open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
המילה האחרונה

**המילה האחרונה** הייתה תוכנית אקטואליה פובליציסטית ישראלית יומית ששודרה בגלי צה"ל בימים א'-ד' בשנים 1998–2023.
שידור התכנית הופסק עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל.

## מאפיינים

התוכנית בהגשת עירית לינור וקובי אריאלי. המגישים דנים על אירועי היום והאקטואליה מזוויות שונות בנימה הומוריסטית.

התוכנית שודרה לראשונה ב-30 באוגוסט 1998 בהגשת הסופרת עירית לינור והעיתונאי אורי אורבך ובעריכת דלית עופר, שזכו בפרס מפקד גלי צה"ל על התוכנית. כמו כן זכתה בשנת 2005 לתואר "תוכנית השנה ברדיו" ב"טקס אנשי השנה" של ערוץ 2.

אות הפתיחה של התוכנית הוא קטע מתוך השיר "Here I Am Baby" המבוצע על ידי וודי הרמן.

בעבר התוכנית שודרה בימים א'-ה' והחל מפברואר 2013 הוחלפה שעת השידור של התוכנית בימי חמישי בתוכנית חדשה, יתר הימים נותרו ללא שינוי.

ב-18 בינואר 2015 נודע כי ירון דקל, מפקד גלי צה"ל, מתכוון להחליף את כל מגישי התוכנית או לחלופין להוריד אותה מלוח השידורים. ב-11 במרץ 2015 שודרה התוכנית האחרונה בתצורה הוותיקה.

במרץ 2016 עברה התוכנית לשעה 6 בערב בהנחיית עירית לינור בשיתוף אורחים, חלקם קבועים כגון ליאת רון, רענן שקד, יריב אופנהיימר וקובי אריאלי. מהלך זה זכה לביקורת מקרב גורמי ימין שראו בה תוכנית ללא נציגות לימין. בעבר נשמעה ביקורת על כך שהתוכנית נוטה לימין.

במרץ 2018, עם עזיבתו של אראל סג"ל, הוחזרה התוכנית למשבצת המקורית של 11:00.

## התוכנית בעבר
### פינות בתוכנית בעבר
במהלך השנים התפתחו פינות בתוכנית שבהם המאזינים מתבקשים להשתתף בהם בעזרת שליחת הודעה בפורום התוכנית ומאוחר יותר באמצעות דף הפייסבוק של התוכנית.
* פינת "חידושי מילים", בה המאזינים מתבקשים לחדש מילה לחפץ, תופעה או קבוצה שאין לה שם עברי מוכר או שתיאורה עולה על 3 מילים. בפינה הזאת חודשה המילה "שנקל" כשם למטבע החדש של 2 שקלים חדשים, שהשתרשה בשפת הדיבור.
* ארכיון - שמוליק לדרמן, אחראי הארכיון בגלי צה"ל, מביא קטעי ארכיון המתקשרים לאירועי השבוע.
* בימי שלישי הצטרפו למגישים זמרים ו/או להקות שמבצעים שירים באולפן ומשתתפים בדיונים בנושאים העולים בתוכנית. החל מספטמבר 2012 החליפו את האמנים אישים מתחומי עניין שונים.
* "שולחן חרוך" - המאזינים מתבקשים לתת כללים ומוסכמות הומוריסטיים למצבים ותופעות מחיי היום-יום, שלרוב יש להם כללים חברתיים מוסכמים. בעיקר בימים בהם שידרו אברי גלעד וג'קי לוי.
* "ארון השירים היהודי" - עומר בן-רובי סוקר את המוזיקה היהודית החדשה, וממליץ על אלבומים ואמנים הכוללים ביצירתם מרכיבים יהודיים ותורניים (הפינה נקראה בעבר "ארון הקבצים היהודי").
* "משחקי חברה" - המאזינים מתבקשים לתאר את המנהגים החברתיים והאישיים שלהם באירוע מסוים, או להציע שמות לתופעות או חפצים שונים.
* "מדברים על שיר" - בפינה מנגנים שיר שמתקשר לנושא אקטואלי ודנים על הנושא. במהלך הפינה גם מקריאים את תגובות המאזינים.

### מנחים קודמים ואורחים

## התוכנית כיום

התוכנית שודרה בגלי צה"ל בשעה 11:00 בימים א' עד ד'. משך כל תוכנית בערך כשעה.

### מגישי התוכנית כיום
* מגישים: עירית לינור, קובי אריאלי, יפעת ביטון, משה שלונסקי ובן דרור ימיני

### פינות בתוכנית כיום
* "המילה הנכונה" - בפינה מובאים הפירושים של מילים חדשות שנכנסו לשיח הציבורי.
* "פרקליטו של השטן" - המגישים מביאים אמירה שנויה במחלוקת (מהשמאל או מהעולם הערבי), ומנסים להסביר אותה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות רדיו בגלי צה"ל
קטגוריה:זוכי פרס מפקד גלי צה"ל
פונטוס

**פונטוס** הייתה ממלכה הלניסטית ומאוחר יותר פרובינקיה רומית, בצפון מזרח אסיה הקטנה במהלך העת העתיקה.

## היסטוריה
בימי קדם פונטוס חלשה על שטחים נרחבים בצפון מזרחה של אסיה הקטנה (כיום טורקיה) וגבלה בים השחור (אז נקרא "פונטוס אוקסינוס"), ממנו קיבלה את שמה. האזור שימש כמקור ראשי למחצבים בעת העתיקה, והיוונים הקימו בו מושבות לאורך חופיו. תחת שלטון פרס התפתח בחבל מעמד אצולה שהחזיק בנחלות גדולות, שאליו היו משעובדים ברמות שונות הכפריים באזור.

הממלכה ההלניסטית הוקמה על ידי מיתרידטס הראשון, מלך פונטוס, בנו של אחד הגנרלים של אלכסנדר הגדול. זמן מה אחרי הקמתה, אוחדה פונטוס עם קפדוקיה. פונטוס הייתה כנראה היחידה החזקה והדומיננטית במדינה החדשה, דבר שבחלקו ניתן להסיק מכך שהאזור החדש המשיך להיות ידוע רק כ"פונטוס". בשיאה כללה הממלכה גם חלקים מקולכיס, ביתיניה, פפלגוניה וארמניה הקטנה, וכן חלקים נרחבים מיוון ואיי הים האגאי למשך זמן מועט.

הממלכה התפרסמה בעיקר בזכות מלכה האחרון, מיתרידטס השישי, שהיה מאויביה המרים של הרפובליקה הרומית. מיתרידטס השישי עלה לשלטון לאחר מאבקי ירושה מרים בינו לבין אימו ואחיו הצעיר בערך בשנת 111 לפנה"ס וזמן קצר לאחר מכן כבר פלש לחצי האי קרים על פי בקשת היוונים המקומיים, הביס את הסקיתים והוכתר למלך שם. במהלך מלכותו הגדיל את שטח ממלכתו עד למזרחה של יוון, ופתח בשלוש מלחמות כנגד האימפריה הרומית. מיתרידטס הובס סופית בשנת 64 לפנה"ס על ידי פומפיוס הגדול, תבוסה שלאחריה התאבד עקב פריצת מרד נגדו בהנהגת בנו.

### תחת האימפריה הרומית
בעקבות הניצחון הרומי, חילק פומפיוס את המדינה בין גלטיה, ובין פרובינקיה חדשה שיצר, פונטוס וביתיניה. הפרובינקיה החדשה הייתה פרובינקיה כפולה וחלקה המזרחי שמר על השם פונטוס. הפיכתה של פונטוס לפרובינקיה רומית פתחה לפני הרומאים את האגן המזרחי של הים התיכון, ולאחריה נכבשו במהירות גם ממלכת יהודה, סוריה וחלק מארמניה. הפרובינקיה פונטוס הייתה ידועה בעיקר באוצרותיה ובפירותיה.

במהלך מלחמת האזרחים הרומית, שפרצה בשנת 49 לפנה"ס, ניסה פארנקס השני , בנו של מיתרידטס, להשתלט מחדש על ממלכת אביו. אחד הקרבות המפורסמים במהלך ניסיון זה היה קרב זלה  ב-47 לפנה"ס, בו הניצחון הרומי היה כה מהיר עד שיוליוס קיסר סיכם אותו במילים "Veni, vidi, vici" (באתי, ראיתי, ניצחתי) אשר היו לאמרה ידועה. בשנת 36 לפנה"ס מסר מרקוס אנטוניוס את מזרח פונטוס לידי נסיך מקומי בשם פולמון הראשון, ויצר את מדינת החסות פונטוס פולמוניאקוס. ממלכה זו שרדה כיחידה מדינית עצמאית עד לשנת 62, שנה בה נירון קיסר הכריז על מדינת החסות כפרובינקה רומית וחילק אותה לשלושה מחוזות.

בתחילת המאה השנייה טראיאנוס מיזג את פרובינקיית פונטוס עם פרובינקיית קפדוקיה  (תחת השם קפדוקיה) ולמעשה פונטוס חדלה מלהתקיים כישות אחת.
שמאל|ממוזער|350px|הפרובינקיות הרומיות לאחר 120 לספירה

בסביבות 295, תחת דיוקלטיאנוס, כל אחד משלושת מחוזות פונטוס חולק לפרובינקיות חדשות.

בין המקורות הראשיים על ההיסטוריה ותיאור של חבל הארץ נמצאים כתביו של הגאוגרף סטרבון, יליד פונטוס.

תרגום יונתן בן עוזיאל ממקם את "ארץ שנער" המקראית כארץ פונטוס.

## ראו גם
* אסיה הקטנה בתקופה הרומית
* הרי הפונטוס
* העולם ההלניסטי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
פרשת בהעלותך

פרשת **בְּהַעֲלֹתְךָ** היא פרשת השבוע השלישית בספר במדבר. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת ב.

בפרשת בהעלותך מסתיימות ההכנות של בני ישראל לקראת היציאה למסע במדבר סיני אל עבר ארץ ישראל. עם היציאה למסע מתגלות בעיות, קשיים וסכסוכים פנימיים בתוך המחנה, לרבות פגיעה במנהיגותו של משה רבנו.

## תוכן הפרשה
### עבודת המקדש
230px|ממוזער|המנורה וחצוצרות, פסיפס בבית בן צבי
*כנספח לנושא חנוכת המזבח שבסוף פרשת נשא מובא הציווי על הדלקת הנרות במקדש על ידי אהרן.
*תיאור מפורט של טהרת הלויים וכניסתם לעבודה במשכן: 

### פסח ופסח שני
*חגיגת הפסח בפעם הראשונה אחרי יציאת מצרים.
* קביעת פסח שני לטובת מי שלא יכול לחגוג את הפסח במועדו.

### ענן וחצוצרות בתנועת המחנה
*תיאור הקמת המשכן ופירוקו על פי הענן השוכן עליו: 
*פרשת החצוצרות: ה' מצווה את משה להכין שתי חצוצרות שישמשו להתרעה על אירועים שונים במחנה. 

[ממוזער|שמאל|370px|פרשת "ויהי בנסוע" כפי שהיא כתובה ב[ספר תורה]]
### מסע המחנה
*תיאור חגיגי של תחילת המסע במדבר סיני (בעדות מסוימות קוראים פרשייה זו במנגינה מיוחדת).
*דו-שיח בין משה לחותנו חובב בן רעואל (לפי חז"ל הוא יתרו) בעניין הצטרפותו למסע.
*פרשת "ויהי בנסוע": האמירות החגיגיות של משה על ארון הברית בתחילת הנסיעה ובחניה (בספרי התורה פרשה זו מעוטרת לפניה ולאחריה באות נו"ן הפוכה).

### תבערה

* עם ישראל מתאוננים רע באוזני ה'. בעקבות זאת פורצת אש הפוגעת ומכלה בקצה המחנה.
* עם ישראל צועקים אל משה שיתפלל אל ה'. משה מתפלל והאש שוקעת.
* המקום נקרא 'תבערה' על עונש הבערה בעקבות החטא.

### קברות התאווה

230px|ממוזער|מרים המצורעת מנודה מהמחנה, ג'יימס טיסו, סוף המאה ה-19.
* בני ישראל ממשיכים להתלונן על היעדר בשר, למרות אספקת המן הסדירה: 
* משה מתלונן בפני ה' על התנהגותם של בני ישראל ועל הקושי בהנהגת העם: 
* ה' מצווה את משה למנות שבעים זקנים שיישאו איתו בעול ומבטיח לספק לעם בשר: 
* משה ממנה שבעים זקנים באוהל מועד, ושני זקנים שנשארו במחנה, אלדד ומידד, מתנבאים שם. יהושוע בן נון מציע להעניש אותם אך משה מגיב במורת רוח: 
* ה' מספק שלווים למאכל לבני ישראל כפי שהבטיח, והורג בהם בעודם אוכלים: 

### האישה הכושית ומרים

*מרים ואהרן מדברים לשון הרע על משה ואשתו הכושית. ה' קורא למשה, אהרון ומרים לאוהל מועד ונוזף באהרון ומרים:

לאחר מכן מרים לוקה בצרעת, משה מתפלל עליה () והעם מחכה עד שתטהר.

## תאריכי הקריאה
השבת בה קוראים את פרשת בהעלותך יכולה לחול בשבעה תאריכים שונים:
*שנת השג - ט' בסיוון
*שנת החא - י"א בסיוון
*שנת זחג, שנת זשג ושנת בחג - ט"ז בסיוון
*שנת השא ושנת זחא - י"ח בסיוון
*שנת הכז - י"ט בסיוון
*שנת בשז ושנת גכז - בארץ ישראל י"ב בסיוון, בחוץ לארץ י"ט בסיוון
*שנת זשה ושנת בחה, שנת בשה ושנת גכה - בארץ ישראל י"ד בסיוון, בחוץ לארץ כ"א בסיוון

## הפטרה
ההפטרה היא בספר זכריה, מ עד  (התימנים ממשיכים עד ). זכריה מנבא על הקדשת יהושע הכהן הגדול ועל מנורת המקדש.

## קישורים חיצוניים

*
בהעלותך
שקיעת האימפריה הרומית

**שקיעת האימפריה הרומית** הוא מונח היסטוריוגרפי המתייחס לתקופת הזמן שבה נחלשה ולבסוף נפלה האימפריה הרומית המערבית. לסקירה מפורטת של הליכי שקיעתה של האימפריה, ראו הערך שלהי העת העתיקה.

נקודת הפתיחה לתקופת השקיעה של רומא שנויה במחלוקת בין היסטוריונים, ומשתנה בהתאם לתאוריות השונות בהן מחזיקים אותם היסטוריונים בנוגע לסיבות לנפילתה. עם זאת, מקובל להצביע על התקופה החל מאמצע המאה הרביעית כנקודת זמן בה ניתן להבחין בהחלשות משמעותית של החלק המערבי של האימפריה, וכפיפות הולכת וגוברת שלו לחלק המזרחי. מקובל לראות בקץ השלטון המאוחד באימפריה, אחרי מותו של תאודוסיוס הראשון בשנת 395 את הנקודה בה החלה השקיעה הופכת מוחשית יותר. חציית הריין  בשנת 406, חלק מנדידת העמים, הייתה אירוע דרמטי ואות מבשר לבאות. ב-410, כאשר כבש אלאריק הוויזיגותי את רומא, חדלה זו להוות כוח של ממש.

מטעמי נוחות, רבים נוהגים לתארך את מועד נפילתה הסופי של האימפריה במועד הדחת הקיסר המערבי האחרון, רומולוס אוגוסטולוס, ב-4 בספטמבר 476. עם זאת, חשוב לזכור כי האימפריה המערבית חדלה להיות אימפריה או גורם משמעותי כבר כמה עשרות שנים לפני כן.

את המונח "שקיעת האימפריה הרומית" טבע ההיסטוריון אדוארד גיבון בספרו הנודע "שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית" (נכתב במאה השמונה עשרה). גיבון טען כי הסיבה העיקרית לנפילת האימפריה הייתה הנצרות, ששחקה את רצונם של הרומים למלא את "חובתם האזרחית" בשירות צבאי, והפחיתה את עניינם של התושבים בחיי העולם הזה לטובת ההבטחה לעולם הבא.

אנרי פירן הציג את "תזת פירן" שלו בשנות העשרים של המאה ה-20, במסגרתה טען כי האימפריה לא שקעה ונעלמה בבת אחת אלא המשיכה באופנים כאלו ואחרים עד תחילת כיבושי האסלאם במאה השביעית.

תאוריה אחרת שהעלה ההיסטוריון פיטר בראון בשנים האחרונות דחתה את הרעיון שהאימפריה הרומית "נפלה" ובמקום תר אחר מאפיינים של "שינוי" שהתרחשו לאורך מאות שנים, כשהוא מבחין בשורשי תרבות ימי–הביניים כבר בתרבות הרומית, עם מעבר והשתנות הדרגתית משלב לשלב בלא שבירה חדה.

## המשבר הכלכלי
ב-230 לספירה בקירוב, ביטחון ושלום האימפריה הרומית החל להתערער: אויבי רומא, במזרח הפרסים ובצפון השבטים הגרמאניים, הלכו והתחזקו וביקשו לפלוש לגבולות האימפריה הרומית.

כדי להבטיח את המשך קיום האימפריה, הקיסרים גייסו חיילים שכירים, שדרשו שכר גבוה, אך לא תמיד הקיסר יכול לעמוד בדרישותיהם, כיוון שבזבז את כסף האימפריה המועט שנשאר, במשתאות ובמעשי הוללות.

כדי לשלם לחיילים השכירים, הקיסרים הטילו מיסים כבדים על נתיניהם. הם טבעו מטבעות קטנים יותר, אך לא שינו את ערכם. הם ערבבו מתכות זולות במטבעות הזהב והכסף. הם סירבו לקבל מיסים במטבעות שהם טבעו, ודרשו שנתיניהם ישלמו את המס בתוצרת חקלאית או בעבודות שירות שונות.

## לקריאה נוספת

*Alexander Demandt (1984). Der Fall Roms: Die Auflösung des römischen Reiches im Urteil der Nachwelt.

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריה כללית של ימי הביניים
קטגוריה:האימפריה הרומית
קטגוריה:רומא העתיקה: היסטוריה
מדשאה

[ממוזער|שמאל|250px|מדשאה ב[אנגליה]]
[ממוזער|שמאל|250px|מדשאה מכוסה [שלג באוניברסיטת וירג'יניה בארצות הברית]]
**מדשאה** היא משטח אדמה ששתול בו דשא או דשא מלאכותי. לעיתים מעורבים בדשא צמחים אחרים. המדשאה מאופיינת בכך שהטיפול בה כרוך בכיסוח: גיזום קצר מאוד באמצעות כלי ייעודי - מכסחת הדשא, אשר הומצאה בשנת 1830. הכיסוח מדכא את צמיחתם של צמחים הזקוקים לגובה, ובכך מעניק יתרון לצמחי כיסוי נמוכים.

מדשאות הן מאפיין נפוץ בגינות פרטיות וציבוריות וכן בעיצוב נוף ברוב העולם כיום. תפקידן אסתטי או פונקציונלי.

מכיוון שהמדשאה מהווה משטח שניתן בדרך כלל להפעיל עליו לחץ בלי לפגוע בו, היא משמשת לכיסוי שטחים המיועדים לישיבה או הליכה. היא לוקחת חלק משמעותי בעיצוב הנוף בסגנון הגן האנגלי.

משחקי ספורט רבים משוחקים באופן מסורתי על מדשאות: כדורגל, גולף וקריקט.

מדשאה צורכת מים רבים. בארצות חמות ודלות מים כישראל קיימת מגמה של החלפת מדשאות באופן חלקי או מלא בכיסוי הקרקע באבנים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:עיצוב נוף
קטגוריה:דשא
קטגוריה:גינון
מחוז תל אביב

**מחוז תל אביב** הוא אחד מששת המחוזות של מדינת ישראל. המחוז שוכן במרכז גוש דן, ושטחו הוא כ-176 קמ"ר, כך שהוא הקטן שבמחוזות ישראל, וגם הצפוף שבהם. בירת המחוז והעיר הגדולה ביותר בו היא תל אביב-יפו, שעל שמה המחוז קרוי.

מחוז תל אביב, ככל מחוזות ישראל, נוצר בהחלטת ממשלת ישראל בשנת 1953. יש בו רק נפה אחת, **נפת** **תל אביב-יפו** (שטח הנפה חופף לשטח המחוז), המורכבת משלושה אזורים טבעיים: אזור תל אביב (511), אזור רמת גן (512) ואזור חולון (513). הממונה על המחוז מטעם משרד הפנים, נכון ל-2020, הוא צביקה אינבינדר.

בתחום המחוז נמצאות שלוש אוניברסיטאות: אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בר-אילן ואוניברסיטת רייכמן.

במדד הפריפריאליות של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2015, מרחק ממחוז תל אביב הוגדר כקריטריון לפריפריאליות.

## דמוגרפיה
על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2023, אוכלוסיית המחוז מונה כ-1,526,500 נפש, מתוכם:

* כ-1,474,400 אזרחים ישראלים, מתוכם:
** כ-1,352,300 (88.6% מכלל האוכלוסייה) הם יהודים
** כ-25,500 (1.7%) הם מוסלמים
** כ-13,400 (0.9%) הם נוצרים, מתוכם כ-4,700 ערבים נוצרים
** כ-82,800 (5.4%) הם ללא סיווג דת
** כ-400 הם שומרונים
* כ-52,100 (3.4%) תושבים זרים

צפיפות האוכלוסייה במחוז היא, אפוא, כ-8,673 איש לקמ"ר. תושבי המחוז מהווים 15.2% מכלל הישראלים.

## שטח

ממשלת ישראל, על פי הסמכות שהוענקה לה בפקודת סדרי השלטון והמשפט, קבעה שגבולות נפת תל אביב-יפו (הזהים לגבולות המחוז) הם:

## חלוקה מוניציפלית

## נתוני אוכלוסייה ושטח ביישובי המחוז

### ערים

### מועצות מקומיות

### יישובים אחרים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:גוש דן
תל אביב, מחוז
יוסטינוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית

**פלאביוס יוסטיניוס איוניור אוגוסטוס** או **יוסטינוס השני** (בלטינית: **Flavius Iustinus Iunior Augustus**; סביבות 520–578) היה קיסר האימפריה הביזנטית מ-565 עד 578 ואחיינו ויורשו של יוסטיניאנוס הראשון.

יוסטינוס, בעלה של סופיה (אחייניתה של הקיסרית תאודורה) זכה בבחירות שלוות. ימיו הראשונים בשלטון הבטיחו עתיד מזהיר - הוא שילם את חובותיו של דודו, שפט בעצמו, והכריז על סובלנות דתית כללית, אך אל מול האריסטוקרטיה הפרועה ומושלי הפרובינציות הסוררים הוא בסופו של דבר לא ביצע רפורמות רבות.
האירוע החשוב ביותר בתקופת שלטונו היה פלישת הלומברדים לאיטליה בשנת 568. הפולשים, בראשות אלבוין, הצליחו בתוך מספר שנים להפוך לשליטים בפועל של כמעט כל שטח המדינה. תשומת לבו של יוסטינוס הייתה נתונה לאזורי הספר בצפון ובמזרח. לאחר שסירבו לשלם את מס האוורס, הוא הוביל מספר קרבות נגדם שלא נחלו הצלחה. גישושיו אצל הטורקים גרמו לפרוץ מלחמה עם פרס. לאחר שתי מערכות שנחלו כישלון חרוץ, שבהם כבשו הפרסים את סוריה, הצליח יוסטינוס להשיג שלום שברירי בכך ששילם מס שנתי. התקפי השיגעון אליהם נפל מדי פעם הובילו אותו למסקנה שעליו למנות שותף. ולפי עצתה של סופיה הוא דילג על קרובי משפחתו ומינה את הגנרל טיבריוס להיות קיסר בדצמבר 574 ופרש מתפקידו, עד מותו בשנת 578.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:קיסרי האימפריה הביזנטית
קטגוריה:ילידי 520
קטגוריה:נפטרים ב-578
פרובינקיה היספניה בייטיקה

[שמאל|ממוזער|250px|היספניה בייטיקה ב-[120 לספירה]]
שמאל|ממוזער|250px|חצי האי האיברי
**היספניה בייטיקה** (ידועה גם בשם **ספרד הרחוקה**) הייתה פרובינקיה רומית בדרום חצי האי האיברי (ספרד של ימינו).

שמה המקורי של הפרובינקיה, "היספניה הרחוקה" (Hispania Ulterior), הוחלף בשנת 27 לפנה"ס לשם "בייטיקה" על שם נהר הבייטיס (כיום גוודיאנה).

הפרובינקיה נוסדה בשנת 197 לפנה"ס, שמונה שנים לאחר שקרתגו הובסה בספרד על ידי סקיפיו אפריקאנוס.

ביוני 2024 דווח על יין לבן בן כ-2,000 שנה שהתגלה בבייטיקה, והוא היין העתיק ביותר שהתגלה אי פעם במצב נוזלי. היין התגלה בכד שנמצא במבנה קבורה רומי בקרמונה Carmona.

## הפרובינקיה בתקופת הרפובליקה
למעשה, אף על פי ש"ספרד הרחוקה" הוסדרה כפרובינקיה כבר ב-197 לפנה"ס, הרי שהשטח לא נכבש באופן ממשי עד 194 לפנה"ס. בשנה זו התפשטה הלחימה שניהלו הרומאים עם שבטי הקלטיברים גם אל השבטים הלוסיטנים בדרום מערב האי האיברי, שם זכו הלגיונות הרומיים בפיקודו של סקיפיו נאסיקה לניצחונות. בשנת 192 לפנה"ס כבשו הרומים את טולטום (כיום טולדו).

הלחימה הסתיימה למעשה רק בשנת 179 לפנה"ס, לאחר שהשבטים הגיעו להסדר עם נציב היספניה טרקוננסיס, טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס.

בשנת 154 לפנה"ס פרצה שורה של מלחמות הידועות בכינויין המלחמות הלוסיטניות, שנמשכו עד שנת 138 לפנה"ס. את הלוסיטנים הנהיג במלחמות אלו ויריאתוס, אשר הסב לרומאים מפלות רבות תוך שימוש נרחב בלוחמת גרילה. סיום המלחמות התאפשר רק לאחר שנציב הפרובינקיה ב-138 לפנה"ס, סרוויליוס קאיפיו, ארגן את רציחתו של ויריאתוס בידי אנשיו הוא.

המרידות הרבות ברומא נבעו ככל הנראה מפעולות הדיכוי והעושק של פקידי המדינה הרומיים, אשר ראו בהצבתם בפרובינקיה דרך להתעשר ולהעשיר את הנאמנים להם. כראיה לכך ניתן להביא את התלונות הרבות שהעלו נציגי הפרובינקיה בפני הסנאט, תלונות שהביאו אף להקמת ועדת חקירה משפטית שתבדוק את מעשיהם של נציבים לשעבר. בשנת 149 לפנה"ס אף הוקם בית דין של קבע על מנת לטפל בתלונות מעין אלה.

## תקופת הקיסרות ולאחריה
בארגון מחדש של האימפריה בשנת 14 לפנה"ס, היא הפכה לפרובינקיה סנאטורית שנשלטה על ידי פרוקונסול שבעבר היה פראיטור. היא הייתה בטוחה כל כך עד שלא היה צורך להציב שם לגיון רומאי בקביעות. בירת הפרובינקיה הייתה קולוניה פטריסיה, קורדובה של ימינו. בייטיקה הייתה פרובינקיה עשירה ותושביה אימצו את ההתרבות הרומית.

בייטיקה שרדה את הרפורמות של דיוקלטיאנוס. כשהפכה הנצרות לדת הרשמית, אוחדה בייטיקה עם היספניה טארקוננסיס ולוסיטניה ל"דיוקסיית היספניה" (בלטינית: Diocesis Hispanium).

בייטיקה הייתה רומית עד הפלישה הקצרה של הוונדלים והאלאנים במאה החמישית לספירה, ואחריה הקמת ממלכת הוויזיגותים. חלקה הדרומי הפך לחלק מאימפריה הרומית המזרחית לאחר כיבוש על ידי בליסאריוס בשנת 552. אזור זה היה חלק מספניה. לאחר שנת 586 הצליחו הבישופים הקתולים של בייטיקה, שנתמכו על ידי האוכלוסייה המקומית שלהם, להמיר את מלך הוויזיגותים האריאני ריקארד ואציליו לנצרות קתולית. שלטון האימפריה הרומית המזרחית בספניה פסק במאה השביעית וכל בייטיקה שבה לשליטת הוויזיגותים. במאה השמינית נכבשה בייטיקה על ידי המוסלמים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנדלוסיה: היסטוריה
קטגוריה:ספרד הרומית
קטגוריה:פרובינקיות רומיות
אסאפה פאוול

[250px|שמאל|ממוזער|אסאפה פאוול (מוביל) באליפות העולם באתלטיקה לשנת 2007 שנערכה ב[אוסקה]]
**אסאפה פאוול** (באנגלית: **Asafa Powell**; ) הוא אצן ג'מייקני. אלוף אולימפי, אלוף עולם, אלוף חבר העמים הבריטי ושיאן עולם.

פאוול החזיק בשיא העולם בריצת 100 מטר מיוני 2005 ועד מאי 2008, בתחילה בתוצאה של 9.77 שניות ואחר כך בתוצאה של 9.74 שניות.

## קריירה
פאוול היה מועמד מוביל לזכות בריצת 100 מטר באולימפיאדת אתונה 2004, אבל סיים במקום החמישי בלבד.

ב-14 ביוני 2005 בתחרות באתונה, באותו אצטדיון בו נכשל באולימפיאדה, שבר פאוול את שיא העולם בריצת 100 מטר. הוא קבע זמן של 9.77 שניות ובכך שיפר את השיא הקודם בריצה זו של טים מונטגומרי ב-0.01 שניות.

ב-11 ביוני 2006, בתחרות בגייטסהד, בריטניה, הישווה פאוול את השיא העולמי בריצת 100 מטר, זאת לאחר שחודש קודם לכן ג'סטין גטלין הצטרף אליו כמחזיק השיא העולמי.

ב-25 באוגוסט 2006, בתחרות ליגת הזהב בציריך, השווה אספה פאוול את שיאו העולמי בפעם השלישית, כשרץ 9.77 שניות, התחרות הייתה אחת האיכותיות באותה תקופה, שבה ארבעה רצים ירדו מתחת ל-10 שניות, ושניים מתחת ל-9.90 שניות.

בשנת 2006 זכה בתואר אתלט השנה בעולם.

ב-26 באוגוסט 2007 זכה פאוול במדליית הארד בריצת 100 מטר באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן, כאשר עבר את המרחק בתוך 9.96 שניות. זהו התואר הגדול הראשון בו זכה פאוול, אך הייתה זו אכזבה גדולה בשבילו, שכן קיווה לזכות במדליית הזהב. באותה אליפות זכה במדליית הכסף בריצת 4X100 מטר שליחים יחד עם יוסיין בולט, מרויין אנדרסון ונסטה קרטר שסיימו בתוצאה 37.89 שניות, שהיוותה שיא לאומי חדש.

ב-9 בספטמבר 2007 שבר פאוול את שיא העולם בתחרות שנערכה באיטליה, והעמיד אותו על 9.74 שניות. שיא העולם הזה החזיק מעמד עד שנשבר ב-1 ביוני 2008 על ידי יוסיין בולט.

לאולימפיאדת בייג'ינג 2008 שוב הגיע פאוול כאחד מהמועמדים לזכייה במדליית הזהב בריצה ל-100 מטר, אך כמו באולימפיאדת אתונה סיים רק חמישי. הוא שותף בנבחרת ג'מייקה שזכתה במדליית זהב וקבעה שיא עולם במירוץ השליחים 4X100 מטר. ב-2017 נשללה ממנו מדליית הזהב בה זכה במירוץ השליחים, לאחר שחברו לנבחרת, נסטה קרטר, הורשע באימרוץ.

ב-2 בספטמבר 2008 שבר פאוול את שיאו האישי בגרנד פרי בלוזאן והעמידו על 9.72 שניות. ב-30 ביוני 2011 שבר את השיא השנתי (של 2011) בלוזאן עם תוצאה של 9.78 שניות, אך נפצע לפני אליפות העולם באתלטיקה, בה תוצאתו לא נשברה.

### אמרוץ
ב-14 ביולי 2013 נמצא פאוול חיובי בבדיקת סמים. באותו היום, התברר שגם יריבו מארצות הברית טייסון גיי וחברו לנבחרת השליחים נסטה קרטר, נמצאו חיוביים באימרוץ.

## חיים אישיים
בשנת 2019 פאוול התחתן עם הדוגמנית הקנדית אלישיה מילר.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אצנים ג'מייקנים
קטגוריה:אתלט השנה בעולם
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 4X100 מטרים (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אצנים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:אלופים אולימפיים מג'מייקה
קטגוריה:אתלטים שהורשעו באימרוץ
קטגוריה:שיאני עולם ג'מייקנים: אתלטיקה
קטגוריה:ג'מייקנים שנולדו ב-1982
יוסטיניאנוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית

**יוסטיניאנוס השני**, המוכר גם בשם **רינוטמטוס** ("חצוי-האף") (669-711) היה קיסר ביזנטי בין השנים 685 עד 695, ואז שוב מ-704 עד 711. הוא ירש את אביו, קונסטנטינוס הרביעי כשהיה בן שש-עשרה.

## תקופת שלטונו הראשונה
תקופת שלטונו לא הייתה סוגה בשושנים, הן מבית והן מחוץ. לאחר פלישה מוצלחת הוא כרת שביתת נשק עם הערבים, והעניק להם זכות שלטון משותף על ארמניה, איבריה וקפריסין. הוא גירש 12,000 מרונים נוצרים ממולדתם לבנון כדי לאפשר לערבים לשלוט באסיה הקטנה, מה שהוביל לכך שהערבים כבשו את ארמניה בשנת 692.

בשנת 688 ניצח יוסטיניאנוס את הבולגרים ניצחון מוחץ. בינתיים, המחלוקות המרות שעלו בכנסייה בשל רדיפתו צמאת-הדם של יוסטיניאנוס את המניכאיזם, והעושק (בעזרת אנשיו סטפנוס ותאודטוס) שבעזרתו השביע את תשוקתו לפאר ואת תאוותו להקמת בניינים יקרים גרמו לנתיניו למרוד נגדו. בתקופתו נהגו לתלות את פושטי הרגל החייבים מס, כשראשם מטה, מעל מדורה קטנה הבוערת לאט ומעלה עשן.

## גלות
בשנת 695 פרץ המרד תחת הנהגתו של לאונטיוס, ולאחר שכרת את אפו של יוסטיניאנוס (ומכאן קיבל את כינויו) הוא הוגלה לחרסון שבקרים. לאחר חלוף שלוש שנים הודח לאוניטוס, גם אפו נכרת והוא נכלא על ידי טיבריוס, שהיה לקיסר. יוסטיניאנוס השני היה שם אף דמה מזהב במקום אפו הכרות.

יוסטיניאנוס נמלט מחרסון לאחר כמעט תשע שנים ונשא את תאודורה, אחותו של איבוסירוס גליאבנוס (בוסיר גלבן), הכגן של הכוזרים. הם קיבלו בית בעיר פאנאגוריה שבחצי האי טאמאן. בוסיר קיבל הצעת שוחד מטיבריוס כדי שיהרוג את גיסו, ושלח שני בכירים כוזרים - פפטזייס ובלגיטזין - כדי שיבצעו את המעשה. אולם תאודורה הזהירה את יוסטיניאנוס. יוסטיניאנוס הזמין את מבקשי נפשו, אחד, אחד, למעונו וחנק אותם בעזרת חבל וברח מהעיר.

יוסטיניאנוס ברח לטרבל, שליט הבולגרים בחבל הבלקן. הלה הציע את תמיכתו בתמורה לתמיכה כספית וכתר קיסר. יוסטיניאנוס הסתער על קונסטנטינופול עם צבא של 15,000 פרשים בולגרים, אך לא הצליח לכבוש את העיר בכוח. לכן חדרו הוא וכמה מרעיו לעיר דרך אמת מים שלא הייתה בשימוש, ארגנו את תומכיהם, ותפשו את העיר בהפיכה צבאית לילית. יוסטיניאנוס הוציא להורג את יריביו לאונטיוס וטיבריוס, כמו גם אלפים מתומכיהם, ושב לכס הקיסרות בשנת 705.

## תקופת שלטונו השנייה
[ממוזער|300px|יוסטיניאנוס, כפי שהוא מופיע על הצד האחורי של מטבע שהוטבע בתקופת שלטונו השנייה, אוחז בגלובוס הפטריארכלי עם המלה <small>PAX</small>, "פאקס" - "שלום". בצידו השני של המטבע מופיעה דמותו של [ישו.]]
תקופת קיסרותו השנייה התאפיינה במלחמה כושלת נגד הבולגרים, שהיו תחת הנהגתו של טרבליס, ניצחונות ערביים באסיה הקטנה, והתקפות של אנשיו על עריו שלו - רוונה וחרסון, שם העניש ביד קשה את האצילים והפליטים. יוסטיניאנוס נפגש עם האפיפיור קונסטנטינוס והשניים נשאו ונתנו על פשרה.

שלטונו העריץ של יוסטיניאנוס גרם לפרוץ מרד נוסף נגדו. העיר חרסון מרדה בהנהגתו של פיליפוס ורדאניס, שנעזר בכוזרים. הכוחות שנשלחו לדכא את המרידה הצטרפו עד מהרה למורדים, ופנו כנגד עיר הבירה. זו נכבשה ופיליפיקוס הוכרז כקיסר. יוסטיניאנוס נמלט אל הבולגרים ונרצח באסיה הקטנה בדצמבר 711. הוא היה הקיסר האחרון לבית הרקליוס.

תיאור בדיוני של חייו של יוסטיניאנוס מופיע בספרו של הארי טרטלדאב משנת 1998: *Justinian*.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:קיסרי האימפריה הביזנטית
קטגוריה:ילידי 669
קטגוריה:נפטרים ב-711
מדרשת לינדנבאום

**מדרשת או"ת לינדנבאום** (בעבר נקראה **מדרשת ברוריה**) היא מדרשה תורנית לנשים בשכונת ארנונה בירושלים הפועלת תחת רשת אור תורה סטון. המדרשה היא אחת המסגרות הגדולות בישראל ללימוד תורה לנשים, והראשונה שהתקיים בה לימוד גמרא לנשים בסגנון ישיבתי. תוכנית הלימודים במדרשה כוללת גמרא, מדרש, תנ"ך, מוסר, חסידות ומחשבת ישראל.

## הקמת המדרשה
מדרשת לינדנבאום החלה את דרכה בשנת 1976, אז כונתה על שם מייסדה וראשה הרב חיים ברבנדר, אשר עמד במקביל בראש ישיבת המבתר. שמה הרשמי היה "מדרשת ברוריה", על שם ברוריה, אשתו הלמדנית של רבי מאיר, אחד מחכמי המשנה הבולטים. את שמה הנוכחי קיבלה מדרשת לינדנבאום בשנות התשעים, על שם זוג הנדבנים בלדה ומרסל לינדנבאום המעורב במפעלים פמיניסטיים ותורניים.

המדרשה נחשבת כחלוצת המדרשות התורניות לבנות, במקביל למדרשה לבנות באוניברסיטת בר-אילן. המאפיין המובהק ביותר של חדשנותה הוא כניסתן של התלמידות ללימוד גמרא, תחום ישיבתי מרכזי שהיה עד אז נחלתם של מוסדות ישיבתיים לגברים בלבד.

בהתחלה הייתה המדרשה בעלת זיהוי אנגלוסקסי מובהק, אך בחלוף השנים התחזק אופיו הישראלי של המקום.

לצד המרכז בירושלים למדרשה שלוש שלוחות: "מתת כרמיאל" בכרמיאל שהוקמה ב-2014 ושלוחה בלוד שהוקמה ב-2017 ובפרדס חנה שהוקמה ב-2023

## תוכניות לימוד וצוות המדרשה
במדרשה מתקיימות תוכנית לבנות מישראל ותוכנית לבנות מחו"ל. תוכנית הדגל של המדרשה היא תוכנית "הדס" המשלבת לימודים במדרשה עם שירות צבאי מלא. הבנות לומדות שנה לפחות במדרשה בתנאי פנימייה ואחר כך מתגייסות לצה"ל, בעיקר לשירות בחילות החינוך, המודיעין או האוויר.

במדרשה ישנן גם תוכניות לנשים אחרי שירות לאומי או צבאי. תוכנית אחת היא תוכנית **ברוריה** המיועדת לנשים מיד לאחר השירות ולפני הלימודים האקדמאים או תוך כדי אותם לימודים. בתוכנית השנייה, **המכון למנהיגות הלכתית,** לומדות המשתתפות גמרא והלכה באינטנסטיבות במשך חמש שנים, ונבחנות במבחנים המקבילים למבחני ההסמכה לרבנות של הרבנות הראשית.

התוכנית לבנות חו"ל היא מהוותיקות שבמדרשות בישראל. בתוכנית מושם דגש על לימודי גמרא והלכה בצד לימוד תנ"ך ומחשבת ישראל. התוכנית שמה דגש על חינוך ציוני. בנות חו"ל מגיעות לשנת לימודים בארץ, חלקן נשארות לשנת לימוד שנייה ומיעוטן עולות לארץ מיד או בתום לימודיהן האקדמיים בחו"ל. התוכנית כוללת בעיקר בנות מאמריקה הלטינית (בתוכנית מיוחדת שנקראת "אמל"ט") ומאמריקה הצפונית.

הרב שלמה בראון הוא ראש תוכנית חו"ל, הרבנית נעמי ברמן ראש בית המדרש של תוכנית חו"ל והרב אהד טהרלב הוא ראש התוכנית הישראלית. עד תשע"ח כיהנה הרבנית חנה גודינגר (דרייפוס) כראש בית המדרש. נכון ל-2025 משמשת הרבנית בילי רבינשטיין כראש בית המדרש. מלמדים במדרשה פרופ' הרב דניאל אפשטיין, הרב שוקי רייך, הרב ברוך גיגי (ראש ישיבת הר עציון), הרב אביה הכהן, הרב ד"ר דוד בן זזון, הרב חיים נבון ועוד.

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר המדרשה באנגלית
* מאמרי כתב העת בשדה באתר רמבי"ש
* 

לינדנבאום
קטגוריה:ירושלים: חינוך
קטגוריה:פמיניזם דתי (יהדות)
קטגוריה:פמיניזם בישראל
קטגוריה:אור תורה סטון
קטגוריה:ארנונה (שכונה)
פארן

**פָּארָן** הוא מושב עובדים חקלאי במחוז הדרום בישראל, השוכן במרכז הערבה, כ-100 ק"מ צפונית לאילת. המושב קרוי על שם נחל פארן הזורם מצפון לו. המושב שייך למועצה אזורית הערבה התיכונה, והוא הדרומי ביותר מבין יישוביה.

## היסטוריה
המושב הוקם בנובמבר 1971 על ידי גרעיני נח"ל של בני המושבים, תנועת המושבים. בתחילה חיו חברי הגרעינים בצורה שיתופית שכונתה **מושבו"צ** (הלחם של מושב וקיבוץ), ובשנת 1975 הפך למושב עובדים.

המושב ממוקם למרגלות רכס עשת, מול העיר הנבטית העתיקה פטרה שבירדן (21 ק"מ).

הגידול העיקרי במושב הוא פלפל מתוק – אדום, צהוב וכתום, שמיוצא לארצות הברית ולאירופה. במושב גם משקי פרחים ומשקי חלב.

כמו כן ניתן למצוא במושב חוות סוסים, מורי דרך, סטודיו ליוגה, חרש עץ, סטודיו לקדרות, קונדיטורית, מנחת למטוסים זעירים ועוד.

מאז ספטמבר 2012 פועלת במושב שלוחה של מכינה קדם-צבאית ערבה.

### תיירות
במושב פארן קיימים מספר אתרי אירוח המציעים לינה ברמות שונות, החל מחאן דרכים ועד לחדרי אירוח.

## גלריית תמונות

קובץ:Moshav Paran.jpg|מושב פארן בצילום אוויר משנת 2008
קובץ:Moshavparan.jpg|מושב פארן בצילום אוויר משנת 2024

## ראו גם
* מדבר פארן
* נחל פארן

## קישורים חיצוניים

*
*פארן באתר המועצה האזורית ערבה תיכונה

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1971
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מועצה אזורית הערבה התיכונה
קטגוריה:הערבה: יישובים
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
כוראל

**כוראל** (מגרמנית: **Choral**) הוא שיר תפילה של הכנסייה הלותראנית, אשר מושר על ידי כלל הקהל בכנסייה.

לכוראלים יש מנגינות פשוטות וקלות לשירה. הם לרוב בעלי מילים מתחרזות וכתובים במבנה סטרופי (אותה מנגינה לכל הבתים). חלק מהכוראלים נכתבו על ידי מרטין לותר בעצמו (שקרא להם בפשטות "שירים"). כוראלים רבים מבוססים על מזמורים גרגוריאניים (כמו הכוראל Nun kommt der Heiden Heiland שביסס לותר על תפילה מן המאה ה-12, או O Welt, ich muß dich lassen המבוסס על שיר פופולרי של היינריך איזאק Innsbruck, ich muß dich lassen).

למרות שכוראלים בדרך כלל מושרים בתור קו מלודי יחיד (מונופוניה), מספר מלחינים עיבדו והירמנו את הכוראלים, תוך כתיבת קולות נוספים. יוהאן סבסטיאן באך ידוע בעיבודיו של כוראלים למקהלה של סופרן, אלט, טנור ובאס. עיבודים אלה מוכרים וידועים כל־כך עד ששמו של באך הפך מקושר למושג כוראל.

הכוראל המעובד לקולות או לכלים ביצירות מאוחרות יותר, מתאפיין בתנועה יחסית דומה במקצב בכל הקולות. לתופעה זו קוראים "הומוריתמוס" כאשר המשפטים יחסית קצרים בדרך כלל ובין המשפטים יש פרמטות ורווחים. האיסורים הקונטרפונקטיים על כתיבת מרווחים מקבילים וטיפול בדיסוננס תקפים וחמורים במיוחד בכוראל, שם כל תנועה אסורה תהיה מורגשת, בגלל האיטיות וההרכב הקטן. הקול הראשי בכוראלים הראשונים היה דווקא הטנור אך עם הזמן נדד תפקיד זה לסופרן כששאר הקולות משלימים מתחתיו את ההרמוניה. בתפילות בכנסייה נהוג לנגן את הכוראל בעיבודו ההרמוני בעוגב, בעוד הקהל שר את המנגינה העיקרית - הלותרנית, של הסופרן.

## דוגמאות בולטות ושימושים ביצירה המוזיקלית
מעבר לתפקידו כהימנון קהילתי, הכוראל שימש כחומר גלם מרכזי עבור מלחיני הבארוק, ובראשם יוהאן סבסטיאן באך, ששילבו אותו ביצירותיהם רחבות ההיקף:

* **"Ein feste Burg ist unser Gott"** (מבצר עז הוא אלוהינו): כוראל מפורסם שכתב מרטין לותר. באך השתמש במלודיה זו כבסיס לקנטטה רי"ב 80, שבה הכוראל מופיע הן כפרק מקהלתי מורכב (פנטזיה על כוראל) והן ככוראל פשוט המסיים את היצירה.
* **"O Haupt voll Blut und Wunden"** (הו ראש עטוף דם ופצעים): כוראל המופיע חמש פעמים במתאוס פסיון של באך. בכל פעם הוא מופיע בהירמון שונה ובסולם אחר, כדי לשקף את ההתפתחות הדרמטית בעלילת הייסורים של ישו.

בתקופה הרומנטית, השתמשו מלחינים בכוראל כדי ליצור תחושת הוד או דתיות ביצירות תזמורתיות. דוגמה בולטת לכך היא הפרק האחרון של הסימפוניה החמישית של מנדלסון ("הרפורמציה"), המבוססת על הכוראל "מבצר עז הוא אלוהינו".

## ראו גם
* קולות (מוזיקה)
* קונטרפונקט
* כוראלים מאת יוהאן סבסטיאן באך

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:תאוריית המוזיקה
קטגוריה:מוזיקה כנסייתית
סמפון

[שמאל|ממוזער|250px|[תרשים של מערכת הנשימה]]
**סִמְפּוֹן** (ברבים: **סמפּונות**, מיוונית σίφων 'צינור'; בלעז: **Bronchus**, ברבים **Bronchi**) הוא אחד משני צינורות דרכם עובר האוויר בין קנה הנשימה והריאות.

קצהו העליון של קנה הנשימה נפתח אל הגרון. הקצה התחתון של הקנה מתפצל לשני סמפונות, האחד נכנס לריאה השמאלית והשני - לימנית. הסמפונות הראשיים הם העבים ביותר ומתפצלים שוב ושוב בתוך הריאות, ונעשים קטנים יותר ויותר, עד שהם נעשים דקים כשערה.

הסמפונונות הקטנים ביותר נקראים **הסמפונונות הסופיות** או **הסמפונונות הנושמות**. בדפנות הסמפונות ניתן למצוא סחוס ושרירים, והם מצופים מבפנים בשכבת רירית נשימתית. הרירית הנשימתית מצטיינת בבליטות מיקרוסקופיות הנקראות **ריסים**. בליטות אלה נעות ועוזרות לסלק מהסמפונות גופים זרים שחדרו אליהם. רירית כזו מצפה את כל דרכי הנשימה, מהאף ועד קצה הסמפונות.

הסחוס המצוי בדפנות הסמפונות נמצא בצורת פיסות של טבעות קטנות. שלא כמו בקנה, אין בסמפונות טבעות של סחוס אלא רק פיסות. סחוס זה מעניק לדפנות הסמפונות קשיחות מסוימת המאפשרת להם להישאר פתוחים.

ברירית הסמפונות עלולה להתפתח דלקת. דלקת סימפונות כרונית (ברונכיטיס) מתאפיינת בשיעול רב. מחלה ידועה של הסמפונות היא **[[אסתמה]]** (בעברית: קצרת או גנחת הסמפונות).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים שלום

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מערכת הנשימה
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
הים הטירני

**הים הטירני** (באיטלקית: **Mar Tirreno**; בצרפתית: **Mer Tyrrhénienne**; בסיציליאנית: **Mari Tirrenu**) הוא ים שולי בים התיכון ונמצא מערבית לחצי האי האפניני. הוא גובל בקורסיקה וסרדיניה במערב, בים הליגורי ובארכיפלג הטוסקני בצפון, בטוסקנה, לאציו, קמפניה ובקלבריה במזרח ובסיציליה בדרום. העומק המרבי הוא 3,785 מטר. במיתולוגיה היוונית, שימשו הצוקים המתנשאים מעל הים הטירני כמשכנן של ארבע הרוחות שנשמרו בידי איאולוס (שומר הרוחות). שמו של הים הטירני נגזר מהמסורת היוונית, לפיה המנהיג האטרוסקי "טירנוס" הוביל את האטרוסקים מאזור לידיה לחצי האי האפניני. המחקר המודרני לא מצא הוכחות חד משמעיות למוצא האטרוסקים.

הים הטירני נמצא ליד השבר האירופו-אפריקאי ולכן קרקעיתו מלאה בשלשלות הרים והרי געש (כולל מרסילי), חלקם פעילים. הרוחות הנושבות בו הן המיסטרל מעמק הרון, ליבקיו מדרום מערב ושירוקו ואוסטרו מהדרום.

חמישה מצרי ים מובילים אל הים הטירני:
*מצר מסינה בין סיציליה וקלבריה אשר בקצה המגף האיטלקי ורוחבו כשלושה קילומטר.
*תעלת קורסיקה בין איטליה וקורסיקה, כ-80 ק"מ בקירוב.
*מצר בוניפאצ'יו בין קורסיקה לסרדיניה ורוחבו כאחד עשר קילומטר.
*מצר חסר שם בין סרדיניה לתוניסיה בן 200 ק"מ.
*מצר סיציליה בין תוניסיה וסיציליה כ-160 ק"מ בקירוב.

## קישורים חיצוניים

* 

*
טירני
קטגוריה:איטליה: גאוגרפיה
טירני
טירני
טירני
מלחמות מיתרידטס

**מלחמות מיתרידטס** היו שלוש מלחמות שנערכו בין מיתרידטס השישי, מלך פונטוס לבין הרפובליקה הרומית במהלך המאה ה-1 לפנה"ס. הסיבה לפרוץ המלחמות האלה היא הרצון המשותף הן של רומא והן של פונטוס להרחיב את גבולותיהם ולהגדיל את השפעתם באזור. בסופן של המלחמות האלה איבדה פונטוס את עצמאותה והפכה לממלכת חסות ובהמשך לפרובינקיה רומית מאוחדת ביחד עם ביתיניה. 

* מלחמת מיתרידטס הראשונה – פלישת מיתרידטס לביתיניה ולאחר מכן לחלקים נרחבים ביוון ב־88 לפנה"ס
* מלחמת מיתרידטס השנייה  – פלישת הצבא הרומי לפונטוס בראשות לוקיוס ליקיניוס מורנה בשנת 82 לפנה"ס
* מלחמת מיתרידטס השלישית  – מיתרידטס פותח במלחמה כנגד רומא בעקבות סיפוח ביתיניה ב־74 לפנה"ס.

## ראו גם
*אסיה הקטנה בתקופה ההלניסטית
*אסיה הקטנה בתקופה הרומית

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פונטוס
החבל הימי לישראל

**החבל הימי לישראל** (בראשי תיבות **חי"ל**; באנגלית **Israel Maritime Leage**) הוא ארגון שנוסד בתקופת היישוב בשנת 1936 להעמקת התודעה הימית, לקדם תשתיות ימיות, ולחזק את הקשר בין היישוב לבין הים.

## הקמה
הארגון נוסד בשנת 1936 כארגון ארצי אזרחי על ידי אנשי ציבור וימאות כשביניהם רב חובל זאב הים (איקוביץ').

הארגון הוקם על מנת לקדם ולטפח את הקשר בין היישוב לים ואף פעל לשם כך בקידום הקמת נמל תל אביב, הכשרת כח אדם והסברה.

## ראשית המדינה והתרחבות הפעילות
החי"ל, בשיתוף עם הסוכנות היהודית הקים את בית הספר הימי ליד הטכניון בחיפה (בבסמ"ת). עם הנהלתו והנהלת בית הספר הימי של אגודת יורדי ים זבולון ותנועות נוער ימיות נוספות, ניהל בתקופת המנדט פעולות הדרכה ימית לנוער בחופי נהריה, שבי ציון, עתלית, כפר ויתקין, הרצליה, דגניה א', טבריה ותל אביב.

## פעילות פרסומית
החי"ל פרסם חוברות הדרכה ימיות והקים מועדון בשם "בית יורדי ים" ברחוב המלכים בחיפה (כיום דרך העצמאות), עבור ימאי צי הסוחר והימאים העבריים ששירתו בצי הבריטי. היה מעורב מדי שנה בארגון אירועי יום הים, יום חג לימאות העברית. 

## התאחדותו עם צים ופירוקו
עם הקמת חברת השיט הארצישראלית "צים" ביום 7 ביוני 1945 על ידי הסוכנות היהודית, היא הותירה אצלה 44% מהון המניות, ומסרה לחבל הימי 11% ולהסתדרות 45%. לאחר הקמת מדינת ישראל הפך החי"ל למוסד גג של אגודות הספורט הימי, עד שפורק בשנת 1997.

CenesLigaYamitHarZion61937.jpg|הזמנה למפגש ראשון של "הליגה הימית העברית" באניה 'הר ציון' יוני 1937.
פוסטר חבל ימי לישראל *סע באניות עבריות* 1937.jpg|כרזת פרסומת "סע באניות עבריות" של החבל הימי לישראל, 1937.
Yam monthly magazine.JPG|שער **ים – גליונות החבל הימי לישראל** גיליון מרץ–אפריל 1950.


## לקריאה נוספת
* "ים – גליונות החבל הימי לישראל" חוברת ו'–ז' (נ"ח–נ"ט) שנה חמישית אדר ניסן תש"י מרץ–אפריל 1950 עמוד 36.
* צדוק אשל, **המערכה לכיבוש הים – תולדות החבל הימי לישראל**. הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1996.
* דניאלה רן, **[https://www.pardes.co.il/?id=showbook&catnum=978-965-7171-75-2 בין ספינה לרציף: תולדות לשכת הספנות הישראלית 1932–1982]**, פרדס הוצאה לאור, 2008, עמ' 46, 66, 131, 211–213.

## קישורים חיצוניים

* שי שמש, חג הים חוזר, זווית, 17 במאי 2018
* ידיעות עיתונאיות היסטוריות על החבל הימי לישראל באתר "שפת הים" - ים וספנות בעיתוני ההשכלה, התחייה והיישוב, 1948-1856.
* "ים" - גליונות החבל הימי לישראל באתר "שפת הים", 2022.
*  מפגש של אגודת החבל הימי לישראל, '''1937''', באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים 
*  סיום עונת הרחצה על ידי חבל ימי לישראל, '''1938''', באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים 
*  הכינוס הארצי למען הצי העברי, '''1939''', באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר ימאות
קטגוריה:ארגונים ימיים בתקופת היישוב
קטגוריה:ישראל: ארגוני תחבורה
מאט דיימון

**מת'יו פייג' "מאט" דיימון** (באנגלית: **Matthew Paige "Matt" Damon**; נולד ב-8 באוקטובר 1970) הוא שחקן קולנוע ותסריטאי אמריקאי. זוכה פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר עבור "סיפורו של ויל האנטינג" ו-2 פרסי גלובוס הזהב.

## ראשית חייו
דיימון נולד בקיימברידג', מסצ'וסטס שבארצות הברית לקנט ולננסי דיימון. אחיו, קייל, הוא פסל ואמן. בגיל צעיר החל להשתתף בהצגות בבית ספרו, עליהן זכה במספר פרסי דרמה בתחרויות ארציות. בפרט, הוא עשה כן בבית הספר התיכון  קיימברידג' רינדג' ולטיני, בו למד עם בן אפלק.

התחיל ללמוד באוניברסיטת הרווארד בסתיו 1988, אך עזב את השיעורים כדי לפתח את קריירת המשחק שלו בלוס אנג'לס.

## קריירה
תפקידו הראשון של דיימון בסרט היה ב-1988 בקומדיה הרומנטית "מיסטיק פיצה".

דיימון זכה בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר יחד עם חברו מבית הספר התיכון בן אפלק עבור "סיפורו של ויל האנטינג" (1997), והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר עבור אותו סרט.

יחד עם אפלק ייסד את "פרויקט גרינלייט" שמטרתו למצוא ולממן יוצרי סרטים מתחילים ומבטיחים. שיחק גם בסרטו של סטיבן ספילברג "להציל את טוראי ריאן" – בתור ריאן; בסרט "זהות כפולה" וסרטי ההמשך ב"זהות במלכודת", "זהות אבודה" ו"ג'ייסון בורן". כמו כן שיחק בסרט "מוריד הגשם", על-פי ספרו של ג'ון גרישם, בתור עורך דין צעיר מממפיס התובע חברת ביטוח גדולה. שיחק גם ב"אושן 11", ב"אושן 12" וב"אושן 13".

בשנת 2009 שיחק בסרט "אינוויקטוס" עליו קיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.

בשנת 2015 קיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר וזכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי על גילום דמותו של מארק וואטני בסרט המדע הבדיוני "להציל את מארק וואטני" בבימויו של רידלי סקוט. הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר.

בשנת 2017 שיחק בסרט הפנטזיה "החומה הגדולה". באותה שנה השתתף בסרט "תור: ראגנארוק".

בשנת 2023 שיחק בסרט "אייר" בתפקיד הראשי, עליו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט מוזיקלי או קומדיה. כמו כן שיחק בסרט "אופנהיימר" של הבמאי כריסטופר נולאן.

## חיים אישיים
דיימון כתב את התפקיד הראשי של סקיילר בסרט "סיפורו של ויל האנטינג", שיצא ב-1997, על חברתו סקיילר סטנשטיין (שנישאה כמה שנים מאוחר יותר למתופף של להקת "מטאליקה" לארס אולריך), עמה יצא בתקופת האוניברסיטה.

במהלך צילומי הסרט "תקועים לנצח" ב-2003, דיימון פגש את הארגנטינאית לוסינה בוסן ברוסו במיאמי, שם עבדה כברמנית. הם התחתנו בטקס אזרחי-פרטי ב-9 בדצמבר 2005 בניו יורק. דיימון היה לאביה החורג של בתה של בוסן מנישואיה קודמים. לזוג נולדו שלוש בנות.

## פילמוגרפיה

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:קיימברידג' (מסצ'וסטס): אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המקורי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב - התסריט הטוב
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקנית ראשית בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:שחקנים ביקום הקולנועי של מארוול
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
זעמן

**זַעֲמָן** (שם מדעי: *Coluber*) הוא סוג נחשים לא ארסיים הנמנה עם משפחת הזעמניים זהו סוג המהווה אב-טיפוס להגדרת המשפחה כולה והיא נקראת על שמו. מקור השם בלטינית (*Colubea* – נחש).

הסוג כולל כ-40 מיני נחשים לא ארסיים ותפוצתם רחבה ביותר – הם מצויים באסיה, אירופה, אמריקה הצפונית ובצפון אפריקה.

גופם דק יחסית וזנבם ארוך. שינהם מרובות והן הולכות וגדלות בהדרגה מקדמת הלסתות ואחורה. הם זריזים, עיניהם גדולות יחסית ומסתבר שחוש הראיה שלהם מפותח. סימן היכר נוח לסוג הוא צורתו המיוחדת של מגן המצח הדומה לפעמון.

אחדים מבני הסוג נחשבים נחשים מועילים לאדם מפני שהם טורפים עכברים וחולדות המזיקים למשק. הזעמן לא נכרך סביב טרפו אלא נושך ולוחץ אותו אל הקרקע עד למותו. הם מתגוננים על ידי נשיפת אוויר ונשיכות ומכאן שמם העברי הדומה בצלילו לשמם הנרדף ביוונית (*Zamenis* – כועס מאוד).

נחש הזעמן השחור מגיע עד כ-3 מטרים, והוא אם כן הארוך ביותר בישראל. הוא מצוי בצפון ועד באר שבע.

## מיון
* Coluber anthonyi
* Coluber aurigulus
* Coluber barbouri
* Coluber bilineatus
* זעמן אמריקאי מזרחי (Coluber constrictor)
* Coluber flagellum
* Coluber fuliginosus
* Coluber lateralis
* Coluber mentovarius
* Coluber schotti
* Coluber slevini
* Coluber taeniatus

בעבר השתייכו לסוג מינים שעברו לסוגים אחרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:זעמניים
זימים

שמאל|ממוזער|250px|זימים בראשה של טונה
**זימים** (ביחיד: זים, נקרא גם "אגיד") הם אברי הנשימה של הדגים וייצורים אחרים החיים במים.

הדגים נחשבים לקדומים יותר מבחינה אבולוציונית ולפיכך פרימיטיביים יותר מאשר היונקים. משום כך, תאי הדם האדומים שלהם, בניגוד לתאי הדם של היונקים, מכילים גרעין אשר גורע משטח המגע שלהם עם החמצן ומגדיל באופן ניכר את גודל התא. בנוסף לכך,רמת ריווי החמצן במים עומדת על 0.6%, על כן התפתח מנגנון המגדיל את שטח המגע של תאי הדם האדומים עם המים (ראו גם: החמצן כגורם מגביל). זהו תפקידם של **הזימים**.

הזימים בנויים מקרומים דקים ועדינים ביותר העשויים משכבות תאים בודדים ועשירים מאוד בנימי דם, המובילים תאי דם הפולטים פחמן דו-חמצני וקולטים את החמצן מהמים. הם עוברים דרך הקרומיות, בהן מתבצע חילוף הגזים בין נימי הדם לסביבה המימית החיצונית בתהליך דיפוזיה (מפל ריכוזים). ברוב הזימים יעילות הספיגה מוגברת על ידי מנגנון זרם נגדי (Counter-current Exchange). הנימים המביאים דם עני בחמצן נמצאים במקביל עם הנימים אשר הדם בתוכם כבר הועשר בחמצן, ומאפשרים מעבר חמצן בנקודות החיבור לאורכן. הזרימה בנימים המובילים דם עשיר בחמצן הפוכה לכיוון הזרימה בנימים המובילים דם עני בחמצן, ובכך נשמר מפל ריכוזי חמצן קטן אך אחיד לכל אורך הנימים. 
שמאל|ממוזער|250px|מנגנוני תנועה נגדית (זימים) ותנועה מקבילה בטבע.

כדי שדג יוכל לקלוט כמות מרבית של חמצן, עליו להניע את המים סביבו כל העת. מיני דגים מסוימים עושים זאת על ידי פתיחה וסגירה של מכסי הזימים. מדובר בעיקר בדגי גרם, שהם הנפוצים ביותר; אצלם מכוסים הזימים בלוחית גרמית ניידת הנקראת "מכסה הזימים". לפיכך אי אפשר לראות את הזימים אלא לאחר שמרימים את מכסה הזימים שנמצא יחד עם מערכת הזימים על ראשו של הדג כדי להיות קרובים למוחו, וראשיתו של צינור העיכול בדפנות הלוע. הדג בולע את המים דרך פיו על ידי תנועה קדימה ופתיחת הלוע ולאחר מכן סגירת פיו ודחיסת המים על פני הזימים; מינים אחרים של דגים, כגון כרישים, עושים זאת על ידי הישארות בתנועה מתמדת גם תוך כדי שינה (הדבר קשור גם לפעילות החשמלית שבגוף הכריש).

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטומיה של דגים
סרגל

שמאל|ממוזער|250px|סרגלים מסוגים שונים
ממוזער|250px|סרגל מתקפל

**סרגל** הוא כלי שלו יש לפחות צד אחד ישר, שעל פי רוב מסומן בשנתות המיועדות למדידת מרחקים. עם זאת, לסרגל ישנם גם שימושים נוספים מעבר למדידת האורך.

על פי רוב הסרגל עשוי מפלסטיק או מתכת, אך יש גם סרגלים מעץ ומחומרים נוספים. הסרגל יכול להיות בשלל צבעים וגדלים. משום שהסרגל מיועד להיכנס לקלמר או לתיק בדרך כלל אורכו לא עולה על אורך של 40 ס"מ, אך ישנם גם סרגלים מתקפלים אשר ניתן לפתוח אותם לאורכים גדולים יותר.

כמעט תמיד, המרחק בין כל שנתות סמוכות בסרגל זהה, כך שהוא מציין סקאלה ליניארית.

## שימוש בסרגל לצורכי מדידה
ממוזער|250px|השנתות של הסרגל מאפשרות מדידת אורך על פי יחידות שונות
שימושו העיקרי של הסרגל הוא כמכשיר מדידה המיועד למדידת אורכם של קווים קצרים / בינוניים. לרוב הסרגלים הם בעלי שנתות של סנטימטרים ומילימטרים (במרבית העולם) או של אינצ'ים וחלקי האינץ' (באנגליה, בארצות הברית ובמספר מדינות נוספות).

סרגלים משמשים לרוב למדידת מרחקים שאינם מצריכים דיוק רב במיוחד (פחות ממילימטר) או אורך גדול במיוחד (לרוב מעבר לשניים שלושה מטרים יש להשתמש בשיטות אחרות למדידת מרחק).

## שימוש בסרגל לצורכי שרטוט וגאומטריה

ממוזער|250px|שימוש בסרגל לשרטוט קו ישר

הסרגל הוא כלי המאפשר יצירת קו ישר או קטע ארוך העובר דרך שתי נקודות נתונות.

בגאומטריה משמש הסרגל למטרת שרטוט ואינו משמש למדידה.
בגאומטריה האוקלידית של המישור, בנייה בסרגל ובמחוגה היא בנייה של עצמים גאומטריים, כגון קטעים בעלי תכונות מוגדרות, הנעזרת בסרגל ובמחוגה בלבד.

## שימוש בסרגל לקריאה
בהיותו חפץ קל ומוארך הסרגל יכול לסייע במעקב אחר השורות של טקסטים כתובים. פעולה זו חיונית ליכולת הקריאה שהיא חלק ממיומנויות האוריינות.

השימוש בסרגל יכול לסייע לתלמידי כיתות היסוד בשלבי רכישת הקריאה הראשוניים ולאנשים הסובלים מקשיי קריאה על רקע של גרמים שונים כמו דיסלקסיה, הפרעת קשב וקשיים במיקוד ראייה.

## שימוש בסרגל לענישה
במערכות חינוך בעבר, בהן נהוג היה להכות תלמידים כאמצעי משמעתי, שימש הסרגל בידי מורים, מנהלים ואנשי צוות חינוכי אחרים להכאת תלמידים, אם באמצעות הכאה בסרגל על אצבעותיו הפרושות של תלמיד, ואם בחלקי גוף אחרים. זכר לנוהג זה נשמר בשיר יש לנו תיש (בנוסחיו העממיים, לא אלו שכתב יצחק אלתרמן) בנוסחים הבאים: ״יש לנו תיש/ לתיש יש זקן/ ולו ארבע רגליים/ וגם זנב קטן// במקל, בסרגל — / מה שבא ליד!״ ובנוסח ״יש לנו רבי/ לרבי יש זקן/ ולו הרבה תלמידים/ והוא מכה אותם// במקל, בסרגל — מה שבא ליד!״

## ראו גם
* סרגל חישוב

## קישורים חיצוניים

* Screen Ruler - סרגל וירטואלי למסך המחשב. סרגל מסוג זה יכול לעזור במיקוד הראיה ומעקב אחר השורות בזמן קריאת טקסטים מהמחשב.
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכשירי מדידת אורך
קטגוריה:ציוד משרדי
פיקולו

250px|ממוזער|שמאל|מוזיקאית מנגנת בפיקולו

**פיקולו** (מאיטלקית: **Piccolo**, "קטן", קיצור של **Flauto Piccolo**, "חליל קטן"; על אף שבאיטלקית מודרנית נקרא **ottavino** והמילה "פיקולו" הוראתה כל כלי נגינה קטן, כך למשל "קלרינט-פיקולו") הוא סוג קטן של חליל צד העשוי ממתכת או מעץ הובנה, ואורכו כמחצית מאורכו של החליל הרגיל וצליליו גבוהים באוקטבה מאלה של החליל. היות שצליליו של הפיקולו גבוהים מצלילי החליל (ומצלילי כל כלי הנשיפה מעץ), הם מבריקים וחזקים יותר ומשמשים בתזמור על מנת להכפיל את צלילי הכינורות. משום שקולו של כלי זה חזק ביחס לחליל, יש רק פיקולו אחד או שניים בתזמורת סימפונית רגילה, ואילו חלילי צד יש לרוב שניים ויותר (בתזמורת סימפונית המנגנת יצירות ספציפיות כמו "פולחן האביב" מאת סטרווינסקי מנגנים שני פיקולו וארבעה חלילי צד).

## היסטוריה
הפיקולו, שבתחילה היה ללא מנגנון לחצנים, התפתח מחליל שהשימוש הנפוץ בו היה בצעדה יחד עם תוף מצעדים בקרנבל של בזל, ששורשיו במאה ה-16. אנטוניו ויוואלדי חיבר כבר במאה ה-17 קונצ'רטי (RV 443, 445) ל"חליל קטן" (*flautino*; חלילית קטנה מתקופת הבארוק) המותאמים לנגינה בפיקולו התזמורתי המודרני.. גאורג פרידריך הנדל שילב פיקולו באופרה "רינלדו" (1711). ז'אן-פיליפ ראמו שילב אף הוא פיקולו בתזמורת אופרות שחיבר. מלחיני מוזיקה קלאסית כגון וולפגנג אמדאוס מוצרט, יוזף היידן, פראנץ אנטון הופמייסטר, מיכאל היידן ופרנץ קסאפר זיסמאייר כתבו תפקידים לפיקולו ביצירות סימפוניות ובימתיות מן המאה ה-18.

הפיקולו המודרני בנוי באופן דומה לחליל צד, כצינור צר (בקוטר של כ-2 ס"מ) שארכו כ-30 ס"מ, העשוי בדרך כלל ממתכת או מעץ הובנה, ולאורכו שישה נקבים הנסגרים ונפתחים על ידי מנגנון מורכב של לחצנים (המכונים "קלפות") ומנופים, אשר קרוי על שם ממציאו, מנגנון תאובלד בהם. הלחצנים עשויים גם הם ממתכת, ובתחתיתם שכבת לבד המצופה בעור-דג או חומר סינתטי אחר המונע בריחת אוויר בהסגרם. לחליל ישנה פייה המיועדת לנשיפה, העשויה לרוב ממתכת.

בעבר היו נפוצים פיקולו במפתח רה במול, אולם כיום הכלי נפוץ במפתח דו.

## רפרטואר
הפיקולו נכלל כמעט תמיד בתזמור סימפוני החל מן המאה ה-19 והוא חבר קבוע בתזמורת הסימפונית, כאשר לעיתים מוקצים לו קטעי סולו. ג'ון פיליפ סוזה חיבר קטע סולו לארבעה כלי פיקולו בטריו הסוגר את המארש כוכבים ופסים לנצח.

ברפרטואר קיימות יצירות לפיקולו סולו וסונטות לפיקולו ופסנתר מאת מלחינים מן המאה ה-20 כסמיואל אדלר, קרלהיינץ שטוקהאוזן (שחיבר גם את היצירה *Zungenspitzentanz* לפיקולו, סינתיסייזר וכלי הקשה) ועוד.

בנוסף לקונצ'רטי של ויואלדי קיימים קונצ'רטי לפיקולו ולתזמורת מאת מלחינים מודרניים כגון לואל ליברמן, פיטר מקסוול דייוויס ואבנר דורמן.

יצירה נוספת היא החמישייה לפיקולו ורביעיית מיתרים מאת גרהם ווטרהאוס (1989).

## לקריאה נוספת

* Gippo, Jan (ed.). *The Complete Piccolo: A Comprehensive Guide to Fingerings, Repertoire, and History*, second edition, foreword by Laurie Sokoloff; contributing editors, Therese Wacker, Morgan Williams, and Tammy Sue Kirk. Bryn Mawr: Theodore Presser Company, 2008. 


## קישורים חיצוניים

* A tiny instrument with a tremendous history: the piccolo
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי נשיפה מעץ
קטגוריה:כלי נגינה
קטגוריה:חליל צד