open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דסקית זיהוי

[שמאל|ממוזער|250px|דסקים זיהוי של קציני [הכוחות המזוינים של פולין|צבא פולין שנהרגו על ידי ברית המועצות בטבח יער קאטין, שנחפרו בקברי האחים בחרקוב]]

[שמאל|ממוזער|250px|דסקית זיהוי של צבא ארצות הברית מעת [מלחמת העולם השנייה]]
[שמאל|ממוזער|250px|דסקית זיהוי של החייל היהודי אסטמן, ששירת ב-RAF ב[מלחמת העולם השנייה]]
שמאל|ממוזער|250px|דסקית זיהוי צה"לית משנת 1966**דִסקית זיהוי** (ובקצרה: דִסקית) היא לוחית מתכת התלויה בשרשרת(סידקית) על צווארו של חייל, ועליה רשומים פרטי הזיהוי שלו בשני עותקים, שניתן להפריד ביניהם. לעיתים כוללת הדסקית מידע נוסף, כגון סוג הדם ודת. הדסקית משמשת לזיהוי החייל במקרה מוות או פציעה קשה. במקרה מוות נלקח אחד משני חלקי הדסקית על ידי העוסקים בזיהוי החללים, כחלק מתהליך הזיהוי והרישום.

ייצורן של דסקיות זיהוי החל כיוזמה פרטית במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, והדסקיות יוצרו מנחושת או מעופרת. תושב ניו יורק בשם ג'ון קנדי פנה בשנת 1862 לצבא ארצות הברית בהצעה לנפק דסקיות לכל החיילים, אך נענה בשלילה. הוראה לנפק דסקיות זיהוי, עשויות אלומיניום, ניתנה בצבא ארצות הברית בסוף 1906. בשנת 1916 נקבע שכל חייל יקבל שתי דסקיות זיהוי זהות, שאחת מהן תילקח מגופו במקרה מוות.

צבא פרוסיה ניפק דסקיות זיהוי לכל חייליו בתחילתה של מלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870.

דיסקיות זיהוי משמשות גם לוחמי אש ולזיהוי חיות מחמד. דסקיות מתכת, הדומות לדסקיות זיהוי צבאיות, הפכו בישראל ובמקומות מסוימים בעולם לפריט אופנתי.

שימוש נוסף, תעשייתי, נעשה בדיסקיות לזיהוי וניהול נכסים וציוד בתעשייה וארגונים. דיסקיות אלו עשויות מחומרים עמידים כמו מתכת ופלסטיק, והן מכילות ברקודים, מספרים סידוריים או קודי QR לזיהוי וניהול ציוד ונכסים. הדיסקיות מוצמדות לציוד, מכונות או כל רכוש אחר של הארגון.

## דסקיות זיהוי בצה"ל
הדסקית בצה"ל עשויה לוח מתכת מלבני, מחורר באמצעו, באופן המאפשר את שבירתו לשני חלקים נפרדים, שעל כל אחד מהם רשומים פרטי הזיהוי. על הדסקית מופיעים פרטי הזיהוי – שם מלא ומספר אישי. בתקופות מסוימות צוין גם סוג הדם.

עקב הקושי לזהות חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים, נוספו לדסקית הזיהוי שעל הצוואר דסקיות בנעליים הצבאיות. 

פקודות הצבא מחייבות את החייל ללכת כשדסקית הזיהוי לצווארו בכל עת. יש חיילים, בייחוד לוחמים, הנוהגים לעטוף את הדסקית ואת השרשרת המחוברת אליה בעטיפת בד על מנת להימנע מהברק של המתכת שעשוי לחשוף את החייל בפני האויב. צה"ל מספק בעת הגיוס עטיפת בד לדסקית בצבע ירוק זית, אך השימוש בה אינו בגדר חובה.

הביטוי "מהמסטינג שלי עשו את הדסקית שלך" (וריאציה נוספת: "מהפחית שלי...") משמש חיילים ותיקים לשם הדגשת הוותק שלהם באוזני חיילים צעירים יותר.

חבר הכנסת רחבעם זאבי עשה בדסקית שימוש סמלי בשנותיו האחרונות, שבהן נהג להתהלך כשלצווארו דסקית ועליה שמות נעדרי צה"ל.

במלחמת חרבות ברזל הופצה 'דסקית מחויבות' שנראית כמו דיסקית צה"לית אלא שבמקום שם ומספר אישי, כתוב עליה "הלב שלנו שבוי בעזה, ". דסקית המחויבות משמשת לעורר את המודעות לנושא החטופים והנעדרים. הכסף ממכירתה מועבר במלואו כתרומה למטה המשפחות להחזרת החטופים והנעדרים.
ישנן גם דיסקיות זיהוי עליהן כתובה המילה "NOVA" מגואלת בדם, ומתחתיה כתוב בקטן "October 7", בהתייחסות לטבח בפסטיבל נובה שהתרחש במסגרת מתקפת הפתע של ארגון הטרור חמאס על ישראל ב-7 באוקטובר 2023 אשר התחיל את המלחמה.

## קישורים חיצוניים

* דיסקית, באתר "מילואים בסבבה"
* Sarah Ashbridge, The Story of the Double Dog Tag, בבלוג של ועדת חבר העמים לקברי מלחמה 

## הערות שוליים

קטגוריה:ביגוד צבאי, דרגות ואותות
קטגוריה:שירות בצה"ל
קטגוריה:אמצעי זיהוי
שיבאם

**שיבאם** (בערבית: **شبام**), היא עיירה בת כ-2,000 שנה בחצרמוות שבתימן, המונה כ-7,000 איש. בעבר שימשה כבירת ממלכת חצרמוות במשך מספר תקופות החל במאה ה-3 לפנה"ס. לעיתים מתייחסים את העיר כ"שיבאם חצרמוות", על מנת להבדילה מהעיירה שיבאם שבקרבת צנעא.

ממוזער|שמאל|250px|בתים מסורתיים בשיבאם
ממוזער|שמאל|250px|מראה בשיבאם

## אתר מורשת תרבות עולם
שיבאם מהווה את אחת הדוגמאות הראשונות לתכנון עירוני, המתבסס על בנייה לגובה. האדריכלות הייחודית שבה זיכתה אותה בהכרה כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו, בשל העובדה כי על אף שבתיה של העיירה עשויים כולם מלבני בוץ, כ-500 בניינים עתיקים שגובהם 5–8 קומות נישאים לגובה ברחבי העיירה. הבניין הגבוה ביותר בעיירה הוא בגובה 29.15 מטר, וגובהו 8 קומות. ישנם עוד מספר בניינים בני 6–7 קומות, אך גובהם של רוב הבניינים הוא 5 קומות. העיר העתיקה, שצורתה מלבנית, מוקפת חומה ושטחה פחות מחצי קמ"ר בלבד.

מיקומה של העיירה על תלולית, הצילה את בתיה מהרס על ידי השיטפונות התכופים בוואדי חצרמוות, הזורם בקרבת מקום. עם זאת, השיטפון הגדול של 1532–1533 הגיע אף לשיבאם, והרס רבים מבנייניה. על כן, רוב המבנים בעיר הם מהמאה ה-16. עם זאת, נשארו בעיר מספר מבנים חשובים מהמאות הראשונות של האסלאם, כמו מסגד יום השישי, שנבנה בשנת 904, או הארמון משנת 1220 המשמש כמושב הממשלה. המראה המרשים של בנייניה המיתמרים מהמישור כצוק, זיכתה את שיבאם בכינוי "עיר גורדי השחקים העתיקה בעולם" או "מנהטן של המדבר". עם הכרזתה כאתר מורשת עולמית, המליצה הוועדה להרחיב את שטח האתר כדי שיכלול גם את וואדי חצרמוות הזורם בקרבת מקום, אשר בקרבתו אתרים היסטוריים רבים.

## קישורים חיצוניים

* שיבאם באתר ארכ.נט
* אודות שיבאם באתר לשכת התיירות של תימן
* משרד האינפורמציה התימני
* Travel Adventures
* פרויקט ההתחדשות העירונית של שיבאם
* 

קטגוריה:תימן: יישובים
קטגוריה:תימן: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אתרי מורשת עולמית בסיכון
זכרונות ארץ ישראל

**זכרונות ארץ ישראל** הוא ספר בשני כרכים הכולל אוסף 120 פרקי זכרונות של אנשים שחיו בארץ ישראל ונלקטו מתוך ספרים שפורסמו בארץ. מפעלו של אברהם יערי שהיה ספרן בבית הספרים הלאומי.

## כרך ראשון
הכרך מכיל תיאורי זכרונות החל מהמאה ה-17 ועד המאה ה-19. על ראשי הקהילות היהודיות בירושלים, טבריה, עכו, צפת ויפו ומייסדי המושבות פתח תקווה, ראשון לציון, ראש פינה, זכרון יעקב ואפילו באר טוביה. כן מובאים הזכרונות של האישים: יהושע ילין, יוסף ריבלין, יואל משה סולומון, משה סמילנסקי, אברהם שפירא וזלמן דוד ליבונטין.

הראשון לתיאור הוא הפחה מחמד בן פרוך, מושל ירושלים בימי שלטון האימפריה העות'מאנית "בימיו נתגבש כל הרע והמגוּנה שבשלטון התוּרכי: עריצוּת השליטים הגבוֹהים, חַמדנוּת הפקידים, תוהו-ובוהו באדמיסטרציה, חוּלשת השלטון המרכזי, הפקרתו הגמורה של האזרח ולא כל שכן העוֹלה הבא ממדינה זרה".

עובר לתיאור מחדשי היישוב היהודי בגליל, טבריה, צפת ועכו. מפעלו של יערי כולל במתכונת זו ספרים נוספים, בין השאר: "מסעות ארץ ישראל", "שלוחי ארץ ישראל" ו"אגרות ארץ ישראל".

## כרך שני
הכרך מכיל זכרונות מהמאה ה-20 המתייחסים ליישוב העברי החדש, למושבות הראשונות ולערי היישוב הישן. לקט זכרונות ראשוני היישוב כמו: אליהו זאב לוין אפשטיין, משה סמילנסקי, מאיר דיזנגוף, הלל יפה, מנחם אוסישקין, אהרון דוד גורדון, מנחם יצחק קליונר ועוד.

*
קטגוריה:ספרי ארץ ישראל
קטגוריה:התקופה העות'מאנית בארץ ישראל
קטגוריה:תולדות עם ישראל בארץ ישראל
קטגוריה:ספרי זיכרונות
קטגוריה:ספרי 1947
קטגוריה:ספרי אברהם יערי
רגיונליזם ביקורתי

[שמאל|ממוזער|250px|[בניין עיריית סאינאצלו (Säynätsalo) בפינלנד שתכנן אלבר אלטו]]
**רגיונליזם ביקורתי** הוא מונח שהוטבע בדיעבד, המגדיר גישה באדריכלות שיצאה מתוך האדריכלות המודרנית של אמצע המאה ה-20.

המונח הוטבע על ידי האדריכל התאורטיקן קנת' פראמפטון במאמרו שנת 1983 "
Towards a Critical Regionalism: Six points of an architecture of resistance". עיקר הרעיון של הרגיונליזם הביקורתי הוא התייחסות מקומית בתכנון האדריכלי, בשונה מהסגנון הבינלאומי של שנות ה-20 וה-30 שדגל באוניברסליות. כמו כן, הגישה מתייחסת לרעיונות המודרניזם ומאמצת כמה מעקרונותיו תוך ביקורתיות ושילובה עם האדריכלות המקומית, המסורתית או הוורנקולרית.

הרגיונליזם הביקורתי צמח מתוך כישלונה של האדריכלות המודרנית להתאים עצמה לקונטקסט המקומי והתרבותי ומנסה באופן כמעט פרדוקסלי לממש את העקרונות הפונקציונליסטים כמו גם ההיבטים האסתטיים של המודרניזם. כמו כן, מאמרו של פראמפטון מנסה לעמת עם המודרניזם בתקופה של אחרי מלחמת העולם השנייה, שבה הפך לאדריכלות של יזמות עסקית עם מה שקדם לו בהיסטוריה של אדריכלות המערב. בניגוד לאדריכלות הפוסט מודרנית, שהייתה לסגנון של ממש המבטא בין השאר את הרוח הקפיטליסטית של ארצות הברית ובמידה רבה גם את התרבות הפופולרית של מחציתה השנייה של המאה העשרים, מנסה הרגיונליזם ליישם את האידיאלים החברתיים של האדריכלות המודרנית.

על אף ששום אדריכל אינו מגדיר עצמו, ודאי לא באופן רשמי, כ"רגיונליסט ביקורתי", ניתן לייחס את הגישה למספר אדריכלים ידועים בהם: אלבר אלטו, ירן אוטזון, מריו בוטה, צ'ארלס קוראה, אלוורו סיזה, רפאל מונאו, ג'פרי באווה, טדאו אנדו וקן יינג.

## לקריאה נוספת
* קנת' פראמפטון, "Towards a Critical Regionalism: Six Points for an Architecture of Resistance", מאמרים על התרבות הפוסט-מודרנית, נערך על ידי האל פוסטר, הוצאת Bay Press, פורט טאונסן, .1983
קטגוריה:אדריכלות מודרנית
להק

[280px|ממוזער|מבנה טיפוסי של כנף בחיל האוויר האמריקאי, המכיל שני '''להקים''', כשכל אחד מהם מורכב משלוש טייסות, המורכבות גם הן, כל אחת מ-3 עד 5 [גף (יחידה צבאית)|גפים]]

**להק** (באנגלית: **Group**) הוא יחידה ארגונית בחיל אוויר.

בחיל האוויר של ארצות הברית מהווה הלהק יחידה מבצעית, במדרג נמוך מכנף ובו מספר טייסות, בחיל האוויר המלכותי וצי ארצות הברית להק נמצא במדרג גבוה מכנף. בלופטוואפה הגרמני, להק מקביל לטייסת בחיל האוויר המלכותי (או בחיל האוויר של ארצות הברית) וכפוף לכנף (Geschwader) המקבילה ללהק בחיל האוויר של ארצות הברית.

## חיל האוויר הישראלי
בחיל האוויר הישראלי הוקם הלהק לאחר מלחמת יום הכיפורים כיחידת-מטה במפקדת חיל האוויר. בראש הלהק ניצב קצין בדרגת תת-אלוף (או דרגה אווירית מקבילה לבריגדיר גנרל בצבאות העולם).

**להקים במפקדת חיל האוויר הישראלי:**
* להק האוויר
* להק השתתפות וגבולות
* להק כוח האדם
* להק מבצעי אוויר
* להק המודיעין
* להק הציוד
* להק ראש המטה

**להקים לשעבר:**
* להק תובלה אווירית – להק בתפיסה של חיל האוויר האמריקאי ולא יחידת מטה. פעל במלחמת העצמאות והיה הבסיס לטייסת 106 ולאל על.
* להק הדרכה – יחידת מטה בעבר, הלהק נוסד ב-1949 מתוך אגף הדרכה (אוויר 5) על פי המלצות ועדת שמשוני, היה בשם זה עד מלחמת ששת הימים, לאחר מכן הפך למחלקת ההדרכה במחלקת אוויר.

## חיל האוויר המלכותי
לאורך ההיסטוריה של חיל האוויר המלכותי הוקמו עשרות להקים, רובם הוקמו בסוף מלחמת העולם הראשונה או לקראת ובמהלך מלחמת העולם השנייה. להקים אלו פיקדו על מספר כנפות/טייסות לרוב בעלות אזור פעילות וייעוד מבצעי דומה, והם כפופים לאחד מפיקודי החיל או ישירות למטה החיל.

כיום כולל החיל חמישה להקים, כאשר שניים מהם להקי טיסה מבצעיים (להק 1 ולהק 2), ושלושה נוספים; להק 11 (לוחמה אלקטרונית והגנת סייבר), להק 22 (הכשרה ואימון), ולהק 83 (זירת המזרח התיכון).

## ראו גם
 

## הערות שוליים

קטגוריה:תעופה צבאית
קטגוריה:יחידות אוויריות
קטגוריה:חיל האוויר הישראלי
*
לורה (טיל)

[ממוזער|243x243 פיקסלים|AIR LORA גרסת [טיל אוויר-קרקע|אוויר-קרקע של הטיל LORA]]
**לורה** או **LORA** (ראשי תיבות באנגלית של **LO**ng **R**ange **A**rtillery), הוא טיל קרקע-קרקע וים-קרקע מתוצרת מפעל מלמ של התעשייה האווירית לישראל. זהו טיל לטווח של עד 400 ק"מ, בעל מנוע דלק מוצק ודיוק מרבי (CEP) של כ-10 מטרים. לורה מונחה באמצעות INS-GPS ומסוגל לשאת ראש קרב (רש"ק) של 400 או 600 ק"ג, לפי מטרות השימוש.

פיתוח הטיל זכה לתמיכתו של ח"כ יובל שטייניץ, במסגרת תפקידו כיו"ר ועדת המשנה לתפיסת הביטחון של הכנסת, שהשיג את תמיכתו של ראש הממשלה אריאל שרון במיזם.

קיומו של הטיל נחשף בתחילת נובמבר 2003, כאשר ניסוי שיגור סודי מעל לים שודר בטעות ברשת לוויינית בינלאומית ונקלט ברחבי המזרח התיכון. את הסיפור הביא אז ערוץ 10 בטלוויזיה. הניסוי נכשל והטיל יצא משליטה וצנח לים אולם הניסויים הבאים הוכתרו כהצלחה ובמאי 2020 בוצע ניסוי מוצלח שכלל שיגור שני טילים מכלי שיט, אחד לטווח 90 ק"מ והשני לטווח 400 ק"מ, ושניהם פגעו במטרה.

בקטגוריה שאליה משתייך לורה נמצאים טיל ה-ATACMS האמריקאי, האיסקנדר הרוסי וה-WS-3 הסיני.

ב-1 בנובמבר 2024 נצפה משגר טילי לורה על סיפון ספינת טילים מדגם סער 5 המשייטת בתעלת סואץ לכיוון הים האדום.

## משתמשים
ביוני 2016 פורסם שאזרבייג'ן מחזיקה בטילי לורה כתגובה להתחמשות ארמניה בטילי איסקנדר. ככל הידוע, נעשה בטיל שימוש מבצעי ראשון בשנת 2020, במהלך מלחמת נגורנו קרבאך השנייה.

בסוף 2016 פורסם כי צה"ל שוקל לרכוש טילי לורה, אבל הדבר לא יצא אל הפועל עד לסוף 2020, בעיקר בשל התנגדות חיל האוויר וגורמים נוספים במערכת הביטחון.

ב-19 בספטמבר 2023 פורסמו סרטונים המראים שימוש בטילי לורה בתחילת הקרבות של אזרבייג'ן נגד נגורנו-קרבאך. משרד המשפטים באזרבייג'ן הכחיש את השימוש בהם.

במרץ 2017 פורסם כי פולין תרכוש טילי לורה במאות מיליוני דולרים.

טילי הלורה נמכרו גם להודו. ואף קיים שיתוף פעולה לייצור משותף של הטיל.

## AIR LORA
ב-6 ביוני 2024 הודיעה התעשייה האווירית על AIR LORA, גרסת אוויר-קרקע של הטיל LORA. את ה-AIR LORA ניתן לשגר ממגוון מטוסי קרב, בהם ה-F-16. ה-AIR LORA מאפשר לתקוף מטרות אויב ממרחקים גדולים העולים על טווח מערכות ההגנה האווירית שלו, כגון מפקדות, תשתיות צבאיות, כלי שיט, ובסיסים אוויריים, וכל זאת תוך עמידה בפני שיבוש לווייני.

