רוג'רו ריימונדי

**רוג'רו ריימונדי** (באיטלקית: **Ruggero Raimondi**; נולד ב-3 באוקטובר 1941) הוא זמר אופרה בס-בריטון ושחקן קולנוע איטלקי.

## קורות חייו
נולד בבולוניה ב-3 באוקטובר 1941. קולו התבגר מוקדם ומגיל חמש עשרה שר בקול בריטון. הוא נכנס לקונסרבטוריון ג'וזפה ורדי במילאנו בגיל שש עשרה. אחר כך למד ברומא אצל מריה תרזה פדיקוני וארמנד פיירוננזי. ב-1964 זכה בתחרות הלאומית לזמרי אופרה צעירים שאורגנה בספולטו על ידי תיאטרון האופרה הניסיוני "אדריאנו בלי". לאחר מכן הופיע שם לראשונה כקולין בלה בוהם כחלק מעונת האופרה של ספטמבר של הספרימנטלה. השתתף בהופעות רבות אחרות בתיאטראות איטלקיים רבים. הופעת הבכורה שלו מעבר לגבול התרחשה ב-1969 בפסטיבל גלינדבורן בתור דון ג'ובאני. הופעת הבכורה שלו בלה סקאלה הייתה ב-1968, בתור טימור ב-טורנדוט, ואחריה במטרופוליטן (סילבה בארנני, 1970). בקובנט גארדן כפיסקו בסימון בוקנגרה 1972. בערבית סיציליאנית, 1975.

מאז הוא ביצע מספר רב של תפקידים אחרים בתיאטראות ברחבי העולם, ועבד עם מנצחים כמו הרברט פון קאראיאן, לורין מאזל, זובין מהטה, ריקרדו מוטי, קלאודיו אבאדו, ריקרדו שאיי וז'ורז' פרטר, החל מבס ועד לבריטון. התבסס כאחד המבצעים הראשיים של הרפרטואר של מוצרט: הרוזן אלמביבה בנישואי פיגארו, דון אלפונסו בכך עושות כולן. רוסיני: משה במשה במצרים, מוסטה בהאיטלקייה באלג'יר, דון בזיליו בהספר מסביליה. ורדי: אטילה, פיליפ השני בדון קרלוס. פוצ'יני (הסקרפיה שלו בטוסקה מפורסמת מאוד).

ב-1992, בסרט בבימויו של ג'וזפה פטרוני גריפי, גילם את סקרפיה ב"טוסקה בשעות ובמקומות של טוסקה" שצולם ברומא "בזמן אמת" ובמקומות האמיתיים שבהם מתרחשת האופרה: כנסיית סנט'אנדריאה דלה ואלה, פאלאצו פרנסה וקסטל סנטאנג'לו. בתוכנית, משתתפים גם קתרין מלפיטנו (טוסקה), פלסידו דומינגו (קוואראדוסי), ג'אקומו פרסטיה (אנג'לוטי), ג'ורג'יו גאטי (סקרסטנו). על התזמורת הסימפונית של רומא של RAI ניצח זובין מהטה. unsourced|האירוע ששודר על ידי Rai 1, זכה ב-3 פרסי אמי. צפו בו יותר ממיליארד צופים בטלוויזיה ב-107 מדינות ב-5 יבשות. בין שאר ההצגות, אלו של בוריס גודונוב, של דון קישוט של מסנה, של אסקמילו בכרמן (עליה היה מועמד לפרס דוד די דונטלו לשחקן המשנה הטוב ביותר) ראויות במיוחד, כמו גם זו של דון פרופונדו בהמסע לריימס מאת רוסיני, שבוצעה שוב ושוב מאז התחייה המודרנית הראשונה ב-1984, והאריה שלה, Medaglie Incomparabili, הפכה מאוחר יותר לתוספת מלהיבה ברפרטואר של הזמר.

הוא מוערך לא רק בגלל קולו אלא גם בגלל כישורי הבמה והמשחק שלו, הוא עבד בתיאטרון עם הבמאים ז'אן פייר פונל, לוקה רונקוני וג'ורג'יו שטרהלר, והשתתף במספר רב של סרטי אופרות בקולנוע כמו דון ג'ובאני בבימוי ג'וזף לוזי, כרמן מאת פרנצ'סקו רוזי וטוסקה מאת בנואה ז'אקו, אבל גם כמה סרטי פרוזה (החיים הם רומן, צבעי השטן).

