open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ניר עקיבא

**נִיר עֲקִיבָא** הוא מושב בנגב הצפוני־מערבי, מצפון־מזרח לנתיבות ומדרום לניר משה, המשתייך לתנועת המושבים. הוא הוקם ב-1 ביוני 1953 על ידי עולים מרומניה, כשאליהם הצטרף גרעין של עולים צעירים יוצאי מרוקו, על אדמות הכפר הערבי כופח'ה. שטח המושב הוא כ־1,000 דונם.

## היסטוריה
המושב הוקם במסגרת עיבוי ההתיישבות באזור שובל והוא כונה זמנית "שובל 2". במאי 1954 נקבע שמו "שדות עקיבא", על שם עקיבא אטינגר, שהיה מנהל מחלקת ההתיישבות בסוכנות היהודית. לאחר כשנה הוסב שמו ל"ניר עקיבא".

המושב לא הצליח למשוך אליו מתיישבים, ובתחילת 1958 היו בו 40 בתים ריקים, שיועדו לשיכון מתיישבים במסגרת תנועת מן העיר אל הכפר.

בתוך אדמות המושב הוקם בשנת 2011 היישוב שבי דרום שמיועד בעיקר לתושבי כפר דרום שפונו מגוש קטיף במסגרת תוכנית ההתנתקות בשנת 2005.

## גלריית תמונות

File:Nir_Akiva_2.JPG|בית העם
File:Nir_Akiva_4.JPG|בית הכנסת
File:Nir_Akiva_5.JPG|גן ציבורי
File:Nir_Akiva_6.JPG|גן ציבורי ומגרש משחקים

## קישורים חיצוניים

*
*ניר עקיבא באתר המועצה האזורית מרחבים

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
אב הרחמים

**אַב הָרַחֲמִים** היא תפילה יהודית, המזכירה את נשמות הקהילות היהודיות שנהרגו על קידוש השם ומבקשת מאלוהים לנקום את נקמת דמן. התפילה נאמרת בקהילות האשכנזיות בתפילת שחרית של שבת לאחר קריאת התורה.

## הרקע ליצירת התפילה

בשנת 1096 פתחו הנוצרים במסע הצלב הראשון, ובמסגרתו טבחו ביהודים בפרעות המכונים בקהילות ישראל "גזירות תתנ"ו". העילה לפתיחת מסע הצלב הייתה פגיעה של הסלג'וקים (שליטי ארץ ישראל דאז) בנוצרים שבאו לבקר. האפיפיור אורבנוס השני יצא לצרפת וקרא לכבוש את ארץ הקודש והמונים נענו.

בדרכו לארץ ישראל ערך האספסוף פרעות ביהודי עמק הריינוס. הפרעות החלו בקהילות שו"ם – שפיירא (שפייר), ווורמייזא (וורמס) ומגנצא (מיינץ). המוני יהודים הוטבלו בכוח לנצרות וחלקם עלו על המוקד על קידוש השם. רבים מהם העדיפו להתאבד בטרם יוכרחו להתנצר בעל כורחם. 

לזכר הצרות חוברו קינות וסליחות רבות. בין השאר חוברה בוורמייזא גם תפילת אב הרחמים. התפילה מזכירה את נשמות ההרוגים וקוראת לאלוהים שינקום את נקמת דם עבדיו השפוך.

מחבר התפילה אינו ידוע, ויש אומרים שנמצאה מונחת על בימת קריאת התורה. התפילה משובצת בפסוקים מספר דברים, ספר שמואל ב', ספר יואל וספר תהילים.

לדעת הרב שמואל פנחס גלברד תפילה זו היא המקור לביטוי "השם יקום דמו", שהשימוש בו נעשה נפוץ בתפוצות ישראל החל מראשית תקופת האחרונים.

## זמני אמירת התפילה
התפילה נאמרת בכל תפוצות וקהילות אשכנז. היא נאמרת בתפילת שחרית של שבת לאחר קריאת התורה, יקום פורקן ותפילות נוספות; ברוב הקהלות היא נאמרת לפני אמירת אשרי יושבי ביתך והכנסת ספר התורה לארון הקודש. 

נמנעים מלומר תפילה זו בימים של שמחה, כגון ימים שאין אומרים בהם תחנון, כשיש ברית מילה או חתן בבית הכנסת או בשבתות מברכים (השבת שלפני ראש חודש). בשבתות החלות בספירת העומר נוהגים לומר את אב הרחמים כחלק ממנהגי האבלות בימי הספירה, גם אם זו שבת מברכין או שיש ברית מילה או חתן, זאת מפני שגזרות תתנ"ו התרחשו בימי ספירת העומר. לפי הגר"א לא אומרים אב הרחמים במקרים כאלה, אף בימי הספירה, אך לדעתו יש לומר אב הרחמים גם בשבת שלפני ראש חודש אב. בשבתות ארבע פרשיות (שקלים, זכור, פרה והחודש) - יש שנהגו לומר אב הרחמים (כגון חב"ד, ורבים נהגו שלא לומר תפילה זו בשבתות אלו.

לפי מנהג אשכנז המערבי, תפילה זו נאמרת רק בשתי שבתות בשנה: בשבת לפני שבועות ובשבת לפני תשעה באב. בשאר שבתות השנה התפילה אינה נאמרת כלל, ובדרך כלל נאמרת בקהלות אלו אחרי אשרי, מיד לפני שמחזירים את ספר התורה לארון.

לאחר השואה נהג הרב צבי יהודה הכהן קוק לומר תפילה זו בכל שבת משבתות השנה, ואף בשבתות שהוזכרו מעלה, שבהן לא נהגו לומר את התפילה, כיוון שהכיר אישית הרבה מגדולי ישראל שנספו בשואה.

כמו כן תפילה זו נאמרת ביום הכיפורים, שמיני עצרת, ביום האחרון של חג הפסח ובחג השבועות (בחו"ל ביום השני). בימים אלו התפילה נאמרת כחלק מהזכרת נשמות.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תפילת שחרית של שבת
קטגוריה:יצירות שצונזרו
קטגוריה:נקמה
מוזיאון ד'אורסה

**מוזיאון ד'אורסה - ד'אורסיי** (**Musée d'Orsay**) הוא מוזיאון הממוקם על הגדה השמאלית של נהר הסן בפריז בירת צרפת. המבנה נועד במקור להיות תחנת רכבת (מבנה הגאר ד'אורסה) והוסב לשמש כמוזיאון. במוזיאון מוצגות בעיקר יצירות אמנות צרפתית שנוצרו בין השנים 1848–1915.

אוסף המוזיאון מכיל, בין היתר, את היצירות האימפרסיוניסטיות הידועות ביותר, מעשי ידי הציירים קלוד מונה, פול סזאן, קאמי פיסארו, אדגר דגה, אוגוסט רנואר ואחרים; ויצירות פוסט-אימפרסיוניסטיות של וינסנט ואן גוך, פול גוגן, ז'ורז' סרה, טולוז לוטרק ואחרים. כמו כן מציג המוזיאון פסלים ורהיטים.

## היסטוריה
בטרם נוסד המוזיאון, שימש המבנה כתחנת רכבת שנקראה גאר ד'אורסה, המיועדת לקו הרכבת פריז - אורליאן.
ב-1939 הופסקה תנועת הרכבות בתחנה, כי רציפיה היו קצרים מדי לרכבות בהן נעשה שימוש. במהלך מלחמת העולם השנייה שימש המבנה כבית מיון דואר.

ב-1977 החליטה ממשלת צרפת להפוך את המבנה למוזיאון. משרד ACT של האדריכלים רנו בארדוו, פייר קולבוק וז'אן־פול פיליפון, נבחר להתאים את המבנה ליעודו החדש - זאת, באמצעות בניית כ-20,000 מטרים רבועים של שטחי תצוגה. המוזיאון נפתח ב-1 בדצמבר 1986 בנוכחות נשיא צרפת פרנסואה מיטראן.

באפריל 2024 הוצגה במוזיאון תערוכה מתחלפת של הציירת הישראלית צרפתייה נתנאל הרבלין. הרבלין שתלה בתערוכה שלה ציורים של אמני תנועת הנאבי. אמני הקבוצה שציוריהם מופיעים בתערוכה של הרבלין הם פייר בונאר, אדואר וויאר ופליקס ואלוטון..
ממוזער|מרכז|600px|מוזיאון ד'אורסה, מבט מהגדה הימנית של נהר הסן

## יצירות עיקריות המוצגות במוזיאון
[ממוזער|250px|שמאל|[הסטודיו של הצייר בתצוגה במוזיאון]]
*גוסטב קורבה – הסטודיו של הצייר, גבר צעיר יושב, מקורו של העולם;
*ז'אן-פרנסואה מילה – המלקטות, האביב, ל'אנז'לוס;
*ז'אן-בטיסט קאמי קורו – בוקר, ריקוד הנימפות;
*אלכסנדר קבנל – לידתה של ונוס;
*ז'אן-לאון ז'רום – דיוקן הברונית נתנאל דה רוטשילד, קבלת פנים בוורסיי, הברונית דה קלר;
*פייר פובי דה שאבאן – ילדות צעירות לחוף הים, אם צעירה - צדקה, מבט על טירת ורסיי והאורנז'רי;
*אז'ן בודן – חוף טרובי;
*קאמי פיסארו – כפור לבן;
*אדואר מאנה – אולימפיה, המרפסת, ברת מוריזו עם זר סיגליות, ארוחת בוקר על הדשא;
*אדגר דגה – התהלוכה (סוסי מרוץ ליד הטריבונה), משפחת בללי, דיוקן אדואר מאנה, דיוקנאות, בבורסה, האבסינת, אישה מתרחצת באמבט, רקדנית קטנה בת ארבע עשרה;
*פול סזאן – תפוחים ותפוזים, שחקני הקלפים;
*קלוד מונה – תחנת סן-לאזאר, רחוב מונטורגוי בפריז, חגיגות ה-30 ביוני 1878, השפעת הרוח - סדרת צפצפות, קתדרלת רואן - הרמוניה בכחול, שושנות מים כחולות;
*פייר-אוגוסט רנואר – הנשף במולן דה לה גאלט, הנדנדה;
*וינסנט ואן גוך – דיוקן עצמי, חדר שינה בארל, הסייסטה, הכנסייה באובר, האישה האיטלקית, ליל כוכבים מעל הרון, דיוקנו של ד"ר גאשה;
*ז'ורז' סרה – הקירקס;
*אנדרה דרן – גשר צ'ארינג קרוס;
*ג'יימס אבוט מקניל ויסלר – סידור באפור ובשחור: אמו של האמן (המכונה "אמו של ויסלר);
* פסלי אוגוסט רודן, פול גוגן, קאמי קלודל, וז'אן-בטיסט קארפו.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* גלריית תמונות
* תמונות ומידע על המוזיאון
* סיור וירטואלי במוזיאון
* From Station to the Renovated Musée d'Orsay באתר Google Arts & Culture

