open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תרדמת התבונה מולידה מפלצות

**תרדמת התבונה מולידה מפלצות** (בספרדית: *El sueño de la razón produce monstruos*) הוא תצריב מאת האמן הספרדי פרנסיסקו דה גויה. התצריב נוצר בין 1797 ל-1799, והוא היצירה מספר 43 מתוך 80 בסדרת "הגחמות" (לוס קאפריצ'וס) של גויה.

## תיאור היצירה
בתצריב נראה האומן, כפי שהוא מדמיין את עצמו ישן, תוך כדי שהוא עסוק ביצירה. ניתן לראות את כלי החריטה שלו, וסביבו יצורים שונים, חיות לילה, ובייחוד אלו המייצגות בלבול (ינשוף) ובורות (עטלף). אחד הינשופים מרחף ממש מעל האומן ונראה כשומר עליו. ינשוף אחר, משמאלו של האומן, מגיש לו בטפריו מכחול. כמו כן, ניתן לזהות ביצירה שונר הרובץ ערני מאחורי האומן הישן, ומוכר מיצירות רבות אחרות שלו.

נראה שבמקור תכנן גויה שהתצריב, בו נראה האומן ישן יהיה הראשון בסדרה וכך ימסגר את הסדרה כולה כפנטזיות, או קפריזות, שאין להן קשר עם המציאות. על אף שבסופו של דבר נדחק התצריב למקום ה-43 בסדרת הקפריזות, נטען לגביו שהוא "מניפסט האמנות וההיסטוריה התרבותית באירופה" שכן הוא מציג את "המפתח לתודעת האדם הנאור והרציונלי", בחלום ובחזון התעתועים.

## פרשנויות
קיימים מספר הדפסים שנעשו על פי אותו תצריב שנוספו להם הערות בנות זמנו של הצייר ואף כאלו המיוחסות לו. מהערות אלו עולות שלוש פרשנויות מרכזיות ליצירה:
* הפרשנות הראשונה היא ביקורת על הנאורות. לפי עמדה זו הביטחון ביכולתה של התבונה להתגבר על אמונות ההבל ולהאיר את האמת הוא ביטחון שווא, שכן התבונה עצמה מובילה לאמונות הבל משלה.
* הפרשנות השנייה, על פי הערה בעותק שהשתייך לחברו של הצייר, היא תפיסה אסתטית לפיה על הצייר לדעת לאחד בין ההיגיון והפנטזיה על מנת למצות את יכולת הביטוי שלו. עליו לקבל את המכחול מינשוף הלילה (בתצריב - משמאל לדמות האומן הישן) המייצג את החיזיון, אולם ליצור יצירה מאוזנת שבה גם להיגיון מקום מרכזי (כפי שמייצג הלינקס מימין לאומן). ייתכן שעמדה זו הייתה דרך להסוות ביקורת חברתית של האומן, שכן כבר בתקופתו נטען שגויה מציג בתצריב ביקורת חברתית על אישים ספרדים או על מוסדות ספרדיים.
* ביקורת כזאת מתוארת בפרשנות השלישית, שמדגישה את האכזבה ואת המרירות של האומן מקוצר ידה של התבונה להכריע את הטיפשות, האדישות וקהות החושים שהוא חווה סביבו, בחצר המלוכה, בה שימש כאומן חצר.

פרשנויות מודרניות:
* ניתן לפרש את התצריב גם כקריאה להיצמד לתבונה. לפי פרשנות זו, ההתעלמות מזעקת ההיגיון, מובילה להתרחקות מהמציאות ולשגייה בחזיונות בלבד. לפיכך, זוהי קריאת אזהרה של האומן לעצמו ולחברה בה הוא פעל להישאר עירני, בדומה ללינקס.
* ברוח פרשנות פסיכולוגית, נטען כי חזיונות החלום המפלצתיים של האומן הם ייצוגיים סמליים שלו עצמו, ושמייצוגים אלו יכול האומן לקבל חומר ליצירתו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרנסיסקו דה גויה
קטגוריה:תחריטים
קטגוריה:תצריבים
קטגוריה:עטלפים בתרבות
יום הסטטיסטיקה העולמי

ממוזער|טקסט=לוגו יום הסטטיסטיקה העולמי, שנקבע בהחלטת עצרת האו"ם בשנת 2010 וביוזמת יחידת הסטטיסטיקה של האו"ם כיום המצוין אחת לחמש שנים ב-20 באוקטובר|לוגו יום הסטטיסטיקה העולמי, שנקבע בהחלטת עצרת האו"ם בשנת 2010 וביוזמת יחידת הסטטיסטיקה של האו"ם כיום המצוין אחת לחמש שנים ב-20 באוקטובר
**יום הסטטיסטיקה העולמי** נקבע בהחלטת עצרת האו"ם בשנת 2010 וביוזמת יחידת הסטטיסטיקה של האו"ם כיום המצוין אחת לחמש שנים ב-20 באוקטובר.

## מטרות יום הסטטיסטיקה העולמי
מטרותיו של יום זה הן: להעלות את המודעות הציבורית לחשיבות הסטטיסטיקה הרשמית ככלי לקבלת החלטות המבוססות על מידע עדכני ומהימן, לשפוך אור על ההישגים הרבים של המערכות הסטטיסטיות הלאומיות והבינלאומיות, לחזק את המודעות לסטטיסטיקה הרשמית של המדינות ולהגביר את אמון הציבור בה.

מטרות אלה עולות בקנה אחד עם המגמה במגזר הציבורי ובמגזר הפרטי, לקבל החלטות על סמך מידע, החל בנושאים הקשורים לחיי הפרט, דרך החלטות עסקיות וכלה בהחלטות מדיניות.

## היסטוריה
יום הסטטיסטיקה העולמי הראשון צוין לראשונה ב-20 באוקטובר 2010, ובפעם השנייה ב-20 באוקטובר 2015, במגוון אירועים בקהילה הסטטיסטית במדינות החברות באו"ם.

## ראו גם
* הסטטיסטיקן הממשלתי
* הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה

## קישורים חיצוניים
* 

* אתר האו"ם לציון יום הסטטיסטיקה העולמי
* מכתב מזכ"ל האו"ם באן קימון לציון יום הסטטיסטיקה העולמי 2015

קטגוריה:תרבות מתמטית
קטגוריה:מועדי האומות המאוחדות
קטגוריה:אירועים בחודש אוקטובר
פאול באדר

גנרל **פאול באדר** (בגרמנית: **Paul Bader**; 20 ביולי 1883 – 28 בפברואר 1971) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
באדר נולד ב-20 ביולי 1883 בלאהר, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1903 התגייס באדר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-66 (באדן ה-4). בשנת 1912 הועבר לרגימנט הארטילריה ה-80, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-18 באפריל 1915 הועלה לדרגת האופטמן, ובסתיו 1915 מונה לשליש חטיבת הארטילריה ה-39. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף באדר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1930 הועלה באדר לדרגת אוברסט לוטננט, ובפברואר 1931 מונה לראש מטה רגימנט הארטילריה ה-6. ב-1 ביוני 1931 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הארטילריה ה-6, וב-1 בפברואר 1933 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-5. ב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-2, וב-1 בדצמבר 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 באפריל 1937 מונה באדר למפקד הדיוויזיה ה-2, שהוסבה בסתיו 1937 לדיוויזיה ממונעת, וב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת גנרל לוטננט.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה באדר מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-2, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס הממונע ה-19 במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך המערכה על צרפת לחם באדר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 ולאחר מכן במסגרת הקורפוס ה-19 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט, ובשלב השני כחלק מהקורפוסים הממונעים ה-15 וה-16 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט. ב-1 באוקטובר 1940 מונה באדר למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-3, וב-25 במאי 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-65 שפעל בסרביה. ב-1 ביולי 1941 הועלה באדר לדרגת גנרל חיל התותחנים, ובמרץ 1942 ולאחר מכן מונה למושל הצבאי בסרביה. ב-29 בינואר 1943 קיבל באדר את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-25 באוגוסט 1943 מונה למפקד הקורפוס ההררי ה-21, שהיה חלק מארמיית הפאנצר השנייה במסגרת קבוצת ארמיות F בבלקן. ב-10 באוקטובר 1943 פרש באדר מתפקידו והועבר לעתודת המילואים, וב-31 במרץ 1944 פרש לביתו.

