open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שפה שנייה

[ממוזער|כיתוב על לוח בכיתה ב[אוניברסיטת הרווארד, בו ניכרים מאמצי תלמידים להציב נכון את דיארזיס והטעם באורתוגרפיה ספרדית]]

**שפה שנייה** (לעיתים: **L2**) היא שפה הנלמדת ונשלטת על ידי אדם בנוסף לשפת האם שלו (L1). שפה שנייה עשויה להיות שפה מדוברת במדינת המגורים של הדובר, שפת שכנים או שפה זרה.

## רכישת שפה שנייה
ההבחנה בין "רכישה" טבעית של שפה לבין "למידה" מודעת נוסחה על ידי הבלשן  במסגרת "תאוריית המוניטור". לפי קראשן, רכישה מתבצעת בסיטואציות תקשורתיות טבעיות, בעוד שלמידה מתאפיינת בלימוד חוקים דקדוקיים ותיקון שגיאות. אף שלא כל החוקרים מסכימים להבחנה זו, מקובל לכנות את תחום המחקר העוסק בכך בשם "רכישת שפה שנייה" (SLA).

תחום זה הושפע הן מתיאוריות בלשניות והן מתיאוריות פסיכולוגיות. בין המושגים הנחקרים: התנהגות מילולית, ניתוח שגיאות, סדרי רכישה, השוואה בין-לשונית ושפת ביניים – הלשון הייחודית של לומד שפה, הנמצאת בתהליך ביניים מתפתח ודינמי.

שפת השליטה המרכזית של הדובר – זו שבה הוא משתמש לרוב או מרגיש בה בנוח ביותר – אינה בהכרח שפת האם. כך למשל, מפקד האוכלוסין בקנדה מגדיר "שפת אם" כשפה שלמד האדם לראשונה בבית בילדותו ושאותה הוא עדיין מבין. עם זאת, קיימת תופעה של אובדן שפה (Language Attrition) – כאשר ילדים צעירים מתחילים ללמוד בסביבה חדשה או עוברים למדינה אחרת, שפת האם עלולה להידחק מפני השפה השנייה.

## השפעת הגיל
הבדל מרכזי בין שפת אם לשפה שנייה הוא גיל הרכישה.  קשר את יכולת רכישת השפה לתקופה קריטית בהתפתחות. לפי ממצאיו, לאחר גיל מסוים קשה להגיע לרמה שוות ערך לדובר ילידי.
מחקרים מאוחרים יותר (הילטנשטאם ואברהמסון, 2003) טענו כי אין נקודת סף חדה, אך אכן קיים קושי הולך וגדל עם הגיל.

## הוראת שפה שנייה
גישות שונות להוראת שפות נבנו על בסיס התיאוריות המחקריות. בין השיטות: שיטת הדקדוק-תרגום, השיטה הישירה, שיטת האודיו-לינגואל, הדרך השקטה, סוגסטופדיה, למידת שפה בקהילה, תגובה פיזית כוללת והגישה התקשורתית. כיום מרבית המורים משלבים בין כמה שיטות בהתאם לסגנון הלמידה של התלמידים.

## שפה זרה לעומת שפה שנייה

בפדגוגיה ובסוציולינגוויסטיקה מבדילים בין "שפה שנייה" לבין "שפה זרה". שפה שנייה נלמדת ומדוברת בסביבה בה היא בשימוש יומיומי (כגון אנגלית בהודו או צרפתית במרוקו), בעוד שפה זרה נלמדת בסביבה בה אינה בשימוש תקשורתי רחב.

## ראו גם
*דו-לשוניות
*דיגלוסיה
*שפת אם
*לועזית
*רב-לשוניות
*מחסום שפה

## לקריאה נוספת

* 
* 
* 
* 
* 
* 


## הערות שוליים

קטגוריה:שפה
קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:רכישת שפה
קטגוריה:שפות
קטגוריה:מדעים קוגניטיביים
קרלוס באלבה

**קרלוס נום קומה באלבה** (בצרפתית: **Carlos Noom Quomah Baleba;** נולד ב-3 בינואר 2004) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת הקשר בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג ובנבחרת קמרון.

## חיים אישיים
באלבה נולד בדואלה, קמרון.  ומוצאו האתני הוא באסה . אביו הוא כדורגלן עבר מקצועי ששיחק בדרום אפריקה ובקמרון.

## קריירת מועדונים

### ליל
ב-14 בינואר 2022 הצטרף באלבה לליל מהליג 1. הוא החל את דרכו בקבוצת המילואים של המועדון ששיחקה בליגה הצרפתית החמישית.  ולמרות שנכלל בסגל הקבוצה הראשונה מספר פעמים לקראת סוף עונת 2021/2022, את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה של המועדון הוא ערך רק ב-7 באוגוסט 2022 בניצחון 4–1 על אוסר, במסגרת מחזור הפתיחה של עונת 2022/2023 בליג 1.  ובסך הכל הוא שותף בעונה זו ב-19 משחקי ליגה ועוד 2 משחקים בגביע הצרפתי.

### ברייטון אנד הוב אלביון
ב-29 באוגוסט 2023, חתם באלבה על חוזה ל-5 שנים בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג.  ב-24 בספטמבר 2023 ערך באלבה את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 3–1 על בורנמות'. ב-8 באוקטובר 2023, פתח באלבה לראשונה בהרכב ברייטון בתיקו 2–2 נגד ליברפול. ב-26 באוקטובר ערך באלבה את הופעת הבכורה האירופית שלו בניצחון 2–0 על אייאקס במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. ואת עונת הבכורה שלו בקבוצה הוא סיים עם 37 הופעות בכל המסגרות וללא שערים.

ב-18 בספטמבר 2024, כבש באלבה את שער הבכורה שלו עבור המועדון בניצחון 3–2 על וולברהמפטון וונדררס במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הליגה. קצת יותר משבוע לאחר מכן, ב-28 בספטמבר, כבש באלבה את שער הליגה הראשון שלו עבור ברייטון בהפסד 2–4 לצ'לסי. ב-26 באפריל 2025, כבש באלבה את שער הניצחון בתוספת הזמן  בניצחון 3–2 על ווסטהאם יונייטד, שער שנבחר מאוחר יותר לשער החודש של הפרמייר ליג. ואת עונת 2024/2025 הוא סיים עם 4 שערים ב-40 הופעות בכל המסגרות.

## קריירה בינלאומית
ב-8 ביוני 2024 ערך באלבה הופעת בכורה בנבחרת קמרון בניצחון 4–1 על כף ורדה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026. 

## סטטיסטיקות קריירה

### מועדונים
מעודכן ל-16 באוגוסט 2025

### בינלאומי
מעודכן ל-25 במרץ 2025

## תארים
**אישיים**

* שער החודש בפרמייר ליג: אפריל 2025
## קישורים חיצוניים

* קרלוס באלבה ב- אתר של ברייטון אנד הוב אלביון

## הערות שוליים

קטגוריה:דואלה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ליל
קטגוריה:כדורגלני ברייטון אנד הוב אלביון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קמרון
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2025
קטגוריה:ספורטאים קמרונים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים קמרונים באנגליה
קטגוריה:קמרונים שנולדו ב-2004
הלסטנבק

**הלסטנבק** (בגרמנית: **Halstenbek**) היא עירייה עצמאית בפינברג, במדינת שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה.

## אטימולוגיה
לשם העיר מספר צורות שונות, ולצד השם המקובל 'הלסטנבק', ניתן למצוא גם 'הלסטנבקה' (Halstenbeke) או האלסבק (Halsebeck, Halsebek).

השם מורכב משלושה חלקים. החלק 'הלסטן' הוא למעשה הכפלה של המילה אבן בשפות שונות: 'הל' או 'האלוס' בגותית, ו'סטן' בגרמנית תחתית; ומשמעות המילה 'בק' בגרמנית תחתית היא נחל. לכן, פירוש השם 'הלסטנבק' הוא 'נחל האבן', וליתר דיוק: 'נחל האבן-אבן'.

## היסטוריה
ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו באזור הלסטנבק מעידים על התיישבות אנושית במקום החל מתקופת האבן הקדומה.

האזכור הראשון של הלסטנבק מופיע בשטר חוב מהתאריך 15 במאי 1296, לפיו אזרח המבורג לווה 30 מארק מאדם בשם 'הרטוויקוס מהלסטנבקה'. באותה תקופה הלסטנבק כבר התקיימה ככפר. בשנת 1460 עברה לשליטת ממלכת דנמרק, כחלק מרוזנות הולשטיין-פינברג.

במאות ה-17 וה-18 סבלו תושבי הלסטנבק מפלישות צבאיות, קרבות ומלחמות. במלחמת שלושים השנים, בין השנים 1625–1627, פשטו חיילים דנים על הכפר; ובין השנים 1658–1660 והשנים 1701–1714 התחוללו באזור קרבות המלחמה הצפונית הקטנה ומלחמת הירושה הספרדית (בהתאמה).

לאחר ניצחון הפרוסים והאוסטרים במלחמת שלזוויג השנייה, הולשטיין, ובכללה הלסטנבק, עברה לשליטה אוסטרית. עם הקמת הקונפדרציה הצפון-גרמנית בשנת 1867 היא עברה לשליטת פרוסיה.

## דמוגרפיה
במשך זמן רב, הלסטנבק נותרה ברמת הכפר, אך למן תחילת המאה ה-20, ובפרט לאחר מלחמת העולם השנייה, גדלה אוכלוסייתה באופן משמעותי.

