open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נורת' ביי (אזור מפרץ סן פרנסיסקו)

[שמאל|ממוזער|300x300 פיקסלים| העיר [סן פרנסיסקו נמצאת בחזית התמונה אשר צולמה לכיוון צפון. מפרץ סן פבלו נמצא בחלק המרוחק יותר של התמונה והוא מוקף בחלקים של (משמאל לימין) מחוז מרין, סונומה, סולאנו ונאפה.]]
**אזור נורת' ביי** הוא תת-האזור הצפוני של אזור מפרץ סן פרנסיסקו אשר נמצא במדינת קליפורניה שבארצות הברית. סנטה רוזה היא העיר הגדולה בנורת׳ ביי והחמישית בגודלה באזור מפרץ סן פרנסיסקו.

אזור נורת' ביי נודע במיוחד בשל היותו המיקום של אזורי גידול היין במחוזות נאפה וסונומה, והוא תת-האזור הכי פחות מאוכלס של אזור מפרץ סן פרנסיסקו. הנורת' ביי כולל את המחוזות מארין, סונומה, נאפה וסולאנו.

## תחבורה
אזור נורת' ביי מחובר לסן פרנסיסקו באמצעות גשר שער הזהב ולאזור איסט ביי באמצעות גשר ריצ'מונד-סן רפאל, גשר קרקיינז וגשר בניסיה -מרטינז. ישנם מספר נתיבי מעבורת הפועלים בין אזור נורת' ביי לסן פרנסיסקו, ממסופים הממוקמים באי אנג'ל, לארקספר, סוסאליטו, ואלחו, וטיבורון.

קו רכבת הנוסעים "The Sonoma–Marin Area Rail Transit" , פועל בין לרקספר לקלוברדייל.

## היסטוריה
לפני שהחלה ההתיישבות האירופית באזור הנורת' ביי, האזור אוכלס על ידי אינדיאנים משבט פומו. בשלב מסוים האימפריה הרוסית הקימה התיישבויות בפורט רוס בה הם הקימו תחנת מסחר בפרוות. במהלך המאה ה-19 הוקמה באזור הפרובינציה הספרדית-מקסיקנית אלטה קליפורניה. בקיץ 1846 התקיים בעיירה סונומה מרד דגל הדובים  אשר במסגרתו בדלנים אמריקאים ניסו למרוד ברשויות המקסיקניות.

אזור נורת' ביי נשאר מבודד וכפרי גם במהלך המאה ה-20. הקמתו של גשר שער הזהב במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 הפכה את מחוז מרין מאזור בו ענף החקלאות היה הענף הכלכלי העיקרי לאזור פרברי יוקרתי. עד שנות ה-90 של המאה ה-20 האזור צמח בקצב הדרגתי, זאת על כף שבשנות ה-70 הוטלו הגבלות משמעותיות על הפיתוח של המחוזות מרין ונאפה.

## ערים מרכזיות
העיר הגדולה ביותר בצפון המפרץ היא סנטה רוזה, אשר מכילה כ-178,127 תושבים (נכון ל-2020).

ערים מרכזיות נוספות באזור נורת' ביי:

* ואייחו - 126,090 תושבים (נכון ל-2020)
* פיירפילד - 119,881 תושבים (נכון ל-2020)
* ואקאוויל - 102,386 תושבים (נכון ל-2020)
* נאפה - 76,915 תושבים (נכון ל-2010)
* פטלומה - 59,776 תושבים (נכון ל-2020)
* סן רפאל - 57,713 תושבים (נכון ל-2010)
* נובאטו - 53,225 תושבים (נכון ל-2010)

## גלריית תמונות

Northern California Coast as seen from Muir Beach Overlook.jpg|רצועת החוף של צפון קליפורניה באזור מחוז מארין
NapaValleyVineyard.jpg|כרם בעמק נאפה


## קישורים חיצוניים

 

קטגוריה:קליפורניה
קהומבו

ממוזער|360x360 פיקסלים| מפה של היישובים באזור קהומבו
[ממוזער|210px| מטפס ההרים הנפאלי הנודע [טנזינג נורגיי, שהתפרסם יחד עם חברו אדמונד הילרי בזכות ההעפלה הידועה הראשונה לפסגת הר האוורסט, נולד באזור קהומבו]]
**קהומבו** (ידוע גם כ**אזור האוורסט**) הוא אזור בצפון מזרח נפאל הנמצא בצד הנפאלי של הר האוורסט. אזור קהומבו הוא אחד משלושת תתי האזורים שבהם חיים העמים קיראט קולונג ושרפה ברכס הימלאיה (שני תתי האזורים האחרים הם סולו ופהאראק). המנזר הבודהיסטי הנודע בטנגבוצ'ה ממוקם גם הוא באזור קהומבו.

אזור קהומבו הוא אחד מהיעדים הפופולריים ביותר בקרב תיירים המבקרים בנפאל. לונלי פלאנט דירג בעבר את אזור קהומבו במקום השישי ברשימת המקומות הכי מוצלחים לטייל בהם בעולם.

בעוד שבאופן תאורטי ניתן לקחת חלק בטרקים באזור קהומבו במשך כל ימות השנה, בפועל החודשים הטובים ביותר לביקור הם מתחילת חודש מרץ ועד אמצע חודש מאי ומתחילת חודש ספטמבר עד אמצע חודש נובמבר, וזאת מכיוון שעונות החורף מאוד קרות ומושלגות.

הגובה הממוצע של אזור קהומבו הוא בסביבות 3,300 מטרים מעל לגבוה פני הים, כאשר הגובה של פסגת הר האוורסט, שנמצאת גם כן באזור קהומבו, הוא 8,848.86 מטרים מעל לגובה פני הים - המקום הגבוה ביותר על פני כדור הארץ. אזור קהומבו כולל גם את הפארק הלאומי סגרמאטהה וכמו גם את אזור החיץ של הפארק הלאומי סגרמאטהה אשר בין לוקלה ומונג'ו.

באזור קהומבו נמצא גם קרחון קהומבו אשר נוצר במהלך עידן הקרח הגדול האחרון, לפני כ-500 אלף שנים.

## כפרים בולטים באזור קהומבו
* דינגבוצ'ה
* קונדה
* חומג'ונג
* לובוצ'ה
* לוקלה
* נמצ'ה בזאר
* טנגבוצ'ה
* פורטה
* תמימה
* תאמו
* פנגבוצ'ה
* פאקינג
* מונג'ו
## גלריית תמונות

Mount_Everest_as_seen_from_Drukair2.jpg|הר האוורסט בפארק הלאומי סגרמאטהה
Khumbila_2.JPG|צילו של הר קהומבילה אשר מתנשא מעל לכפרים קהומג'ונג וקונדה - שניים מהכפרים הגדולים ביותר באזור. ניתן לראות ברקע של התצלום את הר האוורסט, ההר להוטסה וההר אמא דבלאם.
Khumbu_Glacier.jpg|קרחון קהומבו


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נפאל: גאוגרפיה
ישראל באירוויזיון 2023

**[[ישראל באירוויזיון|ישראל]] השתתפה ב[[אירוויזיון 2023]]**, שהתקיים בליברפול שב, עם השיר "Unicorn" של נועה קירל. קירל העפילה מחצי הגמר, וסיימה במקום השלישי בגמר. זו הייתה ההשתתפות ה-45 של ישראל בתחרות הזמר של האירוויזיון.

## לפני האירוויזיון
### רקע
ב-7 במרץ 2022 פרסם תאגיד השידור הישראלי קול קורא להגשת הצעות לשיתוף פעולה עם תאגיד השידור הישראלי לבחירת נציג התאגיד לתחרות הזמר של האירוויזיון 2023. עד סיום המכרז לא הוגשו הצעות כלל, ואף לא מצד קשת 12 או רשת 13, שהיו חלק מתהליך הבחירה בשנים האחרונות. ב-12 ביוני 2022 תאגיד השידור הישראלי הודיע כי הנציג הישראלי לאירוויזיון 2023 ייבחר על ידי ועדה פנימית של כאן 11.

### בחירת המבצע
המבצע נבחר על ידי ועדה פנימית שבחנה שמות של זמרים בולטים בתעשיית המוזיקה הישראלית אשר מובילים ברשימת ההשמעות בתחנות הרדיו השונות ומנוסים בהופעות חיות מול קהל רחב. ב-11 ביולי 2022, פורסם כי הזמרת נועה קירל תייצג את ישראל באירוויזיון 2023.

### בחירת השיר
ב-30 באוגוסט 2022 פורסם כי השיר הישראלי יכתב במחנה כתיבה בו ישתתפו מספר יוצרים וכותבים ישראלים שעבדו עם קירל ומכירים את פועלה, על מנת ליצור יחד את השיר הישראלי שאיתו תופיע קירל. בין היוצרים ניתן למצוא את איתן פלד, דורון מדלי, ג'ורדי, מאי ספדיה, רון ביטון ועוד.

ב-17 בינואר 2023, נבחר השיר "Unicorn" מתוך שלושה שירים, במשדר מיוחד בהנחיית מאיה ורטהיימר ששודר בכאן 11 בבמת פסטיבל המוזיקה באילת. השיר נחשף ב-8 במרץ 2023.

## באירוויזיון
על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-31 בינואר 2023 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. ישראל שובצה למחצית השנייה של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-9 במאי 2023.

### חצי גמר
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2023 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. ישראל שובצה תשיעית, אחרי שווייץ ולפני מולדובה. ב-9 במאי 2023 ביצעה קירל את "Unicorn" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. ישראל הופיעה כמדינה ה-23, לפני סלובניה ואחרי ליטא.

