open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לוץ דומברובסקי

**לוץ דומברובסקי** (בגרמנית: **Lutz Dombrowski**; נולד 23 ביוני 1959) הוא אתלט עבר גרמני, אלוף אולימפי (מוסקבה 1980) ואלוף אירופה (אתונה 1982) בקפיצה לרוחק.

## ביוגרפיה
לוץ דומברובסקי נולד ב-1959 בעיר צוויקאו שבמחוז סקסוניה בגרמניה המזרחית. בלידתו שימש נשיא מזרח גרמניה, וילהלם פיק, כסנדקו. הקריירה הבינלאומית שלו נמשכה בשנים 1982-1979 כשבתקופה זו זכה במדליה אולימפית בקפיצה לרוחק. לאחר 1982 המשיך להתחרות באירועי ספורט מקומיים. היה פעמיים אלוף מזרח גרמניה בקפיצה לרוחק (1979, 1984), פעמיים סגן אלוף מזרח אירופה (1982, 1985), אלוף מזרח גרמניה באולמות (1980) וסגן אלוף מזרח גרמניה באולמות (1984).

במקביל לפעילותו הספורטיבית השלים דומברובסקי התמחות כמתקין מכונות ומתקנים וסיים קורס למידה מרחוק באוניברסיטת גלאוכאו (Glauchau) למדעים שימושיים לטכנולוגיית עיבוד מתכת. בין השנים 1989 ל-1992 למד באוניברסיטת לייפציג למדעים שימושיים ואמנויות  וקיבל תואר בחינוך גופני. הוא עובד באיגוד הספורט העירוני של העיר שוואביש גמונד .

## קריירה ספורטיבית
### 1979
בתחרויות הגביע הבין יבשתי של התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית , שנערכו המונטריאול, קנדה זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.27 מטר אחרי לארי מיריקס מארצות הברית (8.52 מטר) ולפני דייוויד גירלט  מקובה (8.22 מטר)

### 1980
באולימפיאדת מוסקבה זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.54 מטר לפני בן ארצו פרנק פסקק  (8.21 מטר) וולרי פודלוז'ני  מברית המועצות (8.18 מטר).

תוצאה זו, בעת שהושגה, הייתה השנייה בטיבה בעולם אחרי הישגו של בוב בימון (8.90 מטר) באולימפיאדת מקסיקו סיטי ב-1968. ברישום ההישגים בקפיצה לרוחק נהוג לרשום גם את השיאים שהושגו בגובה פני הים ולפי רשימה זו מוגדרת תוצאתו של דומברובסקי (8.54 מטר) כשיא עולמי. ביוני 1981 שבר קרל לואיס שיא זה כשקבע תוצאה של 8.62 מטר בתחרות בסקרמנטו, ארצות הברית.

נכון ל-2025, תוצאתו של דומברובסקי עדיין מהווה שיא לאומי בגרמניה.

### 1981
בתחרויות הגביע הבין יבשתי של התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית  שנערכו ברומא, איטליה סיים במקום השביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.33 מטר.

### 1982
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון  זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.41 מטר לפני אנטוניו קורגוס  מספרד (8.19 מטר) ויאן לייטנר  מצ'כוסלובקיה (8.08 מטר)

## אותות
* ב-2003 התקבל להיכל התהילה של ספורטאי גרמניה.
* ב-1980 ו-1984 - מסדר ההצטיינות הפטריוטי 

## פרשת השימוש בסמים
ב-1991, לאחר נפילת הגוש הקומוניסטי, החלו להיחשף במזרח גרמניה רשומות הנוגעות לתמיכה הממשלתית בתוכנית למתן סמי מרץ לספורטאי המדינה לשעבר . החוקרת והאתלטית לשעבר, בריגיט ברנדונק , חקרה מקורות אלו כשבין השאר ציינה ששמו של דומברובסקי נכלל ברשימת הספורטאים שהשתמשו בסמים. בניגוד למקרים אחרים לא נשללה מדומברובסקי מדליית הזהב האולימפית שלו.

## בשירות השטאזי
ב-1991 פורסם שהחל מ-1979, בתקופת פעילותו הספורטיבית, שימש דומברובסקי כסוכן של ארגון השטאזי ותפקידו היה להשגיח ולדווח על חבריו לנבחרת.

## קישורים חיצוניים

* לוץ דומברובסקי, באתר worldathletics.org
* לוץ דומברובסקי, באתר olympics.com
* לוץ דומברובסקי, באתר sporting-heroes.net
* לוץ דומברובסקי, באתר athleticspodium.com

## הערות שוליים

קטגוריה:קופצים לרוחק גרמנים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצה לרוחק (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת מוסקבה (1980)
קטגוריה:אלופים אולימפיים מזרח גרמנים: אתלטיקה
קטגוריה:אלופים אולימפיים גרמנים: אתלטיקה
קטגוריה:אתלטים אולימפיים מזרח גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1959
ויליאם זאב צייטלין

**ויליאם זאב צייטלין** (1850 בערך – 12 באוקטובר (יום כיפור) 1921) היה ביבליוגרף עברי.

## ראשית חייו
נולד בהומל, בפלך מוהילב של האימפריה הרוסית (כיום בבלרוס), לאביו יוסף צייטלין (לכן חתם את שמו בר"י = בן ר' יוסף). נצר למשפחה מסורתית עמה נמנו גם יהושע צייטלין, הלל צייטלין ואהרן צייטלין. בשנת 1872 החל ללמוד רפואה באוניברסיטת קניגסברג, אך לאחר שנתיים פרש ועבר ללמוד פילוסופיה באוניברסיטת ברלין, ונדד גם בז'נבה ובפריז. בשנת 1880 סיים את לימודיו והשתקע בלייפציג.

## עבודתו המחקרית ופרסומיו

שדה מחקרו היה הספרות העברית, בעיקר של תקופת ההשכלה. בין פרסומיו, רשימת שמות עט של סופרים עבריים ("אנאגראמי, איניציאלן אונד פסוידונומי"); הספרות הדרמטית בעברית מאמצע המאה ה-17 ועד 1913; תאריכי לידה לפטירה של סופרים עבריים; "ביבליוטקה ציוניסטיקה" (ספרים וחיבורים העוסקים בארץ ישראל ובציונות מ-1852 ועד 1905); "ביבליותקה אפיסטולוגרפיקה" (איגרות). מפעל חייו היה ריכוז כל הביבליוגרפיה העברית שנכתבה מימי משה מנדלסון ועד ימיו, בה נכללו למעלה מ-3,500 כותרים. ספר זה נקרא בעברית "קריית ספר" ובלטינית *Bibliotheca Hebraica Post-Mendelssohniana*. חלקה הראשון של עבודה זו ראה אור ב-1891 בהוצאת בית המסחר לספרים עתיקים קארל פרנץ קוהאלר שבלייפציג. חלקו השני ראה אור ב-1894 וכלל גם ספרי קודש וספרות אנונימית ומתורגמת ולא רק חיבורי השכלה שנכתבו במקור בעברית. כן סייע לפטר תומסן (Peter Thomsen) באיסוף חומרים בעברית עבור ספרו "פלסטינה ליטרטור" (Die Palästina-Literatur), כלומר הביבליוגרפיה של החיבורים אודות ארץ ישראל.

## חיים אישיים
צייטלין חי בפרישות מהציבור, בפרט הציבור היהודי. על אף שככל הנראה נשא אישה עוד בזמן לימודיו בקניגסברג, הנישואים הסתיימו עד מהרה והוא לא נישא בשנית. הוא חי בלייפציג ובעיירה גרימה , השוכנת 16 ק"מ ממנה, בה לא הייתה כלל קהילה יהודית. צייטלין חי שנים רבות בקרב משפחה נוצרית, אך שמר על יהדותו.

מעט לפני מותו, נשכר צייטלין על ידי הוצאת שטיבל על מנת לפקח על הוצאתם לאור של כתבי מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, שסודרו לדפוס בבית דפוס נוצרי, שסדריו לא ידעו עברית. הוא מת בעיצומה של מלאכת ההגהה, בערב יום כיפור תרפ"ב. בהלווייתו נכחו אבלים מעטים בלבד, בהם ברדיצ'בסקי ומנהלה של הוצאת שטיבל, פישל לחובר.

רוב החומרים שאסף נשמרו בפתקאות ורובן אבדו, בפרט החומרים שאסף עבור תומסן לכרך הרביעי של ספרו וחומרים בנוגע לעיתונות העברית. חלק מעזבונו ששרד נשמר על ידי מויזיס ווסקין-נהרטבי, שנרצח באוושויץ ועקבותיו אבדו.

## דמותו בתרבות
חיים באר סבור שדמותו של צייטלין הונצחה על ידי עגנון בדמותו של המלומד דוקטור יצחק מיטל מן הנובלה "עד הנה".

## לקריאה נוספת
* 
* , עמ' 69-66

## קישורים חיצוניים
* 
* קריית ספר-Bibliotheca Hebraica post-Mendelssohniana , סריקה באתר הספרייה הלאומית
*

קטגוריה:ביבליוגרפים עבריים
קטגוריה:נפטרים ב-1921
חרטת הקיסר נירון לאחר רצח אימו

**חרטת הקיסר נירון לאחר רצח אמו** (באנגלית: **The Remorse of the Emperor Nero after the Murder of his Mother**) הוא ציור שמן על בד מאת האמן האנגלי ג'ון ויליאם ווטרהאוס, שנוצר בשנת 1878. היצירה מתארת את הקיסר הרומי נירון מתאבל לבדו לאחר שרצח את אמו, אגריפינה הצעירה. הציור שייך לאסכולה הפרה־רפאליטית המאוחרת ומצוי כיום באוסף פרטי.

## תיאור היצירה
בציור נראה נירון שרוע בגפו על ספה, ראשו נשען על ידיו ועיניו דומעות. את הדמות עוטפת תחושת דכדוך עמוקה, המחוזקת בצללים כהים הנשפכים על פניו וגופו. ההוד וההדר של התקופה הרומית נרמזים בעיטורים כמו אם־הפנינה המשובצת ברהיטים, כריות רקומות ומרקמי צבע חמימים בגוני צהוב ובז'. האמן הצליח להעביר בו־זמנית תחושת פאר וייסורים, ולתאר את נירון ברגע של כאב פנימי ולא כגיבור מנצח.

## פרשנות והשוואות
הציור מציג את נירון כדמות מלנכולית ואנטי־גיבור, תוך שימוש ברמיזות אירוניות כמו זר הדפנה שעל ראשו, המזוהה עם הצטיינות מוזיקלית – תחום שבו נירון ראה עצמו מצטיין. יצירה זו משתלבת בדיון שהתחולל בבריטניה הוויקטוריאנית בשאלת דמותה המוסרית של רומא העתיקה, ולשיטתו של ווטרהאוס – ביקורת על מגמות אידיאליזציה של הקיסרות הרומית באמנות בת התקופה. בדומה לכך, ההצגה של נירון לבדו, בתנוחה כמעט נשית, משמשת כתגובה לאידיאלים של גבריות וניצחון, ומציעה במקום זאת מבט נוקב על אשמה, חולשה ואובדן. בכך מייצגת היצירה לא רק רגע דרמטי בהיסטוריה, אלא גם משל מוסרי על שקיעתן של אימפריות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:רומא העתיקה בתרבות
קטגוריה:ג'ון ויליאם ווטרהאוס: ציורים
ראש ממשלת פרו

**נשיאות מועצת השרים** של פרו (בספרדית: **Presidencia del Consejo de Ministros**, **PCM**) הוא הגוף הממשלתי המפקח על מועצת השרים ומתאם ומפקח על המדיניות והתוכניות הרב-מגזריות של הרשות המבצעת, וכמו גם מתאם פעולות עם הרשות המחוקקת והגופים החוקתיים האוטונומיים, והגופים והוועדות של הרשות המבצעת, תוך תיאום סדרי עדיפויות כדי להבטיח עמידה ביעדים הלאומיים של פרו.

בראשה עומד נשיא מועצת השרים (Presidente del Consejo de Ministros), הנקרא גם **ראש הממשלה של פרו**, המשמש כראש הקבינט וכחבר הבכיר ביותר במועצת השרים, הממונה על ידי נשיא פרו – בכפוף לאישור הקונגרס, כמו עם כל שאר חברי הקבינט.

התפקיד נוסד ב-1856, כאשר מועצת השרים עצמה הוקמה באמצעות החוקה באותה שנה. מאז כיהנו בתפקיד 170 פוליטיקאים שונים, חלקם במשך כמה קדנציות.

## רשימת ראשי הממשלה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
שירי לב-ארי (חוקרת)

**שירי לב-ארי** (נולדה ב-28 באוגוסט 1980) היא חוקרת ישראלית בתחום הפסיכולוגיה הקוגניטיבית והחברתית, ומרצה בכירה באוניברסיטת רויאל הולוויי בלונדון.

## ביוגרפיה
לב-ארי נולדה ב-1980 וגדלה בקריית גת. את שירותה הצבאי עשתה ביחידה 8200.

היא בעלת תואר ראשון מהתוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים, ב-2005 סיימה תואר שני בהצטיינות בלימודים קוגניטיביים של השפה מאוניברסיטת תל אביב בהנחיית רחל גיורא, וב-2010 סיימה תואר שלישי בפסיכולוגיה באוניברסיטת שיקגו, בהנחיית פרופסור בועז קיסר, שם גם ביצעה פוסט-דוקטורט.

בשנים 2011–2013 עשתה פוסט דוקטורט במעבדת LSCP (Laboratoire de Sciences Cognitives et Psycholinguistique) בפריז ולאחר מכן הצטרפה כחברת סגל מחקר למכון מקס פלאנק לפסיכובלשנות בניימכן, הולנד.

## קריירה אקדמית
מחקריה של לב-ארי עוסקים בקשר בין מבנה הרשתות החברתיות של הפרט לבין יכולותיו הלשוניות, ובוחנים כיצד מבנים חברתיים משפיעים על שונות בין שפות, תוך שימוש בשיטות ניסוייות, חישוביות ובחינת הבדלים בין-אישיים.

נושאי המחקר המרכזיים שלה כוללים:
* **השפעת גודל הקהילה על מבנה השפה:** לב-ארי חשפה כי קהילות גדולות ומגוונות יותר נוטות לפתח שפות בעלות מבנה שיטתי יותר (למשל, דקדוק רגולרי) ומילים איקוניות יותר (כאלה שהצליל שלהן מרמז על משמעותן), ככל הנראה כדי להקל על אתגרי התקשורת בקהילה רחבה.
* **הבנת שפה ברשתות חברתיות:** כיצד גודל הרשת החברתית של אדם משפיע על יכולתו להבין דוברים שונים, כולל דוברים במבטאים זרים.
* **תפיסת מבטאים זרים:** מחקר שזכה לתהודה, בו חשפה לב-ארי כי אנשים נוטים לתפוס דוברים עם מבטא זר כאמינים פחות, מכיוון שהמבטא מקשה על עיבוד המידע, אך חשיפה קצרה למבטא יכולה להפחית את ההטיה ואף להגביר את האמון בדוברים שאינם ילידיים.
* **הפונטיקה של קללות:** במחקר משותף עם פרופסור ריאן מקיי, נבחנו צלילים של מילות גנאי. ממצאי המחקר, שעיקריהם פורסמו בניו יורק טיימס, ערערו על התפיסה הלשונית לפיה הקשר בין צליל למשמעות הוא שרירותי, וכי קללות בשפות שונות נוטות להימנע באופן שיטתי משימוש בעיצורים "מקורבים" (כמו ל', ר', ו', י'), הנחשבים "רכים" יותר. מחקר זה תומך בקיומה של "סמליות צלילית", לפיה לצלילים מסוימים יש משמעות אינהרנטית החוצה שפות ותרבויות.
* **תפיסת כנות בהתנצלויות**: מחקר שפרסמה לב-ארי ב-British Journal of Psychology ב-2025 הראה כי אנשים תופסים התנצלות ככנה ומצטערת יותר כאשר היא מנוסחת במילים ארוכות יותר, שכן השימוש במילים כאלה משדר מאמץ והשקעה רגשית מצד המתנצל.

## חיים אישיים
לב-ארי מתגוררת בלונדון מאז 2017 ומחזיקה באזרחות בריטית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* מאמרים מדעיים שפרסמה שירי לב-ארי

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:פסיכולוגים קוגניטיביים
קטגוריה:פסיכולוגיות חברתיות ישראליות
קטגוריה:חוקרות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
שקע מזרח לוזון

[ממוזער|שקע מזרח לוזון הממוקם בין [שקע הפיליפינים שמדרום לו ושקע מנילה שמצפונו. השקע, שכיוונו צפ' מזרח-דר' מערב, מופרד משקע הפיליפינים על ידי רכס בנהאם  שבולט במפה בניצב לו, ולאורכו העתק תזוזה שמאלי. שקע הפיליפינים ממוקם בשוליים המזרחיים של הלוח הפיליפיני, בגבול עם לוח סונדה. תשומת הלב לשקעים האוקייניים המרובים באזור.]]
**שקע מזרח לוזון** (באנגלית: **East Luzon Trough** או **East Luzon Trench**) הוא שקע אוקייני מצפון לשקע הפיליפינים וממזרח לאי לוזון. השקע ממוקם ליד האורוגנזה הפיליפינית ובאזור הצפון מערבי של הלוח הפיליפיני. עומק השקע הוא 5,700 מטרים. שקע מזרח לוזון נוצר בתקופות האאוקן והאוליגוקן, לפני 40-24 מיליון שנה.

מיד מדרום לשקע מזרח לוזון נמצא שקע הפיליפינים. הם מופרדים זה מזה, כאשר המשכיותם נקטעת ונדחקת, על ידי רמת בנהאם  שבלוח הפיליפיני.

## גאולוגיה
שקע מזרח לוזון נוצר עקב תהליך הפחתה של הלוח הפיליפיני מתחת לאי לוזון. השקע היה פעיל במהלך האוליגוקן. קצב ההפחתה בלוח הפיליפיני מוערך בכ-2-3 ס"מ בשנה בממוצע. הגיל המשוער של שקע מזרח לוזון הוא 40 עד 17 מיליון שנה. החלק הצפוני של שקע מזרח לוזון נוצר במהלך האאוקן.

המשקעים הרבים שנמצאו בו מעוותים עקב העתקה וקימוט כתוצאה מדחיסה בבסיס המדרון היבשת.

השקע מגיע לעומק של 5,700 מטרים בנקודה העמוקה ביותר שלו, המכונה אגן גאגואה.

## רמה סייסמית
למרות שישנם אזורי הפחתה רבים, חלק מהמחברים סברו כי אזור זה הוא בעל רמת פעילות סייסמית נמוכה יחסית. מאידך, הייתה כמות נכבדה של רעידות אדמה במגניטודה של 7.0 ומעלה באזור, כאשר האחרונה התרחשה בשנת 1994. מוקדהּ היה בתעלה בעומק של כ-31 ק"מ. אזורים הסמוכים לאזורי ההפחתה חוו פעילות סייסמית משמעותית.
### רעידות אדמה בגודל של מגניטודה 7 ומעלה שהתרחשו על מדרון שקע מזרח לוזון

## ראו גם

* חקר מעמקי הים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:האוקיינוס השקט
קטגוריה:לוחות טקטוניים
קטגוריה:אסיה: גאולוגיה
קטגוריה:רעידות אדמה
קטגוריה:העתקים
קטגוריה:המרחב התת-מימי
עבדול חכים חקאני

**עבדול חכים חקאני** (נולד ב-1967), המוכר גם בשם **עבדול חכים אסשקאי** הוא איש דת אפגני, מלומד אסלאמי וסופר, המשמש כנשיא בית המשפט העליון באמירות האסלאמית של אפגניסטן מאז 2021. כיהן גם כנשיא בית המשפט העליון באמירות האסלאמית של אפגניסטן בשנים 1996–2001. הוא היה יו"ר צוות המשא ומתן של הטליבאן במשרד בקטר. הוא אחד מחבריו המייסדים של הטליבאן והיה מקורב למנהיג, מולא מוחמד עומאר. ביולי 2025 הוציא בית הדין הפלילי הבין-לאומי צווי מעצר נגד חקאני, בגין האשמות בטיפול לא הולם בנשים על ידי הטליבאן באפגניסטן.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
חאקאני נולד בשנת 1967 במחוז פאנג'וואיי שבקנדהאר, אפגניסטן. הוא סיים את לימודיו בדאר אל-עולום ח'קאניה, סמינר אסלאמי דיאובנדי בפקיסטן, ולימד שם תקופה.

### קריירה
#### הוראה
מלבד הוראה בדארול עולום חקאניה , הוא ניהל גם, בשלב כלשהו, ישיבה אסלאמית או מדרסה משלו באזור איסחקאבאד של כוויתה, במחוז בלוצ'יסטן שבפקיסטן.

#### מערכת משפטית
בתקופת שלטון האמירות האסלאמית הראשונה, נוסף על הוראה, שירת גם בבית הדין לערעורים ובדארול־איפתא המרכזי. לאחר מינויו של הייבתוללה אח'ונדזאדה למנהיג העליון, מונה אישקזאי לנשיא בית המשפט העליון.

#### דיפלומטיה
בספטמבר 2020, מונה למשא ומתן הראשי של הטאליבן בשיחות השלום בקטר עם ממשלת אפגניסטן, במקומו של שר מוחמד עבאס סטניקזאי שהפך לסגנו בצוות המשא ומתן בן 21 החברים.

### סוגיות משפטיות
ב־23 בינואר 2025 הודיע התובע הראשי של בית הדין הפלילי הבין-לאומי, כרים קאן, על הגשת בקשות לצווי מעצר נגד עבד אל-חכים חקאני ומנהיג עליון הייבתוללה אח'ונדזאדה. חקאני נאשם בפשע נגד האנושות, ובפרט ברדיפת נשים וילדות, מאז שובו של הטליבאן לשלטון באוגוסט 2021. כתבי האישום טוענים להגבלות חמורות שהוטלו על נשים אפגניות, לרבות איסורים על השכלה, עבודה והשתתפות בציבור. בית הדין הפלילי הבין-לאומי, פרקליטות טרום משפט מס' 2, אישר את צווי המעצר ב־8 ביולי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידי 1967
ג'ונתן הנטון

**ג'ונתן גלידן הנטון** (באנגלית: **Jonathan Glidden Hunton**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל התשיעי של מדינת מיין במשך שנה מפברואר 1830 עד ינואר 1831.

## ביוגרפיה
הנטון נולד בעיירה יוניטי שבניו המפשייר, ולמד בבתי הספר המקומיים. בהמשך למד משפטים והחל את הקריירה המשפטית שלו בעיר רידפילד שבמיין. בשנת 1829 כיהן כחבר במועצה המבצעת של מושל מיין, ובאותה שנה התמודד על תפקיד המושל. הוא נבחר מטעם המפלגה הלאומית הרפובליקנית, וכיהן כמושל מ־9 בפברואר 1830 ועד 5 בינואר 1831. במהלך כהונתו תמך בהקמת בית החולים הפסיכיאטרי הראשון של המדינה. האנטון התמודד על כהונה נוספת אך לא נבחר.

לאחר סיום תפקידו כיהן כחבר הסנאט של מיין ובית הנבחרים של מיין בין השנים 1832–1834, ולאחר מכן שב לעסוק בעריכת דין. בערוב ימיו התגורר בעיירה דיקסמונט שבמיין, שם נפטר ב־12 באוקטובר 1851. גופתו נטמנה בבית הקברות רידפילד קורנר שבעיר רידפילד.

## קישורים חיצוניים
* ג'ונתן הנטון, באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו המפשייר
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:חברי בית המחוקקים של מיין
קטגוריה:מושלי מיין
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1781
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1851
דב ישראלית

ממוזער|250px|דב ישראלית במסגרת שירותו בצבא.
ממוזער|250px|דב ישראלית על אוניית מעפילים.
**דב ישראלית** (11 ביולי 1928, כ"ג בתמוז ה'תרפ"ח – 9 בספטמבר 2003, י"ב באלול ה'תשס"ג) היה קצין בצה"ל בדרגת סגן-אלוף, לוחם פלמ"ח, ממקימי חיל הים ושייטת 13.

## ביוגרפיה
ישראלית בביאליסטוק שבפולין ועלה לישראל בגיל שלושה חודשים לנשר. בן ליעקב ולאה ישראלית. הוריו היו ממקימי מפעל המלט "נשר" והיישוב סביבו. למד בבית הספר המקצועי יגור טיץ, ובנעוריו הצטרף ל"סקציה הימית" של "הפועל חיפה", בה פיתח זיקה עמוקה לים ולשיט, שהפכה למרכיב מרכזי בזהותו.

### שירות בפלמ"ח
ב־1946, התגייס לשורות הפלמ"ח ונשלח להכשרה בקיבוץ מעברות. בהמשך עבר קורס מ"כים בג'וערה והוצב בגדוד הפורצים (הגדוד הרביעי) של חטיבת הראל בירושלים.

השתתף במבצעי העפלה כולל במרץ 1947 של אוניית המעפילים "שבתאי לוז'ינסקי (סוזנה)", שהובילה למעלה מ־800 מעפילים וניסתה לפרוץ את ההסגר הבריטי. במהלך שירותו הימי, השתתף בהובלת מעפילים נוספים והיה מעורב במבצעים רגישים בסמוך לחופי הארץ.

לקח חלק פעיל בשורת קרבות במלחמת העצמאות, ובהם מבצע יבוסי, הקרב על נבי סמואל, הקרב על סן סימון, הקרב על הרדאר ופריצת שער ציון. במהלך אחד הקרבות, נפצע בידו מרסיס. במכתב ששלח באותו זמן להוריו, תיאר את כאבו בעקבות פציעתו ועל מותו של חברו הטוב, חגי לרמן. מכתבים נוספים מאותה התקופה נמצאו שנים לאחר מכן, והפכו לעדות נדירה וישירה מרגעי הקרבות.

### שירותו בחיל הים
לאחר מלחמת השחרור, נמנה עם מקימי חיל הים והצטרף לשייטת סירות הנפץ – שלימים התגבשה לשייטת 13. בשנת 1949, הקים את בסיס חיל הים בסדום והיה למפקדו הראשון, הבסיס הימי הפעיל הנמוך בעולם, בו ההתנהלות עם כלי השיט הייתה מאתגרת במיוחד עקב מליחות המים הקיצונית.

שירת על גבי ספינות חיל הים, בהן אח"י פלמ"ח – לה העניק את שמה בעת שהמפקד שלמה אראל (לימים מפקד חיל הים) נעדר לרגל לידת אשתו – וכן באח"י יפו ואח"י חיפה.

ב־1956, עבר קורס קצונה באנגליה והוכשר בלחימה נגד צוללות. לאחר מכן שימש מפקד קורס חובלים ועוד מגוון תפקידים.

בשנים היה שותף בגיוס מיון והדרכת קצינים וחילים רבים בחייל.

בשנת 1972, השתחרר מצה"ל בדרגת סגן-אלוף. לאחר השחרור השתלב בתעשייה המקומית, עבד בבתי יציקה וולקן, ולקח חלק בפרויקט פיתוח טנק המרכבה.

## חיים אישיים
נישא לאראלה לבית עמיר דובוסרסקי, ילידת נשר. לזוג ארבעה ילדים. נפטר ב־9 בספטמבר 2003, בגיל 75.

## הנצחה
בשנת 2020, נמצאו מכתבים ששלח מהחזית בשנת 1948. בעקבות פרסומם בתוכנית "קול שישי" עם ירון אנוש, זכה סיפורו הציבורי של ישראלית לחשיפה מחודשת, והוביל לחיבור מרגש בין משפחתו למשפחת לרמן – חברו שנפל במלחמה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:לוחמי שייטת 13
קטגוריה:סגני-אלופים בחיל הים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
ניו יורק (ג'ורג' בלווז)

**ניו יורק** (באנגלית: **New York**) הוא ציור שמן על בד משנת 1911 מאת האמן האמריקאי ג'ורג' בלווז. היצירה משתייכת לזרם הריאליזם האמריקאי ומתארת סצנה אורבנית סואנת בלב מנהטן בראשית המאה ה־20. הציור מצוי באוסף הגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון די. סי. ונחשב לאחת היצירות הבולטות של בלווז בסוגת ציורי העיר הגדולה.

## תיאור היצירה

הציור מציג מבט אל רחוב סואן בעיר ניו יורק, מלא בהולכי רגל, כרכרות רתומות לסוסים, עגלות, קרוניות רחוב וכלי רכב אחרים. במרכז הסצנה נראית עגלה עמוסת גושים צהובים, ייתכן חציר או אבנים, שלצידה יושב נהג בעמדת מבט מרכזית. ברקע נראים עצים עירומים, וגורדי שחקים שמרקעים את השמים באפור ועוטפים את הסצנה כחומה של הישג אנושי. הצבעוניות שולטת בגוונים של בורדו, אפור ושחור, עם נקודות בהירות של ירוק, כחול, אדום ולבן. האמן יצר את הפרטים במכחול חופשי ולפרקים חסר הבחנה, תוך חתימה בפינה השמאלית התחתונה בגוון ירוק־אורן: “Geo Bellows”.

## פרשנות
בלווז יצר קומפוזיציה מורכבת שמדמה את קצב החיים הקדחתני של העיר, תוך שילוב בין מקומות שונים למעין מיזוג דמיוני שמייצג את מהות העיר ולא מיקום מסוים. לטענת מבקרי אמנות בני זמנו, הציור משקף תחושת תנועה, צפיפות ורעש – כמו תוף שמכה בו זמנית בקצבים שונים. בלווז חורג מציורי העיר השקטים יותר שאפיינו אותו בעבר, ויוצר כאן דימוי מלא עוצמה של עיר תעשייתית דוחקת, שבה הטבע נדחק לשוליים, כפי שניכר בעצים הדלים.

העמדת הדמות של נהג העגלה במרכז הקומפוזיציה, גבוה מכל הדמויות ההולכות ברגל, מהווה מעין הצהרה. הוא מיוצג בחוסר־הבחנה צורנית, כמו חלק מהעפר עצמו, ועם זאת מוענקת לו חשיבות סמלית – כספק חומרי הגלם של העיר וכאנטיתזה לתנועה הבלתי פוסקת שמסביבו. הציור מובן לא רק כהצגת עיר, אלא כתגובה ליחס שבין האדם, הטבע, והעיר המתעצמת, תוך השוואה סמויה לעבודות של ציירים אחרים בני התקופה כמו רוברט הנרי וג'ון סלואן, שלטענת המבקרים, הצליח בלווז להתעלות מעליהם ברמת עיבוד הנושא העירוני.

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'ורג' בלווז: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:ניו יורק: יצירות אמנות
קטגוריה:הגלריה הלאומית לאמנות וושינגטון: ציורים
בת ים (ג'ון ויליאם ווטרהאוס)

**בת ים** (באנגלית: **A Mermaid**) הוא ציור שמן על קנבס מאת הצייר האנגלי ג'ון ויליאם ווטרהאוס משנת 1900. היצירה מוצגת באקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון. זאת היצירה אותה הגיש לקבלת תעודה. הציור משתייך למסורת הרומנטית המאוחרת של האחווה הפרה-רפאליטית ומתאר סצנה מיתולוגית בהשראת שיר של אלפרד לורד טניסון משנת 1830.

## תיאור היצירה
הציור מציג בת ים יושבת על סלע, כאשר זנבה כרוך סביבה והיא מסרקת את שערה האדמוני הארוך בשעה שהיא שרה. לפניה מונחת קונכייה גדולה ובה פנינים, שלפי האגדה נוצרו מדמעותיהם של מלחים מתים. הדמות נראית כמי שמחבקת את עצמה, בתנוחה שמאזכרת פגיעות ובידוד. הטכניקה של ווטרהאוס מתאפיינת בקווים רכים ובשילוב של אלמנטים מיתיים עם תחושת אינטימיות חזותית.

הדמות של בת הים בתרבות העממית מוצגת לרוב כסירנה מפתה המושכת גברים אל מותם בשירה מהפנטת. בציור זה שואב ווטרהאוס השראה מהמיתוס הזה, אך מדגיש דווקא את הפן הטרגי של חייה – חוסר יכולתה ליצור קשר משמעותי עם בני אנוש. הפירוש הסמלי שמציע הציור מתמקד בשבריריות היחסים שבין המשיכה הנשית לבין חרדתו של הגבר כלפיה. תיאור זה מחזק את הממד המשלי של הדמות, כמייצגת פיתוי מסוכן ותשוקה בלתי ממומשת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:ציורים ימיים
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:ג'ון ויליאם ווטרהאוס: ציורים
קטגוריה:צדפים באמנות
קטגוריה:רחצה באמנות
אלון פדות

**אלון פדות** (נולד ב-16 במאי 1973) הוא שחקן ישראלי.

## ביוגרפיה
פדות נולד בבאר שבע וגדל בבסיס חיל האוויר בחצרים, שם התגוררה משפחתו. אביו, טייס קרב בחיל האוויר, נהרג במהלך גיחה מבצעית כאשר פדות היה בן חמש.

את שירותו הצבאי ביצע במסגרת לוחמה קרבית, ובמהלכו שהה פרקי זמן ממושכים באזורי יהודה ושומרון. בגיל 25 החליט לפנות לתחום המשחק, עזב את לימודיו האקדמיים באוניברסיטה, והחל ללמוד בבית הספר למשחק בית צבי, שם סיים את לימודיו בשנת 2001. בנוסף פדות למד בסדנה המלאה של רות דייכס, סדנת לקוק בהנחיית נעם מאירי, סדנה בנושא הדימוי הפיזי בהנחייתו של מיקי גורביץ', וסדנת ליצנות בהנחייתו של ג'וס הייבן.

בגיל 38 התקבל לראשונה לשחק בתיאטרון בית ליסין.

בשנת 2004 ליהק אותו הבמאי ערן קולירין לסרטו הראשון, "המסע הארוך". הסרט שודר בטלוויזיה בישראל, אך לא זכה לחשיפה רחבה. עם זאת, הוא התקבל לפסטיבל קולנוע קטן בספרד. פדות נסע לייצג את הסרט בפסטיבל, ובמהלך שהותו שם פגש אישה אמריקאית, אשר לימים, כשנה לאחר מכן, נישא לה.

בגיל 40 קיבל פדות מאשתו צו גירושין. בתם היחידה, שהייתה באותה עת בת שנה וחצי, עברה להתגורר עם האם במדינת טקסס שבארצות הברית.

כעבור כחודש החל לעבוד באופן לא חוקי, ללא אשרת עבודה, באחת מעגלות המכירה של מוצרי ים המלח בקניון אמריקאי, יחד עם צעירים ישראלים לאחר שירות צבאי. בתקופה זו התגורר בטריילר במצב ירוד, ללא שירותים או מקלחת.

כעבור שנה יושרו ההדורים בין פדות לבין גרושתו. הוא קיבל גרין קארד (אשרת שהייה קבועה) וכן הוסכם על משמורת משותפת על בתו. בעזרת תמיכת משפחתו בישראל עבר להתגורר בבית קטן שכלל שירותים, מקלחת וחצר מטופחת עם מדשאה ועצים. במקביל החל לעבוד בחנות למוצרי גאדג׳טים, והתקדם לתפקיד סגן מנהל הסניף.

בשיחה טלפונית שקיבל באותה תקופה, נמסר לו כי התקבל לתפקיד ראשי בסרטו של ערן קולירין "מעבר להרים ולגבעות", אשר התקבל מאוחר יותר לפסטיבל קאן.

חודש לפני תחילת הצילומים, שנערכו בישראל, התפטר מעבודתו ויצא לנסיעת רכב מטקסס לקליפורניה במטרה לגלוש. ערב קודם לכן פרסם מודעה באתר קרייגסליסט, בה הציע טרמפ למי שיזדקק. לבקשה נענתה אישה בשם טארה, אשר לימים הפכה לארוסתו.

פדות מתגורר במדינת טקסס ויוצא מעת לעת לנסיעות עבודה לישראל.

## תפקידים
### סרטי קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
סמואל א. סמית'

**סמואל אמרסון סמית**' (באנגלית: **Samuel Emerson Smith**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל העשירי של מדינת מיין בין השנים 1831–1834.

## ביוגרפיה
סמית' נולד בעיר הוליס שבניו המפשייר, וסיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד בשנת 1808. לאחר מכן למד משפטים, והתקבל ללשכת עורכי הדין המדינתית בשנת 1812. הוא עסק בעריכת דין בעיר ויסקאסט שבמיין. בשנת 1819 נבחר לכהונה באספה הכללית של מסצ'וסטס, ובשנים 1820–1821 כיהן בבית הנבחרים של מיין. בשנת 1821 מונה לנשיא בית המשפט המחוזי הכללי (Circuit Court of Common Pleas) במחוז השני של מסצ'וסטס, וכאשר בוצעה רפורמה במערכת המשפט, כיהן בשנים 1822–1830 כשופט בבית המשפט שהחליף את הערכאה.

בשנת 1831 נבחר סמית' למושל מיין. בתקופת כהונתו הועברה בירת המדינה מפורטלנד לאוגוסטה, והמשיך להתנהל הסכסוך על הגבול הצפון־מזרחי של ארצות הברית – בעיקר הגבול בין מיין לניו ברנזוויק שבקנדה. סמית' כיהן בתפקידו עד 1 בינואר 1834.

לאחר פרישתו שב למערכת המשפט, ומונה מחדש לשופט בבית המשפט הכללי, בו שירת בשנים 1835–1837. סמית' נפטר ב־4 במרץ 1860.

## קישורים חיצוניים
* סמואל א. סמית', באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:חברי בתי המחוקקים של מדינת מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית המחוקקים של מיין
קטגוריה:מושלי מיין
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1788
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1860
אללה אכבר (פירושונים)

**אַללָּהֻ אַכְּבַּר** (בערבית: الله أكبر) הוא ביטוי בשפה הערבית שפירושו הוא: האל הוא הגדול ביותר.

קטגוריה:מילים וביטויים בערבית
בוקאס טאון

**בוקאס טאון** (ידועה גם בשמה הרשמי **בוקאס דל טורו**, על שם קבוצת האיים שבה היא שוכנת) היא בירת פרובינציית בוקאס דל טורו במערב פנמה, השוכנת בקצה הדרומי של האי קולון שבארכיפלג בוקאס דל טורו, השוכן לחוף הים הקריבי, ומשמשת כעיירת קיט ונופש פופולרית, וכאחד המרכזים התיירותיים הפופולריים במדינה. נכון לשנת 2010 העיירה מאכלסת כ-12,996 איש, ומשתרעת על שטח של 67 קילומטרים רבועים.

## תיירות
העיירה ידועה כמרכז הנופש והתיירות של ארכיפלג בוקאס דל טורו, והיא משמשת כשער ההגעה המרכזי לאזור כולו. בעיירה ישנם מלונות ואכסניות רבות, ברים, מסעדות ומרכז יאכטות ממנו אפשר לנוע לשאר האיים ולאתרים נוספים באזור. העיירה קטנה ואתריה המרכזיים נמצאים במרחק הליכה.

## תחבורה
ההגעה לעיירה מתבצעת דרך האוויר או הים, כאשר רוב התיירים הבאים לעיר נוחתים בשדה התעופה בוקאס דל טורו "איסלה קולון" המשמש כשער ההגעה הראשי לעיירה ולאיים, עם טיסות יומיות מפנמה סיטי. בנוסף קיימת אפשרות להגעה בשאטל לאלמירנטה או לצ'יריקי גרנדה, ומשם במעבורת של כ-45 דקות לעיירה. בנוסף קיימת אפשרות להגיע בשאטל מהעיירה פוארטו וייחו בקוסטה ריקה, מהעיר דויד וממקומות נוספים. ההגעה בשאטל לעיירה מפוארטו וייחו היא כשעתיים וחצי, ומדויד כ-5 שעות.

## אקלים
האקלים בעיירה הוא טרופי של יערות גשם, עם מזג אוויר חם, לח וגשום במשך כל השנה ללא הבדלים משמעותיים בטמפרטורות בין עונות השנה. עם זאת, החודשים הגשומים ביותר הם דצמבר ויולי-אוגוסט, והחודשים היבשים ביותר הם ינואר ומרץ, כאשר במרץ יורדים כ-83 מילימטרים בלבד בממוצע. הטמפרטורה ביום עומדת לרוב על 30 מעלות, והטמפרטורה בלילה עומדת על 24–25 מעלות. כמות הגשם השנתית הממוצעת היא 3,458 מילימטרים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פנמה: ערים
רוד שכטמן

**מאסטרו רוד שכטמן** הוא מלחין סימפוני, פסנתרן, מהנדס ומורה יהודי-ארגנטינאי-אמריקאי. הוא מייסד "אנציקלופדיית הפסנתר", ומוכר בזכות פיתוח שיטה ללימוד אימפרוביזציה, הלחנה ואימון שמיעתי. נודע בזכות יכולתו לשלב צורות סימפוניות קלאסיות עם השפה הקולנועית.

## קריירה
בשנת 2005 ייסד שכטמן את "אנציקלופדיית הפסנתר" (The Piano Encyclopedia), והקים פלטפורמה דיגיטלית עולמית לחינוך פסנתר, תוך הצגת "ההיגיון שמאחורי המוזיקה" (The Logic Behind Music) – מערכת ייחודית שנועדה לשבור את המיתוס של **הכישרון הטבעי**, ולאפשר לכל תלמיד, ללא קשר לרקע או לכישוריו, ללמוד לאלתר, להלחין ולנגן באוזן בעזרת ניתוח לוגי של המוזיקה במקום התמקדות בזיכרון. שיטתו המהפכנית זכתה להכרה עולמית והגיעה ליותר מ-250,000 תלמידים ב-75 מדינות ברחבי העולם.

בשנת 2023, לאחר תהליך בחירה ארוך של שנתיים, אשר כלל 32 מדינות ויותר מ-60 מוסדות — כולל Steinway & Sons ,Bechstein והפילהרמונית של ניו יורק זכה שכטמן בתחרות המלחינים "WorldVision Composers Contest" בווינה. אירוע זה מוכר ברחבי העולם כ"הגביע העולמי של המוזיקה הקלאסית".

במהלך התחרות, הוא הלחין שלוש יצירות סימפוניות רחבות היקף, ויצירתו "Luce Nell’Oscurità" שודרה ברדיו לאומי בארגנטינה לאחר טקס הענקת הפרס בווינה. האירוע והזכייה זכו לסיקור נרחב בתקשורת המרכזית.

שכטמן הופיע בזירה הבינלאומית, כולל בפסטיבל מוסיפילוסופי ברומא ובכיכר קטלוניה בברצלונה. יצירותיו הוצגו ב-רדיו FM 104.5 ו"אנטנה 3 טלוויזיה", וכן בקונצרטים בפני קהל דיפלומטי.

בשנת 2024 נבחר על ידי לאלו שיפרין לשתף פעולה בכתיבת הסימפוניה "יחי החירות" (Viva la Libertad), סימפוניה שלמה המוקדשת לארגנטינה. ההצגה הראשונה של היצירה התקיימה בבואנוס איירס, כאשר היא בוצעה על ידי התזמורת הסימפונית הלאומית בניצוחו של אימנואל סיפרט. היצירה, שנכתבה בשיתוף פעולה בין שכטמן לשיפרין, שודרה ברמה הלאומית בטלוויזיה הציבורית וברדיו הלאומי של ארגנטינה. "יחי החירות" הוכרזה לאחר מכן כ"יצירה של עניין תרבותי" על ידי ממשלת הרפובליקה של ארגנטינה. היצירה והמסר שלה זכו לסיקור נרחב הן ברמה הלאומית והן ברמה הבינלאומית. המסע העולמי של "יחי החירות" כולל הופעות בלוס אנג'לס, פריז ובערים מרכזיות נוספות, והפסטיבלים והקונצרטים כוללים גם את יצירותיו הזוכות בפרסים של שכטמן מווינה.

בשנת 2025 מונה שכטמן כחבר מקביל בחברת באך והפך לארגנטיני הראשון שמקבל את ההבחנה הזו לאחר יותר ממאה שנה, מאז הקמת החברה ב-1917. המינוי, שהתבסס על הצבעה פה אחד של מועצת המנהלים, מכיר ב"מאפייניו המצוינים כמוזיקאי, פסנתרן ומלחין", ומכיר בו כ"דמות מפתח בעולם המוזיקה האקדמית המודרנית באמריקה".

## פרסים
* **תחרות המלחינים של WorldVision – זוכה פרס עולמי / אלוף עולם** (וינה, 2023)
* **יצירה בעלת עניין תרבותי**, ממשלת הרפובליקה הארגנטינאית (2025)
* **חבר מקביל**, אגודת באך (2025)

## קישורים חיצוניים

* אתר רשמי
* אנציקלופדיית הפסנתר (The Piano Encyclopedia)
* אתר האינטרנט הרשמי של שיפרין-שכטמן

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מהנדסים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים אמריקאים
שלמה שמיר (עיתונאי)

**שלמה שמיר** (נולד בשם **שלמה שווירץ**; יליד 1937) הוא עיתונאי וסופר ישראלי הפועל מארצות הברית. שימש כתב ופרשן לענייני חוץ בעיתון "הארץ" בניו יורק במשך כשלושים וחמש שנים, ובמקביל היה בעל טור בשבועון היהודי בשפת היידיש "אלגעמיינער זשורנאל". מאז 2014 הוא בעל טור דעה בעיתון "מעריב השבוע", המתפרסם גם באתר "מעריב אונליין".

## ביוגרפיה
שלמה שמיר נולד בשם שלמה שווירץ בתל אביב, למשפחה של חסידי גור, שעלתה מפולין לארץ ישראל לפני מלחמת העולם השנייה. אמו הייתה בת אחיו של הרב יהודה אריה ליב אלתר (ה"שפת אמת"). אביו יעקב מרדכי שוירץ, הקים את בית המדרש הראשון של גור בתל אביב.

שמיר למד בישיבה של חסידות גור, אולם עזב והתגייס לצה"ל. לאחר השירות הצבאי החל לעבוד ככתב "הארץ" בניו יורק, התחתן שם ונשאר לגור בעיר. עם הקמת השבועון "אלגעמיינער זשורנאל" בשנת 1972 החל לכתוב בו במקביל טור שבועי ביידיש. עבור "הארץ" עסק שמיר בסיקור ביקורים של ראשי ממשלה, פעילות דיפלומטית ישראלית כולל במסגרת ארגון האומות המאוחדות ויהדות ארצות הברית. בשנת 2012 עזב את "הארץ", בהמשך החל לכתוב עבור "מעריב השבוע".

בשנת 2022 פרסם את הספר "הדעה והבינה", המסביר את המשמעויות של מצוות וחגים על פי תורת החסידות.

## משפחתו
בתו של שמיר, איה, נשואה לראש המוסד לשעבר יוסי כהן.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל מעריב השבוע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קרן לשמירה על שטחים פתוחים

**קרן לשמירה על שטחים פתוחים** היא קרן ממשלתית שהוקמה על פי תיקון מס' 7 לחוק מינהל מקרקעי ישראל שהתקבל בשנת 2009 במסגרת הרפורמה ברשות מקרקעי ישראל. 

על פי סעיף24 כב (ב) לחוק רשות מקרקעי ישראל מטרות הקרן הן "סיוע במימון השמירה, הפיתוח הסביבתי והטיפוח של השטחים הפתוחים שמחוץ לשטחים העירוניים הבנויים, לרבות שטחים פתוחים שיש להם חשיבות לשמירה על המגוון הביולוגי והמערכות האקולוגיות בישראל, פארקים ואזורי נופש ופנאי, וכן סיוע לגורמים הפועלים להגשמת מטרות הקרן". כן קובע החוק כי מדי שנה תעביר רשות מקרקעי ישראל אחוז אחד מהכנסותיה לטובת פעילות הקרן.

בשנת 2012 הותקנו תקנות רשות מקרקעי ישראל (קרן לשמירה על שטחים פתוחים), תשע"ב-2012, המסדירות את דרכי פעולת הקרן.

הקרן פועלת אל מול משרדי ממשלה, רשויות סטטוטוריות, רשויות מקומיות, חברות ממשלתיות וגופים נוספים לתמיכה בפרויקטים בשטחים הפתוחים ולשימורם. הקרן מקצה מדי שנה, עשרות מיליוני שקלים לסיוע במימון פרויקטים העוסקים בשמירה, פיתוח סביבתי וטיפוח של השטחים הפתוחים שמחוץ לשטחים העירוניים הבנויים. יו"ר הקרן הוא מנהל רשות מקרקעי ישראל ומלבדו עוד 8 חברים שביניהם מנכל"ים או נציגיהם ממשרדי ממשלה שונים: משרד הבינוי והשיכון, המשרד להגנת הסביבה, אגף תקציבים במשרד האוצר, רשות מקרקעי ישראל, מינהל התכנון במשרד הפנים, רשות הטבע והגנים, וכן נציג הגופים הציבוריים שעניינם בשמירה על איכות הסביבה אשר מונה על ידי השר להגנת הסביבה.

## קישורים חיצוניים
* 

שמירה על שטחים פתוחים
קטגוריה:ישראל: מקרקעין
קטגוריה:ישראל: סביבה
איבון מוס-בכרך

**איבון שה מוֹס-בָּכְּרַךּ** (באנגלית: **Ebon Che Moss-Bachrach**; נולד ב-19 במרץ 1977) הוא שחקן אמריקאי. ידוע בעיקר בזכות דמותו של מנהל המסעדה ריצ'י גרמוביץ' בסדרת הדרמה הקומית "הדוב" (מאז 2022), עליו זכה פעמיים בפרס אמי לבידור בפריים טיים לסדרת הדרמה הטובה ביותר לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית, ואף קיבל שתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית.

מוס-בכרך הופיע בתפקידים טלוויזיוניים בולטים בסדרות "בנות" (2014–2017) ו-"NOS4A2" (2019–2020), וכן בעונה הראשונה של "אנדור" ביקום מלחמת הכוכבים. ביקום הקולנועי של מארוול גילם את דמותו של דייוויד "מיקרו" ליברמן בעונה הראשונה של "המעניש", ובשנת 2025 גילם את דמותו של בן גרים/הדבר בסרט "ארבעת המופלאים: צעדים ראשונים".

## תחילת דרכו
איבון מוס-בכרך נולד ב-19 במרץ 1977 ברובע סטטן איילנד שבעיר ניו יורק. הוריו הם רנה מוס ואריק בכרך, המנהלים בית ספר למוזיקה בספרינגפילד שבמסצ'וסטס. אביו נולד בגרמניה להורים יהודים-אמריקאים.

בשנת 1995 השלים מוס-בכרך את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון האזורי אמהרסט. לאחר מכן החל ללמוד באוניברסיטת קולומביה, שם השלים לימודי תואר ראשון בספרות אנגלית בשנת 1999. תחילה התמקד בלימודי היסטוריה של ארצות הברית ומוזיקה, ובשנתו השלישית השתתף בתוכנית לימודים מעבר לים באליקנטה שבספרד.

בילדותו גילה עניין רב בתיאטרון ובקולנוע, ואהב קריאה. בין סופריו האהובים נמנים אייזק אסימוב ופירס אנתוני . בעת לימודיו התיכוניים הצטרף למקהלת בית הספר, שם גילה את חיבתו להופעות, ולימים יספר כי המוזיקה של אורנט קולמן הייתה זו שפיתחה את החוש הבימתי שלו. בשנתו הראשונה באוניברסיטת קולומביה נרשם לשיעור משחק מתוך סקרנות, וחיש מהר גילה חיבה לתיאטרון. בעקבות השיעור החל להתנסות בתחום זה, והיה לחניך בפסטיבל התיאטרון של ויליאמסטרון (Williamstown Theatre Festival). בהמשך למד משחק באופן מקצועי ובפרט טכניקת מייזנר .

## קריירה
מוס-בכרך פרץ לתודעה הטלוויזיונית כשגילם את דמותו של דזי בסדרת הדרמה הקומית "בנות" של HBO. תחילה שיחק בתפקיד חוזר, ובהמשך הצטרף לקאסט הקבוע בשלוש עונותיה האחרונות של הסדרה. לאחר מכן גילם את דמותו של מיקרוצ'יפ בעונה הראשונה של "המעניש", במסגרת היקום הקולנועי של מארוול. הוא גם שיחק בסדרה אנדור שביקום "מלחמת הכוכבים". על תפקידו כריצ'י ג'רימוביץ' בסדרת הדרמה הקומית "הדוב" זכה פעמיים בפרס אמי לבידור בפריים טיים עבור שחקן המשנה הטוב ביותר פעמיים, בשנת 2023 וב-2024.

ביולי 2025 גילם את דמותו של הדבר בסרט "ארבעת המופלאים: צעדים ראשונים", והוא עתיד לשוב לגלם דמות זו גם בסרטים "הנוקמים: יום הדין" (2026) וב"הנוקמים: מלחמות סודיות" (2027).

בשנת 2026 עתיד מוס-בכרך להופיע לראשונה בתיאטראות ברודוויי לצד עמיתו מ"המעניש" ו"הדוב", ג'ון ברנטל, בעיבוד בימתי מאת סטיבן אדלי גירגיס לסרט "אחר צהריים של פורענות".

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ביקום הקולנועי של מארוול
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1977
ג'וזף מרשל ווקר

**ג'וזף מרשל ווקר** (באנגלית: **Joseph Marshall Walker**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מלואיזיאנה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של לואיזיאנה בשנים 1820, 1822, 1832 ו-1836, כגזבר המדינה בשנים 1846–1849, וכמושל לואיזיאנה ה-13 בשנים 1850–1853.
## ראשית חייו
ג'וזף מרשל ווקר נולד ברובע הצרפתי של ניו אורלינס, בתקופה בה הייתה לואיזיאנה מושבה ספרדית בשם לואיזיאנה הספרדית. הוא היה בנם של המהגר האנגלי פיטר ווקר, ושל שארלוט קונסטנס רוולי, שהייתה דור שני למשפחה קריאולית. באמצע העשור השני של המאה ה-19 נשא ווקר לאישה את קתרין קרטר ממחוז אדמס שבמיסיסיפי, ולשניים נולדו 12 ילדים.

ב-1807 יצא ווקר למקסיקו, שם הוא הצטרף לשורות הצבא הספרדי, שירת כלוטננט בדרגונים, ומאוחר יותר היה למדריך בבית הספר הצבאי בצ'יוואווה.

עם פרוץ מלחמת 1812, שב ווקר לניו אורלינס, שם הוא התגייס למיליציה של לואיזיאנה ולחם נגד הבריטים ב.
## קריירה פוליטית
ב-1820 נבחר ווקר לראשונה לבית הנבחרים של לואיזיאנה מטעם המפלגה הדמוקרטית. הוא נבחר לתקופות כהונה נוספות, לא רצופות, ב-1822, 1832 וב-1836. ב-1822, במקביל לכהונתו בבית הנבחרים, הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל בבריגדה הראשונה של המיליציה של לואיזיאנה. הוא פעל לקידום המיליציה ולזכותו נזקפו השיפורים בארגון ובמשמעת של כוח זה.

בשנים 1846–1849 כיהן ווקר כגזבר מדינת לואיזיאנה.

ב-1849 התמודד ווקר בבחירות למשרת מושל לואיזיאנה, וניצח מול הפיצול בקרב יריביו מהמפלגה הוויגית, גנרל אלכסנדר דה קולט ודנקן פ. קנר. ב-28 בינואר 1850 היה ווקר לראשון מושלי לואיזיאנה שהושבע ב החדש בבאטון רוז'.

כמושל הקים ווקר את מערכת בתי הספר הציבורים בחינוך חינם עבור הילדים הלבנים.

בלואיזיאנה הייתה אז התנגדות לחוקת 1846 של המדינה, וב-1852 הצביעה ועידת החוקה על קבלת חוקה חדשה. ווקר התנגד נחרצות לחוקה החדשה, וכתוצאה מכך בשנה שלאחר מכן הוא בחר שלא להתמודד על תקופת כהונה נוספת וסיים את תפקידו כמושל.
## מותו
לאחר תום כהונתו פרש ווקר לאחוזת המטעים של המשפחה במחוז רפידס. הוא דחה הצעות ממפלגתו להתמודד על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית.

ג'וזף מרשל ווקר נפטר בניו אורלינס ב-26 בינואר 1856. הוא נטמן באחוזתו.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 2 Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 563-564


## קישורים חיצוניים

* ג'וזף מרשל ווקר באתר אגודת המושלים הלאומית 
* ג'וזף מרשל ווקר באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:ניו אורלינס: אישים
קטגוריה:מושלי לואיזיאנה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:מזכירי אוצר במדינות ארצות הברית
קטגוריה:חברי בית המחוקקים המדינתי של לואיזיאנה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא צרפתי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1784
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1856
מדינה מנודה

**מדינה מנוּדה** (נקראת גם **מדינה מצוֹרעת**) היא מדינה דחויה מקרב הקהילה הבין-לאומית, אם מבחירה של המדינה עצמה או בגלל החלטות של הקהילה הבין-לאומית.

## רקע
עד למאות השנים האחרונות, הסמכות להגדיר מדינה כמנודה או מצורעת, הייתה ברורה יחסית, ולעיתים קרובות נתונה בידי רשויות דתיות. האימפריה העות'מאנית למשל, נחשבה כמנודה על ידי מדינות אירופה החל משלום וסטפליה בשנת 1648 ועד המאה התשע עשרה על בסיס דתי. עם זאת, בתקופה מאוחרת יותר, הקריטריונים וההשלכות הנלוות להכרה במדינה מנודה, כמו גם הרשויות הקובעות, הם נושא למחלוקת.

לפי קריטריונים מסוימים מדינות יכולות להיחשב מנודות בקרב המדינות השכנות להן. לפי קריטריונים אחרים, גוף בינלאומי (כגון האומות המאוחדות) או אולי קונצנזוס בין מדינות מסוימות עשויים לשלוט במשמעות או בשימוש במונח.

## הגדרות
לפי הגדרה אחת מדינה מנודה היא "מדינה חסרת עוצמה רכה משמעותית", כלומר אין לה יכולת להשיג שיתוף פעולה עם מדינות אחרות באמצעות אטרקטיביות והשפעה חיובית, אלא רק דרך כפייה. באופן דומה, המילון "The Penguin Dictionary of International Relations" מגדיר את המדינות המצורעות כ"מדינות אשר מתוקף המערכות הפוליטיות שלהן, עמדותיהן האידאולוגיות, מנהיגותן או התנהגותן הכללית, סובלות מבידוד דיפלומטי ומגינוי מוסרי עולמי נרחב".

לפי הגדרה אחרת מדינה מנודה היא "מדינה שהואשמה בהפרת הנורמות המרכזיות של הקהילה הרחבה שלה, ובכך תויגה כסוטה". בנורמות הכוונה ל"ציפיות קולקטיביות להתנהגות נאותה של שחקנים בתוך זהות נתונה". נורמות מרכזיות הן כללי התנהגות מקובלים שנדרשת הצדקה מיוחדת כדי שמדינות אחרות יקבלו את הפרתם". הגדרה מפורטת יותר: "מדינה מנודה היא מדינה שמדיניות הפנים שלה או התנהלותה הבינלאומית פוגעות קשות בקהילה העולמית או בקבוצה משמעותית של מדינות". הגדרה מפרטת יותר: מדינה מנודה היא "מדינה בעלת מדיניות פרובוקטיבית או , שאינה מקיימת יחסים דיפלומטיים עם מדינות שכנות או שמאיימת על מדינות אחרות ברכישת נשק גרעיני".

## קריטריונים להגדרת מדינה מנודה
כמה מאפיינים להגדרת מדינה מנודה:
* היעדר דמוקרטיה בסגנון מערבי.
* קידום אידאולוגיות רדיקליות במדיניות פנים וגם במדיניות חוץ.
* החזקת נשק להשמדה המונית. נשק גרעיני, כימי או ביולוגי שעלול לאיים על הביטחון האזורי ואף העולמי.
* מעורבות בטרור בין-לאומי.
* ביצוע פעולות תוקפנות צבאיות בחו"ל.
מאפיין נוסף אפשרי הוא מעורבות המדינה בסחר בסמים בינלאומי.

הפרשן והפעיל הפוליטי נועם חומסקי הכריז בשנת 2003 ושוב בשנת 2014 כי ארצות הברית הפכה למדינה מצורעת. שתי ההצהרות התבססו הן על ההפרה הבוטה של חוקים בין-לאומיים על ידי ארצות הברית והן על תוצאות סקרי גאלופ שהראו שרק 10 אחוזים מהאנשים ברחבי העולם תמכו במלחמת עיראק וכי 24 אחוזים מהאנשים בעולם האמינו שארצות הברית מייצגת את האיום הגדול ביותר על שלום העולם.

## רשימה של מדינות מנודות
### מדינות מנודות כיום
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### מדינות מנודות בעבר
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקה
קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
The Wild Ones (סדרת טלוויזיה)

**The Wild Ones** היא סדרת טלוויזיה טבע-דוקומנטרית בריטית מבית אפל TV פלוס, העוסקת במשלחת המתעדת מינים נכחדים למטרות שימור. במרכז המשלחת שני צלמים (דקלאן בורליי וויאנט דג'נגואט), שתפקידם לתעד באמצעים מתוחכמים את החיות, ואיש קומנדו לשעבר (). הסדרה הוזרמה, על ששת פרקיה, ב-11 ביולי 2025.

## עלילה
בכל פרק, הצוות יוצא לאזור אחר בעולם, ומתמקד במין מסוים הנמצא בסכנת הכחדה, ואשר תיעודו יסייע למאמצי השימור של המין ושל אזור המחיה שלו.

## צוות
### ראשיים
* אלדו קיין
* דקלאן בורליי
* ויאנט דג'נואט

מלבדם, בכל פרק מופיעים גם מדענים וסיירי טבע מקומיים, הנעזרים במשלחת התיעוד.

## פרקים

## הפקה וצילום
ב-2023, הודיעה אפל טיוי על סדרת טבע דוקומנטרית בת שישה פרקים בשם **Endangered Planet** ורק ב-2025 הודיעה שהסדרה תיקרא בשמה הנוכחי. את הסדרה הפיקה חברת Offspring Films, ועל ידי המפיקים בפועל אלכס וויליאמסון ואיסלה רוברטסון. הסדרה צולמה בשש מדינות שונות: מלזיה, מונגוליה, ארמניה, אינדונזיה, קנדה וגבון. במאי 2025 הודיעה אפל כי הסדרה תוזרם בשירות ב-11 ביולי 2025.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אפל TV פלוס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טבע
קטגוריה:סדרות תעודה בריטיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
רעידת האדמה בקמצ'טקה (2025)

ב-29 ביולי 2025 בשעה 23:34 ב-UTC (בשעה 11:24 בשעון המקומי) התרחשה רעידת אדמה בעוצמה 8.8 בסולם מגניטודה לפי מומנט בדרום מזרח חצי האי קמצ'טקה שבמזרח הרחוק הרוסי. מוקד הרעידה נמצא בעומק 18.2 קילומטרים ובמרחק 136 קילומטרים דרום-מזרחית לפטרופבלובסק-קמצ'טסקי, באוקיינוס השקט. מדובר ברעידה השישית בחוזקתה שתועדה אי פעם, יחד עם רעידת האדמה באקוודור וקולומביה 1906 , ורעידת האדמה בצ'ילה ב-2010, וברעידת האדמה החזקה ביותר מאז רעידת האדמה ביפן ב-2011. למרות עוצמתה החזקה של הרעידה, לא נרשמו הרוגים בה, בין השאר עקב מיקומה באזור המאוכלס בדלילות.

## מהלך הרעידה

הרעידה הכתה ב־11:24 שעון מקומי באוקיינוס השקט, סמוך לדרום חצי האי קמצ'טקה בעוצמה 8.8 בסולם מגניטודה לפי מומנט. הרעידה אירעה בעומק של 20.7 קילומטרים. השירותים הגאולוגיים האיטלקים והאוסטרלים דיווחו על רעידת אדמה בעוצמה של 7.4 ב־20 ביולי בשעה 09:49 שעון ישראל (18:49 שעון מקומי) שהכתה כ־60 קילומטרים דרום מערבית למקום הרעידה ב־29 ביולי.

המכון הגאולוגי של ארצות הברית מסר כי הרעידה התרחשה כתוצאה משבר הפוך רדוד, וכי ההערכה היא שנוצרה תנועה בממשק בגודל 130 ק"מ על 65 ק"מ.

## נזקים וצונאמי
מספר אנשים נפצעו בזמן שברחו מבניינים, ביניהם אישה בנמל התעופה ביליזובו שבקמצ'טקה, רוסיה, ותקרת הטרמינל קרסה. לפי דיווחים נגרמו נזקים לתשתיות כולל גן ילדים בעיר פטרופבולבסק קמצ'טסקי בירת מחוז קמצ'טקה.

דווח על גלי צונאמי של 3–4 מטרים בחופים המזרחיים של קמצ'טקה, ודווח כי נמל העיר סברו-קורילסק הוצף בגלי צונאמי שגרמו לסחיפת מבנים, ובחופי קמצ'טקה דווח על גלים של 10–15 מטרים. בנמורו שבצפון יפן דווח על גלי צונאמי של 34 סנטימטרים, ובעיר קוג'י  השוכנת בחלק הצפוני של החוף המזרחי של יפן דווח על צונאמי בגובה מטר. העיר קהולואי שבהוואי הוכתה על ידי גל צונאמי בגובה 1.74 מטרים, והעיר הילו שבאי הוואי הוכתה על ידי גלים בגובה 1.49 מטרים. בקליפורניה נצפו גלים של כ־60 ס"מ. גלים של כ־30 ס"מ הכו בחוף המזרחי של יפן, בין השאר בנמל יוקוהמה, קושירו, קמאישי ומקומות רבים נוספים. באטול מידווי דווח על גל בגובה מטר שהכה באי.

בחופי צ'ילה הגלים הגיעו אחרי 20 שעות בגובה 1.5 מטר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אסיה: רעידות אדמה
קטגוריה:רעידות אדמה ב-2025
קטגוריה:אסונות טבע ברוסיה
קטגוריה:חבל מנהלי קמצ'טקה
קטגוריה:2025 ברוסיה
קרנות ממשלתיות בישראל

**קרנות ממשלתיות ב[[ישראל]]**, הן גופים המשמשים לצורך מיוחד, הפועלים במסגרת משרד ממשלתי או רשות ממשלתית, אך יש להן תקציב משלהן במסגרתו הן פועלות וממלאות את הצורך המיוחד שהביא להקמתן. הקמת הקרנות יכולה להיות תוצאה של חקיקה, כגון הקרן לשמירה על שטחים פתוחים שהקמתה נחקקה בחוק רשות מקרקעי ישראל ב-2009 במסגרת הרפורמה ברשות מקרקעי ישראל; או של החלטה מינהלית, כגון קרן המטרו שהוקמה מכוח החלטה מינהלית של החשב הכללי ליישום חוק רכבת תחתית (מטרו), התשפ"ב - 2021.

קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ישראל: קרנות ממשלתיות
ברנקו מילאנוביץ'

**ברנקו מילאנוביץ**' הוא כלכלן סרבי-אמריקאי הידוע במחקריו על אי-שוויון כלכלי וחלוקת הכנסה ברמה הלאומית והעולמית. מילאנוביץ' נחשב לאחד החוקרים הבולטים בתחום הכלכלה הפוליטית של אי-שוויון, והיה מראשוני הכלכלנים שהשתמשו בנתוני סקרי משקי בית כדי לנתח אי-שוויון במדינות מתפתחות ובכלכלה העולמית.

## קריירה אקדמית
מילאנוביץ' קיבל תואר דוקטור בכלכלה מאוניברסיטת בלגרד בשנת 1987. עבודת הדוקטורט שלו עסקה באי-שוויון כלכלי ביוגוסלביה תוך שימוש בנתוני מיקרו מסקרי משקי בית – גישה חדשנית באותה עת. עבודתו פורסמה כספר בשנת 1990. לאחר מכן עבד למעלה משני עשורים במחלקת המחקר של הבנק העולמי, שם היה כלכלן בכיר ועסק במדידת אי-שוויון גלובלי.

מאז ינואר 2014 הוא מכהן כפרופסור מחקר במרכז ללימודים מתקדמים של אוניברסיטת העיר ניו יורק (CUNY), וכחוקר בכיר שותף במיזם לחקר ההכנסות בלוקסמבורג (LIS).
בנוסף, הוא מלמד בבית הספר לכלכלה של לונדון (LSE) ובמכון ללימודים בינלאומיים של ברצלונה (IBEI) . בשנת 2019 מונה לפרופסור של כבוד בתפקיד "כסאו של מדיסון" (Maddison Chair) באוניברסיטת חרונינגן שבהולנד.

הוא כיהן גם כפרופסור אורח באוניברסיטת מרילנד ובאוניברסיטת ג'ונס הופקינס. הוא גם שימש כחוקר אורח במכללת אול סולס (All Souls College) שבאוניברסיטת אוקספורד. בין השנים 2003 ל-2005 כיהן כחוקר בכיר בקרן קרנגי לשלום בינלאומי בוושינגטון, והמשיך להיות עמית מחקר בקרן עד תחילת 2010.

## תרומתו המחקרית
מילאנוביץ' תרם רבות להבנה של דפוסי אי-שוויון עולמיים. אחת מתרומותיו הבולטות היא פיתוח "עקומת הפיל" (Elephant Curve) – גרף המתאר את השינויים בהכנסות העולמיות בתקופת הגלובליזציה (1988–2008). העקומה מראה כי בעוד מעמד הביניים במדינות כמו סין והודו צמח משמעותית, המעמדות הנמוכים והבינוניים במדינות העשירות נותרו מאחור. מאידך, העשירים ביותר – ובמיוחד האלפיון העליון – רשמו זינוק משמעותי בהכנסותיהם.

מילאנוביץ' מקדם תפיסה שלפיה יש להבין את הקפיטליזם המודרני כשיטה גלובלית בעלת שני דפוסים עיקריים:
* קפיטליזם ליברלי (למשל בארצות הברית ובמערב אירופה)
* קפיטליזם פוליטי (כגון בסין), שבו שוק חופשי מתקיים לצד משטר אוטוריטרי.

## ספריו
נכון לשנת 2025 הוא פרסם 10 ספרים, ביניהם:
* Global Inequality: A New Approach for the Age of Globalization (2016) – ניתוח מקיף של דפוסי אי-שוויון עולמיים ושל הגורמים להם. הספר זכה לשבחי הביקורת ותרגם לשפות רבות.
* Capitalism, Alone: The Future of the System That Rules the World (2019) – טענה כי הקפיטליזם הפך לשיטה הכלכלית היחידה שנותרה בעולם, ודיון באתיקה, פוליטיקה ואי-שוויון תחת שלטונו.

## קישורים חיצוניים

* בלוג של ברנקו מילאנוביץ'
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלנים אמריקאים
קטגוריה:ילידי 1953
עונת 1988/1989 בליגת העל הארגנטינאית

**עונת 1988/1989 בליגת העל הארגנטינאית** הייתה העונה ה-98 של הליגה שמנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית. 

משחקי העונה החלו ב-11 בספטמבר 1988 והסתיימו ב-28 במאי 1989.  

בהתאם לתוצאות של העונה הקודמת באנפלד ואוניון ירדו לליגת משנה. במקומם עלו דפורטיבו מנדיז'ו וסן מרטין דה טוקומאן.

מספר הקבוצות היה 20. העונה הסדירה כללה 38 סיבובים (משחק בית ומשחק חוץ). על ניצחון במשחק הוענקו 3 נקודות. במקרה של תיקו נערכה סדרה של בעיטות עונשין. המנצחת זכתה ב-2 נקודות ומפסידה בנקודה בודדת. 

מנצחת התחרות העפילה לעונת 1990 בגביע ליברטדורס. נציגה נוספת נקבעה בתחרות משנה בה שיחקו 7 קבוצות ליגת העל וקבוצה מליגת משנה. כמו כן 2 קבוצות העפילו לעונת 1989 בגביע ליברטדורס. הם נקבעו על בסיס טבלת הליגה בסוף 1988.

לקביעת היורדות לליגה משנה הוכנה טבלה של הישגי הקבוצות בעונות 1986/1987, 1987/1988 ו-1988/1989. 2 קבוצות מתחתית הבטלה ירדו ליגה. 

אינדפנדיינטה זכתה באליפות והעפילה לגביע לירטדורס. זה היה התואר ה-14 של הקבוצה. לקביעת הקבוצה השנייה נערכה תחרות נוספות בה השתתפה גם קבוצה מליגת משנה. בתחרות זו ניצחה ריבר פלייט.

בהתאם לטבלת הישגים בעונות קודמות דפורטיבו ארמניו וסן מרטין דה טוקומאן ירדו ליגה. 

אוסקר דרטיצ'ה מארחנטינוס ג'וניורס ונסטור גורוסיטו מסן לורנסו כבשו 20 שערים וזכו בתואר מלך השערים.

פרס כדורגלן השנה בארגנטינה הוענק לקרלוס אלפארו מורנו מאינדפנדיינטה .
### טבלת התחרות

## קישורים חיצוניים

* נתונים מפורטים מאתר rsssf
* נתונים מאתר worldfootball

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1988
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1989
קטגוריה:עונות בליגת העל הארגנטינאית
קטגוריה:1988 באמריקה הדרומית
קטגוריה:1989 באמריקה הדרומית
ח'ירבת א-סימיא (דורה)

**אל-סימיא** או **סומיה** (בערבית: **السيمياء**) הוא כפר פלסטיני השוכן בתחום השיפוט של דורא, בנפת חברון.

## גאוגרפיה
הכפר שוכן מדרום-מערב לעיר דורא, בדרום הר חברון.
הכפר ממוקם כ-14 קילומטרים מערבית לעיר חברון, בגובה של כ-460 מטרים מעל פני הים.
הוא גובל בכפר דיר סאמת ממזרח, בכפר אל-כום ממערב, באל-מורק מצפון ובבית עווא מדרום.
## אוכלוסייה
לפי מפקד האוכלוסין של ממשלת ירדן בשנת 1961, מנתה אוכלוסיית הכפר 196 תושבים.
לפי מפקד הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה משנת 1997, מספר התושבים עמד על 1,225 נפש.
## ממשל
אל-סימיא חולקת מועצה מקומית משותפת עם הכפר הסמוך דיר סאמת, תחת השם "מועצת דיר סאמת-אל-סימיא".
## ראו גם
*חברון
*דורא
## קישורים חיצוניים

* Khirbat es Simieh
* palestineremembered.com ח'ירבת א-סימיא

## הערות שוליים

קטגוריה:נפת חברון
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
קטגוריה:הרי יהודה