היסטוריה של הקרטוגרפיה

ה**היסטוריה של הקרטוגרפיה** עוסקת בחקר התפתחות הקרטוגרפיה מהופעת המפה הראשונה הידועה ועד המפות של המאה ה-21.

קַרְטוֹגְרַפְיָה (בעברית: מַפָּאוּת) היא תורת היצירה, העריכה, הקריאה, העיבוד וההדפסה של מפות גאוגרפיות. מפה גאוגרפית היא תיאור מישורי מוקטן, מכוון, בר מדידה וסכמתי של תופעות גאוגרפיות על פני כדור הארץ. מקרה פרטי של מפה הוא הגלובוס, מפת עולם המודבקת על כדור, בה לא קיימים העיוותים הנובעים מהצורך לייצג פני גוף כדורי על פני משטח שטוח. דגמים של כדור הארץ נוצרו כבר בעת העתיקה, כפי שאפשר ללמוד מספרו של תלמי, אלמגסט. מקרה פרטי של הקרטוגרפיה היא הכורוגרפיה, תיאור אזור מצומצם, כגון עיר, נמל, אזור חקלאי, הכולל מפה ציורית מלווה בהסבר מילולי נרחב המבוסס על תצפיות המחבר. רבות מהמפות בעת העתיקה היו מפות כורוגרפיות.

מפות עתיקות רבות התגלו בחפירות ארכאולוגיות בבבל העתיקה, ביוון, בשטחי האימפריה הרומית, ובסין. מפות עתיקות שלא שרדו בצורתן המקורית מוכרות בזכות עותקים שנוצרו מהן במרוצת השנים ובזכות אזכורם בעבודות מאוחרות.

## היבטים היסטוריים
### מטרות ושימוש
מפות היו אחת ההמצאות האנושיות החשובות אשר אפשרו לבני האדם לתאר את סביבתם ולנווט את דרכם בעולם. לא ברור מתי וכיצד נוצרו המפות הראשונות. תחילה תיארו המפות את הסביבה הקרובה של עורך המפה, ללא קנה מידה או הכוונה.
[ממוזער|העולם לפי [הקטאיוס ממילטוס|הקטאוס, 500 לפני הספירה]]

החל מהמאה העשירית התחילו קרטוגרפים להתארגן בקבוצות עבודה במקומות שונים בעולם, דוגמת קבוצת הגאוגרפים הערבים של בלח'י, קבוצת הקרטוגרפיה של מיורקה וקבוצת הקרטוגרפיה של איטליה, שפעלו במקביל והתמחו בעריכת מפות מסוג פורטולאן (1200–1400), הקרטוגרפים של המדינות המרכזיות באיטליה (1480–1680) שהתמחו בכורוגרפיה של איטליה, קבוצת הקרטוגרפיה של נורמנדי (1542–1635) וקבוצת הקרטוגרפים הימיים של צפון הולנד (1580–1620), כדי ליצור ולספק מפות לכל דורש.

מפותיו של ז'אק דה וו, קרטוגרף מקבוצת נורמנדי (1584), סימנו את תחילתה של מגמה חדשה בקרטוגרפיה הנורמנדית שראתה במפות הימיות כלי עזר לניווט המתארות את האוקיינוסים ואת הימים כפי שראו אותם הימאים.

החל מהמאה ה-16 הורגשה התערבות הולכת וגוברת של המדינה בתחום הקרטוגרפיה. המלכים הבינו את הערך הרב שיש למפות בתור כלי עזר לגיבוש מדיניות גאופוליטית למטרות אסטרטגיות, צבאיות ומנהליות וכמקורות מידע אמינים אודות השטחים שעליהם הם שאפו להפעיל שליטה צבאית וכלכלית. בכל חצר מלוכה פעל קרטוגרף ראשי ובמדינות אחדות הוקמו גופים שתפקידם לממן את הפקת המפות, לפקח על איכותם ולדאוג לעדכונם ולאופן הפצתם. הפקת מפות מדויקות ואמינות דרשה השקעה בפיתוח כלים ושיטות מדידה ובהכשרת קרטוגרפים מיומנים בשימוש בכלים אלה. כמוכן, הפצת המפות ועדכונן, תוך שמירה על הסודיות, דרשו מעבר מהעתקה ידנית לשימוש בטכניקות הדפסה מודרניות והקמת בתי דפוס מיוחדים. תפקידם של הגופים הממשלתיים היה להתמודד עם אתגרים אלה.

