open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פיטורים

**פיטורים** הוא תהליך הפסקה יזום מצד המעסיק את עבודתו של שכיר שעבד אצלו עד אותו זמן. תהליך זה עשוי להיות מהיר מאוד (הודעה ובקשת עזיבה מיידיות) או לארוך מספר חודשים ויותר, כפי שקורה במוסדות ממשלתיים ואקדמיים. כך או כך נהוג לתת לעובד הודעה מוקדמת על הכוונה לפטרו, כדי שיסדר את ענייניו טרם העזיבה את העבודה.

חוקי הפיטורים משתנים ממדינה למדינה:
במדינות קפיטליסטיות כמו ארצות הברית חוקי הפיטורים מצדדים בעיקר בזכותו של המעסיק לנהל את עסקיו כראות עיניו ואילו במדינות סוציאליסטיות כמו מדינות סקנדינביה הליך הפיטורים מסובך בהרבה והחוק דורש הסברים וסיבה מוצדקת מהמעסיק לכך שפיטר עובד.

## בישראל
בישראל למעביד נתונה בדרך כלל הזכות לפטר עובד, אך קיימות הוראות חוק המונעות או מגבילות פיטורים במצבים מסוימים כגון פיטורי עובדת בהריון, פיטורי אישה לאחר לידה פיטורי עובד שחשף מעשי שחיתות, פיטורים במהלך או בסמוך לשירות מילואים של העובד, פיטורים בשל היעדרות עובד מעבודתו בשעת חירום מחמת הוראות של פיקוד העורף, חטופים ובני משפחותיהם עד חצי שנה מיום השחרור ועוד. הוראות אלו נועדו כדי לשמור על זכויותיהם של העובדים שלעיתים נקלעו למצבים שלא באשמתם ולא מתוך רצון להזיק לעסק שבו הם עובדים. לפיכך, פיטורים בניגוד להוראת חוק, עשויים להוות עבירה פלילית.

יתר על כן, ארגוני עובדים מגנים על עובדים מפני פיטורים באמצעות כריתת הסכמים קיבוציים המגבילים את כוח הפיטורים ובאמצעות שביתות כאשר מדובר בפיטורי צמצום. לעיתים רחוקות מתערב בית משפט ומונע פיטורים, בעיקר ב ובתפקידים בכירים, בהם יכולים הפיטורים להיחשב ככאלה שמונעים מאינטרסים פוליטיים.

נוהל פיטורים מעוגן בחוק ובפסיקה. הפסיקה קבעה כי לפני מסירת הודעת הפיטורים המעביד מחויב לקיים לעובד שימוע רשמי וקבוע מראש שבו תוצג לו הכוונה לפטרו ויתאפשר לעובד להגן על עצמו מצעד זה, בעצמו או באמצעות עורך דין. החוק קובע בין היתר כי זכותו של השכיר לקבל הודעה מוקדמת בכתב על פיטוריו. חוק פיצויי פיטורים מסדיר את החובה לשלם למפוטר פיצויי פיטורים שתלויים בוותק שלו במקום העבודה ובגובה שכרו.

בשירות הציבורי בישראל, פיטורי עובד עלולים להצריך פרוצדורה ארוכה וסבוכה המצמצמת משמעותית את היכולת לבצע פיטורים. בשנת 2018 שיעור הפיטורים מקרב עובדי מדינה בישראל, עמד על 0.1% בלבד.

התפטרות בנסיבות מסוימות דינה כדין פיטורים מבחינת הזכויות.

### מפוטרי קיץ

במערכת החינוך יוצאים התלמידים מדי שנה לחופש הגדול, והפעילות במערכת מצטמצמת מאוד, כך שברבים מהעובדים אין צורך בתקופה זו. כיוון שכך, פעמים רבות עובדים שאין להם קביעות מפוטרים עם תחילת החופש הגדול (או מוצאים לחופשה ללא תשלום), תוך ידיעה (לא ודאית) שעם תחילת שנת הלימודים תחודש העסקתם. באוניברסיטאות החופש הגדול ארוך יותר, ובהתאם לכך גם תקופת הפיטורים של מפוטרי הקיץ ארוכה יותר.

חוק פיצויי פיטורים מתחשב בתופעה זו, וקובע שהפסקה בעבודה שאורכה אינו עולה על שישה חודשים אינה פוגעת ברציפות בעבודה לעניין הזכאות פיצויי פיטורים.

בשירות התעסוקה נקבע נוהל מיוחד לעובדים שפוטרו לתקופת החופש הגדול במערכת החינוך היסודית והתיכונית, משום שעובדים אלה אינם מבקשים עבודה קבועה, אלא עבודה זמנית לתקופת פיטוריהם ממערכת החינוך.

## ראו גם
* התפטרות
* יחסי עובד–מעביד
* שימוע
* פיצויי פיטורים

## לקריאה נוספת
* מנחם גולדברג ונחום פינברג, **סיומם של יחסי עובד-מעביד**, הוצאת סדן
* יצחק לובוצקי, **סיום יחסי עבודה**, הוצאת לשכת עורכי הדין, 2013.

## קישורים חיצוניים
*
*
*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:יחסי עבודה
קטגוריה:שוק העבודה
ינון (שם פרטי)

**יִנּוֹן** הוא שם פרטי יהודי. על פי מסורת חז"ל, אחד מארבעת שמותיו האפשריים של המשיח. מקור השם בספר תהילים: 

## משמעות השם
משמעות הפסוק על פי הקשרו היא ברכה כי שמו של המלך בו עוסק המזמור "ינון כמו שמש" אך המילה **ינון** כשלעצמה היא מילה יחידאית והוראתה קשה. לפי רש"י, ינון משמעותו "ימשול ויגדל". לפי פירוש רד"ק ינון הוא מלשון נין, בעתיד נפעל - יִנּוֹן - יזכר, יתקיים. בלשון המקרא נין שימש לציון צאצאיו של אדם.

בכתובת אזתוד (Azitawada) "סוכן הדננים" מן המאה ה-9 לפנה"ס שנתגלתה בכמה נוסחים ובשפות שונות (פיניקית ונאו-חתית) באזור טורקיה של היום, נמצאה כתובה גם השורה הבאה: "אפס שם אזתוד **יכון** לעולם כמו שם שמש וירח". מציאותו של משפט כה דומה במבנהו, תוכנו וההקשר בו הוא נתון בתקופה קרובה לזו של חיבור המזמור (וייתכן שאף מוקדמת לו) ובשפה כה קרובה לעברית, העלתה את ההצעה במחקר  לפיה המילה "ינון" בתהילים ע"ב אינה אלא שיבוש הצורה שנמצאה בכתובת הפיניקית וקיימת גם בעברית המקראית - **יכון**.

### ייחוס השם למשיח
בגמרא מופיע שתלמידי רבי ינאי היו אומרים ששמו של המשיח ינון, שם הדומה לשם רבם ינאי (סנהדרין צח ב). הפיוט "עת שערי רצון להפתח" מסתיים במשפט האופטימי, שעליו חוזר הקהל לאחר החזן: 

על פי הקבלה, ינון מיוחס למשיח משום שהוא הכפלה בעשר (ספירת מלכות) של השם המפורש:
י'ה'ו'ה / י'נ'ו'ן - ה = 5 בגימטריה, נ = 50, מכאן שי'ה'ו'ה בכתר = י'נ'ו'ן במלכות.

## שימוש בשם
אין עדויות לשימוש בשם בעת העתיקה וימי הביניים, ונראה שהשם נכנס לשימוש בין היהודים רק במאות האחרונות. השם הפך נפוץ בין יהודי תימן בתקופה שסביב הקמת מדינת ישראל ועלייתם אליה.

## ראו גם
* 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
וולטר שירה הבן

**וולטר מרטי "וואלי" שירה** (באנגלית: **Walter Marty Schirra**; 12 במרץ 1923 – 3 במאי 2007) היה אסטרונאוט בתוכנית מרקורי, תוכנית ג'מיני ותוכנית אפולו.

## השכלה
נולד בהאקנסק, ניו ג'רזי. אביו היה גם כן טייס ושירת במלחמת העולם הראשונה.

בשנת 1941 סיים לימודים במכללה להנדסה של ניוארק. ב-1945 סיים לימודים לתואר בוגר במדעים מאקדמיית הצי. בשנת 1957 סיים את בית הספר לקציני בטיחות. שנה מאוחר יותר סיים את בית הספר לטייסי ניסוי של הצי.

## שירות צבאי
לאחר תום לימודיו באקדמיית הצי, הוצב כסג"ם בסיירת המערכה אלסקה. השייטת יצאה ליפן, אך המלחמה הסתיימה לפני שהגיעו. ב־1946 הוצב בצי השביעי באוקיינוס השקט. סיים את בית הספר לטיס של הצי ב-1947. בין השנים 1948–1959 היה טייס בצי האמריקאי. ההצבה הראשונה שלו הייתה בטייסת הקרב ה־71. בין תפקידיו היו טייס על נושאת מטוסים וקצין מבצעים. השתתף כטייס במלחמת קוריאה. במלחמה זו טס 90 משימות קרביות בטייסת ההפצצה ה־154, והפיל שני מטוסי מיג. לאחר המלחמה לקח חלק בפיתוח טיל האוויר-אוויר סיידווינדר בתחנת ניסויי התחמושת של הצי, ואז הדריך טייסות מבצעיות בשימוש בטיל.

