open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
טליה אילן

**טליה אילן** (נולדה ב-19 באוקטובר 1971) היא מנצחת ישראלית.

## ביוגרפיה
טליה אילן נולדה בתל אביב ולמדה בבית הספר לאמנויות ע"ש תלמה ילין. היא התחילה את דרכה כפסנתרנית, אך במהרה עברה לניצוח. כצעד להכרה מקרוב של התזמורת החלה לנגן בקלרינט. בנעוריה הרבתה לבקר בחזרות של התזמורת הפילהרמונית הישראלית, שם ישבה עם פרטיטורות ולמדה מן המנצחים. אחרי השירות הצבאי למדה כלכלה באוניברסיטת תל אביב ובמקביל למדה ניצוח אצל מנדי רודן, באקדמיה למוזיקה בירושלים וסיימה תואר שני ותעודת אמן בניצוח תזמורת.

לאחר שירותה הצבאי נסעה ללונדון, שם השתלמה אצל מייקל טילסון תומאס, אצלו למדה את כל הסימפוניות של גוסטב מאהלר.

בנוסף, השתלמה אצל המנצחים דניאל בארנבוים בגרמניה, וכן אצל ז'ולט נאג', ובכיתות אמן בינלאומיות באירופה ובארצות הברית.

הקונצרט הראשון שעליו ניצחה אילן היה במשכנות שאננים, על הרכב של מוזיקה חדשה. בהמשך ניגשה לתחרות ניצוח בצ'כיה וזכתה בפרס הראשון, שהיה ניצוח על התזמורת הפילהרמונית יאנאצ'ק מאוסטרבה. לאחר סיום לימודיה החלה לנצח על "תזמורת הקמפוס" ברמת השרון ובמקביל עבדה גם עם תזמורת הבמה הישראלית, בניהולו של רוני פורת. מאז 2006, כיהנה אילן כמנצחת הראשית שלה. כעזר לעבודתה העבירה אילן השתלמות למורים למוזיקה מטעם משרד החינוך. היא סיימה את תפקידה כמנהלת שתי התזמורות באוגוסט 2019.

ב-2017 ניצחה לראשונה על התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בנוסף ניצחה בישראל על התזמורת הסימפונית חיפה, תזמורת האופרה הקאמרית אשדוד, התזמורת הקאמרית הישראלית, סימפונט רעננה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת האנדלוסית הישראלית, תזמורת הבמה הישראלית ותזמורת הקמפוס. בחו"ל ניצחה על התזמורת הפילהרמונית של יוהנסבורג, התזמורת הפילהרמונית של דרבן (קואזולו-נטל), תזמורת מקאו (סין), התזמורת הסימפונית של צ'ינגדאו (סין), התזמורת הסימפונית של גוויאנג (סין), תזמורת אולפני פיימס בצפון מקדוניה, תזמורת נשים קלאסיות בבריסל, התזמורת הסימפונית העולם החדש במיאמי, אנסמבל רפלקס בניו יורק ועוד.

בין השנים 2019 - 2025 שימשה כעורכת מוזיקלית בתחנת הרדיו כאן קול המוזיקה.

טליה פעילה ברשתות החברתיות במאבק לקידום נשים בעולם המוזיקה הקלאסית, ובעיקר בתחומי ההלחנה והניצוח. בין היתר היא יזמה את ההאשטג היומי #oneconductoraday ובו היא מעלה מדי יום תמונה של מנצחת מהעולם, כדי להנכיח מנצחות תזמורות, וכדי להפריך את המיתוס לפיו ישנן מעט מנצחות.

טליה אילן נשואה למנצח הסיני אי-אן שו והם הורים לשתי בנות. שוּ ואילן מחליפים זה את זה על דוכן המנצחים במקרה הצורך. לפני נישואיהם נסעה לסין, שם ניצחה על "מעשה בחייל" של איגור סטרווינסקי בכנסייה המרכזית של מקאו.

## קישורים חיצוניים

*

*
*טל גורדון, ריאיון: סוד מכחול הצלילים של מוריס ראוול, באתר הבמה, 24 באפריל 2013
*טליה אילן, הסימפוניה השלישית של רוברט שומאן, "הריינית", התזמורת הסימפונית צ'ינגדאו, סין, 2015
*טליה אילן, צ'ייקובסקי - פרנצ'סקה דה רימיני, התזמורת הסימפונית צ'ינגדאו, סין, 2015
*ורדה רזיאל-ז'קונט מראיינת את טליה אילן 103FM, 7 במרץ 2017

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרות האקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרות תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:מנצחות ישראליות
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הרדיו
קטגוריה:עורכות מוזיקליות ברדיו הישראלי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
אי-אן שו

**אי-אָן שוּ** (**Yi-An Xu**, נולד ב-13 ביולי 1979, בשנגחאי, סין) הוא מנצח, פסנתרן ומלחין סיני-ישראלי.

## ביוגרפיה
אי-אן שו נולד בשאנגחאי. ב-2002 סיים את לימודי התואר הראשון בניצוח תזמורת ואופרה בקונסרבטוריון של שאנגחאי ויצא להמשיך את לימודיו בישראל, לפי הזמנתו של עמי מעייני. בשנת 2005 סיים את לימודי התואר השני בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, שם היו מוריו נעם שריף, עמי מעייני ומנדי רודן. מאז סיום לימודיו נמנה שו עם סגל מורי בית הספר ע"ש בוכמן-מהטה כמרצה בכיר שם הוא מורה לניצוח, קורפטיטור להרכבים ווקאליים ומנצח על התזמורת הסימפונית של בית הספר ועל הפקות האופרה (בהן כך עושות כולן של מוצרט, "הנזל וגרטל" של אנגלברט הומפרדינק ועוד).

אי-אן שו ניצח על תזמורות שונות בסין ובישראל. כאן הופיע כמנצח אורח עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה, תזמורת הבמה הישראלית, תזמורת הקמפוס רמת השרון, תזמורת "קלאסיקה" רחובות, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הקאמרית הרצליה, סימפונט רעננה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע ועוד. כמו כן ניצח על הרכבי המוזיקה החדשה אנסמבל המאה ה-21 ואנסמבל מוזיקה נובה.

בשנת 2017 נבחר להיות המנצח של תזמורת גדרה.

אי-אן שו נשוי למנצחת הישראלית טליה אילן והם הורים לשתי בנות.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* אי-אן שו מנצח על הפילהרמונית הישראלית

קטגוריה:פסנתרנים סינים
קטגוריה:מנצחים סינים
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:שאנגחאי: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
לאה אברהם

**לאה אברהם** (נולדה ב-1945) היא רקדנית וכוריאוגרפית ישראלית, העוסקת גם בשירה ובתיפוף. אברהם רקדה ב"להקת ענבל" וב"להקת בת שבע", וייסדה להקה בת חסותה של "ענבל" בשם "טעם אישי".

## ביוגרפיה
אברהם נולדה בדרום תימן, ועלתה לישראל עם הוריה ומשפחתה כשהייתה בת שש, ב-1949. מאז היא מתגוררת בקדימה. בגיל 14 צפתה לראשונה במופע של להקת ענבל והחליטה לנסות להצטרף אליה.

בזמן שירותה הצבאי למדה מחול אצל האחיות שושנה ויהודית אורנשטיין, בתקופה בה סגנון הריקוד שלהם התבסס על מחול ההבעה. בתום שירותה הצבאי התקבלה אברהם ללהקת ענבל והייתה רקדנית סולנית בלהקה. היא גם יצאה עם הלהקה למספר סיבובי הופעות מוצלחים מחוץ לישראל. אחרי 13 שנים בלהקה, בשנת 1973, עברה ללהקת בת שבע, וגם שם פעלה כרקדנית ויוצרת. (בין השאר בלהקתו הנודעת של אלוין איילי)

ב-1980 חזרה ללהקת ענבל, בתור סגנית מנהלת וכוריאוגרפית של הלהקה. בין הריקודים בהן רקדה כסולנית: "שבת שלום", "מגילת רות", "ורד בר", "מזמור לדוד" ו"שירת דבורה". ב-1982 קיבלה מלגה מממשלת ארצות הברית ללמד באוניברסיטאות מחוץ לישראל; שם המשיכה, במקביל ללימודים, להופיע כעצמאית.

בשנת 1983 חזרה לישראל, וביחד עם שלום חרמון, שהיה אחראי על המחול במשרד החינוך, פתחה את המגמה הראשונה למחול בבית ספר בארץ, בתיכון אלון ברמת השרון.

באותה תקופה עסקה גם בתיאטרון וחיברה כוריאוגרפיות להצגות שונות בתיאטרון הקאמרי, תיאטרון באר שבע והבימה.

ב-1985, בעודה מנהלת את המגמה למחול בתיכון אלון, הקימה להקה בת חסותה של להקת ענבל, בשם "טעם אישי". כעבור שנה הסירה ענבל את חסותה מהלהקה, והלהקה המשיכה לפעול עצמאית. הלהקה העלתה את המופע "את היא אני", שבו כל אחת מרקדניות הלהקה הביאה למופע את הרקע האישי והעומק שלה.

בשנת 1995 הוציאה אברהם אלבום מוזיקה בשם "נווה מדבר", המשלב שירה תימנית מקורית ושירי יוצרים ישראלים כמו שרה לוי תנאי, עובדיה טוביה, ינון נאמן וידידיה אדמון.

כבר מתחילת דרכה של אברהם בתחום המחול, עסקה בשילוב מוטיבים של הריקוד התימני יחד עם מחול מודרני; היא ביטאה שילוב זה בלהקות ענבל ובת שבע וגם כשהופיעה כרקדנית עצמאית. ביצירתה "שתי וערב" שילבה ריקודים תימניים עם להקת ג'אז; במופע תופפה על דרבוקה ורקדה יחד עם אחותה חפציבה, כשלהקת הג'אז ניגנה ברקע. יצירות הריקוד והשירה של אברהם נוגעות בנושאים להם קיבלה השראה מתרבות העדה התימנית, כגון נושאים תנ"כיים, נושאים ארצישראליים, וחיי היום יום.