#### נקודות שהוענקו לישראל

#### נקודות שישראל העניקה

##### תוצאות ההצבעה המפורטות

### גמר
במופע הגמר, בתום הקראת הניקוד שהעניקו צוותי השופטים, דורג שירה של ישראל במקום השני, עם 177 נקודות. בהצבעת הקהל הוא דורג במקום החמישי, עם 185 נקודות. כך, בתום הקראת הניקוד מהצבעות הקהל בבית, שהתווסף לניקוד מהשופטים, סיים "Unicorn" במקום השלישי, כשבסה"כ זכה לקבל 362 נקודות.

#### נקודות שהוענקו לישראל

#### נקודות שישראל העניקה

##### תוצאות ההצבעה המפורטות
חמשת החברים בצוות השיפוט הישראלי היו:
* אמיר בן-דוד
* רון ביטון
* עדי פרי כהן
* טל ארגמן פלג
* יסמין ישבי

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל באירוויזיון
קטגוריה:מדינות באירוויזיון 2023
קטגוריה:2023 בישראל
מגלן אתיופי

**מגלן אתיופי** (שם מדעי: *Bostrychia*) הוא סוג של עופות מתת-משפחת המגלנים שבמשפחת הכפניים החיים לאורך אפריקה שמדרום לסהרה וכן במדגסקר. בסוג ארבעה מינים, שרובם נפוצים למעט המין מגלן זיתי גמד, האנדמי לסאו טומה ופרינסיפה.
## מאפיינים
מינים אלה בינוניים עד גדולים יחסית, כשחלקם שוקלים מעל לקילו וחצי ובעלי נוצות חומות-ירוקות בהירות ומקור אדום קצר מעט יותר משל שאר המגלנים. לרוב הם חיים על הקרקע אך בעת הצורך יכולים לעוף. כמו מרבית המגלנים הם אוכלי כל המחפשים עם מקורם המעוקל מזון על הקרקע או במים.

## מיון
* מגלן זיתי (*Bostrychia olivacea*)
* מגלן זיתי גמד (*Bostrychia bocagei*)
* מגלן מנוקד-חזה (*Bostrychia rara*)
* מגלן הסוואנה (*Bostrychia hagedash*)
* מגלן מדולדל (*Bostrychia carunculata*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' רוברט גריי
קטגוריה:כפניים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1847
מגלן אסייתי

**מגלן אסייתי** (שם מדעי: *Pseudibis*) הוא סוג של עופות ממשפחת הכפניים בו שני מינים החיים בתת-היבשת ההודית ודרום-מזרח אסיה. סוג זה קרוב למין מגלן ענק, שבעבר השתייך לסוג.
## מאפיינים
מגלנים אלה בינוניים בגודלם באורך ממוצע של 60–68 ס"מ, ומוטת כנפיים באורך 90–115 ס"מ. המגלנים בעלי נוצות כהות, לרבות לאורך הראש ובעלי מקור כפוף בהיר, צוואר ורגליים ארוכות וזנב ארוך. 

המגלנים חיים במגוון אזורים, בחלקם במרחק מהמים בין השאר בשדות, בריכות אורז, ערבות ובג'ונגלים ולרוב הם מסתובבים בזוגות או בקבוצות קטנות. המגלנים הם אוכלי כל המחפשים עם מקורם הכפוף מזון על הקרקע.

## מינים
* מגלן אדום-ציצה (*Pseudibis papillosa*)
* מגלן לבן-כתף (*Pseudibis davisoni*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי בריאן הוטון הודג'סון
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1844
קטגוריה:כפניים
אלקטרוסטאר

**אלקטרוסטאר בע"מ** המוכרת במותג **סטאר**, היא חברה פרטית ישראלית לייצור מאווררים. החברה הוקמה ב-1946 על ידי בצלאל גורלי, כמפעל לעבודות חיתוך מתכת. ב-1950 עברה החברה להתמחות בפיתוח וייצור מאווררים לשוק המקומי והבין־לאומי והייתה החברה הראשונה בישראל לייצור מאווררים.

## היסטוריה
בשנים שאחרי קום המדינה, התבסס המשק הישראלי על ייצור מקומי, מה שיצר בעלי מלאכה רבים בהתמחויות שונות. בצלאל גורלי הבחין בחוסר במכונות לחיתוך פחים והחליט לייבא גיליוטינה מקצועית לחיתוך פחים. שירותי חיתוך המתכת אכן נדרשו וגורלי, שהיה היחיד בתל אביב עם מכשיר גיליוטינה, נתן שירות לחברות רבות באזור.

במהלך עיסוקו כחותך מתכת נתקל גורלי במאוורר שולחני אמריקאי. הוא פירק אותו לגורמים, הבין כיצד יוכל לעשות מוצר טוב יותר, ופנה לבעלי מלאכה מקומיים, שייצרו עבורו את חלקי הפנים והמנוע. שניאור זקהיים (אביה של השחקנית אסתי זקהיים) יצר את החילזון, חלק במאוורר שהוא סוג של ספירלה שמורכבת במנוע ומתרגמת כוח, מפעולה אופקית לפעולה אנכית. כשהאב טיפוס הראשון היה מוכן, קם המפעל ב-1950, ועמד על כושר ייצור של 6–8 מאווררים ביום. הדגמים הראשונים של החברה דמו מאוד למקביליהם האמריקאיים ובעיקר לדגמים דומים של וסטינגהאוס וג'נרל אלקטריק, לדוגמה דגם הסטאר סטנדרט התבסס במידה רבה על דגם ה-Power Aire 12PA2 של חברת וסטינגהאוס. 

ב-1960 עבר המפעל למבנה גדול יותר ולקראת סוף שנות ה-60 הגביר את כושר הייצור לכ-300 מאווררים ביום, כ-100 אלף מאווררים בשנה. באותה תקופה המאווררים של אלקטרוסטאר היו הפופולריים ביותר בישראל ויוצאו למדינות רבות, הם התחרו בדגמים דומים מתוצרת גלאון, אמקור ומדגמים מתוצרת חוץ לרוב מאירופה, ארצות הברית, ויפן.

במהלך 1963 השיקה החברה את הדגם המשופר "סופר סטאר" שהפך להיות הדגם המזוהה עמה ביותר וב-1970 הושק המותג "Bluestar" המשמש את החברה עד היום. דגמים אלו זכו לאמינות ופופולריות רבות בבתים הישראליים של אותן שנים וחלקם עדיין בשימוש כיום.

אלקטרוסטאר היא החברה הראשונה בישראל שהפעילה קו המוני לייצור מוצרי חשמל. בשנות ה-70 החברה נמנתה על שלוש החברות הישראליות שחצו ייצור של מיליון יחידות בשנה. השתיים האחרות הן אמקור וסיפולוקס.

בשנת 1988 קבלה אלקטרוסטאר את אות היצואן המצטיין אחרי שהגיעה להיקף ייצוא של מיליון ורבע ש"ח בשנה. הייצוא היה ליוון, בלגיה, הולנד ומעט לצרפת, אך בעיקר לאנגליה, כולל מכירה של 280 מאווררים לארמון בקינגהאם. ביוני אותה במהלך האינתיפאדה הראשונה הוצת מפעל החברה ביפו, ושוקם תוך חודשים מעטים.

ב-1 בספטמבר 1985 נחתם הסכם סחר חופשי בין ישראל לארצות הברית. הסכם זה אפשר לאלקטרוסטאר לייבא מאווררי איכות מארצות הברית ללא מיסים. עיקר הייבוא היה מ-Lasko, מפעל מאווררים אמריקאי שהיה באותה העת הגדול בעולם. הייבוא החל ממאווררי עמוד, ובהמשך עבר למאווררי תקרה.

בתחילת שנות האלפיים החברה עברה לייבא מאווררים שפותחו בלעדית עבורה מהמזרח במקביל לדגמים שעדיין מגיעים מחברת Lasko.

ב-2010 השיקה החברה את מאוורר המגדל "טורבו הוריקן" מתוצרת Lasko, הדגם הפך פופולרי מאוד בסלון הישראלי וזכה לדגמים מתחרים מתוצרת גולד-ליין ואלקטרו חנן.

כיום החברה מנוהלת על ידי יובל גורלי, בנו של בצלאל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
קטגוריה:ישראל: תעשייה
מרכז דלהי

**מרכז דלהי** הוא מחוז מנהלי בטריטוריית הבירה הלאומית של דלהי אשר בהודו. אזור מרכז דלהי נתחם בנהר יאמונה ממזרח ובמחוזות צפון דלהי מצפון, מערב דלהי ודרום מערב דלהי ממערב, ניו דלהי מדרום ומזרח דלהי ממזרח.

לפי מפקד האוכלוסין של 2011 אזור מרכז דלהי מנה באותה העת 582,320 תושבים, השתרע על פני כ-25 קילומטרים רבועים, והיה בעל צפיפות אוכלוסין של 25,759 נפשות לקמ"ר. אזור מרכז דלהי כולל את אזור שאג'האנאבאד (דלהי העתיקה), ששימש כבירת האימפריה המוגולית, ואשר מכיל בין היתר אתרים היסטוריים חשובים כמו המצודה האדומה בדלהי ומסגד ג'מה מסג'יד אשר הוא המסגד העיקרי של דלהי.

## דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין של 2011 אזור מרכז דלהי מנה באותה העת 582,320 תושבים, וצפיפות האוכלוסין במחוז באותה העת הייתה 25,759 נפשות לקמ"ר. שיעור גידול האוכלוסייה של אזור מרכז דלהי במהלך השנים 2001 עד 2011 היה 10.48%. באזור מרכז דלהי ישנן 892 נשים לכל 1000 גברים, ושיעור אוריינות של 85.25%. הדת הדומיננטית ביותר באזור מרכז דלהי היא הינדואיזם (62.53%), ולאחר מכן אסלאם (33.36%) וסיקיזם (2.24%).