## שירות בנאס"א
הצטרף לנאס"א ב־9 באפריל 1959. ב־3 באוקטובר 1962 הטיס את מרקורי 8 (כונתה גם "סיגמה 7"), טיסה שנמשכה תשע שעות.

היה טייס גיבוי של ג'מיני 3. בין ה־15 ל־16 בדצמבר 1965 היה מפקד הג'מיני 6A, החללית הראשונה שחברה לחללית אחרת בחלל, הג'מיני 7.

ב־11 באוקטובר 1968 שוגר כמפקד אפולו 7.

שירה הוא האסטרונאוט היחיד שטס בשלוש תוכניות החלל - מרקורי, ג'מיני ואפולו.

## לאחר נאס"א
שירה פרש משירות בנאס"א ובצי ב-1970 בדרגת קפטן (אלוף-משנה), ומאז כיהן בהנהלת מספר חברות פרטיות בתחום המימון, איכות הסביבה ואחרים. בשנת 1979 הקים חברת ייעוץ פרטית, בשם "שירה אנטרפרייזס".

בשנים 1969–1976 היה נאמן של המכון הטכנולוגי של דטרויט. בשנים 1977–1982 היה יועץ לאוניברסיטת המדינה של קולורדו. בשנים 1983–1987 היה נאמן של המכללה הלאומית בדקוטה הדרומית.

בשנת 2005 פורסם הספר "The Real Space Cowboys" ששירה היה שותף לכתיבתו.

שירה נפטר במאי 2007 ממחלת הסרטן.

## אותות ועיטורים
קיבל מספר מדליות מנאס"א ומהצי.
* מדליית השירות המצטיין של נאס"א (פעמיים)
* מדליית נאס"א לשירות יוצא מן הכלל (פעמיים)
* מדליית השירות המצוין של הצי
* אות לגיון הכבוד הפיליפיני.
* דוקטור לשם כבוד בהנדסה אסטרונאוטית ממכללת לפאייט
* דוקטור לשם כבוד באסטרונאוטיקה מהמכללה להנדסה של ניוארק
* דוקטור לשם כבוד במדעים מאוניברסיטת דרום קליפורניה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:אסטרונאוטים אמריקאים
קטגוריה:תוכנית מרקורי
קטגוריה:תוכנית ג'מיני
קטגוריה:תוכנית אפולו
קטגוריה:טייסי צי ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של הצי
קטגוריה:טייסי ניסוי אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:חברי היכל התהילה הלאומי לתעופה
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של ניו ג'רזי
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הימית של ארצות הברית
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת קוריאה
קטגוריה:בוגרי בית הספר לטייסי ניסוי של הצי האמריקאי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
פחד ותיעוב בלאס וגאס

**פחד ותיעוב בלאס וגאס** (באנגלית: **Fear and Loathing in Las Vegas: A Savage Journey to the Heart of the American Dream**) הוא ספרו הרביעי והמפורסם ביותר של הסופר האמריקאי האנטר ס. תומפסון. הספר פורסם לראשונה בחלקים במגזין "רולינג סטון" בשנת 1971 ונכרך לספר באותה שנה. הסיפור נכתב בסגנון שהמצאתו מיוחסת לתומפסון - "עיתונות גונזו". הספר תורגם לעברית על ידי אורי לוטן.

## אודות הספר
"פחד ותיעוב בלאס וגאס" נכתב במקור ככתבת ספורט בת 300 מילים, אך התפתחה לכדי רומן המתעד את תרבות הסמים בארצות הברית בשנות השבעים. הספר מבוסס על חוויותיו של תומפסון, ומציג את דמותו של העיתונאי ראול דיוק, בן-דמותו של המחבר, הנשלח לסקר מרוץ אופנועים וכנס אכיפת חוק בנושא סמים בלאס וגאס. העלילה מתמקדת בקורותיהם של דיוק ועורך דינו, ד"ר גונזו, תוך פירוט נרחב של צריכת חומרים פסיכואקטיביים מגוונים, בהם קנאביס, קוקאין, LSD, מסקלין, אתר ו"אדרנוכרום".  הספר משמש כביקורת נוקבת על החברה האמריקאית ועל הממשל באותה תקופה. תומפסון מבקר באמצעות הטקסט את מדיניות המלחמה בווייטנאם, את חוסר היעילות של המשטרה במלחמה בסמים, הנובעת מבורות ואטימות, ואת השמרנות של האזרח האמריקאי הממוצע. אולם תומפסון רומז שבלי ההתנסות עצמה לעולם לא יוכל אדם להבין זאת באמת. היצירה נחשבת למשל על דעיכת תרבות הנגד של "ילדי הפרחים" ועל התפוגגות רעיון "החלום האמריקאי". המהדורות המודפסות כוללות את איוריו של ראלף סטידמן, המזוהים עם סגנון הגונזו של תומפסון. 

## הסרט
בשנת 1998 זכה תומפסון לתהילה מחודשת בעקבות סרט קולנוע שנעשה על פי הספר. הסרט בוים על ידי טרי גיליאם ומככבים בו ג'וני דפ בתפקיד ראול דיוק ובניסיו דל טורו בתפקיד ד"ר גונזו. הסרט, שנחשב באמריקה לסרט פולחן זכה בפופולריות רבה ובמועמדות לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן. בעקבות הסרט נחשף דור חדש של מעריצים לאישיותו וכתיבתו של תומפסון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרים ביוגרפיים
קטגוריה:ספרי 1971
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
יצחק בן-אפרים

[שמאל|ממוזער|250px|בן-אפרים (במרכז) יחד עם [יונה רוזן (רוזנפלד)|יונה רוזן (מימין) ושייקה דן (משמאל), 1944]]
**יצחק (מנו) בן-אפרים** (נולד כ"איסאק מוסקוביץ'"; 25 בדצמבר 1914 – 23 באפריל 2006) היה פרופסור להנדסת תעשייה וניהול; מצנחני היישוב.

## ביוגרפיה
יצחק מוסקוביץ' נולד בפיאטרה ניאמץ, רומניה. בהיותו בן 4 עברה משפחתו לבוקרשט, ובתקופת לימודיו בתיכון החל את פעילותו בתנועת "השומר הצעיר", שם השתלב בהנהגה. ב-1935 עלה לא"י והיה ממייסדי קיבוץ שמיר. ב-1944 התנדב לצבא הבריטי והוצנח ברומניה יחד עם שייקה דן.

יצחק בן-אפרים ושייקה דן היו אמורים לסייע בחילוץ טייסים בריטים ואמריקאים שנאלצו לצנוח ברומניה, וכן להציל יהודים ולארגנם לעלייה ארצה. בתום המלחמה השניים המשיכו ועסקו בשיקום התנועה הציונית ברומניה.

ב-1948 חזר בן-אפרים ארצה, ומונה לגזבר המועצה האזורית גליל עליון וגם הגזבר בקיבוצו. בגיל 43 הוא פנה ללימודי הנדסת ייצור בטכניון וסיים לימודיו בקבלת תואר שלישי באוניברסיטת ניו יורק.

בן-אפרים נמנה עם מקימי המרכז לחינוך טכנולוגי בחולון ומאוחר יותר התמנה לפרופסור להנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון.

ב-1996 יצא לאור ספרו, "ממצור בארץ ליהדות נצורה".

## לקריאה נוספת
*זרבבל גלעד-עורך, **מגן בסתר**, הוצאת הסוכנות היהודית לארץ ישראל, תש"ט
*יואב גלבר, **צנחני התקווה**, הוצאת משרד הביטחון, התשנ"ה

## קישורים חיצוניים

* 
* מאמר הספד שכתב בנו
* 

קטגוריה:צנחני היישוב
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי חולון HIT
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: הנדסת תעשייה וניהול
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:פעילים ציונים ברומניה
קטגוריה:שמיר (קיבוץ): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
ז'אן-אונורה פרגונאר

ממוזער|שמאל|"הקוראת"
[250px|ממוזער|שמאל|[הנשיקה הגנובה (ז'אן אונורה פרגונאר, 1760)|הנשיקה הגנובה]]
[250px|ממוזער|שמאל|[מעיין האהבה]]
**ז'אן אונורה פרגונאר** (בצרפתית: **Jean-Honoré Fragonard**; 5 באפריל 1732 – 22 באוגוסט 1806) היה צייר צרפתי.
[ממוזער|ימין|"[המתרחצות (ז'אן-אונורה פרגונאר)|המתרחצות"]]
## ביוגרפיה
ז'אן אונורה פרגונאר נולד בעיר גראס (שבדרום מזרח צרפת) לפרנסואה פרגונאר שעסק בממכר סידקית. ב-1738 עברה משפחתו להתגורר בפריז. ב-1747 החל לעבוד כמתלמד אצל פרקליט פריזאי, אך חפץ להיות צייר. ב-1750 ניסה להתקבל לסטודיו של הצייר פרנסואה בושה, ששלח אותו אל הצייר ז'אן-בטיסט סימאון שארדן. פרגונאר הצעיר עסק בהעתקת תמונותיהם של גדולי הציירים, ואחרי שישה חודשים בלבד חזר אל פרנסואה בושה, שהכיר בכישרונותיו ואיפשר לו לעסוק בהעתקת ציוריו. פראגונר התקדם מהר מאוד וב-1752 ציורו "ירובעם מעלה קורבן לבעל" זיכה אותו בפרס רומא. הוא למד במשך שלוש שנים אצל שארל אנדרה ואן לו, שהיה צייר החצר של לואי החמישה עשר מלך צרפת. ב-1756 נסע לאיטליה ושהה באקדמיית צרפת ברומא, בהנהלתו של הצייר שארל ז'וזף נטוואר. ברומא עסק בהעתקת תמונות וברישומים של הנוף הכפרי שבסביבות העיר, אך הושפע בעיקר מציוריו של ג'ובאני בטיסטה טייפולו, שאותם ראה בוונציה בדרכו בחזרה לפריז ב-1761.

