open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
רשות הרדיו והטלוויזיה של קוסובו

**רשות הרדיו והטלוויזיה של קוסובו** (באלבנית: **Radiotelevizioni i Kosovës**, לשעבר **Radio Televizioni i Kosovës**; בסרבית: **Радио-телевизија Косова** או **Radio-televizija Kosova**; באנגלית: **Radio Television of Kosovo**; בראשי תיבות: **RTK**) היא רשות שידור ציבורית בקוסובו, שהוקמה ב-19 בספטמבר 1999, מיד לאחד מלחמת קוסובו, כממשיכה של רשות הרדיו והטלוויזיה של פרישטינה  ושל רשות הרדיו והטלוויזיה של סרביה. הרשות מפעילה 2 תחנות רדיו (Radio Kosova 1 ו-Radio Kosova 2) ו-4 ערוצי טלוויזיה (RTK 1, RTK 2, RTK 3 ו-RTK 4). כיום נמצאת תחת בעלותה של ממשלת קוסובו.

## חברות באיגוד השידור האירופי
רשות השידור משתפת פעולה עם איגוד השידור האירופי מאז הקמתו. עם זאת, היא עדיין לא חברה באיגוד על אף מאמציה להצטרף לאיגוד. על פי האיגוד, הסיבה לכך היא בכך שקוסובו אינה חברה באיגוד הטלקומוניקציה הבין-לאומי או במועצת אירופה, ששתיהן תנאי הכרחי להצטרף לאיגוד. קוסובו נמצאת בתהליכים להצטרף למועצת אירופה. אחד המניעים של RTK להצטרף לאיגוד הוא ההשתתפות בתחרות הזמר של האירוויזיון, שאליו מנסה להצטרף מאז 2014.

בשנת 2023, רשות השידור החלה במאמציה להטמיע את עצמה באירוויזיון על ידי אירוח תחרות שירים שנתית בשם פסטיבלי אי קנגס (*Festivali i Këngës*).

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קוסובו: תרבות
קטגוריה:שידור ציבורי
ארבעה עצים

**ארבעה עצים** (בגרמנית: **Vier Bäume**) הוא ציור נוף מאת הצייר האוסטרי אגון שילה, אשר הושלם בשנת 1917. היצירה נחשבת לאחת מהנופים המרשימים והמשמעותיים ביותר ביצירתו של שילה. היצירה מהווה דוגמה מובהקת לכישרונו של שילה בתחום ציורי הנוף ומשקף את שפתו האמנותית הייחודית, המתאפיינת בצבעוניות עזה ובקומפוזיציות דינמיות.

## תיאור היצירה
הציור מתאר ארבעה עצי ערמונים הניצבים בשורה סימטרית מול שמי ערב עזים בצבעם. השימוש בצבעים דרמטיים ובקווי אופק מודגשים מעניק לתמונה עומק ותחושת תנועה. מבקרי אמנות ציינו את הדמיון בין הקומפוזיציה של היצירה לבין עבודותיו של הצייר השווייצרי פרדיננד הודלר. הנוף המלנכולי והמבע הרגשי שבציור משקפים את סגנונו הייחודי של שילה בתקופה המאוחרת של יצירתו.

## פרשנות
"ארבעה עצים" נתפס כאחת מהיצירות היפות ביותר של שילה בתחום ציורי הנוף. הציור משלב צבעים חמים ומנוגדים היוצרים אווירה אינטנסיבית, תוך שהוא מבטא את תחושת הבדידות וההרהור הקיומי, מוטיבים חוזרים ביצירתו של האמן. פרשנים רואים ביצירה גם ביטוי למתח הרגשי שחווה שילה בתקופת מלחמת העולם הראשונה, זמן קצר לפני מותו בטרם עת בשנת 1918.

## מיקום היצירה ובעלות
מאז 1943 היה הציור חלק מאוסף המוזיאון האוסטרי בלוודר בווינה. בשנת 2020, לאחר מחקר מעמיק בתחום מקורות יצירות האמנות, נמצא כי הציור היה בבעלותם של יוזף ואליס מורגנשטרן, יהודים אוסטרים שנמלטו מהנאצים. בעקבות הממצאים החדשים, נידונה השבת היצירה ליורשיהם של בני הזוג מורגנשטרן.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:אגון שילה: ציורים
קטגוריה:עצים בציורים
סטיבן הייז

**סטיבן פורסטר הייז** (נולד ב-1974) הוא עיתונאי וסופר אמריקאי. באוקטובר 2019 הייז היה שותף להקמת אתר הדעות והחדשות . בעבר היה כותב בכיר ב- ועורך ראשי של הוויקלי סטנדרד. התפרסם כתומך נלהב של מלחמת עיראק ודמות משמעותית בקידום הקונספירציה שהופרכה, ולפיה היו יחסים מבצעיים בין סדאם חוסיין ובין ארגון הטרור אל-קאעדה.

## ביוגרפיה
סטיבן פ. הייז נולד ב-1974 בוואוואטוסה, ויסקונסין. הוא סיים את לימודיו ב, שם היה חבר באחוות . לאחר מכן המשיך ללימודי תקשורת בבית הספר ללימודי תקשורת של אוניברסיטת קולומביה.

כעיתונאי פוליטי, כתבותיו של הייז פורסמו בין השאר בניו יורק פוסט, וושינגטון טיימס, National Review ובמגזין ריזן. הוא היה פרשן אורח ברשתות פוקס, CNN, CNBC, MSNBC ועוד. בשנת 2016 מונה לעורך הראשי של ויקלי סטנדרד, עד החלטתה של חברת 'קלריטי מדיה גרופ' שהמגזין היה בבעלותה להפסיק את הדפסתו בדצמבר 2018.

בשנת 2019 הקים הייז יחד עם ג'ונה גולדברג את חברת המדיה השמרנית . בשנת 2021, הייז נשכר על ידי MSNBC עבור כלל הפלטפורמות שלה.

ב-2003, בגיל 32, נישא לרעייתו קארי, עיתונאית במקצועה. בני הזוג מתגוררים ב, מרילנד עם ארבעת ילדיהם.

בספטמבר 2014, שמו של הייז נוסף לרשימת המעקב אחר הטרור של המשרד לביטחון המולדת של ארצות הברית, ככל הנראה בטעות לאחר שנסע לביקור בטורקיה, אך הוא הוסר מהרשימה לאחר מכן.

## סוגיית עיראק
### תמיכה במלחמה
לפני הפלישה לעיראק ב-2003, הייז התראיין ל-BBC, וטען בעד התערבות אמריקאית: "אני חושב ששחרור עיראק ישלח מסר חזק לאיראן, לצפון קוריאה ולמשטרים עוינים אחרים. זה יראה שארצות הברית לא תסבול בריונים, במיוחד בריונים עם נשק להשמדה המונית... זה יהיה מודל נפלא, לא רק עבור המזרח התיכון, אלא עבור מקומות נוספים ברחבי העולם שלא היו להם חירויות כאלה בעבר".
[ממוזער|הייז עם [פול ראיין]]

### קונספירציית אל-קאעידה
ב-2004, , העורך של Foreign Affairs, תיאר את הייז כ"תומך הבלתי נלאה ביותר של הקשר עיראק-אל-קאעידה מחוץ לממשל [של ג'ורג' ווקר בוש]". בשנת 2008, ספנסר אקרמן אפיין את הייז כאחד ממובילי הדעה היעילים ביותר בעד מלחמת עיראק בגלל הטענה לקשר בין עיראק ובין אל-קאעידה. קשר שבסופו של דבר הופרך.

בשנת 2004, הייז גם הוציא ספר "הקשר: כיצד שיתוף הפעולה של אל-קאעידה עם סדאם חוסיין מסכן את אמריקה" ובו טען שיש קשר מבצעי בין עיראק של סדאם חוסיין לאל -קאעידה. המקור העיקרי עליו התבסס, היה תזכיר שדלף מתת מזכיר ההגנה דאגלס פיית' לקונגרס האמריקאי ב-27 באוקטובר 2003; פיית' התבקש על ידי סגן שר ההגנה פול וולפוביץ לקשור את חוסיין לאל-קאעידה.

הייז סיקר את התזכיר המדובר גם במאמר ב בשנת 2003, והגיע למסקנה ש"לא יכול להיות עוד ויכוח רציני אם עיראק של סדאם חוסיין עבדה עם אוסאמה בן לאדן ואל קאעידה כדי לתכנן מזימות נגד אמריקאים". גורמי מודיעין אחרים חלקו על דיוק התוכן בתזכיר של פיית', כולל  שהיה ראש מדור המזרח התיכון בסוכנות ביון ההגנה (DIA) ותיארו את המאמר כ"איסוף מסה של דיווחים לא מאומתים, שרבים מהם מצביעים בעצמם על כך ששתי הקבוצות המשיכו לנסות ליצור איזשהו סוג של מערכת יחסים". הערכות של הפנטגון ושל ה־CIA שללו את תוכן המזכר של פיית'.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דה-פו
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
רקה גופטה

**רקה גופטה** (בהינדי: **रेखा गुप्ता**; נולדה ב־19 ביולי 1974) היא פוליטיקאית הודית המכהנת כראש השרים של דלהי מטעם מפלגת העם ההודית מפברואר 2025. גופטה היא האישה הרביעית בתפקיד ואחת מתוך ארבע ראשי השרים בטריטורייה מטעם מפלגת העם ההודית.

