open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חוסה מריה גטיקה

**חוסה מריה גטיקה** (בספרדית: **José María Gatica**; 25 במאי 1925 – 12 בנובמבר 1963) היה מתאגרף ארגנטינאי ואחד מהספורטאים המפורסמים בהיסטוריה של המדינה. קריירת האגרוף שלו הייתה מלווה במחלוקות בשל תמיכתו בנשיא חואן פרון.

## ביוגרפיה
חוסה מריה גטיקה נולד בעיר ויז'ה מרסדס, בפרובינציית סן לואיס בארגנטינה, ב-25 במאי 1925. הוריו היו פועלים קשי יום, שהחליטו לעבור לבואנוס איירס כאשר גטיקה היה בן 7. חיי העוני הקשים של המשפחה נמשכו גם בעיר הבירה, גטיקה בילה את מרבית זמנו ברחובות ומעולם לא נשלח לבית ספר או למד קרוא וכתוב.

גטיקה החל את קריירת האגרוף שלו בקרבות לא מורשים שנערכו בנמל, לעיני קהל של מהמרים. גטיקה הצעיר בלט בסגנונו הפרוע בזירה, ועד מהרה התגלה על ידי מאמנים מקומיים בעזרתם פצח בקריירה מקצוענית.

## קריירה

גטיקה עבר להתאמן תחת הדרכה מקצועית ופיתח את סגנונו המלהיב. עד מהרה הוא הפך לאהוב הקהל ולאחד מאנשי הספורט הבולטים במדינה. בין מעריציו הגדולים ביותר היו הנשיא חואן פרון ואשתו אוויטה, וגטיקה הפך לתומך נלהב בנשיא ובממשלתו. עם הפרסום הגיעה גם רווחה כלכלית גדולה לגטיקה ומשפחתו, שנהנו מסגנון חיים ראוותני ונראו פעמים רבות במסעדות יוקרתיות בחברת האליטות של המדינה.

גטיקה החל לטפח שאיפות לזכות באליפות העולם בקטגוריית המשקל הקל, ונסע לארצות הברית ב-1951 כדי להתמודד מול האלוף אייק ויליאמס, אך חלומו התנפץ במהרה כאשר כשל בזירה והובס בנוק אאוט בסיבוב הראשון. למרות ההפסד גטיקה (שכונה El Mono – "הקוף") המשיך להיות פופולרי במולדתו וחזר לארגנטינה כדי להשתתף בסדרת קרבות מלהיבה מול יריבו המושבע אלפרדו פראדה.

לאחר נפילת חברו הנשיא פרון ב-1955, הפך גטיקה מאליל ההמונים לאחד האנשים השנואים במדינה. הוא נעצר על ידי המשטרה אחרי שהקדיש את אחד מניצחונותיו לפרון הגולה, ונאלץ לפרוש לאחר שרישיון האגרוף שלו נשלל לצמיתות. בסך הכול נלחם גטיקה ב-96 קרבות וניצח ב-86 מתוכם.

גטיקה ירד מנכסיו כאשר חבריו הישנים בפוליטיקה הפנו לו עורף ורבבות מעריציו שכחו אותו, והוא נאלץ להתקיים בדוחק מעבודות מזדמנות. אחת מהן, כמארח במסעדה, ניתנה לו על ידי יריבו הוותיק פראדה.
גטיקה מצא את מותו ב-12 בנובמבר 1963, כאשר נפגע מאוטובוס חולף ברחוב.

ב-1993 הפיק לאונרדו פביו את הסרט "Gatica, El Mono" ("גטיקה, הקוף") שמספר את סיפור חייו ומותו. הוא זכה לכבוד בעיר הולדתו שקראה לאולם הספורט בעיר על שמו.

## קישורים חיצוניים

* הסרט 
* 

קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בארגנטינה
קטגוריה:מתאגרפים ארגנטינאים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות לה צ'קריטה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-1963
מור קרבסי

**מור קרבסי** (נולדה ב-23 באפריל 1986) היא זמרת-יוצרת ישראלית אשר חיה ופועלת בסביליה שבספרד.

## ביוגרפיה

קרבסי נולדה בירושלים. אמה שושנה, משוררת וסופרת ילדים, נולדה בנוף הגליל (נצרת עילית דאז) למשפחה ממוצא מרוקאי, ואביה הירושלמי הוא ממוצא איראני. לשורשיה המגוונים ביטוי גם במוזיקה שלה. אחד הפרויקטים העיקריים של קרבסי הוא המוזיקה הספרדית ומוזיקה בלדינו, אך היא שרה גם פולק אמריקאי-לטיני ואירופי, מוזיקה אנדלוסית ופיוטים.

לצד ביצוע של שירים מסורתיים, עוסקת קרבסי גם בהלחנה. את סגנונה המוזיקלי ניתן להשוות לזו של מריצה ויסמין לוי, אך יש לה קול חזק וייחודי. כמו כן ניתן לזהות במוזיקה שלה השפעות מובהקות של פלמנקו ופאדו. הושפעה מאמנים כגון אום כולתום, עמליה רודריגז, מרסדס סוסה ומדרדאוש.

קרבסי מרבה להופיע בפסטיבלי מוזיקת עולם ובסיורי קונצרטים ברחבי אירופה וארצות הברית. בין היתר הופיעה באוויר הפתוח בכיכר טרפלגר בלונדון (2006 ו-2007), בפסטיבל Womad
ובשידורי טלוויזיה ורדיו בצרפת וב-BBC. בסקירה לרגל צאת אלבום הבכורה שלה, "היפה והים" שהוקלט בלונדון שם התגוררה, הגדיר אותה מבקר הגרדיאן כ"אחת הדיוות הצעירות הגדולות בזירת המוזיקה העולמית".

בשנת 2012 עברה להתגורר בסביליה, ספרד לאחר חמש שנים שהתגוררה בלונדון.

היא נשואה לגיטריסט ג'ו טיילור.

## דיסקוגרפיה

* *La Tsadika*, 2013
* *Daughter of the spring* / *La Hija de la Primavera*, 2011
* *Beauty and the sea*, 2008


## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בלאדינו
קטגוריה:מבצעות פיוטים ישראליות
קטגוריה:ישראליות שהיגרו לממלכה המאוחדת
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1986
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
ערבי טוב

**ערבי טוב** הוא ספר מאת יורם קניוק. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1984 תחת שם העט יוסף שרארה. הספר יצא במהדורה חדשה בשנת 2010.

## עלילה
ערבי טוב הוא רומן המגולל את סיפורם של יוסוף שארארה ויוסף רוזנצווייג. סיפורם של יוסוף ויוסף, הוא סיפורו של בן, פרי אהבתם של אם יהודייה ואב ערבי, שחי בעולם מנוכר ושונה. בערבי טוב, קניוק כותב מתוך נקודת מבטו של יוסוף. הסיפור מתחיל בווידוי על שמו הבדוי וכמכתב אל ההוצאה לאור שתפרסם את סיפורו. יוסוף ממשיך ומספר כי עבודת הצנעת זהותו נעשתה ביסודיות. הוא מספר כי הוא כותב מפריז, וכי אין לו ברירה אחרת. יוסוף מספר על לימודיו בבצלאל ועל מגוריו בתל אביב. כיוסף רוזנצווייג הוא בן לחווה. סביו עלו לפלשתינה לפני מלחמת העולם השנייה. כיוסוף, אביו הוא פעיל במפלגה הקומוניסטית וחוקר הסכסוך הישראלי-ערבי ומתגורר בסמוך לעכו. יוסוף ממשיך בסיפורו על מאבקו להתערות בחברה מפולגת ומסוכסכת ובניסיונות להבין את זהותו.

הספר תורגם לשפות רבות ובהם לערבית והוא רב מכר.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 1984
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי יורם קניוק
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
אניס בוסעידי

**אניס בוסעידי** (בערבית: **أنيس بوسعيدي**; נולד ב-23 בספטמבר 1986 בלה בארדו שבתוניס) הוא כדורגלן עבר תוניסאי ששיחק בעמדת המגן.

## קריירת מועדונים
התחיל לשחק כדורגל בגיל 11. בגיל 16 הגיע לקבוצה בסטאד תוניסיאן. בהתחלה שיחק כקשר, אחר כך המאמן ביקש ממנו לשחק בעמדת המגן. בוסעידי ניסה, ומאז ועד היום הוא משחק בעמדה זו. אחרי זמן קצר הוא חתם חוזה מקצועני עם המועדון, שם הוא שיחק במשך כמה שנים. יחד עם סטאד תוניסיאן אניס זכה פעמיים בגביע הליגה התוניסית, פעם בגביע התוניסאי ופעם בגביע המחזיקות הערבי.

בינואר 2005 עבר למטאלורג דונצק תמורת 700 אלף אירו. בוסעידי ישר תפס מקום בהרכב. סך הכל הוא שיחק בליגה האוקראינית 65 משחקים ובהם כבש 2 שערים. בסוף דצמבר 2007 עבר לארסנל קייב, אך בשל מצב עניינים קשה הושאל לחצי שנה למכלן.

בקיץ 2008 נמכר למועדון האוסטרי רד בול זלצבורג, כשהוא חתם חוזה עד 2011, אך ב-2010 עזב לפאוק סלוניקי היוונית.

בתחילת מרץ 2011, שבוע עד תחילת עונה 2011/12 ברוסיה, הצטרף לרוסטוב.

בדצמבר 2011 עבר לטבריה סימפרופול אך שוחרר ממנה בשנת 2014.