ממוזער|שמאל|"השראה"
ב-1765 ציורו "קורסוס וקלירואה" זיכה אותו בחברות באקדמיה המלכותית לציור ולפיסול. ציור זה זכה לשבחים מפיו של מבקר האמנות דני דידרו, ונקנה על ידי המלך לואי החמישה עשר, ששלח אותו להעתקה במפעל "גובלן" לייצור שטיחי קיר בפריז. אחרי 1767 סירב פרגונאר להציג את ציוריו בסאלון של פריז, וחפץ להשתחרר מכללי האקדמיה שהגבילו את ציוריו לנושאים מיתולוגיים. הוא עסק בציור על פי הזמנות של בית המלוכה ושל אנשי האצולה, וצייר ארבע תמונות עבור הסלון שבטירתה של מאדאם דו בארי, שהייתה מאהבתו של המלך לואי החמישה עשר. בתקופה זו עסק בנושאים ארוטיים וקלילים, ובהם ציורו המפורסם "הנדנדה". ב-1769 נשא לאישה את מארי-אן ז'ראר, ציירת מיניאטורות. ב-1772 ו-1773 סייר בהולנד והושפע מתמונותיהם של הציירים ההולנדיים, וב-1773 וב-1774 ביקר שוב באיטליה.

פרגונאר נחשב כאחרון הציירים של סגנון הרוקוקו. עם המהפכה הצרפתית התערער מעמדו עקב קשריו עם בית המלוכה ועם אנשי מעמד האצולה, וב-1793 נמלט מפריז אל עיר מולדתו גראס. פרגונאר שב לפריז חסר כל ונפטר שם ב-1806 כתוצאה משבץ מוחי. הוא נקבר בבית העלמין מונמארטר, אך מקום קברו אבד. עיר מולדתו גראס הקימה לזכרו מצבה.

## מציוריו החשובים
* נשים מתרחצות (1765)
* הנדנדה (1766 - 1767)
* מעיין האהבה (1785)
* הנשיקה הגנובה (1760)
* השראה (1769)
* הקוראת (1770 - 1772)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס רומא
קטגוריה:ילידי 1732
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1806
לחנך את ריטה

**לחנך את ריטה** (באנגלית: **Educating Rita**) הוא מחזה מאת המחזאי הבריטי וילי ראסל וסרט קולנוע משנת 1983 בכיכובם של מייקל קיין וג'ולי וולטרס. הבמאי לואיס גילברט ביים את הסרט ווילי ראסל כתב את התסריט. הסרט זכה בפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר לשנת 1983.

המחזה "לחנך את ריטה" הוא מחזה לשני שחקנים ומתרחש בחדרו של פרנק באוניברסיטה, הגרסה הקולנועית כוללת דמויות משנה אשר אינן מופיעות במחזה אלא רק מוזכרות בדיאלוגים שבין פרנק וריטה.

מקום ההתרחשות של הסרט הוא בליברפול, אבל הסרט צולם בטריניטי קולג' בדבלין. גם שאר אתרי הצילומים היו באירלנד כמו מיינות' ושדה התעופה בדבלין.

בישראל הועלתה ההצגה פעמיים. פעם בתיאטרון באר שבע בכיכובם של אדווה עדני בתפקיד ריטה ומכרם חורי בתפקיד פרנק. בפעם השנייה בתיאטרון בית ליסין בכיכובם של רמי הויברגר בתפקיד פרנק ומגי אזרזר בתפקיד ריטה.

## עלילה
הסרט "לחנך את ריטה" הוא גרסה מודרנית למחזה פיגמליון מאת ג'ורג' ברנרד שו, שבעצמו נכתב בהשראת אגדה מהמיתולוגיה היוונית על הפַּסָּל פיגמליון. סוזן וייט היא ספרית נשואה בת 26, היא משתוקקת ללמוד ונרשמת לקורס באוניברסיטה הפתוחה. סוזן שינתה את שמה לריטה כי הספר האהוב עליה הוא מאת הסופרת ריטה מיי בראון. בעלה מתנגד לכך שתלמד באוניברסיטה והוא רוצה שהיא תלד לו ילדים. בפתיחת הסרט ריטה פוגשת את המורה שלה באוניברסיטה, ד"ר פרנק ברייאנט, מרצה כושל המרבה לשתות לשוכרה. אין לו ניסיון עם תלמידים ממעמד הפועלים אך הסכים לקבל את התפקיד כיוון שהוא זקוק לכסף.

במרוצת הזמן מתגבר פרנק על רתיעתו ללמד ספרות אנגלית מישהו חסר השכלה לחלוטין. שאיפתו להפוך את ריטה לאישה משכילה ומכובדת מביאה לידי ביטוי את המיטב שבו. כשפרנק נוכח לדעת שהיא פקחית ולומדת במהירות הוא מתחיל להתאהב בה. פרנק שאינו מבחין שריטה כבר עצמאית ואינה תלויה בו יותר, מבקש ממנה לחיות איתו, אבל ריטה, שכעת חזרה לקרוא לעצמה סוזן, מסרבת בנימוס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1983
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר
קטגוריה:מכון הסרטים הבריטי: מאה הסרטים הבריטיים הטובים ביותר
קטגוריה:סרטים על חינוך והוראה
קטגוריה:סרטי קומדיה בריטיים
קטגוריה:סרטים שצולמו באירלנד
קטגוריה:יצירות עם שתי דמויות
קטגוריה:סרטי מייקל קיין
קטגוריה:סרטי לואיס גילברט
יחידת אכיפה לזרים

**יחידת האכיפה לזרים** הוקמה באוקטובר 2002, זאת בעקבות החלטת ממשלת ישראל על צמצום מספר השוהים הלא חוקיים בישראל.

יחידה זו הוקמה כתת-יחידה בתוך משרד התמ"ת אך מהחלטת ממשלה הועברה היחידה למנהל האוכלוסין השייך למשרד הפנים.

פעילותה משולבת עם יחידת עוז שקמה ביולי 2009, שאף היא הוקמה בעקבות החלטת הממשלה, בכל רחבי הארץ.

## מיקום ופריסה
* **בצפון**: ממוקמת  בחיפה, אחראית לתא השטח מנתניה בדרום ועד לקריית שמונה.

* **בדרום**: ממוקמת בעומר, אחראית לתא השטח מאשדוד בצפון ועד לאילת בדרום.

* ב**[[ירושלים]]**: ממוקמת בתלפיות, אחראית למרחב ירושלים רבתי.

* **במרכז**: ממוקמת בת"א, אחראית על תא השטח בשפלה.

## תחומי אחריות
היחידה אחראית על כל תנאי העסקתם של הזרים הנמצאים בעבודה אצל מעסיקיהם, או השמה מחדש לעבודה עבור אלו היכולים להמשיך ולעבוד בישראל על פי חוק כאשר תנאיהם הופרו אצל מעסיקם המקורי.

תפקידה העיקרי של היחידה הוא בדיקת תנאי ההעסקה של העובד הזר אצל מעסיקו הישראלי. בין היתר נבדקים: תנאי העסקתו של העו"ז, חוזה העסקה, תלושי משכורות (שכר מינימום שמשולם לעו"ז), ביטוח רפואי לעו"ז, מגורי העו"ז. אם אחד מסעיפים אלו נמצא לא תקין על ידי מפקחי היחידה על המעסיק מוטל קנס בעבור כל סעיף וסעיף. 

בתקופה האחרונה נדרשה יחידה זו לאכוף גם לשכות פרטיות בסיעוד- אכיפה מנהלית. 
אכיפה מנהלית משמעותה כי אם הלשכה הפרטית המייבאת עו"ז לארץ או מבצעת השמות בארץ של עו"ז מפרה את תנאי ההיתר שניתן לה על ידי משרדי הממשלה ההיתר של הלשכה מוטל בסיכון.
תנאי ההיתר מפורטים ב"נוהל לשכות פרטיתו בסיעוד". 

קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ישראל: ארגוני אכיפת חוק
קטגוריה:ישראל: הגירה וכניסה למדינה
קטגוריה:ישראל: תעסוקה
ג'יימס בייקר

**ג'יימס אדיסון בייקר השלישי** (באנגלית: **James Addison Baker III**; נולד ב־28 באפריל 1930) הוא מדינאי אמריקני רפובליקני אשר שימש במספר תפקידים בכירים בממשל האמריקאי בתקופת שלטונם של רונלד רייגן וג'ורג' הרברט ווקר בוש.

