open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חילופי בתים

**חילופי בתים** (**Home exchange**) היא סוג אפשרות הארחה בה שני הצדדים מסכימים להציע זה לזה אירוח ביתי לתקופת זמן מוגדרת. מכיוון שלא מתרחשת החלפת כספים, מדובר בסוג של סחר חליפין, צריכה שיתופית ושיתוף. חילופי בתים יכול להתרחש בכל סוג של יחידות מגורים, כולל דירות, בתים, קוטג'ים, וכו'. חילופי הבתים יכולים לכלול חילופים של בית שלם או רק חדר בבית/דירה. משך הזמן שבו מבוצעים חילופים הבתים עשוי להשתנות מסוף שבוע ועד לתקופה שאורכת אף מעל לשנה. חילופי הבתים עשויים להתרחש בו זמנית או בתקופות זמן שונות. חילופי בתים מסודרים בדרך כלל באמצעות סוגים ספציפיים של רשתות חברתיות מקוונות, אשר לרוב גובים עמלה מסוימת על כך.

בדומה לכל הסוגים של האירוח הביתי, גם לאפשרות של חילופי בתים ישנם מספר יתרונות על פני האפשרות של לינה בבתי מלון, כאשר יתרונות בולטים כוללים עלויות נמוכות יותר באופן מהותי וקבלת ההזדמנות לחוות דיפלומטיה תרבותית ולהכיר חברים חדשים כתוצאה מהחוויה.

הקיץ הוא באופן מסורתי עונת השיא לחילופי הבתים שכן משפחות רבות יותר מטיילות במהלך חופשות בית הספר.

## אזכורים בתרבות
הנושא של חילופי הבתים זכה לפרסום בסרט הקומדיה הרומנטית משנת 2006 "החופשה", בבימויה של ננסי מאיירס, במסגרתו הדמויות של קייט וינסלט וקמרון דיאז מבצעות ביניהן חילופי בתים והדבר מוביל לכך שהן מפתחות יחסים רומנטיים עם ג'ק בלאק וג'וד לאו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית מגורים
קטגוריה:שירותי אירוח ואוכל
בבו קובו

**אליעזר (בבו) קובו** (נולד ב-27 בפברואר 1951 בבולגריה) הוא איש עסקים ויזם נדל"ן ישראלי. בשנת 2015 הוערך הונו, ברשימת עשירי ישראל שפרסם המגזין "פורבס ישראל", בכ-1.4 מיליארד שקל (יחד עם בנו עודד קובו). הורשע וישב בכלא בגין אונס.

## ביוגרפיה
קובו נולד בשם זרי דוד קובו בסופיה, בולגריה לדוד ולאסתר קובו. בילדותו עלתה המשפחה לישראל והתיישבה ביפו, שם גדל. אמו נתנה לו את כינוי החיבה בֶּבוֹ. הוריו היו סוחרי בגדים, ובגיל צעיר הצטרף לעסק המשפחתי וניהל חנות בגדים. בשנת 1974, כשהיה בן 23, נשלח להונג קונג, לנהל את עסקי יבוא הבגדים של המשפחה. קובו יצר במהירות קשרים בקהילה העסקית המקומית, ונכנס לשותפות בחברה לייצור ושיווק בגדים מהמזרח הרחוק עם יזם בריטי בשם ריצ'רד קרינג.

באפריל 1978 הוגש נגד קובו כתב אישום על אונס אישה שהכיר באוקטובר 1977 בהרצליה. בינואר 1979 פורסם באמצעי התקשורת בישראל שקובו הורשע בבית המשפט המחוזי בתל אביב ונידון למאסר בפועל של שנתיים וחצי (שהופחתו לבסוף לשנה וחצי). לאחר שחרורו חזר לעסקי הבגדים והחל גם לעסוק בהשקעות בנדל"ן בארצות הברית.

בשנות ה-80 יזם והקים שוק פשפשים בפלורידה (Opa Lacka Flea Market), ומכר אותו למיליארדר לי קה שינג תמורת 120 מיליון דולר.

בשנת 1994 רכש עם שותפו לעסקי הבגדים ריצ'רד קרינג, ושותף נוסף, מבנה היסטורי בשוק קמדן בלונדון ששימש לאורוות. בסמוך פעל כבר בסופי שבוע שוק של מלאכת יד, שוק בגדים משומשים ושוק פשפשים. הם פיתחו את המתחם שרכשו בשם "שוק האורוות" (Stables Market) והוא הפך לאחת מהאטרקציות התיירותיות הפופולריות בלונדון, עם כ-200,000 מבקרים מדי שבוע. בהמשך רכש מבנים נוספים באזור ופיתח גם אותם. במרץ 2014 מכרו את החזקתם ב"שוק קמדן" לטדי שגיא תמורת יותר מ-400 מיליון ליש"ט (כ-2.6 מיליארד שקל).

בעשור הראשון של המאה ה-21 החל להשקיע גם בנדל"ן בישראל.

בשנת 2006 הגיש תביעת דיבה בסך 10 מיליון שקל נגד עיתון "אנשים". זאת בעקבות פרסום כתבה בה נכתב כי שמו האמיתי הוא ויקטור עטיה וכי יש לו עבר פלילי שכולל הרשעה מ-1988 על סחר והחזקת סמים. בתביעת הדיבה שהגיש טען קובו כי מדובר בפרסום שקרי שהסב לו נזק רב, בעיקר עקב עיתוי הפרסום, בימים בהם היה מצוי בעיצומו של משא ומתן לגיוס מימון לצורך בניית פרויקט נדל"ן בלונדון. כהגנה טען העיתון שהוא הורשע באונס ובכל מקרה לא נהנה משם טוב. קובו ניסה למנוע פרסום סעיפים בכתב ההגנה המתייחסים להרשעתו באונס, אך בית המשפט קבע שעובדה זו רלוונטית לתביעת הדיבה. בינואר 2008 הגיע להסדר פשרה, בו נקבע כי בתמורה לדחיית תביעת הדיבה שהגיש נגד העיתון, יקבל קובו את הזכויות בשם העיתון "אנשים" (שפשט את הרגל ונסגר כבר קודם). בנוסף התנצלו העורך והכתבים על פרסום הכתבה.

## חיים אישיים
בשנת 1973 נישא לרות ברכה. בנו הבכור עודד קובו נולד בהונג קונג ב-1974. לבני הזוג נולדו גם שתי בנות. משנת 2005 נמצא בזוגיות עם הדוגמנית מירי בוהדנה בזמן שעדיין היה נשוי, ולהם שלושה ילדים. ב-2020 הם נישאו. הם מתגוררים בארסוף מאז 2015. קודם לכן התגורר במתחם מרינה הרצליה.

## קישורים חיצוניים
*  
* האתר של חברת "Kobo Development, LLC" - חברת הנדל"ן של קובו
* 
* 
* 
* 
**ספרו על [[משפחת קובו]]:**
* בבו (אליעזר) קובו, משפחת קובו רבניה וגביריה, אנגליה תש"ע 2010

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:יזמי נדל"ן ישראלים
קטגוריה:מיליארדרים ישראלים
קטגוריה:ארסוף: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:מורשעים באונס בישראל
בבו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
שרה סנוק

**שרה רות סנוק** (באנגלית: **Sarah Ruth Snook**; נולדה ב-1 בדצמבר 1987) היא שחקנית אוסטרלית, זוכת שני פרסי גלובוס הזהב ופרס אמי עבור תפקידה בתור שיבון "שיב" רוי בסדרת הדרמה של HBO, "יורשים".

## ביוגרפיה
שרה רות סנוק נולדה ב-1 בדצמבר 1987 באדלייד, אוסטרליה הדרומית, וגדלה באזור הפרוורי עדן הילס  יש לה שתי אחיות גדולות. אביה, איש מכירות בבריכות שחייה, ואמה, מטפלת סיעודית, התגרשו כשהייתה צעירה. העבודה הראשונה שלה הייתה פיה במסיבות יום הולדת לילדים.היא למדה בבית הספר לדקדוק של סנט ג'ון  בבלייר .

בשנת 2008 היא סיימה את לימודיה במכון הלאומי לאמנות הדרמה  בסידני.

## קריירה
בזמן לימודיה, סנוק הופיעה בהפקות תיאטרון של "מקבת'" ו"גליפולי". לאחר מכן הופיעה ב"המלך ליר" עם להקת התיאטרון הממלכתית של דרום אוסטרליה וב"ז'אן ד'ארק" בהפקה של חברת התיאטרון של סידני בשנת 2018.

היא שיחקה בסרטים "Not Suitable for Children" בשנת 2012, "These Final Hours בשנת 2013, "גורל ידוע מראש" ו-"Jessabelle" בשנת 2014.

משנת 2018 ועד שנת 2023 כיכבה סנוק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה האמריקאית "יורשים" ברשת HBO, בתור שיבון "שיב" רוי. עליו זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה ופרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית ראשית בסדרת דרמה לשנת 2023.

בחודש ספטמבר 2020 הוכרז שסנוק קיבלה את התפקיד הראשי של אן אליוט ב"הטיית לב", עיבוד לרומן של ג'יין אוסטן באותו השם.

בחודש דצמבר 2021, היא החליפה את אליזבת מוס בתפקיד הראשי בסרט מותחן האימה "Run Rabbit Run" בבימויה של דיינה ריד.

בינואר 2022, סנוק לוהקה לסרט "The Beanie Bubble".

ביוני 2024, פורסם כי סנוק תככב בסדרה "All Her Fault" שתעלה ב-Peacock. הסדרה מבוססת על הספר של אנדראה מארה באותו שם. העלילה הרשמית מתארת את מריסה אירווין (סנוק) המגיעה לאסוף את בנה מיילו מבית ברחוב ארתור 14, אך האישה הפותחת את הדלת אינה מכירה אותה ואין לה את ילד בשם מיילו, מה שמתחיל את הסיוט של כל הורה.

במרץ 2025, סנוק תערוך את הופעת הבכורה שלה בברודוויי בהצגה "תמונתו של דוריאן גריי". סנוק תשחק 26 דמויות בהפקה, המבוססת על עיבוד חדש לספרו של אוסקר ויילד, בבימויו של קיפ וויליאמס. סנוק זכתה בפרס אוליבייה על תפקידה בהפקה בלונדון.

## חיים אישיים
בשנת 2020, סנוק החלה מערכת יחסים עם הקומיקאי האוסטרלי דייב לוסון . הם נישאו בשנת 2021, בחצר האחורית של ביתה של סנוק בברוקלין. בתם הבכורה נולדה במאי 2023.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

### תיאטרון

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אוסטרליות
קטגוריה:זוכי פרס ACTAA: השחקנית הטובה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקנית משנה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקנית ראשית בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקניות
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקנים
קטגוריה:בוגרות המכון הלאומי לאמנות הדרמה
קטגוריה:אוסטרליות שנולדו ב-1987
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1987
תימורה לסינגר

**תִימֹורה לֶסינגר** היא עיתונאית, עורכת ומבקרת מוזיקה ישראלית.

## ביוגרפיה
לסינגר נולדה בתל אביב למשפחה דתית. מקור שמה הפרטי ב: . בילדותה עברה להתגורר עם משפחתה בימית. לאחר פינוי חבל ימית התגוררה משפחתה בגני טל ולאחר מכן בנוה דקלים. לסינגר עשתה שירות לאומי ביד שרה בירושלים.

במהלך השירות הלאומי השתתפה בסדנאות כתיבה יוצרת שעסקו בפרוזה (בהנחיית משה בן-שאול ויותם ראובני) ובשירה (בהנחיית צבי עצמון ואריה זקס). חבר לסדנה הכיר בינה לבין ישראל הראל, עורך כתב העת "נקודה"' שהזמין את לסינגר לעבוד בכתב העת. לסינגר הצטרפה לצוות כתב העת, תחילה כמגיהה ולאחר מכן ככותבת, והייתה חברה בו במשך כשנתיים בשלהי שנות ה-80.

לאחר שסיימה שירות לאומי למדה לתואר ראשון בספרות משווה באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1998 הצטרפה ל"מקור ראשון", תחילה כסגנית עורכת המגזין "דיוקן", ולאחר מכן כעורכת המגזין, תפקיד בו שימשה עד שנת 2000.

בין השנים 2001–2005 עבדה בשבועון "אנשים" כסגנית עורכת. במקביל הייתה פעילה בפורום "מוזיקה ישראלית" באתר ynet, שם זכתה להכרה בשל ביקורות מוזיקה והופעות שפרסמה ובשל סדרת ראיונות עומק שערכה עם מוזיקאים שונים, בהם יוסי בבליקי, רמי פורטיס, גבריאל בלחסן, אהוד בנאי ושרון מולדאבי. בעקבות כך, בשנת 2006 החלה לכתוב את מדור ביקורת המוזיקה ב-ynet, אותו כתבה עד שנת 2011. במקביל לכך שימשה לסינגר בין השנים 2006­–2008 ככתבת תרבות ב"גלובס". בשנת 2010 שימשה מבקרת מוזיקה בגלי צה"ל, בפינה שבועית קבועה בתוכנית "מוזיקה היום" של אסף צ'רנילס.

בשנת 2012 החלה לשמש עורכת לשונית במגזין "G" של "גלובס". בשנת 2019 החלה לערוך את מדור התרבות במגזין "G", תפקיד בו שימשה עד 2021.

בשנת 2021 החלה לפרסם תכנים באתר עצמאי בשם "סך הקול".

## קישורים חיצוניים
* 
* תימורה לסינגר, באתר ynet
* תימורה לסינגר, באתר גלובס

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרות שירות לאומי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ימית: אישים
קטגוריה:מבקרות ישראליות
קטגוריה:מבקרי מוזיקה ישראלים
קטגוריה:גני טל (גוש קטיף): אישים
קטגוריה:נוה דקלים: אישים
קטגוריה:סגל ynet
קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:סגל מקור ראשון
קטגוריה:עורכות עיתונים ישראליות
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1968
I Am What I Am (שיר של אמה מוסקט)

"**I Am What I Am**" (בעברית: "**אני מה שאני**") הוא סינגל של הזמרת המלטזית, אמה מוסקט, שיצא ב-14 במרץ 2022. השיר ייצג את מלטה באירוויזיון 2022 שהתקיים בטורינו, איטליה, לאחר שמוסקט זכתה בקדם המלטי.

## לפני האירוויזיון
רשות השידור המלטזית פתחה את תקופת הגשת השירים לקדם ב-15 באוקטובר 2021. היא הסתיימה ב-15 בדצמבר אותה השנה. רק אזרחי מלטה יכלו לשלוח לוועדה של רשות השידור שירים. 22 השירים שנבחרו נחשפו ב-29 בדצמבר 2021.

חצי הגמר של הקדם הלאומי התקיים ב-17 בפברואר 2022. עשרים ושניים שירים התחרו, ורק שישה עשר העפילו לגמר, ביניהם "Out of Sight". הגמר התקיים ב-19 בפברואר אותה השנה. "Out of Sight" זכה במקום הראשון הן בחבר השופטים, שהעניק לו 72 נקודות, והן בהצבעות הקהל, שהעניקו לו 20 נקודות.

למרות זאת, ב-14 במרץ הודיעה רשות השידור המלטזית שמוסקט לא תשיר את השיר באירוויזיון ובמקומו תשיר את השיר "I Am What I Am".

## באירוויזיון
המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. ב-25 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי מלטה תופיע בחלק הראשון של חצי הגמר השני.

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. מלטה הופיעה שישית, לאחר גאורגיה ולפני סן מרינו. ב-12 במאי 2022 ביצעה מוסקט את "I Am What I Am" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי. לאחר התחרות התברר כי מיקומה בחצי הגמר היה 18 עם 47 נקודות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אירוויזיון 2022
קטגוריה:שירי מלטה באירוויזיון
קטגוריה:שירים באנגלית
נקודת ויליאמס (איי שטלנד הדרומיים)

**נקודת ויליאמס** או **ויליאמס פוינט** (באנגלית: **Williams Point**) היא לשון יבשה, המהווה את הקצה הצפוני של חצי האי וארנה, ולכן גם את הקצה הצפון מזרחי של האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה .

מצר הים מעבר איגליקה מפריד בין נקודת ויליאמס לבין ארכיפלג איי זד שמצפון לאי ליווינגסטון.

נקודת ויליאמס ממוקמת 9.47 קילומטרים מצפון לפסגת מיזייה שברמת וידין;

נקודת ויליאמס ממוקמת 8.8 קילומטרים ממזרח לאי דסוליישן;

נקודת ויליאמס ממוקמת 1.5 קילומטרים מדרום לאיי זד;

נקודת ויליאמס ממוקמת 5.5 קילומטרים ממערב לנקודת דאף שבאי גריניץ';

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי הנקודה

איי שטלנד הדרומיים התגלו בשנת 1819 על ידי ויליאם סמית' (William Smith), רב החובל של הבריג ויליאמס (*Williams*), אשר ראה את נקודת ויליאמס ב-19 בפברואר באותה שנה.

### מיפוי הנקודה

האזור מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1822, ולאחר מכן על ידי סוקרים צ'יליאניים בשנת 1971, על ידי סוקרים ארגנטינים בשנת 1980, על ידי סוקרים ספרדים בשנת 1991, ועל ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009.

### מקור השם

פרסום משנת 1820 מתגלה שסמית' נתן את השם 'ויליאמס' ללשון יבשה באזור בו מצויה נקודת ויליאמס.

ויליאמס
מישהו במיטתה של אמא

**מישהו במיטתה של אמא** (באנגלית: **With Six You Get Eggroll**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1968 בבימויו של הווארד מוריס, עם דוריס דיי ובריאן קית' בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על אלמן ואלמנה מטופלים בילדים שמחליטים לאחד את משפחותיהם על אף כל הקשיים הנובעים מיחסם של הילדים.

שם הסרט בעברית נובע ממשפטו של אחד הילדים שרואה לפתע את אביו החורג במיטתה של אמו וצועק "יש מישהו במיטתה של אמא". שם הסרט באנגלית נובע ממשפט של אותו ילד שכאשר המשפחה המאוחדת הכוללת שישה אנשים, יושבים לאכול במסעדה סינית, הם מקבלים בגלל זה תוספת של אגרול לכל אחד - כדאי להתחתן כי "עם שישה מקבלים אגרול".

זה סרטה האחרון של דוריס דיי והראשון של ברברה הרשי.

## תקציר העלילה
אבי מקלור (דוריס דיי) היא אלמנה מטופלת בשלושה בנים. הבכור פליפ (ג'ון פידלייטר) הוא בגיל ההתבגרות ואחיו הקטנים הם ג'ייסון (ריצ'רד סטיל) ומיץ' (ג'ימי בראקן). אבי עסוקה כל הזמן בניהול מנסרת העץ הגדולה שהוריש לה בעלה. בבית עוזרת לה המטפלת המסורה מולי (אליס גוסטלי).

אחותה פאט (פאט קרול) מנדנדת לה כל הזמן שהיא צריכה למצוא גבר ולהקים משפחה. היא מכירה לה את ג'ייק איברסון (בריאן קית') אלמן מבוסס שמטפל בבתו היחידה סטייסי (ברברה הרשי) שעומדת לפני סיום למודיה בתיכון, כמו פליפ מקלור.

אבי מזמינה את ג'ייק למסיבה בביתה אבל הוא לא מתחבר למוזמנים ואומר שעליו לעזוב כי צריך לטוס. היא פוגשת אותו אחר כך בסופרמרקט והוא מתנצל על השקר. מתחילה ביניהם ידידות שמתחזקת. מדי פעם הם עוצרים בדרייב אין סמוך והמוכר הרבי (ג'ורג' קרלין) משגר לעומתם רמיזות מביכות.

פליפ לא סובל את ג'ייק וסטייסי לא סובלת את אבי. למרות זאת מחליטים אבי וג'ייק להתחתן בלי נוכחות הילדים. הנישואין נתקלים בבעיות רבות כמו היכן לגור?. אין חדרים מספיקים בשני הבתים ולכן אבי וג'ייק שוכרים קרוואן וישנים בו.

לאחר ריב גדול נכנסת אבי לתא הנהג ונוהגת בפראות. באמצע הדרך מושלך ג'ייק לכביש כשהוא לבוש בבגדים תחתונים והרבי מסייע לו בבגדים ודואג לו להסעה הביתה. בינתיים מסתבר לאבי שג'ייק איננו והיא מחפשת אחריו בעזרת קבוצת היפים. היא מתנגשת במשאית מובילה עופות ומובאת לתחנת המשטרה שם היא נאשמת בנהיגה פרועה.

אבי מתקשרת לבית ואז נזעקים לעזרתה כולם. פליפ נוהג ברכב הפרטי שלו ומתנגש שוב במשאית העופות. הנהג רוצה להכות אותו אך ג'ייק מגן עליו וסופג מכות. כאן מתנפלים כל הילדים על הנהג ועוזרו. כולם נכנסים שוב לתחנת המשטרה וטוענים שהם משפחה אחת מלוכדת. השוטר מבטל את התלונה וכולם יוצאים מאוחדים ושמחים כשברקע נשמעת מקהלת "הללויה" של הנדל.

אבי וג'ייק מעמידים את שני הבתים למכירה על מנת לקנות בית גדול שיספיק לכולם.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

* מישהו במיטתה של אמא, באתר TCM
* מישהו במיטתה של אמא, באתר יוטיוב
* דוריס דיי וההיפים, באתר יוטיוב
קטגוריה:סרטי 1968
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על משפחות
קטגוריה:סרטי דוריס דיי
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
אריק ברז'ה

**אריק ברז'ה** (בצרפתית: **Éric Berger**; נולד ב-13 ביוני 1969, אמיין) הוא שחקן קולנוע צרפתי.

## ביוגרפיה
אריק ברז'ה נולד באמיין. הוא נכד של מוריס ברז'ה, חסיד אומות העולם.

אריק ברז'ה למד משחק בבית ספר פרטי בפריז. בהמשך הוא למד בהקונסרבטואר הלאומי הגבוה לאמנות הדרמה אותה סיים בשנת 1995.

בשנת 2001 הוא זכה להצלחה בעקבות משחקו בסרט Tanguy. על עבודה זו הוא היה מועמד לקבלת פרס סזאר. בשנת 2019 הוא שיחק בסרט המשך. בסך הכול הוא שיחק בכ-40 סרטי קולנוע. בנוסף לכך אריק ברז'ה משחק בסרטי וסדרות טלוויזיה.

החל משנת 1991 אריק ברז'ה משחק על במת התיאטרון. הוא שיחק בהצגות שונות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1969
מקום לאמנות

**מקום לאמנות בקרית המלאכה** היא עמותה המפעילה גלריה לאמנות בקריית המלאכה בדרום תל אביב. המקום נוסד בשנת 2014 על ידי קבוצה של אמנים ויוצרים ופעילותו משקפת תפיסה אמנותית פלורליסטית. עמותת מקום לאמנות נתמכת על ידי אמנים, מרביתם פעילים בקרית המלאכה, משרד התרבות ועיריית תל אביב.
## פעילות
העמותה פועלת להנגשת האמנות לציבור, והפעילויות שמתבצעות במקום מוצעות במחירים נוחים ונגישים.

בגלריה נערכות תערוכות על פי תוכנית אוצרותית שנתית, חלקן ביוזמת צוות המקום, וחלקן בעקבות הצעות שמגיעות למרכז.

התערוכות משלבות בין אמנים ואוצרים מוכרים לבין אמנים ואוצרים בתחילת דרכם המקצועית, כאשר השיקולים בבחירת התערוכות אינם מסחריים.

המקום מאפשר נגישות גבוהה לאמנים, לגלריות ולקהל המקצועי באמצעות עבודות לדוגמה, מפות וריכוז אינפורמציה.

במקום קיים גם מרכז מבקרים המציע סיורי אמנות בקרית המלאכה ומרכז מידע לגבי התערוכות המוצגות בגלריות בקרית המלאכה.

צוות הגלריה כולל את אורית טוכמן דואר - יו"ר ומנהלת העמותה, ויאיר ברק - מנהל אמנותי ואוצר ראשי.

## עבודות שהוצגו בגלריה

קו רץ.jpg|"קו רץ" , נגה יודקוביק-עציוני
לוטוס.jpg|"לוטוס", דימוי מתוך ספר האמנית "כריסטינה" שהושק בתערוכה "כריסטינה", אליסיה שחף


## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: גלריות לאמנות
קטגוריה:קריית המלאכה
המצור על כנסיית המולד

**המצור על כנסיית המולד** התרחש בשנת 2002, במהלך מבצע חומת מגן, במשך 39 ימים בהם התבצרו חמושים פלסטינים בכנסיית המולד עם בני ערובה. האירוע הסתיים באמצעות משא ומתן, שבסופו התפנו החמושים וגורשו לרצועת עזה ולחוץ לארץ מבלי להיעצר, בתמורה לשחרור בני הערובה.

## רקע

בעקבות שורת פיגועי טרור קטלניים במיוחד, ובעיקר הפיגוע במלון פארק בנתניה, בו נרצחו 30 אזרחים ישראלים בליל הסדר, יצא צה"ל למבצע לוחמה רחב היקף ברחבי יהודה ושומרון. מטרתו העיקרית הייתה להשתלט מחדש על הערים הפלסטיניות, לפגוע בתשתיות הטרור הפלסטיני ולעצור את גל הפיגועים, שהתעצם במסגרת האינתיפאדה השנייה. בסיום המבצע הצליח צה"ל להרוס את רוב התשתית הארגונית של הרשות הפלסטינית וארגון החמאס ביו"ש; המבצע היה נקודת המפנה באינתיפאדה השנייה, נקודה שלאחריה פחתו מאוד פיגועי הטרור, כמו גם מספר האבדות בישראל.

כנסיית המולד היא בזיליקה בבית לחם, שנבנתה במאה ה-4 ונחשבת לאחת העתיקות בעולם. היא נבנתה על פי מסורות נוצריות במקום שבו נולד ישו. לימים בשנת 2012 הוכרזה הכנסייה כאתר מורשת עולמי של אונסק"ו.

## האירוע
ב-2 באפריל 2002 התבצרו כ-50 חמושים פלסטינים עם רובי סער ומטעני חבלה בראשות עבדאללה דאוד, ראש המודיעין הפלסטיני בבית לחם. החמושים לקחו כבני ערובה את הכמרים במקום וכמאתיים אזרחים נוספים (ביניהם גם ילדים). החשיבות הדתית של המקום גרמה לתשומת לב בין-לאומית מוגברת לאירוע; הרגישות הבין-לאומית הביאה לזהירות והימנעות ממהלכים לוחמתיים משמעותיים, ולהמשך המצור על ידי צה"ל מבלי לפרוץ צבאית למתחם. במהלך ההתבצרות הציתו הפלסטינים חלקים מקודשים בכנסייה, בזזו איקונות וחפצי ערך, והשתמשו בדפי ספרי הקודש כבנייר טואלט.

ב-9 במאי, לאחר משא ומתן ממושך, הוסכם כי המבוקשים החמושים יועברו לקפריסין או לעזה בתמורה לשחרור בני הערובה. החמושים השאירו בכנסייה 40 מטעני חבלה פעילים. לבקשת הכמורה בכנסייה, צה"ל איתר ופירק את כל המטענים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מבצע חומת מגן
קטגוריה:פיגועים באינתיפאדה השנייה
קטגוריה:פיגועי טרור בשטחים ב-2002
קטגוריה:בית לחם
קטגוריה:כנסיית המולד
ניקולאי נברב

**ניקולאי נברב** (ברוסית: **Никола́й Не́врев**; 1830 – 3 במאי 1904) היה צייר רוסי שהתמחה בז'אנר ובסצנות היסטוריות.

## ביוגרפיה
נברב נולד למשפחת סוחרים. שיעורי האמנות הראשונים שלו הגיעו מאביו החורג, שהיה מורה לציור. בגיל 21, נברב נכנס לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה (MSPSA), שם למד אצל הצייר הרוסי-איטלקי, מיכאיל סקוטי.  עם סיום לימודיו ב-1855, הוא זכה בתואר "אמן חופשי". בשנות ה-60, צייר נברב את אחת מיצירות המופת שלו, "העסקה" (1866), שבה הוא תיאר את מכירת צמית. כמה ציורים אחרים מאותה תקופה, התמקדו בביקורת על הכנסייה.

הוא הפסיק לעבוד באופן זמני בשנות ה-70, מסיבות לא ידועות, אך החל לצייר אמנות היסטורית בשנות ה-80. ב-1881 הפך לחבר באיגוד תערוכות אמנות נודדות (הנודדים). עבודתו הטובה ביותר בתקופה זו הייתה ללא ספק ציורי הז'אנר שלו, שכל אחד מהם מציג מוסר השכל אנושי. מ-1887 עד 1890, הוא לימד ב-MSPSA וב-1889 הפך לאוצר בגלריה טרטיאקוב.

בשנת 1898, בעקבות מותו של פאבל טרטיאקוב, הוצעה לו תפקיד המנהל בגלריה, אך הוא דחה זאת, בטענה כי בריאותו לקויה. בגיל 74, במצוקה כלכלית גדולה, הוא התאבד בירייה באחוזתו ליד מוהילב.

ב-25 בספטמבר 1980 הנפיקה ברית המועצות בול דואר 6 קופיקות לציון יום השנה ה-150 להולדתו (יחד עם זה של קונסטנטין פלביצקי). 

פסטיבל ציור בינלאומי באוויר הפתוח מתקיים מדי שנה לכבודו במחוז מוהילב שבבלרוס.

## גלריה

File:NEVREV Torg.jpg

File:0NevrevNV Oprichniki BISH.jpg

File:Nikolaj Wassiljewitsch Newrew 001.jpg

File:NevrevN RGalickiyPrinimMIN.jpg

File:Newrew - False Dimitry I swearing Sigismund III introduction of catholicism in Russia.jpg

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1830
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1904
גריגורי גגארין

**גריגורי גגארין** (ברוסית: **Григорий Гагарин** : 29 באפריל 1810 – 30 בינואר 1893) היה צייר וגנרל רוסי.

## ביוגרפיה
גריגורי גגארין נולד בסנט פטרסבורג למשפחת אצולה גגארין. אביו, הנסיך גריגורי איבנוביץ' גגארין, היה דיפלומט רוסי בצרפת ולאחר מכן השגריר באיטליה. סבו וסבתו מצד אביו היו הנסיך איבן סרגייביץ' גגארין ואשתו. אביו נישא בסנט פטרסבורג בשנת 1809 לאמו יקטרינה פטרובנה סוימונובה, בתם של פיוטר אלכסנדרוביץ' סוימונוב ואשתו יקטרינה איבנובנה בולטינה. עד גיל 13 שהה הילד עם משפחתו בפריז וברומא ולאחר מכן למד בסיינה. גריגורי לא קיבל חינוך אמנותי רשמי, אלא לקח שיעורים פרטיים מהצייר הרוסי קארל ברולוב שהתגורר באותה תקופה באיטליה.

ב-1832 חזר לסנט פטרסבורג, התוודע לאלכסנדר פושקין ואייר את יצירותיו כמו "אגדת הצאר סאלטן". הוא גם התקרב לאופוזיציה ולמיכאיל לרמונטוב.

הוא עבד כדיפלומט רוסי בפריז, רומא וקונסטנטינופול; שהה שנתיים במינכן. ב-1839, לאחר שובו לרוסיה, נסע יחד עם הסופר הרוסי ולדימיר סולוגוב מסנט פטרבורג לקאזאן. סולוגוב כתב את רומן על המסע הזה, וגגארין אייר אותו.

## המלחמה הקווקזית
גגארין גם המשיך את ידידותו עם לרמונטוב, ובשנת 1840 עקב אחריו לגלותו בקווקז במלחמת הקווקז. כנראה הם גרו יחד באותו אוהל.

הם השתתפו במבצעים נגד הילידים המאכלסים את הרי הקווקז, אך גם המשיכו בעבודתם היצירתית. ידועות כמה יצירות אמנות שחתומות על ידי שניהם.

ב-1841 נהרג לרמונטוב בדו-קרב, אך גגארין המשיך בשירותו הצבאי.

בשנת 1842 הוא השתתף במשלחת הגנרל צ'רנישיוב בדאגסטן ושירת עד 1848.

## חיים אישיים
גגארין היה נשוי פעמיים. אשתו הראשונה הייתה אנה ניקולייבנה דולגורוקובה (1823–1845), איתה נולדה לו בת, הנסיכה יקטרינה גריגורייבנה גגארינה (1844–1920). אנה ניקולייבנה נפטרה כמה ימים לאחר שילדה את הבת.

ב-29 באוגוסט 1848 נישא לסופיה אנדרייבנה דשקובה (7 ביולי 1822 - 20 בדצמבר 1908), בתו של אנדריי דשקוב ואחייניתו של דמיטרי דשקוב, שר המשפטים לשעבר.

בשנים 1848–1855 הוא התגורר בטבליסי בשירותו של מיכאיל וורונטסוב. בין התפקידים הצבאיים והמנהליים, גגארין עשה הרבה עבודות עבור העיר. הוא בנה שם תיאטרון, צייר את קתדרלת טביליסי, ושיחזר ציורי קיר של הקתדרלות הגיאורגיות הישנות, כולל מנזר בטניה. בשלב זה נולדו הילדים הראשונים מנישואיו השניים.

## האקדמיה הקיסרית לאמנויות
ב-1855 עבר גריגורי לסנט פטרסבורג כדי לעבוד אצל הדוכסית הגדולה מריה ניקולייבנה, דוכסית לויכטנברג, שהייתה נשיאת האקדמיה הקיסרית לאמנויות. כאן נולדו שני ילדיו הנוספים. 

בשנת 1858 קיבל גגארין את הדרגה הצבאית של מייג'ור גנרל. ב-1859 הוא הפך לסגן הנשיא של האקדמיה הקיסרית לאמנויות, והוא נשאר שם עד 1872. בתו האחרונה, הנסיכה נינה, נולדה ב-1861.

כסגן נשיא האקדמיה תמך גגארין ב"סגנון הביזנטי". הוא בנה את "המוזיאון לאמנות נוצרית מוקדמת" באקדמיה. גגארין גם המשיך לתמוך בשירתו של לרמונטוב, והעלה את "השד" של לרמונטוב בתיאטרון הארמיטאז' המלכותי (1856).

גגארין מת בצרפת בשנת 1893.

## גלריה

File:Gagarin PropovedMagometGRM.jpg

File:Gagarin gondolas.JPG

File:GagarinG StroitAlekKolonGE.jpg

File:Gagarin PropovedMagometGRM.jpg

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:דיפלומטים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1810
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1893
רבקה נוימן (אשת עסקים)

**רבקה ויקטוריה נוימן** (באנגלית: **Rebekah Victoria Neumann**; נולדה ב-26 בפברואר 1978) היא אשת עסקים אמריקאית יהודייה. עד 22 בספטמבר 2019, היא שימשה כמנהלת מותג ומנהלת האימפקט הראשית בחברת WeWork, חברה שהוקמה על ידי בעלה, אדם נוימן. נוימן פיקחה על תוכנית החינוך שהקימה החברה, "WeGrow".

## קורות חיים
נולדה בשם **רבקה ויקטוריה פלטרו** (**Rebekah Victoria Paltrow**), כבתם של אוולין ובוב פלטרו, גדלה בבדפורד, ניו יורק. למדה בבית הספר הפרטי הוראס מאן. היא המשיכה ללמוד עסקים ובודהיזם באוניברסיטת קורנל, והפכה למדריכת יוגה מוסמכת. היא בת-דודה של השחקנית גווינת' פלטרו. היא ממשפחה יהודית, וחוגגת את חגי ישראל.

## קריירה
לאחר שסיימה את לימודיה בקולג', התקבלה נוימן לתוכנית המכירות והמסחר של סלומון סמית בארני. בתחילת שנות ה-2010 היא הפיקה ושיחקה בכמה סרטים קצרים תוך שימוש בשם הבמה רבקה קית'.

בשנת 2010, בעלה, אדם נוימן ומיגל מק'קלווי, הקימו יחד את "WeWork". היא הקימה את המיזם החינוכי "WeGrow", בית ספר פרטי בצ'לסי, בשנת 2017.

בספטמבר 2019, לאחר שניסיון להביא את החברה לציבור חשף בעיות פיננסיות מעמיקות, פורסם כי רבקה נוימן תתפטר מתפקידה כמנכ"לית "WeGrow" ותוותר על תפקידה בחברת The We.

באוקטובר 2019 פורסם כי בית הספר "WeGrow" ייסגר בתום שנת הלימודים.

ב-18 במרץ 2022 עלתה המיני-סדרה הביוגרפית הטלוויזיונית "WeCrashed" ב-AppleTV+. העלילה עוקבת אחר עלייתה והצלחתה, תאוות הבצע ונפילתה הבלתי נמנעת של חברת הסטארט-אפ שהקימו הזוג "WeWork", מבעד לנקודת מבטם של נוימן ובעלה. כשאותה גילמה השחקנית אן האת'וויי.

## חיים אישיים
רבקה ובעלה היזם הישראלי, אדם נוימן (אחיה של הדוגמנית הישראלית עדי נוימן), הכירו בניו יורק. להם שישה ילדים, כולל זוג תאומים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"ליות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:מנכ"לים יהודים
קטגוריה:נשות עסקים יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1978
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1978
ג'יימס קולינס (מדען)

**ג'יימס ג'וזף קולינס** (באנגלית: **James Joseph Collins**; נולד ב-26 ביוני 1965) הוא מומחה בהנדסת ביוטכנולוגיה אמריקאי ופרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.

## ביוגרפיה
ג'יימס קולינס נולד בניו יורק. הוא קיבל תואר ראשון בפיזיקה בשנת 1987. בהמשך הוא נסע לאנגליה וקיבל מלגת רודס ללימודי תואר שלישי ברפואה מאוניברסיטת אוקספורד.

בשנים 1990–2014 הוא לימד באוניברסיטת בוסטון, משם הוא עבר למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.

ג'יימס קולינס מתמחה בתחום הנדסת ביוטכנולוגיה. בשנת 2020 ביחד עם רגינה ברזילי הוא בצוות שגילו אנטיביוטיקה חדשה. ג'יימס קולינס נותן חעוץ לחברות הזנק רבות. הוא עשה מספר מחקרים בהקשר לאיבוד יעילות של תרופות אנטיביוטיקה ותיקות.

על תרומתו בתחום המדע קולינס קיבל מספר פרסים מדעים.

## קישורים חיצוניים

* 

* ג'יימס קולינס, באתר אוניברסיטת MIT 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:זוכי מלגת רודס
קטגוריה:ביולוגים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:בוגרי מכללת הצלב הקדוש
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית להנדסה של ארצות הברית
קטגוריה:חברי החברה הפיזיקאית האמריקאית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
קטגוריה:זוכי פרס דיקסון ברפואה
קרטריידר

**קרטריידר** (באנגלית: **Crazyracing KartRider**; בקוריאנית: **크레이지레이싱 카트라이더**) הוא משחק מרוצי קארטינג מקוון מרובה משתתפים שפותח על ידי חברת Nexon מקוריאה הדרומית.
המשחק הוא חלק מהזיכיון של הסדרה "crazy arcade" ומרוויח את הכנסותיו באמצעות מכירת פריטים וירטואליים שבתוך החנות של המשחק, ובהם: סוגים שונים של כלי רכב וצבעי ריסוס.
כלי הרכב שבמשחק הם רכבי פנטזיה פיקטיביים ורכבים המבוססים על מכוניות מהחיים האמיתיים שפותחו בשיתוף עם חברות כגון BMW.

## משחקיות
במשחק קיימים מגוון מצבי משחק המבוססים בעיקר על מרוצים משולבים קופסאות הפתעה אשר נותנות לשחקן כוחות מיוחדים בדומה ל-mario kart.
מוד נוסף הוא מרוץ מבוסס מהירות אשר דורש מהשחקן לבצע דריפטים על מנת לקבל בוסטים שיאיצו את מהירות רכבו.

## פיתוח
הגרסה הדרום קוריאנית של המשחק שוחררה ביוני 2004.
גרסאות מקומיות הושקו גם בסין כ-**popkart** (בסינית: 跑跑卡丁車) במרץ 2006. ובטאיוואן המשחק שוחרר בינואר 2007.
גרסת בטא סגורה של המשחק בשפה האנגלית הושקה באמריקה ב-1 מאי 2007 והסתיימה בסוף אותו החודש.
הבטא הפתוחה החלה באוקטובר 2007 והסתיימה במרץ 2008. לאחר מכן המשחק נסגר ללא כל הודעה מצד חברת Nexon וכל ההפניות למשחק הוסרו לאחר מכן מאתר החברה.
גרסאות נוספות של המשחק שוחררו מאוחר יותר בתאילנד, וייטנאם (תחת השם: **BoomSpeed**), רוסיה, אינדונזיה ויפן, אך כולן נסגרו בסופו של דבר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2004
קטגוריה:משחקי רשת מרובי-משתתפים
קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי מרוץ ממוחשבים
קטגוריה:משחקי מרוצי קארטינג
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בקוריאה הדרומית
קטגוריה:נקסון
הרולד סימון

**הרולד "סמוקי" סימון** (באפריקאנס: **Harold Simon**; 24 באפריל 1920 – 28 בפברואר 2022) היה טייס דרום-אפריקני אשר היה שותף בייסוד חיל האוויר הישראלי.

## ביוגרפיה
סימון נולד במדינת אורנג' החופשית, דרום אפריקה, לאב מליטא ולאם מאנגליה ממוצא יהודי. סימון למד חשבונאות ומסחר באוניברסיטת ויטווטרסראנד והתנדב בשנת 1941 לחיל האוויר הדרום אפריקאי, שם שימש כנווט וטייס מפציצים.

סימון חזר ליוהנסבורג לאחר מלחמת העולם השנייה, עבד כרואה חשבון והתחתן עם מיירה ויינברג. שלושה שבועות לאחר חתונתם, במאי 1948, השניים עברו לישראל כדי לסייע במלחמת העצמאות ושניהם הצטרפו לחיל האוויר הישראלי הטרי. בשל הסמכתו גויס סימון לתפקידים נווט וטייס מפציצים. ביוני 1948 הפך למפקד המבצעים של חיל האוויר והשתתף ב-24 משימות סיור והפצצה. סימון שהה בישראל לאחר המלחמה והשתחרר מחיל האוויר בשנת 1950 בדרגת רב-סרן.

בשנת 1962 הקים סימון את סוכנות הביטוח סימון וויזל שהתמחתה בביטוח חיים. בשנת 2000, סימון מכר את התיקים לחברת הביטוח מגדל והיא מיזגה אותה עם סוכנות הביטוח של חברת "מבטח שמיר" בבעלות מאיר שמיר. החברה המאוחדת נקראה "מבטח סימון סוכנויות לביטוח בע"מ".

משנת 1968 התמנה סימון ליו"ר מח"ל העולמי והיה חבר מייסד של הקרן למורשת מנחם בגין בירושלים. הוא קיבל את פרס מפעל חיים של TELFED 2014 על שירותו בישראל. מעורבותו בהקמת מדינת ישראל הוצגה בסרט "מעל ומעבר" (Above and Beyond) משנת 2014.

בשנת 2019 הוענק לו פרס סילבן אדמס בוני ציון, המעניק כבוד למהגרים דוברי אנגלית לישראל שתרמו תרומה חברתית משמעותית.

סימון נפטר ב-28 בפברואר 2022 בגיל 101, והובא למנוחות בבית העלמין הישן בהרצליה .

## קישורים חיצוניים

* 
* בגיל 99: הרולד "סמוקי" סיימון מהרצליה, ממייסדי חיל האוויר, קיבל פרס מפעל חיים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס בוני ציון
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים דרום אפריקאים
קטגוריה:טייסים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת העצמאות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
תא נסתר

[ממוזער|תא נסתר בחלק האחורי של שולחן, עם שתי מגירות קטנות חבויות מתחת לתאי העט ו[קסת דיו|קסת הדיו]]
[ממוזער|דלת נסתרת בין הספרייה וחדרי ההלבשה ב[מנזר מוטיספונט  באנגליה.]]
**תא נסתר** הוא תא אחסון שקיומו או גישה אליו אינה נראית ממבט ראשון, ויכול לשמש כמחבוא לחפצים או לאנשים.

תא נסתר שבו אנשים יכולים לשהות נקרא **חדר נסתר**. לחדרים נסתרים מגיעים לרוב דרך דלת נסתרת, אשר למשל יכולה להיות מוסווה כמדף ספרים או כדלת ברצפה. חדרים נסתרים יכולים לשמש למשל כמקלט, חדר תקשורת, מזווה או מרתף יין.

## היסטוריה
במאות ה-16 וה-17, נוצרו חדרים נסתרים בטירות בריטיות כדי להסתיר כמרים קתולים.

במהלך תקופת היובש, היו מרתפים נסתרים, שבהם אחסנו או מכרו אלכוהול.

ב-1978, במהלך חקירתו של הנס אוטו מאייר, נמצא חדר סודי שבו שמר מאייר נשק עבור, לטענתו, לארגון סודי להיערכות חירום תחת שירותי המודיעין של הכוחות המזוינים של נורווגיה, הקשורים לנאט"ו.

## הערות שוליים

קטגוריה:אבטחה
קטגוריה:הונאה
קטגוריה:חדרים
קטגוריה:דלתות
גאבור טולנאי

**גאבור טולנאי** (בהונגרית: **Tolnai Gábor**; קונסנטמיקלוש, 29 בדצמבר 1910 – בודפשט, 17 בפברואר 1990) היה היסטוריון ספרותי, מסאי, יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים.

## קורות חיים
גאבור טולנאי נולד במשפחה יהודית כבנם של בלה טולנאי (1879–1962), סוחר, ושל אירן שוורץ (1890–1963) הוא סיים את בחינות הבגרות בגימנסיה הקלוויניסטית בבודפשט ולאחר מכן את לימודיו באוניברסיטת פרנץ יוזף בעיר סגד (שמה היום אוניברסיטת סגד) עם תואר בהוראה הונגרית-גרמנית ותואר דוקטור במדעי הרוח; הוא היה תלמידם של שאנדור שיק ושל גדעון מסוי. הוא סיים את לימודיו ב-1933 כמורה כאמור, וכדוקטור במדעי הרוח. הוא היה אחד מהחברים המייסדים של המכללה לאמנות נוער סגד.
[שמאל|ממוזער|263x263 פיקסלים|גאבור טולנאי והמשורר [מיקלוש רדנוטי גרו בבניין זה במהלך שנות לימודיהם באוניברסיטה]]
בין השנים 1934–1943 היה מתמחה בספרייה הלאומית על שם סצ'ני ולאחר מכן, ככל הנראה, גויס לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). שרד את השואה ומ-1946 עד 1948 היה מנכ"ל הספרייה. בין השנים 1945–1947 עמד בראש לשכת נשיא המוזיאון הלאומי של הונגריה. ב-1946 קיבל הסמכה כפרופסור חבר באוניברסיטת פטר פאזמאני בבודפשט (שמה כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד) בתחום חיי הספרות ההונגרית בטרנסילבניה בפקולטה למדעי הרוח. ב-1948 הפך לחבר נספח של האקדמיה ההונגרית למדעים, וב-1962 לחבר מלא מן המניין. בשנים 1948–1949 עמד בראש המחלקה לאוניברסיטאות ולמדע במשרד הדתות והחינוך הציבורי. בשנים 1949–1950 היה שגריר הונגריה ברומא ובשנים 1953–1980 היה ראש המחלקה לתולדות הספרות ההונגרית הישנה באוניברסיטת אטווש לורנד כפרופסור מן המניין.

הוא ערך את סדרת הספרים ששמה "מאות של הונגריה", "זיכרונות פרוזה הונגריים עתיקים", "מלומדים הונגרים מהעבר" בשנים 1953–1959 ערך את כתב העת להיסטוריה של הספרות "פרסומים בתולדות הספרות", ובשנים 1957–1962 ערך את כתב העת "בן זמנינו". משנת 1965 ערך את כתב העת לתולדות הספרות בלועזית של האקדמיה ההונגרית למדעים, Acta Litteraria Academiae Scientiarum Hungaricae. בשנים 1952–1973 כיהן כמזכיר ולאחר מכן כנשיא של ועדת ההסמכה המדעית של האקדמיה ההונגרית למדעים.

## חברות באגודה ספרותית
* אגודת דוגוניץ'

## כתביו
בשפת המקור:

בתרגום לעברית:




## פרסים והוקרה

* פרס באומגרטן (1940)

* צלב הקצין של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (1948)
* מסדר הצטיינות לעבודה (1955)
* פרס אטילה יוז'ף (1960)
* מדליית מסדר הצטיינות העבודה דרגת זהב (1970)
* מדליית הזהב של האקדמיב (1980)
* מסדר הדגל של הרפובליקה העממית ההונגרית (1981) 

## לקריאה נוספת
* מי זה מי בספרות ההונגרית? ספרי מאגר 
* מי זה מי בספרות ההונגרית? Könyvkuckó Kiadó, בודפשט, 1999 
* סופרים הונגרים בני זמננו
* Aureum Thuribulum. מחתות זהב, שנים עשר הרהורי האדיבות על כתביו המפורסמים של גאבור טולנאי ... ; המכללה ההונגרית לאמנויות שימושיות, בודפשט, 1983

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים יהודים הונגרים
קטגוריה:היסטוריוני ספרות יהודים הונגרים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה ההונגרית למדעים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סגד
קטגוריה:יהודים זוכי פרס באומגרטן
קטגוריה:יהודים זוכי פרס אטילה יוז'ף
קטגוריה:מסאים יהודים הונגרים
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:חברי אגודת דוגוניץ'
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1910
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1990
תיקי קשמיר

**תיקי קשמיר** (באנגלית: **The Kashmir Files**) הוא סרט דרמה בוליוודי שיצא ב־2022 ומבוסס על הסכסוך בחבל קשמיר בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 שהוביל לגירוש האזרחים הלא מוסלמים מחבל קשמיר.. הסרט נכתב ובוים על ידי ויוק אגניהוטרי והופק על ידי אולפני זי. הסרט הוכרז פטור ממס במספר מדינות, ובעקבות כך הפך להצלחה קופתית והכניס בקופות מעל 15 מיליון דולר בשבוע בכורתו. הסרט זכה להצלחה קופתית, ובמקביל גם לביקורתית. עם זאת, הסרט קיבל גם ביקורות שליליות אשר האשימו אותו ברוויזיוניזם היסטורי. כמו כן טענו מבקרים רבים כי יש בו ריבוי סצנות אלימות קשות לצפייה, ושהמוסלמים מוצגים בסרט באופן חד-ממדי כצמאי דם.

הסרט היה אמור לצאת לאקרנים ברחבי העולם ב-26 בינואר 2022, במקביל ליום הרפובליקה, אך נדחה עקב התפשטות זן האומיקרון, ולבסוף יצא לאקרנים ב-11 במרץ 2022.

## תקציר עלילה
הסרט עוקב אחר סיפור שמבוסס על ראיונות וידאו של נפגעי רצח העם של קשמיר פנדיט קשמיר בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, שהוביל לבסוף ליציאת האזרחים מהעמק.

## ביקורות ותגובות
הסרט הכניס מעל 550 אלף דולר בתוך ארבעה ימים מאז יציאתו לאקרנים. מאז בכורתו, זכה הסרט להצלחה קופתית, ובמקביל גם לביקורתית. הסרט זכה אף לציון כולל של 8.3 מתוך 10 על בסיס 317 אלף דירוגים באתר IMDb, ולציון כולל של 95% באתר Rotten tomatoes מצד הקהל. עם זאת, הסרט קיבל גם ביקורות שליליות אשר האשימו אותו ברוויזיוניזם היסטורי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטים הודיים
חצי האי וארנה

[ממוזער|חצאי אי ב[ליווינגסטון (אי)|אי ליווינגסטון]]
**חצי האי וארנה** (באנגלית: **Varna Peninsula**; בבולגרית: **полуостров Варна**) הוא חצי אי מכוסה קרח המהווה את הקצה הצפון מזרחי של האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.

חצי האי מלבני בצורתו.

אורכו של חצי האי 14 קילומטרים (בכיוון דרום-מערב - צפון-מזרח), ורוחבו 10 קילומטרים.

חצי האי גובל במפרץ הירו שמצפון-מערב לחצי האי;

חצי האי גובל במפרץ מון שמדרום-מזרח לוחצי האי;

חצי האי גובל במצר מקפארליין שמצפון-מזרח לחצי האי.

במרכז חצי האי מצויה רמת וידין.

הקצה הצפון-מזרחי של חצי האי ורנה הוא נקודת ויליאמס.

הקצה הדרום-מזרחי של חצי האי ורנה הוא נקודת אינוט.

לחופי חצי האי מצויים מפרצים החודרים לשטח חצי האי:
* בצפון-מזרח חצי האי: מפרצון ליסטר, ומפרצון דראגון;
* בצפון-מערב חצי האי: מפרצון גריפין, מפרצון כריבדיס ומפרצון אליסיינה.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי הנקודה

איי שטלנד הדרומיים התגלו בשנת 1819 על ידי ויליאם סמית' (William Smith), רב החובל של הבריג ויליאמס (*Williams*), אשר ראה את נקודת ויליאמס ב-19 בפברואר באותה שנה.

### מיפוי הנקודה

האזור מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1822 וכן בשנת 1968, ולאחר מכן על ידי סוקרים צ'יליאניים בשנת 1971, על ידי סוקרים ארגנטינים בשנת 1980, על ידי סוקרים ספרדים בשנת 1991, ועל ידי סוקרים בולגריים במסגרת הסקר הטופוגרפי הבולגרי Tangra 2004/05 וכן מיפוי בשנת 2005 ובשנת 2009.

### מקור השם

חצי האי נקרא על שם העיר וארנה עיר גדולה לחוף הים השחור, בבולגריה.

שם זה ניתן על ידי סוקרים בולגריים במסגרת הסקר Tangra 2004/05, שבעקבותיו ניתנו שמות הקשורים לבולגריה לאתרים שהיו קודם לכן חסרי שם.

## לקריאה נוספת

* הגאזט האנטארקטי הבולגרי 

קטגוריה:וארנה
וארנה
וארנה
צופית כלורופיגיוס

[ממוזער|[איור של צופיות כלורופיגיוס. הזכר ברובו ירוק, שחור ואדום, והנקבה חומה וצהובה.]]
**צופית כלורופיגיוס** (שם מדעי: *Cinnyris chloropygius*) היא מין של עוף בסוג צופית ממשפחת הצופיתיים החיה ביערות הגשם ובסוואנות של אפריקה הטרופית באנגולה, בנין, גינאה ביסאו, צ'אד, דרום סודאן, חוף השנהב, גינאה המשוונית, אתיופיה, גבון, גמביה, גינאה, גאנה, קניה, קמרון, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, ליבריה, מאלי, ניגריה, רואנדה, סיירה לאון, סנגל, סודאן, טנזניה, טוגו ואוגנדה.

## מאפיינים
אורכה של הצופית עד 11 סנטימטרים. ראשו וחלק גדול מהגוף של הזכר הם בצבע ירוק ואילו הנקבה בעלת צבע חום. הצופית חיה בקבוצות של עד 6 ציפורים וניזונה בעיקר מצוף פרחים, חרקים ועכבישאים. הזכר טריטוריאלי ויגרש זכרים אחרים. הקן בנוי בעיקר מעשבים, עלים וקליפות עצים. הנקבה דוגרת לבדה על הביצים.  מצב השימור של הצופית על פי הרשימה האדומה של IUCN הוא ללא חשש עקב תפוצה רחבה ונוכחות באזורים מוגנים רבים.

## תת-מינים
**Cinnyris chloropygius orphogaster*
**Cinnyris chloropygius chloropygius*
**Cinnyris chloropygius kempi*

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1842
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם ג'רדין
קטגוריה:צופיתיים
קטגוריה:עופות יערות הגשם האפריקאים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: עופות
ויקיפדיה הטטרית

**ויקיפדיה הטטרית** (בטטרית: **Татар Википедиясе**) היא הגרסה הטטרית של ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית. גרסה זו הושקה בספטמבר 2003, נכון ל-18 אפריל 2023 קיימים בה 499,985 ערכים, מה שהופך אותה לוויקיפדיה ה-30 בגודלה לפי כמות ערכים. בוויקיפדיה זו יש 6 מנהלי מערכת, 46,226 משתמשים רשומים ו-100 משתמשים פעילים.

הוויקיפדיה הטטרית כתובה בעיקר באלפבית קירילי. עם זאת, בניגוד לרוב הויקיפדיות בשפות האחרות המבוססות על האלפבית הקירילי, חלק מהערכים בגרסה הטטרית של ויקיפדיה, נכתבים גם באלפבית לטיני.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2003
טטרית
לבנית אפרורה

**לבנית אפרורה** (שם מדעי: *Egretta vinaceigula*) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החי באפריקה הדרומית ובמרכז אפריקה והיא מצויה בסכנת הכחדה בטבע. אנפה זו מזכירה במראה גרסה כהה של לבנית כהה, אך בעלת מספר הבדלים קטנים, בעיקר במראה הצעירים.

## תיאור
אנפה זו קטנה יחסית ומגיעה לאורך ממוצע של 43 ס"מ ולמשקל ממוצע של 250-340 גרם. צבע הנוצות כחול-אפור כהה עד שחור. היא בעלת צוואר חום-אדמדם היורד בפס ישר עד אמצע החזה. הרגליים צהובות וארוכות והמקור ישר ואפור-כהה עם בסיס צהוב.

האנפה מצויה לאורך גדות נהר, אגמים ובסוואנות לחות וביצות לאורך אפריקה הדרומית, בעיקר בזמביה, צפון נמיביה ובוטסואנה במספר אזורים ופארקים לאומיים כמו באגן האוקוונגו. היא לעיתים נודדת לאזורים נוספים כמו לצפונה של דרום אפריקה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ואולי גם במוזמביק, זימבבואה (סמוך לזמבזי) אנגולה ומלאווי. זוהי אנפה נדירה יחסית, כשבטבע נמצאים לפי ההערכות רק 3,000 עד 5,000 פרטים בוגרים.

האנפה היא פעילת יום החיה סמוך למקווי מים או על הצמחייה הקרקעית, לעיתים סמוך לאנטילופות כמו קובוס המשקפיים ושם צדה דגים, בעיקר אמנוניים קטנים, אך גם צפרדעים, סרטנים וחרקים. היא מקננת על עצים נמוכים כמו דקליים, שיטה, פיקוס ואף על קנים סמוך למים. הקן עשוי מצמחייה ונמצא בקרבה למים ובו הנקבה מטילה 1 עד 4 ביצים.

אוכלוסיית המין הזה מתמעטת  עקב ייבוש של כמה נהרות ויצירת סכרים באפריקה הדרומית. גורמים נוספים הם שריפות טבע,  רמיסות של אתרי הרבייה על ידי פילים נודדים וטריפה של צעירים  על ידי עופות דורסים כמו עיטם קולני.

מצב השימור של מין זה מוגדר כפגיע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ריצ'רד באולדר שרפ
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1895
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:זמביה: עופות
מסמך נסיעה לפליטים

ממוזער|דוגמה למסמך נסיעה לפליטים
ממוזער|דף הנתונים האישיים של מסמך נסיעה של פליט
**מסמך נסיעה לפליטים** (נקרא גם **מסמך נסיעה של אמנת 1951** או **דרכון ז'נבה**) הוא מסמך נסיעה המונפק לפליט על ידי המדינה בה הוא מתגורר בדרך כלל, ומאפשר לו לנסוע מחוץ לאותה מדינה ולחזור אליה. מכיוון שהסיכוי של פליט להשיג דרכון ממדינת הלאום שלו (שממנה ביקשו מקלט) הוא לא סביר, הוא זקוק למסמך נסיעה כדי שיוכל לבצע בנסיעות בינלאומיות.

145 המדינות החברות באמנה בדבר מעמדם של פליטים מחויבות להנפיק מסמכי נסיעה לפליטים השוהים כדין בשטחן.

מסמכי נסיעה לפליטים הם חוברות דמויות דרכון. הכריכה שלהם נושאת את המילים "מסמך נסיעה" באנגלית ובצרפתית (ולרוב בשפת המדינה המנפיקה), וכן את תאריך אישור האמנה: 28 ביולי 1951. המסמכים היו במקור אפורים, אם כי מדינות מסוימות מנפיקות אותם כעת בצבעים אחרים, עם שני קווים אלכסוניים בפינה השמאלית העליונה של הכריכה הקדמית. נושאי מסמכים אלה נהנים מהטבות מסוימות על ידי החתומים על האמנה.

עם זאת, כיוון שמסמך נסיעה של פליטים אינו דרכון לאומי רגיל, המחזיק בו עשוי להיתקל בבעיות מסוימות מעת לעת, לעיתים עקב אי-היכרות של צוות חברת התעופה עם מסמכים כאלה.

## דוגמאות למסמכי נסיעה לפליטים

קובץ:Front cover of a Canadian travel document issued to refugees under the 1951 convention.jpg|מסמך נסיעה לפליטים בקנדה
קובץ:Irish refugee travel document.png|מסמך נסיעה לפליטים באירלנד
קובץ:Japan Refugee Travel Document 2009.png|מסמך נסיעה לפליטים ביפן
קובץ:Australian Titres de Voyage Cover.jpg|מסמך נסיעה לפליטים באוסטרליה


## ראו גם
* דרכון ננסן, קודמו של מסמך הנסיעה לפליטים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זכויות פליטים
קטגוריה:מסמכים בין-לאומיים בנושאי זכויות אדם
קטגוריה:האומות המאוחדות: אמנות והסכמים
קטגוריה:תעודות זיהוי
לבנית דימורפית

**לבנית דימורפית** (שם מדעי: *Egretta dimorpha*) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החיה באיים קומורו, מדגסקר, מיוט, סיישל שבמערב האוקיינוס ההודי וכן בקניה וטנזניה, ולעיתים גם דרומה עד מוזמביק, לאורך ביצות מלוחות ואגני מים סמוכים לחופים למשל בין מנגרובים ובלגונות.

האנפה תוארה ב-1914 בידי החוקר הגרמני ארנסט הארטרט , כשבתחילה נחשבה עקב דמיונה לתת-מין של לבנית ים-סוף או של לבנית קטנה.

אורכה של האנפה 55–65 סנטימטרים, עם מוטת כנפיים של 86–104 סנטימטרים. גופה עוטה 2 הופעות: חלקם בעלי נוצות לבנות ברובו, כשהמקור והרגליים שחורים והעיניים וסביבתם צהובים וחסרי נוצות. אחרים בעלי כסות כחולה-שחורה למעט הרגליים והמקור וסביבתו גם צהובים.

אנפה זו מצויה לרוב בבדידות או בקבוצות קטנות המחפשות מזון לאורך החופים והיא מלקטת במקורה טרף של דגים, חרקים מימיים וסרטנים. בדומה לקרובותיה היא מקננת על עצים, כשבקן הנקבה מטילה 1 עד 3 ביצים.

## קישורים חיצוניים


Madagaskarzilverreiger 02.JPG
Egret and ibis -Mida Creek mud flats, Kenya-8.jpg|אנפה דימורפית לצד מגלן קדוש אפריקאי
Dimorphic Egret RWD9.jpg
Dimorphic egret (Egretta dimorpha) white morph.jpg
Dimorphic Egret RWD2.jpg


קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ארנסט הארטרט
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1914
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:קניה: עופות
קטגוריה:סיישל: עופות
אנפית סוף ג'אווה

**אנפית סוף ג'אווה** (שם מדעי: *Ardeola speciosa*) היא מין של אנפה מהסוג אנפת אגם, החיה בחלק המזרחי של דרום-מזרח אסיה וברחבי איי הפיליפינים ואינדונזיה ברחבי ביצות של מים מתוקים ומלוחים, כשמספר אוכלוסיות נוהגות לנדוד. זוהי אנפה קטנה בעלת תפוצה רחבה שלא נמצא בסכנה בטבע.

## תיאור
אנפה זו מגיעה לאורך ממוצע של 45 סנטימטרים והיא בעלת מבנה גוף עגלגל, רגליים קצרות יחסית צהובות וראש וצוואר רחבים כשאזור הלחיים והעיניים לבן וכך גם הסנטר. המקור ארוך וצהוב והכנפיים והגב כחולים-כהים מלמעלה, אך חלקם התחתון לבן. החזה והבטן לרוב לבנים ובחלק העליון מפוספסים בחום-כתום. פרטים בעונת הרבייה נצבעים בגוון כתום-אפרסק לאורך החזה והחלק העליון והאחורי של הראש והצוואר, אך חוזרים להיות דהויים לאחר מכן.

אנפה זו היא פעילת יום המחפשת טרף לאורך הביצות, לרוב סביב הצמחייה והיא נעה ביחידות, בזוגות או בקבוצות של לא יותר מ-4 פרטים. היא מחפשת במים טרף של דגים, צפרדעים, סרטנים וחרקי מים אותם היא חוטפת במכה מהירה של המקור.

האנפה מתרבה בביצות מיוני עד ספטמבר ומקננת בין הענפים בזוגות בודדים, אך היא חיה במושבות קטנות לצד מיני אנפות אחרות ובקן הנקבה מטילה 2 עד 3 ביצים.

## תת-מינים
אנפה זו בעלת 2 תת-מינים:
* *Ardeola speciosa continentalis*
* *Ardeola speciosa speciosa*

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1821
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תומאס הורספילד
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:אינדונזיה: עופות
בכור יצחק נאבארו

ממוזער|שער ספר פני מבין לרבי בכור יצחק בן יעקב נאבארו
**הרב בכור יצחק נאבארו** (או **נאברו**; בכתיב המקור: **נאב'ארו**; נפטר בכ"ה באב ה'תקצ"ה, 20 באוגוסט 1835) היה רב, דיין ופרשן באזמיר שבטורקיה ומחבר ספרים **פני מבין** ו**לב מבין**.

## תולדותיו
נולד לרבי יעקב, אשר לימד אותו מקרא, משנה וגמרא, ונפטר כאשר היה בן 13. אמו עבדה בשתיים או שלוש עבודות ביום כדי לפרנסו שלא יצטרך לעבוד ויוכל ללמוד תורה. אמו נפטרה בשנת ה'תק"ם, ורבו הספידה. הרב אברהם אלגראנטי מירקאדו לקח אותו תחת חסותו ומימן אותו במשך תקופה.

למד אצל הרב ברוך קאלומיטי בכור. שימש כרב העיר יחד עם הרב רחמים אריה אברהם הכהן אריאש (מחבר ספר שפתי רננות) והרב יוסף בן חיים משה אבן עזרא (מחבר ספר שלחן המלך). היה ידוע כאוהב שלום ורודף שלום כל ימיו. הגיה את ספר נר יצחק (ירושלים תשנ"ד) לרבי נסים יצחק ארדיט, וכן את ספר ישיר משה (שאלוניקי תקס"ו) לרב רפאל משה פאלקון. הרב רפאל יוסף חזן העריך אותו מאוד וכתב הסכמה לספרו 'לב מבין'. גם הגאון הרב יצחק מאיו משבח אותו בהקדמתו המשותפת יחד עם הרב היר"ח לספרו פני מבין. הרב יוסף פונטרימולי מביא דברים בשמו. גם הרב חיים פאלאג'י מזכיר אותו כמה פעמים בספריו.

נפטר ביום חמישי, כ"ה באב ה'תקצ"ה באזמיר, שם נקבר. הספידוהו הרב דוד אמאדו בשעת חימום בק"ק ביקור חולים. הרב יאושע אברהם קריספין בספרו אברהם במחזה, הרב שלמה חכים בהלוויה. בספר כיסא שלמה.

## חיבוריו
כל ספריו נושאים את המילה מבין בשמותם, משום שראשי התיבות של **מבין** הם **מ**מני **ב**כור **י**צחק **נ**אב'ארו:
* **[https://beta.hebrewbooks.org/6948 לב מבין]** (שאלוניקי תקע"ז) - על משנה תורה לרמב"ם וכן שו"ת וחקירות עניינים שונים. לספר הסכמה משותפת לשלושה רבנים: הרב דוד אמאדו, הרב רפאל אשכנזי, והרב רפאל יצחק אלגאזי.
* **פני מבין** (חלק א' (שאלוניקי תקע"א), חלק ב' (שאלוניקי תקפ"ו - מדף מ' עמוד א')) - חידושים הלכות ופלפולים על מסכת סנהדרין בשני חלקים. בסוף חלק א' נדפס דרוש לנישואי הרב אברהם אמאדו, בנו של הרב דוד אמאדו לבתו של הגביר מאיר בן גבאי, שתרם כסף להדפסת הספר, ולכן הודפס הדרוש. 
* **מבין דבר** (כת"י) - חידושים על שולחן ערוך.

פסק דין ממנו בנוגע לאישה שבעלה רוצה לגרשה מפני שעברה על דת יהודית, לטענתו, מופיע בספר בן הרמה (אזמיר תרל"ה). תשובה ממנו בעניין תפיסת נכסים מופיעה בספר ארח מישור לרבי אליהו רחמים חזן. דרשה ממנו לרגל נישואי גיסו, הרב משה ברכה נדפסה בספר ישיר משה.

## לקריאה נוספת
* הרב יאושע אברהם קריספין, **אברהם במחזה**, דרוש ד'

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:איזמיר: רבנים
קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:פרשני הרמב"ם
קטגוריה:נפטרים ב-1835
מדיסון תומפסון

**מדיסון תומפסון** (באנגלית: **Madison Thompson**; נולדה ב-13 באוגוסט 2000) היא שחקנית אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות דמותה של ארין פירס בסדרה "אוזרק" (2020–2022) של נטפליקס בזכות הופעתה בתור סוזן סנט קלייר בסדרה "גריז: עלייתן של הנערות בוורוד" (2023) של פרמאונט+.

## ביוגרפיה
תומפסון נולדה וגדלה באטלנטה, ג'ורג'יה. בצעירותה, היא גדלה תקופה קצרה בניו יורק. היא למדה בבית הספר התיכון לובט (אנ') באטלנטה, שם השתתפה במספר הפקות בימתיות. בשנת 2018, הייתה מועמדת לפרס שולר הנסלי להופעה הטובה ביותר על ידי שחקנית משנה על תפקידה בתור וונדי בהפקה הבית ספרית של פיטר פן. היא סיימה את לימודיה בשנת 2019. תומפסון לומדת באוניברסיטת דרום קליפורניה לתואר ראשון במנהל עסקים ובאמנויות הקולנוע. כמקצוע משני היא לומדת בבית הספר למוזיקה ת'ורנטון של אוניברסיטת דרום קליפורניה.

## קריירה
תפקידיה הראשונים של תומפסון בטלוויזיה היו בשנת 2016, כשהיא הופיעה בפרק של סדרת הטלוויזיה "המפענחת: פשעים חמורים" בהפקת רשת הטלוויזיה TNT ובסדרת הטלוויזיה לילדים "הסוכן הנרי" של ערוץ ניקלודיאון. בשנים 2017 ו-2018, היו לה תפקידים חוזרים בסדרת הטלוויזיה "יריית פתיחה" ובסדרה "Kevin (Probably) Saves the World". מאוחר יותר היא הופיעה בפרקים בודדים של סדרות הטלוויזיה "", "Creepshow", ו"אמא אמריקאית".

ביולי 2019, פורסם כי תומפסון לוהקה לתפקיד ראשי בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "אוזרק". העונה השלישית הוקרנה בנטפליקס במרץ 2020. בשנה שלאחר מכן, היא לוהקה לתפקיד חוזר באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח".

בינואר 2022 פורסם כי תומפסון לוהקה לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "גריז: עלייתן של הנערות בוורוד".

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-2000
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2000