open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פרנסואז בארה-סינוסי

**פרנסואז בארה-סינוסי** (בצרפתית: **Françoise Barré-Sinoussi**; 30 ביולי 1947) היא ביוכימאית צרפתייה. כלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2008, על זיהוי וירוס ה-HIV שגורם לאיידס.

## קורות חייה
בארה-סינוסי נולדה בפאריס לז'אנין (Jeanine) ורוז'ה סינוסי. היא סיימה את בית הספר התיכון ב-1966. למדה ביולוגיה באוניברסיטת פאריס, סיימה תואר ראשון ב-1968, תואר שני בביוכימיה ב-1971 ודוקטורט ב-1974. במשך כשנה עשתה פוסט-דוקטורט במכון של NIH בבתסדה בארצות הברית. עם שובה לצרפת חזרה למכון פסטר שם קיבלה משרה במחלקה של לוק מונטנייה. בהמשך הקימה מעבדה משלה, שם היא פעילה עד היום (2014).

נשואה מאז 1978 לז'אן-קלוד בארה.

## פעילותה המדעית
מלכתחילה חקרה את התחום של רטרווירוסים. התמחותה בתחום זה הביאה אותה בשנת 1983, יחד עם המנחה שלה לוק מונטנייה, לזיהוי וירוס ה-HIV שהוא הגורם למחלת האיידס. מאז היא ממשיכה במחקרים הקשורים לאיידס. בין השאר: תגובת המערכת החיסונית, המעבר של וירוס ה-HIV מהאם לוולד, נשאי HIV שאינם חולים באיידס. בארה-סינוסי פרסמה 240 מאמרים, השתתפה ביותר מ-250 כנסים בינלאומיים, וחנכה דורות של חוקרים. (כל הנתונים מתייחסים לתחילת 2014).

## תפקידים וכיבודים
* משמשת כיועצת לארגון האו"מ למאבק באיידס (UNAIDS-HIV).
* ב-2002 מונתה לנשיאת ארגון האיידס העולמי (International AIDS Society).
* ב-2009 מונתה לחברה באקדמיה הצרפתית למדעים.

## פרסים והנצחה
* פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2008.
* ב-2006 עוטרה באות לגיון הכבוד הצרפתי וב-2013 ניתן לה עיטור קצין גבוה (Grand officier) בלגיון.
* כלת הפרס של האקדמיה הצרפתית למדעים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:זוכות פרס נובל צרפתיות
קטגוריה:זוכי פרס נובל צרפתים
קטגוריה:זוכות פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:חברות האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:חוקרות איידס
קטגוריה:חוקרי איידס
קטגוריה:חברות היכל התהילה של הארגון הבין-לאומי של נשים בטכנולוגיה
קטגוריה:ביוכימאיות צרפתיות
קטגוריה:וירולוגיות
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן
קטגוריה:מקבלות תואר דוקטור לשם כבוד מבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1947
הנחת החמור ביותר

**הנחת החמור ביותר** היא גישה בעולם קבלת החלטות, הקובעת שבעת התכוננות לקראת תרחיש אפשרי יש להניח שהתרחיש יתרחש במתכונת בעלת התוצאות הגרועות והחמורות ביותר.

כדי ליישם גישה זו יש לבצע תכנון תרחישים מקיף, לאמוד את הנזקים האפשריים בכל אחד מהמקרים, לנתח ולהעריך את חומרתם ולהניח שהחמור מבניהם יתרחש.

הנחת החמור ביותר מקובלת במקרים בהם הנזק האפשרי מאי-הכנה לתרחיש אימים יהיה בלתי מתקבל על הדעת. על פי גישה זו יש להתכונן למקרה כזה, גם אם לא סביר שיתרחש ואפילו אם מחיר ההכנה גבוה במיוחד.

## דוגמאות

* השקעה ביתירות גדולה במערכות חירום של מטוס, על אף שצעד כזה יעלה את מחירן, זאת מפני שהמחיר של כשל במערכת חירום הוא אובדן המטוס.

* היערכות צבאית כנגד כל יכולת שיש לאויב, אפילו אם על פי הערכת המודיעין אין כוונה של האויב להשתמש בה.

## ביקורת
במאמר "על הנחת החמור ביותר" שפורסם בשנת 1997 על ידי סא"ל (במיל') ד"ר יצחק רביד, חוקר במרכז למחקרים צבאיים ברפא"ל, מבקר רביד את תופעת "הנחת החמור ביותר". בין חסרונות הגישה שמונה רביד: הצטברות של הנחות לחומרה לכדי תרחיש ייחוס לא מציאותי, כפיית חד-ממדיות על סיכון רב-ממדי, טשטוש הגבול בין שיקול עובדתי לשיקול ערכי, טשטוש מידע מדויק וחיוני להחלטה ומשקל יתר לתת-מערכות על פני המערכת בכללותה. כמו כן לטענתו במצבי עימות, סביר להניח את החמור ביותר רק כאשר העימות הוא קוטבי (כל תרחיש חיובי מבחינת צד אחד שלילי מבחינת הצד השני ולהפך) וליריבים יש ידע מלא זה על זה. גם אז, יש להגביל את השימוש בהנחת החמור ביותר לדרג מקבל ההחלטות הגבוה ביותר בלבד, ועל כל הדרגים הנמוכים יותר לשקף לדרג העליון את התרחיש הסביר ביותר.

## ראו גם
*ניתוח עלות-תועלת

## הערות שוליים

קטגוריה:קבלת החלטות
קטגוריה:ניהול סיכונים
פטריק וולף

**פטריק וולף** (נולד כפטריק דניס אפס ב-30 ביוני 1983) הוא זמר-יוצר בריטי. וולף משתמש במגוון כלים רחב: הוא מנגן על יוקולילי, פסנתר וויולה. הוא נודע בסגנונו המוזיקלי המשלב סימפולים אלקטרוניים עם כלים קלאסיים, ובעקבות קהל המעריצים האדוק שלו, שנודע בשם ״Wolfpack״. מבחינה מוזיקלית, הוא נע בין פופ אלקטרוני, פולק אלקטרוני, רוק אלטרנטיבי ובארוק פופ.

## דיסקוגרפיה
* *Lycanthropy* (2003)
* *Wind in the Wires* (2005)
* *The Magic Position* (2007)
* *The Bachelor* (2009)
* *Lupercalia* (2011)
* *Sundark and Riverlight* (2012)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דוגמנים להט"בים
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:פזמונאים בריטים
קטגוריה:פסנתרנים בריטים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים בריטים
קטגוריה:מלחינים בריטים
קטגוריה:ויולנים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1983
כתב נושו

**נושו** - מילולית: 'כתב הנשים' (סינית מפושטת: 女书) הוא כתב סימניות סיני, שהומצא על ידי נשים במחוז חונאן שבסין. נושו הומצא לפני כמה מאות שנים והועבר מאם לבת. כתב הנושו היה כתב סודי שעבר בין נשים בלבד ורק הנשים ידעו לפענח את סימניו.

## היסטוריה
המצאת כתב הנושו, כמו הכתב עצמו, אינה ידועה. אחת הדעות הנפוצות ביותר טוענת כי הכתב הומצא על ידי פילגש צעירה של אחד הקיסרים שכתבה לאחיותיה על סבלה, כלה זו שינתה את סימניות הכתב הגברי על מנת ששומרי הארמון לא יוכלו להבינו. כתב הנושו כולל בתוכו כ-1,500 סימניות אשר הומצאו במהלך הדורות. הנשים בסין בעבר, מרגע שהחלו לקשור את רגליהן (בערך בגיל 6–8) ועד שנישאו לא היו יוצאות מביתיהם ורוב היום יושבו באגף הנשים בבית, כמו כן, לא הורשו הנשים ללמוד את הכתב הסיני האנזי, כתב הנושו שימש כאמצעי תקשורת בין אישה לחברותיה.

## מאפיינים
בכתב הנושו קיימות כ-1,500 סימניות ידועות. במקור סימניות הכתב הסיני שונו מעט ונכתבו בקווים עגולים יותר אך במשך השנים הנשים המציא סימניות נוספות השייכות רק לכתב הנושו. הכתיבה בכתב הנושו נעשתה בחרוזים ונכתבה לא רק על דפים אלא גם על מניפות וכן רקמו הנשים את סימניות הכתב על בגדיהם.
## כיום
כתב הנושו נתגלה כאשר יום אחד בשנות השישים התעלפה קשישה בסין בתחנת הרכבת, השוטרים, שחיפשו מידע עליה בתוך חפציה, מצאו דפים מלאים סימניות לא ידועות בתוכם. כיוון שהימים היו ימי המהפכה התרבותית בסין, נעצרה האישה בחשד לריגול. המלומדים שהובאו על מנת שיפענחו את הצופן הסודי, הבינו כי הצופן אינו קשור למהפכה.
במשך שנות המהפכה בסין, כתב הנושו היה מחוץ לחוק, ולימוד הכתב ושימורו דעכו עד כי היום קיימות נשים בודדות המכירות את הכתב וכן נשארו מעט מאוד כתובות נושו המתעדות את סימניותיו.
כיום, כתב הנושו כבר אינו מחוץ לחוק, ואף מנסים לשחזרו עבור תיירים, ישנם מקומות בסין שכתב זה נלמד בבית הספר אבל תהילתו עברה מן העולם והוא נזכר ככתב המגדרי היחיד בעולם.

