open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
עפר זיתוני

**עפר זיתוני** (נולד ב-23 באוקטובר 1960 בחיפה) הוא מתמטיקאי ומהנדס חשמל ישראלי ופרופסור במכון ויצמן למדע ומחזיק הקתדרה על שם הרמן פ. טאובמן למתמטיקה. מחקרו עוסק בתאוריה של מטריצות אקראיות, תורת התנודות הגדולות ותהליכים סטוכסטים וסינון בתקשורת.

## אודות
בשנת 1986 סיים דוקטורט בטכניון אצל פרופ' משה זכאי. בשנת 2009 התפרסם הספר "An Introduction to Random Matrices" בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' אותו חיבר יחד עם גרג אנדרסון ואליס גווינה.

זיתוני שהה כעמית בתר-דוקטורט באוניברסיטת בראון וב-MIT. הוא היה חבר סגל בטכניון בדרגת פרופסור עד שנת 2007. בשנים 2002-2012 כיהן גם כפרופסור למתתמטיקה באוניברסיטת מינסוטה ומשנת 2013 הוא Global distinguished Professor of Mathematics במכון קוראנט למדעי המתמטיקה של אוניברסיטת ניו-יורק.

## פרסים והוקרה
זיתוני הוא חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, באקדמיה האמריקאית לאמנות ומדעים, ובאקדמיה הישראלית למדעים. הוא גם עמית האגודה האמריקאית למתמטיקה "על תרומתו לתורת ההסתברות", עמית המכון לסטטיסטיקה מתמטית, ועמית IEEE.

## קישורים חיצוניים

* דף אישי באתר מכון ויצמן
* עפר זיתוני, What happens when a person strolling along an intersecting path chooses directions with a roll of the dice?, באתר מכון ויצמן

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: מתמטיקה ומדעי המחשב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:חוקרי תורת ההסתברות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
בוטנים מצופים

**בוטנים מצופים** הם חטיף פופולרי, העשוי מבוטנים קלויים בציפוי שכבה אפויה פריכה.
## קבוקים
שמאל|ממוזער|200px|קבוקים בתפזורת
**קבוקים** הם בוטנים המצופים בבלילת קמח אפויה. מקור השם ככל הנראה במילה הטורקית kabuk, שפירושה ציפוי.

הקבוקים הם חטיף פופולרי הנמכר בישראל בתפזורת בפיצוחיות או באריזות במרכולים, וכן ניתן להכנה בבית. הציפוי שלהם פריך ועשוי בדרך כלל מקמח, סוכר, מלח, עמילן ולציטין. ניתן למצוא את החטיף בציפוי שומשום או בלעדיו.

קיימים מגוון סוגי קבוקים מלבד הקבוק ה"קלאסי" והקבוק מצופה השומשום: קבוקים בטעמים שונים, קבוקים מתובלים ועוד.

ערכו התזונתי של הקבוק גבוה יחסית והוא עתיר קלוריות ושומן. 100 גרם קבוקים מכילים כ-465 קלוריות, 17 גרם שומן, 64 גרם פחמימות, 14 גרם חלבונים, 430 מ"ג נתרן ו-5 גרם סיבים תזונתיים.

## בוטנים אמריקאיים
שמאל|ממוזער|200px|בוטנים אמריקאיים
[שמאל|ממוזער|200px|סבבה - אריזה של בוטנים קלויים מצופים (בוטנים אמריקאיים) תוצרת [שטראוס_גרופ#עלית|עלית.]]
**בוטנים אמריקאיים** הם חטיף פופולרי העשוי מבוטנים קלויים בציפוי שכבה אפויה פריכה. שכבת הציפוי עשויה מקמח חיטה ותבלינים, כגון סוכר, מלח, ולעיתים גם רוטב סויה, שמרים, פלפל צ'ילי ועוד. 100 גרם של בוטנים אמריקאיים מכילים כ-54 גרם פחמימות.

החטיף מכונה בישראל "בוטנים אמריקאיים", למרות שלא הגיע מארצות הברית, ואילו בארצות הברית הוא קרוי "בוטנים יפניים" (Japanese (Style) Peanuts) או "בוטני קרקר" (Cracker peanuts). במקסיקו הוא מכונה "בוטנים יפניים" (cacahuates japaneses), ונחשב לחטיף בירה פופולרי במיוחד. יש הסוברים כי החטיף זכה לכינוי "יפני" כיוון שיוצר במקסיקו בידי מהגרים מיפן, שהגיעו למקסיקו במאה ה-19 כתוצאה מהסכמי שיתוף פעולה בין קיסר יפן ונשיא מקסיקו. בהמשך הגיע המתכון לישראל מארצות הברית, ומכאן נובע שמו.

## ראו גם
* במבה
* חמאת בוטנים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חטיפים
מצופים
סאבלה

**סאבלה** (בצרפתית: **Sablé**) הוא סוג של ביסקוויט צרפתי, עגול וקרוקנטי, שמקורו בעיר קאן שבנורמנדי.

לפי מכתבי מאדאם דה סבינייה, ביסקוויטים כאלה יוצרו בסביבות שנת 1670 ביישוב **סאבלה-סיר-סארט** הנמצא בפיי דה לה לואר ("ארץ הלואר"). לפי האגדה, כשביקרה בחצרו של "מסייה", אחיו של לואי ה-14, המרקיזה מאדאם דה סאבלה (1599-1678), הידועה בין השאר בהגיגיה, הביאה כמה עוגיות מהבית.
"מסייה" ומקורביו נהנו מאוד מהביסקוויטים והזמינו עוד עוגיות דומות מפרנסואה ואטל, ה"מטר ד'אוטל" המפורסם של הנסיך קונדה הגדול. לכבוד המרקיזה האורחת החליטו לקרוא למעדנים אלה "פטי סאבלה".

בשל הקשר למילה "סאבל", שמשמעותה בצרפתית – "חול", השם "סאבלה" יכול בנוסף לרמוז על המרקם הרך, העדין והפריך משהו של ביסקוויטים מסוג זה, ולצבעם הזהבהב.

## מתכונים
בין המתכונים הידועים ביותר של ביסקוויטים סאבלה או "פטי סאבלה" (petits sablés), כלומר "סאבלה קטנים", יש להזכיר את אלו של אמא פולאר, את הביסקוויטים של סן מישל, של פון אוון ושל ה"ביסקוויטרי דה ל'אבה" Biscuiterie de l'Abbaye (ביישוב לונלה ל'אבה בנורמנדי תחתית). ביצירת ה"סאבלה" יכולים להיעזר גם בהוספת שקדים, קליפות של לימון או של תפוזים.

## ראו גם
* פתי בר

## קישורים חיצוניים

*מתכון של ביסקוויט סאבלה באתר למזון בריא "וולספיר" באנגלית
*מתכון של "סאבלה" באתר "אלף ואחד מעדנים" בצרפתית

קטגוריה:ביסקוויטים
קטגוריה:המטבח הצרפתי: מאפים
יהודה טלית

**יהודה טלית** (2 בדצמבר 1944 – 8 ביוני 2019) היה איש עסקים, אמרגן ומפיק ישראלי.

## קורות חיים
### ילדות, נעורים וקריירה מוקדמת
טלית נולד בתל אביב ולמד בבית הספר היסודי "בלפור" ובהמשך בתיכון החקלאי מקוה ישראל. את תחילת דרכו העסקית עשה כשהקים עסק לקידום מכירות וייצר בין היתר מחזיקי מפתחות, שהיו פופולריים מאוד בשנות ה-60. על מחזיקי המפתחות הוטבעו דיוקנאות של ספורטאים, זמרים ושחקנים פופולריים מאותה תקופה וכן חברות מסחריות.

### עסקי האמרגנות וההפקה
ב-1966 פגש את חיים סבן שהיה חבר בלהקת האריות. טלית הציע לסבן למכור מחזיקי מפתחות עם תמונות של "האריות", וכך נולדה השותפות העסקית הראשונה ביניהם. השניים הקימו חברה שייצגה אמנים ישראלים, ואת חלקם היא עדיין מייצגת.

ב-1977 הקים טלית את חברת "טלית הפקות". בשנות ה-80 החברה הפיקה קונצרטים גדולים והביאה לישראל אמנים בין-לאומיים. החברה גם יזמה הפקות אופרות, מחזות זמר, הצגות תיאטרון ואירועי ספורט, כשהבולטים שבהם: בלט בולשוי, "הספר מסביליה", רחוב 42, עולם הקרח של וולט דיסני ומופע הכדורסל של "הארלם גלובטרוטרס".

"טלית הפקות" גם הייתה אחראית על מופע "ליל אהבה בצמח", על המחזמר "הקוסם!" שהיה מבוסס על "הקוסם מארץ עוץ" והוצג מ-1994 בכ-600 הצגות, על המחזמר "הכל אגדה", על המחזמר "צבי הנינג'ה - הופעה חיה" שמבוסס על הקומיקס "צבי הנינג'ה" וכן על הצגת היחיד של אבי קושניר "להציל את איש המערות", בהפקה משותפת עם תיאטרון בית ליסין.

### עסקי הטלוויזיה
ב-1997 הרחיב טלית את עסקיו, כשנכנס לתחום הטלוויזיה בישראל. הוא הקים את חברת "טלית תקשורת", שהפכה לחברת האם של "טלית הפקות". במקביל חבר לשותפות עסקית עם רון אייזק בהקמת חברת ההפקות "איגואנה".

ב-1998 רכש טלית את זכויות השידור בישראל של ערוץ האופנה. ב־1999 חבר לטמירה ירדני וחיים סלוצקי בהקמת חברת "סינרגיה תקשורת", שזכתה ברישיון להפיק את ערוץ הטלוויזיה בלוויין YTV. במקביל נכנס לשותפות עסקית עם ענק התוכן הגרמני EM.TV, במסגרתה רכש זכויות שידור של תוכניות אנימציה כמו הדבורה מאיה, הלב ("מרקו"), פינוקיו, נילס הולגרסון, בילבי וקלסיקות נוספות ששודרו בטלוויזיה הישראלית.

בהמשך מכר טלית 50% מבעלות "טלית תקשורת" לחברה הגרמנית, אך לבסוף רכש את חלקו בחזרה.

ב-2000 יצר שותפות עסקית נוספת עם חברת ההפקות של ג'ים הנסון, ממנה רכש את הזכויות המסחריות בישראל עבור תוכנית הטלוויזיה "החבובות". ב-2001 הקים את "ערוץ הקבוצות" ששידר כתבות צבע ואת משחקיהן של מכבי חיפה, הפועל תל אביב ומנצ'סטר יונייטד בערוצי הכבלים והלווין.

ב-2003 קיבל את הייצוג של ערוץ הטלוויזיה הצרפתי TV5, והקים את ערוץ בייבי. ב-2007 רכש תאגיד התקשורת האמריקאי פוקס 50% מהבעלות בחברה האירופית בעלת הזכויות בערוץ "בייבי". ב-2009 קיבל טלית את זכויות הייצוג של ערוצי הנשיונל ג'יאוגרפיק בישראל. כיום טלית תקשורת מייצגת ובעלת כ-20 ערוצי טלוויזיה המשודרים בישראל.

## חיים אישיים
טלית נפטר ב-8 ביוני 2019 בגיל 74. הותיר אחריו אישה - בתיה, שהייתה גם שותפתו לעסקים, ושלושה ילדים - לירן, שמתגורר בלונדון ומנהל את ערוץ בייבי TV, וליאת ואלינור העובדות בחברה בישראל. התגורר בהרצליה פיתוח.

## קישורים חיצוניים
* 
* האתר של "טלית הפקות"
* האתר של "טלית תקשורת" 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:אמרגנים ישראלים
קטגוריה:מפיקים יהודים
קטגוריה:הרצליה פיתוח: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר בלפור (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
איאן הארט

**איאן הארט** (באנגלית: **Ian Hart**; נולד ב-8 באוקטובר 1964) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי. מוכר בעיקר בזכות גילומו של פרופסור קוויריניוס קווירל בסרט "הארי פוטר ואבן החכמים" ובתור הסופר ארתור קונאן דויל בסרט "למצוא את ארץ לעולם לא".

## קורות חייו
הארט נולד בשם **איאן דייוויס** בליברפול, בן למהגרים איריים, אחד משלושה אחים. הוא גדל במשפחה קתולית. בשנות ה-20 לחייו, למד משחק בתיאטרון ובמכללת "מייבל פלטשר" למוזיקה ודרמה בליברפול. 

נשוי ללין, לזוג שתי בנות. מתגורר בלונדון.

## פילמוגרפיה
* בשעות הקטנות (1991) 
* Backbeat (1994)
* עכבר מכני (1995)
* שום דבר אישי (1995)
* האנגלי שעלה על גבעה וירד מְהר (1995)
* מגרש חופשי (1995)
* מייקל קולינס (1996)
* הולן ריד (1996)
* תנו לי קצב (1997)
*מצבתה של אייב (1998)
*רצח על הבמה (1998)
* הקוף (1998)
* ארץ נסים ונפלאות (1999)
* סוף הרומן (1999)
* שנה של אהבה (1999)
* אויב המדינה (1999)
* לא, אתה קרוב יותר (2000)
* הטוב ביותר (2000)
* אברדין (2000)
* ליאם (2000)
* בהחלט (2001)
* הארי פוטר ואבן החכמים (2001)
* למצוא את ארץ לעולם לא (2004)
* ארוחת בוקר על פלוטו (2005)
* טריסטרם שנדי (2006)
* ארץ אלוהים (2017)
* *Modern Life Is Rubbish* (2017)
* מרי, מלכת הסקוטים (2018)
* הבריחה מפרטוריה (2020)
* תעלומת הבלונדינית שחורת העיניים (אנ') (2023)
* שושנה (אנ') (2023)

### טלוויזיה

* אירואיקה (2003) - סרט טלוויזיה של BBC
*צהוב! (2008-2007)
*חוצה את הקווים (2013)
*סוכני (2013)
*יומן השומן (2013)
*קלונדייק (2014)
*ויניל (2016)
*האימה (2018)
*חוף מוסקיטו (2021)
*עזרה (2021) - סרט טלוויזיה של ערוץ 4
*ראשון בזירה (אנ') (2022)
**Mr Bates vs The Post Office* (2024)
**The Blame* (2026)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:זוכי גביע וולפי
קטגוריה:אנגלים ממוצא אירי
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1964
ננגישלישמה

**ננגישלישמה** מכיש, לפי רשימת המלכים השומרית היה מלכה השלישי של שומר, מן השושלת הראשונה של כיש.

## ראו גם
*רשימת המלכים השומרית

קטגוריה:מלכים בשומר
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל 110 לפני העת החדשה
אצטדיון אביבה

**אצטדיון אביבה** (באנגלית: **Aviva Stadium**; הנקרא גם **לאנסדון רוד** או **דבלין ארנה**) הוא אצטדיון כדורגל ורוגבי הממוקם בדבלין, אירלנד. האצטדיון, אשר מכיל 51,700 מקומות ישיבה, הוא ביתם של נבחרת אירלנד בכדורגל ונבחרת אירלנד ברוגבי יוניון, וכן של קבוצת הרוגבי לנסטר.

## היסטוריה
האצטדיון נחנך באופן רשמי ב-14 במאי 2010 על ידי הטישך בריאן קוואן. הוא נבנה במקומו של אצטדיון לאנסדון רוד הקודם אשר נהרס ב-2007. ב-2009 רכשה חברת הביטוח הבריטית "אביבה" את זכויות השם של האצטדיון ל-10 שנים ושינתה את שמו לשמו הנוכחי, אצטדיון אביבה. משחק הכדורגל הראשון באצטדיון היה משחק ידידות בין מנצ'סטר יונייטד וכוכבי הליגה האירית. יונייטד ניצחה 7-1 ופארק ג'י-סונג כבש את השער הראשון בתולדות האצטדיון. האצטדיון אירח את גמר הליגה האירופית 2011, תחת השם דבלין ארנה, בו גברה קבוצת פורטו על בראגה בתוצאה 0:1.

האצטדיון נבחר לקחת חלק באירוח משחקי יורו 2020, אך עקב מגבלות שהוטלו באירלנד עקב התפשטות נגיף הקורונה במדינה, הועברו המשחקים שהיו אמורם להתקיים באצטדיון למדינות אחרות.

## גלריה

קובץ:Aviva_Stadium(Dublin_Arena).JPG|חזית האצטדיון
קובץ:Aviva Stadium from North Stand.jpg|פנים האצטדיון
קובץ:Aviva Stadium, American football pitch dimensions.jpg|פנים האצטדיון


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

אביבה
קטגוריה:אירלנד: כדורגל
קטגוריה:דבלין: מבנים
אביבה
אביבה
אביבה
קטגוריה:דבלין: ספורט
קטגוריה:אצטדיוני גמר הליגה האירופית
קרבות נהר איזונצו

**קרבות נהר איזונצו** היו שנים-עשר קרבות עקובים מדם שניטשו במסגרת החזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה, בין האימפריה האוסטרו-הונגרית ובין ממלכת איטליה, החל מהקרב הראשון על האיזונצו ב-23 ביוני 1915 ועד לקרב קפורטו בספטמבר 1917. הקרבות מכונים על שם נהר איזונצו (בסלובנית נקרא הנהר בשם סוצ'ה), הזורם בחלקה הצפוני-מזרחי של איטליה, מהרי האלפים דרומה לכיוון הים האדריאטי, ושלאורכו התנהלו הקרבות. בקרב השנים-עשר, קרב קפורטו, הוכרעה סדרת הקרבות לטובת אוסטרו-הונגריה, בסיוע נרחב של צבא הקיסרות הגרמנית.

## רקע
עם פרוץ המלחמה בקיץ 1914, לא הצטרפה איטליה לבעלות בריתה מן הברית המשולשת שנחתמה ב-1882, האימפריה האוסטרו-הונגרית והקיסרות הגרמנית. איטליה טענה כי הברית היא הגנתית בטבעה ולכן התוקפנות של אוסטרו-הונגריה, שהכריזה מלחמה על סרביה, איננה מחייבת אותה לקחת חלק במלחמה. לאיטליה הייתה עוינות רבת שנים עם אוסטרו-הונגריה, מאז קונגרס וינה משנת 1815 בתום המלחמות הנפוליאוניות, שבעקבותיו הועברו אזורים בצפון איטליה לאוסטרו-הונגריה. יתר על כן, בשנות ה-80 של המאה ה-19 נוסדה תנועה בשם 'איטליה הבלתי משוחררת' (Italia irredenta) שתבעה את האזורים הצפוניים, המיושבים באיטלקים, מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, ובעיקר את אזור מישור החוף של הים האדריאטי ושטחה של טירול האיטלקית – דרום טירול (כיום הנפות של טרנטו ודרום טירול שבצפון איטליה) – חצי האי איסטריה ונמל טריאסטה, הערים גוריציה וגרדיסקה, וצפונה של דלמטיה. בראשית המאה ה-20 זו הפכה לתביעה פוליטית של ממש ולמטרתה העיקרית של המלחמה עבור האיטלקים, בדומה למה שאירע בחבל אלזס-לורן באזור הגבול שבין הקיסרות הגרמנית וצרפת.

מדינות ההסכמה קיימו מגעים חשאיים עם הממשלה האיטלקית לגבי הצטרפות ממלכת איטליה לכוחותיהן, וביום 26 באפריל 1915 נחתמה ברית לונדון, שבה השתחררה איטליה מן ההתחייבויות לברית מדינות המרכז והצטרפה למדינות ההסכמה. ביום 23 במאי 1915 הכריזה איטליה מלחמה על אוסטרו-הונגריה, וזאת לאחר שהייתה נייטרלית מאז פרוץ המלחמה באירופה.