להלן טבלה המציגה את אוכלוסיית הלסטנבק לאורך השנים:

## סמלי העיר
### סמל
סמל הלסטנבק אושר ב-21 באוקטובר 1969. מראה הסמל הוא זהב על בסיס מגן שחור, שבו פס גלי כסוף, שלושה עצי אשוח ירוקים, האמצעי גבוה במעט משני האחרים, עם שורשים זהובים הנמשכים אל בסיס המגן. הוא עוצב על ידי וילי ליפרט .

### דגל
דגל הלסטנבק אושר ב-19 באפריל 1985. הדגל מחולק לשלושה פסים: פס אמצעי רחב ושני פסים צרים, עליון ותחתון – העליון ירוק, התחתון שחור. על הפס הצהוב האמצעי ובפס השחור התחתון, עם שורשיהם הנמשכים אליו, מופיעים שלושת עצי האשוח של הסמל העירוני, מוזזים באופן ברור מן המרכז לכיוון התורן; על הפס התחתון מופיע הפס הגלי של הסמל העירוני, בצביעה התואמת לדגל.

## ערים תאומות
*  (מ-1984)
*  (מ-1990)

## ראו גם
* פינברג

## קישורים חיצוניים
* 

*  
* לשכת הסטטיסטיקה של צפון גרמניה – אוכלוסיית הרשויות המקומיות בשלזוויג-הולשטיין, רבעון 4, 2024 
* פרסומים העוסקים בהלסטנבק באתר הספרייה הלאומית של גרמניה

## הערות שוליים

קטגוריה:שלזוויג-הולשטיין: ערים
השיכור, סראוץ

**השיכור, זאראוץ** (בספרדית: **El Borracho, Zarauz**), הוא ציור שמן על בד משנת 1910 מאת האמן הספרדי חואקין סורויה. הציור מתאר סצנה מחיי היום־יום בטברנה בעיר סראוץ שבחבל הבסקים. היצירה מוצגת באוסף הגלריה הלאומית בלונדון.

## תיאור היצירה
הציור מציג חמישה גברים היושבים בטברנה חשוכה בעיר החוף סראוץ שבחבל הבסקים, שם שהה חואקין סורויה במהלך קיץ 1910. במרכז הסצנה נראה גבר שיכור, המתבונן לעבר הצייר במבט מזוגג. סורויה הבין ששמו של האיש הוא "מוסקורה", אך ייתכן כי מדובר בטעות, שכן משמעות המילה היא "שיכור" בשפה הבאסקית. לימינו של מוסקורה, גבר אחר מושיט לעברו כוס סיידר, כמעודד אותו להמשיך בשתייה. גבר שלישי, צעיר יותר, יושב מימין ומשליך מבט מאיים לעבר הצייר – תוספת שמעוררת תחושת איום ותוקפנות בסצנה.

שני גברים נוספים מופיעים בקצות התמונה, אך פניהם חתוכות בשולי הקנבס באופן שנראה מקרי, ומזכיר צילום חובבני. סורויה, שהכיר את עולם הצילום מגיל צעיר, משתמש כאן במכוון בקומפוזיציה לא פורמלית, המדגישה את האופי הספונטני של הסצנה. זוהי סקיצה בקנה מידה גדול, שצוירה באופן חופשי ומהיר, תוך שימוש בשכבות צבע דקות ומשיחות מכחול רחבות. האור והצל מתוארים בדיוק רב, וצבעי הציור – בעיקר שחור, אפור וחום – מחזירים את סורויה לפלטת הצבעים האופיינית לדייגו ולאסקס ולגויה, לאחר עשור שבו השתמש בצבעים בהירים.

מרחב הטברנה תחום, צפוף ומעושן, והדמויות יושבות זו בצד זו אך אינן מתקשרות, כל אחת שרויה בעולם פנימי שונה – עצבות, לעג, אגרסיביות או אדישות. מוסקורה, דמותו המרכזית של הציור, משמשת נקודת מפגש בין המציאות החברתית שתיאר סורויה לבין עולמו הפנימי כצייר, המתבונן מקרוב ובחמלה בסבל האנושי.

## פרשנות והשוואות
היצירה מציגה לא רק תיאור ריאליסטי של סצנה בטברנה, אלא גם עומק סמלי הנוגע למצב האנושי בשוליים החברתיים. הדמות המרכזית, מוסקורה, עשויה לייצג את דמות השיכור כשם גנרי בשפה הבסקית, ולא כאדם פרטי, מה שמרמז על אובדן זהות אישי בתוך מציאות של התמכרות והשפלה. מבטו הישיר של מוסקורה לעבר הצייר, והמבט החוזר של סורויה לעברו, יוצרים רגע טעון של הזדהות או עימות – מבט כפול בין האמן לדמות המיוצגת, בין המתעד למתועד. הקומפוזיציה הלא סימטרית, המושפעת מצילום חובבני, תורמת לתחושת האקראיות והכאוס, ומדגישה את היעדר השליטה במרחב החברתי של הדמויות. הבחירה הצבעונית בגוני שחור, אפור וחום – המזוהים עם ולסקס וגויה – מבטאת חזרה למוטיבים של עוני, קדרות ודקדנס, ומסמנת את מעברו של סורויה מנושאים קלילים למבט חברתי חודר.

נוסף על כך, האופן שבו הדמויות פונות למתבונן – ובעיקר המבט הישיר של מוסקורה – יוצר תחושת חדירה של הצופה אל תוך הסצנה, עדות חיה שאינה מאפשרת התבוננות נייטרלית. סורויה מזמין את הצופה להפוך למעין שותף לאירוע – האם לצחוק עם הלועגים, לחוש חמלה, או אולי להרגיש אשם? כך הופכת היצירה למראה חברתית, החושפת מנגנונים של דחיקה לשוליים ושל אטימות מוסרית. דחיפת הסיידר לעבר מוסקורה אינה רק מחווה רגעית, אלא מעשה סמל של חברה המעודדת הרס עצמי מתוך עליונות ובידור. כל אלה הופכים את היצירה לא רק לתיעוד של רגע, אלא להצהרה רגשית וחברתית על מציאות של ניכור, אלימות פסיבית, והתמוטטות אנושית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:ציורי מזון ומשקאות
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
ויין סרמון

**דניאל ויין סרמון** (באנגלית: **Daniel Wayne Sermon**; נולד ב-15 ביוני 1984) הוא מוזיקאי ופזמונאי אמריקאי. מוכר בעיקר כגיטריסט של להקת הפופ רוק האמריקאית Imagine Dragons.
## ביוגרפיה
סרמון נולד ב-15 ביוני 1984 באמריקן פורק שבמדינת יוטה, לדבי וג'ף סרמון, וגדל במשפחה מורמונית. הוא למד לתואר כפול בנגינה בגיטרה ובהלחנה במכללת ברקלי למוזיקה, שם היה חבר בהרכב גיטרות בשם "The Eclectic Electrics", וסיים את לימודיו בשנת 2008.
## קריירה
סרמון פגש לראשונה את סולן להקת Imagine Dragons, דן ריינולדס, כשראה אותו מופיע במועדון ביוטה. הוא פנה אליו ושוחח איתו על תחומי העניין המוזיקליים שלו, וריינולדס הזמין אותו להצטרף ללהקה שלו ולעבור ללאס וגאס. סרמון נענה להזמנה, ובהמשך הצטרפו אליהם שני חבריו מהמכללה, בן מקי ודניאל פלצמן. בנובמבר 2011 הם חתמו עם חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס והחלו לעבוד עם המפיק אלכס "דה קיד".

אלבום הבכורה של הלהקה, "Night Visions", יצא ב-2012 וזיכה את הלהקה בהצלחה ובחשיפה רבה.

בשנת 2015 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, "Smoke + Mirrors".

בשנת 2017 הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי, "Evolve".

בשנת 2018 הוציאה הלהקה את אלבומה הרביעי, "Origins".

בשנת 2021 הוציאה הלהקה את החלק הראשון של אלבומה החמישי, "Mercury – Act 1", ולאחר מכן, בשנת 2022, את החלק השני של האלבום החמישי, "Mercury – Act 2".

בשנת 2023 הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בינלאומי על מנת לקדם את האלבום החדש.

בשנת 2024 הוציאה הלהקה את אלבומה השישי, "Loom".
## חיים אישיים
ב-18 בפברואר 2011 נישא סרמון לאלכסנדרה האל. לזוג יש שלושה ילדים.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:מורמונים
קטגוריה:בוגרי מכללת ברקלי למוזיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1984
סוניה רולאן

**סוניה רולאן** (נולדה ב-1981) היא שחקנית רואנדית-צרפתייה.

## ביוגרפיה
רולאן נולדה ברואנדה לאם רואנדית ואב צרפתי, היא ומשפחתה נמלטו מהמדינה בעקבות רצח העם ברואנדה, ב-1990 הם עברו למדינה השכנה בורונדי, ובעקבות מלחמת האזרחים בבורונדי, ב-1994 עברו לצרפת.

ב-2009 שיחקה בסרט "Moloch Tropical" העוסק במהפכה הפוליטית בהאיטי, היא גילמה את הרקדנית ג'וזפין בייקר בסרט חצות בפריס. ב-2012 שיחקה בסרט ביוגרפי על טוסן לוברטיר.

ב-2007 פרסמה את ספרה הראשון "Les gazelles n'ont pas peur du noir" העוסק בילדותה ברואנדה ובמעבר בין תרבויות שונות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:נשים רואנדיות
קטגוריה:זוכות מיס צרפת
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 2000
קטגוריה:ילידות 1981
תמר פלש

**תמר פלש** (באנגלית: **Tamar Flash;** נולדה ב-1949) היא חוקרת מוח ותאורטיקנית של בקרה, פרופסור מן המניין ומחזיקת הקתדרה ע"ש ד"ר היימי מורוס בפקולטה למתמטיקה ומדעי המחשב במכון ויצמן למדע.

