open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
טורקיסטן (עיר)

שמאל|ממוזער|250px|תמונת לוויין של טורקיסטן
**טורקיסטן** (בקזחית: **Түркістан**; באוזבקית: **Turkiston**; ברוסית: **Туркестан** - **טורקסטן**) היא עיר בדרום קזחסטן ובירת המחוז הקרוי על שמה. העיר שוכנת ליד נהר הסיר דריה, כ־160 ק"מ צפון־מערבית לשימקנט, על נתיב  בין קיזילאורדה בצפון לטשקנט בדרום. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023, אוכלוסיית העיר מנתה 220,159 בני אדם.

## היסטוריה
טורקיסטן נמנית עם הערים ההיסטוריות של קזחסטן. נחשפו בה עדויות ארכאולוגיות שהמוקדמות בהן מקורן במאה הרביעית לספירה.

טורקיסטן אף מהווה זיהוי אפשרי של בֵיְטַן, שבמהלך תקופת שושלת האן שימשה בירת הקיץ של ממלכת קאנג'ו העתיקה, שמוזכרת בהאנשו (הספר של האן).

היא הייתה למרכז סחר לאחר דעיכתה של אורטר, עיר מימי הביניים שחורבותיה שוכנות על גדת הסיר דריה הדרום־מזרחית. במשך מרבית תקופת ימי הביניים וראשית העת החדשה נודעה העיר בשמות "**יאסי**" או "**שאבגר**", ולאחר המאות ה-16 וה-17 בשמות "**טורקיסטן**" או "**חזרט**"; שני השמות מקורם בתואר "חזרט-י טורקיסטן", שמשמעותו המילולית "הקדוש (או המבורך) של טורקיסטן", שמתייחס לקוז'ה אחמט יסאווי, השייח' הסופי מטורקיסטן, שהתגורר בה במהלך המאה ה-12 ושקבור בעיר.

בשל השפעתו הרבה של קוז'ה אחמט יסאווי על העיר והנצחתו בה, הפכה טורקיסטן למרכז רוחני ומרכז ללימוד האסלאם בעבור תושבי הערבות הקזחיות. בשנות ה-90 של המאה ה-14 הקים טימור לנג, שליט האימפריה הטימורית, מאוזוליאום רב-מידות מעל קברו של אחמט יסאווי, שנותר עד היום כאחד מהמונומנטים האדריכליים החשובים של קזחסטן, שצויר על גב השטרות הלאומיים של קזחסטן עד שנת 2006.

אתרים היסטוריים חשובים אחרים בעיר הם בית מרחץ מימי הביניים וארבעה מבני מאוזוליאום אחרים, אחד מהם מוקדש לנכדתו של טימור לנג ושלושת האחרים לח'אנים קזחים.

לפני שהרוסים הגיעו לאזור במאה ה-19, שכנה טורקיסטן על הגבול עם תרבות נווה המדבר של טראנסאוקסאניה הפרסו-אסלאמית בדרום, ועל הגבול עם חבל העמים הנוודים הטורקו-מונגולים שבערבות בצפון. היו תקופות שבהן הייתה מרכז פוליטי סמלי של קזחסטן, אך בראשית המאה ה-19 כבר הייתה לעיר גבול שולית, תחת שלטון הח'אנים האוזבקים, לאחרונה תחת ח'אנות קוקנד.

כאשר נפלה טורקיסטן לידי הרוסים ב-1864, היא נכללה באובלסט סיר דריה שתחת המושל הכללי של טורקסטן הרוסית. כאשר נפל משטר הצאר ב-1917-18 נכללה העיר לתקופה קצרה ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית טורקסטן לפני שנכללה ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית ב-1924.

### עלייה לרגל
העיר מושכת אלפי עולים לרגל בשנה. לפי מסורת מקומית, שלושה עולים לרגל לטורקיסטן שקולים לחג' אחד למכה. העיר נודעה בכינוי "המֶכָּה השנייה של המזרח", דימוי שסייע לעצב את הזהות הרוחנית של המוסלמים בקזחסטן. עם זאת, אין תמיכה בקוראן או בחדית' לקדושת המקום או לכך ששלושה עולים לרגל לטורקיסטן שקולים לחג' אחד למכה.

## ערים תאומות
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קזחסטן: ערים
קטגוריה:אתרי עלייה לרגל (אסלאם)
מגן רקיע

**מגן רקיע** (™C-MUSIC) היא מערכת הגנה אקטיבית רכה מסוג DIRCM, להגנת כלי טיס אזרחיים מפני טילים, שפותחה על ידי אל-אופ (שייכת לאלביט מערכות). המערכת משלבת לייזר-סיב מתקדם עם טכנולוגיית דימות תרמי מתוצרת אלביט ומייצרת אות שיבוש חזק במספר אורכי גל, הגורם לטילי כתף מתבייתי אינפרא אדום לסטות ממסלולם ומהמטרה אליה שוגרו. מחירה של מערכת אחת הוא כמיליון דולר.

הפתרון הוא חלק ממשפחת ה-™MUSICמאת אלביט מערכות המציעה סדרת פתרונות הגנה מתקדמים מסוג DIRCM (Directed Infrared Counter Measures), המיועדים להגן על כלי טיס מפני טילים מונחי חום, במיוחד טילי כתף (MANPADS). לצידו פותחו גם מערכות ™J-MUSIC המותאמת למטוסים גדולים (מטוסי תובלה, ותדלוק), ו-Mini-MUSIC™ המיועדת למסוקים ולמטוסים קטנים ובינוניים.

## פיתוח
ההחלטה לפתח מערכת להגנה על כלי טיס אזרחיים נתקבלה לאחר ירי שני טילי כתף מדגם SA-7 אל עבר טיסה 582 של ארקיע, במומבסה בשנת 2002. בשנת 2009 הודיע שר התחבורה ישראל כץ, כי חברת "אלביט מערכות" תספק למשרד התחבורה מערכות הגנה מפני טילי כתף עבור התעופה האזרחית בעלות של יותר מ-76 מיליון דולר, ובתוך שלוש שנים יוחל בהתקנת המערכת בכל המטוסים של חברות התעופה הישראליות.

במשך תקופה ארוכה הייתה מחלוקת בין אל על לאגף התקציבים במשרד האוצר, בנוגע למימון ההוצאות השוטפות של המערכת, דבר שגרם לעיכוב בפיתוח וההצטיידות במערכת.

בקיץ 2013 נערך ניסוי מוצלח בהפעלת המערכת. בניסוי נורו טילים חיים לעבר כלי טיס עליו הותקנה המערכת, והמערכת זיהתה את השיגור ובאמצעות קרן לייזר הסיטה את הטיל ממסלולו. בפברואר 2014 הודיעו חברת "אלביט מערכות" ומשרד הביטחון כי השלימו בהצלחה סדרת ניסויים במערכת.

המערכת שזוכה לביקוש רב גם בקרב חברות תעופה זרות, הוצגה בקיץ 2013 בסלון האווירי בפריז. המערכת הוצגה שם לראשונה בשנת 2011.

## תפעול

בישראל החליט משרד התחבורה בשנת 2013, בהתייעצות עם אנשי שב"כ והמטה ללוחמה בטרור, להתחיל לצייד מיד את מטוסי החברות הישראליות במערכת לטיסות חוץ ולטיסות פנים.

מאז תום שלב הניסויים נמצאת המערכת בשימוש במטוסי אל על, ועל מטוסים אחרים בהם מטוסו של נשיא צרפת ומטוס ראש הממשלה.

המערכת מותקנת בתחתית זנב המטוס. המערכת מגדילה את צריכת הדלק ומגבילה את כושר הנשיאה של המטוס, ולכן היא מותקנת במטוסי "אל על" רק בהתאם להערכת גורמי ביטחון, לפי יעד הטיסה.

## קישורים חיצוניים
* אלביט מערכות חושפת בסלון האווירי בפאריז:mini-MUSIC™ באתר טלנירי
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טכנולוגיה צבאית: תעופה
קטגוריה:ישראל: המצאות
קטגוריה:ישראל: מערכות הגנה נגד טילים
קטגוריה:יישומי לייזר
קטגוריה:תעופה אזרחית
קטגוריה:ישראל: תעופה
קונגס

**וָלַנְטַן בּרוּנל** (בצרפתית: **Valentin Brunel**; נולד ב-17 בדצמבר 1996), הידוע יותר בשם הבמה שלו **קוֹנגּס** (**Kungs**), הוא די ג'יי, מפיק ומוזיקאי צרפתי.

את האלבום הראשון שלו, Layers, הפיץ קונגס בשנת 2016, לאחר הצלחת הסינגל "This Girl" שהיה לשיתוף פעולה עם Cookin' on 3 Burners והפך ללהיט בין לאומי. השירים שיצאו לאחר מכן, "Don't You Know" יחד עם ג'יימי נ' קומונס ו-"I Feel So Bad" יחד עם ההרכב המוזיקלי אפמרלס זכו להצלחה בין לאומית גם כן.

