open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אלמוות הכסף

**אלמוות הכסף** (שם מדעי: *Paronychia argentea*) הוא צמח עשבוני ממשפחת הציפורניים, רב-שנתי נמוך, המשתרע על פני האדמה. 

## מקום גידולו
גדל בעיקר באזורים סלעיים, בבתות, בשדות בור ובין חלקות מעובדות. 

## מבנה הצמח
העלים והפרחים צמודים לקרקע וכמעט ולא מתרוממים מעליה. ענפיו ארוכים ומסועפים. הם עשויים ליצור מרבדים בצבע כסוף.  עליו בצורה אליפטית או אזמלנית הפריחה בחודשים ינואר-יוני. הפרחים קטנים ומסודרים בצורה כדוריות. חלקי הצמח העל-קרקעיים נותרים זמן רב לאחר הפריחה והנבת הפירות.  מועד האיסוף: פברואר-אוגוסט.

## מקור השם
מה שמייחד את הצמח הוא לא פרחיו הלבנים, אלא החפים הסובבים אותם הנותרים גם לאחר נבילת הפרח  אשר שומרים על צורתו- לכן נקרא "אלמוות".

## הצמח בשימוש רפואי אלטרנטיבי
ערביי ארץ ישראל מצאו את הצמח יעיל בטיפול בעצירות בדרכי השתן ובאבנים בכליות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1779
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'אן-בטיסט דה לאמארק
קטגוריה:ציפורניים
קטגוריה:ארץ ישראל: ציפורניים
אסתר מרצעני

**אַסתר מרצעני** (שם מדעי: *Aster ageratoides*) הוא צמח עשבוני ממשפחת המורכבים. גבעוליו זקופים ומסתעפים והם עשויים להגיע עד לשני מטרים. פרחיו לבנים וקטנים.

## בארץ ישראל
צמח זה הוא חדש בארץ ישראל, הגיע בשנות החמישים של המאה ה-20 מאמריקה ומאז התפתח והתפשט. הצמח נטפל לעיתים לשדות מושקים וכן נפוץ בשדות ובמקומות מיושבים. אסתר מרצעני קרובה במינה לאסתר הביצות, מין אשר היה קיים בארץ ישראל לפני המרצעני. פריחתו בישראל בחודשים מאי עד אוגוסט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מורכבים
קטגוריה:ארץ ישראל: מורכבים
קטגוריה:מיני צמחים פולשים בישראל
קטגוריה:פרחים לבנים בארץ ישראל
דגל ארובה

**[[דגל]] [[ארובה (טריטוריה)|ארובה]]** אומץ רשמית ב-18 במרץ 1976.
הדגל הוא דגל כחול בהיר (צבע דגל האומות המאוחדות). שני פסים מקבילים צרים בצבע צהוב חוצים את חלקו התחתון של הדגל. כוכב בן ארבע פינות בצבע אדום שגבולו לבן מצוי בקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב הדגל).

הכחול מסמל את השמים, את הים, את השלום, ואת התקווה לעתיד טוב יותר. הפסים הצהובים מסמלים את חופי האי ואת התיירות המהווה מרכיב חשוב בכלכלת האי כיום, כמו גם את הזהב והזהב השחור שהיוו מרכיב בכלכלת האי בעבר.

הכוכב מסמל את ארבע רוחות השמים מהם הגיעו תושבי ארובה לאי, וכן את ארבע השפות המדוברות באי: פאפיאמנטו, ספרדית, אנגלית והולנדית. הכוכב מסמל את האי עצמו - כאשר האדום מסמל את אדמת האי והלבן את חופי האי. הכוכב מסמל גם את ההיסטוריה של האי - המאבק של האינדיאנים באי בכוחות שכבשו אותם. הצבע האדום מסמל אהבה פטריוטית של תושבי האי לאי, והלבן מסמל טוהר וכנות.

18 במרץ מדי שנה הוא חג לאומי בארובה שנקרא "יום הדגל".

## ראו גם
* סמל ארובה

## קישורים חיצוניים

* 
* בחירת דגל ארובה מאמר מאת שרה בולינג'ר

קטגוריה:ארובה
ארובה
ארובה
ריקארדיניו

**ריקארדו לואיז פוזי רודריגז** (בפורטוגזית: **Ricardo Luiz Pozzi Rodrigues**; נולד ב-23 במאי 1976), הידוע בכינוי **ריקארדיניו**, הוא כדורגלן עבר ברזילאי בינלאומי.
## חייו
ריקארדיניו, יליד סאו פאולו, שיחק במועדון הברזילאי פרנה לפני שעבר לשחק בצרפת במדי בורדו בשנת 1997. שנה אחת מאוחר יותר, הוא חזר לשחק במולדתו, במדי קורינתיאנס בין השנים 1998–2002. בשנת 2002 הוא עבר לשחק במדי סאו פאולו עד שנת 2004. אחרי תקופה קצרה של חודשיים בין החודשים פברואר לאפריל 2004, במועדון האנגלי מידלסברו, ריקארדיניו חזר לברזיל, הפעם לסנטוס, שם שיחק עד דצמבר 2005. אחרי תקופה בסנטוס, הוא חזר לשחק במדי קורינתיאנס ב-18 בינואר 2006.

ריקארדיניו נכלל גם בסגל נבחרת ברזיל, בה צבר עד כה 21 הופעות וכבש שער אחד. משחק הבכורה שלו במדי הנבחרת היה בחודש מרץ 2000. הוא שותף בארבעה משחקים של הנבחרת במהלך מונדיאל 2002.

בשנת 2005, הוא נבחר בידי מגזין הכדורגל הברזילאי "פלאקאר" ככדורגלן השנוא ביותר בברזיל, אחרי שנערך סקר אצל שחקני הליגה הבכירה במדינה. מספר תקריות שהתרחשו במהלך הקריירה שלו במועדוניו השונים, הקנו לו מוניטין של "מלשן" שמעביר מידע על מעללי עמיתיו לקבוצה לסגל המקצועי של המועדון.

הוא נבחר בידי המאמן הברזילאי קרלוס אלברטו פריירה כאחד מתוך 23 השחקנים שייצגו את נבחרת ברזיל במונדיאל 2006 בגרמניה. במהלך המונדיאל הוא שותף בשני משחקים כמחליף, נגד נבחרת גאנה ונבחרת יפן. במשחק מול גאנה הוא כבש שער מבעיטה חופשית. בהמשך המשחק הוא בישל שער מאוחר לקשר זה רוברטו.

ב-18 באוגוסט 2006, ריקארדיניו חתם במועדון הטורקי, בשיקטש. לאחר שתי עונות עזב לא-ריאן הקטרית. ביולי 2011 פרש ממשחק פעיל,

בעבר קראו לו ירדיניו אבל שינה את שמו בגלל העבר המשפחתי.

בשנת 2012 אימן את קבוצת פרנה. בשנת 2013 אימן את קבוצות סארה ואבאי.

## תארים
שמאל|ממוזער|250px|ריקארדיניו
* זכייה במונדיאל 2002 עם הנבחרת הלאומית של ברזיל
* אליפות הליגה הברזילאית הבכירה, בשנים 1998 וב-1999 עם קורינתיאנס, וב-2004 במדי סנטוס
* אליפות מדינת פרנה בשנים 1995, 1996 ו-1997 עם מועדון פרנה
* אליפות מדינת סאו פאולו בשנים 1999 ו-2001 במדי קורינתיאנס
* אליפות העולם לקבוצות בשנת 2000 במדי קורינתיאנס
* הגביע הברזילאי בשנת 2002 במדי קורינתיאנס
* זכייה בטורניר ריו-סאו פאולו בשנת 2002 במדי קורינתיאנס
* זכייה בתואר "כדור הזהב הברזילאי" בשנים 1996, 2000 ו-2004

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:סאו פאולו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני בורדו
קטגוריה:כדורגלני קורינתיאנס
קטגוריה:כדורגלני סאו פאולו
קטגוריה:כדורגלני מידלסברו
קטגוריה:כדורגלני סנטוס
קטגוריה:כדורגלני בשיקטש
קטגוריה:כדורגלני א-ריאן
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מיניירו
קטגוריה:כדורגלני באהיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:מאמני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2003
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1976
פרוטו-יוונית

ממוזער|הערכה משוערת של אזורים שבהם דיברו פרוטו יוונית
**פרוטו-יוונית** היא שפה עתיקה משוערת ומשוחזרת. היא נחשבת לאב הקדמון של כל הניבים היווניים: מהשפה המיקנית, דרך ארבעת הניבים העתיקים (הדורי, האטי, האיולי והיוני), ולבסוף, שפת הקוינה ויוונית מודרנית. חלק מחוקרי היוונית מכלילים גם את השפה המקדונית העתיקה כ"צאצאית" של שפה **פרוטו-הלנית** קדומה עוד יותר, או כצאצאית של הפרוטו-יוונית. 

שפה זו דוברה בסוף האלף ה-3 לפנה"ס, כנראה באזור הבלקן. הפרוטו-יווניים היו מהגרים הלנים, שדיברו את שפת-הבת, המיקנית, והגיעו לתוך יוון בין המאה ה-21 וה-17 שלפנה"ס. הם נפרדים מהיוונים הדורים, שהגיעו ליוון כאלף שנה אחר-כך (ראו הפלישה הדורית ותקופת המעבר ביוון), ודיברו ניב שהיה יותר עתיק משאר הניבים (ראו יוונית דורית).

יש לציין שהפרוטו יוונית הייתה אחת משפות וניבים רבים מעוד שהיתפתחו ביוון העתיקה

קטגוריה:יוונית
ביל סטרות'

**ביל סטרות**' (16 ביוני 1875 – 21 בספטמבר 1956) היה מאמנה השני של קבוצת גלאזגו ריינג'רס הסקוטית, אותה אימן במשך 34 שנים בין 1920 ל-1954. מלבד זאת, סטרות' החזיק במשרות נוספות במועדון.

