open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נגיעה בגבול

שמאל|ממוזער|250px
"**נגיעה בגבול**" הוא מיצג שערך האמן הישראלי פנחס כהן גן בשנת 1974. מרכזו של המיצג כלל הטמנה של ארבעה מטילי מתכת ועליהם נתונים דמוגרפיים על מדינת ישראל בגבולות המדינה, במקום בו נעצרו על ידי כוחות הביטחון הישראליים.

ב-7 בינואר 1974, בשעה 12:00, הגיעו ארבעה אנשים, שנשלחו על ידי כהן גן, אל גבולותיה השונים של מדינת ישראל ובידיהם מטילים עשויים עופרת. עם הארבעה נמנו גבי קלזמר ושרון קרן. על המטילים הוטבעה אינפורמציה דמוגרפית על המדינה שנלקחו מכתבה של כתב העת "טיים מגזין" מתאריך ה-15 באוקטובר 1973. במקום בו נעצרו השליחים על ידי צה"ל הטמנו מטילי העופרת באדמה. בנוסף, נשלחו מכתבים אל אגודות אמנים בלבנון, סוריה, ירדן ומצרים, ובהם בקשה לבצעה פעולה דומה בשטחם.

בשיחה עם יונה פישר, אוצר במוזיאון ישראל, שהציג את תיעוד המיצג בתערוכה בשנת 1974, הסביר כהן גן כי הנקודות שבהן נעצרו השליחים הן הגבול. "נקודות אלה אינן קבועות, וכפופות לתנאים מדיניים ולמצבים שונים מדי יום ביומו. הפעולה 'נגיעה בגבול' משמעותה רוחנית גרידא. הגבול שבין אוכלוסיית ירושלים כמוהו כגבול הבין-עדתי בישראל. 'נגיעה בגבול' היא הצבת שאלה".

תצלומים תיעודיים של המיצג נמצאים באוסף מוזיאון תל אביב והם הוצגו בכמה תערוכות במהלך השנים. המרכזיות ביניהן היו התערוכה "גבולות" (1980) במוזיאון ישראל והתערוכה "העיניים של המדינה, אמנות חזותית במדינה ללא גבולות" (1998) במוזיאון תל אביב לאמנות. אוצרת התערוכה בתל אביב, אלן גינתון, הדגישה במאמרה את הקשר של עבודה זו ואחרות אל שאלות של הגירה, פליטות ומצבים נפשיים ביצירתו של כהן גן. בעוד התוכן הגלוי מרמז לשאלות פוליטיות הרי שגינתון טענה כי "השאלה העדתית" בישראל מהווה את תוכנו הסמוי. יגאל צלמונה טען בהקשר למכלול פעולותיו של כהן גן בתקופה זו כי מהווה ניסיון לעסוק באמנות כמדע או "לכל הפחות לחבר בין התחומים ולהבין באמצעות גופי ידע מדעיים את המציאות ואת מקומו של ה'אני' במציאות".
## הערות שוליים

קטגוריה:פנחס כהן גן
קטגוריה:מיצגים
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:ישראל: גבולות
קטגוריה:1974 בישראל
הרידינג ג'

**הרידינג ג**' היא להקת רוק ישראלית שפעלה מסוף שנות השמונים ועד תחילת המילניום.
## היסטוריה
הלהקה הוקמה בשנת 1988 על ידי עמירם בן צבי ועופר שמואלי במהלך שירותם הצבאי במחנה שבטה, אליהם הצטרפו אחיו של עופר, אסף וגלעד, ליאור חייט (הגרזן) ואורי אפריים.

הלהקה פרצה מתוך סצנת רוק השוליים התל אביבית של מועדוני "קולנוע דן", "הפינגווין" ו"רוקסן". חבריה היו פליטי הרכבי אינדי רוק בשם: אירוזיה, מונולוג, הפגיון, פריפריה ועוד.

הלהקה זכתה בתחרות רוק ירוק בשנת 1990, ותחרות טלרוק בפילבוקס בחולון בשנת 1991. נמנתה עם להקות הבית של מועדון רוקסן, והופיעה בפאבים ומועדונים קטנים.

אלבום הבכורה של הלהקה בשם "מנגנת באך" ראה אור בשנת 1992 בהוצאת פונוקול ובהפקתו המוזיקלית של אייל קצב. מתוך האלבום התפרסם שיר הנושא "מנגנת באך", שנכתב על ידי ברוך פרידלנד ועופר שמואלי היה הלהיט הגדול של הלהקה (השיר צעד במצעד הפזמונים העברי השבועי של רשת ג' במשך 25 שבועות, ובשיאו הגיע למקום שלישי). את השיר ליווה קליפ שהופק על ידי חברת מתב ובו השתתפה איילת זורר. הקליפ זכה בפרס בפסטיבל הסרטים בחיפה. שיר נוסף שהצליח מהאלבום היה "חזרה מפריז".

ב 1993 פרש אורי אפריים לטובת לימודים ואת עמדת המיקרופון נטלו בן צבי ושמואלי.

ב-1995 הוציאה הלהקה את אלבומה השני "כיוון החילזון" בהפקת אלכס ברק קוקני הפקות, בהפצה של NMC והפקתם המוזיקלית של מני בגר וליאור טבת. מתוכו האלבום התפרסמו השירים ״שמש בשמיים״, ״רוקדת בחושך״ ו״הכי טוב בעולם״ שהיו להיטים במצעדים וזכו להד תקשורתי.

הלהקה התארחה בתוכניתו של יאיר לפיד "סוגרים שבוע" ונטלה חלק בתוכניות אירוח בולטות מהתקופה דוגמת זו של דן שילון. כמו כן הלהקה הופיעה בפסטיבל ערד, בעיר הנוער ובעוד מספר מופעי חוצות.

ב-1997 פרש הגיטריסט ליאור חייט והוחלף על ידי רונן זל.

ב-2000 הוציאה הרידינג ג' אלבומה השלישי "עד סוף הלילה" דרך חברת LA4 של ישי אמיר, בהפקתם המוזיקלית של טל טרייביש ואסף שמואלי.

לאחר צאת אלבומם השלישי, הוציאו מספר סינגלים שלא זכו להצלחה ולאחר מספר הופעות מצומצם התפרקה הלהקה.

עופר שמואלי הוציא אלבום סולו בשם "קסיופאה" ב-2004, הופיע בבארבי התל אביבי, פרש מפעילות מוזיקלית והפך לאיש עסקים. חברי הלהקה לשעבר המשיכו לנגן כחלק מלהקת הליווי של צביקה פיק, חלקם בפרויקט של עידן רייכל, תופעת דופלר ועוד.

## דיסקוגרפיה
* מנגנת באך (1992)
* כיוון החילזון (1995)
* עד סוף הלילה (2000)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות רוק ישראליות
פואה קילואה

**פואה קילה קילואה** (באנגלית: **Pua Kele Kealoha**; 14 בנובמבר 1902 – 29 באוגוסט 1989) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי ושיאן עולם.

## ביוגרפיה
קילואה נולד בוואיאלואה, הוואי. 

באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה קילואה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית כסף, במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.6 דקות  אחרי דיוק קהנמוקו שהשווה את שיא העולם (1:01.4 דקות) ולפני ויליאם הריס (1:03.0 דקות), שניהם מארצות הברית ובמדליית זהב במשחה שליחים 200×4 מטר חופשי ביחד עם דיוק קהנמוקו, פרי מקגיליוורי ונורמן רוס בשיא עולם חדש של 10:04.4 דקות, לפני אוסטרליה (10:25.4 דקות) ובריטניה (10:37.2 דקות). באותם משחקים אולימפיים השתתף וורן קילואה שזכה במדליית זהב, אך לשניים אין קשר משפחתי.

## קישורים חיצוניים

* פואה קילואה באתר *sports123* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי הוואי
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת אנטוורפן (1920)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:הוואי: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1989
הארולד הוגאן

**הארולד "האפי" הוגאן** (באנגלית: **Harold "Happy" Hogan**) הוא דמות משנה בדיונית שהופיעה בחוברות הקומיקס איירון מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *Tales of Suspense #45* מספטמבר 1963, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר דון הק.

את דמותו של האפי הוגאן ביקום הקולנועי של מארוול, ובפרט בסרטי הלייב אקשן "איירון מן", "איירון מן 2", "איירון מן 3", "ספיידרמן: השיבה הביתה", "הנוקמים: סוף המשחק", "ספיידרמן: רחוק מהבית", "ספיידרמן: אין דרך הביתה" ו"דדפול & וולברין") גילם השחקן והבמאי ג'ון פאברו.

## ביוגרפיה בדיונית
האפי הוגאן הוא מתאגרף לשעבר אשר נחל כישלון בקרבות שניהל. הוא נשכר בידי טוני סטארק לשמש כנהג אישי וכעוזר לאחר שהוגאן מציל את חייו. הוגאן לומד את דבר זהותו של טוני בחוברת *Tales of Suspense #70* (אוקטובר 1965). הוא עבד במרבית חברותיו של סטארק, ביניהן "תעשיות סטארק", "תאגיד סטארק" ו"פתרונות סטארק", וכן נישא לוירג'יניה "פפר" פוטס, מזכירתו של סטארק, לאחר משולש אהבים ביניהם. לאחר שטוני סטארק נעלם באירועי "אונסלוט", הוגאן מסרב להצעתו של הטייקון קנג'ירו פוג'יקווה להצטרף למיזוג שבין "תעשיות סטארק" לבין חברתו. בהמשך, הוא שב לתפקידו כשטוני סטארק חוזר.