### לאחר המלחמה
לאחר המלחמה התגורר באדר בעיר אמנדינגן, עד למותו ב-28 בפברואר 1971, והוא בן 87 שנים.

## קישורים חיצוניים

* פאול באדר באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי עיטור פרידריך
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1883
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1971
פקודת הסטטיסטיקה

**פקודת הסטטיסטיקה** היא המקור החוקי לפעולתה של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ולסמכויותיה. הפקודה המקורית חוקקה בשנת 1947 על ידי המנדט הבריטי, ולאחר שעברה שינויים והתאמות לצורכי מדינת ישראל בשנת 1972 הוחלפה על ידי הפקודה הנוכחית. בפקודה נערכו שינויים נוספים בשנים: 1978, 2008 ו-2010.

## פירוט
הפקודה מגדירה את תפקידי הלמ"ס, אופן עבודתה, חובת הציבור למסור מידע ללמ"ס, חובת הלמ"ס לשמור על סודיות המידע המתקבל וכן את חובת הלמ"ס לפרסם את תוצאות עבודתה.

פקודת הסטטיסטיקה קובעת רשימת נושאים ותחומים מגוונת שבהם על הלמ"ס לערוך סקרים ולאסוף נתונים סטטיסטיים. הרשימה איננה סגורה וניתן להוסיף נושאים על פי הצורך בהוראת הסטטיסטיקן הלאומי ובאישור ראש הממשלה ().

## החובה להשיב לסקרי הלמ"ס
על מנת לאסוף את הנתונים הנדרשים לניהולו של משק מודרני, ועל מנת לתת ייצוג הולם לכל הפרטים באוכלוסייה, פונה הלמ"ס לאנשים, לעסקים ולגופים ציבוריים בבקשה למסור מידע. המחוקק שהכיר בצורך חיוני זה, מחייב את האזרחים לשתף פעולה עם הלמ"ס, בפקודת הסטטיסטיקה [נוסח חדש] התשל"ב-1972.

פקודה זו מעניקה ללמ"ס סמכות לחייב את הציבור למסור לה מידע הנחוץ לביצוע הפעולות הסטטיסטיות שהיא עורכת. אדם פרטי המסרב למסור את המידע הנדרש עובר עברה פלילית לפי סעיף 21(2) לפקודה, אשר העונש בגינה הוא קנס של 500 ש"ח וזאת בעקבות תיקון הפקודה בשנת 2017. קודם לכן היה העונש מאסר של 3 חודשים כאמור בס' 22 לפקודה, באשר לבתי עסק העונש הקבוע בסעיף נותר על כנו. בנוסף, הפרעה לעבודת הסוקר, אי מסירת נתוני אמת ואי שמירה על השאלונים - אלו עבירות הכפופות לעונש מאסר על פי הסעיף.

הסמכות הרחבה שניתנה ללמ"ס נובעת מהבנת חשיבותה של סטטיסטיקה מקצועית ממלכתית (שאיננה מוזמנת על ידי בעלי אינטרסים) לשם התפתחותה של מדינה מודרנית, לשם קבלת החלטות בהסתמך על נתונים מבוססים. מכאן חשיבות תפקידיה של הלמ"ס לאסוף, לעבד ולפרסם מידע סטטיסטי על האוכלוסייה, החברה והכלכלה וכן על תחומים נוספים בישראל.

## חובת הלמ"ס לשמור על סודיות הנתונים
במקביל לחובת הציבור למסור ללמ"ס מידע, ובמטרה להבטיח שלא ייחשפו פרטים אישיים כתוצאה משיתוף פעולה זה, קבע המחוקק שאין להעביר לידי רשות אחרת נתון המאפשר את זיהוי המוסר. מסיבה זו החוק מחייב את הלמ"ס לשמור כל נתון שנמסר לה בסודיות מוחלטת. הלמ"ס אכן משקיעה מאמצים רבים על מנת לשמור על חשאיותם של הנתונים הנמסרים לה - הן באמצעים פיזיים והן באמצעים טכנולוגיים מתקדמים.

על מנת להבטיח הגנה מוחלטת לאזרח, קבע המחוקק, בנוסף לדרישתו מהלמ"ס לשמור על חשאיות הנתונים המאפשרים זיהוי של פרט, שנתון הנמסר ללמ"ס אינו יכול לשמש כראיה נגד האזרח ואף לא כראיה בבית משפט. כלומר, גם אם ידלוף מידע שנמסר על ידי האזרח ללמ"ס, הרי שבית המשפט מצווה להתעלם ממנו.

## קישורים חיצוניים
* 
* פקודת הסטטיסטיקה (נוסח חדש) התשל"ב-1972, באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה

## הערות שוליים

סטטיסטיקה
קטגוריה:הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה
ולטר ליכל

גנרל **ולטר ליכל** (בגרמנית: **Walter Lichel**; 1 במאי 1885 – 10 בדצמבר 1969) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
ליכל נולד ב-1 במאי 1885 בשטולפ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1903 התגייס ליכל לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-83 (הסן ה-3 - פון ויטיך). בשנת 1906 הועבר לרגימנט הרגלים ה-147 (המזורי ה-2), ובשנת 1906 הועבר לרגימנט הרגלים ה-144 (לורן ה-5), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-18 ביוני 1915 הועלה לדרגת האופטמן, ואף נפצע כמה פעמים במהלך הקרבות. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף ליכל לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1929 מונה ליכל למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-10 (הסקסוני), וב-1 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1933 מונה לראש מטה המפקח הכללי של חיל הרגלים במשרד המלחמה, וב-1 בספטמבר 1934 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1934 מונה ליכל למנהל אקדמי באקדמיה הצבאית במינכן, וב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-22. ב-1 בפברואר 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה ה-3.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה ליכל מפקד הדיוויזיה ה-3, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-2 במסגרת הארמייה הרביעית, וב-1 בפברואר 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך המערכה על צרפת לחם ליכל עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה ה-12, וב-5 באוקטובר 1940 מונה למפקד הדיוויזיה ה-123. במהלך מבצע ברברוסה לחם ליכל עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-28, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס ה-2 במסגרת הארמייה ה-16. ב-5 באוגוסט 1941 נפצע ליכל באורח קשה מאוד במהלך הקרבות, ופונה לבית חולים שם שהה עד ה-31 באוגוסט 1944. ב-18 בספטמבר 1941 קיבל ליכל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בדצמבר 1942 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-1 בנובמבר 1944 מונה ליכל למפקד המחוז הצבאי ה-11 בהנובר, וב-13 באפריל 1945 נפל בשבי בעלות הברית.

### לאחר המלחמה
ליכל שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר ליכל בעיר ברנאו, עד למותו ב-10 בדצמבר 1969, והוא בן 84 שנים.

## קישורים חיצוניים
* ולטר ליכל באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1885
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1969
קטרפילר די-6

[ממוזער|250px|[דחפור קטרפילר D6 בפראג על רקע קתדרלת ויטוס הקדוש.]]
**קטרפילר די-6** (באנגלית: **CAT D6**) הוא דחפור זחלי בינוני תוצרת קטרפילר.

זהו דחפור בינוני בגודלו עם 207 כוחות סוס (154 קילוואט) ומשקל של כ-21 טון. ה-D6 פותח ב-1935 ומאז עבר שורה של שיפורים ושכלולים. ה-D6 נועד לעבודות בינוניות ולא גדולות במיוחד, כגון במשקים חקלאיים והנדסה בשטח עירוני. על ה-D6 ניתן להתקין מגוון כפות, בהתאם לעבודה הנדרשת, מעקר אחורי (רוטר), מחרשות או כננת.

