open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בודפשט הונבד (כדורסל)

**בודפשט הונבד** (בהונגרית: **Budapesti Honvéd SE**) היא קבוצת כדורסל הונגרית מהעיר בודפשט. המתמודדת בליגת העל ההונגרית. היא הקבוצה המצליחה במדינה עם 33 זכיות באליפות ו-17 זכיות בגביע.

## היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1950. כבר בעונתה הראשונה היא סיימה במקום השלישי בליגה. בהמשך, במשך 18 עונות, הקבוצה זכתה ב-17 אליפויות. בשנים 1951–1960 היא הפסידה משחק בודד בלבד, תוך רצף ניצחונות מ-18 באוקטובר 1954 ועד ל-6 באוקטובר 1960. תקופה נוספת של הצלחות החלה בשנת 1976, כאשר התחיל רצף של 10 זכיות באליפות הליגה. בשנת 1992 בוצע איחוד עם קבוצת Tungsram, ובעקבותיו היא זכתה ב-4 אליפויות בתוך 5 שנים. בעונת 1996/1997 הקבוצה זכתה באליפות האחרונה שלה. בשנת 2004 היא ירדה לליגת המשנה וחזרה לליגה העליונה בשנת 2022.

בנוסף לזכיות בליגה, בודפשט הונבד זכתה ב-17 גביעי הונגריה בכדורסל.

### אירופה
בעונת 1958 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הקבוצה העפילה לחצי הגמר, שם הפסידה. בעונת 1958/1959 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הקבוצה העפילה לרבע הגמר.

שחקני הקבוצה היוו בסיס לנבחרת הונגריה בכדורסל שסיימה במקום השני באליפות אירופה בכדורסל 1953 וזכתה באליפות אירופה בכדורסל 1955.

הקבוצה מארחת באולם הספורט "לודוביק ארנה", המכיל 1,350 מקומות ישיבה.

## תארים והישגים
***[[ליגת העל ההונגרית בכדורסל|הליגה ההונגרית]]**:
**אליפות (33): 1952, 1953, 1954, 1955, 1957, 1957/1958, 1958/1959, 1959/1960, 1960/1961, 1961/1962, 1962/1963, 1964, 1965, 1966, 1967, 1968, 1969, 1971, 1974, 1976, 1977, 1978, 1979, 1980/1981, 1981/1982, 1982/1983, 1983/1984, 1984/1985, 1985/1986, 1992/1993, 1993/1994, 1994/1995, 1996/1997
**מקום שני (7): 1956, 1970, 1972, 1975, 1986/1987, 1995/1996, 1997/1998
***[[הגביע ההונגרי בכדורסל|הגביע ההונגרי]]**:
**זכייה (17): 2001 1953, 1954, 1955, 1962, 1963, 1964, 1966, 1967, 1968, 1973, 1977, 1978, 1982, 1983, 1986, 1989, 1991
**גמר (9): 1965, 1970, 1972, 1975, 1976, 1985, 1990, 1996, 1997

## קישורים חיצוניים
* 
* נתונים מאתר יורובסקט

קטגוריה:קבוצות כדורסל הונגריות
ג'ק יוז

**ג'ק רודן יוז** (באנגלית: **Jack Rowden Hughes**; נולד ב-14 במאי 2001) הוא שחקן הוקי קרח מקצועני יהודי-אמריקאי, משחק בתפקיד חלוץ מרכזי. שחקן נבחרת ארצות הברית בהוקי קרח וקפטן חלופי בקבוצת ניו ג'רזי דווילס בליגת ה-NHL.

הוא אלוף אולימפי (מילאנו – קורטינה 2026). דורג בין עשרת השחקנים הטובים בטורניר באולימפיאדה זו. הוא הבקיע את שער הניצחון בהארכה במשחק על מדליית הזהב נגד קנדה.

יוז הוא ממשפחה של שחקני הוקי קרח; אחיו הבכור קווין משחק כמגן במינסוטה ויילד מילגת ה-NHL, נחשב לאחד המגינים הטובים בליגה וזכה יחד עם ג'ק במדליית הזהב באולימפיאדת מילאנו – קורטינה (2026) במדי נבחרת ארצות הברית. אחיו הצעיר לוק משחק יחד איתו בקבוצתו ניו ג'רזי דווילס. אמו, אלן ויינברג-יוז , שיחקה בנבחרת ארצות הברית וזכתה במדליית כסף באליפות העולם (1992) ואביו מנהל פיתוח שחקנים בטורונטו מייפל ליפס.

נבחר ראשון בדראפט ה-NHL ב-2019 על ידי הדווילס, ובכך הפך לשחקן היהודי הראשון שנבחר ראשון בדראפט ה-NHL.

## ביוגרפיה
יוז נולד באורלנדו, פלורידה, לאמו, אלן ויינברג-יוז, ולאביו, ג'ים יוז. אלן, אמו של יוז, יהודייה וג'ים, אביו קתולי. אמו זכתה במדליית כסף באליפות העולם לנשים בשנת 1992 והייתה אחת משש השחקניות (שחקנית הגנה) שנבחרו לנבחרת האולסטאר של הטורניר. היא שימשה כיועצת לאיגוד ההוקי קרח של נורווגיה לקראת אולימפיאדת לילהמר (1994). היא שימשה כיועצת נבחרת הנשים של ארצות הברית וסייעה לנבחרת לזכות במדליית זהב באליפויות העולם 2023 ו-2025 ובזהב האולימפי באולימפיאדת החורף 2026. אביו עבד כעוזר מאמן בקבוצת אורלנדו סולאר ברס.

בשנת 2006, עברה המשפחה לטורונטו לאחר שאביו קיבל עבודה כעוזר מאמן בטורונטו מארליז בליגת ההוקי האמריקאית (AHL). המשפחה שיכנה את ויליאם ניילנדר  משוודיה, אלוף העולם (2017) ושחקן ה-MVP של הטורניר.

### 2019
באליפות העולם שנערכה בברטיסלבה וקושיצה, שבסלובקיה הוא סיים במקום שביעי לצד אחיו קווין לאחר שהגיע עם נבחרת ארצות הברית לשלב רבע הגמר שבו הפסידה לרוסיה 3–4. בגיל 17, הפך לשחקן הצעיר ביותר שייצג את ארצות הברית בטורניר אליפות העולם של פדרציית ההוקי קרח הבין-לאומית (IIHF).

באותה שנה נבחר ראשון בדראפט ה-NHL על ידי ניו ג'רזי דווילס, ובכך הפך לשחקן היהודי הראשון שנבחר ראשון בדראפט ה-NHL.

### 2026
באולימפיאדת מילאנו – קורטינה זכה במדליית זהב לאחר ניצחון במשחק הגמר על קנדה לאחר הארכה 2–1. הוא כבש את שער הניצחון בהארכה במשחק זה, והעניק לארצות הברית את מדליית הזהב האולימפית הראשונה שלה מאז 1980. הוא המשיך לשחק אף על פי שקיבל מכות חזקות בפה מהחלוץ הקנדי סם בנט במחצית השלישית ואיבד מספר שיניים. אחיו קווין נבחר למגן הטוב ביותר של הטורניר על ידי IIHF, וגם נבחר לנבחרת האולסטאר האולימפית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פלורידה
קטגוריה:אורלנדו: אישים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקני הוקי קרח אמריקאים
קטגוריה:שחקני הוקי קרח יהודים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: הוקי קרח
קטגוריה:אלופים אולימפיים מארצות הברית
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת מילאנו – קורטינה (2026)
קטגוריה:פלורידה: ספורטאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2001
אלרגיה לאורז

**אלרגיה לאורז** היא סוג של אלרגיה למזון. אלרגיה לאורז, הנחשב לדגן עשיר בפחמימות, היא תגובה חיסונית לא רצויה לשלושה חלבונים המצויים באורז, הנגרמת על ידי אכילת מאכלים שהוכנו מאורז מלא או מכילים קמח אורז, או משאיפת אדים באזורי הכנת מזונות המכילים אורז. אלרגיה לאורז נחשבת לאלרגיה נדירה בהשוואה לתשע האלרגיות הקלאסיות למזון, הנחשבות לשכיחות יותר: ביצים, חלב, חיטה, שומשום, בוטנים, אגוזי-עץ, דגים, פירות ים וסויה. היא דווחה ברחבי העולם, ובעיקר בסין, יפן וקוריאה, תאילנד, וקמבודיה. צמח האורז (שם מדעי *Oryza sativa*) שייך לדגניים והוא מזון בסיסי בדרום מזרח אסיה. תושביה חשופים לסיכון גבוה יותר לאלרגיה זו בהשוואה לאנשים החיים באזורים אחרים. רמת הנוגדים מסוג IGe הספציפיים לאורז, עולה באופן משמעותי באנשים אלרגיים, כפי שמתבטא ברמת הנוגדנים בבדיקת דם. באירופה הרגישות מצויה בפחות מ-1% האוכלוסייה הבוגרת. התסמינים העיקריים של האלרגיה לאורז דומים לאלה של יתר המזונות וגם דלקת המעי הדק, דלקת המעי הגס ואנפילקסיס.

