open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
רבעון לכלכלה

**רבעון לכלכלה** הוא כתב עת מדעי ישראלי לנושאי כלכלה, שהחל דרכו ככתב עת כלכלי פובליציסטי. הרבעון יוצא לאור על ידי "אורים" הוצאה לאור, לאחר שבמשך שנים רבות יצא לאור בהוצאת "עם עובד".

## היסטוריה
כתב העת החל לצאת לאור בשנת 1953. מייסדיו היו השל פרומקין, אברהם זברסקי, יהודה חורין, חיים הלפרין ויוסף רונן. שלושה מהמייסדים (פרומקין, זברסקי וחורין) היו מוותיקי המשק ההסתדרותי וחברים במוסדות מפא"י, והייתה להם מחויבות לאידאולוגיה של תנועת העבודה. מפעלי חברת העובדים פרסמו מודעות בכתב העת ורכשו עותקים רבים ממנו, ובכך תרמו לביסוס הכלכלי שלו.

בגיליון הראשון של כתב העת נאמר: "כתב עת זה נועד לשמש ביטאון קבוע לקידום המחשבה הכלכלית ולבירור בעיות יסוד של המעשה המשקי בישראל". עוד הוסיפו המייסדים: "הרבעון לכלכלה ישאף לסייע לקורא בהערכה נכונה של ההתרחשויות, ושל התפתחות המדיניות הכלכלית על כל גילוייה - על הישגיה העצומים של מדינת ישראל ועל נפתולי דרכה כאחד. נעסוק לא רק בהלכות, אלא גם בהמחשת התוכניות ובמימושן, ובמידת הצורך והאפשר, גם בהתוויית דרכים לתיקונים ולשיפורים בביצוע."

מייסדי כתב העת ראו בו כתב עת כלכלי פובליציסטי, הפונה לציבור הרחב, אם כי ברמה גבוהה מזו שבעיתונות היומית. בהתאם לכך הופיעו בו מאמרים מאת שר האוצר, נגיד בנק ישראל, פקידים בכירים במשרדי הממשלה, בבנק ישראל ובמשק ההסתדרותי. כן פורסמו בו מאמרים מאת חוקרי כלכלה, וחלקם של אלה הלך וגדל. בכתב העת התפרסמו גם מאמרי אורחים מארצות אחרות.

בשנת 1957 זכה כתב העת בפרס רוטשילד.

בשנת 1963 כתב אפרים קליימן מאמר ביקורת על ספרו של הלל דן, "בדרך לא סלולה: הגדת סולל בונה". במאמר נכללה ביקורת על המשק ההסתדרותי, ולכן מערכת הרבעון סירבה לפרסמו. רק לאחר איום של חוקרי כלכלה שלא יכתבו יותר לרבעון, נאותה המערכת לפרסם את מאמרו של קליימן, ולצדו מאמר תגובה של יוסף רונן (בגיליון 41–42, 1964).

השל פרומקין ויוסף רונן היו עורכי הרבעון בשנותיו הראשונות. בשנת 1974, לאחר פטירתו של פרומקין, מונה יצחק טאוב לעורך הרבעון.

בשנת 1969 צורפו למערכת הרבעון הפרופסורים לכלכלה חיים בן שחר ואיתן ברגלס, אך הפיכתו לכתב עת אקדמי התרחשה באופן הדרגתי במהלך שנות ה-80 ובמחצית הראשונה של שנות ה-90. מהלך זה כלל הפעלת ביקורת עמיתים על המאמרים, הוספת תקצירים באנגלית, והגדלת חלקם של חוקרי הכלכלה בקרב הכותבים. בשנת 1993 הוקמה מערכת חדשה, ובה ייצוג בולט לאנשי האקדמיה, ואסף רזין, פרופסור לכלכלה שהיה חבר מערכת הרבעון משנת 1979, מונה לעורך לצדו של יצחק טאוב. "האגודה הישראלית לכלכלה" השתתפה אף היא בהוצאת הרבעון.

העורכים הנוכחיים של "רבעון לכלכלה" הם איתי אטר, יניב ידיד-לוי ואיתי ספורטא אקשטין.

## לקריאה נוספת
* יוסף רונן, "מחצית יובל לכתב-עת (1978-1953)", **רבעון לכלכלה** 100, 1979.

## קישורים חיצוניים

* רבעון לכלכלה, באתר "תנועת העבודה הישראלית"
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כתבי עת מדעיים
קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:כתבי עת כלכליים
מכונית-על

[שמאל|ממוזער|250px|[בוגאטי ויירון סופר ספורט]]
[שמאל|ממוזער|250px|[למבורגיני אוונטאדור]]
[שמאל|ממוזער|250px|[מקלארן P1]]
[שמאל|ממוזער|250px|[פגאני הואיירה]]
[שמאל|ממוזער|250px|[פורשה 918]]
**מכונית-על** היא מכונית יוקרה, ספורט או גראן טוריסמו, שמסוגלת לנסוע מהר יותר ומחירה גבוה יותר בהשוואה למכוניות אחרות בשוק המכוניות. לרוב מדובר במונח שיווקי נטול אמות מידה מתוקנות ורשמיות, המשמש יצרני רכב בפרסומן של מכוניות כביש בייצור סדרתי או מוגבל, כבעלות מאפיינים ייחודיים ועם תג מחיר גבוה במיוחד. מהירותה של "מכונית-על" עומדת בראש סדר העדיפויות של היצרן, לעיתים תוך ויתור על מאפיינים כגון בטיחות, נוחות, שימושיות או חסכוניות.

## הגדרה
מכונית-על שונה במובנים רבים מן המכונית הבסיסית.

בין תכונותיה האופייניות:
*ייצור בכמות מוגבלת שהוגדרה מראש, לעומת ייצור סדרתי של דגמי רכב רגילים.
*יכולת האצה מהירה ומהירותה המרבית גבוהה בהרבה מהמקובל.
*מבנה "ספורטיבי" המאופיין בפרופיל נמוך, ובא על חשבון הגודל של תא הנוסעים.
*עיצוב אווירודינמי וראוותני.
*מחיר גבוה ועלויות תחזוקה יקרות.

## המכונית המהירה בעולם

מאחר שמדובר במכוניות יקרות ושמגיעות במהירויות מרביות של למעלה 300 קמ"ש והאצה מהירה מ-0 ל-100 קמ"ש, החלה תחרות בין היצרניות השונות על התואר "המכונית המהירה ביותר בעולם" ובעיקר על התואר "מכונית הכביש המהירה ביותר שנמכרת בייצור סדרתי", שכן מכוניות אלה נועדו למכירה ולא צריכות להתמודד מול כלי רכב ניסיוניים או ייחודיים (כגון כלי רכב עם מאיץ רקטי).

מכונית-העל המהירה ביותר כיום שנמכרת בייצור סדרתי היא הבוגאטי שירון, שהגיעה למהירות של 487.6 קמ"ש (קצת יותר מ-300 מיל לשעה) עם מנוע בנפח 8.0 ליטרים עם מגדש טורבו, 16 צילינדרים בתצורת W, והספק של . המכונית הוצגה לראשונה במרץ 2016 בתערוכת המכוניות בז'נבה כמחליפת הבוגאטי ויירון (שהייתה המכונית המהירה בעולם עד להשקת הקוניגסג אגירה One:1). עם זאת, השיא לא נחשב מטעמים טכניים, ובשיא הרשמי מחזיקה הקוניגסג אגירה RS עם .

ב-2020 הוצגו שתי מכוניות-על שמהירותן המרבית המוערכת עולה על : ה-SSC טואטרה והבוגאטי בוליד.

ב-2021 נחשפה הרימאק נברה ולקחה את התואר שלמרות שמהירותה היא "רק" 412 קמ"ש אך היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 1.85 שניות (הנתון המהיר ביותר כיום לרכב) וגומאת רבע מייל בתוך 8.58 שניות (גם הנתון המהיר ביותר לרכב כיום).


קובץ:BugattiVeyronSuperSport.jpg|בוגאטי ויירון סופר-ספורט, הראשונה לעבור את מחסום ה-1000 כ"ס
קובץ:Koenigsegg One-1 - Genève 2014 - 01.jpg|קוניגסג אגירה One:1
קובץ:2016-03-01 Geneva Motor Show G069.JPG|בוגאטי שירון (מחזיקת השיא הנוכחית לרכב בייצור סדרתי)
קובץ:Rimac Nevera.jpg|רימאק נברה מחזיקת השיא בתאוצה מ-0 ל-100 ובתאוצה לרבע מייל


## ראו גם
*מכונית ספורט

## קישורים חיצוניים

* שלבי טואטארה, באתר אוטו
* 

*
על
קטגוריה:שיווק
קטגוריה:פרסום
כתר דרומי

**כתר דרומי** היא קבוצת כוכבים קטנה ועמומה בשמי הדרום, ללא כוכבים עם בהירות נראית מדרגה מתחת ל-4. הקבוצה היא אחת מ-88 קבוצות הכוכבים המודרניות, והיא נכללה ב-48 קבוצות הכוכבים שהגדיר תלמי. השם כתר דרומי נועד להבדיל את הקבוצה מקבוצת "כתר" ששמה שונה לכתר צפוני.

## כוכבי הקבוצה
**α בכתר דרומי** (**אלפקה מרידיאנה**) הוא כוכב לבן - כחלחל במרחק של כ-130 שנות אור עם בהירות מדרגה 4.1. זהו הכוכב השני בבהירותו בקבוצה.

**β בכתר דרומי**, הוא ענק כתום במרחק של כ-510 שנות אור עם בהירות מדרגה 4.1. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.

**γ בכתר דרומי** הוא כוכב זוגי במרחק של כ-58 שנות אור המורכב מזוג כוכבים לבנים - צהבהבים עם בהירות מדרגות 4.2 ו-5. ניתן להפריד ביניהם באמצעות טלסקופ בינוני.

