open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אליפות העולם בכדורסל 2010

**[[אליפות העולם בכדורסל]] לשנת [[2010]]**, הידועה גם בשם **מונדובאסקט 2010** היה טורניר כדורסל בינלאומי שנערך בטורקיה בתאריכים 28 באוגוסט-12 בספטמבר, אורגן על ידי התאחדות הכדורסל הבינלאומית, איגוד הכדורסל הטורקי והוועדה המארגנת.
בפעם השלישית מאז האליפות שנערכה ב-1986 השתתפו בטורניר 24 נבחרות. כתוצאה מכך, שלב הבתים של התחרות נערך בארבע ערים שונות (קייסרי, איסטנבול, אנקרה ואיזמיר), כאשר שלבי הגמר נערכו בעיר איסטנבול.

הגרלת הבתים נערכה ב-15 בדצמבר 2009 באיסטנבול. 24 הקבוצות הוגרלו לארבעה בתים בני שש קבוצות כל אחד. ארבע הראשונות בכל בית העפילו לשלב שמינית הגמר. משלב זה ההתמודדות המשיכה בשיטת נוק אאוט.

## הנבחרות המשתתפות
### העפלה לאליפות
* טורקיה העפילה לתחרות באופן אוטומטי כמארחת. 
* ארצות הברית העפילה לתחרות בעקבות זכייתה בטורניר הכדורסל באולימפיאדת בייג'ינג 2008. 
* 6 הנבחרות שסיימו ראשונות באליפות אירופה בכדורסל 2009 : ספרד, סרביה, יוון, סלובניה, צרפת וקרואטיה.
* 4 הנבחרות שסיימו ראשונות באליפות אמריקה בכדורסל 2009 : ברזיל, פוארטו ריקו, ארגנטינה וקנדה.
* 3 הנבחרות שסיימו ראשונות באליפות אסיה בכדורסל 2009 : איראן, סין וירדן.
* 3 הנבחרות שסיימו ראשונות באליפות אפריקה בכדורסל 2009 : אנגולה, חוף השנהב ותוניסיה.
* 2 הנבחרות שסיימו ראשונות באליפות אוקיאניה בכדורסל 2009 : ניו זילנד ואוסטרליה.
* 4 נבחרות שהוזמנו לטורניר על ידי פיב"א : גרמניה, לבנון, ליטא ורוסיה.

### החלוקה לבתים
24 הנבחרות חולקו ל-4 בתים. הנבחרות סווגו לשישה דרגים כך שבכל בית תהיה נציגות לנבחרת אחת מכל דרג.

## מיקומים

## השלב המוקדם

### בית א' ([[קייסרי]], [[קאדיר האס ארנה]])

### בית ב' ([[איסטנבול]], [[אבדי איפקצ'י ארנה]])

### בית ג' ([[אנקרה]], [[אנקרה ארנה]])

### בית ד' ([[איזמיר]], [[היכל איזמיר הלקפינר]])

## שלבי הנוקאאוט ([[איסטנבול]], [[היכל סינאן ארדם]])
    

## פרסים

### חמישיית הטורניר
*  לואיס סקולה
*  לינאס קלייזה
*  קווין דוראנט
*  הידו טורקוגלו
*  מילוש תאודסיץ'

## דירוג סופי

## קישורים חיצוניים

* נתונים מאתר פיב"א

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
2010
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2010
קטגוריה:תחרויות כדורסל בטורקיה
קטגוריה:איסטנבול: תחרויות ספורט
קטגוריה:אנקרה: ספורט
קטגוריה:שנות ה-2010 בטורקיה
מייקל פוקס

**מייקל (מיכאל) פוקס** MBE (8 במרץ 1934 – 9 במאי 2009) היה עורך דין ישראלי יליד בריטניה, ממייסדי הרצוג, פוקס, נאמן ושות'.

## ביוגרפיה
פוקס נולד בלונדון, בנם של פרדה וסם פוקס. ב-1958 השלים לימודי משפטים בקינגס קולג' שבאוניברסיטת לונדון וב-1959 הקים משרד עורכי דין, "פוקס וגיבונס", שהיה למשרד מוכר ומצליח. ב-1968 עזב את לונדון ועלה לישראל יחד עם אשתו. פוקס התמחה במשרד עורכי הדין "סלומון-ליפשיץ" שבחיפה וב-1969 קיבל רישיון לעסוק בעריכת דין בישראל. ב-1972 הוא וחברו אלוף חיים הרצוג (לימים נשיא המדינה) צירפו את פרופ' יעקב נאמן (לימים שר האוצר והמשפטים) והשלושה ייסדו את משרד עורכי הדין הרצוג, פוקס, נאמן ושות'.

פוקס היה יו"ר אגודת הידידות ישראל-בריטניה. ב-2003 קיבל ממלכת בריטניה את עיטור הכבוד "חבר במסדר האימפריה הבריטית" (MBE), זאת בשל תרומתו ליחסים בין ישראל לבריטניה. פוקס כתב טור חודשי למהדורה באנגלית של עיתון "הארץ". ב-2007 הוציא לאור ספר ובו אוסף הטורים.

פוקס התנדב לצה"ל בגיל 34, כאשר עלה ארצה ואף נלחם במלחמת יום הכיפורים. הוא אהב כתיבה, גולף, סקי ומוזיקה. הוא נפטר בגיל 75 לאחר מחלה קשה. היה נשוי לשילה פוקס (עורכת דין) ולזוג לא היו ילדים. פוקס התגורר בהרצליה, בה גם נקבר.

## קישורים חיצוניים
* 
* מייקל פוקס באתר הרצוג, פוקס, נאמן ושות'

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:עורכי דין יהודים בריטים
קטגוריה:בוגרי קינגס קולג' לונדון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2009
נוצרים ידידי ישראל

**נוצרים ידידי ישראל** (באנגלית: **Christian Friends of Israel**, **CFI**) הוא ארגון נוצרי-אוונגלי שמרכזו בירושלים ולו נציגויות ב-24 מדינות ברחבי העולם. הארגון מגייס תרומות ומפעיל מתנדבים במגוון פרויקטים חברתיים לרווחת תושבי ישראל מתוך אידאולוגיה נוצרית-ציונית המתבטאת באהבת ישראל ובתמיכה בה.

## פעילות
בראש הארגון עומדים איש הדת האמריקאי ריי סאנדרס ורעייתו שרון, אשר ייסדו את הארגון בדצמבר 1985. הארגון מפעיל בישראל פרויקטים של תמיכה וסיוע לעולים חדשים, ניצולי השואה, מעוטי יכולת, חיילי צה"ל, נפגעי טרור, קהילת יוצאי אתיופיה ונוצרים מקומיים. הארגון רשום בישראל כעמותה.

אחת לשנה, בסמוך לחג השבועות, מארגן מטה הידידים הנוצרים בירושלים כנס בינלאומי בהשתתפות מאות מאמינים וצליינים נוצרים-אוונגליים מרחבי העולם, להבעת תמיכה בישראל ולתפילה לשלום ירושלים.

כארגונים נוצרים-ציוניים אחרים, לארגון זה הזדהות חזקה עם עמדות הימין הפוליטי הישראלי. יש בין אנשי הציונות הדתית המברכים על פעילותו ומשתפים עמו פעולה, אך גופים יהודיים-דתיים אחרים רואים בארגון זה גוף מיסיונרי שמטרתו הסופית המרת יהודים לנצרות. בין היתר נטען כי התמקדותו של הארגון בסיוע לאוכלוסיות חלשות נובעת מכך שאוכלוסיות אלו מהוות כר פעולה נוח להשפעה דתית מיסיונרית. בעקבות הביקורת מיתן הארגון את ניסוח כמה ממסריו האידאולוגיים באתר האינטרנט שלו, תוך הדגשה כי פעילותו בסיוע ליהודים נובעת מאהבה שאינה מותנית בדבר.

## ראו גם
* ידידי ישראל באירופה
* ידידי ישראל במפלגה השמרנית
* יוזמת ידידי ישראל

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגונים דתיים
קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים
קטגוריה:ציונות נוצרית
קטגוריה:ארגונים נוצריים
קטגוריה:ציונים לא יהודים
פיבה, מלך מרסיה

**פיבה** או **ויבה** (באנגלית: **Pybba** או **Pibba** או **Wibba** או **Wybba**; 570 לערך - 606 או 615) היה מלך ממלכת מרסיה.

פיבה היה בנו של קודמו, קראודה, מלך מרסיה ואביהם של פנדה ושל אאווה. פיבה נולד בשנת 570 לערך ועלה לשלטון בשנת 593. פיבה מלך עד מותו בשנת 606 או 615. ב"כרוניקה האנגלו-סקסונית" פיבה מצוין כאביו של פנדה, אשר מלך אחריו, אולם בכרוניקה זו אין פרטים נוספים אודותיו.

ב"היסטוריה בריטונום" נכתב כי היו לו 12 בנים, וכי פנדה, בנו, מלך אחריו. 

על פי ההיסטוריה בריטונום, כל אחד ממלכי בריטניה מאז פנדה ועד שלטונו של קאולוולף הראשון נחשב לאחד מצאצאיו של פיבה.

לפיבה הייתה בת אחת, אשר שמה לא מצוין בכרוניקות, אולם ההיסטוריונים סבורים כי היא הייתה אשתו הראשונה של קנוואל, מלך וסקס.

## קישורים חיצוניים

* פירוט גנאלוגי

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי מרסיה
קטגוריה:מלכי אנגליה
צמד חמד

"**צמד חמד**" (1995) הוא מיצב מאת האמן הישראלי גדעון גכטמן.