## נבחרת לאומית
היה בסגל נבחרת תוניסיה האולימפית ב-2004, שלא הצליחה אז לעבור את שלב הבתים, אחרי שסיימה שלישית מאחורי זוכת האולימפיאדה ארגנטינה וזוכת המקום השני בטורניר אוסטרליה.

## חיים אישיים
ההורים של בוסעידי בפנסיה. האב בשיר עבד זמן רב בצרפת, לאמו קוראים נבובה. לאניס יש 2 אחיות בשם סוניה וסיחם ואח בשם עאדל. השם בוסעידי מתורגם כ"שמח".

## תארים
;קבוצתיים
* **הגביע התוניסאי** - 2003 (סטאד תוניסיאן)
* **גביע הליגה התוניסית** (2) - 1999/00, 2001/02 (סטאד תוניסיאן)
* **גביע המחזיקות הערבי** - 2001/02 (סטאד תוניסיאן)

## קישורים חיצוניים

* סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית 
* דף השחקן באתר הרשמי של טאבריה סימפרופול 

קטגוריה:כדורגלנים תוניסאים
קטגוריה:מגני כדורגל תוניסאים
קטגוריה:כדורגלני מטאלורג דונצק
קטגוריה:כדורגלני מכלן
קטגוריה:כדורגלני רד בול זלצבורג
קטגוריה:כדורגלני פאוק סלוניקי
קטגוריה:כדורגלני רוסטוב
קטגוריה:כדורגלני טאבריה סימפרופול
קטגוריה:כדורגלני נבחרת תוניסיה
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2012
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2013
קטגוריה:תוניסאים שנולדו ב-1981
האיחוד הסלאבי

שמאל|200px
**האיחוד הסלאבי** (ברוסית: **Славянский союз**, **СС**) הייתה תנועת ימין קיצונית נאו-נאצית ברוסיה התומכת בהקמת מדינה רוסית לאומנית, אחת מהתנועות הנאו-הנאציות הגדולות ברוסיה ואחת הפעילות ביותר לפני פירוקה בשנת 2010.

הארגון הוקם בספטמבר 1999 על ידי דמיטרי דיומוצ'קין והיה אחראי לשורת פיגועים על רקע לאומני ורציחות של מהגרים לא חוקיים ממרכז אסיה וכאלה בעלי מראה קווקזי.

האיחוד הסלאבי תמך במדיניות הגזענית של היטלר ואנשיה מעריצים את פועלו, אף שהיטלר עצמו ראה בגזע הסלאבי, כגזע נחות הראוי לשעבוד שאינו מסוגל לשלוט ולייצר תרבות.

באפריל 2010 בית המשפט העירוני של מוסקבה הכיר בתנועת "האיחוד הסלאבי" כארגון קיצוני שפעילותו אסורה בשטחי הפדרציה הרוסית וב-29 ביוני אותה שנה בית המשפט העליון של רוסיה אימץ את החלטת בית המשפט שנכנסה לתוקפה ועוד באותו היום הודיע דיומוצ'קין על פירוק הארגון.

ב-3 במאי 2011 דמיטרי דיומוצ'קין ואלכסנדר פוטקין (מ"התנועה נגד הגירה לא חוקית") הקימו את ארגון "הרוסים" (Русские), כארגון נאו-נאצי שמרני המאחד כ-40 תנועות נאו-נאציות שונות ברוסיה.

## קישורים חיצוניים

* אתר התנועה
* 

## הערות שוליים
קטגוריה:מפלגות נאו-נאציות
קטגוריה:רוסיה: ארגונים
הפארק הלאומי טורוטורו

250px|ממוזער|עקבות דינוזאורים בפארק
**הפארק הלאומי טורוטורו** (בספרדית: Parque Nacional Torotoro), פארק לאומי קטן בבוליביה, הנמצא באזור הרכסים המזרחיים של הרי האנדים.

הפארק הלאומי ממוקם בצפונו של מחוז פוטוסי, 140 קילומטרים מדרום לעיר קוצ'במבה, ממנה ניתן להגיע אליו בדרכי חצץ. בעונה הגשומה הדרך אליו לעיתים בלתי עבירה. שטחו של הפארק 165 קילומטרים רבועים, והוא ממוקם באזור צחיח למחצה ובגבהים של 2,000 עד 3,500 מטרים. בשטחו נמצאים קניונים שעומקם כ-300 עד 350 מטרים.

הצמחייה בפארק נמוכה וכוללת בעיקר שיחים ובני שיח. בשטח הפארק ניתן לצפות בדררות (סוג של תוכי) ובארה אדומת-חזה. בפארק מצוי גם נוף דמוי-קרסטי כמו מערות ובולענים, מרבצים קלציטיים מתקופות הפלאוזואיקון והקרטיקון המכילים מאובנים, וכן נופים שנוצרו בשל בליה כתוצאה מנסיגת קרחונים, מרוח וממים.

בשטח הפארק שוכנת מערת אומחלנטה (Humajalanta), שאורכה 4,600 מטרים ועומקה 164 מטרים, והיא אחת מן המערכות הארוכות והעמוקות בבוליביה. בתוכה ניתן למצוא נטיפים וזקיפים, דגים עיוורים ומפלים קטנים. בנוסף מצויים בפארק שברי עצמות דינוזאורים ויותר מ-2,500 עקבות שלהם.

## קישורים חיצוניים

*

טורוטורו
תשע מלכות

**תשע מלכות** (בספרדית: **Nueve Reinas**) הוא סרט קולנוע ארגנטינאי בסגנון דרמת פשע משנת 2000, שנכתב ובוים על ידי פביאן ביילינסקי. בסרט מככבים גסטון פאולס, ריקרדו דרין, לטיסיה ברדיסה ותומאס פונסי.

הסרט זכה בפרסים רבים בפסטיבלים ברחבי העולם, בהם שבעה פרסי איגוד מבקרי הקולנוע בארגנטינה.
בשנת 2004, הופק הסרט האמריקאי "Criminal" ("פושע"), שמבוסס על סיפור העלילה של "תשע מלכות".

## תקציר העלילה
שני נוכלים זעירים, מרקוס המחוספס והוותיק וחואן הצעיר והמקסים, נפגשים במקרה. מרקוס, שמוצג כאיש חסר מצפון שמרמה את כולם, כולל את משפחתו, מציע לחואן ללמד אותו מספר תרגילים ליום אחד. חואן, הזקוק לכסף כדי לשחרר את אביו מהכלא, מסכים. בהמשך היום מרקוס פוגש את שותפו לשעבר שמספר לו על איש עסקים עשיר שנמצא בעיר ומעוניין לקנות בולים נדירים ויקרי ערך ("תשע מלכות").
מרקוס וחואן מחליטים לשתף פעולה כדי לעקוץ את האספן העשיר, אך בדרך הם נתקלים בשלל בעיות ונאלצים לאלתר. ככל שהעלילה מסתבכת, קשה יותר לדעת מי מרמה את מי, עד לסוף המפתיע.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטים ארגנטינאיים
קטגוריה:סרטי 2000
קטגוריה:סרטי פשע
קטגוריה:סרטי העוסקים במעשי שוד
כריס פארלי

**כריסטופר קרוסבי "כריס" פארלי** (באנגלית: **Christopher Crosby "Chris" Farley**; 15 בפברואר 1964 – 18 בדצמבר 1997) היה קומיקאי ושחקן קולנוע אמריקני, המזוהה עם תוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב" בה הופיע בין השנים 1990-1995. לאחר מכן הופיע במספר סרטי קומדיה מצליחים.

## ביוגרפיה
פארלי נולד ב-1964 במדיסון, ויסקונסין שבארצות הברית למשפחה קתולית. ב-1986 קיבל תואר בוגר מאוניברסיטת מרקט במגמת תקשורת ותיאטרון. לאחר לימודיו עבד בחברה של אביו שעסקה בהפקת שמנים אתריים. במקביל החל את קריירת המשחק שלו במועדון אלתור מקומי בשם "Ark Improv Theater" ולאחר מכן בתיאטראות אלתור בשיקגו. בשנת 1990 הצטרף לצוות תוכנית המערכונים האמריקאית Saturday Night Live לאחר שהתגלה על ידי מפיקה, לורן מייקלס, בתיאטרון האלתור "Second City" בו השתתף בשיקגו. בתוכנית חבר לשחקנים וקומיקאים מפורסמים כגון כריס רוק ואדם סנדלר. הוא היה חבר בצוות התוכנית במשך חמש שנים, במהלכן התמחה בהומור פיזי וסלפסטיק שנשען בין היתר על הופעתו החיצונית רחבת הממדים. סגנון ההומור שלו בתוכנית לא היה מעודן במיוחד והדמויות שלו הרבו לצעוק, להזיע ולהתפשט (זכורים במיוחד מערכון שבו גילם חשפן מה"צ'יפנדיילז" לצד פטריק סווייזי ודמותו האירונית של מאט פולי, מאמן אישי כושל).

ב-1995 הועזב פארלי יחד עם אדם סנדלר מצוות התוכנית "סטרדיי נייט לייב" בעקבות קיצוצים. מאז ועד מותו החל לשתות בכבדות ולצרוך סמים. הוא נכנס ויצא ממכוני גמילה 17 פעמים. הפעם האחרונה הייתה שבוע לפני מותו. בדצמבר 1997, לאחר ארבעה ימים של שתייה וצריכת קראק והרואין בחברת יצאנית בשם היידי, פארלי מת כתוצאה ממנת יתר.

