ארישטידש דה סוזה מנדש

**ארישטידש דֶה סוזה מנדש** (19 ביולי 1885 – 3 באפריל 1954; שמו המלא: **Aristides de Sousa Mendes do Amaral e Abranches** - ארישטידש דה סוזה מנדש דו אמראל אי אבראנשש), היה דיפלומט פורטוגזי אשר הוכרז על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם בשל פועלו כקונסול ארצו בבורדו, צרפת, להצלת יהודים מרדיפות הנאצים, וזאת בניגוד להוראות ממשלתו.

היענותו של סוזה מנדש למצוקת הפליטים נבעה לדבריו מקול מצפונו ומהמוסר הנוצרי שלו. הוא הצהיר כי "אני מעדיף להיות עם אלוהים נגד האדם, מאשר להיות עם האדם נגד אלוהים". הוא הפר במוצהר את הוראות ממשלתו כשהנפיק כ-30,000 אשרות ליהודים ולנרדפים בני לאומים אחרים, ובכך סיכן ביודעין את הקריירה שלו ואת עתיד משפחתו, בהצילו אגב כך מספר רב של אנשים ממוות.

בשנת 1966 הכיר בו יד ושם כחסיד אומות העולם.

## חייו לפני מלחמת העולם השנייה
סוזה מנדש נולד בשנת 1885 למשפחה אריסטוקרטית, בעיר קאבאנאש דְה ויריאטו בפורטוגל. אביו היה שופט בבית המשפט העליון ואחיו התאום, סזאר, היה לימים שר החוץ בין השנים 1932–1933 בממשלתו של הרודן אנטוניו דה אוליביירה סלזר.

סוזה מנדש למד משפטים באוניברסיטת קוימברה וקיבל תואר שני במשפטים. ב-1910 נישא לאהובת נעוריו, אנז'לינה. זמן קצר אחר כך החל קריירה דיפלומטית. שירת במקומות הבאים: גיאנה הבריטית (1910), גליסיה, ספרד (1911), זנזיבר, קוריטיבה, ברזיל (1918), סן פרנסיסקו, ארצות הברית (1921), מרניאו ופורטו אלגרה, ברזיל (1924), וויגו, ספרד (1927). ב-1929 מונה לקונסול בג'נובה (איטליה), אך לא כיהן בתפקיד, מכיוון שנשלח לשרת כקונסול כללי באנטוורפן.

לאחר כמעט עשור של שירות בבלגיה הוצב סוזה מנדש באוגוסט 1938 כקונסול כללי בקונסוליה הפורטוגלית בעיר הנמל בורדו, צרפת, לשם עבר עם אשתו ו-14 ילדיהם והיה אחראי על כל אזור דרום מערב צרפת.

## פועלו במהלך מלחמת העולם השנייה
[ממוזער|שמאל|250px|רשימה בכתב יד של פליטים שקיבלו אשרות יציאה ממנדש, [18 ביוני 1940 (חותמת התאריך בצרפתית). בעמודה השמאלית - מספרים סידוריים, בעמודה האמצעית - "ויזה בדרכון" (בפורטוגזית), בעמודה הימנית - רשימת שמות. הרשימה צולמה בתערוכה בכנסת, ינואר 2008]]
במהלך מלחמת העולם השנייה פלש הצבא הנאצי לצרפת ולארצות השפלה במלחמת בזק ב-10 במאי 1940. אלפי פליטים נסו לבורדו, בתקווה להספיק לעבור את הגבול לספרד לפני הגעת הנאצים לשם.

בפורטוגל נקט אמנם הרודן סלזר מדיניות של נייטרליות, אך מאידך הורה לקונסוליות שלא להנפיק אשרות פורטוגליות ל"זרים שנתינותם אינה מוגדרת או שנויה במחלוקת, לחסרי נתינות וליהודים שגורשו מארצות מוצאם". אשרות הונפקו רק על ידי הממשל בליסבון, ורק לאחר בדיקה פרטנית של כל בקשה.

הפליטים היהודים בבורדו, ונציגם הרב חיים קרוגר, לחצו על סוזה מנדש להנפיק להם אשרות מעבר פורטוגליות. הוא ניסה לפעול על פי הנהלים ושלח מאות מברקים מוצפנים, כנדרש, של בקשות לאשרות לליסבון, אך לרוב לא נענה. לאחר היסוסים החליט סוזה מנדש לפעול בניגוד להנחיות ממשלתו, בחוזר 14 שציין קטגוריות של פליטי מלחמה שמשטרת פורטוגל (PVDE) ראה בהם "בלתי נוחות או מסוכנים." הקטגוריות כללו "יהודים שגורשו מארצותיהם או אלה שמהם הם יוצאים, חסרי אזרחות, וכל אלה שאינם יכולים לחזור בחופשיות למדינות שמהן הם באים. סוזה מנדש החליט להנפיק אשרות לכל דורש תוך שיתוף פעולה עם הדיפלומט הספרדי אדוארדו פרופר דה קאייחון. בעזרת הרב קרוגר החתים את דרכוניהם של אלפי פליטים באשרות מעבר פורטוגליות, בעבודה רצופה ללא הפסקה ב"פס יצור" של הנפקת אשרות. בשל עומס העבודה חתם לעיתים בשם "מנדש" בלבד. לחסרי הדרכונים מבין הפליטים נמסרו פיסות נייר שהוחתמו באשרות.

בין הפליטים שקיבלו אשרות אלו היו גם בני משפחת המלוכה מבית הבסבורג, בראשם אוטו פון הבסבורג, יורש העצר של הכתר האוסטרו-הונגרי. גם הפסנתרן נורברט ג'ינגולד והסופר הצרפתי שארל אולמון ניצלו בזכות האשרות שהנפיק סוזה מנדש.

ב-19 ביוני הופצצה בורדו, והפליטים המבוהלים נסו לעיר באיון הקרובה יותר אל הגבול הספרדי. סוזה מנדש הותיר את משפחתו בבורדו והמשיך עמם לקונסוליה הפורטוגלית בבאיון, שם המשיך בהנפקת האשרות.

ב-22 ביוני נשלחו אליו, לבורדו ולבאיון, מברקים מסלזר המורה לו להפסיק את הנפקת האשרות. אך הוא לא קיבלם, שכן המשיך בעקבות הפליטים אל אנדֶה (Hendaye), העיר הדרום-מערבית ביותר בצרפת, בגבול ספרד. שם המשיך בהנפקת האשרות ברחוב. הוא אף התלווה אל הפליטים בדרכם אל מעבר הגבול, על מנת לוודא כי האשרות יכובדו.

ב-23 ביוני שגריר פורטוגל בספרד הגיע אל מעבר הגבול ופגש את סוזה מנדש. הוא דיווח לממשלתו כי סוזה מנדש נוהג "כאדם מופרע". סוזה מנדש נשאר ברחובות אנדה על מנת להמשיך לעזור לפליטים עד 26 ביוני, אז נכנסו הגרמנים לבאיון. כשחזר לבורדו, מצא את מברקו של סלזר מ-24 ביוני בו נמסר לו כי משרתו נשללה ממנו וכי עליו לעזוב את צרפת. סוזה מנדש התעלם מכך. הגרמנים כבשו את בורדו ב-27 ביוני וסוזה מנדש המשיך לעזור לפליטים, ואף הנפיק דרכונים פורטוגלים כדי למנוע גירושם של פליטים למחנות ריכוז. בשל כך קיבל שוב פקודה מליסבון לעזוב, אך השתהה בצרפת עד ל-8 ביולי.

בינתיים מלאה פורטוגל פליטים שהביעו בפומבי את הכרת תודתם לשלטון הפורטוגלי. העיתונות העולמית הכתירה את סלזר בתוארי כבוד. סלזר כבר לא יכל לסגור את הסכר שפתח סוזה מנדש ולמנוע מפליטים להגיע לפורטוגל. אולם הוא לא סלח לסוזה מנדש על שהכריח אותו לפעול כך. סוזה מנדש הוכרז "בלתי כשיר מקצועית", הורחק ונודה. ניסיונותיו לערער או אף לזכות בשימוע עלו בתוהו. התערבותו של אחיו התאום, שר החוץ לשעבר, עלתה לאח בהשעיית משרתו לחמש שנים. כשהביע הרב קרוגר באוזניו את צערו על הסבל שנגרם לו בעקבות מעשיו, ענה לו סוזה מנדש: 

הנס ריי ואשתו מרגרט (מחברי ספרי ג'ורג' הסקרן) היו בין אלה שקיבלו ממנו ויזה.

## נקמתו של משטר סלזר
מנדש נקרא לליסבון לעמוד למשפט על הפרות הסדר שלו כביכול. בשימוע טרם המשפט רצה לטעון לעצמו כיוון שהיה עורך דין. לצורך משפטו הוקם בית דין משמעתי מיוחד. סוזה מנדש לא הורשה להגן על עצמו. בתצהיר שהגיש לשופטיו כתב בין השאר: "אכן הייתה זו מטרתי, להציל את כל אותם האנשים, אשר סבלם היה בל-יתואר. צו מצפוני... מעולם לא חדל להדריכני במילוי חובותיי, בידיעה מלאה של אחריותי."

מחוץ להפרות החוזרות ונשנות של כל הוראותיו של סָלָזָר, הייתה תלויה כנגדו גם התלונה המוזרה של השגרירות הבריטית בבורדו, שהאשימה את מֵנְדֶשׁ בדחיית הטיפול במבקשי אשרות בריטיים, שהיו זכאים לאשרות על פי הנחיית סָלָזָר. בית-הדין מצא אותו "בלתי-כשיר מקצועית" והמליץ להשעותו לשישה חודשים, אם כי הכיר בנסיבות מקלות לעבירותיו.

למרות החלטת בית הדין, משטרו של סלזר המשיך בנקמתו: למנכ"ל משרד החוץ סַמְפָּיוּ היה חשבון אישי עם אחיו, מהימים שכיהן כשר החוץ, ועליו הוטל לאשר את גזר הדין. הוא ביטל את הנסיבות המקלות, ובהתחשב בעובדה שהקונסול היה עוד גאה במעשיו המליץ להורידו בדרגה לצד ההשעייה.

התיק הועבר לעיונו ואישורו של הרודן. מנדש ביקש להזכיר את רגשותיו בתור אב לשנים-עשר ילדים, אך הבקשה הרגיזה את סלזר שהיה רווק ערירי והתגורר עם שתי אחיותיו, שהיו בתולות זקנות. לסלזר היו כנראה סיבות נוספות לנקום במנדש, הן בשל מעשיו הוא והן בשל מעשיו של אחיו. כשהוגש פסק-הדין לאישורו, הנחית את המהלומה האחרונה: בעוד סַמְפָּיוּ ניסה לפחות להציל את פרנסתו של מֵנְדֶשׁ לצד הורדתו בדרגה, הורה סָלָזָר כי בתום ההשעיה יפוטר מֵנְדֶשׁ ללא גמלאות. גם רישיונו כעורך-דין נפסל.

מֵנְדֶשׁ ההמום ערער על פסק דינו בנובמבר אך ערעורו נדחה. הוא עוד הרחיק לכת וחתם עם בניו על עצומה למען הדמוקרטיה בפורטוגל. בתגובה זומנו כולם לחקירה במשטרה. מעתה היו מוסדות החינוך חסומים בפני הבנים. המשפחה נקלעה לחרפת רעב.

תחת שלטונו הרודני של סלזר, לא יכול סוזה מנדש להתקבל לכל משרה שהיא, ואף לא לקבל פיצויי פיטורין או פנסיה. גם מילדיו נשללה כל אפשרות לעבוד. סוזה מנדש נאלץ למכור את אחוזת המשפחה בקאבאנאש דה ויריאטו, והמשפחה הגדולה רעבה ללחם. הם נעזרו בשירותי בית תמחוי שנוהל על ידי ארגון עזרה יהודי לפליטים בליסבון (היא"ס). המשטרה החשאית עקבה אחריו ואחר ילדיו. בריאותו ובריאות אשתו הידרדרו. אשתו, אנז'לינה לבית קואליו, שתמכה בזמנו בפעילותו, נפטרה בשנת 1948 בגיל 60. סוזה מנדש נפטר חסר כל בשנת 1954.

ארגון היא"ס עזר לילדיו להגר מפורטוגל לארצות הברית ולמדינות אחרות.

### חייו הפרטיים
אשתו הראשונה, שהייתה מעורבת בסיוע לפליטים, הייתה מריה אנזלינה לבית קואליו (Maria Angelina Coelho de Sousa Mendes 1948-1888)
ב-1949 התחתן סוזה מדגש עם אנדרה סיביאל.

## הכרה ומורשת
[ממוזער|שמאל|150px|עיטור "הצלב הגדול" של מסדר כריסטוס. ניתן לארישטידש דה סוזה מנדש כאות הצטיינות מטעם [הצלב האדום בפורטוגל. צולם בתערוכה בכנסת, ינואר 2008]]
סוזה מנדש לא זכה להכרה בחייו על פועלו. גם תקוותו כי ינוקה מאשמה על ידי ממשלתו לא התגשמה בימיו.
עוד בימי חייו, בשנת 1952 כתב אחד מבניו, סבסטיאו מיגל דוארטה דה סוזה מנדש, ספר ראשון על פועלו.

בשנת 1966 הוכר סוזה מנדש כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם, ועץ ניטע על שמו בשדרת חסידי אומות העולם.

ב-1987 בנו התשיעי, ג'ון פול אברנשש (2009-1932), שהתגורר בקליפורניה, הקים את הוועד הבינלאומי להנצחתו של ארישטידש דה סוזה מנדש.
ב-1987 העניק נשיא פורטוגל מריו סוארש לסוזה מנדש את אות "מסדר החירות" והתנצל פומבית בפני המשפחה על העוול שנגרם לו על ידי ממשלת סלזר. ב-1988 קיבל הפרלמנט של פורטוגל החלטה פה אחד על החזרתו הרשמית של סוזה מנדש, אחרי מותו, לסגל הדיפלומטי של פורטוגל. באותה שנה הוענקה לו גם אזרחות כבוד של מדינת ישראל. ב-1994 הקדיש נשיא פורטוגל סוארש לסוזה מנדש פסל בדמותו, שהוצב בבורדו.

ממשלת פורטוגל החליטה על הקמת מרכז לימוד וזיכרון על שמו ועל תשלום פיצויים למשפחתו.

ב-1998 הנפיק השירות הבולאי בישראל, בשיתוף יד ושם, בול ליום הזיכרון לשואה ולגבורה, הנושא את דיוקנותיהם של חמישה דיפלומטים חסידי אומות העולם, ביניהם ארישטידש דה סוזה מנדש. ב-2004 יצא לאור בהוצאת יד ושם ספר הקומיקס של ג'וזה רוי: "אריסטידס דה סוזה מנדס – גיבור בתקופת השואה". הספר תורגם לעברית בידי שבח דוד, ומיועד לבני נוער.

בשנת 1995 הנפיק השירות הבולאי של פורטוגל בול עם דמותו של סוזה מנדש.

ב-11 במאי 2005 ערך אונסק"ו מחווה לזכרו של סוזה מנדש - רסיטל של זמר האופרה הפורטוגזי ז'ורז'ה שָמינֶה. הסופר הצרפתי ז'אן לקוטיר שיבח את הרסיטל: "בחמישים שנותי כמאזין בכל קצווי עולם מעודי לא האזנתי להופעה מדהימה כזו. איזו מחווה מופלאה לאדם דגול זה!".

ב-2007–2008 הוצגה במשכן הכנסת תערוכה אודות חייו ופועלו. התערוכה גם הוצגה במשרד החוץ (במסגרת יום השואה הבינלאומי 2008) וב"יד ושם".

ממוזער|שמאל|150px|כיכר ברחוב זנגוויל בירושלים הקרויה על שם ארישטידש דה סוזה מנדש.

ב-2011 הופק סביב סיפורו סרט דרמה (דובר פורטוגזית) 'הקונסול של בורדו' .

ב-2017 נפתח בווילאר פורמוסו, עיירת גבול בין פורטוגל לספרד, מוזיאון המתעד את פעילות ההצלה של סוזה מנדש.

בתל אביב קיים על שמו רחוב.

בפתח תקווה קיים על שמו גן ציבורי.

בירושלים ברחוב זנגוויל נקראה כיכר על שמו.

## אנשים ידועים שקבלו אשרות מסוזה מנדש

* סלבדור דאלי ואשתו גאלה

* מרסל דליו
* גז'גוז' פיטלברג
* מדלן לבו
* אלכסנדר ליברמן
* הנס ריי ואשתו מרגרט ריי (מחברי ספרי ג'ורג' הסקרן)
* פול רוזנברג (סוחר אמנות)
* טרסקה טורס
* יוליאן טובים

## לקריאה נוספת
*דוד שפירא, חסיד אומות העולם: פרשת פעולות ההצלה של הקונסול הפורטוגלי אריסטידס דה סוזה מנדס, קובץ הציונות הדתית ג (תשסא), עמ' 415–428.
*Agnes Grunwald-Spier - *The Other Schindlers* The History Press 2010Ames, Paul, "In Portugal, a Home for a Hero," *Global Post*, 30 June 2013.
*Bauer, Yehuda (2002)*. A History of the Holocaust.* Danbury, Connecticut: Franklin Watts; Revised edition. p. 432. 
*Bromberger, Sylvain, "Memoirs of a 1940 Family Flight from Antwerp, Belgium", *Portuguese Studies Review* 4:1 (Spring-Summer 1995): 9-19.
"Consul Who Aided Jews Gains Recognition," *The New York Times*, 4 May 1986, p. 31.

* Erlich, Reese, "World War II Holocaust Hero's Honor Caught Up in Politics", *Christian Science Monitor*, 4 September 1986.
* Gross, Fred, *One Step Ahead of Hitler: A Jewish Child's Journey Through France*, Macon: Mercer University Press, 2010.
* King, Wayne and Warren Weaver, Jr., "Portuguese Hero," *The New York Times*, 28 September 1986.
* Lieber, Chavie, "New Exhibit Honors a Portuguese Diplomat Who Saved Thousands From Nazis," *Tablet*, 1 August 2013.
* Maltz, Judy, "A Pilgrimage to the Home of 'the Portuguese Schindler,'" *Haaretz*, 1 August 2013.
* Mendes, Louis-Philippe, "Holocaust Remembrance Day: Honoring a Rescuer Who Saved 30,000 People", *The Huffington Post*, 19 April 2012.
* Paldiel, Mordecai, "Radical Altruism: Three Case Studies", *Midstream* (New York, April 1987): 35-37.
* "Jews Make Pilgrimage to Honor Portugal's 'Righteous'," *The Forward*, 10 July 2013.
* Ravensbergen, Jan, "Montrealer Honours Portuguese Diplomat's 'Extraordinary Story of Courage'; Woman Discovers Her Jewish Heritage," *The Montreal Gazette*, 19 January 2012.
* Schiffman, Lisa, "Diplomat Who Saved Jews Gains Recognition" (print title: "Sousa Mendes' List"), *Newsday*, 29 November 2012, pp.B1, B4-B5.
* Smith, Doug, "'One of the most authentic symbols of ... human compassion'; 45-Year Drive Clears Portugal Holocaust Hero's Name," *The Los Angeles Times*, 22 March 1988.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אריסטידס דה סוזה מנדס באתר יד ושם.
* 
* פרטי ספר הקומיקס "אריסטידס דה סוזה מנדס – גיבור בתקופת השואה" מאת ג'וזה רוי, בהוצאת יד ושם, 2004.
* 
* בול "דיפלומטים חסידי אומות העולם" באתר "התאחדות בולאי ישראל".
* אבשלום אליצור, שכרון הכוח של הקונסול הכללי מֵנְדֶשׁ: ניסיון להבנת הפסיכולוגיה של הטוּב
* הסרט 'הקונסול של בורדו', O Cônsul de Bordéus,2011 - מידע באתר 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פורטוגזים חסידי אומות העולם
קטגוריה:פוליטיקאים פורטוגזים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ישראל
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים
קטגוריה:ילידי 1885
קטגוריה:נפטרים ב-1954