open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
העין של הורוס

ממוזער|שאמל|250px|עין הוודג'אט השמאלית, המסמלת את עין הורוס
**העין של הורוס**, המכונה גם **עין וודג'אט השמאלית** או **עין וודג'אט**, הספקולרית ל (עין וודג'אט הימנית), היא מושג וסמל בדת המצרית העתיקה המייצגת רווחה, ריפוי והגנה. שורשי המשמעות נובעים מהמאבק המיתי בין האל הורוס עם יריבו האל סת, שבו סת קרע או הרס את אחת מעיניו של הורוס או את שתיהן, והעין נרפאה לאחר מכן או הוחזרה להורוס בסיוע אלוהות אחרת, כמו תחות. הורוס הציע לאחר מכן את העין לאביו המנוח אוסיריס, וכוחה המחייה החזיק את אוסיריס בחיים שלאחר המוות. העין של הורוס הושוותה אפוא עם מנחות קבורה, כמו גם לכל המנחות שניתנו לאלוהויות בטקסי המקדש. העין עשיוה לייצג גם מושגים אחרים, כמו הירח, שהתמעוטו ומילואו הושוו לפגיעה ושיקום העין.

סמל העין של הורוס, עין מסוגננת עם סימנים בולטים, נחשבת כבעלת כוח מאגי מגן והופיעה לעיתים קרובות באמנות מצרים העתיקה. העין הפכה לאחד המוטיבים הנפוצים ביותר לקמעות ונותרה בשימוש מתקופת הממלכה הקדומה (בערך 2686-2181 לפנה"ס) ועד לתקופה הרומית (30 לפנה"ס - 641 לספירה). זוגות עיני הורוס צוירו על ארונות קבורה בתקופת הביניים הראשונה (2181-2055 לפנה"ס בערך) והממלכה התיכונה (בערך 2055-1650 לפנה"ס). הקשרים אחרים שבהם הופיע הסמל כוללים אסטלות אבן מגולפות וחרטומי ספינות. במידה מסוימת אומץ הסמל גם על ידי תושבי האזורים השכנים למצרים, כמו סוריה, כנען ובעיקר נוביה.

סמל העין הוצג גם כהירוגליף (📂). עד לא מכבר האמינו אגיפטולוגים כי הירוגליפים המייצגים חלקים מהסמל מייצגים שברים במתמטיקה המצרית העתיקה, אם כי השערה זו התערערה.

## מקורות
[ממוזער|שמאל|220px|קמע מ[קבר תות ענח' אמון, המאה הארבע עשרה לפני הספירה, המשלב את עין הורוס מתחת לדיסק וסמל סהר המייצגים את הירח]]
האל המצרי העתיק הורוס היה אלוהות שמיים, וכתבים מצריים רבים אומרים שעינו הימנית של הורוס הייתה השמש ועינו השמאלית הירח. עין השמש ועין הירח הושוו לפעמים לכתר האדום  והלבן  של מצרים, בהתאמה. חלק מהכתבים מתייחסים לעין הורוס לכאורה כעין רע, שבהקשרים אחרים היא הרחבה של כוחו של אל השמש רע ולעיתים קרובות מתגלמת כאלה. האגיפטולוג ריצ'רד ווילקינסון  מאמין ששתי עיני הורוס נבדלו בהדרגה כעין הירח של הורוס ועין השמש של רע עם זאת, אגיפולוגים אחרים טוענים ששום טקסט לא משווה בבירור את עיניו של הורוס לשמש ולירח עד לתקופת הממלכה החדשה (בערך 1550-1070 לפני הספירה). רולף קראוס טוען כי עין הורוס ייצגה במקור את נוגה ככוכב הבוקר וכוכב הערב  ורק מאוחר יותר הושוותה לירח.

קטיה גובס טוענת שהמיתוסים סביב העין של הורוס והעין של רע מבוססים על אותו מיתוס, או מרכיב ליבה של מיתוס, וש"במקום להניח מיתוס יחיד ומקורי של גוף קוסמי אחד, שאז התמזג עם אחרים, עשוי זה להיות פורה יותר לחשוב במונחים של מיתוס (גמיש) המבוסס על מיתוס מובנה המבוסס על החמצה או האובייקט הממוקם על הבעלים שלו או הרחוקים מהקשר שלו". במיתוסים סביב העין של רע, האלה בורחת מרע ומוחזרת על ידי אלוהות אחרת. במקרה של העין של הורוס, העין חסרה בדרך כלל בגלל הסכסוך של הורוס עם יריבו המושבע, האל סת, במאבקם על מלכות מצרים לאחר מותו של אבי הורוס, אוסיריס.

## הערות שוליים

## מראי מקום

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

* "העין של הורוס" באתר לחבר את הקצוות. מאמר מאת גור זיו. 11 ביולי 2021.

קטגוריה:מצרים העתיקה
הורוס, עין
קטגוריה:סמלים מיתולוגיים
קטגוריה:עין
אברהם מארח את שלושת המלאכים (רמברנדט)

**אברהם מארח את שלושת המלאכים** הוא ציור שמן על עץ משנת 1646 מאת רמברנדט הציור מתאר את אברהם, והוא מבוסס על הסיפור המקראי ביקור המלאכים באוהל אברהם מספר בראשית (י"ח, א-יב) ומושפע מסגנון האמנות המוגולית. כיום הציור נמצא באוסף פרטי מאז שנרכש במכירה פומבית בשנת 1848 תמורת 64 לירות שטרלינג (שווה ערך לכ-8,000 דולר בשנת 2023). לפני כן בעליו היו פרדיננד בול, אספן האמנות ההולנדי וראש עיריית אמסטרדם, יאן סיקס; וכן האמן האמריקאי בנג'מין וסט.בשנת 2021 הוצע הציור למכירה על ידי בעליו דאז, מארק פיש (נאמן המוזיאון המטרופוליטן).

## תיאור היצירה ופרשנות
היצירה מתארת את הבשורה על לידת יצחק לזוג הקשישים, אברהם ושרה. סיפור זה, המופיע בפרק י"ח בספר בראשית, נפתח בהצהרה כי ה' נגלה אל אברהם. מיד לאחר מכן מסופר על שלושה אורחים המגיעים לבקרו, ואברהם מזמין אותם לסעודה ומציע להם מים לרחוץ את רגליהם. במהלך הארוחה שואלים האורחים על שרה, ואחד מהם מבשר כי בתוך שנה תלד בן. שרה, השומעת זאת, צוחקת בחוסר אמון, והדובר—המזוהה עתה כאלוהים—מוכיח אותה בשאלה: "הֲיִפָּלֵא מֵה' דָּבָר?" כך מתגלה לזוג אופייה האלוהי וההשגחתי של הבשורה.

עם זאת, מן הטקסט המקראי לא ברור לחלוטין מה ראו אברהם ושרה בפועל ומי הדובר אל אברהם. רמברנדט בחר שלא לתאר שלושה אורחים אנושיים, אלא שלוש דמויות מכונפות, והבליט אחת מהן כאלוהית באמצעות טיפול יוצא דופן באור. הדמות המרכזית בתמונה, המסמלת את האלוהות, אינה מוארת ממקור חיצוני ואינה קורנת הילה מסורתית, אלא נראית כאילו גופה עצמו הופך לאור. משיכות מכחול רכות בלבן, עם נגיעות צהוב ואפור, יוצרות אפקט של אור הפועם מתחת לגלימתו המפוארת, נאסף בקפליה ומחלחל לבד שעל השולחן. מן הדמות הזוהרת הזאת מתפשט האור אל שאר הסצנה, מנצנץ על הצלחת ומאיר את יתר הדמויות בהדרגה - ייצוג חזותי של תהליך ההתגלות.

המלאך שיושב בגבו לצופה עדיין נראה במידה רבה כאורח בשר ודם - מקל ההליכה שלו מונח לצידו, ורגלו המלוכלכת מבצבצת מתחת לגלימתו. כנפיו מקופלות מאחורי גבו - גלויות לעיני הצופים, אך נסתרות מאברהם ומשרה - והאור נוגע קלות במצחו ובלחיו. לעומתו, הדמות משמאל מרימה את כנפיה וזוכה ליותר אור, חזהּ וידה קורנים, אך היא עדיין אוכלת, דבר המעיד כי לא זנחה לחלוטין את גופה הארצי. הדמות המרכזית, לעומת זאת, פושטת את כנפיה, צורתה הזוהרת כבר אינה חומרית, אלא אלוהית לחלוטין.

עם זאת, רק זוהר קלוש מגיע לזרועו של אברהם, ופניו נותרים בצל, נטולי הבעה. שרה, הניצבת מאחוריו בפתח הדלת, כלל אינה מוארת ואינה מפגינה כל תגובה נראית לעין. השניים מביטים לכיוון אורחיהם, אך עדיין אינם מבינים את משמעות האירוע המתחולל לנגד עיניהם. כך מצליח רמברנדט להעביר נתק בין התפיסה החושית לבין ההבנה הרוחנית, ומציג את הרגע שבו הזוג נמצא על סף ההתגלות -תלויים בין ראייה והכרה, בין חושך לאור.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלאכים באמנות
קטגוריה:רמברנדט: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:אברהם בציורים
קטגוריה:שרה בציורים
דון שף

**דונלד אלכסנדר "דון" שף** (באנגלית: **Donald Alexander "Don" Sheff**; נולד ב-27 ביוני 1931) הוא שחיין עבר יהודי-אמריקאי. ייצג את ארצות הברית ב (הלסינקי 1952) בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי. למרות שארצות הברית זכתה במדליית זהב, באותה העת השחיינים ששחו בשלב המוקדמות לא זכו במדליות גם כן. שיאן עולם במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.

