סיד פינץ'

[ממוזער|סמלילו של מגזין "[ספורטס אילוסטרייטד", שבו פורסמה המתיחה לראשונה.]]
**סיד פינץ**' (באנגלית: **Sidd Finch**) הוא שחקן בייסבול בדיוני, נושא מתיחת אחד באפריל נודעת, שפורסמה במאמר "המקרה המוזר של סיד פינץ'" (The Curious Case of Sidd Finch), שחיבר ג'ורג' פלימפטון, ופורסם בגיליון 1 באפריל 1985 של "ספורטס אילוסטרייטד". על פי פלימפטון, פינץ' גדל בבית יתומים אנגלי, למד יוגה בטיבט, ויכול היה לזרוק כדור מהיר במהירות של 270 קמ"ש.

## המתיחה

בתחילת 1985 שם לב מארק מולבוי, העורך האחראי של "ספורטס אילוסטרייטד", כי תאריכו של אחד מהגיליונות עם כתבת השער יוצא ב-1 באפריל. בשל כך ביקש מכתבו ג'ורג' פלימפטון לחבר כתבה על בדיחות אחד באפריל בספורט. כאשר פלימפטון גילה כי אינו מצליח למצוא מספיק דוגמאות לחיבור מאמר שלם, מולבוי אישר לפלימפטון ליצור מתיחה משלו.

פלימפטון דיווחו כי היידן סידהרתא "סיד" פינץ' היה מגיש בייסבול רוקי שהתאמן עם ניו יורק מטס. הוא גם לבש רק נעל אחת – מגף כבד – כאשר הגיש. פינץ', אשר מעולם לא שיחק בייסבול בעבר, ניסה להחליט בין קריירת ספורט לקריירה של נגינה על קרן יער. מה שהיה מדהים לגביו היא יכולתו לזרוק את כדור הבייסבול במהירות של 270 קילומטרים לשעה, הרבה מעל השיא המוכר עד אז, של 167 קמ"ש "בלבד", עם דיוק מרבי, ללא צורך להתחמם. דו"ח הסקאוטינג שהכינו במטס העניק לפינץ' "9" על מהירות ושליטה בכדור מהיר; "8" הוא הציון הגבוה ביותר בסקאלה המשמשת בדירוג.

על פי פלימפטון, פינץ' גדל בבית יתומים אנגלי, ואומץ על ידי ארכאולוג שנהרג מאוחר יותר בהתרסקות מטוס בנפאל. לאחר תקופה קצרה של לימודים באוניברסיטת הרווארד, הוא נסע לטיבט ללמוד "שליטה בגוף ובנפש באמצעות יוגה" תחת "המשורר-קדוש הגדול לאמה מילרספה", שממנו למד את יכולות זריקת הכדור המרשימות שלו. פינץ' החליט לא להמשיך את קריירת הבייסבול, ובמקום זאת העדיף "לנגן על קרן או לשחק גולף או משהו".

הסיפור לווה בתמונות של פינץ', כולל תמונה שבה הופיע גם לני דיקסטרה בצעירותו ותמונה נוספת של פינץ' מדבר עם מאמן ההגשה האמיתי של המטס, מל סטוטלמאייר. המטס שיתפו פעולה עם המתיחה, ואפילו סיפקו מדים ומספר לפינץ'. צלם "ספורטס אילוסטרייטד" ליין סטיוארט גייס חבר בשם ג'ו ברטון, שהיה מורה לאמנות בבית ספר תיכון באוק פארק שבאילינוי, כדי שיגלם את פינץ' בתמונות. במרביתן, ברטון נמנע מלהפנות את פניו אל העדשה. גובהו של ברטון 1.93 מטר, ומידת נעליו 14 (בישראל 48.5).

הסופר ג'ונתן די, שעבד בתור עוזרו של פלימפטון באותה תקופה, תיאר את פלימפטון בזמן כתיבת המאמר (בתרגום חופשי מאנגלית): "הוא היה בחרדה כל כך גדולה שבפעם הראשונה והיחידה בחמש השנים שעבדתי אצלו, הוא ביקש שאבוא לעבוד בשבת. אני עדיין זוכר את ההלם הנאיבי שלי כשראיתי את הכותב המפורסם והמצליח מתייסר בניסיון להבין האם מה שכתב טוב מספיק, מצחיק מספיק, אמין מספיק, או אם כל הדבר הזה יגרום לו להיראות כמו השמוק הלאומי". די גם דיבר על חלקו במתיחה בקטעים שנחתכו בעריכה מתוך הסרט הדוקומנטרי "Plimpton! Starring George Plimpton as Himself".

