open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סעודת הבראה

[350px|ממוזער|הבאת לחם למתאבלים, [תחריט מהספר Jüdisches Ceremoniel ("טקסי היהודים"), מהדורת 1726]]
בהלכה, **סעודת הבראה** היא חלק ממנהגי האבלות. סעודה זו היא הסעודה הראשונה במהלך שבעת ימי האבלות, לאחר שחוזר האבל מקבורת המת. על פי ההלכה, אסור לאבל לאכול סעודה זו ממזון שברשותו, אלא עליו לקבל אותה משכניו או קרוביו.

סעודה זו היא דווקא הסעודה הראשונה ביום הראשון לאבילות, אך אם הגיע היום השני לפני שסעד, או שמעוניין בסעודה נוספת ביום הראשון, יכול לסעוד ממזון ששייך לו.

## מקור
השימוש הראשון במילה 'הבראה' במשמעות האכלה לאבל נאמרה בדוד אחרי שקבר את אבנר בן נר: .

מנהג זה מבואר גם בהוראת הקב"ה ליחזקאל שלא לנהוג דיני אבלות על מחמד עיניו שימות במגפה, מכלל דיני האבלות שהוזהר שלא לנהוג בהם היה , והיינו סעודת הבראה שבאה מאנשים אחרים ולא מהאבל עצמו.

## פרטי המנהג
נהוג שהמאכלים לסעודה זו כוללים דווקא מאכלים עגולים (כגון ביצים קשות, עדשים, לחמניות או בייגלה), כדי לסמל את הגלגל החוזר בעולם, היינו את מחזור החיים והמוות שעובר על כל בני האדם. לפי פרקי דרבי אליעזר עדשים הם מאכל המסמל אבלות, בין השאר על חורבן בית המקדש. בתלמוד מובא שיש טעם נוסף לאכילת עדשים בסעודת הבראה, כי לעדשים אין סדק, וזה רומז לכך שלאבל אין פה לדבר, והוא מרבה לשתוק.

במצרים ובארץ ישראל נהגו להגיש בסעודה זו רק פת וביצים קלופות, כדי שהאבל לא יצטרך לקלף את הביצים ובכך יראה כרעבתן. מקובל היה שרק שמש חברה קדישא סועד עם האבל. אם האבל יחידי, אוכלים  עמו שני שמשים כדי שיצטרפו לזימון, ומביאין יין לכוס ברכת המזון.

בקרב יהדות ארצות האסלאם נהוג לעשות סעודה נוספת ביום השביעי לאבילות וביהדות תימן נקראת סעודה זו בשם "סעודת הבראה".
## הלכות
### מי מכין את הסעודה
הראוי הוא שמכיריו ושכניו של האדם יערכו עבורו את הסעודה. מותר לאדם לעשות לחברו סעודת הבראה וחברו יערוך עבורו סעודת הבראה כאשר יהיה החבר אבל, ובתנאי שלא יסכמו זאת בפירוש ביניהם.
כאשר אשה אבלה, נשים מכינות את סעודת ההבראה עבורה. כאשר אשה נשואה אבלה, היא אינה יכולה לאכול סעודה ראשונה משל בעלה.

## קישורים חיצוניים
* לאה פופר, הביצה - קליפות החיים והמוות, באתר "סנונית"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פטירה ואבל ביהדות
קטגוריה:סעודות מצווה
א-רימאל

**אַ-רִּמַאל** (בערבית: **الرمال** – "החולות") היא שכונה במערב העיר עזה. עד מלחמת חרבות ברזל נחשבה כשכונת יוקרה. במלחמה זו נגרם הרס רב לחלקים גדולים בשכונה.

השכונה משתרעת לאורך העיר, במקביל לחוף הים, אולם אינה גובלת בים. גבולה המערבי מרוחק כמה מאות מטרים מהחוף. נוהגים לחלק את השכונה לרימאל הצפונית ולרימאל הדרומית, שלפחות בשנות ה-70 היו להן ועדים נפרדים. בעיקרה היא שכונת מגורים, אולם חלקה המזרחי של השכונה, הסמוך למרכז העיר ול"כיכר ג'ונדי", כולל גם מבני ציבור. השכונה נחשבה לשכונה האמידה ביותר בעזה. היו מרובים בה הבתים המרווחים, וגם הרחובות רחבים ביחס לרוב שכונות העיר. השכונה נחשבה לאזור בילוי שאליו הגיעו צעירים מרחבי רצועת עזה.

## גאוגרפיה
את השכונה חוצים לרוחבה שלושה מרחובותיה המרכזיים של עזה: אל-וחדה, עומר אל-מוח'תאר, וגמאל עבד א-נאצר (מכונה גם רחוב תלאתין). רחוב אל-רשיד, הניצב לרחובות אלו והמקביל לחוף הים, מהווה את גבולה המערבי של השכונה. מדרום לרימאל נמצאות השכונות שיח' עג'לין (הסמוכה לחוף) ותל אל-הווא. ממזרח לה נמצאים שכונת סברה ומרכז העיר (א-דרג') ומצפון – מחנה הפליטים שאטי ושכונת א-נאצר.

הבולטים שבין מבני הציבור בשכונה היו: מתחם בית החולים שיפא, בית החולים המרכזי בעיר וברצועת עזה, בית חולים א-נסר לילדים שנפתח ב-1973, ארמון הנשיאות הפלסטיני, ארמון המושל ובניין המועצה המחוקקת הפלסטינית. כמו כן, היו מצויים באזור זה מספר נציגויות של ממשלות זרות, בתי מלון וחלק ממסעדותיה הנחשבות של העיר. מדרום לבית החולים שיפא, על ציר עומר אל-מוח'תאר, נמצאת "מידאן ג'ונדי" (כיכר החייל) הקרויה על שם "החייל הערבי האלמוני" שנפל במלחמת 1948. בשכונה גם התקיימה שלוחה של אל-אזהר. בניין השלוחה נפגע במלחמת ששת הימים ונותר ריק במשך מספר שנים. בשנת 2010 נפתח בשכונה הקניון הראשון ברצועה, קניון עזה. בשכונה שכן מלון חמישה כוכבים קומודור, מסעדת היוקרה "Roots Club" ומועדון הרכיבה פייסל.

## היסטוריה
ממוזער|הרס בשכונה בעקבות מלחמת חרבות ברזל
עד שנות ה-30 של המאה ה-20 היה האזור שעליו הוקמה השכונה רצועת חולות שהפרידה בין העיר עזה ובין חוף הים. רצועה זאת הייתה בבעלות ממשלתית, וקודם למלחמת העולם הראשונה כתב ד"ר יעקב טהון על סיור באזור עזה לבחינת התיישבות יהודית: "ביחוד היינו מעוניינים באדמת הממשלה המשתרעת בין עזה ובין הים, באורך של 3–4 ק"מ. כאן חשבנו להקים שכונה יהודית, מעין אחוזת בית ...". כבר בשנות ה-20 החלה תנופת בנייה בעזה לאחר שהעיר ספגה נזקים כבדים במצור שנערך עליה במלחמת העולם הראשונה. השכונה הוקמה בשנות ה-30 וה-40. הבתים החדשים נבנו בסגנון ובטכנולוגיה שהיו קרובים יותר לסגנון האירופי. בתחילה היו רוב המשתכנים החדשים פקידים בשלטון המנדט הבריטי, ובהמשך הצטרפו גם בעלי מקצועות חופשיים. בעקבות מעבר חלק נכבד מהשכבה המובילה בעזה לשכונה זו, הוקמו גם בנייני ציבור ומסחר במזרח השכונה, בחלק הסמוך למרכז העיר.

לאחר מבצע צוק איתן, בכירי חמאס החלו לעבור לגור בשכונה. במהלך מבצע שומר החומות, פורסם כי השכונה העשירה הופצצה לראשונה על ידי חיל האוויר הישראלי, לאחר שבכירי חמאס השתלטו על מרביתה. במלחמת חרבות ברזל הופצצה השכונה, לאחר שתושביה נקראו להתפנות מהבתים, ונגרם בה הרס רב.

## קישורים חיצוניים

*
* 

## הערות שוליים

*
בוקיצה

**בּוּקִיצָה** (שם מדעי: *Ulmus*, שם עברי קודם: בוקיצה) הוא סוג של עצים או שיחים נשירים או ירוקי-עד ממשפחת המישיים (*Ulmaceae*) ובו 37 מינים הנפוצים באזורים הממוזגים. תשעה מהם ניתן למצוא בצפון אמריקה וכן מספר קטן יותר באירופה. את המגוון הגדול ביותר ניתן למצוא בסין. בצמחיית הבר של ישראל מיוצג הסוג בוקיצה על ידי מין אחד ונדיר שגדל ליד מים - בוקיצה שעירה (בעבר נקראה בוקיצה שעיר). מינים קרובים אוקלמו בישראל כעצי נוי.

השם המדעי העברי אוּלְמוּס הוא תעתיק השם המדעי והוא הוחלף על ידי האקדמיה ללשון בשם בּוּקִיצָה, המובא במילונים ובספרות החל בראשית המאה, ככל הנראה מקורו בפרסית, והוא אף משמש בערבית מדוברת.