## בקולנוע
במהלך תקופת "סטרדיי נייט לייב" הופיע פארלי במספר תפקידי אורח בסרטים כמו "עולמו של ויין", "תופסים ראש" (Coneheads), "רוקנרול באוויר" (AirHeads), ובתפקיד נהג האוטובוס הנרגן בקומדיה של אדם סנדלר "בילי מדיסון". לאחר שהועזב מהתוכנית ב-1995 החל להתמקד במשחק קולנועי ויחד עם חברו לתוכנית דייוויד ספייד כיכב בקומדיות "כבשה שחורה" (Black Sheep) ו"טומי בוי". שזכו להצלחה כלכלית בעיקר בקופות הביתיות וביססו את פארלי ככוכב קומי מכניס. הכרה זו הקנתה לו את התפקיד הראשי בקומדיה "הנינג'ה מבברלי הילס" (Beverly Hills Ninja) שזכתה למקום הראשון בהכנסות בשבוע הראשון להקרנתה. לאחר מותו שוחררו לאקרנים בשנת 1998 שני סרטים נוספים "עבודה מלוכלכת" (Dirty Work) שבו הופיע בתפקיד משני ו"כמעט גיבורים" (Almost Heroes) שבו כיכב לצד מת'יו פרי.

## פרויקטים שלא יצאו לפועל
פארלי היה הבחירה המקורית לגלם את "שרק" והוא אף הקליט חלק מהדיאלוגים, אך לאחר מותו נאלצו המפיקים לחפש שחקן אחר, את עמיתו ל"סטרדיי נייט לייב", מייק מאיירס. כמו כן תכנן להשתתף בסרט נוסף יחד עם חברו לתוכנית דייוויד ספייד.

## לאחר מותו
באוגוסט 2005 נחנך על שמו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. ב-2011 הוציאה הפקת התוכנית "סטרדיי נייט לייב" לקט מערכונים שבהם השתתף פארלי במהלך שנותיה בפורמט DVD.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:סאטרדיי נייט לייב
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מרקט
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1964
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1997
אפיק רקורדס

**אֶפּיק רקורדס** (באנגלית: **Epic Records**) היא חברת תקליטים אמריקאית השייכת לסוני מיוזיק ופועלת תחת המטרייה של קבוצת "אפיק רקורדס". זו חברת התקליטים (לייבל) הראשית של סוני מיוזיק. בתחילה, התעסקה אפיק בסגנון הג'אז אך היא התרחבה לסגנונות נוספים.

## היסטוריה
### התחלה
"אפיק רקורדס" הושקה בשנת 1953 על ידי CBS לצורך שיווק ג'אז, פופ ומוזיקה קלאסית שלא התאימו לזרמים היותר מרכזיים של קולומביה רקורדס.

### הרחבת ז'אנרים והצלחה במיינסטרים
עד שנת 1960, הבסיס המוזיקלי של אפיק היה לכלול את כל סגנונות המוזיקה. הדבר נעשה בין השאר כדי למנוע מקולומביה רקורדס (אשר, באותה עת, הייתה בעלת מוניטין של הוצאת תקליטים של אמנים מוכרים) מלהחתים יותר מדי אמנים חדשים.
לאחר מכן, אפיק הפכה לידועה יותר בהחתמות של אמנים צעירים.

אפיק זכתה בתקליט הזהב הראשון שלה בסוף שנות השישים והפכה למפיצת להיטים אימתנית בתחומי הרוק אנד רול, רית'ם אנד בלוז והקאנטרי. בין האמנים הבולטים שהחתימה ניתן למצוא את הסטייפל סינגרס, רוי המילטון, בובי וינטון, ההוליס, דונובן וג'ף בק. כמה מן האמנים הבריטים באפיק, במהלך שנות השישים, היו תוצאה של עסקת ההפצה הבינלאומית של אפיק/אוקה, השייכות ל-CBS, עם EMI.
הקלטות אפיק הונפקו על ידי EMI בקולומביה רקורדס. עסקת ההפצה פקעה בשנת 1968
. כמו כן, במהלך שנות השישים אפיק פיקחה על חברות תקליטים קטנות של CBS כמו אוקה רקורדס ודייט רקורדס.

ההצלחה המסחרית של אפיק המשיכה לגדול בשנות השבעים עם הפצת אלבומים של אבבא, הקלאש, צ'רלי דניאלס, האחים איסלי, הג'קסונים, מיט לוף, ג'וני נאש ואחרים. בנוסף תרמה להצלחתה ההפצה שלה בפילדלפיה אינטרנשיונל רקורדס.

במהלך שנות השמונים, ניתן לומר שאפיק הייתה חברת התקליטים המצליחה של העשור.
הצלחת המיינסטרים של שנות השמונים ושנות התשעים הושפעה מהחתמות והוצאות אלבומים של אמנים כמו מייקל ג'קסון, מועדון תרבות, גלוריה אסטפן, אירופה, סינדי לאופר, אוזי אוסבורן, פרל ג'אם, סלין דיון ועוד.
הוצאת האלבום הגדולה ביותר של אפיק הייתה האלבום, Thriller, של מייקל ג'קסון בשנת 1982, עם מכירות שמוערכות בין 65 ל-110 מיליון עותקים והפך לאלבום הנמכר ביותר בכל הזמנים
.

החתמות מוצלחות נוספות, כללו בין היתר את ג'ניפר לופז, מריה קארי, אבריל לאבין, ג'סיקה סימפסון, Fifth Harmony, שאקירה, קורן, פיונה אפל, נייט מקדונלד, Rage Against the Machine ומייגן טריינור.

## כיום
"אפיק רקורדס" נמצאת בבעלות חברת סוני מיוזיק. סוני קנתה את CBS Records בשנת 1987, והחליפה את שמה לסוני מיוזיק בשנת 1991. בשנת 2004, התמזגה סוני מיוזיק עם חברה גדולה להפצת מוזיקה, BMG, שהביאה חברות תקליטים כגון אפיק, אריסטה, קולומביה רקורדס, ג'ייב רקורדס RCA, ועוד רבות אחרות, תחת חברה אם אחת, "Sony BMG Music".

בהמשך השנה, "Sony BMG Music", מיזגה את אפיק וקולומביה רקורדס והקימה את חברת התקליטים קולומביה/אפיק, אף על פי ששתי חברות התקליטים ממשיכות לפעול כמותגים נפרדים.

בשנת 1990, הפעילות האירופית של חברת סוני מיוזיק שולבה בשתי חברות תקליטים נפרדות, אפיק וקולומביה.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר חברת סוני מיוזיק, חברת האם של אפיק

## הערות שוליים

*
קטגוריה:חברות תקליטים
אביחי מליחי

**אביחי מליחי** (נולד ב-7 במאי 1963) הוא מוזיקאי וזמר ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד בראש העין לאסתר וסעדיה מליחי. בגיל צעיר החל לנגן בגיטרה, והחל את דרכו המוזיקלית בנערותו כשהופיע בהופעות של זמרים מוכרים, למשל עם זוהר ארגוב. הזמר ג'קי מקייטן היה זה שגילה את יכולתו המוזיקלית. מלבד גיטרה, מנגן מליחי גם על בוזוקי ועל קלידים, וכן יוצר ומלחין שירים בסגנון המוזיקה הים תיכונית. שיריו מושפעים מסגנונות שונים כגון רוק, מוזיקה ספרדית, מוזיקה יוונית ושירה תימנית.

הכרתו הציבורית הראשונה הגיעה כשכתב את השיר "לא לבד" לפיני חדד. בין היתר, כתב שירים לזמרים כגון אייל גולן (עיניך מספרות, ילדתי נא שובי, לחישה בלילה), רגב הוד (פעימות לבך), לירן טל (מותק אני בשוק), ישי לוי, יואב יצחק, חיים משה, לידור יוספי אורן חדד וששי יעיש. 

מליחי הוא גם זמר. אלבומו הראשון, "פלא טבעי", יצא לאור בשנת 2000 בהוצאת הד ארצי. האלבום כולל 12 שירים. כמו כן, הוציא את הסינגל "הצחוק שלך" ואת הדואט עם לידור יוספי "לאהוב ולחייך". כיום עובד על אלבום עתידי.

### כשחקן
בשנת 2014 הופיע בעונה הראשונה בסדרה "מתים לרגע" בתפקיד גבי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:זמרי מוזיקה מזרחית ישראלים
קטגוריה:זמרים ישראלים ממוצא תימני
קטגוריה:ראש העין: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
מאה שנים... מאה סרטים

**מאה שנים... מאה סרטים** היא רשימה של מאה הסרטים האמריקאיים הטובים ביותר, כפי שנקבע על ידי מכון הסרטים האמריקאי, על פי סקר של יותר מ-1,500 אנשי תעשיית הקולנוע, אשר בחרו מתוך רשימה של 400 סרטים. הרשימה פורסמה לראשונה בשנת 1998.

## קריטריונים
הסרטים נשפטו על פי הקריטריונים הבאים:
# סרטים עלילתיים באורך מלא (40 דקות לפחות)
# סרטים אמריקאיים, דוברי אנגלית, הכוללים תרומה משמעותית, קריאטיבית או פיננסית, ממקורות אמריקאיים
# הכרה ושבחים מצד מבקרים, בצורה פורמלית (כלומר: בדפוס)
# זכייה בתחרויות פרסים משמעותיות, לרבות פרסים מטעם איגודים מתוך תעשיית הקולנוע ומפסטיבלי סרטים
# פופולריות לאורך זמן, על פי נתוני רווחים (מותאמים לאינפלציה), שידורים בטלוויזיה, מכירות והשכרות בספריות וידאו וכדומה
# משמעות היסטורית: סרטים המציינים נקודות דרך חשובות בהיסטוריה של הקולנוע, לרבות חדשנות טכנולוגית, אלמנטים נרטיביים חדשניים או הישגים אחרים פורצי דרך
# השפעה תרבותית על החברה האמריקאית

## הרשימה

## ראו גם
* ארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית
* פרס אוסקר
* פרס גלובוס הזהב
* מאה הסרטים הישראליים הנצפים ביותר בכל הזמנים

## קישורים חיצוניים
* 
* הרשימה באתר האינטרנט של מכון הסרטים האמריקאי

קטגוריה:סדרת מאה שנים
קטגוריה:ספיישלים טלוויזיוניים אמריקאים
אנדריס ברזינש

**אנדריס ברזינש** (בלטבית: **Andris Bērziņš**; נולד ב-10 בדצמבר 1944) היה נשיא לטביה השמיני במניין, בשנים 2015-2011. עד כניסתו לפוליטיקה היה איש עסקים. כמו כן, כיהן כנשיא אחד הבנקים הגדולים בלטביה בשנים 1993-2004. נבחר לנשיא מטעם איחוד הירוקים והאיכרים. עם כניסתו לתפקיד ראש המדינה פרש מהמפלגה.

ברזינש נולד ב-1944 בניטאורה במחוז אמאטה שבלטביה הסובייטית. למד בבית ספר תיכון בסיגולדה. לאחר מכן למד באוניברסיטה הטכנית של ריגה, וסיים את לימודיו בשנת 1971. היה מהנדס רדיו במפעל "Elektrons". הוא גם למד בפקולטה לכלכלה באוניברסיטת לטביה, וסיים את לימודיו שם בשנת 1988. באותה שנה התמנה לסגן השר לשירותים מוניציפליים בממשלת לטביה הסובייטית. ב-1990 נבחר לסובייט העליון של לטביה. שם הצביע ב-4 במאי 1990 בעד ההכרזה להחזיר את עצמאותה לרפובליקה של לטביה. לאחר סיום כהונתו כסגן יו"ר הקרן של הפרטות בנק בלטביה בשנת 1993, הפך ברזינש ליושב ראש הקרן. בתקופה זו הוא גם הפך לנשיא של "Latvijas Unibanka" (חברה משותפת של מניות). ברזינש עבד גם כיועץ לנשיא השלוחה הלטבית של הבנק השוודי SEB והיה חבר במועצות המנהלים של מספר חברות. ברזינש חזר לפוליטיקה בשנת 2005 (עסק בעבר תקופה מסוימת בפוליטיקה עירונית במחוז בו היה גר ובריגה), כשרץ ללא הצלחה למשרת ראש עיריית ריגה כמנהיג רשימת "איגוד הירוקים והחקלאים".

ב-23 במאי 2011 הוצע ברזינש למועמד לנשיאות על ידי מפלגת  "האיחוד של הירוקים והחקלאים". בסיבוב הראשון של הבחירות קיבל 50 קולות בעד ו-48 נגד, בעוד ואלדיס זאטלרס קיבל 43 בעד ו-55 נגד (99 מחוקקים השתתפו בהצבעה, אבל אחד מהם היה לא-חוקי), כלומר, אף אחד לא נבחר. בסיבוב השני, שנערך מאוחר יותר באותו יום, קיבל ברזינש 53 קולות בעד, וניצח בבחירות. הוא הושבע לתפקידו כנשיא לטביה ב-8 ביולי 2011. ביולי 2015 הוחלף על ידי ריימונדס ויוניס.

ברזינש היה נשוי פעמיים. נישואיו השניים - לדצה סיסומה, נערכו רשמית כמה ימים לפני כניסתו לתפקיד הנשיא. אחד מדודיו גורש על ידי השלטון הסובייטי למרכז אסיה ונפטר ב-1943 בטג'יקיסטן.

## קישורים חיצוניים

* אתר נשיא לטביה

קטגוריה:נשיאי לטביה
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מעוטרי מסדר הוורד הלבן של פינלנד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לטביה
קטגוריה:ילידי 1944
מאניבול

**מאניבול** (באנגלית: **Moneyball: The Art of Winning an Unfair Game**) הוא ספר מאת מייקל לואיס שיצא לאור ב-2003 ועוקב אחר הצלחתו של בילי בין, מנהל קבוצת הבייסבול אוקלנד אתלטיקס. על בסיס הספר נעשה סרט קולנוע באותו שם, בכיכובו של בראד פיט.

הספר הפך לציון דרך בספרות הספורט ובבייסבול המקצועני, שיטת המאניבול אומצה על ידי קבוצות נוספות, הן בבייסבול, הן בענפי ספורט נוספים, וכן בתחומים כמו מערכות בחירות וניהול.

## תקציר העלילה
עיקר עלילת הספר מתרחשת בתחילת המאה ה-21 ועוקבת אחר בילי בין, מנהלה של קבוצת הבייסבול אוקלנד אתלטיקס (אייז) מליגת ה-MLB. אוקלנד אייז היא קבוצה עם תקציב דל הנאלצת להתחרות בליגה הנשלטת על ידי קבוצות כמו ניו יורק יאנקיז ובוסטון רד סוקס שלהן תקציבי עתק. בילי בין מאמץ שיטות חדשניות להערכת יכולות שחקנים והתאמתם לקבוצה המתבססות על ניתוח מתקדם על פי נתונים סטטיסטים.

פרק בולט בספר מתחקה אחר הנעשה בחדרי הדיונים של המועדון כשהוא מתכונן לקראת דראפט 2002. בעוד שמאתרי הכישרונות המנוסים והוותיקים ממליצים על בחירת שחקנים על פי תיאורים סוביקטיביים והתרשמות אישית, בילי בין וצוותו, הכולל את עוזרו פול דפודסדה, בוגר אוניברסיטת הרווארד, מעדיפים לדרג את השחקנים על פי נתונים סטטיסטים המתמקדים בעיקר ביכולת השחקן לעלות על הבסיסים (OBP) דרך חבטה מוצלחת או גישה חופשית (walk). בסופו של דבר בוחרת הקבוצה בדראפט שורה של שחקנים ששאר הליגה כלל לא לקחה בחשבון.

פרק אחר מתרכז בהצלחתו של בין בביצוע עסקאות עם קבוצות אחרות בליגה, תוך שהוא מנצל את ערמומיותו, הידע הייחודי שצבר בתחום הערכה אובייקטיבית של שחקנים וניצול מצוקתם של מנהלים אחרים, כל זאת תחת האילוץ של קבוצה שלא יכולה להציע שכר גבוה לשחקנים ולבצע עסקאות ענק.

הספר עוקב אחר ההיסטוריה של בין החל מנעוריו כשחקן בייסבול מצליח בתיכון, שנכשל בקריירה המקצוענית שלו. כמו כן מתמקד הספר במספר שחקני מפתח באוקלנד ומתאר את הקריירה המקצועית הייחודית שלהם, וכן אחר קהילת אוהדי הבייסבול המנתחת את ביצועי השחקנים והקבוצות השונות בשיטות סטטיסטיות מתקדמות.

## קישורים חיצוניים
*
*
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:ספרי 2003
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
נ.ב. החתול שלך מת! (סרט)

**נ.ב. החתול שלך מת!** (באנגלית: **P.S. Your Cat Is Dead**) הוא סרט קומדיה משנת 2002 בבימויו ובכיכובו של סטיב גוטנברג. הסרט מבוסס על מחזה משנת 1975 מאת ג'יימס קירקווד ג'וניור, שהוא עיבוד שלו לרומן שכתב ושיצא לאור לראשונה בשנת 1972.

## תקציר העלילה
הסרט מתחיל בערב השנה החדשה, כאשר לגיבור הסרט, ג'ימי זוּל (השחקן סטיב גוטנברג) יש יום רע במיוחד. הצגת היחיד שלו אינה מצליחה, הרומן הלא גמור שלו נגנב, וחתולו האהוב טנסי (הנקרא על שם המחזאי טנסי ויליאמס) נפטר במרפאה הווטרינרית. בנוסף, חברתו זרקה אותו בערב הסילבסטר.

ג'ימי נותר לבדו בביתו, שוקע ברחמים עצמיים ודיכאון, ונמצא על סף התמוטטות עצבים. כאשר בחור צעיר פורץ לביתו, ג'ימי מתנפל עליו בחמת זעם, קושר אותו, ומתחיל להוציא עליו את התסכולים.

בהמשך מסתבר שלפורץ, אדי ויטו, שיצא מהארון לאחרונה, יש כמה תסכולים משלו, כולל כעסים על אשתו לשעבר שעזבה אותו לאחר שגילה לה שהוא נמשך לגברים, ואינה מאפשרת לו לפגוש את בנו. הקשר בין שני הגברים נרקם באופן מרתק וקומי, ובהמשך הם אף מסייעים זה לזה.

## צוות השחקנים

## ביקורות ותגובות
הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי לסרטים גאים בפילדלפיה בשנת 2002.
הוא קיבל ביקורות שליליות באופן כללי ולציון 24% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 17 ביקורות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי להט"ב אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטים הומוסקסואליים
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
ארמנד האמר

**ארמנד האמר** (באנגלית: **Armand Hammer**; 21 במאי 1898, ניו יורק, ארצות הברית - 10 בדצמבר 1990, לוס אנג'לס, ארצות הברית), היה איל נפט ופילנתרופ יהודי-אמריקאי.

## קורות חיים
האמר נולד בניו יורק לרוז (ליפשיץ) ויוליוס האמר, מהגרים יהודים מהאימפריה הרוסית. הוא היה יו"ר ובעלים של חברת אוקסידנטל פטרוליום, ואספן אמנות. האמר פעל לפדיון אסירי ציון מברית המועצות, ובמיוחד נודע במאבקו לשחרורה של אידה נודל.

