open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קולג' בלויט

**קולג' בלויט** (באנגלית: **Beloit College**) הוא קולג' פרטי שנוסד בבלויט בוויסקונסין בשנת 1846. כיום לומדים בקולג' כ-1,300 תלמידים מארצות הברית ומחוץ לה. בלויט קולג' הוא הקולג' הראשון שנוסד בוויסקונסין. הקולג' נפתח ב-1847, והתארים הראשונים ניתנו ב-1851.

הקולג' ידוע בפקולטות הגאולוגיה והאנתרופולוגיה שלו.

## היסטוריה

הנשיא הראשון של בלויט היה ארון לוסיוס צ'ייפין, בוגר אוניברסיטת ייל. הוא עבד כנשיא בלויט מדצמבר 1849 עד 1886. תחת ניהולו הקולג' קיבל מוניטין של השגה אקדמאית וניסויים בתוכנית הלימודים שלו. הקולג' נותר קטן למשך כמעט כל המאה הראשונה מאז יסודו, עם כמעט 1,000 תלמידים.

## היום

* מיקום: בלויט, ויסקונסין, ארצות הברית.
* מספר תלמידים: 1,275 (נכון לשנת 2021)
* מספר מורים: 94.
* הקמיע של בלויט הוא פיראט, אך בכול המסמכים הרשמיים מתנוסס קמיע של צב.
בקולג' ניתן ללמוד תחומים שונים במדעי הרוח והחברה כגון אנתרופולוגיה, מנהל עסקים, כלכלה, פסיכולוגיה, סוציולוגיה, מדעי המדינה, משפטים, פילוסופיה ועוד. כמו כן, נלמדים מקצועות מדעיים כגון מדעי המחשב, מדעי המידע, כימיה וביולוגיה. מתקיימת גם תוכנית ללימודי הנדסה.

## בוגרים ידועים
בין בוגריו הידועים של קולג' בלויט נכללים:

* רוי צ'פמן אנדרוס - חוקר והרפתקן (נטען שעל פי אישיותו נבנתה דמותו של אינדיאנה ג'ונס).
* זיינב אל-חוואג'ה - פעילת זכויות אדם
* מורטון רו (שם העט של טוד סטראסר) - סופר
* אמה בול - סופרת המדע הבדיוני והפנטזיה ומחברת מלחמה למען האלונים, 
* אדוארד בורק - פוליטיקאי
*רוברט לי מוריס
*ג'ים זוורג
*לורין נידיקר

## קישורים חיצוניים

* 

* דגלי המדינות של הסטודנטים מחוץ לארצות הברית, באתר הקולג'
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:ויסקונסין: חינוך
קטגוריה:ויסקונסין: מבנים
ג'יימס פרנק

**ג'יימס פרנק** (26 באוגוסט 1882 – 21 במאי 1964) היה פיזיקאי גרמני-יהודי, שזכה בפרס נובל לפיזיקה.

## השכלה ופעילות
ג'יימס פרנק נולד כבנם הבכור של רבקה ויעקב, בנקאי, בהמבורג שבגרמניה.

פרנק סיים את עבודת הדוקטורט שלו בשנת 1906 באוניברסיטת הומבולדט שבברלין בה הוא למד ולימד עד לשנת 1918. ב-1914 התנדב לצבא הגרמני כדי להשתתף במלחמת העולם הראשונה וב-1915 הועלה לדרגת לוטננט וקיבל אות צלב הברזל, דרגה ראשונה. לאחר המלחמה, התמנה לראש תחום פיזיקה במכון קיסר וילהלם בברלין. בשנת 1920 התמנה לראש המכון לפיזיקה ניסויית באוניברסיטת גטינגן, גרמניה. באותה התקופה עבד עם מקס בורן. בשנת 1925 קיבל פרס נובל לפיזיקה על גילוי החוקים השולטים בפגיעה של אלקטרון באטום, יחד עם גוסטב הרץ, שותפו לעבודה זו. העבודה בוצעה ברובה בשנים 1912–1914 וכללה בין היתר את ניסוי פרנק-הרץ, המהווה שלב חשוב בהוכחת מודל האטום של בוהר.

עם עליית הנאצים לשלטון, ופיטורי המורים היהודים, סירב לנצל את האפשרות להמשיך לעבוד בגרמניה על סמך שירותו בצבא הגרמני והיגר לארצות הברית. תחילה עבד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס ולאחר מכן באוניברסיטת שיקגו. פרנק השתתף באופן פעיל בפרויקט מנהטן.
חיבר את דו"ח פרנק על הבעיות בשימוש בפצצת אטום לצרכים צבאיים.
בשנת 1953 הגיע לגרמניה לצורך קבלת אזרחות כבוד של העיר גטינגן.
מדליות ופרסים נוספים בהם זכה: 1951 - מדליית מקס פלאנק של ארגון הפיזיקאים הגרמני, 1955 - פרס רומפורד של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. חבר בחברה המלכותית של לונדון מאז 1964.

נישא ב-1911 לאינגריד לבית יוזפסון. לשניים נולדו שתי בנות. ב-1942 נפטרה אינגריד, וב-1946 נישא פרנק לפיזיקאית הרתה ספונר.

ג'יימס פרנק נפטר במהלך ביקור בגטינגן ונטמן בבית עלמין בהמבורג.

## לקריאה נוספת
* אמיל פוירשטיין, **יהודים מפורסמים במדע**, 1956. עמ' 241–247.

## קישורים חיצוניים

* ג’יימס פרנק, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:יהודים מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:יהודים בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:פיזיקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:סגל אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:יהודים עובדי פרויקט מנהטן
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:גרמנים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:זוכי מדליית מקס פלאנק
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1882
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1964
גוצ'ה ציציאשווילי

**גוצ'ה ציציאשווילי** (בגאורגית: **გოჩა ციციაშვილი**; נולד ב-7 בנובמבר 1973) הוא מתאבק ישראלי, אלוף העולם בהיאבקות בסגנון יווני-רומי עד משקל 84 ק"ג בשנת 2003.

## ביוגרפיה
ציציאשווילי נולד בגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה) ועלה לישראל בשנת 1994, באותה השנה הוא זכה במדליית כסף באליפות אירופה שנערכה באתונה. שנה לאחר מכן, בשנת 1995, הוא זכה במדליית הכסף באליפות העולם באטלנטה ובמדליית ארד באליפות אירופה. בשנת 1996 הוא השתתף באולימפיאדת אטלנטה, והגיע למקום החמישי. באותה שנה קיבל גם מדליית ארד באליפות אירופה. ובשנת 1998 הוא זכה במקום הרביעי באליפות העולם. בשנת 2000 השתתף ציציאשווילי באולימפיאדת סידני, והגיע למקום השישי. אולם שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 2003 הוא זכה במדליית הזהב באליפות העולם שנערכה בקרטיי שבצרפת.

לאולימפיאדת אתונה (2004) הגיע ציציאשווילי כאלוף העולם ולכן סומן כבעל סיכוי רב למדליה, אלא שגוצ'ה נכנע לאלוף אירופה דאז, אלכסיי מישין, 0:3, ולא הצליח להעפיל לשלב רבע הגמר. מיד לאחר מכן הוא הודיע על פרישה.

רבים ממשפחתו של ציציאשווילי הם מתאבקים: בן דודו יעקב מנשרוב וגיסו הנרי פפיאשווילי.

נכון ל-2008 משמש ציציאשווילי כמאמן נבחרת ישראל בהיאבקות.

## קישורים חיצוניים

* גוצ'ה ציציאשווילי - פרופיל וסטטיסטיקות, במסד הנתונים להיאבקות בינלאומית
* הקונגרס העולמי ליהודי גאורגיה מעניק מאה אלף שקל לגוצ'ה בגין זכייתו בתואר אלוף העולם  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתאבקים בסגנון יווני-רומי
קטגוריה:מתאבקים ישראלים
קטגוריה:אלופי עולם ישראלים
קטגוריה:אלופי עולם יהודים
קטגוריה:מתאבקים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:מתאבקים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:מתאבקים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים ילידי גאורגיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
טוהו

חברת **טוהו** (**東宝株式会社**; ברומאג'י: **Tōhō Kabushiki-gaisha**) היא אולפן קולנוע יפני. מרכזה נמצא בצ'ייודה, רובע של טוקיו. החברה ידועה במערב בעיקר בזכות הסרטים של אקירה קורוסאווה, ובזכות הסרטים של סטודיו ג'יבלי, שמופצים באמצעות טוהו. היצירה המפורסמת ביותר של האולפנים במערב היא גודזילה.

## היסטוריה
טוהו הוקמה על ידי חברת הרכבות היפנית הפרטית האנקיו בשנת 1932, בשם "חברת התיאטרון טוקיו טאקאראזוקה" (東京宝塚劇場株式会社). החברה ניהלה רבים מתיאטרוני הקבוקי בטוקיו.

לאחר שייצאו בהצלחה מספר סרטים לארצות הברית במהלך שנות החמישים, פתחה החברה בית קולנוע בלוס אנג'לס, כדי להציג את סרטיה מבלי למכור אותם למפיץ אחר. בית הקולנוע היה ידוע כקולנוע טוהו מסוף שנות השישים עד שנות השבעים. http://cinematreasures.org/theater/2293/
לחברה היה קולנוע גם בסן פרנסיסקו, ובשנת 1963 היא פתחה בית קולנוע נוסף בניו יורק.

