open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ז'אן דה לה קראיובה

**ז'אן דה לה קראיובה** (ז'אן מקראיובה) הוא שם הבמה של **ז'אן דומיטרקה** (ברומנית: **Jean Dumitrache**; יליד 24 בנובמבר 1982), הוא זמר השר מוזיקה צוענית  ושל מאנלה.

## קורות חיים
ז'אן דומיטרקה נולד בבוקרשט, רומניה, לאב צועני ולאם יהודיה ויש לו שתי אחיות ואח. כשהיה בן 12 נפרדו הוריו והילדים נשארו עם אימו. באותו זמן התגלה גם כישרונו המוזיקלי. ז'אן למד מחברים לנגן על גיטרה, ומגיל 16 התחיל להופיע על במה, בעיקר במסעדה "גמברינוס", במרכז בוקרשט.

בשנת 1993 הוא הוציא את התקליט הראשון תחת חברת Electrecord.

ז'אן דומיטרקה הופיע בכמה סרטים רומנים, כשבאחד מהם, ב"הבנות של אדון פרופסור" (2014), הוא מגלם את עצמו.

רבים מהצוענים הרומנים אינם מצהירים על היותם צוענים - לקראת מפקד אוכלוסין ברומניה, באוקטובר 2011 נפתח מסע הסברה לשכנוע הצוענים להצהיר על היותם צוענים והיתרונות שיש להם בכך. בכרזה הקוראת להם להצהיר על כך מופיעה תמונתו של ז'אן דה לה קראיובה ושורה מאחד משיריו.

לז'אן יש שני ילדים, הבן, אלכסנדר, בנה של רוקסנה, איתה היה לו קשר קצר בנעוריו והבת, סברינה, שנולדה לרעייתו, פאולה.

## קישורים חיצוניים

* Jean de la Craiova lanseaza “Vă pupă Jean!” 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים יהודים רומנים
קטגוריה:זמרים צוענים
קטגוריה:גיטריסטים יהודים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1970
סויוז TM-12

**סויוז TM-12** (ברוסית: **Союз TM-12**) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-18 במאי 1991 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר. בנוסף לחברי משלחת מס' 9 על סיפון החללית הייתה נציגת בריטניה.

## צוות
### צוות המראה
* אנטולי ארצברסקי - מפקד
* סרגיי קריקאליוב - מהנדס טיסה
*  הלן שרמן - אסטרונאוט חוקר 

### צוות נחיתה
* אנטולי ארצברסקי - מפקד
* טוקטר אאובקירוב  - מהנדס טיסה
*  פרנץ פיבק - אסטרונאוט חוקר (בנחיתה בלבד)

### צוות גיבוי
* אלכסנדר וולקוב - מפקד
* אלכסנדר קאלרי - מהנדס טיסה
*  תימוטי מייס - אסטרונאוט חוקר

## תיאור המשימה
"סויוז TM-12" שוגרה ב-18 במאי 1991 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U. 

עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-20 במאי ועברה ללא בעיות. עגינה בוצע לתא אגינה במודול בסיסי של תחנת החלל. בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 8 בפיקוד ויקטור אפנסייב . החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 8.

הלן שרמן טסה לחלל כנציגת בריטניה. היא זכתה בתחרות פתוחה לקבעית הנציג. בהיותה בחלל שרמן ביצע מספר משימות במסגרת תוכנית ג'ונו. היא חזרה לכדור הארץ ביחד עם חברי משלחת מס' 8 בחללית סויוז TM-11.

לאחר עזיבת משלחת מס' 8, משלחת מס' 9 החלה בפעילות סדירה. חללית "סויוז TM-12" שימשה חללית חירום.

צוות הקוסמונאוטים ביצע מספר רב של מחקרים במהלך שהות בתחנת החלל. 

ב-9 באוקטובר 1991 "סויוז TM-12" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אנטולי ארצברסקי, טוקטר אאובקירוב (קזחסטן) ופרנץ פיבק (אוסטריה) (הגיעו בסויוז TM-13).

סרגיי קריקאליוב נותר בתחנת החלל והצטרף למשלחת מס' 10

## קישורים חיצוניים

* נתוני המשימה
* נתונים מאנציקלופדיית החלל

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1991 בברית המועצות
מרצדס-בנץ סיטו

**מרצדס-בנץ סיטו** (בגרמנית: **Mercedes-Benz Cito**, קרוי גם: **O520**) הוא מידיבוס, אשר יוצר ב-3 תצורות, מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית **[[מרצדס בנץ]]** אשר יוצר בין השנים 1999–2003.

## מפרט
* אוטובוס עירוני.
* מנוע דיזל ממוקם מאחור.
* מספר מושבים: 12, 16, 20.
* מספר נוסעים: 50, 58, 66.
* 2 דלתות כניסה/יציאה.
* רצפה נמוכה - ללא מדרגה.
* ללא חלון אחורי.
* מרצדס-בנץ סיטו זכה בתואר "אוטובוס השנה באירופה" .
* מרצדס-בנץ סיטו יוצא לצרפת ולאיטליה.

## תמונות

קובץ:Zličín, Cito 1477 Bosák bus (02).jpg | "מרצדס-בנץ סיטו" 
קובץ:BVG Shortbus on Linie 234. M-B O520 Cito Electric-Diesel hybrid bus nr. 2433 at Kladow. Aug 2009 - Flickr - sludgegulper.jpg | "מרצדס-בנץ סיטו" 
קובץ: Mercedes-Benz Cito Mannheim 100 4906.jpg | "מרצדס-בנץ סיטו" - ללא חלון אחורי 
קובץ:Zlíčín, Cito, linka 264 Bosák (01).jpg | "מרצדס-בנץ סיטו" - ללא חלון אחורי 
קובץ:Mercedes benz cito viernheim 100 1795.jpg | "מרצדס-בנץ סיטו" 
קובץ:Cito (78).JPG | "מרצדס-בנץ סיטו" - מבט למנוע האחורי
קובץ:TUR Cito AR.JPG | "מרצדס-בנץ סיטו" 
קובץ:Mercedes Cito TEC 3930 Mons.jpg | "מרצדס-בנץ סיטו" 


## ראו גם
* מרצדס-בנץ
* מרצדס-בנץ O303
* מרצדס-בנץ O309
* מרצדס-בנץ O402
* מרצדס-בנץ O404
* מרצדס-בנץ 0408

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1999
סיטו
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
קטגוריה:כלי רכב מנוע אחורי
סויוז TM-13

**סויוז TM-13** (ברוסית: **Союз TM-13**) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-2 באוקטובר 1991 מקוסמודרום בייקונור במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר.

## צוות
### צוות המראה
* אלכסנדר וולקוב - מפקד
* טוקטר אאובקירוב - מהנדס טיסה
*  פרנץ פיבק - אסטרונאוט חוקר

### צוות נחיתה
* אלכסנדר וולקוב - מפקד
* סרגיי קריקאליוב - מהנדס טיסה
*  קלאוס-דיטריך פלאדה - אסטרונאוט חוקר

### צוות גיבוי
* אלכסנדר ויקטורנקו - מפקד
* טלגט מוסאבייב - מהנדס טיסה
*  קלמנס לוטהלר - אסטרונאוט חוקר

## תיאור המשימה
"סויוז TM-13" שוגרה ב-2 באוקטובר 1991 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U. 

עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-4 באוקטובר ועברה ללא בעיות. עגינה בוצע לתא עגינה במודול בסיסי של תחנת החלל. בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 9 בפיקוד אנטולי ארצברסקי. החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 10.

ב-25 באוקטובר חללית ביצע שינוי מיקום עגינה וחוברה לתא אגינה במודול "קוואנט 1".

בין חברי הצוות היה פרנץ פיבק מאוסטריה שהחל ביצוע ניסויים בהתאם לתוכנית Austromir שהוכנה עבורו.

הוא חזר לכדור הארץ על סיפון חללית סויוז TM-12 ב-10 באוקטובר חללית סויוז TM-12 עזבה את תחנת החלל ביחד עם ארצברסקי, פיבק וטוקטר אאובקירוב. אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 10 שהחלה בפעילות סדירה.

ב-14 במרץ חללית ביצע שינוי מיקום עגינה וחוברה לתא אגינה אחר במודול "קוואנט 1".

ב-25 במרץ 1992 "סויוז TM-13" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אלכסנדר וולקוב, סרגיי קריקליוב (הגיעה בסויוז TM-12) וקלאוס-דיטריך פלאדה מגרמניה (הגיעה בסויוז TM-14). סרגיי קריקליוב השלים 311 ימים שהות בחלל.

## קישורים חיצוניים

* נתוני המשימה
* נתונים מאנציקלופדיית החלל

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1991 בברית המועצות
קטגוריה:1992 ברוסיה
אטלסקופקוזאורוס

ממוזער|השוואה של אטלסקופקוזאורוס (בכתום) לצד דינוזאורים דומים לאדם.
**אטלסקופקוזאורוס** (שם מדעי: *Atlascopcosaurus*) הוא סוג של דינוזאור צמחוני מקבוצת האלסמריה אשר חי בקרטיקון התחתון, לפני 114 מיליון שנה. מאובניו נמצאו ב-1984 בדרום ויקטוריה שבאוסטרליה. הדינוזאור נקרא על שם חברת "אטלס קופקו", אשר סיפקה את ציוד החפירה של המגלים.

מאובני האטלסקופקוזאורוס הראשונים נתגלו במכרה בקרבת חוף הים של דרום ויקטוריה, ובהמשך נחפרו עצמות רבות בחפירות בעומק של עד עשרה מטרים. עיקר השרידים שנתגלו היו עצמות לסת עליונה ועצמות דומות.