בשנת 1982 הקים יחד עם איש העסקים יוסף (ג'ו) אלמליח את חברת ההחזקות י.ו.א.ל (ראשי תיבות של Jerusalem Oil Exploration Ltd), שתחתיה הוקמה החברה הבת ישראמקו. במטרה לגייס הון ולבצע חיפושי נפט בישראל.

האמר התחיל את אוסף האמנות שלו בשנות ה-20. ב-1928 ייסד בניו יורק את גלריית האמר הפעילה עד היום. ב-1965 תרם חלק מן האוסף שלו לאוניברסיטת דרום קליפורניה. ב-1987 תרם עבודות על נייר לגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון די. סי.. בנובמבר 1990, כשבועיים לפני מותו חנך האמר בלוס אנג'לס את **מוזיאון האמר** המנוהל על ידי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בשנת 1984 הוצגה במוזיאון ישראל התערוכה "אוסף ארמנד האמר: חמש מאות של יצירות מופת". 

האמר הורשע בתרומה אסורה לנשיא ריצ'רד ניקסון. הוא זכה לחנינה מהנשיא בוש.

על שמו קרן ארמנד האמר לקידום המזה"ת.

נינו הוא השחקן ארמי האמר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מנהלים אמריקאים
קטגוריה:מנהלים יהודים
קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אספני אמנות אמריקאים
קטגוריה:אספני אמנות יהודים
קטגוריה:אישים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:מקבלי חנינה מנשיא ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1898
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1990
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
גברים ממאדים ונשים מנוגה

**גברים ממאדים ונשים מנוגה** (באנגלית: **Men Are from Mars, Women Are from Venus**) הוא ספר רב-מכר שיצא בשנת 1992 העוסק בתחום העזרה העצמית. הספר נכתב על ידי ג'ון גריי, והפך לבסיס עבור ספרים נוספים, הקלטות, סמינרים, מופע יחיד בברודוויי וסדרת סיטקום בטלוויזיה.

## סקירה
הספר מציג את העמדה כי נשים וגברים שונים כמו יצורים מכוכבי לכת או עולמות נפרדים. הוא מדמה אותם לאל המלחמה הרומי מארס (שעל שמו קרוי הכוכב מאדים) ולאלת האהבה ונוס (שעל שמה הכוכב נוגה). נקודת הפתיחה בספר היא שאנשי מאדים פגשו בנשות נוגה ופיתחו מערכות יחסים מוצלחות, היות שהם קיבלו את המאפיינים השונים האחד של השנייה. אך כשיום אחד הם נחתו בכדור הארץ הם שכחו כי כל אחד הגיע מכוכב לכת אחר, ומהנקודה הזאת נוצרו פערים שפגעו במערכת היחסים.

## תוכן
דוגמה אחת שגריי מציע בתאוריות שלו היא שגברים מתלוננים על בעיות, כי הם מבקשים פתרונות בעוד נשים מתלוננות על בעיות כי הן רוצות שיכירו בבעיותיהן. גריי גם סבור כי ניתן לבצע אבחנה בין המינים לפי השוני באופן שבו הם מתנהגים תחת לחץ.

גריי סבור כי גברים רבים נוהגים לסגת עד שהם מוצאים פתרון לבעיה. הוא מתייחס אל זה כאל "נסוגים לתוך המערה שלהם". במקרים מסוימים הם עלולים לסגת, פשוטו כמשמעו, למשל, כדי ללכת לבלות עם חברים. מטרת הנסיגה היא לקחת את הזמן כדי להגיע לפתרון. ב"מערות" אלו, גברים לא בהכרח מתמקדים בבעיה, אלא פעמים רבות מדובר ב"פסק זמן" כדי לאפשר להם להתרחק מהבעיות כך מוחם יכול להתמקד במשהו אחר. גריי טוען כי זה מאפשר להם לבחון מחדש את הבעיה מאוחר יותר בפרספקטיבה חדשה.

גריי סבור כי נסיגת הגברים לתוך ה"מערה" היא נושא שהנשים התקשו להבין אותו לאורך ההיסטוריה. נטייתן הטבעית היא לדבר על בעיות (גם אם מדיבורים לא פותרים את הבעיה). זה מוביל לדינמיקה טבעית של גבר נסוג אל מול אישה המנסה להתקרב עוד יותר. לדברי גריי זה הופך להיות מקור מרכזי של קונפליקט בין נשים לגברים.

גריי טוען כי גברים ונשים מעניקים ניקוד בתוך מערכת היחסים על נתינה וקבלה של אהבה באופן שונה. הוא אומר כי גברים נוטים לתת ניקוד גבוה יותר על מה שהם חושבים שהם מעשים גדולים, בעוד שנשים מעניקות ניקוד לכל מעשה של אהבה, נקודה אחת בכל פעם. לדברי גריי, נשים נוטות לשמור על מערכת נקודות שגברים מעטים מודעים אליה. גריי כותב כי גברים ונשים מפקחים על כמות התן וקח במערכת היחסים ואם יש חוסר איזון, אדם אחד מרגיש שהוא נתן יותר ממה שניתן לו ומפתח טינה. הוא קובע כי זו תקופה בה התקשורת חשובה מאוד ועוזרת להחזיר את הקשר לאיזון.

## בתרבות הפופולרית
הקליפ של הלהיט "Deep in Love" משנת 2011, כמו גם מילותיו של השיר, עסקו בכך שגברים ממאדים ונשים מנוגה.

## קישורים חיצוניים
* האתר של ג'ון גריי עבור נשים מנוגה וגברים ממאדים 
* תקציר הספר בוויקי תקצירים 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי עזרה עצמית
קטגוריה:מגדר
קטגוריה:ספרי 1992
קטגוריה:ספרי הוצאת אור-עם
נפטוגז

ממוזער|250px|מסמלי החברה
**נפטוגז** (אוקראינית: **НАК Нафтогаз України**) היא חברת גז ונפט ממשלתית של אוקראינה הנחשבת לחברה הגדולה ביותר באוקראינה. 
## היסטוריה
בשנת 1990, הונח צינור נפט מרוסיה למערב אירופה שעבר דרך הטריטוריה האוקראינית, אז יש המייחסים את השנה להקמת החברה, שנועדה לתפעל ולפקח על תעבורת הגז והנפט בשטחי אוקראינה. בשנת 2006, נפטוגז התירה את זכות מכירת הגז באוקראינה לחברת רוסאוקראנרגו, שהוקמה בשיתוף פעולה עם גזפרום ופורקה ב-2014. במהלך אותן שנים עלו מספר יוזמות למזג את נפטוגז אל תוך תאגיד גזפרום, יוזמות אלה נזנחו לאחר שרוסיה סיפחה אליה את חצי האי קרים ופרץ המלחמה בדונבאס.

בשנת 2019 נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי חתם על צו לפיו החברה אינה מהווה חלק מתעבורת הנפט והגז הממשלתית, זאת במטרה לקדם את פירוק החברה והקמת מפעילה חדשה בתחום הנפט והגז.
## חברות בת
;נוכחיות

;בעבר

## ראשי החברה
### יו"ר דירקטוריון
* 1998—2000 — איהור בקאי;
* מרץ — יוני 2000 — ממלא מקום איהור דידנקו;
* 2000—2002 — ואדים קופילוב;
* 2002—2005 — יורי בויקו;
* 2005—2006 — אולכסיי איבצ'נקו;
* מאי — אוגוסט 2006 — אולכסנדר בולקיסב;
* אוגוסט 2006 — ינואר 2007 — וולודימיר שלודצ'נקו;
* מרץ — דצמבר 2007 — יבגני באקולין;
* דצמבר 2007 — מרץ 2010 — אולג דובין;
* מרץ 2010 — מרץ 2014 — יבגני באקולין;
* מרץ 2014 — נובמבר 2022 — אנדריי קובולב;
*נובמבר 2022  — ואילך — אולקסי צ'רנישוב.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות נפט
קטגוריה:חברות אנרגיה
קטגוריה:קייב: חברות
קטגוריה:חברות גז טבעי
לופראמיד

**לוֹפֵּרַאמִיד** הוא נגזרת סינתטית של פיפרידין ומשמש כתרופה אופיואידית לשלשול הנגרם מדלקת הקיבה והמעיים (גסטרואנטריטיס) ומחלת המעי הדלקתי. התרופה פותחה על ידי חברת התרופות הבלגית Janssen Pharmaceutica, שסינתזה אותה לראשונה ב-1969.

## מנגנון פעולה
לופראמיד הוא אגוניסט הפועל על קולטני μ-אופיואידים בפלקסוס על שם אורבך במערכת העצבים המעית, ובשונה מאופיואידים אחרים אינו משפיע באופן ישיר על מערכת העצבים המרכזית, אלא אם נלקח במינון גבוה (ואז הוא יכול להיות בעל השפעה פסיכואקטיבית). דרך פעולתו היא הקטנת הפעילות של פלקסוס על שם אורבך, ובדומה למורפין, הפחתת הטון של השרירים החלקים האורכיים תוך הגברת הטון של השרירים החלקים המעגליים בדופן המעי. בעקבות זאת, חומרים נמצאים זמן רב יותר במעי, וכך מתאפשר לגוף לספוג יותר מים מהחומר הצואתי. כמו כן, פועל לופראמיד לדיכוי הרפלקס הגסטרוקולי.

