open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אורלי גולדקלנג

**אורלי גולדקלנג** (נולדה בכ"ו בכסלו ה'תשל"ב, 13 בדצמבר 1971) היא עיתונאית ישראלית, סגנית העורך הראשי של מקור ראשון, ובעלת טור בעיתון.

## ביוגרפיה
[שמאל|400px|גולדקלנג בדיון בהשתתפות [אלישיב רייכנר, ורן שריד|ממוזער]]
גולדקלנג נולדה בבת ים, להורים שעלו מארגנטינה לישראל עם שלושת ילדיהם הגדולים.

למדה באולפנת הרב בהר"ן.

היא בעלת תואר ראשון במדעי הרוח, אותו למדה במסגרת האוניברסיטה הפתוחה ותואר שני במורשת ישראל, אותו למדה באוניברסיטת אריאל.

בחודש פברואר 2005 החלה לשמש עורכת המשנה של מוסף האקטואליה "יומן" של עיתון "מקור ראשון", תפקיד בו שימשה כחמש שנים, אז מונתה לעורכת המוסף המגזיני "דיוקן" ושימשה בתפקיד זה כחמש שנים נוספות. ביולי 2014 מונתה לצד אלעד טנא, כסגניתו של חגי סגל, העורך הראשי החדש של העיתון, תפקיד שהיא ממלאת עד היום.

לצד עבודתה בעיתון, הנחתה גולדקלנג את התוכניות, "רוח נשית" ו"דרכי חיים במשפחה", בערוץ מאיר, ואת תוכנית הרדיו "השבוע שהייתה" עם מוריה קור ברדיו גלי ישראל.

בנוסף מרבה גולדקלנג להופיע בתקשורת ולהציג את עמדות והשקפות הימין. כך הייתה חברת פאנל קבועה בתוכנית "שיחת היום" בהגשת לוסי אהריש בערוץ 13, הופיעה בתוכניות "תיק תקשורת", כתבה טורים למגזין ליברל ועיתון גלובס.

לאחר פיזור הכנסת ה-21 חשפה כי אביגדור ליברמן סירב להצטרף לקואליציה, ובכך הוביל לבחירות נוספות, משום שנתניהו הפר סיכום סודי לאיחוד מפלגת ישראל ביתנו עם הליכוד לאחר הבחירות.

### חיים אישיים
נשואה לאלכס, אם לשישה ילדים ומתגוררת בעפרה.

בפברואר 2022 תרמה כליה ממניעים אלטרואיסטיים לאישה שלא הכירה קודם לכן.

## קישורים חיצוניים

* הבלוג של אורלי גולדקלנג, באתר News1
*  סדרת "רוח נשית" עם אורלי גולדקלנג, בערוץ מאיר
*  הבלוג של אורלי גולדקלנג, באתר יוטיוב, ערוץ מאיר לילדים
*  ארכיון התוכנית "השבוע שהייתה", באתר soundcloud
* אורלי גולדקלנג בתוכנית "שיחת היום", באתר רשת 13
*- כל הטורים והכתבות של אורלי גולדקלנג, באתר מקור ראשון
* טורי "מסכת חולין" אורלי גולדקלנג, באתר מקור ראשון
* נקודת אור: המאמרים של אורלי גולדקלנג, באתר דעת
* 
* 
*אבנר שאקי, מתנחלת, עיתונאית בכירה, אם לשישה, וסבתא טרייה; שאלון יהדות עם אורלי גולדקלנג, באתר הידברות, 6 בפברואר 2018
*  "המילה האחרונה" עם אורלי גולדקלנג וקובי אריאלי, באתר גלי צה"ל, 23 במאי 2018
*פרויקט ה-SWOT הדיפלומטי: אורלי גולדקלנג, 11 ביוני 2018
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:בעלות טור ישראליות
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:פובליציסטיות ישראליות
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:סגל מקור ראשון
קטגוריה:עפרה: אישים
קטגוריה:עורכות עיתונים ישראליות
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אולפנות
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
עדית פאנק

**עָדית פּאנק** (4 במאי 1952 – 13 באוקטובר 2021) הייתה ציירת, פזמונאית, מעצבת תפאורה, עיתונאית וסופרת ישראלית.

## ביוגרפיה
פאנק נולדה וגדלה בתל אביב בשם **עדית סופר**.
בשנת 1971 שיחקה בסרט "חסמבה ונערי ההפקר" בתפקיד שולמית החובשת. ב־1972 סיימה את לימודיה במדרשה לאמנות בבית ברל.

הגישה פינה קבועה של אמנות עם ילדים בתוכנית "תופסים ראש" לצד נתן דטנר.

הרצתה בתחום הפסיכותרפיה הגופנית במכללת רידמן.

### כציירת
ציוריה הוצגו בתערוכות קבוצתיות רבות. כמו כן, הציגה במספר תערוכות יחיד, בהן בשנת 1980 בתיאטרון הקאמרי ושנה אחר כך בתיאטרון הלאומי הבימה.

איירה עשרות ספרים ואף עמלה על תפאורה למופעים. קיבלה את פרס האיור לספרי ילדים מטעם אוניברסיטת חיפה.

### כפזמונאית
כתבה שירים, שרבים מהם הולחנו והושרו על ידי אמנים מוכרים, ובהם אריק סיני, שלומי שבת, יוני רועה, דין דין אביב, טל סונדק, רמי קלינשטיין ועידן רייכל. בין פזמוניה: "הימים שעוד נכונו לנו" (לחן וביצוע: חנן יובל) ו"הניחי לי" (רמי קלינשטיין).

לאלבומה של גלי עטרי "צעד אחד לפני הנהר", שיצא בשנת 1988, כתבה פאנק את השיר "קסמים". השיר דורג במקום ה־20 במצעד השנתי תשמ"ח, והוא המצליח ביותר של פאנק במצעדים.

שירה "איזה ילד", שהלחין וביצע טל סונדק הפך להמנון של "עמותת חיים".

בנובמבר 2011 נערך בנמל תל אביב מופע משיריה של פאנק, אירוע התרמה למען ארגון בקול, בהנחיית צביקה הדר בו השתתפו שלומי שבת, גלי עטרי, רמי קלינשטיין, דין דין אביב, מיטל טרבלסי, רונית שחר, אריק סיני, חנן יובל, לאה שבת ורוני גינוסר. המופע נוהל מוזיקלית על ידי ערן מיטלמן.

בדצמבר 2019 הקליט יהורם גאון את שירה "אם רק תסכימי" ללחן של עידן רייכל.

בינואר 2021 הלחין והקליט חנן יובל את שירה "כל מילה".

### כעיתונאית
פאנק כתבה בעיתונות הכתובה ובעיתונות האינטרנטית בידיעות אחרונות, במעריב, במגזין הורים וילדים ובאתר nrg.

## חיים אישיים
פאנק הייתה נשואה לאבי פאנק ולהם שני ילדים ונכדות. פאנק נפטרה ב-13 באוקטובר 2021 בגיל 69, כתוצאה ממחלת כליות כרונית. נקברה בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.

## ספריה
* **כל כך רציתי גור**, הוצאת ידיעות אחרונות, מכיל 34 עמודים
* **רומן עם הרוח** (עם קובי נחושתן), יצא לאור על ידי קוד, בשנת 1998, 239 עמודים
* **מגע ישיר** (עם קובי נחושתן), הוצאת ידיעות אחרונות, בשנת 2003, מכיל 261 עמודים
* **גם כאן אותו דבר**, הוצאת תמוז
* **מילים שלא צירתי**, הוצאת ספרית פועלים, בשנת 1980
* **שבת שלום שירים לשבת**

## קישורים חיצוניים

* אתר הבית של עדית פאנק
* 
* 
* דף מרצה באתר מכללת רידמן
* ראיון בתוכנית סיבה למסיבה, 1988 באתר יוטיוב (החל מהדקה ה-24)
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פזמונאיות ישראליות
קטגוריה:פזמונאיות כותבות עברית
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:בוגרות המדרשה לאמנות
קטגוריה:בוגרי המדרשה לאמנות
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:חירשות ישראליות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2021
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
לואי-ז'וזף קרקהוף

**לואי-ז'וזף קרקהוף** (בפלמית: **Louis-Joseph Kerkhofs**) (1878 – 1962) היה בישוף קתולי באזור ליאז' שבבלגיה, חסיד אומות העולם.

## פעילותו בתקופת השואה
נולד ב-15 בפברואר 1878 בוול-מיר. לאחר לימודיו בסמינר כולל תקופת לימודים ברומא הוסמך ככומר ב-1900. כיהן ככומר וכבישוף של לייז' משנת 1925 עד 1961 ומילא תפקיד מפתח בהצלת יהודים בשנות מלחמת העולם השנייה. התנגד לכל אפליה על רקע גזעי או אתני ועבד באופן קרוב במיוחד עם הקהילה היהודית.