## ביוגרפיה
גופטה נולדה בג'ינד שבהריאנה. היא למדה במכללת דאוטת ראם וכיהנה כראש  בין 1996–1997.

גופטה נבחרה כחברת מועצת עיריית דלהי ב־2007.

גופטה התמודדה בבחירות לאספה המחוקקת של דלהי ב־2015 וב־2020 אך הפסידה בשתי הפעמים למועמד אאם אדמי.

במאי 2022 אוחדו עיריות דלהי, לאחר עשור של פיצול לעיריות דרום, מזרח וצפון דלהי. גופטה הועמדה על ידי מפלגת העם ההודית כמועמדת לראשות העירייה המאוחדת, אך הפסידה למועמדת מפלגת אאם אדמי .

גופטה נבחרה לראשונה לאספה המחוקקת של דלהי בבחירות בפברואר 2025, בהן הביסה מפלגת העם ההודית את אאם אדמי שזכתה בבחירות במשך עשור. מפלגת העם זכתה ב־48 מושבים לעומת 22 לאאם אדמי. מפלגת העם ההודית בחרה בגופטה כראש השרים, והיא הושבעה לתפקיד ב־20 בפברואר 2025.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי השרים של דלהי
קטגוריה:ראשי שרים מטעם מפלגת העם ההודית
קטגוריה:ילידות 1974
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1974
המשפחה (אגון שילה)

**המשפחה** (בגרמנית: **Die Familie**) היא אחת מיצירות השמן האחרונות של הצייר האוסטרי אגון שילה, אשר נוצרה זמן קצר לפני מותו משפעת ספרדית ב-31 באוקטובר 1918. הציור, שמידותיו 152.5 ס"מ × 162.5 ס"מ, מוצג בגלריית בלוודר בווינה.

בתחילה נקרא הציור "זוג כורע" (בגרמנית: *Kauerndes Menschenpaar*), והוא תיאר את האמן ואישה, שניהם יישובים עירומים בתנוחת כריעה עם ברכיים מורמות. גוון עורה של האישה ורדרד בהיר, בעוד גוון עורו של הגבר כהה יותר על רקע כהה אף יותר. הדמויות מסודרות בהרכב פירמידלי מוצק: האישה יושבת על הרצפה, מבטה מופנה שמאלה אל הריק, וזרועותיה לצדי גופה. היא נשענת בין רגליו של הגבר, היושב מעט מוגבה על מיטה או ספה, מתבונן ברוגע בצופה. זרועו השמאלית כפופה ונחה על ברכו השמאלית, וידו הימנית מוצבת על חזהו קרוב לצווארון השמאלי.

[ימין|ממוזער| הכרזה לתערוכה ה-49 של [הזצסיון הווינאי ב-1918 בעיצוב שילה]]

## דמות האישה ושינויים בציור
הדוגמנית לדמות האישה אינה אשתו של שילה, אדית (לבית הארמס), וייתכן כי מדובר במאהבתו לשעבר, ואלי נויזיל. אדית הייתה בהיריון עם ילדם הראשון בזמן יצירת הציור. בשלב מאוחר יותר, שילה צייר מחדש אזור שבו הייתה מונחת במקור זר פרחים בין רגלי האישה, והחליף אותו בדמות תינוק עטוף בשמיכה, שלפי ההשערות מבוסס על אחיינו, טוני. חלקים מסוימים בציור נותרו בלתי גמורים, כולל ידו השמאלית של הגבר.

## תהליך היצירה והצגת הציור
חובותיו הקלות של שילה בצבא האוסטרו-הונגרי במהלך מלחמת העולם הראשונה אפשרו לו להמשיך ליצור ולהציג את יצירותיו. הציור הוצג בתערוכה ה-49 של הזצסיון הווינאי בשנת 1918, תערוכה ששילה אף עיצב את הכרזה שלה. בתערוכה הוצגו 19 מציוריו ו-24 רישומיו. לאחר מותו של גוסטב קלימט בפברואר 1918, נחשב שילה לאחד הציירים המובילים בווינה.

## גורלו של שילה והציור
אדית שילה נפטרה משפעת הספרדית ב-28 באוקטובר 1918, בהיותה בחודש השישי להריונה. העובר לא שרד, ושלושה ימים לאחר מכן, ב-31 באוקטובר, גם שילה נפטר מהמחלה.

הציור נרכש על ידי גלריית בלוודר בשנת 1948 מהאמן האוסטרי הנס בלר, אשר התגורר באותה עת בארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:אגון שילה: ציורים
קטגוריה:ציורי עירום
מוזיאון אגון שילה

ממוזער| אנדרטה מול המוזיאון בטולן 2011
ממוזער| מבט חיצוני של מוזיאון אגון שילה 2018
ממוזער| מבט פנימי על מוזיאון אגון שילה
**מוזיאון אגון שילה** בטולן על הדנובה הוא מוזיאון לאמנות חזותית במדינת אוסטריה התחתונה, המוקדש לצייר אגון שילה, שנולד בטולן בשנת 1890.

## התהוות המוזיאון
בשנת 1980 החלה עיריית טולן בתכנון מוזיאון ייעודי לאגון שילה ורכשה לשם כך את בית הכלא המחוזי הישן, שנבנה בשנת 1898 והיה זקוק לשיפוץ. "החברה הבין-לאומית לאגון שילה" הייתה הגוף שהוביל את יוזמת הקמת המוזיאון.

בין השנים 1985–1990 עבר מבנה הכלא שיפוץ והתאמה למוזיאון. אחד מתאי הכלא ששומרו שוחזר כך שידמה את התא שבו הוחזק שילה במשך שלושה שבועות בשנת 1912 בבית הכלא נוילנגבאך . המוזיאון נחנך ב-12 ביוני 1990, ביום הולדתו ה-100 של האמן.

בשנת 2011 עבר המוזיאון לניהול חברת NÖ Museum BetriebsgesmbH. לאחר עבודות שיפוץ ועיצוב מחודש נפתחה התצוגה הקבועה באפריל 2011 תחת הכותרת "אגון שילה: ראשית דרכו של האמן", והוצגה במהלך חודשי הקיץ. התערוכה מתמקדת ביצירותיו המוקדמות של שילה, בקשריו לעיר הולדתו טולן ולמדינת אוסטריה התחתונה, וכן בתחביבו לאסוף רכבות צעצוע.

## תערוכות
מאז 2011 מתמקד המוזיאון בתקופה שמלידתו של שילה ועד להקמת קבוצת האמנות העצמאית שלו, "נו-קונסטגרופה", בשנת 1909. התצוגה משלימה פער בהצגת עבודותיו במוזיאונים האוסטריים ומבוססת כולה על יצירות מקוריות. היצירות מגיעות מאוספי עיריית טולן, מוזיאון אוסטריה התחתונה, וכן מאוסף פרטי נוסף. בתחילה הוצגו במוזיאון גם יצירות מאוספו של ורנר גרדיש, אחיין-רבא של שילה, אך בעקבות סכסוך עם עיריית טולן בשנת 2015 נסוג גרדיש והסיר את יצירותיו מהתצוגה.

בקומת הקרקע ובאזור המזכרות שוררת אווירה ביתית, וחדר אוצר מיוחד מוקדש מדי שנה לנושא אחר מחייו של שילה, באמצעות יצירות מקוריות. בקומה הראשונה מוצגת תערוכה המבוססת על ראיונות שקיימה החוקרת האמריקאית אלסנדרה קומיני בשנות ה-60 עם בני משפחתו וחבריו של שילה. באמצעות טכנולוגיית מציאות רבודה מתעוררות שש תחנות שונות ביצירתו של שילה לחיים בליווי קולות מקוריים.

בקומה העליונה עוצב הסטודיו של המוזיאון כך שיהיה מואר ופתוח יותר, והוא משמש לפעילויות יצירה במסגרת אירועים מיוחדים.

### שלוחה חיצונית
בתחנת הרכבת של טולן שוחזר חדר לידתו של שילה יחד עם חדר סמוך. מאחר שאין תצלומים מקוריים של החדר, הוא רוהט ברוח התקופה. וילונות החדר שוחזרו בהשראת תצלום מדירתו של לאופולד ציהאצ'ק, דודו והאפוטרופוס של שילה. כמו כן מוצג במקום תנור החרסינה המקורי שבו שרף אביו של שילה את מניותיו בעת התקף זעם. לצד התנור מוצגות שתי מיטות זוגיות עם שידות לילה תואמות, כיור רחצה, וצילומים של משפחת שילה.

החדר השני מוקדש לבני משפחתו של שילה שהיו קשורים לתחום הרכבות. כמו כן, מוצגת בו רכבת צעצוע עם דגמים משוחזרים של קרונות משלהי המאה ה-19.

