open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אר ולואר

**אר ולואר** (בצרפתית: **Eure-et-Loir**) הוא מחוז בחבל סאנטר-עמק הלואר שבצרפת. בירת המחוז היא שארטר, שטחו 5,880 קמ"ר ומתגוררים בו (נכון ל-2010) 428,933 תושבים.

## גאוגרפיה
אר ולואר הוא אחד מ-80 המחוזות המקוריים שנוצרו בעת המהפכה הצרפתית ב-4 במרץ 1790. המחוז נוצר מחלקי פרובינציית אורליאן שהפכה לחלק מן הרפובליקה הצרפתית במהפכה, כמו גם חלקים מאיל-דה-פראנס ופרש.

קתדרלת שארטר הנמצאת בבירת המחוז, נחשבת בעיני רבים לאחת הדוגמאות הטובות ביותר של האדריכלות הגותית. העיירה "קומברה" שבספרו של מרסל פרוסט "בעקבות הזמן האבוד", מתארת את העיירה אילייר שבמחוז, בה שהה פרוסט בילדותו. כמחווה לכך שונה שם העיירה ל"אילייר-קומברה". גם הסופר אמיל זולא בספרו "האדמה" מתאר את העיירה רומי-סור-אגר (Romilly-sur-Aigre) שבמחוז.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סאנטר-עמק הלואר: מחוזות
מינוי (רכישה)

**מינוי** הוא הצטרפות, פעמים רבות תמורת תשלום, לקבלת שירות מסוים, כגון קבלת עיתון, שאילת ספרים בספרייה, קבלת זכות גישה לאתר אינטרנט, קבלת זכות לשירות תיקונים, קבלת משלוח של לחמניות מדי בוקר וכדומה. המינוי הוא לתקופה קצובה מראש או מתחדש מדי תקופה. ניתן להבחין בין מינויים לפי משך הזמן של המינוי: מינוי יומי, מינוי שבועי, מינוי חודשי, מינוי חצי שנתי, מינוי שנתי, מינוי חודשי מתחדש, ומינוי לכל החיים. מינוי חודשי מתחדש הוא מינוי בו מדי חודש נלקח כסף מחשבון הבנק של בעל המינוי, בהתאם להרשאה שניתנה מראש. מינוי לכל החיים הוא המינוי הארוך ביותר ומחירו בדרך כלל הגבוה ביותר.

המינוי בנוי על מודל עסקי לפיו הלקוח מתחייב לשלם מינוי כדי לקבל גישה למוצר או שירות. חלוצי המודל היו המגזינים והעיתונים, אולם השיטה התפתחה לתחומים רבים ולאתרי אינטרנט. שירותים שונים, כגון קבלת עדכון יומי בדואר אלקטרוני או ב-RSS, ניתנים פעמים רבות חינם, אך דורשים הרשמה.

בדרך כלל מוצר או שירות הנמכר למנויים ניתן גם לרכישה בודדת, אך יש שירותים הניתנים למנויים בלבד. מבחינת משווק המוצר, מכירה למנוי מבטיחה לו התחייבות רכישה לתקופה ארוכה (בהשוואה לרכישה בודדת), ולכן מאפשרת לו להציע מחיר נמוך יותר למינוי, מחיר ההולך ופוחת ככל שהתחייבות המינוי היא לטווח ארוך יותר. מבחינת הצרכן, המחיר הנמוך הופך את רכישת המינוי לאטרקטיבית.

תעשיות המשתמשות במודל זה כוללות טלוויזיה בכבלים, ספקי טלוויזיה בלוויין עם ערוצי טלוויזיה בתשלום, רדיו בלוויין, חברות טלפון, חברות טלפונים סלולריים, ספקי אינטרנט, ספקי תוכנה, ספקי פתרונות עסקיים, חברות שירותים פיננסיים, מועדוני כושר, מגזינים וכתבי עת אקדמיים ועוד.

## קישורים חיצוניים

* מינוי ומנוי, באתר האקדמיה ללשון העברית
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מודלים עסקיים
סרגיי ואווילוב

**סרגיי איבאנוביץ' ואווילוב** (רוסית: **Сергей Иванович Вавилов**; 24 במרץ/12 במרץ 1891 - 25 בינואר 1951) היה פיזיקאי סובייטי. הוא עסק בעיקר באופטיקה ולומינסנציה. על מחקריו שביצע הוא קיבל 4 פעמים פרס סטלין, עיטור לנין ועיטור הדגל האדום של העמל. בשנים 1945-1951 המדען היה נשיא האקדמיה למדעים של ברית המועצות.

ואווילוב נולד במוסקבה למשפחת סוחרים. אחיו הבכור הוא הבוטנאי הנודע ניקולאי ואווילוב. הוא למד בפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת מוסקבה וסיים אותה בשנת 1914. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא גויס ושירת בהנדסה קרבית.

בשנת 1918 ואווילוב החל ללמד פיזיקה במוסדות להשכלה גבוהה במוסקבה, כולל אוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1925 ואווילוב נסע לגרמניה והשתתף במספר כנסים מדעיים. בשנת 1929 הוא קיבל תואר פרופסור. עוד במהלך שנות ה-20 ואווילוב יזם מחקרים בתחום לומינסציה. הוא היה מנחה מדעי של פאבל צ'רנקוב שבהמשך על עבודות בחקר קרינת צ'רנקוב זכה בפרס נובל לפיזיקה. בשנת 1932 ואווילוב מונה למנהל מכון לבדב לפיזיקה. באותה שנה ואווילוב נבחר לחבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות.

כאשר בשנת 1940 אחיו ניקולאי ואווילוב נעצר, סרגיי ואווילוב הלך ללברנטי בריה וויאצ'סלב מולוטוב במטרה להגיע לשחרור אחיו אך ללא הצלחה ואחיו נפטר בכלא בשנת 1943.

במהלך מלחמת העולם השנייה ואווילוב עסק בפיתוח מכשירים אופטיים לצורכי הצבא. ואווילוב היה בין יוזמי העמקת מחקרים בתחום פיזיקה גרעינית בברית המועצות.

בשנת 1945 ואווילוב מונה לנשיא האקדמיה למדעים של ברית המועצות במקום ולדימיר קומארוב, וכיהן בתפקיד זה עד סוף חייו.

ואווילוב פעל בתחום מדע פופולרי וכתב ספרים על חייו של מספר מדענים. הוא פעל להכרה של מיכאיל לומונוסוב כמייסד המדע הרוסי וייסד את מוזיאון על שמו.

ואווילוב נפטר ממחלת לב ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.

החל משנת 1951 בברית המועצות וכיום ברוסיה מוענקת מדליה על שמו עבור מחקרים בתחום הפיזיקה, מספר מכוני מחקר של האקדמיה נקראים על שמו.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים מפורטים
* אתר קרן ואווילוב
* 

קטגוריה:פיזיקאים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1891
קטגוריה:נפטרים ב-1951
אמדה אוזנפאן

**אמדה אוזנפאן** (בצרפתית: **Amédée Ozenfant**; 15 באפריל 1886 – 4 במאי 1966) היה סופר וצייר צרפתי שהתמחה בסגנון הקוביסטי. יחד עם שארל-אדואר ז'אנרה (שנודע לימים כלה קורבוזיה) ייסד את תנועת הפוריזם באמנות.

## קורות חיים
אוזנפאן נולד בסן קוונטן שבצרפת למשפחה בורגנית, ולמד בבית הספר הדומיניקני בסן סבסטיאן. לאחר תום לימודיו שב לעיר הולדתו והחל לצייר בצבעי מים ובצבעי פסטל.

בשנת 1904 למד ציור תחת ז'ול-אלכסנדר דגראב (Jules-Alexandre Patrouillard Degrave) בבית הספר העירוני (Ecole Municipale de Dessin Quentin Delatour). ב-1905 עבר לפריז והחל ללמוד בה אמנות תחת מוריס פילאר ורניואי ושארל קוטט. לצידו למדו רוז'ר דה לה פרזנייה ואנדרה דונייר דה סגונז'ק שהיו לחבריו.

בשנת 1908 הציג תערוכה ב-Salon de la Société Nationale des Beaux-Arts וב-1910 הציג תערוכה ב-Salon d'Automne

בין השנים 1909–1913 ביקר ברוסיה, איטליה ובלגיה.

בשנת 1915 שיתף פעולה עם גיום אפולינר ומקס ז'אקוב וייסד את כתב העת *L’Elan* אותו ערך עד שנת 1916.

בשנת 1917 פגש את לה קורבוזיה, ויחדיו הם קבעו את עיקרי הפיוריזם בספרם "אחרי הקוביזם" (*Après le cubisme*) וייסדו תנוע האמנותית זו. בשנה זו הציג אוזנפאן את יצירותיו בתערוכה הפוריסטית הראשונה שנערכה בפריז.

בין השנים 1920–1925 שיתפו השניים פעולה בפרסום כתב העת "הרוח החדשה" (*L’Esprit nouveau*).

התערוכה הפיוריסטית השנייה נערכה ב-Galerie Druet בפריז בשנת 1921 וגם בה הציג אוזנפאן מיצירותיו.

בשנת 1925 פרסמו אוזנפאן ולה קורבוזיה את הספר "הציור המודרני" (*La Peinture moderne*) וב-1928 פרסם אוזנפאן את ספרו "אמנות" (*Art*) הסוקר את תולדות האמנות המודרנית בדגש על תאוריות הפיוריזם.

אוזנפאן עבר ללונדון בשנת 1936 וייסד בה בית ספר לאמנות מודרנית במאי באותה שנה. לאחר שנתיים עבר לניו יורק וייסד בה בית ספר לאמנות שפעל בין השנים 1939–1955.

בשנת 1944 אוזנפאן קיבל אזרחות ארצות הברית. בשנת 1953 קיבל מחדש את אזרחותו הצרפתית ובשנת 1955 שב לצרפת.

