שרה לנקשייר

**שרה לנקשייר** (באנגלית: **Sarah Lancashire**; נולדה ב-10 באוקטובר 1964) היא שחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אנגלייה. למדה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה וסיימה את לימודיה ב-1986. במקביל לקריירת המשחק היא לימדה דרמה באוניברסיטת סלפורד במשך חמש שנים. ב-1990 השתתפה במשך זמן קצר במחזמר "אחים בדם" בווסט אנד בלונדון, ואחר כך לוהקה בתפקיד ראקל וולסטנהמל באופרת הסבון "קורוניישן סטריט". ב-1996 עזבה את הסדרה וזכתה בפופולריות בסדרות "Where the Heart Is" (1997–1999), בסדרה "לדפוק שעון" ובסרט הטלוויזיה "Seeing Red" (2000). בשנת 2000 חתמה על חוזה לשנתיים עם ITV, שהפך אותה לשחקנית בעלת השכר הגבוה ביותר בטלוויזיה הבריטית.

ב-2004 ביימה לנקשייר לראשונה את האנתולוגיה "The Afternoon Play" (הצגה של אחר הצהריים). בהמשך שיחקה בדרמות תקופתיות כמו העיבוד משנת 2007 ל"אוליבר טוויסט", הסדרה "העלייה לקנדלפורד" (2008–2011) ובסדרת הטלוויזיה "גן עדן לנשים" משנת 2012. בשנת 2011 שיחקה בתפקיד ראשי במחזמר "Betty Blue Eyes" עליו הייתה מועמדת לפרס אוליבייה. ב-2014 זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה כקרוליין בסדרת הדרמה "הטנגו האחרון בהליפקס". עוד ב-2014 זכתה לשבחים על גילום סמלת קתרין קאווד בסדרת המתח "עמק האושר". על תפקיד זה זכתה לנקשייר ב-2017 בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר.

## ביוגרפיה
### ילדותה וראשית דרכה
נולדה ב-1964 באולדהאם, לנקשייר אביה, ג'פרי לנקשייר, היה תסריטאי שידוע בין השאר בתסריטים שכתב לאופרת הסבון "קורוניישן סטירט" ולסיטקום "The Cuckoo Waltz". אמה, הילדה, הייתה העוזרת האישית של ג'פרי. יש לה שלושה אחים, אח אחד גדול ממנה אח שני צעיר ממנה והשלישי אח תאום. מ-1976 עד 1981 למדה בבית הספר היסודי "אולדהאם הולם". בגיל 17 החלה לסבול מדיכאון קליני.

לנקשייר מציינת בראיון שהיא אינה מבקשת לעצמה תהילה או סטטוס. בגלל הרקע שלה היא נמשכה תחילה לעבודה שמאחורי הקלעים בטלוויזיה, ועד גיל 18 לא חשבה להיות שחקנית. רק אחרי שהתקבלה לבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה הבינה שהיא נהנית לשחק. יחד איתה למדו שירלי הנדרסון, מגי או'ניל וניב קיוזאק. היא סיימה את הלימודים ב-1986. אחרי שנדחתה על ידי כמה תיאטראות רפרטואריים התקבלה לתפקיד הראשון שלה אצל הבמאי הווארד לויד-לואיס בלהקת התיאטרון של ספריית מנצ'סטר שסיפק לה חברות באיגוד השחקנים . בתיאטרון זה שיחקה במחזה "Pacific Overtures" ובמחזה "The Beauty Game" שהיו לדבריה "תחילת הקריירה שלה כשחקנית".

כשהייתה בת 22 התחתנה לנקשייר עם החבר שלה, גארי הרגרייבס, שהיה מרצה למוזיקה ומבוגר ממנה ב-11 שנים, אותו הכירה כשהייתה בת 18. בראיון ספרה שהתחתנה רק כי הייתה בהיריון ופחדה מהסטיגמה של לידת ילד מחוץ לנישואים. בנם המשותף הראשון, תומאס, נולד ב-1987 ובנם השני, מת'יו נולד ב-1989. בתחילת הקריירה שלה היו ללנקשייר הפסקות ארוכות בין תפקידים בתיאטרון, וכדי להתפרנס לימדה דרמה באוניברסיטת סאלפורד לצד עבודתה כשחקנית. ב-1987 הופיעה בתפקיד קטן בסדרה "קורוניישן סטריט" וגילמה את ונדי פרמר, הדיירת של הדמות ג'ק דקוורת'. בסוף שנות השמונית השתתפה גם בסדרת הטלוויזיה לילדים "דרמהרמה". ב-1989 הופיעה בפרק אחד בסיטקום "Watching" של ITV. ב-1990 הייתה הפריצה הגדולה שלה כשקיבלה את תפקיד לינדה בהפקה של המחזמר "אחים בדם" מאת וילי ראסל שהועלה בתיאטרון אלברי (Albery Theatre) בווסט אנד שבלונדון. אף על פי שנהנתה מהחוויה, היה לה קשה לשלב הופעות בלונדון וגידול שני ילדים קטנים במנצ'סטר.