## סרטים מרכזיים שהחברה הפיקה או הפיצה

## סדרות [[אנימה (הנפשה)|אנימה]]
* בל וסבסטיאן (1981-1982)
* הימים של מידורי (2004)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:קולנוע ביפן
קטגוריה:חברות יפניות להפקת סרטים
קטגוריה:מותגים יפניים
פודינג יורקשייר

ממוזער|שמאל|220px|מאפי פודינג יורקשייר מוכנים
[ממוזער|שמאל|220px|פודינג יורקשייר כחלק מארוחת [צלי יום ראשון]]
[ממוזער|שמאל|220px|פודינג יורקשייר כ[קערה לרוטב בשר, נקניקיות, מחית ואפונה]]
**פודינג יורקשייר** הוא מאפה עשוי בלילה מהמטבח הבריטי. הוא מוגש לצד רוסטביף או מנות אחרות הכוללות רוטב בשר עשיר, ונלווה באופן מסורתי לארוחת צלי יום ראשון. המנה אהודה מאוד בכל רחבי הממלכה המאוחדת.

## היסטוריה
המנה מוגשת באופן מסורתי עם צלי יום ראשון ולעיתים מוגש כמנה נפרדת לפני מנת הבשר העיקרית. אכילתו כמנת פתיחה נפוצה עדיין ביורקשייר. כשהוא נאכל כמנת פתיחה בדרך כלל מצורף לו רוטב בשר ובצל. רוטב הבשר נחשב בעיני רבים כליווי חיוני לפודינג יורקשייר. מקור המנהג בתקופות עוני, בהן אכילת מנה משביעה כפודינג יורקשייר קודם לבשר עודדה הסתפקות בכמות קטנה יותר של בשר. כיוון שרוטב הבשר העשיר משומן הצלי הוגש עם הפודינג במנה הראשונה, לעיתים קרובות הוגשו פטרוזיליה או רוטב בשמל עם המנה העיקרית ומנת הירקות.

## הכנה
להכנת פודינג יורקשייר שופכים את הבלילה לתוך תבנית שקעים משומנת שחוממה קודם לכן עד שהשמן שבה לוהט, ואפיית המאפים בחום גבוה עד שיתפחו. בעבר אפו אותו בתבנית גדולה תחת הצלי כדי לקלוט את טפטופי השומן, או באותה תבנית בה נצלה קודם לכן הבשר כדי לעשות שימוש בשומן הבשר שנותר בכלי. כיום מקובל להשתמש בתבנית שקעים, כמו לאפיית מאפינס.

ניתן להקפיא פודינג יורקשייר כשהוא עטוף במהודק, ולהפשירו לפי הצורך. כיום נפוצות גם יחידות אישיות שלו (שנאפו בתבנית לחמנייה) המשווקות כמוצר קפוא.

## גיוונים
כאשר אופים את המאכל עם נקניקיות בתוכו הוא מכונה "קרפדה במאורה". בתפריטי הפאבים המאפה משמש כקערה, בה מגישים מגוון מילויים. ניתן להשתמש במאפה גם כמאכל מתוק, במילוי ריבה, סירופ זהוב, סוכר או שמנת.
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הבריטי
קטגוריה:מאפים
המוקד להגנת הפרט

**המוקד להגנת הפרט מיסודה של ד"ר [[לוטה זלצברגר]]** הוא ארגון זכויות אדם שפועל בקרב הפלסטינים החיים ביהודה, שומרון וחבל עזה ובמזרח ירושלים.

## הקמה ופעילות
[שמאל|thumb|150px|[לוגו המוקד]]
המוקד הוקם בשנת 1988 על ידי ד"ר לוטה זלצברגר, על רקע אירועי האינתיפאדה הראשונה. בעת הקמתו נועד הארגון לטפל בפלסטינים שהתלוננו כנגד "מדיניות העצמות השבורות", ונקרא אז "המוקד לתלונות נפגעי אלימות". משהחלו פלסטינים תושבי יהודה, ושומרון וחבל עזה וכן תושבי מזרח ירושלים לפנות למוקד, הרחיב הארגון את טווח הטיפול וכלל טיפול בזכויות כלואים, תושבוּת בירושלים ובשטחים, הגבלות על חופש התנועה, טענות על אלימות יתר מצד כוחות הביטחון ומתנחלים, התנגדות להריסת בתי מחבלים וכדומה.

לאחר קבלת התלונה פונה המוקד לרשויות השונות (בהן המנהל האזרחי, הפרקליטות הצבאית, פרקליטות המדינה ומשרדי ממשלה שונים) ומגיש תביעות לבתי-המשפט ועתירות לבית המשפט העליון, לא פעם בשיתוף עם ארגונים אחרים, לרבות עדאלה, האגודה לזכויות האזרח, רופאים לזכויות אדם ועוד. המוקד גם פעל לשינוי מדיניות וחקיקה במטרה להביא לשינוי הסטנדרטים של זכויות האדם ביהודה, שומרון וחבל עזה ובמזרח ירושלים.

הארגון עותר למען שיפור תנאי מאסרם של אסירים ביטחוניים, בהם קטינים, נותן סעד לבני משפחותיהם, והגיש עשרות עתירות לבג"ץ נגד הריסת בתי מחבלים.

על פי נתוני הארגון, מאז הקמתו טופלו עשרות אלפי פניות של פלסטינים בתחומים שונים. בין הפניות בהן טיפל עסק המוקד גם בסוגיית מתקן 1391 אשר עתר להפסקת פעילותו.

משרד האסירים ברשות הפלסטינית מפנה מחבלים ומשפחות מחבלים, מיד לאחר ביצוע פיגוע, לקבלת סיוע מהארגון.

## מבנה הארגון
נכון ל-2019 מנכ"לית הארגון היא ג'סיקה מונטל והיו"ר הוא פרופ' יוסף שורץ. בעבר היה היו"ר פרופ' אלחנן ריינר.

הארגון מונה כ-40 עובדים, יהודים ופלסטינים, בהם כאלה הממונים על קבלת תלונות ועל הקשר עם המתלוננים, רכזי התלונות האחראים על פנייה לרשויות הישראליות ומעקב אחר השתלשלות הטיפול בתלונות וצוות משפטי. כמה מהעובדים פועלים בהתנדבות.

מחזור הפעילות של הארגון עמד בשנת 2007 על כ-5.8 מיליון שקלים, בשנת 2008 על כ-5 מיליון שקלים ובשנת 2009 על כ-7.2 מיליון שקלים. מקורן של רוב התרומות לעמותה בישויות מדיניות זרות, בהן: הולנד, בריטניה, שוודיה, בלגיה, שווייץ, ספרד, קנדה, אירלנד ופינלנד וכן קרנות סיוע בינלאומיות, בהן: NDC, קרן פורד, oxfam novib, Misereor (גרמניה), Sigrid Rausing Trust (בריטניה), EED (גרמניה), CCFD (צרפת) והקרן החדשה לישראל אשר משמשת גם להעברת כספים מתורמים אחרים בחו"ל.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* פרופיל "המוקד להגנת הפרט" באתר NGO Monitor
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגוני זכויות האדם
קטגוריה:ארגוני שמאל בישראל
קטגוריה:ישראל: ארגוני סיוע משפטי
ירושלים רבתי (שחייה)

ממוזער|שמאל|200px|סמל המועדון - עם שמות האגודות שהתאחדו לאגודה אחת

**ירושלים רבתי** היא אגודת שחייה ישראלית הפועלת בירושלים. האגודה חברה באיגוד השחייה בישראל.

האגודה הוקמה בשנת 1998 לאחר איחוד של מספר מועדוני שחייה משכונות שונות בירושלים. הבסיס לאגודת "ירושלים רבתי" היא אגודת "הפועל ימקא ירושלים" שזכתה באליפויות נוער ובוגרים בשנות השמונים. במסגרת האיחוד הצטרפו לשחייני ימקא שחייני "מכבי מעלה אדומים" ושחייני רמות. מאוחר יותר פתחה האגודה גם סניף בגבעת זאב. 

מקימי המועדון הם המאמן הראשי ברי אבנר, המאמן ויו"ר המועדון מנו מאי, מנהל מחלקת הספורט בימקא גד ארנון, ודוד סיבור (סוכו) מי שהיה בעבר מאמן נבחרת ישראל ומזכ"ל איגוד השחייה. 

הבריכה הראשית של האגודה היא בריכת ירושלים האולימפית במושבה הגרמנית.

האגודה זכתה להצלחה בשחיית הנשים בסוף שנות התשעים, כולל שיאים ישראליים במשחי השליחות. השחייניות הבולטות היו: לימור מרמלשטיין (שיאנית עבר במשחי החזה), אולגה צינקר (שיאנית עבר במשחי החזה) וליטל כשריאל (שיאנית במשחי הגב ושחיינית נבחרת ישראל גם במשחי הפרפר והחתירה).
באולימפיאדת סידני (2000) ייצג שחיין המועדון אלכסיי מנז'ולה את המדינה. כמו כן, באולימפיאדת בייג'ינג 2008 השחיין נמרוד שפירא בר אור ייצג את ישראל במשחי 100 ו-200 חופשי, ואף עלה לשלב חצי הגמר ב-200 ודורג בסיום במקום ה15.
בשיאה דורגה האגודה במקום השני לגברים ובמקום השני בדירוג הכללי באליפויות ישראל לבוגרים.

בין שחייני המועדון הבכירים בעבר ובהווה ניתן למצוא את אהוד סגל (דורג 19 בעולם במשחה 200 גב בשנת 2006), נמרוד שפירא בר אור (מדליות באליפות אירופה לנוער ובאולימפיאדת הנוער האירופאית, נבחר לספורטאי העתיד בשחיה 2008), יניב שניידר, בועז טלסקי, ג'ואן קופטי ודניאל קלינגר - כולם חברים בסגלי נבחרות ישראל השונות.

