open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ניקולס בלומברגן

**ניקולס בלומברגן** (באנגלית: **Nicolaas Bloembergen**; 11 במרץ 1920 – 5 בספטמבר 2017) היה פיזיקאי הולנדי-אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1981.

## קורות חיים
בלומברגן נולד בדורדרכט שבהולנד לאב מהנדס כימי. היו לו חמישה אחים. בשנת 1938 הוא החל ללמוד פיזיקה באוניברסיטת אוטרכט, אך זמן קצר לאחר מכן, במהלך מלחמת העולם השנייה, השלטונות הגרמנים סגרו את האוניברסיטה.

בעקבות המלחמה, עזב בלומברגן את הולנד ב-1945 והחל ללמוד לתואר שני באוניברסיטת הרווארד, תחת פרופסור אדוארד מילס פרסל. שישה שבועות לפני הגעתו, גילו פרסל והסטודנטים שלו את תופעת ה-NMR.

בשנת 1947 חזר להולנד, והגיש את ממצאיו לגבי תופעת ה-NMR לאוניברסיטת ליידן. הוא קיבל את הדוקטורט שלו מאוניברסיטת ליידן ב-1948, ולאחר מכן היה פוסט-דוקטורנט באוניברסיטה זו במשך כשנה.

בשנת 1949 חזר בלומברגן לאוניברסיטת הרווארד, וב-1951 הפך לפרופסור חבר באוניברסיטה זו. ב-1957 הוסמך כפרופסור לפיזיקה יישומית, ושנה לאחר מכן קיבל אזרחות אמריקנית. בלומברגן עבד באוניברסיטת הרווארד עד שנת 1990.

בשנת 1974 הוענקה לבלומברגן המדליה הלאומית למדעים. ב-1978 זכה במדליית לורנץ. בשנת 1981 זכה בפרס נובל לפיזיקה, יחד עם ארתור שולוב, על תרומתם לפיתוח ספקטרוסקופית לייזר.

ב-2001 התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת אריזונה.

נפטר באריזונה ב-5 בספטמבר 2017.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל הולנדים
קטגוריה:הולנדים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים הולנדים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ליידן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:זוכי מדליית הכבוד של ה-IEEE
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית להנדסה של ארצות הברית
קטגוריה:חברי החברה הפיזיקאית האמריקאית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אריזונה
קטגוריה:זוכי מדליית לורנץ
קטגוריה:מהגרים מהולנד לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017
איגור רודיונוב

**איגור ניקולאייביץ' רודיונוב** (ברוסית: **Игорь Николаевич Родионов**; 1 בדצמבר 1936 – 19 בדצמבר 2014) היה גנרל רוסי, שר ההגנה (מה-17 ביולי 1996 עד 23 במאי 1997) וחבר הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית (מ-18 בינואר 2000 עד 16 בנובמבר 2007).

## ביוגרפיה
רודיונוב נולד בדצמבר 1936 בכפר קוראקינו במחוז פנזה (אז חבל סרדובסקי). שם אביו היה ניקולאי איבנוביץ' רודיונוב. בילדותו נהג איגור רודיונוב לנגן באקורדיון. את השכלתו הצבאית קיבל במכללת התותחנים במחוז אוריול. ביוני 1970 השלים לימודיו באקדמיה הצבאית של כוחות השריון ע"ש מרשל מלינובסקי ואר כך סיים בהצטיינות את לימודיו במכללה הצבאית של המטה הכללי ע"ש קלים וורושילוב.

רודיונוב שירת כקצין בצבא האדום בצ'כוסלובקיה, גרמניה ובמזרח הרחוק הרוסי בגדוד הרובאים הממוכן, שירת בחטיבת הרובאים מספר 24 במחוז הצבאי הקרפטי בשנים 1970–1973 ובנוסף פיקד על חטיבת הרובאים ה-17 ועל הארמייה החמישית במחוז המזרח הרחוק בשנים 1983–1985. נטל חלק בלחימה באפגניסטן כשפיקד על הארמייה ה-40 בשנים 1986–1988 ומונה לפקד על המחוז הצבאי של טרנס-קווקז. רודיונוב היה מהאחראיים לדיכוי ההפגנות שפרצו באפריל 1989 בטביליסי, שבמהלכן נהרגו 19 איש ומאות אחרים נפצעו. זמן קצר לאחר מכן הוא פוטר מתפקידו והועבר לאקדמיה של המטה הכללי

בין השנים 1989 ל-1996, היה רודיונוב חבר פרלמנט ופיקד על האקדמיה הצבאית של המטה הכללי.

ב-1996, לאחר שבוריס ילצין, נשיא רוסיה, פיטר את פאבל גראצ'ב מתפקיד שר ההגנה, מונה רודיונוב להחליפו. בזמן כהונתו בתפקיד, הוא ניסה לערוך רפורמות צבאיות והסתמך על ההשקפה לפיה צבא רוסיה מיועד להמשיך את מורשת הצבא של ברית המועצות. בסופו של דבר פוטר רודיונוב מתפקיד שר ההגנה לאחר שכשל להוביל רפורמות של ממש בעידן של משבר כלכלי. הסיבות לפיטוריו כללו בין היתר את סירובו לאפשר פיקוח אזרחי על הצבא, כמו גם התעקשותו להגדיל את התקציב הצבאי חרף הידלדלות הקופה הציבורית.

בשנת 1999 נבחר רודיונוב לפרלמנט הרוסי מטעם מפלגת המולדת והיה חבר הוועדה לביטחון לאומי ויו"ר האיגוד המקצועי של אנשי הצבא עד למותו בדצמבר 2014. הוא נקבר בבית העלמין הצבאי הפדרלי לזכר הנופלים.

## קישורים חיצוניים

* U.S. Army Foreign Military Studies Office, Rodionov: A Military Biography
* Person Page at NUPI Centere for Russian Studies (note: NUPI says Rodionov commanded the Transbaikal Military District in 85–86, but this is disapproved by Feskov et al.'s list of District commanders.)
* Duma Deputy Biographies at US-Russian Business Council
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:שרי ההגנה של רוסיה
קטגוריה:גנרלים בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
קטגוריה:גנרלי ארמייה (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הצבאי הפדרלי לזכר הנופלים
קטגוריה:חברי מפלגת רוסיה הוגנת
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:מלחמת אפגניסטן (ברית המועצות): אישים
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:גנרלים סובייטים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של המטה הכללי
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1936
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2014
קולין באלינג'ר

**קולין באלינג'ר** (באנגלית: **Colleen Ballinger**; נולדה ב-21 בנובמבר 1986) היא שחקנית אמריקאית, קומיקאית, זמרת ויוטיוברית.
ידועה בעיקר בתור הדמות האינטרנטית שלה מירנדה סינגס אשר מפרסמת סרטונים ב-YouTube, ומופעי הקומדיה בהם משולבות הדמות ובאלינג'ר עצמה.

## ביוגרפיה
250px|ממוזער|ארבעת האחים באלינג'ר, משמאל לימין: טרנט, רייצ'ל, קולין וכריס.
באלינג'ר נולדה וגדלה בסנטה ברברה, קליפורניה, בתם של טים באלינג'ר, מנהל מכירות, ואשתו גוון, עקרת בית. באלינג'ר למדה בתיכון סן מרקוס וסיימה את לימודיה בשנת 2008 באוניברסיטת אזוסה פסיפיק, בה למדה פיתוח קול. יש לה שני אחים גדולים, כריסטופר וטרנט, ואחות צעירה, רייצ'ל.

באלינג'ר יצרה את דמותה של מירנדה סינגס כסאטירה על סרטוני יוטיוב רבים הכוללים אנשים שרים באופן גרוע ונראה שהם לא מודעים לחוסר כישרונם. הדמות מאופיינת כאגואיסטית, נרקיסיסטית וחסרת כישרון. בקטעי הווידאו וההופעות שלה, הדמות עוסקת בשירה וריקוד בהם היא כושלת, דנה בנושאים אקטואליים בהם היא לא מבינה, מבצעת מדריכים כושלים, משתפת פעולה עם יוטיוברים אחרים ומקטרת על הבעיות האישיות איתם היא מתמודדת והביקורות השליליות שהיא מקבלת מצופים מסוימים אשר אותם היא מכנה "Haters" (שונאים).

מ-2007 ועד 2009, באלינג'ר הופיעה עבור דיסני בקליפורניה, אך פוטרה לאחר שמיזגה בין הדמות מירנדה במהלך הופעות לבין הדמות אותה שיחקה במחזה על מנת לבדר את הקהל.

לבאלינג'ר ערוץ יוטיוב משלה, Colleen Ballinger (בעבר "PsychoSoprano") וערוץ ולוג נוסף בשם "Colleen Vlogs". לשני הערוצים הללו יחדיו יש כ-1.8 מיליארד צפיות. ב-2015, באלינג'ר זכתה בפרסי בחירת הנוער כ "אישיות אינטרנט קומית". בנוסף דורגה ב"*[[הוליווד ריפורטר]]"*במקום ה-25 כאישיות אינטרנט ידועה.

ב-14 באוקטובר 2016 עלתה בנטפליקס הסדרה הקומית "בלי תגובות שליליות", אותה יצרה באלינג'ר ואחיה כריסטופר וגם מככבת בה בדמותה של מירנדה סינגס. ב-20 באוקטובר 2017 עלתה עונתה השנייה של התוכנית, ולאחריה בוטלה.