## ביוגרפיה
בייקר סיים תואר ראשון באוניברסיטת פרינסטון, התגייס לחיל הנחתים והגיע לדרגת לוטננט, לאחר שחרורו סיים תואר שני במשפטים מאוניברסיטת טקסס באוסטין ב-1957.

בייקר כיהן כראש הסגל של הבית הלבן בין שנים 1981 ועד 1985, וכמזכיר מחלקת האוצר האמריקאית בין השנים 1985–1988.

בייקר ניהל את מערכת הבחירות של בוש האב לנשיאות ארצות הברית, ולאחר שהלה נבחר שימש כמזכיר המדינה בממשלתו. בתוקף תפקיד זה נטל בייקר חלק חשוב במערכת הדיפלומטית והמדינית האמריקאית שקדמה למלחמת המפרץ וגיבושה של הקואליציה הרב לאומית נגד עיראק. כמו כן הוא תרם להידוק יחסי ארצות הברית עם ברית המועצות ולניסיונות התיווך האמריקאים בין מדינת ישראל לשכנותיה הערביות, על פעילותו המדינית הוענקה לו מדליית החירות הנשיאותית ב-1991.

## יחסו לישראל וליהודים
ב-1991, בזמן שכיהן כמזכיר המדינה, נטען כי אמר את המשפט הידוע לשמצה "fuck the Jews, they didn't vote for us anyway" ("שיזדיינו היהודים, הרי הם במילא לא הצביעו לנו") ההערה צוטטה במרבית כלי התקשורת בישראל ובעולם ועוררה את זעמם של יהודי ארצות הברית. בייקר הידוע בשפתו הססגונית גם בנושאים אחרים הכחיש את הציטוט.

ממוזער|ג'יימס בייקר ודוד לוי בביקורו של בייקר בישראל 1991 

נטען כי בין בייקר לראש ממשלת ישראל לשעבר יצחק שמיר הייתה ידידות קרובה. יחד עם זאת, הייתה למר בייקר ביקורת קשה על ההתנהלות הישראלית בעניין תהליך השלום. באחת מהפעמים הוא הביע ביקורת קשה זו באומרו: "מספר הטלפון הוא: (וכאן ציין את מספר הטלפון של הבית הלבן). כשתהיו רציניים (והתכוון לישראל), תתקשרו אלינו".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:יוסטון: אישים
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:מזכירי האוצר של ארצות הברית
קטגוריה:ראשי הסגל של הבית הלבן
קטגוריה:מעוטרי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:קצינים וחוגרים בחיל הנחתים של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:זוכי פרס גבריאל לשלום
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל רונלד רייגן
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' הרברט ווקר בוש
קטגוריה:מלחמת המפרץ: אישים
קטגוריה:זוכי פרס וודרו וילסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
1085

## אירועים
* טולדו נכבשת על ידי אלפונסו השישי מקסטיליה הקובע בה את בירת ממלכתו.
* סלמנקה עברה לשליטה נוצרית.

## נולדו
* 1085 - שמואל בן מאיר (תאריך לידה משוער)

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
פאפא רוץ'

**פאפא רוץ**' **(**באנגלית**: Papa Roach;** בתרגום לעברית: **"אבא מקק")** היא להקת רוק אלטרנטיבי מקליפורניה.

## היסטוריה
### התחלה
הלהקה הוקמה בשנת 1993 על ידי קובי שדיקס ודייב באקנר. השניים נפגשו במגרש הפוטבול של התיכון בו למדו. ההרכב שלהם הופיע לראשונה בערב כישרונות בתיכון, אך למרות שהפסידו, דיקס ובאקנר ידעו שיש להם פוטנציאל.
בשנת 1994 הקליטה הלהקה את השיר הראשון שלה, ולאחר מכן יצאו החברים למסע הופעות, בו הם בעיקר חיממו להקות אחרות בסצנת הנו מטאל.
עד שנת 1998 הספיקה הלהקה להחליף מספר נגנים.

### השנים הגדולות
לקראת סוף שנות ה-90, היה הנו מטאל בארצות הברית בשיאו. הלהקה הוציאה בשנת 1997 את אלבומה הראשון "Old Friends From Young Years" ובשנת 1999 את אלבומה המצליח "Infest", שזכה בפלטינה משולשת. אחד הלהיטים מהאלבום היה השיר "Last Resort", שגם זכה לקליפ. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בינלאומי וחזרה ממנו כדי להקליט את אלבומה הבא "lovehatetragedy", שיצא בקיץ 2002. האלבום אמנם זכה לביקורות חיוביות מהמעריצים, אך הצליח למכור פחות מקודמו והגיע למעמד של אלבום זהב.
באוגוסט של שנת 2004, הוציאה פאפא רוץ' את אלבומה הבא, "Getting Away with Murder", והגיע למעמד של פלטינה.

לאחר צאת Getting Away with Murder ב-2004 יצא הלהקה לסיבוב הופעות ארוך.
וב-2006 הם הוציאו את אלבומם "The Paramour Sessions" עם בונוס של השיר "Scars" מהופעה חיה, ויצאו לסיבוב הופעות בארצות הברית ואירופה באוגוסט 2006.
בינואר 2008, עזב המתופף דייב באקנר את הלהקה מסיבות אישיות. הוא הוחלף במתופף טוני פלרמו.
ב-23 במרץ 2009 הוציאה הלהקה אלבום נוסף בשם "metamorphosis" בו נכללו בין היתר השירים "Lifeline" ו"Hollywood Whore". 

ב-22 בדצמבר 2022 הוכרז כי הלהקה תגיע לראשונה בתולדותיה לישראל ותופיע בפסטיבל "Summer In The City" שיתקיים בגני יהושע ב-31 במאי 2023, אולם ב-22 במרץ הוכרז כי הלהקה ביטלה את הופעה זו מסיבה שלא קשורה להפקת האירוע.

## חברי הלהקה
* ג'קובי שאדיקס (קובי דיק) - סולן
* ג'רי הורטון - גיטרה
* טובין אספרנס - בס
* טוני פלרמו - תופים 

### חברים לשעבר

* דייב באקנר - תופים

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* 1997 Old Friends from Young Years
* 2000 Infest
* 2002 Lovehatetragedy
* 2004 Getting Away with Murder
* 2006 The Paramour Sessions
* 2009 Metamorphosis
* 2012 The Connection
* 2015 F.E.A.R
* 2017 Crooked Teeth
* 2019 Who Do You Trust?
* 2022 Ego Trip

### מיני-אלבומים
* 1994 - Potatoes for Christmas
* 1995 - Caca Bonita
* 1998 - 5 Tracks Deep
* 1999 - Let 'Em Know

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:להקות מטאל אלטרנטיבי
קטגוריה:להקות נו מטאל
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1993
קונג לינגחווי

**קוֹנְג לִינְגְחווֵי** (**孔令辉**; נולד ב-18 באוקטובר 1975, חארבין, חיילונגג'יאנג) הוא טניסאי שולחן סיני. אלוף אולימפי בעל 3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב (אטלנטה 1996 וסידני 2000) ואלוף עולם בעל 16 מדליות, מהן 8 מדליות זהב. דורג בשיאו במקום הראשון בעולם, ונחשב על ידי רבים לאחד משחקני טניס השולחן הגדולים בכל הזמנים.

קונג הוא צאצא של הפילוסוף הסיני הנודע קונפוציוס. שותפו למשחקי הזוגות הוא ואנג האו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני טניס שולחן סינים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: טניס שולחן
קטגוריה:אלופים אולימפיים סינים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1975
תומאס לורץ

**תומאס לורץ** (בגרמנית: **Thomas Lurz**; נולד ב-28 בנובמבר 1979 בווירצבורג) הוא שחיין גרמני. הוא אלוף עולם בשחייה במים פתוחים, בעל 13 מדליות מהן 7 זהב ובעל מדליית כסף (לונדון 2012) ומדליית ארד (בייג'ינג 2008) אולימפיות.

## ביוגרפיה
לורץ נולד בווירצבורג. הוא גר בגרברון ושוחה במועדון הספורט אס.וי. וירצבורג 05. באולימפיאדת אתונה (2004), לורץ ייצג את גרמניה במקצה 1500 מטר חופשי, אבל לא העפיל לגמר. באותה השנה, הוא זכה במדליית זהב באליפות העולם בשחייה במים פתוחים במקצה 10 קילומטר. 

באליפות העולם בשחייה שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005, זכה לורץ לראשונה במדליית זהב במים פתוחים במשחה ל-5 קילומטר לפני צ'יפ פיטרסון מארצות הברית וסימון ארקוליו מאיטליה ובמדליית כסף במשחה ל-10 קילומטר אחרי פיטרסון ולפני פיטר סטויצ'ב מבולגריה.

באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה ספרד בשנת 2013 זכה לורץ ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-25 ק"מ בתוצאה של 4:47:27.0 שעות, לפני	בריאן ריקמן מבלגיה (4:47:27.4 שעות) ויבגני דראטסב מרוסיה (4:47:28.1 שעות) ובמשחה קבוצתי (2 גברים ואישה) בתוצאה של 52:54.9 דקות, לפני יוון (54:03.3 דקות) וברזיל (54:03.5 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:49:14.5 שעות, אחרי ספירידון יאניוטיס מיוון (1:49:11.8 שעות) ולפני אוסמה מלולי מתוניסיה (1:49:19.2 שעות) ומדליית ארד, במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 53:32.2 דקות, אחרי אוסמה מלולי (53:30.4 דקות) ואריק הדלין מקנדה (53:31.6 דקות).

