open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אלכסיי ונציאנוב

**אלכסיי גַברילוביץ' וֵנֵצִיַאנוֹב** (ברוסית: **Алексей Гаврилович Венецианов**; 18 בפברואר 1780 – 16 בדצמבר 1847) היה צייר רוסי, מטובי ציירי תקופתו, מורה לציור ומייסד "אסכולת ונציאנוב".

## ביוגרפיה
ונציאנוב נולד במוסקבה במשפחת סוחר ממוצא יווני שהגיע לרוסיה במהלך מחצית המאה ה-18. הוא התחיל ללמוד ציור באופן עצמאי ולאחר מכן היה תלמיד של ולדימיר בורוביקובסקי. צייר דיוקנאות, ובמקביל עבד בשירות המדינה.

בשנת 1808 החל לערוך ירחון סאטירי מצויר, שתוך מספר חודשים נאסר לפרסום. בשנת 1811 התקבל כחבר באקדמיה לציור. בשנת 1812, במהלך המלחמה עם צרפת הוא צייר קריקטורות על החיילים הצרפתים. בשנת 1819 עזב את שירות המדינה, רכש אחוזה בכפר בקרבת טבר ועבר להתגורר בה. ייסד במקום בית ספר לציור שבו למדו במהלך תקופת קיומו כ-70 ציירים לרבות אלכסיי טיראנוב.

בשנת 1824 השתתף בתערוכה בסנקט פטרבורג וזכה להצלחה רבה. למרות זאת, ניסיונו להתקבל כמורה לציור באקדמיה לציור לא צלח. ניהול בית הספר הפרטי דרש השקעה רבה, ולוונציאנוב היה קשה מאוד לעמוד בה. בתחילת שנות ה-30 העניק לו הצאר תואר "צייר החצר". כתוצאה מכך הוא התחיל לקבל מלגה חודשית ללא צורך בתמיכה נוספת. הדבר אפשר לו להמשיך בניהול בית ספרו.

ונציאנוב נחשב למומחה לציור המתאר את החיים הכפריים ברוסיה.

ציוריו מוצגים במוזיאון הרוסי ובגלריית טרטיאקוב.

## עבודות

Venetsianov Reapers.jpg|איכרים
Venetsianov Peasant Girl with Cornflowers.jpg |אישה עם פרחים, 1821-1823
Aleksey_Venetsianov_-_На_пашне._Весна_-_Google_Art_Project.jpg|אביב, 1827
Venetsianov Girl In Shaul.jpg|בחורה עם כיסוי ראש


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:מורים לציור
קטגוריה:ילידי 1780
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1847
כביש 551

**כביש 551** הוא כביש רוחב בישראל, החוצה את השרון הצפוני ממערב למזרח, ומקשר בין כביש 2 לבין כביש 4.

## המאבק נגד סלילת הכביש
ביולי 2001, אישרה ועדת השרים לכלכלה את סלילתו של הכביש, יחד עם 8 כבישי רוחב אחרים שיחוברו לכביש 6. על פי התכנון הייתה סלילת הכביש אמורה להסתיים ביולי 2004.

בספטמבר 2001, הגישה החברה להגנת הטבע לוועדה מחוזית לתכנון ולבנייה מרכז התנגדות לסלילת הכביש. לטענתה, שהייתה מבוססת על חוות דעת של הגאוגרף פרופסור אליהו שטרן, הכביש מיותר לחלוטין, הוא יהווה פגיעה באגן נחל פולג, אחד השטחים הפתוחים האחרונים שנותרו באזור המרכז, ואחד המסדרונות האקולוגיים החשובים ביותר בצפון מטרופולין תל אביב. בנוסף טענה כי בקטע שבין מחלף קסם ומחלף אייל בכביש 6 מתוכננים מספיק כבישי רוחב, שהופכים כביש זה למיותר. בניהם כביש הרוחב 531, כביש 553 וכביש 541. סלילת כביש 551 בקטע שבין מחלף הדרים בכביש 4 לכביש 2 החלה אך שר התחבורה אפרים סנה הורה על הפסקת העבודות ביוני 2002.

במהלך 2004 ביקשה חברת מע"צ להתחיל בסלילת הקטע המזרחי בכביש 551, בין כביש 6 לכביש 4. החברה להגנת הטבע ועמותת אדם טבע ודין פנתה לבית המשפט המחוזי בתל אביב, שדחה את הבקשה להוציא צו ביניים, האוסר על מע"צ להתחיל בביצוע העבודות. אך בדצמבר 2004, הודיעה מע"צ, שבשל שיקולי תקציב, אין בכוונתה לסלול את הכביש בשלב זה. בשנת 2006 שוב ביקשו להתחיל בעבודות הסלילה, ושוב נעשתה פנייה לבית המשפט המחוזי בתל אביב שנדחתה. ובינואר 2007, שופטת בית המשפט העליון, דבורה ברלינר, דחתה את בקשת החברה להגנת הטבע לצו ביניים שיעצור את הליכי התכנון של הכביש.

בפברואר 2008 הודיע מנכ"ל מע"צ, אלכס ויז'ניצר, על פרסום מכרז לתכנון וביצוע הכביש, אך זמן קצר אחר כך הפרויקט הוקפא.

בנובמבר 2024 קיבלה המועצה הארצית לתכנון ובנייה את הטענות לפיהן אין הכרח תחבורתי בכביש וכי לסלילתו, ממחלף אייל למחלף הדרים, יהיו השפעות קשות על הסביבה.

## כביש 551 - החלק הסלול
נכון לשנת 2020, מורכב הכביש משני קטעים קצרים, הראשון בן 1.5 קילומטר הנמצא סמוך לקיבוץ ניר אליהו וקיבוץ אייל שנסלל כחלק ממחלף אייל. וקטע נוסף שנמצא במחלף הדרים (אורכו כקילומטר), כאשר הכביש עובר מתחת לכביש 4 ומגיע עד לסמוך לבית חולים קריית שלמה, שמצפון ליישוב חרוצים.

## צמתים ומחלפים לאורך הכביש

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*  - מאמר תמיכה בסלילת הכביש

## הערות שוליים

קטגוריה:השרון: כבישים
צארבץ

**צַארֶבֶץ** (בבולגרית: **Царевец**) היא מצודה מימי הביניים הנמצאת על גבעה בעלת אותו שם בעיר וליקו טרנובו שבצפון בולגריה. בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה בין השנים 1185–1393 העיר נקראה טרנובו, והייתה עיר הבירה, ומרכז השלטון - ארמון הצאר וכנסיית הפטריארך היו בצַארֶבֶץ.

[שמאל|ממוזער|270px|מפת [וליקו טרנובו בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה]]

## היסטוריה
העדות המוקדמת ביותר להתיישבות היא מהאלף השני לפנה"ס. במאה הרביעית התיישבו שוב במקום ובמאה החמישית הוקמה במקום מצודה ביזנטית. בניית המצודה הבולגרית החל מהמאה ה-12, עם כינונה של האימפריה הבולגרית השנייה, שבירתה הייתה בווליקו טרנובו. אז הפכה המצודה לחשובה ביותר בבולגריה.

בשנת 1393 המצודה נכבשה על ידי סולימאן צ'לבי, בנו של באיזיט הראשון סולטאן האימפריה העות'מאנית, לאחר 3 חודשי מצור. היא הוחרבה ונשרפה ב-17 ביולי, והאירוע סימל את סופה של האימפריה הבולגרית.

שיחזור המצודה החל בשנת 1930 בתקופת ממלכת בולגריה, והסתיימה בשנת 1981 - לכבוד 1,300 שנים לתחילת העצמאות הבולגרית.

## המבנים
המצודה מתנשאת על גבעה המזדקרת מעל עמק בו זורם הנהר יאנטרה. מוקפת חומות שעוביין עד 3.6 מטר, עם 3 שערים. השער הראשי - הכניסה המערבית ביותר עם גשר מתרומם, בה ממוקמת הכניסה הקיימת כיום.

ארמון הצאר ממוקם במרכז המצודה, מוקף בחומה נוספת ובה שני מגדלים. בארמון נמצא חדר הכס, כנסיית הארמון, ואגף מגורים.

בראש הגבעה ממוקמת כנסיית וארמון הפטריארך, שנבנו על שרידי כנסייה עתיקה יותר. הכנסייה שוחזרה בשנת 1981, ועל קירותיה צוירו בשנת 1985 ציורי קיר בסגנון מודרני, המתארים מוטיבים נוצריים, אך גם אירועים מתקופת האימפריה הבולגרית השנייה.

מגדל בלדווין (Балдуинова кула) בצד הדרומי של המצודה, הוא שחזור של מגדל בסגנון ימי הביניים ממצודה בולגרית אחרת, במקום בו היה מגדל קדום יותר שבו נכלא ומת בלדווין הראשון שליט האימפריה הלטינית.

ארכאולוגים מצאו על הגבעה שרידים של כ-400 מבנים שונים שנבנו רובם בימי הביניים, כולל 22 כנסיות וארבעה מנזרים.

בצד הצפוני של המצודה, על צוק המתנשא בגובה רב מעל הנהר, נמצא "סלע ההוצאה להורג", ממנו היו דוחפים את הנידונים למוות אל מותם.
700px|מרכז|ממוזער|תמונה פנורמית

## חיזיון אור-קולי
מאז 1985 מתקיים במקום בשעות הערב המאוחרות חיזיון אור-קולי אם הגיעו מספיק תיירים לעיר, המופע משלב אורות ובהם קרני לייזר, מוזיקה דרמטית עם פעמוני כנסייה והוא מתאר את תולדות המקום ואת ההיסטוריה של בולגריה.

## גלריה

קובץ:В.Търново-270.jpg|חומת המצודה מעל הנהר
קובץ:Bal.Kyla.jpg|מגדל בלדווין
קובץ:Veliko Tarnovo TodorBozhinov (20).JPG|השער הראשי
קובץ:Veliko Tarnovo TodorBozhinov (16).JPG|פסל אריה בכניסה, לפני השער
קובץ:Dvorec.jpg|שחזור ארמון הצאר
קובץ:Patriarshia Tarnovo Bulgaria.JPG|כנסיית הפטריארך
קובץ:צארבץ 03.jpg|ציורי קיר מודרניים על קירות כנסיית הפטריארך
קובץ:צארבץ 04.jpg|החומה ומגדל שמירה, מעל עמק הנהר
קובץ:צארבץ 02.jpg|"סלע ההוצאה להורג" - גבוה מעל עמק הנהר


## קישורים חיצוניים
* 

* צארבץ באתר הרשמי של העיר וליקו טרנובו

קטגוריה:בולגריה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:בולגריה: ביצורים
שביל עמי

שמאל|ממוזער|250px|בטיילת "שביל עמי"
250px|ממוזער|שמאל|ראפטינג ליד הירדן, בקטע של דרך שביל עמי, ב-23 באוקטובר 2017. 
**שביל עמי** הוא טיילת לאורך הגדה המזרחית של נהר הירדן, המובילה מעמיר לשדה נחמיה וגשר יוסף. הטיילת קרויה על שם עמי פלד, תלמיד תיכון שנהרג בשנת 1990 בתאונת דרכים כשרכב על אופניו על הגשר המחבר בין קיבוץ עמיר לקיבוץ כפר בלום.

ברצפת הבטון של הטיילת משובצים פסוקים מהתנ"ך המאזכרים את נהר הירדן. פסוקים בהם מוזכר שם האלוהים הוסרו לבקשת חוגים דתיים.

קטע הירדן שהטיילת עוברת לאורכו משמש גם לשייט קייקים ולרפטינג, וכן פועל בו מתקן אומגה מעל לירדן, מכפר בלום אל הטיילת.

בסמוך לשביל נמצא מפגש הנחלים שניר-חצבאני, חרמון-בניאס ודן.

## קישורים חיצוניים

* טיילת הירדן - שביל עמי, באתר "טיולי לילה בישראל"

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: טיילות
קטגוריה:נהר הירדן
קטגוריה:מועצה אזורית הגליל העליון
קטגוריה:עמיר (קיבוץ)
גרגוריוס השלישי

**גרגוריוס השלישי** (בלטינית: **Gregorius III**; 690 לערך – 28 בנובמבר 741) היה האפיפיור בין 11 בפברואר 731 ועד למותו. יום חגו הוא ה-10 בדצמבר.

## ביוגרפיה
גרגוריוס השלישי נולד בסוריה. אחרי מותו של גרגוריוס השני הוא נבחר לאפיפיור וחודש לאחר מכן, ב-18 במרץ 731 נכנס לתפקידו.

תקופת כהונתו הייתה מאופיינת בהמשך המחלוקות בנושא האיקונוקלאזם עם האימפריה הביזנטית. גרגוריוס ניסה לערב את קרל מרטל בנושא על מנת להשליט שלום בין הניצים, לשווא. המחלוקת של גרגוריוס השלישי עם לאו השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית גרם לזה האחרון להכריז על הבישופויות של דרום איטליה, סיציליה, איליריה כנתונות לפטריארך קונסטנטינופול. גרגוריוס ניתק למעשה את היחסים עם ביזנטיון.

גרגוריוס המשיך במאמצי המרת הדת של השבטים בגרמניה ושלח את בוניפציוס הקדוש להמיר את דתם של תושבי צפון גרמניה.

גרגוריוס היה אחרון האפיפיורים שלא נולד באירופה, עד למינויו של פרנציסקוס בשנת 2013, פרק זמן של 1,282 שנים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סורים
קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:אנשי דת סורים
קטגוריה:נוצרים סורים
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-8
קטגוריה:נפטרים ב-741
סנדרה של אלף התענוגות

**סנדרה של אלף התענוגות** (במקור: **Vaghe stelle dell'Orsa**) הוא סרט קולנוע מ-1965 בבימויו של לוקינו ויסקונטי. הסרט מהווה מעין מחווה לסיפורה של אלקטרה מן המיתולוגיה היוונית, ועוסק בנושאים של מוסר ואשמה. הסרט זכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה.

## שם הסרט
הסרט הופץ במקור בישראל תחת השם "סנדרה", אך כיום מוכר יותר בשם "סנדרה של אלף התענוגות", שילוב של שמות ההפצה של הסרט בארצות הברית ("Sandra") ובבריטניה ("Of These Thousand Pleasures"). שמו המקורי של הסרט באיטלקית, "Vaghe stelle dell'Orsa", בתרגום חופשי "הכוכבים העמומים של הדובה הגדולה", נלקח מתוך פואמה מאת ג'אקומו ליאופרדי המצוטטת בסרט.

## תוכן ותגובות
הסרט עוסק בחזרתה של אישה בשם סנדרה לבית ילדותה באיטליה לאחר שנים רבות, יחד עם בעלה האמריקאי, לשם השתתפות בטקס זיכרון עבור אביה שנרצח בידי הנאצים במחנה ריכוז. שהייתה המחודשת בבית גורמת לפרקים בעייתיים מן ההיסטוריה המשפחתית לצוף מחדש: הקשר האינטימי של סנדרה עם אחיה סורל, שהוא ספק בעל אופי מיני, מעורר אי נוחות בבעלה, בעוד שהיא ואחיה מאשימים את אימם חולת הנפש ואת בעלה החדש בקשירת קשר שגרם למותו של אביהם.

זאב רב-נוף טען כי זכייתו של הסרט בפרס אריה הזהב היא מפתיעה משום שהוא לא מתייחס, אפילו בעקיפין, לבעיות של העולם ושל האדם המודרני ובמקום זאת מתמקד בנושא ה"שולי" של גילוי עריות. הוא כינה את הסרט "עוד פרנקנשטיין, או דרקולה, בצורה מקורית מאוד".

ב נטען שבהמשך לסרטו הקודם של ויסקונטי, "הברדלס", הסרט עוסק בהתמוטטותו של "המעמד העליון" באירופה ומהווה "זעקה מיוסרת של פרידה מן העבר".

הבמאי מיכאל הנקה סיפר שהוא הוכה בהלם כשצפה בסרט, משום שזו הייתה הפעם הראשונה בה הוא נתקל בטיפול קולנועי בנושא האלימות שלא באופן ראוותני, אלא כפי שהיא במציאות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1965
קטגוריה:סרטי לוקינו ויסקונטי
קטגוריה:סרטים איטלקיים
קטגוריה:זוכי פרס אריה הזהב - סרטים
ציון עוזיה מלך יהודה

**ציוּן עוזיה מלך יהודה** הוא הכינוי שניתן לכתובת בשפה הארמית משלהי ימי הבית השני (המאה ה-1), המציינת את המקום אליו הוזזו עצמות עוזיהו מלך יהודה מקבורתו הראשונית, לקבורה משנית. הכתובת חקוקה בתוך מסגרת מעוצבת על גבי טבלת אבן רבועה שמידותיה 35 על 35 ס"מ. הכתובת לא נחשפה בחפירה ארכאולוגית, אלא נמצאה על ידי אלעזר ליפא סוקניק ועוזרו באותם ימים נחמן אביגד בביקורם בשנת 1931 באוסף המנזר הרוסי שבהר הזיתים, לשם הובאה על ידי הארכימנדריט הרוסי אנטונין קפוסטין במחצית השנייה של המאה ה-19. לימים נרכשה האבן על ידי מוזיאון ישראל, ושם היא מוצגת כיום.

לוח האבן ככל הנראה היה נתון במקורו במגרעת מעל לפתח הכניסה לחדר הקבורה.

## הכתובת
הכתובת המקורית בארמית היא:

תרגומה לעברית הוא:

## פירוש ומסקנות
הכתובת חקוקה בכתב עברי של ימי הבית השני (שהחוקרים מכנים "כתב יהודי"), המשמש גם את השפה הארמית, שהייתה נהוגה בקרב היהודים באותה תקופה. האותיות כתובות בצורה נאה באופן לפידארי (כלומר כנהוג בחקיקה באבן). יש מעין תגים משולשים בראשי אותיות, סממן המצוי גם בכתובות על גלוסקמאות, והוא ככל הנראה נלקח מכתב הסופרים שהיה נהוג במסמכים שנכתבו בדיו על גבי קלף (כמו במגילות הגנוזות).

למרות ההידור, המרמז על ממלכתיות מסוימת, כותב הכתובת ערבב בין אותיות רגילות לאותיות סופיות. הכתובת נכתבה אפוא לפני שהתייצב השימוש באותיות הסופיות מנצפ"ך, דבר המאפיין את שלהי ימי הבית השני. יש לציין כי תופעה זו קיימת גם בנוסח המסורה של המקרא, כמו ב:; וב: .

הכתובת מספרת כי בזמנה (שלהי ימי הבית השני) הועברו עצמותיו של עוזיהו מלך יהודה, מקבר אחד (ככל הנראה הקבר שבו נקבר לאחר מותו) אל קבר אחר במקום אחר. מקום הקבר המקורי, כמו מקום הקבר ה"חדש", אינו ידוע. הועלתה הצעה לזהות את הקבר החדש עם קבר זכריה.

בתוספתא נאמר שניתן לפנות קברים הסמוכים מדי לעיר, כשהעיר התרחבה לכיוון הקברים, פרט לשני יוצאים מן הכלל: "קבר בית דוד וקבר חולדה הנביאה היו בירושלים, ולא נגע בהן אדם מעולם". משערים שקבר עוזיה פונה, למרות היותו מבית דוד, מפני שמלכתחילה נקבר במקום מיוחד: "וישכב עוזיהו עם אבותיו ויקברו אותו עם אבותיו בשדה הקבורה אשר למלכים, כי אמרו: מצורע הוא" (, ראו דעת מקרא מלכים-ב טו, ז).

## לקריאה נוספת
*אליעזר ליפא סוקניק, "ציון עוזיהו מלך יהודה", **[[תרביץ]]** ב' (תרצ"א), עמ' 288-292 . הודפס מחדש בתוך: יוסף נוה (עורך), **מיקראה על כתובות יהודיות, ליקוטי "תרביץ"**, הוצאת י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, ירושלים, תשמ"א, עמ' 27-20.
* 
* 
* יעקב נחום אפשטיין, "לציון עוזיהו", **תרביץ** ז' (תרצ"ו), עמ' 388 . הודפס מחדש בתוך: יוסף נוה (עורך), **מיקראה על כתובות יהודיות, ליקוטי "תרביץ"**, הוצאת י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, ירושלים, תשמ"א, עמ' 27.
*בן-ציון לוריא, "זמנו של "ציון עוזיה"", **בית מקרא** יג, א (תשכח), עמ' 4-13 .

*William Foxwell Albright, "The Discovery of an Aramaic Inscription Relating to King Uzziah", *Bulletin of the American Schools of Oriental Research* **44** (1931), pp. 8-10


## קישורים חיצוניים

* הכתובת באתר מוזיאון ישראל
## הערות שוליים

קטגוריה:עתיקות ארץ ישראל
קטגוריה:כתובות ארכאולוגיות בעלות זיקה למקרא
קטגוריה:כתובות בכתב יהודי של ימי בית שני
קטגוריה:כתובות בארמית
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ארכאולוגיה
קטגוריה:ממצאים ארכאולוגיים מאבן
דרגומן

[ממוזער|170px|[עמוד שער|עמוד השער של המילון הסיני־רוסי מאת הארכימנדריט פלאדיוס וממשיכו הדרגומן פאבל סטפנוביץ' פופוב, שראה אור בשנת 1888 בבייג'ינג]]
[ממוזער|170px|הדרגומן ה[מלטה|מלטזי וינצ'נצו בֶּלוּטי, מנהל מסעהּ הראשון של קתרין טובין בלבנט ב-1853]]
[ממוזער|220px|ימין|הדרגומן האישי של [נפוליאון בונפרטה|נפוליאון, בציורו של פראנסואה מולאר , 1810]]

**דְרָגוֹמָן** (או **דרוגמן**) היה בעבר אדם ששימש במקצועו מתורגמן ומתרגם באזור המזרח התיכון, בעיקר מהשפות ערבית, טורקית ופרסית, והתמקצע גם כפרשן ומדריך.

מקור השם בשורש השמי ת-ר-ג-מ. לתפקיד נדרשה שליטה בערבית, בפרסית ובטורקית, וכן בשפות אירופה. הדרגומן היה מוצב לעיתים בשגרירויות, בקונסוליות או בנקודות מסחר, שם הייתה דרישה למרכולתו. בימי האימפריה העות'מאנית עלה הביקוש לתפקיד בשל הימנעות המוסלמים העות'מאנים מידיעת שפות אירופה. הדרוגמנים הפכו אפוא למתקשרים בין הארצות הנוצריות לאימפריה האסלאמית, ותפסו מקום חשוב ביחסי החוץ ובפוליטיקה, ולעיתים אף משרות בממשלה - הדרגומן הראשי (או הגדול) של השער הנשגב היה למעשה הממונה על יחסי החוץ של האימפריה. רוב הדרגומנים בימי האימפריה העות'מאנית היו בעלי מוצא אתני יווני (פנרים). אישחק אפנדי, שמונה לתפקיד בשנת 1824, נולד ביוון, אך ככל הנראה היה ממוצא יהודי. הוא היה הראשון שהחל לתרגם ספרות מדעית והנדסית לטורקית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: פוליטיקה
קטגוריה:מקצועות עבר
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:מתרגמים
אגן טבילה

[שמאל|ממוזער|250px|אגן [טבילה לנצרות|טבילה מימי הביניים.]]
**אגן טבילה** הוא מתקן רחצה טקסי המשמש בנצרות בטקסי טבילה. המתקן ממוקם לרוב בכניסה לכנסייה או במבנה ייעודי (בפטיסטריום) הנבנה בסמוך לכניסה לכנסייה.

## סוגי אגני טבילה
[200px|שמאל|ממוזער|אגן טבילה מ[פורפיר בקתדרלת מגדבורג, גרמניה.]]
מרבית אגני הטבילה המשמשים לטקס, מיועדים לטבילה לנצרות באמצעות הזיית (התזת) מים קדושים, ואינם מיועדים לטבילה של כל הגוף (בשונה מהמקווה ביהדות). האגנים עשויים אבן (לרוב שיש), עץ או מתכת, צורתם וגודלם משתנה, והם מעוטרים בעיטורים שונים. לעיתים לאגנים שמונה צלעות (הם מתומנים) - אזכור לעובדה שטקס הטבילה לנצרות מחליף את טקס בירת המילה של היהדות הנערך כאשר התינוק בן שמונה ימים. לעיתים לאגנים שלוש צלעות המסמלות את השילוש הקדוש.

כמות המים באגני התזה מעין אלה קטנה (כליטר או שני ליטר מים בלבד).

אגנים קדומים יותר שימשו לטבילת כל הגוף. לאגנים אלה הייתה צורת משולש או צורת צלב, והם שימשו בראשית הנצרות ועד ימי הביניים, וכן משמשים כיום בקרב זרמים בנצרות (כגון נצרות אורתודוקסית) המאמינים בטבילת כל הגוף. בנצרות הקתולית מעדיפים אגנים בהם יכול לעמוד האדם המוטבל כאשר המים נשפכים על כל גופו.

## גלריה

תמונה:Lenzen Stadtkirche Taufbecken.jpg|אגן טבילה בלנצן שבברנדנבורג, גרמניה
תמונה:BaptismalFontStRaphaelDubuque.jpg|אגן טבילה באיווה שבארצות הברית. האגן משמש לטבילת כל גוף המוטבל
תמונה:Russian-baptism.JPG|טבילה בכנסייה רוסית-אורתודוקסית בסנקט פטרבורג
תמונה:Salt Lake temple baptismal font.jpg|אגן טבילה בבית תפילה נוצרי-לותרני מסולט לייק סיטי שבארצות הברית, 1912. האגן נישא על ידי 12 שוורים ובנוי בצורת ים הנחושת


## ראו גם
* טבילה לנצרות
* בפטיסטריום
* מים קדושים
* הטבלה כפויה לנצרות

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טבילה לנצרות
קטגוריה:אדריכלות כנסייתית
ים הנחושת

[שמאל|ממוזער|250px|ים הנחושת כפי שמתואר ב[האנציקלופדיה היהודית|אנציקלופדיה היהודית]]
**ים הנחושת** (נקרא גם **ים של שלמה** או **ים שעשה שלמה**) היה מתקן לאגירת מים (בריכת אגירה) שניצבה בחצר בית המקדש הראשון. המתקן, העשוי נחושת, נבנה על ידי שלמה המלך בעת הקמת בית המקדש, על מנת לאגור מים לצורכי המקדש וכן שימש כמקוה טהרה לכהנים. המתקן הכיל כ-50 מ"ק מים.

## תולדות ים הנחושת
[250px|ממוזער|הבבלים שוברים את ים הנחושת. ציור מעשה ידי [ג'יימס טיסו.]]
הים נעשה בנחושת שהביא דוד מטבחת ומכון, ערי ארם צובא. הים, כשאר כלי הנחושת שהיו בבית המקדש הראשון נוצר בבקעת הירדן על ידי חירם, חרש נחושת מהעיר צור. עם חורבן בית המקדש הראשון, שברו הבבלים את ים הנחושת לחלקים שוים ולקחו את הנחושת לבבל באמצעות בהמות משא.

## תיאור המתקן
בספר מלכים מופיע התיאור הבא:

מתיאור זה ניתן ללמוד כי צורתו של הים הייתה עגולה, והוא ניצב על שנים עשר פסלים של פרי נחושת, המחולקים לארבע קבוצות. כל קבוצה של שלושה פרים פונה לאחת מרוחות השמים, כאשר פני הפר פונים החוצה ואחוריו תומכים את האגן. קוטר האגן העגול 10 אמות, גובהו 5 אמות, והיקפו 30 אמות. תיאור זה עומד בסתירה לעובדה שהיחס במעגל בין הקוטר להיקף הוא פאי: המתחיל בספרות ...3.14159, ואילו היחס המתואר בתנ"ך הוא 3 (30 ל-10). יש מן המפרשים האומרים שהמספר האמור במקרא הוא מספר עגול. אם ההיקף 30, אז הקוטר מעל 9.5. הסבר אחר תולה את ההפרש בעוביו של הים - הקוטר נמדד מהדפנות החיצוניות, ואילו ההיקף סביב הדפנות הפנימיות. ככל הנראה היו באגן ברזים (פקעים) היצוקים יחד עמו, והמשמשים למזיגת המים.