## תסמינים
אנשים אלרגיים לאורז עלולים לחוות תסמינים אופייניים לאלרגיה, כגון, עיטושים, נזלת, גירוד, אסתמה, כאבי בטן, פריחה, פצעים בפה או אקזמה ועד התקף של אנפילקסיס במקרה של חשיפה נשימתית או לאחר אכילת אורז. אנשים הסובלים מאלרגיה לאורז עלולים לחוות תגובות של שאיפת אדי אורזבמהלך בישולו. במקרים חמורים עלול להתרחש מוות. כאשר אנשים שחושדים שיש להם אלרגיה לאורז נמנעים מאורז במשך שבועיים ואינם מגלים עוד תסמינים של אלרגיה במהלך תקופת ההימנעות, אך יש להם תסמינים בעת חשיפה לאורז, סביר להניח שהם אלרגיים לאורז. בדיקת חשיפה עורית נחשבת לשיטת האבחון היעיל ביותר, בהיותה זולה, מהירה, ואמינה ומראה את התגובות תוך פרק זמן קצר. לאחר דקירה בעורם עם מעט תערובת אורז, אנשים אלרגיים יחוו גירוד ונפיחות תוך 30 דקות. התסמינים עלולים להיחלש אם אנשים מקבלים טיפולים בזריקות לאלרגיה. לאחר קבלת מספר טיפול ים במשך שנה, חלק מהאנשים שסבלו מאלרגיה בעבר לא יחוו תגובות לאחר אכילת אורז. לא נמצאה אלרגיה בהצלבה עם מיני קטניות אחרים. בהיותו מזון בסיסי לאוכלוסייה גדולה של אנשים, פותחו זנים היפואלרגנים בהנדסה גנטית. המודיפיקציות הגנטיות נעשות בחלבונים האחראים לאלרגיות, כגון חלבון 14–16 המשתייך למעכבי האנזים עמילאז ושני חלבונים נוספים. מחקרים מוכיחים שהזנים ההיפואלרגנים שפותחו בדרך זו ניתנים לאכילה על ידי אנשים רגישים לאורז, מבלי לסכן את בריאותם.

## הערות שוליים

קטגוריה:אלרגיות למזון
קטגוריה:אורז
קופידון נענש

**קופידון נענש** (באנגלית: **Cupid Chastised**) הוא ציור שמן על בד משנת 1613 מאת ברתולומאו מנפרדי היצירה מוצגת במכון האמנות של שיקגו.

## רקע היסטורי

לפי מסורת שנמסרה, הרופא ואספן האמנות ג'וליו מנצ'יני ביקש מקאראווג'ו לצייר עבורו גרסה של ״קופידון נענש״, אולם מנפרדי הציע מחיר נמוך יותר וקיבל את ההזמנה. גרסה אחרת גורסת כי קראוואג'ו צייר גרסה עבור מנצ'יני, אך הקרדינל דל מונטה נטל אותה, ולכן הוזמן מנפרדי לצייר גרסה נוספת; היצירה שיוחסה לדל מונטה אבודה כיום.

## תיאור היצירה
הציור מתאר רגע של דרמה עזה: מרס, אל המלחמה, מצליף בקופידון כעונש על כך שגרם לו להתאהב בוונוס ובכך חשף אותו ללעגם ולזעמם של האלים. ונוס מנסה לשווא לעצור את מעשה האלימות. מרס מוצג כשרירי וזועם, בתנוחה המדגישה כוח ודומיננטיות, בעוד קופידון שכוב ועירום, גופו פגיע וכנוע. ונוס כורעת לצד הסצנה, ועיניה פעורות. הדמויות מוקפות חשכה ומוארות באור חזק משמאל, המעצים את הדינמיות ואת עוצמת העימות. הסיפור מוצג גם כסמל לעימות הנצחי בין אהבה למלחמה.

## סגנון והשפעה

הציור מאופיין בסגנון קאראווג'יסטי מובהק. מנפרדי פעל ברומא והושפע עמוקות מקאראווג'ו. השימוש בניגוד חריף בין אור לצל, בטנבריזם, ובתיאור טבעי של מודלים בתפקידים מיתולוגיים משקף את אימוצו והמשכו של הסגנון הקאראווג'יסטי. בעת רכישת היצירה בשנת 1947 יוחסה תחילה לאסכולת קראוואג'ו, ולאחר שהוצגה בתערוכה במילאנו בשנת 1951 עודכן הייחוס למנפרדי. במאה ה־17 נחשב מנפרדי לשווה ערך לקראוואג'ו, והשפעתו ניכרה במיוחד בקרב הקרוואג'יסטים בצרפת ובהולנד.

[250px|ממוזער|שמאל|[אהבה מנצחת הכל (קאראווג'ו)|אהבה מנצחת הכל, ציור מאת קאראווג'ו]]
## פרשנות צורנית וסמלית

הקומפוזיציה בנויה כך שהפעולה מתמקדת במערך משולשי שראשו בידו המורמת של מרס ויורד אל גופו של קופידון. מודגשות גם צורות מעגליות, ובהן קימור גלימתה של ונוס ותנועת השוט של מרס. פרטים נוספים הנראים בסצנה כוללים יונים העוזבות את התמונה, גלגל מרכבה מאחור, וחצים שבורים וקסדה בקדמת הציור מתחת לקופידון. אלמנטים אלה נקשרים למשמעויות סמליות במסגרת הסיפור המיתולוגי.
[200px|ממוזער|ימין|[דדלוס ואיקרוס (רימינלדי)|דדלוס ואיקרוס, אורציו רימינלדי]]

## השוואות ליצירות אחרות
יש שהישוו את היצירה ליצירה אהבה מנצחת הכל מאת קראוואג'ו. השוואה זו מבליטה את האופן שבו דמות קופידון עוצבה במסורת האמנותית מראשית הרנסאנס. ביצירה זו מתואר קופידון כנער רזה ולא כתינוק שמנמן, בהתאם להתפתחות איקונוגרפית שהעדיפה דמות נעורים על פני ייצוג ילדי. בהקשר זה מצטרפת יצירתו של ברתולומיאו מנפרדי למסורת רחבה יותר של תיאור קופידון כנעור פגיע, ומעמידה את דמותו בתוך רצף איקונוגרפי שנע בין אידיאליזציה קלאסית לבין הדגשה של פגיעות וגופניות.

הציור משתלב בהקשר הקאראווג'יסטי של ראשית המאה השבע עשרה, שבו מוטיבים הומוארוטיים שימשו מעטפת לתוכן פילוסופי, דתי ולעיתים פוליטי. בהקשר זה נקשר הציור לניצחון האהבה מאת קאראווג'ו ולדדלוס ואיקרוס מאת אורציו רימינלדי. הארוטי, כשהוא מנותק מהקשרו הביולוגי הנורמטיבי, נתפס כאנרגיה טהורה, אקסטטית ורליגיוזית. בתוך מסגרת זו מתקיימת גם קונבנציה המזהה את הארוס עם ריחוף, כגון חטיפת גנימד במיתולוגיה היוונית ודמות קופידון כאל מכונף. בהקשר זה שיפוט מוסרי כלפי הדימוי נתפס כתלוי באופן תפיסתו התרבותית ולא כקביעה עובדתית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורים של קופידון
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ונוס בציור
ברקנהוף

ממוזער|ברקנהוף (צד מזרח)
**ברקנהוף** היא חווה בוורפסוודה, המרכז הראשון של מושבת האומנים וורפסוודה . כיום משכנו של מוזיאון היינריך פוגלר.

## היסטוריה
בית החווה המקורי נבנה בסביבות שנת 1835. בשנת 1894 הוא נרכש על ידי האומן הרב-תחומי היינריך פוגלר. המבנה נרכש ושופץ בידי פוגלר והפך לבניין יוגנדסטיל מרשים, ולמוקד חברתי ואומנותי של מושבת האומנים של וורפסוודה. במקום התכנסו אומנים, סופרים ואנשי רוח, והבית שימש הן כסטודיו והן כחלל תצוגה וייצוג של אידיאל אסתטי כולל. פוגלר צייר את הבית, בין היתר בציורו *"ערב קיץ (הקונצרט)*" משנת 1905, בו אשתו הראשונה, מרתה פוגלר  מתוארת במרכז גרם המדרגות.

לאחר מלחמת העולם הראשונה, חל מפנה אידאולוגי בחייו של פוגלר. הוא הפך לפציפיסט וסוציאליסט פעיל, והסב את הברקנהוף לקומונת עבודה חינוכית-חקלאית, ולבית ספר לעבודה (1919–1923 בקירוב), שנועדה לשלב עבודת כפיים, חינוך ואומנות ברוח רפורמטורית.

בין המבקרים הרבים בברקנהוף הייתה סוניה מרשלבסקה , שהפכה בשנת 1926 לאשתו השנייה של פוגלר. היא הייתה בתו של המרקסיסט הפולני יוליאן מרשלבסקי , ידיד ושותף לדרך של רוזה לוקסמבורג, מקורבו של לנין, וממייסדי "העזרה האדומה הבינלאומית" . מרשלבסקי שכנע את פוגלר להעביר את הבעלות על ברקנהוף ל"העזרה האדומה של גרמניה"  שזה עתה נוסדה, ומשנת 1923 היא ניהלה את ברקנהוף כבית ילדים.

הבית נאלץ להיסגר בשנת 1932, פוגלר נקלע לקשיים כלכליים, ולבסוף עזב את גרמניה ועבר לברית המועצות (1931).

בשנת 1932 עברה אחוזת ברקנהוף לניהולו של אדריכל הנוף והאנתרופוסוף מקס קרל שוורץ, שהגיע לוורפסוודה בהזמנתו של לברכט מיגה. שם, בין השנים 1932 ו-1936, נוסד *בית הספר לגננות והתיישבות בוורפסוודה*, שם נלמדו ונחקרו פרקטיקות ביו-דינמיות על ידי מורים בעלי אוריינטציה אנתרופוסופית, ובהתאם לרוח התקופה, בני הגזע הארי בלבד.

בתקופת הרייך השלישי חדל המקום מלשמש מרכז אומנותי עצמאי, ולאחר מלחמת העולם השנייה שימש זמן-מה כבית ילדים ומוסד חינוכי. בשלהי המאה ה-20 שוקם המבנה והוסב למוזיאון המוקדש לחייו וליצירתו של פוגלר ולהיסטוריה החברתית והאומנותית של וורפסוודה.

