open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
צ'זארה מלדיני

**צ'זארה מלדיני** (באיטלקית: **Cesare Maldini**; 5 בפברואר 1932 – 3 באפריל 2016) היה כדורגלן ומאמן כדורגל איטלקי. מאלדיני העביר את מרבית הקריירה בקבוצת מילאן, איתה זכה בארבע אליפויות איטליה ובגביע אירופה אחד. 

בנו, פאולו מלדיני, הוא כדורגלן עבר ומחזיק בשיא ההופעות של כל הזמנים במילאן עימה זכה בשלל תארים, ונכדיו, כריסטיאן ודניאל, משחקים שניהם בקבוצת הנוער של מילאן (כריסטיאן), ובקבוצה הבוגרת של מילאן (דניאל).

## קריירה
מלדיני נולד בטריאסטה, והחל את הקריירה שלו ככדורגלן במועדון המקומי טריאסטינה ב-1952. בשנת 1954 הוא עבר למילאן, במדיה שיחק במשך מרבית הקריירה שלו - 12 שנים. בשיאו הוא אף שימש כקפטן הקבוצה, זכה עמה בארבע אליפויות איטליה בשנים 1955, 1957, 1959 ו-1962, וכן בגביע אירופה לאלופות ב-1963. הוא שיחק במשך מספר שנים גם בנבחרת איטליה, עמה השתתף בגביעי העולם (ה"מונדיאלים") של 1962 ו-1966. לאחר ששיחק ב-347 משחקי ליגה עבור מילאן הוא עבר לטורינו, במדיה סיים את הקריירה ב-1967.

ב-1973 החל מלדיני לשמש כמאמנה של מילאן, אך כעבור שנה עבר לאמן בקבוצת פוג'ה, ואימן בהמשך גם את קבוצות טרננה קלצ'ו ופארמה. לאחר מכן מונה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית לתפקיד עוזר המאמן של נבחרת איטליה, והיה חלק מהצוות המקצועי של הנבחרת שזכתה במונדיאל 1982. 

ב-1986 מונה מלדיני למאמן הראשי של הנבחרת הצעירה של איטליה, תפקיד בו כיהן במשך כעשור. הוא הצעיד את הנבחרת לשלוש זכיות באליפות אירופה עד גיל 21, כאשר מספר מכוכבי הנבחרת שזכתה בתואר ב-1996 - פאביו קנבארו, ג'אנלואיג'י בופון ופרנצ'סקו טוטי - היו חלק מהנבחרת הבוגרת שזכתה עשר שנים מאוחר יותר במונדיאל 2006. לאחר אותו טורניר מונה מלדיני למאמן הנבחרת הבוגרת של איטליה, והוביל אתה במוקדמות מונדיאל 1998 להעפלה למונדיאל 1998, כאשר קפטן הנבחרת היה בנו, פאולו. באותו טורניר הודחה איטליה ברבע הגמר על ידי צרפת בדו-קרב בעיטות עונשין.

לאחר אותו טורניר סיים מלדיני את תפקידו בהתאחדות האיטלקית. הוא אימן לתקופה קצרה את מילאן בשנית ב-2001, ותפקידו האחרון כמאמן היה בנבחרת פרגוואי, אותה הצעיד בטורניר מונדיאל 2002.

ב-3 באפריל 2016 הלך מלדיני לעולמו.

## תארים
;מילאן
*אליפות איטליה (4): 1954/55, 1956/57, 1958/59, 1961/62
*גביע אירופה לאלופות: 1962/63
*הגביע הלטיני: 1956
;אישיים
*הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1962
*הרכב השנה של World Soccer: 1963
*היכל התהילה של מילאן
*היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי: 2016
### כמאמן
;מילאן
*גביע המחזיקות: 1972/73
*הגביע האיטלקי: 1972/73
;נבחרת איטליה עד גיל 21
*אליפות אירופה עד גיל 21 (3): 1992, 1994, 1996

## קישורים חיצוניים

* צ'זארה מלדיני באתר הרשמי של מילאן 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:חלוצי כדורגל איטלקים
קטגוריה:טריאסטה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני טריאסטינה
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני טורינו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:מאמני כדורגל איטלקים
קטגוריה:מאמני נבחרת איטליה בכדורגל
קטגוריה:מאמני טרנאנה
קטגוריה:מאמני מילאן
קטגוריה:מאמני פוג'ה
קטגוריה:מאמני פארמה
קטגוריה:מאמני נבחרת פרגוואי בכדורגל
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1962
קטגוריה:מאמני מונדיאל 1998
קטגוריה:מאמני מונדיאל 2002
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1932
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2016
חירבת אום א-שקף

[ממוזער|250 פיקסלים|כניסה למחילה תת-קרקעית בחירבת אום אל-שקף, ליד היישוב [נטע (יישוב)|נטע]]
**חירבת אום א-שקף** היא אתר ארכאולוגי מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל בשיפוליו המערביים של דרום הר חברון, בגובה 425 מטר מעל פני הים. כ-3 ק"מ מדרום ליישוב שקף בחבל לכיש, בתוך שטח אש צבאי. האתר ממוקם כ-500 מטר מדרום מערב לתל עיטון.

## היסטוריה וממצאים
במקום נשתמרו שרידי מבנים גדולים, בנויים מאבן מסותתת, חלקם מעל הקרקע, וחלקם נמצאים מתחתיה, והם יוצרים מתחם תת-קרקעי גדול. במקום מערות רבות ובורות מים וגתות. חלק מהמערות טבעיות, אחרות הושלמו על ידי תושבי האזור בתקופות שונות. חלק מן המערות שימשו לאחסון מוצרי מזון בקירור טבעי. חלק נוסף של המערות שימש למגורים ובהן ניתן לראות חלוקה לחדרים גדולים, משקופים חצובים באבן עם פיתוחים, ובחלק מהמבנים נשאר הגג שלם. הכפר שהיה במקום, שתושביו הערבים מקורם בהר חברון באזור דורא, היה מיושב לסירוגין עד 1948.

את האתר תיעד לראשונה הארכאולוג והגאוגרף הצרפתי ויקטור גרן בשנת 1870.

את האתר סקר הארכאולוג צבי אילן, בשנות ה-80 של המאה ה-20, והוא זיהה מבנה ציבורי שנראה שימש ככנסייה (ב וה-5), ושייתכן שהיה קודם בית כנסת. לפי החוקר והיזם צבי מסיני, רוב תושבי דרום הר חברון הם צאצאי יהודים שהתנצרו ואחר אימצו את האסלאם, אך עד ימינו שימרו מסורות יהודיות, כולל נוהל קבורה יהודית השונה מהותית מהנהוג באסלם: שימוש במערות קבורה, שימור הקברים ועלייה אליהם כל שנה.

בשנת 2006, במסגרת סלילת כביש 358, נערכו באזור חפירות הצלה על ידי רשות העתיקות, בהן נחפרו מספר מערות ומבנה אחד באופן מקיף. במבנה נמצא מכלול מגוון של כלי חרס מן התקופות הביזנטית, האומיית וראשית התקופה העבאסית (המאות ה-6 עד ה-8): כולל קערות, קדרות, סירי בישול, קנקנים, ובהם קנקן עזה המתוארך לתקופה הביזנטית, פכים ונרות. הכלים אופייניים ליישובים ולמבני חווה בצפון הנגב בתקופות אלו. על פי ממצא זה ומיקום המבנה בראש גבעה שעל מדרונותיה השתרעו שטחים מעובדים ומתקנים חקלאיים האופייניים לשלהי התקופה הביזנטית ולתקופה האומיית, אפשר לקבוע כי המבנה היה בית חווה שהתקיים בתקופות אלו ואף אל תוך ראשית התקופה העבאסית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:התקופה הביזנטית בארץ ישראל
קטגוריה:ארץ ישראל: יישובים לשעבר
קטגוריה:הר חברון
קטגוריה:שקף
רות תקוע

**רות תקוע** (31 באוגוסט 1923 - 19 באוגוסט 2013) הייתה פעילה חברתית ישראלית שכיהנה כיו"ר ויצו בישראל.

## ביוגרפיה
תקוע (לבית וידנפלד) נולדה ביאשי שברומניה, וגדלה בבית יהודי מסורתי. היא למדה בבית הספר הצרפתי בבוקרשט. עלתה לארץ ישראל בשנת 1940, בגיל 16, על רקע עליית המשטר הפשיסטי לשלטון ברומניה ופרוץ מלחמת העולם השנייה, והתגוררה בתל אביב.

עם קום המדינה התקבלה לעבודה במחלקת יחסי ציבור במשרד החוץ, שם הכירה את הדיפלומט יוסף תקוע, והם נישאו ב-1951. היא התלוותה לבעלה בשליחויות בארצות הברית, בברזיל ובברית המועצות (1958-1965), וכן במסגרת תפקידו כשגריר ישראל באומות המאוחדות (1968-1975).

משנת 1975 התגוררו רות תקוע ובעלה בעומר, לאחר שיוסף תקוע נבחר לנשיא אוניברסיטת בן-גוריון ואחר כך לנגיד אוניברסיטה זו. בתקופה זו החלה להתנדב באיגוד ויצו. בשנים 1980-1984 שימשה יו"ר סניף ויצו בירושלים ובשנים 1984–1991 יו"ר ויצו בישראל.
במסגרת התפקיד נסעה למסעות גיוס כספים מטעם הארגון וביקרה במדינות אירופה, דרום אמריקה, דרום אפריקה וארצות הברית. בשנת 1987 נוסד ביוזמתה מוקד חירום טלפוני ראשון מסוגו בישראל לנשים מוכות. באותה שנה חנך ויצו מוסד ראשון מסוגו לטיפול בנערות במצוקה, אשר לימים נקרא על שמה. לאחר סיום תפקידה כיהנה כגזברית ארגון ויצו העולמי.

היא חלתה במחלת הסרטן והחלימה ממנה, ולאחר מכן התנדבה כפעילה בעמותת "אחת מתשע".

תקוע הייתה חברה בחבר הנאמנים של המרכז האקדמי ויצו חיפה ובחבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון.

נפטרה ב-19 באוגוסט 2013 בבית החולים איכילוב והובאה לקבורה בהר המנוחות, לצד בעלה. הם היו הורים לשני בנים ובת.

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:עולות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ראשי ויצו
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראליות ילידות רומניה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עומר: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2013
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
שרה קיין

**שרה קיין** (באנגלית: **Sarah Kane**; 3 בפברואר 1971 באסקס – 20 בפברואר 1999 בלונדון) הייתה מחזאית ובמאית בריטית. היא כתבה חמישה מחזות בין השנים 1995–1999, וביימה את מחזותיה ומחזות אחרים.

## ביוגרפיה
קיין גדלה למשפחה אוונגליקלית, הוריה היו עיתונאים. היא למדה תיאטרון באוניברסיטת בריסטון וברמינגהאם. בינואר 1995 הועלה לראשונה המחזה "ארורים" (Blasted) בתיאטרון רויאל קורט. המחזה היה שנוי במחלוקת בגלל אופן הצגתם האכזרי והבוטה של יחסים בזמן מלחמה. אבל השערורייה הובילה להפקות רבות של המחזה ברחבי אירופה.

במאי 1996 ביימה קיין את המחזה השני שלה, "פדרה מאוהבת", ב-1997 ביימה את "וויצק" מאת גאורג ביכנר. באותה שנה גם כתבה את "מטוהרים" (Cleansed), ואת התסריט "Skin". בשנת 1998 היא כתבה את "מתים לזה", ובחורף 1998\1999 את המחזה האחרון שלה "4.48 פסיכוזה", אותו השלימה זמן קצר לפני שהתאבדה.

קיין סבלה מהתקפי דיכאון, בקיץ 1998 הם נעשו תכופים יותר, והיא נאלצה להתאשפז.

## ביקורת
קיין לא התייחסה לביקורות על המחזות שלה.

מחזותיה הובילו לוויכוחים קשים, אך גם זיכו אותה בפרסים. מבקרים ראו ביצירותיה השפעות של שייקספיר, גאורג ביכנר, בקט, הווארד בייקר ואדוורד בונד.

## ראו גם
* ערכים על מחזות שרה קיין

## קישורים חיצוניים

* אתר על שרה קיין
* 
* 
* "פדרה מאוהבת" באתר "תמונע"

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחזאיות בריטיות
קטגוריה:במאי תיאטרון בריטים
קטגוריה:במאיות תיאטרון
קטגוריה:תסריטאיות קולנוע בריטיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בריסטול
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בריסטול
קטגוריה:מתאבדות: סופרות
קטגוריה:מתאבדות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1971
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1971
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1999
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1999
מייק בראון

**מייק בראון** (באנגלית: **Mike Brown**; נולד ב-5 במרץ 1970 בקולומבוס
שבאוהיו) הוא מאמן כדורסל אמריקאי המאמן את הניו יורק ניקס מליגת ה-NBA.

## קריירה
לאחר סיום לימודיו בבית הספר וירצבורג שבגרמניה, התקבל בראון לנבחרת הכדורסל של מכללת קהילת מסה, בה למד ושיחק במשך שנתיים. לאחר מכן נרשם לאוניברסיטת סן דייגו, במדיה שיחק שנתיים שלאחריהם קיבל תואר בעסקים. בשנת 1992 מונה לחמש עונות לסקאוט קבוצת דנוור נאגטס מליגת ה-NBA, במה שהייתה למשרתו הראשונה בליגה.

בשנת 2000 מונה בראון לתפקיד עוזר המאמן של גרג פופוביץ' בקבוצת סן אנטוניו ספרס ובמהלך כל שנותיו בה, לא ירדה הקבוצה מ-58 ניצחונות בעונה. הוא תיפקד גם כמאמן הראשי של הספרס בליגת הקיץ של ה-NBA. לאחר זכייתה של סן אנטוניו באליפות בשנת 2003, מונה לעוזרו של ריק קרלייל בקבוצת אינדיאנה פייסרס ובעונתו היחידה בקבוצה, העפיל עימה לגמר המזרח. את הקריירה כעוזר מאמן סיים בראון כשלזכותו 341 ניצחונות לעומת 201 הפסדים בתפקיד.

ב-2 ביוני 2005 מונה בראון לתפקיד המאמן הראשי של קבוצת קליבלנד קאבלירס כמחליפו של ברנדן מלון, והפך למאמן השני הצעיר בהיסטורית הליגה, מבוגר רק מלורנס פרנק שאימן את ניו ג'רזי נטס.

ב-2 ביוני 2007 ניצחו הקאבלירס בהובלתו של בראון את דטרויט פיסטונס בגמר המזרח והעפילו לראשונה בהיסטוריה גמר ה-NBA, אך הפסידו בסדרת הגמר לקבוצתו הקודמת של בראון, סן אנטוניו ספרס. ב-1 בפברואר 2008, זכה בתואר מאמן החודש באזור המזרחי של ינואר 2008.

בינואר 2009 נבחר בראון לאמן את נבחרת המזרח לקראת משחק האולסטאר. בכך הפך למאמן השני בהיסטוריה של קליבלנד שנבחר לתפקיד, אחרי לני וילקינס ב-1989.

ב-20 באפריל 2009 זכה בראון בתואר מאמן השנה ב-NBA, לאחר שהוביל את קליבלנד למאזן הטוב בליגה עם 66 ניצחונות לעומת 16 הפסדים בלבד. עם זאת לא הצליח להוביל את קליבלנד לגמר ה-NBA, לאחר שהפסיד בסדרת גמר המזרח לאורלנדו מג'יק.

בעונת  שוב הוביל את קליבלנד למאזן הטוב בליגה (21-61). עם זאת, קליבלנד נכשלה שוב בניסיונה להעפיל לגמר הפלייאוף לאחר שהודחה כבר בשלב חצי גמר המזרח על ידי בוסטון סלטיקס. בעקבות הכישלון שוחרר בראון מהקבוצה, על אף שהיה לו חוזה לעונה נוספת.

במאי 2011 מונה למאמן לוס אנג'לס לייקרס. לקראת עונת  הובאו כוכבים כסטיב נאש ודווייט הווארד לקבוצה, אולם במשחקי קדם העונה הפסידה הלייקרס שמונה משחקים רצופים, ובנובמבר 2012, בעקבות פתיחת עונה של ארבעה הפסדים מול ניצחון בודד, פוטר בראון מהקבוצה.

## קישורים חיצוניים

* דף הפרופיל של בראון באתר NBA.com
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרשני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת סן דייגו
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מאמני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:מאמני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:מאמני משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:זוכי פרס מאמן השנה ב-NBA
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
סטפן טושב

**סטפן טושב** (בבולגרית: **Стефан Тошев**; 18 בדצמבר 1859, סטארה זאגורה, האימפריה העות'מאנית – 27 בנובמבר 1924, פלובדיב, ממלכת בולגריה) היה גנרל בצבא הבולגרי במהלך מלחמת העולם הראשונה. תהילתו באה לו בזכות הניצחונות בקרב קובאדין, קרב דובריץ' והשתתפותו בקרב טורטוקאיה, אשר הטו את הכף בחזית הרומנית לטובת הבולגרים.

## תחילת הקריירה הצבאית
טושב לחם במיליציית המתנדבים הבולגרית אופלצ'נצי, לצד הצבא הרוסי במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), אשר הובילה לעצמאות בולגריה, ושנה מאוחר יותר סיים את האקדמיה הצבאית בסופיה. טושב שירת כקצין משטרה במחוז האוטונומי רומליה המזרחית, עד לאיחודו עם נסיכות בולגריה.

במהלך מלחמת בולגריה–סרביה (1885), לחם כמפקד פלוגה בקרב סליבניצה, שבו הצליחו הבולגרים לבלום את התקדמותם המהירה של הסרבים אל עבר הבירה סופיה. על חלקו בקרב זה זכה באות הנסיך בטנברג. בשנת 1908 הועלה לדרגת קולונל ופיקד על אוגדת חיל הרגלים הראשונה של סופיה. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה השתתף עם חטיבתו במספר קרבות בגזרת תראקיה ובכלל זה באזור איסטנבול. כן השתתף במלחמת הבלקן השנייה לאחר שהועלה לדרגה המקבילה לתת-אלוף בצה"ל ופיקד על האוגדה החמישית בגזרה הסרבית.

## מלחמת העולם הראשונה
במהלך מלחמת העולם הראשונה, כשהוא בדרגת גנרל, פיקד טושב על הארמייה השלישית של צבא בולגריה בחזית דוברוג'ה ועל הכוחות הבולגריים בקרב קובאדין ודובריץ', אשר הובילו ליתרון משמעותי בחזית הרומנית. חלק מהמקורות אף מייחסים לו תפקיד פיקודי בקרב טורטוקאיה. לטושב, איש צבא קשוח ובלתי מתפשר היו חילוקי דעות מהותיים על אופן ניהול הקרבות מול מפקד החזית מטעם מעצמות המרכז, הגנרל הגרמני אוגוסט פון מקנזן, עניין שהוביל להעברתו מתפקידו ומינויו לתפקיד מושל מקדוניה. את תפקידו בחזית תפס הגנרל סטפן נרזוב. ב-27 במרץ 1917 מונה למפקד חיל הרגלים הבולגרי. לאחר מלחמת העולם, הותר לגנרל טושב להישאר בשירות פעיל, להבדיל מקצינים רבים אחרים, והוא מונה למפקד הארמייה הרביעית.

## אחריתו
ביוני 1919 פרש משירות פעיל ועסק בפעילות ציבורית, כיושב ראש האגודה של קציני המילואים של צבא בולגריה. לאחר המרד הקומוניסטי האלים והכושל שפרץ בחודש ספטמבר 1923 פעל טושב רבות לשיקום הנפגעים הרבים. טושב הלך לעולמו בעיר פלובדיב ב-27 בנובמבר 1924 ונקבר בעיר סופיה, בלווייה צבאית שבה נכח קהל אלפים.

## ראו גם
* בולגריה במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים בולגרים
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878): אישים
קטגוריה:מלחמת הבלקן הראשונה: אישים
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא בולגריה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא בולגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1859
קטגוריה:בולגרים שנפטרו ב-1924
ולדיסלב קוזקייביץ'

**ולדיסלב קוזקייביץ**' (בפולנית: **Władysław Kozakiewicz**; נולד ב-8 בדצמבר 1953) הוא אתלט פולני בעבר, אלוף אולימפי (מוסקבה 1980) ושיאן עולם בקפיצה במוט בראשית שנות ה-80.

## ביוגרפיה
קוזקייביץ' נולד בשלצ'ינינקאי שבליטא למשפחה ממוצא פולני, ששבה לארצה בהמשך. ב-1977 הגיע להישג המשמעותי הראשון שלו, כשזכה באליפות אירופה באולם. ב-1979 שחזר את הישגו. ב-11 במאי 1980 שבר לראשונה את שיא העולם בקפיצה במוט. הוא קפץ לגובה של 5.72 מ' בתחרות במילאנו, ושבר את שיאו בן ארבע השנים של האמריקני דייוויד רוברטס. שיאו החזיק מעמד 3 שבועות בלבד, בטרם קפץ הצרפתי תיירי ויניירון לגובה של 5.75 מ'.

באולימפיאדת מוסקבה (1980) נערך מאבק צמוד בין קוזקייביץ' לבין הקופץ הסובייטי קונסטנטין וולקוב. הקהל באצטדיון קרא קריאות בוז ושרק לעברו של קוזקייביץ', כדי להוציאו מריכוז. אף על פי כן ניצח קוזקייביץ', תוך כדי קביעת שיא עולם חדש של 5.78 מ'. מיד לאחר הקפיצה ביצע תנועה מגונה לעבר הקהל. עד היום מכונה תנועה זו בפולין "מחוות קוזקייביץ'" (gest Kozakiewicza). לאחר האירועים דרש השגריר הסובייטי בוורשה מממשלת פולין לשלול מקוזקייביץ' את המדליה, בשל "העלבת העם הסובייטי". בתגובה, טענו הפולנים כי מדובר בתנועה בלתי רצונית שנבעה מהמאמץ שהפעיל. במדליית הכסף זכו בצוותא האלוף האולימפי היוצא אף הוא מפולין תדיאוש שלוסרסקי ווולקוב.

שיאו של קוזקייביץ' החזיק מעמד כ-11 חודשים, בטרם נשבר על ידי תיירי ויניירון שקפץ לגובה של 5.80 מ'. בשנת 1984 ערק קוזקייביץ' למערב גרמניה וזכה באליפות המדינה בשנים 1986 ו-1987.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצה במוט (גברים)
קטגוריה:קופצים במוט פולנים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת מוסקבה (1980)
קטגוריה:מהגרים מפולין לגרמניה
קטגוריה:גרמנים ממוצא פולני
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1953
אנליזה תרמוגרווימטרית

שמאל|ממוזער|150px|מכשיר המשמש לאנליזה תרמוגרווימטרית
**אנליזה תרמוגרווימטרית (TGA)** בכימיה אנליטית ובכימיה פיזיקלית, היא שיטת מדידה וניתוח של הקשר בין מסה של חומר לשינוי הטמפרטורה. לשם ביצוע המדידה מחממים את הדגם ובו-זמנית מודדים באופן רציף את המשקל שלו.

מכיוון שגם שינוי משקל וגם שינוי טמפרטורה ניתנים למדידה בדיוק גבוהה בעלות נמוכה יחסית, ומכיוון שמנתונים אלו ניתן לדלות מידע רב, יש חשיבות רבה למכשור ושיטה זו.

## מבנה התרמוגרווימטר
החלקים החשובים בתרמוגרבימטר הם תא דגימה הנתון בתוך כבשן, ותא השוואה, המאזן את תא הדגימה על גבי מאזניים. מעבר לאלו יש גם מערכת להזרמת ופינוי גז, מעבר לבקרת טמפ'.

### הכבשן
ברוב התרמוגרווימטרים הכבשן מתחמם על ידי חוטים ספירליים שמוזרם בהם חשמל. 
קצב החימום המקסימלי אליו מגיעים התרמוגרווימטרים הוא 200 מעלות צלזיוס לשנייה.
בתרמוגרווימטרים חדשניים נעשה שימוש בחימום באמצעות לייזר. 

### המאזניים
הפרש הגבהים בין זרועות המאזניים נמדד בעזרת קרן מדיודה פולטת לייזר, או דיודה פולטת אור (Light emmiting diode). האור או הלייזר פוגעת במראה המוצבת על הזרוע, וזו מחזירה אותו למערך של תאים פוטו-וולטאים, על פי המקום שבו פוגע האור במערך, נקבע הפרש הגבהים בין הזרועות.

בנקודת המפגש בין שתי הזרועות של המאזניים מותקן מנוע, שעל פי הפרש הגבהים בין הזרועות מופעל ההספק של המנוע לאיזון בין הזרועות. מהספק זה מחושב הפרש המסה בין תא הדגימה לתא ההשוואה. תרמוגרווימטרים כאלו מגיעים לדיוק של מיקרוגרמים.

בתרמוגרווימטרים חדשניים מותקן באחת הזרועות גביש פיאזואלקטרי שמופעל עליו זרם חשמלי, בעקבות הזרם נפח הגביש גדל ונוצר איזון בין הזרועות, על פי התדירות של החשמל הנדרשת לאיזון בין הזרועות מחושב הפרש המשקל בין תא הדגימה לתא ההשוואה. תרמוגרווימטרים כאלו מגיעים לדיוק של ננוגרמים.

### בקרת טמפרטורה
מדידת הפרש הטמפרטורה בין תא הדגימה לבין תא ההשוואה נעשית על ידי צמד תרמי. 
במדידה זאת ניתן להגיע בקלות לדיוק של מאיות מעלות הצלזיוס. 
### תא הדגימה
תאי הדגימה עשויים מנחושת, אלומיניום ופלטינה. כדי לאפשר להם עמידות לטמפ' גבוהות.
תאי נחושת ואלומיניום עמידים לחום של עד כמה מאות מעלות. פלטינה לחום של עד 2100 מעלות צלזיוס.
קיימים גם תאי קרמיקה, הם עשויים לעמוד בחום רב אף יותר, אבל בגלל משקלם הרב, קשה יותר לזהות בהם שינויי מסה. 
### מערכת לפינוי גזים
קיימת מערכת לזרמה ופינוי של גזים וזאת מכמה סיבות:
ראשית, כדי למנוע מהגזים להתעבות במכשיר. שנית, כדי למנוע מגזים חומציים ליצור קורוזיה במכשיר.
שלישית, ניתן לנתח את הגזים כדי לעמוד על טיב וקצב התגובות המתרחשות. רביעית, מערכת זו מונעת מהגז להגיב שוב עם הדגימה.
מערכת הזרמת הגזים מזרימה גזים אדישים: ארגון, הליום, ומימן בלחצים נמוכים.

## טכניקות לשימוש בתרמוגרווימטריה
שמאל|ממוזער|250px|גרף תרמוגרמה אופייני, המציג את תוצאות המדידה
### שינוי מסה כנגד זמן
הטכניקות המסורתיות גורסות מדידת הפרש המסה בין תא הדגימה לתא ההשוואה כנגד זמן, והסקת מסקנות מאופן ההשתנות שלה בזמן וטמפרטורה.

### שינוי חום כנגד טמפרטורה
טכניקות אחרות מנתחות את הספק התנור כנגד הגידול בטמפרטורה, מקצב שינוי זה ניתן להסיק למשל את קיבול החום של הדגימה.  
## ראו גם
* כבשן
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כימיה אנליטית
קטגוריה:כימיה פיזיקלית
אל-מקתדר

**אל-מקתדר באללה** (מילולית: המתגבר בעזרת האל), אבו אל-פצ'ל (קרי: אל-פדל) ג'עפר בן אל-מעתצ'ד (קרי: אל-מעתדד) באללה הראשון (בערבית: **المقتدر بالله, ابو الفضل جعفر بن المعتضد بالله الاول**), נולד בשנת 895 והיה הח'ליף העבאסי שמשל בבגדאד בין 908 ל-932. תקופתו בשלטון התאפיינה בחוסר יציבות פוליטי מבית, בהיחלשות צבאית ונסיגה מחבלי ארץ בקצוות הממלכה. אל-מקתדר זכור כהדוניסט חלש אופי שהיה כלי שרת בידי נשות הרמונו. 
לאחר שהח'ליף הקודם, אל-מכתפי, היה מרותק למיטת חוליו במשך מספר חודשים, החלו תככים בחצר הח'ליפות באשר לזהות יורשו. ההתלבטות הייתה בין צאצא של אל-מעתז באללה ואשר היה הבחירה המועדפת בעיני אל-מכתפי, לבין אחיו הקטן ג'עפר שהיה קטין בן 13 באותו הזמן. התערבותו של הוזיר הגדול הכריע את הכף לטובת ג'עפר, שנטל לעצמו את השם "אל-מקתדר באללה".

המערכה המתמשכת שהתקיימה באזורי הספר עם הביזנטים תחת ניקפורוס השני החלה לנטות לצידם, ושטחים נרחבים אבדו לח'ליפות. במקביל, פשיטות בולגריות על הספר הצפון-מערבי של האימפריה הביזנטית אילצו אותם להסיט ממשאביהם ולהפנות כוחות לחזית זו. בשנת 917 שלחה הקיסרית הביזנטית, זואי קרבונופסינה משלחת דיפלומטית לבגדאד במטרה לדון בתנאי הפסקת האש ופידיון השבויים. המשלחת התקבלה בהוד ובהדר, והוסכם על הפסקת הלחימה ועל תשלום כופר של 120,000 דינרי זהב לפידיון השבויים המוסלמים. הכניעה העבאסית לביזנטים שילהבה את המון זועם של תושבי בגדאד והם החלו לזעוק קריאות בגנותו, על כך שהוא מפקיר את אדמות האימפריה בידי כופרים ומרצו מוקדש אך ורק למרדף אחר נשות החצר. בתפילות יום השישי אף נסקל אימאם שדקלם את שמו בתפילת יום שישי.

בשנת 929, קשרו קשר אנשי חצר מובילים נגד אל-מקתדר. אל-מקתדר אולץ לוותר על כיסאו לטובת אחיו הקטן אל-קאהר, אך לאחר פרוץ מהומות הרס וביזה שבמהלכם נהרגו אלפי אנשים התברר שהח'ליף החדש לא זכה לתמיכת הצבא. אל-מקתדר, שהסתתר במהלך הפרעות, הושב לכס שלטונו. אך אליה וקוץ בה, שכן לאחר הפיכת החצר הכושלת לא נותר די כסף באוצר כדי לשלם למשמר העיר. ב-932 אל-מקתדר הומת לבסוף בידי מתנקש בשערי העיר, לאחר שהתגלעה מחלוקת בינו ובין אחד מפקידי החצר.  

ניסיונות הייצוב של הח'ליפות בימי שלושת קודמיו בתפקיד כשלו כישלון חרוץ מיד עם עלותו לשלטון. ימיו של אל-מקתדר עמדו בסימן פריחתם הגדולה האחרונה של התרבות והמדעים האסלאמיים. אבן פדלאן, חוקר הארצות הנודע, יצא למסעותיו בשליחותו של אל-מקתדר אל רוסיה ובולגריה. א-טברי, ההיסטוריון והתאולוג הערבי הנודע, כתב אחדות מיצירותיו הגדולות תחת שלטונו בבגדאד ונפטר ב-923. המלומד, הרופא והאלכימיסט א-ראזי (Rhazes) חי ופעל בעיר עד למותו בשנת 930. בימיו של אל-מקתדר פעל בעיר גם הצופי המפורסם חסין בן אל-מנצור אל-חלאג' , אשר הכריז על עצמו שהוא "האמת", הוקע ככופר ונצלב בהוראתו של אל-מקתדר בשנת 922. 

ימי שלטונו הארוכים של אל-מקתדר הביאו את האימפריה לשפל המדרגה. מחוץ אבדו לח'ליפות שטחים נרחבים באפריקה, מצרים והספר הביזנטי. מבית היה הח'ליף מצוי בשליטת אנשי ונשות החצר, ותחת איום תמידי מצד הממלוכים הטורקיים שנטו למרוד בסמכותו לעיתים קרובות מדי. ב-24 שנות כהונתו שלטונו התחלפו לא פחות מ-13 וזירים גדולים, שעלו ונפלו זה אחר זה לאחר שסר חנם בעיני אל-מקתדר או שנרצחו. היוקרה הרבה, וחלק ניכר מהכוח הממשי של הח'ליפות אבדו לה לנצח.

## קישורים חיצוניים

* דליה מזוגי, כתובת של אל-מקתדר התגלתה בירושלים, חדשות nrg

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 895
קטגוריה:נפטרים ב-932
שיר אידלסון

**שיר אידלסון** (נולדה ב-26 במאי 1975) היא שחקנית ישראלית.

## ביוגרפיה
בוגרת בית הספר תלמה ילין במגמת תיאטרון (1993). בשנת 1998 סיימה בהצטיינות את לימודי משחק במחזור ל"ו של בית הספר למשחק בית-צבי. למדה שנתיים בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.

מלגות: מלגת הצטיינות, מלגה ע"ש שמואל רודנסקי על ביצוע מצטיין של שלל התפקידים בשנת הסיום, מלגת קרן הסטיפנדיות, וכן במשך ארבע שנים זכתה במלגת קרן שרת.

בין שנת 2000 ל-2007 כיהנה בוועד המנהל של שח"ם - ארגון השחקנים בישראל.

חיה בזוגיות עם המוזיקאי פייר שאיין, להם שתי בנות, ומתגוררת באבן יהודה. שם היא מכהנת כחברת מועצה מטעם סיעת "לתת יותר" בראשות ראש המועצה אבי הררי.

### משחק

#### תיאטרון
בתיאטרון הספרייה: ב-1998 גילמה את אדלה בהצגה "בית ברנרדה אלבה" מאת פדריקו גארסיה לורקה שביים ארתור קוגן. ב-1999 גילמה את קטיה בהצגה "חמישה לילות" מאת אלכסנדר וולודין שביימה נינה מיכואלס, ואת דונה בהצגה "הקיץ האחרון" מאת ג'יין צ'יימברס שביימה אריאלה מנדלס.

בתיאטרון בית ליסין גילמה את וולווט בהצגה "פופקורן" מאת בן אלטון שביים עודד קוטלר.

בתיאטרון הקאמרי: ב-1998 שיחקה בהצגה "המורדים" מאת עדנה מזי"א שביים עמרי ניצן. ב-1999 שיחקה בהצגה "מעיין הגופרית" מאת נוריאל טוביאס שביים גדליה בסר. ב-2004 שיחקה לצד דינה סנדרסון בהצגה "עקר בית" מאת ענת גוב שביימה עדנה מזי"א. ב-2006 שיחקה בהצגה "קרוב לבית" שכתבה וביימה דפנה רובינשטיין, ובהצגה "יתוש בראש" מאת ז'ורז' פדו שביים עמרי ניצן.

בתיאטרון צוותא גילמה את גלי בהצגה "נימפות בערפל" (שאף הפכה ב-2008 לסרט קולנוע בעל אותו השם בבימויו של יורם זקס).

בתיאטרון הבימה ב-2004 גילמה את הופי בהצגה "ארטון" מאת עזרא אהרון שביים רוני ניניו.

בהתיאטרון שלנו שיחקה בהצגת הילדים "אנחנו כבר גדולים".

ב-2010 בתיאטרון חיפה גילמה את סשה בהצגה "מי דואג לילד" מאת טום סטופארד שביים משה נאור.

בתיאטרון הקיבוץ יצרה ושיחקה בהצגת היחיד "אני כריסטיאן F" שעיבדה איילה קוקוס וביים ניר ארז.

#### קולנוע ובטלוויזיה
ב-1988, כשהייתה בת 13, גילמה את מירהל'ה בסרט שביים אלי כהן, "הקיץ של אביה"  על פי ספרה של גילה אלמגור בעל אותו השם. ב-1997 גילמה את מאיה בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "רמת אביב גימל". ב-1999 גילמה את גלי בעונה הראשונה (פרק 12) של סדרת הטלוויזיה "החבר'ה הטובים" ששודרה ב"ערוץ הילדים". ב-2001 גילמה את התפקיד הראשי של מיקה בסדרת הטלוויזיה "דקות של תהילה" ששודרה ב"ערוץ 2" ואת בתה של גילה אלמגור בסדרת הדרמה "האשה האחרת" . ב-2003 גילמה את רות בסרט הקולנוע "להיות כוכב". בין השנים 2003–2005 שיחקה בטלנובלה החסידית הראשונה, "החצר", שם גילמה את רוחל, ביתו של האדמו"ר מלייבניץ. ב-2008 גילמה את גלי בסרטו של יורם זקס "נימפות בערפל". בשנת 2012 שיחקה בסרט ״האיש הצמא״ בתפקיד תמר.

## קישורים חיצוניים

* שאלון עם שיר אידלסון באתר "השאלון עם סיני גז"

קטגוריה:בוגרות תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:בוגרות סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:בוגרי סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:חברות מועצה ברשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:אבן יהודה: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1975
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
American Economic Review

**American Economic Review** (בקיצור: **AER**) הוא כתב עת מדעי לכלכלה שעובר ביקורת עמיתים ומפורסם מדי רבעון בידי האגודה האמריקאית לכלכלה (American Economic Association). יצא לאור לראשונה ב-1911 ונחשב אחד מכתבי העת היוקרתיים ביותר בתחום.

העורכת הנוכחית היא זוכת פרס נובל לכלכלה אסתר דופלו.

כל שנה מפרסם כתב העת בגיליון מאי שלו, הקרוי Papers and Proceedings, את הדיונים וההרצאות שהוצגו בוועידה השנתית של האגודה האמריקאית לכלכלה.

המאמרים הידועים הבאים פורסמו לראשונה בכתב העת:

* "A Theory of Production" (1928), by Paul Douglas and Charles Cobb.
* "The Cost of Capital, Corporation Finance and the Theory of Investment" (1958), by Franco Modigliani and Merton Miller.
* "A Theory of Optimal Currency Areas" (1961), by Robert Mundell
* "The role of monetary policy" (1968), by Milton Friedman
* "De Gustibus Non Est Disputandum" (1977), by George Stigler and Gary Becker.
* "Scale economies, product differentiation, and the pattern of trade" (1980), by Paul Krugman
* "Contestable Markets: an Uprising in the Theory of Industry Structure" (1982), by William J. Baumol
* "Network Externalities, Competition, and Compatibility" (1985), by Michael L. Katz and Carl Shapiro
* "Inflation and Reputation" (1985), by David Backus and John Driffill
* "Optimal Contracts for Central Bankers" (1995), by Carl E. Walsh
* "ERC – A Theory of Equity, Reciprocity, and Competition" (2000), by Gary E. Bolton and Axel Ockenfels

כתב העת נגיש בצורה מקוונת דרך JSTOR.

## קישורים חיצוניים
* 
* כתב העת The American Economic Review, ב-JSTOR

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי עת כלכליים
האגודה לקידום הלימודים הרומים

**האגודה לקידום הלימודים הרומים** (באנגלית: **The Society for the Promotion of Roman Studies** או בקיצור: **The Roman Society**) היא הארגון בבריטניה המוביל לקידום מחקר רומא העתיקה והאימפריה הרומית. האגודה עוסקת בהיסטוריה, ארכאולוגיה, ספרות ואמנות רומית. האגודה נוסדה ב-1910, כאגודת אחות של האגודה לקידום הלימודים ההלניים (Society for the Promotion of Hellenic Studies).

## פעילות
האגודה מוציאה לאור שני פרסומים שנתיים:   
* Journal of Roman Studies - מכיל מאמרים וסקירות ספרים על העולם הרומאי באופן כללי.
* Britannia - שבו מאמרים וסקירות על בריטניה הרומית. 

לאגודה ספרייה אותה היא חולקת במשותף עם האגודה לקידום הלימודים ההלניים ועם המכון ללימודים קלאסיים של אוניברסיטת לונדון, בה למעלה מ-110,000 כרכים ו-600 כתבי עת עכשוויים.

האגודה מעניקה מלגות וביניהן: מלגות עבור קורסי קיץ, מענקי ארכאולוגיה (באמצעות מענקי חפירות וועידות דו-שנתיות) ומלגות לבתי ספר להוראה בנושא העולם הרומי. 

האגודה עורכת סדרת הרצאות פומביות בלונדון, ואחרות מחוץ ללונדון בסניפים מקומיים של האגודה ללימודים קלאסיים (Classical Association).

## קישורים חיצוניים

* 
* הספרייה המשותפת לאגודה לקידום הלימודים הרומים ולאגודה לקידום הלימודים ההלנים

קטגוריה:רומא העתיקה
קטגוריה:לימודים קלאסיים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: חינוך
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: ארגונים
Econometrica

**אקונומטריקה** (באנגלית: **Econometrica**; בקיצור: **Ecta**) הוא כתב עת אקדמי בכלכלה, המפרסם מאמרים בתחומים שונים בכלכלה (לא רק באקונומטריקה). הוא רואה אור בידי החברה האקונומטרית (Econometric Society), ומשווק בידי ויילי-בלאקוול (Wiley-Blackwell). אקונומטריקה מדורג במיקום מהגבוהים ביותר מבין כתבי העת בכלכלה, כאשר האימפקט פקטור שלו, נכון ל-2020 הוא 5.844. העורך הנוכחי של כתב העת הוא סטפן מוריס, פרופסור המופקד על קתדרת אלכסנדר סטיוארט 1886 בכלכלה באוניברסיטת פרינסטון.

אקונומטריקה יצא אור לראשונה ב-1933. עורכו הראשון היה רגנר פריש, זוכה פרס נובל הראשון בכלכלה ב-1969, ששימש כעורך בשנים 1933–1954. אם כי כל המאמרים באקונומטריקה הם כיום בשפה האנגלית, הגיליונות הראשונים הכילו מאמרים מדעיים בצרפתית. פרופ' צחי גלבוע המשמש כדיקן בית הספר לכלכלה באוניברסיטת רייכמן הוא סגן העורך בכתב העת.

החברה האקונומטרית שואפת למשוך מחקרים שימושיים בעלי רמה גבוהה באמצעות הענקתה של מדליית פריש (Frisch Medal). הפרס ניתן פעם בשנתיים למאמר ניסיוני או תאורטי-שימושי שפורסם באקונומטריקה במהלך חמש השנים שחלפו.

כיום, המאמר המצוטט ביותר נכתב על ידי דניאל כהנמן ועמוס טברסקי בנושא תורת הערך. לפי קים, מורס וזינגלס הרי שהמאמר המצוטט ביותר במדעי החברה והכלכלה והמצוטט ביותר באקונומטריקה הוא של הלברט וייט.

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר אקונומטריקה,
* ארכיב אקונומטריקה, באתר JSTOR (נדרש מינוי)
* אקונומטריקה, בהוצאת Wiley-Blackwell

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי עת כלכליים
חומר חלקיקי

**חלקיקי חומר** (**Particulate Matter - PM**), הם שברים קטנים של חומר נוזלי או מוצק הנמצאים בגז או נוזל. יש להבדיל מונח זה מאירוסול, אשר מתייחס לחלקיקי חומר מוצק וגז יחדיו. מקורות חומר חלקיקי עשויים להיות טבעיים או מעשה ידי אדם. מקורות נפוצים הם פרחים (התורמים אבקנים), שרפות (בעיקר ממנועי דיזל), כרייה, בנייה (חול ומתכות) וסופות חול טבעיות.

המונח **PM10** מתאר את כמות החומר החלקיקי שקוטרו האירודינמי הוא קטן מ-10 מיקרומטר. המונח **PM2.5** מתאר את כמות החומר החלקיקי שקוטרו האירודינמי הוא קטן מ-2.5 מיקרומטר. אלו מדדים נפוצים לאיכות אוויר, עקב השפעותיהם הבריאותיות הרחבות. השפעות אילו כוללות שיעול וגירוי של קנה הנשימה ושל העיניים. ככל שהחלקיק גדול יותר, כך סכנתו פוחתת כיוון שהוא בעל סיכוי גדול יותר להיתפס על ידי האף או הגרון ולהיפלט בנשימה על ידי שיעול או להיבלע. גם בריכוזים נמוכים יחסית, מוגברות תופעות השיעול בחולי קצרת.

התקן הישראלי לחומר חלקיקי נשים (RSP - Respirable Particles) הוא 300 מיקרוגרם למטר מעוקב לשלוש שעות, 200 מיקרוגרם למטר מעוקב ליממה ו־75 מיקרוגרם למטר מעוקב לשנה. זאת לעומת התקן האמריקאי של 50 מיקרוגרם למטר מעוקב לשנה ו־150 מיקרוגרם למטר מעוקב ל-24 שעות.

## קישורים חיצוניים

* חומר חלקיקי באתר אקו-ויקי
* פירוט באתר המשרד להגנת הסביבה
* [מידע נוסף באתר ה-[EPA]], הסוכנות להגנת הסביבה בארצות הברית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כימיה
יום העבודה

**יום העבודה** (באנגלית: **Labor Day**) הוא חג חילוני פדרלי בארצות הברית ובקנדה. החג נחוג מדי שנה ביום שני הראשון של חודש ספטמבר.

## מקור החג
מקורו של החג במאבק של תנועת העבודה בקנדה בשנות ה-70 של המאה ה-19 במטרה להנהיג יום עבודה בן 8 שעות. תוצאותיו של מאבק זה בחקיקת חוק איגודי המסחר (Trade Union Act) משנת 1872. הצלחת המאבק ותמיכת הפועלים בתנועת המאבק באה לידי ביטוי בהפגנות ועצרות שנערכו מדי שנה. בשנת 1882 נכח באחת העצרות השנתיות שנערכה בעיר טורונטו מנהיג הפועלים האמריקאי . בשובו לניו יורק ארגן מקגוויר מצעד דומה ב-5 בספטמבר באותה שנה.

בשנת 1894, במהלך הפגנת עובדים (שלימים כונתה שביתת פולמן) נהרגו מספר עובדים בעקבות ירי של חיילי צבא ארצות הברית ושירות המרשלים של ארצות הברית לעבר הפועלים השובתים. על מנת להרגיע את הרוחות, הורה נשיא ארצות הברית גרובר קליבלנד על חקיקה ההופכת את יום העבודה לחג לאומי. חוק זה עבר במהירות בקונגרס ארצות הברית, בהליך מזורז והתקבל פה אחד על ידי חברי שני בתי הקונגרס. החוק נחתם על ידי הנשיא וקיבל תוקף שישה ימים לאחר אירועי השביתה.

כל חמישים מדינות ארצות הברית הפכו את יום העבודה לחג מדינתי.

בראשיתו שימש החג לצורך תהלוכות פועלים שנועדו להראות את כוחם של איגודי הפועלים. לימים הפך החג לחג חילוני המסמל את תום הקיץ, ונחוג בעיקר במפגשי חברים בהם צולים בשר (ברביקיו) או בפיקניקים משפחתיים.

מסורתית, נהוג שלא ללבוש בגדים בצבע לבן לאחר יום העבודה עד הקיץ הבא, אך יש המטילים ספק במסורת זו.

## ראו גם
*אחד במאי

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חגים אמריקאיים
קטגוריה:חגים ומועדים
קטגוריה:אירועים בחודש ספטמבר
קטגוריה:יום שני
FGM-148 ג'אוולין

שמאל|ממוזער|250px|תרשים של טיל ג'אוולין
שמאל|ממוזער|250px|חיילים אמריקאים מדגימים ירי טיל ג'אוולין
**FGM-148 ג'אוולין**, ובקיצור **ג'אוולין** (באנגלית: **Javelin** – כידון), הוא טיל נגד טנקים אמריקאי מתקדם, שנכנס לשירות על מנת להחליף את קודמו M47 Dragon, ונועד להיות נשק גמיש ואפקטיבי, קל משקל יחסית לטיל מונחה, וניתן לנשיאה על ידי שני חיילים, ומאפשר לבצע ירי פשוט על ידי חייל אחד. שמו ניתן לו מפעולתו שדומה למהלך ההטלה של הכידון, הטיל נורה לעבר מטרתו כשהוא נפלט לגובה בזוויות חדות וקהות, ועושה את דרכו בקשת לעבר המטרה.

## הטיל
בדומה לטילי נ"ט מתקדמים אחרים, הג'אוולין נורה באופן שגר ושכח, ומכוון עצמו למטרה אחרי נעילה ראשונה על ידי המפעיל, ללא התערבות נוספת מצידו.
לטיל שני אופנים לביצוע: הראשון, ירי במסלול בליסטי במהלכו הטיל עולה לגובה 150 מטרים, וצולל אל מטרתו בזווית חדה. השני, ירי בכינון ישיר כאשר הטיל מגיע לגובה של 50 מטרים ומשם עושה את דרכו אל המטרה בזווית קהה.
הטיל מצויד בראש טאנדם, שמצויד בשתי שכבות של מטען חלול, כך שהשכבה הראשונה נועדה להרוס את השריון, והשכבה השנייה לחדור אל המטרה ולהשמידה. טיל מתקדם יותר בעל רש"ק חזק יותר נועד להתמודד גם מול סוגים מסוימים של מיגון ריאקטיבי.
הטיל מצויד בראש ביות תרמוגרפי.

## שיגור
הזְבִיל (Tube) הוא החלק המכיל את הטיל ומאחסן אותו, ומערכת השיגור (CLU – Command Launch Unit) הוא החלק שבו משתמש המפעיל על מנת לנעול את הטיל על המטרה בפעם הראשונה, ומכאן ואילך לשגר אותו.

המפעיל מרכיב את הזְבִיל על מערכת השיגור ותוך שניות ספורות עד חצי דקה ננעל על המטרה ומשגר את הטיל.

לטיל שתי שכבות דלק מוצק, האחת קטנה ורכה שנותנת דחף ראשוני מתוך הזְבִיל, ונועדה להרחיק את הטיל מפני המפעיל ולמנוע פגיעתו מפני המנוע הראשי.

אופן השיגור מצד המפעיל נעשה על הכתף בישיבה (לרוב ישיבה מזרחית כשמדובר בשיגור כתף ללא חצובה), כשהוא נשען קדימה כדי למנוע מהגוף להיהדף אחורנית ולהיפגע.

אחרי הנעילה והשיגור הטיל עושה דרכו לעבר המטרה ומשמיד אותה. הזְבִיל הוא חד-פעמי ונועד לנטישה בשטח אחרי השימוש, עם זאת הוא ניתן למחזור אך זאת בעלות יותר גבוה מעלות הייצור הראשוני, לכן בינתיים לא נעשה דבר בנושא זה.

מחיר טיל אחד הוא $80,000. מחיר יחידה אחת שכוללת טיל, זְבִיל ומערכת שיגור אחת עולה $125,000.

## מפעילות
ממוזער|400px|מפעילות של הג'אוולין בכחול

## ראו גם
*ספייק – טיל נגד טנקים תוצרת ישראל
* 9M133 קורנט – טיל נגד טנקים תוצרת רוסיה

## קישורים חיצוניים

* אתר האינטרנט הרשמי של הג'אוולין באתר לוקהיד מרטין 
*  

קטגוריה:טילים אמריקאיים
קטגוריה:טילים נגד טנקים אמריקאיים
קטגוריה:טילים נגד טנקים מהדור השלישי
ולדימיר טאטלין

[ממוזער|דגם של [מונומנט לאינטרנציונאל השלישי.]]
**ולדימיר יבגראפוביץ' טאטלין** (ברוסית: **Владимир Евграфович Татлин**; 28 בדצמבר 1885 (על פי הלוח הגרגוריאני; על פי הלוח היוליאני נולד ב-16 בדצמבר) – 31 במאי 1953) היה צייר ואדריכל רוסי וסובייטי. טאטלין היה אחד האמנים המובילים את תנועת האוונגארד הרוסי בשנות ה-20 של המאה ה-20, לצד קזימיר מלביץ', ומראשי תנועת האמנות הקונסטרוקטיביסטית. יצירתו הידועה ביותר היא התוכנית שהכין עבור המונומנט לאינטרנציונאל השלישי, אשר לא יצא אל הפועל.
## ביוגרפיה
טאטלין נולד בחארקיב שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה), והיה בנו של מהנדס רכבות ומשורר. עבד כמלח בטרם החל את לימודי האמנות בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה.

פרסומו של טאטלין החל בעקבות תכנון המונומנט לאינטרנציונאל השלישי בשנת 1920. מבנה זה, שתוכנן להיות גורד שחקים עשוי פלדה וזכוכית, שגובהו המתוכנן היה צפוי להיות 400 מטר, כ-100 מטרים גבוה יותר ממגדל אייפל. המבנה אמור היה לכלול שלושה מבנים אשר יסתובבו על צירם בקצב שונה - המבנה הראשון, קובייתי בצורתו, היה אמור להסתובב על צירו פעם בשנה; המבנה השני, פירמידה, היה אמור להסתובב על צירו פעם בחודש; והשלישי, מבנה מעגלי, אמור היה להסתובב על צירו פעם ביום.

בשנת 1932 אורגנה תערוכה מעבודות שלו. לאור כך שהשלטון לא תמך באמנות שלו, זה הייתה התערוכה האחרונה שלו.

טאטלין נחשב לאבי הסגנון הקונסטרוקטיבי באמנות, ותבליטי העץ והברזל שנוצרו על ידו היוו הפרה בוטה של המוסכמות של האמנות הרוסית. פעל גם בתחום האופנה ויצר חפצים שימושיים.

טאטלין נפטר ב-1953 ונקבר בבית הקברות נובודוויצ'י שבמוסקבה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:קצרמר סובייטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:אדריכלים רוסים
קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1885
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1953
שמורת טבע חוף גדור

[שמאל|ממוזער|250px|תצפית דרומה מתל גדור. באופק נראים בתי [נתניה]]
**שְׁמוּרַת תֵּל גְּדוֹר** היא שמורת טבע וגן לאומי בשרון, השוכנת לאורך חוף הים התיכון, בין היישוב מכמורת, מדרום לשכונת גבעת אולגה שבחדרה מצפון. האתר כולל את השמורה הימית - שמורת ים גדור ששטחה של 844 דונם, ושמורה חופית בשטח כולל של 752 דונם, שמהם 105 דונמים כבר הוכרזו, והיתר נמצאים בהליכי אישור.

## גאוגרפיה
השמורה החופית היא בחלקה חלק מפארק השרון, והיא מתמקדת במצוק הכורכר הנמשך לאורך קו החוף. המצוק מגיע לשיאו בתל גדור המתנשא לגובה של 33 מטרים, ועל פסגתו שרידי מבנה מרובע. המצוק עשוי משכבות של אדמת חמרה וכורכר, וגדלים עליו צמחי חבצלת החוף, חורשף וקריתמון ימי. בעורפו של המצוק גדלים סירה קוצנית, קורנית ואלת המסטיק. חוף השמורה סלעי, ועל טבלאות הסלע מתפתחת אוכלוסייה של חסרי חוליות ימיים. החוף החולי משמש את צבות הים העולות אליו כדי להטיל את ביציהן, ובמקום הוקם אתר מגודר אליו מעבירים פקחי רשות הטבע והגנים קנים של צבי ים כדי להבטיח את תהליך הדגירה. מצפון לתל גדור שוכן "המפרץ הסיני" – מפרצון שזכה לשמו על שם עולים שהגיעו מאירופה לארץ ישראל בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 לאחר שהות של שנתיים בשאנגחאי, ואשר נהגו לנפוש במקום.

השמורה מוקפת במעקה בטיחות המונע מכלי רכב את הכניסה אליה. חל איסור על שהיית בני אדם בשטחה בשעות הלילה והדייג מוגבל למקומות שיועדו לכך בלבד.

## זיהום מיקרופלסטיק
במרץ 2025 פרסם המרכז לאקולוגיה של אוניברסיטת אקסטר בבריטניה מחקר שנערך על ידי קבוצה בינלאומית של מדענים, על פיו חוף גדור הוא אחד מחמשת החופים המזוהמים ביותר במיקרופלסטיק בעולם.

## גלריה

Gdor038.jpg|מצוק הכורכר ומכלאה להגנה על קני צבי ים
Gdor041.jpg|תל גדור מדרום
Gdor032.jpg|קטע ממצוק הכורכר
Gdor057.jpg|"המפרץ הסיני" מדרום. ברקע נראים ארובת תחנת הכוח אורות רבין ומזח פריקת הפחם
Gdor Reserve Etgarim 1.jpg|מראה לאורך קו החוף
Gdor Reserve Chineese Lagoon 1.jpg|"המפרץ הסיני"
Gdor Reserve Chineese Lagoon 2.jpg|"המפרץ הסיני" והמצוק הצמוד לו



## קישורים חיצוניים

* שמורת ים גדור באתר רשות הטבע והגנים
* שמורת תל גדור באתר העירוני לתיירות ובילוי בחדרה
* צוקי גדור וחוף גדור
* שמורת חוף גדור באתר inature
* שמורת ים גדור באתר inature
* 
* הוועדה המקומית לתכנון ובנייה חדרה חתמה על מתן תוקף לתוכנית חוף גדור - Local חדרה
* 

## הערות שוליים

גדור, שמורת
קטגוריה:ישראל: חופים
קטגוריה:השרון: גנים לאומיים
בת הקפיטן

**בת הקפיטן** (ברוסית: **Капитанская дочка**) הוא רומן הרפתקאות היסטורי, שכתב הסופר והמשורר אלכסנדר סרגייביץ' פושקין, בשנת 1836. הספר מתאר עלילה בדיונית המתרחשת על רקע מרד הקוזאק ימליאן פוגאצ'וב, שהכתיר עצמו בתואר 'צאר', וניסה להשתלט על כס המלוכה בתקופת הצאריצה יקטרינה השנייה, בשנים 1774–1775.

## עלילה

גיבור הרומן הוא בן-אצולה צעיר בשם פיוטר אנדרייביץ' גרינב, המתגייס לצבא הצאר ונשלח לשרת במצודה קטנה בסיביר. בדרך הוא פוגש איכר משונה שעוזר לו להגיע לפונדק בזמן סופת שלגים. בתמורה לעזרתו נותן לו גרינב אדרת מפרוות ארנבות.

במוצב פוגש גרינב את בתו של המפקד, מאשה, ומתאהב בה. הוא מסתכסך עם חייל אחר במוצב, שווברין, המאוהב גם הוא במאשה, והשניים מתייצבים לדו-קרב בסיף וגרינב נפצע. אל המוצב מגיעות שמועות בקשר לתקיפתו הקרובה של פוגאצ'וב, ועד מהרה הוא מתקיף את המוצב הקטן ומשתלט עליו, תוך שהוא הורג את אביה ואמה של מאשה, ומתנגדים נוספים. פוגאצ'וב עומד לתלות גם את גרינב, אך הוא ניצל ברגע האחרון, כאשר מתברר שפוגאצ'וב הוא לא אחר מאשר האיכר שגרינב נתן לו את האדרת בתחילת הרומן.

גרינב חושש לגורלה של אהובתו, במיוחד לאחר שהוא מגלה ששווברין ערק לצבאו של פוגאצ'וב ועומד להתמנות למפקד המוצב החדש. הוא מתיידד עם פוגאצ'וב ומבקש ממנו שישחרר אותו לעיר הקרובה - אורנבורג. באורנבורג גרינב מגלה ששווברין עומד להכריח את מאשה להתחתן איתו, והוא חוזר למוצב כדי להציל אותה. הוא מספר לפוגאצ'וב ששווברין עומד לחלל את כבודה של יתומה מסכנה, וזה מתרגז עליו ומשחרר את מאשה.

לאחר שנדמה כי בני הזוג יצאו לחופשי, עוצרים את גרינב בחשד לשיתוף פעולה עם פוגאצ'וב. מאשה, שנסעה בינתיים לבית הוריו של גרינב, מבקשת את עזרת הצארינה יקטרינה השנייה, והיא משחררת את גרינב ממאסרו.

## מהדורות בעברית
* **בת הקפיטן**, תרגם מנחם זלמן וולפובסקי, הוצאת מצפה תל אביב, 2 כריכות, תרצ"ו-1936.
* **בת הקפיטן**, תרגם בוריס זיידמן, סדרת הרפתקה: סופרים מתרגמים קלאסיקה, בהוצאת מודן ואוקיינוס, 220 עמודים, 2010

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ספרי אלכסנדר פושקין
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:ספרים רוסיים
קטגוריה:ספרי 1836
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
קטגוריה:ספרי סדרת הרפתקה
קטגוריה:ספרים המתרחשים ברוסיה
חברים בחלל

**חברים בחלל** (באנגלית: **Space Buddies**) הוא סרט שיצא ב-3 בפברואר 2009, מבית היוצר של אולפני וולט דיסני.

## תקציר העלילה
הסרט מספר על חבורת כלבים שעלו בטעות על החללית "וויזון 1", ובמאמצים מצליחים להחזיר את החללית לאחר שסטתה ממסלולה בחלל.

## קולות
* **יורי** - דידריץ בדר
* **בודהה** - שדה קייט
* **ד"ר פינקל** - קווין וייסמן
* **רוזבאד** - ליליאנה מומי
* **באדרבאל** - ג'וש פליטר
* **אסטרו** - עלי היליס
* **פאט פין** - ביל וולפסון
* **מאדבוד** - הנרי הודג'ס
* **השומר בשער למפקדה** - קארנסט אהרז'
* **B-Dawg** - סקיילר ג'יסונדו

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:דיסני: סרטים
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על כלבים
קטגוריה:סרטי הרפתקאות בחלל
קטגוריה:סרטי וולט דיסני
בועז רימר

**בועז רימר** (נולד ב-30 באוגוסט 1970) הוא המייסד והבעלים של אתר האינטרנט "במה חדשה", שמהווה מאגר יצירות אמנות עבריות וקהילה או רשת חברתית אינטרנטית. היצירות מוכנסות לאתר באופן עצמאי על ידי כל אמן ומרוכזות ב"דף היוצר" שלו. היצירות הן בתחומים הבאים: פרוזה, שירה, צילום, גרפיקה ואנימציה.

בשנת 1998 יצר רימר קשר עם ערן להב וגיל רימון לצורך שימוש בליבת המערכת של "בימה אחרת" (שהוקמה על ידי להב), לצורך ייבוא הנתונים ליצירת האתר "במה חדשה". בשלהי אותה שנה יצאה הגרסה הראשונה של האתר. רימר שדרג את האתר במובנים רבים, הוסיף לו היבט קהילתי באמצעות פורומים, ארגן מפגשי "במה פתוחה" (אחת לחודש) במקומות שונים בהשתתפות היוצרים והמבקרים באתר, הוסיף מנוע חיפוש, ומערכות שונות של תגובות, סטטיסטיקה, דירוג, סלוגנים ועוד.

עבודתו של רימר נחשבת לפורצת דרך באותה עת, טרום עידן וב 2.0.

מלבד במה חדשה עסק רימר במוזיקה אלטרנטיבית (המהפכה המיותרת, השמנים). כמו כן ביים סרטים על פי סיפורים של אתגר קרת ("קצרים", "דבק מטורף") ושיחק בסרט "מלכה לב אדום" משנת 1996, גם הוא על פי תסריט של אתגר קרת. ב-1995 שיחק בקליפ של "איפה הילד" - "זוהי סדום" בבימוי של נועז דשא. כמו כן, בשנת 2001 שיחק בסרט הפשע של איתי לב "5 דקות בהליכה" לצד שרון אלכסנדר, ובשנת 2002 שיחק בדרמת הטלוויזיה "אבאל'ה" ששודרה בHOT3, שביימו אורי מרנץ ואילן ירוחם על פי תסריט של אתגר קרת.

כיום רימר ארכיטקט מערכות ויועץ תסריט. הוא מתגורר בתל אביב.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:פעילי אינטרנט ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:פעילי תוכן חופשי ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
מואלי

**מָוָאלי** (**موالي**, בערבית: בני חסות) היה כינוי למוסלמים לא-ערביים, בעיקר ממוצא פרסי במאות הראשונות לאסלאם. בימי הח'ליפים הראשונים ובית אומיה, על מנת שלא-ערבי יוכל להתאסלם היה עליו להסתפח לשבט ערבי כבן חסות, או מַוְלַא. 

המואלי חיו בעיקר באזוריה של האימפריה הסאסאנית לשעבר - עיראק ואיראן. הם סבלו מאפליית השלטונות ואולצו לשלם מיסים נוספים. הדבר הוביל לתחושת קיפוח ולמרידות תכופות, אשר לימים יסייעו לבית עבאס לעלות לשלטון. לאחר הפלת האומיים בידי בית עבאס ב-750 שופר מצבם של המואלי והם שולבו כפקידים בכירים במנהל ובפקידות של הח'ליפות.

## ראו גם
* מולא - כהן דת מוסלמי בעיקר בארצות התרבות הפרסית.

קטגוריה:מוסלמים
פגוש את היונים

**פגוש את היונים** (באנגלית: **Valiant**, בתרגום חופשי: "אמיץ") הוא סרט קולנוע בהנפשה ממוחשבת, המספר את מלחמתם של היונים במלחמת העולם השנייה. הסרט יצא בישראל ב-7 ביולי 2005.

## עלילה
היון הגוזל וולינט רוצה להצטרף לחייל יוני הדואר המלכותי להילחם בחזית ולשלוח הודעות במלחמת העולם השנייה, בינתיים הנץ המרושע גנרל פון טאלון ועוזריו שלו קפלינק ואנדרלינק מתכוונים לכלוא את היונים בזמן המלחמה, בעזרת יון ערמומי בשם באגזי מצליח וולינט להתגייס ביחד עם באגזי לחייל יוני הדואר ונלקח לבסיס לשם אימונים האימונים קשים ומפרכים כדי להילחם בנצים, בהמשך הם פוגשים את העכברים שארלס דה גירל ורולו אשר עזרו להם להתחמק מנצים, בסוף הסרט וולינט נבחר סוף סוף לאימונים.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* "אמיץ" - האתר הרשמי

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הנפשה בריטיים
קטגוריה:סרטי אנימציה על ציפורים
ע'ולאת

המונח **עֻ'לאת** (ערבית **غلاة** - "מגזימים", מיחיד "ע'לו"), הוא כינוי אסלאמי לכתות אזוטריות בעלות תאולוגיה דתית רדיקלית. כתות אלו נוטות לייחס לנביא או למשפחתו תכונות אלוהיות או לפרש את המהות האלוהית באופן הפוגע באחדותה. כתות אחרות מייחסות תכונות אלוהיות למייסדיהן או לדמויות אחרות כמו חברי הנביא. במיוחד מיוחסות תכונות כאלה לעלי ולסלמאן הפרסי. בשל תפישותיהן הקיצוניות, מוקצות כתות אלו על ידי האורתודוקסיה האסלאמית ככופרות. הצופיות האסלאמית נטתה במיוחד להגזמות שכאלה. עבדאללה אבן סבא נתפס כראשון הע'ולאת, שכן הוא ייחס לעלי תכונות אלוהיות וסירב לקבל את עובדת מותו.

## דוגמאות
***[[עלווים]]**: האמונה שעלי היה התגלמות האל, שמוחמד שימש כרעלה שלו ושסלמאן הפרסי היה השער שדרכו התגלה לעולם. שלושת האישים מהווים את השילוש הקדוש באמונה העלווית, ואשר מכונה בקצרה על פי ראשי התיבות של שמותיהם עמס.
***[[דרוזים]]**: הח'ליפה הפאטמי אל-חאכם באמר אללה הוא התגלמות האלוהים. לאחר שלטונו הוא נעלם ועתיד להתגלות בשנית באחרית הימים.

## ראו גם
*דרוזים
*עלווים
*צפווים - החלו את דרכם כמסדר ע'לאת שיעי-צופי
*בקטאשים
*סופים
*באזיע'יה - כת שיעית שהאמינה שהאמאם השישי, ג'עפר א-צאדק, הוא אלוהים

קטגוריה:פלגים באסלאם
קטגוריה:מושגים באסלאם
עין בובין

**עין בובין** (מערבית: **عين بوبين**, מכונה גם **מעיין דני**) הוא מעיין הנמצא בשטח C שביהודה ושומרון, בין ההתנחלות דולב לכפר הפלסטיני עין עריכ.

## גאוגרפיה
עין בובין הוא אחד המעיינות הגדולים בבנימין. מהמעיין יוצאת נִקבה, שדרכה מגיעים המים לבריכת אגירה בגודל של כ־10 על 12 מטרים ובעומק 2.7 מטרים. בריכת האגירה מחולקת על ידי קיר בטון לשתי בריכות נפרדות, אך קיר זה נמוך במקצת מהחומה המקיפה את הבריכה ולכן כאשר הבריכות מלאות הן נראות כבריכה אחת וההפרדה אינה נכרת. המעיין והבריכה משמשים כיעד לטיולים ולשחייה.

הבריכה משמשת את הערבים באזור להשקיית בוסתן עצי פרי סמוך שבו גדלים עצי אגוז ורימון. בסמוך לבריכה, תחת צילם של עצי הפרי נמצאות מספר בריכות קטנות נוספות.

מעל המעיין נמצאות שתי מערות שבאחת מהן ניתן לראות כוכים רבים חצובים בקיר, וניכר ששימשה בעבר כקולומבריום.

על פי העיתונאי גדעון לוי, המעיין ומטעי הזיתים סביבו נלקחו מהכפר הסמוך דיר איבזיע, ותושביו מנועים מלהגיע למקום, למעט במספר ימים בהם התושבים מורשים לטפל בעצי הזית ולעבד את אדמתם. אל המעיין נפרצה דרך כורכר באופן בלתי חוקי. דוברות היישוב דולב הסמוך טוענת שיהודים וערבים יושבים בשכנות על שפת המעיין.

## פיגועים
[ממוזער|ימין|שלט שהציבה [מועצה אזורית בנימין לאחר שנרצח דני גונן בפיגוע]]
ב־19 ביוני 2015 נרצח דני גונן על ידי פלסטיני, בעת שחזר מהמעיין. בלווייתו הכריז שר החקלאות אורי אריאל כי מעתה ייקרא המקום **מעיין דני** על שמו, ואף הוקמה אנדרטה לזכרו במקום. למרות זאת, בדיון בנובמבר 2015, ועדת השמות הממשלתית דחתה את ההצעה לשינוי שמו של המעיין בנימוק שאין , וקבעה שנדרשת תקופת צינון לפני החלטה על שינוי השם.

ב־23 באוגוסט 2019 הטמינו מחבלים מטען חבלה בסמוך למעיין. בפיגוע נרצחה רנה שנרב ואביה ואחִיה נפצעו באופן בינוני וקשה.

## לקריאה נוספת
***אל המעיין:** כל החלומות מתגשמים בספר אחד, משה קוסטה, הוצאת ספריית בית אל, 2008; עמודים 148–149.
***מפת טיולים וסימון שבילים 7:** השרון והשומרון, בהוצאת הוועדה לסימון שבילים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

בובין
קטגוריה:דולב
קטגוריה:בנימין
קטגוריה:הנצחת חללי הטרור בישראל
סימוני תנועה בכביש

שמאל|ממוזער|250px|צביעת כביש
שמאל|ממוזער|250px|סימון כביש בלונדון
**סימון כבישים** היא שיטה המשמשת להכוונת נהגים והולכי-רגל בדרך באמצעות שרטוט קווים וסימנים על דרך ובעיקר על כביש. שיטה זו נלווית לשתי שיטות נוספות להכוונת הנהגים והולכי-הרגל: רימזור ותימרור.

סימון כבישים מורה כיצד לנהוג או ללכת בקטעי הדרך השונים; כך לדוגמה קו רציף במרכז הכביש מורה על איסור לעקוף רכב תוך שימוש בנתיב הנגדי, וקו מקוטע - על היתר. קו בצבע צהוב מורה על שולי הדרך, וקו כפול בצבע זה מורה על נתיב תחבורה ציבורית. קו כתום מורה על סימון זמני של כביש שנמצא תחת עבודה. קווים מלבניים עבים הנמתחים אופקית בין שני צידי הכביש מורים על מעבר חצייה.

ישנם סימונים בצידי הכביש המיועדים לתחום את החניות.

בישראל התחום נמצא תחת אחריות החברה הלאומית לדרכים.

## טכניקת הצביעה
לצורך הסימון משתמשים בצבעים שזמן הייבוש שלהם קצר ומקדם החיכוך שלהם גבוה. את הצבעים מיישמים בשיטת האיירלס.

צבע סימון כבישים הוא לרוב צבע תרמופלסטי, צבע זה כשמתחמם גורם לייבוש מהיר ו"להדבק" לכביש בצורה מיטבית.

## תמונות
[שמאל|ממוזער|250px|סימון כבישים ב[צומת עלית (רמת גן) (2009) - צילום מבנין אבגד]]

קובץ:Begin road (Jerusalem)1.JPG|קווי הפרדה בין נתיבים:קו מקוטע המורה על אפשרות מעבר בין הנתיבים, וקו רציף עבה המורה על הפרדה ללא אפשרות מעבר, המתקדמת לקראת חציצה מוחלטת בין הנתיבים
קובץ:Intersection 4way overview1.jpg|נתיב תחבורה ציבורית המסומן בקו צהוב כפול. הנתיב הנגדי לו, לרוב זה שרחב יותר, מותר בנסיעה לכולם
קובץ:EliteJunctionRamatGan1.jpg|כביש חד-סיטרי ובו חיצים המורים על זרימה של התנועה בכיוון אחד בלבד. בין הנתיבים קיימת הפרדה בצורת מדרכה, ולכן הכביש מוגדר כחד-סיטרי


## קישורים חיצוניים

* שלטים, תמרורים ורמזורים, אתר החברה הלאומית לדרכים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניהול תחבורה
באזיע'יה

**אל-בזיע'יה** (בערבית: البزيغية؛ נקראה גם אל-עג'ליה - العجلية ואל-עמיריה العميرية) הייתה כת ע'לאת שיעית קדומה מיסודו של בזיע' בן מוסא אלחאיכ הפרסי. הכת האמינה שג'עפר אל-צאדק, האימאם השישי של השיעה, היה התגלמות חיה של האל בדמות אדם. חסידיו של באזיע' האמינו שהוראותיו הדתיות של ג'עפר היו הנחיות לאורחותיהם של יושבי גן העדן, אשר יש למלאן כאן על פני האדמה. הם האמינו גם בהתגלות אלוהית חווייתית למאמין ושבקרבם היו אנשים הנעלים במעלתם על הנביאים מוחמד ואברהם, ואף על המלאכים גבריאל ומיכאל. הם האמינו שהמחזיקים באמונתם לא ידעו מוות, ושעם הגיעם לשלמות רוחנית ייקח האל את נשמתם הישר לגן העדן. נשמותיהם של המנוחים ממשיכות להתגלות לבני הכת לאחר "עזיבתם".

קטגוריה:שיעה