open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נטייה מינית הפוכה

**[[נטייה מינית]] הפוכה** (באנגלית: **Sexual inversion**) או **נטיות הפוכות** הוא מונח נרדף להומוסקסואליות, הרואה בה את הפך הנטייה המינית הרגילה (הטרוסקסואליות). המונח שימש סקסולוגים במהלך השנים המאוחרות של המאה ה-19 והשנים המוקדמות של המאה ה-20. כיום נתפס כפוגעני בחלקים שונים בציבור הכללי ובקהילה הגאה, אך נמצא בשימוש חלק מהציבור המסורתי, רבנים, אנשי החינוך במגזר הדתי, וההומוסקסואלים הדתיים.

## התפתחות המונח ומשמעותו
המונח "הומוסקסואליות" נטבע בשנת 1869 על ידי העיתונאי האוסטרו-הונגרי קרל מריה קרטבני, במסגרת פמפלט שיצא כנגד סעיף 143 בחוק הפרוסי האוסר על מעשי סדום (שבהמשך התגלגל לסעיף 175 בחוק העונשין הגרמני). הסקסולוג הבלוק אליס (1859–1939) התנגד למונח, היות שהוא הרכב כלאיים של יוונית ולטינית; הגדרתו המדויקת להומוסקסואליות הייתה (בתרגום חופשי): "אינסטינקט סקסואלי, אשר התהפך על ידי אנומליה מולדת מובנית כלפי אדם מהמין הזהה". הסקסולוג ריכרד פון קראפט-אבינג (1840–1902) תיאר נטייה הפוכה בנשים כ"נשמה גברית, מוסתרת בחיק נשי".

נטייה מינית נחשבה באותה התקופה לתכונה מגדרית, ועל כן גברים בעלי "נטייה הפוכה" נתפסו כנוטים ללבוש בגדי נשים ולעסוק במקצועות נשיים. התאוריה של המאה ה-19 בנושא נטיות מיניות הפוכות התמקדה לרוב בשינויים בתפקידי מגדר, ועל כן דמתה למה שהיום מכונה טרנסג'נדריות (ולא הומוסקסואליות), אף שרעיון זה לא היה קיים כתחום נפרד באותה התקופה.

בתחילה, היה המונח "נטיות מיניות הפוכות" מוגבל לטקסטים רפואיים בלבד, אך עם צאתו בשנת 1928 של הרומן הלסבי "תהום הבדידות" מאת מרגריט אנטוניה רדקליף הול, הוא הפך למונח שגור. אחת מהמטרות העיקריות שהביאו את הול לכתוב את הספר הייתה להביא לקהל הרחב את דעות הסקסולוגים בנושא; ואמנם, עם צאתו זכה הספר להתעניינות עצומה. הבלוק אליס כתב את ההקדמה לספר, והוא השתמש באופן עקבי בביטוי "בעלת נטייה הפוכה" (invert) בהתייחסו לגיבורת הספר, שהיה דמיון רב בינהּ לבין אחת מהמטופלות שלו.

## השימוש במונח בישראל
בישראל נעשה גם היום שימוש במונח "נטיות מיניות הפוכות" או "נטייה הפוכה", בעיקר על ידי רבנים (לדוגמה: הרבנים אליהו מאלי, שלמה אבינר ויוסף וייצן), שרואים בהטרוסקסואליות את הנטייה המינית הנורמטיבית היחידה. קיימים גם הומוסקסואלים ולסביות דתיים המשתמשים במונח זה, כפי שניתן לראות בפניותיהם בעניין הנטייה המינית לאתרים כדוגמת "עצת נפש", "כיפה", ו"מורשת".

ארגונים דתיים גאים, כגון "חברותא" ו"בת קול", התומכים בהשלמה עם הנטייה המינית, וכן ארגון "הו"ד", נמנעים משימוש במונח "נטיות הפוכות", ומעדיפים את השימוש במילה "הומו" לגבר ו"לסבית" לאישה.

## ראו גם

*הומוסקסואליות
*נטייה מינית
*הומוסקסואליות ויהדות
*הומוסקסואליות בהלכה
*טיפול המרה

## הערות שוליים

קטגוריה:זהות מינית
קטגוריה:להט"ב: סלנג ומונחים
אדוארדו דואלדה

**אדוארדו אלברטו דוּאַלְדֶה** (בספרדית: **Eduardo Alberto Duhalde**; נולד ב-5 באוקטובר 1941) הוא פוליטיקאי ארגנטינאי, שכיהן כנשיא ארגנטינה בין השנים 2002–2003.

## ביוגרפיה
דואלדה נולד ב-5 באוקטובר 1941 בלומאס דה סמורה, בבואנוס איירס. הוא הוסמך כעורך דין בשנת 1970 וב-1987 התמנה לחבר בקונגרס הארגנטינאי ולסגנו של הנשיא קרלוס מנם עד לפרישתו ב-1991, לטובת כהונה כמושל פרובינציית בואנוס איירס.

ב-1999 רץ דואלדה לתפקיד נשיא ארגנטינה, אך הפסיד בבחירות לפרננדו דה לה רואה. ב-2001 התפטר דה לה רואה בשל המשבר הכלכלי הקשה שפקד את ארגנטינה. ההתפטרות עוררה משבר חוקתי שבמהלכו הוחלפו ארבעה נשיאים בתוך 15 יום, אשר בסופם מונה דואלדה לנשיא ארגנטינה על ידי הוועדה המחוקקת ב-2 בינואר 2002. מיד עם השבעתו התחוללו במדינה הפגנות ענק של מפגיני השמאל שהתנגדו לבחירתו. דואלדה הצליח לשכך את המהומה ותחת לחץ פוליטי קרא להקדמת הבחירות בשישה חודשים מהמועד המתוכנן. בבחירות, שנערכו ב-2003, ניצח נסטור קירשנר וב-25 במאי באותה שנה נתמנה קירשנר לנשיא. בדצמבר 2009 הכריז דואלדה על כוונתו להתמודד שוב על הנשיאות בבחירות שנערכו ב-2011.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי ארגנטינה
קטגוריה:סגני נשיאי ארגנטינה
קטגוריה:עורכי דין ארגנטינאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בואנוס איירס
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1941
פטריק גלואה

**פטריק גלואה** (בצרפתית: **Patrick Gallois**; נולד ב-17 באפריל 1956) הוא חלילן צרפתי בעל שם עולמי ומנצח תזמורת.

## קורות חייו
גלואה נולד בלינסל אשר סמוכה לעיירה ליל שבצפון צרפת. בהיותו בן 17, החל את לימודיו בקונסרבטואר של פריז, בכיתתו של החלילן הידוע ז'אן-פייר רמפל. שנתיים מאוחר יותר אף זכה במקום הראשון בתחרות הנגינה של הקונסרבטואר. בגיל 21 התמנה להיות החלילן הראשי בתזמורת הלאומית של צרפת, אותה ניהל אז לורין מאזל. במשרה זו החזיק גלואה עד שנת 1984, ואחר כך ניגן באופן בלעדי כסולן, ומאוחר יותר, החל לעסוק בניצוח. גלואה ניגן כסולן תחת שרביטם של מנצחים ידועים וחשובים, ביניהם ליאונרד ברנשטיין, סייג'י אוזאווה, פייר בולז, קרל בהם, אויגן יוכום וסרג'יו צ'ליבידאקה. הוא שיתף פעולה עם נגנים מובילים, כגון יורי בשמט, נטליה גוטמן, פטר שרייר, ירג דמוס, רביעיית לינדסי, ועם נגנית הנבל אשר עבדה רבות עם רמפל, לילי לסקין. לגלואה חוזה בלעדי עם חברת ההקלטות דויטשה גרמופון, ולאחרונה התחיל להקליט גם בחברת נקסוס. הדיסקוגרפיה שלו כיום כוללת מעל ל-75 הקלטות. 

החל משנת 2003 גלואה הוא המנהל המוזיקלי של תזמורת Jyväskylä בפינלנד. עם התזמורת הזו ערך סיורים באירופה וביפן, ואף הקליט עמם בחברת נקסוס. בין הקריירה הסולנית וקריירת הניצוח, מלמד גלואה בפריז ובטורונטו, ומדיי שנה מעביר קורס  קיץ בסיינה שבאיטליה. גלואה נהג להגיע לישראל, ובמסגרת ביקוריו ניצח על תזמורת הסינפונייטה הישראלית באר שבע. 

פטריק גלואה מנגן כיום על חלילים מודרניים מעץ, ולטענתו, מכר את כל חלילי הזהב שברשותו, והוא מחליף את חלילי העץ שהוא מנגן עליהם בתדירות גבוהה יחסית. סגנון הנגינה של גלואה ידוע בתעוזתו ובכך שאינו מקדיש חשיבות למסורת הביצוע של העבר. זאת בעיקר בעקבות גישת הביצוע האותנטי, אשר עליה שם דגש רב, על אף שהוא מנגן על כלי מודרני. על-אף גישה שנויה במחלוקת זו, מרבה גלואה להסתמך על ניתוח מוזיקלי בבואו לתת אינטרפרטציה (לפרש) ליצירה אשר אותה הוא עומד לנגן. הוא שם דגש רב על לימוד של נשימה מחזורית, ומשתמש בטכניקת נשיפה זו בהזדמנויות רבות. 

גלואה גרוש פעמיים, ולו ארבעה ילדים. אחיו, פסקל גלואה, הוא בסוניסט מפורסם.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חלילנים צרפתים
קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1956
אומייזאורוס

**אומייזאורוס** (שם מדעי: *Omeisaurus*; מילולית, "לטאת אומיי") היא סוג של דינוזאור זאורופוד מתקופת יורה עליון שתחום התפוצה שלו היה באזור סין של ימינו. מקור שמו בהר אומיי, שם התגלו עצמותיו לראשונה.

## מאפיינים
כזאורופודים אחרים היה האומייזאורוס הרביוור גדול. אורכו נע בין 10 ל-15.2 מטרים, גובהו ארבעה מטרים ומשקלו ארבעה טון. כמו דינוזאורים אחרים בתת-הסוג שלו הוא ניחן בגוף גדול ובצוואר ארוך. אך שלא כמו זאורופודים רבים היו נחיריו ממוקמים קרוב לקצה אפו. גבו היה גבוה יותר בירכיים מאשר בכתפיים.

לא זו בלבד שאומייזאורוס ניחן בצוואר ארוך, אלא שהיו לו גם יותר חוליות צוואריות מאשר לזאורופד ממוצע (17). החוליות בעצמן היו ארוכות וגדולות יותר. עדרים גדולים של אומייזאורים רעו במישורים של תקופת היורה העליונה לצדם של סטגוזאוריים מתקופת היורה העליונה כדוגמת הטואוג'יאנגוזאורוס. ככל הנראה היה האומייזאורוס הזאורופוד הנפוץ ביותר בסין של תקופת היורה העליונה.

אומייזאורוס תואר לראשונה ב-1939. הוא קרוי על שם ההר הקדוש לבודהיזם, הר אומיי, מקום בו נתגלו לראשונה מאובנים של אומייזאורוס. מרבית השלדים של אומייזאור נתגלו בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 בתקופת "הבהלה הגדולה לדינוזאורים בסין". עד כה סווגו שישה מינים של אומייזאור: *O. junghsiensis*, *O. changshouensis*, *O. fuxiensis*, *O. tianfuensis*, *O. luoquanensis* ו-*O. maoianus*. שמות כל המינים, למעט האחרון, נקבעו על פי המקום בו נתגלו. *O. fuxiensis* היה המין הקטן ביותר ואורכו כ-10.5 מטרים. ל-*O. tianfuensis* היה הצוואר הארוך ביותר מבין המינים, כ-9 מטרים, שני באורכו בין כל סוגי הדינוזאורים לממנצ'יזאורוס. מאובן של זנב בצורת אלה, שנתגלה באותו אתר שבו נתגלו מאובנים של אומייזאור, ונחשב בתחילה כשייך לסוג זה, מסווג כיום כשייך לפרט גדול של שונוזאורוס.

ניתן לראות שלדים משוחזרים של אומייזאורוס בתצוגה במוזיאון הדינוזאורים של דְזְה-גונְג בדְזְה-גונְג שבמחוז סצ'ואן ובמוזיאון בֵּייפֵּי, סמוך לצ'ונגצ'ינג, שניהם בסין.

## קישורים חיצוניים

* אומייזאורוס באנציקלופדיה של הדינוזאורים

מרכז|ממוזער|800px|''Omeisaurus tianfuensis'' בתצוגה בהונג קונג

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1939
קטגוריה:ממנצ'יזאוריים
קטגוריה:דינוזאורים שחיו ביורה עליון באסיה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יאנג ג'ונגג'יין
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1939
טרנמיר רוברס

**מועדון הכדורגל טרנמיר רוברס** (באנגלית: **Tranmere Rovers**) היא קבוצת כדורגל מהעיירה טרנמיר אשר מהווה פרבר של בירקנהד. הקבוצה לא שיחקה מעולם בפרמייר ליג או בליגה הראשונה באנגליה לפני הקמת הפרמייר ליג. האצטדיון הביתי של הקבוצה נקרא פרנטון פארק, והוא מכיל 16,567 מקומות ישיבה.

הישג השיא של הקבוצה הוא זכייה בגביע הוולשי ב-1935. בנוסף לכך העפיל המועדון לגמר גביע הפוטבול ליג בשנת 2000, והפסיד בו ללסטר סיטי.

## היסטוריה
הקבוצה נוסדה ב-1884. ב-1991 הצליחה הקבוצה להעפיל לליגת המשנה לאחר ניצחון בגמר הפלייאוף על בולטון וונדררס, ומאז הקבוצה שיחקה בליגה השנייה 10 שנים. בתקופה הזאת העפילה הקבוצה פעמיים למשחקי הפלייאוף על העלייה לפרמייר ליג, אך לא הצליחה להעפיל לפרמייר ליג.

ב-2001 נשרה הקבוצה לליגה השלישית ומאז היא משחקת שם. בעונת  נאבקה הקבוצה נגד הירידה לפוטבול ליג השנייה (הליגה הרביעית), והיא ניצלה מירידה לאחר שסיימה במקום ה-19.

בסיום עונת 2013/2014 נשרה טרנמיר לפוטבול ליג 2 לאחר 13 שנים רצופות בפוטבול ליג 1 לאחר שהקבוצה נוצחה בביתה במחזור הסיום 1–2 בידי ברדפורד סיטי.

שנה מאוחר יותר נשרה טרנמיר לנשיונל ליגה החמישית והשלימה ירידת ליגה שנייה ברציפות.

שנתיים מאוחר יותר פספסה טרנמיר הזדמנות לחזור לפוטבול ליג השנייה אחרי שהקבוצה הפסידה בגמר הפלייאוף על העלייה לפוטבול ליג השנייה לפרוסט גרין רוברס 1–3.

בחלוף שנה העפילה טרנמיר פעם נוספת לגמר הפלייאוף על העלייה לליגת הפוטבול ליג השנייה והפעם היא ניצחה את בורהאם ווד 1–2 ובכך חזרה לליגה הרביעית אחרי היעדרות של 3 שנים.

בחלוף עונה נוספת העפילה טרנמיר לגמר הפלייאוף על ההעפלה לליגת הפוטבול ליג הראשונה שם פגשה את ניופורט קאונטי. טרנמיר ניצחה 0–1 לאחר ההארכה משער בדקה ה 119 ובכך השלימה טרנמיר עלייה של 2 ליגות בתוך שנתיים מהליגה החמישית אל הליגה השלישית ובכך חזרה טרנמיר לפוטבול ליג הראשונה אחרי 5 שנות היעדרות.
בחלוף שנה נשרה טרנמיר חזרה לפוטבול ליג השנייה, הליגה הרביעית בחשיבותה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל אנגליות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1884
קול קורא

**קול קורא** הוא פרסום רשמי מטעם גוף או אדם. לקול קורא שתי פונקציות ידועות:
#**תהליך בעל קווי אופי דומים ל[[מכרז]]** – במקרה זה, מיועד הקול הקורא לחבר בין תקציב ייעודי למבצע. לפיכך, תוכני הקול הקורא יכללו לרוב: פירוט העבודה הנדרשת; תקציב ייעודי שהגוף המפרסם מוכן להעמיד לטובת העבודה; תנאים להגשת תוכנית עבודה; תנאי סף של מגישי ההצעה (גיל מסוים, ניסיון בתחום מומחיות וכיוצא בזה); קריטריונים שמשמשים את הגוף המפרסם לבחירת ההצעה הטובה ביותר.
#**העלאת תשומת לב ציבורית** – במקרים אלו, הקול הקורא יעסוק בסוגיה, אירוע או מיזם – אליו מתבקשים בני אדם או ארגונים להצטרף, לתרום מהונם וממשאביהם, או להגיש מועמדות כדי להצטרף לקבוצת עניין לקידום נושא מסוים.

קול קורא שמבקש מידע מספקים פוטנציאליים על מנת להשוות ביניהם נקרא RFI (Request For Information – בקשה לקבלת מידע).

## נושאים וארגונים המפרסמים קול קורא
קולות קוראים יכולים להתפרסם במגוון של נושאים, מטעם מגוון של ארגונים (עמותות, משרדי ממשלה, חברות עסקיות, התאגדויות וכיוצא בזה).
מטרת הקול הקורא היא בדרך כלל לנצל תקציב מסוים על ידי פרסום הזמנת עבודה ייעודית אשר כוללת תנאי סף וסעיפים לביצוע.
הציבור הרחב מתבקש להיענות לקריאה זו על ידי מילוי טפסים ייעודיים מאת המפרסם.
בתום הליך ברירת הבקשות שהוגשו נבחרים הזוכה או הזוכים לפי הקריטריונים שנקבעו מראש ופורסמו בקול הקורא.
רוב משרדי הממשלה מפרסמים קולות קוראים אותם ניתן למצוא כדרך קבע בפרסומים באתר הרשמי של משרדי הממשלה.
קול קורא עוסק לרוב בסוגיה (למשל, קידום אומנות מקומית), אירוע (למשל, ארגון כנס למשרד ממשלתי) או מיזם (למשל, הקמת מערך לוגיסטי לרשות מוניציפלית). בנוסח הקול הקורא מתבקשים בני אדם או ארגונים להצטרף או להגיש מועמדות. לעיתים, זכייה בקול קורא משמעה קבלת כספי מימון לטובת נושא מסוים שהקול הקורא מעוניין לקדם, אולם הדבר קשור באופי הקול הקורא ובזהות הגוף המפרסם ומטרותיו. 
בשונה ממכרז, המפנה בדרך כלל אל מיזם עשייה מוגדר ששכר בצדו; קול קורא פונה אל הציבור במגוון תחומים כגון:
התנדבות והשתתפות ביעדים חברתיים, כנסים אקדמיים וכתיבת עבודות מחקר, ביצוע תוכנית/פרויקט מתמשך על ידי ספקים ועוד.

## מקור הביטוי ושימושיו
מקור הביטוי הוא בפסוק בספר ישעיהו: "קול קורא במדבר". בהקשר המקורי ישנן שתי פרשנויות לביטוי.

### קריאה שאינה נשמעת
מאחר שמדבר הוא מקום שומם, קריאה בקול רם לא תעזור לקורא וככל הנראה לא תשמע על ידי איש. לפיכך הביטוי מבטא אמירה חסרת תוחלת. למשל: "אורי ביקש מחבריו לעזור לו בהובלת חפציו לביתו החדש, אולם דבריו היו כקול קורא במדבר".

### קריאה שנשמעת על ידי כולם
משמעותו של הביטוי השתבשה עקב שינוי בפיסוק המשפט המקורי בתרגום השבעים ובברית החדשה.כך, מובנו התנ"כי המקורי של הביטוי הוא להביע כיצד כולם נשמעים כאשר אלוהים קורא. רוצה לומר, אפילו במדבר ישמעו כאשר אלוהים קורא.

כיום השימוש מופיע בעיקר במילים "קול קורא" כשמשמעותו קריאה לציבור. בשימוש "קול קורא במדבר" משתמשים בדרך כלל במשמעות קריאה שאינה נשמעת.

### שימוש מודרני
הביטוי נמצא בשימוש עברי מודרני החל מראשית הציונות, כאשר משמעות הפרסום היא לרוב העלאת תשומת הלב הציבורית לנושא.
דוגמה טובה לשימוש בביטוי מצויה במאמרו המפורסם של יוסף ויתקין **בשם עמנו וארצנו קול קורא** מ-1903, בו הוא קורא ליהודים באירופה לעלות לארץ למרות הקשיים הרבים.

## הערות שוליים

קטגוריה:נושאים בכלכלה
קטגוריה:שיטות תקשורת
קטגוריה:סוגי רכישה
סטאר

**סטאר** (**Star**) היא מילה באנגלית שפירושה "כוכב".

קטגוריה:שמות משפחה
ג'וזפה ויניולה

**ג'וזפה ויניולה** (באיטלקית: **Giuseppe Vignola**; 5 בפברואר 1662 – 26 בנובמבר 1712) היה מלחין ונגן עוגב איטלקי.

## ביוגרפיה
ויניולה נולד בנאפולי ולמד שם בקונסרבטוריון. בשנת 1699 נישא לאנטוניה פאלקונה והחל לבסס את מעמדו בנאפולי כמלחין מוזיקה כנסייתית ודרמטית למחצה. בין השנים 1706–1712 עשה לו שם בחיבור תחליפי אריות ותמונות קומיות לאופרות של מלחינים אחרים, בהם פרנצ'סקו גספאריני. כן חיבר שלוש אופרות סריה משלו, הראשונה בהן, "טוליו אוסטיליו", בשנת 1707. באותה שנה התמנה לנגן עוגב בקאפלה המלכותית בנאפולי, עובדה שצוינה על שער הלברית של האופרה "טאודורה אוגוסטה" משנת 1709.

ויניולה נשאר במשרתו זו עד מותו בשנת 1712. החליף אותו בתפקיד פייטרו פיליפו סקרלטי, בנו הבכור של אלסנדרו סקרלטי.

## מקור
* 

## קישורים חיצוניים

* יצירותיו באתר musicalics.com

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:נגני עוגב איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1662
קטגוריה:נפטרים ב-1712
אירוויזיון הילדים 2003

**אירוויזיון הילדים 2003** היה אירוויזיון הילדים הראשון, והוא התקיים ב-15 בנובמבר 2003 בפורום קופנהגן שבקופנהגן שבדנמרק. בשנה זו ניצח דינו ג'לוצ'יץ מקרואטיה בתחרות, עם השיר "Ti si moja prva ljubav", שזכה ב-134 נקודות. ספרד זכתה במקום השני עם 125 נקודות. זו הייתה תחרות האירוויזיון הראשונה ששוחררה לאחר מכן גם כדי וי די.

## מדינות משתתפות

## קישורים חיצוניים
* 
* מילות השירים

2003
קטגוריה:2003 במוזיקה
קטגוריה:2003 באירופה
כריסטופורו קארסאנה

**כריסטופו קארסאנה** (באיטלקית: **Cristoforo Caresana**; סביבות 1640  - 13 בספטמבר 1709) היה מלחין, נגן עוגב וזמר איטלקי.

## חייו
קארסאנה נולד בנאפולי. כנראה יצא ללימודים בוונציה, אך בשנת 1658 חזר לנאפולי, ונשאר בה כל חייו. בשנים 1659 עד 1706 היה חבר בקהילת האורטוריה (Congregazione dell'Oratorio). משנת 1659 היה טנור בקאפלה המלכותית ומשנת 1667 כיהן שם כנגן עוגב עד לפרישתו בשנת 1704. בשנים 16888-1690 היה מאסטרו די קאפלה בקונסרבטוריו די סן אונפורי. 

קארסאנה חיבר תרגילי קול שהיו בשימוש נרחב וחלקם הודפסו מחדש בשנת 1819 לשימוש בקונסרבטואר של פריז. מן ההקדמה לתרגילים אלה אפשר לעמוד על הידע התאורטי המקיף שלו והמוזיקה עצמה מציגה אותו כמבשר לפרגולזי, שלמד ללא ספק את יצירותיו.

## מקור

רנאטו בוסה: "כריסטופורו קארסאנה" בגרוב אונליין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נגני עוגב איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1640
קטגוריה:נפטרים ב-1709
חסן עז א-דין

**חסן עז א-דין** (בערבית: **حسن عز الدين**; נולד ב-1963) הוא טרוריסט לבנוני מארגון חזבאללה. הוא מבוקש על ידי ממשלת ארצות הברית בעקבות חטיפת טיסה 847 של TWA בשנת 1985.

## חטיפת טיסה 847 של TWA

ב-14 ביוני 1985 נחטפה טיסה 847 של TWA בטיסה מאתונה לרומא, ומשם ללונדון. החטיפה, בראשות עימאד מורנייה, נועדה לשחרר את קבוצת אל דעווה, בראשות מוסטפא בדר א-דין, אשר הייתה כלואה בכווית. במהלך החטיפה נרצח צוללן מהצי האמריקני. המטוס הוסט לעבר המזרח התיכון, ותחנתו הראשונה הייתה נמל התעופה של ביירות, שם שהה מספר שעות. בתמורה לתדלוק המטוס הורשו 19 נוסעים לעזוב. אחר הצהריים המשיך המטוס לכיוון אלג'יר שבצפון אפריקה, שם שוחררו 20 נוסעים במהלך חניה של חמש שעות, לפני שהמטוס חזר לביירות בליל שישי.

ב-5 באפריל 1989 חטפה קבוצת לבנונים שיעים את טיסה 422, במטוס בואינג 747 של חברת התעופה הכוויתית כווית איירווייז, שהיה בדרכו מבנגקוק לכווית, על 111 הנוסעים ואנשי הצוות. במטוס היו גם בני המשפחה המלכותית הכוויתית. החוטפים הורו לטוס למשהד שבצפון-מערב איראן, שם הצטרף אליהם עימאד מורנייה. בחטיפה השתתפו 6 או 7 חוטפים, ובראשם עמד חסן עז א-דין. מאוחר יותר הוטס המטוס ללרנקה שבקפריסין, שם נורו שני נוסעים כוויתים, וגופותיהם הושלכו אל מסלול ההמראה.

ב-10 באוקטובר 2001 נוסף עז א-דין, יחד עם שני חוטפים נוספים, לרשימת הטרוריסטים המבוקשים ביותר של ה-FBI שפרסם נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש. פרס בגובה 5 מיליון דולר יוענק לכל מי שימסור מידע שיוביל ללכידתו. ה-FBI מאמין כי הוא נמצא בלבנון.

## קישורים חיצוניים
* פרופיל של עז א-דין באתר הטרוריסטים המבוקשים ביותר של ה-FBI

## הערות שוליים

קטגוריה:טרוריסטים לבנונים
קטגוריה:פעילי חזבאללה
קטגוריה:הטרוריסטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1963
פרנץ לכנר

**פרנץ פאול לַכנֶר** (בגרמנית: **Franz Paul Lachner**; 2 באפריל 1803 – 20 בינואר 1890) היה מלחין ומנצח גרמני.

## ביוגרפיה
לכנר נולד בריין למשפחה מוזיקלית (אחיו, איגנץ, תאודור ווינצנץ היו גם הם למוזיקאים). הוא למד מוזיקה אצל סימון זכטר ומקסימיליאן שטדלר. הוא ניצח על תזמורת תיאטרון אם קרנטנרטור בווינה לפני שהיה לאישיות חשובה בחיי המוזיקה של מינכן, שם ניצח משנות ה-30' של המאה ה-19 בבית האופרה, בקונצרטים ובפסטיבלים שונים. הקריירה שלו הסתיימה באופן פתאומי בשנת 1864 כשתלמידו של ריכרד וגנר, הנס פון בילו, תפס את מקומו ודחק אותו החוצה. לכנר נשאר במשרתו באופן רשמי, בחופשה מתמשכת, עד שפג תוקף החוזה שלו.

## יצירותיו

לכנר היה מלחין פורה וידוע-שם בתקופתו, אף כי איננו נחשב למלחין גדול. יצירתו, שהושפעה מבטהובן ומידידו שוברט, נחשבת לנאותה ומקצועית, אבל עם השנים נשכחה וכיום אך מעטים מכירים אותה. בין הגדולות בהצלחותיו היו האופרה "קתרינה קורנארו" (1841), רקוויאם ושבע סוויטות תזמורתיות (1881). הסונאטות שלו לעוגב (אופוס 175, 176 ו-177), כמו גם המוזיקה הקאמרית שלו, בייחוד המוזיקה לכלי נשיפה מעץ, הן אולי היצירות הנהנות כיום ממרב תשומת הלב, אם כי רביעיות המיתרים שלו ואחדות משמונה הסימפוניות זוכות לביצוע ולהקלטות. שיריו, שכמה מהם כתובים לטקסטים ששוברט השתמש בהם לשיריו, תרמו להתפתחות הליד הגרמני.

לקראת ביצועי "מדיאה" של כרוביני בפרנקפורט, בשנת 1855, חיבר לכנר רצ'יטאטיב במקום הדיאלוג המדובר המקורי, וגרסה זו, בתרגום לאיטלקית, שימשה ברבות מן ההפקות המחודשות וההקלטות של אופרה זו במאה ה-20.

## קישורים חיצוניים

* 

* Franz Paul Lachner biography


קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מנצחים גרמנים
פרנץ
קטגוריה:מינכן: אישים
קטגוריה:מלחינים מהתקופה הרומנטית
קטגוריה:מלחיני רקוויאם
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1803
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1890
משיקולי

ממוזער|שירטוט של מערכת משיקולי
**מַשִׁיקוּלִי** (בלטינית: *Machecollum*; מילולית: מרסק צוואר), הוא חלק ממערכת הגנה על שערים במבצר, שנועדה לאפשר למגנים להתמודד עם אויב העומד בצמוד לחומה ומחוץ לטווח האש של חרכי הירי הקבועים בחומה. המשיקולי נבנה כמרפסת סגורה ומוגנת שברצפתה נקרע פתח, דרכו יכולים המגנים להשליך חפצים כבדים או נוזלים, או לירות מכלי נשק על האויב התוקף את השער. בניגוד למיתוס הרווחה הרי שלאורך ההיסטוריה נעשה שימוש מועט יחסית בשפיכת שמן רותח דרך פתח המשיקולי. הדבר נובע מן העובדה  שהשמן היה דרוש לצרכים אחרים (למשל בישול), ובדרך כלל נעשה שימוש בחול חם או חפצים כבדים.

מקורם של מתקנים אלו אינו ברור, אך משיקולי מופיע במערכות ביצור מוסלמיות וארמניות של תחילת ימי הביניים. החל מהמאה ה-12, וביתר שאת במהלך המאה ה-13, נבנו משיקולי במבצרים צלבניים, וממקור זה הגיע המשיקולי לשימוש בטירות באירופה בעיקר בצרפת.

פתחי תקיפה כדוגמת המשיקולי, שנקבעו בתקרות מעברים ובעיקר בתוך שערים וברביקן, נקראו פתחי הריגה.

## גלריה

Tor mit (Zug-) Brücke zum Castelo do Lindoso.jpg|משיקולי מעל שער בטירת לינדוסו בפורטוגל.
CastCuellar10.jpg|משיקולי מעל שער בטירת קוויאר בספרד.
Machicolations (PSF).png|ציור המדגים שימוש במערכת משיקולי בעת מצור.
Banon 804.jpg|משיקולי בטירת בנון בצרפת.
Machicolation jerusalem.jpg|משיקולי בשער יפו בחומת ירושלים
Machicoulis at Monastery of the Cross.jpg|משיקולי במנזר המצלבה


## ראו גם
* מבצר
* ביצורים
* טירה

## לקריאה נוספת

* David Nicolle. Crusader Castles in the Holy Land 1097-1192 (Fortress) Osprey Publishing 2004
* David Nicolle. Crusader Castles in the Holy Land 1192-1302 (Fortress) Osprey Publishing 2005
* Adrian J. Boas Archaeology of the Military Orders. Taylor & Francis, Inc. 2006


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביצורים
מחזור צואה-פה

**מחזור צואה-פה** היא דרך העברה של מחלות, שבה מועברת מחלה מחלקיקי צואה של המארח המדביק לחלל הפה של המארח הנדבק.

לרוב יש מספר שלבים בדרך, ולעיתים שלבים רבים. דוגמאות לשלבים נפוצים כאלו:
*מים שבאו במגע עם צואה ולא מטופלים באופן מספק לפני שתייה
*מזון שבא במגע עם צואה
*היעדר מערכת טיהור שפכים תקינה, יחד עם וקטורי מחלה כדוגמת זבוב הבית
*ניקוי לא מספק או היעדר ניקוי כלל לאחר מגע עם צואה
*פעילות מינית שבה מעורבים הפה ופי הטבעת, למשל אנאלינגוס

המחלות המועברות במחזור צואה-פה כוללות בין היתר גיארדיאזיס, הפטיטיס A, הפטיטיס E, שיגלוזיס, טיפואיד, כולרה, זיהומים ב-*[[Vibrio parahaemolyticus]]*, Rotavirus, נגיפי Enterovirus, *[[Clostridioides difficile]]*, קריפטוספורידיוזיס ואסקריאזיס.

## ראו גם
*תולעי סרט

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחלות זיהומיות וטפיליות
GoTo (מותג)

**גוטו בע"מ**, המוכרת במותג **GoTo** (בעבר "Car2go" / "קאר טו גו"), היא חברה ישראלית שהוקמה בשנת 2008 ואפשרה לראשונה השכרת רכב לפי שעה או יום. מיוני 2022 החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

קבוצת GoTo נחשבת לאחת החברות החלוצות בעולם בתחום השיתוף מכוניות והאופנועים החשמליים.

## היסטוריה
חברת **גוטו גלובל מוביליטי בע"מ** נוסדה בשנת 2008 על ידי יונתן גדיש, נועם מרגלית, ובן (בנימין) ניניו ופעלה במותג Car2go בהשכרת רכב לזמן קצר. באפריל 2022 נחתם הסכם למיזוג החברה עם החברה הציבורית נרהטק מדיה בע"מ, שנוסדה בנובמבר 2020 ונסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב. מימוש ההסכם הושלם ביוני 2022. בהמשך לכך שינתה החברה את שמה לשם הנוכחי, "גוטו בע"מ". 

## סוגי השירות
הקבוצה מפעילה שירותים שונים בתחום התחבורה השיתופית:
### שירות שיתוף רכבים במודל "הלוך – חזור" [RT]
במודל זה המנויים יכולים לשכור רכב למספר שעות, כשהם לוקחים אותו מחנייה A, נוסעים למחוז חפצם ולבסוף מחזירים אותו לאותה חנייה ייעודית שממנה נלקח (A). למעשה, אלטרנטיבה לרכב הפרטי. במודל זה מפעילה החברה צי מגוון של למעלה מ־300 כלי רכב בכ- 17 ערים מרכזיות בישראל ביניהם: תל אביב, ירושלים, רמת גן, גבעתיים, חולון, בת ים, רעננה, חיפה, נתניה והרצליה.

צי הרכבים כולל – רכבי מיני, רכבים משפחתיים וואנים להובלות.

בנוסף, GoTo בעלת זיכיון להצבת כלי רכב בכל תחנות הרכבת בארץ ובימים אלה מפעילה שיתוף רכבים בתחנות הרכבת תל אביב, הרצליה.

בשירות "הלוך – חזור", התמחור הוא על בסיס שעות ההשכרה + ק"מ: עלות המנוי החודשי נעה בין 20 ש"ח ל-50 ש"ח; מחיר השכרת הרכב נע בין 17-35 ש"ח לשעה (תלוי בדגם. המחיר לשעה יורד אם לוקחים את הרכב ליום שלם); והעלות לק"מ היא כ-2 ש"ח לכל קילומטר ב-50 הק"מ הראשונים ו-1 ש"ח לכל ק"מ מעבר לכך. ההזמנה מתבצעת בטלפון, באתר או באפליקציה ייעודית.

בנוסף מפעילה החברה מודל זה גם בעיקר מדריד שבמדינת ספרד.

### שירות שיתוף רכבים במודל "כיוון אחד" [OW]
במודל זה מנויי החברה יכולים לשכור רכב על בסיס דקות, כשניתן לקחת את הרכב מנקודה A, לנסוע למחוז חפצם ולהשאירו שם, בנקודה B. נסיעות קצרות אלו, מחנייה ייעודית אחת אל אחרת, מיועדות בדרך כלל לנסיעות קצרות בתוך העיר והשירות הוא מוצר משלים לתחבורה הציבורית הפועלת בעיר. החברה מפעילה בשירות זה בישראל את פרויקט הדגל של עיריית תל אביב בתחום התחבורה השיתופית "אוטותל", משנת 2017. הפרויקט כולל 360 רכבים וכ- 680 חניות למנויי השירות.

בנוסף הפעילה החברה מודל זה בעיר מדריד שבספרד ובמלטה.

כל השירותים של הקבוצה הם אפליקטוריים וזמינים להורדה בחנויות האפליקציות.

## פעילויות עסקיות נוספות
### GoTo Tech
ל-GoTo חברת בת טכנולוגית בשם "**GOTO Tech**" אשר מפתחת טכנולוגיה ייחודית לניהול ותפעול פעילות של שיתוף מכוניות שפותחה על בסיס למעלה מ־9 שנות ניסיון בתחום. בעקבות ההצלחה המקומית, משמשת החברה כיום גם כספק פתרונות כולל מהמובילים בעולם לטכנולוגיה למיזמי תחבורה שיתופית. החברה מפעילה למעלה מ־4,500 כלי תחבורה שונים וכמליון נסיעות בשנה. כמו כן, החברה זכתה במכרז של אחד מיצרני הרכבים הגדולים באירופה להיות ספק הטכנולוגיה לצי הרכבים השיתופיים שלו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* מצגת לשוק ההון -GoTo, באתר "מאיה", 31 באוגוסט 2022

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תחבורה ישראליות
קטגוריה:רעננה: תחבורה
קטגוריה:תל אביב-יפו: תחבורה
קטגוריה:תחבורה בת קיימא בישראל
קטגוריה:חברות השכרת רכב
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2008
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
פונס

ממוזער|מיקום הפונס במוח האנושי
שמאל|ממוזער|200px

ה**פונס**, שנקרא גם **הגשרון** או **הגשר** (Pons), הוא חלק מגזע המוח. הוא ממוקם מתחת למוח האמצעי, מעל המוח המוארך ולפני המוח הקטן.

אזור זה מספק מידע למבנים אחרים בגזע המוח ולמוח הקטן. כמו כן, הוא מקשר בין המוח הקטן ובין האזורים המוטוריים השונים בקליפת המוח. 
הוא מעורב בוויסות המוטורי וניתוח המידע החושי.
המידע מהאוזן נכנס אל המוח דרך הפונס.

התצורה הרשתית עוברת מהמוח האמצעי עד המוח המוארך ועוברת דרך הפונס. פעילותה אחראית לתפקוד מערכת השינה. בהתאם לכך הפונס מעורב בשלבים מסוימים במחזור השינה והעירות, ובעיקר בשנת רע"מ (REM), במהלכה נחווים חלומות. הפונס אחראי על שיתוק השרירים במהלך החלומות, והוא גם זה שמייצר אותם ומשדר אותם לקליפת המוח.

## קישורים חיצוניים

*דיאגרמה של פונס
*musculus צילום של פונס
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המוח האחורי
הרווי קראמפט

**הרווי קראמפט** (באנגלית: **Harvie Krumpet**) הוא סרט קומי-חינוכי, מונפש באנימציית פלסטלינה, משנת 2003. הסרט זכה להפצה מסחרית (למשל דרך נטפליקס) ובפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר לשנת 2003. במאי ותסריטאי הסרט הוא אדם אליוט האוסטרלי. אורך הסרט הוא כעשרים דקות.

הסרט מספר את סיפור חייו הבדיוני של אדם, ששמו כשם הסרט, שבמהלך חייו צובר עוד ועוד לקויות, אולם נשאר אופטימי ומאושר.

## עלילה
הרווי נולד עם תסמונת טורט לאב חוטב עצים ואם אנאלפביתית וסכיזופרנית בכפר נידח בפולין, בין שתי מלחמות העולם. הרווי אינו מאובחן כבעל תסמונת טורט בשל המודעות הנמוכה לתופעה זו במקום מגוריו וסובביו מחשיבים אותו למפגר. אולם, גם בהמשך חייו, כשהוא מתגורר במקומות מפותחים ותרבותיים שבהם תסמונת זו כן מאובחנת, הוא מופיע מדי פעם בעיתונים בתור קוריוז המהגר המפגר.

הרווי מנודה בבית ספרו ולכן מבלה את כל ההפסקות עם הילד המגמגם שגם הוא מנודה. השניים סובלים מהתעללויות מצד הילדים האחרים, אשר משליכים עליהם אבנים. בעקבות זאת מחליטה אמו של הרווי להוציאו מבית הספר ולתת לו חינוך ביתי, למרות היותה אנאלפביתית. הרווי כבר שולט ברזי הכתב והאם קונה לו  שבו יכתוב עובדות שהיא מכתיבה לו. פנקס זה מלווה אותו כל חייו והוא מוסיף לו עוד ועוד עובדות חשובות שהוא מכיר בהן. העובדה הראשונה שנכתבת בפנקס היא: העובדות אינן נעלמות כשמתעלמים מהן.

החיים בבית נמשכים עד מות הוריו בתאונה ותחילת מלחמת העולם השנייה, אשר מאלצים אותו לעזוב, והוא מגיע לאוסטרליה כפליט. האסונות והצרות ממשיכים להכות בהרווי אך הוא נשאר אופטימי, מלא שמחת חיים ובעל גישה אקטיביסטית. הוא הופך לצמחוני ולפעיל זכויות בעלי חיים, וכן לנודיסט.

התסמונת של הרווי אינה מאפשרת לו להתעלם מדחפים שונים והעובדה שהוא נוגע באנשים שמדברים איתו גורמת לו לעימותים אלימים. הרווי שובר את ראשו בעימותים אלה וחלק מגג הגולגולת שלו מוחלף במתכת, שהופכת מאוחר יותר למגנטית. בהמשך חייו הרווי נפגע מפגיעת ברק ומאבד אשך.

הרווי מתחתן עם אחת האחיות בבית החולים. השניים מאמצים ילדת תלידומיד, שאותה מחנך הרווי בביתו על פי ערכיו. כעבור זמן מה הרווי מתאלמן, ובתו עוברת ללמוד בארצות הברית, שם הופכת לעורכת דין לזכויות נכים. ללא אשתו ובתו, הרווי מוצא עצמו זקן גלמוד ונכה. הוא עובר לבית אבות ולוקה באלצהיימר קל. בדומה לחולי אלצהיימר אחרים, הוא נוטה לברוח ממקום מגוריו אל תחנת האוטובוס הקרובה כדי לקחת קו אוטובוס דמיוני אל כפר הולדתו שמעבר לים. מסיבה זו ישנה בחצר בית האבות תחנת אוטובוס מזויפת שבה מתגודדים בכל יום רבים מיושבי בית האבות. כך נחסך הצורך לחפש אחריהם ברחבי העיר.

בלילה אחד, מתוך ייאוש, לוקח הרווי מארון התרופות כדורי מורפין במטרה לשים קץ לחייו. בדרך לתחנה הוא פוגש תושבת של בית האבות, שהוא לא הכיר כלל כי היא התביישה לצאת מחדרה משום שמחלת הסרטן עיוותה את פניה. הם יושבים ומשוחחים כל הלילה, ולמחרת מתגלה שהתושבת התאבדה.
בסצנה האחרונה בסרט יוצא הרווי אל תחנת האוטובוס, כשלגופו רק ספר העובדות תלוי בחוט על צווארו. הוא מתיישב בתחנה, על אף שהוא יודע שהאוטובוס לא יבוא, ומחייך בפעם הראשונה מזה זמן רב.

## פרסים
הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר לשנת 2003.

## ראו גם
*מרי ומקס

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:נכות באמנות
קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי אנימציה בסטופ-מושן
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט המונפש הקצר הטוב
רכבל חיפה

**רַכֶּבֶל חיפה** הוא רכבל תיירותי הפועל בחיפה ומקשר בין שכונת בת גלים, שלחוף הים, ושכונת סטלה מאריס, שבקצה הצפוני של הכרמל.

## רקע
בספרו של בנימין זאב הרצל, "אלטנוילנד" (בתרגומו של נחום סוקולוב) מופיע התיאור:  
תיאור זה התממש ברכבל חיפה, ואפילו הדקלים נטועים בתחנת בת גלים.

## מבנה
הרכבל בנוי משש קרוניות, הנעות שלוש לכל כיוון. הקמתו נעשתה למטרות תיירות בתקופת כהונתו של אריה גוראל כראש עיריית חיפה. בשל צורתן הכדורית של הקרוניות, זכה לעיתים הרכבל לכינוי "הביצים של גוראל" בפי חלק מתושבי האזור. המיזם, שתוכנן על ידי האדריכל אמנון גלפמן והוקם ב-1986 על ידי "החברה הכלכלית לחיפה", הוא עסק בבעלות פרטית של חברת "יטבתה" ("י. בעיר אחזקות 1995 בע"מ"), אשר הפעילה את רשת המסעדות "יטבתה בעיר".

בתצורתו הראשונית הרכבל היה אמור לנוע, כמעט ללא הפסק ובתוכו הנוסעים היו אמורים לשמוע הסברים על הנוף הנשקף ממנו. בשנות האלפיים, הקרוניות יוצאות לדרכן, מכל אחת מהתחנות, מדי רבע שעה. הן נוסעות כדבוקה אחת וגם מערכת השמע חדלה מלפעול.

אורכו של הרכבל הוא 355 מטרים והפרש הגבהים בין שתי תחנותיו, 130 מטרים. 

במהלך מלחמת לבנון השנייה הושבת הרכבל, והוא חזר לפעול כשנה וחצי לאחר מכן.

ב-1 בינואר 2016 נקרע כבל התקשורת של הרכבל עקב הרוחות העזות, ועקב כך הושבת הרכבל. לאחר כחודשיים חזר הרכבל לפעילות.

הרכבל הוא תוצרת חברת דופלמאייר-גאראוונטה האוסטרית-שווייצרית.

בסביבת תוואי הרכבל נמצאים האתרים מערת אליהו ומנזר סטלה מאריס.