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הרובע השביעי של פריז
אורסה
גבעול

ממוזער|200x200px
**גִבְעוֹל** הוא איבר בצמח ממנו צומחים בדרך כלל העלים. בצמחים מסוימים צומח מתחת לכל עלה ניצן, ממנו נוצר פרח קטן שגם הוא גדל על הגבעול, ולאחר מכן פרי. הגבעול הראשי בצמח נקרא גזע, במיוחד בעצים.
בראשו של הגבעול ישנו עלה הגביע שמחזיק את הפרח.
תפקידו העיקרי של הגבעול הוא הובלת חומרי מזון בסיסיים, לאחר ששורש הצמח קלט אותם, והעברתם לצינורות הובלה, ומשם לכל חלקי הצמח. ישנו תפקיד נוסף לגבעול והוא להחזיק עליו את שאר חלקי הצמח.

סוגי גבעולים:
*גבעול מעוצה - גבעול קשה שאם יכופף בחוזקה, יישבר.
*גבעול עשבוני - גבעול רך וגמיש המסוגל להתכופף בקלות.
גבעולים מסוימים ניתנים לאכילה כגון: בצל ירוק וסלרי.

## מבנה הגבעול
הגבעול מורכב ממספר צינוריות דקות להובלת חומרים לתאי הצמח:
*צינורות עצה להובלת תמיסות המלחים.
*צינורות שיפה להובלת תמיסות הסוכר. ממוזער|189x189px|חתך רוחב בגבעול של צמח חד שנתי (פשתן), Ep - אפידרמיס, C- קליפה, BF - סיבים, X- עצה, Pi - ליבה, P-שיפה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
קובה (יפן)

328px|שמאל|ממוזער|250px|קו הרקיע של קובה
**קוֹבֶּה** (ביפנית: ) היא בירת מחוז היוגו, בחבל קנסאי, שעל האי הונשו ביפן, מערבית לאוסקה, היא אחת מערי הנמל המרכזיות של יפן, יחד עם יוקוהמה, נגויה, אוסקה וטוקיו. נכון ל-1 ביולי 2021, התגוררו בקובה מעל מיליון וחצי איש, העיר היא השנייה בגודלה בקנסאי, והשמינית ביפן כולה.

## היסטוריה
האזור מוזכר לראשונה בספר "ניהון שוקי", בו מתואר ייסוד מקדש השינטו איקוטה על ידי הקיסרית ג'ינגו בשנת 201 לספירה. לאורך מרבית ההיסטוריה שלה, העיר לא נשלטה על ידי ישות פוליטית אחת, אף לא בתקופת אדו, בה שלטה שוגונות טוקוגאווה ישירות על הנמל בעיר. היא הייתה אחת הערים הראשונות שנפתחו לסחר עם המערב בשנת 1868. העיר נוסדה בצורתה הנוכחית ב-1889, ושמה נגזר מהמונח "kanbe", כינוי למגני מקדש איקוטה שבעיר. היא צורפה כאחת מ-17 "הערים המיועדות" של יפן ב-1956.

בשנת 1923, תושבי נגסאקי רבים מצאו מפלט בקובה לאחר רעידת האדמה שאירעה בעירם. בשנת 1995 אירעה בעיר רעידת אדמה בעוצמה של 7.2 בסולם ריכטר, בה נהרגו כ-5500 אנשים; בעקבותיה נפגע מעמדה כאחת מערי הנמל הבולטות ביפן, אך היא נותרה הרביעית בחשיבותה מביניהן.

## כלכלה
בעיר שוכנים משרדיהן הראשיים של חברות יפניות ידועות רבות (כגון תעשיות כבדות קווסאקי), וגם מספר חברות בינלאומיות קבעו בה את מקום מושבן של הנהלות סניפי יפן או אסיה שלהן (כגון נסטלה ופרוקטר אנד גמבל).

## תחבורה
בין העיר לבין האי אוואג'י מחבר הגשר התלוי אקשי-קייקיו כחלק מן הכביש המהיר בין הונשו לשיקוקו. זהו הגשר התלוי הארוך בעולם נכון ל-2014.

## תרבות
העיר ידועה בשל בשר בקר קובה שמוצאו בה והוא קרוי על שמה.

בעיר מצוי אחד מאתרי המעיינות החמים הידועים ביפן, ארימה אונסן.

## יהדות העיר

בקובה הייתה קיימת קהילה יהודית קטנה שאורגנה בשנות ה-30 על ידי ניסים טאוויל שהגיע למקום בענייני מסחר והביא ספר תורה מירושלים. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו לקובה אלפי יהודים מליטא ובהם המורים והתלמידים של ישיבת מיר, שקיבלו ויזות מידי צ'יאונה סוגיהארה. עם פרוץ המלחמה בין יפן לארצות הברית עזבו כל הפליטים, רובם לשאנגחאי. כיום יש בעיר מספר מועט של יהודים, אותם משרת בית כנסת פעיל.

## [[ערים תאומות]]
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## תמונות

קובץ:Kobe port island02s3200.jpg|גשר קובה
קובץ:Luminous kobe04s3200.jpg|מלון מריקן פארק אוריינטל
קובץ:Kobe harborland08s3200.jpg|הרבורלנד, אזור מסחרי
קובץ:151229 Kobe Port Japan02bs.jpg|קובה במבט ממטוס
קובץ:Akashi-kaikyo bridge3.jpg|גשר אקשי-קייקיו
קובץ:Port of Kobe02s4100.jpg|נמל קובה


## קישורים חיצוניים

* 

* אתר העיר קובה 
* יהודי קובה 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יפן: ערים
קטגוריה:יפן: ערי חוף
קטגוריה:יפן: ערי נמל
קטגוריה:מחוז היוגו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1889
המשמר השווייצרי

[ממוזער|174x174 פיקסלים|חיילי המשמר השווייצרי במדיהם המסורתיים, חמושים ב[האלברד (נשק מוט המשלב חנית וגרזן).]]
**המשמר השווייצרי** הוא כוח צבאי שהורכב בעבר משכירי חרב שווייצרים נושאי רמחים שלחמו עבור כוחות אירופאיים שונים החל מהמאה ה־15 ועד למאה ה־19. חייליו גויסו ממחוזות שונים בשווייץ, ונשלחו למקומות שונים ברחבי אירופה תמורת תשלום. כיום, משרת המשמר השווייצרי אך ורק את קריית הוותיקן.

## המשמר השווייצרי בצרפת
לאחר הסכם השלום שנחתם בין שווייץ לצרפת בשנת 1516, ביצעו שכירי החרב השווייצריים משימות חשובות בהיסטוריה של צרפת. פרנסואה הראשון מלך צרפת השתמש בכמה אלפי, או לכל היותר עשרות אלפי חיילים שווייצריים במלחמותיו, ובקרב פאביה (1525) נהרגו רבים משומרי ראשו השווייצריים לפני שהוא עצמו נשבה על ידי הספרדים. תחת שלטונו של לואי ה־14, אורגנו החיילים השווייצריים בשתי קבוצות, וחייליו הסדירים של המלך הופרדו מהם.

הפרק המפורסם ביותר בתולדות המשמר השווייצרי, הוא ההגנה על ארמון טווילרי שבפריז במהלך המהפכה הצרפתית, כאשר כמה מאות חיילים שווייצריים נהרגו ב־10 באוגוסט 1792. לזכרם הוקמה אנדרטת האריה בעיר לוצרן.

## משמר הוותיקן
המשמר השווייצרי בוותיקן, שנוסד ב-22 בינואר 1506 על ידי האפיפיור יוליוס השני, הוא כוח המונה כ־100 חיילים בלבד, שמשימתו הגנה על ארמון האפיפיור ועל הכניסה לעיר, והאחראי לביטחונו האישי של האפיפיור. המשמר השווייצרי לא נחשב עוד לחלק מארגון גדול יותר, אלא לצבא העומד בפני עצמו. על אף שחיילי המשמר עוברים הכשרה צבאית מלאה והם מצוידים בכלי נשק מודרניים, הם עדיין לומדים להשתמש בחרבות, בגרזנים, בהאלברד ובכלי נשק עתיקים נוספים.

שמאל|ממוזער|220px

על המועמדים לגיוס למשמר להיות גברים המשתייכים לנצרות הקתולית, ובעלי אזרחות שווייצרית. גובהם עומד על 174 ס"מ לכל הפחות, וגילם נע בין 19 ל־30 שנים.