מולקולות לופראמיד כמעט ואינן חוצות את מחסום הדם-מוח, ואין לחומר זה אפוא תכונות של שיכוך כאבים. מעט המולקולות אשר חוצות את מחסום הדם-מוח מוצאות במהירות על ידי P-גליקופרוטאין (Pgp; מקודד על ידי MDR1). רק כאשר נלקח הלופראמיד במינון גבוה, הוא עשוי להצטבר במוח ולגרום להשפעות אופיואידיות אופייניות, הנמשכות מספר שעות. מעכבים ל-P-גליקופרוטאין, דוגמת כינידין או הגרסה האיזומר שלו כינין, מעכבי משאבות פרוטונים כמו אומפרזול, ואף פלפל שחור (חומר פעיל: פיפרין) עשויים לאפשר ללופראמיד לחצות את מחסום הדם-מוח.

במהלך המחקרים הפרה-קליניים לתרופה נמצא כי היא עשויה לגרום לתלות גופנית קלה, במיוחד בעכברים, חולדות וקופי רזוס.

## התווית נגד
שימוש בלופראמיד לילדים מתחת לגיל שנתיים אינו מומלץ. ישנם דיווחים נדירים על חסימת מעיים שיתוקית. מרבית דיווחים אלו קשורים למינון יתר ולרגישות גבוהה יותר של ילדים מתחת לגיל שנתיים. ב-1989 ו-1990 אירעו בפקיסטן 7 מקרי מוות של תינוקות שהוריהם נתנו להם את התרופה אימודיום שיוצרה על ידי חברה בת של ג'ונסון אנד ג'ונסון. בעקבות תחקיר של הטלוויזיה הבריטית, נאסרו במדינה תרופות נוגדות שלשול של לופראמיד.

כאשר יש חום או צואה דמית (דיזנטריה) יש להימנע משימוש בתרופה, והיא אינה שימושית בשלשול הנגרם כתוצאה מכולרה, שיגלה וקמפילובקטר. השימוש אינו מומלץ כאשר סובלים מעצירות חוזרת.

התוויית נגד לשימוש בתרופה כאשר יש חשד לשלשול הנגרם מאורגניזמים העלולים לחדור את דופן המעי, כדוגמת E. coli O157:H7 או סלמונלה.

## תופעות לוואי
תופעות לוואי שנקשרו לצריכת לופראמיד כוללות נפיחות, כאב בטן, בחילות, הקאות ועצירות. תופעות לוואי נדירות עלולות להיות חסימת מעיים, סחרחורת ופריחה.

התרופה אינה מומלצת לשימוש כאשר יש כשל בכבד, מאחר שהיא יכולה לזרז אנצפלופתיה כבדית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נוגדי שלשול
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
קטגוריה:רשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי
כוונת ברזל

[ממוזער|200px|כוונות ברזל של [רובה M-16.]]
שמאל|ממוזער|200px|הדגמת שימוש בכוונות ברזל לשם כיוון. הכוונת החרירית מצויה על ידית הנשק, סמוך לעינו של החייל, בעוד הכוונת הלהבית ניצבת על כן משולש סמוך לקצהו של קנה הרובה.

**כוונת ברזל** היא הכוונת הסטנדרטית של רוב כלי היריה כיום, ובפרט רובים. בסוף המאה ה-20 נכנסו לזירה כוונות אופטיות מתקדמות, כגון כוונת רד פוינט, ההופכות את מלאכת הקליעה לקלה ומהירה יותר, אך למרות זאת, רוב כלי היריה כוללים גם כוונות ברזל לגיבוי, מאחר שהן פשוטות ואמינות ולא דורשות מקור אנרגיה חיצוני (כגון סוללה חשמלית).

כוונות הברזל מאפשרות כיוון גאומטרי, כלומר המסתמך על יישור העין ושתי נקודות נוספות (כוונת אחורית וכוונת קדמית) על קו אחד, שעובר גם דרך הנקודה אליה מכוונים. הכוונת האחורית מורכבת בדרך-כלל מחריר כלשהו, ונקראת "כוונת חרירית" והכוונת הקדמית - שנקראת "כוונת להבית" - מורכבת מבליטה גבוהה, ונמצאת בחלקו הקדמי של הקנה. כדי לפגוע במטרה יש להביא את המטרה למצב כזה שבו הכוונת הלהבית שמצביעה עליה נמצאת במרכז הכוונת החרירית.

קו הכוונות שהוא קו דמיוני העובר במרכז הכוונות אינו מקביל לקנה אלא שהוא מונמך במטרה לתקן את הסטייה שנוצרת בין קו הכוונות לבין המסלול הבליסטי שעושה הקליע לאחר שנפלט מהקנה. זווית ההנמכה של הכוונות מותאמת למרחק שבו ממוקמת המטרה והולכת ועולה ככל שהמטרה רחוקה יותר. את כוונות הברזל יש לאפס עם הקנה כדי להבטיח שאכן הכוונות מכוילות כראוי עם הקנה והרובה יפגע במטרה.

## ראו גם

* כוונת השלכה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כלי ירייה - מבנה ופעולה
ברזל
לירון לב (שחקנית)

**לירון לב** (נולדה ב-17 באפריל 1980) היא שחקנית טלוויזיה ישראלית בעברה.

## ביוגרפיה
לב היא בתם של רני לב ולאה גלובוס, ואביה החורג הוא יורם גלובוס. לב היא אחותו הגדולה של השחקן עידו לב (שלצידו שיחקה בסדרות "רמת אביב גימל" ו"סיטי טאוור"). דודתה היא הזמרת עדנה לב.

למדה בתיכון בגימנסיה הרצליה.

## קריירה
בשנת 1995, ובשנים 1997–2000 גילמה את איריס באופרת הסבון הישראלית הידועה "רמת אביב גימל", בהפקתו של יורם גלובוס, בעלה של אמה מנישואיה השניים. לאחר שירותה הצבאי, ב-2001, הופיעה באופרת סבון נוספת שהפיק גלובוס, "סיטי טאוור", בתפקיד מיכל פלג. גם אחיה, עידו לב, שיחק בסדרה וגילם בה את אחיה למחצה אדם.

ב-2002 הופיעה במסגרת התוכנית הסאטירית "שידורי המהפכה", בקטעי אופרת סבון בשם "אהבות ושקרים", שהייתה פארודיה ל"רמת אביב גימל".

ב-2003 גילמה את רונית בסדרה "טיפול נמרץ".

ב-2005 גילמה את ענבל בסדרה "מילואים".

לאחר מכן פרשה ממשחק, ועבדה בין השאר כדוגמנית וכמאפרת מקצועית.

ב-2024 לאחר מספר שנים שלא הופיעה בטלוויזיה השתתפה בתוכנית הריאליטי "פקין אקספרס" בהנחיית עוז זהבי, המשודרת בערוץ רשת 13, יחד עם חברתה מאיה גל. השתיים הודחו בהדחה השלישית, האחרונה בקמבודיה.

כיום, היא חלק מהבעלים של מרכז הפעלות לילדים הפועל בשכונת תל ברוך בתל אביב בשם "מיקידו - חממה לילדים מאושרים".

## חיים אישיים
ב-20 במרץ 2005 נישאה למוזיקאי והיוצר אלי בראל ולהם שתי בנות ובן. ב-2016 השניים התגרשו.

מתגוררת כיום בתל אביב.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:משפחת גלובוס
קטגוריה:בוגרות גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
זיקוקים (אלבום)

**זיקוקים** הוא אלבום האולפן ה-5 של הזמר משה פרץ, שיצא לאור ב-8 בספטמבר 2011.

## הפקה
את הסינגל המצליח הראשון מתוך האלבום "אין כמוך", אותו כתב והלחין עם גילי זכאי להפקה מוזיקלית של טל שגב ויעקב למאי.

בספטמבר 2010. השיר זכה לפופולריות גדולה, להשמעות רבות בתחנות הרדיו ואף עמד בראש מצעדי הפזמונים בתחנות הרדיו השונות למשך שבועות רבים.

בנובמבר 2010 הפיץ פרץ את הסינגל השני, "ארוץ עד אלייך", בו שילב גם מוזיקה מצרית.

בינואר 2011 הוציא את הסינגל "קחי אותי אלייך", לרגל הופעות אינטימיות שערך במועדון זאפה תל אביב.
בפברואר 2011 הוציא את הסינגל "כמו מלך", וביצע אותו במופע במה מסתובבת ראשון מסוגו בישראל, שנערך על בימת ההאנגר 11.

באפריל 2011 חבר פרץ אל הזמר החסידי יניב בן משיח והוציא את דואט התפילה, "ואחרי ככלות הכל".

במאי 2011 במהלך סיבוב הופעותיו בקיסריה הוציא את הסינגל החמישי מתוך האלבום, "רחוק ממך", את השיר ביצע בהופעה חיה בתוכנית, "כוכב נולד", בספיישל מוזיקלי בו לקח חלק ביחד עם דודו אהרון.
ביוני 2011 הצטרף לפרויקט המוזיקלי, "שני צדדים למטבע", פרץ ביצע קאבר בהפקה מוזיקלית של יעקב למאי ללהיט של להקת משינה, "אהובתי".

באוגוסט 2011 הוציא את הסינגל, "אלף פעמים", שזכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו. בספטמבר 2011 הוציא פרץ את האלבום המלא "זיקוקים".
ביתר השירים שנחשפו שיתף פרץ פעולה ביחד עם יוסי בן דוד שכתב לו את השיר, "הולך לי מיואש", עם טל רביב ושמוליק נויפלד שכתבו והלחינו את שיר הנושא של האלבום, "זיקוקים", יוסי נוריאל שכתב לו את המילים לשיר, "אם את הולכת" ועם אחיו ניר פרץ איתו כתב והלחין את השיר, "רוצה אותך".

