open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פרנץ קאופמן

[ממוזער|300x300 פיקסלים|[לוחית זיכרון לקאופמן בקורפירסטנדאם 125, ברלין תרגום: "פרנץ קאופמן גר כאן, [נולד] ב-5 בינואר 1886, נעצר באוגוסט 1943, נכלא בידי הגסטפו, נרצח ב-17 בפברואר 1944 זקסנהאוזן"]]
**פרנץ קאופמן** (בגרמנית: **Franz Kaufmann**; 5 בינואר 1886 – 17 בפברואר 1944) היה משפטן גרמני וקורבן השואה. תפקידו בסיוע ליהודים במחתרת לשרוד במסתור בברלין במשך שנות המלחמה והוצאתו להורג מתועדים בספר "הזייפן", זיכרונותיו של סיומה שנהאוס.

## ביוגרפיה
קאופמן נולד להורים יהודים ב-5 בינואר 1886 והוטבל לפרוטסטנטיות. הוא שירת במלחמת העולם הראשונה בגדוד ה-10 של ארטילריית השדה הבווארית וקיבל, בין היתר, את צלב הברזל. לאחר שנפצע שוחרר מהצבא בשנת 1918 כסגן במילואים. הוא רכש תואר דוקטור למשפטים ומדעי המדינה ובשנת 1922 מונה למומחה בכספי ממשלה במשרד הפנים הפרוסי. מאוחר יותר היה המזכיר הראשי של משרד החשבונות הציבוריים ברייך, במשרד האוצר.

בשנת 1936, בגלל מוצאו היהודי, פוטר מתפקידו כמזכיר ראשי. כשפרצה מלחמת העולם השנייה בשנת 1939, התנדב לצלב האדום אך נדחה, שוב בשל מוצאו היהודי. הוא המשיך ליהנות ממעמד מיוחס בזכות נישואיו המעורבים לאישה המסווגת ארית ומפני שגידל את בתו כנוצרית.

קאופמן הצטרף לקבוצת לימודי תנ"ך עם כנסיית הווידוי בברלין-דאהלם בשנת 1940, ועם חברי כנסייה אחרים - החל לספק תעודות זהות ליהודים נרדפים. הוא עמד בראש קבוצת מחתרת שייצרה וסיפקה מסמכים מזויפים ליהודים במחתרת, כולל תעודות המעידות על היותם ממוצא ארי, רישיונות נהיגה וכרטיסי מזון. מסמכים אלה היו חיוניים להישרדותם של רבים מיהודי ברלין..פעילות זו הייתה דומה לפעילות של קבוצת ורנר שארף, שפעלה באוזר אחר של ברלין.

קאופמן נעצר באוגוסט 1943. לא הוגשו נגדו אישומים, שכן כיהודי תחת הרייך השלישי הוא היה כפוף לא לחוק הגרמני אלא לשלטון המשטרה. ב-17 בפברואר 1944 נלקח למחנה הריכוז זקסנהאוזן ונורה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מצילים בשואה: גרמניה
קטגוריה:מתנגדים גרמנים למשטר הנאצי
קטגוריה:מתנגדים לנאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:זייפנים
קטגוריה:עורכי דין גרמנים
קטגוריה:נספים במחנה הריכוז זקסנהאוזן
קטגוריה:ילידי 1886
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
דנה רמוס

**דנה רמוס** (באנגלית: **Dana Remus**) היא עורכת דין אמריקאית שכיהנה בעבר כיועצת המשפטית של הבית הלבן.

בנובמבר 2020 הכריז הנשיא הנבחר של ארצות הברית, ג'ו ביידן שרמוס תשמש כיועצת המשפטית של הבית הלבן, לפני כן שימשה רמוס כסגנית היועץ לאתיקה בממשל הנשיא הדמוקרטי, ברק אובמה והייתה גם היועצת הכלכלית של מישל אובמה.

## ביוגרפיה
רמוס נולדה בניו המפשייר וסיימה תואר ראשון בלימודי מזרח אסיה באוניברסיטת הרווארד ואת הדוקטורט שלה במשפטים עשתה בבית הספרים למשפטים של אוניברסיטת ייל ב-2002.

רמוס עבדה במספר משרות בממשלו של הנשיא הדמוקרטי, ברק אובמה ותפקידה היו בין היתר סגנית היועץ לאתיקה, יועצת כלכלית של אשתו של אובמה, מישל אובמה ואף הייתה יועצת כללית בקרן אובמה . במהלך קמפיין הבחירות של סגנו של אובמה, ג'ו ביידן שערך במערכת הבחירות לנשיאות שנערכה ב-2020 שימשה שוב כיועצת כללית.

ב-17 בנובמבר 2020 הכריז הנשיא הנבחר, ביידן כי  בממשלו העתידי תכהן רמוס כיועצת המשפטית של הבית הלבן. ביולי 2022 סיימה רמוס את תפקידה, והחליף אותה עורך הדין סטיוארט דלירי .

### חיים אישיים
בינואר 2018 נישאה רמוס לברט הולמגרן בוושינגטון די. סי. הנשיא ה-44 של ארצות הברית, ברק אובמה, השיא את הזוג.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאות ברק אובמה: אישים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרות בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת ייל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ייל
קטגוריה:נשיאות ג'ו ביידן: אישים
קטגוריה:עורכות דין אמריקאיות
פרסי גות'הם

**פרסי הסרטים העצמאיים של גות'הם** הם פרסי קולנוע אמריקאיים, המוענקים מדי שנה ליוצרים של סרטים עצמאיים בטקס המתקיים בעיר ניו יורק.

## קטגוריות

* פרס המחווה
* במאי פורץ דרך
* שחקן פורץ דרך (מאז 1998)
* הסרט הטוב ביותר (מאז 2004)
* הסרט התיעודי הטוב ביותר (מאז 2004)
* פרס הקהל (מאז 2010)
* מענק "Live the Dream" לנשים (מאז 2011)
* השחקן הטוב ביותר (מאז 2013)
* השחקנית הטובה ביותר (מאז 2013)
* פרס חבר מושבעים מיוחד על הופעת אנסמבל (מאז 2014)
* התסריט הטוב ביותר (מאז 2015)
* סדרה פורצת דרך – ארוכה (מאז 2015)
* סדרת פורצת דרך – קצרה (מאז 2015)
* פרס ההערכה (מאז 2015)
* פרס ה"מיוצר בניו יורק" (מאז 2016)

## טקסים

## קישורים חיצוניים
* 
* 

*
גות'הם
קטגוריה:ניו יורק: תרבות
המכון לאדריכלות מתקדמת של קטלוניה

**המכון לאדריכלות מתקדמת של קטלוניה** (בקטלאנית: **Institut d'Arquitectura Avançada de Catalunya**; ידוע גם בראשי התיבות: **IAAC**) הוא מרכז חינוך ומחקר המוקדש לתכנון, מחקר ופיתוח אדריכלי המסוגל לעמוד באתגרים העולמיים במהלך המאה ה-21. המכון ממוקם ברובע 22 של ברצלונה, ספרד. הנחשבת בתור אחת מבירות האדריכלות והעירוניות העולמוית. המכון מהווה פלטפורמה לחילופי ידע עם סגל וסטודנטים ממעל 40 מדינות, כגון: ארצות הברית, סין, הודו, פולין, איטליה, נורווגיה, מקסיקו, וסודאן. התלמידים עובדים בו זמנית במגוון תחומים העוסקים בין היתר בעיר, בניה, ייצור ובתחומי התמחות שונים כגון: אקולוגיה, אנרגיה, ייצור דיגיטלי, טכנולוגיות חדשות וממשיכים בקווי חקירה משלהם בדרך לפיתוח מערך מיומנויות משולב איתו לפעול ביעילות במדינת מולדתם או ברחבי העולם.

## פרויקטים
המכון ביצע פרויקטים של מחקר בברזיל, טייוואן, קרואטיה ורומניה, בין היתר בשנת 2008 נבחר להשתתף במדור הרשמי של הביאנלה של ונציה עם הפרויקט "Hyperhabitat". המכון מציע מגוון רחב של תוכניות חינוכיות בתחומים אדריכלות מתקדמת, מבנים אקולוגיים, עיר וטכנולוגיה, רובוטיקה ובנייה מתקדמת, ועיצוב לחיים עתידיים מתקדמים אשר מוסמכים על ידי האוניברסיטה הפוליטכנית UPC. המכון משמש גם בתור קרן פיתוח עצמאית ורדיקלית ללא כוונת רווח בהשראת ערכיה של ברצלונה הממותגת בתור אחת מבירות האדריכלות והעיצוב העולמיות שבה הומצא תחום העירוניות על ידי אילדפונס סרדה ושם נעשה מחקר מקומי איכותי וחדשני מחובר לרשת מצוינות בינלאומית בתחומי הטכנולוגיה, האדריכלות והחברה.

## עבודות מחקר
המכון מפעיל את מרכז המחקר להספקה עצמית "Valldaura Labs" ואת מעבדת הייצור הדיגיטלית "Fab Lab Barcelona" המהווים חלק מהרשת העולמית של "Lab Labs" המזוהה עם מרכז הביטים והאטומים של MIT.

## קישורים חיצוניים
* 
* מעבדות פאב לאב ברצלונה
* מעבדות וואלדורה
* בית פאב לאב

קטגוריה:ברצלונה: מבנים
קטגוריה:בתי ספר לאדריכלות
ברצלונה
קטגוריה:ברצלונה: חינוך
מריאנט מילר-מיקס

**מריאנט מילר-מיקס** (באנגלית: **Mariannette Miller-Meeks**; נולדה ב-6 בספטמבר 1955) היא רופאה ופוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברה בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של איווה מאז ינואר 2021. בשנים 2019–2021 הייתה חברת הסנאט של מדינת איווה. היא החליפה את דייב לובסאק בייצוג המחוז.

בבחירות 2020 הובילה מילר-מיקס בפער זעום בן שישה קולות בלבד, לאחר שהושלמה ספירה חוזרת בכלל מחוז הקונגרס ותוצאות הבחירות אושררו בידי מזכיר המדינה של איווה. זאת כשברקע על התוצאות האפילו ערעורים משפטיים בנוגע לגריסתה של יריבתה ריטה הארט מהמפלגה הדמוקרטית כי מספר מקולות הבוחרים נדחו שלא כראוי.

## ביוגרפיה
מילר-מיקס נולדה בהרלונג שבצפון-מזרח קליפורניה בשנת 1955. היא התגייסה לצבא ארצות הברית בגיל 18 ושירתה במשך 24 שנים, בין היתר כאחות, רופאה וחברה בכוחות המילואים של הצבא. היא פרשה משירות פעיל בדרגת לוטננט קולונל.

מילר-מיקס, הראשונה בדור ממשפחתה ללמוד לימודים גבוהים, השלימה לימודי תואר ראשון באוניברסיטת הנוצרית של טקסס בפורט וורת'. כמו כן, היא בעלת תואר שני בחינוך מאוניברסיטת דרום קליפורניה ותואר דוקטור לרפואה מהמרכז לרפואה ובריאות ביוסוטון של אוניברסיטת טקסס. מילר-מיקס הפעילה קליניקה פרטית לרפואת עיניים באטמווה (Ottumwa), שבאיווה עד 2008. היא שימשה גם כנשיאה הראשונה של "החברה הרפואית באיווה". היא הייתה האישה הראשונה בפקולטה לאופתלמולוגיה ומדעי הראייה באוניברסיטת איווה, והייתה נציגת מדינת איווה באקדמיה האמריקאית לרפואת עיניים.

מילר-מיקס התמודדה כמועמדת הרפובליקנית למחוז הקונגרס השני של איווה נגד דייב לובסאק בשלוש מערכות בחירות: 2008, 2010 ו-2014. בשלוש בחירות אלה הפסידה לו. כשמארק צ'לגרן הודיע שלא יתמודד פעם נוספת לסנאט של איווה מטעם מחוז הבחירה ה-41 ב-2018, גברה מילר-מיקס על מועמדת המפלגה הדמוקרטית מרי סטיוארט. כהונתה בסנאט איווה החלה ב-14 בינואר 2019.

לקראת בחירות 2020 הכריזה מילר-מיקס שתתמודד אל מחוז הקונגרס השני של איווה, בפעם הרביעית, רק שהפעם לובסאק פרש מן החיים הפוליטיים. מילר-מיקס ניצחה בבחירות המקדימות הרפובליקניות ב-2 ביוני 2020 וניצחה את בובי שילינג, לשעבר נציג מחוז הקונגרס ה-17 של אילינוי בבית הנבחרים האמריקאי. היא ניצבה בפני ריטה הארט, המועמדת הדמוקרטית ועמיתתה לסנאט המדינתי, במהלך חודש נובמבר. מאז שהודיע לובסאק על פרישתו, מחוז הקונגרס השני הוגדר על ידי פרשנים ועיתונאים כ"מחוז מתנדנד". מילר-מקס גברה בפער קטן במיוחד, 6 קולות בלבד, על הארט בבחירות הכלליות. אף על פי שלאחר ספירה חוזרת אישר מזכיר המדינה של איווה את ניצחונה של מילר-מיקס, הארט החליטה לערער על תוצאות הבחירות בוועדת המנהל של בית הנבחרים כמו גם בבתי המשפט של המדינה. חרף ערעוריה של הארט, יושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ננסי פלוסי הצהירה כי תשביע כהלכה את מילר-מיקס ב-3 בינואר 2021.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הנוצרית של טקסס
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טקסס בסן אנטוניו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת איווה
קטגוריה:חברי האספה הכללית של איווה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאיווה
קטגוריה:חברות בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-119 של ארצות הברית
קטגוריה:רופאות עיניים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1955
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
אנג'ל (זמרת)

**אנג'ל ואן לייקן** (בצרפתית:**Angèle Van Laeken** בהולנדית: "vɑn ˈlaːkə (n)" ; נולדה ב-3 בדצמבר 1995), הידועה יותר בשם במה **אנג'ל**, היא זמרת-יוצרת, מוזיקאית, פסנתרנית, מפיקה תקליטים ושחקנית בלגית.

היא הייתה אחת מהתגליות הגדולות ביותר של 2018 בפופ הצרפתי והבלגי, ושברה את שיאו של סטרומאה כאשר במשך שבועות עמדה בראש מצעד הסינגלים הבלגי עם הסינגל "Tout oublier" בשיתוף אחיה רומיאו אלביס.

## ביוגרפיה
אנג'ל ואן לייקן נולדה ב-3 בדצמבר 1995 באוקלה, עיירה במחוז בריסל. אנג'ל היא בתם של הזמר מארקה ושל השחקנית לורנס ביבוט. אחיה הוא הראפר רומאו אלביס.

אביה עודד אותה כבר מגיל צעיר ללמוד נגינת פסנתר, מה שהיווה השראה לקריירה המוזיקלית שלה בהמשך.

אנג'ל הופיעה בהופעותיה הראשונות בבתי קפה ברחבי בריסל.

הסינגל הראשון שלה, "La Loi de Murphy", יצא בסוף 2017 וזכה למיליוני צפיות ביוטיוב. הסינגל השני שוחרר בשנת 2018.

באוגוסט 2018 היא הכריזה על רשימת השירים באלבומה הראשון "Brol" והוא שוחרר ב-5 באוקטובר 2018. האלבום זכה להצלחה גדולה והגיע לראש מצעד הפזמונים בצרפת ובלגיה. הוא זכנ למספר פרסים לרבות פרס המוזיקה של MTV אירופה. כמה סינגלים מאלבום זה יצאו בנפרד, התברגו לראש מצעדי הפזמונים וזכו להצלחה מסחרית.

בשנת 2019 הפכה אנג'ל לאחת הזמרת המפורסמות ביותר בין בצרפת ובבלגיה והוציאה את השיר הפמיניסטי "Balance ton quoi" שמתייחס לתנועת #metoo הצרפתית, Balance ton porc . פייר ניני מופיע בסרטון לצד כמה מחברותיה של אנג'ל כדי לדבר על התמודדויות אליהן נקלעו חברותיה עם גברים. השיר אינו עוסק בלעג לגברים אלא בחינוך כולם לחיות בחברה מקבלת יותר.

באפריל 2020 הזמרת השתתפה בהופעה כלל עולמית Together at Home.

באוקטובר 2020 צולמה אנג'ל לצד הזמרת הבריטית דואה ליפה על סט הקליפ. מאוחר יותר הוכרז על שיתוף פעולה ביניהן והן שיתפו פעולה במהדורה דיגיטלית/צרפתית של אלבומה של ליפה Future Nostalgia. השיר המשותף, "פיבר" שוחרר ב-30 באוקטובר 2020. הקליפ שוחרר כעבור שבוע ב-6 בנובמבר 2020 ביוטיוב. לפני שחרורו של הסרטון, ליפה הודיעה ברשתות החברתיות כי אנג'ל תופיע כאורחת מיוחדת בקונצרט הסטרימינג החי שלה.

ב-3 בדצמבר 2021 הזמרת שחררה את האלבום השני שלה "Nonante-Cinq*".*

בשנת 2023 שיחקה בסרט הלייב-אקשן הצרפתי "אסטריקס ואובליקס: הממלכה התיכונה", שם גילמה את פלבאלה.

בשנת 2024, אנג'ל ביצעה את "Nightcall" לצד קווינסקי ופיניקס כחלק מטקס הסיום של אולימפיאדת פריז.

## אלבומים

## קישורים חיצוניים

* 

*  - ערוץ יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות בלגיות
קטגוריה:זמרות-יוצרות בלגיות
קטגוריה:זמרות פופ בלגיות
קטגוריה:זמרים להט"בים
קטגוריה:פסנתרניות
קטגוריה:פסנתרנים בלגים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של MTV אירופה
קטגוריה:ביסקסואליות
קטגוריה:פעילות למען זכויות להט"ב
קטגוריה:בלגיות שנולדו ב-1995
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1995
אחת שיודעת (סדרת טלוויזיה, 2021)

**אחת שיודעת** (באנגלית: **Gossip Girl**) היא סדרת טלוויזיה מסוגת דרמת נעורים אמריקאית, שמבוססת על סדרת ספרים באותו השם מאת ססילי פון זיאגסר ומהווה המשך לאירועי "אחת שיודעת", ששודרה לראשונה בשנת 2007. הסדרה נוצרה על ידי ג'וש שוורץ, סטפני סאבאג' וג'ושוע ספרן, יוצרי הסדרה המקורית.

הסדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה של "HBO Max" ב-8 ביולי 2021. העונה הראשונה מחולקת לשני חלקים, כאשר יש 6 פרקים בכל חלק.

## רקע
עלילת הסדרה מתרחשת שמונה שנים לאחר סיום הסדרה המקורית, ומתמקדת בקבוצה חדשה של תלמידי בית ספר פרטי במנהטן, שנמצאים תחת עינה הפקוחה של "אחת שיודעת", תוך כדי שהיא מדגימה עד כמה המדיה החברתית – והנוף של ניו יורק עצמה – השתנתה בשנים שבין שתי הסדרות.

הסדרה עתידה להציג תוכן יותר בוגר ואפל מהסדרה המקורית, זאת בזכות הסטנדרטים הגמישים יותר של "HBO Max", ולהיות מגוונת יותר מבחינה אתנית ומגדרית.

בנוגע להמשכיותיה של הסדרה ביחס לסדרה המקורית, היוצר והמפיק בפועל ג'ושוע ספרן הצהיר כי היא נמצאת באותה המשכיות של הסדרה המקורית, אך עם זאת, במקום להוות המשך ישיר לעלילותיה ולאירועים שהתרחשו בה, הסדרה תתקיים באותו העולם, וציין כי ייתכן שייעשו רפרנסים לדמויות שהופיעו בסדרה המקורית, שאולי אף יופיעו בה בהופעות אורח, אך במרכזה יעמוד אנסמבל דמויות חדש.

## צוות השחקנים
### שחקנים ראשיים
* אמילי אלין לינד – **אודרי הופ**
* איליי בראון – **אוטו "אובי" ברגמן הרביעי**
* ויטני פיק – **זויה לוט**
* תומאס דוהרטי – **מקס וולף**
* ג'ורדן אלכסנדר – **ג'וליאן קלוואי**
* אוון מוק – **אקנו "אקי" מנזיס**
* זיון מורנו – **לונה לה**
* סוואנה סמית' – **מונה דה האן**
* טאבי גבינסון – **קייט קלר**

### שחקנים משניים
* ג'ונתן פרננדז
* ג'ייסון גוטיי
* אדם צ'אנלר-בראט – **ג'ורדן**
* לורה בננטי
* אליזבת לייל – **לולה מורגן**
* לינה רנה – **הלנה ברגמן**
* מייגן פרגוסון – **ונדי**
* ג'רמי או. האריס
* קריסטן בל – **"אחת שיודעת"** 

## הפקה
### פיתוח
ביולי 2019, חברת ההפקות "WarnerMedia" הזמינה את הסדרה עבור שירות הזרמת המדיה "HBO Max". על אף שהסדרה נחשבה בתחילה לאתחול מחודש, בהמשך, יוצר הסדרה המקורית, ג'וש שוורץ, אישר כי הסדרה למעשה תהווה המשך לעלילותיה של הסדרה המקורית. ב-2 בנובמבר 2020 הוכרז שהבמאית קרנה אוונס תביים את שני הפרקים הראשונים של הסדרה.

### ליהוק
בנובמבר 2019, הוכרז שהשחקנית קריסטן בל תחזור כקולה של "אחת שיודעת" עבור הסדרה החדשה. במרץ 2020 אמילי אלין לינד, ויטני פיק, אלי בראון, ג'ונתן פרננדז,ג'ייסון גוטיי, טאבי גבינסון, תומאס דוהרטי, אדם צ'אנלר-בראט וזיון מורנו לוהקו לצוות השחקנים הראשי של הסדרה. באפריל 2020, דווח כי סוואנה סמית' לוהקה לצוות השחקנים הראשי של הסדרה. באוגוסט 2020, ג'ורדן אלכסנדר לוהק לצוות השחקנים הראשי. באוקטובר 2020, אוון מוק לוהק לתפקיד ראשי ואילו לורה בננטי לוהקה בתפקיד שטרם פורסם.

### צילומים
צילומי הסדרה התעתדו להתחיל במרץ 2020 בניו יורק, אך נעצרו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית, וכתוצאה מכך, תאריך עלייתה לשידור נדחה לשנת 2021.

צילומי הסדרה החלו ב-2 בנובמבר 2020.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:HBO Max: תוכן מקורי
קטגוריה:האחים וורנר: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה על מדיה חברתית
קטגוריה:סדרות להט"ב
קטגוריה:סדרות נעורים אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה באנגלית
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בניו יורק
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2021
ארנסט לרצ'ר

**ארנסט לרצ'ר** (בגרמנית: **Ernst Lörtscher**; 15 במרץ 1913 – 30 בנובמבר 1993) היה כדורגלן שווייצרי, ששיחק בעמדת הקשר.

לרצ'ר זכה ב-3 תוארי אליפות שווייץ עם סרבט ז'נבה. בפעמיים הראשונות תחת המאמן קרל ראפן ובאחרונה תחת אנדרה אבגלן. במדים הלאומיים שיחק במונדיאל 1938 ובניצחון במשחק החוזר 2–4 על גרמניה הנאצית כבש שער עצמי, ובכך היה לראשון לעשות זאת בטורניר.

## תארים
;סרבט ז'נבה
*אליפות שווייץ (3): 1933, 1934, 1940

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלני נבחרת שווייץ
קטגוריה:כדורגלנים שווייצרים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1938
קטגוריה:כדורגלני סרבט ז'נבה
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1913
קטגוריה:נפטרים ב-1993
שמעון טסלר

**שמעון טסלר** (27 במאי 1938 – 3 בפברואר 2002) היה כתב, עורך ומגיש חדשות בטלוויזיה הישראלית.

## ביוגרפיה
טסלר גדל בחיפה. לאחר סיום שירותו הצבאי בנח"ל מוצנח, עבד בצנזורה הצבאית.

בשנת 1964 החל את עבודתו בקול ישראל כעורך וקריין חדשות. בין השנים 1965–1968 ו-1981–1984 שימש ככתב בשעה העברית ברדיו בי.בי.סי. בלונדון.

בשנת 1968 הצטרף טסלר לצוות ההקמה של רשות השידור והיה ממקימי מחלקת החדשות של הערוץ הראשון.

במהלך עבודתו הגיש את מהדורת מבט לחדשות ומוקד, יצר את התוכניות מבט שני, "מה השאלה" ותוכניות אקטואליה נוספות. בשנות ה-80 של המאה ה-20 ערך, בין היתר, את "השבוע יומן אירועים", ו״רקע 72״.

בשנות השבעים שימש ככתב המדיני של המחלקה. במסגרת תפקידו סיקר את מלחמת יום הכיפורים בחזית הסורית. את החומרים שצילם איגד בסרט ״יום הכיפורים ועוד ארבעה ימים בדרום הגולן״.

בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 ערך והגיש את מהדורת הלילה ובשנותיו האחרונות בערוץ ערך את מהדורת החדשות של בוקר טוב ישראל עד לפרישתו בשנת 2001.

בשנת 1986 סייע בהקמת המקומון מלאבס.

שמעון טסלר נפטר בגיל 63 כתוצאה ממחלה קשה.

## לקריאה נוספת
* תמר טסלר, **שיר העצב הנורא**, הוצאת שתים, 2022

## קישורים חיצוניים

* צוותים במלכוד: שמעון טסלר, רישומים ממלחמת יום הכיפורים. זרקור, הבלוג של צבי גיל

## הערות שוליים

קטגוריה:BBC: אישים
קטגוריה:אנשי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:מגישי חדשות ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:עובדי רשות השידור
קטגוריה:קרייני חדשות ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
חיליק גורפינקל

**יחיאל** (**חיליק**) **גוּרפינקל** (נולד ב-15 באוגוסט 1965) הוא עיתונאי אוכל, מבקר מסעדות ויין ישראלי המשמש ככתב אוכל בעיתון כלכליסט.

## ביוגרפיה
גורפינקל נולד וגדל בצפון הישן של תל אביב, בנו של צלם הקולנוע דוד גורפינקל. אביו יליד הארץ ממוצא פולני ואמו ממוצא סלוניקאי. למד בתיכון עירוני ה'.

כצעיר הלך בדרכו של אביו והיה עוזר עריכה ועוזר במאי. בגיל 27 החל ללמוד בישול בבית הספר תדמור. לאחר מכן עבד כעוזר טבח עשה במסעדת "דלידג", ועבד שנה כשף לצוות של מסעדת יועזר בר יין עת נפתחה בשנת 1995. החל ללמוד חקלאות בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות. עקב הישגים אקדמיים נמוכים הופסקו לימודיו בשנתו הראשונה, אך בזמן זה למד קורסים מתקדמים בנושאי גידול גפן וייננות. לאחר מכן שימש כאסיסטנט של יינים, בהם ברי ססלוב, וניהל חנות יין. בשנת 2000 החל לעבוד בתפקידי ניהול ביקבים גדולים בארץ, ובמרוצת 5 שנים עבד ביקבי סגל, ביקב תבור ולבסוף ביקבי כרמל.

במהלך השנים כתב בנושא אוכל - טורי שוק, מתכונים ומדורי יין. מסביבות שנת 2005 פנה לעסוק בכך באופן בלעדי וכתב בעיתון "מעריב", במגזין "יין וגורמה" ובעיתון "העיר". חיבר את רב-המכר "מסע קולינרי: מדריך מפה לטיולי אוכל" בהוצאת מפה (2009). היה אחראי תחום האוכל והיין באתר "מפה" במשך 8 שנים, וכתב האוכל של "גלובס". החל משנת 2021 משמש ככתב אוכל בעיתון כלכליסט.

## חיים אישיים
גורפינקל מתגורר בתל אביב. נשוי לענת, עורכת וידאו בחדשות 13 ואב לילדים.

אחיו הצעיר הוא יונתן גורפינקל, במאי טלוויזיה וקולנוע.

## קישורים חיצוניים
* 
* חיליק גורפינקל - על אוכל, יין ומה שביניהם, פרק 45 של הפודקאסט "מוצר צריכה בסיסי", נובמבר 2019

## הערות שוליים

קטגוריה:מבקרי מסעדות ישראלים
קטגוריה:מבקרי יין
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:משפחת גורפינקל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
נונאטאק נלסון (אנטארקטיקה)

**נונאטאק נלסון** (באנגלית: **Nelson Nunatak**) הוא נונאטאק המכוסה ברובו קרח, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

הנונאטאק ממוקם במרכזו של קרחון הנד.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי הנונאטאק

הנונאטאק מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.

### מקור השם

שמו של הנואנטאק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הנונאטאק נקרא של שמו של תומאס ר. נלסון (Thomas R. Nelson), מצי ארצות הברית, שהיה מכונאי בניין בתחנת מקמרדו בשנת 1967.

## קישורים חיצוניים

* נונאטאק נלסון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* נונאטאק נלסון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* נונאטאק נלסון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* נונאטאק נלסון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* נונאטאק נלסון באתר mindat

## הערות שוליים

נלסון
נלסון
בני הרדי (סדרת טלוויזיה, 2020)

**בני הרדי** (באנגלית: **The Hardy Boys**) היא סדרת טלוויזיה קנדית מסוגת דרמת נעורים ופשע, שנוצרה עבור רשת "הולו" ומבוססת על סדרת הספרים "בני הרדי". עונתה הראשונה של הסדרה כוללת 13 פרקים, והיא עלתה לשידור ב-4 בדצמבר 2020. ב-6 באפריל 2022 עלתה לשידור העונה השנייה. 

## תקציר העלילה
לאחר טרגדיה משפחתית במהלכה אמם מתה, פרנק הרדי בן ה-16 ואחיו הקטן, ג'ו הרדי בן ה-12, נאלצים לעבור במהלך הקיץ מהעיר הגדולה לעיירת מולדתם של הוריהם, ברידג'פורט. בעוד שני האחים שוהים אצל דודתם, טרודי, הקיץ השקט של פרנק וג'ו מופרע במהירות כשהם מגלים שאביהם, הבלש פנטון הרדי, עסק בחקירה חשאית. כשהם מבינים שייתכן שאביהם עלה על משהו, שני האחים לוקחים על עצמם לפתוח בחקירה משלהם, ומגלים שלכולם בעיירה יש סיבות חשודות משלהם להסתיר את האמת, ושמשהו הרבה יותר מרושע ממה שחשבו מתרחש בעיירה.
## צוות השחקנים והדמויות
### ראשי
* רוהאן קמפבל – **פרנק הרדי**
* אלכסנדר אליוט – **ג'ו הרדי**
### משני
* ביה סנטוס – **דודה טרודי**, דודתם של פרנק וג'ו.
* ג'יימס טאפר – **פנטון הרדי**, בלש פרטי ואביהם האלמן של פרנק וג'ו.
* ג'נט פורטר – **לורה הארדי**, אמם המנוחה של פרנק וג'ו.
* קינה לין בסטידאס – **קלי שו**
* ריילי אודונל – **ביף הופר**
* אדם סוויין – **צ'אט מורטון**
* כריסטיאן פרי – **פיל כהן**
* לינדה תורסון – **גלוריה אסטברוק**, אמה של לורה וסבתם של פרנק וג'ו.
* סטיבן ר. הארט – **האיש הגבוה**
* לארה סאדיק – **קניקה האן**
* אטיקוס מיטשל – **ג'יי. בי. קוקס**
* אלכסנדרה ביטון – **אמה**
* סעד סידיקווי – **רופרט האן**
* רייצ'ל דרנס – **סטייסי בייקר**
* ג'ניפר הסיונג – השוטר **ג'סי הופר**
* פרנק ליקארי – **דין מקפרלן**
* ביל לייק – מפקד המשטרה **עזרא קוליג**
* בריטני ריימונד – **לולה ברטון**

## שידור
כל עונתה הראשונה של הסדרה, שכוללת 13 פרקים, עלתה לשידור ברשת "הולו" בארצות הברית ב-4 בדצמבר 2020.. בקנדה, הסדרה עתידה לעלות לשידור במהלך שנת 2021 בערוץ "YTV".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות
קטגוריה:סדרות דרמה קנדיות
קטגוריה:סדרות נעורים קנדיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
קטגוריה:הולו: תוכן מקור
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2020
יחסי ברזיל–גיאנה

**יחסי ברזיל–גיאנה** הם היחסים הדיפלומטיים שבין **[[ברזיל|הרפובליקה הפדרלית של ברזיל]]** לבין **[[גיאנה|הרפובליקה השיתופית של גיאנה]]**.

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|250x250 פיקסלים| ביקורו הרשמי של [נשיא ברזיל, לואיז אינסיו דה סילבה בגיאנה, מרץ 2007]]
עם עצמאותה של גיאנה בשנת 1966, ברזיל שלחה כוחות סיוע לשמירת קו הגבול הבינלאומי בין גיאנה לוונצואלה. בשנת 1968, ממשלת ברזיל גינתה את ממשלת ונצואלה והביעה את תמיכתה בגיאנה בסכסוך הטריטוריאלי בין שתי המדינות. בשנת 1970 ממשלת ברזיל החלה לבנות כביש מהיר שיקשר את העיר מנאוס בברזיל לבירת גיאנה, ג'ורג'טאון. ב-2 במרץ 2007, נשיא ברזיל, לואיז אינסיו דה סילבה, ערך ביקור רשמי בגיאנה. במהלך הביקור נחתמו מספר הסכמים בילטרליים בין שתי המדינות בתחום המסחר.

## נציגויות דיפלומטיות
* ברזיל מיוצגת בגיאנה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בג'ורג'טאון, בירת המדינה.
* גיאנה מיוצגת בברזיל בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברזיליה, בירת המדינה. גיאנה מיוצגת בברזיל בדרג הקונסולרי באמצעות שלוש קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בבואה ויסטה, סאו פאולו וריו דה ז'ניירו.
## קישורים חיצוניים

* יחסי ברזיל–גיאנה, באתר משרד החוץ הברזילאי

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
פרס סטרלינג

**פרס סטרלינג של המכון המלכותי לאדריכלים בריטים** (באנגלית: **The Royal Institute of British Architects Stirling Prize**) הוא פרס בריטי למצוינות בארכיטקטורה, שנקרא על שמו של האדריכל ג'יימס סטרלינג, המאורגן ומוענק מדי שנה על ידי המכון המלכותי לאדריכלים בריטים (RIBA). הפרס מוענק ל"אדריכלי הבניין שתרמו את התרומה הגדולה ביותר להתפתחות האדריכלות בשנה האחרונה". האדריכלים חייבים להיות חברי המכון. עד 2014 הבניין יכול להיות בכל מקום באיחוד האירופי, אך מאז 2015 הוא חייב להיות בממלכה המאוחדת. בעבר הפרס כלל פרס כספי בסך 20,000 ליש"ט, אך כיום הוא אינו נושא פרס כספי.

הפרס נוסד בשנת 1996, ונחשב לפרס האדריכלות היוקרתי ביותר בבריטניה. הוא נחשב כמקבילה האדריכלית של פרס מאן בוקר (ספרות) ופרס טרנר (אמנות חזותית). פרס סטרלינג החליף את פרס "בניין השנה" של המכון המלכותי שחולק בין השנים 1987 ל-1995. שישה בניינים נבחרים ברשימה קצרה מתוך רשימה ארוכה של בניינים שזכו בפרס הלאומי של המכון. פרסים אלה מוענקים לבניינים המראים "סטנדרטים אדריכליים גבוהים ותרומה משמעותית לסביבה המקומית".

בנוסף לפרס סטרלינג, חמישה פרסים נוספים מוענקים לבניינים ברשימה הארוכה. בשנת 2015 הם מורכבים מ: הפרס הלאומי של RIBA, הפרס האזורי של RIBA, מדליית מנסר, פרס סטיבן לורנס ופרס לקוח השנה של RIBA.

ב-30 בספטמבר 2020 הודיעה RIBA כי הפרסים נדחו לשנת 2021 עקב מגפת הקורונה.

## רשימת הזוכים

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

סטרלינג
סטרלינג
דיאנתוני מלטון

**דיאנתוני מלטון** (באנגלית: **De'Anthony Melton**; נולד ב-28 במאי 1998) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת גולדן סטייט ווריורס מליגת ה-NBA, בעמדות הרכז והקלע.

## קריירת מכללות
מלטון נולד וגדל בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ובשנת 2016 החל ללמוד באוניברסיטת דרום קליפורניה. בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה – ה"טרויאנס" – פתח מלטון ב-25 מתוך 36 משחקי הקבוצה, ורשם ממוצעים של 8.3 נקודות, 4.7 ריבאונדים, 3.5 אסיסטים ו-1.9 חטיפות למשחק.

לפני עונת 2017/2018 נעצר עוזר מאמן הקבוצה, טוני בלנד, על ידי ה-FBI, לאחר שנמצא מעורב בשערוריית שחיתות בה היו מעורבות עשרות קבוצות מליגת המכללות. על פי ההאשמות, קיבל בלנד תשלום בלתי חוקי מסוכני שחקנים ויועצים עסקיים, בתמורה לכך שישכנע שחקנים להיעזר בשירותיהם. בעקבות הפרשה הושעה מלטון מהקבוצה, בשל מעורבות של קרוב משפחתו בשערורייה. בפברואר 2018 הודיע על עזיבתו את האוניברסיטה לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA.

## קריירת משחק מקצועית
### פיניקס סאנס
בדראפט ה-NBA 2018 נבחר מלטון בבחירה ה-46 על ידי יוסטון רוקטס, אשר העבירה אותו בטרייד לפיניקס סאנס. במשחקו השביעי ב-NBA, מול סקרמנטו קינגס, הפתיע כשהוביל את קלעי קבוצתו עם שיא אישי של 21 נקודות ב-23 דקות משחק. בעונתו היחידה בפיניקס פתח ב-31 משחקים, וקלע 5.0 נקודות בממוצע למשחק.

### ממפיס גריזליס
ביולי 2019 הועבר בטרייד לממפיס גריזליס, יחד עם ג'וש ג'קסון ושתי בחירות דראפט עתידיות, תמורת קייל קורבר וג'בון קרטר. במשחק קבוצתו מול סקרמנטו קינגס ב-20 בפברואר 2020 קלע 24 נקודות, ובכך שבר את שיאו הקודם, אשר גם אותו קבע מול הקינגס. לאורך עונתו הראשונה בממפיס קלע 7.6 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה חתם בקבוצה על הארכת חוזה ל-4 עונות נוספות, עבור כ-35 מיליון דולר.

## סטטיסטיקות הקריירה
### בעונה הסדירה של ה-NBA

### בפלייאוף ה-NBA

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:לוס אנג'לס: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:לוס אנג'לס: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:בחירות דראפט של יוסטון רוקטס
קטגוריה:כדורסלני פיניקס סאנס
קטגוריה:כדורסלני נורת'רן אריזונה סאנס
קטגוריה:כדורסלני ממפיס גריזליס
קטגוריה:כדורסלני ממפיס האסל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1998
גשר לגונת גרסון

**גשר לגונת גרסון** (בספרדית: **Puente de Laguna Garzón**) הוא גשר מעגלי על גבי לגונה בחוף האוקיינוס האטלנטי של אורוגוואי, כ-150 קילומטר ממזרח לבירה מונטווידאו, בין המחוזות מלדונדו ורוצ'ה. הגשר ידוע בשל צורתו המיוחדת.

בגשר משולב כביש בעל מסלול בודד חד סטרי לכל כיוון. משני צידיו של כל מסלול קיימות מדרכות מגודרות להולכי רגל ולרוכבי אופניים. צורתו העגולה של הגשר מאלצת את נהגי כלי הרכב הנוסעים עליו להאט ובאופן זה לאפשר להולכי הרגל ורוכבי האופניים מעבר בטוח בין המדרכות משני צידי המסלולים. ההאטה גם מאפשרת לנהגים ליהנות מן הנוף הנשקף מן הגשר.

הגשר מספק מעבר על פני הלגונה באתר שבו פעלה בעבר מעבורת קטנה לשני כלי רכב, שהייתה מסוגלת לפעול רק באור יום ובתנאי מזג אוויר נוחים. הוא נפתח לתנועה בדצמבר 2015. עוברים עליו מדי יום עד 1,000 כלי רכב.

הגשר תוכנן על ידי האדריכל האורוגוואי רפאל ויניולי (). עלות הקמתו הגיעה ל-10 מיליון דולר וכוסתה ברובה על ידי משקיע פרטי בשם אדוארדו קונסטנטיני.

## קישורים חיצוניים

* מאמר אודות הגשר, באתר dezeen 

## גלריית תמונות

קובץ:Bridge Laguna Garzón¡ (detail).png|**פרט: מעברי חצייה להולכי רגל בין המדרכות במעגל החיצוני לפנימי**
קובץ:Bridge Laguna Garzón-3.jpg|**פרט: מיקום הגשר והגישות אליו**


## הערות שוליים

לגונת גרסון
קטגוריה:אורוגוואי: מבנים
קטגוריה:אורוגוואי: תחבורה
אסתי עלמו וקסלר

**אסתי עלמו-וקסלר** (נולדה ב-1980) היא במאית קולנוע, תסריטאית וצלמת קולנוע ישראלית. יחד עם בעלה אלעד, היא ייסדה את חברת אביינש הפקות. יצירתה שואפת לספר את הסיפורים והתלאות של יהודי אתיופיה בישראל.

## ביוגרפיה
**אסתי עלמו** נולדה באתיופיה, ועלתה לישראל בגיל ארבע והתאחדה מחדש עם אביה שעלה שנתיים לפני שאר בנות המשפחה. בתיכון למדה אמנות ועיצוב, ולעיתים קרובות השתתפה בפעילויות תיאטרון לאחר הלימודים. בזמן התיכון היא הפיקה סרט אנימציה קצר בשם "כתוב בחול". לאחר שסיימה את שירותה הצבאי, למדה צילום וידאו והדמיה ממוחשבת במכללת לאמנות ועיצוב בצלאל, שם קיבלה את התואר הראשון וסיימה תואר שני בקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. לאחר שלא הצליחה למצוא תעסוקה בתחום חזרה לבית הוריה והחלה לייצור סרטים בעצמה וכתבה על נושאי הקהילה שלה.

עבודתה המקצועית הראשונה של אלמו ווקסלר הייתה סרט קצר שכותרתו "קיץ 89" שיצא בשנת 2013. סרטה הראשון באורך מלא היה "ליידי טיטי", דרמה קומית על מוזיקאי כושל בן 27 החי בתל אביב, מסתבך עם השוק האפור והמאפיה עקב הלוואה גדולה שלקח מהם. כדי לברוח מהם הוא חוזר אל שכונת ילדותו. אף על פי שהיא קומדיה, היא עוסקת בנושאים הנוגעים לקהילה האתיופית, כולל עוני, תת-תעסוקה וגזענות ממוסדת. אחותה אלזה, כיכבה בתפקיד הראשי. הסרט שנקרא במקור "ייסורי וורקו הצעיר", קיבל מענק עידוד הפקה מקרן הקולנוע הישראלי. אלמו וקסלר גם ביימה סרט תיעודי שכותרתו "איש החול מחפש את טנא", על מאמציה של משפחה למצוא קרוב משפחה בסודאן שהתאסלם וויתר על תרבותם היהודית. הסרט התיעודי עסק בדחייה כפולה של המשפחה, הן מהחברה הישראלית אך גם מהקהילה היהודית באתיופיה.

ביולי 2018 השתתפה בסדרה התיעודית "ארץ לבנה", בערוץ "הוט 8" שעסקה בגזענות הממוסדת כלפי יוצאי העדה האתיופית. יוצרת הסדרה יסמין קיני, בחרה להפנות את המצלמה לגיבורים שלא מוכנים שיראו בהם קורבנות, דוגמת אלמו וקסלר.

אסתי היא היוצרת ומנהלת התוכן של כל התוכניות שמופקת על ידי אביינש הפקות, בין השאר: "מסעות סבא ברהנו", סדרה לילדים המשלבת אנימציה. "הולו אגר", תוכנית מגזין ובידור בהנחיית יוסי ווסה וחרות שפירא.

ב-2020 השתתפה בסרט התיעודי "על כיסא הבמאי יושבת אישה" שהוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה באוקטובר 2020.

## חיים אישיים
היא נשואה לאלעד וקסלר, אותו הכירה כאשר השניים למדו במכללת בצלאל. הם גם שותפים עסקיים, ויש להם חברת הפקות בבעלותם. להם שני ילדים.

## קישורים חיצוניים

* אתר חברת אביינש הפקות
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:במאיות ישראליות
קטגוריה:במאים ישראלים
קטגוריה:תסריטאיות ישראליות
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות אתיופיה
קטגוריה:ישראלים ילידי אתיופיה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
שפרה שחר

**שפרה שחר** (נולדה בו' בניסן תשכ"ד, 19 במרץ 1964 בישראל) היא מנכ"לית ומייסדת עמותת בית חם לכל חייל, שמקדמת פעילות למען חיילים בסדיר, מילואים, הלומי קרב ופצועי צה"ל, ופעילה חברתית שהובילה שורה של מאבקים.

## קורות חיים
שפרה שחר נולדה באשקלון (1964), ובגיל שנה עברה עם הוריה לירושלים, בשל לימודי אביה - פרופ' משה בר-אשר - ב.

בשנים 1977–1979, התגוררה המשפחה בבוסטון. שחר למדה בתיכון פלך לבנות בירושלים והיא בוגרת תנועת הנוער בני עקיבא, ושירתה בשירות לאומי.

בשנת 1985 נישאה, ובין השנים 1985–1990 גרה בדנמרק עם בעלה, ושם נולדו שני בניה.

שחר בעלת תואר ראשון באוניברסיטה העברית במוזיקולוגיה וספרות אנגלית, תואר שני DEA מאוניברסיטת פריס 8 באתנומוזיקולוגיה ותעודת הוראה באנגלית ממכללת דוד ילין.

נכון ל-2020, שחר מתגוררת בירושלים עם בעלה.

## פעילותה

בשנת 2010 ייסדה עמותה בשם "בית חם לכל חייל", והפכה למנכ"לית שלה. העמותה עוסקת בסיוע לחיילי צה"ל ובקידום חקיקה לרווחתם.

שחר הרבתה להופיע בתקשורת על מנת לקדם את ענייני העמותה, בין השאר בקידום העלאת שכר חיילי החובה, וסיוע לחיילים מול הרשויות השונות המופקדות על רווחתם..

מאז פרוץ מלחמת חרבות ברזל פועלת שפרה שחר בחקיקה בכנסת לטובת לוחמי המילואים, בשורה של נושאים, הכוללים מענקים כספיים, הטבות לסטודנטים שנעדרים מלימודיהם בגלל המלחמה, שיפוי המילואימניקים העצמאים, פטור מאגרות, הנחות במיסים ותיעדוף באקדמיה.
זאת, לצד העברת תרומות מעמותת "בית חם לכל חייל" בראשותה, לטובת רכישת ציוד חסר ומציל חיים ללוחמים בסדיר ובמילואים. כמו כן, פעלה בכנסת כנגד מחדל גיוס חיילות מחיל חינוך למילואים בצו 8 כדי להשגיח על מחבלי הנוח'בה בשדה תימן
.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:מייסדות עמותות ישראליות
קטגוריה:בוגרות בית הספר פלך
קטגוריה:בוגרות בני עקיבא
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:בוגרות שירות לאומי
קטגוריה:בוגרות המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פריז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פריז
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:מנכ"ליות עמותות
קטגוריה:מנכ"לי עמותות
קטגוריה:משפחת בר-אשר
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1964
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
אולגה בוזננסקה

**אולגה בוזננסקה** (בפולנית:** Olga Boznańska**; 15 באפריל 1865 – 26 באוקטובר 1940) הייתה ציירת פולנית והייתה קשורה סגנונית לאימפרסיוניזם הצרפתי.

## קורות חיים
היא הייתה בתם של המהנדס אדם נובינה בוזננסקי ואשתו הצרפתייה בשם אוגניה מונדאן. אביה של בוזנסקה סיים את לימודיו בפוליטכניקום הווינאי, אמה התעניינה באמנות, היא ציירה את עצמה.

אולגה בוזנסקה למדה ציור כבר מגיל צעיר. היא למדה ציור אצל אנטוני פיוטרובסקי, קז'ימייז' פוכוולסקי, ולאחר מכן בקורסי הציור של אדריאן ברניצקי. בשנת 1886 עזבה להמשך לימודיה במינכן. כאישה, היא לא התקבלה לאקדמיה לאמנויות יפות, ולכן למדה בבתי הספר הפרטיים של קרל קריכלדורף ווילהלם דורר במינכן. בשנת 1892 נפטרה אמה.

בשנת 1896 היא ויתרה על מורים ושכרה סטודיו משלה. באותה שנה הציגה את ציוריה בפריז לראשונה. באותה תקופה היא החלה להציג את עבודותיה במינכן, ורשה, ברלין ווינה. שנתיים אחר כך הגיעו ההצלחות הראשונות. היא קיבלה מדליית זהב עבור פורטרט של הצייר פאוול נאואן מהארכידוכס צ'ארלס לודוויק בווינה, וציון לשבח בלונדון עבור דיוקנה של העלמה מרי ברם. בשנת 1896, חבר השופטים של "סוסייט דה בוז-ארטס" הפריסאי קיבל את ציוריה לתערוכה. לאחר הצלחות אלה הוצעה לה קתדרת הציור במחלקת נשים בבית הספר לאמנויות יפות בקרקוב, שאותה דחתה.

בשנת 1898 עברה לפריז. באותה שנה היא הייתה חברה באגודת האומנים הפולנים "אגודת שטוקה". באותה שנה היא ארגנה את תערוכתה הראשונה בשנת 1900, בתערוכה בגלריה החדשה בלונדון, קיבלה מדליית זהב. היא קיבלה הצטיינות בתערוכה העולמית בפריז. באותה שנה נותקו מערכות היחסים הארוכות שלה עם הצייר יוזף צ'איקובסקי. בשנת 1901 הציגה לראשונה בפיטסבורג. ממשלת צרפת קנתה מציוריה ודיוקן של מיס דיגט לאוסף האמנות הממלכתי. היא הפכה לחברה ב- Société Nationale des Beaux Arts. היא לימדה באקדמיה דה לה גרנדה שאומייר.

בשנת 1906 נפטר אביה. שנה אחר כך העניק לה מכון קרנגי בפיטסבורג מדליית כסף. בשנת 1912 בתערוכה בפיטסבורג, יחד עם קלוד מונה ואוגוסט רנואר, ייצגה את צרפת. באמסטרדם היא זכתה במדליית כסף בתערוכה בינלאומית. בשנת 1914 הציע לה בית הספר לאמנויות יפות בורשה את תפקיד הפרופסור. בשנת 1923 היא ייצגה שוב את בית הספר הצרפתי בפיטסבורג בקרב אמנים כמו פייר בונארד ומוריס דניס.

תהילתה דעכה אט אט. היו לה פחות ופחות הזמנות לדיוקנאות, מקור ההכנסה העיקרי שלה היה שכר הדירה מבית דירות בקרקוב. בשנת 1932 הגיעה לקרקוב בפעם האחרונה. בשנת 1937, בתערוכה העולמית בפריס, קיבלה את הגרנד פרי. בביאנלה בוונציה בשנת 1938, היא מכרה חמישה ציורים, כולל דיוקנה של מאדאם דיגט, שנרכשה על ידי המלך האיטלקי. זו הייתה ההצלחה האחרונה שלה.

שנתיים לאחר מכן ב-1940, היא נפטרה.

אחד הרחובות בקיילצה נקרא על שמה.

## גלריה

File:Olga Boznańska 1886 Mloda z parasolka.jpg

File:Dziewczynka ze słonecznikami.jpg

File:Olga Boznańska 1905 Samuel Hirszenberg.jpg

File:Boznańska Girl with chrysanthemums.jpg

File:Olga Boznańska 1913 Wnetrze pracowni 2.jpg

File:Olga Boznańska 1918 MN z waza.jpg

 File:Olga Boznańska 1906 Portret dziewczynek.jpg
File:Olga Boznańska 1889 Bretonka 2.jpg
File:Olga Boznańska 1888 Cyganka.jpg

 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות פולניות
קטגוריה:ילידות 1865
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1865
קטגוריה:נפטרות ב-1940
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1940
נאדיה ח'יארי

**נאדיה ח'יארי** (בערבית: **نادية خياري**; נולדה ב-21 במאי 1973) היא קריקטוריסטית תוניסאית, ציירת, אמנית גרפיטי ומורה לאמנות. היא פרסמה כמה אוספי רצועות קומיקס שהתפרסמו בעולם הערבי, והתפרסמה במיוחד עקב האקטיביזם שלה במהפיכה, אז יצרה את דמות החתול "ויליס", שכונה בכלי תקשורת רבים בעולם "חתול המהפכה".

## ביוגרפיה
ח'יארי נולדה ב-21 במאי 1973, בתוניס.

לאחר שסיימה את בית הספר התיכון, עברה לצרפת, שם למדה בפקולטה לאמנות פלסטית באקס-אן-פרובאנס. היא סיימה תואר שני בהצלחה וחזרה לתוניסיה, שם לימדה אמנות במכון התוניסאי לאמנות. מאוחר יותר, בשנת 2013, קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת ליאז' (בלגיה).

גם כאשר חיה בתוניסיה, המשיכה לפרסם רצועות קומיקס בעיתון צרפתיים שונים. כך, בשנת 2011, החלה לפרסם ביקורות נועזות כלפי מנהיג תוניסיה, זין אל-עאבדין בן עלי, בפייסבוק כחלק מרגשות האביב הערבי.

לנוכח המדיניות הקפדנית של משטר עלי בנושא ביקורת וחופש המחאה, כדי להימנע מעונש מאסר היא הקפידה "ללמוד להערים, להציע אבל לא לומר". בהתייחס ליצירתה בזמן המחאה, היא אמרה בעבר: "בשבילי זו לא עבודה. זהו חופש. כאילו נולדתי מחדש. לפני המהפכה הייתי זומבי - חושבת, אבל לא יכולה לבטא את עצמי. אז לא הרגשתי שאני חיה. עם המהפכה נולדתי, כמו תינוק. הבכי הראשון שלי היה הציור שלי. ועכשיו מבחינתי זו מהפכה באמנות שלי, לגמרי. אני יכולה סוף סוף לבטא את עצמי ולומר מה אני חושבת ואפילו לבקר את הממשלה. מבחינתי, אני יכולה סוף סוף לממש את התשוקה שלי: קומיקס".

בנוסף לקומיקס המחאתי שהביא לפרסומה, הייתה ידועה בזמן המחאה גם בזכות הגרפיטי ה'בועט' שלה, שאותו פרסמה בשמה רק לאחר המחאה.

ח'יארי זכתה לשבחים רבים וחשובים על יצירות האמנות שלה. היא זכתה בפרס הונורה דאומייר (2012), פרס הסאטירה הפוליטית (2014), ופרס אגורה מד לדיאלוג בין תרבותי במזרח התיכון (2015). בשנת 2016 היא נבחרה לאחת מ-100 הנשים המשפיעות ביותר של ה-BBC. בספטמבר 2016 הציגה את עבודותיה בפסטיבל לה מונד.

### קריקטוריסטים למען שלום
ח'יארי היא חברה בארגון קריקטוריסטים למען שלום, במסגרתו אף קיבלה את פרס הונורה דאומייר. במסגרת הארגון היא שיתפה פעולה עם אמני מחאה נוספים מהעולם הערבי, ואף עם מישל קישקה הישראלי, שתיאר אותה כידידתו הטובה בספרו, פלאפל עם חריף, כשצייר אותה בדמות החתול ויליס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשים תוניסאיות
קטגוריה:קריקטוריסטיות
קטגוריה:מורות לאמנות
קטגוריה:זוכות פרס 100 נשים (BBC)
קטגוריה:ילידות 1973
קטגוריה:ציירות המאה ה-20
קטגוריה:ציירות המאה ה-21
רנו דנאו

**רנו דנאו** (בצרפתית: **Renaud Denauw**, נולד ב-28 בנובמבר 1936 במוסקרון, בלגיה), הידוע גם בכינויו "רנו", הוא אמן קומיקס בלגי. הוא ידוע בעיקר בזכות שיתוף הפעולה שלו עם הסופר ז'אן דופו בספר הקומיקס "ג'סיקה בלנדי".

## קריירה
רנו נשכר למגזין Spirou בשנת 1975 כמאייר. הוא פיתח במהירות מוניטין של צייר נשים חושניות, והשתמש גם בשם העט "סילבן" כדי לצייר את הקומיקס המבוגר "מרליין". לאחר תקופת ציור של סיפורים מצחיקים המיועדים לילדים ("מירטל, וידפוצ'ה וקבוצ'ארד", 1978), הוא עבר למגזין "קומיקס" המתחרה "טינטין" בשנת 1981 ואייר את "פלטון, טורלוק ואקוקינט", סדרת ילדים נוספת.

לאחר שצייר דמויות קריקטוריסטיות לתקופה ארוכה יותר, עידן רנו את תיאור האישיות הריאליסטיות שלו, ולבסוף נבחר לשתף פעולה עם הקולגה הבלגי ז'אן דופו על ספר הקומיקס החדש של ג'סיקה בלנדי בשנת 1987. הסדרה, שבמרכזה הפאם פאטאל המנוגדת, סקסית-אך-שבורה-פנימית, הצליחה, ודופו ורנו עדיין משתפים פעולה לאחר 24 גליונות. עבודות אחרות של רנו כוללות את "Les Enfants de la Salamandre" מ-1988 עד 1990, "Santiag" ב-1991, ואת "Venus H" בשנת 2005, כולם נוצרו יחד עם דופו.

## הערות שוליים

קטגוריה:קומיקסאים בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1936
אמרה אזדמיר

**אֶמרה אֶזדֶמיר** (בטורקית: **Emre Özdemir**; נולד בשנת 1981) הוא קריקטוריסט ומאייר של העיתונים "זמאן" ו"זמאן של היום".

## ביוגרפיה
ב-2005 סיים את לימודיו באוניברסיטת בליקסיר. באותה שנה החל לצייר קומיקס במגזין הספורט של עיתון זמאן בשם "Sporvizyon". בשנת 2007 סיים את התואר השני בפקולטה לחינוך באוניברסיטת מרמרה. כמו כן, בשנת 2007 החל לאייר איורי עיתונות בעיתונים "זמאן של היום" ו"זמאן" תחת הבלוג שלו בשם "אין תגובה". בין השנים 2007–2009 עבד כמרצה לשפות טורקיות באוניברסיטה הרוסית למדעי הרוח. כרגע הוא מאייר קריקטורות לכמה עיתונים, כתבי עת וספרים. 

## פרסים
ב-2003 זכה בפרס הראשון בתחרות שארגנה מוזיאון העתיקות בבורדור.

ב-2008 זכה בפרס עם אזכור כבוד בתחרות "בלבול העיר" שנערכה באיראן. 

## הערות שוליים

קטגוריה:קריקטוריסטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מרמרה
קטגוריה:אמנים טורקים
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1981
יוזף פאנקייביץ'

**יוזף פאנקייביץ**' (בפולנית: **Józef Pankiewicz**; 29 בנובמבר 1866 – 4 ביולי 1940) היה צייר, גרפיקאי ומורה פולני אימפרסיוניסטי שבילה את רוב הקריירה שלו בצרפת.

## ביוגרפיה

הוא היה בנם של אדם פנקייביץ' (1808–1883) וידוויגה הלנה לבית אייכלר (1827–1904), בתו של קרול פרדיננד אייכלר. אחיו הגדול היה יוגניוס פאנקייביץ'.

בין השנים 1884–1885 למד בבית הספר לאמנויות יפות בוורשה בהנהלתו של וויצ'ך גרסון ואלכסנדר קמינסקי. לאחר קבלת מלגה, נסע לסנט פטרסבורג ללמוד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות. בשנת 1889, הוא ושותפו לסטודיו ולדיסלב פודקובינסקי נסעו לפריז כדי להשתתף בתערוכה העולמית ושם הוענק לו מדליית כסף על ציורו בשוק ירקות.

בעודו שם, הוא הושפע מהאימפרסיוניסטים וכשחזר לפולין בשנת 1890 ניסה להציג את המגמות הצרפתיות האחרונות. תגובת המבקרים הייתה בעיקר עוינת; כזאת שהרחיקה לכת עד כדי לייעץ לו לפנות לאופטומטריסט. אולם הוא התמיד, ובהמשך הפיק סדרת פורטרטים בהשראת יצירתו של ג'יימס מקניל ויסלר. דיוקנו, "גברת אודרפלד ובתה", זכה במדליית זהב בתערוכה העולמית (1900). הוא היה גם מציג לעיתים רובות בסלון בפריז.

בשנת 1897 הוא הפך לאחד החברים המייסדים של חברת האומנים הפולנים "אגודת שטוקה". במשך תשע השנים הבאות הוא נסע ברציפות ברחבי מערב אירופה, עד שמונה לפרופסור באקדמיה לאמנויות היפות בקרקוב בשנת 1906. הוא המשיך לנסוע בצרפת, במיוחד לאורך חוף הים התיכון, והפיק סדרה גדולה של נופים שהראו יותר ויותר את השפעתו של פול סזאן.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא חי בספרד, שם פגש את רובר דלונה ושוב ספג השפעות פוסט-אימפרסיוניסטיות חדשות בסגנונו; במיוחד פוביזם הוא הפך למנהיג קבוצת אמנים צעירים המכונה הקאפיסטים (קולריסטים), שחבריה התנגדו למסורת הרומנטית באמנות הפולנית. בשנת 1923 שב לאקדמיה בקרקוב. לאחר 1925 הוא היה מנהל סניף פריז. בין תלמידיו הבולטים היו יוזף צ'פסקי, אליס הליצקה, מויסה קיסלינג, יאן רובצ'ק, זיגמונט ולישבסקי ווצלב זאוודובסקי.

בין המלחמות התפתח שוב סגנונו והפך לדקורטיבי יותר, והוא צייר סדרה של טבע דומם. הוא המשיך לצייר נופים בדרום צרפת. בשנת 1927 הוא מונה כחבר בלגיון הכבוד.

בשנת 1933 הוענק לו מסדר פולוניה רסטיטוטה. תצוגה מרכזית של עבודותיו התקיימה במוזיאון הלאומי לרגל יום הולדתו השבעים בשנת 1936.

בשנה שלאחר מכן פרש לגמלאות בלה סיוטט, ליד מרסיי, שם נפטר.

## גלריה


File:Jozef Pankiewicz Rue Cardinale.jpg|רחוב קרדינל בפריז
 File:Pankiewicz Street in Madrid.jpg | רחוב במדריד
File:Haystacks pankiewitcz.jpg|ערימות חציר
File:Jozef pankiewicz21.jpg|אישה מברישה שיער
File:Józef Pankiewicz - Portret pani Oderfeldowej z córką.jpg | אם וביתה
File:Józef Pankiewicz - Portret żony w zielonym swetrze.jpg | דיוקן נשי
File:Jozef Pankiewicz - Martwa natura z lakowa szkatulka.jpg | טבע דומם
File:Jozef Pankiewicz - Rynek Kleparski w Krakowie.jpg | כיכר השוק בקרקוב
File:Jozef Pankiewicz - Port w Concarneau.jpg | נמל קוקרנו


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים פולנים
קטגוריה:סגל האקדמיה לאמנויות היפות בקרקוב
קטגוריה:ילידי 1866
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1940
סמטת הסיוטים (סרט, 2021)

**סמטת הסיוטים** (באנגלית: **Nightmare Alley**) הוא סרט מתח פסיכולוגי אמריקאי שבוים על ידי הבמאי גיירמו דל טורו עם תסריט מאת דל טורו וקים מורגן, ומבוסס על רומן בשם זה מאת ויליאם לינדזי גרישם.

הסרט עלה לאקרנים ב-17 בדצמבר 2021.

הסרט עלה בדיסני+ לכבוד השקתה בישראל ב-16 ביוני 2022.

## תקציר העלילה
הסרט עוסק בעובד קרנבל צעיר ושאפתן, בעל כישרון לתמרן אנשים, שלילה אחד פוגש בפסיכיאטרית מסתורית, שבהמשך מתגלה כמסוכנת אף יותר ממנו.

## צוות השחקנים והדמויות
* בראדלי קופר – **סטנטון "סטן" קרלייל**
* קייט בלאנשט – **ד"ר לילית ריטר**
* וילם דפו – **קלם האוטלי**
* טוני קולט – **זינה קרומביין**
* ריצ'רד ג'נקינס – **עזרא גרינדל**
* רון פרלמן – **ברונו**
* רוני מארה – **מולי קאהיל**
* דייוויד סטראתיירן – **פיט קרומביין**
* הולט מקאלני – **אנדרסון**
* ג'ים ביבר – שריף **ג'דדיה ג'אד**
* מארק פובינלי – **הסר"ן**
* מרי סטינבורגן – **מיס הרינגטון**
* רומינה פאוור
* פול אנדרסון
* דייוויד היולט – **ד"ר אלרוד**
* קליפטון קולינס ג'וניור
* טים בלייק נלסון – **קרני בוס**

## הפקה
### פיתוח
הפקת הסרט הוכרזה רשמית בדצמבר 2017, כשהבמאי גיירמו דל טורו חשף שהוא יכתוב ויביים את הסרט.

### ליהוק
באפריל 2019 נכנס לאונרדו דיקפריו למשא ומתן על התפקיד הראשי בסרט. ביוני 2019 נכנס בראדלי קופר למשא ומתן על החלפת דיקפריו. באוגוסט 2019 נודע שקייט בלאנשט נמצאת במשא ומתן על הצטרפות לצוות השחקנים. בספטמבר 2019 אושר רשמית שהן קופר והן בלאנשט לוהקו לסרט, וכן על ליהוקם של רוני מארה, טוני קולט ודייוויד סטראתיירן שהחליף את מייקל שאנון. באוקטובר ונובמבר 2019 אושר שווילם דפו והולט מקאלני לוהקו לסרט. בינואר 2020 אושר שרון פרלמן וריצ'רד ג'נקינס לוהקו לצוות השחקנים, בפברואר לוהקו גם מרי סטינבורגן ורומינה פאוור, ובמרץ לוהק פול אנדרסון.

### צילומים
באפריל 2019, נודע שצילומי הסרט עתידים להתחיל במהלך סתיו 2019 בטורונטו, ושהם יצולמו על ידי הצלם דן לוסטסן. ביולי 2019, דווח על דחיית צילומי הסרט לינואר 2020. צילומי הסרט החל ב-21 בינואר 2020, אך במרץ, אולפני דיסני הפסיקו את הפקת וצילומי הסרטים שלהם בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית.

צילומי הסרט התחדשו ב-16 בספטמבר 2020. בנובמבר 2020, דווח על כך שהצילומים הסתיימו, אך למרות זאת עדיין נערכים צילומי השלמה. צילומי הסרט הסתיימו רשמית ב-12 בדצמבר 2020.

## הפצה
הסרט עלה לאקרנים ב-3 בדצמבר 2021.

## קישורים חיצוניים

#### ביקורת
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2021
קטגוריה:סרטי מותחן פסיכולוגיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי גיירמו דל טורו
קטגוריה:סרטים זוכי פרס סאטורן: פעולה/הרפתקה/מותחן
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
מייק דונילון

**מייק דונילון** (באנגלית: **Mike Donilon**, נולד ב-25 בדצמבר 1958) הוא עורך דין ויועץ אמריקאי. הוא היה היועץ בכיר לנשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן.

## ביוגרפיה
דונילון הוא בנה של תרזה דונילון (לבית קונויי) שעבדה כמזכירת בית ספר ובנו של אדוארד דונילון שהיה מנהל בקרת מוצרים ויו"ר ועד בית הספר המקומי. אביו היה ממוצא אירי וסבו מצד אימו היגר לארצות הברית מאירלנד. דונילון הוא בוגר אקדמיית לה סאל השוכנת בעיר הולדתו, בירת רוד איילנד, פרובידנס. באוניברסיטת ג'ורג'טאון השלים לימודי תואר ראשון.

דונילון ייעץ למספר מועמדים בקמפיינים פולייטים. הוא שימש כיועץ במטה הבחירות של דיק ת'ורנברג בעת התמודדותו של ת'ורנברג לסנאט של ארצות הברית בפנסילבניה, הפסיד למועמד הדמוקרטי האריס וופורד. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1992 עבד במטה הבחירות הנשיאותי של ביל קלינטון, ובנוסף לכך עבד דונילון עם סנאטורים רבים במהלך מסעי הבחירות שלהם לסנאטף בהם ביל נלסון, ג'ו ליברמן, מארק דייטון ג'ון קרי, אל גור, ז'אן שאהין וסנאטורים נוספים.

כיועצו הוותיק, מייק דונילון השפיע באופן משמעותי על מסע הבחירות של סגן הנשיא לשעבר ומועמד המפלגה הדמוקרטית, ג'ו ביידן במהלך ריצתו בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020. לאחר ניצחונו של ביידן בבחירות הכריז ביידן כי דונילון ישמש כיועצו הבכיר לצד סדריק ריצ'מונד במהלך ממשלו העתידי.

## חיים אישיים
אחיו טום דונילון, היה היועץ לביטחון לאומי בממשלו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בשנים 2010–2013 ולפני כן כיהן כסגנו של ג'יימס ג'ונס, היועץ לביטחון לאומי בתחילת כהונתו של ממשל אובמה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאות ברק אובמה: אישים
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים
קטגוריה:נשיאות ג'ו ביידן: אישים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:יועצים פוליטיים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ילידי רוד איילנד
קטגוריה:פרובידנס: אישים
קטגוריה:יועצים בכירים לנשיא ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
עלילות תיאודור החמור

**עלילות תיאודור החמור** (בצרפתית: **Cadichon**, "קדיצ'ון") היא סדרת טלוויזיה מונפשת צרפתית, שמבוססת על היצירה הספרותית "קורות חמור אחד" מאת סופי דה סגיר שיצאה לאור בשנת 1860. הסדרה הופקה על ידי Juana Productions, והולחנה על ידי ג'רארד גאסטין.

לסדרה הופקו 2 עונות ו-20 פרקים באורך 13 דקות, אשר שודרו במקור בצרפת החל מ-6 בספטמבר 1986 עד שנת 1989 בערוץ +Canal במסגרת רצועת השידור "Cabou Cadin". העונה הראשונה נקראה בצרפתית **Cadichon ou les mémoires d'un âne**, ואילו השנייה נקראה **Les Tribulations de Cadichon**. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בשנת 1993 בערוץ הילדים במסגרת רצועת השידור "להתלבש עם שש", כאשר היא שודרה כעונה אחת שכוללת עשרה פרקים שכל אחד מחולק לשני פרקים משניים.

את שיר הפתיחה של הסדרה ביצעו במקור אנני קורדי בעונה הראשונה וילדי בית האופרה של ניס בעונה השנייה, ואילו בעברית השיר בוצע על ידי חני נחמיאס על פי תרגומו של יוני חן וניהולו המוזיקלי של אורי כבירי. בשנת 1993 שיר הפתיחה של הסדרה בוצע על ידי שלומית ארנון במופע "שש על הבמה".

## תקציר העלילה
תיאודור (במקור "קדיצ'ון") הוא חמור חום קטן שבעליו, שהתאכזר אליו ללא הפסקה יחד עם אשתו, מצא אותו נטוש עם עגלה הרוסה. לאחר שברח ממנו, תיאודור מחפש בית חם ואוהב, כשהוא פוגש חברים ואויבים ועובר כל מיני הרפתקאות, חלקן מסביב לעולם, בין היתר בבריטניה, ספרד וגרמניה.

אחת מהחברות שהוא פוגש היא בת אנוש בת 15 בשם איזבל (במקור "קרולין"), שגדלה אצל משפחת צוענים מהקרקס. במהלך הסדרה רודף אותה זר לבוש שחורים שמעוניין לגנוב את התליון שלה שנושא את סמלה המשפחתי שמוכיח שהיא בעלים חוקיים של אחוזה.

## מדבבים
### דיבוב מקורי
בדיבוב המקורי דיבבו מישל גרנייה בתור תיאודור, רנה טרמוני בתור דמויות גבריות וארלין קלייר בתור דמויות נשיות.

### דיבוב עברי
הדיבוב העברי נעשה באולפני אולפנטו בביומו והפקתו של יוני חן, אשר גם דיבב דמויות שונות בסדרה יחד עם עירית דגן ויעקב בוך. מדבבים נוספים כוללים את עזרא דגן בתור תיאודור שגם מספר את עלילת הסדרה, אורלי קטן בתור איזבל, גיא דגן בתור ז'אק ואורי כבירי בתור קוקו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
קטגוריה:סדרות הנפשה צרפתיות
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה צרפתיות שעלו לשידור בשנות ה-1980
קטגוריה:חמורים בתרבות