open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אריך בלוך

**אריך בלוך** (9 בינואר 1925 – 25 בנובמבר 2016) היה מהנדס חשמל ומנהל יהודי-אמריקאי יליד גרמניה. הוא היה מעורב בפיתוח מחשב העל הטרנזיסטורי הראשון של חברת IBM, IBM 7030 Stretch, וסדרת המחשבים המרכזיים System/360. כיהן כמנהל הקרן הלאומית למדע בשנים 1984–1990.

## ביוגרפיה
אריך בלוך נולד ב-1925 בזולצבורג שבגרמניה, בן יחיד ליוסף בלוך, איש עסקים, ולינה רוטשילד, עקרת בית, שנרצחו מאוחר יותר בשואה. הוא שרד את המלחמה במחנה פליטים בשווייץ ובשנת 1948 היגר לארצות הברית. הוא למד הנדסת חשמל ב-מכון הטכנולוגי של ציריך וקיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת באפלו. במהלך לימודיו עבד כמתדלק בתחנת דלק וכמנקה של ציוד מעבדה.

עם סיום לימודיו הצטרף בשנת 1952 לחברת IBM. הוא היה מנהל ההנדסה של מערכת מחשב העל Stretch של IBM ומנהל מספר אתרי מחקר במהלך הקריירה שלו. נמנה עם מובילי הפיתוח של סדרת המחשבים המרכזיים המצליחה System/360. תפקידו האחרון בחברה היה סגן נשיא לפיתוח כוח אדם טכני. ביוני 1984 מינה נשיא ארצות הברית רונלד רייגן את בלוך למחליפו של אדוארד אלן קנאפ בתפקיד מנהל הקרן הלאומית למדע. הוא מונה בזכות הישגיו בחברת IBM, והיה מנהל הקרן הראשון שאינו בעל תואר דוקטור והראשון שבא מהתעשייה ולא מהאקדמיה.

בשנת 1984 נבחר לחבר זר באקדמיה המלכותית השוודית למדעי ההנדסה . בשנת 1985 זכה באחת המדליות הלאומיות הראשונות לטכנולוגיה וחדשנות יחד עם בוב או. אוונס ופרד ברוקס על עבודתם על System/360.

לאחר שפרש מתפקידו כמנהל הקרן הלאומית למדע הצטרף בלוך ל כעמית כבוד הראשון שלה.  העניקה לו בשנת 1993 את פרס חלוץ המחשבים על תרומתו מחשוב במהירות גבוהה. בשנת 2002, מועצת המדע הלאומית כיבדה את בלוך ב. הוא מונה לעמית במוזיאון היסטוריית המחשב בשנת 2004 "על ניהול הנדסי של מחשב העל IBM Stretch, ושל טכנולוגיית Solid Logic המשמשת ב-System/360, שחוללה מהפכה בתעשיית המחשבים."

נישא בשנת 1948 לרנה שטרן, שנפטרה ב-2004, ולהם בת אחת.
בלוך נפטר בגיל 91 מסיבוכים של מחלת אלצהיימר ב-25 בנובמבר 2016 בוושינגטון הבירה.

## קישורים חיצוניים


* Erich Bloch, IEEE
* Erich Bloch, IBM
* Erich Bloch, Washington Advisory Group


## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת באפלו
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לטכנולוגיה ולחדשנות
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:מהנדסי חשמל אמריקאים
קטגוריה:עובדי IBM
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2016
דניאל ראסל בראון

**דניאל ראסל בראון** (באנגלית: **Daniel Russell Brown**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מרוד איילנד, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל רוד איילנד ה-43 בשנים 1892–1895.
## ראשית חייו
דניאל ראסל בראון נולד בעיירה בולטון שבקונטיקט, כבנם של ארבה הריסון בראון ושל הארייט מ. (לבית דארט) בראון. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים, ובבגרותו הוא עבד בחנות חומרי בניין בהרטפורד והגיע עד לתפקיד איש המכירות שלה, ולאחר מכן עבר לפרובידנס, רוד איילנד, שם הוא היה לשותף בעסק לאספקה. ב-1874 הוא נשא לאישה את איזבל בורוז, ולשניים נולדו שלושה ילדים. בתו הופ קתרין הייתה בירח הדבש שלה על סיפון האונייה קרפטיה כאשר זו אספה את ניצולי הטיטניק באפריל 1912.
## קריירה פוליטית
בבחירות לנשיאות של 1888 היה בראון חבר בחבר האלקטורים. בארבעת השנים לפני בחירתו כמושל הוא היה חבר מועצת העיר פרובידנס. בבחירות הראשונות ב-1892 הוא נבחר כמושל רוד איילנד ברוב קולות. בשנה שלאחר מכן, כאשר אף אחד מהמועמדים לא השיג את הרוב המוחלט שהיה דרוש אז, הוא נבחר על ידי האספה הכללית של רוד איילנד, ובבחירות של 1894 הוא ניצח בבחירות ברוב קולות. בתקופת כהונתו האחרונה כמושל, היה בראון בעל תפקיד מרכזי בקבלת התיקון לחוקת רוד איילנד שהתיר את בחירת המושל ברוב רגיל של קולות, ולא ברוב מוחלט. בוועידה הארצית של המפלגה הרפובליקנית ב-1896 הוצע שמו למועמדות לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית, והוא קיבל את תמיכת מדינות ניו אינגלנד, אך לא נבחר.

בראון היה חבר הבונים החופשיים. ב-1891 הוא היה לחבר האגודה של רוד איילנד של בני המהפכה האמריקאית.
## מותו
דניאל ראסל בראון נפטר בפרובידנס ב-28 בפברואר 1919. הוא נטמן בבית הקברות סוואן פוינט שבעיר.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, Raimo, John, eds. **[https://archive.org/details/biographicaldire0004unse/page/1360/mode/2up Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4]**, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1360-1361


## קישורים חיצוניים

* דניאל ראסל בראון באתר אגודת המושלים הלאומית 
* דניאל ראסל בראון באתר The Political Graveyard 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:מושלי רוד איילנד
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1848
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1919
המאוזוליאום המלכותי, פרוגמור

**המאוזוליאום המלכותי, פרוגמור** בפארק הבית שבקרבת טירת וינדזור שבבריטניה הוא אתר הקבורה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת ובעלה אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה.

## היסטוריה
ב-14 בדצמבר 1861 נפטר הנסיך אלברט, בעלה של המלכה ויקטוריה, בגיל 42 בלבד. מותו היה מכה כבדה למלכה, שגם שכלה את אמה, הנסיכה ויקטוריה, מוקדם יותר באותה שנה.

הנסיך אלברט הובא לקבורה באופן זמני בקפלת ג'ורג' הקדוש שבטירת וינדזור. ויקטוריה ציוותה להקים מאוזוליאום לאלברט בווינדזור בקרבת מבנה מאוזוליאום הנסיכה מקנט, מקום קבורת אמה. שני המבנים ממוקמים ממערב לבית פרוגמור, הניצב בפארק הבית, כקילומטר מדרום לטירת וינדזור. תכנון המבנה הופקד בידי היועץ האמנותי הראשי של הנסיך, הגרמני לודוויג גרונר  והאדריכל הבריטי א. ג'. הומברט . שלושה חודשים בלבד לאחר מותו של הנסיך הניחה המלכה את אבן הפינה למאוזוליאום. לפי דרישתה הושלמה הקמת המבנה המרכזי של המאוזוליאום (למעט קישוטים) בתוך שנה ממות הנסיך. ב-18 בדצמבר 1862 הועבר ארונו של הנסיך אלברט לקבורה זמנית במאוזוליאום, וב-26 בנובמבר 1868 הועבר הארון לקבורה סופית בסרקופג המלכותי שהוקם במרכז המבנה. עבודות הבנייה של המאוזוליאום נמשכו והסתיימו רק בשנת 1871. עלות ההקמה שולמה במלואה מכיסה הפרטי של המלכה.

בעת ששהתה המלכה ויקטוריה בווינדזור היא נהגה לבוא לבקר במאוזוליאום מדי יום. ב-2 בפברואר 1901, לאחר מותה, היא הובאה לקבורה במאוזוליאום לצידו של בעלה.

בשנת 1975 הוכרז המאוזוליאום כבניין רשום מדרגה I.

המאוזוליאום הוקם על גבי קרקע רטובה ובוצית וללא מערכת ניקוז מספקת (למעשה השם פרוגמור נבע מהצפרדעים שנמשכו לסביבה רטובה זו). עובדות אלו הביאו במשך השנים לחלחול מים אל תוך יסודותיו והקירות הפנימיים שלו, ותכולתו ניזוקה. במשך השנים נעשו עבודות חלקיות לטיפול ברטיבות, ובשנת 2018 החל פרויקט ייצוב ושיקום נרחב של המבנה ושל יצירות האמנות שבתוכו.

## המבנה
250px|ממוזער|שמאל|המצבה המלכותית
המאוזוליאום הוא מבנה המתוכנן בסגנון האדריכלות הרומנסקית. מצויים בו ארבעה אגפים רבועים מצטלבים היוצרים צורה של צלב לטיני, שביניהם מחברים ארבעה אגפים מעוגלים. מעל כולם מתנשאת כיפה מתומנת בעלת גג משופע מנחושת. גם גגות האגפים האחרים במבנה עשויים נחושת. במבנה ובכיפה שמעליו קבועים חלונות גבוהים המקושתים בחלקם העליון. קירות המבנה מצופים באבן פורטלנד ובגרניט. אורכו הוא כ-25 מטר ורוחבו כ-21 מטר. גובהו עד לקצה הכיפה הוא 25 מטר.

