open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מכסחי השדים: החיים שאחרי

**מכסחי השדים: החיים שאחרי** (באנגלית: **Ghostbusters: Afterlife**) הוא הסרט הרביעי בזיכיון "מכסחי השדים". הוא יצא לאקרנים ב-11 בנובמבר 2021. הסרט הוכרז רשמית לראשונה בינואר 2019 ובוים על ידי ג'ייסון רייטמן, בנו של איוון רייטמן, הבמאי של שני סרטי הזיכיון הראשונים. בניגוד ל"מכסחות השדים" שהיה הסרט השלישי בזיכיון אך היה אתחול, "מכסחי השדים: החיים שאחרי" הוא המשך ישיר לשני הסרטים המקוריים.

ב-16 בינואר שוחרר ברשת האינטרנט טיזר רשמי ראשון, ובו צוין קיץ 2020 כתאריך השחרור של הסרט. בטיזר מופיעה מכוניתם האיקונית של מכסחי השדים, ה"אקטו-1".

ב-30 במרץ, נחשף כי בעקבות התפרצות נגיף קורונה-ווהאן הפצת הסרט נדחתה תחילה ל-5 במרץ 2021 ואז ל־11 בנובמבר 2021 ולבסוף ל-19 בנובמבר 2021 בארצות הברית.

## תקציר העלילה
לאחר שגורשו מביתיהם, **קלי** (קארי קון), ושני ילדיה, **טרבור** (פין וולפהארד) ו**פיבי** (מקנה גרייס), נאלצו לעבור לבית כפר בסאמרוויל, אוקלהומה שהוריש להם סבם המנוח של הילדים, בעיירה ישנם רעידות אדמה ודברים מוזרים אשר נגרמים ממכרה ישן שהיה שייך פעם ל**איבו שנדור** (ג'יי קיי סימונס). הילדים מגלים על ההיסטוריה של סבם, ד"ר **אגון ספינגלר** (הארולד ראמיס), עם מכסחי השדים המקוריים, אשר נשכחו מהעולם. כאשר מקרים מוזרים מתרחשים, הילדים, יחד עם משפחתם וחבריהם, מוכרחים לפתור את התעלומה הגדולה שסבם השאיר ומשתמשים בחפצים המקוריים של מכסחי השדים, ונהיים היורשים שלהם כדי להציל את העולם.

## שחקנים ודמויות

## קישורים חיצוניים

* 

* , הערוץ הרשמי של מכסחי שדים

#### ביקורות
* 
* 
* 

## הערות שוליים

3
קטגוריה:סרטי ג'ייסון רייטמן
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי רוחות רפאים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2021
קטגוריה:סרטים שיציאתם נדחתה בעקבות מגפת הקורונה
שונית מינה

**שונית מינה** (באנגלית: **Minna Bluff**) הוא כף טרשי בקצה המזרחי של חצי אי געשי באנטארקטיקה, הנשלח הרחק אל תוך מדף הקרח רוס ב- . השונית יוצרת זרוע ארוכה וצרה, המסתיימת בתוואי נוף דמוי קרס (קרס מינה) הפונה דרומה, והיא נושא למחקר בתולדות הקריוספירה האנטארקטית, במימון קרן המדע הלאומית, המשרד לתוכניות הקוטב.
## גאוגרפיה
השונית נזכרת שוב ושוב בהיסטוריה של חקר אנטארקטיקה. היא נצפתה לראשונה ביוני 1902, במהלך משלחת דיסקברי של קפטן סקוט, 1904-1901. מאז ואילך הוכרה השונית כתוואי נוף בולט וכאתר למצבורי אספקה חיוניים למסעות דרומה אל הקוטב הדרומי. במקור נקראה פשוט "השונית", אך בהמשך קרא לה קפטן סקוט על שם אשתו של נשיאה הקודם של החברה הגאוגרפית המלכותית, סר קלמנטס מרקהם.

כל משלחת שיצאה בעקבות סקוט בנתיב זה, לאחר מסע החלוץ שלו (ובכלל זה ארנסט שקלטון ב-1908, סקוט עצמו ב-1911 וקבוצת ים רוס של שקלטון בשנים 1916-1914) השתמשו בשונית מינה למיקום מצבורים וכציון דרך חיוני להנחיית מסעות בדרכם חזרה. עקב מצב הקרח בקרבת השונית, הותווה הנתיב אל הקוטב כ-32 ק"מ מזרחה לה, והמצבורים הונחו על נתיב זה בטווח ראייה אל השונית.

מחקריו של ג'ורג' סימפסון, המטאורולוג במשלחת טרה נובה של סקוט, קבעו, כי לשונית מינה יש השפעה על מזג האוויר הקוטבי. מסת הסלע של השונית מסיטה מזרחה את הרוחות הדרומית, השוטפות לאורך הקצה המזרחי של מדף הקרח רוס, והסטה זו מתפלגת בהמשך כשהרוחות מגיעות אל האי רוס כ-80 ק"מ צפונה משם. זרם אחד שוטף אך תוך מצר מקמרדו, השני פונה מזרחה אל כף קרוזייה. התפלגות זו של כיוון הרוח, היא, בין שאר תוצאותיה, הגורם לאזור "העיקול נטול הרוח" על חופו הדרומי של האי רוס, אזור המתאפיין בקרה יוצאת דופן, ערפילים ורוחות קלות, שחוקרי אנטארקטיקה הגיעו אליו בכמה מסעות לגילוי ארצות בין מצר מקמרדו לכף קרוזייה בשתי המשלחות של סקוט.

מקובל לראות בשונית את הנקודה  הדרומית ביותר של ארץ ויקטוריה, המפרידה בין חוף סקוט מצפון לחוף הילרי של שטח חסות רוס מדרום.

**קרס מינה** (**Minna Hook**)  () הוא תוואי נוף געשי מאסיבי, דמוי קרס, 17 ק"מ אורכו ו-1,115 מ' גובהו, המהווה את הקצה הדרום-מזרחי של חצי האי הנקרא "שונית מינה" בקצה הדרומי של חוף סקוט. השם לקוח מזה של שונית מינה והופיע לראשונה במפת תרשים גאולוגית ובדו"ח של אן רייט גראסהאם בשנת 1987.

**אוכף מינה** (**Minna Saddle**)  () הוא אוכף שלג רחב-ידיים, כמה קילומטרים לאורך ולרוחב, במקום המפגש בין שונית מינה למורדות המזרחיים של הר דיסקברי. את שמו נתנה לו בשנת 1958 הקבוצה הניו זילנדית של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, 1958-1956, משום הקשר שלו עם שונית מינה.

## לקריאה נוספת

*
*
*
*
*
*


## קישורים חיצוניים

* Collaborative Research: Late Cenozoic Volcanism and Glaciation at Minna Bluff, Antarctica:  Implications for Antarctic Cryosphere History


מינה
אטלנטיקה (להקה)

**אטלנטיקה** היא להקת רוק ישראלית.

## אודות הלהקה
הלהקה הוקמה בשנת 2006 על ידי רמי דוידוף, ושאבה את מקורותיה ממוזיקת הרוק של שנות ה-70 לצד מוזיקה קלאסית.

הלהקה פתחה ב-2006 את פסטיבל הקולנוע בבריכת הסולטן שבירושלים עם הסינגל "בן המלך" מתוך האלבום הראשון (שנבחר לשיר נושא בסרט מישהו לרוץ איתו).

ב-2014 כתב רמי דוידוף סדרת דרמה קומית, בהפקת Hot 3, הנקראת אטלנטיקה, המגוללת את סיפורה של הלהקה בדרכה להוצאת האלבום הראשון. בסדרה השתתפו: אלון חמאווי, טל פרידמן, שלומי קוריאט, שי אביבי, יורם טולדנו ועוד. כמו כן, חברי להקת Deep Purple איאן גילן ורוג'ר גלובר, שהשתתפו בה בתפקיד עצמם. הסדרה זכתה להצלחה ובפסקול שולבו שירי הלהקה מהאלבומים הראשון והשני.

במאי 2016 עם סיום מסע ההופעות לרגל השקת האלבום השני, חיממה אטלנטיקה את להקת Deep Purple בלייב פארק ראשון לציון מול כ-15,000 צופים.

נכון לשנת 2019 מופיעה הלהקה ברחבי הארץ במסגרת סיבוב הופעות לרגל אלבומה השלישי In Jerusalem (אין ג'רוזלם).

## אלבומים




## חברי הלהקה
* רמי דוידוף - שירה, גיטרה, מילים ולחן
* הרצל חוג'ה - גיטרה מובילה, קולות
* ינקי בכר - גיטרה מלווה, קולות
* רומן אלקין - תופים
* בן ארגמן - גיטרה בס
* אורלי אסיה - יח"צ וניהול הלהקה

חברים לשעבר:
* ראול כהן - גיטרה חשמלית
* משה שי - תופים ושירה
* אייל פישר - גיטרה בס
* תום קמינסקי - גיטרה חשמלית
* ליאם בכר - תופים

## קישורים חיצוניים
* 

* ערוץ היוטיוב של להקת אטלנטיקה
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות רוק ישראליות
הישות הציונית

**הישות הציונית** (בערבית: **الكيان الصهيوني**, בתעתיק מדויק: **אלכיאן אלצהיוני**, הגייה מקורבת: **אל-כיאן א-סהיוני**), **המשטר הציוני** (בפרסית: **رژیم صهیونیستی, רז'ים-י סהיוניסתי**), או בקיצור **הציונים**,  הוא כינוי גנאי אנטי-ציוני שניתן על ידי חלק מהערבים והמוסלמים למדינת ישראל, בין היתר על מנת לעשות לה דה לגיטימציה.