## קריירה
סטרות' נולד בעיר אדינבורו והיה סתת במקצועו וכן ספורטאי מקצועני. הוא אימן את קבוצות קלייד והארטס לפני שאייש את עמדת עוזר המאמן בריינג'רס ב-1914. בשנת 1920, בהיותו בן 45, קיבל את משרת המאמן הראשי לאחר שקודמו בתפקיד, ויליאם וילטון, נהרג בתאונה ימית.

סטרות' הביא את ריינג'רס ל-18 זכיות באליפות סקוטלנד, בהן 14 זכיות ב-19 שנים לפני מלחמת העולם השנייה, מתוכן 5 אליפויות ברצף בשנים 1927–1931. בתקופת כהונתו של סטרות' זכה המועדון בדאבל הראשון שלו בשנת 1928, ובטרבל הראשון ב-1949.

סטרות' היה ידוע כאדם שמשליט משמעת והתעקש שהשחקנים יופיעו לאימונים בצווארון ובעניבה. לפי אחד הסיפורים, סטרות' נהג לצפות מחלונות היציע המרכזי בשחקנים המגיעים לאימון באצטדיון אייברוקס. אם שחקן היה נתפס עם ידיו בכיסים, סטרות' היה מתעקש שיצא מהאצטדיון ויחזור בשנית עם ידיו בצדי הגוף.

ב-1947 התמנה סטרות' למנהל המועדון וב-1954, לאחר פרישתו מאימון הקבוצה, קיבל את תפקיד סגן היו"ר. הוא נפטר לאחר שנתיים, בגיל 81. בשנת 2005 יו"ר ריינג'רס דייוויד מארי הסיר את הלוט מעל פסל ארד של סטרות' ביציע המרכזי באייברוקס. ב-9 בספטמבר 2006, שונה שמו של היציע המרכזי באצטדיון ל"יציע ביל סטרות'" להנצחת תרומתו למועדון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מאמני כדורגל סקוטים
קטגוריה:מאמני גלאזגו ריינג'רס
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1875
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1956
אירוס ארץ-ישראלי

**אִירוּס אֶרֶץ־יִשְׂרְאֵלִי** או **אִירִיס אֶרץ־יִשְׂרְאֵלִי** (שם מדעי: *Iris palaestina*) הוא מין של גאופיט בתת-הסוג סקורפיריס (*Scorpiris*) בסוג אירוס ממשפחת האירוסיים האנדמי לישראל ולסביבתה הקרובה.

## מבנה הפרח ואבריו
אירוס ארץ־ישראלי הוא צמח נמוך, המגיע לגובה של 10–15 ס"מ. עלי הצמח ערוכים בשני טורים נגדיים, מבריקים, דמויי סרגל וקצה העלה ישר או מקושת לאחור.

זהו צמח הנקרא גאופיט - בעל בצל. הבצל יוצר בצלצולים ברבייה וגטטיבית, ולכן לעיתים הוא גדל בגושים קטנים.

עמוד התפרחת נושא פרח אחד או שניים. הפרחים גדולים, קוטרם 5–9 ס"מ. הפרח הוא דו מיני. צבעו לבן–קרם (באזור דרום הארץ, שדרות-להב, משתנה צבעו של הפרח לתכלת). הפרח ריחני, מפריש צוף, ומואבק על ידי חרקים.

אברי הפרח, העלים והפרחים, מונים כפולות של שלוש:

* 6 עלי-עטיף: 3 חיצוניים - לבנים, רחבים ונוטים לאחור; ו-3 פנימיים - קצרים, צרים ופרושים הצידה.
* 3 אבקנים.
* 3 עמודי עלי - שטוחים ורחבים כעלי-כותרת.
* שחלה - מכילה כ-60 ביציות.

מבנה הפרח ייחודי; בסיסו עטוף בחפה (עלה בצורת חופה) העוטפת כליל את הפרח בעודו ניצן. הפרח עצמו מחולק באופן שווה וסימטרי ל-3 חלקים זהים, הניצבים כמעט בזויות של 120 מעלות זה לצד זה. כל חלק כזה כולל עלה-עטיף חיצוני אחד, עלה-עטיף פנימי אחד, אבקן אחד ועלי אחד.

## תקופת הפריחה
אירוס ארץ־ישראלי פורח בחורף, מחודש דצמבר עד לחודש אפריל. ימי הפריחה של כל פרח הם בין יום אחד לשבוע. מכיוון שתקופת הפריחה קצרה, הצמח מוגן.

## אזורי הפריחה
האירוס הארצישראלי גדל בקרקעות גירניות למרגלות ההרים. בישראל אזורי הפריחה הם: גליל עליון וגליל מערבי, גליל תחתון, עמק יזרעאל וגלבוע, כרמל, רמות מנשה והשרון, מישור החוף וגוש דן, הרי יהודה והשפלה, ושומרון.

## תמונות

קובץ:Iris palaestina 1.JPG
קובץ:Iris palaestina 3.JPG
קובץ:Irus03.JPG
קובץ:Iris001c.jpg
קובץ:PikiWiki Israel 11727 Plants of Israel.JPG
קובץ:Iris palaestina near Jerusalem.jpg
קובץ:PikiWiki Israel 30363 Plants of Israel.JPG


## לקריאה נוספת
* מיכה לבנה, **לקסיקון [[החי והצומח של ארץ ישראל]]**, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1882
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אדמון בואסייה
קטגוריה:אירוסיים
קטגוריה:ארץ ישראל: אירוסיים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:פרחים לבנים בארץ ישראל
קטגוריה:פרחים לבנים-צהובים בארץ ישראל
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים אנדמיים
פריקה

[שמאל|ממוזער|200px|[צילום רנטגן של כתף פרוקה]]
**פריקה** (באנגלית: dislocation) של מפרק היא מצב של מנח לא תקין של עצמות מפרק כלשהו. פריקה מתרחשת בדרך כלל עקב טראומה גופנית. במהלך פריקה כמעט ותמיד נפגעות רצועות המפרק האמורות לשמר את עצמות המפרק במנח התקין.

המונח "**תת פריקה**" (subluxation), מתאר פריקה חלקית של המפרק. כאשר נפגעות רק רצועות המפרק ללא פגיעה במנח עצמות המפרק מתואר המצב כנקע.

## שכיחות
על אף שפריקה יכולה להתרחש בכל מפרק בגוף, האזורים הנפוצים ביותר בה מתרחשת התופעה הם:
*כתפיים (פריקת כתף).
*אצבעות (אין לבלבל עם פכירת אצבעות).
*ברכיים.
*שורשי כף היד.
*מרפקים (סביר שיקרה בעת שבר).

## דרכי טיפול
לאחר פריקה ייתכן שחזור (השבת עצמות המפרק למנח תקין) ספונטני של המפרק. במקרה שהשחזור אינו ספונטני, יערך שחזור על ידי אורתופד או אדם אחר שעבר הכשרה מתאימה. השחזור יכול להיערך תחת השפעת תרופות בשביל השרירים או בלעדיהן. לאחר השחזור נשמר המפרק על ידי אביזר מקבע או מתלה ומתחיל טיפול פיזיותרפי הדרגתי להשבת יכולת התנועה במפרק ולחיזוק השרירים המייצבים סביבו.
במידה והטיפולים אינם מצליחים, מנסים להחזיר את המפרק למצבו על ידי עריכת ניתוח, בו לרוב נחתכים מספר גידים על מנת להקל על תנועת המפרק או על ידי הוספת חומר מילוי סחוסי, המתנגד לתנועת המפרק ואשר מגביל את חופש התנועה והשחרור שלו.

כאשר הפריקה מתרחשת במפרקים דקים ורגישים יותר בגוף (אצבעות למשל), לאחר הטיפול חובשים רצועה אלסטית לתקופה מסוימת. הרצועה שומרת על המפרק במקומו ועוזרת לשרירים ולגידים לתמוך בעצם הפגועה.
הסיכויים להישנות המקרה במפרק בעל עבר של פריקה גבוהים יותר.

## ראו גם
* נקע מולד של מפרק הירך

## קישורים חיצוניים

* פריקה של מפרק הירך אצל תינוקות
* 

קטגוריה:פציעות
קטגוריה:אורתופדיה
דגל תפילה טיבטי

[שמאל|ממוזער|250px|דגלי תפילה טיבטיים בסגנון ה"לונגטה" תלויים לאורך דרך הררית ב[נפאל.]]
**דגלי תפילה טיבטיים** הם, בבודהיזם טיבטי, דגלי בד מרובעים וצבעוניים, הנתלים בין פסגות הרים בהרי ההימלאיה על מנת לברך את הארץ. דגלים אלו ייחודיים לבודהיזם הטיבטי, ואינם בשימוש בענפיו האחרים של הבודהיזם. ייתכן שמקורם בתרבות הטיבטית הקודמת לבודהיזם. הדגלים מעוטרים בציורים וטקסט, אשר מודפסים עליהם בשיטת גלופות העץ המסורתית.

## סגנונות
לדגלי התפילה שני סגנונות עיקריים: דגלי ה"לונגטה" (Lung-ta) האופקיים ודגלי ה"דארצ'ור" (Darchor) האנכיים. הדגלים האופקיים מחוברים בחוט ארוך ונתלים בין פסגות הרים וכדומה. הדגלים האנכיים, הנפוצים פחות, מחוברים למוט אשר מוצב על ראש גג או על האדמה. 
### צבעים
הדגלים מסודרים בסדרות של חמישה צבעים, משמאל לימין: 

* כחול, המסמל את השמיים, אלמנט החלל ואקשובהיה בודהא
* לבן, המסמל את אלמנט האוויר והרוח ואמוגאסידי בודהא
* אדום, המסמל את אלמנט האש ואמיטאבה בודהא
* ירוק, המסמל את אלמנט המים וראטנה סאמבהווה הודהא
* צהוב, המסמל את אלמנט האדמה וווירוקאנה בודה
איזון של חמשת האלמנטים תפקידו לקדם בריאות דרך הרמוניה.