## הישגים בינלאומיים
למועדון ישנם הישגים גם במישור הארצי, אך גם במישור הבינלאומי. בין הישגיו הבולטים ניתן למצוא מדליות באליפות אירופה לנוער, ובאולימפיידת הנוער האירופאית על ידי נמרוד שפירא בר אור, מדליות בגביע מדינות הים התיכון (קומן) על ידי ג'ואן קופטי וגיא משעלי חצי גמר אליפות אירופה על ידי אהוד סגל ועוד.

כמו כן, לאגודה הישגים במישור האולימפי, כששחיין האגודה נמרוד שפירא בר אור קבע שיא ישראלי ועלה לחצי הגמר במקצה ה-200 חתירה.

מדי שנה מייצגים את ישראל מספר שחייני המועדון בתחרויות בינלאומיות לבוגרים ולנוער.

## שיאים ישראליים
המועדון מחזיק במספר שיאי ישראל לנוער ולבוגרים המפורטים להלן:

בריכות ארוכות:
* 50 מטר חופשי, נוער - 00:23.37, נמרוד שפירא בר אור 
* 100 מטר חופשי, נוער - 00:50.45, נמרוד שפירא בר אור
* 200 מטר חופשי, נוער - 1:50.06, נמרוד שפירא בר אור (שיא בינלאומי ישראלי)
* 400 מטר חופשי, נוער - 3:54.83, נמרוד שפירא בר אור
* 4x50 מטר חופשי, בוגרים - 01:36.11 (איתמר שחר, דימה ריבינסקי, שלומי אמון, אלכסיי מנז'ולה) 
* 50 מטר פרפר, בוגרים - 00:24.71 אלכסיי מנז'ולה (שיא בינלאומי ישראלי) 
* 200 מטר חופשי, בוגרים - 1:47.78, נמרוד שפירא בר אור
* 100 מטר חופשי, בוגרים - 49.10, נמרוד שפירא בר אור

בריכות קצרות: 
* 4X100 מטר חופשי, בוגרים - 3:26.04 (גיא קגל, יניב שניידר, מתן רץ, אהוד סגל)

בנוסף מחזיקים שחייני האגודה במספר שיאי גילים.

## קישורים חיצוניים
* 
קטגוריה:ירושלים: מועדוני ספורט
ירושלים רבתי
טולהמרין

**טולהמרין** הוא פרוור בעיר מלבורן, מדינת ויקטוריה, אוסטרליה. הפרוור ממוקם באזור שנקרא City of Hume.

הפרוור ברובו מישור החשוף לרוחות הצפוניות החמות של מלבורן. האתר המפורסם בפרוור הוא נמל התעופה של מלבורן. אזור המגורים של הפרוור נמצא במעין לולאה מעגלית של מפרצון "מוני פונדס" ובגבולו המערבי נמל התעופה של מלבורן, אשר במקור נקרא נמל התעופה של טולהמרין.
הפרוור מכיל את אזור המגורים הקטן ביותר של פארק גלדסטון.

מסילת הברזל בין מלבורן לסידני מפרידה את הפרוור ממערב לנמל התעופה לדרום.

## היסטוריה

מקור שם הפרוור מטולהמרינה, חבר צעיר בוורונדג'רי (אשר בשנת 1838 ברח מבית הסוהר הראשון של מלבורן, תוך כדי שריפתו) על פי רווראנד לנגורן, יועץ מפקח הממשלה הראשונה, רוברט הודל.

הכפר טולהמרין היה ברחוב בולה או לאנספילד, אשר נקרא כיום דרך מלרוז. מיקומו היה במפגש של שלושה גבולות מוניציפליים (ברומדוז, בולה וקיילור).

בית הספר היסודי היה על אדמת נמל התעופה, ומשרד הדואר היה בסמוך לשמורת טולהמרין. בעבר התרחב הפרוור עד לפארק הלאומי אורגן פייפס ואזור תחום נהר המריבירנונג, מפרץ ג'קסונס ומפרץ דיפ.

כאשר אדמת קהילת טולהמרין חולקה לחוות ב-1842, רק חלקת חווה אחת נמכרה, והשאר נמכרו ב-1850. בית ספר מתודיסטי נפתח בשנת 1855 ושני בתי ספר נוספים ב-1859 ו-1864. בית הספר המתודיסטי פעל עד לפתיחתו של בית הספר היסודי הממשלתי בשנת 1884. בשנת 1865 הוקם בפרוור מלון ואוכלוסיית הפרוור עמדה על 200 נפשות.

בשנות השלושים הוקמה בכפר כנסייה, מועדוני טניס וכדורגל. התעשייה המקומית התבססה על ייצור מספוא ומרעה. במהלך שנות החמישים, הפך הכפר לעיירת מגורים וחקלאות. באותה תקופה בחנה הממשלה הפדרלית את האפשרות להקים נמל תעופה בסמוך. רכישת האדמה לנמל החלה בתחילת שנות השישים. בית הספר הועבר למקומו החדש ב-1961.

בשנת 1955 הדרייב אין של הכפר נפתח עם מסך אחד וקיבולת של 862 מכוניות. הדרייב אין נסגר ב-1984 והאתר הוסב למגורים עם רחובות הנושאים את שמות אולפני הסרטים.

בין 1967 ו-1970 נבנה כביש מהיר אל נמל התעופה. הכביש מחלק את הפרוור לאזוריו המזרחיים, פארק גלדסטון, ואזוריו המערביים, בתי מגורים ומתחמי תעשייה.

## כיום

דרך שרפס, אשר עוברת ממזרח למערב בסמוך לגבול הדרומי של טולהמרין, הייתה דרך חד סטרית עד לסוף שנות השמונים. בצידה הדרומי היה קו של עצי אורן גבוהים המסתירים מועדון פוני קטן. כיום, דרך שרפס היא דרך דו סטרית הומה המספקת נתיב חלופי מדרך הטבעת המערבית אל נמל התעופה של מלבורן.

## אוכלוסייה
*1891 – 82 נפשות.
*1921 – 190 נפשות.
*1947 – 204 נפשות.
*1955 – 385 נפשות.
*1966 – 1666 נפשות.
*2005 – 8758 נפשות.

## קישורים חיצוניים
* אתר קהילת טולהמרין.
* Drive-Ins Down Under
* מועדון הטניס של טולהמרין
*ההיסטוריה המקומית של טולהמרין

קטגוריה:פרוורי מלבורן
איפה אפי?

שמאל|ממוזער|130px|אפי
**איפה אפי?** (**<span dir="ltr" lang="en">Where's Wally?</span>** בגרסה הבריטית המקורית ו-**<span dir="ltr" lang="en">Where's Waldo?</span>** בגרסה האמריקאית) היא סדרה של ספרי ילדים שנוצרה על ידי הצייר הבריטי מרטין הנדפורד. בספרים אלו הקורא צריך לאתר איש מסוים, אפי, בתוך ציור עמוס בדמויות ובפרטים שונים. אפי לובש חולצה עם פסים אדומים ולבנים, מכנסי ג'ינס כחולים, חובש כובע צמר עם פונפון, מחזיק מקל הליכה מעץ ומרכיב משקפיים בעלי מסגרת עגולה. אפי תמיד מאבד דברים, למשל ספרים, ציוד מחנאות ואפילו את הנעליים שלו, והקוראים מוזמנים למצוא את הפרטים האבודים בתוך הציור.

הספר מורכב מסדרה של תמונות גדולות ומורכבות שמכילות מאות אנשים קטנטנים שעוסקים במגוון פעולות משעשעות. המטרה היא למצוא את אפי בתוך קבוצת האנשים, מה שיכול להיות קשה משום שאפי תמיד מוחבא היטב. בתמונה מסוימת מתוך "איפה אפי 3: המסע המופלא", למשל, הדף מלא במאות "אפים" שונים והקורא מתבקש למצוא מתוכם את האפי האמיתי שמזוהה רק בעזרת העובדה שחסרה לו נעל.

ישנם קוראים שציינו את העובדה שהרעיון הבסיסי של הספרים אינו חדש. נעשה שימוש ברעיון זה בסדרת הספרים "איפה הם?" (באנגלית: Where Are They?) שנוצרה על ידי אנטוני טלריקו בשנות ה-70 המאוחרות, על אף שהדרך שבה הנדפורד משתמש ברעיון שונה מאוד מן הדרך שבה טלריקו עושה בו שימוש: הנדפורד משתמש בהרבה בדיחות ויזואליות בעוד שסדרת "איפה הם?" מסתמכת בעיקר על שימוש בבועות טקסט כדי להעביר בדיחות וסגנון הציורים שבה הוא מחוספס במכוון ואינו מהוקצע. סדרת "איפה אפי?" מכילה ציורים הרבה יותר מורכבים ועמוסים ולא עושה שימוש בבועות טקסט.

יצא לאור בעברית על ידי הוצאת שוקן. בהשראת סדרת הספרים יצאו שתי סדרות טלוויזיה מונפשת - הראשונה "איפה אפי?" ששודרה לראשונה בשנת 1991; והשנייה "איפה אפי?" ששודרה לראשונה בשנת 2019.

## דמויות
שמאל|ממוזער|250px|סריקה של דף מתוך אחד מספרי הסדרה, שבו הקורא/צופה צריך למצוא את אפי
בשני הספרים הראשונים אפי נדד לבדו, אך במשך הזמן נוספו עוד דמויות שניתן היה לחפש בכל תמונה:
***אפרת** (Wenda), חברה של אפי, הופיעה לראשונה ב"איפה אפי: ספר הכרזות המדהים".
***אפצ'י** (Woof), הכלב של אפי, ברוב התמונות אפשר לראות רק את הזנב שלו.
***הקוסם צחורזקן** (Wizard Whitebeard), הופיעה לראשונה ב"איפה אפי: המסע המופלא". בהופעתו הראשונה, הוא זה ששלח את אפי למסע לגילוי האמת לגבי עצמו, ומאז, הוא מצטרף אליו לכל מסע.
***פשעוני** (Odlaw), אויבו המושבע של אפי, הופיע לראשונה ב"איפה אפי: ספר הכרזות המדהים". בגרסה האמריקאית השם Odlaw הוא היפוך אותיות לשם Waldo, אך משחק מילים זה אינו קיים בגרסה הבריטית או בגרסה העברית. פשעוני נראה כמעט בדיוק כמו אפי, רק שהבגדים שלו בצבעי צהוב ושחור במקום אדום ולבן, למשקפיים שלו יש גוון כחול ויש לו שפם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 1987
קטגוריה:קומיקס
אמיליו סגרה

**אמיליו ג'ינו סֶגְרֶה** (באיטלקית: **Emilio Gino Segrè**, 1 בפברואר 1905 – 22 באפריל 1989) היה פיזיקאי יהודי איטלקי-אמריקאי. חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1959, יחד עם אוון צ'מברלין, על גילוי האנטיפרוטון.

## קורות חיים
סגרה נולד בטיבולי, איטליה והחל ללמוד הנדסה באוניברסיטת רומא. בשנת 1927 עבר ללמוד פיזיקה, תחת הדרכתו של אנריקו פרמי והשלים דוקטורט בשנת 1928. לאחר שרות צבאי קצר עבד בהמבורג עם אוטו שטרן ובאמסטרדם עם פיטר זימן. בשנת 1932 מונה לפרופסור זוטר באוניברסיטת רומא, ועבד עם פרמי בקבוצה שכונתה "הבחורים מוויה פניספרנה". בשנת 1936 עבר לתפקיד מנהל מעבדת הפיזיקה באוניברסיטת פלרמו, אותו החזיק עד לשנת 1938.

לאחר סיור במתקני המעבדה הלאומית לורנס ברקלי, קיבל מהם כמות מסוימת של מוליבדן רדיואקטיבי, והוכיח כי חלק מן הרדיואקטיבית נוצרה בגלל היסוד שטרם היה ידוע, שכונה טכנציום, והיה לראשון שייצר יסוד כלשהו באופן מלאכותי.

במהלך ביקורו בארצות הברית בשנת 1938, נחקקו חוקים אנטישמיים באיטליה וכיהודי, מצא עצמו סגרה במעמד של פליט וללא אפשרות לחזור לתפקיד באקדמיה האיטלקית. הוא קיבל הצעה לעבוד כעוזר מחקר במתקני המעבדה הלאומית לורנס ברקלי, ירידה ניכרת במעמדו, ובמקביל לימד פיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. במהלך עבודה זו היה לו חלק בגילוי היסוד אסטטין והאיזוטופ פלוטוניום-239 (שמאוחר יותר שימש לבניית פצצת האטום "איש שמן" שהוטלה על העיר נגסאקי).

בשנים 1943–1946 עבד במעבדה הלאומית לוס אלמוס כראש צוות מחקר עבור פרויקט מנהטן וב-1944 קיבל לבסוף אזרחות אמריקנית. לאחר סיום הפרויקט שב לברקלי ושם היה מרצה לפיזיקה עד פרישתו ב-1972. בשנת 1974 שב לאוניברסיטת רומא כפרופסור לפיזיקה גרעינית.

עם השנים החל סגרה לעסוק גם בהיסטוריה של הפיזיקה. הוא כתב ביוגרפיה של אנריקו פרמי, שיצאה לאור ב-1970 בשם "אנריקו פרמי, "פיזיקאי". ב-1976 פרסם, באיטלקית, ספר הסוקר את חייהם ותגליותיהם של גדולי הפיזיקאים בני זמנו. גרסה אנגלית בשם From X Rays to Quarks, "מקרני רנטגן ועד קווארקים" (תורגם לעברית). הצלחתו של הספר עוררה את סגרה לכתוב ספר נוסף על תולדות הפיזיקה מראשיתה, From Falling Bodies to Radio Waves, "מגופים נופלים ועד גלי רדיו", שיצא ב-1984.

אמיליו סגרה היה גם צלם שתיעד במצלמתו אישים ואירועים בהיסטוריה של הפיזיקה המודרנית. ארכיון הצילומים של ההיסטוריה של הפיזיקה במכון האמריקני לפיזיקה נקרא על-שמו, לכבודו.

סגרה נישא לאשתו הראשונה אלפרידה ב-1936. נישואיהם נמשכו עד מותה ב-1970, והיו להם שלושה ילדים. ב-1972 נישא בשנית. נפטר בגיל 84 מהתקף לב.

## לקריאה נוספת
* אמיליו סגרה, **מקרני רנטגן ועד קווארקים - פיזיקאים מודרניים ותגליותיהם**, תרגום עמנואל לוטם, הוצאת כתר, 1986

## קישורים חיצוניים

* יובל נאמן, לזכרו של אמיליו סגרה, אתר סנונית
* דף לזכרו של סגרה באתר אוניברסיטת קליפורניה 
* אמיליו סגרה, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות.
* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים איטלקים
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים איטלקים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים עובדי פרויקט מנהטן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:סגל ספיינצה – אוניברסיטת רומא
קטגוריה:בוגרי ספיינצה – אוניברסיטת רומא
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:מגלי יסודות כימיים
קטגוריה:מהגרים מאיטליה לארצות הברית
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1989
פרס ניומן

**פרס ניומן** הוא פרס ספרותי המוענק באוניברסיטה העברית בירושלים, על שם ברטה וישראל (אירווינג) ניומן, שמשפחתם תרמה את סכום הפרס. 

הפרס מוענק מאז שנת 1963 לסופר עברי בולט, וכולל סכום כספי של 50,000 שקלים. את ההחלטה להעניק את הפרס לסופרים עבריים, קיבל ניומן ביוזמת פרופ' אברהם יצחק כץ, שהיה שנים רבות הרוח החיה במפעל ספרותי מיוחד זה ולשיקוליו היה משקל מכריע בבחירת חתני הפרס. בשנת 2010 הוחלט לתת את הפרס לסירוגין שנה אחת על מפעל חיים ובשנה האחרת לסופר צעיר בעל הישגים. הפרס ניתן בעבר באוניברסיטת ניו יורק, לאחר מכן הועבר לאוניברסיטת בר-אילן והחל מ-2013 אל האוניברסיטה העברית בירושלים.

## הזוכים

בזוכים נכללים

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

*
ניומן, פרס
קטגוריה:אוניברסיטת בר-אילן
ספריית המדינה בברלין

[ממוזער|220px|בניין הספרייה בשדרת [אונטר דן לינדן]]
ממוזער|220px|החצר הפנימית של בניין הספרייה שבשדרת אונטר דן לינדן
[ממוזער|220px|בניין הספרייה ב[קולטורפורום, בפוטסדאמר שטראסה (רחוב פוטסדאם)]]
**ספריית המדינה בברלין** (בגרמנית: **Staatsbibliothek zu Berlin**) היא ספרייה הנמצאת בעיר ברלין, בירת גרמניה. הספרייה מוגדרת כספרייה הרשמית של ברלין (ברלין היא אחת מ-16 מדינות גרמניה בנוסף להיותה עיר הבירה).

בספרייה למעלה מ-10 מיליון ספרים, מהם 250,000 ספרים חתומים, 450,000 דפי תווים, 960,000 מפות ואטלסים, 38,000 כתבי עת ו-180,000 עיתונים, 2.3 מיליון צילומי מיקרופישים ומיקרופילמים ולמעלה מ-13.5 מיליון תמונות.

## היסטוריה
ספריית המדינה בברלין נוסדה בשנת 1661 על ידי פרידריך וילהלם, האלקטור של ברנדנבורג. באותה עת נמצאה הספרייה בקלן על השפרה ונקראה "Churfürstliche Bibliothek" (קורפירסטליכה ביבליותק ־ ספרייה של הנסיך הבוחר. בשנת 1701, תחת פרידריך הראשון, מלך פרוסיה, שונה שם הספרייה ל"ספרייה המלכותית שבברלין". שם זה נותר שמה של הספרייה עד ביטול המונרכיה בשנת 1918. בין השנים 1884-1873 עמד בראש הספרייה האגיפטולוג הגרמני קארל ריכרד לפסיוס. ארנסט פון אינה פיתח את התוכנית למבנה באונטר דן לינדן ואלכסנדר ברוולד, שעבד בשירות הפרוסית לבניות הציבוריות, הוציא אותה בין 1903 ו-1913. בשנות 1913 ו-1914 הספרייה שנה מהמבנה הקודם בכיכר בבל לבנין החדש. בשנה 1918 שונה שם הספרייה ל"ספריית מדינת פרוסיה". ב-10 במאי 1933 הוצאו מהספרייה כ-20 אלף ספרים, כולל עבודות של תומאס מאן, היינריך היינה, קרל מרקס ועוד סופרים רבים, ונשרפו בכיכר בבל הסמוכה. טקס שריפת הספרים התרחש בעקבות יוזמת שר התעמולה בגרמניה הנאצית, יוזף גבלס, בהשתתפות סטודנטים ופרופסורים, בליווי מוזיקלי של מקהלות אס אס ו-אס אה. עזריאל קרליבך התבונן בעילום שם וכתב על שריפת הספרים בעיתונים האידישים הײַנט בורשה ופֿאָרווערטס בניו יורק.ּ לזכר אירוע זה הוקם במקום מיצג ספרייה מעשה ידי האמן הישראלי מיכה אולמן.

במהלך מלחמת העולם השנייה הוחבאו אוספי הספרייה ב-30 מנזרים, טירות ומכרות נטושים ברחבי גרמניה. לאחר חלוקת גרמניה הושבו חלק מהאוספים לבניין הספרייה בשדרת אונטר דן לינדן וחלק לברלין המערבית, אשר הקימה בסוף שנות ה-70 בניין ספרייה חדש ברחוב פוטסדאם (Potsdamer Straße) במערב ברלין. חלק מהספרים נלקחו על ידי הצבא הסובייטי לפולין ולברית המועצות בתום מלחמת העולם השנייה כפיצוי על הנזקים שגרמו נאצים ליצירות ספרותיות ואמנותיות במדינות אלה. בשנת 1992, לאחר איחוד ברלין, אוחדה הספרייה וכיום היא פועלת משני המבנים.

## ראו גם
* כתב יד ארפורט - כתב יד של התוספתא המצוי באוספי הספרייה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אונטר דן לינדן
*
חולית 7

**חולית 7** הוא כינוי לשני ספרים ביקום חולית מאת בריאן הרברט וקווין ג'יי. אנדרסון הממשיכים ישירות את סדרת חולית מאת פרנק הרברט. הספרים מבוססים על הערות ורשומות שפרנק הרברט השאיר לפני מותו.

הספר האחרון בסדרת חולית המקורית (מאת פרנק הרברט), בית הלשכה חולית, הסתיים בסוף פתוח המחכה להמשך. פרנק הרברט אכן תכנן לכתוב המשכים, אך הוא מת ב-1986, שנה לאחר שהספר פורסם.

**חולית 7** מכיל את צמד הספרים הבאים:
* ציידי חולית – יצא לאור באנגלית באוגוסט 2006 ותורגם לעברית על ידי ליאור בן-דוב.
* עקלתוני חולית – יצא לאור באנגלית באוגוסט 2007 ותורגם לעברית על ידי ליאור בן-דוב. **עקלתוני חולית** סוגר את סדרת חולית המקורית.

קטגוריה:חולית

קטגוריה:ספרי מדע בדיוני
משבר אתיופיה

**משבר אתיופיה** היה משבר דיפלומטי שאירע לפני מלחמת העולם השנייה, במסגרת הסכסוך בין איטליה לבין אתיופיה (שהייתה ידועה אז באירופה בשם "אביסיניה"). המשבר חשף את חולשתו של חבר הלאומים ועודד את איטליה לכרות ברית עם גרמניה.
שמאל|300px|ממוזער|מבצר
איטליה ואתיופיה היו שתיהן חברות בחבר הלאומים, שהיו לו חוקים נגד תוקפנות. לאחר העימות בוואלוואל שאירע בין המדינות ב-1934, פנתה אתיופיה לחבר הלאומים לתיווך, אך תגובת הארגון לא הייתה אפקטיבית.

למעשה, אומות רבות עבדו בנפרד מחבר הלאומים כדי לשמור את איטליה כבעלת בריתם. מעט לאחר פניית האתיופים לתיווך, נפגש שר החוץ הצרפתי, פייר לאוואל, עם ראש ממשלת איטליה, בניטו מוסוליני, ברומא והם חתמו על ההסכם הצרפתי-איטלקי בינואר 1935. ההסכם נתן לאיטליה חלקים מסומלילנד הצרפתית (כיום ג'יבוטי), הגדיר מחדש את מעמדם של האיטלקים בתוניסיה (שהייתה אז בשלטון צרפת), ובעיקר נתן לאיטלקים יד חופשית בעימות עם אתיופיה. בתמורה לכך, קיוו הצרפתים לתמיכה איטלקית נגד התוקפנות של גרמניה הנאצית.

לא הייתה התנגדות בינלאומית רבה למוסוליני כאשר שלח מספרים גדולים של חיילים לשתי קולוניות של איטליה, אריתריאה (שגבלה באתיופיה מצפון) ולסומלילנד האיטלקית (שגבלה באתיופיה מדרום-מזרח).

בריטניה אמנם ניסתה להרגיע את המתיחות בנקודה מסוימת, ולשם כך שלחה את אנתוני אידן כדי לתווך ולהשיג שלום. מאמציו נכשלו, כיוון שמוסוליני היה נחוש לכבוש את אתיופיה. לאחר מכן הכריזה בריטניה אמברגו נשק על איטליה ואתיופיה כאחד. רבים מאמינים שהטילה את האמברגו גם על אתיופיה כיוון שאיטליה הייתה מחשיבה סיוע לאתיופיה כמעשה בלתי ידידותי. בריטניה אף פינתה את אוניות המלחמה שלה מהים התיכון, ובכך הקלה על איטליה לפעול ללא הפרעה.

זמן קצר לאחר שחבר הלאומים ניקה את שני הצדדים מאשמה בעימות בוואלוואל, תקפה איטליה את אתיופיה ובכך החלה את המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה. חבר הלאומים הגיב בגינוי התקיפה ובהטלת עיצומים כלכליים על איטליה. עם זאת, העיצומים לא כללו חומרים חיוניים כגון נפט, ולא בוצעו על ידי כל המדינות החברות בחבר הלאומים. בריטניה וצרפת לא נקטו בצעדים משמעותיים נגד איטליה (למשל, לא חסמו את תעלת סואץ לתנועת אוניות איטלקיות).

אפילו פשעי מלחמה שביצעה איטליה, כגון שימוש בנשק כימי וטבח של אזרחים, לא שינו בהרבה את עמדתו הפסיבית של חבר הלאומים בנוגע למלחמה.

בדצמבר 1935 גיבשו סמואל הור, שר החוץ הבריטי, ופייר לאוואל, ראש ממשלת צרפת, הסכם סודי, הסכם הור-לאוואל, שלפיו תסתיים המלחמה אך איטליה תוכל לשלוט בחלקים גדולים באתיופיה. מוסוליני הסכים לתוכנית, אך כאשר היא דלפה לתקשורת התעוררה בבריטניה ובצרפת מחאה ציבורית. הור ולאוואל הואשמו בבגידה באתיופים, ושניהם התפטרו. התוכנית בוטלה, אך התפשטה התחושה שבריטניה וצרפת לא מתייחסות ברצינות לעקרונות חבר הלאומים. לאחר ביטול התוכנית המשיכה המלחמה, ומוסוליני פנה לאדולף היטלר לתמיכה.

מעט לאחר שאיטליה כבשה את בירת אתיופיה, אדיס אבבה, ומיזגה את אתיופיה עם שאר הקולוניות שלה (תוך הכרזה על כינון מזרח אפריקה האיטלקית), בוטלו כל העיצומים של חבר הלאומים.

## קישורים חיצוניים
* אתיופיה בין 1935 ל-1936

קטגוריה:איטליה: היסטוריה
קטגוריה:אתיופיה: תקופת הגיבוש
קטגוריה:איטליה במאה ה-20
קטגוריה:יחסי איטליה–אתיופיה
גיבורי חולית

**גיבורי חולית** היא רביעיית ספרים מאת בריאן הרברט וקווין ג'יי. אנדרסון שעלילתם מתרחשת ביקום של הספר חולית. הספר הראשון, פול של חולית, יצא ב-2008.

על פי הסופרים, החצי הראשון של הרביעייה מתרחש בין עלילות חולית ועלילות משיח חולית, כאשר הנסיכה אירולן הופכת להיות ההיסטוריונית הרשמית של חייו של פול מואד'דיב אטריידיס. החצי השני של הרביעייה יכיל את כתביה של אירולן, המספרים על שנותיו המוקדמות של פול (בין עלילות חולית בית קורינו לבין עלילות חולית).

## כותרות הספרים
אלה שמות הספרים הצפויים. הם עשויים להשתנות לפני צאת הספרים.
*פול של חולית (Paul of Dune; יצא ב-2008)
*הרוחות של חולית (The Winds of Dune)
*כס המלוכה של חולית (The Throne of Dune)

קטגוריה:חולית
פט טילמן

**פטריק דניאל טילמן** (באנגלית: **Patrick Daniel "Pat" Tillman Jr**; 6 בנובמבר 1976 – 22 באפריל 2004) היה שחקן פוטבול שקטע את הקריירה שלו כספורטאי מקצוען והתגייס לצבא ארצות הברית במאי 2002, יחד עם אחיו קווין טילמן. הוא נהרג במהלך קרבות במלחמת אפגניסטן-ארצות הברית. המחלוקת הנוגעת לפרטים המלאים של מותו עוררה חקירות רבות; נכון לאוגוסט 2007, הקונגרס האמריקאי מנהל חקירה בקשר לשאלה איך מת טילמן, בשל ליקויים שהתגלו בחקירות קודמות.

## ביוגרפיה
טילמן נולד בפרימונט שבקליפורניה הבכור מבין שלושה בנים. בשנים 1994–1998 שיחק פוטבול בנבחרת אוניברסיטת המדינה של אריזונה. ב-2010 נבחר לחבר בהיכל התהילה של פוטבול המכללות.

טילמן נבחר במקום ה-226 בדראפט ה-NFL של שנת 1998 ושיחק במשך ארבע עונות בקבוצת האריזונה קרדינלס. בתום עונת 2002 ובעקבות פיגועי 11 בספטמבר החליט להתגייס לשירות צבאי ודחה חוזה בסך 3.6 מיליון דולר ב-NFL. יחד עם אחיו שירת בריינג'רס והשתתף במלחמת עיראק. באפריל 2004 נהרג באפגניסטן.

הוא שחקן הפוטבול המקצועני הראשון שמת בקרב מאז מותו של בוב קלסו מקבוצת הבאפלו בילס, במלחמת וייטנאם בשנת 1970. לאחר מותו, קודם טילמן בדרגה לרב-טוראי, והוענקו לו עיטורי "כוכב הכסף" ו"לב הארגמן".

השירות הצבאי שלו ומותו כתוצאה מכך, משכו תשומת לב רבה מצד התקשורת. תחילה דווח כי טילמן מת מאש אויב, אך לאחר כחודש, ב-28 במאי 2004, הודיע הפנטגון למשפחתו של טילמן כי הוא מת בתקרית של "ירי דו-צדדי"; המשפחה ומבקרים של הממשל טענו כי משרד ההגנה האמריקאי עיכב את הגילוי על נסיבות המוות עד שיעברו שבועות מטקס הקבורה שלו מתוך כוונה להגן על הדימוי של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. פטריק טילמן האב, עורך דין מסן חוזה, שעבר על הצהרות רבות של עדים ומסמכי חקירה שסופקו על ידי הצבא בעניין מות בנו, אמר לוושינגטון פוסט: "כל האנשים בעמדות סמכות יצאו מגדרם כדי להכתיב זאת. הם התערבו במכוון בחקירה; הם הסוו את הדברים".

בשבוע שקדם לדו"ח מ-27 ביולי 2007 השיגה סוכנות הידיעות "אסושיאייטד פרס" מסמכים צבאיים באמצעות חוק חופש המידע, וגילתה כי "בודקים רפואיים של הצבא חשדו בירי מטווח קצר בשל שלושה חורי כדורים במצחו של טילמן, וניסו ללא הצלחה לגרום לרשויות לחקור האם מותו של שחקן ה-NFL לשעבר היה תוצאה של פשע". הרופאים שביצעו את הניתוח לאחר המוות של טילמן אמרו כי בהתבסס על המאפיינים של פצעי הכניסה, נראה כי הוא נורה על ידי רובה M16 מטווח של פחות מ-10 יארד (כתשעה מטרים).

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:שחקני פוטבול: מגינים אחוריים
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי כוכב הכסף
קטגוריה:מעוטרי לב הארגמן
קטגוריה:שחקני פוטבול אמריקאים
קטגוריה:חללי קרבות אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס ארתור אש
קטגוריה:שחקני אריזונה קרדינלס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של אריזונה
קטגוריה:חברי היכל התהילה של פוטבול המכללות
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת אפגניסטן
קטגוריה:קליפורניה: שחקני פוטבול
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004
נומידים

**נומידים** הוא הכינוי לשבטים מקומיים בצפון אפריקה בעת העתיקה, שבמקורו במלה הלטינית לנוודים. הם היו עם של נוודים למחצה, השייך לקבוצת העמים הברברים. הם הורכבו משני שבטים, או פדרציות של שבטים: המסאיסילים (Masaesyli) והמסּיליים (Massylii). מקורם מהחלק המערבי של אפריקה הצפונית בחבל ארץ שנקרא בימי קדם על שמם – נומידיה. נומידיה העתיקה נמצאת בעיקר בשטחה של אלג'יריה המודרנית, מזרחית לקונסטנטין, אך גם בחלקים מתוניסיה וממרוקו. בעת העתיקה ייסדו ממלכה שהייתה נתונה להשפעת קרתגית גדולה עד תבוסתה של האחרונה במלחמה הפונית השנייה. 

נודעו כפרשים קלים מעולים.

## הערות שוליים

קטגוריה:עמים
קטגוריה:עמים ושבטים נוודים
קטגוריה:צפון אפריקה
פילדלפיה פיליז

**פילדלפיה פיליז** (באנגלית: **Philadelphia Phillies**) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, ומייצגת את העיר פילדלפיה. הקבוצה משחקת באדום, ואצטדיונה הביתי הוא סיטיזנס בנק פארק, אליו עברה הקבוצה בשנת 2004 מאצטדיון וטרנס. בעבר שיחקה הקבוצה גם באצטדיון קוני מק, בבייקר בול ובריקריאיישן פארק.

הקבוצה נוסדה בשנת 1883. בתחילת דרכה נקראה הקבוצה פילדלפיה קוויקרס, אך 6 שנים לאחר היווסדה שונה שמה לשם הנוכחי. בין השנים 1943–1945 נקראה בפי האוהדים "הבלו ג'ייס", למרות ששמה הרשמי עדיין היה הפיליז.
הקבוצה משחקת בבית המזרחי של הנשיונל ליג, יחד עם אטלנטה ברייבס, ניו יורק מטס, מיאמי מארלינס ווושינגטון נשיונאלס.
הפיליז זכו 8 פעמים בתואר אלופי הנשיונל ליג, אך רק פעמיים באליפות העולם (הוורלד סיריס) בשנת 1980 כאשר ניצחו בסדרת הגמר את הקנזס סיטי רויאלס ובשנת 2008 כאשר ניצחו את הטמפה ביי רייס.

בעונת 2022 הפיליז הוכתרו כאלופי הנשיונל ליג, אחרי שניצחו באליפות הליגה את הסן דייגו פאדרס בחמישה משחקים. את הוורלד סיריס הפסידו הפיליז ליוסטון אסטרוס בשישה משחקים. 

בעונת 2023 הגיעו שוב לגמר הנשיונל ליג אך הפסידו את התואר לאריזונה דיאמונדבקס במשחק השביעי. 

## האות P כסמל הפיליז
מאז ומעולם, האות האנגלית P הייתה מוכרת עם הפיליז, משום שהיא האות הראשונה בשם הקבוצה, שם העיר, ואפילו שם המדינה (פנסילבניה).
האות היא סמל הקבוצה המופיעה על מדי השחקנים במשך משחקי הקבוצה – על כובעי השחקנים וחולצותיהם (בניגוד לסמל הרשמי של המועדון, המוצג למעלה משמאל).

## אוהדי הקבוצה
אוהדי הפיליז ידועים באמריקה כקהל בוטה וחם, ביחס לשאר האוהדים באמריקה, הנחשבים שקטים מאוד. בשנות ה-60 דווח פעמים רבות על קרבות אלימים באצטדיון קוני מק, מגרשה הביתי של הפיליז באותם ימים. מאוחר יותר, השלב ה-700 בוטרנס סטאדיום (יציע הכרטיסים הזולים במגרש הביתי של הפיליז בעבר) נודע כאלים ועוין כלפי יציע האורחים.
מקרה קיצוני במיוחד אירע בשנת 1999, כאשר השחקן ג'יי. די. דרו (J.D. Drew) סירב לחתום על חוזה עם הפיליז. כאשר מספר חודשים מאוחר יותר, חזר דרו לפילדלפיה במדי קבוצה אורחת והתמקם על המגרש, החלו אוהדים לזרוק חפצים אל המגרש, לכיוונו של השחקן – דבר שבארצות הברית מזעזע ולא מקובל כלל. המשחק הופסק למשך 10 דקות.
בשנים האחרונות הקהל של פילדלפיה נרגע, והמוניטין שלו כקהל אלים יורד ויורד.

## פילי פנאטיק
קמע הקבוצה מכונה פילי פנאטיק, הוא יצור ירוק ומגודל שמסתובב בין האוהדים במשחקים הביתיים של הפיליז, ומקבל הרבה תמיכה ואהבה מצד הקהל. קמע קבוצתי הוא דבר נפוץ בארצות הברית, ופילי פנאטיק נחשב אחד מהקמעות הפופולרים והאהובים.
בעבר לקבוצה היו קמעות נוספים, פיל ופיליס, גבר ואישה המחופשים במדי צבא מיושנים. הצמד היה פחות פופולרי מהקמע הנוכחי, ושרד רק 8 שנים – בין 1971 ל-1979.

## סיטיזנס בנק פארק
אצטדיון הבית של הפילדלפיה פיליז הוא סיטיזנס בנק פארק, המונה כ-43,647 מקומות ישיבה ועמידה. האצטדיון נבנה בשנת 2004 והקבוצה עברה לשחק בו מאצטדיון וטרנס סטאדיום. המגרש ממוקם באזור הספורט של פילדלפיה, ליד אצטדיון הפוטבול של הפילדלפיה איגלס, קבוצת הפוטבול של העיר, ומגרשי ספורט נוספים.

### שחקנים ש[[מספר שהוצא לגמלאות|מספר חולצתם הוצא לגמלאות]]

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* חדשות הפיליז

*
קטגוריה:פילדלפיה: מועדוני ספורט
בית גויטיין

שמאל|ממוזער|250px|שלט בבית גויטיין
**בית גויטיין** הוא מבנה בשכונת רחביה שבירושלים בפינת הרחובות אוסישקין ואברבנאל, ברחוב אוסישקין 10.

המבנה נבנה בין השנים 1930–1931 עבור בני הזוג דוד ואורה גוייטין. את המבנה תכנן האדריכל ריכרד קאופמן בסגנון הבינלאומי. למבנה מרפסת פינתית בעלת קירוי בטון, האופיינית לסגנון הבינלאומי, וכן גרם מדרגות חיצוני - שאינו אופייני לסגנון זה.

המבנה דומה לבית השמשוני הנמצא בסמוך, שתוכנן אף הוא בידי קאופמן.

בביתם אירחו בני הזוג גויטיין את סולתה ושמנה של ירושלים המנדטורית. בשנות ה-90 נוספו למבנה שתי קומות.

## לקריאה נוספת
* אמנון רמון, **"דוקטור מול דוקטור גר" שכונת רחביה בירושלים**, הוצאת יד בן צבי, ירושלים 2006
* דוד קרויאנקר, **אדריכלות בירושלים: הבנייה בתקופת המנדט הבריטי**, ירושלים, 1989
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

גויטיין
קטגוריה:הסגנון הבין-לאומי בארץ ישראל
גויטיין
גויטיין
גן הכוזרי

**גן הכוזרי** הוא גן בשכונת רחביה בירושלים. שמו הקודם היה 'שדרות יהודה הלוי'. הגן מקשר בין רחוב הקרן הקיימת לרחוב רמב"ן בשכונה.

## תכנון הגן
כאשר הוקמה שכונת רחביה, חברת הכשרת היישוב העסיקה את האדריכל היהודי יליד גרמניה, ריכרד קאופמן, על מנת שיתכנן את השכונה כשכונת גנים בהשראת עיר הגנים האירופאית, תוך יישום עקרונות הסגנון הבינלאומי שרווח באותה עת בארץ ישראל. בשלב הראשון תוכננה "רחביה א'", שגבולותיה היו רחוב המלך ג'ורג' במזרח, רחוב רמב"ן בדרום, רחוב אוסישקין במערב ורחוב הקרן הקיימת בצפון. במרכז השכונה תוכננה שדרה ירוקה החוצה את השכונה מצפון לדרום. שדרה זו נועדה להולכי רגל ולמטיילים והייתה אמור להיות, על פי התכנון, רחבה יחסית. בקצה הצפוני של השכונה תכנן קאופמן להקים בית כנסת. לימים הוקמה במקום בו אמור היה לעמוד בית הכנסת - הגימנסיה העברית רחביה. 

השדרה שימשה בתור הגן הציבורי המרכזי של רחביה, בשנת 1926 ניתן לה השם 'שדרות יהודה הלוי' שם זה שונה לאחר שהוחלט לקרוא לשדרה בכניסה לירושלים על שם יהודה הלוי, אך לבסוף נקראה השדרה בכניסה לעיר על שם זלמן שזר. תושבי השכונה נהגו לנפוש בה וילדי השכונה שיחקו בה. השדרה הוקפה בגדר ובה שערים. בסמוך לגן הכוזרי, בחלק הדרומי של השדרה נמצא גן אליעזר ילין

## צמצום שטח הגן והשבתו לציבור לאחר עשרות שנים
עם השנים הופקעו שטחים שונים מהשדרה מסיבות שונות. בחלקה הצפוני של השדרה נבנה מקלט ציבורי, במרכז השדרה ולאור העובדה שנשיא מדינת ישראל יצחק בן-צבי עבר, עם היבחרו לתפקיד הנשיא, להתגורר בבניין צמוד לשדרה, הוחלט מטעמי ביטחון, לבנות גן מגודר לבית הנשיא, חלק מהשדרה הופקע למטרה זאת והושאר רק מעבר צר להולכי רגל. 

בדרום השדרה היא הוצרה על מנת לאפשר בניית בתי דירות.

הסופר יהודה האזרחי בספרו "עיר אבן ושמיים" מתאר את הקטנת שטח השדרה בחלק הצמוד לבית הנשיא:

לאחר שבית הנשיא הועבר למיקום אחר, הסיבה להצרת השדרה הסמוכה כבר לא התקיימה. על כן, ניהלו תושבי השכונה מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 מאבק במוסד יד בן צבי (אשר שוכן עתה בבניין) במטרה להשיב את שטחי השדרה שהוצמדו לבית הנשיא לרשות הציבור. לאחר מאבק ארוך הוחזר שטח זה לציבור בשנת 2018 תוך בניית גדר חדשה ליד בן צבי. במהלך העבודות הושאר בגן הכוזרי העתק קטע מפסיפס בית הכנסת העתיק במעון שנעשה על ידי נעמי הנריק והוזז למיקום חדש בשטח יד בן צבי התבליט מגש הכסף, מעשה ידי גיסתו של בן צבי, הפסלת בתיה לישנסקי. 


Gan Hacuzari P8020018.JPG
Rehavia P8020015.JPG
Rehavia P8020016.JPG
PikiWiki Israel 31650 Yad Itzhak Ben Zvi.JPG|העתק של קטע מרצפת הפסיפס בבית הכנסת העתיק במעון, נעמי הנריק, 1958


## לקריאה נוספת

* אמנון רמון, **"דוקטור מול דוקטור גר" שכונת רחביה בירושלים**, הוצאת יד בן צבי, ירושלים 2006
* דוד קרויאנקר, **ירושלים - מבט ארכיטקטוני**, כתר הוצאה לאור, 1996. 

## קישורים חיצוניים
*
## הערות שוליים

קטגוריה:רחביה
כוזרי, גן ה-
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן ריכרד קאופמן
קטגוריה:יהודה הלוי
אלגברה אפינית

באלגברה מופשטת, **אלגברה אפינית** היא אלגברה, הנוצרת סופית מעל חוג הבסיס שלה. בדרך כלל המונח מתייחס לאלגברות (נוצרות סופית) מעל שדה, אך כמה תכונות חשובות נשארות בתוקף גם כאשר חוג הבסיס הוא חוג קומוטטיבי נתרי. 

## הגדרה

אלגברה R מעל החוג C היא **אלגברה אפינית** אם קיימים a_1, a_2,..., a_n \in R כך ש-R=C[a_1,a_2,...,a_n], כאשר C[a_1,a_2,...,a_n] הוא החוג של כל הפולינומים ביוצרים a_1,a_2,...,a_n עם מקדמים ב-C. על-פי הגדרה זו, אלגברה אפינית היא אלגברת מנה של אלגברת פולינומים בכמה משתנים מעל חוג הבסיס.

## תכונות ומשפטים

משפט הנורמליזציה של נתר, אותו הוכיחה אמי נתר, קובע שכל אלגברה אפינית A (מעל שדה) היא מודול סופי מעל חוג פולינומים במספר משתנים מעל שדה הבסיס; מספר המשתנים שווה למספר המקסימלי של איברים בלתי תלויים אלגברית ב- A, הקרוי **דרגת הטרנסצנדנטיות** של A. כמודול סופי, A היא הרחבה שלמה של חוג הפולינומים, ולכן יש להם אותו ממד קרול. לפיכך, ממד קרול של אלגברה אפינית שווה לדרגת הטרנסצנדנטיות שלה.

**משפט:** אם \mathbb L הוא שדה אפיני מעל שדה \mathbb F, אז הוא אלגברי מעל \mathbb F. 

**למת ארטין-טייט**: אם L אלגברה אפינית מעל שדה F, ו-F\subset{K}\subset{L} כך ש-K שדה, ו-[L:K] אז K אפיני מעל F. ללמה זו גרסאות רבות אחרות. למשל, אם R,S הן C-אלגברות, כאשר C חוג נתרי קומוטטיבי; R הוא חוג המוכל במרכז של חוג S שהוא מודול סופי מעל R, ו-S אפינית מעל C, אז גם R אפיני מעל C.

אם R היא אלגברה אפינית מעל החוג C ו-A אידיאל ב-R אז R/A אפיני מעל C/(C\cap{A}).

## דוגמה
* תהי T אלגברה אפינית מעל החוג C, ו-L אידיאל שמאלי נוצר סופית של T, אז R = \begin{pmatrix}
C+L & T \\
L & T \\
\end{pmatrix} הוא אפיני מעל C*1, ו-Z(R)\subseteq C+L.

## מקורות
* Louis H.Rowen. Ring Theory, Volume 1, Academic Press, San Diego
* Louis H.Rowen. Graduate Algebra:Commutative view, Volume 73, American Mathematical Society,Providence.

קטגוריה:אלגברה
ג'מינידים

**מטר הג'מינידים** הוא מטר מטאורים חזק אשר מתרחש באמצע חודש דצמבר (בדרך כלל בימים ה-7 עד ה-17 של החודש ושיאו ביום ה-13).

מטר הג'מינידים מתרחש כאשר כדור הארץ חולף דרך שובל האבק שמותיר אחריו האסטרואיד 3200 פאת'ון (Phaethon) המקיף את השמש כל 1.4 שנות ארץ. מטר הג'מינידים מתחזק כל שנה, ובשנים האחרונות נראים בין 120 ל-160 מטאורים בשעה. מטר הג'מינידים נחשב למטר שנראה באופן הטוב ביותר בשנה, אחריו הפרסאידים.

שמו של המטר "ג'מינידים" נובע מכך שנקודת ההקרנה (radiant) של מטר זה נמצאת בקבוצת הכוכבים "תאומים" (באנגלית: ג'מיניי Gemini).

## קישורים חיצוניים

* 
*[מאמר על מטר הג'מנידים באתר ה[נשיונל ג'יאוגרפיק]].

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מטרות מטאורים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים תאומים
הרי סנטה קטלינה

**הרי סנטה קטלינה** (באנגלית: **Santa Catalina Mountains**) הם רכס הרים צפונית לעיר טוסון שבמדינת אריזונה, ארצות הברית. 

ההר הגבוה מביניהם הוא הר למון בגובה של 2,791 מטר מעל פני הים שנודע גם בזכות אטרקציית הסקי. השם לרכס ניתן בשנת 1697 על ידי כומר איטלקי בשם אאוסביו קינו על שם קטלינה הקדושה בדת הנוצרית. רכס ההרים מהווה אטרקציה תיירותית גדולה בזכות פעילויות פנאי רבות המתקיימות בהם ואתרים מיוחדים כמו קניון סבינו בו יש בריכות ונהרות רבים הזורמים מפסגותיו של הר למון אשר בו יורד שלג.

הרכס הוא חלק מאיי השמיים המדרייניים, איי שמיים בצפון-מערב מקסיקו ודרום-מערב ארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

קטגוריה:אריזונה: הרים
קטגוריה:ארצות הברית: רכסי הרים
מבצע כיתור

**מבצע כיתור** הוא מבצע שנערך במלחמת העצמאות, על ידי גדוד 52 של חטיבת גבעתי, ב-4 במאי 1948 כ"ה בניסן ה'תש"ח. במהלך המבצע נכבש השטח שליד המושבות מזכרת בתיה וגדרה, ובין היתר נכבשו שני כפרים שחלשו על דרכים חיוניות ליישוב היהודי: עאקיר שבה עברה הדרך החדשה לירושלים, וקטרה, ששלטה על הדרך לנגב. המבצע היה חלק ממבצע רחב יותר, מבצע ברק. בסיום הקרב התברר שמרבית תושבי הכפר עאקיר ברחו.

במהלך המבצע לא נהרגו לוחמים ישראליים, אך נפצעו שניים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

כיתור
כיתור
חמץ
חמץ
כיתור
אלפרד דה ויניי

שמאל|ממוזער|250px|אלפרד דה ויניי
**אלפרד ויקטור דה ויניי** (בצרפתית: **Alfred Victor de Vigny**; 27 במרץ 1797 – 17 בספטמבר 1863) היה משורר, סופר ומחזאי צרפתי.

## קורות חייו
אלפרד דה ויניי נולד למשפחת אצולה בעיר לוש שבעמק הנהר לואר בצרפת. אמו שהייתה אישה בעלת אופי חזק, קיבלה את השראתה מז'אן-ז'אק רוסו, ולקחה על עצמה לדאוג לחינוכו של בנה. אביו היה חייל ותיק מתקופת מלחמת שבע השנים.

אלפרד דה ויניי התגייס בשנת 1815 לחיל המשמר של לואי השמונה עשר ושירת בו עד להתפטרותו בשנת 1828. הוא נמשך ללמודי הספרות, התנ"ך וההיסטוריה, ובאותה שנה החל לכתוב שירה. ב־1820 פרסם את הפואמה הראשונה שלו, וב־1822 את קובץ שיריו הראשון. בשנת 1823 נתמנה לקצין ונשלח למלחמה בספרד (קרב טרוקדרו). הוא הרבה לקחת חופשות מן הצבא וב־1824 פרסם את הפואמה "אלוה". ב־1825 נישא ל**לידיה בונבורי**, אישה ממוצא אנגלי. נישואיו לא היו מוצלחים, ואשתו מעולם לא למדה לדבר צרפתית שוטפת. ב־1826 פרסם את לקט השירים "פואמות עתיקות ומודרניות", ובאותה שנה פרסם את הנובלה ההיסטורית "סנק מארס" שבה תיאר את המאורעות שקדמו למותו הקרדינל רישלייה.

ב־1827, כאשר להקת תיאטרון אנגלית ביקרה בפריז, עסק דה ויניי בתרגום של המחזה "רומיאו ויוליה" לצרפתית. הוא היה מרוצה מהתפטרותו של המלך שארל העשירי כתוצאה מהפכת יולי 1830. ב־1831 הועלה על הבמה מחזהו הראשון "המרשאל ד'אנקר", דרמה היסטורית המתארת את המאורעות שקדמו לעלייתו של לואי השלושה עשר על כס המלוכה. הוא הרבה ללכת לתיאטרון ושם פגש בשחקנית מארי דורבאל שהפכה למאהבתו. ב־1832 פרסם את הנובלה הפילוסופית "סטלו" שבה בחן את הקשר שבין השירה לבין החברה, והגיע למסקנה שעל המשורר להתרחק מן החברה. ב־1835 הועלה הבמה מחזהו "שאטרטון", שבו מאהבתו שיחקה בתפקיד ראשי. באותה שנה הופיע ספרו "עבדות וגדולה בצבא" שבו תיאר את מצבו של החייל.

אחרי מות אמו בשנת 1838, פרש דה ויניי לאחוזה המשפחתית ליד העיר אנגולם, שם כתב אחדות מן הפואמות הגדולות שלו, ובהן "מותו של זאב" ו "ביתו של רועה". ב־1845 נבחר לאקדמיה הצרפתית. ספר שיריו "גורל האדם" שהופיע אחרי מותו (1867) מסכם את גישתו הפילוסופית לחיים. הוא לקה בסרטן הקיבה, אך נשא בכבוד את סבלותיו ואמר: "כאשר אתה מהרהר בערכו של אדם עלי אדמות ובמשמעותם של חייו, השלווה בלבד היא גדולה; כל השאר הוא חולשה."

אלפרד דה ויניי נפטר בפריז ב-1863, ונקבר לצד אשתו בבית הקברות של מונמארטר.

## ספריו בעברית
* **יומנו של משורר**, מצרפתית: דמיאן חזן, הוצאת דחק, סדרת דרש - כתבי מופת בפואטיקה ואסתטיקה, 2024.

## לקריאה נוספת
* אלפרד דה ויניי – מתוך **'יומנו של משורר**' (מצרפתית: ליאורה בינג־היידקר), בתוך 'דחק', כרך יג', 2021.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של מונמארטר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1797
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1863
מבצע השמד

**מבצע השמד** היה מבצע צבאי במלחמת העצמאות של גדוד 53 מחטיבת גבעתי ב-30 במרץ 1948. מטרת המבצע הייתה פגיעה בתחבורה הערבית בכביש החוף הדרומי בין יבנה לאיסדוד ולתקיפת יחידת 'צבא ההצלה' הערבי ביבנא.

הכוחות יצאו מקיבוץ יבנה בליל 30 במרץ 1948, וחלקם מוקמו על גבעות ממערב לבשית למנוע התערבות של תגבורות מכפר זה (בתחילת מלחמת העצמאות שהו בבשית לוחמים עיראקים שאימנו את צעירי הכפר וארגנו את השמירה בו). המבצע לא עלה יפה - המארב נתגלה על ידי הערבים שהפסיקו מיד את התחבורה בכביש. לשמע היריות הוחשה תגבורת של 150 לוחמים מבשית להתקיף את כוחות גבעתי. כוח אחד כמעט כותר אך הצליח לסגת לקיבוץ יבנה לאחר שנפלו שלושה לוחמים חברי קיבוץ גבעת ברנר. שני הרוגים נשארו בשטח והוחזרו למחרת על ידי המשטרה הבריטית. גופה אחת הייתה ערופת ראש וניכרו עליה סימני התעללות של ערביי בשית.

במבצע נהרגו כ-30 ערבים מקומיים, אך לא מתנדבים מ'צבא ההצלה' אשר בהם התכוונה הפעולה לפגוע.

## קישורים חיצוניים
* מבצע "השמד", באתר חטיבת גבעתי

השמד
השמד
השמד
השמד
השמד
קטגוריה:מארבים
בזיליקת קלוטילדה הקדושה

ממוזער|250px|פנים הכנסייה
**בזיליקת קלוטילדה הקדושה** (בצרפתית: **Basilique Ste-Clotilde**; על שם קלוטילדה, אשתו של המלך הפרנקי כלוביס הראשון) היא כנסייה בפריז, הממוקמת בסן ז'רמן דה פרה שבגדה השמאלית. הכנסייה בנויה בסגנון נאו-גותי, וידועה בזכות צמד צריחיה המחודדים והמרשימים. חשיבותה היא בהיותה מראשונות הכנסיות החדשות שנבנו בצרפת בסגנון נאו-גותי.

## היסטוריה
בניית הבזיליקה החלה באספת מועצת העירייה של פריז ב-1827. היא תוכננו בידי האדריכל פרנץ כריסטיאן גאו (Gau) מקלן, בסגנון נאו-גותי. העבודות החלו ב-1846, אך גאו מת ב-1853, והעבודות המשיכו תחת תאודור באלו (Théodore Ballu, שגם מזוהה עם תכנונו-מחדש של בית עיריית פריז), ונשלמו ב-1857. הכנסייה נפתחה ב-30 בנובמבר 1857 בידי הקרדינל מורלו. ב-1896 הכריז עליה האפיפיור לאו השלישי כ"בזיליקה מינורית".

## העוגב
הכנסייה ידועה בזכות העוגב שהיה מפואר בזמנו. העוגב המקורי נבנה בידי אריסטיד קאבייה-קול אך מאוחר יותר נבנה מחדש כך שלא ניתן לזהות עוד את התכנון המקורי. בין המלחינים המפורסמים שנמנו על משרת נגני העוגב (*Organiste Titulaire*) היו סזר פרנק בשנים 1857-1890, שארל טורנמיר (Charles Tournemire) בשנים 1898-1939 וז'אן לנגלואה בשנים 1945-1987. ז'אק טאדיי הוא נגן העוגב מאז 1987.

## גלריה


קובץ:Ste Clotilde Paris.jpg|החזית המערבית
File:P1020463 Paris VII Basilique Sainte-Clotilde nef rwk.JPG|הספינה הראשית
File:P1020462 Paris VII Basilique Sainte-Clotilde portail détail rwk.JPG|פסלים
File:Paris Sainte-Clotilde835.JPG|חלון רוזטה בסגנון גותי קורן


File:Basilica of Saint Clotilde Interior, Paris, France - Diliff.jpg|פנים הכנסייה, HDR
File:Basilica of Saint Clotilde Sanctuary, Paris, France - Diliff.jpg|בית המקהלה, HDR


## קישורים חיצוניים

* 
* מידע על הכנסייה
* תמונות של הכנסייה
* תמונות של חוץ הכנסייה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קלוטילדה
קטגוריה:פריז: כנסיות
קלוטילדה הקדושה