בעוד מלחמת האזרחים של מארוול יצרה מתחים רבים בין גיבורי-העל, סטארק ניצב בפני החלטות מוסריות ופוליטיות קשות. כמוהו, גם הוגאן תמך בחוקי רישום העל-אנושיים, והיה לצידו כדי לספק עזרה נחוצה. הוא מציין בפניו כי הוא היחיד שמהווה גם בן אדם רגיל וגם גיבור-על, ומי כמוהו יוכל לראות את מצב שני הצדדים הנלחמים. במהלך יום השנה לנישואיו עם פפר, הוגאן מותקף בידי הספיימאסטר, שמותיר אותו במצב תרדמתי. במהלך ארוחת ערב בין סטארק לפפר, היא מציינת בפניו כי משאלתו האחרונה של הוגאן הייתה שלא לסיים את חייו כמו חברו, מתאגרף לשעבר שספג הרבה מהלומות לראשו ולבסוף לא היה יכול לבצע מטלות מוטוריות פשוטות. היא מבקשת ממנו לכבות את מכשיר ההנשמה בעזרת כוחות האקסטרמיס שלו, אך סטארק מסרב, באומרו שהוא לא רוצה להרוג את חברו הטוב ביותר. בסוף הסיפור, הוגאן מת, ואין הדבר ברור אם הוא מת בנסיבות טבעיות או בגלל התערבותו של סטארק.

מאוחר יותר, כשסטארק החל לאבד את זכרונו כדי למנוע מנורמן אוסבורן להשיג גישה לטכנולוגיה שלו, פפר מזכירה לו אודות חבריו ומכריו, ביניהם גם האפי הוגאן. סטארק שואל "מיהו האפי?" (גם: מי שמח?).

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:איירון מן
ג'סטין האמר

**ג'סטין האמר** (באנגלית: **Justin Hammer**) הוא דמות משנה בדיונית של נבל-על שהופיעה בחוברות הקומיקס איירון מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *Iron Man #120* ממרץ 1979, ונוצרה על ידי הכותב דייוויד מיצ'ליני והמאייר בוב לייטון.

האמר הוא יליד אנגליה, שקיבל בהמשך אזרחות צרפתית והתגורר במונקו. הוא איש עסקים מולטי-מיליונר ויריבו של התעשיין טוני סטארק, שידוע בזהות איירון מן. בהמשך, הוא הופך לאיש מימון לצורכי פשע, המשתמש בשיטות שאינן אתיות ואינו בוחל באמצעים. בתמורה לחמישים אחוז מרווחי הפשע, הוא שילם ערבות לנבלי-על ומימן את הציוד והתחמושת שלהם. כפי שהוסבר במהלך הופעתו הראשונה בקומיקס, ג'סטין האמר הוא הסיבה לכך שלהרבה מנבלי-העל של איירון מן יש גישה לטכנולוגיה מתקדמת, ומדוע הם משתמשים בכך לצורך ביצוע פשעים מאשר מכירתם בשוק הפתוח. הוא חושף כי אותם נבלים הם שכירי חרב מחתרתיים שעובדים עבורו, שממומנים בחשאי כדי ללחום נגד מתחריו ויריביו של האמר, בהם טוני סטארק.

בתחילת קשת הסיפור "איירון מן: שד בבקבוק", האמר ממציא מכשיר שמאפשר לו להשתלט על חליפת השריון של איירון מן ובעזרתה הוא מאלץ את סטארק להרוג שגריר חוץ. לבסוף, סטארק הצליח לטהר את שמו ולמד אודות יריבו המחוכם, שפעל מאחורי הקלעים עד לאותה עת. באירועי "מלחמות השריון", האמר גורם לכך שספיימאסטר גונב את טכנולוגיית כור הקשת של איירון מן ומוכר אותם למספר נבלי-על, בהם דינאמו הארגמן ואיש הטיטניום. סטארק יוצא למתקפת נגד ומנטרל את הטכנולוגיה שלו, אך גם משבית את החליפות שבשירות סוכנות S.H.I.E.L.D. עקב כך, סטארק מוצא את עצמו בעימות עם קפטן אמריקה וקבוצת האוונג'רס. בהמשך מתברר כי האמר השיג שליטה "סטיין אינטרנשיונל" עם מותו של מנהלה, אובדיה סטיין. הוא משתמש בנכסיו של סטיין כדי להמשיך ולמרר את חייו של סטארק.

האמר אובחן במחלה סופנית דמוית מחלת הסרטן, והחליט להשמיד את סטארק לפני מותו. הוא הדביק את סטארק בנניטים שהשפיעו על מצב רוחו. בעימות האחרון ביניהם בתחנת חלל, האמר הוקפא בטעות ונחשב לאבוד בחלל. איירון מן חוזה בגופתו של האמר, שנסחפת קפואה בחלל, ומציין כי עתה הוא "יחיה לנצח". במהלך סיפור "סטארק: רסיליאנט" של שנת 2010, ג'אסטין וסאשה האמר, בתו ונכדתו של האמר, יורשות את חברתו ובונות חליפת שריון חדשה בשם "פלדת דטרויט" לצרכים צבאיים.

את דמותו של ג'סטין האמר בסרט הלייב אקשן "איירון מן 2" מגלם השחקן סם רוקוול, אם כי בגרסה צעירה יותר.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:איירון מן
קטגוריה:דמויות מתוך קומיקס
מריס ליאפה

**מריס ליאפה** (ברוסית: **Марис Лиепа**;  בלטבית: **Māris Rūdolfs Liepa**; (27 ביולי 1936, ריגה - 26 במרץ 1989, מוסקבה) היה רקדן בלט סובייטי ממוצא לטבי. בשנת 1976 הוענק לו תואר האמן העממי של ברית המועצות ובשנת 1970 הוא זכה בפרס לנין. בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 היה ליאפה בין הרקדנים הבולטים בתיאטרון בולשוי.

## חייו
מריס ליאפה נולד בריגה. אביו היה בצעירותו זמר במקהלה בעיר ליאפייה וכאשר המשפחה עברה לריגה עבד בתיאטרון לאופרה ובלט בריגה. מריס היה ילד חולני ובמטרה לחזק אותו הילד נשלח לבית ספר לריקוד. מורי בית הספר היו רקדני סגל תיאטרון בלט והם איפשרו לילד להשתתף בהופעות התיאטרון. במקביל ללימודי הריקוד, מריס ליאפה היה שחיין ואף זכה באליפות לטביה בשחייה. בשנת 1950 תלמידי בית הספר נשלחו למוסקבה לתחרות רקדנים צעירים. נבחרת בית הספר זכתה במקום הראשון בתחרות. בשנת 1953 אחד משופטי התחרות הזמין את מריס ליאפה ללמוד בבית הספר לבלט במוסקבה. לאחר שנתיים של לימודים השתתף ליאפה בהופעת סיום על במת תיאטרון בולשוי וזכה לשבחים.

בשנת 1955 ליאפה התקבל לסגל בלט של האופרה הלאומית של לטביה. בשנת 1956 התיאטרון הגיע למוסקבה לסבב הופעות. ליאפה בלט בין הרקדנים ונשלח ביחד עם מאיה פליסצקאיה לסבב הופעות בהונגריה. בשנה זו הם אף התחתנו אך לזמן קצר בלבד.

בקיץ 1957 ליאפה התקבל לסגל בלט של תיאטרון מוזיקלי במוסקבה והופיע על במתו במשך מספר שנים.

בשנת 1960 ליאפה ביחד עם רקדני תיאטרון בולשוי הופיע בפולין. לאחר ההופעות הוא נקלט בתיאטרון בולשוי. במשך מספר שנים ליאפה רקד בבלטים שונים על במת תיאטרון בולשוי. החל משנת 1963 הוא התחיל ללמד בבית הספר לבלט במוסקבה.

בשנת 1964 לתיאטרון הגיע כוריאוגרף חדש - יורי גריגורוביץ'. תחילה היחסים בינם היו תקינים. גריגורוביץ' שיבץ את ליאפה במספר הצגות חדשות ואף נתן לו תפקיד ראשי בבלט "ספרטק". עבור ריקוד בבלט זה ליאפה זכה בפרס לנין בשנת 1970. עם הזמן הצטננו היחסים בין גריגורוביץ' לבין ליאפה והרקדן לא קיבל תפקידים חדשים.

לאור המצב, ליאפה החל להצטלם בסרטים ולהופיע על במת תיאטראות אחרות ברחבי העולם. במקביל, הוא למד בימוי והחל לביים בלט.

ב-28 במרץ 1982 ליאפה הופיע בפעם אחרונה על במת תיאטרון בולשוי. למרות ההופעתו המוצלחת, המועצה האמנותית של התיאטרון בלחץ של יורי גריגורוביץ' החליטה שהרקדן כבר זקן ולא יכול להמשיך בהופעות.

בשנת 1986 ליאפה רצה להקים להקת בלט חדשה בריגה, אך הדבר לא צלח. במרץ 1989 במוסקבה החלו עבודות להקמת תיאטרון חדש בו ליאפה היה צפוי להיות במאי ראשי. ב-27 במרץ 1989 מת ליאפה מהתקף לב.

## חיים אישיים
* מאיה פליסצקאיה - הייתה אשתו הראשונה במשך תקופה קצרה בשנת 1956. בקורות חיים רשמיים של שניהם הדבר לא הוזכר כלל.
* מרגריטה ז'יגונובה - אשתו השנייה איתה ליאפה התגורר תקופה ארוכה ולזוג היו 2 ילדים, שניהם היו רקדני בלט בתיאטרון בולשוי.
* נינה סמיזורובה - אשתו השלישית במהלך שנות ה-80
* גלינה ברז'נייבה - בת זוג של ליאפה במשך מספר שנים. בתו של ליאוניד ברז'נייב
* יבגניה שולץ - בת זוגו בשנות ה-70. לשניים יש בת משותפת.