בישראל מספר מיני תרבות:

* 1. בוקיצה אמריקאי (Ulmus americana) מוצאו מאמריקה הצפונית; 2. בוקיצה נמוך (*Ulmus alata*) מוצאו מדרום אמריקה; 3. בוקיצה קטן עלים (Ulmus parvifolia) מוצאו מסין; 4. בוקיצה קירחי (Ulmus glabra).
* בוקיצה גבוה (שם מדעי: *Ulmus minor subsp. *minor) - עץ נוי נשיר, עומד בשלכת חורף ארוכה, קליפת הגזע בעלת חריצים עמוקים, ענפי העץ זקופים. העלים מסורגים, משוננים, א-סימטריים בבסיס הטרף. חצי אחד של העלה גדול מחציו השני. בראשית האביב הענפים מתכסים בכפתורי פריחה מהם מפורצים הפרחים. הפריחה מקדימה את הלבלוב. מרבית הפרחים דו-מיניים וחלקם חד-מיניים, העטיף פשוט (עטיף גבעוני ירקרק). הפרי הוא כנפית עגולה, שקוטרה כ-12 מ"מ. מוצא העץ ממערב אירופה ומדרומה. תת-המין השני הוא בוקיצה שעירה.''

## ראו גם
*בוקיצה רוברה

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:מישיים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
פרנק מוס (שוער)

**פרנק מוס** (אנגלית: **Frank Moss**; 5 בנובמבר 1909 – 7 בפברואר 1970) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.

## קריירה
מוס נולד בעיירה ליילנד שבלנקשייר, והחל את הקריירה שלו במועדון פרסטון נורת' אנד, אליו הצטרף ב-1928. לאחר שנה ו-24 משחקים הוא הצטרף לאולדהאם אתלטיק כמחליפו של השוער הראשון ג'ק האקינג. הוא השתתף ב-29 משחקי ליגה במשך עונה וחצי, ובנובמבר 1931 חתם בארסנל תמורת 3,000 לירות שטרלינג.

מוס תפס מקום קבוע בהרכב של ארסנל במקום צ'ארלי פרידי, ושמר על מקום זה במשך ארבע העונות הראשונות שלו בארסנל; הוא זכה בשלוש אליפויות (1932/1933, 1933/1934 ו-1934/1935) והשתתף בגמר גביע ה-FA של 1932, שהסתיים בהפסד שנוי במחלוקת לניוקאסל יונייטד.

הוא השתתף בחמישה משחקים במדי נבחרת אנגליה, וב-14 באפריל 1934 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 3 - 0 על נבחרת סקוטלנד באצטדיון ומבלי. משחקו האחרון בנבחרת היה משחק שכונה "קרב הייבורי", ובו התמודדה אנגליה מול נבחרת איטליה שהייתה אלופת העולם. מוס היה אחד משבעת השחקנים של ארסנל שהובילו את אנגליה לניצחון 3 - 2.

מוס הוא השוער היחיד בתולדות ארסנל שהבקיע שער במשחק רשמי. ב-16 במרץ 1935 נערך משחק מול אברטון במסגרת הליגה הראשונה, ובמהלכו נפצע מוס ופרק את הכתף שלו. באותה תקופה לא היה מותר להחליף שחקנים, כך שהוא נאלץ לעבור לשחק בעמדת הקשר השמאלי והצליח להבקיע את השער הראשון בניצחון 2 - 0. אולם, משחק זה היה גם האות לתחילת נפילתו של מוס. הוא לא הצליח להתאושש מהפציעה, והשתתף רק בחמישה משחקים נוספים בעונת 1935/1936. בקיץ 1937 הוא קיבל המלצה לפרוש, והוא בן 27 בלבד. הוא הספיק להשתתף ב-161 משחקים במדי ארסנל.

לאחר פציעתו הוא התמנה לתפקיד המאמן של מועדון הארט אוף מידלות'יאן (הארטס) הסקוטי, והפך למאמן הצעיר ביותר בתולדות המועדון והראשון שזכה לאוטונומיה מלאה בבחירת השחקנים. בעונתו הראשונה בהארטס הוא הוביל את המועדון למקום השני בליגת העל הסקוטית, אך ב-1940 התפטר מתפקידו בעקבות פריצת מלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן חזר לאנגליה.

## לקריאה נוספת
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who, Independent UK Sports, 1995 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שוערי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני פרסטון נורת' אנד
קטגוריה:כדורגלני אולדהאם אתלטיק
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1909
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1970
אלף קירקן

**אלפרד ג'ון "אלף" קירקן** (באנגלית: **Alfred John "Alf" Kirchen**: 26 באוגוסט 1913 - 18 באוגוסט 1999) היה כדורגלן אנגלי.

## ביוגרפיה
קירקן נולד בשולדהאם שבנורפוק, והחל את הקריירה שלו במועדונים מקומיים. ב-1934 הוא הוחתם על ידי המאמן טום פארקר מנוריץ' סיטי שבליגה השנייה, וב-14 משחקי הליגה הראשונים שלו הבקיע שבעה שערים, כאשר בארבעת משחקי גביע ה-FA הראשונים שלו הוא הבקיע שלושה שערים. יכולתו של קירקן משכה את תשומת לבו של צוות האימון בארסנל מהליגה הראשונה, ובמרץ 1935 הוא הוחתם במועדון הלונדוני תמורת 6,000 לירות שטרלינג.

כיוון שהגיע לארסנל מאוחר מדי הוא לא זכה לקבל את המדליה המוענקת לשחקני המועדון שזכה באליפות (במקרה זה השלישית ברציפות של ארסנל), אך למרות זאת הצליח להשפיע במידה מסוימת והבקיע צמד שערים במשחק הדרבי של צפון לונדון מול טוטנהאם הוטספר ב-6 במרץ, והוביל את ארסנל לניצחון 6 - 0 בדרבי, המהווה שיא שטרם נשבר. קירקן, ששיחק בעמדת הקיצוני הימני, נאלץ להיאבק על מקומו בהרכב הראשון עם ג'ו האלם, אך עם תחילת עונת 1936/1937 תפס מקום קבוע בעמדת הקיצוני הימני במערך המשחק של ארסנל.

קירקן התפרסם בזכות שלוות המשחק והבעיטות החזקות שלו, שתוך זמן קצר זיכו אותו בתשומת לב בינלאומית; ב-1937 הוא השתתף בשלושה משחקים (והבקיע פעמיים) במהלך מסע המשחקים של נבחרת אנגליה בסקנדינביה, ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נבחרת נורווגיה ב-14 במאי, ואת משחקו האחרון מול נבחרת פינלנד ב-20 במאי. למרות יכולתו הטובה הוא לא זומן יותר לנבחרת.

קירקן זכה עם ארסנל באליפות של עונת 1937/1938, והשתתף ב-19 משחקים במהלכה. אולם, מלחמת העולם השנייה קטעה את שיא הקריירה שלו. קירקן שירת בחיל האוויר המלכותי כמאמן כושר, שהיה תפקיד שאפשר לו להמשיך לשחק במדי ארסנל במשחקים הלא רשמיים בזמן המלחמה. הוא השתתף ב-116 משחקים שבהם הבקיע 81 שערים, ואף בשלושה משחקים לא רשמיים במדי אנגליה. בעקבות פציעה קשה במשחק נגד וסטהאם יונייטד ב-1943 הוא נאלץ לפרוש. למעט המשחקים בזמן המלחמה הוא צבר לזכותו 101 משחקים רשמיים במדי ארסנל, והבקיע בהם 45 שערים.

לאחר פרישתו חזר קירקן לנוריץ' סיטי כמאמן כושר, ולאחר שעזב את התפקיד הזה הוא הפך לחוואי בת'ווייט סנט מארי והנדנהאם שבדרום נורפוק. הוא חזר לנוריץ' פעם נוספת כדי למלא תפקיד של דירקטור בהנהלת המועדון, ומילא את תפקיד נשיא הכבוד של מועדון אוהדי ארסנל בנורפוק. קירקן עסק גם בענף הספורט של ירי במטרות מעופפות, והיה שחקן כדורת דשא.

## לקריאה נוספת
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who, Independent UK Sports, 1995 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני נוריץ' סיטי
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1913
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1999
מיתולוגיה יהודית

[שמאל|ממוזער|250px|[לווייתן (מיתולוגיה)|לווייתן, בהמות וזיז שדי. אילוסטרציה, אולם, 1238]]
**מיתולוגיה יהודית** היא אוסף הנרטיבים המסבירים ומציגים את האמונות הדתיות של היהדות, בעוד **[[פולקלור]] יהודי** הם סיפורי עם, סיפורי שבחים, מיתוסים ומעשיות שהתקיימו בתרבות היהודית באופן כללי. מקורות המיתולוגיה היהודית הם בעיקר התנ"ך, הספרים החיצוניים, מדרשי האגדה, התלמוד וספר הזוהר. מקורו של מרבית הפולקלור הקדום ביותר הוא ספרות האגדה והתנ"ך עצמו, ומאז קיימת התפתחות היסטורית של פולקלור ושל מיתולוגיה יהודיים. פרשנות רחבה יותר מייחסת לפולקלור היהודי גם מנהגים ומסורות שונות.

בין הנושאים שהמיתולוגיה היהודית עוסקת בהם: קיומם של מלאכים, שדים, ענקים, בהמות, נפילים, תנין, הגולם, עוף ענק בשם זיז שָׂדַי, לווייתן ואַדְנֵי הַשָׂדֵה; כמו כן גם "שד הגיהנום" (מלאך המוות) סַמָּאֵל, השדה החוטאת לילית ועוד.
אגדות ופרשנויות המרחיבות את סיפורי התנ"ך כסיפור יציאת מצרים ובריאת העולם; העל-טבעי ובסוגיית מהות החיים והמוות. קיימים גם מרכיבים מודרניים יותר, למשל במיתולוגיה סביב הבעל שם טוב, המהר"ל מפראג או ה"מעשה בוך" מ-1602.

כך, למשל, אחת הדמויות הבולטות במיתולוגיה היהודית היא חוה, שהייתה אשתו של אדם הראשון. המיתוס על אודות לילית, המאפשר לקהל היעד לפתח עמדה לגבי הטוב ורע, מבוסס על המידע התנ"כי אך מרחיב אותו.

