open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אירו לייטונן

**אירו ריינו לייטונן** (בפינית: **Eero Lehtonen**; 21 באפריל 1898 – 9 בנובמבר 1959) היה אתלט פיני. הוא התחרה באולימפיאדת 1920 בפנטאתלון, קפיצה לרוחק וקרב עשר, ובאולימפיאדת 1924 בפנטאתלון ובריצת שליחים 4 × 400 מטר. הוא ניצח בפנטאתלון בשני המשחקים, אך הציג ביצועים חלשים במקצועות אחרים. הוא פרש לאחר שנודע לו שפנטאתלון אינו נכלל באולימפיאדת 1928.

בשנת 1920 זכה לייטונן בתארים הלאומיים בפנטאלתון ובקפיצה לרוחק, וקבע שיא לאומי חדש בקפיצה לרוחק של 7.02 מטר. באולימפיאדת 1920 ניסה להתחרות בקרב עשר, אך ויתר לאחר חמישה מקצים. הוא פרש למחצה לאחר האולימפיאדה, אך חזר בשנת 1922, וזכה שוב בתארים הלאומיים בקפיצה לרוחק ובפנטאתלון. בפנטאתלון האולימפי של 1924, רוברט לג'נדרה קבע שיא עולם בקפיצה לרוחק, אך לייטונן הצליח יותר בממוצע וזכה במדליית הזהב.

בשנת 1984 הוצב פסל ברונזה של לייטונן בפארק הספורט במיקלי, עיר הולדתו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופים אולימפיים: אתלטיקה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת פריז (1924)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אנטוורפן (1920)
קטגוריה:אלופים אולימפיים מפינלנד
קטגוריה:ילידי 1898
קטגוריה:נפטרים ב-1959
בויין

**בויין** (באירית: **Bhóinn**) הוא נהר הזורם באירלנד. לפי המיתולוגיה הקלטית, נהר הבויין נוצר עקב פעילותו של נכטאן, אל המים הקלטי. נכטאן ביקש למנוע מאשתו להגיע לבאר המים שהוא היה בעליה, הוא יצר שלושה נחשולי מים שנועדו לפגוע באשתו וגרמו, בסופו של דבר, ליצירתו של נהר הבויין. אורכו של הנהר הוא 112 קילומטר. הנהר עובר באירלנד דרך מחוז אופאלי, מחוז קילדייר ומחוז מית', ונשפך לבסוף ל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אירלנד: נהרות ונחלים
The Journal of Physical Chemistry B

***The Journal of Physical Chemistry B*** הוא כתב עת מדעי שפיט, העוסק במחקר בתחומים שונים של כימיה של חומרים (מקרו-מולקולות, חומר רך וחומרים פעילי שטח), וכן במכניקה סטטיסטית, תרמודינמיקה וכימיה ביופיזיקלית. הוא מתפרסם מדי שבוע מאז 1997 על ידי האגודה האמריקנית לכימיה. על פי *Journal Citation Reports*, לכתב העת היה אימפקט פקטור של 3.5 לשנת 2023.

עקב כמות המחקר ההולכת וגדלה בתחומים שהוא מכסה, כתב העת פוצל לשניים בתחילת 2007, כאשר *כתב העת The Journal of Physical Chemistry C* מתמחה בננו-מבנים, מבנים ותכונות של משטחים וממשקים, אלקטרוניקה ונושאים קשורים.

## רשימת עורכים ראשיים
האנשים הבאים כיהנו כעורכים ראשיים:

* 1997–2005 מוסטפא אל-סייד
* 2005–2019 ג'ורג' סי. שץ
* 2020–הווה ג'ואן-אמה שיאה

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי עת לכימיה
בקעת שפע

**בקעת שפע** היא בקעה קטנה בגליל המערבי למרגלות השלוחה הדרומית של רכס סולם צור, הר מנור ורמת אדמית.

גובהה של הבקעה נע מ-50 עד 130 מטרים מעל פני הים, והיא מנוקזת על ידי נחל בצת אשר עובר במרכזה. היא תחומה על ידי היישוב שלומי ממערב, ממושב יערה מדרום-מזרח, ומצובה מדרום.

את הבקעה חוצה כביש הצפון המתחיל בקצה הבקעה המערבי בצומת חניתה וממשיך עד לקיבוץ סאסא שבגליל העליון. בנוסף לנחל בצת, נמצא בבקעה נחל נמר היורד מרכס סולם צור המתנשא מצפון לבקעה. מעל חלקה המזרחי של הבקעה נמצאים רמת אדמית, הר מנור ומערת קשת. ביניהן ובין הבקעה מקשר כביש 8993, ומעל לחלקה המערבי של הבקעה מכיוון צפון מתנשאת שלוחתו הצפונית של רכס סולם צור, רכס חניתה וקיבוץ חניתה. הבקעה היא אזור חקלאי פורה, והיא ידועה בכרמי הגפנים שבה. סביב לה שוכנים היישובים שלומי ממערב, יערה מדרום-מזרח, מצובה מדרום-מערב.

בבקעה יש את חורבת בנאי אשר נוכחות בה ראיות מהתקופה הרומית, הביזנטית, הצלבנית והתקופה הממלוכית בארץ ישראל.

## הערות שוליים

שפע
קטגוריה:הגליל המערבי
זורו (סדרת אנימציה, 1997)

**זורו** (באנגלית: **The New Adventures of Zorro**, תרגום: **הרפתקאותיו החדשות של זורו**) היא סדרת הטלוויזיה המונפשת השלישית המציגה את דמותו של זורו. הסדרה שודרה במשך שתי עונות בסינדיקציה שבועית, מ-20 בספטמבר 1997 עד 12 בדצמבר 1998.

## עלילה
בסדרה כיכב מייקל גוף בתפקיד זורו/דייגו דה לה וגה, כאשר ארל בואן בתפקיד קפטן מונטקרו, הנבל הראשי. פטריק פריילי גילם את אביו של דייגו, דון אלחנדרו דה לה וגה, וטוני פופ היה הסמל גרסייה המגושם, שהפך לפופולרי בזכות הנרי קלווין בסדרת לייב אקשן של דיסני משנות ה-50 . סדרה זו הוסיפה אלמנטים של מדע בדיוני ופנטזיה לאגדת זורו, כאשר הגיבור נלחם בנבלי-על שהשתמשו בגאדג'טים ובקסמים מסטימפאנק. זורו השתמש בציוד דומה שעוצב על ידי משרתו האילם, ברנרדו, ונעזר בקסם של האישה החכמה האינדיאנית, ינשוף אפור.

## מדבבים
* מייקל גוך בתור דון דייגו דה לה וגה / זורו
* ג'יני אליאס בתפקיד איזבלה טורס, ינשוף אפור, סנאי קטן
* ארל בואן בתור קפטן מונטקרו
* טוני פופ בתפקיד סמל גרסייה
* פטריק פראלי בתור דון אלחנדרו דה לה וגה

### מדבבים נוספים
* אד אסנר
* די בראדלי בייקר
* מרי קיי ברגמן
* סוזן בלו
* ויקטור ברנדט
* קלנסי בראון
* וורן ברטון
* המילטון קאמפ
* בריאן קאמינגס
* דניאל דייוויס
* רונלד פיינברג
* אד גילברט
* ג'ניפר הייל
* מארק המיל
* ג'ס הרנל - האוכף
* שרמן הווארד
* אלן אופנהיימר
* רון פרלמן בתפקיד גומז רודולפו
* מארק רולסטון
* רינו רומנו
* ניל רוס
* קווין שון
* גלן שאדיקס
* פרד וולף

## דיבוב בעברית
הדיבוב העברי הופק באולפני אלרום בשנת 1997. הדס מוזס הייתה במאית הדיבוב ונטע בן צבי הייתה מפיקת הדיבוב. את שיר הפתיחה ביצע שי זורניצר שדיבב גם את הדמות הראשית בסדרה.
* שי זורניצר - דון דייגו דלה וגה / זורו
* סיון שביט - איזבלה טורס
* מיכה אוזין סליאן - קפטן מונטקרו
* שמחה ברבירו - סמל גרסייה
* אלברט כהן
* אלי לולאי
* אפי בן ישראל
* עפרון אטקין
* ערן בוהם
* צביקה שוורצברג
* יורם יוספסברג

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:האחים וורנר: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:זורו: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
מיס ויולט

**מיס ויולט** (בצרפתית: **Louise Violet**) הוא סרט קולנוע צרפתי מסוגת דרמה תקופתית בכתיבה ובימוי של אריק בנאר , עם אלכסנדרה לאמי  וגרגורי דגבואה  בתפקידים הראשיים.

העלילה מתרחשת בשנות ה-80 של המאה ה-19 בכפר קטן בצרפת שאנשיו ברובם אנאלפביתים ומגיעה לשם מורה בשם לואיז ויולט. זאת דמות פיקטיבית וברנאר מתאר אותה בהשראת דמותה של לואיז מישל שהייתה מלוחמות הקומונה הפריזאית.

