open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מיכאיל סטרוגוביץ'

**מיכאיל סטרוגוביץ**' (ברוסית: **Михаил Соломонович Строгович**; 29 בספטמבר 1894 -  13 בפברואר 1984) היה משפטן יהודי סובייטי.  

## קורות חיים
מיכאיל סטרוגוביץ' נולד בשנת 1894 בסנקט פטרבורג למשפחה יהודית. אביו היה משפטן. בהמשך המשפחה עברה למוסקבה בה סטרוגוביץ' סיים לימודי גימנסיה עם מדליית כסף והחל ללמוד כלכלה ומשפטים במכון למסחר.

לאחר סיום הלימודים בשנת 1920 החל לעבוד במערכת המשפטית של המדינה הסובייטית הצעירה ובשנת 1924 התקבל לפרקליטות וכיהן בה במספר תפקידים עד לשנת 1938.

במקביל לעבודתו בפרקליטות החל ללמד במוסדות להשכלה גבוהה, לרבות אוניברסיטת מוסקבה (פרופסור משנת 1933 וראש קתדרה), מכון להשתלמויות של עובדי מערכת המשפט, אקדמיה למדעי החברה ליד הוועד המרכזי של המפלגה ועוד.

בשנת 1938 סטרוגוביץ' סיים עבודת פוסט-דוקטורט ונבחר כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות. בעקבות כך הוא עזב את הפרקליטות והתרכז בהוראה.

בתקופת מלחמת העולם השנייה סטרוגוביץ' היה מלמד באקדמיה משפטית צבאית.

בשנת 1949 עם תחילת המאבק נגד קוסמופוליטיות סטרוגוביץ' ואהרן טריינין הוכרזו כמובילי הקו השגוי בלימוד משפטים. הוא סבל מרדיפות ונאלץ לעזוב את רוב תפקידיו. בשנת 1952 הוא החל לעבוד במכון למשפטים של האקדמיה. בשנת 1953 הרדיפות הופסקו.

סטרוגוביץ' פעל בתחומים רבים של תאוריה משפטית. הוא כתב מספר ספרי לימוד בתחום יחסי מדינה ומשפטים ולוגיקה. בניגוד למשפטנים סובייטיים אחרים הוא דגל בשיטה האדברסרית וחשיבות של חזקת החפות מפשע. בשנת 1956 הוא כתב ספר בנושא עיוות דין.

על פעילותו לסטרוגוביץ' הוענקו מספר עיטורים.

סטרוגוביץ' נפטר במוסקבה בשנת 1984.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:משפטנים יהודים רוסים
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד
קטגוריה:מעוטרי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:נרדפי המשטר הסובייטי
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1894
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1984
פראס אחמד בדחי

**פראס אחמד בדחי** (ערבית: **فراس احمد بدحي**, נולד ב־28 במאי 1967) הוא ראש עיריית כפר קרע.

## ביוגרפיה
בדחי נולד וגדל בכפר קרע, בעל תואר ראשון ושני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן, בעל תואר ראשון בארכאולוגיה וספרות עברית מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא עבד ברשות העתיקות והתקדם עד לתפקיד של מנהל מרחב, ובהמשך כיהן במשך 11 שנים כיועץ המשפטי של רשות העתיקות עד בחירתו לראשות המועצה.

בשנת 2018 התמודד בבחירות לראשות הרשות המקומית כפר קרע בהן התמודדו בפועל שמונה מתמודדים. בסיבוב הראשון הוא קיבל 25.15% מהקולות - פחות מראש המועצה הקודם חסן עתאמנה שזכה ב-37.32%. עם זאת, בסיבוב השני גבר על עתאמנה ב־5,600 קולות (52.34%).  במהלך כהונתו, במאי 2023, הוכרזה המועצה כעירייה ומעמדו שודרג לראש עירייה.

בבחירות שנערכו בפברואר 2024 נבחר לקדנציה שנייה כראש העירייה לאחר שהביס את מחמוד מסאלחה ברוב של 59.73%. הוא ראש הרשות הראשון בתולדות כפר קרע שנבחר לשתי קדנציות רצופות.

נשוי למנאל ואב לשלוש בנות ובן. מתגורר בכפר קרע.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי עיריות בישראל
קטגוריה:ערבים בראשות רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:עורכי דין ערבים ישראלים
קטגוריה:ארכאולוגים ערבים
קטגוריה:ארכאולוגים ישראלים
קטגוריה:יועצים משפטיים ישראלים
קטגוריה:עובדי רשות העתיקות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן: משפטים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:כפר קרע: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
התרסקות המטוס בנפאל (2024)

**התרסקות המטוס בנפאל** התרחשה ב-24 ביולי 2024, כאשר מטוס בומברדייה CRJ200ER של חברת סאוריה איירליינס  התרסק זמן קצר לאחר ההמראה מנמל התעופה הבינלאומי טריבהוואן בעיר קטמנדו בירת נפאל. בתאונה נהרגו 18 מתוך 19 האנשים שהיו במטוס.

## רקע
המטוס שהתרסק היה בומברדייה אירוספייס CRJ200ER בן 11 שנים, אשר היה רשום כ-9N-AME ומספרו הסידורי היה 7772. המטוס נמסר לראשונה לאטלנטיק קוסט איירליינס ולאחר מכן נכנס לשירות עם סאוריה איירליינס, ששמה היה אז Kuber Airlines, בשנת 2017.

מסלול הטיסה המתוכנן היה מנמל התעופה הבינלאומי טריבהוואן בקטמנדו לפוקהרה שבנפאל, ונשא שני טייסים ו-17 נוסעים. חברת סאוריה איירליינס מסרה כי המטוס היה אמור להיות מטופל תחזוקתית ב-25 ביולי.

## התאונה
ממוזער|עשן עולה מאתר ההתרסקות
התאונה אירעה ב-24 ביולי 2024 בסביבות השעה 11:15 (שעון מקומי) זמן קצר לאחר המראת המטוס. המטוס התרומם מעט מעל המסלול ולאחר מכן התגלגל על צידו והתרסק. צילומים ודיווחי עדי ראייה הצביעו על כך שהמטוס המריא מהקצה הדרומי של המסלול, פנה פניה חדה ונפל, כשקצה הכנף פגע ראשון בקרקע. המטוס עלה באש בעת הפגיעה והחליק לתוך נקיק מזרחית למסלול הנחיתה בין האנגר המטוסים לתחנת המכ"ם. בצילומים של האירוע נראו כבאים מכבים את השריפה תוך ניסיון לחלץ ניצולים.

לדברי שר התעופה האזרחית הנפאלי, בדרי פנדי, תא הטייס נותק מגוף המטוס בעקבות פגיעה במכולה רגע לפני שגוף המטוס פגע בקרקע. שאר חלקי המטוס התפזרו בהמשך המסלול.

18 בני אדם נהרגו בהתרסקות. הקפטן, מאניש שאקיה, היה הניצול היחיד מהתאונה, ופונה לבית החולים בקטמנדו עם פציעות שאינן מסכנות חיים.

## נוסעים וצוות
המטוס נשא שני אנשי צוות ולפי כמה מקורות, 17 טכנאים שהועסקו כדי לבצע תחזוקה שוטפת במטוס. ממקורות נוספים עולה כי אחד הנוסעים היה ילד.

## אחרי ההתרסקות
נמל התעופה הבינלאומי טריבהוואן נסגר זמנית בעקבות האסון, וסאוריה איירליינס השהתה את כל הטיסות בעקבות ההתרסקות. שלושה נוסעים שרדו את התאונה אך מתו מאוחר יותר בבית חולים. הקפטן חולץ "בתוך חמש דקות מההתרסקות", וספג פגיעות בראש ובפנים, ושבר עצמות בגבו.

## החקירה
ב-5 בספטמבר פורסם הדו"ח הראשוני על ההתרסקות. בהתבסס על נתונים מהקופסה השחורה, המטוס סטה יתר על המידה במהלך ההמראה. בזמן ההמראה, בשעה 11:10:55 (זמן מקומי), התרומם המטוס לזמן קצר בקצב של 8.6° לשנייה. בשעה 11:11:03 הגיע המטוס לגובה מקסימלי של 100 רגל (30 מ') מעל פני הקרקע. שבע שניות אחר כך קצה הכנף הימני פגע בקרקע. מרעד הסטיק  של הטייסים הופעל מספר פעמים בטווח זמן של שמונה שניות בין 11:10:58 ל-11:11:04.

הדו"ח המקדים הדגיש גם ממצאים בחברת התעופה שנחשבו קריטיים. הוא חשף כיצד חברת סאוריה איירליינס לא עמדה בנהלים המתאימים להעמסת מטוסים, כולל אי שקילה ואבטחת מטענים כראוי. וכן מהירויות ה-V שחושבו עבור הטיסה ואלו שנרשמו בקופסה השחורה, היו שונות באופן משמעותי מהמידע המפורט במדריך לעזרה מהירה .