פנים המבנה מקושט בקישוטים צבעוניים עשירים, לרבות פסלים, ציורים, ויטראז'ים ומנורות, שהושפעו מסגנונו של הצייר רפאל, שהיה חביב על הנסיך. במרכז החלל של המבנה ממוקם הסרקופג שבו נטמנו גופות המלכה ויקטוריה ובעלה הנסיך אלברט. על גבי קברם מוצבת מצבת גרניט, שעליה נחים אופקית פסלי שיש של שניהם.

הדרך אל פתח המבנה, שהוא פונה מזרחה, עוברת על גבי גשר הנטוי על פני אחד מסעיפי אגם פרוגמור. אחריו ניצב טור מדרגות רחב המוביל אל פתח המבנה, שמשני צידיו מתנשאים פסלי ברונזה גבוהים של מלאכים.

ממערב למאוזוליאום משתרעת חלקת הקבורה של בית הקברות המלכותי, פרוגמור, אשר נוסד בשנת 1928.

## קישורים חיצוניים

* 
* המאוזוליאום, באתר Historic England
* המאוזוליאום, באתר המלוכה הבריטית
** סרטונים אודות שיקום המאוזוליאום
* ידיעה אודות המאוזוליאום מעיתון הטיימס, 14 בדצמבר 1868

מלכותי
מאוזוליאום המלכותי
מאוזוליאום המלכותי
מאוזוליאום המלכותי
מאוזוליאום המלכותי
מארי שטריט

**מארי שטריט** (בגרמנית: **Marie Stritt**; 18 בפברואר 1855 - 16 בדצמבר 1928) הייתה פמיניסטית גרמנייה וכוח מוביל בתנועה הבינלאומית והגרמנית למען זכות בחירה לנשים. היא פעלה למען חינוך נשים ונלחמה נגד זנות מוסדרת על ידי המדינה. סטריט פעלה גם לשינויים בחוקי הגירושין באמצעות אגודת הסיוע המשפטי לנשים. היא הייתה תומכת נלהבת של אמצעי מניעה והפלות.

## פעילותה
שטריט לבית בייקון נולדה ב-18 בפברואר 1855 בסגסוואר, ממלכת הונגריה (כיום סיגישוארה, רומניה). היא שיחקה כשחקנית בבאדן התיאטרון הממלכתי של קרלסרוהה. בשנת 1879 נישאה לשחקן וזמר האופרה אלברט שטריט (1847–1908).

שטריט החלה את פעילותה בסוף שנות ה-1890. היא הייתה פעילה בקבוצות רבות, כולל רפורמת קבוצות הנשים (1891) וחברת הסיוע המשפטי לנשים (1894), ארגונים שהקדישו את מאבקם למען שוויון בחינוך ולהגנה משפטית של נשים. שטריט הוכיחה את עצמה כמנהיגה חשובה בברית הבין-לאומית לזכות בחירה לנשים (IWSA), שמטרתה הייתה לפעול למען חינוך נשים ולהתנגד לזנות מוסדרת על ידי המדינה.

שטריט הייתה אחת ממייסדות הברית הבין-לאומית לנשים בשנת 1904 בברלין, גרמניה. היא הייתה יושבת הראש של פדרציית אגודות הנשים הגרמניות מ-1899 עד 1910, של האגודה הגרמנית לזכות בחירה לנשים מ-1913 עד 1919, והברית הבין-לאומית של נשים מ-1913 עד 1920.

האקטיביזם של שטריט לא הסתיים עם פרישתה ממועצת המנהלים של הברית הבין-לאומית לזכות בחירה לנשים; היא המשיכה לכתוב בעיתונות ולהשתתף במאבק למען סוגיות פמיניזם למשך שארית חייה.

## ספרות
* חינוך ביתי של בנים, ברלין 1891
* היגיון של נשים, דרזדן 1892
* האישה שייכת לבית, דרזדן 1893
* גורלו של האיש, דרזדן 1894
* חולשות נשיות, דרזדן 1894
*  ברלין 1904

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה האוסטרו-הונגרית: אישים
קטגוריה:נשים גרמניות
קטגוריה:פמיניסטיות גרמניות
קטגוריה:ילידות 1855
קטגוריה:נפטרות ב-1928
ג'וזף אבוט

**ג'וזף קרטר אבוט** (באנגלית: **Joseph Carter Abbott**; 15 ביולי 1825 – 8 באוקטובר 1881) היה קולונל בצבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקנית, אשר קיבל דרגת כבוד של בריגדיר גנרל. לאחר המלחמה כיהן כסנאטור רפובליקני מטעם קרוליינה הצפונית בשנים 1868–1871. בחייו האזרחיים היה עורך דין, עורך עיתון ואיש עסקים. הוא גם כיהן כגובה מכס בנמל וילמינגטון, מפקח דואר לאורך החוף הדרומי בתקופת ממשל רתרפורד הייז, וסוכן מיוחד במשרד האוצר של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
אבוט נולד ב-15 ביולי 1825 בקונקורד שבניו המפשייר, לארון קרטר אבוט וננסי באדג'ר. הוא למד באקדמיית פיליפס באנדרובר וב־1846 השלים את לימודיו. לאחר לימודי משפטים בקונקורד הוסמך לעריכת דין ב־1852. בין 1852 ל־1857 היה בעלים ועורך של עיתון Daily American במנצ'סטר, ניו המפשייר, ובהמשך (1859–1861) עורך העיתון הבוסטוני Boston Atlas and Bee.

אבוט שימש כשליש כללי של מדינת ניו המפשייר בשנים 1855–1861, ותמך במפלגת שאינם יודעים דבר. הוא השתתף גם בוועדה שקבעה את גבול ניו המפשייר–קנדה וכתב רבות בנושאי היסטוריה.

### שירותו במלחמת האזרחים
בדצמבר 1861 מונה אבוט ללוטננט קולונל של רגימנט המתנדבים ה־7 של ניו המפשייר, ולחם בקרבות פורט רויאל, גבעת סנט ג'ונס, פורט פולסקי ופורט וגנר. בנובמבר 1863 קודם לקולונל ופיקד על הרגימנט בקרב אולוסטי ובמערכה בווירג'יניה.

במהלך מצור פיטרסברג פיקד על חטיבה בפעולות בצ'אפי'נס פארם ובדרביטאון–ניו־מרקט. בהמשך הועברה חטיבתו לקורפוס ה־24 והשתתפה בקרב השני על פורט פישר ובכיבוש וילמינגטון. על אומץ ליבו בפורט פישר הומלץ לדרגת כבוד של בריגדיר גנרל, מינוי שאושר בידי הסנאט בפברואר 1865. את סוף המלחמה עשה בווילמינגטון.

### לאחר המלחמה
לאחר המלחמה נשאר אבוט בקרוליינה הצפונית והיה פעיל בפוליטיקה של תקופת השיקום. הוא היה ציר בוועידת החוקה המדינתית ב־1868 והסתמך פוליטית בעיקר על תמיכת האוכלוסייה השחורה, שאותה ארגן והדריך פוליטית — דבר שגרר איומים מצד לבנים מקומיים.

ב־1868 נבחר לסנאט של ארצות הברית, כנציג קרוליינה הצפונית הראשון מאז פרישת המדינה מן האיחוד. הוא כיהן עד מרץ 1871. בתקופת כהונתו עסק בנושאי זכויות הצבעה, בניהול ענייני הצבא ובהשקעה בפיתוח נמל וילמינגטון. הישגו הבולט ביותר היה הטלת מכס על ייבוא בוטנים. הוא לא נבחר לכהונה נוספת.

אבוט היה חבר הוועדה הרפובליקנית הלאומית (1870–1872) אך נחשד בקשרים עם "טבעת" פוליטית שהשפיעה על עמדותיו. לאחר סיום כהונתו פעל בתעשיית העץ וערך את העיתון Wilmington Post. הוא קיבל מינויים פדרליים מהנשיאים הייז וגרנט, ביניהם גובה מכס ומפקח דואר בחוף הדרומי. כמו כן ייסד את העיירה אבוטסבורג בקרוליינה הצפונית.

אבוט נפטר ב־8 באוקטובר 1881. הוא נטמן תחילה בבית הקברות הלאומי בוילמינגטון, ומאוחר יותר הועבר לעיר הולדתו במנצ'סטר, ניו המפשייר. אף שנישא שלוש פעמים, לא הותיר אחריו ילדים. מורשתו הפוליטית נחשבת דלה, ובספרות ההיסטורית של קרוליינה הצפונית הוא מוזכר פעמים רבות בשלילה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו המפשייר
קטגוריה:קונקורד (ניו המפשייר): אישים
קטגוריה:אנשי צבא האיחוד
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1825
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1881
גודווין פריידיי

**גודווין אליוט לוריין פריידיי** (באנגלית: **Godwin Elliot Loraine Friday**, נולד ב-28 בספטמבר 1959) הוא פוליטיקאי מסנט וינסנט והגרנדינים המכהן כראש ממשלת סנט וינסנט והגרנדינים החל מ-28 בנובמבר 2025. כמנהיג המפלגה הדמוקרטית החדשה, שימש כמנהיג האופזיציה של סנט וינסנט והגרנדינים החל מ-21 בנובמבר 2016 ועד לבחירתו כראש ממשלה.