אוזנפאן נפטר בקאן בשנת 1966.

## קישורים חיצוניים

* קישורים ליצירותיו
* 

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:אמנים קוביסטים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1886
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1966
פסלטר

שמאל|ממוזער|250px|ה"פסלטר המוזהב".
[שמאל|ממוזער|250px|עמוד 15b מתוך [פסלטר אוטרכט בו מאויר פרק כ"ז בספר תהילים.]]
[שמאל|ממוזער|530px|האותיות הראשונות במזמורים ב[פסלטר סנט אולבנס.]]
[שמאל|ממוזער|250px|[פסלטר חלודוב (המאה ה-9).]]
שמאל|ממוזער|250px|פסלטר סופיה (1337).
**פסלטר** (מלטינית: **Psalterium**) הוא כינוי בנצרות לספר המכיל את ספר תהילים וכן תפילות נוספות (כגון לוח שנה ובו מועדי ימי זיכרון לקדושים נוצריים). ספרים אלה היו כתבי היד הנפוצים ביותר באירופה של ימי הביניים, בבתי משפחות האצילים ובעלי הממון, עד ימי הביניים המאוחרים עת שספרי השעות החליפו אותם.
לרוב היו ספרים אלה הספרים היחידים שנמצאו בבתי האצילים, והם שימשו הן לתפילה והן ללימוד קריאה. בשל העובדה שמרבית מחזיקי הספרים לא ידעו לקרוא, הספרים היו עשירים באיורים, המהווים דוגמה לאמנות ימי הביניים.

## בכנסייה הקתולית
כתיבת ספרי תהילים, כספר נפרד מיתר כתבי הקודש הנוצריים, החלה בראשית המאה השמינית, במערב אירופה. אחת הדוגמאות הראשונות של כתב יד מסוג זה הוא פסלטר אוטרכט - כתב היד החשוב ביותר ששרד מהתקופה הקרולינגית. לאיורים המופיעים בכתב יד זה הייתה השפעה רבה על התפתחות האמנות האנגלו-סקסית.

תפוצתם של ספרי הפסלטר כספרי תפילה, והעבודה הרבה שהושקעה באיורים שהופיעו בהם, מעידות על הפופולריות של ספרים אלה ועל השימוש הרב שנעשה בהם כספרי תפילה.

הספרים כללו, מלבד 150 מזמורי ספר התהילים, גם לוח שנה נוצרי, וכן תפילות נוספות. בחירת הטקסטים הנוספים המופיעה בספרים מסייעת לתארך אותם וכן לשייך אותם למזמין הספר (מנזרים וכנסיות שהזמינו את כתיבת כתב היד, בחרו לרוב להוסיף תפילות הקשורות לקדוש הנוצרי המשויך לאותו מנזר או כנסייה).

בפסלטרים הופיעו שני סוגים איורים -
* איורים בגודל עמוד מלא, שנועדו להקל על הניווט בספר, והפרידו לרוב בין חלקי הספר או קטעי קריאה, שכן ספרים אלה לא הכילו מספרי עמודים.
* איורים מיניאטוריים המדגישים ומעטרים את האות הראשונה של המזמור - כאשר החשוב מבין האיורים המיניאטוריים, הוא המיניאטורה הראשונה, המעטרת את האות "B" הפותחת את ספר התהילים הלטיני (הנפתח במילים *Beatus vir...* - "אשרי האיש"), ולרוב האיור המעטר את האות הראשונה היה שונה מייתר איור האותר הראשונה של הספר.

## בכנסייה המזרחית, ובנצרות האורתודוקסית
בכנסייה המזרחית ובנצרות האורתודוקסית נהגו לחלק את ספרי הפסלטר ל-20 מקטעים שנקראו קתיזמות - ואלה נקראו במהלך התפילות. משמעות המילה "קתיזמה" - "ישיבה", שכן מזמורים אלה נקראו ברובם בישיבה (למעט מספר פסוקים שנקראו "סטאסיס" ונאמרו בעמידה), בניגוד ליתר חלקי התפילה שנאמרים בכנסייה המזרחית בעמידה.

## פסלטרים מאוחרים
הספר הראשון שהודפס בצפון אמריקה היה פסלטר שנקרא ספר תהילים של מושבת המפרץ. ספר זה הודפס בשנת 1640 בקיימברידג' שבמושבת מסצ'וסטס.

## פסלטרים ידועים
* כתך סנט קולומבה, מראשית המאה השביעית;
* פסלטריות סינאיטקום, המאה ה-11;
* פסלטר אספסיאנוס, המאה ה-8;
* פסלטר הביצה האירית;
* פסלטר מונפלייה;
* פסלטר אוטרכט, המאה ה-9;
* פסלטר סאות'האמפטון;
* פסלטר גרטרוד, שלהי המאה ה-10;
* פסלטר הארלי;
* פסלטר רמסי, המאה ה-10;
* פסלטר פריז, המאה ה-10;
* פסלטר סנט אולבנס;
* פסלטר תאודורה, שנת 1066;
* פסלטר וינצ'סטר, המאה ה-12;
* פסלטר מליסנדה, שנת 1135 לערך;
* פסלטר וסטמינסטר;
* פסלטר קייב

## ראו גם
*ספר שעות

## קישורים חיצוניים

* ד"ר לאה מזור, '''הפסלטר של תיאודורוס'''
* 

*
קטגוריה:ספרות ימי הביניים
אסון הרפתנים

300px|ממוזער|שמאל|חוברת הבקר והחלב שיצאה ל-70 שנה לאסון הרפתנים
[ממוזער|גיטה פרלסון-מוצרי, מקיבוץ [אפיקים, מקורבנות האסון]]
**אסון הרפתנים** אירע ב-19 באוקטובר 1943, חול המועד סוכות תש"ד, ובמסגרתו טבעו בכנרת, מול חופי עין גב, אחד-עשר רפתנים. 

רפתנים מכל רחבי הארץ הוזמנו לאספה השנתית של התאחדות מגדלי הבקר בארץ ישראל שהתקיימה בדגניה א'. תוכנית הכנס כללה חלק עיקרי  מקצועי, שבסיומו שייט משותף  בכנרת, מדגניה לעין גב, בלילה של ירח מלא. לרשות המשתתפים  הועמדו סירת מנוע, שאליה נקשרה סירה נגררת נוספת, עשויה עץ. כושר הקיבול של שתי הסירות יחדיו לא עלה על כ-160 מקומות, ובכל זאת נדחסו אליהן למעלה מ-200 איש ואישה והסירות הפליגו בחשכה לכיוון עין גב.

סמוך לחצות, כאשר אורות עין גב כבר נראו היטב, החלה הנגררת לשקוע במהירות. אחד עשר מהרפתנים (ארבע נשים ושבעה גברים), שלא ידעו לשחות, שקעו אל המצולות. 

חילוץ הגופות נמשך מליל הטביעה ובימים שלאחריו, משיית הגופות נמשכה עד ה-29 באוקטובר בסיוע אנשי עין גב, דייגים מגינוסר, אמודאים מחיפה ובסיוע מטוס של חיל האוויר הבריטי. למחרת האסון פתח דוד רמז את ישיבת הוועד הפועל של ההסתדרות בדקת דומייה. במקביל נפתחה, לפי בקשת חברי עין גב, שביקשו לנקות את שמם מרשלנות, ועדת חקירה פנימית בראשות זאב הים. עם זאת, ולמרות האבל שאפף את היישוב לאחר האירוע, הוא נשכח עד מהרה בשל מאורעות מלחמת העולם השנייה.

לאחר האסון יצא ספר זיכרון לטובעים. 

בשנת 2013, לאחר 70 שנה, יצאה חוברת זיכרון לאסון הרפתנים בהוצאת מועצת הבקר והחלב.

## לקריאה נוספת
* "אסון הרפתנים בכנרת", כתב העת **הבקר והחלב**, חוברת 366, אוקטובר 2013

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* אסון הרפתנים בכנרת הדף הירוק אוקטובר 2004 
* 
* קרני עם-עד, 70 שנה אחרי - הנצחה לחללי "אסון הרפתנים" , באתר mynet קיבוץ, 20 בספטמבר 2013
* 
* יובל דניאלי, טקס זיכרון לאסון הרפתנים - המעגל נסגר באתר גבעת חביבה
* יוסי מלול, מוסף אסון הרפתנים בכנרת - 70 לאסון הרפתנים בכנרת, בתוך "משק הבקר והחלב" - ביטאון התאחדות מגדלי בקר בישראל, אוקטובר 2013

קטגוריה:דגניה א'
קטגוריה:אסונות בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל
קטגוריה:אסיה: אסונות תחבורה
קטגוריה:1943 בארץ ישראל
קטגוריה:טביעת אוניות
כריסטין מיליאוטי

[ממוזער|מיליאוטי מנגנת ב[יוקולילי, 2013]]
**כריסטין ר. מיליאוטי** (באנגלית: **Cristin R. Milioti**; נולדה ב-16 באוגוסט 1985) היא שחקנית וזמרת אמריקאית, זוכת פרס גראמי ופרס אמי ומועמדת פרס טוני. מוכרת בזכות תפקידה בתור טרייסי מקונל/האמא בסיטקום "איך פגשתי את אמא", ובתפקידיה השונים בברודוויי.

## ביוגרפיה
מיליאוטי נולדה בעיר צ'רי היל, ניו ג'רזי שבארצות הברית, למשפחה ממוצא איטלקי. למדה בתיכון צ'רי היל איסט, שם החלה להופיע לראשונה בהצגות בית הספר.

לקחה שיעורי משחק באוניברסיטת ניו יורק, אבל פרשה בשנתה הראשונה.

## קריירה
בשנים 2006–2007 שיחקה בשלושה פרקים בסדרה "הסופרנוס" ברשת HBO, בתור קתרין סקרימוני.

ב-2011 השתתפה בפרק אחד בסדרה הקומית "רוק 30" ברשת NBC, בתור אבי פלין.