## ראו גם
* טיסה 691 של יטי איירליינס

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ב-2024
קטגוריה:נפאל: היסטוריה
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה בנפאל
קטגוריה:נפאל: תעופה
קטגוריה:2024 באסיה
תנועת הסטודנטים האסלאמית של הודו

**תנועת הסטונדטים האסלאמית של הודו** היא ארגון אסלאמי הודי שהוכרז בידי ממשלת הודו כארגון טרור.

## היסטוריה
תנועת הסטודנטים האסלאמית של הודו הוקמה ב־1977 באליגרה  שבאוטר פרדש כזרוע סטודנטיאלית של , ארגון אסאלמי הודי שהוקם לאחר חלוקת הודו. הארגון נועד להחליף את ארגון הסטונדטים הוותיק יותר של הארגון, , שהוקם ב־1956.

הארגון החל להפרד מארגון האם שלו, ג'מעת-א-אסלאם הינד, ב־1981, כשמספר מחבריו הפגינו נגד יאסר ערפאת בעת ביקורו בהודו. חברי הארגון ראו בערפאת כלי שרת בידי המערב, בעוד הג'מעת-א-אסלאם הינד ראה בו מייצג של המאבק הפלסטיני. הארגונים גם נחלקו ביחסם להמהפכה האסלאמית באיראן: תנועת הסטונדטים הביעה תמיכה במהפכה ובמנהיגות האיראנית החדשה, דבר שהביא את הג'מעת-א-אסלאם הינד לפנות לתמיכת הזרוע הסטונדטיאלית הקודמת שלה, ארגון הסטונדטים האסלאמי.

היחסים בין תנועת הסטונדטים האסלאמית וארגון הסטונדטים האסאלמי אינם ברורים. יש הרואים בתנועת הסטונדטים פלג של ארגון הסטונדטים, בעוד אחרים רואים בו ארגון מחדש שנועד להחיות את ארגון הסטונדטים. אחרים טוענים כי הארגון כולו נועד לאפשר לחברי ג'מעת-א-אסלאם הינד לבטא עמדות רידקאליות יותר בעוד הארגון נותר מתון יותר.

בסביבות 1999 החלה להתארגן סניף מיליטנטי של התנועה. ב־2001, בוועידת התנועה, נקראו חברי הארגון לג'יהאד וליצור תמיכה ציבורית באוסאמה בן לאדן, דבר הנראה כייסוד המוג'האדין ההודי.

הארגון הוצא מחוץ לחוק בהודו בספטמבר 2001 עקב קשריו עם אל-קאעדה, הטליבאן, וארגוני טרור נוספים. האיסור חודש מספר פעמים. לאחר חידושו בפברואר 2008 עתרה התנועה לבית המשפט הגבוה בניו דלהי נגד האיסור על פעולתה, ובית המשפט קיבל את העתירה ואישר את פעולתה. משרד הפנים ההודי, האחראי לביטחון הפנים, ערער על ההחלטה לבית המשפט העליון של הודו, שהפך את הפסיקה והשיב את האיסור על התנועה.

## מבנה
קודם ההכרזה על הארגון כארגון טרור ב־2001 מנה הארגון 400 עובדים במשרה מלאה בנועדו כאנסאר (עוזרים, חברים), 20,000 תומכים שנודעו כאחוואן (אחים). בנוסף החזיקה הארגון בטריק-א-טולבה-אי-ערביה, שנועד לקשר לתלמידי מדרסות ועולמא.

## אידאולוגיה
תנועת הסטונדטים התנגדה להינדואיזם, חילוניות, דמוקרטיה ולאומיות. התנועה תומכת בהקמת ח'ליפות אסלאמית ומדגידה את חשיבות האומה והצורך הג'יהאד.

## הערות שוליים

קטגוריה:הודו: אסלאם
קטגוריה:ארגוני טרור אסלאמי
שניאור פרדס

הרב **שניאור זלמן פרדס** (נולד ב-1961) הוא דיין ישראלי, ראש אבות בתי הדין בנתניה, אב בית הדין הרבני בעיר ומחבר ספרים. ב-2025 נבחר לכהן כדיין בבית הדין הרבני הגדול.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים לרב חיים פרדס ולטויבא רחל בת הרב מרדכי יהודה ליב זק"ש ונכדת הרב יעקב משה חרל"פ. בהיותו כבן 3 עברה משפחתו לתל אביב יחד עם מינוי האב לאב בית הדין שם.

למד בישיבת היישוב החדש אצל הרב יהודה קולודצקי, ובישיבת חברון אצל הרב שמחה זיסל ברוידא.

לאחר נישואיו בשנת 1985 החל ללמוד בכולל "שבט מיהודה" אצל הרב שלמה דיכובסקי ובכולל שירת דבורה אצל הרב שלמה גוטפריד. בגיל 32 נבחן וקיבל תעודות סמיכה לרבנות ולדיינות. בגיל 35 נתמנה לכהן כראש כולל 'שיר למעלות' ללימודי דיינות ורבנות בכפר סבא, תפקיד בו כיהן כ־13 שנה.

בשנת 1999, עם פטירת אביו, מילא את מקומו ברבנות בית הכנסת "בית אל" בצפון תל אביב.

בשנת 2007 (ה'תשס"ז) נבחר לדיין, והחל משנת ה'תשע"ז החל לשמש כאב בית הדין הרבני בנתניה. בשנת ה'תשפ"א מינה אותו הרב הראשי, הרב דוד לאו לראש אבות בתי הדין בעיר נתניה.

בשנת 2024 הועלתה מועמדותו למינוי דיינים לבית הדין הגדול כמועמד מטעם מפלגת דגל התורה, וביוני 2025 הוא אכן נבחר.

## חיים אישיים
נשא לאשה את מלכה לבית הרשקוביץ. מתגורר בבני ברק.

## ספריו
* **השיר והשבח** (שני כרכים) חידושים על חמישה חומשי תורה, חמש מגילות, שבת, מועדים וסידור התפילה. בתוספת מאמרים בנושאים שונים.
* **פניני השבח** - על פרשיות התורה, מחשבה ומוסר.

## קישורים חיצוניים
* שיעורי הרב שניאור פרדס בערוץ בינינו.
* רשימת הפסקים של הרב שניאור פרדס, באתר "דעת".

## הערות שוליים

קטגוריה:דייני בית הדין הרבני הגדול
קטגוריה:אבות בית הדין הרבני בנתניה
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:משפחת חרל"פ
קטגוריה:משפחת זק"ש
קטגוריה:בוגרי ישיבת היישוב החדש
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:בוגרי כולל שבט מיהודה
קטגוריה:ראשי כולל אברכים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבנים
קטגוריה:כפר סבא: רבנים
קטגוריה:בני ברק: רבנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
הנרי אשטון (שחקן)

**הנרי אשטון** (באנגלית: **Henry Ashton**; נולד ב-10 בפברואר 1991) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בתפקידיו בסדרת הפנטזיה "ליידי ג'יין שלי" ובדרמת הנעורים "המדריך לרצח לילדות טובות".

## ביוגרפיה
אשטון גדל בבקינגהמשייר. הוא למד בבית הספר מילפילד מ-2004 עד 2009. הוא הביע עיניין במשחק בצעירותו, אבל היה עבד בעבודות מזדמנות במשך עשור, כולל קמעונאות, אירוח, אופנה ומוזיקה לפני שהחליט להמשיך לעסוק במשחק באופן מקצועי. הוא למד בקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד, וסיים את לימודיו ב-2022. 

## קריירה
לפני שסיים את בית הספר לדרמה, אשטון ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט העלילתי בסרט הביוגרפי "Creation Stories" משנת 2021.  לאחר שסיים את לימודיו, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בעונה השביעית של סדרת הפנטזיה *[[זרה (סדרת טלוויזיה)|זרה]]* בתור סנדי האמונד, ששודרה בשנת 2023.  

בשנת 2024, אשטון שיחק את סטן דאדלי בסדרת הפנטזיה "ליידי ג'יין שלי"  הוא לוהק לתפקיד בשנת 2022.  באותה שנה לוהק לתפקיד מקס הייסטינגס בדרמת הנעורים "המדריך לרצח לילדות טובות",  המהווה עיבוד לרומן באותו שם.   בעוד שלאחרון היה גם פרסום בינלאומי בנטפליקס.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1991
חורבת מיעאר

**חורבת מיעאר** ממוקמת בפאתי ובתוך המושב יעד שבגליל התחתון. המושב יעד הוקם על חורבת מיעאר, בה נתגלו שרידי יישוב שהתקיים באופן רציף החל מהתקופה הרומית הקדומה ועד לתקופת המנדט הבריטי. השרידים במקום מעידים על יישוב יהודי עתיק עד לתקופת המרד הגדול.

## היסטוריה
המידע המוקדם ביותר על אתר ארכאולוגי במקום, היה מוכר כבר משנות הארבעים של המאה שעברה. לקראת הקמת שכונה חדשה ביישוב יעד, נעשה סקר ארכאולוגי שהביא לשתי עונות של חפירות הצלה. הממצאים בחפירות ההצלה הביאו למסקנות שהמקום היה מיושב באופן רציף כמעט החל משלהי התקופה הפרסית המאוחרת ועד לימינו. עד שנת 1948 היה במקום כפר ערבי שניטש בעקבות מבצע דקל. בית הקברות של הכפר נמצא מצד שמאל לכביש הגישה ליעד.

בתקופה הצלבנית, נכלל הכפר במחוז עכו, ונזכר בבולה אפיפיורית המאשרת את הענקת אדמות לראש מנזר הר ציון, ובכללן "בית החווה מיעאר, עם אדמותיו, כרמיו וגינותיו".