### תיאור המכל הפנימי
ממוזער|ים של שלמה: תיאור גרפי של המכל הפנימי

על סמך העובדות שהמתקן הכיל כמות של 50 מ"ק של מים (450 אמות מעוקבות), גובהו 5 אמות וקוטרו 10 אמות, התלמוד בבלי () מסביר שבריכת המים הפנימית של הים של שלמה היא בנויה משני חלקים:
* החלק העליון: גליל בקוטר של 10 אמות וגובה 2 אמות
* החלק התחתון: מקבילון של 10 על 10 בגובה 3 אמות

## שינויים במבנה ים הנחושת
בתקופת אחז בן יותם בוצעו שינויים במבנה ים הנחושת: וַיְקַצֵּץ֩ הַמֶּ֨לֶךְ אָחָ֜ז אֶת־הַמִּסְגְּר֣וֹת הַמְּכֹנ֗וֹת וַיָּ֤סַר מֵֽעֲלֵיהֶם֙ (ואת) [אֶת]־הַכִּיֹּ֔ר וְאֶת־הַיָּ֣ם הוֹרִ֔ד מֵעַ֛ל הַבָּקָ֥ר הַנְּחֹ֖שֶׁת אֲשֶׁ֣ר תַּחְתֶּ֑יהָ וַיִּתֵּ֣ן אֹת֔וֹ עַ֖ל מַרְצֶ֥פֶת אֲבָנִֽים׃ אחז הוריד את כיור הנחושת מעל 12 פסלי הבקר שעליהם היה מונח ושהיו עשויים כולם מנחושת, והניח את הכיור ישירות על המרצפת. לא ברור מדוע נעשה השינוי הזה. ייתכן שפסלי הבקר או הנחושת ממנה היו עשויים היוו חלק מהשוחד ששילם אחז למלך אשור כדי שיגן עליו מפני מלך ישראל ומלך ארם

## ראו גם
* ערכי פאי במקורות יהודיים

## קישורים חיצוניים

* 
* ים של שלמה, באתר מכון המקדש
* 
* דוד שפירא, ים הנחושת - עיון מחודש
* דוד אימבר, ים של  שלמה
* הרב דב קדרון, מדוע לא השתמשו חז"ל ב 3.14? באתר פורטל הדף היומי

## הערות שוליים

קטגוריה:בית המקדש
קטגוריה:כלי המקדש
קטגוריה:נחושת במקרא
קטגוריה:שלמה
ניצן שירזי

**ניצן שירזי** (21 ביולי 1971 – 22 ביולי 2014) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי.

## ביוגרפיה
ניצן שירזי הוא בנו של מאיר שירזי, כדורגלן ומנהל קבוצת בני יהודה תל אביב בעבר, ואחיו של שחקן העבר של המועדון, חזי שירזי. המאמן ניסן יחזקאל וכדורגלן העבר רוני מאיר הם בני דודו.

בגיל 8 החל שירזי לשחק בקבוצת הילדים של בני יהודה תל אביב, ולאחר מכן עבר לקבוצת הנערים שם היה לשחקן מצטיין, והוביל אותה לזכייה באליפות. בגיל 17 הוא עלה לקבוצה הבוגרת של בני יהודה וזומן מיידית לנבחרת הנוער, במדיה שיחק בין 1988 ל-1990. בהמשך הקריירה, עזב את בני יהודה ועבר לשחק בליגות נמוכות יותר, ולבסוף פרש ממשחק עקב פציעה.

לאחר פרישה ממשחק החל שירזי בקריירת אימון במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. לקראת עונת 2003/2004 מונה לעוזרו של מאמן בני יהודה, גיא לוי. לאחר התפטרותו של גיא לוי מהקבוצה, מונה למאמן ראשי. בעונת 2005/2006 הוארך חוזהו במועדון, ובאותה עונה הוביל שירזי את בני יהודה לגמר גביע המדינה מול הפועל תל אביב, אך שער של איליה יברויאן מנע מבני יהודה לזכות בגביע לאחר 25 שנה. בעונה שלאחר מכן הדריך שירזי את הקבוצה כששיחקה לראשונה בגביע אופ"א.

ב-1 בדצמבר 2007, במהלך עונת 2007/2008, התפטר שירזי מתפקידו לאחר שבני יהודה הפסידה 6 משחקים רצופים. ב-6 באפריל 2008, לקראת סיומה של אותה עונה, מונה למאמנה של מכבי פתח תקווה במקומו של גיא לוזון שהתפטר. פתח תקווה נלחמה נגד ירידת ליגה וסיימה לבסוף במקום ה-10 מתוך 12 שהשאיר אותה בליגה הבכירה. ב-19 באוגוסט 2008, כשבוע וחצי לפני פתיחת עונת 2008/2009, התפטר שירזי ממכבי פתח תקווה.

ב-9 בפברואר 2010, בעקבות חוסר הצלחה מתמשך של קבוצת הפועל חיפה, מונה שירזי למנהל מקצועי של הקבוצה שאומנה על ידי שלומי דורה. ב-5 ביוני 2010 עזב דורה את המועדון, ושירזי מונה למאמנה. את עונת 2010/2011 סיימה הקבוצה תחת הדרכתו במקום ה-10. בעונת 2011/2012 התפטר שירזי לאחר 13 מחזורים שבהם צברה הקבוצה 7 נקודות ודורגה במקום ה-14 בטבלה.

ב-11 בינואר 2012 מונה למאמן הפועל תל אביב במקום דרור קשטן שפוטר. ב-16 באפריל 2012 חתם שירזי על חוזה לשנתיים נוספות כמאמן הפועל תל אביב. בתום העונה זכה עם הפועל תל אביב בגביע המדינה לאחר ניצחון 2–1 במשחק הגמר מול מכבי חיפה.

ב-27 בספטמבר 2012, לאחר שהחל לסבול מבעיה רפואית, מונה שירזי לתפקיד המנהל המקצועי של הפועל תל אביב, ואילו יוסי אבוקסיס מונה למאמן הראשי של הקבוצה. בשנת 2013 סיים שירזי את תפקידו במועדון על מנת להתמקד בטיפולים רפואיים ולמעשה סיים את דרכו הספורטיבית.

ב-22 ביולי 2014 נפטר שירזי בבית החולים איכילוב ממחלת הסרטן, והשאיר אחריו אישה ושלושה ילדים.

## תארים כמאמן
;הפועל תל אביב
*גביע המדינה: 2011/2012

## קישורים חיצוניים

*
*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר שלם
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:מאמני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:מאמני הפועל חיפה
קטגוריה:מאמני הפועל תל אביב
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
פונקציה שומרת סדר

בתורת הקבוצות, **פונקציה שומרת סדר** היא פונקציה בין קבוצות סדורות, השומרת על יחס הסדר.

בניסוח מדויק: תהיינה  (P ,\le) ו- (Q ,\le) קבוצות סדורות חלקית. פונקציה f : P \rightarrow Q  היא **שומרת סדר** אם לכל a \le b ב-P מתקיים f(a) \le f(b) ב-Q (ייתכן ש-f(a) \le f(b) גם אם לא נכון ש-a \le b).

## הגדרות נוספות
* פונקציה שומרת סדר וחד-חד-ערכית נקראת **[[שיכון סדר]]**. אם P סדורה ליניארית ויחס הסדר חזק, אז כל פונקציה שומרת סדר מ-P היא שיכון.
* פונקציה חד-חד-ערכית ועל שגם היא וגם ההפכית לה שומרות סדר, היא **[[איזומורפיזם סדר]]**. אם קיים איזומורפיזם f : P \rightarrow Q, אז הקבוצות הסדורות  (P ,\le) ו- (Q ,\le) **איזומורפיות** ויש להן אותו טיפוס סדר.

## פונקציות שומרות סדר על סדרים טובים
* אם  (Q ,\le) סדר טוב ואם f : Q \rightarrow Q  פונקציית שיכון אז f מקיימת: לכל q \in Q ,  q \le f(q) 
* אם  (Q ,\le) סדר טוב ואם f : Q \rightarrow Q  פונקציית איזומורפיזם, אז f היא פונקציית הזהות.

## ראו גם
* סדר חלקי
* סדר מלא
* סדר טוב

קטגוריה:תורת הקבוצות
קטגוריה:מורפיזמים
ארץ מולדת

**ארץ מולדת** היא סדרת דרמה מקורית ישראלית, המציגה באמצעות שיחזורים, אירועים נבחרים שאירעו בראשית תולדות היישוב היהודי בארץ ישראל, משנת 1827 ועד לשנים הראשונות לקום המדינה. הסדרה עלתה לשידור לראשונה ב-1 בנובמבר 1981, בטלוויזיה החינוכית הישראלית ובהפקתהּ. החל משנת 2012, פרקי הסדרה זמינים לצפייה בערוץ של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube וגישה אליהם קיימת גם מאתר האינטרנט של הטלוויזיה החינוכית. 

כל פרק מציג בצורה ייחודית ויוצאת דופן תקופה אחרת בתולדות היישוב היהודי בארץ ישראל ועל פי סדר כרונולוגי. הסדרה משחזרת אירועים נבחרים שאירעו בארץ ישראל, כאשר הפרק הראשון מתחיל בתיאור ביקורו הראשון של סר משה מונטיפיורי בארץ ישראל, עוד משנת 1827 ואילו הפרק האחרון מציג את העליות הגדולות לארץ לאחר קום המדינה עד לשנת 1950. 

קבוצת שחקנים משחקת בכל פרק דמויות מעולם אחר ותוך כדי שחזור השפה, התלבושות ואורח החיים מוצג לצופים סיפורה של ארץ ישראל והדילמות שעמדו בפני היישוב היהודי בראשית הווייתו והתגבשותו; דילמות חברתיות, מדיניות, דתיות וכלכליות.

נעימת הסדרה היא השיר הוי, ארצי! מולדתי! אשר מנוגן אינסטרומנטלית.

## קישורים חיצוניים

*  
* 
* 
* 

קטגוריה:סדרות דרמה תקופתית ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1981
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית: תוכניות וסדרות
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות לימודיות-חינוכיות
קטגוריה:ציונות בתרבות
קטגוריה:היישוב בתרבות
ווסקופויה

**ווסקופויה** או **מוסקופולה** (באלבנית: **Voskopojë**; בארומנית: **Moscopole**; ביוונית: **Μοσχόπολις**, מוֹסְחוֹפּוֹלִיס) הייתה עיר ארומנית בדרום-מזרח אלבניה של ימינו, שהייתה אחת הערים הגדולות בבלקן במאה ה-18. כיום ווסקופויה היא כפר קטן, כ-20 ק"מ מערבית לקורצ'ה, ובו כמה מאות תושבים.

## היסטוריה
ווסקופויה נוסדה ככל הנראה בסביבות 1300. במהלך המאה ה-15 החלו להתיישב בה ארומנים, שהפכו אותה (בשם מוסקופולה) בהדרגה למרכזם הכלכלי והמסחרי. הסוחרים הארומנים ניהלו עסקים מקונסטנטינופול ועד ונציה ולייפציג, וככל שהצליחו בעסקיהם, כך פרחה מוסקופולה והפכה למרכז חשוב. במהלך המאה ה-17 קמו בה בנקים וכנסיות, וב-1720 הוקמו בה בתי הדפוס הראשונים באימפריה העות'מאנית מחוץ לקונסטנטינופול. בבתי דפוס אלה הודפסו ב-1770 המילונים הראשונים בארומנית, אלבנית, בולגרית ויוונית מודרנית. ב-1744 הוקמה בה האוניברסיטה הנוצרית היחידה באימפריה העות'מאנית. הודות למיקומה המבודד היא נהנתה מביטחון יחסי, ובסביבתה היו מקורות מים רבים שאף הם היוו יתרון. במחצית השנייה המאה ה-18 כבר התגוררו במוסקופולה כ-60 אלף תושבים, והיא הייתה העיר השנייה בגודלה בחצי האי הבלקני אחרי קונסטנטינופול. לשם השוואה, באתונה חיו באותה העת כ-8,000 תושבים בלבד.

תור הזהב של מוסקופולה נמשך רק כמה עשרות שנים. התקפה של אלבנים מוסלמים שבזזו אותה ב-1769 הייתה הראשונה בסדרה של התקפות שהגיעה לשיאה ב-1788. באותה שנה תקף אותה עלי פאשה מיואנינה והחריב אותה לגמרי. תושביה הארומנים נפוצו לכל עבר והתיישבו בתסליה, מקדוניה, טרנסילבניה, וינה ובודפשט. מקצתם עברו לקורצ'ה הסמוכה. העיר חרבה כמעט לגמרי בהתקפה של עלי פאשה, ומעולם לא התאוששה. 

לאחר החורבן ב-1788 נותרה מוסקופולה כפר קטן. אף הוא נחרב מספר פעמים. ב-1916, במהלך מלחמת העולם הראשונה, תקפו אותו כוחותיו של הלאומן האלבני סאלי בוטקה ובמהלך מלחמת העולם השנייה הותקפה פעם אחת בידי איטליה ופעמיים בידי המחתרת האלבנית באלי קומבטאר.

## ווסקופויה כיום
תחת השלטון האלבני שונה שמו הרשמי של הכפר לווסקופויה. הוא נותר כפר קטן, וכמעט לא נותר בו זכר לימי הזוהר. תושבי הכפר מתפרנסים בעיקר מגידול חיות משק וירקות.

מתוך 26 הכנסיות שפעלו במאה ה-18, רק 5 עומדות על תילן, וכנסייה נוספת במצב רעוע. כן נותרו שרידיהם של מנזר וגשר. בשנת 2002 נכללו חמש הכנסיות ברשימת מאה האתרים בסיכון של קרן המונומנטים העולמית. מבני הכנסיות היו פשוטים מבחוץ, כדי שלא להכעיס את השלטון העות'מאני, והכיפות האופייניות לכנסייה האורתודוקסית הוסתרו כך שלא ניתן היה להבחין בהן מבחוץ.

## גלריה

Voskopoja church.jpg|ציורי קיר בכנסיית שן קולה (Shën Kollë, "ניקולאס הקדוש")
Voskopojë.jpg|כנסיית שן קולה
Albania 330.jpg|כנסיית שן קולה
Voskopoje 334.jpg|פרט בכנסיית שן קולה


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלבניה: ערים
שירות הביטחון הממלכתי (אוזבקיסטן)

**שירות הביטחון הממלכתי של אוזבקיסטן** (באוזבקית: Miliy Xavfsizlik Xizmati) הוא ארגון לביטחון ומודיעין פנימי ברפובליקה האוזבקית הכפוף לנשיא אוזבקיסטן באמצעות משרד הפנים.

הארגון אחראי למלחמה בטרור (ובייחוד נגד חיזב או-תח'ריר, תנועת השחרור האוזבקית והתנועה האסלאמית), הארגון נאבק בסחר לא חוקי בסמים, פשע מאורגן ועוסק באיסוף מודיעין באמצעות מינהל הביון של שירות הביטחון הלאומי.

עד 1996 הארגון היה אחראי גם למודיעין צבאי, כאשר באותה שנה הוקם מינהל הביון של משרד ההגנה האוזבקי, האחראי לביון צבאי. הארגון מפעיל גם את משמר הגבול האוזבקי שנקרא בשם הוועדה להגנת גבולות המדינה.

משנת 1995 עד 2018 נקרא בשם **שירות הביטחון הלאומי**. ב-14 במרץ 2018 הארגון שינה את שמו והפך ל**שירות הביטחון הממלכתי**.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ארגוני ביון
קטגוריה:אוזבקיסטן: צבא וביטחון
מספר פריק

**מספר פָּרִיק** הוא מספר שלם חיובי שאפשר לכתוב אותו כמכפלה של שני שלמים גדולים מ-1. מספרים אלה נקראים 'גורמים' של המספר הנתון. 
כל מספר שלם גדול מ-1 הוא או ראשוני או פריק. לדוגמה, המספר 14 הוא פריק מכיוון שאפשר לפרק אותו כמכפלה של 2 ו-7, ולכן 2 ו- 7 הם הגורמים של 14.

הנפה של ארטוסתנס מוצאת את המספרים הראשוניים עד גבול שנקבע מראש, על ידי הסרת המספרים הפריקים ב'שכבות'. ראשית מוסרים המספרים שמתחלקים ב-2, אז אלו שמתחלקים ב-3, וכן הלאה.

מספר \ 4 הוא פריק אם ורק אם \ (n-1)! \equiv 0 \pmod{n} (לשם השוואה, משפט וילסון: אם n ראשוני אז \ (n-1)! \equiv  -1 \pmod{n}).

## בדיקת פריקות ומציאת גורמים
מי שמבקש לבדוק האם מספר נתון n מתחלק במספר קטן, כגון 3 או 11, עשוי למצוא עניין במבחני התחלקות המקלים על חישוב ידני מעין זה.

על מבחנים מתמטיים הבודקים פריקות של מספר, ראו בדיקת ראשוניות. בדרך-כלל מבחנים אלה מזהים שהמספר פריק בלי למצוא לו מחלק, והם מהירים בהרבה מכל שיטה המוצאת מחלק במפורש.

השיטות המהירות ביותר לפירוק מספר גדול הן שיטת הנפה הריבועית ושיטת הנפת שדה מספרים. זמן הריצה של שיטות אלה תלוי רק בגודלו של המספר שאותו מבקשים לפרק. בהשוואה אליהן, שיטת רו של פולארד היא אלגוריתם הסתברותי, המוצא מחלק של n בזמן שהוא בקירוב \sqrt{p}, כאשר p הוא המחלק הקטן ביותר (שכמובן אינו ידוע מראש). שיטה זו עדיפה, אם כן, כאשר ידוע שלמספר יש גורם ראשוני קטן יחסית.

## הכללות
הפריקות הרגילה מתייחסת לתכונות של מספרים שלמים, שהם איברים בחוג המספרים השלמים. פריקות אפשר להגדיר גם בחוגים כלליים יותר: ראו תחום שלמות. 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תורת המספרים
המשרד הפדרלי להגנת החוקה

ממוזער|160px|שמאל|סמל ה-BfV הישן
**המשרד הפדרלי להגנת החוקה** (בגרמנית: Das **Bundesamt für Verfassungsschutz**, בראשי תיבות: **BfV**) הוא סוכנות הביון הפנימית הפדרלית של גרמניה. יחד עם ה-Landesämter für Verfassungsschutz (LfV) ברמת המדינה, הסוכנות הפדרלית מופקדת על: איסוף מודיעין על מאמצים המכוונים נגד המשטר הדמוקרטי הליברלי הבסיסי, קיומה וביטחונה של הפדרציה או אחת ממדינותיה, ודו-קיום שליו בין קהילות; איסוף מודיעין נגדי; וביטחון הגנתי וחבלה נגדית. הארגון, הכפוף לקנצלר גרמניה באמצעות משרד הפנים, הוקם ב-1950 כדי לפקח על פעילויות מרגלים מגרמניה המזרחית וסיכול ריגול סובייטי בגרמניה המערבית. מטה הארגון נמצא בברלין הבירה לאחר שהועבר לשם מהמטה בקלן, ששימש מרכז הארגון מאז הקמתו ועד 2009.

בכל אחת מ-16 מדינות הפדרציה הגרמנית קיים משרד ממלכתי להגנת החוקה (Landesämter für Verfassungsschutz), שהוא הסניף האזורי של הארגון.

## מבנה
*מחלקה Z - ניהול ואדמיניסטרציה
*המחלקה למודיעין מבצעי וטכנולוגיית מידע
*מחלקה 1 - טכנולוגיית מידע וטכנולוגיה מבצעית
*מחלקה 2 - טרור פנימי קיצוני
*מחלקה 4 - סיכול ריגול וחבלה, אבטחת אישים
*מחלקה 5 - הגנה מפני איומים חיצוניים על ביטחון המדינה
*מחלקה 6 - טרור וקיצוניות איסלמיסטית

## נשיאי BfV

## ראו גם
*שירות הביון הפדרלי
*משטרת הפלילים הפדרלית (גרמניה)

## קישורים חיצוניים

*  
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קהילת המודיעין הגרמנית
ז'יל פרסון דה רוברוואל

**ז'יל פֶּרְסוֹן דה רובּרוואל** (בצרפתית: **Gilles Personne de Roberval**; 10 באוגוסט 1602 – 27 באוקטובר 1675) היה מתמטיקאי צרפתי שחקר בעיות באנליזה. ממציא מאזני רוברוואל . רוברוואל קרוי על-שם הקומונה רוברוואל שבאואז, שבה נולד.

## חייו
ב-1627 השתתף במצור על לה רושל . באותה שנה יצא לפריז, ושם מונה למושב לפילוסופיה של קולז' Gervais ב-1631 ולמושב למתמטיקה של הקולז' דה פראנס ב-1633. על מחזיק המושב היה להציע בעיות מתמטיות, ולוותר עליו לטובת מי שיפתור אותן טוב ממנו; רוברוואל עמד במשימה, והחזיק במושב עד יום מותו.

במחקריו המתמטיים עסק בעיקר בבעיות באנליזה. הוא פיתח שיטה לחישוב שטח של משטחים ונפח של גופים תלת-ממדיים, וקרא לה "שיטת ה-Indivisibles". השיטה (לחישוב שטח) מבוססת על חלוקה לצורות כמעט מלבניות, שאותן אפשר להסיע זו לצד זו עד קבלת הצורה המבוקשת. בונאוונטורה קאוואליירי פיתח שיטה דומה (עקרון קאוואליירי) באופן בלתי תלוי, אך הגישה כולה, שדרשה מיומנות גאומטרית וכושר המצאה לטיפול בכל מקרה ומקרה, התייתרה לחלוטין בתוך כמה עשרות שנים, כאשר המציאו לייבניץ וניוטון את החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי. רוברוואל גילה דרך כללית לציור משיקים לעקום, כשהוא מפרק את העקום לסכום של כמה תנועות פשוטות. במסגרת מחקריו על השטח מצא שיטה לקבל עקום אחד מרעהו, תוך שמירה על השטח בין העקום לאסימפטוטה שלו. לשיטה הזו קרא טוריצ'לי "קווי רוברוואל". דקרט ביקר את השיטות של רוברוואל ושל פייר דה פרמה כלא מספקות, והעוינות שנוצרה בין השניים הביאה את רוברוואל לבקר את השיטות האנליטיות שהכניס באותה עת דקרט לחקר הגאומטריה.

רוברוואל תמך במודל ההליוצנטרי של קופרניקוס, והאמין שכל שני חלקיקי חומר ביקום מושכים זה את זה. רוברוואל היה אחד מן המתמטיקאים שהשפיעו יותר מכל על אייזיק בארו, שהיה לימים מורו של אייזק ניוטון, שהביא עיקרון זה למיצוי במסגרת חוק המשיכה האוניברסלי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מתמטיקאים צרפתים
קטגוריה:ילידי 1602
קטגוריה:נפטרים ב-1675
עגלת קניות (תוכנה)

**עגלת קניות** (או **סל קניות** או **תוכנת e-commerce**) היא תוכנה המסייעת לגולשים באתר קניות לבצע ולהשלים רכישות באמצעות האינטרנט. פעולתה של התוכנה מזכירה עגלת קניות ולכן זכתה לכינוי זה.

התוכנה מאפשר לגולשים ליצור רשימה של פריטים לרכישה על ידי "הצבת פריטים בעגלת הקניות" באופן וירטואלי. בסיום הקנייה, התוכנה בדרך כלל מחשבת ומציגה את סך מחיר המוצרים שנבחרו, כולל עלויות טיפול ומשלוח (דמי אריזה, למשל), בתוספת מיסים לפי העניין.
 
## אופן המימוש
יישומים אלה בדרך כלל מאפשרים לשרת להשיג את פרטי התשלום של הלקוח, למעט כאשר התשלום מבוצע באמצעות כרטיס אשראי אז הם נעזרים באבטחה מוגברת, למשל באמצעות פרוטוקול HTTP מאובטח - HTTPS.

תוכנת עגלת הקניות מותקנת הצד השרת וקוד ה-HTML של האתר מכיל שינויים המאפשרים לתוכנה לפעול כראוי. התכונה מיושמת בדרך כלל באמצעות עוגיות או מחרוזת שאילתה.

עגלות הקנייה הפשוטה ביותר מאפשרת אך ורק להוסיף ולהסיר פריטים מהסל, רוב התוכנות כוללות תכונות נוספות המאפשרות למנהל האתר לנהל חנות מקוונת. הנתונים (מוצרים, קטגוריות, הנחות, הזמנות, לקוחות וכדומה) מאוחסנים בדרך כלל במסד נתונים בצד השרת, והגישה אליו נעשית בזמן אמת על ידי התוכנה.

רכיבי האתר:
* "קדמת החנות": האזורים הנגישים למבקרים בחנות המקוונת. הקטגוריות, המוצרים ודפים אחרים (כגון אפשרויות חיפוש ומכירה) נוצרים באופן דינמי על ידי התוכנה בהתבסס על המידע שנשמר במסד הנתונים.
* "מנהלה": האזורים הנגישים למנהלי האתר. מנהלי האתר יכולים להוסיף ולערוך מוצרים, קטגוריות, הנחות, הגדרות תשלום וכדומה.

## ראו גם
* קניות באינטרנט
*ווקומרס
*מג'נטו

קטגוריה:יישומי מחשב
Web bug

**web bug** (נקרא גם **web beacon**) הוא אובייקט שמוטמע בדף אינטרנט או בדואר אלקטרוני ומאפשר לברר האם הדף או הדואר נצפה על ידי המשתמש. בדרך כלל, האובייקט מוסתר מהמשתמש. באובייקט זה עושות שימוש תוכנות דואר אלקטרוני מסוימות המאפשרות לברר האם הדואר נקרא על ידי המשתמש. אתרי אינטרנט עשויים לעשות שימוש באובייקט לצורכי מעקב, בדרך כלל למטרות פרסום.

קטגוריה:אינטרנט
קטגוריה:דואר אלקטרוני
דזואו ין

**דזוֹאוּ יָן** (סינית: 鄒衍/邹衍, פין-יין: Zōu Yǎn; וייד-ג'יילס: טסו ין; 305-240 לפנה"ס) היה פילוסוף סיני שחי בתקופת המדינות הלוחמות, המייסד והנציג החשוב ביותר של אסכולת היין והיאנג בפילוסופיה הסינית.

## חייו ועבודתו
רוב הפרטים על חייו ועל עבודתו ידועים בזכות אזכוריו של ההיסטוריון הסיני סה-מה צ'יאן בעבודתו "רשומות ההיסטוריון", אולם אלה מקוטעים ולא שלמים ומתחילים לתאר את חייו רק בזמן בגרותו. מהמתואר על חייו ידוע שהוא נולד במדינת צ'י ובצעירותו היה תלמיד יוצא דופן באקדמיית ג'ישיה לפקידי ממשל ומלומדים אותה סיים בהצלחה. לאחר סיום הכשרתו החל דזואו יין לפתח את רעיונותיו. ראשית, על ידי העברת ביקורת קשה על המלכים והאצולה של זמנו שלדעתו היו נגועים בשחיתות בשל מעמדם כאנשים מעל החוק. לדעת דזואו ין היה על האצולה והשליטים לשמש דוגמה ומופת להתנהגות טובה לעם הפשוט.

לאחר מכן החל לשקוד על עבודותיו (שעסקו בתחומים אחרים) "שינויים מוזרים", "החכם הגדול" (大圣) ו"סוף והתחדשות" (终始) עבודותיו מצביעות על חשיבה מסודרת ושיטתית אך עם זאת לא מתחשבת במסורת הנהוגה בזמנו. לפי סה-מה צ'יאן מחקריו תמיד החלו בהתבוננות ולמידה של דברים קטנים וסופיים, בדרך כלל בטבע, והסתיימו בניסיון ללמוד כיצד עובדים הדברים האינסופיים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:פילוסופים סינים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
פונקציית תועלת

**פונקציית תועלת** היא מושג יסודי במיקרו-כלכלה. הפונקציה מהווה דרך נוחה מתמטית לתיאור יחס ההעדפות של מקבל החלטות. כאשר מקבל החלטות מתלבט בין אפשרויות שונות, פונקציית התועלת נותנת לכל אפשרות ערך מספרי, כאשר הערך המספרי של אפשרות א' גבוה מהערך המספרי של אפשרות ב' אם מקבל ההחלטות מעדיף ממש את אפשרות א' על פני אפשרות ב'.

## הגדרה
תהי O קבוצת אפשרויות ו- \succsim יחס העדפות שלם וטרנזיטיבי על O. פונקציה u: {O} \rightarrow \mathbb{R} נקראת **פונקציית תועלת** המייצגת את \succsim, 

אם לכל 
{x} , {y} \in {O} מתקיים:

{x} \succsim {y} \quad \iff \quad u({x}) \ge u({y})

במילים אחרות, פונקציית תועלת {u} היא פונקציה המתאימה לכל תוצאה {x} מספר ממשי
 u(x)  באופן שלתוצאה עדיפה יותר מתאים מספר גדול יותר.

## ייצוג יחס העדפות על ידי פונקציית תועלת
ניתן להוכיח כי כל יחס ההעדפות שמקיים שלמות, טרנזיטיביות, ורציפות ניתן לתיאור על ידי פונקציית תועלת. גם אם יחס ההעדפה איננו רציף הוא ניתן לתיאור על ידי פונקציית תועלת אם מספר האפשרויות הוא בן מניה.

במידה ומרחב האפשרויות הוא מרחב הגרלות (כלומר, מקבל ההחלטות פועל בתנאי סיכון), הרי שאם יחס ההעדפות מקיים את אקסיומות פון נוימן-מורגנשטרן ניתן לתאר אותו על ידי פונקציית תועלת מסוג "תוחלת תועלת".

## אורדינליות של העדפות ופונקציות תועלת
מכיוון שיחס העדפה שלם וטרנזיטיבי הוא יחס סדר על קבוצת האפשרויות, הרי שהוא ניתן לתיאור על ידי מספר רב של פונקציות תועלת. ספציפית, אם פונקציית תועלת {u} מייצגת את יחס ההעדפות \succsim, הרי שכל העתקה (טרנספורמציה) מונוטונית עולה של פונקציה זו מתארת את יחס ההעדפה גם כן.

## דוגמה
נניח כי: 
 

 O = \{ a,b,c,d \}


ויחס ההעדפות \succsim  ,נתון על ידי
{a}\succ {b} \approx {c}\succ {d} 

נשים לב שאמנם הגדרנו את היחס רק על חלק מזוגות התוצאות, אך בגלל השלמות והטרנזיטיביות נקבע היחס בין כל זוג תוצאות. למשל:  {a}\succ{c}.

במקרה זה קיימות רצף של פונקציות תועלת המייצגות את היחס, שכן כל אשר {u} צריכה לקיים הוא:



\begin{align}
u(a) > u(b) = u(c) > u(d) \\

\end{align}



לדוגמה, הפונקציה {u} המוגדרת על ידי:

\begin{align}
u(a) = 22,  u(b) = 13, u(c) = 13,  u(d) = 0 \\

\end{align}


מייצגת את \succsim המוגדר לעיל.

שימו לב כי ניתן לבנות פונקציות תועלת נוספות אשר מייצגות יחס העדפה. למשל, הפונקציה v=u^2 מייצגת את יחס ההעדפה גם כן.

## ראו גם
* תורת המשחקים – מונחים
* יחס העדפות

## לקריאה נוספת
*

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תורת המשחקים
קטגוריה:מיקרו-כלכלה
בית הכנסת החדש (אפינגן)

**בית הכנסת החדש** ברחוב קייזר 6 בעיר אפינגן במחוז היילברון בגרמניה, היה בית כנסת שנבנה בשנים 1872–1873. המבנה הוצת ב-1938, ושנתיים לאחר מכן נהרס כליל.

## היסטוריה
במשך כמאה שנה, ערכה הקהילה היהודית באפינגן את תפילותיה בבית כנסת ברחוב קופרגאסה 2. לאחר שהמבנה לא תאם יותר את רוח ורעיונות הזמן, הוחלט להקים מבנה חדש ומייצג יותר, בקרבת מקום לכנסייה האוונגליסטית בעיר. לעיתים רחוקות בלבד הותר לבנות בית כנסת בקרבת כנסייה. בשנת 1868 רכשה הקהילה היהודית את אתר הבנייה, והבנייה נערכה בשנים 1872–1873 לפי תוכניות של האדריכל ויליאם לובלין.

חנוכת בית הכנסת נערכה ביום שישי ב-31 באוקטובר 1871. בשעה 4 אחר הצהריים יצאה תהלוכה שצעדה מבית הכנסת הישן, בראשה צעדו ילדי בית הספר בליווי מקהלה, ובעקבותיהם ראשי ואנשי הקהילה שנשאו את הספר תורה. בהגיעם לבית הכנסת החדש נמסרו להם המפתחות על ידי האדריכל, וכשהקהל נע דרך השער ניגנו בהרמוניום. את הנאום החגיגי נשא הרב דוד גייסמר, ובתוכנית האמנותית הייתה מקהלת בנים ובנות בליווי מוזיקלי. את דרשת ערב השבת נשא רב מחוז היידלברג הלל זונדהיימר.

## אדריכלות
שער שמוקף בשני צדדיו בעמודים מעוטרים העניק את הגישה היחידה לבניין. העובדה שלא הוקצתה כניסה נוספת נפרדת לנשים נובעת כנראה מהליברליות של הקהילה היהודית באפינגן. את הדלת הראשית כיסה קשת מבוססת על ארכיטרב, שהוקף בשלשה חלונות מקושתים. מעל החלונות נמתח גמלון שבמרכזו חלון בדמות "עין שור", עם רצועת אפריז.

## פרעות ליל הבדולח
חלק גדול מאנשי הקהילה היהודית באפינגן היגרו מהעיר או עברו לערים הגדולות בעקבות הצרת צעדי היהודים על ידי הנאצים. למרות שבית הכנסת נמכר לבנק גרמני באוקטובר 1938, הוא הועלה באש באירועי ליל הבדולח בנובמבר, ונהרס בשנת 1940. על הריסות בית הכנסת בנה הבנק את המטה שלו בשנת 1956.

אדוארד נקרמן, עורך דין באפינגן, תיאר את אירועי הלילה כדלקמן: 

ביוזמת הכנסייה הקתולית והפרוטסטנטית הותקן במקום לוח זיכרון. בשנת 2008 נוסף שלט הנצחה עם שמות יהודי העיר שנרצחו.

## קישורים חיצוניים

בית הכנסת החדש באפינגן, באתר alemannia-judaica.de

אפינגן
קטגוריה:באדן-וירטמברג: מבני דת
עלי ומכתש

[שמאל|ממוזער|250px|עלי ומכתש עשויים [עץ (חומר גלם)|עץ וקרמיקה]]

**עֱלִי ומכתש** הם כלים המשמשים לטחינה, כתישה או מעיכה וערבוב של אבקות ומשחות, לחם יבש, פולי קפה, תבלינים או לריכוך מוצרי מזון קשים. בכמה מדינות ערב משמש גם להכנה של גלידה מסטיק.

העלי הוא מוט כבד שצורתו מעין אלה, והמכתש הוא כלי קיבול שצורתו מזכירה קערה.

באופן מסורתי, כלים אלו עשויים עץ קשיח, שיש, חרס, או נחושת. 
אופן השימוש בכלים הוא הנחת החומר המיועד לכתישה במכתש והכאתו באמצעות העלי. 

השימושים של המכתש והעלי מגוונים, החל מהכנת פסטו מסורתי במטבח הביתי, הכנת תרופות ברפואה ועד טחינה וערבוב אבקות במינונים מדויקים בכימיה.

## שימושים עבור מלאכות עתיקות
שימש בעבר גם עבור טחינה של מוצרי עץ עבור צביעת שטיחים.

## שימושים רפואיים
עלי ומכתש משמשים באופן מסורתי בתהליך הכנת התרופות. 
תפקידם הוא לסייע בכתישת רכיבי התרופה כדי להקל על הערבוב והמינון. המכתש והעלי, יחד עם נחש הנחושת הם מסמלי הרפואה העתיקים.

## בימי קדם
ממוזער
בתקופת "המזרח התיכון" הקדום שימש בתור כלי עבור טחינה של מוצרי מזון להכנת דבש מסוגים שונים או מוצרי חלב יבשים כגון: ג'מיד.

## ב[[מקרא]] ובדברי [[חז"ל]]
המכתש והעלי הוזכרו ב: "אִם תִּכְתּוֹשׁ אֶת הָאֱוִיל בַּמַּכְתֵּשׁ בְּתוֹךְ הָרִיפוֹת (=חטה) בַּעֱלִי - לֹא תָסוּר מֵעָלָיו אִוַּלְתּוֹ". גם בין כלי בית המקדש נמנו: "כֵלִים לְבֵית ה' כְּלֵי שָׁרֵת **וְהַעֲלוֹת** וְכַפּוֹת וּכְלֵי זָהָב וָכָסֶף" (), ועל פי הפירוש המיוחס לרש"י הכוונה לעלי המשמש לכתישת צמחי הבושם לקטורת.

על המכתשת שהייתה בבית המקדש מספרים חז"ל (): "מכתשת הייתה במקדש, של נחושת הייתה, ומימות משה הייתה, והייתה מפטמת את הבשמים. נתפגמה, והביאו אומנין מאלכסנדריא של מצרים ותיקנוה, ולא הייתה מפטמת כמו שהייתה. נטלו את תיקונה - והייתה מפטמת כמו שהייתה".

## ראו גם
* בקדש

## קישורים חיצוניים

* 
קטגוריה:כלים ומכשירים (מזון)
קטגוריה:כלי מעבדה
קטגוריה:קערות
ג'קפרוט

ממוזער|250px|ג'קפרוט
**ג'קפרוט** (שם מדעי: *Artocarpus heterophyllus* או ***A. heterophylla***; בעברית **לחמן שונה עלים**, מאנגלית מדוברת: **Jackfruit**) הוא מין של עץ ממשפחת התותיים הגדל באזורי שפלה טרופיים בדרום ודרום-מזרח אסיה, אשר הפרי שלו נפוץ כמאכל.

## תיאור
הפרחים גדלים על גבי הגזע (קאוליפלורה). הפרי הגדל יוצא היישר מהגזע או מענף צידי. קליפתו החיצונית מגובששת וחרוצה בחריצים בכל חלקיה. הפרי מרובה זרעים העטופים בציפה בשרנית אכילה. פנים הפרי צהוב בעיקרו. טעמו ייחודי, ריחו חזק ואופייני ומרקמו סיבי ועדין. פירות העץ הם מבין פירות המאכל הגדולים ביותר בעולם. פרי בודד עשוי לעלות על משקל של 36 ק"ג, להגיע לאורך של 90 ס"מ ולקוטר של 50 ס"מ. בארצות שונות במזרח הרחוק הוא נחשב לפרי נפוץ, עממי וזול, הגדל בחצרות בתים ונמכר ברחובות. ג'קפרוט מוכר כפרי הלאומי של בנגלדש.

## זנים
קיימים שלושה זנים:
# **ג'קפרוט קשה** - הפרי נשאר קשה גם לאחר שהוא מבשיל.
# **ג'קפרוט סוסו** (sosso) - הפרי נהיה רך לאחר שמבשיל.
# **ג'קפרוט דבש** - תוך הפרי נוזלי וטעמו מתוק מאוד.

## בישראל
העצים הראשונים הובאו לארץ ישראל בשנות ה-30 של המאה ה-20 וניטעו ברחובות ובצריפין. העצים נשאו פירות במשך כמה עונות אך לבסוף מתו עקב הזנחה. בתחילה גידלו בארץ שני עצים בגן האיקלום שבפקולטה לחקלאות ברחובות ומספר עצים בודדים בסביבות הכנרת. עץ נוסף גדל באזור עתלית בכניסה הצפונית במקום שבו נמצאים עצי הוושינגטוניה הגבוהים, זכר לחוות הניסיונות של אהרונסון שהייתה באזור.

את פרי המאכל ניתן להשיג משומר בצורת לפתן או בצורה קפואה בחנויות המוכרות מצרכים מהמזרח הרחוק. הפרי הטרי אינו משווק בישראל נכון לשנת 2010.

## ראו גם
* עץ הלחם

## קישורים חיצוניים

* 
* העמותה לפירות אקזוטיים בישראל
* 
* Jackfruit the "vegan sensation" that saved Sri Lanka - מאתר ה-BBC

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'אן-בטיסט דה לאמארק
קטגוריה:פירות טרופיים
קטגוריה:צמחי מרפא
קטגוריה:תותיים
קטגוריה:עצים ביערות גשם טרופיים בדרום-מזרח אסיה
קטגוריה:הודו: עצים
וסילי ז'וקובסקי

[שמאל|ממוזער|200px|וסילי ז'וקובסקי, דיוקן של [אורסט קיפרנסקי, 1815]]
**וסילי אנדרייביץ' ז'וקובסקי** (ברוסית: Василий Андреевич Жуковский; 9 בפברואר 1783 - 24 באפריל 1852) היה משורר רוסי, בין טובי המשוררים בתחילת המאה ה-19, מייסד הסגנון הרומנטי בשירה הרוסית ומחבר ההמנון הלאומי של האימפריה הרוסית (אל, נצור את הצאר!).

## ביוגרפיה
וסילי ז'וקובסקי נולד בכפר בגוברניית טולה. הוא היה בן מחוץ לנישואים של בעל אחוזה מקומי ושבויה מטורקיה. את שם המשפחה קיבל הילד מאיכר מקומי שאימץ אותו.

לקידום הקריירה העתידית, רשמו ההורים את הילד לשירות צבאי, ובשנת 1789 הוא נרשם גם בספר האצילים של הגוברניה. בשנת 1797 הוא נשלח למוסקבה להמשך לימודים. באותה שנה הוא פרסם את השיר הראשון שלו. בשנת 1802 הוא הכיר את ניקולאי קרמזין והושפע מיצירותיו. הוא המשיך בפרסום שירים וגם תרגם מספר שירים מאנגלית.

החל משנת 1805 הפופולריות שלו גדלה והגיעה לשיא בשנים 1808–1812. בשנת 1808 הוא פרסם את אחד השירים המפורסמים - "לודמילה".

בשנת 1812, במהלך המלחמה נגד נפוליאון, הוא התנדב לצבא מתנדבים. שיריו בתקופה זו הפכו לפופולריים מאוד בצבא. בשנת 1814 הגיע לאחוזה של משפחת קירייבסקי, שהיו קרובי משפחתו והתגורר שם כמעט שנתיים; כשהוא מגדל את נכדים-אחיינים של גיסתו,  ואיוון קירייבסקי. בשנת 1815 הוא היה אחד מהחברים הבולטים בחבורה הספרותית "ארזמס". בשנת 1816 הוא חיבר את המילים ל"יה מלכנו נצור", ההמנון הרוסי הראשון.

בשנת 1816 הוא התקרב למשפחת הקיסר, ובשנת 1826 התמנה למורה הפרטי של אלכסנדר, הקיסר העתידי. בשנים 1837–1839 הוא נסע לאירופה ביחד עם יורש העצר. בשנת 1841 הוא יצא לגמלאות. באותה השנה, הוא התחתן בדיסלדורף עם בחורה צעירה שהייתה בת אחד מחבריו. בהמשך חייו הוא התגורר בגרמניה.

בשנת 1842 הוא התחיל בתרגום האודיסיה. הכרך הראשון פורסם בשנת 1848 והשני ב-1849.

הוא נפטר בבאדן-באדן והוטמן במנזר אלכסנדר נבסקי בסנקט פטרבורג.

## ספריו
* **הנסיכה הנמה** (1826. תר' אהרן לובושיצקי בשם **השושנה בין החוחים**, 1898; דב ירדן בשם **בממלכת הדממה**, 1972) — אגדת-עם פיוטית.
* **מחיי השרצים** (1828. תר' אהרן לובושיצקי, 1898) — פואמה סאטירית-אלגורית על פגישת מלך הצפרדעים וקיסר העכברים.
* **סבטלנה** (1842)
* **מלך השדים** (1842) — בלדות.
* **האגדה על איוואן בן הצאר והזאב האפור** (1845)
* **ואדים נובוגרודסקי** (1848) — רומאן היסטורי שכתיבתו לא הסתיימה.

## קישורים חיצוניים

* יצירות של ז'וקובסקי
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים רוסים
קטגוריה:רוסים במלחמות הנפוליאוניות
קטגוריה:אנשי צבא רוסים
קטגוריה:מתרגמים רוסים
קטגוריה:מבקרי ספרות רוסים
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר העיט האדום
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מעוטרי עיטור ולדימיר הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור פרידריך
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר הבז הלבן
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין טיחווין
קטגוריה:ילידי 1783
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1852
שולה וידריך

**שולה (שולמית) וידריך** לבית אוסלנדר (נולדה ב-1951 בתל אביב) היא חוקרת תולדות העיר תל אביב-יפו, מאז שנות ה-80.

וידריך איתרה, חקרה ותיעדה בניינים רבים במרחב תל אביב; חלק גדול מעבודותיה מצוי בארכיון עיריית תל אביב-יפו. לעיתים נאבקה נגד הריסתם ובעד שימורם של בתים ואתרים, וכפועל יוצא השפיעה על הנוף האורבני התל אביבי בכללו. במהלך השנים, איתרה וידריך מקורות על מייסדים של העיר תל אביב אשר נעלמו עקבותיהם, כגון יצחק חיינקו ויעקב מטלון. כמו גם אדריכלים חשובים, ביניהם בתפקיד מהנדס העיר, ופרסמה את קורות חייהם בספריה. וידריך גילתה פרטים בנוגע לאדריכלים דב הרשקוביץ ויצחק שוורץ (שן-צור), ומיפתה את כל בתיו של האדריכל אלכסנדר לוי אשר נספה בשואה.

וידריך היא פעילה בחברה להגנת הטבע, בעמותת התיירות של עיריית תל אביב, במועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ובמרכז להכרת תל אביב. חברה בוועדת השמות של עיריית תל אביב ובעמותת מוזיאון נחום גוטמן. בערב יום העצמאות השישים ואחת של מדינת ישראל בשנת תשס"ט 2009, שנת המאה לייסוד העיר תל אביב, הדליקה וידריך משואה בהר הרצל בירושלים. מאמריה מופיעים בכתב-העת האלקטרוני של הסופר אהוד בן עזר ובבמות נוספות. היא צילמה והפיקה בהתנדבות סרטים קצרים לערוץ הקהילתי בתל אביב.

וידריך התייצבה נגד הספר אחוזת דג'אני של אלון חילו, בטענה שהוא חוטא לאמת ההיסטורית. בחורף 2010, השתתפה באופן פעיל במחאה הציבורית כלפי תערוכה שהוצגה בחורף 2010 בגלריה בתל אביב, בשם: "השדרה הראשונה".

בשנת 2017, קיבלה וידריך את תואר יקירת מוזיאון נחום גוטמן לאמנות על "תרומתה הייחודית לחקר תולדות העיר תל אביב". על עבודתה אמרה וידריך: "אני אוהבת את העיר, ויחד עם בני משפחתי, חקרתי את תולדותיה וסיפוריה אשר הפכו למפעל החיים הפרטי שלי".

וידריך נשואה ולה שני ילדים ונכדים: בן בשם רז ובת הנקראת על שם העיר, הפעילה החברתית וחברת מועצת העיר רמת גן, תל אביב וידריך דידיו.
[ממוזער|שולה וידריך בהשתלמות מורי דרך ב[בית ביאליק, בפעם האחרונה  לפני  פרישתה לגמלאות (ספטמבר 2024)]]

## ספרים ומאמרים
* (עם עופר רגב), **בולוואר שדרות רוטשילד בתל אביב**, הוצאת רמות, 1999.
* **ביאליק הרחוב**, הוצאת פורת, 2004.
* (עם יוסי גולדברג ועירית עמית-כהן), **תל אביב עיר גלויה**, הוצאת אחיאסף ואופוס, 2009.
* (עם יעקב שביט וגדעון ביגר), **ההיסטוריה של תל אביב - משכונות לעיר**, הוצאת רמות, 2001.
* (עם שמואל גילר), **בית הכנסת המטולטל**, המועצה לשימור אתרים, 2014.
***השכנים של ביאליק**, הוצאת פורת, 2019.

בנוסף לכך, השתתפה וידריך במחקר ובעריכה של ספרים העוסקים בתל אביב.

רבים ממאמריה של וידריך זמינים באתר 'תל אביב 100 - האנציקלופדיה העירונית'.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* סרטון של שולה וידריך מדליקה משואה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל, 2009

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 2009
קטגוריה:מורות דרך ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
ברית טורגאו

**ברית טורגאו** (בגרמנית: **Torgauer Bund**) נחתמה בין שליטים פרוטסטנטיים שהיו נסיכים בוחרים באימפריה הרומית הקדושה, בהם פיליפ הראשון, רוזן הסן ויוהאן, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ב-1525. זאת הייתה למעשה הברית הראשונה בין פרוטסטנטים. מטרת הברית הייתה התנגדות להחלטת וורמס, מעט אחרי הדיאט הקיסרי של שפייר וכתגובה לברית דסאו. מכיוון שלנסיכים שחתמו על הברית לא היה כוח צבאי משמעותי, הברית לא הצליחה להשיג כוח פוליטי או דתי משמעותי.

שורשי הברית בהסכמים ראשוניים בין שני הנסיכים שהושגו בעיר גותה ושנחתמו מאוחר יותר בעיר טורגאו בסקסוניה, מושב בית וטין.

ב-1531 נחתמה ברית שמלקלדן, שהייתה דומה אבל כללה גם צבא של 10,000 חיילים ו-2000 פרשים. זו האחרונה שרדה 16 שנים והצליחה להשיג את יעדיה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נצרות פרוטסטנטית
קטגוריה:המאה ה-16
קטגוריה:האימפריה הרומית הקדושה