open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קורוסטישיב

**קורוסטישיב** (באוקראינית: **Коростишів**; ברוסית: **Коростышев**, קורוסטישב; ביידיש: **קאָרשעוו**) היא עיר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה, על גדות נהר טטריב, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
תחילתה של קורוסטישיב ביישוב מהמאה ה-6, ואזכורה הראשון בכתבים הוא משנת 1499, עת הייתה תחת שלטון הדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1779 הוענקו לקורוסטישיב זכויות עיר, ובחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה בשטחי האימפריה הרוסית.

## כלכלה
העיר קורוסטישיב מוקפת ביערות ובנחלים ומרוחקת כשעת נסיעה מקייב. עד אסון צ'רנוביל, הייתה קורוסטישיב יעד תיירותי במיוחד לתושבי קייב הסמוכה. במערב העיר, על גדת נחל טטריב, מצוי בית הבראה גדול בשם "סנטוריום יער טטריב" שנחשב לאחד מבתי ההבראה הגדולים באוקראינה. במערב העיר מצויה מחצבת גרניט ישנה שהתמלאה במים ומשמשת כאתר שיט ודיג. בשנים האחרונות, ירד היקף היקף התיירות באזור למרות שלא נמדדו כמויות קרינה חריגות.

## יהודי קורוסטישיב
בעיר פעלו אדמו"רים משושלת קוריסטשוב, שראשה היה רבי משה טברסקי בנו של "המגיד מצ'רנוביל". דודו של רבי משה (חתן סבו רבי מנחם נחום מצ'רנוביל), רבי אברהם בן רבי צבי, כיהן כמגיד מישרים בעיר.

המשורר הלאומי חיים נחמן ביאליק נישא לבת הקהילה היהודית בעיר ועבר להתגורר בה בשנת 1893.

בשנת 1897 נמנו בעיר 4,160 יהודים, כמחצית מתושביה. בשל פוגרומים שהתרחשו בעיר בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה, ובשל תהליכי עיור בתקופה הסובייטית, עזבו את העיר קרוב למחצית מיהודיה, ובד בבד, סגרו השלטונות את כל בתי הכנסת בה.

ב-9 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, שריכזו תוך זמן קצר את היהודים שנותרו בה לגטו שהוקם בה. מעת לעת פשטו הגרמנים על הגטו, וביצעו בו מעשי שוד ורצח, כאשר בסוף יולי הוצאו להורג 40 יהודים מהעיר באשמת קשר עם פרטיזנים.

בסוף אוגוסט - תחילת ספטמבר 1941 נרצחו בין 1,200 ל-2,000 היהודים מהגטו המקומי עם יתר היהודים מיישובי הסביבה.

לאחר השואה חזרו היהודים לעיר ובית הכנסת נפתח מחדש בשנת 1946. בשנת 1953 נעצר השוחט באשמת יצירת קשר עם ארגון אמריקאי ובית הכנסת עצמו נסגר בשנות סוף החמישים. כמו עוד ערים במחוז ז'יטומיר, כמו בקורוסטן ואוברוץ', התקיימה בעיר פעילות יהודית עד סוף תקופת ברית המועצות ומרבית חברי הקהילה עלו לישראל בתחילת שנות התשעים. 

בשנת 2017 ידוע על כ70 יהודים המתגוררים בעיר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ז'יטומיר: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
אברהם סכנין

**אברהם (אברשה) סכנין** (1 בינואר 1905, כ"ד בטבת תרס"ה – 17 במאי 1986, ח' באייר תשמ"ו) היה סגן ראש עיריית חיפה, חבר מועצת העיר, יקיר העיר חיפה ואסיר ציון.

## ביוגרפיה
אברהם סכנין נולד בשם **אברשה סכנין** בפולטבה שבאימפריה הרוסית. בשנת 1920, כתלמיד בגיל 15, הצטרף לתנועה הציונית. שנתיים לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 החלו רדיפות נגד התנועה הציונית. בהיותו חבר ועד גלילי של הנוער הציוני וסטודנט באוניברסיטת חרקוב להנדסה נעצר ב-2 בספטמבר 1924 בעיר חרקוב באוקראינה, מחוסר הוכחות שוחרר אחרי שלושה חודשים בבית הסוהר באוקראינה. אחרי מספר חודשים עזב את לימודיו באוניברסיטה בחרקוב ונסע לפי הוראות של הנוער הציוני לויניצה וביקר בעשרות מקומות, בהם הייתה פעילות של הנוער הציוני. בשנת 1925 נבחר כחבר המרכז של הנוער הציוני המורכב מ-5 חברים, שמושבו היה בעיר מוסקבה. שנת 1925 הייתה שנת השיא של הנוער הציוני כאשר היו לנוער הציוני למעלה מ-5,000 חברים.

במרץ 1926 נאסר בלנינגרד, בוועידה של תנועת הנוער הציוני שבה השתתפו כ-20 צירים מאזורי ברית המועצות. שני חברי המרכז של התנועה הציונית מישה ויסברג ואברהם סכנין נאסרו לכשלוש שנים בכלא בסיביר ללא משפט. אחרי מאסרו, במאי 1929 גורש לאשחבד. במשך כמה חודשים לאחר שסירב לתת הצהרה שהוא עוזב את התנועה הציונית גורש לאזור אסיה התיכונית למשך שבע שנים יחד עם אסירי ציון נוספים. בשנת 1933, הוא הגיע לעיר טשקנט, שבה היו נפגשים עם אסירי ציון אחרים. בעיר זו הוא הכיר את מסיה דרביצקי, אסירת ציון גם היא והתחתן איתה.

בשנת 1935 נולדה בתו, ומסיה ובתו קיבלו רשות לעזוב את ברית המועצות לארץ ישראל, אך סכנין לא קיבל רשות ללוות אותן לארץ ישראל ונשאר במקום מאסרו בטשקנט, כשסיכויו להצטרף למשפחה היו קלושים. רק ב-1936 קיבל רשות לצאת מברית המועצות לארץ ישראל, לאחר 7 שנות מאסר.

### פעילותו הציבורית בישראל
סכנין הגיע לארץ ישראל באפריל 1936. כשהגיע לארץ ישראל החל המרד הערבי הגדול. בשנתו הראשונה בארץ ישראל החל לעבוד כפועל בניין והתגורר בחיפה, אך בגלל מצב בריאותו עזב את עבודתו כפועל בניין והחל לעבוד בטכניון שבחיפה. אחרי תקופה קצרה התמנה תחילה כמזכיר הכספים ואחר כך כסגן מנהל בית הספר המקצועי של הטכניון, שבו עבד עד מאי 1964.
בשנת 1937 החל את פעולתו הציבורית, כחבר מפא"י ומספר שנים היה חבר הוועד בטכניון העברי. כנציג המפלגה נבחר למרכז הסתדרות הפקידים. בשעת הפילוג במפלגת פועלי ארץ ישראל הצטרף לסיעה ב והיה חבר מרכז האחדות ומפלגת העבודה במשך השנים 1955 עד 1986.
עם הקמת מפלגת העבודה הישראלית נבחר כחבר המרכז וגם למזכירות וללשכת המפלגה במחוז חיפה.

בשנת 1955 נבחר לראשונה למועצת העיר חיפה. במאי 1964 נבחר כסגן ראש העירייה וכיהן בתפקיד זה עד פברואר 1974 בתחילה כסגנו של אבא חושי אחר כך של משה פלימן וגם של ירוחם צייזל בזמן שהיה ראש עיריית חיפה לאחר שמשה פלימן נפטר.

בינואר 1978, קיבל אזרחות כבוד של העיר חיפה.

כיהן כנשיא מועצת קליטת העלייה של עיריית חיפה עד פטירתו בשנת 1986. נקבר בבית הקברות היהודי חוף הכרמל.

בשנת 1988 נקרא על שמו רחוב בשכונת רמת אלון שבחיפה.

## משפחתו
סכנין היה נשוי למסיה ואב לאילנה (שהייתה לימים חברת מועצת עיריית חיפה) ולגדעון.

## הערות שוליים

קטגוריה:סגני ראש עיריית חיפה
קטגוריה:יקירי חיפה
קטגוריה:אסירי ציון בברית המועצות
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
קושיצה (פולין)

**קוֹשִיצֶה** (בפולנית: **Koszyce**) הוא כפר במחוז פרושוביצה שבפרובינציית פולין קטן בפולין, על גדות נהר שצ'רניאווה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1328, ובשנת 1374 הוענקו לו זכויות עיר. במאה ה-16 הגיע היישוב לשיא התפתחותו, אך באמצע המאה ה-17 הוחרב בידי השוודים.

בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1869, עקב היותו מוקד של מרד ינואר, נשלל מהיישוב מעמדו העירוני.

## יהודי קושיצה
ממוזער|המבנה בו שכן בית הכנסת של קושיצה, כיום מוזיאון קושיצה.
יהודים הורשו להתגורר ביישוב רק בשנת 1862, בשל הגדרתו עד אז כעיר כנסייתית, ועם התיישבותם במקום, נטלו חלק ניכר בפיתוחו הכלכלי. עד מהרה התקיימה ביישוב קהילה עצמאית, עם בית כנסת ובית עלמין. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-900 יהודים, כמחצית מתושביו, והתקיימה בו פעילות ציונית ופעילות של חוגים חסידיים.

ב-5 בספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים. בימים אלו נמלטו מהיישוב יהודים רבים מזרחה, ובד בבד, הגיעו אליו פליטים יהודים רבים ממערב פולין. בסוף 1939 נמנו ביישוב כ-1,000 יהודים, רובם פליטים, ועליהם הטילו הגרמנים גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, שהומר בהמשך בסרט זרוע, חובת תשלום סכומי כופר, החרמת רכוש, הגבלות תנועה וגיוס לעבודות כפייה.

בשנת 1940 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו. בסוף אוגוסט-תחילת ספטמבר 1942 גורשו יהודי הגטו, יחד עם כל יהודי נפת מייחוב, למחנה ריכוז בסלומניקי, שם הוחזקו תחת כיפת השמיים, תוך רצח הקשישים והחולים.

ב-7 בספטמבר 1942 גורשו מהמחנה רוב יהודי היישוב למחנה ההשמדה בלז'ץ, כאשר חלקם, שעברו סלקציה, הועברו למחנה עבודה בפרוקוצ'ים שליד קרקוב. כמה עשרות יהודים שהושארו בקושיצה לאיסוף ולמיון רכוש המגורשים ביישוב, נרצחו ב-7 בנובמבר 1942 בגטו מייחוב. לאחר מכן, ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים שעוד הסתתרו בקושיצה, וב-12 בנובמבר 1942 הוציאו להורג את 7 היהודים האחרונים שאיתרו ביישוב. כמה ימים לאחר מכן נתפסו עוד 10 יהודים בכפר מלקובצה, הסמוך לקושיצה, ואלו נורו במקום.

## קישורים חיצוניים

* קושיצה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 

קטגוריה:פולין קטן (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:פולין קטן (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קיברצי

**קיברצי** (באוקראינית: **Ківерці**, בפולנית: **Kiwerce**, קיברצה) היא עיר במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, כ-12 ק"מ צפונית מזרחית ללוצק, על גדות נהר פרודניק, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
קיברצי נוסדה בסוף המאה ה-19, אך ממטבעות רומאיים קדומים שנמצאו בה, נראה שאתרה היה מיושב עוד במאה ה-3 לפני הספירה. התפתחותו של היישוב קשור לפיתוח רשת מסילות הברזל האזורית שזה גם הייתה סיבה להקמתו בסביבות 1870.

במהלך מלחמת העולם הראשונה התנגדו תושבי היישוב לחיילים האוסטרים שכבשו אותו. בהתאם להסכם ריגה משנת 1921 נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

בשנת 1951 הוענק ליישוב מעמד עירוני, ומאז התפתח באופן משמעותי.

## יהודי קיברצי
בין מלחמות העולם ישבו בקיברצי כ-200 יהודים, כשליש מתושביה באותה עת, והתקיימה בה פעילות ציונית, שכללה גן ילדים עברי וקיבוץ הכשרה. בספטמבר 1939 נכבשה קיברצי בידי הסובייטים.

ב-2 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה קיברצי בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את יהודיה בגטו שהוקם בה, בו נרצחו עד אביב 1942 עשרות גברים יהודים.

ב-21 במאי 1942 רצחו הגרמנים את כ-270 היהודים שנותרו בגטו, מהם כ-240 נשים וילדים, ובסוף שנת 1942 נרצחו אחרוני היהודים ביישוב, קבוצת רופאים שהוחזקה במקום. בפברואר 1944 שוחררה קיברצי בידי הצבא האדום.

## קישורים חיצוניים

* 

* קיברצה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ווהלין: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1870
כדור גומי (משחק)

**כדור גומי** (באנגלית: **Bouncy ball** או **Rubber ball**) הוא צעצוע פופולרי העשוי מגומי אשר נרתע ממשטח קשה באופן יחסי לכמות הכוח של הזריקה. 

## היסטוריה
כדור הגומי הומצא על ידי כימאי קליפורני בשם נורמן סטינגלי. בשנת 1965, נורמן ניצל את זמנו הפנוי בהתנסות בגומי. הוא דחס שאריות שונות של גומי סינתטי תחת לחץ של כ-1600 ק"ג לגודל של שניים וחצי סמ"ר. התוצאה הייתה כדור גומי דחוס בעל עמידות קיצונית ויכולת קפיצה.

## ראו גם

* כדור גומיות

## קישורים חיצוניים

גומי
קטגוריה:גומי
קיירנוז'יה

**קיירנוז'יה** (בפולנית: **Kiernozia**) הוא כפר במחוז לוביץ' שבפרובינציית לודז' בפולין, כ-20 ק"מ צפונית ללוביץ', בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1219, ובמשך השנים היה בבעלות משפחות אצולה פולניות. בשל מיקומו על הדרך שבין לוביץ' ופלוצק הפך היישוב למרכז מסחר ומלאכה לסביבתו, ונקבעו בו ימי שוק. בשנת 1567 הוענקו ליישוב זכויות עיר, שניטלו ממנו בהמשך.

## יהודי קיירנוז'יה
יהודים ישבו בכפר מהמאה ה-19. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-300 יהודים, קרוב למחצית מתושביו, ופעל בו קן של תנועת בית"ר.

[שמאל|ממוזער|250px|[אנדרטה לזכר יהודי לוביץ', בולימוב וקרנוז'ה שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון]]
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופצץ הכפר בידי הגרמנים, וכ-20 מיהודיו נפגעו. בימים אלו נמלטו מהכפר יהודים רבים מזרחה. עם כניסת הגרמנים ליישוב ב-18 בספטמבר 1939, גירשו אלו את כל תושביו לז'יכלין, שם הופרדו היהודים, הוחזקו תחת כיפת השמיים, והועסקו בעבודות כפייה. כאשר הורשו היהודים לשוב לקיירנוז'יה, מצאו כי בתיהם נבזזו.

במרץ 1940 רוכזו יהודי היישוב בגטו צפוף ומגודר שהוקם בו, ממנו נלקחו הגברים מגיל 15 לעבודות כפייה יום-יומיות. ב-1 ביולי 1940 הובאו לגטו שבכפר 240 יהודים נוספים מהסביבה, ובדצמבר 1940 נמנו בו כ-650 יהודים. במרץ 1941 גורשו כל יושבי הגטו שביישוב לגטו ורשה, וגורלם שם היה כגורל יתר יושבי המקום.

## קישורים חיצוניים

* קיירנוז'יה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:לודז' (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
Anti World Tour

**Anti World Tour** הוא סיבוב ההופעות השביעי של הזמרת הברבדית ריהאנה שתומך באלבום האולפן השמיני שלה, *[[Anti]]*. על סיבוב ההופעות הודיעו בנובמבר 2015 והוא יצא לדרך ב-12 במרץ 2016, בג'קסונוויל, פלורידה, והגיע לסיומו ב-27 בנובמבר 2016, באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות. נערכו הופעות בצפון אמריקה, אירופה ואסיה עם סך הכל 75 הופעות.

## רקע
בעקבות יציאתו של אלבומה השביעי, *[[Unapologetic]]* ב-2012, וסיבוב ההופעות החמישי שלה Diamonds World Tour, יצאה ריהאנה להפסקה זמנית. בין השנים 2005 ו-2012, הוציאה ריהאנה כל שנה אלבום או מהדורה מחודשת של אלבום. עם זאת, ב-2013, החליטה ריהאנה לקחת הפסקה ממוזיקה ולא הוציאה אלבום חדש בשנה הזו או בשנה שאחריה. במקום זאת ריהאנה בחרה לקחת חלק בפרויקטים אחרים, וכיכבה בסרט האנימציה "בית", לצד ג'ים פרסונס, סטיב מרטין וג'ניפר לופז, וגם הפיקה את אלבום הפסקול שלו.

בנובמבר 2015, נודע כי ריהאנה חתמה על חוזה עם חברת סמסונג בשווי 25 מיליון דולר. ריהאנה תקדם את סדרת מוצרי סמסונג גלקסי, בעוד שאלבומה ייצא בחסות סמסונג והחברה תקדם את סיבוב ההופעות של האלבום. ב-23 בנובמבר 2015, הכריזה ריהאנה כי היא תצא להופיע עם סיבוב ההופעות Anti World Tour. הטור ייצא לדרך בפברואר 2016, ומופעי החימום יהיו טרוויס סקוט בצפון אמריקה, וביג שון ודי ג'יי מאסטרד בחלק מההופעות באירופה.

## הצלחה מסחרית
סיבוב ההופעות גרף 61.4 מיליון דולר ומכר 717,038 כרטיסים מ-59 הופעות.

## תאריכי הופעות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סיבובי הופעות מ-2016
קטגוריה:סיבובי הופעות של ריהאנה
קמאיאי

**קמאיאי** (בליטאית: **Kamajai**; בפולנית: **Komaje**, קומאיֶה; ביידיש: **קאמיַי**) היא עיירה קטנה במחוז פוניבז' שבליטא, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

העיירה נזכרת לראשונה בשנת 1541, ובשנת 1635 נבנתה בה כנסיית עץ ראשונה. בשנת 1863 נטלו תושבי העיירה חלק פעיל במרד ינואר נגד האימפריה הרוסית.

## יהודי קמאיאי
בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 944 יהודים. בין מלחמות העולם פעל בעיירה בית ספר עברי מרשת תרבות, והתקיימה בה פעילות ציונית. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיירה כ-60 משפחות יהודיות. עם סיפוח ליטא לברית המועצות בשנת 1940 נאסרה הפעילות הציבורית היהודית בעיירה.

ב-26 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, כאשר עוד טרם כניסתם אליה, ערכו ליטאים מקומיים פוגרום ביהודיה. לאחר הכיבוש רוכזו יהודי העיירה בגטו קטן שהוקם בבית המדרש בה, וכעבור כמה שבועות גורשו הגברים לרוקישקיס, והנשים והילדים לאזור אובליאי, שם נרצחו בסוף אוגוסט 1941 עם הפליטים היהודים הנוספים שרוכזו במקומות אלו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ליטא: עיירות
קטגוריה:ליטא: עיירות יהודיות
קטגוריה:שואת יהודי ליטא
קטגוריה:מחוז פוניבז'
קיפודן חרטומני

**קיפודן חרטומני** (שם מדעי: *Zaglossus*) הוא סוג של קדם יונקים פרימיטיביים. סוג זה חי רק באזורי יערות על האי גינאה החדשה והפרטים בו מזכירים בצורתם קיפודים גדולים. הקיפודן החרטומני הוא עיוור ובעל חוטם ארוך ולשון ארוכה. הסוג חי צפונה מקיפודן הנמלים האוסטרלי ופרטיו גדולים בגופם ממנו.

## מיון
בסוג זה שלושה מינים, נכון לשנת 2015, שאחד מהם (המין המזרחי) נמצא במצב שימור פגיע, והשניים האחרים בסכנת הכחדה קריטית:
*קיפודן חרטומני אטנבורו (*Zaglossus attenboroughi*)
*קיפודן חרטומני מזרחי (*Zaglossus bartoni*)
*קיפודן חרטומני מערבי (*Zaglossus bruijni*)

ישנן עדויות לשני מינים נוספים מהסוג, שכבר נכחדו:
*קיפודן חרטומני האקטי (*Zaglossus hacketti*)
**Zaglossus robustus*

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1877
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תאודור גיל
קטגוריה:קיפודניים
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו במיוקן
קאליניבקה

**קאליניבקה** (באוקראינית: **Калинівка**; בפולנית: **Kalinówka**, קאלינובקה; ביידיש: **קאַלענעווקע**) היא עיר במחוז ויניצה שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
קאליניבקה נוסדה בתחילת המאה ה-18, ונזכרת לראשונה בכתובים בשנת 1774. בשנת 1935 הוענקו ליישוב זכויות עיר, ופיתוחו הואץ עם חיבורו לצומת של מסילות ברזל.

## יהודי קאליניבקה
בשנת 1897 נמנו בעיר 1,052 יהודים, קרוב למחצית מתושביה. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה נרצחו בעיר 10 יהודים בפוגרומים שנערכו בה בידי חיילים ופורעים אוקראינים, ורבים אחרים נשדדו. בתקופה הסובייטית נמנו בעיר כ-1,000 יהודים, ופעלו בה מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי. בשנת 1934 סגרו השלטונות את בית הכנסת האחרון שעוד פעל בעיר.

ב-22 ביולי 1941, חודש לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בחטיפת יהודיה לעבודות כפייה, ותוך זמן קצר ריכזו את כולם בגטו סגור שהוקם בה, בו סבלו היהודים מרעב כבד וממגפות. בהמשך, התארגנה בגטו קבוצת מחתרת, בראשות יפים קמניצקי, אשר יצרה קשר עם יחידות פרטיזנים סובייטיות, אך לא הספיקה להוציא לפועל את תוכנית ההתנגדות שלה.

ב-30 במאי 1942 רוכזו כ-500 היהודים שנותרו בגטו שבעיר, וכן כ-200 יהודים נוספים מסביבת העיר, באורווה בקולחוז סמוך, ושם נרצחו. 33 בעלי מלאכה יהודים מהעיר שהושארו בחיים הוצאו להורג באוגוסט 1942. בד בבד, ערכו הגרמנים מצוד ממושך אחר יהודים מסתתרים בעיר ובסביבתה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ויניצה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-18
קרוהלה

**קרוהלה** (בבלארוסית: **Круглае**, קרוהְּלאייה; בפולנית: **Kruhłe**; ברוסית: **Круглое**, קרוגלויה; ידועה גם כ**קרוגלה**) היא עיירה במחוז מוהילב שבמזרח בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1524, ובמחצית השנייה של המאה ה-17 הוענקו לו זכויות עיר. במהלך השנים הייתה העיירה בבעלות משפחות אצולה, ובחלוקת פולין בשנת 1772 נכללה בתחום האימפריה הרוסית.

## יהודי קרוהלה
בשנת 1897 נמנו בעיירה 553 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בה כ-240 יהודים, כחמישית מתושביה, ופעל בה בית ספר יהודי.

ב-8 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ערכו רישום של יהודיה, והטילו עליהם גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה.

ב-15 בספטמבר 1941 ריכזו הגרמנים את הגברים היהודים מהעיירה, ואלו הוסעו באוטובוסים ליער הסמוך, ושם נורו למוות. את הגברים שלא התייצבו הוציאו הגרמנים להורג לאחר מכן, ובאוקטובר 1941 הוציאו להורג 28 נשים יהודיות מהעיירה.

בהמשך, רוכזו יהודי העיירה והפליטים היהודים שהגיעו אליה בגטו שהוקם בה, בו שררו רעב וצפיפות, ובו הוצאו להורג בפומבי יהודים מדי יום. עם התדלדלות יושבי הגטו, צומצם שטחו, והוא גודר.

בלילה של ה-15 ביוני 1942 נערכה בגטו שבעיירה אקציית חיסול, תוך ירי בכל יושביו. מקהילת קרוהלה שרד את השואה יהודי אחד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:קהילות יהודיות בבלארוס
קטגוריה:מחוז מוהילב: ערים
הנס באואר (כדורגלן)

**הנס באואר** (בגרמנית: **Hans Bauer**, 28 ביולי 1927 – 31 באוקטובר 1997) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעיקר בבאיירן מינכן בעמדת המגן.

## קריירת מועדונים
באואר שיחק כילד וכנער במועדון MTV מינכן, ובשנת 1946, כאשר היה בן 19, החל לשחק במועדון ואקר מינכן. כעבור שנתיים חתם באואר בבאיירן מינכן, ושיחק במועדון במשך 11 עונות, בהן הבקיע 12 שערים ב-259 הופעות. באואר זכה עם באיירן מינכן בגביע הגרמני בשנת 1957, ובשנת 1959 פרש מכדורגל.

## קריירה בינלאומית
לבאואר חמש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית. באואר נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1954, בו זכתה נבחרת גרמניה המערבית לראשונה בתואר אלופת העולם בכדורגל.

נפטר במינכן שבגרמניה ב-31 באוקטובר 1997.

## תארים
עם באיירן מינכן:
*הגביע הגרמני: 1957

עם נבחרת גרמניה המערבית:
*מונדיאל: 1954

## קישורים חיצוניים

* פרופיל השחקן באתר weltfussball

קטגוריה:מגני כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1954
קטגוריה:מינכן: כדורגלנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1927
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1997
קרוסנו

**קרוסנו** (בפולנית: **Krosno**) היא עיר מחוז בפרובינציית פודקרפצקיה שבפולין, על גדות נהר ויסלוק, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית בת כ-2,500 יהודים.

## תולדות היישוב
קרוסנו נזכרת לראשונה במסמך משנת 1282, אך נראה שהייתה מיושבת מהמאה ה-10. באמצע המאה ה-14 הוענקו לקרוסנו זכויות עיר, ובאמצע המאה ה-17 נהרס היישוב כתוצאה מפלישות השוודים, הטרנסילבנים והטטרים.

בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיר בתחום גליציה האוסטרית. עם גילוי בארות נפט בסביבת העיר באמצע המאה ה-19, הואץ פיתוחה התעשייתי של העיר.

## יהודי קרוסנו
ממוזער|בית הקברות היהודי בקרוסנו.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא משנת 1426, אך בכתב הזכויות של העיר משנת 1568 נאסר על יהודים להתגורר בה. יהודים שבו להתגורר בעיר רק באמצע המאה ה-19, ובתחילת המאה ה-20 התקיימה בה קהילה עצמאית, שרבה הראשון והיחיד היה הרב שמואל פירר (נרצח בשואה). בזמן כיבוש העיר בידי הרוסים בשנת 1914, פרעו אלו ביהודיה, ורבים מהם נספו ממגפות שפרצו בעיר באותה עת. יתר היהודים עזבו את העיר בזמן המלחמה, וכששבו אליה, מצאו כי בתיהם נהרסו ונבזזו.
 
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-2,500 יהודים, כרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל, תוך קיום בית ספר עברי מרשת תרבות ובית ספר מרשת בית יעקב. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים.

### בשואה
ב-9 בספטמבר 1939 כבשו הגרמנים את העיר, ועד מהרה הוטלו גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, הגבלות תנועה וחובת ביצוע עבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה. פליטים יהודים שהגיעו לעיר שוכנו בה במבנה בית הכנסת המקומי. ביוני 1941 נמנו בעיר 2,072 יהודים.

ב-6 באוגוסט 1942 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, וכעבור יומיים בלבד פשטו על הגטו שוטרים גרמנים, פולנים ואוקראינים, וערכו ביהודי המקום סלקציה, שלאחריה רצחו את החולים והקשישים ביער סמוך, ושילחו כ-1,000 יהודים, בעיקר נשים וילדים, למחנה ההשמדה בלז'ץ. כ-600 צעירים הועברו למחנה עבודה. לאחר האקציה נערכה סריקה של בתי הגטו בעיר, תוך רצח מיידי של המסתתרים שנמצאו.

ב-4 בדצמבר 1942 נערכה בגטו אקציה נוספת, בה רוכזו היהודים בכיכר פרנציסקנסקה בעיר, תוך סריקת בתי הגטו, ורצח המסתתרים, ובהם ילדים. משם שולחו כל היהודים לגטו ז'שוב, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום.

## קישורים חיצוניים

* 
* קרוסנו באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:גליציה
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
מיכאל לאמק

**מיכאל "אטה" לאמק** (בגרמנית: **Michael "Ata" Lameck**, נולד ב-15 בספטמבר 1949 באסן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבוכום בעמדות המגן השמאלי והקשר השמאלי.

לאמק נחשב לאחד מגדולי שחקני בוכום בכל הזמנים, וממוקם במקום התשיעי בדירוג שיאני ההופעות בבונדסליגה, עם 518 הופעות, כולן במדי בוכום, והשלישי בדירוג שיאני ההופעות במועדון אחד.

## קריירת מועדונים
לאמק החל את הקריירה במועדונים בעירו אסן, תחילה ב-TUS אסן-ווסט ואחר כך בשוורץ-וייס אסן, שם שיחק שלוש עונות, בין השנים 1969 ו-1972. בשנה זו עבר לאמק לבוכום, ושיחק בה במשך 16 עונות רצופות, כולן בליגת הבונדסליגה. לאמק נחשב לאחד השחקנים היציבים ביותר בקבוצה, ולמעט עונתו האחרונה בבוכום, הוא שיחק בכל עונה בשלושים משחקי ליגה לכל הפחות. לאמק מעולם לא שיחק עם הקבוצה במסגרות בינלאומיות, והישג השיא שלו עם המועדון היה הגעה לגמר הגביע הגרמני בעונתו האחרונה בקבוצה, שם הפסידה בוכום 0–1 לאיינטרכט פרנקפורט, כשלאמק מחמיץ את הגמר עקב פציעה.

בשנת 1988 עזב לאמק את בוכום לאחר שצבר 518 הופעות, בהן הבקיע 37 שערים, וחזר לשחק בליגות האזוריות, תחילה בפאדרבורן-נויהאוס ואחר כך בפ.צ. פרייבורגר, עד לפרישתו בשנת 1990.

## קריירת אימון
לאמק שימש מאמן-שחקן בשתי הקבוצות האחרונות בהן שיחק, פאדרבורן-נויהאוס ופ.צ. פרייבורגר.

## קריירה בינלאומית
לאמק שיחק בנבחרות גרמניה המערבית הצעירות, ובנבחרת גרמניה המערבית ב', שמטרתה היא להכשיר שחקנים לנבחרת הבכירה, אך מעולם לא שיחק בנבחרת גרמניה המערבית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מגני כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני בוכום
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1949
לואיזה שרלוטה, דוכסית מקלנבורג-שוורין

**לואיזה שרלוטה, דוכסית מקלנבורג-שוורין** (בגרמנית: **Luise Charlotte, Prinzessin von Mecklenburg-Schwerin**; 19 בנובמבר 1779 - 4 בינואר 1801), הייתה רעייתו של אוגוסט, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, וסבתו של הנסיך אלברט, בעלה של המלכה ויקטוריה.

## ביוגרפיה
לואיזה שרלוטה נולדה ב-19 בנובמבר 1779 בשוורין שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לפרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין וללואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג.

ב-1 בנובמבר 1795 התארסה לואיזה שרלוטה עם גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה, אולם עד מהרה ביטל גוסטב את האירוסין, מכיוון שהופעלו עליו לחצים להתחתן עם אלכסנדרה פבלובנה, הדוכסית הגדולה של רוסיה בתה של יקטרינה הגדולה, ומכיוון שנאמר לו על לואיזה שרלוטה שאינה יפה. עקב ביטול האירוסים דרש אביה פיצוי, ובשנת 1803 העבירה שוודיה לדוכסות מקלנבורג-שוורין את העיר ויסמר.

ב-21 באוקטובר 1797 התחתנה לואיזה שרלוטה עם קרובה הרחוק אוגוסט, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אולם, הנישואין לא היו מאושרים, ועל אף שלואיזה שרלוטה רצתה לעזוב אותו, היא נאלצה על ידי משפחתה להישאר עמו.

ב-21 בדצמבר 1800 ילדה לואיזה שרלוטה את בתה היחידה לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, שהתחתנה עם ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, אולם, כתוצאה מסיבוכים בלידה, מתה לואיזה שרלוטה שבועיים לאחר מכן ב-4 בינואר 1801.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* ספרות על לואיזה שרלוטה, דוכסית מקלנבורג-שוורין
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דוכסיות גרמניות
קטגוריה:ילידות 1779
קטגוריה:נפטרות ב-1801
בית הדין של אבא

**בית הדין של אבא** (ביידיש: **מיַין טאַטנס בית־דין־שטוב**) הוא מקבץ סיפורים אוטוביוגרפי של סופר היידיש חתן פרס נובל לספרות, יצחק בשביס-זינגר.

הסיפורים סובבים סביב בית דינו של אבי המחבר, הרב פינחס מנחם זינגר, בבית המשפחה ברחוב קְרוֹכְמַלְנָה 10  באזור היהודי של ורשה, ובמקומות נוספים אליהם התגלגלה המשפחה.

## הספר
60 הסיפורים שבספר פורסמו לראשונה בידי בשביס-זינגר בעיתון פארווערטס כסדרה בהמשכים תחת שם העט "יצחק ורשבסקי", וקובצו על ידו בהמשך לספר אחד בשל התיאור הייחודי של סביבת החיים היהודית במזרח אירופה. ב"דבר המחבר" שהקדים לספר, כותב בשביס-זינגר שבית הדין היהודי ותשתית כוחו הוא הדגם האידיאלי למוסד בוררות ופסיקה וכי הוא מאמין .

הסיפורים בספר מבוססים על אירועים שחווה המחבר בילדותו, אך נוסף להם נופך רב של ספרות יפה.

הספר ראה אור לראשונה בניו יורק בשנת 1956 ותורגם לאנגלית לראשונה ב-1962 (*In My Father's Court*). בעברית ראה הספר אור בשם "בית הדין של אבא" לראשונה ב-1979 בתרגומו של צבי ארד, בהוצאת ספרית פועלים. מהדורה זו כללה תרגום של 30 סיפורים נבחרים מתוך הספר ולא הופיע בה דבר המחבר שכתב בשביס-זינגר בראשו. תרגום מלא מחודש, של בלהה רובינשטיין, ראה אור באותה הוצאה בשנת 2011.
הספר ראה אור גם בתרגומים לספרדית ולרוסית.

## הפניות ביבליוגרפיות
הספר בשפת המקור:
* יצחק באשעוויס, **מיין טאטנס בית דין שטוב**, ניו יורק: דער קוואל, תשי"ז 1956.
* יצחק באשעוויס-זינגער, **מיין טאטנס בית דין שטוב**, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תשל"ט 1979.
* יצחק באשעוויס-זינגער, **מיין טאטנס בית דין שטוב: (המשכים-זאמלונג)**; איינזאמלונג און אריינפיר: חנא שמערוק; צוגעגרייט צום דרוק: ווערא סאלאָמאָן, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס (יידישע ליטעראטור), תשנ"ו 1996.

