open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תחנת חלל

[שמאל|ממוזער|250px|[תחנת החלל הבינלאומית היא תחנת החלל הגדולה ביותר אי־פעם. תמונה שצולמה ממעבורת החלל אטלנטיס במשימה STS-129]]

**תחנת חלל** היא פלטפורמה קבועה בחלל, המשמשת את האנושות לצרכים שונים.

תחנת חלל נבנית למגורי אדם לזמן ממושך, ולכן משולבים בה אמצעים שונים לסיפוק צורכיהם של המתגוררים בה. תחנות חלל מאפשרות לערוך מחקר האורך זמן רב, ובעזרתה בודקים את ההשפעות השונות על אדם השוהה זמן רב בחלל.

## סוגי תחנות חלל
תחנות החלל ששוגרו עד עתה נחלקות לשני סוגים: התחנות הראשונות ששוגרו, סאליוט וסקיילאב, היו "מונוליטיות", הן יועדו להיבנות ולהישלח לחלל בחתיכה אחת, ומאוחר יותר להתאכלס בצוות. הן כללו בדרך כלל את האספקה ואת ציוד הניסוי בשיגור, וכאשר אלה אזלו, נחשבו התחנות בזבזניות וננטשו.

החל מסאליוט 6 ו־7, נראה שינוי: תחנות חלל אלה נבנו עם שתי יציאות עגינה, דבר שאפשר לצוות שני לבקר ולהביא חללית חדשה (מסיבות טכניות, קפסולת סויוז לא יכולה להיות למעלה ממספר חודשים במסלול אף אם תכובה) איתם. הדבר אפשר לצוות לאכלס את התחנה ברצף. הופעת יציאת עגינה שנייה אפשרה גם לרכבי אספקה מסוג פרוגרס לעגון בתחנה, וכך היה ניתן להביא אספקות טריות לעזרת משימות ממושכות. רעיון זה הורחב בסאליוט 7.

הקבוצה השנייה, מיר ותחנת החלל הבינלאומית, היו מודולריות: יחידת ליבה שוגרה, ומודולים נוספים, בדרך כלל עם מטרה ספציפית, הוספו אליה מאוחר יותר. שיטה זו מאפשרת גמישות רבה יותר בפעולה, כמו גם הסרת הצורך ברכב שיגור חזק מאוד אחד. תחנות אלו גם תוכננו מראשיתן שיקבלו את האספקה שלהן בסיוע לוגיסטי, שמאפשר זמן חיים ארוך יותר במחיר של צורך בשיגורי סיוע סדירים.

כמה תחנות חלל תוכננו למגורי בני אדם רבים לזמן ממושך, בעיקר "ערים בחלל", אך נכון להיום עדיין לא קיימת אף מושבת חלל ולא נשקל ברצינות יישום ממשי שלהן.

כל התחנות שהוזכרו עד כה, ואכן כל התחנות שנבנו עד היום היו במסלול נמוך סביב כדור הארץ, בו היו כל משימות החלל המאוישות מלבד למשימות הירחיות של תוכנית אפולו. כיום מתוכננת תחנת חלל בשם Lunar Gateway תחת תוכנית ארטמיס, אשר תיבנה במסלול אליפטי מיוחד סביב הירח, ומטרתה להנגיש את הירח ולאפשר מחקר הקשור במגורים ומסע מאויש בחלל העמוק, אשר יהיה הכרחי למשימות עתידיות למאדים, וליעדים נוספים במערכת השמש. תחנה זו קשורה לתוכנית ארטמיס, ומתוכננת על ידי נאס"א, יחד עם סוכנות החלל האירופית, סוכנות החלל הרוסית, סוכנות החלל היפנית, ושותפים נוספים, ומתוכננת להסתמך במידה רבה על שירותים מסחריים לבנייתה ואספקתה, לצורך עידוד פיתוח תעשיית החלל.

כמו כן, כל התחנות עד היום נבנו על ידי סוכנויות חלל לאומיות, ותפקידן העיקרי היה מחקר מדעי. בשנים האחרונות חלה צמיחה בתחום התעשייה הפרטית בחלל, וחלק ממנה בא לידי ביטוי בתכנונים לתחנות חלל מסחריות. נאס"א הקצתה שימוש באחד מהחיבורים לתחנת החלל הבינלאומית לבניית תחנת חלל מסחרית, ובתחרות לבחירת החברה שתבנה אותה זכתה Axium Space, שמתכננת בניית תחנה מסחרית, אשר בהמשך תתנתק מתחנת החלל הבינלאומית ותפעל באופן עצמאי, למחקר תעשייתי ולצורכי תיירות חלל.

## תחנות חלל

## ראו גם
*תיירות בחלל

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:האדם בחלל
צורבים

[ממוזער|[אלמוגים בים סוף]]
[ממוזער|פרטי [מדוזה מהמין Olindias formosa]]
**צורבים** או **צורבנים** (שם מדעי: Cnidaria) היא מערכה של בעלי חיים. במערכה זו כלולים כ-10,000 מינים של בעלי חיים פשוטים יחסית (בעלות שתי שכבות נבט בלבד) המצויים בסביבות מימיות בלבד, בעיקר בים. שמם המדעי של הצורבניים, Cnidaria, מקורו במילה קנידוציט (cnidocyte) – תאים מיוחדים שנושאים אברוני עקיצה. במערכה זו נכללים בין היתר אלמוגים, שושנות ים, מדוזות סוכך, נוצתאים וצרעות ים. בעבר זכתה הקבוצה לשמות "Coelenterata" ו-"Coelentera", אך מכיוון ששמות אלו כללו את המסרקניות, הם נזנחו. כל העיכול של הצורבניים עשוי חלל עיכול אחד.

## מאפיינים
* דיפלובלסטיים – בעלי שתי שכבות נבט: אפידרמיס אקטודרמי שמתפקד כשכבה חיצונית וגסטרודרמיס אנדודרמי שמתפקד כחלל עיכול.
* בעלי סימטריה רדיאלית: סימטריה סיבובית ביחס לציר מרכזי.
* בעלי קנידוציטים/נמטוציסטים – תאים צורבים.
* כמעט כולם טורפים. רבים מהם (בעיקר האלמוגים) ניזונים גם מתוצרי פוטוסינתזה של אצות שתפניות (זואוקסנטלות) שחיות בתוכם.
* ברובם קיים מחזור חיים הכולל שלב פוליפ ישיב ושלב מדוזה נייד (באלמוגים לא קיים שלב המדוזה).
* מקיימים רבייה א-מינית ורבייה מינית. שלב הפגית נקרא פלנולה.
* חלקם (בעיקר האלמוגים) יוצרים מושבות בעלות פוליפים רבים. ברוב המושבות הגדילה נעשית באמצעות רבייה א-מינית כגון הנצה.

## המיון המדעי של הצורבים

* מחלקת אלמוגים (Anthozoa)
** תת-מחלקת שמונאים (Alcyonaria)
*** סדרת רפיוניתאים (Alcyonacea)
*** סדרת Funiculinidae
*** סדרת גורגונאים (Gorgonacea)
*** סדרת Helioporacea
*** סדרת נוצתאים (Pennatulacea)
*** סדרת Telestacea
** תת-מחלקת Ceriantipatharia
*** סדרת אוכמנאים (Antipatharia) – אלמוגים שחורים
*** סדרת צרינטים (Ceriantharia) באנגלית (tube-dwelling anemones)
*** משפחת Dendrobrachiidae
** תת-מחלקת ששאים (Zoantharia)
*** סדרת שושנות ים (Actiniaria)
*** סדרת דמויי כלנית (Corallimorpharia)
*** סדרת Ptychodactiaria
*** סדרת אלמוגאים (Scleractinia)
*** סדרת פרחניתאים (Zoanthidea)
* מחלקת צרעות ים (Cubozoa)
** סדרת מדוזות קובייתיות (Cubomedusae)
** סדרת Chirodropida
* מחלקת הידרתים (Hydrozoa)
** סדרת Hydroida
** סדרת צורבנאים (Milleporina) – יוצרים מבנים דמויי אלמוגים
*** משפחת אלמוגי אש (Milleporidae)
** סדרת סיפונופורה (Siphonophora)
** סדרת סטילסטראים (Stylasterina)– כמה מינים יוצרים שיחים דמויי אלמוגים
*** משפחת Stylasteridae באנגלית (hydrocorals)
** סדרת Trachylina
* מחלקת מדוזות סוכך (Scyphozoa)
** סדרת מדוזות הכתר (Coronatae)
** סדרת שורשי פה (Rhizostomeae)
** סדרת פתוחי פה (Semaeostomeae)
** סדרת בעלי גבעול (Stauromedusae)

**הערה**
* בשיטה המודרנית של המיון המדעי לא תמיד דרגת מיון מסוימת נכללת בדרגת המיון שמעליה. כלומר, סדרה של צמחים יכולה להיות כלולה במערכה ולא תהיה שייכת לאף מחלקה.
* קבוצה היא דרגת מיון בדיוק כמו מערכה, מחלקה, סדרה ומשפחה, אך ללא שם מאפיין (היא אינה טקסון מקובל ורשמי).

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1888
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ברטולד הטשק
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו בפרוטרוזואיקון
נבוביים

**נבוביים** (שם מדעי: Coelenterata) היא קבוצה הנחשבת כיום לחלוקה שגויה של בעלי חיים הכוללת את המערכות:
* צורבים (Cnidaria) - בה נכללים בין היתר אלמוגים, שושנות ים, מדוזות סוכך, נוצתאים וצרעות ים.
* מסרקניות (Ctenophora) - בה נכללים יצורים שקופים ודמויי מדוזה.

כיום הקבוצה נחשבת כשגויה ורוב המיונים לא משתמשים בה.