## תארים הישגים
* לורץ זכה 5 פעמים (2005, 2006, 2009, 2011 ו-2013) בתואר שחיין השנה במים פתוחים, יותר מכל שחיין אחר בהיסטוריה.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר מועדון הספורט אס.וי. וירצבורג 05

קטגוריה:מדליסטים אולימפיים גרמנים
קטגוריה:שחייני מים פתוחים גרמנים
קטגוריה:אלופי עולם בשחייה במים פתוחים
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:שחיינים אולימפיים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1979
בולבול אדום-שת

**בּוּלְבּוּל אֲדוֹם שֵׁת** (שם מדעי: *Pycnonotus cafer*) הוא ציפור שיר. תפוצתה הטבעית מפקיסטן לדרום-מערב סין.

## התנהגות ומאפיינים
הבולבול, ציפור רעשנית, מין פולש לאיים רבים באוקיינוס השקט (הוואי למשל), ומוכר בהם כמזיק לחקלאות, פוגע בפירות (שהם עיקר תזונתו), בפרחים ובקטניות שונות.

הבולבול ידוע כמפיץ זרעים של צמחים פולשים. הוא נוטה להתחרות עם ציפורי שיר אחרות על מקורות המזון, ולגרשן מהטריטוריה שלו. ניתן לזהותו באמצעות כתם הארגמן הבוהק בשורש הזנב (תת-שת). הראש שחור ומצויץ, הכנפיים חומות והבטן בצבע לבן מלוכלך. אורך גופו כ-21 ס"מ ומשקלו 26–45 גרם. הצעיר דומה בצבעיו לבוגר, אך קצוות כנפיו במסגרת חומה כהה. במין זה חד פרצופיות זוויגית, אולם הזכר גדול במעט מהנקבה.

ניתן לראות את הציפור בעיקר בין ענפי עצים. באזורים חקלאיים, נופים פתוחים וכן באזורים עירוניים. מעופה מהיר וקופצני, חסר אחידות. עונת הרבייה נמשכת לאורך כל השנה. הקן נבנה בצורת ספל ובנוי מחומר צמחי ומקורי עכביש. מבפנים מרופד בסיבים רכים שונים. בקן מוטלות 2–5 ביצים מנוקדות בגוון ורוד-אדמדם. בשנה אחת מתרחשות כשלוש הטלות, כדי להתגבר על הרס הקנים בידי אויבים טבעיים. הדגירה אורכת 14 ימים בלבד. מחוץ לעונת הקינון נאספת הציפור בקבוצות גדולות.

המין נצפה בארצות המוצא, מקנן לעיתים במקומות לא שגרתיים, בתוך מנועים, בטורבינות ובבתים מיושבים. קיימת אפשרות כי הוברח על ידי מגדלי עופות, סוחרים או דייגים, על אף שהמין אינו מזמין פנים במיוחד. היו מקרים בהם נלכד המין על ידי הרשויות המקומיות, שהבחינו שמדובר במין פולש, ואז הצליח להשתחרר משביו.

בשנת 1977 צירף שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית את הבולבול לרשימת בעלי החיים האסורים לייבוא ללא אישור מתאים.

שמאל|ממוזער|240px|זוג בולבול אדום שת – מבט מלמטה

## ראו גם
* בולבול צהוב-שת

## קישורים חיצוניים

*בולבול אדום שת  באתר הרשימה האדומה של IUCN

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:בולבוליים
קטגוריה:בנגלדש: עופות
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:סין: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766
מריו פוזו

**מריו פוזו** (באיטלקית: **Mario Puzo**; 15 באוקטובר 1920 – 2 ביולי 1999) היה סופר ותסריטאי אמריקאי סיציליאני שנודע בעיקר בזכות ספריו אודות המאפיה האיטלקית בארצות הברית. זכה בפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר עבור הסרט "הסנדק".

## קורות חיים
פוזו נולד למשפחה של מהגרים סיציליאניים במנהטן, בשכונה הלס קיצ'ן. רבים מספריו הושפעו מסביבה זו.
פוזו הצטרף לחיל האוויר של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה, והוצב באסיה ובגרמניה. ספרו הראשון, "הזירה האפלה", פורסם ב-1955.

ספרו המפורסם ביותר, "הסנדק", פורסם ב-1969. כרקע לכתיבתו שימשו אנקדוטות אודות המאפיה בהן נתקל פוזו בעבודתו כעיתונאי. הספר עובד לטרילוגיה קולנועית מצליחה ומוערכת שבוימה על ידי פרנסיס פורד קופולה; פוזו כתב את התסריטים יחד עם קופולה.

ספר אחר שכתב פוזו, "הדון האחרון", שימש בסיס לסדרת טלוויזיה. פוזו כתב גם את התסריטים לסרט האסונות "רעידת אדמה" ולסרט סופרמן.

פוזו נפטר ב-2 ביולי 1999 בביתו שבלונג איילנד.

## מספריו בעברית
***דון קורליאונה איש המאפייה**, תרגם חיים גליקשטיין, הוצאת שוקן, 1971.
***מאמה לוצ'יה הסנדקית**, תרגם אליעזר כרמי, הוצאת מ' מזרחי, 1973.
***שוטים מתים**, תרגם חיים גליקשטיין, הוצאת שוקן, 1979.
***הסיציליאני**, תרגם עמשי לוין, הוצאת כנרת, 1986.
***קנדי הרביעי**, תרגמה עידית פז, הוצאת שלגי, 1991.
***הדון האחרון**, תרגמה מאירה לבנת, הוצאת הד ארצי, 1997.
***השדרה העשירית**, תרגמה איטה ישראלי, הוצאת נירם, 1998.
***אומרטה**, תרגמה איטה ישראלי, הוצאת שלגי, 2000.
***המשפחה**, תרגם אורי גולדברג, הוצאת שלגי, 2001.

## ראו גם
* אומרטה

## קישורים חיצוניים

* 

* אלי אשד, הסנדק חוזר
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מנהטן: אישים
קטגוריה:בוגרי הסיטי קולג' של ניו יורק
קטגוריה:סופרי מתח ואימה אמריקאים
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב - התסריט הטוב
קטגוריה:קצינים וחוגרים בחילות האוויר של צבא ארצות הברית
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המעובד הטוב
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1999
מאמץ פיתול

במכניקה של גוף קשיח, מוט שמצדי הציר שלו פועלים מומנטים מנוגדים בכיוונים (אחד עם כיוון השעון והשני נגד), הוא מוט העומד ל**פיתול**. **מאמץ פיתול** מתקיים כאשר בקצות המוט פועלים שני מומנטים מנוגדים בכיוונם  ומופעלים סביב הציר. 

## פיתול
שמאל|ממוזער|250px|תמונת מוט העמוס ל'''פיתול'''
שמאל|ממוזער|250px|חתך מוט העמוס ל'''פיתול'''
שמאל|ממוזער|250px|תרשים של חתך מוט עגול חלול

במוט עגול הנתון לפיתול והעשוי מחומר אלסטי ומקיים את חוק הוק, מתקיים:
:{\phi}= \frac{T l}{G J}

* **<math>T </math>** - מומנט פיתול [Nm]
* **<math>l </math>** - אורך המוט [mm]
* **<math>G </math>** - מודול הגזירה [Gpa]
* **<math>J </math>** - מומנט אינרציה פולרי של השטח [mm^4]
*\phi - זווית הפיתול [Rad]

המכפלה GJ  היא הקשיחות של המוט לפיתול.

## מאמץ הפיתול
מאמץ הפיתול במרחק {\rho} מהציר של המוט העגול הוא:
:{\tau}= \frac{T \rho}{J}

מאמץ הפיתול המרבי הוא על מעטפת המוט במרחק הגדול ביותר מציר המוט
:{\tau_m}= \frac{T r}{J}
*r  - רדיוס המוט
* \tau_m - מאמץ הפיתול המרבי במוט

## בחתך מלבני
מאמץ הפיתול המרבי בחתך מלבני ברוחב w  ובעובי t  לפי טימושנקו:
:{\tau_m}= \frac{T}{w t^2}(3+1.8\frac{t}{w})

## מומנט התמד (אינרציה) פולרי

מומנט האינרציה הפולרי J  למוט עגול בקוטר d :
:J=\frac{\pi d^4}{32}
ובמוט עגול חלול:
:J=\frac{\pi (d^4 - d_i^4)}{32}
*d  - קוטר חיצוני
* d_i - קוטר פנימי
אם מחלקים את מומנט האינרציה הפולרי ברדיוס מקבלים את Z_p מומנט ההתנגדות הפולרי אותו ניתן למצוא בלוחות טכניים לחתכים שונים.
:{\Z_p}= \frac{J}{r}
*r  - רדיוס המוט
* Z_p - מומנט ההתנגדות הפולרי של השטח אותו נתן למצוא בלוחות טכניים.

המאמץ המותר לפיתול הוא 0.5 - 0.7 מהמאמץ המותר למתיחה.

## ראו גם
*מומנט כוח (מומנט הסיבוב)

## לקריאה נוספת

*McGraw-Hill Encyclopedia of Engineering, Sybil P. Parker Editor in Chieh. McGraw Hill Book Company 1983, 
*Mechanical Engineering Design, Joseph E. Shigley, Larry D. Mitchell, 4th Edition 1983. 


## קישורים חיצוניים

*פיתול, באנגלית באתר Answers.com

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכניקה
קטגוריה:הנדסת מכונות
קטגוריה:סטטיקה
נורדים

330px|ממוזער|אזורי ההתיישבות של האוכלוסייה הנורדית בין המאה ה-8 למאה ה-11 ואזורים שהיו חשופים לפשיטות רבות של הנורדים
[שמאל|ממוזער|250px|שייטים נורדים/ויקינגים בספינותיהם, ציור מ[המאה ה-9 או ה-10]]
**נורדים** (או **העם הנורדי**) היו קבוצה אתנו-לשונית סקנדינבית בתקופת ראשית ימי הביניים אשר היו דוברים של השפה הנורדית העתיקה. השפה שייכת לענף הצפון גרמאני של השפות ההודו-אירופיות והיא קדמה לשפות הגרמניות המודרניות של סקנדינביה. במהלך סוף המאה ה-8 הסקנדינבים החלו בהתרחבות ניכרת לכל הכיוונים, בתקופה בה החל עידן הוויקינגים. מהמאה ה-19 ואילך נהוג בכתבים בשפה האנגלית לכנות את סוחרי הים, המתיישבים והלוחמים הנורדים ויקינגים. היסטוריונים רבים עם זאת נוטים להבחין בין הוויקינגים הנורדים מנורווגיה (שהיו נורדים) אשר התמקדו בעיקר בפלישה ובכיבוש של אירלנד, מערב בריטניה והאיים הצפוניים של האיים הבריטיים, לוויקינגים הדנים, שהתמקדו בעיקר בפלישה והכיבוש של אזור מזרח בריטניה.

צאצאיהם המודרניים של הנורדים כוללים את הדנים, האיסלנדים, תושבי איי פארו, הנורווגים והשוודים, אשר כולם מכונים כיום לרוב "סקנדינבים" במקום נורדים.

## אישים נורדים בולטים
* האראלד הראשון "כחול השן" (935 לערך – 985 או 986), מלך דנמרק (משנת 958) ונורווגיה (בשנים 970–974). השליט הראשון של דנמרק שהוטבל לנצרות וגרם להתנצרות ממלכתו. ממנו נגזר שם תקן התקשורת הניידת בלוטות'.
* אייריק האדום (950–1003), מגלה ארצות נורדי. לפי המסורת האיסלנדית הוא שגילה את גרינלנד והתיישב בה.
* לייף אייריקסון (970–1020), מגלה ארצות נורדי. ככל הנראה היה האירופאי הראשון שדרך על אדמת אמריקה הצפונית.
* האראלד הראשון (850 לערך – 933), המלך הראשון של נורווגיה.
* רגנאר לודברוק (במהלך המאה ה-9 לספירה), מלך ויקינגים אגדי
* סנורי סטורלוסון (1179–1241), סופר ומדינאי איסלנדי. מיוחסות לו יצירות מרכזיות במיתולוגיה הנורדית.

## המיתולוגיה הנורדית

לנורדים הייתה מיתולוגיה מפותחת, המקורות הנורדים מאזכרים אלים רבים וישויות מסוגים שונים. הקשרים בין הישויות השונות מורכבים ומשתנים, ולרוב לאלים אין דמות ברורה וחד משמעית. היקום הנורדי מורכב מתשעה עולמות כלשהם שביניהם מקשר עץ מרכזי בשם יגדראסיל. בנוסף, עצמים רבים מואנשים כישויות שונות בעולם המיתולוגי הנורדי. המקורות הנורדיים מציגים נרטיבים מפורטים של בריאת היקום וקיצו המנובא, ראגנארוק.

## ראו גם
* דנים (שבט גרמני)
* גותים
* פנוסקנדיה
* סקנדינבים
* סקנדינביה
* המדינות הנורדיות
* המועצה הנורדית
* מיתולוגיה נורדית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ויקינגים
קטגוריה:סקנדינביה
שייקה דן

**ישעיהו "שייקה" דן** (15 בנובמבר 1909 – 2 במרץ 1994) היה מצנחני היישוב שנשלחו לארצות אירופה, חלקן כבושות בידי הנאצים וחלקן בנות ברית של גרמניה הנאצית; דן היה מהפעילים המרכזיים של תנועת הבריחה, וממייסדי "נתיב".

## ביוגרפיה
דן נולד כישעיהו טרכטנברג בעיירה ליפקאני שבבסרביה, אז חלק מן האימפריה הרוסית (מ-1918, ברומניה) לחיים ורבקה טרכטנברג. הוא היה השלישי מתוך 4 אחים ואחיות: הבכורה הייתה שפרה (טרכטנברג) ויצרבין, בעקבותיה נולד ניסן, אחריהם שייקה, ולבסוף דוב. בנעוריו היה חובב כדורגל ושיחק בקבוצת הכדורגל היהודית של ליפקאני. כנער פיתח תודעה ציונית, והצטרף לתנועת מכבי. במסגרת התנועה הצטרף להכשרה חלוצית, והפך במשך הזמן לפעיל ולמארגן בתנועה.

ב-1935 עלה לארץ ישראל. כיוון שלא מצא מענה לשאיפתו לחיים חלוציים שיתופיים במסגרת 'מכבי', חזר לרומניה ומשם לצ'כוסלובקיה, ונטל חלק בארגון המכבי הצעיר. כעבור זמן קצר חזר לארץ, והתיישב בקיבוץ ניר חיים, לימים ניר עם.

### מלחמת העולם השנייה ואחריה
ממוזער|שמאל|250px|שייקה טרכטנברג - שלישי מימין, ב-1944
ב-1944 הוצנח שייקה דן יחד עם יצחק בן-אפרים לשטחי האויב ברומניה. תפקידם היה לסייע בחילוץ מספר טייסים בריטים ואמריקאים שצנחו ברומניה, ובמקביל להציל שם יהודים ולארגן עלייתם ארצה. בתום מלחמת העולם השנייה המשיכו השניים ועסקו בשיקום התנועה הציונית ברומניה.

מינואר 1947 פעל שייקה דן בארגון הבריחה שפעל להעלאת יהודי בולגריה ארצה, ועם הקמת המדינה נשלח ליוגוסלביה לפעול להעלאת היהודים גם משם לארץ. במהלך פעילותו הוא נתפס על ידי המשטרה החשאית והובא לשיחה עם מפקדה, שם אמר בחקירתו: "אינני אויב לכם, באתי להשיב את היהודים למדינתם". באופן מפתיע, התייחס אליו הקצין הבכיר בכבוד ואף והציע לו עזרה בכל מה שיצטרך. בהמשך אכן נעזרה בו מדינת ישראל, בהבאת נשק חיוני רב בחשאי לארץ.

בשנות ה-50 היה דן ממייסדי לשכת הקשר ליהודי ברית המועצות ("נתיב"). מבסיסו בווינה הוא עסק במילוט יהודים ממדינות מזרח אירופה לארץ.

שייקה דן היה נציג ממשלת ישראל במשא ומתן עם שלטונות רומניה לנושא פדיון יהודי רומניה בכסף, ונהג לשאת עמו משלוחי כסף מזומן לשם כך.

בראשון לציון ובתל אביב נקראו רחובות על שמו. כמו כן, כהוקרה על פעילותו, הוענק לו פרס יגאל אלון לשנת ה'תשנ"ג.

## לקריאה נוספת
* עמוס אטינגר, **צניחה עיוורת**, הוצאת זמורה ביתן, 1986.

## קישורים חיצוניים
* 
* סרטון אודות פועלו של שייקה דן למען העלאת יהודים מברית המועצות בתקופת מסך הברזל, באתר המרכז למורשת המודיעין
* רזבאן מיכאיו, "ההגירה או מכירת היהודים" 
* מוריה בן יוסף, "קפיטליזם נוסח רומניה", באתר Israel Defense

קטגוריה:צנחני היישוב
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:פעילים ציונים ברומניה
קטגוריה:זוכי פרס יגאל אלון
קטגוריה:מעוטרי אות הנשיא להתנדבות
קטגוריה:פעילים ציונים בבולגריה
קטגוריה:אנשי נתיב
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1987
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
One Cold Night

**One Cold Night** (באנגלית: **לילה קר אחד**) הוא אלבומה החמישי של הלהקה הדרום אפריקאית סית'ר.
הוא יצא לאור ב-11 ביולי 2006.

האלבום מכיל שירים אקוסטיים עם קטעים מההופעה האקוסטית של סית'ר.
בנוסף לזה האלבום כולל שירים מאלבומיה של סית'ר מכל הזמנים ורוב השירים הם שירים ש"קיבלו" גרסה אקוסטית מיוחדת.
האלבום כולל בנוסף ראיון עם שון מורגן על הלהקה והדיסק.