החזית האיטלקית מתייחסת לסדרת קרבות שנערכו בין הצבאות של אוסטריה-הונגריה ושל איטליה ובנות בריתן, בצפון איטליה, בין השנים 1915–1918. על אף שאיטליה קיוותה לפתוח במלחמה בהפתעה, תוך שהיא ממהרת לכבוש ערים אוסטריות אחדות, המלחמה עברה מיד למלחמת חפירות, בדומה למה שהתרחש באותה שעה בחזית המערבית. עוד לפני קרבות איזונצו יצא צי המלחמה הקיסרי האוסטרו-הונגרי כדי להפציץ את החוף המזרחי האיטלקי, בין ונציה וברלטה. הצי האיטלקי הופתע, וכמעט שלא ביצע פעולות נגד, ואת התקפותיו עצר הצי הקיסרי האוסטרו-הונגרי ללא כל אבדות.

## הקרבות
הגנרלים האיטלקים שילחו עוד ועוד התקפות באותו מבנה אחיד, בהם הסתערו חיילים איטלקים מלמטה על עמדות מבוצרות ונקטלו באמצעות אש מקלעים. מיוני 1915 עד ספטמבר 1917 נערכו אחד-עשר קרבות על האיזונצו שגבו מהאיטלקים כ-150,000 הרוגים, וההישג היחידי היה כיבוש העיר גוריציה בקרב השישי על האיזונצו באוגוסט 1916. עם זאת הדיווחים שהועברו על ידי ראש המטה הכללי האיטלקי לואיג'י קאדורנה לעורף (הן למלך והן לציבור) סיפרו רק על הצלחות וניצחונות.

סדרת קרבות האיזונצו הסתיימו בניצחון אוסטרו-הונגרי מכריע בקרב קפורטו.

## קישורים חיצוניים

* 
*עודד מגידו, מערכת קרבות חזית ה-ISONZO – חזית נשכחת של מלחמת העולם הראשונה, חלק א', חלק ב', באתר "במה להיסטוריה צבאית", 29 ביולי 2014

*
איזונצו
איזונצו
הקרב הראשון על האיזונצו

**הקרב הראשון על האיזונצו** מתוך סדרת קרבות הנהר איזונצו התנהל בין 23 ביוני ועד 7 ביולי 1915. מטרתו הייתה לדחוק את הצבא האוסטרו-הונגרי מעמדותיו לאורך  נהר איזונצו שהיווה את קו הגבול הצפוני-מזרחי של איטליה, ותפיסת שטחים מעבר לו במישור ובהרים שמעבר.

מפקד צבא איטליה היה הגנרל לואיג'י קאדורנה (Cadorna), ומפקד הצבא האוסטרו-הונגרי היה הגנרל סבטוזר בורוייביץ' (Boroević).

## מהלך הקרב
ביום 23 ביוני 1915 פתחו האיטלקים בקרב הראשון על נהר איזונצו על ידי הפגזת תותחים מאסיבית לשם ריכוך, שנמשכה שבעה ימים רצופים, אך כתוצאה מחוסר הניסיון של הארטילריה האיטלקית כמעט שלא נגרמו אבדות לצד השני. הארמייה האיטלקית השלישית אמורה הייתה לפרוץ אל הרמה של דוֹבֵּרדוֹ, בין מונפלקונה לסגראדו, בעוד הארמייה השנייה פרצה בין מונטה סבוטינו לפודגורה. מטרתה הייתה לכבוש ראש גשר ליד העיר גוריציה (Görz, Gorizia, Gorica), לחצות את נהר איזונצו, לכבוש את פרינצניקה (נקודה 383), כמו גם התקפה על ראש הגשר טולמיין (טולמינו). למרות העליונות הניכרת לא יכלו האיטלקים להשיג אף לא אחד מן היעדים האלה. רק ליד סגראדו הם הצליחו להתקדם בשולי הרמה של דוברדו. 

ההתקפה האיטלקית נכשלה משום שננקטה בה התקפה חזיתית לאחר ריכוך ארטילרי בלתי מדויק ובלתי מספיק. האוסטרים התגוננו מתוך עליונות קרקעית. ההישגים האיטלקיים היו זעירים וכללו בצפון הגזרה את הר קנין ליד בובץ (Bovec). בגזרה הדרומית כבשו רכסים ברמת קראס (Kras) ליד פוליאנו (Fogliano) ומונפאלקונה.

לאיטלקים היו אבדות של 14,947 חיילים ולאוסטרו-הונגרים 9,950 חיילים.

## ראו גם
* האימפריה האוסטרו-הונגרית
* מלחמת העולם הראשונה
* איטליה במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

איזונצו 01
פנטסיה 2000 (סרט)

**פנטסיה 2000** (באנגלית: **Fantasia 2000**) הוא סרט הנפשה מוזיקלי אמריקאי משנת 1999, שהופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני והופץ על ידי חברת וולט דיסני. זהו סרט ההמשך לסרט "פנטסיה" משנת 1940, וכמו קודמו הוא מציג יצירות מוזיקה קלאסית בליווי קטעים מונפשים שונים לאחר הקדמה מטעם ידוענים. זהו סרט ההמשך השלישי שהופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני ונחשב כחלק מסדרת סרטי ההנפשה הקלאסיים של האולפנים, אחרי "שלושת הקבלרוס" ו"ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה" (דיסני הפיקה סרטי המשך רבים דרך אולפני דיסניטון, אך הם אינם נחשבים כחלק מהקאנון של דיסני).

## הקטעים המוזיקליים המלווים את הסרט
* סימפוניה מס' 5 בדו מינור - לודוויג ון בטהובן
* אורני רומא - אוטורינו רספיגי
* רפסודיה בכחול - ג'ורג' גרשווין
* קונצרטו מס' 2 לפסנתר בפה מז'ור - דימיטרי שוסטקוביץ, המציג את אגדת הילדים חייל הבדיל של הנס כריסטיאן אנדרסן. בניגוד לסיפור המקורי, כאן יש סוף שמח.
* קרנבל החיות, קטע הסיום - קאמי סן-סנס
* שוליית הקוסם - פול דיקא
* גאווה וזוהר טקס, מארשים 1,2,3,4 - אדוארד אלגר
* ציפור האש - איגור סטרווינסקי

## רקע
הסרט הוא למעשה מימוש חזונו של וולט דיסני משנות ה-40, שבו פנטסיה יהיה "קונצרט מונפש" שבכל פעם שיוקרן יופיעו בו קטעי מוזיקה והנפשה חדשים לצד קטעים קיימים. מימוש החזון בא לידי ביטוי בסרט זה על ידי שימור וחידוש סרטון בשם שוליית הקוסם, שהופיע בסרט הקודם, בו מיקי מאוס מנסה את כוחו בקסמים אך ללא הצלחה.

הסרט יצא לאקרנים בשנת 1999, ובו כיכבו בין השאר ג'יימס לוויין, סטיב מרטין, בט מידלר, פן וטלר, יצחק פרלמן, ג'יימס ארל ג'ונס והופיעה בו מחווה ללאופולד סטוקובסקי, המנצח שניצח על התזמורת בסרט הראשון בסדרה (שיצא ב-1940).

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה

קטגוריה:סרטים מוזיקליים
קטגוריה:סרטי פנטזיה
קטגוריה:סרטי אנתולוגיה
קטגוריה:סרטים מצוירים למחצה
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:אולפני ההנפשה של וולט דיסני: סרטים
קטגוריה:דיסני: סרטי הנפשה
קטגוריה:סרטי הנפשה מוזיקליים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1999
קטגוריה:סרטי 1999
שון אליוט

**שון אליוט** (באנגלית **Sean Elliott**; נולד ב-2 בפברואר 1968) הוא כדורסלן עבר אמריקאי.

אליוט שיחק 12 עונות ב-NBA מתוכן 11 עונות בסן אנטוניו ספרס, במהלכן זכה באליפות אחת. במהלך קריירת ה-NBA שלו הוא עבר השתלת כליה, אך חזר לשחק.

## קריירת NBA
לאחר ששיחק במשך 4 שנים עבור אוניברסיטת אריזונה, ואף זכה בעונת הסניור שלו בפרס ג'ון וודו, נבחר אליוט במקום השלישי בדראפט של שנת 1989 על ידי הסן אנטוניו ספרס. אליוט שיחק בקבוצה עד שנת 1993 ויחד עם ה"אדימירל" דייוויד רובינסון היה אחד משחקניה החשובים.

בסוף עונת 1993 הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס עבור השחקן דניס רודמן, ושיחק בה לאורך עונת 1993-94. רודמן לא התאקלם היטב בספרס, ואליוט שב לקבוצה במהלך העונה שלאחר מכן, 1994-1995, ושיחק בספרס עד סוף הקריירה.

אליוט היה חלק חשוב מזכייתה של סן אנטוניו ספרס באליפות ה-NBA בעונת 1998-99. במשחק מספר 2 בגמר המערב מול קבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס הוא קלע 5 שלשות, ועזר לקבוצתו לנצח לאחר שפיגרה אחרי הבלייזרס לאורך כל המשחק, כאשר 9 שניות לסיום הוא קלע שלשה קשה מעל ידיו המונפות של ראשיד וולאס והעלה את קבוצתו ליתרון נקודה אחת. מהלך זה נודע כ**נס יום הזיכרון** על עצם התרחשותו ביום הזיכרון האמריקאי. לבסוף ניצחו הספרס בסדרה, ובגמר ה-NBA ניצחו את הניו יורק ניקס.

לאחר הזכייה באליפות הודיע אליוט כי הוא סובל מבעיות בתפקוד הכליה, ובמהלך שנת 2000 עבר שון השתלת כליה שנתרמה על ידי אחיו. עם תום תקופת ההחלמה חזר אליוט לשחק בספרס והיה לשחקן הראשון בליגה שחוזר לשחק לאחר השתלת כליה.
בשנת 2001 הודיע אליוט הודיע על פרישתו ממשחק.

כיום משמש אליוט פרשן עבור התחנה המקומית של הספרס.

במהלך קריירת ה-NBA העמיד אליוט ממוצעים של 14.2 נק', 4.3 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים למשחק. אליוט מחזיק בשיא המועדון לשלשות עם 563 מהן לאורך הקריירה.

## קישורים חיצוניים

* נס יום הזיכרון באתר ה-NBA.

קטגוריה:אמריקאים ילידי אריזונה
קטגוריה:פרשני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת אריזונה
קטגוריה:כדורסלני סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:כדורסלני דטרויט פיסטונס
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:כדורסלנים ב-NBA שגופייתם הופרשה
קטגוריה:בחירות דראפט של סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:אריזונה: כדורסלנים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל המכללות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1968
JTA

**סוכנות הידיעות היהודית** (באנגלית: **Jewish Telegraphic Agency**, או בראשי-תיבות: **JTA**; מילולית: סוכנות הטלגרף היהודית) היא סוכנות ידיעות המפיצה ידיעות ברחבי העולם בנושאים בעלי זיקה לחיים היהודיים, לציונות, לתרבות, לחברה, לפוליטיקה ולארגונים יהודיים בעיקר בארצות הברית, ישראל וחבר המדינות.
## היסטוריה
הסוכנות נוסדה ב־6 בפברואר 1917 כ**יט"א** (ביידיש: יידישע טלעגראף אגענטור), בעיר האג, בהולנד על ידי יעקב לנדאו (1892–1952), יליד אוסטריה שהיה ממייסדי תנועת-הנוער בלאו-וייס בסייע של תרומות של יהלומנים יהודים מאנטוורפן. במטרה לאסוף ולהפיץ ידיעות הקשורות לעולם היהודי. עד מהרה החלה יט"א לפעול נגד טענות אנטישמיות שלפיהן היהודים אחראים למלחמת העולם הראשונה, פעלה להפיץ את העמדה היהודית בפתרון "השאלה היהודית", שעיקרה זכות ההגדרה העצמית ליהודים. הסוכנות הפיצה ידיעות, תזכירים ומאמרים, בין השאר של מקס נורדאו וישראל זנגוויל, לעיתונות העולמית, מוסדות וארגונים בינלאומיים.

בשנת 1919 עברה הסוכנות לפעול מלונדון והרחיבה את פעילותה עם כתבים בכל רחבי אירופה. לנדאו הקפיד שהסוכנות לא תהיה מזוהה עם ארגון יהודי ספציפי, גישה פוליטית או זרם יהודי-דתי מסוימים, כך שהידיעות יופצו באופן נרחב ולא יעוררו מחלוקת. מטה הסוכנות עברה אחר כך לניו יורק. בארץ ישראל הקימה והפעילה יט"א את סט"א (סוכנות טלגרפית ארץ-ישראלית). בנוסף הקימה ב־1925 את "The Palestine Bulletin" עיתון שהפך אחר כך ל"ג'רוזלם פוסט".

בשנת 1934 החליטה הסוכנות היהודית להקים סוכנות ידיעות מתחרה בשם "פלקור", ראשי-תיבות של סוכנות הכתבים הפלסטינית (Palestinian Correspondence Agency), ביוזמת דוד בן-גוריון שטען שכתבי סט"א מוטים לטובת הרוויזיוניסטים. סוכנות "פלקור" לא הצליחה להתחרות ביט"א ונסגרה כעבור שנים ספורות. ב־1937 אף ניסה משה שרת למזג את פעילותה של "פלקור" עם יט"א, או לכל הפחות להגיע להסכם שיתוף פעולה.

בשנת 1935 מונה  לנשיא יט"א בארצות־הברית. בקר היה פעיל יהודי וחבר מועצת העיר ניו־יורק כנציג מפלגת העבודה האמריקאית.

בשנת 1940 הקים לנדאו סוכנות נוספת בשם "אונה־אוברסיז", סוכנות לא־יהודית מבחינת מטרותיה ששמה לה למטרה לקדם ידיעות ונושאים הקשורים למיעוטים בכל העולם.

לאחר הקמת המדינה סט"א המשיכה לפעול כסוכנות ידיעות ישראלית. במאי 1949 שהה יעקב לנדאו בישראל והכריז שהוא מבקש להעביר את מרכז פעילותה של יט"א מניו־יורק לישראל, ולהפוך אותה לסוכנות הידיעות הרשמית של מדינת ישראל. יעקב לנדאו נפטר מהתקף לב ב־1952, בגיל 58, בניו יורק.

סוכנות סט"א המשיכה לפעול בישראל עד סוף שנות ה־50. אחר כך מוזגה פעילותה לתוך סוכנות "עתי"ם שהקימו העיתונים היומיים בישראל. הידיעות שלה מישראל הופצו אחר כך תחת השם עתי"ם-סט"א או בקיצור עסת"א.

## פעילות
יט"א היא מוסד ללא כוונות רווח שמטהו נמצא בניו יורק ושכתביו פרוסים בצפון אמריקה, ישראל, מוסקבה, דרום אמריקה, דרום אפריקה, אירופה ואוסטרליה.
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סוכנויות ידיעות
קטגוריה:עיתונות יהודית
קטגוריה:חברות תקשורת המונים בארצות הברית
האגודה לטיפוח חברה ותרבות

ממוזער|לוגו האגודה
**האגודה לטיפוח חברה ותרבות** היא אגודה הפועלת לשימור, תיעוד, טיפוח והנצחת מורשת יהודי תימן, אשר נוסדה בשנת 1970. מרכז האגודה נמצא בנתניה, שם גם הקימה מוזיאון.

## אודות
האגודה נוסדה בשנת 1970 על ידי עובדיה בן שלום. האגודה מוציאה שני כתבי עת מדעיים העוסקים ביהדות תימן, תימא ותהודה, וכן פרסמה את "האנציקלופדיה לתרבות יהודי תימן ועדן". האגודה מארגנת כנסים וימי עיון ובהם את "הקונגרס הבינלאומי למורשת יהודי תימן". כמו כן, האגודה הקימה קרן מלגות המסייעת לסטודנטים ואת מכון המש"י - הנצחת מורשת שבטי ישראל, אשר נוסד על מנת לשמש מסגרת לאנשי המחקר העוסקים בחקר יהודי תימן.
משרדי האגודה נמצאים בנתניה, שם היא מפעילה מוזיאון המציג את ההיסטוריה של יהדות תימן. המוזיאון כולל תיעוד של אלפי פריטים, תמונות, ספרים, כתבי יד, קלטות ותקליטורים וכן שחזור מקורי של אורחות החיים של יהודי תימן.

בשנת 2009 חנכה האגודה את המרכז לחקר יהדות תימן ותרבותה ע"ש עובדיה בן שלום במכון בן צבי לחקר קהילות המזרח בירושלים. בוועדה האקדמית של המכון מכהנים חוקרי יהדות תימן וחוקרים אחרים, בהם: פרופ' יוסף טובי, מר מיכאל גלצר, פרופ' ירון הראל, ד"ר אורי מלמד, ד"ר מנשה ענזי וד"ר כרמלה אבדר. בעבר כיהן גם פרופ' יום טוב עסיס.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות תימן בארץ ישראל
קטגוריה:נתניה: תרבות
קטגוריה:ישראל: מוזיאונים לתולדות עם ישראל
קטגוריה:נתניה: ארגונים
חוק שערי חוץ

בכדורגל, **חוק שערי חוץ** היה שובר השוויון הנפוץ לקביעת הקבוצה המנצחת במפגש כפול בין שתי קבוצות אשר נערך בשיטת בית וחוץ. לפי חוק שערי החוץ, הקבוצה אשר כבשה יותר שערי חוץ תנצח במפגש הכפול אם שתי הקבוצות כבשו את אותו מספר שערים. בחוק שערי חוץ השתמשו לראשונה באופ"א בשנת 1965. החוק בוטל ב-24 ביוני 2021.

שער חוץ אינו בהכרח שער אשר קבוצה כובשת מחוץ לאצטדיונה הביתי, אלא שער אשר קבוצה כובשת כאשר היא מוגדרת כקבוצת החוץ במשחק. במשחקים בהם משחקות שתי קבוצות אשר מגרשן הביתי זהה, כמו הסן סירו בו מארחות אינטר מילאנו ומילאן, הקבוצה אשר מתארחת באופן רשמי באותו המשחק היא קבוצת החוץ.

## שימוש בחוק
השימוש בחוק שערי חוץ משתנה בין תחרות לתחרות. יש אשר השתמשו בו לקביעת המנצחת לאחר 90 דקות בלבד (גביע ליברטדורס), לאחר הארכה בלבד (גביע ה-FA) או בשני המקרים (ליגת האלופות).

### שימוש נוסף בחוק
לעיתים משתמשים בחוק שערי חוץ בצורה מעט שונה, כדי לקבוע מיקום של קבוצות בתחרויות במבנה ליגה. כאשר שתי קבוצות או יותר חולקות את אותו מספר נקודות, משתמשים בחוק כשובר שוויון נוסף. לדוגמה, לפי חוקי אופ"א באליפות אירופה, אם מתקיים שוויון בנקודות בין שתי קבוצות או יותר, וכן בהפרש השערים ומספר השערים אשר הובקעו, שובר השוויון הבא הוא מספר שערי החוץ.