## ביוגרפיה
שף נולד וגדל בברוקלין, ניו יורק. הוא למד באוניברסיטת ייל.

### 1950
באליפות ארצות הברית שנערכה בסיאטל ביולי 1950 הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x220 יארד חופשי בתוצאה של 9:07.0 דקות וסיים במקום שישי במשחה ל-110 יארד חופשי. 

שף השתתף ב שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה באוקטובר אותה שנה אך לא זכה במדליה.

### 1951
#### שיאן עולם
בתחרות שנערכה בניו הייבן, קונטיקט ב-19 במרץ 1951 קבע ביחד עם שחייני אוניברסיטת ייל דיק תומן, ויליאם פרנסוורת' וריי ריד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי שיא עולם חדש של 3:47.9 דקות. שיא זה החזיק מעמד 4 שנים ונשבר על ידי רביעייה מיפן (3:46.8 דקות).

באליפות ארצות הברית שנערכה בדטרויט בסוף יולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:51.0 דקות וסיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי. 

### 1952
בתחרות שנערכה בניו הייבן ב-16 בפברואר 1952 קבע ביחד עם שחייני אוניברסיטת ייל במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי וויין מור, ג'ימי מקליין ודיק תומן שיא עולם חדש של 8:29.4 דקות. שיא זה החזיק מעמד 4 שנים ונשבר על ידי רביעייה מברית המועצות (8:24.5 דקות).

באולימפיאדת הלסינקי הוא שחה בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי. הוא שחה שני, אחרי וולי וולף (שחיין יהודי נוסף). באותה העת, על אף שחבריו לנבחרת שהשתתפו במשחה הגמר זכו במדליית הזהב, השחיינים ששחו במוקדמות לא זכו במדליות גם כן.

## חיים אישיים
שף שימש כנשיא המכון לצילום בניו יורק. הוא השחיין האלוף האולימפי המבוגר ביותר על פני כדור הארץ בגיל 93, ועדיין שוחה באפר איסט סייד של מנהטן.

## קישורים חיצוניים

* דון שף, באתר *intersportstats* 
* Don Sheff, באתר *Sports-Reference* 
* Sheff, Don, באתר *Jews in Sports* 
* FINAL SWIMMING TRYOUTS FOR MEN Held July 4, 5, 6, 1952, at Flushing Meadow Amphitheatre New York, N.Y 
* Gets High Honor, The Brooklyn Daily Eagle on December 19, 1952, Page 17 
* John De Saram and Don Sheff,  26 ביוני 2024 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחיינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:מדינת ניו יורק: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1931
חלום יוסף (רמברנדט, 1645)

**חלום יוסף** הוא ציור צבע שמן על בד משנת 1645 מעשה ידי הצייר ההולנדי רמברנדט. היצירה הוחזקה בטירת המלוכה (Königliche Schlöss) בברלין עד שנת 1830, אז עברה למוזיאון הישן. כיום הציור שמור בגלריית גמלדה-גאלרי בברלין. הציור מתאר את יוסף הקדוש חולם את חלומו השני, בו הוא מוזהר מפני טבח החפים מפשע, כמתואר בבשורה על-פי מתי (ב', 13–15).

מאז שהיצירה הוזכרה לראשונה בשנת 1769, היא נחשבה בעקביות כעבודה אותנטית של רמברנדט. כך תועדה גם ברשימות המלאי של גלריית הגמלדה עד 1996. עם זאת, בשנת 1986 היה החוקר טומפל (Tümpel) הראשון שהעלה ספקות בנוגע לאותנטיות של הציור. בשנת 2006 נכללה היצירה בתערוכה "Quest of a Genius" תחת הסיווג "רמברנדט ו/או סדנתו".

ואן דה וטרינג (Van de Wetering) ייחס את היצירה לרמברנדט ולסדנתו בכרכים 5 ו-6 של "קורפוס ציורי רמברנדט" ("Corpus of Rembrandt Paintings", 1982–2015). הוא הצביע על הבדלים באיכות הביצוע בין חלקי הציור השונים, במיוחד באזורים שבהם הצבע הונח בעובי רב ("pastose passages"), וטען כי מקטעים מסוימים בוצעו באופן מגושם ובלתי אופייני לרמברנדט. כהסבר לכך, הציע כי ייתכן שהיצירה היא סקיצה בצבעי שמן שצוירה בידי רמברנדט עצמו, אך עברה עיבוד נוסף על ידי אחד מתלמידיו, תוך דגש מיוחד על יצירת אשליות של אור וצבע.

גלריית הגמלדה ממשיכה בחקירה מקיפה של היצירה על בסיס ממצאיה העדכניים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המדונה והילד
קטגוריה:מלאכים באמנות
קטגוריה:רמברנדט: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:גמלדה-גאלרי: ציורים
קרלוס קולידג'

**קרלוס קולידג**' (באנגלית: **Carlos Coolidge**; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מוורמונט, איש המפלגה הוויגית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ורמונט בשנים 1834–1837 ובשנים 1839–1842, כחבר הסנאט של ורמונט בשנים 1853–1857, וכמושל ורמונט ה-19 בשנים 1848–1850.
## ראשית חייו
קרלוס קולידג' נולד בעיירה וינדזור שבוורמונט, כבנם של נייתן קולידג' ושל אליזבת "בטסי" (לבית קרטיס) קולידג'. הוא התחנך בבתי ספר המקומיים ולמד עם הכומר ג'יימס קונברס מוות'רספילד כהכנה ללימודים בקולג'. הוא החל את לימודיו בדארטמות' קולג', עבר ב-1809 למידלברי קולג', שם הוא סיים בהצטיינות ב-1811. הוא למד משפטים בהדרכת פיטר סטאר ממידלברי, ולאחר מכן בהדרכת ג'ונתן האברד מווינדזור, התקבל ללשכת עורכי הדין, וב-1814 החל לעסוק במקצוע בווינדזור. קולידג' היה פעיל בעריכת דין עד לגיל מופלג, ועסק במקצוע במשך יותר מחמישים שנה. ב-1817 הוא נשא לאישה את הארייט בינגהאם, ולשניים נולדו שתי בנות, שאחת מהן נפטרה בגיל חמש.
## קריירה
ב-1816 קיבל קולידג' מינוי כקפטן במיליציה של ורמונט, והוצב ברגימנט הראשון של הדיוויזיה הרביעית. הוא המשיך לשרת במיליציה במשך כמה שנים, והתקדם לדרגת קולונל ולתפקיד מפקד הרגימנט.

קולידג' היה אחד החברים הראשונים במועצת הבנקים של ורמונט. בשנים 1831–1836 הוא שימש כפרקליט המדינה במחוז וינדזור. בשנים 1834–1837 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ורמונט, מתוכם בשנתיים האחרונות כיושב ראש הבית, וכיהן שוב כחבר הבית וכיושב הראש שלו בשנים 1839–1842

בבחירות לנשיאות של 1844 היה קולדיג' חבר בחבר האלקטורים, והצביע בעד הנרי קליי ותאודור פרלינגהויסן. הוא היה נשיא ועידת המפלגה הוויגית בוורמונט ב-1847, שקיבלה החלטה להתנגד למלחמת ארצות הברית-מקסיקו ולסיפוח שטחים בכוח, ולטובת . השקפותיו של קולידג' נגד העבדות כללו את הרעיון להשבתם של העבדים המשוחררים לאפריקה כמתיישבים, והוא היה פעיל בתנועת ההתיישבות האמריקאית ובתנועת ההתיישבות של ורמונט.

מאוקטובר 1848 ועד אוקטובר 1850 כיהן קולידג' כמושל ורמונט ה-19. במהלך תקופת כהונתו, הוקמה המערכת של בית המשפט העליון של ורמונט ובתי המשפט הנודדים . ב-1849 הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד במשפטים ממידלברי קולג'.

לאחר תום כהונתו כמושל, שב קולידג' לווינדזור ולעיסוקו בעריכת דין. כאשר הוקמה המפלגה הרפובליקנית בשנות ה-50 של המאה ה-19 הוא היה לחבר בה, ובשנים 1853–1857 היה חבר הסנאט של ורמונט, ולאחר מכן שב שוב לעסקיו הפרטיים.

## מותו
קרלוס קולידג' נפטר בווינדזור ב-15 באוגוסט 1866. הוא נטמן בבית הקברות של הכנסייה הדרומית הישנה שבעיר. אחד מצאצאיו היה הנשיא קלווין קולידג'.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1574-1575


## קישורים חיצוניים

* קרלוס קולידג' באתר אגודת המושלים הלאומית 
* קרלוס קולידג' באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ורמונט
קטגוריה:מושלי ורמונט
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של ורמונט
קטגוריה:תובעים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מידלברי קולג'
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1792
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1866
פרס סטלייט לסרט הטוב ביותר

**[[פרס סטלייט]] לסרט הטוב ביותר** (באנגלית: **Satellite Award for Best Motion Picture**) הוא אחד הפרסים המרכזיים המוענקים מדי שנה על ידי האקדמיה הבינלאומית לעיתונאים. הפרס מחולק מאז 1996 והוא נועד להכיר בהישגים קולנועיים מצטיינים.

הפרס מחולק לשתי קטגוריות מרכזיות: **הסרט הטוב ביותר – דרמה** ו**הסרט הטוב ביותר – קומדיה או מחזמר**, דומה לזו של פרסי גלובוס הזהב.

הזוכים והמתמודדים נבחרים על ידי חברי האקדמיה הבינלאומית לעיתונאים. המועמדים מוכרזים בדרך כלל בנובמבר או דצמבר, והזוכים מוכרזים בטקס הנערך בתחילת השנה העוקבת.

## זוכים ומועמדים

*  – מסמן סרט שזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.
*  – מסמן סרט שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.

## שיאני זכיות ומועמדויות
[ממוזער|[אלכסנדר פיין הוא הבמאי בעל מספר הזכיות הגבוה ביותר (3 זכיות) עם הסרטים "דרכים צדדיות" (2004), "היורשים" (2011) ו"נשארים לחג" (2023).]]
[ממוזער|[סטיבן ספילברג מחזיק במספר המועמדויות הגבוה ביותר (6 מועמדויות), אך ללא הובלה במספר הזכיות.]]

## ראו גם
* פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
* פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה
* פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי
* פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר
* פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לסרט הטוב ביותר

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסי סטלייט
סטלייט
Gaja

"**Gaja**" (בתרגום חופשי לעברית: "**[[גאיה]]**") הוא שיר של הזמרת הפולנייה יוסטינה סטצ'קובסקה. הסינגל יצא ב-28 בנובמבר 2024 כסינגל החמישי באלבומה החמישי *Witch Tarohoro*. השיר ייצג את פולין באירוויזיון 2025, שהתקיים בבזל שבשווייץ, זאת לאחר שניצח בקדם הלאומי של המדינה, *Wielki finał polskich kwalifikacji*.

## רקע
השיר נכתב על ידי יוסטינה סטצ'קובסקה, דומיניק בוצ'קובסקי-וויטאשק, פטריק קומור ואמיליאן ולוחובסקי והופק על ידי הוטל טורינו, אמיליאן ולוחובסקי ויאן ביילצקי. השיר נקרא על שמה של אלת האדמה במיתולוגיה היוונית, גאיה.

## באירוויזיון
### הקדם הפולני
"Polskich kwalifikacji" היה הקדם הלאומי ששידרה הטלוויזיה הפולנית במטרה לבחור את נציג פולין באירוויזיון 2025. התחרות התקיימה ב-14 בפברואר 2025 באולפן TVP בוורשה.

ב-14 בינואר 2025 פורסמה רשימת משתתפי התחרות, כולל סטצ'קובסקה עם "Gaja".

"Gaja" ניצח בתחרות עם 39.32%, בעוד שהמקום השני, השיר "Lusterka" של סוואדה וניקוס, השיג 23.69% בלבד. זו תהיה הפעם השנייה שסטצ'קובסקה מייצגת את פולין באירוויזיון – הפעם הקודמת הייתה באירוויזיון 1995.

### באירוויזיון
 פולין שובצה להתחרות בחלקו הראשון של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-13 במאי.

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2025 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. פולין הופיעה שנייה, אחרי  ולפני . בסוף הערב הוכרזה פולין כאחת מעשר המדינות שהעפילו לשלב הגמר. מאוחר יותר התברר כי פולין דורגה במקום השביעי עם 85 נקודות.

זמן קצר לאחר שידור חצי הגמר הראשון נערכה הגרלת הקצאה שקבעה באיזו מחצית תופיע כל מדינה בגמר. פולין שובצה להופיע בהתאם להחלטת המפיקים. ב-16 במאי פורסם סדר ההופעות המדויק של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. פולין שובצה כהופעה ה-15, אחרי  ולפני . פולין דורגה במקום ה-14 עם 156 נקודות; 17 נקודות מהשופטים, ו-139 נקודות מהקהל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אירוויזיון 2025
קטגוריה:שירי פולין באירוויזיון
אייזיק לב הופמן

**אייזק לב הופמן, אדלר פון הופמנסטאל** (באנגלית: **Isaak Löw Hofmann, Edler von** ; נולד ב-10 ביוני 1759, בפרצנדורף ליד פילזן, בוהמיה – 2 בדצמבר 1849, וינה) היה בן למשפחה יהודית וסוחר אוסטרי. ב-1835 מונה לחבר האצולה התורשתי על ידי פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה בשם אדלר פון הופמנסטאל.

## משפחת הופמן
משפחת פון הופמנסטאל היא משפחת אצולה אוסטרית שמקורה יהודי. בשנת 1835 הועלתה המשפחה למעמד אצולה תורשתית, באוסטריה על ידי פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה, ומאז נודעה בשם אדלר פון הופמנסטאל. חברי משפחת הופמנסטאל הצטיינו בתחומים שונים, בהם מסחר, תעשייה, ספרות וכתיבת ליבריות לאופרות.

## ילדות
אייזק הופמן נולד ב-10 ביוני 1759 בעיירה פרצנדורף (Pretzendorf) שבפרוסטיבוז' (בהמשך נקראה הָרֶפּוּבְּלִיקָה הַצֵּ'כִית).

במהלך הרעב באנסבך באמצע המאה ה-18 היגרו הוריו של הופמן מפרצנדורף (שמה הנוכחי של העיירה, הימלקרון), ליד ביירוית, לבוהמיה, שם חיו בתנאים קשים. את חינוכו הראשוני קיבל בביתו, ומגיל שלוש עשרה למד בפראג כ"בחור" (כתלמיד ישיבה) אצל הרב אברהם פלוהן.

## קריירה
לאחר שסיים את לימודיו בישיבה עבד כמורה בביתו של יואל ברוך, חקלאי שגידל טבק וסיפק את סחורתו לממשלת אוסטריה. בנוסף להוראת ילדיו של ברוך, הופמן היה אחראי גם על ניהול ספרי החשבונות של מעסיקו. בשנת 1788 עבר ברוך לוינה ופתח שם בית מסחר סיטונאי, והופמן מונה למנהל העסק כולו. באותה שנה קיבל אישור מהממשלה האוסטרית לעסוק במסחר בווינה, הוא בחר בשם "אייזק לב הופמן Izak Löw Hofmann". עם פטירתו של ברוך הפך הופמן לשותף בעסק, ובשנת 1794 היה לבעלים היחיד של החברה, שנקראה "הופמן ולווינגר *Hofmann und [[Löwinger]]"*. בשנת 1796 החל להתעניין בייצור משי, ובשנת 1802 היה בין הראשונים שזכו בזיכיון לגידול משי מהממשלה ההונגרית, זכות שהחברה שבבעלותו החזיקה במשך כמעט חמישים שנה. בהשראתו כתב בנו עמנואל חוברת בשם *"Einleitung zur Seidenzucht"* (מבוא לגידול משי), שממנה הודפסו למעלה מ-16,000 עותקים. הופמן היה פעיל מאוד במסחר, והצליח להפוך את החברה שלו לאחד מבתי העסק המובילים באימפריה אוסטריה-הונגריה.

הופמן גילה עניין רב בקהילה היהודית בווינה. בשנת 1806 כיהן כנשיא הקהילה, ובשנת 1812 מונה לנציגהּ, תפקיד בו החזיק עד מותו.

בשנת 1822 ייסד את המוסד לעניים ("ארמנמוסד Armenanstalt"), שהממשיך לפעול לאורך שנים רבות. ב-1835 מונה לחבר האצולה התורשתי על ידי פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה בשם אדלר פון הופמנסטאל.

## חיים אישיים
שמאל|ממוזער| ליטוגרפיה של טרזה פון הופמנסטאל (לבית שפטלס) מאת יוסף קריהובר, 1837
שמאל|ממוזער| וילה הופמנסטאל בווינה
הופמן נישא לטרזה שפטלס (1773–1850), בתו של וולף בר שפטלס. לזוג נולדו שישה בנים וחמש בנות.

הופמן פון הופמנסטאל נפטר ב-12 בדצמבר 1849 בווינה ונקבר בבית הקברות היהודי בווארינג. במהלך שלטון הנאצים באוסטריה, הוצאו שרידיו מקברם וב-5 בינואר 1942 נקברו מחדש בחלקה היהודית החדשה בבית העלמין המרכזי של וינה (שער IV).

### צאצאים
הוא היה סבא רבא של מחבר הרומנים, הלברית והמחזאי האוסטרי הידוע הוגו פון הופמנסטאל (1874–1929).

## ראו גם
* הניקשטיין
* הוגו פון הופמנסתאל

## קישורים חיצוניים

* HOFMANN, ISAAC LOEW
* אודות אייזיק לב הופמן 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות וינה
קטגוריה:גרמנים מבוהמיה
קטגוריה:יהודים צ'כים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:משפחות יהודיות
קטגוריה:בתי אצולה אוסטריים
קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
קטגוריה:שמות משפחה בשפה הגרמנית
קטגוריה:ילידי 1759
קטגוריה:נפטרים ב-1849
קטגוריה:יהודים אוסטרו-הונגרים
Sucker Punch Productions

**Sucker Punch Productions** (בתרגום חופשי לעברית: **סאקר פאנץ' הפקות**) היא חברה בת של תאגיד סוני שעוסקת בפיתוח משחקי וידאו. החברה ממוקמת בעיר בלוויו, במדינת וושינגטון שבארצות הברית. ידועה כמפתחת של זיכיון משחקי "Sly Cooper" , זיכיון משחקי "Infamous"  ו-"Ghost of Tsushima".

## היסטוריה
הסטודיו נוסד בשנת 1997 על ידי כריס זימרמן ובריאן פלמינג שהכירו כאשר עבדו במיקרוסופט החל מסוף שנות ה-80, ובהמשך הצטרפו אליהם: ברוס אוברג, דארל פלאנק, טום סקסטון וקאת'י סקסטון. זימרמן, אחרי כעשור במיקרוסופט, שבמהלכן עסק במערכות הפעלה עבור מחשבים אישיים, רצה לעסוק במשהו חדש והעלה בפני פלמינג את הרעיון להקים חברת משחקים. לפלמינג ואוברג הייתה חיבה למשחקי וידאו מגיל צעיר והרעיון להקים חברת משחקים עלה במקביל לכך שרבים מעמיתיהם במיקרוסופט החלו לעזוב את עבודתם לטובתם הקמה או השתלבות בגופים עסקיים בתחום האינטרנט.

שם החברה נבחר מתוך מאגר של שמות קוד שחשקו בהם לפרויקטים של מיקרוסופט אך לא נעשה בהם שימוש מכיוון שנתפסו כפרובוקטיביים מדי. לאחר שאשתו של זימרמן פסלה את השם "Sucker Punch" הוחלט שזהו השם המתאים הואיל והיא מהווה את ההפך מקהל היעד הצרכני, זכרים צעירים, שהם חותרים להגיע אליו.

לאחר סקירת כמות המשחקים הזמינים בפלטפורמות שונות של משחקי וידאו, הוחלט להתמקד בפיתוח משחק עבור קונסולת הנינטנדו 64, מכיוון שהיצא המשחקים וכמות המפתחים המתחרים על כיסם של בעלי הקונסולה היה נמוך יותר בפלטפורמה הזו. בזמן שזימרמן ופלמינג עסקו בגיבוש רעיון למשחק הראשון שלהם, הצטרפו אליהם חברים שהכירו במיקרוסופט: אוברג, פלאנק והסקסטונים. על מנת לרכוש ערכת מפתחים מנינטנדו הצוות נדרש להציג הדגמה של משחק שבכוונתם לפתח. ההדגמה שיצרו הפכה בהמשך להיות המשחק הראשון שפיתחו: "Rocket: Robot on Wheels"  (בתרגום חופשי: "רוקט: רובוט על גלגלים").

במהלך עבודת הפיתוח, שמומנה מכיסם של המייסדים, המשחק הוצג למספר מוציאים לאור בתקווה שימומן וישווק על ידם. בין היתר המשחק הוצג למפיק של סוני, מתוך מחשבה שגרסה שלו תוכל להיות זמינה גם בקונסולת הפלייסטיישן שלהם, אך המגעים עם המפיק שהתרשם מהמשחק ויוצריו לא הבשילו לעסקה, בין היתר כי המשחק פותח עבור קונסולה מתחרה של הפלייסטיישן. בשנת 1999, לאחר קשיים למצוא מוציא לאור שיממן את פיתוח המשחק, החברה החליטה להשתתף בכוחות עצמה בתערוכת הבידור E3. הסיקור החיובי שקיבלה משך את תשומת לבה של יוביסופט שהפכה למוציאה לאור של המשחק, שיצא בנובמבר 1999. המשחק, שקיבל ביקורות חיוביות אך לא זכה להצלחה גדולה, הכיל את היסודות שעליהם נבנו המשחקים הבאים של החברה שהפכו ללהיטים.

המשחק השני שהסטודיו פיתח היה "Sly Cooper and the Thievius Raccoonus" , שיצא בספטמבר 2002 לקונסולת הפלייסטיישן 2, ולאור הצלחתו הרבה נוצרו מספר משחקי המשך. לפני שהסטודיו החל את עבודת הפיתוח הוחלט שהפעם הם ימצאו מוציא לאור מראש. מכיוון שבאותה תקופה למשחקים המצליחים ביותר מסוגו של "Sly Cooper" היו מוציאים לאור שבבעלותם פלטפורמת משחקים, הסטודיו חבר לסוני, הבעלים של קונסולות הפלייסטיישן.

אחרי כעשור של עבודה על סדרת משחקי "Sly Cooper", הסטודיו פיתח את המשחק "Infamous" , שיצא במאי 2009 לפלייסטיישן 3,
ובעקבותיו נוצרו מספר משחקי המשך.

באוגוסט 2011, כחודשיים לאחר יציאת המשחק המשך "Infamous 2" , פורסם כי סוני רכשה את הסטודיו, שבמשך מעל לעשור עסק בפיתוח משחקים בלעדיים עבור הקונסולות שלה.

לאחר שנים של עבודה על סדרת משחקי "Infamous", הסטודיו שחרר את המשחק "Ghost of Tsushima", שיצא ביולי 2020 לפלייסטיישן 4.

## משחקים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות משחקי וידאו אמריקאיות
קטגוריה:סוני
Sun Corporation

**סאן קורפוריישן** (ביפנית: **サン電子株式会社** ; באנגלית: **Sun Corporation**) היא חברה יפנית המתמחה בייצור ציוד אלקטרוניקה ופיתוח משחקי וידאו.

נכון לשנת 2022, מעסיקה החברה כ־1,171 עובדים והמטה הראשי שלה ממוקם בנגויה, יפן.

משחקי הווידאו של החברה משווקים תחת המותג Sunsoft.

## היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1971, תחת השם Sun Electronics Corporation ועסקה בעיקר בייצור ציוד אלקטרוניקה.

בשנת 2002, הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בטוקיו.

בשנת 2007, רכשה החברה את סלברייט הישראלית, תמורת סכום שלא פורסם.

## משחקי וידאו
החברה החלה לפעול בתחום משחקי הווידאו בשנת 1978, לאחר ששחררה שני משחקי ארקייד הנקראים בלוק צ'אלנג'ר (Block Challenger) ובלוק פרפקט (Block Perfect).

בשנות השמונים, שחררה שלשה משחקי ארקייד נוספים הנקרים ערביאן (Arabian), איקי (Ikki) וקנגורו (Kangaroo).

בחודש ספטמבר 2006, הודיעה החברה על שיתוף פעולה עם נינטנדו בפיתוח קונסולת המשחקים Wii.

בחודש מרץ 2024, שחררה את משחק Ufouria: The Saga 2 לכל קונסולות הדור התשיעי.

## קישורים חיצוניים

* 
* פרופיל מניית סאן קורפוריישן, באתר Investing
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מותגים יפניים
1994 בטלוויזיה

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1994 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.

## אירועים בולטים

* 30 באפריל – תחרות האירוויזיון התקיימה בדבלין שבאירלנד. בתחרות זכתה אירלנד, עם השיר "Rock 'n' Roll Kids" ("ילדי הרוק'נרול") בביצוע הזמרים האירים פול הרינגטון וצ'ארלי מק'גטיגן.
* 1 ביוני – ערוץ הטלוויזיה FX מתחיל את שידוריו בארצות הברית.
* 17 ביוני – לאחר מרדף טלוויזיוני מתוקשר, נעצר או. ג'יי. סימפסון בחשד שרצח את אשתו לשעבר, ניקול בראון סימפסון ואת חברה רונלד גולדמן.

## סדרות ותוכניות טלוויזיה חדשות ב-1994

;**בארצות הברית**
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות האמריקאיות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה בארצות הברית במהלך שנת 1994. תאריך העלייה לשידור שמצוין בטבלה מתייחס לתאריך בו הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית. לרשימה מקיפה יותר של סדרות טלוויזיה אמריקאיות ששודרו בארצות הברית לראשונה בשנה זו, ראו **[[:קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1994]]**.



File:Friends actors montage.jpg|משתתפי הסדרה "חברים"



;**בישראל**
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות הישראליות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה בישראל במהלך שנת 1994. לרשימה מקיפה יותר של הפקות טלוויזיוניות ישראליות ששודרו בישראל לראשונה בשנה זו, ראו **[[:קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1994]]**.



File:shilon-yatspan.jpg|יגאל שילון ואלי יצפאן במהלך צילום מתיחה ל"פספוסים"



;**במדינות אחרות**
;

;

## סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-1994

;**בארצות הברית**

## נולדו

* 23 בפברואר – דקוטה פנינג, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקנית
* 9 במאי – תמר עמית יוסף, שחקנית, קריינית ומדבבת ישראלית
* 16 במאי – מיילס הייזר, שחקן אמריקאי
* 26 ביוני – דולב מסיקה, שחקן ישראלי
* 29 ביוני – קמילה מנדס, שחקנית אמריקאית
* 23 ביולי – קלאודיה סאלאס, שחקנית ספרדייה
* 18 באוגוסט – מדליין פטץ', שחקנית אמריקאית
* 16 בספטמבר – סטפנו דה גרגוריו, שחקן ודוגמן ארגנטינאי
* 20 בנובמבר – גילי איצקוביץ, שחקנית ישראלית
* 3 בדצמבר – ג'ייק ט. אוסטין, שחקן ומדבב אמריקאי

## נפטרו

* 22 בינואר – טלי סוואלס, שחקן אמריקאי (נולד ב-1922)
* 11 בספטמבר – ג'סיקה טנדי, שחקנית אנגלייה-אמריקאית (נולדה ב-1909)
* 18 בדצמבר – היינץ ברנרד, שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ישראלי-בריטי (נולד ב-1923)

## פרסים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים
יקטרינה מקארובה

**יקטרינה מקארובה** (ברוסית: **Екатери́на Вале́рьевна Мака́рова**;  נולדה ב-7 ביוני 1988) טניסאית עבר מרוסיה. היא זכתה להצלחות בתחרויות זוגות נשים וזוגות מעורבים בהם זכתה 3 פעמים בתחרויות גראנד סלאם. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו היא זכתה במדליית זהב בתחרות זוגות נשים (לצד ילנה ויסנינה).
## ביוגרפיה
יקטרינה מקארובה נולדה בשנת 1988 במוסקבה. היא התחילה אימוני טניס בגיל 6.

החל משנת 2002 מקארובה השתתפה בתחרויות לצעירות. בשנת 2005 היא שיחקה ברבע הגמר באליפות וימבלדון. היא זכתה במספר תחרויות וסיימה להשתתף בתחרויות לצעירות בשנת 2006 כאשר דורגה במקום ה-20.

בתחרויות הנשים ב"גראנד סלאם" מקארובה לא זכתה להצלחה יתרה. השיא היה חצי הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה 2015 ואליפות ארצות הברית הפתוחה 2014.

בתחרויות זוגות נשים מקארובה שיחקה לצד ילנה וסנינה. הן ניצחו באליפות צרפת הפתוחה 2013, אליפות ארצות הברית הפתוחה 2014 ואליפות וימבלדון 2017. הן שיחקו ב-4 גמרים נוספים בהם הפסידו.

בתחרויות זוגות מעורבים מקרארובה ניצחה באליפות ארצות הברית הפתוחה 2012 לצד ברונו סוארס והפסידה בגמר אליפות אוסטרליה הפתוחה.

יקטרינה מקארובה שיחקה ב-2 אולימפיאדות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו היא זכתה במדליית זהב בתחרות זוגות נשים (לצד ילנה וסנינה).

זוג וסנינה/מקארובה שיחקו בגמרים של תחרויות סוף שנה וניצחו בשנת 2016.

מקארובה הייתה חברה בנבחרת גביע בילי ג'ין קינג של רוסיה. 

יקטרינה מקארובה פרשה בשנת 2018.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טניסאיות רוסיות
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:טניסאיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:טניסאיות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:אלופות אולימפיות מרוסיה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1988
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1988
קארי אינגלס

**קרוליין סלסטיה אינגלס שוואנזי** (באנגלית: **Caroline Celestia Ingalls Swanzey**; 3 באוגוסט 1870 – 2 ביוני 1946) היא הייתה אחותה הצעירה של לורה אינגלס וילדר, הידועה בסדרי ספרי "בית קטן בערבה" שכתבה.

## ביוגרפיה
אינגלס נולדה במחוז מונטגומרי, קנזס להוריה צ'ארלס וקרוליין אינגלס. אחיותיה היו: מרי אמיליה, לורה אליזבת וגרייס פרל.

היא תוארה בספרים של אחותה כקטנה, רזה ושברירית, אשר סבלה יותר מכל בני משפחת אינגלס במהלך החורף הארוך של 1880–1881. אינגלס לא הייתה חולה כל הזמן, אבל היא מעולם לא נהנתה מבריאות גופנית איתנה במהלך חייה. היא נסעה לכמה מקומות בבגרותה הצעירה בחיפוש אחר אקלים נוח יותר, כולל קולורדו וויומינג.
[שמאל|ממוזער|220x220 פיקסלים| בית מודדים, בית ראשון ב[טריטוריית דקוטה של משפחת צ'ארלס אינגלס]]
[שמאל|ממוזער|220x220 פיקסלים| בית ספר דה סמט, בית ספר ראשון ב[דה סמט ובו למדו קארי אינגלס ואחותה הגדולה, לורה]]
במהלך שנות העשרה המאוחרות שלה, אינגלס שימשה ככתבנית עבור העיתון "דה סמט ניוז" ולאחר מכן עבור עיתונים אחרים ברחבי המדינה. היא התיישבה בקיסטון, דרום דקוטה בשנת 1911.

ב-1912 היא נישאה לאלמן דייוויד סוונזי, הזכור בעיקר בזכות חלקו במתן השם להר ראשמור. היא הפכה לאם חורגת לשני ילדיו של סוונזי: מרי והרולד. הרולד היה אחד העובדים שעזרו לחצוב את הר ראשמור, ואת שמו ניתן למצוא על קירות הגרניט מתחת לאנדרטה. מאוחר יותר הוא נהרג בתאונת דרכים בקיסטון, דרום דקוטה ב-9 באפריל 1938. דייוויד נפטר בשנת 1938.

בעזרת אחותה גרייס, סוואנזי טיפלה באחותם העיוורת מרי לאחר מות אמם ב-1924.

סוונזי סבלה מסוכרת ומתה מסיבוכים של המחלה בבית חולים ברפיד סיטי, דרום דקוטה, ב-2 ביוני 1946, בגיל 75. היא נקברה בבית הקברות דה סמט.

## במדיה
קארי הוצגה בעיבודי הטלוויזיה של הבית הקטן בערבה על ידי:
* התאומים לינדזי וסידני גרינבוש בסדרת הטלוויזיה "בית קטן בערבה" וסרטי ההמשך שלה
* היילי מקורמיק בסרט Beyond the Prairie: הסיפור האמיתי של לורה אינגלס וילדר

## קישורים חיצוניים

* עמוד קארי אינגלס
* על משפחת אינגלס (שרה ס. אוטהוף)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בית קטן בערבה: דמויות
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:אמריקאים ילידי קנזס
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1870
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1870
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1946
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1946
דגי זהב (מאטיס)

**דגי זהב** (בצרפתית: *Les Poissons rouges*) הוא ציור טבע דומם בשמן על בד מאת האמן הצרפתי אנרי מאטיס. הציור נוצר בשנת 1912 והוא חלק מסדרה שמאטיס יצר בין האביב לתחילת הקיץ של אותה שנה.

## רקע
בתחילת המאה ה-20, מאטיס ביסס את עצמו כמנהיג זרם הפוביזם, תנועה אמנותית שהדגישה שימוש עז בצבע ובאיכות ציורית חופשית, בניגוד לנטורליזם שאפיין את האימפרסיוניזם. בשנת 1912, מאטיס ביקר בטנג'יר שבמרוקו, שם הבחין בהתפעלות המקומיים מדגי זהב השוחים בקערות זכוכית.

זמן קצר לאחר ביקורו במרוקו, בין האביב לתחילת הקיץ של אותה שנה, יצר מאטיס סדרת ציורים שעסקה בנושא זה, ובהם "דגי זהב". הציור נוצר בתוך חממת הגן שבביתו באיסי-לה-מולינו, לשם עבר במטרה להתרחק מהלחץ של פריז.

המוטיב של דגים באקווריום היה דומיננטי בעבודותיו של מאטיס והפך לחלק חוזר ביצירתו בראשית ובאמצע העשור השני של המאה ה-20.

## תיאור והרכב
הציור "דגי זהב" משנת 1912 שונה מעבודות אחרות של מאטיס שבהן הופיעו דגי זהב, משום שהדגים עצמם מהווים את מרכז היצירה. הצבעים הבולטים בציור משקפים את סגנון הפוביזם של מאטיס: כתום עז של הדגים מנוגד בחדות לגוונים הרכים יותר של ורוד וירוק סביב קערת הזכוכית, ולרקע הכחלחל-ירקרק.

הציור הוא טבע דומם שבו מתוארים צמחיו של מאטיס, ריהוט גנו האישי ואקווריום הדגים שלו. אחת מהתכונות הבולטות בציור היא הדרך בה מאטיס מציג את החלל: דגי הזהב נראים משני כיוונים שונים בו-זמנית – מזווית חזיתית, שבה ניתן לזהותם בקלות, ומבט-על, שבו הם מופיעים כרמזים מופשטים במשיחות מכחול צבעוניות.

## נושאים וניתוח
באתר Smarthistory תואר "דגי זהב" כציור המשקף כמה מהנושאים המרכזיים ביצירתו של מאטיס: שימוש בצבעים משלימים, חיפוש אחר אידיליה אוטופית, הזמנה של הצופה להתבוננות רגועה, ומבנה מרחבי מורכב.

## בעלות והשפעה
הציור נרכש מפריז על ידי סרגיי שצ'וקין בשנת 1912 והוצג כחלק מהאוסף הפרטי שלו ב"חדר הציורים הוורודים" בביתו. מאז שנת 1948, "דגי זהב" מוצג במוזיאון פושקין במוסקבה, רוסיה. לציור חשיבות מיוחדת בהוראת תולדות האמנות, והוא נכלל בתוכנית *AP Art History* של ה-College Board.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציור פוסט-אימפרסיוניסטי
קטגוריה:מוזיאון פושקין: ציורים
קטגוריה:אנרי מאטיס
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:דגים בתרבות
קטגוריה:מים באמנות
גרייס אינגלס

**גרייס פרל אינגלס דאו** (באנגלית: **Grace Pearl Ingalls Dow**; 23 במאי 1877, בבור אוק, איווה – 10 בנובמבר 1941, במנצ'סטר, דרום דקוטה) הייתה אחותה הצעירה של לורה אינגלס וילדר, הידועה בזכות סדרת ספרי "בית קטן בערבה".

## ביוגרפיה
אינגלס הייתה הילדה החמישית והצעירה של קרוליין וצ'ארלס אינגלס. אחיה היו מרי אמיליה, לורה אליזבת, קרוליין סלסטיה (קארי) וצ'ארלס פרדריק (פרדי) שנפטר בהיותו תינוק.

גרייס אינגלס למדה להיות מורה בבית ספר ולימדה בעיירה מנצ'סטר, דרום דקוטה, הנמצא שבעה קילומטרים מערבית לדה סמט, דרום דקוטה, מקום מגורי משפחתה.

ב-16 באוקטובר 1901 היא נישאה לנתן ויליאם דאו בטרקלין של בית הוריה בדה סמט. מלבד היותה אשת חווה, דאו התעסקה בעיתונאות כמו אחותה הגדולה קארי, ועבדה עבור כמה עיתונים מקומיים מאוחר יותר בחייה. גרייס וקארי טיפלו באחותן הבכורה מרי, שהייתה עיוורת, לאחר שהוריהם נפטרו.
שמאל|ממוזער|220x220 פיקסלים| בית מודדים, בית ראשון בטריטוריית דקוטה של משפחת צ'ארלס אינגלס
[שמאל|ממוזער|220x220 פיקסלים| בית ספר דה סמט, בית ספר ראשון ב[דה סמט ובו למדה גרייס אינגלס וכן אחיותיה הגדולות קארי ולורה]]
גרייס מתה מסיבוכים של סוכרת במנצ'סטר, דקוטה הדרומית, ב-10 בנובמבר 1941, בגיל 64. היא קבורה ליד חלקת משפחת אינגלס בבית הקברות דה סמט, דרום דקוטה. בעלה קבור לידה. לבני הזוג לא היו ילדים.

## במדיה
דאו הוצגה בעיבודי הטלוויזיה של בית קטן בערבה על ידי:
* התאומות ונדי וברנדה טרנבו בסדרת הטלוויזיה "בית קטן בערבה"
* קורטני בול ולינדי פרובסט ב־Beyond the Prairie: הסיפור האמיתי של לורה אינגלס ויילדר.

## קישורים חיצוניים

* 
* About the Ingalls Family (Sarah S. Uthoff)

## הערות שוליים

קטגוריה:בית קטן בערבה: דמויות
קטגוריה:אמריקאים ילידי איווה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1877
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1877
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1941
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1941
ברונו סוארס

**ברונו סוארס** (בפורטוגזית: **Bruno Fraga Soares**;  נולדה ב-27 בפברואר 1982) טניסאי עבר ברזילאי. הוא זכה להצלחות בתחרויות זוגות גברים וזוגות מעורבים בהם זכה 6 פעמים בתחרויות גראנד סלאם. 
## ביוגרפיה
ברונו סוארס נולד בשנת 1982 בבלו הוריזונטה. כול המשפחה שיחקה טניס, אך רק ברונו עשה מזה מקצוע. הוא התחיל להתאמן מגיל 5.

ברונו סוארס היה בין הטניסאים ברזילאים החזקים לגילו. בשנת 2000 הוא נסע לאירופה והשתתף במספר תחרויות.

החל משנת 1998 סוארס השתתף בתחרויות בוגרים. בתחרויות אלו למרות מספר הצלחות הוא לא הצליח לעלות ברייטינג מעל המאה השלישית. החל משנת 2008 הוא הפסיק להשתתף בתחרויות הגברים והמשיך בתחרויות זוגות בלבד.

הצלחה גדולה ראשונה בתחרויות זוגות גברים הייתה באליפות ארצות הברית הפתוחה 2013 בה הוא הגיע לגמר. בהמשך הוא התחיל לשחק לצד אנדי מארי והם זכו באליפות אוסטרליה הפתוחה 2016, אליפות ארצות הברית הפתוחה 2016 ואליפות ארצות הברית הפתוחה 2020. בנוסף לכך הם הפסידו בגמר של אליפות ארצות הברית הפתוחה 2021. לצד מטה פביץ' סוארס הפסיד באליפות צרפת הפתוחה 2020.

בתחרויות זוגות מעורבים סוארס ניצח באליפות ארצות הברית הפתוחה 2012 לצד יקטרינה מקארובה. הוא גם ניצח באליפות ארצות הברית הפתוחה 2014 (עם סניה מירזה) ובאליפות אוסטרליה הפתוחה 2016 (לצד ילנה וסנינה) כמו כן הוא היה בגמר אליפות וימבלדון 2013 לצד ליזה ריימונד.

סוארס שיחק ב-2 אולימפיאדות וסיים פעמיים במקום ה-5 בתחרויות זוגות גברים. 

סוארס היה חבר בנבחרת גביע דייוויס של ברזיל.

ברונו סוארס פרש מתחרויות בשנת 2022.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טניסאים ברזילאים
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות וימבלדון
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות אוסטרליה הפתוחה
קטגוריה:טניסאיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:טניסאיות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1982
נמל אל-אדביה

**נמל אל-אדביה** (בערבית: **ميناء الأدبية**; תעתיק מדויק של השם: **אלאדביה**) הוא נמל מצרי השוכן בצדו המערבי של החלק הצפוני של מפרץ סואץ, 17 ק"מ מדרום לעיר סואץ, וכ-160 ק"מ מקהיר.

## מבנה
בנמל שמונה רציפים באורך כולל של 1,465 מטר המאפשרים עומק עגינה של 9–14 מטר. שטח הנמל הוא 1,140 דונם, והוא מסוגל לקלוט ספינות מטען במשקל של עד 60,000 טון. בנמל מכלי אחסון לכימיקלים ושמן מאכל בנפח של 260,900 מטר מעוקב, מחסנים בשטח של 63,000 מ"ר, ומקום אחסון פתוח בשטח של 63,000 מ"ר.

## שימושים צבאיים
הנמל הוא גם בסיס מפקדת זירת ים סוף של צבא מצרים.

### מלחמת יום הכיפורים
250px|ממוזער|שמאל|נמל אל-אדביה כפי שנראה לראשונה מספינות חיל הים המתקרבות אליו, אוקטובר 1973
במלחמת יום הכיפורים כבש צה"ל את נמל אל-אדביה, שהפך לקצה הדרומי של האזור שכבשה ישראל ממערב לתעלת סואץ ומפרץ סואץ. בבוקר 24 באוקטובר, היום האחרון למלחמה, נכנסו לנמל גדוד 195 בפיקוד סא"ל עוזי לבצור, מחטיבת השריון 401 בפיקוד אל"ם דן שומרון, וכן גדוד שריון 46. בהמשך הבוקר הגיע לנמל כוח של כמה דבורים, ובהמשך הגיע על אחד הדבורים מפקד זירת ים סוף, אל"ם זאב אלמוג, וסייע יחד עם מפקדתו לכוח מחטיבת השריון באיסוף השבויים. בעקבות הדבורים הוכנסו נחתות שפינו 1,500 שבויים מצריים ובכללם המז"ר (מפקד הזירה) המצרי. בנמל נתפס שלל, סירת משמר "ברטרם" וסט"ר  שהועברו לבסיס חיל הים הישראלי בראס סודר. בהמשך פונתה גם אסדת תדלוק.

כיבוש נמל אל-אדביה היה בעל חשיבות מרכזית במלחמה, שכן עם כיבושו השלים צה"ל את כיתור הארמייה השלישית של מצרים.

## קישורים חיצוניים

* Al Adabiya port, באתר SCZONE 

## הערות שוליים

נמל אדביה
קטגוריה:מצרים: תחבורה
Erreà

**הראה** (באיטלקית: **Erreà**) היא יצרנית איטלקית של נעליים, ציוד ובגדי ספורט עבור ענפי ספורט שונים: כדורגל, כדורסל, כדורעף, רוגבי ציוד התעמלות, בייסבול ואתלטיקה.

משרדי החברה הראשיים נמצאים בעיר טורילה, שבפרובינציית פארמה, היא פועלת ב-80 מדינות בעולם.

החברה מוסמכת לתקן Oeko-tex, המבטיח שטקסטיל הבגדים נקי מכימיקלים מזיקים.

## היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1988 על ידי אנג'לו גנדולפי והוכרה כחברה המספקת ציוד שספורט.

בשנת 1988, חתמה על הסכם ראשון עם קבוצת הכדורגל האיטלקית גנואה.

בשנת 1994, חתמה על הסכם עם קבוצת הכדורגל מידלסברו.

בשנת 2005, חתמה על הסכם עם קבוצת הכדורגל ברנלי.

בשנת 2007, הוסמכה לתקן Oeko-tex, המבטיח שטקסטיל הבגדים נקי מכימיקלים מזיקים.

בשנת 2011, חתמה על הסכם עם קבוצת הכדורגל נוריץ' סיטי.

בשנת 2013, חתמה על הסכם עם מספר קבוצות כדורגל וביניהן: פארמה, אטאלנטה, ברייטון, בלקפול, ראיו ואיקאנו, נומנסיה, אלקורקון, דן האג ונאנט.

## נבחרות
החל משנת 2022, פועלת בתוכנית הסיוע של אופ"א ומספקת ציוד ומדים לנבחרות לאומיות, במיוחד למדינות עם משאבים מוגבלים.

#### כדורגל

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

#### כדורסל

* 
* 
* 
* 

## נבחרת ישראל
בחודש אפריל 2024, חתמה החברה על הסכם לארבע שנים עם ההתאחדות לכדורגל לאספקת תלבושות לנבחרות ישראל השונות.

בחודש דצמבר 2024, החליטה החברה שלא לספק תלבושות לישראל לאחר שמנהלי החברה קיבלו איומים על חייהם.

בחודש פברואר 2025, הוחלט כי החברה תפצה את התאחדות הכדורגל בכ-250 אלף דולר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מותגי הנעלה
קטגוריה:חברות אופנה איטלקיות
יוליאן בילצקי

**יוליאן בילצקי** (בפולנית: **Yulian Biletskiy**; 1928–2007) היה איכר פולני, שבמהלך השואה סייע עם משפחתו להציל 23 יהודים בעודו נער. לימים, הוכרו בני משפחת בילצקי כחסידי אומות העולם על מעשיהם.

בשנת 1943, כמעט כל יהודי פודהייצה שבגליציה המזרחית – כ-3,000 נפשות – נרצחו על ידי הנאצים. קבוצת ניצולים קטנה, בהם ילדים ובני נוער, נמלטה מהגטו ערב חיסולו והגיעה למשק של משפחת בילצקי. בני המשפחה הסתירו אותם בבונקרים שונים ליד חוותם במשך כמעט שנה, עד לשחרור האזור על ידי הצבא האדום ב-27 במרץ 1944.

## ביוגרפיה
יוליאן בילצקי נולד בשנת 1928, אחת-עשרה שנים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. אביו היה יוגניוש (יבגני) בילצקי, ואחותו, אנה קיפור (לבית בילצקי). בן-דודו, רומן בילצקי, מילא תפקיד מרכזי בהצלת היהודים. משפחת בילצקי התגוררה בעיירה פודהייצה שבגליציה המזרחית (אז חלק מהרפובליקה הפולנית השנייה, כיום באוקראינה).

## שנות מלחמה
בערב חג השבועות, כ-140 יהודים נמלטו מגטו פודהייצה רגע לפני חיסולו בידי כוחות גרמניים. במהלך מנוסתם הותקפו על ידי לאומנים אוקראינים, ורובם נרצחו, כולל מנהיגם, ישראל זילבר. רק 23 נותרו בחיים. שניים מהניצולים, הרשקו גראו ושייקה זיסר, פנו למשפחת בילצקי בבקשת עזרה.

בני המשפחה בנו עבורם בונקר עץ ביער, מוסווה בענפים ועלים, ודאגו להם למזון מדי יום. משהתגלה מקום המסתור על ידי עוברי אורח מקומיים, נאלצו לבנות שני בונקרים נוספים כדי למנוע גילוי. בחורף, השלג הקשה על התנועה מחשש שהעקבות יובילו לגילוי המסתור. אחת הניצולות, סבינה גראו שניצר, סיפרה כי יוליאן בילצקי הצעיר קפץ מעץ לעץ כדי להעביר מזון ולשמור על ביטחונם של הנמלטים, מבלי להשאיר סימנים בשלג.

ב-1 באפריל 1944 הגיע הצבא האדום לאזור ושחרר את משפחת בילצקי ואת הניצולים שהסתירה.

## פעילות לאחר המלחמה
לאחר השחרור, היגר בן דודו רומן לארצות הברית, בעוד יוליאן נותר באירופה. במשך השנים, שלחו הניצולים חבילות מזון ובגדים למשפחת בילצקי שנותרה באוקראינה הענייה, ושמרו על קשר מכתבים.

בשנת 1998, ביוזמת קרן החסד היהודית, טס יוליאן בילצקי לניו יורק, שם התאחד עם חמישה מהניצולים בנמל התעופה קנדי. מנהלת הקרן, גב' סטאהל, ציינה כי במעמד המרגש אמר בדמעות:

.

בשנת 1990, בעקבות מאמצי הניצולים, הוכרו יוליאן בילצקי ומשפחתו כחסידי אומות העולם על ידי יד ושם, ושניים מבני המשפחה המורחבת הוכרו בשנת 1996.

## רשימת אלו שניצלו על ידי בילצקי ומשפחתו
* הרשקו גראו
* שייק זיסר
* שלוש אחיות רוזמן
* משפחת רידקיס
* משפחת פלדברג
* חיים וינטרוב, רוקח
* איזיו לואב
* מינה בלומנפילד
* סבינה גראו שניצר
* שלושה אחים ממשפחת זילבר
* גילטה פינק

## קישורים חיצוניים

* יוליאן בילצקי – פעילותו להצלת חיי יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם
* "פולני, 70, התאחד עם יהודים שהציל", *[[הניו יורק טיימס|ניו יורק טיימס]]*, 10 בדצמבר 1998
* משפחת בילצקי באתר הקרן היהודית למען צדיקים

## הערות שוליים

קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1928
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-2007
אנה ורבורג

**אנה ביאטה ורבורג** (27 בדצמבר 1881, סטוקהולם – 8 ביוני 1967, נצר סרני) הייתה מחנכת יהודייה ילידת שוודיה, שהתפרסמה בזכות עבודתה החלוצית בתחום גני הילדים בשוודיה ובגרמניה. בשנת 1896 עברה לגרמניה, שם למדה קורס בבית פסטלוצי-פרבל. התעניינותה בשיטת פרבל הובילה להקמת גן ילדים ברוח זו בעיר גרֶנְגֶסְבֶּרִי שבשוודיה. לאחר תקופה נוספת בגרמניה, ייסדה בשנת 1911 גן ילדים בהמבורג. עם שובה לשוודיה בשנת 1916, סייעה להקים את הקרן השוודית לשיטת פרבל בשנת 1918, ולאחר מכן שבה לגרמניה, שם ניהלה את הפדרציה הגרמנית של פרבל עד שחברותה נשללה על ידי השלטון הנאצי. בשנת 1938 נאלצה לעזוב את גרמניה וחזרה לשוודיה, שם הפכה לדמות מרכזית בתנועת גני הילדים השוודית. בשנותיה האחרונות עברה עם בעלה לישראל, ושם נפטרה בשנת 1967.

## ראשית חייה, השכלה ומשפחה
אנה ביאטה ורבורג נולדה בסטוקהולם ב-27 בדצמבר 1881, בתו של זיגפריד שמואל ורבורג, יהודי יליד גרמניה, ואשתו לאה אלן לבית יוסף, שהשתייכה למשפחה יהודית שוודית. היא הייתה השלישית מבין ארבעת ילדי המשפחה. ורבורג למדה בבית הספר הפרטי ויטלוקסקה סמסקולן בסטוקהולם. לאחר שהוזמנה להתארח אצל דודה בגרמניה, ניתנה לה ההזדמנות ללמוד הוראת גני ילדים בבית פסטלוצי-פרבל. בשנת 1908 נישאה לקרוב משפחתה הרחוק, הבנקאי פריץ ורבורג, ולזוג נולדו שלוש בנות. בני הזוג השתקעו בהמבורג.

## קריירה
בעקבות התנסותה בתנאים הבלתי מספקים של גן ילדים בהמבורג, נחשפה ורבורג לגישה חינוכית מתקדמת יותר כאשר השתתפה בקורס בבית פסטלוצי-פרבל בברלין. בשנת 1909 נבחרה לחברת הנהלה בבית הספר הפרבלי בהמבורג ושימשה כחברה בוועדת הבחינות משנת 1933. בשנת 1910 ייסדה גן ילדים עממי, שבו יכלו תלמידות בית הספר הפרבלי לצבור ניסיון הוראתי. בתקופה שבה שהתה שוב בשוודיה, הובילה את הקמתו של גן ילדים פרבלי בעיר גרגנסברי.

ורבורג עמדה בראש הפדרציה הגרמנית של פרבל עד שהשלטון הנאצי ביטל את חברותה. בשנת 1938 נאלצה לעזוב את גרמניה, והפכה לדמות מרכזית בתנועת גני הילדים השוודית. בשנת 1957 עברה עם בעלה לישראל, שם חיו את שנותיהם האחרונות.

אנה ורבורג נפטרה ב-8 ביוני 1967, בגיל 85, בקיבוץ נצר סרני. בית הספר "אנה ורבורג" בהמבורג קרוי על שמה, כהוקרה על תרומתה לחינוך.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סטוקהולם: אישים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים שוודים
קטגוריה:יהודיות שוודיות
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים גרמנים
קטגוריה:נצר סרני: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1881
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967
קטגוריה:משפחת ורבורג
פרסוטאגוס

**פרסוטאגוס** (בלטינית: *Prasutagus*; מת בשנת 60 או 61 לספירה) היה מלך האיקנים, שבט קלטי בריטי שאכלס בערך את מה שהוא כיום מחוז נורפוק, במאה ה-1 לספירה. הוא ידוע בעיקר בתור בעלה של בודיקה, מלכה לוחמת שהנהיגה מרד נגד השלטון הרומאי בבריטניה.

ייתכן שפרסוטאגוס היה אחד מ-11 המלכים שנכנעו לקיסר קלאודיוס בעקבות הכיבוש הרומי של בריטניה בשנת 43, כפי שמסופר בכתובת על קשת קלאודיוס , אך ייתכן גם שהוכתר למלך בעקבות תבוסת המרד של האיקנים בשנת 47. כבעל ברית של רומא, השבט שלו הורשה להישאר עצמאי להלכה, אם כי מפורק מנשקו, וכדי להבטיח זאת קבע פרסוטאגוס את הקיסר הרומי כיורש שותף לממלכתו, יחד עם שתי בנותיו. ההיסטוריון הרומי טקיטוס (שלהי המאה ה-1) כותב שהוא חי חיים ארוכים ומשגשגים, אבל כשמת, הרומאים התעלמו מרצונו והשתלטו על ממלכתו, שללו מהאצילים את אדמותיהם ובזזו את הממלכה; אשתו בודיקה הולקתה ובנותיהם נאנסו; מלווי כספים רומיים דרשו את החזרת הלוואותיהם. כל זה הוביל למרד של האיקנים, בהנהגתה של בודיקה, בשנת 60 או 61.

במחוז סאפוק נמצאו מטבעות עם הכתובת הלטינית "SVB ESVPRASTO ESICO FECIT", "תחת אסופראסטוס אסיקו עשה (את זה)". כמה ארכאולוגים מאמינים שאסופראסטוס היה שמו האמיתי של המלך שטקיטוס קורא לו "פרסוטאגוס", בעוד שאחרים חושבים שהוא היה אדם אחר. אחרים מפרשים ש"אסופראסטוס" הוא שם מורכב, כאשר "אסו" נובע משמו של האל אסוס  ופירושו "אדון" או "כבוד", ו"פראסטו" (Prasto) הוא שם אישי מקוצר, ולפיכך פירוש הכתובת הוא "תחת האדון פראסטו". כמו כן, נמצאו מטבעות של שבט הקוריאלטאווים  עם השמות הדומים "איסופאסו" (IISVPASV) ו"אסופאסו" (ESVPASV). על מטבעות מופיע שמו של מלך מוקדם יותר של האיקנים, "סקאוו" (SCAVO), שם שעשוי להיות קשור למילה הלטינית *scaeva* ("שמאל") ו-*scaevola* ("שמאלי", איתר יד ימינו). המטבעות של שני השליטים דומים בסגנון ובשפה הרומיים וכנראה הונפקו בטווח של עשרים שנה זה מזה. כריס ראד (Chris Rudd) מציע שאסופראסטוס, אותו הוא מזהה עם פרסוטאגוס, ירש את שלטונו של סקאוו לאחר מרד האיקנים של שנת 47.

מטבעות איקניים מהמאה ה-1 לספירה מציינים את הכיתוב ECEN ולאחר מכן את הקיצור ECE. נטען ששינוי זה עולה בקנה אחד עם תחילת שלטונו של פרסוטאגוס, כאשר המטבעות של אנטדיוס , קודמו של פרסוטאגוס, מציגים רק את שם השליט ולא את שם השבט, ואם כך, הרי שהמטבעות מרמזים שעידן פרסוטאגוס החל רק לאחר אירועי שנת 47.

## הערות שוליים

קטגוריה:נפטרים במאה ה-1
קטגוריה:האיים הבריטיים: היסטוריה
קטגוריה:קלטים
קטגוריה:מלכים
מוזיאון ברוקה

**מוזיאון ברוקה** (בגרמנית: **Brücke-Museum**) בברלין הוא המוזיאון המחזיק באוסף הגדול ביותר בעולם של יצירות חברי קבוצת הגשר "(Die Brücke)", תנועה אקספרסיוניסטית גרמנית שפעלה בראשית המאה ה-20.

## אוספים
[ימין|ממוזער| [ארנסט לודוויג קירכנר|ארנסט לודוויג קירשנר : בגן בית הקפה (בגרמנית: Im Cafégarten, 1914)]]
ממוזער| ארנסט לודוויג קירשנר: אישה עירומה מסרקת את שערה (בגרמנית: Sich kämmender Akt, 1913)
המוזיאון, שנפתח בשנת 1967, מציג כ-400 ציורים ופסלים, וכן אלפי רישומים, צבעי מים והדפסים מאת חברי הגשר, תנועה שנוסדה בשנת 1905 בדרזדן. האוסף כולל תרומה של הצייר קרל שמידט-רוטלוף למדינת ברלין, ותרומה מאוחרת יותר של אריך הקל, הכוללת יצירות מפתח משנותיה הראשונות של התנועה.

בשנת 2006 הוחזרה היצירה סצנת רחוב ברלינאית (1913) מאת ארנסט לודוויג קירכנר, שהוצגה במוזיאון מאז 1980, ליורשי משפחה יהודית שהחזיקה בה לפני מלחמת העולם השנייה. בשנת 2024 הגיע המוזיאון להסכם עם יורשיו של סוחר האמנות היהודי ויקטור ולרשטיין, שנאלץ למכור את היצירה "אריך הקל ואוטו מולר משחקים שחמט" (1913) מעשה ידי קירכנר לאחר שנמלט מגרמניה הנאצית. באותה שנה החזיר המוזיאון את רישומו של מקס פכשטיין "שתי רקדניות" (1910) ליורשי הכלכלן הגרמני הנס היימן, שתבעו את החזרת היצירה לראשונה בשנת 2016.

## תערוכות
בשנת 2012 השאיל מוזיאון ברוקה חלק ניכר מאוספו – למעלה מ-120 ציורים, רישומים והדפסי עץ – למוזיאון גרנובל  שבצרפת.

## מִקוּם
המוזיאון ממוקם בסביבה טבעית פסטורלית בשכונת דאהלם שבברלין, לא רחוק מהסטודיו לשעבר של הפסל ארנו ברקר. המוזיאון עוסק במחקר של יצירות חברי קבוצת "הגשר", סביבתם התרבותית בראשית המאה ה-20 ובני זמנם. התצוגה כוללת מבחר מתחלף מיצירות האוסף לצד תערוכות מתחלפות של יצירות בהשאלה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברלין: מוזיאונים לאמנות
גבריאל פיירנה

**אנרי קונסטן גבריאל פיירנה** (בצרפתית: **Henri Constant Gabriel Pierné**; 16 באוגוסט 1863 – 17 ביולי 1937) היה מלחין, מנצח ופסנתרן צרפתי.

## ביוגרפיה
פיירנה נולד במץ. בעקבות מלחמת צרפת–פרוסיה ב-1871 ומעבר העיר מץ לשליטת הקיסרות הגרמנית עברה משפחתו לפריז. הוא למד ב וב-1882 זכה בפרס רומא. עם מוריו בקונסרבטואר נמנו אנטואן מרמונטל, סזר פרנק וז'יל מאסנה.

הוא שימש כנגן עוגב בבזיליקת קלוטילדה הקדושה בפריז עם מותו של פרנק ובמקומו בין השנים 1890 ל-1898. משנת 1910 מונה למנצח תזמורת קולון.

הוא ניצח, בין היתר, על הבכורה העולמית של "ציפור האש" מאת איגור סטרווינסקי ב-25 ביוני 1910. הוא סיים את תפקידו ב-1933 והוחלף על ידי פול פאריי.

ב-1924 נבחר לחבר האקדמיה לאמנויות היפות.

פיירנה נפטר בפיניסטר בגיל 73 ונקבר בפר לשז.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים צרפתים
קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:פסנתרנים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1863
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1937
רכס כנוב

**רכס כנוב** הוא רכס הרים בהר חברון, בספר מדבר יהודה, במזרח גוש עציון, כשלושה קילומטרים ממזרח לעיירה א-שויוח', וכתשעה קילומטרים ממזרח לחברון וקריית ארבע.

## הרכס וסביבתו
על הרכס בנויים היישובים הישראלים מיצד, פני קדם, איבי הנחל, מעלה עמוס וצור משגבי, פרוורים של העיירות א-שויוח' ובני נעים והכפר הבדואי ערב אל ראשידיה, בדרום הרכס נמצרת שמורת הטבע אל כנוב בגודל של 48,700 דונמים.

הרכס מתנשא מנחלים בגובה 320 מטרים מעל פני הים ופסגתו של הרכס בלב היישוב אספר בגובה 944 מטרים מעל פני הים. מן הרכס מתחיל נחל ערוגות שנשפך אל ים המלח, וואדי איבראהים וואדי אלעוקדה הנשפכים גם כן אל נחל ערוגות.

מן הרכס נשקף נוף אל עבר ירושלים, הרי בנימין, מדבר יהודה, הר חברון, ים המלח וגם אל הרי מואב שבממלכת ירדן.

עקב גובהו של הרכס, מדי כמעט כל חורף נערם בו שלג, רכס כנוב הוא הנקודה הדרומית ביותר ממנה ניתן לראות בימים בהירים את החרמון.

בשמורה מיני צומח נדירים, בהם סגל צנוע ותודרה מצוייצת, במצוקים גדלים ציפורנית אפורה וכלך שומרוני. הצומח הטבעי נשמר היטב בעיקר בשטח הסמוך לאיבי הנחל, בו הרעיה אסורה. בשמורה נצפו מיני צמחים שנחשבים בסכנת הכחדה, ביניהם: אירוס שחום, דבקה אפורה, ולריניית מכונפת, חלבלוב עב-זרע, וציפרנית אפורה.

לראשונה ממערב לירדן, בשמורה זו נצפה הצמח הנדיר **[[בר-דורבן הסירה]]**, בשנת 2020. עד אז, צמח זה היה מוכר בעיקר בהרי אדום והרי מואב.

בין הרכס למדבר יהודה סלול כביש 3698.

## ראו גם
* הר זערור

## הערות שוליים

כנוב
כנוב
קטגוריה:הר חברון