open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אריה בן-אליעזר

**אריה בן-אליעזר** (**זברובסקי**; י"ח בטבת ה'תרע"ד, 16 בדצמבר 1913 – כ"ב בשבט ה'תש"ל, 29 בינואר 1970) היה פוליטיקאי ישראלי, חבר הכנסת מטעם תנועת החרות וגח"ל. היה איש התנועה הרוויזיוניסטית והאצ"ל.

## קורות חיים
[ממוזער|250px|מודעת מבוקשים של [משטרת המנדט על לוחמי אצ"ל ולוחמי לח"י. משמאל לימין: מנחם בגין, אריה בן-אליעזר, לייב בויקו, ראובן פרנקו, מארק קהאן. למטה: יצחק רובינשטיין, חיים זקס, עמנואל שטרסברג, יעקב מרידור, הרצל ורהפטיג]]
אריה בן-אליעזר נולד ב לאליעזר זברובסקי, וכשהיה בן 7 עלה עם משפחתו לארץ ישראל. בזמן מאורעות תרפ"ט ומאורעות תרצ"ו היה ממגיני היישוב העברי בתל אביב ובירושלים. בימי צעירותו היה חבר בתנועת בית"ר ובברית הבריונים. לאחר מכן הצטרף גם לשורות מחתרת האצ"ל.

בן-אליעזר יצא בשליחות בית"ר ואצ"ל לרומניה, לפולין ול בשנת 1932. בשנת 1933 נעצר לכמה שבועות על השתייכותו לברית הבריונים. לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה היה ממייסדי הוועד להקמת צבא עברי, הוועד להצלת יהודי אירופה והוועד לשחרור האומה יחד עם ערי ז'בוטינסקי, הלל קוק ואחרים. בשנת 1943 חזר לארץ ישראל והצטרף למפקדה הראשית של האצ"ל. הוא נתפס באפריל 1944 על ידי הבריטים והוגלה אל מחנות המעצר באריתריאה, בסודאן ובקניה. במחנה שימש כמייצג העצורים בפני הבריטים. בן-אליעזר היה בין הראשונים שהצליחו לברוח מהמחנות בתחילת 1947. בבריחתו הגיע לצרפת, שם היה ממארגני אוניית המעפילים אלטלנה.

ב-1948 חזר לישראל, היה ממייסדי תנועת החרות ונמנה עם ראשיה. הוא כיהן כיו"ר הראשון של הנהלת התנועה, היו"ר הראשון של סיעת תכלת לבן ב וחבר הוועד הפועל שלה. בן-אליעזר כיהן כסגן יושב ראש הכנסת והיה חבר הכנסת מהכנסת הראשונה עד הכנסת השביעית, כחבר סיעות החרות וגח"ל. בהצבעה על הסכם השילומים דרש להביאו ל ממיטת חוליו על אלונקה לצורך התנגדות להסכם.. בתחילת שנות ה-50 נמנה עם מייסדי המושב משגב דב של יוצאי תנועת החירות. 

בן-אליעזר היה מהראשונים להעלות את רעיון משאל העם בהחלטות גורליות (על רקע ההתנגדות למגעים עם גרמניה לקראת הסכם השילומים). כמו כן היה בן-אליעזר ממכונני היחסים בין מדינת ישראל לבין צרפת.

נפטר בשנת 1970 ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

## הנצחה
על שמו נקראו היישוב בית אריה, המדרשה הלאומית ע"ש אריה בן-אליעזר, גשר בן-אליעזר על גדות נחל הירקון בתל אביב וכן רחובות בערים רמת גן, פתח תקווה, ירושלים, בית שמש, הרצליה, אשדוד, אשקלון, נתניה, חולון ולוד.

## משפחה
בן אחותו הוא חבר הכנסת לשעבר גדעון גדות.

## לקריאה נוספת
*

## קישורים חיצוניים

*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:גולי אפריקה
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם גח"ל
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם חירות
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:אלטלנה
קטגוריה:משגב דב: אישים
קטגוריה:בורחים מכליאה: לוחמי האצ"ל
קטגוריה:רטוריקנים ונואמים ישראלים
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
קטגוריה:אישים שעל שמם גשרים בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השלישית
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת הרביעית
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת החמישית
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השישית
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השביעית
קטגוריה:חברי כנסת שמתו במהלך כהונתם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970
אמנות פיקסלים

[ממוזער|upright=1.4|ציור של [חתול באמנות פיקסלים בגודל 64x64 פיקסלים. בפינה השמאלית התחתונה ניתן לראות תמונה מוגדלת של חלק מהציור]]
ממוזער|ציורים באמנות פיקסלים של דמויות ממשחק וידאו
[ממוזער|[צלמית (סמל חזותי)|אייקונים בשולחן העבודה במערכת ההפעלה Microsoft Windows שהנם בפועל ציורים באמנות פיקסלים]]
[ממוזער|270px|שימוש באמנות פיקסלים באנימציות של משחק הווידאו "[Broforce" משנת 2015]]
**אמנות פיקסלים**, מוכרת גם בשם התעתיק מאנגלית: **פיקסל ארט** (**Pixel art**), היא סוג של אמנות דיגיטלית שעושה שימוש במפות סיביות שנערכות ברמת דיוק של פיקסל. גרפיקות של משחקי מחשב ווידאו ישנים ומשחקים בטלפונים סלולריים נחשבים לאמנות פיקסלים.

## הגדרה
לעיתים קרובות אמן פיקסלים צריך לשמור על מספר צבעים נמוך, משום שמכשירים שמציגים את היצירות מוגבלים בצבעים. בנוסף לכך, ישנם אמנים שבוחרים להגביל את כמות הצבעים כאמירה אמנותית או כמחווה למכשירים הישנים.

באופן כללי, אמנות פיקסלים "טהורה" נעשית על ידי ציור כל פיקסל בנפרד, בדרך כלל באמצעות כלי העפרון. ישנם כלים שמזרזים את היצירה, כמו כלי הקו, העיגול והדלי ופילטרים אוטומטיים, אבל חלק מהאמנים מתנגדים לשימוש בהם.

יצירת אמנות פיקסלים היא בדרך כלל יצירה שנעשית בתכנון ובהקפדה עם עוצמת רגש ומחשבה.

## טכניקות ציור
בדרך כלל היצירה מתחילה מקווי מתאר. קווים אלה לעיתים לקוחים מתמונות סרוקות, או מצוירים ביד חופשית. הצביעה היא לעיתים רחוקות בצבע אחיד. בדרך כלל מנסה האמן ליצור אפקט של הדרגה בצבע. עקב מגבלות הצבע והגודל, משתמשים האמנים בדגמים כמו "לוח השחמט" כדי ליצור אשליה של צבע חדש.

## שמירה וכיווץ
בדרך כלל אמנים רוצים לשמור את היצירות שלהם בפורמטים שלא מאבדים מידע, כלומר כל פיקסל נשמר בדיוק. מכיוון שלעיתים קרובות ישנן מגבלות צבע, בחירת פלטת צבע יכולה להיות יעילה. PNG ו-GIF הם דוגמאות לפורמטים ששומרים על הצבע באמצעות פלטה וגם אינם כבדים. דרך אחרת לשמור את המידע היא באמצעות שורות קוד שתוכנות מסוימות יכולות לפענח.
קובצי JPEG אינם מתאימים לאמנות פיקסלים מכיוון שהכיווץ שלהם גורם לאיבוד פרטים והם תופסים מקום גדול יותר בזיכרון.

## קטגוריות
המיון הנפוץ ליצירות פיקסלים הוא למבט איזומטרי ומבט לא איזומטרי. יצירות שנעשות במבט איזומטרי מדמות תלת-ממד, לעומת יצירות לא איזומטריות שבהן הדמויות והחפצים מצוירים מקדמתם, מצדם או במבט עילי.


קובץ:Pixelart-tv-iso.png|נקודת מבט איזומטרית
קובץ:Pixelart-tv-niso.png|נקודת מבט לא איזומטרית


## שימושים
כיום השימוש באמנות פיקסלים פוחת עם השיפור בגרפיקת התלת-ממד בקונסולות המשחק ובמחשבים. בטלפונים הניידים, בעבר, נפוץ היה השימוש באומנות פיקסלים עקב מגבלות הרזולוציות ונפח האחסון הנמוכים. במערכות הפעלה יש צלמיות שנחשבות לאמנות פיקסלים, מכיוון שיש בהן מגבלות צבע וגודל.

## ראו גם
* פסיפס
*אמנות ASCII

## קישורים חיצוניים

* מספר מדריכים על פיקסל ארט 

קטגוריה:גרפיקה ממוחשבת
צויקה

**צויקה** (ברומנית: **Ţuica**) הוא משקה אלכוהולי רומני מסורתי המופק מתסיסה כוהלית של שזיפים, שלמים או מרוסקים.

הצויקה מיוצרת על ידי התססה של שזיפים בתוך סיר גדול וזיקוק המשקה, עד לחוזק של בין 30% ל-40% אלכוהול.