## ארכאולוגיה
בעקבות החפירות הארכאולוגיות שנעשו באתר, נחשפו חמש שכבות המייצגות את שלבי היישוב במקום. בכל השכבות נמצאו שרידי קירות ומבנים, נתגלה בור מים ששימש את היישוב. שרידי מבנים מבוצרים נתגלו מהתקופה הרומית הקדומה. מהתקופה הרומית נתגלו קנקנים שזוהו שהם מבית היוצר של כפר חנניה. השכבה בה נתגלה הממצא הקרמי העשיר ביותר הוא מהתקופות הצלבנית והממלוכית.

בשנת 1996 נערכה חפירה הצלה בשתי מערות קבורה בפאתי היישוב, שהובילו לגילוי של מטבע שהוטבע בקונסטנטינופול והוא מימי הקיסר קונסטנטינוס, שהיה קיסר האימפריה הרומית המערבית, משנת 312 עד 324 לספירה. למערת הקבורה היה פיר כניסה אנכי, בור עמידה ו – 11 כוכי קבורה חצובים בסלע.

הממצאים שנתגלו באתר עצמו ומערות הקבורה הממוקמות במדרון המזרחי של יעד, מעידים על כך שבמקום היה יישוב יהודי במקום עד לתקופת המרד הגדול. כמו גם המיקום וקרבתו ליודפת.

## הערות שוליים

קטגוריה:הגליל התחתון
קטגוריה:הגליל התחתון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים בארץ ישראל
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:המרד הגדול
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
שלום אזולאי

הרב **שלום מרדכי אזולאי** (ה'תרמ"ז, 1878 - כ"ו בשבט ה'תשכ"א, 1961) היה מחנך, פוסק הלכה, אב בית הדין העדה המערבית בירושלים, רבה של העיר העתיקה וראש ישיבת אור עולם בעיר, חבר מועצת הרבנות הראשית לישראל וחבר בית הדין הגדול. בצעירותו היה פעיל ציוני.

## קורותיו
נולד בצפרו לאביו ר' עמרם ולאימו שמחה. משפחתם הייתה מיוחסת בכהונה עד צדוק הכהן. למד אצל חכמי צפרו: רבי חיים אברהם אליהו בן שטרית, חמיו רבי חיים מאמאן, ורבי אבנר אג'ייני. בהמשך היגר לפאס שם שימש כמנהל ומלמד בתלמוד תורה 'אם הבנים'. כמו כן, נמנה עם יוזמי הקמת הארגון 'אם הבנים' ששיפר את החינוך לילדי מרוקו.

בשנת תרס"ח, החלו להתארגן קבוצות יהודים בתוך ערי מרוקו לאגודה ציונית. הם ייסדו את חברת "חיבת ציון" שמטרתה הייתה להעלות צעירים לארץ ישראל כדי שיעסקו בהפרחת השממה ושכלול היישוב היהודי בארץ ישראל. החברה הורכבה משתי כיתות, כיתה אחת מנתה את האנשים המבוגרים בראשות הרב ישמ"ח עובדיה, וכיתה שנייה, בה היו הצעירים, בראשותו של רבי שלום אזולאי. חברי 'חיבת ציון' היו חברים בתנועת המזרחי, אך לאחר כשלוש שנים, בהשפעתה של ממשלת צרפת, התפרדה החבילה.

בשנת תרפ"א עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. הצטרף לחברת לומדי הקבלה בישיבת עוז והדר, בחברתו של הרב אליהו אלעז'ימי. בירושלים, מצבו הכלכלי ירד, והרב ישמ"ח עובדיה ביקש מהרב יעקב מאיר שיתן לו קצבה הגונה. בשנת תרפ"ו התמנה לחבר בית הדין של עדת המערביים, לצד רבי שמואל עזראן ורבי עמרם אבורביע ורבי יוסף שלוש. כמו כן, שימש כר"מ בישיבה בירושלים, שם לימד הלכות אבן העזר בעיון. כמו כן לימד קבלה.

בחג החנוכה ה'תש"א, הוכתר במעמד הרב עוזיאל כרבה של העיר העתיקה. כמו כן, עמד בראש ישיבת אור עולם בעיר העתיקה. בבית מדרשו היה נוהג לדרוש בשבתות במשך כארבע שעות להמון העם.

החל מב' באייר ה'תש"ח עד שנת ה'תשט"ו, שימש חבר מועצת הרבנות הראשית לישראל. שימש כחבר בית הדין הגדול לצד הרבנים הראשיים הרב עוזיאל והרב הרצוג. כמו כן כיהן כאב בית דין בבית הדין האזורי בירושלים, לצד הרב אליעזר יהודה וולדינברג והרב יוסף קאפח. הרב כמו כן שימש כחבר מועצה ב"אגודת הרבנים הספרדים בישראל".

בשנת ה'תש"ט חתם על כרוז לפיו יש לראות בהקמת מדינת ישראל אתחלתא דגאולה, וכן שיש להצביע למפלגת החזית הדתית המאוחדת.

נפטר בירושלים בכ"ו בשבט ה'תשכ"א ונקבר בהר המנוחות.

בנו המפורסם הוא הרב עמרם אזולאי. רבי עמרם היה חותנו של הרב יעקב יוסף.

## חיבוריו
* **דרשות על המקרא** - בכתב יד. מעט ממנו ראה אור.
* **פסקי דין** - חלקם נדפסו בספרי חכמי דורו.

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:אבות בית הדין הרבני בירושלים
קטגוריה:חברי מועצת הרבנות הראשית
קטגוריה:העיר העתיקה: רבנים
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:רבנים ספרדיים ישראלים
קטגוריה:רבנים מרוקאים ישראלים
אבות ובנים (רומן)

**אבות ובנים** ( תעתיק: **אוצי אי דֶטִי**) הוא רומן מאת הסופר הרוסי איוואן טורגנייב, שפורסם לראשונה בשנת 1862. הרומן עוסק בעימות בין דורות וההבדלים בערכים בין מסורתנים ואינטלקטואלים ברוסיה של המאה ה-19. זהו אחד מהרומנים המוכרים והמשפיעים ביותר בספרות הרוסית.

## תקציר העלילה
העלילה מתחילה בשנת 1859, כאשר ניקולאי פטרוביץ' קירסאנוב, בעל אחוזה כפרית ברוסיה, מחכה לבנו ארקדי, שסיים זה עתה את לימודיו באוניברסיטת פטרבורג. ארקדי מגיע לאחוזה עם ידידו הקרוב והמנטור שלו יבגני בזארוב, סטודנט לרפואה וניהיליסט. בזארוב מתנגד לכל סוג של סמכות ומקדש את המדע והעקרונות הטבעיים בלבד.

במהלך הרומן, מתפתחים יחסים מורכבים בין הדמויות. ניקולאי ואחיו פאבל מתמודדים עם התפיסות המהפכניות של בזארוב וארקדי. פאבל, אריסטוקרט מסורתי, מתנגד בעקשנות לרעיונותיו של בזארוב, מה שמוביל לעימותים בין השניים. בזארוב, מצידו, מתמקד בעבודות מדעיות ובניסויים כימיים, אך גם נכנס לסיטואציות רומנטיות מסובכות, במיוחד עם אנה אודינצובה, אלמנה צעירה ומרשימה אותה הוא פוגש באירוע חברתי.

## נושאים מרכזיים
הנושא המרכזי ברומן הוא המתח בין הדור הישן לדור החדש. טורגנייב מציג את הדור הצעיר, המיוצג על ידי בזארוב וארקדי, כמי שמאתגר את המוסכמות הישנות ומחפש אחר שינוי חברתי ופוליטי, בעוד שהדור הישן, המיוצג על ידי ניקולאי ופאבל, מנסה לשמור על הערכים המסורתיים.

## דמויות מרכזיות
* **ניקולאי פטרוביץ' קירסאנוב** - בעל אחוזה כפרית, אביו של ארקדי.
* **פאבל פטרוביץ' קירסאנוב** - אחיו של ניקולאי, אריסטוקרט מסורתי.
* **ארקדי קירסאנוב** - בנו של ניקולאי, בוגר אוניברסיטת פטרבורג, חברו הקרוב של בזארוב.
* **יבגני בזארוב** - ניהיליסט, סטודנט לרפואה, הדמות המרכזית המייצגת את הדור החדש.
* **אנה אודינצובה** - אלמנה צעירה ומרשימה, מושא התעניינותו הרומנטית של בזארוב.

## חשיבות ספרותית
הרומן "אבות ובנים" נחשב לאחת היצירות הגדולות של הספרות הרוסית במאה ה-19. הוא מציג בצורה חדה את הקונפליקטים החברתיים והפוליטיים של התקופה, וכן את התהליכים האישיים שעוברים הדמויות במאבקיהן הפנימיים והחיצוניים. הרומן היה שנוי במחלוקת בעת פרסומו בשל הצגתו הביקורתית של הדמויות המסורתיות והניהיליסטיות כאחד.