## אנטומיה של הנבוביים
הם מתאפיינים בארגון רקמות פשוט, הכולל שתי שכבות של תאים בלבד, חיצונית ופנימית. בין שתי שכבות התאים שכבת מזוגליאה שהיא שכבת מקפא שאין בה תאים.
אצל חלק מהנבוביים השכבה דקה ואצל אחרים היא עבה מאד.
השכבה החיצונית קרויה אקטודרמה או אפידרמיס, שתפקידה בידוד הגוף, הגנה, השגת מזון, אוסמורגולציה, חילופי גזים וכדומה.
לעומת זאת השכבה הפנימית קרויה אנדודרמה או מעי וכוללת בעיקר תאים המתמחים באספקטים שונים של העיכול: בלוטות העיכול, ספיגת מזון וכו'.

הנבוביים הם בעלי סימטריה רדיאלית או כמעט רדיאלית. ישנו רק פתח אחד לכניסת מזון ולפליטת שאריות.

אחד המאפיינים של הנבוביים היא יכולת מסוימת של רגנרציה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1888
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ברטולד הטשק
קטגוריה:חסרי חוליות
קטגוריה:קבוצות בעלי חיים שהתבטלו
מסרקנים

ממוזער|מיונה של מערכת המסרקניות
**מסרקנים** או **מסרקניות** (שם מדעי: Ctenophora) היא מערכה בתת-ממלכת רב-תאיים אמיתיים בה כלולים בעלי חיים ימיים דמויי מדוזה. בעבר השתייכה לנבוביים, קבוצת-על אשר פוצלה בעקבות ראיות מדעיות חדשות לשתי מערכות נפרדות. התכונה הבולטת ביותר של מינים רבים במערכה זו היא קבוצות ריסונים דמויי מסרק המשמשות לשחייה, ומכאן שמם. המסרקניות הם בעלי החיים הגדולים ביותר ששוחים באמצעות ריסונים - גודלו של הבוגר במגוון מינים נע מכמה מילימטרים ועד 1.5 מטר.

## מאפיינים
המסרקניות היא מערכה של חיות ימיות. אפשר למצוא אותן בכל האוקיינוסים ובכל עומק. הם טורפים ימיים הניזונים בעיקר מפלנקטון. רוב המסרקניות נחשבים ליצורים פלנקטונים (הנישאים במים) פלגיים מלבד סדרה אחת המתקיימת על קרקעית הים. למרות דמיונן השטחי של המסרקניות למדוזות, האנטומיה שלהם שונה. כמו הצורבים, גופן מורכב ממסה של ג'לי, המכונה מזוגלאה. שכבת המזוגלאה, בניגוד לצורבים, מורכבת משכבה בת שני תאים עם שכבת תאים אחת חיצונית ושכבה שנייה בחלל הפנימי.

מערכת המסרקניות כוללת כ-150 מינים, גודל גופן נע בין מספר מילימטרים עד לשני מטר. רוב המינים בעלי יכולת הארה ביולוגית. לרוב גופן שקוף כדורי או דמוי אגס, והם בעלי סימטריה דו-צדדית. כדי לנוע צריכות המסרקניות 8 טורים של לוחיות תנועה, הנמשכים על פני הגוף מלמעלה למטה. כל הלוחיות עשויות ריסונים רבים מלוכדים המזכירים מסרק (מכאן שמם), כשכל לוחית משמשת כמשוט. המסרקניות הם היצורים הגדולים ביותר אשר משתמשים בשיטה זו של שחיה בעזרת הלוחיות. לרובן שתי זרועות ציד, שלעיתים הן ארוכות מאוד, אך בדרך כלל הן מסוגלות להתכווץ ולהיכנס לתוך שקעים שבצידי הגוף. הזרוע עשויה ציר שרירי שלאורכו קבועים תאים דביקים, המיוחדים למסרקניות ולא תאים צורבים בניגוד לבני מערכת הצורבים. כל תא דביק מחובר לזרוע בשני סיבים וצורתו כשל גביע ועל פניו פרושה הפרשה דביקה. בדומה לבני מערכת הצורבים אין למסרקניות איברים פנימיים, וכן להם חלל גוף יחיד שהוא המעי. המזון עובר מהפה לתוך בית בליעה ארוך ומשם לקיבה.

במערכה זו שתי מחלקות:
* בעלי זרועות ציד (Tentaculata) 
* חסרי זרועות ציד (Nuda)  - בהם מצויים מסרקני הביראו הטורפים

## מינים הנפוצים בחופי ישראל
* מסרקנית טורפת (*Beroe ovata*)
* אבנט נוגה (*Cestum veneris*)
* מסרקנית מגובששת (*Leucothea multicornis*)
* מסרקנית זהרורית (*Mnemiopsis leidyi*)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## גלריה

קובץ:Medusa Monterey 18.JPG
קובץ:Sea Walnut.tif|Mnemiopsis leidyi
קובץ:Ctenophora edited.jpg
קובץ:Ctenophore2.jpg|מסרקן ביראו טורף
קובץ:Stromatoveris psygmoglena.jpg|הסוג הנכחד Stromatoveris


## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1829
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך פון אששולץ
*
קטגוריה:חסרי חוליות
רב-תאיים אמיתיים

**רב-תאיים אמיתיים** (שם מדעי: Eumetazoa) היא קבוצה בממלכת בעלי חיים הכוללת את מרבית המינים בקבוצה וכן את המפותחים שבה. מרביתם ניידים ורובם בעלי סימטריה דו-צדדית. רוב החיות נחשבות לרב-תאיים, למעט הספוגיים והמינים הנכחדים *Thectardis avalonensis* ו-*Iotuba chengjiangensis* ואולי גם את הקבוצה הנכחדת *Vendobionta*  (בעבר נכללו מספר חד-תאיים כמו האמבה בתור בעלי חיים אך כיום נחשבים לפרוטיסטים). ראשיתם עם ראשוני החיות במשך הקמבריון שלפני 635 מיליון שנה מזמננו.

רב-תאיים אמיתיים היא קבוצה גדולה אך פרימיטיבית והיא מתפצלת לארבע קבוצות: מסרקנים, *Trilobozoa* שנכחדה ופרה-הולוזואה (*ParaHoxozoa*), בה הפלקוזואה, הצורבים והבילטריה, הכוללת את רוב מיני החיות.

## מיון
* מערכה מסרקנים (*Ctenophora*) – כוללת כ-150 מינים של בעלי חיים ימיים, גודל גופן נע בין מספר מילימטרים עד לשני מטר. רוב המינים בעלי יכולת הארה ביולוגית. לרוב גופן שקוף כדורי או דמוי אגס, והם בעלי סימטריה דו-צדדית. התכונה הבולטת ביותר של מינים רבים במערכה זו היא קבוצות ריסונים דמויי מסרק המשמשות לשחייה, ומכאן שמם. 
* מערכה *Trilobozoa*  - נכחדה
* קבוצה פרה-הוקסוזואה (*ParaHoxozoa*) 
** מערכה פלקוזואה (*Placozoa*) – מערכה של חסרי חוליות בממלכת בעלי החיים. הפלקוזואה הם בעלי המבנה הפשוט ביותר מבין בעלי החיים הרב תאיים שאינם טפילים ולכן נחשבת לקבוצה בסיסית (במובן של קדומה, פרימיטיבית) של הרב תאיים. בקבוצה יש רק מין אחד, Trichoplax adhaerens, אם כי על פי מחקרים גנטיים ייתכן שלמעשה מדובר בכמה מינים דומים מורפולוגית אך שונים מבחינה גנטית. 
** מערכה צורבים (*Cnidaria*) – במערכה זו כלולים כ-10,000 מינים של בעלי חיים פשוטים יחסית (בעלות שתי שכבות נבט בלבד) המצויים בסביבות מימיות בלבד, בעיקר בים. שמם המדעי של הצורבניים, Cnidaria, מקורו במילה קנידוציט  תאים מיוחדים שנושאים אברוני עקיצה. במערכה זו נכללים בין היתר אלמוגים, שושנות ים, מדוזות סוכך, נוצתאים וצרעות ים.
** קבוצה בילטריה (*Bilateria*) – בעלי סימטריה דו-צדדית או בעלי חיים מורכבים – קבוצה של בעלי חיים בעלי סימטריה דו-צדדית, כלומר, יש להם ראש (מלפנים) וזנב (מאחור), כמו גם גב (בצד הגבי) ובטן (בצד הגחוני); לכן יש להם גם צד שמאלי וצד ימני
*** מערכה *Xenacoelomorpha* 
*** מערכה *Proarticulata*  – נכחדה
*** קבוצה נפרוזואה (*Nephrozoa*) 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו בפרוטרוזואיקון
דגל איטליה

**דגל איטליה** (איטלקית: **Bandiera d'Italia**) לעיתים מכונה גם **הטריקולור** (**il Tricolore**) הוא דגלה של הרפובליקה האיטלקית בעיצוב טריקולור המורכב משלושה פסי צבע אנכיים השווים ברוחבם בצבעי ירוק, לבן ואדום. הדגל בצורתו הנוכחית, נמצא בשימוש המדינה האיטלקית מ-19 ביוני 1946 ואושר באופן חוקי ורשמי ב-1 בינואר 1948.

הישות הראשונה אשר עשתה שימוש בצבעי הטריקולור האיטלקי הייתה רפובליקה צ'יספדנה בשנת 1797, לאחר חציית צבאו המנצח של נפוליאון את איטליה. הצבא הצרפתי הביא איתו רעיונות והשראה יעקובינים אשר גרמו ליצירת רפובליקות זעירות בהשפעתם, הביאו לקריסת המדינה העתיקה, ולרוב גם הניפו דגלים בעיצוב של שלושה פסים מקבילים בהשראתו של הדגל מהפכני הצרפתי של 1790. בחירת הצבעים הושפעה מצבעי דגל מילאנו האדום-לבן והצבע הירוק אשר שימש את צבעי המשמר האזרחי של מילאנו.

## עיצובו של הדגל
דגל איטליה הוא  בצבעי ירוק, לבן ואדום ביחס רוחב/גובה של 2:3. רוחבם של הפסים זהה, וכל אחד מהם רוחבו 1/3 מרוחב הדגל. בשנת 2003, לאחר 206 שנות הנפה, תוקננו צבעי הדגל האיטלקי על ידי הממשל. תקנון זה לווה בביקורת אודות הגוונים שנבחרו, ביקורת אשר הובילה לשינויים ותקנון מחודש בשנת 2006.

