יוזף קוהוט

**יוזף קוהוט** (בגרמנית: **Josef Kohout**; 24 בינואר 1915 – 15 במרץ 1994) היה ניצול מחנה ריכוז אוסטרי, שנכלא בשל היותו הומוסקסואל. הוא ידוע ביותר בשל הספר שנכתב עליו ופורסם ב-1972, הגברים עם המשולש הוורוד (Die Männer mit dem rosa Winkel). ספר זה נכתב על ידי ידידו האנס נוימן, תחת שם העט היינץ הגר, שלעיתים קרובות משויך באופן שגוי לקוהוט עצמו. ספר זה הוא מהעדויות הראשונות שנכתבו ממקור ראשון על היחס להומוסקסואלים תחת המשטר הנאצי. ספר זה נחשב לעדות המפורסמת ביותר בנושא זה, וסייע להאיר את תשומת הלב הציבורית לסבלם של האסירים ההומוסקסואלים תחת המשטר הנאצי, והיעדר ההכרה והפיצויים לכך, גם לאחר מלחמת העולם השנייה. על ספר זה התבסס המחזה עקומים מאת מרטין שרמן, שעובד אף לסרט בשם זהה.

## קורות חיים
קוהוט נולד וחי בווינה. נולד למשפחה קתולית אמידה ואביו היה בכיר בשירות הציבורי האוסטרי. קוהוט נעצר ב-1939, כשהתגלה מכתב אהבה ששלח לכבוד חג המולד למאהב שלו בשם פרד. אולם, בניגוד לקוהוט, פרד, שאביו היה בכיר במשטר הנאצי, הוגדר כלא כשיר לעמוד למשפט בשל "מצב נפשי מעורער".

### מעצר
לאחר שישה חודשי מעצר, הועבר בינואר 1940 למחנה הריכוז זקסנהאוזן. במאי 1940 הועבר משם למחנה הריכוז פלוסנבירג, שם נשאר עד שחרור המחנה ב-1945.

בעדותו לאחר השחרור, סיפר כי האסירים ההומוסקסואלים היו השנואים ביותר מבין האסירים, ונאסר עליהם ליצור קשר אחד עם השני. אף על פי שאכן לא נוצר קשר בין האסירים הללו, בשל הפיקוח הכבד של ה-SS, דיווח כי חלק מהשומרים ההטרוסקסואלים לכאורה קיימו יחסי מין עם אסירים. קוהוט נבחר אף הוא לספק שירותים מיניים לקאפו, ובהמשך לאסיר אחר שהיה אחראי על האגף שלו. ישנו בסיס סביר להניח כי קשריו עימם סיפקו לו הגנה, מה שסייע לו לשרוד בתקופת המאסר במחנה.

ביומנו מאותה תקופה כתב שכמו אסירים רבים אחרים, נדרש לבצע מטלות סיזיפיות ללא תועלת, כמו שימוש במריצה על מנת להעביר שלג מערימה אחת לאחרת, ובהמשך להחזיר לערמה המקורית. קוהוט דיווח גם על הכאה ועינוי של אסירים, וטען כי הסאדיזם שהפגינו קציני ה-SS כלפי האסירים עשוי להיות תוצר של תשוקות הומוסקסואליות מודחקות.

### שחרור
מחנה פלוסנבירג שוחרר על ידי הדיוויזיה ה-90 והדיוויזיה ה-97 של הצבא האמריקאי ב-23 באפריל 1945.

לאחר שהתאחד עם אימו, גילה שאביו התאבד ב-1943. ב-1946 פגש את בן זוגו והחל להתגורר עימו, עד מותו.

קוהוט מת בווינה, וכמה מחפציו נתרמו על ידי בן זוגו למוזיאון ארצות הברית לזכר השואה. בין הפריטים ניתן למנות את יומניו של קוהוט מתקופת המחנה, מכתבים שנשלחו אליו על ידי הוריו, שמעולם לא הגיעו אליו בתקופת היותו במחנה, ואת המשולש הוורוד ביחד עם מספר האסיר שלו שנדרש ללבוש. משולש זה הוא המשולש הוורוד הראשון שידוע מי האסיר שלבש אותו, שנלקח למוזיאון.

### הגברים עם המשולש הוורוד
האנס נוימן ערך חמישה עשר ראיונות עם קוהוט בין 1965–1967 וכתב את הספר על בסיסן, תחת שם העט היינץ הגר. הספר יצא לאור לראשונה ב-1972, ולצד תיאור האכזריות של החיים בתקופה המחנה, ביקר את היחס לשורדי המשטר הנאצי ההומוסקסואלים גם לאחר השחרור. לאחר שחרור המחנה, קוהוט כמו שאר האסירים ההומוסקסואלים, עדיין נתפס כפושע מכיוון שהומוסקסואליות נותרה עבירה על החוק גם לאחר נפילת המשטר הנאצי. אף על פי שהגיש מספר בקשות, מעולם לא קיבל פיצויים מממשלת מערב גרמניה.

הספר הוא עד היום מבין הבודדים שמתעדים את חוויותיהם של הומואים בתקופת המשטר הנאצי. הספר הוא חלק מחומר הלימוד של קורסים באוניברסיטאות, סמינרים ומכללות ברחבי העולם. פרסום הספר תרם במידה רבה להפיכת המשולש הוורוד לסמל של הקהילה הגאה.

הספר עובד ב-1979 למחזה בשם עקומים על ידי מרטין שרמן, ובשנת 1977 לסרט באותו השם.

## הערות שוליים

קטגוריה:רדיפת הומוסקסואלים בגרמניה הנאצית
קטגוריה:מורשעים על פי סעיף 175
קטגוריה:להט"בים אוסטרים
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז זקסנהאוזן
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1994