## תקציר העלילה
לואיז ויולט (אלכסנדרה לאמי) מגיעה לכפר ברזון כדי ליישם שם את חוק חינוך החובה החילוני שנחקק בצרפת. היא כבת 40 ולא מגלה בתחילה על עברה הקשה. היא הייתה מלוחמות המרד של הקומונה הפריזאית בו נהרגו בעלה וילדיה. לאחר 10 שנות מאסר היא משוחררת בתנאי שתעמוד במשימה של הקניית תרבות וקריאה וכתיבה לילדי הכפר.

היא מתקבלת בחשדנות על ידי ראש הכפר ז'וזף (גרגורי דגבואה), רווק מבוגר שגר עם אימו מרתה (אנני מרסייה) וילדה מאומצת, פלור. היא כותבת כל הזמן לחבריה מהקומונה הפריזאית על מה שעובר עליה בכפר. רק הדוור תרמידור (ז'רום קירשר) יודע לקרוא והוא קורא את מכתביה ויודע על עברה, דבר שמתפשט בכפר.

ז'וזף משכן אתה באורווה ביחד עם פרה. במקום זה היא גם תפתח את כיתת בית הספר. הוא אומר לה שעבודתה כוללת גם עבודת ניקיון בכנסייה וחפירת קברים...

המבוגרים זקוקים לעזרת הילדים בעבודה בשדה ולא שולחים את ילדיהם. לואיז מתייאשת אבל לאחר שסייעה ללידה, משתנה היחס אליה וילדי הכפר מגיעים אליה לשיעורים של כתיבה, קריאה ותרבות צרפת והעולם.

ז'וזף חושק בה בהשפעת אימו וביחד עם אנשי הכפר נבנית לה כיתת לימוד מעץ ללא גג. ויולט לא נענית לחיזוריו.

הנשים בכפר מסתכלות עליה בחשדנות ובזעם שמגיע לאלימות פיזית. ילד אחד מצית את הכיתה ולואיז מגישה מכתב התפטרות. ז'וזף מפציר בה להישאר והיא מסכימה להישאר אבל בתור מורה בלבד.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון למיס ויולט, באתר יוטיוב
*מיס ויולט, באתר אידיבי

קטגוריה:סרטי 2024
קטגוריה:סרטים צרפתיים משנת 2024
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטי דרמה צרפתיים
וולוספה

250px|ממוזער|שמאל|וולוה ואודין
**וולוספה** (בנורדית עתיקה: **Völuspá**) היא הפואמה המוכרת ביותר מבין האדה הפואטית, אסופה של מיתיות הכתובות בנורדית עתיקה. הוולוספה מתוארכת ל. הוולוספה עוסקת, בין השאר, בבריאת העולם כפי שהיא מופיעה במיתולוגיה הנורדית, וכן בראגנארוק, סיפור הקרב של אחרית הימים באותה המיתולוגיה. הנמען של אותה פואמה הוא האל אודין, והמספרת שלו, שעל שמה קרויה הפואמה, היא דמות המכונה בשם "וולוה". האטימולוגיה של אותו השם גזורה מכינוי נורדי עתיק שפירוש המקורב הוא "מגדת עתידות". הוולוספה מסייעת להבין את העומד בבסיסה של המיתולוגיה הנורדית. חלקים מאותה הפואמה מופיעים אף באדה הפרוזאית, קובץ שירה משלים לאדה הפואטית העוסק אף הוא בבסיסה של המיתולוגיה הנורדית. כתב היד הקדום ביותר המביא את הפואמה בשלמותה הוא קודקס רגיוס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרות נורדית
קטגוריה:יצירות המאה ה-13
קטגוריה:בריאת העולם
תפילת וסוברון

**תפילת וסוברון** (בגרמנית: **Wessobrunner Gebet**) היא אחת היצירות הקדומות ביותר שנכתבו בגרמנית עילית עתיקה, ומתוארכת ל. אותה התפילה כוללת שריד לסיפור בריאת העולם, כפי שהוא מופיע במיתולוגיה הגרמאנית. התפילה קרויה על שם מנזר בעל אותו השם השייך לבנדיקטינים ומצוי בבוואריה שבגרמניה. באותו מנזר נשתמר העותק הידוע היחיד של אותה התפילה. אחרי שהתפילה נלקחה מהמנזר, היא הועברה לספריית מדינת בוואריה. לפי ניתוח הנייר שעליו נכתבה התפילה, ניכר שהוא הגיע מדרום בוואריה. עם זאת, סביר להניח שהיא לא נכתבה במקור במנזר וסוברון, שם היא נמצאה בסופו של דבר. באשר למקום היכתבה המקורי של התפילה הועלו הצעות מספר, אך אין מוסכמה בקרב החוקרים בנושא זה. העותק של התפילה מכיל חמישה חלקים הפרוסים על פני 99 דפים, שאחד מהם אבד.

## הערות שוליים

קטגוריה:תפילות נוצריות
קטגוריה:בריאת העולם
דהאטה

**דהאטה** (בסנסקריט: **धाता**) הוא אל המופיע בהינדואיזם, אחד מאלי השמש במיתולוגיה ההינדואית. דהאטה נודע גם כאלוהי הבריאות והקסם. התפילות לדהאטה מבוצעות בעיקר באמצעות שימוש בטנטרה, תוך קריאת מזמורים מהוודות, כתבי הקודש של ההינדואיזם. דהאטה מופיע בשתיים מהיצירות האפיות המפורסמות ביותר בהינדואיזם, המהאבהארטה והראמאיאנה, שם מסופר עליו כי הוא לחם באל קרישנה. האטימולוגיה של שמו שאולה מפועל הנפוץ בשפות הודו-אירופיות שמשמעותו "לעשות" או "לברוא", מה שמחזק את הקשר בין האל דהאטה מחד לבין סיפור בריאת העולם כפי שהוא מופיע במיתולוגיה ההינדואית מאידך.

## הערות שוליים

קטגוריה:אלי בריאות
קטגוריה:אלי שמש
קטגוריה:אלים הינדואים
פוליקליטוס הצעיר

[שמאל|ממוזער|250px|התיאטרון ב[אפידאורוס]]
**פּוֹלִיקְלֵיטוֹס** (ביוונית עתיקה: Πολύκλειτος; פעל סביב המאה ה-4 לפנה"ס), המכונה "פוליקליטוס הצעיר", היה פסל יווני עתיק של אתלטים יליד העיר ארגוס. עם זאת, הישגיו הגדולים ביותר היו כאדריכל.

פוליקליטוס הצעיר היה האדריכל של ה וה באפידאורוס. מבנה התולוס, שבנייתו החלה בסביבות 360 לפנה"ס, הציג פרטי עיטור מורכבים, בייחוד בכותרות הקורינתיות של עמודיו הפנימיים. עמודים אלה השפיעו על רוב העיצובים המאוחרים יותר של סדר זה. התיאטרון הפעים את הגאוגרף היווני פאוסניאס בזכות הסימטריה והיופי שלו ומשמש להופעות תיאטרון מאז. התיאטרון מפורסם בשל האקוסטיקה שלו, המאפשרת ל-15,000 הצופים לשמוע מילים גם כאשר הן לא מוגברות באמצעי מלאכותי, וללא קשר למקום ישיבתם. מדריכי התיירים במקום נוהגים לפזר את הקבוצות שבאחריותם בפינות האצטדיון, ולהדגים להם כיצד הם מצליחים לשמוע הצתת גפרור במרכז הבמה.

הוא היה בנו של הפסל היווני קלאסי פוליקליטוס האב. בשלב מאוחר יותר של חייו, יצר פוליקליטוס יצירות אמנות רבות אחרות, שרובן התמקדו באתלטים.

קטגוריה:אדריכלים יוונים
קטגוריה:פסלים יוונים
קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
משפט שלמה (דה טרואה)

**משפט שלמה** הוא ציור משנת 1742 המתאר את משפט שלמה, מאת הצייר הצרפתי ז’אן־פרנסואה דה טרואה. היצירה נוצרה ברומא כחלק מהזמנה של הקרדינל פייר גרן דה טנסן לארמון הארכיבישופי שלו בליון. ציור נוסף שנכלל באותה הזמנה הוא ישו והאישה השומרונית. שתי היצירות שמורות כיום במוזיאון לאמנויות יפות של ליון.

## תיאור היצירה
הסצנה מתרחשת בארמונו של המלך שלמה, כפי שמעידות העמודות הנראות ברקע. המלך, הלבוש גלימה וטורבן, שרוי בצללים, יושב על כס מלכותו ולצדו שני יועציו. הקומפוזיציה נחתכת באלכסון, מהלך המדגיש את דמויות התליין, שתי הנשים ושני התינוקות שבקדמת התמונה. התליין, זרועו הימנית מתוחה, אוחז בסכין בידו הימנית ומביט אל המלך, כאילו הוא ממתין לפקודת הביצוע. בידו השמאלית הוא אוחז בכף רגלו של התינוק החי, שאותו הוא עומד לחצות לשניים. התינוק מונח בין שתי הנשים, דבר המבליט עוד יותר את העימות ביניהן. האישה הראשונה, הלבושה שמלה אדומה, נראית מתחננת ומצביעה על התינוק המת השוכב לרגליה. האישה השנייה, הלבושה שמלה כחולה, שומרת על תנוחה מתגוננת. מבטן של שתי הנשים מתלכד ומופנה אל המלך.

## הערות שוליים

קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
קטגוריה:משפט שלמה בציור
משפט שלמה (סבסטיאנו דל פיומבו)

**משפט שלמה** (באנגלית: *The Judgement of Solomon*) הוא ציור שמן על בד מן השנים 1505–1511, מאת הצייר הוונציאני סבסטיאנו דל פיומבו. היצירה נחשבת לאחת מיצירות הסצנה הנרטיביות הגדולות והשאפתניות ביותר שנוצרו בוונציה בראשית המאה ה־16. הציור אינו גמור, אך מקובל במחקר לייחסו לדל פיומבו, והוא שמור כיום באוסף בנקס שבאחוזת קינגסטון לייסי בדורסט.

היצירה, שנותרה בלתי גמורה, מתוארכת בדרך כלל לשנות נעוריו של הצייר, בתקופה שבה פעל עדיין בוונציה, עיר הולדתו. ייתכן כי הוזמנה בידי אנדראה לורדאן, חבר מועצת העשרה, וייתכן כי נותרה בלתי מושלמת כאשר האמן נקרא לרומא. הדמות המזוקנת הלבושה אדום מצטטת את מזבח סן זקאריה מאת ג'ובאני בליני, ואילו דמותו של שלמה היושב על כס מלכות מאזכרת את הציור יעקובו פזארו מוצג לפני האפיפיור אלכסנדר השישי ולפני פטרוס הקדו**ש** מאת טיציאן. החייל המופיע מימין מתייחס ככל הנראה לגלדיאטור בורגזה, ואילו שלוש הנשים נראות כמי שהתבססו על אותו מודל, המוצג בחזית, בפרופיל ומאחור.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:משפט שלמה בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ציורי התנ"ך
גירושיה של הקיסרית ז'וזפין

**גירושי הקיסרית ז׳וזפין** הוא ציור שמן על בד משנת 1846 מאת הצייר הצרפתי אנרי פרדריק שופן. מידות היצירה הן כ־55.8 ס״מ גובה וכ־80.5 ס״מ רוחב, והיא שמורה באוסף אוסף וולאס בלונדון, בבית הרטפורד שבכיכר מנצ׳סטר. היצירה מתמקדת ברגע האישי והרגשי של פרידת נפוליאון בונפרטה מן הקיסרית ז'וזפין דה בוארנה, ומציגה את האירוע כטרגדיה אנושית ולא כסצנה רשמית של שלטון.

## הרקע ההיסטורי
נישואיהם של נפוליאון וז׳וזפין בוטלו בדצמבר 1809 לאחר שלוש־עשרה שנות זוגיות, בשל לחצים פוליטיים וציפיות שושלתיות להעמדת יורש. ההכרזה על הגירושים התקיימה כטקס פומבי בארמון הטווילרי בפריז, והייתה מלווה בנאומים רשמיים של שני הצדדים. ז׳וזפין הפגינה איפוק וחן כלפי חוץ, אך התקשתה לשאת את המעמד מבחינה רגשית, וההליך הושלם רשמית בינואר 1810. האירוע נתפס כבר בזמנו כמעשה בעל מחיר אנושי כבד, הנובע מהתנגשות בין קשר אישי לבין אינטרסים של מדינה ואימפריה.

בהתייחסו לאירוע הגירושים, הציור של שופן משתלב במסורת הציור היסטורי של המאה ה-19, שביקשה להאיר רגעים פוליטיים דרך ממד אנושי ואישי. האירוע מתואר לא כהליך משפטי גרידא אלא כדרמה אנושית טעונה, המשקפת את המחיר הרגשי של החלטות מדיניות. עצם הבחירה לעסוק בגירושים הקיסריים מדגישה את העניין הציבורי הרחב שעורר המקרה כבר בתקופתו ואת מקומו כסמל למתח שבין אהבה, חובה ושלטון.

## תיאור היצירה

הציור מתאר סצנה שהתרחשה בארמון טווילרי בפריז ב־15 בדצמבר 1809, יום חתימתו של אקט ההפרדה האזרחית שהביא לפירוק נישואיהם של נפוליאון בונפרטה וז׳וזפין, אשתו הראשונה. ז׳וזפין מתוארת לאחר שזה עתה חתמה על מסמך ההפרדה, והיא מלווה בבתה הורטנס דה בוארנה. את האקט עצמו מחזיק ז'אן-ז'אק-רז'יס דה קמבאסרס, הקנצלר העליון של הקיסרות, ומאחוריו ניצב מישל־לואי־אטיין רניו דה סן־ז׳אן־ד’אנג׳לי, מזכיר המדינה לענייני המשפחה הקיסרית. מימינו של נפוליאון היושב מופיע אז'ן דה בוארנה, בנה של ז׳וזפין והמשנה למלך איטליה, ומאחוריו עומד ז'ואקים מירא, גיסו של נפוליאון ומלך נאפולי. היצירה הוצגה בסלון של פריז בשנת 1847.

## משמעות היצירה
הציור מעניק ביטוי חזותי לזיכרון ההיסטורי של פרידת נפוליאון וז׳וזפין כאירוע בעל השלכות אישיות ורגשיות עמוקות, ולא רק כצעד אסטרטגי בשלטון האימפריאלי. באמצעות עיסוק ברגע זה, מודגשת תפיסת הגירושים כטרגדיה אנושית, המשקפת את פגיעותם של יחידים גם כאשר הם מצויים במרכז הכוח הפוליטי וההיסטורי של אירופה בראשית המאה ה־19.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורים באוסף וולאס
קטגוריה:תיאורים תרבותיים של נפוליאון
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
יאו אקה

**יאו אקה** (באנגלית: **Yaw Ackah**; נולד ב-1 ביוני 1999 באקרה שבגאנה) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בעירוני קריית שמונה.

## קריירת מועדונים
אקה גדל במחלקת הנוער של בצ'ם יונייטד, ובשנת 2017 הצטרף למחלקת הנוער של בואבישטה. ב-11 במאי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של בואבישטה, בניצחון 4-2 על ספורטינג בראגה במסגרת המחזור ה-33 בליגת העל הפורטוגלית לעונת . בסך הכל ערך 26 הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-17 באוגוסט 2020 חתם על חוזה לשלוש שנים בקייסריספור מליגת העל הטורקית. ב-19 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לאלניהספור במסגרת המחזור השני בליגה לעונת . ב-4 בנובמבר הבקיע את שערו היחיד במועדון, בניצחון 5-0 על יומרה ספור במסגרת הסיבוב השלישי של הגביע הטורקי לעונת 2020/2021.

ב-1 בפברואר 2021 הושאל לארזורומספור מליגת העל הטורקית. ב-3 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד סיוואספור במסגרת המחזור ה-23 בליגה. בסך הכל ערך שתי הופעות ליגה במדי המועדון. ב-3 במרץ חזר לקייסריספור.

ב-7 בספטמבר 2021 הושאל לאנקרה קצ'יורנגוג'ו מליגת המשנה הטורקית למשך עונת . הוא ערך 25 הופעות ליגה במדי המועדון.

החל מעונת  חזר אקה לשחק בקייסריספור, ובסך הכל ערך 70 הופעות ליגה במדי המועדון. ב-6 בינואר 2026 שוחרר מהמועדון.

בינואר 2026 חתם בעירוני קריית שמונה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים גנאים
קטגוריה:קשרי כדורגל גנאים
קטגוריה:כדורגלני בואבישטה
קטגוריה:כדורגלני קייסריספור
קטגוריה:כדורגלני ארזורומספור
קטגוריה:גנאים שנולדו ב-1999
לואיג'י פולצ'י

**לוּאִיגִ'י פּוּלְצִ'י** (באיטלקית: **Luigi Pulci**; ) היה דיפלומט ומשורר איטלקי הידוע בעיקר בשל יצירתו , פואמה אפית ופרודית על ענק המומר לנצרות על ידי אורלנדו ועוקב אחר האביר בהרפתקאות רבות.

## קורות חיים
פולצ'י נולד בפירנצה. פטרוניו היו בני בית מדיצ'י, בייחוד  ולורנצו דה מדיצ'י, אשר שלחו את פולצ'י לעיתים קרובות למשימות דיפלומטיות. אף על פי כן, סביב שנת 1470 נזקק פולצ'י לכסף נוסף ונכנס לשירותו של , קונדוטיירי צפוני. ב-1478 (לאחר רצח אחיו של לורנצו, ג'וליאנו דה מדיצ'י, במהלך ), פולצ'י, כשהוא רוכב על גל האנטי-קלריקליזם הנוכחי בעיר, כתב פואמה המוקדשת ללוקרציה טורנבואוני שתקפה בחריפות את רומא של האפיפיור סיקסטוס הרביעי.

אחיו, לוקה פולצ'י (1431–1470), היה גם הוא סופר. יצירותיו של אחיו לוקה, כולן בשפה האיטלקית, כוללות את ה-Pistole (איגרות), ה-Driadeo d'amore (נימפת היער של האהבה), וה-Cyriffo Calvaneo (צ'יריפו קלוואנאו – רומן אבירים).

## מורגאנטה
הפואמה מורגאנטה מורכבת מ-28 קנטארי (פרקים) הכתובים באוקטבה רימה. הנושא נגזר באופן חופשי מהמסורת האפית הקרולינגית, אך פולצ'י שאב דמויות ומוטיבים רבים גם מהשירים הפופולריים שנהגו לשיר מספרי סיפורים בפיאצות של פירנצה, ופיתח סדרה עשירה של אפיזודות קומיות ופרודיות. היצירה הוזמנה על ידי , אימם של לורנצו וג'וליאנו מדיצ'י. הפואמה המתהווה הוקראה בחצר בני מדיצ'י, שם הקהל העריך את הדמויות המצחיקות, חלקן חדשות וחלקן נוצרו מחדש מתוך המסורת האפית. הומור פלורנטיני עממי, אורח חיים וחשיבה בורגני, ודמיון חופשי באים לידי ביטוי בשפה המבוססת על הניב הפלורנטיני ונעה בין ארגו (עגת עולם הפשע) ללטינית ספרותית או מדעית. שפה זו רחוקה מאוד מהמודל הקלאסיציסטי של הרנסאנס המוקדם, שהוצע על ידי פוליציאנו באותן שנים בחצר בני מדיצ'י.

## לקריאה נוספת

*


## קישורים חיצוניים

* 
* 

* [Works by or about Luigi Pulci](https://archive.org/search?query=((subject%3A%22Pulci%2C%20Luigi%22%20OR%20subject%3A%22Luigi%20Pulci%22%20OR%20creator%3A%22Pulci%2C%20Luigi%22%20OR%20creator%3A%22Luigi%20Pulci%22%20OR%20creator%3A%22Pulci%2C%20L.%22%20OR%20title%3A%22Luigi%20Pulci%22%20OR%20description%3A%22Pulci%2C%20Luigi%22%20OR%20description%3A%22Luigi%20Pulci%22)%20OR%20(%221432-1484%22%20AND%20Pulci))%20AND%20(-mediatype:software%29) at the Internet Archive
* Luigi Pulci / Links and some notes
* ''Strabotti de Luigi Pulci Fiorentino'' From the Collections at the Library of Congress


## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים איטלקים
קטגוריה:דיפלומטים איטלקים
קטגוריה:ילידי 1432
קטגוריה:נפטרים ב-1484
אנרי פרדריק שופן

[ממוזער|''[גירושיה של הקיסרית ז'וזפין*, 1846, אוסף וואלאס, לונדון. ]]
*'אנרי פרדריק שופן*' (12 ביוני 1804 – 21 באוקטובר 1880) היה צייר צרפתי. בשנת 1831 זכה ב[[פרס רומא]] לציור.

== ביוגרפיה ==
אנרי־פרדריק שופן נולד בגרמניה להורים צרפתים. הוא היה בנו של הפסל ז’אן־לואי־תאודור שופן ואחיו של הפוליגרף ז’אן־מארי שופן.

שופן היה תלמידו של [[אנטואן-ז'אן גרו]]. בשנת 1831 זכה בפרס רומא לציור בזכות היצירה „אכילס נרדף בידי קסנתוס”. את הופעת הבכורה שלו בסלון של 1835 ערך עם ארבע יצירות: „הרגעים האחרונים של בני צ’נצ’י”, „שארל התשיעי חותם על צו ליל ברתולומאוס”, „מזרקה באלבאנו” ו-„נערה צעירה עם עז”.

הוא היה אחד המארחים של סדנת לה שילדבר (La Childebert) ברחוב שילדבר 9 בפריז.

בעקבות נישואיו בשנת 1830 לנטלי־סופי דאי (1810–1895), נעשה לחתנו של השחקן ארמן־דאי, חבר ה[[קומדי פראנסז]]. שופן נפטר בגיל 76 ונקבר בבית הקברות של מונטיני־סיר־לואן.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
קובץ:Bataille_de_Hohenlinden.jpg|טקסט=The Battle of Hohenlinden, 1836| *קרב הוהנלינדן*, 1836
קובץ:Bohemond_of_Taranto,_battle_of_Antioch.jpg|טקסט=Battle Under the Walls of Antioch, 1838| *הקרב מתחת לחומות אנטיוכיה'', 1838


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1804
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1880
אלפרד דהודנק

אלפרד דהודנק (בצרפתית: **Alfred Dehodencq**) (23 באפריל 1822 – 2 בינואר 1882) היה צייר צרפתי בן המאה ה-19, המזוהה עם זרם האוריינטליזם, שהתפרסם בציוריו רבי-הצבע והתיאור של סצנות מחיי היום-יום בדרום ספרד ובצפון אפריקה.

## ביוגרפיה
אלפרד דהודנק נולד בפריז בשם אדמה-אלכסי-אלפרד דהודנק (Edmé-Alexis-Alfred Dehodencq). את לימודיו האמנותיים החל בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז, בהנחייתו של הצייר הצרפתי ליאון קונייה.

במהלך מהפכת 1848 נפצע דהודנק בידו הימנית, ולאחר מכן עבר לצייר ביד שמאל. הוא נשלח להחלמה בספרד, שם שהה כחמש שנים, והושפע עמוקות מיצירותיהם של דייגו ולאסקס ופרנסיסקו דה גויה.

בשנת 1853 עבר למרוקו, בה התגורר במשך כעשור. תקופה זו נחשבת לשיא יצירתו, ובה צייר את יצירותיו הידועות ביותר, שהציגו את התרבות והחיים המקומיים. דהודנק היה האמן הזר הראשון שידוע כי חי במרוקו שנים רבות ברציפות. הוא הרבה לצייר את יהדות מרוקו, ובין יצירותיו הבולטות בנושא זה: "אישה יהודייה עם שפחתה הכושית" (1867) – ציור השמור כיום באוסף מוזיאון ישראל בירושלים, לצד מעל 30 רישומים נוספים שלו.

אף על פי שראה עצמו כ" אחרון הרומנטיקנים", יצירתו נחשבת כחלק מזרם האוריינטליזם באמנות האירופאית של המאה ה-19.

במהלך שנות ה-60 של המאה ה-19 צייר דהודנק מספר גרסאות לציור "הוצאה להורג של יהודייה במרוקו", שתיאר סצנה קשה של רצח פומבי של אישה צעירה שהורשעה בהמרת דתה לאסלאם ולאחר מכן חזרה ליהדות. אחת מגרסאות הציור הוצגה בסלון של פריז בשנת 1861 תחת השם "Exécution d'une juive, au Maroc". יש המזהים את ההשראה לציור בסיפורה של סוליקה חגואל, שהוצאה להורג בפאס ב-1834, אך לפי עדות ידידו וביוגרף שלו, גבריאל סייאי (Gabriel Séailles), דהודנק נכח בעצמו בהוצאה להורג בטנג'יר, אותה תיאר ביצירה.

בשנת 1857 נישא למריה אמליה קלדרון בקדיס, ספרד. נולדו להם חמישה ילדים, מהם שלושה מתו בגיל צעיר. בנם אדמונד, יליד 1862, נודע כ"מוֹצרט של הציור", לאחר שהציג בסלון של פריז בגיל 11. בגיל 18 פיסל את הפסל שהונח על קבר אביו.

ב-1863, לאחר 15 שנות שהייה מחוץ לצרפת, חזר לפריז עם משפחתו. בשנת 1870 הוענק לו אות לגיון הכבוד. ב-2 בינואר 1882, לאחר תקופה ממושכת של מחלה, שם קץ לחייו. הוא נקבר בבית הקברות מונמארטר בפריז.

### יצירות נבחרות
* "הוצאה להורג של יהודייה במרוקו" (גרסאות שונות, החל מ-1861)
* "אשה יהודייה עם שפחתה הכושית" (1867)
* חג יהודי בתטואן
* דיוקנאות וסצנות יומיומיות של חיי יהודים ומוסלמים במרוקו
* תיאורי פלמנקו ותרבות אנדלוסית

דהודנק נחשב לדמות מפתח בהתפתחות האוריינטליזם הצרפתי, ובייחוד בהתמקדותו בתרבות היהודית-מרוקאית – נושא נדיר יחסית בקרב אמני התקופה. יצירתו נושאת גוון רגשי עז, לעיתים דרמטי, תוך שימוש בצבעוניות נועזת וקומפוזיציות תיאטרליות.
[ימין|ממוזער|[הוצאתה להורג של יהודייה מרוקאית c. 1861 ; אחת מכמה גרסאות של ציור זה מאת האמן.]]
ממוזער|250x250 פיקסלים|''ריקוד צועני בגני האלקזר''

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של מונמארטר
קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1822
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1882
אלפרד ליבסטר

**אלפרד ליבסטר** (בגרמנית: **Alfred Liebster**;14 במרץ 1910 – 2000) היה שחקן טניס שולחן יהודי-אוסטרי, בעל 16 מדליות באליפויות עולם בטניס שולחן מתוך 11 בהן השתתף (1928–1938), מהן 2 זהב (זוגות גברים וקבוצתי), 6 כסף ו-8 ארד. 3 פעמים אלוף אוסטריה ליחידים (1929, 1932 ו-1937). בדירוג העולמי של ITTF, הוא דורג במקום שני בעולם בשנת 1928.

## ביוגרפיה
אלפרד ליבסטר שיחק במועדון ברובע ורינג בווינה בשנות ה-20 ומאוחר יותר (1937) במועדון שטראסנבאן וינה. הוא התגורר בווינה ברחוב וורינגר מאוקטובר 1929 עד יוני 1938, ולאחר מכן נאלץ להגר לאנגליה לאחר האנשלוס בגלל מוצאו היהודי. הוא התגורר בלונדון ברחוב קנדובר 4 עד מותו בשנת 2000. אשתו האלמנה המשיכה להתגורר בלונדון עד גיל 95.

### 1928
#### אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בסטוקהולם, שוודיה ב-1928 הוא זכה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב בטורניר זוגות גברים ביחד עם רוברט תום. מדליית כסף בטורניר הקבוצתי ביחד עם פאול פלוסמן, מוניו פילינגר ורוברט תום, אחרי הונגריה ולפני אנגליה ומדליית ארד בטורניר ליחידים לאחר שהפסיד בשלב חצי הגמר לזולטאן מכלוביץ' מהונגריה שזכה בטורניר במדליית זהב.

### 1929
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-1929 הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בטורניר הקבוצתי, אחרי הונגריה ולפני אנגליה. מדליית ארד בטורניר זוגות מעורבים ביחד עם היהודייה גרטרוד וילדם לאחר שהפסידו בשלב חצי הגמר לסטיבן קלן ואנה שיפוש יהודים מהונגריה שזכו בזהב. לרוע מזלו בטורניר ליחידים הוא הגיע לשלב שמינית הגמר שבו הפסיד לפרד פרי מאנגליה שזכה במדליית הזהב.

### 1930
באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה ב-1930 הוא זכה במדליית כסף בזוגות גברים ביחד עם רוברט תום לאחר שהפסידו במשחק הגמר לויקטור ברנה ומיקלוש סבדוש יהודים מהונגריה. בטורניר ליחידים הוא הגיע לשלב רבע הגמר שבו הפסיד לסטיבן קלן. בטורניר לזוגות מעורבים ביחד עם הלי רייצר הם הגיעו לשלב רבע הגמר שבו הפסידו לסטיבן קלן ואנה שיפוש שזכו במדליית הכסף. נבחרתו סיימה במקום רביעי בטורניר הקבוצתי

## קישורים חיצוניים

* אלפרד ליבסטר, באתר *Table Tennis Guide* 
* International Table Tennis Federation 
* 100 JAHRE Wiener Tischtennis-Verband 

קטגוריה:יהודים אוסטרים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן יהודים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-2000
יהודה שניאור

**יהודה שניאור** (1887 - 13 בפברואר 1967) היה אומן ופעיל ציבור ישראלי, יליד פולין.

יהודה שניאור נולד לאברהם שניאור ולאסתר בת חיים נייברג בבנדין, פולין בשנת 1887. בילדותו למד בתלמוד תורה ובישיבה של ר' אברהם בורנשטיין, מייסד "חסידות סוכטשוב". בנעוריו למד לימודים כללים בגימנסיה בפרנקפורט.

בשנת 1909 עלה לארץ ישראל והחל ללמוד בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות. ב-1910 היה ממקימי סניף "מכבי" בארץ ישראל, והיה פעילו בו עד לשנת 1920. ב-1913 נתמנה למנהל "בית-המלאכה למעשה צדף" מטעם בצלאל. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה היה שותף להקמת קבוצת "כתר", שפעלה במסגרת בית הספר ובה היו חברים חנוך דובנא ויחיא אבישי, יחיא ימיני (עד 1917) וקבוצת שרא"ר שבה היו חברים שלמה רבינוביץ, מרדכי אוסונוביץ ודוד ריבקינד, ועסקה בעבודת פילגרין, מקשה בכסף ונחושת ובאטיק על מתכת. שימש כאחד ממפקד ההגנה בירושלים בזמן מאורעות תר"פ.

בשנת 1924 השתקע בחיפה, שם עסק במסחר של מכונות וחמרי בנין ובפעילות ציבורית מקומית.
## לקריאה נוספת
*
*יהודה שניאור, פרקי זכרונות, [חמו"ל], חיפה, תשכ"ח [1968-1967]

## קישורים חיצוניים
*

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:בוגרי בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1887
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967
תיודולף מחווינה

**תיודולף מחווינה** (בנורדית עתיקה: **Þjóðólfr ór Hvini**) היה משורר נורווגי בן המאה ה-9 וראשית המאה ה-10. הוא תואר כמשוררם של אנשים בכירים מהמעמד הגבוה. חמישה בתים בשיר המוקדש להאראלד הראשון, מלך נורווגיה מיוחסים לתיודולף. חלק מהפואמות שחיבר תיודולף נשתמרו באדה הפרוזאית, קובץ שירה המשמש כמקור עיקרי למחקר של המיתולוגיה הנורדית. תיודולף השתמש בחיבוריו בכינוי "סֵוָאר נִיתֵר" (sǣvar niþr), שמשמעו, בדומה למשמעות המקבילה בשפות הודו-איראניות, "צאצא המים", כמילה נרדפת לאש, רמז למיתוס של האש הבוערת בתוך המים שהיה נפוץ בקרב עמים הודו-אירופיים.

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים נורווגים
קייסוקה גוטו

**קייסוקה גוטו** (ביפנית: **後藤 啓介**; נולד ב-3 ביוני 2005 בשיזואוקה שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סינט טראודן מליגת העל הבלגית, בהשאלה מאנדרלכט, ובנבחרת יפן.

## קריירת מועדונים
גוטו גדל במחלקות הנוער של קאוואי SC וג'ובילו איוואטה, ובשנת 2022 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של ג'ובילו איוואטה במסגרת ליגת המשנה היפנית. בסך הכל ערך 33 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שבעה שערים.

ב-28 בנובמבר 2023 הודיעה אנדרלכט מליגת העל הבלגית כי גוטו יצטרף למועדון בהשאלה לשנה אחת, החל מ-1 בינואר 2024. עם הצטרפותו, נכלל בסגל קבוצת המילואים של המועדון, RSCA פיוצ'רס. ב-5 בדצמבר 2024 חתם על חוזה קבוע באנדרלכט עד לחודש יוני 2028. ב-16 בינואר 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של אנדרלכט, בניצחון 0–1 על רויאל אנטוורפן במסגרת חצי גמר הגביע הבלגי לעונת . ב-19 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הבלגית, בניצחון 0–2 על קורטרייק במסגרת המחזור ה-22 לעונת 2024/2025. ב-26 בינואר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–4 על מכלן במסגרת המחזור ה-23 בליגה. ב-30 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במפעל אירופי, בהפסד 3–4 להופנהיים במסגרת שלב הליגה של הליגה האירופית לעונת 2024/2025, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו במפעל.

ב-7 באוגוסט 2025 הושאל למשך עונת 2025/2026 לסינט טראודן מליגת העל הבלגית.

## קריירה בין-לאומית
ב-6 בנובמבר 2025 זומן גוטו לסגל נבחרת יפן לקראת משחקי גביע קירין נגד נבחרות גאנה ובוליביה. ב-15 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–2 על נבחרת גאנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים יפנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל יפנים
קטגוריה:כדורגלני ג'ובילו איוואטה
קטגוריה:כדורגלני אנדרלכט
קטגוריה:כדורגלני סינט טראודן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת יפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-2005
קרב שרוסברי

**קרב שרוסברי** (באנגלית: **Battle of Shrewsbury**) היה קרב שנערך ב-21 ביולי 1403 בין צבא בראשות המלך הלקנסטרי הנרי הרביעי לבין צבא מורדים בראשות הנרי "הארי הוטספר" פרסי מנורת'מברלנד. הקרב, הראשון בו נלחמו קשתים אנגלים זה בזה על אדמת אנגליה, הוכיח מחדש את יעילותה של הקשת הארוכה והביא לכדי סיום את התביעה של משפחת פרסי על כס המלוכה של המלך הנרי הרביעי מאנגליה.

חלק מהלחימה התרחש ככל הנראה במקום שנקרא כיום בטלפילד, שרופשייר, אנגליה, במרחק שלושה 5 ק"מ צפונית ממרכז שרוסברי. מיקום הקרב מסומן כיום על ידי כנסיית בטלפילד ופארק מורשת בטלפילד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנגליה: קרבות
קטגוריה:שרופשייר
קטגוריה:אנגליה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:ימי הביניים: קרבות
וריטרה

**וריטרה** (בסנסקריט: **वृत्र**) הוא נחש המופיע בהינדואיזם, ובמיתוס עליו מסופר כי הוא הובס על ידי אינדרה, אל הסער במיתולוגיה ההינדואית, לאחר שמאינדרה נגנבו הפרות שהיו בבעלותו. וריטרה מוצג לרוב כהאנשה של הבצורת. שמו הנוסף של וריטרה בהינדואיזם הוא **אהי** (**अहि**), שמשמעו, בפשטות, "נחש". אותו המיתוס הוא אחד ממיתוסים דומים העוסקים במאבק בנחש ורווחים במיתולוגיות שונות שנפוצו בקרב עמים הודו-אירופיים. עם הדמויות המיתולוגיות המקבילות לווריטרה נמנות יורמונגנדר במיתולוגיה הנורדית וטיפון במיתולוגיה היוונית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלים הינדואים
קטגוריה:הינדואיזם
הוצאתה להורג של יהודייה מרוקאית

**הוצאתה להורג של יהודייה מרוקאית** הוא ציור משנת 1861 מאת הצייר הצרפתי אלפרד דהודנק, המתאר את הוצאתה להורג של סול חגואל, נערה יהודייה ממרוקו שסירבה להמיר את דתה. היצירה מתבססת על אירועים היסטוריים שאירעו במרוקו במחצית הראשונה של המאה ה־19, ומתמקדת ברגע ההוצאה להורג בכיכר ציבורית.

## רקע היסטורי
סול חגואל הייתה בת למשפחה יהודית ענייה ומאמינה. בעקבות עימות עם שכנה מוסלמית, הופצו שמועות שלפיהן נטשה את היהדות. סול הובאה בפני שלטונות מקומיים, הוצעו לה הגנה, עושר ונישואין בתמורה להמרת דתה, אך היא סירבה בעקביות. לאחר מאסר, העברה בכפייה מטנג'יר לפאס ודיונים בפני שלטון מקומי ודתי, נגזר עליה עונש מוות. ההוצאה להורג בוצעה בפומבי ביום שוק, לאחר שסירבה גם ברגעיה האחרונים להמיר את דתה.
## תיאור היצירה

הציור מציג כיכר עירונית שבה מתרחש מעמד ההוצאה להורג. במרכז הקומפוזיציה מונחת דמותה של סול חגואל, כאשר להב ארוך מוצמד לצווארה. הקהל מחולק לשני מחנות ברורים: מצד אחד עומדים מוסלמים הקוראים להוצאתה להורג, ומנגד יהודים המתוארים כצופים מזועזעים, מתפללים ומתחננים להפסקת האלימות. רב לבוש שחורים עומד בנפרד מן ההמון, ידיו שלובות ומורמות בתפילה. בכיכר נוכחים גברים בלבד, בעוד נשים מתוארות כצופות מן הגגות. האווירה טעונה, רוויית אלימות ואימה, אך הדמות המרכזית מוארת ומובחנת מן ההמון הסובב אותה.
## פרשנות וסגנון

הציור מתואר כבעל יכולת להעביר את אכזריות המעמד ואת צימאון ההמון לאלימות מבלי לייפות את המעשה או לפגוע בכבוד הקורבן. החלוקה החזותית בין שני המחנות, ההצבה המבודדת של הדמות המרכזית והניגוד בין תפילה לאלימות מדגישים את המתח הדתי והחברתי של הסצנה. סול חגואל מוצגת כדמות מוארת וטראגית, הנבדלת מן ההמון וממוקמת כמרכז רגשי ומוסרי של היצירה.
## משמעות היצירה

לאחר מותה נודעה סול חגואל כקדושה מעונה, ונחשבה לדמות מופת הן במסורת היהודית והן במסורת המוסלמית. קברה בפאס הפך מוקד עלייה לרגל. היצירה מנציחה את סירובה להמיר את דתה ואת מותה הפומבי, ומשמשת עדות חזותית לאירוע שנתפס כסמל של נאמנות דתית ושל זיכרון קולקטיבי.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:נשים בציור
דון (אל)

**דון** הוא אל המופיע במיתולוגיה הקלטית וקשור לנושאי המוות והשאול. האטימולוגיה של דון נגזרת משם התואר הקלטי שמשמעו "כהה", "חשוך" או "אפל". לפי המיתולוגיה הקלטית, דון מתגורר במקום הקרוי בשם "ביתו של דון", שבו מתקבצות נשמותיהם של המתים. באופן דומה, במיתולוגיות שונות שרווחו בקרב עמים הודו-אירופיים העולם הבא מתואר כביתו של אחד האלים: במיתולוגיה היוונית הוא מתואר כביתו של זאוס ובמיתולוגיה ההינדואית כזה של יאמה. דון מתואר לעיתים כפרש שהוא רוח רפאים הרוכבת על סוס לבן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלים קלטיים
קטגוריה:אלי מוות
מותמויא

[ממוזער|תבליט של מותמויא שנמצא ב[לוקסור]]
**מותמויא** הייתה אחת מנשותיו הזוטרות של פרעה תחותמס הרביעי ואמו של יורשו, פרעה אמנחותפ השלישי. לא ידוע מה הרקע המשפחתי שלה טרם נישואיה לתחותמס. כאשר מת תחותמס ואמנחותפ הצעיר עלה לשלטון, היא ככל הנראה תפקדה כעוצרת. באותה תקופה נישא אמנחותפ הנער לאשתו תיה, שככל הנראה לא הייתה ממוצא מלכותי, וייתכן שמותמויא הייתה היוזמת של נישואים אלה. חשיבותה נשארה גדולה גם בימי שלטונו של בנה. תאריך מותה לא ידוע, אם כי נוכחותה בפסלי הענק של ממנון שהציב בנה אמנחותפ עשויה ללמד שהיא הייתה חיה בעת הצבתם, כלומר בעשור האחרון של מלכותו של אמנחותפ.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכות במצרים העתיקה
וישורופה

**וישורופה** (בסנסקריט: **विश्वरूप**) הוא, בהינדואיזם, התאופניה, התגלותו של האל וישנו בדמות דרקון. וישורופה מתואר בריג ודה, כתבי הקודש של ההינדואיזם, כ"שואג בקול רם". במיתולוגיה ההינדואית מסופר על וישורופה כי הוא נלחם בגיבור טריטה, לאחר שוישורופה אחראי היה לגניבתן של פרות מספר. לאחר שהובס במאבק על ידי טריטה, שוחררו הפרות מחזקתו של וישורופה. מיתוס זה רווח מאוד בקרב עמים הודו-אירופיים, ומקורו, איפוא, הוא במיתולוגיה הפרוטו-הודו-אירופית. עם הסיפורים החולקים מוצא משותף עם סיפור זה נמנים מאבקו של הרקולס בגריאון במיתולוגיה היוונית והמאבק בזהאכ בזורואסטריות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלים הינדואים
ויזדום סולה

**ויזדום אאונדוואסה סולה** (באנגלית: **Wisdom Aondowase Sule**; נולד ב-21 בדצמבר 2003 בניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אלומיני מליגת העל הסלובנית, בהשאלה מקופר.

## קריירת מועדונים
סולה החל לשחק בקבוצה הבוגרת של קופר במסגרת ליגת העל הסלובנית בשנת 2024. ב-4 ביולי 2025 הושאל לאלומיני מליגת העל הסלובנית למשך עונת .

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ניגרים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ניגרים
קטגוריה:כדורגלני קופר
קטגוריה:ניגרים שנולדו ב-2003
מנפרד פהר

**מנפרד פהר** (בגרמנית: **Manfred Feher**) היה שחקן טניס שולחן יהודי-אוסטרי, בעל 4 מדליות באליפויות עולם בטניס שולחן מתוך 5 בהן השתתף (1929–1933), מהן 1 כסף קבוצתי ו-4 ארד.

## ביוגרפיה
מנפרד פהר השתתף בכל חמש אליפויות העולם בין השנים 1929 ל-1933. 

באליפות העולם שנערכה בבודפשט הונגריה בשנת 1929 הוא זכה במדליית כסף בטורניר הקבוצתי ביחד עם פאול פלוסמן, ארווין קוהן, אלפרד ליבסטר ורוברט תום ביחד עם אנגליה, אחרי הונגריה וצ'כוסלובקיה.

באליפות העולם שנערכה בבאדן בשנת 1933 הוא זכה בשתי מדליות ארד בטורניר זוגות גברים ביחד עם אלפרד ליבסטר ובטורניר הקבוצתי.

פהר מצא עבודה ליד ברלין בתחילת שנות ה-30, שם שיחק במועדון TTC Gelb-Weiß Berlin. במהלך שהותו באוסטריה, הוא שיחק במועדון TT-Klub Währing. בשל האנשלוס הוא היגר להולנד בסוף שנות ה-30.

## קישורים חיצוניים

* מנפרד פהר, באתר *Table Tennis Guide* 
* International Table Tennis Federation 
* 100 JAHRE Wiener Tischtennis-Verband 

קטגוריה:יהודים אוסטרים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן יהודים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן אוסטרים
רוסטיקס

**רוסטיקס** היא רשת מסעדות מזון מהיר רוסית המתמחה במנות עוף.

רשת רוסטיקס כוללת 68 מסעדות בבעלות החברה ומעל 1,000 מקומות המופעלים על ידי 20 זכיינים, מה שהופך אותה לרשת המזון המהיר הגדולה ביותר ברוסיה מבחינת מספר מקומות. היא מדורגת במקום השני בנתח השוק.

## היסטוריה
הסניף הראשון, שנוסד על ידי היזם רוסטיסלב אורדובסקי-טנייבסקי בלנקו , נפתח במוסקבה בשנת 1993. בשנת 2005, הרשת נכנסה לשותפות אסטרטגית עם התאגיד האמריקאי Yum! Brands , הבעלים של מותג KFC.

שמם של המסעדות שונה ל-"Rostiks-KFC", ולאחר מכן, עד 2012, אימצו את שם המותג KFC. בשנת 2023, לאחר יציאת Yum! Brands מהשוק הרוסי, נמכרו זכויות הניהול של הרשת לחברת Smart Service LTD. על פי תנאי העסקה, כל סניפי KFC ברוסיה חייבים לשנות שוב את שמם ל-"Rostiks". נכון לשנת 2025, תהליך המיתוג מחדש טרם הושלם.

התפריט, שנותר כמעט זהה להיצע הקודם של KFC, כולל למעלה מ-200 פריטים, כולל מגוון כריכים, תוספות, קינוחים ומשקאות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות מזון רוסיות
קטגוריה:1993 ברוסיה
קטגוריה:רשתות מזון מהיר
קטגוריה:בשר עוף
אפרטוס (מודל שפה גדול)

**אפרטוס** (Apertush) הוא מודל שפה גדול שווייצרי ציבורי, שפותח על ידי היוזמה הלאומית השווייצרית לבינה מלאכותית (שיתוף פעולה בין ETH ציריך, המרכז הלאומי השווייצרי למחשוב-על, ובית הספר הפוליטכני פדרלי של לוזאן). הוא שוחרר ב-2 בספטמבר 2025.

אפטרוס אומן ביותר מ-1800 שפות, והוא מגיע בגרסאות של 8 מיליארד או 70 מיליארד המודל פותח במטרה לעמוד בחוק זכויות היוצרים האירופי, והוא אחת הדוגמאות הראשונות לבינה מלאכותית ריבונית וציבורית ברוח בינה מלאכותית לאומית. זהו גם המודל הגדול הראשון שעומד בדרישות חוק הבינה המלאכותית של האיחוד האירופי. הוא שוחרר תחת רישיון Apache 2.0.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המכון הטכנולוגי של ציריך
קטגוריה:מודלי שפה גדולים
קטגוריה:שווייץ
הר סומק

**הר סומק** הוא הר בגובה 358 מטרים מעל פני הים בכרמל.

הר סומק נמצא בכרמל הגבוה כ-2 ק"מ דרומית לדאלית אל-כרמל והר מהלל, במורדות הצפון־מערביים שלו נמצאת חורבת סומקה. העל מורדותיו הדרום־מערביים נמצאת חורבת דרג. את צילו הצפוני של ההר תוחם נחל חרובים ואת צילו הדרומי תוחם נחל מהר"ל אשר נשפך בסופו אל הים התיכון, למרגלותיו נמצאת גבעת שנה עליו בנוי מושב כרם מהר"ל.

מפסגת ההר ישנה תצפית נרחבת לעבר מישור חוף הכרמל ושאר רכס הכרמל ומישור החוף הדרומי, השרון, רמות מנשה ואף רכס אמיר, השומרון והגלבוע.

## ראו גם
* חורבת סומקה
* הר מהלל
## הערות שוליים

סומק
לינקולן מקנדלס

**לינקולן לוי מקנדלס** (באנגלית: **Lincoln Loy McCandless**; 18 בספטמבר 1859 – 5 באוקטובר 1940) היה חוואי בקר, תעשיין ופוליטיקאי אמריקאי בטריטוריית הוואי. הוא כיהן כנציג טריטוריאלי של הוואי בבית הנבחרים של ארצות הברית. בתחילת דרכו היה חבר המפלגה הרפובליקנית של הוואי, ובהמשך נמנה מראשוני מנהיגי המפלגה הדמוקרטית בהוואי.

## ביוגרפיה
מקנדלס נולד ב־18 בספטמבר 1859 באינדיאנה שבפנסילבניה. אמו הייתה אלייזה אן ניומן ואביו תומאס מקארטני מקנדלס. הוא גדל בוולקנו שבווירג'יניה המערבית. בשנת 1882 עבר לממלכת הוואי, שם יישם את מומחיותו בקידוחי נפט ובכרייה לצורך בניית בארות ארטזיות. הוא הצטרף לאחיו הבוגרים, ג'יימס ס. מקנדלס, שהגיע להוואי בשנת 1880, וג'ון א. מקנדלס, שהגיע בשנת 1881, ושלושתם הקימו את החברה המשפחתית 'האחים מקנדלס'. ב־24 במאי 1904 נישא לאליזבת ג'נט קרטרייט מניו יורק.

מקנדלס נכנס לחיים הפוליטיים כחבר בבית הנבחרים של רפובליקת הוואי מטעם המחוז החמישי בין השנים 1898 ל־1900. לאחר סיפוח האיים בידי ארצות הברית והקמת טריטוריית הוואי, נבחר לסנאט הטריטוריאלי וכיהן בו בשנים 1902–1906. בתחילה פעל במסגרת המפלגה הרפובליקנית של הוואי, אך בשנת 1906 החל לאתגר את הנסיך ג'ונה קוהיו קלניאנאולה, שכיהן כנציג הטריטוריאלי במשך שנים רבות.

בשנת 1908 עבר מקנדלס למפלגה הדמוקרטית של הוואי והתמודד מטעמה מול קוהיו על תפקיד הנציג הלא־מצביע של טריטוריית הוואי בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא היה מועמד גם בבחירות של 1910 ו־1912, אך הפסיד בכל מערכות הבחירות הללו. בהמשך, המועמד הדמוקרטי ויליאם פול ג'ארט זכה בבחירות בשנים 1922 ו־1924. מקנדלס עצמו נבחר לבסוף ב־8 בנובמבר 1932, וכיהן כהונה אחת מ־4 במרץ 1933 ועד 3 בינואר 1935. לאחר שהפסיד בניסיון להיבחר מחדש, פיקח על עבודות תשתית בהונולולו, ובהן סלילת כבישים, הקמת מבנים ובניית מערכת ביוב עירונית.

לינקולן לוי מקנדלס נפטר בהונולולו ב־5 באוקטובר 1940. גופתו נשרפה ואפרו נטמן בבית הקברות אוֹאהו שבעמק נוּאוּאַנואוּ.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מהוואי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1859
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1940
מרכז דאר אלסלאם

[ממוזער|מרכז דאר אלסלאם ב[כפר קרע]]

מרכז **דאר אלסלאם** (בערבית בשמו המלא: **دار السلام للتعريف بالاسلام**, **בית השלום להכרת האסלאם**) ממוקם במסגד נדאא אל-חק בכפר קרע. המרכז מפרסם עצמו כמרכז להכרת דת האסלאם למוסלמים ולבני דתות אחרות, במטרה להפיץ ידע ולקדם סובלנות ודו-קיום. בנוסף למטרות אלה, המרכז עוסק גם בדעוה, ומסייע לאנשים שמבקשים להתאסלם.

את מרכז "דאר אלסלאם" בכפר קרע מנהל השיח' רסאן עת'אמנה, האימאם של מסגד "נידא אל-חק". המרכז מוציא לאור ספרים על האסלאם במספר שפות, כולל בעברית ופועלים בו אנשי ונשות דת שתפקידם להפיץ את בשורת האסלאם.

## פעילות
המרכז נוסד ב-2012 כעמותה רשומה, שמטרותיה כפי שמופיעות ברשם העמותות הן:

בפרסומים רשמיים מטרתו היא ללמד את כתבי דת האסלאם, ואת העיקרים האמיתיים שלה, על פי הבנתם של בני המקום, שהם: סובלנות, מתינות, פתיחות, חיים צנועים ורוחניים, חקר העולם הסובב, פיתוח הסקרנות והכשרון האינטלקטואלי האנושי. מטרה נוספת היא היכרות הדדית של בני התרבויות השונות החיים בארץ ישראל, למען קידום חיים משותפים, בשלום ומתוך כבוד של איש לתרבותו של האחר.

המרכז מפיץ ומציע חינם עותק מתורגם של הקוראן, והוציא ספר בשם ״הדרך אל האושר״ העוסק בחובתו של כל אדם להפוך למוסלמי.

המרכז מארח קבוצות של תיירים ותלמידי בתי ספר יהודים. עמותת ויקימדיה ישראל ערכה במרכז סדנת כתיבה בוויקיפדיה, במטרה ללמד את אנשי המרכז לכתוב ערכים בנושאי האסלאם.

### דעווה
[ממוזער|מכתב ממרכז דאר אלסלאם לשר הדתות ה[טורקיה|טורקי, ובו מתוארת סדנת עריכת ויקיפדיה כ״דעוה אלקטרונית״]]
בנוסף לפעילות המרכז להפצת עקרונות האסלאם, המרכז מסייע לאנשים שאינם מוסלמים להתאסלם. בראיון לאל-ג'זירה מ-2013 סיפרה יהודיה שעלתה מהקווקז והתאסלמה, שעשרות גברים ונשים התאסלמו במרכז. לפי כתבה שפורסמה במעריב ב-2014, המרכז עובד בשיטת "חבר מביא חבר", ומספק חומר רקע ושיעורים על האסלאם בעברית שבמרכזם החוברת "הדרך אל האושר".

בביקור של קבוצת מורים במקום נטען כי הוא זכה במכרז של משרד החינוך להכיר לכל תלמידי התיכון היהודים את האסלאם, אך משרד החינוך הכחיש את הטענות. בעקבות פרסום הדברים בינואר 2026, זימן חבר הכנסת צבי סוכות ישיבה דחופה של ועדת החינוך של הכנסת בראשה הוא עומד לבחינת מנגנוני אישור טיולי בתי הספר במשרד החינוך.

## ביקורת
בינואר 2026 התפרסם בערוץ 14 תחקיר בשם "אשרף מרואן – שם בדוי", בנושא פעילות הדעוה של המרכז ומקורות המימון שלו. התחקיר העלה כי לפחות חלק מהמימון למרכז מגיע מעמותת זקאת אל קודס, עמותה שרשם העמותות ברשות התאגידים שלל ממנה את אישור הניהול התקין, ונמצאת בהליכי פירוק בשל קשריה עם החמאס. בעקבות הכתבה הגיש ארגון "לביא" תלונות למשטרה וגורמי אכיפה נוספים נגד המרכז. המרכז הכחיש את הטענות לעבירה על החוק.

במסגרת פעילות המרכז טסו אנשיו, בהם יהודים שהתאסלמו, לקורס שנערך בטורקיה שמטרתו, לפי התחקיר, להכשיר אותם לאסלם יהודים נוספים. בקורס הרצתה לורן בות', גיסתו של טוני בלייר שהתאסלמה והיללה את טבח השבעה באוקטובר, ומחמוד חסנאת, מטיף עזתי גולה שקרא לחמאס לשים חגורות נפץ על החטופים הישראלים ולפוצץ אותם על לוחמי צה״ל.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כפר קרע
קטגוריה:ישראל: ארגונים דתיים
קטגוריה:ישראל: אסלאם
ויליאם פול ג'ארט

**ויליאם פול ג'ארט** (באנגלית: **William Paul Jarrett**; 22 באוגוסט 1877 – 10 בנובמבר 1929) היה שריף ונציג טריטוריאלי בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם טריטוריית הוואי.

## ביוגרפיה
ג'ארט נולד ב־22 באוגוסט 1877 וגדל בהונולולו שבממלכת הוואי, באי אואהו. הוא למד בבית הספר סנט לואיס. הוא היה ממוצא הוואי מקומי; אביו היה ויליאם האאלילו ג'ארט ואמו אמה קאואו סטיבנס. ג'ארט נישא למרי הֵאנוּ קָלָאנִיאֶנוֹהוֹאיקָאוַואיוֹהילוֹ קֶקַאיוּלָאוֹקָאלָה קלארק, ולזוג נולדו שישה ילדים.

ג'ארט נמנה עם המנהיגים הראשונים של המפלגה הדמוקרטית של הוואי. בין השנים 1906 ל־1908 שימש כסגן השריף של עיר ומחוז הונולולו, לאחר מכן כשריף עד שנת 1914, וכשריף העליון של טריטוריית הוואי בין השנים 1914 ל־1922.

בין 4 במרץ 1923 ל־3 במרץ 1927 כיהן ג'ארט בקונגרס של ארצות הברית כנציג טריטוריאלי של הוואי. הוא נבחר בבחירות שנערכו בנובמבר 1922 ובנובמבר 1924, אך הפסיד בניסיון להיבחר מחדש בשנת 1927. ג'ארט נפטר בהונולולו שבטריטוריית הוואי ב־10 בנובמבר 1929.

הוא נטמן בבית העלמין דיימונד הד ממוריאל פארק. בשנת 1955 נקרא על שמו בית הספר התיכון William P. Jarrett Middle School.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי הוואי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מהוואי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1877
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1929
סגידת הרועים (מוריו, מדריד)

**[[סגידת הרועים]]** הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הספרדי ברטולומה אסטבן מוריו, שנוצר בשנים 1650–1655. מידות היצירה הן 187 על 228 סנטימטרים, והיא שמורה במוזיאון הפראדו במדריד.

## רקע אמנותי
מוריו היה, לצד דייגו ולאסקס וחוסה דה ריברה, מן האמנים הספרדים הבודדים שזכו למוניטין בין-לאומי. כבר במהלך חייו יוצאו סצנות הז’אנר שצייר לאזור פלנדריה. עם זאת, התעניינות רחבה יותר ביצירתו גברה בראשית המאה התשע־עשרה, לאחר הפלישה הנפוליאונית לספרד, כאשר סוכניהם של אספנים צרפתים ואחרים רכשו והוציאו מן המדינה ציורים מסוגים נוספים שיצר.

## תיאור היצירה
הציור מתאר את סצנת סגידת הרועים, והוא נמנה עם יצירותיו שבהן ניכרת במיוחד השפעתו של חוסה דה ריברה. השפעה זו מתבטאת הן בסכימה הכללית של הקומפוזיציה והן בשימוש בהארה קיארוסקורית מובהקת. הנטייה להצגת טיפוסים אנושיים שמקורם בשכבות העם משותפת גם היא למסורת זו. לצד זאת, מופיעים ביצירה מאפיינים המזוהים עם סגנונו האישי של מוריו, ובהם ריכוך כללי של המידול ודמויות החוזרות גם ביצירות אחרות שלו, כגון דמות הבתולה המטפלת בילד ודמות האישה המבוגרת המגישה סל ביצים.

## קומפוזיציה ונקודת מבט
נקודת המבט הגבוהה יחסית ביצירה יוצרת רושם של כניסה בלתי אמצעית אל הסצנה, כאילו הצופה הגיע זה עתה למקום ההתרחשות. תחושה זו של קרבה וישירות מהווה מאפיין טיפוסי לשאיפות הבארוק של תקופת הקונטרה-רפורמציה, שביקשה לעורר חוויה אינטימית וחושית אצל הצופה באמצעות תיאור בהיר ונגיש של הסצנה הדתית.

## סגנון ומשמעות
היצירה מדגימה את עיצובו המוקדם של מוריו במסגרת אסכולת סביליה, תוך הדגשת פרטים ברורים באמצעות ניגודים חדים של אור וצל. שילוב זה בין בהירות תיאורית, תאורה דרמטית ותחושת קִרבה לצופה משקף את מגמות הבארוק הקתולי ואת מטרותיו הרגשיות והחינוכיות של הציור הדתי בספרד של המאה השבע־עשרה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ישו בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:מוזיאון הפראדו
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
ויקטור יוסטון

**ויקטור סטיוארט קאלֵאוֹאַלוֹהָה יוסטון** (באנגלית: **Victor Stewart Kaleoaloha Houston**; 22 ביולי 1876 – 31 ביולי 1959) היה פוליטיקאי וקצין צי אמריקאי, אשר ייצג את טריטוריית הוואי בבית הנבחרים של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
### השכלה וקריירה ימית
יוסטון נולד ב-22 ביולי 1876 בסן פרנסיסקו שבקליפורניה. הוא היה בנו של אדמירל משנה בצי ארצות הברית אדווין סמואל יוסטון, ושל קרוליין פור קאהיקיולה בריקווד, שהייתה בעלת מוצא הוואי מקומי חלקי.

את לימודיו החל בבית הספר ריאל־שולה בדרזדן שבסקסוניה, והמשיך בקולג' הקנטונלי בלוזאן, שווייץ. לאחר מכן שב לארצות הברית ולמד בבית הספר פורס בוושינגטון הבירה, ולאחר מכן בבית הספר המכין וורנץ באנאפוליס, מרילנד. בשנת 1897 קיבל תואר והסמכה כקצין צי מהאקדמיה הימית של ארצות הברית. הוא פרש משירות פעיל בכוחות המזוינים בשנת 1926 בדרגת קומנדר.

### שירות במלחמת העולם השנייה
בעקבות המתקפה היפנית על פרל הארבור ב־7 בדצמבר 1941, הוחזר יוסטון לשירות פעיל בצי, ושירת בו עד 1 במרץ 1945. במהלך שירותו קודם בדרגות, וב־9 ביוני 1943 הועלה לדרגת קפטן.

### קריירה פוליטית
בשנת 1909 עבר יוסטון לטריטוריית הוואי והיה פעיל במפלגה הרפובליקנית של הוואי. בין 4 במרץ 1927 ל־3 במרץ 1933 כיהן במספר כהונות כנציג הטריטוריאלי של הוואי בבית הנבחרים של ארצות הברית. לאחר שהפסיד בניסיון להיבחר מחדש, פרש מהחיים הפוליטיים. נוסף על כך שימש כציר בוועידות הארציות של המפלגה הרפובליקנית בשנים 1928 ו־1932.

### מותו
ויקטור סטיוארט קלאואלוהה יוסטון נפטר בהונולולו שבטריטוריית הוואי, ב־31 ביולי 1959, שלושה שבועות בלבד לפני קבלת מעמד של מדינה בארצות הברית. הוא נטמן בבית הקברות אואהו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הימית של ארצות הברית
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מהוואי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1876
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1959