היינקל He 178

**היינקל He 178** (בגרמנית: **Heinkel He 178**) היה מטוס ניסוי שתוכנן ויוצר על ידי יצרן המטוסים הגרמני היינקל. הוא היה המטוס הראשון בעולם שהמריא באמצעות דחף ממנוע מנוע טורבו-סילון.

ה-He 178 פותח כדי לבחון את רעיון הדחף סילוני שפיתח המהנדס הגרמני הנס פון אוהיין באמצע שנות ה-1930. לאחר שזכה לתמיכה תעשייתית מארנסט היינקל, הצליח פון אוהאין להדגים מנוע מנוע טורבו-סילון פעיל, ההיינקל HeS 1, בספטמבר 1937. היינקל המשיך בפיתוח ה-He 178 כמיזם פרטי, ללא תלות ברשויות הגרמניות ובלופטוואפה, תוך שמירה על סודיות יחסית לאורך רוב תהליך הפיתוח. היינקל שאף לא רק להדגים את היכולות של טורבינות גז, אלא גם הדגיש את פיתוח טכנולוגיות טיסה במהירות גבוהה.

ב-27 באוגוסט 1939, ה-He 178 V1, אב הטיפוס הראשון, ביצע את טיסת הבכורה שלו, בהטסה של אריך ורציץ. הטיסה, שארכה שש דקות בלבד, לוותה בקפיצה קצרה של אותו מטוס שלושה ימים קודם לכן. בשל מגבלות הביצועים שלו, כגון מהירות מרבית של  וסיבולת קרב מוגבלת יחסית, המטוס לא הותיר רושם על בכירים נאצים כגון ארנסט אודט וארהרד מילך, שהשתתפו בטיסת הדגמה. לאחר מכן פיתח היינקל מטוס קרב מונע סילון עם שני מנועים, תוך שימוש בלקחים מה-He 178, ופיתח את He 280. ה-He 178 סיפק נתוני בדיקה חשובים ששימשו לפיתוח מטוסי סילון מאוחרים יותר. אב הטיפוס He 178 V1 הוצג בתצוגה סטטית בברלין לתקופה מסוימת לפני שהושמד בהפצצה אווירית של בעלות הברית על העיר ב-1943.

## פיתוח
### רקע
ב-1935, המהנדס הגרמני הצעיר הנס פון אוהיין רשם בהצלחה פטנט על השימוש במרכיבי פליטה של טורבינת גז כמקור דחף. פון אוהאין הציג את רעיונו בפני המהנדס האווירונאוטי ארנסט היינקל, שהתרשם דיו והסכים לסייע בפיתוח הרעיון. תמיכה תעשייתית זו התגלתה כמועילה מאוד לעבודתו של פון אוהאין. על פי New Scientist, היינקל כבר התעניין בפוטנציאל של טורבינת גז לפני שהכיר את פון אוהאין ועבודתו.

בספטמבר 1937, פון אוהאין הדגים בהצלחה את המנוע הראשון שלו, ההיינקל HeS 1. בעקבות זאת, הוחלט להתחיל לתכנן מטוס שבו ניתן יהיה להתקין ולהיבחן מנוע דומה באוויר. המטוס הזה, שקיבל את השם *He 178*, תוכנן סביב העיצוב השלישי של מנועו של פון אוהאין, ה-HeS 3, שניצל דלק סולר או בנזין. לתמיכה בתוכנית, ה-HeS 3 נבחן בטיסה במטוס היינקל He 118, אך רק כמנוע משלים למנוע הבוכנה הקונבנציונלי שנותר בו.

ה-He 178 היה מטוס די קומפקטי, עם מבנה מטוס עשוי בעיקר מתכת ושימוש בתצורה ובבנייה בעיקר קונבנציונלית. חלק האף הכיל את פתח האוויר למנוע, שהיה ממוקם במרכז המבנה. המטוס צויד בגלגלי נחיתה של זנב. הגלגלים הראשיים נועדו להיות נסגרים, אך בפועל נשארו במצב "מורד" לאורך ניסויי הטיסה. הוא צויד במוטות כנפיים עשויים עץ המורמים גבוה בעלי תצורת כנף של אליפסה אופייניים לאחים גינטר בקצה השוליים האחוריים. תמונות המראות "כנף ישרה" (התכנסות קו ישר בתוכנית הכנף, לשני השוליים המובילים והאחוריים) היו של אב הטיפוס השני He 178 V2, שלא טס עם כוח.