סיפור הבריאה היהודי חולק קווי דמיון עם סיפור המיתולוגיה הבבלי, האנומה אליש, ומשתמש בסימבולים מיתולוגיים דומים. מכיוון שהופעת טכנולוגיית כתיבה מתקדמת באזור יהודה וישראל הופיעה מאות שנים לאחר שהחלה במסופוטמיה, התפיסה המקובלת היא שסיפור הבריאה היהודי אימץ מאפיינים שהיו מוכרים טרם התגבשותו.

## לקריאה נוספת
*משה אידל ואיתמר גרינוולד, **המיתוס ביהדות**, מרכז זלמן שזר, ירושלים, תשס"ד-2004
*נגה איילי-דרשן, **ודורך על במתי ים**, מוסד ביאליק, 2016
*מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, **ממקור ישראל: מעשיות וספורי עם**, דביר, 1945
*רוברט גרייבס ורפאל פטאי, **מיתוסים עבריים** (תרגם: משה אראל), מסדה, תשכ"ז-1967
*חגי דגן, **המיתולוגיה היהודית**, תל אביב: מפה – מיפוי והוצאה לאור, תשס"ג-2003
*יהודה ליבס, **עלילות אלוהים: המיתוס היהודי, מסות ומחקרים**; הוצאת כרמל, 2009
*נתן סליפקין, **יצורי הפלא במדרש ובמדע** (תרגם: יהושע סטוקאר); הוצאת מגיד, 2018
*פנטזיה יהודית

## קישורים חיצוניים

*מאיר בר-אילן, מפלצות ויצורים דמיוניים במסורת האגדה היהודית העתיקה
*Jewish Myth, Magic, and Mysticism 
* 

## הערות שוליים

*
מתחם הספורט האולימפי אתונה

**מתחם הספורט האולימפי של [[אתונה]]** (ביוונית: **Ολυμπιακό Αθλητικό Κέντρο Αθηνών**, ראשי תיבות: Ο.Α.Κ.Α.) **[[ספירידון לואיס|ספירוס לואיס]]** (ביוונית: **Σπύρος Λούης**) הוא מתחם מתקני ספורט במרוסי, אתונה, יוון שהיווה את המוקד של אולימפיאדת 2004.

## היכלי הספורט
### האצטדיון האולימפי

האצטדיון תוכנן בשנת 1979, בנייתו החלה בשנת 1980 והסתיימה בשנת 1982 עבור אליפות אירופה באתלטיקה. האצטדיון נחנך ב-8 בספטמבר1982 בנוכחות ראש ממשלת יוון קונסטנטינוס קרמנליס. בשנת 1991 נערכו באצטדיון חלק מתחרויות משחקי הים התיכון.
האצטדיון עבר שיפוץ נרחב לקראת אירועי אולימפיאדת 2004, במסגרתו נוסף לאצטדיון גג בתכנונו של סנטיאגו קלטרווה. האצטדיון המחודש נפתח רשמית ב-30 ביולי 2004 ושימש כאצטדיון המרכזי של האולימפיאדה, בו התקיימו טקסי הפתיחה והנעילה, תחרויות האתלטיקה קלה ומשחק הגמר בטורניר הכדורגל. באצטדיון יש כ-71,000 מקומות ישיבה.

### ההיכל האולימפי
שמאל|ממוזער|130px|היכל הספורט האולימפי במהלך משחק כדורסל של פנאתינייקוס

היכל ספורט רב-תכליתי שנחנך בשנת 1995. מכיל כ-19,000 מקומות ישיבה ומשמש כאולם הביתי של קבוצות הכדורסל פנאתינייקוס ואא"ק אתונה. ההיכל אירח את שלבי הגמר בכדורסל ואת תחרויות ההתעמלות מכשירים באולימפיאדת 2004.

### מרכז הספורט המימי

המרכז שנבנה ב-1991 לכבוד תחרויות הים התיכון כולל שתי בריכות שחייה פתוחות עם יציעים ל-11,500 (ששימשה לתחרויות השחייה ופולו מים) ו-5,300 (שחייה צורנית) צופים בהתאמה ואחת מקורה שביציעים מסביבה יש כ-6,200 מקומות ישיבה, אשר בה התקיימו תחרויות הקפיצה למים.
שמאל|ממוזער|130px|המגרש המרכזי במרכז הטניס האולימפי

### מרכז הטניס האולימפי
מרכז הטניס האולימפי מכיל 16 מגרשי טניס-מגרש מרכזי אחד ובו 8,600 מקומות ישיבה (בו התקיימו משחקי הגמר של התחרויות השונות), שני מגרשים עם 4,300 מקומות ישיבה כל אחד (לחצאי הגמר) ושלושה עשר מגרשים עם 200 מקומות ישיבה כל אחד. המרכז הושלם בתחילת 2004 ונחנך טרם פתיחת התחרויות.

### הוולודרום האולימפי
הוולודרום נחנך בשנת 1991 לכבוד תחרויות הים התיכון. הוא מכיל כ-5,250 מקומות ישיבה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מבנים שתכנן סנטיאגו קלטרווה
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט אולימפיים
קטגוריה:אולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אתונה: אצטדיונים ומתקני ספורט
איאן מקפירסון

**איאן ביוקנן מקפירסון** (אנגלית: **Ian Buchanan McPherson**; 26 ביולי 1920 - מרץ 1983) היה כדורגלן סקוטי.
## קריירה
מקפירסון נולד בגלאזגו, ושיחק בקבוצת הנוער של גלאזגו ריינג'רס עד תחילת מלחמת העולם השנייה והשעיית משחקי הכדורגל הרשמיים. מקפירסון עזב את ריינג'רס על מנת להצטרף לחיל האוויר המלכותי, וקיבל את אות ההצטיינות Distinguished Flying Cross. לאחר שסיים את שירותו הוא הצטרף לנוטס קאונטי ב-1945, והשתתף בליגות אזוריות שהיו קיימות בזמן המלחמה. באוגוסט 1946 הוא הצטרף למועדון הלונדוני ארסנל (שזה עתה קודם לליגה הראשונה), לאחר עונה אחת בלבד במדי נוטס.

הופעת הבכורה של מקפירסון הייתה  בהפסד 1 - 6 לוולבס ב-31 באוגוסט 1946, שהיה הפסד הליגה הגדול ביותר מזה עשרים שנה והמשחק הראשון של ארסנל לאחר המלחמה. למרות יכולת טובה של ארסנל בשנות ה-30 המועדון נאבק על מקומו בליגה בעונה הראשונה שלאחר המלחמה, וסיים רק במקום ה-13; באותה עונה השתתף מקפירסון ב-40 משחקים כקיצוני ימני.

עם מינויו של טום ויטאקר לתפקיד המאמן המצב השתנה, והמועדון הצליח לזכות באליפות בעונת 1947/1948, כאשר מקפירסון משתתף ב-29 משחקי ליגה כקיצוני ימני או כקיצוני שמאלי במקום דניס קומפטון הפצוע. הוא התאפיין במשחקו השליו, חוזקו הגופנו ובעיטותיו החזקות, אך מנגד נטה לעיתים ליכולת לא אחידה במשחקים השונים. הוא היה שחקן הרכב קבוע במשך שלוש עונות נוספות, אך החמיץ את הזכייה בגביע ה-FA ב-1950 כיוון שפרדי קוקס ודניס קומפטון שיחקו בעמדות הקישור הקיצוניות.

לאחר שעבר את גיל 30 הוא נאלץ להתמודד על מקומו בהרכב עם שחקנים שונים כגון קוקס וארתור מילטון. הוא עזב את ארסנל בקיץ 1951 וחזר לנוטס קאונטי, לאחר שהשתתף ב-163 משחקים והבקיע 21 שערים עבור ארסנל. הוא מעולם לא זומן לסגל של נבחרת אנגליה למרות שהשתתף במשחקים רבים של המועדון (ארסנל) שזכה באליפות. הוא שיחק בנוטס במשך שתי עונות לפני שעבר לברנטפורד, בדפורד טאון החובבני וקיימברידג' יונייטד.

## לקריאה נוספת
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who, Independent UK Sports, 1995 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:קשרי כדורגל סקוטים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני ברנטפורד
קטגוריה:כדורגלני נוטס קאונטי
קטגוריה:גלאזגו: כדורגלנים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1920
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1983
יותרת האשך

שמאל|ממוזער|150px|'''1'''. יותרת האשך. '''2'''. ראש '''4'''. גוף '''5'''. זנב '''7'''. צינור הזרע

**יותרת האשך** או **עילית האשך** (בלעז: **אפידידימיס**, **Epididymis**) היא חלק ממערכת המין הגברית הקיים בכל היונקים הזכרים. מדובר בצינור צר ומלופף המחבר את התעלות בחלק האחורי של כל אשך אל צינור הזרע.

## תפקיד
מבחינה אנטומית, ניתן לחלק את יותרת האשך לשלושה: ראש, גוף וזנב.

תאי זרע הנוצרים באשך עוברים לראש יותרת האשך, משם אל הגוף ואז לאזור הזנב שם הם נשמרים. במשך המעבר ביותרת האשך, תאי הזרע מבשילים ועוברים שינויים שיאפשרו להם לנוע קדימה ולהפרות את הביצית. ההבשלה הסופית מתרחשת רק במערכת המין של האישה. במהלך שפיכה, לתאי זרע ביותרת האשך אין עדיין יכולת לשחות לבד לכן הם יוצאים מהזנב בעזרת תנועה פריסטלטית של שרירי צינור הזרע. הם עוברים דילול על ידי נוזל המופרש משלפוחית הזרע ליצירת נוזל הזרע.

## מחלות
* דלקת ביותרת האשך
* תסביב טפולות יותרת האשך (Torsion of a testicular appendage) - תסביב של שארית רקמה עוברית-נקבית שנשארה מהתקופה בה האשך היה בחלל הבטן. גורם לכאבים במשך 3-7 ימים. נפוץ אצל ילדים בני 7–14.

## תרשים מערכת הרבייה הזכרית

## ראו גם

* כאב ביצים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מערכת הרבייה הגברית
קטגוריה:אשך
אדמונד ליאופולד דה רוטשילד

**אדמונד ליאופולד דה רוטשילד** (באנגלית: **Edmund Leopold de Rothschild**;  2 בינואר 1916 – 17 בינואר 2009), יהודי-בריטי המכונה **אדי** על מנת להבחין בינו לבין הנדיב הידוע, היה בנקאי בבנק ההשקעות NM Rothschild and Sons, שפועל מאז 2007 בשם "רוטשילד ושות'", וחבר מסדר האימפריה הבריטית.

## קורות חיים
אדמונד לאופולד, נינו של ליונל נתן דה רוטשילד, הצטרף לבנק המשפחתי "נ. מ. רוטשילד ובניו" בשנת 1939. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת כקצין בצבא הבריטי ובין היתר שירת כקפטן בבריגדה היהודית. הוא קיבל מעמד של שותף ב-1946. מילא תפקידי ניהול בפועל החל בשנת 1955, אחרי שדודו, אנתוני גוסטב דה רוטשילד, סבל משבץ. מילא תפקידי מפתח בהתרחבות הבנק בשנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20. מונה כשותף בכיר ב-1960 וכיהן כיושב ראש הבנק בשנים 1970–1975. בשנים אלו הוביל תהליכי מודרניזציה של הבנק, הרחיב את תחומי עיסוקיו ואת קהל לקוחותיו, ולראשונה בתולדות הבנק פתח אותו בפני שותפים שאינם מבני המשפחה, ובכך הפך את הבנק מחברה משפחתית שמרנית לבנק בינלאומי.

בשנים 1963–1969 שימש כסגן היושב ראש של תחנת כוח הידרואלקטרית בניופאונדלנד, וזאת אחרי שסינדיקט בניהולו מימן את הקמת התחנה.

אדמונד לאופולד דה רוטשילד רכש לעצמו מוניטין בתחביבו - גננות, בייחוד בצמחי שושנת האלפים והכלאות של אזליאה. על עבודתו זו זכה ב-2005 במדליית הכבוד Victoria Medal of Honour. בתום מלחמת העולם השנייה היה האחראי על שיקום גני אקסבורי בהמפשייר.

בדיווחים בעיתונות הישראלית עליו, לעיתים התבלבלו בינו לבין קרוב משפחתו הרחוק (בן דודו מדרגה רביעית) אדמונד אדולף דה רוטשילד, שהיה נכדו של "הנדיב הידוע" וממשיך דרכו בפעילות ציוניות.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים
* הודעה על פטירתו של אדמונד ליאופולד דה רוטשילד בעיתון הניו יורק טיימס
* 
* 

## הערות שוליים

אדמונד ליאופולד
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בנקאים יהודים בריטים
קטגוריה:יהודים בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנגלים ממוצא יהודי-גרמני
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1916
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2009
LATAM ברזיל

ממוזער|הלוגו הישן של החברה
ממוזער|מטוס של החברה עם השם והלוגו הקודמים ניגש לנחיתה בנמל התעופה של ריו דה ז'ניירו
**LATAM ברזיל** לשעבר **TAM איירליינס** (באנגלית: **LATAM Airlines Brasil**) היא חברת תעופה ברזילאית שבסיסה הראשי נמצא בעיר סאו פאולו. החברה מבצעת טיסות פנימיות בברזיל וטיסות בינלאומיות בדרום אמריקה וכן למספר יעדים בצפון אמריקה ואירופה. זוהי חברת התעופה הגדולה בחצי הכדור הדרומי, החברה ייסדה ביחד עם LATAM צ'ילה את קבוצת LATAM איירליינס.

## תולדות החברה
**TAM** נוסדה ב-21 בפברואר 1961. היא נוצרה על ידי חמישה טייסים של טיסות שכר שהתחברו כדי ליצור חברה משלהם. בתחילה, החברה נקראה T**ransportes **A**éreos **M**arília** על שם שכונת מריליה שבסאו פאולו. כיום **TAM** הוא ראשי תיבות של **T**ransportes **A**éreos **M**eridionáis. ב-14 בדצמבר 2011 הושלם מיזוג החברה עם חברת LAN איירליינס הצ'יליאנית. החברה החדשה נקראת LATAM Airlines Group, אך ב-4 במאי 2016, שתי החברות התחילו לתפקד כל אחת תחת שם מדינתם.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה, נכון ליולי 2018:

## קישורים חיצוניים

* 

 מדיה וקבצים בנושא TAM איירליינס באתר Airliners.net

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה ברזילאיות
קטגוריה:Oneworld
בריגנטיה

**בריגנטיה** (**Brigantia**), הידועה גם בשמות **בריגיד** (**Bridig** או **Brighid**), **בריגיט** (**Brigit**), **בריגינדונה** (**Brigindona**), **ברייד** (**Bríd**, **Bride** או **Braidd**) **בירגאן** (**Brigan**), **בריגאנדו** (** Brigandu**) היא אלת מלחמה ואלת ניצחון מהמיתולוגיה הקלטית.

לימים התגלגלה דמותה לדמותה של בריגיד  מהמיתולוגיה האירית .

משמעות שמה "נעלה", ומקור שמה בתואר הניתן לאלה.

מספר כתובות המקודשת לאלה התגלו ברחבי בריטניה ובעיקר בבירנס שבסקוטלנד. באתר התגלה גם פסלה של האלה, שלראשה כתר, ועל חזה מתואר ראה של גורגונה. האלה מחזיקה בידה חנית וגלובוס המסמל ניצחון (בדומה לתאורי האלה מינרווה מהמיתולוגיה הרומית כפי שהיא תוארה בפסלים ברחבי האימפריה הרומית).

במספר כתובות שהתגלו ביורקשייר זוהתה בריגנטיה עם ויקטוריה - אלת הניצחון הברטונית.

בכתובות שהתגלתה בקורברידג', בסמוך לחומת אדריאנוס, מצוין כי בן זוגה של בריגנטיה הוא יופיטר דוליקנוס .

## קישורים חיצוניים

* מקורות שמה של האלה

קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
קטגוריה:אלות מלחמה
קטגוריה:מיתולוגיה קלטית
קאמולוס

שמאל|250px|ממוזער|לוח אבן שהתגלה בלונדון בשנת 2002 ועליו כתובת הקדשה לאל מרס-קאמולוס
**קאמולוס** (**Camulus** או **Camulos**) היה אל המלחמה במיתולוגיה הקלטית. פולחנו של האל היה נפוץ בעיקר באזור בלגיה של ימינו, אולם התגלו שרידים ארכאולוגיים של פולחנו גם בבריטניה בעיר הקדומה קאמולודונום (כיום קולצ'סטר שבאסקס) הקרויה על שמו של האל.

עם המפגש בין התרבות הקלטית לתרבות הרומית זוהה קאמולוס עם אל המלחמה מהמיתולוגיה הרומית - מרס.

## אזכורים תרבותיים
קאמולוס הוזכר בסדרת הטלוויזיה מסוגת המדע בדיוני "סטארגייט SG-1" כאחד מראשי המערכת של הגואולד.

קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
קטגוריה:אלי מלחמה
מעבר מון סני

**מעבר מוֹן סֵנִי** (מצרפתית: **Mont Cenis**; באיטלקית: **Moncenisio**, "מוֹנצֶ'ניזיו") הוא מסיב ומעבר הרים בין צרפת לאיטליה, על הדרך הנמשכת מהעיר שאמברי (Chambery), בירת מחוז סבואה (Savoie), אל העיר סוסה (Susa) שבאיטליה. גובהו של המעבר 2081 מטרים. במעבר אגם גדול, המאופיין בגדות מפורצות.

## קישורים חיצוניים

שמאל|ממוזער|250px|תמרור במעבר מון סני

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של צרפת
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של איטליה
מון סני
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ: גאוגרפיה
קטגוריה:רון-אלפ: תחבורה
מון סני
קטגוריה:גבול איטליה–צרפת
דאמונה

**דאמונה** (**Damona**) הייתה אלת פריון במיתולוגיה הקלטית. פולחנה היה נפוץ בגאליה והיא נחשבת לרעייתו של האל אפולו בורוו ושל אפולו מוריטאסגוס.

ישנה סברה לפיה משמעות שמה הוא "הפרה הקדושה".

דאמונה הייתה האלה השומרת על המעיינות החמים בבורבון-לה-בן (בצרפת של ימינו).

כתובות המוקדשות לאלה התגלו בבורבון-לה-בן ובבורבון-לאנסי שבמזרח צרפת (שניהם - אתרי מעיינות חמים).

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים
* האלה דאמונה באנציקלופדיה הקלטית של מרי ג'ונס

## הערות שוליים

קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
קטגוריה:אלות פריון
דיסקוס (דג)

**דִּיסְקוּס** (שם מדעי: *Symphysodon*) הוא שם של סוג ממשפחת האמנוניים הכולל שלושה מיני דגים, שמוצאם ממקווי מים מתוקים באגן האמזונאס. דגי הדיסקוס נפוצים מאוד כדגי נוי ונחשבים ליפים ויוקרתיים ביותר. הם מגודלים במספר מדינות ביבשת אסיה.

מקור שמו של דג ה"דיסקוס" נובע מדמיונו לדיסקוס הנזרק באולימפיאדה.

## טקסונומיה
הדיסקוס שייך לסוג Symphysodon וכולל שלושה מינים:
*דיסקוס נפוץ (*Symphysodon aequifasciatus*)
*דיסקית (Symphysodon discus)
*דיסקוס ירוק (Symphysodon tarzoo).

דג מסוג דיסקוס נצפה לראשונה באמזונאס בשנת 1840 על ידי ד"ר האקל ולכן אותו זן גם נקרא על שמו. בשנת 1921 הוצג לראשונה, בהמבורג דג דיסקוס בתערוכה של דגי נוי.

## גידול הדיסקוס
דיסקוסים הם דגים רגועים יחסית. הם רגישים ביותר ללחץ ומחסור בהגנה, לכן מומלץ לגדלם במקומות שקטים כגון בית או משרד, ולספק להם צמחייה ואבנים להסתתר מאחוריהם.
יש להקפיד על טמפרטורת מים בין 26 ל-30 מעלות צלזיוס. טמפרטורה של 29 מעלות היא מיטבית לגידול דגים בוגרים, ואילו לדגים צעירים מומלצת טמפרטורה של כ-31 מעלות. מי האקווריום צריכים להיות מעט חומציים. חומציות (pH) של 5.5-6.5 מעולה עבור דיסקוס מהטבע. עבור דיסקוס שגדל בשבי חומציות בטווח 6.4-6.8 נחשבת טובה מאוד.

בעקבות התערבות של מגדלים רבים נוצרו הכלאות רבות.

## קישורים חיצוניים

* 
* מדריך לגידול דגי דיסקוס

## הערות שוליים


תמונה:Discus2.JPG|נקבה מהמין Symphysodon discus
תמונה:Discus eggs.JPG|נקבה מטילה ביצים
תמונה:Symphysodon 'Red Turquoise' and 'Blue Diamond'.jpg
תמונה:Symphysodon aequifasciatus White Pigeon.jpg
תמונה:Green Nanay.JPG


קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1840
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן ג'קוב הקל
קטגוריה:אמנוניים
קטגוריה:דגי נוי
ניב רסקין

**ניב רסקין** (נולד ב-12 ביולי 1975) הוא עיתונאי, שדרן, מנחה ושדר ספורט ישראלי.

## ביוגרפיה
רסקין הופיע לראשונה בטלוויזיה בגיל 12, כשהתארח בתוכנית ”סופסופ” של גבי גזית יחד עם אדם גורליצקי.

רסקין למד בתיכון עירוני ד' בתל אביב.

הוא בוגר תואר ראשון במשפטים וממשל מהמרכז הבינתחומי הרצליה ומוסמך בתקשורת מאוניברסיטת תל אביב.

רסקין עשה את שירותו הצבאי בגלי צה"ל ולאחר מכן, גם עבד בתחנה כמפיק במחלקת החדשות, שדרן ועורך הספורט שלה. ב-1995 חשף פרשה של הימורים בליגת העל בכדורסל. במקביל הצטרף גם לערוץ הספורט כשדר כדורסל, לאחר שנה בה שידר חדשות מקומיות. ב-28 בנובמבר 2001 חשף בגלי צה"ל את פרשת שופטים באדום, פרשת מכירת משחקים בכדורגל שלוותה באיומים על חייו.

עד תחילת 2009 המשיך רסקין בתפקידו כעורך הספורט של רשת גלי צה"ל, במסגרת תפקיד זה הגיש את התוכנית "עושים ספורט" ובנוסף הגיש את פינת הספורט בתוכנית "נכון להבוקר" בהנחייתו של רפי רשף. בספטמבר 2008 הוכרז על ידי רשף כי הוא רואה את רסקין כיורשו בהגשת התוכנית, והוא אכן מונה למגיש הראשי לאחר פרישתו של רשף, בדצמבר באותה שנה סיים את תפקידו כעורך הספורט.

החל מעונת 2008/2009 משדר רסקין את משחקי מכבי תל אביב ביורוליג. בנוסף לכך משדר רסקין את משחקי ליגת העל בכדורסל. רסקין מנחה את התוכנית "יציע העיתונות" מראשיתה, לצד העיתונאי רון קופמן, הפרשן שלמה שרף ופרשנים נוספים.

רסקין הנחה גם את התוכנית "המושכים בחוטים" בערוץ HOT בידור ישראלי ובטלוויזיה החינוכית (2010–2012), תוכנית ראיונות עם אנשים מעולם התקשורת הישראלי. לאחר מכן הנחה את התוכנית "תיק תקשורת" בטלוויזיה החינוכית בשנים 2013–2014, ושוב בין החודשים ינואר-אוקטובר 2016.

ביולי 2017 פורסם כי רסקין צפוי להגיש את "חדשות הבוקר", תוכנית הבוקר של הזכיינית "קשת" לאחר עזיבתו של יואב לימור, ולטובת תפקיד זה הוא עזב את גלי צה"ל. כחודשיים לאחר מכן, תשע שנים לאחר שהחליף את רפי רשף בהנחיית תוכנית הבוקר של גל"צ, "נכון להבוקר", הגיש רסקין את התוכנית בפעם האחרונה. את הגשת תוכנית הבוקר של "קשת" החל ב-22 באוקטובר אותה שנה.

בקיץ 2018 החל לשמש כפרשן בתוכנית "נינג'ה ישראל", שמשודרת בקשת 12.

## חיים אישיים
רסקין נשוי לנועה ולהם שתי בנות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:סגל ערוץ הספורט
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרנים, שחקנים ומנחים
קטגוריה:שדרני ספורט ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ד' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי המרכז הבינתחומי הרצליה: משפטים
קטגוריה:נינג'ה ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
מרבורג

**מרבורג** (גרמנית: **Marburg**) היא עיר אוניברסיטאית במדינת הסן בגרמניה, על הנהר לאהן, והעיר הראשית במחוז מרבורג-בידנקופף. אוכלוסייתה מונה 78,701 נפש. בעיר גם אוכלוסיית סטודנטים גדולה (כ-30,000), רבים מהם זרים. למרבורג "זכויות עיר" מאז 1140 והיא משמשת כיום כמרכז אזורי במרכז מדינת הסן, אך בעבר הייתה בירת האזור. מקור שם העיר מן המונח ל"טירת גבול המחוז" - שבין השטחים שתחת נסיכי תורינגיה לאלה שתחת ארכיבישוף מיינץ.

מרבורג ממוקמת בחצי הדרך בין פרנקפורט לקאסל, כ-77 ק"מ מכל אחת מן הערים. העיר האוניברסיטאית גיסן נמצאת כ-27 ק"מ דרומית למרבורג. מרבורג עצמה משתרעת כ-9 ק"מ מצפון לדרום וכ-6 ק"מ ממזרח למערב. ממזרח לה נמצאים הרי הלאהן (Lahnbergen) וממערב לה, "רכס מרבורג" (Marburger Rücken).

מרבורג היא מרכז היסטורי של תעשיית התרופות בגרמניה, ויש בעיירה מפעל (על ידי ביונטק) לייצור חיסונים להתמודדות עם מחלת נגיף קורונה 19.

## היסטוריה
מרבורג התפתחה בצומת שבין שתי דרכים חשובות בימי הביניים: זאת שבין קלן לפראג (ממערב למזרח) ובין הים הצפוני לאלפים ומשם לאיטליה (מצפון לדרום). במאה ה-9 או ה-10 נבנתה במקום טירה ונגבו מיסים מן העוברים בדרכים אלו. המשפחה השלטת, שושלת גיזו, הוחלפה אחר כך בשליטי תורינגיה, ששלטו על העיר מוורטבורג שליד אייזנך. בימי הביניים התיישבה בעיר אליזבת מתורינגיה, שהייתה אלמנתו הצעירה של שליט תורינגיה ועסקה בצדקה באינטנסיביות - דבר אשר הקנה לה מאוחר יותר מעמד של קדושה בנצרות. לה מוקדשת "כנסיית אליזבת הקדושה", אחד מן האתרים החשובים במרבורג. אתרים נוספים ראויים לציון הם העיר העתיקה ("אוברשטאט", Oberstadt) וטירת מרבורג. אתר נוסף הוא האוניברסיטה.

אוניברסיטת מרבורג היא אחת האוניברסיטאות העתיקות בגרמניה (נוסדה ב-1527) והאוניברסיטה העתיקה ביותר בעולם שהוקמה כאוניברסיטה "פרוטסטנטית". בין היתר למדו בה האחים גרים, ג'ורדנו ברונו, אריך אוארבך, פרנץ מלדה, נחמה ליבוביץ, הנס גאורג גדמר, וילהלם רפקה, יוליוס ולהאוזן, בוריס פסטרנק, חתן פרס נובל אמיל אדולף פון בהרינג, חוסה אורטגה אי גאסט, אוטו האן, אלפרד וגנר, ארנסט קסירר, מרטין היידגר, הרמן כהן, יוסף פרגר, חנה ארנדט ואחרים.

ב-1967 אירעה בעיר התפרצות של מגפה. הנגיף שבודד נקרא "נגיף מרבורג".

## יהודים במרבורג
קיימות עדויות לנוכחות יהודית בעיר במאה ה-13 ואילך, אך בדרך כלל מנתה רק משפחות ספורות וכמה עשרות בני אדם. במחצית השנייה של המאה ה-19 הייתה מרבורג למושב הרבנות האזורית והקהילה גדלה. ב-1897 נחנך בעיר בית כנסת חדש, ובהמשך גדלה הקהילה אל מעבר ל-500 בני אדם. בליל הבדולח נשרדף בית הכנסת ונחרב כליל, והוצאות פינוי הפסולת הושתו על הקהילה היהודית. מיד לאחר מכן נשלחו גברים רבים לבוכנוואלד, והתושבים הנותרים אולצו לעבור לגטו שהוקם בעיר. פחות מ-200 מבני הקהילה הצליחו לברוח מגרמניה, וכמעט כל השאר הועברו למחנות ריכוז ונספו בהם.