חיילים העומדים בתנאים הנ"ל ומתקבלים לשירות עוברים אימונים במסגרת צבא שווייץ, ומושבעים ב־6 במאי בכיכר סן דמסו (באיטלקית: *Cortile di San Damaso*) שבוותיקן. הכומר הראשי קורא בגרמנית (שפתו הרשמית של המשמר) את השבועה:

 

כאשר קוראים בשמו, עולה השומר החדש לדגל המשמר, ואוחז בו בידו השמאלית. לאחר מכן, הוא מרים את ידו הימנית ואומר:

 

שמאל|ממוזער|150px|חייל המשמר במדים השגרתיים
תקופת השירות עומדת על פרק זמן שנע בין שנתיים ל-25 שנים. מדי השומרים נקבעו בשנת 1914, וטעות נפוצה היא שמיכלאנג'לו הוא שעיצב אותם. בעוד שהמדים הטקסיים צבועים בכחול, אדום, כתום וצהוב, והם מעוצבים בעיצוב המאפיין את תקופת הרנסאנס, הרי שהמדים המשמשים את השומרים במרבית הזמן, הם סרבל בצבע כחול, כומתה שחורה ותו לא.

לאחר ניסיון ההתנקשות בחייו של יוחנן פאולוס השני ב־13 במאי 1981 על ידי מהמט אלי אג'ה, התעורר ספק בדבר יעילותם ונחיצותם של חיילי המשמר. כתוצאה מכך, הורחבו האימונים והחיילים צוידו בנשק מתקדם יותר.

## קישורים חיצוניים

* 
* היסטוריית המשמר השווייצרי, באתר הוותיקן

*
קטגוריה:יחידות רגלים
קטגוריה:שווייץ: צבא וביטחון
שווייצרי, משמר
שווייצרי, משמר
שווייצרי, משמר

## הערות שוליים
קמפניה

**מחוז קמפניה** (באיטלקית: **Regione Campania**) הוא מחוז בדרום איטליה, הגובל בלאציו בצפון-מערב, מוליזה בצפון, פוליה בצפון-מזרח, בזיליקטה במזרח ובים הטיריני במערב. המחוז משתרע על שטח של 13,590 קמ"ר, וחיים בו כ-5.7 מיליון נפש.
בירת המחוז היא העיר נאפולי.

פירוש המילה "קמפניה" בלטינית הוא "מישור". מקור שמו של המחוז גם הוא מלטינית, ונקרא כבר בפי הרומאים **קמפניה פליקס** (Campania felix), כלומר "מישור פורה".

## היסטוריה
קמפניה יושבה על ידי יוונים כבר באמצע המאה ה-8 לפנה"ס. במהלך המאה ה-7 לפנה"ס השתלטו האטרוסקים על האזור וקבעו את מרכזם בעיר קפואה. במהלך המאה ה-5 לפנה"ס נדחקו האטרוסקים מקמפניה על ידי היוונים ועל ידי שבטים סאמניטים סאבלים שחדרו לקמפניה מצפון והתמזגו עם התושבים המקומיים.

האזור היה בשליטת רומא העתיקה החל מהמאה ה-4 לפנה"ס, ועד לתחילת המאה ה-1 לפנה"ס קיבלו רוב תושביו אזרחות רומית. בימיו של אוגוסטוס אוחד האזור יחד עם לאטיום ליחידה מנהלתית אחת.

עם התמוטטותה של האימפריה הרומית ותחילת ימי הביניים עבר האזור ידיים רבות, בין השאר, האוסטורגותים, הביזנטים והנורמנים. החל מסוף המאה ה-13 היה האזור חלק מממלכת נאפולי. עם איחודה של איטליה המודרנית צורפה גם קמפניה לאיחוד.

## גאוגרפיה
המחוז מחולק לחמש נפות והן: אבלינו, בנוונטו, קזרטה, נאפולי וסלרנו. שטח נפת קזרטה חופף פחות או יותר לשטח של "טֶרָה דִּי לָבוֹרוֹ" (Terra di Lavoro; אדמת עבודה). שטח נפת סלרנו חופף פחות או יותר לשטח של "פרינצ'יפאטו צ'יטרה" (Principato Citra). שמה של הנפה נגזר משם שבט הלטיני " פרינצ'יפטוס צ'יטרה סרס מונטורי" (Principatus citra serras Montorii) שמשמעה "פרינצ'יפטו לרגלי ההר פיצ'נטיני (Monti Picentini)". שטח נפת אבלינו חופף פחות או יותר לשטח של "פרינצ'יפאטו אולטרה" (Principato Ultra). שמה של הנפה נגזר משם שבט הלטיני " פרינצ'יפטוס אולטרה סרס מונטורי" (Principatus ultra serras Montorii) שמשמעה "פרינצ'יפטו מעבר ההר פיצ'נטיני (Monti Picentini)".


Provincia Terra di Lavoro.png|נפת טרה די לאבורו בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860 **באדום**
Coat of Arms of Terra di Lavoro.svg|סמל נפת טרה די לאבורו בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860
Principato Citra map.png|נפת פרינצ'יפאטו צ'יטרה בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860 **באדום**
Principato Citra.png|סמל נפת פרינצ'יפאטו צ'יטרה בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860
Provincia Principato Ultra.png|נפת פרינצ'יפאטו אולטרה בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860 **באדום**
Principato Ultra.png|סמל נפת פרינצ'יפאטו אולטרה בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860



## אתרי תיירות
בין האטרקציות התיירותיות שנמצאות במחוז ניתן למנות את המקדשים היווניים בפאיסטום, הערים הרומיות החרבות פומפיי והרקולנאום, הר הגעש וזוב, רצועת החוף האמאלפיטאני המשתרעת בין סורנטו לסאלרנו והאי קאפרי.

## ערים נוספות במחוז
* אמאלפי
* מאיורי
* מינורי
* פאיסטום
* פומפי
* פוזיטנו
* רוולו
* סאלרנו
* ארקולנו
* קפוסלה
* וייטרי סול מארה
* בנוונטו
* מונטסרקיו
* טורה דל גרקו
* קסטלמארה די סטביה

## איים
* קאפרי
* איסקיה
* פרוצ'ידה

## מזון
הפיצה המוכרת לנו כיום בעידן המודרני, מקורה בבירת המחוז בנאפולי. הפיצות המוכרות שיצאו ממחוז זה הן פיצה פריטה, קלצונה, פיצה מאריאנה ופיצה מרגריטה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

*
קטגוריה:איטליה: מחוזות
אלכסון

[ממוזער|הקטעים בצבע תכלת הם אלכסונים ב[מלבן]]
בגאומטריה, **אֲלַכְסוֹן** (מיוונית **λοξόν**, נטוי) הוא קטע המחבר בין שני קודקודים של מצולע שאינם נמצאים על צלע אחת. במשולש אין אלכסונים כלל, במרובע יש שני אלכסונים, ובמחומש יש חמישה אלכסונים. 

כאשר במצולע יש n קודקודים, מכל קודקוד ניתן למתוח אלכסונים לכל הקודקודים, מלבד אל עצמו ואל שני הקודקודים הסמוכים אליו, ובסך הכול ניתן למתוח n − 3) × n) אלכסונים. בדרך זו ספרנו כל אלכסון פעמיים (מכיוון שאלכסון המחבר בין 2 קודקודים נספר פעם כיוצא מקודקוד אחד ומגיע לשני, ופעם כיוצא מקודקוד שני ומגיע לראשון), ולכן יש לחלק את התוצאה בשניים. מספר האלכסונים במצולע הוא, אפוא: 

: \frac{n \left( n-3 \right)}{2}\, , כאשר n הוא מספר הצלעות במצולע.

לעיתים ישנם לאלכסונים תכונות נוספות, כמו בריבוע או מעוין, ששם הם גם חוצי זווית של הקודקודים מהם הם יוצאים וגם מאונכים זה לזה.

במרובע ניתן לחשב את השטח באמצעות אורכי האלכסונים והזווית שביניהם על ידי הנוסחה:

\frac{1}{2} K_1 K_2 \sin(\alpha)

במצולע קמור כל האלכסונים נמצאים בתוך המצולע, אך במצולע קעור ישנם אלכסונים גם מחוץ למצולע, כאשר לפחות אלכסון אחד עובר כולו מחוץ למצולע.

אלכסון מוגדר גם בגאומטריה של המרחב, שם הוא ישר המחבר בין שני קודקודים לא סמוכים של פאון. 

בשפה שאיננה מתמטית, משמשת המילה "אלכסון" לתיאור דבר נטוי, שאינו אנכי או אופקי (קיר אלכסוני, לדוגמה).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גאומטריה
מרטין מאל

**מרטין מאל** (באנגלית: **Martin Mull**; 18 באוגוסט 1943 – 27 ביוני 2024) היה קומיקאי, צייר ושחקן אמריקאי. תפקידיו הבולטים כללו את קולונל מוסטארד בסרט "רמז" משנת 1985, ליאון קארפ ב"רוזאן", ווילארד קראפט ב"סברינה המכשפה הצעירה", ולאד מאסטרס ב"דני פנטום", וג'ין פרמזן ב"משפחה בהפרעה". היה לו תפקיד חוזר ב"שני גברים וחצי" בתור ראסל, הרוקח הקומי שמשתמש בסמים.

## ביוגרפיה
מאל נולד בשיקגו, בנם של בטי מאל, שחקנית ובמאית, והרולד מאל, מהנדס אקוסטיקה. כשהיה בן שנתיים עבר עם משפחתו לנורת' רידג'וויל, אוהיו, שם חיו עד שהיה בן 15, אז עברה משפחתו לניו קיינן, קונטיקט. שם למד וסיים את לימודיו בתיכון ניו קיינן. הוא למד ציור וסיים בשנת 1965 את לימודיו בבית הספר לעיצוב של רוד איילנד עם תואר ראשון באמנויות יפות; בשנת 1967 השלים תואר שני בציור, גם כן מרוד איילנד.

## קריירה
שימש בתפקידים ראשיים בסרטים ובתוכניות טלוויזיה שונות, וכן באופרות סבון ובשעשועונים. שיחק תפקידים משניים בסרטים כגון "שומר הראש שלי" שיצא בשנת 1980; "קח את העבודה הזו ודחוף אותה" שיצא ב-1981; "אדון אמא" שיצא בשנת 1983; "כאבי גדילה" שיצא בשנת 1984 ועוד.

