open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אברהם יעקב פרידמן (הראשון)

רבי **אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה** (כ' בחשוון ה'תק"פ – י"א באלול ה'תרמ"ג; 8 בנובמבר 1819 - 1 בספטמבר 1883), היה בנו השני של רבי ישראל פרידמן מרוז'ין ומייסד חסידות סדיגורה. נקרא גם 'האדמו"ר הזקן מסדיגורה'.

## ביוגרפיה
נולד בכ' בחשוון תק"פ. נישא לבתו של רבי אהרן מקרלין מחבר הספר "בית אהרן". ר' יעקב החל לכהן כאדמו"ר בסדיגורה לאחר פטירת אביו ואחיו הגדול, ר' שלום יוסף ששימש זמן קצר כאדמו"ר ונפטר בתוך שנת האבל לאביו בי"א באלול תרי"א. המשיך את דרכו המלכותית של אביו והיה נחשב כמייצג הראשי של חסידות רוז'ין בתקופתו.

היה ידוע בחיבתו הגדולה לארץ ישראל ולתושביה. כמו אביו עמד גם הוא בראש "כולל וואהלין" שהיה אחראי על איסוף הכספים והעברתם לחסידים שהתגוררו בארץ ישראל. בהשתדלותו הסתיימה בניית בית הכנסת "תפארת ישראל" בירושלים שהתחילה בזמן אביו. קיימת מסורת בעל פה לפיה כאשר ביקש ממנו לורנס אוליפנט לתמוך בהקמת יישובים בארץ ישראל אמר לו: "אנו מקווים לגאולה נסית מן השמים ולא על ידי בשר ודם", אך עם זאת פרסם מכתב הקורא ליהודים לעלות ארצה ועודד את חסידיו לכך.

בעקבות הלשנה נעצר באשמת זיוף כספים וישב בכלא, מניסן תרט"ז עד כ"ג בתמוז תרי"ז. יום שחרורו הפך ליום חג בחסידות סדיגורה-בויאן.

בגלל הנהגתו המלכותית בדרכו של אביו, עורר עליו את ההתנגדות המרכזית מצד רבי חיים מצאנז (בזמן "מחלוקת צאנז–סדיגורה"), שטען שדרך המלכות אינה ראויה לכל אחד.

נפטר ביום י"א באלול תרמ"ג 32 שנה בדיוק לאחר שהתחיל לכהן כאדמו"ר ונטמן בסדיגורה לצד אביו.

בין חסידיו המפורסמים היו הרב דוד אורטנברג, הרב יעקב מרגליות ראב"ד ברדיצ'ב והרב שעפטיל הורוויץ מברדיצ'ב.

## ילדיו
* בנו הבכור רבי אשר נפטר בתור חתן.
* בנו השני, רבי שלמה פרידמן, נפטר בחיי אביו אך זקני החסידים נהגו בו כבוד כמו אדמו"ר.
* רבי יצחק פרידמן, ה"פחד יצחק", מייסד חסידות בויאן.
* רבי ישראל פרידמן, ה"אור ישראל", ממלא מקום אביו בסדיגורה.
* הדסה פייגא אשת רבי אבי עזרא זעליג שפירא בנו של רבי חיים מאיר יחיאל שפירא ממוגלינצא (נינו של רבי ישראל מקוז'ניץ ואביו של רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מדרוהוביץ'), בנו של רבי אבי עזרא זעליג היה רבי יצחק מרדכי חתן דודו רבי ישראל פרידמן.
* פערל אשת בן דודה רבי מנחם נחום דב בער (נחום בער'ניו) מסדיגורה (בן רבי שלום יוסף מסדיגורה).
* שרה רבקה אשת רבי ישראל שלום יוסף השיל ממעז'יבוז' בנו של בן דודה רבי אברהם יהושע העשיל ממעז'יבוז' (חתן רבי שלום יוסף מסדיגורה).
* בת-שבע רוחמה פרידמן אשר הייתה נשואה לבן דודה רבי ישראל פרידמן מצ'ורטקוב, בעל הספר "גנזי ישראל".

## קישורים חיצוניים
* אדמו"ר רבי אברהם יעקב פרדימן מסדיגורה, באתר "MyTzadik"
* 
* 

## הערות שוליים

אברהם יעקב 1
קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:ילידי 1820
קטגוריה:נפטרים ב-1883
נינון דה לנקלו

**נינון דה לנקלו** (בצרפתית: Ninon de l'Enclos; 10 בנובמבר 1620 - 17 באוקטובר 1705) הייתה סופרת צרפתייה.

## ביוגרפיה
נולדה בפריז למשפחת אצולה. אביה, אנרי דה לנקלו, היה בעל דעות חופשיות והתעניין בפילוסופיה של אפיקורוס. ב-1632 נמלט מצרפת לאחר שהרג אדם בדו-קרב.

ב-1642, אחרי מות אמה, נינון דה לנקלו נכנסה למנזר. ב-1643 עזבה את המנזר, חזרה לפריז והחליטה שלא להינשא ולהיות עצמאית. למדה איטלקית וספרדית, קראה את מונטן ואת דקארט ואימצה לעצמה את תורת הספקנות בפילוסופיה. הפכה לאשת החברה הגבוהה וקיימה בחדר האורחים שלה חוג ספרותי שבו השתתפו סופרים, אמנים, מדינאים ורבים מאנשי האצולה. כאביה, הייתה חופשייה בדעותיה ואמרה: "אם אדם זקוק לדת כדי להתנהג כראוי בעולם הזה, יש בכך משום סימן שמוחו מוגבל, או שלבו מושחת". היא התייחסה לאהבה כ"תשוקה שאינה מוגבלת על ידי התחייבות כלשהי".

אן מאוסטריה, אמו של המלך לואי ה-14, ציוותה להכניסה למנזר (1656), שם הקסימה בחוכמתה את הנזירות, ואת כריסטינה מלכת שוודיה שבאה לבקרה וכתבה אודותיה לקרדינל מזארן. ב-1657 ציווה המלך לואי ה-14 לשחררה. בין מאהביה היו הנסיך קונדה הגדול, הקומפוזיטור לולי, ופרנסואה דה לה רושפוקו. המלך הזמינה לארמונו ואנשי האצולה נתנו בה את אמונם, והפקידו בידיה כספים למשמרת. מולייר היה בין מעריציה וזכה לעידודה. נינון דה לנקלו הגנה על הפילוסופיה שלה ועל התנהגותה בספרה "המחזרת מתנקמת" (1659).

החל ב-1667 הייתה ידידתו של המחזאי ז'אן רסין, וב-1677 התיידדה עם מאדאם דה מיינטנון, מאהבתו של המלך לואי ה-14. פרנסואה ארואה, אביו של וולטר, שימש כפרקליטה, ובצוואתה השאירה 1000 פרנק לוולטר הצעיר כדי לקנות ספרים. נינון דה לנקלו נפטרה בפריז ב-1705.

## קישורים חיצוניים

* נינון דה לנקלו 
* 
* 

קטגוריה:ילידות 1620
קטגוריה:סופרות צרפתיות
קטגוריה:סופרות המאה ה-18
קטגוריה:סופרות המאה ה-17
קטגוריה:נפטרים ב-1705
משחקי הקודש ביוון העתיקה

[שמאל|250px|ממוזער|האצטדיון ב[דלפי בו נערכו המשחקים הפיתיים; מדרגות האבן משמאל נוספו בתקופה הרומית.]]
**משחקי הקודש** הם התחרויות ספורטיביות שהתנהלו ביוון העתיקה. למשחקים אלה הייתה זיקה אמיצה לדת היוונית והן נשאו חותם דתי ויוקרתי.

ידועים ומפורסמים היו חמישה מוקדים של משחקי הקודש, והללו נחלקו, גאוגרפית, בין האזורים הבאים:

קטגוריה:יוון העתיקה: דת
קטגוריה:יוון העתיקה: ספורט
אבי כנפו

**אבי כנפו** (קנפו) (נולד ב-4 באוגוסט 1982) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירה
כנפו החל את הקריירה במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק והצטרף לקבוצת הבוגרים של הפועל תל אביב בעונת 2001/2002. כנפו הרבה לכבוש במשחקיו הראשונים במסגרת ליגת המילואים וצד את עינם של האוהדים ואנשי המועדון.
את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת ערך כנפו באוגוסט 2001, במחזור הפתיחה מול הפועל פתח תקווה, ובנובמבר 2001 עלה לראשונה בהרכב הפותח. כנפו אף היה שותף (למשך 14 דקות) בניצחון של הפועל תל אביב על צ'לסי האנגלית בגביע אופ"א. את שערו הראשון בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב כבש כנפו בעונת 2002/2003, בניצחון החוץ על הפועל באר שבע 2–0.

את החודשים הראשונים של עונת 2003/2004 החמיץ כנפו בשל פציעה ממושכת, ממנה חזר בינואר 2004. בתחילה שיחק מעט ובהדרגה תפס חזרה את מקומו. משחק השיא שלו מאז הפציעה הגיע כעבור חודשיים, כשהבקיע את שער הניצחון במשחק מול מכבי אחי נצרת (שהסתיים ב-3–2 דרמטי). בעונת 2004/2005, בה התמודדה הפועל תל אביב בתחתית הטבלה, התקשה כנפו לבוא לידי ביטוי וכבש שער אחד בלבד לקראת סיום העונה.

בעונת 2005/2006 חזר דרור קשטן לאמן את הפועל תל אביב והחליט לשחרר את כנפו. בנובמבר 2005 חתם כנפו בהפועל כפר סבא וכבר במשחקו הראשון כבש בהפסד 1–2 להפועל פתח תקווה. למרות שהקבוצה המשיכה להפסיד גילה כנפו יכולת טובה, אך לאחר שאלי אוחנה החליף את אלישע לוי בתפקיד המאמן נחלש כנפו ובילה דקות רבות על הספסל, בתקופה בה הפועל כפר סבא החלה בהתאוששות. בסופו של דבר היה לו חלק גדול בהישארות הקבוצה בליגה, כשמחזור לפני הסיום הוא כבש את שער הניצחון (1–0) מול בני סכנין.

את עונת 2006/2007 פתח כנפו על ספסל הפועל כפר סבא, וכשכבר זכה לשחק בהרכב הוא נפצע וחזר לשחק רק בינואר. בעונת 2007/2008 ירדה הפועל כפר סבא לליגה הלאומית, אך למרות זאת המשיך כנפו לשחק בשורותיה גם בעונת 2008/2009, עד שעבר למכבי נתניה בחלון ההעברות של חודש ינואר. לקראת עונת 2009/2010 חתם בהפועל רעננה ובתום העונה ירד עמה לליגה הלאומית. לאחר שנה וחצי ברעננה עבר כנפו בינואר 2011 להפועל עכו מליגת העל, וכעבור שנה, בינואר 2012, חזר להפועל רעננה, אך שוחרר ממנה בתום העונה ולא חזר יותר לשחק כדורגל מקצועני.

### נבחרות ישראל
כבר מהגילאים הצעירים שיחק כנפו בנבחרות ישראל השונות. ב-1 בספטמבר 2000 שיחקה נבחרת הנוער של ישראל מול אנגליה במשחק ידידות. כנפו, שעלה מהספסל, הבקיע את השער היחיד לנבחרת בהפסד 1–3. בנובמבר 2000 שיחקה נבחרת הנוער בקדם אליפות אירופה שנערכה בטורקיה. כנפו זומן לסגל רק ברגע האחרון והיה חלק משמעותי בנבחרת.

בעונת 2001/2002 זומן כנפו לראשונה לנבחרת הצעירה של ישראל, תחת הדרכתו של משה סיני. לזכותו רשומות 7 הופעות בנבחרת הצעירה של ישראל. הופעת הבכורה התקיימה ב-15 באוגוסט 2001 נגד טורקיה.

## תארים
;הפועל תל אביב
* גביע הטוטו: 2001/2002

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני בית"ר טוברוק
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני הפועל רעננה
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני חופים ישראלים
קטגוריה:נתניה: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
שושנות ים

**שושנת ים** (שם מדעי: Actiniaria) היא סדרה של בעלי חיים שוכני מים, שרובם ישיבים, הקרויים על שם הפרח היבשתי, וניזונים מסינון המים באמצעות זרועותיהם. שושנות-ים נמנות עם על-מערכת הנבוביים, מערכת הצורבים, מחלקת האלמוגים. שושנה היא, בדרך כלל, פוליפ סוליטרי (יחידני) עם תאים צורבים בזרועותיו. אותם תאים משמשים את השושנה לשיתוק הטרף ותפיסתו, ואז הוא נגרר על ידי הזרועות לתוך פה השושנה לעיכול בקיבה.
לשושנות הים רגל יחידה שברוב המינים מעוגנת לסלעים או לחול. מינים מסוימים מתחברים לאצות גדולות וחלק שוחים ללא חיבור כלל. רבות מהן מקיימות קשרי סימביוזה חשובים עם מינים חד תאיים מסוימים של אצות ירוקות ששוכנים לצד תאי קיבתן של השושנות. שושנת הים מרוויחה מתוצרי הפוטוסינתזה של האצות, בעיקר חמצן, גלוקוז ואלנין. האצות מצידן זוכות לחשיפה מתמדת לאור שמש, שהשושנות דואגות שיקבלו. רוב המינים חיים בשוניות טרופיות אך חלקם הסתגלו למים קרירים יותר, לשוניות רדודות ואף לסביבות חול ואצות.

לשושנות הים ארס המורכב מרעלן עצבי שתפקידו לשתק טרף כמו דגים וסרטנים קטנים ומשמש גם להגנה על שושנת הים מטורפים. בפגיעה באדם, הארס יכול להכאיב ולגרום לנפיחות במקום הפגיעה אך לרוב איננו קטלני. החריגים מכלל זה הם מספר מינים של שושנות ים (בעיקר המין Actinodendron arboreum, המין Phyllodiscus semoni ובני המשפחה Stichodactylidae), שעלולים להיות קטלניים עקב פגיעה בתפקוד הכליות והנשימה או בגרימת הלם אנפילקטי.

## רבייה
לשושנות-ים יש שתי צורות של רבייה:
* רבייה מינית
* רבייה אל-מינית
הרבייה האל-מינית מתבצעת באמצעות חלוקת הגוף לשני חלקים או יותר. חלקים אלה נפרדים זה מזה, וכל אחד מהם גדל ומשלים את עצמו לשושנת-ים בוגרת. רבייה אל-מינית זו שכיחה אצל שושנות-ים הנתונים בתנאי חיים-קשים; אך בתנאי חיים תקינים מתרבות שושנות-הים ברבייה מינית.

אצל רוב שושנות-הים המינים (זכר ונקבה) נפרדים. בעונת הרבייה – יוצאים תאי זרע מגוף הזכר, שוחים במים ונכנסים לתוך גופה של הנקבה, שם הם מפרים את תאי הביצה המתפתחים בגוף. מן הביצה המופרית מתפתחת פגית שחיינית, הנקראת פלנולה. הפלנולה שוחה עד שהיא מתיישבת על מצע מתאים ומתפתחת לשושנת-ים בוגרת. רוב הפגיות נטרפות, ורק מעטות מהן מצליחות להינצל מטורפיהן ומגיעות לבגרות.

## סימביוזה
שושנות-ים רבות מקיימות קשרי-סימביוזה (חיי שיתוף) עם בעלי-חיים אחרים, בכך שהן מספקות להם הגנה, וכגמול בעלי החיים שזוכים להגנה מסייעים לשושנת-הים להשיג את מזונה.
לדוגמה:
* השושנתן המתחפר הוא מין של שושנת-ים גדולה, החיה בים-סוף ומקימת סימביוזה עם דג קטן מסוג שושנונים. השושנתן המתחפר מספק לשושנון הגנה, והדג מספק לו חלק ממזונו.
* שושנות-ים אחרות, כגון המין הנקרא שושן נזירן, מקימות סימביוזה עם סרטנים מן המין הנקרא סרטן נזיר. הסרטן הנזיר "מרכיב" את שושנת-הים על הקונכייה הריקה של החילזון שבה הוא מתגורר; שושנת-הים מספקת לסרטן הנזיר הגנה, והסרטן מסייע לה בהשגת מזונה.


קובץ:Shoshana.jpg|שושנת ים
קובץ:Common_clownfish.jpg|שושנון כתום מזויף בבית שושנת הים שלו
File:שושנון ושושנה - הסמביוזה.jpg|שושנון ושושנה - הסימביוזה


## לקריאה נוספת
* ג'יימס פרוסק, **ידידות מופלאה**, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 140, ינואר 2010

## קישורים חיצוניים

* 
* תגלית: שושנת ים שחיה בקרח באנטארקטיקה, מתוך "הזנב הארוך", 18 בינואר 2014
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלמוגים
אגוסטין סיירה

**אגוסטין סיירה רומרה** (בספרדית: **Agustín Sierra Romera**; נולד ב-23 בספטמבר 1990) הוא שחקן ארגנטינאי.

סיירה ידוע בתפקידיו בטלנובלות הארגנטינאיות של כריס מורנה: "קטנטנות", "פינת אור", "פלוריסיינטה" ו"כמעט מלאכים".

## ביוגרפיה
סיירה נולד ב -23 בספטמבר 1990 בבואנוס איירס בארגנטינה, למריה רומרה ורוברטו סיירה. יש לו אחות גדולה בשם פאולה ואח גדול בשם רוברטו.

בין השנים 2008- 2010 סיירה היה בזוגיות עם קנדלה וטראנו ששיחקה לצידו ב"כמעט מלאכים".

מ-2021 עד 2023 סיירה היה בזוגיות עם פיורלה גימנז.

## קריירה
סיירה החל את דרכו במשחק בגיל 8 לאחר שאגוסטינה צ'רי שכנתו באותה תקופה הכירה אותו לכריס מורנה, ומשנת 1999 הוא לוהק לשחק בטלנובלה "קטנטנות" שם גילם את אגוסטין מתחילת העונה החמישית ב-1999 עד סיום הסדרה בעונה השביעית ב-2001. במקביל לצילום הסדרה הופיע סיירה גם בקטנטנות: הסרט המבוסס על הסדרה ובהצגות התיאטרון שלה.

בשנת 2002 השתתף בעונתה הראשונה של טלנובלת הנוער "המורדים" שם גילם פושע צעיר בשם נאצ'ו למספר קטן של פרקים.

בשנת 2003 שיחק ב"פינת אור" בתפקיד הראשי, וגילם את לוקאס, ילד יתום המנהיג חבורה של ילדים בני גילו. באותה התקופה ביקר פעמיים בישראל על מנת לקדם את "פינת אור" ששודרה באותה תקופה בערוץ הילדים כשבין היתר הוא השתתף במהלכם בספיישל מיוחד בערוץ, בקמפיין למקדונלד'ס ישראל ובמופע הסדרה שעלה בארץ.

בין השנים 2004 –2005 גילם את מרטין פרינצוולדן בטלנובלה "פלוריסיינטה", כאשר במסגרתה ביקר בארץ פעם נוספת על מנת להשתתף במחזמר הסדרה שעלה בארץ.

בשנת 2006 השתתף בתפקידי אורח בטלנובלת הנוער "אלמה פיראטה" ובעונה השמינית של "קטנטנות".

בשנים 2007- 2010 גילם את איגנסיו נצ'ו פרז אלסמנדי בטלנובלת הילדים והנוער "כמעט מלאכים".

בשנת 2013 גילם את אנדרס בדרמה "סיפורים מהלב".

בשנת 2014 גילם את קמילו בסדרה Sandia con vino ואת דמותו של תומאס בסדרה "בני ברית".

בשנת 2015 גילם בסרט "Chicos Católicos" את גידו. באותה שנה גילם את בובי בהצגה "El club del chamuyo"

בשנת 2017 שיחק בתיאטרון בהצגות "La madre que los parió" ו"Desesperados". באותה שנה השתתף בטלנובלה "אגרוף בלב".

בשנת 2018 גילם את דמותו של כריסטיאן בסדרה"Rizhoma Hotel"

בשנת 2019 גילם את לוקה בסדרה Pequeña" Victoria" של טלפה. באותה שנה שיחק את פדריקו בסרט "te pido un taxi".

משנת 2019 עד לשנת 2021 שיחק בהצגה "Sex, viví tu experiencia".

בשנת 2020 החל לשחק בסדרה "Separadas", שצילומיה נקטעו עקב הקורונה. באותה שנה התמודד סיירה בעונה ה-15 של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בגרסתה הארגנטינאית וזכה במקום הראשון.

בשנת 2019 גילם את לוקה בטלנובלה של טלפה "ויקטוריה הקטנה" לצדם של פקונדו ארנה ולוסיאנו קסטרו. 

בשנת 2021- 2022 שיחק את סנטיאגו קורדובה בטלנובלה "השכונה שלנו" (ספ') לצד אגוסטינה צ'רי וגונסלו הרדיה.

בשנת 2022 גילם את דמותו של רפאל בהצגה "לילה בהוטל".

משנת 2022 הוא משחק בתיאטרון את מרטין בקומדיה "la verdad" (האמת), לצדם של תומאס פונזי, קנדלה וטראנו ומריה דל סרו.

## בטלוויזיה

## סרטים

## תיאטרון

## ראו גם
* קנדלריה מולפסה
* כמעט מלאכים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בואנוס איירס: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ארגנטינאים
קטגוריה:שחקנים ילדים ארגנטינאים
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים
קטגוריה:משתתפי הזמר במסכה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1990
נחום חופרי

**נחום חוֹפְרִי** (נולד ב-5 באפריל 1952) הוא איש ציבור ישראלי שכיהן כראש עיריית רעננה בשנים 2005–2013, אלוף-משנה בחיל האוויר ומנהל תיכון אוסטרובסקי ברעננה.

## ביוגרפיה
נחום חופרי נולד וגדל בקיבוץ המעפיל בעמק חפר. כנער היה ראש קן של תנועת השומר הצעיר.

בצה"ל שירת חופרי כטייס מסוקים בחיל האוויר. במהלך שירותו התקדם לתפקידי פיקוד שונים, בהם פיקוד על טייסת 161 (1989–1991) ו־190 (1986–1988) בדרגת סגן־אלוף, ראש מחלקת ביטחון שדה במטה חיל האוויר, עוזר הנספח הצבאי בוושינגטון ונציג חיל האוויר בארצות הברית. בשנת 1996 השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.

לאחר שחרורו מצה"ל וסיום לימודיו בבית הספר למנהיגות חינוכית של מכון מנדל, היה למנהל בית ספר תיכון "אוסטרובסקי" ברעננה במשך למעלה משבע שנים. בתקופת ניהולו את התיכון עלה אחוז הזכאים לבגרות ל-80%, והיקף הנשירה וההנשרה מבית הספר ירד בעשרות אחוזים. חופרי הוביל להקמת סיירת הורים לסיוע במלחמה באלימות ובסמים, תגבר את כיתות האתגר והמב"ר במיטב המורים וההשקעה, היה הראשון ברעננה שהחזיר את התלבושת האחידה לבית הספר, הכניס את תקן האיכות ISO 9000, והוביל את בית הספר לזכייה בפרס משרד החינוך ובפרסים בינלאומיים ברובוטיקה.

עם יציאתו לשבתון, עבר לקריית שמונה ושימש כנציג עמותת "IVN" לקידום החינוך. לאחר הבחירות בשנת 2003, מונה על ידי ראש העירייה, זאב בילסקי, למנהל אגף החינוך בעיריית רעננה. כמנהל אגף החינוך הפעיל חופרי תוכנית למלחמה באלימות ושימוש בסמים בבתי הספר העל יסודי, והחל בהכנת תוכנית אב לחינוך ברעננה. עוד הוחל במהלך כהונתו הקצרה כראש אגף החינוך במהלך עירוני לצמצום הנשירה ושיפור יכולת בתי הספר לתת פתרונות ראויים לתלמידים בסכנת נשירה.

חופרי, אשר איבד את אחיו  במלחמת יום הכיפורים, הקים את פרויקט "נצר אחרון" שבמהלכו מאמצים תלמידי תיכון משפחות ניצולי השואה אשר שכלו את יקיריהן במלחמת השחרור.

### כראש עיריית רעננה
לאחר שזאב בילסקי התמנה לתפקיד יושב ראש הסוכנות היהודית, התמודד חופרי בבחירות מיוחדות לראשות עיריית רעננה, שנערכו ב-31 באוגוסט 2005. הוא גבר בהן על המועמדים האחרים חיים ברוידא ועוזי כהן, ונבחר לראשות העיר.

בבחירות בנובמבר 2008 גבר חופרי ברוב של 71% על המתמודדים האחרים, וסיעתו זכתה בארבעה מושבים מתוך 19 במועצת העירייה.

באוקטובר 2012 פורסם כי בכוונתו של חופרי להתמודד בפריימריז של מפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה. חופרי שובץ במקום ה-34 ברשימת העבודה, ולא נכנס לכנסת.

בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו באוקטובר 2013, הפסיד לראש העירייה לשעבר זאב ביילסקי.

### לאחר מכן
בספטמבר 2014 החל לנהל את בית הספר השש-שנתי לחינוך סביבתי בעין גדי.

בינואר 2019 הודיע על הצטרפותו למפלגת אחי ישראלי.

חופרי בעל תואר ראשון בכלכלה וניהול מאוניברסיטת תל אביב ובוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. נשוי ואב לארבעה.

## קישורים חיצוניים
* נחום חופרי על דרכו לעולם החינוך, באתר מכון מנדל למנהיגות
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי עיריית רעננה
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:נספחי חיל האוויר בארצות הברית
קטגוריה:מנהלי בתי ספר ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:המעפיל: אישים
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל האוויר
קטגוריה:קציני צה"ל בכירים בראשות רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
מחסום אוטרנטו

שמאל|ממוזער|250px|המשחתת האוסטרו-הונגרית סנט אישטבן, שטובעה בידי ספינת טורפדו איטלקית בדרכה להתקפה על מחסום אוטרנטו
**מחסום אוטרנטו** (באנגלית: **Otranto Straits Barrage**) היה כינויו של ההסגר הימי שהטילו מדינות ההסכמה במצר אוטרנטו במלחמת העולם הראשונה. המחסום התפרש מברינדיזי שבאיטליה לאי קורפו שבצד האלבני של הים האדריאטי ומטרתו למנוע מהצי האוסטרו-הונגרי לצאת לים התיכון ולאיים על פעילות כוחות מדינות ההסכמה. ההסגר היה יעיל במניעת מעברן של ספינות, אך בלתי יעיל במניעת מעברן של צוללות.

## המחסום
רוחבו של הים האדריאטי במצרי אוטרנטו הוא מאה קילומטר. המחסום הורכב מצי של ספינות מכמורת המצוידות "ברשתות אינדיקציה" מפלדה שנועדו ללכוד את הצוללות או לפחות להודיע לספינות שעל פני השטח על נוכחותן ונתמך על ידי משחתות ומטוסים. כאשר הוקם המחסום, ב-1915 פטרלו בו כ-20 ספינות מכמורת אולם מחסור בספינות שהופנו למבצע גליפולי ומבצעים ימיים אחרים השאירו את ההסגר בלא יכולת מספקת להתמודדות עם צוללות מדינות המרכז. מ-1915 ועד 1917 נלכדה צוללת אחת בלבד על ידי רשתות הפלדה.

האוסטרים ארגנו מספר פשיטות ליליות על המחסום - חמש ב-1915, תשע ב-1916 ועשר ב-1917. הפשיטה הגדולה ביותר של האוסטרים התרחשה בין 14 ל-15 במאי 1917, כאשר הסיירות 'נוברה' (*Novara*), 'הלגולנד' (*Helgoland*) ו'סיידה' (*Saida*), המשחתות 'קספל' (*Csepel*) ו'באלטון' (*Balaton*) ושלוש צוללות, תחת פיקודו של האדמירל ההונגרי מיקלוש הורטי (לימים העוצר של הונגריה) הטביעו 14 ספינות מכמורת. הסיירות הבריטיות 'דרתמות' (*Dartmouth*) ו'בריסטול' (*Bristol*) יחד עם משחתות איטלקיות וצרפתיות, תחת פיקודו של תת-האדמירל אלפרדו אקטון יצאו מברינדיזי אל הצי האוסטרי ונפגשו בקרב המכונה מאז "הקרב במצרי אוטרנטו". הבריטים פגעו ב'סיידה' והוציאו את ה'נוברה' מכלל פעולה, והורטי המפקד האוסטרי נפצע קשה. הבריטים ניתקו מגע כאשר הבחינו בכוחות אוסטריים גדולים היוצאים מקטארו לעזרת ספינותיהן והסיידה גררה את ה'נוברה' בחזרה לקאטרו. 'דרתמות' נפגעה על ידי צוללת כשחזרה לברינדיזי. לילה קודם לכן הניחה אותה צוללת עצמה מוקשים ביציאה מהנמל של ברינדיזי, המשחתת הצרפתית 'באוטופיו' (*Boutefeu*) פגעה באחד מהמוקשים האלה באותו היום ממש, התפוצצה וטבעה.

ביוני 1918 החליט מיקלוש הורטי, מפקד הצי האוסטרו-הונגרי על התקפה כנגד המחסום הימי תוך שימוש בארבע ספינות הקרב (דרדנאוט) החדישות ביותר של הצי, אולם בדרך לים האדריאטי הוטבעה ה'סנט אישטבן' (*SMS Szent István*) על ידי ספינת טורפדו איטלקית וההתקפה בוטלה.

מ-1917 ועד 1918 תוגבר כוחם של הציים האמריקאי והאוסטרלי והגיע לשיא של 35 סיירות, 52 ספינות מכמורת ויותר ממאה כלי שיט נוספים אחרים. למרות זאת, המשיכו צוללות מדינות המרכז לחמוק דרך המחסום עד סוף המלחמה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הים האדריאטי
אוטרנטו
אוטרנטו
אוטרנטו
אוטרנטו
אוטרנטו
קטגוריה:הצי הצרפתי: קרבות
אלה (נשק)

[ממוזער|200px|אלות מ[ימי הביניים.]]
[שמאל|ממוזער|200px|ראש אלה טקסית ממטמון [נחל משמר במוזיאון הכט בחיפה]]
**אלה** או **נַבּוּט** היא כלי נשק המורכב ממקל קצר אך עבה שמשמש לחבטה. האלה משמשת לגרימת הלם ושבירת עצמות. 

האלה היא מכלי הנשק העתיקים ביותר הודות לקלות ייצורה - מספיק לכרות ענף כבד של עץ בשביל לקבל אלה סבירה (אלה פשוטה כזאת מכונה בסלנג "נָבּוּט"). הנזק שגורמת האלה מבוסס על משקלה ועובדת היותה עשויה מחומר שהוא לרוב קשיח יותר מעצמות גוף האדם.

## אלה בעת העתיקה ובימי הביניים

ראשי אלה ידועים החל מהתקופה הנאוליתית הקדם קרמית, בעיקר באזור דרום מזרח טורקיה. באזור ארץ ישראל התגלו ראשי אלות עשויים אבן המתוארכים החל מהתקופה הנאוליתית. אחד הממצאים המפורסמים הם ראשי אלות במטמון נחל משמר המשויכים לתקופה הכלקוליתית. בשנת 2010 נמצא ראש אלה בחפירות בבקעת פצאל באתר כלקוליתי בשם פצאל 7 ליד היישוב פצאל בבקעת הירדן.

בתקופות מאוחרות יותר, נוספו לאלות ראשים כבדים יותר העשויים מאבן, עץ או מתכת שנועדו להגביר את עוצמת המכה. בימי הביניים נוצרו שני שכלולים של האלה, שניהם נקראים כוכב השחר: הראשון הוא אלה שצוידה בראש כדורי ממתכת המלא בחודים קצרים, דבר שייצר לו מראה דמוי כוכב או קיפוד; השני הוא אלה בה הראש הקרבי היה מחובר לידית באמצעות שרשראות ברזל, דבר שאפשר להוסיף תנופה לראש ובכך להגדיל את עוצמת המכה. אלות היו בשימוש רב על ידי פרשים, מאחר שאלה יכלו בקלות לחבוט איתן על ראשיהם של החיילים הרגליים.

## אלה מודרנית
אלה בצורת מקל עגול ועבה המשמש את כוחות הביטחון, (המשטרה, הצבא וסוהרים) כנשק אל הרג, בפיזור הפגנות ובטיפול בעבריינים אלימים בכוח על ידי הכאת המפגינים או המתפרעים.

אלות משמשת גם עברייני רחוב בביצוע פשעים אלימים כגון תקיפה והשחתת רכוש.

שימוש נוסף של האלה הוא כמחבט במשחק הבייסבול - בעזרת האלה חובטים בכדור.

### סוגי האלות
* **אלה משטרתית** ישנם שני סוגים של אלות משטרתיות:
:* אלה אישית: אלה שנושא איתו שוטר רחוב. ממדיה קטנים יחסית, כדי לא להפריע לו בתפקודיו האחרים. במדי משטרת ישראל היה במכנסי השוטרים כיס מיוחד לאלה האישית.
:* אלה לפיזור הפגנות: אלה המשמשת את כוחות הביטחון ועשויה חומרים קשים כדי להכאיב למתפרעים ולרסן אותם, לעיתים קיימת באלה מסוג זה ידית שניצבת לאלה ומקלה על אחיזת האלה.

* **אלת עץ דקה:** זוהי אלה המשמשת את כוחות הביטחון במדינות מתפתחות ובמדינות עניות כיוון שאלה זאת זולה מאשר אלה מסוג אחר.

* **אלת עץ עבה:** זוהי אלה עשויה עץ מתרחבת מלמטה, (המקום בו אוחזים את האלה) כלפי מעלה. אלה זוהי משמשת בעיקר את עבריניי הרחוב. נקראת גם בשם העממי "נבוט".

* ** אלת בייסבול:** אלה זאת נראית כמו אלת העץ העבה ומשתמש בה החובט במשחק הבייסבול כדי לחבוט בכדור שהשחקן השני זורק לכיוון החובט. לאלות אלה גימור מיוחד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשק קר
קטגוריה:אמצעים לפיזור הפגנות
קטגוריה:בייסבול
קטגוריה:מקלות
איב בלפור

**אבלין ברברה בלפור** (אנגלית: Evelyn Barbara Balfour; 1899–1990) הייתה חקלאית, מחנכת ומחלוצות תנועת החקלאות האורגנית בבריטניה. בלפור הייתה בין הנשים הראשונות שלמדו חקלאות באוניברסיטה בבריטניה, דבר שהיה עד אז נחלתם של גברים בלבד.

בלפור הייתה בתו של ג'רלד בלפור ואחייניתו של ראש ממשלת בריטניה ארתור ג'יימס בלפור.

בשנת 1939, בהשפעת סר אלברט הווארד, ערכה בלפור ניסוי, שהיה הניסוי ההשוואתי הראשון, שהשווה בין חקלאות קונבנציונלית לבין חקלאות אורגנית. ממצאי הניסוי פורסמו בספרה "The Living Soil" בשנת 1943. ספר זה היווה בסיס לארגונים רבים שתמכו בשיטות הגידול האורגניות. ב-1946 הייתה שותפה בייסוד הסוייל אסוסיאיישן - תנועה בריטית הפועלת למען קידום החקלאות האורגנית ותוצרתה.

## קישורים חיצוניים

* Lady Eve Balfour
* Lady Eve Balfour, באתר BBC

קטגוריה:אגרונומים
איב
קטגוריה:מדעניות בריטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1899
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1899
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1990
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1990
אל-מהדי בן ברכה

**אַל-מַ֫הְדִי בִּן בַּ֫רְכַּה** (בערבית: **المهدي بن بركة**, הגיית שמו בערבית מדוברת מרוקאית: **מַהְדִ֫י בֶּנְבַּרְכַּ֫ה**; 1920–1965) היה מנהיג אופוזיציה מרוקאי, שנעלם ונרצח כנראה על ידי שלטונות מרוקו. 

## חייו
בן ברכּה נולד לפקיד ממשלתי והפך למרוקאי הראשון אשר קיבל תואר מתקדם במתמטיקה בשנת 1950. הוא הפך לחבר בעל חשיבות באופוזיציה המרוקאית, במסגרת פעילותו במפלגה הלאומנית "איסתיקלאל", אך ניתק מהם את קשריו על מנת להקים את מפלגת השמאל הלאומני "האיחוד הלאומי של כוחות העם" (UNPF) בשנת 1959. 

בן ברכּה היה כוח חשוב בתנועת "העולם השלישי" ותמך בצעדים מהפכניים אנטי-קולוניאליסטיים במדינות שונות, בהם תמיכה במאבק הפלסטינים נגד מדינת ישראל. בשנת 1962 הואשם בקשירת קשר נגד המלך חסן השני, ויצא לגלות. לאחר שתמך באלג'יריה בפלישתה למרוקו במהלך מלחמת החולות בשנת 1963, נידון למוות במולדתו בהיעדרו.

בן ברכּה נראה בפעם האחרונה בפריז ב-29 באוקטובר 1965. בפרשת חטיפתו היו מעורבים שירותי הביטחון בצרפת (SDECE) ובמרוקו (DGED), ויש הטוענים כי היו מעורבים גם המוסד וה-CIA. נראה כי נרצח, וגופתו הועלמה.

## אזכורים בתרבות
בסרט הרפתקאותיו של רבי יעקב דמותו של המהפכן הערבי, מוחמד לארבי סלימאן, מבוססת באופן רופף על דמותו של בן ברכּה.

## ראו גם
* פרשת בן ברכּה

## קישורים חיצוניים

* 
* Mehdi ben Barka was a spy, cold war files suggest, באתר הגרדיאן
*

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים מרוקאים
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות בצרפת
קטגוריה:אישים שנעלמו
קטגוריה:ילידי 1920
קטגוריה:נפטרים ב-1965
2004 בקולנוע

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2004 ונוגעים לעולם הקולנוע.

## אירועים
### [[שוברי קופות]] בארצות הברית
"הפסיון של ישו", הסרט שנוי המחלוקת של מל גיבסון היה שובר הקופות הראשון של 2004.
הסרט "ספיידרמן 2" הגיע בשמונה ימים בלבד ל-200 מיליון דולר בצפון אמריקה, ונהיה הסרט המהיר ביותר להגיע לסכום זה, בעוד "שרק 2" ו"פרנהייט 9/11" נעשו לסרט האנימציה והדוקומנטרי המצליחים ביותר, בהתאמה.

עשרת הסרטים המצליחים ביותר בארצות הברית בשנת 2004 היו:
# שרק 2 ($441,226,247)
# ספיידרמן 2 ($373,585,825)
# הפסיון של ישו ($370,274,604)
# פגוש את הפוקרס ($279,261,160)
# משפחת סופר-על ($261,441,092)
# הארי פוטר והאסיר מאזקבאן ($249,541,069)
# היום שאחרי מחר ($186,740,799)
# זהות במלכודת ($176,241,941)
# אוצר לאומי ($173,008,894)
# רכבת לקוטב ($162,775,358)

## פרסים
### [[פרס אוסקר|פרסי אוסקר]]
* הסרט הטוב ביותר - מיליון דולר בייבי
* הבמאי הטוב ביותר - קלינט איסטווד (מיליון דולר בייבי)
* השחקן הטוב ביותר - ג'יימי פוקס (ריי)
* השחקנית הטובה ביותר - הילרי סוונק (מיליון דולר בייבי)
* שחקן המשנה הטוב ביותר - מורגן פרימן (מיליון דולר בייבי)
* שחקנית המשנה הטובה ביותר - קייט בלאנשט (הטייס)
* פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר - הים שבפנים (ספרד)

### [[פרס גלובוס הזהב|פרסי גלובוס הזהב]]
#### דרמה
* הסרט הטוב ביותר - הטייס
* השחקן הטוב ביותר - לאונרדו דיקפריו (הטייס)
* השחקנית הטובה ביותר - הילרי סוונק (מיליון דולר בייבי)

#### קומדיה או מחזמר
* הסרט הטוב ביותר - דרכים צדדיות
* השחקן הטוב ביותר - ג'יימי פוקס (ריי)
* השחקנית הטובה ביותר - אנט בנינג (להיות ג'וליה)

### פרסי [[פרס סאטורן|סאטורן]]
* סרט המדע בדיוני הטוב ביותר - שמש נצחית בראש צלול
* סרט הפנטזיה הטוב ביותר - ספיידרמן 2
* סרט האימה הטוב ביותר - מת על המתים
* סרט ההרפתקאות/פעולה/מותחן הטוב ביותר - להרוג את ביל חלק 2
* סרט האנימציה הטוב ביותר - משפחת סופר-על
* השחקן הראשי הטוב ביותר - טובי מגווייר (ספיידרמן 2)
* השחקנית הראשית הטובה ביותר - בלאנשרד ריאן (ים של פחד)
* שחקן המשנה הטוב ביותר - דייוויד קאראדין (להרוג את ביל חלק 2)
* שחקנית המשנה הטובה ביותר - דריל האנה (להרוג את ביל חלק 2)
* הביצוע הטוב ביותר של שחקן צעיר - אמי רוסום (פנטום האופרה)
* הבמאי הטוב ביותר - סם ריימי (ספיידרמן 2)
* התסריט הטוב ביותר - אלווין סרג'נט (ספיידרמן 2)
* הפסקול הטוב ביותר - אלן סילבסטרי (ואן הלסינג)
* האיפור הטוב ביותר - הלבוי
* התלבושות הטובות ביותר - סקיי קפטן
* האפקטים המיוחדים הטובים ביותר - ספיידרמן 2

## נפטרו
* 28 במרץ – פיטר יוסטינוב, שחקן (יליד 1921)
* 1 באפריל – קארי סנודגרס, שחקנית אמריקאית (נולדה ב-1945)
* 1 ביולי – מרלון ברנדו, שחקן (יליד 1924)
* 21 ביולי – ג'רי גולדסמית', מלחין (יליד 1929)
* 3 באוקטובר – ג'נט לי, שחקנית אמריקאית (נולדה ב-1927)
* 10 באוקטובר – כריסטופר ריב, שחקן (יליד 1952)
* 2 בנובמבר – תאו ואן גוך, קולנוען הולנדי (יליד 1957)
* 25 בנובמבר – רחל אטאס, שחקנית קולנוע ותיאטרון, זמרת ומדבבת ישראלית (נולדה ב-1934)

## סרטים נוספים

## ראו גם
* 2004 בטלוויזיה
*2003 בקולנוע 
*2004
*2005 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

## קישורים חיצוניים

* שנת 2004 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
*
הערצה

ממוזער|250px|אנשים מסתכלים בהערצה על תמונת אישה.
**הערצה** היא רגש אנושי שבו אדם מגלה הערכה רבה, לרוב לא ביקורתית, כלפי אדם אחר, תופעה או עצם. הערצה קשורה בדרך כלל להתפעלות רבה מהאחר וממעשיו. המעריץ נוטה לייחס לנערץ כמעט אך ורק תכונות חיוביות, ונוטה להתעלם, להדחיק או להכחיש קיום תכונות שליליות בנערץ. פן אופייני אחר של הערצה הוא נטייה לביטול עצמי, ולהעמדת המעריץ מול הנערץ כמי שערכו פחות במידה ניכרת מזה של הנערץ, או לאמוד את רצונותיו כחשובים פחות מאלו של הנערץ.

## סוגי הערצה
ניתן להבחין במספר סוגים עיקריים של הערצה:

### הערצת אדם לאדם
[250px|ממוזער|שמאל|ילדים-מעריצים עטים על ה[כדורגלן שמעון אבו חצירא במפגש בקריית מוצקין, פברואר 2014]]
בסוג זה של הערצה, המעריץ מתייחס לאדם אחר באופן לא ביקורתי ככליל השלמות מכל או מרוב הבחינות. לרוב, מאופיינת הערצה כזו בנטייה להאדיר תכונות חיוביות באדם הנערץ, ולמזער, להתעלם, או להגדיר כחיוביות תכונות שליליות של הנערץ. כאשר המעריץ מכיר את הנערץ באופן אישי, לובשים יחסיהם לעיתים קרובות דמות של הענקת שירותים שונים של המעריץ לנערץ. כאשר המעריץ אינו מכיר את הנערץ באופן אישי, או שההכרות ביניהם שטחית ורופפת, יש בדרך כלל גם תפקיד חשוב, מנקודת מבטו של המעריץ, להשתייכות לקבוצת מעריצים והשתתפות בפעולות פולחניות שונות שמוקדן הוא הנערץ.

האדם הנערץ הוא באופן טיפוסי מצטיין בתחום פעילות מסוים, או בעל תכונה בולטת ההופכת אותו לחריג ובולט. תחושת ההערצה גורמת למעריץ להאדיר עוד יותר את מידת ההצטיינות או הבולטות של הנערץ, כשהוא מלווה האדרה זו לעיתים קרובות בהמעטה בערך עוסקים אחרים בתחום או בביטול יכולותיו הוא בתחום הפעולה.

כאשר התחושה מלווה גם ביכולת לביקורת שקולה והתייחסות עניינית לצדדים החיוביים והשליליים בנערץ, הרגש הוא הערכה ולא הערצה.

### הערצה לקבוצה, חפץ או רעיון
בסוג זה של הערצה, רוחש המעריץ הערכה רבה לקבוצת אנשים, חפץ או רעיון מסוים שיש לו קשר אליהם, אם כחבר בקבוצה, בעל תפקיד רשמי או לא רשמי ביחס לחפץ, או מחזיק ברעיון מסוים. תחושות של הזדהות עמוקה עם לאום, דת, קבוצת כדורגל או פולחן מסוים אופייניות לסוג זה של הערצה.

המעריץ בסוג זה של הערצה מתייחס בדרך כלל לקבוצות או רעיונות מופשטים כאילו הובילו אך ורק או בעיקר לתוצאות טובות או תחושות טובות, ממעט או מבטל את ערכן של תוצאות סותרות, ונוטה לעיתים קרובות להתייחס להיבטים שליליים של מושא ההערצה כאילו היו היבטים חיוביים במהותם.

מאחר שהמעריץ שייך לרוב באופן כזה או אחר למושא ההערצה, יש בהערצה מסוג זה היבט של הערצה עצמית. ההיבט הנרקיסיסטי של ההערצה מנוטרל במקרה זה לעיתים קרובות באמצעות ביטול ערך הפרט כשלעצמו, ומציאת הגדולה שבו רק באמצעות חברותו בקבוצה הנערצת.

## ראו גם
* פולחן אישיות
* פאנדום
* אוהד (ספורט)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רגשות
קטגוריה:קשרים בין-אישיים
חמוצית

**חמוצית** (שם מדעי: *[[Vaccinium]] Oxycoccos*, שם נוסף בעברית: קַפְטָה) היא מין צמח ממשפחת האברשיים, קרוב משפחה לאוכמנית, הצומח בטבע בביצות כבול חומציות באזורים הקרירים בחצי הכדור הצפוני. הכינוי *חמוציות* מתייחס בדרך כלל לפרי הצמח, המופק ברובו בגידול מסחרי.

## מאפיינים
צמח החמוצית הוא בן-שיח ירוק עד נמוך (בדרך כלל פחות מ-10 ס"מ), בעל גבעולים דקים וקשיחים ועלים קטנים. הפרחים בצבע ורוד כהה עם עלי כותרת קטנים, שעמודי העלי והאבקנים חשופים ובולטים מתוכם. הפרי ענבה מדומה, גדול מהעלים וצבעו לבן עד להבשלה, אז הוא הופך אדום.

## היסטוריה
חמוציות נאכלו על ידי תושבי ארצות הצפון ועדיין נחשבות לפרי בר פופולרי בסקנדינביה ורוסיה. בסקוטלנד היה נפוץ איסופן מהבר, אך עם צמצום אזורי הצמיחה הטבעיים שלהן הן הפכו נדירות. הילידים באמריקה הצפונית אכלו את החמוציות, וייתכן שהם שהכירו אותן למתיישבים האנגלים במסצ'וסטס בראשית המאה ה-17, שהפכו אותם לאחד המרכיבים בסעודת חג ההודיה.

## גידול ושימושים
[שמאל|ממוזער|250px|אסיף חמוציות ב[ניו ג'רזי]]
כיום נעשה רוב גידול החמוציות באמריקה הצפונית בשדות חפורים ומוקפים סוללה המאפשרת את הצפתם במים. עם הבשלת הפרי מציפים את השדות, מנערים את השיחים ואוספים את הפירות הצפים על פני המים.

חמוציות נאכלות בדרך כלל כלפתן פירות או רוטב חמוציות. הן משמשות גם באפיית מאפינס ועוגיות, אך לא מקובל לאכול אותן בנפרד כמו אוכמניות, פטל או תותים. חריג לכך הן החמוציות המיובשות, ששמן המקובל בארצות הברית נגזר משם המותג "קרייזינס" (craisins; הלחם של cranberry ו-raisin), שמרקמן דומה לזה של צימוקים אך טעמן חמוץ יותר ונאכלות כפי שהן. מרבית החמוציות המיובשות מומתקות בתהליך הייצור כדי לטשטש את חמיצותן הטבעית.

בישראל נמכרים שני מיני חמוציות מיובשות: חמוציות זרש (Berberis vulgaris), קטנות, חמוצות ובעלות חיי מדף קצרים יותר; וחמוציות גדולות ומתוקות יותר.

ניתן להשיג גם מיץ חמוציות, שהוא בדרך כלל מומתק ומעורב במיצי פירות אחרים כמו מיץ תפוחים. למיץ מיוחסות תכונות רפואיות הקשורות בהפחתת סיכוי לדלקת בדרכי השתן ומניעת התפשטותה של קנדידה מערכתית. כמו כן יש המשתמשים בחמוציות במקרים של שיתוק עמוד השדרה.

מיץ חמוציות הוא מרכיב בקוקטיילים כגון סי בריז, סקס על החוף, קוסמופוליטן.

## ראו גם
* רוטב חמוציות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1848
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אסא גריי
קטגוריה:גרגרי יער
קטגוריה:אברשיים
מבוכה

שמאל|לא ממוסגר|250x250 פיקסלים
**מבוכה** היא מצב רגשי של מוטרדות מסוימת ואי־נוחות, שאדם עשוי לחוות כאשר נראה לו שאחרים שופטים או עלולים לשפוט אותו (או את אדם אחר) על חלק בגופו או באישיותו שנחשף אליהם, או על פעולה חברתית או מקצועית בלתי מקובלת שלו (או של אדם אחר) שאותם אחרים היו עדים לה. לעיתים מעורבת בכך גם פגיעה בכבוד או ביושרה של האדם שמרגיש מבוכה. יש המגדירים מבוכה כסוג של חרדה עקב התנהגות שאינה מקובלת בחברה; סיבת המבוכה אינה ידועה, לכן זוהי חרדה ולא פחד ספציפי.

תחושת מבוכה דומה במידה מסוימת לבושה, אך הן נבדלות בכך שבושה נגרמת לעיתים קרובות בעקבות מעשה לא מקובל מבחינה מוסרית (ולכן קשורה לאשמה) בעוד מבוכה נגרמת בהקשר חברתי; בנוסף, בושה עשויה להיגרם גם בשל מעשה שבוצע וידוע רק לאדם עצמו; לבסוף, בושה היא לרוב רגש עוצמתי וקשה יותר מאשר מבוכה.

מצבים אפשריים בהם האדם נבוך בעקבות פעולה שביצע, עשויים להיות למשל מצבים בהם הוא נתפס בשקר שאמר או בטעות שביצע, או כאשר אחרים נחשפים לפעולות גופניות שביצע כגון נפיחה. בתרבויות רבות, מצב בו אדם נתפס בטעות כאשר אינו לבוש כהלכה או ערום בחלקו עשוי להביא למבוכה רבה. גם פעולות של אחרים עשויות לגרום מבוכה לפרט, למשל כאשר הפרט מגלה שהוא נושא לרכילות בשיחה המתקיימת בקבוצה חברתית, או כאשר אחר מעיר לו בזלזול בפני אחרים על התנהגותו או הופעתו.

יש הבעות פנים ומחוות גוף אופייניות המופיעות תמיד ומזוהות ללא קשר לתרבות עם מבוכה. תגובת המבוכה מתחילה כחצי שנייה לאחר שהאדם "נתפס בקלקלתו". היא כוללת הסטת מבט למטה ואז לצדדים, "חיוך" מיוחד השונה מההבעה הידידותית בכך שמעורב בו רק שריר אחד (הזיגומטיקוס) המעלה את זוויות הפה כלפי מעלה כששאר המחצית התחתונה של הפנים קפואה ומכווצת. אחר כך מורכן הראש למטה ועמו נשמטות הכתפיים, בשלב זה מופיעה לעיתים קרובות נגיעה של היד בפנים. ילדים בגיל שנתיים כבר מבצעים את רצף הפעולות השלם הזה כשהם נדרשים, למשל, להופיע בפני זרים.

לא רק מחוות המבוכה אוניברסליות אלא גם הפענוח שלהן. אנשים מתרבויות שונות זיהו נכון מבוכה אצל בני עמים רחוקים. התרבות משפיעה בהחלט על הסיטואציות שיפעילו את המבוכה אבל לא על דרך ההבעה שלה. הסומק אינו חלק מהותי של תצוגת המבוכה: הפנים מאדימות כ־15 עד 20 שניות מתחילת האירוע ואילו רצף המחוות הטיפוסי אורך כחמש שניות בלבד.

נראה כי למבוכה יש תפקיד חברתי חשוב בשיקוף והגדרת גבולות לגבי האופן בו רצוי שיתנהלו קשרים חברתיים, בהתאם לנורמות המקובלות בכל חברה ותרבות.

## קישורים חיצוניים

* Crozier, W.R.(1990), Shyness and embarrassment: perspectives from social psychology 
* Goffman, E. (1956), Embarrassment and Social Organization, The American Journal of Sociology, 62 (3): 264-271
* Parrott, W.G., Sabini, J., and Silver, M. (1988), The Roles of Self-Esteem and Social Interaction in Embarrassment, Personality and Social Psychology Bulletin, 14, 191–202
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רגשות
ז'אקמל

**ז'אקמל** (בקריאולית האיטית: **Jakmèl**) היא עיר בדרום האיטי, בירת המחוז דרום-מזרח.

אוכלוסיית העיר מונה כ-137,966 תושבים (נכון ל-2019).

ז'אקמל ידועה בארכיטקטורה הקולוניאלית הצרפתית השמורה-היטב שלה, שנבנתה בתחילת המאה ה-19. היא הייתה העיר הראשונה שחוברה לרשת החשמל בשנת 1925, ולכן מכונה "עיר האור". 

העיר הוכרזה באופן זמני כאתר מורשת עולמית, והיא יעד תיירותי פופולרי בהאיטי.

## היסטוריה
העיר נוסדה על ידי הספרדים בשנת 1504 ואוכלסה מחדש על ידי הצרפתים בשנת 1698. במאה ה-18 הפכה העיר למרכז גדול לייצור וסחר בקפה.

בשנת 1896 התחוללה שרפה גדולה בעיר ששרפה את רוב מבני העיר. העיר נבנתה מחדש, לעיתים קרובות באמצעות עמודי ברזל יצוקים ומרפסות שנשלחו מצרפת.

אחוזות מקושטות רבות של סוחרי קפה עשירים מתקופה זו נשתמרו ללא שינוי רב, ומרכז העיר השתנה אך מעט במהלך 100 השנים האחרונות. האחוזות בעיר השפיעו רבות על הארכיטקטורה בניו אורלינס.

### רעידת האדמה ב-2010
ב-12 בינואר 2010 חוותה האיטי רעידת אדמה בעוצמה של 7.0 שגרמה לנזקים כבדים ולנפגעים בז'אקמל. תחנת הרדיו של ז'אקמל העריכה כי נהרגו לפחות 5000 תושבים בז'אקמל מרעידת האדמה, אף על פי שראש העיר העריך כי נהרגו 300–400 תושבים, ונפצעו 4000.

כ-70 אחוז מהבתים ניזוקו, כאשר רוב הנזקים הכבדים יותר היו בשכונות העניות.

בניין העירייה ניזוק עד כדי כך שהוחלט להרוס אותו ולבנותו מחדש.

## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:האיטי: ערים
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:הקריביים: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1698
סוזאפון

[ממוזער|215px| מוזיקאים בתלבושות ב[מרדי גרא בניו אורלינס 2003. גלוקנשפיל נראה משמאל וסוזאפון ברקע מימין]]
**סוזאפון** הוא כלי נגינה ממשפחת כלי הנשיפה ממתכת המשמש בעיקר בתזמורות צועדות. הכלי הוא גרסה לטובה, ונקרא על שם האדם שהגה אותו - מלחין המארשים ג'ון פיליפ סוזה.

הטובה והסוזאפון זהים באורך הצינור שלהם ודומים מבחינת המנעד וגון צליל, אך קיימים ביניהם מספר הבדלים:
* צנרת הסוזאפון סובבת את הנגן ונחה על כתפו השמאלית.
* לרוב הסוזאפונים שלושה שסתומים, בעוד שבטובה מקצועית לפחות ארבעה.
* פעמון הסוזאפון בדרך כלל גדול משמעותית מפעמון של טובה.
מלבד הבדלים מבניים אלה, מיוצרים גם סוזאפונים מפיברגלס, כדי להקטין את משקלם ולהקל על נשיאתם, ומקובל לטעון כי לכלים אלה צליל פחות טוב.

הסוזאפון משמש כיום בעיקר בתזמורות צועדות מכיוון שנוח לשאת אותו, יחסית לטובה. עם זאת, ובניגוד לטענה הרווחת, סוזה לא תכנן את הסוזאפון כדי להקל על נשיאת הטובה. עיצוב הסוזאפון התבסס על ההליקון, כלי נשיפה בן תחילת המאה ה-19, שסבב גם הוא את גוף הנגן. סוזה לא היה מרוצה מצלילו הכיווני של ההליקון, שנבע מפעמונו הצר, וביקש מבונה הכלים ג'יימס פפר (James Pepper) לעצב כלי עם פעמון גדול שיפנה למעלה וישלח צליל רך מעל תזמורת המנגנת באולם.

בראיון אמר סוזה 
היום נבנים סוזאפונים כשפעמונם פונה קדימה, ולא למעלה. לרוב הפעמון ניתן לפירוק כדי להקל על הובלת הכלי. פעמון מתפרק מאפשר גם לקבוע את כיוונו, קדימה או הצידה, על פי הצורך או הנוחות.

קטגוריה:כלי נשיפה ממתכת
קטגוריה:בס
אומצה אומצה

**אומצה אומצה** הוא מונח סלנג ישראלי אונומטופאי המתאר את המקצב של מוזיקת הטראנס, ובהשאלה גם את התרבות שצמחה ממנה. הביטוי מופיע גם בגרסאות **אומצה בומצה**, **אומצים בומצים** וכדומה. המונח קיים גם בשפות אחרות, כגון רוסית. (умца-умца).

## מקור המונח
מקורו של המונח "אומצה אומצה" הוא כנראה אותו החלק מן האוכלוסייה שזלזל בז'אנר זה, וההתנשאות שלו כלפי שוחרי הטכנו, אמה הרוחנית של מוזיקת הטראנס.

## הגייה
שני חלקי המונח נהגים במלעיל. המונח מופיע כצמד מילים זהות על מנת להדגיש את המונוטוניות של מקצבי הטראנס. "אומ-", חלקה הראשון של המילה החוזרת, מכוון אל צלילי הבס, בעוד ש"-צה" מכוון אל הצלילים הגבוהים ולמעשה נהגה עם תנועה חלשה (בין קמץ לשווא).

הטעמת המונח: יש להגות אוּמְצָה אוּמְצָה (במלעיל), ולא אֻמְצָה אֻמְצָה (במלרע) במשמע סטייק.

## דוגמאות לשימוש במונח
### ביצירות מוזיקליות
* להקת הפאנק פופ "Bloodhound Gang" קראה לסינגל השני מתוך אלבומה "Hefty Fine" מ-2005 בשם "Uhn Tiss Uhn Tiss Uhn Tiss" (תרגום חופשי: "אומצה אומצה אומצה"). השיר הוא בסגנון של מוזיקה אלקטרונית, וחלק ממילותיו הן: "All you need is Uhn Tiss Uhn Tiss Uhn Tiss". פזמון השיר מורכב מהמילים "אומצה אומצה, מותק" בלבד הנהגות כגניחות נשיות, כשהן חוזרות על עצמן בחדגוניות ובהקשר מיני.
* להקתו של אמיר קוסטוריצה, "Emir Kusturica & The No Smoking Orchestra", הוציאה שיר בשם "Unza Unza Time" (זמן האומצה-אומצה), כחלק מאלבומה הראשון שנקרא אף הוא בשם זה ויצא בשנת 2000. לפי מילות השיר, בסוף המאה ה-20 בני האדם יצרו מוזיקה משעממת, ולכן אלוהים הכה אותם במקל הקצב שלו והכריז כי זה "זמן האומצה-אומצה".

### בתרבויות אחרות
*באנגלית נוהגים לעיתים לומר Boots & Cats על אותו משקל של "אומצה אומצה".

## קישורים חיצוניים
* "שלמה בר אומצה אומצה" (2014) - כתבה העוסקת בחיבור בין שלמה בר לבין המוזיקה האלקטרונית, באתר Nrg, 2014
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סלנג עברי
קטגוריה:מוזיקה אלקטרונית
מדורת השבט (סרט)

[180px|ממוזער|שמאל|משה איבגי בסרט מדורת השבט (צילם [יוני המנחם)]]

**מדורת השבט** הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של יוסף סידר שיצא לאקרנים בשנת 2004.
הסרט זכה להצלחה, הן על ידי מבקרי הקולנוע והן בקרב קהל הצופים, אך זכה גם ליחס שלילי בקרב הציבור הדתי לאומי, שבמרכזו עומדת העלילה, בטענה שציבור זה מצטייר כאליטיסטי, מתנשא, שמרן ומושחת. בספטמבר 2004 גרף הסרט חמישה פרסי אופיר על העריכה, הבימוי, התסריט, המשחק המשני (עבור חני פירסטנברג) וכן עבור הסרט. הסרט השתתף בפסטיבל ברלין ובפסטיבל הסרטים של שיקגו, ובשניהם גרף פרסים מיוחדים. הסרט זכה ל-100 אלף צופים תוך ארבעה שבועות לאחר יציאתו לאקרנים. בתחילת 2005 נמכר הסרט להפצה מסחרית בברזיל, קנדה, מקסיקו ותאילנד, ובמהלך אותה שנה השתתף ב-8 פסטיבלים בינלאומיים.

## עלילה
העלילה מתרחשת בירושלים של שנת 1981, ומספרת על משפחה ציונית דתית, שבראשה עומדת רחל גרליק (מיכאלה עשת), אלמנה ואם חד-הורית לשתי נערות – תמי (חני פירסטנברג) ואסתי (מאיה מרון). רחל, אשר מנסה לבסס מעמד משפחתה, רוצה להתקבל לגרעין המייסד התנחלות בשומרון.

הסרט דן בשאלות בערכים מול נוחיות כמניע להתנחלות וליחסים רומנטיים בציונות הדתית. הגרעין בודק בציציות את כל מי שמבקש להצטרף אליו, ספק מתוך דאגה לעתיד ההתנחלות וספק מתוך רצון אנוכי להרחיק ממנו את מי שיזדקק לעזרת זולתו. הגרעין לוחץ על רחל להתחתן עם חזן ידוע בשם משה ויינשטוק (יהורם גאון) – אדם מפונק ואנוכי. התנהגותו עומדת בסתירה לערכיה של הציונות הדתית, כפי שהם מודגמים בסרט בו צופים בשבט בני עקיבא – מבצע יונתן בכיכובו של יהורם גאון.

רחל דואגת שבנותיה ישמרו על כללי הקהילה, ומנסה למצוא גבר, שישמש כחתנה, כדי לעבור את ועדת הקבלה של היישוב, שבראשה מוטקה קופפר (אסי דיין). במקביל לתהליך שעוברת רחל, שבמהלכו היא יוצאת עם נהג הסעות בשם יוסי (משה איבגי), המשנה את נקודת מבטה, עוברות בנותיה תהפוכות רגשיות. אסתי, אשר מתנגדת בכלל למעבר לגרעין, מנהלת מערכת יחסים מינית לפני החתונה עם חייל (יהודה לוי), למרות התנגדות אמה. התנגדותה של אמה נובעת מאותם ערכים שגרמו ליוסי להישאר בתול בשעה שלאחיותיו כבר יש נכדים. תמי מתחברת עם רפי (אושרי כהן) שחבריו, קבוצת עבריינים שהנהלת בני עקיבא לא מרחיקה ממסגרתה כדי לא לפגוע במוניטין של התנועה, תוקפים אותה מינית.

## שיר נושא
שיר הנושא של הסרט, "חשמל בכפות ידיך" (מילים יורם טהרלב, לחן נורית הירש) מופיע פעמיים במהלכו. פעם בביצוע המקורי של רותי נבון משנת 1974, ופעם בגרסה חדשה של ריקי גל שעיבד והפיק מוזיקלית במיוחד לסרט יונתן בר גיורא. גרסה זו מופיעה במלואה על כותרות הסיום.

## שחקנים ודמויות

## קישורים חיצוניים

* "מדורת השבט" באתר קרן הקולנוע הישראלי
* "חשמל בכפות ידיך" בביצוע ריקי גל בעיבוד מיוחד לסרט של יונתן בר גיורא
**ביקורות**
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:ירושלים בקולנוע
קטגוריה:סרטי יוסף סידר
קטגוריה:סרטי יהורם גאון
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2004
מסקט

**מַסְקַט** (בערבית: **مسقط**) היא בירת עומאן והעיר הגדולה בה. העיר משתרעת על שטח מטרופוליני של כ-3,800 קמ"ר הנחלק לשש רשויות מנהל וממוקמת בצפון-מזרח המדינה על שפת מפרץ עומאן. אוכלוסיית העיר מונה 1,302,440 בני אדם על פי מפקד משנת 2020.

## היסטוריה
ישנן עדויות ארכאולוגיות להתיישבות בעיר עוד לפני האלף ה-5 לפנה"ס.

מסקט ידועה עוד מהמאה הראשונה לספירה כעיר נמל שדרכה התנהלה פעילות מסחרית בין המערב והמזרח. זאת לאחר כיבוש העיר בידי האימפריה הסאסאנית, שהייתה תחת שלטונו של שאפור הראשון. לאורך ההיסטוריה שלטו בעיר מגוון שבטים ילידיים וכן מעצמות זרות כגון האימפריה הפרסית והאימפריה הפורטוגזית.

במהלך המאה ה-7 החלה התאסלמות בעיר, וחשיבותה המסחרית של העיר התפתחה במאות השנים שלאחר מכן. החל מהמאה ה-9 ועד למאה ה-11 העיר הייתה תחת שלטון בית עבאס. בימי הביניים המסחר הימי של העיר פרח, כתוצאה מבריתות וקשרי מסחר רבים עם תת-היבשת ההודית.

האדמירל הפורטוגזי אפונסו דה אלבוקרקי כבש את העיר בשנת 1507 ורוב העיר נחרבה במהלך הלחימה ולאחריה. הפורטוגזים שלטו בעיר יותר ממאה שנה, למרות מאבקים רבים עם האימפריה העות'מאנית, שלבסוף כבשה את העיר ב-23 בינואר 1650.

במאה ה-18 הייתה מסקט מעצמה צבאית אזורית, והשפיעה אף באזורים מרוחקים כגון מזרח אפריקה וזנזיבר. כעיירת נמל חשובה במפרץ עומאן, משכה מסקט סוחרים ומתיישבים זרים ממגוון לאומים, בין היתר מפרס, בלוצ'יסטן וגוג'ראט.

מאז עלייתו של הסולטאן קאבוס בן סעיד אאל סעיד לשלטון בשנת 1970, התפתחו התשתיות בעיר בקצב מהיר, וצמחו בה כלכלה תוססת וחברה רב-אתנית. העיר שימשה כבירת התרבות הערבית לשנת 2006.

בשנת 1975 הוקמה בחופי המפרץ שמורת הטבע קארם.

רק 60% מתושבי העיר הם אזרחי עומאן.

## אתרים בעיר
*ארמון אלעלם - משמש את הסולטאן לקבלות פנים ממלכתיות.
*בית האופרה המלכותי של מסקט
*המסגד הגדול סולטאן קאבוס

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אסיה: ערי בירה
קטגוריה:הים הערבי: ערי נמל
קטגוריה:עומאן: ערים
קטגוריה:המזרח התיכון: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-2
קטגוריה:עומאן: ערי נמל
עוצמת הרכות

**עוצמת הרכות** (באנגלית: **Holistic Pulsing**) היא שיטת ריפוי אלטרנטיבי פסאודו-מדעית שפותחה בידי הישראלית טובי בראונינג. מרכזים המטפלים בשיטה זו קיימים במספר מדינות, בהן הולנד, אוסטרליה וניו זילנד. הספר "עוצמת הרכות" (The Power of Softness), שכתבה מבראונינג, תורגם להונגרית ולפולנית.

מאחורי שיטת הטיפול עומדת גישה השמה במרכז את השמחה כטיפול בבעיות רגשיות ופיזיות, באופן העומד, לדברי בראונינג, בניגוד להדגשת הכאב והטראומות בשיטות טיפול אחרות. המטפלים בשיטה מדגישים גם את השימוש ברכות ובגישה לא-כוחנית ביחסי אנוש.שיטת הטיפול מבוססת על שיחה עם המטופל, על מגע גופני ועל נענוע עדין של חלקים שונים בגוף במהירות של 160-120 פעימות בדקה (קצב פעימות לב של עובר). לפי עקרונות השיטה, הנענוע החוזר יוצר תחושת ביטחון, הגנה וחמימות, רכות והנאה, ותחושות אלה, המלוות את הטיפול כולו, מאפשרות ריפוי פנימי עמוק.

מפתחת השיטה והעוסקים בה טוענים כי היא יעילה למגוון בעיות פיזיות ונפשיות, כשבין השאר נטען שניתן לטפל בשיטה זו בלחצים נפשיים, טראומות, כאבי שלד ושרירים, סוכרת 2, אסתמה, בעיות הורמונליות, הפרעות אכילה, התמכרויות, בעיות קשב וריכוז ועוד, אולם אין ראיות מדעיות לטענות השיטה.

## מפתחת השיטה
את השיטה פיתחה טובי בראונינג, ד"ר לאוסטאופתיה ונטורופתיה והתמחות בתרפיית קרניוסקרל. ב-1990 כתבה את ספרה העוסק בתחום עוצמת הרכות באנגלית, הספר תורגם לעברית לאחר מכן. בשנת 1999 הקימה בראונינג בית ספר לשיטה בישראל.

ב-2003 כתבה בראונינג את ספרה "איך הפכה האישה לגבר" ובשנת 2015 כתבה את ספרה השלישי 'שיעורים חיים'.

## לקריאה נוספת
*טובי בראונינג, **עוצמת הרכות**, הוצאת מודן, 2011
*טובי בראונינג, **איך הפכה האישה לגבר – על הפחד מהשומן, הפחד מהנשי והתמוטטות החברה**, הוצאת ליאור שרף-הפצות, 2003
*טובי בראונינג, **שיעורים חיים**

## קישורים חיצוניים

* 
*
* אתר המוקדש לשימוש בשיטה בניו זילנד
* אודטה שוורץ, סדנה נפלאה בשם עוצמת הרכות, מתוך כתבה בידיעות אחרונות, באתר "החיים כדרך - הדרך לחיים"
* רועי לוטן, עוצמת הרכות, באתר "מאגר השיטות", 19 בנובמבר 2018

קטגוריה:פסאודו-מדע
קטגוריה:רפואה אלטרנטיבית
קטגוריה:פסיכותרפיה פסאודו-מדעית
מילאן אוברנוביץ', נסיך סרביה

**מילאן אוברנוביץ**' (בסרבית: **Милан Обреновић**; 21 באוקטובר 1819 – 8 ביולי 1839) היה נסיך סרביה במשך שבועיים בשנת 1839.

## ביוגרפיה
מילאן נולד ב-21 באוקטובר 1819 בקרגוייבץ, והיה בנו הבכור של מילוש אוברנוביץ', נסיך סרביה בין השנים 1817–1839, ושוב בין 1858 ל-1860. ב-1839, מילוש ויתר על כס הנסיכות לטובת בנו, למרות שהיה על סף המוות. מילאן אוברנוביץ' נפטר שבועיים לאחר מכן וייתכן שכלל לא ידע שהיה לראש המדינה. 

לאחר מותו ירש אותו אחיו, מיכאילו אוברנוביץ'.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרביה: היסטוריה
קטגוריה:נסיכי סרביה
קטגוריה:אצולה סרבית
קטגוריה:ילידי 1819
קטגוריה:נפטרים ב-1839
נח לוריא

**נח לוריא** (בכתיב יידי: **נח/נויעכ/נויעך לוריע**; בכתב רוסי: **Но́ях Ге́ршелевич Лурье́**; 12 בדצמבר 1885, בלאשנה, פלך מינסק, האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה) – 18 במאי 1960, מוסקבה) היה סופר יידיש, מתרגם, מורה ומבקר וסופר ילדים יהודי-סובייטי.

## קורות חיים
נח לוריא נולד בבלאשנה (Блашна) שברוסיה הלבנה. קיבל חינוך דתי מסורתי, אך בגיל הנעורים יצא בשאלה והצטרף לתנועת "הבונד". היה פעיל מחתרתי בבונד, נעצר על ידי הבולשת הצארית וישב שנתיים בבית סוהר. בעת המאסר החל בכתיבה ספרותית – קודם בעברית, שאותה העריך ואהב מימי ילדותו, ולאחר מכח עבר לכתוב ביידיש ולא שב לכתיבה בעברית.

לוריא הצטרף למהפכה ותמך בממשלה הזמנית של אלכסנדר קרנסקי, בשנת 1917. עם מהפכת אוקטובר, בשנת 1918 הצטרף לבולשביקים ובמסגרת השלטון הסובייטי החדש התקדם במוסדות השלטון, במשרד החינוך החדש בקייב, אוקראינה. הוא היה מנהל מחלקת התרבות במיניסטריון לעניינים יהודיים. כל פעילותו הפוליטית המנהלית והספרותית הייתה בלשון יידיש.

בשנת 1921 הִרצה וניהל את הקורסים הפדגוגיים למורים בקייב. הוא היה מרצה מבוקש בנושאי תרבות וספרות יידיש. לאחר מלחמת העולם השנייה השתקע במוסקבה, והמשיך בפעילותו הספרותית במסגרות התרבותיות שבהן פעל. לוריא היה בין מייסדי ספרות הילדים היהודית ביידיש בברית המועצות. הוא תרגם ליידיש את יצירותיהם של האחים גרים, הנס כריסטיאן אנדרסן, מקסים גורקי, ווילהלם האוף. לוריא פרסם שירים רבים לילדים, סיפורים ומעשיות, והוציא אותם לאור בברית המועצות.

לוריא פרסם ביידיש למעלה משלושים כרכי סיפורת, שירה, תרגום וביקורת ביידיש. אף אחד מספריו לא תורגם לעברית. כמה מסיפורי הילדים שלו תורגמו לרוסית.

בתו תמרה נויחובנה לוריא (Тамара Нояховна Лурье; 1911–1990) הייתה מתרגמת, שתרגמה לרוסית מיידיש ומפולנית. בצעירותה נישאה לידידו הקרוב של אביה, הסופר, המבקר וחוקר הספרות מאיר וינר.
בתם היחידה (נכדתו של לוריא), יוליה וינר (1935–2022), עלתה לארץ ישראל והייתה משוררת, סופרת ומתרגמת ישראלית בשפה הרוסית.

## מספריו
* **בריקן ברענען**, חרקוב: מעלוכע-פארלאג פון אוקראינע, 1929.
* **עליע יאריש**, קייב: מעלוכע-פארלאג, 1938.
* **אין וואלד**, מוסקבה: סאוועטסקי פיסאטעל, 1972.

## קישורים חיצוניים
* 
* נח גרשלביץ' לוריא, באתר Словари и энциклопедии на Академике 
* נח גרשלביץ' לוריא, באנציקלופדיה היהודית הרוסית 
* נח לוריא, באתר Фундаментальная электронная библиотека - Русская литература и фольклор 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים יהודים סובייטים
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:בונדיסטים
קטגוריה:מתרגמים יהודים רוסים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים רוסים
קטגוריה:מבקרי ספרות יהודים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יידישאים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער סובייטים
קטגוריה:משוררי ילדים כותבי יידיש
קטגוריה:משוררי ילדים סובייטים
קטגוריה:סופרים יהודים בלארוסים
קטגוריה:יוצאים בשאלה
קטגוריה:ילידי 1885
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1960