open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אירוניה

[שמאל|ממוזער|150px|דוגמה לאירוניה: [מודעת אבל שנתלתה על שלט פרסומת הנושא את הסיסמה "משדרג לך את הרגע"]]
המונח **אירוניה** (ביוונית עתיקה: εἰρωνεία – אֵרונֵאַה; מילולית: "בורות מדומה") מתאר מצב מסוים ששונה מן המצב שהיה אמור להתרחש .

לעיתים מתוארים אירועים שונים כ"צחוק הגורל", תהפוכות בלתי צפויות בחייו של אדם, הגורמות לו אושר או סבל רב. מקרים נפוצים הם מקרים בהם המצופה אינו מתרחש, בניגוד למקובל לחשוב, או כאשר פעולה שמטרתה הייתה לגרום לתוצאה רצויה, מביאה לתוצאה הפוכה, בבחינת "היקום לועג למאמצי האדם" (אירוניה קוסמית). לדוגמה, סנדלר המתהלך יחף. הסנדלר מייצר נעליים עבור אחרים, אך אינו משתמש בהן עבור רגליו שלו. דוגמה נוספת, ניסיון שימור מבנה גורם להריסתו. אירוניה יכולה להיות גם מכוונת, בעיקר בספרות או בתיאטרון. בטרגדיה ובסוגות ספרותיות נוספות האירוניה משמשת אמצעי ספרותי להגברת המתח, ולחידוד המסר לפיו אדם אינו יכול לשנות את גורלו, גם אם נדמה לו שיש בכוחו לעשות זאת. פעמים רבות משמעות הדברים האמיתית אינה מתגלה מיד אלא לאחר זמן, או תלאות רבות, כך שמה שמסתבר בסוף שונה בתכלית מפני הדברים בהתחלה.

אירוניה מכוונת נפוצה גם כאמצעי רטורי לשם חידוד המסר והבלטתו על דרך הניגוד, היא יכולה לקבל ביטוי מילולי כאשר הנאמר נוגד במהות את המסר, כפי שמתפרש בהתאם להקשר ולטון הדיבור. אמצעי זה יכול לשמש להבלטת מגוחכות או להבעת לעג ועוקצנות. לדוגמה, אדם זעוף פנים הנשאל לשלומו משיב: "בסדר גמור! לא יכול להיות טוב מכך!"

## אירוניה בספרות
פעמים רבות בספרות ובתיאטרון קיימת אירוניה מכוונת. המחבר, המסתמך על ידיעה או הבנה מוקדמת של הקהל, הנקראת פער אירוני, כי גורל מסוים הולך ומתקרב, שם בפי הדמות הדוברת, שהיא בורה ואינה מודעת למצב האמיתי, דברים אשר משמעותם האמיתית, וההפוכה לכוונת הדמות, מובנת לאמיתה רק לקהל, או גורם לה למעשים אירוניים.

השימוש באירוניה היה נפוץ ביותר בטרגדיות היווניות. זאת מכיוון שגורלו של הגיבור הטרגי ידוע מראש ובלתי ניתן לשינוי. לכן פעמים רבות הגיבור מנסה לשנות את גורלו אבל פער בין הידע שלו לידע של הצופים, שנקרא פער אירוני, מוביל לכך שהוא בעצם מביא על עצמו את גורלו המר. הדוגמה המפורסמת ביותר לכך היא במחזה "אדיפוס המלך". אדיפוס מנסה לגלות מי הוא רוצחו של המלך הקודם על מנת לנקום בו, מבלי לדעת שהוא רצח את המלך, שהיה אביו, ונשא את אמו לאישה. פעולותיו מובילות לגילוי ולגורלו האכזר.

## אירוניה, ציניות וסרקזם
יש קשר דיאלקטי בין אירוניה וציניות ולכן לעיתים קרובות מבלבלים ביניהם. בשניהם מובעת הטלת ספק המעידה שהסובייקט מוטרד מהפער בין המציאות לבין האופן שבו מדברים עליה. האירוניה נחשבת להתייחסות ראויה יותר מהציניות כיוון שהציני הוא אדם המאבד את האמון בטוב הלב ובהיגיון השכל של אנשים אחרים. האירוני לעומת זאת, אינו מאבד את האמונה התמימה בבני אדם ולעיתים קרובות יטיל ספק גם בעצמו. גישתו של האירוני מרוממת את המציאות ומובילה להחלטות ראויות לגביה. בניגוד לאירוני, גישתו של הציני מתחמקת מהצורך להתמודד ולנסות לשנות את המציאות.

סרקזם הוא סגנון דיבור עוקצני ומריר שמטרתו להקניט או לשים ללעג אדם. הוא שייך להתנהגויות שניתן לסווגן כציניות. הציניות משמשת לעיתים ככיסוי למניעים תוקפניים ויש בה משום מבט מרוחק על החיים וסוג של אובדן האמונה התמה בבני אדם.

## ראו גם
* סימן אירוניה
* חוקי מרפי

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

* נחום סוקולוב, אירוניה (פרקים בפסיכולוגיה הסגנונית וערך האירוניה בספרות ובחיים), ירושלים, כסלו, התרצ"ה, בפרויקט בן-יהודה
* .
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טכניקות ספרותיות
קטגוריה:דרמה
קטגוריה:הומור
באנדונדו

**באנדונדו** (**Bandundu**) הוא מחוז לשעבר של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. המחוז גבל בקינשאסה ובבאס קונגו במערב, אקווטור בצפון וקאסאי אוקסידנטל במזרח. מחוז באנדודנו הוקם ב-1966 כמיזוג של שלושה אזורים פוסט-קולוניאליים: קווילו (Kwilu), קוואנגו (Kwango) ומאי נדומבה (Mai-Ndombe). 

## ערים
בירת המחוז נקראת באנדונדו. אוכלוסיית העיר באנדונדו מונה 116,700 איש, נכון ל-2002. המרחק בינה ובין קינשאסה הוא 400 ק"מ. 

עיר מרכזית נוספת היא קיקוויט (Kikwit) השוכנת על גדות נהר הקווילו. אוכלוסיית העיר מונה 149,000 לערך. קיקביט היא מרכז מסחרי ומנהלי חשוב, ויש בה אצטדיון ספורט ונמל תעופה. היא ידועה כמרכז מחול מסורתי. ב-1995 התרחשה בעיר התפרצות של וירוס האבולה. קיקוויט היא בירת מחוז קבילו החל מ-2009. 

## שפות
השפה רשמית במחוז היא צרפתית. שתי שפות עיקריות נוספות מדוברות בבאנדונדו, לינגלה ו-קיטובה. השפות נפוצות עד כדי כך, שהן מהוות למעשה כשפת אם למרבית התושבים. 

## גופי מים מרכזיים
* נהר קסאי
* נהר קוואנגו
* נהר קווילו
* נהר לוקניה
* אגם מאי-נדומבה

## ראו גם

* קינשאסה
* הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
* קיקוויט

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: מחוזות לשעבר
מחבר מובלע

**מחבר מובלע** או **מחבר משתמע** מונח בנרטולוגיה שמשמש כקול שעוזר לקורא לעצב את דעותיו ומחשבותיו בנוגע לטקסט. בעוד המוען (הדובר, מספר) שולח שדר מסוים, רעיון לנמען (הקורא), פעמים השדר המקורי משתמע באופן שונה שאליו התכוון הדובר. פעמים רבות השדר שעובר לקורא באמצעות המחבר המובלע מתעצב באמצעות הטקסטורה של הטקסט, מעברי במשלבים, אופן עיצוב הטקסט והאווירה הכללית שעוברת בטקסט, לא דווקא מילולית. המחבר המובלע לא קיים בתוך הטקסט אלא מעביר מסר לקורא שלא דווקא נמצא בדברי הדובר, כלומר הוא נמצא בין הטקסט עצמו לקורא. 

המונח הומצא לראשונה על ידי חוקר הספרות וויין בות' בספרו *The Rhetoric Of Fiction*, שמבדיל בינו לבין הדובר. הדובר, טוען בות', יכול להיות שונה לחלוטין מהמחבר המובלע, בדיוק כפי שהוא יכול להיות שונה מהמחבר. בשימוש באירוניה, למשל, משמעות המלים הנאמרות שונה ממשמעותו הכוללת של המבע. כלומר, המוען משתמש בדובר, השונה ממנו, כדי לומר דברים מנוגדים לכוונותיו. 

## ההבדל בין המחבר המובלע לכוונת המחבר
המחבר המובלע, כאמור, שונה גם מהמחבר:

יש לכך כמה סיבות. ראשית, במרבית המקרים אין באפשרותנו לדעת מהי כוונת המחבר. קורא של יצירת ספרות, למשל, לא מכיר בדרך כלל את מחבר היצירה, והוא שופט את כוונותיו בהתאם ליצירה ולהקשר בו היא נוצרה (זמן הכתיבה, ז'אנר וכדומה). 

בנוסף, לא תמיד כוונת המחבר המובלע זהה לכוונת המחבר. טעויות פרשניות הן דוגמה מובהקת לכך. במקרים כאלה, הנמען מפרש את השדר באופן השונה מכוונתו של מוען השדר (אם כי לא תמיד באופן השונה מכוונת השדר עצמו), ומייחס את הכוונה הזו למחבר המובלע. העובדה שאנו מוכנים להודות כי לא הבנו את השדר נכון מצביעה על כך שאנו מכירים בהבדל בין המחבר המובלע לבין כוונתו של המוען.