## קישורים חיצוניים

*  אתר של קרן ליאפה
* 
* 
* 

קטגוריה:רקדני בלט סובייטים
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:לטבים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:אמני העם של ברית המועצות
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1936
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1989
ויפלאש

**ויפלאש** (באנגלית: **Whiplash**, בתרגום לעברית: "הצלפת שוט") הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס איירון מן ביקום מארוול קומיקס. ויפלאש המקורי הופיע לראשונה בחוברת *Tales of Suspense #97* מינואר 1968, ונוצרה על ידי הכותב דייוויד מיצ'ליני והמאייר בוב לייטון.

ויפלאש הוא האלטר אגו אותו חלקו שלוש דמויות - מארק סקרלוטי, ליאן פורמן ואנטון ואנקו. סקרלוטי היה טכנאי חשמל מוכשר ביותר, שעבד בסניף "תעשיות סטארק" בסינסינטי ואשר חשק בחיי עושר. הוא בחר בקריירת פשע והחל לעבוד כמעצב נשק. הוא עיצב לעצמו חליפה בעלת שוט ממתכת ושימש כמתנקש עבור ארגון קרימינלי בשם "המאגיה", והתעמת מספר פעמים עם איירון מן. ליאן פורמן הייתה מוטאנטית שהשתמשה בכבלי אדמנטיום המחוברים לכפפות שבחליפתה ואשר שימשו אותה כשוטים.

ויפלאש השלישי, אנטון ואנקו, חולק בשם יחד עם דינאמו הארגמן, אם כי שתי הדמויות אינן קשורות אחת לשנייה. ואנקו הוא מדען צעיר מעיירה נידחת בלב רוסיה, שהותקף בידי אדם שגנב את חליפת איירון מן והרג מספר מאנשי העיירה, ביניהם את אביו, איגור ואנקו, כדי להפליל את טוני סטארק. באמצעות נשק מיוחד, ואנקו מצליח לפגוע במתחזה לפני שזה האחרון נמלט מהמקום, ושריון בית החזה שלו נופל. ואנקו נהפך לאובססיבי בניסיון לנקום את מות אביו, ובעזרת הטכנולוגיה שמצא בשריון בית החזה שהושאר מאחור הוא בונה חליפת שריון המצוידת בצמד שוטים חשמליים.

את דמותו של אנטון ואנקו בסרט הלייב אקשן "איירון מן 2" מגלם השחקן מיקי רורק.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:איירון מן
קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
נועה לזר קינן

**נועה לזר** (נולדה ב-6 באוקטובר 1977) היא שחקנית, יוצרת ותסריטאית ישראלית.

## ביוגרפיה
לזר קינן היא בוגרת תואר ראשון בהצטיינות יתרה משנת 2002 מאוניברסיטת תל אביב, שם למדה בתוכנית הרב-תחומית באומנויות ובחוג לסוציולוגיה-אנתרופולוגיה. את הכשרתה המקצועית כשחקנית השלימה בשנת 2005 בבית הספר למשחק של יורם לוינשטיין.

## קריירה מקצועית
### כתיבה לתיאטרון
* **עד שהמוות יפגיש ביננו** - קומדיה בבימויה של דפנה זילברג (תיאטרון באר שבע, 2024)
* **קצר** - מחזה המבוססת על חוויותיה כאם לבן על הרצף האוטיסטי עם תפקוד גבוה. הועלה בתיאטרון באר שבע ב-2022, ולאחר מכן הוצג גם בתיאטרון TWW באוסטריה ובתיאטרון "גרהרט האופטמן" בגרמניה (2024).
* **ברטוד ואגנס** - בתיאטרון הבימה (2019), ובתיאטרון הלאומי של אסטוניה (2022).
* **עץ לימון** - עיבוד לסרט "עץ לימון" של ערן ריקליס, עבור מרכז לאמנויות הבמה בדיסלדורף בגרמניה (2013)
* **משחק הזיכרון** - מחזה שהוצג במסגרת ההפקה "פוסט טראומה" בתיאטרון הבימה בשיתוף המרכז לאמנויות הבמה בדיסלדורף (2011).
* **מה זאת אהבה** - הצגת ילדים (2022)
* **חלומות של אחרים** - הצגת ילדים המבוססת על שירי עידן רייכל (2020)
* **איתמר- הילד העברי הראשון** - הצגת ילדים על חייו של איתמר בן-אב"י (2017)
* **ילדי בית העץ** (מדיטק, 2016)
* **מושלמת** (מדיטק, 2015)

### כתיבה לטלוויזיה
* זגורי אימפריה (2011)
* החממה (2015)
* ג'ינג'י (2018)
* אל עצמי - לזר קינן יצרה עם אסיה לבטוב את סדרת הטלוויזיה המבוססת על ספריה של גלילה רון-פדר עמית (טין ניק, 2025).
* בנוסף, שימשה כתסריטאית בסדרות נוספות רבות, כגון "דני הוליווד", "תנוחי", "שכונה", "כפולה", "אבא מטפלת" ו"בת השוטר".

### משחק
* טוב שבאת (ערוץ 10)
* פולישוק - תפקיד אורח
* החברים של נאור - תפקיד אורח
* חברות (ערוץ 10)
* שכונה - בתפקיד גיתית, מנהלת המסעדה (2014)
* ברבי: יחידת הריגול - דיבוב דמותה של פטרישיה (2016)
* ילדי הסתיו (2017)

## חיים אישיים
נועה לזר קינן נשואה לשחקן, התסריטאי והיוצר רותם קינן, אותו הכירה במסגרת פסטיבל "תיאטרון קצר". השניים הורים לבן ולבת ומתגוררים בתל אביב. על הריונה הראשון כתבה את ספר המתנה "תרנגולת וביצה", המיועד לנשים הרות וליולדות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תסריטאיות ישראליות
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1977
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
פני (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים
קטגוריה:שמות חיבה
ג'ורג' מוסטוב

**ג'ורג' דניאל מוסטוב** (באנגלית: **George Mostow**; 4 ביולי 1923 – 4 באפריל 2017) היה מתמטיקאי יהודי-אמריקאי. נודע בזכות תרומתו לתורה של חבורות לי, ובמיוחד גילוי תופעת הקשיחות של סריגים בחבורות לי. זוכה פרס וולף במתמטיקה לשנת 2013.

## קורות חיים
נולד בבוסטון להורים יהודים שהיגרו לארצות הברית מאוקראינה בתחילת המאה ה-20. ב-1948 סיים דוקטורט באוניברסיטת הרווארד. מ-1961 עבד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס ובאוניברסיטת ייל, עד שנת 1999 בה פרש לגמלאות. בשנת 1974 נבחר כחבר באקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית, ובשנים 1987–1988 היה נשיא האגודה האמריקאית למתמטיקה.

בתקופת המלחמה הקרה הוא היה חריג בכך ששמר על קשר עם עמיתים מברית המועצות. הוא ניצל קשרים שהיו לו כדי להבריח מתמטיקאים רוסים למערב. כך למשל בתחילת שנות ה-80 החליט על דחיית הקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים בוורשה, כמחאה על כליאת מתמטיקאים רוסים, ובעקבות כך הם שוחררו.

זכה בפרס סטיל עבור ספרו "Strong rigidity of locally symmetric spaces" מ-1973.

בשנת 2013 פורסם כי מוסטוב זכה בפרס וולף. בנימוקי השופטים נכתב אודותיו: "תרם תרומה מהותית וחלוצית לגאומטריה ולתאוריית חבורת לי. הישגו המפורסם ביותר בתחום זה הוא הגילוי של תופעת הנוקשות החדשה לחלוטין בגאומטריה: משפטי הצפידות החזקה. משפטים אלה הם חלק מההישגים הגדולים ביותר במתמטיקה במחצית השנייה של המאה ה-20... עבודתו של מוסטוב כוללת מגוון מסחרר של תחומים מתמטיים. מתמטיקאים מעטים יכולים להתחרות עם רוחב היריעה, העומק והמקוריות של עבודותיו."

## קישורים חיצוניים

* ג'ורג' דניאל מוסטוב, באתר החברה האמריקאית המתמטית
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס וולף למתמטיקה
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקאית למתמטיקה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת סירקיוז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017
ועד ההצלה של יהודי אתיופיה במחנות הפליטים בסודאן

**ועד ההצלה של יהודי אתיופיה במחנות הפליטים בסודאן** הידוע יותר בכינוי "קומיטי" (אמהרית: ኮሚቲ - "ועד"; תעתיק: "כּוֹמִיתֵי") הייתה קבוצה של אקטיביסטים שפעלו בין השנים 1991-1979 תחת המוסד והסוכנות היהודית במחנות הפליטים בסודאן במהלך עלייתה של ביתא ישראל דרך סודאן. פעילי הקומיטי כללו יהודים, נוצרים ומוסלמים מקרב הפליטים בסודאן, וכן יוצאי אתיופיה מישראל.

שורשי הקומיטי נטועים בפעולות שנעשו במהלך 1979, בראשית מבצע אחים ומבצע אליהו, על ידי פרדה אקלום שגויס על ידי המוסד ובצוות האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה שכלל את ברוך טגניה וביל הלפרן שהסתמכו על מכרים וחברים יהודים, נוצרים ומוסלמים והקימו רשת שאיתרה את היהודים במחנות, מצאה מקומות מסתור ודאגה להם עד להוצאתם מסודאן. לאחר מכן, ולאור מספרם הגדל של היהודים במחנות, המוסד והסוכנות גייסו מתנדבים יוצאי אתיופיה בישראל שנשלחו למחנות. 