המיצב מכיל שתי דמויות פורצלן לבנות וכחולות של גבר ואישה בסגנון אירופי. דמויות אלו נשברו וחוברו מחדש, תוך שימוש בהעתקים של חלקי הפסל, המודגשים בעזרת צבע מוזהב. עירוב זה יצר שני פסלונים שונים מכל דמות, המוצבים על מעין כני שיש אפורים ומלבנים. בנוסף, מופיע ייצוג צילומי מוגדל של שתיים מהדמויות, הממוסגר במסגרת מוזהבת.

בעוד שמה של היצירה - "צמד חמד" - מרמז על קשר חד פעמי וייחודי, הרי שהשימוש המודגש בהעתקים בעבודה מצביע על חוסר היכולת לייצוג אמיתי ונכון של המציאות. שימוש זה מלווה באירוניה הנוצרת מן העימות בין הייצוגים השונים. בנוסף, אלמנט הפירוק חושף גם ממד של מוות וכליון ביצירה, ובו כני השיש יכולים להיות מפורשים גם כרמזים למעין מצבות קבורה.

על פי גכטמן השימוש בחיקוי ובתחליף נובע משני מניעים מקבילים - "האחד הוא מתחום האמנות - היחס בין דימוי למקור, הפער שביניהם ונקודת הדמיון והחפיפה. [...] המקור השני הוא ההקשר הכללי-תרבותי; השאלה מדוע התרבות שלנו מוצפת בתחליפים ומהן ההשלכות מרחיקות הלכת של התופעה"

## הערות שוליים

קטגוריה:מיצבים
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:גדעון גכטמן
סירל, מלך מרסיה

**סירל** (באנגלית: **Cearl**) היה מלך ממלכת מרסיה בראשית המאה השביעית. סירל מלך בממלכה ככל הנראה בין שנת 606 לערך (או, לפי מספר מקורות משנת 615) ועד שנת 626 לערך.

סירל הוא הראשון מבין מלכי מרסיה המוזכר בספרו של בדה ונרביליס "תולדות הכנסייה של האומה האנגלית" (Historia ecclesiastica gentis Anglorum).

לא ידועה שייכותו המשפחתית לגנאלוגיה המלכותית של מרסיה. "דברי הימים האנגלו סקסים" אינם מזכירים אותו בגנאלוגיה המלכותית. הנרי מהנטיגטון, ההיסטוריון בן המאה ה-12, ציין כי סירל מלך אחרי פיבה אך לא היה בנו, אלא בן שבטו. 

על פי בדה ונרביליס הייתה לסירל בת אחת, קוונבר (Cwenburh) אשר נישאה לאדווין, מלך ברניקיה, ונולדו להם שני בנים אוספרית' (Osfrith) ואדפירת' (Eadfrith). ההיסטוריונים למדים מנישואים אלה הן על ברית בין ברניקיה (לימים ממלכת נורת'מבריה עם מרסיה) והן על עצמאותה של מרסיה ועוצמתה. ישנה סברה כי ברית זו נועדה להגן על מרסיה מפני ממלכת מזרח אנגליה.

לא ידוע הקשר בין סירל לבין פנדה אשר מלך אחריו, וייתכן כי היו יריבים.

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי מרסיה
קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-7
ניצול משאבים מקומיים

**ניצול משאבים מקומיים** (באנגלית: **In-situ resource utilization**) הוא מונח במדעי החלל המתאר את השימוש והניצול של משאבים הנמצאים או מיוצרים על גבי גרם שמיים כלשהו (הירח, מאדים, אסטרואיד וכו').
ניתן להפיק ממשאבים מקומיים חומרים לתמיכה בחיי האסטרונאוטים (למשל חמצן), דלק, חומרי בנייה, ואנרגיה.

כיום, ניצול משאבים מקומיים מתבטא בעיקר בניצול של חלליות רבות את קרינת השמש על מנת ליצור אנרגיה סולארית. מעבר לכך, לא היה שימוש בשיטה זו עד היום.

שיטה זו, של ניצול משאבים מקומיים, נתפסת כיום כאמצעי יעיל על מנת להפחית בצורה משמעותית את כמות ומשקל המטען והחומרים שנדרשים לשיגור ולהטסה מכדור הארץ לגרם שמיים אחר וממנו חזרה לכדור הארץ. דוגמה לניצול משאבים מקומיים היא אחת השיטות שהוצעו על מנת לחסוך בדלק שישוגר מכדור הארץ במשימה מאוישת למאדים. לפי שיטה זאת, הדלק לשיגור חזרה ממאדים יופק באמצעות תגובה כימית פשוטה ומוכחת שנקראת תגובת סבטייה, בין מימן (שיסופק מכדור הארץ) ובין פחמן דו־חמצני שיילקח מהאטמוספירה של מאדים. 

כחלק מההכנות לקראת פיתוח טכנולוגיות מסוג זה, נאס"א תכננה להוסיף לרובר משימת מארס 2020, אשר יהיה דומה לרובר קיוריוסיטי, מכשיר ניסויי בשם MOXIE  שיפיק חמצן מהפחמן הדו־חמצני שבאטמוספירת מאדים. ב־20 באפריל 2021, ייצר מכשיר ה־MOXIE שבתוך הרובר פרסווירנס, חמצן מפחמן דו־חמצני באמצעות אלקטרוליזה . זה היה הניסוי הראשון של הפקת משאב טבע בכוכב לכת אחר לשימוש האדם.  

## ראו גם
* משימות מאוישות למאדים
* תוכנית מאדים של SpaceX

## קישורים חיצוניים

*  
*  ארבע הרצאות - ניצול משאבים מקומיים על מאדים, המכון הטכנולוגי של קליפורניה, 28 ביוני 2016 
* אתר האינטרנט הרשמי של מכשיר הניסויי MOXIE 
* JSC Engineering: HSF Exploration Systems Development

## הערות שוליים

קטגוריה:מדעי החלל
קטגוריה:האדם בחלל
קטגוריה:חלליות
קראודה, מלך מרסיה

**קראודה** או **קרידה** (באנגלית: **Creoda** או **Crida**; 540 לערך - 593) היה מלך ממלכת מרסיה בין השנים 584–593, נחשב למלך הראשון של מרסיה.

קראודה היה בנו של קינוולד, נכדו של קנבה ונינו של איסל. גנאלוגיה זו מהווה בסיס להשערה כי קראודה היה דור רביעי בלבד לאנגלים שהתיישבו באנגליה.

ישנה סברה לפיה אביו וסבו מלכו לפניו על השבט, ורק בתקופתו של קראודה עבר השבט להתיישב באזור בו ממוקמת ממלכת מרסיה.

פרטים מועטים מצוינים בכרוניקות בדבר שנות מלכותו. "דברי הימים האנגלו סקסים" מציינים כי קראודה נפטר בשנת 593.

## קישורים חיצוניים

* מידע גנאלוגי

קטגוריה:מלכי מרסיה
קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:ילידי 540
קטגוריה:נפטרים ב-593
לדגייט

שמאל|ממוזער|250px|תרשים משנת 1650 לערך המתאר את מראה השער
שמאל|ממוזער|250px|שלט המציין את המיקום בו עמד השער
**לדגייט** (באנגלית: **Ludgate**) היה השער המערבי ביותר בחומת לונדון. השער היה ממוקם בסמוך לגבעת לדגייט הנקראת על שמו ולקתדרלת סנט פול, וככל הנראה נקרא על שם המלך האגדי לוד בן הלי, אשר על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' היה מייסד העיר לונדון.

## היסטוריה
חומת לונדון, כמו גם שער זה נבנו על ידי הרומאים אשר בנו את חומות העיר לונדוניום. השער נבנה בשנת 66 בפתחה של הדרך הראשית מערבה, מעל מעבורת הנהר פליט (הזורם כיום מתחת לאדמה). 

מסורות מאוחרות שייכו את בניית השער למלך לוד, אולם, כאמור מדובר במסורת מיתולוגית. 

השער נבנה מחדש בשנת 1215, כאשר בחלקו העליון של השער נבנה בית כלא, אשר נקרא "כלא לדגייט", ובו נאסרו בעיקר בשל עבירות קלות כגון אי תשלום חובות. בית הכלא היה נוח, ובשנת 1419 התברר כי הכלואים העדיפו להישאר בכלא מאשר לשלם את חובותיהם, ולכן נסגר הכלא והכלואים הועברו לכלא ניוגייט. בשל הצפיפות הרבה בכלא ניוגייט, נפתח מחדש כלא לדגייט זמן קצר לאחר מכן.

השער נבנה מחדש בשנת 1586 ביוזמת עיריית הסיטי של לונדון, ופסלו של המלך לוד הוצב בצידו המזרחי של השער, ופסלה של המלכה אליזבת הראשונה הוצב בצידו המערבי של השער. כיום שני הפסלים ניצבים לצד כנסיית סנט דנסטן שבמערב, ברחוב פליט. 

השער נהרס במהלך השרפה הגדולה של לונדון ונבנה מחדש ולאחר מכן נהרס סופית בשנת 1760 בעת הרס מרבית חומות לונדון. 

## בספרות
לדגייט מוזכר ברומן "שיר החרב" הנכתב על ידי ברנרד קורנוול, ומתרחש בתקופת שלטונו של אלפרד הגדול.

בנוסף לדגייט מוזכר ב-Historia Regum Britanniae.שנכתבה בסביבות 1136 על ידי ג'פרי ממונמות'. לפי היצירה, השם מגיע מהמלך הוולשי לד, שלטענתו גם נתן את שמו ללונדון. לדגייט מוזכרת גם ברומן של מריה מקאן "כמו שבשר אוהב מלח". המתרחש במהלך מלחמת האזרחים באנגליה.

כמו כן הוא מופיע בשירו של וולטר דה לה מארה" מעלה ומטה".
קטגוריה:חומת לונדון
קטגוריה:השרפה הגדולה של לונדון
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: ביצורים
אגודת הסוציאליסטים העברים

**אגודת הסוציאליסטים העברים בלונדון** (בכתיב ארכאי: **אֲגֻדַּת הַסָּצִיאַלִיסְתִּים הָעִבְרִים**; באנגלית: The **Hebrew Socialist Union in London**) הייתה ארגון סוציאליסטי יהודי מיסודו של הסופר והמהפכן אהרון שמואל ליברמן (1845–1880), שפעלה במשך כשמונה חודשים בלונדון בשנת 1876. עם חבריה המרכזיים נמנו אליעזר (לזר) גולדנברג, מראשוני המהפכנים היהודים ברוסיה ולייב (לואיס) ויינר.
היה זה הארגון הסוציאליסטי היהודי הראשון בעולם.

ליברמן הושפע מהוגי דעות מהפכניים ברוסיה, והיה בין מייסדיהם של חוגים מהפכניים יהודיים של הנוער בווילנה. עקב כך נמלט מרוסיה לברלין ומשם ללונדון. בלונדון הקים את "הארגון הסוציאל-מהפכני בקרב יהודי רוסיה". לאחר מכן, בהשפעה של התפיסה המרקסיסטית, ייסד בכ"ו באייר ה'תרל"ו (20 במאי 1876) את "אגודת הסוציאליסטים העברים בלונדון". תקנונה, שאותו חיבר בהשפעת המניפסט הקומוניסטי והאינטרנציונל הראשון, נכתב ביידיש ובעברית, כשהנוסח העברי היה ככל הנראה העיקרי. מטרת הארגון הייתה: הפצת הסוציאליזם בין בני ישראל וגם שאר העמים, לאחד את העובדים לקום נגד העושקים אותם ולבטל את החלוקות המעמדית והלאומית של האנושות.
באופן מעשי עסקה האגודה בארגון פועלים יהודים בלונדון, במציאת מקומות עבודה עבורם ובניסיון לקצר את שעות עבודתם.

ליברמן ייסד גם אגודה בשם "חברים כל בעלי-המלאכה", אשר ארגנה עשרות חייטים יהודים בלונדון. לאגודה קמו מתנגדים חריפים בדמות מעסיקים של העובדים חברי האגודה וארגונים יהודים לונדוניים, אשר ראו באגודה החילונית-סוציאליסטית אגודה מיסיונרית. התנגדות זו גרמה לפיזור האגודה וביטולה, וליברמן עבר לווינה, שם הוציא לאור את הביטאון הסוציאליסטי הראשון בעברית – ירחון בשם "האמת", שחדל להופיע כעבור 3 חודשים.

בחודש יולי 1876 הוציא ליברמן מניפסט עברי סוציאליסטי ראשון בשם "אל שלומי בחורי ישראל", אשר פנה אל צעירים בישיבות יהודיות, בהם ראה ליברמן את גרעין האינטליגנציה היהודית-סוציאליסטית העתידית.

אהרון שמואל ליברמן ואגודת הסוציאליסטים העברים שהיה שותף לייסודה היו למעשה הארגון הסוציאליסטי היהודי הראשון והמוציאים לאור הראשונים של חומר סוציאליסטי בעברית.

## קישורים חיצוניים
*פנקס אגודת הסוציאליסטים העברים (לונדון, מאי-דצמבר 1876) (תרגם: נפתלי גינתון), ירושלים: האוניברסיטה העברית - החוג להיסטוריה של עם ישראל והמפעל לחקר תנועת הפועלים היהודית, תשכ"ח-1968, ב פרויקט הקונטרסים של מרכז דינור לחקר תולדות עם ישראל
*אברהם לוינסון, אהרן שמואל ליברמן, בפרויקט בן-יהודה

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות בריטניה: ארגונים
קטגוריה:סוציאליזם
קטגוריה:יהדות לונדון
פידה, מלך מרסיה

[ממוזער|פסל של פידה ב[קתדרלת ליצ'פילד]]
**פידה** (באנגלית: **Peada**; נפטר בשנת 656) היה מלך ממלכת מרסיה לאחר מות אביו, פנדה בנובמבר 655 ועד פטירתו שלו באביב 656, שנה לאחר מכן.

פידה הומלך כמלך מרכז אנגליה על ידי אביו בשנת 653. בדה ונרביליס מתאר את פידה כ"צעיר משכמו ומעלה, הראוי לשאת את התואר מלך". פידה התכוון לשאת לאישה את אלכפלאד (Alchflaed) בתו של אוסוויו מלך ממלכת נורת'מבריה. אוסוויו התנה את הנישואין בהטבלתו של פידה לנצרות, כמו גם ממלכתו, מרכז אנגליה (אשר הייתה פגנית באותה עת).

בדה מספר שפידה הסכים לתנאי וניצר את ממלכתו. בדה מספר עוד כי בנו של אוסוויו, אייפריד, נשא לאישה את סיבורגה - אחותו של פידה.

המלך פנדה עצמו, אביו של פידה, הוטבל לנצרות על ידי פינן מלינדיספארן.

ב-15 בנובמבר 655, הביס אוסוויו את פנדה בקרב וינוואד, והשתלט על ממלכת מרסיה. בדה מספר כי אוסוויו הרשה לפידה לשלוט בדרומה של ממלכת מרסיה (הדרומית לנהר טרנט). לדברי בדה בדרום הממלכה התגוררו כ-5,000 משפחות, ואילו בצפונה, בשליטת אוסוויו, התגוררו כ-7,000 משפחות.

על פי "דברי הימים האנגלו-סקסונים" ייסד פידה מנזר בפטרבורו.

דברי הימים האנגלו-סקסונים מציינים כי אשתו של פידה קשרה נגדו, והוא נרצח במהלך חג הפסחא בשנת 656.

## קישורים חיצוניים

* גנאלוגיה של פידה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי מרסיה
קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:נפטרים ב-656
קמבודיה במשחקים האולימפיים

**[[קמבודיה]]** השתתפה לראשונה ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** באולימפיאדת מלבורן (1956). היא השתתפה לסירוגין במשחקים עד אולימפיאדת מינכן (1972), שבה והשתתפה בהם לאחר 24 שנים, באולימפיאדת אטלנטה (1996), ומאז היא משתתפת במשחקים באופן רצוף. קמבודיה מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

לאורך השנים שלחה קמבודיה משלחות בנות ספורטאים בודדים. השתתפותה של המשלחת במשחקים הייתה סמלית בעיקרה, ואיש מהספורטאים הקמבודים לא היה קרוב לזכייה במדליה.

## ראו גם
* קמבודיה במשחקים הפאראלימפיים
* קמבודיה במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

* הוועד האולימפי הלאומי של קמבודיה באתר המועצה האולימפית של אסיה

ממוזער|ימין|לוחמת הטאקוונדו הקמבודית סורן דאווין (בכחול), במהלך אולימפיאדת לונדון

קטגוריה:קמבודיה: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
צילום חזה

250px|ממוזער|שמאל|צילום חזה שבו ניכרת דלקת ריאות (B) לעומת מצב תקין (A)
**צילום חזה** הוא צילום רנטגן של בית החזה. זוהי אחת מבדיקות ההדמיה הנפוצות ביותר. צילום חזה יכול לסייע באבחון מגוון מצבי חולי בבית החזה, לרבות דלקת ריאות, שברים בצלעות, גידולים סרטניים בבית החזה, גודש ריאתי, מצבים לבביים שונים וחזה אוויר.

## טכניקת צילום
המנח הסטנדרטי לצילום חזה באנשים בוגרים הוא מנח אחורי-קדמי (Posterior-Anterior - PA), שבו הנבדק עומד עם הפנים אל קסטת הרישום, בידיים פשוטות לצורך הרחבת השכמות, וקרני הרנטגן מוקרנות מאחור ונקלטות מן הצד הקדמי של הנבדק. במקרים שבהם הנבדק אינו יכול לעמוד, ניתן לצלם בשכיבה במנח קדמי-אחורי (Anterior-Posterior), אולם הדבר מקשה את הפענוח של הצילום וגורם ללב ולשער הריאה בצילום להיראות מוגדלים. בילדים קטנים ובתינוקות אפשר לצלם צילום עמידה גם במנח קדמי-אחורי, כיוון שעובי גופם לא מספיק גדול כדי לגרום להגדלה משמעותית של צל הלב.

לפי המקובל מבצעים בנוסף לצילום הישר גם צילום צדי מצד שמאל, כדי לתת זווית נוספת על בית החזה. הנבדק עומד כשצד שמאל שלו צמוד למערכת הרושמת, על מנת שהלב יהיה קרוב אליה כמה שיותר. צילום צדי זה ניתן לביצוע גם בשכיבה. ידיו של הנבדק מורמות למעלה, על מנת שעצמות הזרוע לא יוטלו על חלל בית החזה ויופיעו בצילום. 

על מנת להרחיב את בית החזה כמה שיותר, ישנה העדפה לבצע את הצילום בשאיפה מלאה, שכן במצבים אחרים בית החזה נראה בצילום צפוף יותר, והדבר עלול לרמז באופן שגוי על תסנין ריאתי. זה גם מאפשר לצלעות להתרווח יותר, כך שאם יש פתולוגיה כלשהי שהן מוטלות עליה, היא תיחשף. במקרה של חשד לחזה אוויר נהוג לבצע צילום בשאיפה ובנשיפה, כדי לראות אם נשאר אוויר מיותר לאחר הנשיפה. כמו כן, כאשר הנבדק נמצא בזווית אל המערכת הרושמת, הדבר גורם לעיוות גאומטרי של בית החזה, ולאבחנות שגויות אפשריות. משום כך, בפענוח של צילום חזה נבחנת הסימטריה של הצילום, כאשר במצב סימטרי המרחק בין הזיז הקוצי של חוליות עמוד השדרה לעצם הבריח שווה בשני הצדדים.

שני פרמטרים נוספים נבחנים בצילום חזה: חדירה וחשיפה. החדירה נקבעת לפי הגדרות המתח בשפופרת הרנטגן, והיא משפיעה על מעבר הקרניים בגוף. בחדירות גבוהה ניתן לראות היטב את החוליות, על חשבון איברים קדמיים יותר. חשיפה נקבעת לפי כמות קרני הרנטגן שמגיעות אל הגלאי, או לחלופין לפי הגדרות הזמן והזרם בשפופרת קרני הרנטגן. בחשיפה גבוהה הריאות, שבהן יש אוויר, נראות שחורות יותר מן הרגיל, ואילו החשיפה נמוכה, הצילום נראה הרבה יותר בהיר.

## ראו גם
* צילום בטן

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דימות רפואי
קטגוריה:רדיוגרפיה
קטגוריה:בדיקות רפואיות
תותח M-71

**M-71 (חתרן)** הוא תותח הוביצר בקליבר 155 מ"מ נגרר תוצרת סולתם מערכות ששימש בין היתר ביחידות מילואים בחיל התותחנים של צה"ל.

## תכנון
תותח ה-M71 מבוסס על דגם קודם יותר, תותח סולתם M-68 ומשתמש באותה מערכת רתע, בריח ומרכב, אך עם קנה ארוך יותר (39 קליברים לעומת 33 קליברים של ה-M68). על התותח מותקן  כדי לאפשר טעינה  קלה ומהירה בכל זוויות העלרוד וכן כדי לאפשר להתקין סוללה נטענת מימין כדי לספק עוד אנרגיה. התותח יכול לירות פגז נפיץ במשקל 43.7 ק"ג למרחק של 23,500 מטרים במהירות לוע של 820 מטר לשנייה. זווית העילרוד נעה בין 5- מעלות ל-75 מעלות.

החתרן שוקל 9,200 ק"ג, ובעל תותח בקליבר של 155 מילימטר באורך 39 קליברים (6,045 מילימטר). החתרן הוא תותח נגרר המופעל על ידי צוות של 8 תותחנים ונחשב למדויק מאוד.

## פיתוח ושימוש
התותח פותח בשנות ה-70 של המאה ה-20 ונכנס לייצור ב-1975 על ידי סולתם מערכות.

בנוסף לישראל, תותח M-71 נמצא בשירות צ'ילה, סינגפור, תאילנד, דרום אפריקה, סלובניה ומיאנמר. גרסה של ה-M71, שסימנה M-72, פותחה כדי להיות מותקנת על תובת טנק צנטוריון, אך מעולם לא נכנסה לייצור.

תותח זה היה אמור להימכר לאיראן של השאה, אך בעקבות המהפכה האסלאמית באיראן הרכש בוטל וצה"ל רכש את התותחים.

התותח לקח חלק גם במלחמת לבנון השנייה כאשר כוחות מילואים של חיל התותחנים ירו בו לעבר לבנון. ב-2014 נסגר האגד האחרון שהשתמש בתותחים.

## משתמשים
ממוזער|250px|M-71 מחובר למשאית גוררת
* : במילואים עד 2014.
* : חיל הים הצ'יליאני.
* : מפעילה גרסה משודרגת M-71S בשירות מילואים.
* 
* 
* : תחת הציון TN-90.
* 
*  - הפיליפינים הזמינה כשישה תותחים מסוג זה והם יסופקו עד מרץ 2017.

## ראו גם
* ATMOS - תותח מתנייע בקליבר 155 מ"מ המורכב על משאית
* תותח M-68 - תותח הוביצר 155 מ"מ שקדם ל- M-71

## קישורים חיצוניים

*כלי ארטילריה של צבא סינגפור
*כלי נשק בסכסוך הישראלי-ערבי

## הערות שוליים

M-71 סולתם
קטגוריה:חיל התותחנים הישראלי: אמצעי לחימה
קטגוריה:יחסי הפיליפינים–ישראל
קטגוריה:יחסי ישראל–צ'ילה
קטגוריה:יחסי ישראל–סינגפור
קטגוריה:יחסי ישראל–תאילנד
קטגוריה:ארטילריה 155 מ"מ
אלואיז ג'רוויס מקגרו

**אלואיז ג'רוויס מקגרו** (**Eloise Jarvis McGraw**; 9 בדצמבר 1915 – 30 בנובמבר 2000) הייתה סופרת אמריקאית, שהתפרסמה בזכות ספרי הילדים והנוער שכתבה; זכתה שלוש פעמים באות ההערכה של ניוברי, הניתן למועמדים המובילים למדליית ניוברי.

## חייה
אלואיז ג'רוויס מקגרו נולדה ביוסטון טקסס וגדלה באוקלהומה סיטי, אך היא ואמה בילו תקופות ארוכות בקיץ אצל קרובי משפחה באורגון. במהלך החופשות אביה, מספר סיפורים, כתב לה סיפורים במקום מכתבים. כבר מגיל צעיר החלה לכתוב סיפורים בעצמה אך עזבה את הכתיבה לטובת הציור. ב-1937 היא סיימה תואר ראשון במכללת פרינקיפיה (Principia) שבאלסה (Eisah) אילינוי. היא המשיכה ללמוד ציור ופיסול באוניברסיטאות אוקלוהמה וקולוקדו והתפרנסה מהוראת רישום וציור דיוקנאות. במקביל, עזרה למורים אחרים לתקן חיבורים שכתבו סטודנטים, מה שהוביל אותה לנסיונותיה הראשונים בכתיבה עצמאית. היא החלה להעביר שיעורי כתיבה באוניברסיטה ופיתחה קריירת כתיבה מוצלחת לילדים ונוער. החל מ-1949 ועד יום מותה הכתיבה הייתה עיסוקה העיקרי.

ב־1940 נישאה לאיש עיתונות ויליאם קורבין מקגרו. בתם לורן מקגרו, ספרנית וסופרת, עבדה יחד עם אמה על מספר פרויקטים ספרותיים. לזוג היה ילד נוסף.

מקגרו התעניינה במצרים העתיקה וחלק מספריה הוקדשו לנושא זה. בין תחביביה הרבים הנוספים - ציור, קרמיקה, עבודות אמייל, תיאטרון, מחול ורכיבה על סוסים.

מקגרו כתבה את הספר ה"רשמי" האחרון, הארבעים במספר, בסדרת ספרי עוץ יחד עם בתה לורן; כמו כן כתבה מספר ספרים נוספים שעלילתם מתרחשת בארץ עוץ. המו"לים של הסדרה הכתירו את מקגרו בתואר "ההיסטוריונית המלכותית של ארץ עוץ". בנוסף, כתבה סקירה מקיפה על תולדות הסדרה ויוצרה המקורי, פרנק באום.

קהל היעד שלה תואר כ"ילדים בני 10 עד 14". שלוש פעמים זכתה באות ההערכה של ניוברי היוקרתי לספרות ילדים מטעם התאחדות הספריות בארצות הברית (בשנת 1952, 1962 ו-1997); בנוסף זכתה בפרס אדגר (ע"ש אדגר אלן פו) מטעם אגודת סופרי המתח בארצות הברית (1977) ובפרס ע"ש פרנק באום לספרות פנטסיה.

אלואיז מקגרו נפטרה מסיבוכים של מחלת הסרטן בשנת 2000 והיא בת 84.

## ספריה
*  (originally copyright 1952)
* 
* 
* 
* 
*  (originally copyright 1950)
* The Seventeenth Swap 1986
* Greensleeves, Harcourt, 1968
* *The Trouble With Jacob*
* *Mara, Daughter of the Nile' - Coward, 1953
* The Golden Goblet', Coward, 1961
* *The Striped Ships*
* *Merry Go Round in Oz* (1963; co-author Lauren Lynn Wagner)
* *The Moorchild*
* *Master Cornhill*
* *The Rundelstone of Oz*, 2000
* *:* (1980, co-author Lauren Lynn Wagner)
* *The Money Room*
* *Crown Fire*, Coward, 1951
* *Pharaoh* (adult novel), Coward, 1958
* "Techniques of Fiction Writing", *Writer'', 1959
ספרה האחרון, "ילדת הגבעות" (במקור The Moorchild), שיצא באנגלית ב-1997 וזיכה אותה בפרס ניוברי, תורגם לעברית על ידי נורית גולן וראה אור בסדרת מרגנית ב-2001 בהוצאת זמורה ביתן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:יוסטון: אישים
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער אמריקאיות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס אדגר
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2000
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2000
המתופפת הקטנה (סרט)

**המתופפת הקטנה** (באנגלית: **The Little Drummer Girl**) הוא עיבוד קולנועי משנת 1984, בבימויו של ג'ורג' רוי היל, לספר בשם זהה מפרי עטו של ג'ון לה קארה שיצא לאור ב-1983. 

הסרט היה מועמד לפרס "אדגר" על שם אדגר אלן פו בשנת 1985, בקטגוריית "התסריט הטוב ביותר".
## תקציר העלילה
חוליית המוסד בראשות מרטין קורץ (קלאוס קינסקי) מנסה להתחקות אחרי מרכיב מטענים פלסטיני, "ח'ליל", המעורב בפיגועי טרור כנגד מטרות יהודיות ברחבי אירופה. המוסד מגייס שחקנית אמריקנית, צ'ארלי (דיאן קיטון), על-מנת שתתחזה לחברתו של אחיו של ח'ליל, שנתפס על ידי המוסד. למרות נטיותיה הפרו-פלסטיניות, צ'ארלי נרתמת למשימה, בשל יצר הרפתקנות ומפני שהתאהבה בסוכן המוסד ג'וזף שגייס אותה תוך התחזות לפעיל פלסטיני.
## הפקה
צילומי העיבוד הקולנועי של הספר החלו כחצי שנה לאחר יציאתו לאור של הספר, באוקטובר 1983, חלק מהצילומים נעשו בישראל. את דמותה של צ'רלי גילמה השחקנית דיאן קיטון, ואת דמותו של קורץ גילם השחקן קלאוס קינסקי. הסרט יצאה לאקרנים באוקטובר 1984. 

בסרט משחקים שורה של שחקנים ישראלים, בהם: אלי דנקר, יהונתן סגל, ג'וליאנו מר, דורון נשר, דור צויגנבום, אורי לוי, סוהיל חדאד, שמעון פינקל, סמדר ברנר ועוד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1984
קטגוריה:המוסד בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטים על הסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
מובמבר

שמאל|ממוזער|250px|קבוצת גברים המשתתפים ב"מובמבר"

**מובמבר** (Movember הלחם של המילים Moustache (שפם) ונובמבר) הוא אירוע שנתי שנערך בחודש נובמבר, ובו מגדלים גברים שפם כדי לעורר מודעות ולאסוף תרומות לנושאי בריאות הגבר. האירוע נוסד בשנת 1999 על ידי קבוצה של גברים ממלבורן, אוסטרליה.

מאז 2004, ארגנה קרן הצדקה מובמבר אירועים באוסטרליה וניו זילנד להעלאת המודעות לבעיות בריאות של גברים, כמו סרטן הערמונית ודיכאון. בשנת 2007, הושקו האירועים באירלנד, קנדה, ספרד, בריטניה, וארצות הברית. כיום משתתפים באירוע עשרות אלפי אנשים ברחבי העולם (כולל בישראל), וסך התרומות הגיע לעשרות מיליוני דולרים. בישראל עיריית ראשון לציון הגדילה לעשות וקבעה את המובמבר בחוק עזר עירוני כחג מוניציפלי מקומי הנחגג כל חודש נובמבר.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר מובמבר הרשמי
* אתר מובמבר המקורי
* אתר מובמבר ישראל
*  אדם גארון: על מובמבר, מתוך ועידת TED

קטגוריה:חגים ומועדים
קטגוריה:אירועים בחודש נובמבר
קטגוריה:שפם
בזיליקת גבירתנו של הניצחונות

שמאל|ממוזער|250px|הבזיליקה
**כנסיית גבירתנו של הניצחונות** או **כנסיית הולדת מרים** (במלטית: **Bażilika u Kolleġġjata tal-Madonna tal-Vitorja** או **il-Knisja ta' Marija Bambina**; באנגלית: **Our Lady of Victories Parish Church** או **Basilica of the Nativity of Mary**) המוקדשת להולדת הבתולה, היא כנסייה במעמד של בזיליקה בעיר סנגלאה (ל-איסלה) שבמלטה, והיא משמשת ככנסיית הרובע שלה.

## היסטוריה
הכנסייה הוקמה החל בשנת 1580 לערך, ככל הנראה לפי תוכניותיו של האדריכל ג'ירולמו קסאר, והוקדשה ב-20 באוקטובר 1743. בכנסייה שמור פסל עץ מפורסם של הבתולה, המכונה "הילדה" (Il-Bambina) או "מריה הילדה" (Marija Bambina), אשר הגיע אל העיר בשנת 1618 לערך, לאחר שנמצא צף בים האדריאטי בינות לשברי ספינה. ב-4 בספטמבר 1921 העלה האפיפיור בנדיקטוס החמישה עשר את הכנסייה למעמד של בזיליקה, ופסל הילדה הוכתר בכתר זהב משובץ באבנים טובות. מדי שנה מאז 1680, בחג הולדת הבתולה החל ב-8 בספטמבר, נישא הפסל ברחובות העיר בתהלוכת הפסטה המקומית. עוד שמור בבזיליקה פסל עושה ניסים של הצלוב, המכונה "הגואל של ל-איסלה" (Ir-Redentur ta` l-Isla).

הבזיליקה נהרסה בהפצצה אווירית של חילות האוויר של מדינות הציר שהתרחשה ב-16 בינואר 1941, אך לאחר המלחמה היא הוקמה מחדש והוקדשה ב-24 באוגוסט 1957. בכיכר האפיפיור בנדיקטוס (Misraħ Papa Benedittu) שבחזית המבנה, ניצבת אנדרטה לזכר תושבי העיר שקפחו את חייהם בזמן מלחמת העולם השנייה.

## גלריה

Senglea Basilica.jpg|פנים הבזיליקה
Festa2.JPG|מראה בעת הפסטה המקומית
B3.jpg|הבמבינה
Redentur3.JPG|פסל ישו הגואל בעת תהלוכה


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סנגלאה
קטגוריה:מלטה: כנסיות
גבירתנו של הניצחונות
שמואל גוטמן

**שמואל גוטמן** (22 בינואר 1925, רייצא, סלובקיה - 13 בספטמבר 2006, ירושלים) היה מעצב גרפי ישראלי, אחראי על עיצוב מרבית הגופנים העבריים הנמכרים עם מערכת חלונות ותוכנת אופיס של מיקרוסופט.

נולד בעיירה רייצא הסמוכה לפרשבורג, צ'כוסלובקיה. מגיל צעיר עסק בשרטוט אותיות ובעיצוב גופנים. בתקופת השואה עסק בזיוף מסמכים לצורך הצלת יהודים. בין היתר זייף לעצמו ולעוד קבוצת יהודים תעודות המורות כי הם חברי המשטרה הלאומית ההונגרית, ועם תעודות אלו הגיעו לבודפשט. בתום המלחמה עלה לארץ ישראל כמעפיל והחל לעבוד במחלקה הגרפית של קק"ל. 

בשנת 1964 הקים בירושלים את המסדרה העברית הראשונה לצורך מחשבים. מאוחר יותר היה אחראי לעיצוב הגופן הראשון של התנ"ך בהוצאת ידיעות אחרונות. גוטמן אחראי למרבית הגופנים העבריים הנמכרים עם מערכת חלונות ותוכנת אופיס של מיקרוסופט. כמו כן היו ברשותו יותר מ-400 גופנים שיצר. רוב הגופנים היו תעתיק של גופנים או של "הקו האמנותי" של גופנים קיימים בעברית או באותיות לועזיות (בעיקר אנגלית). גוטמן הוציא מספר מהדורות של הגדה של פסח וכן חומש עם פירוש רש"י בהוצאת ידיעות אחרונות. 

גוטמן ראה בעבודתו שליחות דתית, בטוענו כי נולד עם "נשמה מתאימה לפיתוח האותיות של לשון הקודש".

## ראו גם
* דרוגולין (גופן)

## קישורים חיצוניים
* יש שישים ריבוא אותיות, מדור 'חיים יהודיים', "שיחת השבוע" (עלון השבת של תנועת חב"ד) (פרשת במדבר ה'תשנ"ח 1998)
* הגדה של פסח שמואל גוטמן - מהדורות שונות (באתר סימניה)
* סיפורו של שמואל גוטמן (מגזין אות-אות-אות)
* ארכיון שמואל גוטמן

קטגוריה:מעצבי גופנים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
קמפוס ביאליק-רוגוזין

280px|שמאל|ממוזער|פתיחת שנת הלימודים, ספטמבר 2010 בבית הספר ביאליק-רוגוזין
**עירוני ו' רוגוזין** הוא בית ספר עירוני ממלכתי בדרום תל אביב, הכולל חטיבת ביניים ותיכון.
## היסטוריה
בית הספר נוסד בשנת 1955, ובשל מיקומו בדרום תל אביב, באזור בו השתכנו מהגרי עבודה מרחבי העולם ופליטים מאפריקה, יש בבית הספר מיזוג ייחודי של תרבויות. בבית הספר מתחנכים ילדים ובני נוער ממספר רב של מדינות ברחבי העולם.

תוכנית הלימודים הותאמה לאופיו הייחודי של בית הספר, וכוללת לצד תוכנית הלימודים הממלכתית לבתי ספר יהודיים גם התייחסות לחגים נוצריים ומוסלמיים.

בשנת 2005 התאחד בית הספר העל יסודי "**רוגוזין**" עם בית הספר היסודי "**ביאליק**" שעבר ממשכנו הקודם ברחוב לוינסקי מול התחנה המרכזית החדשה. בית ספר המאוחד בו למדו תלמידי א'-י"ב נקרא "**קמפוס ביאליק-רוגוזין**"

בטקס האוסקר זכה הסרט "כבר לא זרים" העוסק בבית הספר ובתלמידיו, בפרס הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר לשנת 2010.

בסוף 2022 החליטה עיריית תל אביב להפריד שוב את שני בתי הספר כך שבית הספר היסודי "**ביאליק**" נותר ברחוב העלייה 49, ובית הספר "**רוגוזין**" עבר למשכן חדש ברחוב בן אביגדור 5, מול מתחם ה-TLV ברחוב המסגר.

## קישורים חיצוניים

* 
*החינוך לא זר להם - אמנון דירקטור, אתר צה"ל

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי ספר
קטגוריה:תל אביב-יפו: תיכונים
קטגוריה:הנצחת חיים נחמן ביאליק
קטגוריה:פלורנטין
קטגוריה:קמפוסים
יחזקאל עזרא רחמים

הרב **יחזקאל עזרא** בן **רחמים** (כונה גם **היע"ר**; 25 באפריל 1876, בגדאד – 3 בפברואר 1908, ירושלים) היה רב ומקובל בבגדאד ובסוף ימיו בירושלים. חיבר ספר הלכה בשם "עצי היער" וספר חידושים על הש"ס בשם "כנסת יחזקאל".

## קורות חיים
נולד בבגדאד לאביו מולא רחמים, והיה אחיו הגדול של הראשון לציון הרב יצחק נסים. כפי שנכתב על ידי המו"לים של ספרו, עוד מצעירותו היה שקדן וחכם, ובגיל צעיר התכתב עם חכמי הדור בשו"תים וחידושי תורה. הרב חיים חזקיהו מדיני בספרו "שדי חמד" מכתיר את הרב יחזקאל עזרא, שהיה אז בן 15, בתארים נכבדים.
 גם הרב רחמים נסים יצחק פלאג'י, בספרו "יפה ללב", מכנה את הרב יחזקאל עזרא "ארי שבחבורה" ו"אספקלריה המאירה". בין הרבנים שהכירוהו והעריכוהו ניתן למנות גם את הרב יוסף חיים מבגדאד, הרב אברהם ביג'אג'ו, הרב בן ציון אברהם קואינקה והרב יוסף חיים זוננפלד.

### עלייתו לארץ ישראל
בשנת 1904 עלה הרב יחזקאל עזרא לארץ ישראל יחד עם הרבנים יעקב חיים סופר וצדקה חוצין. עם בואם פקדו את המקומות הקדושים, והשתטחו על קברי צדיקים. הם בקרו אצל חכמי ארץ ישראל, ביניהם רבי חיים חזקיהו מדיני ורבי אליהו מני. את רשמיו מהפגישה עם רבי אליהו מני העלה על הכתב, ושלחם ל"בן איש חי" שבעצמו היה תלמידו של רבי אליהו מני. הרב יחזקאל עזרא השתקע בירושלים ולא יצא ממנה עד יום מותו, בה הקדיש את כל זמנו ללימוד עצמי ולימוד תלמידים, בין השאר בישיבת שושנים לדוד. הרב עזרא עטיה שהיה לאחר מכן ראש ישיבת פורת יוסף, היה תלמידו וראה בו את רבו המובהק. בירושלים שם דגש מיוחד על לימודי חכמת הקבלה אותם למד אצל רבו המקובל רבי חיים שאול הכהן דוויק.

## אחריתו
הרב יחזקאל עזרא היה אדם חולני וסבל בחייו ייסורים. עוד בחיי הוריו, נפטר, והוא בן 32 בלבד. הוא נקבר בחלקת החסידים שבהר הזיתים, והוספד על ידי רבני ירושלים, בכללם הראשון לציון רבי אליהו משה פאניז'יל.

## ספריו
חכם יחזקאל עזרא רחמים חיבר כמה וכמה חיבורים בכל מקצועות התורה, אך עיזבונו הספרותי לא נשמר כראוי, וחלק נכבד ממנו הלך לאיבוד עת שנפטר, ואישים שונים לקחו את חיבוריו מביתו. החומר שנשאר הודפס בעזרתם של אחיו הגאונים רבי אברהם חיים ורבי יצחק נסים, וכן רבי צדקה חוצין.
* הערות על פירושי רבי **[[יהונתן מלוניל|יהונתן הכהן מלוניל]]**, על מסכתות שבת, ר"ה, יומא וסוכה. החלקים שלא אבדו נדפסו בש"ס "אל המקורות", הוצאת פרדס, מסכת סוכה.
* **עצי היע"ר** אספת דינים ושקלא וטריא בלשונות הפוסקים על כל שולחן ערוך אורח חיים, וכן על חלקים מיורה דעה, אבן העזר וחושן משפט.
* **הללי נפשי** פירוש על ספר תהילים בדרך פרד"ס (הכתב יד עדיין קיים בעזבונו של הרב יצחק נסים).
* **כנסת יחזקאל** קונטרס הערות והשגות על מחברים, ספרים וליקוטים שונים, בהלכה ובאגדה.
* פירוש על הגדה של פסח בדרך פרד"ס.
* הגהות וחידושים על מסכתות הש"ס.
* קונטרס כללי הש"ס, הפוסקים ושו"תים קצרים.
* הערות וביאורים לספר "זבחי צדק" מאת רבי עבדאללה סומך.
* **כנסת יחזקאל** ספר שהוצא לאור לאחר פטירתו, וכולל קטעים נבחרים מחיבוריו המצוינים לעיל.

## לקריאה נוספת
*הרב יעקב משה הלל, מבוא לספר כנסת יחזקאל (ירושלים תשמ"ב).
*משה ש. שבת, **[[ישיבות בגדאד]] - התהוותן והשפעתן לדורות**, כרך א (ירושלים תשע"ו), עמ' 423–450.

## קישורים חיצוניים
*כרטיס נפטר: הרב יחזקאל עזרא באתר הר הזיתים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:בוגרי מדרש בית זלכה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:מחברי ספרי כללי התלמוד
קטגוריה:משפחת נסים-רחמים
קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:רבנים עיראקים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1876
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1908
סיימון סדברי

**סיימון סדברי**, **סימון מסדברי** או **סימון תאובולד** (באנגלית: **Simon Theobald** או **Simon of Sudbury**; נפטר ב-14 ביוני 1381) היה ארכיבישוף קנטרברי בין השנים 1375–1381 וכן הבישוף של לונדון.

## קורות חיים
סיימון נולד בעיר סדברי שבסאפוק, ולמד באוניברסיטת פריז. עם תום לימודיו היה לאחד מהכמרים של האפיפיור אינקנטיוס השישי, אשר שלח אותו בשנת 1356 לאנגליה על מנת שיכהן בחצר המלך אדוארד השלישי.

באוקטובר 1361 האפיפיור מינה את סיימון לתפקיד הבישוף של לונדון והוא נמשח לתפקיד ב-20 במרץ 1362.

ב-4 במאי 1375 ירש את ויליאם ויטלסי בתפקיד הארכיבישוף מקנטרברי.

ביולי 1377 הכתיר את ריצ'רד השני, ובשנת 1378, בלחץ בית המלוכה שפט את ג'ון וייקליף בארמון למבת'.

בינואר 1380 התמנה לתפקיד לורד צ'נסלור ומסיבה זו ראו בו איכרי אנגליה כאחראי למיסים הרבים שהוטלו עליהם, ואשר הובילו למרד האיכרים.

במהלך המרד, שחרר ההמון את ג'ון בול מכלאו במיידסטון, וצבא האיכרים המורדים יצא מקנט לעבר לונדון ובדרכו הרס את רכוש הארכיבישוף בקנטרברי ובלמבת'. ההמון המוסת הגיע למצודת לונדון בה הסתתר סיימון.

סיימון היה כה שנוא על ידי העם, ששומרי המצודה נתנו לאיכרים המורדים להיכנס למצודה ולתפוס אותו בלא קרב.

סיימון נגרר לגבעת מצודת לונדון וב-14 ביוני 1381 נכרת ראשו. גופתו נקברה בקתדרלת קנטרברי אולם ראשו נותר תלוי זמן מה על גשר לונדון ולאחר מכן נקבר בכנסיית גרגורי הקדוש בסדברי שבסאפוק (אשר נבנתה מחדש על ידי סיימון בתקופת כהונתו כארכיבישוף).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הארכיבישופים מקנטרברי
קטגוריה:הבישופים של לונדון
קטגוריה:אישים הקבורים בקתדרלת קנטרברי
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בעריפת ראש
קטגוריה:ילידי 1317
קטגוריה:נפטרים ב-1381
האחות ג'קי

**האחות ג'קי** (באנגלית: **Nurse Jackie**) היא סדרת קומדיה שחורה אמריקאית ששודרה לראשונה ב-8 ביוני 2009 ברשת "שואוטיים". הסדרה עוסקת בחייה של האחות ג'קי פייטון שעובדת בבית החולים "אול סיינטס" בניו יורק.

הסדרה זכתה לביקורות חיוביות אך איגוד האחיות בניו יורק טען שהסדרה מייצגת בצורה מוטעית את האתיקה המקצועית של האחיות. פיילוט הסדרה היה המצליח ביותר של רשת "שואוטיים", וזכה לצפייה של כמיליון צופים. הסדרה שודרה במשך 7 עונות, והפרק האחרון שודר ב-28 ביוני 2015.

## תקציר העלילה

### עונה 1
פרקים 1–12 (12 פרקים). החלה את שידורה ב-8 ביוני 2009 והסתיימה ב-24 באוגוסט 2009.

### עונה 2
פרקים 13–24 (12 פרקים). החלה את שידורה ב-22 במרץ 2010 והסתיימה ב-7 ביוני 2010.

### עונה 3
פרקים 25–36 (12 פרקים). החלה את שידורה ב-28 במרץ 2011 והסתיימה ב-20 ביוני 2011.

### עונה 4
פרקים 37–46 (10 פרקים). החלה את שידורה ב-8 באפריל 2012 והסתיימה ב-17 ביוני 2012.

### עונה 5
פרקים 48–56 (10 פרקים). החלה את שידורה ב-14 באפריל 2013 והסתיימה ב-16 ביוני 2013.

### עונה 6
פרקים 57–68 (12 פרקים). החלה את שידורה ב-13 באפריל 2014 והסתיימה ב-29 ביוני 2014.

### עונה 7
פרקים 68–80 העונה האחרונה של הסדרה. שודרה ב-2015.

## פרסים ומועמדויות
### [[פרס גלובוס הזהב]]
* מועמדות לשחקנית הטובה ביותר בסדרת קומית לשנת 2010 (אידי פאלקו)
* מועמדות לסדרת הקומדיה או הסדרה המוזיקלית הטובה ביותר לשנת 2010
* מועמדות לשחקנית הטובה ביותר בסדרת קומית לשנת 2011 (אידי פאלקו)

### [[פרס גילדת שחקני המסך]]
* מועמדות לשחקנית הטובה ביותר בסדרת קומית לשנת 2010 (אידי פאלקו)
* מועמדות לשחקנית הטובה ביותר בסדרת קומית לשנת 2011 (אידי פאלקו)

### [[פרס אמי]]
* מועמדות לסדרה הקומית הטובה ביותר לשנת 2010
* **זכייה** בשחקנית ראשית בסדרה קומית לשנת 2010 (אידי פאלקו)
* מועמדות לשחקן האורח הטוב ביותר בסדרה קומית לשנת 2010 (אלי וולך)
* מועמדות לבמאי הטוב ביותר בסדרה קומית לשנת 2010 (אלן קולטר)
* מועמדות לליהוק הטוב ביותר בסדרה קומית לשנת 2010
* מועמדות לצילום הטוב ביותר בסדרה קומית לשנת 2010

## הדמויות
הדמות הראשית, ג׳קי, מתוארת על ידי הרשת ״שואוטיים״ כ"חזקת אופי, אחות ניו-יורקית אופיינית המנסה להתמודד עם עבודתה בבית חולים אורבני תוך שמירה על איזון בין העבודה לחייה האישיים", ובנוסף מתארים אותה כחלשת אופי לתרופות שונות שעוזרות לה להעביר את היום. שאר הדמויות הרשיות כוללות את דר. אלינור א׳והרה רופאה בריטית העובדת בבית החולים וחברתה הטובה ביותר של ג׳קי; זואי בארקו, אחות מתלמדת שאפתנית אך חסרת ניסיון; דר. פיץ׳ ״קופ״ קופר, רופא צעיר שלפעמים מתנהג כבעל ניסון ובגרות ולפעמים מתנהג כילד; אדי וולזר, רוקח לשעבר עמו ג׳קי מנהלת רומן.
* אידי פאלקו – ג'קי פייטון
* איב בסט – אלינור א'והרה
* מריט ובר – זואי בארקו
* פול שולצה – אדי וולזר
* דומיניק פומוסה – קווין פייטון
* אנה דוויר סמית' – גלוריה אקליטוס
* האז סליימן – מוחמד "מומו" דה לא קרוז
* פיטר פצינלי – פיץ' "קופ" קופר
* כריסטופר אבוט – אנדי סינגר

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שואוטיים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה רפואיות
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: פסקול
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: ערבול קול
קטגוריה:ליונסגייט: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2009
ווט טיילר

שמאל|ממוזער|250px|מותו של ווט טיילר
**וולטר טיילר** (מאנגלית: **Walter Tyler**), המכונה **ווֹט טיילר** (**Wat Tyler**; 4 בינואר 1341 – 15 ביוני 1381) היה מנהיג מרד האיכרים באנגליה בשנת 1381.

## קורות חיים
פרטים מועטים ידועים על חייו של טיילר קודם למרד האיכרים. ההיסטוריונים סבורים כי טיילר נולד באסקס, אולם בעת תחילת מרד האיכרים התגורר בקנט. לא ידועה סיבת מעברו מאסקס לקנט.

### מרד האיכרים
השמועות בדבר מרידה בקרב המעמדות הנמוכים בצרפת ובפלנדריה עוררו את איכרי אנגליה למרוד בעצמם. ג'ון בול וג'ק סטרו החלו להטיף כנגד הפאודליזם, מתוך השקפה אגליטרית (דרישה לשוויון זכויות מעמדי).

בעת עלייתו לשלטון של המלך ריצ'רד השני, לאחר מותו של המלך אדוארד השלישי, היה ריצ'רד בן 14 בלבד. בשל גילו הצעיר משלו הדוכסים לנקסטר, יורק וגלוסטר בשמו. בתקופה זו ערכו הדוכסים מספר מתקפות כושלות כנגד צרפת. המיסוי הנדרש למימון מתקפות אלה - אשר כלל מס דרכים, ומס על חיטה, הכבידו על האיכרים ופשוטי העם.

המורדים לא יצאו כנגד המלך עצמו (באשר גם הם הכירו בזכותו האלוהית לשלוט) אלא כנגד הדוכסים, אשר לטענת המורדים, בגדו במלך ופגעו בסמכותו.

בעקבות הטלת מס הדרכים, יצא טיילר בראש קבוצת איכרים ותפס את השלטון בקנטרברי. בעקבות ניצחון זה התקדם לעבר העיר לונדון ונכנס אל העיר בראש צבא איכרים המונה כ-50,000 לוחמים.

טיילר חצה את גשר לונדון בלא התנגדות, נכנס אל מצודת לונדון, כלא את סיימון סדברי, ארכיבישוף קנטרברי הלא פופולרי, וכרת את ראשו. המורדים המשיכו לארמון סאבוי, העלו אותו באש והרגו את דודו של המלך.

ריצ'רד מוולינגפורד נפגש עם המלך ריצ'רד השני והגיש לו את דרישות המורדים. המלך נפגש עם צבא המורדים באזור מייל אנד והבטיח לבחון את דרישותיהם, ולפעול להפחתת המיסים הלא פופולריים.

בעוד ש-20,000 מחייליו המתינו באזור סמית'פילד, טיילר רכב לבדו להיפגש עם המלך. טיילר נפגש עם המלך בנוכחות הלורד ראש העיר של לונדון, סר ויליאם וולוורת'. לא ברור מה התרחש בפגישה, אולם ככל הנראה טיילר העליב את המלך בן ה-15, וסר ויליאם וולוורת' שלף בייסלארד ודקר את טיילר שהיה בלתי חמוש. ראלף דה סטאנדיש, אחד משומרי המלך, דקר אף הוא את גופתו של טיילר ווידא את מותו.

מותו של טיילר הביא לסיום מרד האיכרים.

## קישורים חיצוניים

* תיאור פגישת ווט טיילר עם המלך ריצ'רד
* 

קטגוריה:לונדון: היסטוריה
קטגוריה:אנגלים
קטגוריה:מורדים
קטגוריה:ילידי 1341
קטגוריה:נפטרים ב-1381
ויליאם וולוורת'

[250px|שמאל|ממוזער|ויליאם וולוורת' (בתחתית התמונה משמאל) הורג את [ווט טיילר, 1381.]]
סר **ויליאם וולוורת**' (באנגלית: **Sir William Walworth**; נפטר בשנת 1385) היה הלורד ראש העיר של לונדון, בירת אנגליה. במהלך כהונתו הרג את ווט טיילר, מנהיג מרד האיכרים וכך הצליח במו ידיו לסיים את המרד.

## קורות חיים
וולוורת' היה בן למשפחה שהתגוררה בדורהאם. הוא התמחה אצל ג'ון לאבקין (John Lovekyn) חבר החברה המאמינה של מוכרי הדגים (גילדת הדייגים של לונדון). 

וולוורת' ירש את מקומו של מורו כאלדרמן של רובע ברידג' (Bridge ward) במועצת הסיטי בשנת 1368, נבחר לתפקיד שריף בשנת 1370 ולתפקיד הלורד ראש העיר בשנת 1374.

במהלך כהונתו הוא נהג להלוות כספים רבים לריצ'רד השני, מלך אנגליה ותמך בדודו של המלך ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר.

וולוורת' עבד זמן קצר בבית המכס של לונדון תחת ג'פרי צ'וסר ונחשב באותה עת לאחד הסוחרים העשירים בלונדון.

### מרד האיכרים
וולוורת' ידוע בכך שהרג את ווט טיילר במהלך הפגישה שנערכה בין המלך לבין טיילר, ובכך הביא במו ידיו לסיום מרד האיכרים.

בעקבות הטלת מס הדרכים, יצא טיילר בראש קבוצת איכרים ותפס את השלטון בקנטרברי. בעקבות ניצחון זה התקדם לעבר העיר לונדון ונכנס אל העיר בראש צבא איכרים המונה כ-50,000 לוחמים. 

טיילר חצה את גשר לונדון בלא התנגדות, נכנס אל מצודת לונדון וכלא את סיימון סדברי, ארכיבישוף קנטרברי הלא פופולרי, וכרת את ראשו. המורדים המשיכו לארמון סאבוי, העלו אותו באש והרגו את דודו של המלך.

ריצ'רד מוולינגפורד נפגש עם המלך ריצ'רד השני והגיש לו את דרישות המורדים. המלך נפגש עם צבא המורדים באזור מייל אנד והבטיח לבחון את דרישותיהם, ולפעול להפחתת המיסים הלא פופולריים.

בעוד ש-20,000 מחייליו המתינו באזור סמית'פילד, טיילר רכב לבדו להיפגש עם המלך. טיילר נפגש עם המלך בנוכחותו של וולוורת'. לא ברור מה התרחש בפגישה, אולם ככל הנראה טיילר העליב את המלך בן ה-15, וסר ויליאם וולוורת' שלף את חרבו ודקר את טיילר שהיה בלתי חמוש. ראלף דה סטאנדיש, אחד משומרי המלך דקר אף הוא את גופתו של טיילר ווידא את מותו.

בשל ההגנה על המלך קיבל וולוורת' את תואר האבירות "סר" וכן קיבל משכורת חודשית לשארית חייו מאוצר המלך.

וולוורת' התמנה לשתי ועדות מלכותיות שנועדו להחזיר את השלום למחוז קנט.

וולוורת' נפטר בשנת 1385 ונקבר בכנסיית סנט מייקל שבקרוקד ליין (כנסייה בה התפלל במהלך חייו, ותרם לה כספים רבים). 

בשל מעשיו נחשב וולוורת' לגיבור עממי, והוא מוזכר בספרו של ריצ'רד ג'ונסון משנת 1592 "תשעת הגיבורים של לונדון".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אנגלים
קטגוריה:לונדון: היסטוריה
קטגוריה:הלורד ראש העיר של לונדון
קטגוריה:נפטרים ב-1385
משה מכרתים

**משה מכרתים** היה משיח שקר יהודי, שחי במאה ה-5 לספירה.

לאחר כישלון מרד בר-כוכבא, התנועה המשיחית פסקה לכמה מאות שנים, אך עם זאת השאיפה למשיח עדיין הייתה קיימת.

ייתכן שהציפייה למשיח עוררה במאה ה-5 בכרתים תקוות כלפי אדם שטען שהוא המשיח והצליח לסחוף את האוכלוסייה היהודית לתנועתו. האיש כינה את עצמו "משה". הוא הבטיח ליהודים לגאלם משעבוד בדרך נס ולהוליכם לארץ ישראל. שם יכוננו מחדש את ממלכת ישראל. המוני היהודים האמינו בו והלכו אחריו, הפקירו את בתיהם ורכושם, עזבו את משלח ידם והיו מוכנים לדרך, למה שבעיניהם הייתה יציאת מצרים החדשה.

על פי ההיסטוריון היווני נוצרי סוקרטס מקונסטנטינופול (Historia Eccicsiac vii. 36), שחי במאה ה-5, בחג הפסח יצא משה וכל יהודי כרתים עם נשיהם וטפם אחריו, ומצוק מעל הים הורה למאמיניו לקפוץ אל המים, והבטיח להם שהים ייבקע לפניהם וכולם יעברו אותו ביבשה, כמו בימי יציאת מצרים. רבים מן העם הנלהב והמצפה לגאולה לא התמהמהו וקפצו הימה, ולמעשה קפצו אל מותם. רק מקצתם ניצלו בידי הדייגים והספנים היוונים.

על פי סוקרטס, משה עצמו נעלם. סוקרטס מציין שנמלט, אולם הבישוף המצרי יוחנן מניקוא  (פעל בשלהי המאה ה-7) גורס בכרוניקה שלו כי טבע בים. יוחנן אף מציין כי שמו האמיתי של משה היה פיסקיס (Fiskis), וטוען כי לאחר שהיהודים הניצולים נוכחו לדעת כי מדובר במשיח שקר, רבים מהם התנצרו.

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות כרתים
קטגוריה:משיחי שקר יהודים
קטגוריה:נביאי שקר ביהדות
קטגוריה:יהודים במאה ה-5
מסדר בני ציון

**מסדר בן ציון**, שכיום נקרא **קרן בני ציון** (באנגלית: **Bnai Zion Foundation**) הוא ארגון ציוני אמריקאי שהוקם ב-1908 למימוש צורכיהם של יהודי העולם, בדגש על תמיכה בישראל ויישוב מחדש של מהגרים חדשים בארצות הברית.

## היסטוריה
מסדר בן ציון נוסד בניו יורק ביוזמת י.א. בלוסטון ואחרים.
בוועידת ההקמה באפריל 1908 אימץ לעצמו המסדר את המטרה הבאה .

בספטמבר 1910 קיבל המסדר ממחלקת הביטוח של ניו יורק תעודת הכרה כאגודה לביטוח חיים אחוותית התומכת במהגרים המגיעים לארצות הברית. ב-1918 הוקמה החברה לביטוח חיים "יהודה" על ידי Organized Judea Industrial Corp, שהפכה להיות החברה היהודית הראשונה לביטוחי חיים בפלשתינה. ב-1921 תמך המסדר בהקמת קרן היסוד בכינוס ציוני יהדות ארצות הברית. ב-1941 חלק ממנהיגי בני ציון היו ממייסדי ארגון "מגן דוד אדום האמריקני למען פלשתינה", אשר היה מקביל למגן דוד אדום בישראל. הארגון תרם ציוד רפואי ואמבולנסים. ב-1943 נקרא "מבצר מעופף" (מפציץ B-17) על שם הארגון כהוקרה על עזרתו במלחמת העולם השנייה כולל מכירת אגרות מלחמה.

בשנת 1929 הוקם ארגון בעל שם דומה, "התאחדות בני ציון בישראל", אגודת סתרים שלא הייתה לא קשר ל"מסדר בני ציון", והייתה ידועה יותר בשם אחים נאמנים.

## מפעולות הארגון
* ב-1947 עזר הארגון בהקמה ותמיכה של כפר בני ציון, כפר שיתופי בשנותיו הראשונות.
* ב-1948 עזר הארגון בהתמיכה בכפר האומנים עין הוד.
* ב-1958 תמך הארגון בהקמת מרכזים לפגועי נפש דרך קופת חולים מאוחדת מעון בני ציון לילדים בראש העין, ומרכז קויטמן בירושלים.
* ב-1963 סייע בהקמת בניין "בית מכבי" באשדוד.
* ב-1971 הקים הארגון את הליגה לידידות אמריקה-ישראל. ב-1972 הוקם בית בני ציון וידידות ארצות הברית ישראל בניו יורק.
* ב-1981 תרם אודיטוריום בבית התפוצות.
* ב-1987 הארגון אפשר את השלמת מתקני בית הלוחם בחיפה.
* ב-1987, בעקבות תרומתו הכספית של הארגון והקמת אגף חדש בן 11 קומות הוסב שמו של "בית חולים רוטשילד" בחיפה ל"המרכז הרפואי בני ציון".
* ב-1997 תמך הארגון בהקמת ספרייה מרכזית במעלה אדומים.
* ב-2002 אימץ הארגון את כפר "אהבה" לילדים בסיכון בקריית ביאליק.
* ב-2003 תמך הארגון במכללת דוד ילין בבית הכרם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגונים ציוניים
קטגוריה:יהדות ארצות הברית: ארגונים
קטגוריה:ציונות בארצות הברית
ג'ולי וג'וליה

**ג'ולי וג'וליה** (באנגלית: **Julie & Julia**) הוא סרט דרמה קומית משנת 2009 בכיכובן של מריל סטריפ ואיימי אדמס.

הסרט משווה בין חייהן האמיתיים של השפית ג'וליה צ'יילד וג'ולי פאוול, בחורה שמציבה לעצמה למטרה לבשל את כל 524 המתכונים בספר הבישול של ג'וליה בשנה אחת. חלומה של ג'ולי הוא להפוך לסופרת, ועל כן, על מנת להתפרסם, היא מתארת את מהלך השנה הזו בבלוג.

התסריט, שנכתב בידי במאית הסרט נורה אפרון, הוא עיבוד של שני ספרים אוטוביוגרפיים. הראשון "My Life in France", שנכתב על ידי ג'וליה צ'יילד, והשני הוא ממואר בשם "ג'ולי וג'וליה", שנכתב בידי ג'ולי פאוול בעקבות הבלוג האמיתי שכתבה בשנת 2002.

הסרט היה מועמד לזכייה במספר פרסים בהם פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר עבור מריל סטריפ. הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב עבור מריל סטריפ בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי" והיה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי. כמו כן הסרט היה מועמד לפרס באפט"א ופרס גילדת שחקני המסך.

## עלילה
ג'ולי פאוול היא בחורה צעירה שגרה בקווינס, ניו יורק, בשנת 2002. ג'ולי עובדת במוקד שירות שתומך בקורבנות פיגועי 11 בספטמבר ולא מרוצה מעבודתה, היא רואה את חברותיה מתקדמות בעבודה ומצליחות, בעוד היא, שחולמת להיות סופרת - לא מגשימה את חלומה. על מנת לעסוק במשהו שיהווה פורקן למתחים כשהיא חוזרת הביתה מהעבודה, לוקחת על עצמה פאוול אתגר – להכין את כל המתכונים בספר הבישול של ג'וליה צ'יילד "אמנות הבישול הצרפתי" בשנה אחת. ובשביל להניע את עצמה לכיוון המטרה היא כותבת על התהליך בבלוג שפתחה במיוחד.

במקביל לסיפורה של ג'ולי, מוצג גם סיפורה של ג'וליה צ'יילד במהלך שנות החמישים בפריז. בעקבות עבודתו של בעלה, פול, מגיעים הזוג לגור בפריז, שם ג'וליה מחליטה שהיא רוצה ללמוד בישול ונרשמת לבית הספר הנחשב לבישול קורדון בלו. לאחר שסיימה את לימודיה מתחילה צ'יילד לכתוב ספר בישול צרפתי לעקרות בית אמריקאיות.

עלילת הסרט עוקבת במקביל אחר שני האתגרים, השזורים זה בזה, שלקחו על עצמן שתי הנשים הללו.
בסופו של דבר, כתבה על הבלוג של פאוול מופיעה בעיתון הניו יורק טיימס, ולאחר מכן היא מקבלת הצעות רבות לכתיבת ספר אודות הפרויקט מהוצאות לאור. לעומת זאת, הספר של צ'יילד נדחה בהתחלה על ידי מוציא לאור, אך בהמשך יוצא לאור בהוצאה אחרת ומצליחה יותר.

בסצנה האחרונה של הסרט, אחרי שפאוול השלימה את האתגר שלקחה על עצמה, היא ובעלה מבקרים במטבח של ג'וליה צ'יילד שמוצג במוסד הסמית'סוניאן. ולאחר מכן, באותו מטבח, רואים את ג'וליה צ'יילד בזמנה, חוגגת עם בעלה את הוצאת ספרה לאור.

## צוות השחקנים
*מריל סטריפ - ג'וליה צ'יילד
*איימי אדמס - ג'ולי פאוול
*סטנלי טוצ'י - פול צ'יילד
*כריס מסינה - אריק פאוול
*לינדה אמונד - סימון באק
*הלן קארי - לואיזט בארת'הול
*ג'יין לינץ' - דורות'י מק'ויליאמס
*מרי לין רייסקוב - שרה
*אמנדה הסר - עיתונאית  בתחום הבישול, הופעת קמע

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי אוכל
קטגוריה:סרטים שצולמו בניו ג'רזי