open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מנחם אריאב

**מנחם אריאב** (18 ביוני 1929 – 6 באוקטובר 2017) היה ראש עיריית נצרת עילית במשך 31 שנים, עד לשנת 2008 ויו"ר החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה עד 2012.

## ביוגרפיה
מנחם אריאב נולד בשם **מנחם-מנדל "מנדי" אבדיק** בשנת 1929 בעיר ברשט (Bereşti) שברומניה, בן לאוטיליה, שהייתה עקרת בית, ולליאון, שסחר בתבואה. בהיותו בן עשר נפטר אביו. ביוני 1941 הפשיסטים הרומנים גירשו אותו ואת אמו מביתם, והם נאלצו לנדוד ולברוח.

בגיל 15 הצטרף לתנועת הנוער "גורדוניה" וסייע להעפלה. לאחר סגירת התנועה בהוראת ממשלת רומניה הקומוניסטית אריאב עלה לישראל בשנת 1949 והיה בהכשרה בקיבוץ מסדה בעמק הירדן, משם עבר להשלמה בקיבוץ ניר עם. שירת בנח"ל וביחידות אחרות ולאחר סיום השירות חזר לקיבוץ, שם עבד בחקלאות עד שנת 1953, אז נבחר לעבוד בריכוז קניות המשק.

בשנת 1957 נבחר לצוות שהקים מוסדות חינוך ואת מפעלי מועצה אזורית שער הנגב.

### בנצרת עילית
בשנת 1962 עבר לנצרת עילית, ונבחר למזכיר מועצת הפועלים ולחבר הוועד הפועל של ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל. בתפקיד זה כיהן עד שנת 1977, כאשר במקביל נבחר בסוף 1965 למועצת נצרת עילית ובהמשך כיהן כמ"מ ראש העיר. אריאב חתר להתמנות לראשות העיר ובשנת 1973 הגיע להסכם עם ראש העיר מוטקה אלון שימונה לסגן ראש העיר ובהמשך תמצא המפלגה תפקיד במישור הארצי לאחד מהם והשני יכהן כראש העיר. בספטמבר 1976 החליטה מועצת הסניף של מפלגת העבודה בנצרת עילית שאריאב יהיה מועמד המפלגה בבחירות הקרובות לראשות העיר, במה שאלון ראה כהדחה. בתגובה, אלון הדיח את אריאב מתפקיד סגן ראש העיר והודיע על כוונתו לרוץ באופן עצמאי לראשות העיר, מה שאילץ אותו לפרוש מהמפלגה. אריאב בתגובה ארגן קואליציה של חברי מפלגת העבודה שהיו נאמנים לו עם הליכוד, הדיח את אלון ונתמנה במקומו לראש העירייה.

משנת 1977 ועד 2008 כיהן אריאב כראש עיריית נצרת עילית ונחשב לראש העיר הוותיק והמבוגר ביותר מבין ראשי הערים בישראל. אריאב ניצח בכל שבע מערכות הבחירות בהן השתתף.

תחת כהונתו עשתה נצרת עילית זינוק דמוגרפי מהמשמעותיים באותם עשורים: מ-18.5 אלף תושבים בשנת 1989, גדלה העיר פי 2.5 בתוך עשור ובשנת 1999 מנתה 50 אלף תושבים.

### תפקידים ציבוריים
כיהן במשך השנים בתפקידים רבים בהם חבר דירקטוריון כור תעשיות, יו"ר מועצת הרשות לפיתוח הגליל (1980–1988), חבר דירקטוריון התעשייה הצבאית (1989–1992), חבר דירקטוריון מפעל הפיס, חבר הנהלה של מרכז השלטון המקומי, יו"ר התאחדות עולי רומניה, מ"מ יו"ר וגזבר ההתאחדות לכדורגל בישראל ויו"ר ועדת הכספים של מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל. נמנה עם מקימי המפעלים השיתופיים של ההתיישבות העובדת.

השתייך למפלגת העבודה עד לשנת 2004, אז התפקד למפלגת קדימה.

אריאב הלך לעולמו ב-6 באוקטובר 2017, והובא למנוחות בבית העלמין הישן של נוף הגליל. הותיר אחריו אישה, לאה, ושלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי גורדוניה
קטגוריה:ראשי עיריית נוף הגליל
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ניר עם: אישים
קטגוריה:מזכירי מועצות פועלים
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם קדימה
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:ציונים סוציאליסטים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:פעילים ציונים ברומניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
יוסף ימבור

**יוסף** (**פֶרֶנץ**) **יַמבּוֹר** (בהונגרית: **Ferenc-Iosef Jámbor** 16 באפריל 1899 – 14 במאי 1964) היה עיתונאי הונגרי-ישראלי ופעיל ציוני סוציאליסטי, חבר אספת הנבחרים הרביעית מטעם "חזית השמאל" וחבר מועצת העיר תל אביב-יפו מטעם מפ"ם (1955–1959).
חתן פרס סוקולוב לעיתונות לשנת 1956.

## קורות חייו
ימבור נולד בשנת 1899 בביסטריצה, ושם גדל. אביו אברהם היה מהנדס עובד מדינה, אינטלקטואל מתבולל.
בשנת 1924 מונה לעורך לילה בעיתון "אוי קלט" (*Új Kelet*) בקלוז', שבו עבד עד 1940. לצד עבודתו העיתונאית היה פעיל בקהילה היהודית ובתנועה הציונית. היה חבר תנועת הנוער "השומר" ולאחר מכן ממייסדי "השומר הצעיר".

בשנת 1941 עלה לארץ ישראל. החל לכתוב בעיתון "על המשמר", פרסם בו טור קבוע, ובמקביל המשיך לפרסם מאמרים ב"אוי קלט". בשנת 1945 פתח את הספרייה בשפה ההונגרית ברחוב אלנבי בתל אביב, שאותה ניהלה אשתו אלישבע (בוג'וקה) עד פטירתה ב-1952..

עבור פעילותו העיתונאית היה ימבור בין ראשוני הזוכים בפרס סוקולוב, בשנת 1956.

פעילותו הפוליטית נמשכה בארץ במפלגת "השומר הצעיר" ולאחר מכן במסגרת מפ"ם. היה חבר אספת הנבחרים הרביעית מטעם רשימת "חזית השמאל". מטעם מפ"ם כיהן בין השנים 1955–1959 כחבר מועצת העיר תל אביב-יפו. ימבור הועמד בראש רשימת המועמדים למועצה ונתבקש לשוב ולהתמודד פעם נוספת, אך דחה את ההצעה מטעמי בריאות.
נפטר במאי 1964, בגיל 65. נקבר בבית העלמין קריית שאול.

עזבונו הספרותי הועבר לקיבוץ עֶבְרוֹן, שם הוקם לזכרו בשנת 1967 "בית ימבור". על שמו נקרא "רחוב ימבור" בנהריה.

## כתביו
* **ספר ימבור - מבחר כתבים**, בעריכת יעקב רבי, תל אביב: על המשמר, תשכ"ו. ("ספר זה מכיל מאמרים שנכתבו בעיקר בשביל "על המשמר", בעשרים ואחת שנות עבודתו של ימבור בעיתון")

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים הונגרים
קטגוריה:עיתונאים יהודים הונגרים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים רומנים
קטגוריה:עיתונאים יהודים רומנים
קטגוריה:סגל אוי קלט
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חברי אספת הנבחרים הרביעית
קטגוריה:חברי מועצת העיר תל אביב-יפו
קטגוריה:פעילים ציונים בהונגריה
קטגוריה:פעילים ציונים ברומניה
קטגוריה:ציונים סוציאליסטים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:זוכי פרס סוקולוב
קטגוריה:פעילי מפ"ם
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1899
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1964
רבי מנא

**רבי מנא** היה כהן אמורא בדור החמישי לאמוראי ארץ ישראל, שימש כראש ישיבה בציפורי, הוזכר בעיקר בתלמוד הירושלמי.

## ביוגרפיה
רבי מנא היה בנו ותלמידו של רבי יונה, שהיה מתלמידי החכמים הבולטים בדור שלפני - הדור הרביעי. כך פעמים רבות כשלימד הלכה, מסר דברים בשם אביו; כאשר שמע אותם מאביו בבית, אמר: "כך אמר לי אבא", וכאשר שמע אותם מאביו בבית המדרש, אמר: "כן אמר רבי יונה". כמו כן למד ושימש את רבי יוסי בר זבידא שהיה חברו של אביו - רבי יונה. ואת רבי חגי (הראשון). פעם הלך לעיר קיסרין (קיסריה), שם למד אצל האמוראים רבי חזקיה, רבי אושעיה בר שמי, רבי אהבה, רבי זעירא ורבי זריקן.

תלמיד חבר שלו היה רבי יוסי ברבי בון, וחבר שלו המוזכר במיוחד היה רבי חנניה דציפורין, שמוזכרות מחלוקות רבות ביניהם, בלשון "רבי חנניה ורבי מנא: חד אמר... וחרנה  אמר...". לאחר ההיכרות ביניהם רבי חנניה הכיר, ברוב ענווה, בכך שרבי מנא עולה עליו בגדלותו בתורה, ומסר לו את תפקיד ראש הישיבה בציפורי, ולא די בכך, אלא שאף ישב ללמוד אצלו כאחד התלמידים.

