שטיפת מוח: סקס-מצלמה-כוח

**שטיפת מוח: סקס־מצלמה־כוח** (באנגלית: **Brainwashed: Sex-Camera-Power**) הוא סרט תיעודי אמריקאי משנת 2022, שבוים והופק על ידי הבמאית נינה מנקס . הסרט חוקר את הפוליטיקה המגדרית של העיצוב הוויזואלי בקולנוע ("Shot Design") וטוען לקשר ישיר בין השפה הקולנועית המשמשת להחפצת נשים לבין אפליה בתעסוקה, הטרדות מיניות ומקרי תקיפה מינית בתעשיית הקולנוע ומחוצה לה.

## עלילה ותוכן מרכזי
הסרט בנוי סביב הרצאה ומצגת ששימשה את הבמאית נינה מנקס כבסיס למסה קולנועית, הכוללת מאות קטעי ארכיון מסרטים עלילתיים לצד ראיונות עם במאיות, שחקניות וחוקרות קולנוע פמיניסטיות, בהן לורה מולווי. מנקס מנתחת את ה"שפה הקולנועית" – תנועת מצלמה ותאורה – וטוענת כי בחירות אלו מובילות להחפצת הגוף הנשי, הפיכתו לאובייקט עבור הגיבורים הגבריים, והדרת המבט הנשי.

הסרט מנתח תבניות חזותיות חוזרות: מצלמה סורקת, חיתוכים בין החזה לראש, ושימוש שונה בטילט (הטיית מצלמה) עבור גברים ונשים. מנקס טוענת כי "אם המצלמה היא טורפנית, אז התרבות היא טורפנית", ומקשרת בין השפה הקולנועית לאפליה תעסוקתית נגד נשים בתעשיית הקולנוע ולאלימות מינית בתרבות בכלל.

## רקע והפקה
שורשי הסרט ב-2017, כאשר מנקס החלה להציג את הרצאתה בפסטיבלי קולנוע ובמוסדות אקדמיים. בעקבות התהודה שקיבלה, הוחלט להפוך את ההרצאה לסרט תיעודי באורך מלא. הפקת הסרט דרשה תהליך מורכב של רישוי זכויות יוצרים עבור מאות קטעי הסרטים המופיעים בו. המבנה משלב בין התאורטי לפדגוגי, במטרה להנגיש ניתוח קולנועי מורכב לקהל רחב.

## יציאה לאקרנים והפצה בישראל
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים בשנת 2022, ובהם פסטיבל סאנדנס ופסטיבל ברלין. בישראל, הוקרן הסרט במסגרת פסטיבל דוקאביב 2022, בתוכנית "אישה בקולנוע". הקרנות הסרט לוו לעיתים בדיונים עם הבמאית או עם חוקרות מגדר, ובהמשך הוא שודר בערוץ דוקו יס.

## ביקורת ותגובות
הסרט זכה לחשיפה נרחבת וביקורות מעורבות. מבקרים רבים שיבחו את כוחו של הניתוח ואת היכולת להפוך את הצפייה בקולנוע לפעילות ביקורתית. מנגד, עלו טענות כי הסרט נוטה לעיתים להפשטת יתר או לפרשנות חד-צדדית של קטעים מסוימים, תוך קישור ישיר מדי בין טכניקות צילום ל"תרבות אונס" ללא התייחסות להקשרים פוליטיים רחבים יותר.

## חשיבות והשפעה
"שטיפת מוח: סקס־מצלמה־כוח" נתפס כחלק מגל של יצירות תיעודיות וטקסטים תאורטיים המבקשים לבחון מחדש את דרכי הייצוג של נשים במדיה החזותית בעידן שלאחר תנועת MeToo. הסרט מציע כלים מושגיים וויזואליים לניתוח עבודות קולנועיות קיימות, ומשמש כחומר עזר פדגוגי בקורסים על תאוריית הקולנוע, לימודי מגדר ויצירה קולנועית במוסדות אקדמיים ברחבי העולם.

באמצעות הדגשת הקשר בין פרקטיקות צילום לכוח חברתי וכלכלי, הסרט תורם לשיח על אחריותם של יוצרים בבחירת האופן שבו הם מציגים גופים ומגדרים על המסך. הוא משמש ככלי מחאה ויוזמה לקידום נשים בתעשיית הקולנוע, תוך העלאת מודעות לכך שבחירות אסתטיות שנדמות כ"נייטרליות" או "אמנותיות" בלבד, עשויות למעשה לשעתק היררכיות מגדריות ואפליה תעסוקתית.

## במאית הסרט – נינה מנקס
נינה מנקס היא במאית עצמאית, תסריטאית ומרצה, המזוהה עם קולנוע ניסיוני ופמיניסטי. לאורך הקריירה הציגה את עבודותיה במוסדות יוקרתיים ושימשה כמרצה במוסדות כמו CalArts. "שטיפת מוח" נחשב לשיא של עבודתה המחקרית והאמנותית בנושא ייצוג נשים.

## סרטים מצוטטים מרכזיים
הסרט עושה שימוש נרחב בקטעים מתוך סרטים עלילתיים קלאסיים ועכשוויים לצורך הדגמת טענותיו התאורטיות. בין הסרטים המצוטטים והמנותחים ניתן למנות את:
* ורטיגו (1958) – בבימויו של אלפרד היצ'קוק, המשמש דוגמה מרכזית לניתוח "המבט הגברי".
* פסיכו (1960) – גם הוא של היצ'קוק, בהקשר של מבט, שליטה וחרדה מינית.
* בלייד ראנר (1982) – לניתוח דמויות נשיות והאופן שבו הן מוצגות חזותית.
* רוקי (1976) – בהשוואה בין אופן הצגת הגוף הגברי לבין הגוף הנשי.
* טרנספורמרס (2007) – כדוגמה מודרנית להחפצה באמצעות צילום ועריכה.
* טופ גאן (1986) – להשוואת מבטים מגדריים שונים.
* ג'יימס בונד (סדרת סרטים) – כסדרה המדגימה דפוסים חוזרים של ייצוג נשי.

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2022
קטגוריה:סרטים תיעודיים אמריקאיים
קטגוריה:פמיניזם בקולנוע
קטגוריה:סרטים על קולנוע