## רשימת השירים באלבום

#

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלבומי משה פרץ
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
סלים עבוד-אשקר

**סלים עבוד-אשקר** (בערבית: **سليم عبود أشقر**; נולד ב-1976) הוא פסנתרן ומנצח ערבי-ישראלי בעל קריירה בינלאומית.

## ביוגרפיה
סלים עבוד-אשקר גדל בנצרת. זכה מגיל 10 במלגות של קרן התרבות אמריקה-ישראל. הוא למד נגינה בפסנתר בקונסרבטוריון נצרת ולאחר מכן למד במגמת מוזיקה של התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות (ירושלים). בהמשך למד באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון אצל מריה קורצ'ו והמשיך את לימודיו בבית הספר הגבוה למוזיקה ולמחול בהנובר אצל אריה ורדי.

סלים עבוד-אשקר הופיע בגיל 22 בהופעת בכורה בקרנגי הול בניו יורק, תחת שרביטו של דניאל בארנבוים. עבוד-אשקר ניגן עם תזמורות ידועות-שם, כגון התזמורת הסימפונית של שיקגו, התזמורת הסימפונית של לונדון, התזמורת הסימפונית של וינה בפסטיבל זלצבורג, תזמורת הגוונדהאוס מלייפציג, תזמורת דיוואן מזרח-מערב ותזמורות ישראליות. הוא עבד עם מנצחים רבים בהם זובין מהטה, לורנס פוסטר, סבסטיאן וויגל, ולדימיר פדוסייב וריקרדו מוטי. בשנת 2000 זכה עבוד-אשקר בפרס "הכישרון הצעיר של השנה" בפסטיבל הפסנתר הבינלאומי רוהר. כנגן מוזיקה קאמרית, ניגן עבוד-אשקר יחד עם מוזיקאים כגון גיל שוחט, ודים גלוצמן ואנטוניו מנסס.

עבוד-אשקר מעביר באופן קבוע כיתות אמן ברחבי העולם. כמו כן, הוא היה שותף להקמת עמותת "אורפיאוס" לקידום החינוך המוזיקלי בקרב ערבים ויהודים. עבוד-אשקר הוא המנצח של תזמורת הגליל ובמקביל הוא נציגה הבולט של פריחת החינוך המוזיקלי בנצרת ומהווה השראה לצעירים רבים בה דוגמת הפסנתרן בשארה הארוני ואחרים.

## דיסקוגרפיה
* סלים עבוד-אשקר, רסיטל לפסנתר: ברהמס, מוצארט ושוברט, 2005, הוצאת EMI.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 
* 
* סלים עבוד-אשקר מנגן את הקונצ'רטו לפסנתר של שומאן, כתבה של הטלוויזיה הגרמנית, מתוך אתר יוטיוב.
* סלים עבוד-אשקר באתר פסטיבל פלסטרינה.

## הערות שוליים

קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:בוגרי התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות (ירושלים)
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:תלמידי אריה ורדי
קטגוריה:נצרת: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
מקסימיליאן פון פריטוויץ

**מקסימיליאן פון פריטוויץ** (בגרמנית: **Maximilian von Prittwitz**; 27 בנובמבר 1848 – 29 במרץ 1917) היה גנרל גרמני, שידוע בעיקר כמפקד הארמייה הגרמנית השמינית בזמן מלחמת העולם הראשונה.

## משפחתו
מקסימיליאן פון פריטוויץ נולד ב-27 בנובמבר 1848 בעיר ברנשטאדט, למשפחה אריסטוקרטית ותיקה משלזיה. אביו, גוסטב פון פריטוויץ, היה קצין בצבא פרוסיה ואמו הייתה אליזבת פון קלאס. ב-19 במאי 1874 נישא פריטוויץ לאולגה פון דוויץ (30 באוגוסט 1848 - 9 בינואר 1938) שהייתה בתו של האציל קורט פון דוויץ.

## שירותו הצבאי
פריטוויץ התגייס לצבא הפרוסי ב-1866 והצטרף לרגימנט משמר הגרנדירים ה-3 (המלכה אליזבת), עמו נלחם ב-1866 במלחמת אוסטריה–פרוסיה ובמלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870. לאחר מכן התקדם פון פריטוויץ בסולם הפיקוד, ב-1901 מונה למפקד הדיוויזיה ה-8, ב-1906 מונה למפקד הקורפוס ה-16, וב-1913 מונה למפקד האזור הצבאי הראשון, והועלה לדרגת דרגת גנרל-אוברסט.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון פריטוויץ למפקד הארמייה הגרמנית השמינית. הארמייה הוצבה בשטחי פרוסיה המזרחית ותפקידה הייתה להגן על השטחים מפני התקפות מצד האימפריה הרוסית. בנוסף קיבל הוראה שעל השטח להיות מוגן בכל מחיר, ורק אם קיימת סכנה ממשית שהארמייה תושמד לחלוטין אז על פריטוויץ להורות לארמייה על נסיגה כוללת משטחי פרוסיה המזרחית אל עבר קווי נהר הוויסלה. ההתקפות הרוסיות החלו ב-13 באוגוסט 1914 עם כניסת הארמיות הרוסיות הראשונה והשנייה אל שטחי פרוסיה המזרחית (הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית). הקרב הראשון בחזית המזרחית בין הגרמנים לרוסים היה קרב שטלופנן, שבו הקורפוס הגרמני ה-1 יצא לתקוף את הארמייה הרוסית הראשונה בניגוד להוראה של פריטוויץ שלא לחתור למגע עם האויב הרוסי.

שלושה ימים לאחר מכן, ב-20 באוגוסט, החליט פון פריטוויץ לצאת להתקפה על הארמייה הרוסית הראשונה ליד גומבינן. בקרב זה (קרב גומבינן) נחלו הגרמנים תבוסה אל מול הרוסים עקב ההססנות שבפתיחת הקרב. פריטוויץ נתקף פחד שמא הארמייה תושמד לחלוטין ולכן הורה על נסיגה כוללת משטחי פרוסיה המזרחית אל עבר קווי נהר הוויסלה. כששמע זאת רמטכ"ל צבא גרמניה, הלמוט פון מולטקה הצעיר, הורה ב-22 באוגוסט להחליף את פריטוויץ בגנרלים מנוסים יותר - פאול פון הינדנבורג ואריך לודנדורף. תחת הנהגתם של הינדנבורג ולודנדורף נחלה הארמייה הגרמנית השמינית לניצחונות מרשימים בקרב טננברג ובקרב הראשון על האגמים המזוריים.

לאחר החלפתו כמפקד הארמייה הגרמנית השמינית סיים פריטוויץ את שירותו הצבאי. הוא עבר לברלין, שם חי עד ל-29 במרץ 1917, אז נפטר כתוצאה מהתקף לב.

## קישורים חיצוניים

* מקסימיליאן פון פריטוויץ באתר FirstWorldWar.com

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:חברי הבית העליון של הלנדטאג של פרוסיה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1848
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1917
משפחה דה לוקס

**משפחה דה לוקס** (בערבית **عيلة برنجي**) היא סדרה קומית שהופקה על ידי ערוץ 33 
בין השנים 2000 -2001 במסגרת השידורים היומיים בערבית. כיום משודרת הסדרה בשידורים חוזרים בערוץ 33. הסדרה בוימה בידי עובד רשות השידור לשעבר, ויקטור קמר, שגם הפיק אותה בפועל ובנה את כל החללים והתפאורות בה בעצמו. הסדרה צולמה באולפני טלעד.

## עלילת הסדרה
פרקי הסדרה התייחסו לחלק מהבעיות שקיימות במגזר הערבי המודרני, והביאו את סיפורה של משפחה רגילה לכאורה, אך כזאת ששום דבר בה אינו רגיל למעשה. אב המשפחה מתקשה לקבל את הדור הצעיר ואת אשתו, אום אוסמה, שמבקשת ממנו באופן קבוע כסף וכרטיס אשראי לקניותיה.

## צוות השחקנים
*אבו אוסמה, בגילומו של בסאם זועמוט
*אום אוסמה, בגילומה של נסרין פאעור
*הבן אוסמה, בגילומו של מייסרה מסרי
*הבת סלוא, בגילומה של ענת חדיד
*השכן אבו רעאד בגילומו של ג'מאל סעיד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:קומדיות מצבים ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2000
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ערוץ 33: תוכניות וסדרות
קטגוריה:טלוויזיה בערבית בישראל
קטגוריה:סדרות טלוויזיה על משפחות
ליובן ברוב

**לְיוּבֶּן בּוֹרִיסוֹב בֶּרוֹב** (בבולגרית: **Любен Борисов Беров**; 6 באוקטובר 1925, סופיה, ממלכת בולגריה – 7 בדצמבר 2006, סופיה, בולגריה) היה כלכלן, סופר, מרצה ופוליטיקאי בולגרי, אשר בין 1992 ל-1994 כיהן כראש ממשלת בולגריה.

## ראשית חייו והקריירה האקדמית
ברוב נולד בסופיה ובה השלים את השכלתו התיכונית. ב-1949 הוסמך בכלכלה באוניברסיטת סופיה. הוא הרצה במספר מוסדות אקדמיים בבולגריה וכן באוניברסיטת אוקספורד, תוך שהוא מתמחה בכלכלת הבלקן בין המאה ה-16 למאה ה-18. ב-1971 מונה לפרופסור לכלכלה במכון "קרל מרקס" בסופיה וב-1976 הוסמך גם לדוקטור בפילוסופיה. ב-1985 לימד במכון ללימודי הבלקן וב-1997 נבחר לחבר מן המניין באקדמיה הבולגרית למדעים.