בספרד, לשכת המסחר (1503–1790) (בספרדית: Casa de Contratación) , שהוקמה על ידי איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה, ככלי פיקוח על המסחר בין ספרד למושבותיה ביבשת אמריקה ושלטה באופן מוחלט על כל נתיבי הסחר והספינות הספרדיות, הייתה מופקדת על ניהולו של הפאדרון ריאל.

בפורטוגל, בית הודו (1500–1833) אשר נוסד על ידי מנואל הראשון, מלך פורטוגל, במטרה להסדיר את הסחר הבינלאומי ולנהל את הטריטוריות והנכסים של האימפריה הפורטוגזית, באסיה ובאפריקה, כולל דרכי הסחר באוקיינוס האטלנטי, באוקיינוס ההודי, בים הערבי ובאיי הודו המזרחית, הופקד על ניהולו של הפאדראו ריאל.

בהולנד, חברת הודו המזרחית ההולנדית (1601–1798) הקימה שני מרכזי מיפוי, אחד באמסטרדם ואחד בטאוויה  שהיו אחראיים להפקתם ולעדכונם של המפות הדרושות לפעילות החברה.
ממוזער|קטעי מפת עולם העתידיים להיות מודבקים על גלובוס. המפה הראשונה בה מופיע השם אמריקה. ולדזמילר, 1507.
בצרפת, המלך לואי ה-14 ייסד בשנת 1666 את האקדמיה למדעים שהכשירה מהנדסים ואסטרונומים שתפקידם לבצע חישובי קואורדינטות ומדידות לצורך עריכת המפות הדרושות לצי המלכותי. בשנת 1688 הוקם על ידי שר ההגנה שלו ארכיון המלחמה (בצרפתית: Dépôt de la Guerre) , משרד שתפקידו לרכז את כל שירותי הקרטוגרפיה ואת ארכיוני המפות והמסמכים בעלי עניין עבור הצבא הצרפתי. בשנת 1720 הוקם על ידי פיליפ השני, דוכס אורליאן ארכיון דומה עבור חיל הים הצרפתי (בצרפתית: Dépôt des cartes et plans de la Marine) . ארכיון הקרטוגרפיה של הצי קיבל למשמורת את כל המפות הממשלתיות שנערכו עבור המושבות. הוא יצר בעצמו את המפות הנחוצות לו וקיבל, החל משנת 1773, מונופול על עריכת, הדפסת והפצת המפות הימיות הצרפתיות.

ממשלת בריטניה הקימה בשנת 1767 את החברה Survey of India , במטרה לסייע לחברת הודו המזרחית הבריטית לסקור ולמפות את כל הטריטוריות הבריטיות בהודו לצורך ניהול, מיסוי והגנה. עד סוף המאה ה-19 החברה הצליחה למפות את הודו כולה. במקביל הוקמה בבריטניה בשנת 1747 סוכנות המיפוי הלאומית (באנגלית: Ordnance Survey) , שתפקידה הראשוני היה לספק לצבא הבריטי כלים להתמודדות עם המרד היעקוביטי.

מגמה ריכוזית זאת המשיכה להתחזק במרוצת השנים. במאה ה-21 פועלות בכל מדינות העולם סוכנויות מיפוי לאומיות המפיקות מפות טופוגרפיות ומידע גאוגרפי עבור המדינה. הסוכנויות נעזרות בעבודתן במערכות מידע גאוגרפיות ממוחשבות. בישראל פועל המרכז למיפוי ישראל שנוסד בשנת 1920, בתקופת המנדט הבריטי.