## היסטוריה

הטריקולור האיטלקי הוצג לראשונה ב-7 בינואר 1797 כאשר הוכרז על ידי הקונגרס ה-14 של הרפובליקה הציספדנית. בהצעתו של נציג לוגו ג'וספה קומפנוני נכתב כי . בחירת הצבעים הללו מיוחסת לצבעי הדגלים של לגיון לומברדה שם צבעי האדום והלבן הגיעו מדגל מילאנו והירוק מצבע מדי המשמר האזרחי, סכמת צבעים אשר אומצה על ידי הלגיון האיטלקי אשר חייליו הגיעו מאמיליה ומרומנה.

## ראו גם
* 
* דגלי איטליה
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* הדגל - מחלקת הטקסים של המדינה, ממשלת איטליה 
* מוזיאון הטריקולור
* סיפורו של הדגל האיטלקי
* דגלון החרטום של הצי המלכותי 1879 - 1946
* ההיסטוריה של הדגל האיטלקי
* הכרונולוגיה של הדגל האיטלקי
* המרכז האיטלקי ללימודי וקסילולוגיה
* 

קטגוריה:איטליה: סמלים לאומיים
איטליה
איטליה
איטליה
איטליה
סקסופון

ה**סַקסוֹפוֹן** הוא כלי נגינה העשוי ממתכת ברונזה או פליז, ממשפחת כלי הנשיפה מעץ. את הסקסופון המציא בונה הכלים הבלגי אדולף סאקס בשנת 1841 ורשם עליו פטנט ב-1 ביולי 1846, והוא נקרא על שמו עד היום. על אף שהוא עשוי ברובו ממתכת, שייך הסקסופון למשפחת כלי הנשיפה מעץ, כיוון שפיית הכלי אופיינית לכלי נשיפה מעץ.

## חלקי הסקסופון
הסקסופון מורכב מחמישה חלקים: פייה, צוואר, גוף, ליגטורה ועלה.

הפייה, בדומה לפייה של קלרינט, עשויה מפלסטיק, מתכת, סיליקון, או סוגי עץ שונים (בעיקר הובנה). בפייה מורכבת פיסת קנה משויף ומעובד הנקרא "עלה", שמהווה צפצפה פשוטה. צלילי הסקסופון מופקים בנשיפה בפייה והרעדת העלה. גוף הסקסופון עשוי צינור מתכת חלול, שבו מהדהד הצליל. גובה הצלילים נקבע על ידי פתיחת וסגירת הנקבים בגוף הסקסופון.

## סוגים
קיימים סקסופונים בגדלים שונים, ביניהם (מהמנעד הגבוה לנמוך): סופרילו (B♭), סופרנינו (E♭), סופרן (B♭), אלט (E♭), טנור (B♭), בריטון (E♭), בס (B♭) קונטרבס (E♭) ותת-קונטרבס (B♭). בשנת 1999 הומצא ה"טובקס" (B♭), שהוא בעל מנעד נמוך בכחצי אוקטבה מזה של קונטרבס. ארבעת הסקסופונים הנפוצים הם: סופרן בסי במול, אלט במי במול, טנור בסי במול ובריטון במי במול. ככל שהכלי גדול יותר הוא מפיק צלילים נמוכים יותר. לכן גובהו של סקסופון הקונטרבס, בעל הצליל הנמוך ביותר, הוא כשלושה מטרים.

קיימים סקסופונים המכוונים לסולם דו (C) אבסולוטי ופה (F), אך הם נדירים.

קובץ:Baritone saxophone.jpg|שמאל|ממוזער|180px|סקסופון בריטון
קובץ:Tenor Sax2.JPG|סקסופון טנור
קובץ:Soprano saxophone.jpg|סקסופון סופרנו


## שימושים במוזיקה
הסקסופון יועד במקור להיות חלק מתזמורות כלי נשיפה קלאסיות, כמו גם חלק בתזמורות לתהלוכות, אך עלה לגדולה בעיקר בזכות הג'אז.

לסקסופון שימושים רבים במוזיקה של ימינו במוזיקה קלה, ג׳אז, פופ, פאנק, רוק מתקדם ועוד.

גם במוזיקה הקלאסית ישנו שימוש בסקסופון; מספר מלחינים צרפתיים ששילבו אותו ביצירותיהם. מלחינים כדביסי עם הרפסודיה לסקסופון ולתזמורת, ביזה ב"הנערה מארל", מוסורגסקי ב"תמונות בתערוכה" וריכרד שטראוס ב"סימפוניה דומסטיקה" עשו בו שימוש שלא הפך אותו לחבר של ממש במועדון ה"קלאסי" של הכלים.

## קישורים חיצוניים

* 
* למידת סקסופון דרך האינטרנט
* 

קטגוריה:כלי נשיפה מעץ
קטגוריה:ג'אז
קטגוריה:בלגיה: המצאות
אמצעי תחבורה

[ממוזער|[הרכבת הקלה בירושלים]]
ממוזער|חתן וכלה יורדים מכרכרה
ממוזער|אוטובוס - אמצעי תחבורה רב נוסעים ציבורי
ממוזער|אופנוע
ממוזער|רכב שטח
ממוזער|רכבת - אמצעי תחבורה המורכב מכמה חלקים. המחוברים זה לזה
**אמצעי תחבורה** הם כלים ומכונות המשמשים להסעה של נוסעים או שינוע משא. רוב אמצעי התחבורה כיום משתמשים במנועים מכניים, ומיעוטם משתמש בבעל חיים, בני אדם ואמצעים אחרים כמקור אנרגיה. אמצעי תחבורה יכולים לפעול ביבשה, בים, באוויר ובחלל.

אמצעי תחבורה הראשון הוא ככל הנראה מזחלת שנמשכה על ידי בני אדם. לאחר ביות בעלי החיים השתמשו גם בהם כדי להניע אמצעי תחבורה, ובעיקר ביונקים גדולים - סוסים, פילים, חמורים וכלבים משמשים למשיכת עגלות ומזחלות.

מרבית אמצעי התחבורה היבשתיים נעים על פני הקרקע באמצעות גלגלים או זחל. ישנם גם אמצעי תחבורה יבשתיים עם מערכות תנועה אחרות, המיועדים לשימושים ייחודיים - כגון אמצעי תחבורה סרטניים, שנועדו לאפשר תנועה בשטחים סלעיים על גבי כוכבי לכת או אסטרואידים, רחפות שפועלות על לחץ אוויר ורכבות ריחוף מגנטי.

מרבית אמצעי התחבורה כיום הם אמצעי תחבורה מכניים המונעים באמצעות מנועים. מנועים אלה מופעלים על ידי שריפת דלקים פחמימנים - פחם, דלק, עץ, גז ומימן - או באמצעות חשמל, לחץ אוויר ואמצעים סולריים.

## היסטוריה

## סיווג כלי רכב
* רכב
** כלי רכב
*** כלי רכב לא ממונעים
**** כלי רכב מונעי אדם
**** כלי רכב מונעי חיה
*** כלי רכב מנועיים
**** כלי רכב גלגליים
**** כלי רכב זחליים
***** כלי רכב משוריינים
***** ציוד מכני הנדסי
**** כלי רכב מסילתיים
**** כלי רכב אמפיביים
** כלי טיס
*** כלי טיס מנועיים
**** כלי טיס חסרי כנף
**** כלי טיס בעלי כנף
**** כלי טיס בעלי כנף מסתובבת
*** כלי טיס חסרי מנוע
** כלי שיט
*** כלי שיט מנועיים
**** כלי שיט מעל פני המים
**** כלי שיט מתחת לפני המים
*** כלי שיט חסרי מנוע
** חלליות

## ראו גם
* בטיחות בתחבורה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
יחידות מידה לאורך

אורך הוא גודל במרחב המשמש למדידת המרחק בין שתי נקודות. במהלך השנים התפתחו בארצות שונות יחידות מידה שונות לאורך.

## השיטה המטרית
יחידת המידה הבסיסית לאורך במערכת היחידות הבין-לאומית היא המטר. מהמטר נגזרות יחידות נוספות בשיטה זו, לדוגמה: מטר רבוע וניוטון (ק"ג כפול מטר חלקי שנייה בריבוע).

## [[מערכת היחידות הבריטית|השיטה הבריטית]]
יחידות אורך נפוצות שמקורן בשיטה הבריטית הן:
* אינץ': 2.54 סנטימטר
* רגל: 12 אינץ' (30.48 ס"מ)
* יארד: 3 רגל (91.44 ס"מ)
* מיל: 5,280 רגל = 1,760 יארד (1,609.344 מטר)
* מיל ימי: כ-2,025 יארד (1,852 מטר)
** כבל: עשירית מייל ימי.

## יחידות מרחק עתיקות

### השיטה הרומית
* מיל – שווה אצל הרומים לאלף צעדים כפולים ומובנה של המילה (Mille) בלטינית הוא "אלף". יחידת מידה בשם זה הייתה קיימת גם ביחידות מידה תלמודיות ושווה במערכת המידות התלמודיות לאלפיים אמות שהם לרוב הדעות שוות לאלף מטרים, אך לפי שיטת הרב יחזקאל לנדא שממשיכה הידוע ביותר הוא החזון איש, היא שווה ל-1,160 מטרים. יחידה בשם זו קיימת גם ביחידות המידה הבריטיות והאמריקניות ("מייל") והן שוות ל-5,280 רגליים, שהם אצל הבריטים 1,609.344 מטרים ואצל האמריקנים 1,609.347 מטרים.
* ליגה – שווה לכ-5.15 קילומטרים, מחושב לפי המרחק שיעבור לוחם במשך שעה. יחידת מידה זו הייתה קיימת גם זמן רב אחרי קיומה של האימפריה הרומית. התרגום המדויק לשמו של ספרו המפורסם של ז'ול ורן הוא "20 אלף ליגות מתחת למים" ולא "20 אלף מיל מתחת למים" שהוא השם המוכר בעברית.

## מרחקים גדולים מאוד
למדידת מרחקים גדולים מאוד, הנפוצים באסטרונומיה, משמשות היחידות הבאות:
* יחידה אסטרונומית
* שנת אור – המרחק שעובר האור בריק בשנה אחת.
* פארסק – כ-3.2616 שנות אור.

## מרחקים קטנים מאוד
* סנטימטר – \ 10^{-2} מטר.
*מילימטר – \ 10^{-3} מטר.
*מיקרון – \ 10^{-6} מטר.
* ננומטר – \ 10^{-9} מטר.
* אנגסטרום – \ 10^{-10} מטר.
* פרמי – \ 10^{-15} מטר.
* אורך פלאנק – \ 1.61624\cdot10^{-35} מטר.

## ראו גם
* יחידות מידה לא תקניות
* תחיליות במערכת היחידות הבין-לאומית

## קישורים חיצוניים

*2
קטגוריה:יחידות מידה: אורך
יחידות מידה למהירות

מהירות היא גודל יחסי של גוף בתנועה. המהירות מודדת את המרחק (אורך) שעובר הגוף בזמן מסוים.

אלה הן יחידות המידה הנפוצות למדידת מהירות:
* מטר לשנייה (יחידות MKS) - זו יחידת SI למהירות
* סנטימטר לשנייה (יחידות cgs)
* מייל לשעה (מהירות של כלי רכב, בארצות הברית)
* קילומטר לשעה (מהירות של כלי רכב, בישראל ואירופה)
* קילומטר לשנייה (מהירות של חלליות וגרמי שמים)
* קשר (מהירות כלי שיט)
* מאך (מהירות כלי טיס)
* מהירות האור (בפיזיקה, למשל: אם מהירות של אלקטרון היא 0.997c אזי הוא נע במהירות של 299,099 ק"מ לשנייה)

## ראו גם
* מהירות האור
* מהירות הקול
* מספר מאך

*
*2
סדר זרעים

שמאל|ממוזער|250px|בול של רשות הדואר המוקדש לסדר זרעים. מעצבת הבול: דנה זדה.
**סֵדֶר זְרָעִים** הוא הראשון שבסדרי המשנה, ונכללות בו ההלכות הקשורות בעבודת אדמה וכן הלכות של ברכות ותפילות, הנמצאות במסכת ברכות.
בסדר זה ישנן 655 משניות בסך הכל. 

בתלמוד נדרש הפסוק  על ששת סדרי משנה. המילה הרומזת לסדר זרעים היא "**אֱמוּנַת**" מפני שאדם הזורע הוא אדם מאמין, כי לעולם אין לדעת האם התבואה תצמח בשנה הבאה, עקב כל פגעי הטבע האפשריים.

## המסכתות שבסדר
סדר זרעים כולל 11 מסכתות:

*מסכת ברכות, העוסקת בקריאת שמע, תפילה, ברכת המזון ושאר ברכות;
*מסכת פאה, העוסקת במתנות עניים - חלקים מהתבואה, שחובה להשאירם לטובת האנשים החלשים בחברה;
*מסכת דמאי, העוסקת בדמאי - תבואה, שספק אם הופרשו ממנה תרומות ומעשרות;
*מסכת כלאיים, העוסקת באיסורי כלאיים - איסורי הכלאה, שעטנז והרכבה;
*מסכת שביעית, העוסקת בדיני שנת שמיטה;
*מסכת תרומות, העוסקת ב"תרומה גדולה" - אחת ממתנות הכהונה (ר' תרומות ומעשרות);
*מסכת מעשרות, העוסקת בדיני מעשר ראשון;
*מסכת מעשר שני, העוסקת בדיני מעשר שני;
*מסכת חלה, העוסקת בדיני הפרשת חלה;
*מסכת ערלה, העוסקת בדיני ערלה - פירות שצמחו על עץ בשלוש שנותיו הראשונות;
*מסכת ביכורים, העוסקת בדיני הביכורים, וכן הכוללת פרק נוסף העוסק בדיני אנדרוגינוס.

על הסיבה לסידור זה כותב הרמב"ם, שרבי יהודה הנשיא בחר להתחיל את חיבורו דווקא ממסכת ברכות, משום שהדבר המתיר לאדם לאכול את מזונו הוא הברכה. והיות שהתכוון לדבר על ברכות, התחיל את מסכת ברכות דווקא מהברכות והמצוות שכל אדם מחויב לקיים בכל יום (קריאת שמע ותפילה) ולאחר מכן המשיך בברכות הנהנין ושאר ברכות. ואחר שדיבר על תיקון האכילה, התחיל בדברים שחייבים בהם בעת עבודת האדמה. והתחיל דווקא מפאה, משום שכל המתנות חייבים בהם רק אחרי הקצירה, ואילו מצוות פאה חלה אפילו כשהתבואה עוד לא נקצרה. והואיל והתחיל לדבר על מתנות עניים, המשיך למסכת דמאי, כי לעניים מותר לאכול דמאי. אחר כך עבר לדיני כלאיים, כי כך זה מופיע בתורה: "לא תכלה פאת שדך... שדך לא תזרע כלאיים"- מצוות פאה ואחר כך מצוות כלאיים. אחר כך עבר לדיני שביעית, שאף על פי היה ראוי שדיני ערלה יופיעו קודם, משום שהם מופיעים בתורה אחרי כלאיים, ערלה אינה מצווה המוכרחת שאדם יעשה אותה, כי אם הוא לא יזרע, לא יתחייב בערלה, אך בשמיטה יש איסור נטיעה שכולם אסורים באיסור זה. לאחר מכן התחיל בדיני המתנות והמתנה הראשונה היא תרומה גדולה ולכן התחיל במסכת תרומות. אחר כך המשיך את סדר במתנות למסכת מעשרות, מסכת מעשר שני ומסכת חלה. וכשסיים לדבר על הזרעים דיבר על הפירות במסכת ערלה וסיים במסכת ביכורים, כי גם בתורה מופיעים דיני ביכורים רק בסוף התורה (בפרשת כי תבוא).

## הסדר מחוץ למשנה
* **[[תלמוד בבלי]]:** כיוון שרוב הסדר עוסק במצוות שקשורות לארץ-ישראל ומפני שהתלמוד הבבלי נכתב בחוץ לארץ נכללה רק מסכת ברכות.
* **[[תוספתא]]:** נכתבו כל המסכתות שבסדר.
* **[[תלמוד ירושלמי]]:** נכתבו כל המסכתות שבסדר.
* **[[משנה תורה]] ל[[רמב"ם]]:** הספר המקביל לסדר זרעים הוא ספר זרעים. אך הדינים הנמצאים במסכת ברכות נמצאים בספר אהבה.
* **[[שולחן ערוך]]:** הדינים המופיעים במסכת ברכות נמצאים בחלק אורח חיים. שאר הדינים השייכים לזמן הזה (כמו הלכות מעשרות) נמצאים בחלק יורה דעה.

## מיקום סדר זרעים
סדר זרעים הוא הסדר הראשון של שישה סדרי משנה. הרמב"ם מסביר, שהסיבה שהוא הראשון היא משום שבשביל לעבוד את ה' צריך לחיות ואי אפשר לחיות בלא מזון. לכן, המשנה מתחילה קודם כל בדינים הקשורים לזרעים הנאכלים שמהם עושים לחם שהוא מזונו הבסיסי ביותר של האדם.

## קישורים חיצוניים

*סדר זרעים הטקסט המקורי - מתוך ויקיטקסט
* 

## הערות שוליים

סדר זרעים
יחידות מידה לטמפרטורה

ל**מדידה של [[טמפרטורה]]** משמשות בעיקר שלוש מערכות של יחידות מידה:
*מעלות צלזיוס
*קלווין
*מעלות פרנהייט

## מעלות צלזיוס

**מעלות צלזיוס**, שסימנן **C°**, נקראות על־שם האסטרונום השוודי אנדרס צלזיוס (Anders Celsius). יחידה מידה זו נקבעה על־פי תכונות המים בגובה פני הים: נקודת ההתכה (הקיפאון) של המים היא C° 0, ונקודת הרתיחה של המים היא C° 100. הסולם מחולק באופן שווה בין שתי נקודות אלה.

להוציא חמש מדינות, משתמשים בסולם זה בכל העולם, הן בשימוש רשמי והן בשימוש יום־יומי.

## קלווין

היחידה **קלווין**, אשר מסומנת באות **K**, נקראת על־שם הפיזיקאי לורד קלווין. קלווין היה הראשון שקבע ב־1841 את נקודת האפס על פי שיקולים מדעיים. נקודת אפס זו, הנקראת "האפס המוחלט", היא מינוס 273.15 מעלות צלזיוס - זוהי הטמפרטורה הנמוכה ביותר האפשרית מבחינה פיזיקלית.

סולם קלווין מבוסס על סולם צלזיוס, אך מודד את הטמפרטורה החל מהאפס המוחלט. מאחר שערכו של האפס המוחלט הוא C° 273.15−, נמצא שזו הסטייה בין שני הסולמות.

הקלווין היא אחת מיחידות ה־SI הבסיסיות, ומשמשת בעיקר לצרכים מדעיים.

## מעלות פרנהייט

**מעלות פרנהייט**, שסימנן **F°**, נקראות על־שם הפיזיקאי הגרמני דניאל גבריאל פרנהייט (Daniel Gabriel Fahrenheit). השיטה מבוססת על נקודת ההתכה של תערובת שווה של קרח ומלח וטמפרטורת גוף ממוצעת של אדם בריא כנקודות מוצא.

בתחילה חילק פרנהייט את הסולם שלו ל־12 יחידות ומאוחר יותר חילק כל יחידה לשמונה, וכך נוצר סולם בן 96 מעלות.

לאחר מותו של פרנהייט אובחנה סטייה בסולם שלו, והסולם כויל כך שנקודת ההתכה (הקיפאון) של המים היא 32 ונקודת הרתיחה של המים היא F° 212. נקודת האפס בסולם זה היא הטמפרטורה שאליה יורד קרח כתוש כאשר מערבים אותו במלח.

שיטה זו משמשת באופן רשמי רק בחמש מדינות.

## מעלות ניוטון

אייזק ניוטון היה ככל הנראה הראשון שהגדיר יחידת מידה מדויקת לטמפרטורה, סביב שנת 1700. בסולם ניוטון (Newton), נקודת האפס היא נקודת הקיפאון של המים (כמו בסולם צלזיוס), אך טמפרטורת הרתיחה של מים נמדדת ב־33 מעלות ניוטון, כך שגודלה של כל מעלה בסולם צלזיוס הוא 0.33 מגודלה של מעלה בסולם ניוטון.

## מעלות ראומיר

מעלות ראומיר (Réaumur) היו נהוגות בצרפת. בסולם ראומיר, נקודת האפס היא נקודת הקיפאון של המים, כמו בסולם צלזיוס; אולם גודלה של כל מעלה בסולם ראומיר הוא 0.8 מעלות צלזיוס. כך, למשל, טמפרטורת הרתיחה של מים נמדדת ב־80 מעלות ראומיר.

## מעלות רמר

בסולם רמר (Rømer), נקודת האפס נקבעה כטמפרטורה שבה קופאת תמיסה רוויה של מי מלח, ונקודת הרתיחה של המים הוגדרה להיות 60 מעלות רמר.

## מעלות רנקין

בסולם רנקין (Rankine), נקודת האפס היא האפס המוחלט, כמו בסולם קלווין, אולם גודל המעלה זהה לגודל המעלה בסולם פרנהייט.

כך, למשל, נקודת הקיפאון של המים היא 491.67 מעלות רנקין.

## המרה בין הסולמות
נוסחאות להמרה בין הסולמות העיקריים:

## ראו גם
* סימן המעלה

## קישורים חיצוניים

* מחשבון המרת טמפרטורות

## ביאורים

## הערות שוליים

*
*2
קטגוריה:יחידות מידה בכימיה
קטגוריה:טמפרטורה
כלל הסה

**כלל הסה** קובע כי אצל יצורים הומיאותרמיים, המשקל היחסי של הלב גדול אצל תת-מינים המצויים באקלים קר יותר מאצל תת-מינים המצויים באקלים חם.

הלב מוביל את הדם לרקמות, והדם מווסת את חום הגוף. באקלים קר ויסות זה קריטי יותר מאשר באקלים חם, ובשל זאת מתקיים הכלל.

קטגוריה:ביוגאוגרפיה
קטגוריה:תרמורגולציה
קטגוריה:תרמודינמיקה
כלל אלן

[ממוזער|200px|אוזני ה[פנק המדברי גדולות ובולטות.]]
[ממוזער|200px|אוזני [שועל שלג|שועל השלג מהטונדרה קטנות.]]
שמאל|ממוזער|250px|כלל אלן
בזואולוגיה, **כלל אלן** הוא כלל הקושר בין גודל גפיים ואיברי גוף בולטים אחרים (כמו זנב ואוזניים) של בעלי חיים אנדותרמיים (בעלי "דם חם"), לבין טמפרטורת הסביבה הממוצעת. אצל בעלי חיים החיים במקומות קרים יהיו איברים אלה קטנים יותר, לעומת גודלם אצל בעלי חיים החיים במקומות חמים. 

הכלל קרוי על שמו של ג'ואל אלן.

הכלל מתבסס על העובדה שקצב איבוד החום רב יותר ככל ששטח הגוף גדול יותר ולהפך. לדוגמה: לפנק המצוי באזורי מדבריות חמים יש זוג אוזניים הגדולות מאוד יחסית לגופו הזעיר, וזאת כדי שיוכל לצנן את גופו ביעילות ו"לסלק" את החום מגופו בזריזות כדי לשרוד כשטמפרטורת הסביבה בה הוא חי גבוהה. לעומת זאת, לדוב קוטב יש אוזניים זעירות יחסית לגופו העצום, ובאמצעותן הוא שומר על חום גופו כדי לשרוד באזורים הקרים בהם הוא חי.

## ראו גם
*כלל ברגמן
*כלל גלוגר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זואוגאוגרפיה
קטגוריה:חוקים אקוגאוגרפים
חלב הזפק

[ממוזער|[יונת ענק מאכילה את גוזלה בחלב יונים.]]
**חלב יונים** או **חלב זֶפֶק** הוא כינוי לנוזל המופק בזפק או בחלקים הקדמיים של מערכת העיכול אצל היונה, ומשמש להאכלת הגוזלים. נוזלים דומים מופקים על ידי פלמינגו והפינגווין הקיסרי.

קיימים הבדלים בין חלב הזפק לחלב של יונקים. בין השאר, חלב הזפק מופק על ידי שני ההורים, הוא מוצק יותר, אצל היונים הוא מכיל ריכוז גבוה במיוחד של חלבונים ודומה במראהו לגבינת קוטג' וצבעו צהבהב. אצל הפינגווין הקיסרי הוא מופק על ידי הזכר רק במקרה שהנקבה לא שבה לפני בקיעת הביצה.

אצל היונים החלב לא מופק מבלוטות אלא ממעטה האפיתל הפנימי שבזפק, שמתרבה במהירות במהלך השלב האחרון של הדגירה. תאים שמושלים מהמעטה מהווים את "חלב הזפק" ומשמשים כמזון להאכלת הגוזלים במהלך השבועיים הראשונים, במהלך השבוע הראשון הם ניזונים בלעדית מחלב הזפק. תהליך השלת תאי האפיתל מושרה באמצעות ההורמון פרולקטין. אחד היתרונות של חלב יונים הוא במרווחי האכלה ארוכים יותר של כשעה בניגוד להאכלה ישירה אצל ציפורי שיר המאכילות את הגוזלים בחרקים שונים כל מספר דקות.

אצל הפלמינגו מזון הזפק מכיל כמות גדולה של שומן ופחות חלבונים, ומופק ממעטה של בלוטות בחלקים העליונים של מערכת העיכול, מהפרשה זו הצאצאים ניזונים במשך כחודשיים. צבע החלב אדום מאחר שדיאטת הפלמינגו מכילה מקָרוֹטֶנוֹאידים, אותו פיגמנט המקנה לפלמינגו את צבעו האדום.

היות שחלב היונים עשיר יותר מחלב יונקים, קשה למצוא עבורו תחליף לצורך האכלה ידנית של גוזלים.

## קישורים חיצוניים
* עכבישים יונקים וחלב תיקנים מכון דוידסון.

קטגוריה:פיזיולוגיה
קטגוריה:יוניים
טנזינג נורגיי

**טנזינג נורגיי** (בנפאלית: **བསྟན་འཛིན་ནོར་རྒྱས**; 15 במאי 1914 – 9 במאי 1986) היה מטפס הרים ומגלה ארצות נפאלי, ממטפסי ההרים הידועים בהיסטוריה, שהתפרסם יחד עם חברו אדמונד הילרי בזכות ההעפלה הידועה הראשונה לפסגת הר האוורסט.

## ביוגרפיה
טנזינג נורגיי נולד וגדל בסולו חומבו בנפאל, בסמוך לאוורסט. בתור נער הוא ברח כמה פעמים לבירה קטמנדו אך לבסוף עבר להודו שם הצטרף לקהילת שֶׁרְפָּה בדרג'ילינג.

בשנות ה-30 של המאה ה-20 השתתף כסבל שרפה במספר משלחות בריטיות שניסו לכבוש את פסגת האוורסט מצפון. במשך השנים הוא השתתף בעוד משלחות לטיפוס הרים ברחבי תת-היבשת ההודית. ב-1952 השתתף במשלחת שווייצרית בראשות ריימונד למברט, שניסתה להגיע אל פסגת האוורסט מדרום. הם קבעו שיא גובה חדש, אך היו חסרים להם 200 מטר להגעה לפסגה.

בתהילתו זכה כשהצטרף ב-1953 למשלחת הבריטית לכיבוש האוורסט בראשות ג'ון האנט. טנזינג, שהיה ראש צוות השרפה במשלחת, והניו זילנדי אדמונד הילרי היו הזוג השני שניסה להגיע מהמחנה של המשלחת לפסגה, אחרי שהזוג הראשון כשל במשימה. ב-29 במאי בשעה 11:30 הגיעו השניים לפסגה, הנקודה הגבוהה ביותר על פני כדור הארץ. הם שהו בה כ-15 דקות. הם הניפו ארבעה דגלים: דגל הממלכה המאוחדת, דגל האו"ם, דגל נפאל ודגל הודו. טנזינג הבודהיסטי הטמין בשלג מספר מנחות שהכין.

עם פרסום ההישג זכה טנזינג בתהילה עולמית, ובהודו ובנפאל אף להערצה דתית, על ידי אנשים שהאמינו שהוא חייב להיות גלגול של שיווה. אולם אל התהילה נלוו גם מחלוקות. שתי המדינות הצעירות בהן הוא היה אזרח ושאת דגלן הניף על הפסגה, נאבקו בשאלה למי הוא שייך. הוא התחמק מהמחלוקת כשאמר: "נולדתי ברחמה של נפאל, וגדלתי על ברכיה של הודו". הוא קופח גם במידת מה בחלקו בתהילה. בעוד שהילרי ואף ראש המשלחת האנט זכו בתואר אצולה ממלכת הממלכה המאוחדת, טנזינג זכה רק במדליה.

כל עוד היה טנזינג בין החיים סירבו הילרי וטנזינג לספר מי היה הראשון שהגיע לפסגה, והם דבקו בהצהרה שהם הגיעו לשם כצוות. לאחר מותו של טנזינג, פרסם הילרי באוטוביוגרפיה שלו כי הוא היה זה שהגיע ראשון, ואילו טנזינג היה מספר צעדים אחריו. פרסום זה גרם למתח מסוים בינו לבין משפחתו של טנזינג. אולם גם טנזינג עצמו סיפר באופן פרטי דברים דומים.

אחרי ההישג הוסיף טנזינג לטפס על הרים. הוא מונה למנהל אימוני השטח של "המכון לטיפוס הרים בהימלאיה" בדרג'ילינג, שהוקם ביוזמת ראש ממשלת הודו נהרו בעקבות ההישג. ב-1978 פתח חברה משלו לטיולים אתגריים בהימלאיה, אותה מנהל היום בנו מאשתו השלישית, ג'מלינג טנזינג נורגיי, שטיפס בעצמו על ההר בעקבות אביו ב-1996.

נורגיי היה נשוי 3 פעמים ואבא ל-4 ילדים שאחד מהם מת בינקותו. טנזינג נורגיי נפטר ב-9 במאי 1986 בדרג'ילינג, הודו. 22 שנה אחר מותו נפטר גם הילרי ב-11 בינואר 2008.

נמל התעופה טנזינג-הילרי בלוקלה, ליד האוורסט, נקרא על שמו ועל שם הילרי.

כוכב הלכת המינורי 6481 Tenzing נקרא על שמו.

נכדו הוא שחקן הקולנוע והטלוויזיה טנזינג נורגיי טריינור.

## לקריאה נוספת
*מיק קונפרי, **אוורסט 1953: הסיפור המלא של ההעפלה אל הפסגה**, תל אביב: ספרי עליית הגג, 2013.

## קישורים חיצוניים

* נורגיי בסדרת כתבות על מטפסי השרפה, חלק ראשון, באתר EverestHistory.com
* נורגיי בסדרת כתבות על מטפסי השרפה, חלק שני, באתר EverestHistory.com
* ביוגרפיה ותאור ההעפלה לפסגת האוורסט, באתר Answers.com
* טנזינג נורגיי באנציקלופדיה של הטיפוס
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדענים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מגלי ארצות נפאלים
קטגוריה:מטפסי הרים
קטגוריה:מטפסי הר האוורסט
קטגוריה:ילידי 1914
קטגוריה:נפטרים ב-1986
קונראד לורנץ

**קונרַאד זכריאס לוֹרֶנְץ** (בגרמנית: **Konrad Zacharias Lorenz**; 7 בנובמבר 1903, וינה, אוסטריה – 27 בפברואר 1989, שם) היה חוקר טבע אוסטרי, אבי מדע האתולוגיה וחתן פרס נובל בפיזיולוגיה לשנת 1973 יחד עם קארל פון פריש וניקולאס טינברגן. בתצפיותיו על אווזים וברווזים גילה לורנץ את תופעת "ההחתמה" אצל בעלי חיים וקבע שהיא מולדת ואינה נשלטת על ידי בעלי החיים.

לורנץ היה חבר המפלגה הנאצית, ועובדה זו גרמה לרבים להטיל ספק בעבודתו המדעית. כיום רוב עבודתו התאורטית מיושנת, וחלקים ממנה אכן משקפים את דעותיו הפוליטיות באותו זמן, אך תצפיותיו האמפיריות הן בעלות חשיבות גבוהה גם כיום.

לורנץ היה פרופסור באוניברסיטת וינה מ-1928 ועד 1935, ופרופסור לפסיכולוגיה אוניברסיטת קניגסברג ב 1940. ב-1938 הצטרף כחבר למפלגה הנאצית ופרסם מאמרים שתמכו בשמירה על טוהר הגזע עם תמיכה מתצפיותיו באווזים. הוא הצטרף לוורמאכט ב-1941 והוצב לעבוד בפרויקט פסיכולוגי סמוך לפוזנן הכבושה שבדק האם בני תערובת של גרמנים ופולנים יכולים להסתגל למוסר העבודה אותו ייחסו הנאצים לגרמנים. ב-1944 נשלח לחזית הסובייטית ונשבה. הוא היה בשבי הסובייטים מ-1944 ועד 1948. לימים העלים את העובדות אודות שיתוף הפעולה שלו עם הנאצים.

בשנת 1950 נוסד על שמו מכון לורנץ לפסיכולוגיה התנהגותית בבולדרן שבצפון גרמניה. בשנת 1969 הוא זכה בפרס קלינגה. ביחד עם ברנהרד גזימק הוא במשך שנים היה עורך של ירחון גרמני פופולרי "Das Tier".

## ספריו שתורגמו לעברית
* **טבעת המלך שלמה** / קונראד ז' לורנץ; רישומים מאת המחבר; תרגם: חיים בן-עמרם, תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל – הקיבוץ המאוחד, תשי"ט-1958: ספורי אתולוג משווה על בעלי חיים.
* **הרע לכאורה: על התוקפנות בטבע** / מאת קונראד לורנץ; (תרגם: יצחק כפכפי), תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"א-1970.
* **איש איש וכלבו: כל מה שרצית לדעת על הכלב ולא עלה על דעתך לשאול** / קונרד לורנץ; תרגם: יוסף כרוסט, תל אביב: הדר, 1973.
* **על שמונה פשעי האנושות המתורבתת** / קונראד לורנץ (עברית: בצלאל וכסלר), ירושלים ותל אביב: שוקן, תשל"ו
* **חיים הם לימוד: מקאנט עד לורנץ** / קונראד לורנץ, פראנץ קרויצר; תרגום, מבוא ובאורים: זאב שילה, תל אביב: ספרית פועלים (סדרת "דעת זמננו"), תשמ"ד: "פראנץ קרויצר משוחח עם קונראד לורנץ, חתן פרס נובל, על מפעל-חייו".
* **פירוק הצלם האנושי** / קונרד לורנץ (תרגום מגרמנית: זאב שילה), תל אביב: ספרית פועלים (ספרי דעת זמננו), תשמ"ו-1985.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נאצים
קטגוריה:חוקרי טבע
קטגוריה:ביולוגים אוסטרים
קטגוריה:מדענים אוסטרים
קטגוריה:אנשי הוורמאכט
קטגוריה:סגל אוניברסיטת וינה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קניגסברג
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:מדענים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:אתולוגיה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1903
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1989
ריי קרוק

**ריימונד אלברט קרוק** (באנגלית: **Raymond Albert Kroc**; 5 באוקטובר 1902 - 14 בינואר 1984) היה איש עסקים אמריקאי, מפתחה של רשת המזון מקדונלד'ס.

## ביוגרפיה
קרוק שימש נהג אמבולנס במלחמת העולם הראשונה וניסה את ידו במספר מלאכות. בתחילת שנות החמישים עסק בשיווק מכונות מילקשייק כסוכן נוסע, ונתקל באחים דיק ומק מקדונלד, שהשתמשו בשמונה ממכונותיו במסעדת ההמבורגר החדשנית שלהם. קרוק הבין את הפוטנציאל הטמון בשיטת ההגשה והתפריט במסעדות הרשת הקטנה, ובשנת 1955 רכש במרמה זיכיון לפתיחת סניף של הרשת בדס פליינס שבאילינוי, ואת הזיכיון הבלעדי להפעלת מסעדות הרשת ברחבי ארצות הברית.

בשנת 1961 רכש קרוק את זכויות התמלוגים של האחים מקדונלד תמורת 2.7 מיליון דולר, ויצא לדרך עצמאית של חברת מקדונלד'ס סיסטם קופוריישן. בתוך שנים ספורות הפך אותה לרשת המזון המהיר הגדולה בעולם. מכירות הרשת הגיעו לכ-8 מיליארד דולר בשנת מותו.

קרוק גם היה הבעלים של קבוצת הבייסבול סן דייגו פאדרס מעירו סן דייגו, בשנים 1974-1984.

קרוק נישא בגיל 20 לאתל פלמינג, והם התגרשו ב-1961. שנתיים לאחר מכן נישא לג'יין דובינס גרין; הזוג התגרש ב-1968. שנה לאחר מכן נישא לג'ואן מנספילד, שנותרה אשתו עד מותו. היא הייתה פילנתרופית ידועה, ותרמה כספים רבים מההון שירשה מבעלה; כשנפטרה ב-2003 הורישה בצוואתה את מרבית הונם, 2.7 מיליארד דולר, לארגוני סיוע כגון צבא הישע להקמת מרכזי פנאי בשכונות מצוקה, לרשת הרדיו הציבורית NPR, למרכזי שלום, לגן החיות של סן דייגו ועוד.

ב-2016 יצא הסרט "המייסד" בכיכובו של מייקל קיטון, המגלם את דמותו של קרוק; הסרט מספר את סיפורו של קרוק כאדם לא יוצלח המחפש דרכים להתעשר ולהטביע את חותמו על העולם, ומתאר כיצד כאשר נקרתה ההזדמנות בדרכו ביצע בערמומיות עסקית וללא כל מעצורים או ייסורי מצפון את רכישת מקדונלד'ס תוך הפקעת השם המקורי והמסעדה המקורית מבעליה המקוריים (כמו גם הריסת המסעדה המקורית), והפיכתה לרשת מזון מהיר כלל עולמית תוך כדי התעשרות מסחררת.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:אוק פארק (אילינוי): אישים
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:מקדונלד'ס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1984
ג'אז מודאלי

**ג'אז מודאלי** (באנגלית: **Modal jazz**) הוא סגנון בג'אז, שמבוסס על סולמות מודאליים (שעליהם הושתתה המוזיקה של ימי הביניים והרנסאנס) במקום על מהלכים הרמוניים. בג'אז המודאלי האלתור (בסולואים בעיקר) מתבצע בשונה מבסגנונות הג'אז שקדמו לו. למשל, בסגנונות הבי-בופ וההארד-בופ נעשה האלתור על פי תחלופת אקורדים מהירה. על המוזיקאי היה לעבור בין האקורדים במהלך השיר, שוב ושוב. בג'אז המודאלי נעשה האלתור על פי המודוסים, ואלה מתחלפים לאט יותר, אם בכלל. בג'אז מודאלי יש לנגנים הרבה יותר חופש, שכן המודוסים בשונה ממהלכים הרמוניים מאפשרים למחלקת הקצב כמו גם לסולנים לפתח רעיונות ומוטיבים מלודיים מורכבים הרבה יותר.

הסגנון התפתח בשנות ה-50 המאוחרות. הקטעים המפורסמים ביותר בג'אז המודאלי הם "So what" של מיילס דייוויס ו-"Impressions" של ג'ון קולטריין, שני המוזיקאים הללו גם נחשבים כאבותיו של הסגנון.

## לקריאה נוספת

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ג'אז
האפס המוחלט

**האפס המוחלט** הוא גבול לטמפרטורה הנמוכה ביותר האפשרית, 273.15- מעלות צלזיוס, 459.67- מעלות פרנהייט או אפס קלווין. המדען הבריטי, לורד קלווין קבע באופן תאורטי בשנת 1848 כי לא תיתכן טמפרטורה נמוכה מזו. לפי החוק השלישי של התרמודינמיקה, לא ניתן להביא חומר אל האפס המוחלט.

באפס המוחלט חלקיקים מאכלסים את מצב היסוד של המערכת, והאנטרופיה מתאפסת עד כדי אנטרופיה שיורית.

בעת קירור של חומרים מסוימים לטמפרטורה הקרובה לאפס המוחלט, מתגלות תופעות קוונטיות רבות, בהן מוליכות על ונוזליות-על. התפלגות החלקיקים ברמות האנרגיה השונות תלויה בטמפרטורה. שתי ההתפלגויות הנובעות מתורת הקוונטים – פרמי-דיראק ובוז-איינשטיין ישאפו בטמפרטורות גבוהות מספיק להתפלגות בולצמן הקלאסית, או במילים אחרות – האנרגיה הקינטית גבוהה מספיק כך שההפרש בין רמות האנרגיה הבדידות הוא חסר משמעות. בטמפרטורות נמוכות יחסית יתגלה האופי הקוונטי של החלקיקים, ואיתו מגוון תופעות פיזיקליות חדשות.

## טמפרטורות שנמדדו קרוב לאפס המוחלט
לא ניתן לקרר חומר לטמפרטורת האפס המוחלט, אך ניתן להתקרב אליו. בספטמבר 2003 הצליחו וולפנג קטרל ושותפיו למחקר במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס לקרר אטומי סידן לטמפרטורה של 450pK או , כלומר פחות מחצי מיליארדית מעלה צלזיוס מעל האפס המוחלט.

בערפילית הבומרנג, הנמצאת בקבוצת הכוכבים קנטאורוס, נמדדה בפברואר 2003 טמפרטורה של -272.15 מעלות צלזיוס, או קלווין אחד מעל האפס המוחלט. זוהי הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה מחוץ למעבדה. הערפילית נמצאת במרחק של כ-5,000 שנות אור ממערכת השמש.

## מדידת ערכו
ישנן מגוון תופעות התלויות בטמפרטורה של החומר. בחלקן ניתן להניח כי כאשר החלקיקים יפסיקו את תנועתם התופעה תיעלם גם היא, ולכן על ידי אקסטרפולציה ניתן לקבוע את ערכו של האפס המוחלט. דוגמה אחת למדידה ניסיונית כזו היא מדידת רעש תרמי בנגד, שזהו אות חשמלי אקראי הנובע מתנועתם האקראית של האלקטרונים בחומר. עוצמתו של הרעש (ריבוע המתח הנוצר) תלוי ליניארית בטמפרטורה.

## טמפרטורות מתחת לאפס המוחלט

תאוריות קוונטיות מסוימות טוענות שניתן לרדת מתחת לטמפרטורה הנמוכה מהאפס המוחלט. ניסויים הראו תוצאות במערכות מסוימות (בעלות מספר סופי של רמות אנרגיה אפשריות) שיכולות להתפרש כטמפרטורה מתחת לאפס המוחלט במובן מסוים, אולם המדובר בטמפרטורה **גבוהה יותר** מאשר כל טמפרטורה חיובית – ולא נמוכה יותר כפי שלכאורה משתמע.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפס
קטגוריה:טמפרטורה
ג'וחא

**ג'וחא** (בערבית: **جُحا**), הוא דמות הומוריסטית בסיפורי העם בפולקלור של רוב ארצות ערב והעולם המוסלמי, במזרח הקרוב, במרכז אסיה, בקווקז, ובחבל הבלקן. השם ג'וחא או ג'וחה נפוץ גם בקרב יהודי המזרח וסיפורי ג'וחה הם ז'אנר בספרות הלאדינו. לג'וחא שמות שונים בשפות רבות.

דמותו של ג'וחא משתנה מסיפור לסיפור, והוא מופיע לעיתים כצעיר ולעיתים מבוגר, לעיתים כחכם ולעיתים כטיפש, לעיתים נשוי ולעיתים רווק. הוא התגלמות האדם הבינוני. דמותו של ג'וחא מייצגת רמאי שלרוב מרמים אותו, מעין שוטה הכפר שהוא גם נוכל וגם תמים שבסופו של דבר נופל בפח שהוא מטמין לאחרים. ג'וחא מכונה גם נסראדין מולא (להבדיל מנסראדין אפנדי). מולא הוא תואר כבוד למורה, אולם נסראדין מולא מלמד באמצעות טפשותו ובכך מעביר את המסר שאין לקבל את דבריו של מורה בלי בדיקה.

דמותו מתערבבת בזאת של נאסר א־דין בתרבויות שאינן ערביות.

## בתרבות
* בראיון שנתן מייק בורשטיין (בתור קונילמל), ביחד עם חנה לסלאו (בתפקיד יונה), לתוכנית "סיבה למסיבה" בהנחיית אבי אתגר, סיפר שהמצרים כינו את דמותו "קוני-ג'וחא" בעת שצילם במצרים את הסרט "קוני למל בקהיר".

## ראו גם
* נאסר א-דין
*סיפורי אבו נימר
*הרשל'ה אוסטרופולר
*טיל אוילנשפיגל

## לקריאה נוספת
* רחמים רג'ואן, **ג'וחא**, זמורה ביתן, 1984
* תמר אלכסנדר-פריזר, **מילים משביעות מלחם - לחקר הפתגם הספרדי-יהודי**, הוצאת מאגנס ואוניברסיטת בן-גוריון, 2004, פרק שלישי: "ג'וחה הולך לבית המרחץ", עמ' 124–161
* שלמה אבס (עורך), **תעלולי ג'וחא**, הוצאת עגור, 1990

## הערות שוליים

קטגוריה:פולקלור
קטגוריה:מעשיות ואגדות
קטגוריה:ספרות ערבית
קטגוריה:דמויות בפולקלור היהודי
קטגוריה:הומור יהודי
קטגוריה:בדחנים עממיים
קטגוריה:אישים שהונצחו על מדליות ישראל
חכמי חלם

**חכמי חלם** (ביידיש: **די כעלמער חכמים**) - ביטוי שנוצר בפולקלור היהודי במזרח אירופה, לפיה הפכה בזמנו העיר חלם שבפולין למושא של בדיחות בתור עיר של טיפשים. יהודים ישבו בה מאות בשנים, והכינויים **חכמי חֶלֶם** או **חֶלְמָאִים** מרמזים לבריות שמעשיהם טיפשיים ואבסורדיים. לא ידוע מדוע דווקא חלם נבחרה לייצג "עיר של טיפשים". קיימת סברה כי הסיבה נעוצה במילה הפולנית "חולם" (ביידיש: קליסקי), שפירושה "טיפש", ומצד שני ייתכן אף כי מקור הביטוי "חולם" בפולנית בא משמה של העיר. גרסה נוספת היא, כי חכמתם ומאידך, תמימותם של יהודי חלם, יצרה את המונח.

כיום נהוג להשתמש במושג "מעשה חלם" או "חלמאוּת" כביטוי לבזבוז כספי ציבור על ידי הרשויות, כאשר הוא נעשה בניגוד לכל היגיון, כמו סלילת כביש ארוך לשום מקום, בניית תחנת רכבת באמצע שום מקום, בניית גשר גדול מעל שדה ריק שאף אחד לא עובר בו, משלוח דואר חוזר לכתובת שאינה קיימת, וכדומה.

סופרים אחדים עסקו בליקוט סיפורים אודות חכמי חלם, בכללם הסופר אלתר דרויאנוב וכן הסופר היידי יצחק בשביס-זינגר שליקטם בספרו "שלומיאל איש חלם ועוד סיפורים", שאף עובד לסרט בשם הרפתקאות שלומיאל.

## היסטוריה
ספר ראשון שכלל סיפורים על שוטים המיוחסים לעיר חלם הופיע בעילום שם בשנת 1867 ומיוחס לאייזיק מאיר דיק. הראשון להשתמש בביטוי "שוטי חלם" היה קרל פרידריך וילהלם וואנדר (Karl Friedrich Wilhelm Wander) אשר במאסף של אגדות עם בשנת 1873, כלל גם את הביטוי "שוטי חלם" על סמך מידע שקיבל מאיגנץ ברנשטיין. במהרה פשט השימוש בעיר חלם בקרב מספרי בדיחות ומחדדי חידות.

מתחילת המאה ה-20 משמש הביטוי "חכמי חלם" כביטוי שגור בדיון הפוליטי.

## מסיפורי חכמי חלם

תושבי חלם נהגו, על-פי הפולקלור, לעשות מעשים נפסדים שאין בהם תכלית, ובהם היו מתגאים כאילו היוו תרומה של ממש. רבות מהבדיחות מציגות מעשי טפשות של הציבור כולו, ויש בהן העוסקות בטפשותו של חלמאי יחיד.
דוגמה:

אחד מסיפורי חלם הידועים שמשותפים לתרבויות אחרות:

כיוון שחכמי חלם הם יהודים, נכללים בסיפוריהם, בנוסף לסיפורים המופיעים גם בעמים אחרים, גם סיפורים יהודיים מובהקים. דוגמה:

"ספר הבדיחה והחידוד" מספר על שלוש ערי טיפשים, כל אחת וייחודה:

בשנת 1940 כתב משה גרשנזון בברית המועצות את המחזה "חכמי חלם" שהוצג על במות תיאטראות ביידיש בכל העולם, כולל בישראל.

בינואר 2022 הוצג המחזה ביידיש "די כעלעמער חכמים" בתיאטרון CENTER  SEGAL במונטריאול, קנדה.

## ראו גם
* קהילת יהודי חלם
* תרבות יהודית חילונית
* הומור בתרבות היהודית

## לקריאה נוספת
* אורי סלע, "חכמי חלם", בספרו **מלה בסלע**, הוצאת כתר, 1990.
* אדיר כהן, "ההומור של חכמי חלם", **מעגלי קריאה** 30, מאי 2004, עמ' 65–75.
* שלמה אבס (עורך), **הסיפורים הבלתי נשכחים של חכמי חלם**, הוצאת עגור, 1992
* יניב יג'בי, **מעשה חלם**, הוצאת אפיק, 2023

## קישורים חיצוניים

* אלתר דרויאנוב, ספר הבדיחה והחידוד: טפשים שוטים ומשוגעים, באתר פרויקט בן-יהודה
* אודות הספר "חלם וחכמיה" באתר "דףדף"
* עמי בן-בסט, חכמי חלם
* 
* אריאלה קרסני, חכמי חלם, באתר של קרסני, 14 ביולי 2011
* אריאלה קרסני, חכמת השוטים: חכמי חלם אל מול חכמי גוטהאם, **שאנן** (שנתון המכללה הדתית לחינוך) יד (תשס"ט), 215–231, באתר שאנן – המכללה האקדמית הדתית לחינוך
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות בפולקלור היהודי
קטגוריה:יהדות מזרח אירופה
קטגוריה:מילים וביטויים בעברית
קטגוריה:הומור יהודי
קטגוריה:חלם
ג'וזף הנרי

**ג'וזף הנרי** (באנגלית: **Joseph Henry**; 17 בדצמבר 1797 – 13 במאי 1878), היה פיזיקאי אמריקאי והנשיא הראשון של הסמית'סוניאן. בחייו היה נחשב לגדול מדעני אמריקה אחרי בנג'מין פרנקלין. במהלך מחקריו בתחום החשמל גילה את ההשראות העצמית. באופן בלתי תלוי במייקל פאראדיי גילה את ההשראות ההדדית. עבודות שלו על ממסרים היו בסיס לטלגרף חשמלי.

## חייו
הנרי נולד באולבני, ניו יורק, במשפחה של מהגרים מסקוטלנד. המשפחה הייתה ענייה מאוד, ואבא שלו נפטר כאשר ג'וזף הנרי היה צעיר מאוד. הוא התחיל לעבוד בגיל 13 ובמקביל התעניין בתיאטרון.
בשנת 1819 הוא התחיל ללמוד ב. בשנת 1824 הוא התחיל לעבוד כעוזר מהנדס בבניית כביש מאזור נהר הדסון לימת אירי. הוא הצטיין בלימודים ובשנת 1826 התמנה לפרופסור באקדמיית אולבני. במשרה זו הוא התחיל את מחקריו בתחום המגנטיות. הוא בנה מגנטים חשמליים חזקים במיוחד. הדבר היה חשוב להמשך פיתוח הטלגרף.
בשנת 1832 הוא בנה את אחת המכונות הראשונות שהפכו את הכוח החשמלי לתנועה.
בשנת 1832 הוא התמנה לפרופסור באוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1835 הוא בנה ממסר חשמלי ראשון.
באותה התקופה הוא גילה את תופעת ההשראות העצמית.

בשנת 1846 הוא התמנה למזכיר ראשון של הסמית'סוניאן. נפטר ב-13 במאי 1878 בוושינגטון.

יחידת מדידה של השראות הנרי. נקראת על שמו.
## ראו גם
* יחידות מידה על שם אישים

## קישורים חיצוניים

* ג'וזף הנרי, באתר מוזיאון המדע בירושלים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:אולבני: אישים
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:אישים שעל שמם יחידות מידה
קטגוריה:חברי היכל התהילה לאמריקאים הגדולים
קטגוריה:נשיאי האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1797
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1878
פלוגיסטון

[שמאל|ממוזער|250px|[יוהאן יואכים בכר, הוגה תאוריית הפלוגיסטון.]]
**פלוגיסטון** (מיוונית: φλογιστόν; נגזר מן המילה φλόξ, "להבה") הוא שמו של חומר היפותטי חסר צבע, חסר טעם וריח, שעל פי "תאוריית הפלוגיסטון", נמצא בכל גוף בר בעירה ומשתחרר במהלך הבעירה. ההיפותזה בדבר קיומו הוכחה כשגויה.

## עיקרי התאוריה
את תאוריית הפלוגיסטון הגה יוהאן יואכים בכר במאה ה-17, כדי להסביר את תופעת הבעירה, והיא שלטה במדע הכימיה מאמצע המאה ה-17 עד אמצע המאה ה-18. לפי התאוריה, כל גוף בר בעירה מכיל את הפלוגיסטון, אשר בתנאים מסוימים הופך לאש. כלומר, כל חומר בר בעירה מכיל בתוכו את האש, אולם במעין מצב צבירה שהוא כלוא בו, ואילו הבעירה היא מעבר האש למצב חופשי. לחלקיקי הפלוגיסטון יש מסה והם יכולים לעבור מחומר לחומר.

## הפרכת התאוריה
למרות שהצליחה לאחד תופעות כימיות רבות, להסבירן ולספק ניבויים איכותיים וכמותיים, תאוריית הפלוגיסטון הוחלפה על ידי תאוריית החמצן של אנטואן לבואזיה, במאמרו "הרהורים על הפלוגיסטון" (Reflexions sur le Phlogistique) מ-1783. 

אחת הבעיות הראשונות בתאוריות הפלוגיסטון היה פרדוקס הקאלקס. הבעיה נבעה מכך שבתהליך הקלצינציה, שבו קולים מתכת בכלי סגור, התוצר שוקל יותר מהמתכת המקורית. לפיכך, מתבקש שמשקלו של הפלוגיסטון שלילי. המדען רוברט בויל הסביר זאת בכך שחלקיקי פלוגיסטון מן האש חודרים דרך הכלי ועוברים אל המתכת. למעשה, כאשר מחממים את המתכת, חמצן אטמוספירי נקשר למתכת, ומכאן העלייה במשקלה. 

לבואזיה הראה, באמצעות ניסויים מבוקרים, כי ההסבר של תאוריית הפלוגיסטון לעלייה במשקל המתכת הוא לקוי. לבואזיה שם פיסת בדיל בכלי אטום, הוציא ממנו את רוב האוויר על ידי חימום קל, שקל את הכלי עם המתכת, וחימם אותו באש. לאחר מכן שקל לבואזיה שנית את הכלי, וגילה כי לא חלה עלייה במשקל המערכת (בניגוד לתאוריית הפלוגיסטון, שלפיה חימום המתכת מלווה במעבר של חלקיקי פלוגיסטון אליה). לאחר מכן הוא פתח את הכלי ושקל אותו שנית, ומצא שיש הפרש בין משקל הכלי המקורי למשקל החדש. משקל המתכת לבדה אכן עלה, ובכמות זהה לעלייה המאוחרת במשקל הכלי. לבואזיה טען ששני ההפרשים הללו נובע מהאוויר (ולאחר מכן מן החמצן) שנספג למתכת. אולם, המשקל הכולל של המערכת (האוויר, הכלי והמתכת) נותר קבוע. תאוריית החמצן של לבואזיה סיפקה הסבר משכנע לתהליכים כאלה, כמו גם לאחרים, ולכן נחשבה לתאוריה עדיפה. ניתן לייחס את הצלחתה של תאוריית החמצן גם לעובדה שלבואזיה פיתח מערכת טקסונומית חדשה ומקיפה לחומרים, שזכתה לפופולריות. אימוצה של מערכת זאת חייב את הנחת קיומו של החמצן. תאוריית החמצן שהציע לבואזיה עברה שינויים מרחיקי לכת מאז הוצעה לראשונה, אבל הכימיה המודרנית עדיין שותפה לחלק גדול מהנחות היסוד שלה. 

נדרש זמן עד שביטול הפלוגיסטון הפך לנחלת הכלל. הכימאי ג'וזף פריסטלי המשיך לדבוק בתאוריית הפלוגיסטון עד סוף ימיו. הנרי קוונדיש פקפק בנכונות השינוי בפרדיגמה, אך מרבית הכימאים בני אותה תקופה דחו את תאוריית הפלוגיסטון והעדיפו את הסבריו של לבואזיה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריה של הכימיה
קטגוריה:תאוריות מדעיות ארכאיות
ז'וזף לואי גה-ליסאק

**ז'וזף לואי גה-ליסאק** (בצרפתית: **Joseph Louis Gay-Lussac**; 6 בדצמבר 1778 – 10 במאי 1850) היה כימאי ופיזיקאי צרפתי. ידוע בעיקר בזכות שני חוקים שניסח, העוסקים בגזים ונקראים על שמו, חוקי גה-ליסאק.

## חייו

את השכלתו הראשונית קיבל גה-ליסאק בביתו, ובשנת 1794 נשלח לפריז כדי להתכונן ללימודים באקול פוליטקניק, אליו התקבל בסוף 1797.

בשנת 1809 התמנה לפרופסור לכימיה באקול פוליטקניק, ובנוסף לכך כיהן כפרופסור לפיזיקה בסורבון בשנים 1808–1832.

בשנת 1802 ניסח לראשונה את החוק הקובע שגז הנתון בלחץ קבוע מתפשט ביחס ישר לטמפרטורה שהוא נתון בה. גז כזה מכונה "גז אידיאלי".

בשנת 1804 החל לעסוק בחקר האטמוספירה, תוך שיתוף פעולה עם ז'אן-בטיסט ביו ועם אלכסנדר פון הומבולדט. לשם כך טס בכדור פורח, והגיע לגובה של 7 ק"מ.

בשנת 1809 פרסם את החוק החשוב ביותר שלו, חוק הנפחים הפשוטים והקבועים בריאקציות כימיות בין גזים.

גה-ליסאק היה חבר באקדמיה הצרפתית למדעים. ב-1832 נבחר לחבר זר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.

הוא חקר את הכלור והיוד.

לואי ז'וזף גה-ליסאק נפטר ב-10 במאי 1850, ונטמן בבית הקברות פר לשז שבפריז.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר פיזיקאים
קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:מגלי יסודות כימיים
קטגוריה:פיזיקאים צרפתים
קטגוריה:כימאים צרפתים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פריז
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:בוגרי אקול פוליטקניק
קטגוריה:סגל אקול פוליטקניק
קטגוריה:אישים שהונצחו על מגדל אייפל
קטגוריה:צרפתים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1778
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1850