### פרס והוקרה
באוקטובר 2024 זכה המוזיאון לראשונה בתו האיכות של המוזיאונים האוסטריים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אוסטריה: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:אוסטריה תחתית
מנחם נאמן

**מנחם נאמן** (נולד ב-8 באפריל 1938) הוא משפטן ושופט ישראלי. סגן נשיא בית המשפט המחוזי בחיפה בדימוס, מרצה לדיני משפחה באוניברסיטת חיפה ויו"ר הוועדה הממנה (האספה הכללית) של החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה. מכהן כיו"ר ועדת הבחירות המרכזית של מפלגת הליכוד. יקיר העיר חיפה.

## קורות חיים
נאמן נולד ב-1938 בעיר קמפולונג מולדובנסק שבבוקובינה רומניה. בגיל שלוש הוגלה למחנות הריכוז בטרנסניסטריה, משם חזר כניצול השואה ב-1945. עלה לישראל עם משפחתו ב-1949. למד בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה, ישיבת תפארת ישראל וישיבת כנסת חזקיהו. בשנים 1958–1961 שירת בצה"ל, ובמקביל למד בשעות הערב משפטים, בשלוחה התל אביבית של האוניברסיטה העברית בירושלים, עד לקבלת תואר שני וכן הסמכה כטוען רבני. ב-1963 הוסמך כעורך דין ובמשך כעשרים שנה עבד כעורך דין עצמאי.

## שופט
ביוני 1983 מונה לכהונת שופט בבית משפט השלום בחיפה. בדצמבר 1990 מונה לכהן כרשם בבית המשפט המחוזי בחיפה, במרץ 1992 מונה לכהונת שופט בפועל בבית משפט זה, לתקופה של שלוש שנים, וביולי 1995 מונה לכהונת שופט בבית המשפט המחוזי בחיפה. בספטמבר 2006 מונה לכהונת סגן נשיא בית המשפט המחוזי חיפה, תפקיד בו כיהן עד פרישתו באפריל 2008. בתקופה זו היה גם מרצה לדיני משפחה באוניברסיטת חיפה והעביר קורסים לרואי חשבון בדיני בוררות. אחד המקרים הבולטים בהם שפט היה מקרהו של ניקולאי בונר, "רוצח ההומלסים" מחיפה, הרוצח הסדרתי היחיד שהורשע בישראל עד כה.

## לאחר פרישתו
לאחר פרישתו נבחר לכהן כיו"ר ועדת הבחירות המרכזית של מפלגת הליכוד. כמו כן כיהן כיו"ר הוועדה הממנה (האספה הכללית) של החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה.

הוא אחד הקולות הבודדים, הנשמעים מתוך יוצאי המערכת המשפטית, אשר סוברים ש"קיים סיכוי גדול לזיכוי בכל תיקי נתניהו".

## מחבר וחזן
ב-2008 יצא לאור ספרו "ברכה נאמנה" – רעיונות על פרשיות השבוע.

נודע בציבור גם כחזן ואף הוציא שני דיסקים לחזנות.

## חיים אישיים

נשוי ואב לארבעה. מתגורר בחיפה. בנו, אריה נאמן, הוא שופט בית המשפט המחוזי בחיפה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* השופט מנחם נאמן, באתר רוטרי חיפה
* המוסף עם גאולה אבן - ראיון עם השופט מנחם נאמן, יו"ר ועדת הבחירות בליכוד | כאן 11 לשעבר רשות השידור, 19 בינואר 2015, כאן 11.

## הערות שוליים

קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בחיפה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ניצולי השואה: רומניה
קטגוריה:חזנים ישראלים
קטגוריה:חברי מקהלת הרבנות הצבאית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: משפטים
קטגוריה:יקירי חיפה
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
נוכלים

**נוכלים** (באנגלית: **Crooks**) היא סדרת טלוויזיה גרמנית שנכתבה ובוימה על ידי מרווין קרן, אשר עלתה לשידור לראשונה ב-4 באפריל 2024 בנטפליקס.

## עלילה
מטבע בעל ערך רב גורם לסכסוך בין כנופיות אירופאיות, דבר שמכריח מנעולן ופורץ כספות לשעבר להתאחד עם כנופיות ומשפחות פשע על מנת להוציא שוד נוסף.

## דמויות
* פרדריק לאו בתור צ'ארלי
* כריסטוף קרוטצלר בתור ג'וזף מוקשטיין
* סווניה יונג בתור סמירה
* קארל ולונשק בתור רד/פרנץ בכהופנר
* ג'ורג' פרידריך בתור צוונזיגר/ג'ו ברגר
* ג'ונתן טיטל בתור יונאס
* קידה חודר רמדאן בתור ראמי
* ארדל יילדיז בתור חסן אל-וואליד
* נימה יאגובי בתור טארק אל-וואליד
* לוקאס וואצל בתור ריו בכהופנר
* מאיה אונגר בתור נינה
* יאן ג'ורג' שוטה בתור הנינג
* רוברט פינסטר בתור רוברט
* וייסל ג'לין בתור כרים אל-וואליד
* ברנקו סמרובסקי בתור "הבוס הגדול"/קארל בכהופנר
* וירג'יני פייגניאן בתור גריזלדה דלקרואה
* קלארה מוצ'י בתור אלינה

## פרקים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה גרמניות
קטגוריה:סדרות דרמה גרמניות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה גרמניות שעלו לשידור בשנות ה-2020
קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה בשפה הגרמנית
המתבודדים

**המתבודדים** (בגרמנית: **Die Eremiten)** הוא ציור אקספרסיוניסטי של הצייר האוסטרי אגון שילה משנת 1912, השייך לאוסף מוזיאון לאופולד בווינה. מדובר בדיוקן עצמי עם כפיל, אשר ככל הנראה מתאר את גוסטב קלימט.

## תיאור תמונה
הנוירוביולוג אריק קנדל מקשר את הציור ליצירה אחרת של שילה, "מוות ואדם (רואה-עצמו II)" משנת 1911, וכן לדמות הכפולה המופיעה בליתוגרפיה הצבעונית של אוסקר קוקושקה מתוך "הנערים החולמים", שבה קוקושקה מצויר לצד קלימט. בעוד שביצירתו של קוקושקה מתנגד הצעיר למנטור שלו, בציורו של שילה נראה כי הדמות המבוגרת נשענת על האמן הצעיר הניצב בקדמת הבמה ואף נאחזת בו. קנדל מציין כי עיניו הפעורות של הקשיש ריקות, דבר המרמז על עיוורון.

קנדל מתייחס לדמות הכפיל כאל ישות רפאית המשמשת כהשתקפות של אדם, אך גם כמבשרת מוות. לפי האמונה העממית, הכפיל הוא מעין רפאים של העצמי – אין לו צל והוא אינו משתקף במראה.

בציור נראות שתי דמויות כמעט בגודל טבעי, אשר מתמזגות יחד בשל צבעי הגלימות הכהים שלהן. הדמות השמאלית, המזוהה באופן ברור עם שילה עצמו, ניצבת בקדמת הציור, בעוד שהדמות שמאחוריה מזוהה עם ידידו ומורו גוסטב קלימט. עם זאת, קיימות פרשנויות אחרות הרואות בה את דמותו של פרנציסקוס מאסיזי או את אביו של האמן.

אליזבת לאופולד, חוקרת אמנות ובעלת אוסף משמעותי של יצירות שילה, הדגישה את חשיבות היצירה וציינה כי היא נוצרה כהבעת תודה של שילה לקלימט.

### עמדת שילה
במכתב לפטרונו ואספן האמנות קרל ריינינגהאוס כתב שילה על הציור:

"זהו לא שמיים אפורים, אלא עולם אבל שבו נעות שתי הדמויות. הן צמחו בו לבדן, אורגנית מתוך האדמה. כל העולם הזה, יחד עם הדמויות, אמור לייצג את כיליון המהות כולה; ורד קמל אחד הפולט את תמימותו הלבנה, כניגוד לזרים שמעטרים את ראשי שתי הדמויות."

הוא הוסיף:

## היסטוריית בעלות
בשנת 1917 הוצע הציור למכירה בתערוכה של אמנות אוסטרית במחיר של 5,000 קרונות, אך ככל הנראה לא נמכר. הוא נמכר לבסוף בשנת 1918, לאחר מותו של שילה.

על פי כל המקורות הסטנדרטיים (נירנשטיין 106, אוטו קאליר 159, לאופולד 203 וג'יין קליר 229), הציור נרכש על ידי ארתור סטמר, אספן מווינה שעבר מאוחר יותר ללונדון. בשנים 1939–1940 הצליח סטמר להבריח את אוספו, כולל "המתבודדים", יחד עם עצמו ואשתו ללונדון.

בשנת 1953 איתר אותו רודולף לאופולד, ובאותה שנה רכש ממנו את הציור עבור 350 לירות שטרלינג – סכום שהשתווה אז ל-25,480 שילינגים.

## ביבליוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:אגון שילה: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
European Hit Radio

**European Hit Radio** (בראשי תיבות: **EHR**; בלטבית: **Eiropas Hītu Radio**; בליטאית: **Europos Hitų Radijas**) היא תחנת רדיו מסחרית הפועלת בלטביה וליטא. לתחנת הרדיו יש מצעד מוזיקה שבועי לסינגלים.

## היסטוריה
תחנת הרדיו החלה לשדר באפריל 1992 בשם Radiodejas, כתחנת הרדיו העצמאית הראשונה בלטביה, זאת לאחר שכלי תקשורת רבים נסגרו בשנה הקודמת לה בעקבות ניסיון ההפיכה הסובייטי.

בנובמבר 1994, שמה של תחנת הרדיו השתנה ל-Super FM, והיא התמקדה בקהל מאזינים בגילאי 16–36. מאז 29 בינואר 1995, התחנה אחראית על מצעד המוזיקה השבועי European Hit Radio Top 40. בסוף שנת 1997, תחנת הרדיו פרסמה מצעד מוזיקה שנתי, Super FM Gada Top 40. המצעד השנתי לשנים 1998 ו-1999 לא פורסם, והוא מפורסם מדי שנה מאז שנת 2000, תחת השם European Hit Radio Top 100.

ב-1 בנובמבר 2002, שמה של תחנת הרדיו השתנה לשמה הנוכחי, European Hit Radio, כדי לשקף במדויק את המתרחש בתעשיית המוזיקה באירופה. כמו כן, תחנה זו החלה לשדר גם בשאר המדינות הבלטיות, ליטא ואסטוניה. ב-2004, תחנת הרדיו הפסיקה לשדר באסטוניה, לאחר שהפסידה ל-Radio 3 במרכז על רישיון לרדיו מוזיקה עכשווית למבוגרים במדינה.

תחנת הרדיו שדרה בעבר גם בהונגריה עד לשנת 2012, שחלקיה נמכרו או נסגרו במהלך השנים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אירופה: תחנות רדיו
קטגוריה:לטביה: תרבות
קטגוריה:ליטא: תרבות
קטגוריה:תחנות מוזיקה
האישה האבלה

**האישה האבלה** (באנגלית: **Mourning Woman**) הוא ציור שמן על בד של האמן האוסטרי אגון שילה משנת 1912. הציור מוצג במוזיאון לאופולד בווינה.

## תיאור היצירה
הציור מתאר דמות נשית בעלת הבעה מלנכולית ונחושה, אשר ראשה עטוף בבד כהה. קווי המתאר של הדמות, בשילוב עם גון עורה החיוור והמנוגד, יוצרים כמעט רושם של גולגולת. ברקע נראית דמות נוספת, בפרופיל תלת-רבעי, אשר צבעיה נטמעים בגווני הרקע האדמדמים. הבעות פניה של דמות זו – פה קפוץ וגבות מורמות – אופייניות לאופן שבו תיאר שילה את עצמו בדיוקנאותיו. עם זאת, השיער האדמוני שנוסף לה מזוהה עם זוגתו של שילה באותה תקופה, ואלי נויזיל (1894–1917). הציור ממחיש את טשטוש הגבולות בין זהויות אישיות, תוך ערבוב תכונות בין הדמויות.

### רקע ופרשנות
אגון שילה הרבה לעסוק בשאלות של זהות עצמית באמצעות דיוקנאות ודיוקנאות עצמיים. בעבודותיו הוא מציג את הזהות כרעיון בלתי יציב, המעוצב על ידי השלכות, מוסכמות חברתיות וערעור עליהן. ציור זה מבטא את עיסוקו המתמשך של שילה בחיפוש אחר העצמי דרך האחר.

ביטוי הרגש בציור מועצם באמצעות עיניה הגדולות והדומעות של הדמות הנשית, לחייה השקועות ועורה החיוור. זהו אחד הציורים האקספרסיביים ביותר של שילה, והוא תופס מקום ייחודי ביצירתו. מעל הדמות הנשית מופיעות פנים נוספות, המזוהות כפניו של גבר עמו היא קשורה רגשית. נראה כי שילה ביקש להמחיש את נוכחותו המתמדת של הגבר במחשבותיה של האישה, וכי אדם אחד בלבד הוא הגורם לאבלה. ההשערה הרווחת היא שהאישה המתוארת היא ואלי נויזיל, שהייתה בת זוגו של שילה בין השנים 1911–1915. הדיוקן מבטא את מורכבות הקשר ביניהם.

### חשיבות
"האישה האבלה" נחשבת לאחת היצירות הבולטות של שילה בשל אופיו האקספרסיבי והחדשני. הציור מדגים את גישתו הייחודית של האמן לנושא הזהות, תוך שימוש בצבעים, הבעות פנים וקווי מתאר חדים היוצרים תחושת דרמה ומתח רגשי.

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:אגון שילה: ציורים
מוות והעלמה

**מוות והעלמה** (בגרמנית: **Tod und Mädchen**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר האוסטרי אגון שילה, משנת 1915. היצירה מוצגת בגלריה האוסטרית בלוודר שבווינה. בתחילה העניק שילה לציור, שגודלו 150 על 180 ס"מ, את השמות "גבר ונערה" וכן "אנשים שלופפו זה בזה".

## היסטוריה ותיאור
הציור נוצר לאחר נישואיו של שילה לאדית הרמס וגיוסו לשירות צבאי במלחמת העולם הראשונה. נוכחות המוות, כמו גם הקשר בין מוות לארוס, שניכר ביצירות שונות שלו מתקופה זו, קשורה לאירועים אלו. בציור זה עושה שילה שימוש במוטיב רנסאנסי – הניגוד בין המוות לעלמה. האישה, האוחזת בדמות המוות כדמות אהובה, הלבושה בגלימת נזיר, מאבדת את תחושת האימה. קיימת הקבלה מסוימת בין יצירה זו לבין ציורו של האמן האוסטרי אוסקר קוקושקה, "כלת הרוח" משנת 1914.

שם היצירה העניק השראה לשמו של סרט הקולנוע "אגון שילה: מוות והעלמה"  (2016), בבימויו של דיטר ברנר, המבוסס על הרומן הביוגרפי "מוות ונערות: אגון שילה והנשים" מאת הילדה ברגר.

## הערות שוליים

קטגוריה:אגון שילה: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:המוות בתרבות ובאמנות
ג'ון בונר

**ג'ון וודרו בונר** (באנגלית: **John Woodrow Bonner**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ה-13 של מדינת מונטנה מ-1949 עד 1953. טרם כהונתו כיהן כתובע הכללי של מונטנה בין השנים 1941–1942. הוא מושל מונטנה הראשון שנולד במאה ה-20.

## ביוגרפיה
בונר נולד בביוט שבמונטנה, ולמד בבית הספר התיכון שבעיר. הוא השלים לימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת המדינה של מונטנה, אשר ידועה בהווה כאוניברסיטת מונטנה במיזולה. ב-3 בפברואר 1929 נישא לג'וזפין מרטין, ולזוג נולדו חמישה ילדים: ג'ו, ג'קי, בילי, פאט וטום.

בונר שימש כיועץ המשפטי של מועצת הכבישים של מונטנה בשנים 1929–1936, ולאחר מכן עבד כעורך דין עבור מועצת הרכבות והשירות הציבורי בין 1936 ל-1940. בשנת 1941 נבחר לתובע הכללי של מונטנה, אך בשנת 1942 התגייס לצבא ארצות הברית בדרגת מייג'ור כדי לשרת במלחמת העולם השנייה. הוא התקדם לדרגת קולונל ועוטר במספר עיטורים על שירותו הצבאי.

בשובו מהמלחמה, התמודד בונר על תפקיד מושל מונטנה בבחירות 1948. הוא ניצח בבחירות המקידמות של המפלגה הדמוקרטית ארבעה מועמדים אחרים עם 37.32%, ובבחירות הכלליות גבר על המושל הרפובליקני המכהן סם פורד לאחר שגרף 55.73% מקולות הבוחרים. בשנת 1952 התמודד לכהונה שנייה, אך הפסיד בפער קטן לחבר הסנאט של מונטנה ג'. הוגו ארונסון.

לאחר מכן ניסה שוב את מזלו בפוליטיקה המדינתית. בשנת 1956 התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לתפקיד המושל, אך הפסיד לארנולד אולסן, שהפסיד בבחירות הכלליות לארונסון. בנובמבר 1960 ניסה להיבחר אל הסנאט של ארצות הברית כמחליפו של הסנאטור הפורש ג'יימס אדוארד מארי, אך בפריימריז הדמוקרטיים הפסיד לחבר הקונגרס לי מטקלף, שנבחר מאוחר יותר לסנאט וכיהן שם במשך 30 שנה.

בשנת 1968 מונה בונר לשופט בבית המשפט העליון של מונטנה, תפקיד בו כיהן עד מותו ב-28 במרץ 1970. הוא נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון שבווירג'יניה.

## קישורים חיצוניים

* ג'ון בונר, באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מונטנה
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של מונטנה
קטגוריה:התובעים הכלליים של מונטנה
קטגוריה:מושלי מונטנה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת מונטנה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1970
דנאה (גוסטב קלימט)

**"דנאה"** (גרמנית:**Danaë**, יוונית עתיקה: **Δανάη**) הוא ציור שמן שצייר גוסטב קלימט בשנת 1907. היצירה, המשתייכת לזרם הסימבוליזם, מידותיה 77 × 83 ס"מ והיא נמצאת באוסף משפחת דיכנד בווינה, אוסטריה.

## התקופה והרקע
דנאה הייתה נושא פופולרי בקרב אמנים רבים בתחילת המאה ה-20. היא סימלה את האהבה האלוהית והטרנסצנדנטיות. רבים מהתיאורים המוקדמים של דנאה היו ארוטיים באופיים. יצירה זו שייכת ל"תקופת הזהב" של קלימט, בדומה ליצירותיו "רפואה" (1900-1907) ונחשי מים (1904-1907).

## המיתוס
על פי המיתולוגיה יוונית, דנאה הייתה בתו של מלך המיתולוגיה היוונית ארגוס, שכלא אותה במגדל ברונזה. זאוס, אבי האלים, התגבר על המכשול בהופיעו בפניה בצורת גשם זהב. כתוצאה מכך, דנאה ילדה את בנה פרסאוס.

## תיאור היצירה
בציור מתוארת דנאה העירומה, עטופה בצעיף ארגמן מלכותי המעוטר בכדורי זהב, המרמזים על מוצאה המלכותי. היא מוצגת בתנוחה עוברית. הצעיף הכהה יוצר ניגוד לגשם הזהב ולעורה הבהיר. הירך תופסת מקום דומיננטי בקומפוזיציה, כאשר גשם הזהב יורד בין רגליה. היצירה נראית כמתארת את רגע ההתעברות. דנאה מוצגת בו-זמנית כתמימה וחושנית. פניה השלוות מנוגדות לחושניות המובעת בירכיה ובחזה. אצבעותיה נראות כמשחקות בחזה, ופיה הפתוח מרמז על אקסטזה. סמוך לאזור החיק מופיע ריבוע שחור, שיש המפרשים אותו כסמל פאלי.
קובץ:Particolare_del_quadro_di_danea.jpg|קישור=Datei:Particolare_del_quadro_di_danea.jpg|טקסט=Detailansicht|
קובץ:Tiziano Vecellio, gen. Tizian, Kunsthistorisches Museum Wien - Danae - GG 90 - Kunsthistorisches Museum.jpg|קישור=Datei:Tiziano Vecellio, gen. Tizian, Kunsthistorisches Museum Wien - Danae - GG 90 - Kunsthistorisches Museum.jpg|טקסט=Titian, 1564| דנאה (טיציאן, סדרה), 1564
קובץ:Rembrandt_van_Rijn_-_Danaë_1636-1643.jpg|קישור=Datei:Rembrandt_van_Rijn_-_Danaë_1636-1643.jpg|טקסט=Rembrandt, 1636| דנאה (רמברנדט), 1636
קובץ:Gentileschi_Artemisa_Danae_Sait_Louis.jpg|קישור=Datei:Gentileschi_Artemisa_Danae_Sait_Louis.jpg|טקסט=Gentileschi, 1612| דנאה (ג'נטילסקי), 1612


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:גוסטב קלימט
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:מיתולוגיה יוונית בתרבות
כלת הרוח

**כלת הרוח** (בגרמנית: **Die Windsbraut**) או **הסערה** היא יצירת אמנות משנת 1913–1914 מאת האמן האוסטרי אוסקר קוקושקה. היצירה, שצוירה בצבעי שמן על בד, מוצגת כיום במוזיאון האמנות של בזל. זוהי יצירתו המפורסמת ביותר של קוקושקה, והיא מציגה דיוקן עצמי של האמן שוכב לצד אהובתו אלמה מאהלר. היצירה נמכרה מיד עם השלמתה והיא נחשבת לאחת היצירות החשובות באקספרסיוניזם האוסטרי. סגנון המכחול האקספרסיבי והצבעוניות העזה מבטאים את עוצמת הרגשות שאפיינה את מערכת היחסים בין קוקושקה ומאהלר.

## תיאור היצירה
בשנת 1913, קוקושקה מדד את מיטתה של אהובתו אלמה מאהלר, גזר בד בגודל זהה והחל לצייר את מה שהפך ליצירתו החשובה ביותר. באותה שנה צייר מאות דיוקנאות של אלמה – עירומה, ישנה, חושנית ומפתה. היצירה הסופית מתארת את אלמה ישנה בשלווה לצד קוקושקה, שנראה ער ומביט בחלל. הרקע הסוער של היצירה משקף את מערכת היחסים הסוערת בין השניים.

הכותרת המקורית של היצירה הייתה "טריסטן ואיזולדה". השם "כלת הרוח" ניתן בהשראת המשורר גאורג טראקל, שביקר באופן קבוע בסטודיו של קוקושקה וכתב שירים בהשפעת היצירה. אחד משיריו המפורסמים, "הלילה" (Die Nacht), הושפע מהציור.

אלמה מאהלר, אלמנתו של המלחין גוסטב מאהלר, הייתה דמות מרכזית בחיי התרבות של וינה. מערכת היחסים בינה לבין קוקושקה הסתיימה ב-1914, אירוע שהשפיע עמוקות על האמן וסגנונו האמנותי. לאחר הפרידה, קוקושקה התגייס לצבא במלחמת העולם הראשונה, שם נפצע קשה.

## ביבליוגרפיה
* Johnson, Ken. Modernity Met With Hope and Despair, ''The New York Times'', July 30, 2009
* Grosenick, Uta; Wolf, Norbert. ''Expressionism'', p. 62. Taschen, 2004.

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות

**הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות** (ברוסית: **Центральный комитет Коммунистической партии Советского Союза**) היה הארגון העליון של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בין הקונגרסים. על פי תקנון המפלגה, הוועד ניהל את כל הפעילות המפלגתית והממשלתית. בקונגרס המפלגה נבחרו חבריו.

הוועד המרכזי הוקם בשנת 1917. בתקופת הנהגתו של ולדימיר איליץ' לנין תפקד הוועד המרכזי כסמכות המפלגה העליונה בין הקונגרסים. עם זאת, בעשורים הבאים ישתנה המעמד שוב ושוב בין הוועד המרכזי, הלשכה המדינית והפוליטביורו (ותחת הנהגתו של יוסיף סטלין, גם המזכירות). חלק מנציגי הוועד התנגדו להקמתו מחדש של הפוליטביורו ב-1919 ובתגובה הוא הפך לאחראי ארגוני לוועד המרכזי. לאחר מכן יכלו חברי הוועד המרכזי להשתתף בישיבות הפוליטביורו כקול מייעץ, אך לא יכלו להצביע אלא אם כן היו חברים בו. לאחר מותו של לנין בינואר 1924 הגדיל סטלין בהדרגה את כוחו במפלגה הקומוניסטית באמצעות תפקידו כמזכיר הכללי של הוועד המרכזי. עם השתלטות סטלין על המפלגה הוקע תפקידו של הוועד המרכזי על ידי הפוליטביורו, שהורכב מקליקה קטנה של סטליניסטים נאמנים.

עד למותו של סטלין ב-1953 הפך הוועד המרכזי במידה רבה לגוף סמלי שהיה תחת אחריות הפוליטביורו, ולא להפך. מותו של סטלין החיה את הוועד המרכזי והוא הפך למוסד חשוב במהלך מאבק הירושה למעמדו במפלגה. לאחר עלייתו של ניקיטה חרושצ'וב לשלטון עדיין מילא הוועד המרכזי תפקיד מוביל; הוא ביטל את החלטת הפוליטביורו להעביר את חרושצ'וב מתפקידו ב-1957. ב-1964 הדיח הוועד המרכזי את חרושצ'וב מהשלטון ובחר בלאוניד ברז'נייב במקומו. הוועד המרכזי היה ארגון חשוב בראשית שלטונו של ברז'נייב, אך איבד את יעיליתו לטובת הפוליטביורו. מכאן ואילך, עד לתקופת שלטונו של מיכאיל גורבצ'וב, מילא הוועד המרכזי תפקיד מינורי בניהול המפלגה והמדינה – הפוליטביורו תפקד שוב כגוף הפוליטי העליון בברית המועצות.

במשך רוב תולדות הוועד המרכזי נערכו ישיבותיו בארמון הקרמלין הגדול. משרדי הצוות האדמיניסטרטיבי של הוועד המרכזי היו ממוקמים בכיכר סטאריה במוסקבה, במה שהוא כיום בניין הסגל הנשיאותי של רוסיה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ברית המועצות: ארגונים ממשלתיים
מיכאל צ'רניאבסקי

**מיכאל לבוביץ' צ'רניאבסקי** (ברוסית: **Михаил Львович Чернявский**; 26 במרץ 1899 – 7 ביוני 1983) היה גנרל יהודי-סובייטי בחיל השריון של הצבא האדום.

## ביוגרפיה
נולד בעיר קייב באימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) במשפחה יהודית מסורתית. ב-1917 התנדב לשירות בהמשמרת האדומה בקייב. בפברואר 1919 התנדב לצבא האדום, הוצב לשרת ביחידת השריוניות של הדיוויזיה האוקראינית הראשונה בפיקודו של ניקולאי שצ'ורס. השתתף בלחימה נגד צבאו של סמיון פטליורה. בסוף 1919 נשלח לקורס קציני הנדסה. בהמשך לחם נגד הצבא הלבן במזרח רוסיה. בתום המלחמה נשאר לשרת בצבא. בשנים 1924–1928 למד באקדמיה צבאית על שם פרונזה במוסקבה. לאחר סיום הלימודים שירת בתפקידי פיקוד שונים ביחידות טנקים. בשנים 1932–1934 פיקד על חטיבה ממוכנת. ב־1934–1937 שירת במפקדת חיל השריון של הצבא האדום במוסקבה. בשנים 1937–1940 פיקד על בית הספר לקציני שריון. בתחילת 1941 מונה למפקד קורפוס (גיס) הממוכן ה-1. במעמד המינוי הועלה לדרגת גנרל-מיור.

לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות ביוני 1941 – לחם עם הגיס שלו באזור פסקוב ולנינגרד. הקורפוס שלו ספג אבדות רבות ובאוגוסט 1941 פורק. צ'רניאבסקי עבר למפקדת חיל השריון הסובייטי, בה מונה לאחראי על הכשרות של קציני ומפקדי שריון. ביוני 1943 הועלה לדרגת גנרל-לייטננט ומונה לאחראי על ניהול הקמת יחידות שריון חשות והכשרת לוחמי שריון בצבא האדום. במרץ 1944 מונה לקצין שריון ראשי של החזית הבלטית השנייה. בינואר 1945 מונה לקצין שריון ראשי של החזית הבלארוסית השנייה. ניהל את הפעלת כוחות שריון של החזית במבצע פרוסיה המזרחית ובמתקפת פומרניה המזרחית.

לאחר סיום המלחמה שירת בקבוצת הכוחות הצפונית. ב־1946 שב למוסקבה, שם מונה לאחראי על כל בתי הספר לקצינים של חיל השריון הסובייטי. בשנת 1950 סיים את שירותו הצבאי. התגורר בעיר מוסקבה, שם נפטר ב-7 ביוני 1983.
## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה של מיכאל צ'רניאבסקי באתר המוקדש ליהודים, חיילי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה 

קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שריונאים סובייטים
קטגוריה:גנרלים יהודים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור קוטוזוב
קטגוריה:מעוטרי עיטור סובורוב
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:מעוטרי צלב גרונוולד
קטגוריה:מעוטרי צלב הגבורה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1899
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1983
שגרירות ארצות הברית ברייקיאוויק

**שגרירות ארצות הברית ברייקיוואיק** (באנגלית: **Embassy of the United States, Reykjavík**) היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית באיסלנד. השגרירות מנוהלת על ידי שגריר ארצות הברית באיסלנד. השגרירות באיסלנד פועלת להגנה ולקידום האינטרסים של ארצות הברית באיסלנד באמצעות יחסים דיפלומטיים עם ממשלת איסלנד. שגרירות ארצות הברית באיסלנד ממלאת תפקיד מרכזי בהעמקת הקשרים בין שתי המדינות בתחומים כגון ביטחון, סחר והשקעות, תרבות, חינוך, מדע וטכנולוגיה. לאורך השנים, השגרירות אירחה ביקורים של נשיאים, מזכירי ממשלה, סנאטורים, חברי קונגרס, אנשי עסקים, אנשי אקדמיה, שחקנים ואסטרונאוטים, וכן השתתפה במשא ומתן על הסכמים בילטרליים בתחומי הביטחון, הסחר ושיתוף הפעולה המדעי. בנוסף, השגרירות הציגה מאות אמנים, מבצעים ומרצים בפני הקהל האיסלנדי, וסיפקה ייעוץ וסיוע לאלפי איסלנדים הנוסעים לארצות הברית למטרות לימודים, עבודה או תיירות, כמו גם לאלפי אמריקאים המבקרים באיסלנד.

בשנת 2020 שגרירות ארצות הברית ברייקיאוויק עברה למיקום חדש.
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

רייקיאוויק
קטגוריה:איסלנד: יחסי חוץ
קטגוריה:רייקיאוויק
אנדראה דוסנה

**אנדראה דוסנה** (באיטלקית: **Andrea Dossena**; נולד ב-11 בספטמבר 1981) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת המגן השמאלי ומאמן כדורגל בהווה.

## קריירה
דוסנה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הלאס ורונה. ב-18 בנובמבר 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד היריהב העירונית, קייבו ורונה.

בשנת  הצטרף לטרוויזו שעלתה עונה לפני כן לסרייה א'. בקיץ  חתם באודינזה לעונה עם אופציה לעונה נוספת. בסיום העונה אודינזה מימשה את האופציה של דוסנה. באוקטובר  חתם על חוזה חדש ל-4 וחצי שנים.

ב-4 ביולי 2008 דוסנה חתם בליברפול מהפרמייר ליג תמורת 7 מיליון פאונד. בכך הפך לאיטלקי השני שמשחק במועדון, אחרי דניאל פאדלי. ב-16 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד ליברפול. ב-10 במרץ 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-4 נגד ריאל מדריד במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות.

ב-8 בינואר 2010 חתם לארבע שנים בנאפולי לארבע עונות. ב-13 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הגביע נגד יובנטוס. ארבעה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק ליגה בתיקו 0-0 נגד פלרמו. ב-13 במאי 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד סיינה.

בינואר  דוסנה הושאל לפלרמו.

ב-2 בספטמבר 2013 חזר לאנגליה וחתם בסנדרלנד. ב-27 באוקטובר דוסנה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד ניוקאסל יונייטד. בהופעתו השנייה במועדון הורחק במשחק הליגה נגד האל סיטי.

ב-6 בנובמבר 2014 חתם בלייטון אוריינט מהפוטבול ליג הראשונה.

בפברואר  חתם בפיאצ'נזה.

ב-17 באוקטובר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד . השתתף עם הנבחרת בגביע הקונפדרציות 2009 בה כבש שער עצמי בהפסד 3-0 ל.

## קריירת אימון
ב-27 בנובמבר 2019 דוסנה מונה למאמן קרמה מהסרייה ד'.

ב-15 ביולי 2021 מונה למאמנה של ראבנה. עונה לאחר מכן הצטרף לרנאטה מהסרייה ג'.

ב-15 ביוני 2023 מונה למאמנה של פרו ורצ'לי.

ב-21 ביוני 2024 מונה למאמנה של ספאל. ב-3 בפברואר 2025 סיים את תפקידו במועדון.

## תארים
; נאפולי
*קופה איטליה: 2011/2012

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:מגני כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלני הלאס ורונה
קטגוריה:כדורגלני טרוויזו
קטגוריה:כדורגלני אודינזה
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני פלרמו
קטגוריה:כדורגלני סנדרלנד
קטגוריה:כדורגלני לייטון אוריינט
קטגוריה:כדורגלני פיאצ'נצה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2009
קטגוריה:ספורטאים איטלקים באנגליה
קטגוריה:מאמני כדורגל איטלקים
קטגוריה:מאמני ספאל
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1981
Run with U (שיר של מאמאגאמה)

"**Run with U**" (בתרגום חופשי לעברית: "**לרוץ איתך**") הוא סינגל שהוקלט על ידי הלהקה האזרית מאמאגאמה. הוא יצא לאור ב-19 בפברואר 2025, ונכתב על ידי חסן חייאדר, רומן זי ואסף מישייב. השיר ייצג את  באירוויזיון 2025, שהתקיים בבזל שבשווייץ.

## תחרות הזמר של האירוויזיון
### בחירה פנימית
ב-3 באוגוסט 2024 אישר תאגיד השידור האזרי İctimai Television (İTV) את השתתפותו באירוויזיון 2025. למחרת הכריז İTV כי נציג אזרבייג'ן והשיר עמו יתמודד בתחרות ייבחרו בהליך פנימי. התאגיד פתח את ההרשמה לאמנים ולפזמונאים, ללא מגבלת אזרחות, כאשר המועד האחרון להגשת מועמדות נקבע ל-15 בספטמבר.

ב-4 בפברואר 2025 הכריז İTV כי להקת מאמאגאמה נבחרה לייצג את אזרבייג'ן באירוויזיון. ההחלטה התקבלה על ידי חבר שופטים, שכלל מומחים מהתעשייה המוזיקלית המקומית והבין-לאומית. השיר עמו תתמודד הלהקה, "Run with U", יצא לאור ב-19 בפברואר 2025.

### באירוויזיון
 אזרבייג'ן שובצה להתחרות בחלקו השני של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-13 במאי.

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2025 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. אזרבייג'ן הופיעה עשירית, אחרי  ולפני . בסוף הערב הוכרזה אזרבייג'ן כאחת מחמש המדינות שלא העפילו לשלב הגמר. מאוחר יותר התברר כי אזרבייג'ן הגיעה למקום ה-15 והאחרון עם 7 נקודות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אירוויזיון 2025
קטגוריה:שירי אזרבייג'ן באירוויזיון
קטגוריה:שירים באנגלית
90 יום לחתונה

**90 יום לחתונה** (באנגלית: **90 Day Fiancé**) היא תוכנית מציאות אמריקאית שמשודרת בערוץ TLC החל מ-12 בינואר 2014.

## פורמט
התוכנית עוקבת אחר זוגות שהגישו בקשה לקבלת אשרת K-1 , או שכבר קיבלו אותה. אשרת K-1 מאפשרת לאזרחי מדינות זרות שהתארסו לאזרחים אמריקנים לבוא לארצות הברית בתנאי שהם מתחתנים עם בן/בת הזוג האמריקאי/ת תוך 90 יום מהגעתם. אם הם לא מתחתנים במהלך התקופה הזו, על הארוס/ה הזר/ה לעזוב לפני תום אותה התקופה את תחומי ארצות הברית.
במסגרת התוכנית כל הזוגות מתמודדים עם אתגרים שונים, כולל הבדלי תרבות, מחסומי שפה, קשיים כלכליים וספקנות מצד החברים ובני המשפחה. בעוד שחלק מהזוגות מתחתנים לקראת סוף העונה, אחרים מחליטים להיפרד במקום זאת.

כל עונה מתמקדת בדרך כלל ב-6 עד 8 זוגות. כמו כן, כל עונה מתמקדת בזוגות חדשים.

## סדרות ספין-אוף
בעקבות הפופולריות של התוכנית נוצרו לאורך השנים מספר סדרות ספין-אוף לסדרה, כולל:
* **90 יום לחתונה: באושר ועושר?** - סדרה שעוקבת אחר זוגות שכיכבו בעבר בתוכנית המקורית ובודקת כיצד התפתחו מערכות היחסים שלהם לאחר החתונה.
* **90 יום לחתונה: לפני 90 הימים** - סדרה שמתמקדת בזוגות שעדיין לא התחילו את תהליך אשרת ה-K-1 ונפגשים פנים מול פנים בפעם הראשונה.
* **90 יום לחתונה: הכיוון השני** - סדרה שמתמקדת בזוגות מאורסים שנמצאים בתהליך מעבר לארץ הולדתו/ה של בן/בת הזוג הלא אמריקאי/ת.
* **90 יום לחתונה: חיי הרווקות** - סדרה שעוקבת אחר אנשים שכיכבו בעבר בתוכנית וכיום הם שוב רווקים/ות ומחפשים שוב אהבה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נישואים בארצות הברית
קטגוריה:תוכניות מציאות אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
I Was Made for Lovin' You

"**I Was Made for Lovin' You**" (בעברית: "**נוצרתי לאהוב אותך**") הוא סינגל של להקת הרוק קיס, שיצא במקור ב-20 במאי 1979 על ידי חברת התקליטים קזבלנקה רקורדס . השיר נכתב והולחן על ידי דזמונד צ'יילד, ויני פוניסיה ופול סטנלי, והופק על ידי ויני פוניסיה.

נכון לפברואר 2025, השיר הושמע למעלה מ-1.1 מיליארד מיליון פעמים בספוטיפיי.

במהלך השנים יצאו גרסאות כיסוי רבות לשיר. בין גרסאות הכיסוי שבוצעו, ניתן לציין את גרסת כיסוי של סקוטר, שיצאה ב-21 בספטמבר 1998, כבי-סייד לשיר "We Are the Greatest". גרסת כיסוי זו הגיעה בשיאה למקום ה-36 באוסטריה, למקום ה-50 בפלנדריה, לפמקום ה-98 במצעד 100 הסינגלים ההולנדיים, למקום ה-26 בגרמניה ולמקום ה-45 בשוודיה.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי דיסקו אמריקאיים
קטגוריה:שירי רוק אמריקאיים
פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה

**פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה** מוענק מדי שנה על ידי האקדמיה הבינלאומית לעיתונות כהוקרה על הישגים יוצאי דופן בתחום המשחק בקולנוע. הפרס נוסד בשנת 1996, ובמהלך השנים עבר שינויים במבנה הקטגוריות. בין השנים 1996–2005, הפרס חולק לשתי קטגוריות: דרמה, ומוזיקלי או קומדיה. בשנת 2006, האקדמיה איחדה את הקטגוריות לשחקן המשנה הטוב ביותר בסרט קולנוע, ללא הבחנה בז'אנר. הזוכים נבחרים על סמך הצבעות חברי האקדמיה, המורכבת מאנשי מקצוע בתחום העיתונות והבידור.

## זוכים ומועמדים

*  – מסמן שחקן שזכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.

## שיאני זכיות ומועמדויות
### זכיות
* **2 זכיות:** וילם דפו וכריסטיאן בייל

### מועמדויות
* **4 מועמדויות:** פיליפ סימור הופמן וביל מארי
* **3 מועמדויות:** פיטר סארסגארד, אלפרד מולינה, ג'פרי ראש, ג'ייק ג'ילנהול, בניסיו דל טורו, ג'ף ברידג'ס, וילם דפו, בראד פיט, מארק ראפלו, רוברט דה נירו ואדוארד נורטון
* **2 מועמדויות:** קובה גודינג ג'וניור, דני דה ויטו, איאן מקלן, ג'ים ברודבנט, סטיב בושמי, אוון וילסון, כריס קופר, ביל ניי, ג'רמי איירונס, דונלד סאת'רלנד, ג'ף דניאלס, ויגו מורטנסן, כריסטופר פלאמר, כריסטוף ואלץ, חאווייר ברדם, ג'ון גודמן, טומי לי ג'ונס, קייסי אפלק, רוברט דובאל, אדוארד נורטון, אנדי סירקיס, כריסטיאן בייל, יו גרנט, סם רוקוול, מייקל שאנון, מהרשלה עלי, טום הנקס, ג'ארד לטו, ג'יי קיי סימונס, פול דנו, אדי רדמיין, רוברט דאוני ג'וניור וראיין גוסלינג

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסי סטלייט
סטלייט, שחקן משנה
Summer Air

"**Summer Air**" (בעברית: "**אוויר קיץ**") הוא סינגל של להקת הדאנס ItaloBrothers, שיצא ב-30 בספטמבר 2016 על ידי חברת התקליטים זולנד רקורדס. הסינגל נכתב על ידי חברי הלהקה, מתיאס מטן, כריסטיאן סנדברג והאנו לוזה, והופק על ידי הלהקה עצמה.

נכון לפברואר 2025, השיר הושמע למעלה מ-314 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-53 מיליון פעמים ביוטיוב.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי מוזיקת האוס
2008 בטלוויזיה

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2008 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.

## אירועים בולטים

* 20–24 במאי – תחרות האירוויזיון התקיימה בבלגרד שבסרביה. בתחרות זכתה רוסיה, עם השיר "Believe" שבוצע על ידי הזמר הרוסי דימה בילאן.

## סדרות ותוכניות טלוויזיה חדשות ב-2008

;**בארצות הברית**
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות האמריקאיות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה בארצות הברית במהלך שנת 2008. תאריך העלייה לשידור שמצוין בטבלה מתייחס לתאריך בו הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית. לרשימה מקיפה יותר של סדרות טלוויזיה אמריקאיות ששודרו בארצות הברית לראשונה בשנה זו, ראו **[[:קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2008]]**.

;**בישראל**
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות הישראליות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה בישראל במהלך שנת 2008. לרשימה מקיפה יותר של סדרות טלוויזיה ישראליות ששודרו בישראל לראשונה בשנה זו, ראו **[[:קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2008]]**.

;**במדינות אחרות**
;

;

## סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-2008

;**בארצות הברית**
;

;

## נפטרו

* 22 בינואר – הית' לדג'ר, שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי (נולד ב-1979)
* 14 בפברואר – חיים גיל, במאי טלוויזיה ישראלי ויוצר סרטים תיעודיים לטלוויזיה (נולד ב-1933)
* 1 באפריל – שוש עטרי, קריינית ושדרנית רדיו, מנחת טלוויזיה ושחקנית ישראלית (נולדה ב-1949)
* 5 באפריל – צ'רלטון הסטון, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי (נולד ב-1924)
* 22 ביוני – ג'ורג' קרלין, סטנדאפיסט ושחקן אמריקאי (נולד ב-1937)
* 22 ביולי – אסטל גטי, שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית, זוכת פרס אמי ופרס גלובוס הזהב. נודעה בעיקר בזכות גילום דמותה של סופיה פטרילו בסדרת הטלוויזיה "בנות הזהב" (נולדה ב-1923)
* 9 באוגוסט – ברני מק, קומיקאי ושחקן אמריקאי (נולד ב-1957)

## פרסים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים
כוח ההגנה של ג'מייקה

**כוח ההגנה של ג'מייקה** (באנגלית: **Jamaica Defence Force**, ובראשי תיבות: **JDF**) הוא הכוח הצבאי של מדינת האי ג'מייקה, והוא צבאי מקצועי. מעמדו של הכוח מוסדר בחוק, ותפקידיו העיקרים הם: שמירה על השטחים הריבוניים של המדינה ועצמאותה מפני איומי חיצון ופנים, סיוע אזרחי וסיוע לגופי ממשל אחרים – כגון ביטחון פנים ומשימות חיפוש והצלה, וביצוע משימות שלום בין-לאומיות.

## היסטוריה

כוח ההגנה של ג'מייקה הוקם ב-31 ביולי 1962 כאשר רגימנט איי הודו המערבית שפורק זמן קצר קודם לכן סיפק את הגרעין לכוח החדש. עם היווצרותו הכוח כלל את: רגימנט ג'מייקה הראשון שהיה שווה ערך לגדול של גדוד חי"ר אחד לצד שתי יחידות סדירות – יחידת המטה ויחידת תמיכה, בנוסף לעתדוה של כוח המשמר הלאומי של ג'מייקה, שכללה באותה עת גדוד חי"ר אחד.

הגדוד השלישי של רגימנט איי הודו המערבית שהוקם בשנת 1961 והיה מיועד לפעול באזור האי ג'מייקה, הפך לחלק מכוח ההגנה של ג'מייקה ב-31 ביולי 1962 ולמעשה אפשר בכך אפשר את הרחבת הכוח ותרם חלקים גדול ממבנה ארגון של כוח הגנה כפי שהוא מוכר היום.

בשנת 1963 הוקמו כנף האווירי, היחידה הימית ויחידת ההנדסה הכוח (המשלבים את משרד האחוזות הצבאיות) כיחידות ויחידות משנה בתוך היחידות הקימות.

בשנים האחרונות כוח הגנה של ג'מייקה נקראה לא מעט לצורך סיוע לגופי ביטחון הפנים במדינה ובעיקר בתחמי הפשיעה האלימה והכלכלית.

## ארגון
בראש הכוח עומד רמטכ"ל בדרגת לוטננט גנרל (סגן אדמירל אם "הרקע" שלו ממשמר החופים) הכפוף לשר לביטחון לאומי ולראש הממשלה – ובאופן רשמי למלך הממלכה המאוחדת המיוצג במדינה על ידי המושל הכללי.

כוח האדם כולל כ-6,000 חיילים בסדיר ועוד כ-2,500 במילואים והם מאורגן בצורה הבאה:
* רגימנט ג'מייקה
** 4 גדודים (1, 2, 4 ו-5)
** גדוד סיוע
* חטיבת התמיכה
** חיל משטרה צבאית
** חיל רפואה
** גדוד תמיכה בשירות
** גדוד הנדסה
* המערך לזירות הים, אוויר וסייבר
** ממוזער|חייל ג'מייקנימשמר החופים – משמש כזרוע הים וכוללת כ-250 חיילים וכ-10 כלי שיט.
** כנף אוויר – משמש כזרוע האוויר וכולל כ-20 כלי טיס
** יחידת הסייבר
** גדוד למבצעים מיוחדות
** יחידה ללוחמה בטרור
** יחידת המודיעין
* מערך המשמר הלאומי – כוח המילואים הצבאי
** שלושה גדודי מילואים (3, 6 ו-9)
** גדוד סיוע
* האקדמיה הצבאית
* להקות צבאיות
** הלהקה הצבאית של ג'מייקה
** להקת רגימנט ג'מייקה
עיקר הציוד של כוח ההגנה מסופק על ידי בריטניה, ארצות הברית, הולנד ויפן, כאשר שתי הראשונות מספקות גם אימונים והכשרה צבאית, וגם המודל הצבאי של הכוח נלקח באשרת המודל הצבאי הבריטי שקודם לכן שלטה באי.

## גלריה

קובץ:Roundel of Jamaica.svg|רונדל כנף האוויר בג'מייקני
קובץ:Naval Ensign of Jamaica.svg|דגל משמר החופים בג'מייקני
קובץ:Flag of the Chief of Defence Staff of the Jamaica Defence Force 2020.svg|דגל הרמטכ"ל כוח ההגנה של ג'מייקה
קובץ:Ensign of the Jamaica Defence Force Air Wing.svg|דגל כנף האוויר בג'מייקני
קובץ:Jamaican Coast Guard patrol vessels built to a Damen Stan design -a.jpg|ספינת סיור של משמר החופים
קובץ:FN FAL DA-SD-04-01067.jpg|חיילים ג'מייקני בזמן אימון מטווח


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'מייקה
קטגוריה:אמריקה המרכזית: צבא וביטחון
קטגוריה:צבאות מודרניים
קטגוריה:הקריביים: צבא וביטחון
בילי יורק

**בילי יורק** (באנגלית: **Adeline 'Billie' Yorke**;  19 בדצמבר 1910 – 9 בדצמבר 2000) הייתה טניסאית בריטית. היא זכתה במקום ראשון בתחרות זוגות נשים וזוגות מעורבים באליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות וימבלדון 5 פעמים.

## ביוגרפיה
בילי יורק נולדה ברוואלפינדי (אז בתחומי הודו הבריטית כיום בפקיסטן) בשנת 1910. בהמשך המשפחה עברה לבריטניה.

בשנות ה-30 של המאה ה-20 בילי יורק החלה להשתתף בתחרויות גראנד סלאם.

בתחרויות הנשים היא לא זכתה להגיע לשלבים המתקדמים בתחרויות גראנד סלאם.

בתחרויות זוגות נשים של אליפות וימבלדון 1933 יורק היגע למשחק גמר (שיחקה לצד פרדה ג'יימס) אך הפסידה. בהמשך היא החלה לשחק לצד סימון מתייה. בשנים 1936-1938 הן ניצחו 3 פעמים באליפות צרפת הפתוחה ופעם באליפות וימבלדון. בשנת 1938 הן הפסידו בגמר של אליפות וימבלדון 1938. באליפות וימבלדון 1939 יורק שיחק לצד הלן ג'ייקובס והן הפסידו במשחק הגמר.

באליפות צרפת בטניס 1936 בתחרות זוגות מעורבים יורק שיחקה לצד מרסל ברנר והם זכו בתחרות.

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה יורק חזרה להתחרות מספר שנים אך ללא הצלחות. בתחרות זוגות נשים היא הגיעה עד לרבע הגמר.

בילי יורק נפטרה בשנת 2000.

## קישורים חיצוניים
* בילי יורק בווימבלדון
* 

קטגוריה:טניסאיות בריטיות
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות וימבלדון
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1910
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2000
עולם אחד

**עולם אחד** (בגרמנית: **Eine Welt**) הוא ציור מעשה ידי הצייר והפסל האוסטרי מקסימיליאן לנץ משנת 1899. הציור משקף את מאפייני הסגנון של התקופה – צבעים אינטנסיביים, קומפוזיציה חלומית וממד סימבוליסטי עמוק. היצירה מוצגת במוזיאון לאמנות יפה בבודפשט.

## תיאור היצירה ופרשנות
היצירה ממוקמת בשדה פתוח ומשדרת תחושת מלנכוליה, בדומה ליצירתו של הנס תומה "Auf der Waldwiese", אך מעבר לדמיון הרגשי, שתי היצירות שונות לחלוטין. בעוד ציורו של תומה נטוע בעולם המציאותי, "עולם אחד" של לנץ ניחן באיכות מיסטית המדברת לרוח האדם.

בעת צפייה ראשונה ביצירה, בולט השימוש בצבעים עמומים ומעורפלים לצד קבוצת נשים רוקדות ברקע, אלמנטים היוצרים ניגוד מרתק בין שמחה לעצב, כרמז לקשר הבלתי נמנע בין התחושות הללו. הפלטה הדהויה מתאימה למצבו הרגשי של הגבר שבחזית, אשר נראה שקוע במחשבות בעודו צועד בעשב עם סיגריה בידו. לבושו והתנהגותו יוצרים תחושת זרות בשדה, כאילו הוא עובר במקום שאינו שייך לו.

מימינו של הגבר מתקרבות אליו ארבע נשים יפהפיות הלבושות בשמלות שקופות בגוון כחול בהיר, בהירות יותר משמלותיהן של הנשים האחרות ברקע. הן מחזיקות זרי פרחים מעל ראשיהן, מה שמעורר השערה כי הן משתתפות בטקס פגאני, או מסמלות את כוחו של הטבע. בעוד הן מקרינות חיוניות ותנועה, הגבר נראה מרוחק ושקוע בעצמו.

ניתן לשער כי הנשים מזמינות אותו להצטרף אליהן, אך הוא נראה לא מעוניין או מנסה להתנגד. צבעי הכחול והירוק, המזוהים בדרך כלל עם הטבע והחיים, מופיעים ביצירה באופן עמום ומושתק, מה שעשוי לרמוז כי הגבר איבד את הקשר שלו לעולם הטבעי. ייתכן שהנשים, בגוון הכחול הבהיר שמאיר את חשכת השדה, מציעות לו דרך לצאת מייאושו ולשוב אל החיים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:עצים בציורים