דיאא א-דין אל-מקדסי

**דָיָאא א-דִין אל-מָקדָסִי** (בערבית: **ضياء الدين المقدسي**, תעתיק מדויק: צ'יאא אלדין אלמקדסי; 11 בינואר 1174 – 8 בנובמבר 1245) היה איש דת, מלומד מוסלמי חנבלי; שמו המלא היה מוחמד בן עבד אל-ואחד בן אחמד בן עבד א-רחמן בן אסמאעיל בן מנסור א-סעדי, אל-מקדסי (בערבית: محمد بن عبد الواحد بن أحمد بن عبد الرحمن بن إسماعيل بن منصور السعدي، المقدسي). על פי הידוע, אל-מקדסי נפגש ולמד אצל מעל 500 מלומדים מאסכולות שונות והכינויים: "דיאא אלדין" (בערבית: ضياء الدين) פירוש: "אור הדת") ו"אל-חאפז א-דיאא" (الحافظ الضياء) שפירוש: "שומר האור", דבקו בו, בשל עושר ידיעותיו וחוכמתו, בפי בני דורו וכך הוא נודע בפי כל.

## מוצאו ומשפחתו
דיאא אלדין נולד בהר קסיון שליד דמשק בשנת 1173. זמן קצר לפני לידתו, היגרו הוריו משכם (שהייתה בממלכת ירושלים הצלבנית) יחד עם עוד מוסלמים חנבליים תושבי האזור, בשל איומים על חייהם מהמושל הצלבני .

קרוב משפחתו מצד אביו היה , איש דת ומלומד סוני שנולד אף הוא בשומרון, בכפר ג'מאעין. קרוב משפחתו מצד אמו היה  שהיה איש דת, מלומד וחוקר חנבלי.

## פעילותו
דיאא א-דין גדל בבית דתי ומגיל צעיר התעניין ולמד קוראן וחדית'. בגיל צעיר הוא החל ללמוד אצל גדולי המלומדים מהאסכולה החנבלית בדמשק, רכש ידע בתחומי מדע שונים וכבר בגיל צעיר קיבל הסמכה ללמד, מאת אחד השייח'ים שלימדו אותו.

### עם צבאו של סלאח א-דין
כנער בן 14 הוא הצטרף, עם כמה מבני משפחתו בדמשק, לצבאו של סלאח א-דין ונכנס עמו לירושלים עם הצבא המוסלמי. במסגרת המסע הוא נפגש עם קרובי משפחתו בשומרון. מאז הוא הטיף להתנגדות וג'יהאד נגד הפרנקים.

בשנת 1197 בגיל 24, הוא נישא לאסיה, מוסלמית אדוקה בדתה (שייח'ה), בתו של אימאם מלומד חנבלי מדמשק, והם היו נשואים כ-40 ארבעים שנה.
ממוזער|חצר הלימודים באוניברסיטת אל-אזהר
בעצת השייח'ים בדמשק הוא עזב את ביתו ויצא למספר מסעות ארוכים, לבקש ידע וללמוד במקומות אחרים:

### המסע הראשון
המסע הראשון היה למצרים למשך 3 שנים (1198-1200) במהלכן הוא למד באל אזהר מפי מלומדים סונים  ובמקומות אחרים במצרים, מפי מלומדים מאסכולות אחרות.  הוא חזר לדמשק לאחר כ-3 שנים.

### המסע השני
שמעם של חכמי בגדאד הגיע לכל העולם המוסלמי ורבים נסעו לשם כדי ללמוד בהדרכת המלומדים שם. המסע השני של דיאא א-דין היה לבגדאד ולאחר כשנתיים עזב ויצא ללמוד מפי אנשי דת בהמדאן. משם הוא המשיך לעיר ג'רבאד'קאן (جَرباذقان) ולאחר מכן עבר ללמוד באספהאן. לאחר כשנתיים הוא חזר ללמוד בבגדאד במשך שנה נוספת.

