open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שיר השבע

**שיר השבע** (בסינית מפושטת: **七子之歌**; בפין-יין: **Qī zǐ zhī gē**) הוא שיר שנכתב במרץ 1925 בארצות הברית על ידי המשורר הסיני וון יי-דוו, השיר מספר על שבע הטריטריות שנלקחו מסין על ידי מעצמות זרות: מקאו, הונג קונג, טאיוואן, מפרץ גואנגג'ואו, פורט ארתור, קאולון ו-ווי-האי.

בשנת 1999 כשמקאו עברה חזרה לסין מפורטוגל השתמשו השלטונות הסינים בשיר כשיר הנושא לחזרת מקאו.

ציטוט מתוך השיר: שיר השבע - אוו-מן

## קישורים חיצוניים
* השיר המלא בסינית כולל תרגום לאנגלית

קטגוריה:סין: תרבות
קטגוריה:שירים בסינית
קטגוריה:7 (מספר)
The Mathematical Intelligencer

**The Mathematical Intelligencer** הוא כתב עת מדעי מתמטי בהוצאת הוצאת שפרינגר.

כתב העת מפרסם מאמרים בנושאים הנוגעים למתמטיקה, מתמטיקאים ולהיסטוריה ולתרבות של המתמטיקה. כתב העת מפרסם מאמרים בנושאים אינטרדיציפלינריים בהם המתמטיקה פוגשת נושאים כמו כלכלה, פסיכולוגיה, אבולוציה וביולוגיה. כמו כן מפרסם קטעים הומוריסטים, חידות ופאזלים, שירה וקטעי פרוזה ואמנות הקשורים ישירות או בעקיפין לעולם המתמטיקה. 

בשנת 2000 יצא לאור הספר Mathematical Conversations, בו מאמרים נבחרים מהשנים 1980-2000 שפורסמו בכתב העת.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:כתבי עת מתמטיים
גבריאל לוין

**גבריאל לוין** (Gabriel Levin; נולד ב-1948 בצרפת) הוא מתרגם, משורר ומסאי ישראלי הכותב בשפה האנגלית.

## ביוגרפיה
לוין הוא בנם של הסופר מאיר לוין ושל הסופרת הצרפתית טרסקה טורס. הוא נולד בצרפת, וגדל בארצות הברית ובישראל. למד באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1972 עלה לישראל וסיים תואר שני בפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטה העברית בירושלים, ואחר כך עבד כפסיכולוג.

לוין מתרגם לאנגלית מעברית, צרפתית וערבית. בין השאר תרגם שירה של יהודה הלוי ושל טהא מוחמד עלי. כמו כן לוין פרסם מספר ספרי שירה פרי עטו. מחזור שירים מתוך ספרו To These Dark Steps, אשר נכתב בתגובה למבצע עפרת יצוקה, עובד ליצירה מוזיקלית עבור תנור, מקהלת ילדים ואנסמבל ידי המלחין הבריטי אלכסנדר גר (Alexander Goehr). השמעת הבכורה של היצירה בוצעה על ידי התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם בספטמבר 2012. לוין שימש כעורך הראשון של הוצאת Ibis Editions, אשר מתמקדת בתרגום שירה ופרוזה מזרח תיכונית לאנגלית. לימד באוניברסיטת וסליאן ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, במשכנות שאננים, בקולג' נוקס (Knox College) ובסיטי קולג' של ניו יורק.

## מספריו
שירה:

* Sleepers of Beulah - 1991
* Ostraca - Anvil Press - 2000
* The Maltese Dreambook - 2008
* To These Dark Steps - 2012

פרוזה:

* Hezekiah's Tunnel - Publisher: Ibis Editions; 1997
* The Dune's Twisted Edge: Jorneys in The Levant - Publishe: Chicago University Press; 2013
*Préface to D. H. Lawrence, Croquis étrusques, Le Bruit du temps, 2010

תרגום:

* Poems from the Diwan - Yehuda Halevi (Author), Gabriel Levin (Translator) Anvil Press Poietica 2002
* On the Sea: Poems by Yehuda Halevi - Translated and introduced by Gabriel Levin, Ibis Press
* The Little Bookseller Oustaz Ali by Rassim; translated and introduced by Gabriel Levin
* So What: New & Selected Poems (With a Story) 1971-2005 by Taha Muhammad Ali (Author), Peter Cole (Translator), Yahya Hijazi, and Gabriel Levin (Translator and Introduction) (Copper Canyon Press, 2005)
* Never Mind: Twenty Poems and a Story by Taha Muhammad Ali (Author), Peter Cole (Translator), Yahya Hijazi (Translator), and Gabriel Levin (Translation and Introduction) 2000 Ibis Press

תרגומים של ספריו:

* Le Tunnel d'Ézéchias, Traduction Marc Cohen et Emmanuel Moses, Le Bruit du temps 2010,
* Ostraca, Traduction Emmanuel Moses, Le Bruit du temps 2010


## קישורים חיצוניים
* האתר הרשמי של הוצאת איביס
* ביקורת בגרדיאן הבריטי על ספר תרגומיו של יהודה הלוי ''Poems from the Diwan''
* ביקורת מאת אריק אורמסבי על Ostraca'' and ''Poems from the Diwan''
* על יצירתו של המלחין אלכסנדר גר ''To These Dark Steps / The Fathers are Watching''
* בני ציפר משוחח עם רבקה מיכאלי על The Dune's Twisted Edge
* 
* 

* 

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים מעברית
קטגוריה:מתרגמים לאנגלית
קטגוריה:ישראלים ילידי צרפת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
פרגה (סוג)

**פְּרֵגָה** (שם מדעי: *Glaucium*) הוא סוג צמח ממשפחת הפרגיים. הסוג מונה כ-25 מינים, רובם חד-שנתיים עם מיעוט של דו שנתיים ורב-שנתיים. חלק ממיני הפרגה מעדיפים קרקע מליחה, כולל אזורי חוף. רוב המינים הצומחים בארץ ישראל מעדיפים קרקעות לא מליחות, למעט פרגה צהובה שגדלה בישראל לחופי הים התיכון.

## מאפיינים
הפרגה למיניה היא צמח עשבוני, המתאפיינת בפרחים דו מיניים, ללא קוצים. העלים מסורגים, עלה בכל מפרק, ושפתם משוננת או מסורית. הפרחים יכולים להופיע בגוונים שונים, שרובם נעים בין צהוב, כתום ואדום. לחלקם כתמים שחורים בבסיס כל עלה כותרת, בדומה לפרג. תפוצת הפרחים באסיה, במזרח התיכון וחלקים מאירופה, והם פורחים בחודשי האביב של אזורים אלו (מרץ–יוני).

שישה מיני פרגה צומחים בר בישראל: פרגה קירחת, פרגה אדומה, פרגה צהובה, פרגה מקרינה, פרגת ארם צובא ופרגה ערבית. חלקם צומחים באזורים מצומצמים (פרגה קירחת צומחת רק בחרמון) ואחרים (כגון פרגה אדומה) נפוצים ברחבי הארץ. פרגת ארם צובא היא ערך טבע מוגן בישראל. פרגה צהובה היא צמח רעיל.

## מינים

## גלריה

קובץ:PikiWiki Israel 3168 MOuntain Horned-poppy-.jpg|פרגה קרחת
קובץ:Glaucium Oxylobum on Mount Hermon.JPG|פרגה קרחת
קובץ:Glaucium Oxylobum on Mt. Hermon.JPG|פרגה קרחת
קובץ:Glaucium oxylobum.JPG|פרגה קרחת
קובץ:Glaucium grandiflorum kz03.jpg|פרגה אדומה
קובץ:Glaucium grandiflorum kz01.jpg|פרגה אדומה
קובץ:Ggiuup76.jpg|פרגה אדומה
קובץ:96568 red-horned poppy PikiWiki Israel.jpg|פרגה אדומה
קובץ:Glaucium arabicum kz05.jpg|פרגה ערבית
קובץ:Glaucium arabicum kz08.jpg|פרגה ערבית
קובץ:Glaucium arabicum kz06.jpg|פרגה ערבית
קובץ:Glaucium arabicum kz07.jpg|פרגה ערבית


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרגיים
פרס אוסטריה לספרות אירופית

**פרס אוסטריה לספרות אירופית** (בגרמנית: **Österreichischer Staatspreis für Europäische Literatur**) הוא פרס ספרותי המוענק משרד החינוך והאמנות האוסטרי לסופרים אירופאים. הפרס נוסד בווינה בשנת 1965. בצד הפרס מענק כספי של 25 אלף אירו (נכון ל-2007).

## זוכי הפרס

## קישורים חיצוניים
* 

*
אוסטריה
גלישת נהרות

שמאל|ממוזער|250px
שמאל|ממוזער|250px
**גלישת נהרות** (באנגלית: **River Surfing**) הוא ספורט של גלישת גלים בעזרת גלשן-גלים בתוך נהר, בניגוד לים או אגם כמקובל.

התחום החל להתפתח בשנות ה-70 של המאה ה-20. בין הראשונים בתחום היו שני אחים גרמנים, ארתור ואלכסנדר פאולי, אשר החלו לגלוש בנהר איזר (Iser). עם הזמן עניינו השניים אחרים ואף ייסדו מועדון גולשים בנהר. עם השנים, התחום נהיה יותר ויותר פופולרי, במיוחד באירופה. גלישת נהרות אינה אפשרית בכל נהר, אלא רק בנהרות מסוימים, אשר עקב המיקום והמבנה שלהם מסוגלים לייצר גלים, לדוגמה נחשול גאות.

## קישורים חיצוניים

* אתר עולמי בנושא גלישת נהרות 
* יריב זרביב, גלישת נהרות, מסע אחר

קטגוריה:ספורט אתגרי
נהרות
רושל מאס

**רושל מאס** (באנגלית: **Rochelle Mass**; נולדה ב-1943) היא סופרת, מתרגמת ומשוררת ישראלית הכותבת בשפה האנגלית.
## ביוגרפיה
נולדה בוויניפג שבקנדה וגדלה בוונקובר. בשנת 1973 עלתה לישראל עם בעלה ושתי בנותיה והתגוררה במשך 25 שנים בקיבוץ בית השיטה. למדה חינוך בקנדה וספרות ובלשנות באוניברסיטת חיפה, וכן פרסמה שלושה קובצי שירה. כיום היא משמשת כעורכת כתב העת Kibbutz Trends.

כתביה פורסמו בבמות שונות, בהן London Magazine, Women's Studies Quarterly, The Jerusalem Review, The Tel Aviv Review, ARC, Canadian Literature, Midstream, Taproot Literary Review, Kimera, Ariga, Gaspareau Review, Ygradsil. הייתה מועמדת פעמיים בעבור פרס Pushcart Prize. זכתה בתחרות Reuben Rose, פעם במקום שני ובשנת 2008 במקום ראשון.

## מספריה

*  Aftertaste (Ride the Wind Press)
* Where's My Home? (Premier Poets Series)
* The Startled Land -  Wind River Press


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:בית השיטה: אישים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:ישראליות ילידות קנדה
קטגוריה:ישראלים ילידי קנדה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
לינדה זיסקויט

**לינדה שטרן זיסקוויט** (באנגלית: **Linda Stern Zisquit**) היא מתרגמת ומשוררת ישראלית הכותבת בשפה האנגלית.

## קורות חייה
זיסקוויט נולדה בבאפלו שבניו יורק, למדה באוניברסיטת טאפטס ולאחר מכן בהרווארד וב-SUNY. עלתה לישראל בשנת 1978 ומתגוררת בירושלים. כיום מלמדת שירה, ספרות עברית ותרגום באוניברסיטה העברית, וכן מלמדת בתוכנית לימודים של אוניברסיטת וסליאן-בראון בישראל. זיסקוויט פרסמה שלושה קובצי שירה ועסקה בתרגום שירים עבריים לאנגלית, ובהם שירי יונה וולך. במשך כעשר שנים שימשה כעורכת הספרותית של Tikkun וכיום משמשת כעורכת הספרותית של Maggid: A Journal of Jewish Literature.

נשואה לעורך הדין דונלד זיסקויט ואם לחמישה ילדים. היא בעלת גלריה ארטספייס במושבה הגרמנית בירושלים.

## ספריה

* Ritual Bath (Broken Moon Press, Seattle, WA, 1993)
* Unopened Letters (Sheep Meadow Press, Riverdale-on-Hudson, NY, 1996)
* The Face in the Window (The Sheep Meadow Press, 2005)

תרגום:

* Wild Light: Selected Poems of Yona Wallach (Sheep Meadow Press, 1997)


## קישורים חיצוניים
* שיר ופרטים ביוגרפים 
*
*

קטגוריה:ישראליות ילידות ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:מתרגמות ישראליות
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים מעברית לאנגלית
קטגוריה:מתרגמות מעברית לאנגלית
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת טאפטס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טאפטס
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת באפלו
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת באפלו
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
שמורת ביצת זיתא

**שְׁמוּרַת בִּצַּת חֿדֵרָה** היא שמורת טבע השוכנת דרומית לתחנת הרכבת חדרה מזרח ולנחל חדרה וממזרח לשכונת בית אליעזר שבמזרח חדרה. מדרום לה משתרעים פרדסים ומצפון לה בריכות דגים ותוואי המסילה המזרחית המפורקת.
## גאוגרפיה
השמורה, שהוכרזה ב-5 בינואר 1984, משתרעת על-פני שטח של 47 דונם בלבד, והיא מקיפה את שטח הביצה האחרון ששרד מביצות חדרה אשר יובשו במהלך המאה ה-20. גם שטח השמורה יובש בעבר ושימש כבריכות דגים, אך הוא נעזב והפך מחדש לביצה. הגישה אל שטח השמורה ברגל איננה מוגבלת, אך הלכה למעשה הדבר אינו אפשרי בשל הסבך הצפוף ואגני הביצה. בשמורה גדלים עצי אשל מרובע, קנים ופטל קדוש, והיא משמשת מוקד לעופות ימיים, דוגמת מיני אנפתיים המקננים בשמורה בחודשי הקיץ ומינים רבים של ברווזים. בשמורה נצפו גם חתולי ביצות, חזירי בר ומימיה עשירים בסרטנים, חרקים, רכיכות ומינים של דו-חיים. חלק מעצי האשל נכרתו באופן יזום כדי לסייע להתאוששות המערכת האקולוגית במקום. ניתן להשקיף על השמורה מדרום-מזרח, מראש התל השוכן במרכזו של אתר נטוש לכריית חמרה. בראש התל ניצב פילבוקס מרובע שנבנה על ידי הבריטים בתקופת המנדט.

## גלריה

קובץ:זיתא1.jpg
קובץ:שמורת ביצת זיתא 2.jpg
קובץ:ביצת זיתא 3.jpg
קובץ:שמורת ביצת זיתא 4.jpg
קובץ:שמורת ביצת זיתא 5.jpg
קובץ:Zeita Swamp nature reserve 2022 2.jpg|alt=
קובץ:Zeita Swamp nature reserve 2022 1.jpg|alt=


## קישורים חיצוניים

* השמורה באתר העירוני לתיירות ובילוי בחדרה
* השמורה באתר iNature
* הרעלה זדונית של חיות בר
* 

## הערות שוליים

ביצת זיתא
קטגוריה:ביצות בארץ ישראל
דגל היופי

**דגל היופי** (נקרא גם **תחרות קריה יפה ומקיימת בישראל יפה**) הוא אות הניתן על ידי המועצה לישראל יפה בחסות משרד הפנים, מרכז השלטון המקומי בישראל ומרכז השלטון האזורי בישראל לערים ישובים, מועצות אזוריות ומועצות מקומיות המצטיינים בפיתוח ובטיפוח איכות הסביבה בארץ - האות "דגל היופי" ניתן לה על פיתוח ריאות ירוקות, רחובות וצירים מרכזיים, פיתוח מוסדות ציבור, תחזוקה כללית ועוד.

התחרות היא כלל ארצית ומקיפה כ-93 ערים, מועצות מקומיות ומועצות אזוריות, שהתמודדו בבתים נפרדים בהתאם לסיווגם. על מנת להתמודד על דגל היופי, על העיר / מושב / מועצה לזכות בשלוש השנים הקודמות להרשמה ב-5 כוכבים בתחרות.

התחרות מתקיימת בכל שנה מאז 1993.

## זוכות התחרות

## קישורים חיצוניים
* אתר התחרות

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: סביבה
איימי גרנט

**איימי גרנט** (אנגלית: **Amy Grant**; נולדה ב-25 בנובמבר 1960) היא שחקנית, כותבת, מוזיקאית וזמרת-יוצרת אמריקאית, הנחשבת ל"מלכת הפופ הנוצרי". גרנט היא כנראה הזמרת המצליחה בז'אנר המוזיקה הנוצרית. זוכת שישה פרסי גראמי, 22 פרסי דוב (של התאחדות מוזיקת הגוספל) ובעלת בכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.

## אודות
נולדה בעיר אוגוסטה, ג'ורג'יה כצעירה מתוך ארבע אחיות. אביה היה רופא וסבה איש ביטוח עשיר. היא החלה לכתוב שירים בגיל 15 ובשנת 1977, כשהיא בת 16, יצא אלבומה הראשון, אשר זכה להצלחה בחוגי המוזיקה הנוצרית. היא למדה בסוף שנות השבעים באוניברסיטת פורמן ואחר כך באוניברסיטת ואנדרבילט. בשנות השמונים הקריירה שלה נסקה והיא זכתה להצלחה גדולה. עם תחילת שנות התשעים החלה להקליט אלבומי פופ ללא מסרים נוצריים במטרה להגיע לקהלים רחבים יותר.

מ-1982 עד 1999 הייתה נשואה לגרי צ'אפמן, ונולדו להם שלושה ילדים.

במרץ 2000 התחתנה עם המוזיקאי וינס גיל , ובמרץ 2001 נולדה לזוג בת.

## דיסקוגרפיה
* איימי גרנט (1977)
* עיני אבי (1979)
* אף פעם לא לבד (1980)
* הופעה חיה 1 (1981)
* מעידן לעידן (1982)
* אלבום חג המולד (1983)
* ישר קדימה (1984)
* לא שמור (1985)
* האוסף (1986)
* הובל אותי הלאה (1988)
* לב בתנועה (1991)
* בבית לחג המולד (1992)
* בית של אהבה (1994)
* מאחורי העיניים (1997)
* חג המולד לזכור (1999)
* מורשת: מזמורים ואמונה (2002)
* דברים פשוטים (2003)
* רוק של התקופות, מזמורים ואמונה (2005)
* פעם נוספת: איימי גרנט בהופעה חיה (2006)
* אי שם במורד הדרך (2010)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פורמן
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ואנדרבילט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ואנדרבילט
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
קטגוריה:מדבבות אמריקאיות
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:אמני A&M רקורדס
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
א יידישע מאמע

ממוזער|סופי טאקר
"**אַ ײִדישע מאַמע**" (קרי: "**אַה יִידִישֶה מַאמֶה**"; ביידיש: "**[[אמא]] [[יהודי]]יה**") הוא שיר יידי שנכתב והולחן בארצות הברית על ידי המשורר היהודי-אמריקאי ג'ק ילן . השיר, במנגינתו של לוּ פּולק , התפרסם כוודוויל החל משנת 1925 על ידי האמנים בל בייקר  וסופי טאקר ומאוחר יותר על ידי האחיות ברי.

בשנת 1928, 3 שנים לאחר מות אמה, הזמרת היהודייה-אמריקאית סופי טאקר הקליטה את השיר באולפני קולומביה, בביצוע שהקפיץ את השיר למקום החמישי ברשימת השירים המושמעים בארצות הברית. התקליטון עם השיר באנגלית על צד אחד וביידיש בצדו השני נמכר במיליוני עותקים. ב-1967 לאו פולד שילב את מילות השיר מיידיש ומאנגלית לרצועה אחת והפך אותו ללהיט בשאר העולם. מאז תורגם השיר למספר שפות, זכה לעשרות ביצועים מפי זמרים שונים, ונחשב לשיר היידי המפורסם ביותר.
אחד הביצועים המרשימים של השיר בוצע אף על ידי "מלך החזנים" בתקופתו, יוסף רוזנבלט.

השיר תורגם לעברית על ידי אבי קורן ובוצע על ידי מספר זמרים וחזנים, בהם יפה ירקוני, דודו פישר והפיג'מות.

השיר מתאר את געגועיו של הבן אל אימו שנפטרה, מספר על החושך שנפל על הבית בפטירתה של האם שהייתה האור של הבית, ועל געגועיו הקשים.
המנגינה שלו נוגה ועצובה ופורטת על נימי הלב.

## מילות השיר

## קישורים חיצוניים
* "א יידישע מאמע" בביצוע יוסלה רוזנבלט, יוטיוב

קטגוריה:שירים ביידיש
קטגוריה:שירים שתורגמו מיידיש לעברית
קטגוריה:שירים עממיים
קטגוריה:יהדות ארצות הברית: תרבות
קטגוריה:פולקלור יהודי
קטגוריה:פולקלור יידיש
קטגוריה:שירי יפה ירקוני
קטגוריה:שירי דודו פישר
פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית

**פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית** (בגרמנית: Friedenspreis des Deutschen Buchhandels) הוא פרס המוענק משנת 1950 מדי שנה במסגרת יריד הספרים השנתי של פרנקפורט על ידי "העמותה הבורסאית של ענף הספרים הגרמני" (Börsenverein des Deutschen Buchhandels). יחד עם הפרס מוענק גם סכום כספי של 25 אלף אירו.

## זוכים

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פרסים לשלום
*
אהרל'ה ויסברג

**אהרן (אהרל'ה) ויסברג** (נולד ב-1981) הוא עיתונאי ישראלי. משמש פרשן כדורסל באתר הדיסקו, ומנחה פודקאסט באתר ynet יחד עם פיני גרשון ובמסגרת מנהלת ליגת העל בכדורסל עם גיא גודס. הוא העורך הראשי של עיתון שביעי, משמש פרשן כדורסל בתחנת הרדיו כאן רשת ב', ומרצה בבית ספר לתקשורת ספורט "קול הספורט". יש לו בלוג כדורסל ברשת פייסבוק בשם אהרל'ה ויסברג - מאחורי הקַלָּעים והוא נחשב גם למומחה משחק הפנטזי ועובד בכך מטעם היורוליג.

## קריירה
בגיל 16 ייסד את האתר של הכדורסלן עודד קטש. ב-1999 התגייס לצה"ל ושימש ככתב לענייני צבא בעיתון במחנה. לאחר שחרורו, שימש במשך כשנתיים כעורך במדור הספורט של מעריב, במקביל לעבודתו כעורך מדור הספורט וסגן ראש מערכת החדשות של במחנה.

ב-2005 כתב יחד עם ערן סלע את הספר "היכל התהילה" שבמסגרתו נבחרו את 50 הכדורסלנים הגדולים בתולדות מדינת ישראל (הוצאת מודן). בשלהי אותה שנה מונה לראש דסק כדורסל באתר ynet. ויסברג כיהן גם כעורך הראשי של ירחון הספורט PLAY, והשיק שם את טורו הפרשני בנושאי כדורסל בשם "מאחורי הקַלָּעים".

ב-2010 עבר לידיעות אחרונות במטרה להחליף בעתיד את הכתב הוותיק רפאל נאה, אולם כעבור תקופה קצרה עזב את העיתון. מאז פברואר 2011 עובד ויסברג בעיתון ישראל היום כעורך וכתב במוספי שישבת וישראל השבוע ובדסק החדשות ובעל טור במדור הספורט.

בין 2015 ל-2025 שימש כראש דסק כדורסל בוואלה! ספורט. לאורך עונת המשחקים 2016/2017 שימש כפרשן בשידורי הכדורסל של ערוץ 20, שליווה את משחקי הפועל ירושלים עד לחצי גמר היורוקאפ, לצד השדר עמית הורסקי. אחר כך ערך גם את מדור הספורט של עיתון מעריב ושימש פרשן קבוע במשחקי כדורסל בערוץ ספורט1.

ויסברג, בוגר תואר ראשון במדעי המדינה ותקשורת ציבורית באוניברסיטת בר-אילן, הוא אחד המראיינים הבולטים בתקשורת הספורט הישראלית, ובמהלך השנים נפגש עם כמה מכוכבי הכדורסל המרכזיים בעולם, ובראשם: יאניס אדטוקומבו, ריק פיטינו, ז'ליקו אוברדוביץ', דינו מנגין ודיאן בודירוגה. הוא הביא את ראיון הסולחה ההיסטורי בין היריבים הוותיקים מיקי ברקוביץ' ודורון ג'מצ'י, קיים פגישת מחזור באתונה עם כוכבי הזכייה ביורוליג של פנאתינאיקוס, והפגיש גם בין המאמן אוברדוביץ' לכוכבו בעבר קטש, לפני משחק שבו שניהם שימשו כמאמנים יריבים.

הוא אחראי לכמה חשיפות מרכזיות בעיתונות הספורט בישראל, ובראשן מינויו של עודד קטש למאמן פנאתינאיקוס, חזרתו של פיני גרשון למכבי תל אביב בתפקיד עוזר המאמן ופרישתו המפתיעה של מוני פנאן ממכבי תל אביב. במשך השנים הפך לקול המוביל והביקורתי ביותר נגד הנהלת המועדון, והוציא לאור את העימותים הפנימיים בין הבעלים. הוא מיצב את עצמו כבעל טור נוקב וככתובת לידיעות בלעדיות וראשוניות על בסיס קבוע.

## קישורים חיצוניים

* ערן סלע, תולדות קטשפר: הסיפור האמיתי, באתר כדורסלע, 18 באפריל 2008
* 
* 
* 
* ערן סלע, הלו, אלוף אירופה, אלוף אירופה!, באתר כדורסלע, 3 במרץ 2011
* 
* אמא, התיוונתי, באתר שביעי, 30 בדצמבר 2016
* כתב וואלה הוותיק חוצה את הקווים ל-ynet: זה המהלך עם פיני גרשון, באתר אייס, 28 באוקטובר 2025

קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:סגל ynet
קטגוריה:סגל ישראל היום
קטגוריה:סגל במחנה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
כלל הופמן

שמאל|ממוזער|250px|דוגמה לכלל
**כלל הופמן** מתייחס לתגובת אלימינציה אשר יוצרת אלקן.
הכלל מייחס חשיבות להפרעה הסטרית ולהשפעתה על התוצר העיקרי באלימינציה.
לפי הכלל בעת ביצוע התגובה התוצר העיקרי יהיה האלקן הפחות מותמר, בניגוד לכלל זייצב. הכלל תקף בכל האלימינציות התוך מולקולריות ובאלימינציית הופמן.
הכלל נקרא על שם אוגוסט וילהלם פון הופמן.

## קישורים חיצוניים

*כלל הופמן מתוך פורטל כימיה אורגנית

## הערות שוליים

קטגוריה:תגובות כימיות
יוחנן מרוז

**יוחנן מרוז** (**Yohanan Meroz**; 11 באפריל 1920 – 25 באפריל 2006) היה דיפלומט ישראלי, מראשוני שירות החוץ הישראלי ושגריר ישראל בגרמניה המערבית בין השנים 1974–1981.

## ביוגרפיה
יוחנן מרוז נולד בברלין בירת גרמניה של ויימאר בשם **האנס רֶנָאטוּס מַרְקוּזֶה** (Hans Renatus Marcuse), בנו של הרופא מכס מרקוזה וקרוב משפחה רחוק של הפילוסוף הרברט מרקוזה. עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 ברח מגרמניה עם אביו לארץ ישראל ולמד בגימנסיה הרצליה.

בין השנים 1938–1940 למד בלשנות שמית והיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר שסיים את לימודיו החל לעבוד בעבור שלטון המנדט הבריטי. בשנת 1950 הצטרף לשירות החוץ במחלקת חבר העמים הבריטי. אז הוא עיברת את שמו למרוז. הוא היה מזכיר ראשון בצירות ישראל באנקרה בין השנים 1951–54, ואחר כך יועץ מדיני בשגרירות ישראל בוושינגטון בין השנים 1954–9. בשנים 1959–1960 היה סגן ראש משלחת השילומים בקלן.

בשנים 1960–1963 שימש ראש לשכתה ויועצה המדיני של שרת החוץ גולדה מאיר.
בין השנים 1968-1963 היה ציר בשגרירות ישראל בפריז. במלחמת ששת הימים קיבל מרוז את ההודעה על אמברגו הנשק הצרפתי. כשחזר מפריז היה מרוז הסמנכ"ל לענייני אירופה במשרד החוץ, שגריר ישראל בגרמניה המערבית ושגריר בשווייץ עד לפרישתו משירות החוץ בנובמבר 1985.

ב-1986 פרסם מרוז בגרמנית את ספרו *In schwieriger Mission* ("בשליחות לא-פשוטה"), שבו גולל את חוויותיו כשגריר ואת הקשיים ביחסים בין ישראל לגרמניה; בשנת 1988 יצא הספר בעברית, בשם "האם היה זה לשווא?". באותה שנה שימש כמעניק פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית לזיגפריד לנץ.

## ספריו
* 

* *Das Selbstverstaendnis des Zionismus fuer den Staat Israel* / Yohanan Meroz, Bonn: Botschaft des Staates Israel, Presse - und Informationsabteilung, 1979.
* *In schwieriger Mission: als Botschafter Israels in Bonn* / Yohanan Meroz; mit einem Geleitwort von Helmut Schmidt, Berlin: Ullstein, 1986.
* *Bilder aus einem hektischen Jahrzehnt: 1986-1996* / Yohanan Meroz, Basel: Verlag der Jüdischen Rundschau, 1997.


## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:פקידי ממשלת המנדט
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
[]קטגוריה:עובדי משרד החוץ](https://he.wikipedia.org/wiki/%5D%D7%A7%D7%98%D7%92%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%94:%D7%A2%D7%95%D7%91%D7%93%D7%99_%D7%9E%D7%A9%D7%A8%D7%93_%D7%94%D7%97%D7%95%D7%A5)
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:שגרירי ישראל בגרמניה
קטגוריה:שגרירי ישראל בשווייץ
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
נפת טולכרם (המנדט)

**נפת טולכרם** (באנגלית: **Sub-district of Tulkarm**) הייתה נפה במחוז שומרון של המנדט הבריטי בארץ ישראל. היא נקראה על שם בירתה, העיר טולכרם.

לפי תוכנית החלוקה יועד שטח מערב הנפה למדינה היהודית ומזרחה למדינה הערבית.

לאחר מלחמת העצמאות והסכמי שביתת הנשק של 1949 התחלק שטח הנפה בין מדינת ישראל לממלכת ירדן. מערב הנפה הפך לנפת השרון במחוז המרכז ומזרח הנפה הפך לחלק מיהודה ושומרון.

## אוכלוסייה
לפי מפקד האוכלוסין בארץ ישראל (1931) אוכלוסיית הנפה מנתה 46,328 איש, כולם יושבי קבע, שהתפלגו כדלקמן:
* 45,290 מוסלמים (97.8% מכלל האוכלוסייה), מתוכם 327 שיעים
* 666 יהודים (1.4%)
* 356 נוצרים (0.8%)
* 12 שומרונים
* 4 דרוזים

לפי סקר הכפרים (1945) אוכלוסיית הנפה הייתה 86,140 איש, מתוכם מספר היהודים היה 14,900 (עלייה של פי 22 ממפקד 1931). נתונים אלו הם הערכה בלבד, ומתבססים על מפקד 1931 בתוספת הגידול המחושב באוכלוסייה ונתוני ההגירה (שהיו חלקיים).

## שטח
בשנת 1945 היה סך שטח הנפה 835,355 דונמים. התפלגות השטח הייתה כדלקמן:
* שטח בבעלות ערבית: 650,690 דונמים
* שטח בבעלות יהודית: 141,361 דונמים
* שטח בבעלות ציבורית (אדמות מדינה): 43,304 דונמים

## יישובי הנפה

## הערות שוליים

טולכרם
עזרה בדרך

**עזרה בדרך** הוא אלבומו השני של נעם רותם שיצא בשנת 2007. האלבום זכה לביקורות חיוביות ונבחר על ידי גלי צה"ל לאחד מחמשת אלבומי העשור.

עזרה בדרך הוא אלבום קונספט הנוגע בנושא של מוות, שכול וחולי. השירים נוצרו בעקבות מחלת הסרטן של אשתו. כל השירים בתקליט, למעט השיר חרב דמוקלס (תרגום של שירו של לו ריד) והשיר **עולה ויורד** שנכתב בהשראת השירים I Hung My Head ו-Hurt של ג'וני קאש (במקור של סטינג וניין אינץ' ניילז, בהתאמה), נכתבו והולחנו על ידי רותם עצמו.

## רשימת שירים

## קרדיטים
* נועם רותם: שירה, גיטרות
* אדם שפלן: גיטרות, קולות
* לני בן בשט: תופים, כלי הקשה, פסנתר, המונד, קלידים, גיטרות, קולות
* אסף תלמודי: פסנתר
* גיא שמי: גיטרות
* הילה זהרור: קולות
* תמר גלעדי: קולות
* ריף כהן: קולות

## גרסאות כיסוי
*בשנת 2012 ביצעה הזמרת מור פולנוהר את השיר במסגרת הסדרה גאליס.

## קישורים חיצוניים

* שחר אבן דר מאנדל: הסיפור המזעזע שמאחורי עזרה בדרך, 28.8.10
* ליאור דיין: עזרה בדרך (שלך), 14.1.10
* נופר סומר: נעם רותם ואסף תלמודי – עזרה בדרך הופעה, 1.1.12
* ניר בוסקו: אם יש לך את הכל אפשר רק לאבד, 14.6.15
* 
*עזרה בדרך במצעד האלבומים האלטרנטיביים הישראליים הגדולים של כאן 88

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת נענע דיסק
קטגוריה:אלבומי נועם רותם
קטגוריה:אלבומי קונספט
טופו השישי, מלך טונגה

**טופו השישי** (שמו המלא: **אהואטו אונואקיאוטונגה טוקוהאו**; נולד ב-12 ביולי 1959) הוא מלך טונגה. כיהן כראש ממשלת טונגה וכשר בממשלת טונגה. מ-2008 ועד 2012 כיהן אהואטו כנציב העליון של טונגה באוסטרליה ומתוקף תפקידו עבר לקנברה ובנוסף שימש בשנים 2010–2012 כשגריר לא-תושב ביפן.

## משפחת המלך
טופו הוא בנו השלישי והצעיר של מלך טונגה טאופאאהאו טופוו הרביעי. אחיו הבוגרים יותר הם המלך ג'ורג' טופו החמישי והנסיכה שלוט. הוא נשוי לבת דודתו מדרגה שנייה, הנסיכה ננסיפאו,  ביתו של הברון ויאה, ראש ממשלת טונגה לשעבר, ויש להם 3 ילדים:
* הנסיכה לטופיפיקה טוקו (1983)
* יורש העצר טופוטו אולוקללה (1985)
* הנסיך אתא (1988)

## תאריו  באוניברסיטה
בשנת 1977 סיים לימודים בקיימברידג' שבאנגליה ובשנת 1982 הצטרף לזרוע הימית של שירותי ההגנה של טונגה. הוא התקדם בתפקידי קצונה ותוך כדי שירות למד לימודי אסטרטגיה בארצות הברית ואוסטרליה. בשנים 1990–1995 פיקד על אוניית הסיור VOEA Pangai ועל מבצעי אכיפה בבוגנוויל. לאחר מכן למד באוסטרליה והשלים תואר שני בלימודי הגנה באוניברסיטת ניו סאות' ויילס (1997) ותואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת בונד (1998).

## בממשלה
בשנת 1998 פרש משורות הצבא ועד 2004 שימש שר הביטחון והחוץ בממשלת טונגה. בשנת 2000 מונה לתפקיד ראש הממשלה וכיהן בתפקיד עד 2006, במקביל אליו כיהן בשורת תפקידים ועמד בראש משרדים שונים: משרד התעופה האזרחית, משרד התקשורת, משרד העבודה והרווחה ומשרד לענייני הנמלים. בשנת 2006 הודיע במפתיע על התפטרותו מהממשלה, חודשים אחדים לאחר הפגנות עממיות שדרשו מעורבות פחותה של משפחת המלוכה במוסדות הממשל.

## מלכותו
ב-18 במרץ 2012, עם מותו ללא ילדים חוקיים של אחיו ג'ורג' טופו החמישי, מלך טונגה, ירש אותו אהואטו ובחר בשם המלכותי **טופו השישי**.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי טונגה
קטגוריה:ראשי ממשלת טונגה
קטגוריה:שרי ממשלת טונגה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מזרח אנגליה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו סאות' ויילס
קטגוריה:שגרירים באוסטרליה
קטגוריה:שגרירים ביפן
קטגוריה:ילידי 1959
דניאל בהריר

**דניאל בהריר** (נולד ב-20 בינואר 1956) הוא אמן ופסל ישראלי. עבודותיו, העוסקות בתנועה אנושית, מופיעות במכון וינגייט, בבית החולים אסף הרופא, בבית החולים שיבא ובבניינים ציבוריים אחרים בישראל ובעולם, כגון בניו יורק ובטוקיו. כמו כן עוסק בתחומי הפיסול השונים כגון מיצבים, קולאז'ים וכדומה.

## ביוגרפיה
[ממוזער|250px|פסל "המתעמלת" של דניאל בהריר ב[מכון וינגייט]]
דניאל בהריר נולד באנגליה בקרויודון לסידני ומרים בהריר. בגיל 18 החל בלימודי אמנות בקולג' הרטפורדשייר לאמנות ועיצוב, תחת הכשרתם של המורים ג'והן ו. מילס ומייקל גילספי. לאחר מכן המשיך בלימודי פיסול באוניברסיטת סימון דה מונפורט תחת סידני הרפלי. בשנת 1980 עלה לישראל מלונדון, והחל ללמוד בבצלאל. לאחר שנה החליט לעזוב את הלימודים מכיוון שחש כי רמת הלימוד איננה מתאימה לו, מאחר שסיים חמש שנות לימודי אמנות אקדמאיות באנגליה.

בין השנים 1981–1982 עבד בבית היציקה בעטרות בירושלים, ולאחר מכן בבית היציקה AP בנתניה. בבתי היציקה עבד עבור אמנים אחרים ביצירת תשלילים ובתרכובת פטינה לעבודותיהם. עבודותיו האישיות בתקופה זו עסקו לראשונה בתנועה האנושית, ובהריר יצא פסלים של נשים בתנועות אקרובטיות אשר יוצרות מתח פיזי. בין השנים 1983–1985 שירת בצה"ל ככוון M61 וולקן, בעיקר בלבנון. לאחר סיום שירותו הצבאי פתח בית יציקה עם הפסל ברוך סקציאר בראשון לציון. בין השנים 1985–1987 עבד על הפסל קווים מקבילים המתאר סימטריה שבורה, ומתבסס על נוסחאות מתמטיות.

בשנים 1986–1987 שימש כמרצה לפיסול בבית הספר לאמנות אסכולה-מימד. בשנת 1988 העתיק את הסטודיו שלו לנמל יפו, שם עבד כ-13 שנה. בשנים אלו פיתח את סגנונו הייחודי, ויצר את הפסל "ראש" לבית החולים אסף הרופא, בעקבות דיוקנו של דוקטור וים מאלגו. בשנת 1993 יצר את הפסל "Fantasy of Legends" מחול בלבד, אשר הוצג כחודשיים בחוף ירושלים בתל אביב.

בשנת 1997 השתתף בתערוכה "יד שנייה" במוזיאון תל אביב לאמנות בתל אביב, את פסלו "סימטריה שבורה". באותה שנה השתתף בתערוכה בלונדון בגלריה Cooltan בשם "Pay Roll", והציג את פסלו "אחד מארבע". הפסל הציג ארבע דמויות, אשר לכאורה זהות זו לזו, מלבד שינויים בתספורת ובהעמדת הפסל. בשנת 2001 הציב 21 פסלים קטנים במכון וינגייט, שלושה מתוכם עובדו לפסלי ענק, בגדלים שלושה וחצי מטר גובה בממוצע.
פסליו מוצבים כיום בטוקיו, לונדון, ניו יורק, פריז, יפן ועוד. סדנתו ממוקמת כיום בגבול יפו ותל אביב.

## קישורים חיצוניים

* 
* הפסל ראש, של דוקטור וים מאלגו מאת דניאל בהריר, אתר האמנויות היפות באמריקה
* פסלים של דניאל בהריר בגלריה סאצ'י בלונדון, אתר גלריה סאצ'י בלונדון
** אביבי כנרת, טבולה ראסה – סרחיו דניאל ודניאל בהריר בגלריה הוראס ריכטר, אתר קולקט לאמנות ואספנות

קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:סימטריה באמנות
קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
דבי פרידמן

**דבורה** (**דבי**) **לין פרידמן** (**Deborah Lynn "Debbie" Friedman**; 23 בפברואר 1951 – 9 בינואר 2011) הייתה מלחינה, זמרת ופייטנית יהודייה-אמריקאית. 

## ביוגרפיה
נולדה באטיקה שבניו יורק לפרדה וגבריאל פרידמן, ובגיל חמש עברה עם משפחתה למינסוטה. הוריה היו שייכים לקהילות רפורמיות וקונסרבטיביות. 

בנעוריה למדה לנגן בגיטרה, ואחר התיכון התנדבה לתקופה של חצי שנה בקיבוץ בישראל. היא החלה לכתוב רבים משיריה כשכיהנה כמדריכת שירה במחנה קיץ של התנועה הרפורמית Olin-Sang- Ruby Union Institute בשנות השבעים.

בסך הכל הקליטה פרידמן מ-1971 ועד 2010 כ-22 אלבומים. אחת מיצירותיה הידועות ביותר היא גרסה ל"מי שברך". נעשה על אודותיה סרט דוקומנטרי בשם “A Journey of Spirit". לחנה לברכות ההבדלה נפוץ בקהילות יהודיות רבות כחלקה השנה של 'הבדלה בנוסח קרליבך'.

בשנת 2007, החלה ללמוד רבנות וחזנות בפקולטה למוזיקה (אשר נקראה לאחר מותה על שמה של פרידמן) בהיברו יוניון קולג'. 

בשנת 2007 החלה ללמד בבית הספר למוזיקה של היברו יוניון קולג' בניו יורק. נפטרה בגיל 59 מסיבוכים של דלקת ריאות.

## חיים אישיים
פרידמן הייתה לסבית אבל חששה שהכרה במיניותה בפומבי תפגע בה ולכן לא הרבתה לדבר על כך בפומבי. דבר נטייתה המינית נחשף לראשונה בהספד שפורסם ב-New York Times.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* Debbie Friedman, Beloved Jewish Composer and Performer, Dead at 5, Debra Nussbaum Cohen, פארווערטס
* Debbie Friedman, Singer of Jewish Music, Dies at 59, Margalit Fox,  הניו יורק טיימס
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מלחיני מוזיקה ליטורגית יהודית
קטגוריה:מלחינות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים להט"בים
קטגוריה:להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:פייטנים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1951
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2011
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2011
משה נתן

**משה נתן** (כ"א בסיון תש"א 16 ביוני 1941 – ט' בשבט תשל"ט 6 בפברואר 1979) היה עיתונאי ומבקר קולנוע ותיאטרון ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד בפלובדיב, בולגריה ובגיל שש עלה עם הוריו. המשפחה התגוררה במשך עשור במעברת פרדס חנה. נתן למד במוסד חינוכי בקיבוץ בצפון ובזמנו הפנוי בילה בקולנוע בחיפה. למד אצל נתן זך שזיהה את כישרונו הגדול ועודד אותו להשקיע בכתיבה. 

בצבא שירת תחילה בלהקת פיקוד המרכז ואחר כך עבר לעיתון "במחנה".

בשנת 1968 יצא לאור ספרו "המלחמה על ירושלים" אשר עסק בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים, שלכתיבתו רואיינו כ-400 חיילים, בהם מאיר אריאל. בנעוריו הכיר נתן את המחזאי נסים אלוני, והקשר ההדוק עמו נמשך 16 שנים ברציפות.

בשנת 1970 החל לכתוב ב"מעריב" ביקורות וכתבות על קולנוע ותיאטרון. במקביל ערך תוכניות תרבות מיוחדות בגלי צה"ל ובהן "חייו ומותו של בארי חזק", "חייו ומותו של המשורר והסופר דוד פוגל", ו"חייו בארץ ישראל ומותו של י.ח. ברנר" במלאת 50 שנה להירצחו (1971).

היה מיודד עם יהושע קנז, שהקדיש לזכרו את ספרו "מומנט מוסיקלי" (1980).

משה נתן היה רווק וללא ילדים. בשנת 1979 נהרג בתאונת דרכים ברמת אביב, שם התגורר, ונטמן בבית העלמין בחולון. היה בן 37 במותו.

## מספריו
* המלחמה על ירושלים, הוצאת אותפז
* כישוף נגד מוות: התיאטרון של נסים אלוני. ערך וצירף הקדמה ונספחים זאב שצקי; איורים: יוסל ברגנר, אודרי ברגנר, שלמה ויתקין, משה מוקדי. הוצאת הקיבוץ המאוחד. 1996

## קישורים חיצוניים
* , 
* 
* 
* 
* יעל ישראל, איש יקר ושמו משה נתן
* אהוד בן עזר, עכשיו נוסע משה נתן, 12 באפריל 2007

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:מבקרי קולנוע ישראלים
קטגוריה:סגל במחנה
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1979
מפת צנו

שמאל|ממוזער|300px|מפת צנו, כפי שהופיעה בספר בשנת 1793
**מפת צנו** היא מפה של צפון האוקיינוס האטלנטי שפורסמה לראשונה בוונציה בשנת 1558 על ידי ניקולו צנו, מצאצאיהם של הקרטוגרפים האחים צנו. 

צנו פרסם את המפה, לצד מספר מכתבים, אשר לטענתו נמצאו בבית משפחתו בוונציה, תוך שהוא רומז כי מדובר במפה של האחים צנו, ובהתבסס על גילויים שלהם בעת הפלגה בצפון האוקיינוס השקט. על פי המפה, הפליגו האחים צנו עד חופי ארצות הברית של ימינו, וגילו למעשה את יבשת אמריקה קודם לגילויה על ידי כריסטופר קולומבוס.

מרבית ההיסטוריונים סבורים כיום כי המפה היא זיוף. במפה מופיעים איי תעתוע רבים, בצפון האוקיינוס, ובהם האי פריסלנד. מפות רבות התבססו על מפה מזויפת זו ובהן הכרטא מרינה מעשה ידי אולאוס מאגנוס, וגם במפות אלה הופיע איי התעתוע.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מתיחות
קטגוריה:זיוף
צנו
קטגוריה:זיופים של מסמכים
ראאד סעד

**ראאד סעיד חוסיין סעד** (בערבית: **رائد سعيد حسين سعد**; 15 באוגוסט 1972 – 13 בדצמבר 2025) או בכינויו **אבו מועז** היה טרוריסט פלסטיני ששימש כמפקד בכיר במטכ"ל הזרוע הצבאית של ארגון הטרור חמאס, גדודי עז א-דין אל-קסאם.

בתפקידו האחרון שימש כראש מטה הייצור, האחראי על ייצור עצמי של משגרי רקטות, טילים ואמצעי לחימה נגד טנקים. הוא נמנה עם המייסדים של הזרוע הצבאית של חמאס והוא חבר המועצה הצבאית המצומצמת. בעבר היה גם ראש אגף המבצעים ומפקד חטיבת העיר עזה.

בכרוזים שהטיל צה"ל בנובמבר 2023 ברצועת עזה, הוצע על ראשו פרס כספי בגובה 800,000 דולר.

סעד נהרג בסיכול ממוקד על רכב ב-13 בדצמבר 2025.

## ביוגרפיה
ראאד סעד נולד בשנת 1972 במחנה הפליטים שאטי, צפונית-מערבית לעיר עזה. מוצא משפחתו הוא בכפר חמאמה שבמחוז אשקלון, משם ברחו במלחמת העצמאות. היה כלוא בישראל החל משנת 1990 למשך 14 חודשים, ואף היה כלוא בכלאי הרשות הפלסטינית למשך 4 שנים – מ-1996 ועד פרוץ האינתיפאדה השנייה בשנת 2000. בהמשך למד שריעה באוניברסיטה האסלאמית בעזה וקיבל תואר דוקטור למשפטים. היה פעיל בגוש האסלאמי.

עם סיום פינוי היישובים הישראליים מרצועת עזה במסגרת ההתנתקות בשנת 2005, החמאס חשף בתקשורת את האישים המאיישים את שרשרת הפיקוד העליונה שלו ברצועת עזה. בחשיפה זו כונה ראאד בתואר "מפקד חטיבת העיר עזה". בשנים הבאות פיקד על חטיבת צפון העיר עזה.

לאחר מבצע עופרת יצוקה, ובמסגרת הפקת הלקחים של חמאס, ביקש ראאד סעד מדיראר אבו סיסי לסייע בהקמת אקדמיה צבאית, ואבו סיסי קיבל על עצמו את התפקיד.

לאחר מבצע עמוד ענן, בשנת 2013, נאם במסגרת מצעד צבאי של הזרוע הצבאית של חמאס בעיר עזה, בו אמר בין היתר כי "יכולות ההתקפה שלנו הן הרבה יותר טובות ממה שהן היו לפני מבצע עמוד ענן".

ב-2015 קיבל את תפקיד ראש אגף המבצעים של הארגון.

ב-15 במאי 2021, במהלך מבצע שומר החומות, הפציץ צה"ל את ביתו, אז היה תפקידו ראש אגף המבצעים.

### במלחמת חרבות ברזל
ב-2024, במהלך מבצע ניתוח מקומי בבית החולים שיפא במסגרת מלחמת חרבות ברזל, נכללה תמונתו של סעד בתמונות העצורים בבית החולים שיפא, אך לאחר מספר ימים הודיע צה"ל כי התמונה צורפה בטעות, וכי הוא לא נעצר.

ב־22 ביוני 2024 דווח כי צה"ל ניסה לחסל את סעד בתקיפה בשאטי. התברר כי הוא שרד את התקיפה.

ב-13 בדצמבר 2025, במסגרת "מבצע סעודה אחרונה", צה"ל תקף רכב ברחוב א-רשיד במערב העיר עזה, בו שהה סעד. הוא הותקף לאחר שיצא ממנהרה בה שהה במשך מספר חודשים, ונהרג. ב-29 בדצמבר 2025, הודה החמאס רשמית במותו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* ראיון עם ראאד סעד, באתר הרשמי של הזרוע הצבאית של חמאס, לרגל ההתנתקות, 2005
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי חטיבות בזרוע הצבאית של חמאס
קטגוריה:עזה: אישים
קטגוריה:פעילי חמאס שנהרגו ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1972
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2025
חלוואן HA-300

**חלוואן HA-300** (בערבית: **حلوان ٣٠٠**) היה מטוס קרב סילוני על קולי מתוצרת מצרים שפותח בשנות ה-60 של המאה ה-20 בסיוע מהנדס המטוסים הגרמני וילי מסרשמיט כחלק מתוכנית כוללת של פיתוח כלי נשק טכנולוגיים במצרים. נבנו מספר מטוסי אבטיפוס שעברו סדרות של טיסות ניסוי, אך המטוס לא הועבר לייצור סדרתי עקב תקלות רבות ועלות גבוהה.

## רקע
נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, שאף להפוך את מצרים למרכז פיתוח וייצור של אמצעי לחימה טכנולוגיים ולהגדיל בכך גם את השפעתו על מדינות ערב והעולם השלישי. בראשית שנות החמישים הוא החליט להקים את מרכז הניסויים חלוואן שמוקם בבסיס חיל האוויר "חלוואן", דרומית לקהיר. המרכז החל בייצור חלקי חילוף למטוסים שהיו בשירות מבצעי, בייצור רקטות אוויר־קרקע, מכלי דלק ועוד.

נאצר שאף לפתח מטוסים מתקדמים וטילים. לצורך כך נעזר במהנדסים גרמניים, שווייצריים ואוסטריים. חלקם הגדול בעלי עבר נאצי. בין אלה היו גם פרופ' וילי מסרשמיט וקורט טאנק, המהנדס הראשי של מפעלי פוקה-וולף, שטיפלו בפיתוח מטוסים, וצוות גרמני אחר אשר פיתח את טילי הניסוי מסוג "ורוניק", שהיו מבוססים על מנוע רקטי של הטיל V-2.

## פיתוח המטוס
פיתוח המטוס החל במפעלי היספנו אוויאשן בספרד ומכאן האותיות בשמו. המטוס תוכנן להיות מטוס קרב סילוני על-קולי קטן, למטרות יירוט ותקיפה, בעל כנפי דלתא וגוף צר שכונסי אוויר עגולים בצידיו.
בניסויים שנערכו במפעל הספרדי בדאון לא ממונע נתגלה כי המטוס סובל מחוסר יציבות ולכן הוחלט להוסיף לו זנב אופקי. לאחר מספר שנות פיתוח החליטו הספרדים כי הפרויקט יקר מדי ואינו בטוח מבחינה טכנולוגית. בעקבות כך הפסיקו את הפיתוח. בשלב זה החליטו המצרים לרכוש את התוכניות במצבן. המשך הפיתוח של המטוס נעשה ב״מפעל 36" שנועד לפתח מטוסי קרב בחלוואן. האותיות HA נותרו בשמו ויוחסו על ידי המצרים למילים "חלוואן איירקראפט".

במטוס תוכנן להיות מותקן מנוע בריטי בשם אורפיאוס E-300, אך נתגלה כי הבריטים הפסיקו את פיתוחו. בשלב זה החליטו המצרים לפתוח בתוכנית פיתוח יומרנית של מנוע סילון עבור המטוס. לשם כך הוקם בחלואן ״מפעל 135״ וגויסו מומחי סילון ממדינות אירופה ובהם ד״ר פרדיננד ברנדנר האוסטרי. בשנת 1964 נבנו שני דגמי אבטיפוס של המטוס ומספר מנועים. מאחר שלמצרים לא היו טייסי ניסוי, פנה מפקד חיל האוויר המצרי, מוחמד סידקי מחמוד, למפקד חיל האוויר ההודי, וביקש ממנו לשלוח למצרים טייס ניסוי מנוסה. טיסת הניסוי הראשונה, שבוצעה ב-7 במאי 1964, הייתה קצרה ובמהלכה נתגלו בעיות רבות.

ישראל פעלה באמצעות "המוסד" נגד פיתוח אמצעי הלחימה במצרים על ידי גרמנים, ובכלל זה פיתוח המטוס, במה שנודע כפרשת המדענים הגרמנים במצרים. ישראל הפעילה גם לחץ דיפלומטי על ממשלת גרמניה המערבית, וזו ניסתה לשכנע את המהנדסים הגרמנים לעזוב את מצרים. 

## הפסקת הפיתוח
250px|ממוזער|שמאל|חלוואן HA-300 במוזיאון תעופה בגרמניה
ביומה הראשון של מלחמת ששת הימים, במסגרת מבצע מוקד, הופצץ מרכז חלואן על ידי רביעיית מטוסי מיראז' 3 ישראליים מטייסת 101. בהפצצה נפגעו קל מתקנים ששימשו את פרויקט הפיתוח אך מטוסי האבטיפוס שלו לא נפגעו. בקרב אוויר שנערך במהלך המלחמה מעל מעבר המיתלה, הופל מטוסו של זוהיר שאלאבי, אחד מהטייסים המצריים שליוו את הפרויקט, על ידי הטייס הישראלי אהוד חנקין, ושאלאבי נהרג.

לאחר המלחמה הואט מאוד קצב הפיתוח, לנוכח הצורך הדחוף בשיקום חיל האוויר המצרי שהושמד במהלכה. הפרויקט נזנח בשנת 1969.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מטוסי קרב סילוניים
קטגוריה:חיל האוויר המצרי
קטגוריה:פרויקטים צבאיים שבוטלו
פריסלנד (אי)

[שמאל|ממוזער|250px|האי פריסלנד, בחלק השמאלי התחתון של [מפת צנו.]]
[שמאל|ממוזער|250px|פריסלנד במפה משנת [1623 מעשה ידי גרארדוס מרקטור.]]
**פריסלנד**, **פרישלנד**, **פריזלנד** או **פריסלנדיה** (
**Frisland**, **Frischlant**, **Friesland**, **Freezeland**, **Frislandia**) הוא אי תעתוע אשר הופיע כמעט בכל מפות האוקיינוס האטלנטי החל משנות ה-60 של המאה ה-16 ועד אמצע המאה ה-17.

המונח "פריסלנד" שימש בעבר אף ככינוי לאי איסלנד, אולם במפת צנו משנת 1558 (אשר הייתה זיוף) הופיע האי כאי נפרד, דרומית לאיסלנד, ובעקבות מפה זו הופיע גם במפות אחרות ובהן המפות של גרארדוס מרקטור, של גודוקוס הונדיוס ושל וילם בלאו.

במפות אלה הופיע פריסלנד כאי מלבני, כאשר בחלק מהמפות קיבלו האתרים באי שמות איטלקיים (אקווה, ספגיה, בונדנדאה ומונקו).

יש המנסים לזהות את האי פריסלנד עם איי פארו, אולם במפות רבות מופיעים האיים במרחק מה מערבית לפריסלנד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:איי תעתוע
עאדל ספאר

**עאדל סַפַר** (בערבית: **عادل سفر**; נולד ב-11 בפברואר 1953) הוא אגרונום, איש ציבור, מדינאי ואקדמאי סורי וראש ממשלת סוריה ה-65. סַפַר הוא שיעי מוסלמי, חבר מפלגת הבעת' הסורית.

## ביוגרפיה
סַפַר נולד בדמשק ובשנת 1977 סיים לימודי תואר ראשון בחקלאות באוניברסיטת דמשק ב-1977. הוא עבד כשנה במרכז הערבי לחקר אזורים צחיחים ואדמות יובש. לאחר מכן הצטרף לפקולטה לחקלאות באוניברסיטת דמשק, בה עבד עד צאתו ללימודים בצרפת בשנת 1981.

בצרפת הרחיב סַפַר את תחומי לימודיו בחקלאות, וזכה לדיפלומה מבית הספר הלאומי לחקלאות ותעשיית המזון (École Nationale Supérieure d'Agronomie et des Industries Alimentaires), שבאוניברסיטת נאנסי, נאנסי, צרפת, מ-1983. באותו בית-הספר הוא השלים בשנת 1987 עבודת דוקטורט בתחום הלביו-טכנולוגיה.

בשובו לסוריה הצטרף כמרצה לפקולטה לחקלאות באוניברסיטת דמשק, שבה שימש גם יו"ר הפקולטה (1992–1997) ודיקן (1997 - 2000). בשנת 2002 התמנה סַפַר למנהל המרכז הערבי לחקר אזורים צחיחים ואדמות יובש.

בשנת 2003 מונה על ידי נשיא סוריה בשאר אל-אסד לשר החקלאות והרפורמה האגררית. במפלגת הבעת' הוא מכהן כחבר ועדת הכלכלה המפלגתית ומשנת 2005 כחבר מזכירות המפלגה.

ב-2 באפריל 2011 החל לכהן כראש ממשלת סוריה ה-65. סַפַר התמנה לתפקיד כמחליפו של מוחמד נאג'י אל אוטארי על ידי נשיא סוריה בשאר אל-אסד, בעקבות המהומות שפרצו במדינה, וכיהן בתפקיד עד אשר הוחלף בריאד פריד חג'אב על ידי אסד לאחר בחירות 2012, ב-23 ביוני 2012.

## קישורים חיצוניים
* קורות חייו באתר Arab Decision

## הערות שוליים

קטגוריה:אגרונומים
קטגוריה:אנשי חינוך סורים
קטגוריה:ראשי ממשלת סוריה
קטגוריה:שרי החקלאות של סוריה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דמשק
קטגוריה:סורים שנולדו ב-1953
הרלד פריטש

**הרלד פְרִיטְש** (בגרמנית: **Harald Fritzsch**; 10 בפברואר 1943 - 16 באוגוסט 2022) היה פיזיקאי תאורטי גרמני, ממפתחי תאוריית הכרומודינמיקה הקוונטית. פרופסור באוניברסיטת מינכן.

## חייו
פריטש יליד צוויקאו השתחרר בשנת 1963 מהצבא, שם שירת כמפעיל רדיו בחיל האוויר, והחל ללמוד פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת לייפציג. ביולי 1968 ברח מגרמניה המזרחית עם חברו שטפן ולצק על גבי קיאק בים השחור לטורקיה. הוא המשיך את לימודיו בגרמניה המערבית באוניברסיטת מינכן, שם עבד עם ורנר הייזנברג. פריטש קיבל תואר דוקטור בפיזיקה תאורטית מהאוניברסיטה הטכנית של מינכן בשנת 1971. בשנים 1971-1970 שימש כחוקר במאיץ באוניברסיטת סטנפורד ובשנים 1972-1971 היה חוקר ב-CERN. בשנים 1976-1972 היה חוקר במכון הטכנולוגי של קליפורניה. בשנים 1969-1967 חזר כחוקר ב-CERN.

בשנת 1973 פיתח יחד עם הפיזיקאים מארי גל-מאן והיינריך לויטוויילר את הרעיון של מטעני צבע כמקור לשדה החזק, ובכך הניחו את היסודות לכרומודינמיקה הקוונטית.

בשנת 1990 יצא ספרו "הבריחה מלייפציג" על אודות המדענים המזרח-גרמנים.

## קישורים חיצוניים

* דף אישי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיזיקאים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1943
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2022
האגודה הצפון-אמריקאית ללימודי המזרח התיכון

שמאל|ממוזער|250px|לגו האגודה
**האגודה הצפון-אמריקאית ללימודי המזרח התיכון** (באנגלית: **Middle East Studies Association of North America**, בראשי תיבות: **MESA**) היא אגודה מדעית שמטרתה הרשמית לקדם את המחקר וההוראה של נושאי המזרח התיכון ואפריקה בארצות הברית.

האגודה הוקמה בשנת 1966 על ידי 50 חברים מייסדים, וכיום חברים בה יותר מ-2,600 חוקרים. בשנת 2007 הוקמה אגודה מתחרה בשם האגודה ללימודי המזרח התיכון ואפריקה על ידי ברנרד לואיס ואחרים. 

האגודה מוציאה לאור את כתב העת *The International Journal of Middle East Studies* משנת 1970. נשיאה הנוכחי הוא פרופ' סואד ג'וסף מאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס. החל משנת 1991 מעניקה האגודה את פרס הספר על שם אלברט חורני. מדי שנה האגודה מקיימת כנס.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אגודות מדעיות
קטגוריה:מזרחנות
שירות הביון הפדרלי (שווייץ)

**שירות הביון הפדרלי**  (בגרמנית: **Nachrichtendienst des Bundes** בראשי תיבות **NDB**, בצרפתית: **Service de renseignement de la Confédération**, באיטלקית: **Servizio d'informazione federale**, בקיצור SRC) הוא אחת מסוכנויות המודיעין של שווייץ.

השירות נוסד בינואר 2010 ממיזוגן של השירות לניתוח ומניעה (Zusammenführung des Dienstes für Analyse und Prävention) ושירות המודיעין האסטרטגי (Strategischen Nachrichtendienstes). הסוכנות מאגדת תחת גוף אחד את כל תחום המודיעין האזרחי בשווייץ, כולל מודיעין אנושי, מודיעין טכנולוגי ומודיעין אותות. השירות מפעיל את מערכת **[[Onyx (מודיעין אותות)|Onyx]]**, מערך ההאזנות של שווייץ, הנחשב למקבילה השווייצרית למערכת אשלון ופרנצ'לון.
## היסטוריה
השירות החשאי הפדרלי הראשון היה גוף מודיעין צבאי שהוקם בשנים 1937-1939 בשם ״לשכת הה״ (Büro Ha) על ידי הנס האוסמן כמה שנים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. עד לאותו שלב, איסוף המודיעין היה באחריות המשטרה.

לא הרבה ידוע על סוכנויות הביון השווייצריות; עם זאת,  תיקים מהמשטרה הפדרלית של שווייץ המציגים מידע בנוגע למודיעין השווייצרי העוסק ברפובליקה העממית של סין. בימי המלחמה הקרה ובייחוד בשנים 1960-1980 המטרה העיקרית של שווייץ בנוגע למודיעין הייתה איום הקומוניזם בתוך המדינה. 

גופי הביון הפעילו מערכת ניטור ומעקב שהורכבה מכרטיסי אינדקס ועקבה אחר כל סוג של פעולות חתרניות שבוצעו על ידי כל אדם בשווייץ.

ב-1 בינואר 2010 הוחלט על הקמת סוכנות ביון חדשה בשווייץ, המאגדת שני ארגונים קודמים: השירות לניתוח ומניעה (Zusammenführung des Dienstes für Analyse und Prävention) ושירות המודיעין האסטרטגי (Strategischen Nachrichtendienstes).

עם הקמתה הסוכנות הפכה לארגון ביון מודרני ורב עוצמה, המשתף כיום פעולה עם ארגוני ביון במדינות השכנות.

## ייעוד
השירות אחראי לאיסוף מודיעין לתועלת המנהיגות הפוליטית ולמניעת טרור ואיומים על האינטרסים והביטחון הלאומי של המדינה. כפוף ל**מחלקה הפדרלית להגנה הגנה אזרחית וספורט** והוא משתף פעולה באופן הדוק עם **שירות הביון הצבאי** (Militärischer Nachrichtendienst), שהיא סוכנות המודיעין הצבאי העיקרית של שווייץ.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים
 
 
 
קטגוריה:שווייץ: צבא וביטחון
קטגוריה:ארגוני ביון
כרטא מרינה

250px|שמאל|ממוזער|הכרטא מרינה
ה**כרטא מרינה** (בלטינית: **Carta marina**, "מפת הים") היא מפה משנת 1539 מעשה ידי הקרטוגרף השוודי אולאוס מגנוס. מפה זו היא המפה הקדומה ביותר של הארצות הנורדיות שבה מפורטים שמות אתרים.

המפה צוירה ברומא בעת שהותו של מגנוס בעיר. מגנוס הגיע לעיר כדיפלומט מטעם הממשלה השוודית לחצר האפיפיור, ונשאר בה בשל מחלוקת שפרצה בין אחיו יוהנס מגנוס לבין גוסטב הראשון, מלך שוודיה.

הביאורים של המפה נכתבו בלטינית, ובהמשך תורגמו לאיטלקית ולגרמנית על ידי מגנוס.

מגנוס שקד על המפה במשך 12 שנים, והיא הודפסה לראשונה בשנת 1539 בוונציה בעזרת תשע גלופות עץ במידות 55 על 40 ס"מ כל אחד. גודלה הכולל של המפה - 1.7 מטרים על 1.25 מטרים. המפה נוצרה כחלק מספרו של מגנוס "ההיסטוריה של העמים הצפוניים" (Historia de gentibus septentrionalibus) שיצא לאור ברומא בשנת 1555.

בשנת 1572 הועתקה המפה על ידי אנטואן לפררי.

כל העתקי המפה המקוריים אבדו קודם לשנת 1574, אולם בשנת 1886 גילה אוסקר ברנר העתק של המפה במינכן שבגרמניה, ובשנת 1961 התגלה העתק נוסף בשווייץ (העתק זה הועבר לספריית אוניברסיטת אופסלה שבשוודיה).

## קישורים חיצוניים

*העתק המפה של לפררי משנת 1572
*ההיסטוריה של המפה, באתר אוניברסיטת אופסלה
*גרסת לפררי של המפה, באתר "World Digital Library"
*כרטא מרינה, באתר אוניברסיטת מינסוטה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מפות
קטגוריה:צפון אירופה
האגודה ללימודי המזרח התיכון ואפריקה

**האגודה ללימודי המזרח התיכון ואפריקה** (באנגלית: **Association for the Study of the Middle East and Africa**; בראשי תיבות: **ASMEA**) היא אגודה מדעית הועסקת בלימודי המזרח התיכון. האגודה הוקמה באוקטובר 2007 על ידי מספר חוקרים, שבולטים בהם ברנרד לואיס ופואד עג'מי, אשר הרגישו חוסר נחת מהאגודה ללימודי מזרח התיכון של צפון אמריקה הוותיקה, אשר פעילה משנות השישים. 

האגודה מוציאה לאור את כתב העת Journal of the Middle East and Africa ומקיימת כנס אחת לשנה. 

יושב ראש האגודה היה ברנרד לואיס ופואד עג'מי שימש כסגנו. פרופסור מארק קלארק מהרווארד משמש כנשיא.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אגודות מדעיות
קטגוריה:מזרחנות
טריטרפן

[שמאל|ממוזער|250px|לנוסטרול: טריטרפן אשר ממנו נגזרים כל ה[סטרולים]]
**טרִיטֶרפֶּן** היא מולקולה אורגנית ממשפחת הטרפנים, המכילה שש יחידות איזופרן ונוסחתה היא C30H48. המולקולה מכילה 30 אטומי פחמן וארבעים ושמונה אטומי מימן. היא בנויה לרוב משתי יחידות של ססקוויטרפן. טריטרפנים יכולים להיות חסרי טבעות, או להכיל מספר טבעות ולהיות בעלי מבנה סטרואידי.

טריטרפנים המחוברים למולקולות סוכר נקראים ספונינים. למולקולות אלו יכולת הקצפה, הודות לכך שהן בעלות קצה הידרופובי וקצה הידרופילי (הסוכר). טעמם של טריטרפנים אלו מר בדרך כלל. לצמחים המכילים טריטרפנים יש תכונות אנטי-בקטריאליות.

## סוגי טריטרפנים

* לנוסטרול - ממנו נגזרים כל הסטרולים הוא סוג של טריטרפן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טרפנואידים
ישראל במצרים (אורטוריה)

**ישראל במצרים** (HWV 54 ברשימת יצירותיו של הנדל) היא אורטוריה תנ"כית בשלושה חלקים מאת גאורג פרידריך הנדל. הליברית נערכה, לדעת היסטוריונים רבים, על ידי Charles Jennens והיא מורכבת מקטעים נבחרים מהתנ"ך, בעיקר כאלו הנוגעים ליציאת מצרים, מספר שמות ומתהילים.

היצירה הוצגה בבכורה בתיאטרון המלך בלונדון ב-4 באפריל 1739. הנדל העלה אותה על בימת התיאטרון זמן קצר לאחר ביטול העונה בתיאטרון מחמת מיעוט מנויים. סביר להניח, שהקונצ'רטו לעוגב בפה מז'ור, "הקוקיה והזמיר", שהנדל סיים לפני האורטוריה, נוגן בין המערכות, יחד עם  יצירות אחרות. הקהל לא התלהב מן האורטוריה, אף כי זכה לשבחי ה"דיילי פוסט" הלונדוני, וההצגה השנייה קוצרה; היצירה המקהלתית ברובה תוגברה עכשיו באריות איטלקיות.

קטע ממנה נודע כהקלטה המוקדמת ביותר הידועה של מוזיקה קלאסית, מ-29 ביוני 1888, על גליל שעווה. בהקלטה זו, ב"קריסטל פאלאס" בלונדון שרה מקהלה בת כמה אלפי זמרים את "משה ובני ישראל" http://www.nps.gov/archive/edis/edisonia/audio/EDIS-SRP-0154-17.mp3 . מחמת מגבלות טכנולוגיית ההקלטה של אותם ימים, יחד עם המספר העצום של הקולות, מרחק מכשיר ההקלטה מן הזמרים והאקוסטיקה של קריסטל פאלאס, הייתה ההקלטה רחוקה מלהיות איכותית, ומאז התדרדרה עוד יותר. על אף האיכות הירודה, אפשר עדיין לעמוד על נוהלי הביצוע שהיו מקובלים בשיאה של תופעת פסטיבל הנדל.

## קישורים חיצוניים


* full-text libretto hosted by Stanford
* Program Notes by Boston Cecilia]
* Full english text with french translation 
* Three small excerpts in mp3 by swiss choir and orchester on ancient instruments 


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אורטוריות
קטגוריה:יצירות מאת הנדל
קטגוריה:המקרא בתרבות ובאמנות
קטגוריה:יצירה שנכתבה על הזמן העתיק
פרס זיכרון השואה האוסטרי

**פרס זיכרון השואה האוסטרי** (באנגלית: **Austrian Holocaust Memorial Award**) מוענק על ידי ארגון השירות האוסטרי בחו"ל משנת 2006. הפרס מוענק לאישים אשר תרמו לקידום זיכרון השואה.

## רשימת הזוכים
* 2006: פאן גואנג, סין. פרופסור להיסטוריה באקדמיית שנגחאי למדעי החברה, דיקן המרכז ללימודים יהודיים בשנגחאי, קידם את זיכרון השואה בשפה הסינית.
* 2007: אלברטו דיינס, ברזיל. עיתונאי, מקימה של ה"קאסה סטפן צוויג", מוזיאון המוקדש לסופר היהודי שטפן צווייג בפטרופוליס, ברזיל.
* 2008: רוברט הבראס, צרפת. אחד מששת השורדים היחידים מהטבח שביצעו הנאצים בעיירה אורדור-סור-גלאן שבצרפת. עוסק בחינוך והרצאות בנוגע לשואה ולמלחמת העולם השנייה.
* 2009: ג'יי אמ. איפסון, ארצות הברית. איפסון היא ניצולת שואה מליטא, שגורשה לגטו קובנה בגיל שש. מייסדת מוזיאון השואה בווירג'יניה.
* 2010: אווה מרקס, אוסטרליה. ניצולת שואה, במקור מאוסטריה. חיברה ספר בשם A Patchwork Life אודות סיפור חייה, ומרצה אודות השואה. מתנדבת במשך 17 שנים במוזיאון השואה היהודי ומרכז המחקר במלבורן.
* 2011: המרכז היהודי באושוויץ, אושוויינצ'ים, פולין
* 2012: לאדיסלאוס לוב, ברייטון, אנגליה
* 2013: הוגו הולנריינר, אינגולשטאט, גרמניה
* 2014: מָרְגֶר וסטרמן, ניצול שואה, היסטוריון, מייסד מוזיאון יהודים בלטביה, ריגה, לטביה 
* 2015: אריקה רוזנברג, סופרת ועיתונאית, בואנוס איירס, ארגנטינה
* 2016: ג'ורג'יו פראסינטי, פרדאפיו (פורלי), איטליה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זיכרון השואה
זיכרון השואה האוסטרי