open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סן דייגו קליפרס (ליגת הפיתוח)

**סן דייגו קליפרס** (באנגלית: **San Diego Clippers**) היא קבוצת כדורסל מהעיר אושנסייד שבקליפורניה המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה הוקמה בשנת 2017 ומסונפת לקבוצת לוס אנג'לס קליפרס מה-NBA.

## היסטוריה
ממוזער|סמל הקבוצה כ'''אונטריו קליפרס''' בשנים 2022–2024
באפריל 2017 פורסם כי לוס אנג'לס קליפרס מעוניינת להקים קבוצת בת בליגת הפיתוח לקראת עונת 2017/18 באחת משתי ערים – אונטריו או בייקרספילד. כשבועיים לאחר מכן, ב-15 במאי, הודיעו הקליפרס על הקמת **אגווה קליינטה קליפרס** (**Agua Caliente Clippers**) אשר תפעל באונטריו ותארח את משחקיה באולם סיטיזנס ביזנס בנק ארנה. כינוי הקבוצה, אגווה קליינטה (בספרדית: "מים חמים"), הוא על שם קבוצת אינדיאנים משבט קאוויה היושבת בפאלם ספרינגס הסמוכה ומפעילה בה אתרי נופש ובתי קזינו.

לקראת עונת הבכורה שלה מינתה הקבוצה את קייסי היל למאמנה הראשי. הקליפרס סיימו את העונה במקום החמישי במערב עם מאזן 23–27 שלילי, ולא העפילו לפלייאוף.

לאחר שלוש עונות נוספות מחוץ לפלייאוף (על אף עונה עם מאזן 26–24 חיובי ב-2018/19), בעונת 2021/22 סיימו הקליפרס במקום השני במערב והעפילו לפלייאוף לראשונה בתולדותיהם. בחצי הגמר האזורי הם גברו 112–110 על סאות' ביי לייקרס, אך בגמר המערב הפסידו 114–125 למדורגת ראשונה ריו גראנדה ואלי וייפרס. בסיום העונה שונה שם הקבוצה מאגווה קליינטה קליפרס ל**אונטריו קליפרס** (**Ontario Clippers**).

ב-22 בדצמבר 2022 זכתה הקבוצה ב-Showcase Cup, טורניר ההכנה של הליגה, לאחר שגברה 99–97 בגמר על וינדי סיטי בולס. עם זאת, בעונה הסדירה סיימה הקבוצה עם מאזן חיובי 17–15 אך במקום התשיעי בלבד במערב ולא העפילה לפלייאוף.

ב-11 במרץ 2024 הודיעה לוס אנג'לס קליפרס על העברת קבוצת ליגת הפיתוח שלה מאונטריו לאושנסייד שבמחוז סן דייגו ועל מיתוגה מחדש כ**סן דייגו קליפרס** (**San Diego Clippers**), כשמה הקודם של קבוצת ה-NBA של המועדון לפני המעבר ללוס אנג'לס, בשנים 1978–1984. בעונתה הראשונה באושנסייד סיימה הקבוצה במקום ה-13 בלבד במערב עם מאזן 12–22 שלילי.

## עונה לאחר עונה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות ליגת הפיתוח של ה-NBA
קטגוריה:קליפורניה: מועדוני ספורט
קטגוריה:סן דייגו: מועדוני ספורט
קטגוריה:לוס אנג'לס קליפרס
יחסי אוגנדה–אינדונזיה

**יחסי אוגנדה–אינדונזיה** הם היחסים הבילטרליים שבין **[[אוגנדה|הרפובליקה של אוגנדה]]** לבין **[[אינדונזיה|רפובליקת אינדונזיה]]**.
## יחסים כלכליים

* בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה לאוגנדה הגיעה לסך 177 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה שמן דקלים, שמן קוקוס, נייר טואלט ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאוגנדה לאינדונזיה הגיעה לסך 14.9 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה אבקת קקאו, כותנה גולמית ועוד.

## ייצוג

* אוגנדה אינה מיוצגת באינדונזיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
* אינדונזיה מיוצגת באוגנדה על ידי קונסוליית כבוד בקמפלה, בירת אוגנדה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
רכבת לילה

[ממוזער|רכבת לילה ב[תחנת רכבת|תחנה בווינה, אוסטריה]]
[ממוזער|[קלדוניאן סליפר  (רכבת לילה בקו לונדון–סקוטלנד) בתחנת יוסטון  בלונדון, הממלכה המאוחדת]]
**רכבת לילה** היא רכבת נוסעים הפועלת בשעות הלילה. על פי רוב מדובר ברכבת הנוסעת למרחק ארוך, עם עצירות ביניים מועטות, בשעות השינה של הנוסעים. רכבות לילה בדרך כלל מציעות קרונות נוסעים מצוידים במיטות – קרונות שינה  או קוּשֶט (couchette ). המונח "רכבת לילה" עשוי לתאר גם רכבת למרחקים קצרים הפועלת בלילה.

## ראו גם

* תחבורה לילית
* קווי לילה
* טיסת לילה 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רכבות
הרכבת העילית של ברלין

**הרכבת המהירה של ברלין** (בגרמנית: **S-Bahn Berlin** - **אס באן ברלין**), מהווה, יחד עם **[[הרכבת התחתית של ברלין]]** (בגרמנית: **U-Bahn Berlin**) את מערכת התחבורה הציבורית העיקרית של ברלין, בירת גרמניה.
ממוזער|250px|הרכבת העילית של ברלין - S-Bahn (אֶס-בָּאן)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברלין: תחבורה
קטגוריה:גרמניה: רכבות
זמן (מגזין)

**מגזין זמן** הוא ירחון חרדי המופיע בעברית ובאנגלית. המגזין מופץ בעשרות אלפי עותקים, בשלוש מהדורות – עברית, אנגלית ויידיש.

## היסטוריה
בשנת 2004 הוקם הירחון (באנגלית) על ידי חיים צבי גולדברגר ומנדל ווגשל. בשנת 2012 יצא הירחון לדפוס בעברית בפעם הראשונה.

על-פי סקר TGI, בינואר-דצמבר 2014 הגיע שיעור החשיפה של הציבור החרדי לירחון ל-19.6 אחוז, הגבוה ביותר מבין המגזינים החרדיים בישראל. שיעור דומה נמדד גם ב-2018.

## תוכן
הכולל כתבות עומק נרחבות על פרשות היסטוריות, טבע, ומדע, לצד ראיונות עם דמויות מפתח בתחומים כמו פוליטיקה וביטחון. ל"זמן" סגנון ייחודי, המשלב דרמה ותיאורי צבע עם עובדות היסטוריות ואקטואליות. המגזין עוסק רבות בעולם הריגול, בפרשות הונאה ובסיפורים על מאחורי הקלעים של חקר החלל והאוקיינוסים.

בין השנים 2013 עד 2017 צורפה למגזין חוברת בשם 'זמן נוער' שכללה כתבות קצרות וקלילות יותר.

החל מ-2020 מערכת זמן מוציאה גיליון מקביל בשם "מקיף", המוקדש לנושא נבחר.

## צוות
בשנת 2014 מונה חיים קליגר להיות מנכ"ל זמן בישראל אך לבסוף פרש כשנה מאוחר יותר. כיום מנכ"לי זמן בישראל הם חיים צבי גולדברגר ומנדל ווגשל.

העורך ראשי הראשון במהדורה העברית היה יאיר וינשטוק, שפרש לאחר סכסוך עם בעלי הירחון ב-2017, והקים גיליון מתחרה בשם כדור.

העורך הראשי כיום הוא יעקב מנחם וגשל.

בירחון כתבו פסח קראון, שלמה זלמן גרוסמן ונחמן גרשונוביץ.

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי עת באנגלית
קטגוריה:עיתונות חרדית
קטגוריה:כתבי עת ביידיש
קטגוריה:כתבי עת בעברית
קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:כתבי עת לחרדים
שלום פחטר

**שלום פחטר** (כ"ה בשבט תרמ"ג, 2 בפברואר 1883 - כ"ב באדר תשי"ג, 9 במרץ 1953) היה פעיל ציבור בתל אביב, חבר אספת הנבחרים הראשונה.

## קורות חיים
נולד בכפר אוסלובו שבפלך גרודנה, רוסיה (רוסיה הלבנה) לפרץ וחנה פחטר במשפחה יהודית ציונית אמידה בת ארבעה ילדים. הוא גדל באוסלובו ואחר כך עבר עם הוריו לסמיאטיץ'. הוא למד בחדר ובמקביל למד לימודי חול אצל מורים פרטיים. לאחר מכן עבד בעסקיו של אביו, שהיה סוחר עצים. הוא היה פעיל ציוני, עמד בראש אגודה של נוער ציוני בסמיאטיץ' שפעלה בצורה מחתרתית והשתתף בוועידת הלסינגפורס. ארגן פלוגה של נוער להגנה עצמית מפני מציקים.

בשנת 1910 עלה פחטר לארץ ישראל. בשנת 1911 הגיעה ארוסתו שושנה לבית קפלן לארץ ישראל, והם נישאו בנס ציונה.

לזוג נולדו שני בנים: משה וחנן.
רעייתו, שושנה, נפטרה ב-1944.
משה פחטר, מראשוני המהנדסים ילידי תל אביב, נשא לאישה את שרה, בתם של אסתר ואלכסנדר מאכט, אלוף ליטא בשחמט והמנהל הראשון של הבנק לתעשייה, ואחותה של רבקה, רעייתו של המשפטן, העיתונאי והפעיל הציוני משה מילר מולאור.
חנן נשא לאישה את שולמית. לזוג ילדים ונכדים.

פחטר נפטר במרץ 1953. נטמן בבית העלמין קריית שאול.

## בית החרושת
בשנת 1910, לאחר הגעתו לארץ ישראל, יסד, יחד עם קלמן הופמן, מסגריה שצמחה לבית חרושת בשם **פחטר והופמן**. לאחר מלחמת העולם הראשונה עשה ניסוי בשיתוף פועליו ברווחי בית החרושת. הפועלים שבשנה הראשונה ראו רווחים שמחו מאוד על הרעיון, אך לאחר שבשנה השנייה היו הפסדים בקשו לקבל משכורת וויתרו על השיתוף ברווחים. החל משנת 1922 היה המפעל לספק של חברת החשמל ובשנת 1928 הקימה מפעל מיוחד בחיפה שהעסיק 130 פועלים, על פי חוזה עם חברת החשמל. בסוף 1929 עבר המפעל לייצר עבור חברת של.

במרץ 1929 הכריזו הפועלים בבית החרושת בחיפה שביתה בדרישה לתוספת שכר לפועלים המקצועיים. השביתה סוקרה בהרחבה בעיתונות בארץ ישראל ונמשכה 28 ימים. היא נסתיימה לאחר שפנחס רוטנברג הבטיח להידרש לנושא בשובו לארץ ישראל. משמאל האשימו את ההסתדרות בסיום מוקדם מדי של השביתה וטענו שהיא נגמרה בהפסד לפועלים. פחטר שהרגיש שתמיד פעל למען פועליו נפגע מהשביתה וראה בפועלים השובתים כפויי טובה. בשנת 1930 הוא עזב את ניהול בית החרושת והעביר אותו לניהול הבלעדי של הופמן.

## פעילות ציבורית
פחטר הצטרף תחילה למפלגת הפועל הצעיר, ובהמשך היה חבר גם במרכז בעלי מלאכה, בה היה פעיל עם אברהם קריניצי, דוד סברדלוב וסעדיה שושני. במאי 1920 הוא נבחר מטעם מרכז בעלי מלאכה לאספת הנבחרים הראשונה. באוקטובר 1920 נבחר לוועד קהילת יהודי יפו ותל אביב. פחטר גם נבחר לשתי המועצות הראשונות של תל אביב, בשנים 1922-1926. לאחר מאורעות תרפ"א היה פחטר ממייסדי משטרת תל אביב.

באמצע שנות העשרים הציע פחטר כמה הצעות לעיריית תל אביב לשיכון ציבורי, אך כולן נדחו. ב-1933 נגש בעצמו להקים מפעל "שיכון עצמי" ובתמיכת בנק קופת עם שנתן משכנתאות נוחות למשתכנים, הקים את קריית מאיר.

משנת 1934 כיהן כחבר בית הדין לשכר דירה בתל אביב, תפקיד בו המשיך גם לאחר הקמת מדינת ישראל.

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי אספת הנבחרים הראשונה
קטגוריה:תעשיינים ביישוב
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:חברי הפועל הצעיר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1883
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1953
אסיר השמים

**אסיר השמים** (בספרדית: **El prisionero del cielo**) הוא רומן משנת 2011, פרי עטו של הסופר הספרדי קרלוס רואיס סאפון.

הספר, תורגם לעברית על ידי מונה גודאר, ויצא לאור בעברית בהוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר בשנת 2012 הספר מהווה המשך ישיר לספר הראשון בסדרה, רב המכר "צלה של הרוח".

## תקציר העלילה
ברצלונה 1957. גיבורי הספר הם הדמויות מצלה של הרוח שהתבגרו בכמה שנים. דניאל סמפרה נשוי לביאה (ביאטריס) אגילאר, ולהם ילד בן שנה בשם "חוליאן". הוא חי מעל חנות הספרים המשפחתית "סמפרה ובניו", בבית שבו התגורר בעבר דון אנקלטו, בשכנות לאביו הקשיש (סמפרה האב). אף על פי שעסקי הספרים מצויים בשפל "פרמין רומרו דה טורס" עדיין עובד בחנות הספרים וממשיך למכור ספרים נדירים תוך העלאת חיוך על פניהם של הלקוחות.

באחד הימים בעיצומן של ההכנות לקראת חג המולד נכנס לחנות הספרים איש מוזר גידם יד ומבקש לרכוש עותק נדיר ויקר של הספר "הרוזן ממונטה כריסטו" המוצג בתיבת תצוגה מאחורי הדלפק, הוא משלם בנדיבות וכותב הקדשה על עמוד השער **"לפרמין רומרו דה טורס, אשר חזר מ[[עולם המתים]] ומחזיק במפתח לעתיד. 13"**, ומותיר את הספר כמתנה לפרמין. פרמין שחוזר לחנות נחרד למראה ההקדשה ומבקש מדניאל שלא לספר על כך לאיש.

דניאל חושד שאשתו מתראה עם ארוסה לשעבר הקצין בדימוס "פאבלו" ומתייעץ עם פרמין. פרמין מגולל בפני דניאל את קורות חייו, שהייתו בכלא במשך 20 שנה יחד עם הסופר דוויד מרטין (המוכר מן הספר משחקו של המלאך) ועם הזר המסתורי שכתב את ההקדשה, בריחתו מהכלא בהתחזות למת בהשראת סצנה מהספר "הרוזן ממונטה כריסטו" וגנבת מפתח מסתורי מהזר שהיה חברו לתא הכלא.

ברנרדה מגלה שפרמין מתחמק מלגשת לכנסייה ולהתקדם בתהליך הנישואין, לדניאל הוא מסביר שאינו יכול להינשא כיוון שהוא נושא שם בדוי, ובעל השם נחשב כמת כבר עשרים שנה. בלא ידיעתו פועלים ידידיו לשוות לו זהות חדשה.

## דמויות ראשיות

**בהוה**
* **מר סמפרה / סמפרה האב** – אביו של דניאל. בעל חנות ספרים.
* **דניאל סמפרה** – בנו של מר סמפרה, בעלה של ביאה אגילאר וחברו הקרוב של פרמין.
* **ביאה סמפרה (אגילאר)** – אשתו של דניאל וחברתה של ברנרדה.
* **פֵֿרְמִין רוֹמֵרוֹ דֵּה טוֹרֵס** – חברו של דניאל. עובד בחנות הספרים של סמפרה האב.
* **ברנרדה** – ארוסתו של פרמין, עובדת כמשרתת בביתו של "גוסטאבו ברסלו".
* **פרופסור אלבורקרקה** – ידיד של משפחת סמפרה. מרצה בפקולטה לספרות, מסייע ביד דניאל ליצור זהות חדשה לפרמין.
* **סבסטיאן סלגאדו** – אסיר מספר 13. חבר איגוד בעברו, בעל המפתח.
**בעבר**
* **איזבלה סמפרה** – אשתו של מר סמפרה ואמו של דניאל, ידידה של דוויד מרטין. הורעלה על ידי מאוריסיו ואלס.
* **אדון המנהל / דון מאוריסיו ואלס** – מנהל בית הכלא. מנסה לחפות על חוסר כישוריו הספרותיים באמצעות שימוש ביצירות גנובות, לימים יכהן בתפקיד שר התרבות של ספרד.
* **דוויד מרטין** – "אסיר השמים", סופר רומנים, מחבר הסדרה "עיר הארורים". משמש כסופר צללים לאדון המנהל. חבירו של פרמין.
* **ד"ר רומן סנחאוה** – אסיר בבית הכלא, היה מנהל מחלקה פנימית בבית החולים "קלינקו", סייע לפרמין להימלט מהכלא.

## ראו גם
*קרלוס רואיס סאפון
*צלה של הרוח
*משחקו של המלאך

## לקריאה נוספת
***אסיר השמים**, קרלוס רואיס סאפון, כנרת, זמורה-ביתן, דביר (2012).

## קישורים חיצוניים
* 
* אסיר השמים – האתר הרשמי של הספר (ספרדית).
* אסיר השמים – עמוד הספר בהוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר.
*
* ביקורת גולשים, אסיר השמים, באתר סימניה.
* 

קטגוריה:ספרי מתח
קטגוריה:ספרי 2012
קטגוריה:ספרות ספרדית
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרי הוצאת דביר
יהודה פאפו

הרב **יהודה פאפו** (מכונה: **"בן פל"א"**; ? – י"ב בניסן ה'תרל"ג, 1873) היה מרבני ישיבת המקובלים בית אל בירושלים. תרגם ללאדינו את הספר "פלא יועץ" שכתב אביו, הרב אליעזר פאפו.

## ביוגרפיה

נולד בסיליסטרה שבבולגריה, בנו של הרב אליעזר פאפו. נשא לאשה את בתו של רבי מאיר חיינסון פאז'ו מסרייבו. עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בירושלים. היה מרבני ישיבת המקובלים בית אל. נהג לחתום "בן פל"א".

עסק בהוצאת ספרי אביו ותרגם ללאדינו את הספרים פלא יועץ (וינה, 1870-1872). הוציא לאור את ספרו של אביו "חסד לאלפים" (סלוניקי, תר"א) והוסיף עליו חלקים משלו. נמנה עם הרבנים שחתמו על הסכם הכוללות בעדה הספרדית בירושלים.

תקופה מסוימת התגורר בחברון ולאחר מכן שב לירושלים. בתקופת שבתו בחברון התגלעה מחלוקת בין הכוללות, ובעקבות זאת הוציא את הקונטרס "שבר פושעים" (ירושלים, דפוס ישראל ב"ק, תרכ"ב).

נפטר בי"ב בניסן ה'תרל"ג, יום לאחר פטירת בנו מאיר. בנו, רבי אליעזר פאפו, הספיד את אביו ואחיו בעיתון "החבצלת": "לזאת יחרד לבי ולב כל שומע תצילנה אוזניו, על אב ובן נאספו כאחד בכ"ד שעות, הלא הגדתי לכם מהמאורע האיום ונורא". השניים נקברו בסמיכות בהר הזיתים.

על מצבתו נכתב: "איש אלוקים קדוש, רב משרשיא, מבני עליה, חסידא ופרישא, ראשון לכל דבר אשר בקדושה, הרב המופלא וכבוד ה' מלא".

בנו, רבי אליעזר פאפו, היה מחכמי ירושלים, ואף הוא נהג לחתום כאביו "בן פל"א".

## לקריאה נוספת
* יעקב גליס, **אנציקלופדיה לתולדות חכמי ארץ ישראל**, כרך ב' עמוד ל'
* המבשר, גיליון 486, "עדה המצבה הזאת"

## קישורים חיצוניים
*  - ספרו של אביו שהוציאו לאור והוסיף משל עצמו
*  - ספרו המפורסם של אביו בתרגומו שלו ללדינו

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים בולגרים
קטגוריה:רבני ישיבת המקובלים בית אל
קטגוריה:מתרגמים ללאדינו
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1873
נשיא רודזיה

**נשיא רודזיה** (באנגלית: **President of Rhodesia**) היה ראש המדינה של רודזיה משנת 1970 עד הפסקת קיומה של רודזיה ב-1979. כיאה למשטר הפרלמנטרי של רודזיה, היה תפקיד הנשיא משולל סמכויות ביצועיות של ממש, אשר היו כעיקרו של דבר נחלת ראש הממשלה. שני פוליטיקאים רודזיים מונו לתפקיד ושניים אחרים כיהנו בו בפועל עקב התפטרות הנשיא הראשון ומותו של זה השני. כלל ארבעתם היו לבנים ממוצא בריטי. בשנת 1979 עת הוקמה זימבבואה רודזיה, מדינת מעבר בחסות הרוב הלבן בדרך להקמתה של זימבבואה המודרנית, מונה למדינה נשיא שחור.

## היסטוריה
לאחר הכרזת העצמאות של רודזיה מבריטניה בשנת 1965, במדינה הצעירה לא מיהרה לייסד משרת ראש מדינה. עקב תקוותם של הרודזים להישאר ממלכה תחת הכתר הבריטי, הם ראו במלכת בריטניה את ראש מדינתם, אשר נציגה ברודזיה הוא מושל המדינה היושב בה זה עשרות שנים. עם זאת בריטניה דחתה את עצמאות רודזיה, ומושל המושבה האמפרי גיבס פיטר את ראש הממשלה איאן סמית' בעקבות הכרזת העצמאות. ממשלת רודזיה סירבה לייחס חשיבות לצעדי הפיטורין של גיבס והתעלמה ממנו. לנוכח הנתק בין המדינה הרודזית למושל, את תפקידיו המסורתיים של ראש המדינה ביצע בשנים הבאות סגן ראש ממשלת רודזיה קליפורד דופונט, בתוקף תפקידו כ**קצין המנהלה לממשלה** (באנגלית: **Officer Administering the Government**).

עם הפיכתה של רודזיה בשנת 1970 לרפובליקה כתוצאה ממשאל עם שנערך בנושא שנה קודם לכן, נקבע תפקיד נשיא המדינה. דופונט התמנה לנשיא. בשנת 1975, לאחר כעשור כראש המדינה הרודזית תחילה כקצין מנהלה ובהמשך כנשיא, התפטר דופונט עקב בריאותו הלקויה. כנשיא זמני נכנס לתפקיד התעשיין הנרי אווראר עד למינויו בשנת 1976 של ג'ון ווראת'ל. שנתיים לאחר מכן נפטר ווראת'ל, ובחודשים הבאים, האחרונים לקיומה של רודזיה, כיהנו כנשיאים זמניים אווראר ונשיא הסנאט ג'ק ויליאם פית'יי. עם מעבר השלטון ברודזיה מהמיעוט הלבן לרוב השחור והקמת זימבבואה רודזיה בשנת 1979, התמנה לראשונה בתולדות רודזיה נשיא שחור, היה זה איש החינוך ג'וזאיה ציון גומדה. הוא כיהן בתפקידו חודשים ספורים בלבד, עד לסופה של מדינה קצרת ימים זאת והקמתה של זימבבואה עם חתימת הסכם בית לנקסטר.

## נשיאי רודזיה

## ראו גם
* מושל רודזיה הדרומית
* ראש ממשלת רודזיה

*
עונת 2018/2019 ביורוליג

**עונת  ב[[יורוליג]]** היא העונה ה-62 של המפעל הראשון בחשיבותו בכדורסל האירופי, והעונה ה-19 תחת השם "יורוליג" (לפני כן נקרא המפעל גביע אירופה לאלופות בכדורסל). זו העונה השלישית בפורמט הליגה. התחרות אורגנה על ידי יורוליג בסקטבול.
 
העונה נפתחה ב-11 באוקטובר 2018 ומשחק הגמר של הפיינל פור נערך בפרננדו בואסה ארנה שבוויטוריה, ספרד, בחודש מאי 2019.

הזוכה בתחרות הייתה צסק"א מוסקבה וזו הייתה הזכייה השמינית בתולדות המועדון.
## מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 11 קבוצות בעלי רישיונות A. תוקפם יסתיים בשנת 2026. קבוצות אלו קיבלו זכות להשתתף בעונה הסדירה לכל התקופה.

קבוצה דרושפאקה העפילה ישירות לעונה סדירה כמנצחת עונת 2017/2018 ביורוקאפ.

ארבע קבוצות נוספות העפילו לעונה הסדירה על בסיס הישגים בליגה הבייתית. 

בתחרות משתתפות 16 קבוצות, שיתחרו בפורמט של ליגה בעלת שני סיבובים - כל קבוצה משחקת משחק בית ומשחק חוץ נגד כל הקבוצות, כאשר בסיום העונה הסדירה שמונה הקבוצות המדורגות ראשונות יעפילו לפלייאוף, בו ישחקו המדורגת בשיטת הצלבה של הראשונה נגד המדורגת שמינית, שנייה נגד שביעית, שלישית-שישית ורביעית-חמישית. הפלייאוף יתקיים בפורמט של סדרות "הטוב מחמישה", כאשר בסיומו התקיים פיינל פור, שנערך בשנה זו בפרננדו בואסה ארנה שבויטוריה, ספרד בחודש מאי 2019.

## המשתתפות בתחרות

## שינויי מאמנים

## עונה סדירה

מקרא:
:
:

## פלייאוף

8 הקבוצות שהעפילו משלב העונה הסדירה התמודדו בסדרות לפי דירוגן בסיום העונה הסדירה (מקום ראשון נגד מקום שמיני, מקום שני נגד מקום שביעי, מקום שלישי נגד מקום שישי ומקום רביעי נגד מקום חמישי).
המדורגת גבוה יותר אירחה את המשחק הראשון, השני והחמישי (במידת הצורך). המדורגת נמוך יותר אירחה את המשחק השלישי והרביעי (במידת הצורך). ארבע קבוצות העפילו לשלב חצי הגמר, ושתי המנצחות בחצאי הגמר התמודדו בגמר על תואר אליפות אירופה בכדורסל.

## פיינל פור

### משחק הגמר

## פרסים
### [[MVP של היורוליג]]

 יאן וסלי ( פנרבחצ'ה)

### [[חמישיית העונה ביורוליג]]

### [[פרס אלפונסו פורד|מלך הסלים "אלפונסו פורד"]]

 מייק ג'יימס ( ארמאני מילאנו)

### [[שחקן ההגנה של היורוליג|שחקן ההגנה]]

 אדי טבארס ( ריאל מדריד)

### [[הכוכב העולה של היורוליג|הכוכב העולה]]

 גוגה ביתאדזה ( בודוצ'נוסט פודגוריצה)

### מצטיין המחזור
#### עונה סדירה

#### פלייאוף

### מצטיין החודש

## קישורים חיצוניים

* נתונים מאתר הליגה
* פירוט תוצאות באתר יורובסקט
* יאיר זעפרני, כל מה שרציתם לדעת על עונת היורוליג 2018-19, באתר הופס, 11 באוקטובר 2018

קטגוריה:עונות בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2018
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2019
קטגוריה:2018 באירופה
קטגוריה:2019 באירופה
איימי הוברמן

**איימי הוברמן** (באנגלית: **Amy Huberman**; נולדה ב-20 במרץ 1979) היא שחקנית וסופרת אירית ממוצא יהודי, שהופיעה במספר רב של הפקות מאז תחילת הקריירה שלה ב-2002 בתוכנית "On Homeground" ברשת RTÉ.

## ביוגרפיה
הוברמן נולדה וגדלה בקבינטילי שבדרום דבלין. היא הבת האמצעית במשפחה בת שלושה ילדים. אביה הרולד נולד בלונדון למשפחה יהודית-פולנית. אמה, סנדרה, היא ממחוז וקספורד באירלנד. הוריה התחתנו ב-1974. אחיה מארק הוברמן אף הוא שחקן, והופיע בסרט "Boy Eats Girl" ובסדרה הרפואית "The Clinic".

היא למדה בלורטו קולג' פוקסרוק, והשתתפה בשיעורים בבית הספרס למשחק בטי אן נורטון. אחרי סיום הלימודים נרשמה ליוניברסיטי קולג' דבלין (UCD) במטרה להיות עובדת סוציאלית, אבל כשגילתה את חוג הדרמה שינתה כיוון בקריירה שלה.

הוברמן ידועה באירלנד בעיקר מהופעתה בתפקיד דייזי בסדרת הדרמה "The Clinic" של רשת RTÉ. העונה השביעית והאחרונה של הסדרה שודרה בספטמבר 2009. עוד כיכבה הוברמן בסדרת הטלוויזיה "ג'ורג' ג'נטלי" של ה-BBC ובסרט הטלוויזיה "Showbands".

בקולנוע שיחקה הוברמן בסרט "Satellites & Meteorites" בבימויו של ריק לרקין, ובסרט "A Film with Me in It" בכיכובו של דילן מורן. שני הסרטים יצאו לאקרנים ב-2008.

הרומן הראשון של הוברמן "Hello Heartbreak" () יצא לאור ב-2 ביולי 2009. היא זכתה בתביעה של העיתון The People שטען שהיא הופיעה עירומה בסרט "קארמה רעה" (2002, הופץ גם בשם "Hell's Gate").

ב-2010 החלה הוברמן להופיע בתוכנית הקומית "שלישייה" שהוזמנה על ידי קומדי סנטרל ונכתבה בידי טום מקריי. שידור הסדרה החל ב-17 באוקטובר 2011. העונה השנייה שודרה בסוף 2012.

ב-2016 שיחקה הוברמן בעונה השביעית של הסדרה "רגליים קרות" בתפקיד שרה פוינטר.

### חיים אישיים
ביולי 2010 התחתנה הוברמן עם בריאן או'דריסקול שהיה קפטן נבחרת הרוגבי של אירלנד. לבני הזוג נולדו שני ילדים בת בשם סיידי ובן בשם בילי.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה איריות
קטגוריה:סופרות איריות
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-פולני
קטגוריה:איריות שנולדו ב-1979
ראש ממשלת רודזיה

**ראש ממשלת רודזיה** (באנגלית: **Prime Minister of Rhodesia**) (רודזיה הדרומית לפני 1964) היה התפקיד של ראש ממשלת  רודזיה שהפכה לקולוניה אוטונומית של בריטניה בשנת 1923, והכריזה על עצמאות ב-11 בנובמבר 1965. כתוצאה מכך הפכה להיות מדינה בלתי מוכרת, מצב שנמשך עד 1979. בדצמבר 1979, חזרה להיות תחת שלטון בריטי ובאפריל 1980 קיבלה עצמאות ומוכרת היום כ-זימבבואה.

המערכת הפוליטית של רודזיה הייתה מבוססת על שיטת ווסטמינסטר, ותפקיד ראש הממשלה היה דומה לזה של מדינות עם היסטוריה חוקתית דומה - למשל, אוסטרליה וקנדה.

## היסטוריה

הקולוניה האוטונומית הבריטית של רודזיה הדרומית - או רודזיה מאז אוקטובר 1964 - נוצרה ב-1 באוקטובר 1923 על אדמה שנשלטה לפני כן על ידי חברת דרום אפריקה הבריטית. הממשלה הבריטית סיפחה את השטח, ומיד אחר כך מכרה אותו אל הממשלה האחראית החדשה של רודזיה הדרומית בעבור 2₤ מיליון.

מאז 1953 ועד ל-1963, רודזיה הצפונית, רודזיה הדרומית וניאסלנד - זמביה, זימבבואה ומלאווי של היום, בהתאמה - היו מאוחדות בפדרציה של רודזיה וניאסלנד, הידועה גם בשם הפדרציה המרכז אפריקאית. 

## ראשי הממשלה

## ראו גם
* מושל רודזיה הדרומית
* נשיא רודזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רודזיה הדרומית: פוליטיקה
קטגוריה:ראשי ממשלות
צ'קר מרתון

**צ'קר מרתון** (באנגלית: **Checker Marathon**) היא מכונית נוסעים אמריקאית שבין השנים 1960–1982 יוצרה על ידי יצרנית הרכב "צ'קר מוטורס קורפוריישן" ("Checker Motors Corporation" ) .

מטה ומפעל "צ'קר מוטורס קורפוריישן" מוקמו ב-"Kalamazoo, Michigan"  במישיגן.

## צ'קר מרתון
דגמי ה"צ'קר מרתון" שווקו כמכונית נוסעים לצרכנים, כלימוזינות וכמוניות.

דגמי "צ'קר מרתון" שירתו כמוניות, והתפרסמו בניו יורק כ"מוניות הצהובות". בנוסף שירתו דגמי "צ'קר מרתון" כניידות משטרה.

בסוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים של המאה העשרים רכבי "צ'קר מרתון" מדגם "A12" בצבע שחור, שימשו כמכוניות ליווי לפמליית האפיפיור פאולוס השישי.

משנת 1969 יוצר הדגם "Checker MARATHON DELUXE".

דגמי "צ'קר מרתון" יובאו לישראל ואף שירתו כמוניות.

משנת 1966 הותקנו בדגמי ה"צ'קר מרתון", חגורות בטיחות קדמיות ואחוריות, בשנת 1968 הותקנו מנורות סימון צד על כל פגושים, ענבר מלפנים, אדום מאחור, בשנת 1968 הותקנו חגורות כתף קדמיות לנוסעים, בשנת 1969 הותקנו משענות ראש, בשנת 1975 הורכב בדגמים ממיר קטליטי לדלק נטול עופרת.

## תצורות "צ'קר מרתון"
* 4 דלתות - סדאן
* 5 דלתות - סטיישן

## מנועים
* 6 צילינדרים
* 8V צילינדרים
### סוגי מנועים
* מנוע בנזין
* מנוע דיזל

## דגמים
* "A-9"
* "A-10" (יוצר משנת 1962)
* "A-10W" (תוכנן ל-6 מושבים)
* "A-10W" (תוכנן ל-8 מושבים)
* "A-11" (תוכנן ל-6 מושבים)
* "A-11" (תוכנן ל-8 מושבים)
* "A-11E"
* "A-11W" (סטיישן)
* "A-12" (תוכנן ל-6 מושבים)
* "A-12" (תוכנן ל-8 מושבים)
* "A-12E"
* "A-12M" (תוכנן ל-6 מושבים)
* "A-12M" (תוכנן ל-8 מושבים)
* "A-12W" (סטיישן)
* "A-19E"
* "A-128E" (דגם Checker AERO)

## תמונות

קובץ:Checker Taxi 1.jpg | "צ'קר מרתון"
קובץ:Checker Taxi 2.jpg | "צ'קר מרתון"
קובץ:Checker A-11 Taxicab 1982.jpg | "צ'קר מרתון" דגם "A-11", שנת 1982
קובץ:1975 Checker A12 Marathon rear.jpg | "צ'קר מרתון" דגם "A-12", שנת 1975
קובץ:Checker-Marathon-2.jpg | "צ'קר מרתון"
קובץ:Checker-Marathon-1.jpg | "צ'קר מרתון"
קובץ:1976 Checker A-11 Taxi at 2015 Macungie show 4of4.jpg | "צ'קר מרתון" דגם "A-11", שנת 1976 - מבט לתא הנהג
קובץ:Post-1974 Checker Marathon A12.jpg |"צ'קר מרתון" דגם "A-12", שנת 1974
קובץ:Taxi de New York du restaurant Le New York situé place Saint-Antoine de Padoue au Chesnay le 8 avril 2017 - 1.jpg | "צ'קר מרתון" - מונית בניו יורק
קובץ:Taxi de New York du restaurant Le New York situé place Saint-Antoine de Padoue au Chesnay le 8 avril 2017 - 3.jpg | "צ'קר מרתון" - מונית בניו יורק
קובץ:Green Banks - Checker Marathon logo.jpg | לוגו "צ'קר מרתון"



קובץ:1971 Checker Marathon Station Wagon pretend-taxi.jpg | "צ'קר מרתון" - סטיישן, שנת 1971
קובץ:Checker Marathon 2 (Eugene, Oregon).jpg | "צ'קר מרתון" - סטיישן
קובץ:1972 Checker Marathon Wagon, rear right.jpg | "צ'קר מרתון" - סטיישן, שנת 1972
קובץ:Green Banks - Checker Marathon 1.jpg | "צ'קר מרתון" - סטיישן


## ראו גם
* מונית
* מוניות בניו יורק
* מוניות בישראל
* צ'קר אארובוס

## לקריאה נוספת
*  "צ'קר מרתון" - תמונות

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוניות
קטגוריה:לימוזינה
קטגוריה:מכוניות סטיישן
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1960
קטגוריה:מכוניות אמריקאיות
קטגוריה:ניו יורק: תחבורה ציבורית
מריה קלוטילדה, נסיכת סבויה

**מריה קלוטילדה, נסיכת סבויה** (באיטלקית: **Maria Clotilde di Savoia**; 2 במרץ 1843 – 25 ביוני 1911), הייתה בתו של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה ואשתו של הנסיך נפוליאון בונפרטה.

## ביוגרפיה
מריה קלוטילדה נולדה ב-2 במרץ 1843 בארמון המלכותי של בית סבויה, טורינו, לויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה ולאדלייד מאוסטריה, בתם של ריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה ואליזבת, נסיכת סקסוניה. מריה קלוטילדה הייתה אחותם של אומברטו הראשון, מלך איטליה ואמדאו הראשון, מלך ספרד.

ב-30 בינואר 1859 התחתנה מריה קלוטילדה עם הנסיך נפוליאון בונפרטה, ממנו נולדו לה 3 ילדים. נישואי הזוג שנעשו מסיבות פוליטיות לא היו מוצלחים, ובעוד בעלה היה בוגד בה בקביעות, הייתה מריה קלוטילדה צנועה ונאמנה. בשנת 1861 ביקרו השניים בארצות הברית, ובשנת 1863 הם ביקרו בארץ ישראל.

לאחר הכרזת הרפובליקה הצרפתית השלישית בשנת 1870 בעקבות המפלה הצרפתית במלחמת צרפת–פרוסיה, סירבה בתחילה מריה קלוטילדה לעזוב את פריז, אולם לאחר מכן נאלצו היא ובני משפחתה לעבור להתגורר באחוזתם בפראנז'ן, שווייץ. לאחר מות אביה בשנת 1878 עברה מריה קלוטילדה עם בתה להתגורר בטורינו, ולאחר מכן התיישבה בטירת מונקאליירי, שם הקדישה את חייה לצדקה ולדת עד מותה ב-25 ביוני 1911.

## משפחתה
ב-30 בינואר 1859 התחתנה מריה קלוטילדה עם הנסיך נפוליאון בונפרטה, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
* ויקטור, נסיך נפוליאון (1862–1926), התחתן עם קלמנטין, נסיכת בלגיה
* לואי בונפרטה (1864–1932)
* מארי לטיסיה בונפרטה (1866–1926), התחתנה עם אמדאו הראשון, מלך ספרד

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית סבויה
קטגוריה:נסיכות
קטגוריה:ילידות 1843
קטגוריה:נפטרות ב-1911
ולודרום סילבן אדמס

**הוולודרום הלאומי על שם סילבן אדמס** הוא מתקן אימונים ותחרויות אולימפי לאופני מסלול במרכז הספורט הלאומי, בהדר יוסף בתל אביב. הוא קרוי על שם הפילנתרופ היהודי-קנדי סילבן אדמס, שתרם 40 מיליון שקל למען הקמתו.

## היסטוריה
החל משנת 2016 ביקש סילבן אדמס לקדם בישראל את ספורט רכיבת האופניים התחרותית. אדמס כבר העמיד תרומה כדי להקים מכון למצוינות בספורט באוניברסיטת תל אביב והשקיע ממון וזמן כדי שמרוץ האופניים ג'ירו ד'איטליה 2018 יעבור בישראל. אדמס הגיע להסכם עם עיריית תל אביב-יפו, באמצעות קרן תל אביב לפיתוח למימון מחצית מעלות ההקמה של המתקן (מחצית העלות השנייה הייתה מתקציב עיריית תל אביב).

בניית המתקן החלה במאי 2017 והושלמה במאי 2019. עם השלמת הבנייה הפך לוולודרום השני במזרח התיכון, אחרי הוולודרום במצרים.

ב-2022 אירח את "אליפות העולם ה-47 באופני מסלול לנוער עד גיל-18" (במקור נועד לארח אותה כבר ב-2021 אלא שנדחתה בשל הקורונה). כמו כן אירח תחרויות רכיבה באופני מסלול גם במכביה ה-21 שהתקיימה ב-2022. הולודרום התמודד על אירוח "אליפות אירופה באופני מסלול לצעירים עד גיל 23" ב-2025.

## מבנה
הוולודרום נבנה על כר הדשא במרכז מתקן ששימש לאימוני אתלטיקה, ומסלולי הריצה במקום נסללו מחדש מסביב לוולודרום. הוולודרום הוא בתקן אולימפי, בו זירה מעץ בעלת מסלול אליפטי בעל שוליים משופעים שבו שתי פניות מעגליות של 180 מעלות ושתי ישורות. הוא נבנה כמתקן מקורה, אבל פתוח ומאוורר בהיקפו (אם כי מחופה ביריעות מבודדות מרוחות בעונת החורף), לאימונים ולתחרויות בינלאומיות בקטגוריה 2 (אורך המסלול הוא 250 מטר) לפי הנחיות האיגוד הבינלאומי לאופניים. המתקן משמש בעיקר לאימונים ויש בו רק יציע קטן בו כ-200 מקומות ישיבה לקהל ובתחרויות יכול להכיל כ-620 צופים בגלריה המקיפה את המסלול. כדי לאפשר את המשך פעילות האתלטיקה במתקן, בתוך הוולודרום נבנו מסלול אימונים ל-200 מטר ריצה, ישורת ספרינטים של 60 מטר, מרחב לקפיצה לגובה, קפיצה משולשת, קפיצה במוט והדיפת כדור ברזל ומסביבו שוקמו מסלולי הרקורטן שנועדו לאימונים ולחימום לתחרויות באצטדיון הסמוך. מרכז הולודרום משמש גם לצרכים נוספים כגון אימוני ג'ודו.

ב-2024 נחתם הסכם לחיפוי גג המבנה ביריעות חשמל סולארי.

[שמאל|ממוזער|250px|תחרות אופני [אופני טנדם|טנדם בולודרום הלאומי על שם סילבן אדמס בתל אביב, 4 במאי 2021]]

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:ולודרומים
קטגוריה:הדר יוסף
קטגוריה:ישראל: אופניים
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכננו אדם מזור ואלי פירשט
אירווינג מונדשיין

**אירווינג "אירב" מונדשיין** (באנגלית: **Irving "Irv" Mondschein**; 7 בפברואר 1924 - 5 ביוני 2015) היה אתלט יהודי-אמריקאי. 3 פעמיים אלוף ארצות הברית (1944, 1946 ו-1947), פעמיים סגן אלוף ארצות הברית (1948 ו-1949), מקום שמיני במשחקים האולימפיים (לונדון 1948) ודורג במקום שישי בעולם (1949) בקרב עשר. סגן אלוף ארצות הברית (1947), פעמיים ברציפות אלוף המכללות (1947 ו-1948) ודורג פעמיים במקום שלישי בעולם (1947 ו-1949) בקפיצה לגובה ופעמיים מקום חמישי בארצות הברית (1944 ו-1947) בקפיצה משולשת.

## ביוגרפיה
מונדשיין נולד וגדל בברוקלין שבניו יורק למשפחה יהודית. בשנת 1943 התגייס לצבא ארצות הברית, ולאחר שחרורו למד באוניברסיטת ניו יורק.

### אלוף ארצות הברית
באליפות ארצות הברית שנערכה ב-20 ביוני 1944 זכה מונדשיין במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 5748 נקודות והבטיח את השתתפותו במשחקים האולימפיים (אולימפיאדת הקיץ 1944) שבוטלו בשל מלחמת העולם השנייה.

באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1946 זכה מונדשיין במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 6466 נקודות ושנה לאחר מכן הוא הגן על תוארו בתוצאה של 6715 נקודות.

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (1948) זכה מונשיין במדליית כסף בקרב עשר בתוצאה של 7101 נקודות, אחרי בוב מתיאס (7224 נקודות) ולפני פלויד סימונס (7054 נקודות). התוצאה שקבע הייתה יכולה לזכות אותו במדליית כסף, אך במשחקים עצמם הוא סיים במקום שמיני בקרב עשר בתוצאה של 6715 נקודות.

בתחרות שנערכה בניו יורק ב-28 במאי 1949 זכה מונדשיין במדליית ארד בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 2.02 מטר

### קריירת מאמן
בעודו סטודנט החל מונדשיין לאמן אתלטיקה, כדורסל ופוטבול בשנת 1949 באוניברסיטת לינקולן בפנסילבניה. הוא אימן את נבחרת ארצות הברית למכביה השלישית בשנת 1950 ושימש כיועץ במשרד החינוך למשלחת הישראלית לאולימפיאדת הלסינקי (1952). הוא אימן אתלטיקה במשך שנים רבות באוניברסיטת פנסילבניה כעוזר מאמן (1965–1979) ואחר כך כמאמן ראשי (1979–1987). הוא שימש כעוזר מאמן של נבחרת האתלטיקה של ארצות הברית לאולימפיאדת סיאול (1988)

## חייו האישיים
בנו בריאן מונדשיין היה אף הוא אתלט מצטיין, אלוף המכביה האחת עשרה בקרב עשר. נכדו, בריאן מונדשיין ג'וניור, אף הוא אתלט מצטיין, בקפיצה במוט, שייצג את ישראל באליפות אירופה (ברצלונה 2012).

## שיאים אישיים
### אצטדיון
* קפיצה לגובה: 2.029 מטר (1947)
* קפיצה לרוחק: 7.35 מטר (1949)
* קפיצה משולשת: 13.77 מטר (1947)
* קרב עשר: 7191 נקודות (1949)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:אתלטים יהודים אמריקאים
קטגוריה:קופצים לגובה אמריקאים
קטגוריה:קופצי משולשת אמריקאים
קטגוריה:קופצים לרוחק אמריקאים
קטגוריה:מתחרים אמריקאים בקרב עשר
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:מדינת ניו יורק: אתלטים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
קתרינה, נסיכת וירטמברג (1783–1835)

**קתרינה, נסיכת וירטמברג** (בגרמנית: **Katharina von Württemberg**; 21 בפברואר 1783 – 29 בנובמבר 1835), הייתה נסיכה גרמנית לבית וירטמברג, ואשתו של ז'רום בונפרטה.

## ביוגרפיה
קתרינה נולדה ב-21 בפברואר 1783 בסנקט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית, לפרידריך, דוכס וירטמברג, שהיה מאוחר יותר מלך וירטמברג, ולאוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל, בתם של קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ואוגוסטה, נסיכת בריטניה אחותו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. אביה ואמה לא הסתדרו ביניהם, ובשנת 1786 נפרדו, וקתרינה נשארה עם אביה. בשנת 1795 עלה סבה פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג לשלטון, ובשנת 1797 עלה אביה לשלטון. באותה שנה התחתן אביה בשנית עם שארלוט, הנסיכה המלכותית, בתם של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת ושארלוט ממקלנבורג-שטרליץ.

בשנת 1803 כרתה וירטמברג ברית עם צרפת, וכחלק מתנאי ההסכם הוחלט שקתרינה תתחתן עם ז'רום בונפרטה, שהפך בשנת 1807 למלך וסטפאליה, ואכן ב-22 באוגוסט 1807 התחתנו השניים בטירת פונטנבלו. נישואי השניים היו מוצלחים, על אף שז'רום בגד בה בקביעות עם נשים אחרות. בשנת 1813 פורקה ממלכת וסטפאליה, וז'רום וקתרינה מצאו מקלט בפריז יחד עם ז'ולי קלארי - אחותה של דזירה קלארי. לאחר נפילת נפוליאון בשנת 1814 יעץ לה אביה להיפרד מז'רום, כפי שעשתה מארי לואיז, דוכסית פארמה - אשתו של נפוליאון, אולם קתרינה סירבה ויצאה עמו לגלות בטריאסטה. במהלך מאה הימים סייעה קתרינה לז'רום לחבור לנפוליאון, ובשל כך הושמה במעצר בית בווירטמברג, ולאחר נפילת נפוליאון הצטרף אליה גם בעלה.

כעבור זמן קצר שוחררו השניים, והם חיו את שארית חייהם כנסיכי מונטפור באיטליה ושווייץ לסירוגין, וב-29 בנובמבר 1835 מתה קתרינה בלוזאן.

## משפחתה
ב-22 באוגוסט 1807 התחתנה קתרינה עם ז'רום בונפרטה, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
* ז'רום נפוליאון שארל בונפרטה (1814–1847)
* מתילדה בונפרטה (1820–1904)
* הנסיך נפוליאון בונפרטה (1822–1891)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית וירטמברג
קטגוריה:נסיכות וירטמברג
קטגוריה:ילידות 1783
קטגוריה:נפטרות ב-1835
מקס כריסטיאנסן

**מקס כריסטיאנסן** (בגרמנית: **Max Christiansen**, נולד ב-25 בספטמבר 1996) הוא כדורגלן גרמני המשחק במינכן 1860 מהליגה הגרמנית השלישית בעמדת הקשר.

## קריירת מועדונים
כריסטיאנסן נולד בעיר פלנסבורג שבמדינת שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה, ובנעוריו שיחק במועדונים במדינה זו, שהבכיר שבהם היה הולשטיין קיל. בשנת 2011 החל כריסטיאנסן לשחק בקבוצת הנוער של הנזה רוסטוק. במרץ 2014, עת היה בן 17, החל כריסטיאנסן לשחק בקבוצה הבכירה של המועדון ששיחקה בליגה הגרמנית השלישית, וערך את הבכורה במשחק ליגה מול שטוטגרטר קיקרס. כריסטיאנסן הציג יכולת טובה בעקביות ועניין קבוצות מליגות גבוהות יותר.

בפגרת החורף של עונת 2014/15 נמכר כריסטיאנסן מהנזה רוסטוק, שסבלה מקשיים כלכליים, לאינגולשטאדט 04, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה, והתמודדה על עלייה לבונדסליגה. כריסטיאנסן ערך ארבע הופעות באינגולשטאט עד לתום העונה, שבסיומה העפיל עם הקבוצה לבונדסליגה, והיה חלק מעונת בכורה מוצלחת של המועדון בעונת 2015/2016 בבונדסליגה, בה סיימה הקבוצה במקום ה-11 המפתיע, כשכריסטיאנסן משתף פעולה בקישור עם אלמוג כהן, אלפרדו מוראלס ומת'יו לקי. בזכות יכולתו הטובה זכה כריסטיאנסן לזימון לסגל הגרמני לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). בעונת 2016/2017 נשרו אינגולשטאט וכריסטיאנסן אל הבונדסליגה השנייה. בעונת 2017/18 כשלו כריסטיאנסן ואינגולשטאט לשוב אל הבונדסליגה.

בקיץ 2018 חתם כריסטיאנסן בארמיניה בילפלד מהבונדסליגה השנייה. כריסטיאנסן ערך שבע הופעות ליגה בלבד בעונת 2018/19, ובסיומה עבר לוולדהוף מנהיים, ששיחקה בליגה הגרמנית השלישית. כריסטיאנסן שיחק שתי עונות בוולדהוף מנהיים, בהן הוא היה שחקן הרכב קבוע, והקבוצה סיימה בחלק העליון של הטבלה, אך לא קרובה לעלות ליגה. בקיץ 2021 חזר כריסטיאנסן לשחק בבונדסליגה העליונה אחרי 4 שנים, כשחתם בשורות העולה החדשה גרויטר פירט. כריסטיאנסן וגרויטר פירט נשרו לבונדסליגה השנייה בתום עונת 2021/22. כריסטיאנסן נשאר במועדון גם בעונת 2022/23, וסיים עמו במקום ה-12 בבונדסליגה השנייה. בקיץ 2023 חתם כריסטיאנסן בהנובר 96 מהבונדסליגה השנייה. כריסטיאנסן שיחק בהנובר 96 שתי עונות, אך לא הצליח להעפיל עמה לבונדסליגה.

בקיץ 2025 חתם כריסטיאנסן במינכן 1860 מהליגה הגרמנית השלישית, ביחד עם שחקנים נוספים עם עבר עשיר בבונדסליגה כמו קווין פולאנד ופלוריאן נידרלכנר, במטרה להחזיר את הקבוצה לימיה הגדולים.

## קריירה בינלאומית
כריסטיאנסן שיחק בכל נבחרות גרמניה הצעירות, ואף שימש קפטן בנבחרת גרמניה עד גיל 20. בשנת 2016 כריסטיאנסן היה חלק מהסגל של גרמניה לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). כריסטיאנסן ערך שתי הופעות בטורניר זה, שתיהן בשלב הבתים. ההופעה הראשונה הייתה בתיקו 2-2 מול נבחרת מקסיקו, כאשר החליף בדקה ה-89 את מקס מאייר. במשחק האחרון בשלב הבתים, בו הביסה גרמניה את נבחרת פיג'י בתוצאה 0–10, פתח כריסטיאנסן בהרכב, והוחלף בדקה ה-67 על ידי גרישה פרומל במצב של 0–9. זו הייתה הופעתו האחרונה של כריסטיאנסן בטורניר זה, בו זכתה גרמניה במדליית כסף אולימפית, לאחר הפסד בפנדלים בגמר לנבחרת האולימפית של ברזיל.

## תארים
עם נבחרת גרמניה האולימפית:
* אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): מדליית כסף

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני הנזה רוסטוק
קטגוריה:כדורגלני אינגולשטאדט 04
קטגוריה:כדורגלני ארמיניה בילפלד
קטגוריה:כדורגלני וולדהוף מנהיים
קטגוריה:כדורגלני גרויטר פירט
קטגוריה:כדורגלני הנובר 96
קטגוריה:כדורגלני מינכן 1860
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית גרמנים: כדורגל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1996
צ'קר אארובוס

**צ'קר אארובוס** (באנגלית: **Checker Aerobus**) היא לימוזינה אמריקאית מתוצרת יצרנית הרכב "צ'קר מוטורס קורפוריישן" ("Checker Motors Corporation" ) אשר יוצרה בין השנים 1962–1977.

תפקידו העיקרי של דגם "צ'קר אארוס" היה לשמש שירות הסעות לשדה התעופה, על אף ששטח תא המטען היה מוגבל.

יוצרו 3,568 יחידות בכל הגרסאות. בשנת 1975 לא נבנו מכוניות חדשות מהדגם, ובשנים 1976-1977 נבנו 107 יחידות בעלות 8 דלתות.

דגמי 1974 היו זמינים עם הגה כוח, בלמי כוח ותמסורת אוטומטית.

מטה ומפעל "צ'קר מוטורס קורפוריישן" מוקמו ב"Kalamazoo, Michigan"  במישיגן.

## תצורות
* לימוזינה - 6-8 דלתות
* סטיישן - 7 דלתות (כולל הדלת האחורית), 9 דלתות

## מספר נוסעים
* 9 נוסעים (כולל נהג) (בסיס קצר)
* 12 נוסעים (כולל נהג) (סטיישן)
* 15 נוסעים (כולל נהג) (בסיס ארוך), הדגם היה קרוי "Aerobus 15"

## תמונות

קובץ:Checker Aero 8 1966 (2).jpg | "צ'קר אארובוס", דגם "Aero 8" שנת 1966
קובץ:Checker Taxi.JPG | "צ'קר אארובוס"
קובץ:Checker.jpg | "צ'קר אארובוס"
קובץ:Checker Aerobus Glacier MT1.jpg | "צ'קר אארובוס"
קובץ:Limoseum Farmington Museum New Mexico.jpg | "צ'קר אארובוס"
קובץ:Checker Aerobus (9038773651).jpg | "צ'קר אארובוס"
קובץ:Checker Marathon (9040984556).jpg | "צ'קר אארובוס"
קובץ:Checker Limousine at Glacier National Park in 2000.jpg | "צ'קר אארובוס"


## ראו גם
* צ'קר מרתון

## לקריאה נוספת
* "צ'קר אארובוס" - תמונות

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוניות
קטגוריה:לימוזינה
קטגוריה:מכוניות סטיישן
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1962
קטגוריה:מכוניות אמריקאיות
יחסי אנגולה–יוון

[250px|ממוזער|נשיא אנגולה [ז'ואאו לורנסו (מימין) נפגש עם שר החוץ היווני ניקוס דנדיאס בעת ביקורו במדינה, 2022 (בעת מגפת הקורונה)]]
**יחסי אנגולה–יוון** הם היחסים הבילטרליים שבין **[[אנגולה|רפובליקת אנגולה]]** לבין **[[יוון|הרפובליקה ההלנית]]**.

## סקירה כללית
שתי המדינות לא כוננו אף פעם יחסים דיפלומטיים ואין קשר דיפלומטי מעשי בין השתיים. עם זאת, לא מתקיימת עוינות בין השתיים ויש יחסים כלכליים בין המדינות ושיתוף פעולה במגוון תחומים. הסיבה העיקרית לכך היא בשל מלחמת האזרחים הממושכת באנגולה. בנוסף, האוכלוסייה היוונית באנגולה מוערכת בכ-3 משפחות בלבד וקונסול כבוד שפעיל בתחום הספנות והמסחר בשמן.

אנגולה פתחה את שגרירותה באתונה בשנת 2003.

## יחסים כלכליים
בשנת 2016, היקף הסחר בין אנגולה ליוון הסתכם בכ-2.96 מיליון דולר אמריקאי כאשר יוון ייצאה לאוגנדה סחורה בשווי 2.96 מיליון דולר אמריקאי ואנגולה ייצאה ליוון סחורה בשווי 36 אלף דולר אמריקאי. יוון מייצאת לאנגולה בעיקר צמנט, פסטה, אלומיניום ועוד. בעוד שאנגולה מייצאת ליוון בעיקר עץ מנוסר, חלקי מנוע ועוד.

## ייצוג
* אנגולה מיוצגת ביוון על ידי שגרירות שהיא מחזיקה באתונה, בירת יוון.
* יוון מיוצגת באנגולה על ידי קונסוליה כללית שהיא מחזיקה בלואנדה, בירת אנגולה. בנוסף, השגרירות המייצגת את יוון נמצאת ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יחסי אריתריאה–יוון

**יחסי אריתריאה–יוון** הם היחסים הבילטרליים שבין **[[אריתריאה|מדינת אריתריאה]]** לבין **[[יוון|הרפובליקה ההלנית]]**.
## סקירה כללית
על פי משרד החוץ היווני: "היחסים בין המדינות טובים וקיים שיתוף פעולה דו-צדדי משביע רצון".

## ייצוג
* יוון אינה מיוצגת באריתריאה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת את יוון נמצאת בקהיר, בירת מצרים.
* אריתריאה אינה מיוצגת ביוון, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת את אריתריאה נמצאת ברומא, בירת איטליה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
אוקטביאן מוראריאו

**אוקטביאן מוראריאו** (ברומנית: **Octavian Morariu**; נולד ב-7 באוגוסט 1961) הוא שחקן רוגבי רומני לשעבר, ונציג רומניה בוועד האולימפי הבינלאומי.

## ביוגרפיה
מוראריאו נולד בבוקרשט כבנם של שחקן הרוגבי ויאורל מוראריו ואשתו קורנליה, הוא החל לשחק רוגבי בגיל שמונה, ב-1984 שיחק את משחק הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של רומניה.

ב-1987 סיים לימודי הנדסת בניין במכון בוקרשט להנדסה אזרחית ובאותה שנה קיבל מקלט מדיני בצרפת בתקופת רומניה הקומיניטית, מ-1991 ועד 1993 אימן את קבוצת הרוגבי סן-ז'רמן בפריז.

מ-2001 עד 2003 כיהן כראש הפדרציה הרומנית לרוגבי, מ-2004 ועד 2014 שימש כנשיא הוועד האולימפי הרומני. מ-2013 הוא גם משמש בתפקיד נשיא ארגון רוגבי אירופה.

ב-2015 זכה באות מסדר כבוד מטעם ממשלת צרפת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורטאים רומנים
קטגוריה:שחקני רוגבי
קטגוריה:חברי הוועד האולימפי הבין-לאומי
קטגוריה:עסקני ספורט רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1961
ראובן שוורץ

**ראובן שוורץ** (1885 – 23 באוקטובר 1917, ז' בחשוון ה'תרע"ח) היה פקיד בתחנת הניסיונות בעתלית. חבר מחתרת ניל"י ומראשוני המצטרפים אליה.

## ראשית חייו
ראובן שוורץ נולד בשנת 1885 בזכרון יעקב לשרה (מבית אהרנסון) וחיים שוורץ שהיו ממייסדי המושבה.
שוורץ למד אנגלית, צרפתית והנהלת חשבונות, והועסק על ידי אהרן אהרנסון (שהיה בן דודו) כפקיד בתחנת הניסיונות בעתלית.

## חבר במחתרת ניל"י
### הפעילות בניל"י
בעקבות קרבתו לאהרן אהרנסון, היה שוורץ בין המגויסים הראשונים למחתרת ניל"י. בניל"י היה אחד מהפעילים במחתרת, אך לא נשא תפקיד רשמי. עד היום לא נמצא מסמך המספר על תפקידו של שוורץ, אך אפשר להניח שהיה מאנשי הקשר בתחנת הניסיונות בעתלית שהיו אחראים להעברת המידע לבריטים.

### הבריחה מזכרון יעקב, הסתתרות וההסגרה
לאחר חשיפת הרשת, בעת המאסרים בזכרון יעקב חמק שוורץ מהמושבה והסתתר בביתו של ידיד משפחתו, ערבי שגר באזור זכרון יעקב. באותו זמן העות'מאנים חשבו בטעות ששוורץ הוא אחד מהבכירים ברשת. בעקבות כך הם עינו את צבי ואפרים פישל אהרנסון בדרישה לגלות את מיקומם של ראובן שוורץ ושל יוסף לישנסקי (שבאותו זמן התנהל אחריו מרדף).

העות'מאנים הילקו את חותנו, אלתר אלברט (שכיהן כיושב ראש ועד המושבה), ואת אביו של שוורץ, חיים שוורץ, ברחובה הראשי של זכרון יעקב. שוורץ הסגיר את עצמו מיד לאחר ששמע על כך מפי מסתירו.

## מותו
לאחר ששוורץ הסגיר את עצמו הוא עונה מדי לילה, עד הלילה של 23 באוקטובר 1917. העות'מאנים שראו בשוורץ כאחד מעמודי התווך של הרשת, עינוהו באכזריות מרובה עד ששוורץ חש שלא יוכל לעמוד בעינויים נוספים מבלי לפצות את פיו.

בלילה של 23 באוקטובר 1917, העירו החיילים העות'מאנים את האסירים וגילו ששוורץ היה תלוי על משקוף החלון בחדרו, כך העיד אחד האסירים. סיבת מותו לא נקבעה עד היום באופן רשמי. ייתכן שלא היה יכול לעמוד יותר בעינויים והתאבד, וייתכן שמת תוך כדי העינויים הקשים, ותלייתו בוימה. במשפט שנערך לחסן בק, העידה העדה המרכזית פרידה לולו, עובדת המטבח בתחנת הניסיונות בעתלית, שהייתה במעצר יחד עם הקבוצה, כי ראתה את שוורץ גוסס בחדר העינויים, ושלא היה יכול לבצע התאבדות בעצמו ועל כן, נרצח על ידי שוביו, והתאבדותו בוימה כדי להימנע מאשמה.

שוורץ נקבר בבית הקברות של עפולה, ועצמותיו הועברו משם לזכרון יעקב לאחר 8 שנים.

## משפחתו
הוריו היו שרה (מבית אהרנסון) וחיים שוורץ שהיו ממייסדי המושבה. בני דודיו של שוורץ מצד אימו הם: אהרון אהרנסון, צבי אהרנסון, שמואל אהרנסון, אלכסנדר אהרנסון, שרה אהרנסון, רבקה אהרנסון, חיה רזניק, יהושע אהרנסון, אהרן צבי אהרונסון, יונה אהרונסון וחיה רבקה מושקוביץ.

דודיו מצד אימו הם: אפרים פישל אהרנסון, משה קלמן אהרנסון, שמואל אהרונסון ומנדל אהרונסון. הוריו של אימו היו אהרן אהרנסון וחיה רחל אהרונסון.

## ראו גם
* ניל"י
* נפילתה של ניל"י
* משפחת אהרנסון

## קישורים חיצוניים
* ראובן שוורץ, באתר "בית אהרנסון – מוזיאון ניל"י"

## הערות שוליים

קטגוריה:חללי ניל"י
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:משפחת אהרנסון
קטגוריה:אישים הקבורים בזכרון יעקב
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1885
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1917
גאורגי דיופרון

**גאורגי אלכסנדרוביץ' דיופרון** (ברוסית: **Гео́ргий Алекса́ндрович Дюперро́н**, ידוע גם כגאורג ויקטור וילהלם דיופרון, בגרמנית: **Georg Victor Wilhelm Duperron**; נולד בסנקט פטרבורג באימפריה הרוסית ב-12 בספטמבר 1877 — מת ב-23 ביולי 1934 בלנינגרד, ברית המועצות) היה עסקן ספורט רוסי ממוצא צרפתי-גרמני, נחשב לאבי הכדורגל ברוסיה והתנועה האולימפית ברוסיה. עמד בראש התאחדות הכדורגל הרוסית, במשך שנתיים, משנת 1915 .

דיופרון היה שופט כדורגל, עיתונאי ספורט, היסטוריון, תאורטיקן וביבליוגרף של הספורט הרוסי.

## ביוגרפיה
### נעוריו ולימודיו
גאורגי נולד למשפחתו של אלכסנדר דיופרון, סוחר מהגילדה הראשונה ואזרח כבוד בסנקט פטרבורג שאבות אבותיו היגרו לרוסיה בתחילת המאה ה-19.

משנת 1887 ועד 1895 גאורגי למד בגימנסיה של המכון הגרמני הראשי על שם הקדוש פטרוס. ידוע שמגיל 14 היה מגיע לגן יוסופוב בעיר וצופה במרוצי סוסים.

לאחר סיום הגימנסיה, בקיץ 1895, נסע לפריז והחל להכיר את החיים הספורטיביים בעיר. באותה שנה הוא מתקבל ללימודי משפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג ובמקביל ללימודיו הצטרף לחוגי ספורט שונים בענפי כדורגל, הוקי קרח, מרוצי אופניים ומרוצי סוסים.

### הולדת הכדורגל הרוסי
ממוזער|דיופרון בתצלום משנת 1914
משחק הכדורגל הראשון ברוסיה נערך ב-24 באוקטובר 1897 באי וסילי. באותו יום נערך משחק בין "חוג חובבי הספורט" ו"חוג הספורטאים של סנקט פטרבורג". המשחק הסתיים בתוצאה 4:3 לטובת "חוג חובבי הספורט"

ב-27 באוקטובר 1897 דיופרון משתתף בכנס בין נציגי חוגי הספורט של פטרבורג, בה דנו בהשתתפות הספורטאים הרוסיים במשחקים האולימפיים. באותן שנים גם החל לכתוב עבור עיתוני ספורט שונים.

בשנת 1900 עבד בעיתון "ספורט" ושנה לאחר מכן מונה לעורך הראשי ובאותה שנה גם החל לקדם את ענף הכדורסל ברוסיה. לאחר הקמת התאחדות הכדורגל הרוסית עמד בראש ההתאחדות בשנים 1915–1917. דיופרון היה ממייסדי ליגת הכדורגל בסנקט פטרבורג ומשנת 1913 עד 1915, היה חבר בוועד האולימפי הבינלאומי והיה מאמן נבחרת האימפריה הרוסית בכדורגל באולימפיאדת 1912 שנערכה בסטוקהולם.

לאחר הקמת ברית המועצות, דיופרון עבד באוניברסיטת סנקט פטרבורג לתרבות פיזית על שם לסגאפט בשנת 1925 או 1926. בתקופה זו הוקמה תערוכה ראשונה ברוסיה של ספורט, לצורכי לימוד.

### חייו המאוחרים
הוא פרסם למעלה משלושים ספרים אודות ענפי הספורט. משנת 1930 שוב עבד באוניברסיטת סנקט פטרבורג לתרבות פיזית על שם לסגאפט, הפעם בהזמנת מנהלי האוניברסיטה, בעקבות פרסום "הקורס הקצר לתולדות תרגולים פיזיים", שכתב דיופרון בשנת 1925. באפריל 1934 הוא היה למרצה בקתדרה לספורט, אך לא שמר על משרתו לזמן רב והוא מת ביולי אותה שנה.

דיופרון סבל מהמנגנון הסובייטי ונרדף על ידי גופי ביטחון המדינה הגפא"ו ונעצר בשנים 1921 ו-1927. נאסר עליו לעזוב את עיר מגוריו במשך 3 שנים. בהמשך האיסור בוטל, אם כי נחקר מספר פעמים בחשד להיותו מרגל.

הוא מת, כאמור, בשנת 1934 בלנינגרד ונקבר בבית העלמין הלוטרני וולקוב, אף שמאוחר יותר שרידיו הועברו לבית העלמין הפרבוסלבי סמולנסק בלנינגרד.

רעייתו מרגריטה, הייתה ילידת ולדיווסטוק. גם היא נרדפה ונאסרה על ידי הנקוו"ד בינואר 1938. הוצאה להורג ביולי 1938.

## הנצחה
ב-27 במאי 2018, במלאת 315 שנה להקמת העיר סנקט פטרבורג, נחנך שלט זיכרון לזכרו, בבית מספר 21 ברחוב דוברוליובובה שבפטרוגראדסקאיה סטראנה, שבו התגורר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסים חברי הוועד האולימפי הבין-לאומי
קטגוריה:סנקט פטרבורג: אישים
קטגוריה:עסקני ספורט רוסים
קטגוריה:אזרח נכבד לדורותיו (של האימפריה הרוסית)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1877
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1934
יחסי אוגנדה–יוון

**יחסי אוגנדה–יוון** הם היחסים הדיפלומטיים שבין **[[אוגנדה|הרפובליקה של אוגנדה]]** לבין **[[יוון|הרפובליקה ההלנית]]**.

## סקירה כללית
יוון ואוגנדה מקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, יוון מסייעת לאוגנדה בתחומי המדע והרפואה ואף ממשלת יוון סייעה לפתיחת מרכז רפואי, תיכונים, משתלות ועוד. האוכלוסייה היוונית באוגנדה מוערכת בכ-20 נפשות בלבד.

## יחסים כלכליים
בשנת 2016, היקף הסחר בין אוגנדה ליוון הסתכם בכ-6.09 מיליון דולר אמריקאי כאשר יוון ייצאה לאוגנדה סחורה בשווי 1.82 מיליון דולר אמריקאי ואוגנדה ייצאה ליוון סחורה בשווי 4.27 מיליון דולר אמריקאי. יוון מייצאת לאוגנדה בעיקר צלחות אלומיניום, שסתומים, בטריות חשמליות, שמיכות, שוקולד ועוד. בעוד שאוגנדה מייצאת ליוון בעיקר דגי פילה, קפה ועוד.

## ייצוג
* יוון אינה מיוצגת באוגנדה. השגרירות המייצגת את יוון נמצאת בניירובי, בירת קניה.
* אוגנדה אינה מיוצגת ביוון. השגרירות המייצגת את יוון נמצאת ברומא, בירת איטליה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יורי שולמן

**יורי שולמן** (בבלארוסית: **Юрый Шульман**; נולד ב-29 באפריל 1975 מינסק) הוא שחמטאי יהודי-בלארוסי ואמריקאי בדרגת רב-אמן, שהיה מספר פעמים אלוף ארצות הברית. אינו פעיל מ-2014.

## קורות חיים
יורי שולמן החל ללכת לשיעורי שחמט בהיותו בן שש. בהמשך הוא היה תלמיד של אלברט קפנגוט ובוריס גלפנד. בשנת 1994 הוא זכה באליפות בלארוס בשחמט (חזר על הישג זה בשנת 1998). בשנת 1995 הוא זכה באליפות אירופה בשחמט לנוער שנערכה בחולון (הישראלים אמיל סוטובסקי וערן ליס סיימו עם אותו מספר נקודות).

בשנת 1999 הוא עבר לארצות הברית וסיים תואר ראשון במחשבים ובכלכלה. באוניברסיטת טקסס שבדאלאס.

בשנת 2000 הוא זכה בתחרות לאומית הפתוחה. בשנת 2002 שולמן ניצח באליפות ארצות הברית הפתוחה בשחמט. בשנת 2004 הוא סיים במקום השלישי באליפות ארצות הברית בשחמט. בשנת 2006 הוא זכה באליפות ארצות הברית הפתוחה בשחמט.

בשנת 2008 הוא זכה באליפות ארצות הברית בשחמט. בשנים 2010 ו-2011 הוא היה שני באליפות ארצות הברית בשחמט, לאחר הפסד במשחק נוסף לגטה קמסקי.

בשנת 2012 הוא חלק מקום 4–6 עם אלכסנדר לנדרמן באליפות ארצות הברית בשחמט.

יורי שולמן היה חבר נבחרת ארצות הברית באליפות העולם בשחמט.

אביו של שולמן היה אלוף בלארוס בדמקה. אשתו של יורי שולמן היא בעלת דרגת אמן בינלאומי לנשים.

## קבלת דרגות בינלאומיות
* 1993 - אמן בינלאומי
* 1995 - רב-אמן.

## יורי שולמן ב[[אולימפיאדת השחמט]]
בין השנים 1994 ל-2010 השתתף יורי שולמן ב-5 אולימפיאדות שחמט:

## קישורים חיצוניים

* אתר בית הספר לשחמט 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבי-אמנים יהודים
קטגוריה:רבי-אמנים אמריקאים
קטגוריה:שחמטאים יהודים בלארוסים
קטגוריה:שחמטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט יהודים
קטגוריה:אלופי ארצות הברית בשחמט
קטגוריה:אלופי ארצות הברית הפתוחה בשחמט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טקסס בדאלאס
קטגוריה:מאמני שחמט יהודים
קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
Net5

**Net5** הוא ערוץ טלוויזיה הולנדי הנמצא בבעלות קבוצת הטלוויזיה Talpa TV. ערוצים אחרים שבבעלות הקבוצה הם Veronica TV, SBS 6, SBS 9.

## היסטוריה
Net5 הושק על ידי קבוצת SBS כערוץ השני של הקבוצה בהולנד, אחרי SBS6, ב-1 במרץ 1999. מנהל הקבוצה הכריז ב-4 בדצמבר 1998 על הקמת הערוץ, שאמור היה להיות גרסה מסחרית לשידור הציבורי במדינה. הערוץ הושק ב-1 במרץ 1999, והסרט הראשון ששודר בערוץ הוא לב אמיץ.

מאחר שלא היו באותה עת ערוצים מסחריים רבים, ההחלטה לבחור לערוץ את השם Net5 נבעה בחלקה מהרצון להתחרות בערוץ המסחרי ההולנדי RTL 5. הכוונה הייתה למקם את הערוץ באפיק 5 במספרים בשלט הרחוק במקום הערוץ הישן RTL 5, אך הערוץ מוקם לבסוף באפיק 9.

מינואר 2000 עד אוגוסט 2002 שיתף הערוץ פעולה עם ערוץ הילדים ההולנדי Kindernet. הערוץ שידר משעות הבוקר המוקדמות עד השעה 15:00 בערוץ Net5.

ב-10 באפריל 2017 רכשה Talpa אחזקות 67% ממניות Sanroma Media ב-SBS מדיה.

### נתח שוק
ב-2016 עמד נתח השוק של הערוץ על 3.4%.

## ראו גם
* RTL 4
* RTL 7
* RTL 8

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה
קטגוריה:ערוצי טלוויזיה הולנדיים
קטגוריה:1999 בהולנד