למשקה כינויים שונים, כתלות באופן ייצורו:
* משקה המיוצר מהתססה וזיקוק של שזיפים נקרא **צויקה**, בדומה לסליבוביץ'.
* צויקה שעברה זיקוק כפול נקראת **פאלינקה** (pálinka, מילה ממוצא הונגרי), בחוזק של בין 40% ל-55% אלכוהול.
* משקאות דומים המזוקקים מפירות אחרים נקראים **ראקיו** (Rachiu).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
קטגוריה:המטבח הרומני
טוקטה

**טוקטה** (באיטלקית: **toccata** – "מנוגנת") היא יצירה קלאסית, בדרך כלל לכלי מקלדת, המדגישה את יכולותיו של הנגן. לעיתים השם ניתן ליצירות למספר כלים (למשל הפתיחה של האופרה 'אורפיאו' של קלאודיו מונטוורדי).

הטוקטה המפורסמת ביותר מופיעה בטוקטה ופוגה ברה מינור לעוגב, BWV 565, של יוהאן סבסטיאן באך.

## תקופת הרנסאנס – איטליה
טוקטות הופיעו לראשונה בסוף תקופת הרנסאנס. לעיתים נקראו היצירות בשם Tastar de corde (לנסות את המיתרים), פרלוד, אינטונציה, ריצ'רקר, טיינטו (בספרד) וכן בשמות אחרים. המשותף ליצירות תחת שמות שונים אלה הוא האופי האלתורי, שהושתת על פסג'ים וירטואוזיים מול אקורדים בחילופין בין הידיים. יצירות כאלה נכתבו לעוגב, או כלי מקלדת אחרים וכן גם ללאוטה או לנבל. מקור הסגנון היה בעיקר בצפון איטליה ומספר פרסומים משנות ה-90' של המאה ה-16 כוללים טוקטות שכבר נקראו כך. טוקטות הולחנו, בין היתר, על ידי ג'ובאני דירוטה, אדריאנו בנקיירי (שכתבו ספרי לימוד חשובים על נגינה בכלי מקלדת), קלאודיו מרולו (שכלל בטוקטות שלו קטעים פוגליים), אנדריאה וג'ובאני גבריאלי ואחרים. מלחין חשוב אחר של טוקטות היה ג'ירולאמו פרסקובלדי, שהעשיר את סגנון הטוקטה בשינויי מפעם ומרקם פתאומיים, דיסוננטים נועזים וכרומטיקה. את אלה למד מקודמיו הנפוליטניים: ז'אן דה מק, ג'ובני מריה טרבצ'י, אסקניו מיונה ואחרים וכן ממלחיני המדריגל החדשניים לתקופתם כמו הנסיך קרלו ג'זואלדו דה ונוזה. בתקופת הברוק המשיכו באיטליה לכתוב טוקטות כמו אלה של ברנרדו פאסקוויני או אלסנדרו סקרלטי, שכמעט אינן מבוצעות כיום. בתקופת הבארוק המאוחר נזנחה מעט הכתיבה לכלי מקלדת באיטליה ובכלל זה הטוקטה (פרט לדומניקו סקרלטי) לטובת מוזיקה לתזמורת, הרכבים קאמריים ומוזיקה ווקאלית.

## תקופת הבארוק – גרמניה

בין המלחינים אשר שהו בוונציה בסוף תקופת הרנסאנס היה הנס ליאו האסלר, אשר בצעירותו למד אצל אנדראה וג'ובני גבריאלי וייבא את הסגנון לגרמניה. מלחין שהביא את סגנון הטוקטה להולנד היה יאן פיטרסזון סוולינק, שבטוקטות שלו בולטת הווירטואוזיות וכן קטעים בהם חוזרים מוטיבים כמו הד ואמורים להיות מבוצעים בשינוי דינמי מחזק לחלש כמו חיקוי להד. דבר זה למד סוולינק מג'ובני גבריאלי ודרך תלמידיו הגרמניים כמו סמואל שיידט, היינריך שיידמן, מלכיור שילדט  ואחרים הגיע סגנון הטוקטה לגרמניה.

לפני באך התפתחה הטוקטה בגרמניה, למשל ביצירות יוהאן פכלבל (אצלו הטוקטות היו בנויות בעיקר על ריצות וירטואוזיות מעל נקודות עוגב ארוכות), ביצירות דיטריך בוקסטהודה (שקרא ליצירות "טוקטה" אך לעיתים היו אלה יצירות המורכבות מקטעים בסגנון אלתורי, כולל קטעי סולו מרשימים לפדלים אשר התחלפו בפוגות). הטוקטות הגיעו לשיא התפתחותן בבארוק בגרמניה, ביצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך. בטוקטות שלו לעוגב הבאות בצמד עם פוגה גוברת הווירטואוזיות בכתיבה לעוגב, כולל קטעי סולו קשים ומרשימים לפדל, וכתיבה עשירה ומרשימה לידיים, כולל שינויי רגיסטרציה וניגודים.

## המאה העשרים

במאה העשרים קיבלה המילה טוקטה משמעות ספציפית יותר, של יצירה לפסנתר הכתובה כולה בצלילים מהירים בעלי ערך ריתמי יחיד ("פרפטואום מובילה"). טוקטות מוכרות יותר בסגנון זה כתבו סרגיי פרוקופייב, קלוד דביסי, אראם חאצ'טוריאן
ואף מלחינים ישראלים, כמו פאול בן-חיים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:מבנים מוזיקליים
קו ליי צ'ק

**קו ליי צ'ק** (נולד ב-10 במאי 1976) הוא טניסאי שולחן המייצג את הונג קונג. דירוג השיא של קו ליי צ'ק הוא 26 בעולם ושותפו למשחקי הזוגות הוא לי צ'ינג.

## הישגים מרכזיים
*אליפות העולם 2001
**רבע הגמר
*אליפות העולם 2003
**רבע הגמר
*אליפות אסיה 2003
**זכייה באליפות
*משחקי אסיה 2002
**רבע הגמר

## קישורים חיצוניים

קו ליי צ'ק
קטגוריה:הונג קונג: אישים
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1976
אלכסנדר קאראקשביץ'

**אלכסנדר קאראקשביץ**' (בסרבית קירילית: **Александар Каракашевић**; נולד ב-9 בדצמבר 1975) הוא שחקן טניס שולחן סרבי החובט ביד שמאל. השתתף ב-5 אולימפיאדות (אטלנטה 1996, אתונה 2004, בייג'ינג 2008, לונדון 2012 וריו דה ז'ניירו 2016) וב-19 אליפויות עולם בטניס שולחן (1995–2019). זכה 4 פעמים בתואר אליפות אירופה בזוגות מעורבים ו-3 פעמים באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס שולחן.

## ביוגרפיה
קאראקשביץ' נולד וגדל בזמון, סרביה. אביו מיליווי קאראקשביץ' היה שחקן טניס שולחן יוגוסלבי מצטיין, זכה במדליית זהב קבוצתית באליפות אירופה בטניס שולחן (1976) ומדליית כסף קבוצתית באליפות העולם בטניס שולחן (1975).

באליפות ארצות הברית בפתוחה בטניס שולחן שנערכה ביולי 2007 זכה בתואר בפעם השלישית, לאחר ניצחון על קורשימה יוסוקה מיפן 4–0.

### מדליית ארד באליפות אירופה
באליפות אירופה בטניס שולחן  שנערכה בגדנסק-סופוט, פולין באוקטובר 2011 זכה בשתי מדליות ארד, ביחידים ובזוגות גברים ביחד עם בויאן טוקיץ'  מסלובניה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני טניס שולחן
קטגוריה:ספורטאים סרבים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:סרביה ומונטנגרו: שחקני טניס שולחן אולימפיים
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1975
טטיאנה הופמן

**טטיאנה הופמן** (26 בדצמבר 1946 – 14 בנובמבר 2016) הייתה שדרנית רדיו, עיתונאית וכתבת טלוויזיה ישראלית. נודעה בשל כתבות הצבע על המתרחש בעולם, שערכה וקריינה במסגרת עבודתה בחברת החדשות של ערוץ 2.

## ביוגרפיה
נולדה בשם **טטיאנה שטפנקובה** (בצ'כית: **Tatiana Štěpánková**) בפראג שבצ'כוסלובקיה דאז (בשנות האלפיים, בצ'כיה). היא החלה את דרכה העיתונאית בשנת 1964, ברדיו הממלכתי של פראג, שם הגישה פינה סאטירית על המתרחש במדינה שבאותה העת הייתה נתונה תחת משטר קומוניסטי.

בשנת 1968 זכתה הופמן בפרס מטעם אגודת העיתונאים הישראלית והוזמנה לטקס קבלת הפרס בישראל. בזמן ביקורה הקצר בישראל, פלשה ברית המועצות לפראג, חזרתה לא התאפשרה, והיא החליטה להשתקע בישראל.

לאחר שלמדה עברית, התאקלמה בירושלים ואף החלה ללמוד מדע המדינה באוניברסיטת העברית, החליטה הופמן לחזור לתחום הרדיו, והחלה לעבוד בקול ישראל, בתחילה בתחומי עזר בלבד, ולאחר מכן בעריכת מהדורות ויומני חדשות. למרות התאקלמותה, החליטה, מסיבות אישיות, לרדת לגרמניה. היא לימדה באוניברסיטת דיסלדורף והתמקדה בחיי המשפחה במשך 12 שנים. לאחר מכן, עלתה לישראל בשנית, עם משפחתה. אז, התגרשה מבעלה הראשון, תיאודור הופמן, והחלה לעבוד כמנהלת אדמיניסטרטיבית של קרן גרמנית, וכן כעורכת וככתבת-חוץ בקול ישראל. הופמן אף עסקה למשך זמן קצר בעניינים עסקיים, וייעצה לחברות ישראליות שפעלו במדינות מזרח אירופה.

בשנת 1993, עם עליית הערוץ השני בטלוויזיה, החליטה הופמן חסרת הרקע הטלוויזיוני לנסות את מזלה בחברת החדשות שבערוץ. שלום קיטל שמונה באותה עת לסמנכ"ל חברת החדשות, קיבל את הופמן לעבוד בחדשות הערוץ. למרות מבטאה, עסקה בקריינות, והופקדה על חדשות החוץ, תפקיד שמילאה במשך יותר משני עשורים.

ב-2005 קיבלה תואר קונסול כבוד מטעם צ'כיה.

ב-14 בנובמבר 2016 נפטרה הופמן בת ה-69 מדום לב, בביתה שבירושלים. למחרת נטמנה בהר המנוחות בירושלים. הותירה אחריה שלושה ילדים מנישואיה הראשונים, ואת בן זוגה, הצייר אריה אזן (איזמן).

## קישורים חיצוניים
* טטיאנה הופמן, כתבת חדשות החוץ, באתר mako
* הבלוג של הופמן באתר Česká televize 24 
* 
* 
* טטיאנה הופמן, הגירה, באתר מסע הקסם המדעי של מכון ויצמן למדע, ינואר 2016
**בעקבות מותה:**
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:כתבי חדשות חוץ ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות צ'כוסלובקיה
קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1960
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:קונסולים של כבוד במדינת ישראל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2016
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
לעולם אל תאמר לעולם לא

**לעולם אל תאמר לעולם לא** (באנגלית: **Never Say Never Again**) הוא סרט בלתי-רשמי מסדרת סרטי ג'יימס בונד והוא מבוסס על הספר "כדור הרעם", שלפיו הופק כבר סרט באותו השם בשנת 1965. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1983, ושון קונרי הסכים להשתתף בו לאחר מסע שתדלנות קדחתני.

## עלילה
בסרט זה גונב ארגון הטרור האימתני ספקטר שני טילים אטומיים ומחזיק את העולם כולו כבן ערובה. ג'יימס בונד נשלח לעצור את הארגון. נערת הבונד בסרט הזה הייתה דומינו (קים בייסינגר) - אחותו של קצין בצבא האמריקאי - ג'ק פטאצ'י, ובת זוגו של הנבל הראשי בסרט - מקס לארגו (קלאוס מריה ברנדאואר), שהוא מספר 2 בספקטר. בונד חוקר, ומגלה שפטאצ'י, עבד אצל ספקטר ולארגו בכך שעזר להם לגנוב את הטילים מהצבא האמריקאי באמצעות התחזות לנשיא ארצות הברית, ולאחר העזרה - לארגו חיסל את פטאצ'י, ליתר ביטחון, בשביל שאף אחד לא ידע על המזימה. בונד מספר לדומינו שלארגו, בן זוגה, הרג את אחיה - ולכן דומינו מחליפה צד, ועוזרת לבונד לנסות לסכל את שיגור הטילים ולהרוג את לארגו.

## אודות
הסרט אינו נחשב כחלק מסדרת הסרטים הרשמית של EON Productions ויונייטד ארטיסטס, אך שייך למפיץ הרשמי של סדרת הסרטים - MGM.
הסרט יצא באותה שנה בה יצא הסרט הרשמי "אוקטופוסי" בו לוהק רוג'ר מור בתפקיד ג'יימס בונד.

שחקנים נוספים שהופיעו בסרט: קלאוס מריה ברנדאואר, מקס פון סידוב ורואן אטקינסון בתפקידו הקולנועי הראשון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1983
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי ג'יימס בונד
קטגוריה:סרטי פעולה בריטיים
קארין אופיר

**קארין אופיר** (נולדה ב-23 באפריל 1972) היא שחקנית, מדבבת, קריינית וזמרת ישראלית. בתו של השחקן, הפנטומימאי והבמאי שייקה אופיר, ונכדתו של הקומיקאי ישראל שומאכר.

## ביוגרפיה
אופיר נולדה וגדלה בתל אביב, והיא בתם של השחקנים שייקה אופיר ולידיה, שחקנית, בתו של השחקן והקומיקאי ישראל שומאכר.

כשהייתה בת 16 החלה ללמוד בבית הספר רימון, שם הכירה את אביב גפן, והשניים יצאו למשך תקופה. כמה משיריו של גפן, בהם "שיר הסמרטוטים" ו"אל תדאג" נכתבו בתקופה שהם היו ביחד, ובהשראתה. כמו כן הופיעה בקליפ איתו לשיר ״בית נבנה״.

אופיר סיימה בהצלחה את לימודי המשחק בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין בשנת 1995.

## קריירה

### משחק
בשנת 1992 שיחקה בתפקיד משנה בסרט הקולנוע "חסד מופלא", סרטו של הבמאי עמוס גוטמן.

בשנת 1994 שיחקה בסרט "שירת הסירנה", סרטם של איתן פוקס ועירית לינור. באותה שנה שיחקה את נועה אחותו של ויצמן בסדרה עניין של זמן.

בשנת 1996 שיחקה בסרט "ציפורים בניוטרל", סרטם של גלית אשכול ואייל שיראי.

ב-1997 שיחקה בסרטו של אסי דיין "מר באום".

בשנת 1998 הופיעה בתפקיד ראשי ב"תיאטרון באר שבע", במחזה "איך למדתי לנהוג", בבימויו של איצ'ו אביטל.

בשנים 1997–2001 שיחקה בתפקיד ראשי את דמותה של תותי טל בסדרת הטלוויזיה של איתן פוקס "פלורנטין", ששודרה בערוץ 2.

ב-2001 שיחקה בתוכנית המערכונים "קן הקוקיות".

בשנת 2002 שיחקה בסדרה הקומית "שאול", ששודרה ב-HOT3 ובסדרה "כאן ועכשיו" בערוץ 1.

בשנת 2008 גילמה את עורכת החדשות אנה נקדימון בסדרת הדרמה "חשופים".

בשנת 2009 שיחקה תפקיד אורח בסדרה "נשות הטייסים". באותה השנה שיחקה ב"תיאטרון חיפה" במחזה "פיגמליון". גילמה ארבעה תפקידים ב"תיאטרון הבימה", במחזה "אלינג" בבימויו של רמי הויברגר.

בשנת 2010 שיחקה תפקיד אורח בסרט "כלבת".

### עיסוקים נוספים
אופיר דיבבה סדרות טלוויזיה רבות ומקריינת בפרסומות.

אופיר הופיעה בסבב הופעות שירי משוררים, עורכת מופעי שירה ופרוזה, הופיעה בסדרת מופעים במדיטק, "תן למילים לעשות בך". כמו כן יש לאופיר פינה קבועה בסדרה "הופ כתה א'" בערוץ הופ!.

## חיים אישיים
אופיר הייתה בזוגיות עם אמן הזכוכית דן אלדר. ביולי 2003 נולדה לשניים בת.

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של קארין אופיר (בבנייה)

* ענת זהר בריאיון עם קארין אופיר, 22.05.2008, נענע 10
* 
* עץ היוחסין של קארין אופיר, באתר משפחת לעוי הירושלמית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בדרניות ישראליות
קטגוריה:בדרנים ישראלים
קטגוריה:בוגרות סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:בוגרי סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:בוגרות רימון בית ספר למוסיקה
קטגוריה:בוגרי רימון בית ספר למוסיקה
קטגוריה:מדבבות ישראליות
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1972
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
יהדות קזחסטן

ממוזער|בית חב"ד שבאלמטי שמשמש גם כבית הכנסת המרכזי בעיר
ממוזער|בית הכנסת בית רחל, אסטנה
**יהדות קזחסטן** היא קהילה יהודית המתקיימת בשטחה של קזחסטן. בשיאה הגיעה לכמעט 30,000 איש, כולל מעל 8,000 יהודים שנמלטו אליה במהלך השואה; ומאז אומדן הקהילה בירידה מתמדת, כאשר רובה עולה לישראל. כיום חיים בקזחסטן כמה אלפי יהודים בודדים.

## היסטוריה
ישנן הערכות כי יהודים ישבו בקזחסטן כבר לאחר גלות בבל וכחלק מפיזור היהודים באימפריה הבבלית על ידי מלך בבל נבוכדנצר. כולל יהודים בוכרים. יהודים סוחרים נדדו גם באזורים כמו קזחסטן בדרכם מרוסיה להודו וסין. כמו רוב הקהילות היהודיות במרכז אסיה, לא מנתה הקהילה יהודים רבים.