## גלריית תמונות

Red_Fort_in_Delhi_03-2016_img3.jpg|המצודה האדומה
Jama_Masjid_Delhi_28-05-2005.jpg|מסגד ג'מה מסג'יד
FerozShah_Kotla_IPL2017.jpg|אצטדיון הקריקט "אצטדיון ארון ג'ייטלי"


## קישורים חיצוניים
* האתר הרשמי של מחוז מרכז דלהי
* נתוני מפקד האוכלוסין של אזור מרכז דלהי לשנת 2011

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:דלהי
מגלן הפונה

**מגלן הפונה** (שם מדעי: *Plegadis ridgwayi*) הוא מין של מגלן החי בדרומה של אמריקה הדרומית בביצות וערבות עשב גבוהות בארגנטינה, צ'ילה, בוליביה ופרו בגובה 3,100 עד 4,800 מטר, כשלעיתים נדירות הוא מצוי עד לגובה פני הים.

המגלן תואר בידי ג'ואל אלן  ב-1876 והוא שויך לסוג מגלן בוהק, לצד המגלן החום, החי בישראל. הוא נקרא על שם ערבות הפונה , שלמורדות הרי האנדים בהם הוא חי. השם המדעי ניתן לכבוד החוקר האמריקאי רוברט ריג'ווי 

מגלן זה מגיע לאורך 56 ס"מ בממוצע והוא בעל נוצות סגולות-כהות עם גוון ירוק בכנפיים, צוואר קצר ועבה יחסית ומקור אפור ורוד הכפוף מטה. המגלן הוא אוכל כל לרבות דגים, חרקים, פירות, סרטנים וביצים.

מין זה נפוץ יחסית ואיננו בסכנת הכחדה והוא אף מגודל בשביה בידי שבט האורו למטרות בשר. הוא מתרבה למורדות האנדים בחבורות קטנות או זוגות, כשהזכר בעת החיזור קורא קריאות רמות לזוגתו. הנקבה מטילה על הקרקע 2 ביצים ושני ההורים מטפלים בהם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ואל אסף אלן
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1876
קטגוריה:כפניים
קטגוריה:ארגנטינה: עופות
יוליוס לאופולד קליין

**יוליוס לאופולד קליין** (או בהונגרית: **ליפוט דיולה קליין**, במקור **דיולה קליין**, בגרמנית: **Julius Leopold Klein**; מישקולץ, 1804 – ברלין, 2 באוגוסט 1876) היה מחזאי יהודי-הונגרי-גרמני משומד, פובליציסט והיסטוריון של הספרות. מ-1869 היה חבר חיצוני באקדמיה ההונגרית למדעים. הוא אחיו הגדול של יאנוש קילני (1805–1889), פובליציסט ומתרגם.

## ביוגרפיה
יוליוס לאופולד קליין נולד במשפחה יהודית. בשנים 1817–1819 למד בבית הספר התיכון הפיאריסטי בעיר פשט, ובשנים 1819–1821 במישקולץ. מאוחר יותר נרשם לאוניברסיטת וינה לפקולטה לרפואה, אך עד מהרה יצא למסע לימודי תולדות האמנות באיטליה. בשובו לווינה הוטבל לנצרות ואימץ את השם לאופולד.

הוא התחנך תחילה אצל משפחת הרוזן קולורֵדו-מנספלד ואחר כך אצל משפחתה של הדוכסית לוקזי-פאלי מנאפולי. בתקופה מוקדמת זו של הקריירה שלו, הוא כתב בעיקר ביקורות אמנות בהונגרית ובשפות אחרות, אך הדרמות והשירים הראשונים שלו לא צלחו. הוא חזר לעיר הולדתו מישקולץ לזמן קצר, אבל גם שם לא מצא מקומו המתאים. אמו שבנה היה נטש את אמונתו אבותיו, סבלה (אולי בשל כך) ממחלה מלווה בחום ומתה ב-1830. לאחר מכן באותה השנה נסע לקרוב משפחה בברלין והתיישב שם. תחילה סיים את לימודיו ברפואה, קיבל תואר דוקטור לרפואה, אך מעולם לא התמחה ולא עסק במקצוע. הוא חי באיטליה תקופה קצרה ולאחר מכן במשך שנתיים היה נספח בשגרירות פרוסיה באתונה. היו לא חברים רבים, אבל בשל אופיו הפך למתבודד. בסופו של דבר חזר לברלין, התפרנס מכתיבה עיתונאית ובשנת 1838 ערך את המגזין Baltische Blätter בעיר ויסמר. ניסיונותיו הספרותיים זכו להד במחצית השנייה של שנות ה-40 של המאה ה-19, ולאחר מכן פרסם והציג את מחזותיו בהצלחה רבה. לקראת סוף חייו היה מעורב עמוקות במחקר על ההיסטוריה של הדרמה, ובשנת 1865 פרסם את המונוגרפיה עטורת הנשמה שלו בהמשכים.

## עבודותיו העיקריות
* Auf den Tod Meiner Mutter, Barbara Klein, Miskolc, 1830 (סונטות)
* מריה פון מדיצ'י, ברלין, 1848 (מחזה עצוב)
* Die Herzogin, ברלין, 1848 (קומדיה)
* Kavalier und Arbeiter, ברלין, 1850 (טרגדיה)
* Ein Schützling, ברלין, 1850 (קומדיה)
* מריה, ברלין, 1860 (מחזה עצוב)
* סטרפורד, ברלין, 1862 (מחזה עצוב)
* וולטר, ברלין, 1862 (קומדיה)
* ברביאנה, ברלין, 1863
* Geschichte des Drama's I – XV, לייפציג, 1865–1876
* הליודורה, ברלין, 1867 (מחזה עצוב)
* Dramatische Werke I – VII, ברלין, 1871–1872

## לקריאה נוספת
* Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái VI. (Kende–Kozocsa). Budapest: Hornyánszky. 1899. (חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים)
* Új magyar életrajzi lexikon III. (H–K). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2002. 978. o. ISBN 963-547-414-8
(לקסיקון ביוגרפי חדש כרך 3)
* גוסטב היינריך: נאום זיכרון לדיולה ליפוט קליין; אקדמיה, בודפשט, 1882 (דיסרטציות בתחום הבלשנות והסיפורת)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:עיתונאים יהודים הונגרים
קטגוריה:מהגרים מהונגריה לגרמניה
קטגוריה:עיתונאים יהודים גרמנים
קטגוריה:מחזאים יהודים גרמנים
קטגוריה:מישקולץ: אישים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה ההונגרית למדעים
קטגוריה:היסטוריוני ספרות יהודים הונגרים
קטגוריה:יהודים מומרים הונגרים
קטגוריה:יהודים מומרים גרמנים
קטגוריה:יהודים שהתנצרו
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1804
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1876
יהושע משה מרדכי קריספין

ממוזער|שער ספר מים קדושים לרב יהושע משה מרדכי קריספין
הרב **יהושע משה מרדכי קריספין** (**קרישפין**) (ה'תקמ"ו, 1786 - י"ז באב ה'תקצ"ח, 8 באוגוסט 1838) היה דיין, רב ופוסק במאה התשע עשרה באזמיר.

## ביוגרפיה
נולד לרבי יצחק, וסבו היה רבי מרדכי קריספין מרודוס, בעל ספר מאמר מרדכי וספר דברי מרדכי. השם יהושע נוסף לרב כשחלה, ושמו הראשון המקורי היה משה. רבי ר' יצחק פיג'ון כותב על הרב: . התכתב בהלכה עם בני דורו וביניהם הרב חיים פאלאג'י.

היה מומחה בהלכות שחיטה וטריפות, וכן בקי בטיב גיטין וקידושין מאין כמוהו. בנוסף היה מבין בחכמת הדקדוק ועם כל זה: .

נפטר בן 52 שנים בשנת תקצ"ח.

### משפחתו
בניו של רבי יהושע הם: רבי חיים יצחק; רבי יאודה, שהביא לדפוס את הספר ״ולא עוד אלא״ של אליהו הכהן האתמרי; רבי יעקב; ורבי נסים.

## יצירתו
כתב כעשרה ספרים, אך כמעט כל כתבי היד אבדו בשריפה באזמיר לאחר מותו טרם ירדו אל מכבש הדפוס.

בניו ליקטו מתורתו "רק אחת ממאה", והדפיסו את **[https://beta.hebrewbooks.org/267 ספר מים קדושים]** ובו מעט מתשובותיו, פסקיו ודרשותיו אשר נותרו אצל רבי מרדכי יעקב ישראל, ריש מתיבתא בעיר רודוס.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איזמיר: רבנים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:ילידי 1786
קטגוריה:נפטרים ב-1838
Don't Be So Shy

"**Don't Be So Shy**" הוא שיר של הזמרת הצרפתייה, אימאני, שיצא ב-26 במאי 2014. נכון לאוגוסט 2023, השיר הושמע למעלה מ-10 מיליון פעמים בספוטיפיי.

ב-18 בספטמבר 2015, יצאה גרסת רמיקס של Filatov & Karas, שהפך את השיר ללהיט. נכון לאוגוסט 2023, גרסת הרמיקס הושמעה למעלה מ-335 מיליון פעמים בספוטיפיי.

השיר בפסקול של הסרט Sous les jupes des filles , שבו נעשה שימוש בשתי גרסאות, האחת של שריקה שרארד והשנייה של אימאני בשם "Don't Be so Shy (Work in Progress)". נכון למרץ 2022, גרסת שריקה שרארד הושמעה למעלה מ-742 אלף פעמים בספוטיפיי.