### שימוש ברשת קואורדינטות
מרינוס איש צור הציע כבר במאה ראשונה לספירה את השימוש בקווי רוחב ובקווי אורך לצורך עריכת מפות, קבע את קו האורך לייחוס כקו העובר דרך איי המבורך ואת קו הרוחב לייחוס כקו הרוחב העובר דרך האי רודוס ואף פיתח שיטת ייצוג (היטל) המבוססת על רשת ריבועים.
ממוזער|מפה מונדי" בצורת עלה תלתן המציגה את שלוש היבשות עם ירושלים במרכז. בניגוד למפות העולם העתיקות מסוג זה, מפה זאת מזכירה גם את יבשת אמריקה, את בריטניה ואת סקנדינביה. מפת בנטינג 1581.
בעבודתו "המדריך לסרטוט כדור הארץ" שיצא לאור בשנת 150 לספירה, הציג תלמי, שהמשיך לפתח את רעיונותיו של מרינוס איש צור, את מיקומם של כ-8,000 אתרים, תוך שימוש במעלות אורך ורוחב וכלל הוראות לעריכת מפות עולם תוך שימוש בהיטלים דמויי היטל חרוטי. רעיונות אלה נתפסו כרעיונות מדעיים ופילוסופיים חסרי ערך מעשי, לכן יושמו בקרטוגרפיה רק דורות רבים אחריו.

במקביל וללא קשר לעבודותיהם של מרינוס איש צור ושל תלמי, פיתחו הקרטוגרפים הסיניים במאה שלישית לספירה את שיטת רשת הריבועים עבור מפות יבשתיות ששימשו את הקיסרים הסיניים לצורך מיסוי קרקעות, ניהול המדינה ומטרות צבאיות. הריבועים היו שווים בגודלם ושטחיהם נרשם במפה.

הרומאים שהתמקדו ביישומים מעשיים יותר כגון מסעות צבאיים ואדמיניסטרציה מקומית, הסתפקו במפות פשוטות דוגמת מפת פויטינגר, לכן לא ראו כל צורך בשימוש ברשת קואורדינטות.
ממוזער|מפת פויטינגר המתארת בצורה סכמתית את הדרכים באימפריה הרומית.
העולם הנוצרי באירופה של ימי הביניים, יצר מפות עולם סימבוליות שתאמו את האמונה הנוצרית. המפות שכינוין היה "מפה מונדי", דוגמת מפת אורביס טרארום, היו מפות עגולות שהציגו עולם שטוח ובו שלוש יבשות, שני נהרות עיקריים המפרידים בין היבשות ואוקיינוס המקיף אותן. במרכז המפות הייתה העיר ירושלים והמפות היו מכוונות מזרחה.

הקרטוגרפים המוסלמים של ימי הביניים פיתחו רשתות ייחוס מבוססות על חלוקה ראשונית של העולם לאזורי אקלים וחלוקה משנית למרובעים. מפות מבוססות שיטה זאת, דוגמת "המפה של רוג'ר" הציגו מרחקים מדודים בין שני מקומות ומיקומים היחסיים של האתרים זה לזה, ללא כל דיוק מתמטי.
עד להמצאת המצפן במאה ה-12 והכנסתו לשימוש שוטף ככלי ניווט המשלים את המפה, הניווט בפנים הארץ ולאורך החופים בוצע על פי נקודות ציון בולטות בשטח כגון מגדלים, ביצורים, גשרים או ציונים גאוגרפיים כגון הרים, אגמים ונהרות.
[ממוזער|מפה מסוג פורטולאן מתוך האטלס הקטלאני. מדבר [סהרה המערבי. הרי האטלס נמצאים למעלה והנהר ניז'ר בתחתית המפה. המלך מנסא מוסא יושב על כס מלכות ומחזיק ביד מטבע זהב.]]

כדי לענות לצרכים אלה, המפות תיארו בצורה מילולית מסלולי נסיעה בים וביבשה דוגמת הפריפלוס היווני, האיטינראריום  הרומאי, הגאזטיר היווני והסיני, או "ספרי הדרכים והממלכות" (בערבית: كِتَاب ٱلْمَسَالِك وَٱلْمَمَالِك) שהופיעו בעולם המוסלמי כבר במאה ה-9 לספירה. להסבר המילולי התלוו סרטוטים סכמטיים של הסביבה שכללו איורים מרהיבים של נקודות הציון החשובות.

המפות מסוג פורטולאן, שהתחילו להתפתח במאה ה-13 בספרד ובאיטליה כללו שושנת רוחות אחת או יותר המחוברות ביניהן ברשת של קווים ישרים, שציינו את כיווני שמונה הרוחות העיקריות. הצפון סומן באמצעות פלר דה ליס, בעוד המזרח סומן בצלב נוצרי.