לעיתים הכוונה העולה מהשדר עצמו שונה מכוונת המחבר. מקרה מפורסם הוא הסיפור "סונאטת קרויצר" של טולסטוי. אף שטולסטוי הוסיף הקדמה לסיפור (לאחר שקוראים רבים לא הבינו אותו כפי שביקש שיבינו אותו), הראתה ד"ר תמר יעקבי מאוניברסיטת תל אביב במאמר שפרסמה בנושא זה, כי כוונת השדר שונה ממה שטולסטוי התכוון לו. לטענתה, טולסטוי אמנם התכוון שנבין דבר מה אחד, אולם הסיפור אומר דבר מה אחר. מבלי להיכנס לפרשנות הסיפור עצמו, יש בפער בין הפרשנויות כדי להדגים את הפער שיכול להיות בין כוונתו של המוען לבין הכוונה העולה מהשדר.

## ראו גם
* נרטולוגיה
* וויין בות'
* דובר (ספרות)
* אירוניה
* גישת "מות המחבר"
* תורת הספרות
* המודל התקשורתי של יאקובסון
קטגוריה:טכניקות ספרותיות
קטגוריה:תורת הספרות
קונגו סנטרל

**קונגו סנטרל** (בצרפתית: **Kongo Central**) הוא מחוז ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. היא המחוז היחיד במדינה עם חוף. בירת המחוז היא מאטדי. המחוז גובל במדינת אנגולה בדרום, מחוז באנדונדו וקינשאסה במזרח, ומובלעת קבינדה של אנגולה והרפובליקה של קונגו בצפון. במערב יש למחוז קו חוף קצר (היחיד של המדינה) באוקיינוס האטלנטי. אוכלוסיית המחוז מנתה 2.83 מיליון נפש ב־1998.

בעבר נקרא המחוז בא־קונגו (Bas Congo) ובא־זאיר (Bas Zaïre).

ערים אחרות במחוז: בומא, לשעבר עיר הבירה של קונגו הבלגית, מואנדה, נמל בננה, ויווי ומואדי. 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: מחוזות
סינתזה (כימיה)

**סִינְתֶּיזָה **היא תהליך יצירתו של חומר מסוים באמצעות תגובה כימית בין חומרים אחרים.

תהליך זה עשוי לכלול תגובה כימית יחידה, או סדרה של תגובות כימיות בשילוב עם תהליכים פיזיקליים. אופן הסינתזה מוגדר היטב, כך שניתן יהיה לחזור עליו במעבדות שונות ולהגיע לאותן תוצאות. **חומר סינתטי** הוא חומר שאינו קיים בטבע, אלא נוצר באמצעות סינתזה.

תחילתו של מדע הכימיה האורגנית בסינתזה מקרית: הכימאי הגרמני פרידריך ולר יצר במעבדתו בשנת 1828 את התרכובת האורגנית שתנן (N2H4CO, המרכיב העיקרי בשתן) על ידי אידוי של גבישי אמוניום ציאנטי (NH4OCN). ולר ביצע זאת ללא כוונה תחילה. לפני מאורע חשוב זה סברו הכימאים כי קיים הבדל מהותי מאוד (שעל טיבו לא יכלו לעמוד) בין חומרים אורגניים וחומרים אי-אורגניים, ושלעולם לא ניתן יהיה **לסנתז** את הראשון מהשני. סינתזת השתנן שברה מיתוס זה, ומאז סונתזו בצורה מלאכותית אלפי תרכובות אורגניות.

סינתזה מוגדרת כ**מוחלטת** (טוטאלית) כשמולקולה מורכבת מיוצרת מכמה מולקולות קטנות ופשוטות, אותן ניתן להשיג בקלות. בתגובה **סינתטית-למחצה** (סמי-סינתטית), לעומת זאת, מייצרים מולקולה מורכבת מכמה מולקולות מורכבות אחרות, אותן נוטלים מעולם הטבע (צמחים, בעלי חיים וכו').

במשמעות מצומצמת יותר, מתייחסת המילה **סינתזה** לתגובה ישירה בין שני מגיבים ליצירתו של חומר יחיד. המבנה הכללי של סינתזה כזו מתואר בנוסחה:

AB ← A + B

דוגמאות:
:2NaCl ← Cl<sub>2</sub> + 2Na (יצירת מלח בישול)
: SO<sub>2</sub> ← O<sub>2</sub> + S (יצירת גופרית דו-חמצנית)
: 2Fe<sub>2</sub>O<sub>3</sub> ← 3O<sub>2</sub> + 4Fe (היווצרות של חלודה)
:H<sub>2</sub>CO<sub>3</sub> ← H<sub>2</sub>O + CO<sub>2</sub> (פחמן דו-חמצני נמס במים ליצירת חומצה פחמתית)

## סינתזה אסימטרית מזורזת
סינתזה אסימטרית מזורזת היא תגובה כימית סטריאוסלקטיבית, אשר התגלתה על ידי ויליאם נולס בשנת 1968. נולס הראה שיש ביכולתם של זרזים כיראליים מסוימים להעביר את תכונת הכיראליות לתוצר. התגובה הסטריאוסלקטיבית שאותה שיפר נולס הייתה תגובת הידרוגנציה. פיתוח נוסף בתחום זה חל בשנות ה-80 של המאה ה-20, עת קרל שארפלס יישם את הזירוז הכיראלי גם עבור תגובת אפוקסידציה, וריוג'י נויורי גילה זרז כיראלי מסוים, שנמצא יעיל ושימושי עבור מגוון רחב של סינתזות אסימטריות מזורזות. שלושתם יחד זכו בפרס נובל לכימיה בשנת 2001, על תגליות אלו. סינתזה אסימטרית מזורזת משמשת כיום במגוון תהליכים תעשייתיים: ייצור תרופות, תעשיית כימיקלים לחקלאות, חומרי טעם וריח, ועוד.

## ראו גם
* סינתזה אורגנית
* הנדסה כימית

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תגובות כימיות
קטגוריה:כימיה אורגנית
קטגוריה:הנדסה כימית
מפלגת אח"י

**מפלגת אח"י** (ראשי תיבות של: **א**רץ, **ח**ברה, **י**הדות; בשמה הקודם: **ציונות דתית לאומית מתחדשת**) היא מפלגה ציונית-דתית-לאומית שהוקמה על ידי פורשי המפד"ל בכנסת ה-16. המפלגה היוותה בעבר חלק מהאיחוד הלאומי ובכנסת ה-17 הייתה חלק מרשימת האיחוד הלאומי-מפד"ל ומהבית היהודי. הפכה לסיעה עצמאית בכנסת, ובבחירות לכנסת השמונה עשרה והעשרים ואחת רצה עם הליכוד ברשימה משותפת, אך בהמשך התפלג הח"כ היחיד שלה, אלי בן-דהן. בבחירות לכנסת העשרים ושלוש היא הייתה חלק מרשימת ימינה, אך נציגתה לא נכנסה לכנסת.

## היסטוריה
[250px|ממוזער|[אפי איתם, מייסד המפלגה|שמאל]]
הסיעה הוקמה על ידי חברי הכנסת אפי איתם ויצחק לוי שפרשו מהמפד"ל בעקבות הקרע שנוצר במפלגה בינם לבין מחנהו של זבולון אורלב שסירב לפרוש מהממשלה אחרי שאישרה את תוכנית ההתנתקות. הפרישה עצמה באה רק אחרי שאיתם הושעה מתפקידו כיו"ר המפלגה והמפד"ל דחתה את הצעתו לאחד את המפד"ל עם האיחוד הלאומי לגוש ימין גדול.

השניים פרשו מהמפד"ל ובתחילה קראו למפלגתם החדשה **הציונות הדתית**, אך המפד"ל התנגדה לשם זה בטענה שהמונח "ציונות דתית" מייצג ציבור שלם ומגוון ואין לייחדו לתנועה מפלגתית בודדת. בעקבות דיון אצל רשם המפלגות, שינו השניים את השם ל**סיעת התחברות**.

בחודש מאי 2005 התנתקה הסיעה באופן סופי מהמפד"ל ונרשמה בפנקס המפלגות בשם מפלגת "ציונות  דתית לאומית מתחדשת". ב-1 באוגוסט 2005 הכריזה על התאחדותה עם האיחוד הלאומי.

בבחירות לכנסת ה-17 התמודדה במסגרת רשימת האיחוד הלאומי והמפד"ל.

ב-11 בנובמבר 2007 שינתה את שמה למפלגת **אח"י** (ראשי תיבות של '''א'''רץ ישראל, **ח**ברה, '''י'''הדות) ופתחה את המפקד הלאומי במטרה לאחד את כל המפלגות הדתיות הציוניות הימניות תחת שם אחד מחודש. המפלגה, בראשותו של אפי איתם, זכתה לתמיכתו של חתן פרס נובל הפרופסור ישראל אומן. לאחר הקמתו של הבית היהודי, פרשו חברי אח"י יצחק לוי ואפי איתם מן האיחוד והקימו סיעה עצמאית, שרצה עם הליכוד בבחירות לכנסת ה-18 בזכות הסכם שהושג ב-28 בדצמבר 2008 ובו הבטחה לשריון ברשימה המשותפת במקומות ה-39 לשלום לרנר ובמקום ה-45 לאדמונד חסין. אפי איתם לא שובץ ברשימת הליכוד ולא התמודד לכנסת ה-18. יצחק לוי הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים. בבחירות אלו זכתה רשימת הליכוד-אח"י ב-27 מנדטים ונציגי אח"י לא נבחרו לכנסת. המפלגה לא התמודדה בבחירות לכנסת ה-19.

בבחירות לכנסת ה-21 וה-23 המפלגה שימשה את הבית היהודי על מנת לשריין נציגים שלה ברשימות שונות.
בבחירות לכנסת ה-21, כחלק מהסכם בין איחוד מפלגות הימין לליכוד, מס' 4 בבית היהודי הרב אלי בן דהן שובץ במקום ה-28 ברשימת הליכוד מטעם אח"י, ולאחר הבחירות התפלג לסיעת יחיד.
בבחירות לכנסת ה-23 מס' 3 בבית היהודי שרה ב"ק שובצה במקום ה-8 ברשימת ימינה מטעם אח"י, בעוד מס' 2 מוטי יוגב שובץ במקום ה-11.

## אידאולוגיה
מפלגת אח"י הייתה מפלגת ימין דתית-לאומית ודגלה בארץ ישראל השלמה ובמפעל ההתנחלויות בשטחי יהודה ושומרון וחבל עזה. התנועה קמה מתוך ההתנגדות לתוכנית ההתנתקות אך שללה אלימות וסרבנות נגד צה"ל במסגרת פינויי יישובים (או בכלל). בנוסף שמה לעצמה התנועה מטרה להילחם בשחיתות השלטונית. התנועה זכתה לתמיכתו של הרב שלמה אבינר, ששימש לה מעין מורה דרך רוחני.

## נציגי המפלגה בכנסת ומועמדיה בבחירות

## קישורים חיצוניים
* אמנה בין הליכוד לאח"י
* 

## הערות שוליים

אח"י
ציונות דתית לאומית מתחדשת
אח"י
אח"י
אח"י
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2005
מאטדי

**מאטדי** (אנגלית: **Matadi**) היא עיר נמל במחוז קונגו סנטרל ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו ולה אוכלוסייה של 235,400 (2004). היא ממוקמת על האגן השמאלי של נהר הקונגו, כחצי מהמרחק בין האוקיינוס האטלנטי ועיר הבירה קינשאסה. 

## תרבות
פירושה של המילה "מאטדי" היא אבן בשפת הקיקונגו. העיר בנויה באזור גבעות, ויש ביטוי מקומי האומר שכדי לגור בה יש לדעת שלושה פעלים: "לעלות", "לרדת" ו"להזיע". בהמשך הנהר יש רשת מערות הנקראת "הצוק של דיוגו קאו" על שם גראפיטי שחרט במערות הימאי ומגלה ארצות הפורטוגזי לסמן את גבול מסעו אל תוך נהר הקונגו.

## תשתיות
תחנת כוח על נהר המפוזו מספקת לעיר חשמל. פס רכבת מחברת בין מאטדי לקינשאסה הבירה, מרחק של כ-350 ק"מ. הנמל הוא מרכז חשוב לייבוא וליצוא עבור כל המדינה וחברת הדייג הלאומי "פמארזה" משתמשת בנמל על מנת לספק דגים לבירה. נמל התעופה "טשימפי" הקרוב איננו פעיל. גשר באורך 722 מטר שחוצה את הנהר נבנה בשנת 1983. על גבעה קרובה יש אנדרטה לבוני פס הרכבת בין מאטדי לקינשאסה. 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1879
קטגוריה:אפריקה: ערי נמל
קטגוריה:ערי נמל על הקונגו
מנדרינה

**מנדרינה** (שם מדעי: *Citrus reticulata*; מן **מַנְדָּרִין**, על שם ארץ המוצא: סין) היא פרי הדר קטן ומתוק, הדומה לתפוז קטן. צבעו כתום והוא נוח לקילוף. הפרי כדורי למדי ופחוס קטבים. זנים שונים של המנדרינה כוללים את הקלמנטינה, הטנז'ריה, הטנגור, הסאצומה (או בשמו היפני, מיקאן) והטמפל.

בחלק מן הזנים, כדוגמת הטנז'ריה, ניתן להסיר את הקליפה בקלות בעזרת הידיים. הטנגור, שהוא הכלאה של תפוז ומנדרינה, נקרא גם "תפוז מקדש". קליפתו קלה לקילוף. רוב המנדרינות המשומרות הן מזן הסאצומה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1837
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנציסקו מנואל בלנקו
קטגוריה:הדרים
קטגוריה:מאכלי חג המולד
מחבט (נשק)

"**מחבט**" הוא מערכת נ"מ מתנייעת מתוצרת התעשייה האווירית לישראל המבוססת על ה-M163 VADS האמריקני. היה בשירות צה"ל משנת 1997 ועד לשנת 2006.

ה"מחבט" מבוסס על תובת נגמ"ש M-113 ומערכות הנשק שלו כוללות תותח אוטומטי מדגם M61A1 וולקן 6-קני בקליבר 20 מ"מ בעל קצב אש גבוה וכן משגר טילים המכיל 4 טילי סטינגר מוכנים לירי. בנוסף, הגרסה הישראלית כוללת מערכות איתור ועקיבה מתקדמות, אמצעי ראיית לילה, כוונות וכן יכולת להתחבר למכ"ם אזורי, המתנייע גם הוא - הרמית.

## היסטוריה ושימושים
ה"מחבט" הוא שיפור ישראלי של ה-M163 VADS האמריקני, ששירת בישראל בשנות ה-80 של המאה ה-20 (לרבות מבצע שלום הגליל) וה-90 בשם "**חובט**" (Basher). ל"חובט" היסטוריה של שלוש הפלות אוויריות, האחרונה מביניהם הייתה הפלת כדור פורח. בנוסף פלוגת ה"חובט" הצה"לי תחת פיקודו של דובי אמיתי השיג את ההפלה הראשונה, והיחידה באמצעות ה-M-163 וולקן, של כלי טיס סילוני, מטוס קרב מיג 21, במבצע שלום הגליל בעת קרב בכפר דוחה.

ה"מחבט" מיוצר על ידי התעשייה האווירית ונכנס לשירות במערך הנ"מ של חיל האוויר הישראלי (כיום מערך ההגנה האווירית) ב-1997. הוא מבוסס על ה"חובט" ובנוסף לשורה של שדרוגי מערכות מעקב, שליטה ובקרה הוא כולל גם פוד שיגור המכיל 4 טילי נ"מ מדגם FIM-92 סטינגר, שהשלימו את התותח האוטומטי וסיפקו יכולת מוגברת להתמודד עם איומי אוויריים ומטוסי סילון. ייעודו העיקרי של המחבט הוא הגנה אווירית וחיפוי אווירי על כוחות קרקע וטורי שריון והפלת כלי טיס מנמיכי טוס.

המחבט נמצא שימושי למדי גם בלוחמה בשטח בנוי לצורך סיוע באש כבדה, שיתוק ירי אויב וטיהור גגות מצלפים. תותח הוולקן הכבד ומהיר הירי מספיק חזק בשביל לנקב בניינים וזווית העילרוד הגבוהה שלו מאפשרת כוונון לגגות הבניינים וריסוסם. חובטים ומחבטים השתתפו בלוחמת הקרקע בתפקידים אלו במבצע שלום הגליל (1982) ובמבצע חומת מגן (2002).

בשנת 2006 יצא משימוש רשמי במערך הנ"מ הישראלי בהמשך למגמת סגירת הנ"מ הטקטי או הנ"מ המתנייע, לאחריו פורקו סוללות וגדודים של נ"מ מתנייע. חלק מחיילי מערך הנ"מ הטקטי הוסבו להפעלת סוללות כיפת ברזל שנהפכו למבצעיות ב-2011, חלק אחר מחיילי מערך הנ"מ הטקטי היו יחידת ה־FIM-92 סטינגר, יחידה שנסגרה בשנת 2012.


קובץ:M163-hatzerim-2.jpg
קובץ:M163-hatzerim-1.jpg
קובץ:M163vulcan003.jpg|"חובט" M163, גרסה ישנה יותר של המחבט


## קישורים חיצוניים

* המחבט, באתר Israeli-weapons
* המחבט, באתר חיל האוויר הישראלי
* 
* שיר אהרון ברם, פעילות וולקנית, באתר בטאון חיל האוויר, 31 אוגוסט 2012
* 
* 
* 

קטגוריה:תותחים נגד מטוסים
קטגוריה:התעשייה האווירית לישראל: מוצרים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1997
קטגוריה:מערך ההגנה האווירית: אמצעי לחימה
קטגוריה:כלי רכב משוריינים ישראליים
קטגוריה:מערכות הגנה אווירית ישראליות
סכין

ממוזער|מבחר סכיני מטבח
שמאל|ממוזער|200px|השחזת סכין
**סכין** היא כלי עבודה המשמש לחיתוך. סכינים מורכבים לרוב מלהב מושחז באורך של עד 30 ס"מ, המחובר לידית אחיזה. סכינים שימשו ככלי עבודה או ככלי נשק מאז תקופת האבן.

המילה סכין בשפה העברית יכולה להתקיים הן בצורת זכר והן בצורת נקבה.

הסכינים הראשונים היו עשויים מצור או מסוג אבן קשה אחר שעוצב לצורה מחודדת, לעיתים גם עם ידית אחיזה. עם התפתחות המטלורגיה יוצרו סכינים מארד, מברזל ומפלדה. בעוד שחומרי הגלם השתנו במרוצת השנים, העיצוב הבסיסי של הסכין נותר בעינו. לאורך ההיסטוריה האנושית, סכינים הופקו במספר דרכים בחברות שונות, החל מהאבנים הסדוקות על ידי האדם הקדמון, אז עברו לסכינים העשויים מפיסות מטאוריטים עשירות מברזל, עד הסכינים המיוצרים בימינו על ידי התעשייה המודרנית.

במקור שימשה המילה "סכין" לציון כלי נשק, אך מאז ימי הביניים השימוש הנפוץ יותר במילה הוא לצורך ציון כלי אכילה עיקרי במערב (יחד עם המזלג והכף).
## שימושים

### עבודה
* מצ'טה
* סכין יפנית
* סקלפל
* מגל
* חרמש
* אולר
* סכין גילוח
#### הכנת מזון
* סכין מטבח
* סכין גבינה
* סכין שף
* סכין לחם
* סכין שחיטה

### נשק
* סכין קרב
* פגיון
* חרב

#### סכין כנשק בחוק הישראלי
בישראל, על פי  הסוחר, מייצר או מייבא סכין שלא נועדה לשמש במקצוע, במלאכה, בעסק, לצורכי בית או למטרה כשרה אחרת, דינו – מאסר שבע שנים. כן ישנו איסור למכור סכין (מלבד סכין ביתית) לקטין. המחזיק סכין מחוץ לתחום ביתו או חצריו ולא הוכיח כי החזיקם למטרה כשרה, ניתן לגזור עליו מאסר עד חמש שנים. אולר אינו סכין לעניין זה מלבד במוסדות חינוך ומקומות נוספים.

### סעודה
השימושים העיקריים בסכינים ככלי אכילה הם לחיתוך ולמריחה של האוכל. על מנת להתאים את הסכינים למאכלים להם מרקמים שונים, מיוצרות סכינים ייחודיות:
* סכין חמאה - משמש למריחה של ממרחים, בדרך כלל על מאפים. לעיתים כולל גם שינון קל בלהב המאפשר את חציית המאפה.
* סכין סטייק - משמש לחיתוך של אומצות ונתחי בשר נוספים.
* סכין דגים - לחיתוך ואכילת דגים.

שימוש נוסף של סכין בזמן הארוחה הוא ככלי עזר להעמסת המזלג. בסידור הסכו"ם המקובל ב מונחות הסכינים מימין לצלחות.

### תחביבים ופנאי

## מבנה

## גלריה

Messerbank 2 (fcm).jpg|סכין אכילה שולחנית עם מעמד
Chef's Knife.jpg|סכין שף המיועדת לחיתוך בשר
Becker Knife and Tool Combat Knife (4970043406).jpg|סכין קומנדו המיועדת לשימוש קרבי
Hunting_knives.jpg|סכיני ציד
Gerber-LMF-II-survival-knife-and-LHR.JPG|סכיני גרבר הפופולריים ביותר. הקטן יותר הוא Gerber LMF II והגדול יותר הוא סכין Gerber LHR Sheath


## ראו גם
* גרזן

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:כלי עבודה במטבח
קטגוריה:כלי אכילה
קטגוריה:כלי חיתוך
בעז

[250px|ממוזער|שמאל|[רות ובועז (לואי ארסאן)|רות ובועז, ציור מעשה ידי לואי ארסאן משנת 1819]]
**בֹּעַז** (נהגה במלעיל) הוא דמות מקראית מתקופת השופטים, מגיבורי מגילת רות. נכדו של נחשון בן עמינדב, מצאצאי פרץ בן יהודה, בעלה של רות, אביו של עוֹבֵד, סבו של ישי וסבא רבא של דוד המלך.

## דמותו
ממוזער|260px|המפגש בין רות לבועז, בשדה (למעלה) ובגורן (למטה). וויליאם דה ברייל, 1250

בעז היה בנו של שלמון, שהיה בנו של נחשון בן עמינדב, נשיא שבט יהודה. מתואר כאיש עשיר וגיבור חיל, גר בבית לחם. בן אחיו של אלימלך, ובן דודה של נעמי.

בעז מתואר במקרא כאיש גומל חסד הרגיש למצוקת קרוביו, אף שהוא יודע שתיתכן לזות שפתיים על קשריו עם קרובתו האלמנה המואביה הצעירה. עם זאת הוא מקפיד שלא לתת לאיש סיבה להכפישו ולכן בצנעה הוא משלח את רות לאחר לינתה בלילה למרגלותיו, בגורן המבודד, ואומר – .

בהתאם לרוח מצוות ייבום נשא לאישה את רות, כלתו של אלימלך, שהתאלמנה.

בעז ורות נפגשו לראשונה בשדה. היא לקטה בשדהו את השעורים שנפלו לקוצרים, המיועדות לעניים. בעז שמע שרות דבקה בחמותה גם לאחר מות בעלה והעריך את המעשה. כשאמרו לו הקוצרים כי רות היא המלקטת בשדהו הזמין אותה לשתות ולאכול עם הקוצרים, וציווה על הקוצרים לעזור לה ככל יכולתם. רות נשארה ללקוט בשדה בעז עד תום הקציר.

בעז למד שרות רוצה בו כבעל, כשבאה אליו לגורן השעורים, שישן בו, בלילה בזמן קציר שדהו. הוא ברך אותה על שלא התפתתה ללכת אחרי הנערים והביע הסכמה עקרונית לנישואין עמה, אך אמר שיש אדם קרוב ממנו למשפחה של אבימלך, ולפי רוח מצוות ייבום הקרוב קרוב קודם. בעז הבטיח לרות שאם הקרוב השני לא יסכים להינשא לה – הוא יעשה זאת. וכך היה – בעז ורות נישאו בשער העיר לעיני הזקנים ובברכתם.

רות ובעז ילדו את עובד, אבי ישי, אבי דוד המלך, כאמור בסופה של מגילת רות: "וּבֹעַז הוֹלִיד אֶת עוֹבֵד. וְעֹבֵד הוֹלִיד אֶת יִשָׁי וְיִשַׁי הוֹלִיד אֶת דָּוִד" ().

## בעז במדרש
המדרש מזהה את בעז עם השופט אבצן המוזכר בספר שופטים. הזיהוי מבוסס על כך שמגילת רות התרחשה בימי שפוט השופטים, בבית לחם, שם גר אבצן ועל כך שנראה על פי המגילה שבעז הוא איש חשוב (נעמי יועצת לרות לשאול בעצתו) המקורב לזקנים בשער.

המדרש מתייחס גם לגילו של בעז, ונראה כי הוא היה כבר אדם מבוגר בעת התרחשות המגילה. רבי יוחנן סבור כי הוא היה אז בן 80, ואילו רש"י טוען שעל פי הזיהוי של בעז עם אבצן, עליו להיות בן 300 לפחות כשנישא לרות.

ביום שהגיעה רות לבית לחם, מתה אשתו של בעז. מאחר ששמו של בעז לא נזכר במעמד הולדת בנו, המדרש מוסיף כי בעז נפטר בלילה שבו נשא לאישה את רות.

זיהוי בועז עם אבצן מופיע גם בספר הזהר ושם מביא גם הזוהר שבועז הוא גלגול נשמתו של יהודה, ורמוז הדבר בשמו "בו-עז" (יהודה שהיה ידוע בעוזו וגבורתו).

## בעז בברית החדשה
[ממוזער|260px|[לונטה  שצייר מיכלאנג'לו בתקרת הקפלה הסיסטינית (1511–1512).  הכתובת: שלמון – בעז – עובד; בעז הוא כנראה האדם הקשיש.]]

לפי הברית החדשה (הבשורה על-פי מתי, ), בעז היה בנה של רחב.

## אילן יוחסין

## ראו גם

* עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה
* יכין ובועז

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים במגילת רות
קטגוריה:דוד
אלפרדו פאלאסיו

ממוזער|אלפרדו פאלאסיו בפסגת ראשי מדינות אמריקה, 4 בנובמבר 2005
**אלפרדו פאלאסיו** (בספרדית: **Alfredo Palacio**; 22 בינואר 1939 – 22 במאי 2025) היה נשיא  אקוודור מאפריל 2005 ועד ינואר 2007.

פאלאסיו נולד בעיר גואיאקיל, והיה רופא במקצועו שהתמחה בקרדיולוגיה. הוא למד בעיר הולדתו, ואחר כך בעיר קליבלנד במדינת אוהיו ובסנט לואיס במדינת מיזורי שבארצות הברית. אחר כך עבד בקרדיולוגיה ובבריאות ציבורית באוניברסיטת גואיאקיל בפקולטה לרפואה.

פאלאסיו הגדיר את עצמו כלא-פוליטיקאי, והוא לא היה חבר בשום מפלגה פוליטית. פאלאסיו שימש כשר הבריאות בממשלו של סיקסטו דוראן-באיין. הוא שימש כסגן הנשיא מ-15 בינואר 2003 ועד 20 באפריל 2005 תחת הנשיא לוסיו גוטיירס. פאלאסיו מונה לנשיא בפועל כאשר הקונגרס הדיח את גוטיירס, אחרי שבוע של עימותים עם ממשלתו.

נפטר בגואיאקיל ב-22 במאי 2025.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נשיאי אקוודור
קטגוריה:פוליטיקאים אקוודורים
קטגוריה:שרי בריאות
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב
קטגוריה:אקוודורים שנולדו ב-1939
קטגוריה:אקוודורים שנפטרו ב-2025
פלורס (גואטמלה)

**פלורס** (בספרדית: **Flores**, "פרחים") היא עיר הבירה של מחוז אֶל פּטֶן שבגואטמלה. אוכלוסיית העיר מונה כ-44,706 אנשים, נכון ל-2022. 
## גאוגרפיה
העיר העתיקה של פלורס ממוקמת על אי בתוך אגם פטן-איצה (Peten-Itza) המחובר לחוף באמצעות גשר קצר. על האי התקיימה בעבר עיר של בני המאיה בשם טאיסאל (Tayasal). עיר זו הייתה המעוז האינדיאני האחרון במרכז אמריקה שנכבש בשנת 1697 על ידי הספרדים, ועל חורבותיה הוקמה העיר פלורס. העיר משתרעת על כל שטחו של האי הקטן והיא בנויה בצפיפות רבה. 

הפרוורים סנטה אלנה וסן בניטו שוכנים על שפת האגם. 

פלורס היא העיר הקרובה ביותר לטיקאל - עיר עתיקה של תרבות המאיה שמקדשיה המפוארים נשתמרו בלב הג'ונגל.

בעיר שדה תעופה קטן המשרת טיסות פנים בגואטמלה וכן כמה מדינות שכנות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:גואטמלה: ערים
אקסצנטריות (מתמטיקה)

שמאל|ממוזער|250px|חתכי חרוט
במתמטיקה, **אקסצנטריות** של חתך חרוט היא ערך מספרי המודד עד-כמה העקום רחוק מלהיות מעגל. בפרט,
* האקסצנטריות של מעגל היא 0.
* האקסצנטריות של אליפסה גדולה מ־0 וקטנה מ־1.
* האקסצנטריות של פרבולה היא 1.
* האקסצנטריות של היפרבולה גדולה מ־1.
* האקסצנטריות של קו ישר היא אינסוף.

לאקסצנטריות חשיבות גבוהה מאוד במכניקה מסלולית, מכיוון שתנועת גרמי שמיים סביב השמש היא תמיד בחתכי חרוט; לפי החוק הראשון של קפלר תנועה של כוכב לכת היא אליפסה שהשמש נמצאת באחד המוקדים שלה. 

באסטרונומיה הוא מהווה אחד מאלמנטי מסלול.

## אליפסה
שמאל|ממוזער|350px|אליפסה, עם סימון המוקדים, הצירים והאקסצנטריות הליניארית שלה
באליפסה, מגדירים אקסצנטריות כיחס בין מרחק המוקדים (F_1 ו־F_2) לבין הציר הראשי, כלומר:
\left(\frac{\overline{F_1F_2}}{\overline{AB}}\right).

אם אורך חצי הציר הראשי של האליפסה הוא *a*, ואורך חצי הציר המשני שלה הוא *b*, האקסצנטריות נתונה בנוסחה:
e = \sqrt{1-\frac{b^2}{a^2}}.

לגבי אליפסה יש מדד נוסף שנקרא פחיסות המוגדר כ:  f =\frac {a - b}{a}. קיים קשר פשוט בין הפחיסות לבין אקסצנטריות של אליפסה או פני שטח הספרואיד על פי נוסחת המעבר:
f=1-\sqrt{1-e^2}.

## היפרבולה
אם אורך חצי הציר הראשי של ההיפרבולה הוא *a*, ואורך חצי הציר המשני שלה הוא *b*, האקסצנטריות נתונה בנוסחה:
e = \sqrt{1+\frac{b^2}{a^2}} .

## ראו גם
* וקטור האקסצנטריות

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חתכי חרוט
קטגוריה:גאומטריה
קרדינל (צבע)

**קרדינל** (באנגלית: **Cardinal**) הוא סוג של צבע אדום, אשר קיבל את שמו מן הגלימות אותן לובשים החשמנים הקתולים, זאת אף שהצבע שהחשמנים לובשים הוא למעשה שני.

הציפור קרדינל קיבלה את שמה משמו של הצבע.
## גלריה

קובץ:Northern Cardinal (Cardinalis cardinalis) male.jpg|ציפור קרדינל צפוני זכר, הקרוי על שם הצבע.


## הערות שוליים

קטגוריה:צבעים
פיליקי אטריה

שמאל|ממוזער|200px|דגל פיליקי אטריה
**פיליקי אטריה** (ביוונית: Φιλική Εταιρεία - "אחווה ידידותית"), מכונה גם **אגודת האחווה**, היה ארגון לאומני מחתרתי שפעל בדרום-מזרח אירופה, בראשית המאה ה-19, במטרה להפיל את השלטון העות'מאני ביוון ולייסד מדינה יוונית עצמאית.

הארגון יזם, תכנן והיה שותף פעיל במלחמת העצמאות היוונית שפרצה ב-1821, והוא אחראי במידה רבה להצלחת מלחמה זו, שהביאה להקמתה של ממלכת יוון המודרנית.

## היסטוריה
בהשפעת תסיסה רעיונית ותשוקה נלהבת לעצמאות בכל רחבי אירופה שהובילה מאוחר יותר לאביב העמים הוקמו בכל רחבי אירופה אגודות סתרים. בין היתר התכנסו באודסה שלושה יוונים צעירים ומשכילים ממעמד האצולה הפנריוטית. מטרתם הייתה לאחד את כל היוונים בארגון מזוין ולהפיל את שלטון האימפריה העות'מאנית על יוון.

שלושת המייסדים היו ניקולאס סקופאס מחבל אפירוס, עמנואל קסנטוס מפטמוס שבתקופת שהותו באיטליה היה חבר בבונים החופשיים, אתנסיוס צאקולוב מיואנינה והחבר הרביעי שצורף היה פניוטיס אנאגנוסטופולוס מחבל אליס. צאקולוב כבר ניסה בעבר הקרוב להקים ארגון דומה בשם "הלנוגלוסו קסנודוחיו" (Ελληνόγλωσσο Ξενοδοχείο). בהשפעתם של קסנטוס וחבר נוסף, קונסטנטינוס ראדוס, שהיה לו רקע בתנועת הקרבונארי, החליטו המייסדים על הקמת ארגון חשאי במבנה הדומה לזה של לשכות הבונים החופשיים. 

המייסדים וכן המצטרפים הושפעו מרעיונותיהם של אדאמנטיוס קוראיס, אווגניוס ולגאריס וריגאס פראוס ובמיוחד הושפעו ממה שהם האמינו שהייתה הוצאתו להורג של ריגאס פראוס ולכן הקימו באודסה, ב-1814 ארגון חשאי שמטרתו הקמת יוון חופשית מכיבוש.

בשנתיים הראשונות גויסו כ-30 חברים, רק לקראת מועד המרד המתוכנן ב-1821 הרחיבו את שורות הארגון וקלטו יותר ויותר חברים חדשים. בקבלה לארגון הייתה עדיפות לאותם החברים שהיו בעלי ניסיון קרבי עם נשק. פרט למעט הפנרים בעלי ניסיון צבאי, רבים היו חברים בקבוצות  הארמטולים (Αρματολοί) והקלפטס (κλέφτης) שהצטיינו בתקיפות ומעשי שוד נגד העו'תמאנים ואנשיהם  ביוון 

רוב חברי ה"אתריה" היו צעירים יוונים מרוסיה. פעלו בה אקדמאים צעירים, גם לא יוונים, כמו אלכסנדר פושקין שהצטרף כחבר לא פעיל. הארגון נתמך ומומן על ידי קהילות יווניות מבוססות בבריטניה ובארצות הברית. תמיכה נוספת הוגשה לארגון בחשאי על ידי הצאר הרוסי אלכסנדר הראשון עצמו, שראה בו מוקד השפעה רוסי עתידי בבלקן.

## חברים בולטים
* אלכסנדר איפסילנטי
* דימיטריוס איפסילנטי
* לסקרינה בובולינה
* מנטו מברוגנוס

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלחמת העצמאות היוונית
קטגוריה:מחתרות
אמנת קונסטנטינופול (1832)

**אמנת קונסטנטינופול** היא אמנה שנחתמה ביולי 1832 בקונסטנטינופול, והביאה לסיום מלחמת העצמאות היוונית, בכך שיצרה מדינה יוונית עצמאית מהאימפריה העות'מאנית. האמנה נוסחה בוועידת קונסטנטינופול, אשר נפתחה בחודש פברואר 1832 בהשתתפות המעצמות של אותם הימים: בריטניה, צרפת ורוסיה מצד אחד והאימפריה העות'מאנית מן הצד השני. בין הגורמים שתרמו לניסוח האמנה היה סרובו של לאופולד הראשון, מלך הבלגים למלוך על יוון.
ממוזער|283x283 פיקסלים|גבולות יוון לאורך השנים
החלטתו של לאופולד שלא למלוך על יוון ומהפכת יולי 1830 בצרפת עכבו את קביעת גבולותיה של ממלכת יוון החדשה עד אשר נוצרה ממשלה חדשה בבריטניה. לורד פלמרסון, אשר התמנה לשר החוץ של בריטניה, הסכים לקו הגבול ארטה-וולוס. אולם, המזכר הסודי על כרתים, אותו העביר השגריר הבווארי לממלכות בריטניה, צרפת ורוסיה, לא הועיל.

על פי הסכמות ועידת לונדון מה-7 במאי 1832, בין בוואריה והמעצמות, אשר עסקו בדרך שבה תנוהל ממלכת יוון עד שאותון, מלך יוון יגיע לגיל בגרות, יוון הוגדרה כממלכה עצמאית, אשר גבולה הצפוני הוא קו אלטה-וולוס. האימפריה העות'מאנית פוצתה על ויתוריה הטריטוריאליים בסכום של 40 מיליון פיאסטר. גבולותיה של ממלכת יוון כפי שנקבעו באמנת קונסטנטינופול, אושררו על ידי המעצמות בלונדון ב-30 באוגוסט 1832 ובכך נקבעה סופית עצמאותה של יוון משליטתה של האימפריה העות'מאנית.

קטגוריה:קצרמר האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:הסכמי שלום במאה ה-19
קטגוריה:1832
קונסטנטינופול (1832)
קונסטנטינופול (1832)
קונסטנטינופול (1832)
קונסטנטינופול (1832)
קטגוריה:יוון: העת החדשה
קטגוריה:מלחמת העצמאות היוונית
קורדובה

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה ביהדות ספרד ופורטוגל
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
פגיון

[שמאל|ממוזער|100px|פגיון מ[המאה ה-17]]
**פִּגְיוֹן** הוא כלי נשק קר, ארוך מסכין וקצר מהחרב שנועד לדקירה ולשיסוף. הפגיון מושחז לרוב משני צדיו, אך יש פגיונות חסרי פאה חדה והם משמשים לדקירה בלבד. ישנם סוגים רבים של פגיונות, כאשר סוגים רבים הותאמו לביצוע משימות ייעודיות ומיוחדות (כגון פגיונות הטלה, פגיונות דקירה סליקים, פגיונות חודרי שריון, פגיונות סיף שוברי חרבות ועוד).
הפגיונות הראשונים הופיעו בתקופת הברונזה, ב, לפני החרב, שהתפתחה מפגיונות מוגדלים. פגיונות היוו כלי נשק משניים נפוצים בימי הביניים והרנסאנס וכן במאות ה-18 וה-19. פגיונות  היו בשימוש לא רק על ידי לוחמים אלא כמעט בידי כל אדם שהיה זקוק לנשק להגנה עצמית כיון שקל להסתירו וקל לשאתו. הפגיונות היו קלים וזולים יחסית לחרב וקטנים בהרבה ממנה, לכן היוו נשק מצוין לשודדים, מתנקשים (פגיונות "סטילטו"), סוחרים ופשוטי העם.

ביחידות הקומנדו משתמשים היום בפגיון שלהבו חד מצדו האחד ומשונן מצדו השני, הנקרא "סכין קומנדו" – פגיון רב-תכליתי המיועד להישרדות בשטח, אך גם לתקיפה שקטה והגנה עצמית.

מקור המילה העברית הוא במילה הלטינית פוגיו (pugio), סוג של פגיון שהיה בשימוש של החיילים הרומים בתקופת המשנה.

חנג'אלי הוא סוג של פגיון הנפוץ באזור הקווקז.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:נשק קר
התכה

[ממוזער|250px|[גרף (נתונים)|גרף מעברים בין מצבי צבירה]]
ממוזער|קוביות קרח מותכות למים
בפיזיקה, **התכה** או **היתוך** (לעיתים נקרא באופן שגוי **[[המסה]]**) היא תהליך חימומו של חומר מוצק עד לנקודה בה הוא הופך לנוזל. נקודה זו נקראת **[[נקודת התכה]]**. עצם שעבר התכה נקרא **יצוק**. הקפאה או התמצקות הם תהליכים הפוכים להתכה, בהם הופך נוזל למוצק. לנקודת הקיפאון ולנקודת ההתכה טמפרטורה זהה.

לא רק החימום לנקודת ההתכה, אלא גם ההתכה עצמה דורשת חום, הקרוי חום כמוס.

כיום יום נהוג לקרוא לתהליך ההתכה "המסה", על אף שיש למילה משמעות שונה מבחינה מדעית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מעבר פאזה
קטגוריה:תגובות כימיות
קטגוריה:תרמודינמיקה
אל פרו

**אל פרו** הוא אתר ארכאולוגי במחוז אֶל פּטֶן שבגואטמלה, כ-60 ק"מ מערבית מטיקאל.
האתר היה מיושב בין המאות החמישית לפני הספירה והשמינית לספירה, ונמצאים בו שרידים של תרבות המאיה.

השם "אל פרו" ניתן לאתר כאשר התגלה במאה ה-20, אך כאשר פוענח כתב המאיה העתיק גילו החוקרים ששמו המקורי של המקום היה "ואקה".

העיר הייתה מאוכלסת מעל ל-1,000 שנים עד למאה ה-8 לספירה. בשנת 378 התקיימה בעיר פגישה בין אנשי מאיה לבין טאוטיווקאן. בשנת 732 עברה העיר לשליטת שליטי טיקאל, וכעשור לאחר מכן נהרסה וננטשה.

## אטימולוגיה
האתר נקרא "אל פרו" לאחר שנתגלה במאה ה-20. הירוגליפים שזוהו באתר מלמדים ששמו העתיק של האתר הוא "וואקה". כיום שני השמות הללו מקובלים, אך השם הדומיננטי במפות הקיימות הוא של אל פרו.

## אוכלוסייה
בסביבות שנת 400 לפני הספירה אוכלוסיית הוואקה כללה כמה עשרות אלפים. לפי ספרו של כריס הרדמן "Woman Power in the Maya World", בתקופה זו הוואקה הגיעה לשיא פוליטי. העיר נודעה בכוחה המסחרי, מה שתרם למספר התושבים הגבוה.

## קישורים חיצוניים

* תיאור האתר והיסטוריית העיר (באנגלית)
* New Monument Found at El Peru-Waka, 2013, Sci-news

קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים של מאיה
קטגוריה:גואטמלה: היסטוריה
רון-אלפ

**רון-אלפ** () היה אחד מ-27 חבלי צרפת, בין השנים 1972 לסוף 2015. בתחילת 2016 החבל אוחד עם החבל אוברן במסגרת רפורמה מנהלית שעברה צרפת המטרופוליטנית החבל המאוחד נקרא זמנית אוברן-רון-אלפ. החבל קרוי על שמם של הנהר רון הזורם בשטחו והרי האלפים. הוא מורכב משמונה מחוזות (départements), והוא גובל במדינות איטליה ושווייץ.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:צרפת: חבלים לשעבר
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ
דייוויד גריק

ממוזער
**דייוויד גָרִיק** (באנגלית: **David Garrick**; 19 בפברואר 1717 - 20 בינואר 1779) היה שחקן, מחזאי, מפיק תיאטרון ומנהל תיאטרון אנגלי. נולד למשפחה הוגנוטית שהיגרה מצרפת, והיה חבר ותלמיד של סמואל ג'ונסון.

## חייו
דייוויד גריק נולד בהרפורד, אנגליה, והתחנך, כמו סמואל ג'ונסון, בליצ'פילד. לאחר מכן, ג'ונסון לימד אותו ספרות קלאסית, ובשנת 1737 נסע ללונדון כדי לחפש את מזלו. בלונדון הוא התחיל לעבוד עם אחיו בעסקי יין, ובנוסף החל להופיע במופעי תיאטרון. בשנת 1741, הוא הופיע במופע תיאטרון של שייקספיר, בתפקיד ריצ'רד השלישי. הוא הפך למנהל תיאטרון דרורי ליין, ונהנה מקריירה של שלושים שנים בצמרת העץ, והיה לאחת מהדמויות בעלות ההשפעה והפופולריות הגדולה ביותר בהיסטוריה של התיאטרון הבריטי. גריק רצה לגלם את עצמו בתור דמות אמיתית בתיאטרון.

גריק נשא לאישה את אווה מריה ויגל, אשר נפטרה בשנת 1763. דייוויד גריק מת בלונדון, אנגליה, ונקבר בכנסיית וסטמינסטר, לרגלי אנדרטת שייקספיר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:מחזאים בריטים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:אישים הקבורים במנזר וסטמינסטר
קטגוריה:בריטים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1717
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1779
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
יהודה גוטהלף

**יהודה גוֹטְהֶלְף** (19 בנובמבר 1903 – 5 בספטמבר 1994) היה עיתונאי, עורך ופובליציסט ישראלי, העורך הראשי של העיתון "דבר" בשנים 1965–1970, פעיל בולט בתנועת העבודה.

## ביוגרפיה

יהודה גוטהלף נולד בעיר ורשה בשנת 1903 ליושע שמואל, סוחר ותלמיד חכם ולזלדה. התחנך בחדר ולאחר מכן בגימנסיה. המשיך ללימודי פילוסופיה באוניברסיטת ורשה. החל לעבוד כנגר כהכשרה לחיים בארץ ישראל, אך עקב סיבות בריאותיות שב לאקדמיה והוכשר כרופא וטרינר.

החל את דרכו כחלוץ ב-1916 בתנועת "השומר הצעיר" ו"החלוץ" והגיע עד לדרגת חבר בהנהגת "השומר הצעיר". היה חבר בתנועת "תרבות", חבר במרכז העולמי וציר לוועידות העולמיות של "החלוץ" וציר לקונגרס הציוני בבזל ב-1927. באותה תקופה החל את עבודתו העיתונאית בעיתון "לדרך". היה מורה בגימנסיה היהודית "לאור" בוורשה בשנים 1926–1928. נשא לאישה את הלה חומה לבית מוזס. במסגרת העלייה החמישית עלה ארצה בשנת 1929 והיה ממיסדי הגרעין "קיבוץ חדרה" שלימים עלה לקרקע כקיבוץ עין החורש. כיוון שלמד וטרינריה, שימש כווטרינר בשנותיו הראשונות בקיבוץ. היה חבר קיבוץ עין החורש עד 1938 ושימש גם כציר במועצת ההסתדרות וכציר לקונגרס הציוני בפראג ב-1933. במסגרת ההסתדרות הרצה רבות בנושאי מדיניות, תנועת העבודה ותרבות. היה בין המנהיגים הבולטים של תנועת "השומר הצעיר" בארץ ופרסם מאמרים רבים בעיתונות הפנימית שלה. 

בשנת 1938, עקב משבר אידאולוגי (התנגדותו לפרוד בתנועת העבודה העברית), עזב את התנועה ואת הקיבוץ, עבר לתל אביב, והצטרף למפא"י ולמערכת העיתון "דבר". עבד בעיתון שנים רבות וערך את ספרי השנה של העיתון. לאחר הפילוג במפא"י היה חבר בסיעה ב' (לימים "אחדות העבודה") ולאחר מכן חזר למפ"ם והיה חבר במרכז המפלגה. פרסם מאמרים וספרים בהם "ספר השומרים", "תורת המעשה ו"תורת פרויד והמרקסיזם". הרצה גם בתחנת השידור "קול ירושלים" ולאחר מכן ב"קול ישראל". עם הזמן פרש שוב ממפ"ם וחזר למפא"י. בזמן "פרשת לבון" תמך בפנחס לבון ועל כן פרש מההסתדרות וממוסדותיה. בשנים 1965–1970 שימש כעורך ראשי של העיתון "דבר". 

גוטהלף פרסם קשת רחבה של מאמרים, תרגומים ומסות. רובם ככולם בנושאי תנועת העבודה בארץ ותנועות הפועלים בעולם. חלק מהם כונסו בספריו. בחלק מפרסומיו חתם בשם העט שלו "י. עזריה". בשנת 1958 זכה בפרס סוקולוב לעיתונאות.
ספריו עוסקים בתנועת העבודה העברית והעולמית כמו "דמוקרטיה ומנהיגות" ב-1961, "החברה הישראלית במבחן התקופה" ב-1964, "סוגיות בחברה" ב-1976, "תנועת העבודה, יריביה ובעלי בריתה" ב-1981 ועוד.

בנו, אורי גוטהלף, היה לימים לאחד משחקני הכדורסל המצטיינים של הפועל תל אביב ושל נבחרת ישראל ומורה ידוע למתמטיקה.

יהודה גוטהלף נפטר בתל אביב בשנת 1994.

## לקריאה נוספת
* אלכסנדר מנור, **יהודה גוטהלף - ייחודו ויצירתו**, תל אביב: פרוינד, 1997.

מאמרים:
* 'יהודה גוטהלף, לשעבר עורכו הראשי של "דבר" נפטר בגיל 91', **דבר**, 8 בספטמבר 1994, עמ' 1.
* אלכסנדר מנור, 'לעמוד מול בן-גוריון: יהודה גוטהלף: במלאת 30 למותו של יהודה גוטהלף העורך הראשי של "דבר" בשנים 1966–1970', **דבר**, 6 באוקטובר 1994 עמ' 13.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* מידע על יהודה גוטהלף בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

**מפרי עטו:**
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:עורכי דבר
קטגוריה:ציונים סוציאליסטים
קטגוריה:מסאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:פעילי מפ"ם
קטגוריה:זוכי פרס סוקולוב
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1988
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
זבולון

[ממוסגר|שמאל|סרטוט [פורטוגל|פורטוגזי]]
**זְבוּלוּן** הוא בנו העשירי של יעקב, ובנה השישי של לאה, המהווה את השבט השישי משבטי ישראל. לפי ספר היובלים, נולד ב-ז' בתשרי ב'קצ"ח (2,198 לבריאת העולם, 1562 לפנה"ס) ומת בן מאה ועשר שנים.

## השם זבולון
לפי התורה שמו של זבולון ניתן על ידי אמו, משני טעמים – משום שהוא מעין מתנה טובה (זבד טוב) ומשום שיעקב בעלה יכבד אותה על כך שילדה לו בן נוסף:

רש"י, אבן עזרא ואחרים מסבירים ש'יִזְבְּלֵנִי' נגזר מהשרש 'זבל', שמשמעותו בית מדור, כמו המופיע במלכים א: 'בָּנֹה בָנִיתִי בֵּית זְבֻל לָךְ מָכוֹן לְשִׁבְתְּךָ עוֹלָמִים', ובישעיה, '...מִזְּבֻל קָדְשְׁךָ וְתִפְאַרְתֶּךָ'. בהקשר זה, הולדת זבולון מסמלת את תקוות לאה להגיע למעמד האשה הבכירה בתוך בית יעקב.

הפרשנות המחקרית לשם "זבולון" מקשרת אותו למילה הכנענית "זבֻל", במשמעות נישׂא, רם, שנמצאה כתואר לאלים רבים בשירת אוגרית, ובמקרא בשם האל בעל זבֻל ("זבוב" בשיבוש לגנאי), בשם האישיות איזבל, ואף במדרש השם של זבולון: "יזבלני אישי" = ינַשאני אישי.

## ברכת יעקב לזבולון

בברכתו לזבולון מציין יעקב את קרבתו של שבט זבולון לחוף הים, בעוד שנחלתו משתרעת לאורך הגליל התחתון. רצועת החוף הייתה שייכת לשבט אשר. שבט זבולון הגיע בקצהו הצפוני עד צידון שהייתה בעת ההיא עיר נמל מרכזית.

ציון עיסוקו של זבולון במסחר ימי מופיע בספר דברים: 

על פי המדרש, בברכת יעקב נקבע כי בני זבולון יהיו חלק משותפות עם בני שבט יששכר: בשותפות זו ידאג שבט זבולון לפרנסה החומרית בעוד שבט יששכר ידאג לרוח בלימוד תורה. ובלשון רש"י: "שהיה זבולן עוסק בפרקמטיא (מסחר) וממציא מזון לשבט יששכר – והם עוסקים בתורה". שותפות כזו שבה צד אחד לומד תודה והאחר מפרנס מכונה גם היום **[[הסכם יששכר וזבולון]]** והיא נמצאת במחלוקת אידאולוגית בין הסוברים שניתן להתנות על שכר בעולם הבא לבין האומרים ששכר העולם הבא לא ניתן למסחר (רב האי גאון).

פירוש נוסף להסכם בין השבטים שם דגש על ההיבט הכלכלי-חברתי של שיתוף הפעולה בין השבטים כך שזבולון ש"שוכן לחוף ימים" אחראי על הסחר הימי ויששכר סוחב על גבו את הפן הלוגיסטי והיבשתי של העסק המשפחתי.
## עץ משפחה
עץ משפחה המציג את הדורות הקודמים:

## קבר זבולון
### קבר זבולון בצידון
בספר הישר מסופר: .

בסדר הדורות נזכר בשם "גלילות ארץ ישראל": .

מקום הקבר נמצא בעיר צידון שבלבנון ואינו נגיש לכניסת ישראלים ואף על פי כן, ביקרו בקבר יהודים מנטורי קרתא בעת משלחת לכנס אנטי ציוני לבנון.

### קבר זבולון בגליל
האתר השני ביותר בחשיבות קדושתו, אצל הדרוזים הוא קברו של נבי סבלאן (النّبيّ سبلان) על הר סבלאן שמעל הכפר חורפיש. בין הדרוזים יש המאמינים שזהו קברו של זבולון בן יעקב.
החוקר זאב "ז'אבו" ארליך הציע לזהות מסורת על קבורת זבולון במסגד בצפון-מזרח העיר העתיקה בשכם בשם "ג'מעה אל-אנבייה". לדבריו מצבה עתיקה במבנה הזכירה שם הדומה לזבולון, יחד עם שמות אחרים הדומים לזבולון ויששכר.

## שבט זבולון

בספר היובלים נזכרת אשת זבולון בשם "נעמה".
בני זבולון הם: סרד, אלון ויחלאל.

במסעות המדבר שכן שבט זבולון בדגל מחנה יהודה, יחד עם יהודה ויששכר. בנחלות בני ישראל, נקבע ששבט זבולון ישכון בגליל התחתון. כיום משמש זבולון כשמו של האזור במישור החוף שבין חיפה ועכו. אזור זה אינו חופף במדויק את אזור נחלת שבט זבולון.

## ראו גם

* עץ משפחה מתקופת תרח ועד שלמה המלך
* הסכם יששכר וזבולון
* אגודת יורדי ים זבולון

## קישורים חיצוניים

* הרב אליעזר מלמד, תנאי זבולון ויששכר בספרו פניני הלכה

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בני יעקב
קטגוריה:אישים בפרשת ויצא
קטגוריה:יורדי מצרים
קטגוריה:אישים בתנ"ך שהגיעו לגיל 110
קטגוריה:אפונימים
מייקל בנסון

[ממוזער|שמאל|250px|מייקל בנסון בזמן הופעה של משינה ב[מועדון הבארבי, יוני 2017]]
**מייקל בנסון** (נולד ב-16 בנובמבר 1961) הוא בסיסט ישראלי וחבר בלהקת הפופ רוק משינה.

## ביוגרפיה
בנסון נולד בבריטניה ועלה לישראל עם הוריו בגיל שנה. בצעירותו רצה ללמוד תיפוף, אולם בסופו של דבר הפך לנגן בס. בנעוריו היה חבר במספר להקות, והוא גם זכה בתחרות הריקודים של "עיר הנוער" לשנת 1980. בצבא היה בנסון נגן של מקהלת צה"ל, ולאחר שחרורו מהצבא ליווה זמרים כמו דני ליטני, אושיק לוי, אהוד בנאי, מאיר בנאי, רמי קלינשטיין ואחרים. ניגן בתקליטם של ריטה ודני בסן. לאלבום הבכורה של דני בסן הלחין את השיר "השד יוצא מהבקבוק" למילים של יעקב רוטבליט.

ב-1983 הצטרף בנסון לגרעין שהקים את להקת "משינה", שהתפרקה באופן זמני בשנת 1984. לאחר מכן חבר לגיטריסט להקת "משינה" שלומי ברכה, ויחד הם פעלו כצמד תחת השם "החזית העממית". ב-1985 חידשו חברי "משינה" את פעילות הלהקה, ובסוף אותה שנה יצא אלבומם הראשון. בלהקה היה בנסון נגן הבס, והתפרסם גם כזמר בשיר "הכל עוד אפשרי" ששר. הלהקה התפרקה ב-1995, אך חזרה לפעילות ב-2003.

לאחר פירוק הלהקה המשיך בנסון לנגן יחד עם אבנר חודורוב וליווה בהופעות "הילד שבך" את יהודה פוליקר, במשך שש שנים. ההופעות תועדו בסרט ובאלבום שיצא ב-1997 בשם "הופעה חיה בקיסריה". ב-1998 הפיק בנסון מוזיקלית את אלבום הבכורה של להקת כמעט אפריקה. הוא גם ניגן בס, שר קולות וייעץ אמנותית באלבום של שלומי ברכה ורמי פורטיס, "רץ על הקצה", והופיע לצדם בהופעות. הוא ניגן בביצוע המחודש של ברכה ופורטיס לשירו של ניסים סרוסי "אשליות" ובביצוע המחודש של עפרה חזה ל"לתת" של בועז שרעבי באלבום "עבודה עברית". בשנת 2003 ניגן באלבום של שלומי ברכה "צ'אפלין צ'ארלי".

ניגן בטלוויזיה, בלהקת הבית של התוכניות "אברהם ויעקב" של אברי גלעד וקובי מידן ובתוכנית האירוח של יאיר לפיד.

היה חבר בהרכב המוזיקה האלקטרונית "אטמוספייר", שהוציא בשנת 2001 אלבום בשם "Discover Your Soul", וחבר בהרכב מוזיקת עולם בשם "GangaDance", שהוציא אלבום בשנת 2004.

בשנת 2009, במקביל לפעילותה של משינה, חבר בנסון לאבנר חודורוב ול-DJ אסף אלמוג, וביחד הם הקימו את להקת המוזיקה האלקטרונית "לימוזינה", שבה משמש בנסון כסולן. השלושה הוציאו באותה שנה אלבום בכורה בשם "לימוזינה אקספרס", שבו שירים מקוריים בעברית ובאנגלית ועיבודים אלקטרוניים חדשים לשירים של משינה ולשיר "רקדי" של ישי לוי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי מקהלת צה"ל
קטגוריה:בסיסטים ישראלים
קטגוריה:חברי להקת משינה
קטגוריה:משתתפי פסטיבל שירי הילדים
קטגוריה:ישראלים ילידי בריטניה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
בסיס (טופולוגיה)

בטופולוגיה, **בסיס** ו**תת-בסיס** הן דרכים חסכוניות לתיאור המבנה של מרחב טופולוגי. מן הקבוצות בבסיס אפשר לבנות את הקבוצות הפתוחות בדרך של איחוד, ומן הקבוצות בתת-בסיס אפשר לבנות את הקבוצות הפתוחות בעזרת פעולות האיחוד והחיתוך.

## הגדרות
### בסיס
**בסיס** של מרחב טופולוגי ( X,\tau ) הוא אוסף \mathcal{B} של קבוצות פתוחות, כך שכל קבוצה פתוחה מהווה איחוד של איברים מן הבסיס; במילים אחרות, \tau = \left\{ \bigcup_{i \in I} B_i : I \neq \emptyset, \forall i \in I \; B_i \in \mathcal{B} \right\}. מנקודת המבט של הנקודות במרחב, אפשר לתאר בסיס כאוסף \mathcal{B} של קבוצות פתוחות, כך שלכל x\in X ולכל קבוצה פתוחה x\in U, קיימת קבוצה בבסיס B \in \mathcal{B}, כך ש-x \in B \subseteq U.

ניתן לאפיין בסיס בצורה שקולה: אוסף \mathcal{B} של קבוצות במרחב X הוא בסיס (לטופולוגיה כלשהי) אם ורק אם X מכוסה על ידי האוסף (דהיינו X = \bigcup_{B \in \mathcal{B}} B), ולכל שתי קבוצות B_1,B_2 \in \mathcal{B} ונקודה בחיתוך x \in B_1 \cap B_2, קיימת קבוצה בבסיס B_3 \in \mathcal{B}, כך ש- x \in B_3 \subseteq B_1 \cap B_2. כאמור, הגדרה זו גוררת את ההגדרה הראשונה, ולהפך. יתרונה של הגדרה זו הוא שקל לבדוק שהיא אכן מתקיימת לאוסף נתון של קבוצות. לדוגמה, קל לראות כי אוסף הקטעים הפתוחים עם נקודות קצה רציונליות מהווה בסיס לטופולוגיה הסטנדרטית על הישר הממשי.

בסיס נקרא לפעמים גם **מערכת [[סביבה (טופולוגיה)|סביבות]] יסודית**.

### תת-בסיס
**תת-בסיס** של מרחב טופולוגי ( X,\tau ) הוא אוסף S של קבוצות פתוחות, כך שאוסף החיתוכים הסופיים של קבוצות מ-S הוא בסיס. כל אוסף המכסה את המרחב הוא תת-בסיס לאיזושהי טופולוגיה; במקרה כזה, הקבוצות הפתוחות בטופולוגיה הן איחודים של חיתוכים סופיים של קבוצות מ-S.

### בסיס מקומי
**בסיס מקומי**: אוסף \mathcal{B} של קבוצות פתוחות במרחב טופולוגי הוא "בסיס מקומי" סביב הנקודה x, אם כל קבוצה פתוחה המכילה את x מכילה איבר של \mathcal{B} המכיל את x.

## דוגמאות
* במרחב מטרי, אוסף כל הכדורים הפתוחים הוא בסיס לטופולוגיה המושרית על ידי המטריקה.
* בישר הממשי, הקבוצה \mathbb{B} = \{ (a,\infty) : a \in \mathbb{R} \} היא טופולוגיה ובפרט בסיס. לכן, כבסיס לטופולגיה, יוצרת משפחה זו את עצמה.
* במרחב \mathbb{R} עם הטופולוגיה המטרית (המטריקה היא הערך המוחלט) הקבוצה \mathbb{S} = \{(a,\infty) : a \in \mathbb{R}\} \cup \{(-\infty,b) : b \in \mathbb{R}\}  היא תת-בסיס לטופולוגיה המטרית.
* הישר של סורגנפריי מוגדר באמצעות בסיס של קבוצות מהצורה [a,b) כאשר a ו-b מספרים ממשיים כלשהם.

## ראו גם
* אקסיומות המנייה 

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:טופולוגיה
פי

**פִי** (אות גדולה: &Phi;, אות קטנה: &phi; או ϕ) היא האות העשרים ואחת באלפבית היווני.

## מקור והגיה
רוב אותיות העיצורים באלפבית היווני הן אימוץ של האותיות הפיניקיות המייצגות עיצורים זהים או כמעט זהים. לאות Ξ ולשלוש האותיות שלפני Ω – Φ, Χ ו־Ψ (שאינן אימוץ של אות פיניקית) – היו הגיות שונות במקומות שונים. באלפביתים של כרתים, תרה, מלוס ו, האות פי ושלוש האותיות הנוספות לא התקיימו כלל. באלפביתים של אובויה, בויוטיה, ארקדיה ולקוניה, אטיקה ואיוניה Φ ייצגה ph.

ביוונית מודרנית האות פי מבוטאת כפ"א רפה (/f/ ב־IPA). ביוונית עתיקה שימשה האות לציין צליל פ"א מנושפת (/pʰ/ ב־IPA). אות זו התגלגלה גם לאלפבית הקירילי (Ф) ומשמשת גם בו כפ"א רפה (/f/ ב־IPA).

## שימושי האות &phi; ו-&Phi;
האות &phi; משמשת לסמל את:
* בספרות יווניות לאות ערך של המספר 500.
* במתמטיקה φ מייצגת שינוי אלמנטרי הפועל על מטריצה.
* יחס הזהב - בגאומטריה, אומנות ואדריכלות - \phi = \frac{1 + \sqrt{5}}{2} = 1{.}618033988\dots
* פונקציית פי של אוילר
* זווית של מישור
* באלקטרוסטטיקה, פוטנציאל חשמלי
* בביוכימיה, בדיאגרמת ראמהצ'אנדרן, האותיות φ ו-ψ מייצגות את הזוויות בין אטומים לאורך שרשרת חומצות אמינו.
* באסטרונומיה פי מציינת את הכוכב ה21 בבהירותו במערכת כוכבים.
* מקדם הספק cos φ הוא מונח בהנדסת חשמל המגדיר יחס בין הספקים.
* צירוף האותיות phi beta kappa הוא שמה של אחוות הסטודנטים הוותיקה ביותר בארצות הברית.

האות הגדולה &Phi; מסמלת את:
* שטף בפיזיקה.
* פונקציית ההתפלגות המצטברת של משתנה נורמלי סטנדרטי בהסתברות.
* פונקציית ההתפלגות של משתנה נורמלי סטנדרטי בהסתברות

## סימנים דומים
קיימים מספר סימנים דומים לפי.

עיגול שנחצה על ידי קו אנכי:
* Ф - אות באלפבית הקרילי
* &#x278; - סימון אלפבית פונטי בינלאומי לעיצור דו-שפתי, חוכך, אטום

עיגול שנחצה על ידי לוכסן:
* Ø - אות שנמצאת בשימוש בעיקר בשפות סקנדינביות
* &#x2205; - סימון מתמטי לקבוצה הריקה, שנבע מהאות דלעיל
* &#x2300; - סימון הנדסי לקוטר
* הספרה 0 או האות O לעיתים נחצות כדי להבדילן זו מזו
* Ф או Ø יכולים לשמש לסימון של האקורד המוזיקלי "חצי מוקטן" או "חצי דמינשט" בערבוב לואזי. הסימון נבע מכך שזהו מעגל חצוי והסימון לאקורד "מוקטן שבע" או "דמינשט שבע" הוא מעגל שלם

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אותיות ביוונית