open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שאלה

ממוזער|השאלה היא ביטוי המשמש לבקשת מידע, אשר עשוי להינתן בדרך של תשובה.
ממוזער|הרמת יד יכולה לשמש כביטוי לא מילולי לרצון לשאול שאלה.
**שאלה** היא ביטוי לשוני המשמש לבקשת מידע. המידע המבוקש עשוי להינתן בדרך של תשובה.

השאלות התפתחו למגוון יישומים מעבר לבקשה מפורשת של מידע ממקור כלשהו. למשל, שאלה רטורית משמשת להבהרת טיעון, ואין ציפייה שיענו עליה.

## למידה וחינוך
שאלות הן השלבים הראשוניים של מחקר ראשוני. בשיטה מדעית על פי רוב השאלה יוצרת את הבסיס לחקירה, וניתן לראות בה שלב מעבר בין תצפית להשערת השערות. תלמידים בכל הגילאים משתמשים בשאלות במסגרת למידת תחומי דעת. היכולת של לומדים ליצור שאלה הניתנת לבדיקה חיונית ללמידת חקר. השיטה הסוקרטית של העלאת שאלות בנוגע לתגובות התלמיד יכולה לשמש את המורה כדי להוביל אותו לעבר האמת ללא הוראה ישירה ומסייע לתלמיד להגיע למסקנות לוגיות.

שימוש נפוץ ומקובל לשאלות במערכת החינוך הוא במסגרת הערכת הידע של התלמיד באמצעות מבחן.

## שאלות פילוסופיות
השאלות הפילוסופיות מכוונות יותר כלפי רעיונות מאשר מידע עובדתי. אלו הן שאלות שלא ניתן לקבל עליהן מענה מלא ממקור כלשהו. הפילוסופיה עוסקת בשאלות שעולות כאשר אנשים מהרהרים בחייהם ובעולם סביבם. חלק מהשאלות הפילוסופיות הן פרקטיות ונובעות מתוך חיי המעשה. למשל: "האם יש הצדקה להמתת חסד?", "האם למדינה יש זכות להגביל צפייה והפצת פורנוגרפיה או להגביל פרסומים של סיגריות?" ועוד.

שאלות פילוסופיות אחרות הן תאורטיות יותר, אף על פי שלעיתים קרובות הן נובעות ממחשבה אודות נושאים פרקטיים.

## ראו גם
* שאלת כן–לא
* שאלה רטורית
* ספק (אי-ודאות)
* שאילתה

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:דקדוק
תחמסון מצוי

**תחמסון מצוי** (שם מדעי: *Nyctibius griseus*) הוא מין של עוף טרופי ממשפחת התחמסוניים (Nyctibiidae) שבסדרת התחמסאים החי באמריקה הלטינית ואמריקה הדרומית. התחמסון ידוע בהסוואתו ודמיונו לגזע עץ מה שמציל אותו מטורפים.
## מאפיינים
מצוי ביערות טרופיים וסוואנות מניקרגואה ועד צפון ארגנטינה ואורוגוואי ונפוץ ביותר בג'ונגלים של האמזונאס, אך מסתגל גם לאזורים חמים ויבשים יותר וכן לקרים מעט יותר.

אורכו 33–38 ס"מ והוא משתלב בצבעו וצורתו בענף עליו הוא יושב. המקור שלו חסר את הזיפים שיש לשאר התחמסים, אך הוא בעל עפעפיים גדולות העוזרות לו לסגור את עיניו הכתומות עזות, בשעת סכנה וגופו האפור-חום בצבעי קליפה נראה כחלק מהענף כך.

הוא לא אמיץ ביותר וכשיצור שלא רואה אותו מתקרב למרחק קטן ממנו הוא יעוף. ההסוואה עוזרת לו גם לציד חרקים קטנים שאינם רואים אותו והוא פוער את פיו וטורף אותם.

התחמסון הוא יצור ליילי שאיננו פעיל כל כך ביום. הנקבה מטילה בעונת הרבייה על ענף בדרך כלל ביצה אחת ולעיתים נדירות שתי ביצים.

## קישורים חיצוניים

* תחמסון מצוי, באתר עופות טרופיים
* תחמסון מצוי, באתר atacamaphoto
## הערות שוליים

## גלריה

Perched Nyctibius griseus.jpg
Raro registro da Mãe-da-lua (Nyctibius griseus) em vôo - APA Marinha do Litoral Centro.jpg
Urutau (3729).JPG


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
קטגוריה:תחמסוניים
קטגוריה:ארגנטינה: עופות
קטגוריה:פרגוואי: עופות
קטגוריה:ברזיל: עופות
ליסטרין

**ליסטרין** (באנגלית: **Listerine**) הוא מותג של מוצרים לחיטוי הפה, שנוסד בסוף המאה ה-19. בבעלות ג'ונסון אנד ג'ונסון.

## היסטוריה
בהשראת רעיונותיו של לואי פסטר, ובעקבותיו רעיונותיו של ג'וזף ליסטר שהראה בשנת 1865 כי השימוש בחומצה קרבולית יפחית באופן משמעותי את שיעורי הזיהום לאחר ניתוח, פיתח כימאי מסנט לואיס בשם ג'וזף לורנס נוסחה מבוססת אלכוהול לחיטוי כירורגי והכתיר את נוזל החיטוי שלו בשם "ליסטרין" לכבודו של ג'וזף ליסטר.

בשנים הראשונות לאחר יצירת נוזל החיטוי דשדשו המכירות ולורנס נחל כישלון כלכלי. שותף שנכנס לחברה בסוף המאה ה-19 קידם את הנוזל בקרב רופאי שיניים כטיפול אוראלי, ובשנת 1914 היה "ליסטרין" למי הפה הראשונים שנמכרו בחנויות בארצות הברית. בקמפיין שיווק אגרסיבי העלתה החברה למודעות ציבורית את נושא ריח הפה והעצימה אותו בעזרת קביעת המונח ״באשת״ (הליטוסיס, כך צוין באתר החברה), כדי לקדם את שיווק מי הפה שלה. הכנסות החברה גדלו בשבע שנים, מ-115,000 דולר ללמעלה מ-8 מיליון דולר.

בשנת 2000 נרכשה החברה בידי תאגיד פייזר, ובסוף דצמבר 2006 נמכרה היחידה בפייזר שעסקה במוצרים אלו לג'ונסון אנד ג'ונסון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מותגים
קטגוריה:רפואת שיניים
קטגוריה:היגיינה
קופה אמריקה 1993

**תחרות ה[[קופה אמריקה]] [[1993]]** (**1993 Campeonato Sudamericano Copa América**), הוא גביע אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל ה-36. הטורניר נערך באקוודור בין ה-15 ביוני ל-4 ביולי 1993, ואורגן על ידי התאחדות הכדורגל הדרום אמריקאית (CONMEBOL). בטורניר השתתפו נבחרות  ו כנבחרות אורחות.
 
נבחרת  זכתה בטורניר בפעם ה-14 בתולדותיה, לאחר שגברה בגמר על מקסיקו בתוצאה 2-1, מצמד שערים של גבריאל בטיסטוטה.

לראשונה בתולדות הטורניר, נבחרות  ו כשלו שתיהן לסיים בין ארבע הראשונות. מצב זה חזר על עצמו פעם נוספת רק לאחר 22 שנים, בקופה אמריקה 2015.

## אצטדיונים
הטורניר שוחק בשבעה אצטדיונים, בשש ערים שונות. הגדול מביניהם, אצטדיון המונומנטל בגואיאקיל, אירח את משחק הגמר.

## שלב הבתים
### בית א'

### בית ב'

### בית ג'

### דירוג הנבחרות במקום השלישי

## שלב הנוק-אאוט

### רבע הגמר

----

----

----

### חצי הגמר

----

### המשחק על המקום השלישי

### הגמר

----

## מלכי השערים

**4 שערים**
*  חוסה לואיס דולגטה
**3 שערים**
*  גבריאל בטיסטוטה
*  פלהיניה
*  ראול אבילס
*  אדוארדו אורטדו
*  חוסה דל סולר

## קישורים חיצוניים
* קופה אמריקה 1993 ב-rsssf

קטגוריה:קופה אמריקה
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1993
קטגוריה:תחרויות כדורגל באקוודור
הפיגוע בצומת מגידו (2002)

**הפיגוע בצומת מגידו** היה פיגוע התאבדות שביצע מחבל פלסטיני באמצעות מכונית תופת, בשעות הבוקר של 5 ביוני 2002, בצומת מגידו שבעמק יזרעאל. 17 בני אדם נרצחו בפיגוע ו-43 נפצעו, מהם ארבעה באורח קשה. ארגון הטרור הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני נטל אחריות לפיגוע.

## הפיגוע
ביום רביעי, 5 ביוני 2002, סמוך לשעה 7:15 בבוקר, נצמד מחבל מתאבד עם מכונית תופת סמוך למכל הסולר בצידו השמאלי של אוטובוס אגד בקו 830, שנסע בכביש 65, והיה בדרכו מתל אביב ליישובי הגליל התחתון ולטבריה. בעת שעבר האוטובוס בצומת מגידו שבעמק יזרעאל, פוצץ המחבל את המכונית, שהכילה 100 ק"ג של חומר נפץ.

מעוצמת פיצוץ המכונית, האוטובוס התהפך על צידו ונשרף.

בפיגוע נרצחו 17 בני אדם, בהם 13 חיילים, ונפצעו 43, מהם ארבעה באורח קשה.

את מכונית התופת הכין המחבל איאד סוואלחה, שנהרג ב-9 בנובמבר 2002 בידי כוח צה"ל שבא לעצרו.

המחבל שאדי עמורי שהיה מעורב במלכוד המכונית נידון למאסרי עולם בגין חלקו בפיגוע. לאחר כ-23 שנות מאסר, החליטה ממשלת נתניהו השישית לשחרר אותו בעסקת שחרור החטופים השנייה במלחמת חרבות ברזל. במסגרת ההסכם הוחלט לגרשו מישראל.

גורם בארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, שנטל אחריות לפיגוע, מסר כי המחבל הוא חמזה סמודי, צעיר כבן 18 מג'נין.

## זיהוי ההרוג ה-17 בפיגוע

ההרוג ה-17 בפיגוע זוהה רק לאחר שישה חודשים, בעקבות הכנתו של הסרט הדוקו-אקטיביסטי "ההרוג ה-17" שאסף חומרי חקירה מהמשטרה ובנוסף גילה המון פרטי מידע שלא היה ידוע.

## קישורים חיצוניים
* 
* סקירה על הפיגוע ועל ההרוגים באתר "פרש"
* 

## הערות שוליים

צומת מגידו
צומת מגידו
קטגוריה:צומת מגידו
צומת מגידו
*
צומת מגידו
נריה מאיר

**נריה מאיר** (נולד ב-15 בדצמבר 1979) הוא פעיל ציבור ויזם ציוני. לשעבר ראש המחלקה לפעילות ציונית בתפוצות בהסתדרות הציונית העולמית וחבר הנהלת ההסתדרות הציונית מטעם תנועת הליכוד. לשעבר ראש ההנהגה העולמית של תנועת בית"ר. עורך דין במקצועו.

## קורות חיים
נריה מאיר נולד כ"ה כסליו ה'תש"ם בן למייסדי היישוב עפרה שבהרי בנימין. גדל והתחנך בבית הספר היסודי בעפרה ולאחריו בישיבה תיכונית נתיב מאיר בירושלים. לאחר סיום לימודיו הצטרף לגרעין המייסד של ישיבת ההסדר פתח תקווה ובמסגרתה התגייס ליחידת הצנחנים. במהלך שירותו הצבאי עזב את מסלול ההסדר, המשיך לקצונה והשתתף במבצעים רבים כמו חומת מגן, גאות ושפל ומלחמת לבנון השנייה. משרת במילואים כמפקד פלוגת לוחמים בחטיבה 55 של הצנחנים, בדרגת רב סרן.

מאיר הוא בעל תואר שני במדיניות ציבורית (בהצטיינות) מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא התמחה בלשכת המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (פלילי) במשרד המשפטים. מאיר הוא עורך דין במקצועו וחבר בפורום המשפטי למען ישראל. בין השנים 2010–2011 שימש כיועץ חקיקה ליו"ר ועדת העלייה והקליטה בכנסת וסייע לקידום חוקים רבים בנושאי עליה, תפוצות וסיוע חברתי.

## פעילות ציבורית
לאחר שירותו הצבאי הצטרף לתנועת הליכוד והיה שותף להקמת מטה המאבק של הליכוד כנגד תוכנית ההתנתקות. בין השנים 2005–2009 שימש מנהל מחוז ירושלים של תנועת בני עקיבא.
בין השנים 2008–2009 שימש יו"ר מועצת תנועות הנוער בירושלים. בין השנים 2011–2013 שימש כמנכ"ל מדרשת ארץ בנימין בעפרה. בשנים 2020–2021 שימש יו"ר (משותף) של מועצת תנועות הנוער העולמיות.

### מנכ"ל תנועת בית"ר העולמית
החל משנת 2013 ועד מאי 2021 עמד נריה מאיר בראש ההנהגה העולמית של תנועת בית"ר.
במסגרת תפקידו הוביל להקמת מעוזים חדשים של התנועה בצרפת, רוסיה, ברזיל, אוקראינה, איטליה וארגנטינה והוביל לפתיחת תוכניות עליה חדשות המביאות מאות עולים צעירים לישראל.

מוביל קו ימני תקיף השולל כל ויתור על חבלי מולדת, ובמסגרת התנועה מוביל סיורי הסברה להיכרות עם ההתיישבות ביהודה ושומרון. במסגרת תפקידו הקים את מוזיאון 'פלוגת הכותל' בעיר העתיקה בירושלים, ואף ערך את הספר 'מנהיגים מדברים ז'בוטינסקי' בהוצאת ידיעות ספרים, שיצא לאור שנת 2020 בהשתתפות בכירי ההנהגה בישראל.

### ראש המחלקה לפעילות ציונית בתפוצות

בראשית מאי 2021 מונה נריה מאיר על ידי הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית לתפקיד ראש המחלקה לפעילות ציונית בתפוצות בהסתדרות הציונית העולמית.

## חיים אישיים
מאיר נשוי ואב לחמישה ילדים, מתגורר ביישוב רחלים שבשומרון.

בשנת 2014 תרם כליה לאחיו הבכור ומאז פעיל בעמותת מתנת חיים להגברת המודעות לתרומת כליות.

## קישורים חיצוניים

* עו"ד נריה מאיר, באתר ביתר: ההנהגה העולמית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לי עמותות
קטגוריה:פעילי הליכוד
קטגוריה:בוגרי ישיבת נתיב מאיר
קטגוריה:בוגרי ישיבת אורות שאול
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:מתנחלים
קטגוריה:מועצה אזורית שומרון: אישים
קטגוריה:חברי הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית
קטגוריה:לוחמי חטיבה 55
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
אושקוש

**אושקוש** (באנגלית: **Oshkosh**) היא בירת מחוז וינבגו במדינת ויסקונסין בארצות הברית. העיר שוכנת על הגדה המערבית של אגם וינבגו במרכז ויסקונסין, במקום בו נשפך אליו נהר הפוקס. בעיר מתגוררים 66,083 תושבים (נכון ל-2010), ובמטרופולין שלה מתגוררים 166,994 תושבים.

## היסטוריה
במחצית הראשונה של המאה ה-19 התפתח ענף חיטוב עצים באזור, ואושקוש נוסדה בשלב מסוים בתקופה זו בתור נקודת התיישבות של חוטבי-עצים. היא נקראה על שם הצ'יף אושקוש, מנהיג שבט המנומיני (Menominee) המקומי. משמעות שמו של הצ'יף – "הטופר".

ב-1853 קיבלה אושקוש מעמד של עיר בעת שישבו בה כ-2,800 תושבים. ב-1859 נפתחה תחנת רכבת שעזרה להתפתחותה. באותה תקופה נודעה העיר בכינוי "בירת הנסורת של העולם" ובשנת 1860 פעלו בה 11 מנסרות עץ. בשנת 1870 הפכה אושקוש לעיר השלישית בגודלה בוויסקונסין עם אוכלוסייה של יותר מ-12,000 תושבים. תעשיית העץ המשיכה לשגשג ולהוות את הענף הכלכלי העיקרי בעיר ובשנת 1874 פעלו בעיר 47 מנסרות עץ. ב-28 באפריל 1875 פרצה באושקוש שרפה גדולה שגרמה לנזקים כבדים בחלקה הצפוני של העיר, 70 חנויות, 40 מפעלים ו-500 בתים עלו באש. ב-1895 נוסד בעיר מפעל לבגדי עבודה. ב-1937 החברה אימצה את השם **אושקוש ב'גוש**. בהדרגה החלה החברה להתמקד בבגדי ילדים, עד שב-1993 הם היוו 95% מהמכירות. המפעל נסגר ב-1997, אך המותג נרכש על ידי חברת הביגוד Carter's וקיים עד היום (2023).

## כלכלה
כלכלת אושקוש מסתמכת בעיקר על תעשייה ובמידה פחותה יותר על תיירות. עם החברות הגדולות בעיר נמנית חברת אושקוש, המתמחה בייצור כלי רכב כבדים.

## חינוך
בעיר נמצאת אוניברסיטת ויסקונסין-אושקוש, אחת האוניברסיטאות הגדולות בוויסקונסין.

## תחבורה
את אושקוש משרת נמל התעופה האזורי ויטמן, הנמצא במרחק 4 קילומטרים דרומית למרכז העיר. מדי קיץ, במשך שבוע ימים, נערכת בשדה התעופה תערוכת מטוסים ומופע אווירי (EAA AirVenture Oshkosh). לשדה מגיעים כ-10,000 כלי טיס ולמעלה מחצי מיליון מבקרים, דבר המניב הכנסות של למעלה מ-100 מיליון דולר לעיר ולסביבתה. במשך שבוע האירוע, מגדל הפיקוח של שדה התעופה נושא בתואר "מגדל הפיקוח העסוק ביותר בעולם".

אושקוש נמצאת על מסלול כביש בין-מדינתי 41, המקשר בין העיר גרין ביי לבין מדינת אילינוי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ויסקונסין: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1818
המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה

**המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה** (באנגלית: **Georgia Institute of Technology**, מוכר גם כ**ג'ורג'יה טק - Georgia Tech**) הוא אוניברסיטה ציבורית בעיר אטלנטה שבמדינת ג'ורג'יה בארצות הברית. האוניברסיטה נוסדה ב-1885 ולומדים בה כ-36,489 סטודנטים. האוניברסיטה חברה בברית העולמית של אוניברסיטאות טכנולוגיות וחברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר.

## היסטוריה
המכון נוסד ב-13 באוקטובר 1885 בשם בית הספר לטכנולוגיה של ג'ורג'יה, כחלק ממאמצי השיקום של הדרום בעקבות מלחמת האזרחים האמריקנית ומעבר מכלכלה חקלאית לכלכלה תעשייתית. שני המבנים הראשונים נבנו על ביצורי העיר אטלנטה ששימשו להגנתה במהלך מלחמת האזרחים. מחזור ראשון של סטודנטים החל ללמוד במוסד באוקטובר 1888.

ב-1948 שונה שם המוסד למכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה על מנת לשקף את המיקוד שלו במחקר מדעי ובטכנולוגיה. ב-1952 נפתחו שערי המכון לנשים וב-1961 התקבלו לראשונה למוסד אפריקאים אמריקאים.

## מבנה וחלוקה ארגונית
המכון מחולק גאוגרפית לארבעה חלקים עיקריים: הקמפוס המערבי (הכולל בעיקר מעונות סטודנטים), הקמפוס המזרחי (הכולל את בתי האחווה ומעונות לסטודנטים שנה ראשונה), הקמפוס המרכזי (המכיל את מרבית מבני המחקר והלימוד) ו (הכולל את הקולג' למנהל עסקים, מרכז מבקרים ומעבדות מחקר). מבחינה ארגונית כולל המכון שישה קולג'ים:

* - (1885)
* - (1908)
* ע"ש שלר - (1934)
* - (1964)
* - (1990)
* ע"ש  - (1990)

לאוניברסיטה שלוחה בעיר סוואנה שבג'ורג'יה, שהוקמה ב-1999 וכוללת מבנים משנת 2003. כמו כן ב-1990 הקים המכון קמפוס בעיר מץ שבצרפת. תוכניות לימוד מטעם האוניברסיטה מתקיימות גם בסינגפור ובסין.

## דירוגים
### דירוג בין-לאומי
* דירוג שאנגחאי - מקום 151–200 (2024)
* דירוג Times Higher Education - מקום 36 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 97 (2024)

### דירוג אזורי - ארצות הברית
* דירוג שאנגחאי - מקום 51–59 (2024)
* דירוג Times Higher Education - מקום 21 (2024)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אטלנטה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה
קטגוריה:ג'ורג'יה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:הברית העולמית של אוניברסיטאות טכנולוגיות
קטגוריה:איגוד האוניברסיטאות האמריקניות
קטגוריה:איגוד אוניברסיטאות המחקר
הפיגוע בצומת כרכור (2002)

**הפיגוע בצומת כרכור** היה פיגוע התאבדות שאירע בשעות אחר הצהריים של 21 באוקטובר 2002, בצומת כרכור-עין שמר. בפיגוע נרצחו 14 ישראלים ונפצעו יותר מ-50.

## הפיגוע
סמוך לשעה 16:20, נצמד ג'יפ קאיה שהוסב לשמש כמכונית תופת ובו יותר ממאה ק"ג חומר נפץ, נהוג בידי מחבל שנשלח בידי "גדודי ירושלים" של ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, לאוטובוס אגד שהיה בדרכו בקו 841 מקריית שמונה לתל אביב, ועצר בתחנה בצומת כרכור-עין שמר. מלבד חומר הנפץ היו ברכב התופת חומרי רסס על מנת להעצים את אפקט הפגיעה, מעוצמת הפיצוץ נפגעו כלי רכב נוספים שעמדו לצד האוטובוס.

חילוץ הפצועים נתקל בקשיים לאחר שמכל הסולר של האוטובוס עלה בלהבות במהלך החילוץ ובשל האש שפרצה התפוצצו גם קליעים ממחסניות נשקם האישי של חיילים שהיו באוטובוס.

את מכונית התופת הכין המחבל איאד סוואלחה, שנהרג ב-9 בנובמבר 2002 בידי כוח צה"ל שבא לעצרו.

הרשות הפלסטינית גינתה את הפיגוע.

המחבל מוחמד ג'מאל מוחמד עקל שגייס והכין את המחבלים המתאבדים, נעצר ב-9 בינואר 2003 ונידון ל-14 מאסרי עולם ועוד 40 שנים נוספות. ב-13 באוקטובר 2025, עקל שוחרר על ידי ממשלת נתניהו השישית במסגרת עסקת החטופים לסיום מלחמת חרבות ברזל.

## ראו גם
* הפיגוע בצומת כרכור (2025)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיגועי טרור בישראל ב-2002
קטגוריה:ישראל: פיגועי מכונית תופת
קטגוריה:פיגועים באוטובוסי אגד
קטגוריה:רצח ילדים באינתיפאדה השנייה
צומת כרכור
מאכאנידס

**מאכאנידס** (ביוונית: **Μαχανίδας**; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מצביא ומדינאי ספרטני. שימש כעוצר ספרטה וכשליט בפועל של העיר בין השנים 201 לפנה"ס-207 לפנה"ס.

## ביוגרפיה
על ילדותו או מוצאו של מאכאנידס לא ידוע דבר. תקופה זו בהיסטוריה של ספרטה מעורפלת מאוד, וידועה רק תודות לאזכורים שונים בכתביהם של היסטוריונים לא ספרטניים. לא ידועה הדרך בה הגיע מאכאנידס לשלטון, אולם ככל הנראה נעזר בצבא לשם כך. הוא שימש כעוצר למלך התינוק פלופס, בנו של ליקורגוס. נראה שכיבד את החוקים הספרטניים ומועצת האפורים, ולא שלט רק תודות לשכירי חרבו. למרות זאת אצל פוליביוס וטיטוס ליוויוס הוא מכונה בהדגשה "טיראן". אם כי שני אלו הסתמכו בעיקר על מקורות אנטי-ספרטניים. 

מאכאנידס שאף להחזיר לארצו את תהילתו שאבדה לה. האויבת הגדולה ביותר של ספרטה אותה תקופה הייתה הליגה האכאית, בתחילת שנת 206 לפנה"ס הביס הגנרל האכאי פילופוימן את מאכאנידס בקרב נהר לאריסוס. פילופוימן שנבחר כסטרטגוס הליגה לשנת 207 לפנה"ס, החליט להביס אחת ולתמיד את מאכאנידס. וביצע לשם כן הכנות מדוקדקות שנמשכו שמונה חודשים. מאכאנידס מצדו כבש את טיגיאה, וחפץ להשתלט גם על מנטיניאה ששכנה כ-15 קילומטרים משם. פילופוימן גייס את כל צבאו, שכלל גם תגבורות מאת מלך מוקדון, וצעד אל מנטיניאה. המערכה התפתחה לקרב שכונה קרב מנטיניאה, על פי המסופר במהלך הקרב נפגשו מאכאנידס ופילופוימן פנים אל פנים. פילופוימן הכה פעמיים, ומאכאנידס מת. לזכר אותו מאורע הקימו האכאים בדלפי פסל המתאר את פילופוימן מניף חנית מעל מאכאנידס. מלבדו איבדו הספרטנים 4,000 איש.

## לקריאה נוספת
* דוד גולן, **תולדות העולם ההלניסטי**, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה) תשמ"ז (מהדורה שנייה).
* טיטוס ליוויוס, **תולדות רומא**. ספרים א, ב, כא, כב, ל. תרגמה מרומית: שרה דבורצקי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ב.
* פלוטארכוס, **[[חיי אישים|חיי אישים - אנשי יוון]]**. תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"א. (הביוגרפיות של סולון, תמיסטוקלס ואלקיביאדס תורגמו על ידי מ"ה בן שמאי.).

* Paul Cartledge and Antony Spawforth, **Hellenistic and Roman Sparta**, Routledge, second ed, 2002.
* F. W. Walbank, E. A. Astin, M. W. Frederiksen, R. M. Ogilvie (ed), **The Cambridge Ancient history**, vol 7, Cambridge university press, 1984.
* F. W. Walbank, **A Historical Commentary on Polybius**, 3 vols (1957, 1967, 1979).
* F. W. Walbank, **The Hellenistic World**, Harvard University Press, 1981.
* Peter Green. Alexander to Actium: The Historical Evolution of the Hellenistic Age. Los Angeles, ,California: University of California Press 1990
* Plutarch. *Lives*. Translated by Bernadotte Perrin. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1914-1926. 11 vols. Digitized copy in: penelope.uchicago.edu
* Polybius. Translated by W.R. Paton. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1922-1925.
* Livius. Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1919-1959 .  