## שילוב במערך התחבורה החיפאי
בדצמבר 2016, מעבר להיותו אטרקציה תיירותיות, החל הרכבל לשמש כאופצייה לכלי תחבורה לכל דבר, בעיקר עבור אלפי הסטודנטים ואנשי הסגל במכללה האקדמית גורדון. לאור מצוקת חנייה רבת שנים באזור המכללה, הושג הסדר, לפיו לבאי המכללה תתאפשר חנייה חופשית באזור תחנת בת גלים של הרכבל ונסיעה בו בחינם לצידו השני, המרוחק מספר דקות הליכה בודדות מהמכללה. שירות הרכבל ניתן בחינם רק עבור סטודנטים ועובדים של המכללה ואינו נכלל בהסדר עם שאר אמצעי התחבורה העירונית.
טקסט=הנוף שיש מרכבל חיפה|ממוזער|328x328 פיקסלים|הנוף הנשקף מקרונית ברכבל חיפה

## אזכורים
הרכבל מופיע בסרטים וסדרות שונים, כגון "אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו", "מזל חתולה" ועוד.

## ראו גם
* רכבלית

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בת גלים
קטגוריה:חיפה: תחבורה
חיפה
קטגוריה:סטלה מאריס
קטגוריה:דופלמאייר-גאראוונטה
קטגוריה:חיפה: אטרקציות
אליפות סאו פאולו בכדורגל

ממוזער |קבוצת C.A. Paulistano כובשת שער מול São Paulo AC במשחק הגמר של Campeonato Paulista בשנת 1905.
**סדרה א1 של אליפות סאו פאולו בכדורגל** (בפורטוגזית: **Série A1 do Campeonato Paulista de Futebol**), מוכרת בישראל גם כ**קמפאונטו פאוליסטה**, היא ליגת הכדורגל הבכירה של מדינת סאו פאולו שבברזיל. אליפות סאו פאולו נוסדה ב-1902 והיא תחרות הכדורגל הוותיקה בברזיל. היא מאורגנת על ידי פדרציית הכדורגל של סאו פאולו (Federação Paulista de Futebol), אשר כפופה לקונפדרציית הכדורגל הברזילאית.

ארבע הקבוצות החזקות במדינת סאו פאולו, הן מבחינת הישגית והן מבחינה פופולרית, הן קורינתיאנס, סאו פאולו, פלמיירס וסנטוס. 

עשרים קבוצות משתתפות מדי שנה בסדרה א1 של אליפות סאו פאולו. לתחרות שני שלבים - בשלב הראשון משחקת כל קבוצה נגד שאר הקבוצות האחרות בפורמט ליגה. בשלב השני, שמונה הקבוצות המסיימות בשמונת המקומות הראשונים בשלב הליגה משחקות בשיטת גביע הכוללת שלושה שלבים. 

בנוסף, ארבע הקבוצות המסיימות החל מהמקום התשיעי בשלב הליגה ושאינן קבוצות מבירת המדינה, סאו פאולו, ולמעט סנטוס, משחקות תחרות נוקאאוט הנקראת "אליפות פאוליסטה מפנים המדינה". 

ארבע הקבוצות האחרונות בשלב הליגה יורדות לסדרה א2, ומתחלפות עם ארבע הקבוצות המובילות של סדרה א2. 

סדרות נוספות של אליפות סאו פאולו הן סדרה א3 וסדרה ב.

## עונת 2012
עונת 2012 של אליפות סאו פאולו (סדרה א1) נערכה בין 21 בינואר ל-13 במאי.

### שלב הליגה
להלן רשימת המשתתפות בתחרות, לפי מקומן בשלב הבית (ליגה). שמונה הראשונות (מסומנות בירוק) משתתפות בשלב הנוקאאוט. ארבע האחרונות (המסומנות בוורוד) "יורדות" לסדרה א2 ב-2013.

### שלב הנוקאאוט

## טבלת אליפויות לפי קבוצה

* הקבוצות המסומנות בוורוד אינן קיימות עוד.

## ראו גם
* ליגת העל הברזילאית
* אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל

## קישורים חיצוניים
* 
* רשימת האלופות  

קטגוריה:מדינת סאו פאולו: ספורט
קטגוריה:תחרויות כדורגל בברזיל
שווים ושווים יותר

**שווים ושווים יותר** הוא הרומן הראשון שפרסם סמי מיכאל. הספר יצא לאור בהוצאת "בוסתן" ב-1974. הרקע של הרומן הוא חיי המעברות בישראל בשנות ה-50 של המאה ה-20 והאפליה העדתית ממנה סבלו  העולים מארצות האסלאם. הספר עובד פעמיים לתיאטרון, ב-1980 (על ידי פנינה גרי בסדנת תיאטרון הגליל) וב-1998.
 
שם הרומן הוא אזכור למשפט הידוע "כל בעלי-החיים שווים, אך ישנם בעלי-חיים השווים יותר" מחוות החיות של ג'ורג' אורוול.

הספר עורר הדים רבים ומיכאל הוזמן להשתתף בתוכנית התרבות "טנדו", ששודרה ב בהנחיית ירון לונדון, שם זכה לראשונה לחשיפה תקשורתית.

הספר צוין רבות בסקירות ספרותיות, היסטוריות, חברתיות ופוליטיות. בביקורת שכתבה איזה פרליס בעיתון דבר באוגוסט 1974, היא כתבה כי: "זהו רומן הבא להזעיק ולזעזע את דעת הקהל על האפליה העדתית".

פרופ' ננסי ברג מאוניברסיטת וושינגטון פרסמה ספר על יצירתו של סמי מיכאל בשם "שווה יותר ויותר".

## קישורים חיצוניים
* 
**ביקורות**
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:רומנים המתרחשים בישראל
קטגוריה:השסע העדתי בישראל בתרבות
קטגוריה:ספרי סמי מיכאל
Somewhere Back in Time

***Somewhere Back in Time - The Best of: 1980-1989*** הוא אלבום אוסף של להקת ההבי מטאל הבריטית איירון מיידן שמכיל שירים משבעת האלבומים הראשונים של הלהקה, אותם האלבומים שנחשבים ל"תקופת הזהב" של הלהקה.
## הפקה
האלבום יצא סמוך לתחילתו של סיבוב ההופעות "Somewhere Back in Time World Tour", שנועד להכיר למעריצים החדשים של איירון מיידן את החומר הישן של הלהקה משנות ה-80, והשירים שמופיעים באלבום זהים לשירים אותם ניגנה הלהקה במהלך סיבוב הופעות זה.

עטיפת האלבום כוללת תמונה של קמע הלהקה "אדי" כפרעה חנוט (בדומה לעטיפת האלבום Powerslave), ומעליו אדי בצורת סייבורג (מעטיפת האלבום Somewhere In Time). הלוגו של איירון מיידן דומה ללוגו שהופיע על עטיפת האלבום Seventh Son of a Seventh Son.

## רשימת השירים

## השתתפו באלבום
* ברוס דיקינסון - שירה
* סטיב האריס - גיטרת בס
* דייב מארי - גיטרה חשמלית
* אדריאן סמית' - גיטרה חשמלית
* ניקו מק'בריין - תופים בכל השירים למעט 6, 7, 8, 14
* קלייב בר - תופים בשירים 6, 7, 8, 14
בנוסף:
*מייקל קני - קלידים בשירים 10 ו-12

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי איירון מיידן
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
תחותמס הראשון

**תחותמס הראשון** היה הפרעה השלישי בהשושלת השמונה-עשרה של מצרים העתיקה. תקופת שלטונו מתוארכת לשנים 1512-1525 לפנה"ס על פי הכרונולוגיה התיכונה. תחותמס עלה לשלטון לאחר מותו של אמנחותפ הראשון. בתקופות שלטונו ניהל מסעות מלחמה לאזור כנען וסוריה ממזרח ולנוביה בדרום והרחיב את אזורי השליטה של מצרים לאזורים שאף פעם לא היו בשליטתה.

## ביוגרפיה
תחותמס היה בנו של אמנחותפ הראשון ושל פילגש בשם "סנסנב". כדי לרכוש לו זכויות לכס המלכות נשא לאישה את עאחמס, בתו החוקית של אביו אמנחותפ והיא הייתה אשתו הראשית. ישנם חוקרים הטוענים שהיא הייתה אחותו של אמנחותפ הראשון ולא ביתו. בנו הבכור של תחותמס הראשון מאשתו עאחמס היה אמנמס. הוא נולד עוד לפני שתחותמס הומלך למלך. אמנמס מופיע על גבי אסטלה יחד עם אביו משנת שלטונו הרביעית בסצנת ציד בממפיס. אמנמס הפך להיות מפקד הצבא הגדול של אביו זמן לא רב לפני מותו שהתרחש סמוך למותו של אביו. לתחותמס נולדו ילדים נוספים מאשתו הראשית, בן שמת לפני מות אביו, ושתי בנות, אחת מהן הייתה חתשפסות. לתחותמס היה בן נוסף מאשה אחרת אשר הפך ליורשו והפך למלך תחותמס השני ונשא את אחותו חתשפסות לאישה.

בעת עלייתו של תחותמס לשלטון החל מרד בנוביה כנגד שלטונה של מצרים. תחותמס ירד במורד הנילוס, נלחם בנובים והרג את מלכם. הוא תלה את גופתו על חרטום ספינתו לפני חזרתו לתבאי.

בשנת מלכותו השנייה יצא תחותמס למסע מלחמה כנגד מיתני והגיע עד נהר הפרת. הוא היה השליט המצרי הראשון שהגיע לאזור כה צפוני. על פי כתובת שנשארה מתקופתו, תחותמס הציב ליד כרכמיש בסמוך לנהר הפרת אסטלת גבול כדי לחגוג את ניצחונו על הארצות שמעבר לנהר הפרת. נהר הפרת היה הנהר הגדול הראשון שהמצרים הכירו מחוץ לארצם. הפרת זורם דרומה בעוד שהנילוס זורם צפונה. בעקבות כך כונה נהר הפרת על ידי המצרים "מים הפוכים".

בשנת מלכותו השלישית הוא יצא למלחמה נוספת כנגד נוביה. במהלך מסע זה הורה תחותמס להעמיק את התעלה שנבנתה במאה ה-19 לפנה"ס על ידי פרעה סנוסרת השלישי מהשושלת השתים-עשרה. מטרת החפירה היה להקל את המסע במעלה זרם הנילוס ממצרים לנוביה ובכך להקל על שילוב נוביה באימפריה המצרית. בשנת מלכותו הרביעית יצא למסע נוסף כנגד נוביה. במסע זה הגיע עד לאשדות הרביעים של הנילוס.

תחותמס הראשון בנה מקדשים רבים במצרים, הפרויקט הגדול ביותר שלו היה המקדש בכרנך. כן בנה לעצמו קבר בעמק המלכים, הוא היה כנראה המלך הראשון שבנה לעצמו קבר בעמק זה.
ימין|ממוזער|המומיה המזוהה כזו של תחותמס הראשון
המומיה של תחותמס התגלתה בשנת 1881 בדיר אל-בחרי מעל מקדשה של חתשפסות, ביחד עם מלכים נוספים של השושלות ה-18 וה-19 ושליטים מהשושלת -21.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-2 לפנה"ס
קטגוריה:פרעוני השושלת ה-18
קטגוריה:חנוטי מצרים העתיקה
אנריקו צ'קטי

**אנריקו צ'קטי** (באיטלקית: **Enrico Cecchetti**; 21 ביוני 1850, רומא – 13 בנובמבר 1928, מילאנו) היה רקדן ומורה לבלט איטלקי. המציא שיטת הוראה הקרויה על שמו. מבין תלמידיו: אנה פבלובה, ואצלב ניז'ינסקי וליאוניד מאסין.

מקובל לייחס לקארלו בלאזיס השפעה על סגנונו של צ'קטי.

צ'קטי הוא בנם של זוג רקדנים. הוא עבר לסנקט פטרבורג ורקד בבלטים של מריוס פטיפה, ובהם "הציפור הכחולה" ו"היפהפייה הנרדמת". בהמשך פנה להוראה ולימד את רקדני הבלט הקיסרי. בשנת 1884 העלה על הבמה את הבלט "קופליה" של מריוס פטיפה. כאשר סרגיי דיאגילב רצה לארגן מסע לבלט רוס הרקדנים סירבו לוותר על שיעורי הבלט של צ'קטי, ודיאגילב שכר אותו בתור מנהל בלט של הלהקה.

בשנת 1923 פרש מבלט רוס, והוזמן על ידי ארטורו טוסקניני לעבוד בלה סקאלה.

דמותו מופיעה בסרט "ניז'ינסקי" (1980).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רקדני בלט איטלקים
קטגוריה:מורים לבלט
קטגוריה:מנהלי בלט
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1850
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1928
Live After Death

**Live After Death** הוא אלבום הופעה מאת להקת ההבי מטאל הבריטית איירון מיידן. האלבום יצא לשווקים ב-14 באוקטובר 1985 והוקלט במהלך סיבוב ההופעות "World Slavery Tour". אלבום זה ביסס את מוניטין הופעות הלהקה כהופעות ענקיות ומשובחות. האלבום נחשב בעיני אנשים רבים לאחד מאלבומי ההופעה (של להקות מטאל) הטובים ביותר שהוקלטו אי-פעם.

## פתיח
הפתיח להופעה שמופיע לפני השיר "Aces High" הוא חלק מהנאום המפורסם "We shall fight on the beaches" של ראש ממשלת בריטניה לשעבר, וינסטון צ'רצ'יל, בזמן מלחמת העולם השנייה בפני בית הנבחרים הבריטי ב-4 ביוני 1940. הפתיח:

*... We shall go on to the end, we shall fight in France, we shall fight on the seas and oceans, we shall fight with growing confidence and growing strength in the air, we shall defend our Island, whatever the cost may be, we shall fight on the beaches, we shall fight on the landing grounds, we shall fight in the fields and in the streets, we shall fight in the hills; we shall never surrender ..."*.

פתיח זה שימש את איירון מיידן גם בסיבובי הופעות מאוחרים יותר בהם נוגן השיר Aces High.

## רשימת השירים
13 השירים הראשונים (12 שירים+פתיח) הוקלטו בהופעה שנערכה בלונג ביץ', קליפורניה, ארצות הברית ב-14-17 במרץ 1985. חמשת השירים האחרונים הוקלטו בלונדון, בריטניה במהלך אוקטובר 1984. בהוצאה מחודשת של שנת 1995 הוסיפו עוד שלושה שירים שהוקלטו גם הם באותה הופעה בלונדון. 

## השתתפו באלבום
* ברוס דיקינסון - שירה
* סטיב האריס - גיטרת בס
* אדריאן סמית' - גיטרה חשמלית
* דייב מארי - גיטרה חשמלית
* ניקו מק'בריין - תופים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי וידאו מ-2008
קטגוריה:אלבומי איירון מיידן
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
תמרה קרסבינה

שמאל|ממוזער|קרסבינה, בסביבות 1920
**תמרה קרסבינה** (ברוסית: **Тамара Платоновна Карсавина**; 10 במרץ 1885, סנקט פטרבורג - 26 במאי 1978, לונדון) הייתה פרימה בלרינה רוסיה בבלט הקיסרי ובבלט רוס, שם רקדה עם ואצלב ניז'ינסקי.

קרסבינה נולדה לרקדן ומורה לבלט בשם פלאטון קרסבין (בין תלמידיו מיכאל פוקין) ואלכסנדר גורסקי). היא למדה באקדמיית ואגאנובה לבלט רוסי. בהמשך הצטרפה לבלט הקיסרי של תיאטרון מריאינסקי כפרימה בלרינה והופיעה בכל הרפרטואר של מריוס פטיפה. הצטרפה כפרימה בלרינה לבלט רוס של סרגיי דיאגילב, ורקדה בתפקידים ראשיים בבלטים של מיכאל פוקין: הסילפידות, קלאופטרה, פטרושקה, רוח הורד, ציפור האש ((תפקיד שהוצע תחילה לאנה פבלובה), נרקיס, דפני וכלואה, ובבלטים ז'יזל, Les Orientales בבלט jeux של ניז'ינסקי, בבלט "הכובע משולש הפינות" של מאסין ובלטים נוספים.

בין תלמידותיה נמנות מרגוט פונטיין ואליסיה מרקובה. הייתה שותפה בשחזור יצירות מופת של הבלט, סייעה בהקמת הבלט המלכותי, ויעצה לכוריאוגרף פרדריק אשטון.

לאחר מהפכת אוקטובר התחתנה עם דיפלומט אנגלי ובשנת 1918 עזבה לבריטניה.

## קישורים חיצוניים

* 
*תמרה קרסבינה: תצלום, ביוגרפיה וחיים אישיים של בלרינה רוסית
* ניו יורק טיימס, הספד לפרימה בלרינה תמרה קרסבינה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רקדניות בלט
קטגוריה:רקדניות רוסיות
קטגוריה:פרימה בלרינות
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:ילידות 1885
קטגוריה:נפטרות ב-1978
רוזמרי אקרמן

**רוזמרי "רוזי" ויטשס-אקרמן** (בגרמנית: **Rosemarie "Rosie" Witschas-Ackermann**; נולדה ב-4 באפריל 1952) היא אתלטית עבר ממזרח גרמניה, אלופה אולימפית (מונטריאול 1976), אלופת אירופה (רומא 1974) ושיאנית עולם בקפיצה לגובה. הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שעברה גובה של 2.00 מטר בקפיצה לגובה. היא קפצה בסגנון גלילת הבטן.

## ביוגרפיה
אקרמן נולדה בשם רוזמרי ויטשס (Witschas) בעיירה לוסה, שבצפון סקסוניה.

באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה אקרמן במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.85 מטר, המנצחת הייתה אולריקה מייפארת בת ה-16 ממערב גרמניה שהשוותה את השיא העולמי, 1.92 מטר.

### שיא עולם ראשון
בתחרות שנערכה במזרח ברלין באולם ב-28 בינואר 1973 קבעה אקרמן בקפיצה לגובה שיא עולם חדש של 1.91 מטר. בתחרות אתלטיקה שנערכה בברלין ב-24 באוגוסט 1974 קבעה אקרמן שיא עולם חדש ראשון בקפיצה לגובה כשעברה גובה של 1.94 מטר והשוותה את השיא העולמי של יורדנקה בלגובה מבולגריה.

שבועיים לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה בספטמבר אותה שנה זכתה אקרמן במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא עולם חדש של 1.95 מטר. בסוף אותה שנה היא התחתנה עם מנפרד אקרמן, שחקן כדוריד.

באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה אקרמן במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אולימפי חדש של 1.93 מטר לפני שרה סימיוני מאיטליה (1.91 מטר) ובלגובה (1.91 מטר).

### אקרמן קובעת היסטוריה
בתחרות שנערכה הלסינקי, פינלנד ב-14 אוגוסט 1977 קבעה אקרמן בקפיצה לגובה שיא עולם חדש של 1.97 מטר. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה במערב ברלין ב-26 אוגוסט היא קבעה בקפיצה לגובה שיא עולם חדש נוסף של 2.00 מטר ובכך הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שקפצה מעל 2 מטר.

באליפות אירופה שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה 1978 זכתה אקרמן במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.99 מטר, אחרי סמיוני שהשוותה את שיאה העולמי, 2.01 מטר ולפני בריג'יט הולצפל ממערב גרמניה (1.95 מטר).

באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה אקרמן במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.91 מטר, המנצחת הייתה סימיוני שקבעה שיא אולימפי חדש של 1.97 מטר.

## הישגים ותארים
בסך הכל קבעה אקרמן 10 שיאי עולם בקפיצה לגובה, 7 שיאי עולם באצטדיון ועוד 3 שיאי עולם באולם.

## ראו גם
*התפתחות שיא העולם בקפיצה לגובה (ויקיפדיה האנגלית)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:אלופות אולימפיות מזרח גרמניות: אתלטיקה
קטגוריה:שיאניות עולם מזרח גרמניות: אתלטיקה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: קפיצה לגובה
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1952
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1952
אלסטום סיטאדיס

ממוזער|left|250px| Citadis 403 בשטראסבורג
ממוזער|left|250px| Citadis 302 במונפליה
ממוזער|left|250px| Citadis 302 בוולנסיאן
ממוזער|left|250px| Citadis 302 בדבלין
ממוזער|250px|Citadis 302 בירושלים
**אלסטום סיטאדיס** (**Alstom Citadis**) היא רכבת קלה או חשמלית בעלת רצפה נמוכה, המיוצרת על ידי חברת אלסטום במפעליה בערים לה רושל שבצרפת וברצלונה שבספרד. כיום נמצאות כ-1,140 יחידות מרכבת זו בשימוש ב-28 ערים, בהן בורדו, ליון, מונפליה, אורלאן ופריז בצרפת ובברצלונה, בדבלין, בגדנסק, בקטוביצה, באדלייד, במלבורן, בירושלים, וברוטרדם מחוץ לה.

## דגמי סיטאדיס
משפחת דגמי סיטאדיס כוללת רכבות עם רצפה נמוכה חלקית ורכבות עם רצפה נמוכה לכל אורכן, בגרסאות של שלוש, חמש ושבע יחידות ברכבת. סדרת דגמי סיטאדיס:

### דגמים בשיטת "tram-train"
שני דגמים מאפשרים הפעלה בשיטת "tram-train", בה רכבת קלה יכולה לנוע גם על גבי התשתית הייעודית לה וגם על רשת מסילות ברזל של רכבת רגילה ("כבדה"); שיטה זו נמצאת בשימוש בעיר קאסל בגרמניה ובעיר האג בהולנד.
* Regio-Citadis - מס' יחידות - 3, נמוך רצפה ל-70% (קאסל, רידרקרק (מקושר למערכי הרכבת הקלה של זוטרמיר ושל האג), זלצגיטר). לרכבת יחידת כח עם מקור דואלי (דיזל\600 VDC, 600 VDC\1.5 kV 16 Hz או 600 VDC\ביואנרגיה\דיזל).
* Citadis-Dualis - פיתוח המשך ל-"Regio-Citadis"."Citadis-Dualis" מתוכננת לנוע במהירות של 100 קמ"ש (בהשוואה לדגמים רגילים המגיעים רק ל-70 קמ"ש), טווח העצירה שלה בין 0.5 ל-5 ק"מ. 31 רכבות הוזמנו (ו-169 באופציה) על ידי חברת הרכבות הצרפתית (SNCF) במחיר של 4.94 מיליון דולר ליחידה.

## מקור מתח
בדומה למרבית הרכבות הקלות, מוזנים דגמי סיטאדיס בדרך כלל מרשת חשמלית עילית, אולם הרכבות בבורדו (ובעתיד גם באנז'ו, בריימס ובדובאי) משתמשות בקו מתח קרקעי (Aps). קו המתח בנוי כמסילה שלישית שמעבירה זרם חשמלי רק כאשר היא עטופה בגוף הרכבת, דבר המונע חשש להתחשמלות אנשים או בעלי חיים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דגמי רכבות קלות
יושירו נאקאמטסו

**יושירו נאקאמטסו** (נולד ב-26 ביוני 1928), הידוע כ**ד"ר נקמטס**, הוא ממציא יפני, הנחשב לממציא עם מספר ההמצאות הגדול ביותר, עם מעל ל-4,000 פטנטים.

רפרטואר ההמצאות של נאקאמטסו אינו ברור דיו משום שהסכמי מכירות הפטנטים שלו עם תאגידים רבים מעורפלים. בין הפטנטים שנטען שהמציא נאקאמטסו נמצאים כונן התקליטונים, ה-DVD, הקריוקי ומונה המונית. ישנן כמה המצאות חשובות שניתן לייחס לו בביטחון סביר.

בלי קשר לעבודתו כממציא, נאקאמטסו זכה בפרס איג נובל לתזונה בשנת 2005, מכיוון שתיעד וניתח כל ארוחה שאכל ב-34 שנים שקדמו לקבלת הפרס.

## קישורים חיצוניים

* 

* כתבה על נאקאמטסו בניו יורק טיימס

קטגוריה:זוכי פרס איג נובל
קטגוריה:ממציאים יפנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1928
יקיר הגליל

אות **יקיר הגליל** הוא עיטור הוקרה המוענק מדי שנה החל משנת 2007 על ידי ועידת הגליל השנתית. האות מוענק בדרך-כלל במעמד נשיא המדינה והשר לפיתוח הנגב והגליל. הוועדה הבוחרת את מקבלי האות מורכבת מנציגי הרשות לפיתוח הגליל, הסוכנות היהודית, ראשי הרשויות ונציגי ציבור. בין זוכי הפרס:
* התעשיין סטף ורטהיימר.
* פרופ' שאול שאשא, מנהל בית החולים לגליל המערבי - נהריה.
* הרב יצחק דוד גרוסמן.
* ארגון ג'וינט ישראל.

אות בשם זהה מוענק מדי שנה על ידי המועצה האזורית הגליל העליון. בין זוכיו של אות זה:
* איש ידיעת הארץ מיכה לבנה.
* הסופר חנן שדמי.
* הצייר ופסל טולי באומן.
* הצלם פטר מירום.
* המחנכת רחל רבין יעקב, אחותו של יצחק רבין.

## ראו גם
* יקיר ירושלים
* יקיר העיר תל אביב-יפו
* יקיר חיפה

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסים ישראליים
קטגוריה:הגליל
*
שמן דה רונד

שמאל|ממוזער|200px|שמין דה רונד בטירת ידיקולה  שבאיסטנבול, טורקיה
**שמין דה רונד** (בצרפתית: **Chemin de ronde**; בעברית "דרך מעוגלת", או "דרך לשם סיבוב", ההיגוי הצרפתי:"שְמֶן דֶה רוֹנְד") הוא מעבר או טיילת לאורך ובחלקן הפנימי של חומות של ביצור, ונועד לאפשר למגיני המצודה ללכת לאורך החומות או לשנות עמדות אש מבלי להיחשף לאויב.

## ראו גם
* מבצר
* ביצורים
* טירה

## לקריאה נוספת

* David Nicolle. Crusader Castles in the Holy Land 1097-1192 (Fortress 21). Osprey Publishing. 2004
* David Nicolle. Crusader Castles in the Holy Land 1192-1302 (Fortress 32). Osprey Publishing. 2005
* Adrian J. Boas. Archaeology of the Military Orders. Routledge. 2006


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ביצורים
פייר ולדו

**פייר ולדו** (בצרפתית: **Pierre Valdo**), כונה גם **ולדו מ[[ליון]]**, 1140 - 1205, היה רפורמטור דתי נוצרי, האיש שעל שמו נקרא הזרם הוולדונזי.

## חייו
פייר ולדו היה סוחר עשיר בעיר ליון. בשנות השבעים של המאה ה-12 ויתר על רכושו לטובת העניים ועבר לחיי עוני כשהוא מטיף גם לאחרים לעשות כמוהו ולקחת כמופת את חיי השליחים הראשונים. הוא וחסידיו תרגמו חלקים מכתבי הקודש והפכו אותם נגישים גם למי שאינם דוברי לטינית.

הוא לא היה מטיף מוסמך מטעם הכנסייה ולכן הארכיבישוף של ליון אסר עליו ועל חסידיו להטיף את תורתו וב-1182 הוטל עליו נידוי והוכרז כ"פדי". בעקבות הנידוי עזבו, הוא וחסידיו, את ליון ועברו לעמקי ההרים בפיימונטה ווו. ב-1184 הוגדרה תנועתם ככפירה.

## קישורים חיצוניים

* An historical defence of the Waldenses or Vaudois 
* פייר ולדו - מקור השם וודואז 
* פייר ולדו והוולדניזם 
* 

קטגוריה:דת, מסדרים ותנועות דתיות בימי הביניים
קטגוריה:אנשי דת נוצרים
קטגוריה:ילידי 1140
קטגוריה:נפטרים ב-1217