## אישיותו
רבי מנא הביע שאט נפש כלפי אנשים שרכשו תואר כבוד רבני - "רבי" - באמצעות מתנות לנשיאים, וייתכן שבעקבות כך מוזכר בתלמוד שהוא נרדף על ידי אנשי בית הנשיא. כך מסופר כי פעם אחת כשנרדף על ידי אנשים אלה, הלך לקברו של אביו, ואמר "אבא, אבא, בני בית הנשיא מצערים לי". כך גם מסופר כי פעם אחת כאשר עברו אנשי בית הנשיא ליד קברו של אביו, רבי יונה, פרסות סוסיהם התקבעו, והם לא יכלו לזוז ממקומם, עד שהתחייבו לא לצער אותו יותר.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור החמישי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:אמוראים כהנים
פנטזיה קונצרטנטית של צ'ייקובסקי

**הפנטזיה הקונצרטנטית בסול מז'ור/מינור אופוס 36** של פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי נכתבה בין יוני לאוקטובר של שנת 1884. ביצירה זו השתמש צ'ייקובסקי בתזמורת גדולה יותר מזו שהקצה לשני הקונצ'רטי שלו לפסנתר, וכלל בה חלילים נוספים וכלי הקשה, בהם גלוקנשפיל. הסיבה לכך, כפי שהסביר צ'ייקובסקי, היה רצונו לשוות לפנטזיה מצלול קליל יותר, משום שלא ראה בה קונצ'רטו לפסנתר במלוא מובן המילה. 

הפנטזיה בוצעה לראשונה בפברואר 1885 עם סרגיי טאנייב, תלמיד ההלחנה היחיד של צ'ייקובסקי, ליד הפסנתר ובניצוח מקס ארדמנסדרפר. הפנטזיה בוצעה רבות ב-20 שנות קיומה הראשונות, אחר נעלמה מן הרפרטואר למשך שנים רבות, אך בזמן האחרון זכתה לתחייה מחודשת. 

## מבנה היצירה
### הפרק הראשון

הפרק הראשון נקרא: "מעין רונדו" Quasi Rondo ומציג תפיסה חדשה ויצירת מבנה חדש על ידי המלחין. הפרק פותח בנגינת שלושת החלילים במלודיה, הנשמעת כמו גבוט. לאחר הנושא השני ועיבוד קצר, הפסנתר מנגן קדנצה ארוכה מאוד ואף רפסודית בעיקרה, שאחריה חוזרים הנושא הראשון והשני בדיוק כפי שהופיעו בפתיחה. אם הצגת הנושאים לפני הקדנצה הסתיימה על הדומיננטה, הרי בסיום, תוך כדי מודולציות, צ'ייקובסקי מסיים את הפרק בביסוס הטוניקה.

### הפרק השני

הפרק השני מורכב משני חלקים ונקרא "קונטראסט". פרק זה היה אמור להיות הפרק הראשון של הסוויטה השלישית בסול מז'ור לתזמורת אופוס 55. אך צ'ייקובסקי מצא שאיננו מתאים לפתיחת היצירה וכתב לסוויטה פרק חדש. הוא שינה מעט את הנושאים ושכתב פרק זה לפסנתר ותזמורת. הפרק נפתח במנגינה ענוגה ואלגית לפסנתר בסול מינור. לאחר כמה תיבות מצטרף לפסנתר צ'לו יחיד. המנגינה חוזרת פעם אחר פעם, בכל פעם בליווי אחר של הפסנתר או התזמורת. הקונטראסט נוצר במעבר מהחלק האיטי לחלק המהיר, המבוסס על ריקוד רוסי. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יצירות מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי
קטגוריה:יצירות לפסנתר
הקרן לסיוע ליצואנים

**הקרן הממשלתית לסיוע ליצואנים** היא קרן ממשלתית המשמשת ככלי סיוע של ממשלת ישראל לעסקים יצואנים. 

מטרת הקרן היא לסייע ליצואנים בעלי פוטנציאל התפתחות ויצירת מקומות עבודה חדשים לישראלים בישראל. הקרן מעמידה הלוואות בסכום של עד מיליון דולר אמריקני, בערבות מדינה של 70%, באמצעות שני בנקים מסחריים: בנק אוצר החייל ובנק מרכנתיל דיסקונט. תהליך קבלת ההלוואה כרוך בבדיקה כלכלית של גוף כלכלי מקצועי, והחלטת ועדת אשראי המשותפת עם נציגי הבנק, משרד התמ"ת והחשב הכללי. 

## היסטוריה
הקרן הוקמה במהלך 2006 ועד נובמבר 2008 נתנה מענה לעסקים יצואנים רק עבור ביצוע תוכנית שיווקית להשקעות בייצוא. מאז, מעמידה הקרן הלוואות למגוון צרכים שונים בהם: הון חוזר, השקעות בציוד, פעולות שיווק בחו"ל, תוך הקלה בביטחונות הנדרשים מהיצואנים לצורך קבלת ההלוואה.

עד תחילת 2010 אושרו בקרן הלוואות בסך של מעל 80 מיליון ש"ח. 

## תנאי הקרן

סכום הלוואה מקסימלי:
*מדרגה ראשונה- עסקים עם מחזור מכירות עד 500,000 דולר זכאים לקבל הלוואה עד 100,000 דולר 
*מדרגה שנייה- עסקים עם מחזור מכירות העולה על 500,000 דולר אך נמוך מ-15 מיליון דולר זכאים לקבל הלוואה עד מיליון דולר או 20% ממחזור המכירות (הנמוך מביניהם).

תקופת ההלוואה: עד חמש שנים, מתוכן עד שנת גרייס (דחיית תשלומים) על תשלומי הקרן.

ריבית: בתנאי השוק
ביטחונות: 70% ערבות המדינה. 30% ביטחונות על ידי הלווים. בעלי החברה נדרשים לתת ערבות אישית.
יצואנים אשר חברים בהתאחדות התעשיינים זכאים להעמדת ביטחונות מלאים על ידי ההתאחדות ואינם נדרשים להעמיד ביטחונות נוספים. 

עלויות: אגרה בסך 500 ש"ח למשרד האוצר ועמלה בסך 250 ש"ח לבנק.

## תהליך קבלת ההלוואה
תהליך קבלת ההלוואה מורכב משלושה שלבים עיקריים: 
#מילוי השאלון ומסירתו בצירוף הנספחים לחברת 'תבור', פגישה של הכלכלן הלקוחות והעברת חוות הדעת לוועדת האשראי. 
#הבנק מבצע בדיקה כלכלית ללקוחות.
#הבקשה נידונה בוועדת האשראי ונקבע האם לאשרה ובאילו תנאים. 

## קישורים חיצוניים
*על הקרן באתר החשב הכללי
*אתר חברת תבור המרכזת את הפניות
סיוע ליצואנים
שמואל שם-טוב

**שמואל (שמוליק) שם-טוב** (נולד ב-1952) הוא עיתונאי, איש תקשורת ומנהל ישראלי.

## ביוגרפיה
שם-טוב נולד בירושלים, בנו של שר הבריאות לשעבר ויקטור שם-טוב וגדל בשכונת המושבה הגרמנית שבעיר. באפריל 1970 היה בין יוזמי "מכתב השמיניסטים", מכתב שנשלח לראש הממשלה, גולדה מאיר על ידי קבוצה של תלמידי תיכון העומדים לפני גיוס ובו הסתייגו חותמיו מכיבוש השטחים, ממלחמת ההתשה ומהימנעות הממשלה מנקיטת צעדים שיובילו לסיום הלחימה. עם זאת התגייס שם-טוב לצה"ל בקיץ אותה שנה ושירת בסיירת שקד.

לאחר שחרורו מצה"ל, למד באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר ראשון בכלכלה ויחסים בינלאומיים (עד 1977). במקביל, עבד ככתב "על המשמר" בירושלים. עם סיום לימודיו נסע ללונדון ושימש כאחראי על הביטחון בשגרירות ישראל. ב-1980 היה פעיל במכון ון ליר בירושלים ופיתח מיזמים חינוכיים ותוכניות למפגשי נוער יהודי וערבי. בהמשך למד באוניברסיטת תל אביב לתואר שני בהיסטוריה ופילוסופיה של המדעים (עד 1984).

בשנים 1984–1986 היה עורך שבועון הנוער "חמצן", לאחר מכן שימש כעורך מקומוני רשת שוקן בצפון ועורך מקומון "צומת השרון" (עד 1989). ב-1990 היה, למשך כשנה, עורך משנה של "העולם הזה" ולאחר מכן היה עורך מחליף במקומון "כל העיר" הירושלמי ועורך מחליף במוסף יום שישי של העיתון "חדשות".

ב-1992 עבר לידיעות אחרונות ושימש במספר תפקידים בהם עורך מוספי חג, עורך ראשי של רשת המקומונים ידיעות תקשורת (1993–1999) ויועץ לקראת הקמת ynet.

במקביל סיים למודי משפטים בשנים 1999–1997 במרכז הבינתחומי הרצליה.

בין 2000 ל-2003 כיהן כמנכ"ל הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. ב-2005 עבר לתפקיד מנהל התוכן וההפקות של חברת ההפקות JCS, ממנה פרש ב-2008. משנת 2007 הוא גם יו"ר בדירקטוריון רדיו ירושלים.

ב-2008 ועסק בפרויקט מחשוב מערכת החינוך בשדרות. באותה תקופה ייסד את כתב העת אודיסאה. שם טוב שימש כעורך כתב העת במשך ארבע שנים (עד לגיליון 17).

בשנים 2009–2013 ניהל שם-טוב את "מרכז הספר והספריות בישראל". בתקופת כהונתו הוקמו ניידות מחשבים וספרים שפעלו במגזר הערבי והוקם אתר האינטרנט של הספריות הציבוריות.

החל מספטמבר 2014 מכהן שם-טוב כמנכ"ל הוועדה הישראלית למדרוג, האחראית על מדידת המדרוג בערוצי הטלוויזיה בישראל.

בשנת 2024 כתב והוציא במשותף עם בת זוגו אבירמה גולן את הספר "סיפור אהבה - מסע באיי יוון", המתאר את מסעם המשותף במשך חמש שנים לבדם בסירת מפרש באיי יוון.