אחרי המלחמה חזרו מספר יהודים לעיר, אך מרביתם המשיכו הלאה ועלו לישראל. משנות ה-80' גדלה הקהילה, בין היתר ביהודים שהיגרו ממדינות חבר העמים, ואף הוקצה לה מרכז קהילתי על-ידי העירייה בו מתקיימים התפילות, החגים והטקסים השונים.

הסופר אשר ברש כתב בשנת 1945 סיפור קצר בשם "במרבורג" המתאר את אימי השואה כפי שהבין אותם ממקום מושבו בארץ ישראל.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## אתרים חשובים
* אליזבתקירכה (כנסיית אליזבת הקדושה)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הסן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
מטר הפקות

**מָטָר הפקות** או **מָטָר פלוס** הייתה חברת להפקות סרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה, שהייתה בבעלות משותפת של עמי אמיר וחברת מקאן אריקסון.
## היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1993 על ידי עמי אמיר ואריק ברנשטיין. ההפקה הראשונה של החברה הייתה "החמישייה הקאמרית", תוכנית מערכונים וסאטירה שנוצרה על ידי אסף צפור, שהיה גם התסריטאי הראשי, ואיתן צור, שביים את כל פרקיה. התוכנית שודרה במקור בשנים 1993–1997, תחילה בטלעד בערוץ 2 ובהמשך בערוץ הראשון. לאחר שירדה משידור נרכשה לשידור חוזר בשנת 1999 בערוץ 3 בכבלים. בסוף 1999, הקימה החברה מיזם להפקת תוכן באינטרנט ולטלוויזיה אינטראקטיבית.

בשנת 2000 נכנסה חברת אולפני הבירה ירושלים (JCS) כשותפה בחברה ושמה שונה ל"מטר פלוס". בשנת 2003 ברנשטיין ו-JCS פרשו מהחברה, לאחר שנקלע לקשיים בעקבות עיכובים בתשלומים מערוץ 10, ועמי אמיר קיבל את מלוא הבעלות בחברה. ב-2007, לאחר שהחברה נקלעה לקשיים ולחובות שנאמדו ב-1.5 מיליון ש"ח לספקים ולבנקים, רכשה חברת הפרסום מקאן אריקסון 50% מן הבעלות בחברה מחזור העסקים של החברה הוערך ב-2007 ב-10 מיליון ש"ח בשנה.

בפברואר 2011 הודיעה מקאן אריקסון על הקמת יחידה חדשה להפקת תוכן טלווזיוני וממותג להפצה באינטרנט, בהסתמך על מטר הפקות, כמו כן הודיעה כי תשקיע ב-2011 40 מיליון שקל בהפקות שונות, שתי סדרות דרמה, שלושה סיטקומים, שתי סדרות דוקומנטריות, שתי סדרות דוקו-ריאליטי, שני סרטי קולנוע וסדרות אינטרנט. אולם חודש אחר כך כי השותפות ב"מטר" פורקה והחברה חזרה לבעלותו של עמי אמיר.

## תוכניות שהופקו על ידי מטר הפקות
* החמישייה הקאמרית (1993–1997)
* פאזל (1999–2000)
* שי ודרור בערוץ 10 (2003–2007)
* הבורגנים (2000–2004)
* "בנות בראון" (2002)
* "משפחת קמיצ'לי" (2004)
* עד החתונה (ערוץ 2) (2008)
* "סוף עונת התפוזים" (ערוץ 1)
* "מה זה השטויות האלה?!" בערוץ 2 (2008–2016)
* "מקום לדאגה" בערוץ 10 (2008–2009)
*"המובילים" בערוץ לוגי (2007–2009)

## קישורים חיצוניים

*  - ריאיון עם עמי אמיר ואריק ברנשטיין
* אסף כרמל, אני לא פושט את הרגל, הארץ, 22 בנובמבר 2006 - ריאיון עם אמיר בלב המשבר של החברה
*  - ריאיון עם אמיר לאחר ההתמוטטות הכלכלית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות הפקה ישראליות
אמנוניים

**אמנוניים** (בלעז: **ציקלידים**; שם מדעי: *Cichlidae*) היא משפחת דגים מסדרת הדקראים. משפחת האמנוניים גדולה ומגוונת, ומהווה חלק נכבד מסדרת הדקראים. קיימים לפחות 1,300 מינים שונים המתוארים באופן מדעי, ולאור זאת משפחת האמנוניים היא אחת המשפחות הגדולות ביותר במערכת בעלי החוליות. מספר רב של מינים חדשים מתגלה מדי שנה, ומינים רבים נשארים ללא תיאור. לכן מספר המינים הממשי לא ברור, והערכת מספרם נעה בין 1,300 ל-3,000 מינים.

דגים אלה חיים בנהרות ואגמים טרופיים בעיקר באמריקה הדרומית, המרכזית ואפריקה שמדרום לסהרה אך גם ברחבי המזרח התיכון (לרבות בישראל) ותת-היבשת ההודית וכמה מהמינים נפוצו למדינות נוספות כמינים פולשים. רוב המינים חיים במים מתוקים אך כמה מינים חיים גם במים מליחים ואף בקרבת החופים (דגים מהסוגים: Tilapia, Sarotherodon, Oreochromis, Mayaheros , Pseudetroplus ו-Etroplus).

דגים אלה הם קרובי משפחתם של השפתניים, התוכינונים והשוניתיים מקבוצת דמויי-שפתן. כמו רוב בני הקבוצה הם בעלי גוני צבעים רבים ובעלי סנפירים רחבים וראשים מעוגלים.

גודלם של האמנוניים מגוון, ונע מ-2.5 ס"מ במינים מסוימים עד למטר אצל המינים אמנון קיסרי ואמנון טווסי מנומר (*Cichla temensis*). אחדים מהמינים משמשים כדגי מאכל ומינים מסוימים משמשים כדגי נוי, כמו למשל: דיסקוס, רמירז ומלאכי.

חלק מדגי המשפחה נקראים שוכני קונכיות כי הם משתמשים בקונכיות ריקות של חלזונות מים כאתרי רבייה ומחסה.
## מיון
במשפחה זו 9 תת-משפחות:
* Astronotinae – בה 3 סוגים.
* Cichlasomatinae – בה 38 סוגים לרבות הסוג דג מידאס.
* Cichlinae – בה 3 סוגים לרבות הסוג ציקלה.
* Etroplinae – בה 2 סוגים.
* Geophaginae – בה 14 סוגים.
* Heterochromidinae – בה סוג ומין יחיד *Heterochromis multidens*.
* Pseudocrenilabrinae – בה 150 סוגים. בה למפרולוגוס קליפטרוס.
* Ptychochrominae – בה 4 סוגים.
* Retroculinae – בה סוג אחד.

## גלריה

קובץ:Cichlidae fish 2008 G1.jpg|Cichlasoma trimaculatum
קובץ:Oreochromis mossambicus.JPG|Oreochromis mossambicus
קובץ:Etroplus suratensis.jpg|Etroplus suratensis
קובץ:Gymnogeophagus meridionalis.jpg|Gymnogeophagus meridionalis
קובץ:Crenicichla punctata.jpg|Crenicichla punctata
קובץ:Paretroplus menarambo.jpg|Paretroplus menarambo
קובץ:Pelvicachromis taeniatus.JPG|Pelvicachromis taeniatus
קובץ:Apistogramma agassizii in aquarium.jpg|Apistogramma agassizii
קובץ:Neolamprologus brichardi young.jpg|Neolamprologus brichardi
קובץ:Frontosa Cichlid.JPG|Cyphotilapia frontosa
קובץ:Oreochromis tanganicae (Günther).jpg|Oreochromis tanganicae
קובץ:Freshwater angelfish biodome.jpg|מלאכי רביב
קובץ:Tilápia ou Sarotherodon niloticus 2.jpg|Oreochromis niloticus


## ראו גם
*אמנוּן – שם לא-טקסונומי למספר דגי מאכל מהמשפחה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל לוסיאן בונפרטה
קטגוריה:דגי נוי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1835
עופר טלר

**עופר טלר** (נולד ב-1955) הוא עיתונאי ישראלי, ומוציא לאור של המגזינים המקצועיים "רכב ותחבורה", "מזון", "יופי!" וכן אתרי אינטרנט אחדים.
טלר הוא בעל הוצאה לאור של עיתונים, אתרי אינטרנט, עיתונים דיגיטליים, ולוחות מודעות חינם ברשת. בחברה שבבעלותו, "טלר תקשורת בע"מ", מועסקים עיתונאים רבים.

## קריירה עיתונאית
עופר טלר, יליד חיפה, החל את דרכו העיתונאית עוד כנער בעיתונים "הארץ שלנו", "מעריב לנוער" ו"במחנה גדנ"ע". מ-1973 עד 1977 שימש בגלי צה"ל ככתב הצבאי. במהלך תפקידו היה שליח גלי צה"ל למשט ההצדעה לארצות הברית, שחגגה 200 שנה. ערך תוכניות רדיו רבות, בהן גם תוכנית שכללה תיאור חי של צניחה. ערך פינות רדיו. בתום השרות ככתב בגלי צה"ל, בשנת 1978, שימש ככתב הטלוויזיה הישראלית בדרום. בין השאר סקר באותה התקופה את פינוי יישובי חבל ימית.

בשנות השמונים שימש טלר ככתב בתוכנית "כלבוטק" בטלוויזיה הישראלית, וחשף בין היתר רמאויות בתחנות דלק, נטילת שוחד לעיני המצלמה, מחדלים בהרג כלבים ועוד. היה סגן העורך בתוכניות הטלוויזיה "כולבוטק", "מדור" ו"בשידור חוקר" בהפקת רפי גינת. התמנה למפיק ולבמאי בחברת ג.ג. של יורם גלובוס. שימש ככתב בכיר בתוכנית "ערב חדש" בטלוויזיה החינוכית.

בשנת 1986 הצטרף ככתב לעיתון "חדשות" ושימש שליח העיתון לניו-יורק. כששב ארצה שימש רכז כתבים ב"חדשות". בשנים 1990-1993 כיהן בתפקיד סגן עורך העיתון "העולם הזה" בתקופה שלפני סגירתו.
## חיים אישיים
טלר הוא בעל תואר ראשון במדעי ההתנהגות וגאוגרפיה מאוניברסיטת בן-גוריון. אב לשני ילדים.

## קישורים חיצוניים

* אורי קציר, "רקוויאם לארץ שלנו", בבלוג "אפלטון"
* תקציר קורות חיים של טלר, באתר "יופי!"
* כתבתו של עופר טלר מימית, כפי ששודרה במבט לחדשות, הטלוויזיה הישראלית.
*  אודות עופר טלר, באתר דיגיטלר (Digitaler).
## הערות שוליים

קטגוריה:ערב חדש
קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:סגל העולם הזה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
לורי סקוט

**לורנס "לורי" סקוט** (אנגלית: **Lawrence "Laurie" Scott**; 23 באפריל 1917 - 7 ביולי 1999) היה כדורגלן אנגלי.

## קריירה
סקוט נולד בשפילד, ובגיל 18 הצטרף לברדפורד סיטי, שם השתתף ב-39 משחקים בעיקר בעמדת הקיצוני. בפברואר 1937 הוא הוחתם על ידי ארסנל, כאשר בשתי עונותיו הראשונות במועדון הוא השתתף אך ורק במשחקי קבוצת המילואים. בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא התגייס לחיל האוויר המלכותי כמדריך כושר, אך המשיך להשתתף במשחקים הלא רשמיים בזמן המלחמה במדי חיל האוויר, ארסנל ונבחרת אנגליה.

לאחר המלחמה הוא זכה למוניטין כאחד הבלמים הקדמיים הטובים ביותר במדינה, והתפרסם בזכות קצב המשחק שלו ותנוחתו ביחס לכדור. הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית בארסנל במשחק גביע ה-FA מול וסטהאם יונייטד ב-1946, ואת הופעת הבכורה בליגה במשחק הפתיחה של עונת 1946/1947; בספטמבר של אותה שנה הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית במדי הנבחרת במשחק מול נבחרת אירלנד. סקוט זכה עם ארסנל באליפות הליגה בעונת 1947/1948, אך זמן קצר לאחר מכן הוא נפצע; ב-1948 הוא לקה בהתקף של דלקת התוספתן, ובנוסף לכך נפצע בברכו במשחק של אנגליה מול נבחרת ויילס ב-10 בנובמבר 1948.

סקוט נעדר מיתר המשחקים של עונת 1948/1949, ובעונות הבאות הוא השתתף במשחקים מעטים במדי ארסנל. אולם, הוא נכלל בסגל לקראת גמר גביע ה-FA של 1950, ולאחר מספר משחקים טובים במדי נבחרת אנגליה ב' הוא זומן לסגל של הנבחרת הבכירה לקראת מונדיאל 1950. בתקופה זו הוא היה בן 33, ובשנתיים שלפני כן לא שיחק עבור נבחרתו; המגן הימני הבכיר של אנגליה בטורניר היה אלף ראמזי, וסקוט לא זכה לשחק ולו במשך דקה אחת. בעונת 1950/1951 הוא השתתף ב-17 משחקים במדי ארסנל, אך בעקבות פציעה חוזרת הוא כבר לא היה שחקן קבוע בהרכב ונאלץ לחלוק את עמדת המגן הימני עם וולי ברנס. הוא השתתף ב-127 משחקים רשמיים במדי ארסנל, וב-17 משחקים במדי אנגליה. בזמן המלחמה הוא השתתף ב-191 משחקים לא רשמיים עבור ארסנל וב-16 משחקים לא רשמיים במדי אנגליה.

באוקטובר 1951 הצטרף סקוט לקריסטל פאלאס כמאמן-שחקן. הוא אימן את פאלאס במשך שלוש שנים, אך לא זכה להצלחה רבה, ובסיום עונת 1953/1954 נאלץ המועדון להגיש בקשה להיכלל מחדש בפוטבול ליג. לאחר מכן הוא שיחק במשך זמן קצר במועדונים החובבנים הנדון והיצ'ין טאון, עמו הגיע פעמיים לחצי גמר גביע ה-FA לחובבים.

## לקריאה נוספת
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who, Independent UK Sports, 1995 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מגני כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ברדפורד סיטי
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני קריסטל פאלאס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1950
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני קריסטל פאלאס
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1917
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1999
בת יענה

נעמית- מלשון חז"ל. ואת בת היענה (ויקרא כ"א ט"ז) זו ביצת הנעמית(ירושלמי מסכת שבת-פרק א' הלכה ד')
דרך המשי (אלבום)

**דרך המשי** הוא אלבומה של יהודית רביץ שיצא באוקטובר 1984, ובו בלטו במיוחד השירים: "דרך המשי", "אגדת אופליה", "וידוי", "עד קצת המסלול", ו"דניאל".

שירי האלבום הולחנו על ידי רביץ, פרט לשיר "וידוי" (אותו כתב אלכסנדר פן והלחין סשה ארגוב) אותו חידשה (השיר בוצע במקור על ידי מיכל טל בשנת 1971 ובהמשך על ידי כמה זמרות, בהן צילה דגן). כל השירים עובדו על ידה בשיתוף עם המפיק המוזיקלי של האלבום גרי אקשטיין, (למעט "וידוי", שאותו עיבד רפי קדישזון על פי סשה ארגוב) והם משקפים מגוון של סגנונות והשפעות.

השיר "אגדת אופליה", שאותו כתב אהוד מנור, מספר על מותה של הדמות אופליה מתוך המחזה הקלאסי המלט של ויליאם שייקספיר. במחזה, מבשרת אמו של המלט על מותה הטרגי של אופליה אהובתו, והשיר מבוסס במידה רבה על מילות האם. שיר זה בוצע במקור על ידי נירה גל בשנות ה-70, בלחן שונה של נפתלי אלטר.

## רשימת רצועות

## משתתפי האלבום
* גרי אקשטיין - גיטרות, סינטיסייזר, תופים וכלי הקשה אלקטרוניים, קולות
* אבנר קנר - פנדר רודס
* אוהד אינגר - באס
* אלון הלל - תופים וכלי הקשה
* דריו מלכי - סינטיסייזר
* משה לוי - פסנתר, סינטיסייזר
* ירוסלב יעקובוביץ - ליריקון
* רפי קדישזון - פסנתר
* אלי מגן - קונטרבאס
* יהודית רביץ - גיטרה אקוסטית וקולות

## קישורים חיצוניים

*  אמרת אמרת, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube
*  למי שאינו מאמין, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube
* 

קטגוריה:אלבומי יהודית רביץ
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
רוזנות מרמורש

שמאל|350px|ממוזער|רוזנות מרמורש על מפת המחוזות של ממלכת הונגריה
**רוזנות מרמורש** הייתה מחוז בממלכת הונגריה.

(רומנית: Maramureş; רוסית: Мараморош / Maramorosh, Мараморыш / Maramorŷsh; אוקראינית: Мармарощина / Marmaroshchyna, Мараморщина / Maramorshchyna; לטינית: Marmatia) 

עד סוף מלחמת העולם הראשונה רוזנות מרמורש הייתה מחוז בממלכת הונגריה, שבעצמה היוותה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. המחוז גבל עם המחוזות הונגרים (באותה תקופה) Bereg, Ugocsa, Sătmar, Solnoc-Dăbâca, Bistriţa-Năsăud. המחוז כלל קטע מהרי הקרפטים ודרך המחוז זרם הנהר טיסה.

לאחר מלחמת העולם הראשונה הרוזנות חולקה בין רומניה ובין צ'כוסלובקיה והייתה חלק מהן בתקופה שבין מלחמות העולם. לאחר הסכם מינכן, שחילק את צ'כוסלובקיה ותכתיב וינה, שהעביר את צפון טרנסילבניה להונגריה, אוחד המחוז מחדש תחת ריבונות הונגרית. בסיום מלחמת העולם השנייה חולק מחדש, החלק, שהיה רומני בין המלחמות, הושב לרומניה, והחלק שהיה צ'כוסלובקי עבר לריבונות אוקראינית במסגרת ברית המועצות. מחוז מרמורש ברומניה הוא היום חלק מחבל טרנסילבניה, החלק הצפוני של מרמורש נשאר בריבונות אוקראינה לאחר התפרקות ברית המועצות ומהווה את חלקו המזרחי של מחוז זקרפטיה.

## ראו גם
*מרמורש (חבל ארץ)
*מרמורש (מחוז)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הונגריה: היסטוריה
קטגוריה:רומניה: היסטוריה
קטגוריה:צ'כוסלובקיה: היסטוריה
קטגוריה:אוקראינה: היסטוריה
אברהם ענתיבי

הרב **אברהם בן יצחק ענתבי** (תקכ"ה, 1765 - תרי"ח, 1858) היה רבהּ הראשי של חלב שבסוריה, דיין, מקובל ופייטן.

## תולדות חייו
נולד בשנת תקכ"ה, 1765 בחלב שבסוריה, למשפחת רבנים ותיקה ושורשית. אביו, הרב יצחק ענתיבי, שהיה מראשי החכמים והרבנים בדורו, זכה להעמיד תלמידים הרבה ורבים הלכו לאורו. היה מתלמידיו של הרב רפאל שלמה לניאדו, אשר שימש כרב הראשי של חלב עד שנת תקנ"ד 1794.

לאחר מותו של הרב הראשי לחלב ואב בית הדין הרב אליהו שמאע הלוי במגפה הגדולה, בשנת תקע"ד 1814, והרב הראשי ר' משה דוויק הכהן בשנת תק"פ 1820, נבחר הרב ענתיבי לכהן כרב הראשי וכאב בית הדין במשך ארבעים שנה. בתקופתו נצטמצם הסחר דרך חלב והמצב הכלכלי בממלכה העות'מאנית התדרדר ולכן כבד עול המיסים, ובקהילה רבו העניים, נתמעטו התרומות וההקצבות לתלמודי תורה ולמוסדות חינוך אחרים, רבי אברהם הרבה לעסוק בתשובותיו בבעיות חלוקת המיסים ובסכסוכי מסחר, ובעיות חברתיות אחרות שנבעו מן המצב הכלכלי ותיקן תקנות רבות לבני קהילתו וחלקם מופיעים בספרו "מר ואהלות". דבר זה השפיע גם על המצב הרוחני של בני העיר ורבי אברהם חיזק ודרש רבות כדי לשפר את המצב. בני עירו כינו אותו בתואר הכבוד "ראש על אר"ץ רבה".

רבי אברהם לקח תחת חסותו את אחיינו יהודה שבתאי רפאל, שהתייתם בגיל צעיר משני הוריו וגידלו כבנו. לימים עלה ר' יהודה לצפת ונודע בשם היש"ר ענתיבי. הוא שימש כשד"ר כוללות הספרדים בצפת וכתב כמה פיוטים.

הרב ענתיבי נפטר בכ"ח בטבת בשנת תרי"ח, 14 בינואר 1858, והרב חיים מרדכי לבטון מילא את מקומו ברבנות.

## חיבוריו
### ספריו
הרב ענתיבי כתב ספרים רבים, מהם ספרי מוסר, הלכה, דרשות ושו"ת. על ספרו "יושב אוהלים" מסופר כי ספר זה נקרא על שם שבשנת גזרות קשות בארם צובא ברחו למדבר, ומרוב בהלה לא לקחו עמם ספרים ללימוד, והרב ישב באוהל כל אותה התקופה וכתב ספר מזכרונו, ולאחר שחזר לספריו גילה שלא נפלה שום טעות בציטוטים הרבים מלשונות הגמרא ומהראשונים.
***יושב אהלים** - דרושים על התורה, יצא לדפוס בליוורנו, בשנת תקפ"ה, 1825.
***פני הבית על הרשב"א** - פלפול על הספר "תורת הבית" לרשב"א, יצא לדפוס בליוורנו, בשנת תר"ט, 1859.
***פני הבית על בית יוסף** - על חושן משפט.
***מר ואהלות** - ספר שו"ת הכולל גם תשובות שענה עליהם אביו רבי יצחק ענתיבי.
***אהל ישרים** - נדפס לראשונה בשנת תר"ג, 1843.
***חכמה ומוסר** - ספר מוסר, נדפס לראשונה בשנת תר"י, 1850.
***פני אהל מועד** - דרושים ומוסר לשבתות השנה, נדפס בירושלים בשנת תשי"ח, 1858.
***חוקי הנשים** - על אבן העזר.

### פיוטיו
בנוסף לספריו כתב הרב ענתיבי פיוטים, פיוטים אלו נכתבו במגמה להניע את בני קהילתו משמיעת שירים שאינם שירי קודש (שירי עגבים) ובמסגרת מלחמתו בתופעה זו, את מילות האהבים של השירים הערביים המיר הרב במילים עבריות המתארות שבח ותודה לה'. פיוטים אלו מושרים עד היום בקרב בני עדות שונות וחלקם הוכנסו למקבץ שירת הבקשות.

מפיוטיו הידועים:
*
*
*

## קישורים חיצוניים
* 
* אליעוז ענתבי חפר, שני דורות של פייטנים ממשפחת ענתבי בעיר חלב, באתר הפיוט והתפילה
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:פייטנים
קטגוריה:משפחת ענתבי
קטגוריה:רבני ארם צובא
קטגוריה:ילידי 1765
קטגוריה:נפטרים ב-1858
ואנג מאנג, קיסר סין

**וָאנְג מָאנְג** היה קיסר סין בשנים 9–23 לספירה, מכונה גם בשם **הקיסר גונב הכס**. הוא היה הקיסר היחיד של שושלת שין (המילה "שין" משמעותה "חדש"), ותקופת שלטונו היוותה חיץ בין שושלת האן המערבית לשושלת האן המזרחית. כחסיד של קונפוציוס, הוא ביצע רפורמה בכלכלה ובבעלות על אדמות הקיסרות, דבר שקומם עליו את בעלי האדמות הגדולים, העשירים ובני המעמד הגבוה, והוא נהרג במרידות שגברו ברחבי סין.

## עד עלייתו לשלטון
ואנג מאנג היה אחיין חורג מצד אביו של הקיסרית וָאנְג גֶ'ן גוּן. למרות השיוך הרם הוא נשא בתפקידים שוליים עד שנת 16 לפני הספירה, אז מונה לאציל.

בשנת 8 לפני הספירה, מונה ואנג לעוצר של הקיסר צֶ'נְג. לאחר מותו של צ'נְג בשנת 7-6 לפני הספירה עברה הקיסרות לקיסר אָי דִי, וכתוצאה מכך סיים ואנג את תפקידו כעוצר. לאחר מות הקיסר אָי דִי בשנת 1 לפני הספירה, מונה ואנג לעוצר של הקיסר פִּינְג. בשנת 2 לספירה, הוא חיתן את ביתו עם הקיסר פינג, ובכך נטל את התואר "הדוכס של האן".

לאחר מות פינג בשנת 6 לספירה, בחר ואנג לתועלתו האישית בקיסר ז'וּדְזְה שנולד שנה קודם לכן, ואז החל בצעדים לנטילת השלטון, בטענה ששושלת האן לא זוכה למנדט השמיים.

## כקיסר
ואנג עלה לשלטון בינואר בשנת 9 לספירה. לאחר שנים של פולחן אישיות בתקופת היותו עוצר, יצר ואנג לעצמו תדמית של מנהל מוכשר, ולכן עלייתו לשלטון נראתה באור חיובי בתחילה.

ואנג החל לבצע תוכנית רפורמה בהחזקת האדמות. הוא חילק קרקעות של בעלי אדמות גדולים שסיכנו בעושרם את הקיסר, לאיכרים, למשלמי המיסים ולבעלי המעמד הנמוך. בנוסף הלאים ואנג את הזהב והנפיק כסף חדש. צעדים אלו גרמו למורת רוח והתמרדות של המעמד הגבוה, הסוחרים ובעלי הקרקעות. בלחץ האצולה הוא נאלץ לחזור בו בשנת 12 ולבטל חלק מהצעדים. במהלך השנים הממשלה הפכה למושחתת ומשותקת, והניתוק שלה מהעם הגביר את התסיסה נגד הקיסר. בנוסף, בשנים שלפני שלטונו, ובשנות שלטונו שינה הנהר הצהוב כמה פעמים את מסלולו (בעיקר בשנים 2, 5 ו-11 לספירה) תוך שהוא גורם לשיטפונות ומגפות ברחבי סין. איכרים ותושבים אחרים נעקרו ממקומם, ואט אט הצטרפו למורדים בקיסר תוך יצירת צבא מורדים גדול.

בתוך כך נוצרו לואנג גם חזיתות מבחוץ. הוא נהג ביהירות וגסות כלפי מלכים של מדינות שכנות ובכך קנה לו אויבים. מדובר בשבטים מונגולים מצפון מערב, שבטים מדרום מערב, שבטים קוריאנים מצפון מזרח, ושבטים שישבו על דרך המשי לאסיה המרכזית. הטעות של ואנג הייתה יצירת החזיתות מחוץ לקיסרות, שהביאה אותו לרכז את צבאו בעיקר מולן, במקום להתרכז בדיכוי המרידות שפשטו בכל רחבי הקיסרות.

רק בשנת 22 שם לב ואנג שהבעיה הראשית שלו היא בעיית הפנים. באיחור רב הוא שלח את צבאו לרחבי הקיסרות ללחום במורדים. לאחר הצלחות מועטות בקרבות וחיסול ריכוזי מורדים גדולים בקרבות במהלך השנים 23-22, הותש צבאו של הקיסר וניגף מול המורדים הנחושים.

באוקטובר שנת 23 צרו המורדים על ארמונו של ואנג אשר התבצר עם אלף מאנשיו במקום. ואנג נהרג בקרב ב-6 באוקטובר שנת 23, בגיל 68. בתום הקרב הושחתה גופתו של ואנג, וראשו נכרת ונלקח לבירת האן וואן-צאנג, שם נתלה על חומת העיר.

## בניו
בשנת 5 לפנה"ס, כשבנו וָאנְג חְווֹ רצח משרת, הוא ציווה עליו לבצע התאבדות. בזמן קיסרותו, היו לואנג שני בנים חיים מתוך 9 בנים ובנות. הבוגר לא היה כשיר להנהגה, ולכן הוא בחר בצעיר וָאנְג לִין כיורשו, והעניק לו הכשרה.

## מיקום בין קיסרי סין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קיסרי סין
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
קטגוריה:נפטרים ב-23
קלר

**קלר** (ביידיש: קעלער. בגרמנית: Keller) הוא שם משפחה שמקורו ביידיש ובגרמנית ומשמעותו מרתף. התעתיק העברי מתייחס גם לשם Köhler. ראו קהלר למשמעות.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים