open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
וירטוס

**אסוצ'אציונה קאלצ'ו וירטוס** (באיטלקית: **Associazione Calcio Virtus**; בקיצור: **AC Virtus**) לשעבר **סוצ'יאטה ספורטיבה וירטוס** (באיטלקית: **Società Sportiva Virtus;** בקיצור **S.S. Virtus**) הוא מועדון כדורגל מהעיירה אקואוויווה שבסן מרינו המשחק בליגת העל של סן מרינו ולו שתי זכיות באליפות סן מרינו ושתי זכיות בגביע. המועדון נוסד בשנת 1964 וצבעיו הם ירוק ושחור. המועדון מארח את משחקיו באצטדיון אקואוויווה המכיל 2,000 מקומות.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1964 ושיחק בליגות הנמוכות של איטליה עד הקמתה של ליגת העל של סן מרינו ב-1985, כאשר בעונתה הראשונה של הליגה עונת 1985/1986 סיימה וירטוס במקום האחד לפני אחרון וירדה לליגת המשנה. בעונת 1987/1988 סיימה וירטוס במקום הראשון בליגת המשנה וחזרה לליגה הבכירה, ובעונת 1988/1989 זכה המועדון בתואר הראשון שלו, הגביע הפדרלי. בסיום עונת 1990/1991 לאחר שלוש עונות בליגה הבכירה ירד המועדון שוב לליגה השנייה. בעונה הבאה סיים המועדון במקום השני בליגת המשנה ושב לליגה הבכירה אך לעונה אחת בלבד כאשר שוב ירד לליגת המשנה בסיום עונת 1992/1993, כשבעונה הבאה בליגת המשנה סיים המועדון במקום השני וחזר לליגה הבכירה, והחל מעונת 1994/1995 משחק המועדון בליגה הבכירה. 

ב-2017 מספר שחקנים מהמועדון היו מעורבים בפרשיית הימורים שכונתה **קאלצ'וסקומסה** (באיטלקית:'''calcioscommesse''') שאילצה את המועדון לבנות את הקבוצה כמעט מחדש. 

בעונת 2022/2023 זכה המועדון בגביע של סן מרינו הקופה טיטאנו בפעם הראשונה לאחר שניצח בגמר שנערך ב-27 במאי 2023 את טרה פנה 1−3. ב-1 בספטמבר 2023 זכה המועדון גם בסופר קאפ של סן מרינו לשנת 2023 לאחר ניצחון 0−2 על האלופה טרה פנה. בסיום עונת 2023/2024 זכה המועדון באליפות היסטורית. אליפות שזיכתה אותו בכרטיס למוקדמות ליגת האלופות ולהופעה אירופית ראשונה. העונה אירופית אמנם נגמרה בשלב מוקדם לאחר הדחה בשלב המוקדמות הראשון של ליגת האלופות ולאחר מכן בשלב המוקדמות השני של הקונפרנס ליג. אך בליגה שמר המועדון על האליפות ואף השלים דאבל לאחר זכייה בקופה טיטאנו.

## תארים
;**[[ליגת העל של סן מרינו]]:
* **זכייה (2):** 2023/2024, 2024/2025
;[[קופה טיטאנו|הגביע של סן מרינו (הקופה טיטאנו)]]
* **זכייה (2):** 2022/2023, 2024/2025
;הגביע הפדרלי
* **זכייה (1):** 1988/1989
;הסופר קאפ של סן מרינו
* **זכייה (1):''' 2023, 2024

## תוצאות במסגרת האירופית
### משחקים
בכל התוצאות (בית וחוץ) מספר השערים של וירטוס מוצג ראשון.

## קישורים חיצוניים
* 

* FSGC page 
* eufo.de– Team Squad

## הערות שוליים

קטגוריה:סן מרינו: כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל מסן מרינו
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1964
מקידס אבבה

**מקידס אבבה דמווז** (באנגלית: **Mekides Abebe Demewoz**; נולדה ב-29 ביולי 2001) היא אתלטית קנייתית, אתיופית, זוכת מדליית ארד באליפות עולם (יוג'ין 2022) ומקום רביעי במשחקים האולימפיים (טוקיו 2020) בריצת 3000 מטר מכשולים.

## קריירה
### 2017
#### אלופת אפריקה עד גיל 20
באליפות אפריקה עד גיל 20 שנערכה בתלמסאן שבאלג'יריה ביוני-יולי זכתה במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 10:11.80 דקות.

### 2018
באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס שנערכה באוקטובר זכתה במדליית כסף בריצת 2000 מטר מכשולים בתוצאה של 6:27.93 דקות.

### 2019
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בספטמבר סיימה במקום 11 בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:25.66 דקות.

### 2021
#### מקום רביעי במשחקים האולימפיים
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיימה במקום רביעי בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:06.16 דקות.

### 2022
#### מדליית ארד באליפות עולם
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, ביולי, זכתה במדליית ארד בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא אישי חדש של 8:56.08 דקות, אחרי נורה ג'רוטו מקזחסטן (8:53.02 דקות) ובת ארצה ורקוהה גטצ'או (8:54.61 דקות).

## שיאים אישיים
;אצטדיון
* ריצת 3000 מטר מכשולים: 8:56.08 דקות (2022)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אתלטיות אתיופיות
קטגוריה:רצות 3000 מטר מכשולים
קטגוריה:רצות באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:ילידות 2001
אליפות אירופה בשחייה פאראלימפית (2024)

**[[אליפות אירופה בשחייה פאראלימפית]] 2024** התקיימה בפונשל, פורטוגל בין 21 ל-27 באפריל 2024. זו הייתה המהדורה השביעית של האליפות והשלישית שהתארחה בפורטוגל. איטליה סיימה בראש טבלת המדליות, ואחריה אוקראינה והולנד. ישראל זכתה ב-14 מדליות באליפות: 6 זהב, 5 כסף ו-3 ארד.

האליפות הייתה פתוחה גם למדינות שאינן אירופיות כדי להציע לספורטאים ולנבחרות הכנה לקראת תחרויות השחייה במשחקים הפאראלימפיים פריז 2024.

## טבלת מדליות
איטליה סיימה עם הכי הרבה מדליות זהב, 26, והובילה גם במספר המדליות בנשים. אוקראינה סיימה עם מרבית המדליות, 68, בפעם החמישית ברציפות, וסיימה ראשונה גם במדליות במקצי הגברים. פורטוגל המארחת סיימה במקום ה-20 עם 3 מדליות, כולן מכסף. ישראל סיימה במקום השמיני עם 14 מדליות באליפות: 6 זהב, 5 כסף ו-3 ארד.

## ישראל בתחרות
משלחת ישראל לתחרות זכתה באליפות להישג שיא של 14 מדליות (6 זהב, 5 כסף ו-3 ארד). הזוכים היו עמי דדאון (מדליית זהב ב-50 מטר חזה, 50 מ' חופשי, 100 מ' חופשי ו-200 מ' חופשי, מדליית כסף ב-150 מ' מעורב), מארק מליאר (זהב ב-100 מ' חופשי, כסף ב-100 מ' גב, מדליית ארד ב-400 מ' חופשי ו-200 מ' מעורב אישי), איאד שלבי (זהב ב-50 מ' גב, כסף ב-100 מ' גב וארד ב-200 מ' חופשי), ורוניקה גירנקו (כסף ב-50 מ' חזה) ואריאל מליאר (כסף ב-50 מ' חופשי).

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות ספורט בפורטוגל
קטגוריה:2024 בספורט
קטגוריה:תחרויות שחייה
קטגוריה:תחרויות ספורט נכים
קטגוריה:2024 באירופה
The Secret of Us

***The Secret of Us*** (בעברית: "**הסוד שלנו**") הוא אלבום אולפן השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית גרייסי אברמס. האלבום יצא לאור ב-21 ביוני 2024, על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס.

## רקע והכרזה
לאחר צאת אלבום האולפן הראשון שלה, *[[Good Riddance]]*, בשנת 2023, אברמס החלה לעבוד על מוזיקה חדשה במהלך סיבוב ההופעות שלה "Good Riddance Tour" ובתור מופע החימום בצפון אמריקה בסיבוב הופעות "The Eras Tour" של הזמרת טיילור סוויפט. בראיון למגזין "ווג" אשר התקיים ב-7 במרץ 2024, אישרה כי אברמס כי תוציא מוזיקה חדשה מאוחר יותר באותה שנה.. לקראת סוף חודש אפריל 2024, אברמס החלה לרמוז על צאת מוזיקה חדשה, על ידי פרסום תמונות בחשבון האינסטגרם שלה. פרסומים בתקשורת פירשו שזה יהיה חלק מווידאו קליפ חדש.

ב-29 באפריל, הכריזה על צאת אלבום האולפן השני שלה, *The Secret of Us*, שייצא לאור ב-21 ביוני 2024. במקביל שיתפה את עטיפתו שצולמה על ידי אבי וייזלר, וחשפה שסינגל המוביל מתוכו, "Risk", יצא לאור ב-1 במאי 2024. אברמס הצהירה מאוחר יותר כי האלבום הופק על ידי משתף הפעולה התכוף שלה ארון דסנר, שטיפל בהפקה באלבומה הקודם, *[[Good Riddance]]*, שיצא בפברואר 2023.

## הערכה ביקורתית
האלבום היה לאלבום הנשי השישי המושמע ביותר בשנת 2024 ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

### רשימות סוף שנה

## פרסים ומועמדויות

## רשימת רצועות

;הערות
"Us" מעוצב כ""; באותיות קטנות ועם נקודה.