## חיים אישיים
באפריל 2008 עבר לשדרות עם בת זוגו אבירמה גולן, לאות הזדהות עם התושבים. במשך שנה וחצי התגורר בעיר.

שם-טוב הוא אביה של העיתונאית והשדרנית גילי שם-טוב ושל יונתן שם טוב.

## קישורים חיצוניים
* האתר של שמוליק שם טוב
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:סגל העולם הזה
קטגוריה:עורכים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי עמותות
קטגוריה:לוחמי סיירת שקד
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ג' (ירושלים)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מנכ"לי הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו
קטגוריה:סגל רדיו ירושלים
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-בולגרי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
אורי שטטנר

**אורי שטטנר** (1935–1999) היה צייר ישראלי.

## חייו
שטטנר נולד בתל אביב ב-1935. בשנים 1958–1959 למד במכון אבני. ב-1960 נסע לפריז ושהה שם כעשר שנים, בהן הוצגו ציוריו בתערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות חשובות, בין השאר במוזיאון פריז לאמנות מודרנית. ב-1965 הוזמן שטטנר יחד עם חמישה ציירים אחרים לייצג את צרפת בביאנאלה של פריז. ב-1975 הוענק לו פרס על שם אויגן קולב מטעם מוזיאון תל אביב. בשנת 1994 נערכה לו תערוכת רטרוספקטיבה שהוצגה במשכן לאמנות עין חרוד ובמוזיאון הרצליה. נערכו לו תערוכות יחיד בגלריה גורדון, גלריה שרה לוי, גלריה שלוש. עבודותיו נמצאות במוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, מוזיאון חיפה לאמנות ואוספים פרטיים בישראל ומחוצה לה.

ב-2001, שנתיים לאחר מותו, נערכה תערוכה מקיפה של עבודותיו במוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן. בשנת 2006, בפתיחתה של גלריה יאיר בתל אביב, הוצגה תערוכה מיצירותיו.

## סגנונו
מסוף שנות ה-70 ציוריו מתאפיינים בפואטיקה מיוחדת: סגנון ציורו לירי, מעודן ומלנכולי שצבעוניותו בהירה ואוורירית, קוויו מרחפים וחולמניים ותפיסתו תמציתית. במרכז ציוריו מצויה דמות בודדה הרשומה מתוך ויתור על צורניות מוגדרת ועל פרטים. מציוריו עולה אווירה מופנמת ופיוטית, ונראה שהם רואים את החיים כמו מבעד לזכוכית מעורפלת.

יאיר גרבוז במאמר שפרסם בקטלוג "אורי שטטנר: הצטיירות" מכנה את אורי שטטנר כ"צייר של ציירים": 

## תערוכות
*Galerie du Haut-Pavé, Paris 1963
*Group Exh. Gallerie raimond creuz, Paris 1964
*Group Exh. "Salon Schemès 66", La musée d'art moderne de la ville de Paris 1965
*Galerie neuf, Paris 1967
*Group Exh. "L'homme et son centre" Galleries varcamer et neuf, Paris 1968
*Group Exh."Réalités nouvelle", La musée d'art moderne de la ville de Paris 1966, 1967, 1970
*תערוכה קבוצתית. בית לייוויק, תל אביב 1975
*גלריה גורדון, תל אביב 1976
*תערוכה קבוצתית. גלריה רדיוס, תל אביב 1982
*גלריה שרה לוי, תל אביב 1981, 1983, 1985, 1990, 1992
*Group Exh. "Two Years - Israeli Art, Cumulative Qualities". Tel Aviv Museum, Helena Rubinstein Pavilion 1983
*גלריה אהובה פנחס, תל אביב 1985
*תערוכה קבוצתית. מוזיאון בת ים ומוזיאון ערד 1992
*גלריה נמה, תל אביב 1993
*"תערוכת רטרוספקטיבה". המשכן לאמנות, עין חרוד ומוזיאון הרצליה 1994
*מוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן 2001
*אורי שטטנר - "הצל של הצל". גלריה יאיר לאמנות, תל אביב 2010

## איור ספרים
* שירי פסיפס-תרגומים "שחור על גבי לבן", איתמר יעוז-קסט, תשט"ז-1955.
* שקא שירים יפניים, כתב דב רוזנפרב, עריכה ותרגום איתמר יעוז-קסט, הוצאת עקד, 1953.

## ספר לכבודו
* אורי שטטנר - **הצטיירות**, הוצאת פורום המוזיאונים לאומנות, 1994.

## קישורים חיצוניים

* דימויים מהתערוכה '''אורי שטטנר - "הצל של הצל"''' 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:בוגרי מכון אבני
קטגוריה:זוכי פרס אויגן קולב לגרפיקה ישראלית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1999
חמצן (כתב עת)

"**חמצן**" היה שבועון לנוער שיצא בין השנים 1984–1986 בהוצאתו של חיים בר און ובעריכת שמוליק שם-טוב ושלומית כנען. מטרת כתב העת הייתה להיות "התשובה האינטליגנטית למעריב לנוער", שבועון הנוער הנפוץ בישראל באותה תקופה.

תוכני השבועון שמו דגש על נושאים חברתיים מנקודת מבט סוציאליסטית ואנרכיסטית, והובעו בו דעות רדיקליות לזמנן בקשר לחינוך ולפוליטיקה. כמו כן התפרסמו בו כתבות וסיפורים הקשורים במין ובגיל ההתבגרות באופן ישיר, יוצא דופן לתקופה, ותיאורי הופעות חיות של להקות שוליים, בביקורת על הופעה של שרון בן-עזר, למשל, שעוררה סערה, נאמר שהיא מאוננת עם המיקרופון. בעיתון התפרסם באופן קבוע מדור מחשבים ותכנות בשפת בייסיק, אחד ממדורי המחשוב הראשונים לנוער שיצאו באופן סדיר. כמו כן התפרסם בו סיפור בהמשכים מאת גלילה רון פדר בשם "פרופיל 97", בו ציון, גיבור "אל עצמי", מתגייס לצה"ל. דן תורן כתב טור סיפורים בשם "קומונה עכשיו" שעסקו בניסוי חברתי.

תפוצתו של השבועון הייתה 40,000 עותקים והוא חולק חינם בפתחי בתי ספר תיכוניים בכל יום שלישי בשבוע, באישור משרד החינוך. חלק ממנהלי בתי הספר לא התירו את הפצת העיתון בשטחם, דבר שהפך אותו רק ליותר פופולרי ואטרקטיבי בעיני בני הנוער.

בנובמבר 1985 נקראו שם-טוב, כנען ובר-און למשטרה באשמה של הסתה למרד וקריאה למלחמת אזרחים, שלא היה לה המשך.

במרץ 1986 נסגר העיתון מחוסר הצדקה כלכלית, לאחר כ-70 גיליונות.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* יוחאי רוזן, עילית לוין-פרנט: תצלומי שער למגזין "חמצן", בלוג "ציורי אור", 24 באוגוסט 2014

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:ישראל: שבועונים
קטגוריה:ישראל: עיתוני ילדים ונוער
קטגוריה:שנות ה-1980 בישראל
כריסופולי

**כריסופולי** (ביוונית: **Χρυσούπολη**, בטורקית: **Sarışaban**, בבולגרית: **Саръшабан**) היא עיר בצפון מזרח יוון בחבל מזרח מקדוניה ותראקיה השוכנת 25 ק"מ מקוואלה ומקסנתי ו-10 ק"מ מנמל התעופה הבינלאומי "אלכסנדר הגדול". בשנת 2011 התגוררו בעיר כ-16,000 תושבים. כ-40% מהם הם יוונים פונטים, צאצאי נוודים סָרַקַטְסָאנִים שהגיעו לאזור כפליטים מאסיה הקטנה ומתראקיה.

## היסטוריה
ב-1375 נכבש האזור על ידי צבא האימפריה העות'מאנית בראשות הסולטאן מוראט הראשון ובמהלך המאה ה-17 הוקם במקום כפר בשם **סארי סאבאן**. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבש היישוב על ידי צבא ממלכת בולגריה ובמהלך מלחמת הבלקן השנייה ב-11 ביולי 1913, נכבש על ידי צבא ממלכת יוון. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרפה בולגריה למדינות הציר בחותמה על ההסכם התלת-צדדי. ב-6 באפריל 1941 פלשו הגרמנים ליוון דרך בולגריה וממלכת יוגוסלביה, כבשו אותה ומסרו את שטחי תראקיה המערבית, מקדוניה המזרחית ובכלל זה הכפר כריסופולי לחזקת בולגריה.
באוקטובר 1944 הוחזר היישוב לחזקת היוונים ובשנת 1946, הוכר כרשות מקומית.

## כלכלה
בתקופת האימפריה העות'מאנית הייתה העיר תחנת מעבר לסוחרים והכילה חאן, מאפיות ובתי מסחר אשר שרתו את החולפים דרכה. בימינו מהווה העיר מרכז חקלאות שלחין; עיקר הגידולים הם תירס, שעועית, אספרגוס וקיווי. כמו כן קיימת תעשייה זעירה בתחום הקרמיקה.

## הקהילה היהודית

בעיירה הציורית סרה שאבאן התגוררו בפרוץ מלחמת העולם השנייה מספר משפחות יהודיות. באפריל 1941 נמסר השטח לחזקת ממלכת בולגריה וב-22 בפברואר 1943 נחתם הסכם בין ממשלת בולגריה לגרמנים, אשר השלב הראשון בו היה שילוח 12,000 יהודי תראקיה ומקדוניה הוארדארית אל מחנות ההשמדה. ב-4 במרץ 1943 בוצעה אקציה בכל רחבי תראקיה על ידי שוטרים וחיילים בולגרים. הבולגרים הבטיחו לנציגי גרמניה הנאצית לעצור את כל היהודים בשטחים הנתונים לשליטתם ועל כן, שלחו כוח צבאי מיוחד לעיירה המרוחקת אשר עצר באישון ליל 11 מבני הקהילה היהודית. העצורים הוסעו ברכבות פתוחות לדופניצה, ממנה ללום, משם במעבורת דרך הדנובה לווינה ודרכה אל מחנה ההשמדה טרבלינקה. יהודי העיירה נרצחו מיד עם הגיעם למחנה.

## ערים תאומות
* .

## קישורים חיצוניים

* גדעון רפאל, "יהדות יוון בשואה", באתר המכון ללימודי השואה ע"ש ח. אייבשיץ.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:יוון: ערים
כריסופולי
קדנצה (סולו)

**קדנצה** (באיטלקית: **Cadenza**) היא קטע סולו בקונצ'רטו שבו ניתנת לסולן (או לסולנים) הזדמנות להפגין את יכולותיהם הטכניות והווירטואוזיות. קטע סולו זה החל להופיע בתקופת הרוקוקו (אף שהיה קיים לעיתים גם בבארוק, למשל בקונצ'רטו הברנדנבורגי החמישי מאת יוהאן סבסטיאן באך). בקונצ'רטי הכתובים על פי המסורת הצורנית של התקופה הקלאסית מופיעה הקדנצה לאחר מהלך הרמוני ברור המסתיים באקורד של דרגה I במצב קווארט-סקסט. מקורן של הקדנצות הוא במוזיקה קולית, בעיקר באופרה של המאה ה-18, בה בסוף האריה היה נהוג לחזק את הקדנצה ההרמונית בקדנצה סולנית.

לפי המסורת הקלאסית, מיקום הקדנצה הוא בסופם של הפרקים הראשון והשני של הקונצ'רטו (בסיום חטיבת הרפריזה אצל הסולן), ולעיתים מופיעה קדנצה גם בפרק השלישי, במיקום לא קבוע, ואף יותר מקדנצה אחת. הקדנצה היא קטע שבו המפעם חופשי, והיא כתובה ללא משקל מסוים (כלומר ללא קווי תיבה). במקרים מסוימים כתב המלחין את הקדנצה בעצמו, אך על פי רוב הקדנצות היו המצאה של הסולן. בתקופה הקלאסית, בה האלתור היה עדיין נפוץ, היה נהוג גם לאלתר את הקדנצה בהסתמך על המוטיבים והנושאים בפרק. כיום רוב הסולנים מנגנים קדנצות שנכתבו בעבר. בסיום הקדנצה הקלאסית הטיפוסית תופיע קדנצה הרמונית לביסוס הטוניקה, ובדרך כלל יופיע קישוט בדמות טריל, שלאחריו נכנסת שוב התזמורת ומנגנת את המשך הפרק.

בתקופה הרומנטית היו פחות אפשרויות להכנסת קדנצה בקונצ'רטו. מיקומה בפרק היה נתון לשינוי, ולרוב היא הופיעה בסוף חטיבת הפיתוח. כמו כן, החל מהתקופה הרומנטית, הקדנצה הפכה לחלק מובנה מן הפרק, והיא נכתבה על ידי המלחין. במוזיקה מאוחרת יותר נוספה האפשרות שהסולן לא ינגן לגמרי לבד, אלא יתווסף לו ליווי בדמות של נקודת עוגב, וכך ניתנה לו האפשרות לנגינה חופשית ללא היצמדות לטמפו.
רבות מהקדנצות המנוגנות היום נכתבו בתקופה הרומנטית עבור היצירות הקלאסיות: בטהובן כתב כמה קדנצות לקונצ'רטי לפסנתר של מוצרט; המלחין קרל ריינקה כתב קדנצה לקונצ'רטו לחליל ונבל מאת מוצרט. כנרים, חלילנים, פסנתרנים, ונגנים בכלים שונים כתבו קדנצות לכלים שלהם, לרוב לקונצ'רטי של מוצרט ושל היידן.

כיום כמעט ולא מאלתרים קדנצות, ורוב הסולנים מנגנים קדנצות שנכתבו, או אולתרו, בעבר. במאה העשרים ניתן עדיין לשמוע קדנצות מאולתרות במוזיקת הג'אז. מלבד האלתורים בקטעי הסולו, מובילים רבים מסיימים את הקטע בקדנצה, במיוחד כשמדובר בבלאדת ג'אז. כך למשל ג'ון קולטריין ב"I Want To Talk About You", או סאני רולינס ב"Three Little Words".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תאוריית המוזיקה
קטגוריה:מילים וביטויים באיטלקית
קטגוריה:מוזיקת סולו
קטגוריה:אלתור (מוזיקה)
חרדל השדה

**חרדל השדה** (נקרא גם **חרדל הבר**; שם מדעי: *Sinapis arvensis*) הוא צמח חד שנתי ממיני החרדל, שמוצאו באירופה והוא נפוץ באמריקה הצפונית ובחופי הים התיכון. בישראל גדל חרדל הבר ברוב אזורי הארץ. חרדל השדה פורח בפריחה צהובה מבהיקה ויוצר מרבדים צהובים מרהיבי עין על פני שטחים נרחבים. את חרדל השדה ניתן גם לראות בצידי דרכים והוא אף גדל כצמח מזיק בשטחים חקלאיים.

## מאפיינים
הגבעול, התפרחת והתרמילים הטריים של חרדל השדה הם אכילים. לזרעי החרדל מיוחסות סגולות רפואיות, וניתן להפיק מהם שמן המוכר בטיפול בכאבי גב ומפרקים. ערבובו עם שמן זית משמש טיפול להצטברות נוזלים ודלקת באוזניים. בנוסף הוא משמש כתבלין. ככלל, בכמויות גדולות, עלי הצמח רעילים, ואינם ראויים למאכל בעלי חיים, אך הם נאכלים על ידי זחלים של פרפראים שונים כגון לבנין הכרוב.

גובהו של הצמח 60–120 סנטימטרים. גבעוליו ישרים ומכוסים בשיער זיפני. עלי חרדל הבר הם דמויי כינור, מנוצים ומפורצים, ומכוסים בזיפים קצרים. הפרחים צהובים וערוכים באשכולות. הפרי הוא תרמיל זיפני, צר וארוך. חרדל השדה פורח בחודשים דצמבר-מאי הזרעים מבשילים ומתייבשים באוקטובר-ינואר.

למרות ייחודיותו של חרדל השדה ביצירת שטחים ענקיים המכוסים בפריחה צהובה, הוא אינו היחיד האחראי למרבדים אלו. פרחיהם של צמחים נוספים ממשפחת המצליבים צבעם צהוב, ויש המזהים צמחים אלו בטעות כחרדל השדה. בין צמחים אלו ניתן למנות את החרדל הלבן, בן-חרדל מצוי, איסטיס, תודרה סיגית, חטוטרן מצוי, בקבוקן מקומט, אליסון, מצלתיים מצויים, משקפי הזקנה, רשתון השדות, טוריים זיפניים, טוריים קטנים וצנון משולשל.

חרדל השדה מוזכר פעמים רבות במקורות חז"ל לעניין מצוות התלויות בארץ, והוא אף נזכר לשבח בתיאור גידולי ארץ ישראל: . הצמח מוזכר במקורות כצמח מאכל, והוא נודע גם בשל סגולותיו הרפואיות, וזרעיו אף שימשו כמשקולת מידה.

גז חרדל לא מופק מחרדל השדה, אלא נקרא כך משום ריחו, הדומה לשום, חרדל או חזרת.

## קישורים חיצוניים

* 
* מתוך ילקוט הצמחים של נסים קריספיל, חרדל השדה - צמח מרפא ותבלין, צמח השדה

## הערות שוליים

[250px|ממוזער|ימין| שדה חרדל ב[רמת כורזים, תצפית לנחל מחניים המהווה את הגבול הצפוני של רמת כורזים, מבט לכיוון צפון. האזור ליד חורבת ירדה]]

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:ארץ ישראל: מצליבים
קטגוריה:מצליבים
קטגוריה:פרחים צהובים בארץ ישראל
קטגוריה:פרחי מאכל
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:חרדל
M12 (צביר כדורי)

**M12** (מ-**Messier 12**, נקרא גם **NGC 6218**) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים נושא הנחש הנמצא במרחק של כ-16,000 שנות אור ממערכת השמש. בדומה לצביר הסמוך M10, גם לו קוטר קטן יחסית, אך הוא פחות דחוס ממנו, ולמעשה מזכיר צביר פתוח דחוס, בדומה ל-M11. הצביר ממוקם במרכז הקבוצה, כ-9 מעלות ממזרח לכוכב δ בנושא הנחש וכשלוש מעלות מצפון מערב ל-M10.

## היסטוריה
הצביר התגלה על ידי שארל מסיה בשנת 1764 ותואר על ידיו בקטלוג מסיה כ"ערפילית עמומה ועגולה וללא כוכבים". רק בשנת 1783 גילה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר.

בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 6.7 וניתן להבחין בו בקלות באמצעות משקפת בה הוא נראה ככתם מעורפל עגול וקטן, שכן בשל צפיפותו הנמוכה, ניתן לראות רק את מרכז הצביר ללא טלסקופ מקצועי. באמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין בכוכב הבהירים ביותר של הצביר שבהירותם היא מדרגה 12.

## מאפייני הצביר
קוטרו של M12 הוא כ-75 שנות אור, אך בתצפית באמצעות ציוד חובבים נראה שגודלו הוא פחות ממחצית, שכן הצביר דליל במיוחד בהיקפו. מרחקו ממערכת השמש הוא כ-16,000 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-16 דקות קשת - כמחצית גודלו הזוויתי של הירח המלא. עד היום התגלו בו 13 כוכבים משתנים. עוצמת ההארה הכוללת של הצביר היא פי 44,000 מעוצמת ההארה של השמש והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F7.

## קישורים חיצוניים

* M12 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* 

## הערות שוליים

12
12
קטגוריה:קבוצת הכוכבים נושא הנחש
שבח להרמוניה

שמאל|ממוזער|250px|גאורג פרידריך הנדל, 1685-1759, ציור משנת 1733
שמאל|ממוזער|250px|צציליה הקדושה, ציור של מתאו רוסלי מהמאה ה-17
**שבח להרמוניה** (**Praise to Harmony**) הידועה יותר בשם **Look Down Harmonious Saint** (לפי המלים הראשונות) HWV 124, היא קנטטה חילונית אנגלית של הנדל, לזמר טנור סולו, מיתרים ובאסו קונטינואו. זוני הקנטטה היחידה שהלחין הנדל לטנור סולו.

## היצירה
הושמעה לראשונה בקובנט גארדן בלונדון בשנת 1736.  
משערים כי היא מהווה קטע שהושמט מהאורטוריה "חגיגת אלכסנדר"  HWV 75. בבכורה של האורטוריה 
"חגיגת אלכסנדר" הנדל העדיף להשמיע בין שני החלקים של היצירה הזו קנטטה אחרת, איטלקית, המוקדשת גם כן לצציליה הקדושה Cecilia volgi un sguardo לסופרן, טנור ומיתרים (HWV 75).
 
ניוברג המילטון (בערך 1715 - 1743) מחבר הלברית של האורטוריה שקיבל השראה מיצירה של ג'ון דריידן הוא זה שחיבר את המלים באנגלית גם לקנטטה "שבח להרמוניה", כשהכותרת המקורית הייתה "**כוח המוזיקה**" **Power of Musick**". רוח הטקסט המשבח את כוחה של ההרמוניה המוזיקלית מתאימה לחג הנוצרי של צציליה הקדושה, שהוכרזה פטרונית של המוזיקה. יום צציליה הקדושה חל ב-22 בנובמבר. 

בחלקים של כתב היד מופיעות המלים "נספח - אודה לצציליה הקדושה" ומשום כך הקנטטה נחשבת מעין אודה קטנה לאותה קדושה, להבדיל מיצירות ארוכות יותר כמו האודה של הנרי פרסל וזו של הנדל עצמו Ode for St. Cecilia's Day.

למרות ההתייחסות לצציליה הקדושה זאת איננה קנטטה דתית מפני שנכתבה כשיר חילוני ואינה קשורה לסדרי הטקס הדתי הכנסייתי.

הקנטטה מורכבת משני חלקים בלבד:
קטע קצר של רצ'יטטיב, Look down, look down ואריה ארוכה יותר Sweet accents  all you numbers grace

## הטקסט


REC.
*Look down, harmonious Saint* 
*whilst we do celebrate thy art and thee* 
*Of music's force the wonders shaw* 
*the most of Heav'n  we here can know* 

REC.
*Music! That all persuading art* 

ARIA
*Sweet accents all your numbers grace*    
*touch ev'ry trembling string* 
*It charms the soul, delights the ear* 
*to it all passions bow* 

*each note in justest order place* 
*of Harmony we'll sing* 
*il gives us hopes, it conquers fear* 
*and rules we know not how*


## לקריאה נוספת
** Walter Ford -  * Handel's cantatas
vol 58. 1 01 1931, p 33-42  Journal of the Royal Music Association 
( ולטר פורד - הקנטטות של הנדל - בז'ורנל אוף רויל מיוזיק אסוסיישן 1931)
* * Barbara Winchester and Key Dunlap -* Vocal Chamber Music    
Performer's Guide ed.2- Taylor & Francis Group, Routledge, New York 2007 -
(ברברה וינצ'סטר וקיי דנלאפ - המוזיקה הקאמרית הקולית, מדריך למבצעים -  טיילר ופרנסיס, ניו יורק 2007)
* *  Paul Rice *The Solo Cantatas  in Eighteenth century Britain- A Thematic Catalogue 
Harmonie Park Press Warren. Michigan 2003 
(פול רייס - הקנטטות סולו בבריטניה במאה ה-18 - קטלוג תמאטי - הוצאת הרמוני פארק' פרס, ווארן, מישיגן, 2003)

## קישורים חיצוניים

* שבח להרמוניה, בביצוע הטנור ג'ון מארק איינסלי והקינגס קונסורט, בניצוח רוברט קינג - עם התווים
* *Winton Dean with Anthony Hicks  -*Händel from The New Grove Dictionary of Music and Musicians Papermac, Macmillan, London, 1982 (וינטון דין יחד עם אנתוני היקס - הנדל - מתוך הלקסיקון גרוב למוזיקה ולמוזיקאים, פייפרמק, מקמילן, לונדון 1982)

## הערות שוליים

קטגוריה:קנטטות
קטגוריה:יצירות מאת הנדל
חיפה אנדרדוגס

קבוצת **חיפה אנדרדוגס** היא קבוצת פוטבול מקיבוץ החותרים, קיבוץ במחוז חיפה, המשחקת בליגת הפוטבול הישראלית. חיפה אנדרדוגס הוקמה בשנת 2005, השנה בה הוקמה ליגת ה-IFL. בשנת 2007 הצטרפה הקבוצה לליגת הפוטבול הישראלית שהוקמה כתוצאה משיתוף פעולה בין ה-IFL לבין ה-AFI - ההתאחדות לפוטבול אמריקאי בישראל.

## היסטוריה
300px|ממוזער|שמאל|שחקני קבוצת חיפה "ריל האוזינג" אנדרדוגס, 2008

### שנות ה-90 וה-2000 - משחקים לא רשמיים
בשנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000 התקיימו בספורטק חיפה משחקי פוטבול לא רשמיים בימי שבת שמשכו תושבים מחיפה, הקריות, נהריה, קיבוץ עין השופט ומקומות נוספים בצפון הארץ. במקביל התקיימו משחקים דומים בספורטק תל אביב של תושבי אזור גוש דן. אחת לחודש לערך התקיימו משחקי ידידות בין שחקני חיפה לשחקני תל אביב. רוב המפגשים הללו הסתיימו בניצחון קבוצת תל אביב, מה שלימים הביא לשמה של קבוצת חיפה - אנדרדוגס (בלעז - מי שצפויים להפסיד).

### עונת 2005/6 - ליגת ה-IFL
בעונת , במסגרת ליגת ה-IFL לפני איחודה עם ארגון ה-AFI, זכתה קבוצת חיפה אנדרדוגס באליפות. במשחק הגמר של אותה עונה, שהתקיים ב-23 ביוני 2006, גברה הקבוצה על תל אביב פיונירס 14-37.

### עונת 2006/7 - מעבר לציוד מלא
בשנת 2007 הוחלט על הקמת ליגת הפוטבול הישראלית, על ידי איחוד בין ליגת ה-IFL וארגון ה-AFI. לראשונה שיחקו בישראל פוטבול עם ציוד מלא העומד בתקני המכללות בארצות הברית (NCAA). בעונתה הראשונה של הליגה השתתפו בה קבוצות חיפה אנדרדוגס, תל אביב-יפו סייברס, תל אביב פיונירס וירושלים ליונס. חלק משחקני המשחקים הלא רשמיים בחיפה הפכו לראשי הקבוצה החיפאית, ויחד עם עמיתיהם מתל אביב, היו שותפים בהקמת ליגת הפוטבול הישראלית.

### 2007-2017 - ליגת הפוטבול הישראלית
בעונת  סיימה הקבוצה במאזן 6-3 העפילה לגמר והפסידה לאריות ירושלים.
בעונת  גדלה ליגת הפוטבול הישראלית ל-5 קבוצות. הקבוצה סיימה במאזן 6-2 והפסידה בחצי גמר לאריות ירושלים.
עונת  סיימה הקבוצה במאזן 4-6 והודחה בחצי גמר על ידי מורדי יהודה.
בעונת 2010-2011 סיימה הקבוצה במאזן 1-9 ולא העפילה לפלייאוף.
בעונת 2011-2012 סיימה הקבוצה במאזן 6-4 והפסידה בחצי הגמר לתל אביב סייברס.
בעונת 2012-2013 סיימה הקבוצה במאזן 5-5 ולא העפילה לפלייאוף.
בעונת 2013-2014 סיימה הקבוצה במאזן 4-5 והודחה בווילד קארד על ידי אריות ירושלים.
בעונת 2014-2015 סיימה הקבוצה במאזן 6-3 העפילה לחצי גמר והפסידה לתל אביב פיונירס.
בעונת 2015-2016 סיימה הקבוצה במאזן 7-3, העפילה לחצי הגמר והפסידה למורדי יהודה.
בעונת 2016-2017 סיימה הקבוצה במאזן 1-9 ולא העפילה לפלייאוף.

## טבלת עונות
2023/12 2-8

## קישורים חיצוניים
* 
* דף הקבוצה באתר ליגת הפוטבול הישראלית 

קטגוריה:חיפה: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות פוטבול בישראל
רנה ורבין

**רָנָה וֶרבין** (נולדה ב-7 בדצמבר 1973) היא מתרגמת, סופרת, עורכת, מבקרת ספרות, בעלת טור שחקנית ישראלית ומורה לספרות.

## ביוגרפיה
רנה ורבין נולדה לד"ר נחום ורבין (בנו של פרופ' בן ציון ורבין), כירורג שהיה רופא מוצב המזח במלחמת יום הכיפורים ונפל בשבי המצרי והשחקנית בתיה ברק. דודתה מצד אביה, דורית, נישאה ליוסי שריד, אשר כיהן כחבר-כנסת וכשר במספר ממשלות ישראל. ורבין גדלה בתל אביב, והיא בוגרת תיכון חדש. מגיל 14 החלה ורבין לרכוש ניסיון כשחקנית, כאשר ביצעה עשרות תפקידים בתוכנית "קשר משפחתי". לאחר שסיימה את שירותה הצבאי נסעה ללמוד משחק בארצות הברית, בבית הספר "Circle in the Square Theatre School" בניו יורק. עם שובה ארצה בשנת 1997 שיחקה ב"תיאטרון לילדים ולנוער", על שם אורנה פורת, ובהפקות טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון שונות.

בשנת 2002 סיימה בהצטיינות את הלימודים לתואר ראשון בספרות כללית ואנגלית באוניברסיטת תל אביב. במקביל ללימודיה תרגמה ורבין ספרי נוער בהוצאת ידיעות אחרונות, ביניהם הספרים: "שני ירחים", "בית שישים האבות" ו"חביבי". כמו כן כתבה ביקורות ספרים עבור מוסף הספרים של עיתון "הארץ". לאחר סיום לימודיה עברה לכתוב טור ספרים שבועי בעיתון "העיר" כשלוש שנים.

בשנת 2005 זכתה ורבין ב"פרס ברנשטיין" לביקורת ספרותית בעיתונות, וזמן קצר לאחר מכן החלה בעבודתה כעורכת ספרות המקור בהוצאת ידיעות ספרים, משרה שבה החזיקה עד ספטמבר 2011.
בהמשך הגישה את פינת הספרים בתוכנית הבוקר של גידי גוב והנחתה את תוכנית הראיונות "קצת תרבות".

בשנת 2010 סיימה בהצטיינות את לימודיה לתואר השני בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב והוציאה לאור את ספרה הראשון "כמה טוב לחיות".

השתתפה כחברת פאנל קבועה בתוכנית "הינשופים" בערוץ 8 בהנחיית רוגל אלפר.

בשנת 2016 סיימה לימודי תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.

בשנת 2017 הקימה הוצאת ספרים בשם "ערבי נחל" בשותפות עם הוצאת "ידיעות ספרים".

בשנת 2020 הוציאה לאור את ספרה השני, "איך כדאי לחיות: סיפור מסע הרפתקני במרחבי התודעה".

## תפקידים

## ספרות

## קישורים חיצוניים

* 
* רנה ורבין, נורה, סיפור קצר, התפרסם ב-29 בינואר 2015 בכתב העת הדיגיטלי "אלכסון"
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתרגמות ישראליות
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:עורכות ספרותיות ישראליות
קטגוריה:מבקרות ספרות ישראליות
קטגוריה:מבקרי ספרות ישראלים
רנה
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:זוכות פרס ברנשטיין
קטגוריה:זוכי פרס ברנשטיין
קטגוריה:מתרגמות מאנגלית לעברית
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית לעברית
קטגוריה:בוגרות תיכון חדש
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרות בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:בוגרי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:אל-הוריות ישראליות
קטגוריה:אל-הוריים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1973
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
רייזל פרידמן

**רייזל פרידמן** או בקיצור **ר. פרידמן**, היא סופרת חרדית שעיקר יצירתה הוא סיפורים קצרים. עסקה גם בשכתוב מרבית ספריהם של מאיר להמן ושלמה כהן ובהתאמתם לילדים חרדים.

## קורות חייה
בשנות ה-80 התחילה פרידמן את עבודתה הספרותית ככותבת סיפורי-צדיקים בעיתון "המודיע" וכעורכת המדור לילדים בעיתון "המחנה החרדי".

בין השנים תש"ן-תשנ"ז תרגמה, עיבדה וכתבה מחדש את ספריהם של מאיר להמן ושלמה כהן, שנכתבו במקור בעיתון דער איזראעליט לקהל יהודי מרכז אירופה שהשתייכו לנאו-אורתודוקסיה. עלילת הספרים, להוציא את הספרים ההיסטוריים של ליהמן, הייתה לרוב מבוססת על רומן בין בחור לבחורה כעלילה מרכזית, כמו גם שיחות בין הגיבורים שנושאם ההשקפה היהודית. כיוון שהספרות החרדית אינה מקבלת בעין יפה סיפור אהבה בין בחור לבחורה ושיח מעמיק בנושאי אמונה אינם מקובלים בספרותה לנוער, צנזרה פרידמן את הסיפורים ועיבדה אותם לגיל הצעיר. הסיפורים המעובדים זכו לפופולריות רבה בקרב הציבור החרדי, ויצאו לאור בסדרה בת עשרים ושישה כרכים. הופעת הסדרה לוותה בתגובות בעד ונגד התרגום מחדש שפורסמו בעתונות החרדית. במסגרת העיבוד אף נוקדו הספרים ונוספו עליהם איורים, לרוב מאת א. גולדהבר.

מעת לעת, בעיקר לקראת החגים, כותבת פרידמן סיפורי צדיקים בעיתונים החרדיים. חלקם מקובץ לאחר מכן ויוצא לאור כספרים. בנוסף, פרידמן כתבה ספרים רבים המתארים כביוגרפיה את תולדות חייהם של רבנים ואדמו"רים רבים, וכתבה גם מספר ספרים העוסקים בחזרה בתשובה.

## מספריה

;אחרים
* איבערן בריק: ערצעהלונג (יידיש)
* מחיי אבא: שיחות החפץ חיים, עריכה, קטעי תרגום והידור.
* קיצור ל"ט מלאכות שבת בלווי ציורים לילדים, נלקט ונערך על ידי חברי מכון תורת חיים; מעובד על ידי ר. פרידמן
* 1000 ספורים קטנים על אנשים גדולים, בתוספת אלף תמונות של גדולי ישראל, מאת הרב גדליה סגל; תרגום ועריכה - ר. פרידמן.
* לקט ספורי פרשת השבוע לנוער מאת שטיינברג, נ"י; מעובד על ידי ר. פרידמן
* אילת השחר: קורותיה של מדרשה לחוזרות בתשובה
* צרור סיפורים: לקט נבחר
* ח"י ספורים: שמונה עשר ספורים נבחרים (3 כרכים)
* בזכות כבוד אב
* בזכות מצווה אחת
* האנוסים הצעירים בממלכת האינדיאנים
* מטבעות של אש: מבחר ספורים
* בדרך אל האושר: סיפורו של נער "בן טובים" שמצא את דרכו ליהדות הצרופה
* הנערים מעבר לגשר: ספורם המופלא של שני נערים ששבו לצור מחצבתם
* מי אני?: ספור חייהם המסעיר של שני אחים בשנות הפרעות והפוגרומים באוקראינה
* באש ובמים - תולדות חייו של מוהרנ"ת מברסלב.
* איש השבת - סובוטא : פרקי הוד מחייו של רבי אליעזר ננס

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות כותבות עברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים
קטגוריה:סופרות חרדיות ישראליות
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
מזכיר צבאי

[ממוזער|[ראש ממשלת בריטניה|ראש ממשלת הממלכה המאוחדת רישי סונאק עם המזכיר צבאי שלו , 2023]]
**מזכיר צבאי** הוא יועץ מטעם הצבא לממלא תפקיד ציבורי בכיר, אשר מתאם בין ממלא התפקיד ובין הצבא, ומייעץ לו בסוגיות של צבא וביטחון.

ישנן מדינות, כמו בריטניה, שבהן יש למזכיר הצבאי סמכויות רשמיות משמעותיות, כגון אחראיות על המינויים והמשמעת של הקצונה הבכירה. בישראל, לעומת זאת, תפקידו מסתכם בעדכון מודיעני לנושא המשרה בלבד; גם אם אין לו השפעה כלל על תפקודו של הצבא, כמו במקרה של נשיא המדינה, שלא מהווה חלק מצמתי קבלת ההחלטות במדינה בנושאי ביטחון.

בבריטניה מתקיימת משרת מזכיר צבאי לשר ההגנה משנת 1795.

## בישראל
[250px|ממוזער|שמאל|ראש הממשלה [דוד בן-גוריון עוזב את משכן הכנסת בבית פרומין מלווה במזכירו הצבאי סגן-אלוף נחמיה ארגוב, 1955]]
בישראל מתקיימות שלוש משרות של מזכיר צבאי:
***[[המזכיר הצבאי של ראש הממשלה]]**: קצין בדרגת אלוף. ממאי 2024 מכהן בתפקיד אלוף רומן גופמן.
***[[המזכיר הצבאי של שר הביטחון]]**: קצין בדרגת תת-אלוף. ממאי 2023 מכהן בתפקיד תא"ל גיא מרקיזנו.
***[[המזכיר הצבאי של נשיא המדינה]]**: קצין בדרגת תת-אלוף. מיולי 2022 מכהנת בתפקיד תא"ל נעמה רוזן גרימברג (האישה הראשונה המכהנת בתפקיד זה).

בעבר היו דרגותיהם של המזכירים הצבאיים נמוכות יותר (סגן-אלוף ואחר כך אלוף-משנה למשל נחמיה ארגוב). כאשר ראש הממשלה הוא גם שר הביטחון, מכהן אדם אחד כמזכיר צבאי לראש הממשלה ושר הביטחון (למשל דני יתום, אשר עשה כן בתקופה שיצחק רבין היה ראש הממשלה ושר הביטחון וגדי איזנקוט, אשר שירת תחת אהוד ברק כראש ממשלה ושר ביטחון ולאחר שנבחר אריאל שרון שימש כמזכירו הצבאי מספר חודשים).

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: מינהל ציבורי
קטגוריה:צה"ל
קטגוריה:תפקידים צבאיים
שמעון שפירא (מזרחן)

**שמעון שפירא** (נולד ב-1952) הוא עמית מחקר במרכז הבינתחומי הרצליה ובמרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה; היה מנכ"ל "מעריב אינטרנט". שירת בצה"ל באגף המודיעין וכיהן כמזכיר הצבאי של ראש הממשלה בנימין נתניהו, בדרגת תת-אלוף.

## קורות חיים
שפירא נולד בישראל ב-1952. בגיל 18 התגייס לצה"ל כחוקר במשטרה הצבאית. לאחר שלמד באוניברסיטה עבר לחטיבת המחקר באגף המודיעין.
בשנת 1987 יצא ללימודים לתואר שני בלימודי המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב, ושנה לאחר מכן מונה לעוזר מודיעיני לראש אמ"ן, אמנון ליפקין-שחק. בפברואר 1989 הקים את ענף עיראק-איראן בחטיבת המחקר ועמד בראשו. באותה תקופה עבד על עבודת הדוקטורט שלו בלימודי המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב, וב-1995 קיבל תואר דוקטור. עבודת הדוקטור שלו עסקה במדיניות האיראנית בלבנון בין השנים 1958-1995, ולאחר כעשור התבסס עליה ספרו "חזבאללה בין איראן ללבנון", העוסק בקשריה של חזבאללה עם האיראנים והסורים מחד ועם העם הלבנוני מאידך. בספר מנתח שפירא כיצד הפכה חזבאללה לתנועה המובילה את המאבק המזוין עם ישראל.

בשנת 1995 מונה לעוזר הצבאי של ראש הממשלה יצחק רבין ואחר כך גם של שמעון פרס. בשנת 1997 קודם לתפקיד המזכיר הצבאי של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

בשנת 2000 השתחרר מצה"ל וכיהן כמנכ"ל חברת "מעריב אינטרנט" ואחר כך כעוזר יושב ראש הכשרת הישוב.

בשנת 2017 הסתייע הלובי למען קטר, הפועל בארצות הברית, בחוות דעתו של שפירא,על מנת לקבוע שלא להטיל סנקציות על קטר. שפירא כתב לקונגרס:

שפירא קיים שותפות עסקית עם איש העסקים שלומי פוגל במיזם להקמת תחנת כוח המבוססת על גז טבעי באזור הסחר החופשי בגבול ירדן ושניהם פרסמו ב-2018 נייר עמדה משותף המציג יוזמות תשתית לעזה דרך מצרים.

כיום עומד שפירא בראש מיזם להפקת חשמל עבור ירדן וישראל מתוך מטרה לחזק את השלום ולהגביר את שיתוף הפעולה בין המדינות.

## כתביו
### ספרים
* מרטין קרמר ושמעון שפירא (עורכים), **השיעים בלבנון: נתוני יסוד ותהליכים מרכזיים**, לשכת מתאם נושאי ישראל-לבנון, 1985
* **האמאם מוסה אלצדר - מחוללה של התנועה השיעית בלבנון**, מרכז דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה, מכון שילוח, אוניברסיטת תל אביב, 1986
* **חזבאללה בין איראן ולבנון**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2000
* המאבק בין ישראל וחזבאללה, 1982-2020, המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, 2020
### מאמרים
* הולדתה של תנועת "חזבאללה", **מב"ט מל"מ** 92, המרכז למורשת המודיעין, 2022, עמ' 15

## קישורים חיצוניים
* שמעון שפירא, באתר המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חיילי אגף המודיעין
קטגוריה:מזכירים צבאיים של ראש הממשלה
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:סגל המרכז הירושלמי לענייני חוץ וביטחון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:חיילי חטיבת המחקר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
המזכיר הצבאי של נשיא המדינה

**ה[[מזכיר צבאי|מזכיר הצבאי]] של נשיא המדינה** הוא יועצו של נשיא מדינת ישראל לענייני צבא וביטחון. נושא המשרה נקרא בעבר **השליש הצבאי לנשיא המדינה**. המזכיר עובד בצמוד לנשיא, מלווה אותו בטקסים ובביקורים בישראל ומחוצה לה ומשמש לעיתים כבא-כוחו.

## מאפייני התפקיד

המזכיר הצבאי הוא קצין בדרגת תת-אלוף, והוא חבר בפורום מטכ"ל.

המזכיר אחראי על העברת תוכן צבאי וביטחוני לנשיא וכן לקשר בין הנשיא לצה"ל ולמערכת הביטחון ועל הקשר עם משפחות חללי צה"ל ומשפחות הנעדרים.

## מזכירים צבאיים לנשיא המדינה

## ראו גם
* מזכיר צבאי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
נמוטוני

**נמוטוני** או **מבצר נמוטוני** (**Namutoni**) הוא מחנה לילה בקצה מדבר המלח אטושה בחבל אושיקוטו שבצפון נמיביה. המחנה מהווה את אחד משערי הכניסה לפארק הלאומי אטושה. ככל הנראה קיים קשר בין שם המקום לבין שפת הנמה המדוברת באזור.

המבצר החל את דרכו כתחנת משטרה גרמנית. המבנה הראשון של המבצר הוקם בשנת 1904, אך נחרב זמן קצר לאחר בנייתו. כעבור שנתיים נבנה המבצר מחדש. במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש המבצר את הגרמנים כמחנה מעצר לשבויים בריטים. במהלך המערכה בדרום-מערב אפריקה במלחמה, נערכו הכוחות הגרמנים האחרונים באזור בין נמוטוני לטסומבה. שם הופתעו על ידי הכוחות הדרום-אפריקאיים בעקבות כישלון ההגנה הגרמנית בקרב אוטווי.

המבצר כיום הוא שימור של צורתו ותנאיו של המבנה משנת 1957, והוא משמש כאכסניה וכנקודת תצפית אל הפארק הלאומי של אטושה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נמיביה: גאוגרפיה
קטגוריה:הזירה האפריקאית במלחמת העולם הראשונה
הלנה כריסטנסן

ממוזער|200px|הלנה כריסטנסן
שמאל|ממוזער|200px|הלנה כריסטנסן
**הלנה כריסטנסן** (בדנית: **Helena Christensen**; נולדה ב-25 בדצמבר 1968) היא דוגמנית וצלמת דנית, בעברה הייתה מלאכית של ויקטוריה'ס סיקרט ומעצבת אופנה. 

## ביוגרפיה
כריסטנסן נולדה בקופנהגן, דנמרק; אביה דני ואמה פרואנית.

כריסטנסן זכתה בתחרות מיס דנמרק ב-1987 וייצגה את דנמרק בתחרות מיס תבל ב-1988. היא עזבה את ביתה מעט אחרי כן לפריז, על מנת לפתח את קריירת הדוגמנות שלה.

כריסטנסן הופיעה על שערי מגזינים רבים ובפרסומות אופנה רבות בשנות התשעים. היא דגמנה לקטלוג של ויקטוריה'ס סיקרט והופיעה בפרסומות הטלוויזיה שלהם כאחת מהמלאכיות, לצדן של טיירה בנקס, קארן מולדר, דניאלה פשטובה, רבקה רומיין וסטפני סימור. היא גם הייתה הפרזנטורית של רבלון קוסמטיקס.

ב-1991 היא כיכבה בוידאו קליפ לשיר "Wicked Game" של כריס אייסק.

הווידאו הוצג אחרי כן בתחרות ה"קליפי הווידאו הסקסיים ביותר בכל הזמנים" של רשת ה-MTV ונבחר למקום רביעי ב"50 רגעי הווידאו הסקסיים ביותר" של רשת VH1 ונבחר למקום 13 בתחרות "100 הווידאו הגדולים ביותר" של VH1.

כריסטנסן חתומה בסוכנויות הדוגמנות "Independent Models" בלונדון, בסוכנות "1/One Management" בעיר ניו יורק ובסוכנות "2pm Model Management" בקופנהגן.

## עסקים
בבעלותה של כריסטנסן חנות עתיקות במנהטן.
והיא מוכרת כמה מבגדיה בחנות של אמה בכריסטיאנסהאוון.

כריסטנסן הייתה מייסדת-שותפה של מגזין "Nylon" והייתה עורכת הקריאיטיב הראשונה שלו ביחד עם היזם האמריקני מיכאל "מיק" ניומן. היא גם השיקה קולקציית בגדים משלה בשם "Christensen & Sigersen", ביחד עם ידידה מזה שנים רבות לייף סיירסן. לשניים היה בעבר בוטיק ניו יורק.

כריסטנסן היא גם צלמת, ותמונותיה הופיעו על מגזינים כמו "מארי קלייר" ו"Elle".
תערוכת צילומיה, "A Quiet Story" אותה אצר ג'ים קוק, הציגה לראשונה ברוטרדם ב-2006.

כריסטנסן שהתה באירלנד כדי להשיק את תצוגת האופנה השנייה המיועדת לפרסומת למלחמה בסרטן השד שבה נמכרו עיצובי חולצות טי בלעדיים על מנת לגייס מיליונים למאבק בסרטן השד (מבצע של איגוד הסרטן האירי) ושל "Europa Donna Ireland" כדי לסייע לנשים צעירות שלקו בכך.

## חייה האישיים
לכריסטנסן יש ילד אחד, מינגוס לוסיאן רדוס (נולד ב-13 באוקטובר 1999),

עם השחקן נורמן רידוס. בעודה מנהלת קריירות בצילום ובעיצוב אופנה, כריסטנסן נותרת אמא פעילה למינגוס. "הוא כל מה שחשוב", היא אומרת. "הוא החבר הטוב ביותר שלי."

רדוס וכריסטנסן נפרדו ב-2003. היא חיה בעבר עם מייקל האצ'נס, הסולן של INXS לסירוגין במשך ארבע שנים בראשית שנות ה-90.

כריסטנסן מתגוררת במנהטן ולה דירות בקופנהגן ומונקו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* הלנה כריסטנסן ב-Fashion Model Directory
* דיוקן במגזין HELLO!
* מאמר בסאנדיי טיימס
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דוגמניות דניות
קטגוריה:מעצבות אופנה דניות
קטגוריה:צלמי אופנה
קטגוריה:זוכות מיס דנמרק
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 1986
קטגוריה:משתתפות בתחרות מראה השנה של עלית 1987
קטגוריה:מלאכיות ויקטוריה'ס סיקרט
קטגוריה:ילידות 1968
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1968
המזכיר הצבאי של שר הביטחון

**ה[[מזכיר צבאי|מזכיר הצבאי]] של שר הביטחון** הוא יועצו של שר הביטחון של ישראל לענייני צבא וביטחון.

## מאפייני התפקיד

המזכיר הצבאי הוא קצין בדרגת תת-אלוף. תפקיד המזכיר הוא להוות כחוליה המקשרת בין הצבא, שירות הביטחון הכללי והמוסד לבין משרד הביטחון. המזכיר מרכז את המידע המודיעיני והמבצעי ומתדרך את שר הביטחון בהתרחשויות השונות. בנוסף משמש המזכיר כיועץ השר מטעם הצבא ובקשות הצבא מופנות אליו. כמו כן, המזכיר מייצג את שר הביטחון בדיונים צבאיים שונים. בעת כניסת שר חדש לתפקיד, אחריות החפיפה הביטחונית מוטלת על המזכיר.

## היסטוריה
בעקבות מינויו של משה דיין לשר הביטחון ביוני 1967 והפרדת התפקיד מראש ממשלת ישראל נוצר צורך במינוי מזכיר צבאי נפרד מהמזכיר הצבאי של ראש הממשלה. המזכיר הצבאי של שר הביטחון הראשון, אל"ם יהושע רביב, החל לשמש בתפקיד ב־3 ביוני 1967, אך מינויו הרשמי נעשה ב־16 ביולי 1967. ביולי 1969 קודם רביב לדרגת תא"ל.

בכמה מקרים כיהן ראש הממשלה כשר הביטחון לאחר מכן: מנחם בגין שימש כשר הביטחון ממאי 1980 עד אוגוסט 1981; יצחק שמיר שימש כממלא מקום שר הביטחון במרץ–יוני 1990; יצחק רבין שימש כשר הביטחון בממשלת ישראל העשרים וחמש אשר עמד בראשה (יולי 1992–נובמבר 1995), שמעון פרס שימש כשר הביטחון בממשלת ישראל העשרים ושש שהחליפה אותה (נובמבר 1995–יוני 1996); אהוד ברק שימש כשר הביטחון בממשלתו (יולי 1999–מרץ 2001) ובנימין נתניהו שימש כשר הביטחון מנובמבר 2018 עד נובמבר 2019. עם זאת, רק במהלך כהונתם של רבין, פרס וברק אוחדו התפקידים מחדש: אלוף דני יתום מונה ב־1993 למזכיר צבאי לראש הממשלה ושר הביטחון, ותחת ברק שירת תא"ל גדי איזנקוט בתפקיד המאוחד.

## המזכירים הצבאיים של שר הביטחון

## ראו גם
* מזכיר צבאי
* המזכיר הצבאי של ראש הממשלה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:משרד הביטחון
הנומאן

**הָנוּמָאן** (בסנסקריט: **हनुमान्** - "אל הקוף") הוא אחד האלים בהינדואיזם, המתואר בראמאיאנה כמגינו וחסידו של האל ראמה. הנומאן מתואר כקוף בעל גוף אדם, ומסמל עוצמה ונאמנות.

הספר החמישי של הראמאיאנה, "סונדרה קנדה" קרוי גם "ספר הָנוּמָאן" על שמו. על פי המיתולוגיה ההינדית, הנומאן הוא בנם של אל הרוחות ואיו ושל האלה אנאג'ה שנישאה לקוף בשם קסארי. ראמה ולקשמנה פגשו בו בממלכת הקופים, שר בחצרו של סוגריווה (Sugriva), מלך הקופים הגולה. הוא מצטרף אליהם ועוזר להם במלחמתם.

אגדות רבות מתארות את כוחו הפיזי העצום והעל אנושי, יכולתו לשנות את צורתו על פי רצונו ולנתר באוויר מרחקים עצומים, וכן זנבו הארוך המתאפיין בעוצמה רבה.

פסלו של הנומאן מופיע במקדשים הינדיים רבים, שם הוא מוצג כמגן וכשומר על הפתחים. בשל כך הוא זוכה מהמבקרים למנחה וכבוד (דהרמה), לפני שהם מגיעים לאלים האחרים. ישנם גם מקדשים רבים המוקדשים להנומאן עצמו. כך למשל הוא נחשב לאל מרכזי בעמק קטמנדו שבנפאל. בכיכר דורבר בקטמנדו, אחד הארמונות המרכזיים, "הנומאן דהוקה", מוקדש לדמותו של הנומאן.

בשעת אסונות וצרה נוהגים מאמינים הינדים לפנות להנומאן שיצילם, שרים שיר מזמור לכבודו (הנומאן ח'ליסה Hanuman Khalissa) ומצהירים "הניצחון לכוח ולעוצמה". הולדתו של הנומאן מצוינת במהלך חודש ח'אייטרה (אפריל).

בשל היותו אל המזוהה עם כוח פיזי, משמש הנומאן סמל לאתלטים ומתאבקים, וכן סמל להצלחה כלכלית.

## ראו גם
* ראמאיאנה
* איי אנדמן – הנקראים על שמו של הנומאן

## קישורים חיצוניים

* הנומן – אל בדמות קוף באתר קולקט
* האנומן אל הקוף, באתר emago.
* 
* 

קטגוריה:אלים הינדואים
קטגוריה:פרימטים בתרבות
סטרלינג נייט

**סטרלינג סאנדמן נייט** (באנגלית: **Sterling Sandman Knight**; נולד ב-5 במרץ 1989) הוא שחקן וזמר אמריקאי. הוא ידוע בשל תפקידו כאלכס בסרט "שוב בן 17", צ'אד דילן קופר בסדרת הטלוויזיה "תנו לסוני צ'אנס" וסדרת הבת שלה "לגמרי במקרה!".

## ביוגרפיה
סטרלינג נייט נולד ב-5 במרץ 1989, בעיירה הילטון הד איילנד, במחוז ביופורט, דרום קרוליינה. יש לו אחות אחת, סמנת'ה סקלהט, ואח אחד, ספנסר שוגה.

## קריירה
נייט החל את קריירת המשחק שלו בתיאטרון, במספר הפקות מקומיות. הוא החל את הופעותיו על המסך בתפקידים מינוריים בסרט הקצר "*Calm*" (2005) ובתוכנית המתיחות "*Hi-Jinks*" (2006). הופעתו הראשונה בהפקה של דיסני הייתה בפרק של "האנה מונטנה" (2007), בו שיחק את לוקאס, החבר של לילי. בהמשך אותה שנה, נייט הופיע בשני פרקים של "המפענחת". בשנת 2008, נייט הופיע בסדרות "*Out of Jimmy's Head*" ו-"האנטומיה של גריי". בשנה זו השתתף בקליפ לשיר "La La Land" של הזמרת דמי לובאטו. בשנת 2009, נייט שיחק את התפקיד של צ'אד דילן קופר בסדרת הטלוויזיה המקורית של ערוץ דיסני "תנו לסוני צ'אנס". הופעתו הראשונה בסרט קולנוע באורך מלא הייתה ב-"שוב בן 17", בו שיחק את אלכס או'דונל, בנו של מייק (מת'יו פרי / זאק אפרון).

בשנת 2010, נייט גילם את דמותו של כריסטופר ויילד בסרט טלוויזיה של ערוץ דיסני בשם "התאהבתי בכוכב". על פי דבריו של נייט בטוויטר, הוא הצטרף להפקה בשלב כל כך מאוחר, כך שיצא ששר רק שיר אחד בפסקול, השיר הפותח. השירים הנותרים של הדמות שלו בוצעו על ידי דרו ריאן סקוט. הפרויקט הבא של נייט היה הסרט "*אלה: אגדת סינדרלה מודרנית*" עם אשלי יואיט. הוא גילם את דמותו של טאי פארקר. הסרט יצא לאקרנים באפריל 2010.

בשנת 2011 נייט הופיע בסדרה "לגמרי במקרה!", ספין אוף של "תנו לסוני צ'אנס". בין החיקויים שביצע בסדר זו: רייף פיינס כלורד וולדמורט, טיילור לאוטנר, ג'סטין ביבר ועוד. התוכנית בוטלה לאחר עונה אחת.

בשנת 2012 נייט גילם את דמותו של שיין סידוול בסרט "*Transit*", מותחן פעולה בכיכובם של ג'יימס קאביזל ואליזבת רוהם. נכון לשנת 2013 הוא מופיע ככוכב אורח בסדרה "מליסה וג'ואי" בתפקיד זנדר, בן-זוגה של לנוקס. נייט חזר לעונה הרביעית והאחרונה של הסדרה בשנת 2014. עוד בשנת 2014, הוא כיכב בסיטקום "המיילדות של אורלנדו", הפקה מקורית של הולו, בתפקיד בילי.

בשנת 2015, נייט גילם את דמותו של כריס בסרט "*Landmine Goes Click*". בשנת 2016, נייט הופיע ככוכב אורח בשני פרקים של תוכנית הטלוויזיה "*Crowded*" של NBC, שם הוא שיחק את מושא האהבה של דמותה של מירנדה קוסגרוב.

## פילמוגרפיה
### טלוויזיה

### קולנוע

## דיסקוגרפיה

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערוץ דיסני: שחקנים ומנחים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1989