open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
טפת בת שלמה

**טפת** היא בתו של שלמה המלך.
## במקרא
טפת מוזכרת פעם אחת בתנ"ך:

המקרא מונה את רשימת 12 נציבי שלמה האחראים על כלכלת המלוכה כל אחד בחודש אחד. בן אבינדב הוא הנציב של נפת דאר, הכתוב מוסיף שהוא נשא את טפת בת שלמה.

לפי רבי יצחק אברבנאל שלמה היה צעיר בעת מינוי הנציבים ועל כן סביר שבן אבינדב נשאה לאחר המינוי. החיד"א בספרו חומת אנך חולק על דבריו ומוכיח זאת מהמילה "היתה" כלומר שהיה נשוי לה בעת המינוי. מכח שני הדיוקים מפרש רבי שמואל לניאדו בספרו כלי יקר שמינוי הנציבים היה בהמשך מלכות שלמה.

נפת דאר מזוהה עם תל דור. מרים סמואל העלתה אפשרות שבן אבינדב מובנו מבית אבינדב אחיו הגדול של דוד המלך. לפי חיים טוויל מקור השם טפת הוא מצרי ועל כן סביר להניח שהיא בתו של שלמה מבת פרעה. זו הסיבה שבעלה קיבל שליטה על עיר חשובה כמו תל דור, זו גם הסיבה לנישואיה לבן משפחת המלוכה.

שמואל קרויזר כתב בשם ספר כתב יד אשכנזי שטפת הייתה בת בנו של שלמה.
## אטימולוגיה
לפי מרטין נות, פירוש השם טפת הוא "טיפה", כדימוי של אישה רזה. באנציקלופדיה מקראית לא התקבל פירושו והוצע הפירוש "נוטפת" כלשון הפסוק "נפת תטופנה שפתותיך" (). אופציה נוספת היא מלשון "טף" - ילדה או קטנה. השערה נוספת היא שמקור השם מהשורש "טפף", ככינוי לצורת הליכתה (בהסתמך על ). מאיר בר-אילן טוען שמקור השם הוא מ"נטף", סוג של עץ ריח.

דוד גולומב טען שפירוש השם הוא "תכשיט", כמו "טוטפות". חיים טוויל טען שמקור השם הוא מצרי, ופירושו "שמימית".

## בספרות הדרש
שלמה בובר פרסם מדרש מכתב יד בו מסופר ששלמה ראה במזלות שבתו האהובה עתידה להינשא לעני מרוד. שלמה מכניס אותה למגדל על אי וממנה שבעים סריסים לשמור עליה. לאחר זמן מה בעכו נער צעיר שוכב לישון בתוך נבלת שור. נשר מביא את הנבלה והנער בתוכה לראש המגדל. בת שלמה רואה אותו, מנקה אותה ולאחר זמן נישאת לו, לאחר שנכנסה להריון מהנער, הסריסים מזעיקים את שלמה המכריז שאין תבונה נגד ה'.

בסיפור לא מוזכר שמה של בת שלמה, אך במספר מקורות נקשר שמה של טפת לסיפור.

האגדה התפרסמה במיוחד בשל העיבוד של חיים נחמן ביאליק תחת השם "אגדת שלושה וארבעה". הקשרים בין העיבוד למקור נותחו על ידי מספר כותבים ונכתבו על בסיסו מספר סיפורים.

## בתרבות
* המושבה בת שלמה נקראה על שם בטי סלומון דה רוטשילד ואביה בהקשר של טפת בת שלמה.
* טפת - אי זעיר בחוף דור ומעגן מיכאל (על בסיס ההקשר בין טפת לדור).
* חורבת טפת - חורבה ומערות קבורה בתל דור. אגדה עממית מייחסת לאחת המערות את קבר טפת.
* בספר הפסאודואפיגרפי דברי גד החוזה מסופר כי טפת היא היא תמר, וכי לאחר מעשה אמנון ותמר שלמה הציג אותה כבתו ושינה את שמה לטפת.
* המשורר יעקב כהן כתב מחזה על אגדת בת שלמה והמגדל הוא כינה את בת שלמה טפת. המחזה התפרסם בגיליונות התקופה בשנות ה-20 של המאה ה-20.
* בספר "דברי ימי נעמה" מאת אריה לב סטולמן טפת היא בתם של שלמה ונעמה העמונית, היא נקראה על שם מורתה ועל שם סבתו של דוד המלך.
* בספר חרשתא מאת יהודית קגן טפת היא בתם של שלמה והשדה מלכת שבא, כוחה רב בהיותה שדה למחצה, מסיבה כזו היא נשארה בחיים עד היום.

## הערות שוליים

קטגוריה:נשים בספרי נביאים
קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:יהודי המאה התשיעית לפנה"ס
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים
קטגוריה:אישים שעל שמם איים
קטגוריה:שלמה
הר יופו

**הר יופו** (由布岳, Yufudake) הוא הר געש בגובה  אשר נמצא בגבול בין הכפר יופו לבין בפו, במחוז אויטה, יפן. ההר נמצא בתוך הפארק הלאומי Aso Kuju.

## סקירה כללית
ימין|ממוזער|150x150 פיקסלים| מפת תבליט של הר הגעש יופו (משמאל) והר הגעש טסורומי (מרכז)
הר יופו הוא הר געש מורכב (Stratovolcano). ההתפרצות האחרונה שלו התרחשה לפני כ-2,200 שנה וגרמה לקריסה של חלק מההר. ההר מכונה לעיתים "בונגו פוג'י", ויש לו שתי פסגות. הפסגה המערבית (西峰, מכרה נישי) גבוהה בכמטר אחד מהפסגה המזרחית (東峰, מכרה היגאשי).

למרגלות ההר נמצאת יופוין, עיירת תיירות המפורסמת במרחצאות האונסן שלה. חלק ממרחצאות האונסן בעיירה מציעים נוף של הר יופו.

## מסלול
המסלול הפופולרי ביותר הוא מתחנת האוטובוס יופו טוזאנגוצ'י של אוטובוס קאמנוי. ההליכה לוקחת כשעתיים וחצי. ישנם מסלולים נוספים מהעיר יופו ומתחנת האוטובוס היגאשי טוזאנגוצ'י. מהפסגה ניתן לראות את מפרץ בפו, יופוין ורכס הרי קוג'ו. גם הפסגה המזרחית וגם הפסגה המערבית ניתנות לטיפוס, כאשר הפסגה המערבית נחשבת מאתגרת יותר מהפסגה המזרחית.

## גלריית תמונות

קובץ:Yufudake06.JPG|טקסט=Summit| פסגה
קובץ:Mt.yufu.jpg|טקסט=Southwest side| צד דרום-מערבי
קובץ:Mt.Yufudake_03.jpg|טקסט=South side| צד דרום
קובץ:Yufudake01.JPG|טקסט=Viewed from Mt. Tsurumi| מבט מהר צורומי
קובץ:Yufudake03.JPG|טקסט=Collapsed section| מקטע מכווץ
קובץ:Yufudake04.JPG|טקסט=West Peak| ווסט פיק
קובץ:Yufudake05.JPG|טקסט=East Peak| איסט פיק


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יפן: הרים
קטגוריה:יפן: הרי געש
קטגוריה:קיושו
שלוש הבנות הצעירות של ג'ורג' השלישי והמלכה שארלוט

**שלוש הבנות הצעירות של ג'ורג' השלישי והמלכה שארלוט** (באנגלית: **The Three Youngest Daughters of George III and Queen Charlotte**) הוא ציור שמן על קנבס מאת האמן האמריקאי ג'ון סינגלטון קופלי, המתוארך לשנת 1785. היצירה מציגה את שלוש הבנות הצעירות של המלך הבריטי ג'ורג' השלישי ואשתו, המלכה שארלוט: הנסיכות מרי, סופיה ואמיליה. הציור מצוי כיום בארמון בקינגהאם, ונמצא באוסף המלכותי הבריטי.

## תיאור הציור
הציור מציג את הנסיכות הצעירות משחקות תחת פרגולה מכוסה גפנים, כשציפורים טרופיות מנקרות באשכולות ענבים מעליהן. משמאל נראית הנסיכה מרי בת התשע, מכה בתוף מרים לשעשוע אחותה הפעוטה אמיליה, בת השנתיים, היושבת בעגלת ילדים הנושאת את מונוגרמת שמה (PA). מאחורי העגלה עומדת הנסיכה סופיה, בת שמונה. ברקע נראה מגדל ווינדזור בקו האופק של נוף ערב רגוע. הציור מאופיין ברמת פירוט גבוהה של מרקמים ומשטחים, ומדגיש את הקשר החם והמשחקי בין האחיות.

## רקע והקשר היסטורי
ג'ון סינגלטון קופלי (1738–1815), מהאמנים הבולטים באמריקה הקולוניאלית, היה אוטודידקט שהתמחה בעיקר בפורטרטים. לאחר שהצליח בבוסטון, היגר לאירופה בשנת 1774, ובשנת 1779 התקבל כחבר באקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון. בעידודו של הצייר האמריקאי בנג'מין וסט, שהיה צייר החצר ההיסטורי של המלך מאז 1772, הוזמן קופלי על ידי המלך ג'ורג' השלישי לצייר את שלוש בנותיו הצעירות.

גודלו המרשים של הציור (265.4 × 185.7 ס"מ) משקף את חשיבות ההזמנה בעיני קופלי. הוא ערך מספר רב של רישומים והכנות, אך בעקבות עייפות הנסיכות הצעירות ובעלי החיים בציור, נדרש וסט להרגיע את המלך ולשכנעו לאפשר לקופלי להשלים את מלאכתו בדרכו שלו.

## מרי, סופיה ואמיליה
הנסיכה מרי נולדה בשנת 1776 ונישאה בשנת 1816 לנסיך ויליאם הנרי, דוכס גלוסטר ואדינבורו , כשהייתה בת ארבעים. הנסיכה סופיה נולדה בשנת 1777 ולא נישאה. היא כינתה את טירת וינדזור "המנזר", דבר המרמז על סגנון החיים הסגור שבו חיו הנסיכות. הנסיכה אמיליה נולדה בשנת 1783 והייתה הצעירה מבין הבנות. גם היא לא נישאה. שלוש האחיות, כמו שאר בנותיו של ג'ורג' השלישי, חיו תחת פיקוח קפדני של אמם, המלכה שארלוט, שהקפידה להזכיר להן במכתבים שעליהן לנהוג בדוגמה ולהיות מופת לנערות ברחבי הממלכה.

## קבלה וביקורת
על אף הרושם המרשים שהותיר הציור, הביקורת בזמנו הייתה מעורבת. מבקרים בני התקופה ראו בו קומפוזיציה עמוסה מדי ורוח שובבה שאינה הולמת את דמותן המלכותית של הדמויות. עם זאת, מבט מודרני מעריך את הרוח תקופת הרוקקו של היצירה ואת האופן שבו הצליח קופלי להעביר את עליצות הילדות בצורה רעננה ומורכבת.

## היסטוריית בעלות
הציור הוזמן על ידי המלך ג'ורג' השלישי והמלכה שארלוט. ב-26 ביולי 1795 הועבר מגרם המדרגות של מלך דנמרק בארמון קנזינגטון לגלריית המלכה (או "אולם הנשפים") בטירת וינדזור. הוא תועד שם בשנים 1813 ו-1816, ובשנת 1841 נרשם כחלק מ"רישום מס' 195" של חדר האירוח בארמון בקינגהאם, שם הוא שוכן עד היום.

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות של משפחת המלוכה הבריטית
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:כלבים באמנות
קטגוריה:כלי נגינה באמנות
מי ברכב

"**מי ברכב**" הוא שיר לכבוד יום העצמאות של מדינת ישראל שכתב רפאל ספורטה והלחין עמנואל עמירן בשנים הראשונות לאחר הקמת המדינה. השיר מדבר על צעדה חגיגית לעיר ירושלים, ולכן שרים אותו גם בחג השבועות וביום ירושלים.

## אודות השיר
לאחר הקמת המדינה, כאשר טרם נכתבו שירים ליום העצמאות, יזם ספורטה, יחד עם המלחין עמנואל עמירן, חיבור של עשרה שירים שיצאו לאור בחוברת בשם "מנורה וענפי זית": "שירים, מחולות ומשחקים ליום העצמאות" ("לטף"-ספרייה חינוכית, הוצאת "תפוח"). השיר הופיע בחוברת, יחד עם שירים נוספים כמו "כל הארץ דגלים", "מנורה וענפי זית", "אדמה ותכול שמים", "לאן יונה", "רונו כל העם", "על כביש ירושלים", ועוד.

## ביצועים

מקום המדינה זכה השיר לביצועים רבים, בין היתר של המבצעים:
* שושנה גמליאלית-לביא (שנות ה-50)
* מקהלת הילדים ע"ש צדיקוב (שנות ה-50)
* תיאודור ביקל (1955)
* מקהלת בית הספר כי"ח אליאנס לבנות ירושלים (1956)
* יפה ירקוני (1957)
* דליה עמיהוד (1958)
* מרתה שלמה (1960)
* לוליק לוי (1963)
* צמד חביבי (1964)
* חבורת זמר רן (1965)
* רחל הדס (1966)
* צמד דרום (1966)
* בני אמדורסקי (1969)
* מקהלת כפר הנוער הדסים (שנות ה-70)
* אברהם פררה ושלי עבדת (1975)
* עוזי מאירי (2000)

## קישורים חיצוניים
* **[https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL990026661970205171/NLI מי ברכב מי ברגל מי יצעד בסך]**, באתר הספרייה הלאומית
* 
* מילות השיר והאזנה לו, באתר זמרשת
* **[https://benyehuda.org/read/22115 מי ברכב]**, באתר פרויקט בן-יהודה
* שיר מס' 4 מתוך האלבום "שירי חג העצמאות לילדים (1973)", באתר סטריאו ומונו
* רפאל ספורטה והוצאת 'תפוח', באתר המפרש, ספרות ילדים
## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1973
קטגוריה:שירי יפה ירקוני
קטגוריה:שירי דליה עמיהוד
קטגוריה:שירי עוזי מאירי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רפאל ספורטה
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי עמנואל עמירן
קטגוריה:שירים על ירושלים
קטגוריה:שירים על כלי נגינה
קטגוריה:שירי יום העצמאות
קטגוריה:שירי יום ירושלים
קטגוריה:שירי שבועות
הנקר הרוסי

**הנקר הרוסי** הוא סרט תיעודי משנת 2015 שכתב, הפיק וביים צ'אד גרסיה בעקבות חקירתו של פדור אלכסנדרוביץ' בנוגע לאסון צ'רנוביל. זהו סרט הביכורים של גרסיה כבמאי. הסרט הוקרן בבכורה בתחרות "World Cinema Documentary" בפסטיבל סאנדנס ב-24 בינואר 2015  וזכה בפרס חבר השופטים לסרט תיעודי עולמי.

## עלילה
הסרט מתמקד בחקירה של פדור אלכסנדרוביץ' אודות הגורמים לאסון הגרעיני בצ'רנוביל באוקראינה והקשר הפוטנציאלי שלהם למבנה מתקופת המלחמה הקרה הסובייטית, אנטנת הרדיו של מכ"ם דוגה . חקירתו נקטעה והושפעה מהפגנות היברומאידאן בשנת 2014, שהובילו בסופו של דבר להדחתו של הנשיא ויקטור ינוקוביץ'.

## הפקה
במהלך הפקת הסרט, נפצע הצלם ארטם ריז'יקוב מירי צלפים ביברומאידאן וציודו הושמד. שני אנשים שעמדו לידו נהרגו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2015
קטגוריה:אסון צ'רנוביל
Some Sexy Songs 4 U

***Some Sexy Songs 4 U*** (בסגנון ***$ome $exy $ongs 4 U*** או בקיצור ***$$$4U***) הוא אלבום משותף של הזמרים הקנדים PartyNextDoor ודרייק. אשר יצא ב-14 בפברואר 2025, על ידי OVO סאונד, Santa Anna ו-ריפבליק רקורדס. האלבום כולל הופעות אורח של פים, יבה וצ'ינו פאקאס. הפקת האלבום בוצעה על ידי PartyNextDoor ושותפיו התכופים של דרייק, נואל קדאסטרה, גורדו ומאג'יד ג'ורדן, בין היתר.

למרות שתוכנן במקור לצאת בסתיו 2024, האלבום נדחה מספר פעמים והוא משמש כאלבום שממשיך את אלבומי האולפן שלהם עם *[[For All the Dogs]]* מ־2023. האלבום מסמן את הפרויקט המשותף הראשון של PartyNextDoor ואת השלישי של דרייק אחרי What a Time to Be Alive (עם פיוצ'ר) משנת 2015 ו-''Her'' Loss (עם 21 סבאג') משנת 2022. *הוא* יצא כרקע לסכסוך המשפטי המתמשך של דרייק עם יוניברסל מיוזיק גרופ (UMG) והיה האלבום המלא הראשון שלו בעקבות הסכסוך שלו עם קנדריק למאר. האלבום נתמך על ידי ארבעה סינגלים, כולל " Nokia " ו-"Die Trying".

*האלבום פתח עם מכירות של 246,000* יחידות בארצות הברית בשבוע הראשון והגיע למקום הראשון במצעד *ה[[בילבורד 200|בילבורד]]* 200, מה שסימן את האלבום הראשון שהגיע לראש המצעד ואת האלבום הארבעה עשר של דרייק, והשווה אותו עם ג'יי זי וטיילור סוויפט במספר האלבומים הגדול ביותר במצעד של אמנים סולנים. מבחינה בינלאומית, הוא הגיע לשיאו בעשירייה הראשונה באוסטרליה, בלגיה, הולנד, אירלנד, ליטא, ניו זילנד, נורווגיה, שוודיה, שווייץ ובריטניה. עם יציאתו, האלבום זכה לביקורות מעורבות מצד מבקרים, ששיבחו את ההפקה ואת אופיו האינטימי, אך ביקרו את זמן הריצה והליריקה.

## רשימות סוף שנה

## פרסים ומועמדויות

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא
### מצעדי סוף שנה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי דרייק
פורט אטוק

**פורט אטוק** (בפנג'אבי: **ਕਿਲ੍ਹਾ ਅਟਕ**) הוא מבצר היסטורי שנבנה במאה ה-16 כ-90 ק"מ מערבית לאיסלמאבאד על ידי האימפריה המוגולית כדי להגן על גבולה המערבי של האימפריה וכדי לשמור על גשר אטוק שעבר על נהר האינדוס למרגלות המבצר. המבצר עבר מספר ידיים ונמצא כיום בתחום מדינת פקיסטן ומשמש את צבא פקיסטן.

## ההיסטוריה של המבצר
המבצר נבנה בשנים 1581–1583 ליד העיר אטוק כורד  שבמדינת פנג'אב (פקיסטן) כדי לשמור על גשר שעבר מעל נהר האינדוס. המבצר נבנה בהוראתו של אכבר, קיסר האימפריה המוגולית, כדי להגן על ממלכתו מפני תקיפות של שבטים אפגנים.

ב-1758 נכבש המבצר על ידי טוקוג'י ראו הולקר , המהראג'ה של אינדור, ואחד משליטיה של האימפריה המראטהית.

ב-1813, כחלק מקרב אטוק , נכבש המבצר על ידי דוואן מוקהאם צ'אנד  שהיה מפקד צבא האימפריה הסיקית וכוחותיו הגיעו מאפגניסטן. מספר שנים לאחר הכיבוש חיזקו הסיקים את המבצר והוסיפו מצודות ששמרו על שעריו.