דגימה של השיר נמצא בשיר "Hallucination" של רגארד ויירס אנד יירס.

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ יצא ביוטיוב ב-30 ביוני 2017. נכון למרץ 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-133 מיליון פעמים.

## רמיקס Filatov & Karas
באוגוסט 2015, יצא גרסת רמיקס לשיר על ידי צמד התקליטנים הרוסי Filatov & Karas . גרסה זו הפכה ללהיט ברחבי אירופה.

גרסה זו הופיעה מאוחר יותר באלבום האולפן השני של אימאני, *The Wrong Kind of War*, שיצא ב-26 באוגוסט 2016.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2014
קטגוריה:סינגלים מ-2015
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
קטגוריה:שירים על מיניות
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:שירי פולק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באוסטריה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון ביוון
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפולין
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון ברומניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של SNEP
חיל האוויר הקוממורטיבי

300px|שמאל|ממוזער|לוגו הארגון על אחד ממטוסיהם
300px|שמאל|ממוזער|ליברייטור של חיל האוויר הקוממורטיבי בנחיתה
**חיל האוויר הקוממורטיבי** (באנגלית: **Commemorative Air Force**) הוא ארגון ללא מטרות רווח שמחזיק ומתפעל מטוסים צבאיים ישנים, וממוקם בארצות הברית. כיום חברים בארגון מעל ל-13,000 חברים, ומפעיל כ-170 מטוסים.

## היסטוריה
מקורו של הארגון בשנת 1953 באלבמה, שהוקם תחת השם "חיל האוויר של הקונפדרציה", על ידי אוסקר הרפר מונטוגמרי. בשנת 1957 נרכש המטוס בראשון של הארגון, P-51 מוסטנג, בעלות של 1,500 דולר. ב-1958 נקנה מטוס F8F ברקט. מייסדי הארגון נבהלו כשגילו שהרבה ממטוסי מלחמת העולם השנייה נמכרים לגריטה ולמחזור ללא התחשבות בשימור ההיסטוריה. החברים החלו לחפש במרץ מטוסים לקנייה מיידים פרטיות או צבאיות. בשנת 1961 הארגון עבר לטקסס ועד סוף השנה כבר היו ברשותו 9 מטוסים. עד סוף 1963 כבר החזיק הארגון את כל סוגי מטוסי ארצות הברית ממלחמת העולם השנייה, ובמרץ 1963 קיים את מופע התעופה הראשון שלו.

בשנת 1965 הושלמה בניית בניין המוזיאון הראשי בשדה רייבל שבטקסס. בשנת 1968 המוזיאון עבר להאנטיגון, שם תפס בניינים בשטח כולל של כ-2400 מטר רבוע. האוסף המשיך לגדול, ועד סוף העשור כלל גם מפציצים כמו ה-B-25 מיטשל, B-17 מבצר מעופף ו-B-24 ליברייטור.

בשנת 1976 קיים הארגון מופע, שבו שוחזרה ההפצצה על הירושימה. בעקבות כך דרשה ממשלת יפן התנצלות רשמית של ארצות הברית, ובקשתם נענתה על ידי שגרירות ארצות הברית ביפן.

ב-2015 רכש הארגון את מטוס ה-C-47 דקוטה המוביל של גל הראשון של הפלישה לנורמנדי.

## חברות
הארגון כולל מעל ל-13,000 חברים. החברות פתוחה לכל מי שמעל גיל 18, וישנה גם חברות לצעירים מעל גיל 12. החברים מאורגנים ביחידות מקומיות ברחבי ארצות הברית, כאשר כל יחידה נקראת טייסת.

כמה מאות חברים משמשים כטייסים פעילים וכאנשי צוות קרקע.

## מטוסי הארגון
* P-39 אייר-קוברה
* שני מטוסי B-17
* בואינג B-29 סופרפורטרס
* שני מטוסי PBY-6 קטלינה
* שני מטוסי P-40 וורהוק
* ארבעה מטוסי C-47/DC-3 דקוטה
* SBD-5 דונטלס
* F6F הלקט
* F8F ברקט
* T-33 שוטינג סטר
* שני מטוסי MIG-15
* F-4 פנטום
* MIG-17 פרסקו
* MIG-21 פישבד
* שני מטוסי A6M זירו
* B5N נקג'ימה
* AT-6 טקסן
* שישה מטוסי B-25 מיטשל
* P-51 מוסטנג
ועוד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: כלי טיס צבאיים
קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים
חיים דוד סירירו

הרב **חיים דוד סירירו** (ט' אדר ה'תרמ"ד, 1884 - ה'תש"ך, 1960) היה אב בית הדין בערים פאס ומוגאדור שבמרוקו, וכן דיין במרקש. רבי חיים דוד השתייך לשושלת רבני משפחת סירירו ממגורשי קסטיליה.

## קורות חייו
נולד בפאס לרבי מתתיה סירירו. למד אצל רבי יוסף הכהן סקאלי. נשא את סאטא למשפחת בן סימון, ולהם שישה בנים.

### רבנותו
בחשוון ה'ת"ש, נתמנה לדיין בבית הדין במרקש בראשות הרב משה זריהן. ובאייר ה'תש"א, נבחר לאב בית הדין של מוגאדור. בכסלו ה'תש"ו, נתמנה לרבה של פאס ולרבה הראשי. בהמשך כיהן כאב בית הדין. בתקופתו כדיין, נהג להתכתב עם דיינים נוספים בשאר ערי מרוקו, כדוגמת רבי יוסף הלחמי, רבי שאול אבן דנאן, רבי שלמה הכהן צבאן, ורבי יהודה אזנקוט. לאחר קום המדינה ביקר בישראל כתייר, ותרם את ספרייתו לישיבת פורת יוסף. אחרי שהייתו בארץ שב לפאס, והמשיך לכהן כאב בית הדין עד סוף חייו.

היה ממקימי מועצת רבני מרוקו בשנת ה'תש"ז. 

נפטר בגיל 76 בשנת ה'תש"ך (1960). היה אחרון הדיינים למשפחת סירירו.

### שיטתו ההלכתית
שיטת הרב חיים דוד אופיינה בהיצמדות לדברי מרן השולחן ערוך, והימנעות מחומרות מאוחרות נוספות, וכה הוא כותב:

כמו כן נמנה רבי חיים דוד עם המקילים בעניין קבלת גרים הבאים להתגייר לצורכי נישואין, כפי שכתב במכתב לרב יחיה בן הראש.

## ספרו
בספרייה שתרם לישיבת פורת יוסף, נמצא קובץ הנושא את תשובותיו מכתב ידו. הקובץ ראה אור בשם:
***שו"ת רבי חיים דוד סירירו -** על ארבעת חלקי השולחן ערוך, מכון מגן אבות, ה'תשע"ו.

## לקריאה נוספת
*הרב מרדכי לבהר, **תולדות המחבר**, שו"ת רבי חיים דוד סירירו, עמ' 13–22.

## הערות שוליים

 

קטגוריה:פאס: רבנים
קטגוריה:מרוקו: רבנים
קטגוריה:ילידי 1884
קטגוריה:נפטרים ב-1960
חיי מין

במיניות אנושית, **חיי מין** הוא חלק מהקיום היומיומי של אדם שעשוי לכלול פעילות מינית או לייצג היעדר פעילות מינית. באופן כללי, למונח יכולים להיות משמעויות משנה רבות, אך בדרך כלל כולל את הדברים הבאים:
* האדם מסוגל, על בסיס קבוע או סדיר למחצה, להיכנס לפעילות מינית בהסכמה, שאינה אוננות (ללא קשר האם היחסים הם מונוגמיים או פוליאמוריים). הרעיון של חיי מין קבועים או סדירים למחצה משתנה בין אדם לאדם, אם כי סיווגו של אדם אינסל (בניגוד להתנזרות ממין) כבעל חיי מין עלול להיות לא מדויק.
* בהנחה שהאמור לעיל נכון כברירת מחדל, האדם שיש לו חיי מין מסוגל לחקור ולהעמיק את הכישורים המיניים הקיימים שלו, וגם, כאשר הוא חפץ בכך, מסוגל לקבל את ההזדמנות ללמוד דברים חדשים ו-"לצמוח" כמו ישות מינית.
* הפרט מסוגל, בגלל גורמים אלו, לקבל "אזור" בחייו, הכולל קיום יחסי מין. אדם שמפתח את חיי המין שלו מסוגל להתייחס למיניותו כחלק פעיל מעצמו, ללא קשר למשיכה מינית או ביטחון עצמי. גישה עקבית אל יחסי מין והיכולת להעמיק ולהרחיב את הכישורים המיניים מספקים הבטחה פסיכולוגית מסוימת למשיכה מינית.

## תדירות מין
מספר מקורות אומרים שאצל בני אדם, תדירות יחסי המין עשוי לנוע בין 0 ל-20 פעמים בשבוע. בארצות הברית, התדירות הממוצעת של יחסי מין עבור זוגות נשואים היא 2 עד 3 פעמים בשבוע. ידוע כי בדרך כלל נשים לאחר גיל המעבר חוות ירידה בתדירות המגע המיני, וכי התדירות הממוצעת של יחסי מין יורדת עם הגיל. לפי מכון קינסי, התדירות הממוצעת של יחסי מין בארצות הברית היא 112 פעמים בשנה (גילאי 18–29), 86 פעמים בשנה (גילאי 30–39) ו-69 פעמים בשנה (גיל 40–49).