## חיים אישיים והשכלה
פריידיי נולד בבקיה, האי השני בגודלו בגרנדינים. יש לו תואר ראשון בהיסטוריה ומדע המדינה מאוניברסיטת ווטרלו, ותואר ראשון במשפטים באוניברסיטת המלכה באונטריו, קנדה. בשנת 1985 סיים לימודי תואר שני בהיסטוריה באוניברסיטת ווטרלו. בשנת 1989 סיים לימודי דוקטורט במדע המדינה באוניברסיטת המלכה.

## קריירה פוליטית
בשנת 2001 נבחר פריידיי לראשונה כחבר בית הנבחרים של סנט וינסנט והגרנדינים מטעם המפלגה הדמוקרטית החדשה. הוא שמר על מושבו גם בבחירות בשנים 2005, 2010 ו-2015. בשנת 2016 התפטר ארנהים אוסטס , מנהיג המפלגה ומנהיג האופוזיציה במדינה, מתפקידו, ופריידיי החליף אותו. הוא הוביל את המפלגה לבחירות בשנת 2020, בהן זכתה מפלגתו בשישה מתוך 15 המושבים בבית הנבחרים, לעומת תשעה מושבים של מפלגת הלייבור של ראש הממשלה המכהן רלף גונזלבס.

בבחירות בשנת 2025 זכתה המפלגה הדמוקרטית החדשה ב-14 מתוך 15 המושבים בבית הנבחרים, ופריידיי הקים את הממשלה הראשונה של המפלגה מאז שנת 1998, כשהוא שם קץ לכהונתו בת 24 השנים של רלף גונזלבס כראש הממשלה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת סנט וינסנט והגרנדינים
קטגוריה:ילידי 1959
אברהם יהושע דונדיקוב

**אברהם יהושע דונדיקוב** (1864 - 1892), ממייסדי רחובות, נולד בקייב, אוקראינה, למשפחת חסידים  ובעלי יערות עשירים. בילדוו למד לנגן בכינור.

בהתבגרו המשיך תחילה לעבוד בעסקי המשפחה, אך לא היה מרוצה. בנסיעה ברכבת פגש את אשר גינצבורג, שנודע בהמשך בכינויו אחד העם. חפיו שמע על החיים בארץ ישראל והתרשם מאד. 
בשנת 1887 עלה לארץ, שכר דירה ביפו ולאחר חודש הביא אליו את אשתו, גוסיה ואת בתו הקטנה
וכאשר נוסדה השכונה העברית הראשונה מחוץ ליפו, נווה צדק, השתתף בהגרלת המגרשים והיה בין הראשנים לבנות בשכונה.

בשנת 1890 חתם יהושע חנקין על חוזה לקניית אדמת חירבת' דוראן, בשטח של אלפי דונמים. חנקין קיווה, שמתיישבים יהודים יקנו ממנו חלקות אדמה, וכך יוכל להחזיר את חובו למוכר במועד הנקוב בחוזה, אבל הקונים לא מיהרו לבוא. חנקין פנה אל אהרן אייזנברג, וזה שכנע בין השאר גם את דונדיקוב, שקנה ממנו אלף דונמים בבת אחת אך הציב תנאי לקנייה, לפיו יוכל לבחור לו חלקות אדמה כראות עיניו. החלקה שבחר לבניית ביתו נמצאה על גבעה, ברחוב יעקב של ימינו. הבית שבנה על גבעה זו היה השלישי במושבה ואליו הביא את משפחתו מיפו. 
[ממוזער|רחוב יעקב ב[מושבה רחובות בשנת 1893]]
[ממוזער|250px|[בית דונדיקוב, הבית השלישי שנבנה במושבה]]
דונדיקוב השתתף באספה הראשונה של תושבי רחובות. הוא השקיע ממוןם רב בפיתוח משקו, לרבות צמד סוסים ועגלון יהודי ששכר לנהוג בהם, הראשון במושבה. גם העובדים בחריש היו יהודים, והוא תכנן לנטוע כרם, שיעובד כולו בעבודה עברית. בשעות הערב נהנה לנגן בכינורו, לשמחת משפחתו, שכניו ופועליו.

אברהם דונדיקוב לא הספיק להגשים את שאיפותיו לפיתוח אדמתו, כי עוד לפני שמלאו לו שלושים הלך לעולמו, ב-2 במאי 1892, ורק שדרת אקליפטוסים הספיק לנטוע על הגבעה.

למרבה הצער, הוא לא הספיק לנטוע על הגבעה יותר מאשר את שדרת האקליפטוסים הראשונה, כי נפטר עוד לפני שמלאו לו שלושים שנה, ב-2 במאי 1892.  

בית דונדיקוב משמש כיום כמוזיאון ואולם למופעי מוזיקה קאמריים.

קטגוריה:רחובות: מייסדים
מט רנסום

**מתיו ויטקר רנסום** (באנגלית: **Matthew Whitaker Ransom**; 8 באוקטובר 1826 – 8 באוקטובר 1904) היה גנרל בצבא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, וסנאטור דמוקרטי מטעם קרוליינה הצפונית בשנים 1872–1895.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
רנסום נולד ב-8 באוקטובר 1826 במחוז וורן שבקרוליינה הצפונית לרוברט ופריסילה ויטקר רנסום. הוא היה אחיו הבכור של הגנרל רוברט רנסום, בן דודו של קצין צבא הקונפדרציה וחבר הקונגרס לעתיד וורטון ג'קסון גרין, וכן בן דודו של הרופא וחלוץ התעופה ויליאם ויטני כריסטמס. בשנת 1847 השלים את לימודיו באוניברסיטת קרוליינה הצפונית.

### קריירה לפני המלחמה
רנסום כיהן כתובע הכללי של קרוליינה הצפונית וכחבר האספה הכללית של המדינה. בשנת 1861 נבחר להיות אחד משלושת הנציגים של קרוליינה הצפונית לממשלת הקונפדרציה במונטגומרי, אלבמה.

### מלחמת האזרחים
במהלך המלחמה הוענק לרנסום תפקיד לוטננט קולונל ברגימנט הרגלים הראשון של קרוליינה הצפונית, ובהמשך מונה למפקד הרגימנט ה־35 של המדינה – יחידה שהייתה חלק מהחטיבה של אחיו רוברט. לאחר מכן פיקד רנסום על החטיבה בעצמו. הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל ב־13 ביוני 1863.

רנסום לחם במערכות ובקרבות רבים, בהם קרבות שבעת האורנים, קרבות שבעת הימים, קרב אנטיאטם, קרב פרדריקסברג, המצור על סאפוק, קרב פלימות', קרב וולדן והמצור על פיטרסברג. הוא נפצע שלוש פעמים במהלך המלחמה וסיים את שירותו עם כניעת צבא הקונפדרציה באפומטוקס.

### חייו לאחר המלחמה
בשנת 1866 עבר רנסום לעיירה וולדן שבקרוליינה הצפונית, שם עבד כעורך דין וכבעל מטעים. ב־1872 נבחר לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המושב שהתפנה בתחילת הקדנציה ב־4 במרץ 1871. הוא נבחר מחדש ב־1876, 1883 ו־1889, וכיהן ברציפות מ־30 בינואר 1872 ועד 3 במרץ 1895. במהלך הקונגרס ה־53 כיהן לזמן קצר כנשיא הזמני של הסנאט. לאחר פרישתו מהסנאט מונה לשגריר ארצות הברית במקסיקו (1895–1897).

בסיום תפקידו הדיפלומטי פרש לאחוזתו "ורונה" ועבד בחקלאות.

### חיים אישיים
ב־19 בינואר 1853 נשא רנסום לאישה את מרתה אן ("פאטי") אקסום ממחוז נורת'האמפטון. בני הזוג התגוררו ב"ורונה", אחוזת משפחת אקסום שעל גדות נהר הרואנוק. לזוג נולדו לפחות שמונה ילדים. רנסום היה בעל עבדים, ונולדו לו שני ילדים נוספים מאמה אוטלנד – אחת הנשים השחורות שהיו משועבדות לו.

רנסום נפטר סמוך לעיירה גרייסבורג בקרוליינה הצפונית, ביום הולדתו ה־78 – 8 באוקטובר 1904. הוא נקבר באחוזתו ליד העיירה ג'קסון. אחוזת ורונה הוכרה בקביעות ברשימת האתרים ההיסטוריים הלאומיים בשנת 1975.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:גנרלים בצבא הקונפדרציה
קטגוריה:התובעים הכלליים של קרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:נשיאים זמניים של הסנאט של ארצות הברית
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית במקסיקו
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1826
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1904
אילידיו ויירה טה

**אילידיו ויירה טה** (בפורטוגזית: **Ilídio Vieira Té**; נולד ב-5 במאי 1983) הוא פוליטיקאי מגינאה ביסאו המכהן כראש ממשלת גינאה ביסאו החל מ-28 בנובמבר 2025. בנוסף, משמש כשר האוצר החל מ-4 ביולי 2022.

## חיים אישיים והשכלה
טה נולד ב-5 במאי 1983. בשנת 2007 סיים לימודי תואר ראשון במשפט ציבורי, ובשנת 2009 סיים לימודי תואר שני בזכויות אדם ופיתוח בין-תרבותיים באוניברסיטת פבלו דה אולבידה .

## קריירה פוליטית
לאחר לימודיו, הצטרף טה לפוליטיקה. הוא היה חבר במפלגה להתחדשות חברתית, ובסופו של דבר כיהן במשך זמן קצר כמנהיג המפלגה. תחילה עבד במשרת השירות הציבורי כמנהל שירות הארגון המנהלי, ולאחר מכן היה ראש הסגל של שר השירות הציבורי, העבודה והביטוח הלאומי. בין השנים 2018–2019 כיהן כמזכיר הכללי של משרד המנהל הציבורי, העבודה והרפורמה המנהלית. בהמשך מונה למזכיר המדינה לענייני אוצר.

ב-4 ביולי 2022 מונה טה על-ידי נשיא גינאה ביסאו אומרו סיסוקו אמבאלו לשר האוצר של המדינה. בשנת 2023 נבחר כחבר האספה הלאומית של גינאה ביסאו . טה נחשב לבעל בריתו הקרוב של אמבאלו, ושימש כמנהל הקמפיין שלו במהלך הבחירות הכלליות בשנת 2025 .

בעקבות ההפיכה הצבאית בגינאה ביסאו בשנת 2025 ומינויו של הורטה אינטה-א נה מאן כנשיא מעבר, הוכרז טה כראש ממשלת גינאה ביסאו החדש ב-28 בנובמבר, במקומו של בריימה קמארה. הוא ממשיך לכהן גם בתפקידו כשר האוצר.

## הערות שוליים

קטגוריה:גינאה ביסאו: אישים
קטגוריה:גינאה ביסאו: פוליטיקה
קטגוריה:ראשי ממשלות
קטגוריה:ילידי 1983
הורטה אינטה-א נה מאן

**הורטה אינטה-א נה מאן** (בפורטוגזית: **Horta Inta-A Na Man**; נולד בשנת 1980) הוא איש צבא מגינאה ביסאו המשמש כנשיא המעבר של גינאה ביסאו וכראש הפיקוד הצבאי העליון לשיקום הביטחון הלאומי והסדר הציבורי  מאז ההפיכה הצבאית בגינאה ביסאו  בשנת 2025.

בין השנים 2023–2025 שימש כראש המטה הכללי של הכוחות החמושים המהפכניים של גינאה ביסאו . לפני ההפיכה שימש כראש המשמר הנשיאותי של גינאה ביסאו.

## הערות שוליים

קטגוריה:גינאה ביסאו: אישים
קטגוריה:אנשי צבא
קטגוריה:נשיאי מדינות
קטגוריה:ילידי 1960
גולדן משאטה

**ימיקאני גולדן משאטה** (באנגלית: **Yamikani Golden Mashata**; נולד ב-29 בנובמבר 2001 בזמביה) הוא כדורגלן זמבי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת הפועל רעננה מהליגה הלאומית, בהשאלה מגרין באפלוס, ובנבחרת זמביה.

## קריירת מועדונים
משאטה גדל בזמביה במחלקות הנוער של FORSTER והאפי הארטס. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של גרין באפלוס במסגרת ליגת העל הזמבית.

ב-15 ביולי 2025 הושאל למשך עונת 2025/2026 להפועל רעננה מהליגה הלאומית. ב-24 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–4 למועדון ספורט קריית ים במסגרת המחזור הראשון בליגה.

## קריירה בין-לאומית
ב-12 ביוני 2023 ערך משאטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת זמביה, בהפסד 0–3 לנבחרת כווית במשחק ידידות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים זמבים
קטגוריה:קשרי כדורגל זמבים
קטגוריה:כדורגלני הפועל רעננה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת זמביה
קטגוריה:זמבים שנולדו ב-2001
סידני לופש קאברל

**סידני לופש קאברל** (בפורטוגזית: **Sidny Lopes Cabral**; נולד ב-18 בספטמבר 2002) הוא כדורגלן כף ורדי יליד הולנד, המשחק בעמדת המגן הימני בבנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית ובנבחרת כף ורדה. 

## קריירת מועדונים

### קריירה מוקדמת
לופש קאברל נולד ברוטרדם, הולנד, והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של ספרטה רוטרדם. בשנת 2018 הצטרף למחלקת הנוער של טוונטה. בקיץ 2020 מצא עצמו לופש קאברל ללא מועדון בעקבות מגפת הקורונה, ובמרץ 2021 הצטרף לקבוצת הנוער של הליסנגבורג משוודיה.

ב-1 בפברואר 2022, עבר לופש קאברל לגרמניה והצטרף למועדון רוט-וייס ארפורט מהליגה הגרמנית החמישית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים ב-26 בפברואר 2022 בניצחון 5–0 על קרישוב. ב-6 באפריל כבש את שער הבכורה שלו במועדון ואף השלים צמד בניצחון 5–0 על מרטינרודה. את העונה סיים קאברל עם 2 שערים ב-11 הופעות, ועלה עם הקבוצה לליגה הרביעית. את עונת 2022/2023 בליגה הרביעית סיים קאברל עם שער אחד ב-17 הופעות. קאברל החל גם את עונת 2023/2024 בליגה הרביעית עם רוט-וייס ארפורט ועד ינואר הופיע ב-15 משחקים אך לא כבש.  

ב-7 בינואר 2024 עבר לופש קאברל לויקטוריה קלן מהליגה הגרמנית השלישית. ב-23 בינואר 2024, ערך קאברל הופעת בכורה בוויקטוריה קלן ובכדורגל המקצועני בהפסד 1–3 לרוט-וייס אסן. ואת העונה סיים עם 17 הופעות וללא שערים. בעונת 2024/2025 הפך קאברל לשחקן משמעותי במועדון וסיים אותה עם שער אחד ב-29 הופעות. 

### אסטרלה דה אמדורה
ב-1 ביולי 2025, חתם קאברל באסטרלה דה אמדורה מליגת העל הפורטוגלית. ב-11 באוגוסט 2025 ערך קאברל את הופעת הבכורה של באסטרלה דה אמדורה ובליגה הפורטוגלית בתיקו 1–1 עם אשטוריל. ב-25 באוגוסט כבש קאברל את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2–2 עם אלוורקה. קאברל כבש 5 שערים ב-15 הופעות בליגה עד ינואר והיה מלך שערי הקבוצה, פתיחת העונה המוצלחת שלו יצרה בו עניין על ידי המועדונים הבכירם בפורטוגל.

### בנפיקה ליסבון
ב-1 בינואר 2026 חתם קאברל על חוזה לשלוש וחצי שנים בבנפיקה ליסבון. ב-4 בינואר ערך קאברל את הבכורה שלו בבנפיקה ואף בישל שער בניצחון 3–1 על אשטוריל. ב-25 בינואר 2026 כבש קאברל את שער הבכורה שלו עבור בנפיקה בניצחון 4–0 על קבוצתו לשעבר אסטרלה דה אמדורה.

## קריירה בינלאומית
קאברל נולד בהולנד להורים מכף ורדה, ושיחק בנבחרות הצעירות של כף ורדה. ב-12 באוקטובר 2023 ערך הופעת בכורה בנבחרת הבוגרת בהפסד 1–5 לאלג'יריה במשחק ידידות. ב-29 במאי 2025 כבש קאברל את שערו הראשון במדי הנבחרת הבוגרת בתיקו 1–1 מול מלזיה במסגרת משחק ידידות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים מכף ורדה
קטגוריה:מגני כדורגל מכף ורדה
קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:מגני כדורגל הולנדים
קטגוריה:רוטרדם: אישים
קטגוריה:כדורגלני רוט-וייס ארפורט
קטגוריה:כדורגלני ויקטוריה קלן
קטגוריה:כדורגלני אסטרלה דה אמדורה
קטגוריה:כדורגלני בנפיקה ליסבון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת כף ורדה
קטגוריה:הולנדים ממוצא כף ורדי
קטגוריה:ילידי 2002
גביע אפריקה לאומות 2027

**גביע אפריקה לאומות 2027** יהיה טורניר הכדורגל ה-36 של גביע אפריקה לאומות. הטורניר יערך בחודשים יוני-יולי 2027. קניה, טנזניה ואוגנדה יארחו את הטורניר, כולן בפעם הראשונה.

פורמט התחרות דומה לתחרויות הקודמות. 24 נבחרות משתתפות בתחרות לאחר שיעלו מהמוקדמות. 24 הנבחרות יחולקו ל-6 בתים של 4 נבחרות, כאשר הנבחרות בכל בית ישחקו האחת נגד השנייה פעם אחת. בתום שלב הבתים, שתי הראשונות בכל בית יעלו לשמינית הגמר ואליהן יצטרפו 4 הנבחרות הטובות מהמקום השלישי. מכאן ואילך ישחקו הנבחרות בשיטת "נוק אאוט".

## העולות

2027
קטגוריה:קניה: כדורגל
קטגוריה:טנזניה: כדורגל
קטגוריה:אוגנדה: כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2027
תנ"ך שוקן

**תנ"ך שוקן** הוא תנ"ך עם מסורה גדולה וקטנה, שנכתב בגרמניה הדרומית, בערך בשנת 1300. כתב-היד שמור בירושלים, בספריית שוקן, תחת הסימול **MS 14840**.

## כללי
כתב היד נכתב על קלף רחמי משובח וכולל 4 (דפי פתיחה) + 274 (דפי גוף כתב היד) + 4 (דפי חתימה) דפים, שמידות כל אחד מהם 8½×6 אינץ׳ (22×15 ס״מ). הטקסט כתוב בכתב אשכנזי מרובע, ב־50 שורות המסודרות בשתי עמודות בכל עמוד.

תנ"ך זה קטן ודק לעומת כתבי-המקרא הגרמניים הגדולים, כמו תנ"ך האמברוזיאנה. הוא נכתב בידי סופר בשם "חיים", שעיטר את שמו בכל פעם שהופיע בטקסט המקראי, ולפעמים הוסיף בסוף ספרי המקרא את הצירוף "חיים חזק". 