## תרגומים לעברית
הרומן תורגם לעברית ארבע פעמים. בראשונה בידי מנחם פוזננסקי, ויצא ביפו, תרע"ט (1919). בשנית בידי יעקב עדיני ויצא במהדורת כיס בהוצאת מעריב ב-1960. בשלישית בידי צבי ארד ויצא בהוצאת דביר, 1994. תרגום נוסף נעשה בידי נילי מירסקי ויצא בהוצאת הקיבוץ המאוחד ב-1994.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרים רוסיים
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:האימפריה הרוסית בתרבות
קטגוריה:ספרי 1892
הכוחות המזוינים של כווית

**הכוחות המזוינים של כווית** () הם הכוח הצבאי של מדינת כווית, אשר כולל את חיל האוויר הכוויתי, הצבא הכוויתי, הצי הכוויתי והמשמר הלאומי הכוויתי. גופי הממשל שאחראיים לכוחות אלו הם משרד ההגנה ומשרד הפנים של כווית. אמיר כווית הוא המפקד העליון של כלל הכוחות המזוינים.

## מבנה וארגון
הצבא הכוויתי הוא הוותיק ביותר מבין כוחות הכווית והוא נוסד בשנת 1953. חיילי הצבא פועלים בהגנת הגבולות ובביטחון הפנים, בעוד חיל האוויר וחיל הים מתמקדים בהגנה על מרחב האוויר והים של המדינה. נכון ל-2024 הכוח הכוויתי מונה כ-103,500 חיילים, מתוכם 72,000 חיילים פעילים, 24,000 חיילי מילואים.

## תרגילים צבאיים ושיתופי פעולה בינלאומיים
כווית משתתפת באופן קבוע בתרגילים צבאיים בינלאומיים על מנת לשפר את יכולותיה ולחזק את השותפויות האסטרטגיות שלה. אחד התרגילים המרכזיים הוא תרגיל "מגן נמרץ" (Eager Defender), שבמסגרתו מתקיימים תרגילים ימיים בשיתוף פעולה עם צבא ארצות הברית. תרגיל זה מתמקד בביטחון ימי, טקטיקות יחידות קטנות ופעולות אמפיביות משותפות.

## תקציב ובניית יכולות
כווית הגדילה את תקציב הביטחון שלה כדי להתמודד עם אתגרים אזוריים ולהתחדש בציוד מתקדם. תקציב הביטחון צפוי להגיע ל-8.1 מיליארד דולר עד שנת 2028, עם דגש על רכישת טנקים, מטוסים צבאיים ואוניות. השקעות אלו כוללות רכש של מערכות טילים מתקדמות, כלי טיס בלתי מאוישים ומטוסי קרב מודרניים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כווית
כווית
מוזיאון השואה של רומא

**מוזיאון השואה ברומא** (באיטלקית: **Fondazione Museo della Shoah**) הוא מוזיאון לתיעוד השואה הנמצא בבירת איטליה. 

## היסטוריה
התכנון הראשוני להקמת המוזיאון הוצע לראשונה בשנת 2005. בשנת 2012, מועצת העיר רומא אישרה את התוכניות הסופיות למוזיאון. עם זאת, המימון הצפוי מהעירייה נחסם בשל הנחיות לצמצום תקציבי. העיר רומא תכננה לשלם את עלות הבנייה של המוזיאון בסך 30 מיליון דולר.
ממוזער|לוח הזיכרון משנת 1964 בגטו רומא.
התכנון המקורי, בשנת 2013, היה שחוקר השואה האיטלקי מרצ'לו פצטי  ישמש כמנהל המוזיאון. פצטי עמד בראש הוועדה המפקחת על מתקני התצוגה והמחקר של המוזיאון. פצטי אמר בשנת 2013 כי הוא רוצה שהמוזיאון "ישלב את השואה בהקשר האיטלקי לתוך ההקשר האירופי". לאחר שנים של עיכובים בשל בעיות ביורוקרטיות ופיננסיות, במרץ 2023 ראש ממשלת איטליה ג'ורג'יה מלוני, ושר התרבות שלה ג'נארו סנג'וליאנו  הקצו 10 מיליון יורו לפרויקט המוזיאון. ב-16 באוקטובר, יום השנה ה-80 למעצרם של יותר מ-1,200 יהודים רומאים על ידי הנאצים בשנת 1943, החלו המחוקקים בבית הנבחרים האיטלקי לדון במימון, שיתמוך בתצוגות המוזיאון. ב-18 באוקטובר, אישר הבית הנבחרים את המימון. הפרויקט הסתיים, והוא פועל החל מתחילת שנת 2026. לוקה זאבי הוא האדריכל של המוזיאון.

## מיקום
מוזיאון השואה ממוקם בסמוך למוזיאון היהודי ברומא ובית הכנסת הגדול של העיר, בגדה השמאלית של הטיבר, היכן שהיה ממוקם בזמנו הגטו היהודי. הקומפלקס של המוזיאונים הללו ובית הכנסת סמוכים מאוד לגשר פבריציוס או גשר ארבעת הראשים (Ponte Fabricio).

## לוחות הזיכרון בגטו
בגטו שני לוחות זיכרון: האחד מ-25 באוקטובר, 1964; והשני מ-ינואר 2001. 

### לוח הזיכרון מאוקטובר 1964
הלוח הוצב ביום ציון השנה ה-20 למחתרת האיטלקית. להלן התרגום מאיטלקית:

### לוח הזיכרון מינואר 2001
ממוזער|לוח הזיכרון משנת 2001 בגטו רומא.

הלוח הוצב לאחר החלטת עיריית רומא להציב לוח זיכרון ליילודים שלא זכו להיוולד לאימאותיהם שנרצחו בשואה. להלן התרגום מאיטלקית:

## ראו גם

* מוזיאון יהדות איטליה והשואה (ב-פרארה)

## גלריה

File:בכניסה למוזיאון השואה ברומא.jpg|בכניסה למוזיאון.
File:שלט שעות פעילות מוזיאון השואה רומא.jpg|שעות פעילות המוזיאון
File:צורת הטלאים וצבעם.jpg|צורת הטלאים וצבעם
קובץ:שלט אושוויץ.jpg| מחנה ההשמדה אושוויץ.
קובץ:העבודה משחררת.jpg|העבודה משחררת.
קובץ:לוח ברגן בלזן.jpg|מחנה ברגן בלזן.
קובץ:שלט רוונסברוק.jpg|ממוזער|מחנה רוונסברוק.
קובץ:מסלולי צעדות המוות.jpg|מסלולי צעדות המוות.
קובץ:הכניסה לחדר החושך (תרתי משמע).jpg|הכניסה לחדר החושך (תרתי משמע).


## קישורים חיצוניים

* הכניסה למוזיאון - המבואה (סרטון, 12 שניות)
## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:איטליה: מוזיאונים להנצחת השואה
קטגוריה:רומא: מוזיאונים
קטגוריה:שואת יהודי איטליה
טיטן 3C

**טיטאן 3C** (באנגלית: **Titan IIIC**) היה משגר שפותח מטיל בליסטי בין־יבשתי "טיטן 2". המשגר שימש לשיגור חלליות בשנים 1965–1982. השינוי העיקרי לעומת הטיל הבליסטי היה הוספת שלב שלישי ומאיץ.

## תיאור המשגר
הסיבה לפיתוח משגר חדש היה צורך במשגר שיהיה מותאם לשיגור חללית מאוישת "בואינג X-20 דיינה-סור". פרויקט זה בוטל ומשגר היה בשימוש לשיגור חלליות לא מאוישות.

לפני הפעלת השלב הראשון של המשגר הופעלו מאיצים. הדבר אפשר להגדיל באופן משמעותי משקל הלוויינים שניתן לשגר על ידי המשגר. השיגור הראשון בוצע בשנת 1965 מכן שיגור LC-40 בנמל החלל קייפ קנוורל. לשיגורים של משגר הותאם גם כן שיגור LC-41.

בשנות ה-70 בוצעו שיגורים של גרסת "טיטן 3 (23)C" עם ביצועים משופרים.

בסך הכול בוצעו 36 שיגורים מהם 31 היו מוצלחים. השיגורים הופסקו בשנת 1982.

## קישורים חיצוניים

* תיאור המשגר 
* רשימת שיגורים
* רשימת שיגורים של גרסה משופרת

קטגוריה:סדרת טילי טיטן
קטגוריה:תוכנית החלל האמריקאית
קטגוריה:חברת גלן ל. מרטין
הליגה האנטישמית

**הליגה האנטישמית** () הייתה ארגון שנוסד בשנת 1879 בגרמניה על ידי הסופר והפוליטיקאי וילהלם מאר. מטרת הארגון הייתה להיאבק נגד השפעת היהודים בחברה ולהפיץ רעיונות אנטישמיים. מאר עצמו טבע את המונח "אנטישמיות" לתיאור שנאת יהודים על בסיס גזעי ולא דתי.

## הקמה ופעילות
וילהלם מאר ייסד את הליגה האנטישמית לאחר שפרסם את ספרו "ניצחון היהדות על הגרמניות" (Der Sieg des Judenthums über das Germanenthum) בו טען כי היהודים השתלטו על גרמניה ויש לפעול נגדם. הליגה האנטישמית הפיצה תעמולה אנטי-יהודית ופעלה ליצירת דעת קהל עוינת כלפי היהודים.

## אידאולוגיה והשפעה
האידאולוגיה של הליגה האנטישמית התבססה על רעיונות גזעניים שראו ביהודים גזע נחות ומסוכן שיש להיאבק בו. הליגה טענה שהיהודים מהווים איום על החברה הגרמנית והתרבות האירופית ויש לגרש אותם מגרמניה.

