open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בת ים - ניו יורק

"**בת ים - ניו יורק**" היא סדרת טלוויזיה שעלתה למרקע בסוף שנת 1995 בערוץ השני, קשת. הסדרה נכתבה ובוימה על ידי יוסי מדמוני ודוד אופק. יזם הסדרה היה מיכה שגריר שביחד עם מדמוני ואופק חתום על הסדרה כיוצר. שגריר שהיה יושב ראש הדירקטוריון של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה גייס את מדמוני ואופק, מיד עם סיום לימודיהם, ליצירת הסדרה לקראת עליית ערוץ מסחרי, השני, ואכן כבר בשנה השנייה לקיום הערוץ עלתה הסדרה לשידור בעונה ראשונה מקוצרת של 6 פרקים. עונה שנייה של 13 פרקים עלתה לשידור בשנת 1997.

הסדרה הביאה למרקע הישראלי סגנון נטורליסטי, חדש אז, המערב בין שחקנים מקצועיים ודמויות תיעודיות שהופיעו בתפקיד עצמן. הדמות הבולטת הייתה דמותו של אבי המשפחה - שלמה זלאייט, כפי שגולמה על ידי ויקטור עידה, נגן קאנון במקצועו. כמו כן הייתה זו הסדרה הראשונה בישראל שערבבה צילום מקצועי עם פורמט צילום חובבני של סרטוני וידאו ביתיים, אותם צילמו גיבורי הסדרה בני משפחת זלאייט. את קלטות הווידאו הללו שלחו בני המשפחה מבת ים לניו יורק ולהפך, בניסיון לשמור על קיום תא משפחתי מסורתי בעולם בו דור הילדים חוצה גבולות גאוגרפיים. חשיבותה של הסדרה הייתה גם בעירוב הסגנוני הזה שהביא תחושה דוקומנטרית לתוך מבנה דרמטי מתוסרט, תוך כדי עיסוק בתהליכים חברתיים עכשוויים כמו הגירה, פערי דורות, זהות מזרחית, תהליכי חילון והתפרקות התא המשפחתי המסורתי בחברה קפיטליסטית מודרנית.

הסדרה זכתה ב-1996 בפרס האקדמיה על דרמת הטלוויזיה הטובה ביותר וזכתה להצלחה בביקורות ובקהל הצופים גם יחד. הסדרה נחשבת לנקודת מפנה בייצוג המזרחי על מרקע הטלוויזיה הישראלי, כשיצרה עולם מזרחי עצמאי אותנטי, ללא עיצוב קריקטורלי, ושאינו מגדיר את עצמו ביחס למרחב הישראלי ההגמוני.

ב-1998 נוצר לסדרה ספין אוף בשם "עלילות דוד" שמתמקד בדמותו של דוד זלאייט.

## השחקנים ודמויותיהם
* **שלמה זלאייט** (ויקטור עידה)
* **דינה זלאייט** (שושה גורן)
* **דוד זלאייט** (יגאל עדיקא)
* **זיוה זלאייט** (דליה שימקו)
* **משה זלאייט** (אילן שושן)
* **מירי זלאייט** (מירב שועה)
* **צה"ל זלאייט** (גילי נגר)
* **סבתא** (ג'ולייט נמרודי)

## ראו גם
* הפוך
* פלורנטין

## קישורים חיצוניים

* "בת ים - ניו יורק" - האתר הרשמי
* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1995
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:קשת: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בבת ים
מלנומה אהובתי

**מלנומה אהובתי** היא מיני סדרה טלוויזיונית ששודרה בשנת 2005, שהפכה מאוחר יותר לסרט קולנוע.

הסדרה המבוססת על סיפורו האמיתי של השחקן יגאל עדיקא – סיפור מחלתה של אשתו אורית בסרטן עור קטלני, מלנומה. עדיקא יזם את הסדרה, וגם שיחק בתפקיד הראשי כשלצידו הופיעה השחקנית־רקדנית שרון צוקרמן. ביצירת הסדרה שיתף עדיקא פעולה עם הכותבים והבמאים יוסי מדמוני ודוד אופק עמם רשומות לו הופעות ביצירותיהם האחרות – "בת ים ניו יורק", "טייק אוויי" ו"המנגליסטים". את הסדרה הפיק חיים שריר וצילם אסף סודרי שאף זכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה על צילומה.

צילומי הסדרה החלו במרץ 2005 והיא עלתה לשידור בנובמבר.

הסדרה זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית הדרמה הטובה ביותר לשנת 2006.

לאחר הקרנתה בטלוויזיה, הפכה הסדרה גם לסרט קולנוע שהוקרן במסגרת התחרות הרשמית של פסטיבל הסרטים העולמי במונטריאול ובפסטיבל חיפה.

## קישורים חיצוניים

* הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2005
קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סרטים ישראליים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטי יוסי מדמוני
צ'ה צ'ה צ'ה

[ממוזער|ילדים רוקדים בתחרות ריקודי צ'ה צ'ה צ'ה ב[צ'כיה]]
**צ'ה צ'ה צ'ה** (בספרדית: **Chachachá**) הוא ריקוד קובני במוצאו, שהתפתח מהממבו והרומבה.

בתחילה נקרא "טריפל ממבו", כלומר ממבו שהוסיפו לו שלושה צעדים. שלושת הצעדים כונו: "צ'ה צ'ה צ'ה", ומהווים סינקופה על הספירות 4 & 1. הריקוד מביע שמחה, שובבות ואלמנטים של חיזור הדדי. המוזיקה עשירה במקצבים, וכלי ההקשה המרובים בולטים מאוד. תנועות האגן הבולטות הן תוצאה ישירה של עבודת הרגליים. כאשר רוקדים צ'ה צ'ה, הרגליים נשארות קרובות ככל האפשר לקרקע כך שנראה שהן מחליקות עליה.

## מקורות הצ'ה צ'ה צ'ה
בשלהי שנות ה-40 הייתה העיר הוואנה בקובה אתר נופש פופולרי עבור תושבי צפון אמריקה. תזמורות מהמפורסמות באמריקה ותזמורות מקומיות ניגנו בבתי הקזינו שבקובה. חלקן ניסו לשלב את סגנון הג'אז האמריקאי יחד עם קצב הרומבה הקובני. התוצאה הייתה סגנון מוזיקלי חדש בשם ממבו (Mambo).

בין צורותיו השונות של הממבו, הייתה אחת הנקראת צ'אצ' (Chatch) אשר שילבה שלושה חילופי משקלים מהירים ולאחריהם שני צעדים איטיים. בתחילת שנות החמישים של המאה העשרים, פותחה צורה זו של הממבו לריקוד המורכב מווריאציות פשוטות של צ'אצ'. ריקוד זה קיבל את השם צ'ה צ'ה (Cha Cha), אך מכיוון שבריקוד זה ישנם שלושה חילופי משקלים בצעדי הבסיס של הריקוד, יש הנוהגים לקרוא לו צ'ה צ'ה צ'ה (Cha Cha Cha).

## ההיסטוריה של הצ'ה צ'ה צ'ה
כאשר הרקדן האנגלי מונסיור פייר (Monsieur Pierre) ביקר בקובה ב-1952, הוא שם לב שלפעמים הרומבה נרקדת עם ביטים נוספים. כאשר חזר לאנגליה, הוא החל ללמד צעדים אלה כריקוד נפרד. שם הריקוד נלקח ממקור השנוי במחלוקת. ייתכן ונלקח מהמילה הספרדית Chacha שמשמעותה "מטפלת" או מהמילה Chachar שמשמעותה ללעוס עלי קקאו, או מהמילה Char שמשמעותה "תה". אך האפשרות הסבירה ביותר היא הריקוד הקובני הקצבי Guaracha. אפשרות נוספת היא שמקור השם הוא משלושת הצעדים המהירים בבסיס הריקוד.

בשנת 1954 תואר הריקוד כממבו בקצב ה  (Mambo with a guiro rhythm).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקה לטינו-אמריקאית
קטגוריה:ריקודים סלוניים
משרד פרסום

**משרד פרסום** הוא עסק הנותן שירותי פרסום ללקוחות. השירותים כוללים לרוב מחקרי שוק ובחירת קהלים, בחירת מסרים פרסומיים וניסוח שלהם באופן יצירתי, מילולי וגרפי, הפקת קמפיין (תשדירים, מודעות או פרסומות מסוג אחר) והפצה שלו ועוד.

## בעלי תפקידים במשרד פרסום
במשרד פרסום לרוב יהיו קיימים תפקידים אלו (או חלקם) במחלקות שונות:

## תהליכי העבודה במשרד פרסום
התקשרות הלקוחות עם משרד פרסום מתבצעת בדרך כלל באמצעות צוות קבוע במשרד הפרסום שכולל נציגים שונים מכל מחלקה במשרד, כאשר כל מחלקה אחראית על שלב כלשהו בתהליך העבודה. ההתנהלות של משרד הפרסום מול הלקוחות תהיה בדרך כלל באחריות של מחלקת ניהול לקוחות (תקציבאות), שאמורה לנהל את עבודת הלקוח בתוך המשרד תוך הקפדה על איכות התהליך והתוצרים הסופיים וכן עמידה בלוחות הזמנים שהוגדרו מראש.
* עבודה על קמפיין פרסומי מתחילה בדרך כלל מתוך דרישת הלקוח (זאת יכולה להיות עקב השקת מוצר חדש, צורך בקמפיין עונתי, פעילות פרסומית נקודתית, או מכרז בו הלקוח בוחר את משרד הפרסום שלו). הלקוח מעביר למחלקת הלקוחות **בריף לקוח,** הכולל את עיקרי הנתונים אודות הצרכים והתוצאות אותן הוא מבקש.
* בשלב שני מחלקת הפלנינג (תכנון) עושה חקר שוק, חוקרת את קהלי היעד ומחליטה באמצעות איזה מסר יש לפנות אל אותם קהלים על מנת להשיג את התוצאות הרצויות. התוצר של שלב זה הוא **בריף אסטרטגיה**.
* בשלב שלישי מחלקת האסטרטגיה מסבירה את **בריף האסטרטגיה** לצוות הרעיונאות או הקריאייטיב (בפגישת "בריפינג") אשר מנסח את המסר הפרסומי בצורה קריאייטיבית (במילים אחרות **איך להגיד את המסר**).
* לאחר אישורים פנימיים מתבצעת פרזנטציה ללקוח לשם קבלת אישורו לתוצרים הקריאייטיבים.
* עם אישור הקמפיין מופקים **בריף מדיה** המורה למחלקת המדיה להחליט איזו מדיה לרכוש, ובריף ביצוע המועבר לסטודיו או למחלקת ההפקה בהתאם לתוצר הביצועי של הקמפיין.
*לאחר עליית הקמפיין לאוויר, מבצעת מחלקת הפלנינג מחקר אודות אפקטיביות הפרסום על מנת להפיק לקחים ולאשר אפקטיביות של הקמפיין.

## משרדי פרסום בישראל
משרדי פרסום ראשונים החלו לקום בארץ בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20. בסוף שנות ה-80 ובעיקר בתחילת שנות ה-90 (לאחר הקמת ערוץ טלוויזיה מסחרי בישראל) התרחב תחום הפרסום ובמקביל החל להתערער מעמדם של משרדי הפרסום הוותיקים. פרסומאים רבים פרשו ממשרדי הפרסום הוותיקים והקימו משרדים צעירים. תהליך זה התרחש במקביל לכניסתם למשרדי פרסום בינלאומיים גדולים לישראל – הן באמצעות הסכמי ייצוג והן באמצעות רכישת משרדים מקומיים. מאז, רובם של משרדי הפרסום הפעילים בישראל, מקושרים בדרך זו או אחרת לתאגידי הפרסום הבינלאומיים.

בשנת 2015 בערך עבר התחום בארץ משבר בעקבות תהליכים שונים והתפתחויות בעולם המדיה, שהביא לשינויים מבניים בענף, בין היתר למיזוגים של משרדי פרסום שנחשבו בעבר מובילים בתחום.

רוב משרדי הפרסום בישראל מאוגדים תחת איגוד הפרסום הישראלי. במהלך העשור האחרון עם התקדמות הטכנולוגיה והתגברות הפרסום הדיגיטלי תופס תחום הפרפורמנס נתח גדול מתקציבי הפרסום בישראל ואיתו קמו דור צעיר של חברות פרסום.

## קישורים חיצוניים

* רשת עושים היסטוריה, ארץ ישראל בראי הפרסומת, הסכת

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרסום
קטגוריה:שירותים
כלקדון

**כלקדון** (יוונית: **Χαλκηδών**, מקובל גם האיות חלקדון וכן קלסדון) הייתה עיר נמל עתיקה באסיה הקטנה.
## היסטוריה
כלקדון נודעה במיוחד בשל ועידת כלקדון, הוועידה האקומנית הרביעית, שנערכה בשנת 451. העיר נוסדה במאה ה-7 לפני הספירה כמושבה של העיר היוונית מגארה. היא כונתה "עיר העיוורים" כיוון שהוקמה על הצד האסיאתי של מצרי הבוספורוס, שנחשב לנחות לעומת הצד האירופי, שעליו ישבה ביזנטיון.

לאחר נפילת ביזנטיון הייתה העיר נתונה להתקפות חוזרות ונשנות מצד שבטי הברברים. במאה ה-7 נפלה לידי הצבא הפרסי. העיר נהרסה בתקופת מסע הצלב הרביעי, ומאוחר יותר היו אלה הטורקים שכבשו אותה כמאה שנים לפני כיבוש קונסטנטינופול. הם ניצלו את חורבותיה כמקור לאבני בנייה עבור עירם איסטנבול.

העיר היא חלק מאיסטנבול כיום, ונקראת קדיקוי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יוון העתיקה: ערים בטורקיה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
אליפסואיד

300px|ממוזער|שמאל|חתכים מעגליים של אליפסואיד
שמאל|ממוזער|300px|תרשים של אליפסואיד כאשר כל אחד מהערכים <math>a,b,c</math> שונים זה מזה
**אֶלִּיפְּסוֹאִיד** הוא גוף תלת-ממדי שכל חתך שלו יוצר אליפסה. צורתו של כדור הארץ ניתנת לתיאור על ידי אליפסואיד.

המשוואה הכללית שמתארת אליפסואיד במערכת צירים קרטזית היא:
 \ \left( \frac{x}{a} \right)^2 + \left( \frac{y}{b} \right)^2 + \left( \frac{z}{c} \right)^2 = 1, כאשר \ a,b,c הם קבועים המכונים **צירי האליפסואיד**. המרחק בין מרכז האליפסואיד (0,0,0) לבין הנקודות (a,0,0), (0,b,0), (0,0,c) שנמצאות על פני האליפסואיד נקראים חצי ציר. כאשר בהתאם לגודל של a,b,c מוגדר חצי ציר ראשי וחצאי ציר משניים.

קיימים מקרים פרטיים של אליפסואיד:
* a=b - נקרא ספרואיד. ספרואיד אפשר לקבל כגוף סיבוב של אליפסה. 
** a=b>c - נקרא ספרואיד אובלי. זוהי, בקירוב, צורתו של כדור הארץ (הפחוס בקטבים בגלל השפעת הסיבוב).
** a=b - נקרא ספרואיד מוארך. זוהי צורתם של כדורי פוטבול ורוגבי.
* a=b=c - כדור.
בספרות המתמטית אליפסואיד הוא שם כללי לכל סוגי האליפסואיד, אולם בספרות מדעית אחרת (בעיקר גאודזיה), אלפסואיד מתאר ספרואיד.

נפחו של אליפסואיד הוא \frac{4}{3} \pi \cdot a b c .

שטח הפנים של אליפסואיד הוא 
:S = 2\pi c^2 + \frac{2\pi ab}{\sin(\varphi)}\left(E(\varphi, k)\,\sin^2(\varphi) + F(\varphi, k)\,\cos^2(\varphi)\right)

כאשר
: 
  \cos(\varphi) = \frac{c}{a},\qquad
  k^2 = \frac{a^2\left(b^2 - c^2\right)}{b^2\left(a^2 - c^2\right)},\qquad
  a \ge b \ge c,


 ו- הם אינטגרלים  אליפטיים מהסוג הראשון והשני בהתאמה.

## מקרה כללי
במקרה הכללי ניתן להגדיר אליפסואיד n ממדי (נקרא לעיתים **היפראליפסואיד**) באמצעות :
E \equiv \{x \mid (\mathbf{x-c})^\mathrm{T}\! A\, (\mathbf{x-c}) \leq 1\}
כאשר A היא מטריצה חיובית, \mathbf{x} ו-\mathbf{c} הם וקטורים. הווקטורים העצמיים של A קובעים את צירי האליפסואיד, והערכים עצמיים שלה הם ההופכיים של ריבועי חצאי הצירים, ואילו c מגדירה את מרכז האליפסואיד.

באופטימיזציה ובלמידת מכונה נעשה שימוש באליפסואיד ממד גבוה במסגרת שיטה איטרטיבית לאופטימיזציה קמורה, המוכרת כשיטת האליפסואיד , שבמסגרתה נוצרת סדרת אליפסואידים שלהם נפח הולך וקטן בכל שלב עד להתכנסות למציאת הפתרון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צורות גאומטריות
קטגוריה:חתכי חרוט
יצחק ספורטא

**יצחק (איציק) ספורטא** (נולד ב-12 באפריל 1957) הוא מרצה בכיר בפקולטה לניהול שבאוניברסיטת תל אביב ופעיל חברתי סוציאל-דמוקרט.

## ביוגרפיה
ספורטא נולד להורים יוצאי טורקיה, גדל ברמת עמידר שברמת גן והתחנך בבית הספר היסודי מכל"ל במקום. בנעוריו עבר ללמוד בגימנסיה הרצליה שבת"א, בעל תארים בפסיכולוגיה, פילוסופיה ולימודי עבודה מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1995 השלים עבודת דוקטורט ביחסי עבודה והתנהגות ארגונית באוניברסיטת ברקלי, קליפורניה. במסגרת פעילותו המחקרית, הוא עוסק בעיקר בתחומי אי שוויון כלכלי וחברתי ואף פרסם מאמרים רבים בנושא.

ספורטא הוא פעיל חברתי וחבר בוועד המנהל של מרכז אדוה לחקר השוויון בישראל ובאספה הכללית של עמותת הל"ה. ספורטא אף חבר במזכירות הקשת הדמוקרטית המזרחית מאז היווסדה ב-1996 והיה אחד מן העותרים בבג"ץ הקרקעות ב-2001. הוא הקים בשנת 2003 יחד עם יוסי דהאן, את אתר הדעות "העוקץ", אותו שניהם ניהלו עד לסגירתו בשנת 2024. האתר בחן מגמות חברתיות וכלכליות בישראל, והציג ביקורת, מנקודת מבט סוציאל-דמוקרטית, על מה שנתפש על ידו כעוולות הנעשות בישראל כלפי מה שהוא כינה "שכבות מוחלשות" וקבוצות מיעוטים. הוא חבר המועצה הציבורית של הקרן החדשה לישראל.

ספורטא משמש גם כמרצה במכללה החברתית כלכלית.

בשנים 2007-2006 השתתף ספורטא כחבר פאנל בתוכנית הטלוויזיה "מועצת החכמים" בערוץ 10. בשנים האחרונות משתתף כפרשן ובעל דעה בתוכנית הטלוויזיה "לילה כלכלי" ב"ערוץ 10" ומביע את עמדתו הסוציאל-דמוקרטית בעניינים שונים.

לקראת הבחירות לכנסת ה-22 שובץ במקום השני ברשימת "צדק".

ספורטא מתגורר בגבעתיים. אחיינו הוא איתי ספורטא אקשטין, פרופסור לכלכלה בבית הספר לכלכלה באוניברסיטת תל אביב.

## קישורים חיצוניים
* דף הבית של ספורטא באתר של רקנאטי הפקולטה ללימודי מנהל עסקים של אוניברסיטת תל אביב
* אתר "העוקץ"
* הרצאתו של יצחק ספורטא על השביתות בחינוך בהקשר של מאבקי עובדים והתאגדות בכנס באוניברסיטת תל אביב, 'הפורום להגנת ההשכלה הציבורית', 18 באפריל 2008
* 
* 
* 
* 
* 
* פרק 15: איציק ספורטא, בפודקאסט "דוד מחפש משמעות", 20 במרץ 2022

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: ניהול
קטגוריה:סוציאל-דמוקרטים
קטגוריה:פעילי הקשת הדמוקרטית המזרחית
קטגוריה:חברי המועצה הבינלאומית של הקרן החדשה לישראל
קטגוריה:רמת עמידר: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
В (כתב קירילי)

**בֶה** (בבית רפה; נכתבת גם בתור **וֶה**) היא האות השלישית באלפבית הקירילי שמייצגת את הצליל /v/ - הגייתה של ב רפה או של ו בעברית המודרנית. כמו Б, מקורה באות היוונית בטא, וצורתה כשל בטא גדולה, וכמו כן כשל B לטינית גדולה (אם כי בניגוד ל-B הלטינית, צורת האות הקטנה זהה לזו של האות הגדולה). בצורתה הנטויה של האות הקטנה, הקצה הישר שלה נעשה מעוגל, כך שהיא גם נראית כמו צורה קטנה של B לטינית או בטא יוונית מעוגלות בצורתן הגדולה (*в*), אם כי הצורה המעוגלת גם מזכירה בצורתה בטא יוונית קטנה. האות התפתחה מהיוונית בתקופה שבה בתא כבר נהגתה כ־/v/ ולא כ־/b/. השם הישן של האות היה וַדִי, והערך המספרי שלה היה 2.

*ברוסית היא מייצגת שלושה אלופונים בתפוצה משלימה: בדרך כלל היא נהגית /v/; בסוף מילה או לפני עיצור אטום שחלה הידמות חלקית בקוליות והיא מייצגת את האלופון /f/; לפני תנועה מחנככת או לפני "סימן הריכוך" Ь היא נהגית /vʲ/ (מעין ב רפה מחונככת).
*בהגייה האוקראינית הסטנדרטית היא נהגית /w/ בסוף מילה. לדוגמה, השם Владислав נהגה ולאדיסלאוו (vladislaw). חלק מהאוקראינים הוגים את האות כ־/w/ לפני עיצור, ואחרים הוגים אותה כך תמיד. במזרח אוקראינה גם מתרחשת הידמות חלקית בקוליות בסוף מילים בהשפעת הרוסית.
*בבלארוסית האות נהגית תמיד כ־/v/. היא לעולם לא נכתבת בסוף מילה או לפני עיצור, ובמקומות האלה היא משתנה לאות הבלארוסית Ў, שנהגית כ־/w/. לדוגמה: המילה "שפה" בבלארוסית היא мова (מוֹבַה, mova), אך צורת שם היא моўный (מוֹוְנִיי, mownyj), וכשהיא באה בצורת יחסת גניטיב היא הופכת ל־моў (מוֹו, mow).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלפבית קירילי
ווק סטפנוביץ' קראג'יץ'

**ווּק סְטֶפַנוֹבִיץ' קַרַאגִ'יץ**' (סרבית לטינית: **Vuk Stefanović Karadžić**; סרבית קירילית: **Вук Стефановић Караџић**; 7 בנובמבר 1787 - 7 בפברואר 1864) היה בלשן סרבי ורפורמטור של השפה הסרבית, אתנולוג, משורר, מתרגם ואף דיפלומט בעל מעמד.

קראג'יץ' נולד בכפר הסרבי טרשיץ' שנמצא באותה תקופה תחת הכיבוש של האימפריה העות'מאנית, ליד העיירה לוזניצה. משמעות שמו הפרטי, ווּק, היא זאב. שם זה ניתן לו היות שכל אחיו ואחיותיו מתו ממחלת השחפת, והוא נותר השורד היחיד. לבד מלימוד קריאה וכתיבה במנזר בטרונושה קנה קראג'יץ' את השכלתו בכוחות עצמו. הוא השתתף במרד הסרבי הראשון ובמרד הסרבי השני, והותיר תיאורים מפורטים שלהם.

קראג'יץ' הוציא לפועל רפורמה של השפה הסרבית הספרותית ותיקן את האלפבית הסרבי הקירילי על פי עקרונות פונמיים. הרפורמות שלו הרחיקו את הסרבית מהסלאבית הכנסייתית וקירבו אותה לצורת הדיבור העממית שהייתה נהוגה אז, בפרט לניב שדובר בהרצגובינה, בו השתמש קראג'יץ' עצמו. לעבודתו זו הייתה השפעה גם מחוץ לסרביה, ועליה התבססה הדראהומניבקה, הצעת רפורמה דומה של הכתיב האוקראיני, שלא זכתה לאותה ההצלחה.

לקראג'יץ' מיוחסת בטעות האימרה "כתוב כפי שאתה מדבר, ואמור כפי שכתוב" (סרבית קירילית: Пиши као што говориш и читај како је написано; סרבית לטינית: Piši kao što govoriš i čitaj kako je napisano),  עיקרון שניסח אותו כנראה לראשונה המדקדק והפילולוג הגרמני יוהאן כריסטוף אדלונג.

יחד עם ג'ורו דניצ'יץ', קראג'יץ' היה האישיות הסרבית הבכירה החתומה על הסכם וינה מ־1850. הסכם זה הניח את אבן הפינה עבור השפה הסרבו-קרואטית הספרותית, שצורות שונות שלה הן בשימוש  בסרביה, במונטנגרו,בבוסניה והרצגובינה ובקרואטיה.

הוא פרסם מילון של השפה הסרבית, מילון גרמני-סרבי, קבצים של סיפורי עם ושל שירי עם סרביים, ותרגום של הברית החדשה לסרבית. עבור עבודתו קיבל תגמול כספי מועט, וחי בעוני. הוא נפטר בווינה.

## האלפבית של קראג'יץ'
[ממוזער|300px|אנדרטה לזכרו של קראג'יץ' ב[בלגרד]]
קראג'יץ' השתמש באותיות הבאות מהאלפבית הקירילי של הסלאבית הכנסייתית בלבד:

כלומר, הוא הסיר את האותיות הבאות:

והוסיף את האותיות הבאות:

שהן כמעט ייחודיות לסרבית ולמקדונית (Ј משמשת גם באזרית, Џ משמשת גם באבחזית, לדוגמה).

* האותיות Љ ו־Њ הן ליגטורות של Л ו־Н עם Ь, בהתאמה. הן הוצעו על ידי סאבה מראקל, שניסה לבצע רפורמה בשפה הסרבית לפני קראג'יץ'.
* האות Џ נלקחה מהאלפבית הקירילי הרומני.
* האות Ђ מבוססת על עיצוב של לוקיאן מושיצקי.
* האות Ћ היא אות סרבית מסורתית, והאות הסרבית השורשית היחידה שבה השתמש קראג'יץ'.
* האות Ј מבוססת על האות הלטינית J והשימוש בה הוביל להאשמות מצד הכנסייה הסרבית האורתודוקסית בדבר כניעה והתבטלות בפני הכתב הלטיני ובפני הכנסייה הקתולית.

## קישורים חיצוניים

* עבודותיו של קראג'יץ' בפרויקט גוטנברג
* הברית החדשה - תרגומו של קראג'יץ' לסרבית
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:בלשנים ולשונאים סרבים
קטגוריה:סרבים ממוצא מונטנגרי
קטגוריה:אלפבית קירילי
קטגוריה:אישים שהונצחו בשטרות כסף סרבים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשטרות כסף יוגוסלבים
קטגוריה:ילידי 1787
קטגוריה:נפטרים ב-1864
במאי תיאטרון

[שמאל|ממוזער|250px|הבמאית [אריאן מנושקין]]
שמאל|ממוזער|250px|הבמאי פיטר ברוק
**במאי תיאטרון** הוא הדמות המרכזית בתחום העשייה התיאטרונית. הוא אמור לראות תמונה כוללת, לנתח ולפרש מחזה, לתזמר העלאה של מחזה ולהבטיח את איכות ושלמות המוצר התיאטרוני, על ידי איחוד המאמצים, האמצעים, והכלים השונים של ההפקה. הבמאי עובד עם המפיק, המחזאי ויתר בעלי התפקידים בהפקה, לרבות השחקנים. הבמאי משמש למעשה מנהל אמנותי של ההפקה, והוא מנצח על כלל פעילויות ההפקה – תחקיר, משחק, עיצוב במה, עיצוב תלבושות, עיצוב תאורה, עבודת במה, עיצוב סאונד וכל התכנים הפילוסופיים והאמנותיים. לצד הבמאי פועל המפיק, המנהל את הנושאים הטכניים של ההפקה (שאינם קשורים לתוכן האמנותי של היצירה) כמו התקציב ולוחות הזמנים.

בתיאטרון המודרני, הבמאי הוא בדרך כלל מוביל החזון. הוא מחליט על התפיסה האמנותית והפרשנות של הטקסט. יש במאים השותפים גם ליצירת וכתיבת הטקסט, אם על ידי ליווי המחזאי בתהליך היצירה במחזות חדשים, על ידי עיבוד מודרני של מחזה קלסי, או עיבוד טקסט ספרותי או דוקומנטרי למחזה. ידועה גם התופעה של מחזאים שמביימים את מחזותיהם בעצמם, כמו מייק לי הבריטי, חנוך לוין, הלל מיטלפונקט, פיטר ברוק, אריאן מנושקין ואחרים.

תפקיד הבמאי, כמתואר לעיל, הוא חידוש בהיסטוריה של התיאטרון, שראשיתו באירועים בודדים בסוף המאה ה-19 ומיצובו במרכז העשייה התיאטרונית נפוץ מאז ראשית המאה ה-20. לפני כן השחקנים והמחזאי היו אחראים להפקת המחזה ותיאום פעילויות המשתתפים. למרות שיש עדיין הפקות וקבוצות תיאטרון הפועלות ללא במאי, הבמאי נחשב היום לדמות חיונית בתהליך יצירת המופע התיאטרלי.

מרכיבים רבים יוצרים את סגנונו הייחודי של הבמאי ואת שפת התיאטרון האישית שלו. בהם:
* רמת שיתוף הצוות בתהליך היצירה (מסמכותיות קיצונית לעבודת קולקטיב)
* אופן השימוש בתפאורה (ריאליסטית, סימבולית, מינימליסטית, מופשטת... )
* שיטת הדרכת שחקנים
* אופן עבודה עם טקסט (שימוש במחזות, עיבודים ספרותיים, בניית טקסט באלתור עם השחקנים...)
* אופן הצגת הסיפור
* ניהול ממד הזמן

רוב הבמאים עובדים במסגרת קבוצות תיאטרון קיימות כחלק מאנסמבל הבמאים של הקבוצה. מקצתם מקימים קבוצת תיאטרון שהם מנהלים ובמסגרתה מביאים לידי ביטוי את ה"אני מאמין" התיאטרוני הייחודי שלהם. דוגמאות: אריאן מנושקין שהקימה את תיאטרון השמש המפורסם בפריז, פיטר ברוק שהקים את המרכז הבין-לאומי ליצירה תיאטרונית ולמחקר תיאטרוני בפריז, יבגני אריה שהקים את תיאטרון גשר, רנה ירושלמי שהקימה את אנסמבל עיתים, דורון שמש שתורם לקהילת נוער, אוריאל זוהר שהקים את תיאטרון הטכניון ועוד.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:אמנות הבמה
קטגוריה:מקצועות האמנות
מרכז אקסא

**מרכז אקסא** (באנגלית: **AXA Center**) אשר נקרא במקור "**מרכז אקוויטבל**" הוא גורד שחקים שגובהו 229 מטרים המצוי בשדרה השביעית מספר 787, ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.

במבנה בן 54 הקומות, אודיטוריום ומספר מסעדות. במבואה של המבנה מצוי ציור קיר של האמן רוי ליכטנשטיין שצויר בשנת 1986.

## ראו גם

*גורדי שחקים בניו יורק

## קישורים חיצוניים
* 
* מרכז אקסא באתר המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית (CTBUH)
* מרכז אקסא באתר Buildings DB

אקסא
קטגוריה:השדרה השביעית
מגדל קרנגי הול

**מגדל קרנגי הול** (באנגלית: **Carnegie Hall Tower**) הוא גורד שחקים ברחוב 57 שברובע מנהטן בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. הבניין, שהושלם בשנת 1990 ותוכנן על ידי משרד האדריכלים סזאר פלי ושות', כולל 60 קומות ומתנשא לגובה של 231 מטרים. 

בניין זה מהווה חלק ממקבץ של שלושה גורדי שחקים (יחד עם מרכז סיטיספייר ומגדל מטרופוליטן). הבניין נבנה בסגנון ארכיטקטוני התואם את בניין  קרנגי הול הסמוך אליו, על פי תכנון של האדריכל סזאר פלי. תוכניות הבניין הותוו בשנת 1987 והוא הושלם בשנת 1991. תכנון הבניין זכה בפרס של כבוד בשנת 1994 מטעם המכון האמריקאי לאדריכלים (AIA).

הבניין מחופה בלבנים, עיטורי בטון יצוק, ומועטר בכרכוב בראשו. מבואת הבניין עשויה אבן שיש וגרניט. צורתו של הבניין ייחודית והוא נראה צר ביותר בחזיתו, אולם דפנותיו רחבות. רוחב הבניין ברחוב 57 הוא 15 מטרים בלבד, מה שהופך אותו לאחד מגורדי השחקים הדקים ביותר בעולם. בסמוך לבניין היה ממוקם חדר התה הרוסי, שאינו פעיל כיום.

## ראו גם
*גורדי שחקים בניו יורק

## קישורים חיצוניים

* 
* מגדל קרנגי הול באתר המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית (CTBUH)
* מגדל קרנגי הול באתר Buildings DB

קרנגי הול, מגדל
קטגוריה:מבנים שתכנן סזאר פלי
י"ט בתשרי

## חגים ומועדים
* היום הרביעי של חול המועד סוכות בארץ ישראל ובחוץ לארץ היום השלישי

## אירועים היסטוריים
שמאל|ממוזער|250px|הגאון רבי אליהו מווילנא
* ה'תר"ד – הוקם הארגון בני ברית

## נולדו
* ה'תרמ"ה – הרב נפתלי יעקב הכהן מחבר "אוצר הגדולים אלופי יעקב" ו"סבר נפתלי" (נפטר ט"ו בכסלו ה'תשל"ב)
* ה'תרנ"א – רחל בלובשטיין, משוררת עברית (נפטרה ה'תרצ"א)
* ה'תרפ"ב – הרב משולם דוד הלוי סולובייצ'יק, ראש ישיבת בריסק בירושלים (נפטר ה'תשפ"א)
* ה'תשי"ח – אהובה תומר, מפקדת תחנת חיפה של משטרת ישראל (נספתה באסון השריפה בכרמל, ה'תשע"א)
* ה'תשכ"ז – הרב בנימין זאב כהנא, ראש ישיבת הרעיון היהודי ופעיל ימין רדיקלי ישראלי (נרצח ה'תשס"א)
* ה'תשכ"ז – תומר שטיינהאור, כדורסלן ישראלי
* ה'תשכ"ז – גדי צדקה, מחזאי, מנהל, במאי תיאטרון ושחקן שומרוני-ישראלי, מייסד ומנכ"ל התיאטרון העברי
* ה'תשכ"ט – דודי לוי, זמר ישראלי

## נפטרו
* ה'תקנ"ח – הגר"א מווילנא (נולד ה'ת"ף)
* ה'תקס"ח – רבי יונה בן גרשון מווילנא, דיין בווילנה שחיבר פירוש לתוספתא
* ה'תקע"ד – רבי יעקב יצחק מפשיסחה, היהודי הקדוש (נולד ה'תקכ"ו)
* ה'תרכ"ח – רבי שלמה יהודה רפפורט (שי"ר), רבן של טרנופול ופראג מאנשי תנועת ההשכלה בגליציה וממייסדי חכמת ישראל (נולד ה'תק"ן)
* ה'תרמ"ב – רבי יעקב יפה אשכנזי, מקובל ודרשן שפעל באיזמיר
* ה'תרמ"ה – רבי אבי עזרא זליג שפירא, מאדמו"רי בית קוז'ניץ (נולד ה'תקצ"ו)
* ה'תרנ"ב – רבי שאול קצנלנבוגן-אפשטיין, רבן של קוסובה וקוברין (נולד ה'תקפ"ח)
* ה'תר"ס – בנימין סלנט, סוחר אתרוגים ארצישראלי, בנו של הרב שמואל סלנט (נולד ה'תקצ"ח)
* ה'תרס"ט – רבי מאיר יהודה שפירא מייסד חסידות בוקווסק
* ה'תשכ"ד – יעקב תלמוד, מלחין החצר של חסידות גור (נולד ה'תרמ"ו)
* ה'תשכ"ו – אברהם הלוי פרנקל, מתמטיקאי ישראלי (נולד ה'תרנ"א)
* ה'תשל"ה – זלמן שזר, הנשיא השלישי של מדינת ישראל (נולד ה'תר"ן)
* ה'תשמ"ב – משה דיין, מצביא, מדינאי, מפקד בהגנה, רמטכ"ל ושר בממשלת ישראל (נולד ה'תרע"ה)
* ה'תשע"ב – ד"ר אפרים עזריאל שך – איש חינוך
* ה'תשע"ו – הרב איתם הנקין נרצח בפיגוע ירי.
----
* י"ח בתשרי – כ' בתשרי
* תשרי

א19
י19
י"ח בתשרי

## חגים ומועדים
* היום השלישי של חול המועד סוכות בארץ ישראל ובחוץ לארץ היום השני

## אירועים היסטוריים
* ה'תש"ט – כיבוש באר שבע על ידי חטיבת הנגב במלחמת העצמאות
* ה'תשכ"ב – הפיכה צבאית בסוריה שמה קץ לאיחוד בינה לבין מצרים, הרפובליקה הערבית המאוחדת
* ה'תשכ"ח – המשחתת "אח"י אילת" טובעה באמצעות טילים שנורו אליה מספינות טילים מצריות, 47 מאנשי צוותה נהרגו
* ה'תשל"ד – מלחמת יום הכיפורים: נשיא ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון, מורה על הפעלתה של רכבת אווירית לישראל

## נולדו
* ה'תרע"ו – גדעון האוזנר, משפטן ופוליטיקאי ישראלי (נפטר ה'תשנ"א)
* ה'תשל"א – עידן גרינבאום, ראש המועצה האזורית עמק הירדן

## נפטרו
* ה'תקס"ב – רבי משולם איגרא, רבה של פרשבורג
* ה'תקס"ה – רבי אברהם פינטו, רבה של העיר מרקש
* ה'תקע"א – רבי נחמן מברסלב, מייסד חסידות ברסלב (נולד ה'תקל"ב)
* ה'תקפ"א – רבי בצלאל רנשבורג, מפרשני התלמוד (נולד ה'תקכ"ב)
* ה'תרע"ו – רבי נפתלי בן רבי יהודה הורוביץ, האדמו"ר השלישי ממעליץ (נולד ד' טבת ה'תר"ה) 
* ה'תשל"ב – הרב עזריאל זליג סלונים, מנהל כולל חב"ד ומייסד שיכון חב"ד בירושלים
* ה'תשס"ה – שאול עמור, ראש עיריית מגדל העמק, חבר הכנסת, שר ושגריר ישראל בבלגיה (נולד ה'תש"א)
* ה'תשס"ה – פרופ' זאב לב, פיזיקאי ישראלי ומייסד בית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים (נולד ה'תרפ"ב)
* ה'תשפ"ו – הרב נחום רגוזניצקי, ראש ישיבת מאורות התורה ותלמיד החזון איש.

----

* י"ז בתשרי – י"ט בתשרי
* תשרי

א18
י18
וורלדווייד פלאזה 1

בניין **וורלדווייד פלאזה 1** (באנגלית: **One Worldwide Plaza**), אשר נבנה בשנת 1989, הוא אחד מקבוצה של שלושה גורדי שחקים בשכונת הלס קיצ'ן שברובע מנהטן של העיר ניו יורק בארצות הברית. המבנה הוא בניין משרדים, בעוד ששני המבנים הסמוכים לו הם מבני מגורים.

קומפלקס המבנים תופסים בלוק המצוי בין השדרה השמינית, השדרה התשיעית, רחוב 49 ורחוב 50. המבנה בנוי על האתר ששימש בעבר את המדיסון סקוור גארדן השלישי שהיה בעיר ניו יורק.

המבנה תוכנן על ידי האדריכל דייוויד צ'יילדס ממשרד האדריכלים סקידמור, אווינגס ומריל (SOM), והקמת המבנים לוותה על ידי ה-BBC ו-PBS אשר הפיקו סדרה תיעודית על הקמת המבנה שנקראה "גורד שחקים: הקמת בניין" (*Skyscraper: The Making of a Building*) ואף הוציאו ספר (Skyscraper) על הקמת המבנה, שנכתב על ידי קארל סבאג (Karl Sabbagh).

המבנה הוא בן 49 קומות ויש בו 139,355 מ"ר של שטחי משרדים. בסיסו של הבניין בנוי גרניט ובטון שניצוק מראש. חזית המגדל מחופה בלבנים, ובראש המבנה פירמידה מצופה נחושת המכונה "היהלום של דייוויד" ("David's Diamond") על שם האדריכל.

במרכז המבנים מצויה רחבה ציבורית פתוחה. רחבה זו נבנתה בתמורה להסכמת רשויות התכנון שלמבנה יתווסו מספר קומות מעבר למותר על פי תוכנית המתאר. במרכז הרחבה מזרקה שתוכננה על ידי סידני סיימון וקרויה "ארבע העונות". בכל אחת מקצוות המזרקה פסל של אישה המחזיקה כדור המייצג עונה מעונות השנה.

מתחת למבנה היו בעבר שישה בתי קולנוע. כיום בשטח זה ממוקמים חמישה תיאטראות.

## ראו גם
*גורדי שחקים בניו יורק

## קישורים חיצוניים

* וורלדווייד פלאזה 1 באתר CTBUH
* וורלדווייד פלאזה 1 באתר Skyscraperpage.com 
* וורלדווייד פלאזה 1 באתר Structurae
* וורלדווייד פלאזה 1 באתר in-arch.net

קטגוריה:מנהטן: מגדלי משרדים
קטגוריה:השדרה השמינית
חדר התה הרוסי

**חדר התה הרוסי** (באנגלית: **The Russian Tea Room**) היא מסעדה מפורסמת בעיר ניו יורק שבארצות הברית. המסעדה שוכנת ברחוב 57 מס' 150 מערב, בין מגדל קרנגי הול לבין מגדל מטרופוליטן .

המסעדה נפתחה בשנת 1926 על ידי חברי הבלט הרוסי הקיסרי שברחו מרוסיה בשל המהפכה הבולשביקית, והפכה עד מהרה מקום מפגש לגולים מרוסיה.

שמאל|ממוזער|250px|פנים מסעדת חדר התה הרוסי

בשנת 1955 נרכשה המסעדה על ידי סידני קיי (Sidney Kaye), וכאשר קיי נפטר בשנת 1967, המשיכה אלמנתו, פיית' סטיוארט גורדון (Faith Stewart-Gordon), לנהל את המסעדה. בשנת 1996 רכש ורנר לירוי את המסעדה תמורת 6.5 מיליון דולרים וסגר אותה לשיפוצים שעלו 36 מיליון דולרים. בשנת 2000 נפתחה המסעדה, אולם לא שבה לפופולריות בקרב החברה הגבוהה הניו יורקית שהייתה לה קודם לסגירתה. ב-28 ביולי 2002 נסגרה המסעדה בשל פשיטת רגל.

בנובמבר 2006 נפתחה המסעדה מחדש.

סצנות מסוימות מהסרטים "מנהטן" ו"טוטסי" צולמו במסעדה.

## לקריאה נוספת
* סטיוארט גורדון, פיית', The Russian Tea Room Cookbook, בהוצאת ריצ'רד מארק, ניו יורק, 1981, .
* סטיוארט גורדון, פיית', The Russian Tea Room: A Tasting, בהוצאת קלארקסון פוטר, 1993, ניו יורק, .
* סטיוארט גורדון, פיית', The Russian Tea Room: A Love Story, הוצאת סקריבנר, ניו יורק, 1999, .

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר המוקדש לחדר התה הרוסי
* מידע על חדר התה הרוסי
* תפריט חדר התה הרוסי
* תמונות של חדר התה באתר New York Architecture Images
* תמונות של חדר התה הרוסי
* תוכניות המבנה

קטגוריה:ניו יורק: מסעדות
יאן מטייקו

**יאן אלויזי מטייקו** (בפולנית: **Jan Alojzy Matejko**; 24 ביוני 1838, קרקוב – 1 בנובמבר 1893) היה צייר פולני. נחשב מגדולי הציירים ההיסטוריים של פולין. עבודותיו כוללות בעיקר תמונות היסטוריות פטריוטיות.

## ביוגרפיה
מטייקו נולד בעיר החופשית קרקוב בפולין בשנת 1838 כבן התשיעי במשפחה בת 11 ילדים. אמו הלכה לעולמה כאשר היה בגיל צעיר, וכך הייתה לאחיו הבוגר פרנצ'ישק השפעה על גידולו. בשנת 1852, בדיוק כאשר מלאו לו 14 שנה, החל בלימודי האמנות באקדמיה לאמנויות היפות בקרקוב. בין מוריו היו, בין היתר, וויצ'ך קורנלי שטאטלר וולדיסלב לושצ'קביץ'. כבר באותן שנים סבל מטייקו מבעיות עיניים, אולם הדבר לא הפריע לו להתבלט כאחד התלמידים המוכשרים ביותר. לאחר שסיים את לימודיו בקרקוב בשנת 1858, הוא בילה שנתיים במינכן כתלמידו של הרמן אנשיץ (Hermann Anschütz). אחר כך, בשנים 1859–1860, שהה בווינה אצל כריסטיאן רובן . הוא חזר לקרקוב, ובשנת 1873 היה למנהל האקדמיה לאמנויות היפות בעיר הולדתו.

מטייקו נשא לאישה את תאודורה, ולזוג נולדו חמישה ילדים: באטה, הלנה, טדאוש, יז'י ורגינה, אשר נפטרה בהיותה תינוקת. דמות רעייתו של מטייקו מופיעה ברבות מתמונותיו, והיא אף שימשה עבורו כמודל לכמה מציוריו, למשל, תמונתה של המלכה בונה ספורצה. בתו, הלנה אונייז'יסקה, הייתה ציירת בזכות עצמה.

חלוקתה השלישית של פולין הטביעה את רישומה על מטייקו ועל ציוריו ההיסטוריים. בחלוקה זו איבדה פולין את מעמדה כמדינה. במאבק על פולין ועל ריבונותה נהרג אחד מאחיו.

לצד ציורי שמן גדולים צייר מטייקו גם אקוורלים. בין תמונותיו: קרב גרונוולד, סצנות רבות מחצר המלוכה הפולנית, וגלריה של ציורי מלכים פולנים. הוא ידוע גם בציורי דיוקן ליצן החצר סטאנצ'יק. שמו התפרסם הן בפולין והן בשאר העולם, והוא אף זכה בפרסים רבים (כמו בתערוכות בפריז). עם זאת, הוא השתדל להימנע מהופעות פומביות, שגרמו לו למתח רב.

יאן מטייקו הלך לעולמו ב-1 בנובמבר 1893 בביתו שבקרקוב, ונטמן בבית הקברות "רקוביצקי". מיד לאחר מותו דאגה מועצת העיר להקים מוזיאון, ולשם כך נרכש מן המשפחה הבית ברחוב פלוריאנסקה 41. המוזיאון נפתח בשנת 1904. האקדמיה לאמנות בעיר הולדתו נושאת את שמו.

## השפעתו על ציירים אחרים
הצייר היהודי מאוריצי (משה) גוטליב למד אצל יאן מטייקו בקרקוב, אך סבל מאנטישמיות בקרב חבריו ללימודים, ועזב תוך שנה. לקראת סוף ימיו השפיע עליו מורו מטייקו לצייר שני ציורים שנושאם קאז'ימייז', מלך פולין במאה ה-14 – "המלך קאז'ימייז' נותן זכויות ליהודים" ו"המלך קאז'ימייז' ואהובתו אסתרק'ה", ובכך לתרום לקידום ההבנה בין יהודים לפולנים.

גם הצייר היהודי הנודע שמואל הירשנברג למד אצל מטייקו והושפע ממנו.

עם הציירים שהיו תלמידיו של מטייקו נמנים יאצק מלצ'בסקי, יוזף מהופר, וסטניסלב ויספיאנסקי.

## ציורים מפורסמים של מטייקו

## קישורים חיצוניים

* ויטולד ראצ'ונס: קיצור קורות חייו של מטייקו וגלריה של ציוריו 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציירים פולנים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה היגלונית
קטגוריה:חברי מסדר פרנץ יוזף
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:ילידי 1838
קטגוריה:נפטרים ב-1893
אלברוס

640x640px|ממוזער|שמאל|מראה מההר לכיוון דרום
ה**אֵלְבְּרוּס** (ברוסית **Эльбрус**, באדיגית **Ӏуащхьэмафэ**, בבלקרית **Минги тау**, בגאורגית: **იალბუზი**) הוא הר בהרי הקווקז המערביים שברוסיה, ליד הגבול עם גאורגיה. האלברוס הוא הר געש שרדום מזה כ-2,000 שנים, והוא ההר הגבוה ביותר בחלק האירופאי של הרי הקווקז. הפסגה המערבית מתנשאת לגובה 5,642 מטר ונחשבת לפסגת ההר הגבוהה ביותר באירופה. הפסגה המזרחית מגיעה לגובה 5,621 מטר. ההר הוא מבין שבע הפסגות המהווה "תחנה" ב-**מסע שבע הפסָגות**.
## היסטוריה
גובה ההר נמדד על ידי מדענים רוסים בשנת 1813. בשנת 1829 הגיעה המשלחת הראשונה לפסגת ההר המזרחית, כשבין חבריה היה הפיזיקאי היינריך לנץ. הראשונים לעלות אל הפסגה המערבית הייתה משלחת אנגלית, בשנת 1868.

בגובה של כ-4,000 מ' הוקם בית מלון "מקלט של אחד עשר".

## טיפוס על ההר

האלברוס מהווה יעד מרכזי למטפסי הרים רבים. אזור ההר ובמיוחד עמק בקסן (Baksan) הוא אתר טיולים וסקי מהגדולים ברוסיה. קל יחסית להגיע לעמק ויש בו עשרות מסלולי טיולים. 

העובדה שניתן לעלות עם רכבל עד לגובה של 3,750 מטר, והצורך בידע טכני בסיסי כדי להעפיל לפסגתו, מגבירה את כוח משיכתו של ההר גם בקרב מטפסים לא מקצועיים. במהלך חודשי הקיץ ניסיונות הטיפוס לפסגה מגיעים גם לכ-100 בני אדם ביום. ניסיונות הטיפוס במהלך עונת החורף הם נדירים וקשים משמעותית בשל תנאי מזג האוויר הקיצוניים, ובדרך כלל מבוצעים על ידי מטפסים מקצועיים בלבד. ממוצע מקרי המוות על הר אלברוס עומד על 15-30 בני אדם בכל שנה, ורובם נגרמים בשל ״חוסר בניסיון, במקצועיות ובציוד הנדרש״ של מרבית המטפסים הפוקדים את ההר.

## קישורים חיצוניים

*אלברוס - באתר של דורון אראל
*הטיפוס לאלברוס - באתר השטח הישראלי
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שבע הפסגות
קטגוריה:רוסיה: הרים
קטגוריה:קווקז: הרים
קטגוריה:קברדינו-בלקריה
קטגוריה:הפסגות הגבוהות במדינתן
רוברט ביטקר

**רוברט ביטקר** (1907–1977) היה נציב בית"ר בסין ומפקד האצ"ל בשנת 1937.

ביטקר נולד ברוסיה הקיסרית. בבגרותו שירת כקצין בצבא הלבן בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה שאחרי מהפכת אוקטובר. לאחר שנכנעו "הצבאות הלבנים" היגר אל שאנגחאי בסין. שם מילא תפקיד של מפקד גדוד בדרגת קולונל באזור השליטה הבריטי. כמו כן כיהן כנציב בית"ר בסין.

בשנת 1937 עלה לארץ ישראל. ביטקר לא ידע עברית, ולא הכיר את המציאות ביישוב היהודי. עם זאת ניסיונו הצבאי ודרגתו הגבוהה הביאו את זאב ז'בוטינסקי לאשר את בחירת מפקדת הארגון למנותו למפקד האצ"ל במפגש שנערך באלכסנדריה.

אולם כאשר נכנס לתפקידו "לא מצא מסילות אל לב פקודיו". במשך מספר חודשים פיקד על הארגון וארגן אותו מחדש לאחר "הפילוג הראשון". לאחר מכן הודח מתפקידו. הסיבה הישירה הייתה מעורבותו בגיוס כספים לארגון על ידי ניסיון כושל של שוד סניף בנק הפועלים בתל אביב ב-12 בספטמבר 1937. המשתתפים בפעולה לא היו אנשי אצ"ל, וההסכם נעשה עימם ללא ידיעת מפקדת הארגון. כך לאחר השוד הכושל הועמד האצ"ל באור מביש. ביטקר נקרא לבירור בוורשה ואולץ להתפטר מתפקידו. תחתיו התמנה למפקד הארגון משה רוזנברג אשר כיהן לפני כן כ"ראש המפקדה" ומפקד מחוז תל אביב.

ביטקר עבר להתגורר בארצות הברית ובה נפטר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי האצ"ל
קטגוריה:נציבי בית"ר
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:מהגרים מארץ-ישראל לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1907
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1977
שוקה

[שמאל|ממוזער|250px|עצמות שוק ימין, מבט קדמי. באדום ואפור – אזורי חיבור של רקמות רכות ([שרירים, גידים, רצועות וכיוצא בזה).]]
ה**שוקה** (טרמינולוגיה אנטומיקה – TA: **Tibia**), היא אחת מעצמות השוק. אחרי עצם הירך, זוהי העצם הארוכה ביותר בשלד האדם. היא ממוקמת בין עצם הירך לעצמות שורש הרגל, המפרק המקורב הוא הברך והמפרק המרוחק הוא הקרסול. צמודה אליה, דרך שני מפרקים (מפרקי השוקה והשוקית, העליון והתחתון) ודרך קרום בין גרמי, היא עצם השוקית.

## מבנה אנטומי
### חלק עליון (מקורב)
חלקה העליון של העצם רחב ובעל מספר מבנים בולטים: שני עליים (עלי צידי ועלי תיכון) ו**גבששת השוקה** (Tuberositas tibiae) בצד הקדמי, אזור האחיזה של רצועת הפיקה. בחלקם העליון של העליים משטחים מפרקיים גדולים, עליהם מונחים המניסקוסים.

בין העליים, הרכס או ה**בליטה הבין עליים** (Eminentia intercondylaris), מלפניה ומאחוריה מתחברות הרצועות הצולבות של הברך והמניסקוסים.

בחלקו האחורי של **העלי התיכון** (Condylus medialis tibiae), חריץ רוחבי עמוק, מקום האחיזה של השריר החצי קרומי. **העלי הצידי** (Condylus lateralis tibiae) רחב יותר מהעלי התיכון, בחלקו התחתון-צידי פנים למפרק השוקה והשוקית העליון.

### גוף העצם
לגוף העצם צורת מנסרה המותווית על ידי שלושה גבולות המחלקים את העצם לשלושה פנים.

הגבול או **הרכס הקדמי** (Margo anterior tibiae), הוא הבולט מהשלושה וניתן למששו בקלות בקדמת השוק. בחלקו העליון של **הגבול התיכון** (Margo medialis tibiae) נאחזת הרצועה העקיפה התיכונה של הברך ומתחת לה נאחז שריר בית הברך (Popliteus). בגבול הצידי או **הרכס הבין-גרמי** (Margo interosseus tibiae) נאחז הקרום הבין גרמי (Membrana interossea) שמחבר את השוקה לשוקית בכמעט כל אורך גופן.

רובו של **הפן התיכון** (Facies medialis tibiae) הוא תת-עורי, כלומר ניתן למישוש ישירות מתחת לעור. בחלקו העליון נאחזים גידי השרירים החצי-גידי, העדין והחייטים. לדרך בה נאחזים שלושת השרירים צורה המזכירה רגל אווז שנתנה לה את שמה - "רגל האווז" (בלטינית: pes anserinus). **הפן הצידי** (Facies lateralis tibiae) צר יותר מהפן התיכון. בחלקו העליון נאחז השריר השוקתי הקדמי ועל חלקו התחתון עוברים גידי השרירים הפושטים של כף הרגל ובהונותיה. לרוחב **הפן האחורי** (Facies posterior tibiae) עובר באלכסון **קו הסוליה** (Linea musculi solei; או כפי שכונה בעבר "קו בית הברך", popliteal line). מעל קו הסוליה נאחז שריר בית הברך ומתחתיו נאחזים שרירים שונים, כופפים של כף הרגל ובהונותיה.

### חלק תחתון (מרוחק)
חלקה התחתון של העצם שב ומתרחב, אך פחות מחלקה העליון. החלק התיכון מציג בליטה מאורכת בשם **הפטישון התיכון** (mMalleolus medialis). חמישה פנים לחלק התחתון:

הפן התחתון, בעל צורה מרובעת, נושא את משקל הגוף ומופרק עם עצם הערקום (talus). על הפן האחורי והקדמי עוברים גידים מניעים של כף הרגל ובהונותיה, בפן האחורי חריצים מובחנים למעבר הגידים. בפן הצידי אזור מכוסה סחוס לחיבור הרצועי של השוקה והשוקית (מפרק השוקה והשוקית התחתון הוא חיבור רצועי, syndesmoses, ראו מפרקים פיברוטים). הפן התיכון מתמשך מטה לזיז בעל צורת פירמידה, הוא הפטישון התיכון. חלקו הפנימי של הפטישון מופרק עם עצם הערקום.

## תמונות נוספות

תמונה:Gray259 he.png|עצמות שוק ימין במבט אחורי
תמונה:Gray257.png|המשטח העליון של השוקה
תמונה:Gray260.png|אזורי התגרמות בשוקה


## ראו גם
* אנטומיה - מונחים

## קישורים חיצוניים

* השוקה ב"האנטומיה של גריי"
* 

קטגוריה:עצמות הגפיים התחתונות
תוכנית בנו ארבל

**תוכנית בנו ארבל** (לשעבר **התוכנית לגילוי וקידום תלמידי בית ספר מצטיינים במתמטיקה**) היא תוכנית באוניברסיטת תל אביב בהנהלת פרופ' יהודה שלום, המאפשרת לתלמידי בית ספר יסודי (נדיר מאוד), חטיבת הביניים והתיכון לשלב במהלך לימודיהם קורסים אקדמיים לתואר ראשון בבית הספר למדעי המתמטיקה באוניברסיטה. התוכנית הוקמה בשנות ה-80 של המאה ה-20, ונוהלה במשך כעשרים וחמש שנה על ידי פרופ' בנו ארבל, עד לפטירתו בחודש אפריל 2013. בפברואר 2020 בתוכנית למדו כ-110 תלמידים. 

## תנאי קבלה
התוכנית פתוחה לבני כל הגילאים. על מנת להתקבל לתוכנית, נדרש לעמוד בהצלחה במבחן קבלה (מבחן C). הידע הנדרש כדי לעמוד במבחן הקבלה כולל הבנה מעמיקה של חומר לימוד החופף ברובו לבגרות במתמטיקה ברמה של 5 יחידות. לחלופין יכולים להתקבל תלמידים שסיימו בהצלחה שני קורסים אקדמיים במתמטיקה (לרוב של האוניברסיטה הפתוחה) בממוצע של 85 וציון מינימלי של 75 בכל קורס. עבור תלמידים מצטיינים במתמטיקה שעדיין אין להם ידע מתאים כדי לעמוד במבחן הקבלה, פותחת התוכנית קורסי הכנה, המלמדים במהלך שני סמסטרים את הידע הדרוש על מנת להתחיל לימודי תואר ראשון במתמטיקה. על מנת להתקבל לקורס ההכנה הראשון על התלמיד לעבור מבחן מיון (מבחן A), הדורש יכולת חשיבה מתמטית מעמיקה וידע מתמטי ברמת בית-ספר יסודי וחטיבת הביניים.

## לימודים באוניברסיטה
אחרי הקבלה לתוכנית האקדמית, התלמידים לומדים כסטודנטים במעמד מיוחד. על מנת לעבור למעמד של סטודנט מן המניין ולהיות זכאי לתואר בסיום הלימודים יש להציג תנאי סף הנדרשים מכל סטודנט מן המניין: זכאות לתעודת בגרות ופטור מחובת לימודי אנגלית (באמצעות קבלת ציון מתאים בתחום האנגלית בבחינה הפסיכומטרית או בבחינת אמי"ר, או סיום בהצלחה של קורס מתאים באנגלית באוניברסיטה). התלמידים בתוכנית יכולים לשלב בלימודיהם קורסים במגוון תחומים, כמו מדעי המחשב, פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, כלכלה ופילוסופיה. תלמידים שמסיימים לפחות מחצית התואר עד סיום כיתה י"ב רשאים להגיש בקשה לצה"ל לדחות את גיוסם בשנה במסגרת תוכנית האקדמיזציה (ייתכנו גם חריגים שסיימו פחות מחצי מהתואר), ובמהלך שנה זו לסיים את לימודי התואר הראשון במתמטיקה.

## ראו גם
* המרכז הישראלי לקידום מדעי המתמטיקה
* קשר חם

## קישורים חיצוניים
* אתר התוכנית

קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:הוראת המתמטיקה בישראל
קטגוריה:תוכניות מצטיינים אוניברסיטאיות
שלאמק שוסטר

שמאל|ממוזער|250px|תמונתו של שלאמק שוסטר
**שלמה** (**שלאמק**) **שוסטר** (1943-1926) היה חבר בתנועת "דרור" (פרייהייט), ומגיבורי מרד גטו ורשה הצעירים ביותר.

## קורות חייו
שלאמק שוסטר נולד בשנת 1926 בעיר פְּרוּשְׁקוֹב שליד ורשה למשה ובילה שוסטר.

בגטו ורשה חבר לארגון היהודי הלוחם (אי"ל) ועבר את ההכשרה בחוות צ'רניאקוב. בימי מרד אפריל נלחם בפלוגתו של הניך גוטמן בשטח המברשתנים ואחר כך בגטו המרכזי. בבוקר 10 במאי 1943, בהיותם בתעלות הביוב שברחוב פרוסטה, נשלח על ידי צביה לובטקין לחפש ולרכז את הלוחמים שהמתינו בתעלות הצדדיות. כשסיים את משימתו התברר שהכח נאלץ להתפנות מתעלת הביוב אל משאית שחיכתה סמוך לפתח התעלה. שלאמק שוסטר וחבריו ניסו להבקיע דרך מתעלות הביוב לצד הארי, שם נהרג עם כל יתר חבריו בקרב פנים אל פנים עם הגרמנים. חברו הטוב שמחה רותם ומפקדת הכח צביה לובטקין מתארים אירוע זה בספריהם.

בזמן המרד היה שלאמק שוסטר כבן 16 שנים בלבד. חרף זאת לחם בתעוזה ובנחישות כנגד הגרמנים, ושימש מופת לרבים.

צביה לובטקין מעידה עליו כך:

## לקריאה נוספת
* שמחה רותם (ראטהייזר), **ובתוכי העבר**, הוצאת לוחמי הגטאות והקיבוץ המאוחד, 1985.
* צביה לובטקין, **בימי כליון ומרד**, הוצאת בית לוחמי הגיטאות והוצאת הקיבוץ המאוחד, 1979.
* יצחק צוקרמן ומשה בסוק, **ספר מלחמת הגיטאות**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1956, עמ' 168-166, 170, 200, 203, 206, 208, 209, 756.

## קישורים חיצוניים
* 
* שרה נשמית, המרד בגטו ורשה: מרד ה 19 באפריל – מהלך הקרבות וחורבן הגטו באתר מט"ח
* שרה נשמית, מאבקו של הגטו

קטגוריה:ילדים בשואה: פולין
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:לוחמי מרד גטו ורשה
קטגוריה:נספים בגטו ורשה
קטגוריה:לוחמי הארגון היהודי הלוחם
קטגוריה:אנשי מחתרת שנספו בשואה
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1943
סאטיאגרהא

[350px|ממוזער|טקסט=מהטמה גנדי מוביל את צעדת המלח, 1930|מהטמה גנדי מוביל את [צעדת המלח, 1930. דוגמה לשימוש בסאטיאגרהא במאבק בלתי אלים]]
**סאטיאגרהא** (בסנסקריט: **सत्याग्रह**, תרגום: "כוח האמת" או "לדבוק באמת") הוא עיקרון פילוסופי ופרקטיקה של התנגדות לא אלימה, שפותחה על ידי מוהנדס קרמצ'נד גנדי בהשפעת כתביו של לב טולסטוי ובבסיסה התנגדות לרוע ולדיכוי על ידי התנגדות בלתי אלימה המבוססת על האהימסה. גנדי פיתח את הסאטיאגרהא במהלך מאבקיו המוקדמים באימפריה הבריטית בדרום אפריקה ולאחר מכן גם במאבק על עצמאותה של הודו.

מאחורי גישה זו טמונים שני רעיונות:
# התנגדות אלימה היא כניעה לרוע. אלימות, גם אם היא כלי במאבק צודק, הופכת אותו למאבק שאינו מוצדק מוסרית.
# לצד השני במאבק יש ערכים מוסריים תואמים, התנהגות מוסרית תשפיע על הצד השני והוא יכיר בנכונות המאבק.
:כך, לדוגמה, אם אדם כמו גנדי פותח בשביתת רעב - זהו איום שהוא ירעיב עצמו למוות, אלא אם יתמלאו תנאים מסוימים. כדי שהשביתה תהיה אפקטיבית, הצד השני צריך להיות מאוים מוסרית על ידי מעשה זה.

## פירוש המונח
"סאטיא" היא מילה בסנסקריט שפירושה "אמת"; השורש "גרהא" פירושו "להחזיק" או "לאחוז". צירוף שתי המילים יכול להיות מובן כ"היאחזות או דבקות באמת". המונח הפך פופולרי בזמן פעילותה של התנועה לעצמאות הודו, והיא נמצאת בשימוש בשפות הודיות רבות, כולל בהינדי.

גנדי תיאר את המונח בדרך הבאה:

## כללים לקמפיינים של סאטיאגרהא
גנדי הציע סדרה של כללים ליישום כדי להשתמש בסאטיאגרהא במסע התנגדות לא אלים. קיימות גרסאות מעט שונות לכללים אלה 
* ללא כעס.
* לסבול את הכעס של היריב.
* לעולם אל תגיב על תקיפות או עונשים, אך אל תיכנע, מחשש מעונש או תקיפה, לפקודה שניתנה בכעס.
* היכנע מרצון למעצר או החרמה של רכושך.
* אם אתה נאמן על רכוש, הגן על רכוש זה (ללא אלימות) מפני החרמה בחייך.
* אין לקלל או להשתמש במילים מגנות.
* אל תעליב את היריב.
* לא להצדיע ולא להעליב את סמל או דגל היריב שלך או מנהיגי היריב שלך.
* אם מישהו מנסה להעליב או לתקוף את היריב שלך, הגן על היריב שלך (ללא אלימות) בחייך.
* כאסיר, התנהג באדיבות וציית לתקנות הכלא (למעט כל מה שמנוגד לכבוד עצמי).
* כאסיר, אל תבקש יחס מועדף מיוחד.
* כאסיר, אל תצום בניסיון להשיג נוחות, אם קיפוחה לא כרוך בפגיעה כלשהי בכבודכם העצמי.
* צייתו בשמחה להוראות של מנהיגי פעולת אי-ציות האזרחי.

## השפעות מחוץ להודו
התאוריה של הסאטיאגרהא השפיעה על מרטין לותר קינג במהלך המאבקים שלו במסגרת התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית. הדלאי לאמה טנזין גיאטסו אימץ פילוסופיה זו במאבקו נגד השלטון הסיני בטיבט.

## ראו גם
* אי-אלימות
* אמפתיה
* התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית
* מחאה בלתי אלימה
* סולידריות (תנועה)
* סטיב ביקו
* תקשורת לא-אלימה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אי-אלימות
קטגוריה:הודו: תרבות
קטגוריה:מוהנדס קרמצ'נד גנדי
קטגוריה:תנועת העצמאות ההודית
בדרי מאיסורדזה

**בדרי מאיסורדזה** (בגאורגית: **ბადრი მაისურაძე**) הוא זמר טנור גאורגי, שמופיע בסקנדינביה (דנמרק, פינלנד, איסלנד, נורווגיה, שוודיה).

## ביוגרפיה ויצירה
מאיסורדזה נולד בגאורגיה, סיים את חוק לימודיו בקונסרבטוריון של טביליסי. הוא היה תלמידו של ג. בזואשווילי. לאחר מכן למד במוסקבה ובמילאנו. הופעתו האופראית הראשונה הייתה בטביליסי בשנת 1980 בתפקיד ראשי באופרה מינדיה של טקטקישווילי. הוא זכה בתחרות וינס שבספרד ובתחרות בג'וירלינג שבשוודיה. הקריירה הבינלאומית החלה בשנת 1993 כדימיטרי באופרה בוריס גודונוב. לאחר מכן שר במספר רב של מדינות, כולל מקומות כמו: ניו זילנד, אוסטרליה, קנדה, סינגפור וכמובן במדינות אירופאיות שונות. הוא למד משחק, כשחקן דרמטי, והופיע בתפקידים דרמטיים ב"תיאטרון השחקן הקולנוע" בטביליסי תחת הדרכתו של מ.י. טומנישווילי. והופיע גם בכמה סרטים.

בשנת 1999 הוא ערך את הופעתו הראשונה בלה סקאלה, מילאנו, בקונצרט של צ'ייקובסקי, מזפה, בניצוחו של מ. רוסטרופוביץ'. בשנת 2000 ערך את הופעתו הראשונה באופרה של וינה, כקאווארדוסי בטוסקה בניצוחו של א. גואדאניו. 

מאיסורדזה הופיע בניצוחם של מסטיסלב רוסטרופוביץ', ואלרי גרגייב, סייג'י אוזאווה, ולדימיר פדוסייב, דניאל אורן, מאוריציו ארנה, אנטוניו גואדאניו, מרצ'לו ויוטי, מאוריציו ברבצ'יני, ריצ'רד ברדשאו, סטפן סולטץ', פטר פרנס, גארסיה נאבארו, קרלו ריצי, רוברטו טולומלי, אלכסנדר ודרניקוב, מנפרד הונק, ארוו וולמר, גינטרס רינקביציוס. 

משנת 1994, הוא סולן בתיאטרון בולשוי, שבמוסקבה, שם שר בתפקידים שונים. ביניהם: רדמס באאידה, אדגרדו בלוצ'יה די למרמור, אלפרדו בלה טראוויאטה, פוליונה בנורמה, קאווארדוסי בטוסקה

בשנת 2016 חזר לתיאטרון הבלט והאופרה של טביליסי.

## בתי אופרה

בדרי מאיסורדזה הופיע בכל בתי האופרה העיקריים באירופה: 

* דויטשה אופר ברלין, בגרמניה (הטרובדור, אאידה, נבוקו)
* האופרה של וינה באוסטריה (טוסקה)
* תיאטרון קומונלה, פירנצה (מאדאם באטרפליי)
* תיאטרון ריאל, מדריד (אאידה, ארנאני, ליידי מקבת' ממחוז מצנסק)
* תיאטרון סן קרלו, נאפולי (ליידי מקבת' ממחוז מצסנק) 
* ליסאו, ברצלונה (נשף מסכות) 
* סמפרר, דרזדן (נשף מסכות) 
* מריינסקי, סנקט פטרבורג (אאידה) 
* האופרה המלכותית השוודית, סטוקהולם, (אותלו) 
* טיבולי, קופנהגן (אותלו) 
* האופרה של קנדה, טורונטו
* האופרה של אוסטרליה במלבורן (אאידה, שמשון ודלילה) 
* האופרה של קווינסלנד בבריסביין שבקווינסלנד (ליצנים)
* האופרה של ניו זילנד באוקלנד שבניו זילנד (הטרובדור)

## רפרטואר

תפקידיו האופראים העיקריים:

* ורדי  - אלווארו בכוחו של גורל
::- ראדאמס באאידה
::- ריקארדו בנשף מסכות
::- מנריקו בהטרובדור
::- ארנאני בארנאני
::- אסמאיל בנאבוקו
::- אלפרדו בלה טראוויאטה
::- קרלו בג'ובאנה ד'ארקו 
* פוצ'יני - קאווארדוסי בטוסקה
::- דה גרייה במאנון לסקו
::- פינקרטון במאדאם באטרפליי
* פרנצ'סקו צ'ילאה - מאוריציו באדריאנה לקוברר
* לנקוואלו - קאניו בליצנים
* גאטנו דוניצטי - אדגרדו בלוצ'יה די למרמור
* בליני - פוליונה בנורמה 
* קאמי סן-סנס - שמשון בשמשון ודלילה

## קישורים חיצוניים

* בדרי מאיסורדזה, באתר operabase

קטגוריה:זמרים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרים גאורגים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1966
יהושע סופר

**יהושע סופר מעטוף דוח** (נולד ב-7 ביולי 1958, מכונה גם, **אלוף אבי"ר**, **הנזיר האפרתי** או **נייג'ל האדמו"ר**) הוא אמן לחימה, מוזיקאי, צייר ותסריטאי ישראלי, מחלוצי זמרי ההיפ-הופ בישראל.

## קורות חייו
### ראשית דרכו ואמנויות הלחימה
יהושע סופר נולד בג'מייקה למשפחה יהודית, לדבריו בעלת שורשים תימנים. בגיל שלוש החל ללמוד אמנויות לחימה מידי סבו. בהיותו רך בשנים עברה כל משפחתו לארצות הברית. בגיל 5 החל סופר להתאמן במועדונו של צ'אק נוריס בלוס אנג'לס באמנות הלחימה הקוריאנית קוק סול וון . סופר למד גם אצל משפחת סאו (מייסדי הקוק סול וון) ומאסטר מונג סאנג באנג.

לטענתו, הוא נושא בתואר דאן 6 בקוק סול וון , דאן 3 בטאקוונדו ודאן 7 בהפקידו. את תעודת ההוראה הרשמית לאמנויות לחימה מטעם מדינת ישראל עשה בעת שהיה בדרגת חגורה חומה בטאקוונדו.

### העלייה ארצה והקריירה המוזיקלית
לאחר שנולדה לו בת ב-1988 התאלמן סופר מאשתו ומקץ שנה עלה לישראל, בה פתח בקריירה מוזיקלית קצרה. ב-1993, תחת השם **נייג'ל האדמו"ר**, הקליט סופר את אלבום הראגמאפין וההיפ הופ, חומוס מטמטם, בהוצאת בן מוש בהפקתו של יאיר ניצני והפקתו המוזיקלית של יוסי פיין. האלבום, אשר הכיל תכנים משעשעים רבים, היה קליל באופיו והושמע רבות ברדיו, אולם לא זכה להצלחה כלכלית רבה. הוא נמכר ב-500 עותקים בלבד וסופר קטע את הקריירה המוזיקלית שלו באיבה. למרות זאת, נחשב סופר כחלוץ ההיפ הופ הישראלי והיווה מקור השראה לרבים שבאו בעקבותיו, ביניהם שב"ק ס, פישי הגדול ורביד פלוטניק. ב-2003, במלאת עשור ליציאתו של האלבום, ארגנו שב"ק ס מופע איחוד גדול בהשתתפות אמני ההיפ הופ המובילים בישראל, בשם "כל הקופה 2003", לשם הזמינו את נייג'ל להופיע לראשונה מזה עשור ומאז פריחת סצנת ההיפ הופ הישראלי.

ב-2012 הופיע במסגרת פסטיבל הרגאיי בירושלים.

### אבי"ר

לאחר סיומה של הקריירה המוזיקלית שלו, החל סופר ללמד את אמנות הלחימה העברית "אבי"ר". לטענתו, אבי"ר היא אמנות לחימה יהודית אשר פותחה על ידי צאצאי יעקב, שימשה את שומריו של דוד המלך והועברה מדור לדור בסתר בתוך משפחתו של סופר. לטענתו, סבו איחד את המסורות הקרביות שקיבל מהענף המשפחתי שהיה חי בתימן באזורי חבאן ונג'רן, ענף אחר של המשפחה נשאר כמאה דורות בארץ ישראל, והענף הנוסף היה חי בכורדיסטן ובאוקראינה. סופר גם טוען שהוא אינו מייסד השיטה אלא רק מחדשה בעידן המודרני. השיטה, אשר מראה דמיון רב לאמנויות הלחימה הקוריאניות בהם סופר התאמן, עושה שימוש רב בסמלים ואותיות מתורת הקבלה להצגת כל תנועה בגוף.

בבעלותו של סופר שני מרכזים המלמדים אבי"ר, בירושלים ובתל אביב. בין חניכיו נמנים לא מעט מאמני ההיפ הופ בישראל, ביניהם פישי הגדול וחלוצי החלל. 

בעונה התשיעית של ארץ נהדרת, מוצג מערכון בביצוע אלי פיניש, המציג בצורה סאטירית את שיטת האבי"ר ויהושע סופר.

## ראו גם
* חומוס מטמטם

## קישורים חיצוניים

* 
### מוזיקה
* הקליפ "עסק שחור"
### אמנויות לחימה
* אתר הבית של שיטת אבי"ר
* 
* 
* אבי"ר - קיים או לא קיים במקורות?, דיון בפורום אמנויות הלחימה של תפוז.

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:אמני לחימה ישראלים
קטגוריה:ראפרים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ראפרים יהודים
קטגוריה:זמרי רגאיי ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
פרוואטי

**פרוואטי** (**Parvati**) היא דמות מהמיתולוגיה ההינדואית.

היא נוצרה כגלגול מחדש של האלה סאטי . פרוואטי מתוארת כיפה ועדינה ובמסורות אחרות מזוהה עם דורגה וקאלי, ונקראת גם **אוּמה** ו**אפרנה**.

פרוואטי היא אשתו של שיווה ואמם של גנש וסקאנדה. גנש נוצר מפרוואטי בלבד כאשר התחככה בחומר לא מוכר ועיצבה את גנש בצלם אנוש שיארח לה לחברה בהיעדרו של שיווה. כשחזר שיווה וניסה לעבור את גנש, ששמר על הדלת במצוותה של אמו, לא הצליח ועל כן ערף את ראשו של גנש. פרוואטי דרשה ממנו להחזירו לחיים, וכראש חלופי ניתן לו ראש של פיל.

שמאל|ממוזער|220px|פרוואטי, המאה ה-11 – אמנות הודית, המוזיאון האסייתי לאמנות בסן פרנסיסקו

על שמה של פרוואטי קרוי אזור עמק פרוואטי שבהימאצ'ל פרדש, בצפון הודו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלים הינדואים
קטגוריה:הינדואיזם
קטגוריה:אלות פריון