open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אשרת עבודה וחופשה

**אשרת עבודה וחופשה** היא אישור המתיר למטיילים לעבוד (ולפעמים גם ללמוד) בארץ המנפיקה את האשרה כדי לממן את הוצאות הנסיעה שלהם. עבור צעירים רבים, החזקת אשרת עבודה וחופשה מאפשרת להם לטייל במדינה זרה מבלי לחסוך מראש לחופשה. מרבית אשרות העבודה והחופשה מוצעות בהסכמי חוץ בין מדינות שונות במטרה לעידוד נסיעות וחילופי תרבויות בין אזרחיהן.

## הגבלות וקבלת אשרה
לעיתים קרובות ישנן מספר הגבלות על אשרה זו:
* הגבלת גיל (בדרך כלל 18 עד 30 או 35).
* סוג התעסוקה שניתן לעסוק בה או על משך הזמן בו הנוסע יכול להיות מועסק.
* בעל הוויזה צפוי לקבל מספיק כסף כדי להמשיך לחיות בזמן התעסוקה המבוקשת.
* על בעל הוויזה להיות בעל ביטוח בריאות או ביטוח נסיעות למשך השהייה, אלא אם המדינה תכסה זאת.

### אוסטרליה
* אשרת עבודה וחופשה באוסטרליה ניתנת בשני תנאים: ראשית, מקבליה לא יעבדו אצל אותו מעסיק במשך יותר מ-6 חודשים. שנית, הם לא יוכלו לעסוק בכל מחקר או הדרכה למשך למעלה מ-4 חודשים.
* האשרה מספקת הזדמנויות עבור אנשים בגילאים בין 18 ל-30 שנים לחופשה באוסטרליה, כדי לממן את הנסיעה שלהם באמצעות עבודה לטווח קצר.
* הוויזה מאפשרת שהייה של עד 12 חודשים מיום הכניסה הראשונה לאוסטרליה, בין אם המחזיק מבלה את כל הזמן באוסטרליה. יש אפשרות להרחיב ל-12 חודשים נוספים עבור אנשים אשר השלימו שלושה חודשי עבודה באזורים הכפריים של אוסטרליה.
* מותרת כל סוג של עבודה זמנית או מזדמנת, אבל עבודה של יותר משישה חודשים עם מעסיק אחד אינה מותרת.
* מחזיקי האשרה זכאים ללמוד או לצאת לקורס הכשרה לתקופה של עד ארבעה חודשים.
* מטיילים עשויים להיות כפופים לבדיקות רפואיות לפני בואם לאוסטרליה במיוחד אם הם מועסקים בתחום הבריאות או ההוראה. מועמדים יקבלו הודעה על ידי יישום מקוון, אם נדרשות בדיקות רפואיות.
* את האשרה ניתן לקבל רק פעם אחת בחיים.
* באוסטרליה ניתנים אישורים לאזרחי ארצות הברית, דרום קוריאה, גרמניה, קנדה, הולנד, יפן, טאיוואן, אירלנד, מלטה, דנמרק, שוודיה, נורווגיה, הונג קונג, פינלנד, קפריסין, צרפת, איטליה, בלגיה, איסלנד, יוון, אסטוניה, לטביה וישראל בעלי דרכון מן המדינות הללו יכולים להגיש בקשה לקבלת האשרה.
* מחזיקי דרכון מארגנטינה, בנגלדש, סין, צ'ילה, אינדונזיה, מלזיה, פולין, פורטוגל, הרפובליקה הסלובקית, סלובניה, ספרד, תאילנד, הודו, ארצות הברית, אורוגוואי, הונגריה יכולים לקבל את האשרה בתנאי שהיא לפחות 1/3 ללימודים.. בנגלדש חתמה על אשרת עבודה וחופשה הסכם עם אוסטרליה, אשר נכלל עם תת-462, תוכנית זו נחתמה באוקטובר 2007 ויושמה החל משנת 2011.

### אוסטריה
* אזרחי הונג קונג, ישראל, ניו זילנד, יפן, דרום קוריאה ו טאיוואן בגילאי 18–30 יכולים לקבל אשרת עבודה וחופשה של שנה (אשר מאפשרת גם לימוד).

### צ'כיה
* אזרחי קנדה, צ'ילה, ישראל, ניו זילנד, דרום קוריאה, טאיוואן בגילאי 18–30 או 35 יכולים להגיש בקשה לאשרת עבודה וחופשה.

### גרמניה
* אזרחי ארגנטינה, אוסטרליה, ברזיל, צ'ילה, הונג קונג, ישראל, יפן, דרום קוריאה, ניו זילנד, טאיוואן, אורוגוואי בגילאי 18 עד 30 יכולים לקבל אשרת עבודה וחופשה למשך שנה ברפובליקה הפדרלית של גרמניה.
* לאזרחי קנדה בגילאים שבין 18 ל-35 שנים. אין הגבלה על משך הזמן של ההעסקה, במהלך שהייה של עד 12 חודשים.
* בני לאומים אחרים - האיחוד האירופי, האזור הכלכלי האירופי, אוסטרלים, קנדים, ישראלי, יפני, דרום-קוריאה, ניו זילנדים, שווייצרי, אמריקאים יכולים להגיש בקשה להיתר שהייה להישאר אם הם ימצאו עבודה לטווח ארוך.

### ישראל
* אזרחי אוסטרליה, אוסטריה, את צ'כיה, גרמניה, ניו זילנד, דרום קוריאה בין בגילאי 18–30 יכולים לקבל אשרת עבודה וחופשה למשך שנה במדינת ישראל.

## הערות שוליים

קטגוריה:אשרות
אפריפול

**אפריפול** (באנגלית: **African Police Organization**; בצרפתית : **Afripol, Africain Police Office**) הוא גוף משטרה רב-לאומי העוסק באכיפה, מלחמה בטרור ומלחמה בסמים שהוקם ב-13 בדצמבר 2015 ומטהו הראשי שוכן בבירת אלג'יר, אלג'יריה, אך החל לפעול בשנת 2017 בכפוף לאיחוד האפריקאי. בספטמבר 2013 הושק פרויקט הקמת אפריפול במהלך הסמינר האזורי הפאן-אפריקני ה -22 של ארגון המשטרה הפלילית הבינלאומית (אינטרפול) באלג'יריה, שנבחר למטה הארגון. הסכמי היסוד של אפרופול אושררו על ידי הפסגה ה -28 של האיחוד האפריקאי שהתקיימה בבירת אתיופיה, אדיס אבבה, בסוף ינואר 2017.

הארגון עוסק בביטחון הציבור, לוחמה בטרור, מניעת פשעי מלחמה, מאבק בסחר בסמים, סחר בבני אדם, סחר בכלי נשק, מאבק בהלבנת הון ופורנוגרפיית ילדים, כמו כן נלחם הארגון בשחיתות ונאבק בפשעי מחשב.
בדומה למקבילתו האמריקאית אמריפול והוא ארגון אכיפת חוק לכל דבר שסוכניו חמושים באופן קבוע. הגוף פועל כארגון מודיעין משטרתי העוסק בתיאום בין גופי אכיפת החוק ביבשת אפריקה וחברים בו 40 מדינות. יכולת המוסדות והמשאבים האנושיים של רשויות המשטרה והמוסדות הלאומיים והאזוריים התחזקה על בסיס עקרונות שלטון החוק ושיתוף הפעולה אוחד. כתוצאה מכך, פשע מאורגן וטרור בין לאומי במדינות אפריקה שנפגעו מהסכסוך הנוכחי או לאחרונה, או שהם שבירים, נכללים בצורה יעילה יותר. בנוסף, נקבעו תהליכים פוליטיים המקדמים שלום ויציבות, מונעים משברים, מסייעים בניהול סכסוכים ואיומים ביטחוניים ותורמים לביטחון האנשים. חיזוק זכויות האדם בעבודה המשטרתית הוא מוקד מיוחד. חשיבות רבה מיוחסת ליישום אסטרטגיות מגדריות ושוויון מגדרי בכל מדדי התוכנית. התוכנית תומכת בשותפים בתחומי התשתית והציוד, הכשרה והדרכה וכן ייעוץ ארגוני. על מנת לבנות יציבות, התוכנית מחזקת את הלגיטימיות של המשטרה, למשל על ידי סיוע בהגברת השקיפות, המקצועיות והקרבה לאזרחים. בהקשר זה נקבעים נהלים לבקרה פנימית, דין וחשבון וניהול תלונות במטרה לאפשר פעולה המבוססת על שלטון החוק. מעורבותם של ארגונים לא ממשלתיים, יוזמות ועמותות נועדה לשפר את אמון האוכלוסייה ברשויות הביטחון. בנוסף, התוכנית מקדמת באופן ספציפי מתן שירותים ושיתוף פעולה בין מדע פלילי למשפט פלילי, למשל באמצעות הכשרה נוספת וקידום פורומי דיאלוג. התוכנית תומכת גם בחילופי ניסיון ומומחיות בין מדינות, בנוסף לרשתות באזור. מעל לכל מוסדות הביטחון האזוריים מתחזקים כך שיוכלו לנקוט בפעילות יעילה נגד פשע מאורגן וטרור חוצה גבולות. תהליכי עבודה משופרים עוזרים למוסדות כמו האיחוד האפריקאי (AU) לבצע את משימותיהם בצורה יעילה יותר. מאז 2009 מקודמים תהליכי רפורמה במשטרה באפריקה מטעם משרד החוץ הפדרלי. התוכנית מיישמת כיום אחד עשר צעדים ארציים ואזוריים במדינות אפריקה שונות. כל התהליכים מפותחים תוך התייעצות הדוקה עם המוסדות השותפים ועונים על הצרכים בהתאמה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים אזוריים
קטגוריה:ארגונים משטרתיים
קטגוריה:אפריקה
לודוויג השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן

**לודוויג השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן** (בגרמנית: **Ludwig II. von Pfalz-Zweibrücken**; 14 בספטמבר 1502 - 3 בדצמבר 1532), היה רוזן פפאלץ-צווייבריקן בין השנים 1514–1532.