ב-28 באפריל 2020 העלה מעריץ בן 17 של באלינג'ר סרטון יוטיוב שבו טען שלא שילמה לו על תוכן שהציע לה בשביל החשבונות של מירנדה סינגס, והציג פריטי הלבשה תחתונה ששלחה לו במסגרת סטרים משנת 2016. בנוסף, נחשפו סרטון משנת 2006 שבו באלינג'ר ואחותה חיקו נשים היספניות בצורה גזענית, וסרטון משנת 2008 שבו התלוננה על אישה שמנה שישבה לידה בטיסה. ב-13 במאי אותה שנה פרסמה באלינג'ר סרטון שבו התנצלה על הדברים והודתה שטעתה כששלחה למעריץ את הבגדים וכשהחליטה לתת למעריץ לתת לה תוכן בלי לפקח על כך.

## חיים אישיים
בשנת 2014, התארסה לזמר/יוטיובר ג'ושוע דייוויד אוונס. הם נישאו בקליפורניה, ב-2 ביולי 2015, וסרט החתונה שלהם צבר יותר מ-11 מיליון צפיות בערוץ היוטיוב של באלינג'ר. לקראת סוף ספטמבר 2016, באלינג'ר הודיעה כי בני הזוג נמצאים בתהליכי גירושין.
ביוני 2018, הודיעה קולין למעריציה כי היא בהריון מבן זוגה השחקן אריק סטוקלין וכי מאורסת לו זמן מה. ב-10 בדצמבר של אותה השנה, נולד בנם הראשון.
במאי 2021 הודיעה כי היא בהריון שני עם תאומים.

## קישורים חיצוניים

* הערוץ של קולין באלינג'ר ב - YouTube

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:יוטיובריות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1986
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
יושינורי אוסומי

**יוֹשִינוֹרִי אוֹסוּמִי** (ביפנית: **大隅 良**典, תעתיק: **Ōsumi Yoshinori**; נולד ב-9 בפברואר 1945) הוא ביולוג של התא, ומומחה באוטופגיה. פרופסור במכון הטכנולוגי של טוקיו. חתן פרס קיוטו בקטגוריית המדעים הבסיסיים לשנת 2012.

ב-3 באוקטובר 2016 הוכרז אוסומי כחתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנה זו בזכות הישגיו בתחום האוטופגיה.

## ביוגרפיה
אוסומי נולד ב-9 בפברואר 1945 בפוקואוקה שביפן. הוא השלים תואר ראשון (B.Sci) בשנת 1967, ודוקטורט בשנת 1974. את שני תאריו רכש באוניברסיטת טוקיו. בשנים 1974–1977 עבד באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק.

לאחר מכן חזר לאוניברסיטת טוקיו כעמית מחקר, וקיבל דרגת פרופסור חבר בשנת 1988. ב-1996 עבר למכון הלאומי לביולוגיה בסיסית באוקזקי שביפן. בין השנים 2004-2009 כיהן כפרופסור גם באוניברסיטה ללימודים מתקדמים שבעיר היפנית היאמה (Hayama).

## מחקריו

## פרסים
להלן אחדים מן הפרסים שבהם זכה אוסומי לאורך הקריירה המדעית שלו:
* פרס פוג'יהרה, מקרן פוג'יהרה למדע (2005)
* פרס האקדמיה היפנית (2009)
* פרס קיוטו למדעים הבסיסיים (2012)
* פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה

## קישורים חיצוניים

* 

* פרופיל אקדמי של אוסומי 
* דף קורות חיים באתר של יושינורי אוסומי 
* ד"ר יוחאי וולף, נובל ברפואה 2016: העיכול העצמי של תאים, באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי
* 
* 
* 
* 

...

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יפנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:זוכי פרס קיוטו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:ביולוגים יפנים
קטגוריה:זוכי פרס פריצת דרך במדעי החיים
קטגוריה:מעוטרי מסדר התרבות
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1945
קטגוריה:זוכי פרס קרן גיירדנר הבינלאומי
קובי נסים

**קובי נסים** (נולד ב-1952) הוא משורר, מסאי ועורך-דין ישראלי.

## ביוגרפיה
קובי נסים נולד בתל אביב, והוא בן הדור השני בה. אביו, בלפור נסים (1926 - 2010), נקרא על שם הלורד ארתור ג'יימס בלפור, אמו, תקוה (זלאיט) נסים, ילידת 1932 עלתה לארץ ישראל כנערה בעת מלחמת העצמאות.

נסים רכש השכלה בתחומי התיאטרון, הספרות, הכלכלה, והמשפטים. מרבית שנות לימודיו התקיימו בתל אביב, בבית הספר היסודי גרץ, (על שם צבי גרץ), בתיכון עירוני ה', ובאוניברסיטת תל אביב.

לאחר שחרורו מצה"ל בדרגת סגן, עסק במלאכות שונות ובכלל זה בכתיבה עיתונאית. כתיבה זו כללה גם רשימות ביקורת על ספרים והצגות, ועיקרה במהלך השנים בהן היה כתב בעיתון על המשמר. שירים מפרי עטו פורסמו בכתבי העת לספרות מאזנים, "סימן קריאה", "עיתון 77", "אפיריון", "הליקון", "עכשיו", במוספי הספרות בעיתונות היומית ובאתר "ליריקה".

במקביל לעבודתו כעורך דין ומגשר עוסק נסים בכתיבת שירה, דרמה וסיפורת.

נסים חבר באגודת הסופרים העבריים.

נסים אב לשלושה: תמוז - מוזיקאית, זמרת ומלחינה, גפן - מוזיקאית ובוגרת למשפטים, ויותם.

## מספריו

* **אסיר אדמה**, הוצאת ירון גולן, 1991.
* **מה אני זוכר מן החומר,** עריכה: לאה שניר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999.
* **נִשְׁמַת הַיַּחַד,** עריכה : צביקה שטרנפלד, הוצאת קשב לשירה, 2016.
* **קדיש ניסים,** הוצאת עיתון 77, 2019.
* **מתמגדרים,** הוצאת עיתון 77, 2022.

## משיריו

### משיריו שהולחנו
תמוז נסים, : לחן, עיבוד וביצוע השיר "אך הציפורים שבראשינו" מ"נשמת היחד", יוטיוב, 2015.

## ממאמריו ורשימותיו

## לקריאה נוספת

על "**אסיר אדמה"**:
* עמוס לויתן, "כותרים חדשים", "על המשמר", 29 בנובמבר 1991.
* א.ב. יהושע, מכתב אישי, 2 בדצמבר 1991.
* נתן יונתן, מכתב אישי, 5 בדצמבר 1991.
* רפי וייכרט. ניסוחים חזקים. מוסף לספרות של "על המשמר", 17 בינואר 1992.
* רמי סערי, מכתב אישי, 18 בפברואר 1992.
*חוה פנחס-כהן, שירה אינטנסיבית, מכתב אישי, 22 במרץ 1992.
* פופובסקי, מיכל, "קורע פנים מעצמו", עתון 77, גיליון 147–148, (אפריל-מאי 1992).

על "**מה אני זוכר מן החומר**" :
* עמוס לויתן, על לשון השירה. "עתון 77", גל' 239, ינואר 2000.
* עודד פלד. עיר זבת מים מלוחים. מוסף ספרות וספרים "מעריב", 7 ביולי 2000.
* שביט, יעקב שי. כרס של משורר. "עתון 77", גל' 249, נובמבר 2000.
* רן יגיל, חומר ביד היוצר. "מאזנים", גיליון 5/01, מאי 2001.
* יערה בן-דוד. יד על דופק הקיום. "אפיריון" גל' מס' 74, יוני 2002.
* לוי פורת, ירון. על "מה אני זוכר מן החומר". ב"חדש על המדף", רשת א' של קול ישראל, 25 בפברואר 2002.

על **"נִשְׁמַת הַיַּחַד"** :
* '''האתר של נילי דגן''', אנתולוגיה מקוונת לשירה עברית, סוף שבוע שירה 78, קובי נסים

## קישורים חיצוניים
* 

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי בית הספר היסודי גרץ (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:משוררים ששיריהם הולחנו
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
עונת 1963/1964 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

**עונת 1963/1964 ב[[ליגת האלופות|גביע אירופה לאלופות בכדורגל]]** הייתה העונה התשיעית של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-10 בספטמבר 1963 ומשחק הגמר נערך ב-27 במאי 1964. 

בתחרות השתתפו 31 קבוצות. נציגת קפריסין השתתפה בתחרות בפעם הראשונה.

משחק הגמר נערך בפראטר סטדיון, וינה. התחרות הסתיימה בניצחון של אינטר מילאנו בפעם הראשונה בתולדות המועדון.

## מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 31 קבוצות. מילאן כמחזיקת הגביע קודמה ישירות לשמינית הגמר. יתר הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר. 

בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ.

