open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שווייץ בתקופה הרומית

[שמאל|ממוזער|150px|[מטבע|מטבעות רומיים של פרובינקיית רייטיה (בלטינית Raetia), אשר היוותה את חלקה המזרחי של שווייץ המודרנית, מהשנים 1 - 5 לפנה"ס]]
חיילים רומאים נלחמו לראשונה על אדמת שווייץ במאה ה-1 לפנה"ס. בשנים שלפני כן חדרה התרבות הרומית לאזור, אך לאחר השלמת כיבושה של שווייץ בשנת 15 לפנה"ס, עת הכניע טיבריוס את הרטים, שווייץ הפכה לפרובינקיה רומית ותהליך זה הואץ. שלטונה של רומא באזור נמשך יותר-420 שנים נוספות, תחילה כאימפריה מאוחדת, והחל במאה ה-4 כאימפריה המערבית בלבד, אשר שבה והתאחדה עם המזרח ושוב נפרדה עד הפיצול הסופי לשתי ישויות נפרדות בשנת 395.

## הכיבוש הרומי
בשנת 107 לפנה"ס פלשו לאזור שבטי הקימברים והטווטונים. שבטים אלו הנחילו לרומים מספר תבוסות צבאיות, ואף פלשו לאיטליה כשהם מתוגברים בלוחמים הלווטים שנספחו אליהם. לאחר שהוכו על ידי גאיוס מריוס בשנת 101 לפנה"ס, שבו הקימברים והטווטונים למקומות מוצאם.

בשנת 58 לפנה"ס ניסו ההלווטים, בלחץ השבטים הגרמאנים, לפלוש לגאליה, בהנהגת מנהיגיהם אורגטוריקס ודיוויקו אך הובסו על ידי יוליוס קיסר בקרב ביבראקטה, ושבו למקומות מוצאם, כשהם מובסים וכנועים. בשנת 15 לפנה"ס הכניע טיבריוס את הרייטים, וארצם הפכה לפרובינקיה בשם רייטיה (בלטינית: Raetia).

אזור האלפים הפך לחלק מהאימפריה הרומית ותושביו קיבלו על עצמם את התרבות הרומית במהלך המאות הבאות.

## שווייץ הרומית
### פוליטיקה ומשטר
[שמאל|ממוזער|250px|חלוקה מנהלית רומית (ל[פרובינקיה רומית|פרובינקיות) של מרכז אירופה בשנת 15 לספירה. עיקרה של שווייץ המודרנית הייתה שייכת באותה התקופה לפרובינקיית גרמניה עילית, ומיעוטה (החלק המזרחי) לפרובינקיית רייטיה.]]
מרכז השלטון הרומי באזור ישב בעיר אוונש שבקנטון וו. שווייץ באותה התקופה הייתה כפופה לחוקה רפובליקאית כמו זו אשר הייתה תקפה ברומא של אותם הימים. סמכויות השלטון בפרובינקיה בוצעו ברובם על ידי צמד שופטים המכונים *Duumviri*. מדי שנה נערכו בחירות לתפקיד, ובהם השתתפו כל האזרחים (גברים לבד, למעט עבדים) מעל גיל 25, ובתקופות מאוחרות יותר על ידי מועצה בעלת 100 חברים.

בעוד שהמערכת השלטונית בחלק המרכזי והמערבי של שווייץ, כפי שתואר לעיל, מתועדת היטב, לא ידוע שום מידע מהותי על המערכת הפוליטית והמנהלית של מזרחה של שווייץ - רייטיה.

בתקופה הרומית היה השטח הקרוי כיום "שווייץ" מחולק בין כמה פרובינקיות. עיקרו של השטח היה שייך לפרובינקיה גרמניה עילית. המזרח היה שייך לפרובינקיית רייטיה.

### תרבות וחברה
התושבים הקלטים קיבלו על עצמם את התרבות הרומית ואת מנהגי הרומים ובבוא היום גם את הנצרות. הבישופויות הנוצריות הראשונות נוסדו במהלך המאה ה-4 לספירה.

האוכלוסייה הקלטית לא הושמדה כליל. שרידים ממנה נותרו באזורי ההרים. כיום ישנם מספר עשרות אלפי דוברי רומאנש, שפה מקומית המהווה כנראה וולגריזציה של השפה הלטינית, אותה רכשו הקלטים תושבי האזור בתקופת האימפריה הרומית. דוברי הרומאנש, הקרויים רטו-רומאנים, הם צאצאי ההלווטים והרטים הקדמונים שעברו רומאניזציה, מרוכזים בקנטון גראובינדן ומהווים כאחוז מאוכלוסיית שווייץ המודרנית. קרובים אליהם מבחינה אתנית דוברי הלדינית החיים בדרום טירול.

## שקיעת רומא באזור
בשנת 259 פלשו לאזור השבטים האלמנים, אירוע שהפך את שטחה של שווייץ לגבול האימפריה למשך כמאה וחמישים שנה. בשנת 401 נאלצו הרומים להסיג את חייליהם מהאזור, בשל לחצן של פלישות הגותים. בשנת 406 כבשו האלמנים את צפונה של שווייץ, ולאחריהם הבורגונדים שכבשו את דרום שווייץ ומערבה.

## ראו גם
* שווייץ בימי הביניים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שווייץ: היסטוריה
קטגוריה:הרפובליקה הרומית
קטגוריה:האימפריה הרומית
אללילה אלכבירה

שמאל|ממוזער|250px|כרזת ההצגה
**אללילה אלכבירה** (**"הלילה הגדול"**, בערבית **الليلة الكبيرة**) היא אופרטה מצרית המוצגת בתיאטרון בובות. את היצירה חיבר בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 המשורר סלאח גאהין, והלחין סיד מכאוי. היא זכתה לפופולריות רבה, ומוצגת במצרים עד היום.

מילות האופרטה נכתבו בלהג המצרי של השפה הערבית.

האופרטה מביאה תמונות מחגיגה עממית שנערכת על קברו של קדוש סוּפי. היא מתארת באופן חי, הומוריסטי וצבעוני את גיבוריה של חגיגה זו: העולים לרגל המבקרים בקבר השייח', מוכר החומוס, בעל בית הקפה, בעל הקרקס ומאלף האריות, צלם הרחוב, ה**"ארגוז"** (מופע בובות) ועוד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מצרים: תרבות
קטגוריה:תיאטרון מצרי
קטגוריה:תרבות פופולרית
אנדרו לאטימר

**אֶנְדרוּ לָאטִימֵר** (באנגלית: **Andrew Latimer**; נולד ב-17 במאי 1947, גילדפורד שבאנגליה) הוא מוזיקאי אנגלי וחבר להקת הרוק המתקדם קאמל. לאטימר משמש לרוב כגיטריסט וסולן הלהקה, אך משמש לעיתים גם כחלילן וקלידן. לאטימר הוא הנגן היחיד מבין חברי הלהקה שהיה שותף בה לכל אורך שנות פעילותה.

לאטימר הקים חברת הפקות בשם "קאמל הפקות" אשר הפיצו את האלבומים המאוחרים יותר של הלהקה: . לאטימר הוא הכותב והמלחין של רוב השירים של קאמל, והוא נחשב לאחד מהמלחינים המקוריים ביותר בסגנון הפרוגרסיב רוק. המוזיקה שלו מתאפיינת בנגינה ושירה מלאות רגש ובמהלכים הרמוניים מורכבים.

במאי 2007 הודיעה אשתו של לאטימר, סוזן הובר, כי הוא סובל מהפרעת דם חמורה. בסוף שנת 2007 עבר לאטימר השתלת מח עצם ובספטמבר 2008 הוא שוחרר לביתו.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מוזיקאים בריטים
קטגוריה:גיטריסטים בריטים
קטגוריה:חלילנים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1947
יום ההנפשה הבין-לאומי

**יום ההנפשה הבין-לאומי** או **יום האנימציה הבין-לאומי** חל ב-28 באוקטובר ומציין את ההקרנה הפומבית הראשונה של סרטי הנפשה בשנת 1892 במוזיאון גרוון בפריז: **[[פיירו המסכן]]** (*Pauvre Pierrot*, צויר ב-1891), **[[הליצן וכלביו]]** (*Clown et ses chiens*, צויר ב-1890) ו**[[בירה טובה]]** (*Un bon bock*, צויר ב-1888). ההקרנה הראשונה נערכה על ידי אמיל ריינו בזכות המצאתו שנקראה "תיאטרון חזותי" (Théâtre optique). אמנם בשנת 1895 האחים לומייר הציגו את הסינמטוגרף שהאפיל על התיאטרון החזותי של ריינו, ואף גרמו לו לפשיטת רגל, אך ההקרנה הראשונה של ריינו היא זו שנכנסה לדפי ההיסטוריה.

היום הבינלאומי הוכרז לראשונה בשנת 2002 על ידי האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה, ומאז מצוין מדי שנה בעשרות מדינות ברחבי העולם, בפרט בישראל.

## קישורים חיצוניים

* יום ההנפשה הבינלאומי, אתר ASIFA.
* 

קטגוריה:הנפשה
קטגוריה:חגים ומועדים
קטגוריה:אירועים בחודש אוקטובר
שלום סעדיה גמליאל

הרב **שלום סעדיה גמליאל** (כונה בתימן: מארי סאלם סעיד אלג'מל; ז' בניסן ה'תרס"ז, 22 במרץ 1907 – ו' בתמוז ה'תשס"א, 27 ביוני 2001) היה רב וסופר מיהודי תימן.

נולד בצנעא בירת תימן. למד אצל סבו, הרב אברהם בדיחי, ואצל אחרים. למד לימודי קודש לצד לימודי חול בבית הספר המתוקן ("אלמכתב") בניהול הרב יחיא קאפח ובנו הרב דוד קאפח בעת שלטון האימפריה העות'מאנית בתימן, עד סגירתו עם חזרת האמאם לשלטון. בשנת 1928 הוסמך לרבנות ונבחר לרב בית הכנסת בשכונה הגדולה של צנעא. בשנת 1932 התמנה ליועץ לענייני יהודים של מלך תימן, האימאם יחיא. כמו כן שימש כפרנס ("עאקל") הפלג הדרדעי בצנעא, שבין תפקידיו היה תפקיד גביית המס גולגולת.

בשנת 1944 עלה לארץ ישראל והחל ללמד בישיבת הרש"ש בירושלים. כעבור שלוש שנים נבחר לראש הישיבה.

ב-1950 מונה למנהל אזור ירושלים, חבל לכיש וחבל עדולם של שירותי הדת במשרד הדתות ושימש בתפקיד עד פרישתו לגמלאות בשנת 1978. בשנת 1950 מונה לרב של מחנה העולים "גאולה" על יד עדן וסייע בעליית יהודי תימן לישראל במסגרת מבצע על כנפי נשרים.

בשנת 1978 יצא הרב גמליאל לגמלאות וייסד את "מכון שלום לשבטי ישורון" בירושלים. פרסם ספרים מחקריים ותורניים. מרבית ספריו המחקריים מבוססים על מסמכים שהביא עמו מתימן.

נפטר בגיל 94 ונטמן בהר המנוחות בירושלים, והותיר אחריו ארבע בנות ובן.

## מספריו
*אורחות תימן - שערים באורחות תימן, לשון, היסטוריה וחברה
*היהודים והמלך בתימן
*חכמי היהודים בתימן
*פעמי העלייה מתימן
*פקודי תימן - מס החסות בתימן
*מגילת הישועה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבני צנעא
קטגוריה:אחרוני תימן
קטגוריה:רבנים תימנים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
ליד בקתת החוף

שמאל|ממוזער|250px|הפריזאי והפריזאית שבסרט
**ליד בקתת החוף** (בצרפתית: *Autour d'une cabine*) או בשמו המלא: **Autour d'une cabine ou Mésaventures d’un copurchic aux bains de mer**, הוא סרט מונפש קצר בבימויו של הממציא הצרפתי אמיל ריינו, שהגדירו כ"פנטומימה ב-3 דמויות". הסרט מורכב מ-636 תמונות שצוירו ביד במהלך 1893. הסרט הוקרן לראשונה באמצעות פרי המצאתו של ריינו, התיאטרון החזותי (*théâtre optique*) - מכשיר מהפכני שאפשר הקרנה ידנית של סרט צבעוני בתקופה שלפני המצאת הסינמטוגרף. הסרט אילם ומלווה על ידי פסנתר בקטע שנכתב במיוחד לצורך כך על ידי המלחין גסטון פולן (Gaston Paulin) וכן באפקטים קוליים שיוצרו ידנית, למשל רעש הדלת של בקתת החוף.

הסרט הוקרן באופן סדיר לציבור במוזיאון גרוון החל מדצמבר 1894 עד מרץ 1900.

## עלילה
הסרט נעשה כולו באותה סצנה: חוף בו ניצבות שתי בקתות חוף וקרש קפיצה. שתי דמויות, גבר ואישה, משתעשעים בקפיצה למים מקרש הקפיצה, ולפתע מופיעות על החוף. האישה משחקת עם כלבה הקטן בזמן שהגבר מחליף לבגד ים, כאשר מופיע מאחורי הבקתה ג'נטלמן (corpuchic) המטריד אותה. היא נכנסת להחליף לבגד ים והוא מציץ לה בעניין רב, כאשר הגבר יוצא מהביתן, נוזף בג'נטלמן ומרחיק אותו מהאזור. אז האישה חוזרת בבגד ים, השניים נכנסים למים, משתכשכים מעט ושוחים שמאלה אל מחוץ לסצנה. ברגע שהזוג עוזב, נראה גבר מפליג בספינה החוצה את המסך, עוצר במרכז החוף וגולל את המפרש עליו כתוב "*La représentation est terminée*".

## אחריתו של הסרט
במהלך השנים חולק הסרט ההיסטורי על ידי משפחת ריינו לגופים שונים. הסצנה האחרונה של הסרט (16 תמונות) ניתנה לסינמטק פראג בשנת 1926. שאר הסרט נמכר באוקטובר 1948 ל-CNC, הסינמטק הצרפתי, שם הוא עבר תהליכי שימור. עותק של 16 התמונות האחרונות הועברו חזרה מפראג בשנת 1996, וכך נותרו 2 עותקים מלאים: הראשון בגודל טבעי והשני ב-35 מ"מ.

## קישורים חיצוניים

*  Autour d’une cabine, YouTube, (שימו לב שקצב ההקרנה מהיר בהרבה מזה שהונהג במקור)
* Autour d’une cabine ou Mésaventures d’un copurchic aux bains de mer - Émile Reynaud 

קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:סרטים מצוירים
קטגוריה:סרטים אילמים
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי 1894
קטגוריה:הטרדה מינית
ז'אן דוז'רדן

**ז'אן דוז'רדן** (בצרפתית: **Jean Dujardin**; נולד ב-19 ביוני 1972) הוא שחקן קולנוע וקומיקאי צרפתי, זוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי ופרס גלובוס הזהב על משחקו בסרט "הארטיסט" (2011).

## קורות חייו
דוז'רדן נולד ברואי מלמזון (Rueil-Malmaison) שבצרפת. הוא התפרסם לראשונה ב-1996 במופע כישרונות בטלוויזיה הצרפתית. בשנים 1999–2003 הופיע בסדרה קומית בטלוויזיה הצרפתית, "Un gars, une fille".

בשנת 2005 שיחק לראשונה בקולנוע בתפקיד ראשי, בסרט "Brice de Nice", בו גם השתתף בכתיבת התסריט. ב-2006 ו-2009 הופיע בתפקיד הראשי בסדרת סרטי פרודיה צרפתיים על הסוכן החשאי 117 (פרודיה על דמותו הבדיונית של הסוכן החשאי 007, ג'יימס בונד); על הופעתו קיבל מועמדות לפרס סזאר כשחקן הטוב ביותר (2007).

בשנת 2011 זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל קאן, בפרס גלובוס הזהב, בפרס גילדת שחקני המסך ובפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על משחקו בסרט האילם "הארטיסט", בתור שחקן הראינוע ג'ורג' ולנטין.

בשנת 2019 שיחק בתפקיד הראשי בסרטו של רומן פולנסקי "קצין ומרגל". הסרט מבוסס על ספר בעל אותו שם משנת 2014 ומגולל את פרשת דרייפוס מנקודת מבטו של ז'ורז' פיקאר, בגילומו של דוז'רדן. על תפקיד זה היה מועמד לפרס סזאר.

בשנת 2023 כיכב בסרט הדרמה "הדרכים הלא ידועות" שם גילם סופר בשם פייר, שמחליט לאחר שנפגע בתאונה וכמעט קיפח את חייו, לצאת למסע בשבילים הנסתרים של צרפת.

בין השנים 2009 ל-2014 היה נשוי לשחקנית אלכסנדרה לאמי.

## פילמוגרפיה חלקית

## קישורים חיצוניים

* כתבות על ז'אן דוז'רדן, באתר Deadline 
* 

 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
קטגוריה:קומיקאים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס גילדת שחקני המסך - שחקנים
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקן הטוב
קטגוריה:זוכי פרס ACTAA: השחקן הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1972
איזבלה ביטון

[שמאל|ממוזער|250px|עמוד השער של "[כתב העת הביתי לאישה האנגלית" (*The Englishwoman's Domestic Magazine*), מספטמבר 1861.]]
[שמאל|ממוזער|250px|עמוד השער של [ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית]]
**איזבלה מרי ביטון** (באנגלית: **Isabella Mary Beeton**; 12 במרץ 1836 - 6 בפברואר 1865), הידועה בכינוי "גברת ביטון" (**Mrs Beeton**), הייתה מחברת ספרי בישול בריטית אשר נודעה בשל ספרה "ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית".

## ביוגרפיה
ביטון נולדה ברחוב מילק 24 באזור צ'יפסייד של העיר לונדון בירת אנגליה לבנג'מין מייסון ולאליזבת ג'רם. איזבלה הייתה הבכורה לארבעת ילדיהם של בני הזוג. אביה נפטר בצעירותה, ואמה נישאה להנרי דורלינג (אלמן לו ארבעה בנים מנישואים קודמים). לאחר נישואי אליזבת להנרי עברה המשפחה לאפסום שבסארי, שם עבד הנרי במסלול המרוצים המקומי. לאליזבת והנרי נולדו 13 ילדים נוספים ובסך הכל גידלו בני הזוג 21 ילדים.

איזבלה נשלחה ללמוד בבית ספר בהיידלברג שבגרמניה, שם למדה שנתיים במסגרתן למדה בין היתר לנגן על פסנתר.

איזבלה נישאה לסמיואל אורצ'רט ביטון, שנולד אף הוא ברחוב מילק שבצ'יפסייד, ואשר אימו שמרה על קשר עם אימה של אליזבת. אליזבת פגשה אותו בעת ביקור בלונדון. בעת פגישתם היה ביטון מוציא לאור של ספרים ומגזינים. בני הזוג נישאו ב-10 ביולי 1856 בכנסייה הקהילתית סנט מרטין באפסום, ולאחר נישואיהם עברו להתגורר בפרוור הץ' אנד של לונדון.

בנם הראשון, סמיואל ארצ'ארט, נולד במאי 1857 אבל נפטר ממחלה באוגוסט באותה שנה. בספטמבר 1859 נולד בנם השני, שנקרא על שם הבן הראשון.

לאחר נישואיה החלה איזבלה ביטון לכתוב מאמרים בנושא בישול ואחזקת הבית עבור כתבי העת שפרסם בעלה. בין השנים 1859–1861 כתבה מדי חודש מוסף שצורף לכתב העת "כתב העת הביתי לאישה האנגלית". ב-25 בדצמבר 1861 קובצו המוספים יחד ופורסמו בספר שנקרא "ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית", שנועד עבור בעלת הבית, מנהלת משק הבית, המבשלת, עוזרת המטבח, המשרת הראשי, רכב, וכלל מידע על כל פרטי ניהול משק הבית הוויקטוריאני.

בשנת 1861 ייסד סמיואל ביטון את כתב העת "מלכה" המיועד לנשים ויצא לאור מדי שבוע. כתב העת התמקד בפרסום רכילות ומידע אודות מפגשי החברה הגבוהה בלונדון. מאמרי כתב העת סקרו אירועים חברתיים, ספרות, ובילויים המיועדים לנשות החברה הגבוהה, ואיזבלה פרסמה מאמרים בכתב העת. בשנת 1862 נמכר כתב העת לוויליאם קוקס.

בדצמבר 1861 חלה בנם של בני הזוג בעת שהותם בחופשה בברייטון ונפטר ב-31 בדצמבר באותה שנה.

לבני הזוג נולדו שני בנים נוספים - אורצ'רט (נולד ב-1 בינואר 1863) ומייסון מוס (נולד בינואר 1865).

איזבלה ביטון נפטרה זמן קצר לאחר הולדת בנה הרביעי מזיהום שלקתה בו במהלך הלידה.

בעלה נפטר ביוני 1877 מדלקת ריאות.

שני בני הזוג קבורים בבית הקברות מערב נורווד שבדרום לונדון.

## בתרבות
בשנת 2006 הפיקה רשת ה-BBC את סדרת הטלוויזיה הדרמטית "החיים הסודיים של הגברת ביטון", בו גילה אנה מאדליי את דמותה של איזבלה ביטון. בסדרה נרמז כי ביטון סבלה מעגבת שנדבקה בה מבעלה, ואשר, אם סברה זו נכונה, גרמה למות ילדיה ולבסוף למותה שלה.

בסדרת תעודה ששודרה ברשת BBC2 ב-29 בספטמבר 2011 אודות חייה של ביטון נטען כי לא סביר שמותה בגיל 28 נגרם מעגבת.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים (ארכיון האינטרנט)
* מהדורה אינטרנטית של ספרה של ביטון
* מהדורות אינטרנטיות של הספר במספר גרסאות
* 
* 
* 

קטגוריה:מחברות ספרי בישול בריטיות
קטגוריה:שפיות בריטיות
קטגוריה:ילידות 1836
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1836
קטגוריה:נפטרות ב-1865
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1865
ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית

שמאל|ממוזער|250px|איור מתוך הספר
**ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית** (באנגלית: **Mrs Beeton's Book of Household Management**) הוא ספר שיצא לאור בשנת 1861 ונועד להוות מדריך לניהול משק הבית הוויקטוריאני בבריטניה. הספר נכתב על ידי איזבלה ביטון, שנודעה בעטיו בכינוי "הגברת ביטון". הספר זכה להצלחה רבה ונחשב ל"תנ"ך" של ספרי הבישול האנגליים.

הספר פורסם כמוסף לכתב עת שפרסם בעלה של ביטון, סמיואל ביטון, בין השנים 1859–1861.

## תוכן
בספר 1,112 עמודים, מהם 900 מכילים מתכונים, ועל כן עיקרו של הספר הוא ספר בישול. מרבית המתכונים לוו באיורים צבעוניים, והיה זה ספר הבישול הראשון שלווה באיורים. מרבית המתכונים בספר מקורם בספר הבישול שכתבה אלייזה אקטון.

הספר נועד להוות מדריך לניהול כל ההיבטים של משק הבית, וכלל 2,751 הוראות לטיפול במשרתים וכן הנחיות לטיפול במחלות ילדים. הספר זכה להצלחה רבה ובשנה בה יצא לאור נמכרו ממנו 60,000 עותקים. עד שנת 1868 נמכרו למעלה משני מיליון עותקים של הספר.

לאחר מותה של איזבלה בשנת 1865 נקלע בעלה לחובות ובשנת 1866 מכר את הזכויות להוצאת וורד, לוק וטיילר (Ward, Lock and Tyler) עבור 3,250 ליש"ט. הספר זכה להצלחה רבה ונמכר עד ימינו (אף שכיום שונה הספר בתוכנו מהמהדורות המקוריות). "הגברת ביטון" הפכה לסמל תרבותי בבריטניה, וראשיתם של שני מתכונים, זכו לפרסום רב והפכו לביטויים המסמלים את התקופה הוויקטוריאנית בה נכתב הספר: . וכן .

## קישורים חיצוניים

; גרסאות אינטרנטיות:
* ספרה של הגברת ביטון באתר פרויקט גוטנברג
* גרסה אינטרנטית של הספר באתר אוניברסיטת אדלייד
* גרסה אינטרנטית של הספר
; מידע על הספר
* מידע על הספר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי בישול
קטגוריה:התקופה הוויקטוריאנית
קטגוריה:ספרי שנות ה-1860
קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:נשים בתקופה הוויקטוריאנית
MAVEN

**MAVEN** (ראשי תיבות של: **M**ars **A**tmosphere and **V**olatile **E**volutio**N**) היא גשושית לחקר מאדים ששוגרה על ידי נאס"א ב-18 בנובמבר 2013 כחלק מתוכנית מארס סקאוט. מטרת המשימה היא לחקור את אטמוספירת מאדים.

## סקירת המשימה
ב-15 בספטמבר 2008 הודיעה נאס"א כי היא בחרה ב-MAVEN להיות משימת מארס סקאוט 2013. MAVEN גברה על 9 מועמדים אחרים למשימה. MAVEN שוגרה בנובמבר 2013 ונכנסה למסלול סביב מאדים בספטמבר 2014. עלותה של משימת MAVEN היא כ-485 מיליון דולר.

מטרות משימת MAVEN הם:
*לקבוע מה תפקידו של החומר הנודף מאטמוספירת מאדים ונפלט לחלל במהלך הזמן.
*קביעת המצב הנוכחי של האטמוספירה הגבוהה, היונוספירה והאינטראקציה שלהם עם רוח השמש.
*קביעת השיעורים הנוכחיים של הגז הטבעי והיונים הנפלטים לחלל והתהליכים השולטים בהם.
*קביעת היחס בין איזוטופים באטמוספירת מאדים.

MAVEN שוגרה על גבי משגר אטלס 5 ב-18 בנובמבר 2013, ונכנסה למסלול של מאדים ב-22 בספטמבר 2014.

## מבנה החללית
MAVEN מבוססת על מבנם של MRO ומארס אודיסיי. מחלקת החלל של לוקהיד מרטין תבנה את החללית ותבחן אותה.

### כלים מדעיים
MAVEN עתידה לחקור את אטמוספירת מאדים ואת האינטראקציה שלה עם השמש. החללית תישא מכשירים שימדדו את מאפייני הגזים המרכיבים את אטמוספירת מאדים, האטמוספירה העליונה, רוח השמש והיונוספירה. אוניברסיטת קולורדו, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ומרכז טיסות החלל גודרד אחראים כל אחד על בניית מערכת אחרת שתשוגר על גבי החללית.

המערכות כוללות:
***Particles and Field (P&F) Package** – נבנה על ידי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
**SWEA – מודד את האלקטרונים ביונוספירה וברוח השמש.
**SWIA – מודד את צפיפות ומהירות רוח השמש והיונים במעטה המגנטוספירה.
**STATIC – מודד יונים תרמיים עד ליונים בעלי בריחת-אנרגיה בינונית.
**SEP – מזהה את ההתנגשויות בין חלקיקי סולאריים באטמוספירה העליונה.
**LPW – קובע את מאפייני היונוספירה וגלי החום של יונים הנמלטים המאטמוספירה וקרינה סולארית אולטרה-סגולה החודרת לאטמוספירה.
**MAG – מודד את הרוח הסולארית הבין-כוכבית והשדות המגנטיים של היונוספירה.
***Remote Sensing (RS) Package** – נבנה על ידי אוניברסיטת קולורדו.
**IUVS – מודד מאפיינים גלובליים של האטמוספירה העליונה והיונוספירה של מאדים.
***Neutral Gas and Ion Mass Spectrometer (NGIMS) Package** – נבנה במרכז טיסות החלל גודרד
**NGIMS – מודד את הרכב האיזוטופים של גזים טבעיים ויונים.

## ראו גם
*פיניקס (גשושית)

## קישורים חיצוניים

* 
* דף הפרויקט באתר נאס"א 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משימות לחקר מאדים
ליבהר

ממוזער|left
**ליבהר** (בגרמנית: **Liebherr**) היא חברה גרמנית-שווייצרית העוסקת בייצור ציוד מכני הנדסי, עגורנים, ציוד תעופה, ציוד תחבורה, ציוד בנייה, מכונות לתעשייה, מכונות חקלאות, כלי עבודה ומכשירי חשמל ביתיים. החברה מספקת בנוסף מגוון של שירותים ומוצרים בטכנולוגיה חדשנית.

מטה החברה הראשי שוכן בעיר  אשר בשווייץ. תהליכי הפיתוח והייצור של מוצרי חברת ליבהר מתבצעים ב-35 מיקומים ב-16 מדינות שונות. נכון לחודש דצמבר 2010 מעסיקה החברה 32,979 עובדים ביותר מ-120 חברות במדינות שונות ברחבי העולם.

## היסטוריה
חברת ליבהר נוסדה בשנת 1949 בעיירה קירכדורף בבאדן-וירטמברג אשר בגרמניה על ידי הנס ליבהר כחברה משפחתית לציוד בנייה. המוצר הראשון של החברה היה עגורן נייד (TK-10) אשר היה ידוע בקלות הפירוק וההרכבה שלו. נכון לשנת 2011 החברה נמצאת עדיין בבעלות משפחתית מלאה, ומנוהלת על ידי הדור השני של המשפחה, איזולדה ליבהר וווילי ליבהר.
קבוצת ליבהר מחולקת ליחידות שונות בתוך החברה, אשר ניתנות לניהול יעיל וקל יותר. ניהול התפעול של ייצור המוצרים ומכירותיהם הם באחריות מלאה של החטיבה העוסקת בהם.

## מוצרים
חברת ליבהר מייצרת עגורנים ניידים ומגדליים, ציוד לנמלים, ציוד מכני הנדסי הכולל כלים לכרייה, חציבה, וחפירה מהגדולים בעולם, בכללם: דחפורים, מעמיסים אופניים, מחפרים, טרקטורים ומפלסות; ציוד בנייה, ציוד סלילת כבישים, משאיות עפר, משאיות מחצבה גדולות, ומשאיות מערבלי בטון. כמו כן החברה מייצרת חלקי מטוסים ומהווה ספק עיקרי של חלקי מטוסים לאיירבוס. בנוסף, חברת ליבהר מייצרת מכונות תעשייתיות, כלי חיתוך תעשייתיים, כלי עבודה כגון מקדחים, ומכשירי חשמל ביתיים כגון מקררים ומקפיאים.

מוצרי החברה נרכשו על ידי חברת מנופי אבי ומופעלים בישראל.

## גלריית תמונות

Liehbherr hydraulic shovel.JPG|מחפר ליבהר
Liebherr T282.jpg|ליבהר T282 משאית המכרה הגדולה בעולם
Liebherr974chouleur.jpg|מחפר מכרות ליבהר 974
Bauma 2007 Loader Liebherr 5.jpg|יעה אופני ליבהר
Liebherr R934 Litronic.jpg|מחפר ליבהר R934
Liebherr 724 Planierraupe 2.jpg|דחפור ליבהר 724
Liebherr LTM1500-8.1 Autokran.jpg|משאית עגורן
Liebherr tower cranes dallas texas uptown 2009-08-18.jpg|עגורן מגדלי
Liebherr HS 895 01.jpg|עגורן נייד
Telescopic crane, SouthGate, Bath.jpg|עגורן טלסקופי
Liebherr Rostock 02.JPG|מנופי מטענים בנמל רוסטוק
Liebherr machine.JPG|מכונת קידוח
Gruszka2 poznan.jpg|מערבל בטון ליבהר
Elevator actuator hg.jpg|מניע למעלית ליבהר
Bauma 2007 Telescopic Handler Liebherr 2.jpg|מלגזה טלסקופית


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברות גרמניות
קטגוריה:חברות צמ"ה
קטגוריה:חברות משפחתיות
חלום ליד האח

**חלום ליד האח** (בצרפתית: **Un rêve au coin du feu**) הוא סרט מונפש קצר בבימויו ויצירתו של הממציא הצרפתי אמיל רנו. הסרט מורכב מ-400 תמונות שצוירו ביד במהלך 1893 ונמשך כ-12 דקות בקצב ההקרנה דאז. הסרט הוקרן באמצעות פרי המצאתו של ריינו, התיאטרון החזותי (théâtre optique) - מכשיר מהפכני שאפשר הקרנה ידנית של סרט צבעוני בתקופה שלפני המצאת הסינמטוגרף. הסרט אילם ומלווה על ידי פסנתר בקטע שנכתב במיוחד לצורך כך על ידי המלחין גסטון פולן (Gaston Paulin) וכן באפקטים קוליים שיוצרו ידנית בזמן הנכון בסרט.

הסרט הוקרן באופן סדיר לציבור במוזיאון גרוון החל מדצמבר 1894 עד יולי 1897 יחד עם הסרט ליד בקתת החוף כחלק מהסדרת השנייה של **הפנטומימה הקורנת**, שעקבה אחר ההצלחה של הסדרה הראשונה של הפנטומימה הקורנת. יחד עם זאת, אמיל ריינו השליך לנהר הסן את התמונות המקוריות של הסרט לאחר שפשט את רגלו בעקבות הוצאת הסינמטוגרף של האחים לומייר, והסרט מוגדר מאז כיצירה אבודה.

## עלילה
רקעו של הסרט היה קבוע בעוד שהדמויות הן אלו שנעו בין תמונה לתמונה. התפאורה הייתה חדר רחב ידיים של טירה צרפתית, כורסא גדולה מימין, כורסא קטנה משמאל ובמרכז אח גדול. חתול שמן נכנס לאיטו לתוך הסלון, מסתובב אנה ואנה, וקופץ להתכרבל על הכורסא הגדולה. בעל הבית נכנס עם כובע ומעיל, מניח אותם בצד ומבריח את החתול מהכורסא. הוא פוסק רגליו ליד האח ונרדם. האש באח מתחזקת לה והלהבות הולכות וגדלות לתוך הארובה. בתוך האש נראים חייו של האיש ודמות אחרת שמעליבה אותו. האיש מתעורר ויוצא מהחדר אל הקרב.

## קישורים חיצוניים

* חלום ליד האח, אתר העמותה למען אמיל ריינו 

קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:סרטים מצוירים
קטגוריה:סרטים אילמים
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי 1894
קטגוריה:סרטים אבודים
רוברט וייט

**רוברט וייט** (באנגלית: **Robert White**; סביבות 1538–1574) היה מלחין אנגלי-קתולי, שהמוזיקה הליטורגית שלו לטקסטים לטיניים נחשבת למשובחת במיוחד. יצירותיו ששרדו כוללות מוזיקה לפסוקים ממגילת איכה ומוזיקה אינסטרומנטלית לויולים.

תומאס מורלי בספרו "הקדמה פשוטה וקלה למוזיקה מעשית" (A Plaine and Easie Introduction to Practicall Musicke) משנת 1597 מהלל את וייט כאחד מגדולי המלחינים האנגלים, השווה בערכו לאורלנדו לאסוס. הוא מציין את ההרמוניות הנועזות של וייט וכולל אותו ברשימה של שבעה מלחינים ידועי-שם מתקופת טיודור, שהם "פיירפאקס, טאוורנר, שפארד, וייט, פארסונס ומר בירד." בכמה ספרי תווים המצויים כיום בקריסט צ'רץ', אוקספורד ונושאים את התאריך 1581 מכילים את ההקדשה "Maxima musarum nostrarum gloria White' Tu peris, actemum sed tua musa manet" ("הו, וייט, פאר תהילת המוזות שלנו, אתה לעולמך הלכת, אך המוזה שלך לעד תעמוד.")

## חייו
וייט ככל הנראה נולד בהולבורן, שבמחוז לונדון. לפי ארנולד, וייט, בנו של בונה עוגבים, נזכר לראשונה כנער מקהלה ובהמשך כזמר במקהלה של טריניטי קולג' בקיימברידג' בשנים 1554 - 1562. במהלך תקופה זו, בשנת 1560, קיבל תואר ראשון במוזיקה מאוניברסיטת קיימברידג', ובשנת 1562 עקר למרחק מילין ספורים, אל אֶלי, שם תפס את מקומו של כריסטופר טיי כממונה על נערי המקהלה ובשנת 1565 נשא לאישה את בתו.

בשנת 1566 קיבל משרה דומה בקתדרלת צ'סטר, כממשיכו של ריצ'רד סייוול והשתתף בהכנת מופעי חג השבועות של צ'סטר בשנים 1567-69. הודות למוניטין שיצאו לו כמאמן מקהלות, התמנה בשנת 1570 לאחראי על נערי המקהלה של מנזר וסטמינסטר.

וייט ומשפחתו נספו במגפת הדבר הקשה שתקפה את אזור וסטמינסטר בשנת 1574. אף כי נראה שווייט עשה את רוב חייו בעבודה מצפון לבירה, מצוואתו (מן ה-7 בנובמבר 1574) עולה, כי הניח נכסים בלתי מבוטלים בסאסקס והורה לקבור אותו בכנסיית מרגרט הקדושה בווסטמינסטר, "קרוב לילדי". וייט נקבר ב-11 בנובמבר 1574, בגיל 36 בקירוב.

על אף מעמדו הגבוה בקרב המוזיקאים במחצית המאה ה-16, יצירותיו כמעט ונשכחו כליל, עד שצ'ארלס ברני גילה אותן.

## יצירתו

יצירות רבות של וייט שרדו ודי ב-17 המוטטים, המגניפיקט הלטיני, שתי קינות לפסוקים ממגילת איכה ושמונה מזמורי תפילה כדי להעמיד אותו בשורה הראשונה של מלחינים אנגלים מן התקופה האליזבתנית. יצירותיו שאינן כוראליות כוללות "אין נומינס" לוויולים ופנטזיית הקסאקורד לכלי מקלדת. רבים מן המוטטים נכתבו למזמורי תהילים ומאופיינים בנקודות אימיטאציה רציפות ובצליל לכל הברה בראשית כל פסוק. ב"קינות איכה" שלו, לחמישה קולות, הקדים את תקופתו, כמו גם במוטטים Peccatum peccavit Jerusalem ו-Regina Coeli

יצירותיו של וייט מתחלקות לשתי קבוצות עיקריות: אלה ששימשו אולי בטקסי התפילה בתקופת מרי והאחרים (מוטטים לפסוקי תהילים וקינות איכה) שנכתבו, קרוב לוודאי, בתקופת מלכותה של אליזבת.

## קישורים חיצוניים

* 


* Thomas Morley's "Introduction to Practical Music"
* Chester Cathedral Website


## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים בריטים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:ילידי 1538
קטגוריה:נפטרים ב-1574
מתי הררי

**מתי הררי** (נולד בשנת 1952) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד חטיבת הצנחנים וראש מנהל הסגל.

## ביוגרפיה
הררי גדל בקיבוץ גת. בשנת 1970 התגייס לצה"ל ושירת בסיירת צנחנים. במלחמת יום הכיפורים לחם הררי כמפקד צוות בסיירת והשתתף במבצעיה בעומק סוריה, כותונת ודוידקה. כמפקד פלוגה בגדוד 890 השתתף במבצע אנטבה. בהמשך שירת כסמג"ד בגדוד. במלחמת לבנון הראשונה לחם הררי כמפקד גדוד 890 של הצנחנים. הגדוד בפיקודו נחת בשפך נהר אל-אוואלי בעומק לבנון, והוביל את החטיבה בהתקדמות לאורך ציר החוף. בהמשך מונה הררי לסגן מפקד חטיבת הצנחנים. בשנת 1986 מונה הררי למפקד עוצבת ברעם ובשנת 1988 למפקד בית הספר לקצינים ואף נראה בסרט התיעודי להיות קצין. בתקופת מלחמת המפרץ שירת כראש מחלקת מבצעים במטה הכללי. בשנת 1991 מונה למפקד חטיבת הצנחנים ושירת בתפקיד עד שנת 1993. בתפקידו האחרון בצה"ל כיהן כראש מנהל הסגל בדרגת תת-אלוף.

לאחר שחרורו הצטרף בשנת 1998 לחברת שטראוס-עלית, שימש כסגן נשיא משאבי אנוש, בשנת 2001 מונה לסמנכ"ל משאבי אנוש של שטראוס-עלית אינטרנשיונל וב-2005 למשנה למנכ"ל.

הררי הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, בוגר השתלמות למפקדים בכירים, קורס קציני חי"ר מתקדם בארצות הברית, בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת חיפה.

## קישורים חיצוניים
* מתי הררי באתר חטיבת הצנחנים.
* עמנואל רוזן, "סרבן קצונה" בראש בית הספר לקצינים, מעריב,  27.05.1988.

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:מפקדי עוצבת ברעם
קטגוריה:מפקדי בית הספר לקצינים של צה"ל
קטגוריה:מפקדי גדוד 890
קטגוריה:ראשי מחלקת המבצעים
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:גת (קיבוץ): אישים
קטגוריה:מפקדי מחלקות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
רב קטינא

**רב קטינא** היה אמורא בדור השני לאמוראי בבל. מוסרים בשמו רבה בר רב הונא ורב חסדא.

## הגותו
רב קטינא התייחס למשך זמן קיום העולם. לדעתו, העולם יהיה קיים שישה אלפי שנה, ובאלף השביעי יהא חרב, כנלמד מהפסוק . אביי חלק עליו וסבר כי העולם יהא חרב במשך אלפיים שנה, שנאמר . בתלמוד הובאה ראיה תומכת בדברי רב קטינא מברייתא האומרת: 

בגמרא במסכת מנחות מסופר כי רב קטינא היה לבוש בסדין (בגד פשתן) הפטור מציצית.  עונשים גם על ביטול מצוות עשה כמו אי לבישת ציצית, למרות שלא חייבים בה מעיקר הדין.

רב קטינא החמיר בביטול תלמוד תורה והוא קבע כי אין הגשמים נעצרין אלא בשביל ביטול תורה שנאמר , - בשביל עצלות שהיה בישראל שלא עסקו בתורה נעשה שונאו של הקב"ה (לשון נקייה על הקב"ה) מך, ואין מך אלא עני שנאמר וְאִם **מָךְ** הוּא מֵעֶרְכֶּךָ וְהֶעֱמִידוֹ לִפְנֵי הַכֹּהֵן וְהֶעֱרִיךְ אֹתוֹ הַכֹּהֵן עַל פִּי אֲשֶׁר תַּשִּׂיג יַד הַנֹּדֵר יַעֲרִיכֶנּוּ הַכֹּהֵן. ואין 'מקרה' אלא הקב"ה שנאמר **הַמְקָרֶה** בַמַּיִם עֲ‍לִיּוֹתָיו הַשָּׂם עָבִים רְכוּבוֹ הַמְהַלֵּךְ עַל כַּנְפֵי רוּחַ. עוד אמר כי ליצנות גורמת למיעוט פרנסה ברווח: כל המתלוצץ מזונותיו מתמעטין שנאמר מָשַׁךְ יָדוֹ אֶת לֹצְצִים.

רב קטינא סיפר על האהבה הגדולה של הקדוש ברוך הוא לעם ישראל שניכרה בזמן שבית המקדש היה קיים: בשעה שהיו ישראל עולין לרגל, מגללין להם את הפרוכת ומראין להם את כרובים שהיו מעורים זה בזה, ואומרים להן ראו חבתכם לפני המקום כחבת זכר ונקבה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור השני לאמוראי בבל
קיסלובודסק

**קיסלובודסק** (ברוסית: **Кисловодск**) המכונה "עיר השמש" היא עיר במחוז סטברופול ברוסיה. היא הוקמה ב-1803 כבסיס צבאי והוכרזה כעיר 100 שנים לאחר מכן, ב-1903. היא עיר מרפא ונופש ידועה ברוסיה.

## היסטוריה
באוגוסט 1920, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה הייתה קיסלובודסק בחזית.
העיר נכבשה במלחמת העולם השנייה על ידי הנאצים באוגוסט 1942, ומיד ביצעו הנאצים מפקד של יהודי העיר. בספטמבר 1942 נלקחו היהודים למינרלנייה וודי שם חוסלו ביריות ונקברו בקבר המוני. החל מנובמבר 1942 הייתה העיר בקו החזית של הקרבות בין הצבא האדום והצבא הגרמני, עד לכיבושה של העיר בידי הצבא האדום על פי הודעה של ברית המועצות ב-11 בינואר 1943.

בתחילת המאה ה-21 הפכה העיר שוב למרכז נופש ומרפא מוביל. בין השאר קבוצת "אפריקה ישראל להשקעות" וחברת הבת שלה "מלונות אפריקה ישראל, הקימו בעיר בתי מלון, ספא ובנייני משרדים.
## גאוגרפיה
קיסלובודסק היא עיר מרפא של מעיינות, שהראשי שבהם, ה"גארזאן" הוא בעל ריכוז חומצת פחמן גבוה מכל מעיינות אירופה. העיר היא גם נקודת יציאה של מטפסי הרים המעפילים אל שיאי אלברוס.

## אקלים
הטמפרטורות בעיר נמוכות לרוב, ויורדות מתחת לאפס מעלות צלזיוס באופן תדיר בחורף. נדירים המקרים בהם הטמפרטורה יורדת אל מתחת ל־15 מעלות צלזיוס מתחת לאפס, אך אפשריים. בחודשים אפריל–אוקטובר הטמפרטורות יחסית גבוהות ועלולות לעלות אל מעל ל־30 מעלות צלזיוס. חודשים אלו הם גם הגשומים ביותר. בשנה ממוצעת יורדים 673.8 מילימטרים של משקעים.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* אתר הרצח של יהודי קיסלובודסק בתקופת השואה, באתר "יד ושם" **(באנגלית)**

## הערות שוליים

קטגוריה:חבל מנהלי סטברופול: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1803
שחמט אומגה

שמאל|ממוזער|250px|פתיחת משחק שחמט אומגה
**שחמט אומגה** היא וריאציית שחמט, העושה שימוש בלוח גדול יותר (10x10 עם עוד ארבע משבצות בצדדים) ושני כלים אגדתיים.

המשחק הומצא בשנת 1992, על ידי דניאל מקדונלד מטורונטו.

## כללי המשחק
חוקי המשחק זהים לחוקי השחמט הרגילים, למעט השינויים הבאים:

שחמט אומגה כולל שני כלים נוספים:
* **Wizard** 20px20px - כלי שנע שלושה צעדים בכיוון ישר, ואז צעד אחד בכיוון ניצב. (כמו שפרש הוא {1,2} wizard הוא {1,3}) לחלופין הוא יכול לנוע צעד אחד באלכסון.
* **Champion** 20px20px - כלי שנע משבצת אחת בכיוון ישר, או קופץ 2 משבצות בכיוון כלשהו (ישר או אלכסוני).
בנוסף הוא כולל שינויים בחוקים הרגילים, עקב הגדלת הלוח:
*הרגלי יכול לנוע במהלך הראשון שניים או שלושה צעדים, בנוסף לתנועה של צעד אחד (בניגוד לשחמט רגיל, בו הוא יכול לנוע רק צעד אחד או שניים). שאר התנועה כרגיל, כולל הכתרה (לכל כלי שהוא, מלבד המלך). הכאה דרך הילוכו אפשרית, וכאשר הרגלי עושה שלושה צעדים, אפשר לבצע אותה בין אם הרגלי היריב עמד שורה אחת מעליו או שתי שורות מעליו.
*הצרחה אפשרית. כל התנאים הרגילים צריכים להתקיים, ואז המלך נע, כרגיל, שתי משבצות לעבר הצריח שמדלג מעליו. בהצרחה קטנה הוא מגיע לטור h, ובגדולה - לטור d.

סידור הכלים בהתחלה - כרגיל, כאשר מצדדי הצריחים נוספים כלי champion מכל צד, ומעליהם שני רגלים נוספים, ו-wizard בפינה. (ראו דיאגרמה משמאל)

## דוגמאות
גם בשחמט אומגה ניתן לבצע מט סנדלרים: 1.ו4 ו5 2.רג4 רג5 3.מהי5 פז7?? 4.מה:ז#8

דוגמה למשחק אלכס שרזר - יהודית פולגאר:

1.f4 d5 2.Nd2 Ng7 3.Wa2 Cc7 4.Ng2 f7 5.Wj2 Wa7 6.e4 de4 7.Ne4 Bb4+ 8.Be1 Nd7 9.c3 Be7 10.Wi5 O-O 11.d4 Cc6 12.Bd3 b5 13.b4 Wd6 14.Cc2 Wj7 15.Ch2 Wi4 16.Nh4 Wh5 17.Wd1 We3 18.Kg0 c7 19.i4 Wg4 20.Be2 Wd5 21.Rc0 Bb7 22.Nc5 Nc5 23.bc5 Qd8 24.Qh3 Wh4 25.Bh4 Bh4 26.Wh4 Ch7 27.Wg2 Ce4 28.Ce4 We4 29.Qj3 j7 30.i5 i6 31.Wg7 hg7 32.Ri3 Ki8 33.Qj4 Rh9 34.Rj3 Ci7 35.Re0 Qf6 36.Bc0 e6 37.Bb1 Wf5 38.Wf5 ef5 39.Re8 Rh8 40.Rje3 g6 41.Qi3 Qg7 42.j4 b4! 43.R8e5 bc3 44.Rc3 Bh1 45.Kh1 Rb1 46.Ra3 Ch7 47.Ra8 Ch5 48.Ra9 Qh7 49.Ree9?? Cj3! 50.Qj3 Qh2+ 0-1

## שחמט אומגה מתקדם
למשחק שחמט אומגה קיימת גרסה נוספת המכונה "**שחמט אומגה מתקדם**" לגרסה מספר חוקים נוספים:
*נוסף לכל צד כלי חדש: **Fool** 20px20px - כלי שלא מוצב בתחילת המשחק על הלוח, אלא ניתן להציב אותו במקום התור, לאחר שכלי מסוים נע בפעם הראשונה, למשבצת המוצא של אותו כלי. התנועה של ה-fool היא על פי הכלי היריב שזז אחרון. אם לדוגמה היריב שיחק בפרש, אז בתור לאחר מכן ה-fool יכול לזוז כמו פרש (קיימים סייגים רבים, לדוגמה: fool כרגלי אינו יכול לבצע הכתרה, מסע כפול/משולש או הכאה כדרך הילוכו, fool לא יכול לבצע הצרחה וכן הלאה).
*ניתן לבצע הצרחה גם עם המלכה. ההצרחה נעשית באותו אופן (המלכה זזה שני צעדים לכיוון הצריח והוא מדלג מעליה) בתנאי ששניהם לא זזו מעמדותיהם המקוריות והמשבצות ביניהם פנויות).

חוקים אופציונליים נוספים:
*ה-fool מסוגל "להקפיא" את מי שעומד בסמוך אליו (באחת מארבע המשבצות מעליו, מתחתיו ובצדדים). כל כלי שנמצא באחת מהמשבצות האלה אינו יכול לזוז.
*קיים כלי נוסף בשם "**Templar Knight**" שנע כמו פרש, אך לאחר התנועה יכול לזוז צעד נוסף באלכסון, לאותו כיוון.

## קישורים חיצוניים

* שחמט אומגה, האתר הרשמי

קטגוריה:וריאציות שחמט
אייל דנון

**אייל דנון** (נולד ב-13 בספטמבר 1972 ברמת השרון) הוא צלם ישראלי ומנהל המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית בחולון משנת 2010, והאוצר הראשי שלו משנת 2001.

## חייו
דנון למד אמנות בלונדון, והתמחה בצילום סטילס ב"קמרה אובסקורה" בתל אביב. בשובו לישראל עסק בהוראת צילום בבתי ספר לאמנות, בהם בית ברל והמרכז הבין תחומי שפעל ברחוב ירמיהו 16 בחולון. ב-2001 נוסד באותו בניין - תחילה בחדר אחד - המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית, בניהולה של גלית אילת, ודנון הצטרף אליו ב-2002. עם העברת המרכז הבין תחומי, הועמד הבניין כולו לרשות המרכז לאמנות דיגיטלית. דנון מונה למנהל המרכז עם עזיבתה של אילת ב-2010.

בשנת 2008 דנון הקים יחד עם דני מאיר ואורי קצנשטיין את תחנת הרדיו "רדיו חלאס" במרכז לאמנות דיגיטלית בחולון, שמטרתה לשלב מוזיקה אלטרנטיבית, אמנות וקהילתיות.

בשנת 2013 נכנס לרשימת "100 המשפיעים בתרבות בישראל" של עיתון "הארץ", תחת תחום האומנות. מבין עשרת המשפיעים ביותר באומנות, דורג דנון במקום ה-8.

## פרויקטים
דנון מרבה לשתף פעולה עם מוזיאונים וגלריות בחו"ל. בנוסף לתערוכות שאצר במרכז לאמנות דיגיטלית, יזם וניהל פרויקטים אמנותיים, חברתיים ואף פוליטיים. ברובם, המגמה היא להוציא את האמנות מכותלי המוזיאון, לקרב את האמנים אל הקהילה, ואף להניע שינוי חברתי. עם הפרויקטים נמנים:
***פרויקט הארכיון הנייד** של המרכז (מאז 2007, עם גלית אילת ואווה בירקנשטוק) - עותק מארכיון הווידאו של המרכז, הכולל יותר מאלף יצירות ומוצג בגלריות ובתערוכות בערים שונות. עד 2011 הוצג, בין השאר, בגדנסק, מילאנו, סאו פאולו, בזל וגלאזגו.
***השוק השחור לידע ולאי ידע שימושיים מס' 12** (ספטמבר 2009) - גרסה ישראלית של פרויקט בינלאומי. במרכז הערבי-יהודי ביפו התכנסו מאה מומחים מתחומים שונים, לאירוע שבו ניתן היה לרכוש שיחה אישית בת חצי שעה עם אחד המומחים.
***פרויקט ג'סי כהן** (2010 - 2011) - בשכונת ג'סי כהן בחולון פועלים אמנים, המקיימים עם התושבים פעילויות שונות, בהן תיעוד סיפוריהם של תושבים, עיצוב דירות, רדיו שכונתי, סדנאות ידע מקומי, כנסים והרצאות. בקיץ נערכו גם מופעי מוזיקה, תחת השם "קיץ חם בג'סי". לדברי דנון, מטרת הפרויקט היא ליצור היכרות מעמיקה עם התושבים ולהביא לשינוי מהותי בשכונה.
***"לאן"** (2010 - 2012, עם רן קסמי-אילן ואודי אדלמן) - סדרת מפגשים, איסוף מוצגים ותערוכה פוליטית, שמטרתה להציג אלטרנטיבות שונות לחזון הציונות. השם נלקח מן הסיפור "לאן?" מאת מרדכי זאב פיארברג, שהתפרסם ב-1899.
***מפגן ויצמן** (ספטמבר 2010) - אירוע מרכזי לפתיחת עונת התערוכות בחולון. בשמונה מופעים בכיכר ויצמן הוצגו תפקידי כיכר העיר ההיסטורית, ובהם מצעדי ראווה, הפגנות, נאומים, מופעי תיאטרון נודד וחגיגות המוניות.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוצרים ישראלים
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות
קטגוריה:סגל המדרשה לאמנות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
המכון הלאומי לכינויי מקור

**המכון הלאומי ל[[כינוי מקור|כינויי מקור]]** (בצרפתית: L**'Institut national de l'origine et de la qualité**; בראשי תיבות: **INAO**) הוא ארגון צרפתי הממונה על הסדרתם של מוצרי תוצרת חקלאית ביחד עם חוק האיחוד האירופי של המעמד הגאוגרפי המוגן (Protected Geographical Status; בראשי תיבות: PDOs). הוא באחריותה של ממשלת צרפת, כחלק ממשרד החקלאות. הארגון נוסד ביחד עם הברון פייר לה רואה, יצרן יין שאטונף-די-פאף.

כינוי מקור מבוקר (Appellation d’origine contrôlée; בראשי תיבות: AOC), הוא המונח הצרפתי המקביל למונח PDOs של האיחוד האירופי ונקבע בהתאם לחוקים אותם קבע המכון הלאומי לכינוי מקור. מכיוון שמטרתו העיקרית היא לפקח על שימוש לא נאות בשמות המוצרים, אחת ממשימותיו העיקריות היא לתחום את יצור המוצרים. עבור יינות הוא מפקח על הכרמים, אולם הארגון גם מסדיר את מקומות ותהליכי ייצורם ויישונם.

## היסטוריה
פיקוח ממשלתי על המוצרים החל עם החוק שנקבע ב-1 באוגוסט 1905, שהעניק לממשלה את הסמכות להגדיר את גבולות הייצור של מוצרים חקלאיים מסוימים. בתחילה, לא נועדו האפלאסיונים (האזורים המפוקחים) לקביעת איכות המוצר ולא הצליחו לפתור את הבעיה של תפוקת יתר של היין, בעיה שממשיכה עד עצם היום הזה.

חוק שני, שעבר ב-6 במאי 1919, נתן לבתי המשפט את הכוח לפעול במקרים שלא ממלאים אחר התקנות. בתחילה היה זה כישלון, מכיוון שתהליכי ההעמדה לדין היו ארוכים מדי ונתקלו בקשיים.

בניסיון לפתור את הבעיות של תעשיית היין, הוקם המכון לפי צו מ-30 ביולי 1935, על-מנת לשלוט על כל ההיבטים המנהליים, המשפטיים והמקצועיים של הפיקוח על האפלאסיון. בתחילה תיפקד המכון כמועצה יותר מאשר מכון. חוקי כינויי המקור המבוקר הראשונים נקבעו ב-1936, ורוב היינות הקלאסיים מבורדו, בורגון, שמפניה ועמק הרון קיבלו את תקנות כינוי המקור המבוקר הראשונות שלהם לפני תום שנת 1937.

ב-1990, ההצלחה הכלכלית של האפלאסיונים הובילה את הפרלמנט לקבוע חוק ב-2 ביולי שירחיב את כוחו של המכון לכל המוצרים החקלאיים.

ב-1 בינואר 2007, שינה המכון את שמו ל"המכון הלאומי למקור האיכות" (Institut National de l'Origine et de la Qualité) והוא גם מפקח על הקטגוריות האורגנית ותווית הרוזה. למרות שהשם שונה הוא שמר על ראשי התיבות INAO בהם ידוע המכון.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:צרפת: חוק ומשפט
קטגוריה:צרפת: כלכלה
קטגוריה:המטבח הצרפתי
מכון הלאומי לכינויי מקור
קטגוריה:כינוי מקור
BNP פריבה

**BNP פריבה** (באנגלית: **.BNP Paribas S.A**) היא קבוצת בנקאות גלובלית, בעלת מטה בינלאומי ראשי בפריז ומטה בינלאומי נוסף בלונדון. באוקטובר 2010 BNP פריבה דורגה על ידי בלומברג ופורבס כחברה והבנק הגדולים ביותר בעולם מבחינת נכסים, עם נכסים בשווי מעל ל-3.1 טריליון דולר. החברה הוקמה באמצעות המיזוג של Banque Nationale de Paris ו-Paribas בשנת 2000. באפריל 2009, BNP פריבה רכשה נתח של 75% מבנק פורטיס הבלגי, ובכך נהפך BNP לבנק הגדול ביותר בגוש האירו מבחינת הפיקדונות אותם הוא מחזיק. 

BNP פריבה חמקה ממשבר האשראי העולמי יחסית בלי פגע, בדיווחה על רווחים נטו בסך 3 מיליארד אירו עבור שנת 2008, ו-5.9 מיליארד אירו עבור שנת 2009, בעיקר בזכות רווחים מחטיבת התאגידים וההשקעות של הבנק, BNPPCIB. חברת BNP פריבה היא בעלת דירוג אשראי מהגבוהים ביותר עבור חברות מהקטגוריה שלה, עם דירוג חוב לטווח ארוך עבור הקבוצה של AA לפי סטנדרד אנד פורס, Aa2 לפי מודי'ס ו-AA- לפי סוכנות פיץ'. 

הפירמה היא למעשה בנק בינלאומי המפוצל לשלוש יחידות עסקיות אסטרטגיות: יחידת בנקאות פרטית, יחידת בנקאות תאגידית ובנקאות השקעות, ויחידת פתרונות השקעות (יחידה שכוללת ניהול נכסים, שירותי משמורת, ושירותי נדל"ן). ארבעת השווקים המקומיים של BNP פריבה הם צרפת, איטליה, בלגיה ולוקסמבורג. כמו כן, לבנק פעילות בנקאות פרטית בארצות הברית, פולין, טורקיה, אוקראינה וצפון אפריקה, כמו גם פעילות של בנקאות השקעות בהיקפים גדולים בניו יורק, לונדון, הונג קונג וסינגפור.

בשנת 2014 שילמה הקבוצה קנס של כ-9 מיליארד דולר על הפרת הסנקציות של ארצות הברית נגד סודאן, איראן וקובה. סכומים ניכרים הועברו על ידי הקבוצה לשליט סודאן עומר אל-בשיר ושימשו, בין השאר, למימון רצח העם בדארפור. בדו"ח של ועדת ה-FBI שחקרה את פעילויות הקבוצה נכתב: "החברה צפצפה במכוון על החוק ואפשרה למדינות סוררות, במיוחד לסודאן, גישה חיונית למערכת הפיננסית העולמית, שסייעה לשלטון הדיקטטורי לרדוף ולהרוג את בני עמו. עלינו להקפיד על כך שמוסדות פיננסיים ייענשו בחומרה על מקרים של הפרת חוקי הסנקציות, המסכנים את האינטרסים של הביטחון הלאומי שלנו."

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:בנקים
קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
איריס שטיין

**איריס שטיין כרמי** (שם נעוריה: **איריס כרמי**, נולדה ב-1961), טניסאית שולחן, 10 פעמים אלופת ישראל ליחידות, 9 פעמים אלופת ישראל לזוגות נשים ו-10 פעמים אלופת ישראל לזוגות מעורבים עם 5 שותפים שונים (מנחם שטיין, דרור פולק, יוסי בוגן, חמי גרינברג ויוסף שיפמן), יותר מכל שחקנית טניס שולחן ישראלית אחרת. השתתפה ב-3 אליפויות עולם (נובי סאד 1981, טוקיו 1983 וגטבורג 1985) כשחקנית בנבחרת ישראל. בעלת חמש מדליות זהב משתי מכביות (1981, 1985).

## ביוגרפיה
שטיין החלה לשחק בטניס שולחן בהיותה בת 10 בקבוצת מכבי צפון תל אביב, בהדרכתו של אלוף ישראל, מנחם שטיין, לימים בעלה. בשנת 1976 בהיותה בת 15 זכתה לראשונה באליפות ישראל בטניס שולחן ליחידות. שנה לאחר מכן, הייתה לשחקנית הראשונה ששיחקה בליגה העליונה לגברים, כיוון שבאותם ימים לא הייתה ליגה לנשים.

באליפות העולם בטניס שולחן שנערכה בנובי סאד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1981 הגיעה שטיין לשלב 64 השחקניות האחרונות. http://www.ittf.com/ittf_stats/All_events4.asp?Competition_ID=93&From=1981&To=1981&

באליפות העולם בטניס שולחן שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1985 הגיעה שטיין להישג השיא שלה, בניצחון, יחד עם דרור פולק, על זוג קוריאני, לי סו יה וקים קי טק, שהיו מדורגים מקום 3 בעולם כזוג, וכל אחד מהם במקום ה-3-5 ביחידים ויחידות, דבר שהוביל אותם עד לשמינית הגמר. http://www.ittf.com/ittf_stats/All_events4.asp?Competition_ID=114&From=1985&To=1985&

בשנת 1987 הובילה שטיין את נבחרת הנשים של ישראל לשלב רבע הגמר באליפות צרפת הפתוחה, שבו הפסידה לנבחרת סין החזקה.

בשנת 1988 פרשה שטיין מתחרויות לאחר לידת בנה הבכור. בשנת 2009, חזרה שטיין להשתתף בתחרויות והצטרפה למועדון הישגי כרמיאל, בליגת העל לנשים. היא סיימה עם קבוצתה במקום ה-4 בליגה והעפילה לגמר גביע המדינה.

## חייה האישיים
בשנת 1988 נישאה למאמנה מנחם שטיין. כיום, נשואה ואם ל-3 בנים, היא רכזת פרויקט אתנה (פרויקט קידום נערות ונשים) בטניס שולחן ומזכירה במשרד עורכי דין.

## תארים והישגים
* בסך הכל זכתה שטיין בתואר אלופת ישראל בטניס שולחן ביחידות 10 פעמים.
* בסך הכל זכתה שטיין בתואר אלופת ישראל בטניס שולחן בזוגות נשים 9 פעמים.
* בסך הכל זכתה שטיין בתואר אלופת ישראל בטניס שולחן בזוגות מעורבים 10 פעמים.

## קישורים חיצוניים
* איריס שטיין, באתר איגוד טניס שולחן בישראל 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופות ישראל בטניס שולחן
קטגוריה:אלופות המכביה: טניס שולחן
קטגוריה:עסקניות ספורט ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1961
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
היום בספורט (רדיו)

**היום בספורט** הייתה תוכנית יומית בנושא ספורט שנוסדה בשנת 1970 ושודרה במשך שנים רבות ברשת ב' של קול ישראל. התוכנית, שנמשכה קרוב לרבע שעה, שודרה בימי חול בשעה 18:45, ובה שודרו חדשות וכתבות לסיכום אירועי היום בספורט בישראל ובעולם. בין עורכי ומגישי התוכנית נמנו גדעון הוד, דני דבורין ובני פייסיק.

קטגוריה:תוכניות רדיו בקול ישראל
קטגוריה:תוכניות ספורט ישראליות ברדיו
אביהם של ישראל (ספר)

**אביהם של ישראל** היא סדרת ספרים בת אחד עשר כרכים המכילים מאות סיפורים ממקור ראשון של ניסים כנגד הטבע וסיפורים אודות הרב. עורך הספרים הוא הרב שמואל אליהו ובהם סיפורים אודות אביו, הראשון לציון, הרב מרדכי אליהו.

## כרכי הסדרה
הכרך הראשון יצא לקראת יום השלושים לפטירת הרב אליהו והתבסס על סיפורים שנשמעו במהלך ימי האבל. הסדרה כוללת אחד עשר חלקים שיצאו בשנים תש"ע-תשפ"ב, בהוצאת "דרכי הוראה לרבנים". כל כרך בנוי בדרך כלל מ-14 פרקים, על פי סדר הנושאים של ספר המוסר "מסילת ישרים". לעיתים מובאים בסוף הכרך סיפורים נוספים.
* חלק א - סיפורים ששמענו בשבעה. בסוף הספר הובאו הספדים רבים שנאמרו על הרב אליהו. תמוז תש"ע.
* חלק ב - סיפורים ששמענו בשלושים, אלול תש"ע.
* חלק ג - סיפורים ששמענו במהלך השנה. כסלו תשע"א. בכרך זה שולבו לראשונה גם תמונות.
* חלק ד - סיפורים ששמענו במהלך השנה, ניסן תשע"א.
* חלק ה - תשרי תשע"ב. בסוף הספר הודפסו גם דברי הספד ותפילה.

לאחר מכן החל הרב שמואל אליהו לשלב סיפורים בסדרה אחרת, "אביהם של ישראל על התורה - ספר שמות". אמנם בשנת תשע"ז החליט להמשיך בפרסום כרכים חדשים מסדרה זו:
* חלק ו - תשע"ז
* חלק ז - תשע"ח
* חלק ח - תשע"ט. בסוף הספר הוכנסו דברי הספד וסיפורים מהרב משה הררי, הרב שמואל כ"ץ (עורך שו"ת הרב הראשי) ועוד.
*חלק ט - תש"פ, במלאת 10 שנים לפטירת הרב אליהו.
*חלק י - תשפ"א. בסוף הספר נוספו מפתחות לכל כרכי הסדרה.
*חלק יא - תשפ"ב.

## ספרים בעקבות הסדרה
### אביהם של ישראל - על התורה
סדרה בת חמישה כרכים על התורה והמועדים עם סיפורים מהרב מרדכי אליהו ולעיתים גם סיפורים עליו, מאת הרב שמואל אליהו ובעריכת הרב שחר שמואל ששון. יצאה לאור בין השנים תשע"א-תשע"ב בהוצאת דרכי הוראה לרבנים.

במהלך השנים תשס"ג-תש"ע פורסם מדי שבוע מאמר בשמו של הרב מרדכי אליהו בעלון "מעייני הישועה", בעיקר על פרשת השבוע ומועדים. בשנת ה'תשע"א (2011), החליט הרב שמואל אליהו עם מערכת העלון לקבץ את כל המאמרים שפורסמו בניסוח חדש ולהוסיף עליהם מאמרים של הרב אליהו. בנוסף, הרב שמואל אליהו החליט לצרף סיפורים שסיפר אביו בעצמו. סדרה זו נקראת "אביהם של ישראל - על התורה". בתחילה יצאו הכרכים הראשונים על "דברים" ו"בראשית". אמנם בשנת ה'תשע"ב לקראת צאת הכרך השלישי בסדרה זו על "שמות" החליט הרב שמואל אליהו לחרוג ממנהגו בסדרה זו, והחליט לשלב בספר זה גם סיפורים על הרב אליהו בעצמו וגם סיפורים שהוא סיפר.

### ספרי ילדים
על בסיס סיפורים מהסדרה יצא לאור חוברת "אביהם של ישראל לילדים", בעריכת בנו הרב יוסף אליהו והסופר חנוך ריגל. חוברת זו הייתה אמור להיות רק חלק מתוך ספר עתידי, שלא יצא לאור לבסוף.

בחנוכה תשע"ב (2011) הועלה מחזמר לילדים שנכתב ובוים על ידי דביר שרייבר בהשראת הסיפורים.

#### סדרת אביהם של ילדי ישראל
על בסיס הסדרה יצאו לאור בתשע"א שלושה ספרי קומיקס בשם "אביהם של ילדי ישראל", מאת נתנאל ובת-אל אפשטיין. באותה שנה יצאה גם הגדה מאוירת עם סיפורי קומיקס ודברי תורה מאת הרב. לקראת שנת השמיטה תשע"ה יצא ספר נוסף בסדרה העוסק במצוות השמיטה על פי פסקי הרב אליהו. לאחר מכן יצא כרך נוסף "לכבוד שבת קודש" העוסק בהכנות לשבת על פי פסקי הרב אליהו.

## קישורים חיצוניים
* 
* כתבה על הספר באתר ברסלב
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: ביוגרפיות
קטגוריה:קומיקס ישראלי
קטגוריה:ספרי דרכי הוראה לרבנים
אתלטיקה באולימפיאדת אנטוורפן (1920)

שמאל|150px
שמאל|150px
**[[אולימפיאדת אנטוורפן (1920)]]** נערכה באנטוורפן, בלגיה. תחרויות האתלטיקה נערכו בין ה-15 באוגוסט לבין ה-23 באוגוסט 1920. נערכו 29 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו, בהשתתפות 509 משתתפים מ-25 מדינות.

## אירועים בולטים
לראשונה במשחקים האולימפיים נבחרת פינלנד () זכתה ב-9 מדליות זהב כמו נבחרתה של ארצות הברית ().

### האתלטים הבולטים
פאבו נורמי () שזכה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ומדליית כסף אחת. צ'ארלי פדוק () שזכה ב-3 מדליות מהן שתי מדליות זהב כולל בריצה היוקרתית ביותר ל-100 מטר ומדליית כסף אחת. אלברט היל () שזכה ב-3 מדליות מהן 2 מדליות זהב בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר ומדליית כסף אחת. בוויל ראד (20px דרום אפריקה) שזכה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. אוגו פריג'ריו (20px איטליה) שזכה בשתי מדליות זהב בהליכה.

ז'וזף גיימו () שזכה ב-2 מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 5000 מטר לפני נורמי, למרות שריאותיו נפגעו קשה בקרב בו עשו הגרמנים שימוש בנשק כימי. ומדליית כסף אחרי נורמי בריצת 10000 מטר.

אריק בקמן () שזכה ב-4 מדליות, מדליית כסף אחת ו-3 מדליות ארד.


תמונה:Paavo Nurmi (Antwerp 1920).jpg|פאבו נורמי מנצח באולימפיאדת אנטוורפן 1920
תמונה:Helge Løvland.jpg|הלגה לובלנד מנצח בקרב עשר (זריקת דיסקוס) באולימפיאדת אנטוורפן 1920


## טבלת המדליות

## הזוכים במדליות
### גברים
#### מקצועות המסלול

#### מקצועות השדה

## קישורים חיצוניים

* אתלטיקה באולימפיאדת אנטוורפן (1920), באתר סימוכין ספורט אולימפי

*
1920
קטגוריה:ענפי ספורט באולימפיאדת אנטוורפן (1920)
גבגליה

**גֶבְגֶלְיָה** () היא עיר בדרום מזרח מקדוניה הצפונית, בירת מחוז גבגליה, הסמוכה לגבול יוון, שוכנת לגדות הנהר וארדאר, 165 קילמוטרים מהבירה סקופיה ו-70 קילומטרים מסלוניקי.

## היסטוריה
גבגליה התפתחה לכדי יישוב עירוני החל מהמחצית השנייה של המאה ה-19. ב-1873, תקופת שלטונו של הסולטאן העות'מאני אבדילאזיז, נבנתה מסילת רכבת בין סלוניקי לסקופיה אשר עברה דרך גבגליה, דבר שהאיץ את התפתחותה. לפי תעודות עות'מאניות מ-1878 עולה, כי בגבגליה התגוררו 1,191 תושבים ב-248 בתי אב. 1,056 מהם היו בולגרים, 108 היו מוסלמים סונים ו-27 בני רומה. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נותרה גבגליה בחזקת העות'מאנים מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבשה העיר על ידי הצבא הבולגרי ובמהלך מלחמת הבלקן השנייה על ידי הצבא היווני. לאחר המלחמה נכללה גבגליה בשטח ממלכת סרביה מתוקף הסכם בוקרשט.

ב-15 בנובמבר 1915, בשלהי המערכה על סרביה במלחמת העולם הראשונה, נכבשה גבגליה שוב על ידי הבולגרים ובהמשך היה האזור זירת לחימה במסגרת החזית המקדונית. לאחר תבוסת בולגריה במלחמה הוחזרה העיר לחזקת ממלכת יוגוסלביה מתוקף חוזה ניי. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבשה גבגליה על ידי גרמניה הנאצית, ולאחר הכיבוש הועברה על ידי הגרמנים לחזקת בעלי בריתם הבולגרים ששלטו באזור עד ספטמבר 1944. לאחר המלחמה נכללה העיר בשטח יוגוסלביה ומ-1991 נכללת בשטח מקדוניה.

## דמוגרפיה
לאחר תום מלחמת העולם השנייה הוחל בפיתוח כלכלי של האזור שהוביל לגידול מואץ גם בכמות האוכלוסין בגבגליה. בין 1953 ל-1961 גדלה אוכלוסיית העיר בשיעור של 26.9 אחוזים ובין 1961 ל-1981 בשיעור של 28.3 אחוזים. תהליך התפרקותה של יוגוסלביה ובהמשך עצמאותה של מקדוניה, לווה במשבר כלכלי אשר מיתן את קצב גידול האוכלוסין. בין 1991 ל-2002 גדלה אוכלוסיית העיר בשיעור של 4.28 אחוזים. שיעור הילודה גדול ב-1.05 אחוזים משיעור התמותה. מבחינת התמהיל האתני של האוכלוסייה עולה כי 96.22 אחוזים הם מוצא מקדוני.

## אקלים
בגבגליה שורר אקלים ממוזג עם השפעות ממתנות מכיוון הנהר וארדאר והים האגאי המעניקות מאפיינים מסוימים של אקלים ים תיכוני. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 14.3oc וערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-3.2oc בינואר ועד 25.7oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 745 מילימטרים.

## יהודי גבגליה
ב-1 במרץ 1941 הצטרפה ממלכת בולגריה להסכם התלת-צדדי והפכה לבעלת בריתה של גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. בו ביום נכנס הוורמאכט לשטחי בולגריה ובהמשך השתמש באדמת בולגריה כבסיס יציאה לכיבוש ממלכת יוגוסלביה. לאחר הכיבוש העבירו הגרמנים לחזקת בולגריה את שטחי מקדוניה הווארדארית ובכלל זה העיר גבגליה והבולגרים מנעו מיהודי החבל אזרחות בולגרית באמצעות חקיקה מיוחדת. לפי נתוני משרד הפנים הבולגרי התגוררו בגבגליה במועד זה 30 יהודים, אשר כפי הנראה הגיעו לעיר בראשית המאה ה-20 כפליטי מלחמות הבלקן ומלחמת העולם הראשונה. ב-22 בפברואר 1943 חתם אלכסנדר בלב בשם ממשלת בולגריה הסכם עם תיאודור דנקר בשם גרמניה הנאצית על גירוש 20,000 יהודים משטחי תראקיה ומקדוניה אל מחנות ההשמדה.

ב-11 במרץ 1943 ביצעו שוטרים וחיילים בולגרים אקציה בכל רחבי מקדוניה ועצרו אלפי יהודים. לפי נתוני משרד הפנים הבולגרי 26 מהעצורים היו תושבי גבגליה, וראניה, ולס וסטרומיצה. העצורים הובלו למחנה המעצר מונופול שבסקופיה ומאוחר יותר גורשו אל מותם במחנה טרבלינקה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 התגורר בגבגליה יהודי אחד.

## ערים תאומות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

גבגליה
גבגליה
קטגוריה:גבול יוון – מקדוניה הצפונית