בתרגום עברי:
* יצחק בשביס-זינגר, **בית הדין של אבא**; עברית: צבי ארד; ציורים: יחזקאל קמחי, תל אביב: ספרית פועלים, תש"ם 1979.
* יצחק בשביס-זינגר, **בית הדין של אבא**; מיידיש: בלהה רובינשטיין, בני ברק: ספרית פועלים, תשע"א 2011.

## לקריאה נוספת
* בלהה רובינשטיין, "מבט פנימה, אל שורש ה"אני"", אחרית דבר בסוף המהדורה העברית של 2011, עמ' 382–396.

## קישורים חיצוניים
* 
* סקירות על "בית הדין של אבא" באתר "ספרות זולה"
* קטעים מהספר, מושמעים בשפת המקור


* Thomas Lask, Gone With Ninevah and Tyre, *[[הניו יורק טיימס]]*, May 9, 1966

* 
* 

קטגוריה:ספרי יצחק בשביס-זינגר
קטגוריה:ספרי 1956
קטגוריה:ספרי ספריית פועלים
אוגוסטה, נסיכת רויס-אברסדורף

**אוגוסטה, נסיכת רויס-אברסדורף** (בגרמנית: **Augusta Caroline Sophie, Gräfin Reuß zu Ebersdorf**; 19 בינואר 1757 - 16 בנובמבר 1831), הייתה רעייתו של פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, וסבתו של הנסיך אלברט, בעלה של המלכה ויקטוריה.

## ביוגרפיה
אוגוסטה נולדה ב-19 בינואר 1757 בזאלבורג-אברסדורף שהשתייכה לרוזנות רויס-אברסדורף, להוריה היינריך העשרים וארבעה, רוזן רויס-אברסדורף וקרולינה ארנסטינה, רוזנת ארבאך-שנברג.

ב-9 באפריל 1806 שודרגה הרוזנות למעמד של נסיכות, ואוגוסטה קיבלה יחד עם שאר המשפחה תואר נסיכה.

אוגוסטה נחשבה לאחת הנשים היפות ביותר בזמנה, ואביה נהג לישא עמו תמונת דיוקן שלה, על מנת להראותו למועמדים להתחתן עימה. ב-13 ביוני 1777 התחתנה אוגוסטה עם פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד. פרנץ כבר היה מאוהב בה קודם לכן, אולם נכפה עליו על ידי משפחתו להתחתן עם סופיה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, אולם לאחר מותה הפתאומי התחתן עם אוגוסטה, ולזוג נולדו 10 ילדים.

בשנת 1824 נפרד בנה ארנסט מאשתו לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, לאחר שבע שנות נישואים. לואיזה נשלחה לגור בסנקט ונדל במערב גרמניה, הרחק מהעיר קובורג, ונאלצה להשאיר את שני בניה עם אוגוסטה.

ב-16 בנובמבר 1831 מתה אוגוסטה בעיר קובורג, ונקברה לצד בעלה.

## משפחתה
ב-13 ביוני 1777 התחתנה אוגוסטה עם פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד. פרנץ כבר היה מאוהב בה קודם לכן, אולם נכפה עליו על ידי משפחתו להתחתן עם סופיה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, אולם לאחר מותה הפתאומי התחתן עם אוגוסטה, ולזוג נולדו 10 ילדים:
* סופיה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (19 באוגוסט 1778 - 8 ביולי 1835), התחתנה עם עמנואל פון מנסדורף-פואילי.
* אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (28 באוגוסט 1779 - 14 במרץ 1824), התחתנה עם אלכסנדר, דוכס וירטמברג.
* יוליאנה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (23 בספטמבר 1781 - 15 באוגוסט 1860), התחתנה עם קונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה.
* בן (נולד מת 1782).
* ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה (2 בינואר 1784 – 29 בינואר 1844), התחתן עם לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג.
* פרדיננד, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה (28 במרץ 1785 - 27 באוגוסט 1851), התחתן עם מריה אנטוניה קוהארי דה צ'אבראג.
* ויקטוריה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (17 באוגוסט 1786 - 16 במרץ 1861), התחתנה עם הנסיך אדוארד אוגוסטוס, דוכס קנט וסטרת'רן.
* מריאנה שרלוטה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (17 באוגוסט 1788 - 23 באוגוסט 1794).
* לאופולד הראשון, מלך בלגיה (16 בדצמבר 1790 - 10 בדצמבר 1865), התחתן עם לואיז, נסיכת אורליאן.
* פרנץ, נסיך סקסוניה-קובורג-זאלפלד (12 בדצמבר 1792 - 3 בינואר 1793).

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:ילידות 1757
קטגוריה:נפטרות ב-1831
בומרנג (ספר)

**בומרנג** הוא ספר עיון מאת צמד העיתונאים רביב דרוקר ששימש כפרשן פוליטי בערוץ 10, ועפר שלח, ששימש אז כפרשן ערוץ 10 ומעריב, העוסק באינתיפאדה השנייה. 

הספר דן באינתיפאדה בעיקר מזווית הראייה של מקבלי ההחלטות הבכירים שבצד הישראלי, ובהם ממשלת ישראל והמטה הכללי של צה"ל, ובוחן תהליך קבלת ההחלטות ואי קבלתן. הספר מתמקד בחמישה בכירים ובהם ראשי הממשלה אהוד ברק ואריאל שרון, הרמטכ"לים שאול מופז ומשה יעלון וראש השב"כ אבי דיכטר. אירועי האינתיפאדה מתוארים בספר בעיקר מזווית זו, זולת מספר מהלכים בולטים, אותם מנתחים הכותבים ברמה יותר פרטנית ובהם מבצע חומת מגן ותוכנית ההתנתקות. הספר כלל תחקיר מעמיק וראיונות עם בעלי תפקידים בכירים ובהם בנימין בן אליעזר וגל הירש.

לאחר פרסום הספר הוועדה לביקורת המדינה בחנה לאורו את תהליך קבלת ההחלטות של ראש הממשלה אריאל שרון על תוכנית ההתנתקות.

## קישורים חיצוניים
* 
* הספר בגרסה דיגיטלית, בבלוג של רביב דרוקר.
* .
* דף הספר באתר "טקסט"
* . 
* .
## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 2005
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: מלחמות ישראל
קטגוריה:צה"ל: ספרים
קטגוריה:ספרי עפר שלח
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
קטגוריה:רביב דרוקר
סוויש

**סוויש** (באנגלית: **Swish**) הוא משחק קלפים המערב חשיבה מחוץ לקופסה. המשחק מבוסס על משחק הקלפים סט. המשחק נקרא כך מכיוון שמטרת המשחק היא לקלוע "*כדורים*" לתוך "*סלים*", כמו שבכדורסל "*סוויש*" הוא קליעה לסל בלי שהכדור ייגע בלוח או בטבעת של הסל.

## תיאור המשחק
משחק קלפים זה מתחיל בפתיחת 16 קלפים. על כל קלף מצוירים טבעת ועיגול בשני מקומות שונים על פני הקלף, יתר הקלף שקוף. השחקנים צריכים למצוא סטים של קלפים, המכונים ביחיד "*סוויש*", שניתן לשים אחד על השני בצורה שבה בכל טבעת יהיה עיגול באותו צבע ללא טבעות או עיגולים מיותרים. סוף המשחק הוא כשהקופה נגמרת והמנצח הוא השחקן עם המספר הרב ביותר של קלפים.

## הקלפים
לכל אחד מארבעת הצבעים יש מיקום ייחודי בקלף שגודלו 3 על 4 טבעות משחק:
* בפינות ממוקם הצבע הכחול (4 אפשרויות).
* בשני המקומות האמצעיים ממוקם הצבע הסגול (2 אפשרויות).
* באמצע של הצלעות הצרות ממוקם הירוק (2 אפשרויות).
* באמצע של הצלעות הארוכות יותר ממוקם הכתום (4 אפשרויות).

## ראו גם
* סט
* משחק קלפים

## קישורים חיצוניים
* סווויש, באתר BoardGameGeek

קטגוריה:משחקי קלפים
צ'אויאנגזאוריים

**צ'אויאנגזאוריים** (שם מדעי: Chaoyangsauridae) היא משפחה של דינוזאורים מקבוצת מרגינוצפליה, המאופיינים בבליטת עצם דמוית מדף בעורף הגולגולת שלהם. משפחת צ'אויאנגזאוריים הופיעה בתקופת יורה עליון, בסביבות 160-148 מיליון שנה לפני זמננו במזרח אסיה.

ישנה מחלוקת על השיוך המדעי של המשפחה: האם היא משפחה בתת-הסדרה צרטופסים, באינפרא-סדרה פכיצפלוזאורים או משפחה קדומה שקדמה לשתי קבוצות אלה. עם זאת, מקובל לשייכם לתת-הסדרה צרטופסים עקב דמיונם לצרטופסים המוקדמים (למשל: במקור שבחזית פיהם ובמדף העצם דמוי העטרה הננסית שבעורפם).

## מיון
במשפחה זו ידועים כיום שלושה סוגים טקסונומיים:
* צ'אויאנגזאורוס (*Chaoyangsaurus*)
* הואליאנצרטופס (*Hualianceratops *)
* שואנהואצרטופס (*Xuanhuaceratops*)

## קישורים חיצוניים

*
עמית אופיר

**עמית אופיר** (נולד ב-16 ביולי 1978) הוא יזם, איש עסקים, סופר, מרצה, פרזנטור, צייר, מאייר ויוצר ישראלי. ספריו תורגמו לעשרות שפות. בנוסף, הוא מנהל הוצאת רב מכר.

## ביוגרפיה

נולד באור יהודה. למד בבית הספר התיכון "משה שרת" בנתניה ולימודי אנימציה בבצלאל.

את ספרו הראשון "חיפוש מחפש משמעות" כתב בזמן שירותו הצבאי והוא יצא לאור כשהיה בן 21. בשנים 2002–2005 התגורר בירושלים ולמד בבצלאל במסלול אנימציה. בתקופת לימודיו כתב 6 ספרים נוספים וכן החל לפתח שיטת ציור שקרא לה "לצייר בקלות". השיטה מלמדת כיצד לצייר כל דמויות בעזרת חמישה שלבים פשוטים וקבועים. במהלך השנים הוציא לאור ספרים המלמדים לצייר בעזרת שיטת הציור "לצייר בקלות" אותה הציג בשנת 2005 במדור קבוע במגזין הילדים עולמו של דיסני.

בתחילת שנת 2013 יצא לאור ספרו הראשון "חיפוש מחפש משמעות" באנגלית.

בשנת 2014 הוציא לאור סדרת ספרים בת ארבעה כרכים בנושא התפתחות אישית ועסקית אשר חלקם תורגמו לאנגלית וגרסה מיוחדת של ספרו הראשון מתוך סדרה זו "24/8 - איך לייצר יום נוסף בשבוע ולהיות מגה-אפקטיבי" נכתבה ביחד עם איל ניר סגן נשיא איגוד הקראטה המסורתי העולמי וראה אור בשפה הפולנית בהוצאת "Wena". אופיר פעיל בתחום הקומיקס ומופיע מדי שנה במוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס ומופיע מדי שנה ביום הקומיקס הבינלאומי.

בשנת 2014 הקים את הוצאת הספרים רב מכר.

בשנת 2017 הפך את הוצאת רב מכר להוצאה לאור הירוקה הראשונה בישראל כאשר החליט כי עם יציאתם לאור של ספרים חדשים בהוצאה יתרום כספים לנטיעת עצים.

בשנת 2018 החל לשמש כפרזנטור בתחום התיירות וכתב את הספר 'אי אולטימטיבי' העוסק במלטה שהוזמן עבור ממשלת מלטה.

## ספריו
* "חיפוש מחפש משמעות" בהוצאת גוונים, 2000
* "כשאני ואת מדברים באהבה" בהוצאת גוונים, 2001
* "סוד היחד של החיים" בהוצאת גוונים, 2002
* "משמעות מחפשת חיפוש" בהוצאת גוונים, 2003
* "לחישות" בהוצאת הקיבוץ המאוחד, 2003
* "בראשית" בהוצאת "אורנית הוצאה לאור", 2004
* "להציל נסיכה" בהוצאת "טרובדור", 2005
* "24/8 - יום נוסף בשבוע" בהוצאת רב מכר, 2014
* "איך מכרתי מיליון ספרים!" בהוצאת רב מכר, 2014
* "לטייל בעולם ולהרוויח כסף" בהוצאת רב מכר, 2014
* "תודעת שפע - להשיג את כל מבוקשך בחיים" בהוצאת רב מכר, 2014
* "פריצת דרך בחיים ובעסקים" בהוצאת רב מכר, 2015
* "לכבוש את הפחד ולהרוויח מנדל"ן" בהוצאת רב מכר", 2016
* "האיש השמח" בהוצאת רב מכר", 2017
* "אי אולטימטיבי" בהוצאת רב מכר", 2018

בין ספריו נמנים גם סדרת חוברות הציור "לצייר בקלות" הוצאת קוראים בנושאים רבים ומגוונים הכוללים גם ספרי לימוד והעשרה לילדים כגון חוברות תפזורות ותשבצים, חוברות הפעלה רבות, מילים ראשונות בשפות שונות וספרים רבים נוספים.

## קישורים חיצוניים

* דף הסופר של עמית אופיר באתר סימניה
* דף הסופר של עמית אופיר באתר אמזון
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:בוגרי תיכון שרת
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב  
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד

**פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד** (בגרמנית: **Franz Friedrich Anton Herzog von Sachsen-Coburg-Saalfeld**; 15 ביולי 1750 – 9 בדצמבר 1806) היה דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד בין השנים 1800–1806.

## ביוגרפיה
### ילדותו
פרנץ נולד ב-15 ביולי 1750 בקובורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד, לארנסט פרידריך, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, ולסופיה אנטוניה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל, בתו של פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל.

בשנת 1775 יזם פרנץ הקמת ספריה של הדוכסות, שעם השנים גדלה מאוד, וכיום יש בה 300,000 פריטים.

בשנת 1793 לחם פרנץ לצד מדינות הקואליציה הראשונה נגד צרפת, והשתתף בכמה קרבות.

### שלטונו
ב-8 בספטמבר 1800 מת ארנסט פרידריך, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, ופרנץ עלה במקומו לשלטון.

ב-10 במאי 1803 חלה פרנץ באורח אנוש, ובנו ארנסט מילא את מקומו. ב-9 בדצמבר 1806 מת פרנץ, ובנו ארנסט עלה במקומו לשלטון.

## משפחתו
ב-6 במרץ 1776 התחתן פרנץ עם סופיה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן
, אולם, ב-28 באוקטובר באותה שנה מתה סופיה ללא ילדים.

ב-13 ביוני 1777 התחתן פרנץ עם אוגוסטה, נסיכת רויס-אברסדורף. פרנץ כבר היה מאוהב בה קודם לכן, אולם נכפה עליו על ידי משפחתו להתחתן עם סופיה, אולם לאחר מותה הפתאומי התחתן עם אוגוסטה. לזוג נולדו 10 ילדים:
* סופיה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (19 באוגוסט 1778 - 8 ביולי 1835), התחתנה עם עמנואל פון מנסדורף-פואילי.
* אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (28 באוגוסט 1779 - 14 במרץ 1824), התחתנה עם אלכסנדר, דוכס וירטמברג.
* יוליאנה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (23 בספטמבר 1781 - 15 באוגוסט 1860), התחתנה עם קונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה.
* בן (נולד מת 1782).
* ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה (2 בינואר 1784 – 29 בינואר 1844), התחתן עם לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג.
* פרדיננד, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה (28 במרץ 1785 - 27 באוגוסט 1851), התחתן עם מריה אנטוניה קוהארי דה צ'אבראג.
* ויקטוריה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (17 באוגוסט 1786 - 16 במרץ 1861), התחתנה עם הנסיך אדוארד אוגוסטוס, דוכס קנט וסטרת'רן.
* מריאנה שרלוטה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד (17 באוגוסט 1788 - 23 באוגוסט 1794).
* לאופולד הראשון, מלך בלגיה (16 בדצמבר 1790 - 10 בדצמבר 1865), התחתן עם לואיז, נסיכת אורליאן.
* פרנץ, נסיך סקסוניה-קובורג-זאלפלד (12 בדצמבר 1792 - 3 בינואר 1793).

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דוכסי סקסוניה-קובורג-זאלפלד
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1750
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1806
פייטרו פאלאציני

**פייטרו פאלאציני** (באיטלקית: **Pietro Palazzini**; 19 במאי 1912, פיוביקו , איטליה – 11 באוקטובר 2000, רומא) היה כומר איטלקי, חשמן קתולי וחסיד אומות העולם.

## קורות חיים
פאלאציני קיבל את הכשרתו בפילוסופיה ובתאולוגיה בפאנו וברומא. בשנת 1934 קיבל את סקרמנט הכמורה שלו. הוא היה מורה דת בקאלי . מ-1942 עד 1954 עבד במשרות דומות ברומא וכן הרצה במספר אוניברסיטאות ברומא. לאחר מכן מונה על ידי האפיפיורים פיוס השנים עשר ויוחנן העשרים ושלושה למספר משרות מזכירות בכירות בוותיקן. בין השנים 1962–1965 השתתף פאלאציני בוועידת הוותיקן השנייה. בשנת 1969 מונה לתפקיד חשמן. בשנת 1988 התפטר ממשרותיו עקב מחלה.

### פעילותו בתקופת השואה
בספטמבר 1943 כבשו הגרמנים את צפון איטליה. ב-16 באוקטובר ריכזו הגרמנים את יהודי רומא. פאלאציני הציל יהודי בשם טליאקוצו (Tagliacozzo), שנמלט בעת הפעולה הגרמנית ואפשר לו להתחבא עד פברואר 1944, בסיועו של הכפוף לו, וינצ'נצו פג'ולו. כשחשדות הגרמנים התעוררו, נאלץ טליאקוצו לברוח שוב, עקב חשדות הגרמנים והפשיסטים האיטלקים, והסתתר אצל כומר פרוטסטנטי מכת הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי. באפריל נאלץ טליאקוצו לברוח שוב, ושוב הציל אותו פאלאציני במתחם הוותיקן. פאלאציני נחשד על ידי הפשיסטים האיטלקים בכך שהוא מסתיר יהודי, אך המשיך להסתיר את טליאקוצו בבזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו, שם הסתתר טליאקוצו עד שחרור רומא ביוני 1944.

ב-1983 העניק יד ושם לפאלאציני את התואר "חסיד אומות העולם" וכן לווינצ'נצו פג'ולו.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קצרמר אנשי דת נוצרים
קטגוריה:כמרים איטלקים
קטגוריה:איטלקים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: איטליה
קטגוריה:חשמנים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1912
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2000
פרנטה וטייכר

**פֶרַנטֶה וטייכר** (אנגלית: **Ferrante & Teicher**) היו צמד פסנתרנים אמריקאים שהתפרסמו מתחילת שנות ה-50 עד סוף שנות ה-80 בביצועים של קטעי מוזיקה קלאסית קלה, סרטים ומחזות.
## היסטוריה
**ארתור פרנטה** (**Arthur Ferrante**; 7 בספטמבר 1921 - 19 בספטמבר 2009) ו**לואיס טייכר** (**Louis Teicher**; 24 באוגוסט 1924 - 3 באוגוסט 2008) נפגשו בראשונה כילדי פלא בבית הספר ג'וליארד. כבר בעת לימודיהם שם החלו להופיע כצמד פסנתרנים.
ב-1960 חתמו חוזה עם יונייטד ארטיסטס והחלו לנגן עיבודים מוצלחים שלהם עם ובלי ליווי תזמורתי. הביצוע שלהם לנעימת הסרט "אקסודוס" הפך ללהיט, וכן הביצועים למוזיקה מהסרטים "הדירה", "קאובוי של חצות", "סיפור הפרברים" ועוד.

כן ביצעו והקליטו יצירות של ג'ורג' גרשווין, קול פורטר, ריצ'רד רוג'רס, ג'רום קרן ועוד. הם ניגנו בפסנתרי כנף ארוכים וצמודים כשהם יושבים זה מול זה, ובנגינתם הרבו בביצועי גליסנדו.

במשך ארבעים שנה הם הקליטו 140 אלבומים מתוכם 23 אלבומי זהב ופלטינה, מכרו 90 מיליון תקליטים והופיעו ב-5200 קונצרטים עד שפרשו ב-1989. בהופעותיהם הם הוסיפו גימיקים שונים כגון ניגון פיציקטו במיתרי הפסנתרים.

הפופולריות שלהם בארצות הברית הייתה רבה, והם הוזמנו להופיע בבית הלבן לפני הנשיאים ג'ון קנדי, ריצ'רד ניקסון ורונלד רייגן.

## קישורים חיצוניים
* 

* הספד לארתור פרנטה, לוס אנג'לס טיימס, 21 בספטמבר 2009
* פרנטה וטייכר מנגנים את נעימת הנושא מתוך "אקסודוס", באתר יוטיוב
* פרנטה וטייכר מנגנים את נעימת הנושא מתוך "הדירה", באתר יוטיוב

קטגוריה:פסנתרנים אמריקאים
קטגוריה:צמדים מוזיקליים אמריקאיים
אריה אלבני

ממוזער|האריה האלבני. תמונה מ-1932
**אריה אלבני** הוא פסל רומאי בדמות אריה המתוארך למאה ה-1. הפסל ירוק, עשוי מבזלת, עם גולת שיש צהובה מתחת כפתו הקדמית השמאלית של האריה. הפסל נמצא ב"אוסף אלבני" (על שם האוצר אלסנדרו אלבני), שבאגף דנון (the Denon Wing) שבמוזיאון הלובר בפריז, צרפת.

ייתכן שאריה אלבני הוא שחזור של פסל ארד עתיק יותר, ככל הנראה מתקופת יוון העתיקה.

## לקריאה נוספת
* Richard Delbrueck: *Antike Porphyrwerke*, ברלין/לייפציג 1932 (Studien zur spätantiken Kunstgeschichte 6), עמוד 60 (בגרמנית, קישורים ב-Google Books ו-uni-koeln.de)

## קישורים חיצוניים

* האריה, באתר הלובר

## הערות שוליים

קטגוריה:פיסול רומי
קטגוריה:פסלי אריות
יבגני סדוב

**יבגני ודימוביץ' סדוב** (ברוסית: **Евгений Вадимович Седов**; נולד ב-29 בינואר 1996) הוא שחיין רוסי, הוא אלוף העולם לבריכת 25 מטר ושיאן עולם לבריכת 25 מטר במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי (דוחא 2014), אלוף אירופה לבריכת 25 מטר (נתניה 2015) במשחה ל-50 מטר חופשי ושיאן העולם לנוער במשחה ל-50 מטר פרפר.

## ביוגרפיה
סדוב נולד בוולגוגרד.

### 2014
#### שיאן עולם לנוער
באליפות רוסיה שנערכה במאי 2014 קבע סדוב במשחה ל-50 מטר פרפר שיא עולם חדש לנוער של 23.28 שניות (השיא הנוכחי, 2015).

#### אלוף עולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא קטר בדצמבר אותה שנה זכה סדוב בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:22.60 דקות, לפני ארצות הברית (1:23.47 דקות) ואיטליה (1:24.56 דקות), כשחיין שני הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 20.37 שניות. מדליית כסף, במשחה שליחים משולב 4x50 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 1:29.13 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 1:28.57 דקות ולפני ברזיל שקבעה שיא דרום אמריקה חדש של1:29.17 דקות. כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 20.59 שניות, תוצאה שהייתה מאפשרת לו לזכות במדליית הכסף במשחה זה (הוא לא שחה משחה זה). נוסף לכך, הוא שחה בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב וקבע עם חבריו שיא עולם חדש של 1:32.78 דקות, שיא שהחזיק מעמד 8 וחצי שעות ונשבר על ידי ברזיל (1:30.51 דקות).

### 2015
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט, נתניה בדצמבר 2015 זכה סדוב ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף והיה לאחד השחיינים המצטיינים באליפות. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 20.87 שניות, לפני מרקו אורסי מאיטליה (20.92 שניות) וסבסטיאן שצ'פנסקי מפולין (21.21 שניות) ובמשחה שליחים 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:23.49 דקות, לפני איטליה (1:24.44 דקות) ובלארוס (1:25.01 דקות). כשחיין ראשון הוא קבע שיא אישי חדש של 20.70 שניות. מדליות כסף, במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:32.17 דקות, אחרי איטליה שקבעה שיא אליפות חדש של (1:31.71 דקות) ולפני בלארוס (1:33.21 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 20.40 שניות ובמשחה שליחים משולב 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:29.59 דקות, אחרי איטליה שקבעה שיא אליפות חדש של 1:29.26 דקות ולפני הולנד (1:30.03 דקות).

## שיאים אישיים
### בריכה אולימפית
* 50 מטר חופשי: 21.84 שניות (2015)
* 100 מטר חופשי: 49.23 שניות (2013)
* 50 מטר פרפר: 23.28 שניות (2014), **שיא עולם לנוער**

### בריכת 25 מטר
* 50 מטר חופשי: 20.70 שניות (2014)
* 100 מטר חופשי: 47.21 שניות (2013)
* 50 מטר פרפר: 23.04 שניות (2014)

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחיינים רוסים
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחייני פרפר
קטגוריה:אלופי עולם בשחייה
קטגוריה:שיאני עולם רוסים: שחייה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1996
קרושנייוויצה

**קרושנייוויצה** (בפולנית: **Krośniewice**; ידועה גם כ**קרושנוביץ**) היא עיירה במחוז קוטנו שבפרובינציית לודז' בפולין, על קו מסילת הברזל שבין ורשה ופוזנן, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
קרושנייוויצה נזכרת לראשונה בשנת 1355, ובתחילת המאה ה-15 הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1576 פגעה בעיירה שרפה קשה, ובאמצע המאה ה-17 נהרסה בידי השוודים. במשך השנים הייתה העיירה בבעלות משפחות אצולה פולניות.

## יהודי קרושנייוויצה
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בקרושנייוויצה הוא מהמאה ה-16. מהמחצית הראשונה של המאה ה-19 התקיימה בעיירה קהילה יהודית עצמאית.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,300 יהודים, למעלה משליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של הבונד, של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל.