## קריירה
[250px|ממוזער|קונגס בפסטיבל Papillons de nuit, [מאנש, נורמנדי, 2019]]
ולנטן ברונל נולד בטולון אשר בצרפת. ברונל בחר את שם הבמה "קונגס" ("מר"/מיסטר) בלטבית, לאחר שחיפש באינטרנט תרגום למילה ג'נטלמן בשפות שונות. הוא החל לנגן כשהיה בן חמש, כשהוריו רכשו לו דג'מבה במתנה. כשגדל נה להאזין לקלאסיקות רוק אנד רול יחד עם אביו, במיוחד The Who והקוקס. הוא החל לכתוב ולפרסם באינטרנט יצירות משלו כשהיה בן שבע עשרה. הוא הכין רמיקסים לשירים "Jamming" של בוב מארלי והוויילרס, "West Coast" של לנה דל ריי, שניהם זכו למיליוני צפיות בעמודי היוטיוב וה-SoundCloud. הרמיקס שלו לשיר "Are You with Me" של Lost Frequencies הגיע ל-25 מיליון צפיות בעמוד היוטיוב.

האלבום "Layers" כולל את הלהיט הגדול "This Girl", עיבוד של שיר השייך במקור ל-Cookin’ On 3 Burners, הרכב פאנק אוסטרלי. תוך חודש הסינגל כבש את המקום הראשון בצרפת ולאחר מכן ב-39 מדינות נוספות. עד 2016 הוא זכה למעל 300 מיליון השמעות בשירותי הסטרימינג, 1.5 מיליון הורדות, וסך מכירות של כ-4 מיליון סינגלים.

בעקבות ההצלחה של להיט הבכורה "This Girl", האמן דייוויד גטה הזמין את קונגס להצטרף לסיבוב ההופעות שלו "Listen" בקיץ 2016. שלושה סינגלים של קונגס יצאו לאור ביום פרסום אלבום הבכורה שלו, Layers, שפורסם ב-4 בנובמבר 2016.

ב-23 במרץ 2018 קונגס הופיע על הבמה הראשית בפסטיבל המוזיקה האלקטרונית אולטרה מיאמי. ב-22 ביולי 2018 הוא הופיע בפסטיבל המוזיקה האלקטרונית Tomorrowland בבלגיה.

ב-21 במאי 2021, הוציא את הסינגל "Never Going Home".

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן

### סינגלים

### סינגלים שיווקיים

### שירים אחרים שנכנסו למצעדים

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רמיקסרים
קטגוריה:מוזיקאים צרפתים
קטגוריה:תקליטנים צרפתים
קטגוריה:אמנים צרפתים הידועים בשם במה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1996
נפת טקיבולי

**נפת טקִיבּוּלִי** (בגאורגית: **ტყიბულის მუნიციპალიტეტი**, טקִיבּוּלִיס מוּניציפַּליטֵטי) היא נפה בצפון מחוז אימרתי שבגאורגיה. הנפה גובלת מצפון-מזרח בנפת אמברולאורי, בצפון-מערב ומערב בנפת צקאלטובו, מדרום ודרום-מזרח בנפת תרג'ולה וממזרח בנפת צ'יאתורה.

העיר טקיבולי מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. בנפה ישנן 7 תמי: גוּרְנָה, קוּרסֶבִּי, אוֹרפִּירִי, סָאצִירֶה, סוֹצְ'חֶתִי, חְרֶסִילִי וג'ווַארִיסָה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

טקיבולי
קטגוריה:אימרתי
ז'יל גד

**ז'יל בזיל גֵד** (בצרפתית: **Jules Basile Guesde**; 11 בנובמבר 1845 - 28 ביולי 1922) היה עיתונאי ומנהיג סוציאליסטי צרפתי. למרות שהנהיג פלג מרקסיסטי של המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית במסגרת האינטרנציונל השני, גינו מרקס ואנגלס את פרשנותו לתורתם ומרקס אף כתב שאם גד מרקסיסט הרי שלפיכך הוא-עצמו איננו מרקסיסט.

## תולדות חייו
נולד באיל סן לואי בפריז. בצעירותו עבד כפקיד וערך את העיתון לזכויות האדם (*Les Droits de l'Homme*). ב-1871 פרסם בעיתונו מאמר שהגן על הקומונה הפריזאית, דבר שהוביל לתביעה נגדו, בשלה נמלט לז'נבה, שם הכיר את "הקפיטל" של מרקס. עקב חוסר שליטתו בגרמנית השיג רק ידיעה שטחית בספר. עם שובו לצרפת ב-1876, היה לראשי התועמלנים למרקסיזם. ב-1878 נכלא בכלא לשישה חודשים עקב מעורבותו בכינוס הראשון של "האינטרנציונל השני" בפריז. באותה עת ערך את העיתון "הסוציאליסט" (*Le Socialiste*) ואת השבועון "שוויון" (*Égalité*).

ב-1880 חבר לפול לאפארז' (חתנו של קרל מרקס) והציג בכינוס מפלגת הפועלים הצרפתית בלה הבר תוכנית להפיכתה לגוף מרקסיסטי-מהפכני הדוגל במלחמת המעמדות. המרקסיזם הפשטני שהציגה המפלגה, ושנקרא "גדיזם", קרא למהפכה של הפרולטריון כנגד הבורגנות, ללא ניתוח דיאלקטי-תאורטי של מבנה הכלכלה הצרפתית. הגדיסטים, שסירבו לכל פשרה או שיתוף פעולה עם הבורגנות, פילגו את המפלגה, שהתפלגה לפלג גדיסטי, פלג בלאנקיסטי ופלג פשרני-רפורמיסטי (למעשה ניצן הסוציאל-דמוקרטיה) בראשות ז'אן ז'ורס שהוביל אפשרות של השגת מטרות סוציאליסטיות ללא מהפכה ומלחמת מעמדות (אותו כינה גד "אופורטוניסטי" ו"בורגני"). הפלג הגדיסטי זכה להצלחה מקומית במספר עיריות ומועצות מקומיות. הגדולה והיציבה ביותר מבחינת התמיכה בזרם זה הייתה בעיר רובה).

גד עצמו נבחר לבית התחתון של מועצת העם כנציג ליל ב-1894, איבד את מושבו ב-1902. ב-1905 שבו הפלגים הסוציאליסטים השונים והתאחדו תוך יצירת  (SFIO, כיום המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית), אך גד המשיך להתבדל בראש הפלג הלוחמני השמאלי של המפלגה. ב-1906 שב ונבחר לפרלמנט כנציג המפלגה המאוחדת.

ב-1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה היה גד חבר בממשלת החירום בראשותו של רנה ויויאני (René Viviani) כשר בלי תיק. הוא המשיך בתפקידו עד 1916 ובאותה תקופה נראה שנואש מן ה"סולידריות של הפרולטריון" (ברוח הסיסמה המרקסיסטית שהכזיבה, פועלי כל העולם, התאחדו!) ואימץ קו פטריוטי ואף לאומני.

## קישורים חיצוניים

* כתבי גד בארכיון המרקסיסטי באינטרנט
* ביוגרפיה באתר "ספרטקוס"
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים צרפתים
קטגוריה:סוציאליסטים צרפתים
קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1845
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1922
פיטר ולר

**פיטר ולר** (באנגלית: **Peter Weller**; נולד ב-24 ביוני 1947) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ובמאי טלוויזיה אמריקאי, וכן דוקטור להיסטוריה.

## קריירה
ולר ידוע בעיקר בשל תפקידו כרובוקופ בשני סרטי הקולנוע הראשונים בסדרה, כדמות הראשית באקארו בנזאי בסרט הפולחן הקלאסי "*The Adventures of Buckaroo Banzai Across the 8th Dimension*" וכן בגין תפקידו בסרט "*Naked Lunch*". ב-1984 שיחק בסרט הדרמה "בן בכור", לצד שרה ג'סיקה פרקר. הוא זכה למועמדות לפרס אוסקר בשנת 1993 על הסרט הקצר "*Partners*", אותו ביים ובו כיכב. 

בשנת 1995 שיחק בסרטם המשותף של וים ונדרס ומיכלאנג'לו אנטוניוני "מעבר לעננים", לצד אנסמבל שחקנים כמו אירן ז'קוב, ג'ון מלקוביץ' וסופי מרסו, ז'אן רנו ומרצ'לו מסטרויאני וכן בסרטו של וודי אלן, "אפרודיטה הגדולה".

כמו כן, הוא הינחה את התוכנית "*Engineering an Empire*" בערוץ ההיסטוריה וגילם את דמותו של סטן לידי בעונה 5 של הסדרה "דקסטר" של רשת שואוטיים.

בשנת 2005 שיחק בסרט "איש של אלוהים", לצד ניקי ריד. פיטר ולר זכור גם בשל משחקו לאחרונה (2013) בסרט "האויב בתוכנו – סטארטרק" בתור אדמירל מרקוס אשר שולח את צוות האנטרפרייז לתפוס את קאן.

בשנים 2012–2013 דובב את באטמן בסרט האנימציה "האביר האפל חוזר".

בשנים 2013-2014 הופיע בסדרת הטלוויזיה "ילדי האנרכיה". בשנת 2018 גילם מטייל מסתורי בסדרת הטלוויזיה הקומית "פוראבר" ברשת פריים וידאו, ובעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "מקגייוור" ברשת CBS.

בשנת 2023 גילם את קרואולי בסדרת מותחן הריגול "מחילת הארנב" של שירות הזרמת המדיה "פרמאונט+".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:במאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת צפון טקסס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סירקיוז
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בוגרי האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
שמוליק מרקו

**שמוליק (שמואל) מרקו** (נולד ב-12 ביוני 1955) הוא גאולוג ישראלי ופרופסור מן המניין (אמריטוס) בחוג לגאופיזיקה באוניברסיטת תל אביב. לשעבר ראש בית הספר לסביבה ולמדעי כדור הארץ ע״ש פורטר בפקולטה למדעים מדויקים ע"ש ריימונד ובברלי סאקלר.