קרקהוף נעזר בסמכותו ובהשפעתו כדי לעודד אישים ומוסדות באזור הבישופות שלו להציל יהודים מגירוש למחנות. בכנס שכינס בספטמבר 1942 עודד כמרים מהאזור להציל יהודים. מעדותו של אחד הכמרים, הובר סליס, בפני יד ושם על דבריו של קרקהוף בכנס:

בין המנזרים והמוסדות הקתוליים שהעניקו מסתור ליהודים עקב פנייתו של קרקהוף היו מנזר באנו (Banneux), מנזרים בנדיקטיניים בליאז', שארנו (Charneux) וכן ואל דיו (Val Dieu), מסדר הלב הקדוש בטר הולפ (Ter Hulpe) ועוד. לעיתים היה קרקהוף מעורב באופן אישי במבצעי הצלה והסתרה. באחד המקרים הסיע יהודים במכוניתו ממסתור למסתור. לפחות אחד משותפיו של קרקהוף למבצעי ההצלה נרצח על ידי הנאצים.

קרקהוף סיפק מקום מקלט לעשרות יהודים במעונו הפרטי, כולל רבה של לייז', הרב יוסף לפכיווכר, שהוסתר עם משפחתו בזמן המלחמה בבישופות העיר לייז' וכן במנזר באנו בזכות קרקהוף.

ב-1961 פרש מתפקידו ונפטר ב-31 בדצמבר 1962. ביולי 1981 הכיר יד ושם בלואי-ז'וזף קרקהוף בתור חסיד אומות העולם.

## קישורים חיצוניים

* מידע על קרקהוף באתר יד ושם.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בלגים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: בלגיה
קטגוריה:אנשי דת בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1878
קטגוריה:בלגים שנפטרו ב-1962
כריסוסטומוס דימיטריו

**כריסוסטומוס דימיטריו** (**Chrysostomos of Zakynthos**; ביוונית: **Μητροπολίτης Χρυσόστομος Δημητρίου**, **מיטרופוליטיס כריסוסטומוס דימיטריו**; 1889 – 22 באוקטובר 1958) היה ארכיבישוף מטרופוליטני יווני של הכנסייה היוונית-אורתודוקסית בזקינתוס וחסיד אומות העולם.

## קורות חייו
כריסוסטומוס דימיטריו נולד ב-1889 ביוון, בעיר פיראוס, הנמל  הראשית של אתונה.
הוא למד תאולוגיה בבית הספר התאולוגי של אתונה. ביולי 1916 הוסמך כדיאקון
וב-11 במרץ 1917 ככומר אורתודוקסי על ידי המיטרופוליט תאוקלטוס הראשון של אתונה. בהמשך שירת כמטיף בדיוקסיית דמטריאס ותבאי ביוון. לאחר מכן נסע ללמוד תאולוגיה במינכן בגרמניה, ובעת שהותו שם אף פגש את אדולף היטלר, והשניים שוחחו על תורת הנאציזם.

אחרי שובו ליוון התמנה כריסוסטומוס כמזכיר הסינוד הקדוש של כנסיית יוון
ומאוחר יותר התמנה כמיטרופוליט של זקינתוס. מהתחלת כהונתו בזקינתוס הביע אהדה לקהילה היהודית המקומית - דבר שעורר ביקורת מצד הנוצרים הקנאים. 

ב-1935 הצטרף כריסוסטומוס לסיעת לוח השנה הישן בתוך הכנסייה אולם אחרי שגונה על ידי הסינוד הקדוש, חזר בו פומבית מדעתו ואושר שוב כמטרופוליט לגיטימי של זקינתוס. בתוקף התפקיד היה מעורב בדיונים בסוגיות הדתיות של התקופה. הפעיל השפעה במסגרת אחת התנועות של הזמרה הדתית שפעלו אז ביוון, במיוחד על ידי מתן תמיכה ליואניס סקלרידיס.

## פעילותו בתקופת השואה
למחרת כניעת איטליה לגרמניה בספטמבר 1943 כבשה גרמניה הנאצית את האי היווני זקינתוס, שהיה עד אז בשליטת האיטלקים. הפיקוד הגרמני הורה ליהודי האי להתרכז לקראת גירושם, וכן הורה לראש העירייה לוקאס קארר להכין את רשימת היהודים שחיים על האי. קארר ביקש את עזרתו של כריסוסטומוס וזה אמר לו לשרוף את רשימת היהודים. במקומה הגיש למפקד הגרמני באי דף נייר ועליו שמו בלבד, בתור רשימת היהודים שעל האי. בהמשך הזהירו קארר והמטרופוליט כריסוסטומוס את היהודים והנחו אותם להסתתר. לפי דבריו של כריסוסטומוס, הארכיבישוף דמסקינוס היווה עבורו דוגמה. כך ניצלו רוב יהודי האי מהגירוש שתוכנן להתקיים בקיץ 1944.
[ממוזער|מצבת זיכרון לארכיבישוף כריסוסטומוס דימיטריו ולראש העיר לוקאס קארר, במקום בו ניצב בית הכנסת בזקינטוס. בית הכנסת חרב ב[רעידת אדמה ב-1953.]]
ב-1978 העניק יד ושם את תואר חסיד אומות העולם לכריסוסטומוס.

## ראו גם
* הצלת יהודים במהלך השואה

## קישורים חיצוניים
* סיפורו של המטרופוליט כריסוסטומוס, באתר יד ושם

## הערות שוליים

קטגוריה:ארכיבישופים אורתודוקסים
קטגוריה:יוונים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: יוון
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1890
קטגוריה:יוונים שנפטרו ב-1958
Marble Halls

"**Marble Halls**" (בעברית: "**היכלי שיש**"; בשם המלא: "**חלמתי שהתגוררתי בהיכלי שיש**", באנגלית – "**I dreamt I dwelt in marble halls**") היא אריה מהאופרה "הנערה הבוהמית" של המלחין האירי מייקל באלף והלבריתן האירי אלפרד בון משנת 1843. השיר הפך לפופולרי בעקבות גרסתה של הזמרת-יוצרת והמוזיקאית האירית אניה.

גרסתה של אניה זכתה לתודעה נוספת שלושה עשורים לאחר צאתה המקורית, כשצברה בספוטיפיי למעלה מ-12 מיליון השמעות.

## רקע ומשמעות
העלילה מספרת על ארלין שנחטפה בילדותה על ידי צוענים. היא באה ממשפחה עשירה ומכובדת. יש לה זכרונות עמומים על ילדותה המתגלים לה בחלומה וזה התוכן של האריה הזו.

האופרה מבוססת על הנובלה *La Gitanilla* של מיגל דה סרוואנטס מ-1643.

אופרה זו היא המפורסמת ביותר של באלף וכמו שאר יצירותיו, כמעט אינה מבוצעת. ממנה מפורסמת ומבוצעת רק האריה של ארלין בהרכבים שונים.

ההקלטה הישנה ביותר היא של הזמרת אליזבת ווילר משנת 1909. ב-1936 הופק הסרט "הנערה הבוהמית" בכיכובם של לורל והארדי וז'קלין וסט בתפקיד ארלין שמבצעת את האריה בקולה המדובב על ידי הזמרת רוזיטה לורנס. גם זמרות כמו ג'ואן סאת'רלנד שרו את "היכלי השיש" בקונצרטים אבל זאת שהפכה את האריה הזו לשיר פופולרי היא הזמרת האירית אניה שכללה אותה באלבום *[[Shepherd Moons]]* מ-1991. השיר יצא כסינגל בשנת 1994.

הבמאי מרטין סקורסזה שילב את הביצוע של אניה לשיר זה בסרטו "עידן התמימות" מ-1993.

## מילות השיר
I dreamt I dwelt in marble halls - חלמתי שהתגוררתי בהיכלי שיש

With vassals and serfs at my side, - כשצמיתים ואריסים לצדי

And of all who assembled within those walls - ומכל אלה שהתאספו בין כתלים אלה

That I was the hope and the pride. - שהייתי תקוותם וגאוותם

I had riches all too great to count - היה לי עושר רב מכדי שייספר

And a high ancestral name. - ושם אבות מכובד

But I also dreamt which pleased me most - וחלמתי עוד מה שגרם לי שיא הנחת

That you loved me still the same, - שאהבת אותי באותה מידה

That you loved me - שאהבת אותי

You loved me still the same, - שאהבת אותי עדיין באותה מידה

That you loved me - שאהבת אותי

You loved me still the same. - שאהבת אותי עדיין באותה המידה

I dreamt that suitors sought my hand, - חלמתי שמחזרים בקשו את ידי

That knights upon bended knee - ושאבירים כרעו על ברכם

And with vows no maidens heart could withstand, - ועם נדרים שאף עלמה יכולה לעמוד בפניהם

They pledged their faith to me. - הם נשבעו לי באמונתם

And I dreamt that one of that noble host - וחלמתי שאחד מהקבוצה הנכבדה

Came forth my hand to claim. - קרב כדי לבקש את ידי

But I also dreamt which charmed me most - אבל חלמתי על מה שהקסים אותי ביותר

That you loved me still the same - שעדיין אהבת אותי באותה המידה

That you loved me - שאהבת אותי

You loved me still the same, - שאהבת אותי באותה המידה

That you loved me - שאהבת אותי

You loved me still the same - שאהבת אותי באותה המידה

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

* I dreamt I dwelt in marble halls בביצוע אליזבת ווילר (1909), באתר ספריית הקונגרס.
* השיר בסרט הנערה הבוהמית, 1936, באתר יוטיוב
* Marble Halls בביצוע אניה, באתר יוטיוב
* הערות על השיר והנערה הבוהמית, באתר james joyce

## הערות שוליים

קטגוריה:סינגלים מ-1994
קטגוריה:שירי אניה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אניה
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ניקי ראיין
קטגוריה:שירי אהבה
קטגוריה:שירים על חלומות
קטגוריה:שירי העידן החדש
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר מיוזיק גרופ
מגרש הפרדסים

**מגרש הפרדסים** היה מגרש כדורגל ששכן בכפר סבא, והיה מגרשה הביתי של קבוצת הפועל כפר סבא בכדורגל בין השנים 1952–1986.

מיקומו של המגרש היה ברחוב טשרניחובסקי בעיר, ותכולתו הייתה 3,000 מקומות.

ב 18 במאי 1986 נערך משחק הליגה האחרון באצטדיון הזה במסגרת המחזור הלפני האחרון של עונת 1985/1986, כאשר הפועל כפר סבא הביסה את בית"ר ירושלים 0-4. את שער הליגה האחרון במגרש הבקיע גדעון סיימון. המשחק הרשמי האחרון במגרש הפרדסים נערך ב-13 בספטמבר 1986 במסגרת גביע הטוטו, בו ניצחה הפועל כפר סבא את בית"ר נתניה בתוצאה 1–6, ואת השער האחרון במגרש כבש אלי יאני. לאחר אותה עונה עברה הפועל כפר סבא לאצטדיון לויטה בו היא משחקת כיום. בשנת 2017 הוכרז הקיר הדרומי שנותר מהאצטדיון כמבנה לשימור, על ידי עיריית כפר סבא.

## קישורים חיצוניים
* מגרש הפרדסים באתר מוזיאון הפועל כפר סבא

## הערות שוליים

קטגוריה:כפר סבא: ספורט
קטגוריה:הפועל כפר סבא
קטגוריה:ישראל: אצטדיוני כדורגל שנהרסו
אינגריד דובישי

הברונית **אינגריד דובישי** (**Ingrid Daubechies**; נולדה ב-17 באוגוסט 1954) היא פיזיקאית ומתמטיקאית ילידת בלגיה, נשיאת האיחוד המתמטי הבינלאומי (2014-2011), ופרופסור למתמטיקה באוניברסיטת דיוק. ידועה בעקבות עבודתה בנושא התמרת wavelet (גלונים), ובפרט גלוני דובישי המשמשים לדחיסת תמונות. כלת פרס וולף למתמטיקה לשנת 2023.

## ביוגרפיה
אינגריד דובישי נולדה ב, בתם של מרסל דובישי (מהנדס כרייה) וסימון דוראן (אז עקרת בית, ולאחר מכן קרימינולוגית). בשנת 1975 דובישי השלימה את לימודי ההסמכה בפיזיקה, וב-1980 השלימה דוקטורט בפיזיקה תאורטית באוניברסיטה החופשית של בריסל, שם גם המשיכה את מחקרה עד 1987. בין השנים 1987–1994 עבדה במעבדות בל, ובמהלכן העבירה תקופות מחקר באוניברסיטת מישיגן ובאוניברסיטת ראטגרס.
בין השנים 2004–2011 כיהנה כפרופסור למתמטיקה ומתמטיקה שימושית באוניברסיטת פרינסטון, והחל משנת 2011 היא מכהנת כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת דיוק.

## מחקרה

## פרסים והוקרה
* 2023 - פרס וולף למתמטיקה
* 2012 - פרס נמרס למתמטיקה
* 2012 - עמיתה באגודה האמריקאית למתמטיקה
* 2011 - מדליית בנג'מין פרנקלין בהנדסת חשמל
* 2011 - פרס לירוי פ. סטיל לתרומה למחקר מטעם האגודה האמריקאית למתמטיקה
* 2011 - פרס ג'ק ס. קילבי לעיבוד אותות מאגודת מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE)
* 2010 - מלגת גוגנהיים
* 2006 - הרצאת נתר מטעם איגוד הנשים במתמטיקה (AWM)
* 2000 - פרס NAS במתמטיקה
* 2000 - פרס אדוארד ריין
* 1998 - עמיתה באגודת מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE)
* פרס יובל הזהב להתקדמות המצאתית מאיגוד ה-ITS
* 1997 - פרס רות ליטל סאטר במתמטיקה מטעם האגודה האמריקאית למתמטיקה
* 1994 - פרס לירוי פ. סטיל לחשיפה מתמטית מטעם האגודה האמריקאית למתמטיקה
* 1984 - פרס לואי אמפיין בפיזיקה

## לקריאה נוספת

* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאיות אמריקאיות
קטגוריה:פיזיקאיות אמריקאיות
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים בלגים
קטגוריה:מתמטיקאים בלגים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:עמיתי האגודה האמריקאית למתמטיקה
קטגוריה:זוכות פרס רות ליטל סאטר
קטגוריה:נושאות הרצאת נתר
קטגוריה:זוכי מדליית בנג'מין פרנקלין
קטגוריה:זוכי פרסי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס חזית הידע
קטגוריה:זוכות פרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע
קטגוריה:זוכי פרס וולף למתמטיקה
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן
קטגוריה:מקבלות תואר דוקטור לשם כבוד מבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן
קטגוריה:עמיתי SIAM
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1954
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
שוקי זיסו

**יהושע (שוקי) זיסו** (נולד ב-5 באוקטובר 1961) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב. בתפקידו האחרון כיהן כסגן ראש אגף שיטור וביטחון. הוא פרש מהמשטרה בעקבות החלטה לא לקדמו

זיסו שירת במשטרת ישראל במגוון תפקידי פיקוד. פיקד על פלוגת מג"ב בבסיס אבו דיס בשנים 1989 עד 1992. שימש ראש מדור מבצעים במטה הארצי וריכז את העבודה המבצעית לקראת ההערכות המשטרתית להשפעות באג 2000, שירת כמפקד משטרת התנועה הארצית ומפקד מרחב מוריה במחוז ירושלים. ב-2009 מונה לסגן מפקד מחוז ש"י (יהודה ושומרון) וב-2011 מונה לסגן מפקד מחוז תל אביב. ב-2013 מונה לסגן ראש אגף שיטור וביטחון ושירת בתפקיד עד יולי 2016 כאשר פרש עקב אי-קידומו בדרגה.

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
אפארסידה דה גויאניה

**אפארסידה דה גויאניה** (בפורטוגזית: **Aparecida de Goiânia**) היא העיר השנייה בגודלה במדינת גויאס שבברזיל. העיר שוכנת במרכזה של המדינה ומהווה מרכז תעשייתי שוקק. אפארסידה הוקמה ב-1922 וקיבלה מעמד של עיר ב-1958.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברזיל: ערים
קטגוריה:גויאס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1922
רכטמן

**[[רכטמן (שם משפחה)|רכטמן]]** הוא שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני, שפירושו איש ימין.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
Nios II

200px|ממוזער|שמאל|לוגו החברה ALTERA והמעבד NIOS
**Nios II** היא טכנולוגיית מעבד מודפס 32 ביט, המתאימה ל FPGA ממשפחת אלטרה (Altera).

NIOS II הוא בר השוואה ל MicroBlaze מעבד מתחרה למשפחת Xilinx (של FPGA).

הוא דור המשך לקודמו, מעבד 16 ביט NIOS הניתן ל"קינפוג".

## קישורים חיצוניים

* מידע על המעבד

קטגוריה:מעבד
סלין

**סלין** (Sellin, או: Céline) הוא שם פרטי ושם משפחה.

קטגוריה:שמות משפחה
אנדרטת הכוחות המזוינים

300px|ממוזער|שמאל|האנדרטה במבט מכיוון דרום-מערב
**אנדרטת הכוחות המזוינים** (אנגלית: **Armed Forces Memorial**) בסטפורדשייר מנציחה את שמותיהם של 16 אלף אנשי הכוחות המזוינים של בריטניה, שנהרגו או מתו במהלך שירותם מאז תום מלחמת העולם השנייה.

## הקמת האנדרטה
ממשלת בריטניה הכריזה על יוזמת הקמת האנדרטה בשנת 2000. עלות הקמתה, שהגיעה ל-6 מיליון לירות שטרלינג, מומנה בעיקר ממכירתו לציבור של מטבע זיכרון שטבעה המטבעה המלכותית, וכן ממענק שנתקבל מנציבות המילניום של בריטניה.

תחרות בינלאומית נערכה לתכנון האנדרטה, ובה זכו משרד האדריכלים ליאם אוקונור והפסל איאן רנק-ברודלי, יוצר הפסלים באתר. אליהם הצטרף ריצ'רד קינדרסלי, שתכנן את האותיות שנחרתו על גבי האנדרטה. תוכנית האנדרטה פורסמה לציבור במוזיאון המלחמה האימפריאלי באפריל 2005.

האנדרטה נחנכה ב-12 באוקטובר 2007 ונפתחה לציבור בהמשך אותו חודש. בטקס החנוכה נכחו אליזבת השנייה, מלכת בריטניה ובנה הנסיך צ'ארלס, ראש הממשלה גורדון בראון והארכיבישוף מקנטרברי רואן ויליאמס.

## האנדרטה
300px|ממוזער|שמאל|מראה המעבר המרכזי באנדרטה מכיוון מזרח
האנדרטה ניצבת בתחומי משתלת הזיכרון הלאומית שליד ליצ'פילד בחבל סטפורדשייר. אתר זה נבחר בכוונה לתת לאנדרטה מיקום גאוגרפי מרכזי שיהיה נוח יותר לגישה מכל חלקי האי הבריטי.

האנדרטה שוכנת על גבי תל אדמה עגול, שהוקם בהשראת תילי קבורה עתיקים. היא כוללת חומת אבן גיר מעגלית גבוהה, שקוטרה 43 מטרים. פתחים רחבים פעורים בעברה המזרחי ובעברה המערבי של החומה. טור מדרגות מעפיל אל הפתח המערבי. מול הפתח המזרחי, מחוץ לחומה, ניצב אובליסק אבן. שביל לולייני, שעצים נטועים לאורכו, מקיף את מורדות התל, מעפיל אל שני הפתחים ומנגיש את האנדרטה למוגבלים בתנועה.

מעבר מרכזי רחב מתמשך בין שני הפתחים בתוך מתחם החומה. משני צידיו מתמשכים שני כותלי אבן מקבילים. על גבי הכתלים נחרתו שמות החללים. הם כוללים בין היתר את שמות חללי בריטניה בארץ ישראל, קוריאה, מלאיה, צפון אירלנד, איי פוקלנד, עיראק ואפגניסטן.

מול מרכזי שני הכתלים ולצידם, בתוך המעבר הרחב, ניצבים שני פסלי ארד. הם מסמלים את האובדן והצער הכרוכים במות החיילים. הפסל שליד הכותל הצפוני כולל דמויות של ארבעה חיילים המניפים אל על אלונקה שעליה חייל, כשלצידם חמישה בני משפחה אבלים. הפסל שליד הכותל הדרומי מציג חייל וחיילת המרימים את גופת חברם. לידם חורת חייל שבידו מפסלת ופטיש כתובת בכותל: "נזכור אותם. היום. מחר. תמיד". מעברם השני מצביע חייל רביעי על פתח בין שתי דלתות, המוליך אל הנצח.

שטח האנדרטה זרוע חצץ, וקבועים בו ערוגות דשא מסוגננות ושלושה פסלי ארד של זרי עלי דפנה, סמל הניצחון. הפתח בין שתי הדלתות שבכותל הדרומי עוצב כך שקרני השמש המאירות דרכו ינוחו פעם אחת בשנה על פסל זר עלי הדפנה הממוקם במרכז שטח האנדרטה; המועד לכך הוא השעה 11:00 ביום ה-11 לחודש נובמבר - זיכרון ליום שביתת הנשק במלחמת העולם הראשונה, שבהשראתו נקבע מועד יום הזיכרון בבריטניה.

טקס זיכרון ממלכתי במעמד המלכה נערך באנדרטה בחודש יולי מדי שנה. במהלך הטקס נקראים שמות אנשי הכוחות המזוינים הבריטים שנפלו בשנה שקדמה לו, ואשר שמותיהם הוספו לאנדרטה.

## קישורים חיצוניים

* 
* על האנדרטה באתר משתלת הזיכרון הלאומית
* על האנדרטה באתר Veterans UK

## הערות שוליים

כוחות המזוינים
קטגוריה:אנדרטאות לחיילי בריטניה
קטגוריה:ארבורטום הזיכרון הלאומי
ג'ון ניוקומב

**ג'ון דייוויד ניוקומב** (באנגלית: **John David Newcombe**, נולד ב-23 במאי 1944) הוא טניסאי אוסטרלי, שהחל להשתתף בתחרויות בשנות ה-60 של המאה ה-20. הוא דורג במקום הראשון בעולם הן ביחידים והם בזוגות והוא אחד מהגברים הבודדים שהגיעו להישג זה.

ניוקומב, זכה ב-26 תוארי גראנד סלאם - שני בכל הזמנים אחרי רוי אמרסון מאוסטרליה, מהם 7 ביחידים, 17 בזוגות גברים - שיא של כל הזמנים עד שנשבר על ידי מייק בריאן כשזכה בגראנד סלאם ה-18 שלו ב-2018, ו-2 בזוגות מעורבים. הוא זכה עם טוני רוץ' מאוסטרליה ב-12 טורנירי גראנד סלאם בזוגות גברים שיא של כל הזמנים שהחזיק עד לשנת 2013 ונשבר על ידי התאומים בוב ומייק בריאן. במהלך הקריירה המקצוענית שלו, מאזן ניצחונות - הפסדים הוא 429 - 136 (75.9%).

ניוקומב הוביל את אוסטרליה ל-4 זכיות רצופות בגביע דייוויס (1964, 1965, 1966 ו-1967).

בשנת 1985 זכה ניוקומב להיכלל בהיכל התהילה של הספורט האוסטרלי ובשנת 1986 הוא זכה להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של הטניס.
### הישגים בגראנד סלאם
#### יחידים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טניסאים אוסטרלים
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות אוסטרליה הפתוחה
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות וימבלדון
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1944
המרוץ אחר הגלימה (סרט)

**המרוץ אחר הגלימה** (באנגלית: **The Paper Chase**) הוא סרט קולנוע משנת 1973 שבוים על ידי ג'יימס ברידג'ס בכיכובם של טימות'י בוטומס, לינדזי וגנר, וג'ון האוסמן.

הסרט מבוסס על ספר בעל אותו השם משנת 1970 מאת הסופר ג'ון ג'י אוסבורן הבן. הסרט עוסק בג'יימס הארט (מגולם על ידי טימות'י בוטומס), סטודנט שנה ראשונה למשפטים בבית הספר למשפטים בהרווארד ועל יחסו עם המרצה המבריק והתובעני שלו למשפטים, פרופסור צ'ארלס קינגספילד (מגולם על ידי ג'ון האוסמן שזכה בפרס אוסקר על משחקו בסרט) ועל יחסיו עם בתו של קינגספילד. לאחר צילומי הסרט, חזר האוסמן לתפקיד פרופסור צ'ארלס קינגספילד בסדרת טלוויזיה באותו השם.

## עלילת הסרט
ג'יימס הארט מתחיל את שנתו הראשונה בלימודי משפטים באוניברסיטת הרווארד על רגל שמאל. בשיעור הראשון בקורס דיני חוזים, עם המרצה אותו הוא מעריץ - פרופסור צ'ארלס ו. קינגספילד, הוא סבר שיקבל קווי מתאר ליתר הקורס ואילו פרופסור קינגספילד צולל הישר אל תוך החומר הלימודי, תוך כדי שימוש בשיטה הסוקרטית ושואל אותו שאלה בנושא. הארט מופתע לחלוטין שכן לא התכונן לכך וחש מושפל מאוד, ואפילו מקיא את מעיו בחדר השירותים לאחר השיעור.

לאחר מכן, הארט מוזמן להשתתף בקבוצת לימוד עם חמישה סטודנטים אחרים:
*פרנק פורד (מגולם על ידי גרהם בקל), דור חמישי לבוגרי בית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד
*קווין ברוקס (מגולם על ידי ג'יימס נוטון), גבר נשוי בעל זיכרון צילומי, אך חסר כישורים אנליטיים
*תומאס אנדרסון (מגולם על ידי אדווארד הרמן)
*ויליס בל (מגולם על ידי קרייג ריצ'רד נלסון) סטודנט המסור לדיני רכוש
*או'קונר (מגולם על ידי רוברט לידיארד)

כאשר הארט הולך להזמין פיצה, מחזרת אחריו בלונדינית מושכת בשם סוזן פילדס (מגולמת על ידי לינדסי ואגנר). לאחר פגישתם השנייה, הם מוצאים את עצמם במיטה. יחסיהם של הארט וסוזן סבוכים; היא מתרעמת על כך שהוא מקדיש זמן רב ללימודיו והוא אינו מצליח לקבל ממנה מחויבות מוצקה ליחסיהם. כאשר הארט וחבריו לכיתה מוזמנים על ידי פרופסור קינגספילד למסיבת קוקטייל, הוא המום לגלות כי סוזן היא בתו של קינגספילד וכי היא נשואה, למרות שהיא חיה בנפרד מבעלה. סוזן והארט נפרדים וחוזרים זה לזרועות זו מספר פעמים.

הארט מחלק את הכיתה לשלוש קבוצות: אלו שהתייאשו, אלו שמנסים אך חוששים שידרשו לענות לשאלותיו של קינגספילד ואלו המצויים בקצה הסולם. במהלך הזמן, הוא עובר מן הקבוצה השנייה לזו השלישית.

הלחץ הגובר כאשר הקורס מגיע לקיצו מחלחל לליבם של כל הסטודנטים. כאשר הארט עונה בבדיחות לשאלתו של קינגספילד, הפרופסור נותן לו מטבע דיים כדי שזה יוכל לטלפן לאימו ולומר לה שבנה כנראה לא יהפוך לעורך דין. הארט קורא לקינגספילד "בן כלבה" ומתחיל לצאת מן הכיתה. במפתיע, קינגספילד מסכים איתו ומזמין אותו לשבת בחזרה.

ברוקס כושל בניסיון התאבדות ונושר מן הלימודים.

קבוצת הלימודים מתפרקת מריבים אישיים. כאשר הבחינה הסופית קרבה, הארט ופורד שוכרים חדר במלון ולומדים ללא לאות במשך שלושה ימים.

הארט מקבל את הציון 93 במבחן, אך הוא אינו פותח את המכתב שמכיל את ציוניו ורק מקפל אותו למטוס ושולח אותו אל האוקיינוס האטלנטי.

## ביקורת
הסרט קיבל ביקורות חיוביות מאוד. האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 88%, המבוססת על ידי 25 מבקרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1973
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:אוניברסיטאות בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטים על חינוך והוראה
קטגוריה:בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת ג'ון ויליאמס
גדי סיסו

**גדיאל (גדי) סיסו** (נולד ב-1962) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת ניצב, כיהן כראש אגף החקירות והמודיעין.

## ביוגרפיה
גדיאל סיסו נולד בישראל ושירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. במשטרת ישראל שירת במגוון תפקידי פיקוד. שירת ביחידת העיקוב של מחוז הדרום, שימש ראש מפלג מודיעין בימ"ר מחוז הדרום, עסק בחקירת הרצח של העבריין פנחס בוחבוט והקשרים בין השוטר צחי בן אור למשפחת פריניאן וסנ"צ יורם לוי, שהובילו להתפוצצות פרשת האחים פריניאן. לסיסו נרשמה בגין התנהלותו בפרשה הערה פיקודית. בתפקידו הבא שירת כנספח המשטרה בתאילנד.

ב-2007 מונה למפקדה הראשון של מחלקת הסיגינט המשטרתית באגף החקירות והמודיעין. ב-2013 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה.

ביולי 2016 מונה לסגן ראש אגף החקירות והמודיעין. בדצמבר 2017 הועלה לדרגת ניצב ומונה לראש האגף במקומו של מני יצחקי. ביוני 2019 החליט בצעד חריג לבדוק מחדש את פרשת מחמוד קטוסה.

באפריל 2020 פרש משירותו במשטרה.

נשוי ואב לשלושה. הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה, תואר שני בחינוך ותואר LL.B במשפטים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חיילי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:ראשי היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית
קטגוריה:ראשי אגף החקירות והמודיעין
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
שמשוני

**שמשוני** הוא שם משפחה יהודי ישראלי.

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
חיים איפרגן (קצין משטרה)

**חיים איפרגן** (נולד ב-1956) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב, בתפקידו האחרון כיהן כסגן ראש אגף החקירות והמודיעין.

איפרגן גויס למשטרת ישראל כסוכן סמוי, בהמשך שירותו היה בלש משטרתי וקצין חקירות. ב-1987 נפצע מירי במהלך מרדף אחר שודדי בנק בתל אביב. הוא עוטר בעיטור המופת המשטרתי. שימש ראש מפלג איסוף ביחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה ובין הפרשות בהן עסק הייתה פרשת "נמרודי גימל", בה הורשעו יעקב נמרודי ומקורבו הסופר אריה קרישק.

שירת כראש זרוע הביטוח הלאומי ביחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית, ראש זרוע המודיעין וכראש מטה ביחידה. ב-2010 מונה לראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה, ב-2012 לסגן ראש אגף החקירות והמודיעין ושירת בתפקיד עד יולי 2016.

איפרגן הוא חבר תנועת הביטחוניסטים, ומשמש כיום שותף במשרד עורכי דין. הוא נשוי ואב לארבעה ילדים. תושב בית דגן.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית
קטגוריה:שוטרים שעוטרו בעיטור המופת
קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:חברי הביטחוניסטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
גילה בן הר

[ממוזער|שמאל|גילה בן הר. הרצאה בכנס LINKS ב[אוניברסיטת חיפה, 2014]]
**גילה בן הר** (נולדה ב-5 באוקטובר 1951) היא אשת חינוך ישראלית. שימשה מנכ"לית המרכז לטכנולוגיה חינוכית בין השנים 2004-2018 ולשעבר ראש מינהל החינוך, התרבות והספורט בעיריית תל אביב-יפו.

## ביוגרפיה
גילה בן-הר נולדה בחיפה להורים ניצולי שואה, שרה ושניאור וישניץ. בוגרת תיכון עירוני ג' בנוה שאנן. לבן הר תעודת הוראה ותואר מוסמך בחינוך מאוניברסיטת בר-אילן, והיא בוגרת המחזור הראשון של מכון מנדל למנהיגות, שבו התמחתה בסוגיות ביזור ומרכוז מערכת החינוך והקשר בין המדינה לרשות המקומית.

החלה את דרכה המקצועית כמחנכת בבית הספר היסודי נוף ים באשקלון. בהמשך מילאה תפקידי הדרכה וניהול במערך ההדרכה והניהול הפדגוגי ברמת השרון. בשנת 1994 הקימה וניהלה את אגף החינוך בזכרון יעקב. בשנת 2000 מונתה לראש מינהל החינוך, התרבות והספורט בעיריית תל אביב-יפו. בשנת 2004 מונתה למנכ"לית המרכז לטכנולוגיה חינוכית.

בשנת 2010 נכללה ברשימת 50 הנשים המשפיעות של עיתון גלובס.

חברה בדירקטוריון של המרכז האקדמי לוינסקי-וינגייט.

נשואה לאבי בן הר, אם לשלושה ילדים וסבתא לשמונה נכדים. כיום מתגוררת בהרצליה.

## קישורים חיצוניים
* הבלוג של גילה בן הר, אתר מטח
* גילה בן הר באתר תולדוט – דור שני לשואה מדבר

## הערות שוליים

קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ג' (חיפה)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ג' (חיפה)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:נשות הדור השני לשואה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
אח"י תנין (צוללת מסדרת דולפין AIP)

**אח"י תנין** היא צוללת משולבת הנעת חשמל-דיזל, הראשונה מהסדרה דולפין AIP של חיל הים הישראלי. היא והצוללות הנוספות מהסדרות דולפין ודולפין AIP נבנו בגרמניה במספנות HDW. אח"י תנין החלה את שירותה בשנת 2014.

## תיאור
אח"י תנין נחשבת לצוללת מהמתקדמות בעולם, והיא כלי המלחמה היקר ביותר של צה"ל. מערכות הסונאר וההגנה של הצוללת מתקדמות ומשופרות ביחס לשל קודמותיה. הצוללות מסדרת דולפין AIP יכולות לשאת טילי שיוט בעלי טווח של אלפי קילומטרים, וניתן לציידם בראשי קרב גרעיניים. אחד השיפורים המרכזיים הוא אלמנט טכנולוגי מתקדם שהוצב במרכז הצוללת – מערכת ה-AIP (Air Independent Propulsion), מערכות הנעה לצוללות ללא תלות באוויר חיצון, מערכת המבוססת בין היתר על טכנולוגיית תאי דלק המאפשרת למנוע המשולב דיזל-חשמל להשתמש בחמצן ללא צורך בצריכתו ממקור שמחוץ למים. שדרוג זה הצריך את הארכתה של הצוללת בכעשרה מטרים ומטרתו לאפשר שהייה ממושכת יותר בלב ים.

השלמת הרצתן של המערכות והטכנולוגיות החדשות בצוללת זו, תאפשר במידה מסוימת להתקין חלק מהן גם בצוללות הוותיקות המשמשות כעת את החיל.

על-פי התוכנית המקורית, אח"י תנין הייתה אמורה להגיע לישראל במהלך 2013, אך בשל תקלות היא לא הגיעה עד ספטמבר 2014. הגעת הצוללת נדחתה כי מדובר בדגם ייחודי וראשוני שנבנה עבור חיל הים הישראלי, וכתוצאה מכך התעוררו בעיות ייצור בראשית הדרך. הצוללת משתמשת במעגן דרור – מעגן הפולינום בבסיס חיפה שנבנה במיוחד לצורך קליטת צוללת מסוג זה.

עלותה של כל צוללת מסוג זה מוערכת בכ-400 מיליון אירו, שליש ממחירה ממומן בידי ממשלת גרמניה. חלק ניכר מהמערכות שמותקנות בצוללות מפותחות ומיוצרות בישראל. גורמים ביטחוניים אמרו כי בעקבות ההצטיידות בצוללות, מקיימת גרמניה רכש גומלין בחברות אזרחיות וביטחוניות בישראל.

הצוללת הבאה מסדרה זו אשר נקלטה בחיל הים היא אח"י רהב.
השמות אח"י "תנין" ואח"י "רהב" נבחרו על ידי ראש הממשלה דוד בן-גוריון עבור הצוללות הראשונות בחיל. במקור השמות הללו הם של שני יצורי ים מיתולוגיים (תנין (מיתולוגיה)) המוזכרים בספר ישעיהו: 

לאח"י תנין הנוכחית קדמו הצוללות אח"י תנין (צ-71) מסדרה S שהוצאה מהשירות בינואר 1968, ואח"י תנין (צוללת מסדרת גל) שהוצאה מהשירות ב-2002.

ב-23 בספטמבר 2014 התקבלה אח"י תנין בטקס ממלכתי בבסיס חיל הים בחיפה, לאחר הפלגה רצופה (רובה מתחת לפני הים) ממפעל היצרנית HDW בעיר קיל בגרמניה.

## מפקדי הצוללת

## גלריה

קובץ:INS Tanin (1).jpg|אח"י תנין במהלך טקס הקבלה בבסיס חיל הים בחיפה,23 בספטמבר 2014


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* תמונות ומידע נוסף על הצוללת ותהליך הכשרתה, בפורום צבא וביטחון באתר "פרש"
* 
* 
* אנני אלרועי, הצוללת אחי תנין – כבוד לתנין, "בין גלים", אוקטובר 2014, עמ' 12
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

תנין
קטגוריה:תנינאים בתרבות
אברהם רונן (חוקר אמנות)

**אברהם רונן** (קאושנסקי) (2 באפריל 1929 – 4 ביוני 2014) היה חוקר ומבקר אמנות ישראלי, פרופסור לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב ודקאן הפקולטה לאמנויות בה.

## ביוגרפיה
רונן נולד במושבה ראשון לציון, בן ליצחק ושרה קאושנסקי מטיגינה (בנדרי; כיום במולדובה). בשנת 1948 התגייס לפלמ"ח והשתתף בקרבות מלחמת העצמאות. לאחר מכן הצטרף לקיבוץ ארז. בשנת 1949 עזב את הקיבוץ ועבר לירושלים, שם למד באוניברסיטה העברית פילוסופיה והיסטוריה כללית, תוך כדי עבודה במשרד מבקר המדינה והוראת תולדות האמנות בבית הספר לאמנות בצלאל.

בשנים 1958–1959 למד תולדות האמנות באוניברסיטת פירנצה. בשנים 1957–1963 כיהן כמנהל ארכיון בית הנכות בצלאל בירושלים. בשנים 1963–1967 היה הנספח לתרבות בשגרירות ישראל ברומא. באותה תקופה השלים את לימודיו בתולדות האמנות וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת רומא.

בשנים 1964–1976 היה הממונה לענייני אמנות של הביתן הישראלי בביאנלה של ונציה.

בשנת 1968 הצטרף לסגל החוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב כמרצה. ב-1971 הועלה לדרגת מרצה בכיר, וביולי 1978 הועלה לדרגת פרופסור חבר. בשנים 1972–1976 כיהן כראש החוג לתולדות האמנות. בשנים 1980–1983 כיהן כדקאן הפקולטה לאמנויות, ולאחר מכן שהה סמסטר אחד במכון למחקר מתקדם שליד אוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית.

בשנת 1997 פרש כפרופסור אמריטוס.
נפטר ב-2014 ותרם את גופתו למדע.

## פעילויות נוספות
* החל משנת 1978 היה חבר באקדמיה פטררקה, בארצו, איטליה.
* משנת 1976 חבר במועצת המנהלים של מוזיאון תל אביב, בוועדה לרכישות ותערוכות.
* ארבע פעמים שימש יושב ראש בוועדות למתן פרס ישראל לאמנים והיסטוריונים של האמנות.
*באוקטובר 2013 אצר תערוכה וכתב קטלוג לתערוכה רטרוספקטיבית של האמנית רות צרפתי, במוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית.

## כתיבתו
*רונן כתב את כל הערכים שנושאם אמנות ואדריכלות באנציקלופדיה העברית בין השנים 1957–1963.
*כתב מאמרי ביקורת אמנות בעיתון "הארץ".
*פרסם מאמרים וביקורת ספרי אמנות בחשובי העיתונים המקצועיים מחוץ לישראל, כגון Kunst Chronik.
* פרסם את הספר: אברהם אופק, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1989.
* פרסם את המאמר: ציורי הקיר בכפר אוריה, מועצה אזורית מטה יהודה, ירושלים, 1971. נכתב על יצירתו של הצייר אברהם אופק.

## חייו הפרטיים
בשנת 1954 נישא לשרה גרינשטיין ונולדו לו שני בנים, יובל ואיתמר. שרה נפטרה בשנת 1977, וב-1979 נישא בשנית לחיה מולד.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 'הגדה של פסח' מצוירת בידי יעקב וכסלר, בבלוג "עונג שבת" של דוד אסף
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: תולדות האמנות
קטגוריה:חוקרי תולדות האמנות ישראלים
קטגוריה:מבקרי אמנות ישראלים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פירנצה
קטגוריה:ישראלים שתרמו את גופתם למדע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
אמיר איל

**אמיר איל** (נולד ב-6 במרץ 1965) הוא איש עסקים ישראלי, יזם, רואה חשבון והבעלים של קבוצת ההשקעות אינפיניטי-אילים.
מכהן כסגן נשיא לשכת רואי החשבון בישראל.

## ביוגרפיה
אמיר איל נולד וגדל בנתניה. הוא נצר (מצד אימו) למשפחת מייסדי נס ציונה, אנשי העלייה הראשונה חזרה לארץ ישראל. את שירותו הצבאי עשה כקצין מודיעין ביחידה טכנולוגית מבצעית, לאחר סיום לימודי עתודה באלקטרוניקה ומחשבים. תוך כדי שירותו הצבאי ולאחריו, השלים תארים אקדמאים נוספים בחשבונאות ובכלכלה באוניברסיטת תל אביב, לימודי המשך בחשבונאות בפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב ולימודי תוכנית רב שנתית של מנהלים בכירים באוניברסיטת הרווארד בוסטון ארצות הברית.

איל הוא בעלים של קבוצת ההשקעות אינפיניטי ושל בית ההשקעות אילים ובכלל זה אילים קרנות נאמנות. איל מכהן כיו"ר אינפיניטי ויו"ר אילים, לצד בעלות על חברות השקעה אחרות שונות.

הוא רואה חשבון מוסמך ומכהן כסגן נשיא לשכת רואי החשבון בישראל לשכת רואי החשבון בישראל, חבר בוועד המרכזי ומשמש כיו"ר ועדת הקשר של הלשכה ורשות שוק ההון במשרד האוצר. הוא חבר ואיש הנהלה לשעבר בסניף הישראלי של ארגון YPO (ארגון מנכ"לים, יזמים ונשיאי חברות בינלאומי). איל חבר בוועדת ההיגוי של השקעות קרן GIF (קרן גרמניה-ישראל למחקרים),

הוא מרצה בנושאי שוק ההון במסגרות שונות, לרבות באקדמיה, ופרשן כלכלי באמצעי התקשורת. בעבר כיהן כדירקטור בחברה הציבורית לשעבר יקבי ברקן, כיו"ר אגודת ידידי האוניברסיטה הפתוחה וכחבר הנהלה באגודת הידידים של ארגון "נא לגעת".

השתתף כמשקיע בתוכנית הריאליטי "הכרישים" ששודרה בערוץ 10 בשנת 2009 ובשנת 2021 חזר להשתתף בצוות המשקיעים של התוכנית "הכרישים" של קשת וגיל הפקות ומאז הוא ממשיך להיות בצוות הכרישים.

בעברו שיחק כדורסל מקצועי החל מקבוצת הילדים ועד הבוגרים של מכבי נתניה.

איל מתגורר בהרצליה. נשוי לאיילת ואב לארבעה ילדים.

## קריירה עסקית
עם שחרורו מהשירות הצבאי הצטרף כמתמחה בפירמת רואי החשבון קסלמן וקסלמן PWC. לאחר מכן הצטרף לחברת השקעות בתפקיד מנהל השקעות ואנליסט. הוא עבד בה שבע שנים והתקדם לתפקיד סמנכ"ל ושותף ברווחים. בהמשך הקים את חברת אינפיניטי גרופ בע"מ המאגדת מספר חברות העוסקות בתחומים שונים בשוק ההון. בשלהי 1997 הוקם אינפיניטי בית השקעות. בשנת 2005, בעקבות רפורמת בכר, הוקמה חברת הבת אינפיניטי ניהול השתלמות וגמל בע"מ. בשנת 2009, בעקבות זכייה במכרז ניהול כספי הפנסיה של עובדי חברת החשמל, הוקמה חברת אינפיניטי ניהול קופת גמל מרכזית לקיצבה בע"מ. בשנת 2010 הוקמה חברת אינפיניטי-אילים סוכנות לביטוח בע"מ העוסקת בביטוחי פרט. במהלך 2012 איל רכש את חברת ניהול קרנות הנאמנות של בנק יובנק שהייתה חברת הקרנות הבנקאית האחרונה שנמכרה במסגרת רפורמת בכר, ושינה את שמה לאילים קרנות נאמנות. בתחילת שנת 2013 איל רכש ומיזג את פעילות חברת ניהול התיקים של בנק ירושלים לאינפיניטי. במהלך השנים התרחבה הקבוצה למגוון פעילויות שונות ובתחומי השקעות שונים בהם נדל"ן לסוגיו, חברות הזנק בשלבים שונים, ועסקאות מימון גלובליות. הקבוצה מפעילה מעבדה פיננסית המפתחת יישומי פינטק ומכשירי השקעה מורכבים עבור מגוון לקוחות מסווגים/כשירים ואחרים.

## קישורים חיצוניים
*אתר האינטרנט של קבוצת ההשקעות אינפיניטי
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
רביעיית מיתרים מס' 4 של בטהובן

תווי הפתיחה מהדפסה מהמאה ה-19|ממוזער|שמאל

**רביעיית המיתרים מספר 4** בדו מינור מאת לודוויג ואן בטהובן, אופוס 18 מספר 4, נכתבה בשנים 1800-1798 ופורסמה בשנת 1801.

רביעייה זו היא היחידה בקבוצת הרביעיות הזו הכתובה בסולם מינורי.

* הפרק הראשון, אלגרו מה נון טאנטו כתוב בצורת הסונאטה. הפרק פותח בנושא דרמטי, המשתרע על פני שלוש אוקטבות כמעט. שלושת הנושאים של הפרק מתפתחים במהלכו.
* הפרק השני בדו מז'ור, אנדנטה סקרצוזו קוואזי אלגרטו מהווה מעין פוגה בסגנון חופשי, על אף שהוא משמר את צורת הסונאטה. 
* הפרק השלישי, אלגרטו, כתוב בצורת מינואט וטריו.
* הפרק הרביעי, פרסטיסימו הוא רונדו בסגנון הונגרי, המזכיר את השלישייה הצוענית של היידן מספר 39. 

## קישורים חיצוניים

* [תווי היצירה](http://imslp.org/wiki/String_Quartet_No._4_(Beethoven,_Ludwig_van))
*Sleeve notes to the Hyperion recording of the Beethoven quartets 
*[ביצוע היצירה על ידי [רביעיית ארטמיס]] 

קטגוריה:יצירות מאת בטהובן
קטגוריה:יצירות לרביעיית מיתרים
ברימור

**ברימור** (באנגלית: **Barrymore**) הוא שם משפחה.

קטגוריה:שמות משפחה
חמו

**חמו** הוא שם פרטי ערבי שמשמש לשם משפחה ביהדות צפון אפריקה וביהדות מרוקו. ייתכן ובצפון אפריקה, מקור השם בעיירה אייט חמו שבמרוקו.

קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
קטגוריה:שמות משפחה ביהדות צפון אפריקה
גולדנברג

**גולדנברג** (לועזית: **Goldenberg**) הוא שם משפחה יהודי אירופאי.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
אל-בנא

**אל-בנא** (בערבית: **البنا**) הוא שם משפחה ערבי.

קטגוריה:שמות משפחה ערביים
צום יהושע

**צום יהושע** הוא יום צום יהודי שהיה נהוג בעבר לציון יום פטירתו של יהושע בן נון.

## הקשר לרעידת אדמה ולבית המקדש

מותו של יהושע מוזכר, עוד מהמאה ה-2, בהקשר של רעידת אדמה. התאריך עצמו, י"ח באייר, הוזכר החל ממחצית האלף הראשון בהקשר של רעידת אדמה, בעבר או בהווה. ישנו גם אזכור מפורש של רעידת אדמה כסיבה לצום יהושע:

ככל הנראה שהמקור לקשר בין רעידת האדמה לבין התאריך הוא ברעידת האדמה שהתרחשה ב-שנת 363 בי"ח באייר. זהו גם התאריך, לפי מקורות שונים, של חורבנו של בית המקדש של יוליאנוס בתאריך זה, וכן של בנייתו. על פי המקורות, בית המקדש נחרב בעת בנייתו על ידי רעידת אדמה. מכאן, לפי החוקר אלחנן ריינר, שככל הנראה צום יהושע הוסט לתאריך י"ח באייר בעקבות רעידת אדמה זו, ונוסף יסוד רעידת האדמה לזכר יהושע. העובדה כי תאריך י"ח באייר, היה לימים לתאריך שבו צוין מותו של רבי שמעון בר יוחאי (ל"ג בעומר), והתכונה המיוחסת לרשב"י של הרעדת אדמה, בדומה ליהושע, הביאה את ריינר למסקנה כי המיתוס הגלילי של יהושע בן נון התגלגל במיתוס של הרשב"י. במסגרת גלגול זה, אומץ י"ח באייר כיומו של הרשב"י והר מירון כמקום פולחנו.

## תאריך הצום

ממקורות שונים עולים ימים שונים בהם צוין הצום, כשבמקורות המוקדמים התאריך הוא י"ח באייר, ובמקורות המאוחרים התאריך מוקדם לסוף חודש ניסן.

### במקורות הקדומים

קיימת עדות מהמאה ה-5 לצום בי"ח באייר. עדות זו מופיעה בכתובת שהתגלתה בבית כנסת העתיק בתל רחוב, ושם כתוב:

במאה ה-7 כבר קיימת עדות ברורה לקשר בין התאריך י"ח באייר ולצום יהושע:

ועדות נוספת מהמאה ה-8:

### במקורות המאוחרים ובספרי ההלכה

הצום מצוין לראשונה במקורות המאוחרים בספר הלכות גדולות בכ"ו בניסן בתור התאריך בו נפטר יהושע, גם בסידור רש"י ובמחזור ויטרי הוא מוזכר באותו תאריך. בכל בו מופיע הצום בתאריך כ"ח בניסן וכן בארחות חיים עם גרסה לפיה הצום בכ"ט בניסן.

גם בספרי ההלכה המאוחרים מופיעות כמה גרסאות, למעשה לא נוהגים לצום את צום יהושע.

## הערות שוליים

קטגוריה:תעניות
קטגוריה:ארץ ישראל ביהדות
קטגוריה:ספר יהושע
קטגוריה:אירועים בחודש אייר
קטגוריה:האלף ה-1
קטגוריה:יהושע בן נון
בדיחי

**בדיחי** הוא שם משפחה יהודי ממוצא תימני.

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות תימן
מריה בואנו

**מריה אסתר אנדיון בואנו** (בפורטוגזית: **Maria Esther Andion Bueno**, 11 באוקטובר 1939 – 8 ביוני 2018) הייתה טניסאית ברזילאית, שהשתתפה בתחרויות בשנות ה-50 ובשנות ה-60 של המאה ה-20 היא דורגה במקום הראשון בעולם.

היא זכתה ב-19 תוארי גראנד סלאם, מהם 7 ביחידות, 11 בזוגות נשים ו-1 בזוגות מעורבים.

בשנת 1960 הייתה לבואנו לטניסאית הראשונה בהיסטוריה שזכתה בכל ארבעת טורנירי הגראנד סלאם בטורניר הזוגות לנשים, 3 מהם עם דרלין הארד מארצות הברית ואחד עם כריסטין טרומן מבריטניה ובנוסף זכתה באותה שנה גם בטורניר לזוגות מעורבים באליפות צרפת הפתוחה.

בשנת 1978 נכללה בואנו בהיכל התהילה הבינלאומי בטניס.

## טורנירי [[גראנד סלאם (טניס)|גראנד סלאם]]
### יחידות

*זכיות \ השתתפות - מספר זכיות בטורניר \ מספר הפעמים של השתתפות בטורניר

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות וימבלדון
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס
קטגוריה:טניסאיות ברזילאיות
קטגוריה:ילידות 1939
קטגוריה:ברזילאיות שנפטרו ב-2018
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-2018
קשאמה סוואנט

**קשאמה סוואנט** (לעיתים מאוית **שאמה סוואנט**, **קשמה סוואנט**; בתעתיק לטיני **Kshama Sawant**; נולדה ב-15 באוקטובר 1973) היא פעילה חברתית אמריקאית-הודית, חברת מועצת העיר סיאטל מאז שנת 2013 ומרצה לכלכלה. האינדיפנדנט הבריטי הגדיר אותה, "המחוקקת הסוציאליסטית הבולטת בארצות הברית".

סוואנט פועלת במסגרת תנועת , תנועה אחות של מאבק סוציאליסטי בישראל, כחלק מתנועת אלטרנטיבה סוציאליסטית בינלאומית (ISA). החל מפברואר 2021 היא חברה גם בתנועת הסוציאליסטים הדמוקרטיים של אמריקה (DSA).

## בחירות למועצת העיר סיאטל
סוואנט, שהייתה מעורבת בתנועת אוקיופיי, התמודדה על מושב בבית הנבחרים של מדינת וושינגטון ב-2012 מול מועמד המפלגה הדמוקרטית, והשיגה כ-20 אלף קולות (29%). היא נבחרה למועצת העיר סיאטל כמועמדת סוציאליסטית לראשונה ב-2013 בידי קרוב למאה אלף מצביעים, בין השאר, על רקע הובלת קמפיין להעלאת שכר המינימום. היא הסוציאליסטית הראשונה שניצחה במערכת בחירות כלל-עירונית בסיאטל מאז שנת 1916. היא נבחרה מחדש, לאחר מעבר לשיטת בחירות מחוזית, ב-2015 וב-2019. ב-2021 ניצחה פעם נוספת בבחירות הדחה שיזם הימין.

## קמפיין שכר המינימום
במאי 2014 הקמפיין להעלאת שכר המינימום הגיע להישג חסר תקדים עם ההחלטה של מועצת העיר על העלאת שכר המינימום בעיר ל-15 דולר לשעה, הרמה הגבוהה ביותר בכל ארצות הברית. סוואנט הכריזה על ניצחון לקמפיין, אך גם ביקרה את העובדה שלתאגידים גדולים תתאפשר העלאה מדורגת שתיפרס על פני מספר שנים. אולם הצעות החלטה שהעבירה לביטול הפטורים לא זכו לתמיכת רוב במועצה. בנאום שנשאה ביום קבלת ההחלטה במועצת העיר אמרה, "עשינו את זה. העובדים והעובדות עשו את זה. הניצחון הגדול הראשון לקמפיין למען 15 דולר לשעה יעורר השראה בקרב אנשים בכל רחבי הארץ".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילות חברתיות אמריקאיות
קטגוריה:פעילים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:פרוגרסיביות אמריקאיות
קטגוריה:סוציאליסטיות אמריקאיות
קטגוריה:כלכלניות אמריקאיות
קטגוריה:מהגרות מהודו לארצות הברית
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מומבאי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת סיאטל
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1973
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
מרין צ'יליץ'

**מרין צ'יליץ**' (בקרואטית: **Marin Čilić**; נולד ב-28 בספטמבר 1988) הוא טניסאי קרואטי מקצועני. בשיאו (29 בינואר 2018), דורג במקום השלישי בעולם בדירוג הסבב ה-ATP, ונכון ל־hubh 2022 הוא מדורג במקום ה-17.

הישג השיא של צ'יליץ' הוא זכייה בטורניר גראנד סלאם, אליפות ארצות הברית הפתוחה (2014). במהלך הקריירה שלו הוא זכה ב-20 תארים בטורנירי היחידים במסגרת הסבב העולמי לגברים (ATP).

התאמן בהדרכתו של בוב ברט (2004 - 2013), ומשנת 2013 מתאמן בהדרכתו של גוראן איוואנישביץ'.

## קריירה
צ'יליץ' נולד לזוג הורים קרואטים במג'יוגוריה, עיירה בבוסניה והרצגובינה, בהיותו ילד כבן 4 החל להתאמן בטניס עם שני אחיו הגדולים. לאחר שגילה כישרון, המליצו להוריו להעבירו לזאגרב להמשך התפתחותו כשחקן. בזאגרב ראה אותו טניסאי העבר גורן איבניסביץ', שראה בו פוטנציאל גדול, והכיר אותו למאמנו שלו בוב ברט. בהיתו בן 15 נסע לסן רמו שבאיטליה כדי להתאמן אצל ברט.

### הישגים ראשונים
#### 2009
בספטמבר 2009 הגיע צ'יליץ' (דורג במקום 16 בטורניר) לשלב רבע הגמר באליפות ארצות הברית הפתוחה, שבו הפסיד למדורג השישי בטורניר חואן מרטין דל פוטרו מארגנטינה (4-6, 6-3, 6-2, 6-1) שבסופו של דבר זכה בתואר. בשלב שמינית הגמר, הוא הדיח את המדורג שני בטורניר, אנדי מארי מבריטניה (5-7, 2-6, 2-6).

#### 2010
ארבעה חודשים לאחר מכן, בינואר 2010 הגיע צ'יליץ' (דורג במקום 14 בטורניר) לשלב חצי הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה, תוך שהוא גובר בדרך על המדורג רביעי בטורניר, חואן מרטין דל פוטרו (7-5, 4-6, 5-7, 7-5, 3-6) ועל המדורג שביעי בטורניר, אנדי רודיק מארצות הברית (6-7, 3-6, 6-3, 6-2, 3-6). בחצי הגמר הוא נוצח על ידי המדורג חמישי בטורניר, אנדי מארי (3-6, 6-4, 6-4, 6-2). חודש לאחר מכן, ב-22 בפברואר אותה שנה, הוא הגיע לדירוג השיא שלו מספר 9 בעולם.

#### 2012
בספטמבר 2012 הגיע צ'יליץ' (דורג במקום 12 בטורניר) לשלב רבע הגמר באליפות ארצות הברית הפתוחה שבו הפסיד למדורג שלישי בטורניר, אנדי מארי (3-6, 7-6, 6-2, 6-0) שבסופו של דבר זכה בטורניר.

### זכייה בגראנד סלאם ראשון
#### 2014
ביוני 2014 הגיע צ'יליץ' (26 בטורניר) לשלב רבע גמר באליפות וימבלדון שבו הפסיד למדורג ראשון נובאק ג'וקוביץ' מסרביה ב-5 מערכות (6-1, 3-6, 6-7, 6-2, 6-2) שבסופו של דבר זכה בטורניר ועלה למקום הראשון בעולם. בסיבוב השלישי הוא ניצח את המדורג שישי בטורניר תומאש ברדיך מצ'כיה (6-7, 4-6, 6-7).

הישג השיא שלו, הוא זכייה בתואר גראנד סלאם, באליפות ארצות הברית הפתוחה שנערכה בספטמבר 2014 (דורג במקום 14 בטורניר), לאחר שגבר בשלב רבע הגמר על המדורג שישי בטורניר תומאש ברדיך (2-6, 4-6, 6-7), בשלב חצי הגמר על המדורג שני בטורניר רוג'ר פדרר משווייץ (3-6, 4-6, 4-6) ובמשחק הגמר על המדורג עשירי קיי נישיקורי מיפן (3-6, 3-6, 3-6).

#### 2017
באליפות וימבלדון העפיל לגמר בו הפסיד לפדרר בשלוש מערכות.

### גראנד סלאם
#### יחידים

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:טניסאים קרואטים
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס
קטגוריה:טניסאים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1988
דניאיל טימצ'ינה

**דניאיל טימצ'ינה** (**Daniil Tymchyna**; 5 בנובמבר 1900 – 8 ביולי 1972) היה כומר אוקראיני, חסיד אומות העולם.

## רקע
טימצ'ינה היה מנהל בית היתומים ששכן במנזר "עלייתה השמיימה של מרים הבתולה" בכפר אוניוב (Uniów) במחוז טרנופול שבפולין (כיום אוניב  באוקראינה). בית היתומים השתייך למסדר הסטודיטי (אנ'), בראשות הארכימנדריט קלימנטי שפטיצקי שהוכר אף הוא כאחד מחסידי אומות העולם.

## מעשה ההצלה
לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות ביוני 1941 הוסתרו יהודים בכפר. בבית הספר בכפר הסתיר המנהל ניקולה דיוק (Dyuk) ורעייתו מריה את קלרה ספרן, בנה הצעיר רואלד, אחיה סמואל רוזן ואשתו יוזפינה. בשם החשאיות, לא ידעו אלו על שלושה ילדים יהודים אחרים שהוסתרו במנזר בו היה בית היתומים בניהולו של טימצ'ינה. טימצ'ינה ידע כי שלושת הילדים הם יהודים והסביר להם כיצד להסתיר את יהדותם.

## לאחר המלחמה
זמן קצר לאחר כיבוש האזור ב-1944 על ידי ברית המועצות הורה סטלין לאסור את המנהיגות הקתולית במערב אוקראינה. ב-1947 נעצר טימצ'ינה ונידון לעשר שנות עבודות כפייה בסיביר. דניאיל נפטר בשנת 1972.

שלושת הילדים שניצלו על ידי טימצ'ינה - עודד אמרנט, לאון חמיידס (Chameides) ואדם דניאל רוטפלד- היגרו לישראל, ארצות הברית ופולין.

אדם דניאל רוטפלד נולד בשנת 1938 בעיר פרמישלן שבפולין. הוא הובא על ידי אחד הנזירים לבית היתומים בכפר, קיבל שם בדוי, דניאילו צ'רבינסקי, ונשאר שם במשך כל תקופת הכיבוש הגרמני. מכל משפחתו רק אחותו, אליצ'ה, שרדה את השואה. לאחר המלחמה נשאר רוטפלד בפולין והפך למדען וחוקר. בין השנים 1991 ל-2002 כיהן כמנהל מכון המחקר לשלום בסטוקהולם (אנ') ובשנת 2005 נתמנה לשר החוץ של פולין.

עודד אמרנט נולד בתל אביב בשנת 1935 לשם היגרו הוריו מפולין כמה שנים קודם לכן. כשהיה עודד בן ארבע, נסע עם אמו לפולין לבקר את הוריה. מבלי לדעת שבקרוב המלחמה תפריד ביניהם, אמו חזרה לתל אביב, והשאירה את בנה עם הוריה שאמורים היו להצטרף אליה בארץ ישראל. עם פרוץ המלחמה, הסבא והסבתא לקחו את עודד עמם וברחו לאמארנט וברחו ללבוב שנפלה ב-1941 בידי הנאצים. מאמצים לאתרו ולחלצו דרך השלטון הנאצי נכשלו. דודו של עודד הביא אותו לכנסייה בכפר וכך ניצלו חייו. שאר בני משפחתו נרצחו. לאחר המלחמה הוחזר עודד למשפחתו בתל אביב.

בשנת 2008 הכיר מוסד יד ושם בדניאיל טימצ'ינה כחסיד אומות העולם.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוקראינים חסידי אומות העולם
קטגוריה:כמרים אוקראינים
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:ילידי 1900
קטגוריה:אוקראינים שנפטרו ב-1972