### קורוניישן סטריט (1991–1996)
ממוזער|שמאל|הסט של אופרת הסבון "קורוניישן סטריט"
שבועיים אחרי שסיימה את הופעותיה ב"אחים בדם" נבחנה לנקשייר לתפקיד של דמות חדשה באופרת הסבון "קורוניישן סטריט". היא הצטרפה לסדרה עם חוזה לשלושה חודשים, והמשיכה ללמד שנה נוספת באוניברסיטת סאלפורד. הדמות שגילמה, ראקל וולסטנהולם, הופיעה לראשונה בסדרה ב-25 בינואר 1991 ובפעם האחרונה ב-10 במאי. בספטמבר ובאוקטובר 1991 שיחקה לנקשייר בתפקיד הראשי במחזה "לחנך את ריטה" בתיאטרון קווינס שבהורנצ'רץ'. ב-30 בדצמבר 1991 הוחזרה דמותה של ראקל ל"קורוניישן סטריט" ולנקשייר התחייבה לעבוד במשרה מלאה בסדרה. היא המשיכה לשחק בסדרה עד 1996 במשכורת של 90,000£.

שנתיים אחרי שהתחילה להופיע ב"קורוניישן סטריט" חוותה לנקשייר התמוטטות עצבים, אבל רק בני משפחתה הקרובים ידעו זאת. היא לא יצאה לחופשה מהעבודה, ובדיעבד חשבה שזה הדבר הגרוע ביותר שיכלה לעשות. אמה הכריחה אותה לפנות לטיפול, וכשעשתה כך לדבריה "קיבלה את חייה בחזרה". היא הרגישה שהייתה אומללה בנישואיה הראשונים. ב-1995 נפרדה מהרגיבס, ומאוחר יותר הם התגרשו.

בדצמבר 1995 כיכבה בסרט ספין-אוף "Coronation Street – The Cruise", תוכנית ספיישל בת 75 דקות המתארת את ירח הדבש של ראקל וקורלי. מהסרט שיצא לווידאו בלבד נמכרו 750,000 עותקים ברווחים של 10 מיליון פאונד. ב-1996נפרדה לנקשייר מהסדרה "קורוניישן סטריט" בשל עומס עבודה ובשל רצונה לקדם פרויקטים אחרים. היא התעייפה מהפרסום שהביא לה התפקיד והתרחקה מראיונות בתוכניות טלוויזיה. בפרק האחרון בו השתתפה צפו כ-20 מיליון צופים. באוקטובר 1996 הייתה לנקשייר מועמדת לפרס השחקנית הפופולרית ביותר של "National Television".

### הצלחה ופופולריות בתפקידים אחרים (1997–2000)
התפקיד הבא של לנקשייר היה כאחות מחוזית בשם רות' גודארד בסדרת הדרמה של ITV "מקום בו נמצא הלב" שעלה לשידור ב-1997. עוד ב-1997 שיחקה בקומדיית המצבים "Bloomin' Marvellous" על זוג נשוי המנסה להביא תינוק לעולם. עקב אחוזי צפייה נמוכים וביקורות קטלניות הסדרה הורדה אחרי עונה אחת. ב-1998 וב-1999 המשיכה לנקשייר לככב בתפקיד רות' גודארד בעונות השנייה והשלישית של הסדרה "מקום בו נמצא הלב". ב-1998 הייתה מועמדת בפעם השנייה לפרס השחקנית הפופולרית ביותר של "National Television". בפברואר 1999 שיחקה לנקשייר בתפקיד אורח באנתולוגיה "Murder Most Horrid" לצדה של הקומיקאית דון פרנץ'. השתיים שיחקו בתפקיד שתי נשים היוצאות למסע יכטות שתוצאותיו הרסניות. באפריל הוכרז שלנקשייר עוזבת את הסדרה "מקום בו נמצא הלב" על אף שהוצע לה העלאה בשכר. באותה תקופה הסדרה הייתה במקום השלישי בין סדרות הדרמה הפופולריות בטלוויזיה הבריטית. ההחלטה שלה הושפעה מכך שהצילומים הם רחוקים מביתה והיא חששה שאם תמשיך לשחק בסדרה הקריירה שלה תיפגע.

בינואר 2000 חזרה לנקשייר והופיעה בסדרה "קורוניישן סטריט" בפרק יחיד בו ראקל מבקשת להתגרש מקורלי. מפיקת הסדרה ג'יין מקנאוט אמרה שראקל נחשבת לאחת הדמויות הפופולריות ביותר ב"קורוניישן סטריט" וחזרתה של לנקשייר אפשרה למיליוני האוהדים לגלות מה קרה לדמות. השחקנים היחידים שהופיעו בפרק היו לנקשייר וקנדי, זו הייתה הפעם הראשונה שפרק בסדרה כלל רק שני שחקנים. בסוף ינואר החלה לנקשייר להופיע בסדרת הדרמה של BBC1 "לדפוק שעון" בתפקיד איבון קובלסקי, אלמנה העובדת בבית חרושת. לנקשייר השתמשה בניסיונה כאם חד-הורית כדי לאפיין את הדמות. במרץ גילמה את השחקנית קוראל אטקינס בסרט הטלוויזיה "Seeing Red". אחר כך השתתפה במשך שמונה שבועות בצילומי הסיטקום "כסף כסף תרדוף" של BBC1, בו גילמה את רות' קווירק, פרקליטה "שאפתנית" ו"קנאית". הסדרה שודרה החל מיוני 2000. התפקיד האחרון שלה בשנת 2000 היה בדרמת המתח "My Fragile Heart". על הופעותיה בשנת 2000 זכתה במספר פרסים, בספטמבר זכתה בפרס "TV Quick" לשחקנית הטובה ביותר על תפקידיה ב"לדפוק שעון" וב-"Seeing Red", באוקטובר נבחרה כשחקנית הפופולרית ביותר בטקס פרסי "National Television" על "Seeing Red". במרץ 2001 נבחרה כשחקנית הדרמה של השנה על ידי "Television and Radio Industries Club" על תפקידיה ב"לדפוק שעון" וב-"Seeing Red".

### חוזה "אזיקי זהב" עם ITV (2001–2003)
250px|ממוזער|בעלה של לנקשייר, מפיק הטלוויזיה פיטר סלמון, בשנת 2012
בעקבות ההצלחה של לנקשייר בקרב צופי הטלוויזיה, ביקשו ב-ITV להבטיח שתעבוד אצלם באופן בלעדי והחתימו אותה על חוזה "אזיקי זהב" לתקופה של שנתיים, שנחתם ביולי 2000. לנקשייר הייתה השחקנית הראשונה שזכתה לחוזה כזה. החוזה בערך של 1.3 מיליון ליש"ט הפך את לנקשייר לשחקנית בעלת השכר הגבוה ביותר בטלוויזיה הבריטית. ניק אליוט, מנהל ב-ITV, אמר עליה ש"היא מלוהקת במגוון רחב של תפקידים, והיא מעוררת אמפתיה רבה בקרב הצופים". עוד הודה כי העניין שעוררה לנקשייר ב-BBC היווה גורם נוסף לחתימת החוזה איתה, וחסימתה מעבודה ברשתות טלוויזיה אחרות. התפקיד האחרון ששיחקה בתקופה זו ב-BBC1 היה בדרמה הקומית "Gentleman's Relish", עיבוד לרומן "Kingdom Swann" מאת מיילס גיבסון. סרט הטלוויזיה ששודר לראשונה ב-2001 היה הראשון בסוגת דרמה תקופתית של לנקשייר. היא גילמה דמות של סוכנת בית שיש בה רגשות רומנטיים כלפי המעסיק שלה (בילי קונולי).

תפקידה הראשון של לנקשייר ב-ITV היה בדרמה "The Glass" לצדו של ג'ון ת'או. הסדרה, ששודרה בין מאי ויוני 2001, עסקה במשולש אהבים בין אשת מכירות (לנקשייר) ובין הבוס שלה והאחיין שלו. בדיעבד הסדרה לא נחשבה להצלחה, כשצפו בה בממוצע כ-5.8 מיליון צופים, פחות מהסדרה ששודרה במקביל בערוץ ה-BBC1. באוגוסט 2001 התחתנה לנקשייר עם מפיק הטלוויזיה פיטר סלמון  בטקס צנוע שנערך בלאנגר הול שבנוטינגהמשייר. סלמון הציע לה נישואים כשהיו בחופשה בניו יורק בתקופת חג הפסחא של 2001. השניים נפגשו שנים אחדות קודם לכן כשלנקשייר הופיעה ב"קורוניישן סטריט" והוא הועסק על ידי חברת "גרנדה סטודיוס" שהפיקה את אופרת הסבון. הרומן ביניהם החל בשנת 2000. באוקטובר כיכבה לנקשייר בתפקיד פגי דיקינסון בעיבוד לרומן "Back Home" מאת הסופרת מישל מגוריאן  העוסק באישה המסתגלת לחיים אחרי המלחמה בבריטניה אחרי שנפרדה ממשפחתה בתקופת המלחמה.

באפריל 2002 כיכבה לנקשייר במותחן הפסיכולוגי "The Cry" שאותו תיארה כתפקיד "החשוף ביותר עד כה". היא שיחקה בתפקיד עובדת סוציאלית שמתאבלת עדיין על תינוקה השני שנולד מת, והיא נחושה בדעתה להגן על תינוק שהיא סבורה שהוא בסיכון. על תפקיד זה זכתה לנקשייר בפרס "נימפת הזהב" לביצוע הטוב ביותר של שחקנית בפסטיבל הטלוויזיה של מונטה קרלו. באפריל דווח כי לנקשייר תשחק בתפקיד ראשי בקומדיה "Life Begins". יוצר הסדרה מארק בולן חשב עליה כשכתב את התפקיד. אבל ביוני עזבה לנקשייר את הפרויקט כי לא רצתה לקחת על עצמה התחייבות ארוכת טווח. בהמשך אותו חודש דווח ב-BBC ובעיתון הגרדיאן שהחוזה בין לנקשייר ל-ITV לא יחודש אחרי שיפוג בסתיו. ההחלטה הושפעה מרצונה של לנקשייר להפחית את עומס העבודה ולאפשר לה לקבל תפקידים אחרים. בספטמבר 2002 הופיעה לנקשייר בפיילוט של דרמת הפשע "רוז ומלוני" כחוקרת משפטית בשם רוז לינדן. ב-22 בדצמבר שיחקה בסרט הטלוויזיה "Birthday Girl" בתפקיד רייצ'ל ג'ונס, המתכננת מסיבה כדי לחגוג את החלמתה ממחלה קשה, כשהיא מגלה שהיא שוב חולה. התפקיד האחרון של לנקשייר ב-ITV היה עיבוד לרומן "בנים ואוהבים" מאת ד. ה. לורנס, ששודר בינואר 2003. פול הוגרט, מבקר הטלוויזיה של הטיימס, כתב על הופעתה כי לנקשייר "גונבת את ההצגה".

### תחילת קריירה בבימוי (2004–2010)
[ממוזער|[אנג'לה קנינגס  שאת דמותה גילמה לנקשייר בסרט הטלוויזיה "Cherished"]]
כשהייתה לנקשייר בהריון עם ילדה השלישי, הפסיקה לעבוד במשך 18 חודשים, התקופה הארוכה ביותר בחייה שלא עבדה. באפריל 2003 ילדה את בנה השלישי, ג'וזף. אחרי שחזרה לעבוד ביימה בפעם הראשונה פרק בסדרת הטלוויזיה "The Afternoon Play" של BBC1. על הסרט שביימה "Viva Las Blackpool" זכתה לנקשייר בפרס הכישרון החדש הטוב ביותר בפסטיבל המסך של ברמינגהם, ובפרס הכישרון החדש הטוב ביותר של "Royal Television Society" לשנת 2004. היא גם הייתה מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה לבמאי הטוב ביותר ב-2005. לנקשייר שיחקה שלושה פרקים כפולים של הסדרה "רוז ומלוני", שהמשיכו את הפיילוט מ-2002. העיכוב בצילומים בין הפיילוט לפרקי ההמשך נגרם בגלל ההפסקה בקריירה של לנקשייר והזמינות שלה ושל השותף שלה לסדרה פיל דייוויס.

ב-2005 כיכבה לנקשייר בעיבוד לרומן "The Rotters' Club" בתפקיד עקרת בית בברמינגהם בשנות השבעים של המאה העשרים. עוד ב-2005 הופיעה בסרט הטלוויזיה "Cherished" בתפקיד אנג'לה קנינגס, אשה בריטית שהורשעה שלא בצדק ברצח שני בניה התינוקות. בדצמבר 2005 חזרה לנקשייר להופיע בתיאטראות וסט אנד ושיחקה בתפקיד מיס אדלייד בהפקה של תיאטרון דונמאר ורהאוס של המחזמר "ברנשים וחתיכות" שהועלה בתיאטרון פיקדילי. לנקשייר הייתה אמורה להופיע במחזה עד מרץ 2006, אבל בגלל מחלה הפסיקה להופיע ב-4 בינואר. ב-2006 שיחקה לנקשייר בדרמה הקומית "Angel Cake" של ה-BBC, שהיה התפקיד היחיד שלה בטלוויזיה באותה שנה. בנובמבר הגישה פרק בסדרה הדוקומנטרית "Disappearing Britain" של ערוץ 5, בו ראיינה אנשים מבוגרים על זכרונותיהם מחג ה-"Wakes Week" בבלקפול בתחילת המאה העשרים. בפברואר 2007 השתתפה בסדרת הנעורים "סקינס" בערוץ E4. בהמשך שיחקה בדרמה הטלוויזיונית "Sex, the City and Me" בערוץ BBC Two בתפקיד עורכת הדין רות' גילברט. באוקטובר אותה שנה הופיעה לנקשייר בפעם הראשונה בסרט קולנוע, סרטו של דייוויד ניקולס  בו שיחקה בתפקיד הדודה ביטי. בדצמבר שיחקה בתפקיד משנה, גברת קורני, בסדרת הטלוויזיה "אוליבר טוויסט", עיבוד של ה-BBC לרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס.

בין השנים 2008 השתתפה לנקשייר בתפקיד המספרת בסדרת הדרמה התקופתית "הדרך לקנדלפורד" המבוססת על זכרונותיה של פלורה תומפסון מילדותה באוקספורדשייר בשנות השמונים של המאה התשע עשרה. באפריל 2008 הופיעה לנקשייר בפרק הפתיחה של העונה הרביעית של סדרת המדע בדיוני הפופולרית "דוקטור הו". בפרק שנקרא "Partners in Crime", שיחקה לנקשייר בתפקיד אשת עסקים אניגמטית המשמשת גם כאומנת בדמות מרי פופינס. ב-2009 כיכבה לנקשייר בסדרת הדרמה המוזיקלית "All the Small Things", בה שיחקה בתפקיד אסתר קאדיק, אמא במשרה מלאה, המקימה מקהלה כשבעלה עוזב אותה בגלל אישה זוהרת יותר. ביולי אותה שנה הוענק ללנקשייר דוקטורט לשם כבוד מטעם אוניברסיטת הדרספילד . עוד ב-2009 שיחקה בעיבוד טלוויזיוני לרומן "אנקת גבהים" מאת אמילי ברונטה בתפקיד נלי דין, בבימויה של קוקי גדרוביץ', שביימה גם את העיבוד ל"אוליבר טוויסט". ב-2010 גילמה לנקשייר את רוזמרי ניקולס, אמה של קורבן רצח, בסדרה הדרמה של ה-BBC "חמש בנות", המתארת סדרת רציחות באיפסוויץ' מנקודת המבט של הקורבנות ובני משפחותיהם. עוד ב-2010 השתתפה בתפקיד אורח בפרק בסדרת הדרמה המשטרתית "המפקח ג'ורג' ג'נטלי".

### המשך ההצלחה: "הטנגו האחרון בהליפקס" ו"עמק האושר"
במרץ 2011 החלה לנקשייר לככב במחזמר "Betty Blue Eyes" של קמרון מקינטוש בתיאטרון נובלו. במחזה, שהוא עיבוד חופשי של הסרט "A Private Function" משנת 1984, שיחקה בתפקיד ג'ויס שילברס, עקרת בית שאפתנית שאותה היא מתארת כ"שבירה" ו"קפריזית". אף על פי שזכתה לביקורות חיוביות ההצגה ירדה אחרי חצי שנה ב-24 בספטמבר 2011. על תפקידה במחזמר הייתה לנקשייר מועמדת לפרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר במחזמר. ב-2012 הופיעה בתפקיד משרתת אישית, מיס ויסט, בפרק הלפני האחרון של הסדרה "על אדונים ומשרתים" (הגרסה המחודשת של 2010). בספטמבר 2012 החלה לנקשייר להופיע בתפקיד מיס אודרי, מנהלת מחלקת בגדי נשים, בסדרת הטלוויזיה "גן עדן לנשים", המתרחשת בחנות מפוארת בצפון אנגליה בסוף המאה ה-19. היא מתארת את הדמות כ"רווקה זקנה טיפוסית" שמונעת מעצמה רומנטיקה ומתחילה להרגיש שצעירות ממנה חותרות תחתיה.

מנובמבר 2012 מופיעה לנקשייר בסדרת הדרמה של ה-BBC "הטנגו האחרון בהליפקס" לצדם של אן ריד ודרק ג'קובי. בסדרה היא מגלמת את קרוליין, מנהלת בית ספר משכילה בוגרת אוקספורד, שבעקבות נישואיה השניים של אמה, היא מרגישה חופשייה להיות היא עצמה. לדברי לנקשייר, מערכת היחסים הלסבית של קרוליין עם מורה חברה, גרמה לקבלת הרבה יותר מכתבי מעריצים מאשר לכל תפקיד אחר שלה. בעיקר מנשים שמספרות לה שהסדרה עזרה להן לצאת מהארון. בשל תת-הייצוג של דמויות הומוסקסואליות בטלוויזיה, חשה לנקשייר בחשיבות ההצגה המדויקת של דמותה של קרוליין. היא התמקדה יותר בפן האנושי של הדמות מאשר בפן המיני. לוחות הזמנים של צילומי העונה השנייה של הסדרה התנגשו עם העונה השנייה של הסדרה "גן עדן לנשים", ולנקשייר עזבה את "גן עדן לנשים" באמצע העונה. על הופעתה בתפקיד קרוליין הייתה לנקשייר מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנים 2013 ו-2014. היא זכתה בפרס ב-2014. בפסטיבל היי  בשנת 2015 אמרה לנקשייר כי מכל התפקידים שגילמה היא גאה ביותר בגילום דמותה של קרוליין, בשל "ההשפעה הכבירה" שהייתה לדמות.

ב-2014 עבדה לנקשייר שוב בשיתוף פעולה עם סאלי ויינרייט, התסריטאית של "הטנגו האחרון בהליפקס", בסדרת דרמה בשם "עמק האושר". ויינרייט הייתה להוטה לכתוב תפקיד נוסף ללנקשייר אחרי שהתרשמה מהופעתה בסדרה "הטנגו האחרון בהליפקס". ב"עמק האושר" מגלמת לנקשייר את קתרין קאווד, סמלת במשטרה שהיא גם סבתא שמגדלת את הנכד שלה, שנולד לבתה אחר שנאנסה והיא התאבדה מאוחר יותר. מארק לוסון מהגרדיאן כתב על הופעתה של לנקשייר בתפקיד זה שהיא ההופעה הטובה ביותר בקריירה שלה. על תפקיד זה זכתה בפרס המגזין "TV Choice" לשחקנית הטובה ביותר לשנת 2014, ובפרס "Royal Television Programme" לשחקנית הטובה ביותר ב-2015. בספטמבר 2015 בחר "רדיו טיימס" בלנקשייר כאחת משלושים הנשים החזקות ביותר בטלוויזיה וברדיו הבריטי. באפריל 2015 הייתה מועמדת בפעם הרביעית לפרס באפט"א ובפעם הראשונה בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר. ביוני 2015 נבחרה כשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה בפסטיבל הטלוויזיה של מונטה קרלו.

במרץ 2015 החלה לנקשייר להשתתף בעיבוד הטלוויזיוני למחזה "המלביש" מאת רונלד הארווד. הסרט שודר באוקטובר 2015. לנקשייר מגלמת את דמותה של מאדג', מנהלת הבמה, אשר אהבתה הנכזבת ל'סר' (אנתוני הופקינס), מנהל להקת התיאטרון, גורם למחלוקות בינה לבין המלביש שלו ואיש אמונו נורמן (איאן מקלן). ב-2016 השתתפה לנקשייר בסרט הקולנוע "הצבא של אבא" המבוסס על הסדרה הקומית באותו שם.

בשנת 2022 החלה לגלם את דמותה של השפית האמריקאית ג'וליה צ'יילד בסדרה "ג'וליה"; דרמה קומית תקופתית של רשת HBO Max.

## פילמוגרפיה
### טלוויזיה

### קולנוע

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:בוגרות בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1964
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1964