open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
כמאל אלטון

**גֶ'מאל כֶּמָאל אַלטוּן** (בטורקית: **Cemal Kemal Altun**; 13 באפריל 1960 סמסון, טורקיה – 30 באוגוסט 1983 מערב ברלין, מערב גרמניה), מבקש מקלט טורקי בגרמניה, שהתאבד במהלך מעצרו לקראת הסגרתו לשלטונות הצבאיים הטורקיים. הוא קפץ מהקומה השישית של בית המשפט בברלין ועורר מחאה ארצית רחבה נגד שלטונות המשפט המערב-גרמני. הוא נחשב ראשון הפליטים הטורקים שהתאבד מפחד ההסגרה לשלטונות הטורקיים.

## חיים
אלטון היה פעיל פוליטי כבר כנער במפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בגלל נאומים וחלוקת כרוזים הוא הוכנס לרשימה השחורה של גורמים לאומניים והותקף פעמים רבות. לאחר ההפיכה הצבאית ב-12 בספטמבר 1980 נעצרו, עונו ונרצחו רבים מחבריו הקרובים. כעבור חודשיים, ב-8 בנובמבר, ברח הסטודנט בן ה-20 דרך רומניה, בולגריה, הונגריה, צ'כוסלובקיה ומזרח גרמניה למערב גרמניה, אל אחותו. אחרי כמה חודשים התברר לו שהוא הואשם על ידי שלטונות הצבא הטורקי בהשתתפות ברציחת גון סזק, והוא ביקש מקלט מדיני. במקום זאת הוא נעצר ב-5 ביוני 1982 במערב ברלין. ב-21 בפברואר אישרו השלטונות המערב-גרמניים את הסגרתו לטורקיה, שם היה צפוי למות, על-פי אמנסטי אינטרנשיונל, בשל תנאי כליאה, עינויים או הוצאה להורג. את ההסגרה הצליחה לדחות ב-2 במאי 1983 ועדה אירופית לענייני זכויות אדם בשטרסבורג. בכל זאת הוא הובל כבר במרץ 1983 מתא המעצר אל שדה התעופה עם האיום המפורש שהוא יוטס לטורקיה.

## התאבדות
ב-29 באוגוסט נפתח סבב חדש של דיונים, בנושא הסגרת אלטון לטורקיה. ביום הדיונים השני, לאחר הסרת אזיקיו, רץ אלטון לעבר חלון פתוח באולם בית המשפט, שהיה בקומה השישית, וקפץ אל מותו מגובה של 25 מטרים. 
אמנסטי אינטרנשיונל פרסמה הודעה בה נאמר בין היתר: "הוא איבד את האמון בחוקי היסוד של המדינה, בגלל שנאת הזרים העולה והכרסום הגובר בזכות למקלט. הוא מת בגיל 23 כקורבן של מדיניות שמעדיפה את היחסים הטובים עם השלטון הצבאי של טורקיה על פני חיי אדם."
שישה חודשים לאחר מותו ניתנה לאלטון זכות המקלט המדיני בגרמניה.

## השפעה
גורמים ממשלתיים התייחסו להתאבדות כאל "מקרה בודד", אך יותר ממאה מקרים דומים באו אחריו, ומפלגות האופוזיציה תקפו את הממשלה בחריפות בעניין מדיניות המקלט המדיני שלה, בייחוד את שר הפנים דאז, פרידריך צימרמן. גם שר החוץ קלאוס קינקל, שתמך בהסגרת אלטון לטורקיה בשם היחסים הטובים עם השלטון שם, הותקף. 
התארגנויות אזרחיות להגנה על זכות המקלט לא הצליחו לשנות באופן בסיסי את מדיניות הממשלה הגרמנית, שלמעשה נוגדת את חוקי היסוד הגרמניים.

## אתרי זיכרון
### כיכר כמאל אלטון בקסל
באביב 1988 נקראה הכיכר לפני מרכז התרבות מצפון לעיר קאסל באופן רשמי "כיכר כמאל אלטון". הוצב בו פסל של הפסל הטורקי איופ אוז בדמות יד, אסורה בשרשרת ואוחזת בוורד.

### אנדרטה לזכרו של כמאל אלטון בברלין
בחזית הבניין בו התאבד אלטון, בברלין, הוצב פסל, גודלו 4X2X1 מטרים ובו כתובת בגרמנית ובטורקית. הפסל נחנך ב-1996 על ידי ראש רובע שרלוטנבורג דאז, מוניקה ויסל.

### כיכר כמאל אלטון בהמבורג
הכיכר ברובע אוטנזן שבהמבורג לא קיבלה את השם באופן רשמי, אך היא מוכרת בשם זה.

## הנצחה ביצירות
### בלדה
וולף בירמן, שעקב אחרי המקרה עוד לפני סופו הטרגי, כתב בלדה על כמאל אלטון.

### סרט
הבמאית הגרמנית-טורקית איישה פולאט (Ayşe Polat) יצרה סרט על אלטון בשנת 1992. גם בטלוויזיה הגרמנית שודר סרט שעסק בקורותיו.

## קישורים חיצוניים

* השיר של וולף בירמן על כמאל אלטון, בתרגום לעברית

קטגוריה:פליטים
קטגוריה:מתאבדים: פעילים פוליטיים
קטגוריה:טורקים
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1960
קטגוריה:טורקים שנפטרו ב-1983
בניין המחוז (לונדון)

שמאל|ממוזער|250px|חזית המבנה
200px|ממוזער|שמאל|250px|אולם מועצת לונדון רבתי
**בניין המחוז** (באנגלית: **County Hall**) או **בניין מחוז לונדון** (באנגלית: London County Hall או בקיצור LCH) הוא מבנה ברובע למבת' שבעיר לונדון, על גדתו הדרומית של נהר התמזה. מבנה זה שימש כמושבה של מועצת מחוז לונדון, ובהמשך כמקום מושבה של מועצת לונדון רבתי. המבנה נמצא צפונית לגשר וסטמינסטר, למול הסיטי של וסטמינסטר ומעברו השני של הנהר מארמון וסטמינסטר.

כיום, המבנה משמש כמרכז עסקים, בידור ופנאי המכיל את מוזיאון עולמו של דאלי, את האקווריום של לונדון ובסמוך לו נמצא הלונדון איי.
בין השנים 2003–2006 המבנה שימש את גלריה סאצ'י.

במבנה שני בתי מלון - מלון Premier Inn ומלון מריוט היוקרתי.

## היסטוריה
המבנה המרכזי, בן שש הקומות, תוכנן על ידי האדריכל ראלף נוט. המבנה בנוי מאבן פורטלנד בסגנון אדוארדיאני. עבודות הבנייה, שבוצעו על ידי Holland, Hannen & Cubitts החלו בשנת 1911 והמבנה נחנך ב-1922 בנוכחות המלך ג'ורג' החמישי.
אגפים נוספים של המבנה הוקמו מאוחר יותר - האחרון שבהם בשנת 1974.
במשך כ-64 שנים שימש המבנה כמשכן השלטון המקומי של לונדון, עד פירוקה של מועצת לונדון רבתי בשנת 1986.
לאחר ביטול המועצה הועלו הצעות שונות לשימוש במבנה. בין היתר הוצע להעביר למבנה את בית הספר לכלכלה של לונדון (הצעה שנדחתה על הסף על ידי מרגרט תאצ'ר, אשר חששה מהפגנות סטודנטים בסמיכות כה גבוהה לבניין הפרלמנט הבריטי). המבנה נותר בשימוש רשות החינוך של לונדון הפנימית (Inner London Education Authority) עד לביטולה של רשות זו בשנת 1990, והמבנה נמכר למשקיעים פרטיים.

אחד מאגפי המבנה (אגף County Hall Island Block) נהרס בשנת 2006 על מנת לבנות במקום מלון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* ההיסטוריה של המבנה

קטגוריה:לונדון: בנייני ממשל
קטגוריה:למבת'
קטגוריה:תמזה
קטגוריה:לונדון: תיירות
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
רגע לפני ש...

"**רגע לפני ש...**" הוא האלבום השני של הזמרת שירי מימון. הוא יצא לאור ב-10 בינואר 2008 והפיק אותו מוזיקלית יועד נבו, שעיבד את רוב השירים. בעיבודים השתתפו גם מומי לוי ואסף דר. מימון עצמה כתבה מספר משירי האלבום.

הסינגל הראשון מתוכו, "יותר טוב לסלוח", הופץ כחודש לפני הוצאתו, ב-10 בדצמבר 2007 הסינגל נכתב על ידי אבינועם חי שמחי והולחן על ידי עידו רצון אשר היה גם אחראי לשורה "יותר טוב לסלוח".  להצלחה רבה במצעדי המוזיקה השונים, וברובם הגיע אף אל המקום הראשון.

ב-4 בפברואר 2008 יצא הסינגל השני מתוך האלבום הנקרא "כשהלכת", ב-24 במרץ הסינגל השלישי "תאהבי קצת את עצמך", וב-24 ביוני יצא הסינגל הרביעי "ורציתי שתדעי". הסינגל "כשהלכת" הגיע למקומות גבוהים יחסית במצעדים השבועיים, אך פחות מקודמו, "יותר טוב לסלוח" ואילו "תאהבי קצת את עצמך" ו"ורציתי שתדעי" לא זכו להשמעות רבות. בנוסף, לשני השירים הבאים באלבום: השיר - "שבי לרגע" שנכתב והולחן על ידי שחף וולמן והשיר - "זה לא מה שהבטיחו לי" שנכתב והולחן על ידי אייל גלס הופקו גם גרסאות עיבוד NY על ידי המפיק האמריקאי סטיב גרינברג שעבד עם אמנים בינלאומיים כמו להקת הנסון, בריטני ספירס ועוד.

בחודש מאי 2008 מימון החלה במסע הופעות ברחבי הארץ עם מיטב שיריה, הכוללים את שני אלבומיה, קאברים מ"כוכב נולד" ועוד. על העיבוד המוזיקלי היה אחראי לואי להב.

## רשימת רצועות

## אמנים משתתפים
גיטרות: אבי סינגולדה

כינור: חן שנהר, אלון ובר

בס, קלידים, תכנותים, כלי הקשה : יועד נבו

צ'לו: דנה וקסמן, הילה קרני

כלי הקשה, תכנות: מומי לוי

ויולה: גליה חי

קלידים: אילן פוסטופצקי

פסנתר: אדם פרי

בס: אורי קליינמן

## קליפים
*יותר טוב לסלוח (בימוי: ליאת דהאן וג'ונתן ליאונג)
*ורציתי שתדעי (בימוי: אופיר לובל)

## קישורים חיצוניים

* שירי מימון, האתר הרשמי
* 
* טל פרי, מימון ואדוני הממון, 10 בינואר 2008, Mooma

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי שירי מימון
קטגוריה:אלבומי חברת הליקון
Cryptic Writings

**Cryptic Writings** (כתיבה נסתרת) הוא האלבום השביעי של להקת ההבי מטאל האמריקנית מגאדת', יצא ביוני 1997 והגיע למקום ה-10 במצעד הבילבורד. יצא במהדורה מחודשת ב-2004.

נעשו וידאו קליפים לשירים "Trust", "Almost Honest" ו-"A Secret Place".

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו על ידי דייב מאסטיין, אלא אם צוין אחרת:


# "Trust" מאסטיין, פרידמן) – 5:12)
# "Almost Honest" מאסטיין, פרידמן) – 4:09)
# "Use the Man" מאסטיין, פרידמן) – 4:04)
# "Mastermind" – 3:48
# "The Disintegrators" – 3:05
# "I'll Get Even" מאסטיין/פרידמן/אלפסון/בריאן הוק) – 4:19)
# "Sin" מאסטיין/מנזה/אלפסון) – 3:06)
# "A Secret Place" – 5:25
# "Have Cool, Will Travel" – 3:40
# "She-Wolf" – 3:38
# "Vortex" – 3:23
# "FFF" מאסטיין/מנזה/פרידמן/אלפסון) – 2:47)
# "One Thing", יצא בגרסת האלבום ביפן

**שירי בונוס במהדורת 2004:**
# "Trust" גרסה בספרדית) (מאסטיין, פרידמן) – 5:12)
# "Evil That's Within" מאסטיין, מנזה, אלפסון) – 3:22)
# "Vortex" גרסה אלטרנטיבית) – 3:30)
# "Bullprick" מאסטיין, מנזה, פרידמן, אלפסון) – 2:47)



## משתתפים
* דייב מאסטיין - סולן ראשי, גיטרה, פסנתר.
* מרטי פרידמן - גיטרה, קולות רקע.
* ניק מנזה - תופים, קולות רקע.
* דייוויד אלפסון - גיטרה באס, קולות רקע.

## אלבומי ה-EP

### Cryptic Sounds

**Cryptic Sounds: No Voices in Your Head** (רעשים נסתרים: ללא קולות בראשך) הוא אלבום EP אשר יצא ביפן ובארגנטינה בלבד בשנת 1998 עם גרסאות אינסטרומנטליות של חמישה שירים מתוך האלבום.

השירים:
# "Almost Honest" – 4:14
# "Vortex" – 3:21
# "Trust" – 5:30
# "A Secret Place" – 5:29
# "She-Wolf" – 3:07

### Live Trax

**Live Trax** (רצועות חיות) הוא אלבום EP שהוקלט בהופעות חיות בין השנים 1995-1997, ויצא לאור ב-1997.

השירים:
# "Reckoning Day"
# "Angry Again"
# "Use the Man"
# "She-Wolf"
# "Tornado of Souls"
# "A Tout le Monde"

### Live Trax II
**Live Trax II** (רצועות חיות 2) הוא אלבום EP שהוקלט בהופעה חיה באריזונה ב-13 ביולי 1998.

השירים:
# "Almost Honest"
# "A Tout le Monde"
# "Sweating Bullets"
# "Symphony of Destruction"
# "Anarchy in the U.K."

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי מגאדת'
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי דן האף
קטגוריה:מיני-אלבומי חברת קפיטול רקורדס
טבעת ברודגאר

שמאל|250px
**טבעת ברודגאר** (אנגלית: **Ring of Brodgar**), המכונה גם טבעת ברוגאר, היא הנג' נאוליתי ומעגל אבן באי מיינלנד באורקני שבסקוטלנד. טבעת האבנים עומדת על מצר יבשה החוצץ בין לוך סטנס ולוך האראי. עד כה לא נערכו במרכז המעגל חפירות ארכאולוגיות או תיארוך מדעי, וההשערה היא כי הוא נבנה בשנת 2500 לפנה"ס בקירוב, ולפיכך הוא בן זמנם של סטונהנג' ואתרים ארכאולוגיים אחרים באיים הבריטיים ובאירופה.

## תיאור
קוטרו של המעגל הוא 104 מטרים, והוא השלישי מבחינה זו בממלכה המאוחדת. ההנג' היה מורכב במקור מ-60 אבנים, שמתוכן שרדו עד לסוף המאה ה-20 רק 27. האבנים עומדות בתוך תעלה מעגלית, שנחפרה על ידי התושבים הקדמונים של האזור. עומק התעלה הוא עד 3 מטרים ורוחבה הוא עד 9 מטרים.

באזור הקרוב לטבעת יש אבנים ניצבות נוספות וערמות אדמה עגולות על קברים פרהיסטוריים, ההופכים את האזור לאתר טקסי חשוב. למרות שמטרתה המדויקת של הטבעת לא ידועה, קרבתה לאבנים הניצבות בסטנס ותל מיס האו הופכים אותה לאתר חשוב ביותר.

חפירות שנערכו על ידי קולג' אורקני בנס (Ness) של ברודגאר, בין הטבעת לאבנים הניצבות של סטנס, חשפו מספר בניינים המיועדים למטרות מגורים וטקסים כאחד ועל פי הממצאים נראה כי בקרבת מקום אמורים להימצא מבנים נוספים. במקום התגלו גם כלי חרס, עצמות, כלי אבן וקצה משויף של אלת אבן. הממצא החשוב ביותר, ככל הנראה, הוא שרידי קיר אבן גדול שאורכו היה ככל הנראה 100 מטרים וגובהו 6 מטרים. ההשערה היא כי הקיר חצה את כל חצי האי שעליו נמצאת הטבעת, וייתכן שהוא היה מחסום סמלי בין המישור בעל החשיבות הטקסית שעליו נמצאת הטבעת, לבין האזור הרגיל שמסביב.

## קישורים חיצוניים

* orkneyjar - טבעת ברודגאר

## הערות שוליים

קטגוריה:סקוטלנד: היסטוריה
קטגוריה:אתרים ארכאולוגים נאוליתים
קטגוריה:אורקני: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:סקוטלנד: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:הנג'ים
סודיט

**סודיט** (sudit), ברבים **סודיצי** (sudiţi), היה תושב של אחת הנסיכויות הרומניות, נסיכות מולדובה או ולאכיה שקיבל חסות של אחת המעצמות הזרות, בדרך כלל האימפריה האוסטרו הונגרית, האימפריה הרוסית או צרפת.

המעמד ניתן תמורת שירותים שניתנו לאותה מעצמה או תמורת תשלום והיקנה חסינות מפני השלטונות המקומיים והשלטונות העות'מאניים ופטור ממסים מסוימים. המעמד התבסס על הסכם קוצ'וק קאינרג'ה משנת 1774 והגיעה לסיומו לאחר מלחמת העצמאות הרומנית בשנת 1878.

בין הסודיטים היו אישים חשובים, כמו טודור ולדימירסקו ויהודים אשכנזים פולנים שהגיעו מרוסיה ומגליציה, שהייתה אז חלק מהאימפריה האוסטרו הונגרית.

## ראו גם
* קפיטולציות
## קישורים חיצוניים
* תקנות בית-המדרש קל קהל קיר"ה, גליציה ורוסיה בבוקרשט משנת תקפ"ו (1826)

קטגוריה:יהדות רומניה
קטגוריה:נסיכות מולדובה
קטגוריה:ולאכיה
קטגוריה:רומניה: היסטוריה
טל בן שחר

**טל בן שחר** (נולד ב-6 בנובמבר 1970) הוא דוקטור להתנהגות ארגונית ישראלי הכותב ומרצה בנושאי פסיכולוגיה חיובית ואושר.

## ביוגרפיה
בן שחר נולד ברמת גן למשפחה דתית, ולמד בתיכון בליך. בין גילאים 9 עד 14 גר עם משפחתו בדרום אפריקה, שם התוודע למשחק הסקווש. בשובו לארץ זכה כ-4 פעמים באליפות הנוער הארצית בסקווש, והתגייס לצה"ל במעמד ספורטאי מצטיין, אך עקב פציעה בגבו חדל מלשחק באופן תחרותי.

בגיל 22 החל ללמוד לתואר במדעי המחשב באוניברסיטת הרווארד, אך במהלך התואר עבר ללימודי פילוסופיה ופסיכולוגיה. בגיל 29, לאחר שעסק בייעוץ מסחרי, החל ללמוד לתואר דוקטורט בהתנהגות ארגונית בהרווארד בהדרכת פרופסור פיליפ סטון, אחד מהחוקרים מהבולטים בתחום הפסיכולוגיה החיובית. הוא קיבל את התואר בשנת 2004. הוא החל להעביר במחלקה לפסיכולוגיה בהרווארד, כמרצה שלא מן המניין, הרצאה בנושא פסיכולוגיה חיובית, אשר הפכה במהרה להרצאה המבוקשת ביותר בקרב הסטודנטים, ועוררה עניין בתקשורת.

לאחר שובו לישראל, החל בן שחר להרצות במרכז הבינתחומי הרצליה. הוא פועל במרכז הבינתחומי כיו"ר מיטיב לפסיכולוגיה חיובית ומדע האושר, אותו ייסד ב-2010. בן שחר מרצה במגוון מוסדות אקדמיים ואירועים בארץ ובעולם, בתחומי פסיכולוגיה חיובית, מנהיגות, חינוך, הערכה עצמית, מיינדפולנס ועוד.

בן שחר פרסם חמישה ספרים שתורגמו לעברית. ספרו "באושר ובאושר" משנת 2007, בו הוא שוטח את תובנותיו אודות האושר, נכנס לרשימת רבי המכר של ה-New York Times. בשנת 2009 כתב ספר בשם "אושר אפשרי", שבו הוא חוקר את הרדיפה אחרי שלמות.

טל בן שחר כתב עם הפסיכולוגית שירלי יובל-יאיר את סדרת ספרי הילדים גיבורים אמיתים ספרי הסדרה גיבורים מציגים סוגיות עמוקות המעסיקות ילדים, ודמויות היסטוריות שסיפור חייהן ומנגנוני ההתמודדות שלהן יכולים לשמש השראה לילדים ולהורים כאחד.

בן שחר נשוי לתמי ואב לשלושה ילדים.

## ספריו שתורגמו לעברית
***[[באושר ובאושר]]** (2007), הוצאת מטר
***[[אושר אפשרי]]** (2009), הוצאת מטר
***[[לבחור באושר]]** (2013), הוצאת מטר
*שיחות עם הסַפָּר שלי (2017), הוצאת מטר
*האושר שבמנהיגות (2018), הוצאת מטר

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Tal Ben-Shahar - Edutaining the world ב-YouTube
* 
*פודקאסט חושבים טוב יהודית כץ מאושרים יותר - איך להתקרב לאושר דרך חמש שאלות? באתר יוטיוב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל המרכז הבינתחומי הרצליה: פסיכולוגיה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת רייכמן: פסיכולוגיה
קטגוריה:פסיכולוגיה חיובית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי תיכון בליך
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
חיים כהן ("החלבן")

[ממוזער|שלט בכניסה לבית כנסת אליהו הנביא ב[רחוב לוינסקי בתל אביב ובו נכתב "בית הכנסת אליהו הנביא בחזקת הרב חיים כהן (החלבן), נוסד בשנת תרצ"א (1931)"]]
הרב **חיים אבישלום כהן-פרחיה** (1935 – י"ב באב תשע"ט, 13 באוגוסט 2019) היה מקובל ישראלי שנודע בכינוי **"ה[[חלבן]]"**.

## ביוגרפיה
נולד ביפו לעזרא אליהו ובלנקה פרחיה-כהן. צאצא של הרב אליהו הכהן האתמרי. משפחת אביו עלתה לארץ ישראל מטורקיה בשנת 1904 ועסקה בייצור גבינות ומוצרי חלב. בתחילת שנות ה-30 הקים אביו את "מחלבת הכהנים" – מחלבת גבינות בתל אביב, שם עבד גם הרב כהן.

בילדותו למד במוסדות בילו ואליאנס. בצה"ל שירת כסמל משמעת.

מגיל עשרים לערך החל לעבוד למחייתו עם בני משפחתו, ב"מחלבת דשן" – מחלבת גבינות בתל אביב, שהייתה בבעלותו (בשותפות עם אחיו דוד).

החלבן נחשב לאחרון מקבוצת מקובלים שלמדו יחד בשנות ה-60, ושחלקם כונו על שם המקצועות שמהם התפרנסו גם אביו נמנה עם חבורה זו.

לחלבן לא היה מראה חיצוני האופייני למרבית הרבנים האורתודוקסים: הוא לא גידל זקן בגלל פצעים, לא לבש חליפה ונהג לחבוש כובע קסקט.

לימד שיעורים בגמרא ובקבלה בבית הכנסת "בית יוסף" בגבעתיים. בנוסף לברכות שהוא העניק, היה מספק תחזיות פוליטיות וכלליות, אם כי לעיתים התחזיות התבררו כשגויות..

בשנת 2014 פורסמה הקלטה שבה נשמע משוחח עם אישה נשואה. בעקבות הפרסום נטען לקיומו של קשר בלתי־ראוי בין השניים. בהקלטה נשמע כי הוא מודה בקיומו של הקשר ומציין כי מעשיו נעשו ממניעים רוחניים. ההקלטה עוררה סערה רבה, אמנם היו מתלמידיו שראו בהקלטה עלילה מגמתית.

במרץ 2013 ניסה אדם לדקור אותו בסכין מאחר שסבר שהרב לא הסיר ממנו כישוף, אך התוקף נהדף.

ביוני 2019 (כ"ז באייר ה'תשע"ט) אושפז במצב קשה בבית החולים תל-השומר. וביום 13 באוגוסט 2019 (י"ב באב ה'תשע"ט) נפטר.

## ספריו
* מפרי עטו פורסם בסוף ספרי **אוסרי לגפן** (חלקים ח-יג), של הרב יהודה שיינפלד (מרבני חסידות ברסלב).
* **טללי חיים **- "מבואות ושערים לפנימיות התורה ולעבודת ה', שיחות וממדי עומק", הספרים נכתבו בשיתוף עם הרב ראובן ששון, לשעבר ראש ישיבת רמת השרון.
****על התורה** (חמישה כרכים)
** **על המועדים**:
*****אלול-תשרי** - ימים נוראים
*** **סוכות**
*****פורים**
*****חנוכה**
*****פסח**
*****שבועות**
** **אנא בכח**
** **הקיצו ורננו ** - סביב הגאולה הנוכחית, "להתעורר מתרדמת הגלות לאור הגאולה הזורח בנשמתינו"
** **ויחד לבבנו **- עבודת הכוונה והדבקות הפנימית
** **מצדיקי הרבים ככוכבים לעולם ועד** - "דברי התעוררות שנאמרו בעצרת שנתיים להסתלקותו של מורנו ורבינו הרב מרדכי אליהו זיע"א"
* **אור פני חיים** על התורה, ראשון-לציון ה'תשע"א
* **אורות חיים** – על חמישה חומשי תורה
***אחת שאלתי** – אמונה לבני הנוער
***איש יהודי** – פורים

### חיים אישיים
היה נשוי עד לפטירתו לדבה-אדית, ולהם ארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים
* אתר הקלטות של שיעורי הרב כהן
* 
* 
* משה מאירסדורף ועזרא ניאזוף, השכינה בגלות - צריך להתפלל, ריאיון עם החלבן, מעייני הישועה וישלח ה'תש"ע
* שמעון איפרגן, הרב חיים כהן (החלבן), פורבס ישראל, 11 ביוני 2012
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מקובלים ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
נסיעה בארץ ישראל והרהורים על אהבתו הנכזבת של אלוהים

**נסיעה בארץ ישראל והרהורים על אהבתו הנכזבת של אלוהים** הוא ספר אשר נכתב על ידי פנחס שדה ב-1974. הספר בנוי מקטעים קצרים בהם מתאר המחבר את ביקוריו באתרים ומקומות שונים בארץ ישראל של אחרי מלחמת ששת הימים. 

כדרכו של המחבר אין הוא עוסק בתיאור החיצוני של המקום אלא בחוויה הפנימית אשר בה היה נתון בביקורו במקום. מטבע הדברים, מרבית המקומות עליהם כתב שדה בספר קשורים להיסטוריה הדתית והתנ"כית של ארץ ישראל, כך, למשל, כלולים תיאורים אודות ביקורו של המחבר בבית אל, יריחו, בית לחם, וענתות. באותם הקשרים דן המחבר בדמויות הקשורות למקומות בהם ביקר ומייחד פרקים מיוחדים לירמיהו, דוד ופרק נרחב (אשר העניק לספר את שמו) על משה.

כמו בספרים קודמים של שדה, הכתיבה עוסקת בעיקרה בחוויותיו האישיות והדתיות של המחבר לנוכח המקומות בהן הוא מבקר. מכאן גם נובעת ייחודיותו של הספר בהפיכת המקומות הגאוגרפים וההיסטוריים למקומות היוצרים תנועות נפשיות ורוחניות עמוקות. יחודו של הספר היא במקוריות גישתו של שדה אל מול המקומות בהם הוא מבקר, אשר כתפיסתו בספריו הקודמים מהווים משל להתרחשות החיים עצמם. וכך גם המקומות בהם הוא מבקר הופכים ממקום גאוגרפי-פיזי להתרחשות נפשית ולביטוי של מצב רוחני ודתי בו נמצא המחבר בעת ביקורו במקום.

## קישורים חיצוניים
* מאמר ביקורת על הספר: 
*  

קטגוריה:ספרי פנחס שדה
קטגוריה:ספרי ארץ ישראל
קטגוריה:יהודה ושומרון
קטגוריה:ספרי 1974
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
הפורום המתאם של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות

שמאל|400px|סמליל הפורום
**הפורום המתאם של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות** הוא ארגון הגג של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות בישראל. בפורום חברים ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית, ואוניברסיטת בן-גוריון.

הפורום מייצג כ-6,000 חברי סגל אקדמי במעמד ארעי הכוללים מאסטרנטים, דוקטורנטים, מורים מן החוץ, מרצים במסלול המקביל לסגל אקדמי בכיר, מרצים בחוזה אישי ואף מלגאים. הפורום משמש כפלטפורמה לדיונים משותפים, תיאום פעילויות ומאבק משותף ברמה הארצית. הפורום נוסד בשנת 1995, בימים שלאחר סיום שביתת הסגל האקדמי המשותפת ב-1994, בעקבות הסכמי שכר אליהם הגיעו ארגוני הסגל האקדמי הבכיר, אשר לא כללו את ארגוני הסגל האקדמי הזוטר.

בשנת 2007 נבחר אלי להר ליו"ר הארגון ובמסגרת תפקיד זה הנהיג את המאבק להסדרת תנאי ההעסקה של המורים "מן החוץ" באוניברסיטאות, מאבק שהסתיים ביצירת מסלול העסקה נורמטיבי חדש.

## קישורים חיצוניים
* תולדות הפורום המתאם: על מאבקם של תלמידי המחקר בארץ לתנאי העסקה הולמים, ספטמבר 2000
* 

קטגוריה:ישראל: ארגוני עובדים
קטגוריה:ישראל: אקדמיה
יוסף בולוף

**יוסף בולוף** (ביידיש: **בולאָוו**; באנגלית: **Joseph Buloff**; בפולנית: **Józef Bulow** ;1899, וילנה – 27 בפברואר 1985, מנהטן, ניו יורק) היה שחקן, במאי ומפיק יהודי שפרסומו העיקרי היה כאמן תיאטרון יידיש וקולנוע יידיש, אך הופיע גם באנגלית על בימות ברודוויי וביותר משלושים סרטים.
## ביוגרפיה
נולד בווילנה בשנת 1899 והיה מבכירי השחקנים של 'הלהקה הווילנאית' עוד בתחילת דרכה. 
בולוף נישא לליובה קדישזון, בתו של מייסד הלהקה, לייב קדישזון, ב-1925 בבוקרשט. השתתף בסרטו של זיגמונט טורקוב "תקיעת כף" על פי מחזהו של פרץ הירשביין, סרט שבו נטלו חלק גדולי הבמה היידיש של אותם הימים, כגון: אידה קמינסקה, רחל לאה קמינסקה וזיגמונט טורקוב.

בשנת 1927 היגר לארצות הברית יחד עם רעייתו והשתתף שם בלמעלה ממאתיים וחמישים הצגות ביידיש. שיתף פעולה עם התיאטרון היידי האמנותי (Yiddish Art Theater) של מוריס שוורץ.  

בשנת 1936 החל להופיע בברודוויי והחל משנת 1940 הופיע בסרטים הוליוודים רבים (אחד הנודעים שבהם הוא "אלימות בשכונות העוני", בכיכובו של פול ניומן).. בולוף הופיע באחד הסרטים הראשונים שהופקו ביידיש בארצות הברית, "אהבת הסנדלר".
סייר רבות במדינות דרום אמריקה ובעיקר בארגנטינה, שם הופיע עם שחקנים רבים שאת חלקם פגש מאוחר יותר גם בישראל, כמו יוסף מאורער. במספר הופעות שערך בישראל הופיע גם עם מיטב שחקני היידיש בישראל וביניהם יעקב אלפרין. ב-1957 שיחק בסרט "גרבי משי" של קול פורטר.

בשנות ה-50 ושנות ה-60 בולוף הופיע בקביעות בישראל, בעיקר בהפקות שהעלה קודם בניו יורק:

ב-1958 העלה בישראל את המחזה "מותו של סוכן" מאת ארתור מילר, אותו תרגם וביים עוד בשנת 1951 בניו יורק בהצלחה רבה., ואת המחזה "יומנה של אנה פרנק".

ב-1961 כיכב בהפקה של "טוביה החולב", בשם "טוביה ושבע בנותיו", בתיאטרון היידי בניו יורק, שגם הופיעה בישראל באולם "הבימה".

ב-1962 העלה 3 מערכנים של 3 מערכוני אנטון צ'כוב.

ב-1963 ביים ושיחק במחזה בשם "האיש מפקיסטן".

ב-1969 נעשה ניסיון, שלא יצא לפועל, להקים איתו בישראל תיאטרון יידי.
בשנת 1974 זכה בפרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.

יוסף בולוף נפטר בפברואר 1985 בניו יורק. בתו היא השחקנית ברברה בולוף.

האוטוביוגרפיה שלו, 'מכיכר השוק הישן', יצאה לאור בתרגום עברי בהוצאת זמורה ביתן בשנת 1986. בשנת 1995 ראתה אור גם בגרסה היידית ('פון אלטן מארקפלאץ'), בהוצאת י"ל פרץ.

ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.

## לקריאה נוספת
* יוסף בולוף, **מכיכר השוק הישן** (תרגם מיידיש: יוסף כרוסט), תל- אביב: זמורה-ביתן, תשמ"ו-1986.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אוסף בולוף בספרייה הציבורית לאומנות הבמה בניו יורק
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני תיאטרון יידיש
קטגוריה:שחקני קולנוע יידיש
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:זוכי פרס מאנגר
קטגוריה:יהודים שהיגרו מברית המועצות לארצות הברית
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה אמריקאים
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1899
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1985
חאמי

ממוזער|250px|מראה בחאמי
**חאמי** (באנגלית: **Khami**) היא עיר הרוסה בחלק הדרומי של יבשת אפריקה, באזור של מערב ומרכז זימבבואה המודרנית. האתר שוכן במרחק 22 קילומטרים מערבית לעיר בולאוואיו, עיר הבירה של פרובינציית מאטאבללנד צפון. שרידיה של העיר מצויים במעמד של אתר לאומי בזימבבואה. בשנת 1986 העניק אונסק"ו לאתר מעמד של אתר מורשת עולמית.

## תיאור
ההתיישבות שניתן לצפות בה כיום היא התפתחות של הסגנון האדריכלי שהופיע בזימבבואה במהלך המאה ה-13. מצורת הבניינים והסגנון שבו הם נבנו (השרידים הם מועטים ביותר וכוללים את היסודות והמרתפים) הסיקו על הפתרונות שתושבי האזור יישמו כדי להתמודד עם בעיית הבנייה באבן לבנייה יבשה, למרות שהרושם הכללי מהאתר הוא של חברה ענייה ומפותחת פחות מזו שהתקיימה בזימבבואה הגדולה.

הסגנון האדריכלי באתר מתקדם בהשוואה לזימבבואה הגדולה, והוא נבע מהסביבה הטבעית שבה העיר נבנתה. כיוון שבאזור הייתה כמות גדולה של סלעי גרניט, היה זה קשה לחצוב מהן אבנים שטוחות שמהן יוקמו קירות אנכיים. האבנים שנחצבו על ידי התושבים היו מסלעי אב שניתן היה לקלפם בדומה לבצל. תכונה זו התאימה לבניית משטחים אך לא לבניית קירות. כמו כן, האזור לא היה מישורי במידה מספקת כך שהיה צורך למלא את השטח בין הסלעים באבנים ובאדמה. התוצאה של המחסור באבן מאיכות טובה היא שכל הבניינים נבנו מבוץ מחוזק באבן, ומבניינים אלה לא נותרו דוגמאות כלשהן באתר.

## היסטוריה
ימין|ממוזער|250px|מראה בחאמי
העיר נוסדה, ככל הנראה, בתקופה שבה התפרקה מדינת זימבבואה הגדולה, באמצע המאה ה-15.

חאמי הייתה עיר הבירה של שושלת טורווה במשך 200 שנים החל מ-1450 בקירוב. לאחר מכן (התאריך המקובל הוא ב-1683) היא נבזזה על ידי צ'אנגאמיר דומבו שהוביל צבא מורדים ממדינת מונהומוטאפה. לאחר מכן שלטה במקום אימפריית רוזווי. בתקופה זו העיר פותחה, הפכה לעיר הבירה של האימפריה ושמה שונה לדהלו-דהלו. מהחפירות הסיקו כי האתר לא היה מיושב לאחר תום שלטונה של האימפריה.

בחאמי התגלו שבעה אזורים בנויים שבהם התגוררה משפחת המלוכה, בנוסף לאזורים פתוחים בעמק שבהם גרו פשוטי העם. השרידים כוללים מתחם מלכותי סגור הנקרא גם מתחם הגבעה שהיה בנוי על אזור מוגבה בהשוואה ליתר המבנים באזור. ממצא נוסף הוא צלב נוצרי שככל הנראה הוצב במקום על ידי מיסיונר. כמו כן, בצד המזרחי של נהר חאמי יש הריסות נוספות. ישנה השערה ולפיה המשטחים הנוספים שימשו כרפת לפרות וכקיר תומך שהיה מקושט בצורת לוח שחמט. בחפירות המאוחרות יותר (2000–2006) נחשף כי כל הקירות בחלק המערבי של מתחם הגבעה היו מקושטים באבנים המסודרות במגוון צורות כגון דמקה.