## מסורות
תפקידם של הדגלים הוא לרומם את תפילות ומנטרות המאמינים אל האלוהות ולהביא ברכה אל העולם. הברכות המובאות על ידי הדגלים מושפעות מנסיבות תלייתם; על פי המסורת, הזמן הטוב ביותר לתלות דגלי תפילה הוא בשעות הבוקר, ביום שטוף-שמש ורוח. את הדגלים הישנים מחליפים בחדשים בראש השנה הטיבטי. הדגלים המוסרים נשרפים; בשל קדושתם, המסורת אוסרת להניח אותם על האדמה או לעשות בהם שימוש אחר.

## היסטוריה
בעת מהפכת התרבות בסין, תליית דגלי תפילה לא נאסרה, אך לא נראתה בעין יפה. כעת ישנה תחייה של המנהג בטיבט ובעולם, בעקבות עניין הולך וגובר בדתות המזרח בעולם המערבי, ובכלל זה הבודהיזם. 

## ראו גם
* דגל הבודהיסטים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בודהיזם טיבטי
תפילה טיבטי
קטגוריה:דגלים וסמלים דתיים
גלריית דגלי הולנד

רשימה זו כוללת את הדגלים שבהם נעשה שימוש בהולנד וממלכת ארצות השפלה לפי קטגוריות ולפי סדר הא'-ב':

300px|שמאל

## דגל לאומי

### דגלי מדינות הממלכה

## דגלי מחוזות

### דגלי יחידות מוניציפליות מיוחדות

## קישורים חיצוניים

*
הולנד
ויליאם וילטון

**ויליאם וילטון** (9 ביוני 1865 - 2 במאי 1920) היה מאמנה של גלאזגו ריינג'רס משנת 1899 ועד 1920, לאחר ששימש קודם לכן בתפקידים שונים במועדון.

וילטון עבד במועדון במשך 16 שנים (מאז ספטמבר 1883) לפני שקיבל את התפקיד הכפול של מזכיר ומאמן במאי 1899. לפני כן, היה האחראי על קבוצות הנוער וקודם לתפקיד מזכיר המשחק של הקבוצה הראשונה ב-1889. ב-10 שנותיו כמזכיר המשחק של הקבוצה הבכירה, המועדון זכה ב-2 אליפויות סקוטלנד (1891 ו-1899) ו-3 גביעים סקוטיים (1894, 1897 ו-1898). כשהחלה הליגה הסקוטית את דרכה בשנת 1890, וילטון התמנה לגזבר הראשון שלה, כאשר ריינג'רס חלקה את האליפות עם דאמברטון.

בעונה לפני שהתמנה לתפקיד הכפול, ריינג'רס סיימה את העונה בפעם הראשונה עם 100% הצלחה, כאשר ניצחה בכל 18 המשחקים והבקיעה 79 שערים. אף קבוצה לפני כן או אחרי כן לא הצליחה לחזור על ההישג, אף על פי שמספר קבוצות סיימו עונות ללא הפסדי ליגה, כמו ארסנל ב-2004.

תחת שרביטו של וילטון, זכו הריינג'רס ב-7 אליפויות והיו בזמנו לקבוצה השנייה המצליחה ביותר בסקוטלנד אחרי סלטיק. עם זאת, וילטון לא זכה לראות את מלוא ההצלחה של קבוצתו. ביום לאחר המשחק האחרון של עונת 1920, יצא וילטון לחופשה ונהרג בתאונה ימית ביומה הראשון. ממשיכו בתפקיד המאמן היה ביל סטרות'.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מאמני כדורגל סקוטים
קטגוריה:מאמני גלאזגו ריינג'רס
קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1865
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1920
שדרות בן-גוריון (תל אביב)

[שמאל|ממוזער|250px|ילדים נוטעים עצים לאורך השדרה ב[ט"ו בשבט (מועד)|ט"ו בשבט 1936 (צילום: זולטן קלוגר)]]

**שדרות בן-גוריון** היא שדרה בעיר תל אביב-יפו, באזור הצפון הישן, הקרויה על שמו של דוד בן-גוריון, ממקימי מדינת ישראל וראש ממשלתה הראשון. השדרה נקראה עד 1974 "שדרות קרן-קיימת" (קק"ל), על שם הקרן הקיימת לישראל, שהייתה בעלת הקרקעות שעליהן הוקמה (בהווה נקרא בשם זה רחוב בצפון העיר). זמן קצר לאחר פטירתו של בן-גוריון נקראה השדרה על שמו, בשל בית בן-גוריון השוכן בשדרה.

## היסטוריה
שדרות בן-גוריון נמשכות בכיוון מערב-מזרח מכיכר אתרים עד גן העיר וכיכר רבין. זוהי אחת משדרות הרוחב החשובות בתוכנית גדס, והיא תוכננה כציר ירוק המקשר בין רחובות האורך המסחריים של הצפון הישן של תל אביב. לאורך השדרה ובסביבתה קיים ריכוז גבוה מאוד של בנייני מגורים ב, המוכרזים מבנים לשימור במסגרת העיר הלבנה של תל אביב. בצידה הצפוני של השדרה הוקמו שכונות של מעונות עובדים וגם חוות לימוד חקלאית לנשים, בית חנה.

בתקופת מלחמת העצמאות נבנו לבניינים רבים בשדרה קירות אבן חזקים החוצצים בינם לבין השדרה כהגנה מפני רסיסי הפצצות שנפלו בהפצצות המצריות באזור. הקירות הושארו על כנם כזכר לאותם ימים.

בשדרות בן-גוריון נמצא "בית בן-גוריון" – הבניין ששימש בעבר כביתם של פולה ודוד בן-גוריון, שהתגורר בו משנות השלושים ועד למותו (נוסף על צריפו בשדה בוקר). כיום משמש הבית כמוזיאון הפתוח לקהל הרחב, ובו ניתן ללמוד על אורח חייו של בן-גוריון.

ביוני 1969 פוצצו מחבלים מכונית תופת ברחוב. בפיגוע נפגעו 30 איש.

בשנת 1997 אירע בבית חנה בשדרה פיגוע התאבדות הידוע כ שבו נרצחו שלוש נשים. בשדרה מוצב פסל לזכרן.

לאחר היבחרו של רון חולדאי לראשות עיריית תל אביב-יפו בשנת 1998, החלו בשיפוץ שדרות העיר ובהן גם את שדרות בן-גוריון. השדרות התמלאו בעצים, בפרחים ובספסלים, סומנו שבילי אופניים, הוסרו המשתנות הציבוריות המוזנחות שהיו בשדרה, נבנו מתקני משחקים, ומעברי הרחובות נהיו נוחים יותר. בעקבות השיפוץ, התמלאו השדרות באוכלוסיית האזור והפכו לאחד ממוקדיה המובילים של תל אביב. עקב כך נגרמה עלייה במחירי הנדל"ן באזור ובביקוש לבתי מגורים ולמשרדים לאורך השדרה.

בשדרות פועלים בתי קפה רבים, שבנויים על השדרה. בעבר שימשו מבנים אלה כקיוסקים, וכיום הפכו אותם לבתי קפה חדשים שמשמשים מוקד בילוי לתושבים רבים.

שדרות בן-גוריון חוצות בין השאר את:
* רחוב דיזנגוף
* רחוב בן-יהודה
* רחוב שפינוזה
* רחוב פילון
* רחוב ריינס

## גלריית תמונות

תמונה:BenGurionHouse.JPG|בית בן-גוריון בשדרה
תמונה:Ben gurion-emile zola.jpg|בית קיפר בפינת רחוב אמיל זולא, אחד מפניני העיר הלבנה
קובץ:PicBengur033.jpg|מראה מכיכר אתרים - הקצה המערבי של שדרות בן-גוריון
קובץ:PicBengur034.jpg|פסל בשדרה
File:PikiWiki Israel 21193 Fruite juice kiosk in Tel Aviv.JPG|קיוסק למיצים בשרות בן-גוריון
File:PikiWiki Israel 7259 mural by rami meiri.jpg|ציור קיר של רמי מאירי בשדרות בן-גוריון
File:דוד ופולה בן גוריון פסל של שירה זלוור מול בית בן גוריון ברח' בן גוריון תל אביב.jpg|דוד ופולה בן גוריון פסל של שירה זלוור מול בית בן גוריון


## ראו גם

*תוכנית גדס
*העיר הלבנה
*כיכר אתרים
*בית בן-גוריון

## קישורים חיצוניים

* מיכאל יעקובסון: סיבוב בשדרות בן-גוריון 39 בתכנון יהודה מגידוביץ, באתר 'חלון אחורי', 15 בספטמבר 2018

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הנצחת דוד בן-גוריון
בן-גוריון
דאמברטון (כדורגל)

**מועדון כדורגל דאמברטון** (באנגלית: **Dumbarton Football Club**) הוא מועדון כדורגל סקוטי. המועדון מייצג את העיר דאמברטון שבמערב מחוז דאנברטונשייר ומגרשה הביתי הוא אצטדיון סטראת'קלייד הומס הנמצא בסמוך לטירת דאמברטון.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1872 והיה ממייסדי התאחדות הכדורגל הסקוטית ב-1873 ואחד מהמועדונים הגדולים באותה התקופה. המועדון הגיע לגמר הגביע הסקוטי בשנים 1881 ו - 1882. בשנת 1883 המועדון זכה בפעם היחידה בגביע הסקוטי. המועדון הגיע לגמר הגביע הסקוטי בשנת 1887. המועדון זכה במשותף עם גלאזגו ריינג'רס באליפות הליגה הסקוטית ב-1891 ובאותה שנה המועדון הגיע לגמר הגביע הסקוטי. ב-1892 זכה באליפות בשנית כאשר במאי של אותה שנה הנחילו לריינג'רס את הפסד הליגה הגבוה ביותר שלהם בתוצאה 0–6. בשנת 1897 המועדון הגיע לגמר הגביע הסקוטי בפעם האחרונה עד כה.