### בשואה
[שמאל|ממוזער|250px|[אנדרטה לזכר יהודי קרושנייוויצה שנספו בשואה, בבית העלמין קריית שאול]]
ב-15 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו מיד על יהודיה גזירות שונות, ובהן איסור ללבוש לבוש מסורתי או לגדל פאות, חובת תשלום סכומי כופר גבוהים וחובת ביצוע עבודות כפייה. בד בבד, נשדד רכוש היהודים בעיירה בידי הפולנים והגרמנים, הוחרמו עסקיהם, ספרי התורה של בית הכנסת המקומי חוללו, ותכולת בית המדרש הועלתה באש. כמו כן, יהודי העיירה הוכו ברחובותיה ובמבנה בית הכנסת בו רוכזו. עם הגעת פליטים יהודים לעיירה, הגיע מספר יהודיה בתחילת הכיבוש לכ-2,000 איש.

ב-10 במאי 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו צפוף שהוקם בה, בו סבלו היהודים מרעב כבד. במהלך שנת 1941 שולחו גברים יהודים רבים מהגטו למחנות עבודה באזור פוזנן, עד שבגטו נותרו בעיקר קשישים, נשים וילדים.

במרץ 1942 דרשו הגרמנים מיהודי הגטו להתרכז עבור גירוש לכאורה לבסרביה. למחרת אותו יום החל חיסול אלים של הגטו, שנמשך מספר ימים, ובמהלכו נרצחו יהודים רבים במקום, תוך השלכת ילדים קטנים מחלונות הבתים. כ-900 היהודים הנותרים הוסעו ברכבים למחנה ההשמדה חלמנו.

לאחר השואה שבו להתגורר בעיירה 8 יהודים.

## קישורים חיצוניים

* 
* קרושנייוויצה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:לודז'  (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:פרעות ופוגרומים בשואה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהונצחו בבית העלמין קריית שאול
קריז'ופיל

**קריז'ופיל** (באוקראינית: **Крижопіль**; בפולנית: **Krzyżopol**; ברוסית: **Крыжополь**, קריז'ופול; ביידיש: **קריזשאָפּאָל**) היא עיירת מחוז במחוז ויניצה שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
העיירה נוסדה בשנת 1866 באתר של תחנת רכבת בקו קייב-אודסה, ותושביה הראשונים היו עובדי הרכבת. בשל מיקומו המרכזי, התפתחה כלכלת היישוב. במהלך מלחמת העולם הראשונה עבר בסמוך לעיירה קו החזית.

## יהודי קריז'ופיל
כמו היישוב עצמו, גם הקהילה היהודית בו הייתה צעירה. בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה נערכו בעיירה שני פוגרומים, בהם נרצחו כ-60 יהודים בידי איכרים אוקראינים. בשנת 1926 נמנו בעיירה 1,538 יהודים, כמחצית מתושביה, ועד מלחמת העולם השנייה פעל בעיירה בית ספר יידי.

ב-22 ביולי 1941, חודש לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו רצחו בה בו ביום 14 יהודים, והעלו באש את מרכז העיירה. בהמשך, צוו היהודים לעבור לרובע מסוים, ולענוד טלאי צהוב.

לאחר העברת העיירה לחבל טרנסניסטריה הרומני ב-1 בספטמבר 1941, הועברו אליה מאות מגורשים יהודים מבוקובינה ומבסרביה, אשר שוכנו יחד עם יהודי העיירה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, בו הועסקו בעבודות כפייה. בד בבד, שימשה העיירה כתחנת מעבר לאלפים מהיהודים שגורשו לטרנסניסטריה, תוך שאלו הוחזקו בצפיפות רבה במחנות שהוקמו בסביבת העיירה, בהם רבים מהם מתו ממגפות. גם בגטו שבעיירה פרצו מגפות, ובתחילת 1943 עוד נמצאו בו כ-1,300 יהודים.

בקיץ 1943 הוציאו הרומנים להורג כמה משפחות יהודיות מהגטו המקומי באשמת קשר עם יחידות פרטיזנים. לאחר שליחת רבים מיושבי הגטו החל מאביב 1943 למחנות עבודה גרמניים, נותרו בו באוגוסט 1943 כמה עשרות יהודים בלבד.

ב-17 במרץ 1944 שוחררה העיירה בידי הצבא האדום.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ויניצה: עיירות יהודיות
קטגוריה:מחוז ויניצה: יישובים
קטגוריה:טרנסניסטריה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1866
קרסאווה

**קרסאווה** (בלטבית: ) היא עיירה בחבל לטגליה שבמזרח לטביה, בסמוך לגבול רוסיה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
אתרה של קרסאווה היה מיושב מהמאה ה-8. בשנת 1763 נבנתה ביישוב כנסייה, ועם חיבורו לקו מסילת הברזל שבין וילנה וסנקט פטרבורג הואץ פיתוחו. בשנת 1928 הוענקו ליישוב זכויות עיר.

## יהודי קרסאווה
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-800 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, כאשר חלק מחברי תנועת השומר הצעיר בעיירה עלו ארצה. עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בשנת 1940 נסגרו בעיירה המוסדות היהודיים, והולאמו בה עסקים פרטיים. עם נסיגת הסובייטים מהעיירה בפרוץ מבצע ברברוסה, נלוו אליהם כמחצית מיהודי היישוב, כאשר רבים מהם נפלו לאחר מכן בשורות הצבא האדום.

ב-3 ביולי 1941 נכנסו הגרמנים לעיירה, ורצחו בה תוך זמן קצר 25 יהודים. על יהודי היישוב, והפליטים היהודים שהגיעו אליו, הטילו הגרמנים גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה משפילות, וביצעו בהם מעשי התעללות, שוד ורצח.

בסוף יולי 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה. ב-21 באוגוסט 1941 הועברו בין 400 ל-450 היהודים שנותרו בגטו למקום ריכוז, ממנו נלקחו בקבוצות לגבעה בסמוך לבית העלמין היהודי המקומי, שם נרצחו עירומים בידי שוטרים גרמנים ולטבים בבורות ירי. באביב 1944 פתחו הגרמנים את קבר האחים, וציוו על קבוצת אסירים לשרוף את גופות הנרצחים כדי לטשטש את עקבות הטבח.

מ-800 יהודי קרסאווה שרדו את השואה 4 אנשים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:לטביה: ערים
קטגוריה:יהדות לטביה
קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1928
פוליני (יישוב)

**פוליני** (באוקראינית: **Пулини**; בשנים 1935-2016: **Червоноармійськ**, צ'רבונוארמיסק; ברוסית: **Червоноармейск**, צ'רבונוארמייסק; בפולנית: **Pułyny**) היא עיירה במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
העיירה נזכרת לראשונה באמצע המאה ה-12. במהלך המאה ה-14 הייתה העיירה בשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא, ומהמאה ה-16 הייתה בבעלות אצילים פולנים.

בחלוקת פולין בשנת 1793 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ומהמחצית השנייה של המאה ה-19 הוקמו מספר מפעלי תעשייה ביישוב.

באזור הייתה התיישבות גרמנית משמעותית. בשנים 1923-1935 העיירה הייתה מרכז של "ריאון לאומי גרמני של פוליני" שכלל 18 מועצות מקומיות גרמניות, 8 מועצות אוקראיניות, 2 מועצות פולניות ומועצה יהודית.ראיון מנהלי זו בוטל בשנת 1935.

ב-1935 שונה שם היישוב מפוליני לקראסנוארמייסק (ברוסית: Красноармейск), אשר שונה בהמשך לצ'רבונוארמיסק. ב-2016, כחלק ממהלך כולל לשינוי שמות מקומות הקשורים לשלטון הקומוניסטי באוקראינה, שמה של העיירה הושב לפוליני.

## יהודי היישוב
בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה כ-1,168 יהודים, כשליש מתושביה. בתקופה הסובייטית עזבו את העיירה רבים מיהודיה, והנותרים נאלצו לזנוח את המסחר הפרטי בה.

ב-10 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את כ-500 היהודים שנותרו בה בגטו צפוף ומוקף גדר תיל, בו נצטוו לענוד טלאי צהוב.

בסוף ספטמבר 1941 רצחו הגרמנים 274 יהודים מהגטו בבורות ירי שאולצו לחפור בעצמם, בסמוך ליישוב ליסאיה גורה (Lysaia Gora). בסוף נובמבר שלאחר מכן רוכזו היהודים הנותרים מהגטו, לאחר שהופצו בקרבם שמועות כי הם מועברים לארץ ישראל. ממקום הכינוס נלקחו היהודים לבית העלמין המקומי, ונרצחו בו, לאחר שנשדדו בידי שוטרים ותושבים אוקראינים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:מחוז ז'יטומיר: יישובים
קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:בורות ירי בשואה