## השלבים המתקדמים

## ראו גם
* גמר גביע אירופה לאלופות 1964

## קישורים חיצוניים
* 

* נתונים מאתר אופ"א

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1963
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1964
קטגוריה:עונות בליגת האלופות
פאבל פיליפ

**פּאבל פיליפּ** (ברומנית: **Pavel Filip**, נולד ב-10 באפריל 1966 בפנששט) הוא פוליטיקאי מולדובי, שכיהן בין 20 בינואר 2016 - ל־8 ביוני 2019 (נשאר במקביל עד 14 ביוני) כראש ממשלת רפובליקת מולדובה. ב-9 ביוני 2019 השעה בית הדין החוקתי של מולדובה את הנשיא איגור דודון מתפקידו ומינה את פאבל פיליפ לנשיא בפועל ולראש ממשלת מעבר. אולם ב-14 ביוני ויתר על השלטון לטובת ממשלת הקואליציה בראשות מאיה סנדו שהצליחה להשיג רוב בפרלמנט וקיבלה את תמיכת המעצמות - רוסיה, האיחוד האירופי וארצות הברית. בית הדין החוקתי ביטל את החלטותיו מ-9 ביוני, חזר להכיר בנשיאותו של דודון. והכיר בממשלת סנדו.

פיליפ הוא מהנדס מכונות בהכשרתו ומילא בעבר את תפקיד השר לטכנולוגיה של המידע והתקשורת בממשלות פילאט, ליאנקה, גבוריץ' וסטרלץ. הוא מכהן כסגן יושב ראש המפלגה הדמוקרטית של מולדובה שבראשות ולדימיר פלחוטניוק.

מינויו לראש הממשלה אירע אחרי שלושה חודשים של משבר ממשלתי. פאבל פיליפ מונה על ידי הנשיא טימופטי אחרי שהנשיא דחה את מועמדותו של איש העסקים ולדימיר פלחוטניוק, גם הוא חבר המפלגה הדמוקרטית, ואחרי ניסיון למנות לתפקיד את מזכיר הנשיאות יון פדורארו. פיליפ קיבל את תמיכתם של 57 מקרב 101 חברי הפרלמנט.

## ביוגרפיה
פאבל פיליפ נולד ב-1966 ביישוב פנששט במחוז סטרשן, באותם הימים ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובנית, חלק מברית המועצות.
הוא למד בשנים 1983–1990 הנדסת מכונות בבית הספר הפוליטכני בקישינב, אחר כך בשנים למד 1991–1996 מנהל בינלאומי במכון הבינלאומי למנהל בקישינב. בשנים 1984–1986 עשה במקביל ללימודים שירות בצבא הסובייטי.
בשנים 1991–2008 הוא עבד בחברה לייצור ממתקים "בוקוריה בע"ם" ובשנים 2001–2008 כיהן כמנכ"ל שלה.
בין 2008–2011 היה מנכ"ל של החברה הממלכתית לייצור סיגריות TUTUN-CTC.

פאבל פיליפ נשוי והוא אב לשני ילדים.
הוא דובר רומנית (שפת אם), רוסית ואנגלית.

## קישורים חיצוניים

* 
* באתר ממשלת מולדובה
* [כתבה בעיתון השווייצרי [נויה צירכר צייטונג] על מינוי פאבל פיליפ לראש ממשלה 20.1.2016]
* פאבל פיליפ בעיתון European Times ברשת בשנת 2011
* ביוגרפיה קצרה באתר "רוסיה היום"

קטגוריה:ראשי ממשלת מולדובה
קטגוריה:מולדובנים שנולדו ב-1966
רסול באטלר

**רסול באטלר** (באנגלית: **Rasual Butler**; 23 במאי 1979 – 31 בינואר 2018) היה כדורסלן אמריקני ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2002–2016, בעמדות הסמול פורוורד והקלע.
ממוצעיו הכוללים ב-NBA הם 7.5 נקודות, 2.4 ריבאונדים ו-0.8 אסיסטים למשחק.

ב-31 בינואר 2018 נהרג יחד עם אשתו בתאונת דרכים בלוס אנג'לס, לאחר שאיבד שליטה על רכבו.

## נעורים ומכללות
באטלר נולד וגדל בפילדלפיה שבפנסילבניה, ובין השנים 1998–2002 למד באוניברסיטת לה סאל. ב-4 עונותיו כשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 19.3 נקודות בממוצע למשחק.

## קריירת משחק
באטלר נלקח בבחירה ה-53 של דראפט ה-NBA 2002, על ידי קבוצת מיאמי היט. ב-3 עונותיו במיאמי שימש כשחקן ספסל וקלע כ-6.9 נקודות בממוצע למשחק. בעונת  העפיל עם ההיט לשלב גמר המזרח, בו הפסידה לדטרויט פיסטונס בתוצאה 3–4.

באוגוסט 2005 הועבר לניו אורלינס הורנטס כחלק מהטרייד הגדול בתולדות ה-NBA, בו היו מעורבים 13 שחקנים ו-5 קבוצות. במהלך 4 עונותיו בקבוצה פתח בכמחצית ממשחקי קבוצתו, וקלע ממוצע של 9.1 נקודות למשחק לצד כוכבי הקבוצה כריס פול ודייוויד וסט.

לקראת עונת  נשלח בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס, בתמורה לבחירת דראפט עתידית. באותה עונה קלע שיא קריירה של 11.9 נקודות למשחק, אך במהלך העונה העוקבת שוחרר מהקבוצה. לקראת סיום העונה חתם על חוזה בשיקגו בולס, והעפיל עמה לגמר המזרח, בו הפסידה למיאמי היט בתוצאה 1–4. בעונת  המקוצרת שיחק עבור טורונטו ראפטורס, אשר סיימה את העונה במקום ה-11 באזור המזרחי.

בעונת 2012/2013 עבר לשחק בליגת הפיתוח של ה-NBA, כאשר חתם על חוזה בקבוצת טלסה 66'. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 17.8 נקודות בממוצע למשחק וזכה בפרס "השחקן המשפיע של העונה", המוענק לשחקן שהצטרף לקבוצה במהלך העונה ותרם לה במידה רבה.

בעונת  שיחק עבור אינדיאנה פייסרס, והודח עמה בשלב גמר המזרח, בפעם השלישית בקריירה שלו. בעונת  הציג יכולת טובה כמחליפם מהספסל של בראדלי ביל ופול פירס בוושינגטון ויזארדס, כשקלע 7.7 נקודות בממוצע למשחק. בעונתו האחרונה בקריירה, , שיחק בסן אנטוניו ספרס, אך שוחרר ממנה לקראת שלב הפלייאוף לטובת החתמתו של הקלע קווין מרטין.

בשנת 2017 השתתף בעונת הבכורה של ליגת ה-BIG3, כשחקן הקבוצות "Ball Hogs" ו-"Power".

## מותו
ב-31 בינואר 2018 נהרג יחד עם אשתו בתאונת דרכים בלוס אנג'לס, לאחר שאיבד שליטה על רכבו. בנתיחה שלאחר המוות נמצאו בדמו עקבות של מתאמפטמין, אוקסיקודון, קנאביס, וכן אלכוהול בריכוז גבוה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פילדלפיה: אישים
קטגוריה:פנסילבניה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת לה סאל
קטגוריה:כדורסלני שיקגו בולס
קטגוריה:כדורסלני אינדיאנה פייסרס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס קליפרס
קטגוריה:כדורסלני מיאמי היט
קטגוריה:כדורסלני ניו אורלינס הורנטס
קטגוריה:כדורסלני סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:כדורסלני וושינגטון ויזארדס
קטגוריה:כדורסלני מינסוטה טימברוולבס
קטגוריה:בחירות דראפט של מיאמי היט
קטגוריה:כדורסלני טלסה 66'
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2018
פרוקופיס פבלופולוס

**פרוקופיס פבלופולוס** (ביוונית: **Προκόπης Παυλόπουλος**, נולד ב-10 ביולי 1950) הוא פוליטיקאי ועורך דין יווני שכיהן כנשיא יוון השביעי בין השנים 2015 עד 2020. בהשכלתו הוא פרופסור למשפטים. כיהן כשר הפנים בשנים 2004 - 2009.

ב-18 בפברואר 2015 נבחר פבלופולוס על ידי הפרלמנט ההלני לתפקיד נשיא יוון. הוא סיים את כהונתו ב-13 במרץ 2020.

## קריירה אקדמית
פבלופולוס נולד וגדל בקלמטה. אביו היה מנהל בית ספר תיכון.

למד משפטים לתואר ראשון באוניברסיטת אתונה, ולאחר מכן למד לתואר שני ושלישי בבית הספר למשפטים באוניברסיטת פנתאון-אסאס. התמחה במשפט בינלאומי פומבי, קיבל תואר דוקטור למשפטים ב-1977.

בשנים 1978 - 1979 שירת בצבא היווני. ב-1980 הצטרף לסגל בית הספר למשפטים של אוניברסיטת אתונה, שם קיבל משרת פרופסור מן המניין.

## קריירה פוליטית
בשנת 1974, לאחר נפילת המשטר הצבאי ביוון, היה פבלופולוס מזכירו של נשיא יוון הראשון שנבחר, מיכאיל סטסינופולוס. לאחר מכן מילא תפקידים פוליטיים שונים, ובין השאר שימש כראש הלשכה המשפטית של הנשיא קונסטנדינוס קרמנליס ויועץ מדיני של מפלגת "הדמוקרטיה החדשה" בה היה פעיל.

בשנת 2000 נבחר לפרלמנט היווני מטעם מפלגתו, ומילא תפקידים פרלמנטריים שונים. במרץ 2004 מונה כשר הפנים בממשלתו של קוסטס קרמנליס, ומילא תפקיד זה עד ספטמבר 2009.

בפברואר 2015 הכריז ראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס כי פבלופולוס הוא המועמד לנשיאות שבו תתמוך מפלגת השלטון סיריזה. הוא נבחר לנשיאות על ידי הפרלמנט ב-18 בפברואר 2015, הושבע ב-13 במרץ והחליף את קרולוס פפוליאס.

## מעורבותו בזירה הבינלאומית
[ממוזער|250px|פבלופולוס בפגישתו ב[ישראל עם ראובן ריבלין, 30 במרץ 2016]]
בדצמבר 2015 נפגש פבלופולוס באתונה עם נשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, שפרש בפניו את חזון "שתי מדינות לשני עמים" והודה לו על תמיכת יוון בעם הפלסטיני. פבלופולוס אמר כי יוון תמשיך לפעול למציאת פתרון לסוגיה הפלסטינית, שיתאים לחוק הבינלאומי.

במרץ 2016 ביקר פבלופולוס בישראל, ובין השאר נפגש עם נשיא המדינה ראובן ריבלין וראש הממשלה בנימין נתניהו וביקר ביד ושם. בפגישותיו נדונו שיתופי פעולה בתחומי הביטחון והתיירות. בפגישותיו בישראל הדגיש פבלופולוס שאירופה חייבת להתמודד עם משבר הפליטים שמציפים אותה בדרכים הומניות, ולהתנגד לגזענות, לשנאת זרים ולאנטישמיות.

בספטמבר 2016 היה בין המשתתפים בהלוויית שמעון פרס.

## חיים אישיים
פבלופולוס נשוי ואב לשתי בנות ובן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי יוון
קטגוריה:משפטנים יוונים
קטגוריה:שרי פנים
קטגוריה:שרי ממשלת יוון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אתונה
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1950
אוון צ'מברלין

**אוון צ'מברלין** (באנגלית: **Owen Chamberlain**; 10 ביולי 1920 – 28 בפברואר 2006) היה פיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1959, יחד עם אמיליו סגרה, על גילוי האנטיפרוטון.

צ'מברלין נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה שבארצות הברית וסיים את לימודיו התיכוניים בפילדלפיה בשנת 1937. למד פיזיקה בדארטמות' קולג' ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-1942 הצטרף לפרויקט מנהטן, ושנה לאחר מכן נישא לביאטריס, ולזוג נולדו ארבעה ילדים. הוא התאלמן מביאטריס בשנת 1988.

ב-1946, לאחר מלחמת העולם השנייה, המשיך בלימודי הדוקטורט באוניברסיטת שיקגו, בהדרכת הפיזיקאי אנריקו פרמי. קיבל תואר דוקטור בשנת 1949.

ב-1959 זכה בפרס נובל לפיזיקה, יחד עם אמיליו סגרה, על גילוי האנטיפרוטון.

צ'מברלין היה גם פעיל פוליטי בנושאי שלום וצדק חברתי, ולא אחת התבטא נגד מלחמת וייטנאם.

הוא אובחן כחולה במחלת פרקינסון בשנת 1985, וב-1989 פרש מהוראה. נפטר בברקלי מסיבוכים של המחלה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי החברה הפיזיקאית האמריקאית
קטגוריה:עובדי פרויקט מנהטן
קטגוריה:בוגרי דארטמות' קולג'
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006
לילי (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים לנשים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בצמחים
ונילה אייס

**רוברט מתיו ואן וינקל** (באנגלית: **Robert Matthew Van Winkle**, נולד ב-31 באוקטובר 1967), המוכר בשם הבמה **ונילה אייס** (**Vanilla Ice**), הוא ראפר, שחקן, מפיק מוזיקלי ומנחה טלוויזיה אמריקאי. ונילה התפרסם ב-1989 עם אלבומו *[[Hooked]]*. ב-1990 הפך הסינגל שלו, "אייס אייס בייבי" לשיר ההיפ-הופ הראשון שהגיע לראש דירוג הבילבורד.

## קריירה
בשנת 1991 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הקומי-מוזיקלי "קר כקרח" בתפקיד של ג'ון "ג'וני" ואן אוון, לצדה של נעמי קמפבל.

בשנת 2012 שיחק בתפקיד עצמו ונילה אייס בסרט "זה הבן שלי", לצד אדם סנדלר.

בשנת 2015 גילם את דמותו של מארק טוויין בסרט "השישה המגוחכים", שביים פרנק קורצ'י.

בשנת 2016 השתתף בתוכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים", בעונתה ה-23 שם היה למודח הרביעי, בעוד הזוכה הייתה לורי הרננדז.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמנים אמריקאים הידועים בשם במה
קטגוריה:מפיקי היפ הופ אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס פטל הזהב: שחקנים
קטגוריה:אמני אריסטה רקורדס
קטגוריה:אמני ריפבליק רקורדס
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
מוני גלרטר

**מוני (סולומון) גלרטר** (**Moni Ghelerter**; 3 באוגוסט 1905 – 4 בנובמבר 1979) היה משפטן, במאי תיאטרון ופרופסור לאומנות הבמה יהודי רומני, אחיינו של לאון גלרטר.

## קורות חיים
### ילדות וצעירות
גלרטר נולד ב-1905 ביאשי, רומניה, במשפחתם של הרוקח והעיתונאי רחמיל (ירחמיאל) מילו גלרטר ושל אשתו, הלנה גלרטר, יהודים המזוהים עם הסוציאליזם.
אביו התיידד עם הסופר שלום עליכם ואירח אותו בשנת 1906 בעת ביקורו ביאשי.
המפגש הראשון עם אנשי תיאטרון הייה לו בגיל שמונה, כשבבית הוריו ביקרה השחקנית אלווירה פופסקו. בסיום בית הספר התיכון נרשם גלרטר לפקולטה למשפטים של אוניברסיטת יאשי ולמד במקביל בקורסים של הקונסרבטוריון לאומנות דרמטית ביאשי אצל מיכאיל קודריאנו. הוא קיבל תואר דוקטור למשפטים בפריז, אך גם שם התמיד להיצמד לתחום התיאטרון.

### הקריירה האמנותית
בשובו ליאש למשך עשור עבד גלרטר כעורך דין וכעיתונאי. הוא כיהן כמזכיר מערכת בעיתון "Le Moment" ("הרגע" בצרפתית) שהופיע בבוקרשט וכמזכיר של העורך דין והסופר הרומני דמוסטנה בוטז.

ב-1940, לאחר שהיהודים סולקו ממשרותיהם בתיאטראות הרומנים, מהתקשורת וממערכת החינוך מצא גלרטר עבודה בתיאטרון היהודי באראשאום, שם עבד כעוזר במאי. בבאראשאום התוודע לאמנים יהודים רבים כגון הצייר מקס הרמן מקסי והשחקנית והמורה לתיאטרון ביאטה פרדנוב והיה לחניכו של הבמאי אלכסנדר פינצי ועזר בהעלאת המחזה "האבן הטובה" מאת מרגרט קנדי. כעוזר במאי וכבמאי ביים מחזות רבים שזכו להצלחה.

ב-1946 נשכר כבמאי בתיאטרון הלאומי בבוקרשט, שם הייתה לו הצלחה עם המחזה "Ultima oră" (השעה האחרונה) מאת מיכאיל סבסטיאן. מחזה זה הוצג בבכורה עולמית ב-23 בינואר 1946. אחרי הצגה זו ביים גלרטר שורה של מחזות קלאסיים, שדרכם הוכיח את כישרונותיו כבמאי תיאטרון מהשורה הראשונה. פעל בתיאטרון הלאומי בבוקרשט עד סוף חייו בנובמבר 1979. הוא הוזמן לביים כמה הצגות גם עבור התיאטרון העירוני. בחנוכת התיאטרון לקומדיה בבוקרשט בשנת 1961 ביים את המחזה Celebrul 702 (702 המפורסם) מאת אלכסנדרו מירודן. מחזה זה הוצג בהמשך גם בתיאטרון הלאומי ובפריז וזכה לשבחים בתקשורת הצרפתית. גלרטר ביקר עם להקת התיאטרון הלאומי גם בישראל, בסיור עם ההצגות Omul care a văzut moartea (האיש שראה את המוות) ו-Dragă mincinosule (יקירי השקרן). גלרטר ביים גם כמה מחזות עבור התיאטרון היהודי הממלכתי בבוקרשט.

מ-1950 היה גלרטר לפרופסור במכון לאומנות תיאטרלית. מוני גלרטר נפטר בשנת 1979 . הוא הובא לקבורה לצד אחיו, פליקס גלרטר, בבית העלמין פילנתרופיה בבוקרשט. מצבתו עוצבה בטרוורטין על ידי הפסל ניקולאה רושו.

## פרסים ואותות הוקרה
*פעיל מצטיין (אמריט) באמנות
*עיטור המסדר "ההצטיינות בתרבות" דרגה ב' עבור "זכויות מיוחדות בתחום אמנות הבמה"

## חיים פרטיים
דודו מצד האב, ד"ר לאון (ליטמן) גלרטר היה רופא, ייסד בתי חולים ביאשי ובבוקרשט ונודע כמנהיג של התנועה הסוציאליסטית ברומניה.
אחיו, פליקס גלרטר, היה מייסד ההוצאה לאור "פורום" שהולאמה ונסגרה על ידי השלטון הקומוניסטי בשנת 1952. גלרטר היה נשוי למשך שנים אחדות לשחקנית מרצ'לה רוסו.

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים
* Un strălucit regizor - Moni Ghelerter 

קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים רומנים
קטגוריה:עורכי דין יהודים רומנים
קטגוריה:עיתונאים יהודים רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1905
קטגוריה:נפטרים ב-1979
המכון הטכנולוגי של טוקיו

**המכון הטכנולוגי של טוקיו** (ביפנית: **東京工業大学**, תעתיק: **Tōkyō Kōgyō Daigaku**, ידוע גם כ־**Tokyo Tech**, או **Tokodai**; בראשי התיבות: **TIT**) הוא אוניברסיטת מחקר לאומית השוכנת במטרופולין טוקיו שביפן. המכון הטכנולוגי של טוקיו הוא מוסד ההשכלה הגבוהה המדעי-טכנולוגי הגדול ביותר ביפן, ונחשב לאחד ממוסדות ההשכלה ומחקר היוקרתיים בארצו. המכון הטכנולוגי חבר בקונסורציום RU11 וחבר באיגוד אוניברסיטאות המחקר במזרח אסיה.

למכון שלושה קמפוסים במטרופולין טוקיו, ומבחינה מנהלית-אקדמית הוא כולל שישה בתי ספר המורכבים מלמעלה מארבעים מחלקות ומרכזי מחקר. נכון לשנת 2024, מתוך כ־10,500 סטודנטים בקמפוסים אוקאיאמה, סוזוקקדאי וטמאצ'י, מחציתם לומדים בתוכניות לתואר ראשון ואילו המחצית השנייה בתוכניות לתואר שני ודוקטורט. בסך הכול, לומדים במכון 1,800 סטודנטים זרים, והוא מעסיק 1,100 חברי סגל העובדים כחוקרים וכמרצים.

ב־1 באוקטובר 2024, האוניברסיטה לרפואה ולרפואת שיניים של טוקיו (TMDU) התמזגה עם המכון הטכנולוגי של טוקיו (Tokyo Tech) כדי להקים את מכון טוקיו למדע.

## ארגון אקדמי
### בתי ספר ומחלקות
המכון הטכנולוגי של טוקיו כולל 5 בתי ספר, מספר מחלקות ומכון לאמנויות ליברליות.
* **בית הספר למדעים**
:* המחלקה למתמטיקה
:* המחלקה לפיזיקה
:* המחלקה לכימיה
:* המחלקה למדעי כדור הארץ וכוכבי לכת
* **בית הספר להנדסה**
:* המחלקה להנדסת מכונות
:* המחלקה להנדסת מערכות ובקרה
:* המחלקה להנדסת חשמל וחשמל
:* המחלקה להנדסת מידע ותקשורת
:* המחלקה להנדסת תעשייה וכלכלה
* **בית הספר למדעי החיים והטכנולוגיה**
:* המחלקה למדעי החיים והטכנולוגיה
* **בית הספר למחשוב**
:* המחלקה למתמטיקה ומחשוב
:* המחלקה למדעי המחשב
* **בית הספר לסביבה וחברה**
:* המחלקה לארכיטקטורה והנדסת בניין
:* המחלקה להנדסה אזרחית וסביבתית
:* המחלקה למדע והנדסה בין-דיסציפלינריים
:* המחלקה למדעי החברה והאנוש
:* ניהול חדשנות טכנולוגית / המחלקה למדעי החדשנות
* **המכון לאמנויות ליברליות**

## דירוגים
#### דירוג בין-לאומי
* דירוג שאנגחאי: מקום 151–200 (2024)
* דירוג Times Higher Education: מקום 191= (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 91= (2024)

#### דירוג אזורי - אסיה
* דירוג Times Higher Education: מקום 28 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 22 (2024)

#### דירוג אזורי - יפן
* דירוג שאנגחאי: מקום 4 (2024)
* דירוג Times Higher Education: מקום 5 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 4 (2024)

## בוגרים וסגל ידועים
בין בוגרי ומרצי המכון הטכנולוגי של טוקיו נכללים:

* נאוטו קאן – פוליטיקאי, ראש ממשלת יפן בין השנים 2010–2011.
* יוקיו הטויאמה – פוליטיקאי, ראש ממשלת יפן בין השנים 2009–2010.
* הידקי שירקאווה – חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2000.
* סאטורו איווטה – מפתח משחקים, כיהן כמנכ"ל חברת נינטנדו.
* מסאו יושידה – מהנדס גרעין.

* אחד מחברי הסגל במכון הוא יושינורי אוסומי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2016, וחתן פרס קיוטו בקטגוריית המדעים הבסיסיים בשנת 2012.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טוקיו: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:הונשו
קטגוריה:RU11
קטגוריה:איגוד אוניברסיטאות המחקר במזרח אסיה
קטגוריה:יפן: אוניברסיטאות ומכללות
פריינגפן (נהר)

**הנהר פריינגפן** (באנגלית: **Fryingpan River** – "נהר המחבת") הוא יובל של הנהר רורינג פורק הזורם במרכז מערב מדינת קולורדו שבארצות הברית. אורכו 68 קילומטרים וספיקתו הממוצעת 5 מטרים מעוקבים לשנייה, אם כי בשנים שחונות יורדת הספיקה בשלהי הקיץ למטר מעוקב לשנייה, ובשנים ברוכות היא מגיעה באביב עד 76 מטרים מעוקבים לשנייה.

מקור השם יוצא הדופן (מילולית נהר המחבת) הוא בסיפור היסטורי כאשר קבוצה של ציידי פרוות הותקפה על ידי קבוצה של אינדיאנים משבט יוט, ורק שני אנשים שרדו, כשאחד מהם פצוע. האדם השני השאיר את חברו הפצוע במערה סמוכה, ורץ לחפש עזרה, אבל לפני כן הוא תלה מחבת על עץ כך שיוכל למצוא את המערה בשובו.

מקור הנהר באזור טבע בראשיתי האנטר-פריינגפן (Hunter–Fryingpan Wilderness) ביער הלאומי וייט ריוור (White River National Forest) ברכס סאווץ' (Sawatch Range), בקרבת הר מאסיב, בצפון-מזרח מחוז פיטקין, בצדו המערבי של קו פרשת המים של אמריקה. הוא זורם מערבה לאורך קו הגבול בין מחוז פיטקין למחוז איגל. סכר רואדי הוקם על הנהר אחרי מרדית (Meredith) תוך יצירת מאגר רואדי (Ruedi Reservoir). הוא נשפך לנהר רורינג פורק בבזלת, על הגבול בין מחוז פיטקין למחוז איגל. חלק ממי הנהר מוטים לצד המזרחי של קו פרשת המים של אמריקה במטרה לספק מים לשתייה והשקיה באמצעות מיזם פריינגפן-ארקנסו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

[מרכז|ממוזער|450px|[מאגר רואדי על נהר הפריינגפן]]

קטגוריה:קולורדו: נהרות
קטגוריה:יובלי הקולורדו
עונת 2014/2015 בליגת העל הקטרית

**עונת 2014/2015 בליגת העל הקטרית** הייתה העונה ה-42 של ליגת העל הקטרית, והזוכה באליפות בעונה זו הייתה לחוויאה.

## הקבוצות המשתתפות
* אום סלאל - אום סלאל מוחמד
* אל-אהלי - דוחה
* אל-גארפה - א-ריאן
* א-שחנייה - אל ח'ור 
* אל-ג'ייש - דוחה
* אל-וכרה - אל וכרה
* א-סד - דוחה
* א-סאיליה - א-ריאן
* אל-ערבי - דוחה 
* אל-ח'ור - אל-ח'ור
* אל-ח'ראייטיאת - אל-ח'ור 
* לחוויאה - דוחה
* א-שמאל - מדינת א-שמאל
* קטר - דוחה

## טבלת הליגה

## קישורים חיצוניים
* 
* STARS LEAGUE

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2014
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2015
קטגוריה:עונות בליגת העל הקטרית
קטגוריה:2014 באסיה
קטגוריה:2015 באסיה
אליהו רוזנברג

**אליהו רוזנברג** (10 במאי 1924 - 23 בספטמבר 2010) היה ניצול שואה שהשתתף במרד האסירים במחנה ההשמדה טרבלינקה. לאחר השואה העיד במשפט אייכמן ובמשפט דמיאניוק.

## ביוגרפיה
אליהו רוזנברג נולד בוורשה שבפולין. אמו, רבקה לבית אוסלנדר הייתה עקרת בית ואביו, חיים רוזנברג, היה בעל מפעל קטן למראות. האב נרצח על ידי הנאצים בגטו ורשה בעת חזרתו מהעבודה לביתו בנובמבר 1940.

בערב ראש השנה 1942 נשלח רוזנברג עם אמו ושלוש אחיותיו למחנה ההשמדה טרבלינקה. עם הגיעם למחנה הופרד רוזנברג מאמו ואחיותיו, שנשלחו להשמדה בתאי הגזים. בטרבלינקה הועסק יחד עם קבוצת אסירים בהוצאת גופות הנרצחים מתאי הגזים ובשריפת הגופות. רוזנברג לא היה ממתכנני המרד המזוין של האסירים בטרבלינקה, אך היה שותף בסוד המרד. תפקידו במרד היה לזרוק שמיכות על גדר התיל על מנת לאפשר לאסירים לטפס על הגדרות מבלי להיפצע. ב-2 באוגוסט 1943 השתתף במרד והיה אחד מהמעטים שהצליחו להימלט.

רוזנברג הסתתר שנה ביערות, ובין היתר הסתתר בביתם של זוג פולני בכפר טולווין (Tołwin). בשנת 1992 הוכרו בני הזוג כחסידי אומות העולם. עם פלישת הסובייטים לפולין ושחרורה מהכיבוש הגרמני התגייס רוזנברג לצבא הפולני. לאחר שחרורו מהצבא, הצטרף לתנועת הבריחה.

עם עלייתו לישראל בשנת 1948 לחם בשורות ההגנה על הגנת ירושלים. עבד שנים רבות כמנהל עבודה בנמל יפו ובנמל אשדוד. נישא לעדינה, ניצולת שואה מאוקראינה, ונולדו לו שתי בנות: רבקה, הקרויה על שם אמו, ובלהה.

במשפט אייכמן בשנת 1962 הופיע כעד מטעם התביעה וסיפר על קורותיו במחנה ההשמדה טרבלינקה, ועל תהליך ההשמדה:

העיד במשפטי טרבלינקה בגרמניה. וכן, הופיע כעד מטעם התביעה במשפטו של פיודור פדורנקו (Feodor Fedorenko), שהיה שומר בטרבלינקה. לאחר המשפט, שהתקיים בארצות הברית, גורש פדורנקו לברית המועצות בשנת 1984, שם נשפט והוצא להורג.

בשנת 1987 העיד רוזנברג במשפט דמיאניוק, ובין היתר, סיפר על שאירע בתוך תאי הגזים. עדותו צוטטה בפסק הדין. בעקבות עדותו במשפט, כתבה והלחינה חוה אלברשטיין את השיר "מר רוזנברג מעיד". השיר התפרסם באלבום "הצורך במילה הצורך בשתיקה".

אליהו רוזנברג ראה בהעברת זכר השואה לדורות הבאים ייעוד ומפעל חיים. הוא ליווה מספר רב של משלחות בני נוער לפולין וסיפר את קורותיו בשואה בפני בתי ספר ומחנות צה"ל.

## קישורים חיצוניים

* עדותו של ניצול על מחנה המוות טרבלינקה סרטון באתר youtube
* משפט אייכמן - ישיבה 66, ישיבה 67  סרטון באתר youtube
* מילים לשיר "מר רוזנברג מעיד" באתר שירונט
* 
* משפחת Tolwin - חסידי אומות העולם באתר יד ושם - Yad Vashem
* ערב חדש 25 בפברואר 1987 משפט דמיאניוק: עדותו של אליהו רוזנברג סרטון באתר youtube

## הערות שוליים

קטגוריה:משפט אייכמן: עדים
קטגוריה:אסירים במחנה ההשמדה טרבלינקה
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ניצולי השואה: פולין
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:יהודים בצבא הפולני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
גלי הדנובה

**גלי הדנובה** (ברומנית: **Valurile Dunării**) הוא ואלס, שחובר על ידי המלחין הרומני יוסיף איוונוביץ' ב-1880, בלוגוז' והוקדש לנערה היהודיה המקומית בת ה-14, שרה פריד (Sara Fried).

יוסיף איוונוביץ' היה נגן קלרינט, מנצח תזמורות צבאיות ומלחין יליד טימישוארה, שחי רוב חייו בגאלאץ ובבוקרשט. בהיותו בלוגוז' ראה את שרה פריד וקיבל ממנה השראה ובחוזרו ללוגוז' ב-1880 מסר לה את תווי המנגינה יחד עם הקדשה בה נכתב בגרמנית:

ההקדשה שמורה בגנזך הקהילה היהודית של לוגוז'. מאוחר יותר, בגרסה המודפסת של המנגינה, בבוקרשט, ההקדשה שונתה לטובת "אמה גבאואר", ארוסתו של המוציא לאור, קונסטנטין גבאואר. ב-1886, המלחין הצרפתי אמיל ולדטויפל הכין עיבוד תזמורתי חדש עבור המנגינה, עיבוד שהוצג כעבור שלוש שנים בתערוכה העולמית של פריז (1889) וזכה במקום הראשון מבין 116 המנגינות שהשתתפו בתחרות ובכך נבחרה למנגינת התערוכה העולמית. לאחר זכייה זו התפרסמה המנגינה באירופה והגיעה גם לארצות הברית ב-1896 ושוב ב-1903.

עוגת דובדבנים פופולרית ברחבי גרמניה ואוסטריה זכתה לשם "עוגת גלי הדנובה" (דונאוולה).

## ההתפתחות בארצות הברית
ב-1931, בסרט Dishonored, מרלן דיטריך ניגנה בפסנתר את המנגינה של גלי הדנובה. ב-1946, בסרט The Jolson Story נעשה שוב שימוש במנגינה, הפעם עם מילים אנגליות, שלא קשורות לטקסט המקורי, ותחת השם Anniversary Song. בגרסה הזאת המילים מספרות על זוג הנזכר בנוסטלגיה על ליל חתונתם:

Oh, how we danced on the night we were wed

We vowed our true love, though a word wasn’t said

The world was in bloom, there were stars in the skies

Except for the few that were there in your eyes

את המילים לגרסה זו כתבו אל ג'ולסון ו-Saul Chaplin (Kaplan). הגרסה הזו זכתה לפופולריות רבה, בפברואר 1947 נכנסה לרשימת בילבורד הוט 100 ונשארה בה 14 שבועות, תוך הגעה למקום השני. זמרים נודעים רבים ובעלי תזמורות אימצו את המנגינה והופיעו איתה, כך גאי לומברדו, דינה שור, גלן מילר ותזמורתו, פול וסטון, ארטי שו ותזמורתו, ג'אנגו ריינהארדט, בינג קרוסבי, רוזמרי קלוני, איווה קסידי, פרנק סינטרה, אנדי ויליאמס ועוד. בסרטים Mayerling, Falling in love again, Avalon, Payback ו-Father and daughter נעשה שימוש במנגינה וכך גם בפרקים מתוך סדרות טלוויזיה ידועות. לא נס ליחה של המנגינה גם כעבור עשורים וטום ג'ונס הכליל אותה באחד מאלבומיו.

## קישורים חיצוניים

* Valurile Dunăreii - scurtă istorie a celui mai celebru vals românesc 
* Cel mai celebru vals românesc s-a născut în Banat 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה רומנית
קטגוריה:דנובה
קטגוריה:ואלסים
פורשה ג'וניור

**פורשה ג'וניור** (באנגלית: **Porsche Junior**) הוא טרקטור מחטיבת פורשה-דיזל, שיוצר משנת 1957 עד 1963 ומכונה גם פורשה 108. בסך הכל יוצרו כ-23,000 יחידות של הטרקטור.

הפורשה ג'וניור הוא טרקטור משקי קטן המצויד במנוע דיזל חד בוכנתי, בנפח 0.822 ליטר. לטרקטור מערכת קירור אוויר ושלושה הילוכים קדמיים. הוא מייצר כ-14 כ"ס ומגיע למהירות נסיעה מקסימלית של 17 קמ"ש.
צבע הטרקטור אדום בוהק, וחישוקי הגלגלים ומושב הנהג צבועים בצהוב.

הג'וניורים הגיעו לישראל במסגרת הסכם השילומים עם גרמניה, והורכבו בישראל במפעל מרכבים בקיסריה. מרביתם היו מצוידים עם מקצרת צד שלא הייתה יעילה והוסרה במהרה.

כיום, בישראל ובמדינות אחרות נחשב הג'וניור לפריט אספני נחשק בקרב קהילת האספנים והמשחזרים של כלים חקלאיים עתיקים.

## ראו גם
* פורשה ג'וניור 108V
* פורשה סופר
* פורשה דיזל 218

## לקריאה נוספת
*'פורשה לכל איכר', בתוך האבטומוביל, בהוצאת מועדון החמש, דצמבר 2012, גיליון 80, עמודים 10–11

## קישורים חיצוניים

* Porsche tractor history and facts
* אתר החברה
* פורשה ג'וניור באתר Tractor Data

## הערות שוליים

קטגוריה:ציוד חקלאי
קטגוריה:טרקטורים
ג'וניור
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
ונסן ת'יל

**ונסן ת'יל** (בצרפתית: **Vincent Thill**; נולד ב-4 בפברואר 2000 בלוקסמבורג) הוא כדורגלן לוקסמבורגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת סבאך מליגת העל האזרית ובנבחרת לוקסמבורג.

ונסן הוא בנו של כדורגלן העבר סרג' ת'יל ואחיו הם הכדורגלנים סבסטיאן ואוליבייה.

## קריירת מועדונים
ת'יל גדל במחלקות הנוער של המועדונים פולה אש ופרוגרס נידרקורן מליגת העל הלוקסמבורגית. בשנת 2012 עבר ת'יל למחלקת הנוער של מץ מליגת העל הצרפתית. בתחילת עונת  החל ת'יל לשחק במץ II, קבוצת המילואים של המועדון. ב-21 בספטמבר 2016 ערך ת'יל את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-82 בהפסד 3-0 לז'ירונדן דה בורדו במסגרת המחזור השישי בליגה.

## קריירה בינלאומית
ב-25 במרץ 2016 ערך ת'יל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת לוקסמבורג, כשנכנס כמחליף בדקה ה-69 בהפסד 3-0 לנבחרת בוסניה והרצגובינה במשחק ידידות. ב-31 במאי 2016 הבקיע ת'יל את שער הבכורה שלו בנבחרת, בדקה ה-90 בהפסד 3-1 לנבחרת ניגריה במשחק ידידות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים לוקסמבורגים
קטגוריה:קשרי כדורגל לוקסמבורגים
קטגוריה:כדורגלני מץ
קטגוריה:כדורגלני פו
קטגוריה:כדורגלני אורליאן
קטגוריה:כדורגלני נסיונל מדיירה
קטגוריה:כדורגלני וורסקלה פולטבה
קטגוריה:כדורגלני א.י.ק סולנה
קטגוריה:כדורגלני סבאך
קטגוריה:כדורגלני נבחרת לוקסמבורג
קטגוריה:ספורטאים זרים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים זרים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים זרים באוקראינה
קטגוריה:ספורטאים זרים בשוודיה
קטגוריה:ספורטאים זרים באזרבייג'ן
קטגוריה:לוקסמבורגים שנולדו ב-2000
אירקוט

**אירקוט** (ברוסית: **Ирку́т**, בבוריאטית: **Эрхүү мγрэн**) הוא נהר במזרח סיביר, הזורם בשטחי רפובליקת בוריאטיה ומחוז אירקוטסק שברוסיה. אורכו 488 קילומטרים והוא מנקז שטח של 15,780 קמ"ר. הספיקה השנתית הממוצעת של אירקוט היא 142 מ"ק לשנייה. ספיקתו הממוצעת בנקודת השפיכה שלו אל הנהר אנגרה היא 140 מ"ק לשנייה.

ספיקת המים באירקוט מגיעה אל שיאה בחודשים יולי-אוגוסט, ונמצאת בשפל בחודשים פברואר-מרץ. בחודש אוקטובר הנהר מתכסה במעטה קרח, שעוטה אותו במשך 150–180 ימים. אירקוט ניזון בעיקר ממי הפשרת השלגים בהרים שבמעלה הזרם שלו, וכן ממי גשמים.

## גאוגרפיה
מוצאו של אירקוט באגם אילצ'יר, במעבר ההרים נוכו-דבן שבהרי מזרח סייאן במערב בוריאטיה. נקודת המוצא היא בגובה 1,875 מטרים מעל פני הים. בקטע הזרימה העליון ביותר, הנהר נקרא *אירקוט השחור*. לאחר התמזגותו עם *אירקוט האמצעי* ו*אירקוט הלבן*, נקרא אירקוט.

במעלה הזרם, כיוון הזרימה של אירקוט הוא דרום-מערב. ליד ההר מונקו-סרדיק, ברכס סייאן הגדול שמהווה את קו פרשת המים של הרי מזרח סייאן, הנהר פונה בחדות מזרחה. בנקודה זו, אירקוט מפריד את רכס סייאן הגדול מרכס טונקין, שהוא שלוחתו המזרחית ביותר של הרי מזרח סייאן.

בהמשך, אירקוט זורם לאורך 200 קילומטרים בשפלת טונקין הבין-הררית, שהיא בעצם אגן מבני שנוצר כתוצאה מהתפרצות געשית. באזור זה, אל הנהר נשפכים יובליו העיקריים, ביניהם: איכה-אוכגון, זנגיסן הגדול, טונקו, זון-מורן ובולשאיה ביסטראיה. משם, הנהר ממשיך לזרום בעמק, שבו ערוצו מסולע ולכן נוצרים בו אשדים.

אירקוט נשפך אל אנגרה משמאלו של נהר זה. נקודת השפיכה נמצאת במרכז העיר אירקוטסק, שנוסדה כאוסטרוג במאה ה-17 מול נקודה זו (על הגדה הימנית של אנגרה), וקרויה על שם הנהר אירקוט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רוסיה: נהרות
קטגוריה:מחוז אירקוטסק: גאוגרפיה
קטגוריה:בוריאטיה: גאוגרפיה
סילן

**סילן** (נקרא גם **סילאן**; באנגלית: **Silane**) או **[[צורן]] [[הידריד]]** הוא תרכובת אנאורגנית שנוסחתה SiH4. זהו גז שקוף, דליק בעל ריח דוחה וחריף המזכיר חומצה אצטית. סילן הוא פירופורי - מתלקח ספונטנית באוויר ללא צורך בהצתה חיצונית.

החומר הוא אנלוג של מתאן CH4 אך בשל האלקטרושליליות הנמוכה של אטום הצורן (1.90 בהשוואה ל-2.55 בפחמן) קוטביות הקשר הפוכה (מטען שלילי חלקי על אטום המימן) בשל הבדל זה סילן נוטה יותר ליצור קומפלקסים עם יונים של מתכות המעבר. בטמפרטורה מעל 420 °C סילן מתפרק לצורן ולמימן ולכן משתמשים בו לייצור צורן נקי בשיטת (Chemical Vapor Deposition (CVD.

## ייצור
בתעשייה מפיקים סילן מצורן בתהליך דו שלבי. בשלב הראשון מגיבים צורן עם חומצת מימן כלורי ב 300°C לקבלת טריכלורוסילן ומימן גזי

Si_{(s)} + 3HCl_{(g)}\longrightarrow SiHCl_{3(l)} +H_{2(g)}

תוצר התגובה טריכלורוסילן מורתח בנוכחות זרז במזרז קבלת סילן וצורן ארבע כלוריד, הזרז המקובל הוא אלומיניום כלוריד AlCl3

4SiHCl_{3(l)}\longrightarrow SiH_{4(l)} + 3SiCl_{4(l)}

בשיטה חלופית לייצור סילן בדרגת ניקיון גבוהה המתאימה להכנת צורן לתעשיית המוליכים למחצה חומרי הגלם הם צורן ברמת ניקיון מטלורגית (דרגה נמוכה מזו הנחוצה לתעשיית המוליכים למחצה), מימן וצורן טטרה כלוריד וכוללת סדרת תגובות בהם תוצרי הלוואי ממוחזרים וניקוי בזיקוק. התגובות בתהליך זה:

Si + 2 H_2 + 3SiCl_4 \longrightarrow 4SiHCl_3



2SiHCl3 \longrightarrow SiH_2Cl_2+ SiCl_4



2SiH_2Cl_2 \longrightarrow SiHCl_3 + SiH_3Cl



2SiH3Cl \longrightarrow SiH_4+ SiH_2Cl_2



פירוק תרמי של הסילן שהופק בתהליך זה נותן צורן בדרגת ניקיון גבוהה וגז מימן בתהליך חד שלבי

תהליך תעשייתי נוסף להפקת סילן הוא חיזור של צורן דו-חמצני (SiO2) בתגובה עם אלומיניום ומימן בלחץ גבוה

3SiO_2+ 6H_2+ 4Al \longrightarrow 3SiH_4+ 2Al_2O_3



## שימושים
לסילן כמה יישומים תעשייתיים ומעבדתיים. משתמשים בסילן להצמדת סיבי זכוכית וסיבי פחמן למטריצות פולימריות לקבלת חומרים מרוכבים. הסילן מצפה את הסיב ומאפשר קישור לפולימר. באופן דומה משתמשים בסילן לקבע ציפוי יציב מבחינה ביולוגית לשתלי טיטניום. יישומים אחרים כוללים ציפויים דוחי מים, ציפוי לבנים וציפויים נוגדי גרפיטי לקירות. משתמשים בסילן לבניית שכבה של צורן פולי קריסטליני על פרוסות סיליקון, בייצור תאים פוטווולטאים משתמשים בסילן לריבוד שבכת צורן אמורפי המסומם במימן (a-Si:H) על זכוכית.

משתמשים בחומר גם כראגנט מחזר בסינתזה אורגנית ואורגנו-מתכתית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תרכובות אי-אורגניות
קטגוריה:צורן: תרכובות
קטגוריה:מימן: תרכובות
12 הנועזים

**12 הנועזים** (באנגלית: **The Dirty Dozen**) הוא סרט דרמה ופעולה משנת 1967 בכיכובם של לי מרווין, צ'ארלס ברונסון, ארנסט בורגניין, ג'ורג' קנדי, דונלד סאת'רלנד, טלי סוואלס, ג'ון קסאווטס, ריצ'רד ג'אקל, רוברט ראיין וג'ים בראון המבוסס על ספר באותו שם מאת אירווין מ. נתנסון.

## עלילה
עלילת הסרט מתרחשת מספר חודשים בטרם פלישת בעלות הברית לנורמנדי. מייג'ור ג'ון רייזמן (לי מרווין), קצין ה-OSS, מגייס חבורה של 12 חיילים בצבא ארצות הברית שנידונו למוות או למאסר ממושך למשימת פשיטה נועזת. על הכוח בפיקודו הוטל לצנוח לצרפת הכבושה ולהסתנן בחשאי לטירה שבה מתקיים משחק מלחמה בנוכחות קצינים בכירים בוורמאכט ולהרוג כמה שיותר מהם, במטרה לפגוע בשליטת הצבא הגרמני על נורמנדי. בתמורה יזכו האסירים בחנינה.

בתחילת הסרט, מייג'ור ג'ון רייזמן סוקר את 12 האסירים כאשר הסמל בוארן (ריצ'רד ג'אקל) מקריא את עונשם, כדלהלן:

בתחילת שלב האימון מתבקשים חברי הקבוצה לבנות את מחנה המגורים שלהם מהחומרים בסביבה ומחומרי בניין שסיפק הצבא. לאחר תקופת אימון ראשונית נשלחת המחלקה לאימון צניחה בבסיס צבאי בפיקודו של קולונל בריד (רוברט ראיין). בתקופת שהותם שם מסתכסכים חברי המחלקה, ורייזמן בראשם, עם מפקדת המחנה ולכן הם נקראים לבירור בפניו של גנרל וורדן (ארנסט בורגניין) וסגנו בריגדיר גנרל דנטון (רוברט וובר) ולאחר דין ודברים מחליט וורדן שכדי שהמחלקה לא תפורק והמשימה לא תבוטל על המחלקה להוכיח את יכולותיה בתרגיל בו עליה להשתלט על מפקדתו של קולונל בריד. רייזמן ומחלקתו משתמשים בתחבולות שונות ובסופו של דבר מצליחים בתרגיל ומקבלים אישור מגנרל וורדן לצאת למשימה.

רייזמן, בוארן וחיילי המחלקה מוטסים לצרפת וצונחים בקרבת הטירה. במהלך הצניחה נהרג חימנז (טריני לופז) ושאר החיילים מקיפים את הטירה ונערכים להתקפה עליה. תוכנית ההתקפה משתבשת כשמאגוט (טלי סוואלס) משתגע, תוקף ורוצח את אחת מאורחות המלון ומתחיל לירות לכל עבר ובלית ברירה יורה בו ג'פרסון למוות. על פי תרגולת מתכנסים הקצינים הגרמנים הבכירים במרתף הטירה וחיילי המשמר נערכים להגן עליהם. אנשי המחלקה מפלסים דרכם בתוך הטירה ונועלים את דלתות המקלט כדי למנוע את בריחתם של הקצינים. לאחר מכן הם שופכים דלק וזורקים רימונים לפתחי האוורור של המקלט וגורמים לפיצוצו ולהריגת השוהים בו. במהלך הקרבות בטירה ובדרך ההמלטות ממנה נהרגים עוד 8 מחיילי המחלקה ובחיים נותרים רק רייזמן, בוארן וולדיסלואו (צ'ארלס ברונסון) שזוכה למחילה על פשעו. שאר חברי המחלקה זוכים גם הם למחילה ומוגדרים כחיילים שנהרגו בעת שירותם הצבאי.

## קישורים חיצוניים

* 
* .
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1967
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי צבא
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:זוכי אוסקר: עריכת הקול הטובה
קטגוריה:סרטי צ'ארלס ברונסון
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
זיו יחזקאל

**זיו יחזקאל** (נולד ב-1985) הוא מוזיקאי המבצע ומחדש מוזיקה ערבית קלאסית (דוגמת אום כולתום, עבד אלווהאב, עבד אלחלים) ומשמש כסולן של תזמורת נצרת. הופיע כסולן עם התזמורת האנדלוסית אשקלון במופעי מחווה לאום כולתום, וכסולן עם תזמורת אלמוגרביה במופעי מחווה למוחמד עבד אל ווהאב. ביצועיו פופולריים בקרב המגזר הערבי, הרשות הפלסטינית וערבים מרחבי העולם.

## ביוגרפיה

נולד בקריית אונו לתמי ועזרא. בילדותו הוריו חזרו בתשובה. מגיל 13 נשלח לפייט בבית הכנסת והיה קורא את התורה בהגייה העיראקית המסורתית. הפיוטים בנוסח עיראק הם שלמעשה הובילו אותו להתחקות אחר המקורות של המוזיקה הערבית. נשלח לישיבת "זיכרון דוד" בבני ברק ולאחר מכן ל"מסילות התורה" בירושלים. בשנים אלו, על פי עדותו, התאהב במוזיקה ערבית ובניגון על עוד ולימד את עצמו את השפה הערבית – קרוא וכתוב ומוזיקה. את תחילת לימודו על כלי העוד רכש בשנת 2001 אצל המורה הדגול   המוזיקאי העיור הירושלמי  ניסים בסה . רכש קלטות של גדולי הזמרים בעולם הערבי דוגמת פיירוז ופריד אל אטרש והתאמן לחקות אותם ולשיר בערבית במבטא מושלם.

הוציא שני אלבומים של הופעותיו החיות "הופעה חיה בנצרת עם נסיך הטראב, זיו יחזקאל" (2013) ו"נסיך הטראב, זיו יחזקאל, בהופעה חיה בלונדון" (2014).

הוא מתמחה בתורת המקאמים של המוזיקה הערבית, ובנוסף לקריירה כזמר-פייטן ונגן, הוא מרצה בתחום ומנהל את בית הספר למוזיקה ערבית, "המקאם".

משמש כסולן תזמורת נצרת ומשתף פעולה גם עם התזמורת האנדלוסית בירושלים, ומופיע בפני קהל יהודי וערבי.

בשנת 2016 התראיין לערוץ פלסטין 48 ברמאללה, במהלך הנסיעה הייתה תקרית של זריקת אבנים לעבר מכוניתו, לאחר הראיון נשלח אליו מייל התנצלות מאבו מאזן והוא הוזמן להיפגש איתו 

יחזקאל מגדיר את עצמו כ"יהודי-ערבי". סמי שלום שטרית כתב עליו: 

יחזקאל התחתן בדצמבר 2016,  אל חתונתו הגיעה משלחת מהרשות הפלסטינית

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* זיו יחזקאל ראיון על תחילת דרכו כמוזיקאי מתוך אתר בית הספר "אלשיך" 27 בדצמבר 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:מבצעי פיוטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
ארמון ארדשיר

**ארמון ארדשיר פאפאכאן** (בפרסית: **دژ اردشير پاپکان**), מוכר גם בכינוי *אתש-כדה* (آتشکده), הוא מבצר הנמצא על מדרון ההר בו נמצא גם ארמון דוח'תר בפרובינציית פארס באיראן. הארמון נבנה בשנת 224 לספירה על ידי המלך הסאסאני ארדשיר הראשון. הוא ממוקם שני ק"מ מצפון לעיר העתיקה גור, היא העיר העתיקה של פירוזאבאד במחוז פארס של פרס העתיקה. הארמון הוא חלק מאתר המורשת העולמית של אונסק"ו "הנוף הארכאולוגי הסאסאני בחבל פארס".

## תיאור האתר
ממוזער|תרשים חיצוני של ארמון ארדשיר, 1905
ממוזער|תרשים המבנה הפנימי של הארמון, 1905
המבנה כולל שלוש כיפות, דבר שהופך אותו לגדול ומפואר יותר מן המבנה שקדם לו, ארמון דוח'תר הסמוך. עם זאת, נראה כי המתחם נועד להציג את דמותו המלכותית של ארדשיר הראשון, ולא לשמש כמבצר למטרות הגנה. לכן אולי עדיף לכנות את המבנה "ארמון" ולא "טירה", אף על פי שחומות ענק מקיפות אותו (החומות עבות כפליים מן החומות של ארמון דוח'תר), והוא מבנה מסוגר. מבחינה ארכיטקטונית, נראה כי הארמון שימש כמקום למפגש חברתי שבו האורחים הוצגו בפני כס המלוכה הקיסרי. 
מעניין במיוחד הוא העיצוב הארכיטקטוני שאינו תואם במדויק את העיצוב הפרתי או הסאסאני. העיצוב הוא ייחודי לארכיטקטורה של פארס.
הארמון נבנה בקרבת אגם שמימיו מגיעים ממעיין טבעי, אולי בהקשר של אלת המים והצמיחה הפרסית, אנאהיטה. המעיין אמור היה לספק מים לגן מלכותי, בדומה לאופן בו בנה כורש את הגן שלו בפסארגאדה. האגם היה מחופה באריחים בצדדיו ומוקף ריצוף.
גודל המבנה הוא 104 מ' על 55 מ'. גובה האיוואן הוא 18 מטר, אף על פי שקרס חלקית. המבנה נבנה מאבנים מקומיות ומטיט, וטיח על הקירות הפנימיים. הסגנון של עיצוב הפנים דומה לזה של ארמון תצ'ר, שבנה דריווש הראשון בפרספוליס.

## התקופה המודרנית
זוג ארכאולוגים צרפתיים, ג'יין ומרסל-אוגוסט דיולפואה, ביקרו באתר בסוף המאה ה-19 ותיארו אותו בספרם **La Perse, la Chaldée et la Susiane**. 
רוברט ביירון ביקר באתר בפברואר 1934, וכתב על ביקורו בספר **The Road to Oxiana**. ביירון סבר כי הארמון כולל את אב-הטיפוס של קשת הזווית. לדעתו, מבנים כגון בזיליקת פטרוס הקדוש והטאג' מאהל לא היו קיימים ללא קשת הזווית והפנדנטיבה.

בשנת 1997, איראן הוסיפה את ארמון ארדשיר ואתרים אחרים באזור פירוזאבאד כאתרים פוטנציאליים לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו. בסופו של דבר הוא הוכרז כחלק מאתר המורשת העולמית "הנוף הארכאולוגי הסאסאני בחבל פארס" ב-2018, שכולל עוד שבעה אתרים באזור.

## גלריה

File:Ardeshir-kakh3.jpg|מבט מצפון
File:Ardeshir-kakh2.jpg|מבט מדרום
File:Firuz_abad_iwan.jpg|האיוואן
File:Squinch.jpg|קשת זווית בתוך המבנה
File:Palace of Ardashir by Eugène Flandin.jpg|תרשים ארמון ארדשיר
Palais_de_Firouz-Abad.jpg|תרשים של חורבות הארמון, 1887


## קישורים חיצוניים


* Firuzabad - A Sassanian Palace or Fire Temple?


## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: היסטוריה
קטגוריה:איראן: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:פרובינציית פארס: מבנים