## ראו גם
* נץ דורס (רקטה)

## קישורים חיצוניים

* דף הבית של הטיל באתר התעשייה האווירית
*מידע באתר www.defense-update.com
*הטיל לורה נחשף בתעשייה האווירית
* "יכולות שיש למעט מדינות בעולם"; טיל התקיפה לורה עבר ניסוי ימי מוצלח, קול חי, יוני 2020
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טילים ישראליים
קטגוריה:טילי קרקע-קרקע
קטגוריה:התעשייה האווירית לישראל: טילים
קטגוריה:מוצרי מפעל מלמ
Spiraeoideae

**Spiraeoideae** הייתה תת-משפחה קטנה בתוך משפחת הורדיים; מכיוון שהקבוצה היא פאראפילטית, שיטת המיון העדכנית אינה מכירה בה כיום. הקבוצה כוללת בעיקר צמחים עשבוניים בעלי פריחה קטנה ומקובצת. כאשר השחלה מופרית, הפריחה הופכת למקבצי פירות קטנים סביב הגבעול. 

המין המוכר ביותר בתת-משפחה זו הוא הספיראה, שמשמשת כצמח נוי. קיימים מינים נוספים בעלי שימוש ברפואה משלימה, כגון ה-Aruncus (זקן תיש, בתרגום מהכינוי האנגלי Goat's Beard) המשמש להרגעת עקיצות דבורים.

השם אספירין נגזר משמה של הספיראה. אחד מהצמחים המכילים את החומצה הסליצילית, החומר הפעיל באספירין, (המופק גם מקליפת ערבה) הוא העוקצנית (Filipendula ulmaria, או בשמה הנפוץ Meadowsweet). בעבר היא סווגה תחת הסוג ספיראה, ותויגה כ-Spirea ulmaria. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ורדיים
מל קלר

**מל (מלוין) קלר** (16 במרץ 1920 – 1998) היה מוזיקאי ג'אז וממובילי הזרם בישראל בשנות ה-50 וה-70. נגן קלרינט, וסקסופון, מלחין ומנצח. הופיע עם רביעייה ועם ביג בנד, וכמו כן בקונצרטים לימודיים שונים.

## ביוגרפיה
מל קלר נולד בניו יורק שבארצות הברית. בגיל חמש החל ללמוד נגינה בכינור ובגיל 16 עבר לנגן בסקסופון והחל לנגן מוזיקת ג'אז. הוא למד באוניברסיטת ניו יורק והשלים תואר במנהל עסקים. במלחמת העולם השנייה שרת בצי האמריקאי כקצין תותחנים על משחתת. לאחר המלחמה למד עיבוד, ניצוח ונגינת קלרינט בקונסרבטוריון בפריז ושנה נוספת למד מוזיקה באיטליה.

ב-1951 הגיע לביקור בישראל והחליט להשתקע בה. בתחילה ניגן בתזמורת חיפה ולאחר מכן עבר לנגן בתזמורת "קול ישראל". ב-1961 נישא להלגה, קולנוענית ופסלת. השניים אימצו בת ב-1964. ב-1967 העלה ביחד עם השחקן גדעון שמר את המופע "אהבה וג'אז" שכלל קריאת שירי אהבה על ידי שמר ונגינת קטעי ג'אז על ידי רביעיית הג'אז של מל קלר. המופע זכה להצלחה והועלה 308 פעם על הבמה.

ב-1963 הלחין את פסקול הסרט אשת הגיבור בבימויו של פיטר פריי. ב-1969 הלחין את פסקול הסרט לפני מחר.

ב-1965 היה המעבד המוזיקלי והמנצח בתקליט הילדים ״זרעים של מסטיק״.

קלר הלחין את אות הטלוויזיה הלימודית שהיה בשימוש בשנים 1970–1977. כמו כן עיבד את אות הפתיחה של הסדרה "Here we are". רביעיית הג'אז שלו השתתפה בפרק "Adverbs and Jazz" בסדרה ללימוד אנגלית, "More About English".

קלר שב להתגורר בניו יורק ב-1978, שם הופיע גם עם תזמורת משלו.

ב-1987 ניגן בסרטו של וודי אלן, "ימי הרדיו".

ב-1991 השתתף קלר בפסטיבל ג'אז בים האדום באילת.

ב-1995 לקה במחלת אלצהיימר וב-1998 נפטר מדום לב בארצות הברית. הוא הותיר אחריו את בתו ליאורה.

## שירים ידועים שהלחין
* החופש בבית ההבראה - מילים: חיים חפר; ביצוע: אילנה רובינא ואורי זוהר
* שיר הפטנטים - מילים: חיים חפר; עיבוד: גיל אלדמע, ביצוע: אורי זוהר
* פוקר משחקים על המרפסת - מילים: חיים חפר; ביצוע: אילנה רובינא ואורי זוהר
* את כל פלאי הקיץ - מילים: לאה נאור; ביצוע: חוה אלברשטיין
* השירים בתקליט הילדים "שמוליקיפוד", על פי ספרו של ט. כרמי, שהיה פופולרי בישראל בשנות השבעים.

## קישורים חיצוניים

* 
* דודי פטימר, ביוגרפיה ותמונות
* Adverb and Jazz בערוץ החינוכית ביוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מלחיני ג'אז ישראלים
קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:נגני ג'אז: סקסופוניסטים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:מלחינים אמריקאים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
צ'ארלסטון (וירג'יניה המערבית)

**צ'ארלסטון** (באנגלית: **Charleston**) היא עיר הבירה של מדינת וירג'יניה המערבית בארצות הברית. היא גם העיר הגדולה במדינה, ובירת מחוז קאנאווה. העיר ממוקמת על מפגש הנהרות אלק וקאנאווה. במפקד האוכלוסין של שנת 2009 מנתה צ'ארלסטון כ-50 אלף תושבים, והאזור המטרופוליטני מנה 309,635 נפש.

הייצור התעשייתי של העיר כלל בתחילה מלח וגז טבעי. לאחר מכן הייתה זו תעשיית הפחם שהביאה לשגשוג כלכלי בעיר וסביבותיה. כיום מתבססת כלכלת העיר על מסחר, שירותים, ממשל, רפואה וחינוך. בעיר נמצאת גם אוניברסיטת צ'ארלסטון ושדה התעופה יגר. בנוסף שוכן בעיר בסיס של להק מטוסי התובלה הרקולס, המשמשים את הכח האווירי של המשמר הלאומי האמריקני, הממוקם בווירג'יניה המערבית.

בתחומי העיר נמצאים פארקים אחדים: פארק קאטו (Cato Park), פארק קונסקין (Coonskin Park) והיער המדינתי של קאנאווה, שהוא פארק ציבורי ענק, הכולל בריכה, אזורי קמפינג, מסלולי רכיבה והליכה, אזורי פיקניק ואזורי שעשועים.

צ'ארלסטון היא ביתן של כמה קבוצות ספורט לאומיות של וירג'יניה בתחומי הבייסבול, הכדורסל והריצה.

## היסטוריה
לאחר מלחמת העצמאות של ארצות הברית החלו מתיישבים אירופאים רבים להגר באטיות מיישוביהם אל פנים הארץ. אדמות העיר נרכשו בשנים שלפני המלחמה, ויישוב הקבע הראשון הוקם בשנת 1787.

בתחילת המאה ה-19 התגלה מלח רב בנהרות שבסביבת העיר, דבר שהוביל לצמיחה כלכלית נרחבת. העיר המשיכה לצמוח עד שנת 1861, שבמהלכה החליטה המדינה לפרוש מן האיחוד ולהצטרף לקונפדרציית המדינות של אמריקה, העיר הייתה מחולקת בין הנאמנות לשני המחנות היריבים. לאחר קרבות רבים שבתחילתם צבא הקונפדרציה כבש את העיר ושלט בה, העיר נכבשה לבסוף על ידי צבא האיחוד. הפיצול בין המחנות הוביל גם לפיצול בין וירג'יניה המערבית לווירג'יניה, פיצול שנעשה על ידי הנשיא אברהם לינקולן תוך כדי המלחמה.

בשנת 1877 התקיימו בחירות עממיות בנודע לעיר הבירה של המדינה, בחירות שבהן צ'ארלסטון ניצחה. במהלך המאה ה-20 העיר התבססה לא רק כמרכז פוליטי, אלא גם כמרכז כלכלי- התגלו בה משאבים טבעיים רבים (כגון פחם וגז טבעי), והתפתחו תעשיות מרובות של זכוכית, כימיקלים, עץ ופלדה. קווי הרכבת גם הם הגבירו את הצמיחה. בעיר חלה תנופת בנייה רחבה, שהתגברה בזמן מלחמת העולם השנייה.

## דמוגרפיה
נכון לשנת 2010, גרים בעיר כ-51,000 תושבים. 78.4% מהאוכלוסייה הם לבנים, 15.5% אפרו-אמריקאים, 2.3% אסייתים, 0.2% אינדיאנים, 0.3% מגזעים אחרים ו-3.2% משני גזעים ויותר.

## ערים תאומות
* 

## קישורים חיצוניים

* 
שמאל|ממוזער|250px|הפרלמנט של וירג'יניה המערבית בצ'ארלסטון
שמאל|ממוזער|250px|גשר על הנהר אלק בצ'ארלסטון
* 

קטגוריה:מדינות ארצות הברית: ערי בירה
קטגוריה:וירג'יניה המערבית: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1788
מכתב הקצינים (1978)

**מכתב הקצינים** הוא מכתב גלוי שנשלח לראש ממשלת ישראל, מנחם בגין, בחודש מרץ 1978, בחתימתם של 348 אזרחים ששירתו במילואים כחיילים ומפקדים, ובו קריאה לבגין שיחתור לשלום עם מצרים ויעדיף את השגת השלום על פני רעיון ארץ ישראל השלמה.

ב-1 באפריל 1978 אורגנה ההפגנה הראשונה בעקבות המכתב בכיכר מלכי ישראל בתל אביב. בעקבות כרזה שהייתה על הבמה ובה נכתב "שלום עכשיו", הוקמה התנועה בעלת אותו השם.

## הרקע למכתב
ב-19 בנובמבר 1977 הגיע נשיא מצרים, אנואר סאדאת לביקור ראשון בישראל, והחל תהליך שסופו חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, ב-26 במרץ 1979. חודשים מעטים לאחר הביקור נוצר הרושם שהתהליך שהחל עם הביקור אינו מתקדם, ובעקבות רושם זה התאגדו חותמי "מכתב הקצינים" וכתבו את מכתבם.

## לשון המכתב

## ראו גם
* מכתב השמיניסטים

## לקריאה נוספת
* חגי סגל, **שטחים תמורת חלום**, ידיעות ספרים, 2013, עמ' 288.

## קישורים חיצוניים
* מכתב הקצינים ושמות החתומים עליו, מתוך גנזך המדינה באתר של "שלום עכשיו".

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: היסטוריה פוליטית
קטגוריה:ישראל: היסטוריה צבאית
קטגוריה:מחאה בישראל
קטגוריה:1978 בישראל
קטגוריה:מכתבים
שבט (טקסונומיה)

**שֵׁבֶט** (באנגלית: **Tribe**) היא דרגת מיון טקסונומית המאפשרת מיון ביניים בין תת-משפחה לבין סוג.

חלוקה לשבטים מבוצעת לרוב כדי לבטא זיקה גנטית בין סוגים שונים במשפחה, בין אם במאפיין חיצוני כגון צבע, גודל, אופן התרבות ועוד, ובין אם הצבעה על אב משותף והתאמה גנטית המאפשרת זיווג של מינים תחת סוגים שונים. שבטים הם מיון נדיר אם מתייחסים לכלל המיונים הטקסונומיים, אך במשפחות גדולות מאוד, לדוגמה משפחות תחת פרוקי-רגליים, ניתן למצוא אותם תכופות.

דוגמאות לשימוש בדרגה זו: השימפנזה הוא סוג של קוף השייך לשבט ההומיניניים שבמשפחת ההומינידיים השייכת לסדרת הפרימטים; הטנגריים הם שבט של עופות ממשפחת הפרושיים; הפר והתאו שייכים לשבט בקר (Bovini) שבמשפחת הפריים; הטריצרטופסיני הוא שבט בתת-משפחת הכסמוזאורים שבמשפחת הצרטופסיים (הדינוזאורים בעלי הקרניים), ועוד.

*
חאק א-דין הראשון

**חאק א-דין הראשון**, מבני שושלת וולאשמה, האמיר של יפאט ובנו של עומר וולאשמה. לפי החוקר א.מ. לואיס, הוא "הפנה את ההסתערויות המקוטעות של קודמיו להסתערות של ג'יהאד ראשון נגד החבשים הכופרים".

סולטאן מצרים א-נאסר מוחמד עודד את האמיר חאק א-דין לתקוף את אתיופיה. האמיר לכד את שגרירו של הקיסר האתיופי עמדה ציון הראשון כאשר חזר מקהיר. הלה נדרש בכפייה להתאסלם, אך סירב והוצא להורג.

לפי הספר "הניצחונות האדירים של עמדה ציון קיסר אתיופיה", הידיעה על כך ששגרירו הוצא להורג הכעיסה כל כך את הקיסר, עד שהלה יצא מיד לכיוון יפאט עם עוד שבעה פרשים. בספר נטען שכאשר הגיע לשם, הקיסר טבח גברים רבים מצבא יפאט; צבאו של עמדה ציון צר על בירת יפאט ולקח כשלל כמות ניכרת של זהב, כסף, ארד וגם בגדים.

האמיר הובס מאוחר יותר על ידי הקיסר האתיופי עמדה ציון בשנת 1328.

## הערות שוליים




קטגוריה:שושלת וולאשמה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
דיאוקסין

מסגרת|שמאל|נוסחה שלדית וסכמת מספור התמרה של '''איזומרי דיאוקסין'''
**דיאוקסין** (**Dioxin**) הוא שמן של שתי תרכובות כימיות אורגניות (שהן איזומרים) ואשר המבנה הכימי שלהן מתואר בתרשים. 

האיזומרים נקראים dioxinו–1,2 (וגם *o*–dioxin) ו, dioxinו–1,4 (וגם *p*–dioxin). שני הדיאוקסינים הם תרכובות הטרוציקליות שלהן הנוסחה הכימית C4H4O2. האורטו-איזומר dioxinו–1,2 מאוד לא יציב בשל מאפייניו הדומים לעל-תחמוצת. שתי התרכובות וכן חומרים אחרים שבבסיסם קיימות תרכובות אלה, רעילות ביותר ודליקות. דיאוקסין הוא אחד הרעלים המשתחררים מההתפרקות הכימית של החומר הפלסטי הנפוץ מאוד PVC כתוצאה מהתיישנותו.

dioxinו–1,4 ניתן לייצר על ידי ציקלואדיציה, כלומר על ידי תגובת דילס-אלדר.

## משמעויות אחרות של דיאוקסין
ממוזער|ימין|200px|נוסחה שלדית וסכמת מספור התמרה של dibenzo-''p''-dioxin, תרכובת האם של polychlorinated dibenzodioxins
המילה דיאוקסין יכולה להתייחס גם לתרכובות שלמולקולותיהן יש מבנה שלדי של ליבת דיאוקסין עם קבוצות מולקולות מתמירות צמודה אליה. לדוגמה: dibenzo–p–dioxin היא תרכובת שמבנה מורכב משתי קבוצות-בנזו מחוברות אל טבעת *p*–dioxin כפי שמתואר בתרשים מימין.

מפאת חשיבותם הקיצונית כמזהמים סביבתיים, עושה הספרות המדעית העכשווית שימוש תדיר בשם דיאוקסינים כדי לציין את הנגזרות הכלורידיות של dibenzo–p–dioxin, או יותר במדויק, את הפוליכלורינאטד דיבנזו-פארא-דיאוקסינים (PCDDs – polychlorinated dibenzodioxins). תרכובות ה- PCDDs, אשר יכולות להיות מסווגות במשפחת התרכובות האורגניות ההלוגניות, נצפו כמצטברות בגופם של בני אדם ובעלי חיים וזאת בשל תכונותיהן הליפופיליות והן ידועות כגורמי מומים מולדים (טרטוגניות), משבשות קוד גנטי (מוטגניות) ומסרטנות (קרצינוגניות).

## מיחזור מתכות ודיאוקסין
מיחזור מתכות על ידי שריפת מוצרים הכוללים מתכת וחומרים נוספים כגון: כבלי תקשורת, מכשירי חשמל ביתיים וחלקי מכוניות, גורמת לפליטת כמויות גדולות של דיאוקסין לחלל האוויר, ולזיהום סביבתי חמור. 

## קישורים חיצוניים

* דיאוקסין באתר אקו-ויקי
* מי מרעיל אותנו?, אתר "מזון"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:גורמים מסרטנים
קטגוריה:ממסים אפרוטיים
קטגוריה:חמצן: תרכובות
קטגוריה:מזהמים אורגניים עמידים
סאבר א-דין הראשון

**סאבר א-דין הראשון**  מבני שושלת וולאשמה, היה האמיר של יפאט, בנו של עומר וולאשמה ואחיו הצעיר של חאק א-דין הראשון. 

סאבר א-דין יצא למלחמה נגד אתיופיה בשנת 1332, אך הפסיד לצבאו של הקיסר האתיופי עמדה ציון. לאחר מכן פלש סאבר א-דין למספר ממלכות מוסלמיות, ביניהן דאווארו ובלה, והביא לסיום העצמאות של הממלכות העצמאיות האדייה, פאטאגאר, ודאווארו.

סאבר א-דין נלכד, יחד עם המלך האידארה מלכה של דאווארו, על ידי עמדה ציון. הקיסר עמדה ציון מינה את אחיו של סאבר א-דין ג'מאל א-דין הראשון לשליטה של יפאט. 

## הערות שוליים




קטגוריה:שושלת וולאשמה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
ג'מאל א-דין הראשון

**ג'מאל א-דין הראשון** מבני שושלת וולאשמה,היה המושל של יפאט באמצע המאה ה-14, בנו של עומר וולאשמה ואחיו של חאק א-דין הראשון. 

קיסר אתיופיה עמדה ציון הראשון, מינה אותו למושל של יפאט לאחר מותו של אחיו סאבר א-דין הראשון. טאדסה טמרת כותב על ג'מאל כי שוחרר מבית הכלא בגלל מינויו מכיוון שרצה לקבל את התמיכה של העם היושב יפאט. 

אך לפי הספר הניצחונות האדירים של עמדה ציון קיסר אתיופיה, ג'מאל א-דין הראשון בגד בקיסר עמדה ציון, מושלה של יפאט הובס על ידי אתיופיה בקרב דאס, הקיסר עמדה ציון מינה את אחיו של ג'מאל נאסר אד-דין למושל של יפאט.

## הערות שוליים




קטגוריה:שושלת וולאשמה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
תכנות (מוזיקה)

**תִכנוּת** במוזיקה הוא צורה של הפקה וביצוע, המשתמשת בהתקנים אלקטרוניים, לעיתים קרובות סקוונסרים או תוכנות מחשב, כדי ליצור מוזיקה. תכנות נמצא בשימוש בכמעט כל הסוגים של מוזיקה אלקטרונית ובמרבית מוזיקת ההיפ הופ מאז שנות ה-90. נעשה בו שימוש בתכיפות גם בפופ ומוזיקת רוק מאזורים שונים של העולם, ולפעמים בג'אז ומוזיקה קלאסית בני זמננו.

פרוגרמר (programmer) הוא איש עיצוב סאונד בסביבה דיגיטלית; הוא מתכנת ומפיק צלילים העוברים עיבוד של מחשב והופכים לצליל אודיו המשולב בהקלטה. בעזרת מחשב ותוכנה מתאימה הוא יכול להפיק צלילים של תופי בס, גיטרות, כינורות ולעיתים להפיק צליל שלא מחקה צלילים מהמציאות הכלית אלא צליל מקורי.

## ראו גם
*MIDI
*דגימה
*פעמה
*סקוונסר
*סינתיסייזר
*מכונת תופים
*קלידים
*מחשב אודיו דיגיטלי
*גרוב בוקס

קטגוריה:מוזיקה
קטגוריה:מוזיקה אלקטרונית
אולטימטום

**אולטימטום** (מלטינית, מילולית: "**האחרון**") הוא דרישה או תביעה, אשר מילויה נדרש בפרק זמן קצוב, המגובה באיום אשר אמור להתממש אם לא תתמלא דרישת האולטימטום. אולטימטום בא בדרך כלל דרישה אחרונה בסדרה של דרישות. על כן, בדרך כלל התנאי הוא זמן קצר, והדרישה אינה פתוחה למשא ומתן.

## דוגמאות וסוגים
האיום המגבה את האולטימטום יכול להיות מסוגים שונים, בהתאם לתחום שבו עוסקת הדרישה. להלן כמה דוגמאות נפוצות:
* בדיפלומטיה, האיום יכול להיות שימוש בכוח: הכרזת מלחמה, פעולה צבאית או סנקציות כגון הגבלות סחר או אמברגו.
* בפוליטיקה האיום הוא בפרישה מהממשלה בהדחה מהממשלה, או בהליכה לקואליציה עם מפלגות אחרות.
* בחטיפה, החוטפים יכולים לאיים להוציא להורג את בני הערובה, או שהשלטונות יכולים לאיים לנסות ולחלץ את החטופים בכוח.

אולטימטום יכול להימסר גם בתחומים אחרים. לדוגמה:
* במשפטים, אולטימטום יכול להיות דרישה לחתום על עסקת טיעון או ללכת למשפט.
* בעסקים, אפשר לדרוש מחיר מסוים, או שעסקה תבוטל.
* בסכסוכי עבודה, אפשר לדרוש שיפור בתנאי ההעסקה ועלייה במשכורת, או שהעובדים יפצחו בשביתה.

אולטימטומים שכאלו יכולים להיות חוקיים או בלתי חוקיים, מקובלים חברתית או לא.

אולטימטומים הם גם חלק מעולם הפשע. כך למשל סחיטה יכולה להיות מלווה באולטימטום.

אולטימטומים יכולים להיות גם בשימוש ביום יום כביטוי להקצבה של זמן.

## ראו גם
*עילה למלחמה

## קישורים חיצוניים
* מושג בחדשות: אולטימטום, אתר אוניברסיטת חיפה

קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
ואקה דה לה לונה

שמאל|ממוזער|250px|ציור המתאר את דמותו של אייפק בוואקה דה לה לונה
שמאל|ממוזער|250px|ואקה דה לה לונה

**ואקה דה לה לונה** (בשילוב של קצ'ואה וספרדית: **Huaca de la Luna**; "ואקת הירח") הייתה ואקה עשויה לבני חימר שנבנתה על ידי בני תרבות המוצ'ה בצפון פרו. במתחם שבינה לבין ואקת השמש הסמוכה (ואקה דל סול) שכנה עיר הבירה של המוצ'ה, המכונה בידי ארכאולוגים בני ימינו "סֶרוֹ בְּלאנְקוֹ" ("הגבעה הלבנה").

אף שהיא קטנה מוואקה דל סול, מספקת ואקה דה לה לונה יותר מידע לארכאולוגים, וזאת משום שוואקה דל סול סבלה מהרס ומביזה של הספרדים במאה ה-17.
## האתר
על פי הערכות הארכאולוגים, שימשה ואקה דה לה לונה בעיקר למטרות טקסיות ודתיות. אורכה של הוואקה כ-290 מ', רוחבה כ-210 מ', והיא בנויה מ-3 חלקים עיקריים. חלקה הצפוני נהרס בידי בוזזים, ולכן תפקידו אינו ידוע לחוקרים. החלק המרכזי שימש לקבורה. ככל הנראה, נקברו במקום כהנים דתיים בכירים, משום שהקרמיקה שנמצאה בו היא באיכות גבוהה יותר מאשר מאתרי הקבורה שבוואקה דל סול. החלק המזרחי שימש לטקסים של הקרבת קורבנות אדם. במקום נמצאו ציורים המתארים טקסים אלה, וכן גולגולות רבות של הקורבנות, שהושלכו בסמוך לוואקה.

קירות הוואקה נצבעו בצבעים שונים - שחור, אדום, כחול, לבן וצהוב. עקב פגעי מזג האוויר דהו רוב הצבעים, אך בקירות פנימיים וקדומים יותר, עדיין ניתן להתרשם מהציורים. ברבים מהציורים מופיעה דמות האל של בני המוצ'ה, אָיָיפֶּק (Ayapec; "יודע כל").

ואקה דה לה לונה שוכנת כארבעה ק"מ מהעיר טרוחיו.

## לקריאה נוספת

* Rebecca Stone Miller, *Art of the Andes, from Chavin to Inca*, Thames and Hudson, 1995.
* Michael E. Moseley, *The Incas and their Ancestors*, Thames and Hudson, 1992.


## קישורים חיצוניים

* 
* מידע על מקדשי המוצ'ה

קטגוריה:פרו: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:טרוחיו
לילי להמן

**לילי להמן** (בגרמנית: **Lilli Lehmann**;  24 בנובמבר 1848, וירצבורג – 17 במאי 1929, ברלין) הייתה זמרת אופרה גרמניה. 
## ביוגרפיה
אמה, מריה תרזה לב (1809 - 1885) הייתה יהודיה. את שיעוריה הראשונים קיבלה מאמה, שהייתה פרימדונה אצל לואי שפור בקאסל. אחרי ששרה תפקידים קטנים על הבימה, הופיעה לראשונה בברלין בשנת 1870 כסופרן קל ב"מחנה צבא בשלזיה" של ג'אקומו מאיירבר. 

הצלחתה הייתה גדולה כל כך, שבשנת 1876 התמנתה לזמרת הלשכה הקיסרית. היא שרה בפסטיבל ביירוית הראשון, בשנת 1876, הופיעה בלונדון בשנת 1884 ובמטרופוליטן אופרה בניו יורק בשנים 1885–1890. שם הייתה שותפה, עם פישר, אלווארי, ברנדט וזיידל, להשגת ניצחון סופי למוזיקה של וגנר. התמהמהותה באמריקה מעבר לחופשת ההיעדרות שהעניקה לה האופרה של ברלין המיטה עליה חרם בשובה לגרמניה. החרם הוסר הודות להתערבותו האישית של הקיסר. 

קולה, שהצטיין באיכותו ובעוצמתו, זיכה אותה במוניטין של הגדולה בזמרות וגנר בזמנה בד בבד עם זה של פרשנית אידיאלית ליצירות מוצרט. לא היו לה מתחרות בתפקידי **ברונהילדה** ו**איזולדה**. להמן, שנודעה גם בשירת לידר, הייתה למורה ידועת-שם אחרי פרישתה מקריירה של קונצרטים. בין תלמידיה היו ג'ראלדין פאראר ואוליב פרמסטד. בשנת 1888 נישאה לטנור פאול קאליש.

בהשפעת ריכרד וגנר, שקידם צמחונות אולם לא היה צמחוני בעצמו, אימצה אורח חיים צמחוני.

## פרסומים

* L. Andro, *Lilli Lehmann* (Berlin, 1907) 
* Lilli Lehmann, *Mein Weg* (Leipzig, 1913); English translation by Alice B. Seligman, *My Path through Life*, New York, 1914)


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרי סופרן
קטגוריה:זמרות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרי אופרה גרמנים
קטגוריה:זמרות גרמניות
קטגוריה:זמרות לידר
קטגוריה:צמחוניות גרמניות
קטגוריה:זמרות סופרן
קטגוריה:ילידות 1848
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1848
קטגוריה:נפטרות ב-1929
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1929
חוצפה

**חוצפה** היא התנהגות שאינה מצייתת לנורמה תוך כדי התרסה, ובפרט יש בה חוסר ציות לסמכות. במצבים קיצוניים, החוצפה אינה מלווה רק בחוסר נימוס אלא גם בגסות רוח ובפגיעה בזולת.

להדגשת השלילה שבחוצפה משמשים הביטויים "חוצפה מדרגה ראשונה" ו"חוצפה שאין כדוגמתה".

במשמעותה הבסיסית בעברית, למילה "חוצפה" קונוטציה שלילית, לתיאור חציית גבולות ההתנהגות המקובלת ללא בושה. בהלכה מוזכרת החוצפה ככינוי להתנהגות לא מוסרית ולא הוגנת (אדם המחזיק בחלקת קרקע שבין שני שותפים), ובאגדה היא מוזכרת כסימן לתקופה הירודה של עקבתא דמשיחא שאחד מסימניה היא "חוצפא יסגי". עם זאת, כבר במסכת סנהדרין מופיעה התייחסות חיובית לחוצפה: "אמר רב נחמן: חוצפא, אפילו כלפי שמיא מהני", כלומר: החוצפה מועילה גם כאשר היא מופנית כלפי שמים, כלפי הסמכות העליונה ביותר.

המילה "חוצפה" היא במקורה ארמית כמובא בספר דניאל שבתנ"ך ובתלמוד הבבלי (ראה לעיל), המילה עברה ליידיש, ובדומה למילים רבות ביידיש, בתהליך של שאילת מילים חדרה לאנגלית, שבה היא מאויתת על פי רוב Chutzpah (נהגה במלעיל, לפי ההגייה האשכנזית ובניגוד להגייה המלרעית בעברית ישראלית), ולגרמנית, שבה היא מאויתת Chuzpe. בשפות אלה בולטת יותר הקונוטציה החיובית שלה והיא מחמאה על התנהגות נועזת.

## אזכורים בתרבות
* כרוז משנת תרנ"ו נגד שרה סוניה דיסקין - הרבנית מבריסק, בו ניתן לחוש את השנאה אליה
* במסע פרסום לבירה מכבי, בירה מתוצרת ישראל שהתמודדה מול מותגים זרים, שימשה הסיסמה "בעולם קוראים לזה חוצפה ישראלית".
* לביקורת על התנהגותם של ישראלים, ובפרט לביקורת על התנהגותם של ארגונים ישראליים, נהוג לכנות התנהגות זו "חוצפה ישראלית".
* הלקסיקון ההיתולי "The Joys of Yiddish" של לאו רוסטן מגדיר חוצפה כהתנהגותו של אדם שרצח את אביו ואמו, ומבקש את רחמי בית המשפט בנימוק שהוא יתום.
* אמרה עממית ביידיש: "אַ ייד האָט אַכט-און-צוואָנציק פּראָצנט פּחד, צווי פּראָצנט צוקער אונד זיבעציק פּראָצנט חוצפּה" (בתרגום לעברית: "יהודי מורכב מעשרים ושמונה אחוז פחד, שני אחוז סוכר ושבעים אחוז חוצפה").
* המשפטן היהודי-אמריקאי אלן דרשוביץ קרא לקובץ מאמריו Chutzpah, ואיש מדע המדינה נורמן פינקלשטיין הגיב בספר שנקרא Beyond Chutzpah.
*בדיחה יהודית ידועה מגדירה חוצפה כך: יהודי נתבע בגרמניה על הוצאת דיבה, הוא מואשם שאמר "חוצפה". השופט אינו מכיר את המילה כלל ומבקש מהיהודי לבאר לו. היהודי מסביר לשופט שזה בלתי ניתן לתרגום. לבסוף הוא מואיל לתרגם את חוצפה ל"עזות מצח", אך מוסיף עם זאת, שזו לא עזות מצח רגילה אלא "עזות מצח עם גבורה (Gewure)".
:השופט: "מה זה Gewure?"
:"גבורה - זה כוח".
:"כלומר חוצפה זה עזות מצח עם כוח?"
:"כן ולא. גבורה זה לא כוח בלבד, אלא כוח עם שכל (Sechel)".
:"ומה זה Sechel?"
:"שכל זה הבנה"
:"כלומר, חוצפה זה עזות מצח בעלת הבנה וכוח".
:"כן ולא". שכל זה לא רק הבנה, אלא הבנה עם טעם (Taam)"
:"שוין - ומה זה Taam?"
:"אדוני השופט, אם אפילו גרמנית אינך יודע, אני לא יכול להגיד לך מה זה חוצפה".

## קישורים חיצוניים

* Alex Kozinski & Eugene Volokh, Lawsuit Shmawsuit, 103 Yale Law Journal 463 (1993) (רשימה העוסקת בשימוש ביידיש, כולל המילה חוצפה, בפסקי דין אמריקנים)

## הערות שוליים

קטגוריה:התנהגות
קטגוריה:מילים וביטויים בארמית
אוליב פרמסטד

ממוזער|שמאל|אוליב פרמסטד, 1909
**אוליב פרמסטד** (באנגלית: **Olive Fremstad**,
14 במרץ 1871 - 21 באפריל 1951) היה שם הבימה של אנה אוליביה רונדקוויסט, זמרת סופרן ומצו סופרן אופראית מפורסמת ממוצא שוודי-אמריקאי. ראשית חינוכה והשכלתה המוזיקלית הייתה בכריסטיאניה. כשמלאו לה 12 היגרו הוריה לארצות הברית והשתקעו במיניאפוליס. עוד לפני שעזבה את כריסטיאניה התקדמה בנגינתה בפסנתר במידה כזאת, שהופיעה שם כילדת פלא.

## קריירה
אוליב פרמסטד נולדה בסטוקהולם. היא החלה ללמוד פיתוח קול ושירה בניו יורק, בשנת 1890, אחרי ששרה במקהלות כנסייה. לאחר תקופת השתלמות אצל לילי להמן בברלין, הופיעה לראשונה באופרה, בתפקיד המצו-סופרן של **אזוצ'נה** איל טרובאטורה של ורדי, באופרה של קלן בשנת 1895. היא נשארה בקלן למשך שלוש שנים לפחות ומשם עברה לווינה, מינכן, ביירוית ולונדון.

פרמסטד הופיעה במטרופוליטן אופרה בניו יורק משנת 1903 עד 1914 והתמחתה בתפקידי וגנר. בתקופה זו כבר שרה כסופרן דרמטי. פרמסטד הופיעה לפני הקהל 351 פעמים כחברה בצוות הכוכבים של המטרופוליטן, בתכיפות הגדולה ביותר בתפקידי **ונוס** בטנהויזר, **קונדרי** בפרסיפאל, **זיגלינדה**, **איזולדה** בטריסטן ואיזולדה ו**אלזה** בלוהנגרין. הקהל האמריקאי לא התפעל ביותר מכרמן שלה, אבל היא שרה תפקיד זה מול אנריקו קארוזו בסן פרנסיסקו, בלילה שקדם לרעש האדמה ולשריפה הידועה לשימצה, שכמעט החריבה את העיר עד כלות ב-1906.

אחרי שפרשה משירה מקצועית בשנת 1920, ניסתה אוליב את כוחה לזמן קצר בהוראה, אבל סבלנותה כלפי כל מה שנופל משלמות הייתה זעומה. אחד מן ה"שיעורים" שלה תבע מן התלמידים לעיין בתשומת לב בראש אדם כרות, משומר בצנצנת. היא הייתה נבוכה כשתלמידיה המעטים נסו בבהלה ולא גילו עניין בלימוד מיתרי הקול האנושיים בתצוגה כזאת. היא השתמשה בראש הזה כדי לקבוע את מידת התאמתם של תלמידים לעתיד לקריירה אופראית. פרמסטד עצמה לא ראתה שום דבר מיוחד בכך; כשהתכוננה לתפקיד סאלומה בהצגת הבכורה במטרופוליטן, הלכה לחדר המתים בניו יורק כדי לברר, עד כמה היא צריכה לכרוע תחתיה תחת נטל ראשו של יוחנן המטביל.

פרמסטד לא הרבתה בהקלטות. היא ערכה כארבעים הקלטות בין 1911 ל-1915, שרק 15 מהן הוצאו לאור. מבקר המוזיקה ג'. ב. סטין מכנה את פרמסטד "מן הגדולות בזמרות וגנר"

אוליב פרמסטד נישאה פעמיים. שני נישואיה הסתיימו בגירושין.

פרמסטד הייתה חברה קרובה ובת לוויה של הסופרת האמריקאית החשובה, וילה קאתר.

היא מתה באירבינגטון, ניו יורק.

## ביבליוגרפיה

The Rainbow Bridge (ביוגרפיה של אוליב פרמסטד) מאת מרי ווטקינס קאשינג, ניו יורק, G.P. Putnam's Sons (Library of Congress Catalog card number 54:104941954

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרות משוודיה לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים משוודיה לארצות הברית
קטגוריה:זמרות מצו סופרן
קטגוריה:זמרות סופרן אמריקאיות
קטגוריה:זמרות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרות אופרה אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרות סופרן
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1871
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1871
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1951
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1951
הילדגרד קנף

שמאל|ממוזער|250px|הילדגרד קנף בקונצרט האחרון שלה בברלין, 1995
**הילדגרד פרידה אלברטינה קנף** (בגרמנית: **Hildegard Frieda Albertine Knef**,  28 בדצמבר 1925 – 1 בפברואר 2002) הייתה שחקנית, זמרת וסופרת גרמניה.

## קריירה
יש גורסים, שבין תפקידיה המשפיעים ביותר היה זה של **סוזן ואלנר** בסרטו של וולפגנג שטאודטה, Die Mörder sind unter uns ("הרוצחים הם בינינו") (הסרט הראשון שיצא במזרח גרמניה אחרי מלחמת העולם השנייה בהפקת מפעל הפקת הסרטים הסובייטי DEFA-Studio für Spielfilme) וכן תפקידה כ**מרינה** ב-Die Sünderin ("החוטאת"), שבו ביצעה את סצנת העירום הראשונה בקולנוע הגרמני, בשנת 1950. התקרית בסרט זה הציתה את אחת השערוריות הגדולות ביותר בתולדות תעשיית הקולנוע הגרמנית ועוררה ביקורת מצד הכנסייה הקתולית, אך היא הגיבה על כך באמרה, כי איננה מבינה איך יכול מישהו לייחס חשיבות להופעה בעירום חמש שנים בלבד אחרי אושוויץ. קנף הייתה השחקנית הגרמניה הראשונה והיחידה שהופיעה בהצגה מצליחה בברודוויי ("גרבי משי" של קול פורטר, שהתפרסמה כסרט קולנוע בכיכובה של גרטה גרבו). היו שהשוו אותה לשחקנית גרמניה אחרת גדולה, מרלן דיטריך. שתיהן היו, או תוארו, כנשים משוחררות ובטוחות בעצמן. הילדגרד קנף הייתה אחת השחקניות החשובות ביותר בגרמניה שאחרי המלחמה. ב-1952 השתתפה בסרט שלגי הקילימנג'רו למולו של גרגורי פק.

בשנות ה-60 וה-70 נחלה הצלחה רבה כזמרת שאנסונים גרמניים, שבמקרים רבים הייתה שותפה לכתיבתם. השיר שבו היא זכורה ביותר הוא Für mich soll's rote Rosen regnen ("למעני יירד גשם של ורדים אדומים"). עוד נודעת היא בגרסה שלה לשיר Ich hab noch einen Koffer in Berlin ("יש לי עוד מזוודה אחת בברלין"), שכותרתו נזכרת עדיין במאמרים ובדיבורי שיגרה ברחבי גרמניה.

הילדגרד קנף פרסמה ספרים אחדים. האוטוביוגרפיה שלה Der geschenkte Gaul – Bericht aus einem Leben ("סוס המתנה – סיפור חיים") משנת 1970 הוא תיאור נאמן אך לא סנסציוני של חייה בגרמניה בזמן מלחמת העולם השנייה ואחריה. הספר היה רב המכר המצליח ביותר בגרמניה אחרי המלחמה. ספרה השני, Das Urteil ("גזר הדין") משנת 1975 נחל הצלחה בינונית. הוא עסק במאבקה עם סרטן השד.

קנף נישאה שלוש פעמים ובשנת 1968 ילדה בת לבעלה השני, דייוויד קאמרון פאלאסטאנגה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה גרמניות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון גרמניות
קטגוריה:זמרות גרמניות
קטגוריה:סופרות גרמניות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1925
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1925
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-2002
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2002
מודול (תוכנה)

**מודול** (בעברית תקנית: **פִּרְקָן**) הוא תת-מערכת המהווה חלק מתוכנית מחשב ומבצעת פעולה מסוימת. לעיתים מודול נקרא בשם אחר (חבילה, ספרייה ועוד). מודול יכול להיות עצמאי (כלומר ניתן להרצה בנפרד) ואז הוא מכונה מודול ראשי או להוות חלק מתוכנית רחבה יותר הכוללת מודולים נוספים.

מודול מכיל לרוב יחידות קטנות יותר (פונקציות, מחלקות, משפטים וכיוצא באלו) והוא נכתב במרבית המקרים בקובץ נפרד (חלק מהשפות כמו שפת C משתמשות בכתיבה של קובץ נפרד כהגדרת מודול). עם זאת ישנם מקרים בהם מודול מחולק על קבצים רבים (למשל בשפת ADA מורכב מודול לרוב משני קבצים - הגדרה ומימוש) או כתובים מספר מודולים בקובץ אחד (מצב שלרוב נחשב לבעייתי מבחינה יכולת התחזוקה של התוכנה אולם הוא חוקי).

לרוב ההתייחסות למודול היא כיחידה הקטנה ביותר הניתנת לבדיקה עצמאית (בדיקות של פרוצדורות ייתכנו אולם פרוצדורות שאינן ניתנות לקריאה מחוץ למודול לרוב לא ייבדקו כיחידות).

## ראו גם
* חוק קונוויי
* מודולריות (תכנות)
## הערות שוליים

קטגוריה:תכנות
יצירה נגזרת

[ממוזער|250px|''[L.H.O.O.Q.*. יצירה נגזרת שיצר [[מרסל דושאן]] על בסיס ה[[מונה ליזה]] שצייר [[לאונרדו דה וינצ'י]]]]
בדיני [[זכויות יוצרים]], *'יצירה נגזרת** (ב[[אנגלית]]: **Derivative Work**) היא יצירה שמתבססת באופן מהותי על יצירה אחרת, הכוללת מרכיבים עיקריים המוגנים בזכויות יוצרים של [[מקוריות|יצירה מקורית]] ראשונה שנוצרה בעבר (היצירה הבסיסית). היצירה הנגזרת הופכת ליצירה שנייה, נפרדת, עצמאית מהראשונה. ההתמרה (שינוי הצורה), ההתאמה או עיבוד של היצירה חייבים להיות מהותיים ולשאת את טעמו האישי של היוצר במידה מספקת כדי להיות מקורית ובכך מוגנת בזכויות יוצרים. תרגומים, עיבודים קולנועיים ועיבודים מוזיקליים הם סוגים נפוצים של יצירות נגזרות. למשל, השינוי יכול להיות מדיום אחר, פורמט אחר, שינוי גודל או צורה, או שימוש חלקי ביצירה. למשל, [[תרגום]] של יצירה [[ספרות]]ית משפה אחת לשנייה, [[צילום]] של [[ציור]] או ציור של צילום, [[פסל (יצירה)|פסל]] שנעשה על בסיס ציור או צילום, הפיכת טקסט כתוב ל[[מחזה]], הקטנה של צילום לצילום ממוזער, דיגיטיזציה של טקסט וכדומה.

הזכות להכין יצירה נגזרת נתונה באופן בלעדי לבעלי זכות היוצרים ביצירה המקורית, בהנחה שהיצירה המקורית מוגנת בזכויות יוצרים. הזכות היא מרכיב אחד באגד הזכויות שניתן לבעלי היצירה הראשונה. משמעות הדבר היא שמי שמכין יצירה נגזרת ללא רשות בעלי היצירה המקורית, מפר את זכות היוצרים של היוצר המקורי.

היצירה הנגזרת, למרות שמבחינת תוכנה היא מבוססת על יצירה אחרת, היא יצירה עצמאית מבחינה משפטית, ובעליה זכאי לכל ההגנות האפשריות הנתונות לו בדין, בתנאי שהיצירה מקורית, וכפוף לחריגים והגנות הקבועות בדין.

מקור ההגנה על יצירות נגזרות הוא ב[[אמנת ברן להגנת יצירות ספרותיות ואמנותיות|אמנת ברן]] (1886), להגנה על יצירות ספרותיות ואומנותיות, כפי שתוקנה במהלך השנים. ישראל, כמו מרבית מדינות העולם, מחויבת לאמנת ברן וקלטה אותה לתוך דיני זכויות יוצרים.

בדיני [[חוק זכות יוצרים, 1911|זכויות יוצרים בישראל]], עד מאי 2008, מועד שבו נכנס לתוקף [[זכויות יוצרים#החקיקה העדכנית|חוק זכות יוצרים]], התשס"ח-2007, לא הוכרה זכות כללית להכין יצירה נגזרת. חוק זכות יוצרים משנת 1911 הכיר במפורש בזכות נגזרת בקשר לתרגומים ובקשר לדרמטיזציה של מחזה. עם זאת, בתי המשפט ראו ביצירה הנגזרת משום העתקה של היצירה המקורית, למרות שמדובר בהעתקה תוך כדי שינוי. 

חוק זכות יוצרים, התשס"ח-2007, קובע במפורש את הזכות ליצירה נגזרת בסעיף 11(6), ומגדיר, בסעיף 16, כך: "עשיית יצירה נגזרת היא עשיית יצירה מקורית, המבוססת באופן מהותי על יצירה אחרת, כגון תרגום או עיבוד".

==ראו גם==
*[[קניין רוחני]]

==לקריאה נוספת==
* אורית פישמן אפורי, **היצירה הנגזרת בדיני זכויות יוצרים**, [[הוצאת נבו]], 2005

==קישורים חיצוניים==

* [http://info1.court.gov.il/Prod03/ManamHTML5.nsf/A7547F7A7C2D0D0E422575C700556E12/$FILE/DB686647E65FA112422575C7002892B8.html?OpenElement א (ת"א) 1639/08 בית שוקן להוצאת ספרים בע"מ נגד פרופ' דן לאור ומרכז זלמן שזר לתולדות ישראל], ניתן ב-31.5.2009
* אורית פישמן אפורי, [https://hamishpat.colman.ac.il/wp-content/uploads/2018/11/%D7%90%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%AA-%D7%A4%D7%99%D7%A9%D7%9E%D7%9F-%D7%90%D7%A4%D7%95%D7%A8%D7%99.pdf זכות הגזירה וההגנה על רעיונות בדיני זכויות יוצרים], **המשפט** י', 2005
* [[מיכאל בירנהק]], [https://clb.ac.il/wp-content/uploads/2017/10/4-2.pdf דרישת המקוריות בדיני זכויות יוצרים ושליטה תרבותית], **עלי משפט''' ב', 2002

## הערות שוליים

קטגוריה:קניין רוחני
דני ברסלר

**דני ברסלר** (נולד ב-20 ביולי 1985) הוא לוחם טאקוונדו  ישראלי וחבר נבחרת ישראל לשעבר (דאן 2).
## קריירה
בגיל 6 החל ברסלר להתאמן בקראטה. לאחר כשנה עבר לאמנות הלחימה הסינית וו-שו. בגיל 10 החל להתאמן בטאקוונדו.

בשנת 2005 זכה במדליית זהב השישית שלו באליפות ישראל הפתוחה.

ברסלר עסק בהדרכת קבוצות ילדים, נוער ובוגרים אשר זכו בהישגים רבים באליפויות ישראל ותחרויות פתוחות באירופה.

## הישגים בולטים
*מדליית זהב באליפות ישראל הפתוחה (2005)
* מדליית זהב באליפות הולנד הפתוחה (2004) 
* מדליית זהב באליפות ישראל הפתוחה (2004)
*מדליית כסף באליפות דנמרק הפתוחה (2004)
* מדליית זהב באליפות ישראל הפתוחה (2003)
* השתתפות באליפות העולם לנוער, יוון (2002)
* מדליית כסף באליפות הולנד הפתוחה (2002)
* מדליית זהב באליפות ישראל הפתוחה (2002) 
*מדליית ארד באליפות בלגיה הפתוחה (2001)
* מדליית זהב באליפות ישראל הפתוחה (2002)
* מדליית ארד באליפות צרפת הפתוחה (2001)
* מדליית כסף באליפות צרפת הפתוחה (2000)
* מדליית זהב באליפות ישראל הפתוחה (1999)
* מדליית ארד באליפות ישראל הפתוחה (1998)
* מדליית ארד באליפות ישראל הפתוחה (1997)
* מדליית ארד באליפות ישראל הפתוחה (1996)
* מדליית ארד באליפות ישראל הפתוחה (1995)

## קישורים חיצוניים

* נתונים על השתתפות בתחרויות בינלאומיות
* מועדון טקוואנדו

קטגוריה:לוחמי טאקוונדו ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
דושאן אוהרין

**דושאן אוהרין** (בצ'כית: **Dušan Uhrin**; נולד ב-5 בפברואר 1943) הוא מאמן כדורגל סלובקי-צ'כי.

## קריירה
אוהרין, יליד סלובקיה, עבר בגיל 16 לגור בפראג. בתחילת קריירת האימון, אימן מספר קבוצות מליגת המשנה הצ'כית ואת ספרטה פראג. אימן את נבחרת צ'כיה בטורניר יורו 1996, אותו סיימה הנבחרת במקום השני, לאחר שהפסידה בגמר לנבחרת גרמניה בשער הזהב.

ב-1998, מונה כמנג'ר מכבי חיפה, לצידו של דניאל בריילובסקי, שהחליף את גיורא שפיגל. אוהרין הוביל את מכבי חיפה לשלב רבע הגמר בגביע המחזיקות, אחרי ניצחונות על ריד האוסטרית ועל פריז סן-ז'רמן הצרפתית. חיפה הודחה לאחר מפגש כפול מול לוקומוטיב מוסקבה. בזירה הישראלית, לא הצליח אוהרין, והוא התפטר לאחר הפסד בתוצאה 5:1 מול בית"ר ירושלים בגביע המדינה.

בין השנים 1999–2002 אימן אוהרין את נבחרת כווית, ובין השנים 2006–2008 אימן את דינמו טביליסי.

בנו, הנקרא גם הוא דושאן אוהרין, מאמן את קבוצת מלאדה בולסלאב.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים צ'כוסלובקים
קטגוריה:קשרי כדורגל צ'כוסלובקים
קטגוריה:מאמני כדורגל צ'כוסלובקים
קטגוריה:מאמני כדורגל סלובקים
קטגוריה:מאמני א.א.ל. לימסול
קטגוריה:מאמני א-נסר
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה
קטגוריה:מאמני דינמו טביליסי
קטגוריה:מאמני כדורגל זרים בישראל
קטגוריה:מאמני נבחרת כווית בכדורגל
קטגוריה:מאמני יורו 1996
קטגוריה:מאמני גביע אסיה 2000
קטגוריה:ילידי 1943
ואקה דל סול

**ואקה דל סול** (**Huaca del Sol**, בשילוב של קצ'ואה וספרדית: "ואקת השמש") הייתה ואקה עשויה לבני חימר שנבנתה על ידי בני תרבות המוצ'ה בצפון פרו. במתחם שבינה לבין ואקת הירח הסמוכה (ואקה דה לה לונה) שכנה עיר הבירה של המוצ'ה, המכונה בידי ארכאולוגים בני ימינו "סֶרוֹ בְּלאנְקוֹ" ("הגבעה הלבנה").

לפי הערכת הארכאולוגים, לשם בניית הוואקה השתמשו בלמעלה מ-100 מיליון לבנים, והיא הייתה המבנה הגדול ביותר באמריקה הפרה-קולומביאנית. ההבדלים שנמצאו בין השכבות השונות של הלבנים מלמדים כי למעלה מ-100 קהילות שונות נטלו חלק בבנייה. לפי הממצאים שנמצאו במקום, סבורים הארכאולוגים כי הוואקה שימשה למגורי משפחת המלוכה, למנהלה ולקבורה.

הקונקיסטאדורים הספרדים שהגיעו לוואקה דל סול בזזו אותה. כדי להקל על כך, אף הוטו מי נהר המוצ'ה. המים שזרמו קרוב יותר למבנה האיצו את הפגיעה בו. על פי ההערכות, כשני שלישים מהמבנה נהרסו במהלך השנים כתוצאה מהביזה, סחיפת המים ופגעי מזג האוויר, וגובהו קטן מ-50 מטר ל-41 מטר.

על אף שוואקה דל סול גדולה מוואקה דה לה לונה, האחרונה סבלה פחות מהנזקים השונים, ומרבית הממצאים הארכאולוגיים נמצאו בה.

ואקה דל סול שוכנת כ-5 קילומטרים צפונית לטרוחיו של ימינו.

## לקריאה נוספת

* Rebecca Stone Miller, *Art of the Andes, from Chavin to Inca*, Thames and Hudson, 1995.
* Michael E. Moseley, *The Incas and their Ancestors*, Thames and Hudson, 1992.


## קישורים חיצוניים

* מידע על מקדשי המוצ'ה

קטגוריה:פרו: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:טרוחיו
עלי אבן סאבר א-דין

**עלי אבן סאבר א-דין** מבני שושלת וולאשמה, היה בנו של סאבר א-דין הראשון. הקיסר האתיופי ניואיה קראסטוס מינה אותו למושל יפאט לאחר 1344.

על פי טאדסה טמרת, אל-מקריזי מתאר את עלי "כראשון להתמרד כנגד ההגמוניה המקובלת להאטי (לקיסר האתיופי)", טאדסה טמרת מסביר שהוא היה הראשון ממשפחתו להתמרד מאז מותו של הקיסר עמדה ציון הראשון.

המרד של המושל לא הצליח בגלל חוסר תמיכה מנתיניו. והוא וכל ילדיו חוץ אחמד אבן עלי נלכדו על ידי הקיסר ניואיה קראסטוס, הקיסר האתיופי מינה את בנו מוחמד אבן עלי למושל יפאט. אחרי שמונה שנים עלי שוחרר מבית סוהר וחזר לשלטון, אחמד ובניו הורדו מכס השלטון ורק בהתערבות ישירה של הקיסר מוחמד חזר לשלטון.

נכדו חאק א-דין השני הוליך מרד כנגדו, חאק נתן לסבא שלו לשמור על התואר שליט העיר יפאט. ריצ'רד פאנקהארסט מזכיר שלעלי היה בן הנקרא מולה אספאה, שנלחם כנגד בן דודו חאק אד-דין השני ונהרג במרד זה.

אין הסכמה על אורך התקופה בה עלי היה המושל של יפאט. אל-מקריזי בספרו ההיסטוריה של המדינות המוסלמיות האתיופיות מציין שעלי שוחרר אחרי שמונה שנים של מאסר, אך במקום נוסף כותב שהוא היה בבית סוהר כ-30 שנים ומת תחת שלטונו של סעאד א-דין השני, ההיסטוריה של שושלת וולאשמה נותנת לו כ-30 שנה בשלטון ובנו אחמד אבן עלי רק כשנתיים.

## הערות שוליים




קטגוריה:שושלת וולאשמה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
לואיס סקולה

**לואיס אלברטו סקולה בלבואה** (ספרדית: **Luis Alberto Scola Balvoa**; נולד ב-30 באפריל 1980 בבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורסלן עבר ארגנטינאי, וכיום יו"ר קבוצת פלקנסטרו וארזה מליגת העל האיטלקית בכדורסל.

## ביוגרפיה
נולד בעיר בואנוס איירס. אביו היה פקיד בנק ושיחק כדורסל חצי-מקצועני. סקולה ערך את הופעת הבכורה המקצוענית שלו בקבוצה המקומית של פרו קאריל אואסטה בבואנוס איירס. אחרי שנתיים הוא עבר לשחק בספרד בקבוצת קאפיטל חיחון מהליגה השנייה ועזר לה לעלות לליגה הראשונה. בגלל שורשים ספרדים במשפחתו סקולה קיבל אזרחות ספרדית ושיחק כשחקן מקומי.

קבוצת טאו ויטוריה הבחינה בכישרונו והחתימה אותו על חוזה ארוך טווח, שבמסגרת השנה הראשונה לחוזהו נשאר לשחק בקבוצת חיחון בליגה הראשונה כשחקן מושאל. בקיץ 2000 עבר לשחק בטאו ויטוריה.

בוויטוריה סקולה הפך לאחד השחקנים הטובים באירופה בתפקידו, וזכה עם הקבוצה באליפות הליגה (2002), שני גביעי המלך (2002, 2004) ובסופרקאפ הספרדי (2006). באירופה סקולה היווה חלק מרכזי בעלייה של טאו לצמרת הכדורסל האירופי, והשתתף עימה בסדרת הגמר (2001) ושלושה פיינל פורים רצופים (2005, 2006, 2007) של היורוליג, כאשר בשנים 2005 ו-2007 הוא הפסיד לקבוצות מכבי תל אביב בגמר ופנאתינייקוס בחצי הגמר בהתאמה.

בשנת 2002 הוא נבחר בדראפט בסיבוב השני על ידי סן אנטוניו ספרס, אולם מעבר שלו לקבוצה הטקסנית לא התאפשר עקב סעיף שחרור גבוה במיוחד מחוזהו בעלות מיליוני דולרים, סעיף שעקב חוקי ה-NBA הקבוצה לא יכלה לעמוד בהם.

בקיץ 2007 הזכויות על סקולה עברו ליוסטון רוקטס, ונושא שחרורו מול טאו ויטוריה נפתר על ידי הקבוצה. מיד לאחר מכן הוא חתם בקבוצה. בקיץ 2012 ויתרה יוסטון על סקולה, שעבר לפיניקס סאנס.

בשנת 2013 הועבר לואיס סקולה בטרייד לאינדיאנה פייסרס, תמורת ג'רלד גרין, מיילס פלאמלי ובחירת דראפט עתידית בסיבוב השני. ב-2015 חתם בטורונטו ראפטורס, ב-2016 חתם בברוקלין נטס, ובפברואר 2017 נופה מסגל הנטס.

ב-9 ביולי 2017 חתם סקולה בשאנקסי ברייב דראגונס מהליגה הסינית. ב-10 באוגוסט 2018 חתם בשאנגחאי שארקס. ב-29 בספטמבר 2019 חתם סקולה באולימפיה מילאנו האיטלקית לעונה אחת. בשנה זו זכה בפרס ספורטאי השנה בארגנטינה ("אולימפיית זהב").

ב-21 בספטמבר 2021, לאחר עונה בה שיחק בפלקנסטרו וארזה, יצאה ההודעה כי סקולה פורש ממשחק פעיל. סקולה הצטרף לבעלות על וארזה ומשמש מאז כיו"ר שלה.

### נבחרת ארגנטינה
סקולה שיחק בנבחרות ארגנטינה הצעירות וזכה עימן במספר לא מבוטל של תארים ומדליות. עם הנבחרת הבוגרת שיחק לראשונה בשנת 2001, ומאז זכה עימה במדליית הכסף באליפות העולם 2002 ומדליית זהב אולימפית באולימפיאדת אתונה (2004).

## סטטיסטיקות הקריירה
### ביורוליג

### בעונה הסדירה של ה-NBA

### בפלייאוף ה-NBA

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים ארגנטינאים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:כדורסלני סאסקי בסקוניה
קטגוריה:כדורסלני יוסטון רוקטס
קטגוריה:כדורסלני פיניקס סאנס
קטגוריה:כדורסלני אינדיאנה פייסרס
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:כדורסלני ברוקלין נטס
קטגוריה:כדורסלני שאנגחאי שארקס
קטגוריה:כדורסלני שאנשי ברייב דראגונס
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:נושאי דגל ארגנטינה באולימפיאדה
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:אלופים אולימפיים ארגנטינאים: כדורסל
קטגוריה:בחירות דראפט של סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1980
קטגוריה:כדורסלנים ארגנטינאים באולימפיאדת טוקיו (2020)