במספר מקרי הטרדה מינית, עובדים מסוימים ואחרים נשאלו על חיי המין שלהם, לעיתים קרובות שוב ושוב, כולל בתיק שהוגש נגד מיצובישי מוטורס על ידי נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה  (EEOC).

## הערות שוליים

קטגוריה:יחסי מין
רעידת האדמה באורוביל (1975)

**רעידת האדמה באורוביל** התרחשה ב-1 אוגוסט 1975 באורוביל, קליפורניה, והייתה במגניטודה 5.9 . היא מפורסמת בכך, שהיא אחת משתי רעידות אדמה שהתרחשו במערב, ואשר נחזו מראש.

מוקד רעידת האדמה היה כ- 8 קמ' מדר'-דרום מזרח לעיירה אורוביל, קליפורניה ובעומק של כ- 5 קילומטר מתחת לסכר אורוביל ולאגם שנוצר בעקבות הקמתו. חיזוי הרעידה התבצע בהתרעה של מספר שעות, בעקבות רצף חריג של רעידות אדמה קטנות יותר שבדיעבד התברר שהן אכן היו רעידות מקדימות לרעידה העיקרית.

המהנדסים שבנו את הסכר רצו לדעת אם סיסמיות מושרית תתרחש גם מאחורי הסכר שבנו באורוביל, וכך הם הקימו שם תחנת סייסמוגרפית שסימנה ORV. המאגר התמלא לראשונה עד אפס מקום ביולי 1969 והיה שקט במשך כמעט שש שנים. החיישנים הסיסמיים לא רשמו עלייה כלשהי בפעילות הסייסמית סביב האגם. זה השתנה לפתע ב-28 ביוני 1975, כאשר רעידת אדמה במגניטודה 3.5 התרחשה מדרום לאגם. במהלך חודש יולי שאחריו, נרשמו כמעט 20 זעזועים קלים באותו אזור, עד שרעידת אדמה במגניטודה 4.7 התרחשה ב-1 באוגוסט, ואחריה נרשמה רעידת אדמה במגניטודה 5.7, שהורגשה בחלקים נרחבים של צפון קליפורניה. אפילו בקרסון סיטי, נבאדה. הרעידה גרמה נזק קל למבנים בעיר אורוביל, אך הותירה את הסכר על כנו. לאחר עוד חודש בערך שכך רצף רעידות האדמה.

מדוע לקח כל כך הרבה זמן עד שאגם אורוביל הראה סימנים כלשהם של סיסמיות מושרה? שאלה זו מעולם לא זכתה לתשובה מלאה, אך ההשערה הנוכחית היא כדלקמן: במהלך חורף 1974/75 שוחררו כמויות גדולות של מים מהאגם כדי לפנות מקום להפשרת השלג באביב 1975. במהלך האביב, האגם התמלא מהר מאוד. התיאוריה היא שהשינוי המהיר בלחץ ההידרוסטטי השפיע בדרך כלשהי על שבר רדום מדרום לאגם. 

רעידת האדמה הזו נחשבת כרעידת אדמה מושרית שהתרחשה בעקבות עומס המים על קרום כדור הארץ שמתחת למסת המים, עומס שלא היה קיים לפני הקמת הסכר והיווצרות האגם. מדובר במסת מים של 4.3 מיליארד מטרים מעוקבים של מים. זו הייתה רעידת האדמה בגודל משמעותי היחידה בארצות הברית, שנחזתה מראש והשנייה במערב בכלל. לא רק העומס כשלעצמו גורם לרעידת אדמה מושרית. כל פיסת סלע מתחת לרגלינו מכילה מעט מים בנקבוביותיה. בחללים אלו, לפעמים מיקרוסקופיים, קיימים מינרלים שונים. כשמים נוספים נכנסים לסלעים האלה, לחץ הנקבוביות בפנים עולה, ומגדיל במעט את המרחקים בין מרכיבי המינרלים. עם זאת, אם הסלעים נחצים על ידי העתק רדום בלתי פעיל, העלייה בלחץ הנקבוביות מפחיתה את החיכוך לאורך ההעתק ועלולה לאפשר לרעידת אדמה להתרחש.  

## ראו גם

* חיזוי רעידות אדמה
* רעידות אדמה מושרות

## הערות שוליים

קטגוריה:רעידות אדמה ב-1975
קטגוריה:ארצות הברית: רעידות אדמה
קטגוריה:רעידת אדמה
קטגוריה:אסונות טבע
קטגוריה:ניהול סיכונים
קטגוריה:סיכונים פיננסיים
אפולו ½10: הרפתקה בעידן החלל

**אפולו ½10: הרפתקה בעידן החלל** (באנגלית: **Apollo 10½: A Space Age Childhood**) הוא סרט מדע בדיוני מונפש אמריקאי שנכתב, בוים והופק על ידי ריצ'רד לינקלייטר. בסרט מככבים בקולותם גלן פאוול, ג'ק בלאק, זאקרי לוי וג'וש ויגינס.

הסרט עלה לאקרנים בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-1 באפריל 2022.

## רקע עלילתי
עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1969, ועוסקת במחשבותיהם ותחושותיהם של נערים החיים בפרוור אמריקאי בצל נחיתת חללית "אפולו 11" על הירח.

## צוות המדבבים
* מילו קוי – **סטנלי**
** ג'ק בלאק – **סטנלי**, בבגרותו.
* גלן פאוול – **בוסטיק**, פקיד נאס"א.
* זאקרי לוי – **קרנץ**, פקיד נאס"א.
* ג'וש ויגינס – **סטיב**
* לי אדי – אמו של סטנלי
* ביל וייז – אביו של סטנלי
* נטלי ל'אמור – **ויקי**, אחותו של סטנלי.
* ג'סיקה ברין כהן – **יאנה**
* סם צ'יפמן – **גרג**
* דניאל גילבוט – **סטפני**

## הפקה
### פיתוח
בפברואר 2018, נמסר כי הקולנוען ריצ'רד לינקלייטר עתיד לביים סרט המתרחש בתקופת נחיתת "אפולו 11" על הירח בשנות ה-60 של המאה ה-20 על פי תסריט שכתב בעצמו. ביולי 2020, נמסר כי גלן פאוול, ג'ק בלאק, זאקרי לוי, ג'וש ויגינס, מילו קוי, לי אדי, ביל וייז, נטלי ל'אמור, ג'סיקה ברין כהן, סם צ'יפמן ודניאלה גילבוט לוהקו לצוות המדבבים של הסרט.

### צילומים
צילומי הסרט החלו בפברואר 2020, באולפני טרובלמייקר באוסטין, טקסס, והסתיימו במרץ 2020. חלקים מהסרט, שצולם בלייב-אקשן, צולמו והונפשו מחדש באמצעות טכניקה הדומה לרוטוסקופינג, בה נעשה שימוש בסרטיו הקודמים של לינקלייטר: "חיים בהקיץ" (2001) ו"סורק אפלה" (2006). לינקלייטר בילה חלק ניכר מזמנו בעריכת הסרט במהלך התפשטות מגפת הקורונה.

## הפצה
הסרט הוקרן לראשונה במהלך פסטיבל הסרטים "South by Southwest", שהתקיים ב-13 במרץ 2022. ב-1 באפריל 2022, הסרט עלה לשידור בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס".

## קישורים חיצוניים
* 

### ביקורות
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2022
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי התבגרות
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אנימציה של נטפליקס
Formula Kite

**גלשן מצנח Formula Kite** נבחר על ידי איגוד השיט הבין-לאומי כדגם שַיִט חדש למשחקים האולימפיים שיערכו בפריז 2024.

## היסטוריה
איגוד גלשני המצנח הבינלאומי (IKA), הוקם באפריל 2008 על ידי Guillaume Fournier, לאחר שפדרציית השיט העולמי (ISAF) ובשמה כיום איגוד השיט הבין-לאומי אימץ את גלשני המצנח כדגם לאליפויות עולם. האיגוד קבע חמישה ענפים עם דירוג עולם אישי ואליפויות עולם:
* שיוט צי (שבו נשפטים על פי חוקי השיט של שיט עולמי), קיים גם ביבשה ובשלג בתצורות אחרות.
* ממוזער|גולש Formula Kite באילתסגנון חופשי (שבו הביצועים נשפטים על פי התרשמות אישית וקושי התחבולות (טריקים), קיים גם על יבשה ועל שלג.
* קייט קרוס (מתחרים במקצה זה מול זה שהמנצחים עולים לסיבוב הבא).
* רכיבה על גלים (בה הביצועים נשפטים על פי בחירת גלים וביצוע התמרונים על הגל).
* מהירות (עם ביצועים הנמדדים לפי המהירות הממוצעת על פני מרחק קבוע, בדרך כלל 500 מ'), קיים גם על יבשה ועל שלג.
אליפות העולם הראשונה בדגם (לבוגרים) נערכה בשנת 2009 בסן פרנסיסקו, ארצות הברית.

בשנת 2021 החלו התחרויות בדגם בוגרים ונוער בישראל.

## נתונים טכניים
* בוגרים ונוער מתחת לגיל 19 (U19). (כל מתחרה רשאי לרשום 4 גודלי מצנח לתחרות, ראשון גדול מ 15מ², שני בין 11-15מ², שלישי קטן מ 11מ² ורביעי קטן מ 9מ² ).
* ממוזער|מערכת שליטת המצנח (ברידל) מבט מקרובממוזער|מצנחיםממוזער|תורן תת-מימי עם הכנפיים בזמן קפיצת הגלשן באווירנוער וילדים מחולקים לשתי קבוצות גיל: מתחת לגיל 17 (U17) ומתחת לגיל 15 (U15). הם מתחרים על אותו גלשן מצנח (כל מתחרה רשאי לרשום 3 גודלי מצנח לתחרות).
בשל סוגיות בטיחות, כל מתחרה מחויב לחבוש קסדה תקנית, לשאת על הרתמות סכין חיתוך מיתרים ורשאי להוסיף אפוד מציף (אם אינו מחויב על פי הוראות השַיִט של אותה תחרות).