## משמעות וכוונה
הכינוי מתואר כאמצעי לביטוי עוינות כלפי ישראל תוך התעלמות מקיומה ודרך לביטוי דה-לגיטימציה ולשלילת זכותה להתקיים.

מתאו גרי טוען כי פעמים רבות פועלת התקשורת במדינות המוסלמיות להציג את הציונות כחלק ממזימה יהודית עולמית להשתלטות על העולם כולו, תוך שילוב תכנים התומכים ברעיון הפרוטוקולים של זקני ציון. כך שהמנהיגים משתמשים במונח ציונות "ככלי פוליטי" על מנת להציג את ישראל כ"מדינה לא-לגיטימית", דבר המחזק את האנטי-ישראליות ואת תפיסת ישראל כאיום אפל.  

לפי אריק סאנדקוויסט  מתאר הכינוי את "המבט הערבי, שחוזר בדוקטרינת הליבה של אש"ף: שישראל הציונית אינה מדינה כלל, אלא סרח קולוניאליסטי עודף ובלתי חוקי". אדוארד סעיד טוען בספרו "After the Last Sky: Palestinian Lives" כי אחד מהגורמים המבדילים בין הערבים הישראלים לפלסטינים הוא שהערבים הישראלים מתייחסים לישראל כ"מדינה ישראלית, במקום 'כישות הציונית'". לפיה גישה זו אינו נאבק ה"פת"ח נגד היהודים כקהילה אתנית ודתית, אלא נאבק נגד ישראל כביטוי קולוניאלי המבוסס על מערכת תיאוקרטית, גזענית", השואפת להתפשט כ"'ציונות עולמית' וקולוניאליסטית." וירג'יניה ק. טילי טוענת כי המונח שולל את המדינה היהודית, אך לא את הנוכחות היהודית.

## שימוש
### במדיה
לפני 1967 היה "הישות הציונית" המונח הסטנדרטי בהתייחס לישראל על ידי הערבים והתקשורת הערבית, והיה פופולרי במיוחד בשידורים הרשמיים של מצרים, סוריה, וירדן בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. השימוש במונח זה נמשך מאז בעיתונים המצריים, העיתונות שבשליטת המדינה בסוריה, "אל-מנאר" בלבנון, ובתקשורת הירדנית. באיראן נעשה שימוש בלעדי במונח "המשטר הציוני" (رژیم صهیونیستی "רז'ים-י סהיוניסטי") לתיאור ישראל לאחר 1979.

### פוליטי
הביטוי "הישות הציונית" נמצא בשימוש חלק ממדינות ערב ופוליטיקאים ואינטלקטואלים בעולם הערבי, כמו במסמכים רשמיים בינלאומיים והפך ל"מונח הפוליטי הערבי המסורתי לישראל". באו"ם נעשה שימוש קבוע במונח, בין השאר על ידי מדינות כמו לוב, סוריה, עיראק, תימן והארגון לשיתוף פעולה אסלאמי. כמו כן הוא משמש את איראן וקבוצות כגון חזבאללה, גדודי אל-קודס, חמאס, הרשות הפלסטינית, והארגון לשחרור פלסטין. באחרון הפך השימוש במונח ל"פחות בולט" לקראת סוף שנת 1980, לאחר הסכמי קמפ דייוויד והכרת אש"ף בישראל, אך מאז הפך לנפוץ שוב.

## ראו גם
* אנטי ציונות
* האנטישמיות החדשה
* תאוריות הקשר על הכוזרים והיהודים

## הערות שוליים

קטגוריה:התנגדות לציונות
קטגוריה:אנטישמיות
קטגוריה:כינויי גנאי
קטגוריה:מונחים ומושגים בסכסוך הישראלי-ערבי
קטגוריה:כינויים למדינת ישראל
בנדרה (פירושונים)

**בנדרה** הוא התעתיק בעברית למספר שמות לועזיים.

קטגוריה:שמות משפחה
החוף של רינת

**החוף של רינת** היא סדרת טלוויזיה מוזיקלית לילדים בכיכובה של רינת גבאי, התוכנית הופקה בשנים 2013–2014 לשתי עונות ב-HOT VOD YOUNG.

## [[עלילה]]
התוכנית מתרחשת בחוף הים שקיבלה קלרה (חנה לסלאו) מהדוד שלה פומרנץ. אל החוף מגיעים גם רינת, גיא, ושלכת (ניקי גולדשטיין), ושם הם פוגשים בשמשון (אביעד בנטוב) המציל והדג שלו תורג'מן. בהמשך מצטרפת כוכי (טלי אורן, קיצור של "כוכב-ים") במקום קלרה. בסוף כל פרק ישנו שיר מפורסם בביצוע הדמויות.

## דמויות
### צעירים
***רינת** (רינת גבאי): ילדה עליזה ושובבה, ידידה טובה של גיא, קלרה, כוכי ושלכת. מאוהבת בסתר בגיא ולא יודעת איך להגיד לו.
***גיא** (גיא פרידמן): ילד עליז ושובב. ידיד של רינת, מאוהב ברינת ולא יודע איך להגיד לה.
***שלכת** (ניקי גולדשטיין): ילדה השואפת להיות כוכבת, אוהבת בעיקר לרקוד ולשיר. חברתם הטובה של רינת וגיא. אחייניתה של קלרה (לפי הסדרה "מלכת קסמים")

### בוגרים
***שמשון** (אביעד בנטוב): המציל של החוף. אוהב בעיקר להתפלסף ולדבר עם דג הזהב שלו תורג'י. בפרק הראשון של הסדרה ניסה לקחת את החוף מרינת גיא ושלכת על פי בקשתה של קלרה אך לא הצליח. אוהב את השקשוקה של קלרה.
***קלרה** (חנה לסלאו) (עונה 1): בעלת החוף. יש לה דוכן שקשוקה ופנקייקס, אישה שאוהבת לצחוק ולבשל ולשיר, חברתם הטובה ביותר של גיא ורינת, דודתה של שלכת. דמותה של קלרה מלווה עם חנה לסלאו מזה שנים.
***כוכב "כוכי" ים** (טלי אורן) (עונה 2): בחורה צעקנית ומחוספסת. פותחת מסעדה בסגנון ספרדי.

### דמויות נוספות
* **תורג'מן**: דג הזהב של שמשון. מכונה בשם תורג'י.
***אריק ארטיק** (גיא עקיבא) (אורח בעונה 2): מוכר ארטיקים בחוף. אוהב את הים וממציא חרוזים.
***דוד פומרנץ** (מוזכר בעונה 1): דודה של קלרה. היה האחראי על החוף והוריש אותו לקלרה. בפרק ה-2 של העונה הראשונה, מוזכר כשרינת, גיא ושלכת מוצאים בקבוק עם מרכיב סודי בים לפנקייק המפורסם שלו.
* **דוד אריה** (מוזכר בעונה 1): דוד של שלכת. צלם מקצועי, שבא לצלם את רינת גיא ושלכת על החוף.
***בת הים** (אילנית גרשון) (אורחת בעונה 1): בת ים שנמצאה על החוף. אשר התחברה לרינת, גיא ושלכת.

## פרקים
### עונה 1

### עונה 2

## מוזיקה
בין השירים שבוצעו בתוכנית "לעולם בעקבות השמש" של שרי, "מכת שמש" של יגאל בשן, "הגלשן שלי" של דני סנדרסון, "יום סבבה" של להקת אטרף, "שובי לים" של אילנה אביטל, "דרך ארוכה" של גלי עטרי, "טוב שבאת" של גידי גוב ואחרים.

שיר הנושא נקרא "החוף של רינת" והוא מבוצע על ידי רינת גבאי. שתי העונות יצאו על גבי מארזי DVD.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2012
ריודקיט

**ריודקיט** - סלע געשי (סלע פרץ, סלע אקסטרוסיבי) בהרכב ביניים בין ריוליט לדקיט (ומכאן שמו). זהו סלע הפרץ המקביל לסלע הפלוטוני גרנודיוריט. פנוקריסטים של פלגיוקלז עשיר בסידן, סנידין, קוורץ וביוטיט או הורנבלנדה משובצים במסת אם במרקם אפינטי עד זגוגיתי בגוונים בהירים עד בינוניים.

רדיודקיט הוא סלע עשיר בסיליקה, כשהוא מוגדר בדיאגרמת QAPF כמכיל בין 20% עד 60% קוורץ (Q/(Q+A+P)) ששאר המרכיבים הם בעיקר פצלת השדה. פצלת השדה הוא תערובת של פצלת שדה אלקלית ופלגיוקלז, כשפלגיוקלז מהווה בין 35% עד 65% מהתערובת של פצלת השדה (P/(P+A)). ריודקיט נמצא לעיתים קרובות במרבצים פירוקלסטים ממוצא געשי מתפוצץ.