בשנת 1917 נכבשה קזחסטן על ידי רוסיה. במהלך מלחמת העולם השנייה הגיעו לקזחסטן פליטים יהודים שנמלטו מאירופה. מסוף מלחמת העולם השנייה ועד התפרקות ברית המועצות שימשה קזחסטן אזור מבודד שאליו נשלחו פושעים, מתנגדי השלטון הקומוניסטי וכן משתפי פעולה עם גורמים מחוץ לגוש הקומוניסטי. בין השאר נשלחו יהודים רבים לקזחסטן, אשכנזים וספרדים, והם היוו את רוב יהודי המדינה. חלק אחר של יהודים היגרו מאוזבקיסטן השכנה והשתכנו בשימקנט, אשר היו חלק מיהדות בוכרה.

## יהדות קזחסטן כיום

רוב היהודים המתגוררים במדינה, ספרדים ואשכנזים, הם צאצאים של יהודים שנמלטו לחבל ארץ נידח זה בשל גזרות הקומוניזם, או שהוגלו לשם. ב-1994 הגיע למדינה שליח חב"ד, הרב ישעיה אלעזר הכהן, ונתמנה לראש הקהילה ורבה הראשי של מדינת קזחסטן. הוא יזם הקמת מרכזים יהודים, רשת בתי כנסת, מוסדות חינוך ומקוואות טהרה לקהילות, מרכזים לבריתות ואספקה של מזון כשר.

כיום מתגוררים בקזחסטן כפי הנראה  2,900 יהודים, הרשומים בעשרות ערים ושבעה מרכזים קהילתיים: בערים אסטנה, אלמטי, שימקנט, פבלודר, קראגנדי, אוסקמן וקוסטנאי.
בערים אלו מכהנים הרבנים הבאים: הרב אלחנן הכהן, הרב שמואל קרנאוך, הרב שמעון אש, הרב אסף פיינשטיין, הרב אשר תומרקין, הרב מנחם מענדל זלמנוב, הרב מרדכי מרוזוב. עוד בעיר אלמא אטא מכהנים רבנים לשלוחים נוספים המאוגדים כולם ברבנות הראשית לקזחסטן. 

עם זאת, כמות היהודים שאינם דתיים אינה ידועה. בדומה למדינות אחרות עם עבר סובייטי, המדינה עצמה היא חילונית, ויש הפרדה בין הדת הראשית (אסלאם) למדינה. האזרחים אינם נדרשים להזדהות על פי דת, ואין רישום של יהודים. 

מאז עלייתו של נורסולטן נזרבייב לנשיאות קזחסטן, נהנים בני הקהילה היהודית מסובלנות דתית מלאה ומתמיכה ועידוד ממשלתיים במדינה האסלאמית.

## לקריאה נוספת
* רן ישי, ** ידידות בלבה של אסיה **, הוצאת שגרירות ישראל, 2008

## הערות שוליים

קזחסטן
קזחסטן
קזחסטן
קטגוריה:קזחסטן: דמוגרפיה
קטגוריה:יהדות קזחסטן
אפונה

אפונה היא כינוי עממי המשמש בקרב חקלאים למין התרבותי (האפון התרבותי) על מכלול זניו ולגידולי השדה שלו (למשל: "המלצות לגידול אפונה למספוא ולגרגרי תעשייה"), ובפי העם — לגרגרים (כגון "קנה אפונה קפואה" או "זרעתי אפונה בגינה").

אפון תרבותי (שם מדעי: Lathyrus oleraceus; שם קודם: Pisum sativum) הוא צמח חד-שנתי ממשפחת הקטניות, הנזרע בתנאי שדה בכל רחבי העולם ומשמש למאכל אדם כגרגרים או למאכל בעלי חיים כמספוא (שחת או תחמיץ). המין פולימורפי מאוד ותורבת במשך אלפי שנים לשם שימוש בזרעיו האכילים ולמספוא; תרמילו שטוח או גלילי, והוא מכיל 2 עד 10 גרגרים; הגרגרים עגולים, חלקים או מקומטים ומצולעים, וצבעם צהבהב, ירוק, צהוב-ירוק, חום או מנומר. באפונת הגן פרחיו לבנים, ואילו באפונת השדה צבע פרחיו דומה לזה של מיני בר קרובים, כגון אפון קיפח.

במיון עדכני אוחד הסוג אפון (Pisum), שאליו שויכו האפון התרבותי ומיני הבר בעבר, עם הסוג טופח (Lathyrus), ולפירוט השינויים הטקסונומיים ראו את הערך אפון אפון.

## מקור השם
במשנה מופיע השם "אפונים", אם כי יש מן החוקרים שזיהו את האפונים במשנה דווקא עם החמצה (חומוס).

## היסטוריית התירבות
מלבד האפון המתורבת קיימים עוד שלשה מיני בר בסוג אפון: אפון מצוי (*Pisum fulvum*), אפון קיפח (*Pisum platius*), ואפון נמוך (*Pisum syriacum*). שלושתם קיימים בארץ ישראל. הורי הבר של האפון התרבותי הם האפון הקיפח והנמוך, מכיוון שהם בני הכלאה איתו וצבע הפרחים הארגמני שלהם מתאים לאפונה התרבותית, בעוד צבע הפרחים של האפון המצוי הוא כתום-קרם. באפוני הבר היה מנגנון הפצה של זרעים, בצורה שבה התרמילים היו מתפתלים סביב עצמם, מתבקעים וזורקים את הזרעים למרחק של מספר מטרים.
בתרמיל אפונה יהיו בין חמישה אפונים לשמונה אפונים בזנים של אפונה עדינה יותר.

האפונה נמצאה בחפירות ארכאולוגיות המתוארכות לתקופת זמן של 10,000 שנים לפחות. השרידים הקדומים ביותר נמצאו בטורקיה, עיראק וישראל.
האפונה נפוצה באירופה, סין והודו.

לאחר בישול, אפונה מכילה כ-22% חלבון, והיא עשירה בוויטמינים, מינרלים וסיבים תזונתיים. אפונה נחשבת על ידי רבים כמקור בריא לחלבון מן הצומח.

צמח האפונה שימש מושא למחקריו של גרגור מנדל, נזיר צ'כי שחי במאה ה-19, ערך הכלאות בזנים טהורים של אפונה, וכך גילה וניסח את חוקי התורשה.

## גלריה

Peas_in_pods_-_Studio.jpg|סיליקוה של אפונה
Pisum sativum MHNT.BOT.2010.12.9.jpg
Frozen peas.JPG
Doperwt rijserwt peulen Pisum sativum.jpg


## קישורים חיצוניים

* 
* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:פרפרניים
קטגוריה:ירקות
קטגוריה:אורגניזם מודל
קטגוריה:מזון מיובש
קטגוריה:קטניות
כמעט מפורסמים

**כמעט מפורסמים** (באנגלית: **Almost Famous**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2000, שביים וכתב קמרון קרואו. עלילתו מבוססת על חייו של קרואו כנער עיתונאי במגזין ה"רולינג סטון".

## עלילת הסרט
הסרט מתחיל בשלהי שנות השישים, כשסצנת ה"סקס, סמים ורוקנ'רול" תופסת תאוצה וסוחפת אחריה בני נוער ברחבי העולם, במקביל לשמרנות מצד המבוגרים.

ויליאם מילר בן ה-11 (פטריק פיוגיט) גר עם אחותו הגדולה בסן דייגו תחת משטרה הקשוח של אימם הדאגנית והשמרנית (פרנסס מקדורמנד). האם עושה מעשים יוצאי דופן כמו לחגוג את חג המולד בחודש ספטמבר על מנת שהוא לא יהיה ממוסחר. אחותו המרדנית של ויליאם שאינה יכולה יותר, עוזבת את הבית בגיל 18 כדי להפוך לדיילת, ומשאירה לו את אוסף התקליטים שלה.

כעבור 4 שנים ויליאם הוא אינטלקטואל רוקנ'רול שכותב למגזיני מוזיקה מקומיים. כישרונו מתגלה בידי עורכי מגזין "הרולינג סטון" הנחשב, ואלה, בלי לדעת את גילו, שוכרים אותו כדי לסקר להקה בתחילת דרכה, "סטילווטר" במהלך סיבוב הופעות. ברשות אמו ובעזרתו של כתב הרוק לסטר בנגס (פיליפ סימור הופמן) הוא מצטרף אל הלהקה, ונוסע עמם מקליפורניה ועד ניו יורק באוטובוס שבהמשך מוחלף במטוס פרטי. במהלך סיבוב ההופעות הוא נחשף לצד המכוער של עולם הרוק: סמים, התעמתויות בין חברי להקה, מסחור מצד חברות התקליטים, ומעל הכל, היחס המתנשא של כוכבי הרוק למעריצות הנגררות אחרי הלהקה. ויליאם מתאהב בנערה שמכנה את עצמה "פני ליין" (קייט הדסון), מעריצה מסורה אך שברירית שמנסה לרכוש את ליבו של גיטריסט הלהקה, ראסל האמונד (בילי קרודופ). האמונד הוא כוכב על שמנצל את פני ליין ומסתיר אותה מאשתו.

הסרט כולל שירי רוק קלאסיים של להקות רוק אגדיות, שמשווים לסרט אווירה ברוח התקופה.