בעת הקמת הקבוצה היו מספר קבוצות נוספות בעיר דאמברטון ובסביבתה, אך הם נשארו המועדון ה"בכיר" היחיד באזור (למרות שקבוצות הנוער של וייל וקליידבאנק אינן רחוקות מאחור). הקבוצה משחקת במדים זהובים עם מדים שחורים ומכונה "הבנים" (The Sons), נגזרת מהביטוי "בני הסלע" (Sons of the Rock) - כינוי לילידי העיר דאמברטון, כאשר הסלע הוא הר הגעש הקדום עליו בנויה טירת העיר.

במאי 2000 עזבה הקבוצה את מגרשה הביתי המסורתי והידוע לשמצה בבוגהאד פארק בצפון-מזרח העיר, ולאחר תקופה קצרה בה חלקו מגרש עם אלביון רוברס בקואטברידג', הם עברו למגרש החדש שלהם באצטדיון סטראת'קלייד הומס, על גדות נהר הלוון מתחת לסלע דאמברטון (Dumbarton Rock). המעבר לאצטדיון החדש חפף לגדילה בהונו של המועדון, בעקבות עלייתו מהליגה השלישית לשנייה וכן בשל ריבוי האוהדים עקב הצלחת הקבוצה.

## תארים
* **[[ליגת העל הסקוטית|אליפות סקוטלנד]] (2)**: 1890/1891, 1891/1892
* **[[הגביע הסקוטי]]: (1)**
** **זוכה (1):** 1882/1883
** סגנית (5): 1880/1881, 1881/1882, 1886/1887, 1890/1891, 1896/1897
* **[[גביע האתגר הסקוטי]] (1)**': 2017/2018

## קישורים חיצוניים

* 
*אתר קרן אוהדי המועדון.
*אתר מעריצים לא רשמי.

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל סקוטיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1872
נבוישה רדמנוביץ'

שמאל|ממוזער|250px|נבּוישה רדמנוביץ'
**נבּוֹישה רדמנוביץ**' (בסרבית: **Небојша Радмановић**;, נולד ב-1 באוקטובר 1949, גרצ'אניצה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) שימש כאחד משלושת חברי נשיאוּת בוסניה והרצגובינה בשנים 2006–2014 (שתי קדנציות) ויו"ר הנשיאות (2006–2007, 2008–2009, 2010–2011, 2012–2013), כנציג הסרבי של רפובליקה סרפסקה.

רדמנוביץ' נולד ב-1 באוקטובר 1949 בעיר גראצ'אניצה שביוגוסלביה. סיים את לימודיו התיכוניים בעיר באניה לוקה, והמשיך ללימודי פילוסופיה באוניברסיטת בלגרד.

ב-1 באוקטובר 2006 נבחר כנציג הסרבי בנשיאות. חבר בברית הסוציאל-דמוקרטים העצמאים .

נשוי ואב לשניים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יושבי ראש נשיאות בוסניה והרצגובינה
קטגוריה:ילידי 1949
פרחי הרע

**פרחי הרע** (בצרפתית: Les fleurs du mal) הוא ספר שירה של המשורר הצרפתי שארל בודלר. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1857 והיה יצירה בולטת בזרם הספרותי הצרפתי של ה"דֵקַדֵנס", המכונה אף זרם הסימבוליזם. בשירה שבספר בולטים נושאי הניוון והארוטיקה.

במהדורה המקורית הספר חולק לחמישה שערים נושאיים:
* מרה שחורה ואידיאל (צרפתית Spleen et Idéal)
* פרחי הרע (צרפתית Fleurs du mal)
* מרד (צרפתית Révolte)
* היין (צרפתית Le Vin)
* המוות (La Mort)

ההקדמה לספר, בה מהלל בודלר את השטן ומגנה את השעמום כגרוע בעינויים, מכניסה את הקורא לאווירתו של הספר ולנימה המלווה אותו לכל אורכו:

הבית המסכם בשיר הפתיחה "פתח דבר" פונה בהתרסה ישירה לקורא

בודלר והמוציא לאור של הספר הועמדו לדין על ידי משטר הקיסרות השנייה בצרפת באשמת "עלבון להגינות הציבור". בודלר נידון לתשלום קנס של 300 פרנק. שישה מן השירים בספר צונזרו והוטל איסור פרסומם בצרפת. איסור זה נותר בתוקפו עד לשנת 1949. מצד שני, לאחר שקרא ביצירתו של בודלר, הכריז ויקטור הוגו כי בודלר יצר זעזוע מרתק בספרות. השיר "הברבור", המופיע בספר, מוקדש לוויקטור הוגו.

לאחר העמדתו לדין של בודלר, יצאה מהדורה שנייה של הספר בשנת 1861 שאליה התווספו 32 שירים חדשים והוצאו מן הספר ששת השירים שנאסרו לפרסום. השירים שהתווספו קובצו בשער השני לספר תחת השם "תמונות פריז".

בשנת 1868, לאחר מות בודלר, יצאה מהדורה שלישית של הספר עם הקדמה של תאופיל גוטייה (שלו הקדיש בודלר את הספר כולו). במהדורה זו נכללו אף מספר שירים חדשים שלא פורסמו במהדורות קודמות.

בעברית ראה הספר אור לראשונה בהוצאת י' צ'צ'יק בתרגום אליהו מייטוס, בשנת 1962. לאחר מכן יצא שוב בהוצאת "יבנה", בשנת 1975. בשנת 1997 יצא תרגום חדש של מבחר שירים מהספר, בהוצאת הקיבוץ המאוחד ובתרגום דורי מנור.
## ראו גם
*פרחי הרע - מאור כהן שר בודלר
## קישורים חיצוניים

* פרחי הרע - הספר במלואו בפרויקט גוטנברג
*  תרגמו מצרפתית: ד"ר עירן דורפמן וניר רצ'קובסקי
* 

קטגוריה:ספרי שירה
קטגוריה:ספרים צרפתיים
קטגוריה:ספרי 1857
קטגוריה:ספרי הוצאת יבנה
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד
אסון ברדפורד סיטי

**אסון ברדפורד סיטי** (באנגלית: **Bradford City stadium fire**) התרחש ביום שבת, 11 במאי 1985, כאשר פרצה שרפה באצטדיון ואלי פארייד בברדפורד, אנגליה. האש פרצה במהלך משחק כדורגל בין הקבוצה הביתית ברדפורד סיטי ללינקולן סיטי. באותו יום, ברדפורד סיטי חגגו את זכייתם בליגה השלישית של הפוטבול ליג.

האש פרצה כאשר אחד הצופים זרק סיגריה לכוס פוליסטירן שנפלה אל מתחת ליציעים ולתוך ערימת פסולת שהצטברה במשך השנים. האש, שמקורה היה ביציע המרכזי בן 77 השנים, התפשטה במהירות. כאשר הקהל ניסה להימלט ביציאות האחוריות, הוא מצא כי דלתות היציאה היו נעולות. היציע נשרף כליל בתוך דקות בשל היותו בנוי עץ, ברזנט ואספלט. 56 אנשים נספו ויותר מ-200 אחרים נפצעו.

מסקנות חקירת האסון בראשותו של סר אוליבר פופלוול הביאו לחקיקה חדשה לשיפור הבטיחות באצטדיוני הכדורגל בבריטניה. צילומי הווידאו של מאורעות היום משמשים כיום להדרכות מודעות לאש במתחמי ספורט.

## קישורים חיצוניים
*דף המוקדש לאסון באתר הרשמי של המועדון
*דף "היום הזה" באתר ה-BBC הנוגע לאסון
*כתבה באתר ה-BBC לציון 20 שנים לאסון
* 

ברדפורד סיטי
קטגוריה:אנגליה: כדורגל
קטגוריה:פרשות בכדורגל
קטגוריה:שרפות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אסונות ב-1985
קטגוריה:אסונות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:ברדפורד סיטי
קטגוריה:1985 בממלכה המאוחדת
ז'לקו קומשיץ'

**זֶ'לקוֹ קומשׂיץ**' (בקרואטית: **Željko Komšić**; נולד ב-20 בינואר 1964) הוא אחד משלושת חברי נשיאוּת בוסניה והרצגובינה מאז שנת 2006 (שתי קדנציות) ויו"ר הנשיאות (2007–2008, 2009–2010, 2011–2012), כנציג הקרואטי של הפדרציה.

## קריירה אקדמית ומשפטית ושירות צבאי
קומשיץ',  יליד סרייבו, למד באוניברסיטת סרייבו, ולאחר מכן בבית הספר של אדמונד וולש לשירות ציבורי דיפלומטי באוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון. במקצועו הוא עורך דין.

במהלך מלחמת האזרחים של בוסניה שירת בצבא הפדרציה של בוסניה והרצגובינה וקיבל את עיטור הזהב "לילי"- העיטור הגבוה ביותר בצבא שניתן על ידי הממשלה.

## כניסתו לפוליטיקה
אחרי המלחמה, הצטרף לפוליטיקה בשורות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של בוסניה והרצגובינה או **SDP BiH**. כיהן כחבר מועצת העיר נובו סרייבו (סרייבו החדשה), וגם במועצת העיר סרייבו, לפני שנבחר לעמוד בראש מועצת נובו סרייבו ב-2000. במקביל שימש כסגן ראש עיריית סרייבו.

כאשר עלתה לשלטון התנועה לשינוי דמוקרטי ב-1998 מונה קומשיץ' לשגריר ברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה. ב-2002 התפטר מהתפקיד, לאחר שהסוציאל-דמוקרטים חזרו לשלטון.