## הערות שוליים

קטגוריה:יוונים הלניסטיים
קטגוריה:ספרטנים מן העת העתיקה
קטגוריה:טיראנים ביוון העתיקה
אורימדון

**אורימדון** (ביוונית: **Ευρυμέδων**; המאה ה-5 לפנה"ס) היה מצביא אתונאי שפעל בתקופת המלחמה הפלופונסית.

## ביוגרפיה
אביו היה אתונאי בשם תוקליס, לא ידוע דבר על מוצאו או ילדותו.

הוא נזכר לראשונה לאחר קרב סיבוטה, הוא נשלח בראש צי ספינות לעזרת הקרקירים שהותקפו בידי הקורינתים. השייטת שלו הגיעה באיחור, לאחר שהקורקירים כבר הובסו. אולם הוא הצליח להרתיע את הקורינתים ולגרום לנסיגתם למרות זאת. הוא שהה בקרקירה שבוע, במהלכו התחוללה בעיר מלחמת אזרחים, שנמשכה גם לאחר עזיבתו את העיר. 

בקיץ 425 לפנה"ס נשלח אורימדון יחד עם סופוקלס אל רגיון, כדי לתגבר את חיל המצב האתונאי שם. על פי הפקודות שניתנו להם, היה עליהם לנחות תחילה בקרקירה, להפסיק את מלחמת האזרחים שם, לרתום את הצי הקרקירי לעזרת האתונאים, ורק לאחר מכן להמשיך אל רגיון. אולם כאשר עברו ליד מסיניאה בדרך לקרקירה, נודע להם שחיל מצב ספרטני חזק כבר נמצא בנמל מסיניאה. דמוסתנס הציע לכבוש את פילוס, כדי להקשות על חיל מצב זה. אורימדון וסופוקלס סרבו, אולם סערה חזקה הדפה אותם ממילא לפילוס, ובלית ברירה ערכו את הקרב, שכונה קרב פילוס והסתיים בניצחון אתונאי מוחץ. לאחר מכן הפליג אורימדון לקרקירה, והצליח לסיים את מלחמת האזרחים שם. כשהגיעו לרגיון, התברר שהערים שלחמו באתונאים באזור כבר השלימו ביניהם, ולאורימדון ועמיתיו לא נותר אלא להתפנות. באתונה זעמו על כך, ואורימדון נידון לקנס באשמה של קבלת שוחד. עמיתיו נידונו לגלות. 

למשך עשר השנים הבאות הוא אינו נזכר שוב, אולם כאשר הגיעו דיווחים מדאיגים על תוצאות המערכה האתונאית בסיצליה, נשלח אורימדון עם 10 ספינות וסכום כסף גדול לסיציליה. זמן קצר לאחר מכן נשלח בעקבותיו דמוסתנס. הוא לקח חלק שולי למדי במערכה באי, והיה שותף לדעתו של דמוסתנס שטען שיש לפנות את האי במהירות האפשרית, אולם המפקד העליון ניקיאס סירב לאשר זאת. ההתקפות האתונאיות על סירקוסאי הפכו לנואשות יותר ויותר, באחת מהן אורימדון הוביל צי שהיה אמור לתקוף את סירקוסאי דרך הים. הוא התנגש בצי הסירקוסי, אולם רצה לאגף אותו, ועל כן עם חלק מהספינות עזב את המרכז וניסה לתקוף מימין. לרוע המזל הסירקוסים הביסו את המרכז האתונאי מהר מדי, ולאחר מכן הביסו את אורימדון שנהרג בעצמו בהתקפה.

## לקריאה נוספת
* תוקידידס. **[[תולדות מלחמת פילופוניס]]**. תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. הקדים מבוא א' פוקס. ירושלים, מוסד ביאליק, תשי"ט.
* משה עמית, **תולדות יוון הקלאסית**, הוצאת מאגנס, תשס"ב. 

* Thucydides. Translated by C.F. Smith. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1920 (reprinted 1975).
* Diodorus. Translated by C.H. Oldfather. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press and London, William Heinemann Ltd, 1954.
* A.W. Gomme, *A Historical Commentary on Thucydides*. Oxford, Oxford University Press, 1956 (reprinted 1981). Vol III: The Ten Years' War, Books IV-V.24.
* H.D. Westlake, "The Naval Battle at Pylos and its Consequences"'. *Classical Quarterly* 24 (1974), 211-226.
* Kagan, Donald. The Fall of the Athenian Empire. Ithaca, Cornell University Press, 1987.


## הערות שוליים

קטגוריה:המלחמה הפלופונסית
קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
הפיגוע באוטובוס בוואדי עארה

**הפיגוע באוטובוס בוואדי עארה** (נחל עירון) היה פיגוע התאבדות פלסטיני שבוצע ביום רביעי, 20 במרץ 2002, באוטובוס "אגד" קו 823 שהיה בדרכו מתל אביב לנצרת דרך עפולה, בצומת מוסמוס שבכביש 65 (נחל עירון - ואדי עארה). בפיגוע נרצחו 7 ישראלים ונפצעו 30.

## הפיגוע
בסביבות השעה 07:00 בבוקר ה-20 במרץ 2002, בצומת אום אל-פחם עלה על האוטובוס שיצא ב-05:30 לפנות בוקר מהתחנה המרכזית החדשה של תל אביב, מחבל בן 20 מג'נין שנשלח בידי הג'יהאד האסלאמי. דקות ספורות לאחר מכן, הגיע האוטובוס לצומת מוסמוס והמחבל המתאבד הפעיל את מטען החבלה שנשא על גופו. בפיצוץ נרצחו שבעה ישראלים ונפצעו 30.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

אוטובוס בוואדי עארה
אוטובוס בוואדי עארה
ואדי עארה
קטגוריה:אום אל-פחם: היסטוריה
ואדי עארה
מטרה (סרט)

**מטרה** (באנגלית: **Target**) הוא סרט מתח ופעולה משנת 1985 בכיכובם של ג'ין הקמן ומאט דילון.
## עלילה
עלילת הסרט מתרחשת במהלך המלחמה הקרה. כאשר אשתו של וולטר לויד (הקמן), בעל מנסרה אמריקני, נחטפת בעת טיול באירופה נדרשים לויד ובנו, כריס (דילון), לטוס לאירופה ולאתרה. עד מהרה מתברר לכריס כי אביו הוא למעשה דנקן "דיוק" פוטר, איש האגף לפעולות מיוחדות ב-CIA לשעבר, והחוטפים הם אנשים מעברו שחטפו את אשתו כדי שיסגיר את המידע שברשותו.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1985
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ריגול
קטגוריה:סרטי ארתור פן
רוברט קוש

**רוברט קוש** (בגרמנית: **Robert Kosch**; 5 באפריל 1856 – 22 בדצמבר 1942), היה גנרל גרמני, שפיקד על דיוויזיה, על קורפוסים ועל ארמייה בחזית המזרחית ובחזית המערבית.

## ביוגרפיה
### בצעירותו
קוש נולד ב-5 באפריל 1856 בקלודצקו שהשתייכה לממלכת פרוסיה, והיה צעיר הילדים מבין עשרת ילדיהם של הרמן ואגנס קוש. ב-1874 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1912 מונה למפקד הדיוויזיה ה-10.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה קוש מפקד הדיוויזיה ה-10 שהייתה חלק מהארמייה החמישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות, ובכלל זה בקרב הארדנים. ב-9 באוקטובר 1914 מונה קוש למפקד הקורפוס ה-1 שהיה חלק מהארמייה השמינית בחזית המזרחית, ולחם עמו בקרב השני על האגמים המזוריים. על הצלחתו בקרב זכה בעיטור הפור לה מריט. ב-11 ביוני 1915 מונה קוש למפקד קורפוס המילואים ה-10, ולחם עמו בקרבות באזור הדנייסטר. לאחר מכן הועבר עם הקורפוס שבפיקודו לחזית הבלקן, והשתתף עמו בכיבוש סרביה. על חלקו במערכה קיבל קוש ב-27 בנובמבר תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט. בסוף פברואר 1916 השתתף קוש עם הקורפוס שבפיקודו בקרב ורדן. ב-18 באוגוסט 1916 הועלה קוש לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-28 באוגוסט 1916 מונה למפקד הקורפוס ה-52 שפעל כחלק מארמיית הדנובה, ולחם עמו במערכה על רומניה. ב-1 במאי 1917 מונה קוש באופן זמני למפקד הארמייה התשיעית במקום גנרל אריך פון פאלקנהיין שעבר לפקד על הכוחות העות'מאנים בארץ ישראל. ב-10 ביוני 1917 חזר גנרל קוש לפקד על הקורפוס ה-52, ובמקומו מונה גנרל יוהנס פון אבן. לאחר פירוק ארמיית הדנובה במרץ 1918, השתתף קוש בכיבוש אוקראינה ובלחימה עם הצבא האדום. במאי 1918 מונה קוש למפקד הכוחות הגרמניים באזור חצי האי קרים.

לאחר המלחמה היה קוש מפקד משמר הגבול במזרח גרמניה עד לפרישתו ב-10 בינואר 1919.

קוש נפטר בברלין ב-22 בדצמבר 1942 והוא בן 86 שנים.

## משפחתו
קוש היה נשוי לגרטרוד נגראט, ממנה היו לו 3 בנות.

## עיטורים
* פור לה מריט עם עלי אלון
* מסדר העיט האדום עם עלי אלון וחרבות
* הצלב הגדול של מסדר אלברכט עם חרבות
* הצלב הגדול של מסדר ליאופולד עם חרבות
* מסדר הכתר דרגה שנייה
* צלב הברזל דרגה שנייה (1914)
* צלב הברזל דרגה ראשונה (1914)

## ראו גם
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

* persönlicher Nachlass im Bundesarchiv Abt. MA: Militärarchiv; Freiburg i. Breisgau בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1856
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1942
בנד (אורגון)

**בנד** (באנגלית: **Bend**) היא  (Deschutes) עיר במדינת אורגון בארצות הברית ובירת מחוז דשוטס. העיר שוכנת על גדות נהר דשוטס למרגלות רכס קסקייד במרכז אורגון. בעיר מתגוררים 76,639 תושבים (נכון ל-2010), ובמטרופולין שלה מתגוררים 157,733 תושבים (נכון ל-2010).

## היסטוריה
עד המאה ה-19 האזור היה מיושב על ידי שבטי אינדיאנים. במאה ה-19 החלו לעבור באזור סוקרים וחלוצים שונים שהעניקו למקום שבו נמצאת העיר את השם "פרוול בנד" (Farewell Bend, מילולית: "עיקול הפרידה"), שכן העיקול בנהר דשוטס בו נמצאת בנד היה אחת המעברות היחידות של הנהר.

ב-1901 נפתחה במקום בו נמצאת העיר מנסרה. בשנים שלאחר מכן נוצרה בהדרגה התיישבות שנוסדה באופן רשמי ב-4 בינואר 1905. ב-1918 חלקו המערבי של מחוז קרוק פוצל למחוז נפרד שנקרא דשוטס ובנד נבחרה להיות בירתו.

## כלכלה
כלכלת בנד מתבססת בעיקר על תיירות, כאשר יש סביבה אתרים המספקים מגוון רחב של אטרקציות בהם סקי, דיג, מחנאות ורפטינג.

## תחבורה
במרחק של 8 קילומטרים צפון-מזרחית לעיר נמצא נמל התעופה העירוני בנד, המשמש בעיקר לתעופה כללית. נמל התעופה העיקרי באזור הוא שדה רוברטס שנמצא ברדמונד, כ-30 קילומטרים צפונית לבנד.

## ערים תאומות
* 
* 
*  
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אורגון: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1905
מאשל סדניו

**מאשל סדניו** (באנגלית: **Machel Cedenio**; נולד ב-6 בספטמבר 1995) הוא אתלט מטרינידד וטובגו, המתחרה בריצת 400 מטר. סדניו היה אלוף העולם לנוער במירוץ זה בשנת 2014.

## ביוגרפיה
הישגיו הראשונים של סדניו בזירה הבינלאומית היו באליפות מרכז אמריקה והקריביים באתלטיקה לנוער, שנערכה בסנטו דומינגו ב-2010. סדניו זכה בתחרות זו בשתי מדליות כסף, בריצת 400 מטר ובמרוץ השליחים ל-400X4 מטר. בשנת 2011 סיים במקום הרביעי באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בליל, וכן זכה במדליית כסף באליפות אמריקה באתלטיקה לנוער במירוץ השליחים ל-400X4 מטר. באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה ב-2012 בברצלונה סיים במקום החמישי.

בשנת 2013 רשם סדניו הישגים ראשונים גם בתחרויות לבוגרים. הוא זכה במדליית הזהב עם נבחרת השליחים הטרינידדית באליפות מרכז אמריקה והקריביים באתלטיקה שנערכה במורליה, ובריצת 400 מטר סיים במקום רביעי, עם שיא אישי חדש (46.89 שניות). באליפות העולם לנוער שנערכה ביוג'ין ב-2014 זכה במדליית הזהב עם שיא אישי חדש - 45.13 שניות.

בתחרות שנערכה בג'ורג' טאון ב-16 במאי 2015 קבע סדניו שיא אישי חדש - 44.36 שניות. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בהמשך השנה בטורונטו זכה במדליית כסף, וכן זכה במדליית הזהב עם נבחרת השליחים הטרינידדים ל-400X4 מטרים. באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג סיים במקום השביעי, וזכה במדליית כסף עם נבחרת השליחים, שקבעה שיא לאומי חדש - 2:58.20 דקות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אצנים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:אצנים
קטגוריה:אתלטים טרינידדים
קטגוריה:ילידי 1995
הרמן פון שטרנץ

**הרמן פון שטרנץ** (בגרמנית: **Hermann von Strantz**; 13 בפברואר 1853 – 3 בנובמבר 1936) היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוס ועל פלגת ארמייה בחזית המערבית.

## ביוגרפיה
### תחילת הקריירה
פון שטרנץ נולד ב-13 בפברואר 1853 בנאקל על הנצה שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1870 התגייס לצבא הפרוסי ולחם בשורותיו במלחמת צרפת–פרוסיה. פון שטרנץ התקדם בסולם הפיקוד, ב-1906 מונה למפקד הדיוויזיה ה-25, וב-1911 מונה למפקד הקורפוס ה-5. בנוסף מונה פון שטרנץ גם למפקד האזור הצבאי השמיני.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון שטרנץ מפקד הקורפוס ה-5 שהיה חלק מהארמייה החמישית, לחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב הארדנים. ב-18 בספטמבר 1914 מונה פון שטרנץ למפקד פלגת הארמייה C - שטרנץ שכללה את הקורפוס ה-5 שהיה בפיקודו, ואת הקורפוס הבווארי ה-3. על הצלחתו בקרבות קיבל פון שטרנץ ב-22 באוגוסט 1915 את העיטור פור לה מריט.

ב-2 בפברואר 1917 פרש פון שטרנץ משירות צבאי.

פון שטרנץ נפטר בדסאו ב-3 בנובמבר 1936 והוא בן 83 שנים.

## עיטורים
* פור לה מריט
* מסדר העיט האדום
* מסדר הכתר
* צלב הברזל דרגה שנייה
* צלב הברזל דרגה ראשונה

## ראו גם
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר "The Prussian Machine" 

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1853
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1936
אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל

**אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל** (באנגלית: **University of North Carolina at Chapel Hill**; בראשי תיבות: **UNC**; בקיצור: **NC-Chapel Hill** או **North Carolina**) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בצ'אפל היל שבמדינת קרוליינה הצפונית בארצות הברית. האוניברסיטה נוסדה ב-1789 והיא האוניברסיטה הציבורית הוותיקה ביותר בארצות הברית. נכון לשנת 2022, למדו בה כ-31,705 סטודנטים.

## היסטוריה
הקמת האוניברסיטה אושרה באספת הנבחרים של מדינת קרוליינה הצפונית ב-11 בדצמבר 1789, אבן הפינה שלה הונחה ב-1793 והיא החלה לקלוט סטודנטים ב-1795. בכך הייתה לאוניברסיטה הציבורית הראשונה בארצות הברית. האוניברסיטה נקראה בתחילה אוניברסיטת קרוליינה הצפונית.

ב-1932 הייתה האוניברסיטה חלק מהמוסדות שייסדו את מערכת האוניברסיטאות של קרוליינה הצפונית וב-1963 שונה שם האוניברסיטה לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.

נכון לשנת 2015 האוניברסיטה מציעה תואר ראשון ב-78 תחומי דעת ותארים שניים ב-112 תחומי דעת ו-78 תוכניות לדוקטורט ו-7 תארים מקצועיים.

## מבנה וארגון
האוניברסיטה משתרעת על פני שטח של כ-3 קילומטרים רבועים. היא מחולקת לשלושה חלקים עיקריים: הקמפוס הצפוני בו שוכנים מרבית כיתות הלימוד, ספריות וחלק ממעונות הסטודנטים לתואר ראשון, הקמפוס האמצעי בו שוכנים מרבית מתקני הספורט של האוניברסיטה, בית הספר למשפטים ובית הספר לממשל והקמפוס הדרומי בו שוכן אולם הכדורסל של האוניברסיטה, בית הספר לרפואה, בית הספר למנהל עסקים, בית החולים האוניברסיטאי ומעונות הסטודנטים החדשים.

## ספורט
לאוניברסיטה מסורת ארוכת שנים של הצטיינות בענפי ספורט שונים. נבחרות האוניברסיטה זכו ב-51 תארים של אליפויות ה-NCAA, בהם שש אליפויות בכדורסל גברים (1957, 1982, 1993, 2005, 2009, 2017), אליפות בכדורסל נשים (1994), 11 אליפויות בהוקי שדה (1989, 1995, 1996, 1997, 2007, 2009, 2018, 2019, 2020, 2022, 2023), ארבע אליפויות לקרוס גברים (1981, 1982, 1986, 1991), שלוש אליפויות לקרוס נשים (2013, 2016, 2022), שתי אליפויות כדורגל גברים (2001, 2011), 23 אליפויות בכדורגל נשים ואליפות בטניס לנשים.

## דירוגים בין-לאומיים
* דירוג שאנגחאי: מקום 31 (2024)
* דירוג Times Higher Education: מקום 72 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 132= (2024)
* דירוג U.S. News & World Report: מקום 47 (2024)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
חמישיית העונה ביורוליג

[ממוזער|235x235px|[ואסיליס ספאנוליס נבחר 3 פעמים לחמישייה הראשונה ו-5 פעמים לחמישייה השנייה]]
[ממוזער|254x254px|[חואן קרלוס נבארו נבחר 5 פעמים לחמישייה הראשונה ופעמיים לחמישייה השנייה]]
[ממוזער|229x229px|[מילוש תאודוסיץ' נבחר 3 פעמים לחמישייה הראשונה ו-3 פעמים לחמישייה השנייה]]
[ממוזער|233x233px|[ננדו דה קולו נבחר 3 פעמים לחמישייה הראשונה ו-3 פעמים לחמישייה השנייה]]
[ממוזער|233x233px|[ניקולה וויצ'יץ' נבחר 3 פעמים לחמישייה הראשונה ופעמיים לחמישייה השנייה]]
[ממוזער|314x314px|[דימיטריס דיאמנטידיס, נבחר 4 פעמים לחמישייה הראשונה]]
[ממוזער|264x264px|[תיאודורוס פאפאלוקאס|תיאו פאפאלוקאס, נבחר פעמיים לחמישייה הראשונה ופעמיים לחמישייה השנייה]]
**חמישיית העונה ביורוליג** (באנגלית: **All-Euroleague Team**) הוא פרס עונתי המוענק לעשרת השחקנים המובילים בליגת היורוליג, החל מעונת . בחירת השחקנים לחמישיות העונה נעשית על ידי הצבעה של חברי תקשורת, המהווה 75% משקלול הקולות, והצבעה מקוונת של האוהדים המהווה את ה-25% הנותרים. חמשת השחקנים בעלי הדירוג הגבוה ביותר נכללים בחמישיית העונה הראשונה, וחמשת הבאים בדירוג נכללים בחמישיית העונה השנייה. עד עונת  נעשו הבחירות לפי עמדות; לכל אחת מהחמישיות נבחר שחקן אחד מעמדת הרכז, שני שחקנים מעמדות הכנף (קלע וסמול פורוורד) ושני שחקנים מעמדות הפנים (פאוור פורוורד וסנטר). החל מעונת  נבחרים השחקנים ללא תלות לעמדתם במגרש.

ואסיליס ספאנוליס (פנאתינייקוס ואולימפיאקוס) מחזיק בשיא הבחירות לאחת מחמישיות העונה, עם 8 בחירות, ואחריו מדורגים חואן קרלוס נבארו (ברצלונה) ומילוש תאודוסיץ' (אולימפיאקוס וצסק"א מוסקבה) עם 7 ו-6 בחירות בהתאמה. נבארו, שנבחר 5 פעמים לחמישייה הראשונה, הוא השחקן בעל מספר הבחירות הרב ביותר לחמישייה זו, ואחריו מדורג דימיטריס דיאמנטידיס (פנאתינייקוס) עם 4 בחירות.

## הזוכים בתואר

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסי יורוליג
אוניברסיטת קרוליינה הצפונית

**אוניברסיטת קרוליינה הצפונית** היא אוניברסיטה ציבורית מרובת-קמפוסים במדינת קרוליינה הצפונית שבארצות הברית. ישנם 17 קמפוסים במערכת האוניברסיטאות של קרוליינה הצפונית, להלן המרכזיים שבהם.
יוהנס פון אבן

**יוהנס קרל לודוויג ריכרד פון אבן** (בגרמנית: **Johannes Karl Louis Richard von Eben**; 24 בפברואר 1855 – 30 ביוני 1924) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
### תחילת הקריירה
פון אבן נולד ב-24 בפברואר 1855 לפרדיננד וילהלם פון אבן שהיה בעל אחוזה ולאגנס לבית מונו דה פרוידוויל, בממלכת פרוסיה. בשנת 1873 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1912 מונה למפקד הדיוויזיה ה-30.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון אבן מפקד הדיוויזיה ה-30 שהייתה חלק מהקורפוס ה-15 שהיה חלק מהארמייה השביעית ולחם בחזית המערבית. הדיוויזיה בפיקודו השתתפה בבלימת הכוחות הצרפתיים שפלשו לאלזס במסגרת קרב מילוז, ולאחר מכן השתתפה בקרב לורן שנערך באוגוסט 1914, שבו בלמו הארמייה השביעית והארמייה השישית את המתקפה הצרפתית, תוך שימוש בטקטיקת נסיגה ומשיכת הכוחות התוקפים לעמדות הגנה מוכנות מראש. ב-2 בספטמבר 1914 הועבר פון אבן לפקד על קורפוס המילואים ה-10 שהשתייך לארמייה השנייה, במקום גנרל גינטר פון קירכבך שנפצע במהלך קרב סן קנטן, והשתתף עמו בקרב על המארן. ב-11 ביוני 1915 מונה למפקד הקורפוס ה-1 שהשתייך לארמייה ה-12, ולחם עמו במתקפת גורליצה-טרנוב. ביולי 1915 כבש פון אבן את ביאליסטוק, ובספטמבר חבר להארמייה העשירית וכבש עימה את וילנה, ובאוקטובר כבש בסיוע פלגת הארמייה D - שולץ את דינבורג.

ביוני 1916 השתתף תחת פיקוד הארמייה האוסטרו-הונגרית השנייה בבלימת מתקפת ברוסילוב, ועל הצלחתו בקרבות קיבל ב-7 באוקטובר 1916 את העיטור פור לה מריט. ב-10 ביוני 1917 מונה פון אבן למפקד הארמייה התשיעית במקום גנרל רוברט קוש שחזר לפקד על הקורפוס ה-52, ופיקד עליה בקרבות כנגד הרומנים. ב-22 בספטמבר 1917, קיבל פון אבן תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט. ב-9 ביוני 1918 הועבר פון אבן למפקד פלגת הארמייה A באלזס, אך המשיך לפקד על הארמייה התשיעית שהועברה לחזית המערבית ב-19 ביוני, עקב מחלתו של מפקדה גנרל פריץ פון בלו.

לאחר שביתת הנשק בנובמבר 1918 הסיג פון אבן את כוחותיו אל מעבר לריין לכיוון וירטמברג. ב-14 בפברואר 1919 פרש פון אבן מהצבא ושב לביתו.

פון אבן נפטר בבאודיטן ב-30 ביוני 1924 והוא בן 69 שנים.

## עיטורים
* מסדר העיט האדום עם עלי אלון
* פור לה מריט עם עלי אלון
* מסדר הכתר של וירטמברג

## ראו גם
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

* Johannes von Eben na stranici Prussian Machine באנגלית
* Johannes von Eben na stranici Deutschland14-18.de בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1855
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1924
חוטמן הרים מערבי

**חוטמן הרים מערבי** (שם מדעי: *Nasuella olivacea*) הוא מין של טורף קטן ממשפחת הראקוניים האנדמי לקצה הצפוני של קולומביה ואקוודור ביערות הרריים בקצוות הרי האנדים בגובה 1,300-4,250 מ', ועל שם הרים אלה העניקו לו את שמו. בנוסף על כך כנראה חיה קבוצה נוספת בהרים בדרום מערב פרו, אך ייתכן שהם שייכים למין הקרוב אליו לקרוב משפחתו היחיד בטבע - (ולעיתים אחד מתת-מיניו) הוא חוטמן הרים מזרחי החי בשטחים מזרחיים ממנו באותם הרים והוא קטן יותר. שני המינים האלה (או היחיד על פי כמה מיונים) הם קרובי משפחה רחוקים של החוטמננים ונראים כמוהם אך קטנים ונדירים בהרבה.

ישנם 2 תת-מינים (מובהקים) של החוטמן ההררי המערבי: *N. o. olivacea* ו*N. o. quitensis*. ההבדל ביניהם הוא בעיקר בגודל ובצבע (הראשון גדול וכהה מעט יותר. השני קטן ובהיר יותר ועל זנבו פחות טבעות).

אורכם של החוטמנים 20-24 ס"מ ופרוותם חומה כהה עם ראש מעט יותר בהיר. יש להם חוטם ארוך, ואיתו הם מרחרחים ותרים אחר מזון. כמו רוב בני המשפחה הם אוכלי כל הניזונים מפירות, ירקות, חרקים, חולייתנים קטנים וביצים.

אין מספיק נתונים אודות מצב השימור של החוטמן בטבע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:ראקוניים
קטגוריה:אקוודור: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:אקוודור: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1865
אולינגו צפוני

**אולינגו צפוני** (שם מדעי: *Bassaricyon gabbii*) הוא מין בסוג אולינגו שבמשפחת הראקוניים החי באמריקה המרכזית וקצת מאמריקה הדרומית. הוא נחשב בעבר למין יחיד בסוגו עד לגילויו של קרובו הקטן האולינגיטו.

האולינגו הוא יצור קטן שוכן עצים והוא מזכיר מעט אופוסום ענקי. הוא מין ביניים בין הדביבון לחוטמן (ומקורב יותר לאחרון). המין הקרוב ביותר למיני האולינגויים הוא הקינקז'ו או דביבון הדבש מאמריקה המרכזית.

יש לאולינגו הצפוני 3 תת-מינים:

**B. g. richardsoni*
**B. g. medius* - בכמה מיונים הוא מהווה מין נפרד.
**B. g. gabbii*

## תיאור
האולינגו הוא יצור החי על עצים ביער והוא טוב בטיפוס. צבע פרוותו באפור-חום או אפור בהיר על רוב הגוף והזנב והפנים כהים יותר עם אוזניים ואף ורודים. החלק התחתון בצבעי קרם או צהבהב. אורך הגוף 36-42 ס"מ והמשקל מגיע ל-1.2-1.4 ק"ג. הוא בעל זנב ארוך ויכול אפילו להיתלות ממנו. יש לו עיניים ואוזניים גדולות, לסת קצרה ומעוגלת, רגליים אחוריות ארוכות מהקדמיות וכפות ידיים שעירות עם טפרים קטנים. לנקבות זוג פטמות אחד הממוקמות בחלק האחורי של הבטן ליד הרגליים האחוריות.

## תפוצה ואקולוגיה

האולינגו חי בטבע רק ביערות גשם ממקסיקו עד פרו ובוליביה בדרום ותפוצתו הרבה ביותר היא באמריקה המרכזית. הוא חי ביערות גבוהים מ-1,000 מ' בדרך כלל אך גם פחות ונמנע מיערות פתוחים או ממטעים. הוא יוצא לחיים בלילות וביום ישן במחילה בין העצים. מזונו העיקרי הוא פירות שונים, בעיקר תאנים, אך הוא אוכל כל והוא ניזון גם מבשר, ביצים וכו'. בעונה היבשה נצפו אולינגים ששותים מצוף של עץ הבלזה. בעתות רעב תת-המינים הצפוניים עשויים לחפש אוכל על הקרקע ובתקופה זו הם פגיעים ביותר.

הוא עצמו עלול להיטרף על ידי היגוארונדי, הפומה, האוצלוט, הטאירה ונחשי הבואה.

האולינגו נחשב לחיה בודדה אבל לעיתים הוא חי בזוגות או במשפחה מאוד קטנה, בעיקר בעונה היבשה בה הם נוהגים להתרבות. הוא יכול לחיות עד 25 שנים בשבי.

## קישורים חיצוניים

* אולינגו צפוני באתר animals

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ואל אסף אלן
קטגוריה:ראקוניים
קטגוריה:מקסיקו: יונקים
קטגוריה:קוסטה ריקה: יונקים
קטגוריה:אקוודור: יונקים
קטגוריה:גואטמלה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1876
חוטמן הרים מזרחי

**חוטמן הרים מזרחי** (שם מדעי: *Nasuella meridensis*) הוא אחד ממיני הראקוניים הנדירים והנחבאים ביותר. הוא נראה כמו חוטמן, אך קטן ממנו וקרוב משפחתו היחיד הוא חוטמן הרים מערבי.

החוטמן הוא אנדמי לאזורים נידחים בצפון אמריקה הדרומית ובמערב ונצואלה ביערות עננים בגבהים 2,000-4,000 מטרים. בעיקרון הוא היה נכלל עד שנת 2009 במין של החוטמן ההררי המערבי, אך התברר שהוא קטן יותר, זנבו ושיניו קטנות יותר ופרוותו בצבע חום-זית עם פס שחרחר באמצע הגב. עם זאת על פי הרבה מיונים הוא נחשב לאותו מין כמו חוטמן ההרים המערבי.

למעשה לא ידוע כמעט דבר על חוטמן זה.

## ראו גם
*חוטמן
*חוטמן אדום
*חוטמן חום
*חוטמן הרים מערבי

## קישורים חיצוניים

* חוטמני הרים באתר wizzley

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אולדפילד תומאס
קטגוריה:ראקוניים
קטגוריה:ונצואלה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:ונצואלה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1901
ג'רי גרינפילד

**ג'רי גרינפילד** (באנגלית: **Jerry Greenfield**; נולד ב-14 במרץ 1951) הוא איש עסקים ונדבן יהודי-אמריקאי, ממייסדי חברת בן אנד ג'ריס.

## קורות חיים
גרינפילד נולד בברוקלין למשפחה יהודית, וגדל בלונג איילנד. בתחילה ניסה להתקבל ללימודי רפואה, אך לא הצליח בכך.

בעת שלמד בקולג' באוהיו עבד כמוכר גלידה בקפיטריה המקומית, ולאחר מכן עבד כטכנאי מעבדות בניו יורק, והתגורר בדירת שותפים עם חבר נעוריו בן כהן.

בשנת 1978 פתחו גרינפילד וכהן חנות גלידה ראשונה בשם "בן אנד ג'ריס" בתחנת דלק בברלינגטון, ורמונט, לאחר שהשניים נטלו לשם כך הלוואה של 4,000 דולר.

עם הצלחת החברה ברחבי ארצות הברית כיצרנית גלידות ארוזות, החליט גרינפילד יחד עם שותפו כהן להעביר דרך קבע חלק ניכר מרווחי החברה למטרות נדבנות.

לאחר מכירת חברת בן אנד ג'ריס לחברת יוניליוור בשנת 2000, חדל גרינפילד מלשאת בה תפקיד רשמי, אך נשאר פעיל במידת מה בניהולה.

ב-17 בספטמבר 2025 הודיע גרינפילד על פרישה מהחברה.

הוא נשוי ואב לילד.

## החרם על מכירת מוצרים ביהודה ושומרון
ב-19 ביולי 2021 הודיעה יוניליוור על כוונתה להפסיק את מכירת מוצריה בשטחים הפלסטיניים. בעקבות ביקורת מצד ישראל ומדינות שונות בארצות הברית, פרסם גרינפלד (ביחד עם בן כהן) מאמר בניו יורק טיימס בו טענו השניים כי הפסקת הפעילות ב"שטחים הכבושים" אינה חרם על ישראל, וכי מדובר ב-”החלטה חשובה המקדמת שלום“. לדעתם מדיניות ממשלת ישראל מהווה מכשול לשלום ומפרה את זכויות האדם הבסיסיות של הפלסטינים, וכי כיהודים בעצמם הם תומכים במדינת ישראל, אבל דוחים את הטענה כי ביקורת נגדה היא בבחינת פעולה אנטישמית או תמיכה בארגון BDS.

## קישורים חיצוניים
* ג'רי גרינפילד באתר Biography

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יזמים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אברלין קולג'
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
בלד (הונגריה)

**בלד** (בהונגרית: **Beled**) היא עיירה בעלת למעלה מ-2,500 תושבים במחוז גיור-מושון-שופרון שבהונגריה.

## קהילה יהודית
בשנת 1785 החלה להיבנות קהילה יהודית בכפר, מרביתם עסקו במסחר וזאת בעקבות האיסור המקומי של רכישת אדמות. ולאחר כחמש שנים, בשנת 1790 נחנכו במקום בית כנסת ובית עלמין. עד שנת 1930 מנתה הקהילה 336 יהודים ובשנת 1944 מנתה 315 יהודים.

לאחר עליית השלטון הנאצי החלו להישלח צעירים יהודים בגיל גיוס לעבודות כפייה ובאביב של 1944, לאחר שנכנסו הכוחות הגרמנים להונגריה, נלקחו גם יהודים מבוגרים. אלה שהועסקו בידי עיריית שופרון ניצלו מגירוש למחנה ההשמדה אושוויץ.

באפריל 1944, הוקם בבלד גטו בו רוכזו כ-360 יהודים מהכפר ועוד 72 יהודים מהיישובים הסמוכים.
ב-30 ביוני 1944 הועברו מקצתם לגטו בסומבטהיי והיתר, ב-5 ביולי נאספו בתחנת הרכבת של שופרון ומשם הוסעו למחנה הריכוז באושוויץ.

לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו 44 יהודים ניצולי מחנות עבודה והחלו לשקם את חייהם בכפר יחד עם שיפוץ מבני הקהילה והבית כנסת. הניצולים התקבלו בידי התושבים המקומיים באיבה ואלו סירבו להחזיר להם את הרכוש שנלקח לפני המלחמה. בשנת 1957 התגוררו במקום כעשרים יהודים.

## ילידי המקום
* **[[מיקשה פולק]]** (בהונגרית: **Pollák Miksa**; בלד, 8 במרץ, 1868 – אושוויץ, יולי 1944) היה רב, היסטוריון, סופר אביו של הסופר קארוי פאפ. שניהם ניספו בשואה.

## קישורים חיצוניים

* 
* מפת הרחובות בבלד
* סיפור יהודי קהילת בלד באתר בית התפוצות.
* 
* בית הקברות היהודי בבלד

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:גטאות בהונגריה
אופינה

**אופינה** (בליטאית: **Upyna**; בז'מאיצ'ו: Opīna) היא עיירה קטנה על גדות נחל אופינאלי  במחוז משנה שיללה, במחוז טאורגה שבמערב ליטא.

לפני מלחמת העולם הראשונה חיו באופינה עשרות בודדות של משפחות יהודיות. חלק מרבני העיירה התפרסמו: הרב שלום אלחנן יפה; הרב יהושע ליב שטיין וחתנו הרב נחום ברוך גינזבורג; הרב שרגא גברן והרב יצחק יפה.

## קישורים חיצוניים

* 'אופינה (אופינאס), מחוז טאווריג', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 285 טור 2 (, תמונה 1487).
** **על השמדת יהודי אופינה:** שם, כרך ד, עמ' 240 טור 2 (שם, תמונה 1942)

קטגוריה:מחוז טאורגה
קטגוריה:ליטא: עיירות
אדולף פון קרלוביץ

**אדולף פון קרלוביץ** (בגרמנית: **Adolph von Carlowitz**; 24 בפברואר 1855 – 9 ביולי 1928) היה גנרל גרמני שפיקד על דיוויזיה, על קורפוסים ועל ארמיות במלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
### תחילת הקריירה
פון קרלוביץ נולד ב-24 בפברואר 1855 במשפחת אצולה סקסונית, לגאורג יוב פון קרלוביץ שהיה פקיד בית המשפט המלכותי של סקסוניה ולאידה לבית פון קנריץ, בעיר ריזה שהשתייכה לממלכת סקסוניה. בשנת 1877 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1912 מונה לשלישו הצבאי של פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה, ובשנת 1914 מונה לשר המלחמה של ממלכת סקסוניה, במקום מקס פון האוזן.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
בספטמבר 1914 מונה פון קרלוביץ למפקד קורפוס המילואים ה-27 שהיה חלק מהארמייה הרביעית ולחם בקרב איפר הראשון. בסוף אוקטובר נאלץ פון קרלוביץ לפרוש מתפקידו עקב התקף לב. ב-30 בנובמבר מונה פון קרלוביץ למפקד דיוויזיית המילואים ה-12, וב-24 באוגוסט 1915 מונה למפקד קורפוס המילואים ה-3, ופיקד עליו בבלימת מתקפת אגם נארוץ' באביב 1916. ב-8 באוגוסט 1917 מונה למפקד הקורפוס ה-19 ופיקד עליו במהלך קרב איפר הרביעי במסגרת מתקפת האביב. ב-6 באוגוסט 1918 מונה פון קרלוביץ למפקד הארמייה התשיעית במקום גנרל פריץ פון בלוב שפרש מהפיקוד על הארמייה עקב מחלתו, ופיקד על הארמייה עד לפירוקה ב-18 בספטמבר 1918. ב-22 בספטמבר 1918 מונה פון קרלוביץ למפקד הארמייה השנייה במקום גנרל גאורג פון דר מרוויץ שעבר לפקד על הארמייה החמישית, ופיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.

לאחר שביתת הנשק בנובמבר 1918 הסיג פון קרלוביץ את כוחותיו לגרמניה, וב-14 בינואר 1919 פרש פון קרלוביץ מהצבא ושב לביתו.

פון קרלוביץ נפטר בגרסדורף ב-9 ביולי 1928 והוא בן 70 שנים.

## ראו גם
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

* Eintrag in Personen.Wiki der SLUB Dresden בגרמנית
* Eintrag im Nordisk familjebok 1923 (schwedisch) בגרמנית
* Jan Hoffmann: Die sächsische Armee im Deutschen Reich 1871 bis 1918 (PDF; 1,4 MB), Dresden 2006 בגרמנית
* General der Infanterie Adolph von Carlowitz auf www.deutsche-kriegsgeschichte.de, abgerufen am 7. Juni 2011 בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1855
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1928
אקמנה

**אקמנה** (בליטאית: **Akmenė** ; ביידיש: **אוקמיאַן**) היא עיירה במחוז משנה אקמנה שבצפון ליטא, בתחומי מחוז שאולאי.

בעבר הייתה העיירה מרכז אזורי, ואולם בעקבות גילוי מצבורי אבן גיר וחרסית בקרבת העיר, התפתחה בשנות ה-40 של המאה ה-20 תעשייה של ייצור מלט ובעקבותיה הוקמה סמוך לאקמנה עיר חדשה, נאויויי אקמנה (אקמנה החדשה), שהפכה למרכז המנהלי של מחוז המשנה.

## יהודי אוקמיאן
לפני מלחמת העולם הראשונה התקיימה במקום קהילה יהודית שחלקה היחסי באוכלוסייה המקומית עמד על כשליש. בשנת 1847 נמנו בעיירה 667 איש וחמישים שנה מאוחר יותר, ב-1897, 543 איש. מנין האוכלוסייה הכולל היה כ-1,500 נפש.

בימי המלחמה היגרו רוב יהודי אוקמיאן לעומק שטח רוסיה, ובראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 מנתה הקהילה היהודית רק 150 נפש. ערב השואה, היו יהודי אוקמיאן מעטים אף יותר. בין רבניה היה הרב יצחק אייזיק וונדר (עד תרכ"ג) והרב אהרן אליהו כהנא. רבה האחרון של הקהילה, הרב נחום מרדכי ורבובסקי, נרצח בשואה יחד עם בני קהילתו. הרצח ההמוני של יהודי אוקמיאן אירע בט"ז באב ה'תש"א, 8 באוגוסט 1941 במז'ייקי, וקבר האחים שלהם ממוקם ליד בית הקברות היהודי המקומי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 'אוקמיאן (אקמיאנא), מחוז מאז'ייק', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 285 טור 2 (, תמונה 1487).
** **על השמדת יהודי אוקמיאן:** שם, כרך ד, עמ' 240 טור 2 (שם, תמונה 1942)
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז שיאוליאי
קטגוריה:ליטא: ערים
בסרקיון

**בסרקיון** (שם מדעי: *Bassaricyon*) הוא סוג ממשפחת הראקוניים המצוי באמריקה המרכזית ובחלק מאמריקה הדרומית, בדרך כלל ביערות בטווח של 700 מטר ומעלה.

## מאפיינים
לבסרקיון פנים קצרות, אוזניים ועיניים גדולות וזנב ארוך בו הוא יכול להיתלות. הוא אוכל-כול הניזון בעיקר מפירות, והוא נוהג לחיות בבדידות בטריטוריות גדולות. המין החי הקרוב אליו ביותר הוא הקינקז'ו. בעבר היה בסוג רק המין אולינגו צפוני. בהמשך הופרדו ממנו 3 מינים.

## מינים
*אולינגו צפוני (*Bassaricyon gabbii*) - חי במרבית השטח מניקרגואה עד לפרו.
*אולינגיטו (*Bassaricyon neblina*) - המין הקטן ביותר במשפחת הראקוניים, שהתגלה רק בשנת 2013 והפך למין הטורף החדש ביותר למדע.
*אולינגו מזרחי (Bassaricyon alleni)
*אולינגו מערבי (Bassaricyon medius)

כמה חלוקות מונים מינים נוספים לסוג.

## גלריה

קובץ:Bassaricyon medius medius.jpg|אולינגו מערבי
קובץ:Bassaricyon alleni.jpg|אולינגו מזרחי
קובץ:Olinguito ZooKeys 324, solo (3).JPG|אולינגיטו


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1876
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ואל אסף אלן
קטגוריה:ראקוניים
טום וורד

**טום וורד** (באנגלית: **Tom Ward**; נולד ב-11 בינואר 1971) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ולשי.

## ביוגרפיה
טום וורד נולד בסוונסי שבוויילס. אביו, ג'ון פאוול וורד, הוא משורר ואיש אקדמיה, אמו, שרה וורד היא קצינה במסדר האימפריה הבריטית (OBE). אחיו, טריסטאן, הוא שותף במשרד עורכי הדין "מקפרלנס" שבסיטי של לונדון.

וורד למד בדרגון סקול בעיר אוקספורד וב"קינג'ס סקול" שבקנטרברי. בלינקולן קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד למד פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה. הוא הצטרף לאגודת התיאטרון ובעקבות שאת החליט להמשיך בקריירה של משחק.

וורד ידוע בעיקר בזכות תפקידו כד"ר הארי קנינגהם בסדרת הדרמה "עדות אילמת", דמות שגילם במשך עשר שנים.
עוד השתתף וורד בפרק "איש השלג", ספיישל חג המולד של "דוקטור הו", ובסדרה "Death in Paradise".

בדצמבר 2013 שיחק וורד בתפקיד קולונל פיצוויליאם במיני-סדרה של ה-BBC "תעלומה באחוזת פמברלי" עיבוד לרומן מאת פ.ד. ג'יימס.

## חיים אישיים
וורד הוא סיף שייצג את בריטניה. הוא מנגן בסקסופון שר ורוקד. הוא שומר על כושר ברכיבה על סוסים, והשתמש ביכולת זו בתפקידים אחדים בטלוויזיה.

ב-2005 זכה בתחרות "מקבילית המוחות" לידוענים, תחום המומחיות שלו היה המשורר פיליפ לארקין.

ב-2001 התחתן וורד עם העיתונאית אמילי הולר. לבני הזוג שלושה ילדים, ג'ק נולד ב-2002, טביתה נולדה ב-2004, וג'ימי נולד ב-2006. הם מתגוררים באוקספורדשייר.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ולשים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1971