אילורה של מקרא שוקן כוללת 35 לוחות של מילות פתיחה, אחד בפתח כל ספר במקרא.

פתיחת ספר בראשית היא מיניאטורה על עמוד שלם. עמוד זה משמש כעמוד שער מאויר לכתב היד ומורכב מ-46 מדליונים המסודרים בסימטריה סביב לוח מילת הפתיחה. בתוך המדליונים העגולים מתוארים ציורים מקראיים, שנושאם מסודר בסדר כרונולוגי מימין לשמאל ומלמעלה למטה, וכולל את כל חמשת חומשי תורה – החל באדם וחוה וכלה בבלעם והמלאך. המדליונים הללו דומים לסידורים של חלונות ויטראז' בכנסיות מן המאה ה-13. קיימות עדויות שחלונות ויטראז' מסוג זה התקיימו גם בבתי כנסת בדרום גרמניה. האיקונוגרפיה של הציורים, לעומת זאת, יכולה להיות יהודית או נוצרית. סגנון הדמויות הוא טיפוסי לגרמניה הדרום-מערבית, והקישוטים ברקע הלוחות – דרקונים, דמויות גרוטסקיות המשולבות במגילות עלים ופרחים מורכבים פתוחים במבט מלמעלה – אופייניים למלאכת ההארה הגרמנית סביב אגם קונסטנץ, בערך 1300.

הצבעים האלמנטריים הבוהקים – כחול, לבן ואדום – מאפיינים אף הם את דרום גרמניה, אולם מכלול הסגנון וצירופי הצבעים מעידים בבירור על השפעת האסכולה המזרח-צרפתית של אומנות ההארה.

## לקריאה נוספת
* Hebrew Illuminated Manuscripts, בצלאל נרקיס, עמ' 102–103
* Hebrew Manuscript Painting, יוסף גוטמן, עמ' 74–75

קטגוריה:כתבי יד עבריים מאוירים
קטגוריה:יהדות גרמניה
קטגוריה:ספרי המאה ה-14
שוקן
ג'ון איסט

**ג'ון פורטר איסט** (באנגלית: **John Porter East**; 5 במאי 1931 – 29 ביוני 1986) היה פוליטיקאי, עורך דין ואקדמאי אמריקאי. כאיש המפלגה הרפובליקנית, כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קרוליינה הצפונית בין השנים 1981–1986.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
איסט נולד בספרינגפילד שבאילינוי, ב-5 במאי 1931. הוא השלים את לימודיו וקיבל תואר ראשון ב-Earlham College שבאינדיאנה, שם שיחק בתפקיד תאקל שמאלי בקבוצת הפוטבול של המכללה. לאחר סיום לימודיו ב-1953 נשא לאישה את פריסילה שרק, ומונה לקצין בחיל הנחתים של ארצות הברית. ב-1955 חלה בשיתוק ילדים במהלך שירותו ב-Camp Lejeune, ונשאר משותק מהמותניים ומטה לכל חייו.

איסט סיים תואר במשפטים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ועבד שנה אחת כעורך דין בנאפלס שבפלורידה. לאחר מכן קיבל תואר שני ותואר דוקטור במדע המדינה מאוניברסיטת פלורידה.

### קריירה פוליטית
איסט היה חניך של הסנאטור השמרני ג'סי הלמס. ב-1966 התמודד ללא הצלחה על מושב פנוי בבית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות מיוחדות, שם ניצח .

ב-1980 נבחר לסנאט, כשהביס בפער קטן את הסנאטור הדמוקרטי המכהן רוברט בורן מורגן. במהלך הקמפיין תקף איסט את מורגן על אישור הסכמי תעלת פנמה, ועוד טענות על חולשה במדיניות ההגנה.

בסנאט, נודע כאדם שמרני מאוד, במיוחד בנושאי הפלות. יחד עם ג'סי הלמס הוביל התנגדות להצעת החוק להכרזה על חג לאומי לכבוד מרטין לותר קינג ב-1983. במהלך כהונתו יזם וסייע בהעברת יותר מ-100 חוקים שאושרו על ידי הנשיא רונלד רייגן, כולל חוק הגנת בעלי נשק.

איסט גם היה "נץ ביטחוני" בענייני ביטחון לאומי ושימש כחבר ב-Judiciary Subcommittee on Security and Terrorism יחד עם אורין האץ' וג'רמיה דנטון. הוועדה הייתה ידועה בהאשמותיה על חדירה סובייטית למכוני מחקר שמאלניים, פרסומים וקבוצות פעילים כמו Institute for Policy Studies והעיתון Mother Jones. העוזר המרכזי של איסט בנושאי ביטחון לאומי, סמואל ט. פרנסיס, שהיה מאוחר יותר טור דעה בוושינגטון טיימס, נחשב כמקור השראה אינטלקטואלי לתנועת הימין האלטרנטיבי הימנית (alt-right).

ב-1986 הודיע איסט שהוא לא יתמודד מחדש, וכי ישוב למשרת ההוראה שלו.

### מותו
ב-27 ביוני 1986 סיים איסט לעבוד על הטיוטות המודפסות של אוסף מאמריו. נפגש עם המועמד לבית המשפט העליון אנטונין סקאליה. לאחר מכן נסע לגרינוויל עם עוזרו, ג'ון פטרי, והגיע לביתו בשבת בצהריים. פטרי נשאר איתו עד שהבת קתרין הגיעה לביקור. קתרין עזבה את אביה "ברוח טובה" בסביבות חצות.

בבוקר ראשון, 29 ביוני, חזר פטרי לביתו של איסט ומצא את דלת הכניסה פתוחה. הסנאטור נמצא מת במוסך שלו, בעקבות התאבדות באמצעות פחמן חד-חמצני. איסט השאיר פתק שבו האשים את רופאו באי-אבחון של חוסר פעילות בלוטת התריס, שלדעתו פגעה בכישוריו האינטלקטואליים.

מושל קרוליינה הצפונית, ג'יימס מרטין, מינה את חבר בית הנבחרים ג'ים ברויהיל להשלמת יתרת כהונתו של איסט.

איסט נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:ספרינגפילד (אילינוי): אישים
קטגוריה:נכים אמריקאים
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:מתאבדים: פוליטיקאים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1931
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1986
הסמלים הלאומיים של אפגניסטן

**הסמלים הלאומיים של אפגניסטן** הם הסמלים הרשמיים של אפגניסטן, בהם נעשה שימוש באפגניסטן ובעולם לצורך ייצוג אפגניסטן ותושביה.

## דגל לאומי – דגל אפגניסטן
ממוזער|275x275 פיקסלים|דגל אפגניסטן

**דגל אפגניסטן** (בפשטו: **د افغانستان بيرغ**, בפרסית: **پرچم افغانستان**) הוא דגלה הלאומי של אפגניסטן. הדגל הנוכחי הוא דגל הטליבאן, שהפך לדגל המדינה לאחר השתלטות הטליבאן מחדש על אפגניסטן ב-2021.

דגל זה מכיל את הריכוז השני בגודלו של הצבע הלבן (אחרי דגל קפריסין) – 83.6% ממנו צבועים בלבן.

בעבר היו לאפגניסטן מספר דגלים שונים: הדגל שעליו הטבעת המסגד, ששימש דגל אפגניסטן בגרסאות שונות מ-1901 עד 1928, 1930 עד 1974, 1992 עד 1996 ו-2001 עד 2021. דגל הטליבאן, דגל לבן שעליו השהאדה, ודגל קומוניסטי, ששימש את אפגניסטן הקומוניסטית.

## המנון לאומי – זה הבית של האמיצים

"**זה הבית של האמיצים**" (בפשטו: **دا د باتورانو کور**) הוא ההמנון הלאומי של האמירות האיסלאמית של אפגניסטן זהו שיר א-קפלה ללא כלי נגינה שנחשבים לאיסור בעיני האסלאם.

בהמנון מתואר שאפגניסטן היא הבית של האמיצים (השהידים) ושהם יילחמו נגד כל מי שרוצה לכבוש את ארצם.

## סמל לאומי – סמל אפגניסטן
ממוזער|242x242px|סמל אפגניסטן

**סמל אפגניסטן** הוא החותם הרשמי של המדינה המורכב ממספר סממנים המאפיינים אותה. נכון לשנת 2021, סמל המדינה (דה-פקטו) הוא סמלה של ארגון הטרור טליבאן ששולט באפגניסטן לאחר 20 שנה מאז נפילת שלטונם הקודם.

במרכז הסמל (דה-יורה) ניצבת תמונה של מסגד עם אריג תפילה ומיחרב אשר פונה לכיוון מכה. משני צידי המסגד מתנוססים דגלים אשר מייצגים את דגלי אפגניסטן. לצידי הסמל ישנם שני זרי פרחים ובתחתית הסמל ישנה כרזה עליה כתוב בערבית שמה של המדינה.

בגלגול האחרון שלו, נוסף לסמל הכיתוב "שהאדה" בשפה הערבית, והוא מופיע בראש הסמל.

## מוטו לאומי – השהאדה

ה**שַׁהַאדָה** (בערבית: **الشهادة**, "אלשהאדה"; תרגום מילולי: "העדוּת") היא הכרזת האמונה האסלאמית. היא כוללת הצהרה בדבר בלעדיות (תַוְחִיד בערבית) האל (אללה בערבית) ושליחותו האלוהית של מוחמד. השהאדה היא המוטו הלאומי של אפגניסטן והיא מופיעה בדגלה זה שנים רבות.

## ציפור לאומית – עיט זהוב
[220px|ממוזער|[עיט זהוב]]
**עיט זהוב** הוא מין של עוף גדול בסוג עיט. זהו עוף דורס מסדרת דורסי היום ומשפחת הנציים והוא טורף-על היכול להתמודד עם מיני טרף הגדולים ממנו. הנשר חי בהריה הגבוהים של אפגניסטן ומסל את ריבונותה, ועל כן הוא הציפור הלאומית שלה.

## ספורט לאומי – בוזקאשי
[210px|ממוזער|[בוזקאשי]]

**בוזקאשי** הוא ספורט קבוצתי מסורתי במדינות מרכז אסיה. הבוזקאשי הוא הספורט הלאומי של אפגניסטן, והוא נחשב לספורט הפופולרי ביותר בקירגיזסטן. מטרתו של כל שחקן המשתתף במשחק היא ללקט פגר של עז או עגל ערוף ראש מהאדמה תוך כדי רכיבה על סוס ולהעבירו אל מעבר לקו המטרה או למעגל מטרה המסומנים בקרקע, וכן למנוע משחקני הקבוצה היריבה לעשות כן.

באפגניסטן, הבוזקאשי משוחק לעיתים קרובות בימי שישי ומשחקים מושכים אליהם אלפי אוהדים. על כן, הוא נחשב באופן לא רשמי לספורט הלאומי של אפגניסטן.

## מאכל לאומי – קאבולי פלאו
[210px|ממוזער|[קאבולי פלאו]]

**קאבולי פלאו** הוא מאכל שמוצאו מאפגניסטן, מאזור העיר קאבול ממנה נגזר שמו. הקאבולי פלאו ידוע באופן מסורתי כמאכל הלאומי של אפגניסטן, ואוכלים אותו בצורות שונות בכל דרום אסיה ומרכז אסיה. מאכל זה, כמו מאכלים אפגניים אחרים, קיבל עם הזמן השפעה הודית וזאת בעיקר באופן תיבולו (הוספת גאראם מסאלה וציפורן).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
רוברט בורן מורגן

**רוברט בורן מורגן** (באנגלית: **Robert Burren Morgan**; 5 באוקטובר 1925 – 16 ביולי 2016) היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קרוליינה הצפונית בשנים 1975–1981, במשך קדנציה אחת.

## ביוגרפיה
מורגן נולד ב-5 באוקטובר 1925 בעיר לילינגטון שבקרוליינה הצפונית, ולמד בבתי הספר הציבוריים של העיר ובהמשך במכללת איסט קרוליינה ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ווייק פורסט.

תחילת דרכו הפוליטית הייתה מוקדמת, כאשר מנהיגים פוליטיים במחוז הולדתו, ביניהם הדמוקרטי הבולט ונבל בקט, פנו אליו בזמן לימודיו בווייק פורסט ועודדו אותו להתמודד על תפקיד מזכיר בית המשפט במחוז. מורגן אכן התמודד ונבחר. לאחר שביסס את מעמדו בתפקיד, פנה לעיסוק פרטי בעריכת דין. כישרונו כעורך דין שמתמחה בייצוג בבתי משפט הביא לגידול משמעותי בפעילות משרדו, והוא בנה לעצמו מוניטין ברמה מדינתית. בין תחומי התמחותו היו נזקי גוף, מקרקעין ודיני הגבלים עסקיים.

בהמשך נבחר מורגן לסנאט של קרוליינה הצפונית, שם התקדם עד לתפקיד הבכיר ביותר בסנאט, הנשיא הזמני, וכן שימש יו"ר ועדות מרכזיות.

בשנת 1968 התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לתפקיד התובע הכללי של צפון קרוליינה מול התובע המכהן כבר שנים רבות, וייד ברוטון, וניצח. אחר כך ניצח גם בבחירות הכלליות. בתקופת כהונתו ארגן מחדש את משרדו וחילק אותו לחמישה אגפים, שכל אחד מהם היה כפוף לסגן תובע כללי; מאוחר יותר נוסף אגף שישי.

בתחילת דרכו נחשב מורגן כתומך בהפרדה גזעית, בשל קשריו עם הפרופסור למשפטים לשעבר, י. בוורלי לייק האב, שהתמודד ב־1960 למשרת מושל קרוליינה הצפונית בקמפיין התומך בהפרדה שנחל כישלון מול המועמד הפרוגרסיבי התומך בזכויות האזרח, טרי סנפורד. אולם מאוחר יותר, כסנאטור מדינתי משפיע, כתובע כללי (1969–1974), וכמועמד המצליח שמילא את מקומו של הסנאטור הדמוקרטי סם ארווין – נחשב מורגן למתון.

לאחר שניצח בבחירות המקדימות הדמוקרטיות לסנאט ב־1974, התפטר מורגן מתפקיד התובע הכללי ב־26 באוגוסט אותה שנה. לאחר מכן ניצח בבחירות הכלליות את הרפובליקני ויליאם סטיבנס, וזכה ב־63% מהקולות.

מורגן הפסיד בקרב על כהונה שנייה ב־1980 למועמד המפלגה הרפובליקנית ג'ון איסט, בפער קטן במיוחד. לאחר מכן חזר לעיסוק הפרטי בעריכת דין ושימש גם כמנהל הלשכה לחקירות של מדינת קרוליינה הצפונית, תחת התובע הכללי לייסי תורנבורג.

בשנים 2000–2003 כיהן כנשיא המייסד של מרכז קרוליינה הצפונית לחינוך בוחרים – ארגון לא מפלגתי ללא מטרות רווח שפועל לקידום מעורבות אזרחית במדינה. לאחר מכן נשא את התואר נשיא אמריטוס של הארגון.

מורגן נפטר בביתו בבויס קריק שבקרוליינה הצפונית, ב־16 ביולי 2016, בגיל 90.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת קוריאה
קטגוריה:התובעים הכלליים של קרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2016
דב אליאך

הרב **דב אליאך** הוא סופר חרדי, עוסק בנושאי היסטוריה יהודית בדגש על הפן החרדי.

## קורות חייו
נולד בישראל לרב דוד צבי אליאך ורחל (בתו של הרב אליהו מאיר קובנר ראש ישיבת פורת יוסף ברחובות).

למד בישיבת אור ישראל לצעירים ובישיבת חברון שם למד במשך כשנה כשעוד הייתה בשכונת גאולה והמשיך בה בגבעת מרדכי. נשא את רינה, בתו של הרב זאב כהן שהיה משגיח בישיבת בית יוסף גייטסהד.

אליאך הוא בעל טור במוסף שבת קודש של יתד נאמן.

## ספריו
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### "הגאון"

בספר זה היה בין הראשונים שאינם מן האקדמיה לסקר את מאבקו של הגאון מווילנא בתנועת החסידות בתוך ספר ביוגרפי עליו.

בכרך השלישי הודפסו שני פרקים העוסקים בדבר ההתנגדות של הגר"א לחסידות. בראש הספר מובא כי הרב חיים קנייבסקי הסכים על הספר לאחר שעבר על כולו. בנוסף נמסר בשמו שהספר משקף נאמנה את דעת גדולי ישראל ו"צריכים לדעת את האמת". אולם בקרב החסידים יצאו בחריפות נגד העיסוק בנושא, בטענה כי אין להכניס את ראשינו במחלוקת הזו, וכן נטען כי אליאך מסלף וכותב באופן מגמתי.

בחודש אב תשס"ו פורסם מכתב של בד"צ העדה החרדית בו נכתב כי הרבה מהדברים הם מדברי המשכילים, ויש בהם הרבה סילופים. עוד כתבו במכתב כי אין לנו לחטט בפרשה הזאת, "ופרסום הדברים בעניין הזה הוא דבר פסול וחייבים להשמיט הדברים". לאחר פרסום דבריהם כתב רבי שמואל הלוי וואזנר כי גם הוא מסכים לדברי הבד"ץ. רבי יעקב פרלוב פרסם מאמר בישורון בו הסתייג מהספר.

הרב דוד קמינצקי, האשים את המחבר בשטחיות ובשימוש סלקטיבי במקורות. גם יהושע מונדשיין הראה הטיות בספרו, כך למשל בחר להשמיט את הסכמת ר' חיים מוולוז'ין לביאור של מנדלסון ושלמה דובנא.

## חיים אישיים
נשוי לרינה ומתגורר בירושלים. בנו הוא אליעזר אליאך עורך "הגדת רבינו הגר"א".

## לקריאה נוספת
נריה גוטל, 'הגאון' במבחן חרדי-חסידי: ביקורת על ספרו של הרב דב אליאך 'הגאון', **[[הצופה]]** - סופרים וספרים, 15 באפריל 2002, עמ' 11, 15

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת אור ישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
סייד אבו פרחי

**סייד אבו פרחי** (בערבית: **سيد أبو فرحي**; נולד ב-11 במאי 2006) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת החלוץ במכבי תל אביב.

## קריירה
אבו פרחי נולד בבאקה אל-גרבייה, החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מכבי ברקאי ובגיל עשר הצטרף לזו של מכבי תל אביב. ב-31 באוגוסט 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2-2 מול צליה במסגרת מוקדמות הקונפרנס ליג. ב-14 בינואר 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 2-2 עם מכבי בני ריינה.

ב-8 בפברואר 2024 הושאל למ.ס. כפר קאסם מהליגה הלאומית. ב-10 במאי 2024 הבקיע את שער הבכורה שלו בקרירה בניצחון 0–1 על הפועל רמת גן. שבוע לאחר מכן הבקיע צמד בניצחון 4–8 נגד איחוד בני שפרעם.

את עונת 2024/2025 פתח במכבי תל אביב ורשם שתי הופעות באלוף האלופים ובמוקדמות ליגת האלופות. ב-7 באוגוסט 2024 הושאל למכבי בני ריינה. ב-24 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3–4 על מכבי נתניה בו גם כבש צמד. את העונה בריינה סיים עם חמישה שערים ב-36 הופעות בכל המסגרות.

בקיץ  חזר למכבי תל אביב.

אבו פרחי שיחק בכל נבחרות הנוער של ישראל וכיום הוא חלק מסגל הנבחרת הצעירה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:כדורגלנים ערבים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:באקה אל-גרבייה: אישים
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט כפר קאסם
קטגוריה:כדורגלני מכבי בני ריינה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2006
אייר אינדיה ואן

ממוזער|מטוס אייר אינדיה ואן מדגם בואינג 777-300ER
**אייר אינדיה ואן** (בהינדי: **एयर इण्डिया वन**) הוא המטוס הנשיאותי המשמש כמערך של שני מטוסי בואינג 777-300ER המשמשים את ממשלת הודו להובלת נשיא הודו, ראש הממשלה ובכירים נוספים בביצוע נסיעות רשמיות למדינות העולם. המטוסים מופעלים בידי חיל האוויר ההודי.

## היסטוריה ורכישה
שני מטוסי ה־B777 נרכשו במקור במסגרת צי התובלה המסחרי של חברת *Air India*, ואף הופעלו באופן מוגבל במהלך שנת 2018. בהמשך הוחזרו המטוסים לחברת בואינג לשם ביצוע שינויים מקיפים והתאמתם לדרישות ביטחון ותקשורת ייעודיות לטיסות ראשי המדינה.

עלות הרכישה, ההתאמה והתקנת מערכות ההגנה הוערכה בכ־8,400 קרור רופי. המטוס הראשון נמסר רשמית לממשלת הודו לאחר השלמת תהליך ההסבה והגיע לניו דלהי מסיאטל בספטמבר 2020. המטוס השני הצטרף לצי מספר חודשים לאחר מכן.

## המטוס
מטוסי Air India One מסוגלים לבצע טיסה ישירה בין הודו לארצות הברית ללא עצירת תדלוק, יכולת המעניקה גמישות מבצעית גבוהה בטיסות בין־יבשתיות. המטוסים כוללים מערכת תקשורת מוצפנת המאפשרת קיום שיחות אודיו ווידאו בזמן טיסה במעטה אבטחה גבוה, ללא חשש ליירוט או פריצה. מערכות אלו נועדו לאפשר המשכיות שלטונית מלאה גם במהלך טיסות ארוכות.

למטוסי ה-B777 יש מערכות הגנה מפני טילים הנקראות נגד אינפרא אדום של מטוסים גדולים (LAIRCM) וחבילות הגנה עצמית (SPS).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מטוסים נשיאותיים
קטגוריה:ממשלת הודו
קטגוריה:הודו: תעופה
יוסף הנגר (ז'ורז' דה לה טור)

**יוסף הנגר** הוא ציור שמן מאת ז'ורז' דה לה טור שנוצר בסביבות שנת 1642. הציור מתאר את ישו הצעיר עם יוסף הקדוש, אביו.. זהו אחד מציוריו הזכורים של האמן, והוא מוצג במוזיאון הלובר באגף סולי, אולם 912. מידות היצירה הן 1.37 מטר גובה ו־1.02 מטר רוחב, והיא שייכת למחלקת הציורים של המוזיאון.

## תיאור היצירה
הציור מתאר סצנה אינטימית בין יוסף לישו הילד. יוסף, כנגר מזדקן, מתכופף מעל עבודתו ונושא את עיניו אל הילד המאיר אותו באמצעות נר יחיד. האור מדגיש את קמטיו של יוסף מול עורו החלק של ישו, ואת ניגודן של ידיו החזקות האוחזות בכלי עבודה מול ידיו הדקות והאטומות למחצה של הילד. השקט, הקרבה והאור המרוכז יוצרים אווירה של רוך ומדיטציה.

## סגנון והשפעות
הציור משקף את השפעתו של קאראווג'ו, במיוחד בשימוש באור דרמטי המבליט את הזקנה מול הנעורים. דה לה טור משתמש בפלטה מונוכרומית, מפשט את הצורות, ממעט בתנועה ומעצב קומפוזיציה מונומנטלית ושקטה. בכך הוא נבדל מחריט ואן הונטהורסט, שצייר סצנות דומות בשנות ה־1610, ומבסס סגנון המאופיין בפיוטיות מאופקת ובמשחקי אור־צל חזקים.

## פרשנות והקשר דתי
הציור קשור לגל ההתחדשות של פולחן יוסף הקדוש במאה ה־17. הסצנה אינה מדגישה פלא או נס, אלא את הקשר האנושי בין אב לבנו. האור שמאיר את יוסף דרך הילד מציג את הרוחניות כסמויה ומתבטאת במעשה יומיומי פשוט, בהתאם לשאיפת הרפורמה הקתולית לקרב את הדת אל חיי היומיום.
[250px|ממוזער|שמאל|בצילום רדיוגרפי של “יוסף הנגר” נחשפה מתחת לפני הילד דמות המזכירה את אירן ביצירה “[סנט סבסטיאן מטופל בידי אירן” . הזיקה בין שתי הקומפוזיציות מעידה על שימוש חוזר בבד ועל תהליך יצירה שבו הוחלפו רעיונות במהלך העבודה. קשר זה מדגיש מוטיבים משותפים של אור, טיפול וחמלה המופיעים בשתי היצירות.]]

## השוואה ליצירות אחרות

הציור עומד בקשר ישיר למסורת הקרוואג'יסטית, ובייחוד ליצירותיו של קאראוואג'ו שבהן מודגשים פני זקנים באמצעות אור חד וממוקד בצמידות לפניהם של צעירים. הקרבה הסגנונית מורגשת במיוחד ביחס ל“המרת פולוס”, ביצירה המשלבת פשטות צורנית, קווים מרוסנים ותאורה דרמטית היוצרת אווירה של ריכוז ומדיטציה.

הנושא מופיע גם בשלוש יצירות מוקדמות של חריט ואן הונטהורסט, אשר תיאר את יוסף עובד לאורו של ישו הילד. בניגוד אליו, דה לה טור מעניק לנושא ממד מונומנטלי יותר: הצבעים מרוסנים, התנועה מצומצמת והקומפוזיציה הופכת סטטית ושקטה. ההבדל בין האמנים מדגיש את הפנייה של דה לה טור אל פשטות צורנית ופיוטיות מהורהרת.

צילום רדיוגרפי של הציור חשף דמות שהוסתרה מתחת לפני הילד, המזכירה את דמות אירן מן היצירה "סנט סבסטיאן מטופל בידי אירן". קשר זה מצביע על שימוש מחודש בבד ועל זיקה צורנית בין שתי הקומפוזיציות.

## תולדות היצירה
הציור היה באוסף פרסי מור טרנר בלונדון ותועד כבר בשנת 1938. בשנת 1948 הנדבן תרם אותו ללובר לזכרו של פול ז'אמו, אוצר שפרסם את היצירה. צילום רנטגן חשף מתחת לפני הילד ציור אחר שנזנח, המלמד כי האמן השתמש בבד שהיה מוכן מראש. אחת ההשערות היא שהציור הוכן למנזר הכרמליתים במץ סביב שנת 1644.

## חומר וטכניקה
הציור עשוי שמן על קנבס ומשתמש במונוכרום מודגש ובאפקטים של אור־צל. מרקם פני השטח עשיר ונוצר באמצעות מגעי מכחול עדינים. בשנת 1965 עבר הציור חידוש בשיטת וקס־רזין על ידי אנרי לינאר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ז'ורז' דה לה טור: ציורים
קטגוריה:מוזיאון הלובר: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי שמן
נתן יעקב זיסקינד

**נתן יעקב זיסקינד** (בגרמנית: **Nathan Jakob Süsskind**; 1831–1915) היה חזן במשך כארבעה עשורים באיגוד בתי הכנסת בהמבורג ופעל בעיקר בבית הכנסת קולנהופן שבהמבורג. נודע בקולו העז, בכישרונו המוזיקלי ובדבקותו בעיצוב עבודת התפילה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והכשרה בליטא
זיסקינד נולד בשנת 1831 בעיירה וולוז'ין, אחד המרכזים התורניים הבולטים בליטא, ולמד בצעירותו בישיבה המקומית. עם הזמן ניכרו בו כישרונות ווקליים יוצאי דופן. כשהתברר לו כי ייעודו הוא חזנות ולא רבנות, נסע לווילנה כדי להשתלם אצל החזן המפורסם יהושע פיינזינגר, אחד מחשובי חזני ליטא.

פיינזינגר קיבלו כתלמיד־חבר, וזיסקינד החל להוביל את קבוצת ה"מְשׁוֹרְרִים" בבית הכנסת הווילנאי. הוא קיבל שיעורי מוזיקה ושירה ממורים מקומיים, ושילב לימודי תלמוד עם הכשרה מוזיקלית מעמיקה.
ממוזער|שמאל|החזן נתן יעקב זיסקינד נדפס ב-1891 על ידי ישראל ויזן

### מעבר לגרמניה ומינויו בהמבורג
כמו חזנים ליטאים רבים בני דורו, יצא זיסקינד למערב אירופה. לאחר תקופה קצרה כשליח ציבור ושוחט באלטונה, הוזמן להמבורג ומונה ל**אובר־חזן** של איגוד בתי הכנסת בעיר.

תפקיד זה הפך אותו לאחת הדמויות המרכזיות בעיצוב המוזיקה הליטורגית בהמבורג. הוא שימש כחזן ראשי בבית הכנסת קולנהופן , מרכז תפילה חשוב של יהודי העיר.

זיסקינד שימש כדמות מרכזית באירועים יהודיים בהמבורג. בשנת 1904 קרא מזמורי תהילים בטקס האבל הציבורי שנערך לאחר פטירתו של תאודור הרצל.

### סגנון אמנותי ושמו בעולם המוזיקה
במקורות התקופה מתוארת המוזיקליות של זיסקינד כייחודית:
* "עוצמת קול נדירה" שאִפשרה ביצועים מלאי כוח והבעה;
* "דמיון מוזיקלי עשיר" ויכולת לעצב מקהלות בצורה מודרנית ואלגנטית;
* "הערכה מצד מוזיקאים לא־יהודים" – מנהל תיאטרון האופרה בהמבורג, ברנהרד פוליני , נהג לשלוח את זמריו ללמוד ממנו.

למרות פניות להיכנס לעולם האופרה, דבק זיסקינד במוטו שלו:
"שירי ושירתִי נתונים לה'".

### פרישה וכבוד ציבורי
ב־31 בדצמבר 1906, לאחר כארבעים שנות שירות, פרש זיסקינד מתפקידו. ועדת הסנאט לענייני הקהילות היהודיות בהמבורג העניקה לו כתב הוקרה מפורט שבו שיבחה את תרומתו ל"עיצוב נאה ונשגב של התפילה" ואת אופיו הנעלה. בערב חגיגי שנערך ב־Logenheim הוענק לו תיק עור מהודר הנושא את דמות בית הכנסת, ובו כתובת ברכה אמנותית. בעיתונות נכתב כי קולו נשמע "כפי שהיה בימי נעוריו".

ממוזער|שמאל|החזן נתן יעקב לפני הבימה באמצע ביום חג הסוכות בבית הכנסת בשנת 1879, ציור על ידי A. E. Fiesello

## פטירה ומורשת
זיסקינד נפטר בהמבורג בשנת 1915.

זיסקינד נחשב לנציג בולט של דור חזני המעבר בין המזרח למערב: מצד אחד – מסורת חזנות ליטאית (וולוז'ין, וילנה, פיינזינגר); מצד אחר – סגנון בית הכנסת הגרמני בן המאה ה־19, שנשען על מקהלות ותפיסה אמנותית מודרנית, בדומה לשלמה זולצר ולואי לבנדובסקי.

תרומתו ניכרת בהשפעתו על חזני המבורג ובמעמדו כדמות ייצוגית של החזן האמנותי־רוחני.

## לקריאה נוספת

* Aron Friedmann, "Nathan Jakob Süßkind", Berlin (ca. 1916).
* Heinz-Günther Lehmann, "Gemeinde-Synagoge Kohlhöfen 1859–1934".
* "Lexikon der Juden in der Musik", Berlin, 1940.

## קישורים חיצוניים
* A. H. Friedman, berühmter Kantoren, עמ' 23–26 באתר Freimann Sammlung, אוניברסיטת פרנקפורט 
*Gemeinde-Synagoge Kohlhöfen 1859–1934 pg. 47
*אליהו זאלודקאווסקי, סקירה על זיסקינד – "קולטור-טרעגער פון דער אידישער ליטורגיע" (1930) 

## הערות שוליים

קטגוריה:חזנים
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:חזנים גרמנים
קטגוריה:מוזיקה יהודית
קטגוריה:ילידי 1831
קטגוריה:נפטרים ב-1915
פרניפולד מקלנדל סימונס

**פרניפולד מקלנדל סימונס** (באנגלית: **Furnifold McLendel Simmons**; 20 בינואר 1854 – 30 באפריל 1940) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית בין 4 במרץ 1887 ל־3 במרץ 1889, וכסנאטור מטעם מדינת קרוליינה הצפונית בין 4 במרץ 1901 ל־3 במרץ 1931. הוא כיהן כיושב ראש ועדת הכספים של הסנאט החזקה בשנים 1913–1919. סימונס היה מועמד לא מוצלח למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות בשנת 1920. הוא היה תומך מובהק בהפרדה גזעית ועליונות לבנה, ואחד המובילים של המהומות הגזעיות בווילמינגטון בשנת 1898.

## ביוגרפיה
סימונס נולד ב-20 בינואר 1854 בפולוקסוויל שבקרוליינה הצפונית, בנם של מארי מקלנדל (ג'רמן) ופרניפולד גרין סימונס. לאחר שבשנת 1894 הרפובליקנים השתלטו על האספה הכללית של קרוליינה הצפונית, הנהיג סימונס מאמצים לשלול את זכויות ההצבעה מאזרחים שחורים ולהחזיר את הדמוקרטים לשלטון ברחבי המדינה. הוא חבר לעיתונים התומכים בעליונות לבנה, שהפיצו פחדים וגזענות כלפי גברים שחורים כ"מאיימים על נשים לבנות" וכ"בלתי כשירים" לכהן במשרות ציבוריות או להצביע. סימונס גם הקים מאות "איגודי ממשל לבן" ששאפו, כלשונם, "להצליח גם אם יצטרכו לירות בכל כושי בעיר". בעקבות מסע זה, הדמוקרטים ניצחו בניצחון גורף בבחירות 1898, ולמחרת פרצו המהומות הגזעיות בווילמינגטון.

בשנת 1901 זכה סימונס במועמדות הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית. מהסנאט הפעיל מכונת שלטון פוליטית חזקה, תוך שימוש בא. ד. ווטס כדי "להחזיק את המכונה משומנת בבית", כפי שתיאר זאת עיתונאי אחד. סימונס נותר בתפקיד במשך שלושים שנה.

הסנאטור סימונס סירב לתמוך באל סמית', מועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות בבחירות 1928 והקתולי הראשון שהתמודד מטעם מפלגה מרכזית. על כך זכה לשבחים מצד חברים בקו קלוקס קלאן. עם זאת, דחיית מועמד המפלגה ב־1928, יחד עם השפעות השפל הגדול, הובילו לתבוסתו של סימונס בבחירות המקדימות הדמוקרטיות ב־1930 בידי ג'וזיה ביילי, שקיבל את תמיכתו של מושל המדינה, אוליבר מקס גרדנר.

סימונס נפטר ב־30 באפריל 1940. הוא היה הסנאטור החי האחרון שעוד כיהן בתקופת נשיאותו של ויליאם מקינלי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וייק פורסט
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית ב-1920
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1854
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1940
ג'וזיה ביילי

**ג'וזיה ויליאם ביילי** (באנגלית: **Josiah William Bailey**; 14 בספטמבר 1873 – 15 בדצמבר 1946) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קרוליינה הצפונית בין השנים 1931–1946. ביילי שינה את עמדותיו במהלך הקריירה: בשנות ה־10 של המאה ה־20 היה רפורמטור מוביל, שקידם את תחום החינוך ותוכניותיו של וודרו וילסון. כסנאטור, תמך בתחילת הדרך בניו דיל, אך החל מ־1938 הפך לאחד מראשי האגף הדרומי הדמוקרטי שהתנגד למדיניות זו. כשענני מלחמת העולם השנייה החלו להופיע ב־1939, עבר לתמוך במדיניות החוץ ההתערבותית של רוזוולט. הוא תמך גם במדיניות הפנים בתקופת המלחמה, אך התנגד לאיגודי העובדים.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
ביילי נולד ב-14 בספטמבר 1873 בוורנטון שבקרוליינה הצפונית, גדל בראלי וסיים את לימודיו במכללת וייק פורסט (כיום אוניברסיטת וייק פורסט).

### קריירה
לפני שפנה לקריירה משפטית, שימש ביילי כעורך העיתון *Biblical Recorder*, עיתון של הבפטיסטים בקרוליינה הצפונית. בשנת 1908 שימש כחבר בחבר האלקטורים לנשיאות.

ב־1930 נבחר לסנאט של ארצות הברית לאחר שהביס את הסנאטור הוותיק פרניפולד מקלנדל סימונס. במהלך כהונתו רכש לעצמו מוניטין של שמרן. בשנת 1937 היה שותף לכתיבת "המניפסט השמרני", מסמך דו־מפלגתי שתקף את הניו דיל של הנשיא פרנקלין רוזוולט והציע אלטרנטיבות שמרניות יותר, ובהן הפחתת מיסים וצמצום הוצאות.

באותה שנה נשא נאום נלהב נגד "תוכנית האריזה" של בית המשפט העליון שהציע רוזוולט. נאומו השפיע על לפחות שלושה סנאטורים רפובליקנים חדשים – שהיו צפויים לתמוך במהלך – לשנות את עמדתם ולהתנגד לו.

ביילי תמך בהפרדה גזעית ובעליונות לבנה, ובשנת 1938 ערך פיליבסטר שמנע העברת חוק פדרלי נגד לינץ'.

במהלך כהונתו כיהן כיו"ר ועדת התביעות ויו"ר ועדת המסחר של הסנאט.

ביילי נפטר בראלי שבקרוליינה הצפונית במהלך מילוי תפקידו ב-15 בדצמבר 1946.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וייק פורסט
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1873
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1946