## השכלה וקריירה
פלש גדלה ברמת גן. היא למדה פיזיקה באוניברסיטת תל אביב, סיימה את לימודיה בשנת 1972, וקיבלה שם תואר שני בשנת 1976. החל משנת 1978, למדה פיזיקה רפואית והנדסה רפואית במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT); היא השלימה שם את תואר הדוקטור שלה בשנת 1983.

לאחר מחקר פוסט-דוקטורט ב-MIT, היא הצטרפה למכון ויצמן למדע בשנת 1985. שם, היא החזיקה בקתדרה לפיתוח קריירה על שם קורין ס. קושלנד בין השנים 1987 ל-1991. היא קודמה לדרגת פרופסור חבר בשנת 1991 ולפרופסור מן המניין בשנת 1998, וקיבלה את הקתדרה על שם היימי מורוס בשנת 2003. היא כיהנה בראש המחלקה למדעי המחשב ומתמטיקה שימושית בין השנים 2004 ל-2006.

מחקריה של פלש עוסקים בבקרה מוטורית  ביולוגית, כולל תנועת הזרוע האנושית, השפעות של נזק נוירולוגי על תנועה, ושימוש ברובוטיקה לחקר תנועה ביולוגית.

## הכרה
פלש נבחרה לחברה הנוירופסיכולוגית הבינלאומית  בשנת 1994. היא מונתה כחברת כבוד בינלאומית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים בשנת 2016.

## חיים אישיים
פלש נשואה ואם לבת. היא מתגוררת במכון ויצמן למדע, רחובות.

## קישורים חיצוניים
* תמר פלש, באתר מכון ויצמן למדע 
* פרסומי תמר פלש ב-Google Scholar
* סדרת סרטונים מדעניות מדברות – פרופ' תמר פלש
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: מתמטיקה ומדעי המחשב
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:רמת גן: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראליות חברות האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:מדעניות מוח ישראליות
צדק (אל)

**צדק** (ביוונית: ****) היה שם של אל שהופיע בתאוגוניה של הסופר הפיניקי מהתקופה הרומית פילון איש גבל בתיאור שנשמר על ידי אוסביוס מקיסריה בספרו הכנה לבשורה ומיוחס לסכניתן הקדום עוד יותר.

## אטימולוגיה ותפקיד בתאוגוניה הפיניקית
פילון מביבלוס נתן את המשמעות היוונית של השם כ-** "צדק", עובדה זו מצביעה על כך שהמילה תואמת את השורש השמי ל"צדק", *√ṣdq*. אל פיניקי בשם *ṣdq* מאומת היטב אפיגרפית; הוא מוזכר גם על ידי פילון כאחד מתוך זוג אלים עם מישור (). צדק ומישור מתוארים כמי שנולדו מאמונוס ומגוס, אשר בתורם נולדו מהטיטאנים. השמות "מישור" ו"צדק" פירושם "ישר" ו"צודק".

צדק מתואר כאביהם של קסטור ופולוקס או הקבירוי או הקוריבנטים או הסמותראקים, אשר להם מיוחסת המצאת הספינה.

הצדק הפיניקי הושווה ליופיטר הרומי, ולכן הוצע שצדק היה קשור לפולחן כוכב הלכת צדק כביטוי של צדק או צדקנות.

שמות מסוימים, כמו השם הנדיר ṣdqmlk (מלך לפאתוס הפיניקי, ושם פרטי מכתובת פיניקית בכרכמיש) ,mlky ṣdq, ṣdqʾ (מלך אשקלון תחת סנחריב ושם פרטי מכתובת מקיטיון), עשויים להיות שמות תאופוריים של האל צדק. רוברט ר. קרגיל טען גם הוא בעד האטימולוגיזציה של מלכיצדק כ"מלכי הוא צדק", ומרמז שלאל זה סגדו בירושלים שלפני ישראל.

## קשר לאלים אחרים מהמזרח התיכון
הוצע קשר בין צדק לאל המסופוטמי קיטום. האחרון כונה גם סידקוו, ובנוסף, השם המערבי-שמי עממי - שדוקה מתורגם לאכדית כקימטום-קיטום, דבר המצביע על שקילות משמעות בין השם המערבי-שמי  *ṣ-דק* *והקיטום* האכדי. קיטו זוהה באופן דומה עם האל מישארו, המזוהה עם מישור. במארי, נמצאו האלים המקבילים של ישר ומישר.

נמצאה גם התייחסות אוגריתית לאל בשם סדוק, קודמן אפשרי של צדק.

כמו כן, הועלתה השערה כי בירושלים שלפני ישראל הייתה סגידה לאל בשם צדק, שכן שמותיהם של שני מלכי העיר, מלכי-צדק ואדני צדק, מכילים את השורש צ.ד.ק.

## ראו גם
* מישור

## הערות שוליים

קטגוריה:אלים ואלות צדק
קטגוריה:אלים כנעניים
שקע דרום סנדוויץ

[ממוזער|מפה של לוח דרום סנדוויץ' (SAN) המציגה את מיקומו בין [הלוח האנטארקטי (ANT), ללוח הדרום אמריקאי (SAM) ולצידו המזרחי של לוח סקוטיה (SCO) . ניתן לראות גם את רכס סקוטיה המזרחי (ESR), איי סנדוויץ' הדרומיים (SSI) ושקע דרום סנדוויץ' (SST).]]
**שקע דרום סנדוויץ ** (באנגלית: **South Sandwich Trench**) הוא שקע אוקייני קמור עמוק בדרום האוקיינוס האטלנטי, השוכן כ-100 קילומטרים מזרחית לאיי סנדוויץ' הדרומיים. מבחינה גאולוגית מיקומו הוא מערבית לרכס המרכז אטלנטי בין דרום אמריקה לאנטארקטיקה. זהו השקע העמוק ביותר בדרום האוקיינוס האטלנטי, והשני העמוק ביותר באוקיינוס האטלנטי אחרי שקע פוארטו ריקו. עומקו המקסימלי שנקבע בשנת 2021 הוא 8,265 בנקודה הנקראת מַעֲמַק המטאור. מיקומה זוהה בשנת 2019 בתחילה בעומק של 7,433.6 מטרים. מדידה זו בוצעה במהלך משלחת המטאור הגרמנית . המעמק נקרא על שם ספינת הסקר הגרמנית מטאור , שסקרה לראשונה את האזור, כחלק ממשלחת הנושאת את שמו, בשנת 1926.

במאמר הסוקר את כל המחקרים אודות העומקים של כלל חמשת השקעים העמוקים בעולם, בחתך איזה מחקר הצביע על איזה עומק, עודכן העומק המקסימלי של שקע דרום סנדוויץ ל-8,325 מטרים, עם זאת, מחקרים אחרים הצביעו על עומק קטן יותר. בשנת 2021 קבעו אותם מחברים, שהעומק המקסימלי של שקע דרום סנדוויץ הוא 8,265 מטרים מתחת לפני הים, בנקודה הנקראת מַעֲמַק מטאור.

השקע נוצר כתוצאה מהפחתה של החלק הדרומי ביותר של הלוח הדרום אמריקאי, אל מתחת ללוח דרום סנדוויץ'  הקטן. איי סנדוויץ' הדרומיים יוצרים קשת איים געשית הנובעת מההפחתה הפעילה הזו. הר בלינדה באי מונטגו  הוא הר געש פעיל.

## ראו גם
* חקר מעמקי הים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:לוחות טקטוניים
קטגוריה:רעידות אדמה
קטגוריה:העתקים
קטגוריה:המרחב התת-מימי
סטיבן פקארד

**סטיבן בנט פקארד האב** (באנגלית: **.Stephen Bennett Packard Sr**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הרפובליקנית, שהתמודד ב-1876 על משרת מושל לואיזיאנה מול מועמד המפלגה הדמוקרטית פרנסיס ניקולס. בסיום מערכת הבחירות, טענו השניים לניצחונם, ופתרון המחלוקת נותר להכרעתו של הנשיא רתרפורד הייז ופקארד כיהן כמושל במקביל לניקולס מינואר ועד מאי 1877. פקארד היה הרפובליקני האחרון שכיהן כמושל לואיזיאנה עד כניסתו לתפקיד של דייב טרין ב-1980.
## ראשית חייו
סטיבן פקארד נולד באובורן שבמיין, כבנם של סטיבן פקארד ושל רוקסנה ברדפורד בריגס. הוא התחנך בבתי ספר כפריים ובאקדמיית וסטברוק. ב-1859, בגיל 20, הוא החל ללמוד משפטים, כשקודם לכן לימד בבית ספר. ב-1861, עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית, הוא עזב את משרד עורכי הדין שבו קיבל את הכשרתו, והצטרף לרגימנט המתנדבים ה-12 של מיין כלוטננט ראשון, ובהמשך קודם לדרגת קפטן בפלוגה B של הרגימנט. הרגימנט הוצב תחת פיקוד הדיוויזיה של הגנרל בנג'מין בטלר, השתתף במערכה בלואיזיאנה וב וב. ב-1864 שירת פקארד כפרקליט צבאי בניו אורלינס, ובהמשך הצטרף מחדש לרגימנט שלו שלחם במסגרת הארמייה של ויליאם שרמן.
## קריירה פוליטית
לאחר המלחמה התיישב פקארד בניו אורלינס, שם עסק בעריכת דין, וב-1867 היה נציג לוועידת החוקה של המדינה, בה הוא היה יושב ראש הוועדה שבה היו חברים שבעה אנשים שהיו אחראים על ניהול ענייניה האזרחיים של לואיזיאנה מהתפזרות ועידת החוקה באפריל ועד השבעת ממשלת המדינה ביולי 1868. ב-1869 מונה פקארד כמרשל של ארצות הברית ללואיזיאנה על ידי הנשיא יוליסס ס. גרנט, תפקיד בו הוא שימש עד 1873. כנציג לוועידה הארצית של הרפובליקנים ב-1876, הוא תמך בג'יימס בליין, לאחר שנראה שלא ניתן היה לבחור בגרנט לתקופת נשיאות שלישית.
## הבחירות למשרת מושל לואיזיאנה
בנובמבר אותה שנה נבחר פקארד כמושל לואיזיאנה, ובינואר 1877 הושבע לתפקיד. הוא כיהן בתפקיד חודשים ספורים בלבד, שכן תחבולות שנגעו לתוצאות הבחירות וההסדר של הבחירות לנשיאות של 1876 אפשרו לדמוקרטים שהעדיפו לסיים את תקופת השיקום להשתלט באפריל על ממשלת המדינה. ועדה שמונתה על ידי סיעתו של הנשיא רתרפורד הייז השיגה קוורום בבית המחוקקים מטעמו של המועמד הדמוקרטי פרנסיס ניקולס באמצעות שלילת הקוורום בבית המחוקקים הסדיר של המדינה שתמך בפקארד. היה זה חלק מההסדר שהושג על ידי הנשיא הייז.