## גולשים ישראלים שהגיעו להישגים בינלאומיים באליפות עולם ובאליפות אירופה
הערה לטבלאות הישגים, שיוטי ISAF (בעבר) או WS (כיום) אינם מוגדרים כאליפות עולם אולם בשל מעמדם ("אולימפיאדה קטנה") הם יוכנסו לטבלה תוך ציון:
* International Sailing Federation = ISAF
* World Sailing = WS

### בוגרים

### נוער

## ראו גם
* איגוד השייט בישראל
* קייטסרפינג
* איגוד השַיִט הבין-לאומי
* שַיִט תחרותי
* דגמים אולימפיים (אנגלית)

## קישורים חיצוניים

*  (אנגלית)
*  (אנגלית)

 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:גלישת רוח
מוזיאון האסלאם (הר הבית)

שמאל|ממוזער|400px|מפת הר הבית
**מוזיאון האסלאם** (בערבית: **المتحف الإسلامي**) נמצא בהר הבית בירושלים, סמוך למסגד אל-אקצא. הוא נוסד על ידי המועצה המוסלמית העליונה בשנת 1923, והיה אחד המוזיאונים הראשונים בארץ ישראל.

המוזיאון מציג את התרבות והמורשת המוסלמית ואת המוטיבים האמנותיים בכיפת הסלע ובמסגד אל-אקצא.

## היסטוריה
מבנה המוזיאון הוקם בראשית המאה ה-12, כנראה על ידי הטמפלרים, שהשתמשו בו כמבנה מפקדה. לאחר כיבוש ירושלים בידי צלאח א-דין בשנת 1194 הוא הפך את המבנה למסגד. הוא כונה "מסגד המוגרבים", כשמו של השער הסמוך, שנקרא על שם עולי הרגל המוסלמים מצפון אפריקה שהגיעו למקום. על פי תיעוד משנת 1282 המבנה שימש כמדרסה לתלמידי בית ספר שנבנה על ידי הסולטאן הממלוכי קלאוון, ולימדו בו את תורתו של פח'ר א-דין א-ראזי. בניין המוזיאון, וכמוהו מסגד הנשים שהיה צמוד אליו, נוספו לרחבת מסגד אל-אקצא ככל הנראה בתקופת השושלת האיובית. המבנים שופצו בתקופה העות'מאנית.

בשנת 1923 הפך "מסגד המוגרבים" למוזיאון, ביוזמת המועצה המוסלמית העליונה. המוזיאון היה סגור במשך שנים רבות אך נפתח מחדש ב-1979. לקראת פתיחתו נערכו בו שינויים יסודיים, והממצאים בו סודרו מחדש. אוצר המוזיאון הוא ח'אדר סלאמה.

## אגפי המוזיאון
המוזיאון נחלק לשלושה אגפים עיקריים: אגף האמנות, אגף הקוראן ואגף האדריכלות.

באגף האמנות, סמוך לכניסה, מוצגים חפצי אמנות, כלי נחושת עתיקים, חלונות ויטראז', לוחות עץ, אריחי קרמיקה ודלתות ברזל, רובם מבית תמחוי שפעל בירושלים במאה ה-16 ונבנה על ידי הורם סולטאן, אשת סולימאן הראשון. כמו כן מוצגים תותח ששימש לציון תום צום הרמדאן, אוסף כלי נשק עתיקים, ושרידיו החרוכים של מינבר אל-אקצא, בימת הדרשן שנבנתה על ידי נור א-דין במאה ה-12 ונשרפה כאשר הוצת מסגד אל-אקצא בשנת 1969. כמו כן מוצגים באגף זה בגדים מוכתמים בדם של 17 פלסטינים שנהרגו במהומות הר הבית בשנת 1990.

באגף הקוראן מוצגים כ-600 עותקים של הקוראן מתקופות שונות, שנתרמו למסגד אל-אקצא במהלך השנים. בין השאר מוצגים ספרי קוראן מתקופת בית אומיה, בית עבאס, השושלת הפאטמית, השושלת האיובית, תקופת הממלוכים והאימפריה העות'מאנית. ספרי הקוראן נבדלים זה מזה בגודלם, בקליגרפיה ובעיטורים. בין המיצגים הבולטים:
* ספר קוראן בכתב יד המיוחס לצאצא ישיר של מוחמד.
* ספר קוראן המתוארך למאה ה-8 או ה-9 וכתוב בכתב כופי.
* ספר קוראן ממרוקו מהמאה ה-14, ב-30 חלקים. ספר זה נכתב בשלושה עותקים על פי צו של סולטן מרוקו באותה עת, הסולטאן . העותקים נשלחו למכה, מדינה וירושלים, והעותק במוזיאון האסלאם הוא היחיד ששרד.
* ספר קוראן גדול במיוחד, כ-100 על 90 סנטימטרים, המתוארך למאה ה-14.

באגף האדריכלות, הגדול ביותר, מוצגים פריטי אדריכלות ופריטים אמנותיים ממסגדי הר הבית. בין היתר, ניתן למצוא שם את הפריטים הבאים:

* אריחים מהמאה ה-16 שחיפו את כיפת הסלע
* חלק מהפסיפס החיצוני שעיטר את כיפת הסלע בתקופה האומאיית
* חלונות ויטראז' ממסגד אל-אקצא
* שרידי אפריז צלבני
* דלתות עץ מצופות נחושת מתוך כיפת הסלע מהתקופה הממלוכית

בחצר המוזיאון מוצגות כותרות עמודים שמקורן בשיפוצים שנערכו במסגד אל-אקצא ובמבני הר הבית. בולטות במיוחד כותרות הענק שהוסרו מהאולם המרכזי של המסגד בשיפוצים שנערכו בשנים 1938–1942.

## לקריאה נוספת
* אלי שילר, **הר הבית ואתריו**, הוצאת ספרים אריאל, ירושלים, 1989.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: מבנים
אסלאם (הר הבית)
אסלאם (הר הבית)
קטגוריה:אמנות מוסלמית
מחוות אקדח

שמאל|ממוזער|250x250 פיקסלים|דוגמה למחוות אקדח
**מחוות אקדח** היא מחווה גופנית שבה אדם משתמש בידו כדי לחקות אקדח. במסגרת המחווה מרים המחווה את האגודל מעל האגרוף שלו, באופן המדמה את פטיש האקדח. נוסף על כך, הוא מרים את האצבע המורה שלו ולעיתים גם את האמה שלו באופן המדמה את קנה האקדח. האצבע המורה יכולה לסמן גם את הדק האקדח. ניתן גם ללחוץ את האצבעות בעת יצירת מחוות האקדח לשם הדגשתה.

## סוגים
אפשר לבצע את המחווה על ידי הנחת ה"אקדח" לצד ראשו של מישהו, בפה או מתחת לסנטר, לדימוי התאבדות, כדי להצביע על רצון עז להיחלץ מהאומללות, בין אם משעמום או מכעס, או להביע חוסר שביעות רצון מהמצב.

צורה נוספת היא שילוב של שתי ידיים כדי להביע ברכה, או כדי להכיר במשהו כמצחיק, חכם או מעורר תובנות.

## חוקים הקשורים למחווה
בשנת 2019 קבע בית המשפט העליון של פנסילבניה כי שימוש במחוות אקדח לשם איום והפחדה הוא פשע הפרת סדר.
### בבתי ספר
במספר מקרים, תלמידים ואנשי צוות נענשו או הושעו מהלימודים בעקבות ביצוע המחווה. בחלק מהמקרים הדבר נבע מכך שהאחראים פירשו את המחווה כאיום לשימוש באלימות ממשית, ובמקרים אחרים התפרשה המחווה כתמיכה באלימות באופן כללי.
ב-2006 ביצע לכאורה פחים אחמד , מחבל ממוצא אפגני, את המחווה שעה שדיבר על אפשרות ששירות הביון הביטחוני הקנדי יפרצו לדירתו. זו שימשה כראיה לתוכנית שלו לביצוע טרור, שסוכלה בסופו של דבר.

## פוליטיקה
שמאל|ממוזער|365x365 פיקסלים|ז'איר בולסונארו משתמש במחוות האקדח
### ברזיל
נשיא ברזיל ז'איר בולסונארו בדרך כלל מבצע את מחוות האקדח כרמיזה לשאיפתו לשנות את חוקי הפיקוח על נשק כדי להפוך את הנשק לנגיש יותר לאזרח הרגיל. המחווה שלו הפכה לסמל ה"בולסונאריות", בשימוש על ידי תומכי האידאולוגיה.

ב-27 בספטמבר 2019, חבר בית הנבחרים אדוארדו בולסונארו  (המפלגה הסוציאל-ליברלית) הצטלם מול הפסל "ללא אלימות"  במטה האומות המאוחדות בניו יורק כשהוא עושה את תנועת האקדח.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוות גופניות
קטגוריה:אצבעות
סירה (ציור)

"**סירה**" (1968) הוא ציור מאת אריה ארוך
## תיאור
הציור מתאר רישום של סירה, המשרטט בקווים שחורים, על רקע עשיר גוונים, שבו שרבוטים, חריטות בצבע ודימויים מופשטים שונים. צורת הסירה נוצרה בעזרת וריאציה על המספר 8, המשורטט כך שנוצרת אשליה של מבנה תלת־ממדי. הציור הוצג לראשונה, כנראה, בתערוכה "אריה ארוך: ציורים, 1968-1953", שהתקיימה במוזיאון ישראל בשנת 1968. בקטלו התערוכה "אריה ארוך: זמנים, מקומות, צורות" (1976, מוזיאון ישראל ומוזיאון תל אביב) הביא האוצר יונה פישר ציטוט של ארוך המסביר את מקורו של הדימוי: "על צורות היסוד בקו 8 אני חייב למורה לציור רודולף ריינהולד, אשר בספרו משנת 1784 מלמד כי 'בעזרת קו 8 ניתן לבצע תרגילים נעימים שונים'". ספרו של ריינהולד ששימש מקור לכמה עבודות נוספות של ארוך.

