open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יחידה 81

**יחידה 81** (קרי: שמונה אחת) או **היחידה הטכנולוגית של מערך המבצעים המיוחדים** היא יחידה במערך המבצעים המיוחדים תחת אגף המודיעין של צה"ל העוסקת במתן פתרונות טכנולוגיים לצרכים מבצעיים של אגף המודיעין.

היחידה מורכבת בעיקרה מאנשי צבא, אולם משרתים בה גם אזרחים, ובהם בעלי תואר דוקטור לתחומים ייחודיים בפיזיקה ובהנדסה. בראשה עומד קצין בדרגת אלוף-משנה.

## היסטוריה
בתחילת דרכה נקראה היחידה "ענף מודיעין 8" וסיפקה פיתוחים לשירות הביטחון הכללי ולאגף המודיעין. היא הייתה אחראית לפיתוח מכשירי קשר מיוחדים, אמצעי הסלקה ודיו סתרים, והדרכת מפעילים וסוכנים בנושאים אלו. לאחר מכן נקראה "יחידה 432".

אל"ם (מיל') שלמה תירוש, ממפקדי היחידה בשנות ה-80 של המאה ה-20, תיאר את הצורך בה: "את מערכות המודיעין המודרניות לא ניתן לרכוש מהמדף. המערכת חייבת להיות מותאמת למאפייני היעד המודיעיני, לתנאי הסביבה שהוא פועל בה ולשיטת הנגישות אליו. מערכות המודיעין הטכנולוגיות הפועלות כיום במדינת ישראל מאופיינות ומתוכננות בידי אנשי קהילת המודיעין בישראל, צרכני המודיעין, אנשי מבצעים, מהנדסים ומדענים".

בין השאר, היחידה מפתחת מערכות לתחום הסיגינט ובהן מערכות המובאות ליעדן בארצות אויב בידי סיירת מטכ"ל; לתחום הוויזינט, ובהן מערכות קרקעיות, מערכות מוטסות, ומערכות לווייניות; ולתחום לוחמת סייבר.

בנובמבר 2016 קיבלה היחידה אות הערכה מטעם הרמטכ"ל גדי איזנקוט, שאמר במהלך הטקס כי "החיבור בין מודיעין, טכנולוגיה ויכולת מבצעית תורם תרומה גדולה וימשיך לתרום".

במרץ 2020, עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל, נרתמה היחידה (ביחד עם מתנדבים מקרב הגמלאים שבה) למאבק במחלה והעניקה סיוע טכנולוגי למערכת הבריאות בישראל. הסיוע כלל מחקר מידעני על הקורונה ופיתוחים רפואיים נגדה, פיתוח מערכות מידע יעילות לניהול הבדיקות ומעקב אחר התפשטות הנגיף בארץ, פיתוח אמצעי מיגון, ופיתוח וייצור מכונות הנשמה.

עד שנת 2026 זכתה היחידה 41 פעמים בפרס ביטחון ישראל, והיא היחידה המעוטרת ביותר בצה"ל. אחדים מאנשיה עוטרו בצל"ש הרמטכ"ל.

## מפקדי היחידה

## קישורים חיצוניים
* שלמה תירוש, "היי-טק בחאקי - הטכנולוגיה בשירות המודיעין", בספר: עמוס גלבוע ואפרים לפיד (עורכים): **[https://web.archive.org/web/20150924035409/http://www.intelligence.org.il/CETHandler.ashx?n=CetEntities.FileViewer&i=7b6c26a9-ffd0-426d-b508-19d6c9d151f1&id=26391 מלאכת מחשבת - 60 שנות מודיעין ישראלי - מבט מבפנים]**, ידיעות ספרים, 2008, עמ' 158–167
* 
*  - פרק ראשון מתוך "הבור"
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אגף המודיעין
קטגוריה:היחידה הטכנולוגית של אגף המודיעין
קטגוריה:מערך המבצעים המיוחדים
קטגוריה:צה"ל: יחידות פיתוח וייצור טכנולוגי
יהודה פן

**יהודה** (**יוּדל**, **יוּרי**) **פֶּן** (ביידיש **פען**; ברוסית: **Юдель (Юрий) Пэн**; 5 ביוני 1854 – 1 במרץ 1937) היה צייר, מעצב ומורה לאמנות, מייסד בית הספר לאמנויות בוויטבסק, דמות בולטת של הרנסאנס היהודי באמנות הרוסית של ראשית המאה ה-20 ומורם של אמנים יהודים חשובים.

## קורות חיים
יהודה פן נולד בעיר נובו-אלכסנדרובסקי שבתחום קובנה, האימפריה הרוסית (ביידיש: אֶזֶ'רֶני; כיום: זרסאי בליטא). הוא נולד למשפחה מרובת ילדים וענייה ונשלח ללמוד בחדר בהיותו בן ארבע, עם מותו של אביו. כישרונו בציור התגלה כבר בילדותו. בשנת 1867, בגיל 13, עבר לעיר דווינסק ועבד כשוליית מעצב. במסגרת זו הוא עיצב בתי קהילה יהודית, בתי כנסת ורחובות בעיר.

בשנת 1880 עבר לבירה סנקט פטרבורג ובה למד באקדמיה הקיסרית לאמנות עד שנת 1886. בשנת 1891, בתום לימודיו באקדמיה, עבר לעיר ויטבסק, שכמחצית מתושביה היו יהודים, ובה הקים בית ספר פרטי לציור. ייחודו של בית הספר היה שרוב תלמידיו היו יהודים ולכן שפת הלימוד הייתה יידיש והלימודים בו לא התקיימו בשבתות ובחגים היהודיים.

ציוריו של פן עוסקים בעיקר בחיי היומיום של היהודים בעיירה ובישיבה. הוא צייר דמויות שונות מחיי הקהילה, בהם בעלי מלאכה. כמו כן, צייר את רחובות העיר ותמונות נוף.

עם תלמידיו נמנו האמנים מארק שאגאל, אל ליסיצקי, אבל פן, אוסיפ זאדקין, משה מימון וזאיר אזגור.

אחרי מהפכת אוקטובר הפך בית הספר הפרטי של פן ל"מכללה עממית לאמנות". פן לימד בבית הספר עד שפרש לגמלאות בשנת 1923.

פן נרצח בביתו בליל ה-28 בפברואר 1937. נסיבות הרצח טרם פוענחו.
## גלריית תמונות

## לקריאה נוספת
**מארק שאגאל**, חיי, ספרית דורון, ספרית הפועלים 1951

## קישורים חיצוניים

* הלל קזובסקי, 
* ש. אנ-סקי, יורי מוסייביץ' פן, יברייסקיה אנציקלופדיה, בוויקיטקסט 
* יצחק ליכטנשטיין, "אמני וויטבסק היהודים", בתוך: ברוך קרוא (עורך), **וויטבסק**, תל אביב: ארגון עולי וויטבסק והסביבה בישראל, תשי"ז, עמודות 105–107. (, תמונה 65)
*  
*  
* 

קטגוריה:אמנים יהודים ליטאים
קטגוריה:ציירים יהודים רוסים
קטגוריה:ציירים יהודים בלארוסים
קטגוריה:מורים לציור
קטגוריה:מורים לאמנות
קטגוריה:אמנים יהודים רוסים
קטגוריה:אמנים יהודים בלארוסים
קטגוריה:יהודים לטבים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1854
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1937
פלשתינה פרימה

**פלשתינה פרימה** (מלטינית: **Palaestina Prima** או **Palaestina I**, מילולית: "פלשתינה הראשונה") הייתה ישות מנהלית ביזנטית שבירתה קיסריה וראשיתה סמוך לשנת 409, עת פרסם הקיסר תיאודוסיוס השני צו לחלוקה וארגון מחדש של כל הפרובינקיות במזרח האימפריה הביזנטית.

הצו חילק את הפרובינקיה סוריה פלשתינה לשתיים: "פלשתינה פרימה", שהשתרעה על שטחי יהודה ושומרון ומישור החוף, ו"פלשתינה סקונדה" ("פלשתינה השנייה"), שהשתרעה על שטחי הגליל והגולן וחלקים מצפון עבר הירדן, וזאת בנוסף על "פלשתינה סלוטאריס" ("נושעת, ניצלת") ששטחה נגרע מפרובינקיית סוריה פלשתינה כבר בשנת 358 ועתה נקראה "פלשתינה טרטיה" ("השלישית").

בשנת 484 לערך, בזמן שלטון זנון, קיסר האימפריה הביזנטית, פרץ המרד השומרוני הגדול הראשון, ככל הנראה משום שהקיסר ביקש לכפות עליהם את הנצרות. המרד פרץ בשכם ובשומרון. המורדים כבשו את קיסריה והשתלטו על כל הפרובינקיה פלשתינה פרימה. אולם בסופו של דבר המרד נכשל. כוחותיו של דוכס פלשתינה הצליחו לדכא אותו ומנהיג המרד, יוסטאס, הוצא להורג. זנון אסר על השומרונים לקיים את פולחנם על הר גריזים והפך את בית הכנסת שעליו לכנסייה. בשנת 495 לערך נעשה ניסיון נוסף למרד, אך הוא דוכא על ידי פרוקופיוס, מושל אדסה . בתחילת שנת 529, בתקופת שלטון יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, פרץ המרד השומרוני הגדול ביותר, שהתפשט משכם אל קיסריה ובית שאן והגיע גם לסביבות ירושלים ועד דרומה של פלשתינה פרימה. המרד דוכא ובשל תוצאותיו הקשות, העניק האוצר האימפריאלי הקלות רבות לפלשתינה פרימה.

בשנת 536, בתקופת יוסטיניאנוס, הועלה מושל הפרובינקיה לדרגת פרוקונסול והוא קיבל את דרגת הכבוד Spectabilis (נערץ), השנייה בסדר הדרגות של המעמד הסנאטורי. כמו כן, הוא קיבל את הזכות ללבוש בגד ארגמן, משכורתו הוגדלה וניתנה לו עדיפות משפטית על פני נציב פלשתינה סקונדה. במקרה של מרד, היה עליו לדכאו גם אם פרץ בפלשתינה סקונדה. המושל ישב בקיסריה, בירת הפרובינקיה. בשנת 536 מושל הפרובינקיה היה סטפנוס, מהעיר עזה. במאה ה-6 היה מושל נוסף בשם תאודורוס, יליד קיסריה. המושלים באו בעיקר מהשכבות העירוניות הבינוניות והעליונות. למושל היה משרד משלו: עמד לרשותו סגל של פקידים ברמות שונות ובתחומים שונים.

היירוקליס מנה במחצית הראשונה של המאה הששית 21 ערים בפלשתינה פרימה. גאורגיוס מקיפרוס מנה במחצית השנייה של אותה מאה, שתי ערים נוספות, יבנה וניקופוליס, ויישובים נוספים.

פלשתינה פרימה נכבשה בידי האימפריה הסאסאנית בשנת 614, אולם שבה ונכבשה בידי ביזנטיון בשנת 628, לפני שנפלה בידי המוסלמים עם הכיבוש הערבי של ארץ ישראל בשנת 636.

## ראו גם
* פלשתינה סקונדה
* פלשתינה טרטיה

## הערות שוליים

קטגוריה:התקופה הביזנטית בארץ ישראל
פלשתינה 1
קטגוריה:ארץ ישראל: ישויות מדיניות
היי פייבר הפקות

250px|ממוזער|סמליל
**היי פייבר הפקות** היא חברת תקליטים למוזיקת אינדי ישראלי שהוקמה על ידי נמרוד דוויק, יוצא להקת ההיפ הופ "פרברים רפיוג'יז". הלייבל הוקם בשנת 2004 במטרה לתת בית למוזיקת רחוב ישראלית שחברי הלהקה מצאו שאין חברת תקליטים בישראל שתייצג אותם. הלייבל עוסק בעיקר בהיפ הופ, בפאנק רוק (Punk rock), בסקא ובמוזיקה אלקטרונית.

בשנים הראשונות להקמתו עסק הלייבל גם בהפקת אירועים ובוקינג, תוך שהוא פועל בישראל ובאירופה. הפקות הלייבל העניקו במה מיינסטרימית לסצנות המטאל, הפאנק רוק וההיפ הופ. בין היתר הפיק במות במסגרת עיר הבירה בשנים 2006–2007, מוטורולה מוטומיוזיק ופסטיבלים כדוגמת בוםבמלה.

מבין אמני הלייבל, יצאה להקת הסקא פאנק קיובן בי, בשנת 2007 לסיבוב הופעות באירופה.

הלייבל הוציא בשנת 2008 את אוסף הפאנק רוק הישראלי הראשון Punkrock.co.il, אשר לווה במגזין אינטרנטי שפעל במשך שנה וסיקר את סצנת הפאנק רוק הישראלית. האוסף יצא בישראל וביפן.
בשנת 2009 הודיע על צמצום פעילותו ומעבר להפצה בלבד של מוזיקה. בשנים האחרונות קידם הלייבל משמעותית בעיקר את סצנת ההיפ הופ בישראל ובין האמנים שפעלו במסגרתו ניתן למנות את אורטגה, לוקץ', נועה פארן, פלד, נצ'י נצ', שירי לדלסקי ואחרים.

בשנת 2009 הודיע על צמצום פעילותו ומעבר להפצה בלבד של מוזיקה. בשנים האחרונות קידם הלייבל משמעותית בעיקר את סצנת ההיפ הופ בישראל ובין האמנים שפעלו במסגרתו ניתן למנות את אורטגה, לוקץ', נועה פארן, פלד, נצ'י נצ', שירי לדלסקי ואחרים.

עוד אמנים שפעלו במסגרתו: להקת הפאנק רוק Man Alive, להקת הפופ פאנק ביט69 ואמן ההארדקור טכנו VndrShmkn, לימים המפיק גד ברוך חינקיס, סולן להקת Dirty Honkers.

הלייבל מיוצג בפי"ל, הפדרציה הישראלית למוזיקה ישראלית וים תיכונית ואמניו מופצים דיגיטלית ברחבי העולם.

במהלך פעילותו הלייבל הוציא לאור מספר ספרי קומיקס והפצתם ועסק בהפקת שוקי קומיקס.

## אלבומים
* 2004 - פי.אר. טרופרז - מתוך הזוהמה
*2004 - VNDRSHMKN, The VNDRSHMKN Experiense
*2007 - פרברים רפיוג'יז - ראפרריום
*2007 - ביט69 - חומרים רטובים
*2007 - שיטי סיטי - תרבות הפארקים
* 2007 - פלד ואורטגה - ממשיכים לבעוט
* 2007 - קיובן בי - Hero WannaBeez
* 2008 - ביט69 - בנות אוהבות בנים חזקים
* 2008 - איתי לוקץ' - לא דובים ולא יער
* 2008 - MAN ALIVE - MAN ALIVE
* 2008 - End/Of - The Lowest Fi
* 2009 - Punkrock.co.il - אוסף פאנק רוק ישראלי
* 2010 - פלד ואורטגה - משלוח מיוחד
* 2011 - נצ'י נצ' - צדיק אחד בסדום
* 2013 - נצ'י נצ' - בור ועם הארץ
* 2014 - שירי לדלסקי - 3 שניות
* 2015 - נצ'י נצ' - ברוכים הבאים לפתח תקווה
* 2015 - אורטגה - החיים על פי אורטגה
*2016 - פלד - הכל עליי
*2016 - אורטגה - החיים על פי אורטגה פרק ב'
* 2017 - סול ג'יי - נשמיה
*2019 - Gabriel Ehrlich - Sinking Ship
*2019 - EDER - EDER
*2024 - אבגדה - קוקו
*2024 - שירוטו חוזר לזוהמה (אי.פי רמיקסים)
*2025 - נמרוד דוויק - תמונת מצב

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תקליטים ישראליות
קטגוריה:היפ הופ: חברות תקליטים
בית הקברות הצבאי פובונזקי

**בית הקברות הצבאי פובונזקי** הוא אתר פולני ממלכתי, הממוקם בחלקה המערבי של העיר ורשה בירת פולין.

ממוזער|שמאל|השער הראשי של בית הקברות
ממוזער|שמאל|מצבות של חללי מרד ורשה

## תולדות בית הקברות
בית הקברות נוסד ב-1912 ולאחר הקמתה מחדש של פולין העצמאית ב-1918 הפך לבית קברות ממלכתי. נקברו בו רבים שנפלו בקרב למען ארצם מאז המאה התשע עשרה. הם כוללים בין השאר חללים מקרב ורשה (1920), המערכה בפולין בראשית מלחמת העולם השנייה ומרד ורשה הכושל ב-1944. קברי האחרונים, שרבים מהם הם אלמונים, מכסים חלק ניכר משטח האתר. בחלק מהחלקות בו קבורים יחד חברים לנשק מאותן יחידות. בבית הקברות גם נמצאים מספר קברי אחים של אזרחים שהוצאו להורג על ידי שלטון הכיבוש הגרמני בפולין.

בשנת 1964 שינה השלטון הקומוניסטי בפולין את שם האתר ל"בית הקברות הקהילתי" (Communal Cemetery). בשנת 1998 הושב לו שמו המקורי.

## אישים שנקברו בבית הקברות
מספר רב של אנשי צבא פולנים בכירים הובאו לקבורה באתר, בהם:
*וויצ'ך ירוזלסקי – לוחם בצבא הסובייטי, שר ההגנה וראש הממשלה של פולין הקומוניסטית (1923–2014)
*אדווארד אוחאב – לוחם בצבא הסובייטי, מנהיג פולין הקומוניסטית ונשיאה (1906-1989)
*מיכל רולה-ז'ימיירסקי – מפקד צבא פולין ושר ההגנה (1890-1989) 
*זיגמונט ברלינג – מפקד ארמייה פולנית בצבא הסובייטי (1896–1980)
*אנתוני כרושצ'ל (Antoni Chruściel) – פיקד על הכוחות הפולנים במרד ורשה (1895–1960)
*סטניסלב גז'מוט-סקוטניצקי (Stanisław Grzmot-Skotnicki) – מפקד גיס פולני, נהרג במהלך המערכה בפולין (1894–1939)
*סטניסלב סוסאבובסקי (Stanisław Sosabowski) – מפקד חטיבת צנחנים שהשתתפה במבצע מרקט גארדן בהולנד (1892–1967)
*סטפן באוק (Stefan Bałuk) – מאנשי הקומנדו הפולנים הגולים שאומנו בבריטניה והוצנחו בפולין הכבושה (צ'יכוצ'מני (Cichociemni)) (1914-2014)

## קישורים חיצוניים

* אתר בית הקברות

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:בתי קברות צבאיים של מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ורשה: בתי קברות
קטגוריה:פולין: בתי קברות צבאיים
טל בן ארצי

**טל בן ארצי** (נולדה בשנת 1993) היא אתלטית ישראלית, שלוש פעמים ברציפות אלופת ישראל בקרב שבע (2010–2012) ואלופת ישראל בקפיצה לרוחק (2012) ובריצת 100 מטר משוכות (2011).

## ביוגרפיה
בן ארצי נולדה וגדלה בקיבוץ גזית. בשל עבודתו של אביה היא עברה עם משפחתה לבוסטון ארצות הברית למשך שנה וחצי בהיותה בת שמונה. באותה התקופה היא החלה להתאמן באתלטיקה. לאחר ששבה לארץ היא התאמנה בקבוצת עמק הירדן ובגיל 13 עברה להתאמן בקבוצת מכבי חיפה בהדרכתם של דני וולפברג וסלבה איזמאילוב.

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2008 זכתה בן ארצי במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.52 מטר, אחרי רותם בטאט-גולן (6.09 מטר) וסבטלנה גנזדילוב (5.65 מטר), שתיהן ממכבי ראשון לציון.

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה-עשרה שנערכו ביולי 2009 זכתה בן ארצי במדליית כסף, בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 15.26 שניות, אחרי הלי מישאל מפינלנד (14.67 שניות) ולפני דיה חי מישראל (15.77 שניות).

### אלופת ישראל
באליפות ישראל בקרב שבע שנערכה באפריל 2010 זכתה בן ארצי במדליית זהב בשיא אישי חדש של 4,372 נקודות (מקום 11 בכל הזמנים), לפני ב-1,215 נקודות את מיטב רוטפלד מהפועל אתלטי אורן השרון (3,157 נקודות) וג'נאן שהאב מעירוני אחי נצרת (2,482 נקודות). במסגרת גביע אירופה בקרב רב לנבחרות דרג ב', שנערכה בסוף יוני אותה שנה היא קבעה שיא אישי חדש של 4,804 נקודות (מקום שביעי בכל הזמנים). בתחרות היא שיפרה ארבעה שיאים אישיים מתוך שבעה אפשריים: בריצת 100 מטר משוכות (14.96 שניות), בקפיצה לגובה (1.72 מטר), בריצת 200 מטר (25.09 שניות) ובריצת 800 מטר (2:20.09 דקות). בקפיצה לרוחק (5.40 מטר) ובהטלת כידון (19.76 מטר).

באליפות ישראל בקרב שבע שנערכה באפריל 2011, שבוע לאחר סיום הטירונות שלה, הגנה בן ארצי על תוארה לאחר שזכתה במדליית זהב בתוצאה של 4,476 נקודות, לפני אולגה ברונשטיין בת ה-35 ממכבי ראשון לציון (4,272 נקודות) וג'ומאן ג'וברן מעירוני אחי נצרת (4,110 נקודות). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 15.62 שניות לפני דיה חי. מדליית כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 25.47 שניות, אחרי אולגה לנסקי שקבעה שיא אישי חדש של (24.38 שניות) ולפני ליאת ענו (25.56 שניות) ומדליית ארד, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.71 מטר, אחרי דניאל פרנקל (1.89 מטר) ומעיין שחף (1.76 מטר).

באליפות ישראל בקרב שבע שנערכה באפריל 2012, זכתה בן ארצי בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בשיא אישי חדש של 4838 נקודות, לפני אולגה ברונשטיין. באליפות פורטוגל הפתוחה בקרב שבע שנערכה בסוף מאי אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בשיא אישי חדש של 5,079 נקודות. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 5.64 מטר. מדליית כסף, בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 14.39 שניות, אחרי אירנה לנסקי (14.13 שניות).

## שיאים אישיים
* ריצת 100 מטר משוכות: 14.39 שניות (2012)
* קפיצה לגובה: 1.75 מטר (2011)
* הדיפת כדור ברזל: 10.12 מטר (2012)
* ריצת 200 מטר: 25.06 שניות (2012)
* קפיצה לרוחק: 5.64 מטר (2012)
* הטלת כידון: 30.30 מטר (2012)
* ריצת 800 מטר: 2:20.09 דקות (2010)
* קרב שבע: 5,079 נקודות (2012)

## קישורים חיצוניים
* במסלול הפנימי - טל בן ארצי, באתר *SPORTWEB* 18 ביוני 2012

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופות ישראל בקפיצה לרוחק
קטגוריה:אלופי ישראל בקפיצה לרוחק
קטגוריה:אלופות ישראל בריצת 100 מטר משוכות
קטגוריה:אלופות ישראל בקרב שבע
קטגוריה:גזית (קיבוץ): אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1993
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1993
ארמון עאבדין

250px|ממוזער|שמאל|החזית של הארמון
250px|ממוזער|שמאל|כניסה לאזור המוזיאונים שבארמון
**ארמון עאבדין** (בערבית: **قصر عابدين**) הוא ארמון היסטורי במרכז קהיר, בירת מצרים, מהווה מעון ממשלתי רשמי ומשרד ראשי עבור נשיא מצרים.

הארמון הוקם בין השנים 1863 ו-1873 על ידי השליט המצרי והח'דיו איסמעיל פאשה, ונחנך רשמית ב-1874. הארמון החליף את מצודת קהיר כמקום מושבה הרשמי של הממשלה המצרית. הוא נקרא על שמו של המצביא המצרי ממוצא אלבני עאבדין ביי , אשר פעל בתקופתו של שליט מצרים מוחמד עלי.

הארמון, שבו 500 חדרים, נבנה על שטח של 24 פדאנים  (כ-0.1 קילומטר רבוע), ותוכנן על ידי האדריכל הצרפתי לאון רוסו, בשיתוף עם מעצבים מצרים, איטלקים, צרפתים וטורקים. עלות הקמת הארמון הייתה כ-700 אלף לירות מצריות, ו-2 מיליון לירות עלה הריהוט. הארמון הוא בין המפוארים בעולם, ובו אוסף מרשים של חפצי ערך, ציורים, שעונים, רבים מהם מעוטרים בזהב טהור.

כיום הארמון משמש כמוזיאון. הקומות העליונות, ששימשו בעבר למגורי משפחת המלוכה, שמורות כיום לאירוח אורחים רמי דרג ממדינות זרות. הקומות התחתונות מאכלסות את מוזיאון הכסף, מוזיאון הנשק, מוזיאון משפחת המלוכה ומוזיאון המתנות הנשיאותי. בשנת 2005 נפתח בארמון מוזיאון המסמכים ההיסטוריים, אשר בו מוצג לראווה הפירמן (צו מלכותי) העות'מאני אשר העניק את סמכויות השליטה על מצרים למוחמד עלי ומשפחתו ותעודות רשמיות אחרות, בהן תעודת מסדר כתר הברזל של ממלכת אראוקניה ופטגוניה מהמאה ה-19.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קהיר: מבנים
עאבדין
אר (מחוז)

**אר** (בצרפתית: **Eure**) הוא מחוז בחבל נורמנדי והוא נקרא על שם נהר אר.

## היסטוריה
אר הוא אחד מ-83 המחוזות שנוצרו במהלך המהפכה הצרפתית ב-4 במרץ 1790. הוא נוצר במהלך פירוק פרובינציית נורמנדי.

לאחר ניצחון אנגליה ופרוסיה בקרב ווטרלו, אר נכבש בידי כוחות פרוסים בין יוני 1815 לנובמבר 1818.

במהלך 1851, עת עלייתו לשלטון של נפוליאון השלישי, מחוז אר היה אחד המחוזות בהם הוכרז מצב חירום במטרה לעצור את ההתנגדות למשטר הפוסט-רפובליקני. פחות מ-100 ממתנגדי המשטר נתפסו באר.

## גאוגרפיה
אר הוא חלק מחבל נורמנדי עילית והוא גובל במחוזות סן-מריטים, אואז, עמק האואז, איוולין, אר ולואר, אורן וקלבדוס.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נורמנדי: מחוזות
קטגוריה:נורמנדי עילית
רוברט אדם

**רוברט אדם** (באנגלית: **Robert Adam**; 3 ביולי 1728 – 3 במרץ 1792) היה אדריכל נאו-קלאסי, מעצב פנים ומעצב רהיטים ממוצא סקוטי. אביו היה  (1689–1748), האדריכל הסקוטי הבולט של תקופתו, והוא למד ממנו את יסודות המקצוע. לאחר מות האב ויליאם, עבר העסק המשפחתי, שכלל עבודה יוקרתית בעבור , לידיו של רוברט ושל אחיו .

## ביוגרפיה
ב-1754 עזב אדם לרומא, ובילה בה כמעט חמש שנים בלימוד אדריכלות תחת   וג'ובאני בטיסטה פיראנזי. כשחזר לבריטניה הקים עסק בלונדון עם אחיו הצעיר . בלונדון הוא פיתח עם אחיו ג'יימס סגנון אדריכלות שנודע בשם "" (Adamesque Style, או "סגנון האחים אדם"), וכמו כן פיתח את התאוריה שלו בנושא "תנועה" באדריכלות, שמבוססת על לימודיו בנושא אדריכלות עתיקה. הוא הפך לאחד האדריכלים המצליחים והאופנתיים במדינה, והחזיק במשרת האדריכל המלכותי של המלך ג'ורג' השלישי משנת 1761 עד 1769.

רוברט אדם הוביל את השלב הראשון של "התחייה הקלאסית" באנגליה ובסקוטלנד משנת 1760 ועד מותו. הוא השפיע על פיתוחה של האדריכלות המערבית, הן באירופה והן בצפון אמריקה. הוא עיצב רהיטים, חללי פנים וכן בתים.

אדם אף שימש חבר הפרלמנט הבריטי, מטעם המפלגה העצמאית *Kinross-shire*, משנת 1768 עד 1774.

בין הפרויקטים שלו ניתן למנות את גשר פולטני, קדלסטון הול, פארק אוסטרלי וחידוש תיאטרון דרורי ליין, תיאטרון הוד מלכותה וטירת אניק.

## לקריאה נוספת

*Pevsner, Nikolaus (1951) *An Outline of European Architecture* 2nd Edition. Pelican


## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים




קטגוריה:אישים הקבורים במנזר וסטמינסטר
קטגוריה:אדריכלים נאו-קלאסיציסטים
קטגוריה:חברי הפרלמנט של בריטניה הגדולה
קטגוריה:מעצבי פנים
קטגוריה:הנאורות הסקוטית
קטגוריה:אדריכלים בריטים במאה ה-18
קטגוריה:אדריכלים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1728
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1792
רותם בטאט-גולן

**רותם בטאט-גולן** (נולדה ב-6 בספטמבר 1986), היא אתלטית ישראלית, 5 פעמים ברציפות אלופת ישראל (2007 - 2011) ואלופת המכביה השמונה-עשרה (2009) בקפיצה לרוחק ואלופת ישראל בריצת 100 מטר משוכות (2008).

## ביוגרפיה
בטאט התאמנה בקבוצת מכבי ראשון לציון בהדרכתו של אלכס מרמן.  

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2004 סיימה בטאט במקום רביעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 15.08 שניות ובמקום שישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.06 שניות.

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2005 סיימה בטאט במקום שישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.61 מטר.

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2006 זכתה בטאט במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.93 מטר, אחרי סבטלנה גנזדילוב 6.24 מטר ולפני ניבה זיו (5.67 מטר) חברותיה לקבוצה.

### אלופת ישראל
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2007 זכתה בטאט בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.03 מטר, לפני חברתה לקבוצה ניבה זיו (5.52 מטר) ונועה צור מאתלטי לידר ירושלים (5.51 מטר). מדליית כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.41 שניות, אחרי ריטה פוגרלוב שקבעה שיא אישי חדש של 11.84 שניות.

בתחרות שנערכה בחיפה ב-5 ביוני 2008 קבעה בטאט בקפיצה לרוחק שיא אישי חדש של 6.25 מטר. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.09 מטר, לפני סבטלנה גנזדילוב (5.65 מטר) וטל בן ארצי ממכבי חיפה כרמל (5.52 מטר) ובריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 13.98 שניות, לפני חברתה לקבוצה אולגה ברונשטיין 15.08 שניות.

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2009 זכתה בטאט בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.94 מטר, לפני חברותיה לקבוצה יוליה פושקריוב (5.87 מטר) וניבה זיו (5.75 מטר). מדליית כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.25 שניות, אחרי ריטה פוגרלוב מהפועל חולון (12.01 שניות) ולפני אולגה לנסקי (12.46 שניות). שבועיים לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה-עשרה שנערכו ביולי היא זכתה במדליית זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.94 מטר, לפני ניבה זיו (5.74 מטר) ויפעת זליקוביץ' (5.13 מטר).

באליפות ישראל באתלטיקה בשנערכה ביולי 2010 זכתה בטאט במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.76 מטר, לפני שירה איאש השגים מערב ראשון לציון (5.39 מטר) ומיטב רוטפלד מהפועל אתלטי אורן השרון (5.24 מטר).

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2011 זכתה בטאט במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.24 מטר, לפני ניבה זיו (5.52 מטר) וג'ומאן ג'ובראן מעירוני אחי נצרת (5.34 מטר).

## שיאים אישיים
* ריצת 100 מטר משוכות: 13.98 שניות (2008)
* קפיצה לרוחק: 6.25 מטר (2008)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופות ישראל בקפיצה לרוחק
קטגוריה:אלופי ישראל בקפיצה לרוחק
קטגוריה:אלופות ישראל בריצת 100 מטר משוכות
קטגוריה:אלופות המכביה: אתלטיות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1986
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
יורם חרוש

**יורם חרוש** (נולד ב-17 במרץ 1958) הוא מאמן כדורסל ישראלי. חרוש מזוהה בעיקר עם קבוצת הפועל ירושלים. כמו כן אימן חרוש את מכבי תל אביב במשך 6 מחזורים בלבד, ואימן את נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל שזכתה במדליית הכסף באליפות אירופה בשנת 2001.

## קריירת משחק

חרוש שיחק במחלקת הנוער של הפועל ירושלים וזכה עמה באליפות ב-. חרוש שיחק גם בקבוצת הבוגרים של המועדון במסגרת הליגה הארצית והלאומית. בארבע עונות בליגה הלאומית קלע 407 נקודות.

## אימון קבוצות

במהלך העונות 1986/7-1988/9 שימש חרוש כעוזר מאמן הפועל ירושלים תחת רני כהנא, שימי ריגר פארוק קולאנוביץ'. ירושלים התחילה את עונת 1989/90 בצורה מאכזבת שכללה תבוסה ב-54 נקודות הפרש להפועל גליל עליון וקולאנוביץ' הוחלף על ידי חרוש. חרוש הוביל את ירושלים למקום הרביעי לאחר שהשיג עשרה ניצחונות לעומת חמישה הפסדים ונבחר על ידי מעריב למאמן העונה. בחצי גמר הפלייאוף הודחה ירושלים על ידי מכבי תל אביב בארבעה משחקים. ירושלים סיימה במקום הרביעי גם את עונת 1990/91 עם מאזן של 11 ניצחונות לעומת 9 הפסדים. בשורותיה בלט דורון שפע שנבחר לחמישיית העונה של מעריב והארץ. בחצי גמר הפלייאוף הודחה ירושלים על ידי מכבי תל אביב בשלושה משחקים. ירושלים השתתפה בגביע קוראץ' והודחה בשלב המוקדמות על ידי רג'יו קלבריה. בעונת 1991/2 הצטרף לקבוצה עדי גורדון שסיים את העונה כמלך האסיסטים אך הקבוצה סיימה במקום החמישי עם מאזן של 12 ניצחונות לעומת 10 הפסדים ולראשונה בקדנציה של חרוש לא העפילה לחצי גמר הפלייאוף. ירושלים העפילה לבית שמינית הגמר של גביע קוראץ' אותו סיימה עם ניצחון בודד. 

בעונת 1995 אימן את מכבי ירושלים. ב-1999 מונה למאמן מכבי תל אביב אך פוטר לאחר שישה מחזורים והוחלף על ידי פיני גרשון. ב-2002 פרש מאימון קבוצות בליגת העל.

ב-2013 הקים במסגרת תפקידו כמנהל מקצועי במחלקת הנוער של הפועל תל אביב אקדמיה לנוער.

## אימון בנבחרת ישראל
חרוש מונה ב-1999 למאמן נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל והוביל אותה לזכייה במדליית כסף באליפות אירופה בשנת 2000. הוא שימש האחראי המקצועי על הגילאים הצעירים באיגוד הכדורסל בישראל וב-2008  מונה לעוזר מאמן נבחרת ישראל בכדורסל. בשנת 2010 סיים את תפקידו כמנהל העל של הנבחרות הצעירות, לאחר שהעתודה, הנוער והקאדטים הידרדרו לדרג ב'.

## מנהל מקצועי
הוא שימש מנהל רשות הספורט העירונית ברעננה ומנהל מקצועי באקדמיה לכדורסל של הפועל תל אביב.

## קישורים חיצוניים

* יורם חרוש באתר מנהלת הליגה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מאמני הפועל ירושלים בכדורסל
קטגוריה:מאמני מכבי תל אביב בכדורסל
קטגוריה:מאמני נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל
קטגוריה:מאמני כדורסל ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
לוי מילר

**לוי זאיין מילר** (באנגלית: **Levi Zane Miller**; נולד ב-30 בספטמבר 2002) הוא שחקן קולנוע אוסטרלי. מוכר בעיקר בשל תפקידו בתור פיטר פן בסרט הפנטזיה "פן" (2015) ובתור קלווין אוקיף בסרט ההרפתקאות של אווה דוברני "קמט בזמן" (2018).

## קורות חיים
מילר נולד בבריזבן, קווינסלנד, אוסטרליה. בגיל 5 או 6 הוא זכה בתחרות דרמה עם מונולוג של פיטר פן; מיד לאחר מכן הוא החל להופיע במספר פרסומות טלוויזיה אוסטרליות.

## קריירה
בתחילת הקריירה שלו, מילרהופיע בסרטים הקצרים "עקיבא" משנת 2010 ו"הרפתקאות גדולות" משנת 2012.

בשנת 2011 הופיע בסרט הדרמה המוזיקלי "A Heartbeat Away" יחד עם סבסטיאן גרגורי, איזבל לוקאס וויליאם זאפה. באותה שנה השתתף באחד מפרקי הסדרה "טרה נובה" הוא גילם את גנרל פילבריק הילד.

בשנת 2015 הוא החל לדגמן בגדי ילדים לקמפיין הסתיו של חברת האופנה פולו ראלף לורן.

בשנת 2015 גילם את פיטר פן בסרט הפנטזיה "פן" ובשנת 2016 הופיע בסרט האוסטרלי "כלב כחול", על דמותו של כלב הבקר האוסטרלי "רד דוג". הסרט מהווה פריקוול לסרט רד דוג  משנת 2011.

בשנת 2018 שיחק בסרטה של הבמאית אווה דוברני, "קמט בזמן" אשר מבוסס על ספר באותו שם מאת מדלן ל'אנגל.

בנובמבר 2024, פורסם כי מאדי זיגלר ומילר יככבו בתפקידים הראשיים בסרט "רעד", עיבוד לרומן הפנטזיה לבני נוער של מגי סטיווטר, מתוך סדרת הספרים "הזאבים של גרייס". הסרט מתאר את סיפורה של גרייס, שניצלה מתקיפת להקת זאבים בילדותה על ידי זאב עם עיניים צהובות, ונקשרת אליו. שנים לאחר מכן, היא פוגשת נער בשם סם עם אותן עיניים, ומגלה את הקשר שלו לזאבים.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אוסטרלים
קטגוריה:שחקנים ילדים אוסטרלים
קטגוריה:דוגמנים אוסטרלים
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-2002
סטייסי מרטין

**סטייסי מרטין** (באנגלית: **Stacy Martin**; נולדה ב-20 במרץ 1990) היא שחקנית קולנוע צרפתייה. התפרסמה בזכות תפקידה פורץ הדרך כבת דמותה הצעירה יותר של שארלוט גינסבורג, ג'ו, בסרטו של לארס פון טרייר "נימפומנית".

## קורות חיים
סטייסי מרטין נולדה ב-20 במרץ 1990 לאב צרפתי ואם בריטית. בילתה את ילדותה המוקדמת בפריז אך עברה ליפן כשהייתה בת שבע, שם חיה עם אביה עד שהייתה בת שלוש-עשרה. לאחר מכן, חזרה לצרפת. לאחר סיום לימודיה, היא עברה ללונדון, בעקבות חלומה להפוך לשחקנית, והחלה לדגמן כדי לפרנס את עצמה. כמו כן, גם השתמשה בכסף שהרוויחה כדי לממן שיעורי משחק פרטיים ובנוסף גם למדה את טכניקת מייזנר  למשחק ב"מקדש השחקנים" (Actors’ Temple).

## קריירה
ב-2013 מרטין כיכבה כג'ו הצעירה בין גילאי 15–31, בסרטו הדרמטי של לארס פון טרייר, נימפומנית. לצורך תפקיד זה בסרט, שכלל סצנות סקס אמיתיות ובחלק מהמקרים אף פורנוגרפיה, נעזרה מרטין ב"כפילת פורנו" ואף עשתה שימוש בפרוטזה של וגינה. עבור התפקיד הייתה מועמדת לפרס בודיל הדני, לשחקנית הראשית הטובה ביותר.

ביוני 2014 הוכרז שמרטין תשחק את תפקיד פיי בסרטו הבא של בן וויטלי , "גורד שחקים" . תפקידה הבא הוא בסרט הפנטזיה של מטאו גרונה , "אגדת האגדות" , המבוסס על הספר פנטמרונה  של גיאמבטיסטה בסילה , שבו משחקת מרטין את תפקיד דורה הצעירה.

בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה "יוצא מן הכלל"  של הבמאי מישל הזנוויציוס, לצד ברניס בז'ו ולואי גארל, וכן בסרטים: "רוזי"  ו"התמונה האחרונה" .

## חיים אישיים
ממרץ 2014, מתגוררת מרטין בלונדון עם בן זוגה, המוזיקאי דניאל בלומברג  מהלהקות "יאק"  וקייז'ן דאנס פרטי .

## פילמוגרפיה
[220px|ממוזער|סטייסי מרטין (שלישית משמאל) ביחד עם צוות הסרט [נימפומנית (סרט)|נימפומנית בפסטיבל הקולנוע בברלין 2014.]]

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* נטעלי גבירץ, הנימפומנית הכי שיקית: אתם עומדים להתאהב בסטייסי מרטין, באתר mako, 15 במאי 2014
* מיכל ישראלי, כבר לא נימפומנית: ריאיון אישי עם סטייסי מרטין, באתר את, 8 בנובמבר 2015
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:מהגרות לממלכה המאוחדת
קטגוריה:מהגרים לממלכה המאוחדת
קטגוריה:צרפתים ממוצא אנגלי
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1990
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1990
שוקי ריבק

**שוקי ריבק** (נולד ב-4 במאי 1975) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, בתפקידו האחרון שימש כראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר. קודם לכן שימש מפקד חטיבת עודד, סגן מפקד חטיבת גולני ומפקד גדוד 51.

## שירותו הצבאי
ריבק נולד וגדל בחיפה ולמד בישיבה התיכונית נתיב מאיר ולאחר מכן בישיבת מרכז הרב. התגייס לצה"ל והתקבל לסיירת גולני. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. היה מפקד מחלקה, מפקד פלוגה רובאית ומפקד פלגה ג' ביחידת אגוז. לאחר מכן מונה למפקד בית הספר להכשרות ביחידה זו בתקופת מרדכי כהנא. לאחר נפילתו של רועי קליין במלחמת לבנון השנייה, מונה תוך כדי לחימה, לשמש כמחליפו בתפקיד סגן מפקד גדוד 51.

בשנת 2008 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 51, והוביל אותו בלחימה במבצע עופרת יצוקה, שימש בתפקיד עד שנת 2010. לאחר מכן מונה לראש ענף חי"ר במרכז לאימונים טקטיים (מא"ט) במל"י בשנים 2010–2012. בשנים 2012–2013 היה מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי. לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת גולני בשנים 2013–2014, בין היתר במהלך מבצע צוק איתן. לאחר תום המבצע החליף ריבק את פיני יוסף, ושימש מ"מ מפקד יחידת אגוז עד להחלמת המפקד, יונתן רום. בשנת 2015 לאחר שהשתלם במב"ל, הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת עודד, עד שנת 2017. ביולי 2017 מונה לראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר. ריבק שימש בתפקיד עד שנת 2019, כאשר הוחלף על ידי שרון אלטיט.

## קישורים חיצוניים
* .
* .
* שוש מולא, המג"דים מדברים, ידיעות אחרונות מוסף "**7 ימים**",  1 במאי 2009, כפי שהועלה באתר פרש.

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי סיירת גולני
קטגוריה:לוחמי יחידת אגוז
קטגוריה:מפקדי חטיבת עודד
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי ישיבת נתיב מאיר
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
דולפין בקבוקי

**דולפין בקבוקי** (שם מדעי: *Lagenorhynchus*) הוא סוג במשפחת הדולפיניים. סוג זה כולל שישה מינים קיימים, ובעבר כלל גם את המינים לווייתן דלוע-ראש ודולפין פראסר שדומים יחסית להם. עוד סוגים שקרובים להם הם דולפין לווייתני ודולפין קטן.

המינים דולפין פסיפי לבן-צד, דולפין שחור-סנטר ודולפין מזנק נחשבו בעבר כשייכים לסוג *Sagmatias* שבוטל.

אלו דולפינים חברתיים בצבעי שחור לבן, בדרך כלל שחורים מלמעלה ולבנים עם פסים שחורים מלמטה. הם נפוצים בעיקר בחצי הכדור הצפוני לבד מדולפין וילסון.

המינים של הסוג הם:
*דולפין לבן-גב (*Lagenorhynchus albirostris*)
*דולפין אטלנטי לבן-צד (*Lagenorhynchus acutus*)
*דולפין פסיפי לבן-צד (*'Lagenorhynchus obliquidens*)
*דולפין מזנק (*Lagenorhynchus obscurus*)
*דולפין שחור-סנטר (*Lagenorhynchus australis*)
*דולפין וילסון (*Lagenorhynchus cruciger*)
**Lagenorhynchus harmatuki* - נכחד

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1846
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:דולפיניים
דולפין לווייתני

**דולפין לווייתני** (שם מדעי: *Lissodelphis*) הוא סוג קטן של לווייתני שיניים ממשפחת הדולפיניים. סוג זה דומה לסוגי דולפינים כמו דולפין בקבוקי, דולפין קטן ודולפין פראסר וכמוהם הם קטנים ומתקהלים בלהקות, צבועים בשחור-לבן מפוספס וחיים בימים ממוזגים או קוטביים.

מקור שמם הוא משום שאין להם סנפיר גבי, מה שמזכיר מבנה גוף של לווייתנים גדולים יותר.

בסוג ישנם 2 מינים:
*דולפין לווייתני צפוני (*Lissodelphis borealis*) - נפוץ באזורים צפוניים באוקיינוס השקט מארצות הברית ועד חופי יפן. גדול מעט מקרובו.

*דולפין לווייתני דרומי (*Lissodelphis peronii*) - נפוץ באוקיינוסים הדרומיים דרומה עד אנטארקטיקה ומגיע עד חופי אמריקה הדרומית, אוסטרליה ודרום אפריקה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1841
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונסטנטין וילהלם למברט גלוגר
קטגוריה:דולפיניים
דולפין קטן

**דולפין קטן** (שם מדעי: *Cephalorhynchus*) הוא סוג במשפחת הדולפיניים הכולל ארבעה מינים קטנים יחסית. סוגים שקרובים להם הם דולפין לווייתני, דולפין בקבוקי ודולפין פראסר.

לדולפינים אלה מבנה גוף קטן, הם צבועים בשחור או אפור כהה ולבן והלסת מעוגלת והם נמצאים באזורים שונים בחצי הכדור הדרומי ולעיתים מגיעים עד לאנטארקטיקה.

המינים של הסוג הם:
*דולפין קומרסון (*Cephalorhynchus commersonii*)
*דולפין צ'ילאני (*Cephalorhynchus eutropia*)
*דולפין דרום-אפריקאי (*Cephalorhynchus heavisidii*)
*דולפין לבן ראש (*Cephalorhynchus hectori*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1846
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:דולפיניים
משאל העם ביוון (2015)

280px|ממוזער|'''תוצאות לפי מחוזות יוון'''
**[[משאל עם|משאל העם]] ב[[יוון]]** (ביוונית: **Ελληνικό δημοψήφισμα του 2015**) על השאלה האם לקבל את תנאי החילוץ למשבר החוב של המדינה, המוצעים במשותף על ידי הנציבות האירופית (EC), קרן המטבע הבינלאומית (IMF) והבנק המרכזי האירופי (ECB), נערך ב-5 ביולי 2015. המשאל הוכרז על ידי ראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס ב-27 ביוני, ואושרר על ידי הפרלמנט והנשיא.

זה משאל העם הראשון המתקיים ביוון מאז 1974, והראשון בהיסטוריה המודרנית של המדינה שאינו קשור למבנה הממשלה.

## רקע
שמאל|ממוזער|250px|פתק ההצבעה במשאל העם
ממשלת הקואליציה המונהגת על ידי מפלגת השמאל סיריזה ברשות ציפראס, רמזה בעבר כי ייתכן והיא תשקול לערוך משאל עם בנושא, או שתקרא לבחירות חדשות, במידה ולא תקבל הצעה נוחה בחדרי המשא ומתן. משאל העם הוכרז על ידי ציפראס בשעות הבוקר המוקדמות של ה-27 ביוני 2015. יום לאחר מכן הצביע הפרלמנט היווני על עריכת משאל העם, והצעה זו עברה ברוב של 178 חברי פרלמנט מול 120, עם שני נמנעים. לאחר מכן נחתם החוק על ידי הנשיא.

## פתק ההצבעה
על פתק ההצבעה במשאל העם הוצבה השאלה: "האם את/ה מסכים/ה לקבל את ההצעה שהוגשה על ידי הנציבות האירופית, הבנק האירופי המרכזי וקרן המטבע הבינלאומית?" הבוחרים נתבקשו לבחור באחת משתי האפשרויות: "על האזרחים הדוחים הצעה זו של שלושת המוסדות להצביע לא (Όχι)", ו"על האזרחים המקבלים הצעה זו של שלושת המוסדות להצביע כן (Ναί)".

## תוצאות

המשאל הסתיים בניצחון סוחף לעמדה של ראש ממשלת יוון, אלכסיס ציפראס: כ-61% מהיוונים הצביעו נגד קבלת תוכנית החילוץ האירופית. לאחר המשאל, התפטר יאניס וארופאקיס, שר האוצר היווני.

## השלכות
[250px|ממוזער|שמאל|הפגנות נגד ההצעה ב[אתונה, 3 ביולי 2015]]
200px|ממוזער|שמאל|אנשים חוגגים את תוצאות המשאל ב-5 ביולי 2015
הצבעת לא, כלומר דחיית הצעת שאר מדינות אירופה עלולה להביא את יוון לחדלות פרעון. קבלת ההצעה תעמיק את העול הכלכלי הקיים על אזרחי יוון.

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של משאל העם
* אתר קמפיין ה"לא"
* אתר קמפיין ה"כן"
* Δημοψήφισμα για τη συμφωνία στις 5 Ιουλίου 
; כתבות בנושא
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון: בחירות
יוון
קטגוריה:2015 בפוליטיקה
קטגוריה:יוון: כלכלה
קטגוריה:2015 ביוון
פונון (אתר מקראי)

**פּוּנֹן** (גם: **פִּינֹן**) הייתה עיר מקראית באֱדוֹם, הנזכרת כאחת הערים שבהן שלטו "אַלּוּפֵי עֵשָׂו", ובתיאור מסע בני ישראל במדבר, בין צלמונה לאובות. מזוהה כיום עם ח'רבת פינאן שבהרי אדום.

## זיהוי המקום
העיר מזוהה כיום עם ח'רבת פינאן או חירבת פיון, סמוך לכפר פינאן. האתר נמצא בממלכת ירדן בשיפולי הרי אדום, כ-35 ק"מ דרומית לים המלח וכ-14 ק"מ מזרחית לעין יהב. בשנת 1934 ביקרה במקום משלחת בראשות פרופ' נלסון גליק שחקרה את המקום.

באתר ח'רבת פינאן נמצאה כמות גדולה של סיגי נחושת, וכן כורי היתוך וחרסים החל מתקופת הברונזה הקדומה ועד התקופה הביזנטית והערבית. מן הממצא הקראמי הוסק כי הפעילות הנמרצת ביותר במכרות התנהלה במאה ה־10 לפנה"ס, עת השליטה במקום ע"פ התנ"ך התחלפה לסירוגין בין יהודה לבין האדומים. החוקרים העריכו שבמקום נחצבו 10,000 טונות של נחושת. בחפירה שנערכה בחירבת פידאן שבאזור המכרות נמצאו קמע וחרפושית עליה חרות הכרטוש של המלך שושנק, המוכר כפרעה שישק מהתנ"ך. ידוע כי חלק ממסע שישק חל גם בנגב וייתכן שהגיע אף לפונון.

בתחילת המאה ה-4 לספירה, העיד אוסביוס באונומסטיקון כי העיר הייתה נושבת בימיו, וכי עוד פעלו בה מכרות הנחושת הידועים שלה, כן מזכיר אוסביוס שפונון נמצאת בין פטרה לבין צוער, וכך העיד מאוחר יותר גם הירונימוס.

## נחש הנחושת

הרמב"ן, בפירושו לספר במדבר, כתב:  כמו כן, תרגום יונתן ל תרגם כך:  (בתרגום לעברית: ויסעו מצלמונה ויחנו בפונון, מקום שגירה ה' בהם נחשי קלון ועלתה צעקתם עד השמים). בהתאם, היו שכתבו שמעשה נחש הנחושת נעשה באזור פונון - באופן התואם לזיהוי הארכאולוגי כיום בדבר מכרות הנחושת במקום.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר ארכאולוגיה
קטגוריה:אתרים אדומיים
קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:נדודי בני ישראל במדבר: אתרים
קטגוריה:הערבה
קטגוריה:ואדי פינאן
אכסניית ניקולאי

270px|ממוזער|מפת בניינים ההיסטוריים השייכים למגרש הרוסי
**אכסניית ניקולאי (חצר ניקולאי)** (ברוסית: **Николаевское подво́рье**) הוא שמו של מבנה במגרש הרוסים בירושלים שהוקם כאכסניה לצליינים רוסים ומשמש כיום כמטה מחוז ירושלים במשטרת ישראל. המבנה נמצא בפינת רחוב יפו ורחוב שניאור חשין.

## היסטוריה
### הקמת המבנה
הבניין הוקם כאכסניית גברים בשנת 1903 לאחר ששאר בנייני מגרש הרוסים לא יכלו להכיל את כמות הצליינים הרוסים שהגיעו באותה תקופה לירושלים. הוא הכיל כ-1200 מקומות לינה לגברים ונקרא על שמו של הצאר ניקולאי השני, ששלט ברוסיה באותה תקופה.
### המנדט הבריטי
לאחר כיבוש ירושלים בידי הבריטים בשנת 1917, הלאימו הבריטים את מבני מגרש הרוסים וביניהם גם את אכסניית ניקולאי והפכו אותם למבני שלטון. מבנה אכסניית ניקולאי הפך להיות המטה הארצי של הבולשת הבריטית בארץ ישראל ותחנת משטרה. בשנת 1937, על מנת לאפשר תנועה נוחה ברחוב יפו, הרסו הבריטים חלק קטן מהמבנה והתאימו את חזיתו שפונה לרחוב יפו לקו שאר החזיתות ברחוב. ב-23 במרץ 1944 פוצץ האצ"ל במקביל את משרדי הבולשת בירושלים, יפו וחיפה. בפיצוץ במטה הבולשת באכסניית ניקולאי נהרס חלק מהמבנה ושוקם על ידי הבריטים לאחר מכן. במהלך הטמנת חומרי הנפץ במקום נפצע לוחם האצ"ל  ונפטר מפצעיו לאחר כמה שעות. לאחר התקפה זו על בניין הבולשת והתקפות נוספות בהם פיצוץ מלון המלך דוד, גידרו הבריטים את האזור והקימו בו "בווינגרד" סגור ומבוצר.

### לאחר קום המדינה
ב-14 במאי 1948, מיד עם צאת הבריטים מירושלים, נתפס מגרש הרוסים, ובתוכו אכסניית ניקולאי, ללא קרב על ידי כוחות ההגנה והאצ"ל, במסגרת מבצע קלשון, קודם שהספיקו הכוחות הערביים לתופסו בעצמם. לאחר הקמת מדינת ישראל הפך המבנה למטה מחוז ירושלים במשטרת ישראל. עם השנים הבניין הוזנח והוספו לו תוספות ארעיות שונות שפגמו במראו. בשנת 2010 החלו עבודות שיפוץ ושימור במבנה במטרה להחזיר לו את מראהו המקורי ולהתאימו לסטנדרטים מודרניים.

## גלריה

קובץ:Nikolaevskoe1.jpg|מבנה האכסניה בשנותיו הראשונות
קובץ:British police blow up 1945.jpg|מטה הבולשת באכסניית ניקולאי לאחר פיצוצו, 1944

## קישורים חיצוניים

*
* ניקולאי ליסובוי, היסטוריה של אכסניית ניקולאי 

## הערות שוליים

קטגוריה:מגרש הרוסים
קטגוריה:המנדט הבריטי: חוק ומשפט
קטגוריה:רחוב יפו: מבנים
קטגוריה:ירושלים: מבנים לשימור
קטגוריה:מחוז ירושלים (משטרה)
קטגוריה:משטרת ישראל: תחנות
קטגוריה:ירושלים: מבנים רוסיים
גודוי קרוס (כדורגל)

**קלוב דפורטיבו גודוי קרוס אנטוניו טומבה** (בספרדית: **Club Deportivo Godoy Cruz Antonio Tomba**) הידוע בשם **גודוי קרוס**, הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי מהעיר גודוי קרוס שבפרובינציית מנדוסה, המשחק בליגת העל הארגנטינאית.

גודוי קרוס אינה משויכת ישירות להתאחדות הכדורגל הארגנטינאית, אלא תחת ניהול של מועצה פדרלית המשויכת להתאחדות, כמו כל הקבוצות אשר מחוץ לבואנוס איירס, גראן בואנוס איירס, רוסאריו וסנטה פה.

בנוסף לקבוצת הכדורגל, מפעיל המועדון גם קבוצות כדורסל, כדוריד, הוקי שדה, טניס וכדורעף.

## היסטוריה

מועדון גודוי קרוס נוסד ב-21 ביוני 1921, תחת השם **ספורטיבו גודוי קרוס**. ב-25 באפריל 1930 נוצר איחוד בין המועדון לבין דפורטיבו בודגה אנטוניו טומבה, ומאז הוא נושא את שמו הנוכחי.

ב-1959 נבנה אצטדיונה של הקבוצה, אסטאדיו פליסיאנו גמבארטה. כינויו של האצטדיון בן 14,000 המקומות היה *לה בודגה* (בספרדית: *La Bodega*, מרתף היינות), והכינוי נגזר משם המועדון הקודם. בנוסף, הכינוי *אקספרסו* נגזר מהקירבה בין האצטדיון לפסי הרכבת. כיום הקבוצה מתאמנת במגרש, אך מארחת באצטדיון מלווינס ארחנטינס, המכיל כ-40,000 מושבים.

הקבוצה שיחקה במשך תקופה ארוכה בליגה המקומית של פרובינציית מנדוסה. האליפות הראשונה של גודוי קרוס בליגה המקומית הייתה ב-1944, ובסך הכל צברה הקבוצה 8 אליפויות מקומיות. ב-1994 העפילה הקבוצה לראשונה לליגת המשנה הארגנטינאית, שם שיחקה למעלה מעשור.

בעונת  העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגת העל הארגנטינאית. לאחר שסיימה במקום הראשון באפרטורה של אותה עונה, ובמקום הראשון בטבלה המצטברת בסיום העונה (למרות שסיימה רק במקום ה-13 בטבלת הקלאוסורה), פגשה הקבוצה את נואבה צ'יקגו לדו-קרב על הכרטיס לליגה הבכירה. לאחר שוויון 1-1 בחוץ, ניצחה גודוי קרוס 3-1 ביתי והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה.

כובש השער הראשון אי פעם של גודוי קרוס בליגה הבכירה היה אנסו פרס, שכבש ב-9 בספטמבר 2006 מול בלגראנו במשחק שהסתיים בשוויון 1-1. אמנם, בסיום העונה ניצבה גודוי קרוס במקום ה-18 בטבלת היורדות, מה שחייב אותה בצמד משחקי מבחן מול הוראקן. בשני המשחקים הפסידה גודוי קרוס, ולאחר הפסד מצטבר של 5-2 חזרה לליגת המשנה לאחר עונה אחת בלבד.

שהותה המחודשת של הקבוצה בליגת המשנה נמשכה עונה אחת בלבד, לאחר שבעונת  סיימה הקבוצה במקום השני בליגת המשנה והעפילה אוטומטית בחזרה לליגה הבכירה. עונת השיא של הקבוצה הייתה עונת הקלאוסורה 2010. תחת המאמן עומר אסאד, הגיעה הקבוצה למקום השלישי בטבלה תוך שהיא צוברת 37 נקודות, שיא עבור קבוצה שאינה משויכת ישירות להתאחדות. בזכות הישג זה רשמה הקבוצה היסטוריה כשייצגה את ארגנטינה בגביע ליברטדורס 2011, והייתה הקבוצה הראשונה שמייצגת את ארגנטינה ואינה משויכת ישירות להתאחדות.

## תארים

;ליגת המשנה הארגנטינאית (2):
*  (אפרטורה), 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל ארגנטינאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1921
קטגוריה:מנדוסה (פרובינציה)
אלקטריינאי (רשות מקומית)

רשות מקומית **אלקטריינאי** (בליטאית: **Elektrėnų savivaldybė**) היא אחת מ-60 הרשויות המקומיות של ליטא. היא שוכנת בשטח דזוקיה ההיסטורית, במחוז וילנה. 

הרשות משתרעת על שטח של 509 קמ"ר ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2011, קרוב ל-25,000 תושבים.

## היסטוריה מנהלית
רשות מקומית אלקטריינאי הוכרזה ב-21 בדצמבר 1999 כחלק מרפורמה מנהלית בליטא, ושטחה כולל את החלק המערבי ההיסטורי של רשות מקומית טרקאי, ואת החלק המזרחי ההיסטורי של רשות מקומית קאישיאדוריס.

## יישובים ואתרים
בתחומי הרשות נמצא מאגר אלקטריינאי , האגם המלאכותי השלישי בגודלו בליטא.

בין היישובים ברשות המקומית: אלקטריינאי, וייביס (וייה) וסמילישוק (סמילישקס).

## קישורים חיצוניים

* 

* נתונים על רשות מקומית באתר ממשלתי ליטאי 

קטגוריה:מחוז וילנה: רשויות מקומיות
מזרח יורקשייר

**מזרח יורקשייר** (באנגלית: **East Yorkshire**) הוא מחוז שייר בצפון אנגליה, הממלכה המאוחדת. המחוז ממוקם באזור יורקשייר והאמבר. הוא כולל גם את העיר האל, על אף שהיא מוגדרת כיחידה שלטונית עצמאית.

האזור מאופיין באוכלוסייה כפרית והכלכלה מתבססת בעיקר על חקלאות ותיירות.

## היסטוריה
לאחר תום עידן הקרח האחרון, היגרו ציידים-לקטים מהיבשת האירופית לאיי בריטניה ובכך יישבו את האזור. בשנת 867 האזור נכבש על על ידי הצבא הוויקינגי הגדול, אך בשנת 954, עם מותו של השליט אריק הראשון, מלך נורווגיה, הסתיים השלטון הסקנדינבי. בשנת 1066 חל הכיבוש הנורמני של אנגליה על ידי ויליאם הראשון, מלך אנגליה.

בשנת 1847 נבנתה מערכת הרכבת האזורית, ששימשה בעיקר את החקלאים להפצת תוצרתם לשווקים ולעיירות סמוכות, ותרמה רבות להתפתחות הכלכלית של האזור. 

המחוז עצמו הוקם באופן רשמי בשנת 1996.

## פוליטיקה וממשל
מועצת המחוז מורכבת מכ-61 נציגים. נכון למרץ 2018 הרכב המועצה הוא:
* המפלגה השמרנית- 51 נציגים
* מפלגת הלייבור- 6 נציגים
* UKIP- שלושה נציגים
* המפלגה הליברל-דמוקרטית- 2 נציגים
* עצמאיים- 5 נציגים
המחוז מורכב משבעה מחוזות בחירה לבית הנבחרים הבריטי. בבחירות הכלליות שנערכו בשנת 2010, המפלגה השמרנית נצחה בכארבעה מחוזות וזכתה בכ-37% מכלל הקולות. שלושת המושבים הנותרים אוישו על ידי נבחרי הלייבור, אשר זכתה בכ-29% מכלל הקולות. שאר המפלגות (הליברל דמוקרטית,UKIP, מפלגת הירוקים של אנגליה וויילס והמפלגה הלאומית הבריטית) זכו בכשליש מן הקולות.

## דמוגרפיה
עד שנת 2009 היה מזרח יורקשייר המחוז הגדול באנגליה. בעקבות השינויים המבניים שנערכו באותה השנה, מזרח יורקשייר דורג כחמישי בשטחו ושישי בכמות תושביו. במחוז ישנו יש אחוז גדול מהממוצע של תושבים בני 40 ומעלה. שיעור הפשיעה במזרח יורקשייר נמוך מהממוצע.

ההרכב הדתי בשנת 2001 היה:
* נוצרים- 79.67%
* לא דתיים- 11.90%
* מוסלמים- 0.27%
* בודהיסטים- 0.13%
* הינדים- 0.18%
* יהודים- 0.13%
* סיקים- 0.06%
* אחר- 0.16%
* לא ידוע- 7.5%

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אנגליה: מחוזות
*
נטלי עמנואל

**נטלי ג'ואן עמנואל** (באנגלית: **Nathalie Joanne Emmanuel**; נולדה ב-2 במרץ 1989) היא שחקנית ודוגמנית אנגלייה. המוכרת בזכות תפקידה בתור מיסאנדיי בסדרת הפנטזיה "משחקי הכס" מבית רשת HBO, ובשל הופעתה בתור ההאקרית ראמזי בסרטים "מהיר ועצבני 7", "מהיר ועצבני 8" ,"מהיר ועצבני 9" ו"מהיר ועצבני 10".

## ביוגרפיה
עמנואל נולדה בעיר סאות'אנד-און-סי שבמחוז אסקס, דרום מזרח אנגליה. הבת השנייה לאם חצי דומיניקנית וחצי אנגלייה, ואב ממוצא חצי סנט לוסיאני וחצי אנגלי.

בגיל 10, היא שיחקה את נלה הצעירה בהפקת וסט אנד של המחזמר "מלך האריות".

## קריירה
החלה את דרכה כילדה בהפקות תיאטרון והתגלתה בבריטניה באופרת הסבון "הוליאוקס" בה שיחקה בתפקיד הצעירה סשה ולנטיין, היא הופיעה בסדרה במשך כ-4 עונות.

בשנת 2013 התקבלה עמנואל לסדרת הפנטזיה המדוברת של רשת HBO "משחקי הכס" והחל מהעונה השלישית מגלמת את מיסאנדיי היועצת והמתורגמנית של דאינריז טארגאריין (אמיליה קלארק).

בשנת 2015 הופיעה לראשונה בתפקיד הוליוודי בסרט הפעולה הפופולרי "מהיר ועצבני 7", בסרט גילמה את ההאקרית ראמזי. בנוסף, שיחקה בסרטי ההמשך של "הרץ במבוך" - "הרץ במבוך 2: מבחני הכווייה" ו-"הרץ במבוך 3: תרופת המוות".

בשנת 2017 שבה לשחק בסרט "מהיר ועצבני 8". בשנת 2018 שיחקה בסרט המדע הבדיוני "פרויקט טיטאן"  לצד סם וורת'ינגטון וטיילור שילינג.

בשנת 2019 שיחקה בתפקיד הראשי של מאיה במיני-סדרה "ארבע חתונות ולוויה אחת" שיצרו מינדי קלינג ומאט וורברטון לרשת הולו ומבוססת על הסרט הבריטי באותו שם משנת 1994 שכתב ריצ'רד קרטיס. באותה שנה כיכבה בסדרת הפנטזיה "הקריסטל האפל: עידן המרד" בנטפליקס; את הסדרה ביים לואי לטריה והוא מהווה פריקוול עבור סרטו של ג'ים הנסון משנת 1982, "הקריסטל האפל". 

בשנת 2020 שיחקה בתפקיד הנשי הראשי בסדרה "*Die Hart*" בשירות הסטרימינג של קוויבי בכיכובו של קווין הארט; ועבור תפקידה הייתה עמנואל מועמדת לפרס אמי לשחקנית מצטיינת בסדרת דרמה/קומדיה באורך קצר.

בשנת 2021 שבה לגלם את ראמזי בפעם השלישית בסרט "מהיר ועצבני 9" ובהמשך השנה שיחקה בסרט השודים הגרמני-אמריקאי "צבא הגנבים" שבוים על ידי מתיאס שווייגהופר ועלה ישירות לשירות הסטרימינג של נטפליקס; הוא מהווה פריקוול לסרט "צבא המתים".

בשנת 2024 כיכבה בתפקיד הראשי במותחן הפעולה האמריקאי "הרוצחת" (אנ') שביים ג'ון וו על פי סרטו "הרוצח" משנת 1989. 

## חיים אישיים
עמנואל החלה לאמץ אורח חיים טבעוני ב-2012, והיא מתבוססת על תזונה מבוססת צמחים. היא נוהגת להביע תמיכה בזכויות בעלי חיים. בין השאר יצאה נגד ניסויים בבעלי חיים ונגד השימוש בפילים למטרות בידור.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:דוגמניות אנגליות
קטגוריה:טבעוניות בריטיות
קטגוריה:פעילות זכויות בעלי חיים בריטיות
קטגוריה:אנגליות שנולדו ב-1989
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1989
מערב יורקשייר

**מערב יורקשייר** (באנגלית: **West Yorkshire**) הוא מחוז באזור יורקשייר והאמבר בצפון אנגליה, הממלכה המאוחדת.העיר הגדולה ביותר בו, המשמשת גם כבירתו, היא לידס. מערב יורקשייר נוצר בשל חקיקת חוק השלטון המקומי (1972), ששינה את החלוקה האדמיניסטרטיבית של מחוז יורקשייר. בפנים המחוז קיימים חמישה אזורים מטרופוליניים: וייקפילד (המורכב מן העיר וייקפילד), ברדפורד (המורכב מן העיר ברדפורד), קירקליס, קלדרדייל ולידס (המורכב מן העיר לידס).

הוא גובל במחוזות דרבישייר מדרום, מנצ'סטר רבתי מדרום-מערב, לנקשייר מצפון-מערב, צפון יורקשייר מצפון ומזרח, ובדרום יורקשייר מדרום-מזרח. האזור האורבני של המחוז הוא הגדול ביותר מבין המחוזות ההיסטוריים של יורקשייר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:אנגליה: מחוזות
קטגוריה:יורקשייר
קטגוריה:מחוזות אנגליה שהוקמו ב-1974
שלצ'ינינקאי (רשות מקומית)

**שלצ'ינינקאי** (בליטאית: **Šalčininkų rajono savivaldybė** ; בפולנית: **Gmina rejonowa Soleczniki**) היא אחת מ-60 הרשויות המקומיות של ליטא. הרשות שוכנת במחוז וילנה ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2011, למעלה מ-34,700 תושבים. העיר שלצ'ינינקאי היא העיר הגדולה ביותר ברשות, ומשמשת כמרכז המנהלי שלה.

אוכלוסיית הרשות מתייחדת ברוב של למעלה מ-80% (לפי המפקד שנערך ב-2001) מקרב התושבים המשתייכים למיעוט האתני הפולני בליטא.

בגבולה הדרום-מזרחי של הרשות שלצ'ינינקאי, קיים מבלט ייחודי של שטח ליטא לתוך שטח בלארוס, כעין מובלעת ליטאית בתוך השטח הבלארוסי המחוברת לשטח הליטאי.

המחוז הוקם כיחידה מנהלית מוגדרת בשנת 1950 ומאז השתייך למחוזות שונים. השיוך הנוכחי של רשות מקומית זו למחוז וילנה, החל בשנת 1995.

ברשות מקומית שלוש ערים: בלטויי ווקה, איישישוק ושלצ'ינינקאי; שתי עיירות: דייוונישקס  ויאשיונאי ; ועוד כ-450 כפרים קטנים יותר.

## קישורים חיצוניים

* 

* נתונים על רשות מקומית באתר ממשלתי ליטאי 

קטגוריה:מחוז וילנה: רשויות מקומיות
סיודד בוליבר

**סיודד בוליבר** (בספרדית: **Ciudad Bolívar**) היא בירת מדינת בוליבר בוונצואלה. העיר שוכנת על הגדה הדרומית באזור הצר ביותר של נהר אורינוקו במזרח ונצואלה.

## היסטוריה
המקור של העיר הוא בהתיישבות שהוקמה על ידי אנטוניו בריוס בסוף המאה ה-16 תחת השם "סנטו תומאס דה גואיאנה", בקרבת המקום שבו נמצאת סיודד בוליבר היום. בעקבות התקפות של שודדי ים ותושבים ילידים שינתה העיר את מקומה מספר פעמים.

ב-1764 הוקמה העיר במקומה הנוכחי תחת השם "סנטו תומאס דה לה נואבה גואיאנה דה לה אנגוסטורה דל אורינוקו", אשר קוצר לאנגוסטורה. למילה הספרדית "אנגוסטורה" אין מקבילה בעברית, ופירושה הוא למעשה שם העצם של המילה "צר", ההפך מ"רוחב", והשם מתייחס למיקומה של העיר באזור הצר ביותר של נהר האורינוקו.

בין 1819 ו-1821 התכנס בעיר קונגרס אנגוסטורה ביוזמתו של סימון בוליבר, ממנהיגי המאבק לעצמאות מדינות דרום אמריקה, אשר בו נוסדה רפובליקת קולומביה הגדולה. ב-1846 שונה שם העיר לסיודד בוליבר על שמו של בוליבר.

## כלכלה
סיודד בוליבר היא אחד משני המרכזים הכלכליים של מדינת בוליבר, ביחד עם סיודד גואיאנה. הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול מניהוט, מנגו, יאם ואבטיח, גידול מקנה ותיירות.

## חינוך
בעיר נמצאות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה הלאומית הניסויית של גואיאנה וגרעין בוליבר של אוניברסיטת דה אוריינטה.

## תחבורה
את העיר משרת נמל התעופה הלאומי תומאס דה ארס, המציע טיסות למגוון יעדים ברחבי ונצואלה.

העיר מקושרת לשאר ונצואלה על ידי גשר אנגוסטורה אשר עובר מעל לנהר האורינוקו ומגיע לעיירה סולדד במדינת אנסואטגי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ונצואלה: ערים
קטגוריה:מדינות ונצואלה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1764