open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אצטדיון דוחה

**אצטדיון דוחה** (או **דוחא**, בערבית: **ستاد الدوحة**) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר סח'נין שבישראל. האצטדיון משמש את קבוצת בני סכנין במשחקיה הביתיים ומכיל 8,500 מקומות ישיבה.

## היסטוריה
לאחר עלייתה לליגת העל בשנת 2003, נאלצה קבוצת בני סכנין לארח את משחקיה הביתיים הרחק מביתה מפני שהאצטדיון בסכנין לא היה ברמה הנדרשת על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל לליגת העל. באצטדיון באותה עת היו רק 2,000 מקומות ישיבה. תחילה נבדקה האפשרות להקים אצטדיון חדש ומודרני, בשטח פתוח שבין עראבה לסכנין, אך לא התקבל אישור להקמתו והוחלט על שדרוג האצטדיון הקיים, בעלות של כ-18 מיליון שקלים, כך שהאצטדיון יכלול 7,000 מקומות ישיבה. הפרויקט כלל גם הקמת מגרשי חניה, מגרש אימונים, מתקני עזר, חדרי כושר, מלתחות ומבני מנהלה. הקבוצה נתקלה בקשיים לגייס את הכסף הדרוש לשדרוג, ונעשתה פנייה של עיריית סכנין והנהלת הקבוצה, באמצעות חבר הכנסת אבשלום וילן, למשרד ראש הממשלה לאישור תקציב לפרויקט. הקמת שלב א' של שדרוג האצטדיון, שגויס מתורמים רבים בישראל, וגם ממשרד ראש הממשלה, הושלם באוקטובר 2005, בתכולה של 4,500 מקומות ישיבה. נדרשו עוד כ-10 מיליון שקל כדי להשלים את גודל האצטדיון לכדי 7,000 צופים. באמצעות חבר הכנסת אחמד טיבי נעשתה פנייה לוועד האולימפי הלאומי של קטר שהסכים לתרום 10 מיליון דולר. התרומה נועדה, בנוסף לשדרוג האצטדיון, גם להקמת כפר ספורט בעיר. כאות הוקרה הוחלט לקרוא לאצטדיון על שם בירת קטר – דוחה.

ב-21 באוקטובר 2005 נערך המשחק הראשון של בני סכנין באצטדיון המשודרג. האצטדיון היה מלא לחלוטין. הקבוצה הפסידה לבני יהודה תל אביב 3-0.

ב-8 בינואר 2006, אירע תגרה המונית בסיום המשחק בין בני סכנין ליריבתה הגדולה, בית"ר ירושלים. אוהדי סכנין, שיצאו ראשונים מהמגרש, יידו אבנים לעבר האצטדיון וכר הדשא, שם עמדו אוהדי בית"ר ירושלים. בתגובה, אוהדי בית"ר השחיתו את האצטדיון והתעמתו עם אוהדי סכנין שנשארו בתוכו. כ-20 אנשים נפצעו בתקרית.

ב-26 באפריל 2007, יו"ר האיגוד האולימפי של קטר, השייח סעוד בן עבד אלרחמן וח"כ אחמד טיבי הניחו את אבן הפינה לפרויקט הרחבת האצטדיון בכ-3,500 מקומות ישיבה. בנוסף חנכו את מגרש האימונים שהוקם בעיר. פרויקט ההרחבה הושלם ביולי 2009.

בפגרת הקיץ של 2017 עבר האצטדיון שיפוץ מקיף שכלל בניית תא תקשורת חדש ועמדות מצלמה מצידו המזרחי, קירוי ליציע המערבי המרכזי, שיפוץ מלתחות השחקנים, שיפוץ אזור הקופות תחת היציע הדרומי, התקנת מסך תוצאות וטיפול במערכות ההשקיה והניקוז לדשא. השיפוץ הושלם במרץ 2018. שיפוצים נוספים עבר האצטדיון בשנים 2025-2023 וכללו בין השאר החלפת הכיסאות ביציעים, שדרוג הזרקורים, שיפוץ מלתחות, שירותי הקהל, שערי הכניסה האלקטרוניים, שיקום נוסף לדשא ועוד. השיפוץ אילץ את בני סכנין לארח רבים ממשחקיה בעונות אלו באצטדיונים חלופיים כמו אצטדיון עכו.

בעבר ניתנו לאצטדיון מספר צווי סגירה כך למשל ב-27 בדצמבר 2009 הוציאה משטרת ישראל צו סגירה לאצטדיון בעקבות אירועים אלימים בסיום משחק בין בני סכנין לאחי נצרת. וב-2 בדצמבר 2021 משרד הכלכלה הודיע על סגירת האצטדיון, בעקבות הפרת רישיון העסק במשחק בין בני סכנין מול בית"ר ירושלים, בו נכנסו אלפי אוהדים מעבר לכמות האוהדים שאושרה. האיסור בוטל לאחר זמן קצר, על אף טענות של אוהדי קבוצות אחרות לזריקת אבנים

## ראו גם
* דוחה - בירת קטר שעל שמה נקרא האצטדיון

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

דוחה
קטגוריה:הפועל איחוד בני סכנין
קטגוריה:סח'נין: ספורט
קטגוריה:אחווה עראבה
קטגוריה:סח'נין: מבנים
קטגוריה:יחסי ישראל–קטר
בית המטבחיים

**בית המטבחיים** הוא מקום בבית המקדש, בצפון העזרה, אשר בו שחטו את הקרבנות והכינו אותם להקרבה על מזבח העולה.

בית המטבחיים היה ממוקם בין מזבח העולה לקיר הצפוני של העזרה, כדי לאפשר שחיטת קדשי קדשים, והוא כלל, מדרום לצפון:
*בין קיר העזרה לבית המטבחיים היה מרווח של שמונה אמות, שנחשב כחלק מעזרת כהנים.
*שתי שורות של ארבעה עמודים, ולפניהם שולחנות.

## הטבעות

על פי המסופר בתלמוד, לפני שחיטת הקרבן, היו חובטים בראשו במקל, עד שיוחנן כהן גדול ביטל זאת מחשש להיטרפות הבהמה, או משום שמדובר במנהג הנובע מעבודה זרה, ובמקום זאת, התקין טבעות ברצפה, אשר נועדו להחזיק את ראשה של הבהמה בזמן השחיטה.

הטבעות היו במבנה של עשרים וארבע טבעות בארבע שורות, שש טבעות בכל שורה (ממערב למזרח). טבעת לכל משמר, ל-24 משמרות הכהונה. הטבעת הצפון מערבית למשמרת יהויריב והטבעת הדרום מזרחית למשמרת מעזיהו.

המשנה מזכירה מחלוקת בקשר לסידור הטבעות:

ב, מוזכר שהטבעת של משמרת בילגה הייתה סתומה כעונש על זלזולם בעבודת המקדש.

## העמודים

שתי שורות של ארבעה עמודים ננסיים, ועליהם "רבעים" של ארז שבהם קבועים ווים ("אונקליות") של ברזל. ושלושה סדרים של ווים היו על העמודים בווים אלו היו תולים את הבהמה ומפשיטים את עורה מעליה. שלושת הסדרים נועדו לשלושת סוגי הבהמות שהקריבו במקדש - הנמוך לכבש, האמצעי לאיל והגבוה לפר.

## השולחנות

* בסמוך לכל עמוד היה שולחן עשוי שַיִש, ועליו היו מנתחים את הבהמה לנתחיה ושוטפים את הקרביים שלה.

## גודלו של בית המטבחיים

הדעות לגבי שטחו של בית המטבחיים חלוקות - 46.5, 44.5, 45 או 51.5 אמות.

בית המטבחיים מתואר במשנה:

ובהמשך כתוב:

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:בית המקדש
סלניט

**סלניט** (מיוונית "אבן הירח" בשל ברק הפנינה שלו) הוא מינרל המורכב מסידן וגופרית והרכבו הכימי הוא CaSO4•2H2O. הסלניט הוא סוג של גבס בעל גבישים מפותחים ולעיתים קרובות מכונה "פצלת משי".

סלניט הוא מינרל רך מאוד וקל לחרוץ בו בציפורן. קל למדי לכופף את הגבישים הדקים, אך הם נשברים אם מכופפים אותם מדי. גבישים שנתגלו בקנטקי גידלו תבניות מעוקמות למדי וצורות הדומות לעלי כותרת של פרח.

במקרים נדירים מאוד נכלאים מים בתוך הסלניט בזמן התגבשותו. ניתן לראות את בועית המים הזעירה זזה בזמן שמסובבים את האבן.

בתנאי יובש מדברי יכול חול להיכלא בתוך הגבישים בזמן יצירתם. תצורות סלניט חוליות מקבלות צורת שעון חול או הצורה המוכרת יותר של "שושנת המדבר". גבישי סלניט מסוג זה הם אטומים לחלוטין ונמצאו בכמויות גדולות באוקלהומה, טקסס, ומדבר סהרה.

## לקריאה נוספת
* ניל שאי, **ארמון הבדולח - כיצד הגיעו לממדיהם האדירים גבישי הסלניט במערה במקסיקו**, נשיונל ג'יאוגרפיק, גיליון 126, נובמבר 2008
* דנה אשכנזי, אל מסתרי בטן האדמה, באתר אימגו, 18 בספטמבר 2007

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מינרלים סולפטיים
קטגוריה:מינרלים
קרדלה

250px|ממוזער|שמאל|מבנה מכבי האש ההיסטורי, כיום מרכז מידע לתיירים
250px|ממוזער|שמאל|כנסיית יוחנן המטביל הלותרנית בעיר משנת 1863
**קרדלה** (באסטונית: **Kärdla**) היא בירת מחוז היו והעיר היחידה באי האסטוני היומאה. קרדלה משמשת כיום כבירת הנפה הכפרית היומאה.

## גאוגרפיה
קרדלה מוקפת כולה בידי נפת פהלפה ומפרץ טָרֵסְטֶה. היא ממוקמת בחופו הצפון-מזרחי של היומה. בכיוון דרום-מזרח לעיר נמצא מכתש קרדלה, אשר קוטרו 7 ק"מ והוא בן 455 מיליון שנים בערך (אורדוביק עליון). המכתש אינו נראה מעל פני האדמה. מספר נחלים קטנים זורמים דרך העיר. יש גם בארות ארטזיות בקרדלה.

## היסטוריה
בשנת 1564 מוזכר הכפר קרטילבי Kärtillby לראשונה בכתובים. תושביו היו שוודים. הם הגיעו, ככל הנראה, כבר במאה ה-14 מאזורים דוברי שוודית בפינלנד לאי היומאה.
בשנת 1470 העניק אדון המסדר הליבוני, יוהאן וולטוס פון הרזה, סמכויות נרחבות לתושבים, בעיקר שחרורם ממעמד הצמיתים.
במאה ה-18 השתוללה המגפה השחורה באי. רבים מתושבים קרדלה נספו ובשנת 1810 כמעט ולא נותרו שוודים ביישוב, שנספח תחת השם "קרטלהוף" Kertelhof ליישוב הסמוך פרטסי (Partsi).
קרדלה התפתחה רבות בזכות מפעל טקסטיל שהקימו האחים פטר לודוויג והיינריך גאורג לבית אונגרן-שטרנברג בשנת 1830. האחים היו גרמנים-בלטים וקיבלו סיוע כספי מחברה בטאלין (Clayhills & Co). המפעל העסיק בראשיתו 210 עובדים. המפעל (משנת 1874, Dago-Kertelsche Tuchfabrik) נמנה עם הגדולים בכל אסטוניה ונודע באיכות מוצריו. בשנת 1913  העסיק כ-600 עובדים (כמחצית מאוכלוסיית האי).
בשנים 1860 - 1883 פעל בקרדלה גם מפעל מכונות גדול.
בשנת 1849 נבנה ביישוב גם נמל.

קרדלה הוכרזה כעיר באופן רשמי בשנת 1938.
בית החרושת לטקסטיל הולאם בדצמבר 1940 בעקבות הכיבוש הסובייטי של אסטוניה ושינה את שמו.

בנייני המפעל ההיסטוריים נהרסו ברובם על ידי הצבא האדום בקיץ 1941 במהלך נסיגתו מפני ההתקפה הגרמנית על ברית המועצות.
במהלך הקרבות בין הצבא האדום לוורמאכט במלחמת העולם השנייה, בשנת 1944, הופצצה קרדלה מן האוויר ועקב כך נהרסו הנמל ובתים רבים.
הבניינים היחידים שנותרו בנמל הישן הם המחסן וחנות הצמר של המפעל.

השחזור של המרינה בקרדלה הסתיים בסוף 2013. במרינה החדשה יכולים לעגון 80 כלי שיט. המרינה מוגנת מרוחות ומציעה מגוון שירותים.

קרדלה שימשה עד לרפורמה המנהלית ב-2017 כנפה עירונית ומשמשת כיום כבירת הנפה הכפרית ().

## דמוגרפיה

## כיום
מרכז החיים והבילוי של תושבי האי סובב סביב קרדלה. בעיירה שני מוסדות וותיקים המושכים אליהם תיירים ומקומיים כאחד. לב העיירה - קפה Gahwa המהווה מרכז לאמנים רבים מכל אסטוניה וRannapaargu מסעדה וותיקה במבנה ייחודי השוכן על החוף.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אסטוניה: נפות לשעבר
קטגוריה:אסטוניה: ערים
זריקת דיסקוס

[ממוזער|250px|פסל של זורק דיסקוס ב[גן בוטני|גנים הבוטנים בקופנהגן בדנמרק]]
**זריקת דיסקוס**, ענף ספורט אולימפי, אחד ממקצועות הזריקה שבמסגרת ענף האתלטיקה.

זריקת דיסקוס הוא אחד מענפי הספורט העתיקים ביותר והחל עוד במשחקים האולימפיים ביוון העתיקה.

בתחרות זריקת דיסקוס המתחרים זורקים דסקה עגולה מעל מגרש מסומן. למנצח מוכתר מי שזורק למרחק הגדול ביותר.

יש הבדל בין משקל הדיסקוס בין תחרות הגברים לתחרות הנשים. משקל הדיסקוס של הגברים הוא 2 ק"ג, ושל הנשים הוא ק"ג אחד.

זורק הדיסקוס אוחז בו ביד אחת מתוחה כאשר היא מורמת לצד גופו, מסתובב סביב עצמו, כדי לתת לדיסקוס תנופה, וזורק את הדיסקוס.

## תיאור הדיסקוס
צידיו של הדיסקוס התקני עשויים אחד החומרים הבאים: פלסטיק, עץ, מתכת, פיברגלס או סיבי פחמן. לעיתים משתמשים בדיסקוס מגומי קשיח.

שולי הדיסקוס עשויים ממתכת, ופנים הדיסקוס אף הוא מתכת, שמהווה את משקל הדיסקוס. 

שולי הדיסקוס וצידיו מוכרחים להיות חלקים, ללא בליטות, קצוות חדים, חריצים או שקעים, שעלולים לשמש כאמצעי אחיזה לאצבעות.

## חוקים
את הדיסקוס זורק מתחרה העומד בתוך מעגל בקוטר 2.5 מטר. המעגל נמוך מהרצפה ב-20 מילימטר, ורצפתו בטון. לזורק אסור לצאת מתחום המעגל או לגעת ברגליו ברצפה המוגבהת לפני נחיתת הדיסקוס. על הדיסקוס לנחות בשטח הנוצר מזווית של 34.92 מעלות- ה"סקטור". אזור הזריקה מוקף גדר גבוהה על מנת להבטיח את ביטחון הסובבים.

לא קיימים חוקים לגבי אופן הזריקה של הדיסקוס. 

לאחר נחיתת הדיסקוס, נמדד המרחק בין קצהו הקדמי של תחום המעגל, למקום הנחיתה הראשוני של הדיסקוס. למקום שבו נעצר הדיסקוס בסוף אין משמעות.
זריקה פסולה אינה נמדדת. 

ברוב התחרויות מוקצבים שלושה או שישה ניסיונות זריקה לכל מתחרה. המתחרה שזרק את הדיסקוס למרחק הגדול ביותר באחד מן הניסיונות מוכרז כמנצח. לשאר ניסיונות הזריקה יש משמעות רק במצב של שוויון (תיקו). במקרה כזה, ישמשו הזריקות האחרות כשוברי שוויון, ובתחרות ינצח המתחרה שהוא גם בעל הזריקה השנייה בטיבה.

## שיא עולם
* שיא העולם לנשים בזריקת דיסקוס שייך לגבריאלה ריינש () – 76.80 מטר (1988)
* שיא העולם לגברים בזריקת דיסקוס שייך למיקולאס אלקנה () – 75.56 מטר (2025)

## אלופים אולימפיים ([[אתלטיקה באולימפיאדת פריז (2024)|פריז 2024]])
* האלופה האולימפית בזריקת דיסקוס היא ולארי אולמן () - 69.50 מטר.
* האלוף האולימפי בזריקת דיסקוס הוא רוג'ה סטונה () - 70.00 מטר.

## אלופי עולם ([[אליפות העולם באתלטיקה 2023|בודפשט 2023]])
* אלופת העולם בזריקת דיסקוס היא לאולאוגה טאוסאגה () - 69.49 מטר
* אלוף העולם בזריקת דיסקוס הוא דניאל סטול () - 71.46 מטר

## שיא ישראל
* סיוון ג'אן ממכבי בני הנגב באר שבע קבעה ב-16 בפברואר 2008 שיא ישראלי חדש של 59.92 מטר
* איגור אברונין ממכבי תל אביב קבע ב-1 ביוני 1991 שיא ישראלי חדש של 62.24 מטר

## עשר זורקות הדיסקוס הטובות בכל הזמנים

## עשרת זורקי הדיסקוס הטובים בכל הזמנים

## האלופות והאלופים האולימפיים בזריקת דיסקוס

## האלופות והאלופים העולמיים בזריקת דיסקוס

## ראו גם
* זורק הדיסקוס
*התפתחות שיא העולם בזריקת דיסקוס (ויקיפדיה אנגלית)
*הטלת כידון

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אתלטיקה: מקצועות שדה
קטגוריה:ספורט אולימפי
קטגוריה:ספורט אולימפי ביוון העתיקה
סמל טונגה

**[[סמל]] [[טונגה]]** עוצב בשנת 1875 עם חקיקת חוקת המדינה.

לפי ההיסטוריון איאן קמפבל הסמל עוצב בידי המיסיונר שירלי וולדמר בייקר ששהה בממלכה במשך שלושים שנה ואף היה ראש ממשלתה. לפי מקורות אחרים הסמל עוצב בידי נסיך מקומי.

סמל טונגה הוא שלט אצולה המחולק לארבעה חלקים. במרכז השלט מגן דוד וצלב.
שלוש החרבות המצויות ברביע הימני התחתון של הסמל מסמלות את שלושת בתי המלוכה ששלטו בטונגה - השושלות: טואי טונגה, טואי האטאקאראלאואה והשושלת הנוכחית טורי קאנוקופולו.

היונה עם ענף עץ הזית המופיעה ברביע השמאלי התחתון מסמלת את השאיפה לשלום בטונגה (סמל המתבסס על סיפור נח והמבול).

שלושת הכוכבים המופיעים ברביע השמאלי העליון מסמלים את שלוש קבוצות האיים העיקריות של טונגה: טונגטאפו, ואואו והאאפאי.

הכתר המופיע ברביע הימני העליון מסמל את העובדה שטונגה היא מונרכיה.

סביב הכתר שני דגלי המדינה, בתחתיתו, על קלף רשום מוטו המדינה ובראש הדגל עלי זית וכתר המסמלים את בית המלוכה של טונגה.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טונגה: סמלים לאומיים
טונגה

טונגה
קטגוריה:יוניים בתרבות
אוטו ולס

**אוטו ולס** (גרמנית: **Otto Wels**; 15 בספטמבר 1873 - 16 בספטמבר 1939) היה יושב ראש ה-SPD, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית משנת 1919, וחבר הרייכסטאג בין 1920 ל-1933, מראשי ההתנגדות הגרמנית לנאציזם בתחילת שלטון המפלגה הנאצית בגרמניה.

## ביוגרפיה
בשנת 1919 יצא ולס נגד הטענות שגרמניה הייתה אשמה בפרוץ מלחמת העולם הראשונה. 

ולס נבחר בשנת 1923 לחבר הנהלה של האינטרנציונל הסוציאליסטי.

### התנגדותו לנאצים
ב-23 במרץ 1933 היה ולס היחיד בין חברי הרייכסטאג שיצא בגלוי כנגד חוק ההסמכה שהגה אדולף היטלר על מנת ליתן הכשר חוקי לשלטונו הרודני. החוק התיימר להעביר את סמכות החקיקה מן הרייכסטאג לממשלת הרייך בראשותו של היטלר לתקופה של ארבע שנים, ובכך להעניק להיטלר סמכויות דיקטטוריות בלתי מוגבלות.

בהצבעה שהתקיימה באותו היום, בבית האופרה קרול בברלין (שכן הרייכסטאג עצמו נשרף מספר ימים קודם לכן, שרפה שהיוותה את התירוץ להעלאת החוק לדיון), גילה ולס אומץ לב אישי, כאשר על אף נוכחותם הבריונית של אנשי ה-SA לבושי החולצות החומות, והנציגים הנאצים ששרקו והריעו בעת נאומו, נשא נאום נוקב בו הצביע על הסכנה הטמונה בחוק שעלה לדיון. רבים מחבריו של ולס, עשרים ושישה חברי הרייכסטאג מן המפלגה הסוציאל-דמוקרטית כבר נעצרו, וולס עצמו יכל לצפות כי הוא עצמו ייעצר עוד בטרם יחל נאומו.
ולס אמר בין היתר:

בהביטו ישירות אל היטלר, הצהיר ולס - "אתה יכול לקחת את חיינו ואת חירותנו, אך לא את כבודנו". מילותיו הבאות - "אנו חסרי מגן, אך לא חסרי כבוד", "Wir sind wehrlos aber nicht ehrlos.", הפכו לציטטה ידועה.

כל 94 חברי ה-SPD ברייכסטאג הצביעו כנגד החוק, אך כל שאר חברי הרייכסטאג שנכחו בדיון (רבים נעצרו, הושלכו למחנות ריכוז, והתייצבותם להצבעה נמנעה בדרכים אחרות) הצביעו בעד. העברת חוק ההסמכה סימנה את סופו של המשטר הפרלמנטרי הדמוקרטי בגרמניה, והעניקה בסיס חוקי לשלטונו הדיקטטורי של היטלר. לאחר מספר שבועות אסר היטלר על קיום ה-SPD, ומפלגות פוליטיות אחרות בגרמניה, ולבסוף הכריז כי המפלגה הנאצית היא המפלגה החוקית היחידה בגרמניה.

ולס יצא לגלות עוד בטרם הוכרז כי פעילות ה-SPD אינה חוקית. הוא הקים את מרכז המפלגה בתחילה בחבל הסאאר, אשר היה תחת שליטה של חבר הלאומים, ולאחר שגרמניה החזירה לעצמה את השליטה בחבל, יצא לפראג ולאחר מכן לפריז, שם מת בשנת 1939.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה
קטגוריה:מתנגדים גרמנים למשטר הנאצי
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1873
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1939
סמל לסוטו

**[[סמל]] [[לסוטו]]** אומץ רשמית ב-4 באוקטובר 1966 בעקבות עצמאותה של המדינה. הסמל עודכן ב-2006.

הסמל מכיל מגן מסוג באסותו עליו ניצב תנין. המגן מסמל את הקבוצה האתנית העיקרית של לסוטו. מאחורי המגן מצויים שני רובים מוצלבים.

למגן שני תומכים - שני סוסי באסותו. 

בחזית הסמל סרט מוזהב שעליו רשום מוטו לסוטו - באותיות לטיניות: **Khotso, Pula, Nala** (שלום, גשם, רווחה).

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לסוטו: סמלים לאומיים
לסוטו

לסוטו
קטגוריה:סוסים בתרבות
קטגוריה:תנינאים בתרבות
מאיה צ'יבורדאנידזה

**מאיה צ'יבּוּרדאנידזֶה** (בגאורגית: **მაია ჩიბურდანიძე**; נולדה ב-17 בינואר 1961) היא שחמטאית עבר גאורגית בדרגת רב-אמן, שהייתה אלופת העולם בשחמט לנשים במשך 13 שנים. בגיל שבע-עשרה הפכה לשחקנית הצעירה ביותר שזכתה אי פעם בתואר "אלופת העולם לנשים", ונישלה מהתואר שחמטאית גאורגית אחרת בשם נונה גפרינדשווילי. צ'יבורדאנידזה פרשה מפעילות שחמטאית ביוני 2011. היא חברה בהיכל התהילה העולמי של השחמט.

## שנותיה הראשונות

מאיה נולדה בעיר כותאיסי שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). היא החלה לשחק שחמט בהיותה בגיל 8. בשנת 1976 היא זכתה בתואר אלופת ברית המועצות לנערות ושנה לאחר מכן, בשנת 1977, היא זכתה בתואר אלופת ברית המועצות לנשים. באותה שנה הוענק לה התואר רב-אמן.

היא זכתה בצורה משכנעת בהופעתה הבכורה בתחרות השחמט הבינלאומית לנשים בבראשוב כשהייתה עוד בגיל 13, ושנה לאחר מכן, ב-1975, בתחרות בטביליסי, שהייתה התחרות האחרונה לפני שהחלה להשתתף בתחרויות שחמט בינלאומיות לנשים. סגנון המשחק שלה הוא סולידי אמנם אבל אגרסיבי ומבוסס היטב על עקרונות קלאסיים כפי שניתן לצפות משחקנית שאומנה בתחילת דרכה על ידי אדוארד גופלד, מראשי מאמני השחמט הסובייטים.

## שיא הקריירה 1978–1991

צ'יבורדאנידזה הוכיחה שהיא מתחרה רצינית כבר בתחרות הראשונה לנשים שנערכה ב-1976 בטביליסי כאשר סיימה במקום השני באינטרזונל (Interzonal) לנשים. הזכייה במקום השני איפשרה לה להיות מועמדת במשחקי אליפות העולם של 1978. היא הפתיעה את כל המועמדים האחרים והלכה כל הדרך אל חצי גמר בו ניצחה את אלה קושניר בתוצאה ½7-½6 לזכותה (41 מהלכים). היא המשיכה להפתיע גם בגמר שנערך בביצ'וינתה (אבחזיה, גאורגיה) וניצחה את מי שהייתה אלופת העולם במשך 16 שנים ב-52 מהלכים (מאיה שיחקה בשחור).

נבחרת ברית המועצות שלטה באולימפיאדות השחמט לנשים של שנות ה-80 בזכותה של צ'יבורדאנידזה. לאחר שגאורגיה קיבלה את עצמאותה מברית המועצות לשעבר, היא שיחקה על הלוח הראשון של גאורגיה, שזכתה ב-3 מדליות זהב, בתחילת שנות ה-90. מאיה נחשבת לאחת משחקניות השח הגדולות של כל הזמנים.

### באולימפיאדות השחמט
היא ייצגה את ברית המועצות ב-7 אולימפיאדות וגאורגיה ב-8 אולימפיאדות נוספות. בשנת 2008, באולימפיאדת דרזדן, שיחקה על הלוח הראשון של גאורגיה, למרות גילה המבוגר יחסית, הציגה ביצועים ברמת יכולת של :2715, וגאורגיה זכתה שוב במקום הראשון, ובמדליית הזהב, ומאיה בעצמה גם זכתה במדליית זהב אישית, בזכות רמת הביצוע האישית, הגבוהה ביותר.

## דו-קרבות

## קישורים חיצוניים

* 
* https://web.archive.org/web/20061016172633/http://hem.bredband.net/b153434/Index.htm 
* מאיה צ'יבורדאנידזה שחקנית שח גאורגית, באתר צ'סמניאק, 5 במרץ 2006 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאיות גאורגיות
קטגוריה:שחמטאים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:אלופות עולם לנשים בשחמט
קטגוריה:אלופות ברית המועצות לנשים בשחמט
קטגוריה:רבי-אמנים גאורגים
קטגוריה:ילידות 1961
קטגוריה:ילידי 1961
1,8-ביס(דימתילאמינו)נפתלין

**1,8-ביס(דימתילאמינו)נפתלין** הוא סופרבסיס אורגני, שהוכן לראשונה בשנת 1968 על ידי הכימאי רוג'ר אלדר באוניברסיטת בריסטול שבהממלכה המאוחדת. החומר מוכר גם בשם המסחרי **"ספוג־פרוטונים"** (Proton Sponge), שהוא סימן מסחר של חברת סיגמא-אלדריץ', שמרכזה במילווקי, ויסקונסין, ארצות הברית.

## בסיסיות גבוהה
1,8-ביס(דימתילאמינו)נפתלין נמנה עם בסיסי ברונסטד החזקים ביותר הידועים. לחומצה המצומדת שלו נמדד ערך pKa של 12.34 בתמיסה מימית, נתון המעיד על בסיסיות גבוהה במיוחד. אף שקצב קליטת הפרוטונים של התרכובת אינו מהיר, זיקתה הרבה לפרוטונים הופכת אותה לאחת מבין בסיסי האמינו החזקים הידועים.

## ספוגי־פרוטונים נוספים
דור נוסף של נגזרות נפתלין מסוג "ספוגי־פרוטונים" פותח לאחר מכן. בין החזקים שבהם נמנה הבסיס 1,8-ביס(הקסאמתילטריאמינופוספאזניל)נפתלין (**HMPN**), המתקבל בתגובה של 1,8-דיאמינונפתלין עם טריס(דימתילאמינו)ברומופוספוניום ברומיד בנוכחות טריאתילאמין. לחומצה המצומדת של HMPN נמדד ערך pKBH+ של 29.9 באצטוניטריל, גבוה משמעותית מזה של 1,8-ביס(דימתילאמינו)נפתלין.

## הכנה
התרכובת זמינה באופן מסחרי, אך ניתן להכינה גם במעבדה. הסינתזה מתבצעת באמצעות מתילציה של 1,8-דיאמינונפתלין, באמצעות יודומתאן או דימתיל סולפט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בסיסים
בית הכנסת במישקולץ

**[[בית הכנסת]] ב[[מישקולץ]]** (בהונגרית: **Kazinczy utcai zsinagóga (Miskolc)**) הממוקם ברחוב קאזינצי הוא היחיד שעדיין פעיל במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן בצפון מזרח הונגריה. זהו גם בית הכנסת היחיד שנותר בעיר מישקולץ. בית הכנסת תוכנן על ידי לודוויג פורסטר ונבנה בין השנים 1856 לבין 1862 בסגנון נאו-רומנסקי.

בית הכנסת ניצב בליבה של חצר המשמשת את הקהילה היהודית בעיר ומסביבו גם בית מדרש, מקווה טהרה ומוזיאון יהודי קטן הנמצא בהקמה. באחת מהכניסות לחצר בית הכנסת מוצבים לוחות זיכרון המנציחים את יהודי העיר וסביבתה שנספו בשואה.

רב העיר ביקש להכניס מספר חידושים למבנה החדש: הוא הוסיף עוגב, הקים מקהלה ושם את הבמה לפני ארון הקודש ולא במרכז בית הכנסת, כמקובל אצל האורתודוקסים. שינויים אלה גרמו לתסיסה בקרב השמרנים בקהילה, וב-1864 התכנסו שלושים רבנים באויהל והכריזו עליו חרם. בסופו של דבר, העוגב הוצא מבית הכנסת והבמה הוקמה במרכז האולם. ב-1870, בעת הקרע ביהדות הונגריה, בחרה קהילת מישקולץ להצטרף ללשכה הקונגרסאית; בעקבות זאת פרשו השמרנים והצטרפו ללשכה האורתודוקסית הארצית. ב-1875 הושגה פשרה, והקהילה אוחדה שוב וחברה לוועד האורתודוקסי. אך כבר באותה שנה, מחלוקת לגבי אופן עריכת הנישואין הביא לפרישת החסידים ("ספרדים") שהקימו לעצמם קהילת סטטוס קוו ברחוב קלצ'יי (Kölcsey), שאינה קיימת יותר.

בספטמבר 2025 חזר בית הכנסת לפעול ומתפללים בו 250 יהודים מהעיר.
250px|ממוזער|ימין|שלט הנצחה ליהודי מישקולץ ברחוב משעול מישקולץ בפתח תקווה

## קישורים חיצוניים

* Magyar Zsidó Lexikon - לקסיקון יהודי הונגרי, בעריכת פטר אוּיוָרִי, בודפשט, 1929

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:הונגריה: בתי כנסת
קטגוריה:בתי כנסת נאולוגיים
קטגוריה:הונגריה: בתי כנסת נאולוגיים
קטגוריה:מישקולץ
זוראב אזמאיפרשווילי

**זוּראב אזמאיפָּרַשווילי** (בגאורגית: **ზურაბ აზმაიფარაშვილი**; נולד ב-16 במרץ 1960), הוא רב-אמן גאורגי בשחמט ונשיא איגוד השחמט האירופי.

אזמאיפרשווילי הפך לרב-אמן בשנת 1988 ובשנת 2003 זכה באליפות אירופה בשחמט, שנערכה באיסטנבול. הוא שימש גם כסגן נשיא פיד"ה.

## הופעות באולימפיאדות השחמט

אזמאיפרשווילי ייצג את גאורגיה בשבע אולימפיאדות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחמטאים גאורגים
קטגוריה:שחמטאים סובייטים
קטגוריה:אלופי אירופה בשחמט
קטגוריה:רבי-אמנים גאורגים
קטגוריה:ילידי 1960
לימאט

שמאל|ממוזער|250px|מקום המפגש של הלימאט עם נהר ארה
**לימאט** (בגרמנית: **Limmat**) הוא יובל באורך 36 קילומטר של הנהר אַרֶה בשווייץ.

מוצא הנהר מהנהר לינת שבקנטון גלרוס, ראשיתו באגם ציריך ושפכו לנהר ארה בקנטון ארגאו, כשבדרכו הוא חוצה ערים רבות כשהבולטת בהן היא העיר ציריך השוכנת משתי גדותיו, כמו גם הערים שפרייטנבאך ובאדן שבקנטון ארגאו.

שמו של הנהר ניתן לו על שם נהר מוצאו הלינת וערוצו מאג.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
לימאט
נונה גפרינדשווילי

**נונה גפרינדשווילי** (בגאורגית: **ნონა გაფრინდაშვილი**; נולדה ב-3 במאי 1941, זוגדידי) היא רב-אמנית גאורגית בשחמט. היא הייתה האישה הראשונה שקיבלה דרגת רב-אמן מפיד"ה. היא חברה בהיכל התהילה העולמי של השחמט.

היא זכתה ב־5 אליפויות עולם בשחמט לנשים והחזיקה בתואר במשך 16 שנה ברציפות, משנת 1962 ועד לשנת 1978.

נכון למרץ 2020, גפרינדשווילי בת ה-78, מדורגת במקום ה-14 בין הנשים בגאורגיה ובמקום ה-54 בדירוג הכללי בגאורגיה, לפי מד כושר.

בספטמבר 2021 הגישה גפרינדשווילי תביעה נגד חברת נטפליקס בגין דיבה ופגיעה במורשתה, לאחר שבמיני-סדרה "גמביט המלכה" נאמר שגפרינדשווילי מעולם לא שיחקה נגד גברים. לדבריה, אמירה שגויה זו פוגעת במורשתה, והיא דרשה שהקטע יוסר מהסדרה, בנוסף לכ-5 מיליון דולר פיצויים. בספטמבר 2022, יושבה התביעה בהסכם בין הצדדים, לגביו לא נמסרו פרטים נוספים.

## דו-קרבות

## הופעות באולימפיאדות
ייצגה את ברית המועצות וגאורגיה ב-11 אולימפיאדות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* תביעת נונה גפרינדשווילי נגד נטפליקס 
* 

## משחקים מוסברים (באנגלית)
### 1964
* מיכאל טל מול נונה גפרינדשווילי, 29.1.1964, Reykjavik (1964), Reykjavik ISL, rd 11

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאיות גאורגיות
קטגוריה:שחמטאים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:אלופות עולם לנשים בשחמט
קטגוריה:רבי-אמנים גאורגים
קטגוריה:אלופות עולם לסניוריות בשחמט
קטגוריה:ילידות 1941
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1941
אנדריי דדיאני

שמאל|ממוזער|220px|הנסיך אנדריי דדיאני
**הנסיך אנדריי דָדיאני** (בגאורגית: **ანდრია დადიანი**, 1850-1910) הידוע ברוסיה גם כאנדריי דוודידוביץ'-דדיאן מינגרלסקי (Андрей Давидович Дадиани) היה אציל גאורגי דמות חשובה בהיסטוריה של השחמט הגאורגי.

דדיאני הוא ממוצא מגרלי בן לשושלת מלוכה סוואנית שנולד בזוגדידי. הוא סיים את חוק לימודי המשפטים באוניברסיטת היידלברג, בשנת 1873. לאחר מכן שרת כלוטננט גנרל בצבא האימפריה הרוסית.

היה ידוע יותר כאפוטרופוס של שחקנים ומארגן משחקי שח אירופאי. והיה אף שחקן שח בעצמו. ובאחד המקרים סירב לתת לשחקן, שכתב ספר על המשחקים שלו (כמובן ספר שלא החמיא לאופן המשחק שלו), להשתתף בטורניר שארגן.

דדיאני שיחק בפריז, רומא וקייב וכן בטביליסי, ולפני כן הוא ניצח בתחרות השחמט לחובבים בסנקט פטרבורג בשנים 1881, 1882.

הוא היה ידוע ביחסים אישיים גרועים עם מיכאיל צ'יגורין. בשנת 1903 דדיאני היה יושב ראש הוועדה המארגנת של תחרות בין לאומית במונטה קרלו ותרם כסף לפרס הראשי, אך הכל בתנאי שצ'יגורין לא ישתתף בתחרות. בסופו של דבר, למרות התנגדות חלק מהשחמטאים צ'יגורין לא הוזמן לתחרות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחמטאים גאורגים
קטגוריה:גאורגיה: אצולה
קטגוריה:מגרלים
קטגוריה:ילידי 1850
קטגוריה:נפטרים ב-1910
Dookie

***Dookie*** הוא אלבומה השלישי של להקת הפאנק "גרין דיי" והוא האלבום המצליח ביותר שלה בכל הזמנים, עם 20 מיליון עותקים שנמכרו.

שם האלבום מתייחס אל חברי הלהקה שלעיתים קרובות סובלים משלשול שכונה על ידם כתוצאה של אכילת אוכל מקולקל בזמן טיול ("Liquid Dookie"). לכן, בהתחלה, האלבום נקרא בשם זה, אבל השם נשמע מגעיל מדי ולכן הם קיצרו אותו ל"Dookie".

האלבום נכנס למקום ה-193 ברשימת "500 האלבומים הטובים בכל הזמנים" של מגזין הרולינג סטון שנערכה בשנת 2003. האלבום נכנס גם לספר "1,001 אלבומים שחייבים לשמוע לפני שמתים".

## סקירה כללית
האלבום הצליח בעיקר בזכות פריצת הרוק האלטרנטיבי אל המיינסטרים. לעומת שני האלבומים הקודמים של הלהקה, האלבום יותר רציני והשירים יותר קליטים. רוב השירים נכתבו על ידי סולן הלהקה, בילי ג'ו ארמסטרונג, ומבוססים על חוויותיו האישיות, בנושאים כגון: חרדה, מערכות יחסים, מיניות ושעמום.

אף על פי שהאלבום נפתח בשני שירים הדומים בסגנונם לשני האלבומים הקודמים של הלהקה, הוא ממשיך בשירים Chump ו־Longview (הנחשבים מחוברים יחדיו) שכבדים יותר יחסית לסגנון הפאנק רוק. הוא ממשיך בשירים Welcome to Paradise, She, Basket Case ו-When I Come Around הקליטים, כשהשניים האחרונים כובשים את המצעדים, במיוחד בזכות הקליפים שנעשו להם. האלבום נגמר בשלושה שירים החוזרים עדיין לסגנון הלהקה, שאורך כל אחד הוא קצת יותר מדקה וחצי. השיר האחרון F.O.D דווקא כבד יחסית ומזכיר את Longview, כשבסופו מוחבא שיר אקוסטי, ששר מתופף הלהקה טרה קול, וכדי לשמוע את השיר צריך לחכות מספר דקות לאחר סוף השיר F.O.D. האלבום, ביחד עם Smash של אופספרינג, נחשבים לאבני דרך בפאנק רוק של שנות התשעים והאלפיים.

## רשימת השירים

## סינגלים

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי גרין דיי
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום המוזיקה האלטרנטיבית הטוב ביותר
קטגוריה:אלבומי יהלום בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי יהלום בקנדה
קזאין

שמאל|ממוזער|250px|מבנה של קפא-קזאין
ממוזער|שימוש: הכנת דבק
**קזאין** הוא קבוצת חלבונים, המהווה את מקור החלבון העיקרי של הגבינה. עלותו הנמוכה של חומר הגלם מביאה לשימוש נרחב בו בתהליך הייצור של דבקים, חומרי קישור, ציפויי מגן, סוגי פלסטיק שונים, בדים, מצע לגידול חיידקים, אמצעי מניעה, תוספי מזון (לאלו שאינם סובלים מאי-סבילות ללקטוז ואינם טבעונים) וחומרים רבים אחרים. בתהליך פירוק קזאין נוצר פפטיד קאזמורפין.

הקבוצה מחולקת לארבע תת-קבוצות: אלפא, בטא, גמא וקפא-קזאינים. שלושת הסוגים הראשונים של הקזאינים הם הידרופוביים, ואילו חלבוני הקפא-קזאין הם אמפיפטיים (מטענים שליליים רבים בקצה ה-N טרמינאלי של החלבון). ההתארגנות המרחבית של הקזאינים בחלב היא במיצלה כדורית – החלבונים ההידרופוביים נמצאים במרכז המיצלה, בעוד הקפא-קזאינים נמצאים על פני השטח של המיצלה, ומייצבים אותה מבחינה אנרגטית.

הקפא-קזאין מורכב מ-169 חומצות אמינו ועל ידי הסרה של החלק ה-106–169 שלו בעזרת אנזים הגבנה (מסו) נגרם חוסר יציבות אנרגטי שמוביל להגבנה וליצירת הקריש.

שיטה נוספת ליצירת קריש היא באמצעות חומצה של החלב, כך שהמטענים השליליים שעל השיירים ההידרופיליים ("אוהבי-מים") של הקפא-קזאין מנוטרלים על ידי הפרוטון החיובי. לאחר נטרול המטענים הופכות מולקולות הקזאין להידרופוביות, חלקן ההידרופילי שנוטרל, כבר אינו יוצר קשרי מימן עם מולקולות המים, ומולקולות הקזאין נערמות זו על גבי זו ליצירת קריש גבן.
קיימות שתי שיטות מקובלות להחמצה. הראשונה נעשית בעזרת חיידקים, המפרישים חומצה לקטית לחלב. שיטה זאת מקובלת בגבינות טפטוף, כגון לבנה.

השיטה השנייה מתבססת על הוספה ישירה של חומצה (חומצות שמקובל להשתמש בהן הן חומצה לקטית, חומצה אצטית – חומץ וחומצה ציטרית-חומצת לימון). כך נעשה למשל בגבינות ריקוטה וקסו בלאנקו.

## איכות תזונתית
הקזאין הוא חלבון מלא המסוגל לספק לגוף את כל חומצות האמינו הדרושות לו, כולל שמונה חומצות האמינו שבני האדם אינם מסוגלים לייצר לבדם. אנשים העוסקים בפיתוח גוף צורכים קזאין כמקור חומצות אמינו המעוכל באיטיות. לעיתים קרובות מוסיפים קזאין למזונות שהם תחליפים למוצרי חלב, על מנת לשפר את המרקם שלהם, בייחוד במצבם המותך.

פירוק הקזאין על ידי הפרוטאז טריפסין משמש ליצירת טריפטון – תערובת פפטידים המשמשת במיקרוביולוגיה כמרכיב במצע לגידול חיידקים, להם הוא מספק חומצות אמינו, תרכובות חנקן וויטמינים.

## המבנה של מיצלת הקזאין
95% מהקזאינים בחלב נמצאים כגופים קולואידים (מיצלות). 94% ממיצלות הקזאין מורכבות מחלבוני הקזאין וה-6% הנותרים מכילים בעיקר קלציום פוספאט (CCP) עם כמות קטנה של מגנזיום וציטראט.

התאוריה אשר נחשבת כמקובלת עד היום למיצלת הקזאין היא התאוריה של Holt שבה הוצע כי מיצלת הקזאין היא רשת גמישה של קזאינים שבתוכה יש גרנולות של קלציום פוספאט, על גבי השטח שלה יש את הקצה הסי טרמינאלי של קפא קזאין שיוצר שכבה שעירה. זנב החלבון שבולט החוצה מאפשר קישור עם חלבונים אחרים בעזרת אינטראקציות חלשות (אינטראקציות הידרופוביות, קשרים יוניים, קשרי מימן ואינטראקציות אלקטרוסטטיות) כדי לייצר מטריצת חלבון הומוגנית. במחקרים מאוחרים העריכו שהמבנה הפנימי הוא בטווח 2–2.5 ננומטר, ועל פני השטח יש שכבת שיער שקוטרה 12 ננומטר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חלבונים
קטגוריה:חלב
קטגוריה:תוצרי לוואי
מוהו

שמאל|ממוזער|250px|טחנת הרוח אמו.
**מוהו** (באסטונית: **Muhu**, בגרמנית: **Moon** או **Mohn**, "פרג"), או **מוהומאה** (**Muhumaa**), הוא האי השלישי בגודלו באסטוניה וגם נפה במחוז סארה. האי ממוקם בים הבלטי, צפונית-מזרחית לאי סארמאה.
בשנת 2010 אוכלוסיית מוהו מנתה 1,968 נפשות.

מוהו מפורסם בטחנת הרוח אמו (Eemu tuulik) שנמצאת בכפר לינוסה באי. זוהי טחנת הרוח הפעילה העתיקה ביותר במדינה.

## גאוגרפיה
שטחו של האי הוא 198 קילומטרים רבועים. הוא נוצר מהתרוממות סלע משקע של דולומיט ושוניות אלמוגים עתיקות אל מעל לפני הים לפני כ־8,000 שנה. האי שטוח למדי ומתרומם לגובה של 21.5 מטרים בנקודת השיא.
בינו לבין אסטוניה היבשתית מפרידים מצרי סור (Suur Väin) ובינו לבין סארמאה – מצרי וייקה (Väike Väin). בשנת 1896 נבנה סכר במצרי וייקה ומעליו נסלל כביש, המחבר את מוהומאה לסארמאה.

היישובים המרכזיים במוהו הם ליבה (Liiva), "בירת הנפה", ובה 220 תושבים, וקויוואסטו (Kuivastu) בה פועל הנמל היחיד ושירות מעבורות אל וירטסו שבמחוז לאנה. יישובים מרכזיים נוספים הם הלאמאה, פירי, נומקלה וקוגובה.
## היסטוריה
המתיישבים הראשונים הגיעו לאי לפני כ־4,500 שנים ומעידים על כך קברי אבן שנתגלו בו. כמו כן, נמצאו באי ראשי-חניתות מתקופת הברונזה במאה ה-15 לפני הספירה. בסוף העת העתיקה נבנו מבצרים בלינוסה (Linnuse) ובפדלה (Päedla).

בשנת 1227 התרחש קרב עקוב מדם על האי מוהו, בין מסדר נזירי ליבוניה Livonian) Brothers of the Sword) וצבא אסטוני פגאני. הקרב נמשך שבעה ימים, ונחשב לקרב גורלי שהביא את אסטוניה תחת שלטון זר למשך שבע המאות הבאות. כנסייה בסגנון גותי נבנתה במרכז מוהו זמן קצר לאחר מכן, בסוף המאה ה-13, ושמה "קתדרלת פהה קאטרינה" (*Püha Katariina Kirk*).

סביב המאה ה-19 70% מאנשי האי המירו את דתם לנצרות אורתודוקסית, בידי הצאר ניקולאי הראשון. שתי כנסיות אורתודוקסיות מרשימות נבנו בתקופה זו: בהלמאה וברינסי. 
במלחמת העולם הראשונה, באוקטובר 1917, התנהל קרב מון סאונד בין הצי הגרמני לצי הרוסי במצר המפריד בין האי מוהו ליבשת.

בתחילת המאה ה-20 מנתה אוכלוסיית מוהומאה כ־6,000 תושבים, אך בעקבות שתי מלחמות העולם הצטמצמה האוכלוסייה לגודלה הנוכחי, כ־2,000.
## חי וצומח
משום שבתקופה הסובייטית נאסר להיכנס לאי, ומכיוון שמעולם לא הייתה פעילות חקלאית אינטנסיבית באי, במוהו מסתובבים איילים, יעלים ושועלים בחופשיות. עיקר העניין הוא בצפרות; ברבורים, אווזים וברווזים נודדים ועוצרים באי. שלושה זוגות של זנים נדירים של נשרים שוהים על האי. הנוף כולל בעיקר שדות, יערות, ביצות ומצוקים.

## נפת מוהו
נפת מוהו כוללת את האי מוהומאה ו-11 איונים סביבו. שטחה של הנפה הוא 206 קמ"ר.

## גלריה

muhumuseum.jpg|המוזיאון באי
Muhuchurch.JPG|כנסיית קתרינה הקדושה
Old village.JPG|בתים בכפר
Üügu Cliff.jpg|מערות אבן גיר


## קישורים חיצוניים

* אתר אגודת התיירות של מוהו 
## הערות שוליים

קטגוריה:אסטוניה: איים
קטגוריה:איים בים הבלטי
קטגוריה:אסטוניה: נפות
קטגוריה:מפרץ ריגה
Integrated Digital Enhanced Network

שמאל|ממוזער|250px|מרכזית iDen
**Integrated Digital Enhanced Network** (**iDEN**) היא טכנולוגיה לתקשורת אלחוטית ניידת, אשר פותחה על ידי מוטורולה, ואשר מאפשרת שילוב תכונות של מכשיר קשר (PTT) ושל טלפון סלולרי. iDEN משתמשת בטכנולוגיה של ריבוב זמן (Time Division Multiple Access - TDMA). טכנולוגיית iDen מנצלת עד שישה ערוצי תקשורת ברוחב פס של 25KHz.

בישראל, HOT mobile (לשעבר חברת מירס) הייתה ספקית התקשורת הסלולרית היחידה שהשתמשה בטכנולוגיה זו עד 2019. הטכנולוגיה נמצאת בשימוש בארצות הברית (ספרינט/נקסטל וכן SouthernLINC), בקנדה, מקסיקו, ברזיל, ירדן, הפיליפינים, סינגפור, קוריאה הדרומית, ערב הסעודית, יפן, אל סלוודור, וסין. למירס הסכמי נדידה (Roaming) עם מרבית המדינות הללו.

טכנולוגית iDEN משתמשת בתשתית תקשורת מבוססת IP, עבור רשת הקשר ותקשורת הנתונים. לשם כך כל מכשיר המחובר לרשת מקבל כתובת IP קבועה, ונמצא בחיבור מתמיד לרשת התקשורת - מיתוג מנות, להבדיל ממיתוג מעגלים הדורש "חיוג" ממודם למודם על גבי רשת ה- Voice על מנת להתחבר לרשת נתונים.

קטגוריה:טכנולוגיה תקשורתית
קטגוריה:תקשורת סלולרית: תקנים
קטגוריה:מוטורולה
שליה

ה**שִׁלְיָה** (בלטינית: **פְּלָצֶנְטָה**, **Placenta**) היא איבר המתפתח לצד העובר במהלך ההיריון אצל נקבות יונקים שאינם חיות כיס או יונקי הביב (אינפרא-מחלקה הנקראת יונקי שליה או שִלייניים). תפקידה העיקרי לאפשר חילוף חומרים בין האם לעובר. תפקידים נוספים הם ייצור והפרשת הורמונים, והגנה על העובר מפני חבלות ומפני חדירת מיקרו-אורגניזמים.

## שליה אנושית
השליה נושאת את החומר התורשתי של העובר, אולם היא אינה חלק מהעובר ואינה חלק מהאם. היא ממוקמת בדופן הרחם, וממנה יוצא חבל הטבור. כלי הדם של האם מעבירים חמצן ומזון לשליה, ובה מתבצע חילוף חומרים בין דם האם לדם העובר בלי מגע ישיר ביניהם. העובר קולט את החומרים דרך חבל הטבור, והפסולת שנאגרת בדמו עוברת בכיוון ההפוך כדי שהאם תפריש אותה. השליה מפרישה בעצמה פרוגסטרון לאחר כשלושה חודשים של היריון.

השליה יכולה להיות בכל דופן ברחם. למעט שליית פתח, כל המיקומים האפשריים של השליה תקינים לגמרי. שליה קדמית ממסכת את תנועות העובר. במצב כזה נשים ירגישו תנועות באיחור, וגם פחות תנועות, מנשים שהשליה שלהן במקום אחר. מיקום השליה עשוי להשפיע על נקודת החדרת מחט לרחם (למשל בביצוע דיקור מי שפיר או עירוי תוך-רחמי).

במהלך הלידה, זמן קצר לאחר יציאת הוולד (כ-15 דקות בבני אדם), הרחם מתכווץ ופולט החוצה את השליה ואת חבל הטבור. אם השליה לא יוצאת, ישנו סיכון מוגבר לדמם לאחר לידה, ולכן יש לנקוט פעולה כירורגית כדי להוציא את השליה בשלמותה.

ישנו מנהג סיני שהיולדת אוכלת את השליה לאחר הלידה, מתוך אמונה שאכילת השליה תורמת לבריאות, משפרת את מצב הרוח ומעלה את רמת האנרגיה בגוף אולם במחקר הרפואי לא נמצאו לכך ראיות.

## ביהדות
בספרות הפוסקים דנו בכמה היבטים השייכם לשליה:
*קבורה: שליה שאין בה חלקי איברים אינה חייבת בקבורה יהודית אולם ישנה סגולה המובאת בתלמוד ירושלמי המצריכה קבורה לשליה.
*אכילה: אכילת בשר אדם אסורה בהלכה אך הפוסקים התחבטו בשאלה אם שליה נחשבת לבשר אדם או ל'מאכל דוחה' המותר באכילה לצורכי רפואה.


File:Human placenta 01.JPG|צד אמהי של שליה שלמה, מיד לאחר הלידה
File:Human placenta 02.JPG|צד עוברי של אותה שליה


## ראו גם
*טבור
*חבל הטבור
*רחם
*היפרדות שליה
*שליה נעוצה
*שימושים בשליה

## לקריאה נוספת
*צבי רייזמן, רץ כצבי "ענייני נשים בהלכה" חלק א' סימן כ באתר היברובוקס.
* http://www.daytondailynews.com/news/local/debate-over-placenta-rules-continues-grow/D9IZQN9zeIr8juM6lKOqHL/, Dayton Daily News, 24.12.2012

## קישורים חיצוניים

*
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רחם
קטגוריה:היריון ולידה
קטגוריה:איברים בגוף האדם
קטגוריה:רבייה בבעלי חיים
בועית מתכווצת

שמאל|ממוזער|250px
**בועית מתכווצת** (באנגלית: **Contractile vacuole**) היא אברון המצוי בחד-תאיים מסוג פרוטיסטה (Protista) החיים בסביבה שריכוז המומסים בה נמוך מריכוז המומסים בתוכם, כדוגמת הסנדלית (Paramecium) ואמבות. הבועית המתכווצת מאפשרת לתא להיפטר מעודפי המים החודרים אליו באוסמוזה, על ידי כך שהיא קולטת את המים העודפים, ובהגיעה לגודלה המרבי היא נצמדת לקרום התא ומתכווצת תוך הפרשת תכולתה אל מחוץ לתא.

הזמן בין התכווצות אחת לשנייה הוא מספר שניות. קצב התכווצות הבועית המתכווצת משתנה בהתאם לקצב כניסת המים לתא. ככל שריכוז המומסים גדול יותר מסביב לבועית, כך גדל משך הזמן העובר בין ההתכווצויות, מעל ריכוז מסוים הבועית תחדל לפעול. קצב ההתכווצויות תלוי גם במין האורגניזם. בשלב הראשון נכנסים מים באוסמוזה מהסביבה החיצונית לציטופלזמה, בשלב השני נכנסים המים מהציטופלזמה לבועית המתכווצת.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אברוני התא
ז'אק-בנין בוסואה

[שמאל|ממוזער|200px|ציור [דיוקן של בוסואה]]
**ז'אק-בנין בוסואה** (בצרפתית: **Jacques-Bénigne Bossuet**; 27 בספטמבר 1627 - 12 באפריל 1704), תאולוג ומטיף צרפתי, חבר באקדמיה הצרפתית.

## חייו
בוסואה נולד לאב שהיה פרקליט בפרלמנט (בית הדין המחוזי) של העיר דיז'ון שבחבל בורגון בצרפת. הוריו החליטו להקדישו לכמורה והוא למד בבית ספר של הישועים בדיז'ון. בהיותו בן שלוש עשרה נתמנה אביו לפרקליט בפרלמנט של העיר מץ שבחבל לורן, ובוסואה הצעיר התחנך כפרח כמורה בקתדרלה של מץ.

ב-1642 עבר לפריז ולמד שם פילוסופיה ותאולוגיה בבית הספר התיכון קולז' דה נוואר, שנוסד במאה ה-14 ונועד לתלמידים מצטיינים אך מחוסרי אמצעים (אחרי המהפכה הצרפתית התמקם באתרו האקול פוליטקניק). בתקופת לימודיו עמד בראש המוסד התאולוג הקתולי ניקולא קורנה . ב-1648 שב בוסואה למץ ובשנה שלאחריה הוסמך שם לכומר. ב-1657 נשא דרשה בפני אן מאוסטריה, אמו של לואי הארבעה עשר מלך צרפת, ששכנעה את המלך להזמין את בוסואה לפריז. עד מהרה הפך בוסואה למטיף העיקרי בבתי התפילה של חצר המלכות הצרפתי. ב-1662 נשא בארמון הלובר את דרשתו המפורסמת "על חובתם של מלכים". בדרשותיו פנה לפעמים אל המלך ודרש ממנו לחדול ממעשי האהבים שלו ולשוב לאשתו. הוא הפך למורה המוסר של גבירות החצר ובהן הנרייטה אן הדוכסית מאורליאן, מאדאם דה לונגוויל ומדמוזל דה מונפסייה.

בוסואה היה במיטבו כאשר נשא הספדים. ב-1667 נשא הספד על מותה של אן מאוסטריה, וב- 1669 הספיד את הנרייטה מריה, אלמנתו של צ'ארלס הראשון ואמו של צ'ארלס השני מלכי אנגליה, שהייתה צרפתייה קתולית. ב-1670 נתמנה למורה פרטי של בנו החוקי היחיד של המלך לואי הארבעה עשר. ב-1671 נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית. ב-1677 פרסם את חיבורו "מחקר על הכרת האל והכרת עצמך". ב-1679 כתב את "מאמרים על ההיסטוריה האוניברסלית" ואת "פוליטיקה מתוך פשט לשונם של כתבי הקודש", שראה אור רק ב-1709, כמה שנים לאחר מותו של המחבר. ב-1688 כתב את ספרו "היסטוריה של התמורות בכנסיות הפרוטסטנטיות" שבו תקף את הכפירה הפרוטסטנטית. הוא קיווה להחזיר את כל ממלכות אירופה המערבית לחיק הכנסייה הרומית-קתולית, ובמשך שנים עמד בקשרים עם הפילוסוף הגרמני לייבניץ ששאף לאחד את העולם הנוצרי.