הליגה האנטישמית הייתה אחד הגורמים המרכזיים בהפצת רעיונות אנטישמיים בגרמניה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. רעיונות אלה השפיעו על התנועה הנאצית ועל האידאולוגיה שלה, שהובילה לרדיפת היהודים בשואה.

## סגירה
הארגון חדל להתקיים עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, אך רעיונותיו האנטישמיים המשיכו להשפיע על החברה הגרמנית והובילו לרדיפת יהודים בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20.

## ראו גם
* הליגה האנטישמית של צרפת

## הערות שוליים

קטגוריה:אנטישמיות
אבינועם פרץ

**אבינועם פרץ** (6 במרץ 1969 – 22 בספטמבר 1992) היה לוחם ימ"מ בדרגת רס"ם, שנפל בקרב בשנת 1992, והוענק לו עיטור המופת.

## קורותיו
אבינועם פרץ נולד בט"ז אדר התשכ"ט, 6 במרץ 1969, לחנניה וסימה פרץ, הוא התגורר במגדל העמק, למד בבית הספר גיורא יוספטל ובחטיבת הביניים רוגוזין בעיר.

בשירותו הצבאי שירת בגולני. לאחר מכן, התגייס לימ"מ במשמר הגבול, שירת כמדריך קורסים והיה חברו ליחידה של קובי שבתאי (לימים המפכ"ל).

## נפילתו בקרב
בכ"ד אלול תשנ"ב - 22 בספטמבר 1992 שב פרץ מחופשה ליחידתו, בעוברו בצומת הגבעה הצרפתית בירושלים הבחין ליד הטרמפיאדה בחשוד החמוש ברובה M-16, הוא ניגש לתשאל אותו אך המחבל ירה בו והרגו, חבריו של פרץ לכדו את המחבל.

פרץ הובא למנוחות בחלקה הצבאית בבית העלמין של מגדל העמק, הוא היה בן 23 בנופלו, והניח אחריו הורים, שני אחים ושתי אחיות.
## הנצחה
לאחר מותו הוענק לו עיטור המופת המשטרתי, בנימוק ש"במעשהו הקריב את נפשו כדי למנוע אסון ולהציל חיי אחרים, תוך הפגנת עוז רוח ואומץ לב הראויים לשמש מופת לכלל המשרתים במשטרת ישראל".

משמר הגבול מקיים תחרות ירי שנתית לזכרו.

בשנת 2019 הוקם לזכרו של פרץ מצפה ביער בלפור, בשיתוף פעולה של משפחתו, משמר הגבול קק"ל ועיריית מגדל העמק.

## קישורים חיצוניים
* 
* אבינועם פרץ באתר הגבורה
* מצפה אבינועם באתר מסבירן

## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת
קטגוריה:חללי משטרת ישראל
קטגוריה:חיילי חטיבת גולני
קטגוריה:מגדל העמק: אישים
קטגוריה:חללי טרור ישראלים
קטגוריה:חללי טרור בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבתי קברות צבאיים ישראליים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1992
אלתר יעקב שחראי

**רבי יעקב אלתר שחראי** (1874 – 29 בנובמבר 1937) היה סופר ועיתונאי יהודי והיה ואחד ממייסדי הקהילה היהודית בירושלים בתקופת העלייה השנייה.

## ביוגרפיה
אלתר יעקב שחראי נולד בשנת 1874 בקרסניסטב שבפולין. בילדותו ובנעוריו שימש את הרבנים מברזין, שדליץ ואוסטרובצה והיה חסיד של חסידויות גרודזיסק וקוז'ניץ. שם המשפחה המקורי היה שירמן, והוא שונה לשחראי בשנת 1922 כשהצטרף לעיתונות העברית.

אשתו חסידה נפטרה בגיל צעיר יחסית, והוא גידל את ילדיהם לבדו.

שחראי עסק בכתיבה והיה סופר ועיתונאי ידוע. הוא הגיע לארץ ישראל ככתב של העיתון הוורשאי־יידי "היינט" והצטרף למאבק למען השפה העברית. בנוסף, הוא עבד בעיתון החרדי "המוריה" ובהמשך שימש כעורך עיתון "התור" של תנועת המזרחי. מאמרים פרי עטו פורסמו גם ב"על המשמר" וב"הצופה".

במסגרת העלייה השנייה עלה שחראי לארץ ישראל עם אשתו חסידה ושלושת ילדיו. לאחר פטירת אשתו, גידל שחראי את ילדיהם לבדו. הוא היה פעיל בתנועת המזרחי ונעשה חבר בוועד הזמני של יהודי ארץ ישראל לאחר מלחמת העולם הראשונה.

יעקב שחראי היה מיודד עם חיים נחמן ביאליק. המשורר אף כתב מכתב המלצה עבור בתו של שחראי, בלהה, כאשר רצתה להתקבל לעבודה במפעל לשיניים תותבות. הוא שירת את המאבק למען השפה העברית בירושלים בתקופת מלחמת השפות.

כתיבתו עסקה בנושאים חברתיים, תרבותיים ופוליטיים הוא חיבר חוברות מונוגרפיות, כולל "טבריה", "הדת ומולדתי", ו"ישראל בתפיסתו של הרב קוק".

### מותו והנצחה
שחראי נפטר בתל אביב ב-29 בנובמבר 1937 (כ"ה בכסלו תרצ"ח). הוא נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. על מצבתו נכתב: "פ"נ ר' אלטר יעקב שחראי .. ממיסדי קהלת (קהילת) ירושלים". על שמו קרוי רחוב בשכונת בית וגן בירושלים.

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הקדושים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1874
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1937
נבחרת ישראל בכדורסל עד גיל 18

**נבחרת ישראל בכדורסל עד גיל 18**, הידועה גם בשם **נבחרת הנוער**, היא נבחרת כדורסל ישראלית המנוהלת על ידי איגוד הכדורסל הישראלי ומייצגת את ישראל בתחרויות כדורסל בין-לאומיות עד גיל 18. את הנבחרת מאמן מאז יולי 2025 ברק פלג.

## אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18

## גביע העולם בכדורסל עד גיל 19

## סגל השחקנים
סגל הנבחרת בטורניר גביע העולם בכדורסל עד גיל 19 2025:

### צוות מקצועי
* מאמן – שרון אברהמי
* עוזר מאמן – יואב שינקמן

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורסל ישראליות
ישראל18
כדורסל, נוער
נוער
שחר ברקאי

**שחר ברקאי** (נולד ב-1985) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש מפקד חטיבת יהודה. קודם לכן שימש מפקד בא"ח גולני ומפקד גדוד 12.

## ביוגרפיה
התגייס לצה"ל בשנת 2005 והתנדב ליחידת אגוז. ועבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.

בשנים 2017–2018 שימש כקצין אג"ם של חטיבת גולני. בשנים 2019–2020 שירת כראש ענף חי"ר במרכז לאימונים טקטיים. בשנת 2020 מונה למפקד גדוד 12 וכיהן בתפקיד עד שנת 2022. לאחר מכן מונה למפקד בא"ח גולני. באוקטובר 2023 שב לפקד על גדוד 12 במלחמת חרבות ברזל בעקבות פציעת מפקד הגדוד, סגן אלוף עומר סולימאן. לקראת תחילת התמרון עבר גדוד 12 בפיקוד ברקאי תחת חטיבה 7 ונלחם איתם בקרבות בפריצת מסדרון נצרים, השמדת מוקדי שלטו החמאס ובהמשך בלחימה בח'אן יונס. במהלך הלחימה בח'אן יונס, שנערכה ב-14 בדצמבר 2023, נפצע בינוני בלחימה בח'אן יונס. בפברואר 2024, לאחר החלמתו, שב לפקד על בא"ח גולני עד יולי. ב-1 באוגוסט מונה למפקד חטיבת יהודה בדרגת אלוף-משנה. ב-22 בנובמבר הותקף באירוע שבו מיעוט מתפרעים ניסו להתקרב אל אלוף הפיקוד שהיה בסיור בחברון.

ברקאי בעל תואר ראשון במדעי החברה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.

ברקאי נשוי ואב לשתיים.

## קישורים חיצוניים

* קורות חייו, אתר צה"ל,  1 באוגוסט 2024
* 
*  אבשלום קור, באופן מילולי: מח"ט חברון שחר ברקאי, גלי צה"ל, 26 ביוני 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי גדוד 12
קטגוריה:מפקדי חטיבת יהודה
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
מוונדה מוטבי השני מבוגנדה

**קבאקה רונלד אדוארד פרדריק קימרה מוונדה מוטבי השני** (נולד ב-13 באפריל 1955) הוא ה"קבקה" (מלך) ה-36 של בוגנדה.

## ביוגרפיה
מוטבי נולד בבית החולים מולאגו, בנו של אדוארד פרדריק ויליאם דייוויד וולוגמבה מוטבי לוונגולה מוטיסה השני, שמלך בין 1939 ל-1969 והיה הנשיא הראשון של אוגנדה העצמאית. אימו הייתה אומוזאנה קביג'ה שרה נלולה משבט נקימה.
[ימין|ממוזער| מוונדה מוטבי השני ב[מחוז קרי, באירלנד בחג הפסחא, 1966]]
בצעירותו התחנך בבתי ספר פרטיים בבריטניה ובאוניברסיטת קיימברידג'. ב-6 באוגוסט 1966, כשהיה בן 11, מינה אותו אביו ליורש העצר מבין 16 אחיו. שלוש שנים לאחר מכן, ב-21 בנובמבר 1969, הלך האב לעולמו ומוטבי הפך לראש בית המלוכה של בוגנדה. עם זאת, מוטבי נשאר בבריטניה והתגורר בדירת שני חדרים צנועה ברובע הוקסטון בלונדון. הוא עבד כעורך משנה בכתב העת "אפריקן קונקורד" וכחבר בוועד הפועל של הקונגרס הלאומי האפריקני בלונדון.