## ביוגרפיה
לודוויג נולד ב-14 בספטמבר 1502, לאלכסנדר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ומרגרטה מהוהנלוהה-נוינשטיין, בתם של קראפט השישי, רוזן הוהנלוהה והלנה מווירטמברג.

בשנת 1514 מת אביו אלכסנדר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ולודוויג עלה לשלטון במקומו. מכיוון שהיה קטין, שלטה אמו כעוצרת בשמו עד לשנת 1519. באותה שנה כבש לודוויג את העיר אנוויילר אם טריפלס לאחר מצור עליה, ובשנת 1522 לחם יחד עם הצבא הקיסרי בהולנד. לודוויג הושפע מהרפורמציה הפרוטסטנטית, אולם פסח על שני הסעיפים, ובכך ניצל ממרד האיכרים הגרמני.

ב-3 בדצמבר 1532 מת לודוויג, ובנו וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן עלה לשלטון במקומו.

## משפחתו
ב-10 בספטמבר 1525 התחתן אלכסנדר עם אליזבת מהסן, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של וילהלם הראשון, רוזן הסן ואנה מבראונשווייג-וולפנביטל, ממנה נולדו לו שני ילדים:
* וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (1526–1569)
* כריסטינה מפפאלץ-צווייבריקן (1528–1534)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* בית ויטלסבאך 
* 

קטגוריה:רוזנים גרמנים
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:ילידי 1502
קטגוריה:נפטרים ב-1532
אדה קולאו

**אדה קולאו בייאנו** (בספרדית: **Ada Colau Ballano**; נולדה ב-3 במרץ 1974) היא פוליטיקאית ספרדיה שכיהנה כראש העיר ברצלונה בשנים 2015 עד 2023.

## ביוגרפיה
קולאו נולדה בברצלונה, בתם של רמון, צלם שעבד בתחום הפרסום, וטינה, אשת מכירות. הורי אביה הם מוסקה והורי אמה מהעיר סוריה. הוריה היו פרודים והיא גדלה עם שלוש אחיותיה בגווינארדו שבברצלונה עם אמה ושותפה לחיים, בעוד שני אחיה למחצה התגוררו עם האב במדריד.

בנעוריה התנדבה באמנסטי אינטרנשיונל ובארגון סיוע לקשישים. החלה ללמוד פילוסופיה באוניברסיטת ברצלונה, והשתתפה בתוכנית חילופי הסטודנטים ארסמוס במסגרתה שהתה במילאנו. היא עזבה את הלימודים בטרם סיימה את התואר הראשון. לאחר שעזבה את האוניברסיטה עבדה בעבודות מזדמנות וכמתרגמת תוכניות טלוויזיה איטלקיות.

את פעילותה הפוליטית החלה במהלך הלימודים כחברה בתנועת שמאל רדיקלית. עשור אחר כך חזרה לפעילות בשמאל במחאות אנטי-גלובליזציה, מחאות נגד ארגון הבנק העולמי ונגד מלחמת עיראק. היא הנהיגה מאבקים בתחום הדיור והייתה דוברת התנועה נגד פינוי משפחות שהתקשו בתשלום משכנתאות. ב-2013 זכתה לתשומת לב ציבורית כשהופיעה בפני ועדת הכלכלה בקונגרס הנציגים הספרדי ולאחר מכן בפרלמנט האירופי. 

ב-2014 אוחדה פעילותם של מספר תנועות שמאל בהן פודמוס לגוף אחד שפעל לקראת הבחירות לעיריית ברצלונה וקולאו הועמדה בראשותה. במאי 2015 זכתה בבחירות לראשות העירייה. בפברואר 2023 קיבלה החלטה לנתק באופן זמני את כל הקשרים של ברצלונה עם ישראל כולל ברית ערים תאומות של ברצלונה ותל אביב, מהלך שזכה לביקורת של הממשלה הספרדית. במאי 2023 הפסידה בבחירות לכהונה נוספת. מחליפה, ז'ום קולובוני, ביטל את החלטתה וחידש את הקשרים עם ישראל וברית ערים תאומות עם תל אביב, עד יוני 2025.

קולאו מתגוררת עם בן זוגה אדריה אלמני והם הורים לבן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי עיריות בספרד
קטגוריה:פוליטיקאים ספרדים
קטגוריה:פוליטיקאיות ספרדיות
קטגוריה:ברצלונה: אישים
קטגוריה:פוליטיקאים קטלאנים
קטגוריה:פעילות שמאל רדיקלי
קטגוריה:ספרדיות שנולדו ב-1974
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1974
עונת 1951/1952 בסרייה א'

**עונת 1951/1952 בסרייה א**' הייתה העונה ה-50 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-9 בספטמבר 1951 והסתיימו ב-22 ביוני 1952. 

בליגה השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.

ספא"ל ולניאנו עלו מהליגה השנייה.

יובנטוס זכתה באליפות בפעם התשיעית בתולדות המועדון. 
 
בסיום העונה לליגת משנה ירדו לוקזה, פדובה ולניאנו.(מכיוון שלוקזה וטריאסטינה זכו במספר נקודות זהה, נערכו משחקי השרדות להכרעה על הקבוצה שיישאר בליגה העליונה). לאור הכוונה לצמצם מספר קבוצות בליגה עליונה במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילה רק רומא.

## טבלת הליגה

## כדורגלנים מצטיינים
ג'ון הנסן, () מיובנטוס כבש 30 שערים וזכה בתואר מלך השערים.  

## קישורים חיצוניים

*נתונים מאתר rsssf
* נתונים מפורטים מאתר transfermarkt

איטליה
איטליה
קטגוריה:עונות בסרייה א'
פנדורה (מגזין)

**פנדורה** היה מגזין לסבי שראה אור בישראל בין השנים 2003–2005, בהוצאת ארגון קל"ף.

## היסטוריה

### רקע ופעילות
את המגזין הקימו עו"ד עינב זילבר וד"ר נילי יקיר. העורכת הראשית של המגזין הייתה לילך גליל, ובין חברות המערכת היו דנה ג. פלג, עדן ארזי, ואביגיל שפרבר. לדבריה של גליל, העיתון יצא "בעיקר מפני ש'הזמן הוורוד' פונה בעיקר להומואים ופחות ללסביות... זה בעצם העיתון הלסבי היחיד בארץ היום. הוא מתמקד בנושאים שמעניינים נשים. יש יותר דגש על הורות, משפחה, פמיניזם". המגזין סקר מגוון נושאים הקשורים לקהילה הלסבית ולנשים ככלל, כולל מגדר וזהות, תרבות, משפחה, דת, ואמנות. השאיפה הייתה לא רק לפנות לקהל הלסבי הרחב ביותר, אלא להגיע גם לקהילת הלהט"ב הרחבה, וכן למעגלים הרחבים יותר של קהל היעד הלסבי - כולל משפחות, רופאים ואנשי ונשות מקצוע מתחום בריאות הנפש המטפלים בלסביות.

הגיליון הראשון יצא ב-1 במאי 2003 וכלל 12 עמודים. הגיליון האחרון יצא ב-2005, כאשר המערכת לא הצליחה לממן את התקציבים הנדרשים. המגזין הופץ בחינם, ונתמך על ידי תרומות מהקהילה.

## קישורים חיצוניים
* גליונות פנדורה במהדורת אינטרנט

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונות להט"ב בישראל
קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:פמיניזם: כתבי עת
קמיל גליק

**קמיל גליק** (בפולנית: **Kamil Jacek Glik**; נולד ב-3 בפברואר 1988) הוא כדורגלן פולני המשחק בקרקוביה קרקוב בעמדת הבלם.

## קריירת מועדונים
גליק התחיל את הקריירה שלו מחלקת הנוער של MOSiR ביסטשמביה-זדרוי ממנה עבר בהמשך ל-WSP ודז'יסלאב שלזיה. בשנת 2005 הושאל לסילסייה לובומיה ממנה עבר להורדאדה מהליגה החמישית בספרד. בשנת 2007 חתם בריאל מדריד ג'.

ב-26 באוגוסט 2008 הוא חתם על חוזה ארבע שנים בפיאסט גליביצה מליגת העל הפולנית. ארבעה ימים לאחר מכן גליק ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה.

ב-7 ביולי 2010 גליק חתם לחמש שנים בפלרמו מהסרייה א'. גליק ערך את הופעת הבכורה שלו ב"רוסאנרי" בניצחון 0–3 נגד מריבור הסלובנית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. משחק זה היה גם הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית. למרות זאת, גליק לא זכה מעולם לדקות משחק בליגה במדי פאלרמו.

בתחילת ינואר 2011 גליק הושאל לבארי עד לסיום העונה. יומיים לאחר מכן, גליק ערך את הופעת הבכורה שלו בבארי בניצחון 0–1 נגד לצ'ה.

ב-12 ביולי 2011 חתם בטורינו תמורת 300 אלף אירו. ב-13 באוגוסט 2011 גליק ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הגביע נגד לומצאנה. ב-31 באוקטובר 2012 גליק הבקיע את שער הבכורה שלו בסרייה א' בתיקו 1-1 נגד לאציו. גליק הוא השחקן הראשון בתולדות הדרבי של טורינו שהורחק בשני משחקי הליגה שנערכו באותה עונה.

בעונת  גליק הפך לקפטן הקבוצה. גליק סיים עם הקבוצה באותה עונה במקום השביעי שנתן לקבוצה מקום במוקדמות הליגה האירופית, לאחר שפארמה לא הצליחה להשיג את הרישיון מאופ"א. ב-25 במאי 2014 האריך את חוזהו עד 2017.

ב-24 בספטמבר 2014 גליק ערך את הופעתו ה-100 במדי טורינו ובנוסף הבקיע שער בניצחון של טורינו 1–2 נגד קליארי. ב-21 בדצמבר 2014 גליק הבקיע צמד ראשון בקריירה בניצחון 1–2 נגד גנואה. ב-19 במרץ 2015 הבקיע את שערו הראשון במסגרת אירופית בניצחון 0–1 נגד זניט סנקט פטרבורג. ב-20 בדצמבר 2015 האריך שוב את חוזהו בקבוצה עד 2020.

ב-4 ביולי 2016 גליק חתם במונקו מליגת העל הצרפתית תמורת 11 מיליון אירו. גליק היה שותף לעלייה של מונקו לחצי גמר ליגת האלופות ולזכייה של הקבוצה באליפות אחרי 17 שנים ואף נכלל בנבחרת העונה של הליגה הצרפתית.

ב-11 באוגוסט 2020 חזר גליק לאיטליה וחתם בבנוונטו לשלוש שנים. ב-23 בינואר 2021 כבש שער בכורה בתיקו 2–2 של קבוצתו עם טורינו.

ב-30 באוגוסט 2023 חתם בקרקוביה קרקוב מליגת העל הפולנית.

## קריירה בינלאומית
ב-20 בינואר 2010 גליק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין בניצחון 1–3 נגד , והפך לשחקן הראשון בהיסטוריה של פיאסט גליביצה שזכה לזימון לנבחרת פולין. ב-17 באוקטובר 2012 גליק הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014 נגד  שנגמר בתיקו 1–1.

גליק השתתף עם הנבחרת הפולנית ביורו 2016.

נכלל בסגל נבחרת פולין לטורניר מונדיאל 2022.

## תארים
; מונקו
*ליגת העל הצרפתית: 2016/2017

; אישיים
*נבחרת העונה בליגת העל הצרפתית: 2016/2017

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים פולנים
קטגוריה:בלמי כדורגל פולנים
קטגוריה:כדורגלני פיאסט גליביצה
קטגוריה:כדורגלני פלרמו
קטגוריה:כדורגלני בארי
קטגוריה:כדורגלני טורינו
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני בנוונטו
קטגוריה:כדורגלני קרקוביה קרקוב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פולין
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:כדורגלני יורו 2020
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:ספורטאים פולנים בספרד
קטגוריה:ספורטאים פולנים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים פולנים בצרפת
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1988
מכבי תל אביב (כדורגל נשים)

**מכבי תל אביב** הייתה קבוצת כדורגל נשים אשר התמודדה בליגת הנשים הראשונה בישראל. הקבוצה נוסדה כמחלקה בתוך מועדון הכדורגל מכבי תל אביב בשנת 1998.

בחודש אפריל 2025, סיכמו מועדון מכבי תל אביב ומועדון כודרגל הנשים של אס"א תל אביב, על איחוד הפעילות והעברתה תחת מועדון מכבי תל אביב.

שם הקבוצה המאוחדת הוא מכבי אס"א תל אביב ובמחלקת הנשים של המועדון פעילות כיום 9 קבוצות.

## היסטוריה
הקבוצה התחרתה במשך ארבע עונות בליגת הנשים מאז הקמתה, כאשר סיימה במקום הרביעי בכל אחת מעונותיה ואף הגיעה פעם אחת למעמד חצי גמר גביע המדינה. הקבוצה אירחה את משחקיה הביתיים במתקן האימונים קריית שלום שבתל אביב.

בתום עונת 2001/2002, לאחר 4 שנות פעילות, התפרקה הקבוצה והפסיקה את פעילותה בשל קשיים כלכליים.

## הקמה מחדש
בשנת 2017, הועלתה יוזמה חדשה במועדון על ידי מור שקד, מאמנת בקבוצות הילדים של מכבי להקים מחדש מסגרת לא מקצועית, בתחומי מחלקת הנוער של המועדון שבה תוכלנה בנות ונערות צעירות להתאמן בכדורגל. המהלך קיבל את ברכת דרכו של פטריק וואן לוון, מנהלה המקצועי של מחלקת הנוער.

לאחר יוזמתה של מור שקד, בשנת 2018 הוקמה קבוצת ילדות שהתחרתה בליגת ילדות דרום, והגיעה לרבע גמר גביע המדינה. בשנת 2019, הוקמה קבוצת נערות למועדון, שמשתתפת בליגת נערות דרום.

בקיץ 2025 הועברה הפעילות של מועדון כדורגל הנשים של אס"א תל אביב תחת מכבי תל אביב במסגרת איחוד הפעילות. 

במחלקה כיום 9 קבוצות מטרומיות ועד בוגרות, כולן פעילות בליגות השונות של ההתאחדות לכדורגל.

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל נשים ישראליות
תל אביב (כדורגל נשים)
תל אביב, כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1998
יוסף יצחק קמינצקי

**יוסף יצחק קמינצקי** (נולד בכ"ב בסיוון תשי"א, יוני 1951) הוא יו"ר המועצה הדתית שדות דן, עורך והיסטוריון חב"די; בעבר שימש שדרן רדיו.

## ביוגרפיה
נולד בכפר חב"ד לדובה וראובן קמינצקי.

למד בישיבת תומכי תמימים בלוד ובכפר חב"ד, בתשל"א נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים המרכזית ב-770.
בחודש אלול תשל"ד התחתן עם בתיה בת הרב שלום דובער רסקין.

בשנת תשל"ה התחיל לעבוד כמזכיר כללי ברשת בתי ספר חב"ד "רשת אוהלי יוסף יצחק", ומאוחר יותר מונה למנהל ההוצאה לאור של "הרשת" במסגרת עבודה זו הוציא לאור עשרות ספרים וחוברות וכן חומרי לימודי רב. בשנת תשנ"ה עזב את הרשת והקים הוצאת ספרים בשם "המעיין החסידי" במסגרתו כתב ספרים בהיסטוריה החב"דית, חלק מספריו תורגמו למספר שפות.

בתחילת אוגוסט 2009 עמד בראש הוועדה של ועד כפר חב"ד והגיש בקשה רשמית להנהלת יד ושם להעניק "אות חסיד אומות העולם" לוילהלם קנריס, בנימוק כי במהלך השואה הציל ממוות את האדמו"ר השישי של חסידות חב"ד עם כ-500 יהודים נוספים.

במהלך השנים ספג ביקורת נוקבת מהחוקר החסידי הרב יהושע מונדשיין, שטען כי הוא אינו מדייק בסיפורים שכתב, קמינצקי מצידו ענה כי לרב מונדשיין יש מגמה להפריך את הסיפורים שלו.

בשנת תשע"א התמנה ליושב ראש המועצה הדתית עמק לוד - שכוללת בתוכה גם את היישוב כפר חב"ד.

### משפחתו
לקמינצקי חמישה בנים וארבע בנות. רבים מבניו וחתניו הם שליחי חב"ד במקומות שונים בארץ ובעולם. אחיו הוא הרב שמואל קמינצקי הרב הראשי ושליח חב"ד בדניפרו.
* בנו, הרב לוי, שליח חב"ד והרב הראשי בעיר טומסק שברוסיה.
* בנו, הרב יהושע, שליח חב"ד והרב הראשי בסרביה.
* חתנו, הרב נפתלי דייטש, שליח חב"ד והרב הראשי ברומניה.
* חתנו, הרב דן הלוי קריצ'בסקי - שליח חב"ד באופה שברוסיה.
* חתנו, הרב לוי יצחק הכהן וגנר הוא מנהל חב"ד בעליה - האגף לעליה וקליטה בצעירי אגודת חב"ד.

## מספריו
* **אלול תשרי**, דינים, מנהגים וספורי חסידים, תשמ"ז, כפר חב"ד,
* **ימי חב"ד**, תשנ"ד, גרסה מחודשת יצאה בשנת תשע"ז
* **קיצור תולדות חב"ד**, סקירה על תולדות חסידות חב"ד בתקופת אדמו"רי חב"ד, עם תמונות ומסמכים נדירים, 358 עמודים, תשס"ד
* **אנשים חסידים היו**, ביוגרפיה על החסידים זלמן משה היצחקי ואברהם דרייזין, 201 עמודים, תשס"ד
* **ערי ילדות**, אלבום על הערים ניקולייב ודנייפרפטרובסק בהם גדל הרבי מחב"ד בילדותו ועל פעילות שלוחי חב"ד שם כהיום, תשנ"ה
* **רבותינו נשיאינו**, סדרת ספרים לילדים על אדמו"רי חב"ד, תשנ"א - תשפ"ה, שבעה כרכים
* ** הרבי והמוסד**, פרקים עלומים בהיסטוריה של חב"ד, תשנ"ח
* **"מסע אל תולדות חב"ד"**. 2 סרטים המתעדים את תולדות חב"ד מאדמו"ר הזקן עד אדמו"ר הריי"צ, תשס"ה - תשס"ח
* **נפלאות הטבע**, 2 כרכים. מעובד על פי שיחות לנוער, תשע"א

## קישורים חיצוניים
* מאמרים שכתב
* מילה של חסיד באתר שטורעם
* עושים היסטוריה - ראיון עם שניאור זלמן ברגר בעיתון בית משיח גיליון 944
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:כפר חב"ד: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
עונת 1952/1953 בסרייה א'

**עונת 1952/1953 בסרייה א**' הייתה העונה ה-51 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-14 בספטמבר 1952 והסתיימו ב-31 במאי 1953. 

בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.

רומא הייתה הקבוצה היחידה שעלתה מהליגה השנייה, זאת בעקבות צמצום מספר הקבוצות בליגה.

אינטר זכתה באליפות בפעם השישית בתולדות המועדון. 
 
בסיום העונה לליגת משנה ירדו פרו פטריה וקומו. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו גנואה ולניאנו.

## טבלת הליגה

## כדורגלנים מצטיינים
גונאר נורדאהל, () ממילאן כבש 26 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאתב פעם השלישית בקריירה. 

## קישורים חיצוניים

*נתונים מאתר rsssf
* נתונים מפורטים מאתר transfermarkt

איטליה
איטליה
קטגוריה:עונות בסרייה א'
קומסומולסקאיה פראבדה

**קוׂמסוׂמוׂלְסְקַאיה פְרַאבְדה** (ברוסית: **Комсомольская правда**, מילולית: אמת הקומסומול) הוא עיתון יומי רוסי בפורמט טאבלואיד, שנוסד ב-13 במרץ 1925 ויוצא לאור מאז 24 במאי 1925. משנות ה-90 הוא אחד העיתונים הנפוצים ביותר ברוסיה.

משנת הקמתו ועד 1990 שימש העיתון כביטאונה הרשמי של תנועת הקומסומול, תנועת הנוער של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בדצמבר 1990 העיתון הופרט ונמכר לאיש העסקים גריגורי בירוזקין. העיתון מהווה חלק מקבוצת "קומסומולסקאיה פראבדה" הכוללת גם אתר אינטרנט, תחנת רדיו ובעבר כללה גם ערוץ טלוויזיה.

## היסטוריה
ממוזער|העותק של 23 במאי 1930
ממוזער|בול סובייטי, הכיתוב מציין 50 שנה להקמת הקומסומולסקאיה פראבדה
בזמן העידן הסובייטי, הקומסומולסקאיה פראבדה היה עיתון שהיה נפוץ בכל הרפובליקות של ברית המועצות והיה כלי רשמי של הוועד המרכזי של הקומסומול. העיתון הודפס לראשונה ב-24 במאי 1925 בהוצאה של 31,000 עותקים, לאחר שהוחלט על הקמתו במושב ה-13 של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות שנערך כמה ימים לפני כן.

הקומסומולסקאיה פראבדה החל כשופרה הרשמי של הקומסומול, תנועת הנוער של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. כאחד כזה, קהל היעד שלו כלל אוכלוסייה בגילאי 14 עד 28, ילדי ההורים שחברים במפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, שקראו בדרך כלל את הפראבדה. העיתון התמקד בכתבות על מדע והרפתקאות יחד עם לימוד ערכיה של המפלגה הקומוניסטית. באותה תקופה, לעיתון הוענק פעמיים עיטור הדגל האדום של העמל (1950,1957), עיטור לנין (1930), עיטור מהפכת אוקטובר (1975), ועיטור המלחמה הפטריוטית (1945).

תפוצת הקומסומולסקאיה פראבדה הגיעה לשיאה ב-1990 כאשר תפוצתה הגיעה לכמעט 22 מיליון עותקים יומיים. ב-2001 העיתון היה העיתון התשיעי בתפוצתו בכל אירופה עם תפוצה של 785,000 עותקים. העיתון היה העיתון הנמכר ביותר ברוסיה ב-2006 עם תפוצה של בין 700 אלף עותקים ל-3.1 מיליון עותקים. במרץ 2008 תפוצת העיתון הייתה 660,00 עותקים והעיתון הכי נקרא במדינה. הגרסה הדיגיטלית של העיתון הייתה אתר האינטרנט הכי פופולרי במדינה באותה שנה.

## עיתונים וכתבי עת דומים
מספר עיתונים דומים, אך עצמאיים פועלים בשם דומה במדינות אחרות בחבר המדינות:
* בלארוס - "קומסומולסקאיה פראבדה ובלארוסיי" (קומסומולסקאיה פראבדה בבלארוס)
* מולדובה - "קומסומולסקאיה פראבדה ומולדובה" (קומסומולסקאיה פראבדה במולדובה)
* קזחסטן - "קומסומולסקאיה פראבדה וקזחסאנה" (קומסומולסקאיה פראבדה בקזחסטן)
* אוקראינה - "קומסומולסקאיה פראבדה ואוקראיניי" (קומסומולסקאיה פראבדה באוקראינה)

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר ערוץ הטלוויזיה
* אתר תחנת הרדיו — 97.2FM (מוסקבה)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קומסומול
קטגוריה:עיתונים סובייטיים
קטגוריה:רוסיה: עיתונים ברוסית
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
דפוס עזריאל

ממוזער|311x311 פיקסלים|משה עזריאל, מייסד בית הדפוס
**דפוס עזריאל** היה בית דפוס עברי שהוקם תחילה בירושלים ובהמשך בתל אביב, ותפס מקום ניכר בהתפתחות ירושלים בראשית המאה ה-20. בבית הדפוס הודפסו בעיקר עיתוני התקופה, ספרות עברית וספרות תורנית של רבנים שונים.

## היסטוריה
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 למד משה עזריאל את מקצוע הסדר, ובהוראת אביו, הרב אברהם עזריאל, הקים בשנת 1900 את בית הדפוס ברחוב היהודים שבעיר העתיקה ירושלים, כשלצידו הוצאה לאור. בשנותיו הראשונות של בית הדפוס, עיקר העבודה הייתה הדפסה והוצאה לאור של קונטרסים, ספרי מקרא בלאדינו, ירחונים ושבועונים, בהם כתב העת הספרותי "טריזורו די ירושלים" והלוח הספרותי "קאלינדאריו די ירושלים".

העיתונאי חיים בן-עטר, שעבד בדפוס החל משנת 1902, לקח בו חלק מרכזי באיסוף מאמרים וידיעות, עריכה ותרגום של רומנים, ספרים ומבחר כתבי עת בלאדינו שראו אור בדפוס, ובהמשך הפך לשותפו העסקי של משה עזריאל.

בחודש ינואר 1909 החל משה עזריאל להדפיס את עיתון הלאדינו "איל ליביראל" שיזם בעצמו, ובחודש מאי של אותה השנה החל להדפיס גם את עיתון החרות. בשנת 1912 עבר בית הדפוס לשכונת עזרת ישראל בסמוך לרחוב יפו שמחוץ לחומות.

בעקבות פטירתו של משה עזריאל במגפה בשנת 1916, שני אחיו נסים ואביגדור ובנו יוסף עזריאל המשיכו להפעיל את בית הדפוס. יחד הפכו אותו לבית דפוס מודרני הכולל ציוד חדשני ומקצועי, והגדול בירושלים בתקופתו.

בשנת 1925 הועבר בית הדפוס לרחוב בן-יהודה, ובשנת 1935 עזב יוסף עזריאל את בית הדפוס ועבר להתגורר בתל אביב, שם הקים יחד עם אחיו ואחותו סניף לבית הדפוס ברחוב רענן 22. עם הזמן נחשב בית הדפוס בתל אביב לאחד מבתי הדפוס הגדולים בישראל בזמנו.

בשנת 1943 עזב יוסף עזריאל את תפקידו בבית הדפוס, והתמסר לפעילות ציבורית. במקומו המשיך לנהל את בית הדפוס דודו נסים עזריאל יחד עם שותפו יוסף אבולעפיה.
ממוזער|311x311 פיקסלים|בנו של משה, יוסף עזריאל, מייסד בית הדפוס בתל אביב

## העיתונים שיצאו לאור בדפוס
רשימה חלקית של העיתונים/ירחונים שהודפסו בבית הדפוס:

## קישורים חיצוניים
* יובל החמישים לדפוס עזריאל, הד המזרח, 25 בספטמבר 1950
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דפוס עברי
קטגוריה:בתי דפוס עבריים
קטגוריה:ירושלים: דפוס
זבזדה (ערוץ)

[ממוזער|280px|כתב ערוץ זבזדה, יורי פודקופאייב, מדווח מתוך בסיס [חמיימים, לאחר תחילת המבצע הרוסי בסוריה, 22 באוקטובר 2015]]
**ערוץ זבזדה** (ברוסית: **Телеканал Звезда**) הוא ערוץ טלוויזיה ממשלתי ברוסיה בעל תפוצה רחבה המשדר תוכניות בנושאי צבא ופוליטיקה. הערוץ נמצא בבעלות משרד ההגנה של רוסיה.

ערוץ הטלוויזיה נכלל בחברת התקשורת "זבזדה", שבה נכללים גם העיתון "הכוכב האדום" ותחנת הרדיו הצבאית "זבזדה", הפועלת בחסות ערוץ הטלוויזיה. הערוץ מתרכז בשידור תוכניות חדשות ותוכניות תעודה בנושאי היסטוריה רוסית, היסטוריה צבאית, תרבות, ומדע, ושידורי אקטואליה שונים.

החל מ-16 במאי 2005 הערוץ משדר 24 שעות ללא הפסקה.
## היסטוריה
הערוץ נחנך לראשונה כאולפן הרדיו והטלוויזיה המרכזי של משרד ההגנה הרוסי ביולי 1992.

ב-17 ביולי 2000 קיבל האולפן רישיון לשידור טלוויזיוני, והוא החל לשדר בספטמבר 2001. הערוץ החל לשדר באופן עצמאי ב-20 בפברואר 2005 כערוץ "זבזדה", כשהוא מתמקד בשידורי תוכניות בתחום הצבאי. תחילה, הערוץ שידר רק בשעות היום. ברם, מ-16 במאי 2005 הוא משדר 24 שעות ללא הפסקה. בשנת 2009 זכה הערוץ למעמד של ערוץ פדרלי, והוא משדר לכל תחומי הפדרציה הרוסית.

מאז 2014 אחת התוכניות הפופולריות ביותר של הערוץ היא התכנית **Военная приёмка** ("הכרה צבאית") שחושפת טכנולוגיות חדשות ודרכי פעולה של הצבא תוך שיתוף פעולה עם מחלקת הדוברות של משרד ההגנה הרוסי. 
## קישורים חיצוניים

*  

* ערוץ "זבזדה" באתר משרד ההגנה של רוסיה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה רוסיים
ערוץ זבזדה
רוסיסקאיה גאזטה

[ממוזער|300x300 פיקסלים|[ראש ממשלת רוסיה, דמיטרי מדבדב (במרכז), עם צוות העורכים של העיתון במהלך הענקת פרס ממשלתי בתחום המדיה. 13 בינואר 2017]]
**רוסיסקאיה גאזטה** (ברוסית: **Российская газета**; מילולית: "העיתון הרוסי") הוא עיתון רוסי הנמצא בבעלות ממשלת הפדרציה הרוסית ומהווה כביטאון הרשמי שלה.

העיתון, היוצא לאור ברוסית, מפרסם נוסח של חוקים פדרליים ותקנות ממשלתיות, לאחר שאלה אושרו בפרלמנט. העיתון גם מפרסם ידיעות חדשותיות והודעות מטעם הממשלה.

## היסטוריה
ביטאון רשמי ראשון של הממשלה ברוסיה נוסד עם הקמת ממשלת האימפריה הרוסית בשנת 1905, אז נחנך הביטאון "רוסיה" שפעל במקביל ל"ידיעון הממשלתי" (Правительственный вестник). במרץ 1917 העיתון הפך לעיתון הרשמי של הסובנרקום ואחר כך שינה שמו ל"איזבסטיה".

בשנת 1956 נוסד העיתון "רוסיה הסובייטית", שהפך לביטאון הרשמי של הממשלה.

ב¯1990 הוקמו העיתונים "רוסיסקאיה גאזטה" ו"רוסיסקיה וסטי", ששימשו תחילה כעיתוני הסובייט העליון של רוסיה, אך ב-1993 הועברו לשליטת הממשלה. משנת 2001 העיתון מתוקצב מתוך תקציב המדינה.

בשנת 2008 בוצע קיצוץ מסיבי במצבת כוח האדם ונסגרו 23 משרדים אזוריים. בשנת 2009 חברת TNS Media Intelligence הציבה את העיתון לצד העיתונים קומרסאנט ואיזבסטיה בתור אחד העיתונים החשובים ביותר בתחום החדשות ברוסיה.

בשנת 2012 העיתון עבר מיתוג מחדש והחל להדפיס מהדורת בת גם באוקראינה.

## ראשי העיתון
בין 2001 ל-26 באוקטובר 2010, מנכ"ל העיתון היה אלכסנדר גורבנקו, באוקטובר 2010 הוא הוחלף על ידי פאבל נגויצה.

העורך הראשי ולדיסלב פרונין מכהן מאז 2001. בין השנים 1996 ל-2001, הוא היה סגן עורך העיתון. מאז 1974, הוא עבד בעיתון "קומסומולסקאיה פרבדה", שאותו ניהל מ-1988 עד 1995.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: עיתונים ברוסית
ר
טאטרה-דרילר

[ממוזער|250px|טאטרה-דרילר עם תורן פרוש בתצוגה של חיל ההנדסה ב[יד לשריון.]]
250px|ממוזער|חשיפת מנהרה התקפית, שחדרה לשטח מדינת ישראל מדרום רצועת עזה, במרחב חאן יונס, באמצעות טאטרה-דרילר, אוקטובר 2020
**טאטרה-דרילר** (ה"א" במקור בשם) הוא הכינוי שניתן בצה"ל לכלי הנדסי שמורכב ממקדח-בורות המותקן על גבי משאית מתוצרת חברת טטרה ומשמש את מערך הצמ"ה בחיל ההנדסה הקרבית ללחימה במנהרות תת-קרקעיות. הכלי כולל משאית מדגם טטרה 2–815 ARMAX בעלת הנעה לכל ששת הגלגלים ומרווח גחון גבוה במיוחד, שבירכתיה מותקן תא מפעיל ממוגן ותורן קידוח ארוך מתקפל ובו מקדח-בורות. 

מטרתו של הטאטרה-דרילר הוא לבצע קידוחי עומק על מנת לאתר מנהרות טרור תת-קרקעיות ובפרט את מנהרות החדירה שחפר חמאס מרצועת עזה אל תוך ישראל ובפרט יישובי עוטף עזה. מקדח-הבורות מסוגל לאתר חללים בקרקע באמצעות התנגדות הקרקע למקדח עצמו. בנוסף משמש הטאטרה-דרילר לקדיחת פירים לתוך המנהרות על מנת לאפשר להזריק לתוכן חומר נפץ על ידי מערכת אמולסיה לפיצוץ מנהרות של יהל"ם.

את הטאטרה-דרילר מפעיל מערך הצמ"ה בחיל ההנדסה הקרבית ובעיקר גדודי הצמ"ה במילואים בהם משרתים מפעילים ותיקים ומנוסים, ופלוגות אבירי הפלדה וחתולי הפלדה, המתמחות בלחימה ברצועת עזה בה נמצאות רוב המנהרות.

## מפרט טכני
* **שלדה:** משאית טטרה 815-2 ARMAX.
* **הספק מנוע:** 120 כוחות סוס
* **קצב קידוח:** 27 מטר לשעה.
* **קוטר קידוח:** 40 או 60 ס"מ.
* **פינוי עפר:** יכולת פינוי עפר באמצעות מגש הידראולי.


File:Tatradigger01.jpg|טאטרה-דרילר של אבירי הפלדה עם תורן מקופל
File:Tatra-driller-latrun-2016-2.jpg|מבט על תא המפעיל הממוגן
File:IDF-Tatra-Driller-IZE-5904.jpg|מבט על המקדח עצמו


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חיל ההנדסה הקרבית: אמצעי לחימה
קטגוריה:מערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית
קבר סאותס השלישי

שמאל|ממוזער|250px|הכניסה לקבר
**קבר סאותס השלישי** הוא אתר ארכאולוגי השוכן כקילומטר דרומית לעיירה שיפקה, צפונית לעיר קאזאנלק במחוז סטארה זאגורה, במרכז בולגריה, בפתח המזרחי של עמק הוורדים. סאותס השלישי היה שליט ממלכת אודריסה בתראקיה מ-331 לפני הספירה עד 300 לפני הספירה.

הקבר היה במקור מקדש מונומנטלי בתל גוליאמטה קוסמטקה (Голяма Косматка: Golyamata Kosmatka), שנבנה במחצית השנייה של המאה ה-5 לפני הספירה. לאחר שימוש כמקדש במשך תקופה ארוכה נקבר המלך סאותס השלישי בתוכו בסוף המאה הרביעית לפני הספירה.

הקבר נתגלה ב-2004 על ידי הארכאולוג הבולגרי ד"ר גאורגי קיטוב (Георги Китов).

## תיאור
הקבר בנוי מחזית מרשימה, מבואה יוצאת דופן באורך 13 מטרים ורצף של שלושה חדרים מרווחים. החדר הראשון מלבני שתקרתו דמוית גמלון ששוקיו קשתיות. בחדר זה הוקרב סוס. החדר הבא הוא עגול ובעל גג כיפה, והחדר השלישי חצוב בגוש אבן ענק שתקרתו דמוית גמלון (הדומה לסרקופג). בתוכו חצובה מיטת הלוויה.

בכניסה נתגלה פסל ראשו של סאותס השלישי מארד שנקבר טקסית לפני חזית הקבר, שנעשה בפירוט רב.

חדר הסרקופג הכיל חפצים אישיים שנדרשו למלך בעולם הבא. הם כללו מגיני ברכיים, קסדה מוזהבת שעליה דמויות, שריון עור עם צווארון עשוי סיבים מוזהבים, חרב גדולה וחניתות. היו כלים מארד, ושלוש אמפורות גדולות מחרס שהיו מלאות ביין סמיך תראקי. הרצפה ומיטת הפולחן היו מכוסות בשטיח שבו נארגו סיבי זהב. המשקל הכולל של הזהב כולל כל החפצים היה יותר מקילוגרם. כמו כן היו 13 אביזרים לרתמות סוס מזהב מקושטים בדמויות אנוש, בעלי חיים וצמחים – חפצים נדירים בארכאולוגיה תראקית. שני חפצים מלבניים נוספים מוזהבים עם דמויות לוחמים עומדות, ששימשו לקישוט נדן החרב. היה קישוט עגול מסיבי לשריון המלך. ידית המוט הייתה מוזהבת גם היא. בקבר הוצבו כלים מוזהבים לשתיית יין שלהם שתי ידיות, הקרויים גם "קיליק", וזר מזהב המורכב מענפים, עלים, בלוטים וחפצים רבים נוספים. ממצאים אלו מוצגים במוזיאון ההיסטורי של העיר קאזאנלק.

לאחר ההלוויה, נחסמו הכניסות לשני החדרים הראשונים, והפרוזדור הועלה באש ומולא באבנים ואדמה. החזית נקברה תחת אדמה, כך שלא ניתן היה לזהות את הכניסה לקבר בתל.

## גלריה



Image:Seuthus III Tomb 1.JPG
Image:Seuthus III Tomb 3.JPG
Image:Seuthus III Tomb 5.JPG
Image:Golyama kosmatka.JPG
Image:Golyama kosmatka2.JPG


## קישורים חיצוניים

*Golyamata Kosmatka
*The Thracian tomb in the "Golyamata Kosmatka" mound

קטגוריה:בולגריה: אתרים ארכאולוגיים
אטומוקסטין

**אטומוקסטין** (שם מסחר: **סטרטרה**, ** אטומיק**) היא תרופה ממשפחת ה-NRI המשמשת לטיפול בהפרעת קשב.
היא איננה שייכת לקבוצת החומרים הממריצים.

## שימוש רפואי
התרופה משמשת לטיפול בהפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות. סטרטרה מאושר לשימוש עבור מבוגרים, בני נוער וילדים. יעילותה של סטרטרה לא נבדקה אצל ילדים הקטנים מגיל שש.

יתרונו העיקרי של סטרטרה ביחס לתרופות אחרות לטיפול בהפרעת קשב הוא שאין בו סכנה של התמכרות. סטרטרה הוכח כתרופה יעילה להורדת סימפטומים של היפראקטיביות, שליטה מוטורית, הסחות וזיכרון עבודה, אך יעילותה במתן מוטיבציה להתחיל משימות וכן בריכוז פחותה מאשר תרופות ממריצות. במחקר שנעשה, כ-40% שנטלו את התרופה דיווחו כי הם חוו ירידה משמעותית בסימפטומים של הפרעת קשב. להשפעה של התרופה לוקח בין 2–4 שבועות להפוך לבולטת ועוד 2–4 שבועות כדי להגיע להשפעה מלאה.

בנסיבות מסוימות תרופה זו גם ניתנת למטופלים עם תת לחץ דם תנוחתי שלא הגיב לטיפולים אחרים.

## מינון
טווח המינון התחלתי הוא: 0.5 מ"ג עבור כל ק"ג משקל גוף, כאשר המינון עולה בהדרגה עד ל-1.2 מ"ג לק"ג משקל גוף. המינון המרבי היומי הוא 100 מ"ג.

בארץ קיימים המינונים: 10, 18, 25, 40, 60, 80, 100. ביוני 2017 נרשמה בארץ סטרטרה 4 מ"ג / מ"ל תמיסה לשתייה.

### [[דיכאון קליני]]
ישנם מחקרים שמראים כי סטרטרה יכול לשמש לטיפול בחרדות ובדיכאון קליני, במיוחד במקרים בהם הבעיה נובעת מהפרעת קשב.

## תופעות לוואי נפוצות
בחילה (26%), פה יבש (20%), אובדן תיאבון (16%), עייפות (10%), עצירות (8%), סחרחורת (8%), הפרעה בזקפה (8%), כאב בטן (7%), אצירת שתן (6%), אוץ לב (5-10%), לחץ דם גבוה (5-10%) ונדודי שינה (7%, לעומת 40% בתרופות הממריצות).

כדי למנוע תופעות לוואי ניתן לקחת מחצית מינון בבוקר ומחצית מינון בערב.

## היסטוריה
בראשיתו הופק האטומוקסטין כתרופה כנוגד דיכאון, אך מהר מאוד נמצא כי הוא יעיל בטיפול בבעיות קשב. הוא אושר בידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי ב-2002 לטיפול בבעיות קשב. הוא נשאר תחת הפטנט של ממציאו, חברת התרופות אלי לילי, עד שנת 2017.

## קישורים חיצוניים

* סטרטרה נרשם בישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:NRI
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
קטגוריה:תרופות לטיפול בהפרעת קשב
ודומוסטי סנקט פטרבורג

ממוזער|שער העיתון בתקופה הצארית. 28 ביוני 1711. 
**ודומוסטי סנקט פטרבורג** (בתעתיק רוסי: **סנקט פטרבורגסקיה ודומוסטי**; ברוסית: **Санкт-Петербургские ведомости**, מילולית: "גיליונות סנקט פטרבורג") הוא שמו של עיתון רוסי היוצא לאור מאז ה-2 בינואר 1703 והוא נחשב לעיתון הוותיק ביותר ברוסיה.

העיתון הודפס לראשונה בינואר 1703 ונקרא בשם "הגיליון", "ודומוסטי" ברוסית (Вѣдомости). העיתון נסגר בשנת 1917 והחל להופיע מחדש בשנת 1991. צוות העיתון החדש בזמן השקתו בשנת 1991 היה מבוסס על צוות עיתון מקומי "לנינגרדסקאיה פראבדה" ומאז הוא נחשב למערכת העיתון הגדולה ביותר בצפון מערב רוסיה.

ישנו גם יומון עסקים בשם "ודומוסטי" שהושק בשנת 1999 ומופץ ב-75,000 עותקים.

## שמות העיתון
*1703 - 1728 — ודומוסטי (Вѣдомости)
*1728 - 1914, 1991 ואילך — סנקט פטרבורגסקיה ודומוסטי (С.-Петербургскія Вѣдомости)
*1914 - 1917 — פטרוגרדסקאיה ודומוסטי (Петроградскія Вѣдомости)
*1917 - 1991 — לנינגרדסקאיה פראבדה (Ленинградская правда)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: עיתונים ברוסית
קטגוריה:האימפריה הרוסית: עיתונים
קבוצת RBK

**קבוצת RBC** (באנגלית: **RosBusinessConsulting**, בראשי תיבות: **RBC**; ברוסית: **РосБизнесКонсалтинг**, בראשי תיבות: **РБК**) הוא שמה של חברת החזקות רוסית בתחום התקשורת הנחשבת לאחת מחברת החזקות התקשורת הפרטיות הגדולות במדינה. 

קבוצת RBC כוללת ערוץ טלוויזיה, עיתון ואתר אינטרנט.

החברה הוקמה בשנת 1993 כחברת תקשורת. בשנת 2009 נרכשו מרבית המניות על ידי האוליגרך מיכאיל פרוכורוב, שניהל את החברה באמצעות תאגיד אונקסים. ביוני 2017 מכר את כל החזקותיו בחברה לידי תאגיד ESN (ברוסית: Евросевернефть) שבבעלות גריגורי ברוזקין, שכבר מחזיק ברשותו את העיתון "קומסומולסקאיה פראבדה".

## קישורים חיצוניים
 
*  

* אתר החדשות 
* אתר העיתון 
* אתר ערוץ הטלוויזיה

קטגוריה:חברות רוסיות
קטגוריה:חברות תקשורת רוסיות
עונת 1954/1955 בסרייה א'

**עונת 1954/1955 בסרייה א**' הייתה העונה ה-53 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-19 בספטמבר 1954 והסתיימו ב-19 במאי 1955. 

בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.

קטניה ופרו פטריה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.

מילאן זכתה בתחרות בפעם החמישית בתולדות המועדון. 
 
בסיום העונה לליגת משנה ירדו קטניה ואודינזה זאת בעקבות פרשת שחיתות. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו ויצ'נצה ופדובה.

## טבלת הליגה

## כדורגלנים מצטיינים
גונאר נורדאהל, () ממילאן כבש 27 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאתב פעם החמישית בקריירה ועונה השלישית ברציפות. 

## קישורים חיצוניים

*נתונים מאתר rsssf
* נתונים מפורטים מאתר transfermarkt

איטליה
איטליה
קטגוריה:עונות בסרייה א'
שעווה קשה

"**שעווה קשה**" או "**קרומית קשה**" (באנגלית: **Hard grounds**) היא טכניקת הדפס הפועלת בצורה של דפוס שקע.
## תיאור
טכניקת השעווה הקשה היא טכניקת הדפס שראשיתה במאה ה-16 באירופה. טכניקה זו היא הטכניקה הבסיסית ליצירת תצריב. היא מבוססת על כיסוי לוח ההדפסה וחשיפת חלקים ממנו, שיהפכו בתהליך כימי של צריבה על ידי חומצה לשקעים בלוח. לשם יצירת הגלופה מורחים את לוח ההדפסה בתחליב של שעוות דבורים, אספלט (ביטומן) ואבקת שרף עצים (קליפורניום). שיטה אחרת ליצירת התחליב היא להמיס דונג בטרפנטין. בשלב השני, לאחר המריחה, מחממים את לוח ההדפסה כך שהתערובת מתקשה ויוצרת ציפוי קשה למחצה על גבי הלוח. בדרך כלל גם נוהגים לפייח את הלוח בעזרת נר, על מנת להעניק למשטח צבע כהה. בשלב הרביעי יוצרים את הדימוי על ידי חריטה בשכבת השעווה בעזרת חרטים שונים. בשלב האחרון טובלים את לוח ההדפסה באמבט של חומצה, המאכלת את המקומות שנחשפו על ידי פעולת החריטה. הדימוי המתקבל בטכניקה זו הוא בעל אופי קווי. צפיפות הקווים, כמו גם זמן הצריבה, קובעים את כהות הדימוי המתקבל.

## לקריאה נוספת
*קריגר, דן, **גרפיקה אמנותית: תחריט - תצריב וטכניקות נילוות**, ידיעות אחרונות, תל אביב, 2000/1999, עמ' 69–75

קטגוריה:דפוס שקע
י"ג תחריטים לשירי חיים נחמן ביאליק

"**י"ג תחריטים לשירי חיים נחמן ביאליק**" (1987) הוא ספר אמן שיצר האמן הישראלי משה גרשוני המכיל סדרת הדפסים לשיריו של חיים נחמן ביאליק.

## תיאור
המניע הראשוני ליצירת ספר האמן "י"ג תחריטים לשירי חיים נחמן ביאליק" הייתה הזמנתו של דן מירון מגרשוני ליצור איורים לשיריו של ביאליק עבור מחקרו אודות המשורר. ספר האמן עצמו נוצר בהפקה ובהזמנתה של סדנת ההדפס ירושלים. גרשוני עבד על יצירת הפלטות בין חודש יוני 1986 ועד חודש אוקטובר 1987 בעזרתה של ברבי קרביץ, דפסית-אמנית בסדנה. הלוחות נוצרו על גבי פלטות ברזל בגובה של 20.8 ס"מ וברוחב של 13.8 ס"מ. סדרת ההדפסים שיצר כללה 16 תצריבים. מהם, הודפסו 13 בספר האמן, ואילו שלושת הנותרים הודפסו כסדרות עצמאיות. את ההדפסים עצמם הדפיסו קרביץ וסידון רוטנברג.

סדרת ההדפסים איננה מאיירת את השירים באופן ישיר, אלא מכילה תערובת של ציטוטי שירים וטקסטים עם דימויים קוסמולוגיים כגון כוכבים, מגיני דוד, סימן האינסוף, סמלים המאזכרים צלב קרס ועוד. במידה רבה משותפת איקונוגרפיה זו עם סדרות ציורים כ"במראה ובחידות" ו"לילות ירושלים" מאותה עת. מירון טען כי גרשוני בחר ליצור פרשנות לאומית של השירים, המציבה אותם בקונטקסט מודרני-נבואי. רבות מהעבודות מצביעות על עיסוקו של גרשוני בשואה וביחס אל האל שבעקבותיה. בהדפס המצורף לשיר "לבדי", לדוגמה, מופיעים מגיני דוד, וסמלים המאזכרים צלבי קרס עם כתובת ביידיש – "יינגלע מיישע".

הספר הודפס במהדורה של 50 עותקים ממוספרים על גבי 13 דפי נייר בגובה של 26.5 ס"מ וברוחב 37 ס"מ הנתונים בקופסת קרטון שעיצב יהודה מיקלף. כל דף מכיל הדפס, כשהוא מלווה בשיר. השירים והטיפוגרפיה שלהם נלקחו מתוך "כרך שירי ביאליק" של מהדורת יובל ה-50 למשורר, בהוצאת חובבי השירה העברית (ברלין, תרפ"ג) הודפסו בטכניקה של הדפס רשת. מהדורה זו עוצבה על ידי יוסף בודקו, שעיצב גם את האותיות הרישיות. כותרות השירים במהדורה זו עוצבו על ידי פרנצ'סקה ברוך. שיר אחד, "תחת העצים הירקרקים", נכתב בכתב ידו של גרשוני ביידיש והועבר לגיליון הנייר בדפוס-רשת.

ב-16 ביוני 1988 הוצג הספר בתערוכה במוזיאון תל אביב לאמנות, אותה אצרה עדנה מושנזון. עבור התערוכה הודפסה מהדורה מצולמת ומוקטנת של הספר ששימשה כקטלוג התערוכה. בשנת 1990 הוצג חלק מן הספר בתערוכה "על נייר / בנייר / עם נייר" במוזיאון ישראל, ירושלים.

בשנת 1999 הוצג בתערוכה "עבודות מופת על נייר ממוזיאון ישראל ירושלים", שהוצגה במוזיאון קליבלנד לאמנות.

## קישורים חיצוניים
* י"ג תחריטים לשירי חיים נחמן ביאליק באתר סדנת ההדפס ירושלים

## הערות שוליים

קטגוריה:חיים נחמן ביאליק
קטגוריה:משה גרשוני: הדפסים
קטגוריה:סדנת ההדפס ירושלים
קטגוריה:מוזיאון ישראל: הדפסים
קטגוריה:מוזיאון תל אביב לאמנות: יצירות אמנות
קטגוריה:תצריבים
קטגוריה:הדפס ישראלי
קטגוריה:יצירות משנת 1987
קטגוריה:מוזיאון תל אביב לאמנות: הדפסים
בית הטרור

**בית הטרור** (בהונגרית: **Terror Háza**) הוא מוזיאון שהוקם לזכר קורבנות הטרור הנאצי והקומוניסטי שהופעל בהונגריה במאה העשרים. בתקופה בה שלטו בהונגריה משטרים אלה, נכלאו במקום, נחקרו, עונו ונרצחו אזרחים הונגריים רבים שנחשדו בהתנגדות למשטר.

## רקע
המוזיאון נפתח בפברואר 2002 בשדרת אנדראשי שבבודפשט בירת הונגריה. הבניין הבנוי בסגנון הנאו-רנסאנס נבנה בשנת 1880. בשנות ה-30 של המאה העשרים היה בבעלותו של הצייר יצחק פרלמוטר, עד לשנת 1936. בשנת 1937 נשכרו חדרים בבניין על ידי המפלגה הנציונל-סוציאליסטית ההונגרית בראשותו של פרנץ סלשי. בשנת 1940 המקום הפך למטה מפלגת צלב החץ הפשיסטית שהשתלטה עליו כולו, והוא קיבל מהם את השם "בית הנאמנות". 

בשנת 1944 לאחר שגרמניה הנאצית כבשה את הונגריה, הפך המקום לבית סוהר, וחברי ממפלגת צבא החץ עינו ורצחו במקום מאות אזרחים. גם לאחר הכיבוש הסובייטי המשיך הבית לשמש כמקום רצחני והיה לבית סוהר בו שוכנו עצורים במרתפי הבניין. במקום שכן מטה המשטרה החשאית ההונגרית (ÁHV), עד לשנת 1956. בשנה זו עברה המשטרה החשאית למקום אחר.

## המוזיאון
ממוזער|הכניסה למוזיאון
המבנה נמכר והשתכנו בו חברות מסחריות ועקבותיו הרצחניים נעלמו. המבנה שופץ ושוקם בסיוע ממשלתו של ויקטור אורבן ראש ממשלת הונגריה. בדצמבר 2000 נרכש המבנה על ידי הקרן לחקר ההיסטוריה והחברה של מרכז ומזרח אירופה, על מנת להופכו למוזיאון שיציג את זוועות המשטר הנאצי והמשטר הקומוניסטי בהונגריה.

המוזיאון בן 3 הקומות וקומת המרתף, מציג תמונות, חפצים ומייצגי וידאו המתעדים את השליטה הנאצית, ולאחריה את השליטה הקומוניסטית-סובייטית בהונגריה, ומהווה אתר הנצחה לקורבנותיהם. במרתף הבניין ניתן לסייר בתאי הכלא ובגרדום שהיה בשימוש בתקופה זו. בחצר הפנימית מוצג טנק T-54. בחזית המוזיאון פסל סמלי של 'מסך הברזל'.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בודפשט: מבנים
קטגוריה:בודפשט: מוזיאונים
אירקוט (חברה)

**תאגיד אירקוט** (ברוסית: **ПАО Корпорация „Ирку́т“**) היא חברה רוסית, העוסקת בתעופה ובמערכות חלל ומהווה חלק מתאגיד המטוסים המאוחד.

החברה נוסדה כמפעל התעופה של אירקוטסק, בהחלטת הסובנארקום משנת 1932 ובצו קומיסר התעשייה הכבדה סרגו אורדז'וניקידזה. בשנת 1992 המפעל הופרט והפך לתאגיד אירקוט. שתי החטיבות העיקריות שלה הן החטיבה הצבאית (מוצרי צבא) והחטיבה למטוסי נוסעים. זו אחת מיצרניות המטוסים הגדולות במדינה ומניותיה נסחרות בבורסת מוסקבה.

החברה נמצאת בבעלות תאגיד התעופה המאוחד, המאגד מספר יצרניות מטוסים ובבעלות מזערית של חברת סוחוי ואף סייעה לה בהשבחת מטוסי הקרב סוחוי Su-30. מאז 2005, התאגיד שולט על 75% ממניות יצרנית המטוסים יאקובלב ואחראי לייצור מטוסי האימון יאק-130.

בשנת 2017 החברה החלה בייצור סדרתי של מטוס הנוסעים MC-21.

## ראו גם
* תעשיית תעופה ברוסיה

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:יצרני מטוסים
קטגוריה:תעשיית נשק ברוסיה
קטגוריה:חברות בשווי שוק מעל 100 מיליארד דולר
קטגוריה:אירקוטסק
שירו שיר לפיהרר

**שירו שיר לפיהרר** או **זמן אביב להיטלר: בילוי עליז עם אדולף [[אווה בראון|ואווה]] [[ברכטסגאדן|בברכסטגאדן]]** (באנגלית: **Springtime for Hitler: A Gay Romp With Eva and Adolf at Berchtesgaden**) הוא מחזמר פיקטיבי בסרטו של מל ברוקס משנת 1967 "המפיקים", כמו גם בעיבודו התיאטרלי של הסרט למחזמר, ובעיבוד הקולנועי של המחזמר לסרט. זהו מחזמר על אדולף היטלר, שנכתב על ידי פרנץ ליבקינד, נאצי בעבר ומחזאי בהווה, תפקיד אותו גילם במקור קנת' מארס (ובהמשך בראד אוסקר וויל פארל בגרסה הבימתית המקורית ובסרט הקולנוע משנת 2005 בהתאמה).

בסרט, המפיק מקס ביאליסטוק ורואה החשבון שלו ליאו בלום זוממים להוציא לפועל תוכנית הונאה: לצורך העלאת הפקה חדשה בברודוויי הם יגייסו מימון משמעותי על ידי מכירת 25,000% של המחזה, ואז יגרמו לו להיכשל, ולבסוף ישמרו את כל הכסף הנותר לעצמם. כדי לוודא שהמחזה יהיה כישלון טוטאלי, מקס בוחר ב-"שירו שיר לפיהרר" - מחזה חסר הטעם (שאותו הוא מתאר כ"מכתב אהבה לאדולף היטלר"), שוכר את הבמאי הגרוע ביותר שהוא יכול למצוא (רוג'ר דה-ברי, קריקטורה סטריאוטיפית של הומוסקסואל טרנסווסטיט), ולתפקיד הראשי של היטלר מלהק היפי חסר-אחריות בשם לורנצו סנט דובואה (הידוע גם בראשי התיבות של שמו - LSD) שבכלל הגיע בטעות לאודישן, לאחר שנכנס לתיאטרון הלא נכון.

## תקציר
המחזמר מתחיל בקטע מוזיקלי, ששמו כשם המחזמר - "להיות או לא להיות" בשלב מסוים, הקטע המוזיקלי, המלווה ברקדנים במדי האס אה, יוצרים מבנה של צלב קרס בסגנונו של באזבי ברקלי. המחזה מזעזע מיד את כל הנוכחים בקהל למעט המחבר, וכאשר צופה אחד ויחיד פורץ במחיאות כפיים - הוא מיד ננזף ומושתק על ידי צופים אחרים שמסביבו. בעוד ההצגה ממשיכה הקהל מתחיל לצאת מאולם התיאטרון בהפגנתיות, ואז תחילה הסצנה הראשונה של המחזה, עם לורנצו סנט דובואה לבוש במדים נאצים מלאים ומדבר כמו ביטניק. הקהל הנותר מתחיל לצחוק בקול רם, בחושבו שמדובר בסאטירה, ולמשמע הצחוקים - הצופים שיצאו מהאולם חוזרים למקומותיהם.

המחזאי פרנץ ליבקינד חש סלידה מתגובת הקהל, נעמד מאחורי הבמה ומתיר את הכבל המחזיק את הווילון שנסגר. הוא ממהר לצאת אל הבמה, מתעמת עם הקהל ומתרעם על הטיפול במחזהו האהוב. במהלך העימות הזה שלו, פרנץ מקבל מכה בראשו ונופל. ההצגה נמשכת, והקהל מניח שההופעה שלו הייתה חלק מהמחזה.

המחזה מקבל ביקורות נלהבות, המבטיחות את הצלחתו הכלכלית (ואת הרשעתם של שני המפיקים, כאשר מעשה ההונאה שלהם יתגלה).

## גרסאות שונות
בגרסת המחזמר ובסרט המוזיקלי המבוסס עליו, תפקידו של לורנצו סנט דובואה לא נכלל, ואת היטלר מגלם הבמאי דה-ברי, שמבצע שיר סולו "הייל לעצמי", בהופעה המזכירה את ג'ודי גרלנד. פרנץ ליבקינד היה בחירתו המקורית של מקס ביאליסטוק לגלם את היטלר, אבל בשל תאונה מצערת, הוא שובר את רגלו (באופן אירוני, שכן המונח "לשבור רגל" משמעותו "בהצלחה" בעולם התיאטרון) ומקס מבקש מדה-ברי לגלם את היטלר. במהלך ההצגה, מוצג לקהל צלב קרס באמצעות מראה גדולה, בדומה ל-"שורת המקהלה".

ב-2022 הוציאו בתוכנית הסאטירית ארץ נהדרת גרסה לשיר הנקראת ״זמן הבן-גביר״ הכולל את דמותו של יו"ר עוצמה יהודית, חבר הכנסת, איתמר בן גביר.

## ראו גם

* Hitler Has Only Got One Ball
* פני הפיהרר

## קישורים חיצוניים
* שירו שיר לפיהרר, מילות השיר
* שירו שיר לפיהרר (סרטון), מתוך "המפיקים" (1967) -- באתר TCM

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
קטגוריה:שירים ממחזות זמר
קטגוריה:שירי 1968
קטגוריה:אדולף היטלר בתרבות
קטגוריה:מל ברוקס
הקורפוס השני (סוריה)

**הקורפוס השני** הוא קורפוס של הצבא הסורי אשר מורכב משלוש דיוויזיות ואחראי על המרחב מצפון לדמשק והגבול עם לבנון.

הוא הוקם בשנת 1985 יחד עם שני הקורפוסים הסדירים האחרים כחלק משינוי מבני בצבא הסורי, מטרתו הראשונית של הקורפוס הייתה לאגד את היחידות שהוצבו בלבנון ולשמש מפקדה לכוחות הסורים בלבנון. לאחר הנסיגה הסורית מלבנון ב-2005, הוצבו יחידות הקורפוס במספר בסיסים מצפון לדמשק ולאורך קו הגבול עם לבנון, כאשר תחום האחריות של הקורפוס כלל את כל השטח בין דמשק לעיר חומס. בשנים שלאחר הנסיגה צורפה לקורפוס דיוויזיית הכוחות המיוחדים ה-14 ומאז פרוץ מלחמת האזרחים בשנת 2011, יחידות הקורפוס נמצאות בלחימה קשה גם במרחב דמשק, גם בשטחים שמצפון כולל הקרבות בחומס וגם במוקדים נוספים סביב סוריה.

כיום קשה מאוד להעריך כמה מכוח הלחימה של יחידות הקורפוס נותר והאם בכלל מבנה הפיקוד של הקורפוס מתפקד באופן מלא, נוכח האבדות הקשות שספג הצבא הסורי לאורך שנות מלחמת האזרחים.

## היסטוריית שירות
[250px|ממוזער|טנק סורי בוער ב[קרב ג'זין, היכן שטנקים מהדיוויזיה הראשונה נשלחו להגן על העיירה כנגד התקדמות צה"ל.]]

בפרוץ מלחמת לבנון הראשונה, הדיוויזיה הראשונה בפיקודו של איברהים סאפי הייתה מוצבת בבקעת הלבנון. המפגש הראשון בין כוחות סורים וכוחות צה"ל התרחש בסביבת העיירה ג'זין, בחלקו הדרומי של הבקע הלבנונית. כדי להגן על העיירה מפני הכוחות הישראלים המתקדמים, נשלחו למקום מספר יחידות חיל רגלים וקומדו בסיוע גדוד שריון (טנקי T-62) מחטיבת השריון ה-76. בקרב ג'זין שהתפתח, הצליח צה"ל להביס את הכוחות המחופרים ולכבוש את העיירה.

מספר ימים לאחר מכן, כוחות הדיוויזיה הראשונה נכנסו ללחימה עם כוחות צה"ל אשר תקפו את המתחם הדיוויזוני בו הם ישבו ב-11 ביוני 1982, בקרב סולטאן יעקוב. במהלך הקרב, נסוגו החטיבה ה-91 וה-76 פנימה למבנה הגנתי והחטיבה ה-58 נשארה כעתודה, באותה העת כוחות הדיוויזיה השלישית החלו לנוע דרומה לאורך בקעת הלבנון במטרה לסייע כנגד ההתקפה הישראלית. לבסוף, לאחר קרבות קשים, הצליחה הדיוויזיה לבלום את ההתקדמות הישראלית והמשיכה להחזיק את החלק המזרחי של כביש ביירות-דמשק. למרות האבדות הקשים שספגו הסורים בקרב, הוא נחשב להצלחה רבה משום בלימת המאמץ הישראלי אל מול עדיפות מספרית של צה"ל.

## מבנה ויעוד
* **[[הדיוויזיה הראשונה (סוריה)|הדיוויזיה הראשונה]]** (משוריינת): שוכנת באל-כיסווה, מחוז ריף דמשק ומורכבת מהחטיבה המשוריינת ה-76, החטיבה המשוריינת ה-91, החטיבה המשוריינת ה-153, החטיבה הממוכנת ה-58 ורגימנט ארטילריה.
* **[[הדיוויזיה הממוכנת העשירית (סוריה)|הדיוויזיה העשירית]]** (ממוכנת): מורכבת מהחטיבה הממוכנת ה-85, החטיבה הממוכנת ה-62, החטיבה הממוכנת ה-18, החטיבה המשוריינת ה-56 ורגימנט ארטילריה.
* **[[דיוויזיית הכוחות המיוחדים ה-14 של סוריה|דיוויזיית הכוחות המיוחדים ה-14]]**: שוכנת באל-חמה ומורכבת משלושה רגימנטים של כוחות מיוחדים: הרגימנט ה-36, ה-554 והרגימנט ה-556.

## קישורים חיצוניים
* דו"ח ארגון זכויות האדם 'Human Rights Watch'.

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות צבא סוריות
קטגוריה:מלחמת האזרחים בסוריה
קטגוריה:גייסות
הסמינר התיכוני האמריקאי ע"ש אלכסנדר מוס

**הסמינר האמריקאי ע"ש אלכסנדר מוס **(AMHSI או HSI) היא תוכנית אקדמית אמריקאית המציעה סמסטר בחו"ל – בישראל. התוכנית היא אקדמית, המציעה נקודות זכות כלליות של אוניברסיטת מיאמי. תוכנית הלימודים משלבת סיורים בישראל וביקור באתרים היסטוריים. התוכנית פעילה לאורך כל השנה, והיא נמשכת מ-6 שבועות עד 18 שבועות.

הסמינר ממוקם בהוד השרון, בשטחי כפר הנוער מוסינזון.

## היסטוריה
הסמינר נוסד בשנת 1972 על ידי הרב מוריס קיפר בשיתוף עם הפדרציה היהודית של מיאמי. הרעיון של הוראת היסטוריה במקום בו ההיסטוריה התרחשה היא הזדמנות חינוכית לחבר את התלמידים להיסטוריה והתרבות של ישראל.

בהמשך גדל הפרויקט מעבר לפלורידה והפך לפרויקט ארצי, ומקדם בברכה תלמידים מכל רחבי צפון אמריקה, אוסטרליה, ואירופה.

## בוגרים בולטים
* מתיסיהו
* שריל סנדברג – סמנכ"ל תפעול של Facebook
* לורן וייסברגר – מחברת הספר "השטן לובשת פראדה".
* ברט רטנר – במאי קולנוע
* שי שדה - כדורגלנית

## הערות שוליים

קטגוריה:הוד השרון: חינוך