בטלוויזיה שיחק במספר סדרות, וכן הופיע בתפקיד אורח בסדרה "משפחה בהפרעה" כחוקר הפרטי ג'ין פרמזן.
ב-1985, שיחק מאל את קולונל חרדלי בסרט "רמז מסתורי" המבוסס על משחק הקופסה הקלאסי. ב-1992 שיחק בסרט "לרקוד עם המוות".

בשנת 2001 שיחק בקומדיה הטלוויזיונית של רשת Showtime "הנזירה מריה מסבירה הכל" בכיכובה של דיאן קיטון. בשנת 2010 שיחק בסרט האקשן "קילרים" בכיכובם של קתרין הייגל ואשטון קוצ'ר.

בספטמבר 2013 עלתה הסדרה הקומית "אבאל'ה" ברשת Fox, בכיכובו של מאל לצד סת' גרין. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת.

ב-2016 החל לשחק בסיטקום של נטפליקס "החווה", בתור ג'רי, המכור לאסיד. ב-2017 שיחקה בסדרה הקומית "*I'm Sorry* ", וב-2019 שב לעונה השנייה. ב-2018 כיכב גם בסיטקום "הילדים המגניבים", שיצר וכתב צ'ארלי דיי לרשת פוקס.

בשנת 2023 ביצע הופעת אורח בסדרה "*Not Dead Yet*" מבית רשת ABC.

## חייו האישיים
מאל, שהתגרש פעמיים, היה נשוי לזמרת וונדי האס. להם בת משותפת, מגי, שהיא נכון לשנת 2021 מפיקה שותפה בתוכנית "איש משפחה".

בראיון בשנת 2010 בתוכנית "The Green Room with Paul Provenza", הזדהה מאל כאגנוסטי ואמר: "אני בהחלט לא מונע ממישהו אחר את הבחירה לעקוב אחרי מה שהם עושים, זה פשוט לא הגיוני לי. אני חושב שיותר נזק נגרם לכוכב הלכת הזה דרך דת מאורגנת, כנראה, מאשר כל מצב יחיד שהמצאנו."

מאל נפטר בביתו בלוס אנג'לס ב-27 ביוני 2024, "לאחר מאבק אמיץ במחלה ממושכת".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעיצוב של רוד איילנד
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2024
ארין

[100px|שמאל|דמותה של ארין ב[סמל מונטסראט]]
שמאל|ממוזער|100px|דגל פטריוטי אירי עם הסיסמה "ארין לנצח"
**ארין** (בגאלית אירית: Éirinn - כיום נכתב כ-Erin, Eryn, Erynn, Eirinn, Aeryn) היא שמה הקדום של אירלנד, אשר נקראה על שם הדמות המיתולוגית של האלה אריו. בעת ההתעוררות הלאומית האירית במאה ה-19 שימשה "ארין" כהאנשה רומנטית של אירלנד, כישות גאוגרפית ומדינית ורוח העם האירי. האנשה זו מתוארת כאישה בעלת לבוש ירוק, והביטוי "ארין זוכרת" מתאר את זיכרון השלטון האנגלי באי.

הביטוי בגאלית Erin go bragh (ארין גו בראך, מילולית: ארין לנצח) נטבע בסביבות 1780 כסיסמת המפלגה הפטריוטית האירית. במהפכת 1798 שימשה הסיסמה את המתנגדים לאיחוד עם אנגליה. ב-1847 שימשה הסיסמה את "גדוד פטריק הקדוש" של צבא ארצות הברית, שהורכב מאירים-קתולים, שעזבו את הצבא האמריקני וחברו ללוחמים המקסיקנים במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו. הסיסמה משמשת גם כמוטו של מועדון הכדורגל היברניאן (למרות שמדובר במועדון סקוטי, הוא הוקם על ידי אירים-קתולים). הביטוי מסמל גם את יום פטריק הקדוש.

ארין הוא גם שם פרטי מקובל לנשים ולגברים באירלנד, ויילס, סקוטלנד וארצות הברית.

בקיץ 1940 הגישו הסופר ג'יימס ג'ויס ואשתו, ששהו בפריז, בקשת כניסה לשווייץ, על רקע כיבושה של העיר על ידי הגרמנים במלחמת העולם השנייה. הם נענו בשלילה מאחר ששלטונות ההגירה הפדרליים של שווייץ חשבו שג'ויס יהודי, וקיבלו אשרה רק לאחר התערבות ידידים בעלי השפעה בשווייץ. בתגובה לקביעה שהוא יהודי אמר ג'ויס כי:

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אירלנד: היסטוריה
קטגוריה:האנשת מדינות
Far Cry

שמאל|ממוזער|150px|תמונה מן המשחק
**Far Cry** הוא משחק וידאו מסוגת משחקי היריות בגוף ראשון של חברת Crytek (קרייטק). המשחק יצא במרץ 2004 ונחשב למשחק הראשון מהדור החדש של אותה תקופה. התחום החזק ביותר של המשחק הוא היכולת לתאר סביבה חיצונית רחבת היקף, עם צמחייה עשירה, מקווי מים ריאליסטיים ואפקטים של תאורה. בנוסף, משתמש המשחק במנוע פיזיקלי התורם לתחושת הריאליזם בזמן המשחק.

למשחק מצורפת תוכנת עריכה המאפשרת יצירת עולמות חדשים, הכוללים דמויות, כלי רכב, כלי תעופה ועוד. תוך כדי יצירת העולם החדש אפשר גם לשחק בו ולבחון אותו.

המשחק נחשב גם לחדשני מבחינת האינטליגנציה המלאכותית הגבוהה של הדמויות שבו. הדמויות יודעות לשתף פעולה ומגיבות לרעשים ולאירועים.

גרסת ה-Xbox של Far Cry יצאה ב-27 בספטמבר 2005 ונקראה "Far Cry Instincts". מאוחר יותר יצא ל-Xbox 360 המשחק "Far Cry Instincts Predator", שכלל את הקמפיין המקורי של Far Cry וקמפיין חדש נפרד. Far Cry 2, משחק ההמשך, יצא באוקטובר 2008 ועלילתו אינה קשורה למשחק זה. גם העלילה של המשחק השלישי שיצא בסוף 2012 לא קשורה לשני הקודמים.

המשחק זכה בשעתו לציונים גבוהים מצד מבקרי משחקים ולהערכה מצד קהילת הגיימרים. המשחק נחשב לאחד מכותרי הפעולה הטובים ביותר של שנת 2004 לצד Half Life 2 ו-Doom 3.

בשנת 2008 יצא סרט קולנוע המבוסס על המשחק. הדעות על הסרט היו חלוקות והוא לא שילב את הסיפור מהמשחק.

## עלילה
גיבור העלילה הוא ג'ק קרוור, לשעבר חייל בכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית, וכיום בעל יאכטה קטנה שאיתה הוא מספק שרותי שיט. הסיפור מתחיל כאשר ג'ק נשכר על ידי עיתונאית בשם ואל כדי לקחת אותה לאי טרופי נידח באוקיינוס השקט שם ברצונה לסקר את שרידי הבסיסים היפניים מתקופת מלחמת העולם השנייה. האנשים הנמצאים באי מתגלים כלא ידידותיים במיוחד, הם מנסים לחסל את ג'ק וואל, מפרידים ביניהם, ומפוצצים את היאכטה של ג'ק. ואל מתגלה כבעלת כישורים החורגים מאלו של עיתונאית רגילה ובהמשך מתגלה כי היא בעצם סוכנת CIA. בתחילת המשחק מוצא עצמו השחקן נלחם מול שכירי חרב חמושים היטב, ועם התקדמות העלילה הוא מגלה בהדרגה את הסודות שצופן בחובו האי: האיים כולם הם ניסוי במוטציות הנערך על ידי מדען מטורף בשם ד"ר קריגר המשתמש בהנדסה גנטית ליצירת גזע על בשם הטריג'ן (מפלצות שג'ק בורח מהן בסרטון הפתיחה). במהלך המשחק נעזר ג'ק באדם מסתורי בשם דויל (Doyle), אשר מתגלה כמרגל CIA, כדי למצוא את ואל ובסוף לחסל את ד"ר קריגר.

"Far Cry" אינו רק משחק של התחמקות או התפרצות אלא גם של מחשבה. למשל, במצבים בהם שכירי החרב כלאו את הטריג'ן בכלובים: תוכלו להרוג את הטריג'ן אבל זה ימשוך את תשומת לבם של שכירי החרב. תוכלו גם לשחרר את הטריג'ן ולתת להם להרוג את שכירי החרב, גם תוכלו להרוג את שכירי החרב בלי לגעת בטריג'ן. וגם תוכלו להרוג את שכירי החרב "שנמצאים רק בחדר שאתה נמצא בו" לשחרר את הטריג'ן ולברוח לחדר הבא בו הטריג'ן יכולים לעזור לך (לא ברצון) להרוג את שכירי החרב הנמצאים בו ואחר כך להרוג אותם.

## ראו גם
* Far Cry 2
* Far Cry 3
* Far Cry 4
* Far Cry 5
* Far Cry 6

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* סקירה של המשחק מהאתר Gamespot 
* 

קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף ראשון)
קטגוריה:משחקי רשת
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2004
קטגוריה:Far Cry
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בגרמניה
ציון לשבח

**ציון לשבח**, המוכר בראשי התיבות **צל"ש**, הוא סוג של עיטור המוענק על ידי גופים ביטחוניים ומדיניים שונים, ולעיתים אזרחיים (אם כי שימוש אזרחי רשמי במונח אינו נפוץ). למונח העברי מונחים מקבילים שונים בשפות זרות.
אברוצו

**אברוצו** (ידוע גם בצורה הישנה יותר: **אברוצי**) הוא מחוז במרכז-דרום איטליה. עד החקיקה בדצמבר 1963 היה המחוז, יחד עם מחוז מוליזה, חלק מהמחוז הגדול אברוצי-אה-מוליזה . המחוז גובל במחוז מארקה בצפון-מערב, לאציו במערב, מוליזה בדרום-מזרח והים האדריאטי במזרח.

המחוז משתרע על פני 10,794 קמ"ר ומתגוררים בו כ-1.3 מיליון תושבים.

בירת המחוז היא העיר ל'אקווילה.

המחוז מחולק לארבע נפות והן: ל'אקווילה, קייטי, פסקארה וטראמו.

שטח נפת קייטי חופף פחות או יותר לשטח של "אברוצו צ'יטרו" (Abruzzo Citro). שמה של הנפה נגזר משם השבט הלטיני "אברוציום צ'יטרו פלומן פסקאריה" (Aprutium citro flumen Piscariae) שמשמעו "אברוצו על גדות נהר אטרנו-פסקארה (Fiume Aterno-Pescara)".

שטח נפת טראמו חופף פחות או יותר לשטח של "אברוצו אולטריורה פרימו" (Abruzzo Ulteriore Primo). שמה של הנפה נגזר משם השבט הלטיני "אברוציום אולטרה פלומן פסקאריה "(Aprutium ultra flumen Piscariae) שמשמעו "אברוצו בצדו השני של נהר אטרנו-פסקארה".

שטח נפת ל'אקווילה חופף פחות או יותר לשטח של "אברוצו אולטריורה סקונדו" (Abruzzo Ulteriore Secondo). שמה של הנפה נגזר משם השבט הלטיני "אברוציום אולטרה פלומן פיסקאריה" שמשמעו "אברוצו בצדו השני של נהר אטרנו-פסקארה".



Giustizierato Abruzzo Citra.png|נפת אברוצו צ'יטרו בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860 **באדום**
Coat of Arms of Abruzzo Citra.svg|סמל נפת אברוצו צ'יטרו בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860

Provincia Abruzzo Ulteriore Primo.png|נפת אברוצו אולטריורה פרימו בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860 **באדום**
Coat of Arms of Abruzzo Ultra I (last version).svg|סמל נפת אברוצו אולטריורה פרימו בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860

Provincia Abruzzo Ulteriore Secondo.png|נפת אברוצו אולטריורה סקונדו בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860 **באדום**
Coat of Arms of Abruzzo Ultra (wings inverted).svg|סמל נפת אברוצו אולטריורה סקונדו בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860


## היסטוריה

## רעידות אדמה
ב-6 באפריל 2009 התרחשה במחוז רעידת אדמה חזקה שמרכזה קרוב ללאקווילה, בעוצמה של 6.3 בסולם ריכטר. רעידת האדמה גרמה למותם של מעל 225 איש, ולוותה ברעשי משנה חזקים.

## ראו גם
* האגם הפוקיני

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:איטליה: מחוזות
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1963
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1970
מדינתנות

במדע המדינה, **מדינתנות** היא התפיסה לפיה המדינה צריכה לשלוט במדיניות החברתית, הכלכלית, או בשתיהן. כלומר, האמונה שהמדינה צריכה להתערב באופן משמעותית של המדינה בחיי הפרט, או לקיים מידה רבה של תכנון כלכלי ריכוזי. המונח מתייחס למספר אידאולוגיות שונות, שהמשותף להן הוא ההעדפה לתכנון ריכוזי המבוצע על ידי המדינה. בכלכלה, הגישה המנוגדת למדינתנות היא מערכת של כלכלת שוק שבה המדינה נמנעת מהתערבות ומאפשרת ביזור של התכנון הכלכלי על ידי גורמים פרטיים או בלתי-ממשלתיים.

רוב זרמיו השונים של הסוציאליזם (סוציאליזם דמוקרטי, קומוניזם) והפשיזם הם אידאולוגיות התומכות במדינתנות, אם כי יש זרמים בסוציאליזם כמו אנרכו-קומוניזם, טרוצקיזם וכן תורות אוטופיסטיות וקומונליות אחרות שאינן דוגלות בגישה זו (ולמעשה, אינן רואות תפקיד כלשהו למדינה). תפיסה מדינתנית קיימת במשטרים אוטוריטריים וכן במשטרים דמוקרטיים שבהם המדינה מתערבת במערכות חברתיות וכלכליות במידה רבה יחסית. יש המבחינים בין פשיזם וקומוניזם כמערכות שבהן יש התערבות רבה מאוד של המדינה בחיי הפרט לבין גישה מדינתנית מידתית, שבה ההתערבות היא רבה אך מוגבלת, וכך ניתנת ליישום גם במשטרים דמוקרטיים.

## שמות נוספים
המונח "מדינתנות" נכנס לשימוש במאה ה-21. לפני כן, גישה זו כונתה **אטטיזם** (מצרפתית, **Étatisme**, מדינה בצרפתית נקראת état) או **סטייטיזם** (מאנגלית, **Statism**, מדינה באנגלית נקראת state).

## ראו גם
* קפיטליזם מדיני
* ליברליזם
*לסה פר

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תאוריות כלכליות
קטגוריה:מערכות כלכליות
בזיליקטה

**בזיליקטה** (באיטלקית: **Basilicata**) הוא מחוז בדרום איטליה, הגובל בקמפניה במערב, פוליה במזרח ובקלבריה בדרום. למחוז שתי רצועות חוף קצרות, האחת בים הטירני והשנייה בים האיוני. המחוז משתרע על פני כ-10,000 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 597,768 תושבים.

בירת המחוז היא העיר פוטנצה.

מבחינה גאוגרפית, מאופיין המחוז בפני שטח הרריים ביותר. הנקודה הגבוהה ביותר בו היא "מונטה פולינו", הר בדרום האפנינים שגובהו 2,441 מטרים. בשל צורתו ההררית של המחוז, הייתה הגישה אליו קשה עד לתקופה המודרנית, דבר שהביא להיותו אחד המחוזות האחרונים להתפתח באיטליה.

## היסטוריה
בתקופה הרומית נקרא המחוז "לוקאניה" וזאת על שם העם ה"לוקאני" אשר פלש לאזור בסביבות המאה ה-5 לפנה"ס וגירש את תושביו המקוריים אל ההרים שמצפון. הפולשים התיישבו במרכז האזור, וזאת עקב היות חופי המחוז מיושבים בצפיפות על ידי קולוניות יווניות חזקות ביותר.

הלוקאנים דיברו שפה הדומה לשפת תושבי איטליה הקדומים. לפי תיאוריו של ההיסטוריון סטראבון, ניהלו הלוקאנים דמוקרטיה חוקתית. מעט הכתבים והמטבעות אשר נמצאו באזור ומתוארכים לתקופת הלוקאנים, משמשים ביוונית כשפת הכתיבה.

החל מהמאה ה-3 לפנה"ס החלו הלוקאנים סובלים מהטרדות מצד שכניהם היוונים, אשר גובו בתמיכת מדינת אפירוס. בשנת 298 לפנה"ס הקימו הלוקאנים ברית עם רומא, שמיד החלה משפיעה על התרבות הלוקאנית. אולם, הפסדים חוזרים ונשנים של רומא במגוון מלחמות אשר התנהלו בארץ המגף העמידו את הלוקאנים בצד המפסידים והמוכים, דבר שהביא לבסוף לחיכוכים עם בת בריתם. כשפירוס מלך אפירוס נחת בחופי איטליה בשנת 281 היו הלוקאנים הראשונים להודיע על תמיכתם בו, אולם כשעזב פירוס במפתיע השתעבדה לוקאניה לרומא במלחמה אשר נמשכה כ-10 שנים. האיבה לרומא, שהפכה לטבעם של הלוקנים, הביאה אותם לתמוך בצבאותיו של חניבעל במהלך המלחמה הפונית השנייה (216 לפנה"ס), תמיכה שהביאה הרס רב על המחוז מצד שני הצבאות אשר ניהלו בו את קרבותיהם. לוקאניה מעולם לא התאוששה מהאסונות שניתכו עליה במהלך המלחמה הפונית השנייה, וסדרת קרבות מול רומא בשנת 90 לפנה"ס הכריעו אותה לחלוטין. מושבות היוונים שהחלו ננטשות, והמלריה אשר החלה פושטת בדרום איטליה, הביאו את המחוז לשפל כלכלי ותרבותי אשר נמשך למעשה עד לימינו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:איטליה: מחוזות
אדוארד החמישי, מלך אנגליה

[ממוזער|250px|שמאל|[ילדיו של אדוארד, דוכס יורק, במצודת לונדון. ציור מאת פול דלארוש]]
**אדוארד החמישי** (באנגלית: **Edward V of England**; 2 בנובמבר 1470–1483 לערך) היה מלך אנגליה למשך כחודשיים, ב-1483, בגיל שתים-עשרה, בעיצומן של מלחמות השושנים. הוא לא הוכתר מעולם, וכעבור תקופה קצרה הוכרז כממזר והוחלף על ידי דודו, ריצ'רד השלישי. אדוארד ואחיו, ריצ'רד משרוסברי, דוכס יורק, שוכנו או נכלאו במצודת לונדון. שני הנסיכים שבמצודה לא נראו עוד לאחר שנת 1483.

## ביוגרפיה
אדוארד החמישי נולד בכנסיית וסטמינסטר שבלונדון בעת שאמו קיבלה שם מחסה מאנשי בית לנקסטר, בשעה שאביו, אדוארד הרביעי, איבד את השלטון במהלך מלחמות השושנים. אדוארד החמישי הוכרז כנסיך ויילס ביוני 1471, לאחר שאביו השיב את השלטון לידיו, ונהג להופיע עם הוריו באירועים ממלכתיים.

אדוארד הרביעי הקים מועצה להסדרת ענייניה של ויילס, ושלח את בנו אדוארד, אז בן 3, אל טירת לדלו על גבול ויילס, על מנת שיעמוד בראש המועצה, כנשיאה הרשמי, תחת השגחתו של אנתוני וודוויל . בטירת לדלו קיבל אדוארד החמישי את הידיעות על מותו הפתאומי של אביו, באפריל 1483. דודו, אחי אביו, ריצ'רד דוכס גלוסטר, מונה לעוצר ולאחראי על אדוארד החמישי ועל אחיו בן התשע, ריצ'רד דוכס יורק.

ריצ'רד פגש את שיירתם של אחייניו בדרכה מוויילס ללונדון והמשיך ללוות את השיירה, אשר הגיעה ללונדון ב-4 במאי 1483. אדוארד השתכן במצודת לונדון (אז אחד מארמונות בית המלוכה ולא רק בית כלא).

הכתרת המלך הצעיר נדחתה מספר פעמים, עד שב-25 ביוני התכנס הפרלמנט, והכריז כי אדוארד הוא ממזר, בהסתמך על ראיות שאדוארד הרביעי התארס לאישה בשם אלינור טלבוט, בטרם נישא לאמו של אדוארד, אליזבת וודוויל. עובדה זו הפכה את נישואי הוריו של אדוארד לבלתי חוקיים, ואת אדוארד ואחיו לממזרים שאינם ראויים לשאת את הכתר. יורשו של המלך המת, אדוארד הרביעי, לא היה אם כן אדוארד החמישי, כי אם אחיו ריצ'רד, אשר הוכתר כ"ריצ'רד השלישי".

אדוארד ואחיו, שני הנסיכים שבמצודה, לא נראו עוד מחוץ למצודה. אין לדעת מה אירע להם, ומניחים כי נרצחו.

לאחר העלמות הנסיכים הייתה אי ודאות רבה באשר לגורלם. ב-1495 הכריז אדם בשם פרקין וורבק כי הוא ריצ'רד, דוכס יורק, אשר נעלם בטאואר תריסר שנים קודם לכן. היו שקיוו כי אכן הוא הנסיך האמיתי, והראו כי הסימפתיה לבית יורק עודה רוחשת אף תחת שלטונו של הנרי השביעי לבית טיודור הסמכותי.

ב-1674, בעת שיפוצים שנעשו בטאואר בתקופת מלכותו של צ'ארלס השני, נמצאו שני שלדי אדם קטנים. בתחילה נזרקו השלדים אל ערימה של זבל, אך לאחר מספר שבועות נזכר מאן דהוא כי אלו יכולים להיות שלדי הנסיכים. השלדים נאספו, ונשמרו בכד קבורה בכנסיית וסטמינסטר. בשנת 1933 נבדקו השלדים, ולאחר מכן הושמו בכוך שמתחת לכנסיית וסטמינסטר. המומחים לא הצליחו להגיע להסכמה לגבי גילם של בעלי השלדים, או אף לגבי מינם. שלד אחד היה גדול מן השני, ורבות מן העצמות היו חסרות.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:בית יורק
קטגוריה:ריבוני מסדר הבירית
קטגוריה:ילדי משפחות מלוכה
קטגוריה:מלחמות השושנים: אישים
קטגוריה:דמויות ביצירות שייקספיר
קטגוריה:מלכי אנגליה מהמאה ה-15
קטגוריה:ילדים שנעלמו
קטגוריה:הנסיכים שבמצודה
קטגוריה:ילידי 1470
קטגוריה:נפטרים ב-1483
פלטיאל הנגיד

**פלטיאל הנגיד** (לעיתים **רבי פלטיאל הנגיד**; נפטר בשנת 976) כיהן כנגיד הקהילות היהודיות במזרח וכראש השרים בממלכתו של הח'ליף הפאטימי אבו תמים מעד אל-מועיז.

## במגילת אחימעץ
על פי המסופר במגילת אחימעץ, פלטיאל נולד במחוז קלבריה באיטליה ולמד אסטרולוגיה ואסטרונומיה. הוא היה צאצא של משפחה מכובדת ביותר, וכאשר השליט הפאטימי אל-מועיז כבש את חבלי דרום איטליה, הוא התעניין במשפחה ופלטיאל הוצג בפניו, מצא חן בעיניו ומונה ליועצו האישי. בעקבות חזון בכוכבים בו חזה פלטיאל שאל-מועיז ימונה לח'ליף, מונה פלטיאל למשנה למלך.

כאשר באה משלחת ביזנטית כדי לכרות ברית עם הח'ליף אל-מועיז, שגריר המשלחת סירב לדבר עם יהודי (אותו שגריר ביזה את פלטיאל הנגיד), ולכן לא התקבל לשיחות עם הדרג המדיני של הממלכה. לאחר כמה ימים התנצל ורק אז התקבל לשיחה עם פלטיאל, שבסופה הם חתמו הסכם שלום.
פלטיאל הנגיד תכנן את מסע הכיבוש של הח'ליף במצרים.

לאחר הצלחותיו הללו, מינה הח'ליף אל-מועיז את פלטיאל לראש השרים בממלכתו, ועושרו וכבודו התעצמו עד מאוד. הח'ליף גם העלה אותו בדרגה, ובשם הח'ליף קיבל שליטה בארץ ישראל, מצרים, סוריה, סיציליה, מרוקו ושאר ארצות המזרח.

במגילת אחימעץ מתואר פלטיאל כ-"המגן לקהלות עם אל הדרים במצרים ובארץ ישראל בפלרמו ובאפריקא ובכל ארץ ישמעאל".

## במחקר
ב"לקוטים מדברי יוסף" לר׳ יוסף בן יצחק סמברי מופיע סיפור על מינוי "פלוני" כנגיד הראשון במצרים. ישנם אשר זיהו סיפור זה כמתייחס לפלטיאל ובהתאם הדעה המקובלת בקרב החוקרים היא שפלטיאל היה הנגיד הראשון על הקהילות היהודיות במזרח. אולם יש חולקים על קביעה זאת וטוענים שמוסד הנגידות התפתח מאוחר יותר והתואר "נגיד" שניתן לפלטיאל לא היה קשור למוסד זה.

לאחר כמה זמן אף הוכתר בתואר רב. מאוחר יותר, עשר שנים בערך לפני מותו, הוא מונה לשר הכספים ולגובה המיסים בתחום שלטונו של הח'ליף. פלטיאל הנגיד נפטר בשנת 976, ובנו ממשיכו היה שמואל בן פלטיאל.
אחיינו אחימעץ בן פלטיאל כתב את "ספר היוחסין", בו סופר על חיי היהודים בתקופה זו.

במגילה מסופר כי בנו העלה אותו לקבורה בירושלים.

באשר לזהותו של פלטיאל במקורות חיצוניים, הועלו במשך השנים מספר סברות. העדכנית ביותר היא של משה גיל שסובר שייתכן והמצביא היהודי בצבא הפאטימי, פאצ'ל איבן סאלח, הוא פלטיאל הנגיד. הוא מנמק זאת בכך לאור הדמיון בין השמות, היות שניהם משכילים ורופאים, וכן הדמיון בתפקיד שכל אחד מהם מילא בחצר הפאטימית, והיות פאצ'ל בהמשך מושל צבאי של כלל סוריה ואחראי כספים, אשר היה מעורב גם בכיבוש מצרים וארץ ישראל. בנוסף הסיפור על פלטיאל והשגריר הביזנטי מופיע במקורות המוסלמים על פאצ'ל בגרסה דומה לפיה במהלך המערכה על ארץ ישראל, מושל ממדינה מוסלמית עוינת מסרב לקבלו בשל מוצאו היהודי, אך לבסוף חוזר בו. עם זאת ישנן עדיין סתירות בין המקורות כגון שנת הפטירה המאוחרת יותר של פאצ'ל שחי עוד בתחילת שלטון הח'ליף אל-חאכם (996). סברה נוספת מזהה את פלטיאל עם מוסא בן אלעזר, רופאם של החליפים אל-מנצור ואל-עזיז.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלה יהודים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים איטלקים
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בארץ ישראל
קטגוריה:משפחת אחימעץ
קטגוריה:יהודים ויהדות בימי הביניים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:נגידי מצרים
קטגוריה:נפטרים ב-976
שמואל בן פלטיאל

[ממוזער|400px|[עץ משפחה|עץ המשפחה של שמואל בן פלטיאל ומשפחתו]]
**שמואל בן פלטיאל** היה שר הכספים והמסים באיטליה (בה התגורר) בממלכתו של הח'ליף הפאטמי אבו תמים מעד אל-מועיז.

## קורות חיים
שמואל היה בנו של פלטיאל הנגיד, מי שהיה ראש השרים בממלכתו של הח'ליף אל-מועיז. קורותיו מסופרים ב"מגילת אחימעץ", שחיבר בן דודו אחימעץ בן פלטיאל.

שמואל בן פלטיאל נהג לתרום כספים רבים למטרות צדקה. כל בניו נפטרו מלבד אחימעץ בן פלטיאל. בשנת 976 נפטר אביו, פלטיאל הנגיד, והוא קבר אותו בירושלים. בנוסף העלה לקבורה בירושלים את עצמות אמו ואת עצמות דודו חננאל.

קטגוריה:יהודים ויהדות בימי הביניים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים איטלקים
קטגוריה:משפחת אחימעץ
קטגוריה:נדבנים יהודים איטלקים
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בארץ ישראל
קטגוריה:יהודי איטליה במאה ה-10
אלכסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית

**אלכסיוס הראשון קומננוס** (ביוונית: **Αλέξιος Α' Κομνηνός**; סביבות 1057–1118) קיסר האימפריה הביזנטית מבית קומננוס. שלט בקיסרות הביזנטית מ-1081 ועד מותו ב-1118. יותר מכל אחד אחר היה הוא האחראי לעיצובה של האימפריה הביזנטית כפי שפגשו בה הצלבנים בדרכם מזרחה. הוא הגיע לשלטון בזמן שהממלכה הביזנטית הייתה נתונה לאיומים ולמתקפות קשות מצד הטורקים הסלג'וקים, ומצד הנורמנים בפיקודו של רובר גיסקאר.

## מסע הצלב הראשון
בלחץ האיום הסלג'וקי פנה אלכסיוס לאפיפיורים שבמערב אירופה בבקשה שיבואו לעזרתו. האפיפיור אורבנוס השני נענה לקריאה, ובעקבות נאומו בוועידת קלרמון יצא מסע הצלב הראשון. אלכסיוס ביצע עסקה עם חלק ממנהיגי צבאות הצלבנים, ובה הם סיכמו שכל עיר שהצלבנים כובשים תועבר לאימפריה הביזנטית, ובתמורה, אלכסיוס יספק תמיכה צבאית לצלבנים. בכיבוש העיר ניקאה, בזמן שהצלבנים תקפו את חומות העיר, כוחות ביזנטים בספינות קטעו את ההספקה שניקאה קיבלה מהים, וניקאה נכנעה. אלכסיוס חשש שאם העיר תועבר לשליטה צלבנית יבזזו אותה ואולי היא אפילו לא תוחזר אליו, ולכן הוא פנה אל כוחות הסלג'וקים הכנועים והציע להם שאם הם יתנו לכוחותיו להיכנס ולכבוש את העיר, אלכסיוס ישחרר את כוחות הסלג'וקים בעיר, ויחזיר לסולטאן את משפחתו אשר שהתה בעיר באותו הזמן. הסלג'וקים הסכימו לעסקה, והעיר נכבשה. במהלך מסע הצלב רבים מהערים שהצלבנים כבשו אכן הועברו לשליטה ביזנטית, אבל לקראת סוף מסע הצלב, בגלל שהכוחות הביזנטים נכשלו בלעזור לצלבנים בזמן כיבוש העיר אנטיוכיה, לאחר שהעיר נכבשה, היא הועברה לשליטת הנסיך בוהמון, למרות שסיכם עם אלכסיוס להחזיר לו את הערים שכבש מהסלג'וקים. אלכסיוס חדל לתמוך בצלבנים. 

למשך זמן קצר בוהמון לחם נגד אלכסיוס, אך ב-1108, לאחר מצור ביזנטי, נאלץ בוהמון לקבל את חסות הביזנטים באנטיוכיה.

## מותו
לאחר מחלה, אלכסיוס מת ב-1118. במותו של אלכסיוס אמנם לא שבה הממלכה הביזנטית לעוצמה שהייתה לה בעבר, אבל היא חזרה לעמוד על קרקע יציבה ולהוות כח משמעותי במזרח. במהלך שיקום הממלכה הנהיג אלכסיוס שינויים בסדרי הממשל, שהביזנטים המשיכו לנהוג על פיהם גם לאחר מותו. בנו יוחנן השני קומננוס ירש את תפקיד אביו.

מקור חשוב של מידע אודות הקיסרות הביזנטית בימיו היא האלכסיאדה, חיבור היסטורי מאת בתו אנה קומננה.
ימין|ממוזער|ציור של אלכסיוס מהמאה ה-12

## ראו גם
* האימפריה הביזנטית
* קיסרי ביזנטיון
* מסע הצלב הראשון
* מסעי הצלב

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:קיסרי האימפריה הביזנטית
קטגוריה:שושלת קומננוס
קטגוריה:ילידי 1048
קטגוריה:נפטרים ב-1118
המלכה האם

[ממוזער|האם האלמנה של המלכה [אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת|אליזבת השנייה הייתה ידועה בשם המלכה אליזבת המלכה האם]]

**המלכה האם** (באנגלית: **Queen mother**) הוא תואר הניתן במונרכיות לאימו של מונרך מכהן. תואר זה נובע לרוב משילוב של שני ייחוסים: היא "מלכה" מתוקף היותה רעייתו או אלמנתו של מלך קודם, ובו-זמנית היא אימו של המלך (או המלכה) הנוכחי. אם היא רק אימו של מלך מכהן אך לא הייתה קודם רעיית מלך, אינה זכאית לתואר "המלכה האם", והיא נקראת פשוט "אם המלך". אם הייתה רעייתו של מלך קודם אך אינה אימו של המלך הנוכחי, תוארה ממשיך להיות "מלכה" (כמו המלכה נור, אשתו הרביעית של חוסיין, מלך ירדן, שאינה אימו של המלך עבדאללה השני).

הידועה ביותר לאחרונה שנשאה בתואר זה הייתה המלכה האם אליזבת בווס-ליון, אמהּ של מלכת בריטניה אליזבת השנייה ואלמנתו של המלך ג'ורג' השישי. תוארה המלא "הוד מלכותה המלכה אליזבת, המלכה האם". היא נפטרה בשיבה טובה בשנת 2002 בגיל 101, לאחר שזכתה לפופולריות אדירה בקרב הציבור הבריטי, בעיקר בזכות התמיכה המוראלית שלה בעם במהלך מלחמת העולם השנייה.

בשנת 1952, עם מותו של המלך ג'ורג' השישי בבריטניה, הפכה אלמנתו, אליזבת, לאמה של המלכה הצעירה. אמו של ג'ורג' השישי, המלכה מרי, הפכה, למעשה, למלכה האם לשעבר. לבקשתה, תוארה שונה ל"המלכה מרי" בלבד. עד מותה של המלכה מרי באביב 1953 היו בבריטניה שלוש מלכות: המלכה אליזבת השנייה - המלכה השולטת, המלכה אליזבת המלכה האם, והמלכה מרי, סבתה של המלכה.

בהולנד, לעומת זאת, אין שימוש בתואר 'המלכה האם': המלכה יוליאנה ויתרה על הכתר למען בתה, המלכה ביאטריקס, בשנת 1980, ומאז נודעה בתואר "הנסיכה יוליאנה". בשנת 2013, עשתה המלכה ביאטריקס את אותו הדבר כאשר ויתרה על הכתר למען בנה הבכור, המלך וילם-אלכסנדר, ועד 2024 כאשר עשתה זאת גם מרגרטה השנייה בדנמרק היא נחשבה בפועל למלכה האם היחידה בעולם אשר הייתה מלכה בפני עצמה ולא מלכה רעיה.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:מלכים
קטגוריה:אימהות
קטגוריה:מונחים לנשים
קסיוס דיוניסיוס לונגינוס

**קסיוס דיוניסיוס לונגינוס** (ביוונית: **Κάσσιος Λογγῖνος**; 213–273 לספירה) רטוריקן, ומבקר פילוסופי הלניסטי. הוא נחשב לדמות בולטת בעולם ההלניסטי המאוחר, במיוחד בזכות השכלתו הרחבה והשפעתו הפוליטית והתרבותית.

מקור שמו, קסיוס, אינו ידוע; ניתן רק לשער שהוא היה מאומץ על ידי פטרונים רומיים. הוא אולי היה יליד חומס שבסוריה, שהיא גם מקום הולדתו של דודו פרונטו, שהיה כמוהו רטוריקן. הוא למד באלכסנדריה ולימד באתונה, והיה מזוהה עם הפילוסופיה האפלטונית

לונגינוס לא אימץ את התורה החדשה שהתפתחה על ידי פלוטינוס, אלא המשיך להיות אפלטוני. בעבר ייחסו לו את הספר החשוב "מאמר על הנשגב" (De Sublimitate), שעוסק בתאוריה של השירה, אך אין ודאות שאכן הוא מחבר הספר.

לונגינוס  שימש מורה, ובהמשך יועץ, לזנוביה מלכת תדמור (פלמירה) שבסוריה, שבעידודו הכריזה על עצמאות משלטון רומא. הקיסר אורליאנוס דיכא את המרד והוציא להורג את קסיוס לונגינוס.

קטגוריה:פילוסופים יוונים
קטגוריה:יוונים הלניסטיים
קטגוריה:רטוריקנים ביוון העתיקה
קטגוריה:ילידי 213
קטגוריה:נפטרים ב-273
פרובינקיה גאליה קיסאלפינה

250px|ממוזער|פרובינקיה גאליה קיסאלפינה בסביבות 100 לפני הספירה
**גאליה קיסאלפינה** (בלטינית: **Gallia Cisalpina**, מילולית: "גאליה אשר מצד זה של האלפים") הייתה פרובינקיה רומית בצפון איטליה של ימינו. האזור נכבש על ידי רומא במהלך המלחמה הפונית השנייה, ובשל כך הפך לאחת הפרובינקיות הרומיות הראשונות. קדמו לו הפרובינקיות של סיקיליה וקורסיקה. מסיבה זו ובשל העובדה כי מבחינה גאוגרפית היה האזור חלק מאיטליה, היה תהליך הרומניזציה של תושבי הפרובינקיה מהיר. בשנת 58 שימשה כבסיס ממנו יצא יוליוס קיסר למלחמת גאליה. בשנת 42 לפנה"ס, במהלך הטריומוויראט השני, אוחדה הפרובינקיה עם כחלק מתוכניתו של אוקטביוס.

חלקה הנותר של גאליה היה "גאליה טראנסאלפינה" (גאליה שמעבר לאלפים). היו אלה שטחי גאליה שמצפון להרי האלפים ועד בלגיה של ימינו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פרובינקיות רומיות
טום ארנולד (שחקן)

שמאל|ממוזער|220px|ארנולד, 2004
**תומאס דיואן "טום" ארנולד** (באנגלית: **Thomas Duane "Tom" Arnold**; נולד ב-6 במרץ 1959) הוא קומיקאי ושחקן אמריקאי שהתגייר.

## ביוגרפיה
ארנולד נולד באיווה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-מתודיסטית. לו שישה אחים. אמו הייתה אלכוהוליסטית. דודתו מצד אביו הייתה השחקנית קיי ארנולד. הוא החל במופעי סטנד-אפ כשהיה בן 23. ב-1983 פגש ברוזאן בר, לימים אשתו, כאשר זו ראתה אותו מופיע.

## קריירה
מסטנדאפיסט הפך ארנולד לסופר שהופיע בקביעות בתור ארני תומאס, דמות בסיטקום הטלוויזיוני הפופולרי "רוזאן" (שעלה לאוויר בשנת 1988).

בשנת 1991 שיחק בקומדיה "מגנים בתנועה", לצד אשתו דאז רוזאן בר. בשנת 1994 שיחק בסרט "שקרים אמיתיים" לצד ארנולד שוורצנגר. ב-1996 שיחק לצד ג'ני מקארתי בסרט "הטיפשים". ב-1997 שיחק בסרט "פריצות" לצד סטיבן ריאה ושיחק בסרט "צוות ללא שליטה".

בשנת 2000 שיחק בסרטו של סטיב בושמי "מאחורי החומות", בקומדיה "בר מקפץ" לצד ניקול סאליבן, ובסרט הפרודיה "*Shriek If You Know What I Did Last Friday the 13th".*

בשנת 2002 דיבב את דמותו של יורם יובל בסרט המונפש "דני שובבני: קרוז קונטרול", שיחק גם בסרט העצמאי "ילדים ביום הולדתם" אשר מבוסס על סיפור קצר מאת טרומן קפוטה.

בשנת 2003 שיחק בסרט "קטינות בלי הפסקה" ובסרט הפעולה "2 צעדים למוות" לצד ג'ט לי.

בשנת 2004 שיחק בסרט הקומי השנוי במחלוקת "הכל כלול" לצד קווין הארט וסנופ דוג, הסרט נקטל על ידי המבקרים ונכשל בקופות.

בשנת 2005 שיחק בדרמה הארוטית "סיפורים קצרים על אהבה" לצד ליסה קודרו, סטיב קוגן ולורה דרן.

בשנת 2007 שיחק בסרט הדרמה "משחק החיים" לצד הת'ר לוקליר.

בשנת 2008 שיחק בסרט "Good Dick", בסרט "זה לא מבחן", בסרט "גני הלילה" לצד גיליאן ג'ייקובס, ובדרמה הקומית "באק האוורד הגדול" בכיכובם של טום הנקס וג'ון מלקוביץ'.

בשנת 2009 שיחק בדרמה העצמאית "מקלחות של אפריל" לצדה של ג'אנל פאריש.

בשנת 2011 השתתף במותחן הפשע "החזרה".

בשנת 2012 שיחק בדרמת הפשע "מדיאה בהגנת עדים" לצד טיילר פרי, בסרט הפעולה "לפגוע ולברוח" לצד קריסטן בל, ובסרט הקומי-עצמאי "למצוא את האחת" בכיכובה של ג'ניפר לאב יואיט ובסרט "Grassroots".

בשנת 2014 דיבב בסרט "בלאגן בג'ונגל", הסרט נעשה בהפקה קולומביאנית-מקסיקנית-דרום קוריאנית.

בשנת 2015 שיחק במותחן "הקללה של עיירות גרוב" בכיכובם של לוקאס טיל ובלה היתקוט. שיחק גם בסיטקום "קדושים בעיר החטאים" בכיכובה של מאלין אקרמן, ודיבב בסרט האנימציה "זנב ועכבר".

בשנת 2016 שיחק במספר פרקים מתוך סדרת המשטרה "", בתפקיד של אלביס ברטראנד.

בשנת 2018 שיחק בסרט "גדול יותר", אודות חיו של ג'ו וידר.

בשנת 2022 התארח בסדרת הטלוויזיה "הטירון: סוכנת חדשה" המהווה ספין-אוף לסדרה המשטרתית המצליחה "טירון".

בשנת 2023 ביצע הופעת אורח בסדרה "שקרים אמיתיים" ברשת CBS, המבוססת על הסרט באותו שם משנת 1994 בבימויו של ג'יימס קמרון. באותה שנה ביצע הופעת אורח בסדרה הקומית "פובאר" מבית נטפליקס.

## חיים אישיים
ב-1990 הוא התגייר ונישא לאשתו הראשונה, השחקנית והקומיקאית האמריקאית-יהודייה, רוזאן בר. הזוג הנשוי משך את התקשורת, ובמיוחד את הצהובונים, בגלל ההתנהגות המגוחכת שלהם לעיתים. ארנולד התגרש ממנה ונישא והתגרש בהמשך עוד שלוש פעמים. יש לו שני ילדים מאשתו הרביעית, גרושתו החל מ-2019, האמריקאית-יהודייה אשלי גרוסמן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:גרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת איווה
קטגוריה:זוכי פרס פטל הזהב: שחקנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
טום ארנולד (פוליטיקאי)

**תומאס ריצ'רד ארנולד** (באנגלית: **Tom Arnold**; 25 בינואר 1947 - 14 בנובמבר 2023) היה פוליטיקאי בריטי.

ארנולד היה חבר פרלמנט מהמפלגה השמרנית מטעם מחוז הבחירה הייזל גרוב מאוקטובר 1974 עד בחירות 1997, אז בחר לא לרוץ לפרלמנט. במקומו נבחר אנדרו סטונל (Andrew Stunell) מהמפלגה הליברל דמוקרטית.

בשנת 1974 הוא היה בין חברי הפרלמנט הצעירים והיה חלק מקבוצת "השמרנים הצעירים" בפרלמנט שכללה 5 חברים, אך הוא לא היה בין הבולטים בה.

נפטר ב-14 בנובמבר 2023.

קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1974–1979)
קטגוריה:חברי המפלגה השמרנית (הממלכה המאוחדת)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1979–1983)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1983–1987)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1987–1992)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1992–1997)
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1947
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2023
מונורייל

[שמאל|ממוזער|250px|המונורייל ב[דיסניוורלד.]]
**מוֹנוֹרֵייל** או **רכבת חד־פסית** (באנגלית: **Monorail**) היא רכבת עירונית הנעה או נתלית על גבי קורה הנתמכת על ידי עמודים תומכים.

## הגדרת המונורייל
המונורייל רוכב או נתלה על קורות בטון או פלדה בפישוק כשהאחיזה נעשית באמצעות צמיגים. הקורות מסוגלות לתת רמת גמישות מסוימת להתפתלויות והתעקלויות – הן מסוגלות ליצור עקומה ברדיוס של 45 עד 60 מטר. הקורות עליהן נוסעת המונורייל נתמכות על ידי עמודים בגובה של בין 6.5 ל־12 מטר מעל הקרקע. בסיאטל, הקורות מרובעות בעובי של 1.219 מטר והן מונחות במרחק של כ־24 מטר האחת מהשנייה, כאשר ישנם זוג קורות עבור רכבות המגיעות בכיוונים מנוגדים. יש אף המרחיבים את ההגדרה לכל מסילה עילית על עמודים וכוללים אף רכבות הנתלות בגבן (בדומה לרכבל) על גבי מסילה עילית המונפת על עמודים ולא רק לרכבות הרוכבות או נתלות על מסילת המונורייל. דוגמאות לרכבות מסוג זה הן הרכבת התלויה של וופרטל בגרמניה, הרכבת התלויה של צ'יבה, והרכבת התלויה של שונאן ביפן.

### יתרונות
*המונורייל העירוני יכול להגיע למהירות של עד כ־80 קמ"ש.
*המונורייל נוסע במפלס שונה מכלי רכב הנמצאים בכבישים ולכן לא יכול להיווצר מצב של תאונה.
*המונורייל כרוך סביב הקורות באמצעות הגלגלים ולכן לא סביר מצב שבו המונורייל תרד מהפסים.
*המונורייל מונע על ידי מערכת חשמלית בלתי מזהמת.
*למונורייל צמיגי גומי ולכן הוא שקט יותר מרכבת.
*חלק מהמונוריילים הם אוטונומיים (ללא נהג).

### חסרונות
*המונורייל דורש מסלול משלו.
*המסוט, מתקן המטה כיוון רכבות ממסלול למסלול, תמיד ישאיר מסלול אחד תלוי בין שמים לארץ. מונורייל הנע על מסלול זה בטעות יכול לרדת מהפסים ואף ליפול מספר מטרים לקרקע.
*במרבית המדינות אין תקנים מיוחדים עבור העמודים התומכים ולכן נוטים לייצר עמודים אלו על פי שיטות הקניין.
*נוסעים אינם יכולים לצאת מהמונורייל בשעת חירום עקב גובהו הרב.
*עלות התקנתו ותפעלו של המונורייל גבוהה מזו של רכבת קלה.

## בישראל
בישראל אין מערכת רכבות מונורייל אף שהוצע לשלב מונורייל במסלול קצר בין פרויקט שער העיר ו"מתחם האלף" הנמצאים בראשון לציון.

בשנות ה-60 היו הצעות להתקין מונורייל בתל אביב.

בתקציב הממשלה לשנת 2025 שאושר בממשלה, אושר תקציב ראשוני למונורייל בישראל.

## מקומות שבהם קיים מונורייל

*  ג'קסונוויל
*  טוקיו
*  אוסקה
*  נהה
*  צ'יבה
*  מחוז אאיצ'י
*  סאו פאולו (בבנייה)
*  לאס וגאס
*  דובאי
*  קואלה לומפור
*  שאנגחאי
*  סיאטל
*  לאס וגאס
*  ניוארק
*  אנהיים
*  סקרמנטו
*  סיאטל
*  סטפורדשייר
*  מומבאי
*  דאיגו
* 
*  אשגבאט
*  מוסקבה
*  וופרטל
*  דרזדן
*  סרגוסה
*  בולוניה
*  מקסיקו סיטי (Aerotrén – בנמל התעופה)
*  דיסלדורף (Sky Train – בנמל התעופה)
*  בנגקוק
*  קהיר (בבנייה)
*  פורט הרקורט (בתכנון)
*  ריאד (בתכנון)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רכבות לפי סוג