## שירים
# Gasoline (מ"התנגדות לאחריות")
# Driven Under (מ"עדין") 
# Diseased (מ"קארמה ואפקט") 
# Truth (מ"קארמה ואפקט")
# Immortality (מהEP "קשר את ידי" - גרסת כיסוי לשיר של פירל ג'ם)
# Tied My Hands (מ"עדין")
# Sympathetic (מ"התנגדות לאחריות") 
# Fine Again (מ"עדין) 
# Broken ("מהתנגדות לאחריות") 
# The Gift (מ"קארמה ואפקט") 
# Remedy (מ"קארמה ואפקט") 
# Plastic Man (מ"קארמה ואפקט")

שיר בונוס:
# The Gift - alternative mix

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי וידאו מ-2006
קטגוריה:סית'ר
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי וידאו באנגלית
פוסום זנב-מברשת

**פוסום זנב-מברשת** (שם מדעי: *Trichosurus*) הוא סוג של חית כיס ממשפחת הקוסקוסיים, החיים ביבשת אוסטרליה. מינים אלה הם פעילי לילה החיים בין העצים תוך שימוש בזנבם הארוך והעבה, והם אוכלי כל, הניזונים מעלי אקליפטוס, צוף, חרקים ומטרף קטן.

באזורים מסוימים הפוסומים הם מינים פולשים הפוגעים בחיים הטבעיים, בין השאר בניו זילנד.

## מינים
בסוג 5 מינים:
* פוסום זנב-מברשת מצוי (*Trichosurus vulpecula*)
* פוסום זנב-מברשת קצר-אוזן (*Trichosurus caninus*)
* פוסום זנב-מברשת צפוני (*Trichosurus arnhemensis*)
* פוסום זנב-מברשת הררי (*Trichosurus cunninghami*)
* פוסום זנב-מברשת נחושתי (*Trichosurus johnstonii*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1828
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רנה לסון
קטגוריה:קוסקוסיים
ביזה

[ממוזער|שמאל|300px|אזהרה על בית ב[ניו אורלינס לאחר הוריקן קתרינה: "אתם בוזזים - אנחנו יורים"]]
**ביזה** היא לקיחת רכוש שבעליו עזבו את המקום או חסרים יכולת להתנגד. פעולה זו נפוצה בעיקר בימי מלחמה ובימי אסונות הגורמים לאנארכיה זמנית, כגון רעידת אדמה או פיגוע טרור המוני. בתנ"ך מכונה כל לקיחת שלל "ביזה".

## ביזה בזמני מלחמה
שני סוגים של ביזה עשויים להתבצע בזמן מלחמה: ביזה שנערכת על ידי צבאות, וביזה שנערכת על ידי אזרחים שמנצלים את מצב השלטון הרופף כדי לבזוז רכוש. ביזה צבאית עשויה להיות מאורגנת, כלומר - מבוצעת על ידי כלל החיילים על פי הוראות מלמעלה, או בלתי מאורגנת, ומתבצעת על ידי חיילים בודדים במטרה להשיג רווח אישי.
ביזה משני הסוגים הייתה נפוצה מימי קדם ועד למאות האחרונות, כשהייתה נחשבת למעשה לגיטימי בזמן מלחמה. במספר מקומות בתנ"ך ניתן לראות כי הביזה הייתה נאספת ומחולקת על פי כללים ידועים. דוד המלך אף קבע כלל מנחה - השלל מתחלק בין הכוח הלוחם לכוח העורפי:

על פי המשפט הבינלאומי ואמנת ז'נבה, אסורה הביזה, למעט רכוש ממלכתי שלקיחתו מותרת כשלל מלחמה. עם זאת, ביזה בלתי מאורגנת היא תופעה המתרחשת כמעט בכל מלחמה, גם בידי צבאות של מדינות דמוקרטיות. גם ביזה מאורגנת לא נעלמה מן העולם. לדוגמה - ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים בתקופת הרייך השלישי, או בזמן מלחמת המפרץ הראשונה אז נבזזה כווית באופן מאורגן על ידי כוחות עיראקיים.

### ביזה בצה"ל
בצה"ל אסורה הביזה בפקודות מטכ"ל, על פי כללי המשפט הבינלאומי.  קובע כי: .
עונש על ביזה חמור הרבה יותר מעונש על גנבה רגילה, שדינה שנתיים בלבד. ואולם השופטים הצבאיים נוטים להקל בדין ואינם נוהגים לגזור יותר מאשר חמישה חודשי מאסר בפועל. מקרי ביזה שהתרחשו במהלך מבצע חומת מגן עוררו ביקורת ציבורית.

## ביזה בזמני אסונות
מקרי ביזה עשויים להתרחש כמעט בכל אירוע הגורם להתרופפות זמנית של הסדר באזור מסוים, כמו בעת סופה או רעידת אדמה, אך גם בעת התרחשות מהומות ופיגועי טרור. כדי להילחם בתופעות כאלה ננקטת בדרך כלל יד קשה על ידי הרשויות כנגד בוזזים, עם נוכחות רבה של כוחות משטרה או צבא במקומות המועדים לביזה. במדינות מסוימות הותר לכוחות השיטור לירות בבוזזים, כגון בניו אורלינס, בזמן אסון הוריקן קתרינה.

על הביזה אחראים בדרך כלל עבריינים אך עשויים להצטרף אליה גם אנשים מן השורה, תוך שהם נותנים לגיטימציה למעשיהם מסיבות שונות, כגון פיצוי על רכוש אישי שאבד ומחשבה שאחרים ממילא יבזזו את הרכוש או שהוא ממילא ייהרס. לעיתים מתבצעת ביזה לצורכי הישרדות - איסוף של דברים חיוניים כמו מזון, תרופות ודלק. ביזה כזאת עשויה להתבצע אף בצורה מאורגנת, על ידי הרשויות.

## ראו גם
* חרם (תנ"ך)
* הזהב של ימאשיטה

## לקריאה נוספת
* אדם רז, **ביזת הרכוש הערבי במלחמת העצמאות**, הוצאת כרמל, 2021

## קישורים חיצוניים

* משה דרורי, המלחמה ושללה, מהמקרא ועד ימינו, באתר "דעת"
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רכוש
קטגוריה:דיני מלחמה
קטגוריה:פשעים כלכליים
קטגוריה:תפיסת רכוש במשבר ומלחמה
לילי קוסאשווילי

**לילי קוסאשווילי** (בגאורגית: **მადონა ქოსაშვილი**, מדונה כּוֹסאשווילי; 1949 בגאורגיה – 11 בדצמבר 2017) הייתה טבחית, אמו של הבמאי דובר קוסאשווילי, שלוהקה על ידו כשחקנית קולנוע בסרטו "חתונה מאוחרת".

## ביוגרפיה

קוסאשווילי נולדה וגדלה בגאורגיה, נישאה בגיל 16, ובשנת 1972, כשהייתה בת 23, עלתה לישראל. בישראל גידלה ארבעה ילדים, הבולט שבהם הוא הבמאי דובר קוסאשווילי, והחלה לעבוד כטבחית בפנימייה באור יהודה, עיר מגוריה.

בשנת 2001 בחר בה במפתיע בנה, דובר, לככב בסרטו "חתונה מאוחרת" בתפקיד הבולט של לילי, אמו של הדמות הראשית, זאזא (ליאור אשכנזי), הדוחפת אותו אל נישואין כחלק מהמסורת הגאורגית. דובר הסביר את הבחירה יוצאת הדופן: "ליהקתי אותה כי לא הצלחתי ללהק שחקנית ישראלית בתפקיד הזה. הדמות בסרט ממילא מבוססת עליה והייתי צריך מישהי שתדבר גרוזינית", והוסיף, "אמרתי לה: או שאת באה או שאין לי סרט". לילי, שלא למדה משחק ולא התנסתה בו בעבר, נאלצה לעבוד יחד עם צוות מיומן של שחקנים מקצועיים, בהם אשכנזי, רונית אלקבץ ומוני מושונוב.

על משחקה בתפקיד משנה זכתה בפרס אופיר. חרף זכייתה, לא הופיעה קוסאשווילי בסרטים נוספים, והמשיכה במקצועה המקורי, כטבחית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות ישראליות
קטגוריה:יוצרים בשפות וניבים יהודיים
קטגוריה:זוכות פרס אופיר: שחקנית המשנה הטובה
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:יהודיות גאורגיות
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2017
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
פרנץ פריצ'אי

**פרנץ פריצ'אי** (בהונגרית: **Fricsay Ferenc**; 9 באוגוסט 1914 – 20 בפברואר 1963) היה מנצח הונגרי.

## ביוגרפיה
פריצ'אי נולד בבודפשט ולמד מוזיקה אצל בלה בארטוק, זולטאן קודאי, ארנסט פון דוהנאני ולאו ויינר.

עלייתו של פריצ'אי לתהילה הייתה מהירה כברק, לאחר הופעתו הראשונה כמנצח בגיל 15. הוא התמנה למנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית RIAS, שאך זה נוסדה בגרמניה בשנת 1949. את רוב זמנו, משנות ה־50' ואילך, עשה בגרמניה כמנהל מוזיקלי של האופרה הממלכתית של בוואריה (1956–1958) ושוב בברלין, על דוכני הניצוח של תזמורת RIAS, דויטשה אופר ברלין והפילהרמונית של ברלין. במהלך התקופה הזאת, משנות ה-50' עד מותו, הרבה להקליט לחברת דויטשה גראמופון. 

הקונצרט האחרון בניצוחו של פריצ'אי היה ב־7 בדצמבר 1961 בלונדון, שם ניצח על הפילהרמונית של לונדון, בסימפוניה השביעית של בטהובן. הוא סבל ממחלות חוזרות ונשנות כל ימי חייו ולבסוף נכנע למחלה ב-20 בפברואר 1963, בגיל 48. 

פריצ'אי נודע בפרשנויותיו למוזיקה של מוצרט ובטהובן, כמו גם לזו של מורו, ברטוק. הקלטת הסימפוניה התשיעית של בטהובן בניצוחו, משנת 1958, הונצחה בסרט "התפוז המכני".

אפילו כיום, עשרות שנים לאחר מותו, עוד יש לתקליטי פריצ'אי מספר ניכר של חסידים בקרב חובבי המוזיקה הקלאסית.

## לקריאה נוספת
* נתן דונביץ, **מאסטרו - גדולי המנצחים בכל הזמנים**, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2006, הפרק "פרנץ פריצ'אי - חלוץ השימוש במדיה באירופה", עמ' 429–437.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מנצחים הונגרים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1914
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1963
רודולף קמפה

**רודולף קמפה** (בגרמנית: **Rudolf Kempe**; 14 ביוני 1910 – 12 במאי 1976) היה מנצח גרמני.

## ביוגרפיה
קמפה נולד בדרזדן, שם למד מוזיקה. הוא ניגן באבוב בכמה תזמורות לפני שהתמנה למנצח האופרה של לייפציג בשנת 1937. הוא ניהל את התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן משנת 1949 עד 1952, ואת האופרה הממלכתית של בוואריה במינכן משנת 1952 עד 1954 (כממשיכו של גאורג שולטי. הופעת הבכורה שלו בפסטיבל ביירוית הייתה בשנת 1960. משנת 1961 עד 1975 ניצח על התזמורת הפילהרמונית המלכותית, משנת 1965 עד 1972 עבד עם תזמורת טונהאלה בציריך, ומשנת 1967 עד מותו ניצח על הפילהרמונית של מינכן. בחודשי חייו האחרונים, עמד בקשרים קרובים עם תזמורת רשות השידור הבריטית.
הוא מת בציריך.

בעיקר זכור קמפה הודות להופעותיו והקלטותיו מיצירות ריכרד שטראוס (שאת מכלול יצירותיו התזמורתיות הקליט) וריכרד וגנר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנצחים גרמנים

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1910
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1976
שהריאר (דמות)

**שהריאר** (בפרסית: شهريار - "המלך הגדול") הוא דמות בדיונית של מלך המלכים הסאסאני ב"סיפורי אלף לילה ולילה", שלו מספרת שהרזאד את סיפוריה. 

בסיפור המסגרת של "סיפורי אלף לילה ולילה", אשתו של שהריאר בוגדת בו, דבר שמביאו לידי כעס כה רב עד כי הוא מתחיל להאמין שסופן של כל הנשים לבגוד בו. על כן הוא מחליט כי מדי ערב הוא ייקח לחיקו אישה חדשה ויוציאה להורג בעריפת ראש בבוקר שלמחרת.

מקץ שלוש שנים, שהריאר נישא לשהרזאד, בתו היפה והחכמה של הווזיר הראשי שלו. במשך 1,001 לילות רצופים מספרת לו שהרזאד סיפור אחר סיפור, לילה אחר לילה. בדומה לסיפור מתח, נפסק סיפורה של שהרזאד ברגע השיא עם עלות השחר, דבר שמונע מהמלך להוציאה להורג כדי שתוכל לסיים את סיפורה בלילה שלאחריו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פולקלור
קטגוריה:מעשיות ואגדות
קטגוריה:אלף לילה ולילה
רוני ערמון

**רוני ערמון** (נולד ב-1971) הוא אקטיביסט ישראלי, ממקימי "סלון מזל" ו"אינדימדיה ישראל".

## ביוגרפיה
ערמון נולד בבני ברק (1961) למשפחה דתית לאב מהנדס ולאם רופאה. בנעוריו היה חבר ב"בני עקיבא" ולמד בישיבה התיכונית "נחלים" ולאחר מכן בתיכון של "רשת אמי"ת".

ערמון שירת בצה"ל כחובש. לאחר שחרורו למד ביולוגיה באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו הצטרף ל"מגמה ירוקה", עבר ל"פעולה ירוקה" והפך לדובר הארגון. 

בגיל 25 זכה בירושה גדולה מדודו, שאיפשרה לו להקדיש את מרב זמנו ומרצו לפעילות לשינוי חברתי-סביבתי. פעילותו כללה מעורבות במאבק נגד כביש חוצה ישראל ונגד הבניה על חופי הארץ, מאבקים ששימשו בהמשך מנוף להתגבשותה של התנועה הסביבתית בישראל. בשנת 1999 נסע לסיאטל, שם השתתף בהפגנות נגד הגלובליזציה, ובמהלכן נעצר. כשחזר לישראל הוא היה ממקימי "פעולה עממית", שארגנה סמינרים והפגנות כדי להעלות את המודעות לסכנות של תהליכי הגלובליזציה התאגידית.

הוא נמנה עם מקימי "אינדימדיה ישראל", הקים את "סלון מזל", והוציא לאור את העיתון "כאן".
בשנת 2003 החל בלימודי דוקטורט באוניברסיטת בר-אילן, ועבודתו עוסקת בביוגרפיה של הביוכימאי ג'וזף נידהם וסיים אותו בשנת 2010.

בשנת 2004 הקים את קרן "שוכראן" שתמכה בסלון מזל, באינדימדיה, ובניסיונות נוספים להקמתם של מרכזים קהילתיים. עקב הסתות ברשת נגדו מטעם גורמי ימין קיצוני ערמון צמצם בהדרגה ולבסוף הפסיק את מעורבותו בפעילות לשינוי חברתי.

נכון ל-2022 ערמון הוא פוסט-דוקטורנט במחלקה להוראת הטכנולוגיה והמדעים בטכניון.

## ספריו
* התעוררות לפעולה ישירה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:יוצאים בשאלה
קטגוריה:בוגרי ישיבת נחלים
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:בוגרי אמי"ת גוש דן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
אקדמיית קררה

[שמאל|ממוזער|200px|[רפאל (צייר)|רפאל, **סבסטיאן** (1502-1501)]]
**אקדמיית קררה** (באיטלקית: **Accademia Carrara**) היא גלריה לאמנות ואקדמיה לאמנות בברגמו איטליה.

## היסטוריה
ראשית הגלריה ברוזן ג'אקומו קררה, מצנט (פטרון אמנות ) ואספן שהוריש עיזבון נדיב לעיר ברגמו בסוף המאה ה-18. ממותו של הרוזן ב-1796 ניהל את עיזבונו אפוטרופוס ממונה. בשנת 1958 עברה האקדמיה לפיקוח ישיר של עיריית ברגמו. הבניין הנאוקלאסי תוכנן על ידי הארכיטקט סימונֶה אליה, תלמידו של לאופולדו פולק, ונבנה בשנת 1810.

המוזיאון ממשיך להגדיל את האוספים שברשותו באמצעות רכישות ותרומות. בשנת 2006 היו ברשותו 1,800 ציורים מהתקופה שבין המאה ה-15 למאה ה-19 משל ציירים כדוגמת פיזאנֶלּו,ֹ בוטיצ'לי, בליני, מנטניה, רפאל, מורוני, בסקניס, פְרָה גלגאריו, טייפולו, קאנאלטו ופיצ'ו.

מלבד ציורים מוצגים בגלריה גם שרטוטים והדפסים, כלי ברונזה, פסלים וכלי פורצלן, ריהוט ואוסף מדליות.

ב-1793, באותו הזמן שבו פתח הרוזן ג'אקומו קררה את הגלריה שלו לראשונה לציבור הרחב, ביקש הרוזן להעביר שעורים בשרטוט וציור באותו המקום. בית הספר שהיה ממוקם עד 1912 באותו הבניין בו שוכנת הגלריה לאמנות מצוי כיום בבניין סמוך משלו. ב-1988 קיבל בית הספר הכרה רשמית כ"אקדמיה של האמנויות היפות" (Accademia di Belle Arti).

ב-1991 נוספה למוזיאון "גלריה לאמנות מודרנית ובת־זמננו" (*Galleria d’Arte Moderna e Contemporanea*) שמוקמה במבנה משופץ ששימש בעבר מנזר לנשים, הנמצא מול המבנה הנאוקלאסי המכיל את הגלריה לאמנות. כיום יש בגלריה עשרה אולמות תצוגה בשלוש קומות. האוספים הקבועים מכילים יצירות אמנות עכשוויות שנוצרו במאה ה-20 על ידי אמנים איטלקים ונוכרים כדוגמת בוצ'וני, באלה, מורנדי, קמפיליי, קזוראטי, סביניו, דה קיריקו, קנדינסקי, גראהם סאתרלנד ומנצוּ.

## קישורים חיצוניים
 
* 

* אתר הגלריה לאמנות מודרנית

קטגוריה:איטליה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:איטליה: תרבות
קטגוריה:איטליה: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:ברגמו