דיוקן אנדראה אודוני

**דיוקן אנדראה אודוני** (באנגלית: **Andrea Odoni**) הוא דיוקן מאת הצייר האיטלקי לורנצו לוטו משנת 1527. הציור מתאר את הסוחר והאספן הוונציאני אנדראה אודוני (1488–1545). הדיוקן נחשב לאחד הדיוקנאות החדשניים והדינמיים של הרנסאנס האיטלקי ביצירתו של לוטו. הוא מוצג בגלריית התמונות בארמון בקינגהאם בלונדון.

## רקע
הציור נוצר לאחר שובו של לורנצו לוטו לוונציה, לאחר שלוש־עשרה שנים שבהן פעל בעיר ברגמו. בתקופה זו ביקש האמן להרשים פטרונים פוטנציאליים בעיר. אנדראה אודוני, הסוחר העשיר המתואר בציור, היה בן למשפחה שמוצאה במהגר עשיר ממילאנו שהשתקע בוונציה. הוא היה חבר חשוב במעמד של תושב העיר ונודע כאספן של יצירות אמנות וחפצים עתיקים.

אודוני הרחיב את האוסף שקיבל בירושה מדודו פרנצ'סקו זיו והפך לאספן ידוע של ציורים, פסלים, כלי חרס עתיקים, מטבעות, אבני חן ודגימות מתחום תולדות הטבע. בביתו הוצגו פסלים עתיקים לצד יצירות מודרניות, ובתוכם גם ראשים ושברי פסלים משיש עתיק. המשורר והסאטיריקן פייטרו ארטינו כתב בשנת 1538 כי אודוני "שחזר את רומא בוונציה". ג'ורג'ו וזארי תיאר את ביתו של אודוני כ"מקלט ידידותי לאנשים מוכשרים".

## תיאור היצירה
הציור מציג את אודוני מוקף בפסלים ובשברי פסלים קלאסיים. בידו האחת הוא מחזיק פסלון של דיאנה מאפסוס, ואילו בידו השנייה הוא מצמיד צלב אל חזהו. מחווה זו פורשה בין היתר כרמז לכך שהנצרות קודמת בטיבה לטבע ולדתות הפגאניות של העת העתיקה.

סביב הדמות מופיעים העתקים של פסלים קלאסיים ידועים. בין הדימויים המופיעים בציור ניתן לזהות שלושה ייצוגים של הרקולס: קבוצת הרקולס ואנטאיוס, דמות עומדת של הרקולס הלבוש בעור אריה אשר זוהתה בעבר עם הקיסר קומודוס, וכן דמות הרקולס מינגנס. בנוסף מופיעים שני ייצוגים של ונוס: טורסו של אפרודיטה וכן ונוס המתרחצת. בקדמת הציור מוצג גם יציקת גבס של פסל ראש הקיסר אדריאנוס.

רק ראשו של אדריאנוס ידוע בוודאות כחלק מאוספו של אודוני, שכן הוא מופיע במלאי האוסף של אחיו אלביזה אודוני משנת 1555. ייתכן כי חלק מן הפסלים האחרים לא השתייכו לאוספו של אודוני אלא היו שייכים ללוטו עצמו, שכן ידוע כי האמן החזיק תבליטים ופסלים מגבס ושעווה. ייתכן כי שברי הפסלים נכללו בציור משום שהיו חשובים לאודוני או משום ששימשו כפרשנות סמלית לדמותו.

## קומפוזיציה וסגנון
לוטו השתמש בפורמט רחב, כמעט מרובע, המאפשר למלא את החלל סביב הדמות בפסלים ובאובייקטים. מבטו הישיר של אודוני אל הצופה מודגש באמצעות מחוות הידיים שלו, מעילו הכבד והפסלים המקיפים אותו. מצבם השבור של חלק מן הפסלים מודגש בציור, וסידורם יוצר יחסים מורכבים ולעיתים אירוניים ביניהם, כגון הצבת דמות הרקולס מינגנס מול ונוס המתרחצת והצבת טורסו ונוס מול ראשו של אדריאנוס.

## פרשנות
הציור נתפס כיצירה מורכבת מבחינה רעיונית, מעבר להיותו דיוקן של אספן. המבט הישיר של אודוני והניגוד בין ידו האוחזת בצלב לבין הפסלון של דיאנה המוצג לצופה פורשו כהצעה לבחירה רעיונית. לפי פרשנות אחת, הפסלון השלם של דיאנה מסמל את הטבע, בעוד ששברי הפסלים העתיקים מסמלים את הארעיות של האמנות ושל מעשי האדם. הצלב המוצמד לחזהו של אודוני רומז כי עבורו הנצרות היא הדת העליונה, העומדת מעל הטבע ומעל האלים הפגאניים.

פרשנות נוספת רואה קשר בין ראש הקיסר אדריאנוס, שהיה פטרון אמנות מרכזי ברומא העתיקה, לבין אודוני עצמו כפטרון אמנות בן זמנו. לפי הצעה אחרת, הציור אינו מציג בחירה אחת אלא משמש כהרהור רחב על נושאים שונים הקשורים לאספנות ולתרבות.

## נושאים ורעיונות
בציור משתלבים ניגודים רעיוניים שונים, ובהם היחסים בין רומא לוונציה, בין פגניות לנצרות, בין טבע לאמנות, בין עתיק למודרני, וכן בין ציור לפיסול. ניתן לראות ביצירה גם השוואה בין האמנות העתיקה לבין האמנות של לוטו עצמו, אשר באמצעות הציור מעניק חיים חדשים לפסלים העתיקים.

## תולדות היצירה
הדיוקן תועד בשנת 1532 בחדר השינה של אודוני בביתו שעל גדת פונדמנטה דל גפרו בוונציה, כאשר מרקנטוניו מיקייל ביקר באוסף. ג'ורג'ו וזאריהזכיר את הציור כיצירה יפה במיוחד כאשר ביקר בעיר כעשר שנים מאוחר יותר. הציור נכלל גם במלאי משנת 1555 של אחיו ויורשו של אודוני, אלביזה אודוני.

בהמשך עבר הציור דרך מספר בעלים, ובהם האספן לוקאס ואן אופלן והאספן חרארד ריינסט באמסטרדם. בשנת 1660 נרכש בידי מדינות הולנד ומערב פריזלנד והוענק למלך צ'ארלס השני, מלך אנגליה. כיום הוא מצוי באוסף המלכותי הבריטי. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים באוסף המלכותי של הממלכה המאוחדת
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:ציורי שמן