## מיקומי שיא

### מצעדי סוף שנה

## נתוני מכירות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי 2024
קטגוריה:אלבומי גרייסי אברמס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ארון דסנר
קטגוריה:אלבומי זהב באוסטרליה
קטגוריה:אלבומי חברת אינטרסקופ רקורדס
סמבאר

**סמבאר** (בהינדי: **सांभर**) הוא נזיד ירקות על בסיס עדשים, מבושל עם ציר "אפונת יונים" (סוג ירק) ותמרהינדי. מקורו במטבח הדרום הודי וכיום פופולרי בחלקים נרחבים של הודו ומחוצה לה. הנזיד דומה למאכל אחר מהמטבח הבורמזי המשמש כתוספת פופולרית לקארי בורמזי. המאכל הוכנס גם להרגלים הקולינריים של סרי לנקה מאז המאה ה-20, בין אלמנטים רבים אחרים של בישול דרום הודי.

## היסטוריה
על פי היסטוריון המזון ק.טי אצ'איה , ניתן לתארך את האזכור הקדום ביותר של סמבאר בספרות למאה ה-17 בטאמיל נאדו. המילה סמבאר (בטמילית: ) נובע מהמילה הטמילית champāram - .

כתובת טמילית משנת 1530 לספירה, מציגה את השימוש במילה צ'מפאראם במובן של מנת אורז המלווה מנות אורז אחרות או מרכיבי תבלינים שאיתם מבשלים מנה של אורז צמחי.

סיפור אחר על מקורו קובע כי ניתן לאתר את המתכון לסמבאר לשליט האימפריה המראטהית, Sambhaji Bhonsle, שניסה להכין לעצמו דאל כשהשף הראשי שלו לא היה. לפי הסיפור הזה, הוא אהב את המרקחת שלו, שכונתה אז סמבאר.

## וריאציות אזוריות
הגרסה הבורמזית משלבת דגים מלוחים מיובשים ומגוון ירקות כולל חצילים, במיה, מורינגה מכונפת, דלעת, שעועית ירוקה ותפוחי אדמה בבסיס מרק של גרגירי חומוס כמחית, המתובל בתמרהינדי, עלה קארי, עלה פינדאוטין, גאראם מסאלה, כמון, צ'ילי, בצל ושום.

במדינות הדרומיות של הודו, כלומר קרנאטקה, אנדרה פראדש, טלנגנה, קראלה וטמיל נאדו, סמבאר מוכן באמצעות ירקות ופירות שונים יחד עם עדשים או קוקוס. לכל אזור יש גרסה משלו להכנת סמבאר. על אף שמשתמשים באותם ירקות, התבלינים והמרכיבים והשיטה שונים לפי אזור. באזורים דוברי טולו של החוף קרנאטקה קוקוס משמש בעיקר להכנת קודדל (סמבאר). הקוקוס המגורר נטחן עם תבלינים ליצירת משחה שמוסיפים לירקות המבושלים.

## גרסת מסעדה הודית בריטית
הסמבאר הוא מרכיב עיקרי בבתי קארי בריטיים, שם הוא מוגש בצורת רוטב סמיך יותר מהמקור, עם תוספת בשר למנה. בדרך כלל הוא חם, חמוץ, וכמו המנה המקורית, מכיל עדשים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח ההודי
קטגוריה:מאכלי עדשים
איזבלה קורטזה

ממוזער|סודודיה של הגברת איזבלה קורטזה
**איזבלה קורטזה** הייתה **אלכימאי**ת וסופרת איטלקייה שפעלה במחצית השנייה של המאה ה-16. מקור המידע על חייה ועבודתה הוא ספרה "סודותיה של הגברת איזבלה קורטזה".

פיתחה מגוון של מוצרים קוסמטיים ותרמה באופנים שונים למדע במאה ה-16.

## רכישת השכלה
לדבריה היא למדה אלכימיה במשך שלושים שנה, וקראה את ספריהם של אלכימאים ידועי שם כגון ג'אבר בן חיאן, רמון ליול וארנאלדו מווילאנובה, אך לא התרשמה מעבודותיהם וטענה שלמדה יותר מתוך נסיעותיה סביב העולם מאשר מקריאת ספרים ישנים בנושא אלכימיה.

## סודותיה של הגברת איזבלה קורטזה
ספרה, "סודותיה של הגברת איזבלה קורטזה (באיטלקית: I secreti della signora Isabella Cortese ) יצא לאור בדפוס בוונציה בשנת 1561. הספר היה שייך לסוגת "ספרי הסודות"  שנחלה הצלחה רבה בתקופה זאת מפני ספרים אלה "גילו סודות" לגבי האופן בו אפשר להשתמש בחומרי טבע לא ידועים לצרכים רפואיים.

הספר חולק לארבעה חלקים שהתמקדו בנושאים שונים מותאמים גם לצורכי הגברים וגם לצורכי הנשים.

החלק הראשון הציג את נושא המרשמים הרפואיים ודן באופן בו אפשר לטפל במחלות הנפוצות באירופה באותו זמן.

החלק השני התמקד באופן בו אפשר לייצר שיקויים או להפוך נחושת לזהב. בחלק זה איזבלה קורטזה ריכזה כללים לעבודה עם כלים, רכישת ניסיון בניסויים באלכימיה, טיפול ושימוש באש, שימוש במלקחיים, שמירה על סודיות והמליצה לשבח את אלוהים אחרי ניסוי מוצלח על ידי מתן עזרה לנזקקים.

החלק השלישי התמקד בהרכבת מראות, צביעת שיער והסרת כתמים.

החלק הרביעי הוקדש לנשים והציג את האופן בו אפשר להעצים את היופי הנשי על ידי שימוש בקרמים, צבע שיער ושמנים.

בין השנים 1561–1677 הופיעו אחת עשרה מהדורות של הספר באיטלקית ושתי מהדורות בגרמנית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידות המאה ה-16
קטגוריה:מדעניות המאה ה-16
קטגוריה:אלכימאים
פלאבינים

[שמאל|ממוזער|220px|ישנם 18 [אטום|אטומי מפתח ב המרכיבים את המבנה האופייני של שלוש טבעות. קבוצת ה-R משתנה ומבדילה בין הפלאבינים השונים.]]
שמאל|ממוזער|220px|ריבופלאבין
**פלאבינים** (מלטינית: **Flavus**, "צהוב") מתייחס בדרך כלל לקבוצת התרכובות האורגניות המכילות את התרכובת ההטרוציקלית ה  או האיזומר שלה, אלוקסאצין, ונגזרות שלהן. המקור הביוכימי לפלאבין הוא הוויטמין B הצהוב, ריבופלאבין. הקבוצה הפונקציונלית פלאבין מחוברת לעיתים קרובות עם אדנוזין דו-פוספט ליצירת  (**FAD**), ובנסיבות אחרות, נמצא כפלאבין מונונוקלאוטיד (או **FMN**), צורה מזורחנת של ריבופלאבין. באחת משתי צורות אלו הפלאבין קיים כקבוצה פרוסטטית ב. למרות השמות הדומים, הפלאבינים נבדלים כימית וביולוגית מהפלבונואידים ומה.

קבוצת הפלאבין מסוגלת לעבור תגובת חמצון-חיזור, ויכולה לקבל אלקטרון אחד בתהליך דו-שלבי או שני אלקטרונים בבת אחת. החיזור מתבצע עם הוספת אטומי מימן לאטומי חנקן ספציפיים במערכת הטבעות של ה:

[מרכז|ממוזער|500px|[שיווי משקל כימי|שיווי משקל בין הצורות המחומצנות (שמאל) והמחוזרות לחלוטין (ימין) של הפלאבין.]]
בתמיסה מימית, הפלאבינים הם בצבע צהוב כאשר הם מחומצנים, מקבלים צבע אדום במצב האניוני של חיזור למחצה או כחול במצב הנייטרלי (), וחסרי צבע כאשר הם מחוזרים לחלוטין. הצורות המחומצנות והמחוזרות נמצאות בשיווי משקל כימי מהיר עם צורת הסמיקינון (רדיקלים חופשיים), המוזחות כנגד היווצרות הרדיקל:


::Flox + FlredH2 ⇌ FlH•

כאשר Flox הוא הפלאבין המחומצן, FlredH2 הפלאבין המחוזר (עם הוספת שני אטומי מימן)
ו-• FlH צורת הסמיקינון (תוספת של אטום מימן אחד).

## פוטוחיזור
הן פלאבינים חופשיים והן כאלו הקשורים לחלבונים יכולים לעבור , במנגנון המתווך על ידי מספר תרכובות אורגניות, כגון חומצות אמינו מסוימות, חומצות קרבוקסיליות ואמינים. תכונה זו של פלאבינים מנוצלת על ידי חלבונים שונים הרגישים לאור. לדוגמה, תחום ה-LOV, המצוי במינים רבים של צמחים, פטריות וחיידקים, עובר שינוי מבני הפיך, תלוי אור, הכרוך ביצירת קשר בין שייר ציסטאין ברצף הפפטידים שלו לבין FMN קשור.

## FAD
שמאל|ממוזער|FAD
פלאבין אדנין דינוקלאוטיד היא קבוצה הקשורה לאנזימים רבים, כולל , מונואמין אוקסידאז, , ,  ו.

## FADH/FADH<sub>2</sub>
FADH ו-FADH2 הן צורות מחוזרות של FAD. FADH2 מיוצר כקבוצה פרוסטטית ב, אנזים המעורב במעגל קרבס. בזרחון חמצוני, שתי מולקולות של FADH2 מניבות בדרך כלל 1.5 ATP כל אחת, או שלוש ATP משולבות.

## FMN
שמאל|ממוזער|FMN
ריבופלאבין-5-פוספט הוא קבוצה פרוסטטית הנמצאת, בין היתר, בחלבונים ,  ו-.

## לקריאה נוספת

* 


## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:תרכובות אורגניות
The Elder Scrolls IV: Oblivion

**The Elder Scrolls IV: Oblivion** (בעברית: **מגילות הקדמונים חלק ד': אבדון**) הוא משחק וידאו מסוג פעולה-תפקידים בעל עולם פתוח שפותח על ידי חברת Bethesda Game Studios והופץ בשיתוף פעולה של החברות Bethesda Softworks ו-2K Games בשנת 2006.

המשחק מהווה את הפרק הרביעי בסדרת המשחקים The Elder Scrolls, לאחר The Elder Scrolls III: Morrowind משנת 2002 ולפני The Elder Scrolls V: Skyrim משנת 2011, למרות שלא קיים בין השלושה קשר עלילתי מדויק. המשחק הופץ לפלטפורמת המחשב האישי ולקונסולת המשחקים Xbox 360 ב-20 במרץ 2006, ובהמשך גם לקונסולת ה-PlayStation 3 ב-20 במרץ 2007.

עלילת המשחק מתרחשת בארץ התיכונה "סירודיל" הנמצאת ביבשת הבדיונית "טמריאל", בה שוכנות מספר ממלכות של בני אדם בנוסף לאלו של גזעים נוספים כגון אלפים, אנשי-חתול, אנשי-לטאה, ואחרים. העלילה הראשית מתמקדת במאמציו של השחקן לסכל כת פנאטית הידועה בשם "מסדר השחר האגדי" המתכננת לפתוח שער לעולם דמוי-גיהנום המכונה "אבדון" בו מושלת ישות אכזרית בשם דגון, ובכך להביא בכך את קץ העולם.

עם הפצתו זכה המשחק להצלחה מסחררת ולשבחים רבים, בין היתר בשל הגרפיקה החדשנית שהציג, עולם המשחק הנרחב, ותחכומן של הדמויות הלא מונפשות שבו, דבר שהפך אותו לאחד המשחקים החדשניים ביותר שנוצרו עד לאותה העת.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2006
קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי תפקידים ממוחשבים
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 3
קטגוריה:משחקי Xbox 360
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בארצות הברית
יעקב פונקין

**יעקב גריגורייביץ' פונקין** (ברוסית: ** Я́ков Григо́рьевич Пункин **; 8 בדצמבר 1921 – 12 בדצמבר 1994) היה מתאבק יהודי-סובייטי, אלוף אולימפי (הלסינקי 1952) ו-5 פעמים אלוף ברית המועצות בהיאבקות בסגנון יווני-רומי במשקל נוצה (עד 62 ק"ג).

## ביוגרפיה
יעקב פונקין נולד בעיר זפוריז'יה במשפחה יהודית. אביו היה סוור ומתאבק חובב. הוא התחיל להתאמן בחוג להיאבקות בגיל 13. בגיל 17 זכה באליפות מחוז דניפרופטרובסק ובגיל 20 זכה באליפות אוקראינה הסובייטית.

באפריל 1941 גויס לשירות חובה בצבא האדום. נשלח לטירונות שריון בעיר וולקוביסק. נפל בשבי עם כל חיילי יחידתו בימים הראשונים של הפלישה הנאצית לברית המועצות. בשבי הצליח להסתיר את זהותו היהודית והציג את עצמו כאוסטי מוסלמי. במשך כל המלחמה היה אסיר במחנות שבויים בסקסוניה התחתונה. בתחילת מאי 1945 שוחרר מן המחנה על ידי חיילים בריטים. לאחר השחרור הועבר לידי נציגי הצבא האדום. הוא גויס מחדש לצבא והוצב לשרת בכוח הכיבוש הסובייטי במזרח גרמניה. במהלך שירותו הצבאי חזר להתאמן ולהתחרות. בשנת 1947 זכה באליפות הצבא האדום בהיאבקות בסגנון יווני-רומי. בשנת 1948 השתחרר מהשירות הצבאי וחזר לעיר הולדתו זפוריז'יה. עבד במפעל כמסגר ובמקביל המשיך להתאמן בהיאבקות. באותה שנה השתתף באליפות ברית המועצות והגיע למקום שישי. בשנה הבאה זכה באליפות ברית המועצות. בהמשך לזכייתו קיבל משרה קבועה של מאמן היאבקות.

פונקין זכה בשתי אליפויות ברית המועצות (1950 ו-1951). בשנת 1952 זכה במקום שלישי. בעקבות הישגיו נכלל בסגל המתאבקים שנשלחו לייצג את ברית המועצות באולימפיאדת הלסינקי. במשחקים האולימפיים עצמם זכה במדליית זהב לאחר שניצח בכל 6 הקרבות שלו. הוא המשיך להשתתף בתחרויות עד לשנת 1960. זכה עוד פעמיים באליפות ברית המועצות (1954 ו-1955) ובמקום שלישי בשנת 1956.

הוא עבד כמאמן וכשופט בתחרויות היאבקות בזפוריז'יה עד תחילת שנות ה-90. נפטר ממחלה ממושכת ב־12 בדצמבר 1994.

## הנצחה
* פסל בדמותו הוצב בפארק התהילה בזפוריז'יה
* החל משנת 2009 נערכים כל שנה בזפוריז'יה תחרויות היאבקות לזכרו.
* בשנת 2018 שמו נכלל בהיכל התהילה של הספורטאים היהודים

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* יעקב פונקין באתר היכל התהילה של הספורטאים היהודים 
* ביוגרפיה של יעקב פונקין 

קטגוריה:ספורטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:מתאבקים יהודים
קטגוריה:ספורטאים יהודים בשואה
קטגוריה:אלופים אולימפיים יהודים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הספורטאים היהודים: סובייטים
קטגוריה:ניצולי השואה: אוקראינה
קטגוריה:מאמני ספורט יהודים
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:אלופים אולימפיים סובייטים: היאבקות
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סובייטים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1921
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1994
פינרפין

**פינרפין** (באנגלית: **Finarfin**) הוא דמות בלגנדריום של טולקין. הוא היה נסיך עלפים, בנם של פינווה וינדיס, אחיו של פינגולפין ואחיו למחצה של פאנור.

### חייו
פינרפין נולד באמן למלך העליון על הנולדור, פינווה, ואשתו ינדיס שהייתה אחותו של ינגווה, מלך הוונייר. לא ידוע הרבה על ילדותו, אך מסופר שהיה רגוע יותר משני אחיו הבכורים, פאנור ופינגולפין, שהיו חמי מזג וסוערי רוח. 
כשהכריז פאנור על עזיבת הנולדור את אמן, פינרפין הצטרף לאחיו הבכורים במסע, אך לאחר שמנדוס הטיל את קללתו על הנולדור, פינרפין ועדתו חזרו לאמן. יותר מכך לא מסופר על פינרפין, אך מסופר שבקרב הגדול של סוף העידן הראשון, כשנקראו הוולאר והעלפים שבאמן לעזור לגזעי הארץ התיכונה, שב פינרפין איתם ולחם במלחמה כנגד מורגות'. 

### משפחתו
משפחתו של פינרפין היא ענפה. אביו היה פינווה, עלף קדום והמלך העליון על כל הנולדור. אימו הייתה ינדיס, אחות ינגווה, המלך העליון על הוונייר. אחיו הבכורים היו פאנור ופינגולפין, שנהרגו שניהם במהלך המאורעות של העידן הראשון. ממנו יצא בית המלוכה השלישי בחשיבותו בעולם של טולקין, בית פינרפין. פינרפין נישא לאלווה, בתו של מלך הטלרי. ילדיהם היו פינרוד "ידיד האדם", נסיך נולדור ומלך נרגותרונד, גלדריאל גבירת לוריין, איגנור ואנגרוד. בת גלדריאל היא קלבריאן, שהיא אימה של ארוון. כך הופך פינרפין לסבא רבא רבא של אלדריון, בנו של ארגורן השני והמלך העליון על הדונדיין בעידן השלישי.

קטגוריה:הארץ התיכונה
מחנה הריכוז אסטרווגן

**מחנה הריכוז אסטרווגן** היה מחנה ריכוז נאצי שהוקם בסמוך לאסטרווגן והיה אחד מתוך סדרה של מחנות ריכוז שהוקמו לראשונה במחוז אמלנד  שבגרמניה.

## היסטוריה
מחנה אסטרווגן הוקם בקיץ 1933 כמחנה ריכוז של אסירי "מעצר מגן"  והיה לזמן מה מחנה הריכוז השני בגודלו אחרי מחנה הריכוז דכאו. המחנה נסגר בקיץ 1936. לאחר מכן, עד שנת 1945 שימש כמחנה שבויים. כמו כן הוחזקו בו אסירים פוליטיים, ומה שנקרא אסירי לילה וערפל. לאחר סיום המלחמה, שימש אסטרווגן כמחנה מעצר בריטי, כבית סוהר, ועד שנת 2000 כמחסן של הצבא הגרמני.

האסיר המפורסם ביותר היה הסופר קרל פון אוסייצקי, שהיה העורך של השבועון די ולטבינה וזכה בפרס נובל לשלום בשנת 1935. הקומיקאי ורנר פינק נעצר באסטרווגן למשך שישה שבועות.

האופטשארפיהרר ס"ס גוסטב זורגה, אשר כונה "גוסטב הברזל" בשל אכזריותו הנודעת, היה שומר במחנה הריכוז באסטרווגן לפני שהוצב בזקסנהאוזן. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הוא הורשע בפשעי מלחמה.

## קישורים חיצוניים
* 

* 15 מחנות אמסלנד.

אסטרווגן
מי אתה חושב שאתה? (סדרת טלוויזיה ישראלית)

**מי אתה חושב שאתה?** היא סדרת טלוויזיה ששודרה בערוץ הראשון בשנת 2010, המבוססת על סדרת טלוויזיה בריטית בעלת אותו שם.

הערוץ רכש את הזכויות להפקת גרסה ישראלית של התוכנית ב-2009. התוכנית שודרה בתחילת 2010 והשתתפו בה טל פרידמן, גבי גזית, אוהד קנולר, שפרה הורן, מיכל ינאי ויורם יובל.

התוכנית הייתה מועמדת לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית סדרה תעודית. לאחר עונה אחת לא הופקו עונות נוספות בישראל.

## תקציר
הסדרה שואלת  את משתתפיה "מי אתה חושב שאתה?", וחושפת שהתשובה לא תמיד ידועה להם. גיבורי הסדרה, שהם דמויות מוכרות לציבור, חוזרים אל העבר המשפחתי שלהם ומגלים כיצד עיצבה ההיסטוריה המשפחתית את מי שהם כיום. 

כל אחד מששת פרקי הסדרה מוקדש לדמות אחת, שיוצאת למסע חוצה גבולות שסופו לא ידוע לה. המסע האמיתי מתחיל כאשר לעיניי המצלמה עובר הגיבור בכל אחת מתחנות חייו, בהן הוא מגלה מידע נוסף, עד אשר הוא חושף את הסיפור המשפחתי שלו במלואו ומגלה מי הוא באמת.

## קישורים חיצוניים
* "מי אתה חושב שאתה?", במסד הנתונים הקולנועיים הישראלי "אידיבי"
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2010
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט בריטי
קטגוריה:גנאלוגיה
פינגולפין

**פינגולפין** הוא דמות בלגנדריום של טולקין. פינגולפין היה עלף קדום ומלך עלפים בעידן הראשון, שנולד באמן והיגר עם הנולדור לארץ התיכונה. הוא נהרג בקרב מול מורגות'.

## חייו של פינגולפין

פינגולפין היה בנו של פינווה וינדיס, אחיו של פינרפין ואחיו למחצה של פאנור. בצעירותו, התחרה עם פאנור על תשומת לב אביו, תחרות שהובילה לעימות ישיר ביניהם בכיכר העיר העלפית טיריון שבאמן. למרות המתיחות ביניהם ולמען אביו, פינגולפין השלים עם פאנור לאחר כמה זמן, קיבל את עובדת בכורותו של פאנור והבטיח שילך אחריו. ובאמת, הוא קיים את הבטחתו- כאשר פאנור הוביל את מרד הנולדור ומעבר הנולדור לארץ התיכונה, פינגולפין הוביל את עדתו אחריו.

בארץ התיכונה, מלך פינגולפין על כל הנולדור. הוא היה אחד מהמלכים החזקים בעידן הראשון, לצד תינגול מלך דוריאת. פינגולפין היה אחד מהדמויות החזקות ורבות העוצמה ביותר ביקום של טולקין. לפני מותו, מרוב תסכול וייאוש לאחר הפסד העלפים ובני הגזעים החופשיים למורגות' בקרב דגור ברגולך, הוא יצא לחפש את מורגות' בעצמו. אך מורגות' טמן לו מלכודת ולכד אותו. אך פינגולפין הזמין אותו לדו-קרב, שלו מורגות' נאלץ להיענות. פינגולפין הכה את מורגות' קשות ואף פצע אותו בחרבו שבע פעמים, פצעים שמורגות' זכר שנים לאחר מכן, ומוזכר שהם עדיין מכאיבים לו פעמים רבות. למרות הצלחתו היחסית של פינגולפין ועוצמתו הרבה לא הספיקה מול מורגות', שהיה איינו. הוא נהרג בקרב מול מורגות', ועיט- מנוה תורונדור נשא את גופתו לבנו טורגון, שקבר אותו תחת לתל אבנים.

## משפחתו של פינגולפין
בניו של פינגולפין היו פינגון, מלך דור-לומין ולאחר מכן המלך העליון על הנולדור, וטורגון, מלך ממלכת גונדולין הנסתרת והמלך העליון על הנולדור לאחר מות פינגון. בתו הייתה ארד'ל, אשתו של אאול העלף האפל, ואימו של מיגלין מגונדולין. מפינגון בנו יצא זרע המלוכה של העלפים, ובנו אריניון "גיל-גלד" היה המלך העליון האחרון על כל העלפים. מטורגון יצא זרע אארנדיל ומלכי בני האדם, שממנו לבסוף יצא ארגורן השני, המלך אלסר. כך קשורים כל מלכי הנומנורים, ולאחר מכן כל מלכי ארנור וכל מלכי גונדור לפינגולפין, שהיה אחד מאביהם הקדמונים.

## מלכות לפי טולקין
לפי טולקין, פינגולפין הוא בית המלוכה הנכון והצודק של העלפים, ובנו פינגון ונכדו גיל-גלד הם המלכים הנבחרים של העלפים. בית המלוכה המקורי של העלפים היה בית פאנור, אולם לאחר שבועת בני פאנור וכל המעללים שקרו בעידן הראשון בעקבות פאנור עצמו, נלקחה ממנו הבכורה והועברה לפינגולפין. הבית השני בחשיבותו בעולם של טולקין הוא בית פינרפין, אחיו הקטן של פינגולפין.

קטגוריה:הארץ התיכונה
קטגוריה:שר הטבעות: דמויות
פלך חרסון

**פלך חרסון** (עד שנת 1803 מוכר כמחוז **ניקולאייב**) היה גוברניה של האימפריה הרוסית, שבירתו חרסון. שטח הפלך היה 71,936 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה 2,733,612 תושבים בזמן מפקד האוכלוסין ב-1897. הוא גבל בפלך פודוליה בצפון-מערב, בנפת קייב בצפון, בנפת פולטבה בצפון-מזרח, בנפת יקטרינוסלב במזרח, בנפת טאורידה בדרום מזרח, בדרום-מזרח הים השחור ובנפת בסרביה במערב. שטח זה תואם בערך את שטחם של רוב מחוזות מיקולאייב, קירובורד ואודסה באוקראינה של היום, וחלקים מסוימים ממחוזות חרסון ודניפרופטרובסק.

כלכלת הפלך התבססה בעיקר על חקלאות. במהלך קציר התבואה, אלפי פועלים חקלאיים מחלקי האימפריה מצאו עבודה באזור. החלק התעשייתי של המשק, המורכב בעיקר מטחינת קמח, זיקוק, תעשיית מתכת, כריית ברזל, עיבוד סלק-סוכר ותעשיית לבנים, לא היה מפותח.

## חטיבות אדמיניסטרטיביות
משנת 1809 כלל הפלך חמישה אוייזדים: חרסונסקי, אלכסנדריסקי, אובידיופול, טירספולסקי, ויליסאווטגרדסקי. לעיר אודסה היה מעמד מיוחד. בשנת 1825 נוסף לחלוקה הטריטוריאלית של מחוז חרסון האוייזד אודסקי, ובשנת 1834 נוסף האוייזד אנאנייבסקי. אויזד נוסף – בוברינטס, היה קיים בין השנים 1828 עד 1865. הערים אודסה וניקולאייב ( בשנים 1803–1861) וסביבתן נשלטו בנפרד: אודסה על ידי גרדונאצ'לניק (ברוסית: градоначальник) וניקולייב על ידי ממשל צבאי.

בשנת 1920, בעודו תחת השלטון הבולשביקי, חולק שטח הפלך שכלל 70,600 קמ"ר, כדי ליצור את פלך אודסה החדש יותר. בשנת 1921 שמו של פלך חרסון שונה לפלך מיקולאיב, ובשנת 1922 הוא התמזג עם פלך אודסה. בשנת 1925 בוטל פלך אודסה, ושטחו חולק לשש אוקרוהות : חרסון, קריבי ריה, מיקולאיב, אודסה, פרשוטרבנבה וזינובייוסקה. ב-1932, חלק גדול משטח זה שולב במחוז אודסה החדש, כיום חלוקה מנהלית של אוקראינה המודרנית, שחולקה כדי ליצור את מחוז מיקולאיב.

## דמוגרפיה
עד 1858, שליש מהאוכלוסייה בפלך היה כפוף לחוק צבאי. ב-1812 מנתה האוכלוסייה בגוברניה כ-245,000; בשנת 1851 מנתה 893,000; בשנת 1863 מנתה 1,330,000; בשנת 1885 מנתה 2,027,000; בשנת 1897 מנתה 2,733,600; ובשנת 1914 מנתה 3,744,600. 

בשנות ה-50 אוכלוסיית הפלך כללה אוקראינים ( *68-75%* ), רומנים ( *8-11%* ), רוסים ( *3-7%* ), יהודים ( *6%* ), גרמנים ( *4%* ), בולגרים ( *2%). %* ), פולנים, יוונים וצוענים. ב-1914 היוו האוקראינים רק 53% מהאוכלוסייה, בעוד הרוסים היוו 22% והיהודים 12%. 

לפי מפקד האימפריה הרוסית ב-28 בינואר 1897, פלך חרסון מנה 2,733,612 תושבים, שמתוכם 1,400,981 גברים ו-1,332,631 נשים. מבחינת השפות האוכלוסייה בפלך התחלקה באופן הבא:

חלוקת אוכלוסייתה הפלך לפי דת ב-1897:

## ערים מרכזיות בפלך
* אודסה 
* ניקולייב
* חרסון (בירת הפלך)
* יליסבטגראד
* טירספול
* קריבוי רוג
* אננייב
* ווזנסנסק
* אלכסנדריה
* בוברינץ
## קישורים חיצוניים

* גוברניית חרסון
* פלך חרסון
## הערות שוליים

חרסון
רוברט פאלקו

**רוברט פאלקו** (בצרפתית: **Robert Falco**; 26 בפברואר 1882 – 14 בינואר 1960) היה שופט יהודי-צרפתי במשפטי נירנברג.

## ביוגרפיה
פאלקו נולד בפריז למשפחה יהודית. סבא רבא שלו קיבל עיטור מידי לואי פיליפ, מלך הצרפתים, ב-1831, וסבו מצד אימו, , עבד כאדריכל עבור לאופולד השני, מלך הבלגים ו. אביו לחם במלחמת צרפת–פרוסיה, שבגינה מונה לחבר בלגיון הכבוד, ולאחר מכן הפך לנשיא בית המשפט למסחר בפריז.

לאחר תום לימודי המשפטים שלו עבד פאלקו מ-1903 כעורך דין. בשנת 1907 קיבל את הדוקטורט שלו בעבודה על החובות והזכויות של קהל התיאטרון.

מאוחר יותר מונה לשופט ב. הוא פוטר מתפקיד זה ב-1940 בגלל מוצאו היהודי.

במהלך ההכנות למשפטי נירנברג ביוני 1945, הוא ייצג בלונדון את צרפת יחד עם אנדרה גרוס, פרופסור למשפט בין-לאומי, בוועידה הבין-לאומית למשפטים צבאיים, והיה אחד מהכותבים המרכזיים של אמנת לונדון שמכוחה פעל בית הדין הצבאי הבין-לאומי. הוא היה אחד משני השופטים הצרפתיים במשפט ושימש ממלא מקומו של אנרי דונדייה דה ואבר.

הוא זכה בצלב המלחמה ומונה למפקד לגיון הכבוד. הוא מת בפריז ב-1960.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משפטי נירנברג
קטגוריה:עורכי דין יהודים צרפתים
קטגוריה:שופטים יהודים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1880
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1960
אביגיל היילברון

**אביגיל היילברון** (נולדה ב-1988) היא מייסדת ארגון "לא תשתוק", ארגון הפועל למאבק באלימות מינית בקרב הקהילה החרדית, לשבירת מעגל ההשתקה ולתמיכה ציבורית וקהילתית בשורדים ומהווה עבורם מרכז סיוע. מקימה ומנהלת את ארגון "הנני - למען הקהילה" שמטרתו לחזק את התמיכה הקהילתית בנפגעי תקיפה מינית בחברה החרדית. נבחרה לאחת הנשים המשפיעות לשנת 2022 על ידי גלובס, מנהלת את קבוצת הפייסבוק החרדית The Torah Hub ומייסדת את טקס יום הזיכרון החרדי.

## רקע
באוקטובר 2015, פרסמה היילברון (קרלינסקי) פוסט בפייסבוק שעסק בתחושת הביטחון של נשים. בעקבות הפוסט קיבלה פניות רבות קיבלה מנשים מהחברה החרדית שנפגעו בתקיפות מיניות בהשפעתם פתחה עמוד פייסבוק בשם “לא תשתוק”. עמוד הפייסבוק הפך כתובת עבור נפגעי ונפגעות פגיעה מינית בחברה החרדית והוביל לשיח על הנושא.

עד 2018 היה סירוב להתייחס לנושא כאשר פנתה לתקשורת החרדית האינטרנטית והכתובה לכן התמקדה היילברון ברשתות החברתיות ובתקשורת הכללית. בהדרגה העיתונות החרדית האינטרנטית החלה להתייחס לנושא.

בשנת 2022 הקימו היילברון, קרויזר ופעילים חרדים נוספים את עמותת “הנני – למען הקהילה” שמטרה העצמת תנועת “לא תשתוק” וחיזוק התמיכה הקהילתית בנפגעי ונפגעות תקיפה מינית מהמגזר החרדי. פעילות התנועה כללה קמפיינים, ארגון כנסים, לובי פוליטי, הפגנות, גיוס המונים ועבודה עם גורמי סמכות חרדיים.

היילברון מחברת בין נפגעים בחברה החרדית לגורמים שיכולים לסייע להם. מעורבת במספר פרויקטים של החרדיות המתחדשת, כגון חינוך ממלכתי-חרדי ופועלת להקמת מאגר עדויות לצורך הצלבה וחיבור של נפגעים מאותו פוגע דבר שיסייע ויקל על הנפגעים.

ב-2023 יצא הסרט התיעודי ב-HOT 8 "השמיעי קולך" שהתחקה אחר פועלה.

## חיים אישיים
היילברון היא חרדית מבית ליטאי, גרה בירושלים, גרושה ואם לשניים, בעלת תואר ראשון בסוציולוגיה מהאוניברסיטה הפתוחה ולומדת כיום לתואר שני בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב. זכתה בפרס דיקן הסטודנטים למעורבות חברתית 2019 באוניברסיטה הפתוחה.

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:חרדיות ישראליות
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1989
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
הגדה היספנית-מורסקית

[שמאל|ממוזער|250px|[מרור מתוך **הגדה היספנית-מורסקית**]]
**הגדה היספנית-מורסקית** (באנגלית: **Hispano-Moresque Haggadah**) היא הגדה של פסח מאוירת שנכתבה בין שלהי המאה ה-13 לבין תחילת המאה ה-14 בקסטיליה. כתב היד נמצא בספרייה הבריטית ומספרו שם MS Oriental 2737.

ההגדה היא ככל הנראה, ציון דרך בהתפתחות הגדה נפרדת ממחזור תפילה וכספר נפרד. בהגדה משולבת איקונוגרפיה המקשרת את כתב היד למקום מסוים, נסיבות היסטוריות ומשפחה, דבר שלא היה מצוין  בזמן כתיבת ההגדה בספרות.

## תוכן ההגדה
התמונות בהגדה מקושרות לתקופת אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה, דבר המסייע לתארך את יצירת ההגדה ככל הנראה לרבע האחרון של המאה ה-13. ככל הידוע, ההגדה היספנית-מורסקית היא ההגדה הראשונה עם איורים על סיפורי התנ"ך.

למרות הגודל הקטן של ההגדה (16 ס"מ גובה לעומת 20 ס"מ להגדות ששרדו מאותה תקופה), ההגדה כוללת איורים רבים ומילים מעוצבות בתוך תיבות. בשונה מהגדות מממלכת ארגון, שציור ההגדה מושפע מאיורים מאותה תקופה בעלי סגנון גותי בצרפת או באיטליה, שמאופיינים בצביעה עבה ושימוש בזהב, ההגדה היספנית-מורסקית מזכירה כתבי יד ספריים מוקדמים שמכילים שימוש בצבעים בהירים, בתיבות לא מווסתות צבעוניות בתוך גבולות מצוירים שמזכירים כתבי יד שנוצרו במנזרים איבריים במאה ה-10 והמאה ה-11.

בהגדה יש אזכורים להרלדיקה, כמו אריות וצריחים, שמשויכים לקסטיליה ולאון. בהגדה ניתן למצוא אזכור ייחודי לנשים, שכן קיימים בה איורים של נשים שקוראות את ההגדה במהלך סדר פסח.

בכתב היד יש מגמה מעורבת של חבישת כיפה אצל הדמויות בתמונות. בכמה תמונות בכתב היד מוצג המפגש שבין משה ואהרן במדבר או את משה ואהרן לפני פרעה, או את משה המנהיג את העם אחריו בים סוף, ניתן להבחין רק על ראשו של משה כיסוי ראש, הנראה ככיפה או ככובע קטן. בסיפור המטה ההופך לנחש ובולע את מטותיהם של החרטומים חובשים גם משה וגם אהרן כיסוי ראש דומה, אך בצבעים שונים. אך דמותיהם של אברהם ויצחק בשלושת שלבי התיאור של סיפור עקדת יצחק מצוירות בלא כיסוי ראש. דמותו של משה לפני הסנה, אף היא מתוארת בגילוי ראש, כמו גם דמותיהם של בני ישראל היוצאים ממצרים והעוברים בים סוף. הדמויות שמכינות חרוסת, מגעילות כלים, ויושבות סביב שולחן הסדר מתוארות בגילוי ראש, לעומת זאת, ראשיהם של בעלי הבית העורך את הסדר, האופה ושל מחלק האוכל מכוסים.

## גלריה

Hispano-Moresque Haggadah Raban Gamliel.jpeg|רבן גמליאל ותלמידו
Hispano-Moresque Haggadah Matzah.jpeg|מצה
Hispano-Moresque Haggadah Ha Lachma Anya.jpeg|הא לחמא עניא
Hispano-Moresque Haggadah Burning Bush.jpeg|משה והסנה הבוער


## קישורים חיצוניים
* הסבר על ההגדה במאמר של ג'ולי האריס
* תמונות דפי ההגדה באתר The Bezalel Narkiss Index of Jewish Art

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי יד עבריים מאוירים
היספנית-מורסקית
קטגוריה:ספרי המאה ה-13
Habib Galbi

"**Habib Galbi**" (בערבית: "**حبيب قلبي**", מוכר גם בתעתיק העברי: "**חביב גלבי**") הוא סינגל הבכורה של הלהקה הישראלית A-WA. את השיר הוציאה ב-8 במרץ 2015 לאור חברת התקליטים הליקון. הוא נכלל באלבום הבכורה של הקבוצה, חביב גלבי.

## רקע והפקה
להקת A-WA הוקמה ב-2015 על ידי שלוש האחיות חיים: תאיר, לירון ותגל. בילדותן נהגו לצפות בביתם בסרטים מסורתיים בערבית. כשתאיר סיימה את לימודיה האקדמיים ברימון בית ספר למוסיקה החליטה שברצונה להפיק אלבום אולפן משלה. אליה הצטרפו שתי אחיותיה. השלוש החלו במסע חיפוש אחר מפיק מוזיקלי שישמר את האתניות התימנית בקולן ובשיריהן. לבסוף מצאו את תומר יוסף, חבר בהרכבים "בלקן ביט בוקס" ו"החצר האחורית". תחילה לא ידעו האם אלבום הבכורה של הלהקה יהיה מושר בעברית או באנגלית. אולם לאחר שיוסף מצאה וידאו ישן של תאיר שרה בערבית הוסכם כי האלבום הראשון של A-WA יהיה גם כן בשפה זו.

ההשראה ל-"Habib Galbi" נשאבה מהבית המוזיקלי בו גדלו, בעיקר מסבתן שנהגה לשיר בערבית תימנית בעודה מבשלת במטבחה. בניגוד לשירת גברים בתימן, שהייתה בעיקר מיועדת לכתבי קודש, שירת נשים יצרה את הפולקלורים במדינה. "Habib Galbi" הוקלט לראשונה בשנות ה-60 על ידי שלמה מוקעה, ששמע אותו בביתו המסורתי בתימן. אך הגרסה המוכרת לשלוש האחיות הייתה דווקא של ציון גולן. כיוון שהשיר כתוב מנקודת מבט נשית, חשקו האחיות לפרסם את גרסתן. חזונן לשיר היה שילוב הרמוניות קוליות ונשיות, והפיכת "Habib Galbi" מגברי לנשי ולחדשני הרבה יותר.

המכשול העיקרי של הלהקה היה היעדר המקצועיות בשפה. שלושתן לא ידעו לדבר ערבית תימנית בצורה נהירה, ועל כן הן למדו את הדיאלקטים והצלילים של השפה היטב. "Habib Galbi" יצא לאור ב-8 במרץ 2015, יום האישה הבין-לאומי.

## ניתוח מוזיקלי
"Habib Galbi" הוא שיר אהבה נכזבת, שבנוי מחמישה בתים קצרים ומפזמון חוזר ועיקרי. בפזמון, שבנוי משלוש שורות חוזרות, מכנה הדוברת את אהוב לבה כ"עיניה". בשורה אחר כך נודע כי מישהו חיבל במערכת היחסים בינה לבין אהובה. הוא מסתיים בשורה "הלוואי שיאכל ולא ייהנה" – קללה כנגד אותו האדם המפריד.

חמשת הבתים מרוכזים ברובם בבחיר לבה של האישה ובסיפור ההיפרדות שלהם. תחילה הוא נעלב מסיבה לא ידועה, ובורח ללמוד, כנראה תורה. לאחר מכן עוזב את האישה בוכייה, והיא בתגובה מאדירה אותו וטוענת כי אין עוד אחר כמוהו. שנה וחודשיים, שהתמלאו בגעגועיה של האישה אליו, הם לא התראו. בבית האחרון שואלת האישה למי היא יכולה להתלונן, ומי יכול להשיב את אהובה אליה.

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של A-WA ב-8 במרץ גם כן. הוא בוים על ידי יוסף, וכולל את שלוש האחיות לבושות בבגדים תימניים על רקע נוף המדבר של שחרות. מקום צילום הקליפ היה חסוי כשהתפרסם, ורק לאחר כמה שנים חשפו הבנות את המידע בפודקאסט "שיר אחד". הרעיון שעמד מאחורי העניין היה לתת למאזינים אפשרות להקשיב לשיר בצורה אמיתית, ללא דעות פוליטיות שעלולות להשפיע על חווייתם.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2015
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-2015
קטגוריה:שירים בערבית
קטגוריה:שירי אהבה
קטגוריה:שירים על כאב לב
פייר בלוז

**פייר בלוז** (בצרפתית: **Pierre Bleuse**; נולד ב-6 בנובמבר 1977) הוא כנר ומנצח צרפתי.

## ביוגרפיה
פייר בלוז נולד בבולון-ביאנקור למשפחה של מוזיקאים. פייר בלוז החל את לימודיו המוזיקליים בנגינה בכינור בקונסרבטוריון של בולון-ביאנקור בכיתותיהם של ז'אן לנרט וסוזן גסנר. הוא המשיך את לימודיו בקונסרבטואר של פריז בכיתותיהם של פייר דוקאן וגונאדי הופמן בשנת 1990. הוא השיג את פרסי הכינור והמוזיקה הקאמרית שלו ב-1994. לאחר מכן למד באוניברסיטת ז'נבה למוזיקה בכיתתו של פטריס פונטנרוסה. הוא סיים את לימודיו בפרס ראשון בשנת 2002.

לאחר לימודיו, הפך בלוז לחבר ברביעיית סאטי ובהרכבים Court-Circuit ו-TM+. הוא היה כנר ראשי ומנצח שותף של התזמורת הקאמרית של טולוז בין השנים 2000 ל-2010. הוא גם למד כינור בארוק אצל ז'יל קוליארד.

ב-2010 החליט פייר בלוז לפנות לניצוח. הוא למד אצל יורמה פאנולה בפינלנד, והמשיך את לימודי הניצוח אצל לורן גיי באוניברסיטת ז'נבה למוזיקה ב-2011.

משנת 2012 החל פייר בלוז בשיתוף פעולה קבוע עם תזמורת הקפיטול הלאומית של טולוז. הוא גם עבד כעוזר באופרה של ליון משנת 2017, בעיקר בהפקה של אורפיאו ואאורידיצ'ה, בבימויו של דייוויד מורטן. לאחר שנצפה על ידי תיירי פישר ב-2014 באוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג, הוא הוזמן להופעת הבכורה שלו בארצות הברית לנצח על תזמורת יוטה בסולט לייק סיטי ביולי 2016.

בלוז היה שותף להקמת האנסמבל "למניק מודרן" לרפרטואר עכשווי, ושימש כמנהל המוזיקלי שלו. מייקל ג'רל הפקיד אותו בינואר 2017 על הניצוח על האנסמבל באופרה שלו קסנדרה, בכיכובה של פאני ארדנט, שהופיעה בתיאטרון הגדול של פרובאנס. מערכת היחסים הקרובה שלו עם ג'ארל הובילה אותו לנצח על קונצרט יום השנה באוקטובר 2018 באולם ויקטוריה בז'נבה, עם אנסמבל "למניק מודרן" ותזמורת דה לה סוויס רומנדה. פייר ניצח על תזמורות שונות בצרפת. כגון: התזמורת הקאמרית של פריז, תזמורת פריז, התזמורת הסימפונית של נאנסי, תזמורת האופרה של טורס והתזמורת הלאומית של אוברן.

פייר בלוז היה שותף מייסד ומנהל אמנותי של האקדמיה התזמורתית למוזיקה, בית ספר אירופי ללימודי תזמורת. בלוז הפך למנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של אודנסה בשנת 2021.

בדצמבר 2021, הודיע אנסמבל אנטרקונטמפורן על מינויו של בלוז למנהל המוזיקלי הבא שלו, החל מעונת 2023 - 2024, עם חוזה ראשוני של 4 שנים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כנרים צרפתים
קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1977
SWAS

**(Submillimeter Wave Astronomy Satellite (SWAS** (מוכר גם כ-Explorer 74 ו-SMEX-3) היה טלסקופ חלל שהיה חלק של תוכנית אקספלורר במסגרת מיזם ללוויינים זולים. הוא פעל כ-6 שנים עם מכשירים בתחום תת אדום עמוק וגלי מיקרו.

## משימה
המשימה אושרה לתכנון בשנת 1989. תכנון ראשוני בוצע על ידי מדעני מצפה כוכבים של סמית'סוניאן. בניית הטלסקופ הועברה לBall Aerospace & Technologies ומרכז החלל גודרד היה אחראי על בניית הפרויקט כמכלול.

מדעני אוניברסיטת קלן העבירו ספקטרומטר בשנת 1993 ורגשים נבנו בשנת 1994 על ידי Millitech Corporation. בדצמבר 1994 טלסקופ ומכשירים נלווים הועברו למרכז החלל גודרד שהיה אחראי על בניית הלוויין. בנייתו ובדיקות הסתיימו ב־15 בדצמבר 1995.

החלק המרכזי היה טלסקופ שהיה רגיש לתדרים 487–557 GHz  (538–616 μm). הדבר אפשר לחקור ספקטרום פליטה של חמצן, פחמן, מים וכו'. רגישות הייתה כ-3.7 דקות זוויתיות.

SWAS תוכנן לחקר מבנה של עננים בין-גלקטיים במטרה להבין תהליכים ליצירת כוכבי לכת.

שיגור הלוויין נדחה מספר פעמים עקב תקלות במשגרים מדגם פגאסוס שהיו מיעודים למשימה.

השיגור בוצע בהצלחה ב-2 בנובמבר 1998 מבסיס חיל האוויר ונדנברג. עד ל-18 בדצמבר נמשך תהליך בדיקות וכיול מכשירים. במקור המשימה תוכננה לשנתיים. איכות המכשירים אפשרה להאריך את המשימה עד לכ-5.5 שנים. במהלך תקופה זו בוצעו תצפיות על 200 מטרות. ב-21 ביולי 2004 הוחלט להעביר את מכשירי הלוויין למצב שינה.

במטרה לתת תמיכה למשימת גשושית "פגיעה עמוקה" פעילות חודשה ב-1 ביוני 2005. לאחר 3 חודשים של פעילות המכשירי הלוויין הועברו שנית למצב שינה. נכון לשנת 2024 הלוויין נמצא במסלול.

## קישורים חיצוניים
* 

* תיאור המשימה בתאר אוניברסיטת הרוורד
* תיאור באתר נאס"א

קטגוריה:טלסקופי חלל בחלקים הבלתי נראים של הספקטרום
קטגוריה:לוויינים אמריקאיים
זאריה (מודול)

**זאריה** (ברוסית: **Заря**) הוא המודול הראשון של תחנת החלל הבין-לאומית. המודול נבנה ברוסיה אך מהווה חלק של המרכיב האמריקאי של תחנת החלל. שוגר לחלל בשנת 1998.

## תיאור המודול
אחריות על בניית ותקצוב המודול החדש הייתה על ארצות הברית. מרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל זכה במכרז לבניית המודול כאשר נתן הצעה זולה באופן משמעותי מהמתחרה, חברת בואינג. בהתאם לתנאי החוזה במקביל לבניית המודול נבנה מודול עתודה זהה.
שמאל|ממוזער|200px|תיאור מבנה פנימי
המודול נועד לאחסון ציודים ומצרכים, אספקת חשמל למערכות תחנת החלל ובקרת גובה מסלול תוך שימוש במדחפים.

בתכנון המודול נוצל ניסיון שנצבר בתכנון ובנייה של חללית TKS שהיה גם בסיס לבניית מודולים של תחנת החלל מיר. צורת המודול הוא גליל גליל באורך של כ-1.26 מטר וקוטר עד 4.1 מטר. הנפח הפנימי הוא 71.5 מ"ק. אספקת חשמל מבוצעת תוך שימוש בפאנל סולארי שמסוגל לספק 3 קו"ט. בנוסף לכך הותקנו 6 סוללות מצברים ניקל-קדמיום. לבקרת גובה מסלול הותקנו 38 מדחפים בהספקים שונים. 16 תאי דלק מתאימים לאחסון 6 טון דלק. על המודול הותקנו 3 תאי עגינה.

השיגור בוצע ב-20 בנובמבר 1998 מכן שיגור מס' 81 בעזרת משגר מדגם פרוטון. לאחר 15 ימים לאזור המודול התקרב מעבורת החלל אנדוור במסגרת משימה STS-88. מתא המעבורת הוצע מודול יוניטי והוא חובר לתא עגינה קדמי של מודול "זאריה" בעזרת יחידת מעבר. בהמשך צוות המעבורת פעל לחיבור מערכות שונות בין המודולים ולהתקנת ציוד חיצוני.

עד לשנת 2000 מתקני המודול היו אחריות על אספקת חשמל למערכות תחנת החלל, בקרת גובה וויסות חום. בשנת 2000 רוב הפעילויות הועברו למודול "זבזדה". בהמשך עם בניית תחנת החלל הבין-לאומית התפקיד היחיד של המודול היה אחסון. פאנל סולארי הועבר למצב מקופל בשנת 2002 כדי לאפשר בנייה של מבנה מסבך בסיסי.

ב-18 בנובמבר 2000 לתא עגינה "נדיר" חוברה חללית מטען פרוגרס M1-4 עם ציוד ומצרכים.

ב-16 במאי 2008 לתא עגינה "נדיר" חוברה חללית מטען פרוגרס M-64 עם ציוד ומצרכים.

בשנת 2010 לתא עגינה "נדיר" חובר מודול "ראסווט".

מודול תוכנן ל-15 שנות פעילות וכבר עבר את האורך החיים התכנוני.

מודול עתודה זהה שנבנה נוצל כבסיס לבניית מודול "נאוקה".

## קישורים חיצוניים

* [תיאור המודול באתר [נאס"א]]
* תיאור המודול 
* תיאור מפורט

קטגוריה:רכיבי תחנת החלל הבין-לאומית
גרייס ואן פאטן

**גרייס ואן פאטן** (באנגלית: **Grace Van Patten** נולדה ב-21 בנובמבר 1996) היא שחקנית אמריקאית.

## ביוגרפיה
ואן פאטן גדלה בטרייבקה, ניו יורק, ולמדה בתיכון פיורלו ה. לה גוארדיה. היא הבכורה מבין שלוש בנותיו של הבמאי והמפיק טימותי ואן פאטן . היא אחייניתו של שחקן הקומיקס דיק ואן פאטן , בת דודתה היא השחקנית טליה בלסם, שהיא בתה של ג'ויס ואן פאטן  דודתה.

## קריירה
התפקיד הראשון של ואן פאטן היה בגיל 8, בסדרת הטלוויזיה "*[[הסופרנוס]]*", שביים אביה. הוא השיג לה את האודישן, והיא גילמה את אלי, בתו של הגנגסטר יוג'ין פונטקורבו. בשנת 2014 היא שיחקה בפרק בסדרה אחרת שביים אביה, אימפריית הפשע. היא דחתה את הקבלה לאוניברסיטת דרום קליפורניה, במקום זאת בחרה לעבור אודישן בעיר ניו יורק וללכת לשיעורי מכללות קהילתיות בפסיכולוגיה ופילוסופיה. עם זאת, היא דחתה את הקורסים שנרשמה אליהם כאשר לוהקה לתפקידים במהלך שנת הלימודים.

בשנת 2015 שיחקה בסרט "גונבים את ההצגה". הופעתה הראשונה של ואן פאטן בסרט עלילתי הייתה בשנת 2016 בו שיחקה בתפקיד הראשי הייתה בסרט "נוודים", שהוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו 2016. בשנת 2017 כיכבה במותחן האימה *סנטרל פארק*. באותה שנה שיחקה בסרט הדרמה הקומדיה "סיפורי מאיירוביץ (חדשים ונבחרים)",. בסרט גילמה ואן פאטן את אליזה, סטודנטית לקולנוע בקולג' בארד ובתו של דמותו של אדם סנדלר, דני. בסרט, בבימויו של נואה באומבך והוקרן בפסטיבל קאן 2017, אלייזה מפיקה ומצלמת סרטים קצרים בעלי אופי מיני בוטה בכיכובה.

בהופעת הבכורה שלה בתיאטרון, ואן פאטן הופיעה במחזה באוף-ברודוויי של *The Whirligig* מאת האמיש לינקלייטר לצד זושה מאמט.  בשנת 2017 שיחקה ואן פאטן בקומדיה הרומנטית "החתונה" עם גלן קלוז, ג'ון מלקוביץ', פטריק סטיוארט ומיני דרייבר.

בשנת 2018 היא הופיעה בסרטו של דייוויד רוברט מיטשל "תעלומה בסילבר לייק". ואן פאטן נבחר לאחד מ"10 השחקנים לצפייה" של מגזין "וראייטי" ב-2017. בסתיו 2018, היא הופיעה כג'ואן ד'ארק מול גלן קלוז בהפקה של התיאטרון הציבורי של "אמא של המשרתת".  בשנת 2020 שיחקה בסרט "The Violent Heart".

בשנת 2021 שיחקה בסדרת הטלוויזיה תשעה זרים מושלמים.

מאז ספטמבר 2022, מגלמת את לוסי אולברייט בסדרה "מבוסס על שקרים" של הולו.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1996
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1996
סקובי-דו (סדרת טלוויזיה עתידית)

**סקובי-דו** (באנגלית: **Scooby-Doo**) היא סדרת מסתורין קומית אמריקאית המשלבת בין לייב אקשן להנפשה שנוצרה על ידי ג'וש אפלבאום וסקוט רוזנברג על בסיס זיכיון ההנפשה "סקובי דו" ומהווה פריקוול לקורותיה של חבורת "מסתורין בע"מ".

## תקציר העלילה
במהלך הקיץ האחרון שלהם במחנה, שאגי ודפני, שני חברי ילדות, מסתבכים בתעלומה סביב גור בודד ואבוד מגזע דני ענק שהיה עד לרצח על-טבעי. יחד עם ולמה הפרגמטית והמדעית, ופרדי, הסטודנט החדש והמוזר, הרביעייה החדשה יוצאת לפתור את התעלומה, שמושכת אותם אל נבכיו של סיוט מצמרר שמאיים לחשוף את כל סודותיהם הכמוסים.

## צוות השחקנים והדמויות
* מקנה גרייס – **[[דפני בלייק]]**
* טאנר האגן – **[[שאגי רוג'רס]]
* אבי רידר פורטסון – **ולמה דינקלי 
* מקסוול ג'נקינס – **[[פרד ג'ונס (דמות בדיונית)|פרד ג'ונס]]
* [[פרנק ולקר]] – **סקובי-דו''' 

## הפקה
### פיתוח
באפריל 2024, הוכרז לראשונה על פיתוחה של סדרת טלוויזיה, אשר תתבסס על זיכיון ההנפשה "סקובי דו" ותשלב בין לייב אקשן להנפשה, עבור שירות הזרמת המדיה "נטפליקס", וכי על יצירתה וכתיבה יופקדו ג'וש אפלבאום וסקוט רוזנברג, בעוד שעל ההפקה בפועל יופקד גרג ברלנטי. במרץ 2025, הוכרז כי הסדרה, אשר תשמש כפריקוול לקורותיהם של חברי "מסתורין בע"מ", הוזמנה רשמית על ידי "נטפליקס", וכי עונתה הראשונה תכלול שמונה פרקים.
### ליהוק
בפברואר 2026, פורסם על ליהוקה של מקנה גרייס לגילום דמותה של דפני בלייק. גרייס דיבבה בעבר גרסה צעירה של הדמות בסרט ההנפשה "סקובי דו!" (2020), ושבה לדבב את הדמות גם בסרט שלא הופץ, "Scoob! Holiday Haunt". במרץ 2026 נמסר על ליהוקם של טאנר האגן, אבי רידר פורטסון ומקסוול ג'נקינס לגילום דמויותיהם של שאגי רוג'רס, ולמה דינקלי ופרד ג'ונס; עוד נמסר כי פול וולטר האוזר נמצא במשא ומתן על גילום בעליו המקוריים של סקובי-דו, אותו ישוב לדבב פרנק ולקר.

### צילומים
צילומי הסדרה עתידים להתחיל באפריל 2026 באולפני "Cinespace Film" שבאטלנטה, ג'ורג'יה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות מתח אמריקאיות
קטגוריה:סדרות נעורים אמריקאיות
קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
אלפרדו ארגין

**אלפרדו ארגין** (בספרדית: **Alfredo Arreguín**; 30 בינואר 1935 - 24 באפריל 2023) היה צייר מקסיקני-אמריקאי. במשך שישים שנה, הוא עבד מחוץ לביתו בסיאטל, וושינגטון, ויצר את הסגנון המיוחד שלו של ציורי דפוס שמקורם בתרבות המקסיקנית ובניסיונו בצפון מערב האוקיינוס השקט. הוא היה ידוע כמנהיג בעולם האמנות הלטינו-אמריקאית.

## ביוגרפיה
ארגין למד ציור מגיל 9 ועסק באדריכלות כסטודנט צעיר ב־Escuela Nacional Preparatoria במקסיקו סיטי, שם למדה פרידה קאלו כמה עשורים קודם לכן. קאלו נשארה מוזה לכל החיים עבור ארגין, שצייר את דמותה ביצירתו יותר מ-100 פעמים במהלך השנים.

לאחר שהיגר לארצות הברית בגיל 24, גויס לשרת במלחמת קוריאה. הוא חזר לסיאטל וקיבל תואר ראשון ושני בציור מאוניברסיטת וושינגטון, שם היה חלק מדור אמנים משנות ה-60 בקמפוס שכלל את הציירים צ'אק קלוז ורוג'ר שימומורה ואת אמן הזכוכית דייל צ'יהולי. באוניברסיטת וושינגטון פגש ארגין את המשוררת והסופרת טס גלאגר. בעלה של גלאגר, הסופר ריימונד קארבר, יתאר מאוחר יותר את ארגין כצייר שעבד "כמו קטר", רמז לימים הארוכים שבהם בילה בציור.

בשנת 1980, ארגין קיבל מלגת הקרן הלאומית לאמנויות חזותיות. בשנת 1995 העניקה לו הממשלה הפדרלית של מקסיקו את פרס אוהטלי על קידום התרבות המקסיקנית מחוץ למקסיקו. סגנונו הסתמך על משיכות מכחול קטנות שהצטברו וכיסו קנבסים גדולים, מה שהביא לכך שביצוע ציור בודד יכול היה לקחת שבועות או חודשים.

עבודתו של ארגין קיימת באוסף הקבוע של מוזיאונים ברחבי העולם, כולל המוזיאון לאמנות אמריקאית סמיתסוניאן, הגלריה הלאומית לפורטרטים (ארצות הברית) והאקדמיה הלאומית למדעים. השפעתו על אמנות אמריקה הלטינית הובילה לכך שעבודותיו נרכשו על ידי המוזיאון הלאומי לאמנות מקסיקנית בשיקגו, המוזיאון המקסיקני בסן פרנסיסקו והמרכז הלאומי לתרבות היספנית באלבקרקי. מחלקת המדינה של ארצות הברית מחזיקה את עבודתו בשגרירויות בסיודאד חוארז, מקסיקו ובקראצ'י, פקיסטן.

את תערוכת היחיד הראשונה שלו ערך ב-1977, במוזיאון המקסיקני. הוא המשיך עם יותר מ-40 תערוכות יחיד, כולל מספר רטרוספקטיבות. הרטרוספקטיבה האחרונה שלו הייתה התערוכה "ארגין: צייר מהעולם החדש" ב-2022 במוזיאון לאמנות צפון מערב.

הוא יוצג על ידי גלריית לינדה הודג'ס בסיאטל, וושינגטון.

הוא חלק את הסטודיו שלו עם הציירת סוזן ר. ליטל, לה היה נשוי במשך 49 שנים.

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנים אמריקאים
קטגוריה: אמנים מקסיקנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1935
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
לבלאבי

**לַבְּלַאבִּי** (בערבית: **لبلابي**) הוא מאכל תוניסאי המבוסס על חמצה במעט מרק דליל בטעם שום וכמון, המוגש על חתיכות קטנות של לחם יבש מעט בעל קרום קשה. השם בא מהמילה הטורקית leblebi, שפירושה חמצה בגריל.

## מרכיבים
המנה מוגשת על פי רוב במסעדות זולות. ביצה לא מבושלת או מבושלת, כמעט תמיד מתווספת לתערובת המרק החמה (וכך היא מתבשלת), יחד עם שמן זית, אריסה, כמון נוסף, צלפים, טונה, פלפל בקלוטי (פלפל תוניסאי הבסיס לאריסה) ולפעמים זיתים, שום וחומץ או מיץ לימון או ליים. קישוטים נוספים עשויים לכלול כוסברה, פטרוזיליה ובצל ירוק.

בצפון תוניסיה, מה שנקרא "ביזרטה לבלאבי" הוא כריך המורכב מאותם מרכיבים בבגט לחם לבן. לבלאבי היה במקור מנת ארוחת בוקר שנאכלה בחורף, אך היא נאכלת כיום בכל שעה של היום ובכל ימות השנה. יש מקומות שמוכרים אותו בלילות הקיץ המאוחרים והוא פופולרי במיוחד בקרב צעירים שמקווים להימנע מחמרמורת אחרי בילוי לילי.

## לקריאה נוספת
* רשימת מנות מזרח תיכוניות
* לבלבי 
* רשימת מנות אפריקאיות
* רשימת מנות קטניות
* המטבח הברברי

## קישורים חיצוניים

* לבלאבי - מרק חומוס תוניסאי
## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח המזרח-תיכוני
קטגוריה:מאכלי חומוס
קטגוריה:המטבח העיראקי
קטגוריה:המטבח התוניסאי
קטגוריה:המטבח הערבי
שוצהפטלאגרפיהרר

[ממוזער|[פרנץ הסלר שימש כשוצהפטלאגרפיהרר במיטלבאו-דורה. תמונה שצולמה לאחר כניעת גרמניה הנאצית לבעלות הברית ב-1945]]
**שוצהפטלאגרפיהרר** (ראש "מחנה המעצר המונע") היה תואר חצי-צבאי של ה-SS הנאצי, בשימוש ספציפי לטוטנקופברבנדה ("יחידות גולגולת המוות") שפעלו במחנות הריכוז וההשמדה.

## מהות התפקיד
השוצהפטלאגרפיהרר היה אחראי על התפקוד הכלכלי של המחנה. בשל גודלם העצום של המחנות, בדרך כלל היה יותר מאיש SS אחד שמילא את התפקיד בכל מחנה. השוצהפטלאגרפיהררים קיבלו פקודות מהמשרדים המרכזיים בברלין, כגון ה-DEST שהופעל ישירות על ידי ה-SS. חייהם של האסירים היו נתונים באופן מלא בידיהם של השוצהפטלאגרפיהררים. פקודותיהם, שבדרך כלל כללו התעללות שגרתית בקורבנות, בוצעו באמצעות "משימות" כדי שלא יצטרכו להתמודד עם המוות הנובע מהן.

על תפעול המחנה היו אחראים השוצהפטלאגרפיהרר והאדיוטנט שלו. השוצהפטלאגרפיהרר היה צריך לשמור על הסדר, לדאוג לשגרת היום, מפקדים וכן הלאה. תחתיו היו הרפורטפיהרר, הארבייטסאיינזצפיהרר והאובראַוּפזהרין (אם היה מדובר במחנה נשים). הם היו אחראים ישירות על הסדר במחנה והקצו אסירים לעבודות שמחוץ למחנה. הבלוקפיהררים, שכל אחד מהם היה אחראי על צריף אחד או יותר, היו כפופים להם.

קטגוריה:מחנות ריכוז
קטגוריה:מחנות השמדה
קטגוריה:אס אס
רולי פולי אולי

**רולי פולי אולי** (באנגלית: **Rolie Polie Olie**) היא סדרת טלוויזיה מונפשת קנדית-צרפתית לילדים, שנוצרה על ידי ויליאם ג'ויס, בוימה על ידי רון פיטס, ביל ג'יג'י ומייק פאלוס והופקה על ידי חברת Nelvana.

הסדרה שודרה במקור ב-4 באוקטובר 1998 בערוץ CBC Television בקנדה, ובערוץ France 5 בצרפת. בישראל הסדרה שודרה בשנת 1999 בערוץ הילדים ומשנת 2000 ועד 2005 בערך בערוץ הופ!. לסדרה הופקו 6 עונות ו-75 פרקים באורך 24 דקות. לסדרה הופקה סדרת בת בשם "אולי פולי אולי מגיש" שהכילה מערכונים קצרים ושימשה כרצועת שידורים בכל המדינות שבה היא שודרה. סדרת הבת בארץ שודרה בערוץ הילדים כרצועת שידור לפעוטות שהחליפה את "עץ הפיטפוזים" ואת סדרת הבת שלה "שעת הפיטפוזים". 

## עלילה
הסדרה עוקבת אחר רובוט בשם פולי ומשפחתו הגרים בכוכב הרובוטים פולי. בכל פרק, פולי לומד שיעורי חיים ויוצא להרפתקאות מטורפות (אמיתיות או דמיוניות) תוך כדי התבגרות.

## דמויות ומדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי שאולי הלוי, והופק על ידי רעות סמדר.

## שידור הסדרה

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:סדרות הנפשה צרפתיות
קטגוריה:סדרות הנפשה קנדיות
קטגוריה:ערוץ הופ!: תוכניות רכש
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה צרפתיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות שעלו לשידור בשנות ה-1990