בשנים שלאחר מכן התדרדרה החווה, והועברה לבעלות ציבורית בשנת 1981. בשנים 2003–2004 עברה החווה שיפוצים נרחבים. מאז, היא משמשת כמוזיאון וחלל תצוגה.

## בספרות
* ברנד קוסטר : *ספר ברקנהוף*. Bremen: Donat, 1989, מהדורה חדשה מורחבת 2020,  .

## קישורים חיצוניים
* 

* אתר ברקנהוף
* ''Barkenhoff Worpswede'' באטלס האנדרטה של סקסוניה התחתונה
* ''ברקנהוף'' באטלס המונומנטים של סקסוניה התחתונה
* סרטון: ביקור בברקנהוף, גישה אחרונה ב-25 במאי 2023

## הערות שוליים

קטגוריה:סקסוניה התחתונה: מבנים
קטגוריה:גרמניה: אדריכלות
קטגוריה:גרמניה: תרבות
מעצרו של ישו (מנפרדי)

**מעצרו של ישו** (**The Capture of Christ**) הוא ציור שמן על בד מאת ברתולומאו מנפרדי, המתוארך לשנים 1613–1615 בקירוב. הוא שמור באוסף המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית בטוקיו.

## תיאור היצירה

הציור מתאר את הרגע שבו יהודה, לאחר שבגד בישו, מזהה אותו בפני שוביו באמצעות נשיקה. הקומפוזיציה משחזרת את היצירה מאסרו של ישו מאת קאראווג'ו, השמורה כיום בדבלין, אך בהיפוך כיווני של הדמויות. הבעות הפנים הקודרות והמלנכוליות של הדמויות נחשבות לאופייניות לסגנונו של מנפרדי.

## הקשר אמנותי

מנפרדי מילא תפקיד מרכזי בהעברת סגנונו של קראוואג'ו לדור הצעיר של אמנים שפעלו ברומא בעשור השני של המאה ה־17. היצירה מדגימה את זיקתו הישירה למודל הקרוואג'סקי, תוך עיבוד מחודש של הקומפוזיציה במסגרת סגנונו האישי.
## תולדות הבעלות

הציור נרשם במלאי אוספו של ג׳יימס המילטון, הדוכס הראשון מהמילטון, בשנים 1638, 1643 ו־1649. משנת 1649 היה ברשות לאופולד וילהלם, ארכידוכס אוסטריה בבריסל ולאחר מכן בווינה, ונכלל במלאים של 1659 ו־1660. בהמשך נמנה עם אוספי הקיסרים לאופולד הראשון וקרל השישי. בשנת 1877 נתרם לכנסיית סטפנוס הקדוש בבאדן, ולאחר מכירתו לאוסף פרטי באוסטריה בשנת 1920 נמכר בדורוטאום בווינה בשנת 2002 (לוט 267). לאחר מכן עבר לאוסף קוֹלליקר במילאנו ונרכש בשנת 2015 בידי המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית בטוקיו.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ישו בתרבות ובאמנות
עלי-רזא אעראפי

סייד **עלי-רזא אעראפי** (בפרסית: **علی رضا اعرافی**; נולד ב-1959) הוא איש דת שיעי איראני, חבר מועצת שומרי החוקה וחבר וראש מועצת המומחים של איראן. כיהן בעבר כיו"ר אוניברסיטת אל־מוסטפא הבין־לאומית וכאימאם תפילות יום השישי בקום, וכן עומד בראש מוסדות הסמינריון הדתי באיראן.

ב-1 במרץ 2026 מונה לחבר במועצת ההנהגה הזמנית לצד נשיא איראן מסעוד פזשכיאן וראש הרשות השופטת גולאם-חוסיין מוחסני-אז'אי לאחר חיסול עלי ח'אמנאי על ידי ישראל במסגרת מבצע שאגת הארי.

## ביוגרפיה
אעראפי נולד בשנת 1959 בעיר מייבוד שבמחוז יזד. אביו, מוחמד אבראהים אעראפי, היה מקורב לרוחאללה ח'ומייני, טרם המהפכה האסלאמית עסק בהטפה דתית ובכתיבה.

בבחירות למועצת המומחים בשנת 2015 אושר כחבר המועצה, אף שלא השתתף במבחן הכתוב הנדרש מטעם מועצת שומרי החוקה.

אישור מועמדותו התאפשר מכוח סעיף בחוק הבחירות למועצת המומחים, המעניק למנהיג העליון סמכות לאשר מועמדים גם ללא עמידה מלאה בדרישות הפורמליות.

## השכלה ופעילות דתית
את לימודיו הראשוניים החל בעיר הולדתו מייבוד.

בשנת 1970 עבר לקום, שם השלים את לימודיו הכלליים ובמקביל החל בלימודי דת בסמינריון השיעי.

הוא השתתף בקורסים מתקדמים בהלכה ובפילוסופיה, למד ערבית ואנגלית ועסק גם בלימודי מתמטיקה ופילוסופיה.

במהלך לימודיו היה מעורב בפעילות חינוכית ומחקרית במוסדות דתיים ואקדמיים.

## ראו גם
* עלי ח'אמנאי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי דת איראנים
קטגוריה:אנשי דת מוסלמים שיעים
קטגוריה:איראנים אנטי-אמריקאים
קטגוריה:הוגי דעות ומנהיגים אנטישמים
קטגוריה:איראנים אנטי-ציונים
קטגוריה:מנהיגים שטבחו בבני עמם
קטגוריה:ילידי 1959
דונגפנג מוטורס

**דונגפנג מוטורס** (במנדרינית: **东风汽车集团有限公司;** באנגלית: **Dongfeng Motor Corporation Ltd**) היא יצרנית רכב סינית שהוקמה בשנת 1969 ונחשבת לאחת מארבע יצרניות הרכב הממשלתיות המרכזיות בסין ("ארבע הגדולות").

החברה היא תאגיד בבעלות סין, המפוקחת ומנוהלת באמצעות הוועדה לפיקוח וניהול נכסי המדינה (SASAC) ומשמשת כגוף בעלים מטעם המדינה.

דונגפנג מייצרת ומשווקת כלי רכב הנושאים את שם המותג שלה ובמקביל משתפת פעולה עם יצרניות בינלאומיות, בהן הונדה, ניסאן ופז'ו-סיטרואן.

לפי נתוני מכירות שפורסמו, החברה מכרה כ-671 אלף כלי רכב בשנת 2023.

## היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1969 כמפעל לייצור משאיות בהתאם לצורכי המדינה והצבא.

בשנת 1975, החלה לייצר את המשאית הצבאית מדגם Dongfeng EQ240.

בשנת 1978, החלה לייצר את המשאית האזרחית Dongfeng EQ140, שהפכה לפופולרית בשוק המשאיות הסיני.

בשנת 1992, שינתה את שמה ומותגה מחדש תחת השם דונגפנג (Dongfeng) שפירושו רוח מזרחית.

בתחילת שנות ה-2000, חתמה על מספר מיזמים משותפים עם יצרניות רכב שונות ובהן הונדה וניסאן.

בשנת 2004, הנופקה החברה בבורסה לניירות ערך בהונג קונג.

בשנת 2009, מכרה כ-1.9 מיליון כלי רכב ודורגה בין יצרניות הרכב הגדולות בסין ושנה לאחר מכן מכרה כ-2.7 מיליון כלי רכב.

בשנת 2013, חתמה החברה על מיזם משותף עם חברת רנו על מנת לייצר כלי רכב לשוק הסיני.

בשנת 2014, רכשה חלק קבוצת PSA, תמורה סכום שלא פורסם.

בשנת 2020, השיקה החברה את מותג הרכב החשמלי שלה תחת השם Voyah.

בשנת 2023, חתמה החברה על שיתוף פעולה עם חברת וואווי לטובת פיתוח מערכות מולטימדיה לרכב.

## רכבים
* וויה קוראג'

## קישורים חיצוניים

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות בבעלות ממשלת סין
קטגוריה:יצרני רכב סיניים
טוני בנקרופט

**טוני בנקרופט** או בשמו המלא, **אנטוני פול בנקרופט** (באנגלית: **Tony Bancroft**, נולד ב-31 ביולי 1967) הוא יוצר סרטים, אנימטור ובמאי קולנוע אמריקאי. הוא שותף בהפקת סרטי קולנוע של אולפני ההנפשה של וולט דיסני.

## ראשית חייו
טוני נולד ב-Lynwood באורנג' שבקליפורניה ב-31 ביולי 1967. הוא נהג לצייר מאז שהיה בן 3 עם אחיו התאום. כילד קיבל השראה מרצועות הקומיקס של צ'ארלס מורנו שולץ ויצר כמה רצועות בעצמו. בהמשך למד איור במכללת Cypress.

בנקרופט למד איור ב-CalArts (מכללת קליפורניה לאמנויות) לאחר שסיים את לימודיו בתיכון בשנת 1987. בזמן שהותו שם, עבודתו משכה את תשומת הלב של אולפני וולט דיסני. בשנת 1989 הוצעה לו משרה בחטיבת ההנפשה הקולנועית היוקרתית.

## קריירה
לימודיו של בנקרופט ב-CalArts הובילו למשרת קיץ כעוזר הפקה אצל הקולנוען רלף בקשי, ובסופו של דבר להתמחות בקליפורניה באולפני ההנפשה של וולט דיסני, שאחריה הגיעה משרה מלאה באולפן האנימציה החדש בפלורידה. בנקרופט (יחד עם אחיו התאום טום) נבחר להיות בין קבוצת האנימטורים הראשונה שעבדה באולפני הוליווד של דיסני.