## מועמדויות וזכיות
* 4 מועמדויות לפרס אוסקר: שתי שחקניות המשנה קייט הדסון ופרנסס מקדורמנד, עריכה (סער קליין) ותסריט מקורי של קמרון קרואו, עליו זכה בפרס.
* 6 מועמדויות לפרס ה"באפטא" (האוסקר הבריטי), ובהן לסרט הטוב ביותר. הסרט זכה בקטגוריות תסריט מקורי וסאונד.
* 5 זכיות בפרסי איגוד מבקרי הקולנוע של בוסטון.
* 3 זכיות בפרסי איגוד מבקרי הקולנוע של שיקגו.
* 2 זכיות בפרסי איגוד מבקרי הקולנוע של פלורידה.
* מועמדות לאיגוד הבמאים האמריקני לבמאי קמרון קרואו.
* 4 מועמדויות לפרסי גלובוס הזהב, שתי זכיות: הסרט הקומי ושחקנית משנה קייט הדסון.
* 3 מועמדויות לפרס איגוד השחקנים האמריקני.

## מחזמר
בשנת 2019 הועלה מחזמר בעל אותו שם המבוסס על הסרט בסן דייגו. 

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דרימוורקס: סרטים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הרפתקאות אמריקאיים
קטגוריה:סרטי התבגרות
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט קומדיה או מוזיקלי הטוב ביותר
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים תקופתיים
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:עיתונות בקולנוע
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2000
דלגית

[שמאל|ממוזער|220px|ציור של אישה אוחזת חבל קפיצה, תחילת [המאה ה-19]]
שמאל|ממוזער|220px|חבל קפיצה
**דִּלְגִּית** (**קפיצה בחבל**) או **חבל קפיצה**, היא משחק ילדים. 

הדלגית היא בעצם חבל אשר מצויד בדרך כלל בידיות החזקה קלות, אשר עשויות להיות מחוברות באופן רופף בלבד לחבל, זאת כדי להתיר את סיבובו בתוכן.

הדלגית משמשת כמשחק ילדים תחרותי, כדוגמת גומי, וכן כאמצעי לשיפור קואורדינציה וסיבולת לב-ריאה במסגרת ספורטיבית בלתי תחרותית. 

ניתן לקפוץ בחבל לבד או בשיתוף פעולה. בשני המקרים, השימוש מאופיין בסיבוב החבל כך שהוא מקיף את הגוף, ובקפיצה במקום המתחילה כאשר החבל "מצליף" ברצפה. שימוש נוסף לחבל הוא המשחק "**הנחש בא**".

## סוגי קפיצות
### קפיצה לבד
קפיצה לבד מאפיינת בעיקר את השימוש בחבל כאמצעי ספורט, או משחק בתורות המיועד לשני שחקנים - כאשר שחקן מחזיק בתורו וזכאי לקפוץ בחבל כל עוד לא נכשל. השיטה הקלאסית כוללת סיבוב החבל כאשר הידיים נותרות מקובעות במקום (ביחס לגוף), ורק פרקי הידיים נעים. שיטות מתוחכמות יותר כוללות הצלבת הידיים במהלך סיבוב החבל, קפיצה לאחור, או הצמדת הידיים.

### קפיצה בשיתוף פעולה
קפיצה בשיתוף פעולה היא משחק המיועד לשלושה שחקנים לפחות, ואינו בשימוש כאמצעי ספורטיבי. שני שחקנים מסובבים את החבל בתיאום תוך הנעת ידיהם במעגל גדול. על יתר השחקנים לחדור לתוך התחום המוקף בחבל, ולקפוץ בו מספר ספור של מחזורי סיבוב חבל. המספר נספר בדרך כלל באמצעות שיר משחק, המושר בפי כל המשתתפים, למשל:
:א**ני** מזמי**נה** או**תך** לח**גוג** אי**תי** ב**יום** הולד**תי**"; "שתיים וארבע, ארבע ושתיים"; "אחד בזמן לפי שורה בהפסקות לראשונה לאורך כל המגילה";
הסיבוב והקפיצות מתוזמנות על פי ההברות המודגשות. במשחק המערב יותר משלושה שחקנים, מהווה נקודה מסוימת בשיר סמן לכניסתו של שחקן נוסף לתוך המרחב התחום בחבל. למשך פרק זמן מסוים קופצים שני שחקנים יחד, ובתום השיר הקבוע מראש, פורש השחקן הראשון (עדיין, בלי להפריע לתנועת החבל), כאשר השחקן הבא מתחיל לקפוץ לפי השיר מחדש.

הראשון בטור קובע את הסדר ואת צורת הקפיצות, ההולכת ונעשית מורכבת יותר ויותר. מי שעוצר את תנועת החבל תוך כדי קפיצותיו נפסל ומחליף את אחד הילדים המסובבים את החבל.

בדרך כלל הכניסה למתחם הקפיצה מתבצע מן הצד בו החבל יורד לכיוונך, ואולם מתקדמים נכנסים גם מן הצד ההפוך ומשלבים כניסות משני הצדדים.

בגרסה מורכבת יותר של המשחק מסובבים שני חבלים בשתי ידיים של כל מסובב לכיוונים מנוגדים, מה שמצריך מיומנות רבה יותר בקפיצה מבלי להיפסל.

### הנחש בא
משחק זה, המהווה אף הוא אימון ספורטיבי, ניתן למשחק באמצעות דלגית, אך גם באמצעות חבל פשוט. שחקן אחד עומד במרכז שטח פנוי, כאשר יתר השחקנים עומדים סביבו. השחקן, האוחז בקצה אחד של חבל, מסובב את החבל בגובה מסוים מעל פני הקרקע בקוראו "הנחש בא!". אם הצליף את החבל ברגלי אחד מן השחקנים, נפסל השחקן.

## ראו גם
*גומי (משחק ילדים)

## קישורים חיצוניים

*סרטון פעלולים בקפיצה על חבל, מתוך אתר יוטיוב
* 
* 

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:חבלים
קטגוריה:צעצועים מסורתיים
אברהם דרורי

**אברהם רפאל דרורי** (**קוז'ניצקי**) (23 במאי 1919 – 20 באוגוסט 1964, י"ב באלול תשכ"ד) היה איש האצ"ל וחבר הכנסת מטעם תנועת החרות.

## ביוגרפיה
אברהם דרורי נולד בשנת תרע"ט (1919) בעיר לודז' שפולין. כילד הצטרף לתנועת בית"ר בעיר מגוריו. לאחר שעלה לארץ ישראל ב-1935 שירת כחבר בפלוגות הגיוס של בית"ר באזור השומרון והגליל. אז גם הצטרף למחתרת האצ"ל, ובהמשך עמד בראש בית הספר המרכזי למפקדים של הארגון בשוני. מתוך שורות האצ"ל הצטרף ב-1948 לצה"ל, ושירת כסמג"ד בדרגת רב-סרן.

דרורי היה ממקימי תנועת החרות ויד ימינו של מנחם בגין. הוא שימש כראש אגף הארגון של התנועה ומזכיר ההנהלה. דרורי עמד בראש הפרויקט להקמת בית ז'בוטינסקי בתל אביב. דרורי כיהן כחבר מטעם סיעת תנועת החרות בכנסות הרביעית והחמישית. הוא היה חבר ועדת הפנים, ועדת החינוך והתרבות וועדת הכנסת.

אברהם דרורי היה נשוי לשושנה לבית פט ולהם שלוש בנות: זאבה, סמדר והיציליה (צילי).

אחיו הוא ישראל סדן ממייסדי נוער מזרחי, מייסד "מדרשית נעם" בפרדס חנה ומנהלה הכללי כיובל שנים.

אברהם דרורי נפטר בי"ב באלול תשכ"ד, 20 באוגוסט 1964.

## קישורים חיצוניים

* 
* דברי הספד על אברהם דרורי וצבי יהודה ז"ל - מתוך דברי הכנסת
* מודעת אבל
* 

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם חירות
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:חברי כנסת שמתו במהלך כהונתם
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת העצמאות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1964
סידני גרינסטריט

**סידני גרינסטריט** (באנגלית: **Sydney Greenstreet**; 27 בדצמבר 1879 - 18 בינואר 1954) היה שחקן קולנוע בריטי שזכה להצלחה בגילום תפקידי נבלים בהוליווד בעשור השביעי לחייו.

## ביוגרפיה
גרינסטריט נולד בעיר סנדוויץ' באנגליה, וכילד שיחק על הבמה בקומדיות. לאחר ניסיונות כושלים להפוך לחקלאי במטע לתה בסרי לנקה, היגר לארצות הברית, ושם זכה להצלחה כשחקן תיאטרון, כאשר הופעת הבכורה שלו הייתה בשנת 1902.

בשנת 1941 והוא בן למעלה משישים שנה, ומשקלו למעלה מ-150 קילוגרם, הופיע את הופעת הבכורה שלו בקולנוע בסרט "הנץ ממלטה". בסרט זה, על פי סיפורו של דשיל האמט, שבויים ונכתב על ידי ג'ון יוסטון היה גרינסטריט חלק מצוות שחקנים, ביניהם המפרי בוגרט בתפקיד הבלש סאם ספייד, מרי אסטור בתפקיד בריג'יד או'שונסי הרצחנית, ופיטר לורה. תפקידו כ"איש השמן" גוטמן, היה הופעת בכורה, שהובילה אחריה לצילומם של סרטים נוספים מסוג זה, לרוב באולפני האחים וורנר, וביניהם שמונה סרטים בהם הופיע לצידו של פיטר לורה כצמד נבלים קלאסי, כאשר לעיתים קרובות היה "האיש הטוב" המתעמת עמם, השחקן המפרי בוגרט. הופעתו בסרטים אלו הפכה אותו לאחת הדמויות המוכרות בקולנוע גם כיום, על אף התקופה הקצרה בה נוצרו, ועל אף שהחל בקריירה הקולנועית בגיל מאוחר.

גרינסטריט שיחק אף בסרט קזבלנקה, בתפקיד סיניור פרארי, בעל מסעדה בשם "התוכי הכחול", המנסה לקנות מגיבור הסרט ריק את מאורת הג'ין שלו.

בסוף שנות הארבעים נאלץ גרינסטריט לפרוש ממשחק בקולנוע, עקב מחלת הסוכרת בה לקה. בשנת 1954 מת כתוצאה ממחלה זו, ונטמן בקליפורניה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1879
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1954
דונייל מרשל

**דונייל למאר מרשל** (באנגלית: **Donyell Lamar Marshall**; נולד ב-18 במאי 1973 ברידינג, פנסילבניה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 15 עונות בליגת ה-NBA בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד.

## ביוגרפיה
בצעירותו שיחק מרשל באוניברסיטת קונטיקט (לצידו של דורון שפר) ובשנת 1994 נבחר על ידי מינסוטה טימברוולבס במקום הרביעי בדראפט ה-NBA. במהלך עונת הרוקי שלו, הועבר לגולדן סטייט ווריורס, בה שיחק עד לשנת 2000. בשנים הבאות שיחק ביוטה ג'אז, שיקגו בולס וטורונטו ראפטורס ובעונת  חתם בקליבלנד קאבלירס. בקליבלנד תיפקד כ"שחקן שישי" ובעונתו השנייה בקבוצה, , אף סייע לה להעפיל לגמר ה-NBA, אך קבוצתו הפסידה בסדרה לסן אנטוניו ספרס. במהלך עונת  עבר לסיאטל סופרסוניקס ולאחר עונה נוספת במדי פילדלפיה 76' פרש ממשחק פעיל.

מרשל החזיק בשיא ה-NBA לקליעת שלשות במשחק אחד, במשותף עם קובי בראיינט וסטפן קרי, לאחר שקלע 12 מתוך 19 זריקותיו מטווח השלוש במשחקה של טורונטו ראפטורס נגד פילדלפיה 76' ב-13 במרץ 2005. השיא נשבר על ידי קרי ב-8 בנובמבר 2016.

דונייל מרשל הוא בן דודו של צ'סטר סימונס ששיחק בליגת העל הישראלית.

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר ה-NBA
* סטטיסטיקות קריירה באתר Basketball-Reference

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קונטיקט
קטגוריה:בחירות דראפט של מינסוטה טימברוולבס
קטגוריה:כדורסלני מינסוטה טימברוולבס
קטגוריה:כדורסלני גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:כדורסלני יוטה ג'אז
קטגוריה:כדורסלני שיקגו בולס
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני סיאטל סופרסוניקס
קטגוריה:כדורסלני פילדלפיה 76'
קטגוריה:פנסילבניה: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
דרדר קרומי

**דרדר קרומי** (שם מדעי: *Centaurea hyalolepis*) הוא צמח חד שנתי ממשפחת המורכבים, בעל תפרחות צהובות. חפי המעטפת של תפרחותיו הם בעלי קוצים דקים וארוכים. בארץ ישראל הצמח גדל כמעט בכל צפון הארץ ומרכזה. פריחתו בעיקר בחודשים אפריל ומאי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מורכבים
קטגוריה:ארץ ישראל: מורכבים
קטגוריה:פרחים צהובים בארץ ישראל
EDI

**Electronic Data Interchange** (או בקיצור **EDI**) הוא אוסף תקנים להעברה של נתונים בין מערכות מידע הפועלות בארגונים נפרדים, למשל לשם העברת הוראת רכישה מלקוחות לספקים. מערכות אלה מזרימות את פרטי כל מכירה, מיד עם ביצועה, למחסנים הראשיים ו/או לספקים, וכך ניתן לקבוע מיידית מה המלאים הנוכחיים ומתי נדרש לחדש אותם ללא צורך בספירת מלאי ובבקשות רכש. משמש בעיקר להעברת מסמכים בין מערכות של ארגונים שונים (בניגוד ל- XML המשמש בעיקר להעברת נתונים). 

מערכות אלה יכולות לדוגמה לחסוך עלויות של פתיחת דואר, בדיקתו ולבסוף הקלדת הנתונים למחשב מה שמביא לחסכון רב בעלויות. דוגמה נוספת לתועלת היא שמערכות אלו מקצצות את זמן המחזור להזמנות חומר ומכאן שהלקוח יכול להרשות לעצמו להקטין את רמות מלאי הביטחון ולחסוך בעלויות.

**EDI** שימש בעבר בעיקר עסקים בתחום הרכב והקמעונאות, אולם בשנים האחרונות, הפורמט אומץ באופן נרחב יותר; חברות ייצור, בריאות, תרופות, שירות ובנייה הן דוגמאות טובות ללקוחות **EDI.**

## ראו גם
* מסחר אלקטרוני

קטגוריה:מערכות מידע
פרג אגסי

**פָּרָג אגסי** או **פרג אַגְּסָנִי** (שם מדעי: *Papaver subpiriforme*, כמו גם *Papaver umbonatum*) הוא צמח חד שנתי ממשפחת הפרגיים הנפוץ בשדות ובקרקעות מופרעות. בארץ ישראל הוא נפוץ מצפון הארץ ועד צפון הנגב. כאשר הפרח פורח שני עלי הגביע נושרים ומאוחר יותר גם עלי הכותרת. פריחתו היא מחודש מרץ ועד יוני.

## דיוק טקסונומי
ממוזער|פרג אגסי צומח על מדרכה ברחוב עלייה בגבעת נשר. 
פרח הפרג האגסני גדול, אדום ומבריק, בעל כתמים שחורים על בסיס עלי הכותרת. מאפיינים אלו יצרו בלבול מתמיד בינו לבין מין נפוץ מאוד באירופה, פרג השדות (Corn Poppy), הדומה לו. בעקבות כך, מזהים פעמים רבות את הפרג האגסני עם השם הלועזי Corn Poppy, אם כי המין המדעי שונה: Corn Poppy הוא המין Papaver rhoeas, לעומת הפרג האגסני הצומח בארץ, שהוא Papaver umbonatum. גם השם האנגלי שונה: Semetic poppy.

## בישראל
הפרג האגסני צומח בכל רחבי ארץ ישראל, מהחרמון ועד לדרום. קל לזהות את הפרג על פי הכתמים השחורים בבסיס עלי הכותרת. לפרג גבעול שעיר וזיפי, וריחו לא נעים. הפרח מואבק על ידי חיפושיות ממשפחת הפרחיתיים (Glaphyridae), שהן ייחודיות בקרב החרקים, ביכולתן לזהות צבע אדום. בניגוד למקובל לחשוב, הפרג האגסני אינו צמח מוגן.

הפרג האגסני הוא אלרגני לפי הספרות הבוטנית.

### הבחנה בין הפרחים האדומים הבולטים בארץ

[ממוזער|מרכז|550px|מימין לשמאל: [כלנית מצויה, נורית אסיה, פרג אגסני.]]

בישראל יש מעט יחסית פרחים אדומים, ובולטים בהם הכלנית (כלנית מצויה), הנורית (נורית אסיה) והפרג (פרג אגסני). בגלל הדמיון בין הפרחים, ובפרט עקב הצבע האדום החזק שלהם, רבים מתבלבלים ביניהם.
* הכלנית המצויה היא הראשונה שפורחת (מתחילה בסוף דצמבר או תחילת ינואר) ולה לפחות 5 עלי כותרת, עליהם יש בדרך כלל טבעת לבנה סביב בסיס האבקנים השחור. לכלנית אין עלי גביע, אך שושנת עלים נמצאת מספר סנטימטרים מתחת לפרח.
* אחריה מבחינת סדר הפריחה באה הנורית. גם לנורית לפחות 5 עלי כותרת אדומים ואבקנים שחורים, אך לה יש עלי גביע ואין לה טבעת לבנה. בדרך כלל, עליה נוצצים יותר מזו של הכלנית ולעיתים קרובות קרועים ובלויים יותר עקב פעילות החרקים האגרסיבית בתקופת פריחתה (סוף חודש פברואר ורוב חודש מרץ, תלוי במזג האוויר).
* האחרון שפורח הוא הפרג שיוצר גם הוא מרבדים אדומים באביב (חודשי מרץ, אפריל, מאי ולעיתים תחילת יוני). הפרג שונה מהכלנית והנורית. יש לו רק 4 עלי כותרת ובבסיסם כתמים שחורים גדולים.

## גלריה

קובץ:Pereg001.jpg|מרבד אדום של פרג אגסני
קובץ:Papaver subpiriforme.JPG|פרג אגסני
קובץ:Almog IL11 Parag.jpg|פרג אגסני
קובץ:PapaverSubpiriforme (3).JPG|פרג אגסני
קובץ:Papaver umbonatum at Western Negev, Israel..jpg|פרג אגסני – פרח, ניצן (אליפטי) ופרי
קובץ:Parag-BY-001.jpg|פרג אגסני וחרצית עטורה
קובץ:Fruits and seeds of Papaver umbonatum.jpg|פירות וזרעים של פרג אגסי


## ראו גם
* צבעוני ההרים
* פרג האופיום

## קישורים חיצוניים

*  צחי אבנור, פרגים בישראל, פליקר

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1849
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אדמון בואסייה
קטגוריה:פרגיים
קטגוריה:ארץ ישראל: פרגיים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:פרחים אדומים בארץ ישראל
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים אלרגניים
טאטו (להקה ישראלית)

**טאטו**, היא להקת רוק אלטרנטיבית ישראלית שפעלה בשנות ה-80. הבסיס ללהקה החל להתגבש במהלך לימודיהם של חבריה, אלונה דניאל, ערן צור ויובל מסנר בבית הספר למוזיקה רימון.

## היסטוריה
הלהקה הוקמה בשנת 1986 וכללה את אלונה דניאל (שירה), ערן צור (בס), יובל מסנר (צ'לו), אורי בלק (תופים), אורי מילס (קלידים) ומיכה מיכאלי (גיטרה).

תחילת דרכה של הלהקה הייתה בפסטיבל עכו ב-1986, והמשכה בהופעות בבית ליסין, בפינגווין, ברוקסן ובקולנוע אלנבי בתל אביב, ובתיאטרון פרגוד בירושלים. את הלהקה אפיינו בעיקר שירתה של אלונה דניאל, הבס של ערן צור והצ'לו של יובל מסנר.

לקראת סוף דרכם המשותפת של חברי הלהקה החל ערן צור (שנחשב עד אז לנגן בלבד) לבצע משיריו בהופעות ("תמונה אימפרסיוניסטית", ו"כרמלה גרוס ואגנר"), ולאחר פירוק הלהקה ב-1989 הוציא אותם יחד עם אורי בלק תחת הרכב חדש – כרמלה גרוס ואגנר. חברי הלהקה המשיכו ליצור – לבד, בהרכבים שונים או בליווי זמרים אחרים. אלונה דניאל המשיכה לקריירת סולו והוציאה שני אלבומים ("מסיבה במרתף הארמון" ו"זאבים"), אורי מילס הצטרף ללהקת "טיפקס"; ויובל מסנר, לאחר שריצה ב־1989 חצי שנת מאסר בגין אונס קטינה, ניגן בלהקת "בלאגן".

בשנת 2003 חזרו אלונה דניאל, ערן צור ויובל מסנר לעבוד יחד תחת השם רביעיית מסנר.

בשנת 2009 התאחדו חברי הלהקה למופע חד־פעמי משירי האלבום; את הנגנים אורי בלק, אורי מילס ומיכה מיכאלי החליפו אורן לוטנברג בגיטרה, רן יורגנסון בתופים, ועידן גבריאל – שגם יזם את המופע – בקלידים.

ב-3 בספטמבר 2018 התאחדו חברי הלהקה למופע במועדון הבארבי בתל אביב. את המתופף המקורי של הלהקה, אורי בלק, החליף שי ברוך.

## חתוך תוכן
הלהקה התבססה בעיקר על הופעות והוציאה רק אלבום אחד במשך שלוש שנות הפעילות שלה: "חתוך תוכן" שיצא בשנת 1988. השירים המוכרים ביותר מאלבום זה הם: "בדידותי", "חתוך תוכן", "מחבואים" ו"גורם לי". האלבום הוקלט במהלך הופעה חיה במועדון הפינגווין בתל אביב.

## ביצועים מחודשים
מבין גרסאות הכיסוי שבוצעו לשירים של הלהקה:
*ערפד – המכשפות, ביחד עם אלונה דניאל.
*מחבואים – כוכבי "אקזיט"

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות רוק ישראליות
קטגוריה:ערן צור
דוד ודובינסקי

**דוד ודובינסקי** (בפולנית: **David Wdowinski**; ) היה ממנהיגיו של הארגון הצבאי היהודי בגטו ורשה.

## קורות חיים
ודובינסקי נולד בעיר בנדין שבפולין. בצעירותו לקח חלק עם יהודים אחרים בהגנה העצמית של הקהילות היהודיות כנגד פורעים. בהמשך למד לימודים אקדמאיים ברפואה פסיכיאטרית. בבגרותו החל לפעול כאחד מראשיה של התנועה הרוויזיוניסטית בפולין. בשנת 1940, כשקובצו היהודים בגטו ורשה, פעל ודובינסקי בארגון של עזרה הדדית ליושבי הגטו (ה-ZTOS). דוד היה ממקימיו של הארגון המחתרתי אצ"י. הוא שימש כראש הנציגות הפוליטית של הארגון שפעלה ליד מטה הארגון. כמו כן בזמן קיומו של הגטו עבד בבית החולים שפעל ברחוב צ'יסטה.

כשפרץ מרד גטו ורשה נמצא ודובינסקי במקום עבודתו בבית החולים. הכוחות הנאציים תפסו אותו, והוא נשלח דרך ה"אומשלגפלץ" (אזור השילוחים בגטו) אל מיידנק. בהמשך הועבר ודובינסקי בין 12 מחנות ריכוז והצליח לשרוד את כולם.

לאחר נפילת גרמניה הנאצית עבר לאיטליה, והיה פעיל פוליטי בקרב שארית הפליטה. בשליחותו של האצ"ל יצא לארצות הברית מטעם "הוועד הלאומי לשחרור האומה" (עם ערי ז'בוטינסקי, הלל קוק ואחרים). ודובינסקי הופיע כעד במשפט אייכמן בירושלים בשנת 1961.

לקראת יום השואה תש"ל (1970) הוזמן ודובינסקי לשאת דברים בעצרת זיכרון שארגן מוזיאון הלוחמים והפרטיזנים בבית ז'בוטינסקי בתל אביב. על פי עדותו של העיתונאי והסופר חיים לזר ליטאי, משסיים ד"ר וודווינסקי לנאום, חזר למקום מושבו ליד לזר. דקות לאחר מכן נפטר. דוד ודובינסקי הובא למנוחות בבית הקברות בהר הזיתים בירושלים.

## לקריאה נוספת
* תמונתו של דוד ודובינסקי, בארכיון בית לוחמי הגטאות, מאגר: מדור תצלומים, מספר מחשב 1130. התמונה זמינה גם באתר האינטרנט של ארכיון בית לוחמי הגטאות.
* משה ארנס, **דגלים מעל הגטו**, תל אביב: ידיעות ספרים, 2009.

*Wdowinski, David, **And We Are Not Saved**, Philosophical Library 1985, 
*Laurence Weinbaum (לורנס ויינבאום), **Epizod z biografii Dawida Wdowińskiego** Zagłada Żydów. Studia i Materiały, IX, 2013


## קישורים חיצוניים

* דוד ודובינסקי רשומות עדות במשפט אייכמן ישיבה 67 (6 ביוני 1961) עמ' 1029–1033
* 	
* מסמך על ודובינסקי של מרכז המידע של יד ושם.

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי ארגון צבאי יהודי
קטגוריה:פעילים ציונים בפולין
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:לוחמי מרד גטו ורשה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז דכאו
קטגוריה:פעילים ציונים בארצות הברית
קטגוריה:פסיכיאטרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:נוירולוגים אמריקאים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1896
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1970
פאול הנרייד

200px|שמאל|ממוזער|פאול הנרייד בסרט "ועתה, הנוסע"
**פאול גיאורג יוליוס פרייהר הרנרייד ריטר פון ואסל-ולדינגאו** (בגרמנית: **Paul Georg Julius Freiherr von Hernried Ritter von Wasel-Waldingau**; 10 בינואר 1908 – 29 במרץ 1992) היה שחקן קולנוע אוסטרי ובמאי קולנוע הידוע ביותר בשל תפקידיו בסרטים הוליוודיים החל משנות ה-40 כגון "קזבלנקה", וכאחד מראשוני במאי הטלוויזיה.

## ביוגרפיה
הנרייד נולד בעיר טריאסטה (כיום באיטליה) בעת שזו הייתה חלק מן האימפריה האוסטרו הונגרית, בן למשפחת בנקאים אריסטוקרטית ממוצא וינאי. הוא למד תיאטרון בווינה והופיע על הבמה בהדרכת הבמאי הידוע מקס ריינהרדט. החל בקריירת המשחק שלו בקולנוע בגרמניה בשנות ה-30, ובשנת 1935 היגר לבריטניה. ב-1939 שיחק בסרט "היה שלום, מר צ'יפס" לצידם של רוברט דונאט וגריר גרסון. באותה שנה עבר להוליווד.

בשנת 1942 הופיע בשני הידועים שבסרטיו. בסרט "ועתה, הנוסע" שיחק גבר נשוי שבו מתאהבת אישה מעורערת בנפשה, אותה גילמה בטי דייוויס, אשר יצרה את אחת הדמויות הקולנועיות המזוהות ביותר עם אישיותה. בסרט זה יצר הנרייד מחווה קולנועית עליה חזרו רבים, עת הצית שתי סיגריות, והעביר אחת מהן לדייוויס.