## הקריירה הפוליטית
ב-1990 מונה ליועצו הכלכלי של נשיא בולגריה ז'ליו ז'לב ובדצמבר 1992 מונה לעמוד בראש ממשלת מומחים בתמיכת המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית ומפלגת החופש וזכויות האזרח שתמכה בזכויות המיעוט הטורקי בבולגריה. יעדה של ממשלתו היה להוציא את הכלכלה הבולגרית מהמשבר החמור בו הייתה נתונה ולייצבה. עד ליוני 1993 כיהן ברוב גם כשר החוץ של בולגריה.

ברוב ניהל משא ומתן על הצטרפות בולגריה לאיחוד האירופי וממשלתו אף הגיעה לסיכומים מקדמיים לגבי תנאי ההצטרפות. תקופת כהונתו לוותה באי שקט פוליטי וחברתי שלובו על ידי אנשי מנגנון "הישן" של המפלגה הקומוניסטית וכללו הפגנות רחוב ושביתות של מגזרים שונים במשק הבולגרי. ברוב לא הצליח לחלץ את הכלכלה שמצבה הלך והחמיר. במקביל חלה החמרה במצב בריאותו ובראשית 1994 נאלץ ברוב לעבור ניתוח לב פתוח. האופוזיציה דרשה את פיטוריו וזכתה לגיבוי מסוים מהנשיא ז'לב, אשר קבע שעל הממשלה לקבל שוב את אמון הפרלמנט או להתפטר. באמצע 1994 הגיש ברוב לפרלמנט הצעה לחילופי גברי בממשלתו, אך הצעתו לא זכתה לאמון הבית והוא נאלץ בהמשך להתפטר מתפקידו.

## לאחר כהונת ראש הממשלה
לאחר תום כהונתו פנה ברוב לעסקים פרטיים וכיהן כדירקטור ויושב ראש דירקטוריון של מספר גופים כלכליים ובכללם "בנק בולגריה רוסיה להשקעות". ברוב כתב כ-200 ספרים, ספרי לימוד ומאמרים בתחומי כלכלת מדינות הבלקן ככלל ובולגריה בפרט. ליובן ברוב הלך לעולמו בסופיה ב-2006 והוא בן 81 שנים.

## קישורים חיצוניים

* Bulgaria Accepts Premier With Ties to Turks, באתר הניו יורק טיימס, 31 בדצמבר 1992 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
ברוב
קטגוריה:שרי החוץ של בולגריה
קטגוריה:סופיה: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סופיה
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1925
קטגוריה:נפטרים ב-2006
מרכבת הדואר

**מרכבת הדואר** (באנגלית: **Stagecoach**) הוא מערבון אמריקאי משנת 1939 בבימויו של ג'ון פורד ובכיכובם של קלייר טרבור וג'ון ויין.

## עלילת הסרט
[ימין|ממוזער|300px|[מוניומנט ואלי שבו צולם הסרט.]]
עלילת הסרט מתרחשת במערב הפרוע בשנת 1880. בתחילת הסרט קבוצת נוסעים ביישוב טונטו שבטריטוריית אריזונה עולה על כרכרת נוסעים רתומה לסוסים שבדרכה ליישוב לורדסבורג שבניו מקסיקו. הנוסעים בכרכרה כוללים זונה בשם דאלאס (קלייר טרבור) שגורשה מן העיר על ידי "ליגת המוסר", רופא אלכוהוליסט בשם דוק בון (תומאס מיצ'ל), בנקאי בשם הנרי גייטווד (ברטון צ'רצ'יל), ג'נטלמן בשם הטפילד (ג'ון קאראדיין), אישה הרה של קצין פרשים בשם לוסי מלורי (לואיז פלאט), איש מכירות של משקאות אלכוהוליים בשם סמואל פיקוק (דונלד מיק), המרשל קרלי וילקוקס (ג'ורג' בנקרופט) והנהג באק (אנדי דיוויין). במהלך הנסיעה עולה על הכרכרה אסיר נמלט בשם רינגו קיד (ג'ון ויין), אשר ברח מהכלא לאחר שהואשם ברצח, ואשר מעוניין להתנקם באחים פלאמר על כך שהרגו את אחיו. קרלי עוצר את קיד ואוזק אותו.

בדרכם הם נתקלים בפרשים המיידעים אותם כי מנהיג לוחמי האפאצ'י ג'רונימו ולוחמיו משוטטים באזור ועשויים להתקיף אותם בכל עת. בעקבות כך הנוסעים מקיימים הצבעה בה הם מחליטים האם ימשיכו ללורדסבורג או לא. החבורה מחליטה לבסוף להמשיך ללורדסבורג. בהמשך הכרכרה עוצרת בתחנה בדרך, ובמהלך השהייה הארוכה שם בון מיילד את מלורי, ודאלאס וקיד מתאהבים. קיד מצליח לנצל את ההזדמנות על מנת לחמוק, בסיועה של דאלאס, אך לאחר זמן קצר הוא ממהר לחזור לאחר שהוא מבחין בעדות לכך שלוחמי האפאצ'י האינדיאנים עשויים להימצא בקרבת מקום. בהמשך משחרר קרלי את קיד מן האזיקים על מנת שיסייע לנוסעים להילחם בלוחמים האינדיאנים במקרה הצורך. לקראת סוף הסרט מתקיפים לוחמי האפאצ'י את הכרכרה ממש קרוב לגבול, ומתפתח מרדף ארוך שבמהלכו הטפילד נרצח, וקיד מצליח להשתלט על הסוסים ולהציל את החבורה כולה, שעם סיום התחמושת מצליחה לשרוד עד הגעתה לגבול, שם מניסים חיילים את לוחמי האפאצ'י.

נוסעי הכרכרה מגיעים בשלום ללורדסבורג. גייטווד הבנקאי נעצר על ידי השריף המקומי על כך שגנב כספים מהבנק. דאלאס מתחננת לקיד שלא ילך לנקום באחים פאלמר, אך הוא עומד על כך. בהמשך, לאחר שהוא הורג את האחים פאלמר בקרב יריות, מסגיר עצמו קיד לקרלי, כפי שהוסכם ביניהם, אך במקום לעצרו יורד קרלי מן הכרכרה ומשלח אותה לדרכה, כשעליה קיד ודאלאס בלבד.

## צוות השחקנים

## ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות חיוביות ולציון 100% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 28 ביקורות.

## מועמדויות וזכיות בפרסים

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1939
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:מערבונים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטי ג'ון ויין
קטגוריה:סרטי ג'ון פורד
קטגוריה:זוכי אוסקר: הפסקול הטוב
ישראל שפלר

**ישראל שפלר** (באנגלית: **Israel Scheffler**; 25 בנובמבר 1923 – 16 בפברואר 2014) היה פילוסוף של המדע והחינוך, יהודי-אמריקאי.

## קורות חיים
שפלר השלים תואר ראשון ושני בפסיכולוגיה ממכללת ברוקלין, השתתף בתוכנית ללימודי רבנות בסמינר היהודי התאולוגי בניו-יורק וכתב דוקטורט באוניברסיטת פנסילבניה בהנחיית נלסון גודמן. נושא הדוקטורט שלו היה **על הציטוט**. לאחר מכן החל ללמד באוניברסיטת הרווארד וניהל את המרכז לחקר הפילוסופיה של החינוך עד לפרישתו ב-1992.
נושאי העניין שלו הם בפילוסופיה של השפה, פילוסופיה של המדע ופילוסופיה של החינוך. היה חבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים וחבר מייסד של האקדמיה הלאומית (האמריקאית) לחינוך וכיהן כנשיא האגודה לפילוסופיה של המדעים.

חיבר ספרים רבים בנושאי פילוסופיה וחינוך ותורגם לשפות רבות.

נפטר ב-16 בפברואר 2014. בנו הוא הפילוסוף סמואל שפלר.

## ספריו בעברית
* **תנאי הידיעה: מבוא לתורת ההכרה והפילוסופיה של החינוך**, (תרגום: דוד הד; ערך: שמואל שקולניקוב), ירושלים: הוצאת מאגנס, 1980.
* "המושג "אדם מחונך" – וכמה השלכות על החינוך היהודי", בתוך: **מדברים חזון: הזמנה לדיון בתכלית החינוך היהודי**, (עורכים: ישראל שפלר, שלמה פוקס, דניאל מרום; תרגום: אמיר צוקרמן), ירושלים: הוצאת כתר, 2006, עמ' 244–252.
* **שאלה של חינוך**, ירושלים: הוצאת כתר, 2011.

## קישורים חיצוניים
* ישראל שפלר באתר קרן מנדל
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:פילוסופים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:בוגרי ברוקלין קולג'
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014
אמסטרדם איירליינס

**אמסטרדם איירליינס** (בהולנדית: **Amsterdam Airlines**) הייתה חברת תעופה הולנדית אשר הפעילה טיסות שכר ליעדים שונים באזור המזרח התיכון, מאמסטרדם וממאסטריכט. החברה נוסדה בשנת 2007 והפסיקה את פעילותה ב-31 באוקטובר 2011.

## צי המטוסים

## פעילות החברה בישראל
החברה הפעילה טיסות שכר מנמל התעופה סכיפהול לנמל התעופה בן-גוריון במתכונות עונתית על ידי קווי חופשה.

## קישורים חיצוניים

* 
 מדיה וקבצים בנושא אמסטרדם איירליינס באתר Airliners.net

קטגוריה:חברות תעופה הולנדיות
קטגוריה:חברות לטיסות חסך
קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו