open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דניאל ד' מקרקן

**דניאל ד' מקרקן** (באנגלית: **Daniel D. McCracken**; 23 ביולי 1930 – 30 ביולי 2011) היה מדען מחשב אמריקאי, פרופסור למדעי המחשב בסיטי קולג', ומחברם של למעלה מ-24 ספרי לימוד על תכנות מחשבים, עם דגש על מדריכים לתכנות בשפות בשימוש נרחב כמו Fortran ו־COBOL, המדריך שלו לתכנות Fortran (ויילי, 1961) וממשיכיו היו ספרי הלימוד הסטנדרטיים בשפה זו במשך למעלה משני עשורים. ספריו תורגמו ל-14 שפות.

## ביוגרפיה
מק'קרקן נולד ב-23 ביולי 1930 בעיירת הכורים הוגסוויל במחוז ג'ודית' באסין, מונטנה, וסיים את לימודיו ב-1951 באוניברסיטת סנטרל וושינגטון עם תארים במתמטיקה ובכימיה, הוא עבד שבע שנים בחברת ג'נרל אלקטריק ביישומי מחשב והכשרת מתכנתים. לאחר מכן עבד במרכז המחשבים של הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית באוניברסיטת ניו יורק, והיה סטודנט לתואר שני במכון קוראנט למדעי המתמטיקה.

ב-1959 הפך ליועץ והמשיך לכתוב בנושאי מחשב, בשנת 1970 קיבל תואר שני של Master of Divinity מהסמינר התאולוגי של האיחוד בניו יורק.

מ-1976 עד 1978 היה סגן נשיא ה-ACM, מ-1978 עד 1980 היה נשיא ה-ACM, ובשנת 1994 קיבל את אות ההוקרה עמית ACM, הוא כיהן כנציג של ACM במועצת המנהלים של המכון להסמכת מקצועני מחשוב (ICCP) ונכנס להיכל התהילה שלו כעמית ICCP בשנת 1998.

ב-1981 הצטרף מק'קרקן למחלקה למדעי המחשב של הסיטי קולג' של ניו יורק, בשנת 1989 הוא קיבל את פרס נורברט וינר על אחריות חברתית ומקצועית מאנשי מקצוע בתחום המחשבים לאחריות חברתית (CPSR) .

ב-30 ביולי 2011 נפטר מק'קרקן בניו יורק שבוע לאחר יום הולדתו ה-81 ממחלת הסרטן. הוא הותיר אחריו את אשתו השנייה, הלן בלומנטל, 7 ילדים, 9 נכדים ו-2 נינים.

## ספריו

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 


## קישורים חיצוניים

* "דניאל מקקראקן, ראיון מאת ארתור ל. נורברג, 7-9 בינואר 2008", ראיון היסטורי של האגודה למכונות מחשוב.
* דף האינטרנט של דן מקרקן בסיטי קולג' של ניו יורק
* מסמכי דניאל ד. מק'קרקן, 1958-1983 . מכון צ'ארלס באבאג', אוניברסיטת מינסוטה, מיניאפוליס.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי ACM
קטגוריה:עמיתי ACM
קטגוריה:מתכנתים אמריקאים
קטגוריה:מדעני מחשב אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2011
גשם (שיר של בנזין)

"**גשם**" הוא שיר בביצוע הלהקה הישראלית "בנזין". יעקב גלעד כתב את מילות השיר, ויחיאל אמסלם הלחין אותו ואף היה הסולן בשיר. השיר נכלל באלבום הבכורה של הלהקה, "עשרים וארבע שעות", שיצא לאור ב־1982.

ב־1997 ביצע אלי לוזון גרסת כיסוי לשיר עבור הסרט "עפולה אקספרס", שהפכה ללהיט גדול. מעבד השיר, יובל שפריר, זכה בפרס "מעבד השנה" של אקו"ם על העיבוד.

השיר נכלל ברשימת "1001 השירים הישראליים האהובים בכל הזמנים" שהרכיבו מוזיקאים ואנשי תעשייה בכירים ב־2015 לכבוד יום העצמאות.

## על השיר
יחיאל אמסלם (שכונה אז "קיטש") הלחין את השיר ב־1982. יעקב גלעד קיבל את הקלטת עם הלחן וכתב את המילים. השיר נוצר כחלק משיתוף הפעולה של השניים בהפקת אלבום הבכורה של להקת "בנזין". הכוונה בהפקה הייתה שכל אחד מחברי הלהקה שמסוגל לשיר ישיר לפחות שיר אחד, וב"גשם" היה זה מלחין השיר וגיטריסט הלהקה, אמסלם.

גלעד שמע את הלחן של אמסלם ותיאר כיצד התרשם ממנו: . בנוסף ציין גלעד "אירוע עצוב" שהיה קשור למישהי שהייתה מאוד קרובה אליו, והוא כתב את השיר כשיר מנחם לה ועליה, בהתאם להתרשמותו מהלחן.

לימים הוסיף גלעד:  (השיר סוגר את צד א' של תקליט הוויניל).

השיר היה משמעותי מאוד עבור מחבר הלחן, אמסלם. ב־1999 (כשנתיים אחרי שהשיר הפך ללהיט גדול בגרסת הכיסוי של אלי לוזון) סיפר אמסלם בריאיון ל"ידיעות אחרונות": 

יהודה פוליקר, שהיה חבר בלהקה, ושהלחין כמעט את כל השירים האחרים באלבום, תרם את חלקו בשיר בסולו הגיטרה שבסופו, שנחשב עד היום לאחד הסולואים הטובים בתולדות הרוק הישראלי.

כמו בכל האלבום, גם בשיר הזה הייתה יהודית רביץ זמרת רקע (בנוסף לתרומתה המשמעותית בהפקת האלבום). פוליקר סיפק גם הוא קולות רקע (בנוסף לנגינתו), ושניהם נשמעים שרים בסוף השיר.

## גרסאות כיסוי
### אלי לוזון, 1997
השיר הוקלט מחדש על ידי אלי לוזון ב־1997 עבור פסקול הסרט "עפולה אקספרס" כשיר הנושא שלו, וזכה להצלחה גדולה. במידה רבה השיר מזוהה עם הביצוע הזה. סולו הגיטרה המפורסם הוחלף בשירתו של לוזון, בהתאם להחלטת המעבד והמפיק המוזיקלי, יובל שפריר.

ב־1998 זכה יובל שפריר בפרס "מעבד השנה" של אקו"ם על העיבוד לשיר בביצועו של לוזון.

יעקב גלעד תיאר את הביצוע של לוזון במילים "מרהיב מסוגו" ו"יפה מאוד", וכשונה לגמרי מהביצוע המקורי: .

לוזון הקליט את השיר בעיבודו שלו לאלבומו "איך מתמודדים", שיצא לאור ב־1997.

### גרסאות נוספות
רביב כנר ביצע את השיר בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה־74 למדינת ישראל.

אושר כהן ביצע את השיר באולפן גלגלצ בתוכניתו של עידו פורת, בהשראת הביצוע של אלי לוזון.

ביצעו את השיר גם גלעד שגב, יעל איזנברג, ואדם.

ב־2024 ביצעה את השיר חבורת "זהו זה!".

## מצעדי פזמונים
**גרסת אלי לוזון, 1997**

השיר בביצוע אלי לוזון נכנס ל"מקום בצמרת", מצעד הפזמונים השבועי של רשת ג', ב־11 בינואר 1998 בכניסה ישירה למקום הראשון. הוא שהה ארבעה שבועות רצופים בפסגה. בסך הכל צעד השיר שבעה שבועות, עד 1 במרץ 1998, אז יצא מהמצעד. במצעד הפזמונים השנתי של התחנה לסיכום תשנ"ח השיר דורג במקום החמישי.

### מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:סינגלים מ-1997
קטגוריה:שירי בנזין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יעקב גלעד
קטגוריה:שירים על גשם
קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בישראל
אה"מ פיטון (1914)

**אה"מ פיטון** הייתה אחת משמונה סיירות קלות מסדרת ארת'וזה שנבנו עבור הצי המלכותי בשנות ה-1910. היא לחמה במלחמת העולם הראשונה, והשתתפה בקרב יוטלנד. לאחר המלחמה היא נגרטה.

## תכנון ותיאור
הסיירות מסדרת ארת'וזה נועדו להוביל שייטות משחתות ולהגן על הצי מפני התקפות של משחתות אויב. האוניות היו באורך כולל של , עם רוחב של  ושוקע של . הדחק האוניות היה  בתפוסה סטנדרטית ו- במעמס מלא. פיטון הונעה על ידי ארבע טורבינות קיטור של פארסונס, שכל אחת הניעה ציר מדחף אחד, שהפיקו סך של . הטורבינות השתמשו בקיטור שנוצר על ידי שמונה דוודי Yarrow שהעניקו לה מהירות של כ-. היא נשאה  טון מזוט שהעניקו לה טווח של    במהירות .

החימוש העיקרי של אוניות הסדרה כלל שני תותחי BL 6 אינץ' (152 מ"מ) Mk XII שהותקנו על קו המרכז לפני ומאחורי המבנה העילי, ושישה תותחי Mk V QF 4 אינץ' בצריחים בצדדים. הם הותקנו גם עם תותח נ"מ QF 3 פאונד 47 מ"מ (1.9 אינץ') וארבעה צינורות טורפדו בקוטר 21 אינץ' (533 מ"מ).

## בנייה וקריירה
ממוזער| גאלאטי ואחותה, פיטון (ברקע), זיהו והפילו צפלין מול חופי שלזוויג, 4 במאי 1916
האונייה הושקה ב-21 באוקטובר 1914 במספנת Vickers Limited . לאחר שנכנסה לשירות, היא שובצה בשייטת הסיירות הקלות הרביעית של הצי הגדול, ובין פברואר למרץ 1915 פעלה בדרדנלים לתמיכה בנחיתות מדינות ההסכמה בגליפולי. בשובה של פיטון למי הביתי, היא שובצה בשייטת הסיירות הקלות הראשונה של הצי הגדול ובאמצע אפריל 1915 היא פעלה מחוץ לסקפה פלו. ב-4 במאי 1916 היא השתתפה בהפלת הצפלין L 7. ב-31 במאי עד 1 ביוני 1916 פיטון השתתפה בקרב יוטלנד. היא שרדה את מלחמת העולם הראשונה, ונמכרה לגריטה ב-16 בינואר 1923 לחברת קינג, מטרון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סיירות בריטיות
צלינה בר נתן (קויאבסקה)

**צלינה בר נתן (קויאבסקה)** (בלועזית: **Celina Bar Natan Kujawski**; 8 במאי 1913 - 1 במאי 2006) הייתה חסידת אומות העולם ילידת פולין שהצילה יהודים בשואה וקשרה את גורלה עם מדינת ישראל.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
בגיל 21 עברה צלינה לוורשה, שם עבדה כמלצרית בבית קפה. בוורשה התיידדה עם משפחת רקובר. אבי המשפחה היה ד"ר אדם רקובר שעבד כרופא בבית חולים בוורשה, ואשתו אלינה. לזוג הייתה ילדה בת שלוש בשם אליזה. ב-18 בינואר 1940 נרצח ד"ר רקובר על ידי הגסטפו.

באוקטובר 1940 הוקם גטו ורשה ואלינה רקובר ובתה אליזה עברו לגור בגטו, אך המשיכו לשמור על קשר עם צלינה. היא נהגה להגיע לבקרן בחשאי בגטו ולספק להן מזון שהבריחה ממקום עבודתה בבית הקפה למרות הסיכון הרב שהיה כרוך בכך. כאשר המצב בגטו החמיר ניסתה צלינה לשכנע את אלינה להוציא מהגטו את אליזה שחלתה. ב-10 באפריל 1943 אליזה הוברחה אל מחוץ לגטו בשק שבו הוסתרה ונמסרה לידי צלינה, שהסתירה אותה וטיפלה בה. יום לאחר מכן הצליחה גם אלינה לברוח מהגטו. מכר פולני בשם סטפן מוראש סייע בהשכרת דירת מסתור עבור שלושתן בפרבר של העיר ורשה.

למרות צעדי הזהירות שנקטה צלינה על מנת לא לחשוף את דירת המסתור, הגרמנים ערכו פשיטה על הדירה ורק בעזרת מתן שוחד נמנעה הסגרתן של אלינה ואליזה. לנוכח הסכנה הגוברת עזבו שלושתן את ורשה. סטפן מוראש סייע שוב לצלינה למצוא דירה בפרבר הנופש אנין בדרום מזרח ורשה. צלינה הצליחה להביא לדירת המסתור החדשה גם את אחותה של אלינה, פליציה גלבארד. בזכותה של צלינה הצליחו השלוש לשרוד במקום עד ינואר 1945.

## לאחר המלחמה
צלינה שמרה על קשר חם עם הניצולות. היא נישאה ב-1950 ליהודי ד"ר משה גרינשפן, התגיירה ועלתה יחד עם בעלה לישראל ב-1957. צלינה התגוררה בעיר בת ים עד לפטירתה בגיל 93.

## הכרה והנצחה
ב-1987 פנו אלינה ובתה אליזה ליד ושם והעידו בכתב על מעשה ההצלה של צלינה. על סמך עדותן של הניצולות הוכרה צלינה כחסידת אומות העולם ב-23 בדצמבר 1987. הטקס התקיים ביד ושם וניטע עץ לכבודה בגן חסידי אומות העולם. (מקור 1 יד ושם)

במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ליד ושם ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של צלינה. קברה אותר בבית הקברות קריית שאול ונקבעה עליו לוחית זיכרון.

## לקריאה נוספת
* גרשון פינצ'בסקי. **חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל**, הוצאת יד ושם, ירושלים, 2023.

## קישורים חיצוניים
Celina Bar-Natan, אתר עמותת עצו"מ

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:ילידות 1913
קטגוריה:נפטרות ב-2006
יצחק שמואל עמנואל

**יצחק שמואל עמנואל** (**Isaac Samuel Emmanuel**; תרנ"ט, 1899 – תשל"ג, 1972) היה רב והיסטוריון יליד יוון.

## ביוגרפיה
נולד בסלוניקי לדודו אסתר (לבית ברודו), שנפטרה ביום היוולדו, ולשמואל יצחק עמנואל. למד בתלמוד תורה בהנהלת יצחק אפשטין ובבית המדרש לרבנים "אור החיים", בו למד תלמוד מהרב אברהם משה היררה. השתתף בארגונים "שומרי שבת" ו"המזרחי", ובשנת ה'תרע"ט (1919) הקים את ארגון הנוער "שיבת ציון" של "המזרחי", בו השתתפו כ־200 נערים, אותו ניהל עד ה'תרפ"ג (1923), אז נשלח על ידי רפאל מנשה ואברהם רקנטי ללמוד בבית המדרש לרבנים בברסלאו, שם נסמך לרבנות. את הדוקטורט עשה באוניברסיטת לוזאן.

בשנים ה'תרצ"ו–ה'תרצ"ט (1936–1939) כיהן כרב הקהילה האורתודוקסית "מקוה ישראל" בקוראסאו. שימש גם כספרן בספרייה הממשלתית של קוראסאו (עד 1946), ודאג לתיעוד ההיסטוריה של יהדות קוראסאו והכתובות שעל המצבות בבית העלמין היהודי "בית חיים". את מחקרו פרסם ב־1957. מאז 2001 שם הרחוב המוביל לבית העלמין נקרא על שמו.

בשנים ה'תש"י–ה'תשי"ג (1950–1953) כיהן כרב בפנמה ובריו דה ז'ניירו שבברזיל, ולאחר מכן כיהן כרב בסינסינטי, בה נפטר.

## מחקר
עמנואל חקר את תולדות צאצאי יהדות ספרד בעולם בכלל, ואת תולדות יהדות סלוניקי בפרט, ופרסם ספרים ומאמרים בנושא במספר שפות. בין השאר, פרסם את הכתובות שהופיעו על המצבות בבית העלמין היהודי בסלוניקי, אותם החל להעתיק בשנת ה'תרפ"ה בסיוע אחיו חיים שמואל עמנואל, ומאמר ארוך על תולדות יהודי שלוניקי. כן פרסם ספרים על יהודי קוראסאו והאנטילים ההולנדיים.

### ספריו
* **[https://www.hebrewbooks.org/36646 גדולי שלוניקי לדורותם]**, א, , תרצ"ו
* **מצבות שאלוניקי**, 2 כרכים, ירושלים: מכון בן־צבי, תשכ"ג–תשכ"ח

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים
* 
* הערך "Emmanuel, Isaac Samuel", באנציקלופדיה יודאיקה, באתר Encyclopedia.com
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בברסלאו
קטגוריה:היסטוריונים יהודים
קטגוריה:סלוניקי: יהודים
קטגוריה:יהדות קוראסאו
היכל התהילה של הבייסבול

[שמאל|ממוזער|450px|שחקני המחזור הראשון של היכל התהילה (1936). מימין: [וולטר ג'ונסון, כריסטי מת'יוסון, הונוס ואגנר, בייב רות' וטיי קוב]]
**היכל התהילה של הבייסבול** הוא ארגון ומוזיאון הממוקם בקופרסטאון שבמדינת ניו יורק בארצות הברית ובו מונצחים שחקני בייסבול, מאמנים, שופטים ואישים אחרים שתרמו לענף בארצות הברית. היכל התהילה נוסד ב-1936, ושלוש שנים אחר כך, ב-12 ביוני 1939, נחנך המוזיאון בקופרסטאון במימונו של תאגיד סינגר.

על פי נתוני המוזיאון, כ-260,000 מבקרים בהיכל התהילה בכל שנה, ולאורך השנים ביקרו בו למעלה מ-17 מיליון איש. מבקרים אלה רואים רק חלק קטן מתוך 40,000 חפצים, 140,000 קלפי הבייסבול ו-3 מיליון פריטי הספרייה (כגון גזירי עיתונים ותמונות) שנמצאים בארכיון של המוזיאון.

נכון לשנת 2023, זכו להיכלל בהיכל התהילה 343 חברים בסך הכול: 241 שחקני המייג'ור ליג, 39 שחקני ליגות השחורים , 23 מאמנים, 10 שופטים ו-36 חלוצים ומנהלים. 118 מחברי היכל התהילה הוכנסו לאחר מותם, כולל ארבעה שמתו לאחר ההכרזה על בחירתם. היכל התהילה כולל גם אישה אחת, אפה מנלי - בעלת קבוצה מליגת השחורים.

## הליך הבחירה
להיכל התהילה זכאים להיבחר אישים מכל העולם שתרומתם לבייסבול הייתה משמעותית. הקריטריונים לבחירת שחקנים מחייבים שיהיו 5 שנים לאחר פרישה מלאה מקריירה מקצוענית, מאמנים או שופטים צריכים להיות בפרישה במשך לפחות 5 שנים אלא אם הם בני 65 ומעלה, ואילו מנהלים זכאים להיכנס 5 שנים לאחר הפרישה או בהגיעם לגיל 70. איגוד סופרי הבייסבול של אמריקה (BBWAA) אחראי על תהליך ההצבעה העיקרי, כאשר שחקני בייסבול שמקבלים לפחות 75% מהקולות זכאים להיכנס להיכל התהילה.

בעקבות שינויים שהוכרזו ב-2022, הוחלט שהבחירה תתבצע על ידי 3 ועדות משנה מקצועיות שיחולקו לפי תקופות:
* שחקנים בעידן הבייסבול העכשווי (1980-היום)
* מאמנים, מנהלים ושופטים בעידן הבייסבול העכשווי (1980-היום)
* אישים בעידן הבייסבול הקלאסי (לפני 1980)

## ציוני דרך חשובים
בפברואר 1936 נבחר המחזור הראשון של היכל התהילה, שכלל חמישה שחקנים - וולטר ג'ונסון (83.6%), הונוס ואגנר (95.1%), כריסטי מת'יוסון (90.7%), טיי קוב (98.2%) ובייב רות' (95.1%), מתוך 47 שחקנים שקיבלו לפחות הצבעה אחת. שיעור הבחירה בקוב היווה שיא ליגה עד שנת 1992, אז נבחר טום סיבר ב-98.8%. עד היום ידועה החמישייה הראשונה בכינוי "חמשת בני האלמוות".

בשנת 2019, המגיש לשעבר של ניו יורק יאנקיז מריאנו ריברה, הפך לשחקן הראשון שנבחר פה אחד להיכל התהילה. הוא שבר את השיא מ-2016 של קן גריפי ג'וניור שנכנס להיכל התהילה עם 99.32% מהקולות.

לאורך השנים נאסרה כניסתם של שחקנים רבים להיכל התהילה, כשהמוכרים מביניהם הם ג'ו ג'קסון ופיט רוז. ג'קסון, שהיה ידוע בכינויו "היחף", היה אחד משמונה שחקני שיקגו וייט סוקס שקיבלו שוחד ממהמרים, בתמורה לכך שיגרמו להפסד בוורלד סיריס. מעורבותו של ג'קסון בשערורייה הובילה לגירוש שלו מהבייסבול. למרות קריירת המשחק המרשימה שלו, שכללה ממוצע חבטות של מעל 350., הוא לא נכנס להיכל התהילה. גם רוז היה אחד השחקנים המפורסמים בתולדות הליגה. עם זאת, הוא הורחק מבייסבול ב-1989 עקב האשמות על הימורי משחקים, כולל כאלה של קבוצתו, סינסינטי רדס, בזמן שהיה גם שחקן וגם מנג'ר. לאורך השנים עלו דיונים האם לשקול מחדש את המקרה שלהם, אך עם זאת, שניהם עדיין לא נמצאו כשירים לכניסה להיכל התהילה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
בייסבול
קטגוריה:בייסבול
קטגוריה:מדינת ניו יורק: ספורט
משה צ'רנר

**משה צ'רנר** (1879–1962) היה אדריכל ישראלי שפעל בארץ ישראל ובמדינת ישראל.

## ביוגרפיה
צ'רנר נולד בגליציה. עלה לישראל בשנת 1920 לאחר שסיים את לימודי הארכיטקטורה בבית הספר לארכיטקטורה בצ'רנוביץ.
בשנת 1920 תכנן את בית גצל-שפירא בסגנון האקלקטי בסימטה פלונית 2, תל אביב.

בשנת 1924 בנה את "בית בלייברג" ברחוב הר סיני 3 בתל אביב. ב-1925, נחנכו שני מבנים אותם תכנן, בית שפרן בכיכר המלך אלברט ובית מלון, לימים בית העיר, ברחוב ביאליק 27, תל אביב.

ב-9 במאי 1929 נחנך הבניין אותו יצר "אהל שם" ובמרכזו אולם המכיל 1,000 מקומות ישיבה. מסוף שנות ה-30 עד להקמת היכל התרבות ב-1957 היה האולם משכנה הקבוע של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

בשנת 1933 בנה את "בית המפל", ברחוב יהודה הלוי 97 פינת רחוב מזא"ה 50, בתל אביב בסגנון הבינלאומי המוקדם.

## עבודות נבחרות
* **בית נובובולסקי**, דרך יפו 16 פינת רחוב רענן 8
* **בית ולקובסקי**, שדרות רוטשילד 55 פינת רחוב בצלאל יפה 9
* **[[בית שפרן]]**, רחוב מלצ'ט 2 פינת רחוב נחמני 23
* **בית ישראל קימבל**, רחוב מלצ'ט 3 פינת רחוב מזא"ה 28
* **בית המפל**, רחוב יהודה הלוי 97 פינת רחוב מזא"ה 50
* **בית דב רוזנבליט**, רחוב אחד העם 32
* רחוב ברנר 10
* **[[בית העיר תל אביב-יפו]]**, רחוב ביאליק 27
* **בית משפחת שבח-רייזל אשכנזי**, רחוב בלפור 44 פינת שדרות רוטשילד 88
* **בית בלייברג**, רחוב הר סיני 3
* **[[מלון נורמן]]**, רחוב נחמני 23–25 (ביחד עם לאו אדלר)
* **בית גצל-שפירא**, סימטה פלונית 2
* **בית "[[אהל שם (מפעל תרבות)|אוהל שם]]"**, רחוב בלפור 30, משכנה של התזמורת הפילהרמונית הישראלית עד שעברה להיכל התרבות.

## גלריה

קובץ:PikiWiki Israel 10033 singn on old city hall of tel aviv.jpg|שלט על בית העירייה הישן של תל אביב
קובץ:בית העיר 3.jpg|**[[בית העיר תל אביב-יפו]]**, רחוב ביאליק 27, תל אביב
קובץ:מלצט 2.jpg|**[[בית שפרן]]**, בכיכר המלך אלברט
קובץ:32 Ahad HaAm Street.jpg|בית דב רוזנבליט, רחוב אחד העם 32
קובץ:Velikovsky House.jpg|בית ולקובסקי, שדרות רוטשילד 55 פינת רחוב בצלאל יפה 9
קובץ:95328 tel aviv the white city beit hasia and isser rom PikiWiki Israel.jpg|מלון נורמן, רחוב נחמני 23–25


## ראו גם
* הסגנון האקלקטי בארץ ישראל

## קישורים חיצוניים

* אדריכל משה צ'רנר, פרויקט תל אביב
* 
* שלט-ו-פדיה: משה צ'רנר

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1879
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1962
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:אדריכלים ישראלים
מרק חומעה

**מרק [[חומעה]]** (באנגלית: **Sorrel soup**) עשוי ממים או ציר, עלי חומעה מצויה ומלח.

## מאפיינים
סוגים של אותו מרק כוללים תרד, מנגולד, סרפד, ולעיתים שינן רפואי, או צמחים אחרים, יחד עם או במקום חומעה. המרק ידוע ב: המטבח היהודי האשכנזי, המטבח הבלארוסי, המטבח האסטוני, המטבח ההונגרי, הלטבי, הליטאי, הרומני, הארמני, הפולני, הרוסי והאוקראיני.. שמותיו האנגליים האחרים, מאויתים באופנים שונים **schav**, **shchav**, **shav**, או **shtshav** והם שאולים מהשפה היידיש, אשר בתורה נובעת מהשפות הסלאביות, כמו למשל הבלארוסית шчаўе, רוסית ואוקראינית щавель, shchavel, פולנית. שם המרקים מגיע בסופו של דבר מהפרוטו-סלאבית ščаvь עבור חומעה מצויה. בשל שכיחותו כמרק במטבחי מזרח אירופה, הוא נקרא לעיתים קרובות **בורשט ירוק**, כבן דוד של חמיצת סלק סטנדרטי, סגול-אדמדם. ברוסיה, השם שצ'י (יחד עם או יותר מאשר בורשט) היה מרק הבסיס. מרק חומעה נקרא גם **שצ'י ירוק**. בספרי בישול רוסיים ישנים הוא נקרא פשוט **מרק ירוק**.

## מרכיבים נוספים
מרק חומעה כולל בדרך כלל מרכיבים נוספים כגון חלמונים או ביצים שלמות (קשות או מקושקשות), תפוחי אדמה, גזר, שורש פטרוזיליה ואורז. מרק בורשט ירוק אוקראיני כולל גם סלק. במטבח הפולני, האוקראיני, הבלארוסי והרוסי, ניתן להכין מרק חומעה באמצעות כל סוג של מרק במקום מים. הוא מעוטר בדרך כלל בשמנת מהסוג המזרח אירופאי (סמטנה) של שמנת חמוצה. ניתן להגיש אותו חם או קר.

מרק חומעה מאופיין בטעמו החמצמץ בשל חומצה אוקסלית (הנקראת "חומצת חומעה" בשפות סלאביות) הקיימת בחומעה. הטעם ה"חמוץ-חומעה" עלול להיעלם כאשר מוסיפים שמנת חמוצה, מכיוון שהחומצה האוקסלית מגיבה לסידן וקזאין. חלקם עשויים להתייחס לטעם חומעה כ"טניק", כמו עם תרד או אגוזי מלך.

## גלריה

קובץ:Borscz_zelenyj_ukr.jpg|בורשט ירוק עם ביצה ושמנת חמוצה
קובץ:Green_borscht_spinach_smetana.jpg|בורשט ירוק עשוי עם תרד במקום חומעה ועם תפוחי אדמה
קובץ:Борщ_зелений.jpeg|בורשט ירוק אוקראיני כולל גם חומעה וגם סלק


## ראו גם
* מלוכיה
* מרק תרד
* מרק גרגיר הנחלים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מאכלי ירקות
קטגוריה:המטבח הסובייטי
קטגוריה:המטבח הבלארוסי
קטגוריה:המטבח האשכנזי
סוליאנקה

**סוליאנקה** (ברוסית: **соля́нка**; במקור פעם: **селя́нка**) הוא מרק סמיך וחמוץ מהמטבח הרוסי.

## מאפיינים

המרק נפוץ ברוסיה, אוקראינה, בלארוס, המדינות הבלטיות ובמדינות ברית המועצות לשעבר אחרות ובחלקים מסוימים של הגוש המזרחי לשעבר. זו הייתה אחת המנות הזמינות ביותר בגרמניה המזרחית לשעבר (בגרמנית: Soljanka).

## השם
ניתן לתרגם את השם המקורי "selyanka" ל"מרק מתיישבים" בעברית. קיימות תיאוריות רבות לגבי מקור השם, אך תיאוריה נפוצה היא שהמרק נאכל לעיתים קרובות לאחר החתונה לפני שהזוג הטרי "התיישב" והתחיל את חייו החדשים המשותפים. תרגומים אחרים של "selyanka" כוללים "אוכל של איכרים" או "נזיד איכרים". מאוחר יותר השם הפך ל"סוליאנקה" תוך שימוש במילה "סול" (מלח) כהתייחסות למליחות המרק.

בשל טעמו החמצמץ והעפיץ, יש המאמינים שמקל על חמרמורת, סוליאנקה זכתה גם לכינוי "מרק חמרמורת".

## סוגים
ישנם שלושה סוגים בסיסיים של סוליאנקה, כאשר המרכיב העיקרי הוא בשר, דגים או פטריות. סוליאנקה בשר היא הפופולרית ביותר. כל שלושת סוגי הסוליאנקה מכילים פטריות או מלפפון חמוץ, כרוב, שמנת חמוצה ושמיר.
ימין|ממוזער| סוליאנקה דג
* **לסוליאנקה בשר**, מרכיבים כמו בשר בקר, עגל, בשר חזיר, נקניקיות, כבד, חזה עוף יחד עם פטריות או מלפפונים כבושים, בצל הגינה מלפפון, תפוחי אדמה, רסק עגבניות, זיתים מגולענים, פלפל אנגלי, הל, עלה דפנה, פטרוזיליה, ושמיר טרי קצוץ. הכל חתוך ומעורבב בסיר המרק.
* **סוליאנקה דגים** מכינים באופן דומה, אך במקום בשר משתמשים בדגים מומלחים ומעושנים, כגון אלתית או טרוטה.
* **לסוליאנקה פטריות**, המרכיבים הם כרוב חתוך מאודה בחמאה יחד עם חומץ, עגבניות, מלפפון חמוץ ומעט מי מלח. בנפרד מקפיצים פטריות ובצל ומוסיפים גרידת לימון. מוסיפים את הכרוב ואת הפטריות בשכבות, ומפזרים פירורי לחם וחמאה. המרק מתבשל קצרות.

## תפוצת המרק
[ממוזער| סוליאנקה עם שמנת חמוצה, לימון ו[בגט ב-Waldhaus Köhlerhütte בוולטרסהאוזן (Waltershausen).]]
סוליאנקה פופולרית גם בגרמניה המזרחית לשעבר (המדינות הגרמניות הפדרליות הנוכחיות ברנדנבורג, מקלנבורג-מערב פומרניה, סקסוניה, סקסוניה-אנהלט ותורינגיה, יחד עם החצי המזרחי של ברלין), שם היא מצויה בדרך כלל במסעדות וזמינה בקופסאות שימורים בחנויות מכולת. (התעתיק הגרמני הוא כאמור ). נוהג צריכת הנזיד הזה נובע מהתקופה שבה הצבא הסובייטי הוצב ב-GDR, והנזיד הוצב בתפריט במסעדות מזרח גרמניות רבות. קנצלרית גרמניה לשעבר אנגלה מרקל, שגדלה במזרח גרמניה, אוהבת סוליאנקה.

## לקריאה נוספת
* בורשט
* רסולניק
* שצ'י
* רשימת מנות רוסיות
* רשימת מרקים
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הסובייטי
קטגוריה:המטבח הגרמני
קטגוריה:המטבח הגאורגי
Orquídeas

***Orquídeas*** הוא אלבום האולפן הרביעי והאלבום השני בשפה הספרדית של הזמרת-יוצרת האמריקאית קאלי אוצ'יס. האלבום יצא לאור ב-12 בינואר 2024, על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס. האלבום כולל הופעות אורח של פסו פלומה, אל אלפא, סיטי גירלז, קרול ג'י וראו אלחנדרו.

האלבום עצמו הפך לאלבום שהגיע הכי גבוה ביותר מאלבומיה של אוצ'יס במצעד בילבורד 200 עם יציאתו, והגיע לראשונה למקום השני עם 69,000 מכירות.

## רקע והכרזה
ב-21 באפריל 2022, חשפה אוצ'יס למגזין בילבורד שקיימים לה שני אלבומים מוכנים, אחד באנגלית ואחד בספרדית.

ביולי 2023, אוצ'יס הכריזה על "עידן חדש" למוזיקה שלה, יחד עם סינגל חדש בשם "Muñekita", עם הראפר הדומיניקני אל אלפא והראפרית האמריקאית JT מההרכב סיטי גירלז, כסינגל הראשון לאלבומה הקרוב. הסינגל אשר יצא לאור ב-4 באוגוסט 2023. ב-11 באוקטובר 2023, אוצ'יס הכריזה על אלבום האולפן הרביעי שלה, שיקרא *Orquídeas*, ויצא לאור ב-12 בינואר 2024, לצד עטיפתו של האלבום. ב-16 באוקטובר 2023, היא הכריזה על הסינגל השני של האלבום "Te Mata", שיצא ב-20 באוקטובר 2023, לצד וידאו הקליפ שלו. הסינגל השלישי והאחרון של האלבום "Labios Mordidos", יחד עם הזמרת הקולומביאנית קרול ג'י, יצא לאור ב-24 בנובמבר 2023, לצד וידאו קליפ שלו.

## הערכה ביקורתית
### רשימות סוף שנה

## פרסים ומועמדויות

## רשימת רצועות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי קאלי אוצ'יס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים בספרדית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי טייני
קטגוריה:אלבומי חברת גפן רקורדס
בילאל עומראני

**עבד א-סלאם בילאל עומראני** (בצרפתית: **Billel Omrani**, בערבית: **عبد السلام بلال عمراني**, בתעתיק מדויק: **עבד אלסלאם בלאל עמראני**; נולד ב-2 ביוני 1993 בפורבק שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי-אלג'יראי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת אלג'יריה.

## קריירת מועדונים
עומראני גדל במחלקת הנוער של אולימפיק מרסיי. בשנת 2011 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, במדיה ערך שש הופעות ליגה והבקיע שער אחד במסגרת ליגת העל הצרפתית. בין השנים 2013–2014 הושאל לארל מליגת המשנה הצרפתית, במדיה ערך 13 הופעות ליגה.

בהמשך שיחק בקבוצות צ'.פ.ר. קלוז', מועדון כדורגל סטיאווה בוקרשט ופטרולול פלוישט מליגת העל הרומנית.

## קריירה בינלאומית
ב-12 ביוני 2022 ערך עומראני את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלג'יריה, בניצחון 2-1 על נבחרת איראן במשחק ידידות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים אלג'יראים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אלג'יראים
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני צ'.פ.ר. קלוז'
קטגוריה:כדורגלני סטיאווה בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני פטרולול פלוישט
קטגוריה:כדורגלני ויסלה קרקוב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אלג'יריה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים ברומניה
קטגוריה:ספורטאים זרים בפולין
קטגוריה:ספורטאים זרים ברומניה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1993
CHEOPS

**CHEOPS** (ראשי תיבות באנגלית של **CHaracterising ExOPlanets Satellite** – לוויין לחקר כוכבי לכת חוץ-שמשיות) הוא טלסקופ חלל שנבנה במשותף על ידי סוכנות החלל האירופית וסוכנות החלל של שווייץ. הוא פועל משנת 2019.

## תיאור המשימה
הפרויקט נבחר ליישום במסגרת פרויקטים קטנים של תוכנית "חזון קוסמי". הובלת הפרויקט בוצע על ידי צוות של אוניברסיטת ברן תוך שיתוף גופים אחרים. ייצור המכשיר הועבר לאיירבוס ביטחון וחלל. עלות הפרויקט לסוכנות החלל האירופית הייתה עד 50 מיליון יורו.

על החללית הותקן פאנל סולארי שמספק 60 ו"ט למערכות השונות. היקף הנתונים המועברים מגיע לכ-1.2 גיגהבייט ביום.

השיגור בוצע ב-18 בדצמבר 2019 ממרכז החלל הגיאני בעזרת משגר סויוז ST-A. באותו שיגור שיגרו לוויינים נוספים.

לאחר בדיקות וכיול הצילום הראשון בוצע ב-7 בפברואר 2020. המטרה הייתה כוכב HD 70843 שנמצא במרחק של 150 שנות אור. איכות הצילומים הייתה מעבר לתוכנן. באפריל 2020 החלו תצפיות סדירות.

80% מזמן פעילות הטלסקופ מוקדשים לתוכנית שגובשה על ידי צוות האחראי על הפעלת החללית. 20% נותרים פתוחים להזמנות מדענים מגופים שונים.

בין הישגי הטלסקופ גילוי כוכבי לכת חוץ-שמשיות והעמקת ידע על גרמי שמיים ידועות. על בסיס נתונים שהתקבלו נכתבו עשרות מאמרים מדעיים.

תחילה היה מתוכנן שפעילות תימשך כשלוש שנים וחצי. ב-7 במרץ 2023 הוחלט להאריך פעילות החללית עד לשנת 2026.

## קישורים חיצוניים

* 
* תיאור באתר ESA

קטגוריה:טלסקופי חלל
קטגוריה:תוכנית החלל האירופית
פאדישאה

[ממוזער| [סולימאן הראשון, פאדישאה של האימפריה העות'מאנית. דיוקן מיוחס לטיציאן, 1530 בקירוב]]

**פאדישאה** (פרסית پادشاه דרך פרסית אמצעית pādšāh מפרסית עתיקה pati-xšāyaθiya, במשמעות - "ריבון עליון, שליט, מלך, קיסר") הוא תואר מלוכני איראני, המשמש גם בכמה מדינות אסיה.

קודמו של התואר "פאדישה" היה התואר הפרסי "שאהאן-שאה", כלומר "מלך המלכים".

את התואר "פאדישאה" (אפשרויות: "פדשה" או "בדשה") נשאו המלכים של כמה מדינות באירואסיה, בפרט, האימפריה העות'מאנית (1299–1922) (טורקית padişahı), האימפריה של דוראני (1747–1823) עם מרכז באפגניסטן, האימפריה המוגולית (1526–1858) ואפגניסטן (1926 - יולי 1973). לתקופה קצרה קיבלו שליטי כמה מדינות אחרות את התואר פדישה. בעל התואר הרשמי האחרון היה זאהיר שאה (1914–2007).

האירופים ראו בתואר הפדישה מקביל לתואר הקיסר. בשפות טורקיות מסוימות, המילה "פאדישאה" ("פדשה" או "בדשה") ובאוסטית (פדזה) פירושה "מלך", "קיסר" ושימשה בעיקר ביחס לצארים הרוסים.

האוכלוסייה הילידית של טורקסטן קראה לגנרל הרוסי צ'רנייב (שליט מטעם הצאר הרוסי באזור) *"יירים-פדישה"* ("שליט למחצה").

## ראו גם
* שאה
* פאשא

קטגוריה:איראן: היסטוריה
קטגוריה:מלכים
קטגוריה:תוארי אצולה
קטגוריה:תארים עות'מאניים
פילה מיניון (נתח)

טקסט=Bone-in filet mignon from Ruth's Chris|ממוזער|250x250 פיקסלים| פילה מיניון עם עצמות
[טקסט=Filet Mignon from Eddie V's in Fort Lauderdale, FL|שמאל|ממוזער|250x250 פיקסלים| פילה מיניון ברשת מסעדות אמריקאית ב[פורט לודרדייל, פלורידה]]
נתח הבשר והמנה **פילה מיניון** (בצרפתית ובאנגלית: **Filet mignon**; כלומר "פילה עדין, טעים או נחמד") הוא נתח בשר שנלקח מהקצה הקטן יותר של הפילה של פרה. בצרפתית, הכוונה היא בעיקר לנתחים של מותנית חזיר, עגל, בקר, ולעיתים רחוקות יותר, בשר אייל (כמו אייל הכרמל).

## מאפיינים
המותנית (פילה) עוברת לאורך שני צידי עמוד השדרה, ובדרך כלל נשחט כשני נתחי בשר ארוכים בצורת נחש. הפילה נמכר לפעמים בשלמותו. פילה מיניון מוצג בדרך כלל כחתך עגול שנלקח מהקצה הדק יותר של חתיכת הפילה. לרוב זה החתך הרך והרזה ביותר. לפילה מיניון יש לרוב טעם עדין יותר מאשר נתחי בשר אחרים וככזה הוא מעוטר לרוב ברוטב או עטוף בבייקון.

בשל הכמות הקטנה של פילה מיניון שניתן להשיג מכל חיה, הוא נחשב בדרך כלל לאחד מנתחי הבקר היקרים ביותר.

## שימוש
### אירופה
ממוזער|250x250 פיקסלים| פילה מיניון (חזיר) בישול במחבת
בצרפת, המונח פילה מיניון מתייחס על פי רוב לבשר חזיר. לנתח הבקר המכונה פילה מיניון בארצות הברית יש שמות שונים בשאר אירופה, למשל filet de bouf בצרפתית, פילה סטייק בבריטניה, פילה סטייק בגרמנית, סולומיליו בספרדית (פילה בקטלאנית), פילה מיניון בפורטוגזית, filee steik באסטונית, ו-filetbiff בנורווגית.

בבריטניה, מדליון חזיר הוא המונח המשמש לתיאור חתך דומה מחזיר.

### אמריקה הצפונית
פילה מיניון מתייחס לנתחים מפילה בקר בצפון אמריקה. במקומות אחרים, נתח בקר זה נקרא:
* Filet de Bœuf - פילה בקר (בצרפתית)
* Fillet steak - סטייק פילה (באנגלית : בריטניה, אירלנד, דרום אפריקה)
* Eye fillet - פילה עין (באנגלית: אוסטרליה, ניו זילנד).

בארצות הברית, גם הקצה המרכזי וגם הקצה הגדול של הפילה נמכרים לעיתים קרובות כנתח פילה מיניון בסופרמרקטים ובמסעדות (לא רק הקצה הדק). המונחים הצרפתיים לחתכים אלו הם טורנדוס (החלק המרכזי הקטן יותר), châteaubriand (החלק המרכזי הגדול יותר), וביפטק (חתוך מהקצה הגדול המכונה tête de filet (בלשון הצרפתית "ראש פילה").

סטייקים פורטרהאוס וסטייקים T-bone (כמעט אותו הדבר) הם נתחים גדולים הכוללים את הפילה. המדליון הקטן בצד אחד של העצם הוא הפילה, ורצועת הבשר הארוכה בצד השני של העצם היא "סטייק הרצועות" שהוא מהסינטה.

## ראו גם
* פילה חזיר
* פילה

## לקריאה נוספת
* 
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הצרפתי
SM U-43

**SM U-43** הייתה אחת מ-329 צוללות ששירתו בצי הקיסרי הגרמני במלחמת העולם הראשונה.

## סקירה כללית
U-43 הושקה ב-26 בספטמבר 1914 במספנה האימפריאלית בדנציג והוכנסה לשירות ב-30 באפריל 1915. מפקדי הצוללת היו, לפי הסדר, הלמות יירסט, ולדמאר בנדר ויוהנס קירכנר. היא עסקה במלחמת סחר בקרב הראשון על האוקיינוס האטלנטי, ביצעה 11 סיורים בין השנים 1915–1918 ובמהלך המלחמה, הטביעה הצוללת 44 ספינות סוחר של מדינות ההסכמה ומדינות נייטרליות עם נפח כולל של 116,590 BRT.

U-43 נמסרה למדינות ההסכמה בהארוויץ' ב-20 בנובמבר 1918 בהתאם לדרישות שביתת הנשק עם גרמניה. היא נמכרה (ללא מנועים, אשר הוסרו בצ'טהם) על ידי האדמירליות הבריטית לג'ורג' כהן ב-3 במרץ 1919 תמורת 2,400 ליש"ט, ופורקה בסוונסי ממאי 1919 עד 1922.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צוללות גרמניות במלחמת העולם הראשונה
פנקס שבי

200px|ממוזער|שמאל|פנקס שבי מודרני
**פנקס שבי** הוא תעודה מזהה של חייל בעת פעילות מבצעית או תרגיל, בה רשומים פרטים רפואיים לאפשר טיפול רפואי מתאים. זהו מסמך צבאי הכולל גם פרטים אישיים מצומצמים לזיהויו במידה ונפל בשבי האויב בהתאם לאמנת ז'נבה השלישית.

## היסטוריה

200px|ממוזער|שמאל|כרטיס זהות צבאי של חובש מלחמת ששת הימים
על פי דיני המלחמה והמשפט ההומניטרי הבינלאומיים, יש להבדיל בין כוחות צבאיים לאזרחים הנדרשים להגנה ומתן יחס אנושי ורפואי הוגן.

ב-12 באוגוסט 1949, נחתמה אמנת ז'נבה השלישית, המגינה על השבוי מרגע נפילתו בשבי ועד לשחרורו, ומחייבת את הצבאות לנקוט באמצעים שיקלו על זיהוי השבויים. הפנקס מנופק מכוח סעיף 17 בה נכתב . זאת לעומת דיסקית הזיהוי בה מוטבעים שם ומספר אישי בלבד. צבאות וכוחות אויב שאינם מכבדים את אמנת ז'נבה, לא יתייחסו למסמך זה ובפועל לא יספקו טיפול רפואי מספק או בכלל, יחקרו את השבוי תחת עינויים להשגת מידע נוסף וימנעו ביקור ארגונים בינלאומיים כמו הצלב האדום.

עצם החזקת התעודה אינה ערובה למתן הגנה למחזיקה, כאשר זו תלויה גם בחשיבות תפקיד המחזיק וברצון שוביו.
הזיהוי מסייע במניעת היעלמות אזרחים והקלה על החיפוש אחריהם. חשיבות החזקת התעודה היא הדדית, כאשר גם לצד השובה יש מניע לזהות בקלות יתרה את אלו שנפלו בשביו, גם אם נפצעו או נהרגו.

## תוכן התעודה
באמנה גם נקבעו עיצוב התעודה ותוכנה. גודל התעודה הוא 6 וחצי על 10 סנטימטרים והוא מונפק בשני עותקים. נקבע כי התעודה תוצג על ידי שבוי המלחמה על פי דרישה ואין ליטול אותה ממנו.
*שם מלא
*דרגה צבאית
*מספר אישי
*אלרגיות
*סוג דם
*חיסונים שניתנו במהלך השירות הצבאי
*מצבים רפואיים כמו רגישות לתרופות ופרופיל רפואי

מלבד הפרטים המחייבים על פי האמנה, ישנם פנקסים זרים הכוללים גם את אזרחות המחזיק, דתו, טביעות אצבעות, תמונה ותאריך תפוגה.

## בצה"ל
לחיילי צבא הגנה לישראל מונפק פנקס שבי, המכונה באופן רשמי "**טופס 404**" ביום גיוסם לצה"ל לצד  ודיסקיות. הפנקס נחשב כפק"ל (ציוד) חובה לצד תעודת חוגר ותחבושת אישית והוא מלווה את החייל עד לתום שירותו. כותרת המסמך היא "**Carte d'identité**" (בצרפתית: תעודת זהות). תוכן התעודה בן ארבעת הדפים נקבע בפקודות מטכ"ל "תעודות צבאיות 30.0106". תוכן התעודה נכתב בעברית, אנגלית ובצרפתית שהייתה השפה הדיפלומטית בעת הקמת המדינה ובה נכתבה גם אמנת ז'נבה.

לפי הפקודה, בעת פעילות מבצעית או תרגיל בקרבת גבולות המדינה, חייל ישא את פנקס השבי לבדו ללא תעודות זיהוי נוספות למעט כרטיס זיהוי רפואי או דתי. בדף הראשון מופיעות הוראות בסיסיות בעת נפילה בשבי המורות לחייל השבוי למסור פרטים בסיסיים בלבד, להציג את התעודה בפני שוביו ולא למסור מידע נוסף.

הפנקס אינו משמש לזיהוי החייל בשגרה כתעודות אחרות אך לתקופה מסוימת שימש הפנקס לזיהוי בוועדת הקלפי בבחירות לרשויות המקומיות בישראל.

## ראו גם
* דיסקית זיהוי

## קישורים חיצוניים
* Means of Personal Identification,  באתר הוועד הבין-לאומי של הצלב האדום
* 
* עמליה נוימן, פנקס שבי, דקה ישראלית, גל"צ

## הערות שוליים

קטגוריה:שירות בצה"ל
קטגוריה:ביגוד צבאי, דרגות ואותות
קטגוריה:תעודות זיהוי
קטגוריה:מסמכים רפואיים
נזיד דגים ברמודה

**נזיד דגים ברמודה** (באנגלית: **Bermuda fish chowder**) הוא מרק נזיד שנחשב למאכל הלאומי של ברמודה.

## מאפיינים
המרכיבים הבסיסיים של הנזיד הם דגים, עגבניות ובצל מתובל ברום שחור וברוטב חריף. מאמינים כי המתכון נוצר במאה ה-17 על ידי המתיישבים האנגלים בברמודה.

## מתכונים
המרכיבים הבסיסיים של נזיד דגים ברמודה הם ציר דגים, פילה דגים ורסק עגבניות. מרכיבים אחרים הם בדרך כלל ירקות, עשבי תיבול ותבלינים.

ישנן וריאציות רבות שנבעו מהמרכיבים הבסיסיים. מתכון אחד משתמש בכוס אחת של בצל קצוץ, סלרי וגזר, כמו גם קוביות ציר בשר חזיר וקצת רוטב ווסטרשייר. אחר משתמש בפילה דג לבן (בקלה, דקרים, רעפנוניים או לוטיניים), בצל, גזר, סלרי, שום טחון, חמאה לא מלוחה, עלה דפנה, טימין, פלפל אנגלי, רוטב ווסטרשייר, רום שחור ורוטב פלפל שרי. ניתן להשתמש גם בסוגים אחרים של דגים כמו ורדון או מוסר ים.

הסמיכות של נזיד דגים ברמודה קלה בהרבה מאשר נזיד שמסמיכים אותו בחלב או בשמנת. לפעמים משווים אותו לבויאבז.

## תבלינים מסורתיים
מתכונים מסורתיים מתובלים ברום שחור, ו"רוטב פלפל שרי", רוטב חריף העשוי מפימנטוס כבושים בשרי ותבלינים. רוטב שרי פלפלים מקורי של אאוטרברידג' (Outerbridge) המיוצר במקום והוא אחד מהיצואים הבודדים של ברמודה. נאמר שנזיד דגים ברמודה חייב לכלול את הרוטב של אאוטרברידג'. רום חותם שחור מתוצרת המזקקה הברמודאית גוסלינג ברדס (Gosling Brothers) שנחשב גם לרום המסורתי לטעם המרק.

## היסטוריה
מאמינים כי המתכון נוצר במאה ה-17 על ידי מתיישבים אנגלים בברמודה. רוטב פלפלי שרי הוא גם מסורת ברמודאנית מאותה תקופה. הוא נקרא "יין פלפלים", שימש את המלחים כדי להפוך אוכל מקולקל, כמעט רקוב לטעים יותר.

## ראו גם
* בויאבז
* גמבו
* מרק דגים
* רשימת מרקים
* רשימת נזידים

## לקריאה נוספת
* נזיד דגים ברמוודה ממגזין WestJet Airlines
* תיאור נזיד דגים ברמודה ממדריך הטיולים בברמודה לשנת 2011 של פרומר
* מתכון מאתר Gosling's Rum
## הערות שוליים

קטגוריה:מאכלים לאומיים
קטגוריה:מאכלי דגים
קטגוריה:נזיד
מלך הונגריה

**מלך הונגריה** (בהונגרית: **Magyar király**) היה התואר הרשמי של המונרך השולט בממלכת הונגריה משנת 1000 ועד שנת 1918. לפני שנת 1000 הונגריה עדיין לא הוכרה כממלכה בידי האפיפיור ושליט הונגריה כונה 'הנסיך הגדול של ההונגרים'. אישטוואן הראשון, מלך הונגריה הוכתר ב-25 בדצמבר 1000 (או ב-1 בינואר 1001) בכתר ששלח לו האפיפיור סילבסטר השני ועם ההסכמה של אוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. מההכתרה ועד התפרקות האימפריה האוסטרו-הונגרית השתמשו כל מנהיגי הונגריה בתואר הזה חוץ מיאנוש הוניאדי ולאיוש קושוט.

## רשימת המלכים
### בית ארפאד

### בית פשמישל

### בית ויטלסבאך

### בית אנז'ו

### בית לוקסמבורג

### בית הבסבורג (פעם ראשונה)

### בית יגלו (פעם ראשונה)

### בית הבסבורג (פעם שנייה)

### בית הוניאדי

### בית יגלו (פעם שנייה)

### בית הבסבורג (פעם שלישית)

### בית הבסבורג - לורן

## ראו גם
* ממלכת הונגריה
* היסטוריה של הונגריה

## קישורים חיצוניים
*
קטגוריה:משרות פוליטיות
קטגוריה:הונגריה: היסטוריה
קטגוריה:מלוכה
במיה (תבשיל)

**תבשיל במיה** הוא מאכל הנפוץ במטבחי הלבנט ואלו הסמוכים אליהם.

## הכנה

התבשיל הוא נזיד העשוי במיה ועגבניות כמרכיבים עיקריים. מרכיבים נוספים הם רוטב עגבניות, בצל, שום, כוסברה, שמן צמחי, הל, מלח בישול ופלפל שחור.

לפני הכנת התבשיל מוסרים העוקצים מתרמילי הבמיה באופן שמשאיר את התרמילים סגורים, על מנת שהנוזלים שבתוכם לא יפלטו בזמן הבישול. הסרת העוקצים נעשית ידנית אחד אחד ודורשת עבודת כפיים ומיומנות רבה.

## גרסאות

באפגניסטן התבשיל המסורתי כולל גם בשר טלה 

ב, לתבשיל הבמיה טעם חמוץ מתוק. לתבשיל מוסיפים מיץ לימון, שמן זית, סוכר, מלח ופלפל. תבשיל הבמיה הטורקי מוגש לפעמים כחומר ניקוי לחך בין מנות האוכל בארוחות טקסיות.

בבוסניה הרצגובינה התבשיל מוגש בדרך כלל כחלק מארוחת חג. הבמיה הבוסנית מוכנה כתבשיל עגל. מבשלים אותו זמן רב עד שהבשר רך לחלוטין.

במצרים משתמשים בדרך כלל בגידים של כבש, שיכולים לעמוד בזמני בישול ארוכים. להוספת טעם משמש תעליה - סוג של רוטב שום. 

באיראן ובאפגניסטן, הבמיה מוגשת כנזיד יחד עם אורז והוא מאכל פופולרי במחוזות הדרומיים.

יהודי בבל מוסיפים לתבשיל הבמיה קובה.

תבשיל במיה צמחוני פופולרי מאוד בעונות הימנעות מאכילת בשר אצל הנוצרים, כגון לפני חג הפסחא ביוון ובקפריסין.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הארמני
קטגוריה:המטבח המצרי
קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:המטבח היווני
קטגוריה:המטבח הפרסי
קטגוריה:המטבח המזרח-תיכוני
קטגוריה:המטבח הישראלי
קטגוריה:מאכלי ירקות
SM U-47

**SM U-47** הייתה צוללת מטיפוס U-43 של הצי הקיסרי הגרמני. היא עסקה בפשיטות סחר במהלך מלחמת העולם הראשונה.

## קריירה
U-47 הושקה במספנה האימפריאלית בדנציג ב-16 באוגוסט 1915 והוכנסה לשירות ב-28 בפברואר 1916. המפקד הראשון של הצוללת היה היינריך מצגר, שפיקד על שתי המשימות היחידות. היא שירתה בתחילה עם שייטת הצוללות III, ומ-27 בדצמבר 1916 עם שייטת פולה. הקפטן שלה בין 14 בינואר ל-14 ביוני 1918 היה וילהלם קנריס.

היא ערכה שני סיורי מלחמה והצליחה להטביע 14 ספינות בסך כולל של 23,932 טון ברוטו (GRT). בנוסף לכך היא גרמה נזק לשלוש ספינות בתפוסה של 9,500 GRT ולכדה ספינה נוספת כשלל. בעיות מנוע גרמו לכך שלא ניתן היה להשתמש בה מיוני 1918, ולבסוף היא הוטבעה בפולה ב-28 באוקטובר 1918 במהלך הפינוי.

קטגוריה:צוללות גרמניות במלחמת העולם הראשונה
אה"מ אקרון (1911)

**אה"מ אקרון** הייתה האונייה הראשונה בסדרת המשחתות מדגם "אקרון" של הצי המלכותי הבריטי. היא נקראת על שם נהר האכרון, שלפי המיתולוגיה היוונית נחשב לענף של נהר הסטיקס. היא הייתה האונייה החמישית של הצי המלכותי שנשאה את השם.

## בנייה
עם אחותה, אריאל, היא הייתה "ספיישל ת'ורניקרופט", וככזו הייתה מעט ארוכה וחזקה יותר מהמשחתת הסטנדרטית של הסדרה שלה. אקרון הוזמנה במהלך תוכנית הבנייה של 1910–1911, הונחה במספנת וולסטון של ג'ון י. ת'ורניקרופט & החברה, והושקה ב-27 ביוני 1911. היא יכלה להגיע למהירות של 29 קשרים (54 קמ"ש), ונשאה שני תותחי , תותחים קטנים אחרים וצינורות טורפדו בקוטר  וכללה 70 אנשי צוות.

## קריירה
אקרון שירתה עם שייטת המשחתות הראשונה, והפכה לחלק מהצי הגדול עם פרוץ המלחמה.

### קרב מפרץ הלגולנד
היא נכחה עם שייטת המשחתות הראשונה ב-28 באוגוסט 1914 בקרב מפרץ הלגולנד, בראשות הסיירת הקלה פירלס.

### קרב שרטון דוגר
ב-24 בינואר 1915 נכחו אוניות שייטת המשחתות הראשונה, כולל אקרון, בקרב שרטון דוגר, בראשות הסיירת הקלה אורורה.

### הטבעת U-12
ב-10 במרץ 1915, יחד עם אחיותיה אטאק ואריאל, חיפשה אקרון צוללת גרמנית שדווחה על ידי המכמורת Man Island ליד אברדין. בשעה 10:10 בבוקר אטאק ראתה את U-12 ופתחה באש. אריאל ראתה את הצוללת בשעה 10:12 במרחק של כ- וכל שלוש המשחתות פנו אליה. U-12 צללה והרימה את הפריסקופ שלה, שאריאל ראתה במרחק של . היא פנתה לנגוח את הצוללת, ראתה את מגדל הניווט מתחת למים ברגעים האחרונים לפני שפגעה בצוללת בזווית עדינה. תוך שתי דקות חזרה הצוללת אל פני השטח כדי שהצוות יוכל להימלט, אך הם מצאו את צוהר מגדל הניווט תקוע, ורוב הניצולים הצליחו להימלט דרך הפתחים האחרים. אקרון והמשחתות האחרות פתחו באש כשהצוללת צפה על פני המים, והרגו ופצעו כמה מהמלחים הנמלטים. בשעה 10:30 U-12 טבעה בערך במיקום 56°15′ צפון 1°56′ מערב, והמשחתות אספו 10 ניצולים; 19 מלחים נהרגו. הנזק לחרטום של אריאל היה כה חמור עד שנאלצה לגרור אותה לנמל.

### קרב יוטלנד
אקרון שירתה בקרב יוטלנד ב-31 במאי 1916 כחלק מהשייטת שלה.

### שירות בים התיכון
משנת 1917 נפרסה שייטת אוניות המערכה השלישית לים התיכון. אקרון נכחה בכניסת צי מדינות ההסכמה דרך הדרדנלים ב-12 בנובמבר 1918.

## פירוק
אקרון נמכרה ב-9 במאי 1921 לוורד לגריטה. היא נמכרה שוב ב-20 בספטמבר 1923 לג'יי ג'יי קינג.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:משחתות בצי המלכותי הבריטי
קרייר גלובל

**קרייר גלובל קורפוריישן** (באנגלית: **Carrier Global Corporation**; מכונה בקצרה: **קרייר**) היא חברה אמריקאית רב לאומית, המייצרת ציוד לחימום ומיזוג אוויר. ציוד קירור וציוד לכיבוי אש ואבטחה.

החברה ממוקמת בפאלם ביץ' גארדנס בפלורידה שבארצות הברית.

## היסטוריה
ויליס קרייר טוען לזכויות ראשונים על המצאת המיזוג המודרני ביולי 1902. ב-1908 הוא הקים את חברת המזגנים קרייר כחברת בת של חברת בפאלו פורג', והיה לסגן הנשיא שלה.

בעקבות מלחמת העולם הראשונה החליטה החברה-האם לצמצם את הייצור, בתגובה פרשו ויליס ומהנדסים נוספים והקימו את חברת 'קרייר' כחברה עצמאית.

במשך השנים התרחבה קשת המוצרים של החברה והיא מייצרת ומשווקת גם ציוד מטבח תעשייתי וציוד לאבטחה וכיבוי אש.

קרייר נרכשה על ידי יונייטד טכנולוג'יס ב-1979, אך הופרדה כחברה עצמאית ב-2020, יחד עם חברת המעליות אוטיס. שתיהן כלולות מאז במדד S&P 500.

נכון ל-2022, קרייר היא חברה בעלת שווי שוק של מעל 20 מיליארד דולר, עם למעלה מ-52,000 עובדים, המשרתת לקוחות ב-160 מדינות ב-6 יבשות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בניו יורק
סיר בוסני

**סיר בוסני** (בבוסנית: **Bosanski lonac**) הוא תבשיל בוסני, מומחיות קולינרית בוסנית מוערכת בשל טעמו העשיר וגמישותו. מתכוני סיר בוסני משתנים מאוד בהתאם להעדפה אישית ואזורית, אך המרכיבים העיקריים כוללים בדרך כלל בשר וירקות חתוכים. ניתן להשתמש בבשר מעורב במנה. הנזיד תואר כמאכל לאומי של בוסניה והרצגובינה.

## מאפיינים
סיר בוסני נמצא על שולחנות העשירים והעניים כאחד במשך מאות שנים. העשירים הכינו את המנה עם יותר בשר ושאר מרכיבים יקרים, בעוד העניים השתמשו במה שהיה זמין. מרכיבים אופייניים הם בשר בקר, בשר כבש, כרוב, תפוחי אדמה, עגבניות, גזר, פטרוזיליה, שום וגרגרי פלפל שחור (שלמים, לא טחונים). ניתן להשתמש בירקות או בשרים רבים ושונים. ה"בוסנסקי לונאק" מוכן על ידי סידוק שכבות בשר וירקות (שכבות בשר וירקות מתחלפות עד שהסיר מתמלא) בתוך סיר עמוק, ולאחר מכן הוספת מים. המרכיבים נחתכים בדרך כלל לחתיכות גדולות ולא קצוצים דק או טחונים.

במקור, הוכן בוסנסקי לונאק בסירי קרמיקה ובושל באח או בבור באדמה. כיום, עם הירידה בזמינותם של קמינים לבישול, משתמשים טבחים רבים  בסיר רגיל ובכיריים של מטבח.

## ראו גם
* נזיד בשר אירי

## קישורים חיצוניים
* מתכון לסיר בוסני

## הערות שוליים

קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:מאכלי תפוח אדמה
קטגוריה:מאכלים לאומיים
קטגוריה:נזיד
אגסים, שעועית ובייקון

ממוזער|מנת אגסים, שעועית ירוקה ושפק
**אגסים, שעועית ובייקון** (בגרמנית: **Birnen, Bohnen und Speck**) הוא מאכל צפון גרמני שפופולרי במיוחד במדינות הפדרטיביות של גרמניה: שלזוויג-הולשטיין, סקסוניה התחתונה, מקלנבורג-מערב פומרניה ובהמבורג. הזמינות העונתית של מרכיביו גורמת לכך שהמנה נאכלת בעיקר בחודשים אוגוסט וספטמבר.

## מאפיינים
המנה היא סוג של נזיד, שבו - כפי שהשם מעיד - המרכיבים העיקריים הם אגסים, שעועית ושְפֶּק (מעין בייקון). במטבחים כפריים בצפון גרמניה, היו מוסיפים גם תפוחי אדמה, על אף שהם לא מוזכרים במפורש.

## מרכיבים
בדרך כלל משתמשים בשעועית ירוקה חתוכה (Brechbohnen). בהמבורג בשווקים ניתן למצוא מדי פעם "אפונה טורקית", למרות שמו זן שעועית זה (בגרמנית: Vierlande) גדל בגרמניה ושימש בעבר תדיר להכנת מנה זו. במהלך ההכנה מוסיפים מספר ענפי צתרה לשעועית.

האגסים המשמשים למנה זו הם אגסי בישול, שאינם אכילים והם עדיין לא בשלים. הם קטנים, ירוקים וקשים כסלע, חסרים את המתיקות של זני האכילה הפופולריים. באזור המבורג משתמשים בזנים נוספים: ה-Vierländer ואגסי הבישול המתוקים יותר של Finkenwerder. ניתן להשתמש גם באגסי Bürgermeisterbirne. הם לא מתוקים כשהם בושר.

להכנת המנה בדרך כלל משתמשים בקותל חזיר מעושן.

ההעדפה של המבורג ושלזוויג-הולשטיין היא להוסיף תפוחי אדמה לתבשיל הזה שלהם, שעדיין יציבים בעת בישול, כמו הזנים של תפוחי האדמה בעלי קליפה אדומה.

## הכנה
לפי הטעם, מניחים את הבייקון ברצועות שלמות או חותכים לחתיכות גדולות, מוסיפים למים ומביאים לרתיחה. בינתיים מנקים את השעועית, שוטפים וחותכים לחלקים. לאחר 25 דקות בישול מוסיפים את השעועית יחד עם הצתרה לבייקון והבישול ממשיך. האגסים נשארים את הגבעולים ועם קליפתם לכל אורך הבישול. לאחר מכן מניחים אותם על השעועית והכל מתבשל יחד.

את תפוחי האדמה הקלופים מבשלים בנפרד במי מלח או מבשלים יחד עם שאר התבשיל. לקראת סוף זמן הבישול הכולל של כ-50 דקות מערבבים מעט קמח עם מים, יוצקים לסיר ומרתיחים לזמן קצר להסמכה.

כמויות אופייניות לארבעה אנשים הן:
* 750 גרם שעועית
* 500 גרם אגסים
* 400 גרם בייקון
* 500 גרם תפוחי אדמה
* 1 ענף צתרה
* 2 כפות קמח

לכל אדם מגישים אגס אחד או שניים, מנה טובה של בייקון, שעועית ותפוחי אדמה ומרק לפי העדפה. בירה טרייה משתלבת היטב עם המנה.

יש וריאציות שמבטלות את הצתרה, אבל מוסיפים פטרוזיליה טרייה קצוצה לקראת הסוף, ואחרות שמשתמשות במרק במקום מים לבישול (מוכן או ביתי) ושמשתמשים גם בפלפל שחור.

## קישורים חיצוניים

* Birnen, Bohnen und Speck או My German Genes
* אגסים, שעועית מחרוזת ובייקון

## הערות שוליים

קטגוריה:מאכלי שעועית
קטגוריה:המטבח הגרמני
קטגוריה:מאכלי אגסים
SM U-63

**SM U-63** הייתה אחת מ-329 הצוללות ששירתו בצי הקיסרי הגרמני במלחמת העולם הראשונה.

## סקירה כללית
U-63 הושקה ב-8 בפברואר 1916 במספנת גרמניה בקיל והוכנסה לשירות ב-11 במרץ 1916. מפקדי הצוללת היו אוטו שולצה (11 במרץ 1916 – 27 באוגוסט 1917 ו-15 באוקטובר 1917 – 24 בדצמבר 1917), היינריך מצגר (28 באוגוסט 1917 – 14 באוקטובר 1917) וקורט הרטוויג (24 בדצמבר 1917, 11 בנובמבר 1918).

U-63 הוקצתה לשייטת הצוללות IV בשנת 1916 ולאחר מכן לשייטת הצוללות הים תיכונית I עד 1918.

U-63 השתתפה במלחמת הסחר והשתתפה בקרב הראשון על האוקיינוס האטלנטי. היא ביצעה 12 סיורים בים התיכון ובמזרח צפון האוקיינוס האטלנטי במהלך מלחמת העולם הראשונה. סך הכל הוטבעו 70 ספינות סוחר השייכות למדינות ההסכמה ולמדינות נייטרליות בנפח כולל של 194,208 BRT. ספינת מלחמה הוטבעה גם היא: ב-20 באוגוסט 1916 טבעה הסיירת הקלה הבריטית פאלמות' (5250 BRT) מול החוף המזרחי של אנגליה עקב פגיעת טורפדו מ-U-63 ו-11 מלחים נהרגו. הסיירת ניזוקה קודם לכן על ידי U-66.

ההפלגות בים התיכון הובילו את U-63 לחוף מצרים, שם הוטבעה ב-26 במרץ 1917 ספינת המפרש הקטנה L. Rahmanich (79 BRT).

הספינה הגדולה ביותר שהוטבעה על ידי U-63 הייתה ספינת הכוחות הבריטית טרנסילבניה (בסביבות 14,300 BRT), שהוטבעה ב-4 במאי 1917, 2.5 מייל דרומית לכף ואדו בים הליגורי, עם יותר מ-400 הרוגים.

לפי סך הטונאז' שהטביעה, U-63 מדורגת במקום השישי בין הצוללות הגרמניות היוצאות לאוקיינוס "המוצלחות ביותר" של מלחמת העולם הראשונה.

לאחר סיום המלחמה ושביתת הנשק בין גרמניה למדינות ההסכמה נכנעה הצוללת לכוחות מדינות ההסכמה ב-16 בינואר 1919, והיא נגרטה במהלך 1919–1920.

קטגוריה:צוללות גרמניות במלחמת העולם הראשונה
נאווין פתניק

**נאווין פתניק** (באורייה: **ନବୀନ ପଟ୍ଟନାୟକ**; נולד ב-16 באוקטובר 1946) הוא פוליטיקאי הודי המכהן כראש האופוזיציה ב. כיהן כראש השרים של אודישה ממרץ 2000 עד ליוני 2024, כהונה השנייה באורכה כראש שרים בהודו לאחר פאוואן קומאר צ'מלינג. נשיא ומייסד ביג'ו ג'נטה דאל.

## ביוגרפיה
נאוויפ פתניק נולד ב-16 באוקטובר 1946 ב, אז בירת אוריסה, לחבר האספה המחוקקת של אוריסה ולימים ראש השרים במדינה . הוא למד ב שבדהראדון, בית ספר פרטי לבנים אשר בו למדו גם בניה של אינדירה גנדי סאנג'י ורג'יב, כשסאנג'י לומד איתו באותה כיתה. ב-1967 השלים תואר באוניברסיטת דלהי.

בחלק הראשון של חייו היה פתניק סופר שכתב ספרי עיון והתגורר בדלהי, ובשנות השישים הפעיל בוטיק בגדים. הוא לא שהה באודישה, ושליטתו באורייה הייתה חלשה.

לאחר מות אביו באפריל 1977 נבחר נאווין למלא את מקומו בלוק סבהה כמועמד הג'נטה דאל, לה השתייך אביו מהקמתה ב-1988.

ימיו בג'נטה דאל היו קצרים, עקב חוסר הסכמות בינו לבין הנהגת המפלגה בדלהי, שהתנגדה לשיתוף פעולה עם מפלגת העם ההודית, בו ראה פתניק את הדרך להביס את הקונגרס הלאומי ההודי ששלט במדינה מ-1995, ומינויו של אשוק דאס למזכיר המפלגה במדינה. ב-14 בדצמבר התפטר דאס מהנהגת ג'נטה דאל במדינה, ומנהיגי המפלגה מינו את נאווין לנשיא המפלגה. תומכי הפיצול פרשו מהג'נטה דאל, כש-29 מתוך 43 נציגי המפלגה ב מצטרפים לפלג. ב-19 בדצמבר הכיר יושב ראש האספה בפיצול בג'נטה דאל, וב-26 בדצמבר הוכרזה היחידה כמפלגת ביג'ו ג'נטה דאל. לאחר הבחירות ללוק סבהה ב-1998, בהן ניצחה הברית הדמוקרטית הלאומית שבהובלת מפלגת העם ההודית, מונה פתניק לשר המכרות בממשלת אטאל ביהארי ואג'פאיי.

בבחירות לאספה המחוקקת של אודישה ב-2000, זכתה הקואליציה של המפלגה ומפלגת העם ההודית ב-106 מ-147 המושבים באספה, ופתניק נבחר לראש השרים מטעם הקואליציה. אחת הסיבות לניצחון הייתה התמודדותה הכושלת של הממשלה היוצאת אם סופת ציקלון שפקדה את אודישה ב-1999.

פתניק נבחר לתפקיד בשנית לאחר בחירות מוקדמות ב-2004, בהם זכתה מפלגתו, שעדיין הייתה בקואליציה עם מפלגת העם ההודית. ביג'ו ג'נטה דאל פרשה מהברית לקראת הבחירות ב-2009, והתמודדה בשתי מערכות הבחירות העוקבות ב-2014 ו-2019 לבדה, כשהיא זוכה בשלושתן. פתניק הוא אחד משלושה ראשי שרים הודים לנצח בחמש מערכות בחירות עוקבות.

בבחירות לאספה המחוקקת של אודישה ב־2024 הובסה מפלגתו, שזכתה ב־51 מושבים לעומת 79 למפלגת העם ההודית. פתניק עצמו הובס באחד משני מחוזות הבחירה בהם התמודד. בעקבות תבוסת מפלגתו התפטר פתניק מתפקידו כראש השרים.

פתניק הוא רווק.

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלות המדינות והטריטוריות של הודו
קטגוריה:אודישה
קטגוריה:חברי הלוק סבהה
קטגוריה:חברי הג'נטה דאל
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1946
גרבור

**גרבור** (בצרפתית: **Garbure**) הוא נזיד צרפתי סמיך המבוסס באופן מסורתי על כרוב וקונפי. הגרסה המודרנית עשויה בדרך כלל עם שינקן, גבינה ולחם ישן.

## מאפיינים
השם נובע מהשימוש במונח garb (לבוש) לתיאור אלומות תבואה המתוארות על מגן או מעילי נשק הרלדיקה. לפיכך שמו של גרבור, הנאכל במזלג, הוא התייחסות לשימוש בקלשון כדי להרים אלומות תבואה. מקורו בגסקוניה, באזור ההיסטורי של אוקסיטניה. המאכל דומה לפוטה (Potée). בקרב בני הגסקון אולי יש לזה קשר כלשהו לתקופה תחת האימפריה האנגווינית, עם השפעה מתבשיל פוטאג' אנגלי.

## הכנה
גארבור היה המזון היומיומי של איכרי גאסקוניה. זה השתנה מבית לבית, משאבי הטבח, הכנסות משק הבית ומקצבי עונות השנה. המנה מבוססת על רתיחה ממושכת של מבחר ירקות ובשרים, בדרך כלל בשרים משומרים וקונפי. הכרוב החיוני עשוי להיות מלווה בפול, טרי או מיובש,  מנג'טו, תפוחי אדמה, לפת, אפונה, בצל, גזר, סלרי, קולרבי, סלק, חסה, סרפד, בוראג' או אפילו ערמונים.

במסעדות בארנאיס מוגש לעיתים קרובות טרין גדול של גרבור בתחילת הארוחה, והאורחים מוזגים לעצמם כפי רצונם.

לעיתים קרובות הייתה מסתיימת הארוחה בשברו מסורתי, שהוא מנהג לערבב חצי כוס יין אדום עם הנוזל שנותר בתחתית הקערה לאחר אכילת התוכן המוצק, ולאחר מכן לצרוך אותו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הצרפתי
קטגוריה:מרקי ירקות
קטגוריה:מאכלי בשר