פעולות הקומיטי כללו שליחתם לאתיופיה ועידוד היציאה לסודאן, הדרכה של היוצאים, החבאת מזון ומים בדרכים למחנות, חלוקת מזון, מים וכסף, איתור יהודים שהגיעו למחנות וארגון המועמדים לעלייה. בתחילת מבצע משה התגלו חילוקי דעות קשים בין בכירי הקומיטי לבין הנציג הישראלי שנשלח למבצע, זכריה יונה, שבסופם הבכירים נשלחו אל מחוץ לסודאן ומונתה הנהלה חלופית על ידי יונה. 

הקומיטי פורקה עם סיום מבצע אחים במהלך מרץ 1991.

עם סיום העלייה התגלו מקרי שחיתות בקרב חלק מהפעילים שכללו הקדמת עלייה תמורת מין, אונס ואיומים. רבים מהם קיבלו ואיומים על חייהם, ונשלחו על ידי המוסד לגור בחו"ל מבלי שישפטו.

## לקריאה נוספת
*מיכה פלדמן, **יציאת אתיופיה**, הסוכנות היהודית לארץ־ישראל, 1998

*Louis Rapoport, **Redemption song: the Story of Operation Moses**, Harcourt Brace Jovanovich, 1986


## קישורים חיצוניים
*ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, ועד ההצלה של יהודי אתיופיה במחנות הפליטים בסודן, הכנסת השש-עשרה, 28 ביולי 2008

## הערות שוליים

קטגוריה:המוסד
קטגוריה:הסוכנות היהודית
קטגוריה:מבצע אחים
קטגוריה:עליית ביתא ישראל
קטגוריה:מפעלי הסוכנות היהודית
חופית לבנה

**חופית לבנה** (שם מדעי: *Calidris alba*) היא מין של עוף מהסוג חופית ממשפחת החרטומניים.

## מאפיינים
אורכה של החופית הלבנה כ-18 עד 20 ס"מ, ומשקלה כ-40 עד 100 גרם. בעת הנדידה היא יכולה כמעט להכפיל את משקלה. החופית הלבנה מתרבה בקוטב הצפוני, ונודדת לטווחים ארוכים, עד לדרום אמריקה, דרום אירופה, אפריקה ואוסטרליה. בחורף היא חברתית מאוד, ומתקבצת בלהקות גדולות בחופים. היא שונה במראה ממיני חופיות אחרים, לכן סווגה בעבר כסוג נפרד - *Crocethia*;* *. עם זאת, מחקרים אחרונים קבעו,  כי יש לה קירבה גנטית מספקת למיני חופיות אחרים מהסוג * Calidris * על מנת להיכלל בסוג זה*.*

כמשתמע משמה, רוב גופה של החופית הלבנה לבן. כנפיה מנומרות בצבע חום עדין, מקורה העבה שחור ועיניה שחורות. התנהגות אופיינית לחופית הלבנה היא ריצה לאורך חופים עם תנועת רגליים המזכירה דיווש, ועצירה על מנת לתפוס חרק. החופית ניזונה בעיקר מסרטנים ומחסרי חוליות ממינים שונים. באביב, החופיות הנודדות לדרום אמריקה ניזונות ממספר עצום של ביצי סרטן זנב-חרב במפרץ דלאוור.

באביב, חלק מהחופיות מגיעות לאזורי הרבייה שלהן באזור הארקטי, שם הנקבות מטילות 3–4 ביצים. באזור הארקטי החופיות ניזונות בעיקר מחרקים ומחומרים צמחיים.

## גלריה

File:Sanderling (with tag).jpg
File:Sanderling-floreana.jpg
File:Sanderling Dan Pancamo.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר סימון פאלאס
קטגוריה:ארץ ישראל: חרטומניים
קטגוריה:חרטומניים
קטגוריה:האזור הארקטי: עופות
קטגוריה:עופות קוסמופוליטיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1764
תקיפות משלוחי הנשק האיראניים לחזבאללה בדמשק

**תקיפות משלוחי הנשק האיראניים לחזבאללה בדמשק** היו סדרה של תקיפות אוויריות נגד משלוחי נשק מאיראן שיועדו לארגון הטרור חזבאללה שבוצעו בדמשק בירת סוריה בליל 3 ו-5 במאי 2013.

סוריה האשימה את ישראל כי היא עומדת מאחורי התקיפות למרות שזו לא הודתה בכך. בימים שלאחר התקיפה שרר מתח רב באזור לאחר שאישים סורים אמרו כי התקיפה מהווה "הכרזת מלחמה" נגד סוריה. צה"ל נערך בכוחות מתוגברים בגבול הצפון, שמי הצפון נסגרו לתעופה אזרחית ונפרסו מערכות ההגנה האווירית כיפת ברזל.

לפי גורמי מודיעין מערביים, המתקפות בסוריה כוונו כנגד משלוחים של טילי פאתח 110 מתוצרת איראן שיועדו לארגון חזבאללה בלבנון.

לפי דיווחי המרכז הסורי לזכויות אדם בתקיפות נהרגו לפחות 42 חיילים סורים ונפצעו מאות. ייתכן שמספר החיילים ההרוגים עומד אף על 100–300 הרוגים, אך יש דיווחים סותרים בנושא.

## התקיפה הראשונה
ב-4 במאי פורסם ברשת CNN האמריקאית כי גורמים אמריקאיים ומערביים בוחנים מידע בנוגע לתקיפות אוויריות בשטח סוריה ובמקביל דיווחו מקורות אמריקאים אחרים כי התקיפה הייתה נגד נשק שיועד לחזבאללה.

## התקיפה השנייה
בליל 5 במאי דיווחו תושבים בדמשק על הפצצות כבדות שבוצעו מן האוויר נגד מתקנים צבאיים בעיר. על פי דיווחי אזרחים, תקיפה זו הייתה כבדה ומאסיבית יותר מקודמתה. במשך מספר שעות תקפו מטוסים מטרות שונות בעיר. הטלוויזיה הסורית דיווחה על התקיפה אך לא מסרה פרטים באשר לזהות הנשק שהופצץ. גורמי מודיעין פרסמו כי הנשק שהופצץ בסוריה בשני המקרים הם טילי קרקע-קרקע מסוג פאתח 110, מתוצרת איראנית, אשר יועדה לארגון החזבאללה כהוקרה על התייצבותו לצד המשטר הסורי במלחמת האזרחים בסוריה. הטילים הותקפו במספר מוקדים, בהם נמל התעופה הבינלאומי של דמשק ואתר בקרבת המרכז למחקר מדעי שהותקף בינואר 2013 בנסיבות דומות. על פי הסורים במהלך הפעולה נורתה אש נ"מ נגד המטוסים התוקפים.

## תגובות
* נשיא סוריה בשאר אל-אסד דרש מישראל להפסיק את הפעילות הצבאית בשטח ארצו, והאשים את ישראל בסיוע למורדים בשלטונו. אישים בממשל הסורי אמרו כי אם יישנו התקיפות יגיבו בירי טילים לישראל. כמו כן הגישה סוריה תלונה בפני מועצת הביטחון של האו"ם נגד ישראל.
* ראש ממשלת טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן גינה את התקיפה ואמר כי "שום תירוץ לא מצדיק את הפעולה הזו".
* גינתה את ישראל וקראה למועצת הביטחון לעשות כן. שגריר לוב באו"ם כתב בשמה מכתב למועצה ובו דרישה "לעצור את התוקפנות הישראלית".
* שר החוץ הבריטי ויליאם הייג אמר כי התקיפה מאיימת על השלום באזור, אך הכיר בצורך של ישראל להגן על עצמה.
* משרד החוץ בבייג'ינג פרסם הודעה המגנה שימוש בכוח צבאי והפרת ריבונותם של מדינות.
* מיד לאחר התקיפה הראשונה הזדרז נשיא ארצות הברית ברק אובמה להביע תמיכה בישראל. הוא אמר כי לישראל יש זכות מלאה להגן על עצמה מפני העברות נשק לחזבאללה.
* ישראל לא הודתה באופן רשמי כי מטוסיה תקפו בסוריה, אך אישרו באופן לא רשמי לכלי תקשורת עולמיים כי היא אכן עומדת מאחורי הפעולה. שר הביטחון משה יעלון רמז והזכיר כי ישראל הציגה קווים אדומים לחזבאללה.

## קישורים חיצוניים
*
*
*
* עמוס ידלין, אתגר ההתמודדות עם התעצמות ובניין הכוח של האויב: המקרה של נשק מתקדם לחזבאללה, אתר המכון למחקרי ביטחון לאומי, "מבט על", גיליון 401, 6 בפברואר 2013.
* עמוס ידלין, עשר נקודות למחשבה לאחר התקיפה בדמשק, אתר המכון למחקרי ביטחון לאומי, "מבט על", גיליון 424, 9 במאי 2013.

## הערות שוליים

קטגוריה:חיל האוויר הישראלי: תקיפות אוויר-קרקע
קטגוריה:סכסוך ישראל–חזבאללה
קטגוריה:איראן: צבא וביטחון
קטגוריה:2013 בסוריה
קטגוריה:תקיפות ישראליות במהלך סכסוך ישראל–איראן–חזבאללה בסוריה
משמרת כלב

**משמרת כלב** (באנגלית: **Dog watch**) היה השם בתקופת אוניות המפרשים של משמרת 16:00-20:00 (ארבע עד שמונה אחר הצהריים) באונייה. פרק זמן זה נחלק לשניים, משמרת כלב "הראשונה" מ-16:00 עד 18:00 ומשמרת כלב "האחרונה" מ-18:00 עד 20:00 (לא קיימת משמרת כלב "שנייה"). אורך כל אחת ממשמרות אלה הוא מחצית מאורכה של משמרת רגילה. שיטת חלוקה זו הייתה נהוגה בצי המלכותי הבריטי לפחות מן המאה ה-17.