מוטבי חזר לאוגנדה ב-1988, לאחר נפילת משטרו של מילטון אובוטה ושל החונטה הצבאית שהחליפה אותו. ב-31 ביולי 1993 נערך טקס ההכתרה הרשמי שלו בנגאלאבי, בעקבות החזרת המעמד החוקתי של הממלכות באוגנדה, שבוטלו על ידי אובוטה. מאז מכהן מוטבי כמלך ממקום מושבו בקירקה היל בקמפלה.

## חיים אישיים
מוטבי נשוי לסילביה נאג'ינדה, כלכלנית אמריקנית ממוצא אוגנדי מאז 27 באוגוסט 1999. טקס הנישואים שלהם נערך בקתדרלת סנט פול נמירמבה בקמפלה, והיא נושאת בתואר הרשמי "נאבגרקה" ("מלכה" בלוגנדה)
ימין|ממוזער| מוונדה מוטבי השני
ילדיו של מוטבי נושאים בתואר "קיוויוה" (נסיך) או "אומומבג'ה" (נסיכה):
* הנסיך סאביו מואנדה - נולד בשנת 1986 בלונדון. אימו הייתה ווננטי סבודנדי, דיפלומטית רואנדית לשעבר.
* הנסיכות ג'ואן נסולו ויקטוריה נקינזי - תאומות.
* הנסיכה שרה קתרינה מירמבה - נולדה בשנת 2001 בלונדון.
* הנסיך ריצ'רד סמקוקירו - נולד ב-2011. אימו היא רוז ננסיקומבי משבט אנסיננה ממחוז לואירו.

ב-2024 עבר מוטבי עבר טיפול פסיכותרפי של מספר חודשים בנמיביה.

## תפקידים נוספים
ב-15 באפריל 2011 התמנה מוטבי לקנצלר הראשון של אוניברסיטת מוטסה הראשון שנוסדה בשנת 2007 ונקראה על שם סבו הגדול של מוטבי, שנחשב לאבי החינוך המודרני באוגנדה.

כראש ממלכת בוגנדה, מוטבי הוא הבעלים של קרן נקולוזה, האחראית לניהול נכסי הממלכה שכוללים בין היתר את מועצת קרקעות בוגנדה, תחנות הטלוויזית והרדיו הממלכתיות, חברה קמעונאית המוכרת מוצרים של בית המלוכה, ומבשלת בירה. משפחת המלוכה היא הבעלים הפרטיים הגדול ביותר של אדמות במזרח אפריקה, ובבעלותה שטח של 900 קמ"ר.

## חסויות ותוארי כבוד
מוטבי השני מעניק את חסותו לקרן התרבות והפיתוח של בוגנדה, לסוכנות לפיתוח בוגנדה ולפרויקטים נוספים בממלכה. הוא עומד בראש "מסדר המגן והחניתות" ומחזיק בתארים "האריה השליו", "הפטיש הראשי" (magulu nyondo), "מלך המלכים" (Ssaabasajja), "העץ השופע מטבעות ונחושת" (Omuti Ogubala Ensimbi N'ebikomo), "המישור המקיף את בוגנדה" (Sserulanda Ekimaamidde Obuganda).

## קישורים חיצוניים

* "קבקה רונאל מוונדה מוטבי השני", באתר משפחת המלוכה של בוגנדה
* רשימת מלכי בוגנדה 
* דפוסי נישואים בין מלכי בגנדה
* תמונה של החתונה המלכותית של קבקה מוטבי וליידי סילביה נגיינדה 29 באוגוסט 1999

## הערות שוליים

קטגוריה:אוגנדה: היסטוריה
קטגוריה:אוגנדים
קטגוריה:ילידי 1955
Donkey Kong Country

**Donkey Kong Country** (בעברית: **דונקי קונג קאנטרי**) הוא משחק פלטפורמה משנת 1994 שפותח על ידי חברת Rare ופורסם על ידי נינטנדו עבור קונסולת המשחקים סופר נינטנדו. המשחק הוא אתחול לזיכיון של נינטנדו דונקי קונג והוא הראשון בזיכיון דונקי קונג קאנטרי.

המשחק מתמקד בגורילה דונקי קונג ובאחיינו דידי קונג אשר יוצאים בעקבות מטמון הבננות הגנוב שלהם אשר נגנב על ידי התנין קינג ק. רול וצבאו, הקרמלינגס. במצב שחקן יחיד צריך להשלים 40 שלבים שונים מסוג גלילה צדדית ובהם צריך לקפוץ מפלטפורמה לפלטפורמה ולהתחמק ממכשולים שונים. לאורך השלבים צריך לאסוף פריטים שונים, לנסוע במכוניות קארטינג, לרכב על בעלי חיים שונים, להביס אויבים ובוסים שונים ולגלות שלבי בונוס סודיים. במצב מרובה משתתפים שני השחקנים עובדים בשיתוף פעולה או מתחרים זה בזה.

עלילת המשחק מתרחשת באי "דונקי קונג" בו הגיבור הראשי, הגורילה דונקי קונג, ואחיינו דידי קונג, יוצאים למסע בעקבות מטמון הבננות שנגנב מהם על ידי הנבל קינג ק. רול וצבאו, הקרמלינגס. במצב שחקן יחיד צריך להשלים 40 שלבים מגוונים מסוג גלילה צדדית המתרחשים בין היתר בג'ונגלים, מתחת למים, בהרים מושלגים ועוד ואשר בהם השחקן צריך לקפוץ מפלטפורמה לפלטפורמה ולהתחמק ממכשולים שונים. לאורך השלבים צריך לאסוף פריטים שונים, לנסוע במכוניות קארטינג, לרכב על בעלי חיים שונים, להביס אויבים ובוסים שונים ולגלות שלבי בונוס סודיים. במצב מרובה משתתפים שני השחקנים עובדים בשיתוף פעולה או מתחרים זה בזה. בעוד שדונקי קונג חזק יותר ויכול להביס אויבים גדולים יותר, דידי קונג מהיר יותר וזריז יותר.

המשחק עשה שימוש בגרפיקה תלת־ממדית נוצרה מבעוד מועד - טכניקה חדשה באותה תקופה אשר העניקה למשחק סגנון ויזואלי ייחודי.

המשחק זכה להצלחה מסחרית ניכרת כאשר לאורך השנים נמכרו בסך הכל מעל לתשעה מיליון עותקים של המשחק ברחבי העולם, מה שהופך אותו לאחד ממשחקי הסופר נינטנדו הנמכרים ביותר בכל הזמנים. ההצלחה הניכרת של המשחק הובילה לפיתוח כמה משחקי המשך - "Donkey Kong Country 2: Diddy's Kong Quest" שיצא לשווקים ב-1995 ו-"" שיצא לשווקים ב-1996, "Donkey Kong Country Returns" שיצא לשווקים ב-2010, ו-"Donkey Kong Country: Tropical Freeze" שיצא לשווקים ב-2014.

## קישורים חיצוניים

*  (מארכיון האינטרנט)

ימין|ממוזער|250px|ימין|צילום מסך מהמשחק

קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בממלכה המאוחדת
קטגוריה:משחקי סופר נינטנדו
קטגוריה:משחקי גיים בוי אדוונס
קטגוריה:משחקי וידאו קואופרטיבים
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1994
קטגוריה:דונקי קונג קאנטרי
ליאון לבקוביץ'

**ליאון לבקוביץ**' (בפולנית: **Léon Lewkowicz**; נולד ב-1930, זדונסקה וולה, פולין) הוא יהודי צרפתי יליד פולין, מניצולי השואה, שעבר את תלאות השואה בגטו לודז' ובמחנה בירקנאו. לאחר מלחמת העולם השנייה היגר לצרפת, שם הצליח להשתקם ולהתבלט בתחום התכשיטנות. בגיל 19 הפך לאלוף צרפת בהרמת משקולות. בשנת 2024, בגיל 94, נשא את הלפיד האולימפי במהלך טקס הפתיחה של אולימפיאדת פריז (2024), כסמל לעמידותו ולנחישותו לאורך השנים.

## קורות חיים
לבקוביץ' נולד בזדונסקה וולה, פולין, בשנת 1930. הוא נכנס לגטו לודז' בגיל עשר, ונשלח למחנה בירקנאו בגיל ארבע עשרה. לאחר מכן נשלח למחנה בוכנוולד, שם שרד את צעדות המוות ונשאר שם עד לשחרורו ב-1945. הוא היה בין 426 הצעירים ששוחררו מבוכנוולד על ידי ארגון אוז"ה ביוני 1945 והועברו לצרפת יחד עם אלי ויזל והרב ישראל מאיר לאו. במהלך תקופה זו הוא עבר מסע הישרדות שכלל עבודת כפייה תחת שלטון גרמניה הנאצית, רעב ומחסור תמידי. הוא שרד את צעדות המוות, והצליח לשרוד את הזוועות של מחנות ההשמדה הנאציים.

#### חיים בצרפת
לאחר השחרור, הגיע ליאון לצרפת והשתלב במערכת החברתית והמקצועית של המדינה. הוא התחנך בבתי הילדים של אוז"ה, שם קיבל תמיכה וסיוע כדי לשקם את חייו.

בצרפת הוא פגש את מוריס ברוך, מאמן אתלטי, ניצול שואה גם הוא שארגן תחרויות ולימד את לאון התעמלות וכיצד להרים משקולות. ליאון למד מהר ובגיל 19 הפך למרים משקולות מקצועי. בשנת 1955, בהיותו בן 25, הפך לאלוף צרפת בהרמת משקולות. בזמנו, הוא לא השתתף במשחקים האולימפיים מכיוון שלא היה אזרח צרפתי, אך הצלחתו בתחום הספורט היוותה מקור גאווה לצרפת כולה.

#### הנפת הלפיד האולימפי
ב-2024, בגיל 94, לבקוביץ' נשא את הלפיד האולימפי במהלך טקס הפתיחה של אולימפיאדת פריז. הוא נשא את הלפיד מתחנת המטרו ביר-חקיים עד לגינת הזיכרון של ול ד'איב, מלווה בתשואות הצופים הרבים שהגיעו לתמוך בו. המעמד היווה סמל לעמידות ולהשרדותו של לווקוביץ' לאורך השנים (Aish) (Oeuvre de secours aux enfants).

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:מרימי משקולות
קטגוריה:ניצולי השואה: פולין
קטגוריה:תכשיטנים יהודים
קטגוריה:אסירים בגטו לודז'
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז בוכנוואלד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1930
Forever (אלבום של שר)

***Forever*** (בעברית: **לנצח**) הוא אלבום האוסף ה-11 של זמרת האמריקאית שר. אלבום האוסף ייצא לאור ב-20 בספטמבר 2024 על ידי חברת התקליטים וורנר רקורדס. האוסף יצא בשתי גרסאות: הראשונה, *Forever*, המכילה 21 מהרצועות המוכרות ביותר של הזמרת; הגרסה השנייה, **Forever Fan**, הכילה בסך הכל 40 רצועות.

## רקע והכרזה
שר הכריזה על צאת *Forever*, אלבום האוסף שלה ב-1 באוגוסט 2024. המהדורה הסטנדרטית מכילה 21 רצועות של האלבום יצאה לאור על גבי תקליטור וחבילת ויניל כפולה מיוחדת "מודפסת על לוח נייר כסף עם ויניל שקוף", ואילו מהדורת *Forever Fan* היא מהדורה דיגיטלית זמינה בהורדה דיגיטלית והזרמת מוזיקה. מגזין רולינג סטון ציין את השמטתו של השיר "Half-Breed" (1973), אשר הגיע למקום 1 במצעד בילבורד הוט 100, והציע ששר היא "בין רשימה הולכת וגדלה של מעשים עתיקים שחשיבה מחדש על שירים ויצירות אמנות שאולי לאיחזיקו מעמד היום ."

## סינגל שיווקי
ביום ההכרזה על האלבום, שר הוציאה את הסינגל לקידום מכירות "A Woman's Story". השיר עבר רימאסטר וזמין בדיגיטל בפעם הראשונה לאחר שיצא רק בעבר בפורמט בסינגל 45 אינץ' ב-1974.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי שר
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
סופר סבתא

**סופר סבתא** (באנגלית: **Super Gran**) היא סדרת טלוויזיה סקוטית, המתמקדת בדמותה של סבתא סמית' בעלת כוחות העל. הסדרה מבוססת על סדרת ספרים שנכתבו על ידי פורסט וילסון.

הסדרה שודרה בין 1985 ל-1987, ובסך הכל נכללו בה 26 פרקים רגילים בשתי עונות (13 פרקים בכל עונה), וכן פרק ספיישל מיוחד לחג המולד. עלילת הסדרה מתרחשת בעיירה הבדיונית צ'יזלטון, ובכל פרק סבתא סמית' משתמשת בכוחות העל שלה כדי לסכל את מזימותיהם של הנבלים המקומיים.

השחקנים העיקריים בסדרה עם גודרון אר (Ure) בתפקיד סבתא סמית', איאן קת'ברטסון בתפקיד הנבל סקונר קמפבל, וביל שיין בתפקיד הממציא בלק.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ITV: תוכניות וסדרות
ארלי ברק (DDG-51)

**USS ארלי ברק** (**DDG-51**), על שם אדמירל צי ארצות הברית ארלי אלברט ברק (1901–1996), היא  של המשחתות מסדרת ארלי ברק. בניית השדרית על ידי חברת Bath Iron Works ב שבמיין, החלה ב-6 בדצמבר 1988; הושקה ב-16 בספטמבר 1989; והוזמנה ב-4 ביולי 1991.

המתכננים של ארלי ברק שילבו לקחים רבים שנלמדו על ידי הצי המלכותי הבריטי במהלך מלחמת פוקלנד וסיירות הטילים מסדרת . סיירות מסוג טיקונדרוגה הפכו יקרות מדי להמשך בנייה וקשות מדי לשדרוג ותחזוק. ארלי ברק הייתה המשחתת המודרנית הראשונה שתוכננה עם תכונות שנועדו להקטין את שטח חתך המכ"ם שלה, מה שמשפר את יכולתה של ספינה להתחמק מזיהוי מכ"ם. היא גם השתמשה בגרסה מופחתת מעט של "", המאפשרת שיגור טיל, מעקב והתחמקות מטילים בו זמנית. מבנה הפלדה שלה מספק הגנה טובה למבנה העל שלה, בעוד שמערכת ההגנה הקולקטיבית שלה מאפשרת לה לפעול בסביבות המזוהמות מחומרים כימיים, ביולוגיים או רדיולוגיים. 
## גלריה

קובץ:Arleigh Burke DDG-51.jpg|טקסט=USS Arleigh Burke on 31 March 1993|USS ארלי ברק ב-31 במרץ 1993
קובץ:USS Arleigh Burke (DDG 51) departs Clyde Naval Base.jpg|טקסט=USS Arleigh Burke leaving HMNB Clyde on 6 June 2005|USS ארלי ברק עוזבת את בסיס HMNB ב-6 ביוני 2005
קובץ:USS Arleigh Burke (DDG 51) in Crete.jpg|טקסט=USS Arleigh Burke in Crete on 27 July 2007|USS ארלי ברק בכרתים ב-27 ביולי 2007
קובץ:US Navy 111002-N-FI736-010 The Royal Netherlands navy frigate HNLMS De Ruyter (F804) is moored alongside the guided-missile destroyer USS Arleigh B.jpg|טקסט=USS Arleigh Burke and HNLMS De Ruyter on 2 October 2011|USS ארלי ברק -HNLMS De Ruyter ב-2 באוקטובר 2011
קובץ:USS Arleigh Burke visits Souda Bay 120217-N-MO201-024.jpg|טקסט=USS Arleigh Burke entering Souda Bay on 17 February 2012|USS ארלי ברק נכנסת למפרץ סודה ב-17 בפברואר 2012
קובץ:U.S. Navy Quartermaster Seaman Arielle Cox stands watch as the guided missile destroyer USS Arleigh Burke (DDG 51) prepares to depart Bahrain following a scheduled port visit June 6, 2014 140606-N-WD757-013.jpg|מלח סיפון ארלי ברק ב-2014.
קובץ:Cheney delivering speech before an AEGIS ship is commissioned.JPEG|שר ההגנה דיק צ'ייני נשא את הנאום המרכזי במהלך טקס ההזמנת USS ארלי ברק, ב-4 ביולי 1991.


## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משחתות בצי ארצות הברית
יצחק (איז'ו) שני

**יצחק (איז'ו) שני** (נולד ב-14 באפריל 1935) הוא מפיק סרטים בולט בקולנוע הישראלי. בין הסרטים שהפיק ניתן למצוא את "עזית הכלבה הצנחנית", "גבעת חלפון אינה עונה", "הגונב מגנב פטור" ו"אלכס חולה אהבה". בשנת 1980 הקים יחד עם אשתו נורית את רשת בתי הקולנוע "לב". בשנת 2011 זכה בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע על מפעל חיים.

## ביוגרפיה
שני נולד בשנת 1935 בקריית חיים. הוא למד משפטים באוניברסיטה העברית והחל את דרכו כעורך דין של אפרים קישון.

בשנות ה-70 החל לעסוק בהפקת סרטים, כולל סרטים כמו "עזית הכלבה הצנחנית" (1972), "גבעת חלפון אינה עונה" (1976), "הגונב מגנב פטור" (1977), ו"אלכס חולה אהבה" (1986). בשנת 1978 הוביל לאיחוד בין "ברקי-פאטה-המפריס" ל"אולפני הרצליה" ופרש מניהול האולפנים.

בשנת 1980, שני ואשתו נורית הקימו את רשת בתי הקולנוע "לב" בדיזנגוף סנטר בתל אביב, שהתמקדה בסרטי איכות אירופאיים וישראליים.

בשנת 2011 זכה בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע (פרס אופיר) על מפעל חיים, כהכרה על תרומתו לתעשיית הקולנוע הישראלית.

## הפקות בולטות
* "גבעת חלפון אינה עונה" (1976)
* "אלכס חולה אהבה" (1986)
* "עזית הכלבה הצנחנית" (1972)
* "הטוב, הרע והלא נורא" (1987)
* "ג'ירפות" (2001)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:מנהלי בתי קולנוע בישראל
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: מפעל חיים
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
אימרה בארד

**אימרה בארד** (במקור עד 1910 **בק,** בהונגרית: **Bárd Imre**; נאג'ביום, 12 בנובמבר 1884 – בודפשט, 11 ביולי 1958)  היה עורך דין יהודי-הונגרי, פעיל מפלגה, עיתונאי. כתביו נאסרו בצו לקריאה, החזקה והפצה במלחמת העולם השנייה על ידי ממשלת הונגריה והוא נכלל ברשימת הסופרים האסורים (הונגריה, 1944) ויצירותיו נגרסו.

## קורות חייו
אימרה בק נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר ברנאט בק ושל מתילד קאופר. הוא קיבל את הדוקטורט שלו באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) והצטרף לתנועת הפועלים ב-1902, כתלמידם של ארווין סאבו וינה לנדלר. בשנים 1908 ו-1909, הוא ניהל את המפלגה הסוציאליסטית ההונגרית בארצות הברית של אמריקה מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית, וערך את העיתון שלה בשפה ההונגרית Előre (קדימה). לאחר שחזר הביתה, עבד כעורך דין בבודפשט בין השנים 1910–1918. בתקופת רפובליקת הסובייטית ההונגרית, עבד בקומיסריון העממי לענייני חוץ, ובתקופת הורטי הוא היה הסנגור של הקומוניסטים. ב-9 ביוני 1919 הוא התחתן עם מריה דויטש, בתם של דיולה דויטש ושל פאולה שטיינר, בבודפשט, ברובי 5. הנישואים פורקו ב-1942.  הוא היה הראשון שתרגם להונגרית את "האם" של מקסים גורקי. ואת "פרשת לרוז'" של הסופר הצרפתי אמיל גבוריו .

לאחר מלחמת העולם השנייה קיבל תפקיד בעבודת הניהול של לשכת עורכי הדין ההונגרית. לאחר 1956 היה הנציב הממשלתי (כמו סגן שר) בלשכת עורכי הדין בבודפשט וחבר נשיאות בודפשט של החזית העממית הפטריוטית  עד מותו.

## לקריאה נוספת
* Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
* Bárd Imre. Magyar Életrajzi Index. Petőfi Irodalmi Múzeum. (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
* הספד על אימרה בארד (בכתב העת החוק ההונגרי, 1958)
* פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט, האגודה ההונגרית של ספרנים וארכיונאים, 1939-2002. 7. מנפח ועד להזמנת עיתונות. יאנוס ויצ'יאן.
* עד שהפכתי לראש העיר... אוסף ביוגרפיות של ראשי הבירה וחברי ועדת הרשות המחוקקת עם תצלומים. עורך אנדרה גיורגי. בודפשט, גלובוס, 1931.
* צ'אבה נאג': לקסיקון של ספרות מהגרים הונגרית. בודפשט, בית ההוצאה לאור ארגומנטום-מוזיאון פטופי לספרות ומרכז ספרות עכשווית, 2000.
* לקסיקון לתולדות תנועת העבודה. עורך בראשות הנריק ואש. בודפשט, הוצאת Kossuth, 1972.
* ארנה גרגיי: ההיסטוריה של המשרד הלאומי לזכויות העבודה. בודפשט, מועצת עורכי הדין הלאומית ולשכת עורכי הדין בבודפשט, 1985. 413 עמ'.
* הלקסיקון החדש של רוואי. עורך ראשי. קולגה אישטוואן טרשוי. Szekszárd, Babits, 1996-.
* אנציקלופדיה ביוגרפית של שומוג'. Kaposvár, Somogy County Archives-Somogy המכון הפדגוגי של המחוז, 1981.
* יוז'ף קובאץ': מסמכים של ספרות הונגרית סוציאליסטית בעיתונות ההונגרית האמריקאית 1920–1945. (בודפשט, 1977)

## קישורים חיצוניים

* אימרה בארד באתר Arcanum
* אימרה בארד באתר נקודת שם
* מת ד"ר אימרה בארד
* אימרה בארד במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי
* אימרה בארד היה הסנגור של אימרה נאג' ראש ממשלת הונגריה
## הערות שוליים

קטגוריה:עורכי דין יהודים הונגרים
קטגוריה:עיתונאים יהודים הונגרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:סופרים אסורים (הונגריה, 1944)
קטגוריה:קומוניסטים יהודים הונגרים
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1884
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1958
צבי הירש ברוידא (סלנט)

הרב **צבי הירש ברוידא** (נפטר בערך בשנת ה'ת"ר (1839-1840)) היה רב, אב בית דין וראש ישיבה בעיר סלנט שבליטא.

## ביוגרפיה
נולד לרב אהרן ברוידא, שהיה אב בית דין של העיר קלווריה שבליטא, ונכדו של הרב אברהם ברוידא. למד בישיבת וולוז'ין אצל רבי חיים מוולוז'ין.

כיהן כרב באלסיאד ולאחר מכן מונה לרבה של סלנט, שם עמד בראש בית מדרש. נודע בהעמקתו בדברי התוספות, עד שיש שכינוהו "רבי הירשל תוספות".

בין תלמידיו היו: רבי יוסף זונדל מסלנט, רבי ישראל סלנטר, הרב שמואל סלנט, הרב אלכסנדר משה לפידות, הרב אליהו לוינזון, הרב בנימין רבינוביץ', הרב נתן פרידלנד והרב מרדכי פלונגיאן.

## לקריאה נוספת
*הרב יהושע העשיל כ"ץ סינגר, **זיכרון בספר**, וילנא תר"ס
*מנחם מנדל פלאטו, **אור ישראל מסלנט**, בני ברק תשע"ח, עמ' 121–126

## קישורים חיצוניים
* , עמ' 30
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סלנט: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים במזרח אירופה
קטגוריה:משפחת ברוידא-זיו
ויליאם סמית' (מושל ויסקונסין)

**ויליאם א. סמית**' (באנגלית: **William E. Smith**; ) היה סוחר ופוליטיקאי אמריקאי מוויסקונסין, איש המפלגה הוויגית עד 1854, ולאחר מכן המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר אספת המדינה של מדינתו בשנים 1851–1852 ובשנים 1871–1872 (בהן כיהן כיושב ראש הבית), כחבר הסנאט המדינתי בשנים 1858–1860 ובשנים 1864–1866, כגזבר המדינה בשנים 1866–1870, וכמושל ויסקונסין ה-14 בשנים 1878–1882. כאיש עסקים, הוא היה מייסד שותף של חברת "סמית', רודני ושות'", שהפכה לימים לרשת המרכולים "רודניס".
## ראשית חייו
ויליאם סמית' נולד באינוורנס שבסקוטלנד, כבנם של אלכסנדר ושרה (לבית גרנט) סמית'. כילד הוא היגר לארצות הברית עם משפחתו, וחי בניו יורק ובמישיגן. הוא התחנך בבתי ספר מקומיים עד שבגיל 17 החל לעבוד כפקיד בחנות. ב-1846 הוא החל לעבוד עבור חנות הכלבו "לורד וטיילור", ובשנה שלאחר מכן החל לעבוד בחברה סיטונאית. ב-1849 הוא עבר לעיר פוקס לייק שבוויסקונסין, שם היה לשותף בחברת סחר.
## קריירה פוליטית
סמית' כיהן בכמה משרות פוליטיות בוויסקונסין, החל משתי התקופות בהן כיהן כחבר אספת המדינה בשנים 1851–1852 ובתקופת כהונה נוספת, בה כיהן כיושב ראש הבית, בשנים 1871–1872. בתחילת דרכו הוא היה חבר המפלגה הוויגית, וב-1854 סייע בארגונה של המפלגה הרפובליקנית. הוא כיהן בשתי תקופות כהונה בסנאט של ויסקונסין בשנים 1858–1860 ובשנים 1864–1866. בשנים 1866–1870 הוא כיהן כגזבר המדינה של ויסקונסין. בשנים 1858–1876 הוא שימש כחבר מועצת המנהלים של הקולג'ים, וכמנהל בית הסוהר המדינתי בשנים 1874–1878.

ב-1872 עבר סמית' למילווקי, שם היה שותף להקמת רשת המרכולים "רודניס" . ב-1877 הוא נבחר כמושל ויסקונסין, וכיהן בתפקיד בשנים 1878–1882.
## חיים אישיים
ב-1849 נשא סמית' לאישה את מרי בות', ולשניים נולדו ארבעה ילדים.

ויליאם סמית' נפטר במילווקי ב-13 בפברואר 1883. הוא נטמן בבית הקברות פורסט הום שבעיר.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1733-1734


## קישורים חיצוניים
* ויליאם סמית' באתר אגודת המושלים הלאומית 
* ויליאם סמית' באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מסקוטלנד לארצות הברית
קטגוריה:מושלי ויסקונסין
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:מזכירי אוצר במדינות ארצות הברית
קטגוריה:חברי בית המחוקקים של ויסקונסין
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1824
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1883