משחזור השלד נראה שהגיע לאורך 2–3 מטרים ולמשקל 125 ק"ג. הוא היה דו-רגלי בעל מקור קרני ושיניים ארוכות אשר הותאמו ללעיסת צמחייה כמו עלים ושורשים. האטלסקופקוזאורוס היה קשור לאבות האיגואנודוניים אך היה קטן יותר ודמה במראהו להיפסילופודון או ללילינזאורה, שנתגלה בסמוך אליו.

דינוזאור זה חי ביערות אוסטרליה ושם ניזון מצמחיית קרקע ונמלט מטורפים כמו האוסטרלונטור.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1989
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטריסיה ויקרס-ריץ'
קטגוריה:אורניתופודה
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון תחתון באוסטרליה
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1989
אנצ'יזאוריים

**אנצ'יזאוריים** (שם מדעי: Anchisauridae) היא משפחה של דינוזאורים פרימיטיביים מקבוצת הפרוזאורופודים שהיו מאבות הזאורופודים הקרובים ביותר. הם חיו בתור היורה, לפני כ-174.1 עד 200 מיליון שנה. משפחה זו לא מוכרת על כל החוקרים ורבים מבני סוגיה משויכים לסוגים אחרים ומוטלים בספק.

בני המשפחה היו קטנים ביחס לזאורופודים אך יותר גדולים ממרבית הפרוזאורופודים, באורך של 2–4 מטרים בממוצע. בניגוד לרוב הפרוזאורופודים הם חיו בתור היורה ולא בטריאס. הם היו בעל שיניים חדות שלא הותאמו לחלוטין ללעיסת עלים והיו דו-רגליים.

## מיון
**Aardonyx*?
*אנצ'יזאורוס (*Anchisaurus*)
**Efraasia*?
*גיפוזאורוס (*Gyposaurus*)
**Seitaad*

## קישורים חיצוניים

*
מקרופלטה

ממוזער|מאובני המקרופלטה
**מקרופלטה** (שם מדעי: *Macroplata*; מילולית: "צלחת/לוחית גדולה") הוא סוג של זוחל ימי אשר חי בתחילת היורה לפני 199-195 מיליון שנה באנגליה. הוא היה שונה מכל זוחל חי והשתייך לסדרת הפלסיוזאוריה.

המקרופלטה היה פליוזאור בסיסי באורך של 4.5 מטרים והיה בעל צוואר ארוך, ראש קטן ומוארך עם הרבה שיניים מחודדות דמויות מחט וסנפירים רחבים. הוא התקיים מדגים אחריהם רדף באוקיינוסים הקדומים.

בסוג ישנו כיום מין אחד - *Macroplata tenuiceps*. בעבר היה בסוג זה מין נוסף - *M. longirostris* אשר עבר לסוג האופיוזאורוס (*Hauffiosaurus*).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רומלסוזאוריים
קטגוריה:בעלי חיים שחיו ביורה תחתון באירופה
קטגוריה:פלזיוזאורים שחיו ביורה באירופה
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1930
השבוי (סרט, 2008)

**השבוי** (ברוסית: **Пленный**) היה סרט רוסי-בולגרי מאת אלכסיי אוצ'יטל על פי רומן מאת ולדימיר מקאנין בשם *השבוי הקווקזי*, שהיה גם שמו הזמני של הסרט טרם צאתו לאקרנים.

בכורת הסרט התרחשה ב-5 בספטמבר 2008 בסנקט פטרבורג. סרט הקולנוע הרוסי יצא להקרנה מסחרית ב-11 בספטמבר 2008.

הסרט הופק על ידי Rock Films בתמיכת הסוכנות הפדרלית לתרבות וקולנוע ובשיתוף פעולה עם אולפני Kamera בבולגריה ומרכז הסרטים הלאומי של בולגריה. הופץ על ידי סנטרל פרטנרשיפ.

## עלילה
הסרט מתרחש בקיץ 2000, במהלך מלחמת צ'צ'ניה. שני חיילים רוסים מתבקשים להזעיק עזרה לעמדת הצבא שנפלה תחת אש ונותרה ללא השגחה. במהלך המשימה, הם לוקחים אסיר, נער צ'צ'ני בשם ג'מאל. ככל הנראה, בשל מיאוס מהמלחמה, הוא מעורר אהדה מצד המבוגר שבחיילים, רובאחין.

בעקבות חילופי שבויים כושלים בכפר צ'צ'ני, נאלצים החיילים להסתתר בסבך מוקף בחבורות של חמושים המחפשים אחר ג'מאל ורובאחין נאלץ לחנוק למוות את הילד הצ'צ'ני כדי לעצור את ניסיונותיו למשוך את תשומת לבם של המורדים, אך צרותיהם לא יסתיימו בזה והם ייאלצו לנדוד ביערות ובערבות צ'צ'ניה ימים ארוכים לפני שיגיעו לעמדות הצבא הפדרלי.

## פרסים ומועמדויות
בין הפרסים והמועמדויות בפסטיבלים בינלאומיים הסרט היה מועמד לפרס קריסטל גלוב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-43 בקרלובי וארי ואלכסיי אוצ'יטל זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל.

## קישורים חיצוניים

* "השבוי" באתר Rock Films
* קדימון הסרט באתר יוטיוב 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי מלחמת צ'צ'ניה
קטגוריה:סרטים העוסקים בשבי
קטגוריה:סרטי דרמה רוסיים
קטגוריה:סרטי מלחמה רוסיים
קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטים בצ'צ'נית
פלונאוסטיס

**פלונאוסטיס** (שם מדעי: *Peloneustes*; מילולית: "שחיין בוץ") הוא סוג של זוחל ים גדול ממשפחת הפליוזאוריים אשר חי בתור היורה בים שלחופי אנגליה. מאובניו נמצאו בחופים הדרומיים של דורסט, אנגליה ונקרא בשם ב-1889. מאובנים נוספים נמצאו בעוד אזורים באירופה כמו צרפת וגרמניה.

הפלונאוסטיס היה זוחל טורף באורך 3 מטרים שהיה קרוב משפחתו של הליופלרודון ושל הפליוזאורוס הענקי, אך הוא היה בין הקטנים שבבני משפחתו. הוא היה מצויד בלסתות גדולות וקטלניות ובצוואר קצר. עקב גודלו הוא כנראה ניזון רק מדגים ומבלמניטים ששרצו בימים אחריהם רדף במהירות. מבנה שיניו מעיד שהוא פותח כדי למחוץ ולרסק טרף משוריין כמו אמוניטים.

לא ברור אם יכל לצאת מהמים להטיל ביצים בדומה לצבי ים או שהשריץ צאצאים חיים בתוך המים.

## בתרבות
זוחל ימי זה הופיע בסדרה פלאווורלד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1869
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הארי גובייר סיילי
קטגוריה:פליוזאוריים
קטגוריה:בעלי חיים שחיו ביורה תיכון באירופה
קטגוריה:פלזיוזאורים שחיו ביורה באירופה
קטגוריה:טקסונים שהתפתחו ביורה תיכון
גיפוזאורוס

**גיפוזאורוס** (שם מדעי: *Gyposaurus*; משמעות השם: "לטאת נשר") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת הפרוזאורופודים שהיה קרוב לאנצ'יזאורוס. הוא חי באזור דרום אפריקה במשך תור היורה הקדום, לפני 196.5-189.6 מיליון שנה. מאובן נוסף תואר ב-1940 ממצאים ביונאן שבסין.

הגיפוזאורוס קיבל את שמו עקב דמיונו של ראשו וצווארו לאלה של נשר. הוא קיבל את שמו מהחוקר הסקוטי רוברט ברום ב-1911. המאובנים התגלו בתצורות אליוט (Elliot Formation) שבמדינת אורנג' החופשית, דרום אפריקה והכילו שלד חלקי. מראה השלד דמה לזה של האנצ'יזאורוס מאמריקה הצפונית. מאובנים נוספים ששויכו לסוג ממין חדש בשם *Gyposaurus sinensis*, הועברו בהמשך לסוג הקרוב לופנגוזאורוס ובהמשך לאנצ'יזאורוס.

לזאורופוד זה היה ראש וצוואר קצרים וגוף קצר באורך שני מטרים, אם כי ייתכן שמדובר בפרטים צעירים בעוד בוגרים הגיעו לאורך ארבעה מטרים. ייתכן שנעו על שתי רגליים ולא רק על ארבע בדומה לזאורופודים הגדולים יותר. מבנה השיניים של הגיפוזאורוס לא הותאם במיוחד ללעיסת עלים, ובשל כך שמשערים שהיה אוכל-כול.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1911
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רוברט ברום
קטגוריה:אנצ'יזאוריים
קטגוריה:דינוזאורים שחיו ביורה תחתון באסיה
קטגוריה:דינוזאורים שחיו ביורה תחתון באפריקה
קטגוריה:דרום אפריקה: מאובנים
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1911
קטגוריה:טקסונים שהתפתחו ביורה תחתון
שמואל בן יהודה ממרסיי

**שמואל בן יהודה ממרסיי** (באנגלית מכונה גם: **Miles of Marseilles**; בשפת פרובאנס: **Meles Benjudas**; נולד ב-1294 בפרובאנס) הוא מתרגם, אסטרונום ורופא יהודי.

## חייו
מגיל צעיר שקד על לימוד מדעים ופילוסופיה. סביב גיל 18 עבר לעיר , שם למד אסטרונומיה בהדרכתו של אבא מרי בן אליגדור. כעשר שנים מאוחר יותר, בשנת 1321, נכלל בין היהודים שנאסרו במגדל הרוֹטַנְדַה (**rotunda**) בעיר , ואחר כך שוחרר. גם בהיותו במאסר עסק בתרגומי יצירות מדע לעברית. אחר כך נדד בין הערים הבאות: Murcia (ספרד), Tarascon, Aix (פרובאנס), Montélimar.

לצד שמו הלועזי: Meles Benjudas נתכנה גם Borbe-Vaire (זקן אפור, או זקן כחול).
את פרסומו קנה בזכות תרגומיו הרבים (מערבית לעברית) של חיבורי מדע חשובים. הוא גם שיפץ ותיקן תרגומים קודמים, כמו של יעקב בן מכיר אבן תיבון.

## תרגומיו מערבית לעברית
* "השאלות הדבריות והדרושים אשר לפילוסופים" – מאת המחברים הערביים: אבו אל קאסים בן אידריס, אבו אל חג'אג' איבן תלמוס, אבו אל-עבאס אחמד אל קאסים, אבו אל רחמן בן תאחיר (=דיונים בפיסקאות קשות בביאורו של אבן רושד לאורגנון של אריסטו. גרסתו העברית של שמואל ממארסיי תורגמה ללטינית (בידיו של אברהם דבלמס) ונדפסה באמצע המאה ה-16.
* "הביאור האמצעי" של אבן רושד לחיבור אתיקה ניקומכית מאת אריסטו. שמואל ממרסיי השלים תרגום זה בשנת 1321, בגיל 27. עותקים שונים של כתב היד מצויים היום בספריות אוקספורד, טורינו ועוד.
* 'ביאור ספר ההנהגה לאפלטון' – ביאורו של אבן רושד לחיבור הרפובליקה מאת אפלטון. את התרגום הזה השלים שמואל ממרסיי בהיותו במאסר, בשנת 1321.
* התקציר (קמפנדיום) של אבן רושד לאורגנון של אריסטו. (התרגום הושלם בשנת 1322)
* השלמה לתרגומו של קלונימוס בן קלונימוס לספר הגאומטריה של אוקלידס: דיון בצורות הגאומטריות 30 + 31 בספר.
* פירוש על ספר אלמגסט של פתולמאוס, [דהיינו: תלמי (אסטרונום)], חלקים א-ג
* קיצור ספר אלמגסט מאת אבו מוחמד ג'אבר איבן אפלאח.
* מאמר בנפש מאת אלכסנדר הפירדוסי (אלכסנדר מאפרודיסיאס Alexander of Aphrodisias היה פרשן של כתבי אריסטו).
* על ליקוי החמה בשנת 1097, מאת אבו עאבד עאלה מוחמד איבן מועאד מסביליה.
* "אגרת בעמוד השחר" (על תופעת זוהר הקוטב) מאת אבו עאבד עאלה מוחמד איבן מועאד מסביליה.
* "מאמר בתנועת הכוכבים הקיימים" – על הכוכבים שאינם ניידים, מאת אבו איסחאק אל זארקאלה.

## לקריאה נוספת
;עליו

;כתביו
* 

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אסטרונומים יהודים
קטגוריה:מתרגמים מערבית לעברית
קטגוריה:מתרגמים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:יהדות פרובנס
קטגוריה:ילידי 1294
קטגוריה:יהודי פרובאנס במאה ה-14
פיגוע המחפר בירושלים (2014)

**פיגוע המחפר בירושלים** היה פיגוע דריסה שאירע ב-4 באוגוסט 2014 כאשר מחבל פלסטיני השתמש במחפר שנלקח מאתר בנייה על מנת לדרוס ולפגוע בעוברי אורח. המחבל הצליח לרצוח אדם אחד לפני שפנה לאוטובוס ציבורי, הפך את אוטובוס, והכה אותו שוב ושוב באמצעות הזרוע של המחפר. המחבל נורה למוות על ידי שוטר בעודו ישוב במושב הנהג של המחפר ומנסה לתקוף את האוטובוס.

## הפיגוע
הפיגוע אירע בתחילת חודש אוגוסט 2014, בשלב השני של מבצע צוק איתן, כאשר הייתה הסלמה בכמות הפיגועים.

המחבל נסע במחפר שלקח מאתר בנייה ברחוב שמואל הנביא, רחוב מרכזי במרכז ירושלים הנמצא בקרבת מלון עץ הזית. המחבל פגע בכמה הולכי רגל לפני שפנה לאוטובוס ציבורי, שהיה ריק, פרט לנהג שהסיע את האוטובוס. אחד מהולכי הרגל, אברהם ולס בן ה-30, נמחץ על ידי המחפר ונהרג במקום, בעוד ששבעה הולכי רגל אחרים נפצעו באירוע. לאחר שהמחבל הצליח להפוך את האוטובוס המשיך הנהג לתקוף את האוטובוס באמצעות הזרוע המכנית של המחפר. המחבל נוטרל ע״י משה פרקש, רס״ן במיל’ בחיל ההנדסה הקרבית.

## מבצע הפיגוע
מבצע הפיגוע היה פלסטיני בן 23 בשם מוחמד נאיף אל-ג'עביס אשר התגורר בשכונת ג'בל מוכאבר שבמזרח ירושלים. אל-ג'עביס הועסק כמפעיל מחפר באתר הבנייה. אל-ג'עביס היה מוכר לגורמי הביטחון עוד לפני הפיגוע.

## אחרית דבר
סרטון וידאו של הפיגוע פורסם בתקשורת הבינלאומית.

הפיגוע התרחש לאחר חודש שבו היו מעל ל-360 פיגועים נגד יהודים בישראל, אשר לטענת הג'רוזלם פוסט הגיע לשיאו ב-4 באוגוסט 2014 עם ההתקפה הזו ועם פיגוע הירי נגד חייל ישראלי בשכונת הגבעה הצרפתית.

## הערות שוליים

המחפר
קטגוריה:מבצע צוק איתן
המחפר
המחפר
המחפר
פיגוע הדקירה בחגיגות פורים בתל אביב (1989)

**פיגוע הדקירה בחגיגות פורים בתל אביב** היה פיגוע דקירה אשר בוצע ב-21 במרץ 1989, י"ד באדר ב' תשמ"ט בתל אביב במהלך חגיגות חג הפורים. אזרח ישראלי נרצח בפיגוע, ואדם נוסף נפצע קשה.

## האירוע
המחבל עבד אל-רחמן מוחמד זקות בן ה-29 הספיק לדקור שני ישראלים בסכין קומנדו בעודו צועק "אללה אכבר", בעת תהלוכת פורים ברחוב יהושע בן-נון בתל אביב, לאחר שזוהה כמפגע רץ המחבל לכיוון רחוב הר נבו, שם בדיוק החנה את רכבו ד"ר משה קורט שלינגר שגר ברחוב ז'בוטינסקי הסמוך, כשהבחין בו המחבל רץ לעברו ותקף אותו בעוצמה בדקירות שני סכנים שהיו ברשותו, שלינגר התמוטט, ולאחר זמן קצר מת מפצעיו. לאחר מכן התבצר המחבל על גג בניין ברחוב יהושע בן נון מספר 44, והשליך בלוני גז אל הרחוב, מהם נפגע אזרח נוסף. צוות בילוש שהגיע למקום פרץ לגג וביצע ירי לעברו, המחבל נוטרל ונפצע, ולאחר שפונה לבית החולים הועבר לחקירת השב"כ. המחבל ציין בחקירתו שמטרתו הייתה "לדקור בצוואר את הישראלי הראשון שימצא". לפני שנוטרל המחבל מוחמד זקות הספיק לרצוח את ד"ר משה קורט שלינגר בן ה-73, ד"ר לכימיה, ולפצוע קשה את אמנון שטרולץ בן ה-27 בחלק האחורי של ראשו ובעמוד השדרה.

## התוקף
המחבל מוחמד זקות היה תושב רצועת עזה ממחנה הפליטים ג'באליה ועבד כפועל בניין, ולאחר מכן במכבסה בתל אביב. הוא נשפט ונידון למאסר עולם על הפיגוע. בעת ביקור הנשיא קלינטון ברצועת עזה ב-1995 הוא הבטיח לבני משפחתו כי יפעל למען שחרורו. ב-18 באוקטובר 2011 שוחרר זקות לרצועת עזה במסגרת עסקת שליט.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב: פיגועים
חגיגות פורים
קטגוריה:פיגועי טרור בישראל ב-1989
רצח אלמוג שילוני

**רצח סמל אלמוג עשהאל שילוני** הוא פיגוע דקירה שבו נרצח חייל צה"ל אלמוג עשהאל שילוני בידי מחבל פלסטיני לאחר שנדקר פעמים רבות באזור תחנת הרכבת תל אביב – ההגנה ב-10 בנובמבר 2014. שילוני נפטר מפצעיו בבית החולים. שילוני נרצח בדרכו חזרה ליחידה לאחר חופשה, והיה לבוש מדים וחמוש באותה העת.

## הפיגוע
חייל צה"ל אלמוג שילוני נדקר בתחנת הרכבת תל אביב-ההגנה אשר בדרום תל אביב לאחר מאבק עם פלסטיני שניסה לקחת ממנו את רובהו. עובר האורח גלעד גולדמן התערב, והצליח למנוע מהמפגע לגנוב את נשקו של שילוני. שילוני שוחח בטלפון עם חברתו כאשר הותקף ונדקר בבטנו ובחזהו מספר פעמים. הוא איבד דם רב בפציעה, ולבסוף מת מפצעיו בבית החולים תל השומר ברמת גן. לאחר הפיגוע, כוחות משטרת ישראל רדפו אחרי המחבל והצליחו לבסוף לעצור אותו.

## המחבל
המחבל היה נור אל-דין אבו ח'שייה בן ה-18, תושב מחנה הפליטים עסכר אשר ביהודה ושומרון אשר שהה באופן בלתי חוקי בישראל. ח'שיה עבד במשך חודשים במיזם בנייה בתל אביב, בסמוך למקום הפיגוע. ח'שיה נלכד לאחר שעוברי אורח הפנו שוטרים לבניין דירות סמוך בו הוא הסתתר. הוא הועבר לחקירה בשב"כ.

על פי נוסח כתב האישום, התוקף נכנס לישראל במטרה לרצוח חייל כדי שיוכל "להיות שהיד".

הוא נידון למאסר עולם.

## אחרית דבר
למעלה מ-1,000 איש השתתפו בהלווייתו של אלמוג שילוני בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים.

## הערות שוליים

קטגוריה:פיגועי טרור בישראל ב-2014
אלמוג שילוני
שילוני
קטגוריה:צה"ל: פגיעות מפעולות טרור
הפיגועים בטשקנט (2004)

ביום שישי ה-30 ביולי 2004 אירעו שלושה פיגועי התאבדות בטשקנט שבאוזבקיסטן. הפיגועים בוצעו בשגרירות ישראל, בשגרירות האמריקאית ובמשרד התובע הראשי של אוזבקיסטן. שני שוטרים אוזבקיים נרצחו בשגרירות ישראל ועוד תשעה נפצעו בפיגועים. 

הפיגועים התרחשו כמעט בו זמנית בסביבות השעה 17:00. שני מאבטחים אוזבקים שעבדו כמאבטחים בשגרירות ישראל נרצחו כאשר המחבל התקרב לכניסה וראה את השומרים. אחד השומרים שנרצח היה שומרו האישי של שגריר ישראל. שבעה בני אדם נפצעו בהפצצה במשרד התובע הראשי של אוזבקיסטן ושניים נוספים נפצעו בשגרירות ארצות הברית. לא היו אזרחים אמריקנים או ישראלים שנפצעו בפיגועים.

הפיגועים התרחשו זמן קצר לאחר ש-15 חשודים בחברות בארגון אל-קאעידה הועמדו לדין על ביצוע סדרה של פיגועים בתחילת 2004, בהם נרצחו 47 בני אדם.

איחוד הג'יהאד האסלאמי נטל אחריות לפיגועים.

## הערות שוליים

טשקנט
טשקנט
טשקנט
טשקנט
טשקנט
טשקנט
טשקנט
חטיפת ירון חן ורציחתו

**חטיפתו ורציחתו של ירון חן** היה פיגוע חטיפה ורצח שאירע ב-5 באוגוסט 1993 ובו חמושים מארגון החמאס חטפו ורצחו את חייל צה"ל טוראי ירון חן.

## הפיגוע
ביום חמישי, 5 באוגוסט 1993 הגיע טוראי ירון חן בן ה-20, תצפיתן ביחידת דובדבן, שהיה בדרכו מבסיס "רמה" בו שירת לביתו בשכונת רמות בירושלים, לטרמפיאדה בצומת רמה ליד א-רם. חן עלה על מכונית פורד טרנזיט לבנה עם לוחית רישוי ישראלית. רכב שאסף חייל אחר ובו אם ובנה בן ה 6 זיהו כי חן נאבק עם שלושה פלסטינים שנסעו במכונית הפורד הלבנה וניסו לנסוע אחרי הרכב עד שזה נעלם לכיוון מחנה הפליטים קלנדיה.

חן נורה למוות זמן קצר לאחר מכן, בעת שהוא נאבק בחוטפיו.

ב־21:30 זיהה כוח צה"לי רכב עולה באש בפאתי ביתוניא. הרכב התברר כרכב הפיאט הלבן בו נחטף ירון וגופתו השרופה נמצאה בו.

חמאס נטל אחריות על הרצח בכרוז רשמי, בו נאמר כי חברי החוליה התכוונו להחליף אותו בשייח' אחמד יאסין. לפי הכרוז, חן הומם בגז ולאחר מכן נורה בראשו.

חו הועלה לדרגת רב"ט לאחר מותו.

המאחז חורש ירון בגוש טלמונים קרוי על שם ירון חן.

## המפגעים
באוקטובר 1993 נעצרו חברי תא גדודי עז א-דין אל-קסאם שפעל בירושלים בית לחם וחברון, בהם רוצחי חן. בראש התא עמד מוחמד עזיז עיסא מאל-ערוב, והיא כללה שלושה חוליות משנה, בהן חוליה מבית לחם, מחברון וחולייה מבית חנינא שעמד בראשה תושב מזרח ירושלים תייסיר סולימאן. החוליה נלכדה ב־14 בספטמבר, לאחר שרכב בו נהג מפקד התא מוחמד עזיז עיסא התהפך במהלך ניסיון פיגוע ליד מיצד ועיסא נהרג. ברכב נמצא הגלילון של חן.

בנובמבר 1993 הרשיע בית משפט שלושה מחברי החוליה: על תייסיר סולימאן (20) מבית חנינא, שירה ורצח בחן בראשו רצחו, ופאהד סברי בראן אל-שלודי מג'בע (22) נגזר מאסר עולם ועוד 60 שנה, ועל מרואן אבו ראמיליה (22) מא-רם נגזר מאסר עולם ועוד 20 שנה.

תייסיר סולימאן ופאחד סברי בראן אל-שלודי שוחררו וגורשו לרצועת עזה ב-18 באוקטובר 2011 במסגרת עסקת שליט.

## ראו גם
* טרור פלסטיני

## הערות שוליים

קטגוריה:פיגועי טרור בישראל ב-1993
קטגוריה:כביש 60: פיגועים
קטגוריה:ירושלים: פיגועים
קטגוריה:חטיפת חיילי צה"ל
חן, ירון
קטגוריה:חללי צה"ל
קטגוריה:רצח חיילי צה"ל
קטגוריה:יחידת דובדבן
הפיגוע בקו 823 בצומת מחנה 80

**הפיגוע בקו 823 בצומת מחנה 80** היה פיגוע התאבדות שהתרחש ביום חמישי, 29 בנובמבר 2001, באוטובוס "אגד" בקו מס' 823 בצומת מחנה 80. האוטובוס, שהיה בדרכו מנצרת לתל אביב ועבר דרך כביש 65. בפיגוע נרצחו 3 אזרחים ישראלים ו-9 נפצעו.

## הפיגוע
בערב יום חמישי, 29 בנובמבר 2001 פוצץ מחבל מתאבד חגורת נפץ שנשא על גופו, בחלק האחורי של אוטובוס "אגד" אשר היה בדרך מנצרת לתל אביב. הפיצוץ אירע בסמוך לפרדס חנה, לאחר שעבר בקרבת בסיס האימונים של צה"ל מחנה 80. שלושה בני אדם נרצחו בפיגוע ו-9 נפצעו, אחד מהם באורח אנוש.

הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני וגדודי חללי אל-אקצא נטלו אחריות לפיגוע.

## תחקיר ראשוני

מחקירת השב"כ והמשטרה הובאו פרטים נוספים.
המחבל עלה על האוטובוס בצומת אום אל פאחם, אחרי שנפרד משני חבריו שטפחו על שכמו. על פי מידע שהצטבר בין היתר לפי תשלום דמי הנסיעה, המחבל היה בדרכו לחדרה, לפיגוע בלב התחנה המרכזית.

## המפגע
המחבל היה סאמר אבו סולימאן, בן 32 מהכפר הפלסטיני סילת אל-חארית'יה שביהודה ושומרון. אבו סולימאן הסתנן לישראל בסמוך לאום אל-פחם מאזור ג'נין.
תחקיר מאוחר יותר העלה ששכל הנראה, בין היתר לפי כרטיס הנסיעה שקנה המחבל, הוא היה בדרך לביצוע פיגוע בלב התחנה המרכזית של חדרה, אולם במהלך הנסיעה נשמעו קולות דמויי ירי, מאגזוז של רכב שנסע בסמוך. נהג האוטובוס פתח את הדלת ושאל נהג סמוך אם הוא שומע קולות ירי, ואז אירע הפיצוץ, כנראה בגלל לחץ של המחבל מהאירועים.

מחבל הג'יהאד האסלאמי מוחמד קאסם עארדה נעצר ב-15 ביולי 2002 ונידון לשלושה מאסרי עולם בגין מעורבות בפיגוע.

ב-6 בספטמבר 2021 נמלט מכלא גלבוע יחד עם חמישה מחבלים נוספים, אך נתפס בידי כוחות צה"ל חמישה ימים לאחר מכן בכפר אום אל-גנם בהר תבור.

ב-25 בינואר 2025 שוחרר עארדה מהכלא במסגרת עסקת החטופים השנייה במלחמת חרבות ברזל.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיגועי טרור בישראל ב-2001
קטגוריה:ישראל: פיגועי התאבדות
823
קטגוריה:הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני: פיגועים
קטגוריה:פת"ח
קטגוריה:גדודי חללי אל-אקצא: פיגועים
פיגוע הירי בכביש סדום-באר שבע

**פיגוע הירי בכביש סדום-באר שבע** היה פיגוע טרור שהתרחש ביום חמישי, 4 באוקטובר 1956. בפיגוע נרצחו חמישה אזרחים ישראלים ונפצע אחד. בתגובה יצא צה"ל ל"מבצע שומרון".

## הפיגוע
בשעות אחר הצהריים של 4 באוקטובר 1956 חדרה חוליה של עשרה חמושים פלסטינים לישראל מירדן. לאור יום תקפו המחבלים שני ג'יפים בכביש סדום-באר שבע (כביש 25) אשר נסעו דרומית לים המלח, כ-7 קילומטרים מערבית לגבול ירדן–ישראל. בג'יפים נסעו עובדי חברת "סולל בונה".

המחבלים תקפו בתחילה את הרכב הראשון באמצעות מכונת ירייה ורצחו את כל ארבעת הנוסעים ברכב. לאחר מכן תקפו המחבלים את הרכב השני. אחד הנוסעים במכונית השנייה קפץ החוצה בניסיון להימלט מהמחבלים ולהציל את חייו. המחבלים רצחו אותו בירי מקלעים.

רק אדם אחד, מהנדס אמריקאי אשר נהג ברכב השני, הצליח להימלט מהמקום.

## אחרית דבר
חברי החוליה נעצרו בשובם לירדן על ידי כוח משטרה ירדני. זמן קצר לאחר מכן הורה המלך חוסיין לשחרר את המחבלים. דובר משרד החוץ הישראלי ציין שהרצח בוצע על ידי "קבוצה מאורגנת היטב מירדן". הוא גם ציין כי האירוע מעיד על "המשך מדיניות התוקפנות מצד ירדן".

### מבצע שומרון

בעקבות הפיגוע, ובעקבות פיגוע נוסף שאירע ב-4 באוקטובר בו מסתננים מירדן רצחו שני פועלים וכרתו את אוזניהם בסמוך לאבן יהודה, ב-10 באוקטובר ערך צה"ל מתקפת נגד שכונתה "מבצע שומרון", בה חטיבת הצנחנים בפיקודו של אריאל שרון תקפו את תחנת המשטרה בקלקיליה. לאחר קרב עז פוצץ המבנה. 18 לוחמי צה"ל נהרגו במבצע ו-68 נפצעו. לירדנים היו כ-88 הרוגים ו-15 פצועים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Israel Reports Five Slayings. Arabs Are Accused - פורסם ב-Milwaukee Journal ב-5 באוקטובר 1956

## הערות שוליים

כביש סדום-באר שבע
קטגוריה:1956 בישראל
קטגוריה:פיגועי טרור בישראל ב-1956
קטגוריה:הנגב: פיגועים
פיגוע הירי ברמת רחל (1956)

**פיגוע הירי ברמת רחל** היה פיגוע ירי שבוצע על ידי חיילי הלגיון הירדני ב-23 בספטמבר 1956 כאשר הם פתחו באש על קבוצת ארכאולוגים ישראלים שהיו בשטח ישראל, ליד קיבוץ רמת רחל, בקרבת גבול ישראל–ירדן. באירוע נרצחו ארבעה ארכאולוגים יהודים ו-16 אנשים נוספים נפצעו.
זו הייתה פעולת האיבה החמורה ביותר שאירעה בישראל מאז טבח מעלה עקרבים ב-1954.

## הפיגוע
ביום ראשון, 23 בספטמבר 1956, נערך סיור לחובבי ארכאולוגיה בחפירות ארכאולוגיות ליד קיבוץ רמת רחל במסגרת כנס של החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה.
באירוע נכח קהל שמנה כ-500 ארכאולוגים ואנשי ציבור.
במהלך הסיור נפתחה אש מקלעים על הארכאולוגים מעמדות ירדניות אשר במנזר מאר אליאס אשר בקרבת כביש ירושלים – בית לחם. הירי גרם למותם של ארבעה ארכאולוגים (ביניהם יעקב פינקרפלד והספרן ברוך שוחטמן) ולפציעתם של 16 נוספים. אדם נוסף (יוסף הירש, תושב העיר חיפה) שנפצע קשה בפיגוע נפטר מפצעיו כעבור חמש שנים.

## תגובות רשמיות
ירדן הביעה צער על האירוע והאשימה חייל אחד "שנתפס פתאום בטירוף".
אולם דובר משרד החוץ הישראלי כינה את הגרסה הירדנית לאירוע מופרכת לחלוטין, וציטט עדים באירוע שציינו במפורש כי ראו שבפיגוע נעשה שימוש בשני תת-מקלעים ושלושה רובים משני מוצבים של הצבא הירדני.
מנגנון משקיפי האו"ם קיבל את הגרסה הירדנית שעות ספורות בלבד אחרי אירוע הירי, עוד בטרם נערכה חקירה ממצה. אולם גם אחרי חקירה ממצה, קבעו משקיפי או"ם וכן החלטת ועדת שביתת הנשק ישראל–ירדן, כי "ראיות מכריעות" תומכות בגרסה הירדנית בדבר חייל ירדני בודד שפעל בטירוף, בעוד שישראל לא הצליחה להמציא ראיות להפרכתן.

## אחרית דבר
בתגובה לפיגוע הירי ברמת רחל ביצע צה"ל את פעולת התגמול מבצע לולב ב-25 בספטמבר 1956 אשר במסגרתו פשטו כוחות צנחנים, בפיקודם של מרדכי גור ורפאל איתן, על משטרת חוסאן שבנפת בית לחם. לאחר קרב קשה פוצצה התחנה. לירדנים היו 39 הרוגים. לצה"ל היו 10 הרוגים, 5 מהם בהתפוצצות מטען חומר נפץ שהיה על אחד הג'יפים, ו-16 פצועים.

## הנצחה
במקום הפיגוע הוקם גן ארכאולוגי על-שם הנופלים.

שמאל|ממוזער|270px|שלט ההנצחה לפיגוע ברמת רחל

## לקריאה נוספת
* בני מוריס, "טבח רמת־רחל", בתוך: **מלחמות הגבול של ישראל, 1949–1956**, עם עובד 1996, עמ' 421–422.
* עודד ליפשיץ, "סמל הכינוס מגואל בדם", **[[עת־מול]]**, 187 (2006), עמ' 26–28.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Gunfire Kills Three Israelis - פורסם ב-Milwaukee Journal ב-23 בספטמבר 1956

## הערות שוליים

רמת רחל
קטגוריה:1956 בישראל
קטגוריה:רמת רחל
רמת רחל
רמת רחל
אובר מאגה

**קוטוקו אובר מאגה** (בצרפתית: **Coutoucou Hubert Maga**; 10 באוגוסט 1916 - 8 במאי 2000) היה נשיאה הראשון של דהומיי (כיום בנין). כיהן בין עצמאותה של המדינה ב-1960 עד 1963 ובין 1970 ל-1972.

## תולדות חייו
נולד בפאראקו אשר בצפון מושבת דהומיי הצרפתית. ב-1947 נבחר למועצה הטריטוריאלית של דהומיי כחבר (ולאחר מכן מנהיג) מפלגת "התנועה הדמוקרטית של דהומיי" (Mouvement Démocratique Dahoméen). ב-1951 נבחר לחבר האספה הלאומית בצרפת, במסגרת זו כיהן פרק זמן קצר כשר העבודה בממשלת צרפת. ב-1959 היה למנהיג העצרת הדמוקרטית של דהומיי (Rassemblement Démocratique du Dahome), קואליציית המפלגות הלאומיות במדינה. בבחירות שנערכו ב-22 במאי 1959 נבחר מאגה לפרמייר (ראש הממשלה) של הטריטוריה האוטונומית. עם קבלת העצמאות ב-1 באוגוסט 1960 היה לנשיאה הראשון של הרפובליקה של דהומיי ואיחד את מפלגתו עם מפלגת האופוזיציה, מפלגת האיחוד של דהומיי (Parti Dahoméen de l'Unité).

בקיץ 1963 התעוררה מחאה ציבורית נגד שלטונו, והחלו התנגשויות אלימות בין מתנגדיו לתומכיו, ברובם אנשי הצפון, שעוררו חשש מהידרדרות למלחמת אזרחים על רקע אתני. הרמטכ"ל כריסטוף סוגלו הפיל את שלטונו של מאגה בהפיכה צבאית ב-28 באוקטובר 1963. תחילה שיתף סוגלו את מאגה ואת יריביו ז'וסטן אהומדגבה-טומטן (Justin Ahomadegbé-Tomêtin ) וסורו-מגאן אפיתי (Sourou-Migan Apithy ) במוסדות השלטון הזמני, אך כעבור זמן קצר התפטר מאגה ונשלח למעצר בית, וב-1965 יצא לגלות בטוגו ובהמשך בפריז.

ב-7 במאי 1970 חזר על מנת לכהן בטריומווירט (שלישית הנהגה) לצד אהומדגבה-טומטן ואפיתי, יריביו משכבר. לאחר שנתיים הדיח מתייה קרקו (Mathieu Kérékou )את השלישייה בהפיכה צבאית וחבריה נכלאו. מאגה שוחרר ב-1981.

ב-9 במרץ 1990 הקים קריקו את "המועצה העליונה לרפובליקה" (Haut Conseil pour la République), כחלק מצעדי הדמוקרטיזציה במדינה. הוא הזמין את מאגה לכהן במועצה לצד בכירי עבר. בהמשך כיהן מאגה גם כחבר בית המשפט לחוקה.

נפטר בקוטונו הבירה ונקבר בעיר הולדתו. עם מותו הוכרזו שבעה ימי אבל לאומי.

בית החולים האוניברסיטאי המרכזי בקוטונו קרוי על שמו.

## יחסיו עם מדינת ישראל
[200px|ממוזער|שמאל|מאגה ב[שדה בוקר עם דוד בן-גוריון, שלמה הלל (משמאלו) ויצחק נבון (מימינו)]]
[200px|ממוזער|שמאל|מאגה לוחץ את ידו של [נשיא מדינת ישראל, יצחק בן-צבי. משמאלו - אבא אבן ומימינו - רחל ינאית בן-צבי]]
בספטמבר 1961 ביקר נשיא מאגה בישראל ובמהלך הביקור נחתמה ברית ידידות בין המדינות. בדצמבר 1961 הגיש שגריר דהומיי בישראל את כתב האמנתו. בהמשך ביקרו בישראל בכירים בשלטונות דאהומיי, בהם שר הביטחון, הרמטכ"ל ושר החוץ, שהביע בעת ביקורו תמיכה בעמדה הישראלית בסכסוך הישראלי ערבי. בספטמבר 1963 קיים נשיא דאהומיי ביקור שני בישראל.

## קישורים חיצוניים

* [דף חבר באספה הלאומית של צרפת](http://www2.assemblee-nationale.fr/sycomore/fiche/(num_dept)/9033)

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי מדינות
קטגוריה:בנין: פוליטיקה
קטגוריה:בנין: אישים
קטגוריה:ילידי 1916
קטגוריה:נפטרים ב-2000
הפיגוע בבית הדסה

**הפיגוע בבית הדסה** היה פיגוע טרור פלסטיני שהתרחש ב-2 במאי 1980, סמוך לבית הדסה בחברון. בפיגוע נרצחו 3 אזרחים ישראלים, 2 אזרחים אמריקאים, ואזרח קנדי, ונפצעו 20 אזרחים ישראלים ואמריקנים.

## הפיגוע
שמאל|ממוזער|200px|לוח הזיכרון בבית השישה, בין בית הדסה לבית שניאורסון

בליל שבת, 2 במאי 1980 בשעה 7:30 בערב, יהודים חזרו לבתיהם מתפילת ליל שבת במערת המכפלה, ובדרך עברו ליד בית הדסה כדי לברך את הנשים שהתבצרו בו. המחבלים שארבו למתפללים החלו לירות בהם כאשר עברו בסמטה הצרה, ולזרוק עליהם רימונים מהגגות שמעל לסמטה. בפיגוע נרצחו שישה אנשים, ועוד 16 נפצעו.

הרוגי הפיגוע היו:
*רב"ט  מבני ברק
*יעקב צימרמן מבני ברק
*שמואל מרמלשטיין ממונטריאול
*צבי גלאט מניו יורק
*אלי הזאב
לאחר יומיים מת אחד הפצועים:
*טוראי  מבני ברק

זו הייתה מתקפת הטרור הקטלנית ביותר באזור יהודה ושומרון מאז מלחמת ששת הימים.

בתגובה לפיגוע פוצץ צה"ל שני מבנים מוארכים של חנויות מול בית הדסה, פינה ארבעה מבנים מתושביהם והשתלט עליהם, וכן השתלט על בית רומנו. באותו לילה גורש ראש עיריית חברון, ושלושה מנהיגים פלשתינאים מהר חברון,

## תגובות
בימין קראו לחיזוק ההתיישבות היהודית בחברון. פנחס שינמן אמר בהלווית שמואל מרמלשטיין:
:"נקמת הדם הגדולה ביותר היא להמשיך ביתר שאת ליישב ולגאול את חברון וסביבתה, לשמור על המדינה ולעשות למען פיתוחה והרחבתה"

בקרב השמאל טענו שהנוכחות היהודית בחברון הייתה חסרת אחריות והביאה את הפיגוע. חיים בר לב אמר בכנסת שאילו היהודים לא התיישבו בחברון לא היה מתבצע הרצח נגדם.

אבא אבן ציטט את הג'ואיש כרוניקל:
:"לשתול יהודים בטבורה של חברון – מרכז ידוע של עוינות ערבית תוססת – פירושו להעמיד את המתנחלים בסכנה שישמשו מטרה להתקפה טרוריסטית. גוש אמונים אינו רשאי להתחמק מחלקו באשמה על הצורה המטורפת בה מצאו אנשים אלה את מותם! היה זה משום חוסר-אחריות בלתי נסלחת לנסות לקיים את הסדר בעיר ערבית גדולה כחברון באופן רצוף כדי להבטיח קיומה של נוכחות יהודית סמלית. אלה בממשלה שלא תבעו את הוצאת האנשים שהתיישבו בחברון חייבים לתת דין וחשבון ליד קברם של האנשים הצעירים שהקריבו את חייהם בצורה כה מיותרת".

חגי סגל כותב בספרו שהפיגוע בבית הדסה היה גורם משמעותי להקמת "המחתרת היהודית".

## הנצחה
היישוב בית חגי (חג"י = ראשי תיבות שמם של שלושה מהנרצחים: חנן, גרשון ויעקב), בדרום הר חברון על כביש 60, הוקם לזכרם. כמו כן, במקום הרצח, צמוד לבית הדסה מצד אחד ובית שניאורסון מצד שני הוקם בית מגורים לזכרם, "בית השישה".

## מבצעי הפיגוע
ב-17 בספטמבר 1980 פורסם על לכידת חוליה של ארבעה מחבלים חברי ארגון הפת"ח שבצעו את הפיגוע בבית הדסה. הם נלכדו בעת שניסו לחצות את הגבול לירדן. חברי החוליה היו:
*יאסר חוסין מחמוד זיידאת, מפקד החוליה, בן 30, מהכפר בני נעים
*אדמין ג'אבר, בן 30, סגן מפקד החוליה, תושב תיאסיר בנפת ג'נין
*תייסיר אבו סנינה, בן 28, מורה למתמטיקה בבית ספר של אונר"א בחברון, בוגר אוניברסיטה בעמאן. בשנת 2017 נבחר לראשות עיריית חברון, מטעם תנועת הפת"ח.
*מוחמד שובקי, בן 32.

על פי החקירה, הפיגוע הוצא לפועל בהוראתו של אבו ג'יהאד.

## ראו גם
* טרור פלסטיני

## הערות שוליים

קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני בחברון
בית הדסה
קטגוריה:טרור פלסטיני
קטגוריה:פעולות טרור ב-1980
בית הדסה
הפיגוע ברחוב בן-יהודה (1997)

**הפיגוע ברחוב בן-יהודה** היה פיגוע התאבדות בישראל שהתרחש בירושלים בשעות אחר הצהריים, 4 בספטמבר 1997. במתקפה מתואמת פוצצו שלושה מחבלים מתאבדים פלסטינים את מטעני הנפץ שנשאו ברחוב כמעט בו זמנית. בפיגוע נרצחו 5 ישראלים.

## הפיגוע
ב-4 בספטמבר 1997 שלושה מחבלים מתאבדים פלסטינים שהשתייכו לארגון החמאס פוצצו את מטעני הנפץ שנשאו במקביל במדרחוב, וגרמו בכך למותם של חמישה ישראלים, וגם שלושת המחבלים נהרגו. הפיגוע בוצע על ידי פלסטינים מהכפר עסירה א-שמאלייה. אחת הנערות הייתה בתה של פעילת השלום נורית פלד אלחנן ונכדתו של איש הצבא והפוליטיקאי הישראלי מתתיהו פלד.

## אחרית דבר
לאחר הפיגוע משפחתה של אחת הנרצחות, יעל בטווין, אשר הייתה אזרחית אמריקאית, הגישה תביעה בארצות הברית נגד איראן על ביצוע הפיגוע.

ב-2 בדצמבר 2013 חמש מהמשפחות האמריקניות, אשר בני משפחתם היו קורבנות לפיגוע, זכו לפיצוי בסך 9 מיליון דולרים, שנפסקו לטובתם בבית המשפט הפדרלי.

## הערות שוליים

רחוב בן-יהודה
רחוב בן-יהודה 1997
רחוב-בן יהודה 1997
קטגוריה:רחוב בן-יהודה (ירושלים): פיגועים
קטגוריה:רצח קטינים בישראל על רקע לאומני
הפיגוע בקו 361 לאילת (1956)

**הפיגוע בקו 361 לאילת** היה פיגוע טרור שבוצע על ידי חוליית פדאיון ביום חמישי, ה-16 באוגוסט 1956 באוטובוס אגד שנסע מתל אביב לאילת, באזור הערבה. את הפיגוע ביצעה חוליית מסתננים פלסטינים שחדרה לישראל משטח ירדן וארבה לאוטובוס ולרכב צה״ל שליווה אותו. בפיגוע נהרגו ארבעה ישראלים ונפצעו תשעה נוספים.

## רקע
בשנות ה 50 של המאה ה 20 אירעו חדירות רבות של מסתננים פלסטינים משטח ירדן לשטח ישראל, שחלקן כללו פיגועים נגד יישובים, כלי רכב ודרכי תחבורה. קו האוטובוס מתל אביב לאילת, שעבר באזורים מבודדים בערבה, נחשב יעד פגיע במיוחד ונע לעיתים בליווי צבאי.

## הפיגוע
ביום חמישי, 16 באוגוסט 1956, חדרה חוליית מסתננים פלסטינים משטח ירדן לישראל והגיעה לאזור באר מנוחה שבערבה. חברי החוליה התמקמו במארב לצד הדרך והמתינו לאוטובוס אגד מספר 361, שעשה את דרכו מתל אביב לאילת ולצידו נסע רכב ליווי של צה״ל.

בסביבות השעה 11:30–12:00 פתחו המחבלים בירי לעבר האוטובוס ורכב הליווי. במהלך ההתקפה נהרגו ארבעה ישראלים: שלושה חיילי צה"ל ואזרחית ישראלית. בנוסף נפצעו תשעה נוסעים וחיילים. על פי חלק מהדיווחים, במהלך ההסתערות נפגעו אחדים מהנוסעים גם בתקיפה פיזית. לאחר חילופי אש נסוגו התוקפים חזרה לשטח ירדן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* האויב זומם להטיל מצור על אילת גם מהיבשה חרות, יום ראשון, אוגוסט 19, 1956; עמוד 2
* Four Israelis Die In Ambush - פורסם ב-The StarPhoenix ב-16 באוגוסט 1956
* 

## הערות שוליים

קו 361 1956
קטגוריה:1956 בישראל
361 1956
קטגוריה:הערבה
קטגוריה:פיגועי טרור בישראל ב-1956
קטגוריה:הנגב: פיגועים
קטגוריה:כביש 90: פיגועים
דויל פאראק

**דויל קנת' פאראק** (באנגלית: **Doyle Kenneth Parrack**; 6 בדצמבר 1921 – 5 בספטמבר 2008) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי. בשנות ה-70 אימן את נבחרת ישראל ולתקופה קצרה את מכבי תל אביב.

## ביוגרפיה

פאראק נולד ב-1921 במדינת אוקלהומה. עוד בילדותו, הצטיין בכדורסל בבית הספר יוניון ואלי וזכה במלגת כדורסל למכללה הזוטרה קונורס ג'וניור קולג' שם שיחק בשנים 1939–1941.

בשנת 1943 סיים את לימודיו באוקלהומה איי אנד אם (השם הקודם של אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה ). לאחר מכן התגייס לצבא ארצות הברית אך שוחרר בשל סיבות רפואיות והוא שב לחוות משפחתו לתקופה קצרה. בעקבות מלחמת העולם השנייה שונו חוקי ליגת המכללות ופאראק היה זכאי לשחק שנה נוספת. הוא חזר לאוקלהומה איי אנד אם וזכה עם הקבוצה באליפות ליגת המכללות ב-1945.

פאראק אימן כדורסל בבית ספר תיכון במשך שנה ובעונת 47–1946 שיחק פאראק בשיקגו סטאגס בליגת ה-BAA. ב-1947 עבר פאראק לאוניברסיטת אוקלהומה סיטי , אותה אימן במשך שמונה עונות והובילה לארבע השתתפויות רצופות בטורניר ה-NCAA. ב-1955 עבר לאוניברסיטת אוקלהומה אותה אימן במשך שבע שנים. בשנת 1962 מונה לעוזרו של הנרי איבה  באוניברסיטת אוקלהומה סטייט. בתפקיד זה שימש עד לפרישתו של איבה ב-1970.

ב-1972 מונה פאראק למאמנה של נבחרת ישראל. המינוי עורר סערה בשל הסכום הכספי העצום ששולם לו במונחים של אותם ימים, 7,460 לירות בחודש. פאראק אימן את הנבחרת בטורניר הקדם-אולימפי באוגסבורג בגרמניה ב-1972. ישראל סיימה את הטורניר במקום השביעי ולא העפילה לטורניר האולימפי במינכן.

בדצמבר 1972 נפצע פאראק בתאונת עבודה בחוותו באוקלהומה ובפברואר 1973 הודיע כי בעצת רופאיו, לא יחזור לישראל והוא הוחלף באברהם חמו. באוגוסט 1973 הודיע פאראק כי החלים ממחלתו וכי הוא מעוניין לשוב לישראל וללמד את יסודות הכדורסל.

לקראת עונת 1974/1975 חזר פאראק לישראל כאשר מונה למאמנה של מכבי תל אביב ובכך נהיה לאמריקאי הראשון שמאמן קבוצה ישראלית. פאראק הדריך את מכבי תל אביב בשלושה משחקי ליגה (אשר בשלושתם מכבי ניצחה) אך עזב את התפקיד לאחר ארבעה שבועות בלבד בשל סיבות רפואיות וקשיי התאקלמות והוחלף על ידי חיים שטרקמן.

לאחר מכן, בשנים 1978–1980 אימן פאראק את קבוצת הנשים של אוניברסיטת אוקלהומה. לאחר פרישתו מאימון שימש פאראק כקצין מבחן באוקלהומה סיטי.

לימים נבחר להיכל התהילה של אוניברסיטת אוקלהומה סיטי, ומגדל השעון בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה נקרא על שמו.

בספטמבר 2008 נפטר פאראק בגיל 86 בפרקינס , אוקלהומה.

## קישורים חיצוניים

* דויל פאראק - היכל התהילה, אתר אוניברסיטת אוקלהומה סיטי
* משר לרר, מאמן הכדורסל האמריקני עולה 7,450 ל"י לחודש, מעריב, 11 בינואר 1972
* רן גלעד, ליקויים בלימודי יסודות, בהגנה ובמשמעת הקבוצתית והאישית, דבר, 21 במאי 1972

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוקלהומה
קטגוריה:אוקלהומה: כדורסלנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מאמני נבחרת ישראל בכדורסל
קטגוריה:מאמני מכבי תל אביב בכדורסל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1921
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2008
צ'ייקה (כדורגל)

**צ'ייקה** (ברוסית: **«Футбольный клуб «Чайка»**; מילולית: שחף) הוא מועדון כדורגל רוסי מהכפר פסצ'אנוקופסקויה שבמחוז רוסטוב בדרום רוסיה, המתמודד בליגה השנייה, השלישית בחשיבותה במדינה. המועדון נוסד בשנת 1997.

בעונת 2025/2026 הוא משחק בתחרות של הליגה הרוסית הראשונה בכדורגל.
## היסטוריה
בשנת 1998, המועדון נרשם לליגה הראשונה של אליפות מחוז רוסטוב ובשנת 2004 זכה באליפות המחוז. בשנת 2008 ובשנים 2010–2015, השתתפה הקבוצה בליגה הבכירה של אליפות המחוזו. בשנת 2013, הקבוצה סיימה במקום הרביעי, בשנת 2014 - סיימה כסגנית האלופה ובשנת 2015 זכתה באליפות הליגה הבכירה של המחוז .

ב-26 במאי 2016, צ'ייקה קיבלה מהתאחדות הכדורגל רישיון להשתתף בעונת 2016/2017 בליגה השנייה והתאפשרה השתתפותה לראשונה בליגה המקצוענית.

בפגרת החורף של עונת 2016/2017, שמונה שחקנים והמאמן הראשי אלברט בורזנקוב עזבו את הקבוצה. ולרי בורלאצ'נקו מונה למאמן חדש ועבד עם הקבוצה במשך פחות משנה. בינואר 2018, ויקטור בולאטוב מונה למאמן החדש, אבל הוא הודח לאחר שלושה חודשים. ברם בעונת 2017/2018 סיימה במקום השלישי באליפות הליגה השנייה ובעונת 2018/2019 זכתה באליפות אזור "דרום" של ליגת הכדורגל המקצוענית והבטיחה השתתפות בעונת 2019/2020 בליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה (אם כי הודחה בשלב 16 האחרונות של הגביע הרוסי בכדורגל).

בעונת 2019/2020 העפילה שוב לשלב 16 האחרונות בגביע הלאומי. בתום עונת 2020/2021 התאחדות הכדורגל הרוסית החליטה להוריד את צ'ייקה מהליגה הלאומית לליגה השנייה בעקבות מכירת משחקים במהלך העונה. ביולי 2021 משטרת רוסיה הודיעה על סיום חקירה בנושא והעברת התיק לידי התובע הכללי של רוסיה בעקבות מכירת משחק במהלך עונת 2020/2021 בין מועדון צ'ייקה לצ'רנומורץ נובורוסייסק, שהסתיים בתוצאה 3:1 כשהתוצאה סוכמה כבר מראש.

בעונת 2021/2022 העפילה לראשונה בתולדותיה לשלב שמינית גמר הגביע הרוסי בכדורגל. בדצמבר 2022, הכדורגלן איגור סמשוב מונה לאמן את הקבוצה.

בעונת 2024/2025 חזרה להתמודד בליגה הרוסית הראשונה בכדורגל.

## אצטדיון הקבוצה
מגרש הבית הוא האצטדיון המרכזי בכפר פסצ'אנוקופסקויה המכיל 2,000 מושבים. בשל חוסר התאמת המגרש, לתקני הליגה הלאומית, לא אושר לקבוצה לארח בו משחקים במסגרת הליגה ומאז עונת 2019/2020 היא מארחת ברוסטוב ארנה, המכיל כ-43,000 מושבים.
## מאמנים

## סמל הקבוצה
מהקמתה ועד 2017 השתמשה הקבוצה בסמל כדור על רקע גלי ים. כיוון שהקמע של הקבוצה היה שחף, שהוא גם התרגום המילולי לשם המועדון מרוסית ("צ'ייקה"), בשנת 2017 הפך השחף גם לסמל הקבוצה הרשמי. לקראת עונת 2020/2021 בוצע שינוי נוסף לסמל הקבוצה, השחף בגרסה מאוירת יותר וסמלית.

קובץ:Chajka-peschanokopskoe.jpg|סמל הקבוצה עד 2017.
קובץ:FC Chaika.png|סמל המועדון הישן, עד 2020.


## הישגים
**אליפות [[ליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה|ליגת הכדורגל המקצוענית]]**
* זכייה: 2018/2019
**[[הגביע הרוסי בכדורגל]]**
* שמינית גמר: 2021/2022

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל רוסיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1997
בובת נייר (ספר)

**בובת נייר** (באנגלית: **Paper Doll**) הוא רומן מאת רוברט ב. פארקר, שיצא בעברית בשנת 1994 בהוצאת אור-עם. גיבור הספר הוא גיבורו הקבוע של פארקר, הבלש הפרטי ספנסר. זהו הספר ה-20 בסדרת הספרים שכתב פארקר אודותיו.
## עלילת הספר
עלילת הספר נפתחת כאשר הבלש הפרטי ספנסר, גיבורו הראשי של פארקר, בלש משטרה לשעבר וחייל בצבא ארצות הברית שלחם במלחמת קוריאה, נשכר על ידי לודון טריפ, בעל הון מבוסטון, לחקור את הירצחה של אשתו, אוליוויה.
## קישורים חיצוניים
* .
* דף הספר באתר הוצאת אור-עם.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרים פרטיים בדיוניים
קטגוריה:ספרות בלשית
קטגוריה:ספרי 1993
קטגוריה:ספרי רוברט ב. פארקר
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
יחסי בורקינה פאסו – סין

**יחסי בורקינה פאסו–סין** הם היחסים שבין **[[בורקינה פאסו]]** ל**[[הרפובליקה העממית של סין|רפובליקה העממית של סין]]**.

## היסטוריה
משנת 1961 עד שנת 1973 הכירה בורקינה פאסו בטאיוואן כמדינה עצמאית, ולא קיימה יחסים דיפלומטיים עם סין.

ב-25 באוקטובר 1971 התנגדה בורקינה פאסו בעצרת הכללית של האומות המאוחדות לצירופה של סין למועצת הביטחון של האומות המאוחדות.

מ-15 בספטמבר 1973 ועד 4 בפברואר 1994 קיימו סין ובורקינה פאסו יחסים דיפלומטיים בעצימות נמוכה, כשעיקר הקשר התאפיין בסחר כלכלי ובמימון פרויקטים.

ב-1994 נקלעה ממשלת בורקינה פאסו למצב כלכלי קשה, ולאחר שלא קיבלה עזרה מסין - פנתה הממשלה לטאיוואן בבקשה לעזרה, ובכך הייתה למדינה האפריקאית היחידה שהכירה פעמיים בעצמאותה של טאיוואן. בורקינה פאסו קיבלה ממשלת טאיוואן סיוע בסכום שבין 40 ל-50 מיליון דולר.

ב-24 במאי 2018 הפסיקה שוב בורקינה פאסו את היחסים בינה לבין טאיוואן, ויומיים לאחר מכן, ב-26 במאי 2018 חידשה את היחסים עם הרפובליקה העממית של סין.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
Element OS

**אלמנט או אס** (באנגלית: **Element OS**) הייתה הפצת מערכת הפעלה דמוית יוניקס עם מנהל החבילות Xfce ופותחה במטרה לשמש מערכת הפעלה למחשבי מדיה סלוני.

הפצה מבוססת על הפצת זובונטו (Xubuntu), פותחה על ידי חברת קווין תומפסון (Kevin Thompson) ושוחררה בתאריך 17 בפברואר 2010 (גרסה 1.0).

המערכת מופצת כשעליה מותקנות מראש תוכניות רבות כגון: נגן המדיה VLC, דפדפן האינטרנט Firefox, תוכנת מדיה סנטר XBMC, תוכנה לעיבוד קול Decibel Audio Player ועוד.

## רשימת גרסאות
צוות הפיתוח שחרר 5 גרסאות אל השוק:

## ראו גם

* קודי
* HTPC

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר רשמי Element OS 
* הורדת Element OS, באתר Cnet 
* עמוד ההפצה באתר DistroWatch 

קטגוריה:הפצות של GNU/לינוקס
קטגוריה:תוכנה חופשית
חוף רופרט

**חוף רופרט** (באנגלית: **Ruppert Coast**) הוא חוף בארץ מרי בירד, במערב אנטארקטיקה. 

חוף רופרט הוא החוף שבין נקודת ברנאן לבין כף ברקס. ובין חוף זונדרס שממערב לו, לבין חוף הובס שממזרח לו.   

## היסטוריה
### מקור השם
שמו של החוף ניתן לו על ידי אדמירל ריצ'רד בירד. 

החוף נקרא על שם קולונל ג'ייקוב רופרט מניו יורק, שתמך במשלחת השנייה של בירד לחקר אנטארקטיקה (1935- 1933). 

### גילוי החוף
המשלחת של בירד בין השנים 1935 - 1933 עשתה את טיסת הסיור האווירי הראשון לאורך החוף הזה. 

החוף מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1965–1959.   

### תחנת רוסקאיה
תחנת המחקר הסובייטית רוסקאיה נבנתה על חוף רופרט.

## לקריאה נוספת
• Ute Christina Herzfeld, **[https://books.google.co.il/books?id=fIrcBQAAQBAJ&pg=PA192&lpg=PA192&dq=%22Ruppert+Coast%22&source=bl&ots=TT4ABd3Qaj&sig=ACfU3U1FHHWafxisUJJpJCkJ4L5mfwb9mg&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwjY9YKBgNXgAhUN6KQKHSchB3k4ChDoATAHegQIARAB#v=onepage&q=%22Ruppert%20Coast%22&f=false Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data]**, P 194

• G. W. Grindley, D. C. Mildenhall **[https://books.google.co.il/books?id=u7Q4AAAAIAAJ&pg=PA271&lpg=PA271&dq=%22Ruppert+Coast%22&source=bl&ots=0jZ8tHSfC4&sig=ACfU3U1NW8aS_3DHZuj0YSjcXalphnt2bQ&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwidoKWugNXgAhWq8qYKHedaA4E4FBDoATACegQICBAB#v=onepage&q=%22Ruppert%20Coast%22&f=false A Mid-late Devonian Flora from the Ruppert Coast]**, Journal of the Royal Society of New Zealand, 1980, Vol. 10, No. 3, P 271

## קישורים חיצוניים
* חוף רופרט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* חוף רופרט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR
* תצלום לוויין של חוף רופרט באתר נאס"א
* תצלום לוויין של אזור חוף רופרט
* מפת ארץ מרי בירד - אזור חוף רופרט
* תחזית מזג אוויר עדכנית עבור חוף רופרט

## הערות שוליים

רופרט
רופרט
הפיגוע בקניון השרון (יולי 2005)

**הפיגוע בקניון השרון** היה פיגוע התאבדות שביצע מחבל פלסטיני ב-12 ביולי 2005, בכניסה לקניון השרון שבנתניה. חמישה אזרחים ישראלים נהרגו בפיגוע ויותר מ-90 נפצעו. ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני נטל אחריות לפיגוע.

## הפיגוע
ב-12 ביולי 2005, בשעות אחר הצהריים המאוחרות, ניגש מחבל מתאבד לכניסה הצפונית של קניון השרון שבנתניה. המחבל המתאבד שחבש מטען חבלה מתחת לבגדיו ופוצץ את מטען החבלה בסביבות השעה 18:35 במעבר הולכי הרגל לאחר שהתקרב לקבוצה של ארבע צעירות שחצו את הכביש.

שלוש הנשים נרצחו בפיגוע ונפצעו כ-90 בני אדם, חמישה מהם באופן אנוש. הפיצוץ אירע בצומת סואן מחוץ לקניון בשעות העומס, וגרם גם נזק רב לכלי הרכב אשר היו סמוכים לזירת הפיגוע. בנוסף לכך כמה מחלונות המרכז המסחרי התנפצו בפיגוע. הרוגה רביעית מתה לאחר כמה שעות בבית החולים. הרוג חמישי מת מפצעיו יום למחרת.

לאחר הפיגוע הודיעה המשטרה שהמחבל המתאבד נשא כ-10 ק"ג חומר נפץ, יחד עם מסמרים וכדורי מתכת, על חגורת הנפץ שהייתה קשורה לגופו. ראש העיר של נתניה, מרים פיירברג, נכחה במקום הפיגוע וסייעה לפצועים.

## המפגע
ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני נטל אחריות לפיגוע והודיע כי הפיגוע בוצע על ידי התלמיד הפלסטיני בן ה-18 אחמד אבו חליל, תושב הכפר עתיל שביהודה ושומרון.

בתאריך 11 במאי 2009 גזר בית המשפט הישראלי חמישה מאסרי עולם ועוד 20 שנות מאסר. יונס ליווה את המחבל המתאבד בדרכו לביצוע הפיגוע, והורה לו להמתין עם ביצוע הפיגוע כדי שיוכל להתרחק מהזירה.

בתאריך 18 בינואר 2025 במסגרת עסקת החטופים השנייה של מלחמת חרבות ברזל, פורסם שמו של יונס כאחד מכ-700 המחבלים שישתחררו בעסקה, זה אחרי 20 שנות מאסר בלבד.

## ראו גם
*הפיגוע בקניון השרון (2001)
*הפיגוע בקניון השרון (דצמבר 2005)

## קישורים חיצוניים
*Suicide bombing at Netanya shopping mall - פורסם באתר משרד החוץ הישראלי
* 
* Bomber kills three at Israeli mall - פורסם ב-CNN ב-12 ביולי 2005
* Fourth Netanya victim dies - פורסם ב-ynet ב-13 ביולי 2005
* Netanya bombing death toll rises to 5 - פורסם ב-ynet ב-14 ביולי 2005

## הערות שוליים

קניון השרון
קניון השרון
קניון השרון
קניון השרון
קניון השרון