מקור השם אינו ידוע. על פי גרסה אחת נקראת המשמרת על שמו של סיריוס, המוכר גם בשמו העממי "כוכב כלב". הסיבה לכך היא, כי סיריוס הוא הכוכב הראשון המתגלה במשמרת כלב הראשונה. לאמיתו של דבר, זמן זריחתו של סיריוס משתנה עם תקופות השנה, כך שבשישה חודשים של השנה הוא נמצא בעת הזריחה מתחת לאופק. זאת ועוד, משמרת כלב הראשונה (1600-1800) מתבצעת בדרך כלל באור יום, אז הכוכבים אינם נראים. סטיבן מטיורין, גיבור סדרת הרומנים הימיים "אוברי-מטיורין" מאת פטריק או'בריאן משתמש במשחק מילים ואומר כי משמרת כלב נקראת כך משום שהיא "קצוצת זנב" (cur-tailed, שעשוע לשון עם curtailed), כלומר מקוצרת.

סיבת הנהגתה של משמרת כלב הייתה מתן אפשרות לצוות לבצע בסבב את כל אחת מן המשמרות ביממה, כדי שקבוצה אחת מתוכם לא תעשה בכל לילה את המשמרת האמצעית. הפתרון הוא פיצול אחת המשמרות לשניים ויצירת מספר אי זוגי של משמרות בכל יממה. חלוקה זו אפשרה גם לשתי המשמרות לאכול את ארוחת הערב בשעה הרגילה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מונחים ימיים
קטגוריה:הצי המלכותי הבריטי
Bananas

***Bananas*** (בעברית: **בננות**) הוא אלבומה השבעה עשר של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור בשנת 2003. זהו האלבום הראשון בו השתתף דון איירי כקלידן, כמחליף לחבר המייסד ג'ון לורד שפרש מהלהקה.

האלבום הוקלט בלוס אנג'לס בין ינואר לפברואר בשנת 2003.

למרות התעלמות יחסית של התקשורת, האלבום הצליח להגיע למקומות טובים במצעדים, בייחוד בארצות הברית ובאירופה.

האלבום קיבל ביקורות חיוביות, ואתר Allmusic העניק לו 4 כוכבים מתוך 5.

הזמרת בת' הארט עושה קולות רקע בשיר "Haunted". השיר "Contact Lost" נכתב על ידי גיטריסט הלהקה סטיב מורס, לאחר ששמע את החדשות על אסון מעבורת החלל קולומביה.

## רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי איאן גילן, רוג'ר גלובר, דון איירי, סטיב מורס ואיאן פייס, למעט היכן שצוין אחרת.

## מבצעים
**דיפ פרפל**
*איאן גילן – שירה
*רוג'ר גלובר – גיטרה בס
*סטיב מורס – גיטרה
*דון איירי – קלידים
*איאן פייס – תופים

**משתתפים נוספים**
*פול בקמסטר – צ'לו בשיר "Haunted"
*בת' הארט – קולות רקע בשיר "Haunted"
*מייקל בראדפורד – גיטרה בשיר "Walk On"

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי דיפ פרפל
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
אלכסנדר ונדרמונד

**אלכסנדר-תאופיל וַנְדֶרְמוֹנְד** (בצרפתית: **Alexandre-Théophile Vandermonde**; 28 בפברואר 1735 – 1 בינואר 1796) היה מתמטיקאי צרפתי, מוזיקאי וכימאי. נולד ומת בפריז.

הוא ידוע בעיקר בשל מטריצת ונדרמונד (בעברית היא נקראת לעיתים **מטריצת ונדרמונט**) ומציאת הדטרמיננטה שלה, באלגברה ליניארית.

## ביוגרפיה
ונדרמונד נולד בפריז, שם התחנך בבית ספר מקומי. הוא למד באוניברסיטת וינה, והיה כימאי בתחילה כמקצועו. לאחר מכן פנה אל ענף המתמטיקה.

חוץ מעיסוקו כמתמטיקאי וככימאי, נהג לנגן על כינור, ואף הופיע בפני חוג חבריו הקרובים ובמספר חתונות בודדות.

ונדרמונד מת בתחילת שנת 1796 בבית משפחתו שבפריז.

## ראו גם
* מטריצת ונדרמונד

## לקריאה נוספת

*Jacqueline Hecht, ''Un exemple de multidisciplinarité : Alexandre Vandermonde (1735-1796)'', Population, **4**, 641-676, INED, Paris, 1971.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מתמטיקאים צרפתים
קטגוריה:ילידי 1735
קטגוריה:נפטרים ב-1796
הפיליפינים במשחקים הפאראלימפיים

**[[הפיליפינים]]** השתתפה לראשונה ב בסיאול (1988), נעדרה משתי אולימפיאדות הנכים הבאות, ומאז המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה הפיליפינים חלק מעולם.

במדליה הפאראלימפית הראשונה בתולדות המשלחת, זכתה אדלין דומפונג בתחרות הרמת הכוח (לנשים עד 82.5 ק"ג), כשקטפה את מדליית הארד בסידני (2000), לאחר שהרימה משקל של 110 קילוגרמים, ונכנעה לשיא עולם של אמה בראון הגרמנייה שהרימה 132.5 ק"ג.

## ראו גם
* הפיליפינים במשחקים האולימפיים
* הפיליפינים במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים
* הפיליפינים באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:הפיליפינים: ספורט
חופית טמינק

**חופית טֶמִּינְק** (שם מדעי: *Calidris temminckii*) הוא מין של עוף מהסוג חופית ממשפחת החרטומניים.

חופית טמינק ניזונה מחרקים, תולעים, וסרטנים קטנים. גודל החופית נע ביו 15–17 ס"מ. והיא נפוצה בעיקר בבריכות מים ובמשטחים בוציים. החופית נפוצה באירופה, אסיה ואפריקה.

## גלריה

קובץ:Timminck's Stint (Breeding plumage) at Hodal I IMG 9618.jpg
קובץ:Temminck's Stint (Non- breeding plumage) I IMG 1444.jpg
קובץ:Temminck's Stint (Calidris temminckii) (Breeding plumage) at Bharatpur I IMG 5585.jpg
קובץ:Calidris temminckii 1 (Marek Szczepanek).jpg
Calidris temminckii MHNT.ZOO.2010.11.119.1.jpg |Museum specimen


## קישורים חיצוניים

* [חופית טמינק](http://www.birdsbase.com/bbis_test/heb/spec.jsp?id=226&heb_name=חופית%20טמינק%20(Calidris%20temminckii)&lat_name=Calidris%20temminckii&eng_name=Temminck's%20Stint) בתוך מאגר המידע הלאומי לציפורי ישראל ע"ש 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פיליפ אכילס לייסלר
קטגוריה:חרטומניים
קטגוריה:ארץ ישראל: חרטומניים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1812
צ'נדרסקהארה ונקאטה ראמאן

**[[סר]] צ'נדרסקהארה ונקאטה ראמאן** (מבוטא במלעיל, באנגלית **Chandrasekhara Venkata Raman**; 7 בנובמבר 1888 - 21 בנובמבר 1970) היה פיזיקאי הודי, חתן פרס נובל לפיזיקה בשנת 1930 על גילוי תופעת "פיזור ראמאן" - פיזור לא אלסטי של אור מחומר.

## חייו
ונקאטה ראמאן נולד בטירוצ'יראפאלי, במחוז מאדראס שבהודו הבריטית, הבן השני מתוך שמונה ילדים של הוריו צ'נדרסקהארה ר. אייר ופרבטי אמל. בגיל מוקדם עבר ראמאן לעיר ויזאג שבאנדרה פרדש ולמד בתיכון סנט אלויסיוס האנגלו-הודי. אביו היה מרצה למתמטיקה ופיזיקה בפרזידנסי קולג' במדרס, בו ראמאן החל ללמוד בשנת 1902, בגיל 13. בשנת 1904, בגיל 15, הוא עמד בדרישות לתואר בוגר במקום הראשון וזכה במדליית זהב לפיזיקה. בשנת 1907 סיים תואר שני בהצטיינות יתרה.

## קריירה

ב-1917 התפטר ראמאן מהשירות הממשלתי וקיבל משרת פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת קלקוטה. במקביל המשיך במחקריו באגודה ההודית לעידוד המדע הכפופה למשרד המדע והטכנולוגיה ההודי והפך למזכיר כבוד של האגודה. שנים אחר כך התייחס ראמאן לתקופה זו של חייו כשנות הזוהר של עבודתו המדעית. הוא קיבץ סביבו תלמידים רבים באוניברסיטה ובאגודה לעידוד המדע.

ב-28 בפברואר 1928 ניהל ניסויים באגודה לעידוד המדע יחד עם שותפיו, בהם תלמידו קאריאמניקאם סריניוואסה קרישנאן, על תופעת פיזור אור, כאשר גילה את התופעה הנקראת על שמו, פיזור ראמאן. מרגע התגלית היה ברור כי מדובר בתגלית בעלת חשיבות רבה. תגלית שסיפקה הוכחה נוספת לאופי הקוונטי של האור. אף שגילו את התגלית במשותף, קרישנן לא חלק עם ראמאן בפרס נובל, אך הוזכר באופן בולט בהרצאת ראמאן לרגל קבלת הפרס.

טכניקת ספקטרוסקופיה בשיטת ראמאן מתבססת במידה רבה על התופעה. בשנת 1929 כיהן ראמאן כנשיא המושב ה-16 של קונגרס המדע ההודי. הוא זכה לתואר אבירות בריטי ולתארי כבוד רבים מאוניברסיטאות שונות. בשנת 1929 היה ראמאן בטוח כי יזכה בפרס נובל על תגליתו אך התאכזב כאשר הפרס הוענק ללואי דה ברויי הצרפתי. בשנת 1930 היה כה בטוח בזכייתו עד שהזמין כרטיסי נסיעה לשוודיה כבר בחודש יולי, אף שהזוכה בפרס מוכרז רק בחודש נובמבר. הפרס הוענק לו "על עבודתו בתחום פיזור האור ועל גילוי פיזור ראמאן". הוא היה בן יבשת אסיה הראשון והאדם הראשון שאינו לבן שזכה בפרס נובל בתחום מדעי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:פיזיקאים הודים
קטגוריה:צמחונים הודים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל הודים
קטגוריה:זוכי מדליית יוז
קטגוריה:מקבלי עיטור בהרט רטנה
קטגוריה:זוכי מדליית פרנקלין
קטגוריה:ילידי 1888
קטגוריה:נפטרים ב-1970
Only Teardrops

"**Only Teardrops**" (מילולית: "**רק דמעות**") הוא שיר של הזמרת הדנית אמילי דה פורסט. השיר יצא בתור הסינגל הראשון של דה פורסט, מאלבום האולפן הראשון שלה הנושא את אותו השם, שיצא בשנת 2013. השיר נכתב על ידי ליז קאבל, ג'וליה פאברין ג'קובסן ותומאס סטנגאארד. השיר, שייצג את דנמרק באירוויזיון 2013, זכה במקום הראשון עם 281 נקודות.

השיר התחרה בחצי הגמר הראשון ב-14 במאי 2013, והעפיל לגמר שנערך ב-18 במאי.

לאחר שזכה ב"דאנסק מלודי גראנד פריקס 2013" שבה דנמרק בוחרת את השיר המייצג לתחרות, השיר הגיע למקום השני במצעד אייטונז הדני.

בשנת 2019, חשפה כותבת השיר ליז קאבל, כי בשנת 2012 נשלח השיר לקדם אירוויזיון הגרמני אך תאגיד השידור הגרמני (NDR) דחה את השיר בטענה כי הוא לא מספיק טוב לתחרות.

## תחרות האירוויזיון
השיר זכה בתחרות האירוויזיון במהדורתה ה-58 בשנת 2013 ובכך העניק לדנמרק את ניצחונה השלישי, חמישים שנה בדיוק לאחר ניצחונה הראשון ב-1963.

## מצעדים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2013
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-2013
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2013
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שזכו באירוויזיון
קטגוריה:שירי דנמרק באירוויזיון
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיסלנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בדנמרק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון ביוון
קטגוריה:סינגלים בהוצאת יוניברסל מיוזיק גרופ
הליגה של קמברה

**הליגה של קמברה** (בצרפתית: **Ligue de Cambrai**, בגרמנית: **Liga von Cambrai**) הייתה קואליציה צבאית, שנוצרה כתוצאה של הסכם קמברה מ-10 בדצמבר 1508 ושכללה את לואי השנים עשר, מלך צרפת, את מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואת פרננדו השני, מלך אראגון. היא הייתה מכוונת נגד הרפובליקה של ונציה במטרה לכבוש שטחים אחדים שהיו בשליטתה. במרץ 1509 חבר לברית זו גם האפיפיור יוליוס השני.

הליגה של קמברה פתחה בקרבות ב-1 באפריל 1509. צבא ונציה הובס על ידי הצרפתים בקרב אניידלו ב-14 במאי 1509, שבו הצטיין במיוחד בגבורתו האביר באיאר. אולם בשנת 1510, מודאג מהצלחות המלך לואי, עזב האפיפיור יוליוס השני את הברית ועבר עם צבאו לצדה של ונציה. ב-4 באוקטובר 1511 הוא הקים את הליגה הקדושה נגד צרפת.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:איטליה: היסטוריה
קטגוריה:צרפת: אמנות והסכמים
קטגוריה:הרפובליקה של ונציה
קטגוריה:המלחמות האיטלקיות
אליעזר דן רלב"ג

הרב **משה אליעזר דן רלב"ג** (תקצ"ב 1832 – כ"ז באב תרנ"ה, אוגוסט 1895) היה ראש ישיבת עץ חיים בירושלים.

## תולדותיו
נולד בירושלים, לאביו אריה לייב שהיה בנו של גבריאל, ועל שמו נקרא שם המשפחה **רלב"ג**; ראשי תיבות: ר' לייב בן גבריאל. הסב גבריאל (שכונה ר' גבריאל שטטישקלובר, על שם עירו) היה מראשוני עולי הפרושים לארץ ישראל, התיישב בצפת, ואחרי רעידת האדמה בשנת 1837 עבר לירושלים (נפטר בשנת 1857). אמו של הרב משה אליעזר דן, רבקה, הייתה אחות הרב בנימין דיסקין, רבן של הורודנה ולומז'ה ואביו של המהרי"ל דיסקין.

עם הקמת ישיבת עץ חיים למד בה בבחרותו. היה מתלמידי הרב שמואל סלנט והרב משה יהודה לייב זילברברג, והוסמך לרבנות על ידי הרב סלנט. נישא לחיינה, בת גבריאל מדאהלינוב, שנפטרה במגפת הכולרה שפרצה בירושלים בשנת תרכ"ו (1866). בנו היחיד מחיינה – אריה לייב – היה מראשוני הרוקחים בירושלים. נישא בשנית לצביה, בת הרב יהוסף שוורץ. מסר שיעורים בבית המדרש שיסד חותנו.

בשנת תרט"ז (1856), בהיותו בן 24 התמנה למשגיח בתלמוד תורה של ישיבת עץ חיים, כעבור שנה התמנה לר"מ בישיבה הקטנה, ובין השנים 1860 – 1865 כיהן ר"מ בישיבה הגדולה של ישיבת עץ חיים. בשנת 1887, לאחר פטירת ראש הישיבה הרב משה נחמיה כהניו, התמנה תחתיו לעמוד בראשות הישיבה, עד לפטירתו בשנת תרנ"ה (1895).

היה מראשי כולל הפרושים רייסן בירושלים ומן הגבאים הראשונים של בית החולים "ביקור חולים" בעיר העתיקה בירושלים.

מלבד תפקידו בישיבת עץ חיים מסר שיעורי תורה במקומות שונים בירושלים. במשך שנים היה הפוסק של שוחטי ירושלים ומראשי החברה קדישא של עדת הפרושים. היה בקשר הדוק עם בן דודו המהרי"ל דיסקין.

סייע לגיסו יוסף ריבלין בפעולותיו הציבוריות. הצטרף לאגודת "בוני ירושלים" שיסד ריבלין והיה מעשרת החברים הראשונים שיסדו את שכונת מאה שערים.

נפטר בשנת תרנ"ה (1895) ונקבר בהר הזיתים. כעבור שלוש שנים נקבר בצמוד לקברו בן דודו המהרי"ל דיסקין.

בשנת תשס"ט (2009) הוציא צאצאו הרב אליעזר דן רלב"ג מלייקווד שבניו ג'רזי מתוך כתב ידו את הספר "דמשק אליעזר", הכולל את חידושיו של הרב משה אליעזר דן רלב"ג על התורה ומדרש רבה.

## חיים אישיים
אשתו הראשונה הייתה חיינה, בת גבריאל מדאהלינוב. ולהם בן אחד:

* אריה ליב גברילוביץ (ר' לייב אפטייקר) נשא את בתו של רבי שאול בנימין הכהן קרליץ, הרב מרדושקביץ.
אשתו השנייה הייתה צביה, בת הרב יהוסף שוורץ. ילדיהם:
* יהוסף - (נינו הוא רבי אריה רלב"ג) נשא את מרת שינא מלכה בת רבי חיים יעקב שפירא ראב"ד ירושלים
* חיים שלום - נשא את בתו של אחיו מאב רבי ליב אפטייקר.
* רבי בן ציון גדליה - חתנו של רבי שמחה סולובייצ'יק.
* מרדכי בנימין רלב"ג - (נכדו הוא הרב יצחק רלב"ג) נשא את מרת מאשה בתו של רבי יחיאל מיכל מושקין
* שרה נחמה סלנט - נישאה לר' יוסף זונדל נכד רבי יוסף זונדל מסלנט.

## קישורים חיצוניים
*
* הגאון רבי אליעזר דן רלב"ג זצ"ל, virtualgeula
* 

קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1832
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1895
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:רבני ישיבת עץ חיים
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:מייסדי שכונות ירושלים
קטגוריה:תלמידי הרב משה יהודה לייב זילברברג
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:משפחת רלב"ג
קטגוריה:משפחת דיסקין
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
כמאל (ספר)

**כמאל** (בערבית: **قصر الشوق** - תעתיק לעברית - **קצר אלשוק**, תרגום לעברית - **ארמון התשוקה**) הוא רומן מאת הסופר המצרי נגיב מחפוז, שיצא לאור בשנת 1957. רומן זה הוא הכרך השני מבין שלושת הכרכים, אשר מהווים את הטרילוגיה הקהירית של נגיב מחפוז, אשר נחשבת בידי רבים ליצירתו הספרותית הגדולה והחשובה ביותר של הסופר.

## עלילת הספר
עלילת הספר מתרחשת כ-8 שנים לאחר סופו של הספר הראשון בסדרה, בית בקהיר, ומותו של הבן האמצעי, פהמי. חרף חלוף הזמן, ניכר כי משפחתו של עבד אל-ג'ואד, לרבות הוא עצמו, לא התאוששו לחלוטין מהמהלומה הקשה שנחתה עליהם, ורושמה של זו ממשיך ומלווה את בני המשפחה לאורך העלילה. 

הספר מתמקד בעיקר בסיפורו של כמאל, הבן הצעיר של המשפחה, אשר מגיע לבגרות במהלך הספר. העלילה עוקבת מחד אחר התמודדותו של כמאל למול אביו, המבקש לשמור על שליטתו המוחלטת בבני משפחתו, כאשר למולו עומד כמאל, המבקש למצוא את דרכו שלו בעולם, דרך אשר אביו אינה תומך בה. בו זמנית מפתח כמאל קשרים ידידותיים עם צעירים אחרים, בני מעמדות שונים משלו, וכן זוכה לטעום לראשונה את טעמה של אהבת נעורים, ואת שברון הלב אליה היא מביאה לבסוף

נוסף על כך, העלילה ממשיכה ומתארת את קורותיהם של בני משפחת אל-ג'ואד. במהלך העלילה מתגלים לראשונה סדקים בשלטונו המוחלט של אבי המשפחה על בניה, ומורגשת לראשונה הזדקנותו של עבד אל-ג'ואד, חרף אי רצונו להכיר בכך. כמו כן הספר מתאר את קורותיהם של שתי האחיות, חדיג'ה ועאישה, אשר עוזבות את ביתן בעקבות נישואיהן ועוברות להתגורר עם בעליהם החדשים. הספר עוד מתאר את סיפורו של יאסין, הבן הבכור, אשר דמותו דומה במידה רבה לזו של אביו, דמיון אשר מקשה במידה רבה על בני המשפחה ועל יאסין עצמו. בין לבין, מתואר בספר מאבקה של התנועה הלאומית המצרית, בהנהגתו של מנהיגה סעד זע'לול, מאבק אשר משפיע אף על חייהם השלווים של בני המשפחה. 

עלילת הספר נמשכת כשלוש שנים ומסתיימת בשנת 1927, עם מותו של סעד זע'לול, מנהיג התנועה הלאומית המצרית. כמו כן הספר מסתיים בסימן קודר, כאשר על המשפחה המורחבת נוחת פעם נוספת אסון כבד מאין כמוהו, אשר עתיד לשנות פעם נוספת את חייהם של כלל בני המשפחה.

## תרגום לעברית
הספר תורגם לעברית בידי סמי מיכאל, ויצא לאור בהוצאת "ספרית הפועלים" בשנת 1984. 

## ראו גם
* הטרילוגיה הקהירית
* נגיב מחפוז

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:ספרי נגיב מחפוז
קטגוריה:ספרי 1957
קטגוריה:ספרות מצרית
קטגוריה:ספרים בערבית
קטגוריה:ספרי ספריית פועלים
קטגוריה:רומנים המתרחשים בקהיר
דור שלישי (ספר)

**דור שלישי** (בערבית: **السكرية** - תעתיק לעברית - **אלסכריה**, תרגום לעברית - **רחוב הממתקים**) הוא רומן מאת הסופר המצרי נגיב מחפוז, שיצא לאור בשנת 1957. רומן זה הוא הכרך השלישי והאחרון מבין שלושת הכרכים, אשר מהווים את הטרילוגיה הקהירית של נגיב מחפוז, אשר נחשבת בידי רבים ליצירתו הספרותית הגדולה והחשובה ביותר של הסופר.

## עלילת הספר
עלילת הספר מתחילה בשנת 1935, כ-8 שנים לאחר סופו של הספר השני בסדרה, כמאל (ספר), ומותם של בני משפחתה של עאישה, האחות הצעירה, כתוצאה ממחלה. חרף חלוף הזמן, אירוע זה השאיר חותם בל ימחה על חייה של עאישה, אשר נהפכת מצעירה חייכנית האהובה על הבריות לאישה מזדקנת ומיואשת אשר איבדה את הטעם בחייה. בו בזמן, ובניגוד מוחלט למצבה בספר הראשון בסדרה, הולכים חייה של חדיג'ה, האחות הבכירה, ופורחים, בשעה שהיא מקימה ומבצרת את התא המשפחתי שלה.

עלילת הספר ממשיכה ומתמקדת בחייו של כמאל, הבן הצעיר, אשר הוא כעת מורה והוגה דעות אינטלקטואלי, וזאת חרף רצונו של אביו כי יפנה ללימודי משפטים. עם זאת, רושמם של האירועים אותם עבר בספר הקודם לא פג, וכמאל אינו מרגיש בשל למחויבות וליצירת תא משפחתי משלו, למגינת לבם של הוריו. בסופו של דבר, כמאל בוחר להקדיש את חייו לאידיאלים בהם הוא מאמין, ולא להקמת תא משפחתי משלו.

הספר ממשיך ועוקב אחר אבי המשפחה, עבד אל-ג'ואד, אשר בשלב זה הזדקנותו ניכרת לעין. במהלך הזמן, מכיר לבסוף האב בחלוף הזמן, ובעוד שליטתו הרודנית בבני משפחתו נעלמת בהדרגה, הרי שאת מקומה תופסת חיבה גלויה כלפי בניו ונכדיו. בסופו של הסיפור, האב אשר הוצג במהלך מרבית העלילה כדמות חסונה ועמידה לכל, נפטר במהלכה של הפצצה אווירית, בידיהם של בני משפחתו, מה שמשלים לבסוף את המהפך אותו עובר האב בעיני ילדיו.

הספר מספר עוד את סיפור התבגרותם של ילדיהם של בני המשפחה, אלו הם בני הדור השלישי. הסיפור עוקב אחר התבגרותם של אלו, וכיצד כל אחד מהם בוחר בנתיב אחר לצעוד בו; בעוד שאחד מהבנים בוחר בדרך הבורגנות והפקידות הבכירה, בוחר השני באידיאלים של התנועה הקומוניסטית המצרית, והשלישי בוחר דווקא באידיאלים של האחים המוסלמים במצרים. עלילת הספר מתארת את אופן גיבושן של החלטות אלו, ומהווה למעשה רומן התבגרות, בדומה לספר הקודם בסדרה. כמו כן, הספר מבקש להביא לידי ביטוי את צמיחתן של התנועות האידאולוגיות, אשר השפעתן נפוצה בתקופה המדוברת בכל רחבי העולם הערבי, והשפיעו, בדומה לגיבורי הספר, על צעירים רבים ברחבי המזרח התיכון בפרט ובעולם בכלל.

עלילת הספר נמשכת כעשור ומסתיימת לקראת סופה של מלחמת העולם השנייה, בעקבות מותה של אמינה, אם המשפחה ואשתו של אחמד עבד אל ג'ואד, אשר נפטר בשלב מוקדם יותר. כמו כן, עלילת הספר מסתיימת עם מעצרם של שניים מבני המשפחה, אשר נעצרים בשל מעורבותם בפעילות פוליטית ונשלחים לכלא המצרי.

## תרגום לעברית
הספר תורגם לעברית בידי סמי מיכאל, ויצא לאור בהוצאת "ספרית הפועלים" בשנת 1987.

## ראו גם
* הטרילוגיה הקהירית
* נגיב מחפוז

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ספרות מצרית
קטגוריה:ספרי 1957
קטגוריה:ספרי נגיב מחפוז
קטגוריה:ספרי ספריית פועלים
קטגוריה:ספרים בערבית
קטגוריה:רומנים המתרחשים בקהיר
מג"ב חוף

**משמר הגבול מרחב חוף** הוא מחט"ב (מפקדת חטיבה) במסגרת משמר הגבול האחראית על פעילות מג"ב באזור צפון מישור החוף של מדינת ישראל, מחדרה ועד ראש הנקרה.

## הקמה ומבנה
בשנת 2011, לצורך יצירת התאמה עם המשטרה הכחולה שהקימה את מחוז חוף פוצל מג"ב חוף ממג"ב צפון והפך למחט"ב עצמאי שמפקדתו יושבת בחריש. מפקד המרחב הוא קצין בדרגת ניצב משנה, ושטח המרחב חופף לשטח מחוז חוף של המשטרה.

## מבנה
במג"ב חוף מספר יחידות מסוגים שונים המבצעות את משימות מג"ב באזור חוף. יחידות מג"ב חוף הן:

## מפקדים

רג׳א קיס                    2025

## גלריה

קובץ:Magav hof (1).jpg
קובץ:Magav hof (2).jpg
קובץ:Magav hof (3).jpg
קובץ:Magav hof (4).jpg
קובץ:Magav hof (5).jpg


חוף
אהרן (הארי) גודמן

**אהרן (הארי) גודמן** (1898 – 1961) היה איש ציבור, עסקן, עיתונאי וסופר יהודי-חרדי בריטי.

## חייו
מראשי אגודת ישראל בבריטניה הוא היה מזכיר תנועת אגודת ישראל העולמית ויו"ר הוועד הפועל של אגודת ישראל האירופית. אשתו הייתה מרים אֶרלַנגֶר, בתו של אברהם ארלנגר, ראש הקהילה היהודית האורתודוקסית בלוצרן שבשווייץ.
בתחילת דרכו השתייך למזרחי ולאחר מכן עבר לאגודת ישראל

## לקריאה נוספת

קטגוריה:פעילי אגודת ישראל
קטגוריה:סופרים חרדים
קטגוריה:עיתונאים חרדים
קטגוריה:משפחת ארלנגר
קטגוריה:סופרים יהודים בריטים
קטגוריה:פעילי ציבור חרדים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1898
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1961
ניקפורוס השלישי בוטניאטס, קיסר האימפריה הביזנטית

**ניקפורוס השלישי בוטניאטס** (ביוונית: **Νικηφόρος Βοτανειάτης**; 1002 - 10 בדצמבר 1081) היה קיסר האימפריה הביזנטית בין 1078 ו-1081. ניקפורוס השתייך למשפחת פוקאס הביזנטית.

## חייו
ניקפורוס בוטניאטס שירת כגנרל כאשר קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס היה קיסר ביזנטיון. השתתף במרד שהוביל לעליית איסאאקיוס הראשון קומננוס לכס הקיסרות הביזנטית. ב-1064 נלחם נגד הטורקים בבלקן, הובס ונפל בשבי. תחת שלטונו של מיכאל השביעי דוקס, היה לסטרטגוס של התמה של אנטוליה. לאחר הפיכת חצר צעד לעבר ניקאה והכריז על עצמו כקיסר החדש.

מריה מאלניה, אשתו של מיכאל השביעי דוקס, נישאה לניקפורוס בוטניאטס בתנאי שבנהּ, קונסטנטינוס דוקס , יעלה לשלטון לאחר מותו. מאחר שהפר את הבטחתו, תמכה הקיסרית בקשר שאורגן על ידי הגנרל הביזנטי אלכסיוס הראשון. אלכסיוס הכריח את ניקפורוס לוותר על כתר הקיסרות, והכתיר את עצמו, בשנת 1081, לקיסר האימפריה הביזנטית.

לאחר הדחתו פרש ניקפורוס בוטניאטס למנזר ומת בתוך זמן קצר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קיסרי האימפריה הביזנטית
קטגוריה:ילידי 1002
קטגוריה:נפטרים ב-1081
אריה רלב"ג

הרב **אריה ליב רלב"ג** הוא רב אמריקאי-אורתודוקסי, ראש בית הדין של אגודת הרבנים, רב קהילת "אהבת ישראל" של ישראל הצעיר בברוקלין שבניו יורק, ומראשי מערכת הכשרות משולש K. בין השנים 1975–1983 כיהן כאב בית דין באמסטרדם ובין השנים 2005–2015 כיהן כרבה הראשי של העיר, לצד תפקידיו בארצות הברית.

## תולדותיו
נולד בארצות הברית, בנו של הרב יהוסף רלב"ג, מראשי אגודת הרבנים בארצות הברית, צאצאו של הרב אליעזר דן רלב"ג, ראש ישיבת עץ חיים. אבי סבתו של אביו הוא הרב חיים יעקב שפירא. סבו, אבי אמו, הוא הרב אהרן יהודה אראק, מראשי אגודת הרבנים בארצות הברית.

הרב רלב"ג הוא חניך ישיבות בארצות הברית וכן ישיבת חברון בירושלים, שם היה תלמידו של הרב משה חברוני. למד לדיינות אצל הרב אליעזר פלצינסקי והוסמך על ידו וכן על ידי הרב משה חברוני, הרב עובדיה יוסף וסבו הרב אהרן יהודה אראק.

בשנת 1975 התמנה לדיין באמסטרדם וכיהן בתפקיד שמונה שנים. בשנת 1983 התמנה לדיין באגודת הרבנים בארצות הברית. בשנת 2005 התמנה לרב הראשי של אמסטרדם. מאז הוא מחלק את זמנו בין ארצות הברית והולנד. כמו כן הוא עומד בראש מערכת כשרות בארצות הברית ובאמסטרדם. ההכשר הבולט שלו הוא לקוקה-קולה.

בשנת 2011 אירח הרב רלב"ג את ביאטריקס, מלכת הולנד בביקורה בבית הכנסת הראשי של אמסטרדם – ביקור מלכותי ראשון מאז 1924. ב-2013 היה אחד משני הנציגים היהודיים הרשמיים שהשתתפו בטקס הכתרת וילם-אלכסנדר, מלך הולנד (השני היה הרב הראשי להולנד בנימין יאקבס).

בינואר 2012 חתם על מכתב מחנכים ורבנים שהביעו התנגדות לנישואים חד-מיניים וקבעו כי נטיות חד-מיניות הן הפיכות. בעקבות זאת הושעה למשך שבוע ממשרתו.

ב-2015 התפטר מכל תפקידיו באמסטרדם בשל הקושי למלא את תפקידיו בהולנד ובארצות הברית במקביל. ממשיכו הוא הרב אליעזר וולף.

בנו הרב אליעזר דן הוציא את ספרו של אבי המשפחה, הרב אליעזר דן רלב"ג, "דמשק אליעזר" על התורה.
בן דודו, הרב יהוסף גדליה רלב"ג, היה רבה של שכונת קריית יובל בירושלים.

## קישורים חיצוניים

* על הרב אריה ל. רלב"ג, באתר משולש K 

## הערות שוליים

קטגוריה:דיינים
קטגוריה:ניו יורק: רבנים
קטגוריה:רבנים הולנדים
קטגוריה:משפחת רלב"ג
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
עדני וילסון

**עדני וילסון** (שם מדעי: *Cicinnurus respublica*) הוא מין של עוף ממשפחת העדניים, החי באינדונזיה.

## מאפיינים
זוהי ציפור קטנה יחסית, כ-21 ס"מ גודלה. צבע גופה אדום ושחור, עם כתם צהוב על צווארה, פה ירוק-בהיר, רגליים כחולות ושתי נוצות זנב סגולות. הראש אינו מכוסה בנוצות, ובצבע כחול, עם קווים בצבע שחור עליו. הנקבה חומה עם ציצת נוצות כחולה. בתנאי שדה, ראשו הכחול של העדני הוא כה בולט עד שניתן לראותו בבירור בלילה, והזנב שלו זוהר בצבע כסוף בהיר.

העדני הוא אנדמי לאינדונזיה, ונצפה לרוב במערב פפואה ניו גיני. העדני ניזון בעיקר מפירות וחרקים קטנים.

השם המדעי של העדני ניתן לו על ידי שארל לוסיין בונפארטה, אחיינו של נפוליאון, שתיאר את העדני מפריט שניזוק קשה, שנקנה על ידי אורניתולוג בריטי בשם אדוארד וילסון. שלושים שנה מאוחר יותר, בשנת 1863, הזואולוג הגרמני היינריך אגאתון ברנשטיין גילה מושבות של עדני וילסון באי ווייגו במערב פפואה ניו גיני.

בגלל איבוד מתמשך של בתי גידול, תחום-תפוצה קטן וניצול למטרות שונות, העדני נמצא כעת במצב "קרוב לסיכון" (NT) במדד הרשימה האדומה של IUCN, ובנספח 2 של אמנת CITIES.

המדידה הראשונה של עדני וילסון נעשתה על ידי סר דייוויד אטנבורו, עבור הסרט התיעודי בהפקת ה-BBC "אטנבורו בגן העדן" (תרגום חופשי). אטנבורו הצליח לגרום לציפור לגשת אליו על ידי פיזור עלים על רצפת יער הגשם, מה שגרם לעדני לנסות לפנות אותם משם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1850
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל לוסיאן בונפרטה
קטגוריה:עדניים
קטגוריה:אינדונזיה: עופות
קטגוריה:עופות יערות הגשם של אוקיאניה
פעולה במחנה הפליטים ביריחו

"**פעולה במחנה הפליטים ביריחו**" הוא שמו של מיצג שערך האמן הישראלי פנחס כהן גן בשנת 1974. המיצג כלל כמה פעולות אמנותיות במחנה פליטים ליד יריחו.

הפעולה במחנה הפליטים ביריחו, שהיה נטוש באותה עת, התקיימה ב-10 בפברואר 1974 במחנה פליטים פלסטיני הממוקם בצפון-מזרחה של העיר יריחו, בקרבת ח'רבת אל-מפג'ר. במהלך הפעולה בנה כהן גן מחסה ארעי שכלל אוהל ירוק ומבנה נוסף, דמוי מפרש, אף הוא עשוי מבד. בתוך מחסה זה ניהל שיחה עם שני פלסטינים תושבי המחנה "על ישראל במרחק 25 שנה, בשנת אלפיים, בפני שני פליטים ומלווים של כהן גן". בסופה של השיחה הצהיר כהן גן כי "פליט הוא אדם שאיננו יכול לחזור למקום הולדתו".

תיעוד המיצג הוצג בכמה תערוכות במהלך השנים. ביניהן תערוכת היחיד של כהן גן "פעילויות" (1974), שנערכה במוזיאון ישראל, "העיניים של המדינה, אמנות חזותית במדינה ללא גבולות" (1998) במוזיאון תל אביב לאמנות, "אהבה ממבט ראשון: אמנות ישראלית מאוסף ורה, סילוויה וארטורו שוורץ" (2001) במוזיאון ישראל. גדעון עפרת תיאר את הפעולה ואת מכלול מיצגיו של כהן גן בשנות השבעים של המאה ה-20 כ"עימות בין סביבות" הנוצר על ידי העתקת סביבה תרבותית אחת אל סביבה זרה אחרת. על פי עפרת היווה הדבר "ביטוי מטאפורי לבעיות של כהן-גן כפרט (נולד במרוקו וחש כפליט בחברתו) ולבעיות של מדינת ישראל וקשריה התרבותיים לסביבה מידית".

## גלריה

File:Pinchas Cohen Gan 003.jpg
File:Pinchas Cohen Gan 023.jpg
File:Pinchas Cohen Gan 024.jpg
File:Pinchas Cohen Gan 025.jpg
File:Pinchas Cohen Gan 026.jpg
File:Pinchas Cohen Gan 027.jpg
File:Pinchas Cohen Gan 034.jpg


## קישורים חיצוניים

* 
* פנחס כהן גן, פעולה במחנה הפליטים ביריחו, 1974 באתר "מארב".

## הערות שוליים

קטגוריה:פנחס כהן גן
קטגוריה:מיצגים
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:יריחו