## ביוגרפיה
מרקו נולד בישראל. גדל בפתח תקווה, למד בבי״ס שיפר ובתיכון ע״ש ברנר. שירת בצה"ל בסיירת גולני.

בין השנים 1976 ל-1988 עבד כמדריך וכמנהל בית ספר שדה אילת של החברה להגנת הטבע.

למד במחלקה לגאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים לימודי בוגר, מוסמך ודוקטורט (קיבל את התואר ב-1997). בשנת 1991 השתלם במחלקה לגאופיזיקה באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה.

משנת 1994 עד 2000 עבד כחוקר במכון הגאולוגי.

בשנת 2000 הצטרף מרקו בדרגת מרצה לחוג לגאופיזיקה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2003 קודם לדרגת מרצה בכיר, ב-2007 קיבל דרגת פרופסור חבר וב-2013 קיבל דרגת פרופסור מן המניין. בשנים 2013–2016 שימש כראש החוג לגאופיזיקה, ובשנים 2016–2021 היה הראשון שעמד בראשות בית הספר לסביבה ולמדעי כדור הארץ על שם פורטר.

## מחקר
עיקר מחקריו של מרקו מכוונים לתיעוד ההופעה בזמן ובמרחב של רעידות האדמה שהיו באזור בעבר על פי דפורמציה בסדימנטים (פלאוסייסמולוגיה) ובאמצעות ניתוח נזקים במבנים ארכאולוגיים (ארכאוסייסמולוגיה). כמו כן הוא חוקר את התנהגות השדה המגנטי של כדור הארץ בעבר (פלאומגנטיזם).

קבוצת המחקר של מרקו מתעדת את הופעת הסייסמיטים לאורך בקע ים המלח במספר אופנים. שכבות המשקעים של ים המלח ושל האגמים שקדמו לו חשופות בפני השטח מכיוון שמפלס המים ירד מרום של 160 מטרים מתחת לפני הים (לפני כ-26 אלף שנה, בשיא תקופת הקרח האחרונה), עד לכ-425 מטרים מתחת לפני הים בשנת 2013. הגילים של שכבות הסייסמיטים שמצאה קבוצתו במשקעי ים המלח מאלפיים השנים האחרונות, נמדדו באמצעות איזוטופים רדיואקטיביים ונמצאו תואמים לעדויות כתובות על רעידות אדמה שנמצאו בתעודות היסטוריות עתיקות. כך משלב מרקו במחקרו עדויות מההיסטוריה ומאמת אותן בתצפיות באתרים ארכאולוגיים שבהם ניתן לנתח אך מקרוב נזקים שגרמו רעידות אדמה. בסך הכל, תיעדה קבוצתו של מרקו את רעידות האדמה שהתרחשו באזור בכ-220 אלף השנים האחרונות. זהו התיעוד הארוך ביותר בעולם.

## פרסים והוקרה
* פרס מכון טדי דיקר למדעי כדור הארץ (1989)
* פרס פרץ גרדר של החברה הגאולוגית הישראלית (1991)
* פרס רפי פרוינד של החברה הגאולוגית הישראלית (2007)
* מצטיין רקטור אוניברסיטת תל אביב בהוראה (2017)
* מופקד הקתדרה על שם נבנצל וגרוסברג בגאודינמיקה (2020)

## קישורים חיצוניים

* רשימת פרסומים של פרופסור שמוליק מרקו
* פרופסור שמוליק מרקו באתר אוניברסיטת תל אביב

* סדרת הרצאות בחסות הרקטור: כדור הארץ - הגרסה המדעית
* משקעים אגמיים באגן ים המלח כסיסמוגרפים מאובנים (סדרת ״מלח הארץ״)
* דעת מדבר, ריאיון עם פרופ׳ שמוליק מרקו, אפריל 2020
* פודקאסט תל אביב 360 - רעידת אדמה קטלנית בישראל - השאלה היא לא האם, אלא מתי?, נובמבר 2022
* פודקאסט (מראיין דניאל דושי)

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי תיכון ברנר
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:לוחמי סיירת גולני
קטגוריה:גאולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מדעי כדור הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
רוברטו זוקו

**רוברטו זוקו** (באיטלקית: **Roberto Succo**;  3 באפריל 1962 ונציה – 23 במאי 1988 ויצ'נצה) היה רוצח סדרתי איטלקי שרצח מספר אנשים וביצע פשעים אכזריים אחרים באיטליה ובצרפת במהלך שנות השמונים.

## הרציחות
זוקו ביצע את מעשה הרצח הראשון שלו ב-9 באפריל 1981, כשדקר למוות את אימו ואביו, שהיה קצין משטרה, לאחר שהם סירבו להשאיל לו את מכוניתם. לאחר מכן נמלט, החביא את גופותיהם של הוריו באמבטיה, אותה מילא במים ולימון על מנת להשהות את גילוי הרציחות ולקח את אקדח הברטה 92 המשטרתי של אביו. לאחר שזוקו נתפס, הוא נשפט, נמצא כבעל הפרעה נפשית ונידון לעשר שנות מאסר בבית חולים פסיכיאטרי ברג'ו אמיליה. בעת שהותו שם, הוא השלים את חוק לימודיו ורכש תואר ראשון במדע המדינה.

ב-15 במאי 1986, לאחר שריצה חמש שנות מאסר, זוקו נמלט מבית החולים הפסיכיאטרי. הוא חמק מהמשטרה, עזב את איטליה ונסע לצרפת ברכבת. בשנים הספורות שלאחר מכן זוקו ביצע מספר פשעים, שנעו מפריצה לאונס וכלה ברצח. בצרפת, הוא אנס ורצח שתי נערות, רצח רופא, ושני קציני משטרה שרדפו אחריו.

הוא חטף, גנב מכונית ואיים על אנשים בארבע מדינות אירופאיות לפחות. צרפת, איטליה ושווייץ החשיבו אותו לאויב הציבור מספר אחד.

ב-28 בפברואר 1988, הוא נלכד בעיר הולדתו מסטרה. ב-1 במרץ 1988, במהלך ניסיון בריחתו, הוא נפל מגג הכלא בו היה מוחזק, לאחר שניסה להימלט, לעיני קהל אקראי שנאסף ליד הכלא. הוא התאבד ב-23 במרץ 1988.

## ביוגרפיות
ב-1988 ברנאר-מארי קולטס כתב את המחזה "רוברטו צוקו" (Roberto Zucco), בהשראת חייו ופשעיו של זוקו. העיתונאית הצרפתייה פסקל פרומן כתב את הספר הביוגרפי "אני הורג אותך. סיפורו האמיתי של רוברטו זוקו, רוצח בלי סיבה." (Je te tue. Histoire vraie de Roberto Succo assassin sans raison) על חייו של זוקו. הספר היווה את הבסיס לסרט הקולנוע "רוברטו זוקו" (Roberto Succo), בבימויו של סדריק קאהן. בעקבות הסרט, יצא ספרה של Froment במהדורה מחודשת תחת הכותר "רוברטו זוקו". (Roberto Succo). סרטו של קאהן מספר את סיפורו של זוקו בלי לשפוט את מעשיו.

## ראו גם
* ויין אדם פורד
* טד בנדי
*המרטש מאטלנטה

## קישורים חיצוניים

* הביוגרפיה של רוברטו זוקו, באתר affaires-criminelles.com
* הסרט "רוברטו זוקו", באתר הגארדיאן
* הספר "רוברטו זוקו" באתר אמזון
* 

קטגוריה:רוצחים סדרתיים
קטגוריה:רוצחים שנפטרו במעצר
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1962
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1988
חוזה העצמאות הצרפתי-סורי

ממוזער 
**חוזה העצמאות הצרפתי-סורי (1936)** היה הסכם בין צרפת לרפובליקה הסורית הראשונה לפיו סוריה תזכה לעצמאות הדרגתית, בתמורה לחוזה שיבטיח את האינטרסים הצרפתיים בסוריה ולמעשה את המשך הנוכחות וההשפעה הצרפתית באזור.

במסגרת ההסכם, הסכימה צרפת לצרף לסוריה את מדינת העלווים.

המשא ומתן לפני חתימת החוזה ארך 6 חודשים, ממרץ ועד לספטמבר 1936. הממשלה הסורית אומנם אישרה וחתמה על ההסכם, אך הפרלמנט הצרפתי מעולם לא אישר אותה. היה זה ההסכם הראשון שנחתם בין צרפת לתנועה הלאומנית בסוריה.

## היסטוריה

בשנת 1934 ניסתה צרפת לכפות חוזה עצמאות שהיה מוטה בבירור לטובת צרפת; החוזה הבטיח אומנם עצמאות הדרגתית של סוריה אבל הותיר את הרי סוריה בשליטה צרפתית. ראש הממשלה הסורי באותו הזמן היה הבובה הצרפתית מוחמד עלי אל-עביד, שהסכים לחתום על החוזה. האשם אל-אתאסי, לאומן ומדינאי סורי בולט, עמד בראש האופוזיציה הגדולה לחוזה וקרא לשביתה בת שישים יום כמחאה על החוזה. הקואליציה של אתאסי, הגוש הלאומי, גייסה תמיכה ציבורית רחבה לקריאתו; הפגנות ומחאות רבות נערכו והכלכלה נשארה במצב קיפאון.

