open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אורלה איירליינס

**אורלה איירליינס** (בליטאית: **Aurela airlines**) הייתה חברת תעופה שהפעילה טיסות צ'רטר מנמל התעופה הראשי בווילנה בווילנה שבליטא.
החברה הפעילה טיסות לכ-53 יעדים באירופה, באסיה ובאפריקה.

## תולדות החברה
החברה נוסדה בשנת 1996 והחלה לפעול בשנה זו בשימוש מטוסי טופולב Tu-134. באותה שנה רכשה החברה מטוס נוסף בעל תצורת VIP, דגם TU-134A עבור טיסות שכר. בשנת 2001 נרכש מטוס עם שמונה מושבים, Hawker HS-125 -700, לטיסות VIP. ביקוש נוסף בשוק לטיסות שכר אפשר לחברה ליטול הלוואה ולרכוש YAK-42 D חדש וחסכוני יותר המכיל 120 מושבים. בשנת 2003 עם עלייה במספר טיסות השכר, שכרה החברה YAK-42D נוסף. בשנת 2004 הוחלף YAK-42D אחד, במטוס בואינג 737-300 מתקדם יותר ובנפח גבוה יותר. הטיסה הראשונה של מטוס זה בוצעה במקביל להצטרפותה של ליטא לאיחוד האירופי. אורלה הטיסה גם את ולדאס אדמקוס, נשיא ליטא. בשנים 2004–2005 הנשיא הוטס לקייב במהלך המהפכה הכתומה וכדי להשתתף בהלווייתו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני. ב-2005 ברגע שהאיחוד האירופי הידק את עמדתו בכל הנוגע לשימוש במטוסים רוסיים, החברה עדכנה את הצי שלה על ידי רכישת מטוסים מתוצרת מערבית. בחודש דצמבר, עם פקיעת הסכם השכירות, הוחזרו למשכיר יתרת מטוסי ה-YAK-42D. ביולי 2006 הושכר בואינג 737-300 שני. בדצמבר רכשו בעלי המניות של החברה מטוס חדש עם תשעה מושבים, Hawker 850XP לטיסות שכר VIP. באותה שנה הלקוח המרכזי של טיסות שכר הפך לחברת הנסיעות של נובאטוראס (Novaturas Travel Company). באביב 2009 הודיעה אורלה על תוכניות להרחיב את צי המטוסים שלה על ידי רכישת בואינג 767-200. אורלה חתמה על חוזה לשלוש שנים עם חברת התעופה תומאס קוק (Thomas Cook airlines), לספק להן מטוסי בואינג 757-200 לחודשי הקיץ בבסיסיה בבריטניה, וכמו כן סיפקה שירות שכר לחברת *[[:en:Small_Planet_Airlines|Small Planet Airlines]]* אשר טסה לאיים סאמוס ולימנוס. בשנת 2012, Aurela החלה להפעיל מספר קווים עבור מונארך קווי תעופה (Monarch Airlines) משום שמונארך פתחה קווים חדשים אף על פי שלא היה לה צי מטוסים מספיק. מונרך הפסיקה את השותפות שלה עם Aurela בספטמבר 2012 עקב עיכובים נרחבים, תלונות לקוחות ומטוס Aurela שהחליק מהמסלול בנמל התעופה של ברמינגהאם. ב-18 בפברואר 2013, התקבלה ההחלטה על ידי CAA הליטאית להשעות את רישיונה של Aurela.

## שירותים
פעילויות הליבה של החברה היו:

**טיסות שכר סדירות** - אחת הפעילויות התפעוליות המרכזיות של אורלה הייתה השכרת מטוסיה לסוכנויות נסיעות עבור טיסות לאתרי נופש שונים באירופה, אסיה ואפריקה

**טיסות שכר בודדות** - אורלה ארגנה טיסות שכר בודדות או מה שנקרא טיסות שכר בלעדיות.

**חכירת - ACMI** - אורלה סיפקה למטוסים את כל התחזוקה והצוות כולל מהנדסים לשוכר. בשנת 2006 היה לאורלה שיתוף פעולה מוצלח עם אסטוניה אייר. אחד מהמטוסים הוחכר לחברה האסטונית לשלושה וחצי חודשים. חברות תעופה כמו airBaltic, Small Planet Airlines ו-Star1 Airlines שכרו גם הן את השירות, בעת הצורך.

**טיסות VIP** - אורלה הייתה חברת התעופה היחידה בליטא שהפעילה קטגוריה מסחרית, מטוסים בדרגת VIP.

## צי המטוסים
לאורלה היו סוגי מטוסים שונים, כולל:
* 1 הוקר 850XP
* 1 הוקר 900XP
* 2 בואינג 757-200
* 1 Tupolev Tu-134
* 2 Yakovlev Yak-42D
* 1 British Aerospace BAe 125
* 2 בואינג 737

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו
קטגוריה:וילנה
קטגוריה:חברות תעופה
קטגוריה:ליטא
תומאס קוק איירליינס

[ממוזער|שמאל|250px|[איירבוס A321 של החברה]]
**תומאס קוק איירליינס** (באנגלית: **Thomas Cook Airlines**) הייתה חברת תעופה בריטית שהפעילה טיסות שכר ליעדי נופש ופנאי בכל העולם מערים שונות בבריטניה. בסיסיה הראשיים של החברה נמצאו בנמלי התעופה מנצ'סטר ולונדון גטוויק, שבאנגליה.

החברה היוותה חלק מקבוצת תומאס קוק, קבוצה לשירותי נסיעות ותיירות שהחזיקה מספר חברות תעופה נוספות באירופה.

## בסיסי החברה
* בלפסט
* בירמינגהאם
* בריסטול
* גלאזגו
* נמל התעופה לונדון גטוויק (בסיס מרכזי)
* נמל התעופה לונדון סטנסטד
* מזרח המידלנדס
* נמל התעופה מנצ'סטר (בסיס מרכזי)
* נמל התעופה הבין-לאומי ניוקאסל
* קארדיף

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2018:

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה בריטיות שנסגרו
פוטוקינה

שמאל|ממוזער|250px|הכניסה הדרומית לתערוכה, פוטוקינה 2008
**פוטוקינה** (באנגלית: **photokina**) הוא יריד הסחר הגדול ביותר בתחום תעשיית הצילום. האירוע מתרחש בספטמבר כל שנתיים, בעיר קלן שבגרמניה. תערוכת פוטוקינה הראשונה התקיימה ב-1950. האירוע הוא בעל חשיבות רבה בתחום הטכנולוגיה בכלל ובתחום הצילום בפרט, עד כדי כך שבפוטוקינה 1964 שלח נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר מברק ברכה לרגל הפתיחה. חברות צילום רבות מנצלות את הבמה של התערוכה להכרזה על מוצרים ועל פיתוחים חדשים. 

פוטוקינה 2008, שנערכה מ-26 בספטמבר עד 1 באוקטובר 2008, הייתה התערוכה הגדולה ביותר עד כה. השתתפו בה 1,579 ספקים שונים מ-46 מדינות, ויותר מ-169,000 מבקרים מ-61 מדינות שונות.

לאחר 70 שנות פעילות, בנובמבר 2020 הודיעה החברה כי התערוכה נסגרה ולא תתקיים עד להודעה חדשה.

## קישורים חיצוניים

* 

* סיקורים נרחבים מתערוכת פוטוקינה 2010 באתר הצילום הישראלי MegaPixel
* סיקורים נרחבים מתערוכת פוטוקינה 2012 באתר הצילום הישראלי MegaPixel

קטגוריה:צילום
קטגוריה:קלן: תרבות
קטגוריה:ירידים
קטגוריה:גרמניה: תיירות
גבר ואישה

**גבר ואישה** (בצרפתית: **Un homme et une femme**) הוא סרט צרפתי משנת 1966. תסריט הסרט נכתב בידי קלוד ללוש ופייר אויטרהובן (Pierre Uytterhoeven) ובוים בידי ללוש. הסרט מיוחד בצילום השופע שלו (ללוש הוא בעל רקע בצילום פרסומות), שמציג מעברים חלקים בין צבע מלא, שחור-לבן, ותצלומים בגוון חום כהה, ובשל הפסקול שלו, אותו הלחין פרנסיס לה (Francis Lai).

סרט המשך, "גבר ואישה: 20 שנים אחרי" (Un Homme et une Femme, 20 Ans Déjà),יצא לבתי הקולנוע בשנת 1986.

## עלילה
הסרט מגולל את ספורם של אן, אלמנה צעירה (אנוק איימה), מפקחת תסריט בסרט, שבעלה המנוח (פייר ברוך) היה פעלולן ונהרג בתאונה באתר הצילומים, ושל אלמן, ז'אן-לואי (ז'אן-לואי טרנטיניאן), נהג מרוצים שאשתו שולחת יד בנפשה אחרי שז'אן-לואי התנסה בתאונה כמעט קטלנית במרוץ 24 השעות של לה מאן. הם נפגשים בבית הספר שבו לומדים ילדיהם בדוביל (Deauville). לילה אחד, אחרי שאן מחמיצה את הרכבת האחרונה, הם נוסעים ביחד לבית בפריז, והם מייד נמשכים זה לזה.

הסיפור מתחקה אחר התפתחות הרומן ביניהם במהלך מספר נסיעות לדוביל והוא מתפתח חרף רגשות האשמה שאן חשה לגבי אובדן בעלה המנוח. אחרי שהם מבלים ביחד לילה בדוביל, אן נוכחת לדעת שהיא אינה נאמנה לזיכרון בעלה, ומחליטה לעזוב את ז'אן-לואי. בזמן שהיא נוסעת בחזרה לפריז ברכבת, ז'אן לואי נוסע במהירות כדי לפגוש אותה בתחנה, וכשהיא יורדת מהרכבת היא מופתעת לראותו שם. מאושרת מכך שאהובה שב אליה, הם מתחבקים כשהסרט מסתיים. המשך מערכת היחסים נותר פתוח לפרשנויות.

## צוות השחקנים
*אנוק איימה - אן גוטייה
*ז'אן-לואי טרנטיניאן - ז'אן-לואי דורוק
*פייר ברוך - פייר גוטייה (בעלה של אן)
*ואלרי לגראנז' - ואלרי דורוק (אשתו של ז'אן-לואי)
*אנטואן סיר - אנטואן דורוק (בנו של ז'אן-לואי)
*סואד אמידו - פרנסואה גוטייה (בתה של אן)
*סימון פארי - מנהלת הפנימיה

## קבלת הסרט
"גבר ואישה" זכה בפרסים רבים, בכללם Grand Prix בפסטיבל קאן של 1966, 

פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, ובפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. איימה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר וללוש לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.

## הפסקול
הפסקול נכתב בידי פרנסיס לה והיה מועמד לפסקול המקורי הטוב ביותר גם לפרס באפט"א וגם לפרס גלובוס הזהב ב-1967. שיר הנושא של הסרט, שהולחן אף הוא על ידי פרנסיס לה ומילותיו נכתבו בידי פייר ברוך, היה להיט גדול והיה מועמד ל"שיר המקורי ביותר בסרט קולנוע" בפרס גלובוס הזהב.

פייר ברוך, שאף גילם את דמותו של הבעל המנוח, גם שר את השירים בפסקול. בהמשך הסרט, הוא מופיע מחדש לזמן קצר ושר את "Samba Saravah", גרסה צרפתית עם מילים שכתב ברוך בעצמו, המבוססת על השיר הברזילאי "Samba da Benção", שנכתב בידי באדן פאוול, עם מילים אותן חיבר ויניסיוס דה מוראיס.

בשיר "Aujourd'hui C'est Toi", משתמשים כשיר הנושא לסדרת הטלוויזיה Panorama של ה-BBC.
את שירי הדואט בסרט שרו הזמרת ניקול קרואזי ופייר ברוך.

## קישורים חיצוניים

*  
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי פרס דקל הזהב
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הזר הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי 1966
שבתות וחגים (שיר)

"**שבתות וחגים**" הוא שיר שנכתב על ידי יענקל'ה רוטבליט, הולחן ובוצע לראשונה על ידי יהודית רביץ ומזוהה עמה עד היום. פרסומו הראשון של השיר היה באלבום "באה מאהבה" בשנת 1987.

השיר דורג במקום 29 במצעד הפזמונים העברי השנתי 1988.

## ניתוח השיר
השיר בנוי כמונולוג של אישה המספרת על מערכת יחסים סודית שלה עם גבר נשוי, בעודו מקיים במקביל מערכת יחסים אחרת, פורמלית וגלויה, עם אשתו. השיר מתאר את הכמיהה של הדוברת אל הגבר, המתואר כבעל וכאָב מושלם, ואת קשייה ובדידותה בצל הסוד.

בראיונות מאוחרים תיארה רביץ את כתיבת השיר, וסיפרה שהגיעה אל המשורר רוטבליט עם שלד הסיפור, המדבר על אישה הנמצאת במערכת יחסים סמויה, בקשר "שאין בו כניסה בשבתות וחגים", ולפי הרעיון שהביאה נכתב השיר. ב**בית הראשון** מתארת הדוברת את געגועיה אל אהובה, איש משפחה ואב למופת, שילדיו קופצים עליו והוא מספר להם סיפור. רק מילה אחת מקשה על תמונת המשפחה הנהדרת: הבית נפתח במילים "עכשיו אתה בבית, עכשיו אתה **שם**". המילה "שם" מעמידה את הקורא בתחושת אי בהירות ופליאה: מדוע המשמעות של להיות בבית זה להיות שם? למה הבית נמצא שם? עדיין לא ניתן לדעת לפי הכתוב מי הדובר ומדוע הבית אינו שייך אליו.

ב**בית השני** מבנה הפוך. בתחילתו חוזרת הדוברת על תיאור הגבר המושלם, משכמו ומעלה, ועל אהבתו למשפחתו. אולם אז חוזרת הדוברת על המילים "עכשיו אתה בבית - עכשיו אתה שם", המפרידות בין המשפחה הנהדרת לבינה, והפעם מרחיבה:

במילים אלה מתחיל להתבהר לקורא כי בסיפורו של איש המשפחה למופת שני חלקים: החלק המואר, בו נמצאת המשפחה המושלמת; ובניגוד אליו החלק הסמוי, הנמצא בצל, מאחור, בו נמצאת הדוברת. בהמשך השיר מתואר הסבל העובר על הדוברת, לא רק בשבתות וחגים, אלא גם במהלך היומיום, בו היא נדרשת להסתיר את זהותה ולהתכחש לה בפומבי:

## התקבלותו

השיר מתייחס לחוויית בדידות בשבתות ובחגים של הדוברת. לכאורה, של אישה המנהלת רומן עם גבר נשוי ונותרת לבד במשך רוב הזמן. אולם התקבלותו של השיר מיוחסת לאוניברסליות שלו ולהתאמתו לציבור נרחב שמסיבות שונות חש בודד. בחברה האנושית המוכוונת למשפחתיות וקבוצתיות, מהווה הבדידות מועקה כבדה הנופלת בחלקם של אנשים שמסיבות שונות אין להם בני זוג או משפחה, או שאינם יכולים להיראות עמם מסיבות חברתיות שונות.

 חוויית הבדידות המתוארת והזדהותה של רביץ כלסבית, שנים לאחר יצירת השיר, תרמה להתקבלותו בספרות להט"ב.

## גרסאות כיסוי
*בשנת 2004 הוציאה הזמרת עדי כהן גרסת כיסוי של השיר במסגרת התכנית כוכב נולד.
*בשנת 2024 הקליטו קורין אלאל וערן צור גרסת כיסוי לשיר, שנכללה באלבומו של האחרון, "סימנים מקדימים".
*בשנת 2025 ביצע השחקן יניב ביטון גרסה פארודית של השיר במסגרת התכנית "ארץ נהדרת"

## ראו גם
* - שיר של וויטני יוסטון

## קישורים חיצוניים
* מילות השיר "שבתות וחגים", מתוך אתר lifemusic.co.il

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי יהודית רביץ
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יענקל'ה רוטבליט
קטגוריה:שירי חגים ומועדים
קטגוריה:שירי רוק בעברית
הפלישה להודו-סין

**הפלישה להודו-סין**, שנמשכה מ-22 בספטמבר עד 26 בספטמבר 1940, הייתה חלק מניסיונה של האימפריה היפנית להטיל מצור על סין, במהלך מלחמת סין–יפן השנייה. מטרת הפלישה הייתה למנוע העברת אלפי טון ציוד אמריקאי מדי חודש מהודו-סין לסין, ובנוסף, כיבוש הודו-סין היווה קרש קפיצה לכיבוש שאר דרום-מזרח אסיה.

## רקע
ב-22 בספטמבר 1940, חתמה צרפת על הסכם הפסקת אש עם גרמניה הנאצית, ובכך נסללה הדרך להקמת ממשלת וישי. ממשלת וישי ירשה את כל הקולוניות הצרפתיות, ובכללן את הודו-סין, שהייתה נקודת הגישה האחרונה מסין אל שאר העולם. לאחר נפילת העיר לונגג'ואו (במחוז גואנגשי) לידי היפנים במהלך קרב דרום גואנגשי, נסגר הכביש המקשר בין הודו-סין לדרום סין. אולם, מסילת הברזל שקישרה בין עיר הנמל האי פונג (היום בווייטנאם) למחוז יונאן נותרה פעילה ואפשרה מעבר סחורות מהודו-סין לעיר קונמינג, שהייתה מרכז צבאי סיני בעל חשיבות.

יפן החלה ללחוץ על ממשלת וישי שתפעל לסגירת קו הרכבת, אשר אפשר לסינים להמשיך להילחם. ב-5 בספטמבר, הוקם מתוך "ארמיית דרום סין" "חיל המשלוח של הודו-סין," שתוכנן להיות חיל המצב באזור לאחר כיבושו. חיל המשלוח היה תחת פיקוד מייג'ור-ג'נרל טקומה נישימורה, וזכה לסיוע הצי הקיסרי היפני בדמות שייטת ספינות מלחמה ונושאות מטוסים, וסיוע אווירי מבסיסים על האי האינאן.

ב-22 בספטמבר, חתמו יפן וממשלת וישי על הסכם המתיר ליפנים זכות לנוע בתוך הודו-סין ולהקים בה בסיסים. עם זאת, מספר החיילים היפנים שיוצבו באזור הוגבל ל-6,000 חיילים, כאשר ההסכם קובע כי לא ישהו בהודו-סין יותר מ-25,000 חיילים בכל רגע נתון. כל תוספת של כוחות צבא יפניים לאזור נאסרה על פי ההסכם.

## הקרב
מספר שעות לאחר החתימה על ההסכם, הפרו היפנים את תנאיו. הדיוויזיה החמישית היפנית, תחת פיקודו של לוטננט-ג'נרל אקיהיטו נקמורה, חצתה את הגבול בשלושה מקומות, וסגרה על העיר לאנג סון, משם התחילה מסילת הרכבת צפונה. הכוחות היפנים נתקלו בהתנגדות מצד חטיבה צרפתית אחת וכוחות של לגיון הזרים הצרפתי שהוצבו באזור, אשר החזיקו מעמד עד 25 בספטמבר. כיבוש לאנג סון פתח בשביל היפנים את הדרך להאנוי, אולם בדרכם ניצבו מספר גדודים צרפתים שהיו מוכנים להגן על הדרך לעיר.

ב-24 בספטמבר, תקפו מטוסים מנושאות מטוסים שהוצבו במפרץ טונקין את העיר האי פונג, ויומיים לאחר מכן, החלו נוחתים חיילים יפנים על החופים בסביבות העיר. נחיתה נוספת נערכה זמן קצר לאחר מכן, והוסיפה טנקים לכוחות היפנים הנוחתים. בצהרי היום היו מסביב להאי פונג כ-4,500 חיילים יפניים ותריסר טנקים.

בערב 26 בספטמבר הסתיימה הלחימה. יפן השתלטה על שדה התעופה ג'יה לאם שמחוץ להאנוי, מסוף רכבות על גבול יונאן ושטחים הצופים על מסילת הרכבת בגבול גואנגשי. יפן אף הציבה כ-900 חיילים בעיר האי פונג ו-600 בהאנוי. כך התחילה תקופת הכיבוש היפני בהודו-סין, שתימשך עד סוף המלחמה.

## לקריאה נוספת

*Hammer, Ellen J. **Struggle for Indochina, 1940-1955**, Stanford University Press, 1955. .


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:זירת אסיה והאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הזירה הדרום-מזרח אסייתית
קטגוריה:קרבות יבשתיים באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1940
קטגוריה:צרפת במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אסיה: פלישות
קטגוריה:קרבות יפן במלחמת העולם השנייה
ששת הימים (סרט)

**"ששת הימים"** הוא סרט קולנוע ישראלי רשמי על מלחמת ששת הימים שהופק זמן לא רב לאחר המלחמה.
## הפקה
הפקת הסרט החלה בספטמבר 1967 על ידי שירות הסרטים הישראלי (שנקרא אז "שירות הסרטים הממשלתי"), בהפקת יגאל אפרתי, ביים אלפרד שטיינהרדט (במאי הסרט התיעודי הרשמי על מלחמת סיני) וערכה נלי גלעד. על הצלמים נמנו אמנון סלומון, יכין הירש, ומרקו יעקובי.

אורך הסרט כשעה וחצי, ובתחילתו מקדים דברים ראש הממשלה אז, לוי אשכול. הסרט מלווה בדברי קריינות שכתב חיים חפר, וקורא יוסי בנאי. הוא כולל יומני קולנוע ישראליים וזרים וראיונות עם רב-אלוף יצחק רבין ואלופי הניצחון ישראל טל, דוד אלעזר ועוזי נרקיס. משתתפים בו מטוסי חיל האוויר וחיילי מילואים שגויסו להפקת הסרט, ורוב קטעי הקרבות בו משוחזרים בהשתתפות חיילי צה"ל שנטלו חלק בלחימה המקורית, כמו הקרב על גבעת התחמושת וכיבוש העיר העתיקה.

הסרט יצא אל האקרנים במרץ 1968, בטרם החלו שידורי הטלוויזיה הישראלית, ונתן לצופיו לחזות באירועי המלחמה. הקרנת בכורה חגיגית במעמד נשיא המדינה נערכה ב-21 במרץ 1968. צפו בו יותר מ-750,000 איש, והוא זכה להצלחה מסחרית והכניס יותר ממיליון ל"י. הסרט זכה לביקורות מעורבות.

לאורך השנים שלאחר עשיית הסרט, קטעי הקרבות שנראים בו מוצגים בתוכניות טלוויזיה על מלחמת ששת הימים, בהיעדר די חומר מצולם אותנטי מן המלחמה.

בסרט התעודה "שוטינג" (2025) בבימוי נטעלי בראון נחשף כי במהלך צילומי הסרט נהרג מהפגזה אחד מתושבי הכפר הצ'רקסי מנסורה ששכן סמוך לקונייטרה. שאר התושבים, שחשבו בטעות שהמלחמה התחדשה, נטשו את הכפר וברחו לסוריה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי מלחמת ששת הימים
קטגוריה:צה"ל בקולנוע
קטגוריה:סרטים תיעודיים העוסקים בסכסוך הישראלי-ערבי
קטגוריה:שירות הסרטים הישראלי
קטגוריה:סרטי 1968
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1968
קטגוריה:סרטי אלפרד שטיינהרדט
אנציו, מלך סרדיניה

**אנציו מסרדיניה** (**Enzo of Sardinia**, סביב 1220 - 14 במרץ 1272) היה בנו מחוץ לנישואים של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

## חייו
מעט מאוד ידוע על נסיבות הולדתו של אנציו, ידוע כי שם אימו היה אדלייד. שמו הוא הגרסה האיטלקית לשם הגרמני **היינריך** - שם אביו של הקיסר. הקיסר השיא אותו בשנת 1238, בעצת בני בריתו האיטלקים לאדלסייה מטורס שמשפחתה שלטה במחצית האי סרדיניה. בשנה בה נישא הכתיר אותו אביו כמלך סרדיניה. הכתרה זו לא הייתה מעשה טקסי או בעל עניין מקומי אלא חלק מהמאבק בין הקיסר לאפיפיור על השליטה באיטליה.

תפיסת האי חיזקה את הקיסר על חשבון האפיפיור שראה בצעד כהתקפה ישירה על מדינת האפיפיור, והטיל חרם מחודש על הקיסר. הפעם היה פרידריך מוכן לחרם, והגיב בגירוש פקידים של הכס הקדוש. איטליה הייתה במצב של לחימה מתמדת, כאשר שתי קבוצות של ערים מחוץ לתחום השליטה הקיסרי התעמתו ביניהן. פלג הגואלפים ובראשו בולוניה וג'נובה נתמך על ידי הכס הקדוש, ופלג הגיבלינים בראשות פיזה וסיינה נתמך ותמך בקיסרות. קשרים אלו ליבו את האיבה בין הקיסר לאפיפיור, העמיקו את העימותים והגבירו את התהום הפעורה בין הצדדים.

בשנת 1239 הוא מונה לתפקיד בא-כוח הקיסר בלומברדיה וברומאניה, והפך למעשה למושל-נציב בצפון איטליה, אזור בו הייתה ההתנגדות לקיסר עזה ביותר. מינוי זה גם לכך שאנציו עזב את האי סרדיניה, ממלכתו לכאורה, ואליו לא יחזור יותר. הוא ייצג את אביו הקיסר במסעות מלחמה כנגד הכס הקדוש. היעדרותו מסרדיניה הביאה להכרזה על ביטול נישואיו ואובדן התואר "מלך סרדיניה" בשנת 1245.

ביום 26 במאי 1249 הוא עמד בראש הצבא הקיסרי מול צבא העיר בולוניה בקרב הידוע בשם קרב פוסלטה (איטלקית: Battaglia di Fossalta) לאחר יום של קרבות מרים ניצחו הבולונזים וצבא הקיסר נמלט משדה הקרב. אנציו, בן 31 בעת הקרב, נלכד והובל לבולוניה שם הושם בכלא - ארמון הקרוי על שמו עד ליום מותו בשנת 1272, והיה השליט האחרון לבית שטאופן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:נפטרים ב-1272
שדה אוקלידי

בתורת השדות, **שדה אוקלידי** הוא שדה סדור, שבו לכל איבר חיובי יש שורש. לדוגמה, שדה המספרים הממשיים הוא אוקלידי, אבל שדה המספרים הרציונליים אינו אוקלידי. למרות הדמיון בשמות, אין לשדות אוקלידיים כל קשר עם חוגים אוקלידיים. השדות האוקלידיים הם מעין אנלוג סדור לשדות סגורים ריבועית, שבהם לכל האיברים יש שורש.

אם אפשר לסדר שדה נתון באופן שהוא יעשה אוקלידי, אז יש רק דרך אחת לסדר אותו (משום שריבוע מוכרח להיות חיובי בכל סדר אפשרי). כל שדה אוקלידי הוא שדה פיתגורי (סדור), משום שסכום של ריבועים הוא תמיד ריבועי. לעומת זאת, לא כל שדה פיתגורי סדור הוא אוקלידי. כל שדה סגור ממשית הוא אוקלידי.

כשמרחיבים שדה סדור בכל השורשים של איברים חיוביים, התוצאה היא שדה שגם אותו ניתן לסדר. אם חוזרים על התהליך, מתקבל באינדוקציה טרנספיניטית שדה אוקלידי, הנקרא ה**סגור האוקלידי** של השדה המקורי. לדוגמה, הסגור האוקלידי של שדה המספרים הרציונליים מוכל בשדה המספרים הניתנים לבניה.

קטגוריה:שדות סדורים
עמק שווה

**עמק שווה** הוא שמו של מקום פגישתם של אברהם ומלך סדום עם מלכי-צדק מלך שלם לאחר מלחמת ארבעת המלכים את החמישה, והוא מזוהה בתורה עם **עמק המלך**: . "עמק המלך" מוזכר במקום אחד נוסף במקרא - מקום הצבתה של יד אבשלום על ידי אבשלום.

אין ידיעה ברורה היכן נמצא אותו עמק, אך נראה שמקומו באזור ירושלים. יוספוס פלביוס כתב שהוא מרוחק שתי סטדיה (ריס) מירושלים. במגילה החיצונית לבראשית מזוהה המקום עם "בקעת בית הכרם". באנציקלופדיה המקראית הוצע זיהוי במקום הקרוב ל"גן המלך" בירושלים, ליד מקום המפגש של גיא בן הינום ונחל קדרון. ישעיהו פרס זיהה אותו עם עמק רפאים, ויהודה אליצור טען שמקומו הוא צפונית לשער שכם.

מאידך מסורת הכנסייה היוונית אורתודוקסית מזהה את "עמק שווה" ואת מקום פגישתם של אברהם ומלכיצדק דווקא באזור הר תבור. על פסגת התבור נבנתה משום כך "קפלת מלכיצדק".

הפסוק הנ"ל הוא מקור הביטוי "הגיעו לעמק השווה" במשמעות של "הסכימו, הגיעו לפשרה".

## שימושים
מעבר לביטוי "", קיים גם ארגון בשם זה, הפועל למען זכויות תרבות ומורשת ושמירה על אתרי עתיקות כנכס ציבורי, ונאבק נגד השימוש באתרי מורשת ובשרידים ארכאולוגיים ככלי פוליטי בסכסוך בין ישראל והפלסטינים.

## קישורים חיצוניים

* מסלול טיול בעמק שווה, באתר קק"ל
* הרב יצחק לוי, פגישת אברם עם מלך סדום ועם מלכי-צדק, באתר בית המדרש הווירטואלי של ישיבת הר עציון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי המקרא
שווה, עמק
קטגוריה:נחל קדרון
ניצחון טכני

**ניצחון טכני** הוא ניצחון המושג בתחרות ספורט בעקבות החלטה שיפוטית ולא בדרך הרגילה של התגברות על היריב. ההכרזה על ניצחון טכני מגיעה בעקבות הפרה חמורה של כללים ותקנות, כגון אי התייצבות למשחק, שיתוף שחקן מורחק וכדומה. 

בענפי הספורט השונים ישנן הגדרות שונות בשאלה מהו הניקוד הניתן על ניצחון טכני.

בשחמט ניצחון טכני נחשב כניצחון רגיל, אך אינו תורם למד הכושר של השחקן.

בכדורגל משמעו ניצחון בתוצאה 3:0 וכמו כל ניצחון מוסיף 3 נקודות במשחק ליגה או מעבר שלב במשחק גביע.

בכדורסל נחשב כניצחון של 20:0, כאשר הנקודות נרשמות לזכות קפטן הקבוצה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מונחים בספורט
המפענחת

**המפענחת** (אנגלית: **The Closer**) היא סדרת דרמה משטרתית שנוצרה על ידי רשת TNT האמריקאית. עלילת הסדרה עוקבת אחר היחידה לפשעים חמורים של משטרת לוס אנג'לס בראשותה של סגן ניצב ברנדה לי ג'ונסון (קירה סדג'וויק). הסדרה עלתה לאוויר ב-13 ביולי 2005 ושודרו בה שבע עונות. הסדרה משודרת בישראל בערוץ yes stars action ו־hot zone.

סדרת המשך: "המפענחת פשעים חמורים" (אנגלית: "Major Crimes").

## שחקנים ודמויות
הדמות הראשית היא סנ"צ ברנדה לי ג'ונסון, המנהלת את יחידת "רצח מיוחד" (לאחר מכן יחידת "פשעים חמורים") במשטרת לוס אנג'לס.

## המפענחת: פשעים חמורים
לאחר שהסדרה **המפענחת** הגיעה לסיום שידוריה בשנת 2012, בתאריך ה-13 באוגוסט 2012 שחררה רשת TNT האמריקאית את סדרת הספין אוף **המפענחת: פשעים חמורים** (באנגלית: **Major Crimes**). הסדרה התחילה בכניסתה של רב פקד שרון ריידר (המגולמת על ידי מרי מק'דונל) לתפקיד ראש יחידת פשעים חמורים של משטרת לוס אנג'לס, לאחר עזיבתה של סגן ניצב ברנדה לי ג'ונסון. להלן רשימת השחקנים והדמויות אשר המשיכו בסדרת הספין אוף:
* מרי מק'דונל – **שרון ריידר**
* ג'ורג' ויליאם ביילי – **לואי פרובנזה**
* אנתוני דניסון – **אנדי פלין**
* מייקל פול צ'אן – **מייקל טאו**
* ריימונד קרוז – **חוליו סנצ'אז**
* פיליפ פ. קיין – **באז ווטסון**
* רוברט גוסט – **ראסל טיילור**

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האחים וורנר: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות

קטגוריה:סדרות משטרה ופשע
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בלוס אנג'לס
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2005
ישראל פרידמן

**ישראל פרידמן** הוא שמו של האדמו"ר הראשון מרוז'ין. כמה מצאצאיו נקראו גם הם בשם זה.

פרידמן
עצלני קרקע

**עצלני קרקע** או **עצלני ענק** הוא שם כולל למיני עצלנאים, שנכחדו. קבוצה זו אינה טקסונומית (פוליפילטיות) וכוללת כמה משפחות, כולל של העצלנים המודרניים. עצלני הקרקע התפתחו לפני 35 מיליון שנים ונכחדו לפני 10,000–5,000 שנים.

השורדים האחרונים בקבוצה זו חיו באיים האנטילים, וקיימות טענות שהמשיכו לשרוד שם עד שנת 1550 לספירה, אף על פי שעל סמך תיארוך רדיומטרי, הפרט הצעיר ביותר שנמצא הוא בן 4,190 שנה. לעומת זאת, ביבשות אמריקה הצפונית והדרומית, עצלני הקרקע האחרונים נכחדו לפני 10,000 שנים או יותר.

המושג "עצלני קרקע" משמש כשם כללי לכל העצלנים שנכחדו, בשל הגודל היחסי של הצורות הקדומות ביותר שנתגלו, להבדיל מעצלני העצים, הקטנים מהם משמעותית, אשר ממשיכים להתקיים ביערות אמריקה הדרומית. לפיכך, על אף שמם, לא כל עצלני הקרקע בילו את חייהם על פני האדמה.

הגדול בעצלני הקרקע היה המגתריום, בגודל של פיל אסייתי ובגובה של 6 מטרים ומשקל של 4 טונות.

## משפחות
פלאונטולוגים זיהו יותר משמונים סוגים של עצלני קרקע, בכמה משפחות:
*עצלני דו-אצבע (Megalonychidae)
*מגתריים (Megatheriidae)
*Nothrotheriidae
*מילודוניים (Mylodontidae)
*Orophodontidae?
*Scelidotheriinae? - בה הסקלידותריום
*Rathymotheriidae?

## קישורים חיצוניים

* עצמות עצלן קרקע קדום עשויות לחולל מהפכה היסטורית, מתוך "הזנב הארוך", 28 בנובמבר 2013

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עצלנאים
רבי חלבו

**רבי חלבו** היה אמורא בדור השלישי. נראה שעלה מבבל לארץ ישראל.

## רבותיו, חבריו ותלמידיו
בבבל היה מתלמידיו החשובים של רב הונא ומסר מפיו כמה מאמרים באגדה. למד גם מפי רב חמא בר גוריא, תלמידו של רב ומסר בשמו שמועות רבות.

בארץ ישראל למד אצל רבי שמואל בר נחמני ומסר בשמו מאמרים רבים באגדה. כן למד מפי רבי אמי, רבי יצחק נפחא ומסר משמם של עולא ביראה ורבי אבדימי דמן חיפה. חבריו בארץ ישראל היו רבי עוירא ורבי יוסי בר חנינא, וכן מוזכר שהיה בחברת רבי יהודה נשיאה (ר' יודן נשייא) באחת מתעניות הציבור.

תלמידו היה רבי ברכיה, שהרבה למסור משמו, בעיקר באגדה.

## חייו האישיים
רבו, רב הונא היה מאריך בדרשותיו ובשיעוריו, ולכן רבים מתלמידיו, וביניהם רבי חלבו, התאפקו מלצאת לצורכיהם בשעת השיעור, כתוצאה מכך נעשו עקרים, ולא יכלו להוליד יותר. לכן, לרבי חלבו לא היו בנים ונראה שחי בבדידות. פעם אחת בעת שהיה חולה לא בא אף אחד לבקרו, עד שרב כהנא הודיע לחבריו על דבר מחלתו ושכנעם לבא לבקר אותו.

## ממאמריו באגדה
* לעולם יהא אדם זהיר בכבוד אשתו, שאין ברכה מצויה בתוך ביתו של אדם אלא בשביל אשתו.
* קשים גרים לישראל כספחת.
* כל הנהנה מסעודת חתן ואינו משמחו - עובר בחמשה קולות, שנאמר: קול ששון וקול שמחה קול חתן וקול כלה קול אומרים הודו את ה' צבאות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

חלבו
חלבו
קטגוריה:תלמידי רב הונא
קטגוריה:תלמידי רבי אמי
קטגוריה:נחותי
קטגוריה:עולים מבבל לארץ ישראל בעת העתיקה
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-3
ממזרים ללא תהילה

**ממזרים ללא תהילה** (באנגלית: **The Inglorious Bastards**; באיטלקית: **Quel maledetto treno blindato**, מילולית: "הרכבת המשוריינת הארורה הזו") הוא שמו של סרט מלחמה איטלקי מסוג סרט ספגטי משנת 1978 המתחולל בצרפת מהלך מלחמת העולם השנייה.

הסרט בוים בידי אנזו קסטלארי (Castellari) וכיכבו בו בו סוונסון (Svenson), פיטר הוטן (Hooten), פרד ויליאמסון (Williamson), מייקל פרגולני (Pergolani) וג'קי בסהארט (Basehart). את פס-קול הסרט הלחין פרנססקו דה מסי (De Masi).

הסרט מספר על קבוצת עבריינים אמריקאים הנמלטים לחופשי בעת שהשיירה המובילה אותם לבית כלא צבאי מותקפת בידי הגרמנים. הקבוצה בת חמשת חיילים עושה את דרכה לכיוון שווייץ ובדרך מצטרף אליה עריק גרמני. החיילים הורגים בשגגה קבוצה של אמריקאים מחופשים לגרמנים שהיו בדרכם למבצע חשאי ולוקחים את מקומם. בשיתוף עם תנועת ההתנגדות הצרפתית הם מתנדבים למבצע מורכב של חטיפת רכבת גרמנית הנושאת טילי V-2 והעברתה לידי בעלות הברית. מארב גרמני מסכל את התוכנית אולם קצין אמריקאי מצליח להעביר לידי בעלות הברית את הגירוסקופ הסודי שחילץ מהטיל, ורוב חברי הקבוצה נהרגים בעת ביצוע המשימה.

בשנת 2009 יצא לאקרנים סרטו של הבמאי קוונטין טרנטינו "ממזרים חסרי כבוד", ששאל את שמו מהסרט האיטלקי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטים איטלקיים
קטגוריה:סרטי 1978
קטגוריה:סרטים באיטלקית
קטגוריה:סרטים בגרמנית
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים בצרפתית
צוללן קרטזי

[שמאל|ממוזער|250px|צוללן קרטזי בו [פיפטה עם פלסטלינה משמשת כצוללן.]]
**צוללן קרטזי**, הוא משחק מדעי המאפשר להדגים שני חוקים פיזיקליים: חוק ארכימדס וחוק בויל-מריוט. 

יצירת צוללן קרטזי היא הפעלה נפוצה במסגרת פסטיבלי מדע. הצוללן מורכב מגוף הנמצא בתוך נוזל (לרוב מים) במצב של ציפה נייטרלית. הגוף בעל צפיפות גבוהה במעט מזו של הנוזל, ובתוכו בועת גז. כאשר מופעל לחץ חיצוני על המכל, הלחץ בתוכו עולה. הלחץ הגובר של הנוזל דוחס את הגז שבתוך הצוללן ולכן צפיפותו של הגז עולה. במצב זה, כוח הציפה קטן וירידת כוח הציפה גורמת לצוללן לשקוע.

מכיוון שלחץ הנוזל פוחת או גובר בהתאמה עם הקטנת או הגדלת העומק בו שרוי הצוללן הקרטזי, נפח הנוזל שהצוללן מתיק ממקומו יגדל או יקטן בהתאמה (ועמו גם כוח הציפה), ולכן מפלס הציפה הנייטרלית שלו מהווה נקודת שיווי משקל בלתי יציב, כלומר כל סטייה קטנה של הצוללן מהמפלס הנייטרלי תוציא אותו משיווי משקל.  

משמו של הצוללן ניתן לשער כי הוא קשור לרנה דקארט אולם ככל הנראה המצאתו קדומה יותר.

## תיאור פיזיקלי
חוק הגזים האידיאליים קושר בין גדלים פיזיקליים שונים בגז:
 
: 
\ PV = nRT


חוק בויל-מריוט הוא מקרה פרטי של חוק הגזים האידיאליים ומתייחס למצב בו כמות חלקיקי הגז והטמפרטורה נותרים קבועים, כלומר:

: 
\ PV = K


כאשר:
**P* - לחץ הגז
**V* - הנפח שהגז תופס
**n* - כמות חלקיקי הגז במולים
**R* - קבוע הגזים האוניברסלי  (8.314472 J·K-1·mol-1)
**T* - טמפרטורת הגז
**K* - קבוע של כמות החלקיקים והטמפרטורה. 

מקשר זה ניתן לראות שבתהליך איזותרמי וללא שינוי בכמות החומר עליה בלחץ תגרום לירידה בנפח.

את הצפיפות אפשר לחשב באמצעות הנוסחה:
:\!\, \rho=\frac{m}{V}

כאשר:
* \!\, \rho - צפיפות
* \!\, m - מסה
* \!\, V - נפח

מכשיר נוסף שעובד באופן דומה הוא מד חום גלילאו בו משתנה הטמפרטורה וגורמת לשינוי בצפיפות המים.

## קישורים חיצוניים

* 
*על ההיסטוריה והשם של הצוללן הקרטזי

קטגוריה:צעצועי מדע 
קטגוריה:תרמודינמיקה
קטגוריה:צעצועי מים
הנרי דרייפוס

[שמאל|ממוזער|250px|[טלפון "מודל 500" פרי עיצובו של דרייפוס, 1951]]
**הנרי דרייפוס** (באנגלית: **Henry Dreyfuss**;  2 במרץ 1904 - 5 באוקטובר 1972), היה מעצב תעשייתי. עיצוב המוצרים שתכנן בהתייחס לכללי ארגונומיה מדעיים השפיע על עיצוב המוצר במאה ה-20. לזכותו נזקף, בין היתר, עיצוב מכשיר הטלפון השולחני הסטנדרטי, "מודל 500".

## ביוגרפיה
דרייפוס נולד בברוקלין, ניו יורק. הוא למד עיצוב אצל נורמן בל גדס, שיהפוך מאוחר יותר למתחרהו. 

בשנת 1929 פתח את משרדו בניו יורק. עם לקוחותיו נמנו מעבדות בל, שמכשירי הטלפון שעיצב עבורה (דגם Western Electric 302 ו"דגם 500") היו לאבות-טיפוס למכשירי טלפון רבים, חברת שואבי האבק "הובר", חברת הציוד המכני-חקלאי ג'ון דיר עבורה עיצב את הטרקטורים "מודל A" ו"מודל B" הפופולריים, סדרת העטים הנובעים Wahl-Eversharp Skyline  (1940) ועוד.

דרייפוס הקנה חשיבות לשימושיות המוצר, להתאמתו לאדם ולכללים הנדסיים ומדעיים. לפיכך עיצוביו מצטיינים בקו פשוט וצורה ברורה ופונקציונלית וללא קישוטים. עקב כך ספג ביקורת על כך שהוא "פרקטי מדי" וחסר סגנון. דוגמה לפרקטיות זו ולשימת הלב לפרטים ניתן למצוא בעיצוב הטלפון "דגם 500" (ב-1949), בו הוציא דרייפוס את הדפסת הספרות אל מחוץ לחוגה, על ההיקף. זאת בשל העובדה שכאשר הספרה הייתה מודפסת בתוך החוגה, היא נטתה להישחק לאחר חיוגים רבים. כך גם צמצם את טעויות החיוג שנגרמו בשל אצבע המחייג שהסתירה את הספרה בעת חיוג.

בשנת 1955 כתב דרייפוס את ספרו האוטוביוגרפי *Designing for People* ("עיצוב למען האנשים"), בו הציג את השימוש בפרסונות "ג'ו" ו"ג'וזפין" כדוגמאות טיפוסיות לקהל היעד לו מתוכנן המוצר. בשנת 1960 פרסם את המדריך הארגונומי *The Measure of Man* ("מידת אנוש"). הוא נבחר לנשיא הראשון של איגוד העיצוב התעשייתי האמריקאי (IDSA).

בשנת 1972 טרם מותו יצא לאור בהוצאת מקגרו ספרו המונומנטלי 'Symbol Sourcebook'. הספר מכיל 20,000 סמלים ופירושם. 

בשנת 1972 אובחן כחולה סופני בסרטן הכבד. ב-5 באוקטובר התאבד יחד עם רעייתו, דוריס מרקס, שהייתה חולה סופנית אף היא, בשאיפת גזי הפליטה ממכוניתם במוסך ביתם בדרום פסדנה, קליפורניה.

החברה שהקים, Henry Dreyfuss Associates, המשיכה להתקיים לאחר מותו.

## מעיצוביו
### מכשירי טלפון

WesternElectric302.jpg|Western Electric 302 1930 - 1950
TrimlineExposed.jpg|Trimline  1965


### מוצרים אחרים

Westclox Big Ben.jpg|שעון מעורר Westclox Big Ben
NYC Hudson2.jpg|קטר רכבת Twentieth Century Limited 1938
John Deere Model B unstyled.jpg|טרקטור ג'ון דיר מודל B  1938


## לקריאה נוספת

* Dreyfuss, Henry. *Designing for People*. Allworth Press; illustrated edition edition, 2003. 
*Dreyfuss Henry. Symbol Sourcebook, McGraw Hill' 1972. 
* Flinchum, Russell. *Henry Dreyfuss, Industrial Designer: The Man in the Brown Suit*. Rizzoli, 1997. 


## קישורים חיצוניים

* אתר הבית של Henry Dreyfuss Associates 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:מעצבים תעשייתיים אמריקאים
קטגוריה:מתאבדים: חולים סופניים
קטגוריה:מתאבדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1972
שבע אימהות

**שבע אימהות** הוא ספר פרשנות בחיבורה של הסופרת יוכי ברנדס שנכתב בשנת 2010. בחיבור זה מתארת המחברת שבע דמויות נשיות מרכזיות בתנ"ך.

## תקציר
שבע הדמויות עליהן כותבת יוכי ברנדס הן: בת לוט (אימו של מואב), תמר (כלתו של יהודה), מרים הנביאה, בת פרעה, רות המואביה, מיכל בת שאול, ואסתר המלכה. ברנדס מתארת ומפרשת את תפקיד הנשים האלו בדברי ימי עם ישראל תוך כדי שימוש במקורות מקראיים נוספים, מקורות תלמודיים ופרשנות אישית שמנסה להסביר את המניעים של סופרי המקרא ופרשנות חז"ל בהמעטת דמותן של הנשים.

המחברת מנסה להסביר את מניעיה של בתו של לוט לאנוס את אביה לאחר חורבן סדום ועמורה, מעריצה את תושייתה של תמר, כלתו של יהודה, שהצליחה באמצעות נשיותה להעמיד זרע שיהפוך אף לזרע המלוכה, מנסה להסביר מדוע מרים הנביאה שהייתה גם אחות משה רבנו כמעט ואינה מוזכרת בתורה, מעריצה נשים כמו בת פרעה ואשת רבי עקיבא שהעזו למרוד בהוריהן בשם הצדק, מפארת את דמותה של נעמי ורות המואביה שאף זכתה להיות סבתו של דוד המלך, חוזרת על הערצת אהבתה של מיכל בת שאול לדוד ועל הישגי חוכמתה של אסתר המלכה שהצילו את עם ישראל מאבדון.
יש שביקרו את העמדות המבוטאות בספר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פירושי התנ"ך
קטגוריה:ספרי יוכי ברנדס
קטגוריה:פמיניזם: ספרי עיון
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
דרלינג פוינט

**דרלינג פוינט** (באנגלית: **Darling Point**) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי מועצת וולהרה.

## גאוגרפיה
דרלינג פוינט הוא פרוור קטן של סידני, הממוקם בין שני מפרצונים לגדת מפרץ ג'קסון. דרלינג פוינט מרוחק כ-4 ק"מ מזרחית ממרכז העסקים הראשי של סידני, וגובל מצדדיו בראשקטרס ביי ממערב ובדאבל ביי ממזרח. בדרום הפרוור גובל באדג'קליף, ובצפון במפרץ ג'קסון. הודות לנוף המרהיב הנשקף מכל עבריו, הפך דרלינג פוינט לאחד הפרוורים הצפופים ביותר בסידני. המעבורת שיוצאת מסירקולר קווי לכיוון וטסונס ביי עוצרת בדרלינג פוינט, ומהווה נתיב תחבורה ראשי לפרוור.

## היסטוריה
לשון האדמה עליה ממוקם בפרוור נקראה בעבר "יאראנבי" על ידי התושבים האבוריג'ינים המקומיים. שמו המודרני של הפרוור נקרא על שמה של אליזבת' דרלינג, אשת המושל ראלף דרלינג. על שמה נקרא גם פרוור סמוך מדרום מערב, דרלינגהרסט.

## תרבות
שמאל|ממוזער|200px|הכנסייה האנגליקנית על שם מרקוס הקדוש
הכנסייה האנגליקנית על שם מרקוס הקדוש (St. mark's) נבנתה בפרוור בשנת 1851, בעיצוב האדריכל אדמונד בלאקט, והיא נחשבת לאחד המבנים הבולטים בדרלינג פוינט. בין השאר, הכנסייה כיכבה כתפאורת חתונתה של מיוריאל, ואירחה את חתונתו של אלטון ג'ון לרעייתו הראשונה בשנות השמונים.

קרייגאנד (Craigend) הוא בית אחוזה שנבנה בשנת 1935 בסגנון אר דקו, וכולל שרידים של מסגד שהובאו מזנזיבר וגן יפני. הבית נקנה על ידי ממשלת ארצות הברית ושימש כמעונו הרשמי של קונסול ארצות הברית, ומאז חזר לשוק הפרטי. בשנת 1975 שימש הבית כתפאורת סרט אמנויות הלחימה "The Man from Hong Kong" בכיכובו של ג'ורג' לייזנבי.

בפרוור גן ציבורי אחד, פארק מק'קאל, הקרוב למזח המעבורת. הגן הוא ריאה ירוקה בודדת בין הרחובות הצפופים, ומפורסם בנוף פנורמי מרהיב הנשקף ממנו.

## קישורים חיצוניים

* דרלינג פוינט באתר "Dictionary of Sydney"
* דרלינג פוינט באתר "Sydney Suburbs"

קטגוריה:פרוורי סידני
דגל המשמר הגדול

שמאל|ממוזער|250px|דגל המשמר הגדול בשנת 1814
[שמאל|ממוזער|250px|דגל המשמר הגדול בשנת 1964, ב[המוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית|מוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית של מכון סמית'סוניאן בו הוא מוצג.]]
ממוזער|250px|שחזור דיגיטלי של הדגל
שמאל|ממוזער|250px|שחזור של הדגל מונף כיום מעל המבצר
**דגל המשמר הגדול** (אנגלית: **Great Garrison Flag**) או **הדגל זרוע הכוכבים** (**Star Spangled Banner Flag**) היה דגל קרב גדול אשר הונף מעל מבצר פורט מקהנרי בפתחו של נמל בולטימור בעת הקרב שהתחולל שם במסגרת מלחמת 1812 בין ארצות הברית לממלכה המאוחדת. מראהו של הדגל שהונף מעל לחומות המבצר היווה השראה לעורך הדין והמשורר האמריקני פרנסיס סקוט קי לכתיבת השיר "הגנת פורט מקהנרי" עד שברבות הימים שונה שמו לשם "הדגל זרוע הכוכבים". בשנת 1931 אומץ הבית הראשון מתוך השיר כהמנון הלאומי של ארצות הברית.

## עיצובו של הדגל
הדגל נתפר משילוב של כותנה וצמר אנגלי צבוע ועוצב בצורת 15 פסים אדומים-לבנים אופקיים ומלבן כחול בקנטון ובתוכו 15 כוכבים לבנים. שני הפסים והכוכבים הנוספים נוספו בעקבות צירופן של ורמונט וקנטקי לאיחוד. 15 הכוכבים סודרו בחמש שורות אשר כל אחת מהן כללה שלושה כוכבים (ראו בתמונת השחזור הדיגיטלי של הדגל, בה הדגל מוצג אופקית). מידותיו של הדגל היו 12.80 מ' X 9.10 מ'.

## סיפורו של הדגל
במסגרת הכנתה של בולטימור לקראת מתקפת הבריטים הוכן פורט מקהנרי כבסיס להגנתו של הנמל. במסגרת ההכנות הללו, ביקש מיג'ור ג'ורג' ארמיסטד, מפקד המבצר אישור להנפת דגל אמריקאי גדול ממדים מעל חומת המבצר. ארמיסטד ביקש 

ב-12 בספטמבר 1812 תקפו כוחות בריטים אשר כללו כ-5,000 חיילים ו-19 ספינות את בולטימור. בבוקרו של ה-14 בספטמבר 1812, לאחר כ-25 שעות של הפגזה מתמדת, נסוגו הכוחות הבריטים לאחר שלא הצליחו להבקיע את חומות המבצר ותוך כדי כך לפלוש לנמל בולטימור ואל תוך העיר. על ספינה בריטית אשר עגנה במרחק מה מהקרב שהה פרנסיס סקוט קי, עורך דין אמריקני ומשורר חובב והנציח את הקרב, ואת הדגל אשר הוסיף להתנופף במהלכו ולאחריו מעל חומות המבצר בפואמה בשם "הגנת פורט מקהנרי" אשר ברבות הימים שונה שמו לשם "הדגל זרוע הכוכבים", הבית הראשון מתוכו אומץ בשנת 1931 כהמנון הלאומי של ארצות הברית.

## לאחר הקרב
דגל המשמר הגדול נותר למשמרת בידי רב-סרן ארמיסטד (לימים סגן-אלוף) ובמשך השנים חולקו מתוך הדגל חלקים קטנים כמתנות ומזכרות בידי בני המשפחה. בשנת 1912 נתרם הדגל למכון סמית'סוניאן והוא מוצג במוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית אשר שוכן בוושינגטון הבירה.

## קישורים חיצוניים

* 
* דגל המשמר הגדול באתר רשות הגנים הלאומיים של ארצות הברית
* הדגל זרוע הכוכבים באתר מכון סמית'סוניאן
* הדגל זרוע הכוכבים ומלחמת 1812 באתר מכון סמית'סוניאן

קטגוריה:מלחמת 1812
המשמר הגדול
המשמר הגדול
קטגוריה:מרילנד: היסטוריה
קטגוריה:בולטימור
רויאל ברוניי

[ממוזער|[בואינג 787 של החברה ממריא מנמל התעופה הבינלאומי של קוטה קינבאלו]]
[ממוזער|[איירבוס A320 בנמל התעופה הבינלאומי נגורה רעי, באלי]]
**רויאל ברוניי איירליינס** (באנגלית: **Royal Brunei Airlines**, או **RBA**) היא חברת התעופה הלאומית של סולטנות ברוניי. החברה נמצאת באחזקה מלאה של ממשלת ברוניי ובסיסה המרכזי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי של ברוניי מצפון לבירת המדינה בנדר סרי בגוואן.

## תולדות החברה
רויאל ברוניי נוסדה ב-18 בנובמבר 1974 כשהיא מחזיקה בשני מטוסי בואינג 737. טיסתה הראשונה של החברה הייתה מנמל התעופה החדש בברוניי לסינגפור. באותו היום החלו גם טיסות אל הונג קונג, קוטה קינאבאלו וקוצ'ינג במזרח מלזיה. בשנת 1980 רכשה החברה את מטוס הבואינג 737 השלישי שלה, אשר אפשר לה לטוס לקואלה לומפור ולדרווין. באותה שנה נרכשו גם שלושה מטוסי בואינג 757 על מנת לאפשר לחברה להרחיב את יעדיה לטייפה ולדובאי. ב-1990 החלה החברה לטוס לאירופה ויעדה הראשון היה פרנקפורט דרך בנגקוק ודובאי, ולאחר מכאן גם אל לונדון דרך סינגפור ודובאי.

עם התרחבות החברה הוחלפו מטוסי הבואינג 737 במטוסי בואינג 767. בשנת 1993 החליפה החברה את העצירה בדובאי בטיסות לפרנקפורט לעצירה באבו דאבי, והחלה לטוס אל בחריין, בייג'ינג וקהיר.

## שותפות קוד
לרויאל ברוני יש שותפות קוד עם מספר חברת תעופה והן:
* מלזיה איירליינס
* תאי איירווייז אינטרנשיונל
* גארודה אינדונזיה

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:

## קישורים חיצוניים

* 
*  מדיה וקבצים בנושא רויאל ברוניי, באתר Airliners.net

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:ברוניי
קטגוריה:אסיה: חברות תעופה
פתאום דפיקה בדלת

**פתאום דפיקה בדלת** הוא אוסף סיפורים קצרים מאת אתגר קרת, שיצא לאור בשנת 2010. זהו אוסף הסיפורים החמישי של קרת לאחר צנורות, געגועי לקיסינג'ר, הקייטנה של קנלר ואניהו, ומקבץ ראשון לאחר 8 שנים בהן פנה לעסוק בעיקר בכתיבת תסריטים לטלוויזיה, לקומיקס ולקולנוע.

הסיפורים מתוארים בסגנון אופייני לקרת, שמשתמש בשפה יומיומית ומתאר מצבים ריאליסטיים שבהם יסודות אבסורדיים או אף פנטסטיים. בכתיבתו, קרת משלב מאפיינים רפלקסיביים. כמו שאר חיבוריו של קרת הסיפורים עוסקים בנושאים שונים כמו מוות ("צ'יזוס כרייסט", "סימיון"), בדידות ("בוקר בריאות","לא לגמרי לבד"), סקס ("בזמן האחרון דווקא עומד לי", "אילן") ואפילו על עצם מהותו כסופר ("פתאום דפיקה בדלת").

## רשימת הסיפורים

## קישורים חיצוניים
**פרקים מהספר**
* 
**ביקורות**
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:אוספי סיפורים קצרים של אתגר קרת
שאנל מספר 5

**שאנל מספר 5** (בצרפתית: **CHANEL N° 5**) הוא בושם שהושק על ידי מעצבת האופנה קוקו שאנל בשנת 1922. נכון לשנת 2018, הבושם מדורג מזה עשרות שנים כבושם הנמכר ביותר בעולם.

"שאנל מס' 5" הוא הבושם הראשון בעולם שיצא תחת שם של בית אופנה הצרפתי, שאנל. הספרה **5** נבחרה כי היא מסמלת את מזל אריה, המזל האסטרולגי של קוקו שאנל. בגרסה נוספת הספרה **5** נבחרה כשאחד ממחזריה של שאנל, דימיטרי פבלוביץ שהיה אחיינו של הצאר, הציג בפניה את רוקח הבשמים של משפחת הצארים הרוסים. שאנל ביקשה מרוקח הבשמים לרקוח שישה בשמים והיא תבחר בבושם הטוב ביותר. הרוקח נענה לבקשתה ורקח שישה בשמים, שאנל בחרה את הבושם החמישי.

תחילה, שאנל בלבד התבשמה בבושם אך ב-5 במאי 1921 חילקה את הבושם לקומץ מחברותיה, ללקוחות החנות ואף תאי המדידה ובגדי הערב רוססו בבושם. במרוצת השנים הפך הבושם היוקרתי בבקבוק המרובע והמוכר לאייקון וסמל זיהוי לבית האופנה הצרפתי שאנל.

הייצור והשיווק של הבושם נעשה על ידי חברה נפרדת בשם "Parfums Chanel" שהיה ב-70% בבעלות משפחת ורטהיימר היהודית - ורק 10% בבעלות קוקו שאנל.

## פעולותיה של קוקו שאנל כמשתפת פעולה של הנאצים
בזמן מלחמת העולם השנייה, קוקו שאנל, שהייתה ידועה בעמדותיה האנטישמיות, החליטה לנצל את עליית המשטר הנאצי באירופה, ובצרפת בפרט, כדי לקבל שליטה בלעדית על החברה משותפיה היהודים, משפחת ורטהיימר - מנהלי "Parfums Chanel", ובראשם פייר ורטהיימר . כל זאת בזכות מעמדה של קוקו שאנל בתור בת הגזע הארי ותומכת מוצהרת של היטלר. משפחת ורטהיימר, שחזתה את הסנקציות נגד היהודים, העבירה מבעוד מועד את חברת הבישום שלה לחבר משפחה נוצרי בשם פליקס אמיו, איש עסקים צרפתי שלאחר תום המלחמה השיב את הבעלות על החברה למשפחת ורטהיימר. כיום אף בית האופנה "שאנל" עצמו נמצא בבעלות נכדיו של פייר, צמד האחים הצרפתים ממוצא יהודי, אלן וז'ראר ורטהיימר.
## מרכיבי הבושם
הבושם של שאנל היה שונה מבשמים שקדמו לו בכך שלא התבסס על ניחוח מפרח אחד, כפי שהיה נהוג עד אז, אלא הורכב מתערובת של 50 ריחות שונים.
הבושם המתוק מופק בעיקר מוורדים ורודים ולבנים שנקטפים מהעיר גראס שבריביירה הצרפתית בחודש מאי בלבד כשהוורדים נמצאים בשיא פריחתם. בנוסף לוורדים הוורודים והלבנים ישנם גם אלמוג, יסמין, לילך וניל ומרכיבים נוספים כמו הפרשות של חתולי בר שנועדו לחזק ולשמר היטב את הריח אך לאחר בקשות ארגוני זכויות בעלי חיים הוחלף החומר לחומר מלאכותי.

## מרילין מונרו והבושם
לפרסום הבושם תרמה השחקנית-דוגמנית-זמרת האמריקאית מרילין מונרו כאשר נשאלה בראיון ב-1954 מה היא לובשת במיטה והיא השיבה "מספר טיפות של שאנל 5".

## ראו גם
* קוקו שאנל
*שאנל (חברה)
* פליקס אמיו
* מרילין מונרו

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בשמים
קטגוריה:שאנל
נמל התעופה פלמה דה מיורקה

**נמל התעופה של פלמה דה מיורקה**, המוכר גם כ**נמל התעופה של סון סנט ז'ואן** (בקטלנית: **Aeroport de Son Sant Joan**; בספרדית: **Aeropuerto de Son Sant Joan**), הוא נמל התעופה המשרת את העיר פלמה דה מיורקה, ושוכן כ-8 ק"מ ממרכזה. הנמל הוא הנמל השלישי בגודלו בספרד אחרי נמל התעופה מדריד-בראחס ונמל התעופה של ברצלונה-אל פראט. בחודשי הקיץ נמל התעופה פלמה דה מיורקה הוא אחד העמוסים ביותר באירופה, ובשנת 2009 עברו דרכו כ-21,200,000 נוסעים. הנמל משמש בסיס לחברות התעופה אייר אירופה, ואיבריה.
ממוזער|טרמינל C מבחוץ
ממוזער|פנים הטרמינל
נמל התעופה משתרע על שטח של 6.3 קמ"ר. הנמל מורכב מארבעה טרמינלים: טרמינל A המשמש בעיקר לטיסות פנים, ואילו טרמינלים B, C ו-D מיועדים לתנועה בינלאומית. שדה התעופה יכול להתמודד עם 25 מיליון נוסעים בשנה, ו-12,000 נוסעים בשעה. התוכניות לעתיד כוללות גידול של קיבולת הנוסעים עד 32 מיליון נוסעים בשנת 2010 ועד 38 מיליון נוסעים בשנת 2015.

## סטטיסטיקות

## היסטוריה
ההיסטוריה של נמל התעופה החלה כבר ב-1920 כששימש כשדה תעופה למטוסים ימיים. בשנת 1938 שימש השדה לתעופה הצבאית, והחברות לופטהנזה ואיבריה סללו מסלול חדש לשימוש הצבא. בשנת 1954 הוארך המסלול בשדה התעופה ונוספו לו מסלולי הסעה, דבר שאפשר כניסת חברות חדשות לשדה ושימוש בסוגים נוספים של מטוסים. בשנת 1958 ו-1960 תוכננו ונבנו בתי נתיבות חדשים ומתקנים שהגדילו והאיצו את פיתוח השדה. בשנת 1980 עברו בשדה כ-7 מיליון נוסעים, דבר שהאיץ את בניית בתי הנתיבות החדשים הנמצאים כיום בשימוש.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פלמה דה מיורקה
פלמה דה מיורקה
סוכה סיטי

שמאל|ממוזער|250px|"בועה שבירה", הסוכה הזוכה
**סוכה סיטי** (באנגלית: **Sukkah City**) היא תחרות אדריכלית שנערכה בקיץ 2010 והסתיימה במיצב שבו נבנו 12 סוכות בכיכר יוניון בניו יורק, ומתוכן נבחרה אחת לעמוד בכיכר במשך חג הסוכות. בנוסף, יוצגו חלק מההצעות בתערוכה במרכז לארכיטקטורה בניו יורק, והתחרות תתועד בספר "Sukkah City: Radically Temporary Architecture for the Next 3000 Years" (בעברית: "סוכה סיטי: ארכיטקטורה ארעית ביותר ל-3000 השנים הבאות").

התחרות אורגנה על ידי ארגון "Reboot" המקדם יוזמות בתחום התרבות והמורשת היהודית, בשיתוף עם ארגון התושבים והעסקים של כיכר יוניון. יוזמיה הם העיתונאי ג'ושוא פויר ורוג'ר בנט, ממייסדי "Reboot", שחיפשו רעיונות מקוריים לחידוש מסורת בניית הסוכה בעיצוב בן זמננו.

התחרות הוכרזה בחודש מאי 2010, ומועד הגשת המועמדויות היה 1 באוגוסט. בתנאי התחרות פורטו בהרחבה דיני סוכה, שהמשתתפים נדרשו לעמוד בהם על מנת שהסוכות יהיו כשרות לפי ההלכה, כולל המידות המזעריות לכל חלק בסוכה, חומרים מותרים ואסורים לקירות ולסכך, וכיוצא בזה. בנוסף, נדרשו הסוכות המוצעות לעמוד בתקנות העירוניות של ניו יורק למבנים ארעיים, כך ששטח טביעת הרגל שלהן לא יעלה על 10x19 רגל. משתתפי התחרות נדרשו לשלוח את הצעותיהם בפורמט של לוח גרפי אחד, המציג את ההצעה העיצובית ואת אופן בנייתה, מלווה בהסבר קצר.

חבר השופטים של התחרות מנה 14 איש, בהם האדריכלים מיכאל ארד ותום מיין, המעצב רון ארד, מבקר האדריכלות פול גולדברגר, ואנשים נוספים מתחומי העיצוב והאמנות. בנוסף, ליוו מספר רבנים את האדריכלים בתהליך בניית הסוכה.

מאות מעצבים, אדריכלים וסטודנטים במקצועות עיצוב שונים מרחבי העולם נרשמו לתחרות ושלחו את הצעותיהם. באתר התחרות הוצגו, עם פרסום תוצאות השיפוט, כ-540 הצעות עיצוב, ו-12 ההצעות הזוכות מתוכן. הסוכות הנבחרות נבנו בברוקלין והובלו לכיכר יוניון, שם ניצבו בימים שבין יום הכיפורים לסוכות (19 - 20 בספטמבר 2010), ואז הוזמן הקהל הרחב לבקר במקום ולבחור מתוכן סוכה אחת שתישאר במקום לכל אורך החג. ב-21 בספטמבר הכריז ראש עיריית ניו יורק, מייקל בלומברג, על הסוכה הזוכה, *Fractured Bubble* ("בועה שבירה"), שעיצבו האדריכלים הנרי גרוסמן ובבק בראין מניו יורק.

מארגני התחרות הצהירו על כוונתם לערוך ב-2011 תחרות דומה בערים נוספות ברחבי העולם, והזמינו ערים להציע את השתתפותן במיזם.

## קישורים חיצוניים
* אתר התחרות
* 
* ורדית גרוס, סוכת העיר, באתר "בית אבי חי"
* אורי פולק, סוכה בסטייל, באתר "כיפה", י"ג בתשרי תשע"א

## הערות שוליים

קטגוריה:סוכות
קטגוריה:ניו יורק: תרבות
קטגוריה:תחרויות
קטגוריה:אדריכלות
לוג קאבין רפובליקנס

**לוג קאבין רפובליקנס** (באנגלית: **Log Cabin Republicans** (בעברית: רפובליקאנים של בקתת עץ) או **LCR**) הוא ארגון אמריקאי הפועל מתוך המפלגה הרפובליקנית ודוגל בשוויון זכויות לכל תושבי ארצות הברית. הארגון עוסק בשדלנות ותמיכה במפלגה ופועל למען זכויות להט"ב בארצות הברית.

החל ממאי 2010 קלארק קופר הוא המנהל בפועל של הארגון. קופר הוא יוצא ממשל ג'ורג' ווקר בוש, והיה בעברו יועץ לשגרירות ארצות הברית באו"ם.

מקור השם הוא בנשיא ארצות הברית הראשון מטעם המפלגה הרפובליקנית, אברהם לינקולן, שנולד בבקתת עץ (Log Cabin).

הארגון פועל ב-34  סניפים ב-26 מדינות ובוושינגטון די. סי.

## היסטוריה
הארגון הוקם בשנת 1977 בקליפורניה, כיוזמה רפובליקנית המתנגדת ליוזמת בריגס, אשר נועדה למנוע מהומוסקסואלים ולסביות (או כל מי שתומך בפומבי בזכויות להט"ב) ללמד במערכת החינוך הציבורית.

בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1992, הארגון החליט שלא לתמוך במועמד המפלגה ג'ורג' הרברט ווקר בוש לכהונה שנייה, מכיוון שלא גינה קולות הומופובים לכאורה בתוך ועידת המפלגה.

בבחירות 2004 הקבוצה התנגדה שוב למועמד המפלגה לנשיאות- ג'ורג' ווקר בוש, בשל תמיכתו בחוק פדרלי המתנגד לנישואים חד-מיניים. בבחירות 2008, מועמד המפלגה ג'ון מקיין התנגד לחוק שנתמך על ידי בוש, ולכן נתמך על ידי הארגון.

בבחירות 2012, מיט רומני היה מועמד המפלגה לנשיאות. אמנם רומני התנגד לביטול החוק אל תשאל, אל תספר, אך למרות זאת הארגון תמך בו, זאת בשל דעותיו הביטחוניות והכלכליות.

בבחירות 2016 הארגון הכריז על חוסר תמיכה במועמד דונלד טראמפ, אשר לבסוף זכה במועמדות המפלגה ובנשיאות עצמה.

## עמדות
הארגון תמוך בעמדות המפלגה הרפובליקנית- הגבלת השלטון, חיזוק הביטחון הלאומי, קפיטליזם, כלכלת שוק ומיסים נמוכים. לטענת הארגון, התנגדות לזכויות להט"ב אינה עולה בקנה אחד עם ערכי החירות של המפלגה.

הארגון אינו מחזיק בדעה רשמית בכל מה שקשור להפלות.

## פסק דין לוג קאבין רפובליקנס נ' ארצות הברית

בשנת 2004 הוגשה בקליפורניה תביעה פדרלית כנגד מדיניות "אל תשאל, אל תספר" על ידי הארגון. המשפט החל בשנת 2010, וטענת התביעה הייתה שהמדיניות פוגעת בזכויותיהם של חיילים הומואים וחיילות לסביות לחופש הביטוי. מנגד, טענה המדינה כי המדיניות חיונית להשגת אינטרסים ממשלתיים לגיטימיים. התביעה הציגה הצהרות שונות של נשיא ארצות הברית ברק אובמה, בהן אמר: "המדיניות אינה תורמת לביטחוננו הלאומי", "המדיניות מחלישה את חוסננו הלאומי" וביטולה של המדיניות חיוני למען ביטחוננו הלאומי". לפי התביעה, הצהרות אלה בלבד ממלאות את אחריות התובעים להוכיח את טענותיהם כנגד המדיניות, ומאלצות את השופטים לפסוק לטובת לוג קאבין רפובליקנס.

ב-9 בספטמבר 2010 פסק בית המשפט שהחוק הפדרלי "אל תשאל, אל תספר" איננו חוקתי, שכן הוא מפר את התיקון הראשון והתיקון החמישי לחוקת ארצות הברית.

## ראו גם
*יוזמת בריגס

## קישורים חיצוניים

* 

* לוג קאבין רפובליקנס סרט וידאו קצר על הקמת הארגון 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: ארגוני להט"ב
קטגוריה:זכויות להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:ארגונים פוליטיים אמריקאיים
הפועל גבעת ברנר

**הפועל גבעת ברנר** הייתה קבוצת כדורסל ישראלית מקיבוץ גבעת ברנר, ששיחקה בעבר בליגה הבכירה.

## היסטוריה
לאולמה הביתי של הקבוצה קראו **"מצרינה"** (מצה+ארנה) מכיוון שיעודו היה לשמש למשחקי ספורט ( לכן ארנה) ולהתכנסויות תרבותיות קהילתיות (כפי שהיה בסדר חג הפסח). לעיתים שיחקה הקבוצה בקיבוץ נען באולם הספורט.

הקבוצה הוקמה בשנת 1957 והעפילה באותה עונה לליגה הראשונה (עונת 1958/59), אך נשרה באותה עונה חזרה לליגה השנייה. בשנת 1960/61 חזרה לליגה הראשונה ונשארה עד עונת 1977/78, בה סיימה במקום ה-11 ונשרה לליגה השנייה.

בתחילת עונת 1969/70 התאחדה הקבוצה עם הפועל נען ונקראה "הפועל גבעת ברנר/נען", איחוד שהחזיק מעמד 8 שנים. את הקבוצה ניהלו דריו מורדוך, אריה גולינסקי וגדי כץ.
ההישג הגדול ביותר של הקבוצה, הוא המקום השלישי בליגה (פעמיים). רגע היסטורי במיוחד, הוא הניצחון הביתי על מכבי תל אביב ביום 1 בדצמבר 1972.

מלך הסלים של הקבוצה בליגה הראשונה הוא זאב רייס עם 4255 סלים. בסך הכל שיחקה הקבוצה 19 עונות (ב-2 קדנציות) בליגת העל.

## שחקנים בולטים

## קישורים חיצוניים
* כדורסל בגבעה באתר "סיפורי גבעת ברנר"

## הערות שוליים

גבעת ברנר
גבעת ברנר
כדורסל
קטגוריה:גבעת ברנר