open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Trespass (אלבום)

**Trespass** הוא אלבום האולפן השני של להקת ג'נסיס הבריטית משנת 1970, האחרון עם הגיטריסט אנתוני פיליפס והיחיד עם המתופף ג'ון מיהאו. האלבום כלל שירים בסגנון פולק רוק יחד עם רוק מתקדם. השירים היו הרבה יותר ארוכים מאלבום הבכורה, From Genesis to Revelation. לאחר פיטוריו של מיאהו, הוא הוחלף על ידי פיל קולינס (לעתיד מנהיגה השני של הלהקה לאחר פיטר גבריאל).
באלבום שישה שירים, אורך כל שיר נע בין 4 עד ל-9 דקות. באלבום יש את הסינגל The Knife שמאופיין בסגנונות כמו: רוק פסיכדלי, הבי מטאל והארד רוק. השיר מספר על מנהיג כריזמטי אשר מוביל את אנשיו לקרב אבוד. באלבום יש שני כלים אשר לא היו נפוצים אצל ג'נסיס כמו: דולצימר ואקורדיון. עטיפת האלבום צוירה על ידי פול וויטהוד שלאחר מכן יצייר שני ציורים לעטיפות האלבומים שלהם. בעטיפה רואים שוויטהוד חתך את הציור בסכין, וזה מרמז לקטע האחרון באלבום, The Knife.

## רשימת השירים

## משתתפים
* פיטר גבריאל - שירה, חליל צד, אקורדיון, כלי הקשה
* אנתוני פיליפס - גיטרה חשמלית, אקוסטית, דולצימר, שירה מלווה
* טוני בנקס - פסנתר, מלוטרון, עוגב, גיטרה אקוסטית, קולות
* מייק רת'רפורד - גיטרה בס, צ'לו, גיטרה, קולות
* ג'ון מיהאו - תופים, כלי הקשה, קולות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי ג'נסיס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
קטגוריה:אלבומי חברת וירג'ין רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת כריזמה רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת MCA רקורדס
האחים דארדן

260px|ממוזער|שמאל|האחים דארדן בפסטיבל הקולנוע בקאן
האחים **ז'אן פייר דארדן** (**Jean-Pierre Dardenne** ; נולד ב-21 באפריל 1951 בלייז', בלגיה) ו**לוק דארדן** (**Luc Dardenne** ; נולד ב-10 במרץ 1954, לייז' בלגיה), הם צמד קולנוענים בלגי. הם מתסרטים, מפיקים ומביימים את סרטיהם יחד.

האחים החלו ליצור סרטי תעודה ונרטיב בתחילת שנות השבעים של המאה העשרים, אך הם הפכו למוכרים בינלאומית באמצע שנות התשעים של המאה, עם פרסום סרטם ***La Promesse*** (בעברית: ההבטחה). הם זכו בפרס בינלאומי ראשון על סרטם **[[רוזטה (סרט)|רוזטה]]**, שזכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 1999 ובאופן יוצא דופן הם זכו בפרס פעם נוספת ב-2005 על סרטם **[[הילד (סרט, 2005)|הילד]]**. בשנת 2011 סרטם **[[הילד עם האופניים]]** זיכה אותם בגרנד פרי של הפסטיבל.

ב-2025 כתבו, הפיקו וביימו את הסרט "אימהות צעירות" שהיה מועמד לפרס דקל הזהב וזיכה אותם בפרס על התסריט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן.

כל סרטיהם מאז זכייתם הראשונה מוצגים בתחרות המרכזית בפסטיבל, וזוכים באחד מן הפרסים הגדולים. הם בעלי מספר הזכיות הגבוה ביותר בהיסטורית הפסטיבל.

## פרסים
* פרס דקל הזהב - 1999, 2005
* הצלב הגדול של עיטור הכתר הבלגי - 2005
* פרס ועידת קלן - 2008
* גרנד פרי של פסטיבל הקולנוע בקאן - 2011

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:קולנוע בבלגיה
קטגוריה:במאי קולנוע בלגים
קטגוריה:תסריטאים בלגים
קטגוריה:מפיקי קולנוע בלגים
קטגוריה:במאי קולנוע אחים
צ'אד קרוגר

**צ'אד רוברט קרוגר** (בשם מלא באנגלית: **Chad Robert Kroeger**; נולד ב-15 בנובמבר 1974) הוא זמר-יוצר וגיטריסט קנדי, הידוע בתור הגיטריסט והסולן של להקת הרוק הקנדית ניקלבק. בנוסף לעבודתו עם ניקלבק, קרוגר היה מעורב במגוון שיתופי פעולה, והופיע כמוזיקאי אורח במספר שירים והיה מעורב בכתיבתם ויצירתם. 

## ביוגרפיה
קרוגר נולד בהאנה שבאלברטה בשם צ'אד רוברט טרטון. הוא למד לנגן בגיטרה בגיל 13, ובתחילת 1990 היה חלק מלהקת קאברים, שכללה גם את חברי ניקלבק העתידיים מייק קרוגר וראיין פיק. לאחר שהלהקה התפרקה, הפכו השלושה לחלק מלהקת הרוק ניקלבק, שהוקמה באותה העת.

ב-2002 קרוגר הקים חברת הקלטות בשם 604 Records והפיק אלבומים של להקות רוק שונות.

בשנת 2002 שיתף פעולה עם סולן להקת Saliva ג'וסי סקוט וסולן להקת Theory of a Deadman בשיר הנושא של הסרט ספיידרמן, "Hero". כמו כן שיתף פעולה עם הזמרת הקנדית אבריל לאבין, לה נישא ב-2013 אחרי שיצאו מספר חודשים בלבד. ב-2 בספטמבר 2015 הודיע הזוג על גירושים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרים-יוצרים קנדים
קטגוריה:גיטריסטים קנדים
קטגוריה:אבריל לאבין
קטגוריה:קנדים ממוצא רוסי
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1974
אלפרד פרג

**אלפרד פרג** (ألفريد مرقس فرج, 14 ביוני 1929, זקאזיק במצרים - 4 בדצמבר 2005, לונדון) היה אחד המחזאים המצריים הבולטים ביותר. 
## ביוגרפיה
פרג למד ספרות אנגלית באוניברסיטת אלכסנדריה, וסיים את לימודיו בשנת 1949. עד שנת 1955 הוא לימד, ואז עבר לכתוב ביקורות בעיתונים שונים. הוא היה שותף לפרויקטים רבים בתחום התרבות ולייסוד קבוצות תיאטרון שונות. יחד עם אחרים, כמו יוסף אידריס יצר את "תחיית התיאטרון" בשנות השישים. 

פרג כתב את מחזהו הראשון "נפילת פרעה" (1957) בגיל 26. לאחר מכן המשיך בקריירה שלו כסופר. הוא כתב כ -52 מחזות, כולל: "הספר של בגדאד" (1964), "סולימאן אל-חלבי" (1965), "אלזייר סלים" (1967) ו"עטווה עם סכין הג'ק "(1993), בנוסף לכמה מחזות אחד כמו "קול מצרים" (1956) ו"המלכודת "(1965). בהצגותיו הוא דן בסוגיות חמורות כמו בעיית העצמאות הלאומית ב"אגרותיו של שופט סביליה "(1987), ובנושא הפלסטיני ב"אש וזיתים" (1970). חלק מיצירותיו תורגמו לגרמנית ואנגלית כמו "עלי ג'נאח אל - טבריזי ומשרתו קופה" (1969) או לאנגלית בלבד כגון "נישואין בהודעת גירושין" (1973). בנוסף להיותו מחזאי, כתב גם רומנים כמו "סיפור הזמן האבוד" (1977) ו"הימים והלילות של סינדבאד "(1988), וסיפורים קצרים.

במחזותיו הוא עירב ערבית מצרית עממית עם ערבית ספרותית, וזכה לפרסים שונים.

## קישורים חיצוניים


* 


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחזאים מצרים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1929
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-2005
פרנץ קסוור קרץ

**פרנץ קסוור קרֶץ** (בגרמנית: **Franz Xaver Krötz**; נולד ב-25 בפברואר 1946 במינכן) הוא מחזאי, במאי ושחקן גרמני.
## ביוגרפיה
קרץ למד משחק במינכן ובווינה, עבד כפועל זמני, נהג משאיות ובסיעוד. בשנים 1972 עד 1980 היה פעיל ב-DKP, והתמודד ברשימתה בבחירות של 1972 ו-1976.
הוא זכה לפרסום בפעם הראשונה, כאשר נאו-נאצים הפריעו בבכורה של שניים ממחזותיו בשנת 1971. הוא משויך לזרם הנטורליסטי. במחזותיו, מועלים על הבמה בני-אדם מהמעמד הכלכלי הנמוך ביותר, והם בעלי שפה רדודה מאוד.
הוא כתב יותר מ-60 מחזות, וזכה לעיטורים רבים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מחזאים גרמנים
קטגוריה:שחקני תיאטרון גרמנים
קטגוריה:במאי תיאטרון גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1946
אחמד שאוקי

**אחמד שאוקי** (בערבית: **احمد شوقي**; 25 בדצמבר 1868, קהיר - 13 בדצמבר 1932, גיזה) המכונה **امير الشعراء** ("נסיך המשוררים") היה משורר ומחזאי מצרי, שסלל את הדרך לשירה הערבית החדשה לצד חאפז אבראהים.