בוסואה נפטר בשנת 1704 לאחר שלקה במחלת אבנים בכליות.

## משנתו התאולוגית
בוסואה הגן על המונרכיה האבסולוטית ועל זכותם האלוהית של מלכים. בספרו "פוליטיקה מתוך פשט לשונם של כתבי הקודש" ביסס את טיעונו במיוחד על התנ"ך, ממנו ביקש להוכיח כי בכל דור ישנו אדם הנבחר על ידי האל לשמש כמלך. לדעתו, מי שמתנגד לכוחו של המלך מתנגד לצו של אלוהים. כל המאורעות הגדולים בהיסטוריה הם חלק מתוכניתו הקדושה של האל. הרוח האנושית זקוקה לסמכות כדי להיות שלֵוה, וחופש המחשבה יכול להרוס את שלוות הנפש. החברה האנושית זקוקה לסמכות כדי לשמור על חוקי המוסר; הכפירה היא בגידה בחברה, במדינה ובכנסייה. אלה החושבים כי על הנסיך להימנע מלעשות שימוש בכוח כדי לכפות את הדת הקתולית אשמים בטעות גדולה. סמכות דתית בלבד מסוגלת להבטיח את קיום המוסר ואת יציבות המדינה ולחזק את רוח האדם כנגד המבוכה, השכול והמוות. המלך, מצידו, חייב לשמור את חוקי המדינה והמוסר אף יותר מבני עמו, וכן הוא מחויב לדאוג לרווחת עמו ולסלק מעליו יועצים הדואגים לענייניהם האישיים על חשבון העם; אך אין המלך מוסר דין וחשבון לפני אף בשר ודם, אלא רק לפני האל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אנשי דת צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:ילידי 1627
קטגוריה:נפטרים ב-1704
ואצלב קלאוס

**ואצלב קלאוס** (בצ'כית: **Václav Klaus**; נולד ב-19 ביוני 1941) הוא פוליטיקאי צ'כי, שכיהן כנשיא צ'כיה בשנים 2003–2013. היה הנשיא השני של צ'כיה העצמאית וראש ממשלתה הראשון (1993–1997). כתומך בכלכלת שוק חופשי, הוא נחשב לאחד הפוליטיקאים הצ'כים החשובים ביותר מאז נפילת המשטר הקומוניסטי.

## ביוגרפיה
קלאוס נולד בפרבר של פראג וסיים את לימודיו בפקולטה לכלכלה של פראג ב-1963. בתקופת האביב של פראג פרסם מספר מאמרים במגזין הרפורמי הלא-קומוניסטי Tvář. את מסגרת לימודיו המשיך במכון לכלכלה של האקדמיה הצ'כוסלובקית למדעים, אותה עזב ב-1970 לטובת משרה בבנק הלאומי של צ'כוסלובקיה.

ביולי 1992 נבחר לראש הממשלה השני של הרפובליקה הצ'כית במסגרת הרפובליקה הפדרלית של צ'כיה וסלובקיה שהחליפה באפריל 1992 את ה"רפובליקה הצ'כו-סלובקית". בסתיו 1992, עקב הלחץ מהצד הסלובקי להקים ישות מדינית עצמאית, הגיע להסכם עם ראש ממשלת הרפובליקה הסלובקית דאז, ולדימיר מצ'יאר, על מהלך של הפרדה בשלום בין שני המרכיבים של הפדרציה. בעקבות ההפרדה, שנכנסה לתוקף ב-1 בינואר 1993, הפך וצלב קלאוס לראש הממשלה הראשון של צ'כיה העצמאית החל משנת 1993 ועד שנת 1997.

מאז 1990 הוא קיבל קרוב ל-50 תוארי דוקטור של כבוד, וב-1995, בעת שכיהן כראש ממשלה, זכה גם לתואר פרופסור לכלכלה, והמשיך ללמד קורסים שונים בכלכלה במקביל לכהונתו כנשיא. הוא פרסם למעלה מ-20 ספרים בנושאי כלכלה, פוליטיקה, חברה, ותיעוד של פעילותו כנשיא.

ואצלב קלאוס נשוי לליביה רוזמונד קלאוסובה, כלכלנית סלובקית, ולהם שני בנים - ואצלב (מנהל תיכון) ויאן (כלכלן). קלאוס שיחק בצעירותו כדורסל, והוא נוהג לשחק טניס.

עד לשנת 2002 הוא היה נשיא הפרלמנט ואז הוחלף על ידי לובומיר זאוראלק.

ב-4 במרץ 2013 הודח קלאוס על ידי הבית העליון בפרלמנט של צ'כיה והוא צפוי לעמוד לדין בגין "בגידה" בחוקת המדינה. קלאוס נאשם שהעניק חנינות שנויות במחלוקת לכ-6,000 אסירים ועצר הליכים משפטיים בתיקים אחרים.

קלאוס סיים את כהונתו כנשיא ב-7 במרץ 2013, בתום עשר שנים בתפקיד.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי צ'כיה
קטגוריה:ראשי ממשלת צ'כיה
קטגוריה:מעוטרי אות האריה הלבן
קטגוריה:ילידי 1941
סמל ניו זילנד

**[[סמל]] [[ניו זילנד]]** אומץ בשנת 1911. עד שנה זו סמל הממלכה המאוחדת שימש כסמל ניו זילנד. בשנת 1911 הוענק לניו זלנד סמל על ידי בית המלוכה הבריטי. בשנת 1956 נערכו מספר שינויים בסמל.

שלט האצולה נותר כמעט זהה מאז אימוצו. השלט מחולק לארבעה. הרביע הראשון מציג את הצלב הדרומי, המופיע גם על דגל ניו זילנד - אולם היחס של הכוכבים שונה. ברביע השני מופיעה גיזת זהב המסמלת את חשיבות ענף החקלאות (וגידול הצאן בפרט) בניו זילנד. ברביע השלישי מצויה אלומת שיבולי חיטה המסמל את החקלאות במדינה, וברביע הרביעי שני פטישים המסמלים את ענפי הכרייה והתעשייה.

במרכז הסמל מצויה רצועה לבנה ועליה שלוש ספינות המייצגות את חשיבות הסחר הימי ואת ההגירה של המתיישבים אל האי.

לשלט שני תומכים - זילנדיה או פאקהא (מתיישבת אירופאית בהירת שער) המחזיקה את דגל ניו זילנד, ולוחם מאורי הנושא בידו "טאיאהא" - מוט מאורי.

בראש השלט מצוי כתר אדוארד הקדוש, ומתחת השלט מצויים שני ענפי שרך כסוף וקלף שעליו כתוב באנגלית שם המדינה: "New Zealand".

## הסמל הקודם לשנת 1956
קודם לשנת 1956 היה הסמל שונה מהסמל הנוכחי. שלט האצולה היה זהה, אולם התומכים, הציצה והבסיס היו שונים.
בציצת הסמל היה חצי אריה המחזיק בידו את היוניון ג'ק. על הקלף בתחתית שלט האצולה הופיע מוטו המדינה: "קדימה" (באנגלית Onward) על גבי קלף ולרוב מבלי ענפי השרך.

גם התומכים של הסמל היו שונים - משמאל עמדה אישה אדומת שער המביטה קדימה, וכך גם דמות הלוחם - בניגוד לדמויות המביטות כלפי הסמל כפי שהן כיום.

משערים כי הדמות ששימשה בסיס לציור האישה שבסמל הייתה אשת החברה מוולינגטון - אליס ספראג. לא ידוע מי היה הדמות ששימשה בסיס לדמות הלוחם.

## ראו גם

* הנס המלכותי של ניו זילנד
* דגל המושל הכללי של ניו זילנד

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ניו זילנד: סמלים לאומיים
ניו זילנד
ניו זילנד
קטגוריה:קבוצת הכוכבים הצלב הדרומי
קטגוריה:כבשים בתרבות
סמל ניז'ר

**[[סמל]] [[ניז'ר]]** הוא שלט אצולה שסביבו ארבעה דגלי המדינה, שנים מכל צד. צבע הדגלים כתום, לבן וירוק. צבע שלט האצולה ירוק, ועליו ארבעה סמלים בצבע זהב.
במרכז הסמל מופיעה השמש, לשמאלה שני חרבות טוארג אלכסוניות שביניהן חנית. מימין שלושה קלחי דוחן ובתחתית הסמל מופיע ראש של זבו.

מתחת הסמל רשום שם המדינה בצרפתית: **Republique du Niger**.

הצבע הכתום מסמל את מדבר הסהרה המצוי בצפון המדינה. הירוק מסמל את ערבות העשב בדרום ומערב המדינה, והלבן מסמל את התקווה לעתיד טוב יותר.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ניז'ר: סמלים לאומיים
ניז'ר
ניז'ר
קטגוריה:מעלי גירה בתרבות
קורסארה

שמאל|ממוזער|250px|טירת ארנסבורג
**קורסארה** (באסטונית: **Kuressaare**, לשעבר בגרמנית ושוודית: **Arensburg**) היא העיר המערבית ביותר באסטוניה והעיר היחידה באי סארמאה. היא משמשת גם כבירת מחוז סארה וגם כבירת הנפה הכפרית סארמאה (Saaremaa vald).

## היסטוריה
קורסארה התפתחה סביב טירה של בישוף (ה"ארנסבורג") שהוזכרה לראשונה בשנת 1381. בשנת 1559 היא נמכרה לדנמרק. העיר נבנתה על פי דוגמת ריגה בשנת 1563. בשנת 1645 השליטה בה עברה לשוודיה בעקבות אמנת ברמסברו.

קורסארה נהרסה עד ליסוד על ידי חיילים רוסים בשנת 1710 בזמן המלחמה הצפונית הגדולה. בשנת 1721 עברה העיר המשוקמת לשליטה רוסית. במהלך המאה ה-18 קורסארה הפכה לעיירת-קיט פופולרית. 

שמה ההיסטורי **ארנסבורג** (Arensburg) הוחלף בקורסארה בשנת 1918 כשאסטוניה הכריזה על עצמאותה במלחמת העולם הראשונה. משנת 1952 עד שנת 1988 נקראה העיר **קינגיספה** (Kingissepa) על שם הבולשביקי יליד-קורסארה ויקטור קינגיספ.

באוקטובר 1990 קורסארה הפכה לעיר הראשונה באסטוניה בה כונן ממשל מקומי עצמי.

## תרבות
בחודשי הקיץ נערכים בעיר פסטיבלים של מוזיקה ושירה. בשנת 1999 נפתח מחדש התיאטרון העירוני. טירת הבישופ העתיקה של ארנסבורג היא בין המרשימות שבחוף הים הבלטי. בטירה נמצא מוזיאון האי סארמאה. בעיר קימות מספר אחוזות-עץ מהמאה ה-18 והמאה ה-19. 

## תשתית ותחבורה
בשנת 1894 הוקם נמל מחוץ לעיר, ברומאסארה, כ-4 קילומטרים דרומית-מזרחית לה. בשנת 1975 צורף הנמל לשטח המוניציפלי של העיר.
בסמוך שוכן גם שדה תעופה קטן עם שני מסלולי המראה, עם טיסות לטאלין, פרנו ורוהנו.
כמו כן, בויבאצו שבאי השכן מוהו יש נמל עם מעבורות יומיות היוצאות לעיר וירטסו.

## קישורים חיצוניים

* Kuressaare.ee האתר הרשמי 

קטגוריה:אסטוניה: ערים
קטגוריה:אסטוניה: ערי חוף
קטגוריה:מפרץ ריגה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
כתר אדוארד הקדוש

**כתר אדוארד הקדוש** (אנגלית: **St Edward's Crown**) הוא כתר ההכתרה הרשמי של מלכי הממלכה המאוחדת.
הכתר נוצר בשנת 1661 להכתרתו של מלך אנגליה צ'ארלס השני, לאחר שכתר ההכתרה הקודם הושמד בהוראת אוליבר קרומוול במהלך מלחמת האזרחים של אנגליה. על פי המסורת, הזהב ממנו הוכן הכתר נלקח מהכתר של אדוארד המודה (אדוארד הקדוש) - מלך אנגליה במאה ה-11 והפנינים נלקחו מתכשיט שהיה שייך למלכה אליזבת הראשונה.

[ימין|ממוזער|150px|כתר אדוארד הקדוש כפי שמופיע על דגלים רבים בממלכה המאוחדת וב[ממלכות חבר העמים הבריטי]]
הכתר מורכב מארבע צלבי פאטה בבסיסו, המעוטרים בארבעה פרחי חבצלת שמעליהם ארבע חצאי קשתות שמעליהן מונד ובראשו צלב. במרכז הכתר כיפת קטיפה.
הכתר עשוי זהב טהור (24 קראט) ובו 444 אבנים יקרות. בהתאם לנוהג, לאחר ההכתרה הוצאו מהכתר היהלומים ואבני החן ונותר רק שלד הכתר. בשנת 1911 הוחזרו לכתר היהלומים ואבני החן.

על אף שהכתר הוא כתר ההכתרה הרשמי, המלכה ויקטוריה והמלך אדוארד השביעי בחרו שלא להיות מוכתרים בכתר זה בשל משקלו (2.155 קילו), והם הוכתרו בכתר האימפריה הממלכתי, הקל יותר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כתרים
קטגוריה:תכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת
קוד דיווח נאט"ו

**קודי הדיווח של נאט"ו** הם שמות קוד לציוד הצבאי של ברית המועצות והרפובליקה העממית של סין. הם נוצרו כדי לסייע להעברת מידע בין יחידות הצבא של המדינות החברות בברית נאט"ו, אשר חייליהן דוברים שפות שונות, וכן בשל העובדה שבמקרים רבים השם האמיתי של הציוד לא היה ידוע.

צבאות נאט"ו ניהלו את רשימות השמות. המשימה לבחור את השמות הוטלה על ה-Air Standardization Coordinating Committee (ASCC), שבה היו חברות אוסטרליה, ארצות הברית, בריטניה, ניו זילנד וקנדה.

האות הראשונה של השם ציינה מידע לגבי השימוש של הציוד. כך למשל:
*מטוסי קרב קיבלו שמות שהתחילו באות F (שהיא האות הראשונה במילה Fighter), 
*מפציצים קיבלו שמות שהתחילו באות B (Bomber), 
*מטוסי תובלה – C (Cargo), 
*מטוסים אחרים (מטוסי אימון, תדלוק, ביון ואחרים) – M (Miscellaneous), 
*מסוקים – H (Helicopter), 
*טילי קרקע-קרקע – S (Surface), 
*וטילי קרקע-אוויר – G (Ground to Air). 
מטוסים בעלי מנוע בוכנה קיבלו שמות בעלי הברה אחת, ומטוסים בעלי מנוע סילון קיבלו שמות בעלי שתי הברות.

משרד ההגנה האמריקאי הרחיב את רשימת קודי הדיווח של נאט"ו. למשל, ברשימה של נאט"ו זכו מערכות טילי קרקע-אוויר המשוגרים מספינות ומצוללות באותו שם כמו המערכות המשוגרות מפני האדמה. משרד ההגנה הקצה לאותן מערכות סיומת שונה (SA-N לעומת SA), אולם השאיר את אותם שמות כמו למערכות היבשה. באותם מקרים שבהם לא הייתה מערכת קרקעית מקבילה, הומצא שם אחר.

בברית המועצות לא נבחרו שמות עממיים לכלי הטיס, אך בקרב אנשי חיל האוויר הסובייטי נפוצו כינויים לא-רשמיים. במהלך רוב תקופת המלחמה הקרה לא השתמשו הטייסים הסובייטים בקודי הדיווח של נאט"ו (או בתרגום שלהם). בנאט"ו נזקקו למאות שמות עבור סוגי הציוד השונים. חלק מהשמות היו לא מחמיאים, וחלק מהשמות הסתירו משמעויות כפולות ורמזים. במקרים נדירים (כמו למשל הפולקרום – Fulcrum והבר – Bear) השמות נשאו חן בעיני הרוסים ואומצו גם ברוסיה.

## קישורים חיצוניים
* קודי דיווח של נאט"ו
* אתר ה-Air Standardization Coordinating Committee Site 

קטגוריה:נאט"ו
קטגוריה:שמות
460

## אירועים

* הפסל "בודהה היושב" שנמצא במערות יונגאנג נוצר.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
פנקיסי

**פַּנְקִיסִי** (בגאורגית: **პანკისი** או **ערוץ פנקיסי** (בגאורגית: **პანკისის ხეობა**, פַּנְקִיסִיס חֶאוֹבָּה) הוא עמק-ערוץ נהר בגאורגיה בחלקו העליון של נהר האלזני דרומית למחוז ההיסטורי תושתי, בין הרי בּוֹרבַּלוֹ וחורבות מבצר בַּאחטְרִיוֹנִי . מבחינה מנהליתית הוא נמצא בנפת אחמטה בצפון קאחתי. רוב תושבי האזור הם כיסטים ממוצא צ'צ'ני, והעמק נמצא סמוך לגבול של גאורגיה עם צ'צ'ניה.

במהלך העימות הרוסי–צ'צ'ני ומלחמת צ'צ'ניה השנייה טענו הרוסים כי מורדים צ'צ'נים מצאו מקלט בקרב הכיסטים בגאורגיה הסמוכה והשתמשו בערוץ פנקיסי כבסיס למעבר, הכשרה ומשלוח נשק ומימון על ידי מורדים צ'צ'נים ומיליטנטים אסלאמיים, כולל לוחמים זרים, שרבים מהם באו בעקבות רוסלן גלייב. עד למעורבותה של ארצות הברית היה הממשל הגאורגי חסר יכולת לטפל בפעילות באזור, גם לא למראית עין ולמעשה נמנע מלהתקרב לאזור כלל.

התגברות הפעילות האיסלאמית באזור גרמה למשבר פנקיסי . בשנת 2002, בניגוד להתעלמות של ארצות הברית מטענות הרוסים קודם לכן, הזהירה ארצות הברית כי העמק הנידח הפך לבסיס של לוחמים ערבים בעלי ברית לאל-קאעדה. כחלק מהמלחמה העולמית בטרור שלחה ארצות הברית, בסוף פברואר 2002, כ-200 אנשי הכוחות המיוחדים לאזור, הקצתה 64 מיליון דולר לטובת אימונים בנשק ורכישת ציוד צבאי לגאורגיה. בתחילת מרץ של אותה שנה נפגש ולדימיר פוטין עם אדוארד שוורדנדזה בקזחסטן והבטיח תמיכה בפעולה האמריקאית. הצעתה של רוסיה, להכניס את צבא רוסיה לאזור לייצוב, נתקלה בהתנגדות גאורגית. באוגוסט של אותה שנה שלח הנשיא פוטין כלי טיס רוסיים להפציץ בסיסי מורדים לכאורה בערוץ לאחר שהאשים את הממשל הגאורגי בחוסר מעש. הפעולות של הרוסים והצעותיהם גרמו למתיחות באזור. הגאורגים האשימו את הרוסים בהפצצות שפגעו באזרחים גאורגים.

הפעילות המשותפת של ארצות הברית וגאורגיה כנגד הפעילים הצ'צ'נים נמשכה עד לשנת 2005.

## קישורים חיצוניים

* גרוזיה: ארצות הברית משגרת כוחות לסייע במלחמה בטרור, 27 בפברואר 2002, שירות הארץ, וואלה! NEWS ()
* Russia's reach unnerves Chechens 16 בינואר 2008, בי. בי. סי.
* 
* Shorena Kurtsikidze ו-Vakhtang Chikovani (אביב 2002), Georgias Pankisi Gorge: An Ethnographic Survey, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
* גיאורגי סאניקידזה  , ''Islamic Resurgence in the Modern Caucasian Region: “Global” and “Local” Islam in the Pankisi Gorge.'' מתוך: Tomohiko Uyama (Hrsg.): *Empire, Islam, and Politics in Central Eurasia.* Slavic Research Center 2007, עמ' 263–280

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: גאוגרפיה
קטגוריה:קאחתי
קטגוריה:בקעות ועמקים