## גרמי שמים מעניינים נוספים
**NGC-6541** הוא צביר כדורי במרחק של כ-14,000 שנות אור ועם בהירות כוללת מדרגה 6. ניתן לראותו בקלות באמצעות משקפת אך נדרש טלסקופ על מנת להבחין בכוכבים בודדים בתוכו.

## מיתולוגיה
הקבוצה זוהתה ככתר של הקנטאור המיוצג בקבוצת קשת הסמוכה.

לפי אגדות זמן החלום של האבוריג'ינים במרכז אוסטרליה, הכתר הוא למעשה המיקום בשמיים ממנו נפלה עריסת תינוק לאדמה וממנה נוצרו בני האדם.

## ראו גם
* כתר צפוני

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:48 קבוצות הכוכבים של תלמי
הופנהיים (כדורגל)

**טה. אס. גה. 1899 הופנהיים** (בגרמנית: **TSG 1899 Hoffenheim**) הוא מועדון ספורט גרמני הפועל בהופנהיים (כיום חלק מזינסהיים).

בניגוד לרוב המוחלט של קבוצות הצמרת האירופיות, המייצגות ערים גדולות, הופנהיים מייצגת יישוב קטן: הופנהיים עצמה מונה כ-3,200 תושבים והייתה למעשה כפר עד 1972, עת סופחה לעיר זינסהיים, המונה כ-35,000 תושבים. עד שנות התשעים של המאה העשרים היה הופנהיים מועדון חובבני מהליגות הנמוכות. עלייתו של המועדון הקטן לרמות הגבוהות בכדורגל הגרמני התרחשה הודות לתמיכתו הכספית של דיטמאר הופ, יליד המקום ובוגר קבוצת הנוער של המועדון, שהוא ממייסדי ענקית התוכנה SAP.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1899. בשנת 2007 עלתה קבוצת הכדורגל של המועדון לליגת המשנה בגרמניה, ובזכות היותה במקום השלישי בשנת 2008, עלתה לבונדסליגה לראשונה בתולדותיה. את העונה פתחה בהצלחה רבה והגיעה אף למקום הראשון בבונדסליגה, בזכות ניצחונות מול קבוצות כהמבורג וכבורוסיה דורטמונד, וסיימה לבסוף במקום השביעי.

בעונת 2017/2018 סיימה הופנהיים במקום השלישי ועלתה לליגת האלופות בפעם הראשונה בתולדותיה.

בקיץ 2018 מאמנה של הופנהיים, יוליאן נגלסמן, שתרם רבות להצלחתה של הקבוצה, עזב לרד בול לייפציג.

## סגל הקבוצה
;נכון ל-11 בפברואר 2026

 (בהשאלה מבורוסיה דורטמונד)

  
  

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל גרמניות
קטגוריה:באדן-וירטמברג: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1899
משה אורן

**משה אורן** (נולד ב-1948) הוא ביוכימאי ישראלי העוסק בחקר מחלת הסרטן. חתן פרס ישראל לחקר הביוכימיה לשנת ה'תשס"ח (2008).
ממוזער

## קורות חיים
אורן נולד בפולין, וכשהיה בן שנתיים עלתה משפחתו לישראל. לאחר תקופה במעברה "מחנה ישראל", עברה המשפחה לרמלה וממנה לתל אביב ולגבעתיים. במהלך לימודיו בבית הספר התיכון עבד אורן במחלקה לבוטניקה של אוניברסיטת תל אביב. הוא למד מיקרוביולוגיה במסגרת העתודה האקדמית, והשלים בשנת 1970 לימודי תואר שני. עבודת המחקר שלו עסקה באיתור גנים בחיידקים. בתום שירותו בצה"ל החל בלימודי דוקטורט במכון ויצמן למדע, והחל לעסוק בחקר הסרטן, תחת הנחייתו של הפרופסור ארנסט וינוקור. לאחר השלמת הדוקטורט, בשנת 1978, במסגרת הבתר-דוקטורט הוא השתלם שנה באוניברסיטת פרינסטון אצל הפרופסור ארנולד לוין ובשנים 1979–1981 באוניברסיטת ניו יורק.

במהלך שהותו בפרינסטון, היה אורן שותף לגילוי הגן p53, המהווה גורם חשוב במנגנון ההגנה הטבעית של גוף האדם נגד סרטן. אורן היה האחראי לשיבוט הגן במטרה לבודדו לצורכי מחקר. חלבון p53, הוכחו מאוחר יותר כגורמים להריגתם של תאים סרטניים ועל בסיסם מפותחות תרופות ניסיוניות למחלת הסרטן וטיפולים באמצעות ריפוי גנטי. לאחר מכן החל אורן לחקור את המנגנונים המולקולריים שבהם פועל החלבון בתאים בריאים, ואלו הביאו להבנת חשיבותה של מערכת האוביקוויטין למען פעילותו התקינה של הגן כגורם מדכא למחלת הסרטן. גילוי חלבון ה-MDM2, המדכא את פעילות החלבון, הביא לפיתוחים שונים להגנה על p53.

בין השנים 1981–1995 היה אורן חבר סגל המחלקה לאימונולוגיה כימית במכון ויצמן למדע. בשנת 1986 הוא קודם לדרגת פרופסור ומשנת 1995 הוא חבר המחלקה לביולוגיה מולקולרית של התא במכון ויצמן. לאורך השנים הוא שימש גם פרופסור אורח במחלקה לביוכימיה של אוניברסיטת סטנפורד (1988–1989), כמו כן ניהל את מרכז פורשהיימר לגנטיקה מולקולרית (1991–1998) והיה דיקן הפקולטה לביולוגיה (1999–2003) במכון ויצמן. בין תפקידיו האדמיניסטרטיביים האחרים, הוא שימש יו"ר מועצת הפרופסורים של המכון וסגן יו"ר המועצה המדעית במכון.

משה אורן הוא חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (2006), חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (2007) חבר האקדמיה האירופית (2007) חבר האקדמיה הלאומית האמריקאית לרפואה (2013) וחבר האקדמיה הלאומית האמריקאית למדעים (2019). לאורך השנים הוא זכה בפרסים שונים על עבודתו ובהם: פרס פהר למחקר רפואי (1993), פרס אביש-פרנקל (1999), פרס לומברוזו לחקר הסרטן (2002), פרס א.מ.ת (2003) ופרס ישראל בחקר הביוכימיה (2008).

מתגורר ברחובות. נשוי ואב לארבעה.

## קישורים חיצוניים

* אתר הבית של אורן במכון ויצמן למדע
* 
* 
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:גנטיקאים ישראלים
קטגוריה:ביוכימאים ישראלים
קטגוריה:אימונולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: ביולוגיה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לביוכימיה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 2008
קטגוריה:זוכי פרס א.מ.ת.
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
קטגוריה:ישראלים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
מוקוש

**מוֹקוֹש** (בכתב קירילי: **Мокошь** או **Мокощ**; בפולנית: **Mokosz**), **מַאקוֹש** (בכתב קירילי: **Макошь**; בפולנית: **Makosz**) או **מוֹקושה** (בכתב קירילי: **Мокуша**; בצ'כית: **Mokoša**) היא אלה במיתולוגיה הסלאבית, עדות לקיומהּ מופיעה בכרוניקה הרוסית הראשונה. מוקוש אחראית על פוריות ונקביות, וכן על הגנת הצאן, הטווים והאורגים. מוקוש היא טוות הגורל, ולה עוזרות שתי אלות, אחיותיה, דולה ונדולה, אלות ההצלחה והכישלון. כמו כן, מוקוש היא פטרוניתן של המכשפות. לעיתים היא מוצגת כנשואה לולס. הדבורים והדבש מקודשים לה. שמה נגזר מהשורש "מוֹק", שפירושו "לח" (בדומה ל"מוקוזה"). היא קשורה אפוא ל"אמא אדמה הלחה", מאט סירה זמליה, אלת האדמה הסלאבית.
מוקוש הייתה אחת מהאלוהויות שאימץ ולדימיר הראשון אל פנתאון המדינה בקייב בשנת 980. היא נמנתה גם עם האלים הראשיים של הסלאבים המערביים. במקורות הכתובים היא נזכרת כמעט תמיד עם רוחות המים, הווילות, ובהמשך הרוסלקות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלים סלאביים
קטגוריה:אלות פריון
קטגוריה:אלות אדמה
קטגוריה:טוויה
מרכוס דו סוטוי

**מרכוס פיטר פרנסיס דו סוטוי** (**Marcus Peter Francis du Sautoy**; נולד בלונדון ב-26 באוגוסט 1965) הוא פרופסור אנגלי למתמטיקה, ראש הקתדרה להבנה ציבורית של המדע באוניברסיטת אוקספורד.

תחומי המחקר העיקריים שלו הם תורת החבורות ותורת המספרים. הוא מוכר כסופר מדע פופולרי ועוסק בעיקר בפופולריזציה של המתמטיקה.

פרסם מאמרים וספרים רבים בנושאים מתמטיים, ובשנת 2001 זכה בפרס בריק (Berwick Prize) שמעניקה החברה הלונדונית למחקר הטוב ביותר למתמטיקאי שטרם מלאו לו ארבעים.

## ביוגרפיה
מרכוס דו סוטוי גדל בהנלי שעל נהר התמזה בדרום אוקספורדשייר. הוא סיים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת אוקספורד בהצטיינות, והמשיך שם לדוקטורט בהנחיית דניאל סגל.

בדצמבר 2006 נשא דו סוטוי את הרצאת חג המולד של החברה המלכותית (Royal Institution Christmas Lectures) תחת הכותרת "*The Num8er My5teries*".

