הפארק הלאומי של ראוניון

**הפארק הלאומי של ראוניון** (בצרפתית: **Parc national de La Réunion**) הוא  הממוקם באי ראוניון, מחוז צרפתי מעבר לים במערב האוקיינוס ההודי. הפארק, שהוקם ב-5 במרץ 2007, מגן על המערכות האקולוגיות האנדמיות של "לה אוט" (Les Hauts), האזור הפנימי ההררי של ראוניון, ומשתרע על כ-42% משטח האי. מינים אנדמיים בולטים כוללים את חנקן הקוקייה של ראוניון (*Lalage newtoni*) ואת מין השממית *[[Phelsuma borbonica]]*.

התוכניות להקמת הפארק החלו בשנת 1985, ובסקר פומבי בשנת 2004 אישרו הקומונות של ראוניון את הקמתו של פארק לאומי. הוא קם רשמית בשנת 2007. הנוף הגעשי של הפארק, כולל פיטון דה לה פורנז, הר געש פעיל, הוגדר כאתר מורשת עולמית בשנת 2010, בשם "פיטונים, קרקסים וסוללות באי ראוניון" (Pitons, cirques and remparts of Reunion Island). השם מתייחס לכינויים המקומיים לפסגות (פיטונים), לקלדרות (קרקסים) ולמתלולים (סוללות). המטרה של הפארק, מלבד שמירה על הנוף והמגוון הביולוגי, היא לחלוק ידע ולקבל את פני המבקרים ולעבוד יחד עם קומונות מקומיות. זהו יעד פופולרי לטיולים רגליים וטיפוס הרים.

מחלוקות נוצרו סביב הפיתוח הכלכלי בפארק, בעיקר ניצול אנרגיה גאותרמית. בשנת 2016, המועצה האזורית של ראוניון תכננה להוריד בדרגה את הפארק הלאומי ל כדי להקל על התפתחות התיירות. לכך התנגדו רשויות הפארק ופוליטיקאים באופוזיציה.

## היסטוריה
ההצעות להקמת פארק הועלו לראשונה החל משנת 1985. אמנת הסביבה של ראוניון ותוכנית הפיתוח האזורית קבעו באופן רשמי את העיקרון לפיו יש ליצור פארק ב"לה אוט" (Les Hauts), האזור הפנימי ההררי של ראוניון. לצורך כך התייעצו רשמית גם עם משרד האקולוגיה של צרפת בדבר הקמת פארק לאומי.

בשנים 2000–2003, התבצע תהליך התייעצות, שבמהלכו הסכימו המדינה, האזור, המחוז ואיגוד ראשי הערים על פרוטוקול והקימו ועדת היגוי. 27 מתוך 29 מוסדות אישרו את תוכנית הקמת הפארק הלאומי, וב-29 במרץ 2003 חתם ראש ממשלת צרפת על צו המאשר את הפרויקט.

הדיונים והמשא ומתן על גבולותיו ויעדיו של הפארק הלאומי העתידי התעצמו. בין אוגוסט לספטמבר 2004, הייתה התוכנית נושא לסקר ציבורי, שארגן המושל ב-24 הקומונות של האי. הקומונות הגיבו בחיוב לפרויקט והוסיפו כמה המלצות.

הפארק קם רשמית ב-5 במרץ 2007 באמצעות צו שניתן לאחר התייעצות של מועצת המדינה של צרפת. באפריל 2007 החלה לפעול מועצת המנהל. בשנים 2007–2009 נשכרו אנשי צוות והוקמו מתקנים באתר. בשנת 2008 החלה העבודה על אמנת הפארק הלאומי.

ב-1 באוגוסט 2010, הכירה הוועדה למורשת עולמית של אונסק"ו בערכם של אתרי הטבע בפארק הלאומי של ראוניון, וכללה אותם ברשימת אתרי המורשת העולמית בשם "פיטונים, קרקסים וסוללות באי ראוניון" (Pitons, cirques and remparts of Reunion Island). השם מתייחס לכינויים המקומיים לפסגות (פיטונים), לקלדרות (קרקסים) ולמתלולים (סוללות).