ב-2012 הייתה מועמדת לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזמר על תפקידה ב-"Once" בו הופיעה בשנים 2011–2013. אולם על ביצועיה ב-"Once" היא זכתה (לצד עמיתה, סטיב קאזי) בפרס גראמי לאלבום המוזיקלי הטוב ביותר לשנת 2013.

ב-2013 שיחקה בסרט הקולנוע "הזאב מוול סטריט", בתור אשתו הראשונה של ג'ורדן בלפורט.

בשנים 2013–2014 שיחקה בסיטקום "איך פגשתי את אמא" ברשת CBS, בשתי עונותיה האחרונות, בתור טרייסי מקונל/האמא.

בשנת 2014–2015 כיכבה בתפקיד זלדה וסקו בסדרה "A to Z" ברשת NBC, לצד בן פלדמן, בעונתה היחידה של הסדרה.

ב-2015 שיחקה בעונה השנייה של הסדרה "פארגו" ברשת FX, בתור בטסי סולברסון, אשת השוטר לו סולברסון. בנוסף בשנה זו, דיבבה בפרק אחד בסדרת האנימציה "איש משפחה" ברשת FOX.

בשנים 2015–2016 גילמה את אלי, העוזרת של ניוטון, במחזמר "Lazarus" שכתבו דייוויד בואי ואנדה וולש.

בשנת 2015 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הקומדיה הרומנטית "It Had to Be You".

ב-2017 שיחקה בפרק הראשון של העונה הרביעית של הסדרה "מראה שחורה" לאחר המעבר אל Netflix, בתור נאנט קול. בספטמבר 2024, פורסם כי מיליאוטי תשוב לסדרה לפרק המשך ל-"USS Callister".

ב-2019 כיכבה בפרק הראשון ובפרק השמיני בסדרת האנתולוגיה "אהבה מודרנית" מבית פריים וידאו.

בשנת 2020 כיכבה לצד אנדי סמברג בקומדיה הרומנטית "פאלם ספרינגס". בשנת 2021 החלה לגלם את הדמות הראשית בסדרה "שבב של אהבה"; קומדיה שחורה מבית HBO Max.

מאז ספטמבר 2024, מיליאוטי מככבת בתפקיד סופיה פלקונה בסדרה "הפינגווין" של HBO. מיליאוטי מגלמת את סופיה פלקונה, שהשתחררה ממוסד המוסד הפסיכיאטרי ארקהם לאחר 10 שנים בכלא, בהן הואשמה ברצח סדרתי. מיליאוטי ציינה כי זהו אחד התפקידים המאתגרים ביותר שלה, והיא שיתפה פעולה עם מאמנת תנועה כדי להבין איך השנים בארקהם השפיעו על גופה של סופיה. על תפקיד זה זכתה בפרס פרסי בחירת מבקרי הטלוויזיה בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא איטלקי
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1985
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
חורבת א-דיכה

**חורבת א-דיכה** (נקראת גם "חורבת דיכה" או "ח'רבת א-דיכה", וגם "חרבת א-דכה") הוא אתר ארכאולוגי הממוקם 4 ק"מ צפונית-מזרחית לשפך הירדן לכנרת בתחום שמורת הטבע "פארק הירדן".

באתר שהיה ככל הנראה יישוב יהודי עתיק בגליל מתקופת בית שני ובתקופת המשנה והתלמוד, נמצאים שרידי בית כנסת עתיק מפורסם שנבנה במאה החמישית לספירה.

## גילוי האתר
עוד מימי בית שני היה הגליל אזור המאוכלס באוכלוסייה יהודית גדולה (כאשר יישובים יהודיים התקיימו גם בגולן), שלאחר חורבן בית המקדש השני נהרו אליו יהודים רבים ששרדו את המרד הגדול מדרום וממרכז הארץ וגרמו לכך שהאזור ייהפך לריכוז היהודי הגדול ביותר בארץ בתקופות הרומית והביזנטית (שחופפות את תקופות המשנה והתלמוד בהתאמה).

האתר התגלה לראשונה על ידי לורנס אוליפנט וגוטליב שומכר שביקרו במקום ב-1883. אוליפנט מתאר את הביקור בספרו "חיפה": 

האתר נחפר על ידי משלחת ארכאולוגים גרמנים בהנהגת הארכיטקט היינריך קוהל ולצידו עוזרים הארכאולוג קרל וצינגר וארנסט הילר שהגיעו לארץ ישראל ב-1905 (התקופה העות'מאנית בארץ ישראל) במטרה לחקור את בתי הכנסת העתיקים בה (במיוחד את אלה שבגליל ובגולן), לאחר שסיימו את עבודתם בכפר נחום החליטו להמשיך מזרחה לחורבת א-דיכה וצלחו את נהר הירדן, מנהיג המשלחת קוהל רשם על כך ביומנו: 

החפירה נמשכה עוד יומיים וביום שני בערב מסיימים. בספר המסכם של מסע המחקר מופיעה תמונה של רצפת בית הכנסת. בשנים שעברו מאז נלקחו כמעט כל חלקי המבנה לשימוש הכפריים שבסביבה ומה ששרד עד אחרי מלחמת ששת הימים התגלגל לחצר קיבוץ עין גב ושם ניתן לראות את הפריטים. במחקרו המקיף אודות בתי הכנסת העתיקים הציע צביקה מעוז שחזור מרשים לחזיתו של הבניין.

## לקריאה נוספת
*	בית הכנסת, חורבת א-דיכה (המאה הה' לספירה) מתוך אתר אוניברסיטת חיפה.
*לורנס אוליפנט, גוטליב שומכר, Across the Jordan; being an exploration and survey of part of Hauran and Jaulan; (1889), באתר ספריית אוניברסיטת טורונטו, עמ' 245-251

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:רמת הגולן: בתי כנסת
קטגוריה:ארץ ישראל: בתי כנסת עתיקים
קטגוריה:רמת הגולן: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת בית שני
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
אווז הצפון

**אווז הצפון** (שם מדעי: *Chen caerulescens*) או **אווז הקוטב** הוא מין אווז בסוג אווז לבן החי באזורי הצפון ובטונדרה הארקטית. האווז חי בצפון אמריקה, בקנדה, אלסקה ומזרח סיביר וגם בגרינלנד וחורף באזורים חמים בארצות הברית כגון מערב קולומביה הבריטית ואף במקסיקו. לרוב הם אינם נצפים באירופה, למעט בכמה מהאיים הבריטים וחלקם גם נקלעים למרכז אמריקה ושוהים שם במשך החורף.

## מאפיינים
האווז לבן ורק קצות כנפיו שחורות, ראשו כתום ומקורו אדום, אך חלק מהאווזים אפורים ואף כחולי נוצות עם ראש לבן. הרגליים ורודות וגבוהות. אורכו 64–79 ס"מ, משקלו 2.05–3.2 ק"ג, אורך מוטת כנפיו 135–165 ס"מ.

האווזים חיים בלהקות גדולות ומריעים בקולות שנשמעים עד קילומטר מהאווז.

הם מקננים בלהקות בקוטב באביב וצריכים להגן על המושבות מפני טורפים כמו שועל השלג, חמסנים ודובי קוטב והאווזים מוכנים להגן עם כנפיהם ולפצוע כל טורף. בנוסף הם קובעים את המושבות ליד ליליות שלג שאומנם עשויות לטרוף אפרוחים, אך גם מרחיקות טורפים קטנים מהאזור. לאווז הבוגר פחות טורפים הכוללים: זאבים, קויוטים, עיטם לבן-ראש ועיט זהוב וכן 3 מיני הדובים הצפון-אמריקאים (דב חום, דב הקוטב ודב שחור אמריקני).

לאווז שני תת-מינים שאחד גדול במעט מהשני. הם דומים מאוד וקשה להבדיל ביניהם. אווז הצפון ואווז רוס חולקים בית גידול ולעיתים אף נוצרים כלאיים ביניהם, לרוב צאצאי הכלאיים יכולים להתרבות. התרבות עם אווז לבן-מצח ומינים נוספים נצפו גם כן.

החל משנות השבעים של המאה ה-20 חל גידול חד באוכלוסיית אווז הצפון בקצב של מעל 5% בשנה, תוך התפשטותה לאזורים שעד כה לא נצפו אוכלוסיית האווז עד כה. גודל האוכלוסייה מוערך בכ-5 מיליון פרטים ואף יותר.

## תזונה
אווזי הצפון אוכלים עשבים, דגנים ועוד, בין השאר משדות חקלאיים בהם עוברים האווזים.

## גלריה

Lesser.snow.goose.blue.arp.600pix.jpg|אווז צפון אפור
Snow Geese in Fir Island field - 2009.jpg|להקת אווזים באיסלנד
Anser caerulescens CT8.jpg|זוג במעוף
Snow goose in Central Park (33138).jpg
Chen rossii and caerulescens1.jpg|אווזי צפון יחד עם אווז רוס
Lesser.snow.goose.white.arp.750pix.jpg|אווז צפון בשחייה
Anser caerulescens MHNT.ZOO.2010.11.15.1.jpg |Museum specimen


## קישורים חיצוניים

* 
* '''אווז הצפון''' באתר מעבדת האורנתולוגיה של אוניברסיטת קורנל

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:אווזים
קטגוריה:האזור הארקטי: עופות
קטגוריה:קנדה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
ויליאם בולדווין

**ויליאם ג'וזף בולדווין** (באנגלית: **William Joseph Baldwin**, נולד ב-21 בפברואר 1963) הוא שחקן, תסריטאי ומפיק אמריקאי.

## ביוגרפיה
בולדווין נולד בניו יורק לאב אשר היה מורה בתיכון ומאמן פוטבול. לוויליאם שני אחים גדולים, אלק בולדווין ודניאל בולדווין, ואח קטן יותר בשם סטיבן אשר כולם שחקנים במקצועם (ידועים בתור האחים בולדווין). בולדווין סיים את לימודיו האקדמאיים והשלים תואר במדעי המדינה.

## קריירה
לפני תחילת קריירת המשחק שלו דגמן בולדווין עבור קלווין קליין. בשנת 1989 שיחק בסרט נולד בארבעה ביולי לצדו של טום קרוז. ב-1990 שיחק בסרט "קו הדממה" לצד ג'וליה רוברטס וקווין בייקון. שנה לאחר מכן שיחק במלכודת אש וב-1995 כיכב בסרט משחק הוגן לצד סינדי קרופורד. בנוסף שיחק בסרטים "סליבר" ו"וירוס".

בתחילת שנות האלפיים השתתף במספר סרטים וסדרות ובשנת 2005 שיחק בסרט חיים בין השורות. בשנים 2007–2009 שיחק בסדרה של רשת ABC "כסף, דארלינג".

ב-2010 שיחק את תפקידו של ויליאם ואן דר וודסן בסדרה אחת שיודעת. באותה שנה גם שיחק בסדרה "הורים במשרה מלאה". ביולי 2011 ביצע הופעת אורח בסדרה הוואי חמש-אפס. במרץ 2012 התארח בולדווין בסדרה רוק 30 ולאחר מכן התארח גם בסדרה גברים בעבודה. בנוסף, בולדווין מדגמן לחברת "Sacoor Brothers".

## חיים אישיים
בשנת 1995, נישא בולדווין לזמרת צ'יינה פיליפס , ולזוג נולדו שלושה ילדים: ג'יימסון (נולד ב-2000), ואנס (נולד ב-2002) וברוק (נולדה ב-2004).

## פילמוגרפיה
### קולנוע
* 1989: נולד בארבעה ביולי
* 1993: סליבר
* 1995: משחק הוגן
* 1999: וירוס
*2001: חבטה כפולה
*2001: *One Eyed King*
* 2005: חיים בין השורות
*2006: לנקסה, 1 ק"מ
*2007: פארק
*2007: אבודים במנהטן
* 2008: קח את זה כמו גבר
*2011: חבר על ארבע - דיבוב
*2011: רוצח לוח המודעות - סרט טלוויזיה
*2014: *Aftermath* (קול)
*2017: Maximum Impact 
*2019: *1st Born*
*דקוטה (אנ') (2022)
**No Address* (2025)
**Out of Han*(TBA)
**My Mother Is a Cosmonaut*(TBA)

### טלוויזיה
* 2007–2009: כסף, דארלינג
* 2010–2012: אחת שיודעת
* 2012: רוק 30
* 2012: גברים בעבודה
*2017-2019: מקגייוור
*2018: הטיהור
*2018: רעבים 
*2019: חילוץ בצפון
*2019: זקנים מכדי לגווע ולמות צעירים

## ראו גם

* משפחת בולדווין

## קישורים חיצוניים

* 

ויליאם
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בינגהמטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
דגל יוגוסלביה

**דגל יוגוסלביה** היה הדגל הלאומי של יוגוסלביה. הדגל שימש את הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה במהלך קיומה מ-1945 ועד להתפקותה ב-1990.

## היסטוריה
הדגל היוגוסלבי הראשון אומץ על ידי ממלכת יוגוסלביה ב-1918, כטריקולור בצבעי הלאומיות הכלל-סלאבית – אדום, כחול ולבן. הצבעים אומצו בוועידה הפאן סבלאבית בפראג ב-1848 .

במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה בידי מדינות הציר, הוקם ביוגוסלביה צבא השחרור העממי של יוגוסלביה בפיקוד יוסיפ ברוז טיטו. הצבא הפרטיזני, שלא קיבל את סמכות הממשלה הגולה המונרכית, אימץ ב-1943 דגל בו הוטבע הכוכב האדום הקומוניסטי.

עם הקמת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה בשנת 1945 הוספה לכוכב האדום מסגת צהובה.

עם התפרקות יוגוסלביה אימצו הרפובליקות הפורשות דגלים לאומיים לעצמם, והדגל שימש את הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, שהסירה את הכוכב האדום מהדגל. 

עם התפרקות סרביה ומונטנגרו ב-2006, חדל השימוש בדגל, ושתי המדינות אימצו לעצמם דגלים אחרים.

## דגלי הרפובליקות בפדרציה היוגוסלבית
לאחר מלחמת העולם השנייה, יוגוסלביה הפכה להיות פדרציה של רפובליקות סוציאליסטיות, המורכבת משש תת-רפובליקות. לכל אחת מהרפובליקות היה דגל ייחודי, שהורכבו מדגלי הלאומיות הפאן-סלאביים בתוספת סמלים קומוניסטיים ככוכב האדום והדגל האדום.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:יוגוסלביה
יוגוסלביה
יוגוסלביה
יוגוסלביה
יוגוסלביה
יוגוסלביה
וסבולוד וישנבסקי

**וסבולוד וישנבסקי** (ברוסית: **Всеволод Вишневский**; 21 בדצמבר (8 בדצמבר לפי הלוח היוליאני שהיה נהוג באותה עת ברוסיה) 1900 - 28 בפברואר 1951, מוסקבה) היה מחזאי וסופר סובייטי. על פעילותו בתחום התרבות הוענקו לו מספר עיטורים ופרס סטלין בשנת 1937.

## ביוגרפיה
וסבולוד וישנבסקי נולד בסנקט פטרבורג. אביו היה אציל שעבד בתחום מדידת קרקעות. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא נמלט מהבית והתגייס. על גבורתו בקרבות הוענקו לוישנבסקי מספר עיטורים. בשנת 1917 השתתף וישנבסקי באירועי מהפכת אוקטובר בפטרוגרד ואחר כך במלחמת האזרחים ברוסיה. תחילה הוא היה בצי הסובייטי והחל משנת 1919 בארמיית הפרשים הראשונה. בהמשך הוא היה איש המנגנון המפלגתי בצי הבלטי ובצי הים השחור.

את הפעילות הספרותית וישנבסקי החל בשנת 1920. בשנת 1921 הוא ארגן בנובורוסיסק מופע על מרד קרונשטאדט שנמשך שמונה שעות.

כמעט כל מחזותיו של וישנבסקי הוקדשו לאירועים של מלחמת האזרחים ברוסיה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הוא כתב מחזות כמו "אנחנו מקרונשטט", "האחרון והמכריע", "הטרגדיה האופטימיסטית". בשנת 1936 על פי תסריט של וישנבסקי צולם הסרט "אנחנו מקרונשטט" שהיה פופולרי מאוד וזכה להערכה רבה מסרגיי אייזנשטיין.

המחזה "הטרגדיה האופטימיסטית" נחשב למחזה קלאסי בתקופה הסובייטית והועלה עדיין בתיאטראות רבים גם בשנות ה-70 של המאה ה-20. בשנת 1963 על בסיס המחזה צולם סרט שצפו בו 46 מיליון צופים.

וישנבסקי היה ידוע כי ראה בצורה שלילית את יצירותיהם של מיכאיל בולגקוב ומיכאיל זושצ'נקו, אך נודע כי שלח כסף למשורר אוסיפ מנדלשטם לאחר מאסרו.

במהלך מלחמת החורף ומלחמת העולם השנייה וישנבסקי היה כתב צבאי על העיתון פראבדה. את רוב המלחמה הוא עבר בלנינגרד הנצורה. בתקופה זו וישנבסקי כתב מספר מחזות על הגנת העיר שאף הועלו בתיאטרון שפעל בעיר. 

בשנת 1944 וישנבסקי עבר למוסקבה והתמנה לעורך ירחון "זנאמיה". בהיותו עורך ראשי הוא פרסם בירחון נובלה של ויקטור נקרסוב "בשוחות של סטלינגרד" וכלל את היצירה בין מועמדים לקבלת פרס סטלין. הוא גם פרסם שורת יצירות של אנה אחמטובה שהיו בהמשך בסיס למערכה נגדה. בעקבות מערכה פוליטית נגד המשוררת, וישנבסקי גינה את היצירות שלה בפומבי.

בשנת 1949, לקראת חגיגות 70 של יוסיף סטלין וישנבסקי כתב את המחזה האחרון שלו "1919 הבלתי נשכחת". המחזה הוצג במספר רב של תיאטראות סובייטיים ובשנת 1952 הופק על בסיס הספר סרט. בהיסטוריה של המחזות הסובייטיים המחזה מהווה דוגמה לשיר תהילה בלתי מסויג ליוסיף סטלין תוך התעלמות מוחלטת מעובדות היסטוריות.

וסבולוד וישנבסקי נפטר במוסקבה ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

## קישורים חיצוניים

* 
* יצירות של וישנבסקי

קטגוריה:מחזאים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:אנשי צבא רוסים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב גיאורגי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:מלחמת החורף: אישים
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:כתבים צבאיים סובייטים
קטגוריה:סופרים סובייטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1900
קטגוריה:נפטרים ב-1951
ערך היתרון

בבלשנות, **ערך היתְרון** (או **דרגת היתרון**) הוא מבנה לשוני המבטא יתרון (במידה או בכמות) בתכונה שמתאר שם תואר או תואר הפועל ביחס ל-א' לעומת ב'. לדוגמה: "אבי חכם יותר מבני". דרגה זו היא האמצעית מבין דרגות ההשוואה – גבוהה יותר מערך הדמיון, המציין דמיון או זהות ("אבי חכם כמו בני"), ונמוכה מערך ההפלגה (סוּפֶּרלָטִיב), המציין עליונות מוחלטת ("אבי הכי חכם"). בשפות מסוימות (אך לא בעברית) יש שצורת היתרון מושגת על ידי נטייה של התואר או תואר הפועל (כלומר, על ידי שינוי בתצורה).

## עברית
בעברית ישנם רק מקרים ספורים של מילים מיוחדות המציינות ערך יתרון (כמו המילים "עדיף" או "מוטב", שפירושן "טוב יותר"). ככלל, ביטוי של ערך היתרון בעברית מושג באמצעות הוספת "יותר מ-" ("אבי חכם יותר מבני") או אות היחס "מ-" לבדה (אבי חכם מבני"; צורה זו נחשבת לרוב כשייכת למשלב גבוה יותר). באותו אופן, צורת ההפלגה: "אני הכי חכם" או, במשלב גבוה "אני החכם ביותר" או "אני החכם בעיר".

## אנגלית
באנגלית ישנן שתי צורות להטיות הרגילות של צורת היתרון וצורת ההפלגה בהתאמה. באחת, מוסיפים לסוף התואר er ופרושה הוא "יותר" ובשנייה מוסיפים est ופירושה הוא "הכי". לדוגמה: nice, nic**er**, nic**est**. דהיינו: נחמד, יותר נחמד, הכי נחמד. דוגמה במשפט: My sister is nice, his sister is nic**er**, but your sister is the nic**est**.

ישנם גם תארים יוצאי דופן, שמקבלים צורות אחרות צורת היתרון. לדוגמה: good, better, best. דהיינו: טוב, יותר טוב, הכי טוב. דוגמה במשפט: My sister is a good cook, his sister is a better cook, but your sister is the best cook. מעבר לזאת, ישנם תארים, כמו beautiful, שאינם מקבלים את צורת היתרון ויש להצמיד אליהן מילים שיחליפו אותו. דוגמה במשפט My sister is beautiful, his sister is more beautiful, but your sister is the most beautiful.

## ערבית
בערבית, לצורה המקבילה לזו שמוסיפים לה er באנגלית, יש צורה מורפולוגית קבועה. היא תמיד נפתחת באליף (האות המקבילה לאל"ף) ואחריה בשלוש אותיות השורש, כשהראשונה והשלישית אינן מנוקדות ואילו לאמצעית יש פתחה (המקבילה הערבית לפתח העברי). לדוגמה: كبير, פירושו "גדול" ואילו اكبر יותר גדול. באותו אופן, كثير, פירושו "הרבה" ואילו اكثر, פירושו "הרבה יותר". את התצורה המקבילה לזו שבאנגלית נגמרת בest יוצרים מן התצורה, שכבר הוזכרה פה, בשינוי מבנה המשפט. לדוגמה البيت الأكبر في الكفر/أكبر بيت في الكفر/أكبر البيوت في الكفر(אל-בית (א)ל-אכבר פי (א)ל-כפר/אכבר בית פי (א)ל-כפר/אכבר (א)ל-בֻיוּת פי (א)ל-כפר – הבית הכי גדול בכפר). 

## ראו גם
*צורת הקטנה

קטגוריה:מורפולוגיה (בלשנות)
בית כנסת היזדים

**בית כנסת היזדים (תפארת ירושלים)** בשכונת הבוכרים בירושלים שייך לעדת היזדים בירושלים בנשיאותו של רב העדה, הרב יוסף שרגא. בית הכנסת התפרסם בזכות שיעורו הקבוע של הרב עובדיה יוסף שהתקיים בו במוצאי שבתות, אשר הועבר בשידור חי בתחנות רדיו ודרך לוויין.
הגבאי הראשון של בית הכנסת וממקימיו היה הרב יצחק שלום כהן.

## היסטוריה
בית כנסת היזדים הוקם בכ"ד באלול תשכ"א על ידי עולי פרס מהעיר יזד ביוזמתו של רבי מאיר רפאל במטרה לאחד את כל אנשי העדה שהתפללו אז בבתי כנסת אחרים בשכונת הבוכרים. בית הכנסת ממוקם בשכונת הבוכרים ברחוב אדוניהו הכהן 26. הכסף לבניית בית הכנסת הגיע מאנשי העדה, על אף שמצבם הכספי לא אפשר זאת ובעיקר מנשות העדה שמכרו זהב ותכשיטים עבור בניית בית הכנסת.
הגבאי הראשון של בית הכנסת היה יצחק שלום כהן.

## פעילות
שנים רבות במוצאי שבתות היה מגיע להתפלל שם בקביעות הרב יצחק כדורי, נשיא ישיבת נחלת יצחק. בין מתפלליו ניתן למנות גם את הרב אברהם מונסא, מחבר הספר "פדה את אברהם", והרב יעקב חיים סופר (הנין), ראש ישיבת כף החיים.

במשך עשרות שנים העביר הראשון לציון הרב עובדיה יוסף שיעור בבית הכנסת בכל מוצאי שבת (בשנותיו האחרונות נמסר השיעור מביתו עקב מצבו הבריאותי). השיעור הועבר בשידור לוויין על ידי ארגון דר וסוחרת וזכה לתפוצה רחבה. כיום נמסר השיעור על ידי בנו, הראשון לציון הרב יצחק יוסף בבית הכנסת בכל מוצאי שבת. בכל שבוע לפני השיעור מוסר "הרב המקדים" (כל שבוע רב אחר) שיעור במשך כחצי שעה.

בבית הכנסת מתקיימים תפילות ושיעורי תורה במשך כל שעות היממה מניין אחר מניין (שטיבלך). מתקיימים גם שיעורי תורה בכל שעות היממה ושיעור מרכזי בכל ערב מפי רב בית הכנסת הרב יוסף שרגא בענייני הלכה ואקטואליה.

בשבתות ובחגים מתפללים במניין המרכזי שבבית כנסת עם רב בית הכנסת שהוא גם החזן והקורא בתורה.

במקום יש כולל יום בראשות הרב יוסף שרגא, (המונה כ-30 אברכים), קופת גמילות חסדים לנזקקים, שיעורים לילדים, תהילים לילדים בכל שבת ואולם שמחות.

בבית הכנסת נערכת מדי שנה ערב כ"ח בחשון הילולה למקובל מולא אור שרגא (נפטר בשנת תקנ"ד, 1794), שהיה מנהיג קהילת היזדים בעיר יזד במאה ה-18, בהשתתפות רבני ועסקני הקהילה.

## קישורים חיצוניים

* 
* הראשון לציון כבש את היזדים 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: בתי כנסת
קטגוריה:יהדות איראן ופרס
קטגוריה:בתי כנסת ספרדיים
קטגוריה:שכונת הבוכרים
אה"מ רייסהורס (1757)

אוניית הוד מלכותו "**רֵייסְהוֹרְס**" (באנגלית: HMS ***Racehorse***) הייתה סלופ נושאת 18 תותחים של הצי המלכותי הבריטי, שהוסבה לימים לאוניית מחקר. היא הייתה במקורה הפריבטיר הצרפתי "מרקיז דה ווּדְרֵיי" (*Marquis de Vaudreuil*), שככל הנראה נתפסה במהלך מלחמת שבע השנים ונרכשה על ידי הצי המלכותי ב-28 באפריל 1757. האונייה הייתה חלק מן המשלחת שיצאה ב-1773 בראשותו של  קונסטנטין ג'ון פיפס בחיפוש אחר המעבר הצפון-מערבי מן האוקיינוס האטלנטי אל האוקיינוס השקט. הוריישו נלסון הצעיר שירת כפרח חובלים באונייה השנייה של המשלחת, "אה"מ קארקֶס",  תחת פיקודו של סקפינגטון לאטווידג', ששימש גם כסגנו של פיפס בהנהגת המשלחת.

המשלחת הפליגה מנוֹר ב-10 ביוני, שטה לאורך החוף המערבי של סְבָאלְבָּרְד והתקדמה עד קו רוחב , שם נחסמה דרכה על ידי חזית קרח. הם התקרבו כדי מרחק ראייה מ-Sjuøyane, ליד החוף הצפוני של סבאלברד, ופרח החובלים ג'ון ואלדן, (Walden) עם עוד שני אנשי צוות, ירד לחוף באי המערבי ביותר ב-5 באוגוסט של אותה שנה. האי נקרא מאוחר יותר על שמו – ואלדנויה (Waldenøya, האי ואלדן). המשלחת חזרה כלעומת שבאה.

ב-1775 הוחלף שמה של "רייסהורס" ל"ת'אנדר" (*Thunder*) והיא דורגה מחדש כספינת הרעשה. האונייה, בפיקודו של קומנדר גיימס גמבייר, נשבתה ב-14 באוגוסט 1778, ליד סֶנְדִי הוּק, על ידי אוניות המלחמה הצרפתיות "הקטור" (74 תותחים) ו-"וָאיאן" (*Vaillant*, 64 תותחים), שהשתייכו לשייטת בפיקודו של הרוזן ד'אסטן.

## לקריאה נוספת

* Winfield, Rif (2007). *British Warships in the Age of Sail 1714–1792: Design, Construction, Careers and Fates*. London: Seaforth.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות
קטגוריה:ספינות מחקר גאוגרפי
רייסהורס (1757), אה"מ
תחרות זמרינג באדן 1937

**תחרות זמרינג באדן** הייתה תחרות שחמט, מהחשובות שהתקיימו טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה.

התחרות נערכה באוסטריה (ובמימון בתי הקזינו) בין 8 ל-27 בספטמבר 1937. התחרות התנהלה בשיטת ליגה, בסיבוב כפול: כל שחמטאי שיחק מול יתר השחקנים פעמיים: פעם אחת בצבע שחור ופעם אחת בצבע לבן. סך הכול נערכו 14 סיבובים. ארבעת הסיבובים הראשונים נערכו בזמרינג, והיתר במלון גרונר באום בבאדן. אלוף העולם מקס אויבה שימש כשופט ראשי במחצית הראשונה של המשחקים, והוחלף ברודולף שפילמן במחצית השנייה שלהם.

התחרות התקיימה חודשים לפני נאומו של היטלר בכנס מיוחד עם ראשי המדינה וקציניו הבכירים על צרכיה החשובים של גרמניה: התפשטות מזרחה וכיבוש אוסטריה וצ'כוסלובקיה.
השחקנים נאלצו לשחק באווירה לא נעימה, כשברקע התעמולה הנאצית מתפשטת. בהקשר זה, שלושה (כמעט מחצית) מהשחמטאים שנטלו חלק בתחרות הם יהודים: ראובן פיין, שמואל רשבסקי וסאלו פלור.

בתחרות השתתפו שמונה שחמטאים מצמרת השחמט העולמית באותה העת ובהם אלוף העולם לשעבר, חוסה ראול קפבלנקה. את המדינה המארחת ייצג אריך אליסקסיס.

## מבחר מהמשחקים בתחרות

## תוצאות
פאול קרס (אסטוניה) בן ה-21 זכה בתחרות ופרס כספי על סך 2,500 שילינג. תוצאתו: 9 נקודות מ-14 אפשריות, בהקדימו בנקודה אחת את פיין (ארצות הברית), שזכה בפרס כספי בגובה 2,000 שילינג. פיין היה היחיד מבין משתתפי התחרות שלא הפסיד באף משחק. את הפרס של המקום השלישי חלקו שניים: קפבלנקה (קובה) ורשבסקי (ארצות הברית). עבור קרס היה זה הישג גדול, שהצטרף לשרשרת הצלחות בתחרויות באותה שנה. 

ולדימיר פטרוב, שסיים במקום האחרון, היה לאכזבת התחרות, במיוחד לאור העובדה שמספר חודשים קודם לכן הוא השיג את הישגו הטוב ביותר, עת חלק את המקום הראשון בתחרות קמרי 1937, בהקדימו, בין היתר, את אליכין וקרס. אף על פי שסיים רק במקום השישי, ניצח אליסקסיס במשחק אחד, בנוסף לקפבלנקה, גם את קרס. 

טבלת התוצאות בסיום התחרות:

## קישורים חיצוניים

* תיאור קצר על התחרות, כולל פירוט משחקי התחרות עם תגובות שחמטאים
* דיווח על התחרות בעיתון "דבר", מ-8 באוקטובר 1937, באתר עיתונות יהודית היסטורית

קטגוריה:תחרויות שחמט ב-1937
עדשת טלפוטו

200px|ממוזער|אוסף עדשות טלפוטו
**עדשת טלפוטו** היא סוג של מערכת אופטית עם מוקד גדול, כאשר האורך הפיזי של המערכת האופטית קטן מאורך המוקד שלה. תכונה זה מתקבלת, בין היתר, על ידי צירוף של עדשות שמגדילות את הדרך האופטית שהאור עובר במבנה פיזי קטן יותר. זווית הראייה ותופעות נוספות של עדשות עם מוקד גדול זהות עבור עדשת טלפוטו עבור עדשה זהה עם אותו אורך מוקד.

## מבנה
בניגוד לעדשת טלפוטו, עבור כל אורך מוקד של עדשה פשוטה בנויה מעדשה בודדת. כדי למקד עצם בנמצא במרחק רב, המרחק בין עדשה בודדת למישור המוקד של המצלמה (היכן שנמצא הפילם או החיישן של המצלמה) צריך להיות מותאם למרחק המוקד. למשל עבור אורך מוקד של 500 מ"מ, המרחק בין העדשה למישור המוקד הוא 500 מ"מ. ככל שאורך המוקד גדל, האורך הפיזי הנדרש גדל גם, כך שהשימוש בעדשה פשוטה שכזו הופך להיות מסורבל.

אולם עדשות פשוטות כאלו אינם עדשות טלפוטו, לא משנה כמה גדול יהיה אורך המוקד - עדשות אלו ידועות בתור עדשות מוקד ארוך. בעוד שבעדשה רגילה המישור העיקרי נמצא בתוך המבנה, בעדשת טלפוטו המישור העיקרי נמצא מחוץ לו.

עדשת טלפוטו בנויה מעדשה חיצונית בעלת אורך מוקד קטן יחסית לעדשה רגילה, ולאחר מכן עדשה נוספת קרובה למסך או הגלאי שמגדילה את קונוס האור כך שזה יראה כאילו הקונוס מגיע מעדשה עם אורך מוקד גדול בהרבה. המבנה הבסיסי של עדשה טלפוטו מורכב מעדשה חיצונית חיובית (מרכזת) שלה יש אורך מוקד קצר יותר מאורך המוקד האפקטיבי של המערכת. העדשה השנייה היא עדשה שלילית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציוד צילום
קטגוריה:מכשירים אופטיים
גריגורי גאנזבורג

**גריגורי גאנזבורג** (ברוסית: **Григорий Ганзбург**; נולד ב-25 בספטמבר 1954, בעיר חרקוב), מוזיקולוג, מלחין, ומורה 
אוקראיני ממוצא יהודי.

## חייו
גריגורי גאנזבורג נולד בחרקוב למשפחת מוזיקאי ישראל גאנזבורג. בשנת 1973 סיים את לימודיו בבית הספר למוזיקה בחרקוב והמשיך בהשכלה גבוהה בתחום המוזיקה. בשנת 1978 סיים את לימודיו בפקולטה להיסטוריה ותאוריה של האמנות במכון ממשלתי לאמנות בחרקוב.  

בשנים 1978-1985 היה מורה במכללה המוזיקלית הממשלתית בפולטבה. בשנים 1984-2009 עבד כמרצה במכון ממשלתי לאמנות (אוניברסיטה) בחרקוב בו למד. במהלך עבודתו זו עשה הדוקטורט בתחום חקר האמנות. בשנת 1984 הוענק לגאנזבורג תואר פרופסור. מאז שנת 1993 הוא מנהל המכון למוזיקולוגיה בחרקוב.

גריגורי גאנזבורג היה חבר באיגוד המלחינים של ברית המועצות וכיום הוא חבר באיגודי המלחינים של אוקראינה ורוסיה.

בשנים 1992-2002 היה המנהל המדעי של הפסטיבל המוזיקלי הבינלאומי "עצרת חרקוב". במקביל, בשנים 1992-1995 היה עורכו של השנתון "עצרת חרקוב", שכלל מאמרים בתחום המוזיקולוגיה.

בשנת 1976 החל גאנזבורג להתעניין בתחום חדש של מוזיקולוגיה - ה"ליברטולוגיה" (המחקר של הרכיב המילולי של היצירה המוזיקלית), ופיתח תאוריה זו תוך הרחבתה בנוסף לאופרה ליצירות מוזיקליות נוספות. הוא פרסם מספר רב של מאמרים על ההיסטוריה של המוזיקה. חקר יצירות של פרנץ שוברט ורוברט שומאן  הוא תחום התעניינותו מיוחדת ובתחום זה הוא פרסם מאמרים ומחקרים.

גאנזבורג חיבר מספר יצירות מוזיקליות, בעיקר יצירות למקהלה, בהן "מזמור מספר 136" למילים מאת טאראס שבצ'נקו ושירים למקהלה על פי מילים של מרינה צווטאייבה ואוסיפ מנדלשטם.                      

הוא מנחה באופן קבוע תוכניות רדיו וטלוויזיה.

## קישורים חיצוניים

* 

* קורות חיים
* נתונים מפורטים על עבודותיו

קטגוריה:מוזיקולוגים יהודים
קטגוריה:מלחינים יהודים אוקראינים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אוקראינים
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1954
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1954
אגרוף האל

**אגרוף האל** (באנגלית: **The Fist of God**) הוא ספר מאת הסופר הבריטי פרדריק פורסיית'. הספר עוסק במלחמת המפרץ ובנסיונותיו של שליט עיראק, סאדאם חוסיין להשיג נשק להשמדה המונית. שם הספר נגזר מתותח האמור לשמש כנשק יום הדין המצוי בידי העיראקים. את הספר הקדיש המחבר, בין השאר, לאלמנות וליתומים של רגימנט ה-SAS.
## עלילה
עלילת הספר נפתחת בעת שד"ר ג'רלד בול, מומחה לתכנון נשק ארטילרי, נשכר בידי שליט עיראק, סאדאם חוסיין, על מנת לתכנן ולבנות לו תותח על. משוכנע שהדבר נועד לשם שיגור לוויינים לחלל, ואינו יכול לשרת שום מטרה צבאית, מתכנן בול תותח אשר יכול היה לירות רק פעם אחת, אולם לסאדאם תוכניות אחרות. בול נרצח בשנת 1990. עיראק פולשת לכווית באוגוסט אותה שנה. בכירים במודיעין הבריטי מבינים כי דרוש להם מודיעין עדכני על הנעשה בכווית. סטיב ליינג, המשמש כמנהל המבצעים של אגף המזרח התיכון במודיעין הבריטי פונה להתייעץ עם ד"ר טרי מרטין, מזרחן המתמחה בתרבות עיראק. ד"ר מרטין ממליץ לליינג לפנות לאחיו הבכור, מייק מרטין, רב-סרן ברגימנט ה-SAS.

מייק מרטין התגייס לצבא הבריטי בשנת 1971 והתנדב לרגימנט המוצנח. הוא עבר הכשרה כלוחם ובהמשך קורס קצינים באקדמיה הצבאית המלכותית. לאחר ששימש כמפקד מחלקה בצנחנים התנדב מרטין, בשנת 1978, ל-SAS. לאחר שעבר את ההכשרה המפרכת ושימש במספר תפקידי פיקוד ביחידה, שב מרטין לצנחנים ולחם במלחמת פוקלנד. בנוסף לשליטתו בשפה הערבית למרטין נכס נוסף. הוא ואחיו טרי בילו את ילדותם בבגדאד, עת שאביהם עבד כרואה-חשבון בעבור תאגיד בריטי גדול. המודיעין הבריטי מגייס את רב-סרן מרטין בהשאלה מן ה-SAS. מרטין מסתנן לכווית, ומגלה עד מהרה כי לרודן העיראקי ישנו אס בשרוול, נשק להשמדה המונית העלול לשנות את כל מהלך המלחמה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי מתח
קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:ספרי 1994
קטגוריה:פרדריק פורסיית'
קטגוריה:ספרי הוצאת שלגי
התחייה הלאומית הבולגרית

[שמאל|ממוזער|250px|הדף הראשון של הספר: "ההיסטוריה של ה[סלאבים הבולגרים" שמסמל את ראשית התחייה הלאומית הבולגרית]]
**התחייה הלאומית הבולגרית** (בבולגרית: **Българско национално възраждане**, מכונה גם **הרנסאנס הבולגרי**) היא תקופה בהיסטוריה של בולגריה שהחלה מהמחצית השנייה של המאה ה-18 והסתיימה לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) עם הקמת נסיכות בולגריה. בתקופה זו התפתחה הלאומיות הבולגרית והונחו יסודות החינוך, התרבות והאמנות של בולגריה המודרנית.

## רקע
ב-1422 הוכרעה סופית האימפריה הבולגרית השנייה בידי העות'מאנים. העות'מאנים מיגרו את משפחות האצולה הבולגריות אם על ידי הוצאת בניהן להורג או על ידי הגלייתם. במקביל ובתהליך מתמשך בוצע טרנספר אוכלוסיות מאזור הבלקנים לאזור אסיה הקטנה ובמקביל יושבו ברחבי בולגריה אלפי מוסלמים ממוצא טורקי, חלק ניכר מהם טטרים. הנתונים הדמוגרפיים מעידים על ירידה ניכרת בהיקף האוכלוסייה הנוצרית ועליה ניכרת במספר המוסלמים.

החל מהמאה ה-18 איבד בהדרגה השלטון העות'מאני את האחיזה בפועל בבולגריה והיא נוהלה בידי מושלים מושחתים ובעלי אינטרסים כלכליים אישיים. ב-1762, במנזר המצוי על הר אתוס השלימו נזירים בולגרים את כתיבתו של ספר היסטוריה שנקרא: "ההיסטוריה של הסלאבים הבולגרים" שאיגד לתוכו כרוניקות שונות מההיסטוריה הלאומית הבולגרית שקדמה לכיבוש העות'מאני. המוטיב הדתי בכרוניקות אלו הועצם, ובחלק מהמקרים אף הוסף נרטיב דתי לכרוניקה. המשפט המפורסם ביותר מספר זה שהפך לנרטיב הרנסאנס הבולגרי היה: "מדוע הנכם מתביישים במוצאכם הבולגרי?". פרסומו של ספר זה מציין את תחילת עידן התחייה הלאומית הבולגרית ונודעה לו השפעה רבה על האליטה האינטלקטואלית. בהמשך, ובמהלך המאה ה-19 הפך אזור בולגריה לזירת קרבות כחלק מתהליך נסיגתה של האימפריה העות'מאנית ובמקביל, באמצע המאה ידעה אירופה גל לאומני שכונה אביב העמים ותוצאותיו בלווי חולשת העות'מאנים האיצו את ההתעוררות הלאומית הבולגרית לכדי מרד גלוי.

## מאפייני העידן
הרנסאנס הבולגרי נחלק לשלוש תקופות. הראשונה מתפרשת על פני המאה ה-18, השנייה נמשכה מראשית המאה ה-19 ועד מלחמת קרים והשלישית, שיא עידן התחייה הלאומית התפרשה ממלחמת קרים ועד המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). התקופה הראשונה התבטאה בעיקר בכתובים ועסקה בהבלטת ההיסטוריה של הישויות הבולגריות העצמאיות של ימי הביניים, תוך יצירת קשר אתנוגרפי והיסטוריוגרפי לתושבי בולגריה במאה ה-18. במהלך התקופה השנייה נבנו כנסיות, מבני ציבור ומבני מגורים בסגנון אדריכלי השונה באופן מובהק מהאדריכלות העות'מאנית, והוא זכה מאוחר יותר לשאת את שם התקופה. התקופה השלישית הייתה הפורה מבין התקופות ובמהלכה התפתחו העיתונות ומערכת החינוך הבולגריים ופורסמו יצירותיהם של סופרים ומשוררים כגון חריסטו בוטב, קלמנט טרנובסקי ואיוואן ואזוב. נוסדו תנועות מהפכניות שדגלו במרד חמוש נגד העות'מאנים ומבין מנהיגיהן וסיל לבסקי וסטפן סטאמבולוב. השלטון העות'מאני רדף את ראשי התנועות המהפכניות וב-1873 הוצא להורג וסיל לבסקי בתלייה. ב-1876 פרץ מרד אפריל הבולגרי שגבה אלפי קורבנות ובאפריל 1877 פרצה המלחמה העות'מאנית-רוסית שהובילה להקמתה של נסיכות בולגריה.

## קישורים חיצוניים

* The Bulgarian Revival, בתוך: History Of Bulgaria, באתר: bulgaria-embassy.org .

## הערות שוליים

קטגוריה:לאומיות
קטגוריה:בולגריה: תרבות
קטגוריה:בולגריה: היסטוריה
קטגוריה:בולגריה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: פוליטיקה
יוסף שרגא

ממוזער|הרב יוסף שרגא רב מקדים לרב עובדיה יוסף בבית כנסת היזדים
הרב **יוסף שרגא** (נולד בט' בטבת תש"ז, 30 בינואר 1947) הוא רבה של עדת היזדים בארץ ישראל ורב בית כנסת היזדים (תפארת ירושלים) וראש כולל במקום.

## ביוגרפיה
נולד ביזד שבאיראן, דור שביעי למקובל "מולא אור שרגא". בגיל 6 עלה עם משפחתו לישראל והמשפחה התיישבה בשכונת הבוכרים בירושלים. למד בתלמוד תורה בני ציון הישן בשכונת הבוכרים ולאחר מכן בישיבת פורת יוסף אצל הרב בן ציון אבא שאול, הרב עזרא עטייה, והרב יהודה מועלם.

לאחר חתונתו למד דיינות והתמנה כרבה של עדת היזדים ורב בית כנסת היזדים (תפארת ירושלים) וראש הכולל. את הפסיקה ההלכתית שלו הוא רכש מרבו הרב בן ציון אבא שאול.

במשך שנים למד בחברותא עם הרב יהודה צדקה בערב שבת, ולאחר פטירתו המשיך ללמוד בחברותא עם בנו הרב משה צדקה המשמש כראש ישיבת פורת יוסף כיום.

בין השנים 1993–2008 היה מפקח גמרא בתלמוד תורה בני ציון.

במשך 40 שנה מסר נשיא מועצת החכמים של תנועת ש"ס הרב עובדיה יוסף את שיעורו השבועי מבית כנסת היזדים, לאחר פטירתו של הרב עובדיה יוסף פנה הרב יוסף שרגא לבנו של הרב עובדיה, הראשון לציון הרב יצחק יוסף על מנת שימלא את מקום אביו במסירת השיעור השבועי בבית כנסת היזדים, הרב יצחק יוסף נעתר לבקשתו והחל מחודש כסליו תשע"ד החל למסור את השיעורים במקום אביו בבית כנסת היזדים בשכונת הבוכרים.

הרב יוסף שרגא נשוי ואב לשמונה ילדים.

## ספריו
* **מיזד לארץ הקודש** - סיפורם של יהודי יזד ועלייתם לארץ ישראל (תשמ"ז)
* **ויחי יוסף** (תשס"ח)
* **עדת היזדים בתפארתה**- על מנהגי יהודי יזד בארץ ישראל ובחו"ל ועל פעילות בית כנסת היזדים (ובו פרק על השיעור השבועי של הרב עובדיה יוסף) (תשע"ד)

## ראו גם
* אור שרגא
* בית כנסת היזדים
* הרב יצחק יוסף: "לעדה הפרסית טבע נוח שמכבד חכמים"
* הרב יוסף שרגא רב מקדים לרב עובדיה יוסף ביזדים
* 

קטגוריה:רבנים ספרדיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת פורת יוסף
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:ראשי כולל אברכים
קטגוריה:שכונת הבוכרים: אישים
קטגוריה:שמואל הנביא (שכונה): אישים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:בוגרי תלמוד תורה בני ציון
קטגוריה:רבני יזד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
פסלטר רמסי

**פסלטר רמסי** או **פסלטר רמזי** (באנגלית: **Ramsey Psalter**) הוא כתב יד מאויר, של ספר תהילים שנכתב במאה ה-10. כתב היד הוא ספר תפילה נוצרי מסוג פסלטר המכיל את כל ספר התהילים, וכן תפילות נוספות. כתב היד נכתב, ככל הנראה, בין השנים 980 - 1000.

על פי סיגנונו, כתב היד נכתב בוינצ'סטר שבאנגליה וככל הנראה הוזמן על ידי מנזר רמסי - מנזר בנדיקטיני בעיר רמסי (ייתכן שעבור ראש המנזר אוסוולד מווסטר), וזאת מאחר שההקדשה של כתב היד היא לבנדיקטוס הקדוש, ובמהלך המאה העשירית מסדר רמסי היה המסדר היחיד באנגליה המוקדש לקדוש נוצרי זה.

האיורים בכתב היד הושפעו מאיורים אירופאים של התקופה, ובעיקר מסגנון האיורים המופיע בפסלטר אוטרכט, עם שימוש רב בשריגים שהיו נפוצים בעיטורים באותה תקופה. בכתב היד האותיות הראשונות של הפרקים מעוטרות, נוהג המופיע לראשונה בשפה האנגלית בפסלטר זה.

כתב היד היווה מקור השראה לאדוארד ג'ונסטון לעיצוב הקליגרפיה המודרנית של השפה האנגלית.

## קישורים חיצוניים

* פסלטר וינצ'סטר
* איורים מתוך פסלטר רמסי
* ההיסטוריה של פסלטר רמסי 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלטרים
קטגוריה:ספרי המאה ה-10
קדחת שחור השתן

**קַדַּחַת שְׁחוֹר הַשֶׁתֶן** (Blackwater fever) היא סיבוך של מחלת המלריה, המתבטאת בהרס תאי הדם  האדומים, הגורם לשחרור כמויות גדולות של המוגלובין אל מחזור הדם מחד, ולאיבוד המוגלובין בשתן מאידך, וכתוצאה מכך לאנמיה חריפה. הקדחת היוותה גורם משמעותי, במספר מקרי המוות, אצל בני העלייה הראשונה.

ד"ר ג'ון פארל איסמון, רופא מסיירה לאון, פרסם ב-1884 חוברת ובה הניתוח הקליני הראשון של קדחת השתן השחור. באותם ימים לחוברת נודעה חשיבות ראשונה במעלה, שכן הקדחת הייתה בלתי מוגדרת, ועם זאת הסיבוך החמור ביותר של מלריה, במערב אפריקה.

## תסמינים
הסימנים הקליניים של קדחת שחור השתן, חריפים ביותר.
* חולשה, חוורון, חום גבוה וצמרמורות.
* בחילות, הקאות.
* הרס הדם המתבטא בצהבת, דופק מהיר וצניחה בלחץ הדם.
* אי-ספיקת כליות, בשל חסימת אבובית הכליה על ידי משקעי המוגלובין.
* צבע שתן כהה נוטה לשחור, הנגרם בשל התחמצנות ההמוגלובין בדם, והפיכתו למטהמוגלובין (Methemoglobin).

## טיפול
כיוון שמדובר בסיבוך של מלריה, הטיפול התרופתי דומה לטיפול נוגד הטפילים המקובל במלריה, לצד עירוי נוזלים ולעיתים גם דיאליזה במקרה של נזק כלייתי. לעיתים נדרש החולה לאשפוז במחלקת טיפול נמרץ.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מלריה
קטגוריה:מחלות חד-תאיים
קרול יאגר

**קרול אן יאגר** (26 בינואר 1960 – 18 ביולי 1994) הייתה האישה השמנה והכבדה ביותר בעולם. משקל השיא שלה הוערך ב-544 ק"ג.

## משקלה
יאגר מחזיקה בשיא הסרת המשקל העודף הגבוהה ביותר בהיסטוריה בפרק הזמן הקצר ביותר, וזאת רק באמצעים טבעיים, ללא ניתוחים או עזרים כימיים כלשהם. היא הצליחה להסיר ממשקלה כ-236 ק"ג בתקופה של שלושה חודשים. אנשים אחרים הסירו ממשקלם העודף מסה גדולה יותר, אך הם עשו זאת בעזרת ניתוחים בריאטריים או פלסטיים ובפרק זמן ארוך יותר.

במותה, בגיל 34, שקלה יאגר 544 ק"ג והייתה בגובה מטר ושבעים (170 ס"מ). מגזין אמריקאי פרסם ידיעה שבה נאמר שרוחב המותניים שלה היה 152 ס"מ, אם כי נתון זה לא זכה להתייחסות מהצוות הרפואי שלה או ממשפחתה. זמן קצר לפני מותה היא יכלה לעבור בפתח הדלת המיוחדת שהותקנה בביתה ברוחב של 121 ס"מ. לפי מידע לא-מתועד מצוות החילוץ ומכבי האש שהוזעקו לביתה ביום מותה, הם נאלצו לשבור מסגרת של תמונה גדולה ועליה הם נשאו אותה החוצה. בן זוגה העריך שמשקל השיא שלה היה 727 ק"ג; רופאה האישי סירב להתייחס לדברים.

## חייה
יאגר הצהירה שהפרעות האכילה שלה התפתחו בילדותה עקב התעללות מינית על ידי "בן משפחה קרוב". בראיונות אחרים טענה שהיו גורמים נוספים להשמנת היתר החריפה שלה, במה שתיארה כ"שלדים בארון". למרות אלה, היא הכחישה שהיא אוכלת כמויות גדולות של אוכל.

את רוב חייה העבירה בעיר ביצ'ר שבמישיגן, ובשנותיה האחרונות סעדו אותה אנשי שירותי הבריאות, חברים, בתה הת'ר ובנה סטיבן וקרובי משפחה אחרים, רובם על בסיס יומי. לבסוף העבירו אותה למוסד סיעודי. היא הופיעה בתוכנית של ג'רי ספרינגר, ומשכה את תשומת לבם של מומחים להרזיה ולתזונה נכונה.

## בעיות בריאות
בחודש ינואר 1993 היא נשלחה לבית חולים במשקל של 539 ק"ג. היא סבלה מצלוליטיס (העור שלה התפרק בעקבות זיהום בקטריאלי) ומכשל חיסוני. היא אושפזה בבית החולים במשך שלושה חודשים, שם הוקצבה לה דיאטה יומית של 1,200 קלוריות. במהלך האשפוז השילה ממשקלה 236 ק"ג, אם כי רוב משקל זה היה בעיקרו נוזלים; אנשים בעלי השמנת יתר חריפה לרוב סובלים מבצקת ולכן משקלם יכול להשתנות במהירות גבוהה בשל שינוי בכמות הנוזלים בגופם. יאגר סבלה גם מבעיות רפואיות אחרות שקשורות להשמנה כגון קשיי נשימה, כמות גבוהה של סוכר בדם ולחץ על ליבה ועל יתר איברי גופה.

יאגר לא הייתה יכולה לעמוד או ללכת מפני שהשרירים שלה לא היו חזקים דיים בשביל לתמוך בה. הדבר נגרם, בנוסף למשקלה העודף, גם מניוון שרירים. היא אושפזה בתדירות גבוהה – 13 פעמים בתקופה של שנתיים, לפי דבריו של מנהל שירותי הכבאות באזורה. כל אשפוז הצריך את עזרתם של 15 עד 20 כבאים משתי תחנות לצוות האמבולנס שהגיע לביתה. לכן, כל אשפוז של יאגר בבית חולים עלה לעירייה 450 דולרים לכל תחנת כיבוי אש שנחלצה לעזרתה.

בתעודת הפטירה שלה נרשם שסיבת המוות הייתה כשל של הכליות, וכן שהשמנת יתר וקריסת איברים מרובה תרמו לכך.

## ראו גם
* השמנת יתר חולנית
* ג'ון ברוור מינוץ'

## הערות שוליים

קטגוריה:שיאניות גינס אמריקאיות
קטגוריה:שיאני גינס אמריקאים
קטגוריה:שמנות והזנות יתר
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1994
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1994
מנורת לילה

ממוזער
**מנורת לילה** היא גוף תאורה קטן המיועדת לשימוש ביתי. מנורת הלילה לרוב מאירה בצורה עמומה יותר ממנורה רגילה, והיא מצויה בדרך כלל בצד המיטה בחדר השינה.

## שימוש
מנורת לילה משמשת בדרך כלל לקריאה, כאשר הקורא לא רוצה להפריע לשאר האנשים הישנים בבית עם אור חזק. מנורת הלילה מספקת גם תחושת ביטחון בלילה, ופעמים רבות הורים משאירים מנורת לילה בחדר הילדים למשך הלילה על מנת שהילדים לא יפחדו מהחושך ויכולו לקום לשירותים בצורה נוחה וקלה. מנורת הלילה משמשת גם כתאורת חירום, ומונעת מעידות על מדרגות או שאר מכשולים. המנורה יכולה להיות תלויה על הקיר או עומדת על שידה ומופיעה בווריאציות שונות המותאמות לכל הגילאים.

## בטיחות
הוועדה לבטיחות הצרכן בארצות הברית דיווחה על כעשרה מקרים בשנה בהם מנורות הלילה גורמות לשריפות בבתים, מכיוון שמשאירים אותן דולקות כל הלילה ויש סיכון שיתחממו ויגעו בחפץ דליק כלשהו. הוועדה ממליצה על שימוש בנורות קרירות, בנות פחות מארבע או שבע וואט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

לילה
קטגוריה:מכשירי חשמל ביתיים
קטגוריה:תאורה חשמלית
גריט

**גריט** (באנגלית: **Gerrit**) היא מערכת לסקר קוד של שינויים שמועמדים להיכנס לתוך מאגר גיט.

מערכת גריט מסתמכת על היותה של גיט מערכת מבוזרת: כל עותק מקומי יכול לשמש כמאגר עצמאי. שינוי שמועמד להיכנס למאגר הגיט הראשי נדחף על ידי המפתח למאגר שבשרת גריט ושם הוא מוצב כענף נפרד. מפתחים שונים יכולים להעיר הערות עליהם. השינוי יתקבל רק אם הוא קיבל מספיק ביקורות חיוביות.

## היסטוריה
הכלי נקרא על שמו של האדריכל והמעצב חריט ריטפלד: חברת גוגל השתמשה במקור בכלי שנקרא מונדריאן לאותה המטרה. הכלי הזה נועד לשימוש עם מערכת בקרת הגרסאות הקניינית פרפורס שבה השתמשו בגוגל באותה תקופה. גווידו ואן רוסום החל לעבוד בגוגל והיה צריך כלי דומה שיעבוד עם מערכת Subversion. במאי 2008 הוא פרסם כלי בשם "ריטפלד" שהיה מבוסס על מונדריאן. התוכנה ריטפלד נכתבה, כצפוי מוואן רוסום, בשפת פייתון ונועדה לרוץ בסביבת Google App Engine.

עם חשיפת הקוד של אנדרואיד לציבור נדרשה שם מערכת דומה לסקר קוד שתעבוד עם גיט. ריטפלד שוכתבה כדי להתאים לכך ומכיוון שהשינוי היה גדול, שונה שם התוכנה לגריט. בהמשך (גרסה 2) שוכתבה המערכת בג'אווה כדי להיפטר מהתלות ב־App Engine.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי תכנות
קטגוריה:תוכנה חופשית