שם נוסף לסוג סלע זה הוא **טוסקניט** שניתן לסלע בהרכב ריודקיטי מטוסקנה על ידי ה.ס. וושינגטון ב-1897.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סלעים
קטגוריה:סלעי יסוד
קטגוריה:סלעים געשיים
רקוויאם (סן-סנס)

**הרקוויאם של סן-סנס**, אופ' 54 הוא יצירה פרי עטו של המלחין הצרפתי קאמי סן-סנס לטקסט הרקוויאם הקתולי. היצירה הולחנה בשנת 1878 ולא נחשבת לאחת מהיצירות החשובות של סן-סנס.

## חיבור היצירה
קאמי סן-סנס לא היה אדם דתי, אולם בשל בעיות כלכליות הוא עבד כנגן עוגב בכנסיית מדלן בפריז, בסוף שנות השבעים של המאה ה-19. בשנת 1877 נפטר אלברט ליבון, שהיה מעריץ של סן-סנס, ובעזבונו הוריש למלחין 100,000 פרנק בתנאי שיכתוב רקוויאם לזכרו. סן-סנס קיבל את ההצעה בשמחה, שכן הכסף שחרר אותו מתלות בכנסיית מדלן. הוא כתב את היצירה בברן, שם שהה במשך שמונה שבועות באותה השנה, והיא בוצעה לראשונה ב-22 במאי 1878, יום השנה לפטירתו של ליבון, בכנסיית סן-סולפיס בפריז. ביצוע הבכורה של הרקוויאם לא הכה הדים ולא דווח בעיתונות.

הרקוויאם מתקשר גם לטרגדיה האישית של סן-סנס. שישה ימים לפני ביצוע הבכורה של הרקוויאם נהרג אנדרו, בנו הבכור של סן-סנס בן השנתיים וחצי לאחר שנפל מחלון, ושבועות ספורים לאחר מכן נפטר בנו השני, שהיה בן חצי שנה, ממחלה. 

## היצירה
הרקוויאם לא נחשב לאחת היצירות המפורסמות של סן-סנס והוא לא מבוצע תכופות, עם זאת הרקוויאם זכה לכמה הקלטות וביצועים. הרקוויאם של סן-סנס, בניגוד לרקוויאמים אחרים בני התקופה כמו הרקוויאמים של ברליוז, ורדי ודבוז'אק, כתוב לתזמורת קטנה ובניגוד לרקוויאם של פורה כולל את כל מזמורי הרקוויאם. דבר זה הופך את הרקוויאם לאחד הרקוויאמים היחידים מן התקופה הרומנטית שנועד ללוויות של ממש בכנסיות, ולא לאולמות הקונצרטים. 

זמן ביצוע ממוצע של היצירה הוא כ-35 דקות. 

### הרכב
היצירה הולחנה למקהלה מעורבת בת ארבע קולות, לארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס) ולתזמורת הכוללת: 4 חלילים, 2 אבובים, 2 קרנות אנגליות, 4 בסונים, 4 קרנות יער, 4 נבלים, טימפני, עוגב וסקיצת כלי קשת (כינור ראשון וכינור שני, ויולות, צ'לי וקונטרבסים).

## סדר הפרקים
* Kyrie
* Dies Irae
* Rex Tremendae
* Oro Supplex
* (Hostias (Offertoire
* Sanctus
* Benedictus
* Agnus Dei

## לקריאה נוספת
* עדה ברודסקי (עורכת), **ספר הליטורגיקה**, (מילים לצלילים חלק ד'), ירושלים: הוצאת כרמל, תשע"ג, עמ' 212-217.

## קישורים חיצוניים

* הפרטיטורה של היצירה בגרסה לפסנתר וקולות.

סן-סנס
גיל קיזלר

**גיל קיזלר** (נולד ב-10 במרץ 1996) הוא שחיין ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בעבר במשחה ל-800 מטר חופשי. בעל 3 מדליות מהמכביה העשרים (2017).

קיזלר היה לשחיין הישראלי הראשון ששחה 800 מטר חופשי מתחת ל-8 דקות.

## ביוגרפיה
קיזלר שחיין מכבי חיפה ומתאמן בווינגייט בהדרכתו של לאוניד קאופמן.

### 2014
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף יולי 2014 זכה קיזלר במדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:18.39 דקות, אחרי עידו הבר ממכבי קריית ביאליק שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 8:10.71 דקות ומרק חינאווי (8:13.89 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:32.97 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:00.56 דקות.

### 2015
#### השחיין המצטיין באליפות ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכה קיזלר ב-4 מדליות אישיות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד, קבע שיא ישראלי חדש ונבחר לשחיין המצטיין של האליפות. מדליות זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 8:03.98 דקות, לפני גיא מוסקוביץ', ממכבי קריית ביאליק (8:13.86 דקות) ודניס לוקטב ממכבי אשדוד (8:17.57 דקות). הוא שיפר את שיאו בן ה-11 שנים של שילו איילון (8:06.88 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 15:40.57 דקות, לפני גיא מוסקוביץ' (15:44.95 דקות) ויובל ספרא מהפועל עמק יזרעאל (15:48.01 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:53.55 דקות, אחרי עידו הבר שקבע שיא ישראלי חדש של 3:51.54 דקות ולפני איתי גורביץ' מהפועל ירושלים (3:55.28 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש נוסף של 4:28.62 דקות, אחרי גל נבו מהפועל ירושלים (4:18.16 דקות) ואיתי גורביץ' (4:21.87 דקות).

### 2017
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי 2017 זכה קיזלר במדליית זהב במשחה ל-800 מטר בשיא ישראלי חדש של 7:59.70 דקות, שיפור לשיא בן השנה של מארק חינאווי (8:01.70 דקות) ובכך היה לשחיין הישראלי הראשון ששחה משחה זה מתחת ל-8 דקות.

### 2018
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 2018 זכה קיזלר במדליית זהב במשחה ל-800 מטר בתוצאה של 8:07.86 דקות, לפני מארק חינאווי (8:11.86 דקות) ויונתן רוסין מהפועל עמק יזרעאל (8:12.08 דקות).

## קישורים חיצוניים

* גיל קיזלר, באתר *swimrankings* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחייני חופשי ישראלים
קטגוריה:שחייני מעורב אישי ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בשחייה
קטגוריה:שיאני ישראל בשחייה
קטגוריה:בוגרי בית החינוך המשותף חוף השרון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1996
ספרות סינית

לסין היסטוריה עשירה של כתיבה ספרותית קאנונית. העתיק שבהם הוא ספר התמורות. ספרים קלאסיים רבים נכתבו בתקופת המדינות הלוחמות, שהידועים שבהם הם ספר המאמרות לקונפוציוס והדאו דה ג'ינג של לאו דזה. בסין הקיסרית הייתה גם מסורת עתיקה של כתיבת דברי ימי השושלות, מסורת שהחלה בסה-מה צ'יאן, היסטוריון החצר של שושלת האן שבספרו רשומות ההיסטוריון (史記), העלה על הכתב את דברי ימי סין המסורתית מתחילתה ועד למאה הראשונה לפנה"ס. תקופת שושלת טאנג ידעה פריחה של שירה סינית, והמפורסמים שבמשורריה הם דו פו ולי באי. השיא של כתיבת הפרוזה הוא בתקופת שושלות מינג וצ'ינג, אז נכתבו ארבעת הרומנים הקלאסיים הסיניים.

## ראו גם
*אמנות סינית
*:קטגוריה: ספרות סינית

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

*
קטגוריה:קצרמר סין
מרכז קרנרט לאמנויות הבמה

**מרכז קרנרט לאמנויות הבמה** (באנגלית: **Krannert Center for the Performing Arts**) הוא מתחם אקדמי ותרבותי בעיר אורבנה שבמדינת אילינוי בארצות הברית. מחלקות המחול, התיאטרון והמוזיקה של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ממוקמות ומשתמשות במתחם אשר מנוהל על ידי מוסד ללא כוונת רווח. המרכז נקרא על שמו של הרמן סי קרנרט, יצרן ובוגר של האוניברסיטה, ואשתו - אלנורה קרנרט. הבניין תוכנן על ידי מקס אברמוביץ אשר תכנן גם את אולם אוורי פישר במכללת רדקליף בניו יורק.

המתחם נפתח בשנת 1969 ובו ארבעה אולמות קונצרטים ותיאטרון הכוללים למעלה מ-4,000 מושבים. ריצפת הרחבה המרכזית של האולם עשויה מעץ טיק שמקורו בתאילנד וקירות הרחבה עשויים משיש קרארה.

בשנת 2012 לימד במתחם הרקדן והכוריאוגרף סהר עזימי. בשנת 2014 ערכה התזמורת הסימפונית חיפה מספר קונצרטים במתחם והתקבלה בחום על ידי הסטודנטים של האוניברסיטה.

## אולמות המתחם
### אולם פולנג'ר
ממוזער|300px|אולם פולנג'ר
האולם המרכזי מונה 2,078 מושבים וזכה לתשבחות רבות על יכולותיו האקוסטיות. התזמורת הסימפונית של שיקגו והתזמורת הסימפונית של סידני הקליטו קונצרטים באולם. בית הספר למוזיקה של אוניברסיטת אילינוי מקיים הופעות וקונצרטים רבים באולם בביצועם של סטודנטים, חברי הסגל האקדמי, וקבוצות מוזיקליות שונות. אולם זה הוא אולם הבית של התזמורת הסמפונית של שמפיין-אורבנה, התזמורת המקצועית המתארחת, וסימפוניה דה קמרה בניצוחו של איאן הובסון.
האולם תוכנן על ידי ד"ר קיריל האריס, אשר תכנן בין השאר את מטרופוליטן אופרה בניו יורק, אולם פאוול בתיאטרון סנט לואיס ואולם אייברי פישר במרכז לינקולן בניו יורק, אשר תוכנן אף הוא על ידי האדריכל מקס אברמוביץ.

האולם מתוכנן בצורה סימטרית, ללא משטחים מקבילים בו. כל המשטחים באולם בנוי בזויות המאפשרות לצלילים להגיע אל כלל המושבים באולם ללא צורך בהגברה.

### אולם פסטיבל טריון
האולם בן שני היציעים מונה 974 מושבים ותוכנן להכיל אופרות והופעות שירה אחרות. על במת התיאטרון נערכות גם הופעות מחול והצגות רבות. היבט ייחודי לבמת האולם היא האפשרות להתקין דלת מלכודת בכל רחבי הבמה, הבנויה מלוחות עץ הניתן להסרה. 
באופן מסורתי, מדי שנה בחודש דצמבר מופיעה להקת הבלט של שמפיין-אורבנה באולם זה ומבצעת את בלט מפצח האגוזים.

### אולם קלוול
האולם מונה 674 מושבים ומארח לרוב הצגות ומופעי מחול. האקוסטיקה באולם תוכננה לשאת קול אדם אל הקהל ולמנוע תהודה אחורית.

### אולם הסטודיו
האולם בן 200 המושבים הוא תיאטרון קופסה שחורה המאפשר הופעות מיוחדות. שימושו העיקרי הוא מרחב ניסויי לאמנים וסטודנטים באוניברסיטה.

### האמפיתיאטרון
האמפיתיאטרון נמצא מחוץ למבנה המתחם ובנוי על גבו המערבי של המבנה. במהלך סמסטר האביב נערכות במבנה הצגות המועלות על ידי הסטודנטים לתיאטרון באוניברסיטת אילינוי.

## פסטיבלים
מרכז קרנרט מארח את פסטיבל אלנורה לגיטרה אחת לשנתיים בחודש ספטמבר מאז שנת 2005. מדי קיץ המרכז מפיק הופעות מוזיקליות בפארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי הכולל להקות מקומיות ולאומיות כאחד. כמו כן, מרכז קרנרט הוא אחד הגורמים המפיקים את פסטיבל פיגמליון הנערך מדי ספטמבר מאז 2006 בשמפיין.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אילינוי: מבנים
קטגוריה:אילינוי: תרבות
קטגוריה:ארצות הברית: אולמות קונצרטים
קטגוריה:אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
רקוויאם (דיריפלה)

**הרקוויאם של דיריפלה**, אופ' 9, הוא יצירה פרי עטו של המלחין הצרפתי מוריס דיריפלה לטקסט הרקוויאם הקתולי, בהשמטת מזמור הדיאס אירה. היצירה נכתבה בשלושה תזמורים שונים: לעוגב וקולות, לעוגב תזמורת קאמרית וקולות ולעוגב, תזמורת מלאה וקולות. הרקוויאם יצא בשנת 1947 בהוצאה של אוגוסט דוראן, והוא נחשב ליצירתו הידועה ביותר של דיריפלה.

## הלחנה וביצוע
הרקוויאם הוזמן מדיריפלה על ידי ממשלת צרפת של וישי בשנת 1941, אולם כתיבתו התארכה, ובשנת 1944 כשנפלה צרפת של וישי היצירה לא הושלמה עדיין. דיריפלה סיים לכתוב את הרקוויאם בסופו של דבר בשנת 1947 והוציא את תוויו לאור בהוצאת אוגוסט דוראן. היצירה הוקדשה לזכר אביו של דיריפלה. ביצוע הבכורה של הגרסה התזמורתית הגדולה התרחש ב-2 בנובמבר 1947 בפריז, על ידי התזמורת הלאומית של צרפת, בניצוחו של רוז'ה דזורמיה.

## היצירה
בעת שהוזמנה ממנו היצירה, עבד דיריפלה על סוויטה המורכבת ממוטיבים הלקוחים ממזמורים גרגוריאנים. דיריפלה שילב את הרעיונות מסוויטה זו ברקוויאם. הרקוויאם מתבסס על הלחנים הגרגוריאנים של המזמורים הכלולים בו ומפתח אותם, כמעט כל התמות ברקוויאם לקוחים מהמזמורים הגרגוריאנים. דבר זה יוצר לרקוויאם אופי מיוחד. 

בהשראת הרקוויאם של פורה, השמיט דיריפלה מן הרקוויאם שלו את מזמור הדיאס אירה העוסק ביום הדין, ומהווה באופן מסורתי חלק מרכזי ברקוויאם. דיריפלה אמר שהשמטה זו נועדה ליצור אופי הרהורי ונוגה יותר לרקוויאם. דיריפלה צירף לרקוויאם מזמורים שאינם חלק הכרחי מן המיסה: הליברה מה והאין פארדיסיום, שני קטעים אלו גם נחשבים לקטעים נוגים ומהורהרים ולא "מפחידים" כמו הדיאס אירה. 

ביצוע ממוצע של היצירה אורך כ-40 דקות. 

### הרכבים
היצירה הולחנה על ידי המלחין עצמו בשלושה תזמורים שונים, בכולם יש עוגב, מקהלה מעורבת של ארבע קולות ושני סולנים: מצו סופרן ובריטון. בגרסה הראשונה ההרכב כולל תזמורת מלאה, עוגב וקולות אנושיים, בגרסה השנייה התזמורת מוקטנת ובגרסה השלישית יש רק קולות אנושיים ועוגב. הגרסה הראשונה היא זו שהתפרסמה בשנת 1947 שתי הגרסאות האחרות פורסמו על ידי המחבר בשנת 1961. בגרסה לתזמורת סימפונית מלאה תפקיד העוגב מצומצם למדי; בגרסה עם תזמורת מוקטנת תפקיד העוגב משמעותי יותר, ובגרסה לעוגב ומקהלה ללא תזמורת תפקיד העוגב הוא הגדול ביותר, ונחשב קשה ווירטואוזי. 

ההרכב של הגרסה הקטנה כולל (בנוסף לעוגב ולקולות): 3 חצוצרות, נבל, טימפני וסקציית כלי קשת (כינור ראשון ושני, ויולות, צ'לואים וקונטרבסים). 

ההרכב של הגרסה הגדולה כולל (בנוסף לעוגב ולקולות): 3 חלילים (שניים מהם מוכפלים על ידי פיקולו), 2 אבובים (אחד מהם מוכפל על ידי קרן אנגלית), קרן אנגלית, 2 קלרינטים, קלרינט בס, 2 בסונים, 4 קרנות, 3 חצוצרות, 3 טרומבונים, טובה, טימפני, מצילתיים, תוף בס, גונג, צ'לסטה, נבל וסקיצת כלי קשת (כינור ראשון ושני, ויולות, צ'לואים וקונטרבסים).

## סדר הפרקים
* (Introit (Requiem Aeternam
* Kyrie eleison
* (Offertory (Domine Jesu Christe
* Sanctus
* Pie Jesu
* Agnus Dei
* (Communion (Lux aeterna
* Libera me
* In Paradisum

## לקריאה נוספת
* עדה ברודסקי (עורכת), **ספר הליטורגיקה**, (מילים לצלילים חלק ד'), ירושלים: הוצאת כרמל, תשע"ג, עמ' 224-229.

דיריפלה
קיסריים

ממוזער|Pomacanthus navarchus
**קיסריים** (שם מדעי: Pomacanthidae) היא משפחת דגי שונית מסדרת הדקראים הענקית, ולהם סנפיר גב עליון גבוה ביותר. הם חיים ברוב שוניות האלמוגים באוקיינוס ההודי, האוקיינוס השקט והחלק המערבי של האוקיינוס האטלנטי. הם קרובים של משפחת הפרפרוניים שגם להם סנפיר גבי גדול וחיים בשונית, אך נבדלים מהם במכסה ימיהם הקוצניים.

הקיסריים צבעוניים מאוד וגופם מפוספס בפסים צבעוניים מגוונים. בעלי פיות קטנים, סנפירי חזה גדולים ומעוגלים ושולי הסנפירים לקראת הזנב גדולים ביותר. הזנב עצמו קטן אבל חזק הוא פחות צבעוני משאר הגוף. המין הגדול ביותר יכול להגיע לאורך 60 ס"מ.

דגים אלה מרשימים ובולטים ואינם מסתתרים ומפחדים, אפילו לא מצוללנים. הם ניזונים מפלנקטון, אצות וחסרי חוליות ימיים והם אוהבים במיוחד לאכול ספוגים, שמצמיחים מחדש את איבריהם שנקטעו.

הם חיים רק בשוניות רדודות ובלילות נחים בין הסדקים של האלמוגים. הם חיים בבדידות ונפגשים למטרות רבייה, אך חלקם חיים בתוך הרמון. חלק מהמינים מחליפים את זויגם מזכר לנקבה.

## מינים ב[[ים סוף|ים האדום]]
בחופי ים סוף מצויים המינים הבאים:
* נסיכית פסוסה (Genicanthus caudovittatus)
* קיסרון עטור (Apolemichthys xanthotis)
* קיסר הדור (Pomacanthus imperator)
* קיסר הכתם (Pomacanthus maculosus)
* קיסר ים-סופי (Pomacanthus asfur)
* פסון מרהיב (Pygoplites diacanthus)
* קיסרון תכול סנפיר (Centropyge multispinis)

## מיון
**Apolemichthys* - בו 8 מינים
**Centropyge* - בו מעל 30 מינים
**Chaetodontoplus* - בו 13 מינים
*נסיכית (Genicanthus*) - בו 10 מינים
**Holacanthus* - בו 8 מינים
*[[קיסר (סוג)|קיסר]] (*Pomacanthus*) - בו 13 מינים. על שם הסוג קרויה המשפחה
*[[סוג ומין יחיד]] [[פסון מרהיב]] (*Pygoplites diacanthus'')

## גלריה

קובץ:Bandit Angelfish (13151901254).jpg
קובץ:Pomacanthus imperator (Emperor angelfish) juvenile.jpg|קיסר הדור צעיר
קובץ:French Angelfish with dive boat in background, Bonaire, Dutch Antilles.jpg
קובץ:AkaneKDburi.jpg
קובץ:Holacanthus bermudensis, NOAA.jpg
קובץ:Pygoplites diacanthus at Red Sea Aquarium by Hatem Moushir 1.JPG|פסון מרהיב


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1898
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי דייוויד סטאר ג'ורדן
הסנאט הלגיונרי

[ממוזער|200px|פרופסור [קורנליו שומולאנו, מי שעמד בראש הסנאט הלגיונרי]]
**הסנאט הלגיונרי** (ברומנית: **Senatul legionar**) היה גוף מייעץ של התנועה הלגיונרית, שהוקם במפגש הראשון של ראשי הקינים הלגיונרים, ביאשי, בתחילת ינואר 1929.

את הסנאט הלגיונרי יזם קורנליו זליה קודריאנו, מנהיג התנועה הלגיונרית, שחש צורך בגוף בעל יכולת להקרין מכובדות וסמכות אקדמית, שחסרו לתנועתו לאחר הקרע בינו ובין פרופסור אלכסנדרו יואן קוזה. חברי הסנאט לא נבחרו, מנהיג התנועה הציע אותם ומליאת הסנאט קיבלה אותם. קודריאנו קבע שהסנאט צריך להיות מורכב מאינטלקטואלים, איכרים ופועלים בני חמישים ויותר, שניהלו חיים קורקטיים מאוד והוכיחו אמונה בעתיד הלגיונרי וחוכמה. את הסנאט הלגיונרי כינסו כשהמנהיג חש צורך בעצתם.

למעשה האפיונים, שקודריאנו קבע לסנאטרוים לא נשמרו ובמיוחד לא מחסום הגיל וכך מונו סנאטורים צעירים יותר, אפילו בגיל 25 וקודריאנו עצמו, שהיה בן 29, מינה עצמו בתקופה מסוימת בראש הסנאט.

בין הסנאטורים הראשונים היו חריסטקה סולומון (Hristache Solomon), הרופא, גנרל, יון מקרידסקו (Ion Macridescu), גנרל יון טרנוסקי (Ion Tarnoschi), ספירו פצ'לי (Spiru Peceli), קולונל פאול קמבוראנו (Paul Cambureanu) ויון בוטנרו (Ion Butnaru). בהמשך נקלטו בסנאט גם דוקטור קונסטנטין פאפאנאצ'ה (Constantin Papanace), פרופסור נאיה יונסקו, פרופסור קורנליו שומולאנו (Corneliu Șumuleanu) (תקופת מה עמד בראש הסנאט), פרופסור טראיאן בראילאנו (Traian Brăileanu), הלשונאי סקסטיל פושקריו (Sextil Pușcariu), דקאן הפקולטה לספרות ופילוסופיה של אוניברסיטת יאשי, יון גבנסקו (Ion Găvănescu) ורבים נוספים.

קטגוריה:התנועה הלגיונרית
שמר (דמות מקראית)

**שֶׁמֶר** היה אדוני הר שומרון. הוא מכר את ההר לעמרי, מלך ממלכת ישראל, במחיר שתי כיכרות כסף (מספר שמות עולה כי סכום זה שווה לכ-66 ק"ג של כסף). עמרי כונן במקום את עיר בירתו, שומרון, שנותרה כבירת ממלכת ישראל במשך יותר ממאה וחמישים שנה, עד לחורבן הממלכה; יישוב במקום התקיים עד לימי הורדוס.

## פרשנויות
עורכי פירוש "דעת מקרא" משערים כי שמר היה ממשפחת השמרוני שבשבט יששכר. 

בתרגום יונתן לספר מלכים נאמר כי עיר או מקום יישוב כבר שכן בהר קודם לקניית ההר בידי עמרי, והמשפט  מתייחס לחיזוק וביצור של ההר שנעשה בידי עמרי, שהפך את המקום לעיר חזקה וקראה בשם "שומרון" על שם בעליה המקוריים (או שהכוונה היא שהותיר את שמה, "שומרון", שהיה לה כבר לפני כן), אולם אין הכוונה שעמרי בנאה מן היסוד. בדרכים אלו פירשו גם רד"ק ורלב"ג בפירושיהם לספר מלכים. 

ייתכן שגם עומרי היה משבט יששכר וזאת הסיבה שהקים את עיר הבירה שלו בנחלת אותו השבט. בהמשך, עומרי יקים את ארמון החורף שלו בעמק יזרעאל, שגם הוא חלק מנחלת שבט יששכר. 

יש המשערים כי אולי שמר התנה עם עמרי שבתמורה להוזלת מחיר העיר יקרא את שם העיר על שמו. 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
חוף סקוט

**חוף סקוט** (באנגלית: **Scott Coast**) הוא קטע חוף בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.

חוף סקוט הוא החוף שבין כף וושינגטון לשונית מינה.

## היסטוריה
### מקור השם

ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד נתנה לחוף את שמו בשנת 1961.

החוף נקרא על שמו של קפטן רוברט פלקון סקוט מהצי המלכותי, מנהיג משלחת דיסקברי (1904-1901) ומשלחת טרה נובה (1913-1910), שנספה במסעו חזרה מן הקוטב הדרומי. 

לחלק גדול מן המחקר המוקדם בקו החוף הזה אחראים סקוט ועמיתיו למשלחת, והוא שנתן רבים מן השמות בחבל ארץ זה.

## קישורים חיצוניים

* חוף סקוט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* חוף סקוט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

## הערות שוליים

*
סקוט
סקוט
פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי

**פרסי [[איגוד מוזיקת הקאנטרי]]** (באנגלית: **Country Music Association Awards**), הידועים גם כפרסי CMA או כ-CMAs, מוענקים לאמני מוזיקת קאנטרי ולשדרנים מתחנות הקאנטרי על פי הצבעה של חברי איגוד מוזיקת הקאנטרי.

הפרסים הראשונים הוענקו בטקס שלא שודר בטלוויזיה בנאשוויל ב-1967; הזוכה בפרס בדרן השנה בפרס באותו הלילה היה אדי ארנולד. הטקס הבא התקיים באוקטובר 1968; רשת הטלוויזיה NBC הקליטה את הטקס ושידרה אותו כמה שבועות מאוחר יותר. מאז, הפרסים שודרו בטלוויזיה בשידור חי, בדרך כלל בחודש אוקטובר או נובמבר, על ידי NBC בין 1969 ל-1971, על ידי CBS משנת 1972 ועד 2005, ומתחילת 2006 על ידי ABC. הטקס התקיים בכל שנה בנאשוויל - בגרנד אול אופרי ובאודיטוריום ריימן - למעט שנת 2005, אז התקיים הטקס במדיסון סקוור גארדן שבניו יורק. מאז שנת 2006 התקיים הטקס בברידג'סטון ארנה שבנאשוויל.

מדי שנה מופיעים בטקס אמני הקאנטרי המצליחים ביותר. עד שנת 2002 כלל הטקס קטעים מלהיטים של אמנים חדשים עולים שזכו להצלחה באותה שנה.

## היסטוריה
הטקס לשנת 2024 ייערך ב-20 בנובמבר. מופיעים בטקס כוללים אמנים כמו פוסט מאלון, שאבוזי וטדי סווימס, לצד אמנים מבוססים בז'אנר הקאנטרי כמו לייני וילסון, כריס סטייפלטון ולוק בריאן. וילסון ובריאן יופיעו בטקס וישמשו כמנחים, יחד עם פייטון מאנינג. אמני קאנטרי בולטים נוספים שיופיעו כוללים את דירקס בנטלי, תומאס רט ואשלי מקברייד. מאלון וסטייפלטון יבצעו יחד את השיר "California Sober". רט וסווימס יבצעו מאשאפ של "Something 'Bout a Woman" ו-"Lose Control". בנטלי יבצע את השיר "American Girl" של טום פטי, יחד עם אמני שורשים כמו מולי טאטל, סיירה הול וברונוין קית-היינס. שאבוזי יבצע מחרוזת של השיר "A Bar Song (Tipsy)" יחד עם הסינגל "Highway". וילסון תשיר את הסינגל שלה, "4x4xU". בריאן יבצע את "Love You, Miss You, Mean It". פוסט מאלון יבצע את השיר "Yours" מאלבומו *[[F-1 Trillion]]*. סטייפלטון יבצע את השיר "What Am I Gonna Do".

## קטגוריות
הפרסים השנתיים מוענקים ב-12 הקטגוריות הבאות:

ההבחנה בין הפרס לצמד הווקאלי לבין הפרס לאירוע המוזיקלי הוא שבראשון מדובר על שני אמנים שבדרך כלל מופיעים יחד, ואילו האחרון נוצר במיוחד כדי להוקיר שיתוף פעולה חד-פעמי. תשעה פרסים נוספים מוענקים גם לשדרני רדיו - תחנת השנה ואישיות השנה (מחולקים לארבע קטגוריות כל אחד, בהתבסס על גודל שוק), כמו גם פרס האישיות הלאומית של השנה למארח של תוכנית ארצית המשודרת בכמה תחנות. מאז 2012 מוענק בטקס גם פרס על מפעל חיים על שם וילי נלסון.

## טקסים

## ראו גם
* פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי

## קישורים חיצוניים

* 

* פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי באתר ערוץ CMT

## הערות שוליים

קאנטרי
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
אליזבת (אי)

ממוזער|300px|מפת האי אליזבת ששרטט הכומר פרנסיס פלטשר
בכמה דיווחים ממסעו של פרנסיס דרייק, נזכרת בספטמבר 1578 נחיתה על אי סמוך לקצה של דרום אמריקה. "אי אליזבת", כפי שנקרא בדין וחשבון של פרנסיס פלטשר, זוהה עם האי הנדרסון הצ'יליאני, האי הורנוס או גדת פקטולוס.

אי אליזבת אחר במצרי מגלן  נקרא בשם על ידי דרייק, שתבע עליו חזקה לאנגליה ב-24 באוגוסט 1578. 

ליתר בלבול בסוגיה, כל הארכיפלג של ארץ האש נקרא "האליזבתידס", או איי אליזבת. 

חשיבותו של האי אליזבת היא בהיותו אחד מן התביעות הטריטוריאליות הראשונות של אנגליה בעולם החדש, לפני החזקה שתבע דרייק על ניו אלביון ב-1579 והחזקה שתבע האמפרי גילברט על ניופאונדלנד ב-1583. 
 
קטגוריה:אנטארקטיקה: איים
קטגוריה:איי תעתוע
צמחי המרפא של קולר

**צמחי המרפא של קוהלר** (בגרמנית: **Köhler’s Medizinal-Pflanzen**) הוא ספר הדרכה רפואי גרמני נדיר שפורסם על ידי הרמן אדולף קוהלר ב-1887 בשלושה כרכים ונערך על ידי גוסטב פאבס. במדריך יותר מ-300 לוחות Chromolithography שצוירו על ידי הציירים ולטר מילר, כ.פ שמידט, וק 'גונתר ובו מתוארים בפירוט רב צמחים שונים וחלקיהם השונים.

## תמונות מתוך המדריך
 
File:Carica papaya - Köhler–s Medizinal-Pflanzen-028.jpg|*[[פפאיה]]* L. (כל הצמח, פרחים)
File:koeh-029.jpg|*[[פפאיה]]* L. (כל הצמח, פירות, פרחים )
File:Anacardium occidentale - Köhler–s Medizinal-Pflanzen-010.jpg|*[[קשיו]] כל הצמח ,פירות* L. 


## קישורים חיצוניים


* Botanical Prints - Kohler's Medicinal Plants Chromolithographs
* Read and download Köhler's Medizinal-Pflanzen at Biodiversity Heritage Library
* Illustratedgarden.org


קטגוריה:ספרים גרמניים
קטגוריה:ספרי 1887
פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר

**פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר** (לשעבר: פרס אופיר לסרט הטוב ביותר) הוא פרס אופיר הניתן מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה מאז שנת 1990 על הפקה יוצאת מן הכלל בסרט קולנוע. הסרט הזוכה בקטגוריה זו נשלח כנציג הישראלי להתמודד על מועמדות לזכייה באוסקר, בקטגוריית הסרט הבין-לאומי הטוב ביותר.

## זוכים ומועמדים

### שנות ה-90 של המאה ה-20

### העשור הראשון של המאה ה-21
}}}
|-
|אור || || מרק רוזנבאום
|-
|ללכת על המים || || גל אוחובסקי, אמיר הראל
|-
|מטאליק בלוז || || גרהרד שמידט, סוזן ג'ררד, דני (נוקיו) ורטה
|-
|עטאש (צימאון) || || אבי קלינברגר, באהר אגבריה
|-
! rowspan="5" |2005
(ה-16)
|bgcolor="#FAEB86"|איזה מקום נפלא
| bgcolor="#FAEB86" |
|bgcolor="#FAEB86"| אסף אמיר, יואב רועה
| rowspan="5"|
|-
|בקרוב יקרה לך משהו טוב || || אייל שיראי, דוד מנדיל
|-
|למראית עין || || איילת אימברמן, יורם מנדל, מירית טובי
|-
|מוכרחים להיות שמח || || אמיר הראל
|-
|קרוב לבית || || מרק רוזנבאום, איתי תמיר
|-
! rowspan="4"|2006
(ה-17)
|bgcolor="#FAEB86"|אביבה אהובתי / אדמה משוגעת
| bgcolor="#FAEB86" |
|bgcolor="#FAEB86"| איתן אבן /שרון שמיר, דרור שאול, פיליפה קוברסקי, יוהנס רקסין, בטינה ברוקמפר, אדגרד טנמבאום
| rowspan="4" bgcolor="#f9f9f9|
|-
|הדברים שמאחורי השמש || || אורי סבג, עינת ביקל
|-
|מישהו לרוץ איתו || || אנדרו בראונסברגר, פיליפה קוברסקי, אורלי ברוק, שמוליק שם-טוב, גבי רוזנברג
|-
|שלוש אמהות || || ערן ריקליס, יפעת פרסטלניק
|-
! rowspan="5" |2007
(ה-18)
|bgcolor="#FAEB86"|ביקור התזמורת
| bgcolor="#FAEB86" |
|bgcolor="#FAEB86"| אילון רצ'קובסקי, קובי גל רדאי
| rowspan="5"|
|-
|בופור || || דוד מנדיל, דוד זילבר
|-
|חופשת קיץ || || אייל שיראי
|-
|מדוזות || || אמיר הראל, איילת קיט, יעל פוגל
|-
|נודל || || אסף אמיר, יואב רועה
|-
! rowspan="5" |2008
(ה-19)
|bgcolor="#FAEB86"|ואלס עם באשיר
| bgcolor="#FAEB86" |
|bgcolor="#FAEB86"| ארי פולמן, סרג' ללו, גרהרד מייקסנר, יעל נחליאלי, רומן פול
| rowspan="5"|
|-
|איים אבודים || || משה דנון, דודי זילבר, משה אדרי, לאון אדרי
|-
|אצבע אלוהים || || שוקי פרידמן
|-
|כמו אבא שלך || || דוד מנדיל
|-
|שבעה || || אילון רצ'קובסקי, ז'אן פיליפ רזה, יוחנן קרדו, אלי מאירוביץ', יוסי עוזרד, גיא יקואל
|-
! rowspan="5" |2009
(ה-20)
|bgcolor="#FAEB86"|עג'מי
| bgcolor="#FAEB86" |
|bgcolor="#FAEB86"| מוש דנון, טליה קליינהנדלר
| rowspan="5"|
|-
|הבודדים || || אסף אמיר
|-
|היו לילות || || יונתן ארוך, דקלה ברקאי, משה אדרי, לאון אדרי
|-
|לבנון || || אורי סבג, עינת ביקל
|-
|סיפור גדול || || חיליק מיכאלי, מיכה שגריר
|}

### העשור השני של המאה ה-21

### העשור השלישי של המאה ה-21

## שיאים

## ראו גם
* פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר

## קישורים חיצוניים
* האתר של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה

## הערות שוליים

*
סרט העלילתי הטוב ביותר
זנה

**זָנָה** הוא שם משפחה. **זֵנַה** היא הגרסה הבלארוסית לשם "זינה" וקיצור לשם זניידה.

קטגוריה:שמות משפחה
האימפריה הגאלית

**האימפריה הגאלית** (לטינית: Imperium Galliarum; ידועה גם כקיסרות הגאלית) הוא הכינוי המודרני לחלק מהאימפריה הרומית שהתנתק ממנה ושלט על רוב צרפת (גאליה) בלגיה ולוקסמבורג (בלגיקה) ובמידה חלקית גם על אנגליה, ויילס (בריטניקה) ספרד ופורטוגל (היספניה) בין השנים 260 ל-274.

## היסטוריה
### מקורות
350px|ממוזער|מפה של האימפריה הרומית בתחילת העשור השמיני של המאה השלישית. בצהוב ממלכת תדמור, בירוק האימפריה הגאלית, באדום האימפריה הרומית
בימי משבר המאה השלישית, הפלישות הברבריות שתקפו את האימפריה הרומית גרמו לכך, שבזמן שכל האימפריה הותקפה קשות, השלטון המרכזי עסק בעיקר במהומות החמורות ביותר. כלומר, במזרח עם הסאסאנים ובחזית הדנובה. כתוצאה מכך, הכוח שנשלח להגן על גאליה (צרפת דהיום) היה קטן ולא מצויד. לאחר שהצבא הצליח להביס שבט גרמאני שחזר מבזיזה, החליט פוסטומוס, שהיה מפקד הכוח בגאליה, לחלק את השלל בין חייליו ולא להחזיר אותו לבעליו המקוריים. כתוצאה מכן, דרש הקיסר גליאנוס שהשלל יוחזר לבעליו המקוריים. החיילים הכריזו על מפקדם פוסטומוס קיסר והוא הכריז על יסוד האימפריה בשנת 260. אצילי האזורים הסמוכים (בעיקר צרפת, בריטניה וחלקים מסוימים של ספרד), הכירו באימפריה החדשה בתמורה לכך שכל מעיינו של הקיסר יהיה הגנה על המקום.

### שלטונו של פוסטומוס
פוסטומוס, קיסרה הראשון של האימפריה קבע את בירתו בקולוניה קלאודיה (כיום קלן) והקים שם מבנה שלטוני זהה לזה של רומא. הוא יסד סנאט מהמשפחות האצילות של האזורים שבשליטתו, הקים אספת עם ומינה שני קונסולים כל שנה. הוא הדף את הניסיון של הקיסר גליאנוס לאחד את האימפריה ב-263. ב-268, אחד ממפקדיו מרד נגדו והכריז על עצמו קיסר בעיר מוגונטיאקום (כיום מיינץ). פוסטומוס הצליח לנצחו, אבל נרצח בידי חייליו, ייתכן שבגלל שלא נתן להם להחריב את העיר.

### לאחר פוסטומוס
לאחר פוסטומוס, איבדה האימפריה את כוחה והידרדרה למלחמות אזרחים. ספרד ולאחריה גם בריטניה פרשו מאימפריה והשלטון הפנימי היה לא יציב. מכת המוות ניתנה על ידי קיסר רומא אורלנוס בשנת 274 כחלק ממאמציו (המוצלחים) לאחד את האימפריה.

## קיסרי האימפריה

## הקונסולים

נוסף עליהם, ישנם מספר קונסולים ששנות שלטונם אינן ידועות

## קישורים חיצוניים

* האימפריה הגאלית - פרק בפודקאסט על ההיסטוריה של רומא

קטגוריה:מדינות לשעבר בחצי האי האיברי
קטגוריה:מדינות לשעבר באירופה
קטגוריה:האימפריה הרומית
קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי צרפת
ברבוזה

**ברבוזה** (**Barbosa**) הוא שם משפחה.

קטגוריה:שמות משפחה פורטוגזיים
רקוויאם (זלנקה)

למלחין הצ'כי יאן דיסמאס זלנקה מיוחסות ארבע הלחנות למיסת הרקוויאם הקתולית. רק **הרקוויאם ברה מז'ור** (ZWV 46), שהוא הרקוויאם המאוחר ביותר המיוחס למלחין עודנו מושמע כיום. הרקוויאם ברה מז'ור נחשב לאחת מהלחנות הרקוויאם החשובות ביותר מתקופת הבארוק. הרקוויאם בדו מינור (ZWV 45) ככל הנראה מיוחס לזלנקה רק בטעות והוא משל מלחין אחר. שני הרקוויאמים הנותרים (רקוויאם ברה מינור, ZWV 48, נכתב ככל הנראה ב-1731; רקוויאם בפה מז'ור, ZWV 49, הולחן לפני 1730) הם כנראה כן משל זלנקה, אך נחשבים ליצירות נשכחות ביותר וכמעט ואינן מושמעות. 

## הרקוויאם ברה מז'ור
### היצירה
הרקוויאם ברה מז'ור הולחן בשנת 1733, לזכרו של אוגוסט השני מלך פולין והנסיך הבוחר של סקסוניה שנפטר באותה השנה. הרקוויאם כתוב לתזמור עשיר בהרבה בהשוואה לרקוויאמים האחרים המיוחסים לזלנקה וליצירות אחרות בנות התקופה. סגנונו של הרקוויאם חריג בכך שבניגוד לרקוויאמים אחרים המפגינים עצב, הרקוויאם הזה נכתב במז'ור וקטעים רבים בו נשמעים אפילו עליזים ואנרגטיים. הרקוויאם נחשב לרקוויאם החשוב ביותר של זלנקה וליחיד שמושמע רבות. זמן ביצוע ממוצע של הרקוויאם הוא כ-40 דקות.

#### הרכב
הרקוויאם נכתב לארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס), למקהלה ולתזמורת הכוללת: 2 חלילים, 2 אבובים, צ'אלומאו , 2 בסונים, 2 חצוצרות, 2 קרנות, טימפני, סקיצת כלי קשת (כינור ראשון ושני וויולות) ובאסו קונטינואו.

### סדר הפרקים
* Introitus
* Kyrie
* (Sequentia (Dies irae
* Offertorium
* Sanctus
* Benedictus
* Agnus Dei
* Communio

## שלושת הרקוויאמים האחרים
מלבד הרקוויאם ברה מז'ור, מיוחסים לזלנקה עוד שלוש הלחנות למיסת הרקוויאם. על הרקוויאם בדו מינור (ZWV 45) ישנה מחלוקת אם הוא משל זלנקה, וחוקרים רבים סוברים שהוא משל מלחין אחר. שני הרקוויאמים האחרים זוכים להסכמה רבה יותר שהם משל זלנקה, אך גם על יחוסו של הרקוויאם ברה מינור (ZWV 48) לזלנקה יש המערערים. 

הרקוויאם ברה מינור, ZWV 48, נכתב ככל הנראה ב-1731, לארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס), מקהלה ותזמורת הכוללת: שני חלילים, שלוש חצוצרות, שני אבובים, שני בסונים, צ'אלומאו, כלי קשת ובאסו קונטינואו. 

הרקוויאם בפה מז'ור, ZWV 49, הולחן לפני 1730, לארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס), מקהלה, לכינורות, ויולות ועוגב.

### הרקוויאם בדו מינור
הרקוויאם בדו מינור הולחן כנראה בשנת 1737 לזכרו של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שנפטר יותר מעשרים מ-25 שנים לפני כן. הרקוויאם אבד, התגלה בפראג בשנת 1980 ובוצע לראשונה מאז היעלמותו בשנת 1984. מאז מציאת הרקוויאם קיימת מחלוקת על ייחוסו לזלנקה, זאת בשל השוני הסגנוני הבולט בין רקוויאם זה ליצירות אחרות פרי עטו של זלנקה, שבולט כבר מפתיחת הרקוויאם. חוקרים שונים הציעו לייחס רקוויאם זה למלחינים שונים בני התקופה. עם זאת, אין חולק על איכותו המוזיקלית של הרקוויאם ועל היותו הלחנה מרשימה של המיסה. 

הרקוויאם הולחן לארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס), למקהלה ולתזמורת הכוללת: שלוש חצוצרות, כינורות, ויולות ובאסו קונטינואו.
 
## קישורים חיצוניים
* פורום זלנקה, ניתן למצוא כאן כמה דיונים על הרקוויאמים שלו.
* [הרקוויאם של זלנקה ב-IMSLP](http://imslp.org/wiki/Requiem,_ZWV_46_(Zelenka,_Jan_Dismas)).
* פרטים יבשים על הרקוויאמים של זלנקה.

זלנקה
מאטואה

**מאטואה** (ברוסית: **Матуа**; ביפנית: **松輪島**) הוא אי געשי בארכיפלג האיים הקוריליים בים אוחוצק בצפון-מערב האוקיינוס השקט. שמו מגיע ממילה בשפת האיינו שמשמעותה "שער לגיהנום".

## היסטוריה
במטואה נהגו לבקר ציידים ודייגים בני האיינו.

בשנת 1644 הופיע לראשונה האי במפה רשמית שהראתה את גבולות הטריטוריה של שבט מאטסומה, האן מתקופת האדו ביפן, ובשנת 1715 אושרה בעלות זאת על ידי שוגונות טוקוגאווה.

ב-1855 הועבר האי לריבונות האימפריה הרוסית במסגרת אמנת שימודה, אבל ב-1875 הוחזר לאימפריה היפנית במסגרת חוזה סנקט פטרבורג יחד עם שאר האיים הקוריליים.

במלחמת העולם השנייה היה לצבא היפני הקיסרי שדה תעופה צבאי באי. האי אויש על ידי 7,000-8,000 חיילים. האי נכבש על ידי כוחות סובייטים במהלך הפלישה לאיים הקוריליים לאחר שכל הכוחות באי נכנעו בלי להתנגד.

לאחר מלחמת העולם השנייה, האי נשאר בשליטת ברית המועצות, והמפעלים היפניים לשעבר הופעלו על ידי משמר הגבול של ברית המועצות. בשנת 1952 רעידת אדמה הביאה למותם של 16 חיילים סובייטים ששירתו באי ולזכרם הוצבה אנדרטת זיכרון מבטון.

האי ננטש לאחר התפרקות ברית המועצות והוא נמצא בשטח הריבונות של מחוז סחלין של רוסיה. בשנת 2000 נחנך במקום בסיס של משמר הגבול הרוסי.

במאי 2016 הגיעה למקום משלחת מדעית צבאית של משרד ההגנה הרוסי והחברה הגאוגרפית הרוסית שחוקרת את האי לקראת הכנתו לקליטת כוחות צבאיים מחדש. בשנת 2017 נחנך באי שדה תעופה צבאי ובו מטוסי  ומסוקי מיל מי-8 והוא משמש את כוחות האוויר והחלל של רוסיה.

## הר הגעש

**סארייצ'ב** הוא הר געש שכבתי פעיל בצורת חרוט געשי השוכן בשטח האי.

בשנת 2009 התפרץ ההר ופלט עמוד אפר גבוה. מכיוון שהר הגעש קרוב לחלק מנתיבי האוויר בין מזרח אסיה ואמריקה הצפונית, גרמה ההתפרצות לשיבושים בתעבורה האווירית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: גאוגרפיה
קטגוריה:האיים הקוריליים
קטגוריה:רוסיה: איים לא מיושבים
בן-עמוס

**בן-עמוס** הוא שם משפחה יהודי.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה פטרונימיים
ארכיפלג לואיסיאד

**ארכיפלג לואיסיאד** הוא קבוצת איים המורכבת מעשרה איים געשיים המוקפים בשונית אלמוגים, ותשעים איים קטנים השוכנים כ-200 קילומטרים דרומית-מזרחית לגינאה החדשה. אורכו של הארכיפלג הוא 160 קילומטרים, והוא מכסה שטח של 26,000 קילומטרים רבועים בין ים שלמה מצפון, וים האלמוגים מדרום. השטח הקרקעי של קבוצת האיים הוא כ-1,871 קילומטרים. 

מבין האיים המרכיבים את הקבוצה, ונטינאי (Vanatinai) הוא הגדול ביותר, ויחד עם האיים רוסל (Rossel) ומיסימה (Misima), אלו האיים המזרחיים ביותר בקבוצה, בעוד האיים סידאה (Sideia) ובסילאקי (Basilaki) הם המערביים ביותר והקרובים ביותר לגינאה החדשה.

## היסטוריה
המערבי הראשון שהגיע לארכיפלג היה ככל הנראה לואיס ואז דה טורס בשנת 1606, אך ימאים מלאים וסינים ביקרו בו עוד לפני כן. לואי אנטואן דה בוגנוויל העניק לארכיפלג את שמו ב-1768, וקרא לו על שם לואי החמישה עשר, מלך צרפת. 

במאי 1942 נערך באזור ארכיפלג לואיסיאד קרב ים האלמוגים, בו נהדף כוח פלישה יפני על ידי נושאות מטוסים אמריקניות.

האקלים השורר בארכיפלג הוא אקלים טרופי, והאיים מכוסים ברובם ביער גשם טרופי. יערות הגשם של הארכיפלג הם אזור אקולוגי ייחודי, והם ביתם של מספר מינים אנדמיים של עצים, חמישה מיני חסרי זנב אנדמיים, שני מיני לטאות אנדמיות וחמישה מיני עופות אנדמיים.

## קישורים חיצוניים

* ארכיפלג לואיסיאד ויערות הגשם שבו, הקרן העולמית לשימור חיות הבר 
* אתר מידע למבקרי בארכיפלג לואיסיאד  
* 

קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
לואיסיאד
משה פורטר

**משה- מרדכי הלוי פורטר** (1847-1934), מראשוני חובבי ציון ביקטרינוסלב, איש העלייה הראשונה, מראשוני המתיישבים בחורן (סאחם אל ג’ולן) וממקימי יבנאל.

## ביוגרפיה
נולד בביקטרינוסלב שברוסיה, כיום דניפרופטרובסק שבאוקראינה, לאביו יהודה הלוי פורטר. המשפחה השתייכה לחסידות חב"ד. רכש השכלה מוזיקלית ושימש כחזן וככנר. היה ממקימי תנועת חובבי ציון בעיר הולדתו, שממחצית המאה ה-19 היוותה מרכז ציונות ברוסיה. מנהיגיה בעיר היו שמריהו לוין ומנחם אוסישקין, שעודדו את העלייה לארץ ישראל.

בעקבות קניית קרקעות ב"סאחם ג’ולן" שבחורן ב- 1891, עלו לשם שש משפחות מיקטרינוסלב, וביניהם משפחת פורטר. התיישבותם הייתה מבוססת בעיקרה על מימון עצמי, בתוספת קבלת סיוע מהברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד. לכבודו הוסב ב-1895 שם היישוב ל"תפארת בנימין", עם עלייתם של הרומנים והבולגרים. פורטר הקים משק ועבד את האדמה כאיכר במשך 6 שנים בתנאים קשים. בתו נפטרה שם ואחד מבניו התעוור. 

מחלות, התנכלויות חוזרות ונשנות של ערביי הסביבה והתערבות שלטונות האימפריה העות'מאנית, אילצו את המתיישבים לעזוב את ביתם לאלתר, וללא רכוש. לאחר שלושה ימים של הליכה ברגל הגיעו חלקם לצפת וחלקם לראש פינה, ובתוכם פורטר. שם חיו מקצבאות, שקבלו מהברון. 

ב-1901 החליטו "אנשי סאחאם ג'ולן" לעבור לגור באדמות שנקנו על ידי הברון בימה, שנקראה מ-1905 יבנאל. ביניהם היה משה פורטר. האדמות ביבנאל חולקו לשלושים ושש נחלות. השנים הראשונות בימה לוו בסכסוכים עם השכנים הערבים והבדואים. באחד הימים פורטר, מקארוב וברקוביץ הוכו עד זוב דם ואושפזו בבית חולים שייסד דייוויד ואט טוראנס בטבריה. בנוסף, המתיישבים סבלו מיחסים מעורערים עם פקידות יק"א, תנאי אקלים קשים, שנות בצורת, מתקפות ארבה ועכברים, שכילו את היבול. 

שנותיו וכוחותיו של פורטר לא התאימו לעבודת האדמה. ב-1910 כשהוא בן 63, נאלץ לעזוב את יבנאל יחד עם משפחתו. הוא עבר לגור בזכרון יעקב, שם חי בסמוך לבכורו יצחק למעלה מ 20 שנה, ועבד כנאמן ביקבי זכרון יעקב. בשנתו האחרונה עבר לגור עם בנו יצחק בתל אביב. שם נפטר ב-18 באוקטובר 1934 ונקבר בבית קברות בנחלת יצחק. על מצבתו חרוט: "אבי שירה זמירה נעימה חובב ציון ומקימה"

## משפחתו
בעיר הולדתו נשא לאשה את רחל לבית ברנר מאודסה. ילדיו הם: יצחק, שלמה, בן-ציון, טוביה, חיה, וכן בן ובת ששמם לא ידוע. מרבית ילדיו היו מוזיקאים, מלבד טוביה פורטר, שהיה מראשוני הרופאים בארץ. יצחק פורטר היה כנר ומנצח, הקים את תזמורת ראש פינה וזכרון יעקב, והיה מראשוני מנצחי תזמורת ראשון לציון. שלמה, שהתעוור, היה מכוון פסנתרים, בן ציון היה מורה למוזיקה, וחיה – זמרת באופרה בניו יורק.

## הערות שוליים

קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:התיישבות יהודית בחורן
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1847
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1934
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
פיליפ אוגן

**פיליפ אוֹגָן** (בצרפתית: **Philippe Auguin**; נולד ב-1961) הוא מנצח צרפתי.

## ביוגרפיה
אוגן נולד בניס. הוא למד לנגן בקרן יער בקונסרבטוריון של ניס, ושם החל גם את לימודי הניצוח שלו, אותם סיים באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה בשנת 1988.

אוגן היה עוזרו של המנצח הרברט פון קאראיין במשך שלוש שנים, ולאחר מכן עבד עם גאורג שולטי. הוא ניצח על מספר תזמורות ידועות, בהן התזמורת הפילהרמונית של וינה, התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן והתזמורת הלאומית של צרפת. ניצח על אופרות רבות בבתי אופרה ידועים, בהם לה סקאלה, קובנט גרדן, האופרה הממלכתית של בוואריה ומטרופוליטן אופרה.

בתחילת 1990 מונה אוגן למנצח הראשי של האופרה של שטוטגרט, בשנים 1994–1995 היה המנהל המוזיקלי של תזמורת בראונשווייג, ובשנת 1998 של בית האופרה בנירנברג. הוא השתתף בפסטיבל זלצבורג ובמספר פסטיבלי מוזיקה קלאסית נוספים, בהם פסטיבל המוזיקה בשלזוויג-הולשטיין ופסטיבל האמנויות בהונג קונג.

באוקטובר 2010 התמנה למנהל המוזיקלי של האופרה הלאומית בוושינגטון די. סי.

## רפרטואר
פיליפ אוגן מבצע רפרטואר רחב של יצירות, בסגנונות מוזיקליים שונים. הוא אמר בראיון: "לא בזבזתי 30 שנה רק על יצירות של וגנר בגרמניה ושל ורדי באיטליה." הוא ניצח על ביצועי יצירות של מוצרט, אנטון ברוקנר, איגור סטרווינסקי, בלה בארטוק ועוד. כמו כן הוא ביצע יצירות של מלחינים עכשוויים כמו הנס ורנר הנצה, פיטר מקסוול דייוויס ופייר בולז. בנוסף, אוגן ניצח על כל הסימפוניות של גוסטב מאהלר.

בשנת 2010 פורסמה ביקורת אוהדת במיוחד על ניצוחיו לאופרה "סאלומה" של ריכרד שטראוס ול"דמדומי האלים" של ריכרד וגנר.

בסרט משימה בלתי אפשרית 5 מוצגים קטעים רבים מהאופרה "טורנדוט", כפי שבוצעה בבית האופרה של וינה בניצוחו של פיליפ אוגן.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:נגני קרן
קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1961