## חייו
ממוזער|200px|אחמד שאוקי בביתו. שנות ה-30.
שאוקי גדל במשפחה אמידה, מצד אביו ממוצא צ'רקסי, יווני וכורדי, ומצד אמו ממוצא יווני וטורקי. עם הקשרים הטובים לחצר הוא קיבל במהרה משרה אצל הח'דיו עבאס חלמי השני. לאחר מכן הוא השלים לימודי משפטים באוניברסיטת מונפלייה. בצרפת הוא הושפע מהמחזאים מולייר ורסין. הוא חזר למצרים ב-1894, עד שבשנת 1914 גירשו אותו הכובשים הבריטיים לאנדלוסיה, שם הוא שהה עד לחזרתו בשנת 1920, עם עצמאות מצרים מהשלטון הבריטי.

## יצירותיו
מחזות:
*מַצְרַע קלאופטרה ("מות קלאופטרה") (1927)
*מג'נון ולילא - על סיפור אהבתם של לילא ומג'נון
*קמביז (1931) - עוסק במלך כנבוזי השני 
*עלי בֵּכ אל-כביר - עוסק בשליט הממלוכי של מצרים עלי ביי אל-כביר
*אמירת אל-אנדלוס ("נסיכת אנדלוס")
*עַנְתַרה - עוסק במשורר הטרום אסלאמי ענתרה אבן שדאד
*א-סית הודא ("הגברת הודא")
*אל-בַח'ילה ("הקמצן")
*שריעת אל-ע'אב ("חוק היער")

שירה:
*א-שאוקיאת - קובץ בן ארבעה כרכים המכיל מבחר משיריו (1925- 1943). כרכים ג'-ד' יצאו לאור לאחר מותו של שאוקי
*דֻוַל אל-עַרב ועֻטַ'מַא אל-אסלאם ("ארצות הערבים ונכבדי האסלאם)

פרוזה:
*אַסְוַאק א-ד'הב ("שוקי הזהב", 1932) - קובץ מאמרים העוסקים בעיקר בסוגיות חברתיות

## יצירתו בעברית
* "מג'נון לילה" תורגם לעברית, אך לא הוצג עדיין בעברית.

## הנצחה
[ממוזער|200px|פסלו של שאוקי בו[וילה בורגזה, רומא.]]
*ביתו שבמצרים הפך למוזיאון הנושא את שמו
*הרחוב שבו התגורר בגיזה נקרא על שמו
*בשנת 1990 הונפק במצרים בול לזכרו
* בסוריה, בלבנון ובמצרים יש רחובות וכיכרות על שמו 
* רחוב "גוש עציון" בשכונת תל עמל (חליסה לשעבר) בחיפה נקרא עד 1948 רחוב אחמד שאוקי על שמו 
* בשועפאט יש רחוב על שמו
* בשנת 2010 הציגה גוגל שרבוט דודל לכבוד יום הולדתו

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שהונצחו על בולים
קטגוריה:מחזאים מצרים
קטגוריה:משוררים מצרים
קטגוריה:ילידי 1868
קטגוריה:נפטרים ב-1932
DKP

**המפלגה הקומוניסטית הגרמנית** (בגרמנית: **Deutsche Kommunistische Partei**; בראשי תיבות: **DKP**) היא מפלגה גרמנית שנוסדה בשנת 1968. עד שנת 1990 היא הייתה המפלגה הגדולה ביותר שמאלה מה-SPD. שיא כוחה היה בשנת 1971 עם 3.1 אחוזים. זו מפלגה שלמעשה ממשיכה את המפלגה הקומוניסטית ההיסטורית KPD, שבמזרח גרמניה התמזגה לתוך ה-SED ובמערב גרמניה נאסרה בשנת 1956.
היוזמה להקמת המפלגה באה ממזרח-גרמניה, והממסד המזרח-גרמני המשיך לתמוך בכסף ובאימונים צבאיים במפלגה עד לפירוק המדינה המזרח-גרמנית.

המפלגה השיגה את הצלחותיה הגדולות ביותר בין פועלי המתכת. החל משנת 1980 היא הייתה גורם מרכזי בתנועת השלום המערב-גרמנית. אחרי הקמת ה-PDS איבדה המפלגה כל משמעות, אך היא ממשיכה להתקיים, ואף קיבלה בשנת 2006 תוכנית פעולה חדשה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גרמניה: מפלגות
קטגוריה:מפלגות קומוניסטיות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1968
שה האלוהים

[220px|ממוזער|שמאל|[יוחנן המטביל ו**שה האלוהים**, ברתולומאו ונטו (המאה ה-16)]]
[220px|ממוזער|שמאל|פרט מתוך [תמונת המזבח של גנט של יאן ואן אייק]]
**שֶׂה הָאֱלֹהִים** (ביוונית: **Ἀμνὸς τοῦ Θεοῦ**, אָמְנוֹס טוּ תֶאוֹי; בארמית: **ܐܶܡܪܶܗ ܕ݁ܰܐܠܳܗܳܐ**, אֵמרֵה דַּאלָהָא; בלטינית: **Agnus Dei**) הוא כינוי לישו המופיע בברית החדשה. זהו גם שמו של החלק האחרון בתפילת המיסה הקתולית, אשר הולחן פעמים רבות.

## בברית החדשה
מקור הביטוי הוא בפרק הראשון של הבשורה על-פי יוחנן, המתאר את טבילת ישו:

ישנן פרשנויות רבות לקטע זה ומשמעותו. על פי אחת מהן, יוחנן המטביל רואה את ישו דרך ספר ישעיהו נ"ג - שם מתואר המשיח כשה כפרת חטאי בני האדם, והוא מכיר בקרבנו בעבור האנושות. פרשנות זו מקשרת את עקדת יצחק לצליבת ישו.

## טקסט התפילה
במיסה:

במיסת הרקוויאם כפי שנקבעה בוועידת טרנטו:

## במוזיקה
[ממוזער|אגנוס דאי במיסה השנייה של [שוברט]]
מלחינים רבים הלחינו את האגנוס דאי, בדרך כלל כאחד מפרקי המיסה או של הרקוויאם. אולם לעיתים הוא עומד לבדו כמו ביצירתו של סמואל בארבר "אדאג'ו לכלי מיתר". המוזיקה בפרק זה בדרך כלל מאופיינת ברגש עז.

דוגמאות:
*הפרק החמישי במיסת נוטרדם של גיום דה מאשו.
*הפרק העשרים וארבע במיסה בסי מינור של באך.
*הפרק השישי ברקוויאם של מוצרט.
*הפרק העשירי במיסה סולמניס של בטהובן.
*הפרק החמישי ברקוויאם של פורה.
*הפרק השישי במיסה השנייה של שוברט.

## באמנות

[250px|ממוזער|שמאל|תקרת הבלדקינו ב[בזיליקת סן ויטאלה. 

ישו מסומל כשה המוקף הילה, נתון בתוך גרלנדה (זר ניצחון) העשויה עלים ופירות. ברקע התיאור מופיעים שמיים כחולים זרויי כוכבים. משמעותו של תיאור זה יכולה לסמל לבד מהדגשת הקורבן של ישו, גם את ניצחונו של ישו כאל על המוות. סביב הגרלנדה מופיעות ארבע דמויות מכונפות האוחזות בגרלנדה. אלו הם ארבעת האוונגליסטים, אשר חיברו את ספרי הבשורות השונות. הם לבושים בטוניקה בסגנון עתיק וברקע התיאור מופיע דגם עיטורי מורכב.]]

באיקונוגרפיה "שה האלוהים" הוא מוטיב בולט החל מתחילת ימי הביניים. בדרך כלל מוצב ליד השה צלב אשר גם יכול להופיע במספר צבעים. לעיתים השה שוכב בפני ספר כאשר מסביבו שבעת החותמות (דוגמה לכך אף ניתן לראות כיום בסמל פוארטו ריקו בו מונח הספר בעל שבעת החותמים ועליו יושב השה). לעיתים השה מדמם מאזור הלב. 

"שה האלוהים" מופיע גם באמנות הישראלית. הצייר יגאל תומרקין, במסגרת טיפולו במיתוסים ובאייקונים בעלי משמעות דתית תרבותית קדומה, השתמש רבות בדימוי השה.

## קישורים חיצוניים

* Agnus Dei, האנציקלופדיה הקתולית

קטגוריה:איקונוגרפיה נוצרית
קטגוריה:ליטורגיה נוצרית
קטגוריה:טלה בתרבות
קטגוריה:ישו
מגדל אוסטנקינו

**מגדל אוסטנקינו** (ברוסית: **Останкинская телебашня**) הוא מגדל תקשורת בנפת אוסטנקינו שבמוסקבה, רוסיה.
## המבנה
גובהו של המגדל 540.1 מטרים. הוא תוכנן על ידי ניקולאי ניקיטין, והיה חבר בפדרציה הבינלאומית של מגדלים גבוהים. בעת בנייתו היה המגדל הגבוה בעולם, ובשנת 2012 היה הרביעי בגובהו בעולם. הוא היה גם המבנה הראשון שעמד חופשי בגובה 500 מטרים. נבנה לציון יום השנה ה-50 למהפכת אוקטובר, והוא קרוי על שם הנפה של מוסקבה שבה הוא נמצא.

בניית המגדל החלה בשנת 1963 והסתיימה ב-1967. כדי לבנותו נעשה שימוש נרחב בבטון דרוך כדי להקים מבנה פשוט ויציב. במשך 42 שנה היה המבנה הגבוה ביותר באירופה, והגבוה ביותר ברוסיה כולה. בשנת 1994 הוצע להגדיל את גובהו ל-561 מטרים על ידי הוספת אנטנה, אך הדבר לא יצא אל הפועל בשל היעדר מימון.

## ראו גם
*מרכז הטלוויזיה אוסטנקינו
*מסעדת "הרקיע השביעי"

## קישורים חיצוניים

* 

* נתונים על מגדל אוסטנקינו באתר Structurae
* מגדל אוסטנקינו באתר Skyscraperpage

קטגוריה:מוסקבה: מבנים
אוסטנקינו
אוסטנקינו
אוסטנקינו, מגדל
קטגוריה:מוסקבה: אטרקציות תיירותיות
אברהם גינדי

ממוזער|בניין שהוקם על ידי אברהם גינדי בראשון לציון
**אברהם גינְדי** (1942 – 5 ביוני 1986) היה קבלן בניין ויזם בנייה ישראלי. החברה שהקים, חברת **אברהם גינדי בע"מ**, הייתה מחברות הבנייה הגדולות שפעלו בישראל.

## ביוגרפיה
גינדי נולד ב-1942 במשפחה בת שישה ילדים בראשון לציון. להוריו הייתה חנות מכולת. למד בתלמוד תורה, בבית הספר סיני בעיר, ובבית הספר התיכון למסחר פיטמן בתל אביב. בצה"ל שירת כמש"ק חינוך וכמדריך ידיעת הארץ.

גינדי פעל תחילה כמתווך נדל"ן, וב-1973 הקים חברת בנייה, שאליה הצטרפו בהמשך אחיו משה ויגאל.
חברת אברהם גינדי בע"מ הייתה מחברות הבנייה הגדולות שפעלו בישראל, וניירות הערך שלה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב
בתחילת שנות ה-80 פרשו משה ויגאל מהשותפות עם אברהם, והקימו חברה משלהם.

באמצע שנות ה-80 הסתבכו עסקיו של אברהם גינדי, וב-1 בדצמבר 1985 הוא נעצר בחשד להונאה במכירת קרקעות בשומרון. המניות של חברת אברהם גינדי בע"מ איבדו כ-80% מערכן במהלך שנת 1985. השופט יעקב מלץ הורה על מעצר עד תום ההליכים כדי למנוע המלטות לחוץ לארץ, אך בפברואר 1986 הוא שוחרר בהוראת השופט מנחם אלון שקבע שמעצרו עד תום ההליכים הוא ענישה בטרם משפט.
הסתבכות זו הובילה לשני ניסיונות התאבדות של גינדי שבהם ניצל, אך בניסיון השלישי הוא התאבד בהצתה עצמית בדירת הגג שלו בראשון לציון ב-5 ביוני 1986 ובעקבות מותו החברה פורקה. נטמן בבית העלמין הישן בעירו.

עיריית ראשון לציון בה התגורר גינדי הקימה גן משחקים על שמו לזכרו.

## משפחתו
אברהם גינדי היה נשוי עד מותו לרינה פרנקו, ונולדו להם שני בנים ושתי בנות.

שני בניו של גינדי הם בעליה של חברת בנייה, חן ואיתי גינדי בע"מ.

## קישורים חיצוניים
* אברהם גינדי באתר אלבום המשפחות – עדת ראשון-לציון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:קבלני בניין ישראלים
קטגוריה:יזמי נדל"ן ישראלים
קטגוריה:מתווכי נדל"ן ישראלים
אברהם
קטגוריה:בוגרי בית ספר סיני (ראשון לציון)
קטגוריה:מתאבדים ישראלים
קטגוריה:אישים שהציתו עצמם למוות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות גני אסתר בראשון לציון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
נמל התעופה הבין-לאומי של פלרמו

**נמל התעופה הבינלאומי פלרמו-פונטה רייסי** (באיטלקית: **Aeroporto di Palermo-Punta Raisi**) הקרוי באופן רשמי **נמל התעופה פלרמו-פלקונה ובורסילנו** (**Aeroporto di Palermo-Falcone e Borsellino**) הוא נמל תעופה אזרחי הנמצא ליד העיירה פונטה רייסי, 35 ק"מ צפונית-מערבית לפלרמו, שבסיציליה. זהו נמל התעופה השני בגודלו בסיציליה אחרי נמל התעופה קטאניה-פונטנרוסה. בשנת 2011 עברו בו כ־5 מיליון אנשים.

השם "לקונה ובורסילנו" ניתן לנמל לזכרם של ג'ובאני פלקונה ופאולו בורסלינו, שני שופטים איטלקים שנלחמו במאפיה האיטלקית, ונרצחו בשנת 1992, דבר שהמחיש את כוחה של המאפיה באזור ואת תעוזתה.

חברות תעופה איטלקיות שנמל התעופה הזה משרת:
* אליטליה
* מיסטרל אייר
* נאוס

הנמל מחובר לפלרמו באמצעות כביש מהיר, מסילת רכבת ורכבת תחתית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

פלרמו
קטגוריה:פלרמו
קטגוריה:אירופה: שדות תעופה על שם אישים
Abacab

**Abacab** הוא האלבום האחד עשר של להקת ג'נסיס, אשר יצא לאור בספטמבר 1981. זהו האלבום השני של הלהקה שהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי למשך 27 שבועות. האלבום מזכיר את סגנונו של האלבום הקודם, Duke, פופ-רוק עם רוק מתקדם. האלבום כולל את הלהיטים כמו: Abacab, Man in the Corner, No Reply At All ו-Keep it Dark. עטיפת האלבום עוצבה על ידי ביל סמית' שיעצב גם את עטיפת אלבום האולפן הבא של הלהקה. האלבום זכה להצלחה גדולה, וצבר איתו קהל מעריצים חדש, אך "הבריח" את המעריצים של התקופה ה"פרוגרסיבית" של הלהקה.

## רשימת רצועות

## המשתתפים באלבום
* פיל קולינס - שירה, תופים, כלי הקשה
* טוני באנקס - קלידים
* מייקל ראת'רפורד - גיטרה בס, גיטרה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי ג'נסיס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומי חברת כריזמה רקורדס
Duke

**Duke** הוא האלבום העשירי של להקת ג'נסיס. האלבום יצא לאור במרץ 1980. זהו האלבום הראשון של הלהקה שהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי. בבילבורד שבארצות הברית, נבחר האלבום במקום ה-11. באלבום זה, ניכר צליל "מסחרי" יותר מאלבומיה הקודמים של הלהקה שתנטוש את זרם הפרוגרסיב שאפיין אותה בתחילת דרכה. צליל זה יישמע גם באלבומיה הבאים של הלהקה. בעבודה על האלבום טוני באנקס ומייק ראת'רפורד הוציאו את שני אלבומי הסולו הראשונים שלהם. פיל קולינס היה אז במשבר בכך שהיחסים בינו לבין אשתו הראשונה במשבר, הוא ניסה להציל את נישואיו. רוב השירים נכתבו על ידי השלישייה זהו גם האלבום הראשון שבו חברי הלהקה החלו לכתוב ולהלחין שירים לבדם. האלבום כלל את הסינגל Turn It On Again אשר נחשב כיום לאחד משיריה הטובים ביותר של הלהקה. עטיפת האלבום בסגנון הפופ ארט, עוצבה על ידי ביל סמית' שיעצב גם את עטיפת האלבום הבא של הלהקה.

## רשימת השירים
# Behind the Lines - 5:31
# Duchess - 6:26
# Guide Vocal - 1:35
# Man of Our Times - 5:34
# Misunderstanding - 3:13
# Heathaze - 5:00
# Turn It On Again - 3:50
# Alone Tonight - 3:56
# Cul-de-sac - 5:05
# Please Don't Ask - 4:01
# Duke's Travels - 8:40
# Duke's End - 2:08

## סינגלים
### Duchess

Duchess הוא חלק מהאלבום הנקרא "סוויטה סודית" בכך שהשירים מחוברים לשני בהם: Behind the Lines, Guide Vocal, Turn It on Again, Duke's Travel ו-Duke's End, השיר מספר את עלייתה ונפילתה של דיווה מהתחלת הקריירה שלה, להצלחתה, ולירידתה בדעת הקהל. זהו השיר הראשון שבו ג'נסיס השתמשו במכונת תופים.

הוידאו קליפ של השיר מראה את פיל קולינס, טוני בנקס ומייק ראת'רפורד מנגנים במקומות שונים בתיאטרון הקהילתי של ליברפול, וצופים בדוכסית המבצעת את השירים שלה, כשקולינס מהנהן בראשו בהסכמה. מכונת התופים שבה השתמשו בשיר (Roland CR-78) מוצגת בתחילת הווידאו.

### Turn It On Again

Turn It On Again הוא סינגל נוסף מהאלבום. הגיע למקום ה-8 במצעד הסינגלים הבריטי.

המילים נכתבו על ידי בסיסט וגיטריסט הלהקה מייק ראת'רפורד. המילים עוסקות באדם אשר לא עושה כלום מלבד לצפות בטלוויזיה. הצפייה בטלוויזיה הופכת אותו לאובססיבי, עד שהוא משוכנע כי האנשים שהוא רואה בטלוויזיה הם החברים שלו.