בשנת 1986 הועבר הציור בהשאלה ארוכת טווח למוזיאון ישראל, יחד עם קבוצה גדלה של יצירות נוספות מאת עיזבון האמן. ב-2019 הושאל שוב למוזיאון עבור הצגתו בתערוכה "אריה ארוך: צורת הדבר". ב-26 בינואר 2019 נמכר הציור במכירה פומבית בסכום של $75,000.

## קישורים חיצוניים
*סירה, באתר bidspirit, 26 בינואר 2019
## הערות שוליים

קטגוריה:אריה ארוך
קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:יצירות משנת 1968
קונקיליה

**קונקיליה** (באיטלקית: **Conchiglie**) הוא סוג של פסטה. הפסטה נמכרת בדרך כלל במגוון סוגים העשויים מקמח דורום, וגם בסוגים צבעוניים שנובעים משימוש בפיגמנטים טבעיים כגון תמצית עגבניות, דיו של דיונון או תמצית תרד. צורת הקונכייה של הפסטה מאפשרת לרוטב להיצמד אליה.

## אטימולוגיה
בשנות השלושים, איטליה יצרה סוגי פסטה חדשים, שהיו קרויים על שם מושבות באימפריה שלה, כגון "טריפולינה" (על שם טריפולי), בנגזינה (על שם בנגאזי), אסאבסי (על שם אסאב) ואביסינה (על שם אתיופיה האיטלקית). ב-2021, לאחר התנגדות למסע הפרסום של מותג הפסטה לה מוליסנה, שונה שמה של הפסטה "אביסינה" ל"קונקיליה". עם זאת, חלקם טענו ששינוי השם הזה מהווה תרבות ביטול.

השם נובע מהמילה האיטלקית לקונכייה (conchiglia). מקורן של המילה האיטלקית conchiglie והמילה האנגלית "conch" במילה היוונית κοχύλι (נהגה: kochýli), שפירושה "קליפה".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סוגי פסטה
צירוף (קומבינטוריקה)

**צֵירוּף** או **קוֹמְבִּינַצְיָה** הוא בחירה של פריטים מקבוצת איברים שונים, כך שסדר הבחירה אינו משנה (בניגוד לתמורה). באופן פורמלי, **צירוף** של k איברים מקבוצה S, הוא תת-קבוצה בת k איברים **שונים** של S. לכן, שני צירופים זהים אם ורק אם לכל צירוף יש אותם איברים. סדר האיברים חסר משמעות.

## צירוף ללא חזרות
אם בקבוצה S יש n איברים, מספר הצירופים בגודל k מסומן כ-C^n_k, כאשר k\le n הוא שווה למקדם הבינומי:
\binom{n}{k}=\frac{n(n-1)\cdots(n-k+1)}{k(k-1)\cdots1}=\frac{n!}{k!(n-k)!}
אם k>n אז \binom{n}{k}=0.

הנוסחה הזאת נובעת מהעובדה שלכל צירוף עם k איברים מקבוצה בגודל n, יש k! תמורות. אזי P^n_k=C^n_k\times k! או באופן שקול: C^n_k = P^n_k / k!. קבוצת כל הצירופים בגודל k של קבוצה S מסומנת לעיתים קרובות \textstyle\binom{S}{k}.

### דוגמה
בהינתן 3 פירות: תפוח, תפוז ואגס, ועלינו לבחור שניים, יש שלושה צירופים אפשריים: תפוח ואגס; תפוח ותפוז; או אגס ותפוז. בדוגמה זו, הקבוצה קטנה מספיק בכדי להציג את כל הצירופים. אבל זה לא יהיה פרקטי עבור קבוצות גדולות יותר. למשל, ניתן לתאר יד פוקר כצירוף של 5 קלפים (k=5) מחפיסה בת 52 קלפים (n=52). 5 הקלפים ביד שונים, והסדר שלהם לא משנה. יש \tbinom{52}{5}=2598960 צירופים כאלה, והסיכוי לכל יד כזו הוא \frac{1}{2598960}.

## צירוף עם חזרות
צירוף הוא קבוצה של n דברים שנלקחו בכל פעם ללא חזרה. כדי להתייחס לצירופים שבהם החזרה מותרת, נדרש לציין זאת. אם בדוגמה של שלושת הפירות, אפשר היה לקבל שני פירות מאותו סוג, היו נוספות עוד 3 אפשרויות: שני תפוחים; שני תפוזים; שני אגסים.

צירוף k איברים עם חזרות, מקבוצה S בגודל n, נתון על ידי קבוצה של k איברים לא בהכרח שונים מהקבוצה S. גם כאן הסדר אינו נלקח בחשבון. לכן, שני צירופים הם זהים, אם ניתן לקבל את האחד מהשני על ידי שינוי הסדר. במילים אחרות, זהו מדגם של k איברים מקבוצה בגודל n, המאפשרים כפילויות (כלומר, עם חזרה) אך תוך התעלמות מסדרים שונים (למשל: \{1,2,3\}=\{3,2,1\}).

אם נשייך אינדקס לכל אחד מאיברי הקבוצה S, ונתייחס לכל איבר בקבוצה כ"סוג" של אובייקט, אז נוכל לציין באמצעותx_i את מספר איברים מסוג i בצירוף. אזי, מספר התת-קבוצות בגודל k הוא מספר הפתרונות השלם האי-שלילי של המשוואה הדיופנטית: x_1+x_2+\cdots+x_n=k.

אם בקבוצה S יש n איברים, מספר הצירופים בגודל k שניתן לבנות מאיבריה עם חזרות מסומן ב-\left(\!\!\tbinom{n}{k}\!\!\right). סימון זה מקביל למקדם הבינומי שסופר k תת-קבוצות. הוא יכול להיכתב גם במונחים של מקדמים בינומיים:
\left(\!\!\!\binom{n}{k}\!\!\!\right)=\binom{n+k-1}{k}

### דוגמה
אם בתפריט יש ארבעה סוגי סופגניות (n=4) ונרצה להזמין שלוש סופגניות (k=3), ניתן לחשב את מספר הדרכים לבחירת הסופגניות עם חזרה באמצעות הנוסחה: \bigl(\!\!\tbinom{4}{3}\!\!\bigr)=\tbinom{4+3-1}{3}=\tbinom{6}{3}=20. 

ניתן לאמת תוצאה זו על ידי רישום כל התת-מולטי-קבוצות בגודל של 3 של הקבוצה S=\{1,2,3,4\}. כפי שמוצג בטבלה (להלן) העמודה השנייה מפרטת את הסופגניות שנבחרו, העמודה השלישית מציגה את הפתרונות המספרים השלמים האי-שליליים [x_1,x_2,x_3,x_4] של המשוואה x_1+x_2+x_3+x_4=3, העמודה האחרונה מציגה את הכוכבים והמחיצות של הפתרונות.

## לקריאה נוספת

* 
* 


## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קומבינטוריקה
הדיוויזיה הרביעית (האימפריה הגרמנית)

**הדיוויזיה הרביעית** (בגרמנית: **4. Division**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מלחמת צרפת–פרוסיה ובמלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה בטורגאו ב-5 בספטמבר 1818. המטה עבר לשטארגארד (כיום סטארגרד, פולין) בשנת 1820, שם שהה עד 1852. ב-1852 עבר המטה ליעדו הסופי, ברומברג (כיום בידגושץ', פולין). מאז הקמת הקורפוסים ב-1820, הדיוויזיה הוכפפה בימי שלום לקורפוס ה-2.

הדיוויזיה הרביעית לחמה במלחמת אוסטריה–פרוסיה נגד האימפריה האוסטרית ב-1866, כולל בקרב קניגרץ. הדיוויזיה לחמה לאחר מכן במלחמת צרפת–פרוסיה נגד צרפת בשנים 1870–1871. היא לחמה בין השאר בקרב גרבלוט, המצור על מץ, והמצור על פריז.

במלחמת העולם הראשונה, הדיוויזיה הרביעית שירתה בתחילה בחזית המערבית, לחמה בפלישה לבלגיה, הקרב הראשון על המארן והמרוץ אל הים. לאחר מכן הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם נלחמה בכמה קרבות, כולל כיבוש מחדש של למברג ב-1915. לאחר מכן היא חזרה לחזית המערבית, שם לחמה בקרב ורדן. לאחר ורדן היא תפסה עמדות שונות בחזית המערבית, ובשנת 1917 לחמה ב ובקרב איפר השלישי. בשנת 1918, היא השתתפה במתקפת האביב הגרמנית, כולל קרב פיקרדי וקרב הליס. הדיוויזיה הרביעית פורקה ב-1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה.

## מפקדים
* קרל אוגוסט פרדיננד פון בורקה (5 בספטמבר 1818–15 בדצמבר 1830)
* יקוב פרידריך פון ריכל-קלייסט (30 במרץ 1831–29 במרץ 1838)
* לודוויג פון זוהר (30 במרץ 1838–8 באפריל 1842)
* פרידריך פון ברנדנשטיין (28 באפריל 1842–25 באוקטובר 1843)
* היינריך פון הולבן (26 באוקטובר 1843–2 באוקטובר 1844)
* היינריך פון ודל (3 באוקטובר 1844–3 במרץ 1852)
* פרדיננד פון פידלר (16 במרץ 1852–6 ביוני 1856)
* פרידריך פון דנקבאהר (7 ביוני 1856–9 במאי 1861)
* אמיל פון צ'טריץ אונד נויהאוס (10 במאי 1861–23 ביולי 1861)
* הנס אוגוסט פון גלישצינסקי (24 ביולי 1861–12 באפריל 1862)
* פרידריך הרווארט פון ביטנפלד (13 באפריל 1862–16 בספטמבר 1866)
* בנו האן פון וייהרן (17 בספטמבר 1866–27 באפריל 1871)
* היינריך פון קובלינסקי (28 באפריל–22 במאי 1871)
* גאורג פון דר גרבן (23 במאי 1871–12 בינואר 1872)
* פרידריך וילהלם פון שמלינג (13 בינואר 1872–7 בנובמבר 1873)
* גאורג פון ודל (8 בנובמבר 1873–9 בפברואר 1874)
* אוגוסט פון בוריס (10 בפברואר 1874–8 באוקטובר 1880)
* היינריך פון רוזנצווייג (9 באוקטובר 1880–16 באוקטובר 1883)
* הרמן פון רדקה	(17 באוקטובר 1883–13 באוקטובר 1884)
* אדוארד פון ינה (14 באוקטובר 1884–2 בנובמבר 1885)
* אלפרד פון לוינסקי (3 בנובמבר 1885–7 באפריל 1889)
* אוגוסט פון זיבק (8 באפריל 1889–23 במרץ 1890)
* גאורג פון אלבדיל (24 במרץ 1890–17 באפריל 1893)
* פרדיננד פון ליטקן (18 באפריל 1893–12 במאי 1897)
* פאול פון אבל (13 במאי 1897–4 בספטמבר 1900)
* וילהלם לינדה (5 בספטמבר 1900–23 באפריל 1904)
* אגון פון שולץ (24 באפריל 1904–9 באפריל 1906)
* לודוויג פון הלד (10 באפריל 1906–31 במרץ 1909)
* ריכרד קולווה (1 באפריל 1909–12 בפברואר 1912)
* גינטר פון פאנוויץ (20 בפברואר 1912–1 בנובמבר 1914)
* אריך פרייר (2 בנובמבר 1914–25 באוקטובר 1918)

## לקריאה נוספת

* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.


## הערות שוליים

4
4
פוזילי

250px|שמאל|ממוזער|סלילי פוסילי ארוכים
**פוזילי** (באיטלקית: **Fusilli**) היא סוג של פסטה, שמיוחדת בצורתה הדומה לסליל. השם "פוזילי" בא ככל הנראה מהמילה האיטלקית fuso, שפירושה ציר, מכיוון שבאופן מסורתי הפסטה נוצרה על ידי לחיצת מוט קטן אל רצועות הפסטה וסיבובן סביבו, וכך קיבלה צורה מסולסלת.

כינוי עממי נפוץ בישראל לפוזילי הוא "פסטה ביסלי", על שם החטיף ״ביסלי גריל״ שעשוי מפוזילי מוקשה.

המונח "פוזילי" משמש גם לתיאור פסטה קצרה ומפותלת, הידועה בארצות הברית בשם "רוטיני".

## סוגים
הפוזילי מגיע בסוגים רבים: לעיתים הוא עשוי מדגנים רגילים ולעיתים מדגנים מלאים. אפשר להכין את הפוזילי בטעמים ובצבעים שונים; סלק או עגבנייה יעניקו לפסטה צבע אדמדם, תרד יעניק צבע ירוק ודיו של דיונון משמש לצביעת הפסטה בשחור.

פוזילי עשוי להיות מוצק או חלול. הפוזילי החלול נוצר על ידי סלסול צינורות פסטה חלולים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סוגי פסטה
כוחות ההגנה הטריטוריאלית (אוקראינה)

**כוחות ההגנה הטריטוריאלית** (באוקראינית: **Війська територіальної оборони**) מהווים את מרכיב המילואים של הכוחות המזוינים של אוקראינה.
ממוזער|סמל כוחות ההגנה הטריטוריאלית

## היסטוריה
בסוף 2014 השתנתה מערכת ההגנה הטריטוריאלית של אוקראינה. גדודי ההגנה הטריטוריאלית אורגנו מחדש והועברו לחטיבת החי"ר הממוכנת של הצבא.

הדוגמה של הכוחות האוקראינים שימשה מאוחר יותר את פולין לבניית כוחות מזוינים משלה, אשר מ-2015 ואילך יישמו נוהג דומה.

יחידות צבאיות אזוריות יוצרות גדודי רובאים, יחידות מחוזיות (עיר) יוצרות יחידות הגנה בכמות של 2 עד 5 יחידות, בהתאם למשימות שהוקצו. מלבד יחידות אזוריות ומחוזיות קיימת פלוגת מטה, המעורבת במשימות ההגנה הטריטוריאלית (TD).

כל היחידות מורכבות מחיילי מילואים וממחויבים בשירות צבאי.

ב-25 במאי 2021 הנשיא וולודימיר זלנסקי הציג למועצה העליונה חוק "על בסיס התנגדות לאומית" שהציע להגדיל את מספר הכוחות המזוינים של אוקראינה ב-11,000 אנשי שירות. ב-16 ביולי 2021 אישר הפרלמנט את הצעת החוק הזו, וב-29 ביולי 2021 חתם זלנסקי על החוק. ב-1 בינואר 2022 מספר כוחות המזוין גדל ב-11,000: 10,000 לכוחות ההגנה הטריטוריאליים ו-1,000 לכוחות המבצעים המיוחדים.
ב-11 בפברואר 2022 הוגדל מספר המתנדבים המתוכנן ל-1.5–2 מיליון.
[ממוזער|כוחות ההגנה הטריטוריאלית במהלך [קרב קייב (2022)|קרב קייב, 2022|מרכז]]

### ייעוד
* הגנה על רשויות ציבוריות, ממשלות מקומיות, מתקנים קריטיים ותקשורת;
* פריסת מחסומים;
* לחימה בכוחות האויב, שנוצרו על ידי חמושים ובוזזים אנטי-חוקיים;
* שמירה על בטיחות וביטחון בטריטוריות שלהם (אזור, עיר);
* ארגון התנגדות או קבוצות גרילה - במקרה של כיבוש שטח על ידי האויב;
* סיוע במצבי חירום של אסונות טבע ומעשה ידי אדם בימי שלום.

## הלגיון הבינלאומי להגנה טריטוריאלית של אוקראינה

שלושה ימים לאחר שהפלישה הרוסית לאוקראינה החלה, ביקש נשיא אוקראינה, וולודימיר זלנסקי, להקים יחידה צבאית שמטרתה לגייס אנשים מרחבי העולם להילחם בצבא הרוסי עד תום הפלישה. יחידה זו הוקמה, ושמה הלגיון הבינלאומי להגנה טריטוריאלית של אוקראינה. יחידה זו מתנהלת במקביל ליחידות כוחות ההגנה הטריטוריאליות האוקראיניות, היות שהשוני היחיד בינה לבין שאר היחידות היא שמתגייסיה הם לאו דווקא אזרחים אוקראינים.

## קישורים חיצוניים

* 

* Zelensky appoints Halushkin Commander of territorial defense forces of Ukraine's Armed Forces

## הערות שוליים

קטגוריה:הכוחות המזוינים של אוקראינה
יאגדפרבנד 44

**יאגדפַרבנד 44** (בגרמנית: **Jagdverband 44**; ר"ת: **(JV 44)**) הייתה טייסת גרמנית במהלך מלחמת העולם השנייה. היא הוקמה במהלך החודשים האחרונים של המלחמה, והפעילה את מטוס הקרב הסילוני החדיש מסרשמיט Me 262.

מפקד הטייסת היה הגנרל אדולף גאלאנד. לפני שעבר לטייסת, היה גאלאנד המפקח על טייסי הקרב. הוא הודח מתפקידו זה על ידי שר האווירייה, הרמן גרינג, בשל תקרית בה גאלאנד וקצינים בכירים אחרים תקפו בפרהסיה ובחריפות את גרינג ואת ניהול המערכה האווירית.

הטייסת כללה גרעין של טייסים שבעי קרבות. הם נבחרו מהצוות הקודם של גאלאנד, או גויסו מיחידות שפורקו או שהיו בתהליכי התארגנות-מחדש. הטייסת פעלה היטב במהלך ההיסטוריה הקצרה שלה, והשיגה יחס הפלות של 4 ל-1. עם זאת, היו לה מעט מטוסי סילון מבצעיים זמינים לכל גיחה בודדת, והיא נאלצה לעבור ממקום למקום בתדירות גבוהה, עקב התקדמותם של כוחות בעלות הברית. בשיאה, כללה הטייסת 50 טייסים ו-25 מטוסים. ב-26 באפריל 1945, נפצע גאלנד והיינריך בר קיבל את הפיקוד על הטייסת.

## הערות שוליים

### ביבליוגרפיה

* Forsyth, Robert (2008). Jagdverband 44: Squadron of Experten. Aviation Elite Units 28. Oxford: Osprey Publishing. 

## לקריאה נוספת

* Forsyth, Robert (1996). JV 44: the Galland circus. Burgess Hill: Classic Publications. 


קטגוריה:יחידות הלופטוואפה
קטגוריה:טייסות