המסע השני נמשך כ-5 שנים (1201-1205) והוא חזר לביתו בדמשק למשך כשנתיים (1205-1207).

### המסע השלישי
המסע השלישי נמשך כ-7 שנים (1207-1214) והחל אף הוא בעיראק, הוא למד אצל אנשי דת בערים מוסול ודאקאוקא (دَاقُوقاء) ולאחר כשנה חזר להמדאן ולאספהאן והמשיך לנישאפור, מרב והראת (באפגניסטן). בדרכו חזרה לביתו הוא עבר גם דרך חרן וחלב. במסעו זה הוא כבר נודע כתלמיד חכם בעצמו ולצד לימודיו הוא גם לימד במקומות שבהם שהה.

### המסע למכה
המסע החמישי היה למכה, בשנת 1223 ללמוד מפי המלומדים שישבו שם ולקיים את מצוות החג'.

## בית הספר בדמשק
דיאא א-דין חזר לדמשק עמוס בהרבה ספרים יקרי ערך שהביא עמו ובחוכמה שרכש. הוא הפך לאימאם של חוקרי החדית' בתקופתו ותלמידים נהרו לשמוע אותו מכל רחבי האזור. תחילה הוא לימד ב ומשצר המקום הקים בית הספר שנודע בשם א-דָיָאאיָה (الضيائية) שפירושו: מקור האור, לומינסנציה.

## מותו
אל מקדסי מת בשנת 1245. נקבר ליד ביתו בשכונת  בדמשק ועל קברו הוקם מסגד.

בצוואתו הוא הקדיש את כל ספריו כ"וקף" בבית הספר שהקים.

## מספריו
בין ספריו המפורסמים ניתן למנות את:
* "סגולות המעשים" (فضائل الأعمال; פדאיל אל-עמל), על סגולות ומעשים טובים והשכר בעולם הבא עבורם, בכרך אחד.
* "המעשים הנכונים והפסיקות" (السُنة والأحكام; א-סונה ואל אחכאם), מעשיו הנכונים והפסיקות של הנביא מוחמד, בשלושה כרכים.
* "החדית'ים הנבחרים" (الأحاديث المختارة; אלאאחדית' אל-מוח'תארה), בשישה כרכים.
* "ההסכמות" (الموافقات; אל-מוואפקאת), בשישים חלקים.
* "סגולותיהם של חוקרי החדית'" (مناقب المحدثين; מנאקִב אל-מֻחדת'ין), סקירת המלומדים שאספו את החדית' והעירו עליהם ועל ההמחיר ששילמו [הקריבו] על כך, בשלושה חלקים.
* "סגולות הלבנט" (فضائل الشام; פדאיל א-שאם), על מעלותיו של הלבנט, בשני חלקים.
* "סגולות בית המקדש" (فضائل بيت المقدس; פדאיל בית אל-מקדס), על מעלותיה של ירושלים האסלאם (בתגובה ל"ממלכת ירושלים").
* "תיאור גן עדן" (صفة الجنة; ספה א-ג'נה), הסבר על הכניסה לגן העדן הבא ותכונותיו, בשלושה חלקים.
* "תיאור הגהנום" (صفة النار; ספה א-נאר), הסבר על הגיהנום כעונש לכופרים והחוטאים, בשני חלקים.
* "ביוגרפיה של הקדושים" (سيرة المقادسة; סירת אל-מקאדסה), כרך אחד (גדול).
* "סגולות הקוראן" (فضائل القرآن; פדאיל אל-קוראן), חלק אחד.
* "סגולות הג'יהאד" (فضائل الجِهَاد; פדאיל אל-ג'יהאד), על סגולות הג'יהאד ההגנתי וההתקפי, כרך אחד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלומדים מוסלמים סונים
קטגוריה:פילוסופיה אסלאמית
קטגוריה:פילוסופים סורים
קטגוריה:ילידי 1173
קטגוריה:נפטרים ב-1245