בולאופתלמוס פקטינירוסטריס

ממוזער|טקסט=בולאופתלמוס פקטינירוסטריס בקפיצה|בולאופתלמוס פקטינירוסטריס בקפיצה
ממוזער|טקסט=בולאופתלמוס פקטינירוסטריס שוכב במישור בוצי, לידו יש סרטן קטן|בולאופתלמוס פקטינירוסטריס בסביבתו הטבעית
**בולאופתלמוס פקטינירוסטריס** (שם מדעי: *Boleophthalmus pectinirostris*), הידוע גם בכינויו **יבשתן מנוקד כחול גדול**, הוא מין של יבשתן שמקורו בצפון-מערב האוקיינוס השקט. ניתן למצוא אותו לאורך קווי החוף של יפן, מזרח סין, סומטרה (אינדונזיה), מלזיה, טייוואן וקוריאה.

## תיאור
פרטי הבולאופתלמוס פקטינירוסטריס מתאפיינים בעיקר בצבע ירקרק-אפור, עם כתמים כחולים בולטים על גופם, כולל על הסנפירים ועל העור שמתחת לעיניהם.

### אנטומיה
#### [[אפידרמיס]]
הבולאופתלמוס פקטינירוסטריס הוא דו-חי (אמפיבי), ונושם דרך האפידרמיס שלו, בתהליך המכונה נשימה עורית. מחקר שבחן פריטים מג'אולנאם-דו, דרום קוריאה, מצא כי האפידרמיס של בולאופתלמוס פקטינירוסטריס מורכב משלוש שכבות. השכבה החיצונית מורכבת מתאים שטוחים ומצולעים, בתוך בין אחת עד לשמונה שכבות של תאים. התאים הקטנים הם 5-7 מיקרומטר על 5–8 מיקרומטר, מסודרים בשורות סדירות וקומפקטיות באזור החיצוני ביותר של השכבה, בעיקר באפידרמיס של הלסת והסנפיר. תאי ריר גדולים יותר מפוזרים בכל אזורי האפידרמיס למעט הסנפירים ודיסק היניקה, הממוקמים בין בליטות עוריות.

השכבה האמצעית מורכבת משכבות של תאים קטנים ותאים גדולים יותר המכונים תאים נפוחים בעלי חלולית גדולה. בעוד שלדגים אחרים הנושמים אוויר יש שכבות ביניים עבות יותר עם תאים קולטי חמצן, לחברי המין *בולאופתלמוס* יש מבנה תאים פשוט ונפוח המונע התייבשות בזמן הליכה על היבשה. מספר השכבות נע בין 1 ל-15. השכבה הפנימית ביותר היא השכבה הנבטית (stratus germinativum), והיא מורכבת משכבה אחת של תאים בסיסיים אפיתלים ועמודיים בהכללה. עובי האפידרמיס תלוי במידה רבה בעובי השכבה האמצעית, והוא בדרך כלל עבה בגוף ודק בסנפירים.

#### בליטות עוריות
לבולאופתלמוס פקטינירוסטריס יש בליטות עוריות בנקודה הגבוהה ביותר של הקשקשים בגופו, למעט היכן שממוקמים הסנפירים ודיסק היניקה. הגובה הממוצע של הבליטות נע בין 82 ל-391 מיקרומטר ומשקלם הממוצע נע בין 172 ל-485 מיקרומטר. פיזור הבליטות נע בין 0 ל-6 למילימטר. האפידרמיס דק מאוד בבליטות אלו, כך שהשכבה הנבטית קרובה מאוד לחיצוניות.

#### כלי דם
לבולאופתלמוס פקטינירוסטריס יש כלי דם ונימים עוריים בבליטות העוריות שלו ממש מתחת לשכבת תאי הבסיס הפנימית.

## סיווג (טקסונומיה)
### מונחים
שמו הגנרי של הבולאופתלמוס פקטינירוסטריס נגזר ממיקום עיניו של הדג, אשר יכולות להיות מורמות מעל גובה ארובת העין שלהם. השם נגזר מהמילים היווניות *bole* (נפלט) ו-*ophthalmon* (עין). הכינוי הסגולי הוא תצורה לטינית המורכבת מהמילים *pecten* ('מסרק, מגרפה') ו-*rostrum* ('מקור'), וסביר להניח שהיא מתייחסת לשיניים החותכות בלסת התחתונה של הדג, בהן הוא משתמש כדי לגרד את מזונו מפני השטח כשהוא על היבשה.
ממוזער|טקסט=בולאופתלמוס פקטינירוסטריס שוכב. התמונה מצולמת מצידו ומראה איך העיניים שלו קופצות כביכול מעל לראשו.|מיקום העיניים של הזן

### תולדות הגזע
ניתוח פילוגנטי של בולאופתלמוס פקטינירוסטריס שנערך בשנת 2014 מצא כי המין עשוי למעשה לכלול לפחות שני מינים מסתוריים כחלק ממכלול מינים: אחד יליד ים סין הדרומי והמזרחי ים סין הדרומי, והאחר מקורו במצר מלאקה צפונה לטייוואן.

## בית גידול ותפוצה
[ממוזער|יבשן מנוקד כחול גדול במים רדודים על קו החוף של [ים אריאקה בסאגה, מחוז סאגה, יפן]]
ניתן למצוא *את ה-בולאופתלמוס פקטינירוסטריס* במערב ובמזרח מלזיה, סומטרה (אינדונזיה), סין, טייוואן, קוריאה ויפן. הוא חי בשפכי נהרות טרופיים וסובטרופיים חמים. כמין איריהליני, הוא יכול לשרוד גם במגוון רחב של רמות מליחות - משמע, גם במים מתוקים אך גם במלוחים. הוא מעדיף אזורים בוציים ליד שפכי נהרות ומנגרובים, שם קל יותר להתחפר. נוכחות הזן במלזיה ובסומטרה אושרה בשנת 2009, שם הוא מזוהה עם *Boleophthalmus boddarti*. לפני שנת 2009, הפרטים באזור זוהו בטעות כ-*Boleophthalmus dussumieri*, מין נוסף באותה משפחה הקשור גם ל-*B. boddarti* וגם *ל-B. pectiniriostris*.

## התנהגות
### נְבִירָה
כמו יבשתנים נוספים, הבולאופתלמוס פקטינירוסטריס מסוגל לנוע על היבשה, תוך שימוש בסנפירי החזה והאגן שלו כדי לטפס על פני שטחי בוץ בבית הגידול שלו בשעת שפל. בעזרת זנבו, הוא יכול גם לקפוץ על פני הקרקע כדי לנוע מהר יותר. במהלך הגאות, בלילה, או כאשר טורפיו באזור, הדג נסוג למאורה, שנחפרה לעומק של  מתחת לפני השטח, והופך לפעיל שוב במהלך היום או כאשר האיום חלף.&#x5B; *<span title="This claim needs references to reliable sources. (February 2023)">דרוש ציטוט</span>* &#x5D;

*הבולאופתלמוס פקטינירוסטריס* משתמשים בפיהם כדי להזיז אדמה ולתחזק את מחילותיהם, ובכך מגדילים את שטח הפנים של המשקעים על פני הקרקע ומחמצנים את שכבות המשקע העמוקות יותר. מחילות של הבולאופתלמוס פקטינירוסטריס שנבדקו במערכות אקולוגיות של מנגרובים בפנדנסארי ברבס, ג'אווה המרכזית, נצפו בקוטר של  באזורי שטחי הבוץ ו באזורי מנגרובים. המחילות זוהו כשייכות לבני המין על ידי העקבות שהותירו סנפיריהם.

*הבולאופתלמוס פקטינירוסטריס* במפרץ פונינג, פוג'יאן, סין, גם בונה קירות בוץ סביב פתח מחילותיו בחורף, ויוצר בריכה רדודה עם דופן גבוהה השומרת על טמפרטורה קבועה, על אוכלוסיית מיקרופיטובנטוס (למשל, דיאטומים) למזון, מונעת כניסת דגים אחרים ומונעת מהגאות והשפל להזיז את המשקעים מסביב ובתוך מחילותיהם.

### טריטוריאליזם
יבשנים כחולים מנוקדים גדולים הם טריטוריאליים, והזכרים יילחמו עם פריטים אחרים על גישה למחילות ובמהלך עונת הרבייה, הם מסמנים על תוקפנותם על ידי הרמת סנפירי הגב הגדולים שלהם. ידוע שהמין מתחרה גם עם סרטן הבוץ היפני (*Macrophthalmus japonicus*) על מזון במקומות שבהם שני המינים נמצאים.&#x5B; *<span title="This claim needs references to reliable sources. (February 2023)">דרוש ציטוט</span>* &#x5D;

### תזונה
פרטי הבולאופתלמוס פקטינירוסטריס הם אוכלי עשב. בזמן שפל, הם עוזבים את המחילות שלהם כדי לרעות דיאטומיטים על פני השטח.

## מערכות יחסים עם בני אדם
### שימוש קולינרי
*לבולאופתלמוס פקטינירוסטריס* חשיבות קולינרית ביפן, והוא נדוג באזורים שבהם המין שופע במיוחד, כגון ים אריאקה וים יאצושירו במחוז סאגה ומחוז קומאמוטו באי קיושו. סגנון בישול הדג המקומי כרוך בצלייה וציפויו בשלמותו על גחלים.

### דַיִג
*הבולאופתלמוס פקטינירוסטריס* נלכד בדרך כלל באמצעות חוט או במלכודת. שיטת החוט, המכונה *מוטסוקאקה*, היא שיטה יוצאת דופן שפותחה ביפן הדומה לדיג בזבובים, ומתבצעת בשפל באמצעות חכה ארוכה, קרס דמוי צלצל הנתפס בעור הדג, ומזחלת עץ בשם *אושיטה*, המשמשת לשיט אל מישורי הגאות והשפל ולתמיכה עצמית, מכיוון שפני המישורים רכים מדי לעמידה עליהם. דרך חלופית לתפיסת דגי בוץ כחולים מנוקדים גדולים היא באמצעות מלכודות ארוכות עשויות במבוק חלול, אשר מוחדרות לתוך מישור הגאות ולוכדות את הדגים לאחר שהם נכנסים.

### סטטוס ושימור
כמין שחי על חוף הים, *בולאופתלמוס פקטינירוסטריס* פגיע לזיהום מים ולדיג יתר, ובעבר האוכלוסייה הייתה בירידה משנת 1970 בערך עקב גורמים אלה. עם זאת, סקירת האוכלוסיות בים אריאקה ויטסושירו שנערכו בשנת 2013 מצאו שמספרם של המינים גדל ביותר מפי שמונה מאז הסקר הקודם, שנערך 16 שנים קודם לכן. התאוששותו של *בולאופתלמוס פקטינירוסטריס* נחשבת כתוצאת השיפור באיכות המים, הדיג מופחת של המין עקב ביקוש נמוך יותר, ויישום אמצעי שימור נוספים. ייתכן שרצף של חורפים מתונים גם תרמה לגידול האוכלוסייה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:יבשתנים