open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יוסף ברודסקי

**יוסיף אלכסנדרוביץ' בְּרודְסקי** (ברוסית: **Ио́сиф Алекса́ндрович Бро́дский**; באנגלית: **Joseph Brodsky**; 24 במאי 1940 – 28 בינואר 1996) היה משורר, מסאי ומחזאי יהודי-רוסי-אמריקאי, חתן פרס נובל לספרות.

## קורות חיים
נולד במשפחתו של צלם יהודי בלנינגרד. בגיל 15 עזב את בית הספר. לפי עדותו, התחיל לכתוב שירים בגיל 16. היה מקורב למשוררת אנה אחמטובה, שניבאה לו עתיד מזהיר. ב-1964 נעצר בעוון "שוטטות". ולדימיר אדמוני היה עד הגנה וציין הישגים של ברודסקי כמשורר ומתרגם. ברודסקי נשפט ל-5 שנים והוגלה לאזור ארכנגלסק. בספטמבר 1965, בזכות התגייסותם של אנשי תרבות ורוח בולטים בברית המועצות ומחוצה לה, שוחרר ברודסקי ושב ללנינגרד. חלק קטן משיריו פורסמו בברית המועצות, אולם הרוב התפרסם במערב ("שירים ופואמות", 1965).

ב-1972 גורש מברית המועצות, התיישב באן ארבור שבמישיגן, שם לימד בחוג ללימודים סלאביים באוניברסיטה המקומית. המשיך לכתוב שירים ברוסית, וכן פרסם פרוזה ודברי ביקורת באנגלית, ועסק גם בתרגומים ספרותיים. ב-1980 קיבל אזרחות אמריקנית, ב-1981 התיישב בניו יורק. היה מעורב בחיים הספרותיים בארצות הברית ובאירופה. בשנים אלו הוציא לאור שלושה ספרי שירה, וכמו כן התפרסמו שני אוספים של שיריו.

ב-1987, בגיל 47, זכה ברודסקי בפרס נובל לספרות (הוא מן הצעירים שבין חתני הפרס) על "כתיבה חובקת-כול, המלאה בהירות מחשבה ועומק פואטי".

ב-1991–1992 קיבל את התואר משורר הקונגרס, המוענק מדי שנה על ידי ספריית הקונגרס.

נפטר מהתקף לב בניו יורק, נקבר בבית הקברות סן מיקלה שבוונציה.

## ספריו שראו אור בעברית
* **שירים ראשונים ואחרונים** (מרוסית: עמינדב דיקמן), תל אביב: דביר, 1997.
* **מנוסה מביזנטיון**: מסות (מאנגלית ואחרית דבר: גיורא לשם), תל אביב: ספרית פועלים, 1992.
* **עקדת יסאק**: שירים (מרוסית: עזרא זוסמן), תל אביב: עקד, 1969.
* **חותם מים**: תרגום: לאה דובב, ירושלים: מאגנס, 2010.
* **הסטנצות החדשות לאוגוסטה** - תרגום: יעקב לח, הוצאת הקיבוץ המאוחד והוצאת כתב, 2017.
* **מכתב להורטיוס** (מאנגלית: יותם בנשלום), דחק, סדרת דרש - כתבי מופת בפואטיקה ואסתטיקה, 2023.

## קישורים חיצוניים

* כתבי יוסף ברודסקי בפרויקט בן יהודה.

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* יוסף ברודסקי, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות.
* 
* 
* 

#### משיריו

* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:זוכי פרס נובל רוסים
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:יהודים סובייטים
קטגוריה:משוררים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים מומרים רוסים
קטגוריה:משוררים סובייטים
קטגוריה:משוררים יהודים רוסים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סן מיקלה
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:יהודים שהיגרו מברית המועצות לארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:מתנגדי משטר בברית המועצות
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ארצות הברית
קטגוריה:סופרים אקסופוניים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1996
Swallow the Sun

**Swallow the Sun** ("לבלוע את השמש" בתרגום לעברית; תעתיק: סוואלו דה סאן) היא להקת דום-דת' מטאל מלודי מפינלנד. סגנון הלהקה מדגיש מלודיה ואווירה, והלהקה מגדירה את עצמה כלהקת "מטאל מלנכולי".

## רקע
הלהקה הוקמה באביב של שנת 2000 על ידי הגיטריסט ג'והא ראיביאו, ולאחר מכן הצטרף אליו המתופף פאסי פסאנן. ב-2001 הצטרף אליהם כגיטריסט שני מרקוס ג'יימסן, שאותו הם הכירו מהלהקות הקודמות שהיו בהן. באותה השנה הצטרף גם הסולן מיקו קוטמאיקי. הם ניגנו כמה שירים ואז החלו לחפש בסיסט וקלידן. החיפוש לא היה ארוך, ולאחר זמן קצר הצטרפו אליהם אלכסיי מונטר ומאטי הונקונן. ב-2002 הם התחילו לחפש חומרים לדמו, שהוקלט בשנת 2003.

כמה חודשים לאחר שחרור הדמו הם חתמו על הסכם עם פיירבוקס רקורדס. הלהקה נכנסה לאולפן הקלטה ביולי 2003, ובשלושה שבועות הקליטה את אלבום הבכורה שלה, The Morning Never Came.

בפברואר 2005 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, שנקרא Ghosts of Loss. הסינגל מהאלבום, "Forgive Her...", הגיע למקום הרביעי במצעדים הפיניים, והאלבום עצמו הגיע למקום השמיני.

בינואר 2007 הם הוציאו את אלבומם השלישי, Hope.

בנובמבר 2009 הלהקה הוציאה את אלבומה הרביעי, שנקרא New Moon. זה האלבום הראשון שלה עם המתופף קאי האטו, שהחליף בתחילת השנה את פאסי פסאנן.

בספטמבר 2011 הלהקה הודיעה על התחלת ההקלטות לקראת האלבום החמישי, שיצא בתחילת 2012, בשם "Emerald Forest and the Blackbird".

ב-3 בדצמבר 2014 הודיעו שהמתופף קאי האטו לא יתופף באלבום הבא מאחר שהוא מחליף את מקומו של מתופף להקת נייטוויש באלבומם החדש שיצא בשנת 2015 ובסיבוב ההופעות של הלהקה לאלבום זה. את מקומו לקח המתופף יוסו ראטיקינן.

ב-2015 הוציאה הלהקה את אלבומה השישי, אלבום משולש תחת השם "*Songs from the North I, II & III"*. בתוכו הדיסק הראשון (*"Gloom", "עגמומיות"*) מכיל את סגנון הדת'-דום המוכר של הלהקה, הדיסק השני (*"Beauty", "[[יופי]]"*) מוזיקה אקוסטית, והדיסק השלישי (*"Despair", "[[ייאוש]]"*) מוזיקת פיונרל דום כבדה ואיטית ביותר, עם ליריקה מלנכולית ואפלה מאוד.

ב-2019 הוציאה הלהקה את אלבומה השביעי, "When a Shadow Is Forced into the Light". האלבום עוסק ישירות במותה של בת הזוג של ג'והא ראיביאו, הזמרת עליאה סטנברידג', אבלו של ראיביאו וחייו מאז מותה. בראיון ל-Decibel (מגזין הבי מטאל חודשי), שעסק באופן שבו מותה של סטנברידג' השפיע על המוזיקה של When a Shadow is Forced into the Light, אמר ג'והא ראיביו: "כל מילה והערה שכתבתי, כתבתי עבור עליאה באלבום הזה ועל הקרב שלי [...]. שם האלבום הזה בא מהמילים של עליאה, 'כשצל נאלץ לתוך האור', וזה בדיוק מה שהייתי צריך לעשות. לדחוף את עצמי החוצה מהצללים, כיוון שהייתי פחות או יותר נזיר ביער במשך שנתיים וחצי, הייתי צריך לדחוף את האלבום הזה החוצה".

ב-2021 הוציאה הלהקה את אלבומה השמיני, "Moonflowers".

## חברי ההרכב
* ג'והא ראיביאו - גיטרה (2000-היום)
* מאטי הונקונן - גיטרה באס (2001-היום)
* מיקו קוטאמאיקי - שירה (2001-היום)
* יוסו ראטיקנן - תופים (2014-היום)
* ג'והו ראיהא - גיטרה (2018-היום)

### חברים לשעבר
* פאסי פסאנן – תופים (2000–2009)
* קאי האטו – תופים (2014-2009)
* אלכסי מונטר - קלידים (2016-2001)
* מרכוס ג'יימסן - גיטרה (2018-2001)
* יאני פוהו - קלידים, שירה (ליווי) (2021-2018)

## דיסקוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות דום מטאל
קטגוריה:להקות דת' מטאל
קטגוריה:להקות מטאל גותי
קטגוריה:להקות פיניות
קטגוריה:חמישיות מוזיקליות
קטגוריה:אמני ספיינפארם רקורדס
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2000
העברה (חברה)

ממוזער|250px|תעודת נאמנות
**העברה** הייתה חברה להעברת הון יהודי מגרמניה הנאצית לארץ ישראל. החברה פעלה במסגרת "הסכמי ההעברה" להעברת רכוש יהודי גרמניה לארץ ישראל.

הסכמי ההעברה נוצרו כתוצאה ממפגש אינטרסים בין השלטון הנאצי שהיה מעוניין להיפטר מהיהודים, המוסדות הציוניים שרצו גידול בכמות היהודים בארץ, יהודי גרמניה שרצו להציל חלק מרכושם, ושלטונות המנדט הבריטי שרצו השקעות הון בארץ ישראל.הסכם ההעברה הראשון נחתם בין חברת הנוטע (חברה-בת של בני בנימין) לבין הגרמנים. ההסכם השני שיתף את חברת אנגלו-פלשתינה. בהסכם השלישי סוכם שבנק אנגלו-פלשתינה והסוכנות היהודית יקימו חברת נאמנות שתשמש כגוף מתווך בעסקות ההעברה. 

חברת "העברה", אשר הוקמה בשנת 1933 על סמך ההסכם, קיבלה בלעדיות הן על פעולת התיווך בין היבואנים בארץ ישראל ליצואנים הגרמנים, הן על היבוא עצמו, הן על גביית כסף מהיבואנים בארץ בגין הסחורות שהזמינו והן על העברת התשלומים לעולים. 

משנת 1935 פעלה ההעברה בפיקוח הסוכנות היהודית, אם כי הון המניות שלה היה רשום על שם קרן היסוד כפי שהיה מקובל לגבי נכסי הסוכנות היהודית.

אלו מיהודי גרמניה שרצו לעלות לארץ ישראל היו צריכים להפקיד בגרמניה את כספם (במרקים גרמניים) בחברת "העברה" או אחת המקבילות לה.גוף התיווך היה רוכש במרקים אלו מכונות, ציוד וסחורות על פי הזמנות שקיבל מחברות ומתווכים בארץ ישראל, הטובין היו נשלחים לישראל (חלק מהם נמכר הלאה על ידי מתווכים).היהודים הגרמנים היו מקבלים אישור הפקדה, כך שיכלו להוכיח שהם בעלי הון, וכשהגיעו לארץ היו מקבלים כשני שלישים מהסכום המקורי שהפקידו. 

פעילות ההעברה עוררה מחלוקת ביישוב, בשל הצורך במגע עם שלטונות גרמניה הנאצית שהיו מוקצים בעיני אנשי היישוב באותה תקופה.

פעולתה של חברת העברה נסתיימה ב-1939, מספר חודשים אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה, בגלל סגר כלכלי מוחלט שהוטל על גרמניה, לאחר שכ-50,000 נפש ניצלו בזכותה ועלו לארץ בעלייה החמישית, ולאחר שהצליחה להעביר רכוש בשווי כ-12 מיליון מרק גרמני מגרמניה לארץ ישראל. 

## חשבונות רדומים

שמאל|ממוזער|250px|מכתב של הסניף התל אביבי של חברת "העברה" מחודש פברואר 1938
חלק מהיהודים שהעבירו את רכושם דרך חברת "העברה" לא הצליחו להציל את גופם, ונספו בשואה.

הכספים שהעבירו קורבנות אלו לא חולקו ליורשיהם. בשנת 1939 נחקקה "פקודת המסחר עם האויב" ועל פי פקודה זו הועברו בתחילת שנות ה-40 חשבונות חברת "העברה" לניהולו של הממונה הבריטי על נכסי אויב, בשל שייכותם לאזרחי גרמניה, אויבת בריטניה. בשלב ראשון הוא הורה להקפיא את החשבונות (איסור ביצוע כל פעולה ללא אישורו). בשלב מאוחר יותר דרש להעביר אליו את הכספים. עם הקמת המדינה עברו רוב הנכסים לניהול"הממונה על רכוש האויב", וב-18 ביולי 1968 לידי האפוטרופוס הכללי. 

רק בשנת 1985 החליט האפוטרופוס לפרק סופית את חברת "העברה", וניהול החשבונות אוחד עם 376 החשבונות שנוהלו בבנק לאומי כממשיך "חברת אנגלו-פלשתינה". לעיתים נמצא שחסר היה מידע על בעלי החשבון מאחר שרק ליד חלק מהחשבונות מופיע מספר השובר של חברת "העברה".

כאשר הוקמה בשנת 2000 ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא איתור והשבת נכסים של נספי השואה, היא בדקה גם את גורלם של חשבונות אלו.

## ראו גם
*הסכם העברה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגונים ומוסדות ביישוב
קטגוריה:היישוב היהודי בארץ ישראל בימי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ארגונים ציוניים
קטגוריה:שואת יהודי גרמניה
קטגוריה:הגירת יהודים
דפנה ודודידו

**דפנה ודודידו** היא סדרת טלוויזיה ישראלית לילדים, הראשונה ששודרה בערוץ הופ!. 

## סקירה
הסדרה עוסקת בדפנה דקל, שגרה עם דודידו בבית בשכונה של ערוץ הופ!. דודידו, שאותו הפעילו במהלך השנים גיא פרידמן ואחרים, הוא בובה בגודל אדם בוגר, וביחד עם דפנה הוא יוצא להרפתקאות רבות. הסדרה מעלה נושאים יומיומיים שנוגעים לכל הילדים ומעניקה לבני הגיל הרך כלים ראשוניים להתמודדויות במצבים שונים. מהעונה הראשונה ועד העונה השנייה השתתף גם דליק ווליניץ בתפקיד הקריין.

את שיר הפתיחה מבצע יהונתן מגון, ואחר כך מבצעים משי קלינשטיין, רוני נדלר, לירון זייד ושלומי אלהרר.

## הצלחת הסדרה
עוד מתחילתה, זכתה התוכנית להצלחה ולביקורות חיוביות, וביססה את מעמדה כאחת מסדרות הילדים הפופולריות בשנות ה-2000. לאור הצלחתה, הוחלט להרחיב את הפורמט הקיים לסדרה חדשה ששמה "דפנה, דודידו וחברים", בה מופיעות גם הדמויות גומי (עדי טופול), גולה (אור אזולאי) וקוץ וצנונית (הפעלה: אבי יקיר וז'יל בן דוד, קולות: מיקי קם). בנוסף, שולב בסדרה "נחשון המנחש" (שמחזיק גם בתוכנית משלו – "נחשון כל יכול") בגילומו של אסף אשתר. דמות נוספת היא תוכי מבולבל, בשם "תיקתוכי" (תוק) אשר מופיעה בסדרה "דפנה, דודידו ותיקתוכי". בעקבות הסדרה יצאו גם מופעים והצגות בחנוכה, בהם "יום הולדת לדודידו" (עם חן חגי ועומר רבין בתפקידים הראשיים) ו"הופ! בעיר - חגיגה עם דודידו" כמופע נודד בין ערים בפריפריה.

בנוסף, יצאו לסדרה מספר מוצרים נלווים (שזכו אף הם להצלחה) שמכילים בין היתר בובות, משחקים, חוברות עבודה וסרטים הנושאים את דמותו של דודידו. בין לבין, הצגות המלוות את שם הסדרה כמו "דפנה ודודידו במסע לארץ כל יכול" ו"דפנה ודודידו 2 - ממלכה ללא מלך" הופיעו ברחבי הארץ וזכו להצלחה רבה.

דמותו של דודידו השתתפה בסדרות "החדר המוגן של הופ!" (2003), "הקייטנה של הופ! - מא' עד ת'" (2003), "חבורת ה"ס" (הופ סוכות 2003), "המרחב המוגן של הופ!" (מלחמת לבנון השנייה, 2006), "יום הולדת למדינה" (יום העצמאות ה-60 למדינת ישראל, 2008) ו"הקייטנה של הופ! - עברית שפה יפה" (2010) והשתתפה גם במופעי **"[[מותק של פסטיבל]]"** בשנים 2008, 2009, 2010 ו-2012, ובתשדירים וקליפים לאיכות הסביבה בשם "הופ! לסביבה באהבה". נוסף על כך, השתתפה דמותו של דודידו גם בקליפ הקיץ של ערוץ הופ! ביחד עם דמויות נוספות כגון: הקונצונים, אליק ובליק, נימי, באלי ושלוק, גומי וגולה וקוץ וצנונית, ובחג פורים של שנים 2003 ו-2004 השתתפה גם במבצע של ארגון לתת, ערוץ הילדים וערוץ הופ! ביחד עם טל מוסרי, סופי צדקה ונחשון (אסף אשתר). דמותו אף הופצה כדמות מצוירת לפרסומות ולמשחקים של אתרי האינטרנט של ערוץ הופ!.

בשנת 2022 דמותו של דודידו שבה בסדרות: "השכונה של הופ!" ביחד עם יובל המבולבל, מיכל הקטנה, דוד חיים, מולי וצומי וסבא טוביה ו"מסיבת האותיות של הופ!" ביחד עם דוד חיים. בשנת 2024 החל דודידו להופיע במופע עצמאי במופע הילדים של ישרוטל וערוץ הופ! וב"אני ילד ישראלי" לצד יובל המבולבל. בשנת 2026 החלה דמותו להופיע בסדרה "צחקוקים". 

בשנים האחרונות, דמותו של דודידו מופיעה גם באירועים פרטיים לילדים וברשתות החברתיות של ערוץ הופ! באינסטגרם ובטיקטוק.

## הדמויות
* **דודידו** (גיא פרידמן): בובה פרוותית ואילמת בצבע כתום בגודל אדם בוגר.
* **דפנה** (בתפקיד עצמה): דפנה גרה עם דודידו בביתה.
* **[[נחשון כל יכול|נחשון המנחש]]** (אסף אשתר): בסדרה נחשון כל יכול מופיע כנחשון המנחש.

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
קטגוריה:סדרות ילדים של ברוש הפקות
קטגוריה:דפנה דקל
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2000
טיקאל

**טיקאל** (בספרדית: **Tikal**) היא עיר עתיקה של תרבות המאיה. העיר נמצאת באמצע הג'ונגלים של מחוז אל פטן שבצפון גואטמלה. כיום העיר היא חלק מפארק לאומי הנושא את שמה ובו חיים ציפורים, טוקניים, חרקים, קופים ומיני בעלי חיים נוספים שחיים בג'ונגלים של מרכז אמריקה. בשנת 1979 הצטרפה טיקאל לרשימת אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו.

## היסטוריה
ימין|ממוזער|250px|מראה בטיקאל
ההתיישבות הראשונה של בני אדם בטיקאל החלה בשנת 600 לפנה"ס. השבטים שישבו שם בתקופה זו היו פרימיטיביים ולכן המבנים העתיקים ביותר מתוארכים לשנת 300 לפנה"ס. העיר נבנתה ככפר קטן בהתחלה, ואט אט גדלה והתפתחה. רק בשנת 300 לספירה הפכה העיר למרכז חשוב של בני המאיה. כיום ידועים למעלה מ-30 מושלים ששלטו בעיר, הראשון שבהם - יאך א'ב ח'וק (Yax Ehb' Xook בשפת המאיה) במאה הראשונה לספירה, עד לאחרון שבהם שהחל את תקופת שלטונו בשנת 869 לספירה - המושל הסאו צ'אן קאוואיל השני (Hasaw Chan K'awiil II בשפת המאיה). הסברה המוכרת כיום היא שהעיר ננטשה במאה ה-10.

המבנים החשובים של העיר נבנו בין השנים 550–850 לספירה וכוללים את המקדשים הרבים והמרשימים שמהווים חלק ממנה וכן האטרקציה התיירותית המרכזית שבה. הם מכסים שטח של כ-2.5 קמ"ר. המבנים הושפעו רבות מסגנונות בנייה של תרבויות מקסיקניות שכנות. ארכאולוגים רואים בתרבות שחיה בטאוטיווקאן, היום בפאתי מקסיקו סיטי, כאחת המשפיעות המרכזיות על האדריכלות של רוב המבנים החשובים בעיר.

בין השנים 560–690 לספירה ישנו פער הנקרא "פער טיקאל", שמתבטא בחוסר השפעה על עולם המאיה, וחיסול חלקים ממצבות וכתובות. ממצאים חדשים מגלים שבתקופה זו הייתה טיקאל כבושה על ידי שושלת מלכי הנחש, שליטי העיר קלקמול.

קיומה של העיר דווח לראשונה על ידי נזיר ספרדי בשם אנדרס דה אוונדאניו, אך גילויה הרשמי של העיר מיוחס למושל פטן ב-1848, מודסטו מנדס. בתחילה הייתה העיר חבויה היטב בתוך הג'ונגל, אך עם גילוי המבנה הראשון שבה התבצעה חפירה ארכאולוגית רחבת היקף שחשפה את המקום כולו. חלק מהמבנים מכוסים עדיין בתלים חוליים ובצמחיה עבותה המאפיינת את הג'ונגל. לא כל המקדשים נחשפו לחלוטין על ידי הארכאולוגים שחפרו במקום ועדיין ניתן לראות ראיות לכך שהעיר הייתה נטושה ומוסתרת במעמקי הג'ונגל כמעט 1,000 שנה.

## תיירות
העיר הקרובה ביותר לטיקאל היא העיר פלורס (בספרדית: flores, "פרחים"), אי קטן ומיושב בלב אגם פטן-איצה (Peten-Itza). בעיר שדה תעופה קטן המשרת טיסות פנים בגואטמלה וכן כמה מדינות שכנות.

## קישורים חיצוניים

* 

* אודות הגילוי והמחקר בטיקאל, באתר mesoweb

* אודות טיקאל, באתר web archive
* 
* 
* איפה נמצאת העיר האבודה של גואטמלה?, באתר אנציקלופדית אאוריקה

קטגוריה:גואטמלה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים של מאיה
קטגוריה:שמורות ביוספריות
ברגנץ

**ברגנץ** (בגרמנית: **Bregenz**) היא עיר במערב אוסטריה ובירת המדינה האוסטרית פורארלברג. העיר נמצאת על רמה בקצה ימת קונסטנץ, אגם המים המתוקים השלישי בגודלו במרכז אירופה, למרגלות הר פפנדר. העיר היא צומת של כבישים ראשיים העוברים בעמק נהר ריין, ומתקיימים בה שירותי שיט על ימת קונסטנץ. נכון ל-2018 הייתה אוכלוסיית העיר 29,806 תושבים.

העיר ידועה בפסטיבל הקיץ שמתקיים בה מדי שנה, "פסטיבל ברגנץ" (Bregenzer Festspiele).

## היסטוריה
היישוב הראשון בעיר ידוע משנת 1500 לפנה"ס. במאה החמישית לפני הספירה יושבה העיר על ידי קלטים ונקראה על ידם "בריגנאטיון", והיא הייתה מבצרם הגדול ביותר. בשנת 15 לפנה"ס נכבשה העיר על ידי הרומאים והפכה למחנה רומי. העיר קיבלה מעמד של עירייה בשנת 50 (כ"בריגאנטיום") והייתה מושב האדמירלות בשל ימת קונסטנץ. בשנת 259 הרסו את העיר האלמנים, שבט גרמני שפרץ לאזור.

בין השנים 610–612 פעלו בעיר מיסיונרים. משנת 917 שימשה הטירה בעיר כמקום מגוריה של שושלת אודאלריכינג שכינו את עצמם התואר "הרוזנים של ברגנץ". בנו של המלך האודאלריכי הראשון היה גבהארד שנולד בשנת 947.הוא נהיה בישופ של העיר קונסטנץ ומאוחר יותר נודע כפטרונן של הנשים ההרות. השושלת נכחדה בסביבות שנת 1150. בשנת 1170 הוגו מטובינגן הקים בעיר יישוב (הוזכר לראשונה בשנת 1249) שגדל בין המאות ה-14 וה-13 ובין 1650 ל 1652.

בתחילת המאה ה-19 ועד לשנת 1814 העיר הייתה בשליטת בוואריה ואחר כך עברה לשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית.

במהלך מלחמת העולם השנייה בעיר פעל כקונסול ארנסט פרודולייה שהנפיק כמה מאות אשרות כניסה לשווייץ ליהודים הנמלטים.

## ערים תאומות
ברגנץ היא עיר תאומה של הערים:
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פורארלברג: ערים
קטגוריה:ימת קונסטנץ: יישובים
ולס (עיר)

**ולס** (בגרמנית: **Wels**) היא עיר במדינה האוסטרית אוסטריה עילית על גדות נהר הטראון. העיר היא עיר סטטוטורית  מאז ה-18 בינואר 1964, ונמצא בה מושב מועצת מחוז ולס שמקיף אותה. מספר תושביה הוא 61,233 נכון ל־2018. העיר ידועה כמקום קניות מרכזי.

## גאוגרפיה
ולס ממוקמת במרכז אוסטריה עילית ומוקפת במחוז ולס בגובה של 317 מ'. אורך העיר מצפון לדרום הוא 9.5 ק"מ, וממזרח למערב 9.6 ק"מ. 3.4% משטחה מכוסה יער, ו-23.5% משטחה משמש לחקלאות.

## היסטוריה
אזור ולס היה מיושב כבר בתקופה הנאוליתית, וחשיבותו עלתה בזמן השלטון הרומי בעקבות מיקומו המרכזי בפרובינציית נוריכום. בסביבות שנת 120 קיבלה העיר זכויות של עיר רומית בשם "מוניקיפיום אובילאבה". בסביבות שנת 225 שם העיר שונה ל"קולוניה אורליה אנטוניאנה אובילאביס" בידי הקיסר קרקלה. באותו הזמן, מספר התושבים בעיר היה כ-18,000 תושבים. מכל מקום, ולס איבדה את חשיבותה עם קץ השלטון הרומי.

בשנת 1222 תחת שלטון בית באבנברג ולס זכתה שוב במעמד של עיר. מסמך משנת 1328 מוכיח את חשיבותה של העיר כמקום שוק. התרומות הכלכליות של העיר, ומיקומה החשוב על כמה נהרות, אפשרו לעיר לזכות במעמד באזור. הקיסר מקסימיליאן הראשון מת בעיר ב-12 בינואר 1519.

בשנת 1972 החל לפעול שדה התעופה של ולס.

## חינוך
בעיר נמצאים כמה גימנסיות, בתי ספר מקצועיים ומכללה מקצועית.

## דמוגרפיה
### יהודי ולס
בוולס חיו יהודים מעטים. בתחילת שנת 1938 נספרו 32 יהודים, מתוכם 7 ילידי העיר.
בעשור האחרון של המאה ה-19 תנופת התיעוש, כולל הקמת מפעלי טריומף בשנת 1898 תרמה להתיישבות יהודית בעיר. אחרי מלחמת העולם הראשונה התיישבו כאן מספר פליטים יהודים. לא קמו קהילה ובית כנסת. היהודים היו תחת חסותה של קהילת יהודי לינץ. היהודים האורתודוקסים קברו את מתיהם בבית העלמין היהודי בלינץ. יהודים וצ'כים כבני מיעוטים נתקלו במכשולים בגלל דעות קדומות שאותן קידמו במיוחד הזרמים הפוליטיים הלאומנים-גרמנים. בשנת 1924 "המפלגה הנציונל-סוציאליסטית של פועלי אוסטריה הגרמנית" (נאצית) זכתה ב-4 מושבים במועצת העיר. בבחירות ללנדטג זכו המפלגות הלאומניות-הגרמניות ב-30.3% והמפלגה הנאצית - 8.1%.
העיתונים "ולסר אנצייגר" ו"ולסר צייטונג" פרסמו מסרים אנטישמיים.
בשנת 1938 מחצית היהודים ה"טהורים" עבדו בתעשייה, בכמה חנויות (אופנה, אופנים, מכוניות, טבר) ובמסחר, 6 היו בעלי בתים, 3 היו סטודנטים או תלמידים, 6 במעמד חברתי לא ברור. בית החרושת לנייר היה בבעלות יהודים שלא גרו בוולס, לעומת זאת המנכ"ל היהודי של המפעל טריומף התגורר בעיר.
אחרי ההצקות והרדיפות שלאחרי האנשלוס בנובמבר 1938 הופעלה "אריזציה" של עסקי היהודים. רוב יהודי ולס עזבו לווינה.
בוולס פעלו שני תת-מחנות שלוחות של מחנה הריכוז מאוטהאוזן.

בפארק פולהיימר בעיר הוצב מאוחר יותר יד זיכרון ל-15 קרבנות יהודים ידועים של השואה. ב-22 ביוני 2012 בחסות שגריר ישראל באוסטריה, אביב שיר-און, נחנך בעיר מסלול זיכרון בעל 11 תחנות המנציחות את נוכחותם של יהודי ולס בעבר, את תקופת השואה,  גורל היהודים ומקרי ההתנגדות למשטר הנאצי.

## ערים תאומות
* 1973 -  
* 1988 - 
*2005 - 
*2014 - 

## לקריאה נוספת
*Hannelore Hoerhann, Claudia Mallinger Der welser Erinnerungsweg 2012-2013
מדריך למורים - דרך העיר ולס אל זיכרון - פרטים על יהודי ולס

## קישורים חיצוניים

* 

* שלל תמונות של בניינים מרהיבים בעיר בוויקיפדיה הגרמנית
* מידע על העיר באתר גוגל
* 
* יד זיכרון בפארק פולקהיימר -"זכור!" ליהודי ולס גברים, נשים וילדים שנעצרו, נרדפו, נרצחו ונשכחו

קטגוריה:אוסטריה עילית: ערים
קטגוריה:אוסטריה עילית: מחוזות
מחזה מוסר

[ממוזער|פתיחת מחזה המוסר "[העולם והילד"  מ-1522.]]
**מחזה מוסר** הוא סוג של מחזה אלגורי, שבה חווה הפרוטגוניסט (הדמות המרכזית במחזה) דילמות מוסריות, בהן הוא נדרש לבחור בין היושר והטוּב האלוהי, לבין הרוע. מחזות מסוג זה היו נפוצים באירופה במאה ה-15 וה-16. מבחינה היסטורית מחזה המוסר הוא החוליה המקשרת בין המחזות הדתיים של ימי הביניים למחזות החילוניים המאוחרים יותר. מחזה מוסר מתאפיין בדמויות אלגוריות כגון אהבה, ידידות, רכוש, מוות, תשוקה, קנאה.

בניגוד למה שאולי מצופה מהשם, המחזות אינם בהכרח הרצאות למדניות יבשות, אלא בהחלט משעשעות.

אחד המחזות העבריים הידועים בסוג זה הוא המחזה "לישרים תהילה" של הרמח"ל.

## ראו גם
* כל אדם
* ביקור הגברת הזקנה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מחזות
קטגוריה:מוסר
פובליוס רוטיליוס רופוס

**פובליוס רוטיליוס רופוס** (157 לפנה"ס - ?) היה מדינאי, מצביא והיסטוריון רומאי.

רופוס נולד בסביבות 157 לפנה"ס. בצעירותו למד אצל הפילוסוף הסטואי פנאיטיוס ואצל המשפטן והמדינאי הרומאי פובליוס מוקיוס סקאיוולה, שני מורים שהייתה להם השפעה רבה על חייו. 

במהלך מלחמת נומנטיה, שהתחוללה בין השנים 132 - 134 לפנה"ס, שימש רופוס כטריבון צבאי בצבא הרומי תחת פיקודו של סקיפיו אימיליאנוס. בשנת 115 לפנה"ס הוא ניסה להיבחר לקונסולט, ללא הצלחה. 

כאשר נבחר קווינטוס מטלוס בשנת 109 לפנה"ס למשרת הקונסול ונשלח לנומידיה במטרה לנצח במלחמת יוגורתה, אחת מפעולותיו הראשונות הייתה מינוי רופוס לאחד משני סגניו (השני היה גאיוס מריוס).הוא בחר ברופוס הודות לשם שזה רכש לעצמו בקרב החוגים הצבאיים ברומא של קצין מצוין ובעל משמעת למופת. רופוס ומריוס לקחו חלק גדול ומשמעותי בארגונו מחדש של הצבא הרומי באפריקה.

בשנת 108 לפנה"ס, השתתף רופוס בקרב מותול נגד הנומידים ופיקד על אחת מיחידותיו של מטלוס. במהלך הקרב הצליחה יחידתו של רופוס להביס את כוחו של המצביא הנומידי בומילקר, שכלל את כל פילי המלחמה של הנומידים. כל הפילים הנומידים הומתו או נלקחו בשבי על ידי רופוס, מה שתרם לניצחון הרומאים בקרב והעניק לרופוס תהילה רבה.

בשנת 105 לפנה"ס נבחר רופוס למשרת הקונסול. הישגו הגדול במהלך כהונתו הייתה תוכנית האימונים שיצר לצבא הרומי. האימונים הצבאיים החדשים, שעיקרם היה שיפור יכולת הלחימה של החייל הבודד, התבססו על תוכניות האימונים של הגלדיאטורים והיוו נדבך חשוב ברפורמה הצבאית שערך גאיוס מריוס מאוחר יותר בצבא הרומי. 

בשנה זו, גנאיוס מאליוס מאקסימוס, שותפו לקונסולט של רופוס, נחל מפלה כבדה נגד הקימברים באוראוסי. ניצחון הקימברים סיכן את איטליה בכלל ואת רומא בפרט ורופוס נאלץ להוציא צו שמנע את יציאתם של גברים מעל גיל 35 מאיטליה. המשבר נפתר מאוחר יותר על ידי מריוס, ששימש כקונסול בשנה שאחרי והנחיל לקימברים ולבני בריתם מפלה מוחלטת. 

בשנת 94 לפנה"ס שירת רופוס כלגאטוס בפרובינקיית אסיה תחת קווינטוס מוקיוס סקאיוולה, בנו של מורו לשעבר. השניים הנהיגו מנהל תקין והגנו על תושבי הפרובינקיה מהמוכסנים הרומים, בני מעמד הפרשים. מעשיו של רופוס יצרו לו אויבים רבים בקרב בני מעמד זה ששלטו בתקופה זו בבתי המשפט. בשנת 92 לפנה"ס, עם חזרתו לרומא, הוא הועמד לדין באשמת ניצול תושבי פרובינקיית אסיה. האשמה הייתה מופרכת, אולם רופוס בחר שלא להגן על עצמו בבית המשפט. מהלך זה אפשר לפרשו כצעד שנועד להביע את חוסר אמונו המוחלט ביכולתו לזכות בבית דין שנשלט על ידי אויביו. הוא הורשע ונידון לגלות. עיוות הדין במשפטו של רופוס הגביר את המתח בין מעמד הסנאטורים לבין מעמד הפרשים, שנאבקו על השליטה במערכת המשפט.

רופוס בחר להשתקע בסמירנה (איזמיר של ימינו) שבפרובינקיית אסיה, בקרב אלו שהוא הואשם בניצולם, שם הוא התקבל בכבוד רב ושם כנראה סיים את חייו. 

במהלך שהותו בסמירנה כתב רופוס מספר ספרי היסטוריה, ספר זיכרונות ומספר חיבורים בנושאים משפטיים. אף על פי שאף אחד מאלו לא שרד, ידוע שהם שימשו כמקורות לסופרים רומאים אחרים. האוטוביוגרפיה של רופוס שימשה כאחד ממקורותיהם של ההיסטוריונים גאיוס סאלוסטיוס קריספוס ופלוטרכוס.

## לקריאה נוספת
* גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "קאטילינה, יוגורתא, קטעים מדברי הימים", תרגמה מרומית שרה דבורצקי, ירושלים, מוסד ביאליק, תשכ"ח (1968)

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2 לפנה"ס
טונוס

**טונוס שרירים** (באנגלית: **Muscle Tone**) או **מתח שרירים** הוא המתח הרגיל הקיים בשריר, או ההתנגדות בשריר לתנועה פסיבית.  טונוס שרירי קיים במנוחה ובתנועה ומשתנה בהתאם לגירויים או התנגדות המופעלים על השרירים כתגובת רפלקס או תגובה רצונית בגוף הבריא. הטונוס מופחת בשלב החלימה בעת השינה REM. טונוס תקין מסייע ליציבה.

הטונוס נוצר על ידי ירי ספונטני של העצבים המוטוריים בחוט השידרה, ואלה מושפעים ממסרים חשמליים היורדים מהמרכזים המוטוריים השונים במוח ומסתיימים על תאים בחומר האפור של חוט השידרה. הרפיה של הטונוס השרירי ניתנת להפעלה רצונית, ותיגרם על ידי אינהיביציה של העצבים המוטוריים על ידי תאים אינהיביטוריים בחוט השידרה, והאטה של קצב הירי שלהם. הטונוס בשריר נרשם באלקטרומיוגרם (EMG) כרעש רקע חשמלי קבוע.  

במצבי מחלה שונים יכול לחול שינוי  בטונוס השרירי. למשל, הטונוס יורד במצבים של פגיעה בעצבים המוטוריים, מצב הנקרא גם "היפוטוניה" (hypotonia), ובפגיעה קשה כזו נקבל שיתוק רפה. לעומת זאת, במצבים של פגיעה במסילות המוטוריות הגבוהות יכול להתפתח שיתוק בטונוס מוגבר - עוויתי הנקרא גם ספסטיות.  (עווית), בהתאמה. מחלת פרקינסון גם היא מאופיינת בעליה בטונוס השרירי בעלת מאפיינים שונים, ומכונה ריגידיות. הערכה של הטונוס השרירי מהווה חלק בלתי נפרד מהבדיקה הנוירולוגית. 
ממוזער|אלקטרומיוגפי (EMG) - רישום של פעילות חשמלית בשריר במצבים שונים. '''עליון:''' פעילות חשמלית בשריר של אדם בריא. '''אמצעי:''' פעילות חשמלית בשריר של חולה עם פגיעה בעצבים מוטוריים.  '''תחתון:''' פעילות חשמלית בשריר של חולה בניוון שרירים.  

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מערכת השרירים
קטגוריה:פיזיולוגיה
שיר להשכיר

[שמאל|ממוזער|300px|"שיר להשכיר" בלוח מודעות ב[קריית חיים|קרית-חיים]]**שיר להשכיר** הוא מיזם ישראלי שנועד להפיץ שירה באמצעות מודעות עם תלישונים, בפורמט של מודעות "דירה להשכיר" הנפוצות בלוחות מודעות. בעוד שבמודעות "דירה להשכיר" רגילות, על גבי התלישונים רשום מספר טלפון ליצירת קשר, תלישוני "שיר להשכיר" כוללים חלק מטקסט השיר עצמו. באופן זה, העוברים ושבים הנתקלים בשיר יכולים לתלוש לעצמם חלק מהשיר שחביב עליהם. 
## היסטוריה

אבי המיזם הוא תומר גרינברג, באותם ימים סטודנט בטכניון וכיום מתכנת ומלחין מירושלים. השירים הראשונים נתלו באוקטובר 2005 במקומות שונים במדינת ישראל, החל בקריית חיים בצפון וכלה בשדה בוקר בדרום. בין השירים הראשונים שנתלו ניתן למצוא משירי יהודה עמיחי, נתן זך, וכלת פרס נובל לספרות, ויסלבה שימבורסקה. מאז נתלו שירים נוספים על ידי אנשים שונים, והמיזם התרחב גם לסוגים שונים של אמנות, כגון ציור להשכיר ואף קומיקס להשכיר, אשר נתלה בבסיס הקריה בתל אביב. בשנת 2006 המיזם התרחב לראשונה אל מחוץ לישראל, ונתלו שירים להשכיר גם בשווייץ ובהולנד.

המיזם זכה לחשיפה נרחבת באתר צורה, ובכתב-העת ההולנדי לשירה Awater, גיליון קיץ 2006.

## קישורים חיצוניים
*אתר הבית של המיזם 
*שיר להשכיר באתר צורה
*כתבה על שירים להשכיר בכתב העת ההולנדי Awater, גיליון קיץ 2006 

קטגוריה:שירה
אלאנים

[ממוזער|250px|עמי מערב [אסיה, הקווקז ומזרח אירופה במאה השביעית לספירה. אזור מוצאם של האלאנים בקווקז בצהוב]]
ה**אלאנים** היו עם נודד ממוצא איראני ששכן במאה ה-1 בצפון הקווקז. צאצאי האלאנים, האוסטים, חיים עד היום על החוף המזרחי של הים השחור ובגאורגיה, בסביבות העיר בתומי.

בתקופת נדידת העמים, בעקבות לחץ ההונים שראשיתו בסוף המאה הרביעית לספירה, התפצלו האלאנים לשתי קבוצות. קבוצה אחת נותרה בקווקז, תחת שלטון הוני, וקבוצת אחרת נעה מערבה. במעברם דרך האימפריה הרומית התיישבו האלאנים במקומות שונים ושימשו כחיילים שכירים, אך תנועתם מערבה נמשכה ולבסוף, לאחר שעברו את כל אירופה, מרומניה עד ספרד, עברו יחד עם הוונדלים לאפריקה.

יש שחיפשו את עקבות האלאנים  בשמותיהם של אתרים שונים וגם בשמות של חלק מבני יבשת אירופה. הייתה השערה שהעיר יאשי ברומניה קרויה כנראה על שמם (יאשים או  יזיגים  היה השם בו קראו הסלאבים לאלאנים), ולפי כרוניקנים ביזנטים שמם נמצא גם במחוז הספרדי קטלוניה, שלדעתם הורכב משמותיהם של שני העמים שהתיישבו בו, הגותים והאלאנים - "Got"+"Alania"=קטלניה. גם השמות Alain הצרפתי ו-Alan הבריטי יוחסו  לפעמים לאלאנים, אולם אין סימוכין להשערות אלה. השערה שגויה אחרת הייתה כי שם האלאנים השתמר בשם העיר אלנסון שבצרפת, שמקורו הוא למעשה אחר. 
לעומת זאת כנראה שאצילי האלאנים, שהתלוו לנורמנים בחציית תעלת למאנש, הביאו איתם לאנגליה את גזע הכלבים Alaunt שממנו יצרו את הבולדוג.

האלאנים שנותרו בקווקז הקימו ממלכה עצמאית, אלאניה , שחרבה לבסוף במאה ה-12 עם פלישת המונגולים.

## לקריאה נוספת
* אגוסטי אלמאני (2000), **[https://books.google.co.il/books?id=8bZ4c5oZpNAC מSources on the Alans: A Critical Compilation]**, 

## קישורים חיצוניים

*אלאנים, אנציקלופדיה איראניקה
* 
* 

*
קטגוריה:עמים קדומים
קטגוריה:עמים קווקזיים
קטגוריה:אוסטיה
קטגוריה:צפון הקווקז
בני קוזושווילי

**בני קוזושווילי** (נולד ב-19 בספטמבר 1967) הוא כדורגלן עבר ישראלי, שיחק לרוב בעמדות מגן ימני ובלם. ידוע בכינוי **קוזו**. את מרבית שנותיו ככדורגלן העביר בהפועל פתח תקווה, מרביתן כקפטן הקבוצה.

## קריירה
קוזושווילי נולד וגדל בעיר פתח תקווה למשפחה יוצאת גאורגיה.

החל את דרכו בקבוצת הילדים של הפועל פתח תקווה. את הופעת הבכורה בבוגרים רשם לקראת סוף עונת 1984/1985. שימש במשך שנים רבות כקפטן הקבוצה והיה שותף ברצף שלוש הסגנויות בשנים 1989-1991. זכה עם הקבוצה בגביעי טוטו ב-1990 ו-1991, ובגביע המדינה ב-1992. בתום עונת 1998/1999 שוחרר מהקבוצה ועבר לבני יהודה. לאחר עונה אחת בבני יהודה, בה היה שותף במאבק על הישארותה בליגה שהסתים בהצלחה, עבר בין מספר קבוצות מהליגות הנמוכות עד שפרש. בין לבין שיחק בעירוני פתח תקווה בכדורגל אולמות, ובליגת הוותיקים. שותף ב-4 משחקים בנבחרת ישראל.

בעונת 2004/2005 מונה קוזושווילי כעוזר מאמן הפועל פתח תקווה תחת פרדי דוד, עד שדוד הוחלף באמצע העונה בדרור קשטן, שלא היה מעוניין בעוזר מאמן, ועבר לאמן במחלקת הנוער של המועדון.

## פוליטיקה
לקראת הבחירות המקומיות בפתח תקווה ב-2023 (שנדחו בהמשך ל-2024) הוצב קוזושווילי במקום ה-13 ברשימת "התחדשות" של ראש העיר רמי גרינברג. הרשימה זכתה ב-13 מנדטים והוא נבחר למועצת העיר.

## קישורים חיצוניים

* בני קוזושווילי, באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי בית הספר פיק"א
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:חברי מועצת העיר פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני בית"ר באר שבע
קטגוריה:כדורגלני בית"ר שמשון תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל ראשון לציון
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:פתח תקווה: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
ספיקה (נהר)

בהידרולוגיה, **ספיקה** של נהר היא כמות המים הזורמת בנהר בזמן נתון (זהו מקרה פרטי של המונח הכללי ספיקה). מקובל למדוד את הספיקה במטר מעוקב לשנייה. נהר האמזונאס, שספיקתו היא הגדולה בעולם, מזרים כ-220 אלף קוב מים לשנייה בזמן שהוא גואה, ואילו הירדן, שהוא נהר קטן, מזרים ל רק כ־16 קוב מים לשנייה.

ספיקתו של הנהר משתנה לפי עונות השנה וגורמים אחרים, ורמתה מתחלקת לארבעה מצבים:
*זרימה נורמלית – ספיקה ממוצעת, בחישוב רב שנתי.
*שפל – מצב בו הספיקה פחותה בצורה משמעותית מהממוצעת, בדרך כלל בקיץ ובתחילת הסתיו.
*גאות – מצב בו הנהר מכסה את כל אפיקו, אך לא גולש ממנו.
*שיטפון – או הצפה, מצב בו עולה הנהר על גדותיו, ומציף גם את המקומות שמחוץ לערוץ.

מדידת מהירותם וספיקתם של נהרות היא בתחום המדע הנקרא הידרוגרפיה. מדידה זו חשובה ביותר לצורכי חישוב של כמות המים באזור מסוים, ולצרכים הנדסיים שונים כגון בניית מבנים כתחנות כוח הידרואלקטריות (המופעלות בכוח המים), על גדות הנהר.

## ספיקת נהר נפחית
נהוג למדוד את זרימת הנהר או הנחל דרך שטח חתך נתון ברוחב האפיק. כלומר זהו נפח הספיקה ביחידת זמן חלקי שטח החתך הכולל שדרכו המים זורמים. ספיקה רגעית או שיטפונית נמדדת לרוב במטר מעוקב לשנייה (מ"ק/שנייה) וספיקה שנתית במיליון מטר מעוקב בשנה (מלמ"ק/שנה).

## ספיקה סגולית
לצורך השוואת מאפיינים של ספיקת מים ממוצעת בין נחלים או פריקת מים ממוצעת בין אגני ניקוז בעלי תנאים פיזיים שונים, ניתן לחשב ספיקה סגולית (Darcy velocity או Darcy flux), שהיא קצב הזרימה הנפחית ליחידת שטח – מטר מעוקב לשנייה לקמ"ר (מ"ק/שנייה/קמ"ר). ספיקה זו מייצגת לכאורה את מהירות הזרימה או הפריקה של מים באגן הניקוז, כולל מי התהום, אם השטח כולו היה נקבובי. כלומר, זוהי ספיקה כוללת מנורמלת על ידי שטח החתך במרחב (קמ"ר), שנותנת את שטף המים או מהירות הזרימה הממוצעת לכאורה בנחל או באגן הניקוז. המהירות בפועל של מולקולות המים בנקבוביות (מהירות חלחול) מהירה יותר מכיוון שהמים זורמים רק דרך חללי הנקבוביות, לא דרך המטריצה (חֹמֶר-אֵם) המוצקה (למשל: מסלע, קרקעות).

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נהרות
ספיקה

**ספיקה** היא כמות או מסת הזורם (נוזל, גז וכדומה) העובר דרך שטח חתך נתון ביחידת זמן. 
נוח לבחור את שטח החתך של הגבולות בתוכן מתבצעת הזרימה (רובה או כולה), אז הספיקה היא פשוט נפח או מסת הזורם המועבר בזרימה כולה ליחידת זמן.  ספיקה מסומנת בדרך כלל באות Q.

בהנדסה מקובל להבדיל בין ספיקה מסית (מסה ליחידת זמן) לספיקה נפחית (נפח ליחידת זמן):

***ספיקה נפחית** מייצגת כמות חומר ליחידת זמן בזרימה ומוגדרת באופן הבא:
:Q_V=\iint_{S} \mathbf{v} \cdot d \mathbf{S} 
:כאשר S שטח החתך, \mathbf{v} שדה המהירות של הזורם ו- d \mathbf{S} הוא וקטור שגודלו הוא אלמנט שטח קטן כרצוננו וכיוונו ניצב למישור המכיל את אלמנט השטח.

:במערכת SI נמדדת הספיקה הנפחית במטר מעוקב לשנייה (קוב לשנייה).

***ספיקה מסית** מייצגת את כמות המסה המועברת ליחידת זמן בזרימה ומוגדרת באופן הבא:

:Q_M=\iint_{S}\rho \mathbf{v} \cdot d \mathbf{S} 
:כאשר \rho צפיפות הזורם.
:במערכת SI נמדדת הספיקה המסית בקילוגרם לשנייה.

## ספיקה של צינור
אחד השימושים הנפוצים במושג ספיקה הוא בצנרת, נרצה לדעת במה תלויה הספיקה המסית של צינור בו זורם נוזל צמיג. נניח שהצינור שלנו בעל שטח חתך מעגלי והצינור אינסופי וישר, נגדיר את מערכת הצירים כך שכיוון הזרימה הוא כיוון  \hat x, 

נעבוד במערכת קואורדינטות גליליות כך שהמרחק מציר  \hat x יסומן בקורדינאטה r.
בנוסף נניח כי הזרימה למינרית, מדובר בזורם ניוטוני בלתי דחיס, ורדיוס הצינור הוא R.

כדי שתיווצר זרימה חייב להיות גרדיאנט לחץ לאורך הצינור \partial p/ \partial x 

ממשוואות נאוויה-סטוקס  ניתן להראות שגרדיאנט זה חייב להיות קבוע וכי:
: \frac 1 r \frac d {dr}(r \frac {dv_x}{dr})=\frac 1 \eta  \frac{\partial p}  {\partial x}
כאשר \eta היא הצמיגות של הנוזל ו- v_x הגודל של וקטור המהירות.

הפתרון היחיד של משוואה זו שמתאפס על דפנות הצינור (ב-  r = R ) וסופי בראשית הוא
:v_x=\frac 1 {4 \eta} \frac {\partial p}  {\partial x} (r^2-R^2)  
כיון שכוון הזרימה ניצב לכל המישורים המכילים את שטח החתך של הצינור אז \mathbf{v} ו- d \mathbf{S} וקטורים מקבילים וה**ספיקה** ניתנת פשוט על ידי:
:Q_m = \rho \iint_{S} \mathbf{v} \cdot d \mathbf{S}=2\pi\rho\int_R v_x r dr = -\frac {\pi \rho} {8 \eta} \frac {\partial p}  {\partial x} R^4 

(כאשר יש לשים לב שבזרימה סטנדרטית הגודל  \partial p/ \partial x שלילי ולכן קיבלנו כאן שהספיקה **חיובית**)

ניתן ללמוד מביטוי זה כי הספיקה תלויה ליניארית בגרדיאנט הלחץ וביחס בין הצפיפות לצמיגות, וכי היא הולכת כמו **ריבוע** שטח החתך של הצינור.

## ראו גם
* ספיקה (נהר)
* אי ספיקת לב
* מקדם הפריקה

## הערות שוליים

קטגוריה:מכניקת הזורמים
נחום פצ'ניק

**נחום ספרד (פצ'ניק)** (נולד ב-1 בינואר 1973 בקריית ארבע) הוא משורר ופסיכותרפיסט ישראלי, ממייסדי כתב העת "משיב הרוח", מייסדה ומנהלה של תנועת "ארץ שלום".

## ביוגרפיה
נולד בקריית ארבע לאם ניצולת שואה. הוא נין של רבי נחום יהושע פיצ'ניק וצאצא של רבי מנחם נחום מצ'רנוביל. הוריו הם מראשוני המתנחלים בקריית ארבע. כשהיה בן שש עברה משפחתו להתגורר בבית אל.

למד בישיבה תיכונית חיספין ובישיבת שבי חברון.

בגיל 20 התגייס לצה"ל. הוא שירת בהתחלה בסיירת מטכ"ל, אך פרש בהמשך.

אחרי הצבא למד בישיבת בית אורות ובישיבת שיח. הוא רואה את עצמו כתלמידם של הרב שג"ר, הרב ארתור גרין הרב מנחם פרומן ורבי אוהד אזרחי.

משנת 1994 ועד שנת 2000 היה בחבורת המשוררים המייסדים של כתב-העת "משיב הרוח". שיריו פורסמו גם בכתבי העת "חדרים", "הליקון" ו"דימוי" ובספר "הנבא בן אדם: על הנבואה כאפשרות ממשית" שערך אודיה צוריאלי בהוצאת ראובן מס.

בשנת 2008 יצא לאור ספר שיריו "סוס האמונה", בהוצאת כתר ספרים ובעריכת המשורר אליעז כהן. הספר זכה במענק ממפעל הפיס.

משנת 2009 משמש פצ'ניק כיו"ר תנועת "ארץ שלום", העוסקת בדיאלוג, חיזוק שכנות טובה ושיתוף פעולה חברתי כלכלי ודתי בין מתנחלים לפלסטינים, ומשנת 2011 הוא חבר בקבוצת מחקר סגורה של Google Ideas, שבה כ-150 קרבנות טרור לשעבר ופעילי טרור, שנאה ונאו-נאצים לשעבר עוסקים בקידום שלום עולמי.

באוגוסט 2013, ביום שבו הורשע הרב מרדכי אלון בביצוע מעשים מגונים בתלמידו, התפרץ פצ'ניק לשיעורו של הרב אלון אשר סוקר בכלי התקשורת וקרא לו להודות שחטא. פצ'ניק העיד בכתבה ב"ידיעות אחרונות" כי הוא עצמו נפגע מינית בצעירותו, וכי "חשבתי בעבר שזהו, החיים שלי נגמרו. שיש לי עכשיו 60 שנה לחיות במיץ של הזבל. אבל יש ריפוי לטראומה. היום אני מלווה אנשים שנפגעו וזו זכות גדולה.". בריאיון לכאן 11 סיפר כי נפגע מינית על ידי אביו כשהיה בסוף תיכון ובתחילת שירותו בסיירת מטכ"ל, ובעקבות הפגיעה פרש מהיחידה; ודיבר על האפשרות לסלוח ומה שהיא מחוללת בתוכו.

באביב שנת 2022 יצא לאור ספרו השני "נמר של קדושה" (הוצאת "שימו לב"). הספר משלב שירים ותורות שכתב ועוסקים בכתיבה מדיטטיבית ופסיכדלית, עיסוק במיניות, שירה פוליטית וטקסטים פוסט-קבליים וניאו חסידיים העוסקים בטנטרה וריפוי מיני.

בדצמבר 2022 פרסם בדף הפייסבוק האישי שלו כי זומן להעיד בלהב 433, במסגרת פעולות החקירה בפרשת התקיפות המיניות המיוחסות לרב טאו. פצ'ניק סיפר כי עדותו לא עסקה בתקיפות המיניות לכאורה, אלא בתמיכתו של הרב טאו בתלמידו אשר התעלל באשתו.

## חיים אישיים
פצ'ניק גרוש ואב לשלוש בנות ובן. הוא מתגורר בעמק האלה.

הוא מנהל אורח חיים מסורתי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
*  נחום פצ'ניק בתוכנית "שאלה תשובה" בכאן 11 אוגוסט 2022: https://www.youtube.com/watch?v=FqX6PWFSnKI
;מתוך פרסומים של פצ'ניק
* 
* 
* , שיר

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:בוגרי ישיבה תיכונית חיספין
קטגוריה:בוגרי ישיבת שבי חברון
קטגוריה:בוגרי ישיבת שיח יצחק
קטגוריה:תלמידי הרב שג"ר
קטגוריה:נווה דניאל: אישים
קטגוריה:תושבי מאחזים
קטגוריה:יוצאים בשאלה
קטגוריה:מועצה אזורית מטה יהודה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
צינור

ממוזער|צינורות פלדה
[ממוזער|צינור [אלסטיות|גמיש מגולגל]]
**צינור** הוא כלי חלול בדרך כלל בצורת גליל, המשמש להעברת נוזלים או גזים ממקום למקום. הצינור יכול להיות מיוצר מפלדה, בטון, נחושת, עץ, זכוכית, חומרי פלסטיק כמו פי וי סי, פוליאתילן, ועוד. הצינור יכול להיות גם מורכב ממספר שכבות וחומרים שונים כמו פלדה ובטון, פלדה וטפלון וכדומה. הצינורות משמשים למערכות הובלת מים, מערכות אינסטלציה, השקיה ועוד.

כבר בתקופות קדומות הרומאים ידעו להשתמש בצנרת עשויה מבטון וגם צנרת מעופרת אך לא היו להם נוסחאות או כללי חישוב של עובי הדופן.

הענף המטפל בצנרת בקוטר קטן למבנים ובצנרת הספקה בתחום העירוני או הכפרי כמו גם קווי הספקת מים וניקוז נקרא שרברבות. צנרת זו נמצאת בתחום ההנדסה האזרחית.

המילה "צינור" היא מקראית. היא מופיעה במקרא פעמיים, ובשני המקומות לא ברורה לגמרי משמעות המילה.

### ייצור
צינורות מיוצרים בטכניקות שונות בהתאם לחומר ולשימוש הרלוונטיים. שיטות נפוצות הן ייצור בשיחול, ריתוך חוליות או פלטות מכופפות, ניקוב, ויציקה צנטריפוגלית.

## ראו גם
* צנרת תעשייתית
* צינור השקיה
* צינור נפט
* שרברבות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:כלים
קטגוריה:שרברבות
נקע

**נקע** הוא פגיעה בשלמות רצועה מפרקית.

נקע נגרם על ידי מתיחת יתר של הרצועה. בדרך כלל עקב טראומה גופנית או כשל של מערכת העצב-שריר-שלד לשמור על המפרק בטווח התנועה הנורמלי שלו.

נהוג לדרג את חומרת הנקע לפי שלוש דרגות. נקע מדרגה ראשונה, מתאר קרע מינורי של הרצועה. נקע מדרגה שלישית, מתאר קרע שלם של הרצועה. את חומרת הנקע, קובעים בדרך כלל לפי סימנים וסימפטומים אך הדמית MRI תאפשר אבחנה מדויקת יותר של חומרת הפגיעה.

כל מפרק בגוף יכול להיות נקוע, אך השכיחות הגבוהה ביותר לנקעים, מתקיימת במפרקי הקרסול, הברך והאצבעות. הנקע המוכר של הקרסול מתאר בדרך כלל פגיעה בשלמות רְצוּעַת הַשּׁוֹקִית וְהָעַרְקוּם הַקִּדְמִית (anterior-talo-fibular-ligament). אחד הגורמים השכיחים לנקעים באצבעות הוא משחקי כדור.

הטיפול השכיח מיד לאחר נקע כולל את עקרונות RICE. טיפולי המשך כוללים בדרך כלל הפעלת עומסים על הרצועה בהתאם לשלב ההחלמה שלה, חיזוק של שרירי המפרק ושיפור השליטה במפרק, בעיקר כאשר מדובר במפרק נושא משקל כמו קרסול או ברך.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פציעות
בת-שבע (להקה)

[200px|ממוזער|שמאל|סמל הלהקה הקודם בעיצוב [עדי שטרן (מעצב גרפי)|עדי שטרן]]
ממוזער|250px|סטודיו ורדה - 2015
טקסט=מופע של להקת בת שבע, 1969|ממוזער|מופע של להקת בת שבע, 1969
**בת-שבע** היא להקת מחול ישראלית, שהוקמה בשנת 1964 על ידי הברונית בת שבע דה רוטשילד ועל ידי הכוריאוגרפית האמריקאית מרתה גרהאם. הלהקה התבססה על קבוצת רקדנים ורקדניות שהתגבשה סביב בימת מחול וסביב התיאטרון הלירי. הלהקה הוקמה כלהקת מחול רפרטוארית ואת החזרות הראשונות ליווה הפסנתרן נתן מישורי. החל משנת 1990 עד שנת 2017 המנהל האמנותי של הלהקה היה אוהד נהרין. החל משנת 2017 המנהלת האמנותית היא גילי נבות. בשנת 2022 מונתה ליאור אביצור למנהלת האמנותית של הלהקה.

את סמל הלהקה הראשון המשלב בין האות ב לספרה 7, עיצב דן ריזינגר.

מרכז הלהקה נמצא במרכז סוזן דלל שבתל אביב.

## בת-שבע 2 ואנסמבל בת-שבע

**להקת "בת- שבע 2"** נוסדה בשנת 1976 ופעלה עד לשנת 1987. המנהלות האמנותיות היו רינה גלוק ורינה שחם. בשנת 1980/81 נכנסה נירה פז לתפקיד. ללהקה יצרו הדה אורן, רחל כפרי, רות אשל, מירי מאגנוס, שרון פינזלי, רונית לנד, אנה סוקולוב (במסגרת השתתפות הלהקה בהפקה של התיאטרון העירוני חיפה "כנפיים") ואחרים.

**אנסמבל בת-שבע** הוא ההרכב הצעיר של הלהקה. האנסמבל הוקם בשנת 1990 והוא מהווה חממה לרקדנים צעירים. רבים מרקדני האנסמבל עוברים לאחר כשנתיים עד שלוש להרכב הבוגר של הלהקה. מרבית הופעות האנסמבל הן מול קהל של ילדים ובני נוער.

## יצירות הלהקה
### שנות השישים

### שנות השבעים

### שנות השמונים

### 1993–הווה

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר הלהקה
* 
* 
* Getting to Know the Batsheva Ensemble - An overview and glimpse into the daily life of the Batsheva Dance Company's second troupe.
* “Deca Dance” in Israel - a view of Ohad Naharin’s "Deca Dance" within the context of Israel's dance history.
* “MAX” - Connecting to Ohad Naharin’s Choreography
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים
zo יצירה חדשה של אוהד נהרין-בת שבע

קטגוריה:תל אביב-יפו: תרבות
קטגוריה:להקות מחול ישראליות
קטגוריה:מחול מודרני
יואב קרני

**יואב קַרני** (נולד ב־1957) הוא עיתונאי ובלוגר ישראלי.

## ביוגרפיה
יואב קרני נולד בישראל, בן להורים ממוצא מזרח-אירופי.
בילדותו שהה מספר שנים באחת ממדינות אפריקה, במסגרת שליחות שמילאו הוריו. לאחר ששבה המשפחה ארצה השתקעה בשכונת תל גנים ברמת גן, שם למד בבית הספר תל גנים (לימים בית ספר קורצ'אק). מגיל צעיר פרסם קרני רשימות פרי עטו ב"הארץ שלנו". ב-1975 התגייס לגלי צה"ל ומונה לעורך חדשות החוץ הראשון של התחנה. לאחר שחרורו מצה"ל הצטרף לעיתון "ידיעות אחרונות" ושימש חמש שנים כפרשן פוליטי. ב-1985 עבר ל"הארץ" ומונה לשליח העיתון בניו יורק. ב-1992 עבר לעיתון הכלכלי "גלובס" ושימש ככתבו בוושינגטון עד שנת 2012. ב"גלובס" פרסם מסות על פוליטיקה, יחסים בינלאומיים, כלכלה והיסטוריה.

בשנות ה-90 כתב קרני בהרחבה על כמה מן התוצאות של התמוטטות ברית המועצות. את מסעותיו הנרחבים בהרי הקווקז סיכם בספרו באנגלית "אנשֵי הֶהָרים: מסע אל הקווקאז בעִקבוֹת הזיכרון", אשר יצא לאור בניו יורק בשנת 2000.

במאי 2003 הקים את הבלוג שלו, "יואב קרני בוושינגטון", שהיה מאלה שחנכו את הבלוגיה של אתר "רשימות". הרעיון להקמת בלוג לקרני בו יפרסם באופן קבוע את רשימותיו הוא הגרעין ממנו צמח הרעיון ל"רשימות" (וקרני הוא האחראי להמצאת השם "רשימות" לפרויקט). באפריל 2010, לקראת ביטול אתר "רשימות", סגר את הבלוג ב"רשימות" לטובת בלוג עצמאי משלו, "קו המשווה: יואב קרני בוושינגטון" (שאליו העביר גם את הארכיון).

בשנת 2013 עבר קרני לגור בניו דלהי, והמשיך לכתוב משם ל"גלובס", עד לפרישתו מעיתון זה בטור מ-16 באוקטובר 2025.

## קישורים חיצוניים
* קו המשווה: יואב קרני בוושינגטון – הבלוג של יואב קרני
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:בלוגרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
אי-שוויון המשולש האינטגרלי

במתמטיקה, ובמיוחד באנליזה פונקציונלית, **אי שוויון המשולש האינטגרלי** הוא גרסה של אי שוויון המשולש עבור הנורמה האינטגרלית.

## המשפט
**משפט:** אם f\, היא פונקציה אינטגרבילית בקטע [a,b]\, אזי מתקיים \left| \int_a^b f(x) \,\mathrm{d}x \right| \le \int_a^b |f(x)| \,\mathrm{d}x.

**הערה:** ניתן להוכיח כי אם \, f  אינטגרבילית בקטע \, [a,b] ,  אז גם \, |f|  אינטגרבילית שם.

## הוכחה
מהגדרת הערך המוחלט, לכל x \in [a,b] מתקיים  -|f(x)| \le f(x) \le |f(x)|,

ומתכונת המונוטוניות של האינטגרל נסיק ש- \int_a^b -|f(x)| \,\mathrm{d}x \le 
\int_a^b f(x) \,\mathrm{d}x \le
\int_a^b |f(x)| \,\mathrm{d}x.

מליניאריות האינטגרל נקבל ש- -\int_a^b |f(x)| \,\mathrm{d}x \le \int_a^b f(x) \,\mathrm{d}x \le \int_a^b |f(x)| \,\mathrm{d}x. בסה"כ קיבלנו כי \left| \int_a^b f(x) \,\mathrm{d}x \right| \le \int_a^b |f(x)| \,\mathrm{d}x.

קטגוריה:אינטגרלים
קטגוריה:משפטים באנליזה פונקציונלית
משולש אינטגרלי
בחורים רעים

**בחורים רעים** (באנגלית: **Bad Boys**) הוא סרט פעולה קומי משנת 1995 בבימויו של מייקל ביי.

הסרט עוקב אחר שני בלשים אפרו-אמריקאים ממשטרת מיאמי - מייק לאורי (ויל סמית') ומרקוס ברנט (מרטין לורנס). השניים נדרשים על ידי מפקדם לאתר תוך שלושה ימים כמות גדולה של סמים אשר נגנבה ממחסן הראיות של המשטרה. השניים מאתרים במהרה אישה צעירה (טיאה ליאוני) אשר הייתה עדה לרצח חברתה ויכולה לסייע להם לאתר את הפושעים.

בעקבות רצף התרחשויות מתעתע נאלצים השניים להתחזות זה לזה כדי להשיג את שיתוף פעולתה של העדה. לשם כך שני הבלשים אף מחליפים בתים, סיטואציה המהווה מקור לבדיחות נוספות עקב ההבדלים בין סגנונות החיים שלהם - מרקוס איש המשפחה ומייק הרווק ההולל.

בשנת 2003 יצא לאקרנים סרט המשך בשם בחורים רעים 2, ובשנת 2020 יצא המשך נוסף בשם בחורים רעים לתמיד. בשנת 2024 יצא לאקרנים הסרט הרביעי בסדרה – בחורים רעים: הכל או כלום.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי חבר'ה
קטגוריה:סרטי סמים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי העוסקים במעשי שוד
קטגוריה:סרטי מייקל ביי
קטגוריה:בחורים רעים
קטגוריה:מיאמי בקולנוע
רוברט שטריקר

**רוברט שטריקר** (בגרמנית: **Robert Stricker**; 16 באוגוסט 1879, ברנו, מוראביה – 1944, אושוויץ) היה מהנדס, עיתונאי, חבר פרלמנט ופעיל ציוני באוסטריה.

## ביוגרפיה
שטריקר נולד בברנו שבמוראביה, אוסטריה (כיום בצ'כיה), בשנת 1879.
### פעילותו הפוליטית
היה מראשי הפלג הרדיקלי בתנועה הציונית כבר מנעוריו, חבר הוועד הפועל הציוני, ונשיא המפלגה היהודית הלאומית האוסטרית (Jüdische Nationale Partei), במסגרתה נבחר בבחירות שנערכו ב-16 בפברואר 1919] לחבר הציוני הראשון בפרלמנט האוסטרי; אך בבחירות הבאות ב-17 באוקטובר 1920, שינוי בחוק הבחירות העלה את אחוז החסימה ופעל נגד המפלגות הקטנות בפרלמנט, כולל "המפלגה הלאומית היהודית" שלא קיבלה מספיק קולות והוא לא נבחר שוב.

עם התחזקות התנועה הציונית בווינה אחרי מלחמת העולם הראשונה. היה חבר בכיר במפלגת הציונים הרדיקלים ובשנת 1925, במהלך הקונגרס הציוני העולמי ה-14 שנערך בווינה נבחר כחבר הוועד הפועל הציוני מטעם הסיעה הרדיקלית, לצד יצחק גרינבוים. גם ב ב-1927, והקונגרס הציוני העולמי ה-16 ב-1929 שימש נציג מטעם מפלגת הציונים הרדיקלים. אך במהלך ועידת הציונים הרדיקלים ביולי 1930 הסתכסך עם יצחק גרינבוים, וחודש אחר כך הצטרף לברית הציונים הרוויזיוניסטים. ב היה חבר הוועד הפועל הציוני מטעם הרוויזיוניסטים.

היה מייסדו ועורכו של העיתון היהודי היומי היחיד באוסטריה "וינר מורגנצייטונג" (*Wiener Morgen-Zeitung*). פעל להקמת הקונגרס היהודי העולמי ועמד בראש המאבק היהודי נגד הנאצים באוסטריה.

במאי 1932 נבחר כנשיא "האגודה היהודית למען חבר הלאומים באוסטריה" במקום צבי פרץ חיות, אגודה שפעלה למען זכויות מיעוטים במסגרת "הפדרציה הבין לאומית של האגודות למען חבר הלאומים" (לימים האגודה למען האומות המאוחדות).

### מלחמת העולם השנייה
שטריקר נעצר בתחילת אפריל 1938, ימים מספר לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית ונשלח למחנה הריכוז דכאו ואחר כך לבוכנוואלד. בקיץ 1939 שוחרר שטריקר בתנאי שלא יעזוב את וינה, והוא הצטרף כחבר ב"מועצת הזקנים" שניהלה את הקהילה, וערַב להגירת היהודים לאזורים שהוגדרו להם. ב-23 בספטמבר 1942 יצא מווינה למחנה טרזיינשטט משלוח 'המיוחדים' ובהם שטריקר. בגטו הטיל על ליאו דרוקר, מראשי "מכבי" ברנו, את האחריות להקים ארגון מחתרת במידה וסכנת חיסול הגטו תתממש. שטריקר עצמו נמנע כל העת מפעילות אקטיבית, כדי שלא לסכן את היודנראט כולו. ואולם ארגון המחתרת מעולם לא מימש את ייעודו. במשך מספר שנים לאחר המלחמה לא נודע גורלו, העדות היחידה הייתה שעדיין היה בחייים עם חיסול מחנה טרזיינשטט. אחר כך נודע כי באוקטובר 1944 יצא יחד עם כל שאר יושבי המחנה לאושוויץ, שם נרצח.

לזכרו נקרא רחוב בשכונת הצפון הישן בתל אביב ורחוב בווינה.

## כתביו

## לקריאה נוספת

* Josef Fraenkel (ed.), *Robert Stricker*, London: Ararat Pub. Society, 1950, 94 p., LCCN 54031133

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רוויזיוניסטים
קטגוריה:פעילים ציונים באוסטריה
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים אוסטרים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט האוסטרי
קטגוריה:יהודים בשואה: אוסטריה
קטגוריה:יודנראט
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:פעילים פוליטיים שנספו במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1879
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1944
פארק ירושלים

[ממוזער|250px|שמאל|[גשר הארזים]]
**פארק ירושלים **הוא הפארק המטרופוליני הגדול בישראל, הנמצא בתחומן של שלוש רשויות מקומיות: ירושלים, מבשרת ציון ומועצה אזורית מטה יהודה. שטחו כ-15,000 דונם והוא כולל בתוכו ארבעה פארקים, המקיפים את חלקה המרכזי של ירושלים משלושה כיוונים: פארק עמק רפאים מדרום, פארק עמק מוצא ממערב, ופארק עמק הארזים ונחל צופים מצפון. 

## היסטוריה
שטחי הפארק הוגדרו בשנת 2007, לאחר הדחייה הסופית של תוכנית ספדיה, שכללה הרחבה מהותית של השטח הבנוי של ירושלים לכיוון מערב, על חשבון השטחים הפתוחים. התוכנית נדחתה בלחץ הגופים הירוקים. 

רוב שטח הפארק הוגדר כשטח טבעי פתוח בו נסללו שבילים להליכה ולאופניים, וחלקים קטנים הוקצו לגנים ולתשתיות ספורט ופנאי. הפארק הוא מיזם משותף של הקרן הקיימת לישראל, רשות הטבע והגנים, עיריית ירושלים והרשות לפיתוח ירושלים.

## הפארק
בין האתרים בפארק ניתן למנות את שביל ירושלים, האנדרטה לזכר קרבנות אסון מגדלי התאומים (ירושלים) שנחנכה בשנת 2009 לזכר חללי אסון התאומים, ספורטק עמק הארזים ועוד.

הפארק כולל מרחבים גדולים ששימשו במאות הקודמות לחקלאות עתיקה ובהן טרסות, שרידי תעלות ובריכות ששימשו להשקיה, שקתות עדרים ושרידי מבנים. בפארק גם מספר מעיינות נקבה שנקווים לבריכות קטנות. 

## ראו גם

* פארק איילון

## קישורים חיצוניים
* 
* פארק ירושלים, באתר עיריית ירושלים
* 
* 
* 

קטגוריה:ירושלים: גנים ופארקים
קטגוריה:עמק הארזים