open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אקינקס

[ממוזער|329x329px|[דריווש הראשון מחזיק אסנסיס בחיקו.]]
ה**אקינקס **(באנגלית acinaces; ביוונית ἀκινάκης) או **אקינקה** (כנראה בפרסית עתיקה akīnakah) הוא סוג של חרב קצרה או פגיון אשר שימש בעיקר באלף הראשון לפני הספירה באזור אגן הים התיכון, במיוחד על ידי המדיים, הסקיתים והפרסים, ולאחר מכן על ידי היוונים.

האקינקס הומצא על ידי הסקיתים, אבל הוא נעשה מפורסם על ידי הפרסים, ומהם התפשט בכל רחבי העולם העתיק. את השפעתו ניתן לראות גם בעיצובים של כלי נשק סיניים כגון חרב הג'ינגלו. הרומאים האמינו שמקור הנשק הוא ממדי.

בדרך כלל האקינקס הוא באורך של 35–45 סנטימטרים והוא בעל להב פיפיות. גולת הניצב בדרך כלל חצויה או מסוג "אנטנה". הנדן של האקינקיס בדרך כלל היה מעוטר ונחגר בראוותנות..

מאחר שהאקינקיס נראה כנשק תקיפה, ומאחר שהוא היה בדרך כלל שחוק יותר בצידו הימני, סביר להניח שהוא נועד לדקירות פתע מלמעלה למטה.

## זיהוי
הדבר היחיד שטקסטים עתיקים אומרים על האקינקיס הוא שהאקינקיס הוא סוג של "חרב פרסית". משום כך מחברים בלטינית לאורך ההיסטוריה נהגו לזהותו עם כלי נשק פרסיים רבים שהכירו. בטקסטים לטיניים מימי הביניים מזהים את האקינקיס עם הסימיטר ודומיו. פאולוס הקטור מייר מזהה את האקינקס עם הדוסאק, ובעבודותיהם של הישועים המתארות את יפן המילה אקינקס משמשת לתיאור הקטאנה.

עם זאת, הסימיטר הפרסי הוא נשק חדש יחסית שלא היה קיים בעת העתיקה ולכן אין לזהותו עם האקינקיס. הפרסים בממלכה האח'מנית עשו שימוש בכמה סוגים של חרבות. אומנות פרסית עתיקה מציגה בדרך כלל את שומרי הראש של המלך ואת האצילים החשובים כשהם חוגרים פגיונות אלכסוניים מצועצעים. לעומתם באומנות יוונית מציגים אותם כשהם לובשים קופיס. בגלל הבלבול הזה נדרשה עבודת בילוש כדי להבין מה הוא האקינקיס.

אחת הראיות היא שטקסטים יווניים ורומיים מזכירים לפעמים את האקינקיס שניתן על ידי המלך כאות חיבה. דבר זה מצביע על כך שהאקינקיס הוא פגיון.

את השימוש הפולחני באקינקס אנו מוצאים במתנתו של המלך הפרסי חשיארש שנתן אקינקס כמנחה לים. האקינקיס מוזכר באופן פולחני גם על ידי הרודוטוס (*היסטוריה*, VII, 54), בטקס החרטה הידוע בשם הלקאת הדרדנלים.

ראיה חזקה נמצאת בקטע בספר קדמוניות היהודים של יוסף בן מתתיהו שבו הנשק ששימש את הסיקריקים מתואר כך:
 *"...ואלה שנקראו סיקרקים, שהיו סוג של שודדים, נעשו רבים יותר מאי פעם, והשתמשו בחרבות קטנות, בגודלו של ה*אקינקיס* הפרסי, אבל מעוקלות כמו ה[[סיקה]] הרומית, שעל שמה קיבלו השודדים את שמם..."*

## גלריה

File:Acinacifer.jpg|חייל מדי במשמר המלכותי של המלך הגדול, לובש אקינקיס על ירכו. תבליט בפרספוליס.
File:PalmyraParthianCavalryman.jpg|פרש פרסי מלווה שיירת גמלים. הוא לובש מכנסיים מעוצבות שאליהן מחובר פגיון אקינקיס בצד ימין. תבליט פלמירה.
File:DecoratedWeapons.JPG|פגיון אקינקיס מזהב.


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פגיונות
קטגוריה:איראן: המצאות
פגיון המסבאה

**פגיון המסבאה** או **פגיון הקבצן** (באנגלית:**Alehouse Dagger**) (מדי פעם נקרא גם פגיון החלפה, פגיון קרוב ניצב או פגיון שיכר) הוא סוג של פגיון אנגלי שהיה כבד וארוך. הפגיון היה הפגיון הסטנדרטי באנגליה מהמאה ה-16 עד אמצע המאה ה-18, והיה מורכב מלהב ארוך, רחב וישר, וידית גדולה כבדה בצורת כלוב ששימשה כאגרופן. בדרך כלל הוא שקל כקילו ונחגר על הגב התחתון. פגיון הקבצן היה נפוץ כנשק אזרחי, הוא היה יעיל כנגד חרבות ונשקי מוט, וקצר מספיק לשימוש בפאב צפוף.

## קישורים חיצוניים
* תיאור הפגיון

קטגוריה:פגיונות
כריס ווקר-הבורן

**כריסטופר "כריס" ג'יימס ווקר-הבורן** (באנגלית: **Christopher James "Chris" Walker-Hebborn**; נולד ב-1 ביולי 1990) הוא שחיין בריטי, הוא אלוף אירופה (ברלין 2014) ואלוף חבר העמים (גלאזגו 2014) במשחה ל-100 מטר גב. הוא אלוף העולם ושיאן העולם במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב, 2 שחיינים ו-2 שחייניות (קאזאן 2015).

## שיאים אישיים
### בריכה אולימפית
* 50 מטר גב: 24.92 שניות (2014)
* 100 מטר גב: 52.88 שניות (2015)
* 200 מטר גב: 1:56.05 דקות (2009)

### בריכת 25 מטר
* 50 מטר גב: 23.31 שניות (2014)
* 100 מטר גב: 50.44 שניות (2013)
* 200 מטר גב: 1:50.73 דקות (2009), **שיא בריטניה**

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלופי עולם בשחייה
קטגוריה:שחייני גב
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:שיאני עולם בריטים: שחייה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1990
גלובוס האנט-לנוקס

שמאל|ממוזער|250px|גלובוס לנוקס על ידי ב.פ. דה קוסטה
שמאל|ממוזער|250px|איור באנציקלופדיה בריטניקה, מהדורה 9, כרך 10, 1874 תמונה 2

**גלובוס האנט-לנוקס** או **גלובוס לנוקס** (באנגלית: **Hunt-Lenox Globe**), שנוצר בשנת 1510, הוא הגלובוס השני או השלישי בגילו אחרי גלובוס ארדאפפל (משנת 1493) ושמור במחלקה לספרים נדירים של הספרייה הציבורית של ניו יורק. גלובוס האנט-לנוקס דומה מאוד לגלובוס יָגֵלוֹנִיקוּס משנת 1510 המוצג בקרקוב. מופיע בו הכיתוב "כאן נמצאים דרקונים" (בלטינית: HIC SUNT DRACONES), כיתוב שקיים במפה עתיקה נוספת אחת בלבד. 

קוטר הגלובוס 11.2 ס"מ והיקפו 34.5 ס"מ. הוא חלול, עשוי נחושת ומורכב משני חלקים שמחוברים בקו המשווה. מחזק אותו תייל מתוח מקטביו.

## מוצא
מוצאו של הגלובוס אינו ידוע. הוא נרכש בפריז ב-1855 על ידי הארכיטקט ריצ'רד מוריס האנט שמסר אותו לאספן ג'יימס לנוקס. האוסף הועבר לרשות הספרייה הראשית של ניו יורק ובה הוא נמצא עד היום.

בשנת 2012 התגלה גלובוס דומה בגודל אשכולית, עשוי משני חצאי ביצת יען וסבורים שהוא נעשה ב-1504. אם כך, הוא הראשון שמראה על גלובוס את העולם החדש. סטפאן מיסינג שחקר את הגלובוסים מאמין שגלובוס האנט-לנוקס הוא תעתיק נחושת של גלובוס היען..

## אודות הדרקונים
נעשו ניסיונות להסביר מדוע מופיע הכיתוב על המפה דווקא בדרום-מזרח אסיה. יצוין שמיקום הכתובת הוא באזור שכלל לא קיים במציאות למעט איים פזורים. מרקו פולו מספר על ממלכה בשם דגרויאן באי סומטרה בספר מסעותיו "על האזורים המזרחיים" (בלטינית: *De Regionibus Orientalis*, ספר 3, פרק 10 "על מלכות הדגרויאן"). לדברי מרקו פולו אנשי הממלכה היו נוהגים להרוג ולאכול את אלה מבין השבויים שלא יכלו לשלם כופר נפש. אך האי סומטרה נמצא מרחק רב מערבה ממקום זה.

הנחה אחרת גורסת שקיים קשר בין המילה דרקון לשם ארץ המופיעה במפה סינית כ'ארץ הפרצופים המקועקעים'. בניב שבט אמוי המקום נקרא *Dakolien*.

## ראו גם
*טרה אינקוגניטה

## קישורים חיצוניים

* אוצרות הספרייה הציבורית בניו יורק
* תיאור הגלובוס עם תמונות 

## הערות שוליים

קטגוריה:קרטוגרפיה
קטגוריה:מפות
המנון סיישל

**נתאחד סיישלים** (מקריאולית סיישלית: **Koste Seselwa**) הוא **[[המנון לאומי|ההמנון הלאומי]]** של **[[סיישל|איי סיישל]]**. ההמנון אומץ רשמית בשנת 1996, ולו מילים בשלוש השפות הרשמיות של המדינה: קריאולית סיישלית, אנגלית וצרפתית.

## מילים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

סיישל
קטגוריה:סיישל: סמלים לאומיים
מדלן בארו

**מדלן בארו** (בצרפתית: **Madeleine Barot**; 1909, שאטורו – 1995, פריז), הייתה תאולוגית פרוטסטנטית, הומניסטית, פעילת זכויות האדם וחסידת אומות העולם מצרפת.

## קורות חיים
מדלן בארו הייתה בתו של אלכסנדר אוגוסט בארו, מורה לספרות מקלרמון פראן. היא למדה בסורבון וקיבלה תואר בהיסטוריה ותעודת ארכיונאי. בשנת 1934 החלה לעבוד בספרייה הלאומית של צרפת ומשנת 1935 החלה לעבוד ברומא, במוסד מחקר צרפתי שעסק בחקר ההיסטוריה של רומא, כחלק ממכוני המחקר ההיסטורי של רומא .

בארו הייתה פעילה באגודות פרוטסטנטיות במסגרת הפדרציה הצרפתית של אגודות סטודנטים נוצריות, שנוסדה ב-1895. בקיץ 1939 הייתה בארו יושבת ראש ועידה עולמית של נוער נוצרי באמסטרדם, ועידה שפעלה לאיחוד בין תנועות פרוטסטנטיות. בעת זו הפכה מעורבת בתנועות ההתנגדות לנאציזם. את ההשראה לפעולתה שאבה בין היתר מהכומר השווייצרי קרל בארת.

משנת 1940 הייתה בארו המזכירה הכללית של ארגון Cimade, ארגון סטודנטים פרוטסטנטים צרפתים, שהיה פעיל במהלך שנות מלחמת העולם השנייה נגד הכובשים הגרמנים. היא כיהנה בתפקיד גם לאחר המלחמה, ועד שנת 1956. בתקופת כהונתה הייתה בארו אחראית על אחת המחלקות לפעילות חברתית במועצת הכנסיות העולמית. במסגרת פעילותה זו פעלה בארו לקידום מעמד האישה בארגונים כנסייתיים.

## פעילות להצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה
מדלן בארו ניהלה את פעילותו של ארגון Cimade למען פליטים יהודים בצרפת הכבושה בידי הגרמנים וכן בצרפת של וישי. היא הייתה אחראית לפעילותם של פעילי ארגון Cimade במחנות ריכוז בצרפת ואף נכנסה בעצמה למחנה הריכוז גירס כדי לסייע לאמהות יהודיות שילדו זה עתה. היא ביקרה במחנה מדי יום, ואף הצליחה לקבל אישור לפתוח במחנה סניף של Cimade. היא הצליחה לקבל אישור להעביר ילדים, חולים וקשישים לעיירה לה שמבון-סור-ליניון וכך לחלצם מהמעצר. מקיץ 1942, עת החלו המעצרים ההמוניים של יהודי צרפת, בפריז ומחוצה לה, הנפיקה בארו ליהודים שבהם טיפלה מסמכי זהות מזויפים, החביאה את חלקם, ולחלקם סייעה לברוח לשווייץ.

## הנצחה
ב-1988 הכיר יד ושם במדלן בארו בתור חסידת אומות העולם.

## קישורים חיצוניים

* 
* עדותם של האחים מנחם מאיר ופרדריק ריימס על הצלתם בידי בארו ו-Cimade, באתר יד ושם 

קטגוריה:צרפתיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:חברי הרזיסטאנס
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1909
קטגוריה:נפטרות ב-1995
אליפות העולם באקרובטיקה

**אליפות העולם באקרובטיקה** היא אליפות עולם שבה מתחרים בהתעמלות אקרובטית. את התחרות מנהלת התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית.
אליפות העולם נערכת החל משנת 1974 ומתחרים בה בחמש קטגוריות - זוג גברים, זוג נשים, זוגות מעורבים, שלישיות לנשים ורביעיות לגברים.
האליפות נערכת פעם בשנתיים אבל בין השנים 2000-1994 האליפות התקיימה פעם בשנה.
מכיוון שהתעמלות אקרובטית היא אינה ענף ספורט אולימפי אליפות העולם היא התחרות החשובה ביותר בענף.

אקרובטיקה
קטגוריה:התעמלות אקרובטית
דוד האן

**דוד האן** (נולד ב-1965) הוא משפטן ישראלי, פרופסור בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן המומחה בדיני תאגידים ובדיני חדלות פירעון. כיהן כאפוטרופוס הכללי והכונס הראשי במשרד המשפטים.

## ביוגרפיה
האן, בנם של דינה ואריה האן, נולד בתל אביב וגדל בגבעתיים. אביו היה מזכיר סיעת המפד"ל ומזכיר הכנסת ואימו מרצה לסטטיסטיקה ולכלכלה. בילדותו שהה שלוש שנים בארצות הברית כאשר אביו היה שליח סוכנות היהודית. היה חניך בתנועת בני עקיבא ולמד בישיבת בני עקיבא נתיב מאיר בירושלים. בצה"ל שירת כקצין ביחידה 8200 של אגף המודיעין והשתחרר לאחר שמונה שנים.

ב-1993 סיים האן לימודי תואר ראשון במשפטים בהצטיינות יתרה באוניברסיטת בר-אילן. התמחה אצל שופט בית המשפט העליון גבריאל בך, ובמשרד עורכי הדין יגאל ארנון ושות'. בתום ההתמחות סיים תואר שני ושלישי במשפטים באוניברסיטת ניו יורק. בד בבד עם לימודי הדוקטורט עבד במחלקת דיני החברות בפירמת עורכי הדין Gordon, Altman, Butowsky בניו יורק ועסק במתן חוות דעת בנושאים פיננסיים – בפרט בתחום פשיטות הרגל. בשובו לישראל השתלב בסגל אוניברסיטת בר-אילן. ב-2002 מונה למנהל תוכנית הלימודים לתואר שני לרואי חשבון ועורכי דין באוניברסיטה.

כמו כן שימש מרצה מן החוץ בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת תל אביב, ומרצה אורח באוניברסיטת פורדהם בניו יורק ובאוניברסיטת מונש במלבורן.

מחבר הספר "דיני חדלות פרעון" (התשס"ט). בשנת 2018 יצא הספר במהדורה שנייה ועדכנית.

שימש יועץ בתחום חדלות פירעון למחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים. ב-2011 מונה לאפוטרופוס הכללי וכונס הנכסים הרשמי. בתפקידו ככונס הרשמי היה ממונה על פירוקה של רשות השידור.

ב-2016 הופיע שמו ברשימת המועמדים לכהן בבית המשפט העליון. ב-2018 הוזכר שוב כמועמד לבית המשפט המחוזי בחיפה כשופט כלכלי, תוך ששרת המשפטים איילת שקד מנסה לקדם את מינויו. מינויו לא אושר בוועדה לבחירת שופטים.

ב-2017 חזר לסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן.

האן מתגורר באורנית. הוא נשוי ואב לחמישה.

## קישורים חיצוניים

* דוד האן באתר אוניברסיטת בר-אילן
* דוד האן  באתר המכון למנהיגות וממשל
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן: משפטים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:האפוטרופוסים הכלליים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: משפטים
קטגוריה:אורנית: אישים
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:בוגרי ישיבת נתיב מאיר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
המנון תוניסיה

**מגיני המולדת** (בערבית: **حماة الحمى**, תעתיק מדויק: **חֻמָאתַ אלְחִמָא**) הוא ההמנון הלאומי של תוניסיה. מילות השיר נכתבו על ידי מוסטפא סאדק א-ראפעי ואבו אל-קאסם א-שאבי.

## היסטוריה
מילות ההמנון נלקחו משיר שנכתב בשנות ה-30 על ידי המשורר המצרי מוסטפא סאדק א-ראפעי. מקובלת הטענה כי המנגינה הולחנה על ידי מוחמד עבד אל-ווהאב, אך המוזיקולוג התוניסאי סלאח אל-מהדי סבור כי המשורר אחמד ח'יר א-דין הוא שהלחין את ההמנון.

בתיו האחרונים של ההמנון נכתבו על ידי אבו אל-קאסם א-שאבי. על פי אל-מהדי, בתים אלו צורפו להמנון ביוני 1955 על ידי מונגי סלים.

ההמנון נקרא לעיתים **מזמור המהפכה**, והוא הושר במהלך הפגישות של מפלגת השלטון, "ניאו דסתור".  השיר החליף את סלאם אלביי כהמנון הלאומי, לאחר נפילת המשטר המלוכני בתוניסיה (ב-25 ביולי 1957). הוא שימש באופן זמני כהמנון עד להחלפתו ב-20 במרץ 1958, אז התקבל אלא ח'לידי כהמנון הרשמי. מאוחר יותר, עם ההפיכה שהעלתה לשלטון את זין אל-עאבדין בן עלי ב-12 בנובמבר 1987, חזר "מגיני המולדת" להיות ההמנון הלאומי.

## מילים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

תוניסיה
קטגוריה:תוניסיה: סמלים לאומיים
קטגוריה:מוזיקה תוניסאית
יום ערים למען החיים

**יום ערים למען החיים** (באנגלית: **Cities for Life Day**) הוא מועד לציון מחאה נגד עונש מוות. הוא מתקיים כל שנה ב-30 בנובמבר ברחבי העולם. האירוע מציין את הביטול המתועד הראשון של עונש המוות, בידי לאופולד הראשון, דוכס טוסקנה ב-30 בנובמבר 1786.

בשנת 2009 השתתפו במיזם כ-60 ערי בירה ויותר מ-1,200 ערים ועיירות מסביב לעולם. בשנת 2014 השתתפו 1800 ערים מ-90 מדינות

ב-2005 השתתפו הערים גם בכנס "אפריקה לחיים" על עונשי המוות באפריקה שבו 14 שרי המשפטים ממדינות אפריקה נפגשו בטוקסנה, איטליה.

## קישורים חיצוניים
*  No to death penalty, באתר Community of Sant'Egidio.

## הערות שוליים

קטגוריה:אירועים בחודש נובמבר
קטגוריה:ימי מודעות
קטגוריה:הוצאה להורג
קטגוריה:מועדים בין-לאומיים
בית הכנסת הישן (אוקלנד)

**בית הכנסת הישן** (באנגלית: **Old Synagogue**) הוא בניין מהמאה ה-19 במרכז אוקלנד, ניו זילנד, אשר בעבר שימש כבית כנסת. כיום הבניין הוא חלק מהקמפוס של אוניברסיטת אוקלנד.

קהילה יהודית התקיימה באוקלנד מרגע ייסודה ב-1840. בניין בית הכנסת, המשלב אלמנטים מהסגנון המורי והקלאסי, תוכנן ונבנה על ידי האדריכל אדוארד בארטלי  בין השנים 1884–1885. בית הכנסת נחנך ב-9 בנובמבר 1885, ושכן במבנה עד שנת 1967, בה הועבר בית הכנסת לבניין אחר הצופה למאיירס פארק בעיר, והבניין המקורי הוזנח ועמד ריק מספר עשורים. בשנת 1989 שופץ והפך לסניף של הבנק הלאומי של ניו זילנד . 
אוניברסיטת אוקלנד חכרה את הבניין בשנת 2003 ומאז הוא מהווה חלק מהקמפוס ומאכלס את המשרדים לקשרי חוץ. 
הבניין הוכרז לשימור על ידי הקרן לאתרים היסטוריים של ניו זילנד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אוקלנד (ניו זילנד): מבנים
קטגוריה:ניו זילנד: בתי כנסת
המנון מוזמביק

**מולדת אהובה** (בפורטוגזית: **Pátria Amada**) הוא **ה[[המנון לאומי|המנון הלאומי]] של [[מוזמביק]]**. השיר החליף את ההמנון הקודם, "תחי, תחי פרלימו", ב-20 באפריל 2002 במטרה לשקף את המערכת הפוליטית-רב-מפלגתית החדשה במדינה.

## מילים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

מוזמביק
קטגוריה:מוזמביק: סמלים לאומיים
פלנטריום נגארה

**פלנטריום נגארה** (במלאית: **Planetarium Negara**) הוא הפלנטריום הלאומי של מלזיה, הממוקם בפארק גני האגם (Lake Gardens) בקואלה לומפור.

## היסטוריה
בניית מתחם הפלנטריום החלה בשנת 1990, והסתיימה בשנת 1993. במאי 1993 המתחם נפתח רשמית לציבור על ידי ראש הממשלה לשעבר של מלזיה, מאהאטיר מוחמד, ב-7 בפברואר 1994. 

הפלנטריום הלאומי החל לפעול כחטיבה במשרד ראש הממשלה המלזי בשנת 1989. ביולי 1995 החטיבה הועברה למשרד המדע, הטכנולוגיה ואיכות הסביבה, שהוא כיום הבעלים של הפלנטריום. כיום מנוהל הפלנטריום על ידי סוכנות החלל המלזית הלאומית (ANGKASA).

## תערוכות ואטרקציות
בפלנטריום טלסקופ חלל וכן תיאטרון גדול בו מוקרנים סרטים ומועלים מופעים שונים. כמו כן ישנה תצוגת קבע ובה פריטים שונים הקשורים לתעשיית החלל המלזית.

מסביב למבנה הפלנטריום פארק בנושא חלל ובו העתקים משוחזרים של מצפי כוכבים עתיקים מהעולם. הפארק מחובר על ידי גשר להולכי רגל למוזיאון הלאומי של מלזיה.

## קישורים חיצוניים
 
* 

קטגוריה:פלנטריומים
קטגוריה:קואלה לומפור: מבנים
וולפגנג דרמלר

**וולפגנג דרמלר** (בגרמנית: **Wolfgang Dremmler**; נולד ב-12 ביולי 1954 בזלצגיטר שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק באיינטרכט בראונשווייג ובבאיירן מינכן בעמדת הקשר. דרמלר הוא מאמן קבוצת נוער בבאיירן מינכן כיום.

## קריירת מועדונים
דרמלר שיחק באיינטרכט בראונשווייג בין השנים 1973-1979. בשש עונותיו בקבוצה הופיע 138 פעמים וכבש תשעה שערים. בעונתו הלפני אחרונה בקבוצה שיתף פעולה עם פול ברייטנר, שהגיע מריאל מדריד. בשנת 1979 חתם דרמלר בבאיירן מינכן, והצטרף לברייטנר שחתם שם עונה קודם, בהמלצתו. עם באיירן מינכן, הגיע זכה דרמלר בארבע אליפויות הבונדסליגה ושלושה גביעים מקומיים. דרמלר היה שותף להגעתה של באיירן מינכן לגמר גביע אירופה לאלופות 1982, בו הפסידה לאסטון וילה. בשנת 1986, לאחר שבע עונות בבאיירן מינכן, 172 הופעות ושישה שערים, פרש דרמלר ממשחק פעיל עקב פציעה, בגיל 32.

## קריירה בינלאומית
לדרמלר 27 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, בהן כבש שלושה שערים. דרמלר ייצג את גרמניה במונדיאל 1982, בו הפסידה במשחק הגמר לנבחרת איטליה. את מונדיאל 1986 החמיץ דרמלר עקב אותה פציעה שבגינה פרש.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט בראונשווייג
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1954
חינוך בפינלנד

ממוזער|תרשים מפה המתאר את מבנה מערכת החינוך בפינלנד.
מערכת ה**חינוך בפינלנד** נחשבת מהטובות בעולם והפכה במהלך שני העשורים הראשונים של המאה ה-21, לדגם ממנו מנסים אנשי חינוך ומדינות שונות ללמוד, בעקבות הצלחתם הרבה של תלמידיה במבחנים סטנדרטיים כגון מבחן פיז"ה

## היסטוריה
עד אמצע המאה ה-19, התבסס מערכת החינוך של פינלנד על בתי ספר כנסייתיים, בהם ההוראה הייתה בלטינית ומטרת החינוך הייתה הכשרת כמרים. במאה ה-13 נוסד בטורקו בית ספר קתדרלי ובשנת 1640 נוסד בטורקו האוניברסיטה הפינית הראשונה. בשנות ה-60 של המאה ה-19 הוחל בהקמת בתי ספר יסודיים של רשויות מקומיות ובשנת 1898 נקבעה חובה על הרשויות המקומיות לספק חינוך פורמלי לילדים בגילאי חינוך שהוריהם בקשו זאת. חוקת פינלנד שנקבעה בשנת 1919, קבעה חובת חינוך חינם, שהוחלה משנת 1921 בדמות של שש שנות לימוד חובה, שהחלו בגיל 7. במקביל התפתחו גימנסיות שמונה שנתיות, שחולקו לחמש שנות חינוך ביניים ושלוש שנות חינוך תיכוני, אליהן עברו תלמידים שיועדו לחינוך אקדמי, לאחר ארבע שנים בחינוך היסודי. המעבר לגימנסיות היה על סמך מבחני קבלה, הערכות מורים וציוני בית הספר היסודי. שאר התלמידים המשיכו ללמוד בבית הספר היסודי, ולאחר מכן יצאו לעבודה או לבית ספר מקצועי. כך שבפינלנד נהגה הסללה על פי המודל הגרמני, כאשר בסביבות גיל 11 נקבע המסלול של התלמיד והמעבר בין המסלולים היה נדיר. בשנת 1950, כרבע מהתלמידים המשיכו ללמוד במסלול בגימנסיות, שכשני שלישים מהן היו פרטיות. במהלך שנות ה-50 החלו הגימנסיות לקבל מימון ציבורי, הפיקוח הממשלתי עליהן גדל ומספר התלמידים נסק מכ-34,000 לכ-270,000 בשנת 1960. 

בשנת 1968 הועבר בפרלמנט הפיני תוכנית לרפורמה במערכת החינוך. בהתאם לרפורמה כל התלמידים למדו יחד בבית ספר יסודי מקיף של 9 שנים, עליו הוחלו תוכניות הלימודים של הגימנסיה. בכך הוגברו לימודי המתמטיקה והמדעים יחסית לנהוג בבתי הספר היסודיים לפני הרפורמה והוחלה חובת לימוד שפה זרה. הרפורמה הוחלה על פי התוכנית בשנים 1972-1977 בסדר גאוגרפי שהותווה מראש. בתחילה התקיימו בבתי הספר המקיפים הקבצות במתמטיקה ובשפה זרה, אולם אלו בוטלו בשנת 1985. הרפורמה הביאה גם לגידול עצום בצוות המנהלי של בתי הספר ולהעברת סמכויות ניהול בתי הספר מוועדי בתי ספר למועצות חינוכיות של הרשויות המקומיות. 

במקביל, בשנים 1973-1979 בוצעה רפורמה בהכשרת המורים לשש כיתות היסוד. הכשרת מורים אלו הועברה מסמינרים קטנים ומכללות להכשרת מורים אל שמונה פקולטות לחינוך באוניברסיטאות שהוקמו לשם כך. הצוותים של הסמינרים והמכללות הועברו לפקולטות ותוכניות ההכשרה המשיכו להתבסס על תוכנית תלת-שנתית. בשנת 1979 הועלתה רמת ההכשרה של המורים כך שמסלול הכשרת המורים כלל באופן מובנה הסמכה לתואר שני.

## מבחנים בינלאומיים

פינלנד קיבלה ציונים מאוד גבוהים במבחני קריאה בינלאומיים אך פחות, הגם שמעל הממוצע, במבחנים במתמטיקה ובמדעים. פינלנד הצליחה מאוד במבחן פיז"ה, אך פחות במבחן TIMSS, הגם שבעילית של המדינות. כמו כן, ציוני פינלנד במבחנים הסטנדרטיים נמצאים בירידה מתחילת שנות ה-2000, הגם שהיא עדיין בעלת הציונים הגבוהים ביותר באירופה. 

ציונים לדוגמה:
*מבחן פיז"ה 2003: מתמטיקה - 544 (מקום 2), אוריינות - 543 (מקום 1), מדעים - 548 (מקום 1), פתרון בעיות - 548 (מקום 2)
*מבחן פיז"ה 2009: מתמטיקה - 541 (מקום 6), אוריינות - 536 (מקום 3), מדעים - 554 (מקום 2)
*מבחן פיז"ה 2012: אוריינות - 545 (מקום 3), מדעים - 524 (מקום 2)
*מבחן TIMSS 2011: מתמטיקה - 514 (מקום 8)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
פינלנד
לטאה חרמונית

**לטאה חרמנית** (שם מדעי: *Phoenicolacerta kulzeri*) הוא מין של לטאת סלעים המצויה בהרי הלבנון, בירדן בסוריה ובישראל, כאשר בישראל היא מצומצמת לאזור החרמון החל מגובה הרכבל התחתון ומעלה.

## טקסונומיה
הפרט הראשון של הלטאה התגלה ביער ארזים סמוך לבשארה בלבנון על ידי הסייר הנס קולצר (Kulzer) ונקראה על שמו. על סיווג המין התחוללה מחלוקת במשך שנים. בתחילה סווגה במין *[[Lacerta danfordi]]* (מין המצוי בדרום טורקיה), לאחר מכן התייחסו אליה כתת-מין של *Phoenicolacerta laevis* (לטאה זריזה). ב-1999 הוכיחו שמידטלר ובישוף כי מדובר במין ייחודי.

### תת-מינים
מוכרים 3 תת-מינים:

* *P. k. petraea* (Bischoff & J. Müller, 1999)
* *P. k. khasaliensis* Modrý, Necas, Rifai, Bischoff, Hamidan & Amr, 2013
* *P. k. kulzeri* (L. Müller & Wettstein, 1932)

## תיאור
הלטאה החרמונית קטנה מעט מהלטאה הזריזה לרוב אורכה עד 22 ס"מ ומשקלה עד 10 גרם בלבד. מהחרטום לאורך העין מתחיל פס שלאורך הגוף מתחיל להישבר לכתמים, על הגוף כתמים שנראים כמו גלים מחוברים והראש קצת כהה יותר בצבע נחושתי מבריק. בניגוד ללטאה הזריזה היא חסרה את מגן הצדע או שמגן זה נראה כמפורר ומפורק לשברים קטנים.

## אקולוגיה
המין פעיל ביום ומאכלס בתי גידול סלעיים. פעילותו מתבצעת לרוב על פני הקרקע ועל סלעים, והוא ממעט לטפס על עצים, בניגוד ללטאה הזריזה. תזונתו מבוססת על פרוקי-רגליים, והוא מטיל ביצים.

בשונה מרוב הלטאות החיות בחרמון ומזוחלים רבים, הלטאה החרמונית פעילה בזמן השלג בחוץ ולא נכנסת לתרדמת חורף.

תפוצתו של המין מוגבלת להר חרמון ולאזורים בלבנון, סוריה וירדן, היא שוכנת בגבהים של 1500 מטר ומעלה באזורים סלעיים.

## סטטוס
הרשימה האדומה של IUCN סיווגה את מצב השימור של המין ברמת "**[[מינים בסכנת הכחדה|בסכנת הכחדה]]**" (EN) כתוצאה מאובדן בתי גידול.

בישראל נמצאת בסכנת הכחדה חמורה כאשר גודל האוכלוסייה אינו ידוע. האיומים על שרידות המין בישראל נובעים מפיתוח תיירותי בחרמון, משימוש בבולדוזרים על ידי צה"ל ומאיסוף לא חוקי על ידי חובבי זוחלים וסוחרים בבע"ח.

המאמצים הנדרשים לשימור המין כוללים:

# מניעת המשך פיתוח תיירותי בחרמון.
# הפחתת השימוש בבולדוזרים על ידי צה"ל ותיאום פעילותו עם החברה להגנת הטבע ורשות הטבע והגנים.
# הגברת הפיקוח של רשות הטבע והגנים על מבנים כבישים ותשתיות בשטח ההר.
# מחקר בסיסי על אורח החיים של לטאת החרמון על מנת למצוא גורמי סיכון נוספים במטרה לשפר את מאמצי השימור.
# בחינת השפעת הרעיה על המין ובית גידולו לקביעת מידת הרעיה הדרושה לשימור המין.
# מניעת איסוף.

## גלריה

קובץ:Kulzer's Rock Lizard (Phoenicolacerta kulzeri petraea) in Jordan.jpg|פרט מירדן, התת-מין *P. k. petraea*
קובץ:Kulzer's Rock Lizard (Phoenicolacerta kulzeri) in Lebanon.jpg|פרט מלבנון


## לקריאה נוספת
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **[[זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה]]**, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 97-98
*אנציקלופדיה **החי והצומח של ארץ ישראל** בהוצאת החברה להגנת הטבע ומשרד הביטחון, כרך 5.
*D. Modry, P. Necas, L. Rifai, W. Bischoff, N. Hamidan, Zuhair Amr (2013), **Revision of the Levantine “Lacerta” Laevis/Kulzeri complex: 3. The Rock Lizard of Wadi Ramm P.kulzeri khazaliensis ssp. n.**, Verterbrate Zoology 63(3), pp 307-312.

## קישורים חיצוניים

* מצב השימור של לטאת החרמון בספר האדום של החולייתנים בישראל
* צילום של לטאת החרמון באתר טיולי

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים בסכנת היעלמות מארץ ישראל
קטגוריה:לטאיים
קטגוריה:ארץ ישראל: לטאיים
משה צינוביץ

**משה צינוֹביץ** (תרס"ה, 1905 – ח' באלול ה'תשמ"ז, 1 בספטמבר 1987) היה סופר, ביוגרף ועיתונאי ישראלי ממוצא פולני-ליטאי. חוקר תולדות אישים וקהילות ישראל באירופה.

## ביוגרפיה
נולד בידוובנה הסמוכה ללומז'ה ליוסף צינוביץ ושירקה רייזל בת הרב שמואל קרסנובורסקי. בילדותו המוקדמת הוכר בסביבתו כבעל זיכרון טוב במיוחד ונבחר עבורו מסלול תורני.

בטרם היותו בן 13 סיים ונבחן על סדר נשים. למד תקופה קצרה אצל רבי פסח פרוסקין, ועם מעבר הוריו להתגורר בביאליסטוק עבר ללמוד בישיבת ביאליסטוק, עמו למד אז בחברותא, אריה ליב מאלין; לימים מבחירי ישיבת מיר וראש ישיבת "בית התלמוד" בניו יורק.

מביאליסטוק עבר לישיבת לומז'ה, בה למד מפי הרב יחיאל מרדכי גורדון, ואחר כך הגיע לישיבת מיר. בשנת ה'תרפ"ה, 1925, הגיע לעיר וילנה. בשלב זה החל לשלוח ידו בכתיבה, היה עמו מידע רב לתולדות אישים וקהילות שברר מהקדמות ספרים, רשימות תורמים, הסכמות והקדשות זיכרון בספרייה הגדולה של בית הכנסת "אנשי משמר" בביאליסטוק; ובווילנה הרחיב את רישומיו ביושבו שעות רבות בספריית שטראשון שבעיר. חלק ממאמריו החל מתפרסם בשבועון הווילנאי "דאָס וואָרט", ביטאון אגודת ישראל.

בשנים 1927–1932 שהה בגרמניה, תחילה בוויסבאדן ואחר כך בישיבתו של הרב יעקב הופמן בפרנקפורט ובבית המדרש לרבנים בברלין אצל הרב חיים הלר.

בשנת ה'תרצ"ג-1933 עלה לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. הוא החל לפרסם בקביעות מאמרים על קהילות ואישים, בעיקר רבניים, בעיתון הדתי-לאומי "הצופה". במקביל המשיך בסדרת סקירותיו שפורסמו ב"דאָס וואָרט" באירופה. ביחד עם כמה מחבריו הקים "ארגון צעירים ללימודי היהדות" והעביר במפגשיו הרצאות על "הישיבות ואישיהן".

עם פרוץ המאורעות בשנת 1936 הצטרף לארגון "ההגנה" ושימש נוטר במושבות. לאחר קום המדינה הועסק במשרד הדתות כיועץ לענייני חינוך.

לאחר פטירת אשתו הראשונה, בתיה שימשילביץ, נישא לרבקה רוקנשטיין (1909–1997), שכיהנה כיועצת משפטית של משרד הסעד. הוא הצטרף לנסיעותיה ברחבי העולם בשם המשרד וניצל את ההזדמנויות לאיסוף חומר למחקריו במוזיאונים, ספריות ומוסדות אחרים.

נפטר בתל אביב בח' באלול ה'תשמ"ז, 2 בספטמבר 1987, בגיל 82. נקבר בבית העלמין קריית שאול.

ארכיון המחקר שלו, הכולל חומר רב על תחומי העניין בהם עסק, נמצא ברשות אלמנתו עד פטירתה ולאחר מכן נרכש על ידי הספרייה הלאומית.

## כתביו
מלבד מאות מאמריו על אישים וקהילות בעיתונות, וכחמש מאות מאמרים על ישיבות ושיטת הלימוד בהן שפרסם ב"הצופה", הספיק להדפיס שני ספרים: **עץ חיים** (תל אביב תשל"ח) על תולדות ישיבת וולוז'ין, ו**מיר** (תל אביב תשמ"א) על העיירה מיר בבלארוס והישיבה הגדולה בה.

עשרות מאמרים וסקירות שלו על רבני עיירות התפרסמו ברבים מספרי הזיכרון לקהילות שחרבו בשואה שנדפסו בעשרות השנים שלאחר מלחמת העולם השנייה. וספרו האחרון "אישים וקהילות" (תל אביב תש"ן) נדפס רק לאחר מותו בידי אלמנתו.

## קישורים חיצוניים
;ספריו
* 
* 
*  (בראש הספר מאמר לתולדות המחבר, וסקירה על עבודתו מאת הרב משה צבי נריה)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:סגל הצופה
קטגוריה:בוגרי ישיבת לומז'ה
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (בלארוס)
קטגוריה:חוקרי יהדות מזרח אירופה
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בברלין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ביאליסטוק: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1987
הארץ בדואר שמור

**הארץ בדואר שמור** (ברוסית: **Земля, до востребования**) הוא סרט שצולם בעקבות הספר שנכתב על ידי יבגני ורביוב ובוים על ידי בנימין דורמן בסטודיו הסרטים המרכזי לילדים ע"ש גורקי. זהו מותחן פסיכולוגי, המתאר את עולמה הפנימי ואת חייה של הדמות המרכזית, לב מנביץ'. הוא צולם בברית המועצות בשנת 1972 והוקרן לראשונה ב-6 במרץ 1973.

הסרט הוא דוקומנטרי (כל הפרטים בו אמיתיים ולא הומצאו).

## עלילה
לב מנביץ' היה יהודי. לפני מלחמת העולם השנייה הוא עבד במודיעין הסובייטי והיה בשליחות באיטליה הפשיסטית. בתקופת מלחמת העולם השנייה הוא עבד במודיעין הסובייטי, עד שהמודיעין האיטלקי חשף את עבודתו והושיב אותו בבית הכלא. בתקופה שבה שהה בבית הכלא האיטלקי שלח מנביץ' למוסקבה מידע חשוב על האויב.

לב מנביץ' נפטר ב-9 במאי 1945. לאחר מותו, הוענק לו תואר "גיבור ארצות הברית".

## צוות ההפקה
* תסריט – יוג'ין וורוביב
* במאי – בנימין דורמן
* אחראית במה – וניאמינה דורמנה
* מנהל צילום – מיכאל גויב
* מעצב תלבושות – אלאונורה מקלקובה
* מלחין – מיכאל טריברדיב
* מהנדס סאונד – בוריס קורשקוב
* מנהל – פולינה פוזנן
* מפעילים – מיליכה בוגטקוב ואיגור קלבנוב
* התקנה – גלינה שטרובה, ברטה פוגרבינסקי
* עריכה – ורה אלה וביריוקובה גרבר
* אמן איפור – מ שלח
* תאורן – יורי קירילוב
* צלם – ולדימיר קומרוב
* יועץ תעופה – האלוף ג"נ זכרוב
* מנצח התזמורת הסימפונית – אלכסנדר פטוחוב

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1973
קטגוריה:סרטים סובייטיים
קטגוריה:סרטים תיעודיים
תל פרי

**תל פרי** (Tell Fray) היה תל עתיק ששכן על הגדה המזרחית של הפרת במחוז א-רקה בצפון סוריה. אתר זה שכן במקום בו משתרע היום אגם אסד והוא נבלע מתחת לפני האגם. שמו של התל מקורו בתעלת מים עתיקה שנקראה פרי או "הפרת הקטן".

## החפירות
אתר זה נחפר בשנים 1972–1973 במסגרת משלחת משותפת סורית-איטלקית בהנהלתם של הארכאולוג הסורי עדנאן בוני ופאולו מתיאה (Paolo Matthiae), ארכאולוג איטלקי ופרופסור בספיאנצה - אוניברסיטת רומא שחפר גם באבלה. משלחת החפירות הייתה חלק ממאמץ בינלאומי שנוהל על ידי אונסק"ו לחפור אתרים רבים ככל האפשר באזור שהיה צפוי להיות מוצף באגם שייוצר בעקבות בנייתו של סכר טבקה על נהר הפרת. האתר נעלם מתחת למי האגם בשנת 1974.

## ממצאים בתל
בחפירות התגלו שכבות ארכאולוגיות שתוארכו למאה ה-14 לפנה"ס לתקופת הברונזה המאוחרת. הממצאים כללו שני מקדשים, אחד המקדשים היה כנראה לאל תשהוב (Teshub), שהיה אל השמיים והסערה במיתולוגיה החורית. בחפירות התגלו גם מספר מבני מגורים. שניים מתוך המבנים שנחפרו היו שייכים לפקידים חשובים. אחד מהם היה כנראה הנציג או המושל של המלך החתי. הפקיד החשוב השני היה אחראי על תחזוקת תעלות המים באזור. באתר נמצאו גם לוחות בכתב יתדות. על פי הלוחות, האתר היה שייך לעיר בפרובינציה חתית שהייתה ידועה בשם "ארץ אסתתה" (Land of Astata), שמרכזה היה בעיר אמר שהייתה בתחום ההשפעה של מלכי כרכמיש.

האתר נהרס בשרפה במאה ה-13 לפנה"ס, כנראה על ידי אחד המלכים האשוריים, שלמנאסר הראשון או בנו תוכולתי-נינורתה הראשון, שכבשו את האזור במסגרת מסעות המלחמה שלהם. על פי הלוחות שנמצאו באתר ובאתרים אחרים, הציעו החוקרים ששמו של היישוב במקום היה יחרישה (Yakharisha) או שפרו (Shaparu). ממצאים מהאתר הועברו לתצוגה במוזיאון הלאומי של חלב.

## קישורים חיצוניים

* On the margin of the Euphrates. Settlement and land use at Tell es-Sweyhat and in the upper Lake Assad region מאמר של Wilkinson, Tony J, מהמכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו, 2004
* Archeological Reports from the Tabqa Dam Project: Euphrates Valley, Syria מאמר של David Noel Freedman and John M. Lundquist, שנת 1977, באתר JSTOR
* צילומי ממצאים מתל פרי באתר Gettyimages

## הערות שוליים

קטגוריה:סוריה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים מתקופת הברונזה בסוריה
מפעיל כטב"ם

**מפעיל כטב"ם** הוא אדם שמטיס כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) אזרחי או צבאי. מפעיל כטב"ם שולט בכטב"ם מעמדת שליטה ובקרה. לרוב עמדה זו קרקעית ונמצאת בתוך מבנה אך יכולה להיות ניידת ואף מושטת. לעיתים עמדת השליטה נמצאת בתוך קרון או קרוואן הניתן להעמסה על משאית סמי-טריילר ובכך להתנייד. השליטה מתאפשרת הודות לתקשורת אלחוטית בין הכטב"ם לבין עמדת ההפעלה, שלעיתים קרובות נעשית באמצעות תקשורת לוויינית (בעיקר בכטב"מים לטווחים רחוקים וגבהים גבוהים).

## מפעיל כטב"ם בצה"ל
מפעיל כטב"ם בצה"ל משרת באחת מיחידות/טייסות הכטב"ם של צה"ל: טייסות הכטב"מים (טייסת 161, טייסת 166, טייסת 200 וטייסת 210) בחיל האוויר הישראלי או יחידות ה"זיק" בחיל התותחנים. מפעיל כטב"ם בצה"ל הוא קצין שהוכשר לתפקידו במסגרת בית הספר לכטב"ם השוכן בבסיס חיל האוויר פלמחים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מקצועות צבאיים
קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים
הבחירה (תוכנית טלוויזיה)

**הבחירה** (באנגלית: **The Choice**) הייתה תוכנית שעשועון-דייטים אמריקאית שהחלה את שידוריה בערוץ פוקס ב-7 ביוני 2012, מיד לאחר הבכורה של התוכנית טייק מי אווט.

## הפורמט
הפורמט של התוכנית, אשר משתמשת במתכונת האודישן העיוור של The Voice. הפורמט כולל שלושה שלבים של תחרות וכולל ארבעה מתמודדים ידוענים, פנויים פנויות שמתחרים לקביעת 3 דייטים. השלב הראשון הוא "האודישן העיוור", שבו ארבעה מתמודדים מקשיבים לדייטים פוטנציאליים נותנים את הרושם הראשוני שלהם, הכיסאות של הידוענים מסובבים כך, שהם לא רואים את הדייטים. לכל מתחרה, ידוען 30 שניות כדי להחליט אם הוא או היא מעוניין לצאת עם אותו האדם. כל מתחרה ידוען בוחר שלושה אנשים שיהיו איתו בקבוצה (ידוענים שכבר בחרו את שלושת הדייטים הפוטנציאלים שלהם עדיין צריכים לחכות עד שהמתחרה סיים לתת את הרושם הראשוני שלו כדי לראות אותו). המתמודדים מסובבים את כיסאותיהם כדי לסמן שהם מעוניינים לצאת עם אדם זה; אם שניים או יותר ממתמודדי הידוענים רוצים את אותו האדם (כפי שקורה לעיתים קרובות), למתמודד (הדייט) יש את הבחירה הסופית של עם איזה ידוען הם יהיו מעוניינים ביותר לצאת.

השלב השני של התחרות הוא שלב הדייטים המהירים, שבו הידוענים לומדים עוד על שלושת הדייטים הפוטנציאלים. המשתתפים, הגבר והאישה נפגשים ובדרך כלל יש להם 15 שניות לשאול אחד את השני שאלות אישיות. כל 15 שניות מתמודד אחר שואל שאלות, מהמתמודדות שבחר בהן (כל מתמודדת פעם אחת). בסוף הסיבוב, כל ידוען צריך להדיח דייט פוטנציאלי אחד.

בשלב השלישי והאחרון 2 המתמודדות האחרות נשאלות כל אחת בנפרד שאלה בודדת, עליה הן צריכות להביע את דעתן. לאחר ששתי המתמודדות ענו על השאלה, כיסא הידוען מסתובב, על מנת להחליט עם מי הוא בוחר לצאת לדייט. המתמודדת שבה הוא בחר תצא איתו לדייט.

## עונה 1
### פרקים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2012
טימופיי דוקשיצר

**טימופיי דוקשיצר** (Timofei Alexandrowitsch Dokschizer -13 בדצמבר 1921, ניז'ין - 16 במרץ 2005, וילנה) היה חצוצרן יהודי רוסי.

## קורות חייו
דוקשיצר נולד ב-13 בדצמבר 1921, באוקראינה. משפחתו עברה למוסקבה בשנת 1923, שם למד במכללה ע"ש גלזונוב אצל איוון וסילבסקי, המשיך ללימודים בקונסרבטוריון של מוסקבה וללימודים במכללת גנסין, שם למד אצל מיכאיל טבקוב. בשלב מאוחר יותר, למד בקונסרבטוריון מוסקבה גם ניצוח.

בין השנים 1945–1984 היה חצוצרן ראשון בתזמורת תיאטרון הבולשוי והיה לסולן ידוע. מלבד היותו סולן, גם ניצח דוקשיצר על האופרה בבולשוי למשך מספר שנים. כמורה, לימד בגנסין מ-1954 עד 1990 ומשם עבר לליטא. אף על פי שלקה בהתקף לב ב-1989, המשיך עדיין להופיע ולהקליט.

במשך שנים רבות דוקשיצר היה מורה למוזיקה ותלמידיו זכו בכ-15 פרסים בתחרויות בינלאומיות. נתן בירמן נמנה עם תלמידיו.

נגינתו של טימופיי והביצוע שלו התבטאו במוזיקליות, מרחב דינמי ושירתיות מדהימה. כשניגן הוא "שר" דרך החצוצרה כזמר אופרה. כסולן, נגן תזמורת, מורה מצליח ושופט בתחרויות בינלאומיות, היה טימופיי מבוקש בכל העולם וביקר פעמים רבות בארצות הברית, אירופה המערבית, יפן ובישראל. הרפרטואר שלו מנה יותר מ-100 יצירות, ביניהן עיבודים רבים שלו כרפסודיה בכחול של גרשווין או הקונצ'רטו לפסנתר וחצוצרה של שוסטקוביץ'. בין יצירותיו שפורסמו בציבור, המתודה שלו לחצוצרה (הוצאה לאור בידי Leduc ב-1990), ויצירתו Memoirs (הוצאה לאור בידי ITG ב-1997).

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חצוצרנים יהודים
קטגוריה:נגנים יהודים רוסים
קטגוריה:מנצחים יהודים רוסים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין דונסקויה החדש
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1921
קטגוריה:נפטרים ב-2005
ריינר אוהלהאוזר

**ריינר אוהלהאוזר** (בגרמנית: **Rainer Ohlhauser**, נולד ב-6 בינואר 1941 בדילסברג שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבאיירן מינכן בעמדת החלוץ.

## קריירה כשחקן
אוהלהאוזר החל את קריירת הבוגרים שלו בס.ו. זנדהאוזן בגיל 17, בשנת 1958. בשנת 1961 עבר לבאיירן מינכן בה שיחק תשע עונות, בהן שיחק 286 משחקים, הבקיע 186 שערים, והיה אחד מהשחקנים המובילים של הקבוצה בשנות ה-60. 

ב-21 באוגוסט 1965, בעונת הבכורה של באיירן מינכן בבונדסליגה, הבקיע אוהלהאוזר את השער הראשון של הקבוצה אי פעם בבונדסליגה, בניצחון 2-0 על איינטרכט פרנקפורט באצטדיון גרונוואלדר. 

הישגו הגדול ביותר של אוהלהאוזר עם באיירן מינכן היה הזכייה בגביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1967, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על גלאזגו ריינג'רס. בנוסף, זכה אוהלהאוזר עם באיירן מינכן בשלושה גביעים מקומיים, ובאליפות אחת בבונדסליגה בשנת 1969.

בקיץ 1970 עזב אוהלהאוזר את באיירן מינכן וחתם בגראסהופרס ציריך, שם שיחק חמש עונות עד לפרישתו ממשחק פעיל בשנת 1975.

למרות הצלחתו במדי באיירן מינכן, לאוהלהאוזר הופעה אחת בלבד במדי נבחרת מערב גרמניה, בשנת 1968.

## קריירת אימון
בין השנים 1975-1976 אימן אוהלהאוזר את וינטרטור מליגת העל השווייצרית. בין השנים 1982-1983 התנסה שוב באימון בליגה השווייצרית, הפעם בפ.צ. בזל.

## תארים
עם באיירן מינכן:
* אליפות הבונדסליגה: 1968/69
* גביע אירופה למחזיקות גביע: 1966/67
* הגביע הגרמני (3): 1965/66, 1966/67, 1968/69

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלוצי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני ס.ו. זנדהאוזן
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני גראסהופרס ציריך
קטגוריה:מאמני כדורגל גרמנים
קטגוריה:מאמני פ.צ. בזל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1941
אורבונד

**אורבונד תעשיות גבס ומוצריו בע"מ** היא חברה ישראלית המספקת פתרונות למגוון יישומי בנייה בגבס.

החברה מצויה בבעלות Knauf , קונצרן מוביל בתחום הגבס בעולם. בנוסף לייצור לוחות גבס עוסקת החברה בייבוא אביזרים והתקנים נלווים לבנייה בגבס.

החברה מעסיקה למעלה ממאה עובדים, והמפעל הגדול שלה משתרע על כ-58 דונם באזור התעשייה אלון תבור.

## היסטוריה
חברת אורבונד נוסדה ב-1991 על ידי אריסון השקעות, חברת השקעות שהקים תד אריסון. אריסון החזיק באותה עת בחברה בארצות הברית, National Gypsum, שגם עסקה בייצור מוצרי גבס. חמש שנים מאוחר יותר נרכשה החברה על ידי קונצרן Knauf.

בשנת 2001 תבע יבואן לוחות הגבס שמואל נוביק את חברת אריסון השקעות, בטענה כי פעלה לחסל את עסקיו שהקימה את אורבונד ומכרה את מוצריה תחילה במחירי הפסד, במטרה לדחוק אותו מהשוק.

בשנת 2003 אשורה הרחבת את הייצור של החברה, בהשקעה של 10 מיליון דולר, והוקם בו נוסף לייצור אלמנטים מתקדמים לתעשיית הבנייה, בהם לוחות גבס ואביזרי בידוד..

בינואר 2011 ועל רקע כניסת חברת טמבור לשוק מוצרי הגבס נערכה בדיקה מטעם הרשות להגבלים עסקיים שהכריזה על החברה כמונופול.

בינואר 2014 נקנסה החברה ב-750 אלף ש"ח בתמורה לביטול כתב אישום כנגדה בטענה להיותה צד בהסדר כובל במסגרת פשרה בהנחיית הממונה על ההגבלים העסקיים דיויד גילה. הפשרה הושגה לאור הודעתו של מנכ"ל החברה דאז, מר. צבי אנגל, ששהה בבלגיה, כי אין בכוונתו להתייצב להליכים שניהלה הרשות להגבלים עסקיים כנגד החברה.

בדצמבר 2018 הושלם חיבור מפעלי החברה לרשת הארצית להולכת גז טבעי. בינואר 2022 אושרה הקמה של מערכת לייצר חשמל מאנרגיה סולארית במפעל, כולל מתקן לאגירת אנרגיה.

## מוצרים
אורבונד מייצרת מגוון של מוצרי גבס לרבות לוחות וקירות גבס, אריחי תקרה מגבס, אריחים אקוסטיים ופרופילי גבס, כולם מוצרים המשמשים לבנייה במבני מגורים, משרדים ומבני תעשייה. לכמה ממוצרי החברה אישור "תו ירוק" מטעם מכון התקנים הישראלי המעיד על פגיעה סביבתית נמוכה. בנוסף מייצרת החברה מגוון מוצרי גימור לבנייה כגון טיח גבס, תערובות מרק (שפכטל) ודבק בטוני.

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:מונופולים בישראל
קטגוריה:אזור התעשייה אלון תבור
יוטונג

**יוטונג** (בסינית: **宇通客車**, באנגלית: **Zhengzhou Yutong Group Co.**) הוא קונצרן סיני, המייצר אוטובוסים וכלי צמ"ה, וכן עוסק בהחזקת תיקי השקעות.
## היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1963 כסדנה לתיקון אוטובוסים, בשם *Zhengzhou Bus Repair Factory*. בשנת 1993 שונה שמה ל-*Zhengzhou Yutong Bus Co*, ובשנת 1997 נרשמה בבורסת שנגחאי.

בשנת 2002 נחתם חוזה לשיתוף פעולה עסקי עם היצרן הגרמני MAN, בעזרתו הצליחו ביוטונג לעמוד בתקנים בינלאומיים, ובאותה השנה נמכרו למעלה מ-10,000 כלי רכב.

ב-2003 הוקמה מחלקת הציוד הכבד של החברה, העוסקת בייצור ומכירת ציוד מכני הנדסי, כגון מכבשי עפר, מערבלי בטון, מנופים ועוד.

בשנת 2005 הקימה יחד עם חברת *coachbuilder Guðmundur Tyrfingsson* האיסלנדית את *Yutong Eurobus*, וכך נכנסה לראשונה לשוק האירופי. מטה החברה בצפון אירופה שוכן בעיירה סלפוס.

בשנת 2008 פותח האוטובוס העירוני הראשון, ובאותה השנה הורחב כושר הייצור של החברה ל-105 אוטובוסים ביום.

בשנת 2012 מכרה יוטונג 47,474 אוטובוסים, ועקפה במכירות את קינג לונג הסינית ואת דיימלר AG הגרמנית. החברה מייצאת כיום לעשרות מדינות ברחבי העולם.

ב-2012 החלה צ'יינה מוטורס לייבא את אוטובוסי יוטונג לישראל. בין החברות המפעילות את האוטובוסים של המותג נמנות אגד, אגד תעבורה, אלקטרה-אפיקים ועוד.


Shin-Shin Bus 019-FR 20110308.jpg|אוטובוס מתוצרת יוטונג בטאיפיי, טאיוואן
Yutong ZK6129H in Kraków (1).jpg|אוטובוס מתוצרת יוטונג בקרקוב, פולין
Yutong, israel.jpg|יוטונג בשירות אגד הסעים


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יצרני רכב סיניים
גורנו-אלטאיסק

**גורנו-אלטאיסק** (ברוסית: **Го́рно-Алта́йск**, באלטאית: **Туулу Алтай**) היא עיר הבירה של רפובליקת אלטאי שבדרום סיביר בפדרציה הרוסית. שטחה 95.5 קמ"ר, ומתגוררים בה 63,845 איש (נכון לשנת 2019).

## היסטוריה
העיר הוקמה בשנת 1824 בשם אולאלה (Улала). ביוני 1922 הוקם המחוז האוטונומי גורנו-אלטאי, ואוללה הפכה לבירתו. בפברואר 1928 קיבלה מעמד של עיר, וביוני 1932 שונה שמה לאווירוט-טורה (Ойрот-Тура). שמה הנוכחי של העיר ניתן לה בינואר 1948.

את העיר משרת נמל התעופה של גורנו-אלטאיסק. הכביש המהיר M52 מקשר את העיר לנובוסיבירסק בצפון ולגבול המונגולי בדרום. תחנת הרכבת הקרובה לעיר נמצאת בעיר ביסק שבמחוז אלטאי, כ-96 קילומטרים מערבית לעיר.

בעיר הוקמה ב-1949 האוניברסיטה הלאומית גורנו-אלטאיסק.
## קישורים חיצוניים

*  
* 

קטגוריה:רוסיה: ערים
קטגוריה:סיביר: ערים
קטגוריה:ערי בירה של יחידות מנהליות
קטגוריה:רפובליקות של רוסיה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1824
אבי לוי (שף)

**אבי לוי** (נולד ב-30 בנובמבר 1976) הוא שף ומסעדן ישראלי. התפרסם לראשונה כאשר זכה בעונתה השנייה של תוכנית המציאות "מאסטר שף".

## ביוגרפיה
לוי נולד, גדל והתחנך בירושלים בשכונות בית הכרם ומוסררה למשפחה יוצאת מרוקו ואלג'יריה. מסבתו ומאמו רכש את אמנות הבישול ואת האהבה לאוכל.

בנעוריו החל לצרוך סמים ומשום כך לא השלים גם את שירותו בצה"ל. במשך מספר שנים היה מכור לסמים קשים מסוגים שונים ואף ריצה שתי תקופות מאסר בכלא בגין עבירות מרמה וזיוף ובגין עבירות של סחר בסמים. בהשפעת משפחתו נכנס למכון גמילה והתנקה. תקופה קצרה לאחר מכן רשמה אותו אחותו לתוכנית הריאליטי "מאסטר שף". הוא עבר את שלב האודישנים, נכנס גם לנבחרת התוכנית ואף זכה בה בהמשך במקום הראשון ובתואר "המאסטר שף של ישראל" וגם לאהדה ציבורית רחבה.

בשנת 2012 כשנה לאחר זכייתו בתוכנית, "מאסטר שף" פתח את מסעדת "המוציא", שמשלבת אוכל מסורתי ירושלמי, מרוקאי ואלג'יראי עם אלמנטים חדשניים. המסעדה זוכה להצלחה ולביקורות משבחות. לאחר הצלחת מסעדת "המוציא" פתח עם שותפים שלוש מסעדות נוספות "בית הכוון" ו"מצלה" בירושלים ו"צ'יריפום" בתל אביב, שהן קלילות יותר המשלבות אוכל בעמידה וטייק אוויי.

בשנת 2017 השתתף עם אשתו אילנית בתוכנית המציאות "זוג מנצח VIP".

בינואר 2023 השתתף בתוכנית "שף מתחלף" שמשודרת ברשת 13, והחליף מסעדה עם השפים איתי קושמרו ושמי גולומב.

בנובמבר 2025 התחיל להגיש את עונה 2 של התוכנית טעמים של שבת בעכשיו 14.

## חיים אישיים
לוי נשוי לאילנית ואב לארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שפים ישראלים
קטגוריה:מסעדנים ישראלים
קטגוריה:מורשעים בעבירות סמים בישראל
קטגוריה:מורשעים בעבירות רכוש בישראל
קטגוריה:סגל ערוץ 20
קטגוריה:זוכי מאסטר שף (ישראל)
קטגוריה:מתחרי זוג מנצח VIP
קטגוריה:משתתפי שף מתחלף
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים (2015)

ממוזער|313x313px
ממוזער|417x417px
**ועידת [[האומות המאוחדות]] ל[[שינוי אקלים]] 2015** (באנגלית: **2015 United Nations Climate Change Conference**) היא ועידה שנערכה בלה בורז'ה שבפריז מ-30 בנובמבר ועד 11 בדצמבר 2015, אשר הצליחה לגבש הסכם אקלים עולמי תקדימי לצמצום פליטת גזי חממה על מנת לבלום את ההתחממות העולמית. זהו הכינוס ה-21 בין הצדדים החתומים על אמנת המסגרת של האו"ם בנוגע לשינוי האקלים וה-11 בין המדינות החתומות על פרוטוקול קיוטו. ועידת האקלים של האו"ם מתכנסת מדי שנה, בעיר מארחת אחרת.

כ-40,000 נציגים מרחבי העולם, בהם ראשי מדינות וגורמים מקצועיים, התכנסו בפריז במפגש ה-21 לאמנת שינוי האקלים, במטרה לגבש במשותף הסכם אקלים עולמי לצמצום פליטות גזי חממה, על ידי חיוב המדינות השותפות לנקוט בצעדים להפחתת פליטת גזי החממה, תוך קביעת יעדים ובאופן המחייב את המדינות להגיש תוכנית מקומית להפחתת הפליטות. הוועידה עוסקת גם בקידום טכנולוגיה של אנרגיה מתחדשת.

הייתה זו הפעם הראשונה בה הושגה הסכמה אוניברסלית מצד 195 מדינות שאישרו את **[[הסכם פריז (2015)|הסכם פריז]]** בתום הוועידה, הקובע יעד לפליטת גזי חממה כך שהתחממות כדור הארץ לא תעלה מעבר ל-2 מעלות צלזיוס, בהשוואה לתקופה הטרום תעשייתית - המאה ה-18, עד שנת 2050. המטרה השאפתנית יותר היא להגביל את ההתחממות עד סוף המאה ה-21 ל-1.5 מעלות צלזיוס בלבד.

## ישראל בוועידה
המשלחת הישראלית לוועידה הורכבה מכ-70 משתתפים מכל מגזרי המשק וממשרדי הממשלה העוסקים בנושא. ראש הממשלה, בנימין נתניהו, נכח בוועידה ביומה הראשון, ובראשה עמד השר להגנת הסביבה אבי גבאי, לצד בכירי משרדו.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר ועידת פריז הרשמי (באנגלית)

## הערות שוליים

קטגוריה:התחממות עולמית
קטגוריה:ועידות האומות המאוחדות לשינוי אקלים
קטגוריה:2015 בצרפת
קטגוריה:ועידות פסגה שנערכו במאה ה-21
חובת ריפל

**חובת ריפל** (שם מדעי: *Eupodotis rueppellii*) היא מין עוף מדבר ממשפחת החובתיים החי באזורים תת-מדבריים בדרומה של אפריקה. החובה נפוצה בעיקר באנגולה, נמיביה ובדרום אפריקה באזורים יבשים וחמים שם היא מחפשת יצורים קנים כמו חרקים אותם היא צדה בזריזות. היא קרויה ע"ש החוקר אדוארד ריפל.

## תיאור
חוגה זו קטנה ביותר ואורכה רק 60 ס"מ. ראשה וצווארה אפורים ולאורך גרונה פסים שחורים-לבנים, אם כי הם פחות מודגשים אצל הנקבות. האזור סביב העין, תחתית הצוואר והלחיים לבנים והמקור ורוד מעט. הגוף בצבע חום-חולי ולבן מלמטה, צבע העוזר להסוות את החובה בנוף המדבר והרגליים דומות לזה אך צהובות יותר.

## גלריה

קובץ:Eupodotis rueppellii (Namib-Naukluft, 2011).jpg
קובץ:Eupodotis rueppellii.jpg
קובץ:OtisPicturataWolf.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן אוגוסט ולברג
קטגוריה:חובתיים
קטגוריה:נמיביה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1856
חוברת ערב

ממוזער| ''Ardeotis arabs''

**חוברת ערב** או **חוּבָּה עַרְבִית** (שם מדעי: *Ardeotis arabs*) היא מין עוף מדברי ממשפחת החובתיים והיא קרובת משפחתה של חוברת קורי הענקית.

כמו רוב מיני החוברות הזכרים גדולים בהרבה מהנקבות ומשקלם הממוצע 5.7-10.9 ק"ג בהשוואה לנקבות ששוקלות 4.5-7.7 ק"ג. המשקל המקסימלי לחוברה זהו היא 16.8 ק"ג. גובהם הממוצע 70-92 ס"מ. הם מזכירות מאוד את קרוביהם - חוברות קורי ובעלי צווארים אפורים, ראשים מעט לבנים, כנפיים חומות וגדולות ובטן לבנה ויש להם ציצה שחורה מאחורי הראש. עם זאת הם הרבה יותר רזים מהם. הם מותאמים לתנאי מדבר ונוטים לעוף לעיתים רחוקות ובעת סכנה יעדיפו לרוץ. הם מחפשים באדמה חרקים קטנים וזחלים למאכל.

חוברות אלה חיות באזורים הצחיחים של צפון ומרכז אפריקה וגם בדרום אסיה במדינות: אלג'יריה, בורקינה פאסו, קמרון, צ'אד, חוף השנהב, ג'יבוטי, אריתריאה, אתיופיה, גמביה, גאנה, גינאה ביסאו, קניה, מאלי, מאורטניה, מרוקו, ניז'ר, ניגריה, סנגל, סומליה וסודאן וכן באסיה בעיראק, ערב הסעודית ותימן. הם בירידה בתפוצתם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:חובתיים
קטגוריה:אתיופיה: עופות
קטגוריה:ערב הסעודית: עופות
קטגוריה:מרוקו: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
חובת קארו

**חובת קארו** (שם מדעי: *Eupodotis vigorsii*) היא מין של עוף שוכן מדבר ממשפחת החובתיים. היא חיה בטבע בדרומה של אפריקה בלסוטו, נמיביה ודרום אפריקה. אורכה הממוצע 56-62 ס"מ ומשקלה 1.1-2 ק"ג. כמו רוב החובות, הזכרים במין זה גדולים מהנקבות אם כי שניהם לא גדולים ביותר. הנוצות חומות לאורך הגוף כולל הראש והמקור הקצר והרגליים כהות יותר ודקות.

הם חיות בסוואנות הדרומיות וניזונות בעיקר מחרקים שהם מוצאות בעשבים.

לא ידוע הרבה פרטים על חובה זו.

## תת-מינים
**E. v. namaqua* - חיה בנמיביה ובצפונה של דרום אפריקה
**E. v. vigorsii* - חיה במרכז דרום אפריקה ובמדינת לסוטו

## קישורים חיצוניים

* חובת קארו באתר biodiversityexplorer

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנדרו סמית
קטגוריה:חובתיים
קטגוריה:דרום אפריקה: עופות
קטגוריה:דרום אפריקה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:נמיביה: עופות
קטגוריה:עופות בערבות אפריקה שמדרום לסהרה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1831
חובה לבנת בטן

**חובה לבנת בטן** (שם מדעי: *Eupodotis senegalensis*) היא מין של חובה קטנה יחסית החיה ברחבי הסוואנות האפריקניות.

## מאפיינים
אורכה הממוצע 48–61 ס"מ. צבעה חום-צהבהב עם צוואר אפור ובטן לבנה. הראש לבן עם פסים מודגשים בקצוות ועם סימני קווים שחורים מתחת לעיניים. המקור קצר ואדום והרגליים ארוכות ועוזרות לחובה לרוץ מהר. החובות אוהבות לקרקר בחבורות קטנות והן עושות את זה בעיקר בשעות הבוקר ומשמיעות צלילים גרוניים של "קווא" ו"ווקא" לחלופין.

החובות חיות בערבות עשב יבשות, סוואנות ושולי יערות לאורך אפריקה שמדרום לסהרה. הן אינן מוגדרות כמצויות בסכנת הכחדה כלשהי.

## תת-מינים
**E. s. senegalensis*
**E. s. canicollis*
**E. s. erlangeri*
**E. s. mackenziei*
**E. s. barrowii*

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לואי-פייר וייו
קטגוריה:חובתיים
קטגוריה:דרום אפריקה: עופות
קטגוריה:חוף השנהב: עופות
קטגוריה:סנגל: עופות
קטגוריה:עופות הסוואנה האפריקנית
ראול נורדלינג

**ראול נורדלינג** (בשוודית: **Raoul Nordling**; 11 בנובמבר 1882 – 1 באוקטובר 1962) היה איש עסקים ודיפלומט שוודי. הוא נולד בפריז ובילה שם את מרבית חייו.
## חייו
אביו של נורדלינג, קרל גוסטב נורדלינג (Carl Gustav Nordling), הגיע לפריז משוודיה בסוף שנות השבעים של המאה התשע עשרה, והקים מפעל לעיסת נייר בשם "גוסטב נורדלינג". נורדלינג למד בבית הספר התיכון ז'אנסון-דה-סאי (lycée Janson-de-Sailly), ולאחר מכן הצטרף למפעל של אביו, שלבסוף עמד בראשו. הוא התמנה לסגן הקונסול (vice-consul) בפריז ב־1905 בגיל 24 בשנת 1917, התמנה לקונסול, וב-1926, לאחר מות אביו, מונה לקונסול הכללי של שוודיה (consul-general).

למרות היותו שוודי במוצאו, חש עצמו נורדלינג מעל הכל כ"אזרח פריז". הוא דיבר צרפתית הרבה יותר משדיבר שוודית, עד כדי כך שהיה צריך ללמוד את שפת הלאום שלו כאשר יצא לשוודיה כבחור צעיר להשלים את שירותו הצבאי.

במשך חייו היווה נורדלינג דמות מפתח ביחסים שבין צרפת לשוודיה, אולם הוא זכור בעיקר בזכות מאמציו לתווך בין הכוחות הצרפתיים לבין הנאצים בתקופת הכיבוש והשחרור של פריז בתקופת מלחמת העולם השנייה. הוא מילא תפקיד מפתח גם בהבטחת הגישה של הצלב האדום לשבויי המלחמה, ובזמן המרד הצרפתי ב-19-24 באוגוסט 1944 הוא ניהל משא ומתן עם הגנרל הגרמני דיטריך פון קולטיץ כדי לנסות לצמצם את שפיכות הדמים ואת הנזק לעיר.

בזכות תרומתו הגדולה לאירועים אלו זכה נורדלינג בצלב המלחמה הצרפתי, וכן להנצחה גם ברובע האחד עשר של פריז.

דמותו היא אחת המרכזיות בסרט האם פריז בוערת? משנת 1966, אותה גילם אורסון וולס.

## ראו גם
*שחרור פריז

## קישורים חיצוניים

* תמונתו של נורדלינג על יד שער הניצחון, שנות ה-50.
* כתבה על "השוודי שהציל את פריז" מהגרמנים, 10 במאי 1958. 
* מאמר על חייו של נורדלינג. 
* כתבה מה"וול סטריט ג'ורנל" על הסרט "דיפלומטיה" שמספר על הצלחתו להניא את הגנרל קולטיץ מלהשמיד את פריז. 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים
קטגוריה:דיפלומטים שוודים
קטגוריה:צרפת במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:פריז: אישים
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1882
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-1962
חובת הארטלוב

**חובה הארטלוב** (שם מדעי: *Lissotis hartlaubii*) היא מין של עוף קרקע ממשפחת החובתיים הנפוצה בערבות ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה. היא קרויה על שם החוקר גוסטב הארטלוב והיא קרובתה של חובה שחורת בטן.
## מאפיינים
חובה זו נפוצה במזרח אפריקה שמדרום לסהרה באתיופיה, קניה, סומליה, סודאן, טנזניה ואוגנדה.

היא מזכירה את קרובתה ואפורה מנומרת בכנפיים עם מקור ורגליים בהירים, לחיים שחורות-לבנות ובטן שחורה. 

כמו קרובותיה למשפחה, חובה זו יכולה לרוץ במהירות והיא מעדיפה לעשות זאת מאשר לעוף בעת סכנה. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תאודור פון הוגלין
קטגוריה:חובתיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1863
קטגוריה:אוגנדה: עופות
קטגוריה:אתיופיה: עופות
קטגוריה:קניה: עופות
קטגוריה:עופות בערבות אפריקה שמדרום לסהרה
חובה שחורת בטן

**חובה שחורת בטן** (שם מדעי: *Lissotis melanogaster*) היא מין של עוף ממשפחת החובתיים. החובה נפוצה בערבות ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה.

## מאפיינים
חובה שחורת בטן מזכירה בצורתה יען קטן. היא בעלת רגליים ארוכות ובהירות וכך גם צבע מקורה. הצבע הכללי הוא חום-אפור מנוקד והבטן וקצה החזה שחורים עם קווים לבנים לידם כשהראש אפור והעיניים אדומות. הזנב גדול עם נוצות אפורות-חומות והחובה יכולה לפרוש אותו כדי להרשים נקבות.
אורכה 58–65 ס"מ ומשקלה עד 2,700 גרם.
לעומת הזכר הנקבות הרבה פחות בולטות. הם חיים בחבורות קטנות ומשמיעים קולות חזקים כדי למשוך נקבות. הם מחפשים מזון בעיקר בסוואנות וניזונים בעיקר מפרוקי-רגליים.

## מיון
לחובה שחורת בטן שני תת-מינים:
**Lissotis melanogaster melanogaster*
**Lissotis melanogaster notophila*

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1835
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדוארד ראפל
קטגוריה:חובתיים
קטגוריה:הרפובליקה המרכז-אפריקאית: עופות
קטגוריה:זמביה: עופות
קטגוריה:זימבבואה: עופות
קטגוריה:עופות הסוואנה האפריקנית