הממשלה הצרפתית הסכימה אז לראות בגוש הלאומי כגוף המייצג את העם הסורי, והזמינה את האשם אל-אתאסי לשיחות משא ומתן בפריז. הוא נסע לשם ב-22 במרץ 1936, בראש משלחת מהגוש הלאומי. 

החוזה שנחתם לאחר מכן קרא להכרה מיידית בעצמאות הסורית ובסוריה כמדינה ריבונית, ושאמנציפציה מלאה תינתן בהדרגה במשך 25 שנה. החוזה הבטיח איחוד של סוריה והמדינות האוטונומיות עד כה, מדינת העלווים ומדינת ג'בל א-דרוז, אך לא את לבנון, איתה חתמה צרפת על חוזה דומה בנובמבר. כמו כן, החוזה הבטיח עוד את הפחתת ההתערבות הצרפתית בעניינים הפנימיים בסוריה וגם הקטנת גודלו של הצבא הצרפתי בסוריה. בתמורה התחייבה סוריה לתמוך בצרפת בזמן מלחמה, כולל שימוש בשטח האווירי שלה, וכן להתיר לצרפת להחזיק שני בסיסים על אדמת סוריה. תנאים תרבותיים, כלכליים ופוליטיים נוספים נכללו בחוזה.

אתאסי שב לסוריה ב-27 בספטמבר 1936 כמנצח, ונבחר בנובמבר לנשיא הרפובליקה.  

האיום שצמח בדמותו של היטלר, גרם לחשש אצל הצרפתים שהנאצים ישיגו יתרון אם הם יוותרו על הקולוניות שלהם במזרח התיכון. כך, משולבים בטיעון זה גם נטיות אימפריאליסטיות שעוד נותרו בחלק מן הדרגות בממשלה הצרפתי, החליטה צרפת לשקול מחדש את הבטחותיה לסוריה ושלא לאשר את חוזה העצמאות. מהומות החלו בסוריה, אתאסי התפטר, והעצמאות הסורית התעכבה עד לסוף מלחמת העולם השנייה, ב-1 בינואר 1944.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוריה: היסטוריה
צרפתי-סורי
קטגוריה:האימפריה הקולוניאלית הצרפתית
קטגוריה:המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון
האונה הקודקודית

**האונה הקודקודית** או **הפָּרִיאֶטָלית** (TA: Lobus parietalis) היא חלק של המוח הגדול. 
האונה הקודקודית ממוקמת מאחורי החריץ המרכזי, אשר מפריד בינה לבין האונה המצחית  היא נמצאת מעל המענית הצידית אשר מפרידה אותה מהאונה העורפית.

האונה הקודקודית נמצאת בכל אחת מההמיספרות של קליפת המוח, ובכל אחת מן ההמיספרות החיבור בין האונה הקודקודית לבין האונה המצחית מתבצע באמצעות אונית מסב המרכז. בין ההמיספרות האונה הקודקודית הימנית מקושרת לשמאלית באמצעות כפיס המוח. 

## תפקוד
ממוזער|250px|ההומונקולוס החושי
האונה הקודקודית משלבת מידע חושי ממקורות שונים. היא אחראית על תחושות של מגע, חום וכאב. כמו כן, היא מעורבת בתפיסה מרחבית, במיוחד קביעת חוש הניווט וההתמצאות במרחב.
היא מעבירה מידע מרחבי להיפוקמפוס.

האונה הקודקודית כוללת את הקליפה החושית והזרם הגבי של מערכת הראייה, דבר זה מאפשר לאזורים של קליפת המוח הקודקודית לעבד אובייקטים ויזואליים שנקלטו לתיאום הפוזיציה של הגוף. 

בדיוק מאחורי החריץ המרכזי קיימת הבליטה הבתר-מרכזית (postcentral gyrus). אזור זה של קליפת המוח אחראי לחישה. 
ניתן להציג את הקליפה החושית כהומונקולוס - דמות מעוותת של אדם, שבה חלקי הגוף מיוצגים לפי גודל השטח בקליפה החושית שמיוחד להם.

כמה חלקים של האונה הקודקודית חשובים לעיבוד שפה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קליפת המוח
קטגוריה:ראש-צוואר
תסמונת אוגילבי

**תסמונת אוגילבי** (**Ogilvie's syndrome**) היא תופעה רפואית בה קיימת התרחבות של המעי הגס יחד עם סימנים ותסמינים של חסימת מעיים, אולם בהיעדר סיבה מכנית לחסימה עצמה (מצב שמתואר לעיתים כסוג של "פסאודו-חסימה" או "חסימה תפקודית" - להבדיל ממצב של חסימת מעי מכנית). 

הסיבה להרחבה ראשונית של המעי אינה ידועה במרבית המקרים, כאשר בחלקם המועט הסיבה היא הסננה של תאים ממאירים לעצבים סימפתטים. סיבה נפוצה יחסית למצבים כאלו היא משנית ללקיחת תרופות כגון אופיאטים, תרופות נוירולפטיות, מצבים מטבוליים חריפים, זאבת, סקלרודרמה, מחלת פרקינסון ומחלות אחרות. מצב זה עלול להופיע לאחר ניתוח.

האבחנה של התסמונת היא על ידי הדמיה עם חומר ניגוד - כך ניתן להבחין באופן טוב יחסית בין חסימה מכנית, לחסימה שאינה על רקע מכני. גם כאן, הטיפול אשר ניתן בתחילה הוא nasogastric tube ("זונדה") לצורך הקלה על החסימה עצמה, מתן נוזלים תוך ורידי ותיקון אלקטרוליטרי, בנוסף לטיפול בנאוסטיגמין (הפועל באופן פראסימפתומטי ומביא למעבר צואה וגזים במעי). 90% מן החולים מבריאים לאחר טיפול במתן נאוסטיגמין, כאשר לפני מתן התרופה יש לשלול חסימה מכנית על מנת לא לגרום לנקב כתוצאה מלחץ מוגבר על המעי במתן נאוסטיגמין. כמו כן יש לנטר את החולה, היות שאחת מתופעות הלוואי של התרופה היא ברדיקרדיה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מחלות מעיים
רוטב קייג'ון

[טקסט=כנפי עוף ברוטב קייג'ון במסעדת הוטרס|ממוזער|כנפי עוף ברוטב קייג'ון במסעדת [הוטרס]]
**רוטב קייג'ון** (באנגלית: **Cajun sauce**) משמש במטבח האמריקאי לתיבול מאכלי גריל וברביקיו כגון פרגיות, דגים ואף תפוחי אדמה. הרוטב הוא בעל טעם פיקנטי, מכיל לרוב פפריקה, פלפל קאיין או פלפל שחור.

מקורו של התבלין במטבח הקייג'וני שבדרום לואיזיאנה. הקייג'ונים, שהם צאצאים של מתיישבים צרפתיים מקנדה, נהגו להשתמש ברכיבים מקומיים פשוטים כדי לשחזר את המטבח שהכירו ויצרו מטבח בעל טעם ייחודי משלהם. רוטב הקייג'ון התפתח בתחילה מתבלין הקייג'ון שהוא ערבוב של כמה רכיבים מקומיים ורכיבים שהגיעו ממושבות צרפתיות אחרות באזור כגון פלפל קאיין. הרכיבים העיקריים הם פלפל גרוס ופפריקה אך מכיל גם לרוב אבקת שום, אבקת בצל, אורגנו וטימין.

קטגוריה:המטבח האמריקאי
קייג'ון
מוזיאון המחשבים האישיים

**מוזיאון המחשבים האישיים** הוא מוזיאון, המכיל למעלה מ-45 מחשבים אישיים **פועלים** מתקופות שונות בהיסטוריה ומעל ל-1,000 מחשבים שאינם פועלים. בין השאר, המחשבים הכלולים הם של אפל, אטארי, קומודור, מרתל, IBM, ועוד רבים. המוזיאון ממוקם בברנטפורד, אונטריו, קנדה.

המטרה של המוזיאון היא שימור טכנולוגיית המחשב הישנה, ולהציע פעילות חינוכית עם אותם מחשבים; הורים מביאים את ילדיהם לראות את המחשבים שהם השתמשו בהם פעם וגם כדי להבין את התפתחות הטכנולוגיה.

המוזיאון מציע מבחר תוכנות בספרייה שלו, כמו כן מבחר גדול של מגזינים של מחשבים. המוזיאון פתוח בפני סטודנטים על מנת ללמוד את המקור וההיסטוריה של המחשבים האישיים וכן את הטכנולוגיה העומדת מאחורי אותם מחשבים.

המוזיאון נפתח לראשונה לציבור בספטמבר 2005, על ידי סיד בולטון, שהוא היסטוריון משחקי מחשב. המוזיאון הופעל על ידי בולטון וקבוצה של מתנדבים, עד לסגירתו בשנת 2018 בעקבות פטירתו של בולטון.

## ראו גם
* המוזיאון לתולדות המחשב האישי בישראל

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אונטריו: מבנים
קטגוריה:מוזיאונים למחשוב
קטגוריה:קנדה: מוזיאונים
קטגוריה:אונטריו: תרבות
אייל רוזלס

**אייל רוזלס** (נולד ב-4 באוקטובר 1964) הוא שחקן ומורה למשחק ישראלי.

## ביוגרפיה
רוזלס הוא בוגר סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין. במהלך השנים השתתף רוזלס במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. 

בין השנים 1993–1994 שיחק בשתי עונות בקומדיית המצבים "סטרייט ולעניין" ששודרה בערוץ 1. 

בשנת 1997 הופיע בסרטה של ג'ולי שלז "עפולה אקספרס" בתפקיד בעל תחנת טוטו. 

בשנת 1998 שיחק בסרט הטלוויזיה "חתולות הרעם". 

בשנת 1999 שיחק בסרט הקולנוע "מבצע סבתא" ו"פרא". 

בשנת 2000 שיחק בסרט הקולנוע "הבולשת חוקרת", שבוים על ידי מרק רוזנבאום ונכתב על ידי חיים מרין.

בשנת 2001 הוקרן סרטו של איתי לב "חמש דקות בהליכה" בו השתתף רוזלס. באותה השנה גם שיחק בתפקיד משני קטן בטלנובלה של ערוץ ויוה "לגעת באושר" גילם את אריה הבוס של לבנה בפאב.  

בשנת 2003 שודרה ב-HOT3 הטלנובלה "משחק החיים", בה גילם את דמותו של אלפסי. באותה שנה הוא שיחק בסרט הטלוויזיה "הדמעות של אמסלם" וכן בסרט הטלוויזיה "על הקו".  

בין השנים 2002–2004 שיחק בסדרה "המשאית" ששודרה בערוץ 2.  

בשנת 2004 שיחק בטלנובלה "מיכאלה". באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "ללכת על המים", וכן בסרט הקולנוע "האסונות של נינה".  

בשנת 2005 עלה לאקרנים הסרט "אלנבי רומאנס", בו השתתף רוזלס.  

בשנת 2006 השתתף בסרט "בקרוב יקרה לך משהו טוב". באותה שנה הוא שיחק בסרט הקולנוע "אין לה אלוהים". 

בשנת 2008 שיחק במחזה "קומדיה של טעויות", שהוצג בתיאטרון באר שבע. באותה השנה גם התארח בעונה הראשונה של סדרת דרמת הנוער המצליחה של ערוץ הילדים "האי" גילם את פרדי, הבוס במסעדה שג'יני עובדת בה. בנוסף באותה השנה התארח בעונה הראשונה של הסדרה הקומית ששודרה בערוץ 2 "רמזור" גילם את אשר. 

בשנת 2009 שיחק במחזה "השחף". באותה שנה שיחק בסדרה "אלכס בעד ונגד", ששודרה בערוץ הילדים, וכן בעונה השלישית של הטלנובלה "האלופה". 

במהלך השנים 2009–2010 גילם רוזלס את דמותו של "דוד אילוז" בסדרת הטלוויזיה "הבורר". 

בשנת 2010 שיחק בקומדיית המערכונים "לא לפני הילדים" ששודרה בערוץ 10. באותה שנה שיחק בסרטו של חיים בוזגלו "כבוד". 

בשנת 2011 שיחק בסדרת הדרמה המבוססת על הסרט "כבוד", "הכבוד של מרציאנו" ששודרה בערוץ 10.

בשנת 2012 שיחק בסדרה "חצויה - הדבר האמיתי" ובסרטים "נמס בגשם" ו"אף פעם לא מאוחר מדי". 

בשנת 2013 שיחק בסרטו של רשף לוי "לצוד פילים" בסרט "עיר מקלט", ובסדרה "בית המשאלות", בערוץ 1, וגם התארח בעונה הראשונה של הסדרה הקומית "שנות ה-80" ששודרה בערוץ 2, גילם את אלברט מנהיג תנועת הליכוד בטירת כרמל.

בשנת 2015 שיחק בסדרת הילדים "מריו" בערוץ הילדים. באותה השנה שיחק בסרטו של ארז תדמור, "ארץ פצועה" ובסדרה "מלאך של אמא", המשודרת ב-Yes. בנוסף באותה השנה גם שיחק בסרט "קמטי צחוק".

ב-2016 שיחק בסרט "נמל בית". 

בשנת 2017 גילם את אביו של עמרם אלקיים השבאבניק בסדרה "כיפת ברזל" המשודרת בקשת 12.

בשנת 2019 גילם את דמותו של מפקד הימ"ר זיגדון בעונה 3 של מטומטמת המשודרת ב-HOT.

בשנת 2020 גילם את דמותו של עזרא פלאח בסדרת הדרמה מנאייכ ששודרה ב-כאן 11, ובאותה שנה גם השתתף בסדרה הקומית חזרות.

בשנת 2025 שיחק בסרט 10 קילו קוקאין, בבימויו של דורון ערן, המבוסס על ספרה של שרון יצחקי, הנושא את אותו שם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרנים, שחקנים ומנחים
קטגוריה:בוגרי הכפר הירוק
קטגוריה:בוגרי סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
איתי נוי

**איתי נוי** (נולד ב-1972) הוא אמן ומעצב שעונים ישראלי, המעצב ומייצר שעונים בסטודיו עצמאי ומציג את יצירותיו בתערוכות בישראל ומחוצה לה. נוי הוא חבר בסגל ההוראה של בצלאל.

## ביוגרפיה
נולד בישראל ב-1972, בוגר המחלקה לצורפות בבצלאל בשנת 2000. המשיך ללימודי תואר שני (M.Des) ב-Design Academy Eindhoven, בהולנד, שם למד בין השנים 2002–2004. מאז 2005 מרצה נוי במחלקה לצורפות ואופנה בבצלאל. עבודותיו הוצגו במוזיאונים ברחבי העולם ושעוניו נרכשים לאוספים חשובים, ביניהם אלה של מוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, אוסף צ’רלס ברונפמן בניו יורק ודרוך דיזיין באמסטרדם. הוא זכה בתשעה פרסים, ביניהם פרס אנדי לאמנויות, פרס העיצוב מטעם משרד התרבות והספורט ומלגת קרן התרבות אמריקה י־שראל.

כיום, הוא אמן ומעצב שעונים ישראלי עכשווי, המייצר שעונים במהדורות מוגבלות בסטודיו עצמאי ביפו העתיקה. שעוניו מתאפיינים בעיצוב חדשני אשר מעלה היבטים פילוסופיים של מושג הזמן. נוי מעניק ליחידות זמן פרשנות ייחודית: הוא דורש התבוננות מעמיקה לגילוי השעה, וכך יוצר מערכת יחסים אינטימית בין המתבונן לבין השעון, שהיא מעבר לפונקציונלית. השילוב של מלאכת מחשבת וביצוע מעולה הופכים את היצירות של נוי ממכשירים למדידת זמן לחפצי אמנות מעוררי מחשבה ודמיון.

## פרסים
* 1999 - פרס שני בתחרות לעיצוב גביע תחרות האירוויזיון בירושלים
* 2000 - פרס לוקמן עבור עיצוב יישומי
* 2000 - פרס ראשון בייצוג המחלקה לצורפות, בצלאל, בביאנלה הבינלאומית לעיצוב סנט-אטיין, צרפת
* 2007 - פרס אנדי לאומנויות
* 2011 - פרס העיצוב, משרד התרבות והספורט.

## גלריה
 
GRANDFATHER1.jpg
CITY SQUARE.jpg
DOUBLE TIME.jpg
 Second time.jpg
 SELECTIVE TIME.jpg
 

## תערוכות
### תערוכות יחיד
* 2007 - פרס אנדי, תערוכת יחיד במוזיאון ארץ ישראל
* 2011 - גלריה RAW בסינגפור
* 2016 - מוזיאון לאמנות האסלאם, ירושלים

### תערוכות קבוצתיות

## קישורים חיצוניים

* 
* תערוכה של איתי נוי במוזיאון העיצוב בחולון
* 
* 
* DAVID BELCHER, Watchmaking in the Blood, The new york times, 2016
* Barry Davis, SHAPING TIME, Jerusalem Post 2016
* שעון של איתי נוי ברשימת 10 שעוני היוקרה הטובים של 2015, פורטפוליו, 2015
* 
* 
* 
* Rob Nudds, Itay Noy Part Time Watch, Ablog to watch, 2015
* ITAY NOY - CHRONO GEARS, Youtube Video

## הערות שוליים

קטגוריה:צורפים ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:ערכים שנערכו במסגרת GLAM בצלאל
קטגוריה:זוכי פרס אנדי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
גאל גרינוולד

[ממוזער|ראש החטיבה להתיישבות גאל גרינוולד, ראש מועצת גוש עציון [שלמה נאמן (ראש מועצה)|שלמה נאמן ושר החקלאות אורי אריאל (מימין לשמאל)]]
**גאל (חיים) גרינוולד** (בצרפתית: **Gael Grunewald**; נולד ב-18 בדצמבר 1964) הוא סגן יו"ר ההסתדרות הציונית העולמית ויו"ר המחלקה לחינוך שלה. לשעבר יו"ר החטיבה להתיישבות, סגן יושב-ראש קק"ל ומזכ"ל תנועת בני עקיבא העולמית.

## חייו
גרינוולד נולד בשטרסבורג שבצרפת, למד בבית ספר יסודי יהודי בעיר, ובישיבה התיכונית ישיבת עץ חיים שבמונטרה, שווייץ. לאחר סיום לימודיו התיכוניים עלה לישראל ולמד בישיבת בית אל, ולאחר מכן שירת במשך שנה ביחידה קרבית בצה"ל, במסגרת מתנדבי חוץ לארץ.

בתום שירותו הצבאי שימש שליח וקומונר מטעם בני עקיבא העולמית בפריז, ולאחר מכן שב לארץ ולמד לתואר מהנדס מחשבים וכן לתואר בהוראת מדעים במכון לב. בהמשך ניהל את המכון להכשרת מדריכים של הסוכנות היהודית.

היה נציג הסוכנות היהודית באירופה במשך ארבע שנים והיה יועץ חינוכי לוועידת רבני אירופה.

בשנים 1998–2006 שימש כמזכ"ל תנועת בני עקיבא העולמית וכיו"ר מועצת תנועות הנוער העולמיות.

ב-2006 נבחר להנהלת ההסתדרות הציונית העולמית וכיהן כראש המחלקה להגשמה בארגון.

נבחר לחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית ביוני 2011. קודם לכן כיהן בחבר הנאמנים בין השנים 2001-2010.

בינואר 2012 נבחר לשמש סגן יו"ר דירקטוריון הקק"ל, תפקיד בו שימש עד היבחרו ליו"ר החטיבה להתיישבות בהסתדרות הציונית העולמית באוקטובר 2015.

בנובמבר 2020 במסגרת ההסכם הקואליציוני של הקונגרס הציוני ה-38 מונה גאל לסגן יו"ר ההסתדרות הציונית העולמית וליו"ר המחלקה לחינוך ב.

בנוסף לתפקידיו הציבוריים הוא שימש בהתנדבות כיו"ר שותפות בית שמש-מטה יהודה-וושינגטון-דרום אפריקה וכחבר ויו"ר במספר עמותות נוספות. בין היתר היה ממייסדי מכון צורבא מרבנן, המכון הגבוה להנחלת ההלכה למעשה בראשות הרב בן ציון אלגאזי, המפעיל כמאתיים מרכזי לימוד שבועיים בישראל ובתפוצות. גרינוולד משמש כיו"ר המכון.

## חיים אישיים
נשוי לשירה, המשמשת מנהלת אולפנה, ומתגורר בבית שמש. אב ל-7 ילדים וסב ל-3 נכדים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

## מאמרים
* 

קטגוריה:מזכ"לי בני עקיבא
קטגוריה:ציונות דתית: מייסדי ארגונים ומוסדות
קטגוריה:ההסתדרות הציונית
קטגוריה:עובדי הקרן הקיימת לישראל
קטגוריה:חברי חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:בית שמש: אישים
קטגוריה:בוגרי ישיבת בית אל
קטגוריה:בני עקיבא העולמית: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
פטר נצ'אס

ממוזער|פטר נצ'אס
**פטר נצ'אס** (בצ'כית: **Petr Nečas**; נולד ב-19 בנובמבר 1964) הוא פוליטיקאי צ'כי, כיהן כראש ממשלת צ'כיה וכראש מפלגת האזרחים הצ'כית. התפטר מתפקידיו ב-17 ביוני 2013, לאחר מעצר מנהל משרדו, יחד עם פוליטיקאים נוספים, באשמת שחיתות ומרמה.
## חייו
נצ'אס, מונה לסגן-שר הביטחון בשנת 1995 וכחבר בבית התחתון של הפרלמנט שנה מאוחר יותר. ב-4 בספטמבר 2006 מונה לסגן ראש הממשלה ושר העבודה והרווחה עד ל-8 במאי 2009.

במרץ 2010 החליף את מירק טופולנק בתפקיד ראש המפלגה, והמפלגה בראשותו הגדילה את כוחה בבחירות שהתרחשו חודשיים לאחר מכן, במאי 2010. ב-28 ביוני 2010 מונה נצ'אס לתפקיד ראש הממשלה על ידי נשיא צ'כיה ואצלב קלאוס.

ב-13 ביוני פשטה היחידה למלחמה בפשע המאורגן על משרדי ראש הממשלה, ועצרה כמה מבכיריו, וכן פקידי ממשל בכירים נוספים. בין השאר דווח, כי ראשי סוכנות המודיעין של צ'כיה ריגלו אחרי אשתו של נצ'אס כדי לאסוף כנגדה מידע, במטרה להשתמש בו בהליך הגירושין שנצ'אס החל בו. בנוסף, נעצרה קבוצה של לוביסטים, בחשד לשיחוד בכירים בממשל. במהלך הפשיטה הוחרמו 120–150 מיליון קורונה צ'כית (כ-7 מיליון דולר) ועשרות קילוגרמי זהב.

בתחילה, סירב נצ'אס להתפטר, והודיע כי לא היה מודע למעשי העצורים. אך ב-17 ביוני הודיע על התפטרותו המיידית, והחזיר את המנדט לידי הנשיא מילוש זמאן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראשי ממשלת צ'כיה
קטגוריה:שרי ממשלת צ'כיה
קטגוריה:שרי הגנה
קטגוריה:שרי עבודה
קטגוריה:שערוריות פוליטיות
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1964
שירי ארץ אהבה

**שירי ארץ-אהבה** הוא אלבום האולפן העשירי של הזמר הישראלי, עמיר בניון, שיצא בשנת 2013. האלבום מורכב כולו מגרסאות כיסוי של בניון לשירים עבריים קלאסיים של יוצרים בולטים כדוגמת נעמי שמר, נתן יונתן, מאיר אריאל, שמוליק קראוס, ארקדי דוכין ועוד.
בעקבות האלבום יצא בניון לסיבוב הופעות הנושא את שם האלבום.

## רשימת השמעה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי עמיר בניון
קטגוריה:אלבומים בעברית
יואן גריפיד'

**יואן גריפיד**' (בוולשית: **Ioan Gruffudd** ; נולד ב-6 באוקטובר 1973) הוא שחקן ולשי. גריפיד' מוכר בין היתר בשל תפקידו בתור הוריישיו הורנבלואר בסדרת הסרטים "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן". הוא התפרסם לראשונה בתור הקצין הרולד לאו (אנ') בסרט האסונות "טיטניק" (1997) שביים ג'יימס קמרון, ולאחר מכן גם בתור סר לנסלוט דו לאק בסרט "המלך ארתור" (2004), בתור ריד ריצ'רדס/מיסטר פנטסטיק בסרט "ארבעת המופלאים" (2005) ובהמשכו "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף" (2007) ובזכות הופעתו בתור ויליאם וילברפורס בסרט "רוחות של חופש" (2006).

## שנותיו המוקדמות
גריפיד' נולד בוויילס שבממלכה המאוחדת. שני הוריו מורים. בילדותו עברה המשפחה לעיר קארדיף. בתיכון ניגן באבוב. לגריפיד' אח בשם אלון (Alun) ואחות בשם סיוון (Siwan).

## קריירה
קריירת המשחק של גריפיד' החלה בנעוריו כאשר שיחק באופרת הסבון הוולשית שנקראה "Pobol y Cwm" . בגיל 18 החל ללמוד ב"האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה". בתחילה התקשה לקבל תפקידים רציניים ואף פרש כמה פעמים אך בשנה האחרונה ללימודיו לוהק לתפקיד ראשי במחזה הדה גאבלר. לאחר משחקו במחזה קיבל הצעה לשחק בסדרת הטלוויזיה "פולדארק".

ב-1997 הופיע בסרט "ויילד" בתור המאהב של אוסקר ויילד. בהמשך אותה שנה שיחק בסרט שובר הקופות "טיטניק" של ג'יימס קמרון. באותה שנה החל לשחק בתפקיד הראשי בדמותו של הוריישיו הורנבלואר, בסדרה "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן", סדרת טלוויזיה בריטית שכללה 8 סרטים אשר שודרו בין 1998 ל-2003. בשנת 2001 הופיע בקליפ לשיר "Uptown Girl" של להקת הבנים וסטלייף לצידה של קלאודיה שיפר.

גריפיד' הופיע בהפקות שונות כמו "תקוות גדולות" עיבוד לרומן מאת צ'ארלס דיקנס, "ההגדה לבית פורסייט", "102 כלבים וגנבים" שם פגש את אשתו לעתיד ו"המלך ארתור" לצידו של קלייב אואן. בשנת 2005 שיחק את ד"ר ריד ריצ'רדס, גיבור-העל הידוע בכינוי מיסטר פנטסטיק, בסרט שובר הקופות "ארבעת המופלאים" ובסרט ההמשך שיצא ב-2007. שנה לאחר מכן שיחק בסרט "לחזור בקיץ" לצידם של ג'וליה רוברטס וראיין ריינולדס. בשנת 2009 שיחק את תפקידו של טוני בלייר בסרט "" לצידו של ג'וש ברולין.

בשנת 2017 החל לשחק בתור המנתח אנדרו ארלהם בסדרת הדרמה והמתח "שקרן, שקרנית" ברשת הטלוויזיה הבריטית ITV; ב-2020 שבה הסדרה לעונה שנייה.

## חיים אישיים
ב-14 בספטמבר 2007, התחתן עם השחקנית אליס אוונס, אותה הכיר במהלך צילומי הסרט "102 כלבים וגנבים". שושבינו של גריפיד' בחתונה היה השחקן הוולשי מת'יו ריס, חברו משכבר הימים ושותפו לדירה מזה שמונה שנים.

לגריפיד' ואוונס יש שתי בנות, שנולדו ב-2009 וב-2013. אוונס הודיעה על פרידתם של בני הזוג בינואר 2021. ב-1 במרץ 2021, גריפיד' הגיש בקשה לגירושין. באוקטובר 2021, גריפיד' אישר כי הוא נמצא במערכת יחסים עם ביאנקה וואלאס.

ב-14 בפברואר 2022, גריפיד' הגיש בקשה לצו הרחקה נגד אוונס בטענה לאלימות במשפחה. זה כלל את ההגנה על בת זוגו ביאנקה וואלאס.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ולשים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ולשים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1973
בן כושים

**בן כושים** (**Black Boy**) הוא ספר אוטוביוגרפי מאת ריצ'רד רייט אשר יצא לאור בשנת 1945. הספר מספר על ילדותו של הסופר בצל האפליה הגזעית בדרום ארצות הברית, ואודות שאיפתו להגיע לצפון המדינה ולחירות.

## עלילה
בתחילת הספר רייט מתאר את ילדותו המוקדמת במיסיסיפי, ואת ההגירה בגיל צעיר לממפיס. בממפיס אב המשפחה נוטש אותם, והמשפחה נקלעת לעוני ולרעב. בעקבות העוני, נאלצת המשפחה לעבור לחיות אצל סבתו בג'קסון. אצל סבתו הנוהגת כנוצרייה אדוקה, נכפה עליו אורח חיים דתי ושמרני.
במהלך נעוריו הוא חוסך כסף על מנת להגר צפונה, במקום בו נמצא החופש, לכאורה. לבסוף, הוא מהגר לממפיס ומאוחר יותר ביחד עם משפחתו לשיקגו הצפונית. 

במהלך הספר, מתאר רייט כיצד נחשף לתאוריות כמו מרקסיזם ואתאיזם וכיצד חושל אופיו, והוא למד לפתח דעה עצמית. בסוף הספר, מבקר רייט לא רק את הממסד הלבן, אלא גם את הציבור השחור, אשר מאפשר לאפליה כנגד השחורים להתקיים.

בעברית נתפרסם הספר בשם "בן־כושים" ויצא לאור בשנת 1947 בהוצאת עם עובד בתרגומו של נח שטרן. בתקופה בה התפרסם הספר בעברית, המילה "כושי" עוד נחשבה תקינה פוליטית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרי 1945
קטגוריה:אוטוביוגרפיות
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
קטגוריה:ספרים שצונזרו
קטגוריה:ספרות אפרו-אמריקאית
קטגוריה:כושים
קטגוריה:ארצות הברית: גזענות
פרסי מרסל בזנסון

**פרסי מרסל בזנסון** (באנגלית: **Marcel Bezençon Awards**) הם פרסים הניתנים כל שנה בתחרות האירוויזיון ובתחרות המלודיפסטיבלן בשוודיה לאמנים נבחרים בקטגוריות שונות בנפרד מהתחרויות עצמן. יוזמי הפרסים הם כריסטר ביורקמן (מייצג שוודיה באירוויזיון 1992 וכעת ראש המשלחת של שוודיה באירוויזיון) וריצ'רד הריי (חבר להקת הרייס שייצגו את שוודיה וזכו באירוויזיון 1984). הפרסים נקראים על שמו של מרסל בזנסון, הוגה רעיון האירוויזיון, וניתנים בשלוש קטגוריות:
* **פרס התקשורת** - ניתן לאמן המבצע הטוב ביותר שנבחר על ידי אמצעי התקשורת הרשמיים המסקרים את האירוע.
* **הפרס האמנותי** - ניתן לאמן עם הביצוע האמנותי הטוב ביותר שנבחר על ידי זוכי אירוויזיון לשעבר (עד לשנת 2009), ועל ידי השופטים (משנת 2010).
* **פרס המלחין** - ניתן למלחין השיר עבור ההלחנה המקורית ביותר והטובה ביותר שנבחרה על ידי מלחיני השירים המשתתפים.

בשנים 2002 ו-2003 ניתן **פרס החובבים** (שנבחר על ידי הארגון הכללי של חובבי האירוויזיון). פרס זה הוחלף ב"פרס המלחין" ב-2004. בשנת 2008 ניתן שוב "פרס החובבים" באופן חד-פעמי (שנבחר על ידי מועדון החובבים Spotlight).

עד שנת 2009 בחירת זוכה "הפרס האמנותי" נעשתה על ידי זוכי אירוויזיון לשעבר, אך מכיוון שזוכי אירוויזיון ותיקים אינם מעורים באירוויזיונים כמו השופטים המייצגים את המדינות המשתתפות בתחרות, אשר צופים בחזרות לאירוע, עברה בשנת 2010 בחירת הזכייה בפרס לשופטים.

פרסי מרסל בזנסון מאפשרים לאמנים שונים המשתתפים באירוויזיון שלא בהכרח מגיעים למקומות גבוהים בתחרות עצמה בכל זאת להגיע להישגים ולהכרה בינלאומית. כך למשל, שירו של הראל סקעת "מילים", שהגיע למקום ה-14 באירוויזיון 2010 הגיע להישג חסר תקדים כשזכה בכל שלושת הפרסים באותה שנה.

## הזוכים
### פרס התקשורת

### הפרס האמנותי
#### נבחרו על ידי זוכי אירוויזיון לשעבר

#### נבחרו על ידי השדרנים
החל מ-2010 שדרני תחרות האירוויזיון הם אלה הבוחרים את זוכי הפרס במקום זוכי אירוויזיון לשעבר.

### פרס המלחין
פרס זה, שהחליף את "פרס החובבים", ניתן לראשונה בשנת 2004.

### פרס החובבים
"פרס החובבים" ניתן בשנים 2002 ו-2003 לזוכים שנבחרו על ידי הארגון הכללי של חובבי האירוויזיון. בשנת 2004 החליף אותו "פרס המלחין". בשנת 2008 בלבד ניתן "פרס החובבים" על ידי מועדון חובבי האירוויזיון השוודי Poplight.

## זוכי המלודיפסטיבלן
משנת 2005 הטלוויזיה השוודית (SVT) מעניקה את פרסי מרסל בזנסון בגרסה משלה לשירים אשר הגיעו לגמר בתחרות המלודיפסטיבלן. הקטגוריות בגרסה השוודית זהות לאלה שבגרסת האירוויזיון.

### פרס התקשורת

### הפרס האמנותי

### פרס המלחין

### פרס החובבים
פרס זה ניתן רק בשנת 2008, כמו באירוויזיון עצמו, על ידי מועדון חובבי האירוויזיון השוודי Poplight.

## קישורים חיצוניים
* 
* פרסי מרסל בזנסון, באתר חובבי האירוויזיון השוודי Poplight

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסי מוזיקה
קטגוריה:אירוויזיון
הצעת נישואים

ממוזער|250px|גבר כורע ברך בפני אישה בעת הצעת נישואים
ממוזער|250px|הצעת נישואים במהלך כנס של עורכי ויקיפדיה
[ממוזער|שמאל|250px|הצעה בתוך [עוגיית מזל]]
**הצעת נישואים,** שמוכרת גם בתור **הצעת נישואין**, מתרחשת בין שני בני זוג, כאשר אחד מהם מציע לשני לבוא בברית הנישואים. אם בן הזוג מסכים להצעת הנישואים, מתחילה תקופת האירוסין, אשר נמשכת מיום הצעת הנישואים ועד לחתונה (או עד ביטול האירוסין). אף על פי שלא קיימת מגבלה מגדרית על הצעות נישואים, ההצעות הנפוצות ביותר בתרבות המערבית מתרחשות ביוזמתו של הגבר, והן עשויות להיות מלוות בהצעת טבעת אירוסין לאישה.

## היסטוריה של הצעות נישואים
המושג "הצעת נישואים" לא היה קיים עד לפני 1,000 שנה. רוב הנישואים נערכו בעקבות שידוך בין משפחות או כהסכמים פוליטיים בין מדינות.

נכון ל-2013, חלק ניכר מהזוגות הנשואים בחברה המערבית הם זוגות שעברו את שלב הצעת הנישואים.

התיעוד הראשון בהיסטוריה להצעת נישואים שמלווה בטבעת יהלום הוא משנת 1477, כאשר מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הציע נישואים למארי, דוכסית בורגונדיה. על ידי הנישואים האלו הוא סיפח לידו את נחלותיה של בורגונדיה.

## ההכנות להצעת נישואים
רוב הצעות הנישואים נעשות על ידי הגבר, ללא ידיעה מוקדמת על כך מצד האישה, וישנן הכנות שנעשות לפני ההצעה עצמה.

הצעד הראשון הוא רכישת טבעת האירוסין. רוב הגברים מעדיפים לא לערב את בת הזוג בבחירת טבעת האירוסין כדי לשמור על אפקט ההפתעה. יש כאלו שמערבים את חברותיה של הכלה המיועדת או בנות משפחתה כדי להצליח לקלוע לטעמה של בת הזוג בטבעת האירוסין.

לאחר רכישת טבעת האירוסין בא שלב תכנון ההצעה עצמה. מחווה נפוצה להצעת נישואים היא כריעת ברך של הגבר מול בת זוגו והצגת השאלה: "התינשאי לי?". עם זאת, בשנות האלפיים, בניסיון להפתיע את בת הזוג ולשמור על מקוריות, מבקשים הגברים למצוא לעצמם דרכים ייחודיות להציע נישואים. כך, יש שעשו זאת בקפיצה ממטוס, אחרים באמצעות פרסום הבקשה בשלט חוצות ונודע אף על הצעה תוך הסתייעות בחידת טריוויה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טרום נישואים
וולטר אייזקסון

**וולטר אייזקסון** (באנגלית: **Walter Isaacson**; נולד ב-20 במאי 1952) הוא סופר וביוגרף יהודי-אמריקאי. היה היו"ר והמנכ"ל של רשת CNN ועורך המשנה של המגזין טיים. מכהן כיום כנשיא ומנכ"ל מכון המדיניות אספן (Aspen) בוושינגטון. כתב ביוגרפיות על הנרי קיסינג'ר, בנג'מין פרנקלין, אלברט איינשטיין, לאונרדו דה וינצ'י, סטיב ג'ובס ואילון מאסק. זוכה אות הרצאת ג'פרסון לשנת 2014.

## קורות חיים
אייזקסון נולד בניו-אורלינס שבלואיזיאנה, בן בכור מתוך שניים, למשפחה יהודית. אביו, ארווין אייזקסון היה מהנדס ואמו בטסי מתווכת מקרקעין. לאחר סיום לימודיו בבית הספר הפרטי "איזידור ניומן" בעירו החל את לימודיו באוניברסיטת הרווארד אותם סיים בשנת 1974 כאשר קיבל תואר בהיסטוריה ובספרות. לאחר מכן למד מטעם קרן רודז באוניברסיטת אוקספורד פילוסופיה, פוליטיקה וכלכלה.

הוא החל את קריירת הכתיבה שלו בעיתון הבריטי סאנדיי טיימס ובעיתון המקומי The Times-Picayune. בשנת 1978 הצטרף למגזין טיים ככתב פוליטי ואחר כך בתפקידי עריכה, ובשנת 1996 מונה לעורך הראשי של המגזין. בשנת 2001 מונה ליושב ראש ומנכ"ל של רשת הטלוויזיה CNN, ובשנת 2003 מונה לנשיא ומנכ"ל של מכון אספן בוושינגטון. הוא מכהן כחבר בכמה מועצות מנהלים של חברות וקרנות בארצות הברית.

אייזקסון פרסם במשך השנים מספר ספרים בהם הביוגרפיות של אלברט איינשטיין, הנרי קיסינג'ר ובנג'מין פרנקלין. בשנת 2011 פרסם את ספרו "סטיב ג'ובס" שהפך במהרה לרב-מכר בינלאומי ושבר את שיאי המכירות של ספרי ביוגרפיה. הספר, המספר את סיפורו של מייסד אפל, סטיב ג'ובס בהתבסס על שיחות עם ג'ובס עצמו ועם בני משפחה וחברים.

בשנת 2012 נבחר על ידי טיים מגזין לרשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם.

## ספריו

**The Wise Men: Six Friends and the World They Made* (1986)
**Kissinger: A Biography* (1992)
**Benjamin Franklin: An American Life* (2003)
**American Sketches* (2009)
*The Code Breaker: Jennifer Doudna, Gene Editing, and the Future of the Human Race (2021) - ביוגרפיה על ג'ניפר דאודנה


חמישה מספריו תורגמו לעברית:
***[[איינשטיין: חייו והיקום שלו]]**, בהוצאת משכל, 2011
***[[סטיב ג'ובס (ספר)|סטיב ג'ובס]]**, בהוצאת מודן, 2011
***החדשנים: על חבורת ההאקרים, הגאונים והגיקים שיצרה את המהפכה הדיגיטלית,** תרגומו של אסף שור בהוצאת כנרת זמורה-דביר, ספטמבר 2017
***[[לאונרדו דה וינצ'י (ספר)|לאונרדו דה וינצ'י: הביוגרפיה]]**, בהוצאת מודן, 2019
***[[אילון מאסק (ספר)|אילון מאסק]]**, בהוצאת כנרת זמורה דביר, 2023

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:ביוגרפים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:זוכי מלגת רודס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:סגל CNN
קטגוריה:זוכי הרצאת ג'פרסון
קטגוריה:סגל טיים מגזין
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:יהודים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
קוז'ה אחמט יסאווי

[שמאל|ממוזער|250px|[המאוזוליאום של קוז'ה אחמט יסאווי]]
**קוז'ה אחמט יסאווי** (או **אחמד יסאווי**; באוזבקית: **Xoja Ahmad Yassaviy**, בקזחית: **Қожа Ахмед Яссауи**'; נולד ב-1093 בסאיראם, נפטר ב-1166 בחזרט-י טורקסטן) הוא משורר ומיסטיקן סופי בן העמים הטורקיים, שהותיר חותם עז על התפתחות הצווים המיסטיים בעולם דוברי השפות הטורקיות. יסאווי הוא המשורר המוקדם ביותר שידוע כי חיבר שירה בניב טורקי. אחמט יסאווי היה חלוץ במיסטיקה פופולרית, ייסד את הטריקה (מסדר) הטורקית הראשונה, היסאוויה, שנפוצה במהרה ברחבי העולם דובר השפות הטורקיות.

## רקע
יסאווי נולד לשייח' איברהים, שהיה ידוע באזור בשל מעשי הגבורה שלו ואגדות רבות התהלכו על אודותיו. בגיל שבע, לאחר שנותר יתום לאחר מות אביו, גידל את יסאווי ארסלן באבא, שהיה לו לאב רוחני. עד גיל שבע רכש אחמט יסאווי רמה גבוהה של רוחניות, ותחת הדרכתו של ארסלן באבא, הגיע אחמט הצעיר לרמה גבוהה של בגרות והחל בהדרגה לקנות את שמו במחוזות שונים כדמות רוחנית.

## השפעה
בהמשך עבר אחמט יסאווי לבוכרה ולמד אצל המחנך הסופי הידוע יוסוף חמדני. יסאווי הקדיש מאמצים ניכרים להפצת האסלאם ברחבי מרכז אסיה ולימד מספר תלמידים באזור. הפואמות שלו יצרו ז'אנר חדש בספרות הטורקית של מרכז אסיה והשפיעו על משוררים דתיים רבים במאות הבאות. יסאווי הפך את העיר יאסי (טורקיסטן) למרכז לימוד עיקרי בעבור תושבי הערבות הקזחיים, ובגיל 63 פרש לחיי התבוננות (קונטמפלציה). הוא חפר לעצמו מרתף תת-קרקעי שבו בילה את שארית חייו. החוקר הטורקי חסן בסרי צ'נטיי (Hasan Basri Çantay) ציין כי "היה זה מלך סלג'וקי שהביא את רומי, המשורר הסופי הגדול, לקוניה; והיה זה בתקופת הסלג'וקים שאחמט יסאווי, סופי גדול אחר, חי והגה. השפעתם של שני מורים מופלאים אלו ממשיכה להתקיים עד היום."

## מורשתו
בין השנים 1389 ו-1405 בנה המצביא טימור לנג מאוזוליאום באתר קברו של אחמט יסאווי בטורקיסטן. דרך היסאוויה שייסד המשיכה להיות בעלת השפעה במשך כמה מאות לאחר מותו, והשייח'ים של היסאוויה החזיקו בעמדה בכירה בבתי המשפט של בוכרה עד המאה ה-19. בקרב הסופים שפועלים לפי היסאוויה ניתן להבחין באלמנטים שמאניסטיים רבים יותר מכל תורה סופית אחרת.

ניתן למצוא סופים יסאווים גם בקשמיר. הם הגיעו לקשמיר מטורקיסטן בדרך המשי בהובלתו של חזרט אמיר-י-כביר מיר סעיד עלי חמדני. רקע היסטורי על התורה היסאווית ניתן למצוא בספר "סילסלאי יסאווי", שנכתב בידי פירזדה מוחמד שאפי יסאווי, זקן בני משפחת יסאווי היושבים בקשמיר. הספר כתוב באורדו.

האוניברסיטה הקזחית-טורקית הראשונה והליקיאון (בית ספר גבוה) הראשון נקראו על שמו של אחמט יסאווי: אוניברסיטת אחמט יסאווי וחוק'ה אחמט יסאווי ליססי, בהתאמה.

הסופר והמחנך הסופי הנקשבנדי אידריס שאה מציין את אילן היוחסין של אחמט יסאווי ב"ספר הספרים".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופיות
קטגוריה:מיסטיקנים
קטגוריה:ילידי 1103
קטגוריה:נפטרים ב-1166
ערן זינגר

**ערן זינגר** (נולד ב-8 בינואר 1977 בחיפה) הוא עיתונאי וכתב רדיו ישראלי.

## ביוגרפיה
למד ערבית באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטת בר-אילן. את עבודתו בקול ישראל החל בשנות ה-90, ככתב רשת ב' בחיפה. היה ממונה על סיקור אירועים מיוחדים, בהם הנסיגה מדרום לבנון בשנת 2000, אירועי הטרור באינתיפאדה השנייה וכן סיקור שוטף מהשטח במהלך מלחמת לבנון השנייה.

באמצע שנות האלפיים שידר מוזיקה ב-88FM, ובמשך כמה שנים ערך לפרקים את חדשות קול ישראל מירושלים.

משמש כתב לענייני ערבים בכאן 11 מחטיבת כאן חדשות ומגיש התוכנית "מרחאבית" ברדיו כאן ב' ומשמש מגיש מחליף בתוכנית "העולם היום" המשודרת בכאן 11. מסקר את העולם הערבי ואת ערביי ישראל בסיועם של קשבי רדיו מכאן.

## חיים אישיים
מתגורר בחיפה.

## קישורים חיצוניים

* 
* ערן זינגר: "מן הראוי שיהיה כתב ערבי שיסקר את החברה הערבית", מתוך הפודקאסט "מה קורה כאן" בהגשת לי-אור אברבך, כאן- תאגיד השידור הישראלי, 23 באוגוסט 2018
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:פרשנים לענייני ערבים
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - כתבי כאן חדשות
קטגוריה:סגל כאן ב'
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (חיפה)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977