open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הנשים שהגברים אינם רואים

**הנשים שהגברים אינם רואים** (באנגלית: **The Women Men Don't See**) היא נובלטה מאת ג'יימס טיפטרי ג'וניור (שם העט של אליס שלדון).

הסיפור פורסם לראשונה ב-1973 בכתב העת *[[The Magazine of Fantasy & Science Fiction]]* , ופורסם בו שוב במהדורת 30 השנים ב-1979, וגם ב-2011 באנתולוגיות "המיטב" של כתב העת.

הסיפור תורגם לעברית על ידי נגה ברוקס, ונכלל בספר "מדע בדיוני ופנטסיה" בעריכת אדוארד ל' פרמן  שהופיע בשנת תש"מ בהוצאת לדורי.

## תקציר עלילה
הסיפור מסופר מנקודת מבטו של דון פנטון, סוכן הממשלה האמריקאית, וסובב סביב רות פרסונס, אישה בה פוגש פנטון כשהוא נופש במקסיקו. רות ובתה אלתיאה שוכרות מטוס עם הטיס מאומת המאיה, אסטבן, ומאפשרות לפנטון לטוס עמן. דון שופט את הנשים על פי כמה הן יפות וארוטיות בעיניו, וכבר בהתחלה אינו מרוצה שהן אינן מגלות בו כל עניין.

כשהמטוס מתרסק, דון משתאה שהנשים לא נכנסות להיסטריה, והוא נעלב שאין הן מחפשות את עזרתו. הוא ורות עוזבים את אלתיאה ואסטבן כדי לחפש מים. במהלך הזמן, דון נהיה יותר ויותר מרוגז מכך שרות לא מתנהגת כפי שלדעתו אישה אמורה להתנהג. משיחותיו עמה עולה כי היא מרגישה ניכור מכורח היותה אישה, אך דון מבטל את דבריה. היא אומרת לו, "מה שנשים עושות זה לשרוד. אנו חיות אחת כאן ושתיים שם, בסדקים שבמכונת-העולם שלכם."

דון שובר את רגלו, והשניים נתקעים רחוק מחבריהם במטוס במשך שני לילות וימים. דון שם לב שרות מחכה למשהו, או מישהו, והוא מתחיל לחשוד בה. כשהשניים פוגשים במשלחת חוצנים, דון אינו מסוגל להפנים את קיומם, ואת המחשבה שאולי לזה רות חיכתה. הוא מנסה "להציל" אותה, בעוד היא מבקשת את עזרתם של החוצנים שאינם מראים כל סימן של אגרסיביות. הוא יורה לעברם, ופוגע ברות. החוצנים מסכימים לקחת את שניהם למטוס, שם רות דואגת שדון ירד מסירתם, ומעלה במקומו את אלתיאה, ומבקשת מהחוצנים לקחת אותן עימם, כי עדיף להן הלא נודע על קיומן בכדור הארץ.

כשטיפטרי עצמה כתבה סיכום של הסיפור, היא סיימה במילים אלה: "המסר הוא חוסר ההבנה המוחלט של המספר את מניעיהן של נשים, כאשר הוא מייחס הכל לעצמי שלו," ורק רואה נשים במונחים מיניים - הנשים הן כמעט בלתי נראות לדידו, חוץ מאשר כשהוא בוחן אותן כפוטנציאל לעניין ארוטי.

## כתיבה
שלדון אמרה שהיא הכירה את הדמות של רות פרסונס כל כך מקרוב שהדמות נכתבה כמעט מעצמה, וכל מה שהייתה צריכה לעשות זה לא לדברר אותה יותר מדי. לעומת זאת, את דון פנטון התקשתה לכתוב, כי למרות שרצתה להעביר את המסר של זעמן של נשים, דרכו הייתה צריכה לכתוב את זה בנימה מנותקת, וחסרת הבנה. את המסר המרכזי הזה אפשר להבין במשפט הארוך ביותר של רות בסיפור:

## קבלה וביקורת
רוברט סילברברג ביקר את הסיפור לפני שהיה ידוע שטיפטרי היא אישה. הוא השווה את טיפטרי להמינגווי, לטובת טיפטרי, כאשר לדעתו "זהו סיפור פמיניסטי מאוד, המסופר מנקודת מבט גברית לחלוטין, והוא דורש את תשומת לבם של כל מי שבחזית במלחמות לשחרור מיני, זכרים ונקבות כאחד."

## קישורים חיצוניים
* ''The Women Men Don&#x27;t See'' title listing at the Internet Speculative Fiction Database
* הסיפור שפורסם במגזין האינטרנטי scifi.com

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סיפורי מדע בדיוני קצרים
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:יצירות משנת 1973
קטגוריה:סיפורת פמיניסטית
קטגוריה:ספרי הוצאת לדורי
רבי אבא (פירושונים)

"רבי אבא" הוא שמם של אמוראים אחדים בתלמוד הבבלי. בתלמוד הירושלמי רבים מהם קרויים "רבי בא".

אבא
אולף מגנוססון

**אולף מגנוססון** (בנורווגית: **Olaf Magnusson**; 1099 – 22 בדצמבר 1115) היה מלך נורווגיה מ-1103 ועד מותו. הוא היה בנם של מגנוס השלישי, מלך נורווגיה ושל רעייתו זיגריד.

## חייו
אולף היה למלך יחד עם שני אחיו-למחצה, זיגורד ואייסטיין, לאחר מות אביהם ב-1103. הוא מלך על נורווגיה במשך 12 שנים, אך שלא כמו אחיו, לא הותיר רושם על האומה הנורווגית. מאחר שהיה צעיר מאוד כאשר עלה לכס המלוכה, ואחיו פעלו כעוצרים מטעמו בחלק שלו בממלכה. ב-1107 הנהיג זיגורד מסע צלב כדי לתמוך בממלכה הצלבנית החדשה, ממלכת ירושלים וב-1111 הוא שב לנורווגיה. במהלך תקופה זו, שימש אייסטיין כעוצר של אחיו הצעיר ועשה כמיטב יכולתו לייצב את השלטון במדינה.

ב-1115 נפל אולף למשכב ומת כשהוא בן 17 שנים בלבד. שני אחיו ירשו אותו. עד 1957, כאשר אולף החמישי עלה לכס המלוכה, הוא כונה "אולף הרביעי", אז הוא הוצא מרשימת המספור המלכותי של מלכי נורווגיה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מלכי נורווגיה
קטגוריה:ילדי משפחות מלוכה
קטגוריה:ילידי 1099
קטגוריה:נפטרים ב-1115
רבי אבא (השלישי)

**רבי אבא** השלישי היה אמורא ארץ ישראלי בדור השישי, שירד לבבל בתקופת רב אשי, וכנראה לקח חלק בסידור התלמוד הבבלי.

על תולדותיו של אמורא זה כתב הרב אהרן הימן בתולדות תנאים ואמוראים: "זה רבי אבא נשכח כמת מלב מכל כותבי דברי הימים", וחשבו שהופעותיו בבבלי יחד עם רב אשי הם טעות סופר. אולם בתשובות הגאונים נמנה רבי אבא, בן דורו של רב אשי, בין אחרוני האמוראים בארץ ישראל, ומכך מוכח שהוא אינו רבי אבא בן הדור השלישי.

בתקופתו נחתם כבר התלמוד הירושלמי וחרבו ישיבות ארץ ישראל. מסיבה זו לא הוזכר בירושלמי, וכפי הנראה זו גם סיבת ירידתו לבבל.

בכמה מקומות הביא בפני רב אשי את תורת ארץ ישראל: "במערבא אמרינן הכי" - במערב, ארץ ישראל המערבית לבבל, אנחנו אומרים כך. כמו כן, שכיחה בפיו ההנגדה בין "אנן" ל"אתון" - "אנחנו" (בני ארץ ישראל) לומדים דין זה ממקור א', בעוד "אתם" (בני בבל), לומדים אותו ממקור ב'.

## ממאמריו
אם יש צורך לעשות מלאכה במוצאי שבת לפני ההבדלה, ניתן להסתפק באופן זמני באמירת המילים "המבדיל בין קודש לחול".

בשם עולא: ידוע שאנשים אינם מתבוננים בדרכים. לכן, אדם שנתקל בחפץ שהונח ברשות הרבים ושברו, פטור מלשלם.

תלמיד חכם זקוק למידה מסוימת של קשיחות. רמז לכך קיים בפסוק  - בוניה, שהם תלמידי החכמים, קשים כברזל.

## לקריאה נוספת
* מרדכי מרגליות (עורך), "ר' אבא (האחרון)", **אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים**, מהדורת אייזנברג תשס"ז, כרך א, עמ' 1

## קישורים חיצוניים
* .
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור השישי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:הדור השישי לאמוראי בבל
צאי יינג-ון

**צאי יִינג-וֶן** (בסינית: **蔡英文**; בפין-יין: Cài Yīngwén; ) היא פוליטיקאית סינית מטאיוואן, יושבת ראש המפלגה הפרוגרסיבית-דמוקרטית , והייתה נשיאת טאיוואן השביעית, בין השנים 2016–2024.

## ביוגרפיה
צאי נולדה בטאיפיי בירת טאיוואן. ב-1978 סיימה תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה הלאומית של טאיוואן , ב-1980 סיימה תואר שני במשפטים מאוניברסיטת קורנל בארצות הברית וב-1984 השלימה דוקטורט במשפטים בבית הספר לכלכלה של לונדון. היא התמחתה בהסכמי סחר בינלאומיים והגבלים עסקיים. בשובה לטאיוואן לימדה משפטים באוניברסיטה בטאיפיי ומילאה תפקידים ציבורים בהם בבנק המרכזי, במשרד הכלכלה, במשרד הפטנטים ויועצת כלכלית למועצה לביטחון לאומי של טאיוואן.

לאחר שנבחר צ'ן שואי-ביאן לנשיא טאיוואן בשנת 2000, מונתה צאי לשרה. ב-2004 הצטרפה למפלגה הפרוגרסיבית הדמוקרטית, בינואר 2006 מונתה לסגנית ראש ממשלת טאיוואן, וכיהנה בתפקיד עד התפזרותה של הממשלה במאי 2007. לאחר מפלת המפלגה בבחירות הכלליות ב-2008 נבחרה צאי ליושבת ראש המפלגה הפרוגרסיבית הדמוקרטית. היא התמודדה ללא הצלחה לראשות העיר ניו טאיפיי ב-2010. ב-2012 התמודדה לנשיאות טאיוואן, היא זכתה ל-45.6% מקולות הבוחרים והפסידה למנהיג מפלגת קוומינטנג, מא יינג-ג'יו, שזכה ב-51.6% מהקולות. בעקבות ההפסד התפטרה מראשות המפלגה.

ב-2014 ניצחה בבחירות המקדימות לראשות המפלגה, והובילה אותה לניצחון בבחירות המקומיות באותה שנה. בינואר 2016 זכתה בבחירות לנשיאות טאיוואן לאחר שגרפה 56.1% מקולות המצביעים, לעומת 31% בהם זכה מועמד מפלגת קוומינטנג, אריק צ'ו. בכך הייתה לאישה הראשונה שנבחרה לנשיאות טאיוואן. היא הושבעה לתפקיד ב-20 במאי 2016.

לאחר בחירתו של דונלד טראמפ לנשיא ארצות הברית קיימו השניים שיחת טלפון, הראשונה בין מנהיגי המדינות מאז ניתוק היחסים הדיפלומטיים ב-1979.
בינואר 2020 נבחרה לתקופת כהונה נוספת.

בשנת 2020 הופיעה ברשימה השנתית של המגזין "טיים", "טיים 100".

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* צאי יינג-ון באתר נשיא טאיוואן
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים טאיוואנים
קטגוריה:נשיאי הרפובליקה הסינית
קטגוריה:נשיאות
קטגוריה:טאיוואנים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת קורנל
קטגוריה:ילידות 1956
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1956
אורנה לנדאו

**אורנה לנדאו** (נולדה ב-6 באפריל 1968, ח' בניסן תשכ"ח) היא סופרת ועורכת ישראלית למבוגרים ולילדים.

## ביוגרפיה
אורנה לנדאו נולדה ברמת גן, בילדותה גרה בנהריה ובניו ג'רזי בארצות הברית.
לאחר שירותה הצבאי החלה לעבוד כעיתונאית בהארץ. כמו כן הייתה כתבת מגזין בהעיר ובחדשות ומבקרת טלוויזיה בידיעות אחרונות.

היא למדה באוניברסיטת תל אביב, וסיימה תואר ראשון בלימודים כלליים וסוציולוגיה. לאחר מכן למדה תואר שני בספרות כללית והשוואתית באוניברסיטת תל אביב. עבודת התזה שלה לתואר שני בספרות כללית והשוואתית באוניברסיטת תל אביב עסקה בייצוגי גוף אימהיים בדרמה הטלוויזיונית.

לנדאו לימדה תקשורת באוניברסיטה הפתוחה ובבית הספר לעיתונות כותרת. היא פרסמה מספר ספרים לילדים ולמבוגרים והייתה גם מנכ"לית בית דניאל, מרכז ליהדות מתקדמת בתל אביב.

לנדאו הייתה ראש מדור ספרות מתורגמת בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ומנחה סדנאות בבית הספר לכתיבה של כנרת זמורה-ביתן דביר.  

ב-2021 הקימה עם מירי רוזובסקי את שְׁתַּיִם בית הוצאה לאור. באמצע 2024 פרשה משתים והקימה את "התחנה בית הוצאה לאור".

לנדאו נשואה לעורך והעיתונאי שמואל רוזנר ולזוג ארבעה ילדים. לנדאו מתגוררת בתל אביב.

## מספריה
* **ההתערבות** (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2016) - הספר יראה אור בגרמניה במהלך שנת 2016
* **תינוקות לא מוצאים בסופר** (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2014)
* **נמרת** (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2012) - הספר תורגם לאנגלית
* **בזה הבית** (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2011)
* **כשאברח לאמריקה** (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2010)
* **עוד אהבה אחת ודי** (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2009)
***תחנה אחרונה גן עדן** (שתיים הוצאה לאור), 2024.
ספרה "כשאברח לאמריקה" היה מזוכי מצעד הספרים של משרד החינוך לשנת תשע"ב, בקטגוריית הספרים האהובים על תלמידי כיתות ד'- ו'.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* עוד אהבה אחת ודי - ריאיון עם אורנה לנדאו מאת דנה ספקטור, פורסם במוסף 7 ימים של ידיעות אחרונות
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:עורכות ספרותיות ישראליות
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מבקרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סגל האוניברסיטה הפתוחה: סוציולוגיה, מדע המדינה ותקשורת
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1968
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
רון אטיאס

**רון אטיאס** (נולד ב-19 באפריל 1995 בבאר יעקב) הוא לוחם טאקוונדו ישראלי, סגן אלוף אירופה (2016) בקטגוריית המשקל של עד 58 ק"ג.

## ביוגרפיה
אטיאס החל להתאמן בקראטה, ובגיל 9 עבר להתאמן בטאקוונדו. כבר כשהיה בן 12 החל להשתתף בתחרויות בינלאומיות. באליפות אירופה לקאדטים שנערכה ב-2007 בבודפשט, הראשונה בה השתתף, הודח בשלב רבע הגמר. באליפות אירופה לקאדטים שנערכה ב-2009 בזאגרב זכה אטיאס במדליית הזהב בקטגוריית המשקל של עד 49 ק"ג, והוכתר כאלוף אירופה. ב-2010 השתתף לראשונה באליפות העולם לנוער בטיחואנה, והודח בקרב הראשון בשנת 2011, ימים ספורים לפני אליפות העולם שנערכה בקיונגג'ו, נפטר אביו. הוא החליט להשתתף בכל זאת באליפות, כדי להגשים את חלומו של אביו. בתחרות עצמה, בה השתתף כשהוא בן 16 בלבד, הודח בקרב השני. בהמשך השנה זכה במדליית כסף באליפות אירופה לנוער שנערכה בפאפוס, בקטגוריית המשקל של עד 55 ק"ג.

בשנת 2012 השתתף אטיאס לראשונה באליפות אירופה לבוגרים, שנערכה במנצ'סטר, והודח בשמינית הגמר. באליפות אירופה שנערכה באינסברוק ב-2014 הודח בסיבוב הראשון, ובאליפות אירופה שנערכה בבוקרשט ב-2015, אז התחרה בקטגוריית המשקל של עד 63 ק"ג, הודח בשמינית הגמר.

בשנת 2016 זכה במדליית הזהב בטורניר הקדם-אולימפי שנערך באיסטנבול, והבטיח את השתתפותו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). בכך, היה לגבר הראשון שמייצג את ישראל במשחקים בענף זה, לאחר שקדמו לו מאיה ערוסי ובת אל גטרר. בהמשך השנה רשם את הישג השיא שלו, כשזכה במדליית הכסף באליפות אירופה שנערכה במונטרה שבשווייץ.

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הפסיד בסיבוב הראשון לונילטון טורס טיישיירה מברזיל, והודח מתחרות מאחר שטיישיירה לא העפיל לגמר.

## קישורים חיצוניים

* רון אטיאס באתר ההתאחדות הישראלית לטאקוונדו
* רון אטיאס באתר taekwando data
* 
* 
*  
* 
* 

קטגוריה:לוחמי טאקוונדו ישראלים
קטגוריה:ספורטאים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:רמלה: אישים
קטגוריה:באר יעקב: אישים
קטגוריה:לוחמי טאקוונדו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1995
יעקב יצחק פלאנצגראבן

[ממוזער|250px|שמאל|הרב יעקב יצחק פלנצגרבן ב[חופה]]
הרב **יעקב יצחק פלאנצגראבן** (בכתיב יידי: **ר' יאנקעלע פלאנצגראבען**; באנגלית: **Yaakov Yitzchok Flanzgraben**; ה'תרנ"ג, 1893 – כ' בסיוון ה'תשכ"ה, 20 ביוני 1965) היה למדן וראש ישיבה אמריקאי. מחבר סדרת הספרים **בית יעקב** וראש ישיבת רבינו שלמה קלוגר בניו יורק.

## ביוגרפיה
נולד ברדומישל ויילקי לרב אליעזר בן ניסן פלנצגרבן, הוא למד אצל הרב שמואל אנגל רבה של העיר, והיה חסידו של האדמו"ר ר' אברהם חיים מפלאנטש. נישא לרוזה בת יעקב בק מקולבסוב (נפטרה ה' בטבת תשל"ד). לאחר נישואיו התגורר ברדומישל, הוא שימש ר"מ בבית המדרש המקומי והתפרסם בבתי המדרש בגליציה כלמדן, כמתמיד וכעילוי.

בעקבות מלחמת העולם הראשונה הוזמן בידי הנהלת ישיבת רבינו שלמה קלוגר בניו יורק לבוא לכהן בה, הוא היגר לארצות הברית ב-1920, והשתקע בניו יורק. עם הגיעו התמנה כראש הישיבה. במקביל כיהן כרב בקהילת "שארית עדת ישראל" בניו יורק. בתו גיטה נישאה בראשית שנות ה-50 לרב אשר ישעיה פרנקל.

הוא היה מחמיר מאוד בענייני כשרות, אכל רק בשר עוף משחיטה פרטית, ורק דברים שבושלו על ידי אשתו. הוא היה גם גבאי צדקה עבור כולל חיבת ירושלים.

סדרת ספריו "בית יעקב" עוסקת בסיווג נושאים רבים לפי מקור חיובם מדאורייתא או מדרבנן; היא ראתה אור בניו יורק בין השנים תש"ט-תשכ"א (1949–1961). ספרו "עולת שבת" עוסק במלאכות שבת, הוא הספיק להדפיס רק את חלקו הראשון (ניו יורק תשכ"ה, 1965).

נפטר בכ' בסיוון ה'תשכ"ה, 20 ביוני 1965, ונקבר בבית הקברות בית דוד באלמונט .

## ספריו
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים
* 
* קברו ופרטים נוספים באתר "קברים" 
* אשכול אודותיו באתר "אידישע וועלט פארומס" 
;זכרונותיו על עיר הולדתו
* **תלמיד מספר על רבו**, בתוך: ספר רדומישל, עמ' 99–102 ( תמונות מס. 61–63)
* **תורה אין ראדאמישלע**, בתוך: ספר רדומישל, עמ' 110–111 ( תמונה מס. 67) 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים גליציאנים
קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים
קטגוריה:ראשי ישיבה אמריקאים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
פשבורסק

**פשבורסק** (בפולנית: **Przeworsk**; ביידיש: **פּרשעוואָרסק** או **פּשעוואָרסק**) היא עיר מחוז קטנה בפרובינציית פודקרפצקיה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. נמצאת בחבל גליציה ההיסטורי.

## תולדות היישוב
פשבורסק נזכרת לראשונה בשנת 1280, ובשנת 1394 הוענקו לה זכויות עיר. בסוף המאה ה-15 השתייכה העיר למנזר במייחוב, ולאחר מכן עברה לבעלות האציל הפולני יאן טרנבוסקי.

בתחילת המאה ה-17 עמדה העיר במצור שהטילו עליה הטטרים, ובהמשך אותה מאה נפגעה ממספר שריפות ומגפות שפקדו אותה. במהלך המאות ה-18 וה-19 התבססה כלכלת העיר על תעשיית אריגה ביתית. בשנת 1895 הוקם בעיר בית חרושת גדול לסוכר. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיר בתחום גליציה האוסטרית.

## יהודי פשבורסק

ממוזער|תצלום של בית הכנסת בעיר מ-1934.
יהודים ישבו בעיר מתחילת המאה ה-16, אך בסוף אותה מאה הוטלו עליהם מגבלות מגורים ועבודה ביישוב. בתחילה היו יהודי העיר כפופים לקהילת ז'שוב, אך תוך מספר שנים קיימו קהילה עצמאית, ובשנת 1610 הוקם בעיר בית כנסת ראשון. במהלך המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, ובתחילת המאה ה-20 הגיע לשיאו. מהמאה ה-19 נמנו רוב יהודי העיר על החסידות, ובתחילת המאה ה-20 החלה בעיר גם פעילות ציונית. בין רבני העיר היה רבי מנחם יששכר ויסבלום, נכדו של רבי אלימלך מליז'נסק. לפני השואה התגורר בעיר רבי משה יצחק גווירצמן שכונה האדמו"ר מפשעווארסק.

בנובמבר 1918, לאחר מלחמת העולם הראשונה, פרעו ביהודי העיר חיילי הצבא הכחול. דליקה גדולה שפרצה בעיר בשנת 1930 פגעה במיוחד ביהודיה. בתקופה שבין מלחמות העולם נמנו בעיר 1,457 יהודים, קרוב למחצית מתושביה.

### בשואה
עם כיבוש העיר בידי הגרמנים ב-14 בספטמבר 1939 (ראש השנה ת"ש) הם העלו באש את בית הכנסת העתיק בה. למחרת יום כיפור שלאחר מכן, ריכזו הגרמנים את היהודים מגיל 13 ומעלה מהעיר, והתעללו בהם בפומבי, תוך הכאת רב הקהילה וגזיזת זקנו. לאחר מכן, נערך שוד של רכוש יהודי העיר.

טרם חג הסוכות ת"ש גורשו כ-2,000 יהודי העיר אל מעבר לנהר סן, לשטח הסובייטי. כ-35 יהודים שעוד נותרו בעיר שולחו ממנה באוגוסט 1942 למחנה המעבר בפלקיניה, וממנו הועברו לבלז'ץ.

## קישורים חיצוניים

* 
* פשבורסק באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:פודקרפצקיה: ערים
קטגוריה:גליציה
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:פודקרפצקיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:פולין: ארמונות
יורג בומה

**יורג בומה** (בגרמנית: **Jörg Böhme**, נולד ב-22 בינואר 1974 בהוהנמולזן שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בשאלקה 04 ובנבחרת גרמניה בעמדת הקשר.

## קריירת מועדונים
בומה גדל בקרל צייס ינה, מועדון מהעיר ינה שבגרמניה המזרחית. בשנת 1992 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, וכעבור שנה עבר לנירנברג, ובהמשך לאיינטרכט פרנקפורט, מינכן 1860 וארמיניה בילפלד. הקדנציות של בומה בקבוצות אלו מעולם לא ארכו יותר משנתיים. בשנת 2000 חתם בומה בשאלקה 04, שהפכה למועדון המזוהה עמו ביותר. עם שאלקה 04 זכה בומה פעמיים בגביע הגרמני. בעונת 2001 הבקיע צמד בניצחון על אוניון ברלין בגמר הגביע הגרמני, וכעבור שנה הבקיע שער בניצחון על באייר לברקוזן. בומה היה חלק ממחזור סיום דרמטי בעונת 2001, בו שאלקה 04 הייתה קרובה מאוד לזכות באליפות, לאחר שהייתה צריכה לנצח את אונטרהאכינג ושבאיירן מינכן תפסיד להמבורג. שאלקה פיגרה 2-0 מול אונטרהאכינג והפכה את התוצאה ל-3-2, כאשר בומה מבקיע צמד מהיר, והמשחק הסתיים בתוצאה 5-3 לשאלקה, כשהמבורג עלתה ליתרון 1-0 מול באיירן מינכן בדקה ה-90 משער של סרגיי ברברז, ואוהדי שאלקה החלו לחגוג את זכייתם באליפות, אך בומה ושאלקה הפסידו את האליפות על אף שזו כמעט הייתה מובטחת להם, עקב שער שוויון של פטריק אנדרסון מבאיירן מינכן מול המבורג עמוק בתוך תוספת הזמן. המקום השני בו סיימה שאלקה, הבטיח לה את המקום בליגת האלופות בעונה העוקבת, אך הקבוצה סיימה את שלב הבתים במקום האחרון. עם זאת, בומה הציג יכולת טובה בעונה זו, שהקנתה לו מקום בסגל נבחרת גרמניה למונדיאל 2002. בומה עזב את שאלקה בתום עונת 2004, עם 23 הבקעות ב-101 הופעות בבונדסליגה. לאחר עזיבת שאלקה שיחק עונה אחת בבורוסיה מנשנגלדבך. בתום עונה זו עבר בומה לקדנציה שנייה בארמיניה בילפלד, שם שיחק שנתיים, בהן הבקיע ארבעה שערים ב-52 הופעות בבונדסליגה, ובסופן פרש ממשחק פעיל בשנת 2008.

## קריירה בינלאומית
לבומה עשר הופעות בנבחרת גרמניה, כולן בין השנים 2001–2003, בהן הבקיע שער אחד. בומה זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2002 על ידי המאמן רודי פלר, אך לא שותף. בטורניר זה גרמניה סיימה במקום השני לאחר הפסד 2-0 לנבחרת ברזיל במשחק הגמר.

## קריירת אימון
לאחר פרישתו, נשאר בומה בארמיניה בילפלד ושימש עוזר מאמן בקבוצת המילואים ואחר כך בקבוצה הבכירה ובנוער. אחר כך מונה למאמן ראשי בקבוצת SC הרפורד, ובשנת 2014 מילא מספר תפקידי אימון באנרגי קוטבוס, לרבות מאמן ראשי.

## תארים
עם שאלקה 04:
* הגביע הגרמני (2): 2000/01, 2001/02

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני קרל צייס ינה
קטגוריה:כדורגלני נירנברג
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:כדורגלני מינכן 1860
קטגוריה:כדורגלני ארמיניה בילפלד
קטגוריה:כדורגלני שאלקה 04
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה מנשנגלדבך
קטגוריה:מאמני כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1974
עיניים לא רק לראייה

**עיניים לא רק לראייה** (באנגלית: **Eyes do more than see**) הוא סיפור מדע בדיוני קצר שנכתב בידי אייזיק אסימוב בשנת 1965, ותורגם לעברית בפנטסיה 2000 גיליון 6 בשם "עיניים", ושוב ב-1980 בשם "עיניים אינן רק רואות" בקובץ אין איש פה, פרט..., ושוב ב-2010 בקובץ כתבי אייזיק אסימוב חלק 2 בשם "עיניים אינן רק לראייה".

## רקע
בשנת 1964 הזמין מגזין  מאסימוב סיפור על בסיס תמונה של ראש חימר שאבריו מסומנים באותיות דפוס, במטרה להדפיס שלושה סיפורים של סופרים שונים על בסיס אותה התמונה. המגזין דחה את סיפורו של אסימוב, והסיפור פורסם לבסוף במגזין לפנטזיה ומדע בדיוני בשנת 1965.

## עלילה
בעתיד המרוחק טריליוני שנים, בני האדם נטשו את צורתם החומרית והם קיימים כישויות אנרגיה.

שני בני אדם, איימס וברוק, המשתתפים בתחרויות של אמנות באנרגיה, דנים ברעיון חדש: ליצור אמנות בחומר. איימס יוצר פיסול של ראש, וברוק נזכרת בכאב בגופה האנושי וביכולת שלה לאהוב. היא מצטערת על פזיזותם של בני האדם ועל הוויתורים שעשו בעוזבם את גופם החומרי.

קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
קטגוריה:יצירות משנת 1965
קלאודי בלקלי

**קלאודיה "קלאודי" בלקלי** (באנגלית: **Claudia "Claudie" Blakley**; נולדה ב-4 בינואר 1974) היא שחקנית אנגלייה.

## ביוגרפיה
אביה אלן בלקלי היה חבר בלהקת הטרמלוס, שהייתה פופולרית בשנות ה-60 של המאה ה-20. אחותה קריסטן בלקלי היא זמרת וחברה בלהקת האינדי "Little Spitfire".

בלקלי למדה בבית הספר למשחק "Central School of Speech and Drama". ב-1998 זכתה בפרס איאן צ'ארלסון על הופעתה במחזה "השחף" בתיאטרון וסט יורקשייר פלייהאוס שבלידס. תפקידה הידוע ביותר הוא כאמה טימינס בסדרת הדרמה של ה-BBC "הדרך לקנדלפורד".

תפקידים בולטים נוספים של בלקלי היו בסרטו זוכה האוסקר של רוברט אלטמן "פארק גוספורד" בתפקיד מייבל נסביט, וב-2005 בסרט "גאווה ודעה קדומה" בבימויו של ג'ו רייט בתפקיד שרלוט לוקאס. ב-2007 שיחקה בתפקיד מרתה בסדרת הטלוויזיה "קרנפורד", עיבוד לספריה של אליזבת גסקל.

ב-2010 גילמה בלקלי את דמותה של סינתיה לנון בהפקה של ה-BBC "לנון העירום", דרמה המבוססת על חיי ג'ון לנון בשנים 1964–1971.
ב-2013 הופיעה בלקלי בהצגת הבכורה של המחזה "Chimerica".

## פילמוגרפיה

### תפקידים בתיאטרון

### תפקידים ברדיו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי התיאטרון המלכותי הלאומי
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1974
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1974
ליאת קישון-רבין

**ליאת קישון-רבין** (נולדה ב-1960) היא קלינאית תקשורת ישראלית, פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב, מרצה וחוקרת המתמחה בתחום הפרעות תקשורת אצל ילדים. מכהנת כדקאנית לענייני חדשנות בהוראה ולמידה באוניברסיטת תל אביב. 

## ביוגרפיה
קישון-רבין בוגרת תואר ראשון ושני בקלינאות תקשורת מאוניברסיטת תל אביב. את הדוקטורט קיבלה בשנת 1990 מהמרכז לתארים מתקדמים באוניברסיטת העיר ניו יורק (Graduate center, City University of New York). לאורך השנים ערכה מחקרים רבים וחברה מאמרים בנושא הפרעות בשמיעה אצל ילדים. בין היתר, פיתחה קישון-רבין ערכה להערכת תפיסות דיבור לילדים בעלי הפרעות שמיעה בעברית. בנוסף, עמדה בראש צוות שפיתח שאלון על פיו ניתן לקבוע את מידת התפתחות השפה עוד בשלבי הינקות המוקדמת. לאורך השנים קיימה קישון-רבין שיתופי פעולה מחקריים עם חוקרים מגרמניה ומארצות הברית.

משמשת כמרצה באוניברסיטת תל אביב, לימדה במכללת מבח"ר ובמכללת לוינסקי לחינוך ועבדה כמנחת קלינאי תקשורת בעבודת שדה. בהמשך מונתה לפרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב ומאוחר יותר לפרופסור מן המניין. במסגרת תפקידיה השונים עמדה בראש החוג להפרעות בתקשורת באוניברסיטה וכיהנה כראש בית הספר למקצועות הבריאות ומשנה לדקאן לחדשנות. בנוסף, הייתה ממונה על תוכנית שילוב האוכלוסייה החרדית באוניברסיטה.

ב-2020 מונתה לתפקיד דקאנית החדשנות בהוראה ולמידה של אוניברסיטת תל אביב. במסגרת תפקידה, עוסקת בתהליכי מודרניזציה של כלי הוראה ולמידה ומתווה את מדיניות האוניברסיטה בתחום החדשנות הדיגיטלית בפן האקדמי, לרבות הכשרות פדגוגיות, הטמעת כלים דיגיטליים ובקרת איכות. קישון-רבין היא הראשונה המכהנת בתפקיד זה, שנוצר בעקבות המעבר ללמידה מקוונת בעולם האקדמי בעת משבר הקורונה.

חברה בארגונים מקצועיים שונים, ביניהם באגודה הישראלית לאוריינות ושפה.  

### חיים אישיים

קישון נשואה ואם לשלושה ילדים, אביה, הקרדיולוג פרופסור יחזקאל קישון, היה מייסד ומנהל מכון הלב בבית החולים וולפסון.

## קישורים חיצוניים

* ליאת קישון-רבין באוניברסיטת תל אביב
* פרופ' ליאת קישון-רבין זכתה בהוקרה בינלאומית ייחודית על תרומת מחקרה לתחום שתל השבלול, באתר אוניברסיטת תל אביב, 15 במאי 2017
* 
* https://m.tau.ac.il/new-Appointment-7-2020.
*   

קטגוריה:קלינאי תקשורת ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: בית הספר למקצועות הבריאות
קטגוריה:חוקרי התפתחות ילדים
קטגוריה:סגל מכללת לוינסקי לחינוך
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת העיר ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת העיר ניו יורק
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
החבובות (זיכיון)

**החבובות** (באנגלית: **The Muppets**) הן משפחת דמויות שנוצרה על ידי ג'ים הנסון בשנת 1954. תחילה הן היו מיועדות לתוכנית Sam and Friends שהוקרנה בתחנת טלוויזיה מקומית בוושינגטון. כיום הן זיכיון בבעלות חברת דיסני. הזיכיון כולל בין היתר סרטי קולנוע, סרטי טלוויזיה וסדרות טלוויזיה.

המילה "Muppet" הושמעה בראשונה בשנת 1956 ולפי גרסת הנסון היא התבססה על המילים "Marionette" ו-"puppet".

הדמויות המפורסמות הן: קרמיט הצפרדע, מיס פיגי, גונזו הגדול, חיה, הטבח השוודי, סטטלר ווולדורף ופוזי הדוב.

על אף הכישלון של "החבובות" ב-2015, דיסני המשיכה להביע רצון מתמשך בחידוש המותג. כחלק משירות הזרמת המדיה "דיסני+", סדרת טלוויזיה חדשה בשם "Muppets Live Another Day" הייתה אמורה לעלות ב-2020 ולעקוב אחר מעללי החבורה לאחר אירועי הסרט "החבובות כובשות את מנהטן", כאשר היא בוטלה באוגוסט 2019. סדרה חדשה נוספת לדיסני+ נקראת "Muppets Now", הפקתה הוכרזה באוגוסט 2019 והיא החלה להיות משודרת ב-31 ביולי 2020. ב-8 באוקטובר 2021, ספיישל של החבובות לליל כל הקדושים בשם "החבובות: האחוזה הרדופה" עלה בדיסני+.

## סדרות טלוויזיה

## סרטים
* החבובות - 1979
* תעלול החבובות הגדול - 1981
* החבובות כובשות את מנהטן - 1984
* מזמור חג המולד של החבובות - 1992
* החבובות באי המטמון - 1996
* החבובות בחלל - 1999
* החבובות - 2011
* החבובות - מבוקשות - 2014
*החבובות: האחוזה הרדופה - 2021

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
תולעת צינור ענקית

**תולעת צינור ענקית** (שם מדעי: *Riftia pachyptila*) היא מין של תולעת טבעתית, המצויה במעשנות שחורות, סוג של נביעות הידרותרמיות בקרקעית האוקיינוס השקט. הן ייחודיות בשל יכולתן לשרוד בסביבה בה יש ריכוז גבוה במיוחד של מימן גופרי. אורכן עשוי להגיע ל-3 מטרים. הטמפרטורות בבית הגידול שלהן נעות בין 2 ל-30 מעלות צלזיוס. התולעים מתפתחות מפגיות השוחות באזור הפלאגי, ולאחר שהתבגרו, הן מחפשות נביעה הידרותרמית מתאימה לידה יוכלו לחיות. לאחר שזיהו את החומרים הכימיים המתאימים, הן מתיישבות על קרקעית האוקיינוס ונהפכות לנייחות. תולעי הצינור הענקיות כמעט ואינן מאוימות בידי טורפים.

תולעת הצינור הענקית מתרבה בהפריה חיצונית: הנקבה משחררת תאי ביצה עשירים בליפידים אל תוך המים; לאחר מכן, הזכרים משחררים תאי זרע, ששוחים במים עד שהם מתמזגים עם תאי הביצה ליצירת זיגוטה. תולעי הצינור הענקיות גדלות בקצב הגבוה ביותר שנמדד בחסרי חוליות ימיים: הן גדלות לגודל של כ-1.5 מטר, מגיעות לבגרות מינית ומאכלסות נביעה הידרותרמית תוך פחות משנתיים. זאת בניגוד לתולעי ה-*Lamellibrachia*, שגדילתן עד לאורך של 2 מטר נמשכת 170–250 שנים.

## קליטת חומרי הזנה
בפנים גופה של התולעת, ישנו מבנה ייחודי הנקרא טרופוזום, ומכיל מיליוני חיידקים סימביוטיים. החיידקים, החיוניים להזנת התולעת, אינם נמצאים בתוך הגמטות מלכתחילה, אלא נכנסים אל תוך התולעת באמצעות עיכול במהלך חייה. התולעת קולטת חומרי הזנה דרך הפתח בחלקה העליון. המזון נע משם דרך המעי הקדמי, האמצעי והאחורי, עד לפי הטבעת. לאחר שהחיידקים נקלטים במעי האמצעי, מתרחשים בו שינויים כימיים הגורמים לגדילתו, ולבסוף להיווצרותו של הטרופוזום.

בחלקה העליון של התולעת, ישנו אזור שצבעו אדום בשל ריכוז הגבוה של המוגלובין הנמצא בו; באזור זה ישנם צינורות הובלה רבים, דרכם התולעת קולטת חומרי הזנה (מימן גופרי, חמצן, פחמן דו-חמצני וכו') מסביבתה. החמצן נקלט בגופה של התולעת באמצעות המוגלובין; עם זאת, ההמוגלובין יכול לשאת חמצן במין זה גם בנוכחות סולפיד, תכונה שאינה קיימת במינים אחרים.

למרות רעילותם של החנקה והנתרן החנקיתי, החנקן חיוני לתולעת על מנת שתוכל לבנות ממנו חלבונים וחומצות גרעין. החיידקים השוכנים בטרופוזום משנים את החנקה לאמוניום, +NH4. על מנת לקלוט חנקן בתהליכים אלה, התולעת קולטת חנקה בכמויות גדולות; ריכוז החנקה בדמן של תולעי צינור ענקיות גדול פי 100 מאשר במים בהן הן חיות. המנגנון בעזרתו התולעים מסוגלות לעמוד בריכוזים גבוהים כל כך של חנקה לא ידוע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נרתיקניות
קטגוריה:בעלי חיים יחידים בסוגם
לייב (פירושונים)

**לייב** (Leib) הוא שם פרטי וכן שם משפחה שמקורו ביידיש ומשמעותו אריה.

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
תנאי אי-החלקה

במכניקת הזורמים, **תנאי אי-החלקה** עבור זורם צמיג קובע שבגבול מוצק, לזורם תהיה מהירות אפס ביחס לדופן איתו הוא במגע. 
כלומר מהירות הזורם בכל הממשקים בין הזורם לחומר אחר (מוצק או זורם) שווה לזאת של הממשק.
רעיונית ניתן לחשוב על המולקולות של הזורם אשר באות במגע עם הממשק כדבוקות למשטח שהוא זורם מעליו.							 תנאי אי-החלקה הוא דוגמה לתנאי שפה דיריכלה, משום שהוא נותן את ערכה של פונקציית המהירות על השפה.

## הצדקה פיזיקלית
תנאי זה נובע מהנחת הרצף בזרימה, לפיה אין החלקה בין שכבות של זורם ופונקציית המהירות תמיד רציפה וגזירה. כאשר האדהזיה חזקה יותר מהקוהזיה, חלקיקים הקרובים למשטח לא יזוזו ביחד עם הזרם.
למשל, בממשקים של נוזל-מוצק כוחות המשיכה בין חלקיקי הנוזל וחלקיקי המוצק (אדהזיה) חזקים בהרבה מאשר כוחות המשיכה בין חלקיקי הנוזל לעצמם (קוהזיה). חוסר השוויון בין הכוחות גורם למהירות הנוזל על השפה להתאפס.

## יוצאי דופן
כמו רוב ההנחות ההנדסיות, תנאי אי החלקה אינו תמיד מתקיים במציאות.
לדוגמה, בלחץ נמוך מאוד (למשל בגובה רב),אפילו שהנחות מכניקת הרצף עדיין בתוקף, מספר המולקולות על פני השטח כל כך נמוך שהם "מקפצות" לאורכו.
קירוב שכיח להחלקת הזורם הוא:
:u - u_{Wall} = \beta \frac{\partial u}{\partial n}
כאשר n היא הקואורדינטה בכיוון הניצב לשפה ו \beta מוגדרת להיות אורך ההחלקה.
עבור גזים אידיאלים, אורך ההחלקה הוא בקירוב \beta \approx 1.15 \ell כאשר \ell הוא המהלך החופשי הממוצע.
משטחים הידרופוביים מסוימים התגלו כבעלי אורך החלקה כמעט ואפסי.
בזמן שתנאי אי החלקה משמש כמעט בכל מודל של נוזל צמיגי, לעיתים מזניחים אותו לטובת תנאי "אי חדירה" (כאשר רכיב מהירות הנוזל הניצב לפני השטח הוא אפס ורכיב מהירות הנוזל שמקביל לפני השטח איננו מוגבל)באנליזות של נוזל שאינו צמיגי ,היכן שהשפעת שכבת הגבול זניחה.

## ראו גם
*משוואת רציפות
*משוואות נאוויה-סטוקס
*זרימת טיילור-קואט

קטגוריה:מכניקת הזורמים
SmartDeviceLink

**SmartDeviceLink **או **SDL **הוא שמו של פרויקט מיוזמת חברת פורד ליצירת תקן אחיד עבור התקנים תוך-רכביים רבים הנמצאים בשימוש בתעשיית הרכב או שעשויים להימצא בכלי רכב.

היעד של הפרויקט הוא ליצור ממשק אחיד של תוכנה עבור אפליקציות, מפתחים ורכיבי קצה ברכבים עבור יצירת אפליקציות מיובאות ושיתנהגו באופן משולב עם רכיבי הקצה.

SDL מורכב משני רכיבי תוכנה עיקריים: ליבה אשר עוטפת שירותים תוך-רכביים ומתחברת לממשק המשתמש של הרכב והרכיב השני הוא פרוקסי נייד אשר מממש API לגישה ושימוש שירותים ברכיבי קצה ברכב.

התקן אומץ רעיונית על ידי תאגיד טויוטה המתחרה עם פורד.

## הליך פעולת SDL
* המכשיר והרכב מתחברים
* האפליקציה שולחת בקשה לרכב והרכב עונה (Remote Procedure Calls). האפליקציות יראו כאילו הן פועלות מתוך הרכב אולם הלוגיקה (Business Logic) יהיה בתוך המכשיר
* המשתמש מתקשר עם הרכב והרכב מודיע הודעות לאפליקציה על אירועים המתרחשים ברכב
* האפליקציה מגיבה על ידי שליחת בקשות לעדכון התנהגות או תצוגה ברכב עצמו

קטגוריה:ממשקי משתמש במחשב
קטגוריה:פורד
משטרת גבעת אולגה

[שמאל|ממוזער|250px|תחנת משטרת החופים ב[גבעת אולגה (2007)]]
**משטרת גבעת אולגה** הוא מבנה של משטרת המנדט, ששימש למאבק נגד העלייה הבלתי לגלית. בשנת 1968 עבר לשמש כמתקן נופש לחיילי צה"ל.

## היסטוריה
מבנה משטרת גבעת אולגה הוקם עבור משטרת החופים הבריטית להגנה מפני צבא גרמניה הנאצית. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה שימש לחיפוש אחר ספינות מעפילים של ההעפלה. בנובמבר 1945 פוצצו לוחמי ההגנה מטען ליד המבנה וגרמו לו לנזק. כדי לתפוס את המתקיפים ביצעו שלטונות המנדט הבריטי את המצור על גבעת חיים. ב-20 בינואר 1946 פוצצו כוחות ההגנה בשנית את מבנה המשטרה.

באוקטובר 1946 פונו השוטרים הערבים מהתחנה, והיא אוישה בידי שוטרים יהודיים. ב-1947 שימשה בסיס אימונים של הפלמ"ח. ב-10 במאי 1948 הועבר המבנה לידי מועצת חדרה.

בשנת 1968 נחנך במקום מתקן נופש לחיילי צה"ל.

## קישורים חיצוניים

* גבעת אולגה, אתר ההגנה
* כפר הנופש אולגה באתר האגודה למען החייל

## הערות שוליים

קטגוריה:משטרת המנדט
קטגוריה:חדרה: מבנים
קטגוריה:חדרה: היסטוריה
נהר כבר

**נהר כְּבָר** היה תעלת מים מלאכותית, או מערכת תעלות, שנחפרה בבבל באלף הראשון לפנה"ס למטרות השקיה ותחבורה. תוואי התעלה איננו ידוע כיום בוודאות וקיימת מחלוקת בין חוקרים בנושא זה.

שמה של התעלה מופיע לראשונה במקרא כנהר שעל גדותיו גרו גולי יהודה בבבל. ייתכן שלנהר זה התכוונו גם הפסוקים בתהילים קל"ז - "על נהרות בבל, שם ישבנו, גם בכינו...".

החל מהמאה ה-19, התגלו תעודות בבליות רבות המזכירות את נהר כבר בשם **Naru-Kabari**, אשר משמעותו בבבלית היא **הנהר הגדול**. משתמע שמדובר בתעלה מלאכותית או במערכת תעלות שמקורה בנהר הפרת, והיא נמשכת לאורך מאות קילומטרים, דרך וליד העיר ניפור, דרום מזרחית לבבל הבירה.

בחפירות שביצעה משלחת ארכאולוגית מאוניברסיטת פנסילבניה באזור העיר העתיקה ניפור, נמצאו תעודות המתייחסות לנהר כבר ועל בסיסם ניסו אנשי המשלחת לאתר את שרידיה של התעלה בחורבות העיר. לטענתם, סימני כתב היתדות ששימשו לכתוב את המושג Nar-Kabari, היו גם יצוג אידאוגרמי למושג **הפרת של ניפור**. כלומר, המקבילה של נהר הפרת, בעיר ניפור. על בסיס זה העריכו שמה שנראה כמו שרידים של תעלה או נהר גדול שעבר במרכזה של העיר. רוחבה של התעלה היה להערכתם לפחות 20 מטר ועומקה לעיתים 5-6 מטרים. תוואי תעלה זו שגילו התחיל מנהר הפרת צפונית לעיר בבל, המשיך דרום מזרחה לעיר ניפור ובסופו התחבר מחדש לנהר הפרת באזור העיר אורוכ. תעלה זו מוכרת גם מתקופות מאוחרות יותר כשאט אנ-ניל . עם זאת, בתעודות אחרות צוין נהר כבר כתעלה שעברה ליד העיר ולא בתוכה. לא ברור, אם כן מה היה בדיוק מיקומה של התעלה באזור ניפור או אם כינויה התייחס למערכת של תעלות שעברו הן בתוך העיר והן לידה לכיוון דרום מזרח.

בתעודות אל יהודו, המתוארכות לתחילת המאה החמישית לפנה"ס, ועוסקות בחיי היום-יום של גולי יהודה בבבל, נמצאו גם התייחסויות ל-Naru-Kabari כמקום חתימת כמה מהן. חוקרי תעודות אלה מעריכים שרובן נכתבו באזור מרחב העיר ניפור (ודרומה לה) וייתכן שגם זו עדות למקומו של נהר כבר, באזור התיישבות הגולים היהודאים. יחזקאל הנביא התנבא על נהר כבר

בתעודות בבליות מהתקופה הפרסית צוין נהר כבר כערוץ תחבורה נפוץ לכיוון העיר **שושן**. בקרב קהילת מחקר המזרח הקרוב הקדום התפתח פולמוס באשר לזהותה של העיר שושן ובמשתמע, כיוון מסלולו הגאוגרפי של נהר כבר. חלק מהחוקרים טענו שבתקופה הנאו-בבלית היו מספר ערים שענו לשם זה, לעומת חוקרים אחרים שזיהו את העיר עם בירת הממלכה הפרסית, שושן. בקרב האסכולה השנייה התפתחה תובנה, כי המשך חפירתה של התעלה לכיוון פרס, היה חלק ממאמץ אימפריאלי פרסי מתמשך לנצל את משאבי ממלכת בבל לטובת פרס ולהניע את מוקד הפעילות שבאזור בבל, לערי הבירה הפרסיות בדרום פרס.

## ראו גם
*גלות בבל
*בבל
*תעודות אל יהודו
*תיל אבובי

## הערות שוליים

קטגוריה:בבל
קטגוריה:תעלות
קטגוריה:עיראק: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:ארכאולוגיה מקראית
קטגוריה:אתרי המקרא
כבר
לנדס

**לנדס** הוא שם משפחה יהודי הקיים בקרב יהודי מזרח אירופה.

קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
מדעי המשטרה

**מדעי המשטרה** הוא שם כולל לשיטות מחקר מדעיות הקשורות לעבודת המשטרה. תחת שם זה ניתן למנות מחקרים מתחומי הקרימינולוגיה, שיטות של זיהוי פלילי, אבחונים פסיכולוגיים ופסיכיאטריים, משפטים, פנולוגיה ועוד. במדעי המשטרה כלולים הן מדעים מדויקים והן מדעי החברה.

## מדעי המשטרה במדינות שונות
### [[הממלכה המאוחדת]]
מדעי המשטרה מפותחים במיוחד בבריטניה. רשויות החוק פיתחו מערכת ממוחשבת לאומית למלחמה בפשע, ובה נתונים רבים אודות עבריינים, כלי רכב ורכוש.

כמו כן פותח מאגר נתונים ובו כ-3.4 מיליון טביעות אצבע ונתוני DNA, הנמצא בשימוש משטרת בריטניה. בכל חודש נשלפות כ-3,000 התאמות מהמאגר.

בתחום התנועה, המשטרה פיתחה מגוון רחב של טכנולוגיות כדי להתמודד עם נהיגה במהירות מופרזת, נהיגה בשכרות ועבירות תנועה נוספות.

### [[בנגלדש]]
בשנת 2003 נחנכה המחלקה לקרימינולוגיה ומדעי המשטרה באוניברסיטת דאקה.

*
קטגוריה:סוציולוגיה
קטגוריה:משפט פלילי
בלז' לנדייל

**בלאז' לנדייל** (בהונגרית: **Lengyel Balázs**; 1918, בודפשט – 2007, בודפשט) היה סופר הונגרי וחסיד אומות העולם.

## קורות חיים
לנדייל סיים את לימודיו בגימנסיה לותרנית בבודפשט בשנת 1936 והחל לימודי משפטים באוניברסיטת בודפשט. בתקופת לימודיו היה לנדייל חבר בחוג אנטי-פשיסטי. הוא כתב מאמרים תחת שמות בדויים בעיתון הונגרי בעל נטייה לאומית, ועבד בשירות הציבורי.

לנדייל היה אחיה התאום של פירושקה לנדייל, שלימים הוכרה אף היא בתור חסידת אומות העולם.

### בתקופת מלחמת העולם השנייה
בשנת 1940 השלים את עבודת הדוקטורט שלו במשפטים. באביב 1942 הכיר לנדייל את המשוררת אגנש נמש נאג' והתגורר עמה בבודפשט.

בסתיו 1942 גויס לצבא הונגריה והיה מפקד מחלקה בבצ'יי שבסרביה ובמוראו  שבאוסטריה. ב-1943 ובתחילת 1944 הופיעו כתביו בעיתון ההונגרי "Magyar Csillag" ("הכוכב ההונגרי").

עם פלישת הגרמנים להונגריה במרס 1944 עדיין היה לנדייל בצבא ההונגרי. הוא היה לבוש מדים וכך הצליח להבריח יהודייה מאחד מהבתים בבודפשט שסומנו בטלאי צהוב אל מחוץ לעיר, אל העיר מזקבשד , שם שהתה בחסות מסמכים מזויפים של זהות ארית. מאוחר יותר ליווה אותה בחזרה לבודפשט, ושם הסתתרה עד הגעת הצבא האדום.

באפריל 1944 התחתן לנדייל עם אגנש נמש נאג'.

בתקופת שלטון צלב החץ בסוף 1944 עזב לנדייל את הצבא ונע עם אשתו לכפר הקטן אלשומיהאיפאלבה (Alsómihályfalva) בדרום מערב הונגריה (כיום הכפר דוני מיהאלייבץ (Donji Mihaljevec) בצפון קרואטיה). לנדייל הבריח יהודיה לכפר זה והוא ואשתו הסתירו אותה למרות הסיכון לחייהם.

### לאחר המלחמה
לנדייל היה עובד השירות הציבורי ולאחר מכן עורך שותף בכתב העת הספרותי "Újhold" ("ירח חדש"), בו היו נותני הטון יאנוש פילינסקי ואיוואן מנדי . בשנת 1947 קיבלה אשתו מלגה והוא נסע עמה לרומא ולפריז. בשנת 1948 התפרסם ספרו הראשון, "A mai magyar líra" ("שירה הונגרית עכשווית"). כתיבתו ספגה ביקורת על רקע פוליטי, וכששב להונגריה נלקח דרכונו. בשנת 1949 אולץ לפרוש ממשרתו והחל ללמד באוניברסיטת סגד. לאחר שנה הופסקה עבודתו גם שם והוא החל להתפרנס מתרגום וכן מכתיבת ספרות ילדים. הוא כתב כעשרים ספרים, בהם ספרי ילדים וקובצי מאמרים של ביקורת ספרותית. חלק מספריו תורגמו לגרמנית.

## הכרה
בשנת 1997 הוכר לנדייל על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הונגרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הונגריה
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער הונגרים
קטגוריה:מתרגמים הונגרים
קטגוריה:אנשי צבא הונגרים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1918
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-2007
אמיל ליטוינסקי

**אמיל ליטוינסקי** (18 בפברואר 1891 יפו - 21 בספטמבר 1962) היה פעיל ציבור שעסק בגאולת אדמות והיה מרוכשי ומקימי שכונת תל ליטוינסקי.

## ביוגרפיה
אמיל (עמנואל) נולד ביפו ב-1891 ליעקב אלחנן ליטוינסקי ולשרה (לבית פינקלשטיין), אח למשה (מוריס) ליטוינסקי ולריימונד ליטוינסקי. למד בבית הספר הצרפתי ביפו ובבית הספר הגבוה למסחר. אמיל ומשה ליטוינסקי הקימו חברה מסחרית בשם "האחים ליטוינסקי". ב-1914, בתקופת מלחמת העולם הראשונה, גורש עם אחיו, משה, למצרים שם עסקו השניים במסחר וסיפקו ציוד לצבא הבריטי במזרח התיכון. לאחר המלחמה מונו האחים כסוכני חברת הדלק הבריטית של וכן הייתה בבעלותם חברה קבלנית לבניית חנויות ביפו. האחים עסקו ברכש אדמות ברחבי הארץ ובין השאר רכשו כ-1700 דונם מתושבי כפר סאקיה עליהן תכננו להקים יישוב כפרי גדול בקרבת תל אביב. ב-1934 החלה הקמת היישוב תל ליטוינסקי והאחים ליטוינסקי עברו לגור במרכז היישוב (ברחוב שנקרא כיום "האחים ליטוינסקי") כשביתו של אמיל הוקם במספר 51. כמו כן רכש עם אחיו כ-1800 דונם בכפר ג'יוס שבשומרון. על 300 דונם מהם נטע פרדס.

אביו, יעקב אלחנן ליטוינסקי, ייסד את לשכת הבונים החופשיים ביפו וכיהן כנשיאה הראשון.

אמיל נישא למרגלית (לבית אפלבוים) ולזוג נולד בן אחד (אריאל). אמיל נפטר ב-1962 ונקבר בבית העלמין קריית שאול. אשתו, שנפטרה ב-1988, נקברה לצידו.

הניסיון לפרק את שותפות "האחים ליטוינסקי" ולחלק את הרכוש הרב שצברה הביא בסופו של דבר לסכסוכים משפטיים בין בני המשפחה שנמשכו שנים רבות. בשנת 2016, הגישו יורשי משפחת ליטוינסקי עתירה לבית המשפט המחוזי בתל אביב נגד מדינת ישראל, בדרישה להשיב למשפחה את קרקעות תל ליטוינסקי, לפצותה, או להעביר אליה קרקעות חלופיות.

## קישורים חיצוניים
* 
* אמיל ליטוינסקי , באתר "חברא קדישא תל אביב"
* 
* העיר האבודה של תל השומר, באתר הטיולים של אבי משה-סגל

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הבונים החופשיים בארץ ישראל
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:מגורשי יפו 1914
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1891
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1962
עינת שלאין

**עינת שלאין** היא דיפלומטית ישראלית, מנהלת המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי (מש"ב), סוכנות הסיוע הלאומית של ישראל במשרד החוץ. כיהנה כשגרירת ישראל בירדן.

## ביוגרפיה
שלאין נולדה וגדלה בישראל. ב-1991 סיימה תואר ראשון בהצטיינות בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב. היא החלה לעבוד במשרד החוץ ב-1992 היא שימשה חברת סגל שגרירות ישראל בירדן, יועצת לענייני המזרח התיכון בשגרירות ישראל בוושינגטון, מנהלת מחלקת צפון אמריקה במשרד החוץ וראש החטיבה הבינלאומית במרכז למחקר מדיני.

ב-2014 מונתה לשגרירת ישראל בירדן ובספטמבר 2015 הגישה את כתב האמנתה לעבדאללה השני, מלך ירדן.

בעקבות תקרית ביולי 2017 בה ירה מאבטח של השגרירות בשני אזרחים ירדנים והרגם, פונה לישראל הסגל הדיפלומטי של השגרירות, כולל שלאין. משך חודשים ארוכים, הירדנים לא איפשרו את שובה של שלאין לשגרירות טרם העמדתו לדין של המאבטח. בינואר 2018 התנצלה ישראל בפני ירדן על התקרית והבטיחה לשלם פיצוי למשפחות ההרוגים. נקבע ששגרירות ישראל בעמאן תחזור לפעול, אולם שלאין נאלצה לסיים את תפקידה.

ב-2019 מונתה לראש אגף אפריקה במשרד החוץ. בנובמבר 2020 מונתה לראש המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי.

שלאין בוגרת תוכנית העמיתים של קרן וקסנר ובעלת תואר שני במינהל ציבורי מבית הספר לממשל של אוניברסיטת הרווארד.

## קישורים חיצוניים
*עינת שלאין באתר מש"ב
*

## הערות שוליים

קטגוריה:שגרירות ישראל
קטגוריה:שגרירי ישראל בירדן
קטגוריה:בוגרות תוכנית קרן וקסנר בישראל
קטגוריה:בוגרי תוכנית קרן וקסנר בישראל
קטגוריה:ראשי מש"ב – סוכנות הסיוע הלאומית של ישראל
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
נייתן הייל

[250px|ממוזער|שמאל|פסל של נייתן הייל בסיטיהול פארק ב[ניו יורק]]
[250px|ממוזער|שמאל|פסל של נייתן הייל ב[אוניברסיטת ייל]]
250px|ממוזער|שמאל|אנדרטת זיכרון לנייתן הייל בעיר הולדתו קובנטרי, קונטיקט
250px|ממוזער|שמאל|בול עם תמונתו של נייתן הייל (1925)**נייתן הייל** (באנגלית: **Nathan Hale**; 6 ביוני 1755 – 22 בספטמבר 1776) היה חייל אמריקאי ששירת בצבא הקונטיננטלי במלחמת העצמאות של ארצות הברית, התנדב להיות מרגל, נתפס על ידי הבריטים והוצא להורג, ומאוחר יותר הפך לגיבור לאומי אמריקאי.

## קורות חיים
הוא נולד בעיר קובנטרי בקונטיקט. בגיל 18 סיים את קולג' ייל בהצטיינות והחל לעסוק בהוראה. במלחמת העצמאות של ארצות הברית הוא הצטרף לצבא הקונטיננטלי, השתתף במצור על בוסטון והגיע לדרגת קפטן. בקרב על לונג איילנד כבשו הבריטים את האי מנהטן. ב-8 בספטמבר 1776 התנדב הייל לחדור לקווי הבריטים ולדווח על תנועות הצבא. הוא נתפס כעבור זמן קצר. מרגלים נחשבו אז כלוחמים בלתי חוקיים ודינם היה הוצאה להורג.

הייל הוצא להורג בתלייה ב-22 בספטמבר 1776. גופתו נקברה במקום לא ידוע בקבר לא מסומן.

## מורשת
הייל, שהיה מרגל לא מוצלח, שנתפס מיד לאחר תחילת פעילותו, הפך לגיבור לאומי לאחר שהתפרסמו המילים שאמר לפני תלייתו. לפי המקובל אמר הייל: 

המשפט הזה נלמד עד היום בכל בתי הספר בארצות הברית . הוא חלק חשוב באתוס של ארצות הברית. משפט דומה לו באתוס הציוני הוא "טוב למות בעד ארצנו" שאמר יוסף טרומפלדור.

הקצין הבריטי ג'ון מונטסור שהיה נוכח בעת התלייה סיפר לאחר מכן לקצין האמריקאי ויליאם האל, ידידו של הייל, על המילים שאמר הייל לפני מותו. האל היה זה שפרסם אותן. מאחר שהאל לא היה נוכח בעת התלייה יש היסטוריונים המטילים ספק באמיתותן אבל זה לא פגע ברושם שלהן שהפך את הייל לגיבור לאומי.

מנחם בגין העריך את מורשתו של נייתן הייל ובמספר פעמים התריע על יחסם השלילי של שלטונות ישראל לעולי הגרדום לעומת יחסה של ארצות הברית לנייתן הייל. בטקס זיכרון לעולה הגרדום דב גרונר ב-1957, כאשר הממשלה לא שלחה כל נציג הוא אמר:.

## הנצחה
פסלים רבים של הייל נמצאים בארצות הברית. היות שלא נמצאו פורטרטים שלו הסתמכו על תיאור מילולי שלו. המפורסמים ביותר הם:
* ליד בניין העירייה של ניו יורק סמוך למקום המשוער של ההוצאה להורג שלו הוקם פסל לזכרו שנחנך ב-5 בנובמבר 1893.
* בקמפוס אוניברסיטת ייל ליד בנין קונטיקט, הוקם ב-1914. האוניברסיטה מתגאה בנייתן הייל שהיה מבוגריה.
* במפקדת ה-CIA בלאנגלי, וירג'יניה. הפסל הוקם כהוקרה למרגל האמריקאי הראשון שהוצא להורג על ריגול למען ארצו. העתק של הפסל המקורי באוניברסיטת ייל. הוא נחנך ב-1973 לציון 200 שנים לסיום לימודיו של הייל באוניברסיטת ייל.
* אנדרטה בצורת אובליסק בעיר הולדתו קובנטרי, קונטיקט שהוקמה ב-1846.

## קישורים חיצוניים

* פסל נייתן הייל בסיטיהול פארק
* מנחם בגין על נייתן הייל. באתר מורשת בגין.
* סיפורו של נייתן הייל, באתר early america (באנגלית)
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:אנשי צבא אמריקאים במלחמת העצמאות של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1755
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1776
הבחירות הכלליות בשוודיה 2014

**הבחירות הכלליות בשוודיה** נערכו ב-14 בספטמבר 2014, ובמהלכן נבחר הריקסדאג (הפרלמנט) של ממלכת שוודיה. כמו כן, באותו יום נערכו בחירות מקומיות במחוזות ובקומינר. הבחירות הכלליות התקיימו בכל מחוזות הבחירה של שוודיה ובמסגרתן נבחרו כל 349 חברי בית הנבחרים, ריקסדאג. המתמודדים על ראשות הממשלה היו ראש הממשלה הנוכחי וראש המפלגה השמרנית פרדריק ריינפלט וראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית סטפן לוון.

בבחירות לקחו חלק 6,290,016 אזרחים (מתוך 7,330,432), שמהווים 85.8 אחוזים מבעלי זכות הבחירה, עליה של 1.24 אחוזים מהבחירות הקודמות (2010). התחזיות חזו ניצחון למפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ואכן בסופו של דבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית התחזקה במושב אחד והביסה את המפלגה השמרנית שאיבדה 23 מושבים מתוך 107 המושבים שהיו לה טרם הבחירות, בעוד מפלגת הימין השוודים הדמוקרטים מצדה התחזקה באופן ניכר של מעל 100%, והפכה ממפלגה קטנה לשלישית בגודלה עם 49 מושבים בפרלמנט. כמו כן, המפלגה הפמיניסטית של שוודיה הצליחה לקבל את המספר הרב ביותר של קולות בהיסטוריה של המפלגה, אך הדבר לא הספיק כדי לעבור את אחוז החסימה, שעומד על 4%.

המפלגה הסוציאל-דמוקרטית גרפה 113 מושבים, דבר שלא אפשר הקמת ממשלה ללא צורך בקואליציה עם מפלגות נוספות. למעשה, תוצאות הבחירות לא אפשרו כלל הקמת ממשלה בעלת רוב, וכך קמה ממשלת מיעוט בראשותו של לוון. הממשלה הזו היא אחת החלשות ביותר בהיסטוריה של שוודיה, עם 39% תמיכה בלבד. עקב תוצאות הבחירות, התפטר מתפקידו יושב ראש המפלגה השמרנית פרדריק ריינפלט, לאור מפלת מפלגתו בבחירות.

## תוצאות

### רשימות שעברו את אחוז החסימה (4%)

### רשימות שהתמודדו ולא עברו את אחוז החסימה

### תוצאות לפי קומינר

קובץ:Riksdagsvalet 2014 (Socialdemokraterna).svg|הסוציאל דמוקרטים
קובץ:Riksdagsvalet 2014 (Moderaterna).svg|מפלגת המתונים
קובץ:Riksdagsvalet 2014 (Sverigedemokraterna).svg|השוודים הדמוקרטים
קובץ:Riksdagsvalet 2014 (Miljöpartiet).svg|מפלגת הירוקים
קובץ:Riksdagsvalet 2014 (Centerpartiet).svg|מפלגת המרכז
קובץ:Riksdagsvalet 2014 (Vänsterpartiet).svg|מפלגת השמאל
קובץ:Riksdagsvalet 2014 (Folkpartiet).svg|המפלגה העממית הליברלית
קובץ:Riksdagsvalet 2014 (Kristdemokraterna).svg|הנוצרים הדמוקרטים
קובץ:Riksdagsvalet 2014 (Feministiskt initiativ).svg|המפלגה הפמיניסטית של שוודיה


## מפלגות

## ראו גם
*ריקסדאג
*הקבינט של לוון

## קישורים חיצוניים

* כל התוצאות, עם פילוח מלא, באתר הבחירות המרכזי 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

2014
קטגוריה:2014 בפוליטיקה
קטגוריה:2014 באירופה
עליזה בן-נון

**עליזה בן-נון** (נולדה ב-1960) היא דיפלומטית ישראלית שכיהנה כשגרירת ישראל בצרפת ובמונקו ובהונגריה.

## ביוגרפיה
בן-נון היא בת לאב ניצול שואה מהונגריה שהוריו נרצחו באושוויץ. היא גדלה באזור נהריה ושירתה בצה"ל בחיל הים. ב-1984 סיימה תואר ראשון ביחסים בינלאומיים וב-1986 תואר שני בלימודי אפריקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בתום לימודי התואר השני החלה לעבוד במשרד החוץ וסיימה קורס צוערים. היא שימשה מזכירה שנייה בשגרירות ישראל במבבנה שבסווזילנד עד 1993. ב-1995 מונתה ליועצת בשגרירות ישראל בקופנהגן שבדנמרק. ב-1999 מונתה לסגנית מנהל מחלקת ארגונים בינלאומיים במשרד החוץ, ולאחר מכן שימשה יועצת בלשכת מנכ"ל המשרד. ב-2001 מונתה למנהלת מחלקת התיאום בלשכת המנכ"ל. ב-2006 מונתה לראש החטיבה הבינלאומית במרכז למחקר מדיני.

ב-2007 מונתה לשגרירת ישראל בהונגריה וכיהנה בתפקיד עד 2011. ב-2012 מונתה לראש מטה שר החוץ, אביגדור ליברמן. ב-2015 מונתה לשגרירת ישראל בצרפת ובמונקו. בן-נון היא האישה הראשונה שמונתה לשגרירה בצרפת.

בנובמבר 2020 מונתה לסמנכ"לית אגף אפריקה במשרד החוץ, ובספטמבר 2021 מונתה לסמנכ״לית אגף אירופה במשרד החוץ, ובמאי 2022 מונתה לתפקיד ראש המערך המדיני-אסטרטגי במשרד החוץ, תפקיד ממנו פרשה בפברואר 2025.

בן-נון נשואה ואם לשתי בנות.

## קישורים חיצוניים

* עליזה בן-נון באתר שגרירות ישראל בפריז
* 
* Nouvelle ambassadrice d’Israël en France : Aliza Bin-Noun, The Times of Israel, 25 באוגוסט 2015 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שגרירות ישראל
קטגוריה:שגרירי ישראל בהונגריה
קטגוריה:שגרירי ישראל בצרפת
קטגוריה:עובדות משרד החוץ
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:פורום דבורה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
אוייר אולסאבל

**אוייר אולסאבל פרדס** (בספרדית: **Oier Olazábal Paredes**, נולד ב-14 בספטמבר 1989 באירון שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק כשוער, וידוע בשמו הפרטי, **אוייר**.

## קריירה
### ברצלונה
לאחר ששיחק במחלקת הנוער של ריאל אוניון, עבר אוייר לברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה, ב-2007, אז הייתה הקבוצה בליגה הרביעית ומאמנה היה ז'וזפ גוארדיולה. הוא עמד בשער הקבוצה במשך רוב משחקי עונת 2007/2008, והוא סייע לה לעלות חזרה לליגה השלישית. במקביל, ב-2 בינואר 2008, ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, כשעמד בשערה בתיקו 2-2 על אלקויאנו בגביע הספרדי. בעונה הבאה, כשברצלונה ב' הייתה בליגה השלישית, היה אוייר בעיקר שוער מחליף לרובן מיניו. ב-17 במאי 2009, לאחר שברצלונה זכתה באליפות הליגה, ערך את הופעתו היחידה במדיה בליגה הספרדית, בהפסד 2-1 לריאל מיורקה.

בעונת 2009/2010, לאחר עזיבתו של אלברט ז'ורקרה את הקבוצה, הפך אוייר לשוער השלישי באופן מעשי של ברצלונה, כשהוא עדיין חלק מסגל קבוצת המילואים, אותה אימן לואיס אנריקה. בעונה זו חלק את עמדת השוער עם רובן מיניו באופן כמעט שווה. אוייר עמד בשער ב-18 משחקי ליגה וכן ב-3 משחקים בפלייאוף העלייה לליגה השנייה, מסייע לקבוצה להצליח במשימתה לחזור לליגה השנייה. בעונה הבאה פתח ב-15 משחקים בליגה השנייה, וברצלונה ב' הגיעה להישג שיא בתולדותיה, המקום השלישי בליגה השנייה. מקום זה מעניק לקבוצה מקום בפלייאוף העפלה לליגה הראשונה, אך מכיוון שברצלונה ב' היא קבוצת מילואים, היא לא מורשית לשחק באותה ליגה כמו קבוצת האם.

בקיץ 2011 הוחלף לואיס אנריקה באוסביו סקריסטן. עמו בעונת 2011/2012 שיחק אוייר ברוב משחקיה של ברצלונה ב', 23 מ-42 משחקי ליגה, כשהוא מועדף על פני רובן מיניו וג'ורדי מאסיפ, שחלקו ביניהם את יתר המשחקים. בעונת 2012/2013 עזב מיניו את הקבוצה ואוייר חלק את משחקי ברצלונה ב' עם מאסיפ באופן כמעט זהה. בקיץ 2013 קודם באופן מלא לקבוצה הבוגרת של המועדון, אך המשיך להיות שוער שלישי, אחרי ויקטור ואלדס וחוסה מנואל פינטו. לאחר פציעתו של ואלדס במרץ 2014, החל אוייר לשבת על ספסל הקבוצה במשחקיה עד סוף עונת 2013/2014, עת היא הפסידה את הגביע הספרדי לריאל מדריד בגמר ואת אליפות ספרד לאתלטיקו מדריד במשחק האחרון של העונה.

### גרנדה
בקיץ 2014 עזב אוייר את ברצלונה וחתם על חוזה ל-4 שנים בגרנדה, ששיחקה בליגה הראשונה. שם היה לרוב שוער שני לרוברטו פרננדס אלבריוס, אך לתקופה של 14 משחקים באמצע עונת 2014/2015 תפס את מקומו ועמד בשער הקבוצה. ב-25 באוגוסט הושאל לעונה לריאל סוסיאדד, שם הוא משמש שוער שני לחרונימו רולי. לאחר שרולי הורחק בכרטיס אדום ב-19 בספטמבר בהפסד לאספניול, תפס אוייר את מקומו במשחק זה ובמשחק הבא. כמו כן, עמד אוייר בשער הקבוצה בשני משחקי הסיבוב הראשון של הגביע הספרדי, שם הודחה על ידי לאס פאלמס. אוייר עצמו הורחק בכרטיס אדום בסוף משחק הגומלין.

## תארים
### ברצלונה
* הסופר קאפ הספרדי: 2013

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שוערי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה אתלטיק
קטגוריה:כדורגלני גרנדה
קטגוריה:כדורגלני ריאל סוסיאדד
קטגוריה:כדורגלני לבאנטה
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני פאפוס
קטגוריה:ספורטאים ספרדים בקפריסין
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1989