## קישורים חיצוניים

* תמונות של הריסות חאמי באתר bulawayo1872
* מדריך לסיור במקום

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זימבבואה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אפריקה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:זימבבואה: היסטוריה
בנזה הקדוש

שמאל|ממוזער|250px|פון סן בנזה באביניון
**בֶּנֶזֶה הקדוש** (**St. Bénézet**), הקרוי לעיתים גם **בּנואה** או **בנזה בונה הגשרים** (1163 לערך - 1184) הוא קדוש נוצרי בכנסייה הקתולית והוא נחשב למייסד אחוות בוני הגשרים. על פי המסורת הנוצרית, הוא היה נער רועים. בזמן ליקוי חמה שאירע בשנת 1177, פקד את בנזה חזון, אשר ציווה עליו לבנות גשר מעל נהר הרון באביניון.

הרשויות סירבו לסייע לו, אך המלאכים שבחזון הורו לו לבצע את המשימה לבדו, בזמן שהם ישגיחו על העדר. בנזה הרים אבן כבדה וקבע אבן פינה למה שהפך אחר כך לגשר סן בנזה, גשר בנזה הקדוש. הרמת האבן גרמה על פי המסורת לשרשרת ניסים: עיוורים החלו לראות, חירשים יכלו לשמוע, גבם של גיבנים התיישר. לפיכך, זכה בנזה בתמיכת עשירי העיר, שהקימו את אחוות בוני הגשרים.

## ראו גם
*פון סן בנזה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נפטרים ב-1184
רוסלאן רוטאן

**רוסלאן פטרוביץ' רוטאן** (באוקראינית: **Руслан Петрович Ротань**; נולד ב-29 באוקטובר 1981) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדת הקשר וכיום מאמן את קבוצת פוליסיה ז'יטומיר.

## קריירה
רוטאן החל את הקריירה שלו בקבוצת המילואים של דניפרו בגיל 17, ושנה אחת לאחר מכן (עונת ) עבר לשחק בהרכב הראשון של הקבוצה.

ב-2005 רוטאן עבר לשחק בדינמו קייב, ששילמה תמורת כרטיס השחקן שלו 5 מיליון דולר. בינואר 2008 רוטאן חזר לשחק בדניפרו, ששילמה לדינמו קייב את אותו הסכום שקיבלה ממנה. הוא העפיל עם הקבוצה לגמר הליגה האירופית 2015, ואף כבש את שערה השני של קבוצתו בכדור חופשי בהפסד 2–3 לסביליה. ב-27 ביוני 2017 חתם בסלביה פראג הצ'כית. בשנת 2018 שב לדינמון קייב. בקיץ 2018 פרש ממשחק פעיל.

רוטאן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוקראינה ב-2003. הוא השתתף עמה במונדיאל 2006, יורו 2012 ויורו 2016. נכון להיום (2021) נמצא רוטאן במקום החמישי ברשימת שיאני ההופעות של נבחרת אוקראינה בכל הזמנים.

בעונת 2018/2019 היה רוטאן חבר בצוות אימון של קבוצת אולימפיק דונצק. ב-2019 החל לאמן את הנבחרת הצעירה של אוקראינה. בינואר 2023 החל במקביל לאמן את קבוצת אולקסנדריה. במרץ 2023 מונה לממלא מקום של מאמן הנבחרת הלאומית של אוקראינה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני דניפרו
קטגוריה:כדורגלני סלביה פראג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוקראינה
קטגוריה:פולטבה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:מאמני כדורגל אוקראינים
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1981
זיגמונט טורקוב

**זיגמונט טוּרקוֹב** (בכתיב יידי: **טורקאָוו**; בפולנית: **Zygmunt Turkow**; 1896, ורשה – 20 בינואר 1970, ישראל) היה שחקן, מחזאי, מעצב במה, במאי, מייסד ומנהל תיאטרון וקולנוע יהודי, בעיקר ביידיש, אך גם בפולנית, ברוסית, בפורטוגזית ובעברית.

## קורות חיים ויצירה

טורקוב נולד בוורשה (אז בירת פלך ורשה של האימפריה הרוסית) בשנת 1896. למד משחק בבית הספר הדרמטי בוורשה. שיחק וביים בפולנית בתיאטרון האומנותי "צֶנְטְרָל" בפולין וכמו כן שיחק ביידיש בתיאטרון של אסתר רחל קמינסקה. שיחק בתיאטרון הרוסי ולמד בימוי אצל בוריס גלגולין.

ב-1920 שב לפולין מרוסיה יחד עם רעייתו הראשונה אידה קמינסקה, והיה מבכירי הלהקה הווילנאית כבמאי ומעבד מחזות. היה מראשוני במאי הקולנוע בשפה היידיש, והוא שעמד מאחורי שתי הגרסאות הקולנועיות ל"תקיעת כף" (*Ślubowanie*): גרסת 1924, שבה השתתפו לייב קדישזון, יוסף בולוף, אידה קמינסקה, אסתר רחל קמינסקה ועוד, וגרסת 1937. באותה שנה ביים גם את הסרט "פריילעכע קבצנים" (יידיש: "הקבצנים העליזים"; בפולנית: *Weseli biedacy*) בכיכובם של דז'יגאן ושומאכער.

מנישואין עם אידה קמינסקה נולדה השחקנית רות טורקוב (קמינסקה). לאחר גירושיו נשא לאישה את השחקנית דינה בלומנפלד אשר לימים, לאחר גירושיו ממנה, נישאה לאחיו של זיגמונט, השחקן והבמאי יונס טורקוב.

בשנת 1940 נמלט מאירופה לברזיל, וייסד שם את התיאטרון "אוֹס קומדיאנטס" (Os Comediantes), שבו ביים ושיחק בפורטוגזית.

עלה לישראל בשנת 1952 וייסד בארץ תיאטרון ביידיש שנקרא "תיאטרון עממי". באותה שנה (1952) העלה הצגת יחיד: "לחיים חדשים". בשנת 1953 העלה התיאטרון הצגה בעברית של יהושע בר יוסף. בשנים אלה הרבה לנסוע כדי לביים ולהופיע בברית המועצות, ברומניה, בארצות הבלטיות, באוסטרליה, ובמרכז ודרום אמריקה.

ייסד יחד עם השחקן והמחזאי מאיר ינאי את תיאטרון "זוטא" (1958–1967), והיה במאי התיאטרון הקאמרי של תל אביב.

ב-1950 פרסם אוטוביוגרפיה בשלושה כרכים בשם "פראגמענטן פון מיין לעבן" ("קטעים מחיי").

טורקוב נפטר ב-20 בינואר 1970, ותרם את גופתו למדע. במהלך חייו כתב טורקוב כתריסר מחזות.
שניים מאחיו נודעו כסופרים ועיתונאים: מרק טורקוב ויצחק טורקוב-גרודברג.

## הכרה
טורקוב היה הראשון שלו הוענק פרס שומאכר למי שמהווה גשר בין ישראל לגולה (1956). בנוסף זכה בפרס עיריית תל אביב לאמנות הבמה, במלאת חמישים שנה לפעילותו הבימתית (1966).

בשנת 2006 קראה עיריית תל אביב רחוב על שמו.

## לקריאה נוספת
* יצחק טורקוב-גרודברג, **זיגמונט טורקאוו**, תל אביב: דפוס אורלי, תש"ל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים פולנים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים פולנים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים רוסים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יידיש
קטגוריה:מעצבי במה יהודים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים פולנים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים פולנים
קטגוריה:שחקני קולנוע יידיש
קטגוריה:משפחת קמינסקי
קטגוריה:מהגרים מפולין לברזיל
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים שתרמו את גופתם למדע
קטגוריה:זוכי פרס משה הלוי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1896
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970
במאי טלוויזיה

**במאי טלוויזיה** הוא אדם העוסק בבימוי וניהול הפעילויות הקשורות להכנת תוכנית טלוויזיה.

בדומה לבמאי תיאטרון וקולנוע, גם במאי טלוויזיה עומדים בראש הצוות היצירתי של ההפקה; אך לעיתים קרובות המפיק הוא האחראי על הצד היצירתי בסופו של דבר. המשימה החשובה ביותר של במאי טלוויזיה בהנחיית המשתתפים – בין אם מדובר בבדרנים או מגישי תוכנית חדשות, בשחקנים, או באורחים בתוכנית אירוח. הבמאי גם אחראי על מיקום המצלמות, אמצעי התאורה והקול, והעזרים.

קיימות התמחויות בתחום, לפי סוג התוכנית שבה מטפל במאי הטלוויזיה. כך, למשל, קיימים במאים המתמחים בבימוי תוכניות המועברות בשידור חי או בתוכניות ספורט.
בימוי שידורי הספורט נחשב לאחד האתגרים הקשים של במאי הטלוויזיה. זאת בשל קצב האירועים המהיר, ריבוי המצלמות בשידור וחוסר היכולת לתכנן מראש את המתרחש במגרש. רוב שידורי הספורט מועברים בשידור חי ללא אפשרות לערוך ולתקן את התוצאה הסופית.

## קישורים חיצוניים

*
מייקל גרינספן

**מייקל גרינספן** (באנגלית: **Michael Greenspan**; נולד ב-7 ביולי 1947) הוא במאי ומפיק טלוויזיה ישראלי.

## ביוגרפיה
גרינספן, יליד פילדלפיה, למד פסיכולוגיה בקולג' המילטון וסיים תואר שני בתקשורת באוניברסיטת טמפל. עלה לישראל בשנת 1973, לאחר שביקר במדינה בשנת 1972 על מנת לכתוב מחקר על הטלוויזיה הישראלית.

גרינספן ביים בין היתר חלקים מהסדרות של הטלוויזיה החינוכית:
* גבי ודבי
* Here we are (פרקים בודדים, מרבית הסדרה כעוזר במאי לאירווינג קפלן)
* זהו זה!
* מה פתאום (קשקשתא)
* הילדים משכונת חיים (פרקים מעטים)

ב-2011 השתתף בסדרה "החולמים" בתפקיד הנרי - אחת מדמויות האורח.

ב-2015 השתתף בסרט "מלחמת 90 הדקות" בבימויו של אייל חלפון.

בעבר שימש גם כשדר רשת CNN בישראל.
כיום מביים בעיקר סרטי תדמית וסרטים תיעודיים. בנוסף, הוא מנחה אירועים באנגלית.

## חיים אישיים
גרינספן נשוי לשחקנית גילת אנקורי. לזוג שתי בנות.

## קישורים חיצוניים
 בארכיון האינטרנט

* 
* "מקל הקסמים של מייקל" - ריאיון עם גרינספן באתר טלוויזיה.נט.
* שוברים את הקרח סרט תדמית שיצר גרינשפן על מסע להבנה הדדית לאנטארקטיקה
* נגד כל הסיכויים - על תפקידו של גרינספן בסדרת טלוויזיה המציגה את מדינת ישראל לרשת PBS האמריקאית

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פילדלפיה: אישים
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:משפחת אנקורי
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:בוגרי מכללת המילטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טמפל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
מועצת מחוז לונדון

**מועצת מחוז לונדון** (באנגלית: **London County Council** או בקיצור **LCC**) הייתה רשות השלטון המקומי של מחוז לונדון בין השנים 1889–1965. רשות זו הייתה הרשות המקומית הראשונה באזור לונדון רבתי שנבחרה בבחירות ישירות. הרשות שלטה על השטח הידוע כיום כלונדון הפנימית, והוחלפה בשנת 1965 במועצת לונדון רבתי.

## היסטוריה
עד אמצע המאה ה-19 האיגוד של לונדון, הממשל המקומי של הסיטי של לונדון שלט בחלק קטן מאוד מהאזור המטרופוליני של לונדון באותה עת. מועצת העבודות המטרופולינית (ה-Metropolitan Board of Works), שהייתה גוף ממונה (ולא נבחר) דאגה לעבודות הציבוריות ברחבי המטרופולין אולם מרבית הסמכויות נותרו בידי המחוזות השונים: מידלסקס, אסקס, סארי וקנט. בעקבות סדרה של מעשי שחיתות שהתגלו במועצת העבודות המטרופולינית, נחקק חוק הממשל המקומי 1888 ומכוחו הוקמה מועצת מחוז לונדון בשנת 1889. בהמשך הוקמו מועצות 28 רובעי לונדון על מנת שמועצות אלה יטלו את הסמכויות של המועצות הממשלתיות השונות שקדמו להן.
מועצת מחוז לונדון קיבלה את סמכויות מועצת העבודות המטרופולינית, וכן סמכויות נוספות בתחום החינוך, התכנון העירוני והבנייה. בשנת 1903 קיבלה מועצת המחוז תחת סמכותה את סמכויות מועצת החינוך של לונדון. כמו כן המועצה קיבלה את הסמכויות להפעיל את החשמליות במחוז, ולפתח מערכת זו (שכללה, נכון לשנת 1933 עת הוצאו הסמכויות ממועצת מחוז לונדון והועברו למועצת התחבורה הציבורית של לונדון, כ-200 ק"מ של נתיבים וכ-1,700 קרוניות חשמלית).

## פוליטיקה
בעת הקמת המועצה קיוותה הממשלה כי המועצה תהיה א - פוליטית, אולם במהרה נוצרו במועצה שתי מפלגות. מפלגת הרוב בעת הקמת המועצה הייתה המפלגה הפרוגרסיבית, אשר שלטה, יחד עם המפלגה הליברלית בממשלת בריטניה. המפלגה השנייה שפעלה במועצה הייתה המפלגה השמרנית הבריטית.
המועצה נבחרה מדי שלוש שנים. בין 1889–1907 שלטו הפרוגרסיבים במועצה. בשנת 1907 זכתה מפלגת הרפורמים בשליטה במועצה ושלטה בה עד שנת 1934 עת זכתה מפלגת הלייבור לרוב במועצה - רוב עליו שמרה עד ביטול המועצה.

## מיקום מועצת המחוז
לאחר הקמתה פעלה מועצת מחוז לונדון מספרינג גארדנז - הנהלת מועצת העבודות המטרופולינית שקדמה למועצת המחוז. בשנת 1906 החליטה המועצה להקים על שלושה מגרשים סמוכים, בצידו המזרחי של גשר וסטמינסטר על מנת להקים בניין הנהלה. המבנה תוכנן על ידי ראלף נוט ונבנה בין השנים 1909–1933. לאחר שהוקמה מועצת לונדון רבתי השתמשה מועצה זו במבנה עד לפירוקה.

## ראשי מועצת מחוז לונדון

תפקיד מנהיג מועצת מחוז לונדון הפך לתפקיד רשמי רק בשנת 1933 – אף שבפועל, נשאו בתפקיד ראשי מפלגת הרוב במועצה.
[ממוזער|שמאל|250px|[בניין המחוז (לונדון)|בניין המחוז מבט מהגדה הצפונית של התמזה.]]
200px|ממוזער|אולם מועצת מחוז לונדון

* סר תומאס פארר (21 במרץ 1889 – 27 במרץ 1890)
* ג'יימס סטוארט (27 במרץ 1890 – 9 במרץ 1892)
* צ'ארלס האריסון (9 במרץ 1892 – 10 במרץ 1898)
* תומאס מקקינון ווד (10 במרץ 1898 – 8 במרץ 1907)
* ריצ'רד רובינסון (8 במרץ 1907 – 11 במרץ 1908)
* ויליאם ולסלי פיל (11 במרץ 1908 – 8 במרץ 1910)
* ויליאם הייז פישר (8 במרץ 1910 – 19 בדצמבר 1911)
* סיריל ג'קסון (19 בדצמבר 1911 – 16 במרץ 1915)
* רונאלד קולט נורמן (16 במרץ 1915 – 1 במרץ 1918)
* סר ג'ורג' יום (1 במרץ 1918 – 11 במרץ 1925)
* סר ויליאם ריי (11 במרץ 1925 – 9 במרץ 1934)
* הרברט סטנלי מוריסון (9 במרץ 1934 – 27 במאי 1940)
* לורד צ'ארלס לנת'ם (27 במאי 1940 – 29 ביולי 1947)
* סר אייזיק הייוורד (29 ביולי 1947 – 31 במרץ 1965)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנגליה: מחוזות
קטגוריה:לונדון: היסטוריה
קטגוריה:לונדון: ממשל
אלפאביט

**אלפאביט** (**Alphabeat**) להקת פופ דנית שהוקמה ב-2004 בסילקבורג תחת השם **Sodastar** אך שינתה את שמה כדי להימנע מבלבול עם להקה גרמנית בשם דומה.

## היסטוריה
בראשית דרכה, הוחתמה הלהקה על ידי חברת התקליטים הדנית "קופנהגן רקורדס". סינגל הבכורה תחת הלייבל המקומי, "Fascination", היה ללהיט בדנמרק בקיץ 2007. הסינגל השני "10,000 לילות של רעם" ראה הצלחה דומה, כמו גם אלבום הבכורה הנושא את שם הלהקה, שזכה באלבום פלטינה בדנמרק.

הצלחת הלהקה משכה התעניינות מצד חברות תקליטים משווקים זרים, עד שהוחתמה לבסוף על ידי EMI באנגליה. סינגל הבכורה באנגליה, "פנטסטיקס" יצא בנובמבר 2007 וגרר התלהבות ותשבחות בתקשורת האנגלית, ביניהם ב"The Sun", ו"Popjustice".

בסוף שנת 2008 הלהקה עזבה את חברת התקליטים הבריטית והודיעה שהסיבה היא אי קבלת הזדמנות שווה.
ולאחר מכן הלהקה חתמה ב-פולידור רקורדס ובאוקטובר 2009 יצא אלבומם השני "The Spell" (השם בדנמרק, בבריטניה האלבום נקרא "...The Beat Is") והוא זכה להצלחה גם בבריטניה וגם בדנמרק.

בשנת 2010 יצאו שני סנגלים נוספים "DJ" ו-"Hole in My Heart" שגם הצליחו בבריטניה ובדנמרק.
בספטמבר 2012 יצא אלבומם השלישי "Express Non-Stop".

## אלבומים
* 2007 – **Alphabeat**
* 2009 – **The Spell**
* 2012 – **Express Non Stop**

## קריירת סולו
לא ברור האם הלהקה בפירוק, בהפסקה או עדיין פעילה אך רוב חבריה השתתפו בפרויקטים אחרים מ-2011 והלאה.

ביולי 2014 הזמר הלהקה אנדרס והגיטריסט אנדרס הוציאו שיר אחד ביחד תחת השם "THANKS" השיר נקרא "Comeback Girl" ככל הנראה הרכב זה הוא הרכב לשיר אחד.

זמרת הלהקה סטינה ברמסן הוציאה עד כה שני סינגלים שיצאו בשנת 2014, סינגל שיצא ב-2015 ומיני אלבום שיצא בשנת 2015 והגיע למקום ה-14 בדנמרק, בנוסף היא לקחה חלק בשירים נוספים שזכו להצלחה בעולם. 
שירים אלו הם "I Want You" ביחד עם הצמד הדני מורטן ואלכסנדר שזכה להצלחה בשוודיה ו-"32" ביחד עם להקת הרוק הדנית קרפארט נורט שהגיע למקום החמישי במצעד הדני.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות דניות
קטגוריה:להקות פופ
קטגוריה:שישיות מוזיקליות
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של MTV אירופה
קטגוריה:אמני אטלנטיק רקורדס
קטגוריה:להקות יורופופ
יעקב נחושתן

**יעקב נחושתן** (22 באפריל 1925 – 17 באפריל 2019) היה איש ציבור ומשפטן ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם גח"ל בכנסת השביעית.

## ביוגרפיה
נחושתן נולד בשם יעקב (ז'קו) צ'ליבונוב בקאזאנלק שבבולגריה. בנעוריו היה חבר תנועת מכבי הצעיר. סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון בעיר וראצה ובשנת 1944 עלה ארצה.

חבר תנועת האצ"ל מעלייתו ועד לפירוק הארגון, נחושתן היה בין פעיליה המרכזיים בירושלים. בשנת 1945 נעצר והוגלה למחנה מעצר באריתריאה, ממנו הועבר ב-1947 לקניה.

בוגר לימודי משפטים באוניברסיטה העברית. הוא הוסמך כעורך דין בנובמבר 1955. שנים רבות עסק בעריכת דין והיה, בתקופות שונות, נציג של בנק לאומי בירושלים ויועץ משפטי של המועצה המקומית מבשרת ציון. פעילותו הציבורית החלה כפעיל בסניף תנועת החרות בירושלים, לראשותו נבחר בשנת 1968.

בשנים 1969–1974 כיהן כחבר הכנסת מטעם גח"ל בכנסת השביעית והיה חבר בוועדות הכנסת השונות.

לאחר עליית הליכוד לשלטון מונה נחושתן לתפקידים דיפלומטיים. בשנים 1979–1982 היה ציר בשגרירות ישראל בוושינגטון ולאחר מכן, עד שנת 1985, כיהן כשגריר ישראל בהולנד.

נפטר ב-17 באפריל 2019. היה נשוי לדבורה לבית קלפוס, שלחמה גם היא בשורות האצ"ל. בנו, עידו נחושתן הוא מפקד חיל האוויר הישראלי לשעבר. בנו השני יורי הוא עורך דין.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם גח"ל
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:גולי אפריקה
קטגוריה:פעילי תנועת החרות
קטגוריה:שגרירי ישראל בהולנד
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
כלבים שחורים

**כלבים שחורים** (באנגלית: **Black Dogs**) הוא רומן מאת הסופר הבריטי איאן מקיואן, שיצא באנגליה ב-1992, ובישראל ב-1997 בתרגומה של טל ניצן-קרן, בסדרת **פרוזה אחרת** של הוצאת עם עובד, ובמהדורה מחודשת ב-2015.

הרומן כתוב כממואר העוסק באירוע שקרה מעט אחרי מלחמת העולם השנייה בצרפת, וכיצד אירועי נפילת חומת ברלין בסוף שנות ה-80 משפיעים על אותם אלו שפעם ראו בקומוניזם את הקידמה החברתית. 
## עלילה
ברומן מופיעים הוריה של אשת כותב הממואר כמייצגי הקונפליקט: באירוע המכונן של הסיפור, רואה **ג'וּן**, אמה של אשת המספר, שני כלבים שחורים עצומים שהוכשרו על ידי הנאצים למטרות אכזריות. הכלבים הפכו במוחה, במעין התגלות מיסטית, למייצגי כל הרע בעולם. **ברנרד**, בעלה, שעצר מאחור כדי לספק את סקרנותו המדעית, אינו נוכח באותה חוויה. ההתגלות המיסטית, מבחינתה של ג'וּן, מבטאת אמת קוסמית אדירה, הקשורה בקיומו של אלוהים, ובמאבק נצחי בין טוב ורע. ברנרד נותר אדיש ו"מדעי" באמונתו הרציונליסטית הטהורה. דעותיהם של השניים על מקומה של הרוח בעולם מתנגשות, ובסוף שנות השמונים הם כבר פרודים. בזמן שג'וּן גוססת מסרטן בבית חולים פרטי באנגליה, ברנרד יוצא למסע אמביוולנטי בברלין המתאחדת, ביחד עם המספר, והאידאולוגיות הגוססות של אירופה מתנגשות בעולם הפוליטי כמו גם בעולמם הפרטי של גיבורי הסיפור.

## קישורים חיצוניים
* 
*  (מהדורת 2015)
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי איאן מקיואן
קטגוריה:ספרי 1992
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד: סדרת פרוזה אחרת
ספר זיכרונות

ממוזער|שמאל|צילום שער הספר "זיכרונותיו של בנימין פרנקלין" בשפה הצרפתית, מהמאה ה-18
**ספר זיכרונות** או **מֶמוּאָר** (מצרפתית: **mémoires**, זיכרונות) הוא סוגה ספרותית המהווה תת-קבוצה של הסוגה אוטוביוגרפיה.

## מאפייני הסוגה
ספרי זיכרונות נראים פחות מובְנים ומסודרים מאשר יצירות אוטוביוגרפיה רגילות, היות שלרוב הם נכתבים על קטע מהחיים ולא על רצף כרונולוגי מהילדות ועד לבגרות או לזקנה. באופן מסורתי, ממוארים עוסקים בדרך כלל בעניינים ציבוריים יותר מאשר בעניינים אישיים, ולעיתים כוללים מעט מאוד מידע אישי על הכותב עצמו, ועוסקים יותר באחרים. ממוארים נכתבו על ידי פוליטיקאים או אנשי חצרות מלוכה, ובהמשך על ידי אנשי צבא ועסקים, ועסקו בקריירה של הכותב יותר מאשר בחייו הפרטיים. ציפיות מודרניות הביאו גם ראשי ממשלה לכתוב ממוארים. כמו רוב האוטוביוגרפיות, ממוארים נכתבים, לרוב, בגוף ראשון.

גור וידאל, בספר זיכרונותיו "פלימפססט", נתן את הגדרתו האישית לז'אנר: "ממואר הוא כיצד אדם אחד זוכר את חייו שלו, ואילו אוטוביוגרפיה היא היסטוריה, הדורשת מחקר, תיארוך, עובדות ואימות".

יש להבחין בין "**ספר זיכרונות**" לבין "**ספר זיכרון**". "ספר זיכרונות" נכתב על ידי נשוא הספר, עוד בחייו, ומספר מאירועי חייו. לעומת זאת, "ספר זיכרון" נכתב אחרי מותו של נשוא הספר, על ידי מוקירי זכרו. יש וספר הזיכרון יספר על חיי הנפטר, אך רוב הספר יכיל מאמרים, לרוב בתחומים המזוהים עם הנפטר.

ספר הזיכרונות הראשון הידוע הוא "מלחמת גאליה", שנכתב על ידי יוליוס קיסר. החל ממחצית המאה ה-18, ספרי זיכרונות זכו לפופולריות רבה כאשר הם נכתבו על ידי פוליטיקאים, אנשי חצרות מלוכה, אנשי צבא ומדענים. ב, ספרי זיכרונות נכתבים גם על ידי אנשים שעברו אירוע טרגי במהלך החיים. דוגמאות לכך הם הספרים "איך סטארבקס הצילה את חיי" ו"הבטחות שצריך לקיים".

## ראו גם
* ספר יובל

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* "אל תשכחו אותי" - ספרי זיכרונות של ילדים מתקופת השואה, באתר יד ושם

*
קטגוריה:סוגות ספרותיות
הקוקס

**הקוקס** (באנגלית: **The Kooks**) הם להקת רוק אינדי בריטית.

## היסטוריה

הלהקה הוקמה בשנת 2004 במוסד למוזיקה מודרנית בברייטון באנגליה, שם חבריה היו תלמידים.
דרכה של הלהקה החלה כאשר פריצ'רד צירף את רפרטי לפרויקט בקולג'; אל אותו פרויקט צורפו אחר כך גם הריס וג'רד. בהרכב זה בחרו חברי הלהקה את שמה בהשראת שיר של דייוויד בואי מתוך האלבום **[[Hunky Dory]]**.

עם הוצאת אלבום המיני הראשון, הופיעה הלהקה בפסטיבל מוזיקה בברייטון, ומיד הוחתמו על ידי וירג'ין רקורדס.
אלבום הבכורה הרשמי של הלהקה, **Inside In/Inside Out**, הופיע במצעד הבריטי רוב שנת 2006, מכר יותר ממילון עותקים, והגיע למעמד של אלבום פלטינה משולש; זאת בעיקר עקב שיר הנושא מהאלבום "**Naïve**", אותו פריצ'רד טוען כי כתב עוד בהיותו בן 16.

אלבומם השני "**Konk**" יצא באפריל 2008, ואלבומם השלישי "**Junk of the Heart**" יצא בספטמבר 2011.

האלבום הרביעי של הלהקה, ששמו "Listen" יצא בשנת 2014. הוא זכה לביקורות מעורבות. האלבום החמישי "Let's Go Sunshine" יצא באוגוסט 2018.

## הופעות ראויות לציון
*לאחר הוצאת אלבום הבכורה, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית ומילאה אולמות בניו יורק ולוס אנג'לס.
*הופיעו כלהקת חימום בקונצרט של הרולינג סטונז בוויילס.
*השתתפו בפרויקט "חי מאבי רוד" והקליטו הופעה חיה באולפנים.

אלבומם השני, "Konk", הצליח להגיע עד המקום השני, במצעד האלבומים הבריטי.

## סינגלים

## קישורים חיצוניים

* 

* The Kooks official website
* האלבומים והסינגלים של הקוקס באתר רדיו מוסיכיף 69FM.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות בריטיות
קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של MTV אירופה
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2004
קטגוריה:אמני וירג'ין רקורדס
אריה (סמל)

ה**אריה** הוא מטען הרלדי נפוץ המופיע בסמלים ובשלטי אצולה רבים. על פי המסורת נחשב האריה כמלך החיות ועל כן נוכחותו מסמלת גבורה, אומץ, כוח, הדר ומלכות.

על פי המסורת היהודית שימש סמל האריה סמלו של שבט יהודה לפי ברכת יעקב: "גור אריה יהודה" וכך התגלגל הסמל כסמלו של בית דוד כנצר לשבט יהודה, סמל ירושלים אשר שוכנת חלקית בנחלתו של השבט וגם כסמל פיקוד המרכז של צה"ל.

## תנוחות
סמל האריה מוצג בשתי תנוחות עיקריות:
* כאשר הוא **פוסע** על ארבע רגליו (Passant);
* כשהוא עומד **זקוף** על שתי רגליו האחוריות (Rampant). פעמים רבות הוא נראה שואג וזועם בתנוחה זו (Rampant Guardant). 

### אריות זקופים

 תמונה:Emblem_of_Jerusalem.svg|סמל ירושלים
 תמונה:Coat_of_arms_of_the_Czech_Republic.svg|סמל צ'כיה, עם האריה בעל שני הזנבות של ממלכת בוהמיה
 תמונה:Blason Boheme couronne.svg|סמלה של ממלכת בוהמיה
 תמונה:Praha CoA CZ.svg|אריות תומכים בסמל העיר פראג
|סמל לוקסמבורג

 תמונה:Vlaanderen wapen.svg|סמל מחוז פלנדריה שבבלגיה
 תמונה:Royal Coat of Arms of the Netherlands.svg|סמל הולנד

 תמונה:Royal Arms of the Kingdom of Scotland.svg|סמל סקוטלנד
 תמונה:Coat of Arms of Norway.svg|סמל נורווגיה
 תמונה:Coat_of_arms_of_Finland.svg|סמל פינלנד
 תמונה:Escudo de León (ciudad).svg| סמל העיר לאון שבספרד
 תמונה:Coat of arms of Morocco.svg|סמל מרוקו
 תמונה:Alex K Halych-Volhynia.svg|סמל גליציה-ווהלין, אוקראינה
 תמונה:Coat_of_arms_of_Hesse.svg|סמל הסן, גרמניה


### אריות פוסעים

 קובץ:PakmazLogo.svg|סמל פיקוד המרכז של צה"ל
 תמונה:Blason de l'Aquitaine et de la Guyenne.svg|הסמל של דוכסות אקוויטניה 
 תמונה:National coat of arms of Denmark.svg|סמל דנמרק
 תמונה:Royal Arms of England (1198-1340).svg|סמל אנגליה
 תמונה:Royal Badge of Wales (2008).svg|סמל ויילס
 תמונה:Coat_of_arms_of_Montenegro.svg|סמל מונטנגרו
 תמונה:Small coat of arms of Estonia.svg|סמל אסטוניה

 תמונה:Flag of Ethiopia (1897).svg|דגל האימפריה האתיופית 1897–1936, 1941–1974.


### מסורות אחרות

 תמונה:Emblem of India.svg|סמל הודו 
 תמונה:Coat_of_arms_of_Sri_Lanka.svg|סמל סרי לנקה 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מטענים הרלדיים
קטגוריה:אריות באמנות
יער ריחן

שמאל|ממוזער|250px|חָטְמִית זיפנית
**שְׁמוּרַת יַעַר רֵיחָן** הוא שמורת טבע המהווה את אחת השמורות החשובות ביותר במרחב השומרון (חסר היערות ברובו). היער נמצא בצפון השומרון ליד כפר אום א-ריחאן והיישובים ריחן וטל מנשה. בתחום השמורה נמצאות שתי בריכות מים עונתיות קטנות שאחת מהן צמודה לבית היערן. באזור אתר ארכאולוגי על שטח של 30 דונם ובו שרידי עיירה מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל. ליד יער ריחן מצוי יער שקד, הסמוך ליישוב שקד. השטח הטרשי, שאינו נוח לעיבוד, והמרחק ממנו ליישובים השכנים, שאינו נוח לרועי צאן - גרמו לכך שהחורש נשמר בצורתו הטבעית: צפוף מאוד וניתן להלך בו רק בשבילים שהוכנו למטרה זו.

## היסטוריה
באזור היער נמצאו שרידי יישובים מהתקופה ההלניסטית והתקופה הרומית בארץ ישראל שהשתמרו במצב טוב עד המאה ה-20. שהמרכזי בהם היה "חרבת אום ריחן". האתר נסקר לראשונה בידי הקרן לחקר ארץ ישראל בשנת 1882 ונמצאו בו שרידי מבנים בנויים אבני גזית מהוקצעות ומסותתות ומגדל שמירה. בשנת 1968 נסקר שוב במסגרת סקר הר מנשה. בסקר זה מתוארת חירבת אום א-ריחן כאתר שגודלו שלושים דונם, אשר השתמרו בו שרידי מבנים, מודגשת הבניה המסיבית ומבני מאוזוליאום הרוסים בקרבת האתר שבאחד מהם נראים שני סרקופגים. בשנת 1969 ערך הארכאולוג זאב ייבין חפירת הצלה בשני מבנים בשולי האתר. במסגרת זו נחפרו המאוזוליאום וכן מבנה קבורה גדול ומפואר. באתרים אלו נמצאה קרמיקה מהמאות השלישית והרביעית לספירה.

בתקופת המנדט הבריטי, מאחר שהאזור היה מאוכלס בדלילות, שרד בו שטח בן 20,000 דונם ובו יער טבעי, וממשלת המנדט הכריזה עליו בתור שמורת יער. השמירה על היער נאכפה בצורה קפדנית, הוקם בית שומר בלב היער ונאסרה רעיית צאן וכריתת עצים (איסור שנאכף גם בתקופת השלטון הירדני).

ב-9 באפריל 1991 הוכרז שטח של 2,673 דונם כשמורה ביהודה ושומרון.

## צמחיית היער
העצים הבולטים בשמורה הם אלון מצוי, אלון התולע, אלה ארץ ישראלית, בר זית, אשחר ארץ ישראלי וחרוב. השיחים הבולטים הם: קידה שעירה, לבנה רפואי, יערה איטלקית ואגס סורי. עשבים ובני שיח: סירה קוצנית, מרוה משולשת, סחלב פרפרני ורקפת מצויה.
בתצפיות שנערכו ביער בשנת 2004 נצפו בו הצמחים הבאים: סיָגית מבריקה - ממשפחת הסוככיים; קצח ריסני - ממשפחת הנוריתיים; גַעֲדָת החורש - ממשפחת השפתניים;
חָטְמִית זיפנית, מָעוֹג אפיל, מעוג מנוקד- שלושתם ממשפחת החלמיתאים; ופעמונית קפחת - ממשפחת הפעמוניתיים.

## ייצור הפחמים
היער נמצא בקרבת אזור המשמש לייצור פחם עץ. מרכזי העיבוד הם בסביבות אום אל-פחם, (מכאן שמה: "אם הפחמים"), וליד העיירה הערבית יעבד. ההנחה היא שיער ריחן הוא שריד ליער גדול יותר, אשר עציו שימשו בעבר לייצור פחמים. שלטונות המנדט הבריטי והשלטון הירדני הקפידו כי היער לא ייפגע. לאחר מלחמת ששת הימים חומר הגלם העיקרי לייצור פחמים הגיע מפרדסי פרי ההדר שנעקרו מתוך הקו הירוק. איכות הפחמים שהתקבלו מעצי פרי ההדר הייתה מעולה ולא היה צורך בעצי היער המקומי.

## תמונות מיער ריחן

תמונה:Gall_on_quercus_boissieri,_Israel.jpg| אלון מתולע
תמונה:reychan2011.jpg|בית שומר היער מתקופת המנדט הבריטי



## ראו גם

* ח'רבת אום א-ריחאן

## לקריאה נוספת
* מיכאל זהרי, **נופי הצומח של הארץ**, הוצאת עם עובד - תל אביב, 1980.
* מיכאל זהרי, **[[מגדיר חדש לצמחי ישראל]]**, הוצאת עם עובד - תל אביב, 1986.
* עמנואל הראובני, "קום התהלך בארץ" (ערך: שמורת יער ריחן).

## קישורים חיצוניים

* 
* עמית מנדלסון, שמורת יער ריחן - טבע ונופים בישראל
* 
* מיכאל יעקובסון: על בית היערן ביער ריחן, 'חלון אחורי', 1.11.11.

## הערות שוליים

קטגוריה:השומרון: שמורות טבע
ריחן
קטגוריה:גוש יישובי שקד
קטגוריה:צפון השומרון
*
אקסאי יסאולובסקי

**נהר אקסאי יסאולובסקי** (ברוסית: **Аксай Есауловский**) הוא נהר בדרום רוסיה, היובל השמאלי של דון. הנהר זורם בשטח של מחוז וולגוגרד.

מקור השם - מילה טורקית "אקסאי" שפרושה "זרם לבן".

שלגים מהווים את מקור המים העיקרי של הנהר. בחלק העליון הנהר מתייבש בתקופת הקיץ. החל מתחילת דצמבר הנהר מכוסה בקרח ומפשיר במהלך מחצית מרץ. מי הנהר מנוצלים להשקיה.

קטגוריה:רוסיה: נהרות
קטגוריה:מחוז וולגוגרד: גאוגרפיה