אמנת סן רמו

**אמנת סן רמו על החוק הבינלאומי המתאים לסכסוכים מזוינים בים** (באנגלית: **San Remo Manual on International Law Applicable to Armed Conflicts at Sea**) אומצה ב-1994 על ידי המכון הבינלאומי לחוק הומניטרי שמושבו בסן רמו, בעקבות סדרת מפגשי "שולחן עגול" של מומחים לחוק ימי. האמנה נחשבת למכשיר המקיף הבינלאומי היחיד שנוסח בעניין חוקי המלחמה בים מאז 1913. האמנה היא מסמך מוכר מבחינה משפטית אך אינה מחייבת, והיא ריכוז (קודיפיקציה) של המשפט בינלאומי פומבי הנוהג בפועל ושילוב של סטנדרטים משפטיים קיימים עם הוראות אמנת ז'נבה משנת 1949.

## הוראות האמנה ביחס למצור ימי
סעיף 67 לאמנה קובע כי מותר לצדדים הלוחמים לתקוף ספינות סוחר השטות תחת דגלה של מדינה נייטרלית מחוץ למים הנייטרלים אם  סעיף 146 קובע כי מותר לתפוס ספינת סוחר נייטרלית אם היא מעורבת במעשים המפורטים בסעיף 67.

סעיף 102 קובע עם זאת, כי הכרזת מצור אינה חוקית אם מטרתו הרעבת אוכלוסייה אזרחית או מניעת מטען החיוני לקיומה. מצור ימי אינו חוקי אם פגיעתו באזרחים מופרזת ביחס למטרה הצבאית. סעיף 103 קובע בנוסף כי אם האוכלוסייה סובלת ממחסור במזון וציוד חיוני אחר חובתו של מטיל המצור לאפשר מעבר חופשי של מזון וציוד חיוני

כדי שמצור יהיה חוקי עליו לעמוד במספר דרישות:
* יש להודיע על המצור מראש לצדדים הלוחמים ולמדינות נייטרליות (סעיף 93).
* ההודעה על המצור צריכה לכלול את מועד תחילת המצור, משכו, מיקומו והיקפו (סעיף 94).
* על המצור להיות אפקטיבי, שאלת האפקטיביות היא עניין שבעובדה (סעיף 95).
* מרחק הכוח האוכף את המצור ייקבע משיקולים צבאיים (סעיף 96).
* ניתן לאכוף את המצור באמצעי לחימה לגיטימיים (סעיף 97).
* המצור אינו פוגע בגישה לנמלים של מדינות נייטרליות (סעיף 99).
* המצור חל באופן שווה על אוניות מכל מדינה.

## יישום אמנת סן רמו למצור על רצועת עזה
ב-3 בינואר 2009 הודיע שר הביטחון של ישראל על הטלת סגר על עזה עד למרחק 20 מייל מהחוף (סגר שהיה תקף למעשה עוד קודם לכן) ובהתאם להוראות סעיפים 93 ו-94, פורסמה על ידי רשות הספנות הודעה לימאים (Notice to Mariners), בדבר הטלת הסגר. בהודעה זו נמסר מועד תחילת הסגר וגבולותיו הגאוגרפיים (תוך ציון הקואורדינטות התוחמות את האזור הסגור) אך ללא ציון משכו. הוויכוח על חוקיות הסגר מתייחס להתאמה או לאי ההתאמה של פעולות ישראל למגבלות של אמנת סן רמו. ועדת טירקל לבדיקת אירועי המשט לעזה ייחסה משקל רב להוראות האמנה (המדריך):  הוועדה הצדיקה את עצירת המשט לעזה ב-2010 בהיתר שנותנת אמנת סן רמו לכפיית מצור צבאי. ועדת הבדיקה של מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם קבעה לעומת זאת כי עצם המצור הימי על עזה אינו חוקי משום שהוא עונש קולקטיבי על האוכלוסייה ומפר את הוראות סעיפים 102 ו-103 לאמנה. לפי דו"ח עמותת גישה הסגר מפר את הסעיפים ההומניטרים שבאמנת סן רמו משום שההגבלות הנוקשות על היבוא גרמו, בתקופות שונות, למחסור חמור במוצרי יסוד ובמוצרים חיוניים אחרים בעזה, שאיים על בריאותם של תושבי הרצועה. בנוסף, ספינות סיוע לעזה נעצרו והורחקו כבר בדצמבר 2008 לפני ההכרזה על המצור בינואר 2009, בסתירה לדרישה שבסעיף 93. בניגוד לאמור בסעיף 94 לאמנה, ישראל לא הגבילה את משכו של הסגר; הפרקליטות הצבאית מסבירה זאת בכך שהסגר לא הפסיק סחר ימי קודם ולכן אין צורך ב"תיאום ציפיות" עם צדדים נייטרלים: 
טענה נוספת נגד חוקיות פעולות ישראל נוגעת לסעיף 106, הקובע כי המיקום והגודל של האזור בו מוטל איסור השיט צריך להיות מוגבל ולא לעלות על מה שחיוני לצורך הצבאי ולעקרון המידתיות. לטענת מתנגדי הסגר, ישראל אסרה גם תנועת סירות דיג בטווח 3 מילים ימיים ללא הצדקה צבאית תוך פגיעה בפרנסת הדייגים והפרה בכך את הוראות האמנה

## קישורים חיצוניים
* נוסח האמנה 
* דו"ח ועדת טירקל
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
קטגוריה:משפט ימי
קטגוריה:סן רמו