open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תחנת הרכבת התחתית וודפורד

**תחנת הרכבת התחתית וודפורד** היא תחנה ברכבת התחתית של לונדון בשכונת וודפורד ברובע רדברידג' בלונדון אשר באנגליה. התחנה משרתת את קו סנטרל ונמצאת באזור 4 בחלוקת האזורים של הרכבת התחתית של לונדון. באותו קו סנטרל, וודפורד נמצאת בין התחנות דרום וודפורד ובאקהורסט היל, וכמו כן משמשת כתחנה סופית בשלוחת וודפורד של קו סנטרל.

## היסטוריה
התחנה נבנתה במקור כתחנת רכבת עילית רגילה ב-22 באוגוסט 1856. לאחר מספר החלפות בעלים שביניהם היו מספר חברות רכבת, ב-14 בדצמבר 1947 התחנה הועברה לרשות גוף התחבורה בלונדון (אשר לימים הפך ל-Tfl) עקב ההרחבה של קו סנטרל, הקו השני ברמת העומס במערכת הרכבת התחתית של לונדון. התחנה הייתה תחנה סופית לקו סנטרל, כשהנוסעים היו צריכים לעבור לרכבת הפועלת על ידי מנוע קיטור כדי להגיע לאפינג. ב-21 בנובמבר 1948 נפתח המשך הקו המגיע עד תחנת לאוטון (בנוסף ל"לופ" לתחנת היינולט) באמצעות רכבות חשמליות, כנהוג ברכבת התחתית של לונדון גם במאה ה-21.

### סגירה ב-2003
רכבת בקו סנטרל ירדה מהפסים בתחנת צ'נסרי ליין ב-25 בינואר 2003 לאחר שמנוע ניתק מהרכבת ונפל על המסלול, בתקרית נפצעו 32 מנוסעי הרכבת. למרות המרחק הרב בין מקום התאונה לתחנת וודפורד, נסגר כל הקו בעקבות האירוע ואיתו גם תחנת וודפורד, עד לבירור נסיבת התאונה. לאחר ביצוע שינויים בכל הרכבות, נפתח הקו מחדש בשלבים.

תאונה משנית התרחשה בתחנת ווייט סיטי ב-11 במאי 2004, אך לא דווח על נפגעים בתקרית זו.

## ראו גם

* היסטוריה של הרכבת התחתית של לונדון

## קישורים חיצוניים

* ה"טיוב" - האתר הרשמי של הרכבת התחתית בלונדון
* מוזיאון התחבורה של לונדון - אוסף צילומים משנת 1906 ועד היום באתר מוזיאון התחבורה של לונדון

וודפורד
התנועה לציונות אחרת

**התנועה לציונות אחרת** נוסדה בירושלים בעקבות בחירות המהפך של 1977. התנועה נוסדה כשבועיים לאחר הבחירות, והורכבה בעיקר מצעירים ירושלמיים ממחנה השמאל. התנועה ניסתה ליצור משקל נגד לגוש אמונים, ופעלה כנגד מדיניות ההתנחלות וה"שליטה על עם אחר". בעשרת החודשים שבהם פעלה הספיקה התנועה לבצע מספר הפגנות ופעולות הסברה בעיקר בירושלים וביהודה והשומרון.

התנועה ראתה עצמה מלכתחילה זרז להקמת תנועת שלום גדולה יותר. בתחילת 1978 היו כמה מאנשי התנועה מיוזמיו המרכזיים של "מכתב הקצינים". התנועה תמכה ברעיון, והגרסה הסופית שלו נכתבה על ידי צלי רשף, שהיה גם הוא אחד הפעילים בתנועה. בעקבות המכתב והקמת "שלום עכשיו" התנועה מילאה את יעדה והחליטה להתפרק.  רבים מחבריה הפכו לפעילים ב"שלום עכשיו".

בין המקימים והפעילים הבולטים בתנועה היו:  עמוס וגליה אריאלי, יחיעם ואריאלה ויץ, ואריאל רובינשטיין.

קטגוריה:ישראל: ארגונים פוליטיים
מקדש פאהארפור

שמאל|ממוזער|250px|הסטופה המרכזית במקדש בפאהארפור
**מקדש פאהארפור** (בנגלית **পাহাড়পুর বৌদ্ধবিহার** - "פָּהָרְפּוּר בּוֹאוּדְהוֹבִּיהָר" קרי "המקדש הבודהיסטי של פהרפור") בכפר פאהארפור בצפון-מערב בנגלדש הוא אחד המקדשים הבודהיסטים הידועים בדרום אסיה ואחד האתרים הארכאולוגים החשובים במדינה. משמעות השם היא "משכן ההר" (פאהאר - הר; פור - משכן, עיר, כפר). בשנת 1985 הוכרז המקום כאתר מורשת עולמית.

## היסטוריה
לפי חותמים שנמצאו באתר, המקדש נבנה על ידי המלך דהארמאפאלה, השליט השני של אימפריית פאלה שמלך בשנים 781-821. במאה ה-11 חרב המקדש בשריפה בעת כיבוש המקום על ידי ממלכת ונגה. כמאה שנים לאחר מכן חודש המקדש, אולם במחצית השנייה של המאה ה-12 החל שוקע, ולבסוף נינטש במהלך המאה ה-13, כאשר האזור נשלט על ידי המוסלמים.

האתר התגלה מחדש בתחילת המאה ה-19 ונערכו בו מחקרים מוגבלים בשנת 1879 בשל התנגדות בעליו של השטח. בשנת 1919 הוכרז המקדש כאתר מוגן, ומאז 1923 נערכו בו חפירות ומחקרים משך כעשור שנים. בשנות השמונים של המאה ה-20 המשיכו עבודות המחקר באתר תחת פיקוחה של מחלקת הארכולוגיה של בנגלדש.

## המקדש
ימין|ממוזער|200px|תבליטים בטרסה התחתונה בסטופה המרכזית
המקדש משתרע על פני תא שטח רבוע ששטחו 75,000 מ"ר, ואורך כל אחת מצלעותיו הוא כ-274 מטר. השטח מוקף בחומה ברוחב של 5 מטר ובגובה של 3.6 עד 4.5 מטר, שבה קבועות שתי כניסות - הראשית בצידו הצפוני של המתחם, והאחרת בצידו המזרחי. 177 תאים ששימשו את הנזירים למגורים ולמדיטציה משתרעים לאורך פרוזדורים הקבועים בחומות המקדש. בצד הצפוני 45 תאים וביתר 44 תאים בכל צד. גודלו של כל תא הוא 4.26 על 4.11 מטר והגישה אליהם היא באמצעות גרמי מדרגות מהחצר המרכזית.

בשטח המקדש עצמו שוכנים מקדשים משניים, סטופות ומבנים אחרים, ובהם קבוצה של חמש סטופות ודגם קטן של הסטופה המרכזית הניצבים כולם בפינה הדרום-מזרחית של המתחם, וקבוצת מבנים ששימשו לצרכים מנהלתיים בפינתו הצפון-מזרחית. בחלקו המערבי של המתחם כמעט ולא הוקמו מבנים. מבנים נוספים כוללים מטבח, חדר אוכל ובארות.

במרכזו של המתחם ניצבת הסטופה המרכזית שצורתה כשל צלב שבין זרועותיו בליטות מרובעות. הסטופה היא מבנה מדורג בן שלוש טרסות הנישא לגובה של 21 מטר. בשתי הטרסות התחתונות שבילים עגולים היקפיים ותו לא (השביל ההיקפי של הטרסה התחתונה מכוסה כעת באדמה), אך קירותיהן של שתי הטרסות מכוסים בתבליטי טרקוטה. בטרסה העליונה ניצבים ארבעה מקדשי משנה הקבועים בכל אחד מצדדיה ואל כל אחד מהם מוליכה מבואה.

במתחם נמצאו ממצאים רבים המתוארכים למאה ה-5 עד המאה ה-12, בהם: 63 פסלים שכולם למעט אחד מוקדשים לפולחן ברהמה, כ-2,800 לוחות טרקוטה ש-2,000 מהם עדיין קבועים בקירות המקדש, כלי בית, מטבעות, חותמות וכיוצ"ב. הממצאים מוצגים במספר מוזיאונים ברחבי המדינה.

## קישורים חיצוניים

* המקדש באתר מחלקת הארכאולוגיה של בנגלדש
* ערך מקיפ ביותר אודות המקדש בבנגלפדיה
* מקדש פאהארפור באתר Journey Plus
* אתר אודות המקדש
* 

קטגוריה:בנגלדש: אתרי מורשת עולמית
פאהארפור
קטגוריה:בנגלדש: מבנים
המרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון

[שמאל|ממוזער|250px| ה[מכ"ם בלטרון המקיים מעקב אחרי נדידת הציפורים ברדיוס של 50 ק"מ]]
שמאל|ממוזער|300px|מפת אזור לטרון
**המרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון** הוא מרכז מחקר מדעי לאורניתולוגיה ומרכז צפרות שהוקם בישראל ביוזמת אוניברסיטת תל אביב והחברה להגנת הטבע. המרכז ממוקם בבניין המשטרה הבריטית לשעבר בלטרון. עמותת השריון, המפעילה במקום את אתר ההנצחה יד לשריון, הקצתה כ-25 דונמים משטחה עבור המרכז לחקר נדידת הציפורים. מיקומו של האתר נבחר, בין השאר, מכיוון שהוא נמצא בלבו של הציר המערבי של נדידת העופות בארץ ישראל. מנהל המרכז הוא ד"ר יוסי לשם מהמחלקה לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב.

במרכז יש כיום מכ"ם, כיתת מחשבים המשמשת להשתלמויות מורים, מוזיאון ואכסניה. המכ"ם, מעודפי הצבא האדום, הובא ארצה על ידי ד"ר ליאוניד דינביץ', מדען עולה מברית המועצות, בעזרת הקרן למדענים עולים. את חדר המחשבים מימנה ארצות הברית במטרה לעודד את שיתוף הפעולה בנושא הציפורים עם ירדן, טורקיה ויוון. ממשלת גרמניה מממנת חקר לוויינים במסגרת התוכנית החינוכית "לטוס עם ציפורים".

מטרותיו המוצהרות של המרכז הן:
* ניצול יתרונה היחסי של מדינת ישראל בפיתוח מחקרים רב-תחומיים בנושאי הנדידה.
* פיתוח נושאי המחקר היישומי הקשור לנדידה בדגש איתור פתרונות לקונפליקטים עם החקלאים, קידום בטיחות טיסה צבאית ואזרחית.
* שימוש בתשתית המדעית שתוקם למטרת קידום החינוך האקדמי בישראל, וכבסיס לפיתוח קורסים בינלאומיים בנושא, הגנה על הציפורים ובית גידולן.

במרכז מבוצעים מחקרים בנושאים שונים, למשל:
* בטיחות טיסה - מחקר משותף עם חיל האוויר הישראלי אשר הביא להקטנת מספר התאונות הנגרמות מעופות נודדים ב-76%. 
* הדברה ביולוגית - שיתוף פעולה אזורי עם חקלאים ישראליים, ירדניים ופלסטינים, לשימוש בתנשמות ובבזים כמדבירים ביולוגיים בחקלאות.
* פרויקטים חינוכיים - שיתופי פעולה עם משרד החינוך להפעלת תוכניות חינוכיות בבתי ספר ברחבי הארץ בנושאים שונים הקשורים לצפרות, בין היתר הפרויקט הלימודי "הציפורים הנודדות אינן יודעות גבולות", במהלכו עקבו תלמידים ישראלים ופלסטינים אחרי ציפורים נודדות בעזרת משדרי לוויין.

## ראו גם
* נדידת עופות
* אורניתולוגיה
* צפרות
* פרינצסה

## קישורים חיצוניים

* אתר הצפרות הישראלי - אתר המרכז (משותף למרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון ולמרכז לצפרות של החברה להגנת הטבע).
* אתר צפרות ישראלי - פורטל צפרות בישראל (באנגלית)
* 

קטגוריה:לטרון
קטגוריה:סיירות
קטגוריה:ישראל: מרכזי צפרות
וולפגנג פון קמפלן

הברון **יוהאן וולפגנג ריטר פון קמפלן דה פאזמנד** (בגרמנית: **Johann Wolfgang Ritter von Kempelen de Pázmánd**; 23 בינואר 1734, ברטיסלאבה – 26 במרץ 1804, וינה) היה ממציא הונגרי שהתפרסם בזכות המצאת "הטורקי", בובה מכנית שמשחקת שחמט. לאחר משחקים רבים בהם הטורקי ניצח והטעה את הקהל, התברר כי היה הונאה. כמו כן, פיתח מכונה מדברת שהופעלה ידנית אשר הייתה חלוצה בפונטיקה ניסויית.

## לקריאה נוספת

*Homer Dudley and T. H. Tarnoczy. The Speaking Machine of Wolfgang von Kempelen. *Journal of the Acoustical Society of America*, March 1950, Volume 22, Issue 2, pp. 151–166. http://scitation.aip.org/getabs/servlet/GetabsServlet?prog=normal&id=JASMAN000022000002000151000001&idtype=cvips&gifs=yes
*Robert Löhr, "The Chess Machine" (Penguin Press, 2007) is a novel about Kempelen and his chess-playing hoax. Translated from the German by Anthea Bell.


## קישורים חיצוניים

* Angéla Imre, על האישיות של פון קמפלן
* עשרות קישורים ברשת בנושא קמפלן
* על המכונות המדברות שפיתח קמפלן
* ״מט טורקי״ - פרק על חייו של וולפגנג וון קמפלן, המצאותיו והטורקי בפודקאסט ״מינהר הזמן״, תאגיד השידור הישראלי, ״כאן״

קטגוריה:ממציאים אוסטרים
קטגוריה:ילידי 1734
קטגוריה:נפטרים ב-1804
מירה אברך

**מירה אברך** (6 ביוני 1925 – 17 בספטמבר 2013) הייתה עיתונאית ישראלית.

## ביוגרפיה מקצועית
מירה אברך לבית הרצברג נולדה בעיר קיל שבגרמניה. בשנת 1933 עלתה לישראל במסגרת העלייה החמישית. במלחמת העולם השנייה שירתה בחיל האוויר בצבא הבריטי ולאחר המלחמה הצטרפה לאצ"ל והשתתפה בהתקפת האצ"ל על יפו. שירתה כקצינה בצה"ל.

בשנת 1950 החלה לעסוק בעיתונות, תחילה כציירת אופנה בעיתון "חרות". ביוזמתו של דב יודקובסקי החלה, בתחילת שנות ה-50, לכתוב טור בנושאי חברה בעיתון "ידיעות אחרונות". הייתה לכתבת-החברה הראשונה של העיתון, בימים בהם טורי הרכילות בעיתונות הישראלית היו מועטים מאוד. אברך הקפידה לטעון שהכתוב בטורים שלה אינו בגדר רכילות ושהיא כותבת רק על הצדדים החיוביים של אנשים אותם היא מסקרת. אברך הייתה מקושרת לאנשים חשובים ומפורסמים. לצד קשר קרוב לפולה ודוד בן-גוריון, היא נפגשה גם עם אנואר סאדאת, חוסני מובארק, ג'ורג' בוש, מארק שאגאל וסמואל בקט. קשר מיוחד היה לה עם שמעון פרס.בתפקיד כתבת חברה, התמידה עד אמצע שנות ה-90. במהלך השנים כתבה בעיקר על מדינאים, בישראל ובחו"ל. אברך כתבה גם בשבועון "שטרן" והייתה חברת מערכת כתב-העת "פיפל". אברך כיהנה כנשיאת וראייטי. לצד עבודתה העיתונאית היא פרסמה כמה ספרים.

## ספריה
* פולה - על אשת ראש הממשלה דוד בן-גוריון.
* עולמם הקטן של גדולי עולם.
* שש שעות-שנה.
* דברים שלא כתבתי

## [[מחזה]]
אברך כתבה מחזה בשם תקרית גבול שהועלה בלונדון.

## ביוגרפיה
אברך נישאה בשנת 1996 לד"ר מקס רייס.

בביוגרפיה של המחזאי סמואל בקט-חתן פרס נובל לספרות, מוזכר רומן קצרצר שהיה לו עם אברך.

אברך נפטרה ב-17 בספטמבר 2013 ונקברה בבית העלמין בקיבוץ עינת.

## לקריאה נוספת
*מירה אברך, **דברים שלא כתבתי**, הוצאת ידיעות אחרונות, 2011
*מרדכי נאור, יום יום: סיפורם של עשרה יומונים ועשרים עיתונאים בולטים בארץ מאז הופעת היומון הראשון ב-1908, 2022

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלות טור ישראליות
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בעינת
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:לוחמות האצ"ל
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:ישראליות ילידות גרמניה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2013
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
פטריק הנרי

**פטריק הנרי** (באנגלית: **Patrick Henry**; 29 במאי 1736 – 6 ביוני 1799) היה אחד האבות המייסדים של ארצות הברית, שנודע וזכור בעיקר בזכות נאומו **"[[הבו לי חירות או הבו לי מוות!]]"**. לצד סמואל אדמס ותומאס פיין היה אחד התומכים המשפיעים (והרדיקאליים) למען המהפכה האמריקאית ולמען רפובליקניזם, במיוחד בגינוי שלו את השחיתות בקרב בכירים בממשל וההגנה שלו על זכויות היסטוריות. כיהן כמושל וירג'יניה הראשון והשישי.

## חייו
הנרי נולד במושבה וירג'יניה, בן לשופט. לאחר שנכשל בכמה עסקים פרטיים מצא את ייעודו בתחום הפרקליטות והפך לפרקליט ודמגוג מוכשר. ב-1765 נבחר לבית הנבחרים של ווירג'יניה. בקיץ אותה שנה תקף את חוק הבולים והכריז על אוטונומית חקיקה של המושבה. הוא עורר מורת רוח כאשר אמר כי "ליוליוס קיסר היה ברוטוס,  לצ'ארלס הראשון היה קרומוול, ולג'ורג' השלישי כדאי ללמוד לקח משניהם".

הנרי ידוע במיוחד אולי בזכות הנאום שלו בפני בית הנבחרים (House of Burgesses) של וירג'יניה ב-23 במרץ 1775 שעודד את המחוקקים לנקוט בפעולה צבאית נגד כוחות הצבא הבריטי המתקדם. בית הנבחרים התכנס בכנסיית סיינט ג'ון בריצ'מונד ולא הצליח לקבל החלטה האם לשלוח כוחות או לא, תוך נטייה שלא לשלוח. הנרי חתם את הנאום שלו במילים:

בשלב זה, הקהל קפץ על רגליו וצעק "אל הנשק! אל הנשק!".

הטקסט של הנאום הגיע לדפוס רק בשנת 1817, בביוגרפיה "החיים והאופי של פטריק הנרי" מאת ויליאם וירט. אף על פי שווירט הרכיב את ספרו מזכרונם של אנשים שהיו קרובים לאירועים, חלק מההיסטוריונים העלו השערות שהנאום, או לפחות צורתו המוכרת כיום נכתבה למעשה על ידי וירט עשורים לאחר האירוע. בשל התבטאויותיו האנטי-בריטיות הוציא אותו המושל הבריטי בשנת 1775 אל מחוץ לחוק.

בשלבים מוקדמים של מלחמת העצמאות של ארצות הברית הוביל הנרי מיליציה נגד המושל הבריטי לורד דאנמור (John Dunmore), באירוע שנודע כ"תקרית אבק השריפה". במהלך המלחמה הוא שירת כמושל הלא־קולוניאלי הראשון של וירג'יניה בשנים 1776–1779. והוא שב ונבחר למשרה זו בשנים 1784–1786.

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי לזכרו
* הטקסט המלא של נאום "תנו לי חופש או תנו לי מוות!" 
* אתר הפסטיבל השנתי לזכרו
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:האבות המייסדים של ארצות הברית
קטגוריה:מהפכנים
קטגוריה:מושלי וירג'יניה
קטגוריה:ליברליזם: הוגים
קטגוריה:חברי היכל התהילה לאמריקאים הגדולים
קטגוריה:חברי האספה הכללית של וירג'יניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1736
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1799
נילי הרפז

**נילי הרפז** היא מנצחת, מלחינה וזמרת ישראלית. שימשה כמנהלת המוזיקלית של אנסמבל ליריקה בין השנים 1992–2020.

## ביוגרפיה
נולדה בתל אביב, עברה לאיטליה בגיל צעיר, שם למדה שירת בל קנטו אצל מריו דל מונקו וג'ולייטה סימיונטו.

הופעותיה הראשונות באופרה ברומא היו ב"ריגולטו" של ורדי וב"אבירות כפרית" של פייטרו מסקאני.
כמצו-סופרן סולנית הופיעה בעונות אופרה ובקונצרטים ברחבי איטליה.

הרפז למדה קומפוזיציה, ניצוח ותזמור לכלי נשיפה וקיבלה את התואר מאסטרו באקדמיה למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא. בין מוריה לניצוח: סרג'יו צ'ליבידאקה, נראו זמפיירי, ופרנקו פררה.
ביו מוריה לקומפוזיציה: קרלו קמרוטה וטרזה פרוקצ'יני. תזמור לכלי נשיפה למדה אצל פולביו קרה.

נילי הרפז היא האישה הראשונה אשר ניצחה באודיטוריום של ה"ראי" ברומא עם התזמורת הקאמרית של סנטה צ'צ'יליה.

בהמשך ניצחה על התזמורת הפילהרמונית של מאב (הונגריה), סטו-מרה (רומניה), התזמורת הקאמרית של נורד ביי (קנדה), הפילארמוניצ'י של רומא ואקדמיה אנטוניו ויולדי בביצוע רפרטואר סימפוני מן התקופה הקלאסית ורומנטית. כמו כן ביצעה רפרטואר אופראי עם התזמורת המחוזית של לאציו (איטליה) ואנסמבל ליריקה (ישראל). הופעותיה זכו להצלחה הן בקרב הקהל והן בקרב הביקורת.

נילי הרפז יצגה את איטליה כזמרת בפסטיבל הבינלאומי במלטה וכמלחינה באנגליה בשיתוף פעולה בין מלחינים וכוראוגרפים המתקיים באוניברסיטה בסארי (לונדון).

נילי הרפז יזמה את כתיבת הקנטטה "ריגשות בריאה" מאת בנימין יוסופוב.

נילי הרפז היא דודתו של המוזיקאי יובל מסנר.

פעלה באופרה ברומא כמאסטרו-עמית בהפקות רבות.

בישראל ייסדה את המחלקה לפיתוח קול בקונסרבטוריון העירוני פתח תקווה.

כמו כן ניצחה על התזמורת הקאמרית הרצליה והתזמורת הקאמרית רמת גן, על נגנים מן התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ועל תזמורת כלי הקשת של הקונסרבטוריון העירוני פתח תקווה, עמה הופיעה בקונצרטים ברחבי הארץ ובסיור הופעות באיטליה.
בין יצירותיה הבולטות "לדוד" פנטזיה למקהלת נשים, כינור סולו פסנתר ורביעיית כלי קשת ע"פ שירו של מגדי כריסטיאנו עלאם.
פר נראו לכינור סולו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מנצחות ישראליות
קטגוריה:מנצחות מקהלות ישראליות
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרות ישראליות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:מלחינות יהודיות
קטגוריה:בוגרות בית הספר לאמנויות רננים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות רננים
קטגוריה:מלחינות ישראליות
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מלחינות ישראליות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
מלקטת

ממוזער|שמאל|250px|מלקטות שונות
**מַלְקֶטֶת** (או **מַלְקֵט**, או **פינצטה**, מגרמנית) היא כלי העשוי משתי רצועות מתכת דקות המחוברות מצד אחד, ומשמשת לאחיזה בעצמים קטנים.

שימושים נפוצים של המלקטת הם בתחום הקוסמטיקה, שם היא משמשת לתלישת שיער, שענים משתמשים במלקטות לטיפול בגלגלי שיניים זעירים ואספני בולים משתמשים בהן כדי לטפל בבולים.

## בשפה
בשפת הדיבור, "בפינצטה" מסמל בקפידה, בסבלנות, או תוך בררנות יתרה, למשל "לבחור בפינצטה".

בקרב הבולאים, המלקטת בעזרתה אוחזים את הבול, ומיועדת למניעת פגיעה בבול, מכונה "מַלְקֵט".

## ראו גם

* פלייר
* מלקחיים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הסרת שיער
קטגוריה:ציוד רפואי
קטגוריה:ביולוגיה: שיטות ומכשור
קטגוריה:כלי עבודה
קטגוריה:כלי אחיזה
האגיס

ממוזער|שמאל|200px|האגיס ב"סעודת ברנס"
**האגיס** (באנגלית: **Haggis**) הוא מאכל סקוטי מסורתי.

המרכיבים המסורתיים של האגיס הם חלקי פנים קצוצים של כבש (ריאות, כבד, לב) מעורבים עם בצל, קמח שיבולת שועל, שומן-כליות, תבלינים, מלח וציר. את התערובת דוחסים לקיבה ומבשלים כשלוש שעות.

## היסטוריה
למרות שמקובל להתייחס להאגיס כמאכל סקוטי במקורו, אין עדויות רבות לכך. היסטוריון האוכל אלן דוידסון מציין כי הרומאים הם העם הראשון הידוע במאכלים דמויי האגיס.

הסבר סביר הוא שהמאכל נוצר כמאכל של כורח, כדרך לנצל את החלקים הזולים, שכן בתקופות של רעב המוני אכלו כל מה שיכלו להשיג. עם זאת, נפוצות השערות מסורתיות למקור המאכל. השערה אחת נוגעת למנהגי השחיטה של השבטים הסקוטים. כשראש שבט שחט צאן או בקר, חלקי הפנים נותרו בידי אנשי השבט. השערה אחרת שמקור ההאגיס הוא בתקופה שסקוטים מצפון המדינה (היילנדס) רכבו לשוקי אדינבורו לסחור שם בבקר, ולקחו איתם כצידה לדרך תערובת מהמרכיבים הזמינים בביתם, ארוזה בקיבת כבש לנוחות הנשיאה לאורך זמן.

היסטוריונית המזון קלריסה דיקסון רייט טוענת כי מקור ההאגיס בסקנדינביה וכי הומצא על ידי ציידים כדרך מיידית לבשל חלקי פנים הנוטים להתקלקל במהירות, בסמוך לאתר הצייד ומבלי להזדקק לכלי בישול שיצטרכו לשאת עימם. הם קצצו את חלקי הפנים, מילאו בהם את הקיבה, ועור הבהמה שימש ככלי הבישול.

למרות המחלוקות אודות מקורו של המאכל, מוכר ההאגיס כיום כמאכל סקוטי אופייני, בין השאר בעקבות התשבחות שהרעיף עליו המשורר הסקוטי הלאומי, רוברט ברנס, ביצירתו "שיר הלל להאגיס" (Ode Tae a Haggis). בימיו של ברנס, במאה ה-18, האגיס היה מאכל פופולרי של העניים, שכן היה זול אך מזין, והוכן מחלקי פנים של כבש (חיית המשק הנפוצה ביותר בסקוטלנד), שהיו אמורים להיזרק לולא שימוש זה.

כיום חוגגים בשבוע של ה-25 בינואר את חגו של ברנס (המכונה "סעודת ברנס"), בין השאר באכילת האגיס.

## האגיס כיום
מסורתית, ובפרט בסעודת ברנס, ההאגיס מוגש עם "ניפס וטאטיס" - מחית תפוחי אדמה ולצידה מחית כרוב נפוס (סוג של לפת) ועם ויסקי סקוטי. רוטב מודרני, של ציר ויסקי, מלווה לעיתים את המנה.

האגיס נמכר במהלך השנה כולה בסופרמרקטים רבים ברחבי סקוטלנד ובאזורים מסוימים באנגליה. מותגים זולים ותעשייתיים, לרבות כאלו הנמכרים מחוץ לסקוטלנד, לרוב אינם ארוזים בקיבה אלא במעי מלאכותי, כמו נקניקיות.

ישנן גם גרסאות צמחוניות, האגיס בקופסת שימורים וכן האגיס מחלקי פנים של חזיר במקום כבש.

במזנוני פיש אנד צ'יפס סקוטים נמכר האגיס המטוגן בטיגון עמוק בבלילה. "האגיס בורגר" הוא קציצת האגיס המוגשת בתוך לחמנייה. בתערובת ההאגיס משתמשים לעיתים למילוי חזה עוף ולמתכונים אחרים המצריכים בשר טחון.

בארצות הברית נמכר האגיס מתוצרת מקומית, אך כיוון שחוקי בטיחות המזון אוסרים על שימוש במוצרים מסוימים (למשל, ריאות) למאכל אדם - ישנם מהגרים סקוטים "המבריחים" האגיס מקורי מסקוטלנד.


תמונה:Haggis uncooked.jpg|האגיס לפני הבישול
תמונה:Haggis.JPG|האגיס
תמונה:Gung Haggis Fat Choy Taste Test 18Jan06 - 12.jpg|האגיס מוגש, המילוי גולש מתוכו
תמונה:Haggis neeps and tatties.jpg|האגיס בהגשה מסורתית עם "ניפס וטאטיס"
תמונה:Haggis, Neeps and Tatties.JPG|הגשה מסורתית של האגיס, עם ניפס וטאטיס בציר ויסקי


## קישורים חיצוניים

* 
* ענבל קליין, לאכול האגיס, באתר וואלה
*Why Scotland loves haggis - מאתר ה-BBC
* 

קטגוריה:המטבח הסקוטי
קטגוריה:חלקי פנים
קטגוריה:מאכלים לאומיים
מפת"ח

נוהל **מפת"ח** (ראשי תיבות של מתודולוגית פיתוח ותחזוקה) הוא מתודולוגיה לניהול פרויקטי תוכנה, הנדסת תוכנה, ניתוח מערכות וניהול איכות תוכנה בישראל. הנוהל הוא פרי פיתוח של משרד האוצר.

מפת"ח הוא שילוב של מתודולוגיה, מאגר ידע וגלופות עבודה לניהול מכלול הפעילויות המתבצעות בתחום המחשוב בארגון, הן ברמת הפרויקט והן ברמת הארגון.

מפת"ח נמצא בשימוש בכל מגזרי המשק בישראל: משרדי ממשלה, מערכת הביטחון וארגונים רבים בסקטור הציבורי, בנקים, חברות ביטוח, חברות תעשייה ובתי תוכנה. ארגונים רבים עברו הסמכה ל-ISO 9000 על בסיס מפת"ח. מפת"ח משובץ דרך קבע בתוכניות הלימודים של אוניברסיטאות ומכללות בארץ ומשמש שיטה להגשת פרויקטים ועבודות גמר. קורסי ניתוח מערכות וניהול פרויקטים בארץ מבוססים דרך קבע על מפת"ח.
 המהדורה העדכנית של הנוהל, נכון לתחילת שנת 2013, היא מהדורה 10.

במהדורה זו התווספה תפיסה מתודולוגית חדשה הנקראת MyIT. מטרתה היא התאמת הנוהל באופן אקטיבי לצרכים המשתנים של כל ארגון. המתודולוגיה החדשה היא בנוסף למתודולוגיה הקלאסית השיטתית בה נבנה נוהל שיטתי המיועד לכל הארגונים.

בהחלטת ממשלת ישראל מאוקטובר 2014 בוטל נוהל מפת"ח כנוהל מחייב.

## מרכיבי הנוהל
### ברמת הפרויקט

ברמת הפרויקט מגדיר מפת"ח כיצד לנהל, לפתח ולתחזק מערכות ממוחשבות בכל היקף ומכל סוג שהוא: מערכות מידע, מערכות תשתית, מערכות בפיתוח עצמי, מוצרי מדף וכו'. Buy or Build. מפת"ח מגדיר את השלבים ואת התוצרים לאורך כל מחזור החיים של הפרויקט - החל בייזום ואפיון המערכת, דרך עיצוב ובנייה (או רכש והתאמות), המשך בבדיקות מערכת (טסטים) וכלה בהתקנה, תפעול ותחזוקה. שלב נוסף חשוב הוא תחקור והערכת מערכת. מפת"ח מספק גם כלים תומכים לאורך כל מחזור החיים, כגון: ניהול סיכונים, ניהול סקרים (Reviews), בניית תוכניות עבודה (גאנט), חישוב ואומדן עלויות, ניתוח חלופות, ניהול התיעוד, ניהול תצורה, ממשק אדם-מחשב, אבטחת מידע, ניהול זמן, מדדים ועוד.

### ברמת הארגון

ברמת הארגון מכיל מפת"ח מגוון שיטות וכלים המיועדים לדרג הניהולי האחראי לראייה ארגונית כוללת - הנהלת יחידת המחשוב והנהלת הארגון כולו. לדוגמה: תוכנית עבודה שנתית, תוכנית אב למחשוב, מבנה ארגוני, איכות כוללת, מיקור חוץ של טכנולוגיות מידע, ניהול תשתיות, ניהול הייצור ועוד. מפת"ח מסייע לארגון (ולפרויקט) לעמוד ולהיבדק לדרישות תקינה ורגולציה, כגון: תקן ISO 9000, ולידציות (FPA, IQNet) ועוד, ולעמידה בדרישות מודל CMMI.

## מאפיינים טכניים
מפת"ח הוא מוצר תוכנה ממוחשב הפועל בטכנולוגיית WEB במספר תצורות בסיסיות: רשת אינטראנט ארגונית, תחנת עבודה עצמאית, רשת האינטרנט. בכל התצורות, משמש מפת"ח הן כ"נוהל" ומאגר ידע והן ככלי עבודה, תוך ניצול מלא של יכולות טכנולוגיית WEB ועבודה בשיתוף. התוכנה מאפשרת איתור נושאים לפי מילון מונחים ומילות מפתח, הדרכה מקוונת, הדפסה והעתקה סלקטיבית של קטעים נדרשים וכן הפעלה ישירה של גלופות עבודה או הורדתן למחשב המשתמש. התוכנה נותנת מענה לעבודה בתיקיות פרויקטליות מסודרות. הכלי מיועד הן למשתמש מתחיל בגישה של למד והתחל לעבוד (Study & Work) והן למשתמש מנוסה בגישה של עבוד והיעזר במאגר הידע לפי הצורך (Work & Help). בשוק קיימים כבר מספר שילובים של מפת"ח עם כלים של יצרנים אחרים לניהול פרויקטים וניהול תכנים.

מפת"ח מתעדכן באופן שוטף בהתאם להתפתחויות הטכנולוגיות והכלכליות בעולם המחשבים, בהתאמה לשיטות ותקני איכות בינלאומיים ולפי צורכי המשתמשים.

## קישורים חיצוניים

*תקציר נוהל מפת"ח, באתר של אגף החשב הכללי

## הערות שוליים

קטגוריה:הנדסת תוכנה
קטגוריה:המחשוב בישראל
משחק סימולטני

[שמאל|ממוזער|250px|[רב-אמן הורט במשחק סימולטני בשנת 1997]]
בשחמט, **משחק סימולטני** או **סימולטן** הוא אירוע שבו שחקן (בדרך כלל אמן שחמט או רב-אמן) משחק מספר רב של משחקים בו-זמנית עם שחקנים ברמה נמוכה יותר (בדרך כלל ברמה נמוכה מרמת אמן. לעיתים אף מול חובבנים). עם זאת, ישנן דוגמאות למקרים אחרים, כמו משחק סימולטני הכולל שעוני שחמט שקיים גארי קספרוב הרוסי, מול 4 רב-אמנים שייצגו את ישראל בנבחרת האולימפית. במשחק סימולטני-כפול ניצח גארי קספרוב 7.5-0.5.

בסימולטן רגיל לא נעשה שימוש בשעוני שחמט. האמן צועד משולחן לשולחן בצורה מסודרת. בדרך כלל הלוחות מאורגנים במבנה עיגול או מלבן. על המתמודדים להניע את הכלי כשהאמן מגיע לשולחנם. האמן יכול להשתהות קמעה לפני שיגיב במסע משלו, אך השהיה תכופה או ארוכה מדי עשויה לגרום למשחק להימשך זמן רב. בדרך כלל סימולטן יהיה מול 20 לוחות או יותר. כשמשחקים מסתיימים, בדרך כלל לא מתחילים במקומם אחרים, ומכאן שלקראת הסוף נותרים משחקים מועטים יחסית, ואז גדל יתרונו של האמן כשהוא מאלץ את יריביו לענות במהירות רבה יותר. ברוב המשחקים הסימולטניים האמן משחק בכלים הלבנים בכל משחקיו.

במשחקים סימולטניים עם שעונים כל המשחקים מתקיימים באותם תנאים המקובלים בתחרויות, פרט לעובדה שהאמן משחק מול יריביו בצד אחד ובכל המשחקים. משום שדוחק הזמן יכול להפוך לחמור מאוד, מקובל שישתתפו פחות שחקנים בסוג זה של סימולטן.

המשחק יכול להיות "(שחמט) עיוור". במקרה זה, האמן לא מסתכל על הלוחות, אלא שומר את כל המסעים בזכרונו. ליריביו יש לוח וכלים כמקובל, אך את המסעים הם צריכים לדווח בקול רם לאמן או למתווך מטעמו.

## קישורים חיצוניים

* וידאו של בובי פישר במשחק סימולטני

קטגוריה:מונחים בשחמט
Reclaim the Streets

שמאל|ממוזער|250px|שלט של התנועה בהפגנה
**Reclaim the Streets**, **שחרור הרחובות** (בתרגום מילולי לעברית: **לתבוע בחזרה את הרחובות**, ובקיצור: **RTS**) היא תנועה חברתית הטוענת שגורמים שונים - ובעיקר כלי רכב פרטיים ותאגידים מסחריים - השתלטו על המרחב הציבורי ומונעים מהציבור את השימוש החופשי בו. לכן הם קוראים להשבת הבעלות הציבורית על המרחב הציבורי.

הארגון הוקם בלונדון, אנגליה בשנת 1991, כשצמח מתוך מאהלי מחאה נגד תנועת כלי רכב ברחבי העיר. בראשיתו, התמקד הארגון במחאה נגד תנועת כלי רכב בערים, אך במהלך השנים השתנה מוקד הפעילות, מתוך תפיסה שיש לטפל בשורש הבעיה ולא בתסמינים שלה. הארגון הרחיב את מחאתו והפנה אותה כלפי השיטה הקפיטליסטית באופן כללי. הארגון הקפיד על שימוש במחאה לא אלימה.

## אידאולוגיה
בבסיס הפעולה של התנועה עומדת ההנחה שמרחבים ציבוריים עירוניים - דוגמת כביש, צומת או כיכר - נועדו להכיל בתוכם מגוון רב של פעולות אנושיות ושל אינטראקציות בין-אישיות, באמצעותן נוצרת קהילה עירונית. השימוש במכוניות הופך את הרחובות מאתר מחיה לאתר מעבר - אופייה הסגור והמבודד של המכונית מונע אינטראקציה בין אישית, ובכך מרוקן את הרחובות מתוכנם.

לטענת הארגון, השימוש במכונית הוא נדבך אחד במכלול של הקפיטליזם הגלובלי, שמטרתו - הפיכת בני האדם ל'מכונות צרכניות'. הרחוב הוא מושג מפתח עבור התנועה, משום שלטענתם כאשר הרחוב מתקיים באופן שבו התקיים בעבר, הוא הופך למרחב לא-ממושטר, שאינו מיועד לצרכנות גרידא. בחשיבה הקפיטליסטית רחובות אינם אלא דרכי מעבר מאתר אחד לאתר אחר - מאתר המגורים לאתר העבודה, ממנו לאתר הצרכנות ולאתר הבידור. התנועה שואפת לשבור דפוס זה, ולהפוך את הרחובות לאתרים שמתקיימת בהם פעילות חברתית בפני עצמה.

## צורת פעולה
נאמנה לעקרונותיה כתנועה אנרכיסטית, התנועה איננה מאורגנת באופן מרוכז, ואין לה הנהגה מרכזית וסניפים. פעולותיה הבינלאומיות של התנועה מתבססות על יוזמות מקומיות של פעילים, המקבלים הדרכה בסיסית דרך האינטרנט ומארגנים את ההפגנה בכוחות עצמם.

המחאה של RTS באה לידי ביטוי בדרך כלל כמסיבות ברחוב, או בכבישים מהירים כחלק מפעולה ישירה בלתי אלימה תוך כדי חסימה של תנועת המכונית הסדירה. RTS מצידם טוענים כי כלי הרכב הם אלו הגורמים לתאונות, ולהפרעה לסדר הציבורי התקין, ועל ידי השתלטות של הולכי רגל ורוכבי אופניים על הכביש הם למעשה משיבים את המרחב הציבורי לבעליו הראויים. האירועים מתקיימים בדרך כלל ללא תיאום מראש עם המשטרה או עם גורמים רשמיים אחרים, מתוך תפיסה שאזרחים אינם זקוקים לאישור כדי לצעוד ברחובות העיר, אך מספר ארגונים מקומיים חרגו מכלל זה והם מקיימים פעילות סדירה של מסיבות רחוב המתואמת מראש עם הרשויות.

בדרך כלל האירוע הוא בעל אופי של מסיבה המונית, עם מקומות משחק לילדים, אוכל בחינם, ומוזיקה. התנועה שואפת שהמסיבות יאורגנו על ידי משתתפיהן, תוך שכל אחד מהמשתתפים מביא עמו אביזר שעשוע, בלא שיהיה מוקד מרכזי במסיבה.

## היקף הפעילות
מאז הקמתו של הארגון, בשנת 1991, התקיימו מאות מסיבות רחוב. עיקר פעילותו של הארגון היא בבריטניה ובמיוחד בלונדון, אך מאז שנת 1997 התקיימו מסיבות רבות בארצות שונות ברחבי אירופה, צפון אמריקה, אוסטרליה ואפריקה, וגם בתל אביב. מספר מסיבות אף הוכרזו כמסיבות בינלאומיות, והתקיימו בו זמנית בעשרות ערים ברחבי העולם.

## ראו גם
* מסה קריטית (אופניים)
* התנועה לחופש ממכוניות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנרכיזם
קטגוריה:מחאה בנושאי סביבה
אז'אקסיו

**אז'אקסיו** (בצרפתית: **Ajaccio**, בקורסיקאית: **Aiacciu**) היא עיר הבירה של חבל קורסיקה בצרפת, והעיר הגדולה בו. העיר שוכנת בקורסיקה הדרומית, לשפת הים התיכון, ואוכלוסייתה, על כל פרווריה ושכונותיה, מונה כ-69,500 תושבים. שטחה כ-82.03 קמ"ר, וצפיפות האוכלוסייה בה מוערכת בכ-645 נפש לקמ"ר.

העיר ידועה גם כעיר הולדתו של נפוליאון בונפרטה, קיסר צרפת.

## תיירות
אז'אקסיו נחשבת כאחת הערים היפות והמושכות ביותר בקורסיקה ובצרפת בכלל. זאת הודות לעידוד התיירות במקום על ידי ממשלת צרפת, היות שקורסיקה היא אחד החבלים העניים בצרפת. נכון למאה העשרים ואחת, ניתן לטייל לאורך הטיילות וכיכרות החנויות בעיר וליהנות מנוף הים בצד אחד ונוף ההרים בצד השני.

## תחבורה
בעיר נמצאת תחנת הרכבת של SNCF (חברת הרכבות הלאומית של צרפת), המקשרת בין אז'אקסיו לבסטיה, קורטה וקלווי.
כמו כן פועל בעיר נמל, המאפשר הגעה וחזרה דרך הים ממרסיי, מטולון ומניס שבצרפת, ומג'נובה שבאיטליה.

בצמוד לעיר פועל נמל תעופה, נמל התעופה הבין-לאומי הראשי של קורסיקה, נמל התעופה אז'אקסיו נפוליאון בונפרטה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* מדריך תיירות לאז'אקסיו 

*
קטגוריה:צרפת: ערים
קטגוריה:צרפת: ערי חוף
קטגוריה:קורסיקה
פשתיים

**פשתיים** (שם מדעי: Linaceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים, הכוללת בעיקר צמחים עשבוניים ולעיתים נדירות עצים. מרבית הסוגים במשפחה זו בעלי עלים פשוטים, הצומחים לסירוגין. המשפחה מכילה כ-250 מינים שונים, הפזורים בכל רחבי תבל. המינים נכללים בשמונה סוגים, מתוכם הגדול והבולט הוא הפשתה, המונה 180 עד 200 מיני פשתה.

## טקסונומיה

תחת מערכת המיון קרונקוויסט מ-1981, היו הפשתיים תחת סדרה משל עצמם, ה**פשתאים** (*Linales*). לאחר מחקרים גנטיים של קבוצת APG מ-2003, הם מסווגים כעת תחת הסדרה החדשה מלפיגאים.

## מינים

* פשתן
* פשתה שעירה

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1818
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארל ג'וליוס פרלב
קטגוריה:משפחות צמחים
איגוד השוטרים היידים

**איגוד השוטרים היִידים** (באנגלית: **The Yiddish Policemen's Union**) הוא רומן בלשי מהסוגה של היסטוריה חלופית, שנכתב על ידי הסופר היהודי-אמריקאי מייקל שייבון ויצא לאור בשנת 2007. הספר זכה, בשנת יציאתו לאור, בפרס הוגו בפרס נבולה, שני הפרסים החשובים בתחום המדע הבדיוני ובפרס לוקוס.

## תקציר העלילה
הסיפור מתרחש בעיר סיטקה אשר באלסקה, בעולם שבו ארצות הברית אפשרה ליהודים להתיישב בשטחי אלסקה בשנת 1940 בהתאם לתוכנית אלסקה ומדינת ישראל הצעירה הובסה במלחמת העצמאות. הבלש מאייר לנדסמן חוקר פרשיית רצח סבוכה שתשפיע על כל יהודי אלסקה.

בשנת 1940 מציע נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט, לפליטים יהודים להתיישב באלסקה. המתנגד הראשי לתוכנית, אנתוני דיאמונד, נהרג בתאונת דרכים.

יהודים רבים מגיעים להתיישב באלסקה באזור העיר סיטקה. מלחמת העולם השנייה מסתיימת רק בשנת 1946 בהטלת פצצת אטום על ברלין, ונראה כי השואה הייתה בהיקף קטן בהרבה, כשמסופר ש-2 מיליון יהודים נספו בה. בנוסף, כנראה במהלך המלחמה או מעט לאחריה התמוטטה ברית המועצות, והאימפריה היפנית לא הצטרפה למלחמה (אפשר להבין זאת בעקיפין מהזכרת מנצ'וריה כמדינה עצמאית מסין). אזכור המדינה החופשית הפולנית שהוקמה בשנת 1950 מלמד כי ברית ורשה לא הוקמה; בנוסף פרצה גם מלחמת קובה בשנות ה-60 (בזמן נשיאותו של ג'ון פ. קנדי, כשמרילין מונרו היא אשתו) שבה היה קרב המזכיר את ניסיון הפלישה למפרץ החזירים, שבו הובסה ארצות הברית.

בשנת 1948 מובסת מדינת ישראל במלחמת העצמאות במרחץ דמים. רק קומץ יהודים נשארים בה, והארץ הופכת לשדה קרב בין קבוצות שונות: "זה יובל שנים שגברתנים ערבים ופרטיזנים מוסלמים, פרסים ומצרים, סוציאליסטים ונציונליסטים ומונרכיסטים, פאן-ערביסטים ופאן-איסלמיסטים, מסורתיים ותומכי מפלגת עלי.." "ירושלים היא עיר של דמים ושל סיסמאות כתובות על החומה, של ראשים ערופים על עמודי טלפון."

היהודים באלסקה מתגוררים באזור פדרלי אוטונומי. שפת הדיבור הרשמית היא יידיש, ויש מחלוקות תמידיות בין חילונים וחרדים, ציונים (הנרדפים על ידי הממשל האמריקני), סוציאליסטים ואחרים. עתידם של היהודים אינו ברור, שכן בעוד חודשיים יבוטל המחוז היהודי ויוחזר למדינת אלסקה. היהודים יוכלו לבקש רישיון עבודה בארצות הברית (גרין קארד), אך רבים מהם לא יקבלו אותו ויהפכו שוב לפליטים.

בספר משולבים ביטויים רבים ביידיש, אמיתית ובדיונית, המייצגים את הסלנג המשטרתי של משטרת סיטקה דוברת היידיש.

## לקריאה נוספת
* גתית פז, **דור מבקש זהות מסע לתוך היהדות האמריקאית העכשווית**, עבודה לתואר שלישי (Ph.D.), אוניברסיטת בר-אילן, 2015. 

## קישורים חיצוניים

* 
* פאר פרידמן, "יהודי, נרקומן וכלב נפגשים ברומן", ביקורת ספר, מעריב, 21 בדצמבר 2007
*
* אסתי סגל, ביקורת ספר: א יידישע בלש, גלובס, 14 במאי 2008
*
*
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרות יהודית
קטגוריה:ספרי 2007
קטגוריה:יצירות זוכות פרס הוגו לרומן הטוב ביותר
קטגוריה:יצירות זוכות פרס נבולה
קטגוריה:טריטוריאליזם
קטגוריה:ספרי היסטוריה חלופית של ישראל
קטגוריה:יצירות זוכות פרס לוקוס
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
קטגוריה:זוכי פרס סיידווייז
קטגוריה:מייקל שייבון
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
יחא

**יחא** (בגעז: ይሐ, אלפבית דרום ערבי: 12px12px, תעתיק: **חו**) הוא כפר בצפונה של אתיופיה, בנפת תיגראי המרכזית שבמחוז תיגראי. 

המבנה הישן ביותר באתיופיה ועדיין עומד על תילו נמצא ביחא. זהו מגדל שנבנה בסגנון של סבא, ומתוארך למאה ה-8 או למאה ה-7 לפני הספירה. המגדל הזה הוא אחת הסיבות לכך שהחוקרים טוענים שהכפר היה עיר הבירה של ממלכת דעמת. קירות מקדש זה שרדו, בזמן שהריסות אחרות הכוללות את גראט באיל גאברי, עם עמודים מרובעים.

יחא הוא גם המקום שנוסד בו מנזר של הכנסייה האורתודוקסית האתיופית שהוקם על פי המסורת על ידי אבא אפציה, אחד מתשעת הקדושים. החוקר והמסיונר, פרנסיסקו אלואראס  ביקר בעיירה זו בשנת 1520 (שקרא למקום בשם "אבבאפאכאם"), ומספק תיאור של המגדל העתיק, המנזר, והכנסייה המקומית, שמתוארכים לימי ממלכת אקסום. מבנה זה כולל מוזיאון.

יחא הוא גם אתר של מספר חפירות ארכאולוגיות, שהתחילו בשנת 1952 על ידי המכון האתיופי לארכאולוגיה. החפירות הופסקו תחת שלטון הדֶרְג אך נמשכו בשנת 1993 על ידי צוות ארכאולוגים צרפתי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תיגראי
קטגוריה:אתיופיה: היסטוריה
קטגוריה:אתיופיה: יישובים
Vespertine

**Vespertine** (בוטניקה: שנפתח בערב; זואולוגיה: שפעיל בשעות הערב), שיצא לאור באוגוסט 2001, הוא אלבום מאת הזמרת, מוזיקאית וכותבת השירים האיסלנדית ביורק. באלבום זה יצרה ביורק עולם מופנם ושקט של ביטים קטנטנים ונושאים ליריים חלומיים ואישיים. על עטיפת האלבום מצולמת ביורק כשהיא לבושה בשמלת הברבור שגרמה למהומה בטקס פרסי האוסקר ב-2001.

האלבום הגיע בשיאו למקום ה-8 בטבלת האלבומים בבריטניה ולמקום ה-19 בטבלת הבילבורד בארצות הברית. וספרטיין היה מועמד לפרס האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר בטרס פרסי גראמי ב-2002. וספרטיין הוא האלבום עם קצב המכירות המהיר ביותר של ביורק ברחבי העולם, והוא מכר 2 מיליון עותקים ב-2001 בלבד. האלבום זכה גם להערכת המבקרים, וקיבל ביקורת של ארבעה וחצי כוכבים מתוך חמישה מהמגזין Allmusic וביקורת של ארבעה כוכבים מהמגזין רולינג סטון.

## סינגלים
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Hidden Place", יצא לאור באוגוסט 2001. השיר הציג את האווירה של האלבום היטב, עם סאונד מינימלי ושירה שקטה ולוחשת. המילים מתארות את הרצון של ביורק לשמור את רגשותיה ואת מערכות היחסים שלה לעצמה. גרסת האלבום כוללת בית שאינו נשמע בגרסת הסינגל ובקליפ של השיר. "Hidden Place" הוא אחד מהסינגלים המסחריים הבודדים של ביורק שיצאו לאור בארצות הברית. בשיאו הגיע הסינגל למקום ה-21 בטבלאות הסינגלים בבריטניה ולמקום ה-16 בקנדה. הקליפ לשיר מציג נוזלים שונים זורמים לתוך ומחוץ לעיניה, אפה ופיה של ביורק. הקליפ נחל הצלחה גדולה בארצות הברית.

הסינגל השני מתוך האלבום הוא "Pagan Poetry", שיצא לאור בנובמבר 2001. הוא הגיע בשיאו למקום ה-38 בטבלאות הסינגלים בבריטניה ולמקום ה-12 בקנדה. הוא נכתב והופק על ידי ביורק. הקליפ לסינגל, בבימויו של ניק נייט, הוא על אישה שמכינה את עצמה לנישואים עם אהובה. היה זה גם אחד מהקליפים היותר שנויים במחלוקת של ביורק. הקליפ הציג את ביורק בשמלה שעוצבה על ידי אלכסנדר מקווין, שכיסתה רק את החלק התחתון של גופה. החלק העליון של השמלה נראה כמו פנינים שנתפרו על עורה של ביורק. הקליפ כלל גם תמונות קלוז אפ מאוד מטושטשות של יחסי מין, שצולמו בידי ביורק עצמה בפרטיות עם חברה מת'יו בארני, בעזרת מצלמה שניתנה לה על ידי נייט. הקליפ גם מראה תצוגה גרפית של פירסינג. הווידאו הוחרם על ידי MTV בארצות הברית. במרץ 2006, בגרסה הספרדית של המגזין רולינג סטון, השיר דורג במקום ה-38 ברשימת השירים הטובים ביותר בשנות האלפיים על ידי מומחי מוזיקה ספרדים.

הסינגל השלישי והאחרון מתוך האלבום הוא "Cocoon", שיצא במרץ 2002. הוא נכתב על ידי ביורק ותומס קנאק. השיר הוא על ילדה שזוהרת מרוב אושר עקב רומן שסחף אותה בהפתעה, והוא כולל כמה סיטואציות מיניות מתוארות בתור מטפורות. הקליפ היה כמעט שנוי במחלוקת כמו הקליפ הקודם, של "Pagan Poetry". הקליפ מציג את ביורק עירומה למראית עין (למעשה היא לובשת חליפת גוף מאוד צמודה) כשחוט אדום יוצא מפטמותיה ובסופו של דבר מתפתח לפקעת סביבה. הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-35 בטבלאות הסינגלים בבריטניה.

## רשימת השירים

כל השירים נכתבו על ידי ביורק, אלא אם מצוין אחרת.




## טבלאות וזיכויים

## קישורים חיצוניים

* מיני אתר המוקדש לוספרטיין

קטגוריה:אלבומי ביורק
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מריוס דה פריס
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני אולימפיק
קטגוריה:אלבומי פולקטרוניקה
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הדני
מולי סאגדן

**מולי סאגדן** (בשמה המלא: **מרי איזובל סאגדן**; באנגלית: **Mary Isobel Sugden**; 21 ביולי 1922 - 1 ביולי 2009) הייתה שחקנית קומית אנגלייה, הידועה בעיקר בשל תפקידה כגב' סלוקומב בסדרת הטלוויזיה "מישהו מטפל בך?", ששודרה בין השנים 1972–1985.

## ביוגרפיה
סאגדן נולדה בעיירה קיילי, במחוז יורקשייר שבממלכה המאוחדת. את ההנאה שבהצחקת אנשים גילתה, לדבריה, כבר בגיל צעיר. כשסיימה את לימודיה, מלחמת העולם השנייה כבר הייתה בעיצומה, וסאגדן החלה לעבוד במפעל תחמושת שעסק בייצור פגזים עבור חיל הים הבריטי. לאחר שעזבה את המפעל, החלה ללמוד בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה.

עם סיום לימודיה החלה לשחק בתיאטרון רפרטוארי, בו גם הכירה את בעלה, השחקן ויליאם מור, לו נישאה בשנת 1958. במקביל, הופיעה במספר תפקידי אורח בקומדיות טלוויזיוניות שונות, ובהן "המופע של בני היל". התפקיד הראשי הראשון שקיבלה היה תפקידה של גב' קריספין בקומדיית המצבים "Hugh and I", אותו גילמה בין 1962 ל-1966. כותב הסדרה, ג'ון צ'פמן, ליהק אותה מאוחר יותר לסדרה נוספת שכתב, "The Liver Birds", בה גילמה את דמותה של גב' האצ'ינסון, בין 1971 ל-1979. בין 1965 ל-1976 השתתפה סאגדן גם בסדרת טלוויזיה שאינה קומית, אופרת הסבון "קורוניישן סטריט", בה גילמה את דמותה של בעלת פאב.

אף שכבר כיכבה על מסכי הטלוויזיה בבריטניה, הופעתה כגב' סלוקומב בסדרת הטלוויזיה, "מישהו מטפל בך?", החל משנת 1972, היא שנחשבת לפריצתה הגדולה, ודמות זו היא המזוהה עמה יותר מכל. בסדרה זו, שעסקה בחנות כלבו, הייתה גב' סלוקומב הממונה על מחלקת בגדי הנשים. סימן ההיכר העיקרי שלה היה שיערה, שנצבע בכל פרק בצבע אחר. גב' סלוקומב התגוררה בגפה, עם חתול בשם Tiddles, אליו התייחסה בכינוי "pussy", מילת סלנג שפירושה "חתלתול" או "פות", והשימוש בה אפשר משחקי מילים רבים.

בשנות ה-80 השתתפה סאגדן בקומדיות המצבים "That's My Boy"  וכן ב-"My Husband and I" , שבה שיחקה לצד בעלה. הופעותיה על מרקעי הטלוויזיה פחתו בהדרגה. בין השנים 1992-1993 שבה לגלם את דמותה של גב' סלוקומב, בספין אוף של "מישהו מטפל בך?", "Grace & Favour"  ומאוחר יותר הופיעה במספר תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה שונות.

בתוכנית ההומור "הממלכה הקטנה" ישנה דמות חוזרת אשר טוענת מדי פעם כי הייתה השושבינה של מולי סאגדן בחתונתה. לבסוף, באחד הפרקים מופיעה סאגדן בהופעת אורח בתוכנית ומכריזה שהשושבינה בחתונתה הייתה מישהי אחרת.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים




קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:מדבבות אנגליות
קטגוריה:קומיקאיות בריטיות
קטגוריה:בוגרות בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:בוגרי בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1922
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1922
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2009
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2009
חדשות ישראל

**חדשות ישראל** (בגרמנית: **Israel Nachrichten**) היה עיתון יומי ישראלי בשפה הגרמנית. מערכת העיתון שכנה בתל אביב.
## היסטוריה
העיתון יצא לאור החל מ-1 בינואר 1974 לאחר סגירת העיתון היומי ״ידיעות חדשות״ בגרמנית, שפעל בין השנים 1935 ועד 31 בדצמבר 1973. שהחל מ-1969
היה בבעלות "החברה המאוחדת לפרסומים והדפסה" - חברה בשליטת מפא"י וממשיכתה מפלגת העבודה, שהוציאה לאור עיתונים בשלל שפות. בהמשך נמכר העיתון לג'ורג' אדרי, שסיפר:
"ב'חדשות ישראל' הגרמני עזר לי סטף ורטהיימר, שכל שבוע קנה מודעה ב–7,000 שקל".

מפעם לפעם בעיתון פורסמו גם סיפורים קצרים של סופרים הכותבים בגרמנית. בשנת 1982 פורסם סיפור של קלאוס אבנר אל יהודי וינאי.

בין השנים 1975 ו-2007 ערכה את העיתון אליס שוורץ-גרדוש. במותה בגיל 91 בשנת 2007 הייתה גרדוס עורכת העיתון המבוגרת ביותר בעולם. החל מ-2007 ערכה את העיתון הלגה מילר-גנצמאווה.

בשל הזדקנות אוכלוסיית העולים מגרמניה והתחרות עם אתרי האינטרנט בשפה הגרמנית, מספר המנויים ב-2007 הצטמצם ל-1,500 בלבד.

בעקבות קשיים פיננסיים העיתון נסגר בינואר 2011 ופועל מאז במתכונת אינטרנטית בלבד.

## קישורים חיצוניים

* חדשות ישראל (גרמנית)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונים בגרמנית
קטגוריה:ישראל: עיתונים
קטגוריה:תל אביב-יפו: תקשורת
גדעון רפאל

[250px|ממוזער|שמאל|'''גדעון רפאל''' (ראשון מימין) במשלחת ישראל ל[האומות המאוחדות|אומות המאוחדות (1950); לשמאלו ד"ר אברהם קצנלסון (משרד הבריאות), אבא אבן (ראש המשלחת), ד"ר יעקב רובינסון (עורך דין) וארתור לוריא (קונסול ישראל בניו יורק וסגן ראש המשלחת)]]
**גדעון רפאל** (**רוּפֶר**; 5 במרץ 1913 – 10 בפברואר 1999) היה מראשוני משרד החוץ במדינת ישראל ומבכיריו לאורך שלושים שנות שירות ציבורי.

## ביוגרפיה
גדעון רופר (Ruffer) נולד ב-5 במרץ 1913 בגרמניה, ולמד באוניברסיטת ברלין. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל, בעקבות עלייתו של היטלר לשלטון, ונמנה עם מייסדי קיבוץ הזורע. בשנותיו הראשונות של הקיבוץ שימש כמוח'תאר. בשנת 1939 גויס על ידי אליהו גולומב לפעול בשליחות ארגון "ההגנה", שמטעמו קיים באירופה בשנת 1940 משא ומתן להעלאתם ארצה של כ-40,000 מיהודי גרמניה. בשיחותיו עם נציגיו של אדולף אייכמן הוסכם על תוכנית להוצאת יהודים מאירופה דרך האי רודוס, אך התוכנית נפסלה עם הצטרפותה של איטליה, בעלת השלטון על האי, למלחמה.

במהלך מלחמת העולם השנייה שירת ב. לאחר שחרורו החל רפאל לעבוד במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, שאותה ייצג כמשקיף בהצבעת האומות המאוחדות בכ"ט בנובמבר (1947). עם הכרזת העצמאות והקמת משרד החוץ, פעל כעוזרו של משה שרת, שר החוץ של הממשלה הזמנית ולימים של ממשלת ישראל. בשנת 1948 צורף למשלחת ישראל לעצרת האומות המאוחדות בראשות אבא אבן. רפאל השתתף, בין השאר, בדיונים במועצת הביטחון על ההחלטה לשביתת נשק בין ישראל למדינות ערב, אשר התקבלה ב-16 בנובמבר 1948. רפאל שירת במשלחת ישראל לאו"ם עד לשנת 1953, אז שב ארצה והתמנה כיועץ לענייני המזרח התיכון והאו"ם במשרד החוץ.

בין השנים 1957–1960 שימש שגריר ישראל בבלגיה ובלוקסמבורג וכן כמשקיף קבוע של ישראל בשוק האירופי ובמוסדות האו"ם בז'נבה. בשנת 1967 נשלח לשרת כשגריר ישראל באו"ם. כעבור כשנה שב לישראל, ושימש מנכ"ל משרד החוץ בין השנים 1967–1972. בעת מלחמת יום כיפור התנדב לצה"ל ושירת כחייל מן השורה ברמת הגולן. עוד בשנת 1973, לאחר תום מלחמת יום כיפור, נשלח לשרת כשגריר ישראל בבריטניה, והחזיק בתפקיד זה עד לשנת 1977. הלורד ג'ורג' ויידנפלד, מראשי הקהילה היהודית באנגליה, העריך כי רפאל היה אחד השגרירים המוצלחים ביותר של ישראל במדינה זו.
בשנת 1978 פרש משירות החוץ.

רפאל נפטר בירושלים בשנת 1999.

## ספרו
* גדעון רפאל, **בסוד לאומים: שלושים שנות מדיניות-חוץ, מבט מבפנים**, ירושלים: ספרי ידיעות אחרונות/הוצאת עידנים, 1981. 

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:מנכ"לי משרד החוץ
קטגוריה:שגרירי ישראל בבלגיה
קטגוריה:שגרירי ישראל באו"ם
קטגוריה:שגרירי ישראל בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שגרירי ישראל בלוקסמבורג
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:הזורע: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הומבולדט של ברלין
קטגוריה:שגרירי ישראל באירלנד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1999
פאזל (סדרת טלוויזיה)

**פאזל** היא קומדיית מצבים ישראלית, שהופקה על ידי מטר הפקות במשך עונה אחת. הסדרה שודרה במקור בקשת בערוץ 2 בין השנים 1999–2000, ובשידורים חוזרים בערוץ 2 ובערוץ הקולנוע הישראלי ב-yes.

מבקר הטלוויזיה ניר קיפניס התייחס לכך שקיים דמיון רב בין סדרה זו לבין הסדרה האמריקאית "סיינפלד", אך הסדרה הישראלית לא זכתה לרייטינג רב והסתיימה בסוף העונה הראשונה שלה.

## תקציר העלילה
עלילת הסדרה מתמקדת בארבעה חברים טובים, סטודנטים רווקים בשנות השלושים לחייהם אשר גרים בירושלים: יובל מגן (יואב צפיר), איתן ונטורה (ששי סמוכה), יעל בן צור (יסמין קדר) ורן ספקטור (אורי רביץ). הסדרה עוסקת בחיים האישיים של הרביעייה, קשר עם בני זוג, מקום עבודה, אוניברסיטה, חוגים, תחביבים ועוד.

## צוות השחקנים והדמויות
***יובל מגן** (יואב צפיר): סטודנט למחשבים כבן 30. יובל מתגורר בדירת שותפים עם יעל. החברים הטובים ביותר שלו הם איתן ורן, והם מבלים את זמנם בצפייה בטלוויזיה ובבית בקפה השכונתי.
***יעל בן צור** (יסמין קידר): סטודנטית לתואר שני בפסיכולוגיה. יעל עובדת כפקידה.
***רן ספקטור** (אורי רביץ): בחור כבן 30, שתכונתו הבולטת היא חוסר הצלחה עם נשים. לאורך העונה מתגלה שהוא מעולם לא ניהל מערכת יחסים רצינית. גם הקריירה של רן איננה מוצלחת - את כספו הוא מקבל מהוריו ומסבו.
***איתן ונטורה** (ששי סמוכה): מורה לספורט בבית ספר יסודי, ממוצא תימני. איתן הוא היחיד מבין שלושת הגברים שמצליח לנהל קשר רומנטי עם נשים.
***יעקב** (אמיר פלדמן): יעקב הוא בעל בית הקפה השכונתי. יעקב הוא היחיד מבין הדמויות הראשיות שעבר את גיל ה-30.
בסדרה התארחו דוד קיגלר, יוסף שילוח, אורלי ויינרמן, רותם אבוהב, משה פרסטר, שחר חסון, אביטל דיקר, מיטל דוהן, אמנון וולף, סיניה בן דור, אייל רוזלס, יעל גולדמן, שרה'לה שרון, יובל אברמוביץ', נטע הבר, אוולין פטרובסקה, מורן אייזנשטיין, אביגיל אריאלי, דורית לב ארי, מיכל זוארץ, יוסי סגל, ריטה שוקרון, יפתח קליין, שירי גולן, ויקטוריה שוורץ, אבישג רבינר, יורם לוינשטיין, סיון שביט, אילן דר, דדי זהר, סיון ששון, עודד מנסטר, אירית סוקי, גבי גזית, גיא לואל וטל ליפשיץ.

## פרקים
* פרק 1 - השותפה החדשה
* פרק 2 - הבורזוקים
* פרק 3 - מציאות
* פרק 4 - היתוש
* פרק 5 - מיס תבל
* פרק 6 - תבשיל היום
* פרק 7 - החוג לקרמיקה
* פרק 8 - המבחן
* פרק 9 - ההתאבדות
* פרק 10 - הרומזת
* פרק 11 - המראה הטבעי
* פרק 12 - האקסית
* פרק 13 - מכולת קלמן
* פרק 14 - בטיפול
* פרק 15 - משפט הפתיחה
* פרק 16 - חברים חדשים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:קומדיות מצבים ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1999
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:קשת: תוכניות וסדרות
משה וארון

**משה וארון** (3 בינואר 1926– 18 בדצמבר 2007) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי.

## ביוגרפיה
וארון נולד בבולגריה ב-1926, ובינואר 1940 עלה לארץ ישראל על גבי ספינת הליווי אוריון שהייתה קשורה לרודניצ'אר שהפעיל ברוך קונפינו בהפלגה הרביעית והאחרונה שלה. החל לשחק בהפועל פתח תקווה, ולשמש במקביל מאמן קבוצת הנוער, בה שיחק באותה תקופה נחום סטלמך. בשנת 1949 שיחק וארון 3 פעמים במדי נבחרת ישראל: פעמיים מול נבחרת יוגוסלביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1950, ומשחק ידידות מול נבחרת קפריסין.

ב-1955 החל לאמן את קבוצת הבוגרים של הפועל פתח תקווה, בה המשיך לשחק, והוביל אותה לזכייה הראשונה בתולדותיה באליפות המדינה. בשנת 1958 מונה לתפקיד מאמן נבחרת ישראל, ואימן אותה במוקדמות מונדיאל 1958 (שני הפסדים לו) ובגביע אסיה 1958 (מקום שלישי).

מלבד הפועל פתח תקווה, אימן וארון את בית"ר ירושלים, מכבי פתח תקווה, הפועל רמת גן, הפועל ירושלים, ואת מכבי יפו, אותן העלה לליגה הלאומית.

נפטר ב-18 בדצמבר 2007.

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן של משה וארון באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* עמוד המאמן של משה וארון, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* עמוד השחקן, באתר מוזיאון פתח תקווה
* 

קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:מאמני נבחרת ישראל בכדורגל
קטגוריה:מאמני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:מאמני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:מאמני הפועל כפר סבא
קטגוריה:מאמני בית"ר ירושלים
קטגוריה:מאמני הפועל ירושלים
קטגוריה:מאמני הפועל רמת גן
קטגוריה:מאמני מכבי שעריים
קטגוריה:מאמני מכבי יפו
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
ולטשמרץ

**וֶלְטְשְמֶרְץ** או **צער העולם** (מגרמנית: **Weltschmerz**; מילולית "כאב־עולם") הוא מונח פילוסופי או פסיכולוגי שנטבע לראשונה על ידי הסופר הגרמני ז'אן פול (1763-1825). הוא מתאר את תחושת המלנכוליה של מי שמבין כי הממשות הפיזית לא תוכל לעמוד לעולם בדרישותיה של הרוח, או את מגבלותיו שלו עצמו. השקפת העולם הפסימית הנגזרת מהבנה זו הייתה מקובלת אצל הרומנטיקנים כדוגמת לורד ביירון, אלפרד דה מיסה, היינריך היינה, יוזף פון אייכנדורף, קלמנס ברנטאנו ואחרים. במובן הרחב יותר מציין כיום המושג גם את תחושתו של מי שנחרד מחוסר הצדק בעולם. מבחינה פסיכולוגית קשור הוולטשמרץ בדיכאון ובאסקפיזם. 

המונח ולטשמרץ הוא אחד הגרמניזמים (מילים מושאלות מגרמנית) הנפוצים ביותר.

## ראו גם
*דוקהה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מונחים בפילוסופיה
קטגוריה:מילים וביטויים בגרמנית
קטגוריה:רומנטיקה
ריס

שמאל|ממוזער|150px|ריסים
שמאל|ממוזער|150px|ריסים
[שמאל|ממוזער|250px|[מסקרה ירוקה]]
ה**ריסים** הם שערות הצומחות בקצות העפעפיים. תפקידם להגן על העין מפני לכלוך. כמו כן, הריסים רגישים למגע ומהווים אמצעי התרעה לקיומו של עצם (למשל אבק או חרק) הנמצא קרוב לעין. העיניים נסגרות בצורה רפלקסיבית כאשר הריסים באים במגע עם עצמים אחרים.

## הריסים באדם
הריסים מתפתחים אצל העובר בין השבוע השביעי לשבוע השמיני להריון. הריסים יצמחו מחדש אם יפלו או ייתלשו. צמיחה מחדש אורכת בין שבעה לשמונה שבועות. צבעם יכול להיות שונה מצבע שיער הראש, אך הם נוטים להיות כהים אצל אנשים עם שיער ראש כהה ובהירים יותר אצל אנשים עם שיער ראש בהיר.

זקיקי הריסים קשורים למספר בלוטות הידועות בשמות בלוטות זייס ובלוטות מול.

## קוסמטיקה

ריסים ארוכים נחשבים סימן ליופי בתרבויות רבות. אנשים מסוימים מבקשים להדגיש את ריסיהם בצורה מלאכותית, לדוגמה על ידי שימוש בתמרוק בשם מסקרה או מכשיר בשם מעגל ריסים. ניתן גם לחבר ריסים מלאכותיים לריסים הטבעיים.

בפוך נעשה שימוש כבר בתקופת הברונזה, למטרות הגנה על העין ולהארכתם של הריסים.

## בריאות
קיימות מספר מחלות והפרעות הקשורות לריסים:
* Madarosis  - איבוד שיער הריסים (בדומה לקרחת - איבוד שיער הראש)
* בלפריטיס (Blepharitis) - גירוי של שולי העפעפיים (היכן שהריסים מתחברים לעפעפיים)
* דיסטיכיה  - צמיחה בלתי תקינה של הריסים באזורים מסוימים בעפעפיים.
* אפשר שהריסים יידבקו בטפילי כינות ערווה.
* שעורה (Hordeolum) - זיהום בזקיקי הריסים ובבלוטות החלב (זייס) והזיעה (מול).
* טריכוטילומניה (Trichotillomania) - הפרעה נפשית הדוחפת את החולה לתלוש שערות מהקרקפת, הריסים וכדומה.
* דמודקס פוליקולרום (Demodex folliculorum) - סוג של דמודקס, אקרית קטנה ולא מזיקה החיה בריסים ובזקיקי שיער אחרים. קרדית זו מצויה אצל רוב אוכלוסיית העולם, והיא יכולה לעיתים לגרום דלקת עפעפיים.

## אצל בעלי החיים
הריסים מופיעים אצל היונקים. ריסיו של הגמל ארוכים ועבים במידה ניכרת, כדי למנוע כניסת חול המדבר לעיניו. ניתן למצוא ריסים אצל ג'ירפות, סוסים ופרות וגם אצל יענים.

לנחש צפעון דקל עפעפי (Bothriechis schlegelii) יש זוג קשקשים מותאם מעל עיניהם הדומה לריסים (ומכאן כינויו הלועזי Eyelash vipers).

במשפחת הקלאוניים בולטים הריסים העשויים נוצות - תכונה נדירה אצל העופות.

## קישורים חיצוניים

* 
* Why are long eyelashes considered feminine? - סרטון הסבר על היבטים מגדריים של הריסים 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שער פנים