open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ברונו סקלנובסקי

**ברונו סקלנובסקי** (בצ'כית: **Bruno Sklenovský**; 17 באוקטובר 1893 - 1 באוגוסט 1957) היה מייג'ור גנרל צ'כוסלובקי אשר שימש כמפקד הצבא הצ'כוסלובקי הגולה במהלך מלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
סקלנובסקי נולד בוייטרקוביצה ב-17 באוקטובר 1893. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא גויס לצבא האוסטרו-הונגרי ולחם בחזית המזרחית. באוגוסט 1916 הוא נפל בשבי הרוסי. הוא בחר להתגייס ללגיונות הצ'כוסלובקיים שלחמו לצד הרוסים עבור עצמאות ארצם. ב-1920 הוא חזר לצ'כוסלובקיה, שזכתה בינתיים בעצמאותה, והתגייס לצבא הצ'כוסלובקי. בין 1922-1923 הוא למד בבית הספר למלחמה בפראג. ב-1927 הוא חזר לבית הספר, הפעם כמורה לטקטיקת ארטילריה. באוקטובר 1933 הוא מונה למפקד גדוד ארטילריה. בין 1935–1938 היה חבר בצוות שעסק בתכנון ביצורי הגבול של צ'כוסלובקיה. לאחר מכן מונה לראש מטה הפיקו האזורי ברנו.

במרץ 1939 נכבשה צ'כוסלובקיה בידי הגרמנים. למשך תקופה קצרה, סקלנובסקי היה חבר בתנועת התנגדות לגרמנים, אולם בדצמבר של אותה שנה נמלט לצרפת שם חבר לממשלה הצ'כוסלובקית הגולה. הוא מונה למפקד הארטילריה של הדיוויזיה ה-1 של הצבא הצ'כוסלובקי הגולה. לאחר נפילת צרפת בידי הגרמנים, סקלנובסקי נמלט יחד עם הממשלה לבריטניה. הצבא הצ'כוסלובקי הגולה עבר ארגון מחדש, וסקלנובסקי מונה לסגן ראש מטה משרד ההגנה. ב-13 בינואר 1941 הוא מונה לראש מטה משרד ההגנה - תפקיד שהפך אותו בפועל למפקד הצבא הצ'כוסלובקי הגולה. הוא כיהן בתפקיד עד סיום המלחמה, ולאחריה נותר בבריטניה כראש המשלחת הצ'כוסלובקית בארץ.

בסוף שנת 1945, חזר סקלנובסקי לצ'כוסלובקיה, ומונה ליועצו הצבאי של נשיא צ'כוסלובקיה אדווארד בנש. ב-1 באוקטובר 1946 הוא הועבר לתפקיד מפקד הקורפוס ה-3. בינואר 1948 הוא עזב את הצבא. כעבור חודש, השתלטו הקומוניסטים על הארץ. סקלנובסקי החליט לעזוב את הארץ. הוא עזב לגרמניה המערבית, ומשם לבריטניה ולבסוף השתקע בטורונטו שבקנדה. השלטון הקומוניסטי בצ'כוסלובקי הוריד אותו לדרגת טוראי ושלל ממנו את כל עיטוריו. הוא נפטר בטורונטו ב-1 באוגוסט 1957.

## קישורים חיצוניים
* ברונו סקלנובסקי באתר הצבא הצ'כי
* ברונו סקלנובסקי באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה

קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:גנרלים צ'כוסלובקים
קטגוריה:אנשי צבא צ'כוסלובקים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אוסטרו-הונגרים שנשבו במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:לגיונרים צ'כוסלובקים במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:ילידי 1893
קטגוריה:צ'כים שנפטרו ב-1957
אוויקה סיליניה

**אוויקה סיליניה** (בלטבית: **Evika Siliņa**; נולדה ב-3 באוגוסט 1975) היא פוליטיקאית לטבית, המכהנת כראש ממשלת לטביה מאז 15 בספטמבר 2023, והיא האישה השנייה בתפקיד זה. היא כיהנה בעבר כשרת הרווחה בקבינט השני בראשות קרישיאניס קרינש.

## ביוגרפיה
### ראשית חייה
סיליניה נולדה בריגה ב-3 באוגוסט 1975. היא למדה משפטים באוניברסיטת לטביה משנת 1993 עד 1997. היא קיבלה תואר ראשון במשפטים, והוסמכה כמשפטנית. לאחר מכן השלימה תואר שני במדעי החברה, המשפט הבינלאומי והמשפט האירופי.

משנת 2003 עד 2012 היא עבדה כעורכת דין, המתמחה בדיני עסקים בינלאומיים ומקומיים. בתקופה זו עבדה סיליניה עם השירותים המשפטיים של חברות תקשורת אלקטרונית ציבורית (טלקומוניקציה, אינטרנט), כמו גם הקמה וייעוץ של ארגונים לא ממשלתיים.

### קריירה פוליטית
שמאל|ממוזער|סיליניה בכנס בסאיימה, 3 ביוני 2016
שמאל|ממוזער|סיליניה נואמת בסיימה, 1 בנובמבר 2022
במהלך הבחירות לפרלמנט בלטביה ב-2011, סיליניה הציגה את עצמה כמועמדת ל"מפלגה הרפורמית של זטלרס" בריגה, אך לא נבחרה. בין השנים 2011–2012 שימשה יועצת משפטית של משרד הפנים הלטבי.

סיליניה כיהנה כמזכירה פרלמנטרית במשרד הפנים הלטבי מינואר 2013 עד 23 בינואר 2019. בנוסף ייצגה את המשרד בכמה ארגונים בינלאומיים כמו האו"ם והאינטרפול.

לאחר אישור קבינט השרים בראשות ראש הממשלה קרישאניס קרינש ב-23 בינואר 2019, היא קיבלה את תפקיד העוזרת הפרלמנטרית של ראש הממשלה.

סיליניה התמודדה כמועמדת בבחירות לפרלמנט בלטביה ב-2022 ממפלגת האחדות החדשה ונבחרה במקום ה-14.

ב-6 בדצמבר 2022 הוכרזה סיליניה כשרת הרווחה בממשלת קרישאניס קרינש. הקבינט החדש הושבע ב-14 בדצמבר.

כשרה, העלאת הכנסת המינימום הייתה אחת ממטרותיה העיקריות. ב-23 בפברואר 2023 היא מונתה על ידי ראש הממשלה כחברה בוועדה הנושאית החדשה שהוקמה על קרנות האיחוד האירופי. ב-4 ביולי 2023, משרדה הביא לסאימה את אשרור אמנת איסטנבול עם הסתייגויות מסוימות ואי-תמיכה של השותפה הממשלתית הברית הלאומית.

#### ראש ממשלת לטביה
ב-16 באוגוסט 2023, לאחר התפטרותו של קרישיאניס קרינש, מפלגת "האחדות החדשה" מינתה את סיליניה כמועמדת לתפקיד ראש הממשלה. ב-24 באוגוסט, היא התבקשה על ידי הנשיא אדגארס רינקביצ'ס להרכיב ממשלה.

ב-29 באוגוסט, הרשימה המאוחדת סירבה להיות חלק מממשלת קואליציה בת ארבע מפלגות. ב-1 בספטמבר ציינה סיליניה כי בכוונתה ליצור רוב פרלמנטרי חדש עם איחוד הירוקים והחקלאים (ZZS) והפרוגרסיבים (P). 12 ימים לאחר מכן היא חשפה את הרכב הממשלה החדשה, שבה היו ל"אחדות החדשה" (JV) שבעה משרדים, לאיחוד הירוקים והחקלאים (ZZS) ארבעה ולפרוגרסיבים (P) שלושה, כאשר ארטורס קרישאניס קרינש ישמש כשר החוץ.

הקואליציה הממשלתית בראשות סיליניה זכתה באמון הרוב הפרלמנטרי בסאימה ב-15 בספטמבר 2023, וקיבלה 53 קולות. היא הצהירה כי תשאף להכללת המיעוט דובר הרוסית, ותקדם את לימוד הלטבית במערכת החינוך. הממשלה גם שואפת להגדיל את התקציב הצבאי ולהשלים את בניית המכשול בגבול המדינה עם רוסיה ובלארוס.

סיליניה היא האישה השנייה שהפכה לראש ממשלת לטביה, אחרי לאימדוטה סטראויומה שכיהנה בשנים 2014–2016.

### חיים אישיים
סיליניה נשואה לאַיְגַרְס ולבני הזוג שלושה ילדים.

בנוסף לשפת האם שלה לטבית, סיליניה שולטת באנגלית וברוסית שוטפת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשים בראשות ממשלה
קטגוריה:ראשי ממשלת לטביה
קטגוריה:שרי ממשלת לטביה
קטגוריה:שרי רווחה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לטביה
קטגוריה:ילידות 1975
קטגוריה:ילידי 1975
שימון דרגאץ'

**שימון דרגאץ**' (בצ'כית: **Šimon Drgáč**; 8 בנובמבר 1892 – 28 ביוני 1980) היה גנרל ארמייה צ'כוסלובקי, אשר שימש כראש המטה הכללי של צבא צ'כוסלובקיה בין 1948–1950.

## ביוגרפיה
דרגאץ' נולד במוטייניצה ב-8 בנובמבר 1892. הוא למד בגימנסיה בברנו, ולאחר מכן באוניברסיטה הגרגוריאנית ברומא. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הוא גויס לצבא האוסטרו-הונגרי ולחם בחזית איטלקית. ביולי 1915 הוא נפל בשבי האיטלקי והתגייס ללגיונות הצ'כוסלובקיים שלחמו לצד מדינות ההסכמה למען עצמאות ארצם.

עם סיום המלחמה, חזר דרגאץ' לצ'כוסלובקיה, שהכריזה בינתיים על עצמאותה. הוא התגייס לצבא הצ'כוסלובקי החדש והשתתף במלחמה נגד הונגריה שניסתה לתבוע חלקים מהמדינה הצעירה. לאחר המלחמה הוצב כקצין מטה בדיוויזיה ה-10. בין 1929–1931 הוא שימש כנספח צבאי בצרפת, בלגיה ושווייץ. לאחר מכן שימש כמפקד גדוד עד 1933. לאחר מכן, הוא מונה למפקד המודיעין הצבאי. בתפקידו זה, הוא הידק את קשרי המודיעין הצ'כוסלובקי עם מקבילו הסובייטי, וסימן את גרמניה הנאצית כיעד העיקרי של פעילותו.

לאחר הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה במרץ 1939, דרגאץ' הצטרף למפלגת "האחווה הלאומית" - תנועה ששיתפה פעולה עם הממשל הגרמני. במקביל, הוא הצטרף למחתרת האנטי-גרמנית, והעביר לה מידע יקר ערך. באוגוסט 1939 הוא נלכד בידי הגסטאפו, ועד סוף מלחמת העולם השנייה הועבר בין מחנות ריכוז שונים. עם סיום המלחמה, הוא שוחרר והצטרף מחדש לצבא הצ'כוסלובקי. הוא מונה למפקד האקדמיה הצבאית בהרניצ'ה, ובמקביל הצטרף למפלגה הקומוניסטית הצ'כוסלובקית. לאחר מכן מונה לסגן ראש המטה הכללי.

בפברואר 1948, השתלטו הקומוניסטים על צ'כוסלובקיה. ב-31 ביולי של אותה שנה, פוטר הרמטכ"ל המכהן בוהומיל בוצ'ק מתפקידו, לאחר שהתגלה כי בנו מעורב בפעילות אנטי-קומוניסטית. דרגאץ' מונה לרמטכ"ל במקומו. ב-1949 הוא הועלה לדרגת גנרל ארמייה. למרות חברותו במפלגה הקומוניסטית, דרגאץ' לא נחשב לנאמן מספיק למשטר החדש, וב-26 באפריל 1950 הוא פוטר מהתפקיד, ושנה לאחר מכן סולק מהצבא. ב-1952 הוא נעצר באשמת בגידה. הוא נידון לשנתיים מאסר. בפועל, הוא נותר במאסר עד 1958. ב-1963 טוהר שמו. הוא נפטר בפראג ב-28 ביוני 1980.

## קישורים חיצוניים

* שימון דרגאץ' באתר המוקדש להיסטוריה הצבאית הצ'כית
* שימון דרגאץ' באתר valka

קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:גנרלים צ'כוסלובקים
קטגוריה:נספחים צבאיים
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אסירים במחנות ריכוז
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי צלב הגבורה
קטגוריה:ילידי 1892
קטגוריה:נפטרים ב-1980
דפיגמנטציה

**דפיגמנטציה** (באנגלית: **Depigmentation**) היא הבהרת העור או אובדן פיגמנט. דפיגמנטציה של העור יכולה להיגרם ממספר מצבים מקומיים וסיסטמיים. אובדן הפיגמנט יכול להיות חלקי (פגיעה בעור) או מלא (נגרם על ידי ויטיליגו). זה יכול להיות זמני (פטרת השמש) או קבוע (לבקנות).

## טיפולים
לרוב, דפיגמנטציה של העור קשורה לאנשים שנולדו עם ויטיליגו, אשר מייצר אזורים שונים של עור בהיר וכהה. מונובנזון גורם גם לדפיגמנטציה של העור. יותר ויותר אנשים שאינם סובלים מוויטיליגו מתנסים בריכוזים נמוכים של קרמים מונובנזון בתקווה להבהיר את גוון העור שלהם באופן שווה. שיטה חלופית להבהרה היא שימוש בכימיקל מקווינול לאורך זמן ממושך. גם מונובנזון וגם מקווינול מייצרים הלבנת עור דרמטית, אך מגיבים בצורה שונה מאוד. המקווינול מותיר את העור במראה חיוור במיוחד. עם זאת, שיזוף עדיין אפשרי. חשוב לשים לב שהעור לא יחזור לצבעו המקורי לאחר הפסקת הטיפול במקווינול. אין להשתמש במקווינול על ידי אנשים שאלרגיים למרכיב כלשהו במקווינול; אנשים בהריון; אנשים שיש להם אקזמה, עור מגורה או דלקתי, אנשים שיש להם מספר מוגבר של תאי דם לבנים או אנשים שרגישים לאור השמש או שחייבים להיות בחוץ לפרקי זמן ממושכים.

## שימושים
המקווינול משמש באירופה בריכוזים הנעים בין 2–20 אחוזים ומאושר במדינות רבות לטיפול בלנטיגין סולארי. מונובנזון המיושם באופן מקומי מסיר לחלוטין את הפיגמנט בטווח הארוך ויש להקפיד על בטיחות שמש נמרצת לכל החיים כדי למנוע כוויות קשות מהשמש ומלנומה. אנשים המשתמשים במונובנזון מבלי שעברו ויטיליגו בעבר עושים זאת מכיוון שמוצרים סטנדרטיים המכילים הידרוקינון או חומרי הבהרה אחרים אינם יעילים לעור שלהם ובשל המחיר וחוזק החומר הפעיל. עם זאת, מונובנזון אינו מומלץ למחלות עור מלבד ויטיליגו.

עבור נגעים פיגמנטיים עקשניים ניתן להשתמש בלייזר אודם ב-Q, קריותרפיה או פילינג Trichloroacetic acid כדי להבטיח שהעור יישאר נטול פיגמנטים.

## ראו גם
* הלבנת עור (באנגלית)

## הערות שוליים

קטגוריה:עור
קטגוריה:רפואת עור
אלכסנדרה סטיוארט

**אלכסנדרה סטיוארט** (באנגלית: Alexandra Stewart; נולדה ב-10 ביוני 1939) היא שחקנית קנדית.

## ביוגרפיה
סטיוארט נולדה במונטריאול, קוויבק, ועברה לפריז, צרפת, בשנת 1958 כדי ללמוד אמנות. שנה לאחר מכן עשתה את הופעת הבכורה שלה בסרט האופנוענים, ומאז הופיעה בסרטים רבים בצרפתית ובאנגלית.

בנוסף לקריירה שלה בקולנוע סטיוארט הופיעה בסדרות טלוויזיה כגון המשחקים של שעה שמונה והאקדמיה של תשע. היא גם הופיעה בסרט המצויר של כוכבי החלל משנת 1981 והייתה לה הופעת קמע באיש הנצח, מלכודת והמלאך. היא הקריינית של הגרסה האנגלית של הסרט התיעודי משנת 1983, ללא שמש. בשנת 2004 היא הייתה חלק מחבר השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי של שיקגו.

## חיים אישיים
לסטיוארט יש בת, ג'סטין, מיחסיה עם הבמאי הצרפתי לואי מאל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מדבבות קנדיות
קטגוריה:שחקניות קנדיות
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1939
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1939
אלכסנדר אורלובסקי

**אלכסנדר אורלובסקי**(בפולנית: **Aleksander Orłowski**; 9 במרץ 1777 – 13 במרץ 1832) היה מאייר, צייר, גרפיקאי פולני.

## קורות חיים
הוא נולד למשפחת אצולה ענייה, שעברה מוורשה לשדלצה, שם החל אביו לנהל פונדק מקומי. הוא כבש את תשומת ליבה של הפטרונית איזבלה צ'ארטורסקה בציורים שיצר על קירות הפונדק. היא מימנה את לימודיו. הוא למד עשר שנים אצל ז'אן פייר נורבלין, צייר צרפתי שקיבל אזרחות פולנית. בשנת 1793 הצטרף אלכסנדר לצבא. הוא השתתף במרד קושצ'יושקו , וחזר פצוע לוורשה להמשך לימודים. בסביבות 1799 הוא פגש את הנסיך יוזף פוניאטובסקי והחל לבקר בארמונו.
ממוזער|362x362 פיקסלים
בשנת 1802 יצא לליטא, ולאחר מכן נסע לסנט פטרבורג. שם הוא הפך לצייר החצר של הנסיך קונסטנטין. הנסיך סיפק לו דירה בארמון השיש ומשכורת קבועה. אורלובסקי התחייב ליצור ציור אחד בחודש עבור החצר הצארית

בסנט פטרבורג היה אורח תדיר בביתה של מריה שימנובסקה, ושמר על קשרים עם אדם מיצקיביץ'. בנוסף ללהעדפת נושאי הרומנטיקה בציור, הוא הוקסם גם מהאוריינטליזם. הוא צייר דמויות בתלבושות צ'רקסיות, גאורגיות ופרסיות, שאותם אסף וגם לבש. 

בשנת 1809, הוא קיבל את תפקיד באקדמיה לאמנויות יפות בסנט פטרבורג.משנת 1816, הוא היה הצייר הראשון ברוסיה שהשתמש בליטוגרפיה.

לאחר שניקולאי הראשון עלה לכס המלכות ברוסיה, נאלץ אורלובסקי לוותר על כל תפקידיו ועל דירתו בארמון השיש. הוא עבר עם אשתו וילדיו לפאתי סנט פטרבורג. מצבו הבריאותי של האמן הלך והידרדר, והצאר לא הסכים לתת לו לצאת לטיפול מחוץ לרוסיה.

הוא נפטר ונקבר בחלק הלותרני של בית הקברות בסנט פטרבורג.

### יצירה
ממוזער|365x365 פיקסלים|תמונת קרב
הוא צייר ציורי שמן, אבל העדיף צבעי מים וגואש. כמו כן רשם בעט, גיר, עיפרון. תחת פיקוחו של נורבלין, הוא יצר דיוקנאות וסצנות של חיי העם הפולני ומעמדות חברתיים שונים. הוא גם היה צייר מיניאטורות וגרפיקאי.

ב-1815, לבקשת הנסיך קונסטנטין, הוא עיצב מדים לצבא ממלכת פולין. ב-1819 הוא פיקח על עבודת האקדמיה לאמנויות בעיצוב מדים לצבא הצאר. במהלך שהותו בסנט פטרסבורג יצר מאות יצירות של סצנות מלחמה, וכן נופים, מנהגים עממיים, ארכיטקטורה.

הוא חרג מהנורמות של הציור האקדמי. הוא היה תומך של חופש יצירתי, שבזכותו זכו ציוריו לזהות של אוניברסליות אמנותית. הוא הכניס אלמנטים של רומנטיקה לאמנות הרוסית. הוא הקדים כרונולוגית הכנסת מוטיבים ימיים בציוריו. הוא היה מוקסם מהמזרחיות. משודדי הרים, מהקוזקים, ומהעמים הפרסים, הצ'רקסים, קירגיזים, ועמי ערבות אחרים. הם הופיעו לעיתים קרובות בציוריו. הוא קיבל השראה מהיופי ומהתלבושות האקזוטיות שלהם. הוא השתמש בטכניקת תאורת לילה המזכירה את רמברנדט.
ממוזער|קרגיזים
לאחר 1816 עסק אורלובסקי גם בגרפיקה, הוא שיחזר יצירות רבות בליטוגרפיות משלו, עליהן השיג הגנת זכויות יוצרים ב-1827. הוא פרסם תחריטים כאלבומים.

הוא שיחזר סצנות מחיי הכפר הרוסי, ומחיי העם הרוסי. הוא התייחס גם למוטיבים עירוניים ולסצנות רחוב של סנט פטרסבורג, בעלי מלאכה ופועלים. לצידם הוא הנציח אריסטוקרטים, אנשי צבא, ציירים, אדריכלים ואחרים. 

ציוריו של אורלובסקי נמצאים בעיקר באנגליה, רוסיה ופולין. בעיקר במוזיאון הארמיטאז' בסנט פטרסבורג ובגלריה טרטיקוב במוסקבה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים פולנים

קטגוריה:ילידי 1777
קטגוריה:נפטרים ב-1832
ירוסלב פרוחזקה

**ירוסלב פרוחזקה** (בצ'כית: **Jaroslav Procházka**; 26 ביוני 1897 – 7 באוגוסט 1980) היה איש צבא, בלשן והיסטוריון צ'כוסלובקי. שימש כראש המטה הכללי של צבא צ'כוסלובקיה בין השנים 1950–1952, ולאחר מכן שימש כפרופסור לכלכלה ולמדע המדינה באוניברסיטת קארל בפראג, וכרקטור האוניברסיטה 1958–1966.

## ביוגרפיה
פרוחזקה נולד בפלזן ב-26 ביוני 1897. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא לחם במסגרת הלגיונות הצ'כוסלובקיים הן בחזית המזרחית והן בחזית המערבית. ב-1925 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה. ב-1931 הוא היגר לברית המועצות, שם תרגם לצ'כית את כתביהם של קרל מרקס וולדימיר איליץ' לנין. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא שימש כקצין חינוך ביחידות צ'כוסלובקיות שלחמו לצד הצבא האדום. עם סיום המלחמה, הוא חזר למולדתו ומונה לראש מינהל החינוך וההשכלה הצבאית. שלוש שנים לאחר מכן, הוא עבר לשמש כיועצו הפוליטי והמשפטי של הרמטכ"ל דאז לודביק סבובודה.

בפברואר 1948 השתלטו הקומוניסטים על צ'כוסלובקיה. ב-26 באפריל 1950 מונה פרוחזקה לרמטכ"ל החדש. במהלך כהונתו, עבר הצבא הצ'כוסלובקי ארגון מחדש על פי המודל של הצבא האדום. קצינים שלא היו נאמנים דיים למשטר החדש סולקו מהצבא, ולפעמים אף הואשמו בבגידה ונידונו למאסר או למוות. ב-31 בינואר 1952 הוא פרש מהתפקיד ועזב את הצבא.

פרוחזקה הפך לפרופסור לכלכלה ולמדע והמדינה באוניברסיטת קארל בפראג. תחומי המחקר שלו היו תולדות המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, תנועת העבודה הבינלאומית, ותולדות היחידות הצ'כוסלובקיות במהלך מלחמת העולם השנייה. בין השנים 1958–1966 שימש כרקטור האוניברסיטה.

הוא נפטר בפראג ב-7 באוגוסט 1980.

## קישורים חיצוניים
* ירוסלב פרוחזקה באתר valka

קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:גנרלים צ'כוסלובקים
קטגוריה:אנשי צבא צ'כוסלובקים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קארל בפראג
קטגוריה:רקטורי אוניברסיטאות
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קארל בפראג
קטגוריה:מהגרים לברית המועצות
קטגוריה:ילידי 1897
קטגוריה:נפטרים ב-1980
מי את ארין קרטר?

**מי את ארין קרטר?** (באנגלית: **Who Is Erin Carter?)** היא סדרת טלוויזיה בריטית ששודרה בנטפליקס. הסדרה מתרחשת בברצלונה, ספרד. זוהי סדרת מתח בכיכובם של אוין אחמד, שון טיל, אינדיקה ווטסון, פפ אמברוס, דניס גוף ודאגלס הנשל. הסדרה עלתה לשידור ב-24 באוגוסט 2023.

## עלילה
הסדרה מתמקדת בארין קרטר, מורה בריטית המתגוררת בברצלונה, ספרד יחד עם בעלה ובתה. במהלך שוד מזוין במכולת היא נאלצת להגן על עצמה ועל בתה על ידי הריגת אחד התוקפים באמצעות שימוש באמנויות לחימה המעלה שאלות לגבי זהותה ועברה. כשאחד השודדים טוען שהוא מזהה אותה, חייה מאיימים להתפרק.

## דמויות
* אוין אחמד בתור ארין קרטר
* שון טיל בתפקיד ג'ורדי קולאנטס
* אינדיקה ווטסון בתור הארפר קרטר
** ליילה פיית' לופז בתפקיד הארפר הצעירה
* פפ אמברוס בתפקיד אמיליו מרטין
* דאגלס הנשל בתפקיד דניאל לאנג
* דניס גוף בתור לנה קמפבל
* סוזנה פילדינג בתור אוליביה תורן
* שרלוט וגה בתור פנלופה ריינה

## קבלה
אתר הביקורות Rotten Tomatoes דיווח על דירוג אישור של 67% עם דירוג ממוצע של 6.3/10, על סמך 12 ביקורות מבקרים. Metacritic, המשתמש בממוצע משוקלל, נתן ציון של 63 מתוך 100 על סמך 5 מבקרים, מה שמצביע על ביקורות "טובות בדרך כלל".

התוכנית הפכה לנצפית ביותר בנטפליקס בזמן שידורה.

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות מתח בריטיות
קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
תחנת הרכבת ריז'סקי

**תחנת הרכבת ריז'סקי** (ברוסית: ** Рижский вокзал**) היא אחד מעשרת מסופי הרכבת של מוסקבה. ממוקמת בכיכר ריז'סקאיה, בפרוספקט מירה.

בסוף 2018 שירת מסוף הנוסעים של תחנת הרכבת ריז'סקי כ-4,000 איש מדי יום. מדי חודש בשנת 2018 סיפק מסוף הנוסעים של תחנת מוסקבה-ריז'סקיה 296,103 אנשים, מתוכם 266,783 נוסעים ברכבות פרווריות ו-29,320 אנשים הוסעו ברכבות בינעירוניות.

כמה מאות מטרים מהתחנה ממוקם ביתן כניסה לתחנת המטרו ריז'סקאיה.

בניין התחנה נבנה בסגנון רוסי בשנים 1897–1901 על ידי אדריכל מסנקט פטרבורג סטניסלב ברז'ובסקי.

ממוזער|מרכז|700px|פנורמה של מסוף הנוסעים של תחנת הרכבת ריז'סקי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוסקבה: תחנות רכבת
שגרירות איטליה בישראל

**שגרירות איטליה בישראל** היא נציגות דיפלומטית של איטליה. השגריר הנוכחי הוא סרג'ו ברבנטי.

## רקע היסטורי
הנציגות הדיפלומטית האיטלקית הראשונה בארץ ישראל הייתה קונסוליית ממלכת סרדיניה בירושלים, שהוקמה ב-1843.

לאחר איחוד איטליה והקמת ממלכת איטליה ב-1861, הפכה הקונסוליה לקונסוליית ממלכת איטליה.

בעקבות המלחמה האיטלקית–עות'מאנית ב-1911 עמדה הקונסוליה בחסות הקונסוליה הגרמנית בירושלים.

עקב הצטרפות ממלכת איטליה למלחמת העולם הראשונה לצד מדינות ההסכמה ב-1915, נסגרה הקונסוליה.

הקונסוליה נפתחה מחדש לאחר המלחמה.

ב-1937 נפתחה קונסוליית משנה ביפו.

לאחר כיבוש אתיופיה ב-1936 במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה דרשה הקונסוליה בעלות על בניין הקונסוליה האתיופית אך עקב הצטרפות איטליה למלחמת העולם השנייה לצד מדינות הציר והכרזת המלחמה שלה על הממלכה המאוחדת, נסגרה הקונסוליה האיטלקית והדיון הוקפא.

בעקבות הכרזת ממשלת המנדט על איטליה כמדינת אויב, עברה האחריות לרכוש האיטלקי בישראל, ובכללו הקונסוליות האיטלקיות, לממונה על נכסי אויב, ומוקם בו בית הדין הצבאי המנדטורי. ממשלת המנדט סירבה להשיב את הרכוש האיטלקי לידי בעליו עד להסדרת פיצויים לנזקי המלחמה, ורק בנייני הקונסוליה בירושלים הוחזרו לידי איטליה רק ביוני 1949.

## היסטוריה
איטליה הכירה בישראל דה פקטו בינואר 1949, והעלתה את מעמד הקונסוליה האיטלקית בתל אביב לצירות. בנובמבר 1949 הגיע לישראל ציר איטליה הראשון, אנריקו אנצילוטי.

הציר האיטלקי שבר את החרם שהטילו הנציגויות הדיפלומטיות בישראל על משרד החוץ לאחר מעברו לירושלים ב-1953, כשהופיע לביקור רשמי אצל שר החוץ משה שרת בדצמבר 1953.

ב-1956 הועלה דרג היחסים לשגרירות.

ב-1972 נסגרה קונסוליית איטליה בחיפה, ומונה קונסול כבוד תחתיו.

## מחלקות וגופי משנה
ממוזער|שלט הקונסוליה של איטליה ברחוב כ"ט בנובמבר בירושלים
איטליה מחזיקה בשתי קונסוליות כלליות במערב ירושלים ומזרח ירושלים, וארבע קונסוליות כבוד בבאר שבע, אילת, חיפה ונצרת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יחסי איטליה–ישראל
קטגוריה:תל אביב-יפו: שגרירויות
סלסט אינג

**סלסט אינג** (נולדה ב-30 ביולי 1980) היא סופרת אמריקאית. אינג פרסמה מספר ספרים ובנוסף סיפורים קצרים רבים שהתפרסמו במגוון כתבי עת ספרותיים.

## פרסים והוקרה
הרומן הראשון של אינג נקרא באנגלית **Everything I Never Told You**, ראה אור ב-26 ביוני 2014 וזכה בפרס ספר השנה של אמזון ולשבחי המבקרים. הספר ראה אור בעברית בהוצאת תמיר סנדיק ונקרא **כל מה שלא סיפרתי**. סיפור קצר שכתבה בשם **Girls at Play** זכה ב-2012 בפרס Pushcart וב 2015 בפרס אלכס. הרומן השני שלה נקרא באנגלית Little Fires Everywhere ראה אור בשנת 2017, ויצא לאור בעברית בהוצאת אחוזת בית בשם **שריפות קטנות בכל מקום**. המיני-סדרה שריפות קטנות בכל מקום המבוססת על הספר, עלתה לשידור בשנת 2020. בשנת 2020 גם קיבלה אינג את מלגת גוגנהיים. באוקטובר 2022 ראה אור הרומן **Our Missing Hearts**. הספר תורגם לעברית וראה אור בהוצאת אחוזת בית בשם **הלבבות האבודים שלנו**.

## ילדות ונעורים
אינג נולדה בפיטסבורג, פנסילבניה להורים שהיגרו לארצות הברית מהונג קונג בסוף שנות ה-60. אביה ד"ר דניאל אינג (נפטר ב-2004) היה פיזיקאי במרכז המחקר גלן של נאס"א. אימה הייתה כימאית שלימדה באוניברסיטת קליבלנד סטייט. כשהייתה בת עשר עברה להתגורר בשייקר הייטס אוהיו, עם הוריה ואחותה. בשנת 1998 סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון ולאחר מכן עשתה תואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת הרווארד ותואר שני בכתיבה באוניברסיטת מישיגן שם גם זכתה בפרס עבור סיפור קצר שכתבה: What Passes Over.

## קריירה
בשנת 2012 זכתה אינג בפרס פושרט על סיפור קצר שכתבה ונקרא באנגלית Girls, At Play. סיפורים קצרים שכתבה פורסמו בעיתונות הכתובה ובאתרי אינטרנט. רומן הביכורים שלה (שנקרא בעברית "כל מה שלא סיפרתי") הוא מותחן שבמרכזו משפחה אמריקאית באוהיו של שנות ה-70. בהתייחסה לעבודת הכתיבה של הרומן שנמשכה שש שנים, אמרה אינג שהיא נעזרה בחוויות אישיות שלה הקשורות לגזענות, כמו גם חווית של בני משפחה וחברים. הספר זכה לשבחי המבקרים, בין היתר נכתב על הספר בלוס אנג'לס טיימס: "רומן ראשון מצוין על משפחה, אהבה ואמביציה" וגם זכה בפרסים שונים: הספר הנזכר של השנה ברשימת The New York Times Book Review לשנת 2014 ועוד. הספר תורגם ל-15 שפות. עלילת הרומן השני של אינג שראה אור (שנקרא בעברית "שריפות קטנות בכל מקום") מתרחשת בשייקר הייטס, אוהיו, ובמרכזה שתי משפחות, המאתגרות את הגבולות ואת התרבות של העיר. הספר עובד למיני-סדרה שעלתה בשירות הסטרימינג הולו בשנת 2020. ריס וית'רספון וקרי וושינגטון הפיקו את הסדרה ושיחקו בה. עלילת הרומן השלישי שלה ("הלבבות החסרים שלנו") מתרחשת בעולם עתידי בו אמריקה נתנה לגיטימציה לגזענות, במיוחד נגד אנשים ונשים ממוצא אסייתי, וחנקה את חופש הביטוי.

## חיים אישיים
החל משנת 2014, אינג מתגוררת בקיימברידג' (מסצ'וסטס) עם בעלה ובנה. ב-2018, כאשר הממשלה האמריקאית הפרידה בין הילדים וההורים למשפחות מהגרים לא חוקיים אינג השתמשה בחשבון הטוויטר שלה כדי להתבטא בנושא. ביחד עם קבוצה של סופרים אחרים היא מכרה זכויות לשמות של דמויות עתידיות בספרים במטרה לגייס כסף עבור משפחות מהגרים.
## ספריה בעברית

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1980
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
משה אדלר

**משה (מוני) אדלר** (אוגוסט 1947 – 17 בספטמבר 2023) היה כדורגלן ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ במדי מספר קבוצות, אולם מזוהה יותר מכולן עם מכבי חיפה, בה שיחק מעל לעשור באופן קבוע.

## קריירה
אדלר התחיל את דרכו בליגות הנמוכות, ולאחר שכיכב במכבי פרדס חנה בליגה ב', שבה הוא היה מלך השערים, והגיע לשיאו, כאשר כבש 42 שערים בעונה אחת בפרדס חנה. את משחק הבכורה שלו בבוגרים בליגות הגבוהות יותר, הוא עשה במדי מכבי יפו ב-9 בנובמבר 1968, אך היא מיהרה לשחרר אותו. כישרונו התגלה על ידי מאמן מכבי חיפה דאז אברהם מנצ'ל, שהביא אותו למועדון כשחקן רכש עלום שם מהליגות הנמוכות.

בשנת 1972 זומן לסגל נבחרת ישראל אולם נקרא באותה תקופה לשירות במילואים בצה"ל וכששב ממנו, כבר לא היה בכושר הראוי. אחרי מלחמת יום הכיפורים (ב-1973) התייצב אדלר למשחק מול בית"ר תל אביב, שניצחה 2:3, למרות שלפני כן, נפצע בחזית הסורית ברמת הגולן. פגז סורי שנפל ליד עמדה של יחידתו שניצבה בקו הקדמי, התפוצץ בקרבתו, ואדלר נפגע מרסיסים במקומות שונים בגופו ונזקק לטיפול. במקרה אחר, נפצעו הוא והמגן קרול רוטנר, כאשר שבו ממשחק חוץ במכוניתו של אוהד, וגם אז לא ויתר על הופעה במשחק ליגה.

בתחילת שנת 1977 שוחרר ממכבי חיפה ללא תמורה אחרי עשר שנים במדי המועדון. הנהלת הקבוצה ביקשה להצעיר אותה, וויתרה על רוב הוותיקים בקבוצה. כעבור שנתיים, לאחר שהמועדון ירד לליגה הארצית, נקלעה מכבי חיפה למצוקת בלמים. הקבוצה צנחה לתחתית הליגה השנייה והבלם ירון פרסלני הושעה. אדלר בן ה-32 בא מיוזמתו למאמן ג'וני הרדי, והציע את שירותיו הטובים מתוך כוונה לעזור. כבר בהופעתו הראשונה המחודשת, כשהוא חסר כושר משחק, כבש שער במשחק הניצחון 0:3 על הפועל חולון, אולם הקבוצה לא הצליחה לשרוד בכל זאת.

אדלר נודע במשחק ראש מצוין ובמיקום טוב ברחבה – ונחשב לחלוץ 9 קלאסי, "צנטרפור", כפי שקראו לזה אז. בכל עשר שנותיו במכבי חיפה כבש אדלר 54 שערים בסך הכל – 47 בליגה ועוד שבעה במסגרת גביע המדינה.

תוך זמן קצר הצליח אדלר להתחבב על הקהל בקרית אליעזר, בזכות מסירותו הגדולה לקבוצה, והיה אחד משחקני הרכש הבודדים בה שהצליח להחזיק מעמד לאורך תקופה ארוכה. הוא קבע את מושבו בבת גלים והחל לעבוד באגד, שם עבד גם לאחר שפרש מהמשחק.

אדלר הלך לעולמו ב-17 בספטמבר 2023, והובא למנוחות בפרדס חנה . אדלר סבל בשנים האחרונות שלו מדמנציה קשה, והוא נפטר חודש בלבד לאחר שמלאו לו 76 שנים.

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן באתר הרשמי של מכבי חיפה
* מוני אדלר, חלוץ העבר של מכבי, הלך לעולמו, חגית הורנשטיין, 17 בספטמבר 2023, באתר כלבו חיפה והקריות

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:פרדס חנה-כרכור: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי יפו
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:אישים הקבורים בפרדס חנה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
מרסל-ברונו גנסול

**מרסל-ברונו גנסול** (בצרפתית: **Marcel-Bruno Gensoul**; 12 באוקטובר 1880 – 30 בדצמבר 1973) היה אדמירל צרפתי.

## ביוגרפיה
גנסול נולד במונפלייה ב-12 באוקטובר 1880. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא פיקד על Force de Raid, שבסיסו בברסט עד שביתת הנשק ב-22 ביוני 1940. לאחר מכן, הכוח הועבר למרס אל כביר בצפון אפריקה הצרפתית.

גנסול היה מעורב לאחר מכן במשא ומתן עם האדמירל הבריטי ג'יימס סומרוויל, שהגיע לשיאו בהפצצה ובהתקפה על מרס-אל-כביר ב-3 ביולי 1940. התקפת הצי המלכותי הותירה בסך הכל 1,295 מלחים צרפתים הרוגים. חודש לאחר מרס אל-כביר, באוגוסט 1940, גנסול תגמל את שטרסבורג וצוותה בצלב המלחמה על שהצליחו להימלט מהבריטים. גנסול מעולם לא הגיב על האירועים הללו. גנסול מת בביתו ב ב-30 בדצמבר 1973.

## הערות שוליים

קטגוריה:אדמירלים צרפתים
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1880
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1973
Layover

***Layover*** הוא אלבום הבכורה של הזמר הדרום-קוריאני V. האלבום פורסם ב-8 בספטמבר 2023 על ידי חברת התקליטים ביג היט מיוזיק, והפך לאלבום הסולו הקוריאני הנמכר ביותר בהיסטוריה.

## כתיבה והפקה
האלבום מתאפיין בסגנון ג'אז ורית'ם אנד בלוז בסגנון וינטג'. בהודעה שפרסמה חברת ביג היט מיוזיק היא תיארה את *Layover* כאלבום ב"סגנון נשמה רומנטי של שנות ה-70", ש"משדר תחושה נינוחה וחופשית". V סיפר שהוא מילא את האלבום בשירים ש"מעוררים תחושה של שלווה חולפת, כאילו הם חולפים ללא מאמץ ומציעים הפסקה מרגיעה." מבחינה לירית עוסק האלבום בעיקר באהבה נכזבת.

על הפקת אלבום הייתה אחראית המנהלת האמנותית , נשיאת ADOR, חברת בת של הייב קורפוריישן.

## קידום
לכל השירים באלבום צורפו וידאו קליפים. הווידאו קליפים של "Love Me Again" ושל "Rainy Days" פורסמו כטייזרים לאלבום, ב-10 וב-11 באוגוסט, בהתאמה. הקליפ של השיר "Slow Dancing" פורסם יחד עם האלבום, ב-8 בספטמבר, ואילו הווידאו קליפים של "Blue" ושל "For Us" פורסמו ב-13 וב-15 בספטמבר, בהתאמה.

V קידם את האלבום במספר תוכניות מוזיקה יפניות ודרום-קוריאניות כגון מיוזיק בנק,  ו, ואף הפך לאמן הקיי-פופ הראשון שהופיע בתוכנית "טייני דסק קוריאה".

## ביקורת וניתוח
ריאן דאלי מ-NME כתבה שהאלבום "נוטף תחכום" ושההאזנה לו "מרתקת", משום שלדבריה V עשה בהפקת האלבום בחירות אמנותיות, ולא מסחריות. דאלי שיבחה את ההתאמה בין קולו של V לסאונד ה"רך והנימוח בקצוות" של האלבום.

אזרין טאן ממגזין "ווג" תיאר את *Layover* כאלבום חם, מנחם ונוסטלגי, שמעורר "רומנטיקה רכה וחלומית". הוא שיבח את סנכרון השירים וסידורם באלבום ואת שילוב הז'אנרים המוזיקליים בו; "שפריץ של נשמה משנות ה-70, מינון עליז של גוני R&B קלאסיים והשפעות ייחודיות של ג'אז". לדבריו, האלבום מציג לראווה את השליטה של V ב"קול הבריטון הייחודי שלו".

אבי אייטקן מ כתבה שהמעלה הגדולה ביותר של *Layover* היא הלכידות שלו. לדבריה, לעומת אלבומי קיי-פופ אחרים שנוטים לכלול "תערובת מבלבלת של ז'אנרים", V נצמד באלבומו לצליל מובחן ומובהק ויצר אלבום באיכות גבוהה שמתאים "לא רק לאסתטיקה שלו אלא גם למוזיקליות הכללית שלו", בשאיפה להציג בנאמנות את זהותו האישית ואת הטעם הייחודי שלו.

## הצלחה מסחרית
*Layover* הוא אלבום הסולו הקוריאני השלישי שהגיע למקום השני במצעד הבילבורד 200. הוא גם דורג בראש מצעדי האלבומים של אייטונס ביותר מ-65 מדינות ואזורים מייד עם פרסומו.

ביום פרסומו נמכר האלבום בכ-1.67 מיליון עותקים, וקבע שיא חדש למכירות ביום הראשון של אלבום סולו קוריאני. בשבוע הראשון לפרסומו נמכר האלבום בכ-100,000 יחידות שקולות לאלבום בארצות הברית וכ-2.1 מיליון עותקים בסך הכל - שבוע המכירות הראשון הטוב ביותר לאלבום סולו קוריאני אי פעם. V הפך לאמן הקוריאני הראשון שמכר יותר מ-2 מיליון עותקים של אלבום סולו בשבוע אחד.

באוקטובר 2023 הפך *Layover* למועמד לפרס אלבום השנה בטקס פרסי MAMA לשנת 2023.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2023
קטגוריה:אלבומים בקוריאנית
קטגוריה:אלבומי חברת הייב קורפוריישן
קטגוריה:אלבומי קיי-פופ
מונובנזון

**מונובנזון**, (באנגלית: **Monobenzone**) הנקרא גם **4-(Benzyloxy)phenol** and **monobenzyl ether of hydroquinone** הוא כימיקל אורגני ממשפחת הפנולים עם הנוסחה הכימית C6H 5CH2OC6H4OH. הוא משמש כתרופה אקטואלית לדפיגמנטציה רפואית. זהו מוצק חסר צבע המסווג כאתר המונובנזיל של הידרוקווינון. מונובנזון מסיס באתנול, בנזן ובדיאתיל אתר, וכמעט בלתי מסיס במים.

## פרמקולוגיה
יישום מקומי של מונובנזון בבעלי חיים הגביר את הפרשת המלנין ממלנוציטים. אותה פעולה נחשבת אחראית להשפעת הפיגמנטציה של התרופה בבני אדם. מונובנזון עלול לגרום להרס של מלנוציטים ולדפיגמנטציה קבועה.

ההיסטולוגיה של העור לאחר דפיגמנטציה עם מונובנזון מקומי זהה לזו שנראית בויטיליגו. האפידרמיס תקין למעט היעדר מלנוציטים ניתנים לזיהוי. לכן, מונובנזון משמש כתרופה מקומית לדפיגמנטציה קבועה של עור רגיל המקיף נגעים ויטיליגיניים רק בחולים עם ויטיליגו של מחלה אידיופתית מפושטת (יותר מ-50 אחוז משטח הגוף). מונובנזון נחשב ליעיל גם לטיפול מלנומה.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עור
קטגוריה:רפואת עור
קטגוריה:פנולים
קטגוריה:פרמקולוגיה
קו שחור (עור)

ממוזער| קו שחור (Linea nigra) כפי שנראה אצל אישה בהריון
**קו שחור** (בלטינית: **Linea nigra**), הידוע בכינויו **קו ההריון**, מתבטא כאזור ליניארי של פיגמנטציה מוגברת הנצפה לעיתים קרובות באזור הבטן במהלך ההריון. בדרך כלל ברוחב של סנטימטר אחד.

## תיאור
פס חום זה משתרע אנכית לאורך קו האמצע של הבטן, מתפרש מכף הערווה ועד הטבור. באופן שונה, הוא עשוי לעבור מהערווה לאזור הבטן העליונה.

עבור נשים בהריון, הופעתה של linea nigra מיוחסת לייצור מוגבר של הורמון מגרה מלנוציטים על ידי השליה. תופעה פיזיולוגית זו מתלווה להופעת מלאזמה (melasma) ופטמות כהות. אנשים עם פיגמנטציה בהירה יותר נוטים להפגין תופעה זו בתדירות נמוכה יותר בהשוואה לאלה שיש להם פיגמנטציה כהה יותר. אופייני ל-linea nigra לדהות ולהתפוגג תוך מספר חודשים לאחר הלידה.

## שכיחות
אף על פי שזה קשור בעיקר להריון, זה יכול להתבטא אצל גברים ונשים בכל הגילאים. מעבר להקשר ההיריון, נמצא כי השכיחות שלו מוגברת באופן אחיד בשני המינים בגילאי 11 עד 15. זה יכול להיות מיוחס לתנודות הורמונליות האופייניות להתבגרות מינית. לאחר גיל 15, השכיחות של ה-linea nigra בזכרים מציגה ירידה, בעוד שבנקבות היא משמשת לעיתים קרובות כאינדיקטור לעלייה באסטרוגנים שפירים. השכיחות של תופעה זו בשני המינים יורדת מתחת ל-10% לאחר גיל 30. יתר על כן, המראה שלו עשוי להופיע בעקבות עלייה מהירה במשקל בפרק זמן קצר. זה יכול גם לשמש לעיתים רחוקות כאינדיקטור לחוסר איזון הורמונלי בסיסי, פגמים גנטיים, ממאירות, דלקת, או אפילו זיהומים פטרייתיים.

## תמונות נוספות

קובץ:Breastfeeding 6 day old twins.jpg|אישה מניקה תאומים שישה ימים לאחר הלידה. ה-linea nigra עדיין נראית לעין.
קובץ:Cesarean section scar and linea nigra.JPG|ניתוח קיסרי צלקת (קו אדום אופקי) ו-linea nigra הנראים על אישה בת 31 שבעה שבועות לאחר לידה.

## ראו גם
* סימן צ'דוויק (באנגלית)
* קו לבן (לינאה אלבה) (באנגלית)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הפרעות הקשורות להיריון וללידה
קטגוריה:היריון
קטגוריה:עור
שייבר

**שייבר** הוא שם משפחה ממקור גרמני (Scheiber).

## ראו גם
* שיבר

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
לוקיאן פופוב

**לוקיאן פופוב** (ברוסית: **Лукиан Попов**;  20 באוקטובר 1873 - 20 במאי 1914) היה צייר ז'אנר רוסי בסגנון ריאליסטי, היה קשור להנודדים.

## ביוגרפיה
הוא נולד למשפחת איכרים ענייה. בשנת 1876, לאחר שאביו נקרא לצבא, המשפחה עברה לאורנבורג, שם למד בבית הספר.

לימודיו האמנותיים הראשונים היו בבית הספר לציור של החברה האימפריאלית לעידוד האמנויות. מ-1896 עד 1902 למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות אצל ולדימיר מקובסקי. עם סיום לימודיו, הוא זכאי למלגה שאפשרה לו לבקר בגרמניה ובצרפת.

לאחר שובו חזר לאורנבורג, שם שהה עד מותו, אף שנסע ברחבי האזור, וצייר את חיי הכפר. בשנת 1903 הוא הפך לחבר בהנודדים. שש שנים מאוחר יותר, הוא הצטרף לאגודת האמנות, ובשנת 1912, בהמלצתו של איליה רפין, האקדמיה העניקה לו את התואר "אקדמאי".

לאחר המהפכה של 1905, רבים מציוריו קיבלו שמות תמימים על ידי הצנזורה: "לפני השקיעה", ואז, ב-1914, מועצת המנהלים של הנודדים לא אפשרה לו להשתתף בתערוכה מכיוון שציורו, "הילד הגוסס", לא היה ברוח "הסגנון החגיגי" של התערוכה.

הציור התבסס על בנו של פופוב עצמו, שנולד עיוור ומת לאחר ניתוח בניסיון להחזיר לו את הראייה . מאוחר יותר הוצע לו מקום להציג בנפרד.

פופוב מת זמן קצר לאחר האירועים הללו כשבריאותו התדרדרה.

## גלריה

File:Popov 001.jpg|מחפשי האמת
File:Popov 005.jpg|צועדים למקום חדש
File:Popov 008.jpg|מקום קדוש
File:Popov 002.jpg|הצפת האחו
 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1873
קטגוריה:נפטרים ב-1914
חלקת אלוהים (שיר של רבקה זהר)

"**חלקת אלוהים**" הוא שיר בביצוע הזמרת הישראלית רבקה זהר. יורם טהרלב כתב את מילות השיר, ונורית הירש הלחינה אותו. זהר התמודדה עם השיר בפסטיגל ב־1986 וזכתה איתו במקום הראשון.

השיר נכלל באלבומה של זהר "עבריה", שיצא לאור ב־1987.

## רקע
רבקה זהר הצליחה מאוד בישראל בשנות ה־60. בתחילת שנות ה־70 היא נסעה עם בעלה לארצות הברית והפסיקה להופיע ולפעול בישראל. בחו"ל מצבה התדרדר מאוד. היא התגרשה, התמכרה להרואין ושהתה שנים ארוכות במכוני גמילה מסמים. ב־1985, לאחר 12 שנים בחו"ל, הוזמנה זהר להשתתף בתחרות ה"פסטיגל". יורם טהרלב ונורית הירש כתבו על פי סיפור חייה את השיר "הדרך אל הכפר", שעורר התלהבות וזכה במקום הראשון בתחרות.

## על השיר
שנה מאוחר יותר, מארגני הפסטיגל רצו שזהר תשתתף שוב בתחרות. על מנת לשחזר את ההצלחה היא פנתה אל הצמד טהרלב־הירש וביקשה מהם שיר נוסף. טהרלב אמר שבצעירותו כתב שיר בהשראת מעיין שבפאתי הכפר הדרוזי עוספייה שעל הכרמל, מעיין שהיה חלק מנוף ילדותו, ושהשיר לא התפרסם מעולם ויכול להתאים לזהר. חרף החשש שילדים יתקשו להתחבר לשיר הרציני, השיר התחרה בפסטיגל 1986 וגם הוא זכה במקום הראשון.

הביטוי שבפזמון החוזר "לשקוט 40 שנה" מופיע פעמים רבות בספר שופטים.

## הצלחה
"חלקת אלוהים" הוצג ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־6 בינואר 1987. השיר זכה להצלחה והגיע בשיאו למקום הראשון ב־17 בפברואר 1987 למשך שבוע אחד. בסך הכל צעד השיר במשך תשעה שבועות עד 17 במרץ 1987, אז יצא מהמצעד. במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשמ"ז של התחנה הוא דורג במקום ה־36.

### מיקומי שיא

## גרסאות כיסוי
כמה זמרים ביצעו גרסאות כיסוי לשיר. יונתן רזאל ביצע את השיר במיזם יעלה ויבוא – פרויקט המחווה לשירי יורם טהרלב. אלון אולארצ'יק ביצע את השיר עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית במופע הוקרה לנורית הירש. רועי ידיד הקליט גרסת כיסוי לשיר. רוחמה רז הקליטה גרסת כיסוי לשיר. ירדנה ארזי ביצעה את השיר במופע מחווה ליורם טהרלב, שנערך בהיכל התרבות בתל אביב ב־24 ביוני 2022. ביצעו את השיר גם אלי לוזון, חני נחמיאס, איה כורם, דורית ראובני ואביב גפן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי רבקה זהר
קטגוריה:שירי פסטיגל
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יורם טהרלב
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נורית הירש
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בישראל
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הד ארצי
אוריין צ'פלין

**אוריין צ'פלין** (נולדה ב־21 במאי 1973) היא סופרת ישראלית.

## ביוגרפיה
צ'פלין נולדה וגדלה בקיבוץ שריד.

לאחר סיום שירותה הצבאי בחיל הים, למדה עיתונות ותקשורת בבית הספר לעיתונות כותרת. לאחר מכן למדה תקשורת ומדעי המדינה.

לאחר סיום לימודיה עבדה כתחקירנית ועורכת של תֹכניות אקטואליה שונות בטלוויזיה, בין היתר בתוכנית פופוליטיקה. לאחר מכן הייתה עורכת תוכן במערכות של תוכניות תעודה ואקטואליה נוספותבשידורי קשת. לאחר לידת בנה הבכור החלה לעבוד כמרצה לתקשורת המונים בחוגים לתקשורת, והייתה בעלת בלוג ב"מעריב".

בשנת 2011 עברה לארצות הברית בעקבות רילוקיישן משפחתי שם התגוררה מספר שנים בדאלאס, טקסס. בתקופה שהתגוררה שם הקימה צ'פלין עסק לכתיבת הרצאות וביוגרפיות ועבדה בגוף תקשורת ישראלי בארצות הברית.

בשנת 2018 הפיקה סרט תיעודי, 'הסוד בבקבוק', שהוקרן בערוץ עשר.

במהלך לימודיה בארצות הברית ראיינה נשים על חווית האימהות ובעקבות כך כתבה את ספרה הראשון "ארבע שעות ביום – על הלינה המשותפת". הספר יצא לאור בשנת 2020 עם חזרתה של צ'פלין להתגורר בישראל. לאחר צאת הספר הוא עובד לסרט ששודר בכאן 11. בסרט מובא סיפורן של שמונה אימהות שילדיהן גדלו בבתי הילדים בקיבוץ, שנשאלות לגבי חוויית האימהות במה שהוגדר כ"ניסוי חברתי". בין השאלות שמעלה הסרט: כיצד הן תופסות את אימהותן, איך השפיעה השיטה על הקשר עם ילדיהן ועוד.

### חיים אישיים
צ'פלין מתגוררת בתל אביב, מרצה לתקשורת המונים, עוסקת בכתיבה תיעודית ועריכת תוכן. נשואה ואמא לבן ובת.

## ספריה

## קישורים חיצוניים

* אוריין צ'פלין בפייסבוק
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרות יהודיות
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:שריד (קיבוץ): אישים
קטגוריה:אנשי הקיבוץ: אמנים
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי עמקים-תבור
קטגוריה:בוגרות כותרת - בית ספר לעיתונאות ולתקשורת
קטגוריה:בוגרי כותרת - בית ספר לעיתונאות ולתקשורת
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1973
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
מוקדמות גביע העולם בכדורגל נשים 1991

שמאל|ממוזער|380px|
48 נבחרות לאומיות נרשמו ל**[[מוקדמות גביע העולם בכדורגל נשים|מוקדמות]] [[גביע העולם בכדורגל נשים 1991]]**, והתחרו על 12 מקומות בטורניר הגמר שנערך ברפובליקה העממית של סין.

12 המקומות בגביע העולם חולקו בין קונפדרציות הכדורגל של פיפ"א כמפורט להלן:
* אירופה (אופ"א): 5 מקומות, עליהם התחרו 18 נבחרות.
* אסיה (AFC): 3 מקומות, עליהם התחרו 9 נבחרות (כולל המארחת סין שלא העפילה אוטומטית).
* אוקיאניה (OFC): מקום אחד, עליו התחרו 3 נבחרות.
* אפריקה (CAF): מקום אחד, עליו התחרו 8 נבחרות (מתוכן פרשו 4 נבחרות לפני תחילת המוקדמות).
* דרום אמריקה (CONMEBOL): מקום אחד, עליו התחרו 3 נבחרות.
* צפון, מרכז אמריקה והקריביים (CONCACAF): מקום אחד, עליו התחרו 7 נבחרות.

משחק המוקדמות הראשון נערך ב-9 בספטמבר 1989 והמשחק האחרון שוחק ב-14 ביולי 1991. בסך הכל נערכו 111 משחקי מוקדמות, בהם הובקעו 445 שערים (ממוצע של 4.01 שערים למשחק).

## אירופה

**איטליה**, **גרמניה**, **דנמרק**, **נורווגיה** ו**שוודיה** העפילו לגביע העולם.

## אסיה

**טאיוואן**, **יפן**, ו**סין** העפילו לגביע העולם.

## אוקיאניה

**ניו זילנד** העפילה לגביע העולם.

## אפריקה

**ניגריה** העפילה לגביע העולם.

## דרום אמריקה

**ברזיל** העפילה לגביע העולם.

## צפון, מרכז אמריקה והקריביים

**ארצות הברית** העפילה לגביע העולם.

## הערות שוליים

קטגוריה:מוקדמות גביע העולם בכדורגל נשים
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1989
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1990
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1991
אתנה (משגר)

משגר **אתנה** (באנגלית: **Athena**) הוא משגר אמריקאי שפותח על ידי לוקהיד מרטין. השיגור הראשון בוצע בשנת 1995.
## היסטוריה
המשגר פותח ב-2 גרסאות "אתנה-1" שהיה משגר דו-שלבי ו-"אתנה-2" שהיה משגר תלת-שלבי עם שני שלבים ראשונים זהים. השיגור הראשון בוצע בבסיס חיל האוויר ונדנברג בשנת 1995 עם משגר "אתנה 1" ולוויין במשקל 113 ק"ג. השיגור לא היה מוצלח. שיגור נוסף נוצע בשנת 1997 עם לוויין במשקל 404 ק"ג. השיגור עבר בהצלחה, אך לוויין הפסיק לפעול לאחר 3 ימים במסלול. בשנת 1998 בנמל החלל קייפ קנוורל בוצע שיגור מוצלח של גשושית לונר פרוספקטור לחקר הירח. בהמשך בוצעו מספר שיגורים נוספים. בשנת 2001 בוצע שיגור מנמל החלל הפסיפי - אלסקה. זה היה שיגור מוצלח של 4 לוויינים במשקל כולל של כ-190 ק"ג.

בשנות ה-90 של המאה ה-20 היו תוכנית לפיתוח "אתנה 3" עם יכולת שיגור של עד 3,600 ק"ג. תוכניות אלו לא קודמו מחוסר לקוחות. בתחילת המאה ה-21 היה ניסיון לפתח "אתנה 3" במסגרת תוכנית COTS. הכוונה הייתה להגיע ליכולת שיגור של 4,600 ק"ג מנמל החלל הפסיפי - אלסקה. תוכניות אלו לא מומשו.
## קישורים חיצוניים

* מידע על משגר אתנה 1
* מידע על משגר אתנה 2
* מידע על שיגורים

קטגוריה:משגרים אמריקאיים
לואיס ריוחה

**לואיס חסוס ריוֹחָה גונסאלס** (בספרדית: **Luis Jesús Rioja González**; נולד ב-16 באוקטובר 1993) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדות הקיצוני השמאלי והמגן השמאלי בקבוצת ולנסיה מהלה ליגה.

## קריירה
ריוחה נולדה בלאס קבסאס דה סאן חואן, סביליה, אנדלוסיה, ושישק בנוער של קאבסנסה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים ב-2 בספטמבר 2012, כששיחק את 22 הדקות האחרונות של ניצחון ביתי 2–0 של מול קאדיס ב'.

ריוחה כבש את שער הבוגרים הראשון שלו ב-18 בנובמבר 2012, ב-4–0 ביתי נגד ארקוס, וסיים את הקמפיין עם ארבעה שערים ב-35 הופעות. ב-27 ביוני של השנה שלאחר מכן, הוא חתם על חוזה לשלוש שנים בריאל מדריד ושובץ בקבוצת קסטיליה בליגה השנייה.

ב-27 ביולי 2014 הצטרף ריוחה לקבוצת מילואים נוספת, סלטה ויגו ב' בליגה השלישית. ב-4 בינואר 2017, הוא עבר למרבייה.

ב-23 ביולי 2018, ריוחה חתם על חוזה לשנתיים באלמריה מהליגה השנייה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-17 באוגוסט, כשפתח בהפסד חוץ 0–1 מול קאדיס.

ריוחה הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה מקצוענית ב-26 באוגוסט 2018, כשכבש את השער הראשון בתיקו 1-1 ביתי מול טנריפה. הוא היה שחקן הרכב קבוע במהלך העונה ורשם ארבעה שערים ב-39 הופעות.

ב-1 ביולי 2019, ריוחה חתם על חוזה לארבע שנים בדפורטיבו אלאבס מהלה ליגה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-18 באוגוסט, בתבוסה ביתית 1–0 נגד לבאנטה.

## סטטיסטיקות קריירה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני אלמריה
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו אלאבס
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד קסטיליה
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1993
אונאי נונייס

**אונאי נונייס חסטוסו** (בספרדית: **Unai Núñez Gestoso**; נולד ב-30 בינואר 1997) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ולנסיה מהלה ליגה בהשאלה מסלטה ויגו.

## קריירה
נונייס, שנולד בססטאו, ביסקאיה, חבל הבאסקים וגדל בפורטוגלטה השכנה, הצטרף לאקדמיה של אתלטיק בילבאו ב-2007, בגיל עשר. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים בעונת 2015–16, בליגה הספרדית השלישית.

ב-7 ביוני 2016, נונייס הועלה למילואים. הוא הפך מיד לפותח קבוע בקבוצה, הופיע ב-33 משחקים וכבש שלושה שערים במהלך הקמפיין.

ב-2 ביוני 2017, נונייס זומן לסגל הראשי לקראת העונה על ידי מאמן הקבוצה הראשונה החדש, חוסה אנחל זיגנדה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה שלו - והלה ליגה - ב-20 באוגוסט, כשפתח בתיקו 0–0 ביתי נגד חטאפה.

ב-30 באוקטובר 2017, לאחר שכבר הפך לשחקן פותח קבוע, נונייס חידש את חוזהו עד 2023, עם סעיף שחרור של 30 מיליון יורו. ב-31 במרץ שלאחר מכן הוא הבקיע את שערו הראשון בלה ליגה, ובישל את השער הראשון בתיקו 1-1 ביתי מול סלטה ויגו.

לאחר 36 הופעות ב-2017–18, נונייס שיחק הרבה פחות (14 משחקים) במהלך עונת 2018–19, בתחילה מצא את עצמו כבלם מחליף לאיניגו מרטינס ויראי אלבארס.

בנובמבר 2020 הוא חתם על חוזה עד 2025, ללא סעיף שחרור. ב-16 ביולי 2022, הוא הושאל לסלטה ויגו מלה ליגה לעונה אחת.

## קריירה בינלאומית
ב-25 באוגוסט 2017, נונייז קיבל את הזימון הראשון שלו לנבחרת ספרד עד גיל 21. הוא זומן לסגל על ידי המאמן רוברט מורנו ב-30 באוגוסט 2019, לשני משחקי מוקדמות יורו 2020 מול רומניה ואיי פארו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק השני בחיחון ב-8 בספטמבר, כשנכנס כמחליף של סרחיו ראמוס ביתרון 2–0 לספרד; התוצאה הסופית הייתה 4–0.

הוא שיחק גם בנבחרת הבאסקים הלא רשמית, ערך את הופעת הבכורה שלו מול קוסטה ריקה בנובמבר 2020 וכבש את שער הניצחון עם נגיחה בדקות הסיום.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1997
קטגוריה:כדורגלני אתלטיק בילבאו
קטגוריה:כדורגלני סלטה ויגו
ואצלב קראטוכוויל

**ואצלב קראטוכוויל** (בצ'כית: **Václav Kratochvíl**; 24 בספטמבר 1903 – 6 בנובמבר 1988) היה גנרל צ'כוסלובקי אשר שימש כראש המטה הכללי של צבא צ'כוסלובקיה בין 1952–1958.

## ביוגרפיה
קראטוכוויל נולד בנובה וסלי ב-24 בספטמבר 1903. הוא למד בגימנסיה בחרודים, וב-1923 התגייס לצבא צ'כוסלובקיה ולמד באקדמיה הצבאית הראניצה. הוא למד גם באקדמיה הצבאית בפראג והוכשר כקצין ארטילריה. בעקבות הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה במרץ 1939, עבר קראטוכוויל לשרת בצבא הממשלה - כוח הביטחון הרשמי של הפרוטקטורט של בוהמיה ומורביה. במקביל, הוא הצטרף לארגון המחתרת "אובראנה נארודנה" ("הגנה על האומה"). בדצמבר 1940 הוא נלכד בידי הגסטאפו. הוא הוחזק במעצר במשך שנה, ולאחר מכן נידון בברלין לשש שנים במחנה עבודה.

עם סיום מלחמת העולם השנייה, קראטוכוויל שוחרר ממאסר והתגייס מחדש לצבא הצ'כוסלובקי. הוא הוצב במטה הקורפוס ה-5 בברנו, וב-17 באוגוסט 1945 הועלה לדרגת מאיור. ב-15 בספטמבר של אותה שנה הוא מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-6. ב-22 באוקטובר 1946 הוא הועלה לדרגת פודפולקובניק. בספטמבר 1947 הוא נסע למוסקבה במטרה להשלים את הכשרתו הצבאית. ב-18 באוקטובר 1948 הוא הועלה לדרגת פולקובניק. שנה לאחר מכן הוא חזר לצ'כוסלובקיה, ומילא תפקידים בכירים במטה הכללי. באפריל 1950 הוא מונה לסגן ראש המטה הכללי. ב-1 במאי של אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל-מאיור. ב-31 בינואר 1952 הוא מונה לראש המטה הכללי.

בתפקידו כראש המטה הכללי, המשיך קראטוכוויל במדיניות שהחלו בה קודמיו בתפקיד, דהיינו בנייה מחדש של הצבא הצ'כוסלובקי על פי המודל של הצבא האדום. ב-1 ביוני 1954 שונה שמו של הצבא הצ'כוסלובקי ל"צבא העם הצ'כוסלובקי". הוא סיים את תפקידו ב-28 ביוני 1958. לאחר מכן שימש כרקטור האקדמיה הצבאית בברנו. בינואר 1961 הוא פרש מהצבא. הוא נפטר בפראג ב-6 בנובמבר 1988.

## קישורים חיצוניים

* ואצלב קראטכוויל באתר הצבא הצ'כי
* ואצלב קראטוכוויל באתר valka

קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:גנרלים צ'כוסלובקים
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה הצ'כוסלובקי
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1903
קטגוריה:נפטרים ב-1988
תסמונת קרונקייט-קנדה

**תסמונת קרונקייט-קנדה** (באנגלית: **Cronkhite–Canada syndrome**) היא תסמונת נדירה המאופיינת בפוליפים מרובים של מערכת העיכול. היא ספוראדית (כלומר, לא נראה שהיא מחלה תורשתית), ונחשבת כיום נרכשת ואידיופתית (כלומר הסיבה לא ידועה).

כשני שלישים מהחולים הם ממוצא יפני והיחס בין גברים לנשים הוא 3:2. היא אופיינה בשנת 1955 על ידי הרופא המומחה ברפואה פנימית לאונרד וולסי קרונקייט ג'וניור והרדיולוגית ווילמה ז'אן קנדה.

## סימנים וסימפטומים
פוליפים נמצאים בכל מערכת העיכול (לרוב בקיבה ובמעי הגס, ואחריהם במעי הדק) אם כי בדרך כלל לא יימצאו בוושט. ביופסיה תגלה שהם המרטומות (המרטומה היא צמיחה לא תקינה, כלומר גידול). האפשרות שההמרטומות מתקדמות לסרטן נחשבת בדרך כלל לנמוכה, אם כי היא דווחה מספר פעמים בעבר. שלשול כרוני ואנטרופתיה מאבדת חלבון (אנטרופתיה מתייחסת לכל פתולוגיה של המעי). נצפים לעיתים קרובות. תכונות עזר אפשריות כוללות אנומליות משתנות של רקמות אקטודרמליות, כגון התקרחות, ניוון של הציפורניים או פיגמנטציה של העור.

## גורמי המחלה
הגורם למחלה אינו ידוע. במקור חשבו שהשינויים באפידרמיס הם משניים לתת תזונה עמוקה כתוצאה מאנטרופתיה מאבדת חלבון. ממצאים אחרונים העמידו את ההשערה הזו בספק. באופן ספציפי, ייתכן ששינויי השיער והציפורניים לא ישתפרו עם שיפור התזונה.

מצבים אחרים המורכבים מפוליפים המרטומטים מרובים של מערכת העיכול כוללים תסמונת Peutz-Jeghers, תסמונת פוליפוזיס נעורים ומחלת קאודן (תסמונת המרטומה מרובה) . מצבי פוליפוזיס קשורים הם פוליפוזיס אדנומטי משפחתית, פוליפוזיס אדנומטי משפחתית מוחלשת, תסמונת Birt-Hogg-Dubé ו-MUTYH (גן אנושי המקודד ל-DNA גליקוזילאז}.

## אבחון
אין בדיקה ספציפית לאבחון תסמונת קרונקייט-קנדה. האבחון מבוסס על תסמינים ותכונות של המחלה.

## טיפול
תמיכה תזונתית היא בסיסית, ועשויה לכלול הדרכה תזונתית, תוספי מזון, הזנה עם צינורית או עירוי (תמיסה) תוך ורידי. הטיפולים המוצעים כוללים קרומולין נתרן ופרדניזון, וכן אנטגוניסטים לקולטן היסטמין (H2) או מעכבי משאבת פרוטונים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גסטרואנטרולוגיה
קטגוריה:מחלות מעיים
קטגוריה:גידולים
מוקדמות גביע העולם בכדורגל נשים 1995

55 נבחרות לאומיות נרשמו ל**[[מוקדמות גביע העולם בכדורגל נשים|מוקדמות]] [[גביע העולם בכדורגל נשים 1995]]**, והתחרו על 12 מקומות בטורניר הגמר שנערך בשוודיה. שוודיה, המארחת, העפילה אוטומטית והותירה 11 מקומות לשאר הנבחרות.

12 המקומות בגביע העולם חולקו בין קונפדרציות הכדורגל של פיפ"א כמפורט להלן:
* אירופה (אופ"א): 5 מקומות (כולל המארחת שוודיה שהעפילה אוטומטית), עליהם התחרו 30 נבחרות.
* אסיה (AFC): 2 מקומות, עליהם התחרו 4 נבחרות.
* צפון, מרכז אמריקה והקריביים (CONCACAF): 2 מקומות, עליהם התחרו 5 נבחרות.
* אוקיאניה (OFC): מקום אחד, עליו התחרו 3 נבחרות.
* אפריקה (CAF): מקום אחד, עליו התחרו 8 נבחרות (מתוכן פרשו 2 נבחרות לפני תחילת המוקדמות).
* דרום אמריקה (CONMEBOL): מקום אחד, עליו התחרו 5 נבחרות.

52 נבחרות שיחקו לכל הפחות משחק אחד. משחק המוקדמות הראשון נערך ב-13 באוגוסט 1994 והמשחק האחרון שוחק ב-26 במרץ 1995. בסך הכל נערכו 135 משחקי מוקדמות, בהם הובקעו 655 שערים (ממוצע של 4.85 שערים למשחק).

## אירופה

**אנגליה**, **גרמניה**, **דנמרק**, **נורווגיה** ו**שוודיה** העפילו לגביע העולם.

## אסיה
הוחלט שאסיה תישלח נציגות לגביע העולם על פי הישגיהן בטורניר הכדורגל של משחקי אסיה 1994 שנערכו בהירושימה, יפן. הטורניר נערך במתכונת של בית אחד, ושתי הנבחרות שסיימו את הבית עם המאזן הטוב ביותר העפילו לגביע העולמי.

### סיבוב ראשון

### גמר

**יפן** ו**סין** העפילו לגביע העולם.

## צפון, מרכז אמריקה והקריביים

**ארצות הברית** ו**קנדה** העפילו לגביע העולם.

## אוקיאניה

**אוסטרליה** העפילה לגביע העולם.

## אפריקה

**ניגריה** העפילה לגביע העולם.

## דרום אמריקה

**ברזיל** העפילה לגביע העולם.

## הנבחרות שהעפילו

קטגוריה:מוקדמות גביע העולם בכדורגל נשים
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1994
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1995
אוטאקאר ריטיר

**אוטאקאר ריטר** (בצ'כית: **Otakar Rytíř**; 26 ביוני 1913 – 6 במאי 1979) היה גנרל ארמייה צ'כוסלובקי אשר שימש כראש המטה הכללי של צבא צ'כוסלובקיה בין 1958–1968.

## ביוגרפיה
ריטר נולד בוויסוקה מיטו ב-26 ביוני 1913. ב-1932 הוא החל ללמוד משפטים באוניברסיטת קארל בפראג, אולם עזב את הלימודים לאחר שלושה סמסטרים. ב-1935 הוא התגייס לצבא צ'כוסלובקיה והוכשר כקצין ארטילריה. באוגוסט 1937 הוא מונה למפקד סוללת תותחנים. בעקבות הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה במרץ 1939, הוא עזב את הארץ ונמלט לפולין, שם חבר ליחידות מהצבא הצ'כוסלובקי הגולה. לאחר נפילת פולין הוא נמלט לברית המועצות, ונכלא במחנה מעצר של הנ.ק.ו.ד. בעקבות מבצע ברברוסה, החלו הסובייטים להקים יחידות צ'כוסלובקיות שיסייעו בלחימה נגד הגרמנים. ריטר התגייס לצבא הצ'כוסלובקי הגולה, ועד סוף המלחמה השתתף בקרבות רבים וטיפס בסולם הדרגות. עם סיום המלחמה הוא היה מאיור וראש מטה רגימנט תותחי שדה של הקורפוס הצ'כוסלובקי הראשון.

עם סיום המלחמה, ריטר חזר לצ'כוסלובקיה והתגייס מחדש לצבא הצ'כוסלובקי. ב-1 באפריל 1946 הוא נשלח למוסקבה לצורך השלמת הכשרתו הצבאית. ב-30 באפריל 1947 הוא החל ללמד באקדמיה הצבאית בפראג. ב-15 במאי 1949 הוא מונה לסגן מפקד הבריגדה ה-13. ב-1 באוקטובר 1950 הוא מונה למפקד הבריגדה. ב-15 באוקטובר הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-3. ב-15 ביולי 1951 הוא מונה לראש מטה המחוז הצבאי ה-1. ובינואר 1952 הוא הועבר לשמש כסגן מפקד המחוז. ב-27 באפריל 1953 הוא מונה למפקד המחוז.

ב-4 ביוני 1956 הוא מונה לסגן שר ההגנה. ב-28 ביולי 1958 הוא מונה לראש המטה הכללי. ב-1 במאי 1966 הוא הועלה לדרגת גנרל ארמייה. ב-19 באפריל 1968 הוא פרש מהצבא והפך לחוקר עצמאי במכון להיסטוריה צבאית בפראג. ב-25 ביולי 1969, בעקבות פלישת כוחות ברית ורשה לצ'כוסלובקיה (האביב של פראג), הוא מונה למתאם בין ממשלת צ'כוסלובקיה לכוחות הזרים השוהים בארץ. הוא נפטר באוסטרבה ב-6 במאי 1979.

## קישורים חיצוניים
* אוטאקאר ריטר באתר הצבא הצ'כי
* אוטאקאר ריטר באתר valka

קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:גנרלים צ'כוסלובקים
קטגוריה:אנשי צבא צ'כוסלובקים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:ילידי 1913
קטגוריה:צ'כים שנפטרו ב-1979