## פרופיל קול
ריימונדי ניחן מגיל צעיר בקול רך ורחב מאוד, בעל עוצמה והבעה רבה. התפתח בכל רגיסטר הבס עד לבריטון. בשלב הראשון בקריירה שלו הגביל את הרפרטואר שלו בתוך הטסיטורה של רפרטואר הבס. כדי להרחיב אותו, החל מסוף שנות ה-70 לעבר טווח הבריטון (Scarpia, Escamillo). הוא יכול להגיע בקלות לצלילים הגבוהים ביותר של הרגיסטר. בשנים הבאות הוא הרחיב עוד יותר את הרפרטואר שלו, והתנסה בדמויות חדשות ובסוגות שונות (כולל כמה תפקידים כבופו, בריטון קל או זמר קל). מאז המחצית השנייה של שנות ה-80 קולו רשם היחלשות מתקדמת של ההרמוניות, מה שמוביל לאטימות מסוימת וסיביות של הקול, אשר עם זאת שמרה על מאפייני ההרחבה והעוצמה שלו כמעט ללא פגע אפילו בגיל מבוגר (מה שאפשר לזמר, בגיל למעלה משישים, להופיע ללא קושי בחלל הגדול של ארנה ורונה).

מאפיין גם את העניין המובהק בעיבוד הדרמטי והנופי של דמויותיו, מה שהוביל אותו, מגיל צעיר, לאמץ סגנון שירה אקספרסיבי ומפורש, בכמה הזדמנויות שם צרכים דרמטיים ומשחקיים לפני מוזיקליים גרידא (בחירה זוכה לביקורת רבה על ידי כמה מבקרים וחובבי מוזיקה), מאפיין שגדל עם השנים. הבחירות הווקאליות שלו הובילו אותו גם לנטייה חזקה להופעות חיות (מתועדות לעיתים קרובות בווידאו), בהן הוא מדגיש את כישוריו הדרמטיים.

###### אותות כבוד ופרסים
### אותות כבוד איטלקים
Grande Ufficiale dell'Ordine al Merito della Repubblica Italiana

«Per alti meriti nel campo musicale (su iniziativa del Presidente della Repubblica)»

— Roma, 2 maggio 1996

### אותות כבוד זרים
Commendatore dell'Ordine al Merito Culturale (Monaco)

— 18 novembre 1999

Nel 2003 riceve la "Legion d'onore" a Parigi

## רפרטואר

## דיסקוגרפיה

## פילמוגרפיה
### קולנוע
* דון ג'ובאני, בימוי ג'וזף לוזי (1979)
* דג השמך (La Truite), בימוי ג'וזף לוזי (1982)
* החיים הם רומנטיקה (La vie est un roman), בבימויו של אלן רזנייס (1983)
* כרמן, בימוי פרנצ'סקו רוזי (1984)
* בוריס גודונוב, בימוי אנדז'יי ז'ולסקי (1989)
* צבעי השטן (Les couleurs du diable), בבימויו של אלן ג'סואה (1997)
* טוסקה, בבימויו של בנואה ז'קו (2001)
* רצח בקתדרלה, בבימויו של טיציאנו מנצ'יני (2006)
* Beaux-parents, בבימויו של Héctor Cabello Reyes (2019)

### טלוויזיה
* נבוקו, בימוי אנדרה פלדריק (1979)
* כרמן, בימוי פייר באדל (1980)
* המסע לריימס, או בית המלון של ג'יגיליו הזהב, בבימויו של איליו קטאני (1984)
* פאוסט, בימוי קן ראסל (1985)
* המסע לריימס, בבימויו של בריאן לארג' (1988)
* נישואי פיגארו, בבימויו של בריאן לארג' (1991)
* Don Giovanni oder Der bestrafte Wüstling, בימוי פיטר לילינטל (1992)
* המסע לריימס, בימוי מנואל מור (1992)
* Tosca: In the Settings and at the Times of Tosca, בבימויו של בריאן לארג' (1992)
* Falstaff, בימוי: פטריציה קרמיין (1999)
* הטורקי באיטליה, בבימויו של תומאס גרים (2001)
* טוסקה, בבימויו של אנחל לואיס רמירז (2004)
* Les contes d'Hoffmann, בימוי Tiziano Mancini (2004)
* הספר מסביליה, בבימויו של אנחל לואיס רמירז (2005)
* Cosi fan tutte, בבימויו של סטפן מטה (2005)
* Falstaff, בימוי פאולה לונגוברדו (2006)
* טוסקה, בימוי: לורינה קאופמן (2006)
* דון פסקואלה, בימוי פליקס ברייזך (2006)
* ריגולטו במנטובה, בבימויו של מרקו בלוקיו – סרט טלוויזיה (2010)

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1941
קטגוריה:זמרי אופרה
קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים
קטגוריה:זמרי בריטון
קטגוריה:זמרי בס