בשנת 2008 נבחר דו סוטוי להחליף את ריצ'רד דוקינס כראש הקתדרה להבנה ציבורית של המדע על שם צ'ארלס סימוני באוניברסיטת אוקספורד. דו סוטוי הוא אתאיסט מוצהר, אולם הבטיח שבמסגרת התפקיד יעסוק יותר בהנחלת מדע מאשר בהפרכת הדת.

דו סוטוי הוא שחקן כדורגל חובב ואוהד ארסנל. בנוסף הוא פעיל בארגון עזרה לאנשים בגואטמלה.

דו סוטוי מקדיש חלק ניכר מעבודתו להנגשת המתמטיקה לציבור הרחב. הוא כותב מאמרים לגארדיאן ולטיימס ומופיע רבות בטלוויזיה וברדיו. בין השאר הנחה תוכנית של ה-BBC בשם *Mind Games*. בנוסף הוא מקדם את האתר Mangahigh.com שמטרתו לימוד מתמטיקה בעזרת משחקים. הוא כתב שלושה ספרי מדע פופולרי על מתמטיקה.

בשנת 2010 הנחה מרכוס את הסרט התיעודי "כיצד נוצר גאון?" (באנגלית: "?What Makes a Genius") בהפקת ה-BBC.

הוא נשוי לשני, אותה פגש בישראל, בעת ששהה בפוסט-דוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים. לזוג בן ותאומות מאומצות. הם מתגוררים בסטמפורד היל שבצפון לונדון.

## ספריו
* בעברית:
** **המוזיקה של המספרים הראשוניים** (2003), ספרי עליית הגג, תרגם: אוריאל גבעון (2006)
** **סימטריה: מסע אל מרחבי התבניות של הטבע** (2007), ספרי עליית הגג, תרגם: אוריאל גבעון (2011)
** **מסתורי המספרים: אודיסאה מתמטית של החיים היום יומיים** (2009), ספרי עליית הגג, תרגם: אוריאל גבעון (2018)
** **תוכנת היצירתיות** (2022), ספרי עליית הגג, תרגמה: מיכל קירזנר-אפלבוים.
* באנגלית:
** *Finding Moonshine*
** *What We Cannot Know*
** *The Great Unknown: Seven Journeys to the Frontiers of Science* 
** *Thinking Better: The Art of the Shortcut*
** *Around the World in 80 Games: A mathematician unlocks the secrets of the greatest games*
** *Blueprints: How mathematics shapes creativity*

## קישורים חיצוניים

* 

* 
*  ריאיון עם דו סוטוי, בפודקאסט גיקונומי

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאים אנגלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:מחברי ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:זוכי פרס בריק
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1965
מפסלת (קבוצת כוכבים)

**מפסלת** היא קבוצת כוכבים קטנה ועמומה במיוחד בשמי הדרום שהוגדרה על ידי האסטרונום ניקולא לואי דה לאקאי במאה ה-18 כחלק מהגדרת קבוצות כוכבים חדשות לכיסוי אזורים בשמי הדרום שלא היו משויכים לאף קבוצה. הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה הוא מדרגת בהירות נראית 4.4 כך שניתן להבחין בקבוצה רק בתנאי צפייה מיטביים. הקבוצה נקראה במקור "Cæla Sculptoris" שפרושו "מפסלת הפָּסָּל" בלטינית - הכלי איתו חוצב הפָּסָּל בשיש.

## כוכבי הקבוצה
**α במפסלת** הוא כוכב לבן - צהבהב במרחק של כ-65 שנות אור עם בהירות מדרגה 4.4. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.

**β במפסלת** הוא כוכב לבן - צהבהב נוסף במרחק של כ-90 שנות אור עם בהירות מדרגה 5.
 
**γ במפסלת** הוא כוכב כפול המורכב משני ענקים שאינם קשורים זה לזה. הבהיר מבין השניים הוא ענק כתום במרחק של כ-185 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.5 והשני הוא ענק לבן במרחק של כ-330 שנות אור עם בהירות מדרגה 6.3. כל אחד משני הכוכבים הוא בעצמו כוכב זוגי; לראשון בן זוג עם דרגת בהירות 8 שניתן לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים ולשני בן זוג קרוב עם בהירות מדרגה 9.6 שניתן לצפייה רק באמצעות טלסקופ בינוני.

**δ במפסלת** הוא כוכב לבן - כחלחל במרחק של כ-710 שנות אור ועם בהירות מדרגה 5.1.

## קישורים חיצוניים

* סיפורי כוכבים - מפסלת
* 

קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:14 קבוצות הכוכבים של ניקולא לואי דה לאקאי
FK דאוגבה

**FK דאוגבה ריגה** (בלטבית: **FK Daugava Rīga**) היה מועדון כדורגל מהעיר ריגה שבלטביה המשחק בליגת העל הלטבית. הוא הוקם בשנת 2003 תחת השם "FK יורמאלה" עד לשנת 2009. ב-2010, שמה של הקבוצה שונה ל-FK יורמאלה-VV, אך במרץ 2012 המועדון עבר לריגה ושינה את שמו ל-FK דאוגבה ריגה. ב-2015 המועדון פורק.

## היסטוריה
מועדון FK יורמאלה נוסד בשנת 2003 על מנת להניח תשתית לקבוצת ספורט, לבנות אצטדיון מודרני ביורמאלה ולהגביר את הפופולריות של ענפי ספורט שונים בקרב ילדים ונוער ביורמאלה. הקבוצה שיחקה באצטדיון סלוקאס בעיר יורמלה ובו 5,000 מושבים.

בעונתה הראשונה שיחקה הקבוצה בליגה השנייה של לטביה. היא הגיעה למקום הראשון ועלתה לליגת העל הלטבית. בעונתה הראשונה בליגה הראשונה סיימה במקום החמישי. עם זאת, אף על פי ששאיפות גדולות של הנהלת הקבוצה והחתמת כמה שחקנים של נבחרת לטביה בכדורגל בשנים שלאחר מכן, המועדון לא הצליח לשחזר את הישגי העונה הראשונה, נקלע למשבר כלכלי וכמה משחקניו הבולטים עזבו באמצע העונה. במהלך שנת 2008 המועדון עבר לעיר ריגה והחליף את שמו.

במרץ 2012, התקבלה החלטה על ידי הנהלת המועדון, שהקבוצה תעבור לעיר ריגה ותשחק באצטדיון דאוגבה ובכך שונה שמה ל-FK דאוגבה. בעונת 2012, סיימה דאוגבה מקום 9 בליגת העל הלטבית, וכתוצאה מכך הייתה צריכה להתמודד בפלייאוף הירידה נגד BFC דאוגבה. במשחק הבית של FK דאוגבה, היא ניצחה 0–1 ובמשחק החוץ היא ניצחה 1–3 ובכך נשארה בליגת העל הלטבית.

## תארים והישגים
* ליגת המשנה הלטבית - 2003
* סגנית זוכת גביע לטביה בכדורגל - 2010

## קישורים חיצוניים
* 
* דאוגבה ריגה באתר WorldFootball

קטגוריה:קבוצות כדורגל לטביות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-2003
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהתפרקו
סטיב קנאלי

**סטיבן פרנסיס (סטיב) קנאלי** (באנגלית: **Steven "Steve" Francis Kanaly**; נולד ב-14 במרץ 1946) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי הידוע בגילום דמותו של "ריי קרבס" בסדרת הטלוויזיה "דאלאס".

## קורות חיים
קנאלי נולד בשנת 1946 בברבאנק, קליפורניה ובשנת 1964 סיים את לימודי בית הספר התיכון בוואן נייס, קליפורניה. הוא שירת במלחמת וייטנאם כקשר בדיוויזיה המוטסת הראשונה של חיל הרגלים של ארצות הברית.

קנאלי החל את קריירת המשחק שלו בשנות ה-70 בשיתוף פעולה עם הבמאי והתסריטאי ג'ון מיליוס. קנאלי פגש במיליוס במטווח בקליפורניה, והשניים התיידדו. מיליוס דחף את קנאלי להיות שחקן, והמליץ עליו לבמאי ג'ון יוסטון לתפקיד בסרט "השופט רוי בין" בשנת 1972. סרטו הבא של קנאלי היה "דילינג'ר שביים מיליוס בשנת 1973. קנאלי הופיע בסרטיו של מיליוס "חטיפה במדבר" (1975) ו"יום רביעי הגדול" (1978). כן הופיע בסרטו של סטיבן ספילברג "שוגרלנד אקספרס" בשנת 1974.

במקביל הופיע קנאלי בטלוויזיה בתפקידי אורח בסדרות כ"סטארסקי והאץ'", "המלאכיות של צ'ארלי", "ספינת האהבה", ו"הוואי חמש-אפס". תפקידו הידוע והמוכר הוא בסדרה "דאלאס", שם שיחק את ריי קרבס, הבוקר הקשוח, בנו הבלתי חוקי של אבי משפחת יואינג. קנאלי הופיע בסדרה בהצלחה רבה בין 1978 ל-1989 ועזב שתי עונות בטרם ירדה הסדרה מן המסכים. הסדרה נחשבה בתחילת שנות ה-80 לסדרה הפופולרית ביותר בטלוויזיה האמריקנית. במרץ 1982 ביקר קנאלי במדינת ישראל ביחד עם כמה משחקני "דאלאס" האחרים. הוא התקבל בכבוד רב, וזומן, עם חבריו, למפגש עם ראש ממשלת ישראל מנחם בגין, אוהד מושבע של "דאלאס" לו נתן במתנה כובע בוקרים. קנאלי ביים שלושה מפרקי הסדרה, וכן השתתף באחד מסרטי ההמשך, "דאלאס: מלחמת בני יואינג" בשנת 1998.

קנאלי עודו מופיע לעיתים בטלוויזיה ובקולנוע, וכן שלח ידו בבימוי שני סרטים, "הצלף" (1997) ו"לעזוב את הארץ" (2002). בשנת 1994–1995 השתתף כשחקן קבוע באופרת הסבון הפופולרית "כל ילדיי".

קנאלי ואשתו ברט חיים בחווה באוג'אי, קליפורניה. קנאלי עוסק בציור בצבעי מים, ויצירותיו מוצגות בגלריות וזוכות להערכה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:דאלאס (סדרת טלוויזיה)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בנורת'רידג'
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
ג'ף לינדסי

שמאל|ממוזער|ג'ף לינדסי
**ג'פרי פי. פרונדליך** (באנגלית: **Jeffry P. Freundlich**; נולד ב-14 ביולי 1952), הידוע בשם העט **ג'ף לינדסי**, הוא סופר ומחזאי רומני פשע אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בזכות סדרת הרומנים "דקסטר".
## חייו
לינדסי סיים את לימודיו ב-1975 במידלברי קולג' שבוורמונט. רוב עבודתו המוקדמת נעשתה בשיתוף עם אשתו, הסופרת הילרי המינגוויי, שעמה הוא מתגורר כיום בקייפ קורל שבפלורידה.

סדרת טלוויזיה בשם "דקסטר", המבוססת על ספרו הראשון בסדרת הרומנים, "דקסטר חולם חלומות אפלים", עלתה לאוויר ברשת Showtime בשנת 2006. הסדרה שהמשיכה לעונות נוספות התנתקה מספריו של לינדסי בתום העונה הראשונה, למרות הימצאותם של מוטיבים מהספרים. תרגום של שני הספרים הראשונים (מתוך שמונה) בסדרה, התפרסמו בישראל על ידי מטר הוצאה לאור.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:סופרים אמריקאים הידועים בשם עט
קטגוריה:בוגרי מידלברי קולג'
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
ונסן דה פול

**ונסן דה פול** (צרפתית: **Vincent de Paul**; 24 באפריל 1581 – 27 בספטמבר 1660) היה כומר צרפתי הנחשב לקדוש נוצרי. נחשב למייסדו של ארגון הרווחה והצדקה הקתולי קאריטאס. ב-1737 הוכרז על ידי הכנסייה הקתולית כקדוש.
## ביוגרפיה
דה פול נולד למשפחת איכרים במחוז לאנד שבגסקוניה בצרפת, בכפר הנקרא כיום על שמו ("סן ונסן דה פול"). דה פול סיים לימודי תאולוגיה בטולוז והיה בעל מעמד בקהילה. ב-1605 בהיותו בהפלגה בחזרה ממרסיי לטולוז, עטו על ספינתם שלוש ספינות טורקיות. במהלך המתקפה נפצע מחץ. שודדי הים כבלו את הנוסעים בשלשלאות, הובילו אותם לתוניס ומכרום כעבדים. בהתחלה נקנה על ידי דייג אך הוא לא היה שבע רצון מדה-פול כדייג ומכר אותו לאיכר, צרפתי לשעבר, שהיה בעבר נזיר פרנציסקני וכשנפל בשבי התאסלם על מנת לזכות בחרותו. כאשר חרש את אדמת אדונו שר פסוקים ג-ד ממזמור קל"ז בתהילים "כִּי שָׁם שְׁאֵלוּנוּ שׁוֹבֵינוּ, דִּבְרֵי-שִׁיר-וְתוֹלָלֵינוּ שִׂמְחָה: שִׁירוּ לָנוּ, מִשִּׁיר צִיּוֹן. אֵיךְ-נָשִׁיר אֶת-שִׁיר-ה': עַל, אַדְמַת נֵכָר". השירה גרמה התרגשות לאשת האיכר שאמרה לבעלה כי שגה כאשר המיר דתו. זה תכנן תוכנית מנוסה וכעשרה חודשים מאוחר יותר, אחרי שהטביל את אדונו חזרה לנצרות, נמלטו דה-פול ואדונו בסירה לצרפת.

בכהונתו ככומר הדגיש את נושא הצדקה. לאחר שובו לצרפת נשלח למשימה סודית מטעם האפיפיור אל הנרי ה-7, היה הכומר האישי של הנסיכה מרגריט, רעייתו של אנרי הרביעי, מלך צרפת, וכומר הקהילה בקלישי שליד פריז. מ-1612 היה כומר של משפחת גונדי. במהלך כל אותה תקופה הקדיש מזמנו ומרצו לטובת השייטים הכבולים בספינות העבדים, לטובת האסירים ולטובת החולים. ב-1622 מונה ככומר של ספינות העבדים הצרפתיות (ספינות שהושטו בכוח שריריהם של שייטים עבדים) ובתוקף תפקידו זה פעל לשיפור מצבם ועשה פעולות מיסיונריות בשייטים.

דה פול גייס נשים לעבודה בבתי חולים. הן לא היו חייבות להיות נזירות ולקבל עליהן שבועת נזירות וגם לא להתחייב מראש לתקופת שרות קצובה אולם היה עליהן להתלבש בפשטות ובצניעות ולהקדיש עצמן לטיפול בחולים. ארגון זה קיים עד היום כ"בנות החסד" או כ-"האחיות הרחמניות של סן ונסן דה פול", (Sœurs de Saint Vincent de Paul). הארגון מונה כיום כ-21 אלף נזירות.

דה פול נפטר בפריז ב-1660. על שמו נקראים מוסדות רבים ברחבי העולם. בישראל ישנם כמה מוסדות רווחה וצדקה על שמו, בין היתר מעון סנט וינסנט ובית הספר לחינוך מיוחד "המעיין" בעין כרם (ירושלים), בבעלות מסדר "האחיות הרחמניות של סן ונסן דה פול" המשמש מעון לטיפול בילדים, מתבגרים ומבוגרים צעירים הסובלים מפיגור שכלי ונכויות פיזיות, מנזר סן ונסן דה פול, המבנה הראשון שהוקם בשכונת ממילא ההיסטורית בירושלים ובית החולים סן ונסן דה פול בנצרת.

## קישורים חיצוניים

*  – כתבה על מעון סנט וינסנט
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:כמרים צרפתים
קטגוריה:אישים שעל שמם בתי חולים בישראל
קטגוריה:ילידי 1581
קטגוריה:נפטרים ב-1660
היחידה המרכזית

ממוזער|שוטרי ימ"ר חוף
**היחידה המרכזית** היא יחידת חקירות ומודיעין אשר פועלת ברמת המחוזות השונים במשטרת ישראל. בכל מחוז קיים ימ"ר שתפקידו לטפל בפשיעה החמורה בתחום המחוז. עבירות ופשעים חמורים עוברים מרמת התחנות לרמת הימ"ר על פי החלטת מפקד המחוז, ראש אגף החקירות והמודיעין והמפכ"ל. בראש כל ימ"ר מחוזי עומד קצין בדרגת ניצב־משנה.

## תפקידי הימ"ר
**יחידות הימ"ר אמונות על:**

* טיפול בארגוני פשיעה ועבריינים בכירים.
* טיפול בפשעים חמורים ובעברות מוסר (סחר בנשים, בתי בושת, הימורים לא חוקיים ועוד).
* חקירת מקרים של פשיעה סדרתית.
* מאבק בסמים – תפיסת סוחרי סמים ויבואני סמים, ומיגור השימוש בסמים בקרב בני נוער.
* טיפול באירועים ובנושאים מיוחדים או חריגים, בהתאם להנחיות מפקד המחוז.
* איסוף מידע מודיעיני בעברות ובנושאים שבטיפול היחידה.
* תקיפה כלכלית של יעדי היחידה.

## מבנה הימ"ר
היחידות מורכבות מחוקרים, בלשים, אנשי מודיעין ואמצעים טכנולוגיים לביצוע המשימה. מרבית תיקי החקירה שמתנהלים בימ"ר מסווגים ברמת סודי וסודי ביותר. רק לאחר "פיצוח" והגשת כתב אישום החקירה מדווחת לאמצעי התקשורת. אנשי הימ"ר מפעילים סוכנים סמויים בקרב סוחרי סמים ועוקבים אחרי בלדרים שמייבאים לישראל סמים ואמל"ח. היחידות המרכזיות המחוזיות גם שותפות לפעילות למניעת פח"ע. היחידה המרכזית מהווה ראש חץ בפעילות כנגד הפשיעה החמורה בארץ ולעיתים קרובות מוצאים בה השוטרים את עצמם בעימות ישיר בינם לבין העבריינים בהם הם מטפלים. היחידה המרכזית מהווה למעשה יחידת עילית של המחוז ונותנת מענה למפקד המחוז בתופעות בעייתיות.

## פריסה גאוגרפית
במשטרת ישראל קיימות יחידות הימ"ר הבאות:

* ימ"ר תל אביב - הימ"ר הראשון שהוקם (כונתה בעבר "המדור המרכזי" ומכאן כינוי שוטריה, "מדורניקים").
* ימ"ר מרכז
* ימ"ר חוף
* ימ"ר צפון
* ימ"ר ירושלים
* ימ"ר ש"י
* ימ"ר נגב
*ימ"ר לכיש
*ימ"ר דרום
*ימ"ר רותם

בשנת 2005 פורק ימ"ר דרום בעקבות פרשת האחים פריניאן והוקמו במקומו שני ימרי"ם מרחביים. בשנת 2024 הוקם מחדש וכולל בתוכו גם את יחידת מג"ן.

במשמר הגבול קיימים ימרי"ם מרחביים המטפלים בפשיעה החקלאית.

## גלריה

קובץ:YAMAR TZFON001.jpg
קובץ:YAMAR TZFON002.jpg
קובץ:YAMAR TZFON003.jpg


## ראו גם
* פרשת מותו של אהוביה סנדק
## קישורים חיצוניים
* "המדור המרכזי", מחוז ת"א

קטגוריה:יחידות משטרת ישראל
אולימפיאדת השחמט 1939

**[[אולימפיאדת השחמט]] השמינית** אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה, תחרות לנשים ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בבואנוס איירס, שבארגנטינה, בין 24 באוגוסט ל-19 בספטמבר 1939.
להלן התוצאות:

## תוצאות הגמר

## מדליות אישיות

## המשלחת של ארץ ישראל

באולימפיאדה זו השתתפה משלחת מארץ ישראל שכללה את:
* משה צ'רניאק 4+,2=,10-
* יוסף פורת 9+,4=1- - מדליית זהב אישית
* ויקטור וינץ 4+,5=,6-
* זלמן קליינשטיין 2+,2=,6-
* מאיר ראוך 4+,7=,2-

להלן התוצאות הקבוצתיות:
* מוקדמות
** נגד קובה 3:1 - הפסד
** נגד אסטוניה 1.5:2.5 - ניצחון
** נגד נורווגיה 0.5:3.5 - ניצחון
** נגד גואטמלה 1.5:2.5 - ניצחון
** נגד שוודיה 2.5:1.5 - הפסד
* גמר
** נגד דנמרק 3.5:0.5 - הפסד
** נגד קובה 1:3 - ניצחון
** נגד פולין 2:2 - תיקו
** נגד צ'ילה 3:1 - הפסד
** נגד ברזיל 1.5:2.5 - ניצחון
** נגד שוודיה 2:2 - תיקו
** נגד הולנד 1.5:2.5 - ניצחון
** נגד אסטוניה 2:2 - תיקו
** נגד ליטא 2.5:1.5 - הפסד
** נגד צ'כוסלובקיה 2.5:1.5 - הפסד
** נגד ארגנטינה 2:2 - תיקו
** נגד גרמניה 2:2 - תיקו
** נגד לטביה 3:1 - הפסד
** נגד צרפת 1.5:2.5 - ניצחון

בתחרות לנשים השתתפה מונה מיי קארף (הפעם כנציגת ארצות הברית וזכתה במקום חמישי)

## אליפות העולם לנשים

## לאחר סיום האולימפיאדה
ב- 1 בספטמבר 1939 פרצה מלחמת העולם השנייה, ולכן חלק משחמטאי האולימפיאדה נאלצו להישאר בארגנטינה עד סיום המלחמה ב-1945. בין הנשארים, מאיר ראוך, אריך אליסקסיס, גדעון סטולברג, פאולין פרידמן, מיגל ניידורף, קארל סקליצ'קה, משה צ'רניאק ורבים אחרים.

## קישורים חיצוניים

* מידע על התחרות, באתר אולימפבייס 

קטגוריה:אולימפיאדת שחמט
קטגוריה:בואנוס איירס: תחרויות ספורט
קטגוריה:תחרויות שחמט בארגנטינה
קטגוריה:תחרויות שחמט ב-1939
רצח המלך עבדאללה

[ממוזער|עבדאללה יוצא מ[הר הבית, כמה שבועות לפני רציחתו]]
**[[עבדאללה הראשון, מלך ירדן]]** נרצח ב-20 ביולי 1951, ט"ז בתמוז תשי"א, בעת ביקור במסגד אל-אקצא בירושלים. המתנקש בחייו היה מוסטפא שוכרי עשו , שוליית חייטים פלסטיני בן 21 מירושלים, שהיה בן למשפחת חוסייני.

## רקע
באפריל 1949 נעצרו 6 חשודים בניסיון התנקשות במלך.

מאז סיפוח הגדה המערבית לירדן באפריל 1950, הפעיל המופתי אמין אל-חוסייני תעמולה אגרסיבית נגד עבדאללה, שהוצג על ידו כאיש שגזל את העצמאות הפלסטינית והעביר ליהודים שטחים ערבים בהסכם רודוס וכאחראי לגורל מאות אלפי פליטים פלסטינים.

ב-16 ביולי 1951, ארבעה ימים קודם לרצח עבדאללה, נרצח בעמאן ריאד א-סולח, ראש ממשלת לבנון לשעבר. אבי שליים טען (בספרו "קנוניה מעבר לירדן: המלך עבדאללה, התנועה הציונית וחלוקת פלסטין"), כי ברקע לשתי ההתנקשויות היה ניסיון של ירדן ולבנון להגיע להסכם שלום עם ישראל.

## תיאור הרצח
[ממוזער|ארון קבורתו של עבדאללה, 29 ביולי 1951. [חוסיין, מלך ירדן|הנסיך חוסיין נמצא, השלישי מימין]]
עבדאללה ביקר בירושלים על מנת להיפגש עם ראובן שילוח (ראש המוסד) ואליהו ששון, איש משרד החוץ שעמד בקשר עם המלך. במסגד אל-אקצא נשא הספד בהלווייה, והשתתף בתפילת יום שישי. שכרי הצליח לחדור את "חגורת האבטחה" שהקיפה את המלך וירה בו בראש ובחזה. עבדאללה הובהל לבית החולים האוסטרי בעיר העתיקה ושם מת מפצעיו.

נכדו, הנסיך חוסיין, היה יחד איתו במסגד. חוסיין שהה לצידו בעת הרצח ונורה גם הוא, אך נטען כי מדליה שהייתה מוצמדת לחזהו (ואשר על נשיאתה התעקש המלך עבדאללה) חסמה את הקליע.

שכרי היה מתלמד בתחום הטקסטיל, ולטענת הדיפלומט הבריטי אלק קירקברייד, "ידוע כטרוריסט". כוחות הביטחון הירדניים הרגו את שכרי מיד לאחר האירוע.

עבדאללה נקבר בבית הקברות המלכותי בעמאן.

## לאחר הרצח
לאחר הרצח נערכו סריקות בקרב הפלסטינים ורבים נעצרו ונחקרו. כמה מהחשודים היו מבני משפחתו של אמין אל-חוסייני. אל-חוסייני הכחיש כל קשר למעשה וקרא למדינות ערב להפסיק את "מסע הטרור האכזרי" של ירדן נגד העם הפלסטיני. באוגוסט נפתח משפט המעורבים ברצח ואל-חוסייני דרש ממדינות ערב לאלץ את ירדן להפסיק את המשפט ולמנות ועדת חקירה, שתחקור את "מסע הטרור, השחיטות והרדיפות" של הלגיון. בכפרים הערביים שסופחו לישראל היו הפגנות של שמחה על הרצח.

עשרה אנשים הועמדו לדין באשמת השתתפות במזימה להתנקש בחיי המלך. בין הנאשמים היו עבדאללה א-תל שהיה מושל צבאי לשעבר של ירושלים ובעת הרצח היה גולה פוליטי במצרים, ומוסא עבדאללה חסיני. השניים היו מקורבים למופתי אמין אל-חוסייני. נטען, כי א-תל הורה להרוג את שכרי על מנת להסתיר את מעורבותו באירוע. ארבעה מהנאשמים הורשעו ונידונו למוות. תל וחסיני היו במצרים וארבעה אחרים הוצאו להורג בירדן. ב-1965 הורשה א-תל לשוב לירדן, ומאוחר יותר אף היה לחבר הבית העליון של הפרלמנט הירדני.

לאחר הרצח חלה תקופת מה של רגיעה בהסתננויות לישראל, בשל כוננות מוגברת של כוחות הביטחון הירדניים. עם זאת, בטווח הארוך יותר, ההתנקשות במלך, שנחשב למתון ולפתוח לדיאלוג עם ישראל, פגעה בלגיטימציה של מהלכים מסוג זה וחיזקה את הכוחות הקיצוניים במדינה. עיראק ניסתה לנצל את הרצח ואת מצבו הנפשי של היורש, טלאל, על מנת לקדם איחוד בין המדינות.

## הערות שוליים

קטגוריה:ירדן: היסטוריה
קטגוריה:רציחות פוליטיות בארץ ישראל
קטגוריה:1951 בפוליטיקה
קטגוריה:ירושלים המחולקת: היסטוריה
קטגוריה:התנקשויות
קטגוריה:עבדאללה הראשון, מלך ירדן
פרופילאה

שמאל|ממוזער|250px|הפרופילאה באקרופוליס באתונה - צד מערב
שמאל|ממוזער|250px|הפרופילאה באקרופוליס באתונה -צד מזרח
[שמאל|ממוזער|150px|[שער ברנדנבורג במבנה פרופילאה]]
**פרופילאה** (יוונית **Προπυλαια**; לטינית **Propylaeum**) הוא מבנה שער מונומנטלי שנהג באדריכלות היוונית והרומית לאחריה.

מקור המילה בצירוף "Προ" (פרו - "לפני") ו-"Πυλαια" (פילאה - "עמודים") שהוענק לפרופילאה, שער הכניסה של האקרופוליס באתונה. בהמשך החל נוהג השימוש במושג גם במקומות אחרים ומשמעותו הייתה בפשטות "שער". מבני פרופילאה הוקמו במקומות רבים בעת העתיקה, ובהם מיקנה ובעלבכ. הפרופילאה של האקרופוליס באתונה הועתקה גם בתקופות אדריכליות מודרניות, ושער ברנדנבורג בברלין לדוגמה, מבוסס על המבנה ההיסטורי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:יוון העתיקה: אדריכלות
קטגוריה:שערים
גאורג מופאט

**גאורג מופאט** (בגרמנית: **Georg Muffat**; 1 ביוני 1653 – 23 בפברואר 1704) היה מלחין מתקופת הבארוק.

## ביוגרפיה

מופאט נולד בדוכסות סבויה (כיום בצרפת) להורים ממוצא סקוטי. הוא למד בפריז אצל ז'אן-בטיסט לולי בין 1663 ל-1669 ואחר כך התמנה לנגן עוגב במולצהיים ובזלשטאט שבחבל אלזס. בצל מאורעות מלחמת הולנד-צרפת נאלץ לעזוב את אלזס, בהמשך למד משפטים באינגולשטאדט, ועבר בווינה ובפראג אך לא הצליח לקבל מינוי רשמי. ב-1678 הגיע לזלצבורג, שם עבד בשירות הארכיבישוף. במהלך שירותו בזלצבורג יצא לאיטליה, שם למד נגינה בעוגב אצל ברנרדו פאסקוויני, חסיד מסורת הנגינה של ג'ירולאמו פרסקובלדי. מופאט גם פגש את ארכאנג'לו קורלי, שיצירותיו עוררו בו התפעלות רבה. 

משנת 1690 ועד מותו שימש קאפלמייסטר אצל הבישוף של פסאו.

רוב יצירותיו התפרסמו בדפוס, וההקדמות הנרחבות שצירף ליצירותיו מספקות מידע רב על האופן בו בוצעה מוזיקה באותה העת, ובעיקר אילו כלים השתתפו בביצוע מוזיקה תזמורתית, וכיצד להוסיף קישוטים וסלסולים.

בנו, גוטליב תיאופיל מופאט, היה גם הוא מלחין מצליח.

## יצירותיו

במוזיקה של מופאט ניכרת השפעה חזקה של מלחינים צרפתים ואיטלקים כאחד.
* 5 סונאטות לכלים שונים (ארמוניקו טריבוטו 1682)
* 15 סוויטות תזמורתיות (פלורילגיום ראשון 1695 ושני 1698)
* 12 קונצ'רטי גרוסי (מוזיקה אינסטרומנטלית מובחרת 1701), חלקם עיבודים לפרקים מתוך ארמוניקו טריבוטו.
* 12 טוקטות לעוגב וקטעים אחרים: פאסאקאליה, שאקון, שיר עם וריאציות (אפאראטוס מוזיקו-אורגניסטיקוס 1690)
* כמה פרטיטות לצ'מבלו, נשמרו בכתב-יד.
* אי אילו יצירות דת (שלוש מיסות, "סלבה רגינה" וכו') שמהן השתמרה רק "מיסה אין לאבורה רקוויאס" לעשרים וארבעה קולות.
* 3 אופרות (אבדו)

מופאט, כמוהו כיוהאן יאקוב פרוברגר חלפניו וגאורג פרידריך הנדל אחריו, היה מלחין קוסמופוליטי, שמילא תפקיד חשוב בחילופים בין מסורות המוזיקה האירופאיות. ספרי המוזיקה שלו מכילים הוראות שימושיות לביצוע מוזיקה בתקופת חייו.

## הקלטות

**Armonico Tributo* by Les Muffatti (Ramée RAM0502)
**12 Concerti Grossi 1701* Musica Aeterna Bratislava (Naxos Records 8.555096, 8.555743)


## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:נגני עוגב גרמנים
קטגוריה:נגני עוגב איטלקים
קטגוריה:ילידי 1653
קטגוריה:נפטרים ב-1704
מעקה (הלכה)

**מצוות מעקה** היא מצווה מהתורה המחייבת בניית מעקה לגג. המצווה מתחלקת למצוות עשה לבנות את המעקה ומצוות לא תעשה על הנחת מכשול.

חז"ל הפליגו בחשיבות מצווה זו, ואמרו שהפסיק עמוד אש בהלווייתו של רב חנינא בר פפא בין מטתו, לבין מי שלא עשה מעקה לגגו. יש שכתבו שמצווה זו מתקיימת כל רגע ורגע.

## מקור המצווה
בתורה נאמר : 

לדעת ר' נתן בתלמוד מצוות "לא תשים דמים" לא מצטמצמת רק במעקה אלא כל מיפגע בטיחותי העלול לגרום לסכנה יש להסיר.  אך עם זאת אין מברכים על כך משום שאין מברכים על מצוות לא תעשה.

## טעם המצווה
ספר החינוך מסביר שעל פי הדרכת התורה יש להיזהר ש"לא נסכן נפשותנו על סמך הנס". וכן בכל דבר יש להתנהג לפי חוקי הטבע

הרב משה רבקש כתב שטעם הלאו, משום שהמזלזל במצווה זו (שמירת הנפש) "כאילו מואס ברצון בוראו (להיטיב) ואינו רוצה לא בעבודתו ולא במתן שכרו, ואין לך זלזול והפקרות יותר מזה".

## פרטי המצווה

רוב פרטי הלכות מעקה מובאים בספרי:

* מידות המעקה: גובה המעקה לא פחות מעשרה טפחים (כ-80 ס"מ) לדעת הרמב"ם. ולדעת הראב"ד מספיק רק שחלקו של המעקה יהיה עשרה טפחים והשאר שלשה טפחים. מקור למחלוקת זו טמונה בהסבר דברי הספרי . להלכה, נפסק כדעתו של הרמב"ם.
* על המעקה להיות חזק כך שימנע נפילה של אדם אף אם יישען עליו.
* שימוש הגג: רק על גג בית המשמש למגורים ששייך ליהודי יש חובה לשים מעקה.
* חובת מעקה היא רק בגג שעולים עליו מדי פעם, אך גג שאין מגיעים אליו אינו חייב במעקה.
* ברכה: יש לברך על עשיית מעקה שחייבים לבנות. זמן הברכה בתחילת בניית המעקה ובמידה ושכחו לברך יכולים לברך כל עוד לא סיימו את בניית המעקה. אין מברכים על בניית מעקה ברכת "שהחיינו". בספר שולחן ערוך לא צוין שיש לברך על מעקה, ולכן ישנם פוסקים המורים שלא לברך.
* אם בעל הבית יודע לבנות את המעקה בעצמו מוטב שיבנה במו ידיו אך כשאינו יודע או כשאינו רוצה יכול לבנות באמצעות פועל **יהודי** והפועל יברך. אם הפועל אינו יהודי אי אפשר לברך את הברכה, לאחר שיהיה מעקה אין בעל הבית חייב לבנות מעקה אך את המצווה לא קיים.
* בור שעומקו 80 ס"מ ויותר צריך לשים מעקה וכן בכול מקום שניתן להסתכן כמו חצר שבה שני מפלסים וניתן ליפול מהאחד לשני. יש האומרים שגם למדרגות יש חובה לשים מעקה ויש לנהוג כמוהם.
* כאשר יש סכנה להולכים בדרך ציבורית ליפול ל**תוך** רשותו של אדם, אין אותו אדם חייב לבנות מעקה, ורצוי שיבנו שם מנהיגי המקום מעקה. עם זאת כאשר הסכנה גדולה חובה על מנהיגי המקום להקים שם מחיצה.

## ראו גם
* מצוות שמירת הנפש
* בור (אב נזיקין)
* לפני עיוור לא תיתן מכשול

## לקריאה נוספת
* קונטרס הלכות מעקה, הרב חיים קניבסקי (סוף ספר מסכת מזוזה, עמוד קל"ז ואילך)
* ספר "ועשית מעקה", אברהם זאב רוזנר, בני ברק תשס"א
* משה בן יחיאל דוד שאכנער, ספר ברכת טוב - מעקה : דיני בור ברשותו ושאר דיני מעקה המצויים. ליקוואוד : מכון מפרשי הש"ס, תשפ"ג 2023.

## קישורים חיצוניים
* הרב אליעזר מלמד, מצוות מעקה, באתר ישיבה
* הרב מרדכי אליהו, ועשית מעקה, באתר ישיבה
* הרב ישועה רטבי, מצוות מעקה, ישיבת מצפת יריחו
*קצת על מצוות מעקה  באתר אור תורה 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:מצוות עשה
קטגוריה:מצוות הנוהגות בזמן הזה
קטגוריה:מצוות שבין אדם לחברו
קטגוריה:פרשת כי תצא
רשת (קבוצת כוכבים)

**רשת** היא קבוצת כוכבים קטנה ועמומה בשמי הדרום שהוגדרה לראשונה במאה ה-17 על ידי אייזק האברכט שקראה לה "**מעוין**" (Rhombus). במאה ה-18 שונה שמה על ידי האסטרונום ניקולא לואי דה לאקאי ל-Reticulum - השם בלטינית של רשת או סריג שהיה מורכב על עינית הטלסקופ לשם מדידת מיקומם המדויק של הכוכבים. 

## כוכבי הקבוצה
**α ברשת** הוא ענק צהוב במרחק של כ-160 שנות אור עם בהירות מדרגה 3.3. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.

**β ברשת** היא מערכת הכוללת לפחות שלושה כוכבים כתומים במרחק של כ-100 שנות אור עם בהירות כוללת מדרגה 3.8.
 
**γ ברשת** הוא ענק אדום במרחק של כ-490 שנות אור שבהירותו משתנה באופן סדיר למחצה בין דרגות 4.4 ו-4.6 במחזוריות של כ-25 יום.

**δ ברשת** הוא ענק אדום נוסף במרחק של כ-530 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.6.

**ε ברשת** הוא כוכב זוגי במרחק של כ-60 שנות אור המורכב מכוכב כתום עם בהירות מדרגה 4.4 ובן זוג ננס לבן עמום עם בהירות מדרגה 12, אותו ניתן לראות רק בטלסקופ גדול. בשנת 2000 התגלה כוכב לכת דמוי צדק המקיף את הכוכב הבהיר מבין השניים.

**ζ ברשת** הוא כוכב זוגי במרחק של כ-40 שנות אור המורכב משני כוכבים צהובים דומים לשמש המקיפים זה את זה במרחק גדול של כ-9,000 יחידות אסטרונומיות (כ-0.14 שנות אור או 51 ימי אור) בזמן מחזור של כ-מיליון שנים. דרגות הבהירות של הכוכבים הן 5.2 ו-5.5 ובשל קרבתם למערכת השמש והמרחק היחסי הגדול ביניהם, ניתן להבחין בשניהם ללא ציוד עזר בתנאי תצפית מיטביים או בעזרת משקפת. ζ ברשת זכתה לפרסום בעקבות התאמתה לסקיצה שצוירה בהיפנוזה על ידי בטי היל כ"ביתם" של חוטפיה החוצנים. על פי חובבי תאוריות קונספירציה כוכב זה מהווה כוכב הבית של החייזרים האפורים.

## קישורים חיצוניים

סיפורי כוכבים - רשת
* 

קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:14 קבוצות הכוכבים של ניקולא לואי דה לאקאי
רינה לוינסון

[ממוזער|250px|לוינסון (מימין) בכנס של חיל האוויר לרגל [יום האישה הבינלאומי 2020, מימין לה יושבת אליס מילר]]
**רינה לוינסון-אדלר** (27 באפריל 1927 – 11 באפריל 2021) הייתה טייסת בחיל האוויר הישראלי.

## ביוגרפיה
רינה לוינסון נולדה בתל אביב. בסיום לימודיה התיכוניים עשתה שנת התנדבות במועדון התעופה בתל אביב, במהלכה הייתה אחראית על סניפים, טיולים והדריכה בניית טיסנים. בעקבות פעילותה זו זכתה ב"פרס דב הוז לספורט" מטעם עיריית תל אביב, שכלל מלגה ללימודי טיסה. היא קיבלה רישיון טייס מנדטורי בשנת 1946, בתום לימודים בחברת "אווירון" בשדה התעופה רמלה.

לאחר מכן יצאה לארצות הברית על מנת להשלים את הכשרתה כטייסת. היא סיימה לימודי הנדסת טיסה, במהלכם הוכשרה גם כטייסת מטוס דו-מנועי ועברה קורס צניחה.

בשנת 1951 שבה לישראל והתגייסה לחיל האוויר. התקבלה לקורס טיס מספר 6 של חיל האוויר הישראלי (יחד עם יעל רום ורות בוקבינדר). השתתפה בקורס סיו"ק (סיור וקישור) ולאחר סיומו טסה כנגדת בטייסת 100.

במהלך מבצע קדש הייתה טייסת בטייסת 147 וטסה במטוס בואינג-סטירמן. הטייסת הייתה חלק מכוח צה"ל שהועמד לרשות צרפת. כהכרת טובה על היותה טייסת של מפקד כוחות חיל-האוויר הצרפתי, הגנרל פרדיג'ה, הוא שלח לה הזמנה לקורס טייסי ניסוי בצרפת.

בקורס טסה על מטוסי ביון, תובלה ומסוקים ועל פוגה. עם שובה לישראל הייתה הראשונה מחיל האוויר, שטסה על כלי טיס זה. לאחר ארבע שנות שירות השתחררה מצה"ל, והמשיכה בשירות מילואים במשך 25 שנים. ברוב שנותיה במילואים שירתה בטייסת 100, שם טסה על מטוס ה"פייפר".

בשנת 1955 השתתפה בהשתלמות דאייה בצרפת, והשיגה שיא של יותר מחמש שעות שהייה באוויר, שבהן עברה 284 ק"מ. בשנת 1956 נמנתה עם משלחת ישראל לתחרות דאייה בינלאומית שנערכה בצרפת.

קיבלה תואר ראשון במשפטים מבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה. עבדה כעיתונאית בעיתונים "ג'רוזלם פוסט" ו"למרחב" ובסוכנות "עתי"ם.

עבדה בחברת "ארקיע", ובשנת 1961 פתחה את חברת "מונאויר" של מוניות אוויר - שירות טיסות פרטיות במטוס קל.

לאחר שהצליחה לשכנע את מפקד חיל האוויר, מוטי הוד, היא ייבאה עם אביה לישראל את מטוסי "ססנה 206" בשנים 1968–1971. מטוסי הססנה הפכו למטוסי הקישור והסיור העיקריים של חיל-האוויר בתובלה הקלה.

בשנת 1989 נמנתה עם מקימות עמותה של נשים טייסות והייתה יו"ר העמותה.

בשנת 1998 עוד פעלה לוינסון-אדלר כמדריכת טיסה אזרחית.

היא נפטרה ב-11 באפריל 2021. הותירה אחריה בת, שתי נכדות ונכד.

## קישורים חיצוניים

* 
* , 
* אישה עם כנפיים באתר Onlife
* דני שלום, רנה לוינסון מקימה שרות מוניות אויר, אנציקלופדיה יפעת לתולדות התעופה והחלל בישראל 100 שנות תעופה וחלל בישראל 1913–2013, עמ' 580–581
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:חיילות חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:טייסות ישראליות
קטגוריה:טייסי ארקיע
קטגוריה:סגל הג'רוזלם פוסט
קטגוריה:סגל למרחב
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2021
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
מלקולם הראשון, מלך סקוטלנד

**מלקולם הראשון** (באנגלית: **Malcolm I**, בגאלית סקוטית: **מאל קולום מק דומנייל** - **Máel Coluim mac Domnaill**  באיות עתיק, באיות מודרני: **Maol Chaluim mac Dhòmhnaill**, כלומר "מלקולם בנו של דונלד"; שנת 900 לערך - שנת 954), המכונה "**האדום המסוכן**" (**An Bodhbhdercc**), היה מלך סקוטלנד משנת 943 ועד מותו.

## ביוגרפיה
מלקולם היה בנו של דונלד השני (דומנאל מק קאוסנטין) והומלך לאחר שבן דודו קונסטנטין השני (קאוסנטין מק אאדה) ויתר על כיסאו והפך לנזיר.

בשנת 945 אדמונד הראשון מלך אנגליה יצא במסע מלחמה, הביס וגירש את אולאף קואראן מנורת'מבריה, כבש את קאמבריה ועיוור שנים מבניו של דומנל השלישי, מלך סטרת'קלייד. אדמונד נתן למלקולם את השליטה בסטרת'קלייד בתמורה לסיועו.

על פי "דברי ימי מלכי אלבה" מלקולם יצא בראש צבא למארמרדום מוריי והרג את קלאך שליט מוריי (אירוע זה לא מוזכר בספרי היסטוריה אחרים מאותה תקופה, אולם ייתכן שאותו קלאך היה קונקאר, מורמאר אנגוס ומדובר בהתקפה שהביאה לימים לקשר שנקשר והביא למותו של בנו של מלקולם - קנת השני).

לאחר הרצחו של אדמונד בשנת 946 נשמרה הברית עם אנגליה, ומלקולם כרת ברית עם אחיו של אדמונד - אדרד. בעקבות ברית זו, כאשר אריק בלדאקס תקף את יורק בשנת 948 וכאשר אולאף סיהטריקסון תקף את יורק בשנית בשנת 949–950 תקף מלקולם את נורת'מבריה והגיע עד הנהר טיס, על מנת לסייע לאנגלים. "דברי ימי אלסטר" מתארים שבשנת 952 נערך קרב בין תושבי אלבה והבריטונים (של סטרת'קלייד) והאנגלים כנגד הזרים (ככל הנראה הכוונה לוויקינגים).

"דברי ימי אלסטר" מציינים שמלקולם נהרג בשנת 954 בטירת פטרסו, אולם "נבואת ברכאן" מציינת שמלקולם נהרג בדאנוטאר, ונקבר באיונה - מקום קבורתם המסורתי של מלכי סקוטלנד הקדומים.

לימים מלכו בניו של מלקולם - דאב וקנת בסקוטלנד.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:בית אלפין
קטגוריה:נפטרים ב-954
משולש דרומי

**משולש דרומי** הוא קבוצת כוכבים קטנה אך בולטת בשמי הדרום, שהופיעה לראשונה בשנת 1603 באטלס הכוכבים "אורנומטריה" של יוהאן באייר. שלושת הכוכבים הבהירים בקבוצה יוצרים משולש שהוא בקירוב שווה-צלעות ולכן קל לזהות את הקבוצה.

## כוכבי הקבוצה
* **[[אלפא במשולש דרומי|α במשולש דרומי]] (אטרייה)** הוא ענק כתום במרחק של כ-415 שנות אור עם בהירות נראית  מדרגה 1.9. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.
* **[[בטא במשולש דרומי|β במשולש דרומי]]** הוא כוכב זוגי במרחק של כ-40 שנות אור. הזוג מורכב מענק לבן - צהבהב עם בהירות מדרגה 2.8 ובן זוג עמום מאוד עם בהירות מדרגה 14.
* **[[גמא במשולש דרומי|γ במשולש דרומי]]** הוא כוכב לבן - כחלחל במרחק של כ-180 שנות אור ועם בהירות מדרגה 2.9.

## גרמי שמים מעניינים נוספים
**NGC 6025** הוא צביר פתוח על הגבול עם קבוצת סרגל במרחק של כ-2000 שנות אור הכולל כ-30 כוכבים עם בהירויות מדרגות 7-9 שקל לאתר בעזרת משקפת.

## קישורים חיצוניים

* סיפורי כוכבים - משולש דרומי
* 

*
קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:13 קבוצות הכוכבים של יוהאן באייר
פרטיטה

במאה ה-16 וה-17, **פרטיטה** היה השם ליצירה מוזיקלית כלית. יוהאן קונאו ומלחינים גרמנים מאוחרים יותר, בייחוד יוהאן סבסטיאן באך השתמשו בו לתיאור אוספים של יצירות מוזיקליות, כשם נרדף לסוויטה.

באך כתב שני סטים של פרטיטות לכלים שונים. את היצירות לכלי מקלדת סולו הוא פרסם כ"אופוס 1" שלו (ידוע כ-Klavierübung I). סוויטה נוספת בסי מינור, "האוברטורה בסגנון הצרפתי" (או בקיצור, האוברטורה הצרפתית), נחשבת לעיתים כפרטיטה (ראו סוויטות צרפתיות). הפרטיטות של באך נקראות לעיתים רחוקות "סוויטות גרמניות", באנלוגיה לשמות ה"לאומיים" של הסוויטות האנגליות והצרפתיות (ראו פרטיטות, רי"ב 825-830).

באך כתב, בנוסף, שלוש פרטיטות לכינור סולו ב-1720, והצמיד להן סונאטות (ראו סונאטות ופרטיטות לכינור סולו).

## ראו גם
* רשימת יצירות באך

קטגוריה:מבנים מוזיקליים
גרניקס (משחק וידאו)

**גרניקס** (באנגלית: **GrannyX**) הוא משחק הרפתקאות גרפי מ-1997 שפותח על ידי חברת מחשבת הישראלית, והופץ בארצות הברית על ידי Sir-Tech.

זהו המשחק השני שפותח על ידי מחשבת גם להפצה לחו"ל אחרי שליט הממדים. המשחק הופץ תחת השם "Granny" בגרמניה, "Dementia" בשאר אירופה, ו-"Armed and Delirious" בארצות הברית.

## תקציר העלילה
במהלך המשחק השחקן שולט בדמותה של הסבתא לבית קרוטוני. בתחילת המשחק בני המשפחה של הסבתא נשאבים לעולם אחר על ידי ארנב מרושע, כעונש על פגיעה בבעלי חיים. כאשר הסבתא יורדת במדרגות הבית היא מגלה שבני משפחתה נעלמו, יחד עם ספר המתכונים שלה. הסבתא יוצאת למסע בשישה עולמות כדי למצוא את ספר המתכונים שלה. עלילת המשחק וסביבות המשחק השונות מאופיינים בסגנון סוריאליסטי, עם הומור נונסנס המושפע ממונטי פייתון.

## משחקיות
המשחקיות מבוססת על משחקי הרפתקה קלאסיים בסגנון "הצבע והקלק". ניתן לבצע מספר פעולות על אובייקטים אינטראקטיביים שונים באזור. הפעולות שניתן לבצע תלויות באובייקט המוצבע על ידי הסמן של העבר. הפעולות שניתן לבצע הן:
* משיכה/גרירה.
* מעבר לאזור אחר.
* שימוש.
* התבוננות.
כמו כן ניתן להשתמש על האובייקט בחפץ מהמצאי (שנמצא בתוך החזייה של הסבתא). הפעולות הללו הן הכלי המניע את המשחק. החל משלב מסוים במשחק ניתן לנוע באופן חופשי בין האזורים השונים ובין העולמות השונים.

## ביקורת
התלונות העיקריות נגד המשחק הן עקב רמת הקושי הגבוהה שלו. חידות רבות במשחק הן לא הגיונית בצורה שקשה מאוד להבין כיצד יש לפתור אותן. עולם המשחק הגדול והפתוח מקשה גם הוא על המשחק שכן קשה להבין כיצד יש להתקדם. בעיה נוספת עם העולם הפתוח היא החלפת הדיסקים התכופה הדרושה במעבר בין עולמות (המשחק פרוס על חמישה דיסקים).

קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בישראל
קטגוריה:משחקי הרפתקה ממוחשבים
קטגוריה:משחקי וידאו בעברית
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1997
האיש ללא שם

[250px|ממוזער|"האיש ללא שם" בגילומו של [קלינט איסטווד]]
הטרילוגיה **האיש ללא שם** (באיטלקית: **Trilogia del dollaro**; ידועה גם בשם: **Trilogia dell'Uomo senza nome**) היא טרילוגיה של סרטים בבימויו של סרג'ו לאונה ובכיכובו של קלינט איסטווד. הטרילוגיה מתחילה בסרט "בעבור חופן דולרים" (1964), ממשיכה עם "הצלפים" (1965), ונחתמת באחרון והמפורסם מהסדרה: "הטוב, הרע והמכוער" (1966).
הדמות היחידה שמופיעה בכל שלושת הסרטים, ושנתנה לטרילוגיה את שמה, היא של "האיש ללא שם" (איסטווד) – אדם מסתורי שאף אחד לא יודע את שמו האמיתי או כל פרט ביוגרפי עליו, ובשלושת הסרטים הוא מכונה בשמות "ג'ו", "מנקו" ו"בלונדי", בהתאמה. מלבד איסטווד היו עוד מספר שחקנים ששיחקו בשלושת הסרטים, אך בתור דמויות משניות.

הטרילוגיה היא מסוג מערבוני הספגטי של שנות השישים, שצולמו בתקציב נמוך יחסית (אף על פי ש"הטוב הרע והמכוער" חרג מן התקציב הנמוך וצולם בתקציב של מיליון דולר) ולעגו למערבונים האמריקאים של אותה התקופה, בהם תמיד היו הגדרות ה"טוב" ו"הרע" מאוד חד-משמעיות, והגיבורים תמיד התלבשו כאילו יצאו זה עתה מסלון יופי. בסרטיו של ליאונה, לעומת זאת, הגיבורים מלוכלכים ומיוזעים, והמוסר שלהם אינו חד-משמעי. למשל, ב"הטוב הרע והמכוער" ה"טוב" גם הוא פושע, ה"רע" נאמן מאוד למי ששילם לו, ו"המכוער" לא הרבה יותר מכוער מן השאר.

שמה של הטרילוגיה הולך לפניה בעיקר בזכות סרטה האחרון, "הטוב הרע והמכוער", שהתפרסם מאוד ומשפטים ממנו מצוטטים רבות. בסרט מוצגים שלושה אקדוחנים נחושים ובלתי מתפשרים שעוסקים במרדף אחרי אוצר: "הטוב", המגולם על ידי איסטווד, "הרע", המגולם על ידי לי ואן-קליף, ו"המכוער", המגולם על ידי אלי וולך. שלושת הגיבורים הם פושעים, גם הטוב, אבל מה שמבדיל ביניהם הוא התנהגותם. "הטוב" הוא בעל כבוד ומוצג בסרט כבעל חמלה מסוימת, כמו כל גיבור טיפוסי במערבון הוא לעולם לא שולף ראשון, לעולם לא יורה מהמארב, ולרוב, ידו על העליונה. "הרע" הוא אכזר שאינו בוחל באמצעים, ולעיתים במהלך הסרט אף נדמה שהוא נהנה מגרימת כאב וסבל לאנשים. "המכוער" הוא נקמן ופושע מלוכלך, שלא בוחל בשום אמצעי על מנת להרוויח כסף. 
שלושת הסרטים נחשבים כסרטים ותיקים ויסודיים בקולנוע העולמי.

## פילמוגרפיה של "האיש ללא שם"
* "בעבור חופן דולרים" (1964)
* "הצלפים" (1965)
* "הטוב, הרע והמכוער" (1966)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מערבוני ספגטי
קטגוריה:דמויות קולנועיות
קטגוריה:טרילוגיות קולנועיות
קירואן (מחוז)

**מחוז קירואן** (בערבית: **ولاية القيروان**; בצרפתית: **Gouvernorat de Kairouan**) הוא אחד מ-24 מחוזות תוניסיה. המחוז שוכן בצפון מרכזה של תוניסיה ובירתו בעיר קירואן. הוא הוקם ב-21 ביוני 1956, והוא משתרע על פני שטח של 6,712 קמ"ר, שהם כ-4.1% משטח המדינה.

בשנת 2007 מנתה אוכלוסיית המחוז כ-551,900 תושבים, וכחמישית מהם התגוררו בעיר הבירה. עיקר כלכלת המחוז היא על החקלאות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוניסיה: מחוזות
עוקבה בן נאפע

[שמאל|ממוזער|250px|המסגד הגדול ב[קירואן, המכונה גם על שמו של עוקבה בן נאפע]]
**עוקבה בן נאפע** (בערבית: **عقبة بن نافع**;) או בשמו המלא **עוקבה בן נאפע בן עבד אלקיס אלקרשי אלפהרי** (**عقبة بن نافع بن عبد القيس القرشي االفهري**; 622–683) היה מושל איפריקיה מטעם בית אומיה בין השנים 662-664 וכן בין השנים 681-683. הוא שימש בתחילה כמפקד הכוחות הערבים בטריפוליטניה, כיום בצפון-מערב לוב, ועד מהרה התקדם מערבה לעבר השטחים שהיו נתונים בשליטת האימפריה הביזנטית. משנת 662 ועד 664 הוא שימש כמושל הראשון של איפריקיה, ולאחר מכן, בשנת 670, הוא הקים את העיר קירואן במקום בו שכן קודם לכן מאחז צבאי מוסלמי. לפי האגדה פקד:

הקמת העיר התפרשה כשינוי טקטיקה מצידם של הערבים והחלפת המדיניות ההגנתית בצעדים להתיישבות קבע במקום. קירואן הייתה לבירת איפריקיה, ובן נאפע ייסד בה את המסגד, שהיה לימים למסגד הגדול הקרוי על שמו. בשנת 681 מינה הח'ליף יזיד הראשון את סו נאפע כמושל איפריקיה בשנית, והוא החל במסע כיבושים מערבה לתוך המגרב ועשה להפצת האסלאם בקרב הברברים. בשנת 683 הוא הובס בקרב עם הברברים ונהרג. אירוע זה סימן את תחילת שלטונם של הח'וארג' בתוניסיה ואת הדיפת הערבים מזרחה ללוב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תוניסיה: היסטוריה
קטגוריה:בית אומיה
קטגוריה:ילידי 622
קטגוריה:נפטרים ב-683
תופת

**תופת** (לשון זכר) הוא שרפה או מדורה. המילה מופיעה בספר מלכים: "וְטִמֵּא אֶת הַתֹּפֶת אֲשֶׁר בְּגֵי בֶן הִנֹּם לְבִלְתִּי לְהַעֲבִיר אִישׁ אֶת בְּנוֹ וְאֶת בִּתּוֹ בָּאֵשׁ לַמֹּלֶךְ". מפסוק זה נולדו למילה משמעויות של מולך, גיהנום, ובהשאלה – מאורע קשה.