ב-1849 כבשו הבריטים את המבצר כחלק מהמלחמה האנגלו-סיקית השנייה וההשתלטות הבריטית על פונג'אב. הבריטים פעלו גם הם לחזק את המבצר וכן בנו גשר קבוע על האינדוס. באוגוסט 1947, במסגרת חתימת הסכם חלוקת הודו בין הודו ופקיסטן, נמסר המבצר לידי פקיסטן והפך למפקדת הדיוויזיה השביעית של צבא פקיסטן. ב-1956 נמסר המבצר לשימושה של יחידת הכוחות המיוחדים של פקיסטן SSG  והוא נמצא בשימוש יחידה זו עד היום. עקב הפיכת המבצר למחנה צבאי נסגר המקום לתיירים.

ב-1999 התחוללה בפקיסטן הפיכה צבאית שחולל גנרל פרבז מושארף כנגד הנשיא הנבחר נוואז שריף ומושארף כלא את שריף במבצר.

## מבנה המבצר
המבצר פרוש על הגדה המזרחית של נהר האינדוס. למבצר מבנה אליפטי שאורכו כ-800 מטר ורוחבו כ-400 מטר ושטחו כ-200 דונם והוא מוקף בחומה שאורכה כ-1,600 מטר ועובייה כמטר וחצי. בחומה נקבעו ארבעה שערים שכונו שער דלהי, שער לאהור, שער קבול ושער מורי. בקרבת שערים אלו חוזקה החומה ההיקפית במצדיות כדי להגן עליהם. בנוסף נבנו מספר מצדיות לאורך החומה.

בשטח המבצר מספר רב של מבנים שחלקם נבנו לפני המאה ה-20 וחלקם חדשים ומשמשים את החיילים המשרתים במקום.

## גלריה

 קובץ:Attock Qila.jpg|מבצר אטוק במבט מצידו המערבי של האינדוס. בחזית התמונה שרידי גשר שהוקם קודם לתקופת השלטון הבריטי
 קובץ:Attock Fort seen from NWFP side - panoramio.jpg|מבט נוסף על המבצר מעברו השני של הנהר. ניכר האופן בו משתפל המבצר מראש גבעה ועד גדת הנהר
 קובץ:The Gate - Attock Fort.jpg|אחד מארבעת שערי המבצר. ניכרים סמלי המגן דוד המשמשים גם את ההינדים
 קובץ:Bridge over the Indus, built 1880.jpg|גשר מ-1880 שבנו הבריטים מעל האינדוס. אחת ממשימות המבצר הייתה לשמור על גשר זה
 

## קישורים חיצוניים
* 

* מבצר אטוק, באתר emergingpakistan.gov.pk
* עובדות על מבצר אטוק, באתר informativefacts.com, פברואר 2019
* מבצר אטוק, באתר pakistaniat.com, 24 בינואר 2007
* מבצר אטוק, באתר travelpakistani.com
* מבצר אטוק, באתר "היסטוריה ומורשת אדריכלות של פקיסטן"
* , 2020
* גילני לוגז, , 2021

אטוק
קטגוריה:פנג'אב (פקיסטן)
דיוקן המלכה מרי השנייה (פיטר לילי)

**דיוקן המלכה מרי השנייה** הוא ציור מאת סר פיטר לילי, שנוצר בערך בשנת 1677 ונמצא כיום באוסף גלריית הדיוקנאות הלאומית. מידות הדיוקן הן 125.4 על 101.9 ס"מ (49 3/8 על 40 אינץ'). הדיוקן צויר ככל הנראה בסמוך לזמן נישואיה של מרי בסתיו 1677, כאשר צבע שמלתה הכתום עשוי להתייחס לתוארה החדש – נסיכת אורנג'. אף שהציור מיוחס בעיקר ללילי, ייתכן כי אגרטל הפרחים המופיע בו צויר על ידי הנרי לנקירק, שהיה ידוע כצייר פרחים ופרטים נוספים ביצירות של לילי שנועדו לזכות להערכה.

## גרסאות נוספות והיסטוריית בעלות
ממוזער|ימין|מרי השנייה (1662–1694), כשהייתה נסיכת אורנג', בערך בשנת 1677, מאת פיטר לילי באוסף המלכותי
גרסה דומה של הדיוקן, הנמצאת באוסף המלכותי, מציגה את מרי יושבת בכיסא מגולף ולצידה עמוד מחורץ משמאל, והיא ככל הנראה חלק מזוג עם דיוקן של ויליאם המוצב באחוזת סיון האוס. גרסה מוקדמת נוספת מצויה באוסף פרטי בהאג. גרסאות נוספות כוללות דיוקן בלבוש כסוף שנמכר בסותבי’ס ב-9 באפריל 1977 (פריט מספר 23), גרסה שהייתה בבעלותו של קיר סטרלינג, גרסה במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה (מספר 3514), וגרסה מוקטנת (49x41 ס"מ) המיוחסת ל-C. Netscher ונמצאת במוזיאון של מדינת מיינץ. דיוקן חצי-אורך נוסף נמצא באוסף של לורד מונטגיו מביוליו, ומיניאטורה באורך חזה שיוחסה לריצ’רד גיבסון נמכרה בסותבי’ס ב-20 ביולי 1981 (פריט מספר 5). ג’יימס השני החזיק בארבעה דיוקנאות חצי-אורך בלתי גמורים של מרי מאת לילי, וכן באחד של נסיך אורנג’.

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:דיוקנאות של משפחת המלוכה הבריטית
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:הגלריה הלאומית לפורטרטים בלונדון: ציורים
עבד א-ראזק נתשה

**עבד א-ראזק מאהר עבד א-ראזק נתשה** (בערבית: **عبد الرازق النتشة**; נולד ב-17 באוגוסט 1982) הוא פרופסור פלסטיני שמכהן מאז מרץ 2024 בתפקיד שר התקשורת והכלכלה הדיגיטלית בממשלת מוסטפא.

## ביוגרפיה
עבד נולד ב-1982. אביו, , כיהן כנשיא אוניברסיטת א-נג'אח בין השנים 2013-2021. הוא קיבל את התואר הראשון שלו בהנדסת מחשבים באוניברסיטת א-נג'אח בשנת 2005, ובשנת 2011 קיבל דוקטורט מ באותו תחום. בין השנים 2006 ל-2009 עבד כעוזר מחקר והוראה באוניברסיטת קנט, ובין 2009 ל-2011 היה מרצה באוניברסיטת מנצ'סטר מטרופוליטן, ב-2009 החל גם לעבוד באוניברסיטת א-נג'אח.

ב-28 במרץ 2024 אישר נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס את הרכב השרים של הממשלה ה-19 בראשות מוחמד מוסטפא. ב-31 במרץ 2024 הושבע נתשה לתפקיד שר התקשורת והכלכלה הדיגיטלית באל-בירה.

ב-1 באפריל 2024 הוקמה בפעם השלישית מועצת המנהלים של , ואבו מאזן מינה אותו כחבר בה. בנוסף, מ-2014 הוא מכהן כחבר מועצת המנהלים של חברת אבדאע לתמיכה בתוכניות יזמות בתחום טכנולוגיית המידע.

נתשה מחזיק גם באזרחות בריטית.

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת א-נג'אח
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה המטרופוליטנית של מנצ'סטר
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1982
כוחות מגן החוף

**כוחות מגן החוף** (בערבית: **لواء درع الساحل**) היא מיליציה עלווית פרו-אסדית הפועלת בהרי אנסריה, סוריה, מאז פברואר 2025. המיליציה פועלת מאז נפילת משטר אסד ומטרתה להשיב את שלטונו.

## הקמה
הקבוצה נוסדה רשמית ב-1 בינואר 2015, במחוז לטקיה, כמיליציה מקומית של משמר הרפובליקני, אחת מדיוויזיות סוריה של אסד. הקבוצה החלה בגיוס חיילים בסוף מאי של אותה שנה.

בשנת 2025, לאחר נפילת משטר אסד, פרסמה הקבוצה סרטון המציג את הקמתה, במטרה להילחם נגד נגד , ממשלת המעבר הסורית והיאת תחריר א-שאם, ששלטו במדינה מאז נפילת משטר אל-אסד. הסרטון הופץ על ידי ארגון .

הארגון החדש קרא לעלווים ולתומכים של בשאר אל-אסד "לאחוז נשק" נגד נשיא סוריה החדש, אחמד אל-שרע, וכלל בין נימוקי ההקמה שלו את ההסלמות הצבאיות שבוצעו מצד שלטונו של א-שרע, בהם התקפות על עלווים בערי החוף הסורי. הארגון אף הדגיש כי הוא אחראי לכל פגיעה בכוחותיו של סוריה החדשה בערי החוף ומחוצה להן.

פטיחה, מקים הארגון, הצהיר כי ארגונו ייקח אחריות על כל פעולה שתבוצע נגד היאת תחריר א-שאם במחוז לטקיה. על פי התקשורת הטורקית, התומכת בא-שרע, פאטיחה היה מעורב בסחר בסמים, שוחד, חטיפה והוצאות להורג ללא משפט בתקופת משטר אסד.

## לחימה
כוחות של הארגון משתתפים ב, אשר נגדם ביצע שלטון אחמד א-שרע של טבח העלווים ב-2025.

בנוסף, הארגון תמך במועצה הצבאית של א-סווידא במהלך הקרבות בבשן בין הדרוזים לשלטון.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציר ההתנגדות
קטגוריה:מלחמת האזרחים בסוריה: ארגונים
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
לירן דנינו חוזר

"**לירן דנינו חוזר**" הוא אלבום האולפן השני של הזמר-יוצר הישראלי לירן דנינו. האלבום יצא לאור ב-8 ביוני 2025, לאחר הפסקה של כשלוש שנים בפעילותו המוזיקלית של דנינו, שנבעה מבעיה רפואית במיתרי הקול. האלבום כולל 16 רצועות חדשות, בהן שיתופי פעולה עם יוצרים בולטים בתעשיית המוזיקה הישראלית.

## רקע והפקה
בשנת 2022 נאלץ דנינו להפסיק את הופעותיו בשל בעיה רפואית במיתרי הקול, שהובילה להפסקה ממושכת בקריירה המוזיקלית שלו. במהלך תקופה זו, התקרב לדת ושילב לימוד תורה בשגרת יומו. לדבריו, לא חזר לבמה מיד גם לאחר שהתאושש, כי רצה לחזור עם בשורה, האלבום החדש.

### סינגלים
לקראת יציאת האלבום, יצאו ארבעה סינגלים לקראת חג הפסח: "אדום", "בופה", "הולך ומתרחק" ו"אף פעם לא נגמר" כמיני-אלבום בשם "אדום". האלבום המלא יצא לאחר ספירת העומר, בהתאם להתחזקותו הדתית של דנינו.

## רשימת רצועות

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי חברת הליקון ארומה מיוזיק
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:לירן דנינו
משה יהודה כ"ץ

**הרב משה יהודה כ"ץ** (י' סיוון תרס"ז, 1907–כ"ז סיוון תש"ד, 1944) היה רבה של קהילת סרדאהלי שבסלובקיה (של ימינו), ונרצח באושוויץ על ידי הנאצים יחד עם כל בני קהילת סרדאהלי.

## ביוגרפיה
נולד בי' סיוון תרס"ז, 1907, לאביו הרב אשר אנשיל כ"ץ, ולאמו, ביתו של הרב שלמה זלמן עהרנרייך אב"ד שאמלוי. נסמך להוראה בנעוריו על ידי הרב שמואל ענגיל מרדומישלא הרב ישעיהו זילברשטיין, הרב מרדכי לייב וינקלר ממאד, הרב שמעון גרינפלד ומסבו שלמה זלמן עהרנרייך משאמלוי.

הוא כתב חיבורים על סוגיות הש"ס ועל ארבעת חלקי השו"ע, וכן כתב שו"ת וחיבורים בהלכה, באגדה ועל תרי"ג מצוות. בשנת תרצ"ח, 1938, הודפס ספרו של חותנו-זקנו, הרב משה גרינוולד בעל הערוגות הבושם עם הגהותיו. רוב כתביו של הרב כ"ץ נשרפו בידי הנאצים, ונותרו רק מעטים מהם אצל אחיו, הרב יהושע כ"ץ. מתוך כתבי הרב משה יהודה, הדפיס אחיו, הרב יהושע כ"ץ, את הספר "ויגד משה".

הרב כ"ץ נרצח באושוויץ יחד עם אביו ועם כל בני קהילת סרדאהלי בכ"ז בסיוון תש"ד, 1944.

לאחר מותו נמצאה צוואתו, בה ביקש שידפיסו את חידושי תורתו לעילוי נשמתו, בתנאי שיראו שהם ראויים להוציאם לאור, והוא מבטיח שימליץ טוב למעלה על כל המסייעים בזה לעילוי נשמתו. וביקש שידפיסו בתור הקדמה לספרו את פירושו לפסוק "לא המתים יהללו י-ה":

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים סלובקים
קטגוריה:יהודים בשואה: סלובקיה
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:משפחת הכהן שוורץ
קטגוריה:נפטרים ב-1944
Nokia (שיר)

"**Nokia**" הוא שיר של הראפר הקנדי דרייק מתוך אלבום האולפן המשותף שלו עם PartyNextDoor בשם *[[Some Sexy Songs 4 U]].* נכתב על ידי דרייק והופק על ידי אלקן, ויצא לאור ב- 14 בפברואר 2025 על ידי סנטה אנה לייבל גרוּפּ, OVO סאונד וריפ ליק רקורדס. הוא השפיע על רדיו עכשווי אמריקאי כסינגל השני של האלבום ב-11 במרץ 2025.

## הרכב
הקצב מתואר כ"קצב בס מזיע של אטלנטה, מתובל בסינתיסייזרים ראוותניים" עם "שירה אנדרוגנית" (מאת אלקן). במחצית השנייה של השיר, "הקצב מגמגם ומאט לגרוב פריך" ודרייק מבצע ראפ ב"זרימה בסגנון וודיני". צלילי הסינתיסייזר משלימים את הצלצול הידוע של נוקיה משנות ה-90.

## הצלחה מסחרית

### רשימות סוף שנה

## קליפ מוזיקלי
הקליפ הרשמי של השיר יצא ב-31 במרץ 2025. הוא נמחק רגעים לאחר העלאתו ליוטיוב, אך הועלה מחדש במהרה. הקליפ צולם ב־IMAX, בוים על ידי תיאו סקודרה, וכולל הופעת אורח של שיי גילג'ס-אלכסנדר. הקליפ, שתואר כ"נוסטלגי" על ידי תומאס מיר מ*"*רולינג סטון", הוא בשחור-לבן וכולל את משחק הנחשים המפורסם של נוקיה. מייקל ספונרה מ"בילבורד" כתב *שדרייק* "מזמין צוות של בנות לחגיגה בנושא קרנבל לפני שהוא מעביר את תשומת ליבו לנשים יפות שליוו אותו ללילה של גלישת גלגיליות".

## פרסים ומועמדויות

## מיקומי שיא

### מצעדי סוף שנה

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי דרייק
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על טלפונים
קטגוריה:שירי פלטינה כפולה בארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ריפבליק רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת OVO סאונד
צבי הירש למפרט

הרב **צבי הירש למפרט** (תקצ"ה, 1835 נובהרודוק – ז' באדר א' תרס"ה, 12 בפברואר 1905 ירושלים) היה רב ופוסק ליטאי, רב בעיירות שונות בליטא ובלארוס ועסק בעריכת ספרי הגר"א על שולחן ערוך, ונתפרסם על ידי ספרו **פסקי הגר"א**.

## תולדותיו
נולד בשנת תקצ"ה (1835) בעיר נובהרודוק שבהאימפריה הרוסית, לאביו ר' שלמה ולאמו אסתר. למד תורה מפי גדולי דורו, רבי מנדל מלהויסק , ור' יצחק אלחנן ספקטור, רבה של קובנה ועל ידו נסמך לרבנות. בגיל 19 נשא אישה מעירו מרת אסתר בתו של רבי מתתיהו הכהן גלאדשטין ולמד תורה בשקידה רבה.

בהיותו כבן 28 (בערך בשנת תרכ"ג) מונה לרבה של העיירה קאמין שבפלך מינסק. לאחר תקופה עבר לכהן כרב בעיר אראן שבפלך וילנה, ולאחר כחמש שנים מונה לממלא מקום רבנות העיר בוברויסק, שם שימש כשמונה שנים. בהמשך כיהן כרב בעיר גודלווה, ושם החל בעבודת העריכה של ספרו המרכזי, "פסקי הגר"א", שבו ליקט את ההוראות המעשיות מתוך "ביאור הגר"א", בצירוף פירושו שלו הנקרא "עמודי אש". את המהדורה הראשונה פרסם בווילנה בשנת תרל"ה (1875). לאחר מכן נתמנה לרבה של העיר סטאלאוויטש שבפלך מינסק, ושם כיהן במשך 30 שנים.

בשנת תרנ"ה נפטרה אשתו, לאחר פטירתה נשא את עטקה קוּליק.

## עלייתו לירושלים ופטירתו
בשנת תרס"ד (1904), לאחר השלמת המהדורה המורחבת של "פסקי הגר"א" על כל חלקי השולחן ערוך, עלה לירושלים. אך זמן קצר לאחר מכן חלה ונפטר ז' באדר א' תרס"ה. לאחר פטירתו נספד בהערכה על ידי הרב אברהם עבר הירשוביץ, רב הקהילה היהודית בעיר טולדו שבאוהיו. הוא נקבר בהר הזיתים.

## משפחתו
* בתו, **חנה** נישאה לרב יחיאל הלר, רבה של קוידינוב.
* בתו, **פייגה רייזיל** נישאה לאברהם פלטרוביץ.
* בניו: אברהם נחמיה (נתן), משה חיים, שלמה וגרשון – היו כולם סוחרים עשירים ומפורסמים. הם רכשו עבור חתנו, רבי יחיאל הלר, בית בפתח תקווה ולצידו פרדס שיספק את פרנסתו.

## פועלו התורני
רבי צבי הירש למפרט הקדיש עשרות שנים לאיסוף, עריכה ופרשנות של פסיקות הגר"א על ארבעת חלקי השולחן ערוך.
* בשנת תרל"ה הדפיס את הכרך הראשון, על אורח חיים, בווילנה.
* בשנים תרס"ב–תרס"ד הוציא לאור את המהדורה המורחבת, שכללה את שלושת חלקי השולחן ערוך הנוספים (יורה דעה, אבן העזר וחושן משפט), בדפוס אלמנת ואחים ראָם.

בעלייתו לירושלים סיפר הרב למפרט לזקני העיר כי בעקבות עמל רב בליקוט פסיקותיו של ההגר"א על השולחן ערוך לספרו "פסקי הגר"א", נפגעה ראייתו עד שכמעט התעוור. לאחר שכל ניסיונות הרפואה כשלו, נסע לווילנה והתפלל על ציונו של הגר"א. לדברי הרב למפרט, זמן קצר לאחר מכן השתפר מצב עיניו, והוא שב לאיתנו.

## קישורים חיצוניים

*  (שם בטעות לעמהערט!)
*הודעת פטירתו בהלאם 16 פברואר 1905⁩
* 
ספריו:
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:תלמידי הרב יצחק אלחנן ספקטור
קטגוריה:ילידי 1835
קטגוריה:נפטרים ב-1905
הפיצוצים באיראן (2025)

[ממוזער|הפיצוץ הראשון בסדרת הפיצוצים ב[נמל שהיד רג'אי]]
**הפיצוצים באיראן ב-2025** הם סדרת פיצוצים מתמשכים שהתרחשו באיראן, בחודשים אפריל-מאי 2025, שמקורם בלתי ברור. הפיצוץ הראשון אירע ב-26 באפריל 2025. מיקומי הפיצוצים כללו נמלים, מרכז לוגיסטי, מפעלי אופנועים, כטב"מים, קרטונים ותחנות כוח.

## ציר זמן
### הפיצוץ בנמל שהיד רג'אי
ב־26 באפריל 2025 התרחש פיצוץ בנמל שהיד רג'אי שבאיראן וגרם לאירוע רב-נפגעים, בו נפגעו כ-1,200 בני אדם ונהרגו לפחות 70. מייד לאחר האירוע נשמעו באיראן טענות כי האחריות לפיצוץ היא על ישראל וארצות הברית. לטענת חבר הפרלמנט האיראני מוחמד סראג' "ישראל הייתה מעורבת בפיצוץ בנמל רג'אי. זה לא היה מקרי". גורמים בישראל הכחישו קשר לפיצוץ.

### הפיצוץ במפעל הכטב"מים בבנדר עבאס
ב-29 באפריל התפוצץ ונשרף לחלוטין מפעל ייצור זיקוקים ואבק שריפה בבנדר עבאס שלפי הערכות גם פעל על מנת ליצור כטבמ"ים בשביל משמרות המהפכה האסלאמית.

### הפיצוצים במפעלים בכרג', טהרן ובמרכז שוכת-פור
ב-3 במאי בלילה התפוצצה תחנת כוח בעיר כרג' והתפוצץ מפעל קרטונים בבעלות אפגנית בטהרן, בנוסף דווחו על פיצוצים במרכז לוגיסטי של משמרות המהפכה האסלאמית בשם שוכת-פור. בפיצוצים נהרג בן אדם אחד ונפצעו מספר אנשים והם גרמו להפסקת חשמל נרחבות במחוז אלבורז.

### הפיצוצים במשהד וכום
ב-4 במאי התפוצץ מפעל קרטונים בעיר משהד בצפון המדינה, במפעל פרצה שריפה במחסן צמיגים וקרטון שהורחב לשאר המפעל ונפצעו 5 אנשים. כשעה לאחר מכן דווח על פיצוץ במפעל אופנועים בעיר משהד בו דווח כי נוצרו אופנועים ורכבים בשביל משמרות המהפכה.

### הפיצוץ בהרים בקאזרון
ב-5 במאי פרצה שרפה במאגרי תחמושת תת-קרקעיים של משמרות המהפכה האסלאמית בהרים בעיר קאזרון שבדרום איראן, המחסן היה שייך ליחידת קומנדו איראנית בשם האימאם סג'אד.

## חלקה של ישראל לכאורה
באפריל 2025 חברי פרלמנט איראנים האשימו את המוסד הישראלי בגרימת הפיצוצים, בנוסף גם ברשתות החברתיות גורמים איראנים וגורמים ממדינות נוספות האשימו את המוסד בפיצוצים.

## הערות שוליים

2025 05
קטגוריה:מלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:2025 באיראן
קטגוריה:איראן: התפוצצויות
קסניה טרוצ'יק

**קסניה רבינוביץ** (נולדה ב-26 ביוני 1978) היא שחקנית, מורה לתיאטרון ובמאית ישראלית.

## ביוגרפיה
רבינוביץ נולדה באוקראינה בשם קסניה טרוצ'יק. בגיל 15 עזבה לבדה את אוקראינה ועלתה לישראל. כשהגיעה לישראל הייתי בפנימייה בנחלת יהודה. רבינוביץ היא בת למשפחת שחקנים ידועה שם, סבתה מצד אמה היא שחקנית מפורסמת וגילמה יותר מ-250 תפקידים, ואמה היא שחקנית בתיאטרון הדרמה הגדול של אביה החורג ואביה הביולוגי.

רבינוביץ למדה משחק בבית צבי, היא גם בוגרת לימודי משחק בבית ספר לאמנויות הבמה בסמינר הקיבוצים, ובוגרת קורס משחק מול מצלמה אצל ניר ברגמן, וגם בוגרת קורס משחק גלית אשכול. במהלך לימודיה זכתה רבינוביץ במספר מלגות, בהן מלגת הצטיינות ע"ש זהרה שאקוב, מלגת הצטיינות ע"ש דוד מרסר, מלגת קרן שרת 1998 ומלגת קרן שרת 1999.

## קריירה
### בתיאטרון
בנערותה גילמה את אחת מבנותיו של טוביה החולב, השתתפה ב"סיפורי אודסה" של באבל, בנוסף שיחקה בהצגות קתרינה ב"הסערה", דוניה רוזיטה ב"דוניה רוסיטה הרווקה", אשתו של קרלי ב"על עכברים ואנשים" אדלמה ב"הנסיכה טורנדוט", בהצגה "אונו מומנטו" בתיאטרון תמונע, שיחקה בהצגות ילדים בתיאטרון גושן, "מקל המכשפות שלי", ובהצגות "נשים זרות", "פיזיקאים", "Unomomento", הקמת אנסבל תיאטרון בשפה הרוסית ZERO, "השבויה האינדיאנית", ו"שיער".

### בטלוויזיה ובקולנוע
בשנים 2002–2004 שיחקה בסדרת הדרמה של ערוץ 2 "המשאית" בתפקיד סשה בת זוגו של אשר סוויסה (שלום אסייג).

בשנת 2003 שיחק בסרט "חזרה לסרנטו" שיצר מקסים רונקין.

השתתפה בסרט "חומה" שביים טטינה מאגר.

### כבמאית
החל מ-2003 עוסקת רבינוביץ בבימוי כתיבה והפקה מסיבות סיום בתיכונים ובבתי ספר יסודיים.

החל מ-2015 עוסקת רבינוביץ בבימוי והוראה בסדנאות תיאטרון אורנה פורת.

## פרסים והוקרה
* פרס שחקנית פסטיבל חיפה 2000 – "מקל המכשפות שלי", תפקיד ראשי.
* זוכה פרס פסטיבל חיפה 2005 – "חזרה לסורנטו" – סרט באורך מלא.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* קסניה טרוצ'יק, באתר "הבמה"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות ישראליות
קטגוריה:ישראליות ילידות אוקראינה
קטגוריה:במאיות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1978
חטיבת מגן ג'רמאנה

**חטיבת מגן ג'רמאנה** (בערבית: **لواء درع جرمانا**) הייתה מיליציה דרוזית שפעלה בג'רמאנה, פרוור של דמשק, במטרה למנוע את נפילת פרוורי דמשק הדרוזיים לידי משטר סוריה.

הארגון נכנע ופורק ב-2 במאי 2025, לאחר שנכשל במטרתו ופרוורי דמשק נכבשו על ידי ממשלת המעבר של סוריה בראשות אל-ג'ולאני.

## רקע
במהלך , החזית הדרומית במתקפת המורדים הסורים שהפילה את משטר אסד, חדר המבצעים הדרומי כלל גורמים דרוזיים, בהם חטיבת אל-ג'בל,  וגברים של כבוד, שרצו גם הם במפלתו של אסד. אולם, לאחר הפלת השלטון, הדרוזים לא הביעו אמון בממשלת המעבר הסורית בראשות אל-ג'ולאני, בין היתר בגלל עברו ועבר ארגונו כג'יהאדיסטים שלחמו נגדם. בהתאם, הקימו דרוזים מיליציות סביב אזורי מגוריהם שמטרתם הגנה על הדרוזים.

## היסטוריה
חמושים תקפו ב-28 בפברואר 2025 רכב שהסיע דרוזים סמוך לנמל התעופה הבין-לאומי של דמשק שבג'רמאנה, ופצעו שני נוסעים קשישים. באותו היום התרחש עימות במחסום צבאי ליד ג'רמאנה בין אנשי ביטחון לעובדי משרד ההגנה, וכתוצאה מכך נהרג איש כוחות הביטחון ונפצע אחד נוסף.

למחרת פרצו  בין כוחות ממשלת המעבר הסורית למיליציות הדרוזיות החמושות, כולל חטיבת מגן ג'ראמאנה. עימותים אלה הובילו לפחות להרוג מכל צד ולכ-9 פצועים אזרחיים, ללא הכרעה סופית.

ב-24 באפריל 2025 החליטו המיליציות הדרוזיות בדרום סוריה להתאחד תחת המועצה הצבאית של א-סווידא, בדומה לאיחוד הכוחות הכורדיים בצפונה של סוריה. כעבור פחות משבוע, ב-28 באפריל, פתחו כוחות המשטר הסורי מבצע צבאי בג'רמאנה שהפך לעימות הדרוזי-סוני בסוריה.

הארגון נלחם בכוחות הסוריים ובתחילה אף גבר עליהם והסב להם אבידות, אך בהמשך חווה מחסור בתחמושת, כאשר תגבורת שנשלחה אליו ממחוז א-סווידא נפלה במארב של שבטים בדואים. לאחר מכן, כבשו כוחות השלטון את העיירה ג'רמאנה ואת העיירות הדרוזיות הסמוכות אליה  ו עד 2 באפריל תוך הסבת אבידות לארגון וטבח בדרוזים יושבי העיירות. באותו יום, בעקבות אולטימטום מצד ממשלת המעבר הסורית, נאלצה חטיבת המגן של ג'רמאנה להיכנע יחד עם שאר הכוחות הדרוזיים בעיר.

## הערות שוליים

קטגוריה:דרוזים בסוריה
קטגוריה:מלחמת האזרחים בסוריה: ארגונים
גארי (מאכל)

**גארי** (ביפנית: **がり**) הוא מחמץ מהמטבח היפני העשוי פרוסות דקות של זנגביל שהושרו בתערובת של חומץ, סוכר ומלח. המאכל מוגש לרוב כתוספת למנות סושי, ומשמש לריענון החך בין מנות שונות.

## הכנה
הזנגביל המשמש להכנת גארי הוא לרוב זנגביל צעיר, בעל מרקם רך וחריפות עדינה. הזנגביל נפרס לפרוסות דקיקות, לעיתים באמצעות מנדולינה או סכין חדה, ומושרה בחומץ אורז מתוק. במהלך ההחמצה מתקבל טעם חריף-מתוק וגוון ורוד אופייני. כאשר משתמשים בזנגביל צעיר במיוחד, הצבע הוורוד עשוי להופיע באופן טבעי בתגובה לחומץ; עם זאת, במוצרים מסחריים מקובל להוסיף צבעי מאכל.

להכנת גארי ביתי חולטים תחילה את פרוסות הזנגביל במים רותחים למשך כדקה עד שתיים, מסננים, ואז משרים אותן בצנצנת עם תערובת חומץ מתובלת. המאכל מוכן לאכילה לאחר מספר ימים, וניתן לשמרו בקירור למשך מספר שבועות.

## שימוש קולינרי
הגארי מוגש במסעדות סושי, לרוב לצד המנה או בקערית נפרדת. תפקידו העיקרי הוא לנקות את החך בין סוגי סושי שונים, כדי לשמר את היכולת להבחין בין הטעמים השונים של הדג והתוספות. בנוסף, יש המייחסים לזנגביל תכונות אנטי-בקטריאליות, ובעבר נחשב כמסייע בהפחתת סיכונים הקשורים לצריכת דגים נאים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סושי
קטגוריה:חמוצים
אנטליה (נפה)

**נפת אנטליה** (בטורקית: Antalýa ili) היא אחת מ-81 הנפות המרכיבות את טורקיה, והיא מנוהלת על ידי מושל שמתמנה על ידי הממשל המרכזי. הנפה סמוכה לחוף הדרום-מערבי של טורקיה, ולמחוז הים התיכון, בין הרי הטאורוס ל.

## אטימולוגיה
המחוז נקרא על שמו של  מלך פרגמון, שייסד את העיר ב.

## תיירות
התיירות מפותחת מאד בנפת אנטליה, ומבקרים בה כ–30 אחוז מהתיירים הזרים המבקרים במדינה. היא מאופיינת בקו חוף באורך 657 קילומטר, כשלארכו חופים, נמלים וערים עתיקות הפזורות ברחבי הנפה, ביניהם אתר המורשת העולמית קסנתוס, והעיר ההיסטורית (המוכרזת כגן לאומי) טרמסוס. בירת הנפה היא העיר אנטליה, בה מתגוררת אוכלוסייה של 1,344,000 תושבים. 

## אוכלוסייה
אוכלוסיית נפת אנטליה גדלה מאד בין השנים 1990–2000, יותר מכל אזור אחר בטורקיה, כשהגידול הממוצע כ-4.17 אחוז לשנה (בהשוואה ל-1.83% בממוצע הלאומי). צמיחה זו נובעת מעיור מהיר, במיוחד בעקבות התיירות והשירותים לתיירים המוצעים באזור, והיא הנפה החמישית בגודלה בטורקיה. סך האוכלוסייה בנפה נכון לשנת 2024, הייתה 2,722,103 איש, כשמתוכם 1,370,170 גברים,ו–1,351,933 נשים. וצפיפות האוכלוסייה היא 130 תושבים לקמ"ר.

## גאוגרפיה
[ממוזער|[סכר לייצור חשמל, על נהר המאנאבגט  באנטליה]]
שטח הנפה הוא 20,177 קילומטר רבוע, (שטח דומה לזה של המדינות אל סלוודור או סלובניה) 

המחוז גובל בדרום ב, ואת גבולו היבשתי מסמנים הרי הטאורוס, כשהוא גובל בנפות (ממערב למזרח:) מולה, בורדור, אספרטה, קוניה, קאראמאן ומרסין.

## מחוזות
נפת אנטליה מחולקת ל-19 מחוזות, שבהם 103 עיריות ו-569 כפרים 
ממוזער|מרכז|400px|מפת המחוזות בנפת אנטליה
[ממוזער|חוף הים של העיר [אלניה]]
ממוזער|מפלי דודן  בחוף אנטליה

המחוזות  בנפת אנטליה ואוכלוסייתם נכון ל-31 בדצמבר 2020:

* **[[אנטליה]]**: 1,420,166
*  60,839
*  45,082
*  574,183
*  189,078
*  55,588
*  71,931
*  242,490
*  513,035
*  130,589
*  10,957
*  74,570
* אלניה 333,104
*  26,896
*  69,300
*  39,365
*  49,307
*  51,555
*  7,492
* איבראדה 2,947

## ראו גם
* נפות טורקיה
* הריביירה הטורקית
* פיסידיה

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טורקיה: נפות
פרנסואה-תומא-מארי דה בקולר ד'ארנו

**פרנסואה-תומא-מארי דה בקולר ד'ארנו** (בצרפתית: **François-Thomas-Marie de Baculard d'Arnaud**; 15 בספטמבר 1718 – 9 בנובמבר 1805) היה סופר, משורר ומחזאי צרפתי, מבין המייצגים של הספרות הטרום-רומנטית הצרפתית והאירופית.

## ביוגרפיה
ד'ארנו נולד בפריז למשפחת אצולה מקונטה ונסן. הוא החל לכתוב בגיל 9, ועד גיל 17 כבר הספיק לכתוב שלוש טרגדיות. הסופר וולטר הדריכו ותמך בו כלכלית, ואף המליץ עליו לפרידריך השני, מלך פרוסיה, שבחר בו ב-1748 לכתב ספרותי ואף הביאו לברלין. בברלין התמנה ד'ארנו לחבר האקדמיה המלכותית למדעים ולספרות, אולם הוא נשאר בברלין למשך שנה בלבד.

לקראת 1751 מונה ליועץ של הצירות הצרפתית בדרזדן, ולאחר מכן, ב-1755, חזר להשתקע בפריז, שם הקדיש את חייו לכתיבה. הוא עסק במה שכינה בעצמו "סוגה קודרת" (genre sombre) בהקדמה השלישית למחזה Le Comte de Comminge ("הרוזן מקומנז'"). למרות פרסום יצירותיו, הוא לא זכה לחיי עושר ואף מת כעני.

מבין מחזותיו, הידוע ביותר הוא Le Comte de Comminge, המחזה, שהוא עיבוד לרומאן מאת קלודין גרן דה טנסן, הוצג בתיאטרון ב-1790 והשתייך לסוגה הגותית. ד'ארנו חיבר גם רומאנים, נובלות ושירים שנשתכחו במשך השנים. אופי הרומאנים היה סנטימנטלי, בדומה לכתיבתו של סמיואל ריצ'רדסון, והם נערכו בשתי סדרות בנות 12 כרכים כל אחת: Les Épreuves du sentiment ("מבחן הרגש") ו-Délassemens de l'homme sensible ("שעשועים של גבר רגיש"). ב-1803 הוציא לאור את כל כתביו ב-24 כרכים.

התכתבויותיו עם רבים מגדולי זמנו, בהם המלך פרידריך השני ווולטר, הם אוסף אוטוגרפי חשוב מן המאה ה-18.

נפטר ב-1805 בפריז ונקבר בבית הקברות פר לשז.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:ילידי 1718
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1805
חוות דיל

**חוות דיל** (אנגלית: Dill Farm) היא חווה הממוקמת בסמוך לדרך סטין בשוואנגונק, ניו יורק, ארצות הברית, שהוקמה על ידי משפחת דיל בעשור השביעי של המאה ה-18 (שנות ה-1760) ועדיין נמצאת בשימוש כיום.

בית החווה הוא דוגמה מוקדמת ששרדה של בית מסגרת בסגנון מקומי באזור. הוא וכל המבנים הנלווים אליו מתוארכים לתחילת המאה ה-19 והם שלמים ברובם, למעט שינויים ספורים. החווה נוספה למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים של ארצות הברית בשנת 1983.

## הנחלה
החווה משתרעת על שטח של 97 דונמים רבועים בצדה הדרומי של דרך סטין (לשעבר גבל), במקום בו היא מתעקלת מכיוון צפון-דרום לכיוון מזרח-מערב. נהר דוואר קיל, שהוא יובל של נהר וולקיל, מהווה את גבולה המזרחי של הנחלה. מדרום נמצא קומפלקס חוות ווטצ׳טאואר (watchtower) המופעל על ידי עדי יהוה. בסך הכל ישנם שישה מבנים על הנחלה, כולם יחד תורמים לאופיה ההיסטורי.

הבניינים הראשיים נמצאים בקצהו של כביש גישה פרטי, שמתחיל בעיקול בדרך סטין ופונה סביב מרכז הנחלה. בסוף הכביש ממוקם בית החווה הראשי, בית מסגרת בן קומה וחצי עם גג גבוה המעוטר על ידי שלושה חלונות גג גמלוניים המשקיפים אל מרפסת קדמית, הנתמכת על ידי שישה עמודי עץ. אבן חשופה מעטרת את הקצוות הצפוניים והדרומיים של הקומה הראשונה. אגף דרומי קטן יותר דומה לבנין הראשי, ואגף המטבח הדרום-מזרחי כולל דלת הולנדית, יסודות אבן, אפריז פשוט בקו הגג הגמלוני ועמודי פילסטר .

בקרבת מקום נמצאים שלושה מבני חווה, כולם צבועים באדום: בית קרח בעל גג גמלוני, בית דומה לאחסון חלב ורפת גדולה. לאורך שביל הגישה נמצא בית דיירים בן קומה וחצי, עם גג גמלוני משלו וקו גג מעוטר בפשטות, הנתמך על ידי עמודי פילסטר. מרפסת מתפרשת לרוחב החזית. לבית הדייר יש אסם משלו בחלק האחורי.

## היסטוריה
השם דיל מופיע ברשומות מעמק שוואנגונק קיל התחתון כבר בתחילת המאה ה-18. נראה כי הדייר הראשון של החווה היה רוברט דיל, אשר תועד במפקד האוכלוסין שנערך בארצות הברית ב-1790 כמתגורר שם עם משפחתו ושני עבדים .

את שרידי הבית המקורי ניתן לראות היום בסלון ובמסדרון. בשנת 1800 נבנתה תוספת בצידו הדרומי ושינתה את מראהו כך שיהיה דומה יותר למה שאנו רואים היום. השינוי המשמעותי היחיד מאז היה הוספת חלונות הגלילה בשנת 1935. מספר שנים לאחר מכן, הורם גם גג האסם.

קטגוריה:חוות
קטגוריה:מדינת ניו יורק
בקעת בית דג'ן

**בקעת בית דג'ן** היא בקעה במזרח השומרון, בין רכס הר כביר שמצפונה לרכס איתמר שמדרומה. גובהה כ-500 מטרים מעל פני הים.

## גאוגרפיה
בבקעת בית דג'ן נמצאים הכפרים בית דג'ן, בית פוריכ וסאלם, והיא נושקת לעמק המכמתת שמערבית לה, בו מצויים הכפרים דיר אל-חטב, עזמוט, עסכר, בלאטה, חווארה, וכן מחנה חורון.

בקעת בית דג'ן נמצאת במקום גבוה יחסית וקריר, עם אדמת סחף עמוקה. מכיוון שההרים מסביבה גבוהים יותר, אוויר קר גולש מההרים לבקעה, והטמפרטורות בה בלילה נמוכות מההרים שסביבה.

חלקה המערבי של הבקעה הוא מוצאו של נחל תרצה הזורם ממזרח השומרון לנהר הירדן באזור גשר אדם. גם מוצאו של ואדי אל-אחמר בדרומה של בקעה זו
קטגוריה:השומרון
קטגוריה:ארץ ישראל: בקעות ועמקים
האוניברסיטה הפדרלית של באהיה

**האוניברסיטה הפדרלית של באהיה** (פורטוגזית: **Universidade Federal da Bahia** או **UFBA**) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת ברובה בעיר סלבדור בברזיל. זוהי האוניברסיטה הגדולה ביותר במדינת באהיה.

סטודנטים יכולים ללמוד באוניברסיטה מבלי לשלם שכר לימוד, מכיוון שמדובר באוניברסיטה ציבורית. כדי להצטרף לאוניברסיטה עליהם לעבור בחינה שנתית, המכונה "ENEM" (בחינת בית הספר התיכון הלאומית).

## היסטוריה
האוניברסיטה הוקמה ב-8 באפריל 1946, באמצעות צו 9155.

ההיסטוריה של ההשכלה הגבוהה במדינה מתחילה בשנת 1808, כאשר, על פי החלטת בית המשפט הפורטוגלי, הוקם בית הספר הראשון לחינוך רפואי במדינה: בית הספר לרפואה של באהיה. אחריו הוקמו הפקולטה לרוקחות (1832), בית הספר לאמנויות יפות (1877), בית הספר למשפטים (1891), בית הספר הפוליטכני (1897), בית הספר לכלכלה (1905), בית הספר לפילוסופיה, מדעים וספרות (1943) ובית הספר לספרנות (1942). הקמתה בפועל של האוניברסיטה, מרכז ההשכלה הגבוהה הוותיק ביותר בבאהיה התקיימה ב-2 ביולי 1946. ארבע שנים לאחר מכן, האוניברסיטה הפדרלית של באהיה הפכה לפדרלית. ב-4 בדצמבר 1950, חוקקה הממשלה את חוק 2234 שהקים את המערכת הפדרלית להשכלה גבוהה. מאז, האוניברסיטה נקראת האוניברסיטה הפדרלית של באהיה.

## חיי הסטודנטים
באוניברסיטה 57 קורסים לתואר ראשון, 82 קורסים לתואר שני ויותר מ-100 קורסים לתואר מתקדם. האוניברסיטה היא אחת האוניברסיטאות הראשונות בברזיל, עם סניפים ברחבי עיר הבירה של באהיה ואחת בויטוריה דה קונקיסטה.

## בוגרים בולטים
* ז'ילברטו ז'יל, מוזיקאי
* מילטון סנטוס, גאוגרף
* ואגנר מורה, שחקן
* אננדה נאהו, אמנית
* קייטנו ולוזו, מוזיקאי
* ראול סיישאס, מוזיקאי
* קרלוס מריגלה, פוליטיקאי
* ז'אן ויליס, פוליטיקאי
* נורברטו אודברכט, מהנדס
* ז'קלין גוס דה ישו, מדענית
* אליאנה קלמון, החברה הראשונה בבית המשפט העליון לצדק של ברזיל (STJ)
* אנה ריטה סנטיאגו, אקדמאית וסופרת

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ברזיל: אוניברסיטאות פדרליות
קטגוריה:סלבדור (ברזיל)
קטגוריה:באהיה
חוות ג'ון וו. וארינה אלכסנדר רוג'רס קיני

**חוות ג'ון וו. קיני וארינה אלכסנדר רוג'רס**, הידועה בכינויה **חוות קיני**, היא מתחם היסטורי הממוקם ברחוב מונרו 5300 בעיירה פרנקלין, בצפון-מרכז מחוז לינאווי, במדינת מישיגן . החווה הוגדרה כאתר היסטורי של מישיגן ונוספה למרשם הלאומי האמריקאי למקומות היסטוריים ב-24 בספטמבר 2001. מטע התפוחים בחווה פועל ברציפות מאז 1875, והוא אחד המטעים העתיקים במחוז לינאווי.

## היסטוריה
ג'ונתן ב. קיני נולד בליים, קונטיקט, בשנת 1815, ורכש את האדמה עליה עומדת החווה בשנת 1835. בשנת 1846 מכר את האדמה לאחיו ג'ון וו. קיני, שנולד בשנת 1810 בניו לונדון, קונטיקט. בערך בשנת 1865, ג'ון שכר קבלן מקומי בשם ריילי בוטריק כדי שיבנה את בית החווה. בסביבות שנת 1875, בנו של ג'ון, ג'וזף קיני, נטע את מטע התפוחים הראשון בנחלה. ג'וזף לא התעניין בניהול העסקי של החווה, והעדיף לעסוק בגינון, ולכן השאיר את הניהול לאחותו אמה ולשלושת ילדיו: פרנק, ג'ון ר. ורות קיני.

ג'ון ר. קיני היה הכוח המניע בניהול החווה. הוא נולד בשנת 1882 ולאחר מכן עבר לשיקגו כדי לעבוד כאיש מכירות. בשנת 1916 חזר לחווה והביא איתו חידושים רבים לשיפור העבודה החקלאית. החווה הפכה לאחת מספקיות הפירות הגדולות באזור, והוא הקים אסמים לאחסון בקירור כבר בשנת 1922. בשנת 1923 הוא נישא לזמרת האופרה דורותי בלאדון אלטון, והזוג שיפץ את בית החווה בשנת 1926.

בשנות ה-30 הותקנו בחווה יחידות קירור, וגודלו שם עצי חג המולד, שנמכרו תחת מודל המכירות של "בחר בעצמך". חלק ממאפייני הנוף המקיפים את הבית, כולל קיר התמך לאורך כביש M-50, נבנו בין השנים 1926 ל-1950. פרנק פרי (האח) נפטר בגיל צעיר, ובשנת 1963 קנה ג'ון ר. קיני את חלקה של אחותו רות' בנחלה. החווה עברה בנאמנות לבניו, ג'ון וויליאם קיני ופרנק פרי קיני. בשנת 1980, ג'ון וויליאם הפך לבעלים היחיד של החווה.

## תיאור
החווה משתרעת על פני 1036 דונמים, הכוללים את בית החווה, שדות, חורשות, אגם ומטע התפוחים. רובה של הנחלה - כולה מלבד 40 דונם - הייתה בבעלות משפחת קיני מאז שהתיישבו בה לראשונה בשנת 1835. בית החווה ניצב על גבעה קטנה, ומולו ניצב קיר תמך מבטון מצופה באבני שדה.

הבית הוא מבנה בן שתי קומות מסוג ״זקיף ואגף״, עם יסודות מאבן שדה וקירות עשויים קורות עץ. נותרו בו שרידי עיטורים מתקופת התחייה היוונית, ביניהם פילסטרים צרים בפינות, פס אפריז רחב מתחת לכרכובים, ופנסי הצד והמשקוף הממסגרים את הכניסה הקדמית. חלק הזקיף של הבית הוא ברוחב שלוש כניסות עם גג בעל שיפוע קל. חלק האגף הוא גם כן ברוחב שלוש כניסות בקומת הקרקע ושתיים בקומת השנייה; גם לו יש גג שטוח.

## הערות שוליים

קטגוריה:חוות
קטגוריה:מישיגן
נעלי ירושלים

**נעלי ירושלים** היה מפעל ישראלי לייצור נעליים, שפעל בירושלים משנות ה-50 של המאה ה-20 ועד סוף שנות ה-80.

## היסטוריה
בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוקמו בירושלים שני מפעלי נעליים: "הנעל האמריקאית", בבעלות נחמן חבס, ו"נעלי ארצנו" – קואופרטיב של עולים מצפון אפריקה. שני המפעלים נקלעו לקשיים כלכליים ואוחדו בבעלותו של חבס תחת השם "נעלי ירושלים". בשנותיו הראשונות העסיק המפעל כ-400 עובדים, רובם עולים חדשים. בשנת 1966 המפעל פשט את הרגל וחבס התפטר מניהולו.

בשנת 1967 נרכש המפעל על ידי המשביר לתעשייה, ואוחד באופן רשמי עם מפעל ״המגפר״ בחיפה, אף שהמשיך להיות מנוהל עצמאית על ידי משה זלצר. תחת ניהולו של זלצר הגיע המפעל לפשיטת רגל נוספת.

בשנת 1970 עבר המפעל לידי קונצרן ״כור תעשיות״, שהקים יחידת נעליים חדשה בראשותו של יצחק נגלר, שכללה גם את מפעל "המגפר". במקביל, הוכפף המפעל לחטיבה חדשה ב"כור" בשם "כור מזון ומוצרי צריכה", בראשות בנימין גיבלי.

נגלר מינה לניהול "נעלי ירושלים" את מלאכי אלמוגי, שנכנס לתפקידו ב-1 במאי 1970. תחת ניהולו של אלמוגי עבר המפעל תהליך של מודרניזציה, שכלל הכנסת ציוד חדש, שיטות ייצור מתקדמות, שימוש בדבקים תרמו-פלסטיים, שיטות לניצול שאריות חומר, מנגנוני תמרוץ לעובדים והתקנת מנועים חשמליים במכונות התפירה.
בשנים 1970–1975 זכה המפעל חמש שנים ברציפות בפרס יוספטל לבטיחות וגהות בעבודה.

המפעל ייצר נעליים מסוגים שונים: נעלי נשים, גברים וילדים, נעלי אחיות, נעלי צבא, סנדלים תנ"כיים ונעלי בטיחות.

כחלק מהמאמץ לבנות תדמית חדשה, השיק המפעל סדרת נעליים תחת המותג "קאנון", שהייתה מיועדת לשוק הפנאי והאופנה, בנפרד מקו המוצרים המוכר.

בשנת 1972 יוצרו במפעל כ-200 אלף זוגות נעליים, וב-1975 התפוקה הוכפלה ויוצרו בו כ–400 אלף זוגות. בשנה זו הועסקו במפעל כ-220 עובדים – 150 בייצור, והיתר בשיווק, שירותים והנהלה. מחזור המכירות היה כ-25 מיליון ל"י.

בשנת 1973, זמן קצר לפני מלחמת יום הכיפורים, נחתם הסכם עם חברת הנעליים האמריקאית וולברין לייצור דגמי Hush Puppies , אך יישומו נדחה בשל פרוץ המלחמה. החוזה חודש לאחר מכן, והמפעל החל בייצור הנעליים. בנוסף, נחתם הסכם עם חברה צרפתית לייצור נעלי ילדים מסוג Kickers .

במהלך מלחמת יום הכיפורים גויסו רבים מעובדי מפעל "נעלי ירושלים" לשירות מילואים, ובהם גם מנהל המפעל, אלמוגי. זמן קצר לאחר פרוץ הקרבות, התקבלה דרישה מהצבא להאיץ את ייצור נעלי החיילים. לנוכח הצורך הדחוף, גויסו לעבודה במפעל מתנדבים, ואלמוגי שוחרר מתפקידו הצבאי על מנת לשוב ולנהל את פעילות המפעל.
בשנת 1974 הגיעו לבקר במפעל שמעון פרס ונשיא המדינה אפרים קציר.ממוזער|318x318 פיקסלים|ביקור שמעון פרס במפעל ״נעלי ירושלים״בשנת 1978 סיים אלמוגי את כהונתו, והוחלף על ידי אודי שריר.

בשנת 1988, במסגרת תוכנית הבראה מקיפה בקונצרן "כור", מונה בני גאון למנכ"ל הקונצרן במטרה לצמצם הפסדים ולסגור מפעלים שאינם רווחיים. בין המפעלים שנסגרו במסגרת מהלך זה היו גם "נעלי ירושלים" ו"המגפר".ממוזער|316x316 פיקסלים|ביקור הנשיא קציר במפעל ״נעלי ירושלים״ בשנת 1974
## הערות שוליים

2025 05
קטגוריה:ישראל: תעשייה
קטגוריה:כור תעשיות
קו האש

**קו האש** (באנגלית: **Line of Fire**) היא סדרה תיעודית אמריקאית שהופקה על ידי Cromwell Productions, המציגה שדות קרב היסטוריים באמצעות הדמיה ממוחשבת. הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2002 וכוללת 28 פרקים, כאשר עונה 1 מכילה 12 פרקים, ועונה 2 מכילה 16 פרקים.

## רשימת פרקים
### עונה 1

# מונס
# גליפולי
# הסום
# קאמברה
# סטלינגרד
# ארנהם
# הקרב על הבליטה
# הקרב על ברלין
# מלחמת ששת הימים
# קרב גוז גרין
# נפילת פורט סטנלי
# מלחמת המפרץ

### עונה 2

# קרב ווטרלו
# קרב רורק'ס דריפט (המצור על רורקס דריפט)
# קרב הייסטינגס
# קרב בלאקלאבה (הידוע גם כ״הסתערות הבריגדה הקלה״)
# מתקפת הקייזר (המתקפה הגרמנית באביב 1918)
# קרבות נורמנדי
# קיסר כובש גאליה
# רעמסס – פרעה לוחם (קרב קדש)
# מסעות הכיבוש של אלכסנדר
# הניצחון הגדול של חניבעל
# כיבושי הרומאים בבריטניה
# הוויקינגים – פושטים נורדים
# נקמתו של קורטס (כיבוש טנוצ׳טיטלאן)
# מלחמות ספרטה (מרתון ואחרים)
# האסון של אתונה (המלחמה הפלופונסית)
# ג'ינגיס חאן – כובש מונגולי

## קישורים חיצוניים
* כל העונות באתר DigiGuide
* קו האש באתר אמזון

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות
סימון בייץ'

**סימון בייץ** (באנגלית: **Semon Bache**, 6 ביולי 1826 - 11 בינואר 1891) היה איש עסקים יהודי-אמריקאי יליד בוואריה. נודע בעיקר בזכות הקמתו חברה ליבוא זכוכית ומוצרים אחרים. שהוא הקים בניו יורק יחד עם עוד בני משפחה. בנו, ז'ול סימון בייץ' המשיך בעסקי המשפחה והצטיין כאספן אמנות.

## קורות חייו
סימון בייץ' נולד ב-1821 בשם **סימון באך** בעיר פירט שבבוואריה כבנם של יואל באך ושל באבט בלה לבית אנגלהרדט. האב השתתף במלחמות נפוליאון ונפל בשבי ברוסיה ולאחר מכן הצליח להימלט למולדתו. בנסיבות אלה לקה בנמקים באצבעות הרגליים שהצריכו כריתה כירורגית.
ב-1843 סימון היגר לארצות הברית, שם התאים את שמותיו לכתיב ולהיגוי האמריקאי - Semon Bache (בייץ') . למשך ארבע שנים התגורר בג'קסון (מיסיסיפי). ב-1846 עבר לגור בניו יורק שם פתח ב-1847 עם בני משפחה חברה לייבוא דברי זכוכית בשם Semon Bach & Co עם הון של 10,000 דולר. ב-1849 הוא התחתן עם צעירה יהודיה ילידת ניו יורק, אליזבת ואן פראג (1913-1833) ב. במשך הזמן הרחיב את תחום הייבוא לסוגים שונים של מוצרי מותרות מזכוכית, שמשות, צלחות, מראות וכו'.
ב-1857 העסיק בחברה עוד אח, זיגמונד י. באך, ב-1883 את גוזף ס. אולמן והחל מ-1891 את בנו, לאופולד. מאוחר יותר אחות אשתו נישאה לאיש העסקים לאופולד כאהן שאיתו הקים בנו ז'ול סימון בייץ' את החברה J S Bache et Co, חברה ראשונה מובילת שינוי בוול סטריט. בייץ' השקיע במניות, איגרות חוב ובנדל"ן.
בייץ' נפטר ב-1891 בגיל 64 במנהטן והובא לקבורה Salem Fields Cemetery בברוקלין.

### חייו הפרטיים
לבייץ' ואשתו אליזבת נולדו תשעה ילדים:הנריאט נשואה קייזר, שרה נשואה תורנהאואר, בלאנש נשואה נויוקירך, ז'ול סימון, לאונורה נשואה רובסאך, מיים נשואה פוליצר, אלכסנדר, רחל נשואה נויקירך, ואדוארד.

## לקריאה נוספת
*Henry Hall - *America's Successful Men of Affairs*, The City of New York 1895 עמ' 52

## קישורים חיצוניים
* Find a Grave
* ביוגרפיה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:בוואריה: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1826
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1891
רק בחלום

"**רק בחלום**" הוא שיר שכתבה עדינה פרלמן, הלחין אלי קניאל (אביו של ילד הפלא נועם קניאל), אשר גם הקליט אותו באלבום "שר בשבילך" בהוצאת "פונודור" משנת 1973.

## גרסאות כיסוי
* השיר התפרסם בביצועו של הזמר היווני-ישראלי, אריס סאן, ואשר יצא לאור באלבומו "אריס סאן - האלבום השביעי", משנת 1974.
* הזמר שימי תבורי, ביצע גרסת כיסוי לשיר מתוך האלבום "Vivre Au Soleil", הכולל שירי מוזיקת עולם בעברית, אנגלית וצרפתית, שיצא לאור ב-1989.
* הזמר היווני-ישראלי איזקיס, ביצע גרסת כיסוי לשיר, אשר יצאה לאור באלבום "איזקיס – שר אריס סאן - בליווי יהודה קיסר" ב-2006.

## קישורים חיצוניים
* "'''רק בחלום'''", באתר הספרייה הלאומית
* אלי קניאל – שר בשבילך (1973), באתר סטריאו ומונו
* אריס סאן – התקליט השביעי (1974), באתר סטריאו ומונו
* Shimi Tavori – Vivre Au Soleil, במסד הנתונים המוזיקלי Discogs **(באנגלית)**
* איזקיס – שר אריס סאן - בלווי יהודה קיסר, במסד הנתונים המוזיקלי Discogs **(באנגלית)**

#### ביצועים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אריס סאן
קטגוריה:שירי שימי תבורי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אלי קניאל
קטגוריה:שירים על חלומות
חצי האי ביילי

**חצי האי ביילי** (באנגלית: **Bailey Peninsula**) הוא חצי אי סלעי,  באורך ו  ברוחב  אשר נמצא בחוף באד בארץ וילקס באנטארקטיקה. בחצי האי נמצאת תחנת קייסי השייכת לאוסטרליה.

## אזור מוגן במיוחד באנטארקטיקה
שטח אדמה בחצי האי, השוכן במרחק של כ-200 מטר בלבד ממזרח לתחנת קייסי, מוגן במסגרת אמנת אנטארקטיקה ומוגדר אזור אנטארקטי מוגן במיוחד מס' 135 אשר משמש כאתר למחקרים מדעיים על מגוון הצמחייה המצויה באזור איי ווינדמיל .

באזור זה, בין ה-23 ל-26 בינואר 2020, נרשם גל החום הראשון אי פעם באנטארקטיקה. גל חום זה דווח על ידי חוקרים אוסטרלים אשר שהו בתחנת קייסי. הטמפרטורות שנמדדו הגיעו ל-9.2 מעלות צלזיוס בינואר שהוא בעונת הקיץ באזור.

## הערות שוליים

קטגוריה:אזור אנטארקטי מוגן מיוחד