## המשך פעילותו
ב-1878 מונה פקארד כקונסול ארצות הברית בליברפול , וכיהן בתפקיד עד 1885.

בשובו לארצות הברית הוא רכש חווה גדולה ליד מרשלטאון, איווה, ושם הוא קבע את מקום מגוריו הקבוע. ב-1893 הוא היה חבר הוועדה של איווה לייצוג המדינה בהתערוכה העולמית של שיקגו שהתקיימה באותה שנה. הוא גם היה חבר בוועדה של איווה לתערוכת טרנס-מיסיסיפי  ב-1898, ואחד מסגני הנשיא של איווה ל ב-1901. באותה שנה הוא נבחר למועצת החקלאות של איווה.

ב-1905 עבר פקארד לסיאטל, שם הוא חיי את חיי הפרישה שלו.

סטיבן פקארד נפטר בסיאטל ב-31 בינואר 1922. הוא נטמן בפארק הזיכרון אברגרין-וושלי שבעיר.

## קישורים חיצוניים
* סטיבן פקארד באתר La-Cemeteries 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיין
קטגוריה:מושלי לואיזיאנה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אנשי צבא האיחוד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1839
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1922
בית הכנסת הגדול (מזכרת בתיה)

**בית הכנסת הגדול של מזכרת בתיה** הוא בית הכנסת הגדול והראשי במזכרת בתיה שבשפלה. נחשב לאחד מבתי הכנסת היפים ביותר בישראל.

## היסטוריה
בית הכנסת הוא בית הכנסת השני שהוקם במושבה והוא ניתן לתושבי המושבה במתנה מאת הברון רוטשילד ורעייתו הברונית עדה אדליאדה בביקורם החמישי והאחרון בארץ ישראל בשנת 1925.

אבן הפינה של בית הכנסת הונחה ב-1927, ובית הכנסת עצמו נחנך באביב ה'תרפ"ח 1928. על חנוכתו כתב המשורר חיים נחמן ביאליק .

בית הכנסת תוכנן על ידי האדריכל פנחס היט. המבנה כולל שילוב מספר סגנונות בניה; משני צידי המבנה הדו קומתי ניצבים מעין צריחים שמעליהם כיפה בסגנון טירה מזרח אירופאית, האולם הפנימי כולל חלל מרכזי ושני חללים המופרדים בשדרות עמודים המזכירים מבנה של בזיליקה. בתוך בית הכנסת ניצב ארון הקודש אשר נבנה על ידי הנגר המקומי אהרן זליג לויטה בשנת 1886 והועתק למקומו זה מבית הכנסת הראשון. הארון כולל עיטורי גפנים. בארון שוכנים, בין היתר, ספרי תורה שהגיעו עם מקימי המושבה מכפר מוצאם פאבלובקה, חבל רוז'ינוי, שהיה בשליטת פולין וכיום בבלארוס.

בשנות המנדט הבריטי על ארץ ישראל שימש בית הכנסת גם למקום מפגש ופעילות וכסליק החבאת כלי נשק של המושבה. עד לשנות העשור הראשון של המאה ה-21 בית הכנסת היה בית הכנסת היחיד במושבה.

בית הכנסת שופץ, שוחזר ונפתח מחדש בספטמבר 2022. נוסח התפילה בבית הכנסת הוא נוסח אשכנז.

## גלריה

557354 (12)בית הכנסת במזכרת בתיה.jpg|ממוזער|בית הכנסת ב-2011
126379 mazkeret batya PikiWiki Israel.jpg|ממוזער|בית הכנסת באוקטובר 1972
111568 mazkeret batya the great synagogue PikiWiki Israel.jpg|ממוזער|בית הכנסת מבפנים
111596 mazkeret batya the great synagogue PikiWiki Israel.jpg|כיכר המושבה


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מזכרת בתיה: מבנים
קטגוריה:ארץ ישראל: בתי כנסת
קטגוריה:בתי כנסת אשכנזיים
קטגוריה:יצירות שנות ה-1920
וישאל סארין

**וישאל סארין** (נולד ב-1 בינואר 1973) הוא שחמטאי בעל דרגת אמן בין-לאומי ומאמן שחמט הודי. הוא אימן מספר רב של אמנים בין-לאומיים ורבי-אמנים בשני העשורים בהם הוא עוסק באימון שחמט. עם תלמידיו נמנים ילדי הפלא פארימרז'אן נגי ואריט קפיל. הוא זכה בפרס מאמן השחמט של אוניברסיטת UT דאלאס והוא בעל תואר מאמן בכיר (FST) של פיד"ה משנת 2016. הוא אימן את נבחרת הנשים ההודית במספר תחרויות עולמיות ותחרויות אסייתיות.

## ממשחקיו
לבן: סטיבן ריצ'רד ברנס-מניון שחור: וישאל סארין, תחרות 14th Monarch Assurance, פורט ארין, 2005

לבן: סטיבן ריצ'רד ברנס-מניון שחור: וישאל סארין, תחרות 14th Monarch Assurance, פורט ארין, 2005, יוטיוב

## קישורים חיצוניים
* על פעילותו של  וישאל סארין כמאמן
* מידע על וישאל סארין.

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנים בין-לאומיים
קטגוריה:שחמטאים הודים
קטגוריה:מאמני שחמט
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1973
מעמק מולוי

[ממוזער|[מצר ים|מצר פראם שמתחתיו מצוי מעמק מולוי. המצר והמעמק נמצאים בין האי סבאלברד ממזרח, והאי גרינלנד שממערב.]]
**מעמק מולוי** (באנגלית: **Molloy Deep**) הוא שקע אוקייני במצר פראם, בתוך ים גרינלנד מזרחית לגרינלנד וכ-160 ק"מ מערבית לסבאלברד. זהו מיקומה של הנקודה העמוקה ביותר באוקיינוס הארקטי. מַעֲמַק מולוי - הקרוי גם Molloy Hole, אזור ההעתק של מולוי ורכס מולוי, נקראים על שם ארתור א. מולוי, חוקר בחיל הים האמריקאי שעבד בצפון האוקיינוס האטלנטי, צפון האוקיינוס השקט והאוקיינוס הארקטי בשנות ה-50 וה-70 של המאה ה-20.

עומקו המקסימלי של מעמק מולוי נע בין 5,573 מטרים ל-5,770 מטרים, אך מיזם משלחת חקר חמשת המעמקים של כל אחד מהאוקיינוסים, קבע את העומק ל־14+/- 5,550 מטרים בלבד, בעוד מחקר משנת 1990 התייחס לעומק המקסימלי כ-5,607 מטרים, שנתמך גם על ידי מחקר משנת 2014. השפה החיצונית של המעמק נמצאת בעומק של 2,700 מטר ומכילה כ-600 קמ"ר בתוך השפה, היורדת עד לעומקה המרבי. קרקעית האגן משתרעת על פני כ-220 קמ"ר והיא כאמור הנקודה העמוקה ביותר באוקיינוס הארקטי.

להבדיל מכל השקעים האוקייניים, מעמק מולוי אינו תוצר של תהליך הפחתה. מעמק מולוי הוא אגן קרקעית ים מלבני פחות או יותר, הפעיל סייסמית, מתרחב, אשר נמצא בין הקצה הצפון-מערבי של אזור העתק מולוי (העתק תזוזה אופקי ימני) לבין אזור השבר של שפיצברגן (גם הוא העתק תזוזה אופקי ימני). שני אזורי העתקה אלה, מחברים את הקטע הצפוני המתפשט באופן פעיל של מערכת הרכס המרכז אוקייני של האוקיינוס האטלנטי, הנקרא רכס קניפוביץ', עם שקע לנה, אזור רכס מרכז אוקייני, המתפשט באופן פעיל מצפון לאזור השבר של שפיצברגן. שקע לנה מחבר את הקצה הדרום-מערבי של רכס גאקל של האוקיינוס הארקטי, שהוא רכס מרכז אוקייני המתפשט בקצב האיטי ביותר על פני כדור הארץ, והמשתרע על פני כל אגן האירו-אסייתי של האוקיינוס הארקטי.

## ראו גם
* חקר מעמקי הים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוקיינוס הקרח הצפוני
קטגוריה:האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:העתקים
קטגוריה:המרחב התת-מימי
יוסף זיוביש

**יוסף זיוביש** (י"ז בחשוון ה'תשי"ג, 5 בנובמבר 1952 – כ"ו בתשרי ה'תשל"ד, 22 באוקטובר 1973) היה חייל צה"ל שעוטר בעיטור העוז לאחר נפילתו במלחמת יום הכיפורים.

## ביוגרפיה
זיוביש נולד בתל אביב לבלהה ולבן-בצלאל. הוא התחנך בבית ספר יסודי על שם משה הס ובתיכון עירוני ט' בעיר. בעת לימודיו התיכוניים נפטר אביו ממחלת הסרטן. בתחילת פברואר 1971 גויס לצה"ל והוצב בחיל השריון. הוא עבר קורסי טנקים ולקראת סיום שירותו הצבאי נרשם ללימודי רפואה באוניברסיטת תל אביב.

כחייל צה"ל לחם במלחמת יום הכיפורים בחזית המצרית, כמשרת מילואים. הללי נהרג ביומה ה-17 של המלחמה, 22 באוקטובר 1973, בקרב בתעלת סואץ, לאחר חצייתה. לאחר נפילתו קיבל את עיטור העוז על מעשה גבורה שגילה בקרב ב-8 באוקטובר, בו השתתף:

זיוביש נקבר בבית הקברות הצבאי קריית שאול.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ט' (תל אביב)
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
בן מקי

**בנג'מין ארתור "בן" מקי** (באנגלית: **Benjamin Arthur McKee**; נולד ב-7 באפריל 1985) הוא מוזיקאי, פזמונאי ומפיק אמריקאי. מוכר בעיקר כבסיסט של להקת הפופ רוק האמריקאית Imagine Dragons.
## ביוגרפיה
מקי נולד ב-7 באפריל 1985 בפורסטוויל שבמדינת קליפורניה. הוא למד בתיכון "אל מולינו", והחל ללמוד לנגן בגיטרת בס בכיתה ה'. לאחר מכן למד במכללת ברקלי למוזיקה, שם היה חבר בהרכב גיטרות בשם "The Eclectic Electrics" יחד עם חבריו ללהקת Imagine Dragons לעתיד, ויין סרמון ודניאל פלצמן. הוא עזב את המכללה בסמסטר האחרון בכדי להיענות להצעתו של ויין סרמון ולהצטרף ללהקת Imagine Dragons.
## קריירה
בנובמבר 2011 חתמה הלהקה על חוזה עם חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס והחלה לעבוד עם המפיק אלכס "דה קיד".

אלבום הבכורה של הלהקה, "Night Visions", יצא ב-2012 וזיכה את הלהקה בהצלחה ובחשיפה רבה.

בשנת 2015 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, "Smoke + Mirrors".

בשנת 2017 הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי, "Evolve".

בשנת 2018 הוציאה הלהקה את אלבומה הרביעי, "Origins".

בשנת 2021 הוציאה הלהקה את החלק הראשון של אלבומה החמישי, "Mercury – Act 1", ולאחר מכן, בשנת 2022, את חלקו השני, "Mercury – Act 2". בשנת 2023 הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בינלאומי על מנת לקדם את האלבום החדש.

בשנת 2024 הוציאה הלהקה את אלבומה השישי, "Loom".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בסיסטים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת ברקלי למוזיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
כוכב נאט"ו

**כוכב נאט"ו** הוא פסל עשוי פלדת בליה הניצב בחצר הכבוד של מטה ארגון האמנה הצפון-אטלנטית (נאט"ו) בבריסל שבבלגיה, שעוצב על ידי האדריכל והפסל הבלגי, ריימונד הויברכטס. הוא הוצב בחצר באוגוסט 1971. גובהו 7 מטרים ומסתו 6 טונה.

הפסל מסמל את יחסי אירופה – אמריקה הצפונית שבאו בברית תחת האמנה הצפון-אטלנטית ב-1949, בעקבות מלחמת העולם השנייה. והוא לוקח השראה מדגל הארגון שבמרכזו מוטענת שושנת רוחות לבנה, מעגל לבן סביבה וארבעה קווים לבנים היוצאים ממנה, שהוצג לראשונה ב-1953.

במטה הישן של הארגון, גם הוא בבריסל, הפסל כותר בדגלי המדינות החברות, אך עם המעבר למטה החדש הממוקם בסמוך לישן – בעבר השני של שדרות לאופולד השלישי, מלך הבלגים – הוצב בכיכר סמוכה לחזית המבנה, אך הוא אינו מכותר עוד בדגלים.

## היסטוריה
[ממוזער|250x250 פיקסלים|[דגל נאט"ו]]
ב-1967 נאט"ו עברה לבריסל שבבלגיה, למטה שהוגדר תחילה כזמני, ועל כן לא תוכננה בו חצר כבוד. רק עם החלטת גוף קבלת ההחלטות הפוליטי של הארגון, המועצה הצפון-אטלנטית, בסוף 1969 להפוך את האתר למשכנה הקבוע של הארגון, עלתה שאלה בדבר עיצוב חצרה הריק של הכניסה הראשית למבנה. הארגון הקים קבוצת עבודה לשם כך, שדחתה את ההצעה הראשונית, להקמת גג באתר. במקום זאת, הקבוצה פנתה והזמינה אדריכלים מייעצים לאיתור חלופה. בעקבות הצעת הנציג היווני בקבוצה, עיצב האדריכל הבלגי, ריימונד הויברכטס, מוטיב בהשראת הסמליל של נאט"ו – שושנת רוחות שסביבה מעגל וארבעה קווים היוצאים ממנה – המייצגים את אירופה ואת אמריקה. המוטיב נתמך בידי המועצה כאשר הוצג בישיבתה ב-17 במרץ 1970, והפסל תוקצב ב-1.5 מיליון פרנק בלגי.ממוזער|250x250 פיקסלים|הפסל במשכנו הנוכחי, 2018הפסל הוקם באמצע אוגוסט 1971, וב-10 בספטמבר נערך במטה הארגון טקס חניכתו. ב-1 באוקטובר, מזכ"ל נאט"ו ה-5, , היה למזכ"ל הראשון שהצטלם עם הפסל. מאז, הפך הפסל לאטרקציה תיירותית פופולרית. הוא משמש כרקע לתמונות רשמיות ולא-רשמיות.
[ממוזער|250x250 פיקסלים|הדגלים מול הפסל [דגל בחצי התורן|מונמכים לחצי התורן למחרת הפיגוע בנמל התעופה חאמיד כרזאי בו נפלו 13 אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית, 27 באוגוסט 2021]]
הפסל הוצג לצד דגל נאט"ו בבול שהונפק במהדורה מיוחדת על ידי הדואר הבלגי ב-31 במרץ 1979, לרגל ציון 30 שנים לברית. ב-11 באוקטובר 2016, הבול הוצג בשנית על בול בלגי במהדורה מיוחדת, שהונפק לציון יובל לברית. הבול החגיגי הציג את חזית מטה נאט"ו החדש (נחנך לבסוף ב-25 במאי 2017) כאשר בחזיתו כיכר דומה, שבמרכזה הפסל, מכותר בדגלי המדינות החברות. עם חנוכת המטה החדש והעברת הפסל, הכיכר הסמלית לא שוחזרה במלואה והדגלים כבר אינם מכתרים את הפסל.

## ראו גם

* מטה נאט"ו
* דגל נאט"ו

## קישורים חיצוניים

*  

### מידע רשמי
* 
* 
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:נאט"ו
קטגוריה:בריסל: יצירות אמנות
קטגוריה:פסלים מהמאה ה-20
התפתחות עוברית

ממוזער|250px|טקסט=שלבים בהתפתחות עוברית עד ליצירת פגית וממנה יצור בוגר|שלבים בהתפתחות עוברית עד ליצירת פגית וממנה יצור בוגר
**התפתחות עוברית** (או אמבריוגנזה של בעלי חיים) מתייחסת לשלבים שבהם עובר של בעל חיים (לרבות בני אדם) נוצר ומתפתח. ההתפתחות העוברית מתחילה בהפריית תא ביצית על ידי תא זרע. לאחר ההפריה, התא המופרה הופך לזיגוטה, תא דיפלואידי יחיד, אשר עובר חלוקות מיטוטיות ללא גדילה משמעותית – תהליך הקרוי קרע תא (cleavage). חלוקות אלו, יחד עם הבחנה תאית (cellular differentiation), מובילות ליצירת עובר רב-תאי לאחר שעובר נקודת בקרה ארגונית באמצע ההתפתחות העוברית.

בעברית, המונח “התפתחות עוברית” משמש בדרך כלל לכל התקופה הפרה-נטלית, אך למעשה הוא מתייחס בעיקר לשלבים המוקדמים של ההתפתחות, עד לסיום האורגאנוגנזה הראשונית. בשפה המדעית באנגלית קיימת הבחנה ברורה:
* Embryonic development / Embryogenesis – שלבים מוקדמים (מההפריה עד לסיום האורגאנוגנזה הראשונית).
* Fetal development – שלבים מאוחרים יותר, בהם העובר גדל ומתפתח עוד יותר, עד ללידה או בקיעה מהביצה.

השלבים העיקריים של ההתפתחות העוברית משותפים לכלל בעלי החיים כוללים:
* קרע תא (Cleavage)  – הזיגוטה מתחלקת מספר פעמים ליצירת כדור תאים מוצק הקרוי מורולה (Morula).
* בלסטולציה (Blastulation) – המורולה מתפתחת למבנה חלול הנקרא בלסטולה (Blastula).
* גסטרולציה (Gastrulation) – הבלסטולה מארגנת מחדש את עצמה למבנה הנקרא גסטרולה (Gastrula), היוצר שלוש שכבת נבט עיקריות: אקטודרם, מזודרם ואנדודרם.
* אורגאנוגנזה (Organogenesis) – שכבות הנבט מתמיינות ליצירת איברים ורקמות.
* התפתחות נוספת – העובר מתקדם לשלבים הבאים, המשתנים בין מינים שונים; דוגמאות כוללות עובר (fetus) אצל יונקים או זחל (larva) אצל בעלי חיים אחרים.
## קשר לתחומים נוספים
הבנת התהליכים הכלליים של אמבריוגנזה בבעלי חיים מספקת מסגרת להבנת תחומים נוספים בביולוגיה ורפואה.
ממוזער|250px|עובר אנושי, 8-9 שבועות, 38 מ"מ
* התפתחות עובר האדם רבים מהשלבים, כגון קרע התא, גסטרולציה ואורגאנוגנזה, מתקיימים גם בעובר האדם. מחקרים על בעלי חיים מסייעים לזהות מנגנונים מולקולריים וגנטיים הקובעים את התפתחות האיברים, תפקוד התאים והאינטראקציות בין רקמות שונות, ומאפשרים להבין מומים מולדים ולפתח טיפול רפואי ומחקר בתרפיה גנטית.
* אמבריולוגיה - המדע העוסק בהתפתחות העובר, מרגע הפריית הביצית ועד ללידה.
* רפואה ופיזיולוגיה – ידע על התפתחות עוברית מסייע בהבנת מחלות מולדות, עיצוב טיפולים רפואיים מתקדמים ותרופות המכוונות לשלבי התפתחות ספציפיים.
* ביולוגיה התפתחותית אבולוציונית - השוואת התפתחות עוברית בין מינים מאפשרת ללמוד על יחסים אבולוציוניים, שמירה על דפוסי התפתחות ושינויים גנטיים לאורך האבולוציה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמבריולוגיה
קטגוריה:ביולוגיה התפתחותית
יפים הלילות בכנען

"**יפים הלילות בכנען**" (ידוע גם בשם "**מה יפים הלילות בכנען**" על פי שורת הפתיחה) הוא שכתב המשורר העברי-יידי יצחק קצנלסון בשנת 1906, והוא הותאם ללחן ערבי עממי בשנת 1910. קיים לחן נוסף פחות פופולרי לשיר, שחיבר המלחין יואל חיות בשנת 1937. השיר היה פופולרי בשנות ה-40 וה-50 בקרב קבוצת לוחמי הפלמ"ח, יוצאי המחלקה הערבית, הידועה בשם "חבורת האש".

## אודות השיר

העיתונאי ואיש החינוך דוד אבישר סיפר בראיון לביטאון "במערכה" ליהדות הספרדית, כי "היה זה בשנת תרע"א [לחגיגות חנוכה בחברון]... תלמידי כיתה ו' הכינו את החיזיון "מכירת יוסף" לקצנלסון, הפותח בשיר "יפים הלילות בכנען". התלמידים שיננו בהתלהבות את התפקידים וחסרה לנו נעימה ל"יפים הלילות" נעימה כנענית, מזרחית, הולמת למילים ול"אמנים". ניסינו בכה ובכה עד שהגענו לנעימה הרווחת כיום לשיר זה".

על פי גרסתו של דן אלמגור, הלחן הערבי הוצמד לשיר בפורים 1914: "כשב-1914 החליטו ילדי בית הספר העברי בחברון להקים להם ספרייה עברית ולא היה להם כסף, מצאו רעיון: לעשות הצגה 'פורים שפיל', לעשות את המחזה 'מכירת יוסף' של יצחק קצנלסון. למכור כרטיסים... המורים, האחים דוד, רפאל ויחזקאל אבישר, הכינו את ההצגה וכשהגיעו לשיר 'יפים הלילות בכנען' חיפשו לו מנגינה. הם מצאו מנגינה ערבית מקובלת שהייתה בחברון, שרו את השיר, ואחר כך, כשדוד ורפאל אבישר באו לסג'רה, הביאו עמם את השיר...".

## ביצועים
לשיר מבצעים רבים, בין היתר ביצעו אותו יפה ירקוני, ברכה צפירה, אסתר גמליאלית, שולמית לבנת, גאולה גיל, אריק לביא, אילקה רווה, סולימאן הגדול, ניסים גרמה, עפרה חזה, דקלון, הצמד רן ונמה, אסנת פז והגבעטרון, להקת הכל עובר חביבי, להקת גאיה, ורבים אחרים.
## קישורים חיצוניים
* "'''יפים הלילות בכנען'''", באתר הספרייה הלאומית
* מילות השיר והאזנה לו, באתר זמרשת
* 
* אקורדים לשיר, באתר Chordify
* 

### ביצועים בלחן עממי ערבי
#### שנות ה-30 וה-40
* 
* 

#### שנות ה-50 וה-60
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

#### שנות ה-70 וה-80
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

#### שנות ה-90 וה-2000
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### ביצועים בלחן חיות
* 
* 
*
*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יצחק קצנלסון
קטגוריה:שירי ההתיישבות העובדת
קטגוריה:שירי יפה ירקוני
קטגוריה:שירי אסתר גמליאלית
קטגוריה:שירי רן ונמה
קטגוריה:שירי הכל עובר חביבי
קטגוריה:שירי עפרה חזה
קטגוריה:שירי יזהר כהן
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי גאולה גיל
קטגוריה:שירי אסנת פז
קטגוריה:ריקודי עם בישראל: שירים
בורנה (עיר)

**בורנה** (בגרמנית: ) היא בירת מחוז לייפציג, במדינת סקסוניה שבגרמניה. היא שוכנת בין הערים הגדולות בסקסוניה: דרזדן ולייפציג.

## היסטוריה
העיר הנוכחית מורכבת משני יישובים שהתקיימו באזור בעבר: אלטשטאדט (בגרמנית: העיר העתיקה) בורנה, ווניגנבורן. שכנה בה טירה מוקפת חפיר בין המאות ה-12 וה-16. האזכור הכתוב הקדום ביותר של העיר הוא משנת 1251. במהלך מלחמות שונות בימי הביניים, נחרבה או נשרפה העיר 5 פעמים.

מאז תחילת המאה ה-19, במקביל להתפתחות התעשייה באזור, גדל מאוד מספר המכרות הפתוחים של פחם חום (ליגניט) סביב העיר. ב-1867 חוברה העיר למסילת הרכבת.

מאז 1990, נעשים מאמצים לחדש את הצמחייה באזור, למשל על ידי הצפת בורות פתוחים ויצירת אגמים חדשים, וכן נטיעת אלפי עצים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סקסוניה: ערים
הנשיקה הגנובה (ז'אן אונורה פרגונאר, 1760)

**הנשיקה הגנובה** הוא ציור מאת ז'אן-אונורה פרגונאר בסביבות שנת 1760, שייך לתחילת דרכו של האמן הצרפתי ונחשב לאחת מיצירותיו הראשונות שבוצעו בהזמנה פרטית. בניגוד לסגנונו המאוחר והחופשי המזוהה עם מכחול רופף ותחושת קלילות, היצירה מציגה טכניקה מוקפדת וברמת גימור גבוהה, שמדגימה את יכולתו הטכנית המרשימה בשלב מוקדם בקריירה. זוהי סצנה אינטימית, בעלת אופי חושני ורומנטי, אשר מהדהדת את רוח הרוקוקו ומבשרת את הסגנון ההדוניסטי שיאפיין את עבודותיו המאוחרות יותר.

## תיאור היצירה
הציור מתאפיין בגימור מוקפד ובזוהר כמעט על-טבעי, המעידים על שליטתו המרשימה של ז'אן-אונורה פרגונאר באמצעים טכניים מגוונים. אף שפרגונאר מזוהה בדרך כלל עם מכחול חופשי ודינמי, ביצירה זו ניכרת השפעה ניכרת של הציור ההולנדי בן המאה ה־17, המתבטאת במרקם צבע קשה ומהודק. נושא הציור, נשיקה גנובה המושגת בכפייה - ככל הנראה בעקבות ניצחון במשחק קלפים - שואב השראה מהמורה של פרגונאר, פרנסואה בושה. היצירה צוירה בתקופת שהותו הראשונה של האמן באיטליה, והייתה אחת ההזמנות הפרטיות הראשונות שקיבל, ככל הנראה מן הנציג המלטזי בוותיקן, הבאי דה־ברטיי.

## פרשנות
הציור מתכתב עם מסורת הגלנטיות הצרפתית ומושפע ישירות מהאסתטיקה של פרנסואה בושה, מורו של פרגונאר. הוא מדגים את מעברו של האמן מציור דתי והיסטורי לעולם האינטימי והחילוני. הבחירה בנושא רומנטי פרטי, יחד עם טכניקת ציור מוקפדת שמושפעת מציור הולנדי בן המאה ה־17, מייצגת את המתח שבין מסורת לצעדי פריצה אישיים. פרגונאר היה עדיין בראשית דרכו, אך כבר כאן ניתן לזהות את ההדוניזם והקלילות שיאפיינו את יצירתו הבוגרת.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:ז'אן-אונורה פרגונאר: ציורים
Pancrustacea

**Pancrustacea** היא הקבוצה הכוללת את כל הסרטנאים ואת כל תת-המערכה של שש-רגלים (חרקים וקרובי משפחתם). קבוצה זו סותרת את הקבוצה המוצעת Atelocerata , לפיה שש רגליים ומרבי-רגל הן טקסוניות אחיות, ואילו סרטנאים קשורים רק באופן רחוק יותר. נכון לשנת 2010, הטקסון Pancrustacea נחשב למקובל.

## מחקרים מולקולריים
גישה מונופילטית של Pancrustacea נתמכה על ידי מספר מחקרים מולקולריים, שברובם תת-המערכה סרטנאים היא פרפילטית ביחס לבעלי שש-רגליים (כלומר, בעלי שש-רגליים, כולל חרקים, מקורם באבות סרטנאים). משמעות הדבר היא שבתוך Pancrustacea, רק חלק מהחברים הם למעשה סרטנאים, כאשר בעלי שש-רגליים הם היוצא מן הכלל העיקרי.

הראיות לקבוצה זו נובעות מנתונים מולקולריים ומאפיינים מורפולוגיים. הנתונים המולקולריים מורכבים מהשוואות של גנים של RNA ריבוזומלי גרעיני, גנים של RNA ריבוזומלי מיטוכונדריאלי וגנים המקודדים חלבונים. הנתונים המורפולוגיים מורכבים ממבנים אומטידיאליים, נוכחות נוירובלסטים, וצורה וסגנון של אקסונוגנזה על ידי נוירונים חלוצים.

### רג'יר ''ואחרים'' (2005)
במחקר משנת 2005 על גנומים גרעיניים, רג'יר ועמיתיו מציעים כי בעלי שש-רגליים קרובים ביותר ל-סרטנים מסננים ול- CephalocaridaRemipedia, ולכן בעלי שש-רגליים הם למעשה "סרטנים יבשתיים", ובכך תומכים בהשערה לפיה סרטנאים אינם מונופילטיים. בנוסף, הופיעו כמה ראיות נגד המונופיליה צדפונאים, כך שתת-המחלקה צדפונאים ופודוקופה עשויה ליצור קבוצה עם ארגולידה.
### רג'יר ''ואחרים'' (2010)
מחקר משנת 2010 על גנומים גרעיניים (של רג'יר) תומך מאוד בגישת Pancrustacea, ומעדיף את בעלי הלסתות (מרבי-רגל + Pancrustacea) על פני פרדוקסופודה (מרבי-רגל + בעלי כליצרות). 

## ראו גם

* מנדיבולטה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטנאים
ויליאם פיזל

**ויליאם קרוסון פיזל** (באנגלית:  **William Crosson Feazel**; 10 ביוני 1895 – 16 במרץ 1965) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן למשך תקופה קצרה כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם לואיזיאנה.

## ביוגרפיה
פיזל נולד ב-10 ביוני 1895 ליד פארמרוויל ביוניון פאריש שבלואיזיאנה, למד בבתי ספר ציבוריים ועבד כיצרן עצמאי של נפט וגז.

בין השנים 1932 ל-1936 כיהן פיזל כחבר בית הנבחרים של לואיזיאנה. ב-18 במאי 1948 מונה על ידי המושל ארל לונג, כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, כדי למלא את מקומו של הסנאטור ג'ון ה. אוברטון, שנפטר. פיזל כיהן בתפקיד עד ל-30 בדצמבר 1948. הוא לא הציג את מועמדותו לבחירות המיוחדות שנערכו באותה שנה, ושב לעסוק בעסקי הנפט והגז במונרו ובשריבפורט.

הוא התגורר בווסט מונרו, ונפטר בשריבפורט ב-16 במרץ 1965. הוא נטמן בבית העלמין האסלי בווסט מונרו. את מושבו בסנאט ירש עמיתו למפלגה הדמוקרטית, ראסל לונג, בנו של יואי לונג. 

## קישורים חיצוניים
*
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מלואיזיאנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1895
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1965
ירבעם מקריב קורבנות לאלילים

**ירבעם מקריב לאלילים** (בצרפתית: **Jéroboam sacrifiant aux idoles**) הוא ציור היסטורי מאת הצייר הצרפתי ז'אן-אונורה פרגונאר, שבוצע בצבעי שמן על בד. הציור זיכה את פרגונאר ב"פרס רומא" לציור, שהוענק לו ב־26 באוגוסט 1752, זמן קצר לאחר שמלאו לו עשרים. הישג זה נחשב מרשים במיוחד, שכן פרגונאר לא עבר את ההכשרה המקובלת באקדמיה המלכותית לציור ופיסול. גודל הציור הוא 111.5 ס"מ על 143.5 ס"מ. היצירה נשמרה בידי האקדמיה עד הפסקת פעילותה במהפכה הצרפתית, והיא חלק מאוסף האקדמיה לאמנויות היפות, יורשתה של האקדמיה המלכותית.

## נושא היצירה
ממוזער|398x398 פיקסלים|פרט של ''''ירבעם מקריב קורבנות לאלילים'','' עם המלך ירבעם
נושא הציור נקבע מראש על ידי שופטי התחרות, ונלקח ממקור בתנ"ך – סיפור ירבעם המלך שמופיע בספר מלכים א', פרק י"ב פסוקים 26–30 ופרק י"ג פסוקים 1–5. נושא זה היה רחוק מאוד מהעולם האמנותי של סצנות הרוקוקו העליזות, שעסקו ברומנטיקה פסטורלית, פלרטוטים ומיתולוגיה ארוטית, ושבהן החל פרגונאר להתמחות כבר בעת לימודיו בסטודיו של פרנסואה בושה.

הציור מתאר את הרגע בו ירבעם, הנראה בצד ימין כשהוא חובש טורבן לבן, עומד להקריב קורבן לאלילים; באותו רגע מתערב נביא אלמוני, הניצב משמאל.וַיְהִי כִשְׁמֹעַ הַמֶּלֶךְ אֶת דְּבַר אִישׁ הָאֱלֹהִים אֲשֶׁר קָרָא עַל הַמִּזְבֵּחַ בְּבֵית אֵל וַיִּשְׁלַח יָרָבְעָם אֶת יָדוֹ מֵעַל הַמִּזְבֵּחַ לֵאמֹר תִּפְשֻׂהוּ וַתִּיבַשׁ יָדוֹ אֲשֶׁר שָׁלַח עָלָיו וְלֹא יָכֹל לַהֲשִׁיבָהּ אֵלָיו.הנושא "שלמה המלך מקריב לאלילים", בהשפעת נשותיו הזרות, זכה לפופולריות מעט רבה יותר, והשתייך לקבוצת נושאים אמנותיים הידועה בשם "כוחן של נשים".

## סגנון
פרגונאר התאים את סגנונו הרך הרגיל לדרישות של ציור ההיסטוריה, תוך התרחקות מסגנונו של מורו פרנסואה בושה והתקרבות לזה של קארל ואן לו, עמו עמד כעת להמשיך את הכשרתו, ושל ז'אן־פרנסואה דה טרואה, מנהל האקדמיה הצרפתית ברומא, שנפטר שם זמן קצר קודם לכן, בינואר 1752.

צילומים בטכניקת אינפרה־אדום חושפים שינויים רבים שביצע האמן במהלך העבודה (פנטימנטו), במיוחד באזור המזבח הקרוע במרכז הציור, ש"נשפך ממנו אפר" – אלמנט חריג ומאתגר במיוחד לעיבוד חזותי, אשר נראה כי פרגונאר השקיע מאמץ רב באופן תיאורו.

; טיפול בנושא על ידי אמנים אחרים

קובץ:Claes_Moeyaert_-_Sacrifice_of_Jeroboam_-_Google_Art_Project.jpg|טקסט=Claes Moeyaert, 1641| קלאס מויארט, 1641
קובץ:Gerbrand_van_den_Eeckhout_-_Jeroboam's_Sacrifice_at_Bethel_-_WGA7465.jpg|טקסט=Gerbrand van den Eeckhout, 1656, Hermitage Museum| חרבראנד ואן דן אקהאוט, 1656, מוזיאון ההרמיטאז'
קובץ:An_old_prophet_denounces_the_proceedings_at_a_lavish_sacrifi_Wellcome_V0034323.jpg|טקסט=17th-century print, perhaps by one of the Galle family| הדפס מהמאה ה-17, אולי מאת אחד מבני משפחת גאלה


## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ז'אן-אונורה פרגונאר: ציורים
הנדנדה (ז'אן-אונורה פרגונאר, מדריד)

**הנדנדה** (בצרפתית: **La Balançoire**, באנגלית: **The See-Saw**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הצרפתי ז'אן-אונורה פרגונאר, שנוצר בסביבות השנים 1750–1752. היצירה מציגה ארבע דמויות ילדים המשחקים בחורשה, ונחשבת לאחת העבודות המוקדמות של פרגונאר. הציור שמור כיום באוסף הקבוע של מוזיאון תיסן בורנמיסה במדריד, ונמצא באולם 24 של הקומה השנייה. היצירה נרכשה בשנת 1956 על ידי הברון הנס היינריך תיסן-בורנמיסה, ונכללה בקטלוג האוסף משנת 1958 ואילך.

## תיאור היצירה

הציור מציג ארבעה ילדים המשתעשעים בקרחת יער, כשאחת הילדות נראית בנדנדה בתנועה קדימה באוויר. הקומפוזיציה הדחוסה בעלווה, גזעים וענפים משקפת את חיבתו של פרגונאר לתיאורי טבע שופעים חיים, אותם שכלל מאוחר יותר ברישומיו מאיטליה. תנוחת הגוף הדינמית של הילדה בנדנדה, אשר יוצרת קווים אלכסוניים בולטים, ממחישה את תנועתיות הסצנה. משיכות המכחול של פרגונאר רכות וזורמות, והפלטה הצבעונית בהירה ומוארת, מה שמקנה ליצירה חיות רבה. נושאה של היצירה - משחק ילדים בטבע - הפך בהמשך לאחד הסמלים המובהקים של סגנונו הרוקוקואי של האמן.

## פרשנות והשוואות

היצירה נחשבת לקודמתה האמנותית של ציורו הידוע יותר של פרגונאר, "הנדנדה", השמור כיום באוסף וולאס שבלונדון, וגם הוא היה בעבר בבעלותו של הברון סן־ז'וליין. שני הציורים חולקים מרכיבים קומפוזיציוניים דומים, במיוחד בהעמדת הדמויות בנוף יערי עשיר, ובדגש על תנוחות תוססות ומשחקיות. גרסה חקוקה של היצירה, שביצע ז'אק-פירמן בובארלה, מראה קומפוזיציה עשירה יותר בעלווה ושמיים, מה שמרמז כי ייתכן והציור קוצר בחלקו העליון, כפי שסבר סאטון. בכך, היצירה עברה ממעמד של ציור דקורטיבי לפורמט של ציור כן.

## תולדות הבעלות

היצירה נוצרה טרם נסיעתו הראשונה של פרגונאר לאיטליה, כאשר עבד בסטודיו של פרנסואה בושה. היא צוירה בצמד עם ציור נוסף בשם Blind Man’s Buff (החֶבְיוֹן), המצוי כיום במוזיאון טולדו בארצות הברית. שני הציורים היו באוסף הברון סן־ז'וליין בפריז ונמכרו לאחר מותו בשנת 1784. בהמשך, נרכשו על ידי סוחרי האמנות לה־ברון וז'ובר, עברו לאוסף הרוזן סינה־תי, ולבסוף לאוסף משפחת רוטשילד בווינה ובפראני. בשוק האמנות האמריקאי נפרדו שני הציורים "הנדנדה" נרכש ב־1956 על ידי תיסן-בורנמיסה, ו־Blind Man’s Buff נתרם למוזיאון טולדו ב־1954 על ידי אדוארד דראמונד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי מזון ומשקאות
קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
קטגוריה:עצים בציורים
קטגוריה:ז'אן-אונורה פרגונאר: ציורים
קטגוריה:מוזיאון תיסן בורנמיסה: ציורים
חורף אביב קיץ או סתיו

**חורף אביב קיץ או סתיו** (באנגלית: **Winter Spring Summer or Fall**) הוא סרט דרמה-רומנטית אמריקאי משנת 2024 בבימויה של טיפאני פולסן. הסרט נכתב על ידי דן שופר. בסרט מככבים ג'נה אורטגה ופרסי היינס וייט. העלילה עוקבת אחרי השניים בארבע עונות השנה.

הצילומים התרחשו בסוף שנת 2022 בסולט לייק סיטי לאחר כשנתיים של פיתוח. הסרט, שהופץ על ידי חברת Paramount Global Content Distribution, הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל טרייבקה ב-6 ביוני 2024, ויצא לאקרנים דיגיטלית ב-25 באפריל 2025.

## עלילה
הסרט עוסק ב**רמי** (ג'נה אורטגה) ו**בארנס** (פרסי היינס וייט). הסרט מראה יום אחת בחיי השניים בכל אחת מעונות השנה. כאשר בחורף השניים רק מכירים אחד את השני, באביב הם מתאהבים, בקיץ הם יחד עד שרמי נפרדת מבארנס מכיוון שהיא מחליטה ללמוד בהרווארד בסתיו. בסתיו, השניים נפגשים שוב ומחליטים לחזור אחד לשני.

## צוות השחקנים
* **רמי אגולר** – ג'נה אורטגה
* **בארנס הות'ורן** – פרסי היינס וייט
* **כארמן אגולר** – מריסול ניקולס, אמה של רמי.
* **פי ג'יי** – אליאס קאקאבאס
* **חביאר אגולר** – אדם רודריגז, אביה של רמי.
* **רובין** – ז'קלין אמרסון
* **אוונג'לין בארוז** (עצמה)
* **ונדי** – קייט רייצ'סקי
* **שריל** – אלכסיס זוליקופר
* **דין** – גארט אלן
* **שאיה** – לארקין בל
* **אשלי מידלטון** – קורין טרידוול
* **אריקה מוריס** – קיילי אנדרסון
* **קונור פריסק** – לאנגי טואיפואה
* **קנג'י** – ג'ואי מיאשימה
* **קייט** – ונדי ג'וזף
* **וויד** – אהייס
* **סטיבי הות'ורן** – ברידג'ט אוברלין, אמו של בארנס
* **לוקאס** – טרן לו
* השומר – בי זי קולינס
* הבסיסט – מייקל "מייק" טרנר
* הגיטריסט – קמרון פורמאסטר
* המתופפת – בריאנה ונדורף
* **מר פרובנצ'ר** – מארק פרובנצ'ר

## הפקה
### פיתוח
לאחר שביימה את "הולידייט" בשנת 2020, טיפאני פולסן קיבלה גרסה מוקדמת של התסריט שכתב דן שופר. הם שיתפו פעולה כדי לסיים את הכתיבה, שאבו השראה מ"לפני הזריחה" של ריצ'רד לינקלייטר. זהו הסרט הראשון שפולסן ביימה. בראד קרבוי ודייוויד מ. וולף הצטרפו לסרט כמפיקים שותפים.

### ליהוק וצילום
פולסן ליהקה את ג'נה אורטגה לפני שהיא יצאה לצילומי הסדרה "ונסדיי" בספטמבר 2021. זה היה התפקיד הרומנטי הראשון של אורטגה והיא גם שימשה כמפיקה בפועל בסרט.

לאחר כשנתיים של פרה-פרודקשן, הצילומים העיקריים החלו בליל כל הקדושים, באוקטובר 2022, בסולט לייק סיטי, יוטה, כאשר פרסי היינס וייט הצטרף לצד אורטגה בתפקיד הראשי.

נחשף שאדם רודריגז ומריסול ניקולס הוחתמו כהוריהם של דמותה של אורטגה. לפני שליהקה את היינס, הבמאית רצתה את קאקאבאס לתפקיד הראשי, אך הוא בחר במקום זאת לגלם את השכן/חבר של הזוג הראשי. אוונג'לין בארוס, מוזיקאית עצמאית, מגלמת את עצמה בסרט כאשר היא שרה את השירים המקוריים שלה.

הסרט מתרחש בחוף המזרחי של ארצות הברית ומתאר יום אחד מכל אחת מארבע עונות; חורף, אביב, קיץ וסתיו. גבריאל ג'סופ ואליסון האנסי שימשו כמעצבי ההפקה וכמעצבי התלבושות בהתאמה. פולסן גם קיבלה את אישורו הרשמי של דייוויד ברן להשתמש בשיר "Burning Down the House".

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים על נשף הסיום
קטגוריה:סרטים שמתרחשים ברכבת
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2024
יהדות ביאלה

ביאלה עיר במחוז פיימונטה בצפון מערב איטליה, היא ביתה של קהילה יהודית קטנה אך משגשגת, כיום סניף של הקהילה היהודית של ורצ'לי.

## היסטוריה
ההתיישבות היהודית בביאלה מתוארכת למחצית השנייה של המאה הארבע עשרה, ומסוף המאה השש עשרה מתועדת קהילה יהודית שחיה בפיאצו, החלק העליון של העיר. בתחילת המאה השמונה עשרה, כמו בשאר פיימונטה, הוקם הגטו. גם כיום, בכניסה לרחוב vicolo del Bellone מרחוב corso del Piazzo, ניתן לראות את הבניין הפינתי הגדול שבו התגוררו שש או שבע משפחות יהודיות שהתגוררו אז בביאלה המאכלס גם את בית הכנסת של ביאלה הקטן מהמאה השמונה עשרה, עם ריהוטו המקורי.

כמו בורצ'לי גם בביאלה התקופה שלאחר האמנציפציה של 1848 הביאה בכנפיה את ההתרחבות הגדולה ביותר שידעה הקהילה. חברות משפחתיות כמו ויטלי ומורלי תרמו תרומה משמעותית לפיתוח התעשייתי של העיר. השימוש הנרחב לאורך המאה ה-19 בתמונות של הנפטרים בבית הקברות היהודי ברחוב ויה די טיגלי בביאלה, מנהג שאינו עולה בד בבד עם הלכה היהודית מעיד על מודרניזציה מסוימת שעברה הקהילה. עם זאת, הקהילה סבלה מירידה דמוגרפית חדה במהלך המאה העשרים, תוך שמירה על התיישבות משמעותית ומשולבת בעיר.

במהלך השואה, יוסף ויינברג, חבר בקהילה, גורש ונרצח במחנה ההשמדה אושוויץ. בתקופה שלאחר המלחמה אוכלוסיית הקהילה עברה ירידה מתמדת, מה שהוביל לקליטת הקהילה היהודית של ביאלה על ידי הקהילה היהודית של ורצ'לי.

## הקהילה כיום
ב-12 ביוני 2012, נחגגו סיום עבודות השיקום של בית הכנסת בפתיחת אולם התפילה ובסדרת ביקורים מודרכים במקומות הנוכחות היהודית בביאלה, יחד עם ביצוע פעילויות דתיות של הקהילה. בשנת 2016, בית הכנסת של ביאלה קיבל ושיקם את מה שנחשב לספר התורה העתיק ביותר שעדיין נמצא בשימוש, המתוארך למאה ה-15.

## ראו גם
* ביאלה
* יהדות ורצ'לי
* קהילות יהדות איטליה
* בית הכנסת של ביאלה

## הערות שוליים

ביאלה