אותיות וילדים

**"אותיות וילדים"** הוא עיתון ילדים דתי לאומי המיועד לגילאי 7–15. הוא מופץ למנויים בלבד ויוצא לאור פעם בשבועיים על ידי חברת מים תקשורת והוצאה לאור.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|180px|לוגו ישן של העיתון
'אותיות' נוסד בשנת 1987 על ידי אורי אורבך (שהיה עורכו הראשון) במטרה לתת מענה לקורא הדתי הצעיר שביקש להימנע מתכנים לא מתאימים או לא צנועים שהופיעו בעיתוני ילדים ונוער אחרים, כמו מעריב לנוער, ראש אחד ואחרים. העיתון עסק בנושאים כלליים, בצד תכנים שיועדו לקורא דתי דווקא, כמו רעיונות לפרשת השבוע, מידע על המתרחש ביישובים הדתיים, טורים של מדריכים בתנועת בני עקיבא, חידות ותשבצים בנושאים יהודיים ועוד.

סביב שנת 1990 נקלע העיתון לקשיים כלכליים, נרכש על ידי כולנו (שבועון לילדים), והופעל במסגרתו. סביב 1992 נרכש העיתון על ידי מוסדות בית אורות.

ב-2011 אוחד 'אותיות' עם עיתון 'מקור לילדים' מבית מקור ראשון בשם 'אותיות לילדים'. לאחר כמה חודשים קוצר השם ל'אותיות'. העיתון בפורמט החדש קליל יותר מבחינת תוכן, ומכיל עמודים רבים של קומיקס.

החל משנת 2014 ועד שנת 2018 היה מצוי העיתון תחת חסותה של תכלת תקשורת. בהמשך רכשה את העיתון חברת "מים תקשורת", שבבעלותה נמצאים גם המגזינים "ילדים" ו"פנימה". בשנת 2019 אוחד המגזין עם מגזין "ילדים", ושמו שונה ל"אותיות וילדים". מאז השתנתה תפוצת העיתון לפעם בשבועיים והוא מכיל 84 עמודים.

עם עורכי העיתון הוותיקים נמנו אורי אורבך, במבי שלג, חיותה דויטש ולירון נגלר-כהן. עורכת העיתון מ-2011 עד ל-2014 הייתה ליאת רוטנר, שהתחילה את דרכה המקצועית ככתבת נוער בעיתון. רוטנר פוטרה בעקבות הכנסה מוטעית של עמוד קומיקס שאינו תואם את רוח המגזין, משום שהופיע בו דינוזאור המדבר על נשיקה צרפתית במשחק אמת או חובה. העורכת שהחליפה אותה היא פנינה גפן. לאחר האיחוד עם מגזין "ילדים" ערכו את העיתון עדי אהרון ונופיה בר ניצן, שעזבו מאז, וכעת העורכות הן חנה נקי ורוני בוצר.

## מוספים
בצד 'אותיות' ראה אור מוסף בשם 'סוכריות' שיועד לגילאי הגן עד כיתה ג', וראה אור פעם בחודש. ב-2011, עם איחוד 'אותיות' ו'מקור לילדים', אוחד 'סוכריות' עם הירחון 'ענקים' של מקור לילדים, ושם המוסף המאוחד היה 'סוכריות'. ב-2012 נסגר הירחון לצעירים, ומאז משובצים כמה עמודים לקוראים הצעירים בגיליונות 'אותיות'.

ב-2020 נוסף מוסף חדש לעיתון ושמו "אותיות לנוער" אשר מיועד לבני נוער.

ב-2023 נוסף עלון חדש לאותיות בשם "מדע וטבע", הרואה אור אחת לחודש ומצורף לעיתון, ועוסק בעיקר בטבע וחיות, יחד עם ארכאולוגיה, מדע, רפואה וטכנולוגיה.

## כותבים
בכתיבת העיתון נטלו חלק בעבר ובהווה כותבים ידועים כמו אורי אורבך, חיותה דויטש, זהבה קור, דורית אורגד, מושיק לין, אבי סגל, אושי גרוס, חגי סגל, אמונה אלון, הרב חיים סבתו, תמר הירדני, אורית נבון, דורון שפר, מירי מיכאלי, חיים ולדר ונדב נוה, וכן המאיירים שי צ'רקה, ג'קי ירחי, אורי פינק, יוסי שחר ואחרים.

אחת לשנה נערכת תחרות בה נבחרים כתבים צעירים ממנויי העיתון להצטרף למערכת. הכתבים הצעירים לוקחים חלק פעיל במערכת העיתון, על ידי כתיבת כתבות, בחני פתע, מדורי דעה ופרויקטים מיוחדים נוספים. בתוך המגזר הדתי לאומי הכתבים הצעירים זוכים להרבה הערכה, ועיתון "אותיות" נחשב לדרך בה נוער דתי יכול לכתוב ולבטא את עצמו בסביבה המתאימה לו. בין הכתבים הצעירים הראשונים בעיתון, היו הזמר סיני תור, הסופרת ליאת רוטנר, הסופר חיים אקשטיין והעיתונאי ארנון סגל.

## מדורים בולטים
בכל גיליון מופיעים בין השאר מדורי "שבצאי" - תשבצים, משחקים ושאלות חשיבה, מדור אקטואליה, מדור אנגלית, מדורי דעות ו"נעים להכיר" - בכל פעם שניים מקוראי העיתון מספרים על עצמם.
*סיפורים בהמשכים: "עלילות לוט", "אבא בחופשת לידה", "צנחן וחצי" וסיפורים אחרים מאת זהבה קור זכו להצלחה רבה ואף יצאו לאור כספרים. גם המדורים "יורי שובר שתיקה" (שם הספר- השתיקה של יורי") "פאלאג'י" מאת מושיק גולסט, וגם סדרת הספרים "החיים על פי ינון'' מאת נדב נווה והסדרה "מיומנו של אבא (שמנסה להיות) סבבה" מאת יהונתן רוזנהק מבוססים על הרעיון שנוצר בעת כתיבתם כמדורים בעיתון. גם הסדרה "איזהו גיבור" יצאה לאור כספר והסדרה "זוקי" מאת שלומי צ'רקה.
*מיקי המקרר: סיפורה של משפחה כפי שהשתקף מן הפתקים שהשאירו זה לזה על גבי המקרר בבית. "מיקי המקרר", שהופיע בשנות התשעים, שימש כנראה לרעיון למדור "משפחה ב-SMS", שהופיע עם חלוף השנים והתפתחות הטכנולוגיה. ואחריו הופיעו גם מדורים של קבוצות ווטסאפ, כמו "סביוני השבעה" ב-2014 ו-2015, "המיקיבוביצ'ים" ב-2016, ו"רחוב התמר" ב-2021.
*בבא: רצועת קומיקס שנוצרה על ידי האמן והקריקטוריסט שי צ'רקה ופורסמה בעיתון הילדים אותיות. הקומיקס עוקב אחר קורותיו של בבא, אנטי גיבור ולא יוצלח, החי בתקופת חורבן בית שני. בעקבות הפופולריות הרבה שצברה הרצועה בקרב הציבור הדתי לאומי, הקומיקס הפך לסדרת ספרים מצליחה.
*הקומיקסאי אורי פינק כתב במשך שנים בעיתון- קומיקס שנקרא "תולדות העיפרון" שמספר על תולדות הקומיקס, קומיקס שמסביר איך לצייר קומיקס, מוקדם יותר- קטעים מהסדרה "זבנג'לה" שמבוססת על הספר שנועד לבוגרים יותר- "זבנג!". כיום יש בעיתון שני מדורי ציור- אחד מאת נעמה להב ואחד בשם "סיפורים מהקלמר" שמוצג בצורת קומיקס.
* ג'ירפה בפיג'מה: מדור הבדיחות של העיתון.
* החיים על פי ינון: יומן של חנון דתי בשם ינון שמסתבך בכל מיני בעיות. הגרסה הדתית ליומנו של חנון כתב נדב נוה והאיור על ידי נעמה להב. 
*טורים אישיים של יהונתן רוזנהק ואבישי שטרית.

## מדורי העיתון

## מדורי המוסף לנוער

## מדורי המוסף מדע וטבע

## לקריאה נוספת
* נורית ענבר, "שלושה עיתונים, שלושה עולמות", **פנים: כתב-עת לתרבות, חברה וחינוך** ,16, 2001, עמ' 56–65.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מקור ראשון
קטגוריה:ישראל: עיתוני ילדים ונוער
קטגוריה:ציונות דתית: עיתונים
קטגוריה:עיתוני ילדים ונוער