אה"מ סיזאר (1896)

**אה"מ סיזאר** (באותה תקופה נכתבה *Cæsar*) הייתה אוניית מערכה פרה-דרדנוט של הצי המלכותי מסדרת מג'סטיק, שנקראה על שם המנהיג הצבאי והפוליטי הרומי יוליוס קיסר. האונייה נבנתה במספנת פורטסמות', החל מהנחת השדרית שלה במרץ 1895. היא הושקה בספטמבר 1896 ונכנסה לשירות בצי בינואר 1898. היא הייתה חמושה בסוללה ראשית של ארבעה תותחי  וסוללה משנית של 12 תותחי . לאונייה הייתה מהירות מרבית של 16 קשרים (30 קמ"ש).

סיזאר שירתה בצי הים התיכון לאחר תקופה קצרה בצי התעלה. בשנת 1905, היא חזרה לשירות בצי התעלה שאורגן מחדש והייתה גם חלק מהצי האטלנטי לזמן מה. היא הייתה בשירות צי הבית משנת 1907 והוכנסה למילואים ב-1912. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, חזרה סיזאר לצי התעלה לפני שהועברה לתחנת צפון אמריקה והודו המערבית ב-1915 לאחר תקופה קצרה כספינת שמירה בגיברלטר. בשנים 1918 עד 1919 שירתה כספינת אם, תחילה בים התיכון ובים האגאי ולאחר מכן בים השחור, בתמיכה בפעולות ימיות נגד הבולשביקים. בתפקיד אחרון זה, היא הייתה האחרונה מבין אוניות המערכה הפרה-דרדנוט שראתה שירות מחוץ לבריטניה. כשחזרה לאנגליה ב-1920, היא הושבתה ונמכרה לגרוטאות ב-1921.

## תכנון
ימין|ממוזער|תרשים של אה"מ סיזאר
סיזאר הייתה באורך כולל של 421 רגל (128 מטרים), רוחב של 75 רגל (23 מטרים) ושוקע של 27 רגל (8.2 מטרים). הדחק האונייה היה עד 16,060 טונות ארוכות (16,320 טונות) במעמס מלא. מערכת ההנעה שלה כללה שני מנועי קיטור תלת דרגתיים של 3 צילינדרים, המונעים על ידי שמונה דוודי צינורות אש גליליים על בסיס פחם. עד 1907–1908, היא הונעה מחדש עם דגמים המופעלים על ידי נפט. המנועים שלה סיפקו מהירות מרבית של 16 קשרים (30 קמ"ש) במהירות של 10,000 כוחות סוס (7,500 קילוואט). האונייה נחשבה לאוניית ים טובה עם גלגול קל ויכולת הפלגה טובה, למרות שסבלה מצריכת דלק גבוהה. היה לה צוות של 672 קצינים ומלחים.

האונייה הייתה חמושה בסוללה ראשית של ארבעה תותחי BL 12 אינץ' (305 מ"מ) Mk VIII בצריחים עם תותחים, אחד מקדימה ואחד מאחורה. הצריחים הונחו על ברבטות עגולות, בניגוד לשש מאחיותיה שנשאו ברבטות בצורת אגס. סיזאר גם נשאה סוללה משנית של 12 תותחים QF 6 אינץ' (152 מ"מ)/40 קליבר. הם היו רכובים בקזמטים בשני סיפוני תותחים באמצע האונייה. היא גם נשאה 16 תותחי QF 12 פאונד ו-12 תותחי QF 2 פאונד להגנה מפני סירות טורפדו. היא הייתה מצוידת גם בחמישה צינורות טורפדו בקוטר 18 אינץ' (457 מ"מ), שארבעה מהם היו שקועים בגוף האונייה, כשהאחרון היה במשגר מותקן על הסיפון.

לסיזאר ולשאר האוניות בסדרה שלה הייתה חגורת שריון בעובי 9 אינץ' (229 מ"מ) מפלדת הארווי, שאפשר הגנה שווה עם עלות נמוכה יותר במשקל בהשוואה לסוגי שריון קודמים. זה אפשר לסיזאר ולאחיותיה חגורת שריון עמוקה וקלה יותר מאשר אוניות מערכה קודמות ללא אובדן הגנה. הברבטים לסוללה הראשית היו מוגנים עם שריון בעובי 14 אינץ' (356 מילימטרים), ולמגדל הניווט היה אותו עובי פלדה בצדדים. הסיפון המשוריין של האונייה היה בעובי 2.5–4.5 אינץ' (64–114 מילימטרים).

## היסטוריית שירות
ימין|ממוזער| סיזאר בזמן האבזור בפורטסמות'
סיזאר נבנתה במספנת פורטסמות', כאשר הנחת השדרית שלה התרחשה ב-25 במרץ 1895. היא הושקה ב-2 בספטמבר 1896 והושלמה בינואר 1898. האונייה נכנסה לשירות בפורטסמות' ב-13 בינואר כדי לשרת בצי הים התיכון. לפני יציאתה לים התיכון היא צורפה זמנית לצי התעלה כדי לשרת במימי הבית. במאי 1898, עזבה סיזאר את בריטניה לשירותה בים התיכון בפיקודו של קפטן אדוארד הרפור גמבל. היא ביקרה בטאורמינה באי סיציליה בפברואר 1900, ועברה שיפוץ במלטה בשנים 1900–1901. קפטן ג'ורג' קלגהאן מונה לפקד עליה ב-21 בדצמבר 1901, במקום קפטן ג'ון פריס. היא סיימה את שירותה בים התיכון באוקטובר 1903, והושבתה בפורטסמות' ב-6 באוקטובר 1903 כדי להתחיל בשיפוץ.

השיפוץ שלה הושלם, וסיזאר הופעלה מחדש בפורטסמות' ב-2 בפברואר 1904 כדי להחליף את אוניית האחות שלה מג'סטיק כאוניית הדגל של צי התעלה. כאשר צי התעלה הפך לצי האטלנטי כתוצאה מארגון מחדש ב-1 בינואר 1905, הפכה סיזאר לאוניית הדגל של הצי האטלנטי. היא שוחררה מתפקידה זו במרץ 1905, והפכה לאוניית הדגל של סגן מפקד צי התעלה החדש (שהיה צי הבית לפני הארגון מחדש). ב-3 ביוני 1905, סיזאר התנגש בספינת המפרש אפגניסטן ליד Dungeness והטביעה אותה, ונגרם לה נזק משמעותי; כנפי הגשר שלה נסחפו והסירות, העגורנים ויתדו הרשתות בצד השמאלי שלה ניזוקו קשות. סיזאר הוחזרה לדבונפורט כדי לתקן את הנזק.

סיזאר הפכה לאוניית הדגל, אדמירל משנה, צי הבית, בדצמבר 1905. היא שוחררה מתפקיד זה בפברואר 1907 והועברה חזרה לצי האטלנטי כדי להפוך לאוניית הדגל הזמנית שלו. היא כיהנה בתפקיד זה עד מאי 1907. ב-27 במאי 1907, הועברה סיזאר לשירות בפלגת דבונפורט של צי הבית החדש, שהוקם בינואר 1907. במהלך שירות זה היא עברה שיפוץ בדבונפורט בשנים 1907–1908. במאי 1909, סיזאר עברה לנור, ושימשה זמנית כאוניית הדגל של תת-אדמירל, הפלגות השלישית והרביעית, צי הבית. באפריל 1911 היא עברה לדבונפורט כדי לשרת בפלגה השלישית, צי הבית. ב-16 בינואר 1911, סיזאר נפגעה על ידי ספינת המפרש אקסלסיור בערפל בשירנס, ללא נזק רציני. במרץ 1912 הוכנסה סיזאר למילואים עם צוות שלדי כחלק מהפלגה הרביעית, צי הבית.

### מלחמת העולם הראשונה
ממוזער| סיזאר בערך 1905
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הוחזרה סיזאר לשירות מלא והועברה לשייטת אוניות המערכה השביעית של צי התעלה; השייטת הופקדה על הגנת תעלת למאנש. במהלך שירות זה היא סייעה בהעברת גדוד הנחתים של פלימות' מפלימות' לאוסטנדה, בלגיה, וחיפתה על מעבר חיל המשלוח הבריטי מאנגליה לצרפת בספטמבר 1914. בדצמבר 1914 הורחקה סיזאר משייטת אוניות המערכה השביעית והועברה לגיברלטר כדי לשמש שם כספינת שמירה וכספינת אימון ירי. ביולי 1915, היא עברה לתחנת צפון אמריקה ומערב הודו, שם שירתה כספינת שמירה וספינת אימון ירי במספנת הצי המלכותי במושבת המבצר הקיסרי של ברמודה וסיירה באוקיינוס האטלנטי. בשנת 1918 היא הייתה אוניית הדגל של אדמירל משנה סר מורגן סינגר, סגן מפקד בתחנת צפון אמריקה ומערב הודו (סגנו של תת-אדמירל סר ויליאם לוותר גרנט, המפקד העליון, צפון אמריקה ותחנת איי הודו המערבית), ומפקח אדמירל, ברמודה.

השירות שלה בצפון אמריקה ובאיי הודו המערבית הסתיים בספטמבר 1918, כאשר סיזאר הועברה להחליף את אה"מ אנדרומאק כאוניית הדגל של קצין הצי הבכיר, השייטת האדריאטית הבריטית, בקורפו, הפרה-דרדנוט הבריטית האחרונה ששימשה כאוניית דגל. בספטמבר 1918 הפליג סיזאר למלטה לשיפוץ כספינת אם, במהלכה היא צוידה בעמדות תיקונים ובמתקני פנאי כגון חדרי בילוי וחדרי קריאה. הסבה זו הושלמה, היא נכנסה לתפקידה באוקטובר 1918 במודרוס כספינת טם עבור השייטת האגאית הבריטית. בינואר 1919 היא הועברה לפורט סעיד, מצרים, לשירות כספינת אם שם. ביוני 1919 עברה סיזאר את הדרדנלים ועברה לים השחור, שם שימשה כספינת אם עבור כוחות הצי הבריטי שפעלו נגד הבולשביקים במהלך המהפכה הרוסית. בשירות זה היא הפכה לפרה-דרדנוט הבריטית האחרונה ששרתה מבצעית מעבר לים. סיזאר חזרה לבריטניה במרץ 1920, הושבתה בדבונפורט ב-23 באפריל 1920, והוכנסה לרשימת הפירוק. היא נמכרה לחברה בריטית לצורך גריטה ב-8 בנובמבר 1921, ולאחר מכן נמכרה מחדש לחברה גרמנית ביולי 1922 ונגררה מדבונפורט לגרמניה כדי להיגרט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אוניות מערכה בריטיות במלחמת העולם הראשונה