open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חומצה אספרטית

**חומצה אספרטית** (**Aspratic acid**, או: **אספרטט**, **Aspartate**) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע.

## מבנה
זוהי אחת משתי חומצות האמינו היחידות שלהן שייר חומצי, יחד עם **[[חומצה גלוטמית]]**. השייר של חומצה אספרטית מורכב מקבוצת **מתילן** (**CH<sub>2</sub>**) אליה קשורה קבוצת **[[קרבוקסיל]]** (**COOH**). שייר זה זהה כמעט לזה של חומצה גלוטמית, למעט קבוצת מתילן נוספת הקיים בשייר של האחרונה.

קבוצת הקרבוקסיל נוטה לאבד את אטום המימן שלה, ומכאן החומציות (חומצה מוגדרת כתרכובת הנוטה לאבד יוני מימן). כשזה מתרחש, נותר השייר בצורת יון **קרבוקסילט** (**<sup>-</sup>COO**), ואז נהוג לקרוא לתרכובת **אספרטט**. ב-pH נייטרלי (7) נוטה חומצה אספרטית  לאבד את אטום המימן ולהופיע בצורת האספרטט. המטען החשמלי של אספרטט הוא 1-, עקב יון הקרבוקסילט השלילי.

חומצת האמינו **[[אספרגין]]** היא נגזרת של חומצה אספרטית. במקום קבוצת קרבוקסיל היא מכילה קבוצת **[[אמיד]]** (**CONH**); היא נוצרת כשחומצה אספרטית מגיבה עם אמוניה (**NH<sub>3</sub>**). עקב הקרבה בין שתי החומצות קיים סימול ארוך המציין אספרגין **או** חומצה אספרטית - **Asx** - וכן סימול קצר - **D**. חומצה אספרטית קיבלה את שמה מאספרגין, אשר בתורה קיבלה את שמה מצמח האספרגוס, בו נתגלתה לראשונה.

## ראו גם
*אספרטיים (ממתיק מלאכותי שאחד ממרכיביו הוא חומצה אספרטית).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חומצות אמינו
מלנוציט

[שמאל|250px|ממוזער|מלנוציט ו[מלנין]]
**מלנוציט** או **תא מלנין** הוא סוג תאים הממוקמים בדרך כלל לאורכה של השכבה התחתונה בשכבת האפידרמיס של העור, ברשתית העין ובמספר מקומות נוספים. עיקר ומהות פעילותם של התאים המלנוציטים הם ייצור והפרשת מלנין, פיגמנט אשר בולע קרינה באורכי גל קצרים (בעיקר קרינה על-סגולה) ומגן על הגוף מפניה. בסרטן עור מסוג מלנומה תאים אלו עוברים התמרה סרטנית ומתחלקים בצורה לא מבוקרת.

## תיאור
בעור, כל תא עשירי בממוצע, הוא מלנוציט. מלנוציטים המצויים בעור מרוכזים בשכבה הממוקמת מתחת לשכבת תאי בסיס של האפידרמיס ומעל לדרמיס. מלנוציטים מסנתזים מלנין, שהוא פיגמנט כהה האחראי לצבע העור. לאחר הסינתזה נאגר המלנין באברונים מיוחדים הקרויים . המלנוזומים הם אברונים תוך-תאיים דמויי ביצה (זו צורתם בשלבי התפתחותם המתקדמים), הנראים כשלפוחית מגורגרת, הקשורה, כמו אברונים תוך תאיים נוספים, אל קרום התא. אברונים אלו אחראים לייצור המלנין, לאגירתו ולהגנה על התא מפני תוצרי ביניים רעילים לתא, הנוצרים במסלול ה של מלנין ויכולים לחמצן את הליפידים בקרום התא. המלנוזומים מועברים לתאי העור השכנים (קרטינוציטים) ויוצרים בכך פיגמנטציה. כך, בעור כהה יש יותר מלנוזומים מאשר בעור בהיר. צפיפות המלנוציטים אינה אחידה בכל הגוף. למשל, צפיפותם באזורים מוצנעים (איברי המין) גבוהה יותר מאשר בגב. חשיבותה של צפיפות המלנוציטים לפיגמנטציה של העור פחותה מחשיבות כמות המלנין המיוצר ומאיכותו. תכונות אלה מתבטאות בהופעת מלנוזומים גדולים יותר (המכילים יותר מלנין) באנשים כהי עור לעומת בהירי עור. 

## מוצא עוברי של המלנוציטים
מוצאם העוברי של המלנוציטים הוא מתאי הרכס העצבי (Neural Crest). התאים מתנתקים ממקורם, באזור הדורסלי של צינור העצבים (neural tube) אשר במערכת העצבים המרכזית (Central Nervous System). לאחר התנתקותם הם נודדים לאזורים ונטרליים בתוך הדרמיס העוברי, מתחת לאקטודרם, שם הם מתחילים להתמיין למלנוציטים. תהליך הנדידה וההתמיינות מווסת על ידי חלבונים, המדכאים או מעודדים את הנדידה, כמו אפרין או פרוטאוגליקנים, בהתאמה, ועל ידי אינטראקציות בין רצפטורים (כמו KIT, שהוא RTK, Receptor Tyrosine Kinase) לליגנדים מתאימים (לדוגמה steel).

## ייצור מלנין
שני סוגי מלנין עיקריים מיוצרים במלנוזום:
*אומלנין (eumelanin) - בצבע שחור-חום
*פאומלנין (pheomelanin) - בצבע צהוב-אדום

הפעלת MC-1R &רלמ;(), על ידי עלייה בריכוז הליגנד הנקשר אליו, αMSH &רלמ;(), גורמת לעלייה בפעילות האנזים TYR &רלמ;(TYRosinase). האנזים TYR אחראי לכמה פעולות במסלול סינתזת המלנין מחומר המוצא (סובסטרט), חומצת האמינו טירוזין, ובהן: טירוזין הידרוקסילאז, דיהידרוקסיפנילאלנין (תוצר הביניים הראשון בסינתזת המלנין), ודיהידרוקסיאינדול אוקסידאז.

## התרבות מלנוציטים
מלנוציטים הם בעלי שיעור מיטוזה נמוך, אולי בשל מוצאם העוברי מתאי עצב, ועל אף זאת נצפית עלייה במספר המלנוציטים הפעילים בתגובה לקרינה על סגולה, כמו גם עלייה בגודלם, עלייה בשיעור פעילות האנזים TYR, ועלייה במספר המלנוזומים הבוגרים (הנמצאים בשלבים המתקדמים בהתפתחותם). את העלייה במספר המלנוציטים הפעילים נהוג לייחס להפעלתם של מלנוציטים קיימים, אך רדומים, ופחות למיטוזה.

## מלנומה
החלבון GP100, המכונה גם HMB-45, הוא marker לתאי מלנומה של האדם, ומובן שהוא מופיע גם במלנוציטים שלא עברו התמרה סרטנית. חלבונים ייחודיים רבים למלנוציטים (TYR, TRP-1 ועוד) משמשים במחקר למציאת טיפול למחלה זו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטולוגיה
קטגוריה:תא
קטגוריה:עור
באצבית

**בּאצבּית** (בגאורגית: **ბაცბური ენა**, באצבּוּלי אֶנה) או **צובה-תושית** (**წოვათუშური ენა**) היא אחת מהשפות הקווקזיות ובמסגרת זו היא משתייכת לשפות הקווקזיות הצפון-מרכזיות. היא מדוברת על ידי כ־2,500 בני אדם. עם זאת, גאורגית היא השפה המדוברת בגאורגיה על ידי הבאצים החיים בכפר אלווני עילית שבמחוז המזרחי של גאורגיה, קאחתי.

השפה הבאצבית אינה מפותחת כצ'צ'נית והאינגושית בנות משפחתה ורוב דוברי השפה כותבים בגאורגית ומשתמשים בשפה זו רק כשפה מדוברת.

ראשיתה של החברה הבאצבית היא במאה ה־19. הבאצים הראשונים חיו בתושתי, חבל ארץ הררי בצפון-מזרח גאורגיה של היום. הקהילה הבטסית הייתה מורכבת מארבע קבוצות:
* סַגירטַה
* אוֹטֶלטה
* מוֹזַרטַה
* אינדוּרטַה
מאוחר יותר קבוצות אלו התיישבו בקאחתי בכפר אלוואני עילית (זֶמוּ אלוואני), במקום בו הם חיים עד היום.

## [[פונולוגיה]]

## קישורים חיצוניים
* באצבית באתר אתנולוג

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאורגיה: שפות
קטגוריה:שפות קווקזיות צפון-מזרחיות
קטגוריה:קאחתי
1990 בקולנוע

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1990 ונוגעים לעולם הקולנוע.

## סרטים [[שוברי קופות]]
#"שכחו אותי בבית"
#"רוח רפאים", בכיכובה של דמי מור
#"רוקד עם זאבים", בכיכובו של קווין קוסטנר 
#"אישה יפה", בכיכובם של ריצ'רד גיר וג'וליה רוברטס
#"צבי הנינג'ה" בכיכובם של דייוויד פורמן, ליף טילדן, ג'וש פאיס, ומישלן סיסטי
#"המרדף אחר אוקטובר האדום"
#"זיכרון גורלי", בכיכובו של ארנולד שוורצנגר
#"מת לחיות 2",בכיכובו של ברוס ויליס
#"דיק טרייסי", בכיכובו של וורן בייטי 
#"שוטר בגן ילדים", בכיכובו של ארנולד שוורצנגר

## [[פרס אוסקר|פרסי אוסקר]]
*הסרט הטוב ביותר: "רוקד עם זאבים"
*הבמאי הטוב ביותר: קווין קוסטנר ("רוקד עם זאבים")
*השחקן הטוב ביותר: ג'רמי איירונס ("תהפוכות הגורל")
*השחקנית הטובה ביותר: קתי בייטס ("מיזרי")

## נולדו
* 13 בינואר – ליאם המסוורת', שחקן אוסטרלי
* 24 במרץ – קיישה קאסטל-יוז, שחקנית
* 9 באפריל – קריסטן סטיוארט, שחקנית
* 15 באפריל – אמה ווטסון, שחקנית
* 16 במאי – תומאס סאנגסטר, שחקן
* 13 ביוני – אהרון טיילור-ג'ונסון, שחקן
* 2 ביולי – מרגו רובי, שחקנית אוסטרלית
* 9 באוגוסט – ביל סקארסגארד, שחקן
* 15 באוגוסט – ג'ניפר לורנס, שחקנית

## נפטרו
* 20 בינואר – ברברה סטנוויק, שחקנית
* 25 בינואר – אווה גרדנר, שחקנית
* 3 בפברואר – ניסים עזיקרי, שחקן
* 15 באפריל – גרטה גרבו, שחקנית
* 23 באפריל – פולט גודארד, שחקנית
* 16 במאי – סמי דייוויס ג'וניור, זמר ושחקן 
* 16 במאי – ג'ים הנסון, יוצר החבובות
* 18 במאי – ג'יל איירלנד, שחקנית
* 2 ביוני – רקס הריסון, שחקן
* 8 בדצמבר – מרטין ריט, במאי

## סרטים אחרים
*"אייר אמריקה"
*"טקססוויל"
*"התעוררות" בכיכובם של רוברט דה נירו ורובין ויליאמס
*"צעדיי הראשונים במאפיה" בכיכובם של מרלון ברנדו ומתיו ברודריק
*"ימי הרעם"
*"המספריים של אדוארד", בכיכובם של ג'וני דפ ווינונה ריידר
*"הסנדק 3"
*"החבר'ה הטובים" בכיכובם של רוברט דה נירו, ג'ו פשי (שזכה באוסקר עבור שחקן המשנה) וריי ליוטה
*"ג'ו נגד הוולקנו"
*"הטורף 2", בכיכובו של דני גלובר
*"צומת מילר, סרטם של ג'ואל ואיתן כהן בכיכובו של גבריאל ביירן
*"בחזרה לעתיד 3"
*"משחק ילדים 2"
*"ילדה רעה"
*"המסע לירח של פטר"
*"ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה"

## ראו גם
* 1990 בטלוויזיה
*1989 בקולנוע 
*1990
*1991 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

## קישורים חיצוניים

* שנת 1990 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
לאזית

**לאזית** (**ლაზური**, לאזוּרי או לאזוּרי נֶנה, **ლაზური ნენა**; גאורגית: **ლაზური**, לאזורי או צ'אנוּרי, **ჭანური**; טורקית: **Lazca**) היא שפה המדוברת בצפון-מזרח טורקיה ובדרום-מערב גאורגיה, על ידי הלאזים. הלאזית משתייכת למשפחת השפות הכרתווליות. היא מדוברת על ידי כ-22,000 לאזים מתוכם כ-20,000 בטורקיה (נכון לשנת 2007), כאשר סך אוכלוסיית הלאזים מונה 92,000 איש (נכון לשנת 1980).

## הגיית השפה וכתיבתה
האלפבית המשמש את השפה הוא הגאורגי (מחדרולי) או הלטיני.

[250px|ממוזער|האזור בו מרוכזים רוב דוברי השפה הלאזית במפת דוברי השפות הכרתווליות ב[קווקז]]

## ניבים
*כוֹפּוּרִי (ხოფური) - מדוברת בהופה ובאג'ריה
*וִיצוּר-אַרכִיבּוּלִי (ვიწურ-არქაბული) - מדוברת בארהווי (נפת ארטווין) ובפינדיקלי (נפת ריזה)
*צ'כַאלוּרִי (ჩხალური) - מדוברת בכפר דוזקוי (צ'אחלה) בבורצ'קה
*אַתִינוּרִי (ათინური) - מדוברת בפאזאר (אתינה לשעבר)
*אַרטַאשֶנוּרִי (არტაშენური) - מדוברת בארדצ'ן

## ראו גם
*לאזים
*לאזיסטן

## קישורים חיצוניים
* 
*לאזית באתר אתנולוג
* 

קטגוריה:שפות כרתווליות
קטגוריה:גאורגיה: שפות
קטגוריה:טורקיה: שפות
שפות אנטוליות

ממוזער|אזור אנטוליה
**השפות האנטוליות** הן קבוצת שפות שנכחדו המשויכת למשפחת השפות ההודו־אירופיות, או לפי חלק מהסיווגים קרובה מאוד למשפחה זו.

## היסטוריה
השפות האנטוליות דוברו באסיה הקטנה בעת העתיקה. השפה האנטולית המוכרת ביותר היא החתית. שפות נוספות המשתייכות למשפחה זו הן הלוּוִִית, שלכתיבתה נעשה כנראה שימוש ב"הירוגליפים חתיים", והפאלאית. כן מוכרות לחוקרים מספר כתובות וטקסטים קצרים בלידית וליקית, שתיהן שפות מאוחרות מהשפות שהוזכרו עד כה. שפות נוספות ששייכות כנראה לקבוצה הן קרית, מיסית, קפדוקית (שדוברה בחבל קפדוקיה), פיסידית (לשון פיסידיה) ופּפלאגונית. 

בשנת 1906 חשפה משלחת גרמנית לאסיה הקטנה שרידים של התרבות החיתית. בבוגאזקוי נמצאה עיר הבירה של החתים. השלטון החתי באזור נמשך משנת 1900 לפנה"ס ועד לשנת 1200 לפנה"ס. בין השרידים נמצאו אלפי לוחות חרס, עליהם כתובות בכתב יתדות. לוחות אלו נוצרו ברובם בין 1700 לפנה"ס ל־1400 לפנה"ס. בשנים 1916–1917 פענח בדז'יך הרוזני את הכתובות שעל לוחות החרס. הרוזני קבע כי שפה זו שייכת למשפחת השפות ההודו־אירופיות. המורפולוגיה של השפה החתית פשוטה יותר מזו של שפות הודו־ארופיות עתיקות אחרות. 

לא ברור מתי בדיוק נכחדו השפות האנטוליות; על כל פנים, השפעה הלניסטית ניכרת חדרה לאזור אסיה הקטנה בימי אלכסנדר מוקדון, וההשערה המקובלת היא שעד תקופת הרומאים השפות האנטוליות כבר לא היו בשימוש.

## קישורים חיצוניים

* אתר קבוצת המחקר eDiana למחקר השפות האנטוליות, אוניברסיטת מרבורג
* 
* 

קטגוריה:שפות הודו-אירופיות
קטגוריה:שפות עתיקות
הממלכה החתית הקדומה

שמאל|ממוזער|250px|מפת חלוקת השלטון בין האימפריות בשנת 1400 לפנה"ס
**הממלכה החתית הקדומה** הוא מונח אשר מתייחס לשלב בהיסטוריה של החתים. לפי הכרונולוגיה המקובלת, שלב זה נמשך מימי המלך חתושילי הראשון לימי המלך תלפינו (1680–1500 לפנה"ס). גבולותיה היציבים והליבתיים של הממלכה היו באנטוליה, אף על פי שלעיתים נמתחו הגבולות עד בבל. בשלביה המאוחרים של הממלכה אבדה היציבות הפוליטית והידיעות הכתובות התמעטו. אחר שיקום מהיר וקצר עברה הממלכה לשלב העמום של הממלכה התיכונה, ולאחריה לשלב האימפריה החתית. 

הקשר ההיסטורי הראשוני שנמתח לעברם המעורפל של החתים נמצא בארכיון חתושה, בירתם השנייה של החתים. לוחות מהמאה ה־14 לפנה"ס מספרים על מעללי מלכים אגדיים מהמאה ה־18 לפנה"ס. שני המלכים העולים בכתוב הם פיתחנה ואניתה, אב ובן, אדוני כּוּשַרַה. סיפורם מתעד את מסעות פיתחנה שכבש את נשש, ובנו שלקח את חתושה.

[שמאל|ממוזער|250px|שער האריות בקדמת [חתושה, בירת הממלכה החתית.]]
מימי השלטון המשוערים של אניתה לימי המלך העוקב הידוע, הוא לברנה הראשון, משתרעות מאה שנות היסטוריה בלתי מתועדת. אין לדעת אם היה קשר משפחתי ברור בין המלכים, ואחדים אף סברו כי שני המלכים האגדיים היו חַתים במוצאם, ולא חִתים. 

לברנה הראשון, בהתאם לרשומות, הרחיב את שלטון החתים לעבר הים התיכון ושם את בניו כמושלי ערים בממלכתו. הועלו טענות לפיהן לברנה למעשה היה תואר של מספר מלכים אשר שלטו בין ימי אניתה לימי חתושילי הראשון. בין אם היה זה מלך יחיד או מספר מלכים, עבודתם הניחה את היסודות להקמת הממלכה החתית הקדומה. 

חתושילי הראשון (נקרא גם לברנה השני) "האחד מחתושה", בן לברנה הראשון, היה המלך הראשון ששלט מחתושה, אותה הוא שיקם וביצר. בשלטונו יצא המלך למסכת כיבושים. את ניצחונותיו תלה המלך באלת השמש ארינה והקדיש לה עבדים וכסף רב. בימיו התרחשה פלישה מאיימת של שבטי החורים לממלכתו, אך המלך עשה חייל בהדיפתם. 

נכד חתושילי הראשון, הוא מורשילי הראשון, ירש את סבו, כנראה משום שמזימת חצר בה היה מעורב בנו של חתושילי הראשון נחשפה על ידי המלך והירושה עברה הלאה כעונש. מעט ידוע על שלטונו, אולם נהוג לזקוף לזכותו את כיבוש חלב, ופשיטה על בבל אשר שמה קץ לשושלת חמורבי (עמורפא). צפון סוריה הוכנעה ברובה ומסיה זרמו לקופה החתית. מורשילי הראשון נפל קורבן לרצח ביד גיסו חנתילי הראשון שעלה לכס, אך החל תקופה בת כ־100 שנות אנרכיה ואי־יציבות שלטונית. 

אחר חנתילי הראשון שלט זידנתה הראשון, אחריו אמונה ואחריו חוזיה הראשון. בימי המלכים הללו אבדה הממלכה החתית שטחים וכוח. כיבוש קיליקיה בידי החורים היה הרסני במיוחד הואיל והוא הגביל את גישת החתים לסוריה. את חוזיה הראשון ירש תלפינו, איש חצרו, אשר חתם על הסכם עם החורים כדי לדאוג לשלום הפרובינציות הסוריות. ברואו את ההרס ששרעו מלחמות הכתר, קבע המלך החדש חוקי ירושה ברורים, קבע הגבלות על ניסיונות לקיחת החוק לידיים בידי האצולה, טיפח את כוח הפנקוס וטיפל בנדון עונשי מוות. 

בהקשר לטווח הקרוב, ניתן לומר כי הרפורמות אותן הנהיג תלפינו נכשלו. יורשיו של תלפינו היו סדרת מלכים חלשים שמעט מאוד ידוע לגביהם ובימיהם הממלכה החתית הצטמצמה במידה משמעותית. אף על פי כן, שושלת חדשה קמה בתום שלטונם ההרסני והביאה ליסוד האימפריה החתית. שמות מלכי הממלכה החתית התיכונה, הם יורשי תליפינו, הם כדלהלן: אַלוּוַמַנה; תַחוּרוַיִלִי; חנתילי השני; זידנתה השני; חוזיה השני; מוותלי הראשון.

## קישורים חיצוניים
* החתים, באתר "ההיסטוריה של העולם" 
* היסטוריה ועקרונות המוסר החתי, מתוך "אתיקה בקרב השומרים, הבבלים והחתים"

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חתים
ארמנית

**ארמנית** (בארמנית: **Հայերեն**, הַיַרֶן) היא שפה המשתייכת למשפחת השפות ההודו-אירופיות ומהווה ענף עצמאי בתוכה. היא השפה הלאומית של העם הארמני והשפה הרשמית של ארמניה. 

השפה הארמנית מחולקת לשני דיאלקטים:
*ארמנית מזרחית – המשמשת בחיי היום-יום בארמניה ובקהילות מזרחיות אחרות, כדוגמת הקהילה באיראן.
*ארמנית מערבית – בה מדברות הקהילות הארמניות באנטוליה.
לאחר רצח העם הארמני הייתה הארמנית המערבית בשימוש על ידי התפוצות הארמניות בלבד.

## היסטוריה
ארמנית היא שפה הודו-אירופית ומדוברת רק באזור הקווקז ובתפוצות הארמניות בעולם. שפה זו היא שלוחה בפני עצמה במשפחת השפות ההודו-אירופיות ואינה משתייכת לאף קבוצה במשפחה זו. יש המשײכים את השפה הפריגית ממשפחת השפות הפריגיות שכבר נכחדה ויש שאף מוצאים קשר בין היוונית לארמנית. כמו כן ישנן מילים רבות בשפה הארמנית השאולות מפרסית וכן השפעת השפות הקווקזיות אשר מדוברות על ידי העמים הגרים בצמוד לארמניה.

יצירות ספרותיות ראשונות בשפה התגלו מן המאה ה-5 ואילך, אשר נכתבו בארמנית קלאסית או גרבר אשר שמרו על חוקיה הבסיסײם. השפה המדוברת התפתחה באופן ניכר ואילו השפה הכתובה נשארה בעינה ולא השתנתה כמעט בכלל.

הכתב הארמני, בן 36 האותיות, נוצר על-פי המסורת על ידי הנזיר מסרוב משדוץ (מסרוב הקדוש) בשנת 405.

## עיצורים

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ארמניה: תרבות
ארמניות
קטגוריה:שפות עתיקות
קטגוריה:שפות
מלך בניו יורק

**מלך בניו יורק** (באנגלית: **A King in New York**) הוא סרט קולנוע קומי בריטי, שיצא בשנת 1957. צ'ארלי צ'פלין כתב וביים את הסרט, שיחק בו בתפקיד הראשי, הפיק אותו לצד ג'רום אפסטיין, וגם היה אחד מכותבי פסקול הסרט.

הסרט הותר להקרנה בארצות הברית רק ב-1967, כיוון שהוא מהווה סאטירה חריפה על ארצות הברית וכל מה שהיא מייצגת. הסרט נוצר אחרי שצ'פלין גורש למעשה מארצות הברית, ומהווה מעין כתב אישום מריר כנגד המדינה בה היה גדול כוכבי הקולנוע במשך עשרים שנה.

צ'פלין היה בעת צילום הסרט בן 68, ומבוגר מדי לקומדיה המלווה בתנועות פיזיות כבשנים קודמות, אך הוא הצליח להמיר תנועות אלו במימיקה טובה וליצור סדרה של סצנות שזכו לביקורות חיוביות (בהן ההזמנה במסעדה, צילום הפרסומת, הביקור בבית הספר, הביקור בתיאטרון, מתיחת הפנים, הופעה בוועדת מקארתי ועוד).

## פרטי עלילה
בסרט, מגיע מלכה המודח של מדינה קטנה לניו יורק, ושם הוא חווה את מיטב הרעות החולות של ארצות הברית מנקודת מבטו של צ'פלין: הצביעות ביחסי האנוש, פולחן הנעורים (מתבטא בסצנה בה צ'פלין עובר מתיחת פנים), הפרסומות הצבועות (סצנת צילום הפרסומת הסמויה, ששוחזר שנים רבות לאחר מכן בסרט "המופע של טרומן"), ההאלהה לרגע וצייד המכשפות האנטי־קומוניסטי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1957
קטגוריה:סרטי קומדיה בריטיים
קטגוריה:סרטי צ'ארלי צ'פלין
מסייה ורדו

**מסייה ורדו** (באנגלית: **Monsieur Verdoux**) הוא סרט משנת 1947 שבוים והופק על ידי צ'ארלי צ'פלין, שגם שיחק את התפקיד הראשי בו. צ'פלין היה גם אחד מכותבי הסרט (הכותב האחר היה אורסון ולס, הוגה הרעיון של הסרט) וגם כתב את המוזיקה של הסרט.

הסרט הוא קומדיה שחורה, ובו משחק צ'פלין פקיד בבנק, בעל לאישה חולה וילד, המשיג את הונו באמצעות פיתוי גברות עשירות ורציחתן. בסרט זה נוטש צ'פלין גם את מניירות הסרט האילם וגם את דמות הנווד ומגלם להפליא את דמותו של מסייה ורדו, הרוצח המעודן. הסרט עורר בזמנו סערה גדולה, במיוחד בגלל דמותו של ורדו, שאינו ניחם על מעשיו עד הרגע האחרון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1947
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי צ'ארלי צ'פלין
קטגוריה:סרטי פולחן
הבהלה לזהב (סרט)

ממוזער|thumbtime=1|upright=1.5|''The Gold Rush''
**הבהלה לזהב** (במקור: **The Gold Rush**) הוא סרט קולנוע אילם שנכתב, בוים, הופק ונערך על ידי צ'ארלי צ'פלין, שגם שיחק את התפקיד הראשי בסרט שיצא בשנת 1925. צ'פלין גם היה אחד מכותבי המוזיקה של גרסת 1942 של הסרט.

## תקציר העלילה

ג'ים הגדול, כורה זהב במהלך הבהלה לזהב באלסקה, בדיוק מצא מכרה מלא בזהב כשלפתע פורצת סופת שלגים. הנווד (צ'ארלי צ'פלין) גם כן נקלע לסופת השלגים הזאת במטרה למצוא זהב. הוא מועד לתוך בקתה של בלק לרסון, פושע ידוע לשמצה. לרסון מנסה להוציא את הנווד, כאשר גם ג'ים הגדול נכנס. לרסון מנסה כעת להוציא את שניהם ללא הצלחה, ולבסוף הם מסכימים ששלושתם יישארו בבקתה.

הסרט הותיר כמה סצנות בלתי-נשכחות, ובהן "ריקוד הלחמניות" שמבצע צ'פלין עם צמד מזלגות וצמד לחמניות, הסצנה בה מבשל הנווד את נעלו ואוכל אותה יחד עם רעו ג'ים הגדול כשהם תקועים בצריף בסופת שלג ללא מזון, וסצנת "התרנגולת", בה מוחו המורעב של ג׳ים מדמה שצ׳ארלי הוא תרנגולת גדולה ועסיסית ורודף אחריו להורגו.

הסרט מעביר ביקורת על החברה. בגרסה השנייה צפלין הוסיף קריינות.

את הסרט צילם צפלין במשך חמש שנים. על כל דקה של סרט עשרים ושבע דקות הושלכן לפח. 

לנווד, גיבור הסרט, אין שם ולכן הוא המכנה האנושי המשותף ביותר.

יש אומרים שהוא הסרט המצוטט ביותר בכל הזמנים.

### שנת 2025 – 100 שנים לסרט.
צ'רלי צ'פלין אמר על הסרט "זהו הסרט שבזכותו אני מקווה שאנשים יזכרו אותי".

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
ממוזער|ימין|מתוך הסצנה בה הנווד אוכל את הנעל

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים אילמים
קטגוריה:סרטי צ'ארלי צ'פלין
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:בהלות זהב
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1925
קטגוריה:סרטים שצולמו בקולורדו
חבילת נתונים

**חבילת נתונים**, **חבילה** או **חבילת מידע** (באנגלית – **Packet**, מכונה בעברית **פקטה**) היא קבוצה בסיסית של נתונים המועברים ברשת מחשבים. חבילת נתונים מורכבת משלושה חלקים – תקורה (header) שמכיל את המידע הנחוץ על מנת להעביר את החבילה מהמקור אל היעד, בהתאם לפרוטוקול המשמש להעברת החבילה, נתונים (נקראים data או payload), וסוגר (trailer) אופציונלי, שמסמן את סוף החבילה, ולעיתים מכיל מידע שנועד להבטיח את הגעת הנתונים ללא שגיאות. ניתן להמשיל חבילת נתונים למכתב – הפתיח והסוגר הם המעטפה, והכתובת שנכתבת עליה, והנתונים הם המכתב שהוכנס אל תוך המעטפה.

חבילות מאפשרות לרשת המחשבים להעביר נתונים בצורה אמינה ויעילה יותר. החבילות, מהיותן יחידות בעלות גודל מוגבל, מאפשרות איתור מהיר של שגיאות ומפשטות את התכנון של נתבים ומתגים, ומאפשרות ביצוע של מיתוג מנות.

המושג "חבילת נתונים" התפתח בשנות ה-60 עם העלייה של תקשורת מחשבים והצורך בשיטה יעילה להעברת מידע ברשתות. התפתחות ה-ARPANET, הקדם לאינטרנט, הדגימה את חשיבות החבילת נתונים כאמצעי לתקשורת דיגיטלית. 

## טרמינולוגיה
במודל ה-OSI של תקשורת נתונים, **חבילת מידע** (או **Packet**) מתייחס ליחידת מידע בשכבה השלישית, שכבת הרשת.

בשכבות אחרות נעשה שימוש בשמות שונים עבור יחידות מידע מתאימים. כך בשכבה השנייה, שכבת הקו, יחידת מידע תיקרא "מסגרת", ובשכבה הרביעית, שכבת התעבורה, תיקרא "דטא-גרם" (Datagram).

## ראו גם
* תקשורת מחשבים – מונחים
* מיתוג מנות
* פרוטוקול תקשורת
* TCP/IP

## הערות שוליים

קטגוריה:מבני נתונים
קטגוריה:תקשורת מחשבים
אורות הבמה

ממוזער
**אורות הבמה** (באנגלית: **Limelight**) הוא סרט משנת 1952 שנכתב, בוים והופק על ידי צ'ארלי צ'פלין, שגם שיחק בו בתפקיד הראשי; צ'פלין אף הלחין את המוזיקה המקורית של הסרט ושימש כאחד מהכוריאוגרפים ומהמעבדים המוזיקליים שלו.

## תקציר עלילה
ב**אורות הבמה** מגלם צ'פלין את דמותו של קאלוֵורו, בדרן וודוויל שהיה פעם מלך הבמה. עתה, לאחר שנים רבות, חולה, עזוב ונשכח, הוא שותה עצמו למוות כדי לשכוח את עלבונו, עד שלחייו נכנסת תרזה (קלייר בלום), רקדנית צעירה, שרגליה קורסות תחתיה מפחד ההצלחה. שני ההפכים: המלך שהודח, והצעירה הפוחדת להצליח, הזקן והצעירה, מסייעים זה לזה להתגבר על פחדיהם ובדרך אף מתאהבים בדרך חרדה ומבוהלת. בסוף הסרט, עולה קאלוורו על הבמה למופע גדול אחרון עם בן זוגו משכבר הימים (באסטר קיטון). אחרי שהוא יורד מן הבמה, גווע, הוא מבקש לצפות בתרזה, המצליחה סוף-סוף לרקוד, ומת. מותו של קאלוורו הוא כמובן סמל, לצ'פלין עצמו, לדורו ולסוג האמנות שייצג.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:סרטי 1952
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטי צ'ארלי צ'פלין
קטגוריה:זוכי אוסקר: הפסקול הטוב
שבט נפתלי

שמאל|ממוזער|150px|בול המוקדש לשבט נפתלי

**שֵׁבֶט נַפְתָּלִי** הוא אחד משבטי ישראל המוזכרים בתנ"ך. הוא נקרא על שם אבי השבט, נפתלי בן יעקב ובלהה.

## ברכות לשבט
### [[ברכת יעקב]]
.

### ברכת משה
בברכת משה לשבטים בפרשת וזאת הברכה נאמר
.

## השבט במדבר

### משפחות השבט
ארבע משפחות השבט שנמנו בתורה פעמיים היו **יַחְצְאֵל**, **גוּנִי**, **יֵצֶר** וְ**שִׁלֵּם**. ברשימות שבדברי הימים 'שִׁלֵּם' מנוקד **'שַׁלּוּם**', ו'יַחְצְאֵל' מנוקד **'יַחֲצִיאֵל**'. בניגוד לרוב השבטים ובדומה לשבטים דן, וזבולון, חסר לשבט זה פירוט גנאלוגי ברשימות הללו.

### סמלי השבט
ממוזער|הדגל של שבט נפתלי
הדגל של שבט נפתלי היה ציור של איילה על רקע אדום עדין כיין צלול ואבן החושן שלו היא אחלמה או שבו. החודש המקושר לשבט נפתלי הוא חשוון או כסלו או אדר.

### [[נשיאי שבטי ישראל|נשיאי השבט]]
במפקד הראשון מוזכר **אֲחִירַע בֶּן עֵינָן**. מוזכר 4 פעמים בספר במדבר. הקריב את קורבנות הנשיאים ביום השנים עשר (12) לחנוכת המשכן.
:כיוון שנחלת שבט נפתלי, שאחירע בן עינן היה נשיאו, היא בגליל המזרחי ועמק החולה, הונצח שם אביו במספר אתרים באזור, כגון האתר הארכאולוגי עינן, נחל עינן ומאגר עינן.

בסיפור המרגלים, נציג השבט הוא נַחְבִּי בֶּן-וָפְסִי (); ובפירוט נשיאי השבטים ערב הכניסה לארץ ישראל בסוף ספר במדבר, בפרשת מסעי, נשיא השבט הוא פדהאל בן עמיהוד.

### המסע במדבר
בזמן מסעם של בני ישראל במדבר, חנה שבט נפתלי במחנה שבט דן, שהיה מצפון למשכן.
היה שלישי במחנה זה.

*במפקד הראשון שערך משה רבנו במדבר הוא מנה 53,400 איש.
*במפקד השני שערך משה רבנו במדבר הוא מנה 45,400 איש.

## נחלת השבט

שמאל|ממוזער|250px|נחלות שבטי ישראל

שבט נפתלי התנחל בחלק המזרחי של הגליל באזור עמק החולה, בקעת גינוסר וחופי הכנרת.

**נחלת שבט נפתלי** או כפי שהיא מכונה "ארץ נפתלי", מצויה בצפון-מזרח ארץ ישראל. היא השתרעה מהגבול הצפוני של ארץ ישראל - קו חצביה - צידון לאורך נהר הליטני עד לנחל יששכר בדרום, וכללה מספר ערים כגון עין חצור. נחלת שבט נפתלי תחומה נהר הירדן, ימת החולה וים כנרת במזרח, ועם נחלת שבט אשר ונחלת שבט זבולון. סביבת הר תבור היא נקודת המפגש לשלושת השבטים.

ארץ נפתלי נחשבה לחבל ארץ גדול. בתור שכזו היא אחד מאזורים הנכלל בתיאור הארץ מפי משה כאשר הוא עולה להר נבו, לפני פטירתו. וכך מתואר בספר דברים: וַיַּעַל מֹשֶׁה מֵעַרְבֹת מוֹאָב, אֶל-הַר נְבוֹ, רֹאשׁ הַפִּסְגָּה, אֲשֶׁר עַל-פְּנֵי יְרֵחוֹ; וַיַּרְאֵהוּ ה' אֶת-כָּל-הָאָרֶץ אֶת-הַגִּלְעָד, עַד-דָּן. וְאֵת, כָּל-נַפְתָּלִי, וְאֶת-אֶרֶץ אֶפְרַיִם, וּמְנַשֶּׁה; וְאֵת כָּל-אֶרֶץ יְהוּדָה, עַד הַיָּם הָאַחֲרוֹן.

## השבט בארץ ישראל
שבט נפתלי השתתף במלחמות דבורה הנביאה ומבני שבט זה יצא ברק בן אבינועם, מצביא מלחמת דבורה, בן היישוב קדש נפתלי שבנחלת נפתלי. כמו כן השבט השתתף במלחמתו של השופט גדעון בן יואש במדיינים ().

הגיבור הראשי של הספר אחיקר החכם, נחשב בספר טוביה הגנוז לאחד מגולי עשרת השבטים, מבני שבט נפתלי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
## הערות שוליים

נפתלי
קטגוריה:פרשת ויחי
רומן רומנטי

[ממוזער|מתוך "הנשיקה" מאת [פרנצ'סקו אייץ (צייר איטלקי מהמאה ה-19)]]
**רומן רומנטי** הוא סוגה ספרותית. הסוגה מוגדרת על ידי ארגון ה-RWA (איגוד מחברי הרומן הרומנטי בארצות הברית) כרומן אשר עוסק בשני אנשים ביניהם מתפתחת אהבה רומנטית ואשר מנסים לבנות מערכת יחסים יחדיו. מערכת היחסים בין הגיבורים תהיה הציר העיקרי של העלילה. תיאור של יחסים אלו במקביל לאירועים היסטוריים או ביחס למערכות יחסים אחרות יכול להתקיים, כל עוד אלו לא יהוו את מוקד העלילה. מערכת היחסים הרומנטית בין גיבורי הספר תסתיים באופן טוב או לפחות אופטימי – בדרך כלל חתונה. ספר אשר עוסק בתיאור אהבתם של שני אנשים אך מסתיים בפרידה, במות אחד הגיבורים או בחוסר בהירות בנוגע לעתידם המשותף לא יסווג בדרך כלל כרומן רומנטי.

הז'אנר מחולק לרוב לספרים היוצאים בסדרות (קטגוריות) של מוציאים לאור, ובהם מגבלות לגבי אופי העלילה ומספר המילים, לצד ספרים העומדים בפני עצמם ואשר בהם הכתיבה חופשית יותר. בנוסף מחולק הז'אנר לקטגוריות משנה הקשורות באופי העלילה ומקום או זמן התרחשותה, ביניהן רומן רומנטי היסטורי, רומן רומנטי עתידני, רומן ארוטי, רומן רומנטי עם עלילת מתח, ורומן רומנטי מבוסס פנטזיה אשר יכלול מרכיבים על-טבעיים או שבין דמויותיו יהיו יצורים כגון ערפדים או אנשי זאב.

אחת הנוסחאות הוותיקות ברומן רומנטי מציגה כגיבורה צעירה הגונה, מוכשרת, נבונה וטובת לב, ולרוב גם יפה. הגיבור יהיה לרוב מבוגר ממנה, בעל אמצעים, אשר אינו נותן אמון באנשים עד אשר הוא פוגש את הגיבורה. לעיתים קרובות יתחילו היחסים ביניהם על רגל שמאל, אך עם הזמן הם יתאהבו. ברקע היחסים יופיעו דמויות משנה אוהדות לשני הצדדים, שישתדלו לרפד את דרכם אל האושר, לצד דמויות מרושעות אשר ינסו לחבל באהבתם הגוברת. יצוין כי עלילה זו נפוצה אך ודאי אינה היחידה בז'אנר.

בקרב חוקריו מחוץ לארץ נקראים הספרים בז'אנר Romance Novels. לעיתים קרובות ישנה התייחסות מפורשת לז'אנר כמזוהה עם הוצאות הספרים Harlequin הקנדית ו-Mills & Boon הבריטית. שתי הוצאות ספרים אלו חולשות על רוב ההוצאה לאור של ספרות זו בעולם.

השם 'רומן רומנטי' ניתן בישראל לסדרה מתורגמת של ספרי כיס אשר ראו אור מאז אמצע שנות השבעים של המאה העשרים. השם רומן רומנטי נטבע בתודעת הציבור, והפך כינוי לספרות מלודרמטית בעלת ערך אסתטי מועט.

הרומן הרומנטי התפתח בנישת ספרי הכיס, אלו בעלי הכריכה הצבעונית הרכה אשר מכילים כ-150 עמודים ו-50,000 מילים. הפורמט האחיד נבע משיקולי ייצור, שיווק והפצה אך גם ממסורת, והוא הפך סימן זיהוי ובסיס לציפיות בלב הקורא. בהוצאה הישראלית היו במשך שנים שני פורמטים קבועים – מצומצם ומורחב – והמתרגמות התבקשו לקצץ בעלילה או להוסיף לה על פי דרישות ההוצאה, שלא היה להן דבר וחצי דבר עם תוכנו המסוים של ספר זה או אחר.

על פי ארגון "הסופרים הרומנטיים של אמריקה" (RWA), יצירות שעוסקות בתקופה החל משנות ה-50 של המאה ה-20 מסווגות כרומן רומנטי עכשווי.

## קישורים חיצוניים

* סיקורים, המלצות, וחדשות על ספרי רומן רומנטי
* 
* 
* עדכונים על ז'אנר הרומן הרומנטי וקבוצת אוהדים
* אושי דרמן, הכירו את גרסת היידיש לרומן הרומנטי – ספרות השונד, באתר בית התפוצות, נובמבר 2017
* ספרי רומן רומנטי באתר ביבוקס ספרים
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוגות ספרותיות
גשר הבוספורוס

[שמאל|ממוזער|270px|הגשר ו[מסגד אורטאקוי]]
**גֶּשֶׁר הַבּוֹסְפוֹרוּס** או **גֶּשֶׁר הַבּוֹסְפוֹרוּס הָרִאשׁוֹן** או באופן רשמי **גשר קדושי [[ניסיון ההפיכה הצבאית בטורקיה (2016)|15 ביולי]]** (בטורקית: **Boğaziçi Köprüsü**  או **1. Boğaziçi Köprüsü** או **15 Temmuz Şehitler Köprüsü**) הוא גשר תלוי, המקשר בין הגדה האירופית של איסטנבול לגדה האסייתית, מעל מצר הבוספורוס.
הגשר מקשר בין אזור אורטאקוי (Ortaköy) בגדה האירופית לאזור ביילרביי (Beylerbeyi) בגדה האסייתית.

## נתונים
זהו גשר תלוי הנתמך על ידי שני מגדלים. אורכו 1,510 מטרים ורוחבו 39 מטרים.
המרחק בין שני המגדלים הוא 1,074 מטרים (12 בגודלו בעולם). גובה המגדלים מעל הכביש הוא 105 מטרים, וגובה הכביש מעל פני הים, 64 מטרים.

על הגשר שלושה מסלולי תנועה, מסלול חירום ומדרכה בכל כיוון. בארבע השנים הראשונות לקיום הגשר הורשו הולכי רגל לחצותו, כיום תנועתם אסורה בשל מספר מקרי ההתאבדות הרבים מן הגשר, וכן משום חשש מפיגועי טרור.

בגלל עומסי התנועה המשתנים בשעות היממה (בבוקר בעיקר תנועה מהצד האסייתי לאירופי, ובערב תנועה הפוכה), מוקצים המסלולים לפי עומס התנועה. בעומס תנועה רב שוקע הגשר כ-90 ס"מ במרכזו עקב משקל כלי הרכב.
כל יום חולפות בגשר כ-180,000 מכוניות. ב-29 בדצמבר 1997 חצה את הגשר הרכב המיליארד מיום הקמתו.  גשר הבוספורוס השני נמצא כ-5 ק"מ מצפון לגשר זה.

## בניית הגשר
ההחלטה לבניית הגשר התקבלה ב-1957 על ידי ראש ממשלת טורקיה דאז אדנאן מנדרס. ב-1968 נבחרה לפרויקט חברה הבריטית פרימן פוקס ושות'. הגשר תוכנן על ידי האדריכל הבריטי גילברט רוברטס. הבנייה החלה בפברואר 1970. בטקס הפתיחה נכחו נשיא טורקיה ג'וודט סונאי וראש ממשלתה סוליימאן דמירל. הבנייה בפועל בוצעה על ידי חברת אנקה הטורקית בשיתוף עם חברות בנייה אנגליות וגרמניות. עלות הקמת הגשר: כ-200 מיליון דולר.

בבנייה שותפו 35 מהנדסים ו-400 פועלים, והיא הסתיימה ב-30 באוקטובר 1973, למחרת יובל ייסוד טורקיה. הגשר נחנך על ידי נשיא טורקיה פהרי קורוטירק וראש ממשלתה נעים טאלו. בשל כמות האנשים הרבה שניסתה לחצות את הגשר בתום בנייתו, החל הגשר לרעוד, וכוחות משטרה נאלצו לווסת את תנועת הקהל, למניעת נזקים לגשר.

## אגרה
גשר הבוספורוס הוא גשר אגרה. האגרה נגבית בצידו האסייתי של הגשר, רק עבור נסיעה מהצד האירופי לאסייתי. ב-1999 הותקנה בגשר מערכת תשלום אגרה אלקטרונית ממוחשבת, המחייבת מכוניות העוברות את הגשר (במסלולים מסוימים) באופן אוטומטי לפי מספר הרישוי.

## אירועים
מדי שנה, בחודש אוקטובר, נערך באיסטנבול מרתון אירואסיה המתחיל בחלקה האסייתי של איסטנבול, חוצה את הגשר ומסתיים בחלק האירופי של איסטנבול.

## ראו גם
* גשר פתיה סולטאן מהמט 
* מרמריי

## קישורים חיצוניים

* פרטים על מבנה הגשר

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איסטנבול: מבנים
בוספורוס
בוספורוס
מחק

ממוזער|שמאל|מחק לעיפרון
[ממוזער|מחק בצורת [מקבילית]]
**מחק** הוא כלי כתיבה המשמש להסרת כתב או ציור שנעשו בעיפרון או בעט מחיק. חיכוך המחק בדף הנייר מסיר את סימני העיפרון. מחקים מכילים גומי, ולעיתים גם ויניל או חומרי פלסטיק. עפרונות רבים מצוידים במחק בקצותיהם.

## סוגים
סוגים שונים של מחקים מיוצרים כיום.

סוג המחק שמחובר לעיפרון הוא בדרך כלל בצבע ורוד, ירוק או לבן, עשוי מגומי ובעל מרקם חלק. הוא יעיל לרוב המחיקות, למרות שלעיתים הוא עלול למרוח או להזיק לנייר אם משתמשים בו יתר על המידה. בנוסף, לאחר המחיקה נשארות שאריות המחק. אותן יש להסיר בזהירות שכן הן עלולות להשאיר סימנים על הנייר בצבע המחק.
סוג מחק נוסף שהוא פופולרי בקרב אמנים הוא מחק art gum, שעשוי מגומי רך ומחוספס. הוא מתאים במיוחד למחיקת אזורים גדולים ולא פוגע בנייר. המחק משאיר שאריות רבות ולא מדויק כלל. מחקים מסוג זה הם בדרך כלל צהובים או חומים.

מחק העיסה גם הוא ידוע בקרב אמנים. הוא עשוי מחומר אפור ומזכיר חימר או גומי. היתרון שלו בכך שהוא לא משאיר סימן, ולכן מחזיק מעמד זמן רב יותר ממחקים אחרים. הוא מוחק על ידי ספיגת חלקיקי הגרפיט. ניתן להשתמש בו למחיקה מדויקת או להדגשה. הוא לא מתאים למחיקת שטחים גדולים ועלול להימרח או להידבק אם הוא מתחמם יתר על המידה.

למחקים רכים מוויניל יש מרקם פלסטי והם דומים בתכונותיהם למחקים הסטנדרטיים. הם יכולים להיות מלבניים או בצורת חרוט שמתלבש על קצה העיפרון. כמו כן קיימים מחקים גליליים שנמצאים בקצה העיפרון המכני. המחק נמצא בתוך העט וניתן להוציאו בעת הצורך או להחליפו בחדש. מחקים דקורטיביים רבים מיוצרים במגוון צורות וצבעים (כמו פירות, פרחים, חיות וכדומה), והם נרכשים בעיקר בגלל יופיים ולא לשימוש מעשי.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|220px|צמד מחקים מלבניים לבנים
בשנת 1770 מדען בשם ג'וזף פריסטלי כתב: "ראיתי חומר שמתאים בצורה מצוינת למחיקת סימני עופרת העיפרון מנייר". בכל רחבי אירופה סימני העופרת נמחקו מהנייר באמצעות קוביות קטנות של גומי. גושים של אותו חומר עדיין משמשים למטרה זו.

כמו כן, באותה שנה מהנדס אנגלי בשם אדוארד ניירן יצר את המחק הראשון. לפני יצירת המחק פירורי לחם שימשו למחיקה. ניירן מספר שהוא הרים בטעות פיסת גומי במקום פירור לחם, גילה את סגולותיו של החומר והחל למכור אותו בשלושה שילינג לקוביה של חצי אינץ'.

אולם גומי בצורתו הגולמית לא נוח למחיקה מפני שהוא מתכלה ומתקלקל עם הזמן. בשנת 1839 הממציא צ'ארלס גודייר גילה את תהליך הגיפור, שהופך את הגומי לחומר עמיד. מחקי גומי נהיו נפוצים יותר ויותר עם גילוי התהליך.

בשנת 1858, היימן ליפמן מארצות הברית רשם פטנט על חיבור מחק לקצה עיפרון. לאחר מכן בוטל הפטנט בנימוק שהוא פשוט חיבור של שני מוצרים קיימים ולא המצאת מוצר חדש.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציוד משרדי
קטגוריה:אמצעי כתיבה
גשר פתיה סולטאן מהמט

**גשר פתיה סולטאן מהמט** או **גשר הבוספורוס השני** (בטורקית: **Fatih Sultan Mehmet Köprüsü** או **Boğaziçi Köprüsü**) הוא גשר תלוי באיסטנבול המקשר בין החלק האסייתי לחלק האירופי של העיר, מעל מיצר הבוספורוס. הגשר מקשר בין אזור היסאראיסטי (Hisarüstü) בצד האירופי של איסטנבול לאזור קוואג'ק (Kavacık) בצד האסייתי.

## נתונים
אורך הגשר 1,510 מטרים ורוחבו 39 מטרים. המרחק בין שני המגדלים נושאי הגשר הוא 1,090 מטרים (הגשר התלוי ה-11 באורכו בעולם).

גובה המגדלים מעל הגשר 105 מטרים, וגובה הגשר מעל פני הים 64 מטרים, זאת כדי לאפשר לנושאת המטוסים של צי ארצות הברית אנטרפרייז, ולאוניית הנופש המלכה אליזבת לעבור תחתיו.

על הגשר עוברת הדרך המהירה בין אדירנה ואנקרה. בגשר ארבעה מסלולי תנועה רגילים ומסלול חירום בכל כיוון. המסלולים משתנים לפי עומסי התנועה: בבקרים - מהצד האסייתי לצד האירופי, ובערבים -  הפוך).
אסור מעבר הולכי רגל בגשר מחמת החשש לניסיונות אובדניים. מדי יום חולפות בגשר כ-150,000 מכוניות.

חציית הגשר כרוכה בתשלום אגרה, עמדות התשלום ממוקמות בצד האירופי. ב-1999 הותקנה בגשר מערכת גבייה אלקטרונית אוטומטית, הגובה תשלום בחלק מהמסלולים לפי מספר הרישוי של כלי הרכב.

גובה הגשר גורם לניסיונות התאבדות רבים ממנו. ב-2001 נעשו 146 ניסיונות התאבדות מהגשר, 24 מהם "צלחו". ב-2002, מתוך 190 ניסיונות התאבדות, 38 הסתיימו במוות.

הגשר נושא את שמו של סולטאן עות'מאני, מהמט השני, שכבש את איסטנבול מידי ההאימפריה הביזנטית.

## בניית הגשר
הגשר נבנה על ידי שלוש חברות: מיפן, מאיטליה ומטורקיה.
תכנון הגשר בוצע בידי האדריכלים פרימן-פוקס ושות'. הבנייה הסתיימה ב-3 ביולי 1988 והגשר נפתח בנוכחות ראש ממשלת טורקיה טורגוט אזאל שנהג ברכבו בעצמו וחצה את הגשר. עלויות בניית הגשר היו כ-130 מיליון דולר.

## ראו גם
* גשר הבוספורוס

## קישורים חיצוניים

* מידע על הגשר באתר סטרקטורה

קטגוריה:איסטנבול: מבנים
פתיה סולטאן מהמט
פתיה סולטאן מהמט
קטגוריה:איסטנבול: תחבורה
שמואל ברסלב

**שמואל ברסלב** (בפולנית: **Szmuel Bresław**; 1920 – 3 בספטמבר 1942) היה ממפקדי הארגון היהודי הלוחם בוורשה בזמן השואה. הוא נרצח על ידי הגרמנים עוד בטרם החל מרד גטו ורשה.

שמואל ברסלב היה מראשי העיתונות המחתרתית בגטו ורשה והיה כחבר בתנועת "השומר הצעיר" אחראי על ביטאוני התנועה. בחודשי חייו האחרונים היה פעיל בארכיון עונג שבת.

בשיא הפריחה של עבודתו בגטו פורסמו תחת פיקוחו, ניהולו ועריכתו- שמונה עיתונים שונים ברחבי הגטו. מתוכם היו שני העיתונים הנפוצים ביותר בגטו.

בעת שניסה לשחרר את חברו, יוסף קפלן, מידיהם של הנאצים נתקל ברסלב בחייל גרמני, הוא נאבק בחייל וזה ירה בו והרג אותו במקום. הוא היה בן 22 במותו, ונחשב לאחד מהמנהיגים הרוחניים החשובים ביותר של השומר הצעיר ושל הקהילה היהודית בגטו ורשה.

## ביוגרפיה
שמואל נולד ב 21 במרץ 1920 במוסקבה, למשפחה יהודית עשירה. אביו ליפא, היה סוחר יהלומים שעשה עסקים רבים ברוסיה הצארית. בתחילת שנת 1924, בעקבות המהפכה הבולשביקית, נאלצה המשפחה לברוח לברלין, ומשם לוורשה.

משפחתו של שמואל הייתה חילונית, ולכן הוא למד בבית ספר של יוצאי רוסיה ולא בבית ספר יהודי. כיוון שלא קיבלו יהודים לתנועת הצופים הפולנית, שמואל גילה את תנועת הצופים היהודית, "השומר הצעיר". בקן השומר הצעיר בוורשה פגש שמואל ברסלב את מרדכי אנילביץ'.

בספטמבר 1939, עם פלישת הצבא הנאצי לפולין ברח שמואל עם קן הצופים שלו מזרחה לעיר קובל, ומשם המשיך לווילנה. שם הצטרף ל'קיבוץ' של תנועת החלוץ עם חברים רבים של השומר הצעיר.

במרץ 1940, חזר שמואל לוורשה בעקבות מרדכי אנילביץ', שם התאחד עם הוריו.

שמואל ברסלב יחד עם טוסיה אלטמן, מרדכי אנילביץ', יוסף קפלן ואריה וילנר היו מארגני ה'שומר הצעיר' בכל אזור ה'גנרל-גוברנמנט'.

## קישורים חיצוניים
* שמואל ברסלב באתר מוזיאון יד מרדכי

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:נספים בגטו ורשה
קטגוריה:לוחמי הארגון היהודי הלוחם
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות היהודי בוורשה
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1920
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1942
ג'ון האבליצ'ק

**ג'ון ג'וזף "הונדו" האבליצ'ק** (באנגלית: **John Joseph "Hondo" Havlicek**; 8 באפריל 1940 - 25 באפריל 2019) היה כדורסלן אמריקאי. שיחק במשך כל הקריירה בקבוצת בוסטון סלטיקס, זכה עימה בשמונה אליפויות והוא הקלע המוביל של הקבוצה בכל הזמנים.

## ביוגרפיה
האבליצ'ק נולד באוהיו והחל את הקריירה שלו באוניברסיטת המדינה של אוהיו, וביחד עם ג'רי לוקאס (שחקן NBA לעתיד) זכה באליפות המכללות ב-1960. ב-1962 נבחר בדראפט על ידי בוסטון סלטיקס בבחירה השביעית. עם הסלטיקס זכה האבליצ'ק ב-8 אליפויות, ב-1965 חטף כדור בשניות האחרונות של גמר המזרח נגד פילדלפיה 76' והבטיח את ניצחון הקבוצה, תיאור החטיפה על ידי שדר הבית של הסלטיקס נכנס להיסטוריה של הכדורסל האמריקאי. האבליצ'ק פרש מכדורסל ב-1978, באותה שנה גופייה עם המספר 17 אותו נשא נתלתה בתקרת הבוסטון גארדן והוחלט שאף שחקן בבוסטון סלטיקס לא ילבש עוד את מספרו. ב-1984 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל. ב-2014 בחר בו עיתון הארץ לשחקן הכדורסל הלבן השלישי הטוב ביותר אי פעם.

בשנים האחרונות לחייו התמודד עם מחלת פרקינסון. האבליצ'ק נפטר ב-25 באפריל 2019, בביתו שבג'ופיטר, פלורידה.

## תארים בהם זכה
*8 אליפויות NBA ב-1963, 1964, 1965, 1966, 1968, 1969, 1974 ו-1976.
*פעם אחת MVP של סדרת הגמר ב-NBA ב-1974.
*4 פעמים בחמישיית העונה הראשונה מ-1971 עד 1974.
*7 פעמים בחמישיית העונה השנייה ב-1964, 1966, 1968-1970, 1975 ו-1976.
*חמש פעמים בחמישיית ההגנה הראשונה מ-1972 עד 1976.
*שלוש פעמים בחמישיית ההגנה השנייה מ-1969 עד 1971.
*13 הופעות ב-משחק האולסטאר של ה-NBA מ-1966 עד 1978.
*אחד מחמישים הכדורסלנים הטובים בתולדות ה-NBA שנבחרו ב-1996.
*חבר בהיכל התהילה של הכדורסל.

## סטטיסטיקות הקריירה

### בעונה הסדירה של ה-NBA

### בפלייאוף ה-NBA

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:פרשני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: כדורסלנים
קטגוריה:זוכי פרס ה-MVP של סדרת הגמר ב-NBA
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:כדורסלנים ב-NBA שגופייתם הופרשה
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל המכללות
קטגוריה:בחירות דראפט של בוסטון סלטיקס
קטגוריה:אמריקאים ממוצא קרואטי
קטגוריה:אוהיו: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
סמל אפגניסטן

**[[סמל]] [[אפגניסטן]]** הוא החותם הרשמי של המדינה המורכב ממספר סממנים המאפיינים אותה ומהווה חלק של הסמלים הלאומיים של אפגניסטן. נכון לשנת 2021, סמל המדינה (דה-פקטו) הוא סמלה של ארגון הטרור טליבאן ששולט באפגניסטן לאחר 20 שנה מאז נפילת שלטונם הקודם.

במרכז הסמל (דה-יורה) ניצבת תמונה של מסגד עם אריג תפילה ומיחרב אשר פונה לכיוון מכה. משני צידי המסגד מתנוססים דגלים אשר מייצגים את דגלי אפגניסטן. לצידי הסמל ישנם שני זרי פרחים ובתחתית הסמל ישנה כרזה עליה כתוב בערבית שמה של המדינה.

בגלגול האחרון שלו, נוסף לסמל הכיתוב "שהאדה" בשפה הערבית, והוא מופיע בראש הסמל.

סמל אפגניסטן הופיע במספר דגלי אפגניסטן לאורך ההיסטוריה של המדינה. הדגל הכי ניכר הוא הדגל בתקופת שלטון הקומוניסטים מאוקטובר 1979 ועד אפריל 1980, שהיה דגל אדום כאשר בצידו השמאלי העליון הופיע סמל אפגניסטן. וכן בדגל אפגניסטן תחת שלטון הטליבאן במהלך שנות התשעים.

Emblem of Afghanistan (1919-1926).svg|האמירות האפגנית, עד 1926
Emblem of Afghanistan (1928-1929).svg|סמל אפגניסטן, 1928-1929
Emblem of Afghanistan (1931-1973).svg|סמל ממלכת אפגניסטן, 1931-1973
Emblem of Afghanistan (2002-2004).svg|סמל אפגניסטן בשנים 2002–2004
Emblem of Afghanistan (2013–2021).svg|סמל אפגניסטן בשנים 2013–2021
National Emblem of Afghanistan 001.svg|סמל אפגניסטן בשנים 2013–2021 (גרסת שחור-לבן)


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אפגניסטן: סמלים לאומיים
אפגניסטן
אפגניסטן
קטגוריה:שהאדה
עקיבא (תנועת נוער)

250px|ממוזער|שמאל|דגל תנועת "עקיבא"
**תנועת עקיבא** הייתה תנועת נוער ציונית בעלת גוון מסורתי (הקשורה להסתדרות הציונית הכללית), אשר פעלה במערב גליציה שבפולין. התנועה נוסדה בשנת 1924 בקרקוב, ששימשה גם כמרכז הפעילות. חברי התנועה היו פעילים בייסודו של הארגון היהודי הלוחם והנהגת התנועה הייתה ממובילות מרד המחתרות היהודיות בקרקוב בתקופת מלחמת העולם השנייה. יואל דרייבלט היה מנהיגה הרוחני. מנהיג התנועה שהוביל אותה לאורך שנים רבות היה יהודה אורנשטיין. במאמרו מכסלו תרפ"ט ('יסודות רעיוננו'), באה לביטוי ההשקפה המגובשת של התנועה שהלכה והתפתחה עם השנים. 

## פעילות תנועת הנוער
תנועת עקיבא נוסדה בדצמבר 1924 והייתה לגדולה בתנועות הנוער של פולין בטרם הכיבוש הנאצי . בספטמבר אותה שנה התאחדו חמש תנועות נוער פעילות מקרקוב - עקיבא, התקוה, חשמונאים, הרצליה ויהודה.
בקרקוב היה המרכז הגדול ביותר של התנועה, אף כי מזכירות התנועה הייתה בוורשה. השם "עקיבא" נבחר על מנת לסמל את אהבת ישראל ואת הרצון לטפח את המורשת הרוחנית-ציונית. אחת המטרות העיקריות שהתנועה שמה לעצמה הייתה לימוד השפה העברית, וקיומם של דיונים בנושאים יהודים-ציוניים, אקטואליים בקרב חניכי ויהודי פולין. בעקבות הפעילות השוטפת, והמוטיבציה של חברי התנועה להשריש ערכים ותרבות ציוניים בצעירי קרקוב היהודים, השתנתה החשיבה בקרב בני הנוער היהודים בעיר. בקרבם הייתה נפוצה החשיבה של התבוללות והתערבבות בתרבות הנוצרית מכיוון שהם לא ראו חשיבות רבה ברוח הציוניות ובכלל בזהותם כיהודים. 

בנוסף לכך ניסתה התנועה להגיש סיוע כספי, וצרכים בסיסיים לנצרכים ביותר בגטאות. התנועה אף העבירה יהודים לעבודות חקלאות ומקצועות מבוקשים בארץ ישראל, על מנת שעם עלייתם לארץ ישראל יוכלו לתרום ולפתח את המדינה בדרך זו. בשנת 1930 הצליחו חברי התנועה להגשים את חלומם הציוני, כאשר שלחו פלוגות הכשרה שעשו את תקופת לימודן בפתח תקווה (שכונת עקיבא בתוך שכונת אחדות היום), וכן במזרח חדרה "קיבוץ עקיבא", וב-1938 הקימו שני קיבוצים בארץ ישראל, "נווה איתן" ו"בית יהושע". 

בין המפעלים הראשונים של "תנועת עקיבא", הייתה חוות הכשרה "בגיטבולטוב", אשר שימשה כמקום להכשרת עובדים לחקלאות ומקצועות נוספים הרצויים בארץ ישראל, החווה שימשה גם מקום מפגש ודיונים לגבי מהות התנועה, דרכי פעולה ועוד. חווה נוספת שהוקמה על ידי התנועה היא החווה בכפר "קופאליני", שהייתה מרכז חשוב מאוד לתנועה, בחווה זו במשך הזמן, התגבש רעיון המלחמה אשר לא בא על מנת להציל את חברי התנועה, אלא לצורך נקמה והגנה על כבודו של העם היהודי. כפי שביטא זאת דולק ליבסקינד, אחד מחברי התנועה העיקריים בקרקוב: "אנו נלחמים על שלוש שורות בהיסטוריה".

## הנצחה
ליד בית הכנסת של מושב בית יהושע, שרבים מחברי התנועה היו בין מקימיו, הוצב גל-עד להנצחת פועלה של תנועת הנוער.  

## ראו גם
* מרד המחתרות היהודיות בקרקוב
* ידיעה בעיתון: כפר הנוער "יוליאנה" הוקם במקום בו היה קיבוץ עקיבא

## לקריאה נוספת
* רבקה פרליס, **תנועות הנוער החלוציות בפולין הכבושה**, הוצאת בית לוחמי הגטאות והוצאת הקיבוץ המאוחד, 1987
* **שלוש שורות בהיסטוריה - תנועות "הנוער הציוני", "עקיבא" ו"החלוץ הכלל-ציוני" בימי השואה בפולין**, הוצאת משואה, 1999
* ברוך יחיאלי, **עקיבא – תנועת נוער ציונית-כללית: צמיחתה, התפתחותה ולחימתה בשנות השואה**, תל אביב: מורשת, 1988.

## קישורים חיצוניים
* תנועת עקיבא, באתר "עמלנט"
* פרטים על עקיבא 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תנועות נוער עבריות
קטגוריה:בין שתי מלחמות העולם
קטגוריה:ציונות בפולין
קטגוריה:יהדות פולין
קטגוריה:שואת יהודי פולין
קטגוריה:ציונות דתית: תנועות
קטגוריה:מרד גטו קרקוב
שפות הודו-איראניות

**שפות הודו-איראניות**, הידועות גם כ"**שפות אַרִיּוֹת**", הן קבוצת שפות מהקדומות, הגדולות והחשובות שיש במשפחת השפות ההודו-אירופיות. הן מדוברות בדרום אסיה, מדרום הרי אורל וחופי הים הכספי במערב, דרך איראן, אפגניסטן ופקיסטן, ועד הודו ובנגלדש.

ככל הנראה מקורן של שפות אלה הוא בערבה האוקראינית, ערש השפה הפרוטו הודו-אירופית ובמהלך התפתחותן הן נפרדו לארבע קבוצות: שפות הודו-אריות, שפות איראניות, שפות דרדיות ושפות נוריסטניות. דובריהן נעו בעיקר דרומה, מזרחה ומערבה ורק מעט שפות עברו צפונה. יש הקושרים את התפשטותן במרחב זה עם המצאת המרכבה.

משפחת השפות ההודו-איראניות כוללות 300 שפות שמדוברות בפי 1.5 מיליארד דוברים. השפות ההודו-איראניות הנפוצות ביותר מהענף ההודו-ארי הן: הינדי, בנגלית, פנג'אבי, וגוג'ראטית. ומהענף האיראני השפות הנפוצות הן: פרסית, פשטו, וכורדית.

ממוזער|שמאל|תפוצת השפות ההודו-איראניות

## סיווג פנימי
השפות במשפחה מתחלקות לקבוצות הבאות:
* שפות הודו-אריות
**סנסקריט
** אסמסה
** בנגלית
** גוג'ראטית
** הינדית
** מאיטילית
**מראטהי
** נפאלית
** אורייה
** פאלי
** פנג'אבי
** רומאני – מדוברת על ידי הרומאני (צוענים)
** סינדית
** סינהלית
** אורדו
** דיבהי
* שפות דרדיות:
** דאמלי
** דומאקי
** גאוואר-באטי
** קאלאשה
** קשמירית
** חוואר
** קוהיסטנית
** ניגאלאמית
** פאשאי
** פאלורה
** שינה
** שומשתי
* שפות נוריסטניות:
** אשקום
** קמוירי
** קאטי (באשגלי)
** פרסואנית (ווסי-וורי)
** טרגמי
** וואיגלית (קאלאשה-אלה)
* שפות איראניות:
** פרסית
** אווסטית (נכחדה)
** פהלווי ("פרסית תיכונה")
** פאשטו
** דארי של אפגניסטן
** טג'יקית
** בוכרית
** אוסטית
** כורדית
** בלוצ'ית
** טאליש
** טאטית
** ג'והורי (טאטית יהודית)
** ג'יהדי (פרסית יהודית)
** דארי של זורואסטרים
** יאגנובי

## היסטוריה
השפה האם של משפחת השפות ההודו-איראניות היא השפה הפרוטו-הודו-איראנית  ששוחזרה בידי בלשנים.

השפות ההודו-איראניות המוקדמות ביותר שתועדו הן סנסקריט וודית, אווסטית עתיקה וצעירה ופרסית עתיקה (שפות איראניות עתיקות). מספר מילים שאולות משפה הודו-ארית אחרת נמצאו במסמכים שנמצאו בממלכה החיתית וממלכת מיתני העתיקות במזרח התיכון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
הודו-איראניות
נורפוק

**נורפוק** הוא התעתיק העברי לשם **Norfolk** (באנגלית תיכונה), שפירושו "העם הצפוני". בשם זה נקראים מקומות רבים, במיוחד במדינות דוברות אנגלית, כמו גם כלי שיט, גזעים של בעלי חיים וכדומה.

## הערות שוליים
99–90 לפנה"ס

**שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 99 – 90 לפנה"ס**

## אירועים בולטים בעולם

* אלכסנדר ינאי, שליט ממלכת יהודה, כובש את עזה, הורס את רפיח ודוחק את הנבטים מהנגב
* 92 לפנה"ס רעידת אדמה וצונאמי פוקדים את ארץ ישראל,מצרים, וקפריסין
* 91 לפנה"ס – פורצת מלחמת האיטלקים ברומא בין הרפובליקה הרומית, לבנות בריתה באיטליה 
* 91 לפנה"ס – ניקומדס ה-3 עולה לכס המלוכה של ביתיניה

## נולדו
* 99 לפנה"ס – שנת לידתו המשוערת של המשורר הרומי טיטוס לוקרטיוס קרוס
* 95 לפנה"ס – מרקוס פורקיוס קאטו אוטיקנסיס הידוע גם כקאטו הצעיר

## נפטרו
* 96 לפנה"ס – אנטיוכוס השמיני
* 96 לפנה"ס – אנטיוכוס התשיעי נהרג במהלך קרב עם סלאוקוס השישי
* 91 לפנה"ס – קווינטוס קיקיליוס מטלוס נומידיקוס מדינאי ומצביא רומאי בתקופת הרפובליקה הרומית ויריבו הפוליטי של גאיוס מריוס
* 91 לפנה"ס – ניקומדס ה-2, מלך ביתיניה

## קישורים חיצוניים

*
09
בובות צללים

**בובות צללים** (באנגלית: **Shadow Puppets**) הוא ספר של אורסון סקוט קארד שיצא לאור בשנת 2002 והוא הספר השלישי בסדרת "הצל" (או סדרת "בין").

## עלילת הספר
פיטר ויגין, אחיו הבכור של אנדר, הוא ההגמון. כשהוא מקבל מידע מודיעיני מסין, על כך שאשיל מוחזק שם כאסיר, הוא מחלץ אותו משם באמונה שיוכל לרגל אחריו וללמוד על קשריו ואז להסגיר אותו למדינה כלשהי כדי שיועמד לדין (עד אותה תקופה, אשיל בגד ברוסיה, פקיסטן והודו).

מאחר שאשיל הורג את כל מי שראה אותו פגיע, הוא מאיים על בין ופטרה. בין מאמין שפיטר לא מעריך מספיק את יכולתיו של אשיל, ושהוא (בין) נמצא בסכנה כל עוד איננו מסתתר; הוא ופטרה נמלטים מיד ממתחם ההגמוניה בריבייראו פרטו, ברזיל. במהלך נסיעתם, פטרה משכנעת את בין להתחתן ולהביא ילדים איתה, כשהאהבה שלו אליה גוברת על הגועל שחש להנדסה הגנטית שיצרה אותו. הם מוצאים את החוקר שגילה את השינוי הגנטי שיצר את בין ואת הרופא שביצע את הניסוי שיצר אותו ובעזרתם מתחילים בהפריה מלאכותית שיוצרת תשעה עוברים; אחד מושתל ברחם של פטרה, שלושה מושמדים (בטענה שהם נושאים את המפתח של אנטון, אותו שינוי גנטי שבין סלד ממנו) והיתר מוקפאים ונשמרים.

באותו זמן, בין מקבל הודעה מהאן-טסו ("הוט סופ") הסיני, חבר מבית הספר ללחימה, הטוען שלא העביר את המידע על אשיל לפיטר. בין מבין את התרגיל, ושולח הודעה להוריו של פיטר; הם בורחים איתו ממתחם ההגמוניה. בין ופטרה חומקים מניסיון התנקשות, ובורחים לדמשק, שם חבר אחר מבית הספר ללחימה, עלי, הוא הח'ליף הלא-מוכרז של העולם המוסלמי הכמעט-מאוחד, המסייע להם. בשלב זה מתגלה לקורא עתידו הצפוי של המזרח התיכון בכלל, ושל ישראל בפרט. עובריהם של פטרה ובין נחטפים, ובין מצפה שאשיל ישתמש בהם כפיתיון.

פיטר והוריו נמלטים בעילום שם לתחנת החלל שהייתה פעם בית הספר ללחימה וכיום היא בסיס לשיגור מעבורת התיישבות, וסומכים על הגנתו של קולונל גראף, בעבר מפקד בית הספר ללחימה וכיום שר ההתיישבות. זמן קצר לאחר הגעתם, הודעה נשלחת על היותם בתחנה. בעזרתו של קולונל גראף, הם מזייפים את עזיבתם וחושפים את הבוגד ושולחים מעבורת לא מאוישת במקומם, שמיורטת מעל ברזיל (היכן שאשיל נמצא, במתחם ההגמוניה).

בספר הקודם, סין כבשה את הודו ואת הודו-סין. עלי מתכנן לשחרר את מדינות אלה על ידי פלישה לסין (כהסחה), ואז להודו (כאשר סין משכה את צבאותיה משם להגנת המולדת). הפלישה מצליחה, וכשממשלת סין מבינה את הסכנה, היא מתנערת מאשיל ומביאה הוכחה שגנב את משגר הטילים שאיתו הפיל את המעבורת שכביכול פיטר היה עליה. כשאין לו דרך מוצא אחרת, אשיל יוצר קשר עם בין שייתן לו את עובריו בתמורה למעבר חופשי.

בין ופיטר חוזרים למתחם ההגמוניה. בין חומק ממלכודותיו של אשיל, שלא מחזיק בעוברים בכלל, והורג אותו.

הספר מסתיים עם פיטר החוזר לתפקיד ההגמון, פטרה מאוחדת עם בין, חליף' המנהיג את העולם המוסלמי, סין שאיבדה שטח רב וקיבלה תנאי כניעה משפילים, וחמישה עוברים שחסרים עדיין. בין ימשיך לחפש אחריהם בספר הבא, "הצל של הענק".

## ראו גם
* אורסון סקוט קארד

## קישורים חיצוניים

* 
* בובות צללים, באתר אופוס

קטגוריה:ספרי אורסון סקוט קארד
קטגוריה:ספרי 2002
קטגוריה:ספרי הוצאת אופוס
קטגוריה:המשחק של אנדר