השיר מתאפיין גם במבנה אופייני מורכב קצבי למוזיקת פופ, עם חלקי בתים ופזמון ומשקלים א-סימטריים, 6/4 עד 7/4 (13/4), ואילו חלקי הפתיחה וגשר הם ב4/4 ו 5/4 (9/4).

"Turn It On Again" הפך לאחד מהשירים האהובים ביותר בהופעות של הלהקה. כתוצאה מכך, אלבום האוסף של הלהקה מ-1999 Turn It On Again: The Hits קרוי על שם השיר. גם פרויקט האיחוד של הלהקה Turn It On Again; The Tour, קרוי על שם השיר. השיר עצמו נכלל בסיבוב ההופעות של 2007, אך שינה את מקצבו בשל העמקת קולו של פיל קולינס במשך השנים.

"Turn It On Again" הפך למוזיקת הרקע לפרסומת של ג'נרל מוטורס. השיר גם הפך לחלק מן המשחק של Grand Theft Auto: Vice City Stories בסדרת המשחקים Grand Theft Auto. להקת דרים ת'יאטר ביצעה את השיר כחלק מן המחרוזת הגדולה (Big Medley) באלבומם A Change of Seasons.

## המשתתפים באלבום
* פיל קולינס - שירה, תופים, כלי הקשה
* טוני באנקס - קלידים, שירה
* מייקל ראת'רפורד - גיטרה בס, גיטרה חשמלית (6 ו-12 מיתרים), דוושות בס, שירה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי ג'נסיס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומי חברת כריזמה רקורדס
Genesis (אלבום)

**Genesis** הוא האלבום השנים עשר של להקת ג'נסיס. האלבום יצא לאור באוקטובר 1983. עטיפת האלבום עוצבה על ידי ביל סמית' שעיצב את העטיפה לאלבום הקודם, Abacab. האלבום הופק על ידי הלהקה ויוג' פדגהאם שהפיק ללהקות וזמרים כגון: הפוליס, אלטון ג'ון, ELP, יס ועוד. האלבום כולל את הלהיט Mama שמדבר על אובססיה לפרוצה. באלבום יש גם את הלהיטים That's All, Illegal Alien ועוד. כל שירי האלבום נכתבו על ידי כל חברי הלהקה. תקליט הויניל באלבום, מורכב משני סגנונות. הצד הראשון בעל 4 שירים השלישי והרביעי הם בעצם שיר אחד. צד זה מכליל שירי רוק מתקדם אשר כל שיר נע בין אורך 4 דקות עד ל-11 דקות. הצד השני, כולל 5 שירי פופ ממוסחרים כאשר כל אורך שיר נע בין 3 דקות עד ל-5 דקות.

## רשימת השירים
# Mama - 6:46
# That's All - 4:22
# Home by the Sea - 4:46
# Second Home by the Sea - 6:22
# Illegal Alien - 5:12
# Taking It All Too Hard - 3:54
# Just a Job to Do - 4:44
# Silver Rainbow - 4:27
# It's Gonna Get Better - 5:00

## המשתתפים באלבום
* פיל קולינס - שירה, תופים, כלי הקשה
* טוני בנקס - קלידים, קולות
* מייקל ראת'רפורד - גיטרה בס, גיטרה, קולות

## טריוויה
*לפני שהאלבום יצא לאור, לכמה מהשירים היו שמות אחרים. זוהי רשימת שמות של חלק מהשירים שרצו לתת את השמות האלו בסוגריים את השם של השיר איך שהוא יצא:
*George and Marthia (That’s All)
*Heavy Simons (Second Home By The Sea)
*MTB (Illegal Alien)
*MJ (Just A Job To Do)
*Adam (Silver Rainbow)

## קישורים חיצוניים

* 
* 	

קטגוריה:אלבומי ג'נסיס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומי חברת כריזמה רקורדס
Invisible Touch

**Invisible Touch** הוא האלבום השלושה עשר של להקת ג'נסיס. האלבום יצא לאור ביוני 1986. האלבום הופק על ידי הלהקה ויוג' פדגהאם שהפיק גם את האלבום הקודם של הלהקה. האלבום כולל את הלהיט Invisible Touch שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים בארצות הברית. האלבום כלל גם את הלהיטים Tonight, Tonight, Tonight, Land of Confusion ועוד. Land of Confusion נחשב לאחד הטובים של הלהקה ועטיפת הסינגל, היא בעצם פרודיה לעטיפת האלבום השני של הביטלס, With the Beatles אך בסינגל מראים בובות בדמות חברי הלהקה. גם בקליפ כולל את דמויות הבובות של חברי הלהקה, וכן של מפורסמים כגון: מיק ג'אגר, פול מקרטני, רינגו סטאר ועוד. האלבום גם כולל את הסוויטה המתקדמת Domino אשר נמשכת 10 דקות. עטיפת האלבום עוצבה על ידי חברת Assorted Images. עד היום, האלבום נחשב למצליח ביותר של הלהקה מבחינה מסחרית. האלבום הצליח עד כדי כך שצבר קהל מעריצים צעיר וכך החלה עלייה בפופולריות הלהקה. אך מצד שני, מעריצי התקופה "המתקדמת" של ג'נסיס התאכזבו מן האלבום ואמרו שג'נסיס כבר לא הלהקה אשר הכירו ואהבו.

## רשימת השירים
# Invisible Touch - 3:29
# Tonight, Tonight, Tonight - 8:53
# Land of Confusion - 4:45
# In Too Deep - 5:02
# Anything She Does - 4:09
# Domino - 10:44
# Throwing It All Away - 3:51
# The Brazilian - 4:50

## המשתתפים באלבום
* פיל קולינס - שירה, תופים, כלי הקשה אלקטרונים
* טוני באנקס - קלידים
* מייקל ראת'רפורד - גיטרה בס, גיטרה, דוושות בס, מוג טאורוס, קולות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי ג'נסיס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומי חברת וירג'ין רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת כריזמה רקורדס
We Can't Dance

**We Can't Dance** הוא האלבום הארבעה עשר של להקת ג'נסיס, אשר יצא לאור בנובמבר 1991. זהו האלבום האחרון שבו השתתף הזמר/מתופף, פיל קולינס. האלבום יצא לאור כאלבום עם דיסק אחד על CD וקלטות וכאלבום כפול על תקליט ויניל. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי במשך 61 שבועות. האלבום כולל בין היתר את הלהיטים No Son of Mine ו-I Can't Dance. השיר Since I Lost You נכתב לזכרו של קונור, בנו של אריק קלפטון, אשר נהרג כתוצאה מנפילה מחלון דירתו. עטיפת האלבום צוירה על ידי חברת Felicity Roma Bowers אשר ציירה את עטיפת האלבום השמיני של הלהקה, Wind & Wuthering.

הריקוד המופיע בקליפ השיר I Can't Dance ובהופעות החיות של הלהקה מתקשר אל בית הספר למשחק ואומניות שסולן הלהקה פיל קולינס למד בו, כאשר בשיעורי הריקוד מספר נערים חסרי אקורדינציה אשר ניסו לרקוד לא יכלו להזיז את רגלם מבלי להזיז את זרועותיהם באותו הזמן לאותו הכיוון.

## ביצוע
*פיל קולינס - שירה, תופים
*טוני בנקס - קלידים, שירה
*מייק ראת'רפורד - גיטרת בס, גיטרה, שירה

## רשימת השירים
# No Son of Mine - 6:39
# Jesus He Knows Me - 4:16
# Driving the Last Spike - 10:08
# I Can't Dance - 4:01
# Never a Time - 3:50
# Dreaming While You Sleep - 7:16
# Tell Me Why - 4:58
# Living Forever - 5:41
# Hold On My Heart - 4:37
# Way of the World - 5:38
# Since I Lost You - 4:09
# Fading Lights - 10:16

### Since I Lost You
השיר ה-11 באלבום, Since I Lost You (מאז שאיבדתי אותך), הוא השיר הקצר השני באלבום. הראשון הוא I Can't Dance אשר אורכו הוא 8 שניות פחות.

"Since I Lost You" הוא לא שיר על חברות שנגמרה. השיר נכתב לחברו של המתופף פיל קולינס, הזמר אריק קלפטון.

ב-20 במרץ 1991 קונור, בנו בן הארבע של קלפטון, נפל אל מותו מחלון קומה 53, בבניין רב קומות בעיר ניו יורק, מתוך דירתה של חברה של אמו. קלפטון, שהגיע לדירה זמן קצר לאחר התאונה, היה הרוס ושבור בעקבות האירוע.

קולינס ניגן לקלפטון את השיר לפני שהשיר נכנס לאלבום. באותו הזמן, קלפטון ניגן לקולינס את שירו המפורסם שנכתב לבנו, Tears in Heaven.

## המשתתפים באלבום
* פיל קולינס - שירה, תופים, כלי הקשה
* טוני באנקס - קלידים, שירה
* מייקל ראת'רפורד - גיטרה בס, גיטרה, שירה
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי ג'נסיס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומי חברת אטלנטיק רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת וירג'ין רקורדס
אני חולם על נעמי

250px|שמאל|ממוזער|עטיפת האלבום "אני חולם על נעמי", כללה מבחר משירי "חדוה ודוד" ובהם השיר
"**אני חולם על נעמי**" הוא שיר של הצמד "חדוה ודוד" (חדוה עמרני ודוד טל). השיר זכה בפסטיבל הזמר הבינלאומי של ימאהה בטוקיו בשנת 1970 וכך התפרסם בישראל וביפן.

## יצירת השיר

בשנת 1970
פנה הצמד חדוה ודוד אל המלחין והמעבד הישראלי דוד קריבושי, שבאותם הימים כתב לחן שמצא חן בעיניהם לפרסומת "קפה עלית". הוא הסכים וחיבר המשך ללחן.

הצמד חדוה ודוד פנו אל הפזמונאית והמשוררת הישראלית תרצה אתר כדי שזו תכתוב מילים למנגינה. אתר כתבה את השיר והוא הוקלט.

דוד קריבושי נסע עם סליל ההקלטה בווספה שלו לתחנת רדיו. ברמזור אדום פגש אותו האמרגן דני בן אב וביקש ממנו שיר, שלא הושמע עדיין, לפסטיבל שירים בינלאומי חדש של חברת ימאהה בטוקיו. דוד בהחלטה של רגע נתן לו את הסליל. הצמד הופיע עמו בפסטיבל טוקיו וזכה להצלחה מסחררת ביפן. את מילות השיר כתבה אתר על נעמי (לימים וילן), בת זוגו דאז של בנה החורג איל, אותה אהבה מאוד.
השיר זכה במקום ראשון באותו פסטיבל.

לאחר הניצחון תורגם השיר ליפנית (ביפנית: ナオミの夢, naomi no yume) ונחל הצלחה רבה. אומדן המכירות של השיר ביפנית עמד בין מיליון עותקים ל-3 מיליון, היקף מכירות שנחשב גדול עבור זמרים לא-יפנים. אז הגיעה ההצלחה גם לישראל, ובמצעד הפזמונים ה'תשל"א (1971) של קול ישראל זכה השיר במקום השני.

בשנת 2011 התמודד השיר בתחרות שירי שבת עברית ברדיו 103FM בתור אחד מ-100 השירים העבריים האהובים ביותר.

## פרקי השיר ותכניו
השיר המחורז כולל שלושה בתים. כל בית מחולק לשני חלקים, אחרי השניים הראשונים בא פזמון, לאחר הבית השלישי חוזרות השורות האחרונות בחלק הסיום. בבית הראשון מתאר הדובר את מקומה של נעמי, אהובתו, בחלומותיו. הוא מדמה את המחשבות עליה למוזיקה מטפורית המפארת אותה:

בבתים הבאים, דמותה של נעמי חורגת כביכול מעולם המחשבות הפנימי והוא רואה את אהובתו בכל אתר ואתר בין שהוא ממשי או מדומיין, כך למשל בבית השני:

## גרסאות כיסוי
בשנת 1995 יצאה גרסת כיסוי של השיר בביצועה של הזמרת ליאורה, והופיעה באלבומה "עצב ושמחה" שנה לאחר מכן.

ב-13 ביוני 2024 הוציאה הזמרת מור גרסת כיסוי לשיר בשלוש שפות: עברית, אנגלית ויפנית.

## קישורים חיצוניים

* אני חולם על נעמי - השיר, YouTube
* ナオミの夢 - ביצוע השיר ביפנית, YouTube
* 
*  ניר גורלי ואסף רפפורט, אני חולם על נעמי | חדוה ודוד, בפודקאסט "שיר אחד" של כאן 11, 29 בנובמבר 2021

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1970
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי תרצה אתר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דוד קריבושי
קטגוריה:שירים על חלומות
קטגוריה:שירי חדוה עמרני
דוד רודרמן

**דוד ב. רודרמן** (באנגלית: **David B. Ruderman**; נולד ב-1944) הוא היסטוריון ורב רפורמי. פרופסור להיסטוריה, להיסטוריה של המדע ולתולדות עם ישראל, העוסק בעיקר ביחס שבין תורה ומדע בעת החדשה המוקדמת (בעיקר המאה ה-16 עד המאה ה-18 באיטליה ובמרחב ההשפעה האינטלקטואלי שלה בפרט ובאירופה בכלל). הוא מתמקד בעיקר בתהליכי המודרניזציה המוקדמים של היהדות ובמלומדים יהודים שניסו לבצע הרמוניזציה בין עולם המדע והתגליות החדשות לבין עולם האמונה הדתית והקבלה ובהם יוסף שלמה דלמדיגו, דוד ניטו, דוד גנז, טוביה כהן, אברהם בן חנניה יגל ועוד.

## תולדות חייו

רודרמן נולד בעיר ניו יורק. התחנך בסיטי קולג' של ניו יורק (B.A., 1966), בבית המדרש לרבנים באמריקה, באוניברסיטת קולומביה (M.A., 1968) ובהיברו יוניון קולג' בניו יורק (1971). את לימודיו לתואר דוקטור בהיסטוריה יהודית עשה באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים ב-1975.

לאחר תפקידי הוראה ומחקר באוניברסיטת מרילנד (1974–1983) ובאוניברסיטת ייל (1983–1994), התמנה לממונה הקתדרה על שם יוסף מאירהוף להיסטוריה יהודית מודרנית באוניברסיטת פנסילבניה, הוא גם ראש המכון ללימודים מתקדמים במדעי היהדות על שם אלה דריווף (Ella Darivoff Center for Advanced Judaic Studies). הוא מכהן כנשיא האקדמיה האמריקאית למחקר יהדות (American Academy for Jewish Research). הוא מכהן כמנהלו של המרכז למחקרי יהדות מתקדמים בפילדלפיה.

בשנת 1996 הוענק לרודרמן דוקטורט לשם כבוד מהיברו יוניון קולג'. בשנת 2001 זכה בפרס למפעל חיים בהיסטוריה מאת הקרן לתרבות יהודית (Foundation for Jewish Culture).

מלמד גם באוניברסיטה העברית בירושלים.

## לקריאה נוספת
;כתביו

**מאמרים**
* **"איגרת אורחות עולם" ל[[אברהם פריצול]] בהקשר ההיסטורי**, בתוך: הקונגרס העולמי למדעי היהדות 6, ב (תשל"ג) 169-178
* **האם הייתה 'השכלה' באנגליה - עיון מחדש**, בתוך: ציון סב,ב (תשנ"ז) 109-131
* **מגמות ספרותיות ואמנותיות בחיבורו של אברהם בן חנניה יגל "[[ספר גיא חזיון]]"**, בתוך: תרביץ נז,ב (תשמח) 271-279
* **[ביקורת על] [[יוסף קפלן]], "מנצרות ליהדות: חייו ופעלו של האנוס יצחק אורוביו די קאסטרו" (תשמג)**, בתוך: ציון מט,ג (תשמד) 306-313
**עבודות אקדמיות**

* **[[אברהם פריצול]]: חייו והגותו במסגרת החברה היהודית באיטליה בתקופת הרנסאנס**, דיסרטציה, 1974

**ספרים**
* אברהם בן חנניה יגל, **[[ספר גיא חיזיון]]**, מרכז זלמן שזר, 1997 - ההדיר והוסיף מבוא ופירושים

## קישורים חיצוניים

* דף מרצה באתר אוניברסיטת פנסילבניה
* ביוגרפיה קצרה
* Gordon, Bezalel, Ruderman, David B., Encyclopedia Judaica
* קורות חיים
* יעקב דויטש, "הבנת הספרות הרבנית וזהות נוצרית", **[[זמנים (כתב עת)|זמנים]]** 103 - ביקורת על ספרו של רודרמן "Connecting the Covenants: Judaism and the Search for Christian Identity in Eighteenth-Century England"
* 

### כתביו
#### באנגלית
**מאמרים**

 

**ספרים**

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 


#### בעברית
**ספרים**
* **[http://simania.co.il/bookdetails.php?item_id=39791 מחשבה יהודית ותגליות מדעיות בעת החדשה המוקדמת באירופה]**, מרכז זלמן שזר, 1996 (תרגום של Jewish thought and scientific discovery in early modern Europe)

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:היסטוריונים של המדע
קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל
קטגוריה:בוגרי הסיטי קולג' של ניו יורק
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:תורה ומדע
קטגוריה:זוכי פרס קורט לספר היהודי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
פול לוי

**פול פּיֶיר לוי** (בצרפתית: **Paul Pierre Lévy**; 15 בספטמבר 1886 – 15 בדצמבר 1971) היה מתמטיקאי יהודי-צרפתי. נודע בשל תרומותיו לתורת ההסתברות, ובפרט לתאוריה של מרטינגלים.

## קורות חיים
לוי נולד בפריז, למשפחה שכבר כללה מספר מתמטיקאים. אביו לוסיאן לוי, היה בוחן באקול פוליטקניק, בו גם למד לוי, ופרסם בו את פרסומו הראשון בשנת 1905, בגיל 19, כשהוא עדיין איננו מוסמך. מורהו ומדריכו היה ז'אק אדמר. לאחר סיום לימודיו הוא שירת שנה בצבא, ולאחר מכן למד במשך שלש שנים בבית הספר למכרות, שם הוסמך לפרופסור.

במהלך מלחמת העולם הראשונה, לוי ביצע עבודות מתמטיות עבור חיל התותחנים הצרפתי. ב-1920 מונה כפרופסור לאנליזה באקול פוליטקניק. בין תלמידיו שם היו בנואה מנדלברוט וז'ורז' מת'רון. הוא לימד שם עד פרישתו בשנת 1959, למעט הפסקה במהלך מלחמת העולם השנייה, אז ברח עקב יחס ממשלת וישי ליהודים.

לוי תרם תרומות מהותיות רבות לתורת ההסתברות וליצירת התיאוריה של תהליכים סטוכסטיים. הוא הציג את הרעיון של 'התפלגות יציבה', התפלגות השומרת צורתה תחת צירוף ליניארי, והוכיח גרסה כללית של משפט הגבול המרכזי. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הוא ניסח משפט הרציפות של לוי.

לוי קיבל מספר תארים, בין השאר חברות באקדמיה הצרפתית למדעים וחברות כבוד בחברה המתמטית של לונדון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מתמטיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:חוקרי תורת ההסתברות יהודים
קטגוריה:בוגרי אקול פוליטקניק
קטגוריה:סגל אקול פוליטקניק
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מונפרנאס
קטגוריה:ניצולי השואה: צרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1886
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1971
דבר הלמד מסופו

**דבר הלמד מסופו** היא אחת מן י"ג מידות שהתורה נדרשת בהן. משמעות המידה היא, שכאשר התורה איננה מפרשת בדין מסוים את כל פרטיו, יש לנו לדרוש וללמוד מן הדין הסמוך לו על פרטי הדין.

## שם הכלל ותוכנו
למרות שמו של הכלל, אין הכוונה שהדין המלמד צריך להכתב לאחרי הדין הנלמד, אלא אף אם הדבר להפך, שהתורה כתבה בהתחלה את הדין המבואר הרי שאפשר ללמוד ממנו לדין שאיננו מבואר. אך בכל זאת המידה מכונה "דבר הלמד **מסופו**", בגלל שבדרך כלל הסדר הוא שפירוש הדין נכתב רק לאחר שהדין עצמו כבר כתוב ונאמר. טעם אחר לכינוי המידה "דבר הלמד מסופו" הוא, שכאשר הלימוד הוא מדבר הכתוב בתחילת העניין, אין בכך כל-כך חידוש, שהרי זהו מעין הקדמה לדין שכתוב לאחר כך, ולכן מכונה המידה "דבר הלמד מסופו", שאפילו כאשר הלימוד הוא מסוף הנושא והדין, אפשר להסיק ממנו לגבי תחילת הדין.

ישנה מחלוקת אמוראים האם למדים דבר מסופו או מתחילתו. על הפסוק  אומר רבי יוסי, שאלמלא כתבה התורה "לא יאכל" הרי שהיינו למדים ב"דבר הלמד מתחילתו" שהתורה עוסקת בעץ מאכל, שהרי נאמר בתחילת הפסוק "ונטעתם כל עץ מאכל". והסיבה שהתורה כתבה "ונטעתם כל עץ מאכל", שהאיסור חל רק על עץ שניטע על מנת לאכול את פריו. אך רבי יונה סובר, שאם לא היה כתוב "עץ מאכל" הרי היינו למדים מ"דבר הלמד מסופו", שנאמר "ובשנה החמישית תאכלו את פריו".

## דוגמאות לצורת הלימוד
* התורה אומרת , אך התורה איננה מפרטת מהי הערוה אודותה מדבר הפסוק, ובכך אוסרת התורה נישואים אל כל הקרובים. למדים אנו מהמשך הכתובים המונים את הערוות האסורות בביאה, שעליהם מדברת התורה ולא על כל קרבה.

* כתוב , אין הפסוק מפרט באיזה סוג בית חל דין צרעת הבית. ומשמע, שבכל סוגי הבתים - בין העשויים מעפר, אבנים ועץ, או שאינם עשויים אלא מבד וצמר - חל דין הצרעת. אך למדים אנו מסופו, שנאמר , שדווקא כאשר הבית עשוי מאבנים, עצים ועפר אז חלים עליו דיני צרעת הבית, אך אם אינו מורכב מכל השלשה - אין בו דיני צרעת הבית.

## מידה נפרדת או חלק מ[[דבר הלמד מעניינו]]?
בין הראשונים, ישנה מחלוקת אודות מידת דבר הלמד מסופו, האם היא מידה נפרדת או שהיא חלק ממידת דבר הלמד מעניינו. יש הסוברים שהיא מידה נפרדת ממידת דבר הלמד מענינו, ויש שכתבו

בשבע המידות שמנה הלל הזקן שבהם התורה נדרשת, לא נמנית המדה. ייתכן שזהו משום שהלל סובר שהיא בכלל מידת "דבר הלמד מעניינו".

## ראו גם
* דבר הלמד מעניינו

## הערות שוליים

קטגוריה:מידות שהתורה נדרשת בהן
מכל גז

220px|ממוזער|שמאל|צמד מכלי גז
**מכל גז** (קרוי גם **בלון גז**, המונח המקצועי הוא **גליל מיטלטל לגז**) הוא כלי קיבול נייד המשמש לאחסון גז מעל ללחץ האטמוספירי.

## מבנה
מכל גז עשוי מחומר מתכתי, לרוב מסגסוגת אלומיניום או מפלדה. 

גוף המכל צורתו גליל סגור מצדו התחתון. 

לתחתית הגליל מחוברת רגל להעמדה יציבה של המכל.

לחלקו העליון של הגליל מחוברת כתף בצורת חרוט מעוגל, המסתיימת בצוואר צר עם תבריג חיצוני. 

בתוך הצוואר מורכב שסתום המאפשר את הזרמת הגז אל תוך המכל וממנו. 

בנפרד מהמכל קיים מכסה בטיחות (בדרך כלל מחומר פלסטי) המוברג על צוואר המכל בעת שזה לא בשימוש.

לעיתים מוסיפים למכל "כתר" בחלקו העליון על מנת להגן על השסתום מפגיעות פיזיות.

## תקני שימוש
בישראל חייבים מכלי גז לעמוד בתקן ת.י. 712: גלילים מיטלטלים לגזים.

## שימושים
* מכלי גז פחמימני מעובה המשמש למשל לבישול והסקה.
* בשימוש רפואי, עבור חמצן בריכוזים גבוהים ובלחץ רב עבור חולים הסובלים מבעיות נשימה.
* בצלילה משמשים לאחסון אוויר או תערובות אוויר (כגון נייטרוקס).
* גזים לשימוש תעשייתי כגון למבערים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

גז
קטגוריה:גזים
Calling All Stations

**Calling All Stations** הוא האלבום החמישה עשר של להקת ג'נסיס האלבום יצא לאור בספטמבר 1997. זהו אלבום האולפן האחרון של ג'נסיס.
## הפקה
Calling All Stations היה האלבום הראשון לאחר עזיבתו של הזמר/מתופף, פיל קולינס. את קולינס, החליף המוזיקאי הסקוטי, ריי וילסון מלהקת הגראנג', סטילסקין הוא הביא לכמה שירים חבר להקה אחד. המתופף הישראלי ניר צידקיהו, והמתופף ניק דבירגילו מ-Spock's Bread. עזיבתו של קולינס סימנה את סוף התקופה ה"פופית" של הלהקה. אך ניתן לשמוע באלבום שניסתה הלהקה לחזור לסגנון הרוק המתקדם שאפיין אותה בעבר, אך הפעם במתכונת "פופית" ומסחרית יותר. הניסיון לשלב את שני הסגנונות נכשל והאלבום לא נמכר היטב וקיבל ביקורות שליליות. אך האלבום כלל שלושה להיטים Shipwrecked, Not About Us ו-Congo שהיה השיר שגרם לאלבום הזה לזכות בפופולריות. עטיפת האלבום עוצבה על ידי חברת Wherefore Art? אשר גם יעצבו את עטיפת אלבום האוסף של הלהקה, Turn It On Again: The Hits.

## רשימת השירים
# Calling All Staitions - 5:43
# Congo - 4:51
# Shipwrecked - 4:23
# Alien Afternoon - 7:51
# Not About Us - 4:38
# If That's What You Need - 5:12
# The Dividing Line - 7:45
# Uncertain Weather - 5:29
# Small Talk - 5:02
# There Must Be Some Other Way - 7:54
# No Man's Fool - 8:46

## המשתתפים באלבום
* ריי וילסון - שירה
* טוני באנקס - קלידים
* מייקל ראת'רפורד - גיטרה בס, גיטרה
## עם
* ניר צידקיהו - תופים
* ניק דבירגילו - תופים
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי ג'נסיס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת וירג'ין רקורדס
רונלד הארווד

**רונלד הארווד** CBE (באנגלית: **Ronald Harwood**; 9 בנובמבר 1934 – 8 בספטמבר 2020) היה מחזאי, שחקן, תסריטאי ומפיק יהודי-בריטי.

## ביוגרפיה
הארווד נולד בקייפטאון שבדרום אפריקה כבן למהגרים היהודים יצחק הורביץ ואיזובל פפר ובגיל 17 היגר ללונדון כדי להיות שחקן. אחרי שלמד ב-RADA הוא התקבל על בסיס המלצתו של סיר דונלד וולפיט ללהקה השייקספירית המלכותית. בשנים 1953–1958 היה עוזרו האישי של וולפיט, ואת חוויותיו איתו עיבד במחזה "המלביש".

הארווד הרבה לעסוק בנושאים הקשורים למלחמת העולם השנייה. בשנת 2001 הוא כתב את "מחיר הניצחון" על וילהלם פורטוונגלר, ובשנת 2002 כתב את הסרט המפורסם ביותר שלו "הפסנתרן" בו זכה בפרס האוסקר בקטגוריית "התסריט המעובד הטוב ביותר".

בן-דודו הוא השחקן אנטוני שר גם הוא הגיע מדרום-אפריקה ללונדון.

הארווד נפטר ב-8 בספטמבר 2020.

## מחזות מתורגמים לעברית
* המלביש
* המנצח
* בושת המשפחה
הארווד כתב עוד כעשרים מחזות שלא תורגמו לעברית.

## תסריטים

* Private Potter (1962)
* A High Wind in Jamaica (1965)
* Diamonds for Breakfast (1968)
* Eyewitness (1970)
* One Day in the Life of Ivan Denisovich (1971)
* Operation Daybreak (1975)
* The Dresser (1983) (also producer) המלביש
* מנדלה (1987) - סרט טלוויזיה של HBO
* The Doctor and the Devils (1985) (from a script by Dylan Thomas)
* מגע של ניאוף (1991)
* The Browning Version (1994) גרסת בראונינג
* Cry, the Beloved Country (1995)
* Taking Sides (2001)
* The Pianist (2002) הפסנתרן
* The Statement (2003)
* Being Julia (2004) להיות ג'וליה
* Oliver Twist (2005) אוליבר טוויסט
* Love in the Time of Cholera (2007)
* The Diving Bell and the Butterfly (2007)
* Australia (2008)

כמו כן כתב רומנים, נובלות וסיפורים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:במאי קולנוע יהודים בריטים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים בריטים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים בריטים
קטגוריה:יהודים דרום אפריקאים
קטגוריה:חברי האגודה המלכותית לספרות
קטגוריה:בוגרי האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-ליטאי
קטגוריה:מהגרים מדרום אפריקה
קטגוריה:מהגרים לממלכה המאוחדת
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1934
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2020
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המעובד הטוב
איוואן קלאייב

250px|ממוזער|שמאל|איוואן קלאייב בגיל 18
**איוואן קלאייב** (ברוסית: **Иван Платонович Каляев**; 24 ביוני 1877 - 10 במאי 1905) היה משורר רוסי, מהפכן וחבר במפלגה הסוציאל-רבולוציונרית. קלאייב התנקש בחייו של סרגיי אלכסנדרוביץ' רומנוב והוצא להורג על כך.

## ביוגרפיה
קלאייב נולד כבן לקצין משטרה בוורשה. החל משנת 1897 הוא למד באוניברסיטת סנקט פטרבורג והשתתף במחאות הסטודנטים. הוא נכלא, גורש מהאוניברסיטה וגורש ליקטרינוסלב. עם חזרתו הצטרף למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית, שאז עוד לא היו מחולקים לבולשביקים ומנשביקים, אבל עזב את המפלגה, כי לא הייתה מהפכנית מספיק לטעמו. הוא עבר ללבוב ולמד באוניברסיטה שם. הוא חיפש קשר עם מהפכנים שהגיעו מרוסיה. זמן קצר לאחר מכן הוא נעצר בברלין בגלל אחזקת ספרות מהפכנית שהייתה מיועדת לרוסיה. ממשלת גרמניה הסגירה אותו לרוסיה, שם ישב שוב בכלא וגורש לירוסלבל. שם הוא הכיר את הסוציאל-רבולוציוניים והשתכנע שמעשי טרור יקדמו את מטרתו. הוא פגש את יונה אזף ושכנע אותו, שהוא מוכן לפעולה. 

קלאייב השתתף בהתנקשות בשר הפנים ויאצ'סלב פלבה, והקורבן הבא תוכנן להיות סרגיי אלכסנדרוביץ' רומנוב. ההתנקשות תוכננה ל-15 בפברואר 1905. רומנוב נסע להופעה בתיאטרון בולשוי, ועל קלאייב הוטל להשליך פצצה לכרכרה כשרומנוב יתקרב לתיאטרון. שניות ספורות לפני הטלת הפצצה הוא הבחין באשתו אליזבת, נסיכת הסה ובילדים בכרכרה וביטל את תוכניתו. יומיים לאחר מכן הוא הרג אותו ואת הרכב קרוב לקרמלין. הוא נעצר מיד, כי לא התכוון להינצל. כמה ימים לאחר מכן ביקרה אותו אלמנתו של רומנוב. היא ניסתה לשכנע אותו להתחרט על מעשיו, אך הוא סירב. בבית המשפט הוא אמר:

"איני מואשם, אני שבוי. אנחנו במלחמה. אתם נציגי ההון והכוח, אני נוקם העם, סוציאליסט ומהפכן."

קלאייב הוצא להורג במבצר שליסלבורג ב-23 במאי. 
ההתנקשות ובעיקר ההיסוס בניסיון הראשון היוו השראה עבור אלבר קאמי ברומן "הצודקים" (1949).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים רוסים
קטגוריה:מהפכנים רוסים
קטגוריה:מתנקשים פוליטיים רוסים
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג ברוסיה וברית המועצות
קטגוריה:מורשעים ברצח
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1877
קטגוריה:נפטרים ב-1905
איזאק דויטשר

**איזאק דויטשר** (**Isaac Deutscher**, 3 באפריל 1907, כשאנוב, גליציה – 19 באוגוסט 1967, רומא) היה סופר יהודי מרקסיסטי והיסטוריון של הקומוניזם.

## ביוגרפיה
איזאק דויטשר גדל בבית יהודי שומר מצוות. הוא למד בחדר ואף התעניין בציונות. בערך בגיל בר-המצווה הוא איבד את האמונה באלוהים, כשהוא אכל מזון לא-כשר ביום כיפור על קבר צדיקים, כדי "לבדוק את אלוהים", ולא קרה שום דבר. אז הפך להיות אתאיסט. בגיל 16 הוא התחיל לפרסם שירים ביידיש ובפולנית ותרגם מעברית, מלטינית, מגרמנית ומיידיש לפולנית. בשנת 1926 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של פולין, שבזמן שלטונו של יוזף פילסודסקי הייתה מחוץ לחוק. בשנת 1932 הוא גורש משורות המפלגה, כי הוא "הגזים בסכנת הנאצים" ו"הפיץ פאניקה בקרב הקומוניסטים".

בשנת 1936 הוא הפיץ חוברת על משפטי מוסקבה וחשף את השיטה מאחורי המשפט. הוא הצליח לעזוב את פולין באפריל 1939 בתור כתב של עיתון פולני ללונדון. הוריו ושני אחים נרצחו על ידי הנאצים.
בשנת 1947 הוא התחתן עם העיתונאית תמרה פרימר והחל לכתוב מחקרים היסטוריים רחבים. הביוגרפיה שלו על סטלין תורגמה ל-12 שפות.

## תורתו

## יחסו ליהדות ולציונות
דויטשר בתחילה התנגד לציונות כמו גם ליידישיזם, מתוך גישתו המרקסיסטית השוללת את הלאומנות. הוא הגדיר את עצמו כהומניסט יהודי כאתאיסט וכאזרח העולם, ותבע את המונח "non-Jewish Jew" (תרגום חופשי: יהודי שאינו שותף ליהדות) עבור אנשים מסוגו. הוא החשיב את אלישע בן אבויה כמודל לחיקוי.

אחרי השואה הוא שינה את דעתו וקבע שהקמת מדינה יהודית היא חובה היסטורית. אבל ברבות השנים הוא נהיה למבקר של המדינה שקמה ושל יחסה לפלסטינים וחשב שהניצחון ב-1967 יביא אסון לישראל.

דויטשר סיכם את הסכסוך בין ישראל לפלסטינים כך:

## ספרו בעברית
***סטאלין ביוגרפיה פוליטית**. הוצאת כתובים, 1951.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סופרים יהודים פולנים
קטגוריה:מרקסיסטים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-פולני
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1907
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1907
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1967
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1967
סכין יפנית

ממוזער|שמאל|סכין יפנית לצד להבי החילוף
ממוזער|שמאל|סכין יפנית לצד להב החילוף
**הסכין היפנית** הוצגה לראשונה בשנת 1956 על ידי חברת "אולפה" היפנית, ומכאן גם מקור הכינוי בישראל (באנגלית המותג קרוי Olfa cutter), כאשר השם הכללי לסכין הוא **Utility Knives**. הרעיון לסכין נולד אצל שני אחים יפנים שעבדו בתעשיית הדפוס ונזקקו לסכין לחיתוך נייר. הם נזכרו בסיפורים אודות שימוש שנעשה בעבר ביפן בשבר זכוכית לחיתוך נייר, תוך כדי שבירתו מחדש בעת שקהה ובשבירת טבלאות השוקולד שהגישו להם חיילי צבא ארצות הברית לאחר כיבוש יפן במלחמת העולם השנייה, ושילבו את שני הרעיונות לכדי סכין חיתוך חדש
.

הסכינים והלהבים מיוצרים כיום על ידי יצרנים רבים בעולם, בדרך כלל בשני גדלים סטנדרטיים: 9 ו-18 מילימטר, אולם ישנם גם דגמים נוספים.

## קישורים חיצוניים

יפן
קטגוריה:יפן: המצאות
זולא

**זוֹלָא** וכן **זוֹלָה** הם תעתיקים עבריים לשם הלועזי **Zola**.

קטגוריה:שמות משפחה צרפתיים
סן מרינו במשחקים הפאראלימפיים

**[[סן מרינו]]** השתתפה לראשונה ב בלונדון (2012), כששלחה למשחקים ספורטאי יחיד. במשחקי החורף לא נטלה סן מרינו חלק מעולם.

המתחרה אותו שלחה סן מרינו לתחרויות 2012, כריסטיאן ברנארדי, התחרה בתחרות הדיפת כדור ברזל אך לא הצליח להגיע להישגים ספורטיביים משמעותיים, וסיים אחרון במקצה שלו עם תוצאה של 4.54 מטרים בלבד.

## ראו גם
* סן מרינו במשחקים האולימפיים

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:סן מרינו: ספורט
דן נגד העולם

**דן נגד העולם** (באנגלית: **.Dan vs**) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה בערוץ Hub Network בארצות הברית ובערוץ הילדים בישראל. הסדרה שודרה לראשונה ב-1 בינואר 2011.

## סיפור רקע
הסדרה מתמקדת באדם בשם דן שבטוח שכל העולם נגדו. בכל פרק נגרם לו עוול כלשהו והוא מחליט להתנקם במשהו או במישהו שכביכול גרם לזה, כמו: איש זאב, ניו מקסיקו ודברים רבים אחרים, ביחד עם חברו כריס.  ברוב הפרקים מתברר בסוף כי דן צדק.

## דמויות
***דן** (קורטיס ארמסטרונג) - הדמות הראשית בסדרה, הוא בדרך כלל עצבני וחסר סבלנות. הוא נוהג לרשום ביומן את הדברים שמרגיזים אותו ואת תוכניותיו הזדוניות. אלרגי ללקטוז
***כריס** (דייב פולי) - החבר הטוב ביותר של דן, נשוי לאליס ובעל תאווה לג'אנק פוד. בכל פרק הוא מתייחב לפעול על פי מטרותיו הנקמניות של דן.
***אליס **(פאג'ט ברוסטר) - אשתו של כריס והדמות השפויה היחידה בסדרה. דן שונא אותה. היא עובדת בתור סוכנת חשאית בארגון ממשלתי סודי.
***מר מאמבלס **(פאג'ט ברוסטר) - חתול המחמד של דן  שחילץ ממקלט חיות. אך **מאמבלס** התגלה כחתולה. דן לא ידע זאת הרבה זמן, אך בכל זאת ממשיך לכנות אותה ממין זכר.
* **דן (המתחזה) **(ג'ון מקגינלי) - גבר שטען שהוא דן האמיתי. ניסה לגנוב את זהותו ולהתחזות אליו, רק בתור אדם נחמד יותר. נשלח לכלא בעקבות תרגיל של דן עצמו. חזר בהמשך הסדרה בתור איש מכירות שנדנד ל**דן**.
* **קראנצ'י** (טום קני) - היפי. אחת מדמויות הרקע הבולטות בסדרה. עובד במקומות שדן נוקם בהם.
* **דון **(מייקל גרוס) - אבא של אליס. שונא את כריס.
* **אליס סר.** (מרדית' בקסטר) - אמא של אליס. חברה במאפיה כלשהי.
* **דייב הנינג'ה (**אריק באוזה) - הנינג'ה האחרון מקבוצת קושוג'י. נשבע לא להכין עוגיות לעולם וגנב עוגיות מדן, דבר שגרם לו לרצות להתנקם בו. אחרי דו-קרב עם אליס הוא פתח חנות עוגיות שמופיעה הרבה בהמשך הסדרה.
* **בן **(אריק באוזה) - אחיה של אליס. אלרגי לחתולים.

## פרקים

*הערה: הטבלה היא על פי תאריכי שידורי העונות (לא כולל שידורים חוזרים) בארצות הברית בלבד.

## קישורים חיצוניים

* הוויקי של הסדרה 
* דף הסדרה באתר של הערוץ The Hub 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2011
אפריל פירסון

**אפריל ג'נט פירסון** (באנגלית: **April Pearson**; נולדה ב-23 בינואר 1989) היא שחקנית אנגלייה, ידועה מהופעתה כמישל ריצ'רדסון בדרמת הנעורים של רשת E4 "סקינס".

## ביוגרפיה
בגיל שלוש בלבד, הייתה פירסון חלק מקבוצת תיאטרון שפעלה בבריסטול. במהלך ילדותה כיכבה בכמה הצגות, במסגרת קבוצת הדרמה שהייתה בה, וכן במסגרת בית הספר.

בשנת 1998 היא הופיעה לראשונה בטלוויזיה, בסדרה "Casualty". את פריצתה הגדולה ביצעה כשהשתתפה בתפקיד מישל ריצ'רדסון בסדרת הדרמה הבריטית "סקינס". היא לוהקה לסדרה לאחר שהשתתפה, בעצת מורתה לדרמה, באודישנים אליה שהתקיימו בבית ספרה. היא שיחקה בשתי העונות הראשונות של הסדרה המצליחה, בהתאם לנוסחה שדוגלת בהחלפת שחקניה בכל שתי עונות.

ב-2008 הופיעה פירסון פעם נוספת בסדרה "Casualty" כבת נוער בשם קארן, ושנה לאחר מכן בסרט "Tormented", לצד מי ששיחקה לצדה בעבר ב"סקינס", לריסה וילסון. הסרט קיבל לרוב ביקורות חיוביות.

חזרה לתיאטרון בשנת 2009 כשהיא מככבת בהצגות "Suspension" ו"Negative Space".

## פילמוגרפיה
* 1998; 2008; 2011 - Casualty
* 2007—2008; 2013 - סקינס
* 2009 - מעונה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:שחקניות ילדות אנגליות
קטגוריה:אנגליות שנולדו ב-1989
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1989
איי הבתולה של ארצות הברית במשחקים הפאראלימפיים

**איי הבתולה של ארצות הברית** השתתפו לראשונה ב בלונדון (2012). הנציגה היחידה של האיים באולימפיאדה זו הייתה לי פרוולי, שהתחרתה ברכיבה. פרולי נולדה וגדלה באיי הבתולה של ארצות הברית, אך נכון ל-2012 היא מתגוררת בבריטניה.

## ראו גם
* איי הבתולה של ארצות הברית במשחקים האולימפיים
* איי הבתולה של ארצות הברית במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים
* איי הבתולה של ארצות הברית באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי

קטגוריה:איי הבתולה של ארצות הברית: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
מייק ביילי

**מייקל ג'יימס ביילי** (באנגלית: **Michael James Bailey**; נולד ב-6 באפריל 1988) הוא שחקן עבר אנגלי. הוא ידוע בעיקר בזכות גילום תפקידו של סיד ג'נקינס בשתי העונות הראשונות של דרמת הנעורים הבריטית "סקינס".

בשנת 2017, ביילי עזב את קריירת המשחק שלו והפך למורה.

## ביוגרפיה
מייק ביילי נולד ב-6 באפריל 1988 בבריסטול בדרום-מערב אנגליה. 

## קריירה
בשנת 2007 החל לשחק בסדרה הנעורים הבריטית "סקינס" של E4. בפרק האחרון של העונה הראשונה של *סקינס* שר ביילי, לצד שאר שחקני הסדרה, את השיר "Wild World" של קט סטיבנס. בנוסף, כמו גם שאר שחקני שתי העונות הראשונות של הסדרה, הוא לא שב אליה בעונתה השלישית. 

בשנת 2009 הופיע בדרמה **1066 The Battle for Middle Earth** בתפקיד טופי.

בשנת 2013 שיחק לצדם של ג'יימי בלקלי ושון טיל בסרט הנעורים "We Are the Freaks" בבימויו של ג'סטין אדגר. 

לאחר הפרויקט האחרון של ביילי בשנת 2017, הוא השלים תואר בדרמה והשלים הכשרת מורים, וכיום עובד כמורה לדרמה בבית ספר תיכון בדרום בריסטול. 

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1988
איינרו (מחוז)

**מחוז איינרו** (בטטום: **Ainaru**) הוא אחד מתוך 13 המחוזות של מזרח טימור, המחוז ממוקם בחלק הדרום המערבי של המדינה. האוכלוסייה במחוז מונה 52,476 אנשים שחיים על שטח של 797 קמ"ר. בירת המחוז היא העיר איינרו, עיירה הררית קטנה.
המחוז זהה בגודלו למחוז שהיה קרוי באותו השם בתקופת הכיבוש הפורטוגזי במזרח טימור למעט שינוי קטן שחל בשנת 2003.

המחוז גובל במחוזות אילאו בכיוון צפון, מנופני מדרום, קובה-לימה מדרום מערב, בובונרו ממערב, וארמרה מצפון המערב.

באיינרו יש שפע גדול של נהרות ושטחים פורים לחקלאות. יש לו אזור של חוף, בים טימור, וגם אזורים הרריים, כולל הנקודה הגבוהה ביותר במזרח טימור, ההר רמלו הידוע גם בשם טטמיילו, הנמצא בסמוך לגבול עם ארמרה. מבחינה היסטורית, המחוז שימש כמעוז מרכזי וחשוב להתנגדות לכיבוש האינדונזי במזרח טימור.

נוסף לשפות הרשמיות של המדינה (טטום ופורטוגזית), מספר גדול של תושבי איינרו מדברים בשפה מליו-פולינזיים. התושבים כוללים קתולים, פרוטסטנטים, ואף מעט מוסלמים.

## גזרות
המחוז מחולק ל-4 גזרות מרכזיות והן:
* איינרו (באנגלית: Ainaro)
* האטו אודו (באנגלית: Hato-Udo)
* האטו ביליקו (באנגלית: Hatu Builico)
* מאוביסה (באנגלית: Maubisse)

## ראו גם
* מחוזות מזרח טימור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

איינרו