## חברותו בנשיאות בוסניה והרצגובינה
בבחירות למועצה הנשיאותית בבוסניה שנערכו ב-1 באוקטובר 2006 נבחר לכהונה של 4 שנים. הוא קיבל 41 אחוזים מהקולות, והקדים את הנציג הקרואטי הקודם, איבו מירו יוביץ', וכן את בוז'ו ליוביץ' ומלדן איבנקוביץ'-ליאנוביץ'. ניצחונו הובטח לו בשל התפרקות האיחוד הדמוקרטי הקרואטי של בוסניה והרצגובינה או **HDZ**, ממנו נוצרו שני פלגים, האחד בראשות יוביץ' והשני בראשות ליאנוביץ'.

בבחירות בשנת 2010 נבחר שוב כנציג הקרואטי בנשיאות, עם 60.6% מהקולות (המועמד שאחריו זכה ב-19.7% מהקולות).

## חיים אישיים
קומשיץ' שונה ממרבית הקרואטים בבוסניה. הוא מצהיר כי שפתו היא בוסנית ולא קרואטית, הוא אגנוסטי ולא קתולי, והוא אינו מחזיק באזרחות קרואטית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יושבי ראש נשיאות בוסניה והרצגובינה
קטגוריה:פוליטיקאים בוסנים
קטגוריה:סרייבו: אישים
קטגוריה:שגרירים בסרביה
קטגוריה:שגרירים במונטנגרו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סרייבו
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1964
גוראן פאנדב

**גוראן פאנדב** (; נולד ב-27 ביולי 1983 בסטרומיצה, מקדוניה הצפונית) הוא כדורגלן עבר מקדוני ושיאן ההופעות ומלך השערים בכל הזמנים בנבחרתו.

פאנדב עבר מהמועדון המקומי בלאסיצה למועדון העל האיטלקי אינטר מילאנו, והושאל לקבוצות ספציה ואנקונה. בשנת 2004, הוא עבר ללאציו והחל לשחק בסרייה א'. הוא החל את עונת 2005 בכיבוש השער היחיד במשחק הראשון ששיחק, והעניק ללאציו ניצחון על מסינה.

פאנדב היה המקדוני השני בלבד ששיחק בסרייה א'. דארקו פאנצ'ב היה הראשון, אחרי ששיחק תקופה קצרה באינטר בתחילת שנות ה-90.

התקשורת האנגלית פרסמה הודעות שונות לגבי התעניינות מוגברת של ארסנל בפאנדב, ופרסמה ראיון עמו בו טען שהוא שואף לעבור לשחק בקבוצה, אבל פאנדב טען מצידו שהפרסומים שקריים והוא אף שקל לתבוע מספר עיתונים אנגליים. "מעולם לא דיברתי עם העיתונאי הזה", אמר גוראן ב-7 באוקטובר, בערב המשחק בין מקדוניה הצפונית לאנגליה, במסגרת מוקדמות יורו 2008.

ב-4 בינואר 2010 חתם גוראן פאנדב באינטר בפעם השנייה עד 2014 והשתכר ב-3.5 מיליון יורו לשנה בנראזורי. הדבר קרה כשבוע לאחר שהשתחרר מלאציו. את הופעתו עשה ב-6 בינואר 2010 במשחקה של אינטר נגד קייבו בחוץ. את שער הבכורה שלו כבש ב-16 בינואר, כשאינטר התארחה בבארי וסיימה ב־2-2.
בדרבי של מילאנו, שהתרחש ב-24 בינואר 2010, זכה המקדוני לתשבחות רבות לאחר שכבש ובישל שער בניצחון 0–2 של אינטר. ב-22 במאי באותה עונה זכה פאנדב עם אינטר בליגת האלופות והשלים איתה טרבל היסטורי כשהוא הופך למקדוני הראשון שזכה בליגת האלופות. פאנדב פתח בהרכב הנראזורי והוחלף בדקה ה־79 על ידי סאלי אלי-מונטארי.

ב-18 בדצמבר 2010, המקדוני כבש במסגרת גמר אליפות העולם לקבוצות. ב-15 במרץ 2011 כבש פאנדב את שערו הראשון במדי הנראזורי במסגרת ליגת האלופות, כשכבש שער חשוב ביותר נגד באיירן מינכן בדקה ה־88' שהביא לאינטר את העלייה לרבע הגמר.

ב-1 בספטמבר 2014 חתם פאנדב בקבוצה הטורקית גלאטסראיי לשנתיים. ב-8 ביולי 2015 חתם בגנואה. ב-31 בינואר 2022 חתם בפארמה מהסרייה ב'. בספטמבר 2022 פרש ממשחק.

ב-12 בנובמבר 2020 ניצחה נבחרת מקדוניה הצפונית 0–1 את נבחרת גאורגיה והעפילה לראשונה בתולדותיה לאליפות אירופה, יורו 2020. את השער לנבחרת כבש פאנדב. גם בתחרות עצמה כבש שער בכורה בתולדות הנבחרת בטורניר גדול כשבכש שער בהפסד נבחרתו 1–3 לאוסטריה. ב-21 ביוני, בסיום המשחק האחרון של מקדוניה הצפונית בטורניר נגד הולנד, פרש פאנדב מהמדים הלאומיים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים מקדונים
קטגוריה:חלוצי כדורגל מקדונים
קטגוריה:סטרומיצה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני ספציה
קטגוריה:כדורגלני אנקונה
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורגלני גנואה
קטגוריה:כדורגלני פארמה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מקדוניה הצפונית
קטגוריה:כדורגלני יורו 2020
קטגוריה:ילידי 1983
אדנאן טרזיץ'

**אדנאן טרזיץ**' (בבוסנית: **Adnan Terzić**; נולד ב-5 באפריל 1960) היה ראש ממשלת בוסניה והרצגובינה בשנים 2002–2007.

טרזיץ', חבר במפלגת הפעולה הדמוקרטית, מונה לתפקיד ראש הממשלה אחרי הבחירות הכלליות שנערכו ב-2002. נציג המיעוט הבוסני מוסלמי.

ב-1986 סיים את לימודי הנדסה אזרחית באוניברסיטת סרייבו, בשנים 1986–1990 כיהן כיועץ למועצת העיר טרבניק. בשנים 1992–1995 שירת בצבא בוסניה והרצגובינה.

כיהן כראש עיריית טרבניק מ-1996 עד 2001. שירת כמושל/סגן מושל קנטון מרכז בוסניה, וכיהן בו-זמנית כנשיא קבוצת מפלגת הפעולה הדמוקרטית בפרלמנט הפדרציה של בוסניה והרצגובינה. ב-2001 מונה לסגן נשיא מפלגת הפעולה הדמוקרטית ובתפקיד זה שימש שמונה שנים. ב-2009 פרש מהמפלגה ושנה מאוחר יותר הצטרף למפלגת האיחוד לעתיד טוב יותר של בוסניה והרצגובינה, שבה הפך גם לסגן נשיאה.

נשוי ואב לבן. גר בטרבניק.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת בוסניה והרצגובינה
קטגוריה:ראשי עיריות
קטגוריה:ילידי 1960
אלכס אפשטיין (סופר)

**אלכס אפשטיין** (נולד ב-20 בנובמבר 1971) הוא סופר ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד בעיר לנינגרד (כיום סנט פטרבורג) שברוסיה הסובייטית. עלה לישראל בשנת 1980, כשהיה בן תשע. גדל בעיר לוד. כתב עשרה ספרים ובהם ספר ילדים, ספר שירה, שלושה רומנים, שני קובצי סיפורים, נובלה ונובלה דיגיטלית. בנוסף, הוא מפרסם את סיפוריו וביקורות ספרותיות במוספי הספרות של העיתונים "הארץ" (בעל המדור "קצרצרים" במוסף לתרבות ולספרות של העיתון, שמביא סיפורים קצרים מפרי עטו) ו"ידיעות אחרונות". סיפוריו תורגמו לאנגלית, לרוסית, לאיטלקית, לאספרנטו ולהולנדית .

## סגנון כתיבתו
עיקר כתיבתו של אפשטיין היא סיפורים קצרצרים – כמו בספר "לכחול אין דרום", שבו מאה ועשרים סיפורים, החל בסיפור בן שלוש עשרה מילים וכלה בסיפור בן עשרים עמודים. בספר זה שזורות בכפיפה אחת דמויות מרבדיה המגוונים של התרבות, כמו אדם וחוה, סיזיפוס, בורחס, הומרוס, מקס ברוד, אנדי וורהול, דונלד ויניקוט וולטר בנימין.

## פרסים
בשנת 2003 ובשנת 2016 הוענק לו פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.

בשנת 2012 פרסם בפייסבוק ספר דיגיטלי חינמי בשם "לקסם הבא אזדקק לכנפיים". את הספר ערכה טל ניצן ובו 88 סיפורים קצרצרים. הספר יצא בגרסה מודפסת ובה 111 סיפורים.

אפשטיין מעביר סדנאות כתיבה, ועובד כמתכנת בחברת הייטק.

## אומנות
בשנת 2022 החל אלכס אפשטיין לייצר 'ספרים מניאטוריים' אותם הוא מדפיס וכורך במו ידיו. ספריו הזעירים נכנסים לקופסת תכשיטים ומשלבים פשטות, קצרנות וצורה. ספרו הראשון בסדרה קרוי 'אלף ואחד עגורים'.

בשנת 2024 החל אפשטיין ביצירת תכשיטים המשלבים מילים וחומר. רבים מתכשיטיו מספרים סיפור קצרצר בכמה מילים.

## ספריו
* **כותב לנינגרד ושירים אחרים**, תל אביב: עקד, תשנ"ג-1992
* **הכלב שדיבר** (על המלחמה), תל אביב, זמורה ביתן, תשנ"ה-1994
* **ספור על נמרודון**, ירושלים: כתר, 1997
* **אהובתו של מטפס ההרים**, ירושלים: כתר, 1999
* **הגיבורים הצהובים**, ירושלים: כתר, 2000
* **מילון מהפך** / עם הקדמה מאת אלכס אפשטיין, תל אביב: גוונים, תש"ס-2000
* **אודיסיאה**, ירושלים, כתר, 2001
* **מתכוני חלומות**, תל אביב: בבל, תשס"ב-2002
* **ספרייה דמיונית**, תל אביב, בבל ווואלה! 2002 (מצוי גם בגרסה מקוונת)
* **לכחול אין דרום**, תל אביב, עם עובד, תשס"ה-2005
* **קיצורי דרך הביתה**, ידיעות ספרים, 2010 (מצוי גם בגרסה דיגיטלית)
* **לקסם הבא אזדקק לכנפיים**, עצמאית בפייסבוק, 2012. הספר יצא בגרסה מודפסת בהוצאת כרמל, 2012
* **מחשב אהבה מחדש**, ספר דיגיטלי, אינדיבוק, 2013
* **משיח בתוך בקבוק**, סינגל דיגיטלי, בוקסילה, 2013
* **יד ראשונה מסופר**, ספר דיגיטלי, הוצאת אינדיבוק, 2014. לספר הייתה מהדורה מנייר, בכתב ידו של הסופר
* **[[Q:מכמונת געגועים לפניך|מכמונת געגועים לפניך]]**, זמורה ביתן, 2017
***דמיון**, פרדס הוצאה לאור, 2021
***אלף ואחד עגורים**, ספר מיניאטורי בעבודת יד, הוצאה עצמית, 2022

## קישורים חיצוניים

* סיפורים פרי עטו של אלכס אפשטיין באתר רשימות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* גלעד סרי לוי על הספר לכחול אין דרום של אלכס אפשטיין, בבלוג ספר חברה תרבות
* ספרו ספרייה דמיונית להורדה באתר וואלה!
* 
* 
* 
* 

**מכּתביו**:
* 
* 
* 
* 
* הסימטריה הפגומה של רומיאו ויוליה, באתר כתב העת אורות
* עוד על שיבתו של אודיסאוס, באתר כתב העת אורות
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:מתכנתים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
מוסטפא מנסור

**מוסטפא כאמל מנסור** (ערבית: **مُصطفى كامل منصور**, נולד ב-2 באוגוסט 1914 ונפטר ב-2002) היה כדורגלן מצרי, אשר שיחק כשוער במדי נבחרת מצרים במהלך מונדיאל 1934 באיטליה. הוא נודע גם עקב העובדה שהיה אחד הכדורגלנים הלא-בריטים או אירים הראשונים ששיחקו בליגה הסקוטית.

מנסור שיחק עבור קבוצת אל-אהלי מקהיר, ובעקבות יכולתו הגבוהה הוא זומן לשחק במדי הנבחרת הלאומית במהלך מונדיאל 1934. הוא שיחק במהלך המשחק היחיד של מצרים במהלך הטורניר, בו הפסידה מצרים 4-2 לנבחרת הונגריה במסגרת משחקי הסיבוב הראשון.

מאמנה של מצרים במהלך הטורניר היה הסקוטי ג'יימס מק'רי, וייתכן שהייתה לו השפעה מסוימת על החלטתו של מנסור לעבור לסקוטלנד בשנת 1937, שם תכנן ללמוד במכללת ג'ורדנהיל. כאשר למד בגלאזגו מנסור שיחק במדי מועדון הכדורגל קווינס פארק החובבני ב-1938/1939, בו הפך להיות השוער הראשון בעקבות פרישתו של דזמונד ווייט (שהפך להיות מאוחר יותר היושב ראש של סלטיק).

מנסור שב למצרים בפרוץ מלחמת העולם השנייה, ולאחר פרישתו ממשחק פעיל הוא אף אימן את אל-אהלי. בתקופה מאוחרת יותר בחייו הוא מונה לכהן כשר בממשלת מצרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים מצרים
קטגוריה:שוערי כדורגל מצרים
קטגוריה:כדורגלני אל-אהלי (קהיר)
קטגוריה:קהיר: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מצרים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1934
קטגוריה:מאמני כדורגל מצרים
קטגוריה:מאמני אל-אהלי (קהיר)
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1914
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-2003
קומונה (צרפת)

[ממוזער|250px|[מפה|מפת הקומונות בצרפת]]
**קומונה** (בצרפתית: **Commune**) היא הדרגה הנמוכה ביותר בחלוקה האדמיניסטרטיבית של צרפת.  קומונה היא למעשה כל יישוב בצרפת החל מערים בנות יותר ממיליון תושבים כגון פריז, וכלה בכפרים זעירים ביותר, שאוכלוסייתם מונה תושבים בודדים.

נכון לשנת 2013 ישנן בצרפת 36,700 קומונות. 129 מהן נמצאות במושבות הצרפתיות מעבר לים ("départements d'outre-mer").

היררכיית החלוקה האדמיניסטרטיבית של צרפת (המספרים בסוגריים מייצגים את החלוקה בין צרפת המטרופוליטנית למושבות שמעבר לים):
* צרפת
** 18 חבלי ארץ (13 + 5)
*** 101 מחוזות (96 + 5)
**** 342 נפות
***** 4,055 קנטונים (3,883 + 172)
****** 36,700 קומונות (של צרפת) (36,571 + 129)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
*
סרקופג יוניוס באסוס

[ממוזער|שמאל|250px|ישו ולצדו [פאולוס ופטרוס, פרט ממרכז הרגיסטר העליון]]
"**סרקופאג יוניוס באסוס**" הוא סרקופג העשוי אבן שיש המתוארך לשנת 359 לספירה והוא מוצג כיום במוזיאון הוותיקן ברומא.

הסרקופג שייך לאדם נוצרי בשם יוניוס באסוס (בלטינית: Junius Bassus), בנו של קונסול רומי אשר היה בעל תפקיד בפרפקטורה הרומית. כתובת על הסרקופג, הכתובה לטינית, מספרת אודותיו:

"יוניוס באסוס, חבר הסנאט, אשר חי ארבעים ושתיים שנה ושני חודשים, הצטרף אל האל במהלך שרותו את השלטון הרומי והמיר את דתו ב-25 בספטמבר, בשנת המועצה של [הסנאטורים] אוסאביו (Evsebio) ויפאטו (Ypatio)."

כתובת נוספת, הממוקמת בחלקו העליון של הארון, מתארת בצורה מליצית את האבל על מותו:

"...הוא עודד נהרות של שפע, בהדריכו את האנשים לטובת המולדת ובית הסנאט. הוא נפטר, בדמעותיה הנצחיות של העיר לא הותר למשרתיו של האדון לשאת את ארונו כי זה היה נטלם של ההמון הפשוט. כל הקהל בכה - אמהות, ילדים [ואף] הזקנים, המסדר האדוק של חברי הסנאט השילו בגדיהם ובכו. אז המצבות [נדמו] כבוכיות והבתים עצמם, לאורכה של הדרך, נאנחו. כבוד גדול ונעלה לאלו אשר חיים, כבוד גדול ונשגב הוא [המעמד אשר] אפשר לו המוות להשיגו."

הסרקופג סובל מנזק רב, אולם אחד מצדדיו נשאר במצב טוב. הוא מורכב משתי רצועות אורך (רגיסטרים) הנושאות אופי של מבנה אדריכלי. מבנה זה שבבסיסו אפריז אופייני לסרקופגים מאזור רומא. ברגיסטר העליון מופיע אפריז ישר הנקטע על ידי עמודים בסגנון קורינתי, ואילו החלק התחתון מורכב מקשתות ומקשתות מחודדות (המזכירות מעין צורה של גמלון) המופיעות לסירוגין. גם בין קשתות אלו מופיעים עמודים קורינתיים.

במרכזו של הרגיסטר העליון מופיע דמותו של ישו המתואר כשופט היושב על כיסא. לצידו מתוארים פאולוס ופטרוס השליחים. מתחת לכיסאו ישו מופיע דמות מואנשת של השמיים. תיאור כזה מסמל את אלהותו העל טבעית ואת המעמד אשר מתרחש מחוץ לטבע. מתחת לתיאור זה מופיע תיאור של כניסת ישו לירושלים. שני דימויים אלו משלימים האחד את השני בכך שהם מציגים את המימוש הארצי והאלוהי בדמותו של ישו.

ברגיסטר העליון מופיעים גם (משמאל לימין) תיאורים של עקדת יצחק, מעצרו של פטרוס, מעצרו של ישו ופונטיוס פילטוס הרוחץ את ידיו. ברגיסטר התחתון מופיעים איוב, אדם וחוה בגן העדן, דניאל ומעצרו של פאולוס. התיאורים מציגים את הדמויות בסביבה בעלת משמעות. כך לדוגמה מייצג עץ את גן העדן בסצנת אדן וחווה, את המימד הנוף בכניסת ישו לירושלים. גם בתיאורים אחרים מוצאים ניסיון לכינונה של סביבה ממשית. אופי פיסול הדמויות שואב הרבה ממסורת הפיסול היוונית והרומית בתיאור התנוחות והטיפוסים המפוסלים. עם זאת יש בתיאורים אלו מעין נסיגה מן הרצון לתיאור גוף אדם במסורת הפיסול הקלאסית.

פרשנות אפשרית של מבנה הסרקופג יכולה להיחשף בפנינו מתוך אופן הצבת הדמויות כממוסגרות בין העמודים. מיקום זה מכפיף אותן בצורה סמלית אל סדר צורני המבטא עולם מסודר והרמטי. גם מערך הדימויים, כלומר בחירת הסצנות ואופן מיקומן בסרקופג, חושף את משמעותו הסמבולית כמבשר על עליונותה של הדת הנוצרית. משמעות כזו מבוססת על "פרה פיגורציה", כלומר על שיטת הרמנויטיקה של כתבי הקודש הנוצריים, התופסת את סיפורי הברית הישנה כאנלוגיה וכרמז מקדים אל סיפורי הברית החדשה.

## קישורים חיצוניים

* ספיקובסקי, לורן, האיקונוגרפיה של סרקופג יוניוס באסוס, אתר אוניברסיטת ג'ורג'יה 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנות ביזנטית
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פיסול ביזנטי
קטגוריה:מוזיאוני הוותיקן: פסלים
קטגוריה:סרקופגים
קרפיון מצוי

**קרפיון מצוי** (שם מדעי: *Cyprinus carpio*) הוא הנפוץ ביותר והמוכר ביותר מכל המינים של הקרפיון, ומשמש רבות כדג מאכל לאדם. מקורו של הקרפיון המצוי מאסיה, אך הוא הובא לסביבות שונות ברחבי העולם. הוא יכול לגדול לאורך של עד 1.5 מטר ולהגיע למשקל של מעל 40 ק"ג. אורך חייו עשוי להגיע עד ל-38 שנים. קרפיונים לא מבויתים החיים בטבע הם לרוב קטנים יותר.

בישראל הקרפיון ידוע בעיקר כרכיב עיקרי בגעפילטע פיש. קיבוץ ניר דוד היה הראשון שגידל קרפיונים, שיובאו מיוגוסלביה, בצורה מסחרית. בריכת דגים זו היא המקור לכל הקרפיונים שגדלים היום בישראל.

בעבר היה ידוע תת-המין קוי כזן מבוית של הקרפיון המצוי, אך כיום הוא הועבר למין קרפיון אמור (Cyprinus rubrofuscus).

## ראו גם
* בנסון (דג) - דגת קרפיון מפורסמת
* דג זהב
* אמור לבן
* כסיף שפל-עין

## קישורים חיצוניים

* 
* קרפיון מצוי באתר IUCN 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:קרפיוניים
קטגוריה:ארץ ישראל: דגי מים מתוקים
קטגוריה:דגי מאכל
קטגוריה:מגה-פאונה של אירואסיה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
דגל מרטיניק

**דגל מרטיניק** אומץ בפברואר 2023 ומשמש כדגלה הרשמי של המחוז מעבר לים של צרפת - מרטיניק. הוא מונף לצד דגל צרפת.

## היסטוריה

בעבר היו למרטיניק מספר דגלים כאשר המפורסם שבהם היה דגל הנחשים. דגל הנחשים של מרטיניק שימש כדגל לא רשמי של הטריטוריה. הדגל הונף לראשונה מכוח צו שהוצא ב-4 באוגוסט 1766 המורה על כלי שיט של מושבת מרטיניק ומושבת סנט לוסיה להניף דגל זה (כלי שיט של סנט לוסיה הניפו את הדגל כאשר הנחשים היו בצורת האות L על מנת לסמן את מוצאם). הדגל כולל צלב לבן על רקע כחול כאשר במרכז כל רביע של הדגל מצוי נחש. הנחשים הם גומצנים מהמין *Bothrops lanceolatus*, המצויים באי מרטיניק.

בשנת 2022 נערכה הצבעה על הדגל וההמנון של המחוז. הדגל הנבחר הוכרז בינואר 2023, אך לאחר שהואשם בהעתקה ביקש יוצר הדגל הנבחר למשוך את העיצוב. בעקבות זאת הוחלט שהאספה תבחר אם לאמץ את הדגל שהגיע למקום השני – דגל שהיה מוכר ובשימוש תומכי התנועה הלאומית במרטיניק. הדגל אומץ על ידי האספה ב-2 בפברואר 2023.

## ראו גם
*דגלי צרפת

## קישורים חיצוניים

*

מרטיניק
מרטיניק
עם הזמן

"**עם הזמן**" הוא אלבום האולפן העשירי של הזמר הישראלי אביב גפן.
הסינגל הראשון מהאלבום, "עם הזמן", יצא לאור בראשית דצמבר 2005. פרט ל"עם הזמן" יצאו מהאלבום עוד 4 סינגלים לשירים "מחר", "בשבילך", "זה רק הלב שכואב לך" ו"אין זמן תחת השמש", והפופולרי שבהם, "מחר", הפך לשיר המושמע ביותר ברדיו הישראלי לשנת 2006.

בחודש ספטמבר 2006 הגיע האלבום למעמד זהב.

## רשימת רצועות
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אביב גפן, למעט היכן שצוין אחרת.

## מחוץ לתחרות
שמאל|ממוזער|200px|עטיפת האלבום
"**מחוץ לתחרות**" הוא אלבום שיצא כדיסק בונוס במהדורה המורחבת של האלבום **עם הזמן**. באלבום משולבות גרסאות אקוסטיות לשירים של גפן, רצועות אינסטרומנטליות הייחודיות לאלבום זה ושני שירים חדשים, גם הם ייחודיים לאלבום זה בלבד - "מחוץ לתחרות" ו"הולכת על המים". את המהדורה הזו של האלבום ליווה הסינגל "מחוץ לתחרות".

### רשימת רצועות

## משתתפים

אביב גפן - שירה, גיטרה, פסנתר, קלידים, מלוטרון, תופים, טמבורין.

### התעויוט
*דניאל סלומון - פסנתר, קלידים, פנדר רואדס, קולות.
*הראל בן עמי - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, גיטרה לזלי.
*תומר צדקיהו - תופים, טמבורין.
*שלומי צידקי - גיטרת בס.

### אורחים נוספים
*עופר מאירי - קלידים, פרוגרמינג, קולות.
*גיל סורין - ויברפון.
*אלי מגן - קונטרבס.
*סטיבן וילסון - קולות.
*דנה עדיני - קולות.
*משה לוי - קולות.
*Downtown Session Orchestra - כלי מיתר.

## קישורים חיצוניים

* 
* בלי "פוליטיקה בשקל"

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אביב גפן
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת הליקון
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אביב גפן
לוטן

ממוזער|לוטן|טקסט=לוטן|300x300 פיקסלים
[300px|ממוזער|שמאל|[צומת קטורה הסמוך לקיבוץ]]
**לוֹטָן** הוא קיבוץ בערבה, מצפון לאילת, השייך למועצה אזורית חבל אילות. הקיבוץ הוקם ב-1983 ונקרא על שם אחת המשפחות לשבטי אדום ושֵׂעִיר (מי שניתן לשייכם כבני עשו), אשר גרו באותו האזור בימי המקרא. הקיבוץ הוא הקיבוץ הרפורמי השני בישראל. הקיבוץ הוקם בתחילה כ"יהל ב'", אחר אימץ את השם לוטֶן ולבסוף שונה השם לשם הנוכחי. הקיבוץ הוקם על ידי גרעיני נח"ל משותפים לנוער תל"ם ולתנועת הנוער נצ"ר עולמי (נוער ציוני רפורמי).
אל חברי הקיבוץ מצטרפים בני נוער במסגרות כגון שנת שירות מישראל, שנת ציונות מבריטניה או אוסטרליה, מתנדבים אשר באים לפרק זמן קצר ועוזרים בענפים השונים, ומתמחים ירוקים המגיעים לקיבוץ ללמוד את יסודות הבנייה בבוץ והחקלאות האורגנית.

## ענפים
כלכלת הקיבוץ מתבססת על רפת פרות שחלבן נשלח למחלבת יטבתה, על מטע תמרים ועל תיירות – בתי הארחה לפרטים ולקבוצות אשר מגיעות לסדנאות חינוכיות בנושאים שונים. בשנת 2007 החל בקיבוץ ייצור גבינות מחלב עזים, אך הדיר נסגר ב-2013 ובעקבותיו פס ייצור הגבינות.

ב-2023 נפתח בקיבוץ מלון תחת המותג "רשת מלונות מטיילים".

## המרכז האקולוגי
בקיבוץ לוטן הוקם בשנת 1996 "מרכז צפרות - תיירות אקולוגית לוטן". היוזמה תאמה את התפיסה הירוקה של חברי היישוב. בקיבוץ פותח ענף תיירות חינוכית והוא זכה להשלמה עם הקמת מרכז הצפרות. במרכז קיימת שמורת ציפורים במקום בו שוכנת מחצבה לא פעילה.

מיקומו של קיבוץ לוטן בלב הערבה הדרומית, באזור העשיר בצמחייה ובמקורות מים, הפך אותו לנקודת עצירה למנוחה וצבירת אנרגיה חשובה ביותר עבור מאות מינים של עופות נודדים החולפים בשמי הבקע הסורי-אפריקני. מספר המבקרים לשנה במרכז נאמד ב-10,000.

## נופים בקיבוץ

קובץ:Lotan216 כיפות.jpg|בית בוץ בשלבי בניה
קובץ:Lotan1257163433 0133a4889d.jpg|בית מקושט בוץ וציור עץ המשמש לאירוח
קובץ:LotanBird park סקיצה.jpg|תכנון גן הציפורים
קובץ:LotanIMG 2708אפריל צפרות.jpg|שיעור בצפרות
קובץ:PikiWiki Israel 18695 Entrance to Kibbutz Lotan in Arava valley.JPG|הכניסה לקיבוץ לוטן
קובץ:PikiWiki Israel 18702 Ecological Quarter in Kibbutz Lotan in Arava valle.JPG|בית בוץ בלוטן
קובץ:PikiWiki Israel 3977 Environment of Israel.jpg|מבנה בוץ נוסף


## קישורים חיצוניים

* 
* סיפור מקומי לוטן - ארכיון קהילתי המתעד את סיפור התפתחות קיבוץ לוטן
* 
* Israel's transformative desert retreat - מאתר ה-BBC (באנגלית)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצים במחוז הדרום
קטגוריה:הערבה: יישובים
קטגוריה:מועצה אזורית חבל אילות
קטגוריה:יישובים רפורמים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1983
קטגוריה:יישובים אקולוגיים בישראל
קטגוריה:בנייה בת קיימא
קטגוריה:תיירות בת קיימא
חוגלת סלעים

[ממוזער|[ביצה|ביצי חוגלת סלעים מהתת-מין* A. c. falki*, אוסף מוזיאון טולוז]]
**חוגלת סלעים** (שם מדעי: *Alectoris chukar*) היא מין של עוף ממשפחת הפסיוניים, בסוג חוגלה. זהו מין החוגלה היחיד המצוי בטבע בארץ ישראל.

## תיאור המין ובית גידולו
אורך החוגלה 32–35 ס"מ ומשקלה כ-500 גרם. היא דומה בגודלה ליונה, אך נראית שמנה ממנה בשל היחס השונה בין הגוף והזנב.

צבע הגב אפור-תכול, מגוון בכתמים חומים. צבע הבטן חום-אדמדם. על כנפיה קווים מאונכים, שחורים ולבנים. גרונה מעוטר בכתם דמוי סינר בצבע לבן-קרם, מוקף במסגרת שחורה. המקור והרגליים אדומים.

החוגלה שוכנת בנופים פתוחים, בעיקר במקומות הרריים וסלעיים. היא שוהה רוב הזמן על הקרקע, ועפה רק כשנשקפת לה סכנה. מזונה בא בעיקר מן הצומח – זרעים, פירות ועלים, אך גם מן החי – חרקים, תולעים וכיוצא בזה.

קן החוגלה הוא גומה מרופדת בעלים על הקרקע. החוגלה מטילה 6–15 ביצים בכל הטלה, והדגירה עליהן נמשכת כ־24 ימים. יש מקרים שבהם הנקבה מטילה שתי הטלות בזו אחר זו, על הראשונה דוגר הזכר, ועל השנייה היא דוגרת בעצמה. כל אחד מבני הזוג דוגר ומגדל את האפרוחים בנפרד. האפרוחים נשארים עם ההורים עד האביב הבא.

## תפוצה
חוגלת הסלעים נפוצה ברחבי אסיה, ממערב הודו ופקיסטן במזרח ועד המזרח התיכון, כולל טורקיה, במערב.
חוקרים תיארו 14 תת-מינים שלה, הנבדלים בצבעי הנוצות ובמספר מאפיינים מורפולוגיים נוספים. בארץ ישראל זוהו שני תת-מינים. האחד, *Alectoris chukar cypriotes* נפוץ באזור הים תיכוני בצפון הארץ ובמרכזה, והשני, *Alectoris chukar sinaica* (המכונה גם "חוגלת סיני"), באזורים המדבריים בנגב, בדרום בקעת הירדן ובערבה.

בשל היותה עוף הציד העיקרי בישראל, ניצודו בעבר חוגלות בכמויות גדולות והדבר הביא לצמצום ניכר באוכלוסייתן, לכן נאסר ציד החוגלות מאז שנת 2000.

## החוגלה בתרבות
על שם החוגלה קרויה אחת מבנות צלפחד בתנ"ך (במדבר כ"ו ל"ג ועוד), וכן היישוב בית חגלה הנזכר בגבול נחלות שבטי יהודה (יהושע ט"ו ו') ובנימין (שם, י"ח י"ט). שם המקום השתמר בשם המנזר דיר חג'לה ועין חג'לה שלידו, מדרום-מזרח ליריחו.

חוגלת הסלעים היא הציפור הלאומית של עיראק ופקיסטן.

Alectoris chukar 7 - Israel.jpg|חוגלת סלעים ביער ירושלים
Alectoris chukar 1 - Israel.jpg|חוגלת סלעים ביער ירושלים
Alectoris chukar (Chukar partridge).jpg|חוגלת סלעים בקיבוץ שדה בוקר
PikiWiki Israel 18870 Partridge.JPG|חוגלת סלעים ביער ירושלים
Partridgewild.jpg|חוגלת סלעים בהרי ירושלים

Chukar chick-HVC parking lot HNP (9285063049).jpg|אפרוח של חוגלת סלעים


## קישורים חיצוניים

* 
* חוגלת סלעים באתר הרשימה האדומה של IUCN

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1830
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:טווסים
קטגוריה:ארץ ישראל: תרנגולאים
קטגוריה:ציפורים לאומיות
קטגוריה:עיראק: סמלים לאומיים
קטגוריה:פקיסטן: סמלים לאומיים
אה"מ בלפסט

שמאל|ממוזער|250px|גשר הפיקוד של האונייה
**[[אה"מ]] בלפסט** (באנגלית: **HMS ''Belfast**''), הייתה סיירת קלה של הצי המלכותי הבריטי. היא אחת משתי ספינות שהיוו את תת-סדרת "אדינבורו" של סדרת הסיירות הבריטיות טאון (Town), יחד עם אה"מ אדינבורו. "בלפסט" כיום היא אוניית מוזיאון בלונדון.

## בניית האונייה
אמנת וושינגטון הגבילה את סדרת הסיירות טאון לפחות מ-10,000 טון. במקור תוכננו הספינות לשאת תותחים 4-קניים בקוטר "6, אך בעיות בבניה גרמו להמרת התכנון לשימוש בגרסאות משופרות של התותחים התלת-קניים מסדרות קודמים של האונייה. התותחים המשופרים היו קלים יותר מקודמיהם, והמשקל שנחסך שימש לשיפור שריון האונייה והגנות הנ"מ שלה.

"בלפסט" הושקה ביום פטריק הקדוש ב-1938 במספנה "הרלאנד אנד וולף" בבלפסט על ידי אשתו של ראש הממשלה דאז, נוויל צ'מברלין. בזמנו, עלות האונייה הכוללת עמדה על 2,141,514 ליש"ט. האונייה נכנסה לשירות הצי הבריטי באוגוסט 1939 בפיקודו של הקפטן ג. א. סקוט וסופחה לשייטת הסיירות ה-18.

## שימוש מלחמתי
### מלחמת העולם השנייה
כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה, עסקה שייטת הסיירות ה-18 בהטלת סגר ימי על גרמניה. במסגרת פעילותה בשייטת, יירטה "בלפסט" את אוניית הנוסעים הגרמנית "קאפ נורט" (Cap Norte) שניסתה לחזור לגרמניה במסווה של אונייה נייטרלית.

ב-21 בנובמבר 1939 נפגעה "בלפסט" קשות ממוקש ימי מגנטי כאשר עזבה את לשון הים של פורת' בסקוטלנד, 21 אנשי צוות נפצעו. הנזק בשדרית האונייה, בגופה ובציוד המכני היה כה רחב, עד כי נדרשו שלוש שנים לתיקון האונייה במספנת דבנפורט. המוקש הוטל ב-4 בנובמבר על ידי הצוללת הגרמנית U-21.

"בלפסט" חזרה לשירות בצי בנובמבר 1942 תחת פיקודו של קפטן פרדריק פרהאם. במהלך התיקונים נוספו לאונייה מספר שיפורים שכללו בין השאר התקנת מערכת רדאר ובקרת ירי חדשה. השיפורים הגדילו את הדחק האונייה מ-11,175 טון ל-11,553 טון ובכך הפכו אותה לסיירת הכבדה ביותר של בריטניה.

במהלך המלחמה השתתפה האונייה בקרב כף הצפון, מבצע נפטון ומבצע אוברלורד. בשעה 05:30 בבוקר ה-6 ביוני 1944 הייתה "בלפסט" מהאוניות הראשונות לירות לכיוון העמדות הגרמניות בחופי נורמנדי. במשך 5 השבועות הבאים האונייה המשיכה להפציץ כמעט ללא הפסק מסוללות ה-"6 וה-"4 שלה, עד שהקרבות היבשתיים התקדמו אל מעבר לטווח תותחיה.

### מלחמת קוריאה
"בלפסט" שירתה גם במהלך מלחמת קוריאה, שם תמכה בכוחות האו"ם בהפצצות ימיות. ביולי 1952 נפגעה האונייה מטיל אויב, שגרם למותו של חייל ולפציעתם של ארבעה נוספים.

בשנים 1959–1962 פעלה האונייה במזרח הרחוק באימונים ולהפגנת כוח.

## מוזיאון
"בלפסט" עזבה את סינגפור ב-26 במרץ 1962 לכיוון בריטניה, שם ביקרה בפעם האחרונה בבלפסט וסיימה את שירותה הצבאי ב-24 באוגוסט 1963. בעקבות יוזמה של אדמירל-משנה סיר מורגן מורגן-ג'ילס, אחד ממפקדי "בלפסט" בעבר, הוחלט להביאה ללונדון - שם הפכה למוזיאון צף ונפתחה לציבור לראשונה ביום טרפלגר בשנת 1971.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אוניות מוזיאון בריטיות
קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מוזיאונים למלחמת העולם השנייה
קטגוריה:זירת האוקיינוס האטלנטי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לונדון: מוזיאונים צבאיים
אפקטור

בביוכימיה, **אֵפֶקְטוֹר** (באנגלית: **effector**) או **מודולטור** (**Modulator**) היא מולקולה קטנה הנקשרת לחלבון אלוסטרי, חלבון שיש בו מולקולה, אפקטור, שנקשרת לאנזים או לחלבון ומשנה את נטייתו להיקשר לסובסטרט, מצע, שמזרז פעולה של אנזים, או לליגנד - יון או מולקולה המסוגלים לתרום זוג אלקטרונים, או מספר זוגות, ליצירת קשר כימי.

ישנם שני סוגים עיקריים של אפקטור:
*אפקטור הומוטרופי - אם האפקטור הוא הסובסטרט עצמו (או הליגנד במקרה של חלבון). למשל החמצן במקרה של המוגלובין.
*אפקטור הטרוטרופי - לא הסובסטרט/ליגנד עצמו. יכול להיות שלילי ויכול להיות חיובי:
**אפקטור הטרוטרופי חיובי - מעודד את החלבון לבצע את עבודתו.
**אפקטור הטרוטרופי שלילי - מעכב את החלבון מלבצע את עבודתו.

## ראו גם
*מעכבי אנזימים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביוכימיה