open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'יימס הראשון, מלך סקוטלנד

**ג'יימס הראשון** (באנגלית: **James I**; 1394 – 21 בפברואר 1437) היה מלך סקוטלנד מ-4 באפריל 1406 עד 21 בפברואר 1437. ג'יימס מלך בפועל ממאי 1424.

## ביוגרפיה
ג'יימס נולד ב-25 ביולי 1394 לרוברט השלישי ולאנבלה דראמונד. בשנת 1402 אחיו הבכור נכלא והורעב למוות בפוקלנד שבפיף, במסגרת מאבקי השליטה בסקוטלנד. על מנת להגן על חייו של ג'יימס שלח אותו אביו לצרפת. בעת מסעו לצרפת נודע למלך אנגליה על מיקומו, וג'יימס נתפס על ידי הנרי הרביעי אשר כלא אותו ודרש כופר בגין שחרורו. אביו של ג'יימס נפטר מצער כאשר נודע לו על שבי בנו, ודודו של ג'יימס, רוברט סטיוארט, דוכס אולבני הפך לעוצר עם מותו של המלך, לא הזדרז באיסוף הכופר לשחרורו של ג'יימס (בעוד שהצליח לאסוף את הכופר הנדרש לשחרור בנו שלו מרדוך שנכלא בקרב גבעת הומילדון. ג'יימס נותר כלוא באנגליה במשך 18 שנים. זמן קצר היה כלוא במצודת לונדון אולם במרבית שנות השבי שהה בטירת וינדזור.

ישנה סברה לפיה בשביו כתב ג'יימס את הפואמה "The Kingis Quair" - אחת היצירות המוקדמות החשובות של הספרות הסקוטית.

לאחר מותו של דוכס אולבני בשנת 1420 שולם הכופר שעמד על 40,000 שטרלינג, ובשנת 1424 שב ג'יימס לאנגליה עם רעייתו אותה פגש בלונדון. ג'ואן בופורט הייתה אחייניתו של המלך הנרי השישי. ג'יימס וג'ואן נישאו בלונדון ב-2 בפברואר 1423, ולימים נולדו להם שמונה ילדים:
*מרגרט סטיוארט, נישאה ללואי האחד עשר, מלך צרפת
*איזבלה סטיוארט, נישאה לפרנסואה הראשון, דוכס ברטאן
*אלינור סטיוארט, נישאה לזיגמונד, ארכידוכס אוסטריה
*מרי, רוזנת ביוקן, נישאה לוולפרט השישי ואן בורסלן
*ג'ואן, רוזנת מורטון, נישאה לג'יימס דאגלס, רוזן מורטון
*ג'יימס השני, מלך סקוטלנד, ירש את אביו לאחר מותו
*אלכסנדר סטיוארט, דוכס רות'סיי, אחיו התאום של ג'יימס, מת בינקותו
*אנבלה מסקוטלנד, נישאה ללודוביקו מסבויה, רוזן ז'נבה, ולאחר מכן לג'ורג' גורדון, רוזן האנטלי. בשתי הפעמים הסתיימו הנישואים בגירושים.

ג'יימס הוכתר במנזר סקון ב-2 במאי 1424, ואחת מהוראותיו הראשונות היה להוציא להורג את משפחת אולבני אשר השאירה אותו בשבי באנגליה. ההוצאה להורג של מרדוך סטיוארט, דוכס אולבני ושני בניו התרחשה ב-24 במאי 1425 בגבעת המצודה שליד טירת סטרלינג.

במהלך שלטונו ביצע ג'יימס רפורמות שלטוניות וחוקיות רבות, וכן שינה את מבנה הפרלמנט הסקוטי והפך אותו דומה יותר לפרלמנט האנגלי.

בעקבות השינויים המוניטריים והחוקיים, החלה להתעורר התנגדות לשלטונו של ג'יימס הראשון. צאצאיו של סבו, המלך רוברט השני, מנישואיו השניים, טענו כי זכותם לכתר עולה על זו של צאצאיו מנישואיו הראשונים, שמעמדם היה שנוי במחלוקת, ובהם המלך ג'יימס עצמו. ב-21 בפברואר 1437 נרצח ג'יימס במנזר בלקפריירז שבפרת' בידי קבוצת אצילים, שבראשם עמד סר רוברט גראהם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:דוכסי רות'סיי
קטגוריה:בית סטיוארט
קטגוריה:רוזני קאריק
קטגוריה:מלחמת מאה השנים: אישים
קטגוריה:ילידי 1394
קטגוריה:נפטרים ב-1437
אדלר חומסקי & ורשבסקי

**אדלר חומסקי & ורשבסקי** הוא שם המותג של קבוצת הפרסום מהגדולות בישראל, **אדלר חומסקי תקשורת שיווקית בע"מ**. הקבוצה משמשת כנציגה בישראל של סוכנות הפרסום הבינלאומית Grey Advertising Inc.
הנפקה
## היסטוריה
משרד הפרסום הוקם ב-1996 על ידי ראובן אדלר ואייל חומסקי, ב-1998 רכשו את חברת הפרסום "ורשבסקי פרייליך דובב IMC בע"מ" שהייתה בבעלות שמואל ורשבסקי, וב-2002 עברו לפעול תחת החברה הנוכחית - "אדלר חומסקי תקשורת שיווקית בע"מ".

בנובמבר 2007 השלים המשרד הנפקה ראשונה לציבור בבורסה לניירות ערך בתל אביב, לפי שווי שוק של 225 מיליון שקל, והיה למשרד הפרסום הראשון בישראל שהונפק בבורסה ופעל כחברה ציבורית. אולם שלושה חודשים לאחר ההנפקה המניה איבדה שליש מערכה.

נכון ליולי 2008, התחלקה בעלות החברה בין ראובן אדלר ואייל חומסקי, שהחזיקו כל אחד ב-34% מהחברה, והשאר בבעלות בעלי עניין אחרים והחזקות ציבור. שמונה חודשים לאחר הנפקתה, הודיעה החברה על רצון לרכישת כל מניותיה חזרה מהמשקיעים בבורסה, בפרמיה של 62% מהמחיר באותה עת, (אך 8% פחות מהמחיר בהנפקה), ולחדול מלהיות חברה ציבורית, הצעת הרכש התקבלה.

בסוף 2009 עבר מטה החברה למגדל אלקטרה ברחוב יגאל אלון בתל אביב. בינואר 2017 עבר לרחוב מנחם בגין בעיר, תמורת דמי פינוי שהוערכו ב-40 מיליון ש"ח מחברת גוגל ישראל.

ב-25 בינואר 2022, נפטר ראובן אדלר.

## תחומי פעילות
קבוצת אדלר-חומסקי מונה 14 חברות פעילות ומעסיקה כ-370 עובדים. בנוסף למשרד הפרסום הקבוצה כוללת סטודיו לעיצוב, משרד פרסום אינטראקטיבי, משרד פרסום מגזרי (רוסי, ערבי, חרדי), משרד פרסום לתקציבים קטנים, וכן חברת שיווק ישיר. בנוסף הקבוצה עוסקת בהשקעות בחברות הזנק, ייעוץ אסטרטגי וניהול משברים. בשנת 2007 מרבית ההכנסות נבעו מפרסום קלאסי - כ-81%, פרסום באינטרנט היווה 7% ופרסום מגזרי כ-7.5%.

### בין הלקוחות
בין הלקוחות הגדולים של אדלר-חומסקי מצויים קבוצת בזק (בזק, בזק בינלאומי, yes ופלאפון תקשורת), מפעל הפיס, פרוקטר אנד גמבל, בנק הפועלים, יפאורה-תבורי, וניופאן. אדלר-חומסקי הפיקו את קמפיין "דוד הכי טוב" של חברת הביטוח ישיר איי.די.איי. בגין קמפיין זה הוגשה תביעה כנגד החברה, בה נקבע כי משרד הפרסום העתיק את הדמות של "דוד הכי טוב", והפר זכויות יוצרים. משרד הפרסום נאלץ לשלם פיצויים של 400,000 ש"ח.

החברה שימשה כמשרד הייעוץ והפרסום של מפלגת קדימה, בפברואר 2008 הודיעה החברה לבורסה כי חתמה על הסכם בסך של כ-10 מיליון ש"ח לייעוץ אסטרטגי לבחירות המוניציפליות הצפויות להתקיים בנובמבר 2008, מספר ימים לאחר מכן ביטל אהוד אולמרט את ההסכם, לאחר שהתכחש לתביעת החברה לתשלום חוב בסכום דומה בגין ייעוץ למפלגה בימי אריאל שרון.

## קישורים חיצוניים
* קמפיינים של אדלר חומסקי & ורשבסקי
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משרדי פרסום בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1996
אנבלה דראמונד

שמאל|ממוזער|250px|אנבלה דראמונד
**אנבלה דראמונד** (באנגלית: **Anabella Drummond**; שנת 1350 לערך - 1401) הייתה המלכה הרעיה של רוברט השלישי, מלך סקוטלנד.

## חייה
אנבלה הייתה בתו של סר ג'ון דראמונד מסטובהול ושל מרי מונטיפקס.

אנבלה נישאה לג'ון סטיוארט (לימים המלך רוברט השלישי) בשנת 1367 ועם הכתרתו של רוברט כמלך סקוטלנד, הוכתרה לצידו על במנזר סקון בשנת 1390 כמלכה הרעיה.

אנבלה התגוררה באינוורקית'ינג שבפיף, ונולדו לה ולמלך מספר ילדים:
* אליזבת, שנישאה לג'יימס דאגלס, רוזן דלקיית'
* מרי, שנישאה לג'ורג' דאגלס, רוזן אנגוס, ולאחר שהתגרשה ממנו נישאה לסר ג'יימס קנדי הבן (ולהם נולד גילברט קנדי, לורד קנדי הראשון). לאחר גירושיה מסר ג'יימס נישאה לאלכסנדר גרהאם.
* אגילדיה - נפטרה בצעירותה.
* מרגרט, שנישאה לאריצ'יבלד דאגלס, רוזן דאגלס
* רוברט - נפטר בינקותו.
* דייוויד, לימים דוכס רות'סיי.
* ג'יימס לימים מלך סקוטלנד.

אנבלה נפטרה באוקטובר 1403 בארמון סקון ונקברה במנזר דנפרמליין בו נולדה.

## קישורים חיצוניים

[ממוזער|ימין|אנבלה ורוברט השלישי. איור משנת [1562]]
* קורות חייה של אנבלה
* 

קטגוריה:בית סטיוארט
קטגוריה:מלכות רעיות סקוטיות
קטגוריה:ילידי 1350
קטגוריה:נפטרים ב-1401
רועי

**רועי** הוא שם פרטי עברי מודרני לבנים. השם הפך לאחד השמות הפופולריים ביותר שניתנים בישראל לבנים לקראת סוף המאה ה-20.

המילה מופיעה בתהילים כ"ג.

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
שרתי לך ארצי

**שרתי לך ארצי** הייתה סדרת תוכניות זמר ובידור ישראלית ששודרה ברצף בשנים 1974–1976 בערוץ הראשון. את התוכנית הנחו דן אלמגור ואליהו הכהן.

התוכנית הראשונה תחת הפרק "לארץ אבותינו" עסקה בשירים שקדמו לעלייה הראשונה, ושודרה בערב יום העצמאות ה-26 למדינת ישראל, ב' באייר תשל"ד – 24 באפריל 1974. בתוכנית השתתפו חבורת רננים, יהורם גאון, חוה אלברשטיין, עוזי מאירי, ניצה שאול, שלישיית אף אוזן גרון ועוד.

התוכנית עסקה בשירים שנכתבו והושרו בארץ ישראל מראשית ההתיישבות ועד קום המדינה, וכללה גם ראיונות שמספרים על השירים ועל התקופות בהן נכתבו השירים. התוכנית צולמה רובה ככולה בשחור-לבן מלבד הפרק האחרון "האמיני יום יבוא" ב-18 בנובמבר 1975 שצולם בצבע. משתתפת קבועה בתוכנית הייתה חבורת רננים בניהולו המוזיקלי של גיל אלדמע.
החל מהתוכנית השישית של 'שרתי לך ארצי' באוקטובר 1974 החל אלמגור להגיש את התוכנית לבד, ואליהו הכהן הגיש את תוכנית הזמר "על הדשא". 
ביום העצמאות ה-27 למדינה, ה' באייר תשל"ה – 15 באפריל 1975 שודרה התוכנית במקום פסטיבל הזמר והפזמון (שבוטל השנה בעקבות ביקורות קשות בשנה הקודמת), והתקיימה במוצאי יום העצמאות בשם '"אנחנו שרים לך"-שירי ארץ ישראל שאהבנו'. התוכנית התקיימה במתכונת חגיגית של 100 דקות, בעריכת ובהגשת אליהו הכהן ודן אלמגור, ושודרה בשידור ישיר בטלוויזיה.  
בשנת 1975 הסתיימה התוכנית עם כל 20 פרקיה. בנוסף שודרו ארבע תוכניות מיוחדות: ביום העצמאות ה-30 למדינה, באייר תשל"ח–אפריל 1978 שודר הפרק "השנים הקשות" שעסק בצעדיה הראשונים של המדינה ובתקופת הצנע. ביום העצמאות ה-31 למדינה, באייר תשל"ט–אפריל 1979 שודר הפרק "הדרך ארוכה היא ורבה" שעסק בשנות ה-50, המעברות, מבצע קדש ועוד. בראש השנה תש"ם – ספטמבר 1979 שודר הפרק "סתם יום של חול" שעסק בתחילת שנות ה-60, סיום תקופת הצנע ועוד. בכ"ח באייר תש"ם – מאי 1980 שודר הפרק האחרון והסופי "לכל שירייך אני כינור" שעסק בתקופת שחרור ירושלים.

בטבת תשל"ו – דצמבר 1975 זכתה התוכנית בפרס כינור דוד בטקס שנערך בבאר שבע. הפרס מטעם ידיעות אחרונות הוענק על ידי שר החינוך – אהרן ידלין, ראש עיריית באר שבע – אליהו נאוי, ראשי ידיעות אחרונות – נח מוזס ודב יודקובסקי, ונשיא אוניברסיטת בן-גוריון – יוסף תקוע.

הערוץ הראשון שידר בשידור חוזר גם בשנים האחרונות פרקים מהסדרה במסגרת רצועת השידורים הנוסטלגים שמשודרים בכל לילה עד הבוקר.

ב־2009 יצא מארז DVD של הסדרה, שכלל את המופע "אנחנו שרים לך" ששודר ביום העצמאות 1975 וסיכם את התוכניות עד אז.

## פרקי הסדרה

## קישורים חיצוניים

* 
* 'שרתי לך ארצי' התוכנית הראשונה - "לארץ אבותינו", 24 באפריל 1974, בהנחיית דן אלמגור ואליהו הכהן.

קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:זמר עברי
קטגוריה:יצירות דן אלמגור
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1970
קטגוריה:זוכי פרס כינור דוד
קובלנץ (שווייץ)

**קובלנץ** (בגרמנית: **Koblenz**) היא עיירה במחוז צורצך, בקנטון ארגאו שבשווייץ. קובלנץ שוכנת מול ואלדסהוט בבאדן-וירטמברג, במקום שבו נהר הארה נשפך לנהר הריין.
## היסטוריה
בתקופה הרומית קובלנץ נקראה Confluentia שפירושו זורמים יחד: הנהרות ארה וריין. היה במקום חצר סחורות ומגדלי שמירה שנועדו לשמור על הסחורות שעברו בנהר הריין. העיירה מיושבת מאז ימי הביניים.

לבעלי הסירות בקובלנץ היה מונופול על הסחורות שעברו מעיירת השוק החשובה (באותם הזמנים) צורצך במורד הריין אל בזל. עם סלילת מסילת הרכבת במאה ה-19 איבדו קובלנץ וצורצך את מקור הפרנסה החשוב הזה.

קובלנץ מכונה "Vier-Brücken-Dorf" (כפר ארבעת הגשרים) משום ששני גשרי כבישים ושני גשרי רכבת חוצים את הארה ואת הריין.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגאו: ערים
קטגוריה:גבול גרמניה–שווייץ
גרז רוטלוי

**גֵרְשׁ רוטלוי** (בפולנית: **Gersz (Georg, George, Gersh) Rotlewi (Rotlevi, Rotlevy)**; 18 באוגוסט 1889 – דצמבר 1920) היה שחמטאי יהודי-פולני.

## קורותיו
נולד בוורשה, אולם עבר להתגורר בלוד'ז אולם וחי תקופה ארוכה בהמבורג. שהה תקופה מסוימת ב-1904 בניו יורק, שם התגורר גם דודו.
בשנת 1906 חלק רוטלוי מקום 5–6 בתחרות שהתקיימה בעיר לודז' (ניצח: עקיבא רובינשטיין. בשנת 1907 הגיע למקום השלישי בתחרות לודז' (ניצח עקיבא רובינשטיין ומקום שני דוד דניוסצבסקי).
רוטלוי הגיע למקום השישי באליפות רוסיה החמישית (ניצח: עקיבא רובינשטיין) ולמקום השני בתחרות אוסטנדה (ניצח: היילמן). בשנת 1908 הגיע למקום הרביעי בתחרות המשנית בפראג (ניצח: קארל טרייבל).

בשנת 1909 חלק רוטלוי מקום ראשון עם דוד דניוסצבסקי בתחרות לודז, והגיע למקום השני, לאחר אלכסנדר אלכין בתחרות סנקט פטרסבורג.

רוטלוי שיחק שני דו-קרבות נגד גרז סלווה; בשנת 1909 הפסיד +5 -8 =5 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו) ובשנת 1910 ניצח +3 -1 =6.

בשנת 1910 חלק מקום ראשון עם עקיבא רובינשטיין בתחרות ורשה, וניצג בתחרות המבורג דרג ב' ; ניצחון שזיכה אותו בתואר אמן ובזכות להתמודד בתחרות קרלסבאד 1911.

בשנת 1911 חלק מקום 2–4 בתחרות קלן (ניצח: משה לובצקי), הגיע למקום הרביעי בתחרות קרלסבאד 1911 (ניצח: ריצ'רד טייכמן) והגיע למקום השני בתחרות מינכן (ניצח: שמעון אלאפין).

בדצמבר 1911 השתתף בטורניר באמסטרדם, אולם לאחר כמה משחקים, עקב התפרצות מחלת עצבים קשה (Neuropathy) נאלץ לפרוש ממשחק ואושפז בסנטוריום. בעקבות המחלה סבל מהתקפי חרדה ודיכאונות.
הסופר הגרמני ארנסט יונגר היה מיודד עם רוטלוי (שהיה מבוגר ממנו בשש שנים) ומספר עליו בפסקה בספר שהופיע בגרמנית ב-1967.
גרז רוטלוי נפטר בשנת 1920 בלודז' ממחלת השחפת, בגיל 31.

## ממשחקיו המפורסמים
לבן: גרז רוטלוי שחור: עקיבא רובינשטיין לודז' 1907


*Grigory Helbach vs Gersz Rotlewi, Sankt Petersburg 1909, All Russian Amateur, Scandinavian Defense, Mieses Variation, B01, 0-1
*Gersz Salwe vs Gersz Rotlewi, Carlsbad 1911, French Defense, Rubinstein Variation, Blackburne Defense, C10, 0-1
*Gersz Rotlewi vs Frank James Marshall, Carlsbad 1911, Queen's Gambit Declined, Cambridge Springs Variation, D52, 1-0


## קישורים חיצוניים

* מידע כללי

## משחקים מוסברים (באנגלית)
### 1907
* גרז רוטלוי מול עקיבא רובינשטיין, 26.12.1907, "Rubinstein's Immortal Game" When Sacrificing the QUEEN isn't Enough!

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים יהודים פולנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1889
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1920
אוכלוקרטיה

**אוֹכְלוֹקְרָטְיָה** (מיוונית - "οχλοκρατία".  "οχλος" - "אוכלוס" המון, "κρατία" - "קרטיה" - שלטון, נקראת גם: **וולגוקרטיה**) הוא שלטון ההמון, צורת שלטון בה כופה ההמון את רצונו, עריצות הרוב המובאת לצורתה הקיצונית, ממשל ללא סדר וללא הנהגה ראויה בו כל דאלים גבר.

נהוג לראות את מקורו של הביטוי בסיווג של סוגי ממשל על ידי אפלטון ואריסטו. על פי "המדינה" של אפלטון ישנם חמישה סוגי ממשל. הדמוקרטיה מבחינת אפלטון היא סוג ממשל מנוון, בו ההמון קובע את הלכי החברה. ההמון הדמוקרטי יכול להיות מוסת על ידי מנהיג דמגוג, וכך לבסוף הדמוקרטיה תהפוך לטירניה. ב"פוליטיקה" של אריסטו מסווגים הממשלים השונים לשלושה סוגים, שלכל אחד מהם גרסה טובה או טהורה וגרסה רעה או מנוונת. שלטון היחיד בצורתו הטובה הוא המונרכיה, ואילו בצורתו הרעה הוא הטירניה. שלטון המעטים בצורתו הטובה הוא האריסטוקרטיה ואילו בצורתו הרעה הוא האוליגרכיה ושלטון הרבים בצורתו הטובה הוא הפוליטאה ובצורתו הרעה הוא הדמוקרטיה. הן אפלטון והן אריסטו לא השתמשו במונח "אוכלוקרטיה", אך ניתן לזהות אותה עם האופן בו הם משתמשים במונח "דמוקרטיה".

המושג "אוכלוקרטיה" עצמו מופיע לראשונה בכתביו של פוליביוס, שחי במאה השנייה לפני הספירה. בספרו "ההיסטוריות" הוא מתאר מצב בו הדמוקרטיה נופלת לידי אנשים צמאי כוח המשחיתים את ההמון ומרגילים אותו למתנות, והדמוקרטיה הופכת לשלטון של כוח ואלימות, כאשר ההמונים שהורגלו לחיות על חשבונם של אחרים, ימצאו להם מנהיג שיאחד את כוחותיהם, וישתיתו את שלטונו על אלימות וטבח, עד שישובו להיות פראים גמורים, והשליט ישוב להיות אדון ומלך.

הפילוסוף היהודי פילון האלכסנדרוני (המחצית הראשונה של המאה ה-1 לספירה) עושה שימוש במושג "אוכלוקרטיה" לגבי האספסוף של עירו, אלכסנדריה, שעשה פרעות בתושבי העיר היהודים. בחיבורו "נגד פלאקוס", כתב: "כאשר שליט נואש מכוחו למשול, בהכרח פורקים נתיניו עולו מיד, במיוחד אלה הנסערים מטבעם בשל דברים פעוטים ונקלים. בין אלה תופסים בני העם המצרי מקום בראש בהיותם רגילים להפיח גץ קטן לתבערות־מרי גדולות".

המונח משמש בעיקר לגנאי. ישנם מקרים היסטוריים בהם ההמון כפה את רצונו על הממשל, אם באופן ספונטני, או לעיתים עקב תמרונים של המנהיגים מאחורי הקלעים. כך, למשל, ההמון הפריזאי בשלבים מסוימים של המהפכה הצרפתית, ההמון המוסקבאי שהביא לכישלון הפיכת ינאייב ב-1991, או ההמון המצרי במהלך האביב הערבי, אך המדובר לרוב בשלבי מעבר בין סוגים שונים של שלטון. אין דוגמאות מודרניות לשלטון אוכלוקרטי טהור במובן אליו התכוונו אפלטון ופוליביוס.

## ראו גם
* פופוליזם
* תופעת העדר
* לקיחת החוק לידיים
* תרבות הביטול
* ארגומנטום אד פופולום

## הערות שוליים

קטגוריה:שיטות ממשל
קטגוריה:לימודים קלאסיים
ג'ואן בופורט

**ג'ואן בופורט** (באנגלית: **Joan Beaufort**; סביבות 1404 - 15 ביולי 1445) הייתה המלכה הרעיה של ג'יימס הראשון, מלך סקוטלנד בין השנים 1424–1437.

אביה של ג'ואן היה ג'ון בופורט, רוזן סומרסט , אחיו-למחצה של הנרי הרביעי, מלך אנגליה, ואמה הייתה מרגרט הולנד , אחייניתו של ריצ'רד השני, מלך אנגליה.

## נישואיה הראשונים
ג'ואן נישאה לג'יימס הראשון ב-2 בפברואר 1424 בקתדרלת סאת'ק שבגדתו הדרומית של נהר התמזה, בלונדון. סעודת הנישואים נערכה בארמון וינצ'סטר.

מלומדים סבורים כי ג'ואן הייתה ההשראה לפואמה שנכתבה על ידי המלך ג'יימס הראשון "The Kingis Quair".

לאחר הרצחו של ג'יימס הראשון בשנת 1437 משלה ג'ואן בתור עוצרת לבנם ג'יימס השני.

לבני הזוג נולדו שמונה ילדים:
* מרגרט סטיוארט (1424-1445), לימים מאדאם לה דופין (רעיית יורש העצר) של צרפת ומלכה רעיה למלך צרפת לואי האחד עשר.
* איזבלה סטיוארט (1433-1484), נישאה לפרנסואה הראשון, דוכס ברטאן
* מרי מסקוטלנד, רוזנת ביוקן (נפטרה ב-1465), נישאה לוולפארט השישי פון בורסלן
* ג'ואן מסקוטלנד, רוזנת מורטון (1428 לערך - 1486), נישאה לג'יימס דאגלס, רוזן מורטון
* ג'יימס השני (1430-1460)
* אלכסנדר סטיוארט, דוכס רות'סיי (נולד ונפטר ב-1430); אחיו התאום של ג'יימס.
* אנבלה מסקוטלנד, נישאה ללואי מסבוי, רוזן ז'נבה, ולאחר גירושיה לג'ורג' גורדון, רוזן הנטלי (שאף ממנו התגרשה).

## נישואיה השניים
בשנת 1439 נישאה ג'ואן בשנית לג'יימס סטיוארט, הנסיך השחור מלורן ונולדו להם שלושה צאצאים:
* ג'ון סטיוארט, רוזן את'ול (1440 לערך - 12 בספטמבר 1512)
* ג'יימס סטיוארט, רוזן ביוקן (1442-1499) - מונה בשנת 1471 לצ'מברלין העליון של סקוטלנד, ובשנת 1473 לשגריר סקוטלנד לצרפת.
* אנדרו סטיוארט (נפטר בשנת 1501), הגמון מוריי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית סטיוארט
קטגוריה:מלכות רעיות סקוטיות
קטגוריה:מלכות רעיות מהמאה ה-15
קטגוריה:ילידי 1404
קטגוריה:נפטרים ב-1445
תעניות גשמים

**תעניות גשמים** הן סדרת צומות שנהגו בתקופת חז"ל בעקבות בצורת. הצומות לוו בתפילות מיוחדות המפורטות במסכת תענית העוסקת בחלקה הגדול בתעניות גשמים. תפילות אלו הן תפילות הציבור הקדומות ביותר שנשתמרו בידינו.

כיום, מוכרזת לעיתים תענית גשמים, אולם מדובר בתענית בה צמים רק יחידים באופן וולנטרי.

## סדר הצומות
סדרת הצומות, מתחילה בחודש חשוון, כאשר הצומות נעשים חמורים יותר ויותר ככל שעובר הזמן ולא יורדים גשמים.

לתעניות הגשמים מספר רמות שונות. המעבר לרמות השונות תלוי בתאריך:
*בשבעה עשר במרחשוון רק יחידים מתענים.
*בראש חודש כסליו כל הציבור מתענים שלוש תעניות קלות.
*אם הסתיימו תעניות אלו ולא נענו, גוזרים על כל הציבור שלוש תעניות חמורות שבהם נאסר לאכול מבעוד יום ואסורים אף בחמישה עינויים כיום הכיפורים, שהן: אכילה שתייה רחיצה וסיכה, נעילת הסנדל ותשמיש המיטה.
*לאחריהן גוזרים עוד שבע תעניות על הציבור, בהם היו תוקעין בחצוצרות, וממעטין בזמני פתיחת החנויות.
באותן שבע תעניות היה סדר תפילה מיוחד, כפי המובא במסכת תענית:
* אם אף לאחר מכן לא ירדו גשמים, לא גזרו עוד תעניות על הציבור, כדי שלא להטריחן יותר מדי, אך היו ממעטין במשא ומתן, ובשאר עניינים של שמחה (כאבל), ויחידים מתענים עד שהשמש תעבור את מזל טלה (8 במאי לפי תקופת שמואל וסביבות 21 באפריל לפי הידוע כיום באסטרונומיה).
על מנת לגזור תעניות גשמים יש צורך שבית דין יחליט על כך. אין גוזרים תענית על הציבור בראשי חודשים, ובחנוכה, ובפורים.

## ראו גם
*ועננו

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים
* , 
* 
* 

## הערות שוליים

גשמים
קטגוריה:גשם ביהדות
אנרי פרדריק אמייל

**אנרי פרדריק אמייל** (בצרפתית: **Henri-Frédéric Amiel**; 27 בספטמבר 1821 – 11 במאי 1881) היה פילוסוף, סופר ומשורר שווייצרי.

## קרות חייו
אמייל נולד בז'נבה למשפחה שהייתה מצאצאי ההוגנוטים שנמלטו לשווייץ אחרי ביטול האדיקט של נאנט ב-1685. התייתם מהוריו כשהיה בן תשע שנים בלבד וגדל אצל דודו. אחרי שלמד בעיר מולדתו, יצא למסע ברחבי שווייץ, איטליה, צרפת, בלגיה וגרמניה, שם למד במשך תשעה חודשים באוניברסיטת היידלברג.

מ-1844 עד 1848 למד פילוסופיה, פסיכולוגיה, פילולוגיה ותאולוגיה באוניברסיטת ברלין. ב-1849 שב לעיר מולדתו ושימש כפרופסור לספרות צרפתית באוניברסיטת ז'נבה. באותה שנה כתב את מחקרו "התנועה הספרותית בשווייץ דוברת הצרפתית ודרכה לעתיד". בשל מחקר זה התמנה לפרופסור לפילוסופיה של המוסר באותה אוניברסיטה.

מינויים אלה שנעשו על דעתה של המפלגה הדמוקרטית, ובניגוד לזו של המפלגה הרפובליקנית, גרמו לבידודו החברתי. בשל בידוד זה המשיך לכתוב את יצירת המופת שלו "יומן אינטימי" שבכתיבתו החל ב- 1839 ושאותו המשיך לכתוב עד סוף ימיו. יומן זה, שהתגלה אחרי מותו ושפורסם ב- 1883, כולל כ-17,000 עמודים המצטיינים בבהירות המחשבה, בכנות פנימית ובביקורת עצמית. ביומן זה הוא מביע את התפכחותו מאשליות ואת עייפותו מן החיים של אדם מדוכא.

ליצירתו זו של אמייל נודעה השפעה רבה, לא בשווייץ בלבד אלא גם בכל רחבי אירופה, על מחברים שכתבו בסוף המאה התשע עשרה ובתחילת המאה העשרים, ובהם לב טולסטוי.

בנוסף על יצירה זו כתב, בין היתר, את הרומן ההיסטורי "שארל האמיץ" (1876), ערך מחקרים על אראסמוס מרוטרדם, על מאדאם דה סטאל ועל מחברים אחרים, ופרסם קובצי שירה ובהם: "איל פנסרוסו" (1858), "הזרים" (שירה מתורגמת משפות שונות, 1876, ו"מיום ליום" (שירה אינטימית,1880).

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים שווייצרים כותבי צרפתית
קטגוריה:משוררים שווייצרים
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-19
קטגוריה:ז'נבה: אישים
קטגוריה:ילידי 1821
קטגוריה:נפטרים ב-1881
לקום אתמול בבוקר

**לקום אתמול בבוקר** (באנגלית: **Groundhog Day** — 'יום המרמיטה') הוא סרט קומדיה אמריקאי שבוים על ידי הראולד ראמיס ונכתב על ידי דני רובין והרולד ראמיס. הסרט יצא ב-1993. בשנת 2006, הסרט נוסף לארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בגדר היותו "סרט חשוב מבחינה היסטורית ותרבותית".

## תקציר העלילה
שדרן טלוויזיה אגוצנטרי בשם פיל קונורס, המפיקה שלו ריטה והצלם לארי נשלחים מטעם עבודתם בתחנת הטלוויזיה WPBH-TV9 לעיירה פונקסאטוני שבפנסילבניה לסקר את אירועי יום המרמיטה. לאחר החגיגות הצוות אמור לחזור, אך בדרכם חזרה, סופת שלגים חזקה מעכבת אותם ללילה נוסף בפונקסאטוני.

להפתעתו של פיל, למחרת בבוקר הוא מגלה שהוא קם לבוקר האתמול, באותה השעה, עם אותו שיר שמתנגן ברדיו ועם אותם אירועים שקרו אתמול. הוא גם מבין שהוא היחיד שיודע זאת ושיש לו זכרונות מהיום ה"קודם", וכך ממשיכים חייו יום אחרי יום בלולאת זמן, כשהוא מתעורר לאותו יום עצמו.

פיל מתאהב במפיקה שלו, ריטה, ומנסה ליצור איתה רומן כל יום מחדש. במהלך הסרט פיל משנה אט אט את אישיותו עד שהוא יכול לעבור ל"יום הבא" של חייו.

### משך לולאת הזמן
אחת השאלות הנפוצות לגבי הסרט נוגעת לשאלה כמה זמן שהה פיל בלולאת הזמן. התשובה לשאלה אינה חד משמעית, ונשמעו טענות לפיהן פיל שהה בלולאה 10 שנים, 34 שנים, ואף טענה לפיה פיל שהה בלולאה 10,000 שנה.

## צוות השחקנים הראשי
*ביל מארי - פיל קונורס
*אנדי מקדואל - ריטה
*כריס אליוט - לארי
*סטפן טובולווסקי - נד ראיירסון
*בריאן דויל מאריי - באסטר גרין
*ריק דאקמון - גאס
*ריק אוברטון - ראלף
*רובין דיוק - דוריס (המלצרית)
*מריטה גראטי - נאנסי טיילור
*אנג'לה פאטון - גברת לאנקסטר
*דייוויד פאסקווסי - הפסיכיאטר
*הרולד ראמיס - הנוירולוג

## הפקה וביקורת
דני רובין כתב את התסריט לסרט בתחילת שנות ה-90, אך לא סיים את עבודתו מאחר שחיכה כדי להגיע לפגישות עם מפיקים, איתם יוכל להמשיך את העבודה על התסריט. בסופו של דבר, התסריט הגיע לידיו של הארולד ראמיס, שעבד יחד עם רובין כדי להפוך את התסריט לפחות "אפל ורציני" וכיוון לכך שהסרט יהיה קומי ולכל המשפחה. לאחר שלוהק, ביל מארי התווכח רבות עם ראמיס על התסריט, מארי רצה לשלב יותר אלמנטים פילוסופיים ואילו ראמיס רצה לשלב יותר אלמנטים קומיים ורומנטיים. הסרט נחשב להצלחה קופתית ונחשב לאחד הסרטים המרוויחים שיצאו ב-1993, המבקרים שיבחו את השילוב המוצלח בין רגעים סנטימנטליים לבין ציניות וקומדיה וכן על המסר הפילוסופי שהיה מאחורי הקומדיה. על אף הצלחתו, הסרט סימן את סוף שיתוף הפעולה הארוך של ראמיס ומארי.

## מחזמר
בשנת 2016 הועלה בלונדון מחזמר המבוסס על הסרט. בשנת 2017 המחזמר הועלה בברודוויי.

## ראו גם
* פאלם ספרינגס (סרט) - סרט בו הגיבורים גם חוזרים על יום מחדש
* קצה המחר - סרט בו הגיבור חוזר על כל יום מחדש
*מזל טוב סרט בו הגיבורה חוזרת על כל יום מחדש
*לפני שאפול
*לקום אתמול בבוקר (מחזמר)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי 1993
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי לולאת זמן
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-1993
ז'אן פרנסואה רז'י

**ז'אן פרנסואה רז'י** (בצרפתית: **Jean François Regis**; 31 בינואר 1597 – 30 בדצמבר 1640) היה מטיף וכומר צרפתי שנחשב לקדוש בכנסייה הקתולית.

רז'י נודל בפונקוברט (Fontcouverte) שבאוד. הוא למד בכמה מוסדות ששייכים לישועים והיה חבר במסדר זה.

מת בלה-לובסק במחוז ארדש בצרפת. ב-1737 הוכרז כקדוש. יום חגו הוא ה-16 ביוני.

אוניברסיטת ריג'יס בארצות הברית נקראת על שמו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:כמרים צרפתים
קטגוריה:ילידי 1597
קטגוריה:נפטרים ב-1640
טפרה

[ממוזער|250px|שמאל|שכבה של כ-9 ס"מ טפרה, דמוי שלג, אשר נפל בבסיס חיל האוויר קלארק ב[הפיליפינים|פיליפינים ב-15 ביוני 1991, לאחר התפרצות הר הגעש פינטובו]]
**טֶפְרָה** הוא חומר שנפלט לאוויר בהתפרצות הר געש ונופל אחר כך לקרקע. הטפרה בדרך כלל עשירה בסיליקה בדומה לסלע ריוליט, שכן התפרצויות וולקניות עזות מכילות בעיקר, מאגמה פלסית, כלומר, עשירה בסיליקה ובעלת צמיגות גבוהה.

מקורו של המונח Tephra הוא מיוונית ופירושו "אפר". המונח הוצע על ידי סיגורדור טאורארינססון (Sigurdur Thorarinsson), וולקנולוג איסלנדי, בשנת 1954 בעקבות התפרצות הר הגעש הקלה (Hekla) בשנת 1947.

## מאפייני הטפרה
האפר הנפלט מהר הגעש מופיע על פני הקרקע כטפרה והוא עשוי להתגבש לטוף. הטפרה מתפזר בסביבת מקום ההתפרצות בהתאם לגודל הגרגירים, לגובה אליו מגיע האפר בהתפרצות ולנסיבות האקלים. החלקים הכבדים (המכונים פצצות געשיות) נופלים בקרבת ההתפרצות, אבל הגרגרים הקלים יותר יכולים להישאר בסטרטוספירה כמה שבועות ולהינשא לעיתים למרחקים של אלפי קילומטרים. ענן האפר יכול לפעול כמראה המשקפת את קרינת השמש בחזרה לחלל ולגרום להורדה של הטמפרטורה ולגידול בכמות הגשמים, תופעה המכונה חורף געשי.

המיון של הטפרה הוא לפי גודל החלקיקים:
* **[[אפר געשי]]** - פחות מ-2 מ"מ בקוטר.
* **[[לפילי]]** (Lapilli) - 2 מ"מ עד 64 מ"מ.
* **בלוק געשי** או "פצצה געשית" - גדול מ-64 מ"מ.

## השימוש העיקרי
השימוש העיקרי בשכבות הטפרה בתיארוך רדיומטרי של המסלע, במקרה זה ממקור געשי. השיטה המקובלת למקרה זה היא תיארוך אשלגן-ארגון. בגאוכרונולוגיה – המדע העוסק בגילו של כדור הארץ ובגילן של שכבות הסלעים שעל פניו נעשה שימוש בלוח הזמנים הגאולוגי על מנת לקבוע את תקופת היווצרותם של סלעים תוך שימוש בשיטות תיארוך שונות. הטפרה מהווה את אחד חומרים אשר לפיהן פועלת השיטה הרדיואקטיבית, המבוססת על העובדה שאיזוטופים מסוימים הם בלתי יציבים ומתפרקים בצורה ספונטנית ליסודות אחרים (תוך שחרור אנרגיה).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:וולקנולוגיה
הקו הירוק (ציור)

"**הקו הירוק**" (בצרפתית: **La Raie Verte**), או "**דיוקן גברת מאטיס**" הוא שמו של ציור פוביסטי משנת 1905, מאת הצייר הצרפתי אנרי מאטיס.
## היצירה
הציור הוא דיוקן של אשת האמן, אמילי נואלי מאטיס-פאראר. זהו ציור שמן וטמפרה על בד. מאטיס עיצב את הקומפוזיציה של הציור בפשטות ובשטיחות. למרות שהכתפיים של הדמות ניצבות בזווית קטנה כלפי הצופה, ראשה מופנה אל החזית. מבטה מופנה אל מחוץ לקומפוזיציה. הרקע הוא שטוח, אולם הוא מחולק למשטחים גאומטריים בגווני אדום, ירוק וסגול. טיפול דומה העניק מאטיס גם לדמות עצמה. רוב הפנים מצוירים באופן שטוח, ובצבע אחיד. במרכזם צייר מאטיס אזור ירקרק, כמעין קו צבע, העובר מן המצח, דרך האף אל הסנטר. קו זה איננו מנסה ליצור אשליה של נפח, על ידי הצללה, אלה דווקא מדגיש את השטיחות של הציור.

גם משיכות המכחול וגווני הצבע מדגישים את המבנה הגאומטרי של הדמות. ייתכן, כי בעיצוב זה, הושפע מאטיס מן האמנות היפנית, השפעה היכולה להיות קשורה גם לתסרוקת של הדמות.

בשנת 1906 הוצג הציור בתערוכה בפריז, ציורים מסוג זה תוארו בזלזול כ"לס פוב" (פוביזם=חיות בר), בדומה ליצירות דומות של אנדרה דרן ומוריס ולאמנק.

בשנת 1910 כתב המבקר  כי 'הפס הירוק' הוא "עונש" של מאטיס שבו אמילי כופה על הצופה "לראות בה היבט מוזר ונורא". היסטוריון האמנות ג'ון קליין הציע כי קשיים בנישואיהם של בני הזוג מאטיס עשויים לתרום לאופיו הבלתי אישי ודמויי המסכה שיש בדיוקן הזה.

הציור מוצג כיום ב בקופנהגן.

## קישורים חיצוניים

*הקו הירוק, באתר המוזיאון הממלכתי לאמנות, קופנהגן.
*דיוקן של גברת מאטיס עם פס ירוק, בבלוג האלקטרוני Artisoo.
*הקו הירוק, מתוך האתר HPPH.
## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים
קטגוריה:אנרי מאטיס
קטגוריה:פוביזם
קטגוריה:קופנהגן: יצירות אמנות
קטגוריה:ציורים משנות ה-1900
קטגוריה:ציורי טמפרה
קטגוריה:ציורי שמן
אנה פופלוול

שמאל|ממוזער|אנה פופלוול בבכורה של "סיפורי נרניה: הנסיך כספיאן"
**אנה קתרין פופלוול** (באנגלית: **Anna Katherine Popplewell**; נולדה ב-16 בדצמבר 1988) היא שחקנית אנגלייה, אשר מוכרת בעיקר מדמותה כסוזן פבנסי מסדרת "סיפרי נרניה", ובשל גילומה של לולה בסדרה "ממלכה".

## ביוגרפיה
פופלוול נולדה בלונדון, אנגליה, בתם הבכורה מתוך שלושה ילדים של אנדרו פופלוול, שופט בבית המשפט לערעורים ושל דברה לומאס, רופאת עור. שני אחיה הצעירים, לולו פופלוול ופרדי פופלוול גם הם עוסקים באמנויות הבמה. סבה מצד אביה, הוא השופט לשעבר אוליבר פופלוול ודודה הוא שחקן הקריקט נייג'ל פופלוול.

פופלוול החלה ללמוד משחק בגיל שש בבית הספר לדרמה Allstors. היא התקבלה לאוניברסיטת אוקספורד בשנת 2007, שם למדה אנגלית וספרות במכללת מודלין, אותם סיימה בשנת 2010.

## קריירה
ב-1998, היא קיבלה את התפקיד הראשון והרציני שלה בסדרת הטלוויזיה "גבר צרפתי".

ב-1999, היא הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט "מנספילד פארק". לאחר מכן היא הופיעה בתפקידי משנה בסרטים: "ערפד קטן", "אני בלעדיך" ו"נערה עם עגיל פנינה".

בשנת 2003, קיבלה פופלוול לראשונה תפקיד ראשי בסרט "סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים". הסרט יצא לאקרנים ב-2005 וזכה להצלחה גדולה.
ב-2008 יצא הסרט השני בסדרה, "הנסיך כספיאן", שזכה להצלחה פחותה משל הסרט הראשון.
ב-2010 השתתפה פופלוול בתפקיד אורח בסרט השלישי בסדרה "סיפורי נרניה: המסע בדורך השחר". בשנת 2012 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "היילו 4: עלייתו של שחר חדש", אשר מבוססת על סדרת המשחקים Halo.

מ-2013 ועד 2016 שיחקה בשלוש העונות הראשונות של בסדרת הטלוויזיה "ממלכה" בתפקיד לולה, חברתה של מרי, מלכת הסקוטים.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:שחקניות ילדות אנגליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:אנגליות שנולדו ב-1988
סקיני פאפי

**סקיני פאפי** (באנגלית: **Skinny Puppy**, תרגום לעברית: "כלבלב כחוש") היא להקת גל חדש מרכזית המתמחה בייחוד בתחום המוזיקה התעשייתית. הלהקה הוקמה בשנת 1982 בעיר ונקובר שבקנדה על ידי קווין קי (נולד בשם קווין קרומפטון). סגנון המוזיקה של הלהקה, הושפע מלהקות פאנק מסוף שנות ה-70, במיוחד מלהקת ג'וי דיוויז'ן. סקיני פאפי הוקמה בתור פרויקט צדדי של קי, שהיה חבר בלהקת גל חדש בשם Images in Vogue, ורק כאשר הצטרף אליה ניבק אוגר בתור סולן, הפכה סקיני פאפי ללהקה עצמאית ויציבה.

קי ואוגר נותרו שני החברים הקבועים בלהקה במשך כל שנות פעילותה, אבל במהלך השנים הם צרפו אליהם מספר נגנים זמניים כמו מארק וולט, ג'סטין בנט ועוד.

ההפקה הראשונה של הלהקה הייתה קלטת בשם **Back and Forth** (קדימה ואחורה), האוסף הזה היה חסר משמעות מבחינה ציבורית, כיוון שהופץ בשלושים וחמישה עותקים בלבד. התקליט השני של סקיני פאפי **Remmision** (בעברית:הפוגה מונח המשמש תיאור מצב פסיכיאטרי) כבר זכה לתפוצה נרחבת בהרבה ונמכר גם בישראל אפילו עשר שנים, לאחר שיצא לאור. בתקליט זה כבר מבטאת הלהקה את סיגנונה המובהק ואת כיוונה האומנותי, באופן שיתבטא בהמשך המשך שנות פעילותה בעתיד. כבר משמו של השיר הראשון "תקוות חנוקות",ניתן לראות כי שירי הלהקה עוסקים במשברים נפשיים, דיכאונות, וביקורת חברתית. כיוון אמנותי זה ממשיך לאפיין את הלהקה גם ביצירותיה המאוחרות.

## מקור השם
לדברי קווין קי, מקים הלהקה, הוא ניסה לכתוב שירים מתוך ראיית העולם של כלב.

## סגנון והשפעות
בתחילת שנות השמונים קמו להקות רבות שהושפעו מתנועת הפאנק, שבאותה תקופה כבר דעכה כליל. בין הלהקות הללו ניתן למנות את להקת הסמיתס, הקיור ואפילו את דפש מוד. הלהקות הללו אימצו את התכנים הפסיכולוגיים והחברתיים שאפיינו את מוזיקת הפאנק, אבל נטשו את המוזיקה הפאנקיסטית לטובת מלודיות מורכבות ושקטות יותר או פחות ושמו דגש רב על שימוש בכלי נגינה אלקטרוניים. באופן כללי סקיני פאפי נמנית עם הלהקות האלו, אלא שהמוזיקה שלה מתאפיינת גם בצלילים כמו-תעשייתיים כדפיקות, צלצולים וחריקות. צלילים מכניים אלו משולבים בתוך המלודיות של יצירות הלהקה.

## אלבומים
שמאל|ממוזער|250px|סולן סקיני פאפי בהופעה חיה בלונדון אסטוריה, אוגוסט 2005
* (Back and Forth (1984
* *(Remission (Skinny Puppy album)|Remission* (1984
* (Bites (1985
* (Mind: The Perpetual Intercourse (1986
* *(Cleanse Fold and Manipulate* (1987
* *(VIVIsectVI* (1988
* *(Rabies (album)|Rabies* (1989
* *(Too Dark Park* (1990
* *(Last Rights (album)|Last Rights* (1992
* *(The Process (Skinny Puppy album)|The Process* (1996
* *(Puppy Gristle* (2002)
* *(The Greater Wrong of the Right* (2004)
**(Deutsche Alternative Charts|DAC Top 50 Albums #1
**Top Heatseekers #7
**(Top Independent Albums #9
**The Billboard 200 #176
* *(Mythmaker* (2007)
**Top Heatseekers #4
**Top Electronic Albums #5
**Top Independent Albums #17
**The Billboard 200 #200
* *(Chainsaw (single)|Chainsaw* (1987)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות קנדיות
זוהר דיין

[250px|ממוזער|זוריק דיין (שני מימין) עם כמה מחברי [החבורה בגבול שווייץ-צרפת, 1946]]
**זוהר (זוריק) דיין** (8 באפריל 1926 – 14 באפריל 1948) היה לוחם הבריגדה היהודית וההגנה שנהרג במהלך הקרב על רמת יוחנן.

## ביוגרפיה
זוהר דיין נולד ב-8 באפריל 1926 בנהלל לדבורה ושמואל דיין, אח צעיר למשה ולאביבה.

בשנת 1940, כשנסע לבקר את אחיו משה בכלא עכו, התבקש להעביר ידיעות לאסירים, נתפס ונעצר. בשנת 1942 החליט לנסוע לבקר את אחותו ששירתה אז בחיל העזר לנשים במצרים. נתפס ונעצר בחשד שהוא מרגל.

כשחזר לנהלל, פגש את מימי לבית דופלט, שלמדה בבית הספר לנערות בנהלל.

בנובמבר 1944 התגייס לבריגדה היהודית ונשלח למחנה אימונים במצרים, רק במאי 1945 נשלחה הפלוגה שלו לאיטליה ולמעשה זוריק הגיע לאירופה אחרי סיום הקרבות. המפגש עם ניצולי השואה גרם לו להירתם לסייע ב"בריחה".

באפריל 1946, כאשר שוחררה הפלוגה שלו, מסר זוריק את ניירותיו לפליט יהודי בשם אשר וייגלר שהגיע במקומו לארץ ישראל, והוא עצמו נשאר באיטליה כחלק מהחבורה.

בסוף 1946 החליט זוריק שתרם דיו, הגיע לירושלים אל חברתו, מימי, שלמדה בבצלאל. הם נישאו בנהלל והתגוררו בירושלים. ב-1947, לאחר סיום לימודיה של מימי, עברו לקריית חיים וזוריק עבד כפועל במחצבה.

היה ממקימי גדוד 21 של חטיבת כרמלי ושימש כמפקד פלוגה א' בגדוד.

סגן זוריק דיין נהרג במהלך הקרב על רמת יוחנן בה' בניסן תש"ח 14 באפריל 1948 בניסיון להתקיף בכסאייר את הגדוד הדרוזי שהגיע מסוריה כחלק מ"צבא ההצלה". במהלך ניסיון לחלץ את גופת דיין, נהרג , מפקד מחלקה.

דיין הותיר אחריו אלמנה, מימי, ותינוק בן שלושה חודשים, עוזי, לימים סגן הרמטכ"ל, ראש המועצה לביטחון לאומי וחבר כנסת. לאחר מותו, נישאה אלמנתו לאיש הפלי"ם וחובל בחיל הים, משה רבינוביץ'.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים
*  באתר "יזכור"
* באתר פל-ים
* עץ המשפחה של שושלת דיין
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:נהלל: אישים
קטגוריה:חללי ההגנה במלחמת העצמאות
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
זוהר דיין
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת העצמאות
קטגוריה:חללי מלחמת העצמאות עד להקמת המדינה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בנהלל
קטגוריה:חיילי חטיבת כרמלי במלחמת העצמאות
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת העצמאות
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1948
יוזף פלאץ

**יוזף פלאץ** (בגרמנית: **Joseph Platz**; 11 באפריל 1905 – 30 בדצמבר 1981) היה שחמטאי, רופא ומחברם של שני ספרי שחמט יהודי-אמריקאי. יליד קלן שבגרמניה.

## ביוגרפיה
יוזף פלאץ היה בנם של יעקב פלאץ ואשתו רוזה ששם נעוריה היה רוזנטל. אבות המשפחה הגיעו לקלן בתקופת גירוש ספרד והשם פלאץ נגזר מהשם הספרדי Plaza. המצבה הישנה ביותר של בני משפחת פלאץ, שנקברו בקלן, מתוארכת ל-1610. כילד בגרמניה, בתקופת מלחמת העולם הראשונה, התנסה פלאץ בהפצצות וברעב ובמות אביו כשהיה רק בן 11 ואחותו בת 7. לאחר הבר מצווה, בגיל 14, למד שחמט מדודו וזכה לקבל לעיתים קרובות, כמתנה מאמו, ספרי תאוריה של שחמט. מאחר שחבריו למשחק השחמט, החיילים הבריטיים שהתאכסנו בביתם, לא שיחקו ברמה גבוהה, נרשם פלאץ למועדון שחמט (ב-1920 היו בקלן לבדה 33 מועדוני שחמט).

לאחר סיום בית הספר התיכון, עבד פלאץ כמתלמד בבנק. אימו נישאה בשנית לאלמן מארצות הברית והלה שכנע את פלאץ שרופא עשוי להתפרנס טוב יותר מעובד בנק, לכן, לאחר סיום שלוש שנות החניכות בבנק, פנה פלאץ ללימודי רפואה.

במהרה בא כישרונו לידי ביטוי והיה לאלוף השחמט של העיר ב-1926. הוא למד רפואה וסיים בהצלחה ב-1930, כשהתחיל לעבוד כרופא פנימי בהנובר, שם גם זכה באליפות העיר. בהמשך קיבל עבודה כרופא מנתח בבית החולים של העיר אופנבורג ולא נותר לו פנאי לשחמט, אך את אליפות העיר הזאת לקח בקלות, בתוצאה של 20:0. לאחר עליית אדולף היטלר לשלטון בגרמניה עבר פלאץ לשווייץ, שם נאלץ לחתום על התחייבות שלא יעסוק בשום עבודה, כתנאי לקבלת אשרת שהייה ל-3 חודשים. בתקופה זו התפרנס ממשחקי שחמט בבתי הקפה המקומיים תמורת פרנק או שניים ולמד אנגלית, כדי לקבל אישור הגירה לארצות הברית, אישור שקיבל ביום בו ביקרה אותו משטרת שווייץ כדי להודיע לו שאישור השהייה שלו פג תוקפו.

בארצות הברית עבד פלאץ כרופא, אך גם משחמט לא הניח את ידו. הוא זכה 3 פעמים באליפות מסצ'וסטס ו-4 פעמים באליפות ניו אינגלנד. באליפות הפתוחה של מערב מסצ'וסטס ועמק קונטיקט זכה 14 פעמים. הוא השתתף באליפות ארצות הברית של 1948 והגיע למקום ה-14. בשנים 1939–1940, לאחר שעבר לניו יורק פגש שם את עמנואל לסקר שאיתו היה מיודד עוד מגרמניה, ושיחק איתו משחקי אימון.

פלאץ פרסם שני ספרים בתחום השחמט, האחד ספר זכרונות והשני ספר עם מבחר ממשחקיו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:שחמטאים יהודים גרמנים
קטגוריה:שחמטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחמטאים יהודים בשואה
קטגוריה:יהודים שמוצאם ממגורשי ספרד
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1981
צבי קמיל

**צבי קמיל** (כ' באייר תרצ"ה, 23 במאי 1935 – ט"ז באב תש"ע, 27 ביולי 2010) היה מדען וממציא ישראלי, מראשי רפא"ל, ממקימי הכור הגרעיני בדימונה, חתן פרס ביטחון ישראל, וראש הוועדה המייעצת לבטיחות גרעינית.

## ביוגרפיה
קמיל נולד בפולין למשפחה דתית, בנם של אליעזר ובלה קמיל. ערב מלחמת העולם השנייה עלתה משפחתו לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב. אביו, סוחר שטיחים, הקים בפתח תקווה את מפעל "מרינו" לטוויית צמר ועמד בראשו עד פטירתו ב-1963. קמיל למד בבית הספר הדתי "מוריה" ובתיכון העירוני הדתי. בסיום לימודיו, בשנת 1953, למד בטכניון לימודי אלקטרוניקה ובקרה אוטומטית, ובשנת 1958 השתלם בבית הספר למדעי הגרעין בשיקגו. כעבור שנה, השתלם בצרפת כחבר הצוות שעתיד היה להקים את הקריה למחקר גרעיני - נגב בשנת 1960.

בשנה הראשונה לאחר הקמת הקריה למחקר גרעיני היה קמיל אחראי לבטיחות מבנה הכור. לאחר מכן הצטרף לרפא"ל ועבד בה במשך שבע שנים, שבמהלכן זכה בפרס ביטחון ישראל לשנת 1965 על פועלו.

בשנת 1969 פרש להקמת מפעל האלקטרוניקה "בטא" בבאר שבע, שבו פותחו מערכות לאיתור מוקשים, בקרי חום ומכשירים העוסקים בשדות מגנטיים. 

בשנת 1976 שב לשירות הציבורי, לאחר שמונה על ידי שר התקשורת, אהרן אוזן, למדען הראשי במשרד התקשורת. בתקופת כהונתו, הוקמה מעבדת הפיתוח הראשונה במשרד, ובה פותח תחום הסיבים האופטיים ומחשוב מרכזיות הטלפון. 

לאחר שנתיים בתפקיד, עבר לחברת "אלסינט" בה שימש במספר תפקידים, בהם פיתוח וייצור מכשיר ה-MRI הראשון בישראל, עבורו זכה בפרס קפלן. לאחר שבע שנות עבודה ב"אלסינט", ייסד קמיל את חברת "אירוטל", שבה פותח לראשונה כרטיס החיוג "ביג טוק" וכן פותח מכשור רפואי.

במקביל לפעילותו זו מונה בשנת 1974 לחבר בוועדה המייעצת לבטיחות גרעינית. בשנת 1985 נבחר לעמוד בראשה, ושימש בתפקידו עד לפטירתו בשנת 2010.

## משפחתו
קמיל נישא לצפירה, בתו של ד"ר ישראל האיתן (הייטנר), שהיה רבו של חיל הים. חמותו, שרה תמר האיתן, הייתה בתו של הרב משולם ראטה, גיסו היה הרב יצחק מאיר האיתן, אשר כיהן כרב השומרון. בתו הבכורה, רחל חגית, הייתה נשואה לאבי רט עד פטירתה בשנת 2023. בשנת 1982 שכל קמיל את בתו עטרת, שהייתה בת 20 במותה. 
כמו כן קמיל היה דודנו של הרב חיים קמיל, ראש ישיבת אופקים.

במקביל לתפקידיו הרבים והחשובים לביטחונה של מדינת ישראל, ניהל קמיל אורח חיים דתי אדוק, שכלל יקיצה מדי יום בשעה 3:30 לפנות בוקר, טבילה במקווה, ומסירת שיעור בדף היומי בבית הכנסת ברחוב בר כוכבא בתל אביב. פעם אמר "אנשים היודעים מהם תפקידיי הביטחוניים הסודיים, חושבים שביטחון מדינת ישראל נובע ממה שאני עושה בין שמונה בבוקר לשמונה בערב. ואני אומר לך שביטחון ישראל נובע ממה שאני עושה בין שלוש בבוקר לשמונה בבוקר".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי בית הספר מוריה (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי בית הספר צייטלין
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת חשמל
קטגוריה:עובדי הקריה למחקר גרעיני – נגב
קטגוריה:אנשי תוכנית הגרעין של ישראל
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: עובדי רפאל
קטגוריה:מדענים ישראלים
קטגוריה:מדענים ראשיים במשרד התקשורת
קטגוריה:ממציאים ישראלים
קטגוריה:סגל רפאל
קטגוריה:זוכי פרס קפלן
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:מגידי שיעור בדף היומי
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
תיארוך אשלגן-ארגון

**תיארוך אשלגן-ארגון** או "**תיארוך K-Ar**" הוא שיטת תיארוך רדיומטרי אשר נועדה לתיארוך חומרים. השיטה מבוססת על ידיעת קצב הדעיכה הרדיואקטיבית של איזוטופים טבעיים, ושיעורו של קצב זה בעת המדידה. שיטת "אשלגן-ארגון" משמשת למציאת גילם של חומרים אשר בהרכבם הכימי מצוי היסוד כימי אשלגן, דוגמת נציץ, מינרלי חרסית, סלעי התאדות דוגמת מלח בישול, וטפרה – כלל החומר הנפלט מהר געש בעת התפרצות געשית ונופל לקרקע.

## הרקע
כאשר מדובר בסלעים ממוצא מגמטי אין אפשרות להשתמש בשיטה המקובלת של התיארוך הרדיומטרי תיארוך פחמן-14, שכן בבזלת אין פחמן. ברם, הבזלת מכילה מעט אשלגן. אחד האיזוטופים של אשלגן 40K הוא חומר רדיואקטיבי טבעי וקיימת התמרה קבועה ויציבה שלו, על ידי לכידת אלקטרון תוך פליטת קרינת גמא לאיזוטופ של הגז האציל ארגון - 40AR. ההתמרה איטית מאוד - זמן **מחצית החיים** של האיזוטופ הרדיואקטיבי - הוא מיליארד ורבע שנים.

קיימת הבעיה כיצד להפיק אותו שכן, גז הארגון נוצר בתוך הסלע החל מרגע התגבשותו. בתוך הסלע הוא נלכד בתוך שריגי הגבישים של הסלע. לשם כך יהיה עלינו להמיס את השריגים ולשחרר את הגז.

## שיטת העבודה
קביעת גיל הבזלת נעשית בשיטה הבאה:
# חישוב כמות האשלגן בסלע.
# התכת הבזלת בחום גבוה, למעשה נחזיר אותה למצב של לבה.
# שחרור הגזים שבתוכה.
# בידוד הגז ארגון 40AR.
# מדידת כמותו.
# היחס בין אשלגן 40K לבין 40AR תאפשר לחשב את הזמן שעבר מאז התגבשות הסלע, כלומר את גיל הבזלת מאז שיצאה לקרום כדור הארץ. גיל שייקבע בשיטה זו נקרא "גיל רדיגני".

## הגיל הרדיוגני של בזלת הכיסוי
מדידות שנעשו בסביבות בקעת כנרות העלו כי גיל גג בזלת הכיסוי בממוצע הוא 4.29 מיליוני שנים +- 0.18, לפי הפירוט כדלקמן:

## לקריאה נוספת
* דורון מור, **התופעות הוולקניות ברמת הגולן**, (מתוך) **ארץ גולן והחרמון** בעריכת אבי דגני ומשה ענבר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993.
1970

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מתכות אלקליות
קטגוריה:גזים אצילים
קטגוריה:טכנולוגיה גרעינית
קטגוריה:גאוכרונולוגיה
קטגוריה:שיטות תיארוך
קטגוריה:אשלגן
חסון

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
אריאל רוט

**אריאל רוט** (ט"ז בתמוז ה'תש"ג, 19 ביולי 1943 – כ"ז באלול ה'תשנ"ט, 18 בספטמבר 1998) היה מהנדס ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל.

## ביוגרפיה
רוט נולד בעפולה וסיים את לימודיו בתיכון "אורט" בנתניה במגמת חשמל. בשנת 1960 התגייס לצה"ל ושירת כקשר בחיל הקשר וכאלחוטן בחיל השריון. לאחר שירותו הוא המשיך לעסוק בתחום הקשר והאלקטרוניקה, בהם עסק כתחביב משנות ילדותו, ולמד לימודי הנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון, אותם סיים בשנת 1969. במקביל ללימודיו הוא הועסק כטכנאי ברשות הדואר ובתחנת הרדיו "קול ישראל".

בשנת לימודיו האחרונה התקבל רוט לשירות הביטחון הכללי והיה ממקימי יחידת הטכנולוגיה במסגרתו. בשנות עבודתו הוא עסק בפיתוח מכשור תקשורת, מחשבים ואלקטרוניקה ובאבטחת מידע ובשנת 1985 זכה על פועלו בפרס ביטחון ישראל. במהלך שנים אלו הוא למד לימודי תעודה במדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב והיה מראשי אגודת חובבי הרדיו.

רוט נפטר לאחר מחלה בשנת 1998, והובא למנוחות בבית העלמין שיכון ותיקים בנתניה.

## קישורים חיצוניים
* קורות חייו באתר שירות הביטחון הכללי

קטגוריה:בוגרי אורט יד ליבוביץ
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת חשמל
קטגוריה:אנשי השב"כ
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: עובדי שירות הביטחון הכללי
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בנתניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
יעקב אינגרמן

ממוזער|אינגרמן שני משמאל בישיבת מפקדת יחידת חצב בשנת 1972
ממוזער| פרס ביטחון ישראל 1961
**יעקב אינגרמן** (ברוסית: **Яков Ингерман**; 5 במאי 1919 – 15 בנובמבר 2007) היה מרגל יהודי סובייטי בצבא גרמניה הנאצית, איש מודיעין ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל.

## ביוגרפיה
אינגרמן נולד בשפטיבקה שבאוקראינה, למד מתמטיקה באוניברסיטת קייב בשנים 1937–1940 ולאחר מכן, עבד כמורה.

במלחמת העולם השנייה גויס לצבא האדום, השתתף בבלימת המתקפה הגרמנית, נפצע, ובבית חולים ברוסטוב גויס למודיעין. לאחר קורס של חצי שנה הוא הופעל במסגרת המודיעין הקרבי לגיוס פעילים בארצות הכבושות על ידי גרמניה הנאצית לפעילות פרטיזנית מחתרתית. הוא הוצנח בשנת 1942 באזור טגנרוג, בזהות בדויה של טרקטוריסט שאמו גרמנייה ואביו קוזאק שנשפט בטיהורים הגדולים. בשל ידיעותיו בשפה הגרמנית התקבל כמתורגמן ביחידה גרמנית ולאחר מכן עבר ליחידה טכנית של הוורמאכט שחיברה קווי חשמל וקווי אספקת מים ושירת בה במשך שנתיים וחצי. במקביל פעל לגיוס פרטיזנים והבריח לרשותם נשק. באוגוסט 1943, כשהוא בדרגת רב"ט, הועבר עם היחידה לאיטליה, שם השתתף בפעולות חבלה של פרטיזנים איטלקים ויוגוסלבים בסמוך לעיר טרנטו, שם הצליח להבריח קבוצת שבויים סובייטים. במאי 1945 הכוחות האמריקאיים הגיעו לאזור.

### לאחר מלחמת העולם השנייה
באיטליה נישא לאלברטה, בתה של הדוכסית האיטלקייה שעזרה לפרטיזנים אולגה מָארִיני, היה פעיל בתנועת הבריחה בראשותו של מאיר דודזון, ובשנת 1946 עלו בני הזוג לארץ ישראל, באונייה "יאשיה ווג'ווד" במסגרת ההעפלה, והתיישבו בקיבוץ אילון, שם נולדה בתם, מרים. כעבור זמן קצר שבה רעייתו עם בתם לאירופה.

אינגרמן התגייס לחיל המודיעין ושירת ביחידת ההאזנה 515 (לימים, יחידה 8200), בה הכיר את רעייתו השנייה, שולה הלפרין. במסגרת יחידת ההאזנה הוקם על ידי אינגרמן "המדור הרוסי", ובמסגרת יחידת חצב הוקם בפיקודו מדור מזרח אירופה למודיעין ממקורות גלויים ברוסית. יחד עם אשתו, זכה בשנת 1961 בפרס ביטחון ישראל.

לאחר פרישתו מצה"ל הצטרף לארגון נתיב וערך את דברי הסאמיזדאט שנכתבו על ידי יהודי ברית המועצות והופצו ביניהם.

נפטר ב-15 בנובמבר 2007 בגיל 88, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ עינת.

בתו היא ענת מטר, ונכדו הוא חגי מטר.

## לקריאה נוספת
* יעקב אינגרמן, **יהודי ב"שירות" הרייך**, הוצאת ביתן, 2001.

## קישורים חיצוניים

* 
* דף פעולותיו ברשימת הלוחמים של אתר ארגון הפרטיזנים, לוחמי המחתרות והגטאות
* משירות בצבא הגרמני למוסד לעליה ב' - סיפורו של יעקב אינגרמן, באתר הפלי"ם.

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי נתיב
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: חיילי צה"ל
קטגוריה:חיילי יחידה 8200
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים בכוחות המזוינים של ברית המועצות
קטגוריה:מרגלים יהודים
קטגוריה:מרגלים למען ברית המועצות
קטגוריה:מרגלים שפעלו נגד גרמניה הנאצית
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מברית המועצות
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מאיטליה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייב
קטגוריה:אישים הקבורים בעינת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
יגאל ברוכי

**יגאל ברוכי** (נולד ב-1944) הוא לשעבר מנכ"ל ונשיא "אלביט" וחתן פרס ביטחון ישראל.

## ביוגרפיה
ברוכי נולד בחיפה, בוגר בית הספר בסמ"ת ובשנים 1965–1968, בתום שירותו הצבאי, למד לימודי הנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. לאחר קבלת התואר הוא הצטרף לחברת "אלביט" כמהנדס פיתוח ובמהלך השנים קודם לתפקידי ניהול ברמות שונות, בהם מנהל פיתוח של פרויקטים ביטחוניים ובשנת 1981 למנהל חטיבת הפיתוח וההנדסה בדרג סמנכ"ל. בשנים 1983–1984 הוא עמד בראש פעילות החברה בארצות הברית.

בשובו לישראל מונה ברוכי לתפקידי מנכ"ל שונים בחברות-בנות של אלביט. בשנת 1989 הוא מונה לסמנכ"ל תפעול בחברה ואחראי על תחומי מערכות היבשה והים.

בנובמבר 1996 פוצלה חברת אלביט לשלוש חברות: "אלביט מערכות בע"מ", שריכזה את הפעילות הביטחונית; "אלביט הדמיה רפואית בע"מ", שקלטה את עסקי הרפואה; ו"אלביט בע"מ", שנותרה עם פעילות אלקטרוניקה אזרחית (שהנכס העיקרי בה באותה עת היה קו הייצור לטלוויזיות). המניות של כל שלוש החברות נרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ובנאסד"ק.

לאחר הפיצול מונה ברוכי למנכ"ל "אלביט בע"מ", תחת הנהגתו הפכה החכרה לחברת השקעות בתחומי התקשורת, והמסחר האלקטרוני באמצעות חברות בנות, שהמהותית בהן הייתה חברת הסלולר פרטנר תקשורת. אלביט הייתה שותפה בקבוצת פרטנר שזכתה במכרז של משרד התקשורת להפעלת רשת סלולרית שלישית בישראל. באוקטובר 1999, פחות משנתיים לאחר שהוקמה, הונפקה פרטנר בהצלחה רבה, תוך יצירת רווח ניכר לבעלי המניות.

לבד מפרטנר השקיעה אלביט בתקופתו של ברוכי במספר חברות הזנק, בהן: סלניום (Cellenium), חברת בת שפיתחה מערכות לגביית תשלומים באמצעות הרשת הסלולרית, סלאקט (CellAct) שפיתחה מערכת לבניית אפליקציות סלולריות בטכנולוגיית מסרים קצרים (SMS), דיליג'נס (Dealigence), שהוקמה על ידי היזם פרופ׳ עודד שמואלי ובניהולו של בני יחזקאל ופיתחה פלטפורמה לניהול שווקים אלקטרוניים, פיץ' נטוורקס (Peach Networks) שנמכרה למיקרוסופט תמורת 43 מיליון דולר, והיינקס (Hynex) שנמכרה לסיסקו תמורת 129 מיליון דולר. אלביט גם השקיע בחברת ישראסט לשירותי תקשורת לוויינית, ומכרה אחר כך את חלקה לחברת גילת תקשורת.

בספטמבר 2001 פרש ברוכי מתפקידיו בעקבות המיזוג עם חברת האם אלרון, ונותר חבר מועצת המנהלים.

לאחר פרישתו מונה למנהל חברת ההשקעות אליס לאב, אחר כך מונה כיושב ראש פעיל של חברת טלרד, תפקיד ממנו פרש בשלהי 2003. כמו כן הוא עמד בראש ועדת ההשקעות של "כור הון סיכון".

## פרסים והוקרה
בשנת 1984 הוענק לברוכי יחד עם אריה פיינגולד ומאיר בוטבול פרס ביטחון ישראל עבור הישגיו בפיתוח ייחודי עבור חיל הים.

## הערות שוליים

קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל
קטגוריה:משקיעי הון סיכון ישראלים
קטגוריה:ישראלים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:מנכ"לי אלביט מערכות
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:בוגרי בסמ"ת
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת חשמל
קטגוריה:סמנכ"לי תפעול ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
שריף (אסלאם)

**שָׁרִיף** (בערבית شريف, שפירושו "מכובד", "אציל") הוא תואר שבטי ערבי מסורתי הניתן למגן נכסי השבט כגון רכוש, בארות ואדמה.

הסונים ייחדו בעבר בתואר "שריף" את צאצאיו של חסן בן עלי, כדוגמת בני שבט הטבאטבאי . בעוד צאצאיו של חוסיין בן עלי מכונים "סייד". לאחר סיום שלטון ההאשמים במכה כונו גם צאצאיו של חסן בכינוי "סייד". חסן וחוסיין הם נכדיו של הנביא מוחמד דרך נישואיו של עלי בן אבי טאלב לבתו פאטמה.

בין 1201 ועד כיבוש מכה על ידי אבן סעוד בשנת 1925 המשפחה ההאשמית, ששלטה בערים הקדושות מכה ומדינה, החזיקה בתואר "השריף של מכה", ואיתו לעיתים גם בתואר "מלך החיג'אז". לעיתים פעלה המשפחה ההאשמית בחסות שושלות מוסלמיות ששלטו על שטחים נרחבים במזרח התיכון, כגון בית עבאס, האיובים, הממלוכים והחל מ-1517 הסולטאן העות'מאני; יחד עם זאת, תנאי השטח הקשים בחצי האי ערב והאוכלוסייה השבטית מנעו שלטון אפקטיבי של המעצמות האזוריות, והשריף שמר על מידה רבה של אוטונומיה.

תפקידו הרשמי של השריף של מכה הוא להגן על הערים הקדושות ולהבטיח את ביטחונם של עולי הרגל בחאג'.

לתואר שַריף אין קשר לשוני לתואר שֵריף באנגלית. המילה האנגלית שריף היא התפתחות לשונית של תואר האנגלי העתיק shire-reeve שמשמעותו "אוכף חוק מחוזי".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תארים
קטגוריה:תארים ותפקידים באסלאם
קטגוריה:תוארי אצולה
חדר אדום

"**חדר אדום (הרמוניה באדום)**", הוא שמו של ציור פוביסטי משנת 1908 מאת הצייר הצרפתי אנרי מאטיס, ומוצג כיום במוזיאון ארמיטאז' שבסנקט פטרבורג. הציור נקרא במקומות שונים גם "הקינוח".

## תיאור היצירה
הציור מתאר פנים חדר ובמרכזו שולחן אוכל גדול. מצד ימין של השולחן מתוארת אישה הלבושה שמלה שחורה וסינר לבן, דבר העשוי להעיד על היותה עובדת בית. האישה מניחה צלחת ועליה פירות שונים. על השולחן מונחים גם פירות נוספים, שני קנקני משקה מזכוכית וקערת פירות על רגל גבוהה, שבמרכזה אגרטל פרחים. 

קירות החדר, כמו גם מפת השולחן, מעוטרים בדגם אורנמנטי כחול, על רקע צבע אדום עז. דגם זה יוצר השטחה של תחושת המרחב. אלמנט נוסף הקיים ביצירה הוא מעין חלון או ציור של נוף התלוי בצידו השמאלי של החדר. בידי הצופה אין מספיק כלים להכריע האם אלמנט זה יוצר אשליה של מרחב ממשי או רק מסמן את ייצוגו. 

מרטין פוקס, חוקר אומנות, מתייחס לציור זה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים
קטגוריה:אנרי מאטיס
קטגוריה:פוביזם
קטגוריה:ארמיטאז': ציורים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1900
קטגוריה:1908 בצרפת
יעקובסון

**יעקובסון** (וכן **יעקבסון**, **יעקבזון**, **יעקובזון**, **יאקובסון** ו**יאקובסן**) הוא שם משפחה שפירושו הוא "בן יעקב".

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם יעקב