## היסטוריה ודגמים
ה-**D6** פותח ב-1935 ונקרא **RD6**. הוא היה מצויד במנוע D6600 בעל 3 צילינדרים ועוצמה של 45 כוחות סוס. ב-1937 שונה שמו ל-**D6**. ב-1941 פיתחה חברת קטרפילר דחפור D6 חדש לחלוטין, ביחד עם סדרת ה-**4R** וה-**5R**. דחפור ה-D6 החדש צויד במנוע D6400 עם עוצמה מוגברת של 55 כוחות סוס. ב-1947 הוחלפה סדרת ה-4R/5R בסדרת **D6 8U & 9U** שלה היה מנוע D318 עם 6 צילינדרים שסיפק 66 כוחות סוס. ב-1959 השיקה קטרפילר את הדגם החדש **D6B** אחרי ייצור של למעלה מ-60,000 כלים של D6 מדגמים ישנים יותר. ב-1963 החליף אותו הדגם **D6C**. ב-1977 החליף אותו הדגם **D6D** בעל מנוע עם 140 כוחות סוס, וגרסת **D6D SA** לחקלאות בעלת מנוע 125 כוחות סוס. ב-1986 החליף אותו הדגם **D6H**, ביחד עם 3 טרקטורים זחליים מדור/סדרה H. דחפור D6 זה היה דחפור ה-D6 הראשון עם גלגל-הינע מוגבה. ב-1996 החליף אותו הדגם **D6R**, שגם לו גלגל הינע מוגבה. מאז הוצגו גם הדגמים **D6K** עם 125 כוחות סוס ומשקל 12,886 ק"ג, **D6N** עם 150 כוחות סוס ומשקל 16,547 ק"ג וה-**D6T** עם 165 כוחות סוס ומשקל 20,985 ק"ג, והם עדיין בייצור. בעשור השני של המאה ה-21 שיפרה קטרפילר את העוצמה של ה-**D6T** ל-207 כוחות סוס. ב-2020 ארגנה קטרפילר את קו הדחפורים שלה מחדש ושינתה את שיטת השיום. הדגמים הקטנים יותר של ה-D6 הופרדו וקיבלו שם חדש: הדגם **D6K2** נהפך ל-**[[קטרפילר די-4|D4]]** וה-**D6N** נהפך ל-**[[קטרפילר די-5|D5]]**.

נכון ל-2020, דחפור ה-**D6T** הוא אחד משלושת הדחפורים (לצד הקטרפילר די-9 והקטרפילר די-10) שקטרפילר משווקת בישראל דרך חברת טרקטורים וציוד ITE.

## גלריה

קובץ:CaterpillarD6R1.JPG|קטרפילר D6R
File:CaterpillarDSC00426.JPG|קטרפילר D6R
File:CAT D6R Bulldozer.jpg|קטרפילר D6R
File:CAT Planierraupe 2.JPG|קטרפילר D6M
File:CAT D6M-LGP.jpg|קטרפילר D6M LGP ללא כף
File:Caterpillar D6N (owner Mourik) p2.JPG|קטרפילר D6N
File:Bulldozer CAT D6M XL 8705.jpg|קטרפילר D6M XL


## קישורים חיצוניים

* D6T, באתר קטרפילר
* עלון מוצר ב-PDF מאתר קטרפילר
* דחפור די-6 צבאי במוזיאון צבא בארצות הברית

## הערות שוליים

D6
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1935
אן אנרייט

**אן אֶנרייט** (באנגלית: **Anne Enright**; נולדה ב-11 באוקטובר 1962) היא סופרת אירית חברת האגודה המלכותית לספרות.

## ביוגרפיה
אנרייט היא ילידת דבלין, ובוגרת פירסון קולג' של רשת United World Colleges. היא בעלת תואר ראשון כפול בספרות אנגלית ובפילוסופיה מטריניטי קולג' שבעיר, ותואר שני בכתיבה יוצרת מאוניברסיטת מזרח אנגליה.

אנרייט עבדה משך שש שנים כמפיקה ובמאית בתאגיד השידור האירי RTÉ, והחלה לכתוב במשרה מלאה בשנת 1993, לאחר שעזבה את העבודה בטלוויזיה בעקבות התמוטטות עצבים.

ספרה "**המפגש**" משנת 2007 זיכה אותה בפרס בוקר לאותה שנה ובפרס רומן השנה של אירלנד לשנת 2008. הספר תורגם לעברית על ידי נגה אלבלך ומנחם פרי ויצא לאור בשנת 2009 במסגרת סדרת הספריה החדשה של הוצאת הקיבוץ המאוחד. ספריה האחרים זיכו אותה במספר פרסים נוספים, לרבות מדליית קרנגי, וכן במועמדות נוספת ברשימה הקצרה של הבוקר ולפרס בייליז לסיפורת מאת נשים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס בוקר
קטגוריה:חברות האגודה המלכותית לספרות
קטגוריה:זוכי מדליית קרנגי
קטגוריה:סופרות איריות
קטגוריה:ילידות 1962
קטגוריה:ילידי 1962
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מזרח אנגליה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מזרח אנגליה
קטגוריה:במאיות טלוויזיה
קטגוריה:מפיקות טלוויזיה
מחנה המצבות

**מחנה המצבות** היה מחנה צבאי של הלגיון הירדני באל עזרייה שבמורד המזרחי של הר הזיתים.

מבני המחנה, בכללם שירותי כריעה, רוצפו במצבות שנלקחו מבית הקברות היהודי בהר הזיתים. חלק גדול מהמצבות הונחו כשפניהן למעלה, כך שהכיתוב בהן הושחת.

בעקבות מלחמת ששת הימים עבר המקום לשליטה ישראלית. ב־1969 הוגדר המקום כאתר קדוש וניתן היה לבקר בו עד העברתו לידי הרשות הפלסטינית בעקבות הסכם אוסלו ב'.

## קישורים חיצוניים
* שרה ברנע, סקר הוועדה לבדיקת חילול בתי העלמין בהר הזיתים ובחברון - חלק ב' באתר mountofolives.co.il
* יובל פוקס, סיור לילי בהר הזיתים לקברי הנופלים במערכות ישראל בהדרכת שרה ברנע, באתר Ventura Daniel Wiki

## הערות שוליים

קטגוריה:הר הזיתים
קטגוריה:נפת אל-קודס
קטגוריה:ירדן: צבא וביטחון
קטגוריה:בסיסים ומתקנים צבאיים
אברהם ארליך (מהנדס)

**אברהם ארליך** (1907 – 5 באוגוסט 1967) היה מהנדס אזרחי ומהנדס מים ישראלי, מחלוצי פיתוח משק המים בישראל ומהמהנדסים הבכירים של עיריית חיפה. הוא נמנה עם קומץ המומחים המוניציפליים שהוכשרו וצברו ניסיון בעיריית חיפה המעורבת בתקופת המנדט בהדרכת ממונים בריטים.

## ביוגרפיה
אברהם ארליך נולד בשנת 1907 בבנדין, פולין. בילדותו התחנך בגימנסיה העברית "יבנה" בעיר הולדתו, והצטרף לתנועת הנוער הציונית, שם למד עברית כהכנה לעלייתו לארץ ישראל.

בשנת 1925 עלה לארץ והתקבל ללימודים בטכניון בחיפה, שזה עתה נפתח. הוא היה בין בוגרי המחזור השלישי של הטכניון במגמת הנדסת מים והנדסה אזרחית. לאחר סיום לימודיו החל לעבוד בעיריית חיפה המנדטורית כמהנדס מן המניין.

## קריירה מקצועית

### תכנון עירוני
כמהנדס אזרחי, השתתף ארליך בתכנון ובניית רחובות מרכזיים בחיפה, בהם רחוב בלפור ושדרות האו"ם, אשר שימשו צירי תנועה חשובים להתפתחות העיר ולשכונת הכרמל המתפתחת. בשנת 1939 בנה את ביתו בשכונת אחוזה שעל הכרמל.

### פיתוח משק המים
בהמשך הקריירה שלו התמקד בתכנון משק המים של חיפה, תוך התמודדות עם האתגרים הטופוגרפיים של העיר. מתוך הבנת מגבלות משאבי המים בישראל, הקדיש את מאמציו למציאת פתרונות חדשניים לשימור וניהול משק המים.

בשנת 1950 נסע לארצות הברית להשתלמות בנושא טיהור שפכים ושימוש חוזר במים להשקיה חקלאית. ארליך היה מחלוצי רעיון מחזור המים באמצעות טיהור שפכים בישראל.

### מפעל טיהור השפכים
בשנת 1950 יזמה עיריית חיפה, בהובלתו של ארליך, את הקמת מכון טיהור השפכים. הקשר עם חברת הייעוץ ההנדסי "אלכסנדר פוטר" מניו יורק נוצר באמצעות אגודת ידידי הטכניון. התכנון המפורט של המכון נעשה בשנים 1951-1952, והבנייה החלה ב-1952 והסתיימה ב-1961. עלות הקמת המכון הייתה 8.5 מיליון לירות, והתקבל סיוע כספי מארצות הברית ומצרפת.

ארליך ראה במכון את מפעל חייו וחתר למנוע את זיהום החופים לצד סילוק הביוב. הקמת המכון הייתה יוזמה חלוצית בתקופה שבה טרם היו תקנות מחייבות בנושא איכות השפכים. המכון, שהוקם ליד בתי הזיקוק במפרץ חיפה, היה חדשני בתפיסתו וכלל:
* ניצול עודפי הבוצה מהשפכים לייצור דשן אורגני
* שימוש בגז מתאן שנפלט מהתהליך להפעלת הדיזל-גנרטורים של המשאבות
* הובלת מי הקולחין להשקיה חקלאית ולבריכות אגירה של חברת "מקורות"

### תרומה לפיתוח תשתיות
ארליך תרם רבות לפיתוח התשתיות בישראל, ובפרט בחיפה:
* תכנון ופיתוח משק המים העירוני
* תכנון ופיתוח רחובות מרכזיים
* הקמת מכון טיהור שפכים
* חברות בוועדת פס"ח-מל"ח לניהול משק המים בעתות חירום במלחמת ששת הימים
* מעורבות בפרויקט הכרמלית
* תכנון נמל חיפה

### קשר עם אלכסנדר זרחין
במהלך עבודתו, היה ארליך מיודד עם המהנדס אלכסנדר זרחין, חלוץ בתחום התפלת מי ים. זרחין הקים בשנת 1956 מתקן ניסיוני באילת, ששימש מודל למפעלי ההתפלה המודרניים. שניהם נחשבים לחלוצי פיתוח משק המים בישראל.

## מורשת והנצחה
אברהם ארליך נפטר בשנת 1967 בגיל 60, והותיר אחריו את רעייתו אסתר ארליך ואת ילדיו רותי טויסטר ועמוס ארבל.

מורשתו ניכרת במערכות טיהור השפכים, ניהול משק המים והתשתיות ההנדסיות שפיתח. במכון לטיהור השפכים הוקם גלעד על שמו כ"ממייסדי ומקימי מכון הטיהור".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מהנדסים אזרחיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
אלברט בוגן

**אלברט בוגן-בוגאטי** (בהונגרית: **Albert Bógathy** ואימץ את השם **Albert Bogen**; 8 באפריל 1882 – 14 ביולי 1961) היה סייף יהודי-הונגרי-אוסטרי, בעל מדליית כסף אולימפית בחרב קבוצתי.

## ביוגרפיה
בוגן נולד בקיקינדה, וויבודינה, סרביה.

באולימפיאדת סטוקהולם (1912) ייצג בוגן את אוסטריה וזכה במדליית כסף בתחרות בחרב קבוצתי אחרי הונגריה ולפני הולנד. בשורות הנבחרות הזוכות במדליות סייפו חמישה סייפים יהודים נוספים: בנבחרת הונגריה דז'ו פולדס, ינה פוקס, אוסקר גרדה ולאיוש ורקנר ובנבחרתו אוסטריה אוטו הרשמן. בתחרות חרב אישי הוא ניצח בשני קרבות בסיבוב הראשון ועלה לשלב רבע הגמר, אך לא השתתף בקרבות הבאים. 

במלחמת העולם הראשונה שימש בוגן כקצין בצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר המלחמה הוא קיבל אזרחות הונגרית ושינה את שמו לבוגאטי.

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) ייצג בוגן את הונגריה בתחרות דקר קבוצתי אך נבחרתו לא עלתה שלב.

## משפחתו
ארנה בתו (1906–2002), הייתה אלופת עולם בסיף, בעלת מדליית ארד אולימפית, ייצגה את הונגריה ב-3 אולימפיאדות (אמסטרדם 1928, לוס אנג'לס 1932 וברלין 1936).

חתנו אלדר גרביץ' (1901–1991), בן זוגה של בתו ארנה, אחד הסייפים הגדולים בהיסטוריה, בעל 10 מדליות אולימפיות, מהן 7 מדליות זהב ובנם פאל גרביץ' זכה בשתי מדליות ארד אולימפיות (מינכן 1972 ובמוסקבה 1980) חרב קבוצתי.

## קישורים חיצוניים

 

קטגוריה:ספורטאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:סייפים יהודים הונגרים
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת סטוקהולם (1912)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת סטוקהולם (1912)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1882
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1882
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1961
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1961
אדריאן לוקיס

**אדריאן לוקיס** (באנגלית: **Adrian Lukis**; נולד ב-28 במרץ 1957) הוא שחקן אנגלי שמופיע בטלוויזיה הבריטית החל משנות השמונים של המאה העשרים.

## ביוגרפיה
לוקיס נולד בברמינגהאם ולמד בבית הספר למשחק "דרמה סטודיו לונדון". תפקידיו הבולטים ביותר היו בדרמה המשטרתית "The Bill" בתפקיד דאגלס 'דאג' רייט, ובתפקיד מארק תומפסון בסדרת הדרמה המשפטית של ה-BBC "השופט ג'ון דיד".

בין השנים 1997 ו-1999 שיחק בתפקיד ד"ר דייוויד שירר בסדרת הטלוויזיה "Peak Practice". ב-1995 גילם את דמותו של ג'ורג' ויקהם במיני סדרה "גאווה ודעה קדומה" עיבוד של ה-BBC לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. עוד השתתף לוקיס בדרמה "Back Home" של ITV1, וכן בסדרה "עם הרגליים על הקרקע" על משפחה שעוברת מן העיר אל הכפר.

סדרות טלוויזיה נוספות בהן שיחק לוקיס היו: "The Casebook of Sherlock Holmes" (בתפקיד בנט בפרק "The Creeping Man"), הסדרה "המפקח מגרה", הסדרה "גברת מרפל" על פי ספרים מאת אגאתה כריסטי והסדרה "החשוד העיקרי" בכיכובה של הלן מירן. בעונה ה-15 של "עדות אילמת" הופיע לוקיס בפרק "Death Has No Dominion".

ב-2015 הופיע לוקיס בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC כ "Death in Paradise" בתפקיד פרנסיס דייוויסון, וכן גילם את דמותו של השחקן לורנס אוליבייה בהצגת הבכורה של המחזה "Orson's Shadow" מאת המחזאי האמריקאי אוסטין פנדלטון שהועלתה בתיאטרון סאותארק פלייהאוס שבלונדון.

### חיים אישיים
לוקיס הוא צאצא של הארכאולוג פרדריק לוקיס מאיי התעלה.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1957
פרידריך-וילהלם פון רוטקירך אונד פנטן

גנרל **פרידריך-וילהלם פון רוטקירך אונד פנטן** (בגרמנית: **Friedrich-Wilhelm von Rothkirch und Panthen**; 16 בפברואר 1884 – 24 בדצמבר 1953) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
פון רוטקירך נולד ב-16 בפברואר 1884 בדרמשטט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1902 התגייס פון רוטקירך לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-8, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון רוטקירך לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-15 באוקטובר 1935 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 במרץ 1937 הועלה לדרגת אוברסט. ב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-49, וב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה פון רוטקירך מפקד רגימנט הרגלים ה-49, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהדיוויזיה ה-28 במסגרת הקורפוס ה-8, וב-1 בנובמבר 1939 מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-13. במהלך המערכה על צרפת לחם פון רוטקירך עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט, ובשלב השני כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט. ב-15 באוגוסט 1940 קיבל פון רוטקירך על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-11 באוקטובר 1940 הפכה הדיוויזיה שבפיקודו לדיוויזיית הפאנצר ה-13. במהלך מבצע ברברוסה לחם פון רוטקירך עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-3 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, וב-27 ביוני 1941 פרש מתפקידו. ב-1 באוגוסט 1941 הועלה פון רוטקירך לדרגת גנרל לויטננט, וב-1 באפריל 1943 מונה למפקד דיוויזיית המילואים ה-148, שהייתה חלק מקורפוס המילואים ה-66 בעתודת קבוצת ארמיות D. ב-25 בספטמבר 1943 פרש פון רוטקירך מתפקידו, וב-30 בנובמבר 1943 פרש מהצבא ושב לביתו.

### לאחר המלחמה
לאחר המלחמה התגורר פון רוטקירך בעיר טריר, עד למותו ב-24 בדצמבר 1953, והוא בן 70 שנים.

## קישורים חיצוניים
* פרידריך-וילהלם פון רוטקירך אונד פנטן באתר feldgrau

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1884
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1953
אבקוויר

**אבקוויר** (באנגלית: **Abacavir**) היא תרופה אנטי-ויראלית המשמשת למניעה וטיפול באיידס (AIDS) ו-HIV בשיטת NRTI (משביתי רוורס טרנסקריפטאז).
זנים ויראלים העמידים לזידובודין או למיבודין יהיו בדרך כלל, אך לא תמיד, רגישים לאבקוויר. כ-90% מהמטופלים בתרופה לא יסבלו מתופעות לוואי מיוחדות. תופעת הלוואי העיקרית לתרופה היא רגישות יתר שעשויה לעיתים נדירות להיות קשה ואף לגרום למוות. בדיקות גנטיות יכולות להצביע האם אדם עשוי לפתח תגובת רגישות יתר לתרופה.

התרופה נמצאת ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי. התרופה זמינה בישראל בשמות מסחריים שונים ומגיעה בדרך כלל בשילוב תרופות אנטי-ויראליות אחרות.

## שימוש רפואי
אבקוויר בגלולות או בתמיסה אורלית בשילוב עם תרופות אנטי-ויראליות אחרות ניתנת לטיפול כנגד זיהום ב־HIV-1.
אבקוויר לא תינתן לבד ללא שילוב של תרופות אנטי-ויראליות אחרות.

## דרך פעולת התרופה
אבקוויר הוא אנלוג גואנוזיני, שהוא נוקליאוזיד ממשפחת הפורינים. יעד המטרה של התרופה הוא האנזים רוורס טרנסקריפטאז.
לאחר שאבקוויר עובר תהליך של זירחון ומתווספות אליו 3 קבוצות זרחן, הוא מתחרה עם הנוקליאוזיד גוואנוזין בשילוב ב־DNA.
כשהאנזים רוורס טרנסקריפטאז משלב את תוצר האבקוויר בחומר הגנטי, תהליך השעתוק מסתיים והאנזים לא מצליח להשלים את פעילותו. השלמת השעתוק הכרחית לשכפול הווירוס בגוף וכך מעכבת התרופה את ההתפשטות הווירוס ויותר מאוחר את המחלה.

## פרמקוקינטיקה
אבקוויר ניתן דרך הפה ומגיע לזמינות ביולוגית גבוהה של 83%. המטבוליזם של התרופה מתבצע בעיקר דרך האנזים אלכוהול דהידרוגנאז. התרופה יכולה לחצות את מחסום דם-מוח.

## היסטוריה
האבקוויר פותח בשנות ה-1980 על ידי רוברט וינס וסוזן דלוג' יחד עם מיי הואה, מדען אורח מסין, במעבדות אוניברסיטת מינסוטה
התרופה אושרה על ידי FDA ב-18 בדצמבר 1998 והפכה לתרופה האנטירטרוויראלית ה-15 שאושרה בארצות הברית. תוקף הפטנט שלה בארצות הברית פג בדצמבר 2009.

## קישורים חיצוניים

* 
* דרכי פעולת התרופה, באתר PharmGKB 
* אבקויר, באתר infomed

קטגוריה:תרופות נוגדות נגיפים
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
קטגוריה:רשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי
קטגוריה:פורינים
לודוויג קריוול

גנרל **לודוויג קריוול** (בגרמנית: **Ludwig Crüwell**; 20 במרץ 1882 – 25 בספטמבר 1958) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
קריוול נולד ב-20 במרץ 1882 בדורטמונד, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1911 התגייס קריוול לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-9, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף קריוול לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. במאי 1922 הועלה קריוול לדרגת ריטמייסטר, ובשנת 1925 מונה לקצין מטה בדיוויזיית הפרשים ה-2. בשנת 1928 מונה למפקד פלוגת החוד ברגימנט הפרשים ה-12, ובאוקטובר 1935 מונה לקצין מטה במחוז הצבאי ה-6. בשנת 1937 מונה כקצין אג"ם של יחידת נ"ט בשטוטגרט, והועלה לדרגת אוברסט. ב-1 בפברואר 1938 מונה למפקד רגימנט הפאנצר ה-6, ובמרץ 1939 מונה לראש אגף בOKH.

### מלחמת העולם השנייה
ב-1 בנובמבר 1939 מונה קריוול לקצין האפסנאות הראשי של הארמייה ה-16, וב-1 בדצמבר 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור. במהלך המערכה על צרפת השתתף קריוול בלחימה עם הארמייה ה-16, וב-1 באוגוסט 1940 מונה קריוול למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-11. במהלך המערכה בבלקן לחם קריוול עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, ועל פעולותיו בקרבות קיבל ב-14 במאי 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, והועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך מבצע ברברוסה לחם קריוול עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-48 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, והשתתף בקרב אומן, קרב קייב ובקרבות באזור ז'יטומיר. ב-10 ביולי 1941 כותרה דיוויזיית הפאנצר ה-11 במהלך מתקפת נגד סובייטית, ובמשך 5 ימים תוספקה מהאוויר עד שהוסר הכיתור, ועל תפקודו בקרב קיבל קריוול ב-1 בספטמבר 1941 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-15 באוגוסט 1941 פרש קריוול מתפקידו, וגינטר פון אנגרן מונה במקומו למפקד הדיוויזיה. ב-15 בספטמבר 1941 מונה קריוול למפקד קורפוס אפריקה, ובנובמבר פיקד על בלימת מבצע צלבן הבריטי ומתקפת הנגד לאחר מכן. ב-1 בדצמבר 1941 הועלה קריוול לדרגת גנרל חיל השריון, וב-9 במרץ 1942 מונה ל-10 ימים למפקד ארמיית הפאנצר אפריקה. ב-29 במאי 1942 התרסק מטוסו של קריוול במהלך טיסת סיור מעבר לקווים הבריטיים, והוא נלקח בשבי.

### לאחר המלחמה
בדצמבר 1947 שוחרר קריוול מהשבי. לאחר שחרורו התגורר קריוול בעיר אסן, עד למותו ב-25 בספטמבר 1958, והוא בן 76 שנים.

## קישורים חיצוניים

* לודוויג קריוול באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1892
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1958
משה מני

**משה מני** (16 באוגוסט 1928 – 21 באוקטובר 2015) היה רופא, אורולוג, ופרופסור לרפואה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. כיהן כנשיא אוניברסיטת תל אביב, נשיא המכללה האקדמית אשקלון, ולפרקים יו"ר ועד ראשי האוניברסיטאות וועד ראשי המכללות האקדמיות הציבוריות.

## ביוגרפיה
מני נולד בחברון לשמחה וישראל מני, למשפחה בת ארבעה ילדים. סבא רבא שלו היה רבי אליהו מני, מגדולי רבני עיראק ורבה הראשי של חברון. לאחר פרעות תרפ"ט נמלטה משפחתו מחברון, הוא למד בגימנסיה העברית "הרצליה" ובשנת 1941 עבר ללמוד בפנימייה בבית הספר אנגלי פרוטסטנטי בירושלים.

מני סיים לימודי רפואה באוניברסיטת ז'נבה ב-1952. ב-1969 סיים תואר שלישי בפיזיולוגיה של הכליה באוניברסיטת טאפטס בבוסטון. ב-1976 מונה למנהל המחלקה האורולוגית במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר וב-1983 מונה למנהל האגף הכירורגיה בתל השומר. היה מהראשונים בישראל שביצעו כריתה רדיקלית של שלפוחית השתן ושחזור. במהלך הקריירה שלו כרופא טיפל בחשאי במנהיגים של מדינות ערב ואיראן ובמשפחותיהם. בין מטופליו פהד, מלך ערב הסעודית, מוחמד רזא שאה פהלווי, ג'עפר נומיירי ועדנאן חשוגי.

מני סייע, בין היתר, לסלול את הדרך למבצע משה במסגרתו הועלו לישראל כ-15 אלף יהודי אתיופיה.

בשנים 1983 עד 1991 כיהן כנשיא אוניברסיטת תל אביב. בתפקידו הבא כיהן סגן מנהל מכבי שירותי בריאות והוביל את רכישת בית חולים אסותא ב-1994 על ידי הקופה. כיהן כיו"ר מגן דוד אדום. היה ממקימי המרכז הבינתחומי הרצליה וכיהן מאז כחבר דירקטוריון המוסד. מינואר 2002 עד יולי 2012 כיהן כנשיאה הראשון של המכללה האקדמית אשקלון וכיו"ר ועד ראשי המכללות האקדמיות הציבוריות.

ב-1987 מונה לדירקטור בחברת טבע תעשיות פרמצבטיות, שימש יו"ר ועדת המחקר והפיתוח וכיהן כסגן יו"ר הדירקטוריון בשנים 2010–2014. כמו כן שימש דירקטור בחברת רוזטה ג'נומיקס, באלביט הדמיה, יו"ר דירקטוריון חברת ריל אימיג'ינג ויו"ר חברת בי קונטקט תקשורת. היה חבר הוועדה האקדמית המייעצת של אייסף – הקרן הבינלאומית לחינוך.

ב-2009 זכה בפרס "מגן שר הבריאות" על מפעל חיים לעוסקים במקצועות הבריאות.

היה נשוי לאמירה מני, פרופסור לאימונולוגיה.

התגורר בגבעתיים, נפטר ב-2015 ונטמן לבקשתו בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה בכפר סבא.
### רופא אישי במדינות ערב
במהלך הקריירה שלו כרופא טיפל בחשאי במנהיגים של מדינות ערב ואיראן ובמשפחותיהם. בין מטופליו פהד, מלך ערב הסעודית, מוחמד רזא שאה פהלווי, ג'עפר נומיירי ועדנאן חשוגי.
במשרדי הנהלת בית החולים שיבא היה מונח מכתבו של ראש הממשלה מנחם בגין שכתב: "אבקש לאשר לפרופ' מני היעדרות כפי רצונו בלי לשאול ובלי לתעד את תנועותיו". לימים התברר שמני כאורולוג בולט היה רופאם האישי של מנהיגים רבים ובולטים במדינות ערב.

בניין בית הספר למדעי הבריאות של מכללת אשקלון נקרא על שמו.

## קישורים חיצוניים
* פרופ' משה מני, באתר חברת טבע
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:נשיאי מכללות בישראל
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:טבע תעשיות פרמצבטיות: אישים
קטגוריה:אורולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל מכבי שירותי בריאות
קטגוריה:משפחת מני
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: רפואה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא
קטגוריה:אנשי מגן דוד אדום
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ז'נבה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת טאפטס
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
קתרטס

ה**קתרטס** (שם מדעי: *Cathartes*) הוא סוג של קונדוריים שהם נשרי העולם החדש החיים באמריקה. הקתרטסים חסרי נוצות בצווארם וראשם ובמקום זה יש להם עור אדמוני ומקור ארוך ולבן. הם נפוצים לאורך כל אמריקה הצפונית והדרומית.

ישנם 3 מינים בסוג:
*קתרטס תרנגולי (Cathartes aura)
*קתרטס סוואנה (Cathartes burrovianus)
*קתרטס יערות (Cathartes melambrotus)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1811
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון קרל וילהלם יליגר
קטגוריה:קונדוריים
זסלאוויה

**זסלאוויה** (בבלארוסית: **Засла́ўе**; בפולנית: **Zasław**, זאסלאב; ברוסית: **Заславль**, זסלבל) היא עיירה במחוז מינסק שבבלארוס, כ־20 ק"מ צפונית־מערבית למינסק.

## תולדות היישוב
היישוב נוסד בשנת 985 לספירה, בידי ולדימיר הראשון, נסיך קייב. במהלך הרפורמציה הפרוטסטנטית הייתה העיירה למרכז קלוויניזם.

## יהודי זסלאוויה
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-250 יהודים, ופעל בה בית ספר יידי.

ב-28 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה.

בספטמבר 1941 רוכזו יהודי העיירה, לצד יהודי כפרי הסביבה, בגטו שהוקם במבנה אחד בה, אשר הוקף בגדר תיל. ב-26 בספטמבר 1941 נשרפו חיים בגטו 12 יהודים, ולמחרת נרצחו בו 8 יהודים נוספים.

ב-29 בספטמבר 1941 נערכה בגטו אקציה, בה הובלו כ-100 יהודים ליער סמוך, שם נרצחו. 35 נשים יהודיות שנותרו בגטו נרצחו ב-29 באוקטובר 1941 בסמוך לתחנת הרכבת האזורית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מחוז מינסק: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בבלארוס
קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-10
ז'ולודק

**ז'ולודק** (בבלארוסית: **Жалудок**, זַ'לודוק; בפולנית: **Żołudek**; ברוסית: **Желудок**, זֶ'לודוק) היא עיירה במחוז גרודנו שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
היישוב נזכר לראשונה במאה ה-15, ובשנת 1486 הוענקו לו זכויות עיר. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכללה העיירה בשטחי האימפריה הרוסית. בשנת 1921 נכללה העיירה בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה.

## יהודי ז'ולודק
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,800 יהודים, כשני שלישים מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציבורית יהודית וציונית תוססת. בעת הכיבוש הסובייטי בתחילת מלחמת העולם השנייה הולאמו עסקי יהודים בעיירה. 

ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הציתו חלקים גדולים ממנה. לאחר מכן, רצחו הגרמנים כמה עשרות יהודים מהעיירה, לאחר שהאשימו אותם במעשה השריפה. כעבור ימים אחדים הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, חובת מסירת רכוש וגיוס לעבודות כפייה, בהן נרצחו כמה עשרות עובדים.

באוקטובר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו קטן וצפוף שהוקם בה, אליו הועברו גם יהודי העיירה אורלה. מעת לעת רצחו הגרמנים קבוצות של עשרות יהודים בגטו.

ב-9 במאי 1942 נערכה בגטו אקציה, בה הובלו כ-1,000 עד 1,400 יהודים לבורות ירי מחוץ לעיירה, ונרצחו בהם. בד בבד ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים. כ-80 יהודים בעלי מקצוע שהושארו בגטו הועברו ב-21 במאי 1942 לגטו שצ'וצ'ין, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז גרודנו: עיירות יהודיות
קטגוריה:בורות ירי בשואה
ארץ המלכה מרי

**ארץ המלכה מרי** או **חוף המלכה מרי** (באנגלית: **Queen Mary Land** או **Queen Mary Coast**) הוא קטע החוף של הטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית שבין כף פילכנר, ב-'54 91° מזרח וכף הורדרן, ב-'30 100° מזרח.

## היסטוריה
### גילוי החוף
משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1914–1911, בהנהגת דאגלס מוסון, גילתה את חוף המלכה מרי בפברואר 1912.

### מקור השם
שמו של אזור החוף ניתן לו על ידי מוסון.
מוסון קרא לחוף על שם מרי מטק, רעייתו של המלך ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת.

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אנטארקטיקה: אזורים
קטגוריה:הטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית
גינטר פון אנגרן

גנרל **גינטר פון אנגרן** (בגרמנית: **Günther von Angern**; 5 במרץ 1893 – 2 בפברואר 1943) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
פון אנגרן נולד ב-5 במרץ 1893 בקולברג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1911 התגייס קריוול לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט היגר ה-6, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה, וב-22 במרץ 1916 הועלה לדרגת אובר לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון אנגרן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. באביב 1935 מונה פון אנגרן למפקד רגימנט הפרשים ה-9 (הפרוסי), וב-1 באוקטובר 1935 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 במרץ 1938 הועלה לדרגת אוברסט, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-3.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה פון אנגרן מפקד חטיבת הרובאים ה-3, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס הממונע ה-19. ב-4 בדצמבר 1939 מונה פון אנגרן למפקד חטיבת הרובאים ה-11, ולחם עימה במהלך המערכה על צרפת, ועל פעולותיו בקרבות קיבל ב-5 באוגוסט 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באוגוסט 1940 הוכפפה החטיבה לדיוויזיית הפאנצר ה-11, ובמהלך המערכה בבלקן לחם פון אנגרן עם הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה. במהלך מבצע ברברוסה לחם פון אנגרן עם הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-48 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, והשתתף בקרב אומן, קרב קייב ובקרבות באזור ז'יטומיר. ב-15 באוגוסט 1941 מונה פון אנגרן למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-11, וב-24 באוגוסט נפצע באורח קשה ואושפז בבית חולים. ב-1 באוקטובר 1941 הועלה פון אנגרן לדרגת גנרל מיור, וב-8 במרץ 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 בספטמבר 1942 מונה פון אנגרן למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-16, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-14 במסגרת הארמייה השישית, ולחם עימה בקרב סטלינגרד, וב-1 בדצמבר 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. בינואר 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-11 בחלקה הצפוני של העיר, וב-2 בפברואר 1943 עם כניעת הכוחות הגרמניים, התאבד פון אנגרן.

## קישורים חיצוניים

* גינטר פון אנגרן באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדים גרמנים בקרב סטלינגרד
קטגוריה:מתאבדים: אנשי צבא גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1893
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1943
זלבה

**זלבה** (בבלארוסית: **Зэльва**; בפולנית: **Zelwa**) היא עיירה במחוז גרודנו שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1258. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בשטח הרפובליקה הפולנית השנייה.

## יהודי זלבה
בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-1,300 יהודים, רוב תושביו, והתקיימה בו פעילות ציבורית יהודית וציונית, שכללה בתי ספר עבריים. פעילות זו הופסקה עם הכיבוש הסובייטי של האזור בספטמבר 1939.

ב-1 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, וכעבור כמה ימים נרצחו כ-40 עד 50 גברים יהודים בה. בהמשך, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה. במקרה אחד הוצאו להורג שבעה יהודים שהפרו את איסור הקשר עם לא יהודים, ובעקבות זאת התאבד ראש היודנרט שמונה בעיירה.

בהמשך רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בחלק עני בה, בו התקיימו תנאי מחיה קשים ביותר, אשר הפילו חללים רבים.

ב-2 בנובמבר 1942 פשטו על הגטו אנשי ס"ס, וביצעו בו אקציה. יושבי הגטו שולחו בקרונות למחנה מעבר סמוך לוולקוביסק, ומשם גורשו בסוף החודש למחנה ההשמדה טרבלינקה.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז גרודנו: עיירות יהודיות
מרסל בוכל

**מרסל בוכל** (בגרמנית: **Marcel Büchel**; נולד ב-18 במרץ 1991) הוא כדורגלן ליכטנשטייני יליד אוסטריה המשחק בעמדת הקשר באוניפומזיה.

## קריירת מועדונים
בוכל התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של סנט גאלן ובגיל 18 עבר לקבוצת הנוער של סיינה. עוד בטרם הצטרף לקבוצה הבוגרת, הושאל ליובנטוס, במדיה רשם שתי הופעות בלבד במסגרת הליגה האירופית. ב-2 ביולי 2011 הושאל לגוביו מהסרייה ב', וב-27 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בהפסד 2-0 לגרוסטו. ב-6 בינואר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד בארי. בעונה שלאחר מכן הושאל לקרמונזה מהסרייה ג'.

ב-31 בינואר 2013 נרכש כרטיסו על ידי יובנטוס, אך בוכל נשאר בקרמונזה כשחקן מושאל מהמועדון עד לתום העונה. בתום העונה חזר ליובנטוס והצטרף תחילה לקבוצת המילואים של המועדון. ב-2 בספטמבר 2013 הושאל ללנסיאנו מהסרייה ב', במדיה כבש שער אחד ב-33 משחקים ורשם 15 כרטיסים צהובים. ב-26 באוגוסט 2014 הושאל לבולוניה עד לסיום העונה, עמה חזר לסרייה א'. ב-31 באוגוסט 2015 הושאל לאמפולי מהסרייה א'. בתום העונה רכשה אמפולי את כרטיס השחקן של בוכל.

ב-24 ביולי 2017 הושאל להלאס ורונה עד לסיום העונה.

ב-16 בספטמבר 2020, בוכל חתם באסקולי במדיה שיחק שלוש עונות.

בינואר  חתם בספאל מהסרייה ב'.

ב-21 בינואר 2025 חתם במסינה מהסרייה סי.

## קריירה בינלאומית
בוכל אמנם נולד באוסטריה ושיחק בנבחרת הנוער שלה, אך בסופו של דבר החליט לייצג את ליכטנשטיין. ב-9 באוקטובר 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-0 ל במסגרת מוקדמות יורו 2016. ב-9 באוקטובר 2016 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת בהפסד 2-1 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אוסטרים
קטגוריה:כדורגלנים ליכטנשטיינים
קטגוריה:קשרי כדורגל אוסטרים
קטגוריה:קשרי כדורגל ליכטנשטיינים
קטגוריה:פלדקירך: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סיינה
קטגוריה:כדורגלני גוביו
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני קרמונזה
קטגוריה:כדורגלני בולוניה
קטגוריה:כדורגלני אמפולי
קטגוריה:כדורגלני הלאס ורונה
קטגוריה:כדורגלני יובה סטאביה
קטגוריה:כדורגלני אסקולי
קטגוריה:כדורגלני ספאל
קטגוריה:כדורגלני מסינה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ליכטנשטיין
קטגוריה:ספורטאים זרים באיטליה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1991
קטגוריה:ליכטנשטיינים שנולדו ב-1991
זינקיב

**זינקיב** (באוקראינית: **Зіньків**; בפולנית: **Zinków**; ביידיש: **זינקעוו**) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1404, ובשנת 1458 הוענקו לו זכויות עיר. בחלוקת פולין השנייה בשנת 1793 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית.

## יהודי זינקיב
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-3,700 יהודים, למעלה משליש מתושביה. בתקופה הסובייטית פעלו בעיירה מועצה ממלכתית יהודית ובית ספר יידי.

זינקוב נכבשה בידי הגרמנים ב-10 ביולי 1941, לאחר הפגזה כבדה, שגבתה קרבנות רבים. עם כניסתם לעיירה, ביצעו הגרמנים, בסיוע אוקראינים מקומיים, מעשי התעללות, שוד ורצח ביהודיה. עד מהרה הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכומי כופר, חובת ענידת טלאי צהוב ואיסור הליכה על מדרכות. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, בו שררו תנאי צפיפות, רעב ומגפות, שהפילו חללים רבים.

ב-9 במאי 1942 נרצחו כ-600 יהודים מהעיירה יחד עם 450 יהודים מהעיירה וינקיבצי, בעיקר קשישים וחולים, ליד הכפר הסמוך סטניסלבובקה. בד בבד שולחו יהודים מהעיירה למחנות עבודה, בהם חלקם נרצחו.

ב-4 באוגוסט 1942 נרצחו 1,882 יהודים נוספים מהגטו שבעיירה בסמוך לסטניסלבובקה. כ-150 יהודים שהושארו בגטו שולחו בהמשך למחנות עבודה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז חמלניצקי: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
בובאן גרנצ'ארוב

**בובאן גרנצ'ארוב** (במקדונית: **Бобан Грнчаров**; נולד ב-12 באוגוסט 1982) הוא כדורגלן עבר מקדוני ששיחק בעמדת הבלם. כיום מאמן את וארדאר סקופיה.

## קריירה
גרנצ'ארוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של וארדאר סקופיה, ובעונת  הצטרף לקבוצת הבוגרים של המועדון. בשנת  עבר ל-OFK בלגרד מליגת העל הסרבית. בתקופתו בבלגרד, המועדון העפיל למשחקי מוקדמות גביע אופ"א אחרי 30 שנה של היעדרות מהמפעלים האירופאים. בקיץ  חתם במטאלורג דונייצק מליגת העל האוקראינית. בשלוש שנים הראשונות שלו במועדון התקשה גרנצ'ארוב לקבל דקות משחק, ובקיץ  הושאל לסטאל אלצ'בסק עד לינואר של אותה עונה. בינואר  הצטרף לגנט מליגת העל הבלגית. בקיץ  הצטרף בהשאלה למכבי פתח תקווה. ביוני  חתם באפואל ניקוסיה לשנתיים. משחקו הראשון במועדון היה הסופר קאפ הקפריסאי בו ניצחה אפואל וכך זכה גרנצ'ארוב בתואר הראשון שלו בקריירה ואף ערך את הופעות הבכורה שלו במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות. בקיץ  עזב לאחר שסיים את חוזהו בקבוצה. ב-5 ביוני 2011 חתם בלירסה עד לסיום העונה עם אופציה לעונה נוספת. בתום העונה חתם ל-3 שנים בבוטב פלובדיב הבולגרית. ב-9 במרץ 2013 הבקיע במשחק הליגה נגד לבסקי סופיה שהיה השער הראשון במשחק בו ניצחה פלובדיב את לבסקי לראשונה מזה 16 שנה. בסוף שנת  הסתכסך עם המנהל המקצועי של המועדון אלכסנדר אלכסנדרוב ולכן עזב את המועדון. בינואר  חתם בטאבריה סימפרופול האוקראינית. בקיץ  הופסקה פעילותו של המועדון וגרנצ'ארוב חזר למועדון נעוריו וארדאר סקופיה.

בצעירותו שיחק גרנצ'ארוב בנבחרות הצעירות של מקדוניה הצפונית. בגיל 20 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הבוגרת. ב-9 בספטמבר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 נגד .

## קריירה כמאמן
בשנת  מונה למאמן של וארדאר סקופיה ששיחקה אז בליגה השנייה במקדוניה. בסיום העונה הוליך אותה לעלייה לליגת העל המקדונית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים מקדונים
קטגוריה:בלמי כדורגל מקדונים
קטגוריה:סקופיה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני וארדאר סקופיה
קטגוריה:כדורגלני OFK בלגרד
קטגוריה:כדורגלני מטאלורג דונצק
קטגוריה:כדורגלני גנט
קטגוריה:כדורגלני סטאל אלצ'בסק
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני אפואל ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני לירסה
קטגוריה:כדורגלני בוטב פלובדיב
קטגוריה:כדורגלני טאבריה סימפרופול
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מקדוניה הצפונית
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים מקדונים בסרביה
קטגוריה:ספורטאים מקדונים באוקראינה
קטגוריה:ספורטאים מקדונים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים מקדונים בישראל
קטגוריה:ספורטאים מקדונים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים מקדונים בבולגריה
קטגוריה:מאמני כדורגל מקדונים
קטגוריה:מקדונים שנולדו ב-1982
פרוסיאס הראשון, מלך ביתיניה

**פרוסיאס הראשון** (ביוונית: **Προυσίας Α**; המאה ה-2 לפנה"ס) היה מלך ביתיניה בין השנים 228 לפנה"ס-182 לפנה"ס.

## ביוגרפיה
פרוסיאס נולד בביתיניה. ביתיניה הייתה ממלכה יוונית למחצה, שזכתה לעצמאות במהלך מלחמות הדיאדוכים. ביתיניה מעולם לא עלתה למעמד גבוה בקרב הממלכות ההלניסטיות. ביתיניה אוימה על ידי אויבים חזקים ונהנתה משגשוג כלכלי. אולם למרות קרבתה ליוון ולממלכות הלניסטיות מובהקות, תרבותה נותרה ברובה ברברית וההשפעה היוונית בה הייתה קטנה יחסית. פרוסיאס, ירש את אביו זיאלאס, בשנת 228 לפנה"ס.

פרוסיאס, שאף להפוך את ארצו למעצמה הלניסטית, הוא כרת ברית עם מוקדון, ולחם לצידה במהלך המלחמה המוקדונית הראשונה. חלקו במלחמה התאפיין בכיבוש חלק מממלכת פרגמון, שהייתה גם היא אויבת של מוקדון. למרות שהמוקדונים הובסו במלחמה, הרי שביתיניה הרוויחה ממנה, פרוסיאס הורשה לשמור על חלק מהערים שכבש, ונזכר בין החותמים על שלום פויניקי שסיים את המלחמה. הוא המשיך להיות בעל ברית נאמן של מוקדון, אך נזהר גם לא להרגיז את המעצמה החדשה הרפובליקה הרומית. במהלך מלחמת אנטיוכוס, הציע לו מלך האימפריה הסלאוקית, אנטיוכוס השלישי, לחתום עמו על ברית נגד הרומאים. הרומאים ידעו היטב שצבא ביתיני מאומן היטב עשוי להוות מכשול רציני, ועל כן שלחו שליחים רבים אל פרוסיאס, ביניהם נמנו גאיוס ליוויוס סלינטור וסקיפיו אפריקנוס. פרוסיאס קיבל לבסוף את הצעת הרומאים להישאר נייטרלי.

לאחר המלחמה החל פרוסיאס לחשוש מפני אאמונס השני, מלך פרגמון, שצבר לדעתו השפעה רבה מדי באזור. פרוסיאס החל לתכנן מלחמה בפרגמון, לשמחתו הרבה הגיע אל חצרו המצביא המפורסם חניבעל ברקה וביקש מקלט. פרוסיאס קפץ על ההזדמנות לנצל את כישוריו של חניבעל והציע לו לפקד על הצי הביתיני במהלך המלחמה, וחניבעל קיבל את ההצעה. פרוסיאס כרת גם ברית עם הגלאטים, ותקף בהפתעה בשנת 184 לפנה"ס את פרגמון. הוא נחל הצלחה מסוימת, וכבש את הערים קיארוס וטיוס, הצי הביתיני בפיקודו של חניבעל נחל ניצחון מזהיר מול צי פרגמוני גדול בהרבה. אולם המלחמה התעכבה זמן רב מדי, מה שאפשר לאאומנס לפנות אל רומא ולגייס את צבאו. הצבא הביתיני הוכה בקרב באזור ההר ליפידרון, ובלית ברירה הסכים לתנאי השלום שהציעו הפרגמונים והרומאים, שכללו מסירת כמה אזורים שנויים במחלוקת לפרגמון, והסגרת חניבעל. בשנת 183 לפנה"ס הקונסול הרומאי פלמיניניוס הגיע אל ביתיניה והסדיר את תנאי השלום. חניבעל התאבד כדי לא ליפול בשבי הרומאים.

פרוסיאס מת שנה לאחר מכן. ירש אותו בנו, פרוסיאס השני.

## לקריאה נוספת
* דוד גולן, **תולדות העולם ההלניסטי**, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה) תשמ"ז (מהדורה שנייה).
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה
קטגוריה:יוונים הלניסטיים
קטגוריה:מלכים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2 לפנה"ס
קייקיליוס

**קייקיליוס** (ביוונית: **Καικίλιος**) היה נואם והיסטוריון סיציליאני יהודי, שפעל בתקופת אוגוסטוס קיסר.

## ביוגרפיה
עיקר המידע עליו מגיע מה"סודא", לקסיקון ביזנטי מהמאה העשירית. בסודא נכתב שהיה "יהודי חכם בעניינים יווניים". כמו כן מצוין שהיה בן למשפחה פשוטה מהעיר "קאלאקטה" (Calacte) או "קאלאטיס" (Callatis) בסיציליה. שמו המקורי היה ארכגאתוס (Ἀρχάγαθος), אולם הוא נטל לעצמו את שמו של פטרונו הרומאי שנקרא קייקיליוס. הסודא מונה את רשימת ספריו שלא שרדו עד ימינו, ביניהם:
* "על אופים וסגנונם של עשרת הנואמים" חיבור העוסק בעשרת הנואמים האטיים שהיווה מקור לחיבור מאוחר יותר הידוע כפסאודו-פלוטרכוס.
* "נגד הפריגים" חיבור בשני ספרים
* "השוואה של דמוסתנס וקיקרו"
* "השוואה של דמוסתנס ואייסכינס"
* "ההיסטוריה של מלחמות העבדים" 
* "על דמוסתנס"

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים מן העת העתיקה
קטגוריה:רטוריקנים ונואמים יהודים
קטגוריה:מחברים כותבי יוונית
חודורוב (עיר)

**חודורוב ** (באוקראינית: **Ходорів**, חודוריב; בפולנית: **Chodorów**; ביידיש: **כאדאראוו** או **חאדאראוו**) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, שבה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
חודורוב נזכרת לראשונה בשנת 1394, עת הוענקו לה זכויות עיר. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית, והפכה למוקד תעשייה אזורי. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכבשה העיירה על ידי הרפובליקה הפולנית השנייה.

## יהודי חודורוב
ממוזער|בית הכנסת של חודורוב ב-1913
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,200 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל. פעילות זו הופסקה עם הכיבוש הסובייטי של האזור בספטמבר 1939.

ב-20 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד במעשי שוד של היהודים בה, בסיוע אוקראינים מקומיים. בד בבד, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכומי כופר, חובת מסירת דברי ערך וחובת ביצוע עבודות כפייה, במהלכן נרצחו חלק מהיהודים. בהמשך, הועברו לעיירה יהודים מכפרי הסביבה.

ב-4 וב-5 בספטמבר 1942 פשטו על בתי היהודים בעיירה שוטרים גרמנים ואוקראינים, ובין 1,100 ל-1,500 מיהודיה שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. בשעת האקציה רצחו הגרמנים והאוקראינים מאות יהודים בעיר, בעיקר חולים וילדים. כשבועיים לאחר מכן, גורשו כ-250 יהודים נוספים מהעיר לבלז'ץ.

מאות היהודים שנותרו בעיר רוכזו בגטו שהוקם בה. ב-5 בפברואר 1943 נרצחו כולם מחוץ לעיירה.

יותר מעשרה יהודים מחודורוב שרדו את השואה כשהתחבאו בסביבות העיירה, בין השאר בעזרת נוצרים.

## קישורים חיצוניים

* 
* חודורוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* 
* מאמר על בית הכנסת עשוי העץ בחודורוב, באתר יד ושם 

## הערות שוליים

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז לבוב: עיירות יהודיות
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-14