ב-2012 פרשה אברהם לגמלאות מניהול מגמת המחול בתיכון "אלון". לאורך השנים לימדה מוזיקה במכללת לוינסקי לחינוך, והיא ממשיכה בכך גם כיום. בנוסף ממשיכה אברהם לעסוק במוזיקה, בשירה ובמחול.

אברהם גרושה (בעלה היה הרקדן יהודה נחום) ולה בן אחד- אנוש. בנה ממשיך את דרכה וגם הוא עוסק כיום בריקוד ובזמר.

## קישורים חיצוניים

* לאה אברהם, באתר "הבימה"
* "נווה מידבר", על אלבומה של לאה אברהם
* סיפור חייה של דודה לאה אברהם, בלוג משפחתי

קטגוריה:כוריאוגרפיות ישראליות
קטגוריה:כוריאוגרפים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאיות ישראליות
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:מתופפות ישראליות
קטגוריה:רקדניות ישראליות
קטגוריה:ישראליות ילידות תימן
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:קדימה-צורן: אישים
קטגוריה:רקדני להקת המחול בת שבע
קטגוריה:רקדניות להקת המחול בת שבע
קטגוריה:מתופפים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עולות לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
Daddy

**Daddy** (בעברית: **אבא**) הוא שיר שנכתב על ידי המשוררת האמריקאית סילביה פלאת'. השיר נכתב ב-12 באוקטובר 1962, זמן קצר לפני מותה כתוצאה מהתאבדות, וראה אור לראשונה בספר "אריאל"  שפורסם בשנת 1965. משמעות הפואמה והרעיונות המרכזיים בה נידונו פעמים רבות והובילו למסקנות שונות. ביקורת רבות טענו בעבר שהשיר עוסק ביחסיה של פלאת' עם אביה, שנפטר כתוצאה מסוכרת לא-מאובחנת כאשר הייתה בת שמונה.

## מבנה, תוכן ומשקל
השיר בנוי מ-16 בתים בעלי חמש שורות וכולל משקל וחריזה בלתי רגילים. כל המילים החוזרות מסתיימות בצליל "או" הכבד.

השיר משתמש בשואה היהודית כמטפורה מורחבת ופלאת' מתארת עצמה כאילו הייתה יהודייה שנפלטת למחנה השמדה. יחסה לגרמני הארי הנאצי הוא דו ערכי: היא פוחדת ממנו ומעריצה אותו בו זמנית. לאורך השיר זרועים מושגים ידועים מתחום השואה לדוגמה צלב קרס, מחנות הריכוז וההשמדה אושוויץ, ברגן-בלזן ודכאו.

לאורך כל השיר פלאת' מתייחסת לדמות האב (שייתכן שהיא מטאפורית). לעיתים היא מאפיינת אותו בצורה ישירה ובאמירות חדות (לדוגמה תכונת האכזריות שהיא מייחסת לו) ולעיתים בעקיפין, למשל אדם בשחור, עם מראה של מיין קמפף. פלאת' חותמת את השיר בקללת "ממזר" כלפי האב.

## קישורים חיצוניים
* השיר Daddy (באנגלית)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
מג"ב דרום

**משמר הגבול מרחב דרום** הוא מחט"ב (מפקדת חטיבה) במסגרת משמר הגבול, האחראית על פעילות מג"ב במחוז הדרום.

## היסטוריה ומבנה
בשנת 1954 הוקם גדוד 1 של מג"ב שמנה שתי פלוגות והיה אמון על שמירת הגבולות בגזרה הדרומית ביותר של מג"ב באותה התקופה - אזור ירושלים. במקביל קם גדוד 2 של מג"ב שהיה אחראי על שמירת גבול ישראל ירדן בכל אזור מרכז הארץ, ומנה ארבע פלוגות. בזמן מבצע קדש הוכפף מג"ב לצה"ל, גדוד 1 השתתף בקרבות באזור רצועת עזה וגדוד 2 היה אחראי על אכיפת העוצר בכפרים הערביים שבתחומו, במהלך מבצע קדש ביצעו לוחמים מגדוד 2 את טבח כפר קאסם.

לאחר מבצע קדש ב-1958 פורק גדוד 1 והשוטרים שבו שולבו בגדוד 2, שהיה אחראי מאז גם על אזור הדרום וגם על אזור מרכז הארץ. בשנת 1969, כחלק מהערכות מחודשת של משמר הגבול, הפך גדוד 2 למחט"ב מג"ב דרום והמשיך לפעול בגזרתו.

בשנת 1994 פוצל מג"ב מרכז ממג"ב דרום ומאז שטח האחריות של מג"ב דרום הוא דרום הארץ, בחופף לשטח מחוז דרום של משטרת ישראל, והוא הגדול בשטחו מבין מרחבי מג"ב.

מפקדת מרחב דרום יושבת בבית גוברין. מפקד המרחב הוא קצין בדרגת ניצב משנה.
ממוזער|לוחמי מג"ב דרום בצומת יד מרדכי, 2023

## יחידות מג"ב דרום
במג״ב דרום פועלים כ-700 לוחמים ולוחמות ב-8 יחידות ופלוגות שונות וכן עוד מאות מתנדבים ומתנדבות בעשרות בסיסי הפעלה הפועלים במרחב וזאת בשיתוף פעולה מבצעי עם צה״ל ומחוז דרום של משטרת ישראל:

## ימ"ס דרום
[ממוזער|[ראש ממשלת ישראל|ראש הממשלה בנימין נתניהו בביקור בימ"ס דרום, נובמבר 2023]]
ימ"ס דרום היא יחידת עילית של מסתערבים הפועלת תחת מג"ב דרום אשר הוקמה בשנת 1989. היחידה היא יחידת המסתערבים הראשונה של מג"ב שפעלה בתוך עזה וסיני תחילה ובהמשך, עם היציאה מהרצועה עברה לפעול במשולש הגבולות: ירדן, מצרים ורצועת עזה. מעל 100 לוחמים מסתערבים משרתים ביחידה. היחידה פועלת בפיקוד הדרום, והתמחותה היא בקליעה, בצליפה ובמרדף מוסק. פעילות היחידה מתבטאת בסיכול אירועי פח"ע, הברחות סמים וכן התמודדות עם הפשיעה במגזר הבדואי.
ממוזער|מסתערבי ימ"ס דרום בקורס מפקדי חוליות רפואיות, פברואר 2026
ב-2011 לוחמי היחידה היו חלק מהכוח שנלחם במחבלים במתקפת הטרור בדרום ישראל ואף חיסלו את אחד המחבלים.

21 באוגוסט 2021 פעלו לוחמי ימ"ס דרום בגזרת גדר המערכת כדי לסייע באבטחת ההתפרעויות על הגדר במרחב הסמוך לנחל עוז שבצפון הרצועה ולמנוע חדירת מחבלים. במהלך ההתפרעויות הצליח פעיל חמאס להחדיר אקדח דרך חרך בחומת ההפרדה וירה בלוחם היחידה סמ"ר בראל חדריה-שמואלי מטווח אפס שנהרג מהפגיעה.

בעקבות טבח שבעה באוקטובר היחידה הוזנקה וחיסלה בקרבות עשרות מחבלים.
ממוזער|צלפי ימ"ס דרום.

### פעילות בתמרון הקרקעי ברצועת עזה

לוחמי יחידת המסתערבים של מג"ב דרום פועלים ברצועת עזה מאז תחילת המלחמה, במסגרת פעולות מיוחדות ומסווגות.

ביום ה-25 באפריל 2025, לוחמי ימ"ס דרום נפרסו בשכונת שג'אעיה למארב יזום, כחלק מהמאמץ לסיכול חוליות מחבלים. בשעה 16:25 זוהתה חוליית מחבלים מתקרבת לאזור המארב. לוחמים פתחו במגע, וקרב חילופי אש התפתח בתוך מבנה בשכונת סג'אעיה. בקרב זה כתוצאה מפגיעת ירי מחבל נהרג סמ"ש נטע יצחק כהנא לוחם ימ"ס דרום. מחבל יצא מפיר, ירה לעבר הלוחמים, פגע בנטע, ולאחר מכן ברח חזרה

## מפקדי מג"ב דרום
### מפקד גדוד 1 של מג"ב

### מפקדי גדוד 2 של מג"ב

### מפקדי מרחב מג"ב דרום

## גלריה

קובץ:Magav Eilat.jpg|לוחמי בט"פ אילת
קובץ:Magav darom (1).jpg|לוחמי מג"ב דרום מאבטחים את קו התפר
קובץ:Magav darom (3).jpg|לוחמי יחידת שחר של מג"ב דרום בפעילות בבאר שבע
קובץ:Magav darom (2).jpg|לוחמי יחידת שחר של מג"ב דרום


## הערות שוליים

דרום
אלתמימי

**אבו עבדאללה מחמד אבן סעיד אלתמימי** (בערבית: **أبو عبداللة محمد بن سعيد التميمي**) היה רופא ערבי מוסלמי בן המחצית השנייה של המאה העשירית, שהתפרסם בעולם האסלאם. הוא היה יליד ירושלים ובה רכש את השכלתו הרפואית. לאחר שסיים את התמחותו ברמלה, עבר בשנת 980 לערך למצרים, שם התקרב לווזיר יעקוב אבן כלס (930–991), שפעל בשליחותם של הח'ליפים הפאטמיים אבו תמים מעד אל-מועיז ובנו אלעזיז.

## חיבוריו
אלתמימי כתב ספרי רפואה רבים, שמחלקם הגדול לא נותר דבר. מקורותיו של אל תמימי היו גם סופרים מהספרות הקלאסית כגלנוס ודיוסקורידס וגם מקורות מימי הביניים. חלק מספריו היו פרי עבודתו העצמית בעזרת מפגש בלתי אמצעי עם צמחי מרפא. כיוון שהוא פעל במרחב הארץ ישראלי הוא תרם רבות להכרת הצומח באזור זה בתקופתו. חלק מחיבורו הידוע "מרשד" (המדריך) נותר בכתבי יד, שטרם פורסמו, וחלקים אחרים מצוטטים על ידי סופרים מאוחרים יותר, כגון הרמב"ם ואבן אלביטאר. אלתמימי התמחה בעיקר בנושא ה"תריאק" ורפואת העיניים שהיו בשימוש בסוריה ובארץ ישראל בתקופה המוסלמית הראשונה (עד 1099).

חיבוריו של אלתמימי הם מן המקורות החשובים ביותר להכרת חומרי המרפא והמזונות שהיו בשימוש האוכלוסייה באזור סוריה-רבתי (א-שאם) בימי הביניים. זאת ועוד, המידע הנמסר בכתביו כולל תחומים רבי עניין: הריאליה, התרבות החומרית, חיי היום-יום של התושבים המקומיים ואמונותיהם. אלתמימי משלב בחיבוריו תיאורים גאוגרפיים וידיעות מקוריות יוצאות דופן על כריית מחצבים, הפקת שמנים ובשמים ומלאכות מסורתיות אחדות שרווחו בקרב התושבים, בעיקר באזור ירושלים-רבתי ואגן ים המלח.

## לקריאה נוספת
* זהר עמר וירון סרי, **ארץ-ישראל וסוריה על-פי תיאורו של אלתמימי**, רופא ירושלמי בן המאה העשירית, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2004
*זהר עמר, מסורת וראליה בתיאורי רופא ירושלמי מהמאה העשירית, קתדרה, 81, (1996), עמ' 34-23.

## קישורים חיצוניים
* זהר עמר וירון סרי, '''ארץ ישראל וסוריה על פי תיאורו של אלתמימי: רופא ירושלים בן המאה העשירית'''

## הערות שוליים

קטגוריה:מדענים מוסלמים
קטגוריה:מלומדי תור הזהב של האסלאם
קטגוריה:רופאים מהמאה ה-10
קטגוריה:נפטרים ב-990
אבן אלביטאר

**אבו מחמד עבד אללה בן אחמד אבן אלביטאר אלמאלקי** (ערבית: ضياء الدين أبو محمد عبد الله بن أحمد المالقي; סביבות 1197–1248), רופא ועשבונאי מפורסם בעולם האסלאם.

## חייו
אבן אלביטאר נולד במאלגה ספרד והשתלם בנעוריו בבוטניקה וברפואה אצל אבו אל-עבאס א-נבאתי. בשנת 1219 בהיותו כבן עשרים שנה, יצא למסע לימודים ארוך בארצות שונות מסביב לאגן הים התיכון והמשיך להשתלם ברפואה ובבוטניקה אצל טובי הרופאים והעשבונאים, וזאת תוך כדי לימוד מעשי והכרה בלתי אמצעית של הצמחים בשטח. בסוף מסעו הגיע למצרים ושירת שם בחצרו של השליט האיובי אלכאמל בן אלעאדל בתפקיד רופאו הראשי של השולטאן. בשנת 1240, כשנתיים לאחר מותו של אלכאמל, המשיך אבן אלביטאר לשרת בדמשק אצל אחרון השליטים האיוביים, אלצאלח נג'ם אלדין איוב. במסגרת עבודתו אצל השליטים האיוביים, העמיק את ידיעותיו בחקר הצמחים באזור ארץ ישראל וסוריה. אופי התיאורים ומגוון האתרים הנזכרים בספריו מעידים על היכרות טובה עם טבעה של הארץ ועם צמחייתה שהושגה במהלך סיוריו.

המפורסם מבין ספריו של אבן אלביטאר הוא "הקובץ על התרופות הנפרדות", האוצר בתוכו חומר רב; כמעט כל המידע השימושי בתחום הבוטניקה הרפואית עד ימיו. בחיבור זה מזכיר אבן אלביטאר צמחי מרפא רבים מאזור ירושלים, שאין ספק שהכירם אישית. כן מצוטטים בחיבורו קטעים מחיבורים רפואיים קדומים רבים שנשכחו, ובהם מידע רב אודות חומרי המרפא בירושלים. עבודתו מצטיינת בשיטתיות, והודות לכך מתוארים בחיבורו גם צמחים קטנים שאינם בולטים בנוף, אשר בדרך כלל אינם מוזכרים במקורות כתובים אחרים. בכך מעשיר אבן אלביטאר את רשימת צמחי ארץ ישראל וסוריה הידועים בשימוש האדם בימי הביניים. 

אבן אלביטאר נפטר בשנת 1248.

## לקריאה נוספת
זהר עמר, "אבן אל-ביטאר חוקר צמחי אש-שאם", **קתדרה** 76, תשנ"ה, עמ' 49- 76.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוטנאים
קטגוריה:רופאים ספרדים
קטגוריה:אנשי ימי הביניים
קטגוריה:ילידי 1197
קטגוריה:נפטרים ב-1248
מחוז וושינגטון (מיין)

**מחוז וושינגטון** (באנגלית: **Washington County**) הוא מחוז במיין שבארצות הברית. נכון לשנת 2010 האוכלוסייה בו מנתה 32,856 איש. עיר המחוז שלו היא מצ'יאס. מחוז וושינגטון נוסד ב-25 ביוני 1789, ונקרא על שמו של ג'ורג' וושינגטון.

לעיתים מכונה "מחוז הזריחה", זאת משום שהוא המחוז המזרחי ביותר במיין ובארצות הברית כולה. יישובים רבים לאורך החוף מתפרנסים בעיקר מדיג; תיירות היא מרכיב נוסף בכלכלת המחוז אך לא מרכיב מרכזי כמו במחוזות אחרים. מחוז וושינגטון ידוע ביבולי האוכמניות שלו, וכמעט 85% מאספקת האוכמניות בעולם מגיעה ממחוז וושינגטון.

## גאוגרפיה

לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010, שטחו הכללי של מחוז וושינגטון הוא 8,430 קמ"ר, כאשר 6,652.3 קמ"ר (78.91%) הם אדמה והשאר (1,777.9 קמ"ר; 21.09%) הם מים.

מחוזות סמוכים של ארצות הברית:

# מחוז הנקוק – דרום-מערב
# מחוז ארוסטוק – צפון-מערב
# מחוז פנובסקוט – צפון-מערב.
# מחוז סאמרסט – דרום-מערב.

מחוזות סמוכים של קנדה:

# שארלוט, ניו ברנזוויק – צפון-מזרח
# יורק, ניו ברנזוויק – צפון-מזרח.

## פוליטיקה

מחוז וושינגטון נחשב למחוז "מתנדנד". ב-2004 הוא היה אחד משני המחוזות היחידים במיין שהצביעו למועמד הרפובליקני ג'ורג' בוש שהתמודד מול ג'ון קרי. בוש ניצח וקיבל 49.79% מהקולות, לעומת קרי שקיבל 48.47% מהקולות. בשנת 2008, המועמד הדמוקרטי ברק אובמה בקושי הצליח להביס את יריבו ג'ון מקיין, 49.51% לעומת 48.50%, ושוב בשנת 2012 כשניצח אובמה את יריבו מיט רומני, 49.27% מהקולות לאובמה לעומת 47.68% מהקולות לרומני.

## דמוגרפיה

חלוקת תושבי וושינגטון על פי קבוצות מוצא:
* 32.5% אנגלים.
* 14.1% אירים.
* 10.8% אמריקאים.
* 7.4% צרפתים.
* 5% סקוטים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

וושינגטון
דוד די סילוה

ממוזער|קבר אלמנתו בהר הזיתים (מיקום קברו עצמו לא ידוע)
רבי **דוד די-סילוה** (**רד"ס**) היה בנו של רבי חזקיה די סילוה, ונכדו של הרופא רבי רפאל מרדכי מלכי. חי בירושלים ב ונחשב לרופא מומחה. רד"ס מייצג את תקופת המעבר בין שלהי שלטונה של -ערבית המסורתית ובין ניצני חדירת הרפואה המודרנית ובכך הוא מהווה מקור חשוב למחקר תולדות הרפואה.

## ביוגרפיה
נולד לחנה ולרבי חזקיה די סילוה בין השנים 1679–1685 נקרא על שם סבו דוד, אביו נפטר כשהיה בן 12 ועל פי דבריו בהקדמה לספרו של אביו פרי חדש הוא לא הספיק ללמוד ממנו תורה, סבו רפאל מרדכי מלכי מילא את מקום אביו ושימש לו כמחנך. חוץ מלימודים רפואיים למד גם תורה מחכמי העיר, התנסה בבלדור.

ב-1705 נסע לאמסטרדם כדי להדפיס את ספרי אביו, ביקר גם בטורקיה, אנגליה, ובאיטליה שם אסף כסף כדי לממן את הוצאת ספרי אביו. באמסטרדם השתלם ברפואה אצל הרופא משה אורביו.

כאשר חזר לירושלים עסק לפרנסתו ברפואה פרטית ואת שירותיו העניק לבני כל הדתות. די סילוה מתואר כרופא מובהק, ייתכן שלמד באופן מזורז באוניברסיטת ליידן. בכתביו הוא תוקף רבות רופאי אליל ורופאים לא מוסמכים. די סילוה האמין בשיטת הרפואה האירופית. לתפיסתו, דוגמה לרופא אידיאלי הוא הרופא אברהם זכות.

למרות עבודתו כרופא התקשה לפרנס את משפחתו ולהשיא את בנותיו.

ב-1728 יצא שוב לאירופה כדי להדפיס חלק נוסף מספרי אביו. עוד לפני נסיעתו חלה בצינית וטיפולים שונים שעבר בפיזה ובמקומות נוספים לא הועילו לו.

בתחילת חשוון ה'תק"א נפטר, רבי יעקב ישראל אלגאזי ספד לו, נקבר בהר הזיתים במקום לא ידוע.

## חיבוריו
רבי דוד די-סילוה כתב חיבור בשם "פרי הדס" (נמצא עדיין בכתב יד), העוסק בעניינים שונים בנושא הרפואה. חיבורו מהווה מעין יומן ובו הוא מספר על מנהגים ורשמים שחווה בעת ביקורו באירופה עם השוואה לנעשה בירושלים. מעבר לכך הוא מביא דוגמאות לטיפולים שנתן לחולים בישראל ומחוצה לה, דבר המאפשר הצצה יוצאת דופן לשגרת עולמו של רופא בירושלים ועל חיי היום יום של הקהילה היהודית בעיר זו לפני כשלוש מאות שנה. החוקר זהר עמר מאוניברסיטת בר-אילן פרסם פרק מספר זה המכיל רשימת חומרי רפואה ומזונות, שמותיהם וסגולותיהם הרפואיים לפי סדר האלף-בית.

## לקריאה נוספת
* **פרי מגדים** לר’ דוד די סילוה רופא מירושלים; מבוא והערות: זהר עמר, ירושלים: המרכז לחקר ארץ ישראל ויישובה של יד יצחק בן צבי ואוניברסיטת בר-אילן, תשס"ד 2003.

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-18
קטגוריה:יהודים ארץ-ישראלים
קטגוריה:רופאים יהודים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-18
קטגוריה:משפחת מלכי
קטגוריה:נפטרים ב-1740
גמ"ח תרופות

**[[גמ"ח]] תרופות** הוא פעילות מקובלת ביהדות החרדית, במסגרתה ניתן סיוע לנזקקים לתרופות בזמנים שבתי המרקחת אינם פתוחים, כמו בשבתות וחגים. מוקדי הגמ"חים מפורסמים באמצעי הפרסום הנפוצים באוכלוסייה החרדית.

לעיתים מפרסמים הגמ"חים בקשה מהציבור שנשאר בידם תרופות שאין להם כבר צורך בהם, להעביר אותם לגמ"ח, כדי לסייע לזקוק להם.

ניתן לראות מודעות בעיתונים של אנשים פרטיים המציעים תרופות נדירות שברשותם לחולים הזקוקים להן, או המבקשים אותן, עם פרטי התקשרות.

גמ"ח זה מצטרף לשורה ארוכה של גמ"חים נוספים הפועלים במגזר החרדי, שמטרתם להקל ולסייע בכל מיני מצבים, כמו השאלת ציוד רפואי, השאלת מיטות, מוצצים, פלטות שבת, כיסאות וספסלים לאירועים, גמ"ח להשבת ילדים אובדים, ועוד.

## ראו גם
* גמילות חסדים

קטגוריה:גמילות חסדים
מנזר אוטובוירן

**מנזר אוטובוירן** (גרמנית: **Kloster Ottobeuren**) הוא מנזר בנדיקטיני שנמצא באוטובוירן, בוואריה שבגרמניה והוא ידוע בעיקר בגלל הכנסייה בסגנון הרוקוקו שנמצאת בו.

## היסטוריה
המנזר נוסד ב-764 על ידי טוטו המבורך והוקדש למרטיר אלכסנדר הקדוש. לא הרבה ידוע על ההיסטוריה הקדומה של המנזר מלבד זאת שטוטו, אב המנזר ומייסדו מת בערך ב-815 ושאולריך הקדוש היה אב המנזר ב-972. במאה ה-11 החל האב אדלהלם (1082-1094) לפעול לשימור הבניין שהיה רעוע, תהליך אותו סיים ממשיכו האב רופרט (1102-1145) בתוספת בניית מנזר לנשים ממשפחות אצולה.
המנזר נשרף פעמיים, ב-1153 וב-1217. במאות ה-14 וה-15 התדרדר מעמדו עד כדי כך שבעת כניסתו לתפקיד של האב יוהאן שדלר (1416-1443) שהו במקום רק שישה או שמונה נזירים וההכנסה השנתית לא עלתה על 46 מרק כסף. תחת ניהולו של האב לאונרד ויידמן (1508-1046) החל המנזר לפרוח: הוא הקים בית דפוס ובית ספר שבו למדו בנדיקטנים מכל רחבי שוואביה. עם זאת, לאחר זמן לא רב, נפגע בית הספר במלחמת שלושים השנים ונסגר.
הוא הוכר כמנזר אימפריאלי (מעמד שמקנה לו עצמאות משלטון המחוז והוא כפוף ישירות לקיסר) ב-1299, אך איבד את מעמדו זה לאחר שהנסיך-בישוף של אאוגסבורג הפך לפוגט של המנזר. ב-1710 קיבל המנזר בחזרה את מעמדו האימפריאלי, אך לא היה חלק מאחוזת המעגל השוואבי.

תקופתו הטובה ביותר של המנזר החלה עם כניסתו לתפקיד של האב רופרט נס (Rupert Ness) (1710-1740) שבנה את המבנה הנוכחי והחל בהקמת הכנסייה, אותה סיים ממשיכו ב-1766.

## הכנסייה
כנסיית אלכסנדר הקדוש ותאודור הקדוש נבנתה כבזיליקה בסגנון הרוקוקו בין השנים 1737-1766. בניגוד לרוב הכנסיות שפונות מזרחה, היא פונה דרומה. אורכה 89 מטרים, גובהה 36 מטרים, רוחבה 41 מטרים ובחזיתה שני מגדלים שגובהם 82 מטרים.
הכנסייה מעוטרת בפאר רב, וכוללת קישוטי סטוקו, פרסקאות ופסלים רבים. הצבע השולט בה הוא לבן, העמודים והמזבחות עשויים שיש צבעוני, והקירות והתקרה מעוטרים בדוגמאות צמחים, צדפות ופיתולים.
 
ב-1926 העניק לה האפיפיור פיוס ה-11 את התואר "בזיליקה קטנה".

BasilikaOttobeurenHauptschiff02.JPG|פנים הבזיליקה
BasilikaOttobeurenOrgel04.JPG|העוגב והמזבח הראשי
 

## מוזיקה
בכנסייה מתקיימת תוכנית מוזיקה עשירה במיוחד שכוללת קונצרט מדי יום ראשון, בהם הופיעו ומופיעים גם מנצחים מהשורה הראשונה בעולם, בהם הרברט פון קאראיין, ליאונרד ברנשטיין וקרל ריכטר שגם הופיע בנגינת עוגב. רוב הקונצרטים מביאים לידי ביטוי לפחות את אחד העוגבים הידועים שבמנזר. העוגב הישן, יצירת מופת של בונה העוגבים קרל יוזף ריפ (Karl Joseph Riepp) (1710-1775) מורכב למעשה משני עוגבים והוא אחד העוגבים ההיסטוריים הנחשבים ביותר באירופה. ב-1957 נבנה עוגב נוסף על ידי G. F. Steinmeyer & Co, והוא שופץ והורחב כך שכעת הוא בעל 100 משלבים ששולטים בחמש מקלדות. כל העוגבים בנויים בסגנון הצרפתי.

## קישורים חיצוניים

* 
* תיאור הכנסייה 

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמניה: כנסיות
מחוז הנקוק

**מחוז הנקוק** (באנגלית: **Hancock County**) הוא מחוז במדינת מיין שבארצות הברית. נכון לשנת 2010 אוכלוסיית הנקוק מנתה 54,418 איש. עיר המחוז שלו היא אלסוורת. המחוז נוסד ב-25 ביוני 1789, ונקרא על שמו של מושל מסצ'וסטס הראשון - ג'ון הנקוק.
## גאוגרפיה
לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010, שטחו הכללי של מחוז הנקוק הוא 6,089 קמ"ר, כאשר 4,112 קמ"ר (67.53%) הם אדמה והשאר (1,977.0 קמ"ר; 32.47%) הם מים.

מחוזות סמוכים:
# מחוז וושינגטון - צפון-מזרח
# מחוז פנובסקוט - צפון
# מחוז וולדו - מערב.

## פוליטיקה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

הנקוק
האוניברסיטה הלאומית של קורדובה

[270px|ממוזער|סטודנטים מעלים את [דגל ארגנטינה על גג האוניברסיטה במהלך המחאה, 1918]]
270px|ממוזער|בית הספר לרפואה של האוניברסיטה
**האוניברסיטה הלאומית של קורדובה** (בספרדית: **Universidad Nacional de Córdoba** או בקיצור: **UNC**) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בעיר קורדובה, בירת פרובינציית קורדובה שבארגנטינה. היא נוסדה בשנת 1613 ובכך היא האוניברסיטה הוותיקה ביותר בארגנטינה ובין העתיקות בדרום אמריקה ובאמריקה הלטינית. בשנים האחרונות חל גידול במספר התלמידים והצוות ובתוכניות הלימודים, ובכך התבסס מעמדה כאוניברסיטה השנייה בגודלה בארגנטינה (אחרי אוניברסיטת בואנוס איירס).

## היסטוריה
בשנת 1610 יסדו הישועים, שהתיישבו בשנים ההן במדינות אמריקה, בית ספר לחבריו במתחם וחוות הישועים בקורדובה, בו לימדו פסיכולוגיה ותאולוגיה. בשנת 1613 התרחב בית הספר והחלה מגמה של לימודי השכלה גבוהה, הוקמה ספרייה (שחלקה השתמר עד היום) וכמה שנים לאחר מכן הוכרז רשמית על הקמת האוניברסיטה.

במשך כמה מאות שנים נשמר הסטטוס קוו שבו השליטה באוניברסיטה הייתה בידי אנשי הדת הישועים, למרות הליברליות שפרחה אז באוניברסיטאות אחרות באמריקה. בשנת 1918 פרצה מחאה של הסטודנטים באוניברסיטה שדרשו חופש ודמוקרטיה. תנועת המחאה שזכתה לתמיכת הממשלה בראשות איפוליטו איריגוז'ן, נלחמה למען ביצוע רפורמות באוניברסיטה והצליחה להעביר את הרפורמות הדרושות לכך.

האוניברסיטה ממוקמת במרכז העיר ומורכבת מלמעלה מ-20 מבנים המשרתים את הפקולטות והמגמות השונות. מבני האוניברסיטה בנויים סביב חלל עגול מרכזי אשר בעבר שכן בחלל זה גן בוטני, אך כיום שרדו רק מספר ערוגות עם עצים ושיחים. המבנים עשויים מאבן ומלבנים, והחצר שלה מוקפת באכסדראות מרווחות. הרצפות ובסיסי העמודים השונים עשויים משיש. הכניסה הראשית לאוניברסיטה והיכל הכבוד היא דרך דלתות מגולפות, והחלונות מתוארכים לשלהי המאה ה-19. ספריית האוניברסיטה מכילה כתבים ומסמכים רבים של הישועים.

## פקולטות
ישנם 13 פקולטות ובתי ספר באוניברסיטה.

## בוגרים מפורסמים
*קרלוס מנם, נשיא ארגנטינה בין השנים 1989–1999.
*הקטור חוסה קמפורה, נשיא ארגנטינה בשנת 1973.
*חוסה גספר רודריגס דה פרנסיה, הנשיא הראשון של פרגוואי.
*ברנרדו וידנה, כירורג לב וריאות, פרופסור לכירורגיה באוניברסיטת תל אביב, ייסד וניהל את מחלקת ניתוחי חזה ולב בבית החולים איכילוב (1980–1989), ייסד וניהל את מחלקת ניתוחי חזה ולב במרכז רפואי קפלן (1989), ניהל את מחלקת ניתוחי חזה ולב בבית החולים בלינסון (1990–2006).

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ק
קטגוריה:קורדובה (ארגנטינה): חינוך
מחוז פנובסקוט

**מחוז פנובסקוט** (באנגלית: **Penobscot County**) הוא מחוז במיין שבארצות הברית. נכון לשנת 2010 האוכלוסייה בו מנתה 153,923 איש. עיר המחוז שלו היא בנגור. מחוז וושינגטון נוסד ב-15 בפברואר 1816 מחלק ממחוז הנקוק הסמוך.

## גאוגרפיה

לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010, שטחו הכללי של מחוז וושינגטון הוא 9,210 קמ"ר, כאשר 8,794.9 קמ"ר (95.49%) הם אדמה והשאר (415.5 קמ"ר; 4.51%) הם מים.

מחוזות סמוכים של ארצות הברית:

# מחוז ארוסטוק - צפון
# וושינגטון - דרום-מזרח
# הנקוק - דרום
# מחוז וולדו - דרום-מערב.
# מחוז סאמרסט - מערב.
# פיסקטקוויס - צפון-מערב.

## דמוגרפיה

חלוקת תושבי פנובסקוט על פי קבוצות מוצא:
* 17.8% אנגלים.
* 17.3% אמריקאים.
* 14.0% צרפתים.
* 13.0% אירים.
* 6.7% צרפתים קנדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* פנובסקוט הקדומה או "פנוונסקק", "Historical Magazine", פברואר 1872 (באנגלית)
* 

## הערות שוליים

פנובסקוט
עליקה

**עַלֵיקָה** הוא כפר סורי עזוב הממוקם במרכז רמת הגולן, לצד כביש קוניטרה - גשר בנות יעקב (כביש 91), בסמוך לתחילתו של נחל גילבון. בכפר התגוררו בעיקר תושבים ממוצא טורקמני בדומה לכפרים נוספים באזור (בהם כפר נפח). השם "עליקה" משמעו בערבית מין של שיח הפטל, הנפוץ באזור הכפר משום הנחלים והמעיין באזור.
## גאוגרפיה
הכפר התחלק לשני חלקים; **עליקה ג'נוביה** (הדרומית), אשר בשנת 1960 כללה 193 תושבים, ו**עליקה שמאליה** (הצפונית) אשר בשנה זו כלל 559 תושבים. עליקה ג'נוביה שכנה לצד הכביש הראשי ובקרבתה היה מעיין עין אל-עלק, עליקה שמאליה הגדולה יותר שכנה כקילומטר צפונית-מערבית משם. לצד ומדרום לעליקה שאליה (ממערב לג'נוביה), שכן עד לשנת 1967 בסיס של הצבא הסורי. לאחר כיבוש רמת הגולן, שימשו מבני הבסיס את גרעין המתיישבים הראשון של קיבוץ מרום גולן, טרם החליטה הממשלה ליישב את הגולן. באופן רשמי ההתיישבות הראשונית נקראה "אתר לאיסוף בקר" ומספר חודשים לאחר מכן הצטרפו מתיישבים נוספים וגרעין ההתיישבות עבר לקוניטרה, משם המשיך במשך השנים להתיישבות הקבע בקיבוץ מרום גולן.

כקילומטר מדרום-מערב לכפר עליקה הנטוש, נמצא קברו של השיח' מרזוּק, מבנה מלבני בעל כיפה על גגו. באזור זה בעונת האביב ישנה פריחה של מרבדי אירוס החרמון.

כיום מבני הבסיס הסורי הנטוש משמשים את מפקדת חטיבה 188 וגדוד שריון נוסף (בסבב רוטציה). לצד הכביש בצמוד לבסיס, נמצאה כיום חניון חטיבת ברק ובו אתר הנצחה לזכר נופלי חטיבה 188.

## קישורים חיצוניים
* היסטוריית ההתיישבות של קיבוץ מרום גולן.

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים סוריים נטושים ברמת הגולן
קטגוריה:רמת הגולן: מעיינות
תריאק

[שמאל|ממוזער|240px|הכנת התריאק. איור מתוך [טאקואינום סניטאטיס]]

**תריאק** הוא תרכיב אנטיטוקסיני (antitoxin; נוגדן באורגניזם הפועל כנגד רעלן), שהופק מארס נחשים ועקרבים בצירוף מרכיבים שונים מעולם החי, הצומח והמחצב. הוא שימש כתרופה לטיפול בהרעלות, בהכשות ובעקיצות, וכן לריפוי מחלות שונות. השימוש בתריאק הפך לנפוץ בעקבות מרשמים שכתב קלאודיוס גלנוס, רופא מפורסם בן המאה השנייה לסה"נ. בתחילה שימש החומר כנוגד רעלים, ועם חלוף הזמן התרחבו שימושיו לטיפול במגוון מצבים רפואיים.

## היסטוריה
הרכבת התריאק הייתה ענף ייצור ייחודי בארץ ישראל בתקופה הביזנטית ובימי הביניים, ובעיקר בתקופה המוסלמית הראשונה. התריאק היה אחד מחומרי המרפא המפורסמים ביותר שארץ ישראל השתבחה בהם, ואף יוצא לחוץ לארץ. עדויות רבות, כולן מן המאה העשירית, מלמדות שאחד המרכזים החשובים ביותר בעולם האסלאם לייצור תריאק היה בירושלים.
בספרות נזכרים אישים אחדים שישבו בירושלים במאה העשירית ועסקו במלאכת התריאק. הידוע ביותר מביניהם היה הרופא הירושלמי אלתמימי. מסופר כי היה בעל ידיעות נרחבות ברפואה והצטיין בהכנת משחות ותרופות נפרדות ומורכבות, אולם לשיא יוקרתו הגיע בהתקנת מיני התריאק השונים.

ירושלים וסביבתה היו גם מקור לאספקת המרכיבים הנפרדים של התריאק. חלק ניכר ממרכיבי התרופה (צמחים, בעלי חיים ומחצבים) הובאו מאזור ירושלים, ובעיקר מאגן ים המלח, שהיה קשור לירושלים מבחינה מנהלית, כלכלית ותרבותית. בין המרכיבים החשובים של התריאק היו האספלט ונחשי האפעה, שניצודו למטרה זו באזור ים המלח. נחש האפעה נקרא "טיר", וייתכן כי ממנו נגזר שם התרופה (טיריאק או תריאק). מנגד יש טוענים שהנחש העומד מאחורי התיאורים הוא הצפע. פליקס פברי מספר בספריו, כי לאור הביקוש הרב של הארס אסר הסולטאן המצרי על ציד הנחשים באזור, שמא יכחדו.

הפקת התריאק והשימוש בו בירושלים נזכרים גם בתקופות מאוחרות יותר. המלך הצלבני אמלריך (ששלט בין השנים 1162-1174) קרא לרופא על מנת שיטפל בבנו חולה הצרעת (בלדווין הרביעי) באמצעות "תריאק אלפארוק". במאה ה-18, נזכרת התרופה בתעודה המפרטת את נכסי יהודי שנפטר. באמצע המאה ה-19 העיד טיטוס טובלר כי בבית מרקחת של יהודים בירושלים ניתן למצוא Theriak. ייתכן כי צאצאי משפחת אלתריאקי, שעסקה בהפקת ארס הנחשים מאזור יריחו, מתגוררים כיום במזרח ירושלים.
## בהלכה
הרמב"ם מזכיר את התריאק בהלכה, בהקשר לאיסור אכילת חמץ. לדבריו, כיון שהתריאק אינו מאכל כל אדם, מותר לקיים אותו בפסח ואין בו משום בל יראה, אך אסור לאכול ממנו בפסח גם אם מעורבת בו רק כמות קטנה של חמץ.

## לקריאה נוספת
זהר עמר, "ייצוא התריאק מארץ ישראל ושימושיו בימי הביניים", **קורות**, יב, (תשנ"ו- תשנ"ז), עמ' טז- כח.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
מג"ב מרכז

ממוזער|לוחמי מג"ב בפעילות אכיפה
**משמר הגבול מרחב מרכז** הוא מחט"ב (מפקדת חטיבה) של משמר הגבול האחראית על פעילות מג"ב באזור מרכז מדינת ישראל - גוש דן, השרון, השפלה וסביבתם.

## היסטוריה ומבנה
בשנת 1994 התחדדה מסקנה כי שטח מג"ב דרום רחב מדי ובמהלך התארגנות מחודשת של משמר הגבול לאחר סיום האינתיפדה הראשונה הוחלט לפצל את מג"ב מרכז ממג"ב דרום ולהופכו למחט"ב עצמאי. מג"ב מרכז פעל לכל אורך האינתיפדה השנייה להגנת מרכז הארץ שהיה תחת מתקפת טרור, מג"ב מרכז גם פעל במרחב התפר למניעת חדירת מחבלים לשטחי ישראל.

מג"ב מרכז אחראי על תחומי אחריות מג"ב באזור המרכז, בחופף לשטח מחוז מרכז ומחוז תל אביב של משטרת ישראל. מפקדת מג"ב מרכז יושבת בבסיס איתן שבלוד, ומפקדו הוא קצין בדרגת ניצב משנה.

אחר מבצע שומר החומות החל שינוי במבנה המבצעי של מג״ב מרכז והוחלט על מיזוג היחידות הלוחמות לזרועות טקטיות שיחולקו ל: זרוע שפלה, זרוע שרון וזרוע תל אביב אשר מפקד כל זרוע יהיה בדרגת סגן ניצב וסגנו בדרגת רב פקד.הזרועות: זרוע תל אביב הכוללת את היחידות שחר תל אביב ואת סמ״ג תל אביב. זרוע השרון הכוללת את היחידות סמ״ג שרון ושחר שרון. זרוע השפלה הכוללת את היחידות סמ״ג שפלה ושחר שפלה.

## יחידות מג"ב מרכז
במג"ב מרכז מספר יחידות מסוגים שונים המבצעות את משימות מג"ב באזור המרכז. יחידות מג"ב מרכז הן:

## מפקדי מג"ב מרכז

## גלריה

קובץ:Magav merkaz.jpg|לוחמי משמר הגבול בפעילות משטרתית ביישובים ערביים
קובץ:MAGAV TEL AVIV MERKAZ.jpg|לוחמי סמ"ג ביפו העתיקה
קובץ:Magav tel aviv.jpg|לוחם מג"ב תל אביב

מרכז
צ'קוואלה

**צַ'קְוַלָּה** (שם מדעי: *Sauromalus*) הוא סוג של לטאה ממשפחת האיגואניים הנפוצה באמריקה הצפונית בעיקר בדרום מערב ארצות הברית וצפון מקסיקו.

מקור השם המדעי הוא מיוונית עתיקה שבו σαῦρος (sauros) הוא לטאה ו-ομαλυς (omalus) פירושו שטוח. מה שמתאר את הסוג הזה של לטאות שטוחות.

בסוג זה 5 מינים ידועים:
* צ'קוואלה מצויה (*Sauromalus ater*)
* *Sauromalus hispidus* 
* *Sauromalus klauberi*
* *Sauromalus slevini*
* *Sauromalus varius*

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:איגואנות
מג"ב צפון

**משמר הגבול מרחב צפון** הוא מחט"ב (מפקדת חטיבה) האחראית על פעילות משמר הגבול באזור צפון מדינת ישראל.

תכליתו לחימה בפשיעה החקלאית, וכן מתן מענה לתרחישי קיצון ביטחוניים בשיתוף פעולה עם כלל גורמי הביטחון וההצלה בגזרת המחוז הצפוני ובפרט ביישובים סמוכי גדר.

## היסטוריה ומבנה
בשנת 1954 הוקם גדוד 3 של מג"ב שמנה שתי פלוגות והיה אחראי על הקטע הצפוני של גבול ישראל–ירדן, ועל גבול הצפון. בשנת 1969 הוקם על בסיס גדוד זה מחט"ב מג"ב צפון. לקראת מלחמת ששת הימים נלקה האחריות על גבול הצפון ממג"ב לצה"ל והושבה לו לקראת מלחמת יום כיפור. במהלך מלחמת ההתשה וקצת לפניה, נלחמו לוחמי מג"ב צפון מפלוגה ז' של מג"ב, שהייתה מופקדת על אזור עמק בית שאן בחדירות רבות של מחבלים שהגיעו לכמות של בין 600 ל-800 תקריות אש בחודש. 

ביולי 1969 הוקמה תחת פלוגה ח' שבגבול ישראל–לבנון יחידת המתנדבים "לוחמי המדינה לספר" (למ"ס) בפיקוד אליהו בן חור. מתנדבי היחידה היו בני 50–75, רובם יוצאי הצבא הבריטי, ארגוני המחתרות וצה"ל. חברי היחידה הוצבו ביישובים בגבול לבנון, ועסקו בשמירה על היישובים, הכשרת מקלטים, תיקון גדרות ועבודות ביצור. היחידה פורקה בדצמבר 1969 לאחר שישה חודשי פעילות.

לאחר מלחמת יום כיפור הוקמה פלוגת מג"ב שקיבלה אחריות ברמת הגולן ופורקה לאחר כמה שנים. במלחמת לבנון הראשונה נכנסו לוחמי מג"ב, לאו דווקא מג"ב צפון ללבנון לסייע בפעילות צה"ל שם, הפיקוד על כוחות מג"ב בלבנון הוטל על מג"ב צפון, כשנסוגה ישראל לרצועת הביטחון הוצאו כוחות מג"ב מלבנון. מג"ב צפון ממשיך לפעול בצפון הארץ עד ימינו. בשנת 2011 פוצל מג"ב חוף ממג"ב צפון וקיבל את האחריות על אזור מישור החוף בצפון הארץ.
[ממוזער|שוטרי מג"ב צפון באירוע [הילולת רבי שמעון בר יוחאי|הילולות הרשב"י בהר מירון]]
שטח האחריות של מג"ב צפון חופף ברובו לשטח מחוז הצפון למעט אזור רמת הגולן. מפקדת מג"ב צפון יושבת בבסיס גן נר, מפקד המרחב הוא קצין בדרגת ניצב משנה.

## יחידות מג"ב צפון
במג"ב צפון כמה יחידות מסוגים שונים המבצעות את פעילות מג"ב בצפון. יחידות מג"ב צפון הן:

## מפקדי מג"ב צפון
### מפקדי גדוד 3

### מפקדי מרחב מג"ב צפון

## גלריה

קובץ:MAGAV TKIVA KAFRIT UNIT.jpg
קובץ:Magav tzafon (1).jpg
קובץ:Magav tzafon (2).jpg
קובץ:Magav tzafon (3).png
קובץ:Magav tzafon (4).jpg
קובץ:Magav tzafon (5).jpg
קובץ:Magav tzafon (6).jpg


## הערות שוליים

צפון
קונולופוס

**קוֹנוֹלוֹפוּס** (שם מדעי: *Conolophus*) הוא סוג של לטאות ממשפחת האיגואניים. סוג זה הוא אנדמי לאיי גלאפגוס.

מקור השם הוא מיוונית עתיקה שבו κώνος (קונוס) משמעותו רכס ו-λοφος lophos גב שמתאר את הרכס שנמצא במרכז גבם של מיני האיגואנות שבסוג זה.

## מינים
בסוג זה שלושה מינים:
* איגואנה מצויצת (*Conolophus subcristatus*)
* איגואנת סנטה פה (*Conolophus pallidus*)
* איגואנה ורודה (*Conolophus marthae*) - מין נדיר שנמצא ב-2009 לאחר שנחשב שנים למין נכחד

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1843
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לאופולד פיטזינגר
קטגוריה:איגואנות
כלב משטרה

[שמאל|ממוזער|200px|כלב משטרה בשירות ה-[FBI]]
[שמאל|ממוזער|200px|יחידת כלבים מסוג [רועה גרמני של משטרת שוודיה]]
**כלב משטרה** הוא כלב שהוכשר במיוחד לצרכים משטרתיים כמו חילוץ, רחרוח אחר חומר נפץ, תפיסה של פושעים ואכיפת חוק כלשהו. הכלבים מופעלים על ידי יחידות כלבנים שהוכשרו במיוחד לאמן ולהפעיל את הכלבים. יחידות אלו מכונות באנגלית "K9" מאחר שצירוף זה נהגה כמו Canine שפירושו "כלביים".

הזנים הנפוצים ביותר של כלבי המשטרה הם רועה גרמני, רועה בלגי, כלב דם, רועה הולנדי ולברדור רטריבר. גזעים מסוימים משמשים לאכיפת סדר חוק ציבורי על ידי איום על חשודים, רדיפה אחר חשודים וכדומה. גם בצבאות יש יחידות כלבנים, ואלו מבצעים תפקידים דומים. עם זאת כל כלב צריך אימון כדי שיהפוך לכלב משטרה פעיל ואינו נולד עם מודעות לביצוע יכולות אלה.

## היסטוריית שילוב כלבים במשטרה
יש הסוברים, כי כלבים שימשו כבר בזורואסטריות לזיהוי זהותו של הנפטר במסגרת טקס  ( "מבט כלב"). באירופה, לפחות מאז ימי הביניים, שלטונות השתמשו בכלבים במסגרת חיפוש אחרי אנשים שהסתתרו מהעונשים שהטילו עליהם אותם השלטונות.

השימוש הראשון בכלבים החל בבריטניה ב-1889 במסגרת חקירת רציחות שנעשו על ידי ג'ק המרטש. בהמשך התרחב השימוש הממוסד, תחילה בצירוף כלבים במשטרת העיר גנט שבבלגיה מאז 1899 אחרי שטרם לכך עזרו למשטרת פריז להשתלט על כנופיות רחוב בעיר. בהמשך השימוש הממוסד התרחב לאוסטרו-הונגריה והאימפריה הגרמנית.

בארץ ישראל רעיון כלבי משטרה הגיע בתקופת המנדט הבריטי מרוי ספייסר, מפקד משטרת המנדט, ששמע עליו בזמן שירותו במושבת קניה משוטרים ששירתו באיחוד דרום אפריקה. עד להגעת משפחת מנצ'ין, שהיו מגדלים כלבים למטרות שמירה, מאוסטריה, הפקודות לכלבים היו באנגלית.

לאחר הקמת מדינת ישראל, באוקטובר 1948 הוקם בית ספר לאילוף כלבים בתחנת המשטרה קריית חיים. עקב שיתוף הפעולה עם משפחת מנצ'ין הפקודות לכלבים בתחילה היו בגרמנית. ב-1949 בית הספר עבר לבית דגן.

## המטרות העיקריות לשימוש בכלב
* חיפוש אחר חשוד, אדם נעדר או חפץ שנעלם.
* איתור חומר נפץ.
* איתור סמים.
* איתור גופות.
* חילוץ ואיתור לכודים מתחת להריסות.
* כלב תקיפה/שמירה.
* כלב תקיפה המסייע במעצר חשודים מסוכנים.

## כלבי משטרה פופולריים
* דוגו ארגנטינו
* רועה גרמני
* רועה הולנדי
* רועה בלגי (מלינואה)
* לברדור רטריבר
* דוברמן פינצ'ר
* ספרינגר ספניאל אנגלי
* כלב דם
* ביגל
* רוטוויילר
* ברנר זננהונד
* אלסקן מלמוט
* צ'או צ'או

## בישראל
[ממוזער|250px|לוחמי ה[ימ"מ (משטרת ישראל) בדיגום מבצעי מלא, עם רובי M4A1 קרבין וכלב משטרה, באימון פריצה והשתלטות]]
בישראל נעשה שימוש צבאי וביטחוני בבעלי חיים לרבות בכלבים הן במשטרת ישראל ומשמר הגבול והן בצה"ל. במשטרה ובמג"ב יש יחידות כלבנים המפעילות כלבי משטרה לצורכי אכיפת חוק, איתור חשודים, רחרוח אחר חומרי נפץ וסמים ומשימות משטרה נוספות. בנוסף אליהן כוללת הימ"מ (היחידה הלאומית המיוחדת ללוחמה בטרור) לוחמים-כלבנים המפעילים כלבי משטרה לצורכי לוחמה בטרור, איתור חשודים ותקיפתם במקרה הצורך. הכלבנים מאומנים ומגודלים בתוך היחידה, ועוברים תהליך מיון, הכשרה ואימון ארוך. הכלבים נתפשים בימ"מ כ"לוחמים על ארבע" וכלבים שנהרגים במהלך פעילות מבצעית נקברים בבית הקברות שבבסיס הימ"מ. יחידת הכלבנים בצה"ל, הנקראת "עוקץ", מפעילה כלבים למשימות שונות בהן חילוץ, ביטחון שוטף ולוחמה בטרור.

## קישורים חיצוניים

*  כלבים במשטרת ישראל, יומני כרמל 1951 (התחלה 1:51), (התחלה 3:25)
* 
* כלב משטרה בצרפת קיבל מדליה, באתר DogsM, 2011

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כלבים בשירות צבאי ומשטרתי
קטגוריה:כלבים והאדם
האם סוואה

ממוזער|פסל האם סוואה, לינשופינג, שוודיה

[ממוזער|פסל האם סוואה, העיר העתיקה, [סטוקהולם, שוודיה]]
**האם סווֶאה** או **האם סבֶאה** (משוודית: Moder Svea) היא דמות נשית המסמלת האנשה של האומה השוודית.

האם סוואה מיוצגת בדרך כלל כלוחמת שאוחזת בחרב ולצידה נמצא אריה. שמה הוא שם פופולרי יחסית בשוודיה והוא נגזר מהביטוי השוודי "של השוודים". זהו סמל פטריוטי שוודי, וההערכה היא שהוא הופיע לראשונה בשנת 1672 בפואמה "Svea Lycksaligheets Triumph" שנכתבה על ידי אנדש ליונסטדט.

דמותה הייתה נפוצה מאוד בספרות ובתרבות השוודית במהלך המאה ה-19. היא אף הופיעה על שטר 5 כתר שוודי למשך כ-70 שנה בסוף המאה ה-19 ועד לאמצע המאה ה-20.

## ראו גם
* דגל שוודיה
* סמל שוודיה
* המנון שוודיה

## קישורים חיצוניים

* פסל האם סוואה בעיר העתיקה, סטוקהולם, שוודיה
* פסל האם סוואה על גג מלון פלאזה, גוטנברג, שוודיה
* פסל האם סוואה בגן זיכרון, לינשופינג, שוודיה

קטגוריה:האנשת מדינות
קטגוריה:שוודיה: סמלים לאומיים
טגו (סוג)

**טֵגו** (שם מדעי: *Tupinambis*) הוא סוג של לטאות ממשפחת הטגואיים. תפוצת הסוג היא בדרום אמריקה וכל המינים הם טורפים.

קיימים בין 4 ל-7 מיני לטאות בסוג זה.

## מינים
* *Tupinambis duseni*
* *Tupinambis longilineus*
* טגו ארגנטינאי (*Tupinambis merianae*)
* *Tupinambis palustris*
* *Tupinambis quadrilineatus*
* *Tupinambis rufescens*
* טגו זהוב (*Tupinambis teguixin*)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנסואה מארי דודין
קטגוריה:טגואיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1803
מחוז סאמרסט (מיין)

**מחוז סאמרסט** (באנגלית: **Somerset County**) הוא מחוז במיין שבארצות הברית. נכון לשנת 2010 האוכלוסייה בו מנתה 52,228 איש. עיר המחוז שלו היא סקאוהיגן. מחוז סאמרסט נוסד ב-1 במרץ 1809 מחלקים ממחוז קנבק ונקרא על שם מחוז סאמרסט באנגליה.

## גאוגרפיה
לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010, שטחו הכללי של מחוז סאמרסט הוא 10,607 קמ"ר, כאשר 10,169.6 קמ"ר (95.88%) הם אדמה והשאר (437.4 קמ"ר; 4.12%) הם מים.

מחוזות סמוכים של ארצות הברית:
# מחוז ארוסטוק - צפון.
# מחוז פנובסקוט - מזרח.
# פיסקטקוויס - מזרח.
# וולדו - דרום-מזרח.
# קנבק - דרום.
# פרנקלין - דרום-מערב.

## דמוגרפיה
על פי המפקד
של שנת 2010, בשנה זו היו בסאמרסט 52,228 אנשים. צפיפות האוכלוסייה הייתה 5.13 איש לקמ"ר.

חלוקת תושבי סאמרסט על פי קבוצות מוצא:
* 20.9% אנגלים.
* 17.7% צרפתים.
* 15.1% אמריקאים.
* 11.5% אירים.
* 8.8% צרפתים-קנדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

סאמרסט
מין טטראפלואידי

**מין טטראפלואידי** או **ארבע-סדרתי** היא הגדרה בתחום הציטוגנטיקה המתייחסת למספר הכרומוזומים במין מסוים, לאחר חלוקה בתהליך המיוזה.

כאשר מדובר במין דיפלואיד, בכל תא בגוף או בצמח יהיו שני העתקים של כל כרומוזום לאחר חלוקה, ולעומת זאת כאשר מדובר במין טטראפלואידי, לאחר החלוקה בכל תא ותא יהיו ארבעה סטים של כל כרומוזום.

ניתן להגדיר כי כל הכפלה של מספר הכרומוזומים, יותר משנים, כלומר 3 ומעלה היא פוליפלואידיה (בעברית: רב-סדרתיות).

קטגוריה:ציטוגנטיקה
אנדריי ווזנסנסקי

**אנדריי ווזנסנסקי** (ברוסית: **Андрей Вознесенский**; 12 במאי 1933 – 1 ביוני 2010) היה משורר רוסי וסובייטי.

## חייו
ווזנסנסקי, יליד מוסקבה, היה בן למהנדס שהתמחה בתחום בניית תחנות כוח הידרואלקטריות. למד בבית הספר במוסקבה וכבר בגיל 14 שלח את שיריו לבוריס פסטרנק. לצד ולדימיר מאיאקובסקי ווזנסנסקי ראה בו את מורו בשירה. הקשר ביניהם נמשך לאורך שנים. בשנת 1957 אנדריי ווזנסנסקי סיים את לימודיו במכון לאדריכלות במוסקבה והוסמך לאדריכל. 

בשנת 1958 פורסם ספר שיריו הראשון שזכה לתגובה צוננת מהשלטונות. עורך הספר פוטר מעבודתו ואף נשקל לגנוז את כל הספרים שהודפסו. ווזנסנסקי כמו בלה אחמדולינה ויבגני יבטושנקו קיבל יחס צונן מהשלטונות גם בהמשך. בשנת 1963, במהלך פגישת ניקיטה חרושצ'וב עם נציגי אנשי התרבות הסובייטי, ווזנסנסקי הוצג כאויב וכרושצ'וב אף איים שיגרש את ווזנסנסקי מהמדינה. למרות יחס זה, ווזנסנסקי קיבל אישורים לצאת מגבולות המדינה באופן תדיר, אך הוא לא היה רשאי להופיע עם שיריו בארצות הברית. במהלך נסיעות אלו הוא התיידד עם ארתור מילר ואלן גינסברג.

בשנת 1963 ווזנסנסקי כתב שיר שהוקדש לחייו של ולדימיר לנין בזמן גלותו בצרפת. בשנת 1964 הוא התחתן עם זויה בוגוסלבסקי והם היו נשואים עד יום מותו. קובץ שירים שהוא כתב בשנת 1965 היה בסיס להצגה מוצלחת בתיאטרון טגנקה בשנת 1965. במהלך שנות ה-60 הוא הרבה להופיע עם שיריו במוזיאון הפוליטכני במוסקבה.

בשנות ה-70, ווזנסנסקי פרסם מספר ספרים עם שיריו החדשים, הופיע הרבה בטלוויזיה ובשנת 1978 הוענק לו פרס ברית המועצות. אומנם כבר באותה שנה ווזנסנסקי השתתף באלמנך "מטרופול" שיצאה לאור בצרפת ללא ידיעת השלטונות.

במשך שנים ווזנסנסקי כתב מילים לשירים פופולריים של מלחינים שונים. הוא שיתף פעולה עם ריימונד פאולס וזמרת ידוע אלה פוגצ'ובה.

על בסיס שיריו נכתבה אופרת רוק הראשונה בברית המועצות שהועלתה על הבמה על ידי מארק זכרוב בשנת 1981 ומוצגת עד היום.

בשנות ה-80 המשורר החל לכתוב פרוזה והוצאו לאור מספר ספריו. בשנת 1983 ווזנסנסקי כאדריכל היה שותף לתכנון אנדרטה לכבוד 200 שנים לידידות בין רוסיה ובין גאורגיה.

בשנים אחרונות המשורר היה חולה מאוד אך המשיך לכתוב שירה. ווזנסנסקי נפטר בשנת 2010 בפרדלקינו (שלאחר מכן אוחדה עם מוסקבה) משבץ מוחי ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

במשך מספר שנים ווזנסנסקי היה מארגן מפגשים חצי שנתיים לזכר מורו בוריס פסטרנק.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* יצירות של אנדריי ווזנסנסקי
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:משוררים רוסים
קטגוריה:משוררים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1933
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2010
Battlefield 2: Modern Combat

**Battlefield 2: Modern Combat** הוא משחק וידאו מסוגת יריות בגוף ראשון שפותח על ידי EA Digital Illusions CE והופץ על ידי Electronic Arts. המשחק יצא לפלטפורמות הפלייסטיישן 2 וה-Xbox בתאריכים ה-24 באוקטובר 2005 (ל-צפון אמריקה), ה-18 בנובמבר 2005 (ל-אירופה), ה-26 בינואר 2006 (ל-יפן), לפלטפורמת ה-Xbox 360 בתאריכים ה-11 באפריל 2006 (ל-צפון אמריקה), ה-13 באפריל 2006 (ל-אירופה), ה-27 באפריל 2006 (ליפן). המשחק יצא לפלטפורמות הפלייסטיישן 2, ה-Xbox, וה-Xbox 360 ולא יצא כמו רוב המשחקים ל-Microsoft Windows. המשחק הוא השביעי בסדרת Battlefield.

## עלילה
המשחק מתמקד במלחמה בדיונית בין כוחות נאט"ו ובין סין שמתרחשת בקזחסטן. כאשר התקשורת בשני הצדדים מאשימה אחד את השני בפשעי מלחמה, השחקן נלחם בשביל שני הצדדים. כאשר הקרב נגמר, מתברר כי ארגון טרור הנקרא "הדגלים השרופים" אחראי להטעיית נאט"ו וסין לגבי פשעי המלחמה. הצד המנצח חייב להפסיק את המלחמה, "מפקד 31", משיק שלושה טילים גרעיניים בארצות הברית, אירופה וסין. מה שמסתבר שהצדדים לא היו צריכים להילחם מההתחלה ולגלות מה הסיבה לכך בלי מלחמה. במהלך קרב אינטנסיבי, השקות ICBM נעצרות ומפקד 31 נהרג.

## מצב מרובה משתתפים
המשחק במצב מרובה משתתפים שונה לגמרי מהפרסום של המשחק, יש לו רק שני מצבים, "כיבוש" ו"תפוס את הדגל". שני המצבים תומכים בשרתים של עד 24 שחקנים.

כמו שהמשחק עצמו במצב שחקן יחיד, האינטרנט משפיע על מהירות הרצת המשחק, טעינת שלבים וכו'. השחקנים במשחק יכולים לבחור באיזה קבוצה הם רוצים להיות, אשר אפשר להיות או נאט"ו (האירופאי) נגד סין, או נאט"ו (האמריקאי) נגד MEC. יש מבחר גדול של מפות במצב "כיבוש" שבקרבות מרובות ועם מספר משתתפים גבוהה המשחק יוצר הנאה מרובה. עם זאת, המצב של "תפוס את הדגל" יש מספר מצומצם של מפות.

### מצב כיבוש
במצב כיבוש, המטרה היא ללכוד את רוב הדגלים הפזורים ברחבי המפה. ישנם שני "דלפקים" המראים את הדגלים שנותרו בכל צד. כאשר קבוצה מסוימת מסיימת לכבוש את כל הדגלים, אז הקבוצה מנצחת. אם יש רק שחקן אחד מקבוצה מסוימת בחיים, וכל הדגלים נכבשו מהקבוצה השנייה, למספר הדגלים של הקבוצה של אותו השחקן, תהיה ירידה מהירה עד שהשחקן יהרג או יכבוש את הדגלים לבד. אם שני הצדדים נמצאים במספר שווה של דגלים, הניקוד של הקבוצה לא יקטן, אלא אם כן חבר צוות אחד מת.

### מצב "תפוס את הדגל"
במצב "תפוס את הדגל", על השחקנים לתפוס את הדגל של הקבוצה האויבת שנמצא בבסיס שלהם, ולאחר לקיחת הדגל, להביא אותו לבסיס של אותה הקבוצה שלקחה את הדגל, אך חשוב גם לשמור על הדגל של הקבוצה עצמה, כדי שלא יילקח על ידי הקבוצה השנייה.
## ציונים

## ראו גם
*Call of Duty 4
*Counter-Strike: Global Offensive
*Among Us

## קישורים חיצוניים
*הדף של המשחק בוויקיפדיה של סדרת המשחק Battlefield 
*הדף של המשחק באתר של EA 

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2005
קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף ראשון)
קטגוריה:משחקי רשת
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 2
קטגוריה:Battlefield
קטגוריה:משחקי Xbox 360
קטגוריה:משחקי אקס בוקס
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בשוודיה
אילן (פירושונים)

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בצמחים
Battlefield: Bad Company

**Battlefield: Bad Company** הוא משחק וידאו מסוגת יריות בגוף ראשון שפותח על ידי EA Digital Illusions CE והופץ על ידי Electronic Arts. המשחק יצא לפלטפורמות ה-PlayStation 3 וה-Xbox 360 בתאריך ה-23 ביוני 2008 (ל-צפון אמריקה) ותאריך ה-26 ביוני 2008 (ל-אירופה). המשחק הוא המשחק הראשון בסדרת Battlefield שיצא עם מנוע ה-Frostbite. המשחק הוא השנים עשר בסדרת Battlefield.

## משחקיות
במשחק Battlefield: Bad Company, שחקנים יכולים להחזיק נשק עיקרי אחד עם נשק משני, ועם סכין קומנדו, רימונים וחומרי נפץ אחרים. שחקנים במשחק יתחילו עם 100 HP (כמות חיים של 100), שהוא מופחת על ידי פגיעות. שחקנים פצועים יכולים להחלים באמצעות מזרק אוטומטי בשם "LIFE-2". הסביבה היא כמעט הריסה לחלוטין, אבל כדורים לא יכולים לעבור את רוב הקירות. המערכת עושה שימוש שמחשבון שמחשב את מספר התחמושת שנשארה לשחקן, שנקרא HUD, ושחקנים יכולים גם לתקן כלי רכב אלא אם הם לא הרוסים לגמרי. תקיפות אוויריות ומרגמות יכולים להשפיע ברמה גבוהה מאוד.

במשחק Battlefield: Bad Company, יש מבחר גדול של כלי רכב צבאיים, מכל אחד משלושת המקומות בכל רכב שיכולים להיות מנוצלים על ידי השחקן. טנקים, כלי רכב קרביים של חי"ר (חיל רגלי), מכוניות משוריינות, מסוקי תקיפה, ספינות סיור, מערכת נשק נגד מטוסים ועוד.

400px|ממוזער|ימין|השחקן מסוגל להשתמש בנשק שלו כדי להרוס אזורים מסוימים ולקחת את מחסה הצלפים

## ציונים

## ראו גם
*Battlefield: Bad Company 2
*Battlefield 3
*Half-Life 2

## קישורים חיצוניים

*הדף של המשחק 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2008
קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף ראשון)
קטגוריה:משחקי רשת
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 3
קטגוריה:Battlefield
קטגוריה:משחקי Xbox 360
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בשוודיה
קטגוריה:משחקי יריות טקטיים
לטאות מקרינות

**לטאות מקרינות** (שם מדעי: Phrynosomatidae) היא משפחה של לטאות הנפוצה מפנמה עד לדרום קנדה. רבים מבני המשפחה מותאמים לחיים בתנאי מדבר חולי, אך מינים אחרים במשפחה חיים על גבי סלעים, קצות יערות גשם ובערבות שונות. משפחה זו כוללת כ-160 מינים.

## מיון
במשפחה ישנם עשרה סוגים:
*סוג ומין יחיד לטאת זנב הזברה (Callisaurus draconoides)
*סוג ומין יחיד לטאה חסרת-אוזן גדולה (Cophosaurus texanus)
*לטאה חסרת-אוזן (Holbrookia)
*לטאת סלע קליפורנית (Petrosaurus)
*איגואנית מקרינה (Phrynosoma)
*Sator
*סְקֵלוֹפּוֹרוּס (Sceloporus)
*אומה (Uma)
*לטאת עצים (Urosaurus)
*אוטה (Uta) - בה לטאה מוכתמת-צד

## גלריה

קובץ:Reptile tx usa.jpg|Cophosaurus texanus
קובץ:ZebraTailed-Lizard-640px.jpg|לטאת זנב הזברה
קובץ:Uta4.jpg|לטאה מכותמת-צד
קובץ:Phrynosoma coronatum.jpg|Phrynosoma coronatum
קובץ:Grand Canyon Nat. Park Desert Spiny Lizard (Sceloporus magister) 3411.jpg|Sceloporus magister


## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לאופולד פיטזינגר
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1843