## לקריאה נוספת
* **סיפור כתוב במניפה** מאת: ליסה סי. מודן הוצאה לאור, 2005

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אתר המסביר על כתב נושו

קטגוריה:כתב לוגוגרפי
קטגוריה:סין: תרבות
קטגוריה:שפות סיניות
קטגוריה:נשים בסין
קטגוריה:נשים בתרבות
ויליאם קוונדיש, הדוכס הרביעי מדבונשייר

**ויליאם קוונדיש**, הדוכס הרביעי מדבונשייר, (באנגלית: **William Cavendish, 4th Duke of Devonshire**; 8 במאי 1720 – 2 באוקטובר 1764) היה מדינאי בריטי מהמפלגה הוויגית שכיהן כראש ממשלת בריטניה. הוא היה בנם של ויליאם קוונדיש, הדוכס השלישי מדבונשייר, ושל קאתרין הוסקינס.

## תחילת הקריירה
קוונדיש נבחר לבית הנבחרים מטעם מחוז הבחירה של דרבישייר (Derbyshire) בבחירות של 1741 וב-1747. הוא היה מתומכיו של סר רוברט וולפול ולאחר פרישתו היה מתומכיהם של האחים פלהם, הנרי פלהם ותומאס פלהם-הוליס, דוכס ניוקאסל. בין השנים 1751–1755 הוא כיהן כמגיסטר אקוויטום, מינוי שהצריך את פרישתו מבית הנבחרים והעברתו לבית הלורדים ולמועצה המלכותית. דבונשייר תמך בדוכס ניוקאסל לאחר מותו של אחיו הנרי פלהם ב-1754 ומונה כלורד לוטננט של אירלנד מאפריל 1755 ועד ינואר 1757 במסגרת ממשלתו של ניוקאסל. במקביל הוא מונה להיות אחד מלורדי המשפט. בדצמבר 1755 ירש את תואר הדוכס לאחר מות אביו.

מלחמת שבע השנים התנהלה בצורה גרועה מבחינתה של בריטניה תחת מנהיגותו של ניוקאסל ועם התפטרותו באוקטובר 1756, ביקש המלך ג'ורג' השני מדבונשייר להרכיב ממשלה. הוא קיבל את המינוי בתנאי שזה יימשך רק עד לסיום כהונת הפרלמנט. הוא האמין שזוז חובתו להסכים לבקשת המלך כדי שהמלחמה תנוהל באופן נאות.

## ראש ממשלה
דבונשייר מונה כאביר מסדר הבירית וקיבל את תפקיד הלורד הראשון של האוצר (למעשה היה זה תפקיד ראש הממשלה) בנובמבר 1756 ושירת בתפקיד זה עד למאי 1757. למעשה מי שניהל את פעילותה של הממשלה היה ויליאם פיט האב. ממשלתו של דבונשייר המשיכה להבטיח את הזרמת התקציב לטובת המלחמה, כוחות נשלחו לאמריקה ונחקק חוק המליציה.

בסופו של דבר פוטרה הממשלה של דבונשייר מכמה סיבות שאחת מהן הייתה פרשת משפטו והוצאתו להורג של האדמירל ג'ון בינג. אחריה הוקמה ממשלת ניוקאסל השנייה שהובילה את בריטניה במשך רובה של מלחמת שבע השנים.

## לורד צ'מברלין
דבונשיר שימש כלורד צ'מברלין בממשלתו השנייה של ניוקאסל והיחסים ביניהם היו קרובים. באוקטובר 1760 מת ג'ורג' השני ובמקומו עלה לכס המלוכה נכדו, ג'ורג' השלישי, שיחסו כלפי דבונשייר וניוקאסל היה חשדני. עם התפטרותו של ניוקאסל במאי 1762, אמר דבונשייר כי הוא לא מתכוון להשתתף בישיבות ממשלתו של ג'ון סטיוארט, הרוזן מביוט. כאשר התבקש דבונשייר על ידי המלך להשתתף בישיבת הקבינט באוקטובר על הסכם השלום, הוא סירב, בטענה שהוא לא מצוי בנושא. ב-28 באוקטובר, בעת נסיעתו מארמון קיו ללונדון, הדביק המלך את המרכבה שבה נסעו דבונשייר וניוקאסל מתוך מחשבה ששני הדוכסים מתכננים מזימה ושדבונשייר מתכוון להגיש את התפטרותו. דבונשייר אכן היה בדרכו לעשות כן. ארבעה ימים לאחר מכן הוא גם הוצא מהמועצה המלכותית.

## שנותיו האחרונות
כאות הזדהות עם ניוקאסל ועם רוקניגהאם הוא התפטר מתפקידו כלורד לוטננט כאשר אלה פוטרו מתפקידיהם. מצב בריאותו שלא היה שפיר החמיר אף יותר בשנים אלה. הוא מת כאשר שהה לצורך ריפוי באתר מי מרפא בעיר ספא שבבלגיה. מותו היווה אובדן גדול מבחינה פוליטית לבעלי בריתו במפלגתו. הוא היה ראש הממשלה הבריטי שמת בגיל הצעיר ביותר ונקבר בקתדרלת דרבי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* מידע על ויליאם קוונדיש באתר משרד ראש ממשלת בריטניה

קוונדיש
קוונדיש, ויליאם
קטגוריה:חברי הפרלמנט של בריטניה הגדולה
קטגוריה:לורד צ'מברלין
קטגוריה:מלחמת שבע השנים: אישים
קטגוריה:לורד לוטננט של אירלנד
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1720
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1764
נבחרת פורטוגל ברוגבי

**נבחרת הגברים של פורטוגל ברוגבי** היא קבוצת הרוגבי יוניון המייצגת את פורטוגל במשחקים בינלאומיים. 

ממשחקה הראשון ב-13 באפריל 1935 נחשבה הנבחרת הפורטוגלית לקבוצה חובבנית; למרות זאת, הצליחה לזכות באליפות אירופה לאומות ברוגבי בשנת 2003/4.

## היסטוריה
משחקה הראשון של נבחרת פורטוגל התקיים ב-13 באפריל 1935 נגד ספרד, משחק אותו הפסידה בנקודה אחת. עד לשנת 1966 הפסידה הנבחרת בכל משחקיה, וניצחונה הראשון היה מול נבחרת ספרד, 9 - 3. עד לשנות ה-70 נחשבה נבחרת פורטוגל לאחת הנבחרות האירופאיות החלשות שהשתתפו בתחרויות רוגבי לאומיות.

מתחילת שנות ה-80 החלה הנבחרת להתחזק והתקדמה בבתים האירופאים של אליפות אירופה לאומות, אולם כשלה פעם אחר פעם להעפיל לגביע העולם. היא התייצבה והשתתפה באחד משני הבתים הראשונים מסוף שנות ה-80. באליפות אירופה של שנת 2003-2004 היא הגיעה לראשות הבית העליון וזכתה באליפות אירופה לאומות, הנחשב לגביע השני בחשיבותו ברוגבי באירופה לאחר טורניר שש האומות.

## העפלה
* גביע העולם:
** 1987 - לא הוזמנה
** 1991 - לא העפילה
** 1995 - לא העפילה
** 1999 - לא העפילה
** 2003 - לא העפילה
** 2007 - הודחה בסיבוב הראשון
** 2011 - לא העפילה
** 2015 - לא העפילה

## קישורים חיצוניים

* 
* איגוד הרוגבי הבינלאומי

פורטוגל
רוגבי
טקירדא

[250px|ממוזער|שמאל|המוזיאון בביתו העות'מאני המקורי של [פרנץ ראקוצי]]
**טקירדא** (בטורקית: **Tekirdağ**; בטורקית עות'מאנית: **Tekfurdağı**; ביוונית: **Βισάνθη** או **Βυσάνθη** (קרי: ויסנת'י) וכן **Ῥαίδεστος** (קרי: רד'סטוס); בשפות אירופאיות: **Rodosto**) היא עיר בטורקיה לחופו הצפון-מערבי של ים השיש, באזור מזרח תראקיה (החלק האירופאי של טורקיה), ובירת הנפה הנושאת את שמה. לעיר מעמד של עיר מטרופוליטנית (Büyükşehir - "עיר גדולה") ולפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסייתה מנתה כ-186,500 בני אדם. באתר העיר התקיימה ברציפות עיר בעלת חשיבות מתקופת יוון המיקנית (כ-1000 לפנה"ס) ואף לפניה, דרך תקופות יוון העתיקה, התקופה הביזנטית והאימפריה העות'מאנית ועד העת החדשה.

## היסטוריה
שרידים ארכאולוגיים בעיר מעידים על התיישבות החל מ-4,000 לפנה"ס. ביצירתו של קסנופון, אנבסיס מוזכרת העיר בשם ביזנטיום כשייכת לתראקיה. הרודוטוס (VII, 137) מזכיר אותה בשם "ביזנטיום".

הדרך הרומית העיקרית ממערב למזרח, ויה אנטיה (Via Egnatia) עברה דרך העיר. בתקופה הביזנטית היא מוזכרת על ידי ההיסטוריון פרוקופיוס בשם ראידסטוס, בהקשר הרפורמות של יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית. בשנת 813 נבזזה העיר על ידי האימפריה הבולגרית הראשונה. למרות שהייתה רוב הזמן חלק מן האימפריה הביזנטית, בין השנים 1204–1235 נשלטה העיר על ידי הרפובליקה הוונציאנית. בשנת 1206 התחולל בה קרב רודסטו בין האימפריה הבולגרית השנייה והאימפריה הלטינית, במסגרתו נבזזה על ידי הבולגרים בפיקודו של קאלויאן, קיסר בולגריה, שכבשו את האזור זמנית.

בעת האימפריה העות'מאנית הוסב שם העיר לטקפורדאג והיא השתייכה לולאיה (מחוז) רומליה ולאחר מכן, בהתאם לשינויים המינהליים באימפריה, לולאיות של גליפולי, סיליסטרה ואדירנה. ב-1717 שיכן הסולטאן אהמט השלישי בעיר את הגיבור הלאומי ההונגרי הגולה פרנץ ראקוצי ואנשיו. העיר הפכה למשך כעשרים שנה מושבה להונגרים גולים, בהם אנשי רוח ואצילים רבים. ביתו של ראקוצי הפך למוזיאון שהוא רכוש ממשלת הונגריה, אבריו הפנימיים קבורים בכנסייה בעיר ומוצב בה קונסול כבוד הונגרי.

בראשית המאה ה-20 כמחצית מ-35,000 תושבי העיר השתייכו לכנסייה היוונית אורתודוקסית וכמחציתם היו מוסלמים, בנוסף חיו בעיר קהילות של יהודים, ארמנים ובולגרים. בסביבות העיר התקיימו כרמי גפנים והראקי (משקה אלכוהולי) שיוצר בה זכה לתהילה. בשנת 1923 הועברו הנוצרים תושבי העיר ליוון במסגרת חילופי האוכלוסין בין יוון וטורקיה.

## העיר כיום
בזכות הקרבה לאיסטנבול וקלות התחבורה (שעתיים נסיעה בכביש מהיר) נבנו בעיר בתי קיט רבים לתיירות פנים על שפת הים ולתיירים הונגרים רבים המבקרים בה. בעיר נמל לתוצרת חקלאית.

ב-2006 נפתחה בעיר האוניברסיטה על שם נאמיק כמאל.

## ערים תאומות
לטקירדא 9 ערים תאומות והן:

## קישורים חיצוניים

* 

* טבלת אקלים העיר
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טורקיה: ערי חוף
קטגוריה:טורקיה: ערים מטרופוליטניות
קטגוריה:טורקיה: ערי נמל
קטגוריה:אירופה: ערי נמל
יאם

**יאם** (באנגלית: **Yam**; בצרפתית: **Igname**) הוא שמם המשותף של כמה מיני צמחים בסוג **דיאוסקוריאה** (שם מדעי: *Dioscorea*) שבמשפחת ה**דיאוסקוריקיאים** (שם מדעי: *Dioscoreaceae*), אשר יוצרים פקעות הראויות למאכל. אלו הם עשבים מטפסים רב שנתיים, המשתרגים על עצמים שבסביבתם בעזרת קנוקנות.

היאם טופח במיוחד עבור מדינות מתפתחות באפריקה, באסיה, באמריקה הלטינית, באיי הקריביים ובאוקיאניה, כדי לספק לתושביהן מזון עשיר בעמילן.

אף על פי שהבטטה לא שייכת למשפחה זאת, אלא למשפחת החבלבליים, נוהגים לכנות, בטעות, בחלקים שונים של ארצות הברית ושל קנדה את הבטטה בשם יאם.

ניתן להכין את היאם למאכל בדרכים מגוונות: צלייה על הגריל, אפייה, טיגון, בישול, עישון וגירור למטרת הכנת קינוח.

בניגריה נחשב היאם למאכל העיקרי, ובני שבט האיגבו מכנים אותו בשפתם "**ג'י**".
מדי שנה בתקופת קציר היאם מקיימים הניגרים והגאנאים את פסטיבל היאם. הם חוגגים את הקציר, ומביאים את היאם מהכפרים לערים, מחלקים מהיבול לנוכחים, ומלווים זאת במוזיקה ובריקודים.

## ראו גם
* בטטה
* ארטישוק ירושלמי
* יאם סגול

## קישורים חיצוניים

* 

[300px|ממוזער|ימין|נשים מוכרות יאם בכניסה לכפר השוכן על הדרך העוברת בצמוד ומדרום לפארק הלאומי קומואה, [חוף השנהב]]

קטגוריה:ירקות שורש
קטגוריה:טמוסאים
כריסטינה פרי

**כריסטינה ג'ודית פרי** (באנגלית: **Christina Judith Perri**; נולדה ב-19 באוגוסט 1986) היא זמרת-יוצרת ומוזיקאית אמריקאית.

## ביוגרפיה
פרי נולדה בבנסלם, פנסילבניה (פרבר של פילדלפיה), בתם וילדתם הצעירה של מרי ודנטה פרי. אחיה הגדול הוא המוזיקאי ניק פרי. אביה מאיטליה ואמה מפולין.

שיר הבכורה שלה, "Jar of Hearts", בוצע ב-2010 בתוכנית ברשת פוקס "So You Think You Can Dance" (מקור הפורמט של "נולד לרקוד"). השיר הפך ללהיט עולמי ומכר מעל 3 מיליון עותקים בארצות הברית לבדה. השיר דורג בעשירייה הפותחת במצעדי פזמונים ברחבי העולם ובמקום ה-19 במצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי לשנת 2012. מספר חודשים לאחר מכן הוציאה מיני-אלבום בשם *[[The Ocean Way Sessions]]*, שכלל את שיר הבכורה וארבעה שירים נוספים.

בעקבות הצלחת שיר הבכורה הוחתמה על חוזה אצל חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. אלבום הבכורה שלה, *[[Lovestrong]]*, יצא במאי 2011. האלבום הוכר על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) כאלבום פלטינה לאחר שנמכרו ממנו למעלה ממיליון עותקים.
ב-2012 כתבה והקליטה עבור הסרט "דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 1" את השיר "A Thousand Years". השיר מכר מעל 8 מיליון עותקים בארצות הברית. באוקטובר 2012 הוציאה לאור מיני-אלבום שני, *A Very Merry Perri Christmas*.

אלבום שני, *[[Head or Heart]]*, יצא ב-1 באפריל 2014. הסינגל המוביל, "Human", יצא בנובמבר 2013. ב-19 באוגוסט 2016, ביום ההולדת ה-30 של פרי, יצא השיר "Brave Enough" של היוצרת לינדזי סטרלינג שאת השירה בו ביצעה פרי.
האלבום השלישי שלה, *[[A Lighter Shade of Blue]]*, יצא ב-15 ביולי 2022

## חיים אישיים
נשואה לפול קוסטאביל והשניים הורים לבת.

בינואר 2019 הוציאה אלבום המוקדש לביתה, *[[Songs for Carmella: Lullabies & Sing-a-Longs]]*. בנובמבר 2020 פרי דיווחה בחשבון האינסטגרם שלה שחוותה לידה שקטה.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2011: *[[Lovestrong]]*
* 2014: *[[Head or Heart]]*
* 2019: *[[Songs for Carmella: Lullabies & Sing-a-Longs]]*
* 2021: *[[Songs for Rosie]]*
* 2022: *[[A Lighter Shade of Blue]]*
* 2023: *[[Songs for Pixie]]*
* 2023: *[[Songs for Christmas]]*

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות פופ אמריקאיות
קטגוריה:זמרי פופ אמריקאים
קטגוריה:זמרות-יוצרות אמריקאיות
קטגוריה:רב-נגנים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1986
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
בנק סין לתעשייה ומסחר

**בנק סין לתעשייה ומסחר** בע"מ (באנגלית: Industrial and Commercial Bank of China** Ltd** או **ICBC**, בסינית מסורתית:中國工商銀行, בסינית מפושטת:中国农业银行, פִּין-יִין:Zhōngguó Gōngshāng Yínháng, ובאופן נפוץ רק: 工行 Gōngháng) הוא הבנק הגדול בעולם מבחינת נכסים ושווי שוק, הוא אחד מארבעת הבנקים הגדולים (Big Four) של סין.

יוסד כחברה בע"מ ב-1 בינואר 1984. במרץ 2010 היה בעל נכסים בשווי 1.9 טריליון דולר (ארצות הברית). ב-2013 דורג במקום הראשון בדירוג Forbes Global 2000 לחברות ציבוריות, וכן במקום הראשון ברשימת 1000 הבנקים המובילים בעולם, דירוג שהושג לראשונה עבור בנק סיני.

ב-10 באוקטובר 2005 נרשמה הפעילות של הבנק בהונג קונג תחת השם ICBC Asia וזאת באמצעות רכישת החברה-הבת המקומית של בנק פורטיס (BNP Paribas Fortis).

ב-28 באפריל 2006, בסיבוב גיוס מוקדם לפני הנפקה מתוכננת גויסו 3.7 מיליארד דולר מ"משקיעים אסטרטגיים". גולדמן סאקס קנו 5.75% מהמניות תמורת 2.6 מיליארד דולר, הסכום הגבוה ביותר שהשקיעה החברה מעולם. בנק דרזדנר הגרמני (Dresdner Bank) השקיע מיליארד דולר. אמריקן אקספרס השקיעה 200 מיליון דולר.

ההנפקה הראשונה אשר ביצע הבנק ב-2010 הייתה הגדולה ביותר בזמנו, והשנייה בגודלה בהיסטוריה הגיוס עמד על 21.9 מיליארד דולר.

ברבעון האחרון של 2014  עמד שווי השוק של הבנק על 271 מיליארד דולר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
תעשייה ומסחר
קטגוריה:חברות בשווי שוק מעל 200 מיליארד דולר
כנסיית האור

**כנסיית האור** (יפנית **茨木春日丘教会** - "כנסיית קסוגאוקה באיבראקי") היא כנסייה פרוטסטנטית שנבנתה ב-1989 על ידי האדריכל טדאו אנדו, בעיר איבראקי, כ-25 ק"מ צפונית-מזרחית מאוסקה שביפן. אנדו שילב במבנה את המסגרת הפילוספית שלו: שילוב בין טבע ואדריכלות, בו האור יכול להגדיר וליצור תפיסה מרחבית חדשה.

## המבנה
הכנסייה הייתה חידוש של מתחם נוצרי קיים, ובשנת 1999 הורחב המתחם ונוסף לו מבנה של בית ספר ללימודי יום ראשון.
הכנסייה קטנה למדי ושטחה הכולל הוא 113 מ"ר. היא עשויה משלושה מבנים רבועים.

המבנה עשוי כולו מבטון וסגנונו ברוטליסטי מודרני. הוא נעדר מוטיבים נוצריים מסורתיים, למעט הצלב שבחזית הפונה מזרחה. מעטפת הבטון תורמת לחשכה שבחלל המבנה ומשרה אווירת צניעות ומינימליזם. הצלב שבחזית המזרחית הוא מקור האור היחיד, ונודעת לו משמעות סימבולית.

## קישורים חיצוניים

* 
* כנסיית האור באתר ארכיטקטורה
* אודות הכנסייה
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אסיה: כנסיות
קטגוריה:ברוטליזם
קטגוריה:יפן: מבני דת
קטגוריה:קנסאי
ספנסר (דמות)

**ספנסר** (באנגלית: **Spenser**) הוא דמות בדיונית של חייל לשעבר וחוקר פרטי, הוא הפרוטגוניסט של סדרת ספרי מתח בלשיים פרי עטו של הסופר רוברט ב. פארקר.

## רקע
רוברט ב. פארקר הוא סופר בלשי אמריקני הכותב בסגנון של הבלש הפרטי הקשוח (Private Eye או Hard Boiled Detective). הוא נולד במסצ'וסטס,  בשנת 1932. שירת כחייל חי"ר בצבא ארצות הברית ולחם במלחמת קוריאה. פארקר למד ספרות אנגלית באוניברסיטת בוסטון. ספרו הראשון יצא לאור בשנת 1971. הוא פרסם למעלה מ-50 ספרים, אשר כעשרה מהם הופיעו בתרגום עברי. 40 מספריו עסקו בגיבורו הקבוע - **ספנסר**.

## ביוגרפיה דמיונית
ספנסר הוא חוקר פרטי אשר גדל בויאומינג, ובטרם למד בקולג' שירת בצבא ארצות הברית באוגדת חיל הרגלים הראשונה, ולחם במלחמת קוריאה. בעת לימודיו האקדמאיים היה בנבחרת האיגרוף של הקולג'. בהמשך דרכו שירת כבלש משטרה, פרש ונעשה לבלש פרטי. את חייו הוא מחלק עם סוזן סילברמן, פסיכולוגית המרצה באוניברסיטת הרווארד, ולו שותף, הוק שמו. ספנסר והוק הכירו בעת שספנסר היה מתאגרף, ופעם אחת אף נאבקו זה בזה בזירת האיגרוף. הוק, אשר שירת בלגיון הזרים הצרפתי, הוא כל מה שספנסר לא – גבוה, שחור, ושתקן. הוא בעל ראייה חדה וזיכרון מעורר השתאות לפרטים הקטנים. הוא מתואר אמנם כאיש ציני וקשוח; אך מעבר לחיצוניות זאת מסתתר אדם טוב לב ונדיב, המעוניין להילחם ברע, ולהחזיר לעולם את הטוב והצודק שבו. לאורך סדרת הספרים הוא מתגלה כאיש פעולה ובשעת הצורך אף איש אגרוף, וצלף הבקיא היטב בשימוש באקדח ורובה. שמו הפרטי של ספנסר לא מוזכר באף אחד מספרי הסדרה.

בסך הכול נכתבו בסדרת ספנסר 40 ספרים. בשנות ה-80 עובדו ספריו של פארקר אודות ספנסר לסדרת הטלוויזיה "**Spenser for hire**" בכיכובו של רוברט יוריק כספנסר, ששודרה ברשת ABC ובהמשך גם למספר סרטי טלוויזיה. בשנת 2020 יצא הסרט הצדק של ספנסר בכיכובו של מארק וולברג כספנסר.

## מספרי הסדרה
* "**[[אילוף סוסון ים]]**", זמורה ביתן, 1992 (Taming a Sea Horse)
* "**[[מלכים ונסיכים חיוורים]]**", זמורה ביתן, 1994 (Pale Kings and Princes)
* "**[[בובת נייר (ספר)|בובת נייר]]**", הוצאת אור-עם, 1994 (Paper Doll)
* "**[[צל מהלך]]**", הוצאת אור-עם, 1995 (Walking Shadow)
* "**[[חטאים קטנים]]**", זמורה ביתן, 2001 (Small Vices).
* "**[[דמי שתיקה (ספר)|דמי שתיקה]]**", זמורה ביתן, 2002 (Hush Money).
* "**[[ירייה לא מכוונת]]**", זמורה ביתן, 2002 (Potshot)
* "**[[מי ירה בהאגר מאגר]]**", זמורה ביתן, 2002 (Hugger Mugger). תרגמה מאנגלית: רחל אופי בירן.
* "**[[האלמנה העליזה]]**", זמורה ביתן, 2003 (Widow's Walk)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* משה דור, בלש פרטי ושמו ספנסר, מעריב,  11 בנובמבר 1986
* יריב בן- אליעזר, מרקחת מטופשת ורדודה, מעריב,  27 בינואר 1987

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות ספרותיות 
קטגוריה:דמויות טלוויזיוניות 
קטגוריה:ספרות בלשית
קטגוריה:חוקרים פרטיים בדיוניים
קטגוריה:ספרי רוברט ב. פארקר
כריש שונית קריבי

**כריש שונית קריבי** (שם מדעי: *Carcharhinus perezi*) הוא כריש ממשפחת הכרישיים הנפוץ בקרבת החוף האטלנטי של אמריקה מפלורידה ועד ברזיל הוא הכריש הנפוץ ביותר בים הקריבי.
ממוזער|כריש שונית קריבי
כריש שונית קריבי הוא בעל גוף חזק ויעיל. מין זה אינו יוצא דופן משאר מין הכרישים. מאפיין בולט אצל מין זה הם סנפיריו הכהים. גודלו של כריש שונית קריבי הוא עד 3 מטר.
כריש שונית קריבי ניזון מדגים ומדיונונים ורודף בדרך כלל אחר טרפם בקרקעית הים או במערות פנימיות.

## ביבליוגרפיה
ספר: Shark!, Jeffrey L. Rotman

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיליפ פואיי
קטגוריה:כרישיים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1876
רוברט ב. פארקר

**רוברט בראון פארקר** (באנגלית: **Robert Brown Parker**; 17 בספטמבר 1932 - 18 בינואר 2010) היה סופר בלשי אמריקאי, אשר כתב בסגנון של הבלש הפרטי הקשוח (Private Eye או Hard Boiled Detective).

## חייו
פארקר נולד במסצ'וסטס, בשנת 1932. שירת כחייל חי"ר בצבא ארצות הברית ולחם במלחמת קוריאה. פארקר למד ספרות אנגלית באוניברסיטת בוסטון. ספרו הראשון יצא לאור בשנת 1971. הוא פרסם למעלה מ-50 ספרים, אשר כעשרה מהם הופיעו בתרגום עברי. 40 מספריו עסקו בגיבורו הקבוע - החוקר פרטי **[[ספנסר (דמות)|ספנסר]]**. ספריו האחרים עסקו בגיבורו, מפקח המשטרה ג'סי סטון, החוקרת הפרטית סאני רנדל וכן במערב הפרוע. בשנת 1989 נבחר פארקר על ידי בעלי העיזבון הספרותי של ריימונד צ'נדלר להשלים את כתיבת הרומן האחרון של צ'נדלר, "**Poodle Springs**". הסופר הספיק לכתוב רק ארבעה פרקים מתוך הספר לפני מותו בשנת 1959. הספר אף עובד לסרט טלוויזיה בכיכובו של ג'יימס קאן כפיליפ מרלו.

הגיבור העיקרי שיצר פארקר הוא ספנסר, אשר שירת בצבא ארצות הברית באוגדת חיל הרגלים הראשונה, ולחם במלחמת קוריאה. בהמשך דרכו שירת כבלש משטרה, פרש ונעשה לבלש פרטי. את חייו הוא מחלק עם סוזן סילברמן, פסיכולוגית המרצה באוניברסיטת הרווארד, ולו שותף, הוק שמו. ספנסר והוק הכירו בעת שספנסר היה מתאגרף, ופעם אחת אף נאבקו זה בזה בזירת האיגרוף. הוק, אשר שירת בלגיון הזרים הצרפתי, הוא כל מה שספנסר לא – גבוה, שחור, ושתקן. הוא מתואר אמנם כאיש ציני וקשוח; אך מעבר לחיצוניות זאת מסתתר אדם טוב לב ונדיב, המעוניין להילחם ברע, ולהחזיר לעולם את הטוב והצודק שבו. לאורך סדרת הספרים הוא מתגלה כאיש פעולה ובשעת הצורך אף איש אגרוף, וצלף הבקיא היטב בשימוש באקדח ורובה. בשנות השמונים עובדו ספריו של פארקר אודות ספנסר לסדרת הטלוויזיה "**Spenser for hire**" בכיכובו של רוברט יוריק כספנסר, ששודרה ברשת ABC ובהמשך גם למספר סרטי טלוויזיה.

## מספריו
* "**[[אילוף סוסון ים]]**", זמורה ביתן, 1992 (Taming a Sea Horse)
* "**[[מלכים ונסיכים חיוורים]]**", זמורה ביתן, 1994 (Pale Kings and Princes)
* "**[[בובת נייר (ספר)|בובת נייר]]**", הוצאת אור-עם, 1994 (Paper Doll)
* "**[[צל מהלך]]**", הוצאת אור-עם, 1995 (Walking Shadow)
* "**[[חטאים קטנים]]**", זמורה ביתן, 2001 (Small Vices).
* "**[[דמי שתיקה (ספר)|דמי שתיקה]]**", זמורה ביתן, 2002 (Hush Money).
* "**[[ירייה לא מכוונת]]**", זמורה ביתן, 2002 (Potshot)
* "**[[מי ירה בהאגר מאגר]]**", זמורה ביתן, 2002 (Hugger Mugger)
* "**[[האלמנה העליזה]]**", זמורה ביתן, 2003 (Widow's Walk)

## ראו גם
* ערכים על ספרי רוברט ב. פארקר

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרי מתח ואימה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת קולבי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:זוכי פרס אדגר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
יונצ'ה חריסטובסקי

**יוֹנְצֶ'ה חְרִיסְטוֹבְסְקִי** (במקדונית: **Јонче Христовски**; 10 בינואר 1931, ביטולה, ממלכת יוגוסלביה – 15 באפריל 2000, סקופיה, מקדוניה) היה זמר, מלחין וכוריאוגרף מקדוני, מן הבולטים והחשובים שבזמרי ויוצרי הפולק והמוזיקה העממית של מקדוניה.

חריסטובסקי נודע בסגנונו הייחודי בחייו ובהופעותיו. הוא נהג להשליך את מעילו לקהל בעת הופעותיו, ולנשק את רצפת הבמה. שיריו הבליטו פטריוטיות למולדתו ותושביה, לצד שירי אהבה. ב-1963 שכל את רעייתו ברעידת האדמה בסקופיה ונותר לגדל את שתי בנותיו. שנה לאחר האסון כתב והלחין את שירו הנודע ביותר "נערה מקדונית" (במקדונית: Македонско девојче), שהיה לאחד משירי הפולק המזוהים ביותר עם מקדוניה וזכה למאות ביצועים ובכלל זה במספר שפות בנוסף למקדונית, כגון באיטלקית, בספרדית, בדנית וביפנית. בהמשך, כתב חריסטובסקי שורה ארוכה של שירים שזכו להצלחה רבה במולדתו וחלקם אף מחוצה לה, זכו לעיבודים וביצועים רבים, וקיבעו את מעמדו בזמר העממי המקדוני. יונצ'ה חריסטובסקי הלך לעולמו בסקופיה ב-2000 והוא בן 69.

ב-2002 הוקם בסקופיה "האנסמבל על שם יונצ'ה חריסטבסקי", המונה 150 חברים ומופיע ברחבי אירופה עם רפרטואר הכולל קטעי פולקלור ומוזיקת עם מקדונית.

## קישורים חיצוניים

* השיר "נערה מקדונית", באתר Open Society Foundation Macedonia, אוחזר ב-24 במרץ 2014.

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים מקדונים
קטגוריה:זמרים מקדונים
קטגוריה:מוזיקאים מקדונים
קטגוריה:מוזיקאים יוגוסלבים
קטגוריה:ביטולה: אישים
קטגוריה:ילידי 1931
קטגוריה:נפטרים ב-2000
מלגז

שמאל|ממוזער|250px|מלגז בסירת משוטים
[שמאל|ממוזער|250px|מלגז בסירת [חתירה (ספורט)|חתירה ספורטיבית]]

בסירת משוטים, **מלגז** (באנגלית: **Oarlock**) הוא מתקן המחבר את המשוט לסירה.  בזמן החתירה בסירה המלגז משמש כציר, וכך, הכוח שמפעיל החותר על המים באמצעות המשוט מועבר דרך המלגז אל הסירה.

בסירת משוטים רגילה מבנה המלגז הוא כעין מזלג דו-שיני בעל רגל אחת. המלגז מותקן בתוך כנה ייעודית ב הסירה, אליה נכנס צוואר המלגז. המשוט מותקן בין שתי הקרניים. מקובל לאבטח את המלגז לגוף הסירה באמצעות חבל אבטחה, וזאת על מנת למנוע את אובדנו במקרה שהוא מתנתק מן הכנה, או במקרה של התהפכות הסירה. המלגז עשוי בדרך כלל ממתכת או סגסוגת עמידה לחלודה כגון פליז, קופרניקל או פלדה בלתי מחלידה.


קובץ:Oarlock-parts-hebrew.svg|חלקי המלגז


בסירת חתירה ספורטיבית ("חתירה אקדמית"), המלגז הוא מסגרת ריבועית קשיחה הניתנת לנעילה. המלגז מותקן בקצה זרוע המשתרעת אל מחוץ לדופן הסירה הנקראת "שֶׁלַח" או "מִלְבָּרִית" (באנגלית: ). מכיוון שסירות חתירה ספורטיביות הן צרות ביותר, הרחקת נקודת הציר מן החותר מעניקה מנוף גדול יותר, ומאפשרת שימוש במשוטים ארוכים יותר.

## ראו גם
* משוט
* חתירה (ספורט)
* תלת-חתרית

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי שיט 
קטגוריה:ימאות
ספר הקומיקס הציוני

**ספר הקומיקס הציוני** הוא ספר בעריכת עמרם פרת ואמנון דנקנר שיצא לאור בשנת 1998, במסגרת חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל. בספר 50 איורי קומיקס, כל אחד מהם על זוג עמודים. לפני כל קומיקס מופיע זוג עמודים שבו תצלום היסטורי וטקסט, מאת אמנון דנקנר, העוסק בנושא התצלום, והקומיקס שנוצר בהשראתם. את הקומיקס בספר איירו כשלושים קריקטוריסטים וקומיקסאים ישראלים, ובהם דודו גבע, מושיק לין, זאב אנגלמאייר, פרידל שטרן, שלמה כהן, אבנר כץ ורבים אחרים.

הספר פותח בתצלום המפורסם שצילם אפרים משה ליליין, ובו בנימין זאב הרצל משקיף ממרפסת מלון שלושת המלכים בבזל שבשווייץ, בעת הקונגרס הציוני החמישי, תרס"ב-1901, שאחריו בא קומיקס מאת דודו גבע שבו הברווז משקיף בעגמומיות על גגות תל אביב. הספר מסתיים בכפולת עמודים, שבצדה האחד שרוליק של דוש, צעיר ואופטימי, ובצדה האחר גרסתו של דודו גבע, לשרוליק מזדקן הצופה בטלוויזיה.

נושאים נוספים בספר: טקס הכרזת המדינה, האריה השואג, חידון התנ"ך, ההעפלה, המעברות, נהלל, מגדל דוד, הקיבוץ, חלץ, הסוסיתא, ייבוש החולה, מבצע סיני, משפט אייכמן, דגל הדיו, כיכר דיזנגוף, דוד בן-גוריון, אייבי נתן, משה דיין, הכנסת, מהומות ואדי סאליב, מלחמת לבנון הראשונה, מבצע אנטבה, האינתיפאדה ועוד.

קטגוריה:קומיקס ישראלי
קטגוריה:ספרי 1998
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
סויוז 20

**סויוז 20** (ברוסית: **Союз 20**, "ברית 20") היא חללית סויוז בלתי מאוישת שהמריאה ב-17 בנובמבר 1975 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן.

מטרת המשימה הייתה בדיקת מערכות בלתי מאוישת. החללית נשאה עימה מטען ביולוגי ובחנה את השפעות השהייה בחלל על אורגניזמים חיים.

חללית התחברה לתחנת חלל סאליוט 4. עגינה עברה ללא בעיות. ב-16 בפברואר 1976 חללית נותקה מתחנת החלל ונחתה בהצלחה בכדור הארץ.

בדיקות הראו שחללית מתאימה לטיסות של כ-3 חודשים.

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1975 בברית המועצות
תל נעמה

**[[תל]] נעמה** (בערבית: תל א-נאעמה) היא גבעה בגובה 83 מטר מעל פני הים, כשני קילומטרים ממערב לכפר בלום שבעמק החולה. התל הוא אתר ארכאולוגי. על גבעה זו התיישבה משפחת שוורץ, שהייתה מראשוני החקלאים בארץ ישראל שעסקו בגידול דגי מאכל. בתקופה מסוימת ישבו במקום מקימי קיבוץ כפר בלום. כיום האתר נטוש ומוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

## ההיסטוריה של התל
### ההתיישבות הקדומה
ממצאים שנמצאו על התל (חרסים ושרידים אחרים) מצביעים על התיישבות בתקופות הכנעניות הקדומה והמאוחרת, בתקופה הישראלית, ומהתקופה ההלניסטית ועד לימי הביניים.

### כפר אל-נאעמה
כפר ערבי, חקלאי, ששכן בקרבת התל. ננטש במאי 1948 במהלך מבצע יפתח. רוב שטחו של הכפר נחרש. תושביו הקימו על התל קבר שייח. הערבים כינו את המקום "תל-אל-חייה" (תל הנחשים) על שם הנחשים ששרצו במקום.

### משק שוורץ
מרדכי שוורץ נולד בפולין וגדל בווינה, אוסטריה למשפחה שעסקה בגידול דגים בהיקפים גדולים. ב-1926 עלה לארץ והחל לפתח את ענף בריכות הדגים במספר מקומות בארץ. ב-1940 הגיע מרדכי עם אחיו, משה ופייבל, לתל נעמה ושם הקימו את **משק שוורץ** (שנקרא רשמית נעמה). במשק גידלה המשפחה דגי קרפיון למאכל. מבני המשק הוקמו בעזרתו של האדריכל אריה שרון והמשק הוקף בכ-900 דונם של בריכות דגים. החווה פעלה עד לשנת 1971 אז הועברו האדמות לקק"ל והוחכרו לקיבוץ משגב עם. במהלך שנות ה-80 יובשו הבריכות וב-1989 עברו האדמות לידי מינהל מקרקעי ישראל.

### הקמת כפר בלום
ב-1941 עלה למקום גרעין אנגלו בלטי. גרעין זה הקים ב-1943 את קיבוץ כפר בלום. הגרעין בחר להתיישב על הגבעה בגלל ריבוי הביצות באדמות העמק ובתקופה זו עבדו, בין השאר, בבריכות הדגים של משפחת שוורץ.

### התל כיום
על התל נותרו בניינים חרבים וחורשת אקליפטוסים. המקום הוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
בתחילת שנות ה-90 התיישב במקום האמן שלמה קסל (יליד כפר בלום) ושיחזר את אחד הבתים. קסל היה בין הדוחפים להכרזת המקום כאתר מורשת. מינהל מקרקעי ישראל, שהתנגד לפעילותו של האמן במקום, פעל לסילוקו ובשנת 2000 אף הרס את אחד מהמבנים ההיסטוריים שעל התל.

## ראו גם
* קיבוצי נצ"ח

## לקריאה נוספת
* **עמק החולה וסביבתו** הוצאת ספרים אריאל (ירושלים): כתב עת לידיעת ארץ ישראל, חוברת 75–76, אוגוסט 1990, עמוד 66
* שמואל רוטברד, **שוורץ של הדגים: (מונולוג של חלוץ מגדלי הדגים בישראל)**, מערכת, 2014

## קישורים חיצוניים

* 
* אמנון לויה, ברנקו זיצר ומפעל הדגים בקורדני 1934-1947, הוצאת קתדרה (אורכב)
* 
* אהוד רם, דגים ב"גבעת הנחשים" דבר, 28 באוקטובר 1955
* צבי אילן, חלוץ גידול הדגים, דבר, 11 בדצמבר 1981
* אייזיק סדומי, חלוץ גידול הקרפיונים, דבר, 27 בינואר 1982

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי מורשת במחוז צפון
קטגוריה:עמק החולה
קטגוריה:אצבע הגליל: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:מחוז הצפון: מבנים לשימור
קטגוריה:כפר בלום
יואב בן-חלב

250px|שמאל|ממוזער|קטע מהקומיקס (לחצו להגדלה)
**יואב בן-חלב** היה דמות מצוירת ישראלית שהופיעה במדורי הקומיקס של דבר לילדים והארץ שלנו מאת הצייר "גור", שהוא הצייר אנטול גורביץ'. יצירת הדמות הייתה למעשה פרסומת עקיפה לעידוד שתיית חלב בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 ואף מומנה בשיתוף המועצה לשיווק חלב בישראל. יואב נחשב לגיבור הקומיקס העברי הראשון.

יואב היה ילד בלונדיני בן עשר, עם כובע טמבל וחולצת פסים. הוא שאב את כוחותיו הגופניים והמנטליים משתיית "שתי כוסות חלב טהור". בראשיתם, היו הסיפורים פשוטים מאוד. עם הזמן הסיפורים נהיו מורכבים, אלימים ומוזרים יותר. בעקבות התכנים שלא התאימו לגיל הצעיר, הצייר הוחלף ודמותו הוחלפה בדמות "דרור הגיבור". דרור הוצג כחברו של יואב, אך היה מעודן יותר. הוא הקפיד יותר על לבושו ושאב את כוחותיו משתיית חלב עם תרכיז. בשנות ה-70 יואב חזר בגרסה שחורת-שיער, שלא הצליחה לשחזר את תהילת העבר. סיפוריו היו בנאליים ביחס לעלילות המקוריות. בשנת 1998 הוא חזר כדמות משנה בסדרה "יובב בן חלב – דור ההמשך" שיצרו איתי רייכר, אודי שפירא ויובל רוביצ'ק ופורסמה בעיתון "ערוץ הילדים". היא עסקה בבנו של יואב, יובב, שמנצל את כוחותיו למען הצלחה בבית הספר. הסדרה הופסקה לאחר שנתיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* אלי אשד, מיואב בן חלב ועד סברמן, באתר האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה, 26 באוגוסט 2001
* הרפתקאותיו של יואב בן-חלב, בערוץ היוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות מתוך קומיקס ישראלי
קטגוריה:ילדים בדיוניים
קטגוריה:גיבורי-על
קטגוריה:חלב
קטגוריה:דמויות בדיוניות בתרבות הישראלית
אזור ברילואן

[ממוזער|הסריג ההופכי (נקודות) והאזור ברילואן הראשון של '''(א)''' סריג ריבועי '''(ב)''' סריג הקסגונלי. מכיוון שהסריגים פה הם ב[ממד (פיזיקה)|דו מימד, אזור ברילאון הוא השטח שתחום על ידי הקווים שנמצאים במרחקים שווים מהנקודה במרכז ושכניה הקרובים.]] 
בפיזיקה של מצב מוצק, **אזור ברילואן** הוא תא יחידה בסריג ההופכי של מוצק גבישי.
* **אזור ברילואן הראשון** הוא הנפח הסגור שמתקבל על ידי לקיחת משטחים במרחק שווה מנקודת סריג אחת לכל שכניה הקרובים. אזור ברילואן הראשון הוא תא ויגנר-זייץ של הסריג ההופכי.
* **אזור ברילואן השני** הוא הנפח הסגור שמתקבל על ידי לקחית משטחים במרחק שווה מנקודת סריג אחת לכל שכניה השניים.

הגדרה נוספת לאזור ברילואן הראשון היא קבוצת הנקודות במרחב k (המרחב ההופכי) שאפשר להגיע אליהם בלי לחצות מישור בראג.

אזור ברילאון קרוי על שמו של לאון ברילואן.

קטגוריה:פיזיקה של מצב מוצק
קטגוריה:קריסטלוגרפיה
קטגוריה:מבנה פסים
צפיפות המצבים

[ממוזער|300px|צפיפות מצבים סכמטית של אלקטרונים חופשיים במערכת [ממד (פיזיקה)|תלת־ממדית]]

בפיזיקה של מצב מוצק, **צפיפות המצבים** **באנרגיה** של מערכת מתארת את צפיפות הפתרונות האפשריים של המשוואה המתארת את המערכת בכל טווח באנרגיה. צפיפות המצבים היא גודל נדרש על מנת לחשב את האינטגרלים התרמודינמיים של המערכת, כמו מספר החלקיקים, האנרגיה, קיבול החום או הזרם.

צפיפות המצבים מתארת בדרך כלל את צפיפות המצבים של האלקטרונים (פתרונות משוואת שרדינגר), או של הפונונים (פתרונות משוואת הכוחות הבין אטומיים) בחומר המוצק.

בניסוח מתמטי, צפיפות המצבים היא הנגזרת של מספר המצבים ליחידת אנרגיה, מחולקת בנפח של המערכת:

N(E)={1\over V} \cdot {\operatorname{d}\!\Omega(E)\over\operatorname{d}\!E}

כאשר \Omega(E) הוא מספר המצבים בכל אנרגיה ו-V הוא הנפח.

ניתן להראות כי במערכת עם סימטריה בין הכיוונים השונים ישנו קשר ישיר בין יחס הנפיצה של האלקטרונים או הפונונים לצפיפות המצבים, הנתון על ידי:

N(E)={g\over\left({2\pi}\right)^d} \cdot N_d(k) \cdot \left({\partial E(k)\over\partial k}\right)^{-1}

כאשר d הוא המימד של המערכת, k הוא מספר הגל, g הוא הניוון של כל פתרון באנרגיה (למשל כתוצאה משני מצבי ספין אפשריים) ו-N_d(k) הוא היעקוביאן, הנתון לפי המימד:
: N_1(k) = 2
:  N_2(k) = 2 \pi k 
:  N_3(k) = 4 \pi k^2 .

צפיפות המצבים שימושית בתיאור ההתנהגות המקרוסקופית של האלקטרונים במתכות ומוליכים למחצה. על פי תורת הפסים, בכל מוצק, מספרם הרב של האטומים שמסודרים בצורה מחזורית, והאינטקרציה בין האלקטרונים לאטומים, גוררים היווצרות של פסי אנרגיה מותרים ופסים אסורים. צפיפות המצבים היא הגודל הפיזיקלי שמתאר את כמות המצבים בכל פס, והיא יכולה להשתנות בצורה ניכרת בין פסים שונים ואף בחלקים שונים של כל פס. בין פסי האנרגיה ישנו פער אנרגיה שבו צפיפות מצבים היא אפס, שמשמעותו היא שאין מצבים מותרים באנרגיה זאת (אין פתרונות אפשריים של משוואת שרדינגר), כלומר שזהו פער אסור באנרגיה.

כאשר הספקטרום אינו רציף, כגון בננו-חלקיקים, צפיפות המצבים שווה לניוון של כל רמה דיסקרטית באנרגיה. במצב כזה צפיפות המצבים של ננו-חלקיקים יכולה להימדד בצורה עקיפה על ידי מדידת ספקטרום הפליטה של הקרינה האלקטרומגנטית.

קטגוריה:פיזיקה של מצב מוצק
קטגוריה:מבנה פסים
אלקטרון ציקלוטרון רזוננס

**אלקטרון ציקלוטרון רזוננס** הוא שם לתופעה בפיזיקה של חומר מעובה ובפיזיקה של מצב מוצק. כאשר אלקטרון נע בתוך שדה מגנטי אחיד הוא ינוע, בעקבות כוח לורנץ, במעגלים במישור שניצב לשדה המגנטי. אם לחלקיק קיימת מהירות שניצבת לשדה המגנטי, הוא ינוע בצורת בורג. תדירות תנועתו תינתן על ידי:
\omega_c=\frac{qB}{m_e}
כאשר B זוהי עוצמת השדה המגנטי, q זהו מטען האלקטרון וm_e זוהי מסת האלקטרון.
כאשר תופעל קרינה בתדר הנ"ל על האלקטרון, הוא יבלע את האנרגיה (רזוננס), דבר שניתן לזהות. תופעה זאת משמשת למדידת המסה האפקטיבית של חלקיקים במוצקים.

קטגוריה:פיזיקה של מצב מוצק
פיני משה

[ממוזער|250px|הסט של "[חצי המנשה (סדרת טלוויזיה)|חצי המנשה" בעיצובו של פיני משה נראה מאחורי השחקנים]]
**פיני משה** (נולד ב-25 בינואר 1960) הוא מעצב ישראלי, המעצב בעיקר תפאורה לתיאטרון ולטלוויזיה.

## ביוגרפיה
משה נולד בתל אביב. הוא בוגר החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב במגמת עיצוב תפאורה ותלבושות. הוא עיצב את התפאורה עבור מספר רב של סדרות טלוויזיה, חלק ניכר מהן בטלוויזיה החינוכית; וכמו כן עבור שורה של מחזות ואופרות שהועלו בארץ, מתוכם מחזות פרינג' לצד מחזות קאנוניים כ"בית ברנרדה אלבה" ו"שלוש אחיות". ב-1986 זכה בפרס הראשון בפסטיבל עכו בקטגוריית עיצוב תפאורה ותלבושות, על ההצגה "עור" מאת ענולה שמיר ונגה אשד. כמעצב השתתף בין 2005 ו-2006 בשלוש תערוכות קבוצתיות של אמני תחריט והדפס בבית "אגודת האמנים" ובבית אסיה שבתל אביב עירו, ולימד באוניברסיטה הפתוחה ובמספר מכללות.

עבודותיו בתחום העיצוב לטלוויזיה כוללות סטים של תוכניות ידועות כ"זהו זה!", "תיק תקשורת", "אהבה מעבר לפינה", "פולישוק" ,"בנות הזהב", "חוצה ישראל" ו"פיק אפ", כמו גם "רואים 6/6", "תעלם ותכלם" ו"חצי המנשה", ועוד רבות אחרות. בעיצוב לתיאטרון נגע בכל הסוגות המטופלות בישראל, החל מהצגות מסחריות בתיאטראות הבולטים דרך תלבושות להפקות התזמורת הפילהרמונית ועד תפאורה להפקות בתי הספר השונים למשחק ותיאטראות ילדים וחובבים.

## קישורים חיצוניים

* להכין את הסט, מגזין "נישה", אפריל 2007
* פיני משה, פרופיל אמן באתר "הבמה"

קטגוריה:מעצבי תלבושות ישראלים
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - אישים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:מעצבים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
בראד גרינברג

**בראד גרינברג** (באנגלית: **Brad Greenberg**; נולד ב-24 פברואר 1954 בלונג איילנד) הוא מאמן כדורסל יהודי-אמריקאי, המשמש כמאמן מטס דה גואינבו מהליגה הפוארטו ריקנית בכדורסל.

## מכבי חיפה
בעונת 13\2012 אימן גרינברג את קבוצת מכבי חיפה. לפני הגעתו של גרינברג הייתה מכבי חיפה קבוצת תחתית שנלחמה על מקומה בליגה. לאחר הגעתו הפכה הקבוצה לקבוצת צמרת.

חיפה סיימה את העונה הסדירה במקום השני. בחצי הגמר עברה את הפועל אילת לאחר 2-3 בסדרה ובגמר עשתה היסטוריה וזכתה באליפות לאחר ניצחון על מכבי תל אביב 79-86 בהיכל הספורט רוממה.

שחקנים בולטים בעונה זו: גל מקל, עידו קוז'יקרו, דונטה סמית', קורי קאר ופול סטול.

במשחק הגמר זכו גרינברג ומקל במאמן העונה ושחקן העונה בהתאמה.

## הפועל ירושלים
באוגוסט 2013 גרינברג חתם בהפועל ירושלים לשלוש שנים. הקהל אהב את גרינברג מכיוון שהרבה לתת דקות משחק לשחקנים הצעירים בקבוצה. תחת הנהגתו הובאו לקבוצה: יותם הלפרין, ליאור אליהו, יניב גרין, דרווין קיצ'ן, ברייסי רייט ורונלד דופרי.

בנוסף, הצליח באירופה כשהגיע עם קבוצתו לרבע גמר היורוקאפ. בעקבות אי ההצלחה בשלבי הפלייאוף לאחר הדחה על ידי מכבי חיפה בסדרת חצי הגמר, הקבוצה מימשה את סעיף יציאתו בחוזה ושחררה אותו.

## מכבי אשדוד
ב-7 ביולי 2017 חזר לליגת העל כאשר חתם כמאמן מכבי אשדוד, יחד עימו חתם דני גוט כעוזר המאמן.

בעונתו הראשונה בקבוצה, מכבי אשדוד הייתה ההפתעה הגדולה של העונה, כשהגיעה לחצי גמר גביע המדינה בכדורסל והפסידה בשניות הסיום למכבי תל אביב.
בנוסף, רשמה הקבוצה את רצף הניצחונות הארוך ביותר בליגה באותה עונה, שעמד על 9.
בסיום העונה הסדירה מכבי אשדוד סיימה במקום הרביעי והפסידה בסדרת רבע גמר הפלייאוף להפועל תל אביב בתוצאה 3-1.
בסיום אותה עונה חתמו גרינברג וגוט לעונה נוספת במכבי אשדוד.

## עירוני נס ציונה
ב-5 באוגוסט 2020 חתם לעונה אחת כמאמן עירוני נס ציונה.

ב-23 באפריל 2021 הוביל גרינברג את הקבוצה לזכייה בגביע היורופקאפ, בפיינל פור שנערך בתל אביב, לאחר ניצחון בחצי הגמר מול פארמה פרם הרוסית ובגמר מול סטאל אוסטרוב מפולין.

## כדורסל בינלאומי
בשנת 2012 שימש כעוזר מאמן ונצואלה. בשנים 2017-2018 שימש כמאמנה הראשי של נבחרת קוסובו. בשנת 2019 מונה לעוזר מאמן נבחרת קנדה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מאמני כדורסל יהודים
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה בכדורסל
קטגוריה:מאמני הפועל ירושלים בכדורסל
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת המדינה של וושינגטון
קטגוריה:מאמני מכבי אשדוד בכדורסל
קטגוריה:מאמני עירוני נס ציונה
קטגוריה:מנהלי קבוצות ב-NBA
קטגוריה:כדורסלני אמריקן יוניברסיטי
קטגוריה:מאמנים שזכו באליפות ישראל בכדורסל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
בנק סין

**בנק סין** (באנגלית: **Bank of China Limited** או **BOC**, בסינית מסורתית: **中國銀行**, בסינית מפושטת: **中国银行**, פִּין-יִין: **Zhōngguó Yínháng**, ובאופן נפוץ רק: **中银** או **中行**) הוא אחד מארבעת הבנקים הגדולים (Big Four) של סין. הבנק הוא אחד מ-30 מוסדות פיננסיים גלובליים, שב-2009 המועצה ליציבות פיננסית (FSB) הגדירה כמוסד פיננסי בעל חשיבות מערכתית (SIF) ועלול להוות סיכון מערכתי במקרה של קריסה. 

הבנק נוסד בשנת 1912 כדי להחליף את הבנק האימפריאלי של סין והוא הבנק הוותיק ביותר בסין שעדיין פועל. כמו בנק לתקשורת הוא פוצל ל-2 חטיבות.

ב-2009 היה הבנק המלווה השני בגודלו בסין, ובעל שווי שוק החמישי בגודלו בעולם.

## היסטוריה

### העברת כסף לכאורה לחמאס
בשנת 2012, משפחות 8 נרצחי הפיגוע במרכז הרב הגישו תביעת פיצויים על סך מיליארד דולר נגד בנק סין. התביעה טענה כי ב 2003 סניף הבנק בניו יורק שיגר מיליוני דולרים לארגון החמאס מההנהגה של הארגון בסוריה ובאיראן. הבנק התנער מאחריות וטען כי אינו מספק שירותי בנקאות לארגוני טרור .

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות בבעלות ממשלת סין
סין
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בשנגחאי
גביע ביצה

ממוזער|גביע ביצה
**גביע ביצה** הוא כלי המיועד לאכילת ביצה מבושלת, העשוי מחרוט הפוך, המונח על בסיס. בתוך החרוט מונחת הביצה, כך שניתן לאוכלה ללא שתתגלגל. את גביע הביצה ניתן להכין ממגוון חומרים רחב, החל מפלסטיק, זכוכית, מתכות שונות, חרס ועוד.

לגביעי הביצים קיים קהל אספנות, ואף מתקיים כנס חובבים באנגליה. כינוי התחביב הוא פוקילוביה (מלטינית: *pocillum* - גביע, כוס קטנה, *ovi* - ביצה).

גביעי ביצה נמצאים באתרים ארכאולוגיים החל מן התרבות המינואית, וכמה גביעי ביצה עשויים זכוכית, המתאורכים למאה הרביעית לפנה"ס, נמצאו בקומו ובטיצ'ינו. השימוש בגביעי ביצה הפך לנפוץ במאה ה-16 במערב אירופה, בעיקר בקרב האריסטוקרטיה. לואי ה-15 ביקש כי ייצרו עבורו גביעי ביצה עשויים זהב טהור מעוטרים בפיתוחים עבודת-יד.

עקב משמעותה הסימבולית של הביצה כמסמלת את גלגול החיים, הלידה והמוות, משמש גביע הביצה כמתנה מסורתית לטקס ההטבלה.

## קישורים חיצוניים

* "גביע ביצה ליום" 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי הגשה
קטגוריה:כלי קיבול
קטגוריה:ביצים
קטגוריה:גביעים
חוק להסדרת הטיפול באריזות

**החוק להסדרת הטיפול באריזות, התשע"א-2011** ("חוק האריזות"), הוא חוק במדינת ישראל המטיל על יצרנים ויבואנים של מוצרים ארוזים או אריזות שירות, למחזר את האריזות שייצרו או ייבאו. העיקרון המנחה את החקיקה של חוק זה הוא עקרון אחריות יצרן מורחבת. מטרת החוק להביא לצמצום כמות הפסולת הנוצרת מאריזות, למנוע את הטמנתה ולעודד שימוש חוזר באריזות המועברות להטמנה.

היצרנים והיבואנים נדרשים לדווח דיווחים חצי שנתיים ושנתיים על המוצרים הארוזים או אריזות השירות שנמכרו על ידם בישראל בכל שנה, בהתאם לדרישות שנקבעו בחוק האריזות והמשרד להגנת הסביבה.

חוק האריזות אף קובע כי לשם קיום חובותיהם הנ"ל, נדרשים יצרנים ויבואנים להתקשר בהסכם עם חברה אשר קיבלה "הכרה" (רישיון) מהמשרד להגנת הסביבה כ"גוף מוכר", שתפעל לקיום חובותיהם הנ"ל של היצרנים והיבואנים. אי ביצוע ההתקשרות מהווה עבירה על חוק האריזות ועלול לגרור קנסות ועיצומים כספיים. החוק מפרט יעדי מיחזור שונים לחומרי האריזות השונים.

לצורך קיום החוק הוקם תאגיד המיחזור ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל, עד כה הגוף היחיד המוכר על ידי המשרד להגנת הסביבה לשם ביצוע הוראות החוק. בעקבות החוק החל תהליך הצבת פחים כתומים וחינוך הציבור להפרדת פסולת במקור.

## תהליך החקיקה
הצעת החוק הוגשה על ידי המשרד להגנת הסביבה בפברואר 2010. בינואר 2011 אושר החוק בכנסת בקריאה שנייה ושלישית. החוק נכנס לתוקף ביולי 2011 אך הוחל ביישומו במועצות האזוריות החל מאוקטובר 2012.

חובת הדיווח על ידי היצרנים והיבואנים חלה מ-1 בינואר 2012. חייבים שהתקשרו באיחור עם גוף מוכר מחויבים בדיווח ותשלום רטרואקטיבי.

## יישום החוק
על פי הדוח לחציון השני של 2021 של תאגיד תמיר, 221 אלף טון אריזות הועברו למִחזור.

אחוזי המחזור נגזרים מהדיווח על המשקל הכולל של האריזות המשווקות לשוק הישראלי מאותו הזרם.

בחציון השני של שנת 2021 אחוזי המחזור התפלגו כך:
* 31% פלסטיק
* 114% נייר וקרטון
* 62% מתכת
* 340% עץ

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* חוק האריזות, באתר אדם טבע ודין
* מצגת על חוק האריזות, מאת טל שוחט, באתר גרינפיס
* יישום חוק האריזות, אתר אינפוספוט, מרכז מידע לאנשי מקצוע בתחום איכות הסביבה
;כתבות בעיתונות:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

הסדרת הטיפול באריזות
קטגוריה:מיחזור בישראל
קטגוריה:הכנסת השמונה עשרה: חקיקה
ניחות

ממוזער|'''איור 1''': ניחות העוצמה הסייסמית ברעידת אדמה עם המרחק מהאפיצנטר. הגרף העליון מציג ניחות ע"פי התצפיות הנצפות, והגרף התחתון לאחר ניטרול אחד המשתנים המשפיעים ביותר על אנומליות בנחיתה.
**ניחות** (Attenuation) הוא איבוד הדרגתי של שטף בתוך תווך. בהנדסת חשמל ובתקשורת לניחות השפעה על התקדמות גלים ואותות במעגלים חשמליים. במקרים רבים, הניחות הוא פונקציה מעריכית של המרחק בתוך התווך, מקרים אלה ידועים גם בתור חוק בר-למברט.

באלקטרומגנטיות, הניחות הוא הפחת בעוצמת הקרינה האלקטרומגנטית כתוצאה מבליעה או פיזור של פוטונים. תופעה זו מוכרת גם בשם הכחד (Extinction). בסיבים אופטיים, המושג מתייחס לאיבודי העברה, כלומר, פיחות בעוצמת האור כתלות במרחק אותו עוברת הקרן. בסייסמולוגיה הניחות היא נחיתה בעוצמת אנרגיית הגלים הסייסמיים שמשוגרים ממוקד רעידת אדמה אל כל תווך קרום כדור הארץ. כתוצאה מכך, קיימת גם ניחות בתאוצות הקרקע המתרחשות על פני השטח, ובהתאמה גם בעוצמה הסייסמית בכל אתר ואתר.



## הערות שוליים

קטגוריה:אקוסטיקה
קטגוריה:טכנולוגיה תקשורתית
דורותי הייט

**דורותי אירין הייט** (באנגלית: **Dorothy Irene Height**; 24 במרץ 1912 - 20 באפריל 2010) הייתה פעילת זכויות אדם, זכויות נשים, פעילת ציבור ומחנכת אפרו-אמריקנית, זוכת מדליית החירות הנשיאותית בשנת 1994 ומדליית הזהב של הקונגרס ב-2004. כיהנה כנשיאת המועצה הלאומית לנשים שחורות (National Council of Negro Women) במשך כארבעים שנה.

## ביוגרפיה
הייט נולדה בריצ'מונד (וירג'יניה). כאשר הייתה בת 5 עברה משפחתה לרנקין, פנסילבניה. במהלך לימודיה בתיכון, הייתה אקטיביסטית בנושאים פוליטיים וחברתיים, והראתה כשרון רב כנושאת נאומים. היא נרשמה לתחרות נאומים וזכתה, כאשר הפרס היה מלגה ללימודים אקדמיים.
ב-1929, היא נרשמה למכללת ברנרד, אך בקשתה סורבה על כך שמדיניות המכללה אישרה רק שני סטודנטים שחורים במחזור אחד. היא נרשמה לאוניברסיטת ניו יורק וסיימה לימודי תואר ראשון ושני בפסיכולוגיה חינוכית. לאחר מכן היא למדה באוניברסיטת קולומביה בחוג לעבודה סוציאלית.

ב-1932, היא החלה לעבוד במחלקת הרווחה של העיר ניו יורק. תקופה קצרה לאחר מכן הפכה לפעילה למען זכויות נשים וזכויות האפרו-אמריקאים. היא השתתפה באירועים בינלאומיים רבים: כנסים, משלחות ותוכניות מנהיגות. ב-1955, החלה לעבוד עם ממשלת ליבריה.
ב-1957, מונתה לנשיאת "המועצה הלאומית של נשים שחורות" ושימשה בתפקיד זה עד 1997.
במהלך פעילותה של התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית בשנות ה-60 של המאה ה-20, ארגנה הייט את "רביעי במסיסיפי" - ארגון מפגשים בין נשים לבנות ושחורות מדרום וצפון ארצות-הברית לצורך דיאלוג והידברות.
ב-1977, הייט חברה לפעילי זכויות אזרח נוספים והם הקימו את "הפורום למנהיגים שחורים". ב-1982, זכתה בפרס "הזדמנות שווה" מטעם הליגה העירונית.

הייט הייתה ידידה של נשיאים רבים, כולל דווייט אייזנהאואר ולינדון ג'ונסון (אותו שכנעה למנות נשים אפרו-אמריקאיות לתפקידים בממשל). כמו כן הייתה ידידה קרובה של הגברת הראשונה של ארצות הברית אלינור רוזוולט.

הייט הייתה אורחת כבוד בעת ההשבעה לנשיאות של ברק אובמה, ב-20 בינואר 2009, וישבה על בימת האורחים.
ב-25 במרץ 2010, הובהלה הייט לבית החולים. היא נפטרה לאחר כשישה שבועות. עם ההודעה על מותה, ב-20 באפריל 2010, הורה נשיא ארצות הברית ברק אובמה להוריד את הדגל לחצי התורן.

הייט מעולם לא נישאה ולא הביאה ילדים לעולם. גוגל הקדיש ב-24 במרץ 2014 דודל לכבוד יום הולדתה ה-102.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:ריצ'מונד (וירג'יניה): אישים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא סיירה לאוני
קטגוריה:חברות היכל התהילה הלאומי לנשים
קטגוריה:מעוטרות מדליית הזהב של הקונגרס
קטגוריה:מעוטרות מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:מעוטרי מדליית הזהב של הקונגרס
קטגוריה:מעוטרי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:פמיניסטיות אמריקאיות
קטגוריה:פמיניסטים אמריקאים
קטגוריה:פעילות חברתיות אמריקאיות
קטגוריה:פעילים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010