סרט נוסף מאותה השנה הוא "קזבלנקה", שבו שיחק הנרייד את דמותו של ויקטור לאזלו, לוחם חירות צ'כי ובעלה של אילזה (אינגריד ברגמן), המגיע ביחד עם אשתו לקזבלנקה הנשלטת על ידי צרפת של וישי, ומסתבך במשולש אהבים עם בעל מועדון לילה בשם ריק בליין (המפרי בוגרט), אהובה של אילזה מן העבר. תפקידו של הנרייד זכור בשל הסצנה שבה הוא מסית את כל באי מועדון הלילה לשיר בקול רם את המנון צרפת, המרסייז, על מנת להשתיק את הנאצים המזמרים את השיר "משמר הריין".

לאחר שנת 1942 לא זכה עוד להצלחה דומה, והחל בקריירת בימוי בקולנוע ובטלוויזיה. בטלוויזיה ביים את "אלפרד היצ'קוק מציג", סדרת סרטים קצרים שבהם הופיע אלפרד היצ'קוק בפתיח מעורר אימה, וסדרות כ"מאבריק", "בוננזה" ו"העמק הגדול". ב-1947 שיחק בסרט "שיר אהבה בתפקיד רוברט שומן.

ב-1962 השתתף בסרטו של וינסנט מינלי, "ארבעת פרשי האפוקליפסה" וב-1965 בסרט "מבצע חץ מקשת".

הנרייד מת מדלקת ריאות בשנת 1992 בביתו, בסנטה מוניקה שבקליפורניה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אוסטרים
קטגוריה:במאי קולנוע אוסטרים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:אישים המופיעים ברשימה השחורה של הוליווד
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1908
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1992
קטגוריה:יהודים אוסטרו-הונגרים
יחנוק המדבר

**יַחְנוּק המדבר** (שם מדעי: *Cistanche tubulosa*). הוא צמח טפיל רב שנתי ממשפחת העלקתיים הצומח במדבר.

בצמח היחנוק לא קיים שום חלק ירוק ולכן הוא לא מסוגל לבצע בעצמו פוטוסינתזה, דבר המחייב את היחנוק להיצמד לשורשים של שיחים וצמחים מדבריים אחרים כמו המלוח, אשל וזוגן השיח, ולקבל את כל צרכיו מן הפונדקאי. לאחר הבשלת הזרעים בקיץ, הצמח מעל הקרקע מתייבש ונעלם. לאחר הגשמים יוצאות תפרחותיו מן הקרקע היבשה. הפריחה היא בחודשים מרץ עד אפריל. הגבעולים עבים ובשרניים וקוטרם מגיע ל 3 עד 5 ס"מ. הקשקשים בראש הצמח קרחים וכך הוא בוקע מהאדמה. הפרי הוא הלקט הכולל אלפי זרעים קטנים המתפזרים ברוח או בזרמי המים. התפרחת צפופה באורך של 60 עד 100 סנטימטר (צמח היחנוק הגבוה ביותר שהתגלה בארץ צמח בסמוך לאילות והתמר לגובה של 102 ס"מ). הכותרת בצבע צהוב באורך של 35 עד 40 סנטימטר ולה צינור ארוך. צופן טבעתי וצוף רב מושכים אל הפרח חרקים בעלי חדק.

שורש קלוי של היחנוק הוא מאכל מוכר אצל הבדואים בסיני. ברפואה העממית משמש הצמח כתרופה לצהבת, אבנים בכליות, עצירות בדרכי השתן, שלשולים, פצעים וחתכים בגוף. התפוצה בישראל היא בנגב, בערבה ובבקעת ים המלח.

מין קרוב לו אך נדיר יותר הוא יחנוק המלחות.

## לקריאה נוספת
***החי והצומח של ארץ ישראל**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע. 1983. כרך 11 עמוד 104.  
* **הבריטניקה החדשה לנוער**, הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד וכתר. כרך 8, עמוד 140.
250px|ממוזער|שמאל

## קישורים חיצוניים

* טפילים בעולם הצמחים מחבר: פרופ' דן יואל הספרייה הווירטואלית של מטח
* יחנוק המדבר מרכז הרופאים המומחים
* יחנוק המדבר, רפואה עממית ופולקלור
* השימוש בצמחים על ידי הבדואים, אתר סנונית

ימין|ממוזער|250px|יחנוק המדבר ליד שדה בוקר

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1813
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן צנטוריוס הופמנסג
קטגוריה:עלקתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: צינוראים
קטגוריה:פרחים צהובים בארץ ישראל
קטגוריה:הנגב: הצומח
אפולו נסיבמבי

**אפולו רובין נסיבמבי** (באנגלית: **Apolo Robin Nsibambi**; 25 באוקטובר 1940 – 28 במאי 2019) היה אקדמאי ופוליטיקאי אוגנדי שכיהן כראש ממשלת אוגנדה השמיני מ-5 באפריל 1999 עד 24 במאי 2011, אז ירש אותו אמאמה אמבבזי.

לפני שמונה לתפקיד זה הוא שירת כשר החינוך (ממאי 1998 ועד אפריל 1999) ושר השירות לציבור (מ-1996 ועד 1998).

לפני שהתחיל לעסוק בפוליטיקה הוא שימש כראש החוג לחקר החברה באוניברסיטת מקרהרה. בנוסף, פרופסור נסיבמבי שימש כנשיא אוניברסיטה זו משנת 2003.

נפטר ב-28 במאי 2019.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ראשי ממשלת אוגנדה
קטגוריה:פוליטיקאים אוגנדים
קטגוריה:שרי ממשלת אוגנדה
קטגוריה:שרי חינוך
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניירובי
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:נשיאי אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:ילידי 1940
קטגוריה:נפטרים ב-2019
קרב תרנגולים

שמאל|ממוזער|250px|קרב תרנגולים בגן חיות
[שמאל|ממוזער|קרב תרנגולים במדינת [טאמיל נאדו, בהודו]]
[שמאל|ממוזער|250px|"קרב התרנגולים" מאת [ז'אן-לאון ז'רום, 1847]]
**קרב תרנגולים** הוא סוג של מופע בידור העושה שימוש בתרנגולים. במופע זה משסים את התרנגולים זה בזה עד שאחד המתמודדים מפסיד ומת. מקורו של קרב התרנגולים בסקוטלנד במאה ה-12.

בעליו של התרנגול הזוכה היה מקבל את גופת התרנגול שהפסיד ומת למאכל. צורת בידור זו הייתה נפוצה בקרב שכבות העם העניות באחוזות רבות בדרום המדינה, וכן היה משחק זה מקור הכנסת מזון לפיהן של משפחות רבות באותה תקופה. קרבות התרנגולים עדיין נפוצים במקומות רבים בעולם, במיוחד בדרום-מזרח אסיה.

האנתרופולוג קליפורד גירץ חקר את קרב התרנגולים הבאלינזי, והסיק ממנו מסקנות לגבי השלכת רגשות אנושיים על בעלי חיים, ואופיו של הפולחן במקום.

בכמה ממדינות ארצות הברית, משיקולי זכויות בעלי החיים, הוצאו קרבות התרנגולים אל מחוץ לחוק. הקריאות לאשר מחדש את הקרבות כוללות הצעות מקוריות להמתקת הכאב הנגרם לתרנגולים, כמו ציוד בכפפות אגרוף מותאמות וחליפות המצוידות בחיישנים אלקטרוניים המזהים פגיעה, כמו בסיף.

בשפה העברית, הביטוי "קרב תרנגולים" מתאר מריבה שמטרתה להרשים את הקהל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תחרויות
קטגוריה:ספורט דמים
קטגוריה:תרנגולים בתרבות
מוזיאון הביוב של פריז

שמאל|ממוזער|200px|מוצג במוזיאון הביוב
**מוזיאון הביוב של פריז** (צרפתית: Musée des Égouts de Paris) הוא מוזיאון בו מוסבר מבנה מערכת הביוב המורכבת של פריז.

## פעילות
המוזיאון נמצא ברובע השביעי שבגדה השמאלית של פריז, ליד גשר אלמה (Pont Alma), מול רציף אורסיי מספר 93. המבקרים במוזיאון לומדים את מיקום מפלסי הביוב השונים בעיר וכיצד מתוחזקת המערכת, תוך הליכה בצמוד לחלק קטן מצנרת הביוב באזור. הסיור כולל מעבר מעל תעלות ביוב פעילות, המקורות ברשתות. מעל תעלות אלו מוצגת היסטוריית מערכת המים והביוב של פריז, במגוון היבטים, כולל איורים מן התקופות השונות. כמו כן כולל הסיור תעלות ביוב עתיקות נטושות.

במוזיאון מוצגים אמצעים לניקוי תעלות ביוב, הכוללים סירות וכדורים גדולים הנגררים בתעלה.

במהלך הסיור מתבקשים המבקרים לא לאכול, ובסיומו לשטוף את ידיהם יסודית.

## קישורים חיצוניים

* 

* מידע על המוזיאון 
* מידע על המוזיאון 

קטגוריה:ביוב
ביוב
קטגוריה:הרובע השביעי של פריז