### לטיסה
ממוזער|ה-He 178 V2 (שימו לב לקצוות הכנפיים המרובעים). מטוס זה טס רק כדאון ללא כוח
ממוזער|עיצוב לוח השרטוט של He 178
ב-27 באוגוסט 1939, המטוס ביצע את טיסת הבכורה שלו, ימים ספורים לפני הפלישה הגרמנית לפולין. הטיסה, בהטסת אריך ורציץ, ארכה שש דקות בלבד וכמעט הסתיימה באסון עקב שיקול דעת שגוי במהלך הגישה לנחיתה ללא כוח, אך שוקמה בהצלחה. ורציץ תיאר מאוחר יותר את טיסתו החלוצית: 

היינקל פיתח את מנוע הטורבו-סילון ואת מטוס הניסוי, ה-Heinkel He 178 V1, בסודיות גדולה. קיומם נשמר אף מהלופטוואפה. ב-1 בנובמבר 1939, לאחר ניצחון גרמניה בפולין, סידר היינקל הדגמה של המטוס בפני קבוצת פקידים נאצים. אף על פי שהרמן גרינג, מפקד העליון של הלופטוואפה, לא נכח, ההדגמה נצפתה על ידי ארנסט אודט וארהרד מילך, שר ייצור והספקת מטוסים, אך הם דווחו כלא מרשימים מביצועיו. למרות שה-He 178 הצליח מבחינה טכנית, מהירותו הוגבלה ללא יותר מ-598 קמ"ש, גם כשהותקן עם מנועי HeS 6 חזקים יותר, המסוגלים לייצר עד 5.8 קילו-ניוטון דחף, בעוד שסיבולת קרב שלו הוגבלה לעשר דקות בלבד.

### מורשת
[שמאל|ממוזער|לוח זיכרון לכבוד טיסת הסילון הראשונה בעולם משדה התעופה של מפעל היינקל "מריאנה", ברובע [רוסטוק-שמרל]]
היינקל התאכזב מהיעדר עניין רשמי במיזם הפרטי שלו. באוטוביוגרפיה שלו, הוא מייחס זאת לכישלון של מנהיגי משרד התעופה של הרייך להבין את היתרונות של דחף סילוני והפריצה שה-He 178 מייצג. ללא תמיכה חיצונית, החליט היינקל לפתח מטוס קרב סילוני עם שני מנועים כמיזם פרטי, תוך ניצול הלקחים מטיסת אב הטיפוס He 178. הדבר הוביל ל-He 280, אב הטיפוס הראשון של מטוס קרב מונע סילון. הוא לא נגזר מה-He 178, חלקית משום שחלקים מהעיצוב נחשבו בלתי מתאימים לפיתוח נוסף, כמו התקנת המנוע בתוך המבנה שהתגלה כבלתי מעשי.

ללא ידיעתו של היינקל, משרד התעופה של הרייך כבר פיתח טכנולוגיית סילון משלו. למעשה, בספטמבר 1939, הורה המשך פיתוח מטוסי סילון עם מושב יחיד למרות צו כללי להפחתת עבודות פיתוח שאינן מרכזיות כדי להביא סוגי מטוסים מסוימים לפעילות בהקדם האפשרי. עם זאת, מנועי הסילון שפותחו על ידי יונקרס ו-BMW שונים משמעותית מאלו שהשתמשו ב-He 178, והעדיפו את הגישה של דחיסה צירית במקום העיצוב המוקדם של דחיסה צנטריפוגלית. עם זאת, תוכנית ה-He 178 הייתה מקור נתוני בדיקה יקרים שהועילו מאוד לפיתוחים מאוחרים יותר.

גוף המטוס של He 178 V1 הוצב בתצוגה ב-Deutsche Luftfahrtsammlung בברלין, שם הושמד בהפצצה אווירית ב-1943.

## מפרט טכני
ממוזער|ה-Heinkel He 178 V2 – גוף הטייס של ה-V1 הכשיר לטיסה היה בעל כנף בעלת קצה אחורי בצורה אליפטית.היינקל He 178 היה מטוס ניסוי חד־מושבי.

**מאפיינים כלליים:**
* צוות: טייס אחד
* אורך: 7.48 מטר
* מוטת כנפיים: 7.2 מטר
* גובה: 2.1 מטר
* שטח כנף: 9.1 מ"ר
* פרופיל אווירודינמי: בשורש – סימטרי 11% ; בקצה – סימטרי 7%
* משקל ריק: 1,620 ק"ג
* משקל המראה מרבי: 1,998 ק"ג

**מערכת הנעה:**
* מנוע אחד מדגם Heinkel HeS 3, מנוע טורבו־סילון
* דחף מרבי: 992 lbf (≈ 4.41 קילו-ניוטון)

**ביצועים:**
* מהירות מרבית: 598 קמ"ש
* טווח: 200 ק"מ

## קישורים חיצוניים

* , including rare videos of the Heinkel He 178 and audio commentaries.
* 
* 

## הערות שוליים
### הערות שוליים

### ביבליוגרפיה
* 
* 
* 
* .
* 
* 
* .
* .
קטגוריה:היינקל
קטגוריה:מטוסים גרמניים במלחמת העולם השנייה