במהלך שהותו בת השנה בפלורידה, המשימה הרשמית הראשונה שלו הייתה כאנימטור בסרט הקצר "'Roller Coaster Rabbit'. לאחר מכן קיבל קרדיט כעוזר אנימטור בסרט "ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה".

בשנת 1990, הוא חזר לקליפורניה ועבד כאנימטור דמויות בסרטים "היפה והחיה" ו"אלאדין", לפני שקודם לתפקיד אנימטור מפקח בסרט "מלך האריות". ב-1995 היווה אנימטור בסרט "פוקהונטס". לאחר שעבד על עיצוב הדמויות ואנימציה ראשונית עבור דמויות הגרגוילים בסרט "הגיבן מנוטרדאם", הוא נבחר להצטרף לבארי קוק כבמאי בסרט "מולאן"

בשנת 2002 הוא שימש כמפקח אנימציה בסרט "אחי הדוב" באולפני ההנפשה של וולט דיסני, ובאותה שנה הקים את חברת Toonacious. ב-2003 שימש בנקרופט גם כבמאי דיבוב לגרסה האנגלית של הסרט "חזיר באוויר" מאת הייאו מיאזאקי.

בשנת 2018 עבד בנקרופט כאנימטור בסרט "מרי פופינס חוזרת".

כיום בנקרופט עובד כאמן סטוריבורד באולפני האחים וורנר.

## חיים אישיים
בנקרופט ואשתו רנה הם הורים לשלוש ילדות: קטלין, סבנה וסיארה. הם חזרו לגור בלוס אנג'לס לאחר שגרו תקופה בפלורידה במהלך הפקת הסרט "מולאן". אחיו הגדול של בנקרופט הוא אחיו התאום ואנימטור כמוהו.

בנקרופט הוא נוצרי, ומייחס הרבה כבוד לאלוהים על כישוריו כאנימטור ובמאי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנימטורים אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:דיסני: אישים
קטגוריה:במאי סרטי אנימציה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
פאטמה רהבר

**פאטמה רהבר** (בפרסית: **فاطمه رهبر– Fâtemeh Rahbar**; 1964 – 7 במרץ 2020) הייתה פוליטיקאית איראנית שמרנית שכיהנה שלוש קדנציות כחברה במג'לס – הרשות המחוקקת של איראן. ייצגה את המחוזות באזור טהראן: טהראן, ריי, שמירנאת ואסלמשהר. רהבר נבחרה לכהן בפרלמנט בפעם הרביעית, אך נפטרה לפני תחילת כהונתה.

## ביוגרפיה
רהבר בעלת תואר שני בתקשורת חזותית ותואר דוקטור בניהול אסטרטגי. הייתה מנהלת הפקה ברשת אינטרנט ומזכירת המועצה העליונה למדיניות אינטרנט.

## קריירה פוליטית
רהבר הייתה פוליטיקאית שמרנית וחברה במפלגת הקואליציה האסלאמית.

היא נחשבה לאחת הנשים המשפיעות במחנה השמרני באיראן. היא כיהנה שלוש קדנציות בין השנים 2004 ו-2016 כחברת המג'לס, הרשות המחוקקת האיראנית, במהלכן שימשה כיו"ר סיעת הנשים וייצגה מספר מחוזות באזור העיר טהראן. כחברת פרלמנט, רהבר כיהנה גם כסגנית נשיא הוועדה הלאומית האיראנית לאונסק"ו ויושבת ראש ועדת התקשורת והאמנות. מעבר לפעילותה הפרלמנטרית, כיהנה כסגנית נשיא הנציבות הלאומית של איראן לאונסק"ו והחזיקה בתפקיד בכיר בקרן הסיוע של האימאם חומייני. בפברואר 2020 היא נבחרה לכהן בפרלמנט בפעם הרביעית, אך נפטרה לפני תחילת כהונתה הרביעית.

## מותה
רהבר נכנסה למצב של תרדמת ב-5 במרץ 2020, לאחר שנדבקה במחלת הקורונה במהלך מגפת הקורונה באיראן. היא נפטרה ב-7 במרץ 2020 עקב סיבוכים שנגרמו מהמחלה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נבחרי ציבור שמתו לפני שהושבעו לתפקיד
קטגוריה:איראנים שנפטרו במגפת הקורונה
קטגוריה:נפטרים ב-2020
יוסף כהן (עסקן)

**יוסף כהן** (1896 – י"ד בתשרי ה'תשל"ה, 30 בספטמבר 1974) היה מראשי עסקני העדה התימנית בישראל בשנים שלפני הקמת המדינה, ממייסדי התאחדות התימנים והגזבר הראשון שלה, פעיל מרכזי בעניינים העירונים והדתיים של קהילת יוצאי תימן בתל אביב. יו"ר אגודת בית הכנסת התימני 'מגן אברהם'.

## חייו
יוסף כהן נולד בעיר כוכבאן, אשר נמצאת כ-20 ק"מ דרומית מזרחית לבירה צנעא שבתימן, לאביו המקובל הרב שלום כהן, שנפטר בתימן, ולאמו שרה לבית טוויל. בגיל 10 עלה מתימן עם אמו והתיישבו בשכונת שבזי בתל אביב. כנער התחיל לעבוד כשולייה של החייט בוגדאנוב ואחר כך פתח חנות 'בית מסחר לבגדים תאר' ברחוב נחלת בנימין. בשנת 1922 נשא לאישה את מרים לבית לבחר, בת למשפחה ממוצא מרוקאי וטורקי שהתגוררה ברובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים והם עברו לגור ברחוב זרובבל בכרם התימנים. כהן היה חבר "ועד העדה" התימנית, הגוף שייצג את התימנים לפני הקמת התאחדות התימנים. עם הקמת ההתאחדות, שהיה ממייסדיה, נבחר לוועד הפועל שלה ולגזברה. בשנת 1944 עם חתימת ההסכם בין התאחדות התימנים להסתדרות, היה כהן ממתנגדיו הבולטים של ההסכם, ויחד עם מספר חברים בהתאחדות, פרשו מההתאחדות והקימו את 'התאחדות התימנים העצמאית'. בבחירות לאספת הנבחרים הרביעית באוגוסט 1944 קיבלה התאחדות התימנים העצמאית 6 צירים לעומת 2 של ההתאחדות הוותיקה. זכריה גלוסקא הביא לאיחוד של הכוחות, כהן המשיך לשמש כגזבר ההתאחדות, ובחודש מאי 1953 יצא יוסף כהן יחד עם שמעון גרידי ואורה ורד ג'מילי, מלכת היופי של ישראל וחברים נוספים למסע לארצות הברית. מטרת המשלחת בראשותו של זכריה גלוסקא, להשיג סיוע מיהדות ארצות הברית ליהודי תימן. בעקבות המסע אורגנה הוועדה האמריקנית לעזרת יהודי תימן. במסע שהסתיים ב-1.1.54 פגשה המשלחת בין השאר את הרב אבא הלל סילבר, ואת ד"ר נחום גולדמן.

כהן היה פעיל מרכזי פעיל בעניינים העירוניים והדתיים של קהילת יוצאי תימן בתל אביב. בשנת 1945 עבר עם משפחתו לרחוב דיזנגוף. היה חבר הוועד הפועל של המועצה הדתית ליהודי תימן בארץ ישראל והיה שותף בהקמת 'תלמוד תורה לתימנים' ברחוב קלישר, שהיה מקום חינוכם של ילדי העולים מתימן. בבחירות למועצת העיר תל אביב-יפו ב־1950, שובץ במקום השלישי ברשימת 'עדת יהודי תימן'. הרשימה קיבלה מושב אחד. כהן היה ממייסדי בית הכנסת 'מגן אברהם' ליוצאי תימן, ברחוב יהושע בן נון בתל אביב, וכיהן כיו"ר ועד אגודת בית הכנסת שהוקם בשנת 1953. בתו של יוסף כהן, הייתה לוחמת הלח"י, גאולה כהן, והוא נדרש לא פעם לביקורים של הבולשת הבריטית שחיפשה אחריה ואף נעצר לחקירה
ממוזער|רשימת מועמדים למועצת עיריית תל אביב-יפו 1950 - רשימת עדת יהודי תימן

## משפחתו
יוסף כהן הותיר אחריו 10 בנים ובנות. ביניהם: גאולה כהן לוחמת לח"י, עיתונאית במעריב, חברת כנסת וכלת פרס ישראל. המחנך אהרן כהן מנהל מדרשיית עמליה והמנכ"ל הראשון של הרשות הלאומית ללדינו. שרית גרינברג חברת מועצת העיר תל אביב בין השנים 1993-1998 נכדו הוא השר ויו"ר המל"ל לשעבר צחי הנגבי.

## הנצחה
בית הכנסת 'בית יוסף' בבית שמש קרוי על שמו.
ממוזער|בית הכנסת "בית יוסף" בבית שמש על שם יוסף כהן

## לקריאה נוספת
* **אמא אבא**, הוצאה עצמית, 1996, בעריכת גאולה כהן, אהרן כהן.

## קישורים חיצוניים
* https://www.tidhar.tourolib.org/tidhar/view/4/1910, באתר (תדהר - אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו)

## הערות שוליים

2026 03
אפולו ומארסיאס (מנפרדי)

**אפולו ומארסיאס** הוא ציור שמן על בד מאת ברתולומאו מנפרדי, שנוצר ברומא, באזור לאציו, בשנים 1616–1620 בקירוב. הציור משתייך לאוסף האמנות האירופית עד שנת 1800 של מוזיאון האמנות של סנט לואיס.

## תיאור היצירה
הציור מתאר את הסאטיר מארסיאס, חצי־אדם חצי־תיש, הניצב משמאל, ואת אפולו, אל המוזיקה, מימין. מארסיאס מצא חליל ולמד לנגן בו במיומנות כה רבה עד שהעז לאתגר את אפולו לתחרות נגינה. האל ניצח, וכעונש על יהירותו של הסאטיר גזר את עורו. מבט ההפתעה שעל פני מארסיאס, הנתון בצל, ניצב בניגוד חד לשלוותו המוארת של אפולו, החותך בקור רוח את בשרו.

מיקומן של הדמויות טעון משמעות: הסאטיר הארצי עומד לפני עץ, סמל לעולם היער, ואילו האל מתואר בצללית על רקע השמים. מנפרדי אימץ מקאראווג'ו את מתכונת התקריב של הקומפוזיציה ואת תשומת הלב החדה לאיכויות פני השטח, הניכרת במיוחד בתיאור פרוות חלציו של מארסיאס.

## תולדות הבעלות
כבר ב־17 במאי 1628 נרשם הציור במלאי משפחת מרקאטי ברומא: ״Un Marsia et Apollo che lo scortica… opera di Bartolomeo Manfredi…״. מאחר שהיצירה הייתה באוסף זה עד שנה זו, הועלתה אפשרות כי ג׳אן לואיג׳י מרקאטי הזמין אותה ממנפרדי, שכן הנושא נחשב בלתי אופייני יחסית ליצירתו.

לפני 1882 היה הציור בבעלותו של דון גונסאלו מריה דה אולואה אורטגה־מונטנייס, הרוזן התשיעי מאדאנרו (1833–1882), במדריד, והוא נותר בירושת משפחתו עד שנת 2003. ב־10 ביולי 2003 נמכר במכירה פומבית של ״Old Master Paintings״ בבית המכירות סותבי'ס בלונדון (לוט 37), נרכש בידי חברת Derek Johns Ltd., ובשנת 2004 נרכש בידי מוזיאון האמנות של סנט לואיס.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:אפולו
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:כלי נגינה באמנות
רתיחת חול

[ממוזער|רתיחות חול שפרצו במהלך [רעידת האדמה בכרייסטצ'רץ' (2011)|רעידת האדמה בקנטרברי בשנת 2011]]
**רתיחת חול** (באנגלית: **Sand boil**) או **מזרקות חול**, או **געשיות חולית**, מתרחשים כאשר מים תחת לחץ מבעבעים דרך מצע חול. חול ומים יוצאים אז אל פני הקרקע במהלך רעידת אדמה כתוצאה מהתנזלות בעומק רדוד. המים נראים כאילו הם רותחים בתוך החול, ומכאן השם.

געשיות חולית היא חרוט חול הנוצר על ידי פליטת חול אל פני השטח מנקודה מרכזית. החול מצטבר כחרוט עם שיפועים בזווית המנוחה של החול, ולעיתים קרובות עם מכתשון בפסגה. החרוט נראה כמו חרוט געשי קטן ויכול לנוע בגודלו בין מילימטרים למטרים בקוטר.

התהליך קשור לעיתים קרובות להתנזלות קרקע ולפליטה של חול שיכולים להתרחש במשקעים רוויים במים במהלך רעידת אדמה. האזור הסייסמי של ניו מדריד הציג מאפיינים רבים כאלה במהלך רעידות האדמה של ניו מדריד  בשנים 1811–1812. מזרקות חול סמוכים, המסודרים בשורה לאורך העתק ליניארי בתוך משקעים דקים של פני השטח נפוצים באותה מידה, וניתן עדיין לראותם באזור ניו מדריד. רעידות האדמה הללו גרמו גם לרתיחת החול הגדולה ביותר הידועה בעולם, שעדיין ניתן למצוא ליד הייטי , מיזורי, ומכונה באופן מקומי "החוף" (The Beach). אורכו 2.3 קילומטרים והוא משתרע על פני 550 דונם.

מאמץ רב מושקע במיפוי מאפייני ההתנזלות כדי לחקור רעידות אדמה עתיקות. הרעיון הבסיסי הוא למפות אזורים הרגישים לתהליך ולאחר מכן לבחון מקרוב נוכחותם או היעדרם של מאפייני התנזלות קרקע כגון: סוללות קטנות או דייק (ים) קלסטי (ים) , או סימנים למזרקות חול, שמהווים עדות חזקה לפעילות רעידות אדמה בעבר, או היעדרה.

מחקרים ארכאולוגיים מצאו, ממחקרים של רתיחות חול ואופקי קרקע, כי סדרות קודמות של רעידות אדמה גדולות מאוד התרחשו באזור ה-NMSZ (האזור הסייסמי של ניו מדריד) בפרהיסטוריה המאוחרת. בהתבסס על ממצאים שנמצאו קבורים תחת משקעי מזרקות חול וממחקרי פחמן-14, נראה כי רעידות אדמה גדולות קודמות כמו אלו של 1811–1812 התרחשו בסביבות 1450 ו-900 לספירה, וכן בסביבות 300 לספירה. נמצאו גם עדויות לסדרה לכאורה של רעידות אדמה גדולות בסביבות 2350 לפנה"ס. נמצאו ראיות לכך שרתיחות חול פרהיסטוריות, כמו אלו שנוצרו במהלך רעידות האדמה של 1811–1812, הם כנראה מבנים מורכבים הנובעים מרעידות אדמה מרובות המקובצות בצפיפות בזמן או ברצפי רעידות אדמה. מהפיזור המרחבי וגודלן של רתיחות החול ויחידות הסדימנט שלהן, החוקרים הסיקו את אזורי המקור והעריכו את מגניטודת רעידות האדמה והעוצמה הסייסמית המקסימלית בתוך כל רצף, ובכך מאפיינים את ההתנהגות המפורטת של מערכת ההעתקים.

במהלך רעידת האדמה לומה פרייטה בסן פרנסיסקו בשנת 1989, רתיחות חול העלו פסולת מרעידת האדמה של 1906. גם תהליך זה הוא תוצאה של התנזלות קרקע. על ידי מיפוי מיקום רתיחות החול שפרצו ברובע המרינה  במהלך רעידת האדמה לומה פרייטה בשנת 1989, מדענים גילו את אתר הלגונה שהייתה קיימת בשנת 1906. הלגונה, שהתפתחה לאחר בניית חומת הים של היריד, וכדי להכין את התערוכה הבינלאומית של פנמה-פסיפיק בשנת 1915 , מולאה לקראת התערוכה בחומר מילוי.

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:רעידות אדמה
קטגוריה:רעידת אדמה
קטגוריה:פדולוגיה
ישראל לא תהיה קיימת בעוד 25 שנה

**ישראל לא תתקיים בעוד 25 שנה** הייתה הצהרה של עלי ח'אמנאי, המנהיג העליון של איראן, בנאום שנשא בשנת 2015 על ישראל לאחר הסכם הגרעין עם איראן, אשר פורסם בטוויטר שלו. על פי אתר האינטרנט הרשמי של ח'אמנאי, משפט זה נבחר כ"משפט החשוב והבלתי נשכח ביותר של ח'אמנאי" בשנת 2015.

סיסמה זו משמשת בתעמולה באיראן ובאירועי יום ירושלים האיראני.

ח'אמנאי טען כי השאיפה האיראנית להשמדת ישראל היא בעקבות העוינות עם "ממשלת ישראל". במקביל, סיסמה זו נכתבה על לוח השנה בעיר טהרן, בשעון הספירה לאחור בכיכר פלסטין.

סוכנות הידיעות תסנים, המסונפת למשמרות המהפכה, ייחסה סיסמה זו להתעוררות אסלאמית .

במהלך מחאות הרפורמה המשפטית בישראל בשנת 2023, טענו עלי ח'אמנאי ואבראהים ראיסי כי נפילת ישראל תתרחש מוקדם יותר מ-25 שנה (עד 2040).

## רקע
לאחר הסכם הגרעין בשנת 2015 בין איראן ל-P5+1, ההערכות הישראליות היו כי אין חשש למלחמה בין איראן לישראל וכי ביטחון מדינת ישראל מובטח ל-25 השנים הבאות. בתגובה, אמר חמינאי בהצהרה: "אני אומר לכם ראשית שישראל לא תראה את 25 השנים הבאות; שנית, במהלך תקופה זו, איראן תשמור על רוח האליפות, הרצינות והג'יהאד, ואתם תהיו מודאגים בכל רגע". ב-14 בדצמבר 2016, חזר חמינאי על משפט זה בפגישתו עם רמדאן שלח ואמר: "כפי שאמרנו בעבר, למשטר הציוני לא יהיה קיום ב-25 השנים הבאות בתנאי מאבק כללי ומאוחד של הפלסטינים והמוסלמים נגד הציונים."

## תגובת ישראל
ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו אמר: "דבריו של ח'אמנאי אינם מותירים לתומכיו מקום לאשליה". הוא גם הצהיר: "הוא הבהיר שארצות הברית היא השטן הגדול וכי איראן מתכוונת להשמיד את מדינת ישראל. זה לא יקרה. ישראל היא מדינה חזקה והיא תתחזק עוד יותר".
## הערות שוליים

קטגוריה:עלי ח'אמנאי
קטגוריה:יחסי איראן–ישראל
קטגוריה:ספרות איראנית
הכישלון ה-12 (סרט)

**הכישלון השְׁנֵים-עָשָׂר** (בהינדי: **12वीं फेल;** הופץ בישראל בשם **להתחיל מחדש**) הוא סרט דרמה ביוגרפי הודי בשפה ההינדית משנת 2023. הסרט נכתב, בוים והופק על ידי וידהו וינוד צ'ופרה, ומבוסס על סיפורו האמיתי של מאנוג' קומאר שארמה , שגדל בעוני קיצוני ובסופו של דבר הפך לקצין משטרה בכיר. התסריט מתבסס על רומן ביוגרפי על חייו של שארמה שנכתב על ידי אנוראג פאת'אק.
הסרט הופק על ידי חברת "סרטי וינוד צ'ופרה" שבבעלותו של הבמאי. החברה הפיקה גם סרטים רבים אחרים, לרבות חלק גדול מסרטיו של ראג'קומאר היראני (שלושה אידיוטים, PK).

## עלילה
מאנוג' קומאר שארמה הוא יליד כפר צ'מבל, שם רמאות במבחנים היא דבר נפוץ. משפחתו עניה מאוד, והוא חולם להפוך לקצין DSP (פקח זוטר הכפוף למשטרה) על מנת לפרנס אותם. הוא ניגש למבחנים בסוף כיתה י"ב אך קצין DSP קפדן בשם דושיאנט סינג מגיע במהלך המבחנים ועוצר את תהליך הרמאות. מאנוג' לא מצליח לעבור את המבחנים ומתחיל לנסוע ברכב נוסעים עם אחיו קמליש. שניהם נקלעים לצרות עם שוטרים בריונים, אך דושיאנט סינג נחלץ לעזרתם. בהשראת כנותו, מאנוג' מתחיל לראות בו מודל לחיקוי ומספר לו על חלומו להיות קצין DSP כמוהו, ודושיאנט מציע לו להפסיק לרמות. בשנה שלאחר מכן מאנוג' עובר את המבחנים ביושר וחולם להיות קצין DSP, אך מתברר שהמשטרה החליטה לבטל את הקבלה ל-DSP לשלוש השנים הבאות, מה שהורס את חלומו של מאנוג'.

מאנוג' פוגש את פריטאם פנדי, שמתכוון להיבחן ב-UPSC, ועדת השירות הציבורי בהודו שמטרתה לגייס אנשים לשירותי הביטחון וההצלה בהודו. פריטאם רוצה להתקבל ל-IPS, המשטרה ההודית, שמבחני הקבלה לשם קשים במיוחד. קצין DSP יכול להיות שוטר IPS רק אחרי 20 שנה של שירות. מאנוג' מחליט להיבחן גם הוא. המבחנים כוללים שלושה שלבים: שלבים מקדימים, מבחן ראשי וראיון. מאנוג' מתחיל להתכונן למבחנים. הוא ניגש למבחנים המקדימים ונכשל, אך מתחיל להתכונן למבחנים בשנה הבאה בעזרתו של נבחן אחר בשם גאורי בהאיה שנכשל אף הוא. הוא פוגש את שררדה ג'ושי, שנבחנת ב-UKPSC (ועדת השירות הציבורי של אוטראקהאנד) על מנת להיות פקידת מיסים, ומתאהב בה. מאנוג' ופריטאם ממשיכים בניסיונותיהם לעבור את המבחנים, אך בשלב מסוים מתברר שפריטאם לא ממש רוצה את זה.
## צוות השחקנים
* ויקראנט מאסי - מאנוג' קומאר שארמה, בחור שגדל בכפר עני ושואף להיות שוטר.
* מדהא שנקר - שררדה ג'ושי, מושא אהבתו של מאנוג' שנבחנת על מנת להיות פקידת מיסים.
* אנאנט ג'ושי - פריטאם פנדי, חברו של מאנוג' שנבחן אף הוא למשטרה בעידודו של אביו.
* אנשמאן פושקאר - גאורי בהאיה, נבחן למשטרה שנכשל בכל ניסיונותיו ומספק הדרכה לנבחנים צעירים.
* פרייאנשו צ'אטרג'י - דושיאנט סינג, פקח משטרה ישר מכפרו של מאנוג', שמאנוג' רואה בו מודל לחיקוי.
* האריש חאנא - ראמביר שארמה, אביו של מאנוג'.
* גיטה אגרוואל שארמה - פושפה שארמה, אמו של מאנוג'.

## ביקורות ופרסים
הסרט זכה לביקורות חיוביות מצד הקהל והמבקרים. הוא מחזיק בציון ממוצע של 8.7 באתר IMDb ובאתר Rotten Tomatoes הוא מחזיק בציון משוקלל של 91% מהמבקרים ו-97% מהקהל.

הסרט זכה בחמישה פרסי פילמפייר: הסרט הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר, במאי הטוב ביותר, בחירת המבקרים לשחקן הטוב ביותר והעריכה הטובה ביותר. בטקס פרסי הקולנוע הלאומי הוא זכה בפרס הסרט והשחקן. בפרסי האקדמיה הבינלאומית לקולנוע הודי הוא זכה בשלושה, לבימוי, תסריט וסיפור.
## קישורים חיצוניים

*הכישלון ה-12 באתר סרטי וינוד צ'ופרה

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים הודיים
בדרי ח'אמנאי

**בדרי סאדאת חוסייני ח'אמנאי** (בפרסית: **بدری سادات خامنه‌ای**; נולדה ב-1942 או 1943) היא אחותו המנוכרת של המנהיג העליון של איראן לשעבר, עלי ח'אמנאי. היא נודעה בשל התנגדותה הפומבית למשטר הרפובליקה האסלאמית ובשל בריחתה לעיראק במהלך מלחמת איראן-עיראק.

## ביוגרפיה
בדרי ח'אמנאי נולדה במשהד, בתם של איש הדת סייד ג'וואד ח'אמנאי ואשתו חדיג'ה מירדאמדי. היא נישאה לעלי טהרני (נולד כעלי מוראדח'אני), איש דת ותיאולוג שהיה מתלמידיו של רוחאללה ח'ומייני, אך הפך למתנגד חריף למשטר לאחר המהפכה האיראנית. בשנת 1985, בעיצומה של מלחמת איראן-עיראק, נמלטה ח'אמנאי מאיראן יחד עם חמשת ילדיה כדי להצטרף לבעלה בבגדאד, לאחר שהלה נמלט לשם שנה קודם לכן. באותה עת מתחה ביקורת על אחיה, עלי ח'אמנאי, שכיהן אז כנשיא איראן, וטענה כי סירב לסייע לה להשיג דרכונים באופן חוקי. במהלך שהותה בעיראק העידה כי עשרות מחבריה ובני משפחתה נעצרו והוצאו להורג על ידי המשטר האיראני.

בשנת 1995 חזרה המשפחה לאיראן. בעלה נעצר ונידון לעשרים שנות מאסר, מתוכן ריצה כעשר שנים. למרות חזרתה למדינה, נותרה ח'אמנאי מנוכרת מאחיה.

## עמדות פוליטיות
בדצמבר 2022, על רקע ההפגנות באיראן בעקבות מותה של מהסא אמיני, פרסמה ח'אמנאי מכתב פתוח חריף שבו התנערה לחלוטין מאחיה וממשטרו. במכתב כינתה את שלטונו של עלי ח'אמנאי "הח'ליפות הרודנית" וכתבה: "משטר הרפובליקה האסלאמית של חומייני ועלי ח'אמנאי לא הביא דבר מלבד סבל ודיכוי לאיראן ולאזרחים האיראנים". היא הביעה תקווה לראות את הפלת המשטר, וקראה לאנשי משמרות המהפכה להניח את נשקם ולהצטרף לעם.

בתה, פרידה מוראדחאני, היא פעילת זכויות אדם שנעצרה מספר פעמים באיראן בשל פעילותה נגד המשטר ותמיכתה בבני משפחות של אסירים פוליטיים.

## משפחתה
בעלה של באדרי ח'אמנאי היה עלי טהראני (1926–2022), תאולוג וסופר אסלאמי שיעי איראני. הוא נמלט לעיראק בשנת 1984. לאחר שחזר לאיראן, ריצה 10 שנים בכלא.

בתה, פרידה מוראדחאני, אחייניתו של המנהיג העליון לשעבר, נעצרה בנובמבר 2022 לאחר שהגיעה למשרד התובע בעקבות זימון לדין.

בנה מחמוד מוראדקאני מתגורר בצרפת והוא זה ששיתף את סרטוני אחותו המבקרים את המשטר ואת ביקורתה של אמם על המשטר בדצמבר 2022.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איראנים
קטגוריה:איראניות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:עלי ח'אמנאי
מוסטפא ח'אמנאי

**מוסטפא חוסייני ח'אמנאי** (בפרסית: **سید مصطفی حسینی خامنه‌ای**; נולד ב-1965) הוא איש דת איראני. בנו הבכור של עלי ח'אמנאי, המנהיג העליון השני של איראן, ואחיו הבכור של יורשו, מוג'תבא.

תואריו הם גם "חוג'ת אל-אסלאם" ו"אייתוללה סייד מוסטפא ח'אמנאי", חתנו של עזיזאללה ח'ושווגט . הוא גם אחיו הבכור של: מוג'תבא ח'אמנאי, מסעוד (מוחסן) ח'אמנאי  ומיטהאם חמינאי.

מוסטפא ח'אמנאי, שהשתתף במלחמת איראן-עיראק, הוא תושב קום. לדברי אחמד מרווי , עוזר במשרד המנהיג העליון של איראן:

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עלי ח'אמנאי
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1965
לוט ובנותיו נמלטים מסדום (רני)

**לוט ובנותיו נמלטים מסדום** (באנגלית: **Lot and his Daughters leaving Sodom**) הוא ציור שמן על בד מאת גווידו רני, שנוצר בשנים 1614–1615 בקירוב. היצירה שמורה בידי הגלריה הלאומית בלונדון.

## תיאור היצירה

הציור מתאר את לוט ובנותיו נמלטים מן העיר החטאה סדום לאחר שהוזהרו על חורבנה בידי האל, כמתואר בספר בראשית (י״ט). השלושה נראים ברגע של שיחה, אולי בעודם מהרהרים בצעדם הבא: הבת מימין מרימה את אצבעה המורה, האב פותח את כף ידו בתגובה, והבת השנייה מביטה בהם. הם נמלטו לעיר ההררית צוער.

רני השמיט מן הקומפוזיציה פרטים נרטיביים המופיעים לעיתים קרובות בתיאורי הנושא במאה ה־17, כגון סדום הבוערת ברקע או אשת לוט ההופכת לנציב מלח. בהמשך הסיפור המקראי משקות הבנות את אביהן ביין ומפתות אותו כדי להבטיח את המשך שושלת המשפחה. אף על פי שהנושא זכה לפופולריות מחודשת לאחר ועידת טרנטו, בין היתר משום שסיפק הקשר מוסרי להצגת טאבו חברתי, בחר רני לתאר את הדמויות לבושות במלואן, פיכחות וצנועות.

דמותו המונומנטלית של לוט במרכז הקומפוזיציה איננה של זקן שיכור וחסר אונים, אלא של פטריארך רב־עוצמה. האגרטל העתיק הגדול המוחזק בידי הבת משמאל, ככל הנראה מלא יין, והקפלים הנאספים סביב בטנה של הבת מימין, היוצרים מראה המזכיר הריון, עשויים לשמש כרמזים עדינים לאירועים העתידים לבוא.

## סגנון והקשר אמנותי

הציור נוצר בסמוך לזמן ביצוע פרסקו ״אאורורה״ המפורסם של רני ברומא, עיר שבה חי ופעל למעלה מעשור. הדמויות הפסליות וטיפול הצבע המוצק מדגימים את הסגנון שפיתח שם. הצבעים הרוויים והאטומים, הרקע הכהה הבלתי־מוגדר, הדמויות בגודל טבעי והפורמט החצי־גופי עשויים להעיד על השפעתו של קאראווג'ו, שסגנונו נבחן בידי רני בעשור הראשון של המאה ה-17. עם זאת, תווי הפורצלן הקלאסיים של הבנות וגוני הפסטל הבהירים בדרפֶּרי של הבת מימין שונים מן הטבעיות הנוקשה המזוהה עם קראוואג'ו, וצבעים אלה עתידים היו לשלוט ביצירתו של רני בעשורים הבאים.

## הקשר ליצירה נוספת
מאז אמצע המאה ה־17 נחשבת היצירה כבת־זוג לשושנה והזקנים. אף ששתי היצירות דומות בפורמט ומציגות סיפורים מוסריים, הן צוירו בהפרש של כמה שנים ולא נועדו מלכתחילה להוות צמד. היצירה מתועדת לראשונה בשנת 1640 בפאלאצו לנצ׳לוטי ברומא, שם נתלתה לצד ״שושנה והזקנים״ עד אשר נרכשו שתיהן בידי הגלריה הלאומית בשנת 1844. תולדותיה המוקדמות אינן ידועות.

## הערות שוליים

קטגוריה:לוט בציורים
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:גווידו רני: ציורים
ציד באמצעות ביגלים

[250px|ממוזער|שמאל|[ביגלים שאומנו למטרות ציד]]
**ציד באמצעות ביגלים** (מאנגלית: **Beagling**) הוא ציד, בעיקר של ארנבות וארנבים, על ידי ביגלים, המשתמשים בחוש הריח החזק שלהם. להקת כלבי ביגל (המכילה לרוב 10 כלבי ציד או יותר) מלווה בדרך כלל ברגל, אך במקרים בודדים גם על סוסים. ביגלינג הוא ציד שקציני צבא בדימוס נהנים ממנו, לרוב אלו קצינים שסבלו מפציעות רבות מדי או איבדו את הזריזות לרכוב על סוסים. באופן מסורתי, זוהי גם דרך עבור צעירים ללמוד כיצד לטפל בכלבי ציד בקנה מידה קטן יותר, לפני שהם ממשיכים לצוד עם כלבי .

בבריטניה ובאירלנד, הציד המסורתי של להקות ביגלים היה ציד ארנבות. בבריטניה ניצודה הארנבת החומה, בעוד שבאירלנד ניצודה הארנבת האירית . ההערכה הייתה שלפני  משנת 2004, לכדו להקות ביגלים בבריטניה יחדיו 1,650 ארנבות לעונה, כלומר כל להקה לכדה 20 ארנבות. החוק אסר על ציד ארנבות בסגנון המסורתי שלו, כמו ציד שועלים, באנגליה ובוויילס. הוא אוסר על ציד רוב יונקי הבר (כולל ארנבות) עם סייגים מסוימים, הכוללים את אחזור הארנבות שנורו.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורט כלבים
עושרה של משפחת ח'אמנאי

לפי הדיווחים, **משפחת ח'אמנאי**, בראשות המנהיג העליון של איראן לשעבר האייתוללה עלי ח'אמנאי, שולטת בעושר ובנכסים רבים, באופן ישיר ובאמצעות גופים באחריותם.

## עלי חמינאי
חקירות חשפו מידע לפיו האייתוללה ח'אמנאי מחזיק באימפריה פיננסית בשווי של כ-95 מיליארד דולר. עושר זה מנוהל בעיקר באמצעות יישום צו האימאם ח'ומייני. ח'אמנאי צבר תיק רכוש עצום על ידי תפיסה שיטתית של אלפי נכסים, לעיתים קרובות בתירוץ שהם ננטשו. נכסים אלה שייכים לאיראנים שונים, כולל מיעוטים דתיים וגולים. 

## מוג'תבא ח'אמנאי
מוג'תבא ח'אמנאי, בנו השני של המנהיג העליון לשעבר, צבר, על פי הדיווחים, עושר של יותר מ-3 מיליארד דולר. נכסיו מפוזרים לכאורה בין בנקים באיחוד האמירויות הערביות, סוריה, ונצואלה ומספר מדינות אפריקאיות. בנוסף, מוג'תבא מחזיק, על פי הדיווחים, בזהב וביהלומים בשווי של כ-300 מיליון דולר. הוא גם רכש אדמות נרחבות ליד משהד, והפך אותן לרכוש אישי.
ממוזער|עלי ח'אמנאי

## מסעוד ח'אמנאי
מסעוד , בן נוסף של האייתוללה ח'אמנאי, מנהל כמה ממוסדותיו של אביו. על פי הדיווחים, הוא מחזיק ביותר מ-400 מיליון דולר בבנקים בצרפת ובבריטניה, ועוד 100 מיליון דולר בטהרן. מסעוד שולט גם במכירות של רכבי רנו באיראן, מה שמוסיף לעושרו.

## מייסם חמינאי
מייסם (נולד ב-1978), הבן הצעיר, נשוי לבתו של סוחר באזאר איראני בולט. הוא שותף עם אחיו מסעוד בעסק מכירת רכבי רנו, ומקבל עמלה על כל רכב שנמכר. עושרו של מייסם מוערך ביותר מ-200 מיליון דולר, מתוכם כ-10 מיליון דולר המוקדשים לסחר מקומי.

## ארגונים קשורים
מעבר לעושר האישי, משפחת ח'אמנאי שולטת בגופים כלכליים משמעותיים:

### קרן מוסתזפן
קרן מוסתזפן  נוסדה במקור כקרן פהלווי. שמה שונה לאחר המהפכה האיראנית ב-1979. נכסי הקרן גדלו באופן משמעותי לאחר המהפכה, וכללו מפעלים רבים, עסקים חקלאיים, חברות בנייה, מכרות וחברות מסחריות.

### אסטאן קודס רזאווי
קרן אסתן קודס רזאווי מנהלת את מקדש האימאם א-רידא במשהד ואת הנכסים הנלווים אליו. הקרן מחזיקה בנכסים עצומים, כולל קרקעות, עסקים ותעשיות, התורמים משמעותית להשפעת המשפחה.

ארגונים אלה, אף על פי שהוצגו כגופי צדקה, ספגו ביקורת על חוסר שקיפות ועל כך שהם משרתים לכאורה את האינטרסים של האליטה השלטת.

## הערות שוליים

קטגוריה:עלי ח'אמנאי
הבחירות לסנאט של ארצות הברית (1798–1799)

**הבחירות לסנאט של ארצות הברית בשנים 1798–1799** נערכו במועדים שונים במדינות שונות. מאחר שבחירות אלו התקיימו לפני אשרור התיקון ה-17 לחוקת ארצות הברית בשנת 1913, הסנאטורים נבחרו בידי בתי המחוקקים של המדינות. הבחירות התקיימו בטווח זמנים רחב לאורך השנים 1798 ו־1799, ולעיתים מושב בסנאט אויש באיחור של חודשים או נותר פנוי בשל מבוי סתום בבית המחוקקים המדינתי. בבחירות אלו עמדו לבחירה המושבים של הסנאטורים מקבוצה 2.

הבחירות התקיימו באמצע כהונתו של הנשיא ג'ון אדמס, ולא הביאו לשינוי נטו בשליטה הפוליטית בסנאט.

## סיכום התוצאות
חלוקת המפלגות בסנאט בקונגרס השישי (1800–1801):
* מפלגת הרוב: פדרליסטים — 22
* מפלגת המיעוט: דמוקרטים-רפובליקנים — 9
* מושבים פנויים: 1

סך הכול מושבים: 32

## שינויים בהרכב הסנאט
### לפני הבחירות
לאחר הבחירות ב־דלאוור ב־19 בינואר 1798.

### תוצאות הבחירות

### תחילת הקונגרס הבא

## סיכום ההתמודדויות
אלא אם צוין אחרת, המספר המופיע לצד המועמדים הוא מספר הקולות המוחלט, ולא אחוזים.

### בחירות מיוחדות במהלך הקונגרס החמישי
בבחירות מיוחדות אלו, הזוכים הושבעו לפני 4 במרץ 1799; מסודר לפי תאריך הבחירות.

### התמודדויות לקראת הקונגרס השישי
בבחירות סדירות אלו, הזוכים הושבעו ב־4 במרץ 1799; מסודר לפי מדינה.

כל הבחירות היו למושבי קבוצה 2.

### בחירות מיוחדות במהלך הקונגרס השישי
בבחירות מיוחדות אלו, הזוכה הושבע לאחר 4 במרץ 1799, תחילת הקונגרס הבא.

## הערות שוליים

קטגוריה:בחירות לסנאט של ארצות הברית
אדם וחוה בגן עדן (רני)

**אדם וחוה בגן עדן** (בצרפתית: **Adam et Ève au Paradis**) הוא ציור שמן על בד מאת גווידו רני, שנוצר בסביבות שנת 1620. מידות היצירה 278 × 196 ס״מ. היצירה מצויה בידי המוזיאון לאמנויות יפות של דיז'ון , צרפת. היצירה הופקדה בידי המדינה בשנת 1809, והבעלות הועברה מן המדינה לעיר דיז'ון בשנת 2010.

## תיאור היצירה

ביצירה מונומנטלית זו מיישם רני את הכשרתו הראשונית אצל האחים קראצ'י ומעניק לדמויות פיזיונומיות אופייניות: גופו של אדם שרירי ואתלטי, ואילו ראשו של נער צעיר, כמעט אנדרוגיני, מעורר את דימוי האנושות בצעירותה טרם החטא הקדמון. דמותה של חוה, בעלת פרופורציות מוארכות, עומדת בניגוד לדמותו של אדם.

הקומפוזיציה מאוזנת, וככל הנראה שואבת השראה מן התחריט המפורסם של אלברכט דירר באותו נושא. רני מצליח לבטא את הרגע המושהה שבו התמימות נתפסת בידי הפיתוי באמצעות המחוות ומשחקי המבט בין שתי הדמויות.

נוכחותו המקובלת של הנחש המפתה, המלופף סביב הגזע, מלוּוה בתוספת שני בעלי חיים נוספים שמשמעותם נותרת לא ודאית: האריה והפנתר. ייתכן שהם מרמזים על ההרמוניה בין המינים טרם הנפילה, אך אפשר גם לראות בהם משמעויות אלגוריות אחרות, האריה כסמל לגאווה הקשורה באדם והפנתר כסמל לתאווה הקשורה בחוה, או לחלופין כסמל למעלה מול מרמה.

דמויותיהם החינניות של אדם וחוה, המוצגות מתוך הקפדה על ריאליזם ושלמות פלסטית, משקפות את השפעת הפיסול העתיק בעיצוב, בטיפול ובתנוחות הגוף.

## הערות שוליים

קטגוריה:אדם וחוה בציורים
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:אריות באמנות
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:גווידו רני: ציורים
המזכיר הקבוע של אוצר הוד מלכותו

**המזכיר הקבוע שלאוצר הוד מלכותו** (באנגלית: **Permanent Secretary of HM Treasury**) הוא הפקיד האזרחי הבכיר ביותר באוצר הוד מלכותו של הממלכה המאוחדת. זהו תפקיד בכיר בשירות המדינה הבריטי (Civil Service), המקביל למנכ"ל משרד ממשלתי, ומשמש כמנהל חשבונות ראשי, האחראי על הניהול הכולל של המשרד. התפקיד החל כעוזר מזכיר האוצר בשנת 1805, ועם השנים לתפקיד זה ניתנו תפקידים חדשים ושמו שונה בשנת 1867 למזכיר הקבוע. התפקיד נחשב בדרך כלל לשני בעל השפעתו בשירות המדינה של הוד מלכותו.

## תפקידים
#### תחומי האחריות המזכיר הקבוע של אוצר הוד מלכותו:
* מנהל החשבונות הראשי נושא באחריות כוללת לניהול המשרד.
* הקמת מבנה ממשל תאגידי אפקטיבי, הטמעת בקרות פנימיות חזקות ומנגנוני הגנה, והבטחת התנהלות תקינה וחוקית.
* מתן תמיכה לשרים באמצעות ייעוץ מקצועי.
* ניהול הכספים של המשרד, כולל הבטחת שימוש יעיל וחסכוני במשאבים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ממשלת בריטניה
הבחירות לסנאט של ארצות הברית (1934)

**הבחירות לסנאט של ארצות הברית בשנת 1934** נערכו באמצע כהונתו הראשונה של הנשיא הדמוקרטי פרנקלין דלאנו רוזוולט. שלושים ושניים המושבים של קבוצה 1 עמדו לבחירה בבחירות סדירות, ונערכו גם בחירות מיוחדות למילוי מושבים שהתפנו.

בעיצומו של השפל הגדול, הבוחרים הביעו תמיכה חזקה ב'ניו דיל' של רוזוולט ובבעלי בריתו בסנאט. הדמוקרטים הוסיפו תשעה מושבים נטו, וכך השיגו רוב מיוחס, שנדרש ל־64 מושבים מתוך 96 המושבים שהיו אז בסנאט, כלומר שני שלישים מן הסך הכולל ב־1934. הרפובליקנים איבדו בהמשך שלושה מושבים נוספים עקב פרישות במהלך הכהונה, אחד למפלגת האיכרים-פועלים ושניים לדמוקרטים. עם זאת, סנאטור דמוקרטי מאיווה נפטר, והמושב נותר פנוי עד הבחירות הבאות. הדמוקרטים נכנסו למערכת הבחירות הבאה עם רוב של 70–22–2–1.

זו הייתה הפעם הראשונה שמפלגתו של נשיא מכהן הגדילה את כוחה בשני בתי הקונגרס בבחירות אמצע הכהונה; מקרים דומים אירעו לאחר מכן ב־1998 וב־2002. כמו כן, זו הייתה הפעם השנייה מתוך שלוש מאז אשרור התיקון ה-17 לחוקת ארצות הברית שבה מפלגת האופוזיציה לא הצליחה להעביר אף מושב בסנאט לשליטתה; המקרים האחרים היו ב־1914 וב־2022.

בין הדמויות ההיסטוריות שנבחרו לראשונה לסנאט בשנת 1934 נמנו הנשיא לעתיד הארי טרומן, שופט בית משפט פדרלי ומזכיר העבודה לעתיד לואיס שוולנבק, ושופט בית המשפט העליון לעתיד שרמן מינטון.

## ניצחונות, הפסדים ושמירת מושבים
### פרישות
שני דמוקרטים ורפובליקני אחד פרשו במקום להתמודד לבחירה מחדש.

### הפסדים
שמונה רפובליקנים ושני דמוקרטים התמודדו לבחירה מחדש אך הפסידו בפריימריז או בבחירות הכלליות.

### החלפת מפלגה
One Republican won re-election as a Progressive.

### שינויים לאחר הבחירות

## שינויים בהרכב הסנאט
### לפני הבחירות
בתחילת שנת 1934.

### תוצאות הבחירות

## סיכום ההתמודדויות

### בחירות במהלך הקונגרס ה־73
בבחירות מיוחדות אלו הזוכים הושבעו לתפקיד לאחר שעמדו בתנאי הכשירות; מסודר לפי תאריך הבחירות.

### בחירות לקראת הקונגרס ה־74
בבחירות כלליות אלו הזוכים נבחרו לכהונה המתחילה ב־3 בינואר 1935; מסודר לפי מדינה.

כל הבחירות היו למושבי קבוצה 1.

## המרוצים הצמודים ביותר
**ב-10 מרוצים מרווח הניצחון היה פחות מ-10%:**

וירג'יניה הייתה מדינת מפתח עם מרווח ניצחון של 55.1%. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בחירות לסנאט של ארצות הברית
אזור קודקודי‑רקתי‑עורפי

**האזור הקודקודי-רקתי-עורפי** (**The parietal-temporal-occipital, PTO**), המכונה גם **האזור הרקתי-קודקודי-עורפי** (**the temporo-parieto-occipital, TPO**), הוא אזור בתוך קליפת המוח שבו נפגשות האונות הקודקודיות, הרקתיות והעורפיות. הוא מפרש אותות באזור החושי שמסביב. יש לו תת-אזורים תפקודיים:
* ניתוח הקואורדינטות המרחביות של הגוף
* הקורטקס העורפי האחורי (Posterior occipital cortex).
* הקורטקס הקודקודי הקדמי (Anterior parietal cortex).

אזור אסוציאציה זה - אחד משלושה בקליפת המוח - אחראי על צימוד מידע ממערכת השמיעה, הראייה והמערכת הסומטוסנסורית. גירויים באזור זה מועברים לאזורים אחרים במוח, בעיקר אזורי האסוציאציה הלימביים והקדם-מצחיים, המעורבים בזיכרון.

## ניתוח קואורדינטות מרחביות של הגוף
אזור זה מתחיל בקורטקס הקודקודי האחורי ומשתרע עד הקורטקס העורפי העליון. תפקידו - ניתוח התיאום המרחבי של חלקי הגוף. אזור זה מקבל מידע חושי חזותי מקליפת המוח (הקורטקס) העורפית ההיקפית ומידע חושי סומטי (גופני) מקליפת המוח (הקורטקס) הקודקודית הקדמית. המידע הנקלט מתאם ומחשב את המידע החזותי-שמיעתי הנקלט מסביבת הגוף.

בהמיספרה השמאלית, אזור זה מעורב בזיהוי שפה (קריאה, האזנה וכתב ברייל), אך אינו אחראי באופן מלא על משימות אלו. שפה על כל אופניה מכוסה על ידי חלקים רבים במוח, כולל הגירוס (הקפל) על שם השל (Transverse temporal gyrus, או Heschl's gyrus) בהמיספרה השמאלית. בהמיספרה הימנית, אזור זה מזהה מאפיינים מרחביים של עצמים ומעורב במודעות מרחבית.

## הערות שוליים

קטגוריה:המוח הגדול