## הערות שוליים

שערי חוץ
קטגוריה:מושגים בכדורגל
גד יגיל

**גד יגיל** (28 בינואר 1929 – 4 בינואר 2009) היה פרופסור במחלקה לביולוגיה מולקולרית במכון ויצמן. מחקריו עסקו במידע גנטי וחישובו ובאנליזה של מבנים ביוכימיים. גד היה מחלוצי המחקר בביוטכנולוגיה בארץ ישראל.

## ביוגרפיה
יגיל נולד בגרמניה, בן לקטה ופרנץ שטיאסני. עלה לארץ ישראל בשנת 1933. הוא למד בגימנסיה הרצליה, ובשנת 1946 התגייס לפלמ"ח במסגרת הכשרת מעוז ב' ושירת בפלוגה ד' בגדוד הראשון של חטיבת יפתח במלחמת העצמאות. הוא סיים לימודים לתואר דוקטור באוניברסיטה העברית ובמכון ויצמן.

יגיל היה פעיל בתנועות פוליטיות שונות ובהן ד"ש ושינוי. בשנים האחרונות היה פעיל בעמותת מנוחה נכונה שמטרתה הייתה לאפשר קבורה חילונית לאלה הרוצים בכך. הוא עצמו נקבר בבית הקברות גבעת השלושה.

היה נשוי לחוה, והתגורר ברחובות, ולהם 4 ילדים.
יגיל היה פעיל עד ימיו האחרונים והמשיך להגיע למשרדו במכון ויצמן עד מותו.

אחיו, עזרא יגיל, הוא פרופסור במחלקה לביוכימיה וביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת תל אביב.

## קישורים חיצוניים
* דף אישי באתר מכון ויצמן
* אבשלום אליצור, דבריו לזכרו 
* מחקרים של גד יגיל
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: ביולוגיה
קטגוריה:ביולוגים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:פעילי מפלגת שינוי
קטגוריה:אישים הקבורים בגבעת השלושה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
יהודה מועלם

הרב **יהודה מועלם** (כ' בשבט ה'תרפ"א, 29 בינואר 1921 - כ"ד בתשרי ה'תשע"א, 2 באוקטובר 2010) היה ר"מ בישיבת פורת יוסף בשכונת גאולה.

## ביוגרפיה
ממוזער|250px|הרב יהודה מועלם ב"הקפות שניות"
נולד בירושלים בן יחיד לרב יצחק מועלם בנו של הרב יהודה מועלם, יליד בצרה שבעיראק, שהיה רב ודיין. ולשמחה, בתו הגדולה של הרב יהושע שהרבני.

למד בתלמוד תורה בני ציון. בגיל עשר בערך נכנס ללמוד בישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה. בשנת 1943 (ה׳תש"ג) התמנה לחזן ורב בבית הכנסת "טוויג" בשכונת מקור ברוך בירושלים. מאז ועד יום פטירתו שימש כחזן, בעל תוקע וקורא בתורה בבית הכנסת.

בשנת ה'תש"ד (1943) נשא לאשה את רחל כהן (ממוצא חלבי), ובמשך השנים נולדו להם מספר ילדים.

בשנת 1949 (ה׳תש"ט), בהיותו כבן עשרים ושמונה, התמנה לר"מ בישיבת פורת יוסף על ידי רבו המובהק ראש הישיבה הרב עזרא עטיה. יחד עמו מונו הרב בן ציון אבא שאול והרב יוסף עדס. שיעוריו נמשכו תמידין כסדרן עד זמן קצר קודם פטירתו, וזכה להעמיד מאות תלמידים. 

לאחר פטירת הרב יעקב מוצפי שימש גם כרב בית הכנסת 'שמש צדקה' ברחוב חגי בירושלים, והיה מוסר בו מדי יום שיעור במשך כשעתיים, בגמרא ובהלכה. כמו כן היה מוסר שיעורים בקביעות בבתי הכנסת 'בית אהרן' בשכונת בית ישראל, ו'בחר' ברחוב אלפנדרי בירושלים.

התייחד בענווה ושנים רבות סירב ללבוש פראק או לפרסם את חידושי תורתו. הקפיד ללכת לישיבה רגלית ולדייק בזמני הלימוד. כמו כן הקפיד להתפלל שחרית עם הנץ החמה.

נפטר בשבת פרשת בראשית, כ"ד בתשרי ה'תשע"א. הלווייתו התקיימה במוצאי השבת והשתתפו בה רבבות. הרב עובדיה יוסף ספד לו וכינהו "הארי שבחבורה". נקבר בהר המנוחות, סמוך לקבר החיד"א.

## בניו
בשנת ה'תש"ן שכל את בנו יעקב. בנו הרב ציון מנהיג תחתיו את בית הכנסת "טוויג". חתנו הגדול הוא הרב אברהם אבא שאול, אחיו של הרב בן ציון אבא שאול. וחתנו השני הוא הרב אליהו אבא שאול, בנו של הרב בן ציון, וראש ישיבת "אור לציון".

## ספריו
* **דרש יהודה** - על חמישה חומשי תורה והמועדים, שישה חלקים
* **דרש יהודה** על פרקי אבות - ליקוט מדרשותיו, יצא לאור בכרך נפרד על ידי נכדו, תשרי ה'תשע"ח
* **שבט יהודה** - לקט מדברי תורתו על פרשת השבוע, שקיבץ אחד מתלמידיו

## לקריאה נוספת
* יאיר אבא שאול, **גאון הענוה**, ספר מקיף על תולדות חייו, ירושלים: תשפ"ב.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* חיים של תורה: הרב יהודה מועלם, תיעוד נדיר, באתר כיכר השבת, כ"ו בתשרי ה'תשע"א

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ספרדיים ישראלים
קטגוריה:רבני ישיבת פורת יוסף
קטגוריה:בוגרי תלמוד תורה בני ציון
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:משפחת שרבני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
זאב שוס

**זאב שׁוּס** (Schuss) (31 באוגוסט 1937 - 22 ביולי 2018) היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב.

## ביוגרפיה

נולד ב-1937 בפולין. בעת מלחמת העולם השנייה נשלח עם אחותו על ידי אמו לבית יתומים, ומשם עלה לארץ ישראל עם ילדי טהראן. בארץ התגורר אצל דודו בקיבוץ מרחביה עד שאמו הגיעה בעקבותיו בשנת 1947. כעבור מספר שנים חזרו לתקופה לפולין, ובשנת 1957 עלו בשנית לישראל במסגרת עליית גומולקה.

בתחילת שנות ה-60 סיים לימודי תואר ראשון במתמטיקה שימושית באוניברסיטת תל אביב, במחזור השני או השלישי של המחלקה למתמטיקה, שעדיין לא הוסמכה להעניק תואר אקדמי. בשנת 1968 קיבל תואר שני בהצטיינות, אף הוא מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1970 קיבל תואר דוקטור באוניברסיטת נורת'ווסטרן בהנחיית אבנר פרידמן על עבודה בנושא "Asymptotic Expansions for Parabolic Systems".

נמנה עם סגל בית הספר למדעי המתמטיקה של אוניברסיטת תל אביב. תחומי מחקרו היו תהליכים סטוכסטיים, משוואות דיפרנציאליות חלקיות, פיזיקה מתמטית, תורת התקשורת וביופיזיקה מולקולרית. 

הוא תרגם מפולנית לעברית את הספר "דרך התלאות של ילדי טהרן" של הנריק גרינברג.

## מספריו

* *Theory and applications of stochastic processes: an analytical approach*, Springer, 2010.


## קישורים חיצוניים

* דף אישי באוניברסיטת תל אביב
* Zeev Schuss, Professor באתר אוניברסיטת תל אביב

קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מתמטיקה ומדעי המחשב
קטגוריה:מתרגמים מפולנית לעברית
קטגוריה:ילדי טהראן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
בזאנסון

ממוזער|שמאל|250px|מראה העיר בלילה
**בֶּזַאנסוֹן** (בצרפתית: **Besançon**) היא עיר במזרח צרפת. משמשת כבירת מחוז דו ושימשה גם כבירת חבל פראנש-קונטה עד סוף שנת 2015. העיר ממוקמת סמוך לגבול עם שווייץ, על גבי עיקול של הנהר דו (Doubs). בשנת 2005 היו במטרופולין של העיר יותר מ-220,000 תושבים.

## היסטוריה
העיר יושבה לראשונה בתקופת הברונזה, 1500 לפנה"ס על ידי שבטים גאלים.

העיר נכבשה על ידי יוליוס קיסר במאה ה-1 לפנה"ס, והיא הייתה חלק מאזור גאליה, בתקופה זו העיר נקראה Vesontio.

בשנת 843 חולקה האימפריה הקארולינגית בהסכם ורדן, והעיר נפלה בחלקו של לותאר הראשון נכדו של קרל הגדול.

משנת 1034 הייתה העיר חלק מהאימפריה הרומית הקדושה, והקיסר פרידריך הראשון הפך אותה לעיר אוטונומית תחת שלטונו של הארכיבישוף של בזאנסון.

בסוף המאה ה-12 נלחמו הארכיבישופים המקומיים בקיסר, ובשנת 1290 קיבלה העיר את עצמאותה.

בתחילת המאה ה-15 נישאה דוכסית בורגוניה מארי למקסימיליאן הראשון והוא קיבל את דוכסות בורגונדיה ובזאנסון בתוכה בנחלתו, בשנת 1519 קיבל קרל החמישי מלך ספרד את הדוכסות.

בשנת 1678 נחתם חוזה ניימיכן שהותיר את העיר בשליטת צרפת, בזמן זה הפכה העיר למרכז מנהלי. במלחמת צרפת–פרוסיה הופצצה העיר מספר פעמים.

במהלך מלחמת העולם השנייה כבשו הנאצים את העיר. בין השנים 1940 ל-1944 הם הוציאו להורג במצודה שמעל העיר כמאה מלוחמי תנועת ההתנגדות הצרפתית. מקס ארבה, מתושבי העיר, עזר למשפחה של פליטים יהודים לעבור את הגבול לשווייץ, תוך סיכון גדול. על פעילותו זו הוא הוכר כחסיד אומות העולם. בשנת 1959 הפכה ממשלת צרפת את המצודה למוזיאון.

## אתרים
בזאנסון נחשבת לאחד המרכזים ההיסטוריים של צרפת. יש בה אתרים מתקופת ימי הביניים, הרנסאנס, ודה וובאן. האתרים הידועים הם:
*שרידים מהתקופה הרומית
*שרידים מהמאה ה-16
*מצודת דה וובאן (מצודת בזאנסון) נבנתה בשנת 1668 על ידי מרשל צרפת דה וובאן (Sébastien Le Prestre de Vauban). לאחר מלחמת העולם השנייה רכשה העירייה את המקום, וכיום הוכרזה כאתר מורשת עולמית יחד עם שאר ביצורי וובאן.
*הקתדרלה של סנט ז'אן
*מספר מבנים בסגנון הרנסאנס הספרדי
*בית הכנסת הגדול בזאנסון

## תחבורה
העיר מקושרת באמצעות מערכת כבישים מהירים בין היתר לשטרסבורג ולנאנסי. בעיר עוצר קו של הרכבת המהירה TGV. יש בקרבתה שני שדות תעופה קטנים המשמשים לתעופה קלה. התחבורה הציבורית מסופקת על ידי חברת ג'ינקו. בספטמבר 2014 החלה לפעול בעיר רכבת קלה. אורך הקו הוא 13 ק"מ מדרום-מערב לצפון-מזרח. בעיר פרושה רשת של תחנות עגינה של אופניים ציבוריים, בדומה לקיים בפריז.

## יהדות בזאנסון

הקהילה היהודית הראשונה המתועדת בבזאנסון הוקמה במאה 14. למרות גירוש היהודים מממלכת צרפת בשנת 1394, יהודי בזאנסון הורשו לגור בעיר עד שנת 1450. הקהילה היהודית הוקמה שוב רק לאחר המהפכה הצרפתית אשר העניקה ליהודים מעמד שווה לכלל אזרחי צרפת.

בסוף המאה ה-19, במהלך המהפכה התעשייתית, הקהילה היהודית בבזאנסון רשמה לזכותה הצלחות רבות. משפחת ליפמן הקימה את מותג השעונים ליפ שהפך לאחד ממנועי הכלכלה של האזור ונשאר קשור לשם העיר.

בשנת 1881, נחתם צו המאשר את הקמת קונסיסטוריה יהודית שמושבה בבזאנסון שתפקידה לנהל את פעילות הקהילה היהודית, דבר המצביע על חשיבות הקהילה. 

ערב מלחמת העולם השנייה הקהילה מנתה כ־2,000 נפשות. הקהילה הושמדה בעקבות המדיניות האנטישמית של ממשלת וישי והוקמה שוב בשנות השישים של המאה ה-20 בזכות הגירתם של יהודים רבים מאזור המגרב.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר מצודת בזאנסון
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:פראנש-קונטה: ערים
דונה וולפולק קרוס

**דונה ווּלְפוֹלְק קְרוֹס** (**Donna Woolfolk Cross**; נולדה ב־1947) היא מרצה וסופרת אמריקאית, מחברת הרומן "האפיפיורית יוהנה", על אודות אישה קתולית שהייתה לאפיפיורית בשנים 855–858.

## ביוגרפיה
קרוס נולדה בניו יורק לדורותי וולפולק, חלוצה בתעשיית ספרי הקומיקס האמריקאים, ולסופר ויליאם וולפולק. קרוס קיבלה תואר ראשון באנגלית מאוניברסיטת פנסילבניה בשנת 1969. לאחר מכן עבדה כעוזרת עורך בחברת ההוצאה לאור "וירג'ין בוקס" בלונדון, ומאוחר יותר שבה לארצות הברית לעבודה בסוכנות הפרסום "יאנג אנד רוביקאם" בניו יורק סיטי.

בשנת 1972 שבה קרוס ללימודיה, וקיבלה תואר שני בספרות וכתיבה מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. לאחר שנה שבמהלכה נישאה, היא החלה להורות ספרות אנגלית וכתיבה יוצרת ב"אונונדאגה קומיוניטי קולג'" בניו יורק. מאוחר יותר הייתה קרוס לסופרת במשרה מלאה, ופרסמה ארבעה ספרים לא בדיוניים ורומן אחד בשם "האפיפיורית יוהנה", פרי שבע שנות כתיבה ומחקר היסטורי. בשנת 2006 החלה בכתיבת רומן חדש המתרחש בצרפת של המאה ה-17.

## ספריה
*ספרה **האפיפיורית יוהנה** פורסם בארצות הברית בשנת 1996 תחת השם "Pope Joan". בישראל יצא הספר בשנת 1998 על ידי הוצאת נירם. הספר עובד לסרט באותו שם, שיצא לקולנוע בשנת 2009.  

*Word Abuse: How the Words We Use Use Us (1979) 
*Daddy's Little Girl: The Unspoken Bargain Between Fathers and Their Daughters (1983) (with William Woolfolk) 
*Mediaspeak: How Television Makes Up Your Mind (1984) 
*Speaking of Words: A Language Reader (1986) (with James MacKillop) 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1947
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
סנדל הזכוכית (ספר)

**סנדל הזכוכית** (באנגלית: **The Glass Slipper**) הוא רומן לנוער של הסופרת הבריטית אלינור פרג'ן, משנת 1955. זהו עיבוד לאגדה סינדרלה של האחים גרים. בשנת היציאה של הספר יצא גם סרט באותו שם המבוסס על המחזה, עם לסלי קארון בתפקיד הראשי.

## עלילה
אלה חיה עם אמה החורגת ושתי אחיותיה החורגות, הרואות בה משרתת שלהן ורודות בה בכל הזדמנות. אביה הביולוגי של אלה מתואר כאדם זקן וחלש שאינו נמצא הרבה בבית, ולא מסוגל להתנגד לאשתו גם כך. אלה מתוארת כמי שמקבלת את תפקידה הנחות בבית, וחולקת את לחמה עם בעלי חיים ומי שזקוק לכך יותר ממנה. יום אחד מגיע אל הבית שליח מטעם הנסיך ומזמין את המשפחה לנשף בארמון, שבו יבחר הנסיך את אשתו מבין כל הנשים הלא נשואות בממלכה. גם אלה מקבלת הזמנה, אך האם החורגת לא מאפשרת לה לצאת מהבית. אחרי שהמשפחה יוצאת לארמון, נכנסת אל הבית פייה טובה שאלה פגשה קודם לכן בדמות אישה זקנה. היא הופכת אותה ליפה ונקייה, ושולחת אותה לארמון עם אזהרה שהקסם יפוג בשעה שתים עשרה בדיוק. אלה מגיעה לנשף ומקסימה את כל הנוכחים, כולל הנסיך שמתאהב בה מיד. הם רוקדים ומשוחחים, ובחצות היא בורחת במהירות מהארמון, ומשאירה אחריה את אחד מסנדלי הזכוכית שלה. למחרת מצווה המשפחה להגיע שוב אל הארמון, לאחר שהנסיך הכריז שהאישה שהסנדל יתאים לה תהיה אשתו. האם החורגת שוב לא מאפשרת לאלה להגיע לארמון, ושוב היא מגיעה בכוחות עצמה, מוכיחה שהסנדל שייך לה, ומתחתנת עם הנסיך. 

## תרגומים לעברית
*תרגום דליה רביקוביץ', צייר ארנסט ה' שפרד, מחברות לספרות תל אביב, 208 עמודים, 1959
*תרגום מיכל סנונית, איורי פנים קרן אסף, הוצאות מודן ואוקיינוס, סדרת הרפתקה: סופרים מתרגמים קלאסיקה, 197 עמודים, 2011
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 1955
קטגוריה:ספרי סדרת הרפתקה
שודא דדייני

**שׁוּדָא דְּדַיָּנֵי** היא הכרעה במשפט העברי, הנעשית במקום שממון מסוים מוטל בספק, ולא ניתן לברר של מי הוא, וככל הנראה גם לא יהיה ניתן לברר עוד של מי הוא.

## אופן ההכרעה
דין זה אומר, כי בספק כזה, ההכרעה נתונה בידיו של הדיין. 

*לפי שיטת הרשב"ם על הדיין לשער לפי יכולתו של מי הממון, למרות שלפי המשפט העברי השערות הן בגדר של אומדנא חלשה מאוד, שלא ניתן להכריע באמצעותה דיני ממונות. רק במקרה כזה, בו אפשרות זו היא מוצא אחרון מכיוון שאין עדים, שטר או כל כלי אחר לברר את הספק, משתמשים באפשרות זו. לפי שיטת התוספות הדיין אף לא זקוק לשער של מי הממון, אלא הוא מכריע של מי הממון לפי רצונו, ובמקרה שאחד מהצדדים הוא תלמיד חכם למשל, הוא רשאי להכריע כמותו. הכרעה זו אינה בתור בירור של מי הממון, אלא היא מוצא אחרון כאשר לא ניתן לברר של מי הכסף, ובמקום להגיע למצב לא כשר של כל דאלים גבר בו כל מי שאלים יותר ייקח את הכסף לעצמו, מוטב שהדיין יכריע בספק לפי רצונו. 

*לפי שיטת התוספות, חלות הכרעה זו היא על ידי הכלל הפקר בית דין הפקר, מכיוון שאין מדובר בהכרעה כל שהיא לפי סברא, אלא הדבר מסור בידו של הדיין לעשות כרצונו, וכן כתב הר"ן.

## שודא דדייני מול חלוקה
ראשוני האמוראים נחלקו האם אכן עדיף לבצע דין זה במקום בו יש ספק, או שמוטב להכריע באמצעות חלוקה. בעוד שרב היה סבור שמוטב להכריע באמצעות חלוקה שווה של הממון, מכיוון שבכך ברור שלפחות חלק מהכסף יגיע לבעליו האמיתיים, שמואל היה סבור שמוטב לתת הדבר להכרעת הדיין, מכיוון שכך ייתכן שבעליו האמיתיים יקבל את כל הכסף; בעוד שבפסק של חלוקה ההכרעה תהיה בוודאי שלא בצדק, וחלק מהכסף יאבד מבעליו האמיתיים.

אחד מהנידונים בגמרא בו סבור שמואל כי יש לתת את הדבר להכרעת הדיינים, הוא בשני שטרות, שנכתבו על אותה קרקע, על שמם של שני אנשים שונים בתאריך שווה, ולא ידוע למי גמר הנותן בדעתו להקנות את הקרקע. רב סבור שיש לחלוק את הקרקע בשווה, ואילו שמואל סבור כי יש לתת את הספק להכרעת הדיינים. לפי פרשנות אחרת הניתנת בגמרא למחלוקת זו, מחלוקתם של רב ושמואל יסודה בשאלה שורשית בהלכות שטרות, לפי רב עדי חתימה כרתי - כלומר חלות השטר נעשית על ידי הנכתב בשטר והעדים החתומים בו, ואם כן אם מתוך השטר עצמו לא ניכר למי משניהם הוקנה, קנו שניהם את הקרקע במידה שווה. לעומת זאת, שמואל היה סבור כי עדי מסירה כרתי, כלומר חלות השטר היא על ידי המסירה בה מוסר המוכר או הנותן את השטר למקבל ולא לפי הנראה מתוך השטר עצמו, ואם כן מי שקיבל את השטר ראשון הוא זה שזכה בשטר.

להלכה פוסק הרמב"ם כשמואל: 

## כללי ההכרעה
רבינו חננאל סבור כי הכרעה זו של שודא דדייני לא ניתנת לכל דיין, אלא רק לדיין מומחה, ההוכחה לכך היא ממעשה שהיה, בו אמר רב נחמן לרב ששת, מגדולי האמוראים, כי הכרעתו ב"שודא דדייני" אינה תקפה, מכיוון שאינו נחשב לדיין. 

בידו של רבינו חננאל מקובל, כי דין "שודא דדייני" הוא רק כאשר הספק הוא על קרקע, ולא כאשר הספק הוא על כסף או על מטלטלים. אך ר"י הזקן חלוק עליו, ומביא הוכחה מ בו מובאת הכרעה זו לעניין ספק ממוני.

## קישורים חיצוניים
* שודא דדייני באנציקלופדיה היהודית באתר דעת
*  (מתוך ספרו של אחיקם קשת קובץ יסודות וחקירות השלם)
* קידושין דף עד – שודא דדייני, מאת הרב אודי שוורץ, באתר בית המדרש הווירטואלי של ישיבת הר עציון

## הערות שוליים

קטגוריה:ממון המוטל בספק
קטגוריה:משפט עברי: הכרעת הדין
קטגוריה:מונחים תלמודיים
מונטנגרו במלחמת העולם הראשונה

מונטנגרו שנפגעה באורח קשה במהלך מלחמת העולם הראשונה לחמה לצד מדינות ההסכמה. בטרם המלחמה כמו גם במהלכה, ואף לאחריה, סרביה ומונטנגרו היו בעלות ברית קרובות מאוד. ולכן, עם הפלישה הראשונה של צבא האימפריה האוסטרו הונגרית לשטחי סרביה, מונטנגרו הכריזה מיד מלחמה נגד מעצמות המרכז. האימפריה האוסטרו הונגרית שלחה כוח נפרד למונטנגרו כדי שיפלשו לשטחה וימנעו מצבאותיהם של סרביה ומונטנגרו להיפגש ולשתף פעולה. כוח הצבא של מונטנגרו הדף את ההתקפה בהצלחה וממרומי הר לובצ'ן המבוצר צבא מונטנגרו הפגיז את העיר קוטור (היום חלק משטח מונטנגרו) שהייתה אז בשליטת האויב. ב-10 באוגוסט 1914 מונטנגרו תקפה בהצלחה את הביצורים האוסטריים אך לא ניצלה בהמשך את היתרון שהושג בזכות מתקפה זו. 

צבא מונטנגרו השתתף במתקפות מנע נגד צבא האויב בשטח בוסניה שיזמה סרבייה אך מתקפות אלה נהדפו בקלות על ידי מעצמות המרכז. בפלישה השנייה של האימפריה האוסטרו הונגרית לשטחי סרביה מונטנגרו הדפה בהצלחה את המתקפות וצבאה השתתף בניסיון לשחרור סרייבו שלא הצליח לבסוף. במהלך הפלישה השלישית הצבא המונטנגרי נכנע כנגד כוח גדול מאוד והאימפריה האוסטרו הונגרית יחד עם האימפריה הגרמנית הצליחו בכיבוש סרביה. הפלישה למונטנגרו התרחשה בינואר 1916 והיא הסתיימה בניצחון של מעצמות המרכז. החל מה-15 בינואר ועד לאוקטובר 1918, בסמוך לסוף המלחמה, מונטנגרו נשארה תחת כיבוש אוסטרו-הונגרי. המלך, ניקולא, נמלט לאיטליה ומשם לצרפת. שם, בעיר בורדו, התיישבה ממשלת מונטנגרו הגולה. ממשלת סרביה הגולה עברה לאי קורפו שבשליטת יוון.

בתום המלחמה מדינות ההסכמה שחררו את סרביה ומונטנגרו. אספה לאומית בעיר פודגוריצה, לימים בירת מונטנגרו, תפסה את מקומה של הממשלה הגולה. עוד לפני קום האספה, עדיין תחת כיבוש אוסטרו-הונגרי, נחתמה הצהרת קורפו ב-20 ביולי 1917 באי היווני קורפו, שמטרתה הייתה איחוד סרביה ומונטנגרו והקמת ממלכת יוגוסלביה. ב-26 בנובמבר 1918 החל תהליך האיחוד בין המדינות. אף על פי שהמלך ניקולה פעל בשטחה של בעלת ברית של מונטנגרו במלחמה, ניקולס הואשם בניסיון כינון שלום נפרד עם האויב. האספה מצאה אותו אשם, הורידה אותו מתפקיד המלך ואסרה על חזרתו לשטחי המדינה. האספה הכריזה על איחוד עם ממלכת סרביה ב-1 בדצמבר 1918. רבים מתושבי המדינה לא הסכימו עם החלטות האספה ומאוחר יותר באותו חודש התרחשה התקוממות חג המולד. זמן קצר אחרי חתימת ההסכמים הממלכה שאוחדה הפכה לחלק מהמדינה החדשה, ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים.

קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה לפי מדינה
קטגוריה:מלחמות מונטנגרו
פורקי פיג

**פורקי פיג** (באנגלית: **Porky Pig**) הוא חזיר מונפש מסדרת הטלוויזיה "לוני טונס". תכונתו העיקרית היא גמגום. הדמות נוצרה על ידי האנימטור בוב קְלאמְפֶּט. ב-1935 פריץ פרילינג יצר סרטון בשם "אין לי כובע" (I haven't got a hat), שהיה פרודיה על הקומדיה "השובבים". בסרטון הוצגה חבורת דמויות של חיות כמו "אוליבר אוול" (ינשוף), "ליטל קיטי" ו"בינס". הבולט מכולם היה "פורקי פיג" החזיר המגמגם, שהיה גרסה מונפשת לילד השמנמן מהסרט, וראשי האולפנים החליטו שהוא יהיה כוכב ה"לוני טונס". באגס באני, אמנם, הוא הדמות הכי פופולרית של ה"לוני טונס", אך פורקי פיג היה הכוכב הראשון של ה"לוני טונס", ואחריו דאפי דאק שהופיע איתו בכמה סרטונים. תחילה פורקי היה דמות חזיר שמנה, ובהדרגה פרילינג ועמיתיו האנימטורים יצרו דמות רזה יותר, עד שהגיע לדמות כפי שהיא מוכרת כיום. סרטוני ה"לוני טונס" שבהם כיכב פורקי נוצרו כולם בשחור לבן, עד לשנת 1943, לעומת סרטי "מרי מלודיס" שנוצרו כולם משנת 1934 בצבע. השם "פורקי פיג" ניתן לדמות משום שכינויו של פרילינג בילדות היה "פורקי" ו"פיגי".

בסוף כל סרטון לוני טונס יוצא פורקי מתוך תוף ואומר: "זה הכול, חברים!".

## מדבבים
* ג'ו דוהרטי (עד 1937)
* מל בלאנק (1989-1937)
* בוב ברגן (החל מ-1990)

מה שהיה משותף לדמות ולמדבב הראשון שלה, ג'ו דוּהֶרְטי הוא שגם דוהרטי סבל מגמגום, וכיוון שלא יכל לשלוט בגמגום שלו, ההקלטות ארכו שעות רבות. עקב כך מל בלאנק החליף את דוהרטי בשנת 1937. אחרי מותו של בלאנק החליף אותו בוב ברגן.

## מדבבים ישראליים
* איציק סיידוף (1991–1990, 1994)
* יהויכין פרידלנדר (1991)
* שרון כהן (1997–1995, 2021)
* תומר שרון (2012–1997)
* אלי לולאי (2014-2011)
* יובל סגל (2012)
* יובל בינדר (2024)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דמויות לוני טונס
קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:חזירים בדיוניים
בית הכנסת אהל לאה

שמאל|ממוזער|250px|חזית בית הכנסת
**בית הכנסת אהל לאה** (באנגלית: **Ohel Leah Synagogue**; בסינית: **猶太教莉亞堂**) הוא בית כנסת הממוקם בשכונת המיד לוולז שבסנטרל באי הונג קונג.

בית הכנסת, והמרכז הקהילתי הצמוד אליו, מהווים את מרכזה של הקהילה היהודית "אהל לאה" בהונג קונג. 

בית הכנסת ממוקם במפגש רחוב רובינסון עם רחוב קאסל, והוא בנוי בסגנון אדריכלות ספרדי-מורי. לבית הכנסת מבנה דו קומתי, צבוע לבן.

## היסטוריה
יהודים הגיעו לראשונה להונג קונג, מאז העברת הריבונות מסין לבריטניה בשנת 1842. סוחרים יהודים (בעיקר מעיראק, מומבאי וקולקטה) העבירו את משרדיהם מהעיר השכנה גואנגג'ואו, כדי לפתח את הנמל החדש. 

אבן הפינה של מבנה בית הכנסת הנוכחי הונחה ב-7 באוגוסט 1901 על ידי אברהם יעקוב ריימונד, בשטח שנקנה על ידי הברונט יעקב דוד ששון, בן למשפחת ששון. המבנה נחנך בשנת 1902.

בשנת 1904 נבחר מושל הונג קונג סר מתיו נייתן לכהן כנשיא כבוד של בית הכנסת, תפקיד בו נשא עד שנת 1907. בשנת 1922 הותקנה בבית הכנסת מנורה לכבודו של הנדבן סר אליס כדורי.

בשנות מלחמת העולם השנייה, בזמן הכיבוש היפני של הונג קונג בין השנים 1942–1945 הופסקה פעילות בית הכנסת, והמבנה שימש כאורווה של צבא יפן.

מבנה בית הכנסת שופץ בשנת 1998 בעלות של 6 מיליון דולרים. המבנה הוכרז בשנת 2007 כמבנה היסטורי לשימור. בית הכנסת נקרא על שם לאה ששון, אמו של יעקב.

כיום התפילה בבית הכנסת היא בנוסח ספרד.
בבית הכנסת מתקיימות שלוש תפילות ביום חול וכן תפילות בערבי וימי שבת וחג.

## קישורים חיצוניים

* 

אהל לאה
קטגוריה:מיד לוולס
קטגוריה:הונג קונג: מבנים
אהל לאה
מיד-לוולס

שמאל|ממוזער|250px|אזור המיד לוולז
[שמאל|ממוזער|250px|[דרגנוע סנטרל - מיד-לוולס]]
**מיד-לוולס** (באנגלית: **Mid-levels** - "רמת הביניים"; בסינית: 半山區 - "אזור אמצע ההר") הוא שכונת מגורים באי הונג קונג שבהונג קונג. השכונה ממוקמת במעלה פסגת ויקטוריה בין אזור סנטרל לאזור הפסגה עצמה.

אזור זה גובל בדרך בונהאם (Bonham Road), דרך קיין (Caine Road), דרך אלברט העליונה (Upper Albert Road), דרך קנדי (Kennedy Road) מצפון; דרך קונקואיט (Conduit Road) מדרום. במזרח מגיע אזור זה עד אוניברסיטת הונג קונג.

מדרום לאזור האדמירליטי מכונה האזור בשם "מזרח המיד לוולס" (East Mid-levels) ומדרום לאזור סנטרל, מכונה האזור בשם "מרכז המיד לוולס" (Central Mid-levels).

מהשכונה נשקף נוף של גורדי השחקים של אזור סנטרל ושל נמל ויקטוריה.

השכונה מאופיינת כשכונת מגורים, והתנועה הרבה של הולכי הרגל בין בתי השכונה לבין אזור העסקים סנטרל הביאה לבנייתו של דרגנוע סנטרל - מיד-לוולס - הדרגנוע הארוך בעולם. אורכו 800 מטרים והוא נע בשעות הבוקר במורד ההר (על מנת להביא את תושבי השכונה לעבודתם) ובשעות הצהריים והערב במעלה ההר.

בשכונה זו ממוקם פארק הונג קונג, גן החיות של הונג קונג והגן הבוטני של הונג קונג, פארק לונג פו שאן, וכן מבנים בעלי חשיבות ובהם בית פלגסטאף, המרכז לאמנות חזותית של הונג קונג, בית הכנסת אהל לאה ומקדש מאן מו.

## קישורים חיצוניים

*אתר מועצת התיירות של הונג קונג
*גלריית תמונות
*בית הכנסת אהל לאה

*
מקדש מאן מו

שמאל|ממוזער|200px|הכניסה למקדש מאן מו.
שמאל|ממוזער|250px|מתחם מקדש מאן מו ברחוב הוליווד. משמאל לימין: מקדש מאן מו, מקדש ליט שינג ואולם קונג סו.
**מקדש מאן מו** (באנגלית: **Man Mo Temple**; בסינית: **文武廟**) הוא מקדש המוקדש לאל הספרות מאן טאי (文帝) ולאל המלחמה מו טאי (武帝). שני אלים אלה היו האלים המגינים של מלומדים ותלמידים בתקופת שושלת מינג ושושלת צ'ינג.
מתחם מקדש מאן מו ממוקם ברחוב הוליווד שבאזור שאונג וון בשכונת המיד לוולס שבאי הונג קונג.

המקדש נבנה בשנת 1847 ובמתחמו שלושה מקדשים נפרדים: מקדש מאן מו, מקדש ליט שינג ואולם קונג סו. מקדש מאן מו הוא המרכזי במבני המתחם. מקדש ליט שינג (列聖宫) מוקדש לעבודת כל אלי השמיים, ואולם קונג סו (公所) במערב שימש כמרכז קהילתי.

מאז שנת 1908 המתחם מוחזק ומנוהל על ידי הנהלת בית החולים טונג ווה.

בשנת 1993 הוכרז מבנה המקדש כמבנה היסטורי לשימור, וכאנדרטה מוכרזת.

מקדש נוסף בשם זה ממוקם באזור טאי פו ובאי לנטאו.

## קישורים חיצוניים

* תיאור המקדש (בעמ' 31 - 32)
* תיאור המקדש (בעמ' 16)

מאן מו
קטגוריה:מיד לוולס
מאן מו
חרדון החולות

**חרדון החולות** (שם מדעי: *Trapelus savignii*) הוא מין לטאה ממשפחת החרדוניים החיה באזורים יבשים או מדבריים בישראל, במצרים וביהודה ושומרון. חרדון החולות פעיל בשעות היום ובימים חמים הוא מטפס על שיחים וכך הוא מרחיק את גופו מהקרקע החמה. חרדון החולות כמעט שאינו שותה אלא הוא קולט מים ממזונו הכולל צמחים, חרקים ולטאות קטנות. אורכו של חרדון החולות הוא עד ל-25 סנטימטר, כאשר אורך זנבו קרוב לאורך גופו. צבעו הכללי הוא צהבהב חום, ועל גבו כתמים רבועים.

שמו המדעי ניתן לו לכבוד המדען הצרפתי Savigny, אחד ממחברי דוח המשלחת אשר ליוותה את נפוליאון במסעו למצרים ולארץ ישראל.

## רבייה
בעונת רבייה בולט הצבע הכחול על צווארו של הזכר. בקיץ בזמן החיזור קדים הזכר והנקבה זה מול זה ומבליטים את הצבע שעל צווארם. הנקבה מטילה ביצים בגומה שהיא חופרת בחול לח. היא מכסה את הביצים ועוזבת אותן. הצעירים בוקעים כחודשיים לאחר ההטלה.

## קריאה נוספת
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **[[זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה]]**, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 73-75

## קישורים חיצוניים

* תמונות של חרדון חולות
* חרדון חולות באתר עמותת מן השדה

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנדרה מרי קונסטנט דומריל
קטגוריה:חרדוניים
קטגוריה:ארץ ישראל: חרדוניים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1837
פלימות'

**פלימות**' (באנגלית: **Plymouth**) היא עיר ורשות יוניטרית בת כרבע מיליון תושבים השוכנת באזור חוף דבון שבאנגליה, כ-300 קילומטר דרום-מערבית ללונדון. פלימות' משתרעת בין שפכי הנהרות טאמר ופלים שנשפכים למפרץ פלימות'. 

מנמל פלימות' יצאה ב-1620 קבוצת מהגרים על גבי האונייה מייפלאואר אל העולם החדש, והקימה את המושבה האנגלית השנייה באמריקה במסצ'וסטס, שנקראה מושבת פלימות' על שם עיר מוצאם.

בעיר ניצב מספר רב של אנדרטאות, בהן אנדרטת הארמדה הלאומית ואנדרטה לנעדרי הצי הבריטי בשתי מלחמות העולם. נמצא בה גם מגדלור סמיטון הנודע, אחד מארבעת מגדלורי אדיסטון, אשר הועבר ממקומו המקורי וניצב כעת בטיילת של העיר.

## סמל העיר
מוטו סמל העיר הוא : שם ה' הוא המגדל (המבצר) החזק ביותר .מזכיר את הפסוק בתהילים כ"ז א' : "ה' מעוז חיי ממי אפחד".

## היסטוריה

ישנן עדויות להתיישבות ראשונית באזור פלימות' כבר במאה ה-10 לפנה"ס. במאות השנים שלאחר מכן, עדויות שונות מראות שאזור פלימות' היה נקודת סחר חשובה.

## אתרים חשובים

UK Defence Imagery Naval Bases image 13.jpg|בסיס הצי המלכותי דבונפורט
Plymouth Barbican and harbour.jpg|נמל סוטון ההיסטורי
Armada Memorial, The Hoe - geograph.org.uk - 5586428.jpg|אנדרטת הארמדה הלאומית
National Marine Aquarium Building.jpg|האקווריום הימי הלאומי
Royal Citadel Plymouth 2022.JPG|המצודה המלכותית


## ערים תאומות

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

*
קטגוריה:אנגליה: ערי נמל
קטגוריה:אנגליה: ערי חוף
קטגוריה:דבון (מחוז): יישובים
קטגוריה:תעלת למאנש: ערי נמל