## תגובה ציבורית
הסיפור פורסם בסוף מרץ 1985. אוהדי המטס שמחו על הצלחתם למצוא שחקן מסוג זה, והציפו את "ספורטס אילוסטרייטד" עם בקשות לקבלת מידע נוסף על הנושא. עורך הספורט של אחד מעיתוני ניו יורק התלונן בפני ג'יי הורביץ, מנהל יחסי הציבור של המטס, על שאִפשר ל"ספורטס אילוסטרייטד" להשיג סקופ שכזה. שני מנג'רים קראו לנציב ליגת הבייסבול, פיטר אוברות' (Ueberroth), לשאול כיצד יוכלו חובטיהם להתמודד עם פינץ' בבטחה. בינתיים, "סיינט פיטרסברג טיימס" שלח עיתונאי למצוא את פינץ', ומארח בתוכנית רדיו טען שהוא ראה את פינץ' מגיש כדור בייסבול.

המטס נתנו לפינץ' ארונית בין ג'ורג' פוסטר ודריל סטרואוברי. שלוש הרשתות הגדולות, CBS, NBC ו-ABC, ועיתונים מקומיים מסיינט פיטרסברג שבפלורידה שלחו עיתונאים לאצטדיון אל לאנג עבור מסיבת עיתונאים שנושאה היה פינץ'. במסיבת עיתונאים ב-2 באפריל הודיע ברטון, שייצג את דמותו של פינץ' בתמונות שפורסמו, על פרישה מבייסבול.

בתת-הכותרת של הכתבה נכתב: "הוא מגיש בייסבול, בחלקו יוגי ובחלקו מתבודד. בחירתו של סיד, המשוחרר באופן מרשים מאורח החיים הנהנתני שלנו, על יוגה - ועל עתידו בבייסבול". האותיות הפותחות את המילים שבכותרת זו מרכיבים את המשפט האנגלי "Happy April Fools' Day – a(h) fib" ("אחד באפריל שמח – פרפור עליות"). למרות הרמז הברור והממד האבסורדי של תוכן המאמר, אנשים רבים האמינו כי פינץ' הוא אדם אמיתי. המגזין הדפיס מאמר קטן בהרבה בגיליון אפריל הבא, שהודיע על פרישתו של פינץ'. לאחר מכן הוא הודיע שמדובר מתיחה ב-15 באפריל.

## בעקבות המתיחה
פלימפטון האריך בסופו של דבר את הכתבה לכדי ספר, שפורסם בשנת 1987. הספר עסק ב"חזרתו קצרת-הזמן של פינץ' לבייסבול", ובו סיפורם של סדהורו אוהו ושל סטיב דלווסקי, כמו גם של חברתו של פינץ', גורמים לפינץ' להתמקד בבייסבול, והוא מתחיל לשחק עבור המטס ב-MLB.

באפריל 2015 הוציאה ESPN סרט תיעודי בסדרת  שלה על תופעת סיד פינץ', בתור בדיחת אחד באפריל עבור הדור שלא הכיר את המתיחה המקורית.

ב-26 באוגוסט 2015 העניקה קבוצת ברוקלין סייקלונס לאוהדיה בובה בדמותו של פינץ', לרגל יובל השלושים למתיחה המקורית. ג'ורג' פלימפטון כבר נפטר כשנערך משחק המחווה, ולפיכך בנו, טיילור, הוא שהגיש את הכדור הראשון במשחק. ג'ו ברטון הגיע למשחק, וחתם על כמה מהבובות. הבובות הציגו את פינץ' במדי הסייקלונס, כשבידיו קרן יער ורגל אחת שלו חשופה. הסייקלונס לא היו קיימים בשנת 1985; מנהל קבוצה הסביר בראיון במהלך שידור הרדיו של המשחק כי שימוש בשם של קבוצת MLB ולוגו היה הרבה יותר יקר.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים
* ''The Curious Case of Sidd Finch'' by George Plimpton
* סיד פינץ' באתר "מוזיאון המתיחות" (museum of hoaxes)
* מנחם לס, ספורו המוזר והחריג של סיד פינץ', באתר HOOPS, 01 באפריל 2014
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים בדיוניים
קטגוריה:בדיות עיתונאיות
קטגוריה:אחד באפריל
קטגוריה:מתיחות