בזכות הטבלאות האסטרונומיות, דוגמת אלמנך פרפטום, והאצסטרולב החדש אפשר היה, החל מהמאה ה-15, לנווט לפי קווי רוחב ולהשתחרר מהתלות בכוכב הצפון שאורו דועך בהדרגה ככל שמפליגים דרומה מקו המשווה, אך קביעת קו אורך על ידי הנווטים בים נשערה בעיה לא פתורה עד להמצאת הכרונומטר בשנת 1730 על ידי ג'ון הריסון.
[ממוזער|מפת פירי ראיס המתארת את קו החוף בין [פיראן לאיזולה, סלובניה, שושנת רוחות עם פלר -דה-ליס מצביעה על הצפון. פירי ראיס, 1500.]]
השיטה שנבחרה לצורך הגדרה מדויקת של מיקומה של כל נקודה על פני כדור הארץ, הגדרה אשר תאפשר ניווט למרחקים גדולים בים הפתוח מבלי להיעזר בנקודות ציון, הייתה הקמת מערכת קואורדינטות גאוגרפיות המורכבת מ-360 קווי אורך דמיוניים המתכנסים בקטבים ו-180 קווי רוחב דמיוניים מקבילים זה לזה והחוצים את קווי האורך בזווית של 90 מעלות. בוועידת המרידיאן הבינלאומית שהתקיימה בוושינגטון בשנת 1884, הוסכם כי קו האורך לייחוס (המרידיאן הראשי) יהיה קו האורך העובר דרך העיר גריניץ' וקן הרוחב לייחוס יהיה קו המשווה.

ועידת המרידיאן הבינלאומית הניחה את הבסיס לתקינה בתחום הגאוגרפיה והקרטוגרפיה אשר אפשרה הקמת מערכות קרטוגרפיות מבוססות מחשב.

### כיוון המפות
[ממוזער|טאבולה רוג'ריאנה, צוירה על ידי מוחמד אל-אידריסי עבור רוג'ר השני מסיציליה ב-1154. הצפון נמצא בחלקה התחתון של המפה, לכן המפה נראית "הפוכה" בהשוואה למוסכמות [קרטוגרפיה|הקרטוגרפיות המודרניות]]
כיוון המפות השתנה בהתאם להשקפת עולמם של הקרטוגרפים.

בהשפעת הנצרות, המפות שצוירו באירופה של ימי הביניים, כגון מפת אורביס טרארום, היו מכוונות מזרחה (דהיינו המזרח היה "למעלה"), וירושלים מוקמה במרכז.

בין המפות המעטות המכוונו מערבה אפשר להביא את מפת הולנד החדשה ומפת ניו אינגלנד שצוירו בשנת 1635 על ידי הקרטוגרף ההולנדי וילם בלאו, ומפת אמריקה הדרומית שצוירה בשנת 1596 על ידי הקרטוגרף ההולנדי יאן הויגן ואן לינשוטן .

קרטוגרפים מוסלמים שפעלו במסגרת אסכולת הגאוגרפיה של באלקי יצרו מפות מכוונות דרומה, דוגמת מפת העולם המכונה "המפה של רוג'ר" שנערכה בשנת 1154 על ידי הקרטוגרף המוסלמי מוחמד אל-אידריסי. גם אסכולת הקרטוגרפיה של דיאֶפ (Dieppe), שפעלה בצרפת במאה ה-16, דגלה בהכוונת המפות דרומה.

מפות מכוונות צפונה (בהן הצפון נמצא למעלה) נוצרו לראשונה על ידי תלמי בספרו "הגאוגרפיה" . הכוונת המפות לכיוון צפון קיבלה חשיבות רבה בעידן התגליות (מאה ה-15 עד מאה ה-17) כאשר היה הכרחי לתאם בין כיוון המפה לכיוון הקוטב המגנטי הצפוני אליו פונה המצפן. כיוון זה הפך לכיוון המקובל ברוב המפות.

### שיטות ייצור
המפות המוקדמות ביותר ששרדו כוללות ציורי מערות ותחריטים על עצמות, חטים, לוחות חרס, עץ ואבן. בסין העתיקה שורטטו מפות על בדי משי תחילה בדיו שחורה ולאחר מכן במכחול בצבעי מים. מפות עתיקות שנוצרו ביפן היו מצוירות בצבעי מים על נייר אורז. במאות 15 ו-16 היה נהוג לצייר מפות על קלף.
[ממוזער|מפת אנטארקטיקה כפי שנוצרה במסגרת [תוכנית לאנדסאט, תוכנית חלל של ארצות הברית המופעלת על ידי נאס"א והסקר הגאולוגי של ארצות הברית. (2022)]]
המפה המודפסת הראשונה הידועה נוצרה בסין בשנת 1115. בשנת 1472 הודפסה באאוגסבורג מפת העולם של הבישוף הנוצרי איזידורוס מסביליה, באמצעות חיתוכי עץ. בשנת 1477 הודפסו עשרים ושש מפות מתוך האטלס של תלמי באמצעות תחריט נחושת. בשנת 1511 הודפסה בוונציה מהדורה חדשה של האטלס של תלמי בשני צבעים: אדום ושחור. בשנת 1513 הודפסה מפת לותרינגיה בשלושה צבעים, במהדורה השלישית של אטלס תלמי. עם המעבר להדפסה באמצעות תחריטי נחושת, נעלמה האפשרות להדפסת מפות צבעוניות. במשך כשלוש מאות שנים, הודפסו המפות בשחור-לבן ולאחר מכן נצבעו ידנית. הדפסת מפות צבעוניות בתהליך תעשייתי התאפשרה שוב בסוף מאה ה-19 לאחר שיפור הכרומוליטוגרפיה, הפרדת הצבעים והשיטות השונות להדפסה בצבע .

החל מסוף המאה ה-20, השימוש בתצלומי לוויין בשילוב עם תוכנות מחשב סלל את הדרך להפקת מפות מדויקות ואמינות המתעדכנות באופן שוטף והזמינות לכל דורש. המיפוי המקוון  מאפשר ליצור, להשתמש ולהפיץ מפות מעל "המארג הכלל־עולמי" (באנגלית: World Wide Web) תוך שימוש במערכות מידע גאוגרפי (GIS) המספקות למשתמש שירות אינטראקטיבי המאפשר לו לבחור את המפות שתוצגנה לו.

### מפות כחפצי אומנות
ממוזער|האסטרונום, ציור של יאן ורמיר, 1668
החל מהמאה ה-14, נכללו המפות בין המתנות היוקרתיות ביותר שהוחלפו בין מלכים ופקידים בכירים בממשל. המפות, מלבד ערכן האומנותי הגבוה, נתנו ביטוי למדיניותם הטריטוריאלית ושימשו מכשירים דיפלומטיים באמצעותם מלכי פורטוגל, ספרד, הולנד ומאוחר יותר בריטניה וצרפת הכריזו על העולמות החדשים שהתגלו על ידם ועל אזורי ההשפעתם הקיימים או הרצויים. בין מפות אלה נזכיר את האטלס הקטלאני, פרי עבודתם של קְרְֶשׂקֶשׂ אברהם ובנו יהודה, שהוזמן על ידי פדרו הרביעי מלך אראגון כמתנה עבור שארל החמישי מלך צרפת, ואת אוסף המפות המרהיב של אירופה, אירלנד ואוסטריה, שהוזמן על ידי פיליפ השני, מלך ספרד אצל הקרטוגרף ההולנדי כריסטיאן סגרוטן  במטרה להעניק אותו כמתנה אסטרטגית לבעלי ברית או יריבים פוטנציאליים כתזכורת לעוצמה הספרדית.

מתחילת המאה ה-17 ועד תחילת המאה ה-19, התפתחה באירופה, ובמיוחד בהולנד, מגמה של רכישת מפות כחפצי אומנות אך גם כסמל סטטוס המעיד על מעמד כלכלי גבוה, השכלה רחבה, קשרים מסחריים והתעניינות במתרחש בעולם. אומנים רבים, ביניהם וילם פיטרסזון בויטווך , יאן ורמיר, הנס הולביין, ואחרים תיארו בתמונותיהם כיצד מפות שימשו כחפצי אומנות בבתים של המעמד הגבוה.

המפות העתיקות הפכו במרוצת השנים לפריטי אספנות מבוקשים, הנרכשים על ידי מוזיאונים ואספנים פרטיים במכירות פומביות במחירים גבוהים מאוד.

## ציר הזמן של התפתחות הקרטוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קרטוגרפיה
קטגוריה:גאוגרפיה
קטגוריה:ניווט
קטגוריה:עידן התגליות