נחום מטנקו

**נחום מטנקו** (ביידיש: **נחום מאטענקא**, נפטר בשנת ה'תרנ"ד, 1894) היה חזן וזמר יהודי שפעל במחצית השנייה של המאה ה-19, בעל קול בריטון–בס שנודע בזמנו כאחד הקולות המרשימים בעולם החזנות והופיע בערים שונות באימפריה הרוסית, בעיקר במוסקבה.

## ראשית חייו
מטנקו נולד בדובסרי כבן יחיד להוריו. אביו, רבי שמואל יוסף, היה הגבאי הראשון של האדמו"ר מקארוב ונודע בכינויו ביידיש: "יאסי, דער מאקאראווער רבינ'ס גבאי". אמו, נחמה, ניהלה חנות לפרנסתה.

בני המשפחה נודעו כבעלי כישרון מוזיקלי. הוריו היו ידועים בשירתם של ניגונים חסידיים, שירי עם ושירי ערש, וכישרונו המוזיקלי של מטנקו נחשב כהמשך למסורת המשפחתית.

בצעירותו התקבל כ"" אצל חזן העיר רבי מוטל מדובסרי. כבר אז הפליא את המתפללים במתיקות קולו ובחום שירתו.

## פעילותו המוזיקלית
מטנקו הצטרף בילדותו למקהלתו של החזן הנודע ניסן ספיבק בקישינב, קול האלט שלו עורר התפעלות כה גדולה, עד כי רבים המתינו במיוחד לשבת כדי לשמוע את שירתו בבית הכנסת.

בהגיעו לגיל חמש עשרה השתנה קולו, וקול האלט שלו התחלף בהדרגה לקול בריטון. בתוך זמן קצר התפתח קולו לעוצמה רבה ולגוון יוצא דופן. בגיל שבע עשרה קיבל אותו ניסן בלזר שוב למקהלתו, הפעם כבריטון ראשון.

בשנת 1877 כאשר עבר בלזר לכהן בברדיצ'ב, הצטרף אליו מטנקו, קולו הצעיר עורר התפעלות רבה בעיר, ועד גיל עשרים כבר נודע כזמר יוצא דופן. לפי עדויות בני התקופה, אף זמרי אופרה מקצועיים לא השתוו לקולו בעוצמה, ברכות וביכולת הקולורטורה.

הסופר והשחקן בוריס טומשבסקי הזכיר אותו בזכרונותיו "סיפור חיי" ותיאר את הופעתו המרשימה ואת קולו הייחודי:

בגיל עשרים ואחת נשא מטנקו אישה בברדיצ'ב. זמן קצר לאחר נישואיו הזמינו אותו לאודסה שם שימש כבריטון במקהלה וכחזן שני במשך כשלוש שנים לפני החזן ניסן בלומנטל. ונתמנה לחזן בבית הכנסת הגדול של אודסה, במקומו של החזן הנודע יעקב בכמן. המיליונר המוסקבאי לזר פוליאקוב, ששמע את שירתו באודסה, התרשם עמוקות מכישרונו והזמין אותו לשמש כחזן בבית הכנסת שבנה בחצרו במוסקבה, והעניק לו חוזה לכל ימי חייו ושילם לו שכרו 1800 רובל לשנה.

בשנותיו אצל ניסן בלזר נחשב מטנקו לאחד מעמודי התווך של המקהלה. לפי זיכרונות בני התקופה, לאחר שעזב את מקהלתו של בלזר התקשה זה במשך חודשים רבים למצוא לו ממלא מקום הולם. בלזר חיפש ברחבי העולם זמר בס שיתפוס את מקומו, והביא כמה זמרים, אך כולם לא הצליחו למלא את החלל שהותיר אחריו. לפי העדויות, בלזר "לא היה יכול להעמיד עוד נחום אחד".

## שנותיו האחרונות
סביב אישיותו וקולו נרקמו אגדות רבות, על פי מסורת משפחתית, אחת הנסיכות ממשפחת המלוכה הרוסית התאהבה בקולו ובהופעתו של מטנקו והייתה נוהגת לעקוב אחריו. בעקבות זאת, ובהסכמת השלטונות, גורש ממוסקבה ושב לאודסה.

אחת המסורות שנפוצו עליו סיפרה כי זמרי האופרה הרוסית ראו בו מתחרה מסוכן, ולכן הזמינו אותו ל"תה" והרעלוהו.

לפי עדויות בני משפחתו, הורעל מטנקו פעמיים בידי אדם בלתי ידוע. בעקבות ההרעלה הראשונה לקה בשיתוק אך התאושש בהדרגה ושב לשיר. לאחר הרעלה נוספת הידרדר מצבו. הנדבן לזר פוליאקוב, שהיה ממעריציו, שלח אותו להתרפא באזור הקווקז. אולם הטיפול כבר לא הועיל. אמו הזקנה נדדה עמו בין רופאים שונים עד שלבסוף נסע לטיפול באיטליה, ולאחר מחלה קשה נפטר מטנקו בגיל צעיר מאוד, בסביבות גיל שלושים.

## קולו וכוחו
מטנקו נודע כזמר גדול, בעל קול בריטון עז. לפי תיאורו של מנחם קיפניס, בשעה שהיה משמיע צליל גבוה, "היו חלונות בית הכנסת רועדים". לצד כוח שירתו התפרסם גם בכוחו הגופני: הוא נהג להדגים את עוצמת נשיפתו בכיבוי נר דולק ממרחק של שלושה ארשין, וכן היה מכניס לפיו כוס קטנה, לועס אותה בשיניו ויורק את שבריה.

## משפחתו
מטנקו היה נשוי, ואשתו חיה באודסה עם שני בניהם לאחר מותו.

## מורשת
מותו המוקדם נחשב לאובדן גדול בעולם החזנות. בני דורו סברו כי אילו האריך ימים, היה עשוי להיות מן הזמרים היהודים המפורסמים ביותר של תקופתו.

רושם עמוק הותיר מטנקו גם לאחר הסתלקותו מן המקהלה של ניסן בלזר. עצם כישלונם של זמרים חשובים ומנוסים למלא את מקומו חיזק את מעמדו כדמות יחידה במינה בעולם החזנות של זמנו. בזיכרון בני דורו נחשב לאמן נדיר, שסביב קולו ואישיותו נרקמו אגדות.

## לקריאה נוספת
* ק. ל. [=קלמן לעוו], "נחום מאטענקא", בתוך: דיא אידישע ביהנע, 24 בדצמבר 1909
* יוסף רומשינסקי, "ניסן בעלזער", בתוך: פארווערטס⁩, 18 פברואר 1950⁩ 
*
*
*מ. קיפניס, "פון בארדיטשוב קיין ווארשא", בתוך: ⁨⁨היינט⁩, 15 ינואר 1937⁩ 

## קישורים חיצוניים
* אליהו זאלודקאווסקי,  "קולטור-טרעגער פון דער ידישער ליטורגיע" (1930) 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרי בריטון
קטגוריה:חזנים רוסים
קטגוריה:נפטרים ב-1894