open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
להציל את לנינגרד

**להציל את לנינגרד** (ברוסית: **Спасти Ленинград**) הוא סרט מלחמה בבימויו של הבמאי אלכסיי קוזלוב, שהיה שותף לכתיבת התסריט וגם הפיק. הסרט מתרחש בתקופת מלחמת העולם השנייה ומתמקד בתחילת המצור על לנינגרד. במקור תוכנן להיקרא "המצור. ההתחלה".

אירוע הקרנת הבכורה נערך ב-25 בינואר 2019 בסנקט פטרבורג והסרט הופץ להקרנות מסחריות ביום השנה ה-75 לסיום המצור על לנינגרד, ב-27 בינואר 2019.

## רקע
הסרט מתבסס על האירועים האמיתיים של טביעת דוברה מספר 752 שהייתה בשימוש על ימת לדוגה וסיפקה מזון אל לנינגרד הנצורה על דרך החיים. בליל 17 בספטמבר 1941, בזמן פינוי אנשים מלנינגרד, הדוברה דלפה וטבעה במעמקי הלדוגה ועליה אלף איש. באותו זמן, 460 אנשים מתו על הדוברה שנגררה על ידי הסירה "סלמז'", אשר נשאה תגבורת צבאית אל לנינגרד. יחד עם סלמז', סייעה בגרירה גם הסירה "אוריול" ויחד הם הצליחו להציל 240 אנשים, 216 ו-24 אנשים בהתאמה. במספר כולל של ההרוגים נכללו גם 433 צוערים, 132 בוגרי האקדמיה הצבאית הרפואית, 8 מפקדים זוטרים, 36 קצינים ו-46 נשים, כמו גם כל ששהו על הדוברה עם ילדיהם ו-30 עובדים אזרחיים וחיילי האקדמיה הרפואית הימית והמינהל ההידרוגרפי של הצי (שמנה יותר מ-685 איש). בנוסף, נספתה מחלקה שלמה של צוערי בית הספר הלנינגרדי הצבאי להנדסה ותלמידי בית הספר המקצועי ועמם קצינים, נשים וכל הילדים ועובדי המינהל הטכני ומינהל הארטילריה שהיו איתם. בין אלה שניצלו היו גם 184 אנשים (160 שהועלו לסירת "אוריול" ו-24 לסירת "סלמז'") שהשתייכו לאקדמיה הרפואית הימית והמינהל ההידרוגרפי של הצי ועוד 56 אזרחים.

## תקציר עלילת הסרט
ספטמבר 1941. החודש הראשון של המצור על לנינגרד. קוסטיה ונסטיה הם צעירים מאוהבים המנסים לפלס דרכם מחוץ ללנינגרד הנצורה על דוברה שיוצאת על ימת לדוגה. אך בלילה הם מותקפים בהפצצות מהאוויר והדוברה סופגת אש כבדה.

## שחקנים ודמויות

## הפקה
ממוזער|הדוברה 752 נושאת מזון ללנינגרד הנצורה על ימת לדוגה.
הצילומים נערכו בסנקט פטרבורג ובפרבריה במאי 2018 בשיתוף פעולה עם לנפילם. ביוני 2018 נערכו צילומי השלמה בחופי אגם אילמן שבמחוז נובגורוד.

## ראו גם
*ההתקפה על לנינגרד

## קישורים חיצוניים

* להציל את לנינגרד באתר parkcinema.az
* "להציל את לנינגרד" באתר kinobusiness.com
* "להציל את לנינגרד" באתר kinopoisk.ru
* "להציל את לנינגרד" באתר vokrug.tv
* "להציל את לנינגרד" באתר filmpro.ru
* "להציל את לנינגרד" באתר kinometro.ru
* להציל את לנינגרד באתר kinopark.am
* קדימון הסרט באתר יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2019
קטגוריה:לנפילם
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטי דרמה רוסיים
קטגוריה:סרטי פעולה רוסיים
קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:המצור על לנינגרד
המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית

"**המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית**" (ביפנית: **国立西洋美術館**) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם בפארק אואנו, ברובע טאייטו של העיר טוקיו, יפן.

ראשיתו של המוזיאון הוא באוסף האמנות המערבית של קוג'ירו מטצוקטה (Kōjirō Matsukata), שכלל כ-370 יצירות אמנות במדיה שונות. המוזיאון נפתח בשנת 1959 במבנה שתוכנן על ידי האדריכל לה קורבוזיה, והוא הוכרז ב-2016 כחלק מאתר המורשת העולמית "העבודה האדריכלית של לה קורבוזיה" ביחד עם עוד 16 מבנים וקומפלקסים שתכנן ברחבי העולם. המוזיאון מכיל יצירות אמנות שנוצרו באירופה ובארצות הברית החל מתקופת רנסאנס ועד לסוף המאה ה-20. בין היצירות הידועות עבודות של לוקאס קראנאך האב, אל גרקו, פאולו ורונזה, ג'ובאני בטיסטה טייפולו, טינטורטו, גוסטב קורבה, פול גוגן, פול סזאן, קאמי פיסארו, קלוד מונה, אדואר מאנה ורבים נוספים. בין הפריטים אוסף גדול של יצירות אוגוסט רודן, שנקנו על ידי קוג'ארו בתקופת מגוריו בפריז ונוצקו מן התבניות המקוריות של הפסלים. חלק מן העבודות, כגון "שערי הגיהנום" או "שועי העיר קאלה" מוצבים בחזית המוזיאון. המוזיאון מציג תערוכות מתחלפות שונות לצד תצוגת קבע גדולה של אוסף המוזיאון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* אתר המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית

קטגוריה:יפן: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:טוקיו: מוזיאונים
קטגוריה:יפן: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:מבנים שתכנן לה קורבוזיה
פיה מאריי

**פיה מאריי** (באנגלית: **Pia Marais**; נולדה בשנת 1971) היא תסריטאית ובמאית קולנוע דרום אפריקאית.

## ביוגרפיה
פיה מאריי נולדה בשנת 1971 ביוהנסבורג שבדרום אפריקה, להורים שוודים ודרום אפריקאים. היא גדלה בדרום אפריקה, אחר כך בשוודיה ובספרד. היא למדה פיסול וצילום בלונדון, באמסטרדם ובדיסלדורף, וקולנוע באקדמיה בברלין, שם היא חיה בימים אלה.

בשנת 2007, לאחר מספר סרטים קצרים שהיא ביימה, ביימה מאריי את הסרט הראשון שלה "Die Unerzogenen" (בתרגום חופשי לעברית "ללא השכלה"). הסרט השני שלה "At Ellen's Age" (בתרגום חופשי לעברית "בגיל של אלן") הוצג לראשונה בשנת 2010 בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בלוקרנו ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.

כדי לצלם את הסרט השלישי שלה, "ליילה פורי", היא חזרה לארץ הולדתה דרום אפריקה. הסרט היה מועמד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין שהתקיים ב-11 בפברואר 2013, וזכה לשבח מהשופטים.

בשנת 2017, זכה סרט הטלוויזיה שלה "So auf Erden" (בתרגום חופשי לעברית "אז על פני האדמה"), בפסטיבל הסרטים של מינכן.

## פילמוגרפיה
### סרטים קצרים
* "Loop" (1996)
* "Deranged" (1998)
* "Tricky People" (1999)
* "17" (2003)

### סרטים באורך מלא
* "Die Unerzogenen" (2007)
* "Im Alter von Ellen" (2010)
* "ליילה פורי" (2013)
* "So auf Erden" (2017)
* "Transamazonia" (2024)

## פרסים
* 2007: פסטיבל מעבר אירופה - הסרט העלילתי הטוב ביותר, עבור הסרט "Die Unerzogenen"
* 2011: פסטיבל מעבר אירופה - הסרט העלילתי הטוב ביותר, עבור הסרט "At Ellen's Age"

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:במאיות קולנוע דרום אפריקאיות
קטגוריה:תסריטאיות קולנוע דרום אפריקאיות
קטגוריה:נשים דרום אפריקאיות
קטגוריה:קולנוע בדרום אפריקה
קטגוריה:דרום אפריקאיות שנולדו ב-1971
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1971
פרסוכוס

**פרסוכוס** (שם מדעי: *Parasuchus*; מלטינית: "קרוב לתנין") הוא סוג של זוחל נכחד מקבוצת הדיאפסידה שחי בטריאס לפני 222.5-212 מיליון שנה מזמננו. מאובני הזוחל התגלו במאדהיה פרדש ואנדרה פרדש שבהודו. למרות מראהו הוא לא היה קרוב לתנין או לאף זוחל מודרני אלא השתייך לסדרה הנכחדת פייטוזאורים.

ליצור התגלה מין אחד שהתבסס על שני מאובנים שנמצאו ב-1885 בהודו. בתוך בטנו של אחד מהם נמצאו שרידי זוחל מסוג Malerisaurus שנטרף או נאכל. במשך זמן רב הסוג Paleorhinus, שמאובניו נמצאו באירופה ואמריקה הצפונית, אוחד עם סוג זה וכיום רואים בו רבים טקסון מוטל בספק. עם זאת כמה חוקרים רואים ב-Paleorhinus סוג נפרד.

## תיאור
זוחל זה הגיע לאורך 2.5 מטר וגובה 35 סנטימטר ושקל 50–100 קילוגרם. מבנה לסתותיו הזכיר לסתות של גוויאל עם שיניים מובלטות מהלסת והחלק הקדמי של הלסת העליונה בלט כלפי מעלה, בצורה שנועדה לעזור לו לנשום במים. ככל הנראה היה לו ציפוי שריון דומה לזה של התנינים בני זמננו.

על פי מבנה שיניו תנין זה היה אוכל דגים בדומה לגוויאל אך גם גיוון בזוחלים שהתקרבו למים כמו ארכוזאורים קטנים ואף דינוזאורים קטנים, להם הוא ארב במימי אגמים ונהרות בסוף הטריאס. אויביו היו דמויי תנינאים גדולים כמו הפוסטוסוכוס וייתכן שגם כמה תרופודים גדולים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פייטוזאורים
קטגוריה:בעלי חיים שחיו בטריאס בהודו ובמדגסקר
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1885
הקולגיום הלאומי של מקסיקו

ה**קולגיום הלאומי של מקסיקו** (בספרדית: **Mexico Colegio Nacional**) הוא אקדמיה לשם כבוד שנוצרה במקסיקו בצו נשיאותי בשנת 1943 על מנת שתכלול את האישים הבולטים של המדינה, אנשי רוח, אמנים ומדענים. החברות בו היא לכל החיים ומקנה הוקרה מיוחדת. חברי הקולגיום הלאומי מוזמנים לפרקים להרצות בתחומם במסגרת קורסים וסמינרים.
אין לבלבל עם El Colegio de Mexico, מכללת מקסיקו, שהיא בית ספר גבוה לחינוך ולמחקר.

## היסטוריה
הקולגיום הלאומי הוקם ב-8 באפריל 1943 במטרה לקדם את התרבות והמחקר של מקסיקו בתחומים שונים. המוטו של הארגון הוא Libertad por saber (חירות למען הידע) וסמלו הוא נשר המוכן לעוף (המסמל חופש החשיבה) ומעל - שמש לוהטת (המסמלת חוכמה)
צו הקמת הקולגיום שנחתם על ידי נשיא מקסיקו באותה תקופה, הגנרל מנואל אבילה קמאצ'ו (1946-1940), הגביל את מספר חבריו לעשרים בלבד. הם היו אמורים להרצות במושב הרשמי של הארגון החדש במקסיקו סיטי.
בשנת 1971 העלה הנשיא לואיס אצ'ווריה אלברס את מספר חברי הקולגיום לארבעים והרשה להם שירצו וילמדו גם במקומות מחוץ לעיר הבירה. מעל גיל 70 הם פטורים מחובת ההרצאות, אם זה מבוקשם. אנשים שהתאזרחו במקסיקו יכולים להתקבל לקולגיום אם עברו עשר שנים מאז התאזרחותם.
בשנת 1995 הנשיא ארנסטו סדייו תיקן את הכללים בכך שאפשר לכל אזרח מקסיקני להתקבל למוסד זה, בלי קשר לוותק אזרחותם.

## הבניין
מושב הקולגיום הוא בניין שבו שכן עד שנת 1863 בית שהשתייך למנזר לה אנסניאנסה (La Enseñanza). אחרי הרפורמות שהביאו לסגירת המנזר, הוא הפך להיכל המשפט. מאוחר יותר הוא חולק בין הארכיון הנוטריוני הלאומי ולקולגיום הלאומי.
הבניין נראה כמו היום החל משנת 1871. בימי הנשיא לאסרו קארדנס הוא שימש את תנועת הנוער הסוציאליסטי המאוחדת.

הכניסה הראשית לבניין הוא מרחוב לואיס גונסלס אוברגון בין הרחובות ארגנטינה וברזיל. כניסה זו הייתה בעבר הכניסה האחורית של המנזר. לבית בחזית שלוש קומות והוא מכוסה באבן מקומית "טסונטלה" (tezontle), שהיא אבן וולקנית, אדומה ונקבובית. הדלתות, החלונות והמרפסות ממוסגרות באבן אפורה-לבנה הקרויה "צ'ילוקה". החלונות והמרפסות מצוידות במעקות וסורגי ברזל. הכניסה הראשית מובילה דרך אולם כניסה לפאטיו מרכזי. בקומת הקרקע של הפאטיו ישנן פילסטרים ובקומה העליונה - עמודים. החלל החשוב ביותר בבניין הוא אולם האספה, שבו מתקיימים דיונים, מתארגנים טקסי הקבלה של חברים חדשים וכנסים בתחומים השונים.

הבניין מאכסן אוסף של תשעה מזבחות מוזהבים מסוף המאה ה-17, הגדול ביניהם מוקדש למרים אם ישו, במעמד "הגבירה הקדושה של העמוד".
בין הציורים המוצגים בהם נמצאים "עליית מרים" ו"הבתולה של האפוקליפסה" שניהם מאת אנדרס לופס משנת 1779.

## חברים בקולגיום
:**חברים מייסדים (1943)**
*אלפונסו רייס, סופר ודיפלומט,
*דייגו ריברה, צייר ויוצר ציורי קיר
*חוסה וסקונסלוס, סופר ופילוסוף
*חוסה קלמנטה אורוסקו, צייר ויוצר ציורי קיר
*קרלוס צ'אבס, מלחין
ואחרים.

### חברים שהתקבלו אחרי ההקמה, במאה ה-20
*אוקטביו פס, משורר וסופר, חתן פרס נובל לספרות
*קרלוס פואנטס, סופר
*אלפונסו גרסיה רובלס, משפטן
*אדוארדו מאטה, מלחין ומנצח
*לואיס רודריגס, אסטרונום
*רופינו טאמאיו, צייר
ואחרים

### חברים שהתקבלו במאה ה-21
*מריו חוסה מולינה, חתן פרס נובל לכימיה (1995)
*לינדה רוסה מנסנייה, ארכאולוגית
ואחרים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אגודות מדעיות
קטגוריה:מקסיקו סיטי: מבנים
קטגוריה:מקסיקו: מדע וטכנולוגיה
סינהלית

**סינהלית** (**සිංහල**, **סינהלה**) היא שפה המדוברת בפי הסינהלים המרכיבים את הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בסרי לנקה עם כ-70% מהאוכלוסייה ואחת השפות הרשמיות במדינה. השפה משתייכת לענף השפות ההודו-אריות ממשפחת השפות ההודו-אירופיות.

## רקע
סינהלית מדוברת בפי 19 מיליון בני אדם בסרי לנקה, מתוכם 16 מיליון דוברים אותה כשפת אם. היא הפכה לשפה בעלת מעמד רשמי יחד עם טמילית לאחר חוקה שתוקנה ב-1987 הקובעת כי שתיהן תהיינה השפות הרשמיות במדינה. שמה של השפה נגזר מהמילה הסנסקריטית "סימהה"
**सिंह** (אריה), ככל הנראה בשל מקורות המעידים כי אריות שפעו אז באי.

## ראו גם
* טמילית
* סרי לנקה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שפות הודו-איראניות
קטגוריה:סרי לנקה: תרבות
איינדה (סרט)

**איינדה** (באנגלית: **Ayanda**) הוא סרט דרמה רומנטית דרום אפריקאי משנת 2015, שבוים על ידי שרה בלצ'ר ונכתב על ידי טריש מלון. הסרט מספר על איינדה, מעצבת וצלמת מוכשרת שמוכנה לעשות הכל כדי שלא יסגרו את המוסך של אביה שנפטר.

הסרט הוקרן לראשונה בשם "Ayanda and the Mechanic" ("איינדה והמכונאי") בפסטיבל הסרטים של לוס אנג'לס אשר התקיים ב-13 ביוני 2015. בנובמבר 2015, הסרט הופץ על ידי חברת ARRAY. אורך הסרט הוא כ-105 דקות, ושפתו היא אנגלית.

הסרט היה מועמד למספר פרסים וזכה בכמה מהם.

## תקציר העלילה
הסרט מתרחש בדרום אפריקה, ומספר על איינדה, מעצבת וצלמת מוכשרת אשר עובדת במוסך של אביה שנפטר. כאשר אמה והחבר הכי טוב של אמה אומרים לה שהם צריכים למכור את המוסך, איינדה לא מוכנה לכך, עקב הזיכרונות שיש לה ממנו על אביה. איינדה מתחייבת להציל את העסק, בכך שתשפץ מכוניות ישנות בעזרת שני מוסכים נאמנים. הסרט בוחן את המאמץ של איינדה, ואת הרצון שלה לשמור על המוסך של אביה.

## שחקנים ודמויות
* **[[פולו מוגובאני]]** – איינדה
* **אוקייצ'וקו אוקייג'ה** – דוד
* **[[נתחי מושש]]** – דורותי
* **קנת' נקוסי** – זאמה
* **תומאס גומד** – זום
* **ג'אמטה מאמאבולו** – לנקה

## ביקורות
עם הפצת הסרט, הסרט קיבל ביקורות טובות, בנוסף הסרט זכה בציטוט מיוחד מהשופטים של פסטיבל הסרטים בלוס אנג'לס.

## פרסים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2015
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים דרום אפריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
בגמטי (נהר)

**נהר הבגמטי** (בנפאלית: **बागमती खुसी, बागमती नदी**) הוא נהר הזורם בעמק קטמנדו באורך של 597 ק"מ ומהווה קו הפרדה בין קטמנדו ללליטפור. בקרב בודהיסטים והינדואים הנהר נחשב קדוש ומימיו מהווים מי טהרה לאבלים שאת גופות מתיהם מטבילים בנהר 3 פעמים לפני שריפתן. לצידי הנהר מצויים מקדשים רבים. מוצאו של הנהר הוא בהרי ההימלאיה ונמשך עד למפגש נהר במדינת ביהר בצפון הודו.
בשנים האחרונות עקב ריבוי האוכלוסייה בעיר ופינוי האשפה לתוך הנהר, הוא נעשה למזוהם במיוחד.

## היסטוריה
הנהר נחשב מקור לציוויליזציה ולעיור בנפאל ומוזכר בכתבי וינאיה פיטקה כנהר "וואגומודה" (בנפאלית: **वग्गुमुदा**) ובעוד כמה כתבי יד בודהיסטים עתיקים.

## גאוגרפיה
מימיו של נהר הבגמטי נובעים מגבעות בפארק הלאומי שיבאפורי בכפר בגדוואר הממוקם כ-15 ק"מ מעמק קטמנדו. הוא מתחיל ממפגש של 3 זרמי מים הנשפכים דרך גרגויל הבנוי בצורת פה של טיגריס. הנהר עובר בעמק, מפריד בין קטמנדו ללליטפור ונמשך דרומית מזרחית לאזורים המישורים בדרום נפאל. לאחר מכן חוצה בין נפאל להודו בסמוך לכפר בראהמפורי עד שבסופו של דבר
מתחבר לנהר הגנגס בצפון הודו.

## גלריה

Bagmati River, 1950 - 1955.jpg|צילום הנהר משנות ה-50
Bagmati ghats (12654043064).jpg|מקדשים ומבנים לצידי הנהר כיום
Bagmati River at Sundarijal (1).JPG|ממוזער|מפל מים בסונדריג'אל


## ראו גם
* עמק קטמנדו
* לליטפור

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נפאל: גאוגרפיה
קטגוריה:הודו: נהרות
בית המכס התחתון

בית המכס התחתון|שמאל|ממוזער|250px
בית המכס התחתון|שמאל|ממוזער|250px
בית המכס התחתון - תמונה שצולמה על ידי חיילים אוסטרלים ב-1918|שמאל|ממוזער|250px
[בית המכס התחתון ולידו [גשר בנות יעקב. צילום מסביבות 1920(אוסף מטסון - ספריית הקונגרס)|שמאל|ממוזער|250px]]
**בית המכס התחתון** הוא מבנה במורדות המערביים של רמת הגולן, כ-300 מטר מגשר בנות יעקב. שימש בראשיתו כחאן לאירוח שיירות שנעו לאורך דרך הים, כנקודת גבול בין צרפת ובריטניה (לפי הסכם סייקס–פיקו) וכמוצב בתקופת השלטון הסורי ברמת הגולן. מאז סיום מלחמת ששת הימים המקום נטוש ומוזנח על אף היותו אתר היסטורי.

## ההיסטוריה של המקום
בית המכס התחתון ממוקם על דרך הים העתיקה שהובילה עוברי אורח וסוחרים בין מצרים וסוריה. המבנה הוקם בסמוך לגשר בנות יעקב שהיה אחד מהמעברים הבודדים על גבי נהר הירדן והיה קיים עוד מהתקופה הרומית.

באמצע המאה ה-15 הקימו הממלוכים חאן כ-300 מטר ממזרח לגשר שבנו מעל הירדן. החאן החד קומתי נבנה מאבני בזלת מקומיות ושימש את העוברים בדרך המלך. החאן שימש בתפקידו גם בתקופה העות'מאנית.

בסוף המאה ה-19 בנו הטורקים חאן נוסף, בן שתי קומות, מדרום לחאן הממלוכי. בנייה זו נעשתה עם אבן נארי שהובאה ממחצבות באזור. בתקופה זו כונה המקום "ח'אן ג'יסר בנאת יעקוב".

בתקופת המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה התנהל במקום קרב גשר בנות יעקב בין הטורקים הנסוגים וצבאות בריטניה התוקפים. לקראת הקרב ביצרו הטורקים, בראשות אוטו לימן פון זאנדרס, קו הגנה לאורך מורדות הגולן מגשר בנות יעקב עד החולה. במסגרת זו הציבו בבית המכס התחתון ובחצר המקיפה אותו עמדות מקלעים. בתאריכים 27 ו-28 בספטמבר 1918 פרצו הבריטי את קו ההגנה הטורקי וכבשו את המקום.

לאחר מלחמת העולם הראשונה מומש הסכם סייקס–פיקו ומדרונו המזרחי של הירדן הפך לקו הגבול בין בריטניה וצרפת. בריטניה הקימה נקודת מכס ובדיקת סחורות מול משטרת ראש פינה וייתכן שהצרפתים הקימו תחנת מכס זמנית בחאן שבקרבת הגשר אם כי אין לכך עדות ברורה וייתכן והשם בית המכס התחתון הוא שיבוש שנוצר עקב קיום מבנה נמוך מבית המכס העליון.

לאחר מלחמת העצמאות עבר המקום לידי צבא סוריה שהפך אותו לעמדה ולנקודת מעבר גבול. בתחילת מלחמת ששת הימים נכבש המקום על ידי חיילי משמר הגבול.

מאז סיום המלחמה לא נעשה שימוש באתר ולא נעשו בו פעולות שימור ושיקום והוא עומד בשיממונו. השטחים שמסביב לאתר מסומנים כשדות מוקשים.

ב-1986 הוגשה תוכנית להפיכת המקום לאכסניה וחוות סוסים אולם מאז 1990 אין התקדמות בתכנון.

## ראו גם
*בית המכס העליון
*קרב גשר בנות יעקב

## קישורים חיצוניים

*בנות יעקב, ח'אן באתר "מפה" 
*בית המכס התחתון באתר "עמוד ענן"
*, עריכה: צחי שקד

## הערות שוליים

קטגוריה:רמת הגולן: מבנים
הארמייה השלישית (ברית המועצות)

**הארמייה השלישית** (ברוסית: **армия я-3**) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
היחידה הוקמה ב-15 בספטמבר 1939 על בסיס היחידות שהיו ממוקמות באזור ויטבסק. היא השתתפה בפלישת ברית המועצות לפולין. 

לאחר פלישת הורמאכט לברית המועצות, היא החלה בקרבות מגננה באזור הורדנה. בסוף יוני, בעקבות קרב ביאליסטוק-מינסק היא למעשה הפסיקה להתקיים. אומנם מפקדה וסילי קוזנצוב עם חלק מהיחידות הצליח לצאת מהכיתור.

ב-1 באוגוסט 1941 הארמייה השלישית הוקמה מחדש. היא השתתפה בקרב סמולנסק ונחלה תבוסה. באוקטובר-נובמבר 1941 היא השתתפה בקרב מוסקבה. לאחר מכך יחידות הארמייה השלישית עסקו בעיקר במגננה על העמדות. ביולי-אוגוסט 1943 היא השתתפה בקרב קורסק והתקדמה עד לגבול בלארוס הסובייטית. בשנת 1944 יחידות הארמייה השתתפו במבצע בגרטיון והגיעו לגבול פולין. בשנת 1945 היא השתתפה במבצע פרוסיה המזרחית. בתחילת אפריל 1945 היחידות עברו לגרמניה וסיימו את המלחמה באזור מגדבורג.

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הארמייה פורקה והמטה שלה היה בסיס להקמה מחדש של המחוז הצבאי מינסק.

## מפקדים
* וסילי קוזנצוב ספטמבר 1939 - אוגוסט 1941
* יעקב קרייזר אוגוסט 1941 - דצמבר 1941
* פיוטר פשניקוב דצמבר 1942, נהרג בקרב
* פאבל באטוב דצמבר 1942 - פברואר 1942
* פיליף ז'מצ'נקו  פברואר 1942 - מאי 1942
* פאבל קורזון מאי 1942 - יוני 1943
* אלכסנדר גורבטוב יוני 1943 - יולי 1945

## קישורים חיצוניים
* הארמייה השלישית באתר samsv 

3
קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה 
3
דודג' אספן

**דודג' אספן** (באנגלית: **Dodge Aspen**) היא מכונית משפחתית גדולה המוגדרת כמכונית קומפקטית אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג' בקונצרן הרכב קרייזלר האמריקאי בין השנים 1975–1980.

דגמי "דודג' אספן" יוצרו בארצות הברית, מקסיקו וקולומביה.

## תצורות

* 4 דלתות - סדאן
* 2 דלתות - קופה
* 4 דלתות - סטיישן
### דגמים
* 3.7 ליטר
* 5.2 ליטר
* 5.9 ליטר

## תמונות

קובץ:1977 Dodge Aspen wagon (17565768260).jpg | "דודג' אספן", שנת 1977 - סטיישן
קובץ:1979 Dodge Aspen station wagon at 2015 Rockville show 2of3.jpg | "דודג' אספן" - סטיישן
קובץ:1976 Dodge Aspen SE coupe at 2015 Macungie show 3of3.jpg | "דודג' אספן", קופה, דגם "SE", שנת 1976 - מבט לתא הנהג
קובץ:White-Aspen.jpg | "דודג' אספן", קופה
קובץ:Dodge Aspen 2-door sedan brown.jpg | "דודג' אספן" - קופה
קובץ:Tn xlarge Dodge.jpg | דודג' אספן" קופה דגם "R/T"
קובץ:Dodge Aspen (2).jpg | "דודג' אספן" - סדאן
קובץ:Dodge Aspen 1977 (15289680733).jpg | "דודג' אספן" - סדאן, שנת 1977


## ראו גם
* קרייזלר
* דודג'
* דודג' דארט
* דודג' Aries

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:מכוניות סטיישן
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1975
אספן
קטגוריה:מכוניות אמריקאיות
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים במקסיקו
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בקולומביה
סטיבן קובי

**סטיבן ריצ'רדס קובי** (בשם מלא באנגלית: **Stephen Richards Covey**; 24 באוקטובר 1932 – 16 ביולי 2012) היה מנטור, סופר, איש עסקים ומרצה אמריקאי.

ספרו הפופולרי ביותר הוא "7 ההרגלים של אנשים אפקטיביים במיוחד", שהפך לרב מכר במדינות רבות בעולם, וביניהן ישראל.

בשנת 1996, מגזין "טיים" כינה אותו כאחד מ-25 האנשים המשפיעים בעולם.

הוא היה פרופסור בבית הספר לעסקים ג'ון מ. האנטסמן באוניברסיטת יוטה סטייט (USU) בזמן מותו.

## קורות חיים והשכלה
קובי נולד ב-24 באוקטובר 1932 בסולט לייק סיטי, יוטה לסטיבן גלן קובי ואיירין לואיז ריצ'רדס קובי.

קובי היה אתלטי בצעירותו, אך בשל מחלה שהתגלעה בעצם הירך בהיותו בתיכון, שינה את המיקוד שלו למסלול אקדמי ולהצטרפות לצוות הדיבייט, וסיים את התיכון מוקדם.

קובי קיבל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת יוטה, תואר MBA מבית הספר לעסקים של הרווארד (HBS), ודוקטור לחינוך דתי מאוניברסיטת בריגהם יאנג (BYU). הוענקו לו עשרה תוארי דוקטור לשם כבוד.

## רקע פילוסופי
קובי הושפע מאוד מפיטר דרוקר ומקרל רוג'רס. השפעה מרכזית נוספת על חשיבתו הייתה מחקרו שערך לצורך עבודת הדוקטורט, שכלל מאות ספרי עזרה עצמית אמריקאים. השפעה נוספת על קובי הייתה השתייכותו לכנסיית LDS. לפי קלייטון כריסטנסן, שבעת ההרגלים הם זיקוק חילוני של הערכים המרכזיים שינק בכנסייה.

## ספרים
ספרו של קובי *Spiritual Roots of Human Relations* יצא לאור ב-1970. יצירותיו המאוחרות של קובי היו פיתוח חילוני של הרעיונות שהופיעו בספר זה.

#### 7 ההרגלים של אנשים אפקטיביים במיוחד
"7 ההרגלים של אנשים אפקטיביים במיוחד", הוא ספרו הידוע ביותר, שנמכר ביותר מ-20 מיליון עותקים ברחבי העולם מאז פרסומו הראשון בשנת 1989. גרסת האודיו הפכה לספר האודיו העיון הראשון בארצות הברית.

#### ההרגל ה-8 (The 8th Habit)
ספרו *The 8th Habit: From Effectiveness to Greatness* יצא לאור בשנת 2004. זהו ספר המשך ל-7 ההרגלים.

#### המנהיג שבי
קובי פרסם את ספרו *The Leader in Me: How Schools and Parents Around the World Are Inspiring Greatness, One Child at a Time* בנובמבר 2008.

## פרויקטים אחרים
#### חברת ייעוץ 'פרנקלין קובי'
בשנת 1985 הקים קובי חברה לייעוץ, אשר בשנת 1987 הפך ל"Covey Leadership Center". בשנת 1997 התמזג עם Franklin Quest והקים את FranklinCovey, חברה עולמית לשירותים מקצועיים המוכרת כלים להדרכה וכלי פרודוקטיביות לאנשים פרטיים ולארגונים.

כיום, מועסקים במרכזים שלו מעל 500 עובדים ומחזור הכספים שלו נאמד בכחמש מאות מיליון דולר.

#### אתר מקוון
במרץ 2008 השיק את הקהילה המקוונת. האתר היה אוסף של קורסים מקוונים, ניהול מטרות ורשתות חברתיות. הוא השתמש בו כדי ללמד את מחשבותיו ורעיונותיו על נושאים עדכניים ומנהיגות עצמית. האתר הוסר זמן לאחר מותו.

## חיים אישיים
קובי התגורר עם אשתו, סנדרה מריל קובי, ומשפחתם בפרובו, יוטה, ולהם תשעה ילדים וחמישים וחמישה נכדים ונינים.

קובי היה חבר פעיל בכנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרון הימים, וגם שירת שליחות של שנתיים באנגליה עבור הכנסייה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת יוטה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2012
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של הרווארד
נו וייב

**נו וייב** (באנגלית: **No wave**) הוא זרם מוזיקלי ואומנותי אשר התפתח בשנות ה-70 המאוחרות. על אף שרוב הלהקות שהנהיגו את הזרם התפרקו תוך שנים אחדות בלבד, הזרם נחשב למשפיע ביותר על סגנונות ולהקות רבות.

## מאפיינים אמנותיים
הנו-וייב משלב השפעות של נויז-רוק, מוזיקת אוונגארד, פאנק (Punk), אמנות פרפורמנס ואלתור חופשי.
לעיתים קרובות הוא מאופיין על ידי א-טונאליות, דיסוננטיות ושימוש ניסיוני ברעש והרמוניה.

הליריקה האופיינית לז׳אנר לרוב מתכתבת עם פוסטמודרניזם ואנטי-פואטיקה.

## היסטוריה
סגנון ה"נו וייב" צמח מתוך תת-תרבות הפאנק בשלהי שנות השבעים, ובפרט מתוך סצנת האנדרגראונד בעיר ניו יורק, שהכילה בין היתר להקות כגון סוניק יות׳, Swans, וטינאייג׳ ג׳יזס אנד דה ג׳רקס.
השם "נו וייב" (No wave) מייצג את הניגודיות של הסצנה ביחס לסגנון הגל החדש (New wave) הפופולרי והמסחרי, ואת האופי הלעומתי והאוונגרדי שלה.

סצנת הנו-וייב, שבמסגרתה פעלו להקות, אמנים ויזואליים ויוצרי קולנוע, אופיינה בפילוסופיה ניהליסטית, באסתטיקה חתרנית ואירוטית ובגישה אקספרימנטלית.

## להקות בולטות
*8 Eyed Spy 
*Contortions 
*DNA 
*The Lounge Lizards 
*Mars 
*Sonic Youth
*Swans
*Teenage Jesus and the Jerks 
*Youth in Asia 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
יחפים בפארק

**יחפים בפארק** (באנגלית: **Barefoot in the Park**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1967 עם רוברט רדפורד, ג'יין פונדה, מילדרד נטוויק ושרל בואייה בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי ניל סיימון, והוא מבוסס על המחזה המצליח שלו "יחפים בפארק" משנת 1963, המוצג עד עתה ברחבי העולם. המחזה הועלה על הבמה בישראל, בין היתר בשנת 1965 בהפקתו של גיורא גודיק באולם נחמני ובבימויה של נולה צ'לטון.

מילדרד נטוויק הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, וג'יין פונדה הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הזרה הטובה ביותר בתפקיד ראשי.

## תקציר העלילה
קורי (ג'יין פונדה) ופול בראטר (רוברט רדפורד) הם זוג צעיר שנישא זה עתה ונוסעים בכרכרה ברחובות ניו יורק לבית מלון שם יבלו את ירח הדבש שלהם. קורי בעלת מזג סוער לעומת רוברט השקט והשמרן. לאחר שבילו חמישה ימים במלון בלי לצאת מהחדר, רוברט יוצא לעבודתו כעורך דין מתחיל וקורי נוסעת לדירה ששכרה לעצמם בגריניץ' וילג'.

מסתבר שהדירה נמצאת בקומה השישית וכל מי שמגיע לשם מתנשף בדלת הכניסה ומעולף, זה כולל את מתקן הטלפון (הרב אדלמן), את רוברט ואת אתל בנקס (מילדרד נטוויק), אמה של קורי.

הדירה קטנה, החימום לא פועל, הרהיטים לא הגיעו ובגג הזכוכית יש חור גדול. לעזרתם נרתם השכן שגר בעליית הגג, ויקטור ולסקו (שרל בואייה).

קורי מעוניינת לשדך בין אמה הבודדה לוויקטור. ויקטור לוקח את כולם למסעדה אלבנית בסטטן איילנד, שם הם אוכלים תבשיל אלבני ובעיקר שותים אוזו. ויקטור וקורי מתחילים לרקוד לצליל תזמורת אלבנית בעוד שרוברט ואתל יושבים ומביטים בהם במבוכה.

כששבו לדירתם, ויקטור מבקש ללוות את אתל המבוסמת מן האוזו לביתה וקורי מסכימה בחשש.

קורי מטיחה ברוברט כי הוא עצור מדי ושמרן וכשבקשה ממנו פעם ללכת יחף בפארק כיכר וושינגטון הוא סירב. ויכוח ביניהם מתלקח והיא מודיעה לו כי הם לא מתאימים באופיים וכי ברצונה להתגרש. רוברט עובר לישון על הספה בסלון ומצטנן מהשלג החודר דרך החור בגג הזכוכית. בבוקר הוא אורז מזוודה ועוזב את הדירה.

קורי מתקשרת לאמה ומתחילה לדאוג כשאין תשובה. לבסוף חוזרים ויקטור ואתל לאחר שבילו את הלילה בחדרו של ויקטור. אתל משכנעת את קורי לחפש את רוברט ולהתפייס. קורי מוצאת את רוברט שתוי והולך יחף בפארק כיכר וושינגטון. הוא מחליט לחזור לדירה כי היא גם שלו. כשהם מגיעים לדירה עולה רוברט על גג הזכוכית ומכריח את קורי החרדה להגיד כי בעלה הוא שתיין ומשוגע. קורי אומרת זאת ורצה לגג כדי לאחוז בו שלא ייפול. הם מתנשקים לעיני האנשים ברחוב הצופים בהם ומוחאים להם כפיים ובתוכם ויקטור ואתל.

## קישורים חיצוניים

*קדימון לסרט יחפים בפארק, באתר יוטיוב
*יחפים בפארק, באתר TCM

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1967
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות של ניל סיימון
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטי רוברט רדפורד
קטגוריה:סרטי ג'ין סאקס
The Best So Far... 2018 Tour Edition

***The Best So Far... 2018 Tour Edition*** (בעברית: **הטוב ביותר עד כה... גרסת 2018**) הוא אלבום אוסף של הזמרת הקנדית סלין דיון. אלבום האוסף יצא לאור על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק באסיה, כחלק מקידום סיבוב ההופעות שלה ביבשת אשר התרחש באותה השנה.

ב-6 ביולי באותה השנה, אלבום האוסף יצא לאור גם באוסטרליה וב-20 ביולי, גם בניו זילנד.

## רקע והפקה
את אלבום האוסף הפיקו רבים ביניהם אריק בנזי, רוי ביטאן, מארק דולד, דייוויד פוסטר, ז'אן-ז'אק גולדמן, ג'יימס הורנר, מקס מרטין, בן מודי, כריסטופר ניל, אלדו נובה, ריק נואלס, ג'ון שנקס, בילי סטיינברג וג'ים סטיינמן.

אלבום האוסף כולל מגוון רחב של להיטיה של דיון בין השנים 1993–2013. עטיפת האלבום עצמה צולמה בסיבוב ההופעות הקודם של דיון. אלבום האוסף הגיע למקום הרביעי באוסטרליה וניו זילנד, ולמקום ה-24 ביפן.

## תוכן
בתוך אלבום האוסף נכללים מגוון רחב של להיטיה של דיון מהשנים 1993–2013 אשר עם רובם הופיעה בסיבוב ההופעות שלה Celine Dion Live 2018 אשר התקיים באותה שנה. בין היתר האלבום כולל את השירים "The Power of Love", "Because You Loved Me", "My Heart Will Go On", "Think Twice", "It's All Coming Back to Me Now", "Falling into You", "That's the Way It Is", "A New Day Has Come", "I Drove All Night", "Immortality", "All by Myself", "Taking Chances", "To Love You More" וכולי.

אלבום האוסף כולל בעיקר שירים אשר הצליחו באסיה, אוסטרליה וניו זילנד, המקומות בהם יצא האלבום. כמו למשל השיר "To Love You More" אשר הגיע למקום הראשון ביפן, "Think Twice" אשר הגיע למקום השני באוסטרליה ו-"Because You Loved Me" אשר הגיע לעשירייה הפותחת בניו זילנד.

## מיקומי שיא

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

* The Best So Far... 2018 Tour Edition באתר AllMusic

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אוסף של סלין דיון
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
Taking Chances World Tour: The Concert

**Taking Chances World Tour: The Concert** הוא אלבום הופעה של הזמרת הקנדית סלין דיון. אלבום ההופעה יצא לאור ב-29 באפריל 2010 באוסטרליה (ובאירופה וצפון אמריקה בסוף מאי של אותה השנה), על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס.

אלבום ההופעה כבש את צמרת מצעד אלבומי הווידאו של ארצות הברית.

## רקע
אלבום ההופעה מחולק לשני חלקים כאשר חלק אחד כולל דיסק עם השירים עצמם אותם דיון ביצעה בהופעה והחלק השני זה ה-DVD עצמו של ההופעה בקנדה ובארצות הברית שצולמה במהלך סיבוב ההופעות "Taking Chances World Tour".

אלבום ההופעה יצא בשתי מהדורות: המדורה הראשונה היא המהדורה האנגלית והמהדורה השנייה היא המהדורה הצרפתית שיצא בשם Tournée mondiale Taking Chances: le spectacle. ההופעה שב-DVD מכילה קטעים של שתי הופעות: אחת ההופעה בבוסטון והשנייה במונטריאול כחלק מסיבוב ההופעות שנועד לקדם את אלבומה, Taking Chances. ההופעות שצולמו בוימו על ידי ז'אן למורו.

## ביקורת והצלחה
אלבום ההופעה זכה לביקורות חיוביות ששיבחו את נוכחות הבמה של דיון, את הופעותיה העוצמתיות ואת השירים שבחרה. בנוסף גם האלבום זכה להצלחה מסחרית כאשר בקנדה האלבום הגיע למעמד יהלום בגרסה הצרפתית שלו, ובגרסה האנגלית שלו הגיע למעמד פלטינה מרובעת. גם בארצות הברית האלבום זכה להצלחה כאשר הגיע למעמד פלטינה במדינה. גם במצעדים האלבום זכה להצלחה כאשר הגיע למקום הראשון בארצות הברית, צרפת, אירלנד ושוודיה ולחמישייה הפותחת במדינות נוספות בעולם.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי הופעה מ-2010
קטגוריה:אלבומי וידאו מ-2010
קטגוריה:אלבומי הופעה של סלין דיון
קטגוריה:אלבומי וידאו של סלין דיון
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומי הופעה בצרפתית
קטגוריה:אלבומי וידאו באנגלית
קטגוריה:אלבומי וידאו בצרפתית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
מילטון קינס דונס

**מילטון קינס דונס** (באנגלית: **.Milton Keynes Dons F.C**) היא קבוצת כדורגל אנגלית מהעיירה מילטון קינס הנמצאת 80 ק"מ מלונדון, המשחקת נכון לעונת 2025/2026 בפוטבול ליג השנייה, שהיא הליגה הרביעית בחשיבותה במבנה ליגות הכדורגל באנגליה.

## היסטוריה
מילטון קינס הוקמה בשנת 2004 על חורבות קבוצת הכדורגל וימבלדון שהייתה קיימת בין השנים 1889–2003.

ווימבלדון הייתה קיימת בין השנים 1889–2003 והועברה לעיירה מילטון קינס בשנת 2003 וכעבור שנה קיבלה את שמה מילטון קינס דונס.

הסיבה למעבר הייתה שבעקבות דו"ח טיילור בוטלו יציעי העמידה באצטדיוני הכדורגל באנגליה, וקבוצת וימבלדון נאלצה לעזוב את אצטדיונה הישן, וניסיונות ראשי הקבוצה לאתר אצטדיון חדש שיענה על צורכי הקבוצה לא הצליחו, ועל כן החליטו ראשי הקבוצה להעביר את הקבוצה לעיירה מילטון קינס. המעבר החל בספטמבר 2003 וביוני 2004 הושלם המעבר והקבוצה קיבלה בשנת 2004 את שמה הנוכחי.

בסיום עונת 04–2003 ירדה הקבוצה לליגת הפוטבול ליג הראשונה ובחלוף שנתיים ירדה הקבוצה ליגת הפוטבול ליג השנייה. בחלוף שנתיים שבה מילטון קינס לליגה השלישית.

בעונת 13–2012 נפגשו מילטון קינס וקבוצות וימבלדון החדשה שהוקמה מחדש על ידי אוהדיה למשחק במסגרת הגביע האנגלי בו ניצחה מילטון קינס 1-2.

בסיום עונת 15–2014 העפילה הקבוצה לצ'מפיונשיפ ובכך שבה לליגת המשנה אחרי 11 שנות היעדרות, הקבוצה לא הצליחה לשרוד בליגת המשנה וחזרה כעבור עונה אחת לפוטבול ליג הראשונה. בסיום עונת 18–2017 נשרה הקבוצה לליגה הרביעית לראשונה מאז עונת 2007/08. כעבור עונה אחת חזרה הקבוצה חזרה לליגה השלישית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל אנגליות
קטגוריה:וימבלדון (כדורגל)
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-2004
היה יהיה

ממוזער|בצד שמאל - אסופות הסיפורים "היה יהיה"

**הָיֹה יִהְיֶה** היא אסופת סיפורים ספקולטיבית ישראלית היוצאת לאור מדי שנה מאז 2009, בהוצאת האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה. האסופות כוללות סיפורים בסוגות ספרותיות רבות כגון מדע בדיוני, פנטזיה, אימה, היסטוריה חלופית, סליפסטרים ועוד. שלושה עשר סיפורים מן האסופות השונות זכו בפרס גפן, בהם אחד שזכה פעמיים - בשנה בה פורסם ובפרס רטרו גפן.

עורך הסדרה החל מתחילת פרסומה הוא אהוד מימון.

באסופות התפרסמו סיפורים מאת סופרים מוכרים רבים, בהם ורד טוכטרמן, רותם ברוכין, יעל פורמן, לביא תדהר, קרן לנדסמן, יואב אבני, גלית דהן קרליבך, רוני גלבפיש, סיון שיקנאג'י, יובל אטיאס, יהודית קגן ואיל חיות-מן.

האסופה השנתית מתפרסמת בפסטיבל אייקון, והאסופות השונות מועמדות למכירה בכנסי האגודה השונים: עולמות, מאורות, בדיון, ובכנסים נוספים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* מוניקה פוקס, היה יהיה - ביקורת ספרות, באתר בלי פאניקה, 23 באוקטובר 2009

קטגוריה:אנתולוגיית סיפורים קצרים
קטגוריה:סיפורי מדע בדיוני קצרים
קטגוריה:ספרות ישראלית
קטגוריה:סיפורים קצרים בעברית
הבלתי נראים

**הבלתי נראים** (בגרמנית: **Die Unsichtbaren – Wir wollen leben** מילולית: **הבלתי נראים – אנחנו רוצים לחיות**) הוא סרט קולנוע גרמני מסוגת דוקו-דרמה בבימויו של קלאוס רפלה משנת 2017. הסרט התיעודי מראיין ארבעה ניצולי שואה יהודים גרמניים, שעדיין בחיים (בעת הפקת הסרט), שהסתתרו בברלין במהלך מלחמת העולם השנייה, וכן (בין קטעי הראיונות) הסרט משחזר את האירועים המתוארים בראיונות.

## תיאור הסרט
הנערים והנערות היהודים (המופיעים בעצמם בראיונות): סיומה שנהאוס לוי (מגולם בשחזור על ידי מקס מאוף), האני לוי (מגולמת בשחזור על ידי אליס דווייר), רות ארנדט-גומפל (מגולמת בשחזור על ידי רובי פי) ואויגן פרידה (מגולם על ידי אהרון אלטרס). הסרט עוקב אחרי הגיבורים ומתאר את הסתתרותם מגלי המעצרים של היהודים בברלין. שונהאוס, שהיה מעצב גרפי, זייף תעודות עבור יהודים שהסתתרו והציל את חייהם של רבי. אוגוסטה גרה אותה מגלמת שטפי קינהרט קיבלה את אות חסיד אומות העולם. האני צבעה את שערה לשיער בלונדיני והסתתרה אצל נשים שונות, אויגן חי עם מספר משפחות גרמניות שעם אחת מהן מפיץ כרוזים נגד המשטר הנאצי, רות גומפל מסווה עצמה בתור אלמנת מלחמה ביחד עם בת דודתה ושתיהן עובדות בבית של קצין נאצי המסתיר אותן. הסרט מסתיים עם כיבוש העיר ברלין על ידי הצבא האדום (כאשר על מספר הניצולים לשכנע קצין בצבא האדום שהם אינם גרמנים).

## הפקת הסרט
התסריט של הסרט נכתב על ידי קלאוס רפלה על בסיס הראיונות שעשה. הסרט צולם בין ה-30 במרץ ל-4 במאי 2016 בברלין, בנורדריין-וסטפאליה, ובסקסוניה התחתונה.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* ריאיון עם האני לוי  

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים גרמניים
קטגוריה:סרטי 2017
קטגוריה:סרטים על השואה
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי גרמניה
דודג' סדרה 50

**דודג' סדרה 50** (באנגלית: **Dodge 50 Series**, קרוי גם: **Renault 50 Series**) הם כלי רכב מסחריים כגון: משאיות קלות ומיניבוסים מתוצרת יצרנית הרכב **Chrysler Europe**  חברת בת של קונצרן הרכב האמריקאי קרייזלר, ובהמשך יוצרו על ידי יצרנית הרכב "Renault Trucks"  אשר יוצרו ב-בריטניה בין השנים 1979–1993.

לדגמי "דודג' סדרה 50" תוכננו מגוון רחב של שלדות, ותצורות שונות של גון שכלל משאיות קלות, מיניבוסים ואוטובוסים קלים.

בדגמי "דודג' סדרה 50" הורכבו מנועים מתוצרת "מנועי פרקינס".

## תצורות

* משאיות קלות (כושר מטען: 3.5-7.5 טון
* משאיות צבאיות
* מיניבוסים
* אוטובוסים

## סוגי הנעות
* הנעה 4x2 
* הנעה כפולה 4x4
## סוגי מנועים

* 4 צילינדרים - דיזל
* 4 צילינדרים - בנזין
* 6 צילינדרים - דיזל
* 6 צילינדרים - בנזין

## תמונות

קובץ:Truck Utility Heavy (TUH) MOD 45114051.jpg | "דודג' סדרה 50" - משאית קלה של הצבא הבריטי
קובץ:MHV Dodge 50 01.jpg | "דודג' סדרה 50" - משאית קלה
קובץ:1980 Dodge 50 Luton Van- Horsebox (13110506375).jpg | "דודג' סדרה 50" - משאית קלה, שנת 1980
קובץ:1987 Dodge Truck left in a field (9903497925).jpg | "דודג' סדרה 50" - משאית קלה, שנת 1980



קובץ:British Army Renault 50 series.jpg | "רנו דודג' סדרה 50" - משאית קלה של הצבא הבריטי
קובץ:Buses & Ambulances 006.jpg | "רנו דודג' 50" - אוטובוס
קובץ:Renault R 35.JPG  | "רנו דודג' 50" 
קובץ:Renault(dodge)50series.png |  "רנו דודג' 50" 


## ראו גם
* קרייזלר
* דודג'
* דודג' סדרה 100 קומנדו
* דודג' ראם ואן

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משאיות
קטגוריה:מיניבוסים
קטגוריה:דגמי אוטובוסים
קטגוריה:כלי רכב צבאיים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1979
50
קטגוריה:כלי רכב בריטיים
הרפתקאות הסוכן הנרי

**הרפתקאות הסוכן הנרי** (באנגלית: **The Adventures of Kid Danger**) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית שיצר דן שניידר. בארצות הברית, הסדרה החלה את שידוריה ב-15 בינואר 2018 בניקלודיאון. את הסדרה באנגלית מדבבים שחקני סדרת הטלוויזיה "הסוכן הנרי". בישראל, הסדרה החלה את שידוריה ב-29 ביולי 2018 בערוץ ניקלודיאון בדיבוב העברי. הסדרה הסתיימה ב-14 ביוני 2018 ובישראל ב-9 באוגוסט 2018.

## עלילה
הסדרה מספרת על עלילותיהם של קפטן מן וקיד דיינג'ר ועל הרפתקאותיהם בלחימה יחדיו בפושעים ובאיומים שונים.

## שידור

## פרקים
### עונה 1

## דמויות
* **הנרי הארט (קיד דיינג'ר)** - נער בן 13. עוזרו של גיבור העל קפטן מן. כגיבור על שמו הוא "קיד דיינג'ר" (**באנגלית**: Kid Danger). אחותו היא פייפר, וחבריו הטובים הם שרלוט וג'ספר.
* **ריי מנצ'סטר (קפטן מן)** - גיבור העל של העיר סוולויו הנקרא קפטן מן (**באנגלית:** Captain Man). הנרי הוא עוזרו ללחימה במעשי הפשע של העיר.
* **שוואז שוורץ** - עוזרו של ריי במאורה, נמוך ושמן, בהיר עור. חכם.
* **שרלוט** - ידידה של הנרי, חכמה מאוד ועם סקרנות גדולה. היא כנה, חושבת מחוץ לקופסה, ותמיד עוזרת לכולם.
* **ג'ספר דנלופ** - החבר הכי טוב של הנרי מאז גיל 5, וידידה של שרלוט. אוהב דליים.
* **פייפר הארט** - אחותו של הנרי, בת 9. פעמים רבות היא ערמומית, מתוחכמת מאוד ונוטה לצעוק הרבה.

## שחקנים ומדבבים
בימוי הדיבוב והפקתו נעשו על ידי מאיה מיטלפונקט, ענבר שטגר עזרא והדס מוזס.

## ראו גם
* הסוכן הנרי

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:ניקלודיאון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2018
ג'בל מוכאבר (כדורגל)

**מועדון כדורגל ג'בל מוכאבר** (בערבית: **جبل مكبر**) היא קבוצת כדורגל משכונת ג'בל מוכאבר במזרח ירושלים, המשחקת בליגת העל הפלסטינית. ג'בל מוכאבר היא אחת משתי קבוצות ממזרח ירושלים המשתתפות בליגת העל הפלסטינית, השנייה היא קבוצת הילאל אל-קודס.

## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1976, כקבוצת חובבים ששיחקה בליגה המקומית במזרח ירושלים. כאשר הוקמה ליגת העל הפלסטינית על ידי הרשות הפלסטינית בשנת 1998 הצטרפה לליגה.

בעונת 2009/10 הייתה אלופת הליגה של הגדה המערבית. בעונה זו גם שברה הקבוצה את שיא ההעברות בכדורגל הפלסטיני עד אז, כשרכשה את הכוכב העזתי איסמעיל לאמור תמורת 30 אלף דולר.

החל מעונת 11–2010, מתקיימת הליגה במתכונת מקצוענית, הקבוצה החלה לגייס תקציב ולהחתים שחקנים ומאמנים מקצועיים. לקבוצה הצטרף עלי חטיב תושב שפרעם, שבעבר שיחק בהפועל חיפה.

בעונת 2015/16 ירדה לליגה השנייה לאחר 10 שנים בליגת העל. אך העפילה חזרה לליגת העל בסוף עונת 2016/17.

## אצטדיון
הקבוצה משחקת באצטדיון פייסל חוסייני הנמצא סמוך לכביש 60 בתחומי הכפר א-ראם צפונית לירושלים, מצדה השני של חומת ההפרדה, מאחר ששאר קבוצות ליגת העל הפלסטינית אינם מורשות להיכנס לישראל.

באצטדיון כ-12,500 מקומות ישיבה. האצטדיון נקרא על שם המנהיג הפלסטיני פייסל חוסייני ונחנך באוקטובר 2008.

## הישגים
* **אליפות ליגת העל הפלסטינית**
** 2009-10

## השתתפות במפעלים הקבוצתיים של ההתאחדות לכדורגל של אסיה
ליגת העל הפלסטינית מסונפת להתאחדות לכדורגל של אסיה (באנגלית: Asian Football Confederation, ראשי תיבות AFC), ולכן קבוצות אשר מסיימות במקומות הראשונים זוכות להשתתף במפעלים הקבוצתיים של ההתאחדות. ג'בל מוכאבר השתתפה בתחרות גביע הנשיא של ההתאחדות (AFC Champions League) בשנת 2016.

## קישורים חיצוניים
* 

* ג'בל מוכאבר באתר Soccerway
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל מהרשות הפלסטינית
קטגוריה:מזרח ירושלים
קטגוריה:ירושלים: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל ערביות ישראליות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1976
קטגוריה:ירושלים: קבוצות כדורגל
קטגוריה:ג'בל מוכאבר
אלכסנדר והיום הנורא, האיום, המבאס והגרוע ממש

**אלכסנדר והיום הנורא, האיום, המבאס והגרוע ממש** (באנגלית: **Alexander and the Terrible, Horrible, No Good, Very Bad Day**) הוא סרט קולנוע אמריקאי לכל המשפחה משנת 2014 שביים מיגל ארטטה על פי תסריט מאת רוב ליבר, המבוסס באופן רופף על ספר ילדים משנת 1972 מאת ג'ודית ויורסט באותו השם.

בסרט מככבים סטיב קארל, ג'ניפר גארנר, דילן מינט ואד אוקסנבול. את הסרט הפיקו יחד שון לוי וליסה הנסון עבור סרטי וולט דיסני באמצעות חברות ההפקה שלהם, 21 Laps Entertainment וחברת ג'ים הנסון בהתאמה. הסרט שוחרר לאקרנים בצפון אמריקה ב-10 באוקטובר 2014.

הסרט זכה לביקורות מעורבות מצד מבקרי הקולנוע, אך הוא זכה להצלחה בקופות, והרוויח 101.4 מיליון דולר ברחבי העולם, לעומת תקציב של 28 מיליון דולר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברת ג'ים הנסון: סרטים
קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטי וולט דיסני
האווה אסומן

**האווה אסומן** (באנגלית: **Hawa Essuman**; נולדה ב-23 בינואר 1980) היא שחקנית ובמאית קולנוע קנייתית. סרטה העלילתי הראשון, *Soul Boy* (2010), זכה בפרסים מרובים והביא לה הכרה בינלאומית.

## ביוגרפיה
אסומן נולדה ב-1980 בהמבורג, גרמניה, להורים גאנאים אשר גידלו אותה בניירובי, קניה. לאחר מספר הופעות בתיאטרון, היא עברה לתחום ההפקה, תחילה בפרסומות טלוויזיה ובסרטים דוקומנטריים, ואחר כך בסדרות דרמה. היא הפיקה וביימה את הסרט *Selfish? * ב-2008, ואחריו שלושה סרטים קצרים, *The Lift*, *Cold War* ו-*Coming Out*.

סרטה *Soul Boy* משנת 2010 מבוסס על סיפור מאת בילי קהורה, ומקורו בסדנה שאורגנה על ידי האיגוד הגרמני One Fine Day. הסרט הוקרן ביותר מ-40 פסטיבלים ברחבי העולם, וזכה בפרסים רבים.

## פרסים

## קישורים חיצוניים
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:המבורג: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנייתיות
קטגוריה:במאיות קולנוע קנייתיות
קטגוריה:קנייתיות שנולדו ב-1980
פריניב

**פריניב בע"מ** היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בייצור מיצים סחוטים. החברה הוקמה בשנת 1994 במושב דבורה שבחבל התענך על ידי משפחת יניב. 
## היסטוריה
בעבר התפרנסה משפחת יניב מחקלאות, אך בעקבות משבר בענף החקלאות עזבה את החקלאות, ובשנת 1994 הקימה את המפעל לייצור מיצים סחוטים. שמה של החברה הוא הלחם של המילים "פרי" ושל שם המשפחה, יניב. תחילה מכרו בני המשפחה את המיצים הסחוטים למסעדות ולקייטרינגים באזור מגוריהם. לאחר כ-15 שנות פעילות החליטו להיכנס לשוק הקמעונאי ולמכור את מוצריהם בכל רחבי ישראל.

בשנת 2014 הועבר המפעל ממושב דבורה לאזור התעשייה מבואות הגלבוע. במפעל מועסקים קרוב ל-100 עובדים.

בשנת 2015 החלה חברת זוגלובק להפיץ את מוצרי פריניב, והחל מאוגוסט 2017 הם מופצים על ידי תנובה.

כיום משווקת החברה את מוצריה גם מחוץ לישראל, במדינות סקנדינביה (בפינלנד היא מחזיקה ב-20% משוק המיצים), ברוסיה, בצרפת ובארצות הברית, תחת המותג PRINIV.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יצרני משקאות ישראלים
קטגוריה:מיצים
קטגוריה:תעשייה
קטגוריה:חבל התענך
גביע פלסטין

**גביע פלסטין** (בערבית: **كأس فلسطين لكرة القدم**) הוא המפעל השני בחשיבותו בכדורגל הפלסטיני אחרי ליגת העל הפלסטינית. התחרות מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הפלסטינית.

## השיטה
משחקי המפעל משוחקים בשיטת נוקאאוט, כאשר המנצחת עולה לשלב הבא והמפסידה מודחת מהמפעל. במפעל יכולות להשתתף כל קבוצות הכדורגל הרשומות בהתאחדות הכדורגל הפלסטינית. במפעל 6 סיבובים בשני אזורים: הגדה המערבית ורצועת עזה. החל משנת 2015 נערך משחק גמר בין הזוכות בשני המחוזות, בשיטת בית וחוץ.

## היסטוריה
גביע פלסטין הראשון שוחק בשנת 1978, בשנתו הראשונה השתתפו בו רק קבוצות הגדה המערבית והוא נקרא אז בשם "גביע הגדה המערבית".

כאשר הוקמה התאחדות הכדורגל הפלסטינית על ידי הרשות הפלסטינית בשנת 1998, הוסדרה תחרות גביע פלסטין על פי תקנון פיפ"א בגדה המערבית וברצועת עזה.

בשנות האינתיפאדה השנייה מפעלי הכדורגל ברשות הפלסטינית, ברצועת עזה ובגדה המערבית, הופסקו פעמים רבות. הדבר נבע ממספר רב של סיבות לרבות הגבלת יכולת תנועה, סגר וכתר, ופגיעה במתקני ספורט עקב הסכסוך הישראלי-פלסטיני, כך למשל משחק גמר הגביע בשנת 2003 בין מרכז שבאב אל-אמערי למרכז שבאב בלאטה, בוטל לאחר שחיילי צה"ל עצרו את האוטובוס של שחקני בלאטה במחסום חווארה, ומנעו את נסיעתו בגלל סגר של הצבא לגברים בגילאי 16–35 במחסום עקב המצב הביטחוני הרעוע והתראות ביטחוניות לטענתו. רק בעונת 2008/2009 חזרה הליגה לתפקד במתכונת מלאה ואיתה חזר מפעל הגביע.

ביולי 2016 רק עשרה שחקנים של קבוצת הכדורגל שבאב חאן יונס, מחזיקת הגביע ברצועה, הורשו על ידי מדינת ישראל לצאת מרצועת עזה כדי להגיע לגדה המערבית ולהשתתף במשחק הגמר מול אהלי אל-ח'ליל. דובר השב"כ מסר כי "לאחר בדיקות שבוצעו הוחלט להתנגד למעברם של חלק מחברי הקבוצה על רקע חומר ביטחוני שלילי ולנוכח המצב הביטחוני".

ביולי 2019 אסרה מדינת ישראל על שחקני קבוצת חדמאת רפיח מרצועת עזה לצאת לגמר הגביע הפלסטיני בשכם מול קבוצת מרכז שבאב בלאטה, בטענה כי לרוב חבריה יש זיקה לטרור. עתירה מנהלית נגד האיסור שהוגשה לבית המשפט המחוזי בירושלים נדחתה והמשחק בוטל סופית בספטמבר 2019.

## מחזיקות הגביע
### הגדה המערבית

### רצועת עזה

### גמר גביע פלסטין
החל מ-2015 התקיים צמד משחקי גמר (בשיטת בית-חוץ) בין מחזיקת הגביע ברצועת עזה לבין מחזיקת הגביע בגדה המערבית.

## זכיות לפי עיר
### הגדה המערבית

### רצועת עזה

## קישורים חיצוניים
* גביע פלסטין באתר soccerway
* 

## הערות שוליים

פלסטין
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: כדורגל
מדליות באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)

[שמאל|ממוזער|300x300 פיקסלים|הזוכות ב[מדליות ועיטורים|מדליות האולימפיות לנוער בטורניר הנערות בענף הגולף]]
אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) היוותה את משחקי הקיץ האולימפיים לנוער ה-3 שהתקיימו. המשחקים נערכו בין ה-6 ל-18 באוקטובר 2018. במשחקים השתתפו כ-3,997 ספורטאים ב-241 אירועים ב-32 ענפי ספורט. טבלת המדליות בדף זה מדרגת את 206 המדינות שמשתתפות באולימפיאדה לפי מספר מדליות הזהב שהספורטאים והספורטאיות שלהן זכו.

## עיצוב המדליה
הוועד האולימפי הבינלאומי השיק תחרות בינלאומית לעיצוב הצד הקדמי של המדליה הרשמית. התחרות החלה ב-16 בנובמבר 2017 והעיצוב הזוכה הוכרז ב-31 בינואר 2018. לתחרות הוגשמו כמעט 300 הצעות ממעל ל-50 מדינות. העיצוב הזוכה נבחר על ידי פאנל שיפוט. הזוכה בתחרות עיצוב המדליה הוא מוחמד פריד חוסן, בן 18 מאינדונזיה, עם היצירה שלו "זיקוקים של ניצחון". עיצוב המדליה הוא בהשראת זיקוקים המייצגים את ההתלהבות והתהילה של המשחקים האולימפיים לנוער. הצד הקדמי של המדליה מציג התפרצויות של זיקוקים העוברים דרך חמש הטבעות האולימפיות יחד עם הכתובת "בואנוס איירס 2018, המשחקים האולימפיים לנוער". הצד האחורי של המדליה עוצב על ידי פרמין איגרטה, ארגנטינאי בן 24 העובד בצוות העיצוב הגרפי של הוועדה המארגנת. הצד האחורי ממשיך את מוטיב הזיקוקים, כאשר הזיקוקים מתמזגים עם אחד מהצורות המהווה את הזהות החזותית של המשחקים, יחד עם השם הרשמי שלהם.

## טבלת המדליות
הוועדה המארגנת של משחקי אולימפיאדת הנוער בבואנוס איירס (BAYOGOC) לא מקיימת רישום של טבלת מדליות רשמית. הדירוג בטבלה מתבסס על מידע כפי שנמסר על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי. הטבלה מסודרת לפי מספר הזכיות במדליית זהב של הספורטאים מכל מדינה, לאחר מכן נלקח בחשבון מספר הזכיות במדליית כסף ולאחר מכן מספר הזכיות במדליית ארד. אם קיים שיויון בדירוג המדינות, הן מופיעות בסדר אלפביתי בהתאם לאותיות הייצוג של המדינה בוועד האולימפי הבינלאומי.

באולימפיאדה יוענקו סך הכל 744 מדליות ב-241 אירועים: 240 מדליות זהב, 241 מדליות כסף, ו-263 מדליות ארד. בענפי הג'ודו, הטאקוונדו והקראטה הוענקו שתי מדליות ארד בכל אירוע.

בנובמבר 2019, נודע כי מרימת משקולות תאילנדית בקטגוריית המשקל מעל 63 ק"ג נפסלה לאור שימוש בחומרים אסורים ונלקחה ממנה מדליית הזהב. בעקבות כך, טורקיה זכתה במדליית זהב במקום הכסף, אוזבקיסטן זכתה במדליית כסף במקום הארד וניו זילנד זכתה במדליית ארד.

במספר אירועים, התחרו צוותים שהורכבו ממספר ספורטאים ממדינות שונות. המדליות שצוותים אלו זכו בהם כלולות בטבלה כמדליות שהוענקו ל"נבחרת לאומים מעורבת". במהלך המשחקים יתקיימו 13 תחרויות שהורכבו אך ורק מנבחרות מעורבות. לפיכך כל המדליות באירועים הללו נספרו ל"נבחרת לאומים מעורבת", סך הכל 13 מדליות זהב, 13 מדליות כסף ו-14 מדליות ארד (2 מדליות בג'ודו). שאר המדליות הוענקו באירועים בהם הנבחרות המעורבות התחרו בנבחרות המייצגות מדינת לאום אחת. "נבחרת לאומים מעורבת" אינה מדורגת בטבלה.

;מקרא



## הערות שוליים

קטגוריה:אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
קטגוריה:2018 בספורט
קטגוריה:מדליות באולימפיאדת הנוער
חראם

**חַראם** (ערבית: حَرَام) הוא מושג בפיקה, אשר מקורו בשפה הערבית, ומשמעותו היא "אסור".

לעיתים זה מדבר על דבר מה מקודש אשר לאנשים מסוימים, כמו אלו אשר לא נמצאים במצב של טהרה, אסור לגשת אליו. במובן היותר רחב, מדובר על מעשים שאסור לעשות מבחינה הלכתית.

מעשים אשר נכנסים תחת ההגדרה של "חראם" הם בדרך כלל מעשים אשר אסורים באופן ברור ומפורש בקוראן או בסונה.

פוסקי ההלכה באסלאם מגדירים את החראם כלהלן: דבר מה אשר השריעה אסרה על עשייתו, ומצווה על ההימנעות ממנו באופן החלטי ומוחלט. עשייתו היא חטא, והימנעות זוכה בגמול מאללה.

## סוגים של חראם
להלן כמה דברים שנחשבים לחראם באסלאם:

### עבודה זרה (شرك)

הדבר שנמצא בראש רשימת המעשים שנמצאים תחת הקטגוריה של "חראם" הוא העבודה הזרה, שהיא עבודת כל דבר מלבד אללה.

### לבוש
באסלאם, לבוש משי וענידת תכשיטים מזהב אסורים על הגבר, אך מותרים לאישה.

לבוש צמוד, אשר מבליט את צורת הגוף, אסור על האישה.

### ירושה
אדם שמונע ירושה מאחד הילדים שלו, מבצע מעשה חראם.

### יחסי אישות, זנות וניאוף
כל יחסי אישיות שאינם יחסי אישות בין גבר לאישה נשואים, אסורים בהחלט באסלאם, ונחשבים חראם.

פוליגיניה מותרת, ובתנאי שהמוסלמי יכול לשאת עד 4 נשים. פוליאנדריה לעומת זאת, נחשבת חראם.

### מאכלים ומשקאות
הקוראן מציין 13 סוגים של מאכלים ומשקאות הנחשבים חראם:

# פגרים.
# דם. הקוראן מסייג את האיסור לנוזל הדם בלבד; טחול, כבד, ודם שעדיין נותר בכלי הדם של הבהמה השחוטה מותרים באכילה, בשונה מכללי הכשרות היהודיים.
# חזיר.
# בהמות שנשחטו בשם אלוהים אחרים. לפני השחיטה על השוחט לאמר "בסמלה" ו"אללהו אכבר" על מנת ששחיטתו תחשב למותרת לפי דיני האסלאם.
# בהמות שהומתו בחניקה.
# בהמות שנפצעו בטרם המתתן.
# בהמות שהומתו מנפילה מגובה רב.
#בהמות שהומתו כתוצאה מפגיעת קרן של בעל חיים אחר.
#בהמות שהומתו על ידי בעל חיים אחר.
#בהמות שנשחטו ליד או בתוך מקדשי אלילים.
#יין ומשקאות משכרים שהוגדרו כ"ח'מר" (خمر).
#בהמות שלא נשחטו כהלכה.
#אסור למוסלמי לצוד או לשחוט כאשר הוא נמצא במצב של "אחראם", כלומר מקדש את עצמו לקראת החאג'.
ישנה מחלוקת לגבי איסור אכילת בשר חמור, בשר סוס או בשר פרד. התומכים באיסור מתבססים על הפסוק בסורת א-נחל (חזון הדבורים) האומר 

## ראו גם

* חלאל

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אסלאם
אצטדיון הדל

**אצטדיון הדל** (באנגלית: **The Dell**) היה אצטדיון כדורגל בעיר סאות'המפטון שבאנגליה, אשר שימש בתור מגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל המקומית, סאות'המפטון.

האצטדיון שימש כמגרשה הביתי של סאות'המפטון בין השנים 1898–2001 ותכולתו של האצטדיון הייתה 15,200 מקומות בעת סגירתו.

משחק הבכורה היה ב-3 בספטמבר 1898 נגד ברייטון יונייטד משחק בו ניצחה סאות'המפטון 1-4. בשנת 1901 נערך באצטדיון משחק רשמי באצטדיון כאשר נבחרת נבחרת אנגליה גברה על נבחרת נבחרת אירלנד 1-4 במסגרת אליפות הבית הבריטית 0-3.

תכולתו הקטנה של האצטדיון הביאה את ראשי הקבוצה לחפש אלטרנטיבה חדשה, שכן בשנות התשעים היה אצטדיון הדל לאצטדיון בעל התכולה הקטנה ביותר בפרמייר ליג. לבסוף הוקם אצטדיון חדש אצטדיון סנט מרי בעל תכולה כפולה משל אצטדיון הדל.

ב-19 במאי 2001 נערך משחק הליגה האחרון באצטדיון הדל כאשר סאות'המפטון גברה על ארסנל 2-3. שבוע לאחר מכן נערך משחק ידידות באצטדיון הדל בין סאות'המפטון לברייטון במה שהיה המשחק האחרון באצטדיון הזה וסאותהמפטון ניצחה 0-1.

ב-13 ביולי 2001 הושלמה הריסת האצטדיון ובמקום נבנתה שכונת מגורים.

## קישורים חיצוניים

*אצטדיון הדל באתר World Stadiums

## הערות שוליים

הדל
הדל
קטגוריה:סאות'המפטון (כדורגל)