## מטרות
באמנתו, הפארק הלאומי מזהה ארבעה יעדים עיקריים: ראשית, לשמר את מגוון הנופים וללוות את התפתחותם. שנית, לעצור את אובדן המגוון הביולוגי. שלישית, לשמר ולהוסיף ערך לתרבות של הרמות ולהבטיח את העברת ערכיה. רביעית, לטפח פיתוח כלכלי עבור הרמה.:3

## גאוגרפיה
הליבה של הפארק הלאומי ראוניון משתרעת על פני 1,053.84 קילומטרים רבועים בחלקו הפנימי של האי, המקביל ל-42% משטחו ומשתרעת על פני שטחן של 23 קומונות. אזור ליבה זה כולל גם אדמה מיושבת ומעובדת. סמוך לליבה נמצא אזור של מחויבות מרצון (aire d'adhésion, אזור חיץ) המשתרע על 876.96 קילומטרים רבועים בשטחן של כל 24 הקומונות באי. בסך הכל, הפארק משתרע על יותר מ-75% משטח מהאי.:12 האי ראוניון הוא געשי במקורו ויושב מעל נקודה חמה. שני הרי געש מהווים את עמוד השדרה שלה: , שגובהו מעל 3,000 מטרים, ופיטון דה לה פורנז הפעיל עדיין. ארבעה אזורים עיקריים מהווים את לב הפארק הלאומי, שהוא גם אתר מורשת עולמית:
***מאר לונג** (Mare Longue) – יער בקומונה , הכולל כמה מהשרידים השמורים ביותר של יער טרופי בגובה נמוך, (בצרפתית Forêt de bois de couleurs des Bas).
***סירק דה סילאו** (Cirque de Cilaos) עם תצורות הסלע "פן דה סוקרה" (Pain de Sucre, "לחם הסוכר") ו"לה שאפל" (La chapelle), בקניון הצר של נהר ברא רוז' (Bras Rouge), ותא מאגמה נגיש בן 100,000 שנה.
***סירק דה סלאזי** (Cirque de Salazie) עם "פיטון ד'אנשן" (Piton d'Anchaing, "פסגת העוגן"), מסיב בולט בגובה 1,356 מטרים.
***לה גרנד שלופ** (La Grande Chaloupe) בין סן דני ו, אחד מהשרידים האחרונים של יער נשיר למחצה שהיה פעם נפוץ במערב האי, השתמר ושוקם כאן.

## אקולוגיה
ראוניון חולקת היסטוריה משותפת של הטבע עם שאר האיים בארכיפלג של איי מאסקרן , מאוריציוס ורודריג. כל שלושת האיים לא היו מיושבים לפני תחילת המאה ה-17. הגעת האדם הובילה להכחדה מאסיבית והכניסה מינים, כדוגמת חילזון אפריקאי ענק לראוניון, שאיימו על בתי גידול ומינים מקומיים. פחות מ-25% מראוניון נחשבים מכוסים בצמחייה המקורית לטענת הקרן העולמית לשימור חיות הבר (WWF), והיא בעיקר מוגבלת לגבהים גבוהים יותר. יערות ראוניון ושני האיים האחרים סווגו על ידי ה-WWF כאזור אקולוגי: "יערות מסקרן", במצב שימור של "בסכנת הכחדה". הארגון  כולל את ראוניון בנקודה חמה של מגוון ביולוגי "מדגסקר והאוקיינוס ההודי", אזור עדיפות לשימור.


Phelsuma inexpectata 4.JPG|השממית 'Phelsuma inexpectata*
Palmiste_roussel_P1090459.JPG|*Acanthophoenix rousselii*, מין [[דקליים|דקל]] אנדמי
Gaertnera_vaginata_buds.JPG|ניצנים של *Gaertneria vaginata*
Tuit-tuit (coracina newtoni), mâle adulte.jpg|חנקן קוקייה של ראוניון
</gallery>

האי המבודד ומגוון בתי הגידול וה שלו היוו תנאים ליצירת מגוון צמחייה [[אנדמיות (ביולוגיה)|אנדמית]] מאוד: מתוך 850 מיני הצמחים המקומיים הידועים, 230 הם אנדמיים ומחציתם [[מינים בסכנת הכחדה]]. צמחייה מקומית זו נמצאת בגבהים שונים. 830 מינים של צמחים זרים, כמעט כמו כמות המינים המקומיים, התבססו באי, ו-50 מהם נחשבים ל[[מין פולש|מינים פולשים]], המאיימים על הצמחייה ובתי הגידול מקומיים.

בעלי החיים של הפארק כוללים בעיקר כמה מיני [[עופות]] אנדמיים, כמו *Pterodroma baraui* (באנגלית Barau's petrel), [[זרון ראוניון]] (*Circus maillardi*), ו[[חנקן הקוקייה של ראוניון]] (*Lalage newtoni*). בסך הכל יש בראוניון 18 מיני עופות, מחציתם אנדמיים. לפחות 22 מיני עופות כבר נכחדו מאז ההתיישבות האנושית. איום גדול על הפאונה של העופות הם [[חתול הבית|חתולים]] ו[[חולדה|חולדות]] שהובאו לאי בידי האדם. מבין היונקים, מין ה[[עטלפים|עטלף]] [[שועל-מעופף של מאוריציוס]] (*Pteropus niger*) הושב לראוניון לאחר שכבר נכחד מהאי. מיני [[פרפרים]] בולטים כוללים את *Papilio phorbanta* ואת *Salamis augustina*, ו[[זוחלים|זוחל]] אנדמי הוא מין ה[[שממיתיים|שממית]] *Phelsuma borbonica*.

==תיירות==
[[קובץ:Parc national de La Réunion.jpg|שמאל|ממוזער|280px|מפה סכמתית של ראוניון. בסגול ליבת הפארק, בירוק אזור החיץ.]]
הפארק הלאומי מהווה את אחת האטרקציות המרכזיות של ראוניון. ההרים שבו הם יעד פופולרי ל[[טרק (טיול)|טיולים רגליים]] ו[[טיפוס הרים]]. ישנם יותר מ-900 קילומטרים של שבילים מסומנים החוצים נופים שונים כמו [[יער גשם טרופי|יערות גשם]], מטעי [[קנה סוכר|קני סוכר]] ושדות געשיים. הם כוללים שלושה  שאושרו על ידי התאחדות הטיולים הצרפתית (Fédération Française de la Randonnée Pédestre), עם בקתות הרים לאורך השביל. למעלה מ-400,000 איש מבקרים מדי שנה בהר הגעש פיטון דה לה פורנז, שבשבילו הוכן שביל מיוחד.

מרכז המבקרים של הפארק, "בית הפארק" (La Maison du Parc) בקומונה , נחנך ב-21 באוגוסט 2014 על ידי [[נשיא צרפת]] [[פרנסואה הולנד]].

==ניהול==
הפארק מנוהל על ידי מועצה מנהלית (Conseil d'Administration, בראשי תיבות CA) המורכבת מ-88 חברים, רובם נציגים מקומיים. הוא נבחר לתקופה של 6 שנים. ועדת ביצוע בת 15 חברים (Bureau du Parc national) הוקמה במהלך כהונתה של המועצה המנהלית הראשונה ופועלת מטעמה.

מועצה מדעית (Conseil Scientifique, בראשי תיבות CS), המונה 18 חברים מתחומים שונים ו-11 מומחים חיצוניים, מייעצת למועצה המנהלית ולמנהל הפארק. יתר על כן, קיימת מועצה כלכלית, חברתית ותרבותית (Conseil économique, social et culturel, בראשי תיבות CESC) המורכבת מאנשי ציבור ונציגים ממוסדות ועמותות מקומיות.

תקנות הפארק, בעיקר לגבי ליבת האזור, נקבעו באמנתו.<sup>:142-170</sup>

==מחלוקות==
מאז הקמת הפארק הלאומי התעוררו ויכוחים על דרך ניהולו וההשפעות על אוכלוסיית הרמות. תושבי האזור מתחו ביקורת על ההנהלה על כך שלא כיבדה את ההיסטוריה והמסורת שלהם, והביאו כדוגמה פעילויות חקלאיות שנאסרו בכמה הזדמנויות. פקידי הפארק טענו כי כל פעילות אפשרית בתנאים מסוימים.

הסביבה הגעשית טומנת בחובה פוטנציאל לייצור [[אנרגיה מתחדשת]] מ[[אנרגיה גאותרמית]]. עם זאת, יישום זה מתנגש עם ייעודו של הפארק הלאומי לשימור הנוף הטבעי והתרבותי.<sup>:23</sup> נכון לשנת 2016 בוצעו מחקרי ניסיון לשתי [[תחנת כוח|תחנות כוח]] גאותרמיות בהספק של 5 [[ואט|מגה-ואט]], למרגלות הפיטון דה נז' ועל "מישור החולות" (Plaine des Sables), שעליו כבר תוכנן פרויקט שננטש מאוחר יותר. שני האתרים שוכנים באזור החיץ, שמחוץ לאזור הליבה של הפארק, אך הועלו הצעות גם לאתרים בגבול אתר המורשת העולמית.

בפברואר 2016, החליט הרוב ה[[הרפובליקנים|שמרני]] במועצה האזורית של ראוניון עם הנשיא דידייה רובר (Didier Robert) על תוכניות להפוך את הפארק הלאומי ל. כמניע הובאו כללים מגבילים מדי, שהפריעו להתפתחות התיירות. פארק טבע אזורי, בשונה מפארק לאומי, פועל על בסיס הסכמים הדדיים ואין בכוחו לקבוע תקנות משלו. רשויות הפארק ופוליטיקאים באופוזיציה דחו את התוכנית ואמרו שהיא מאיימת על המגוון הביולוגי של האי, על ההגדרה של אתר מורשת עולמית ועל הגישה הקריטית למימון המדינה. זה היה המקרה הראשון של הורדה בדרגה של פארק לאומי בצרפת. בספטמבר 2016, הודיעה מנהלת הפארק הלאומי, מרילינה אואראו (Marylène Hoarau), על פרישתה לאחר לחץ מצד שרת האקולוגיה, [[סגולן רויאל]]. זה הביא את נשיא הפארק, דניאל גונתייה (Daniel Gonthier), לחשוד בהתערבות פוליטית; אואראו מתחה ביקורת על רובר על פתיחת דיון בהצעות בנושא עתידו של הפארק. בראיון הכחיש רובר את המעורבות בעזיבת אואראו וביקר את השרה על החלטתה.

==גלריה==

<gallery mode=packed widths="200px" heights="200px">
Voile_de_la_Mariée_Salazie_1.JPG|מפל הינומת הכלה (סלאזי)
Panorama_Parc_National_de_la_Réunion.jpg|פנורמה מ"נז' דה בוף" (Nez de Boeuf)
Sentier-Roche-Ecrite.jpg|שביל המוביל לפסגת "רושה אקריט" (Roche Écrite)
ReU PtDesNeiges TopOst.jpg|פיטון דה נז'
14-07-2011 Grand Bénare (26) Mafate (version améliorée).jpg|מבט על הקלדרה המכונה קרקס מפטה (Cirque de Mafate)
Cirque de Salazie (depuis le refuge de Belouve).jpg|הקלדרה "קרקס סלאזי" (Cirque de Salazie)
Réunion Demi-Piton PlaineDesSables-2Mp.JPG|"מישור החולות" (Plaine des Sables)
Volcanreunion.jpg|קילוח לבה של [[פיטון דה לה פורנז]]
Foret tamarins2.jpg|יער של מין ה[[שיטה]] *Acacia heterophylla''
Reunion Mafate Marla.JPG|הקלדרה המכונה קרקס מפטה (Cirque de Mafate)



## קישורים חיצוניים

*


* Reunion Island National Park


## הערות שוליים

קטגוריה:ראוניון