open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הארי הס

שמאל|ממוזער|250px|"גויו"
**הארי האמונד הס** (אנגלית: Harry Hammond Hess; 24 במאי 1906– 25 באוגוסט 1969) היה גאולוג ומפקד בסיס צוללות אמריקני בזמן מלחמת העולם השנייה. הס נחשב למי שגילה את הכוח המניע את נדידת היבשות – זרמי הערבול במעטפת כדור הארץ. התאוריה שפיתח הס, הנוגעת להתפשטות קרקעית הים, מהווה בסיס לתאוריית טקטוניקת הלוחות.

## קורות חייו
הארי הס נולד בעיר ניו יורק ב-24 במאי 1906, לדניאל וג'ילאן האס. למד בבית ספר תיכון בניו ג'רזי. סיים תואר ראשון באוניברסיטת ייל בשנת 1927 ואת הדוקטורט באוניברסיטת פרינסטון ב-1932.

היה נשוי לאנט ברנס, והותיר אחריו שני בנים.

נפטר מהתקף לב בוודס הול מסצ'וסטס, ב-25 באוגוסט 1969, תוך כדי ניהול ישיבה של האקדמיה הלאומית למדעים. נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.

## פעילותו המקצועית
לאחר סיום לימודיו, בשנה האקדמית 1932/3, לימד באוניברסיטת ראטגרס. לאחר מכן שימש במשך שנה כעוזר מחקר (research associate ) במעבדת הגאופיזיקה של מכון קארנג'י בוושינגטון. בשנת 1934 התקבל לסגל של אוניברסיטת פרינסטון, מקום בו נשאר כל חייו. בין השנים 1950-1966 כיהן כראש המחלקה לגאולוגיה באוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1965 שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת קיימברידג', באנגליה.

השתתף בתכנון מבצע הנחתת אדם על הירח.

## תגליות מדעיות
הס תרם תרומה חשובה לתאוריית נדידת היבשות, שהגה אלפרד וגנר, בעת שפיקד על נחתת אמריקנית בזמן מלחמת העולם השנייה. בנחתת זו היה מכשיר סונאר למדידת עומק קרקעית האוקיינוס, ששירת את הס למטרות צבאיות וגאולוגיות כאחת – מיפוי קרקעית האוקיינוס. במדידותיו גילה הס שקעים אוקייניים וגוּיוֹ – הרי געש תת-ימיים שנוצרו מעל נקודות חמות, שהפכו דחוסים יותר ופסגותיהם נסחפו כאשר התרחקו ממנה והתקררו. הס קרא להרי געש אלה "גויו" על-שם הגאולוג והגאוגרף ארנולד הנרי גויו (Arnold Henry Guyot) יליד שווייץ, שהיה פרופסור לגאוגרפיה פיזית וגאולוגיה באוניברסיטת פרינסטון.

בשנת 1960 הגה את תאוריית התפשטות קרקעית האוקיינוסים, לפיה הקרקעית נוצרת באמצעות התפרצות געשית ברכסים מרכז-אוקייניים. התאוריה מניחה כי זרמי הערבול במעטפת הם הכוח המניע את תנועת היבשות.

תאוריה זו הסבירה את גילם הצעיר של הסלעים במרכז האוקיינוסים, את האנומליה המגנטית של קרקעית האוקיינוס, קשתות איים, שקעים אוקייניים ואת היווצרות הגויו.

זכה במדליית פנרוז לשנת 1966.

הס השתתף בתכנון מבצע הנחתת אדם על הירח, ועוד לפני מותו בגיל 63, זכה לראות את צעדיו הראשונים של האדם על הירח במשימת אפולו 11.

## הנצחה
מאז שנת 1984 האיגוד הגיאופיזי האמריקאי מעניק מדליה על שם הס לחוקרים מצטיינים במחקר המבנה והאבולוציה של כדור הארץ וכוכבי הלכת.

## קישורים חיצוניים

* קורות חייו של הס 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאולוגים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1906
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1969
גבעת וולפסון

שמאל|ממוזער|250px|בית בגבעת וולפסון
**גבעת וולפסון** היא קבוצה של שישה בתים פרטיים בכרמל, בצדו המערבי של הר ערקן, בהמשך הדרך העולה מ "חניון האגם" שבנחל אורן בסמוך לכביש 721. השכונה נקראת על שמו של דוד וולפסון.

## היסטוריה
ב-1934 רכשה חברת "כרמל להשקעות", שהוקמה על ידי יהודים יוצאי גרמניה בראשות יוסף לוי, אדמות באזור. הפרויקט נקרא על ידם "יערות הכרמל", ומטרתו הייתה לשווק את השטחים לבניית התיישבות יהודית באזור. המקום בו שוכנת גבעת וולפסון, היה חלק מהתוכנית הכללית. ב-1935 החלו בעבודות התשתית, אך אלו הופסקו בעקבות מאורעות המרד הערבי הגדול. בחודש מרץ 1938 בעת סלילת דרך לאזור הותקפו הפועלים, רובם נמלטו לכוון גבעת א-שלאלה. בעקבות האירוע פסקה עבודות הסלילה. לימים נקראה הגבעה לזכרו של מרדכי בר שנהרג בקרב - "גבעת מרדכי".

בשנת 1947 "איגוד המתיישבים" אשר הוקם כדי לקדם את ההתיישבות באזור, בעקבות השלמת סלילת הכביש למקום וחיבור המקום בצינור מים, שכנע מספר בעלי קרקעות להקים בתי קיץ ב"גבעת מרדכי", הבניה התממשה בשנת 1950. במקום נבנו שישה מבנים וצריפי מגורים. שם המקום הוסב לגבעת וולפסון.
[שמאל|ממוזער|250px|שלושה בתים בגבעת וולפסון על הר ערקן, מבט לכוון צפון מזרח מהכביש העולה ל[מלון יערות הכרמל]]
לאחר הקמת מדינת ישראל, בעקבות הכרזת פארק הכרמל כשמורת טבע הופסקה הבנייה במקום, וכיום משמשים הבתים המעטים בעיקר לצורכי נופש.

בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוגשה תוכנית בנייה להרחבת היישוב, בעקבות התנגדות של גופים ירוקים ההרחבה לא אושרה

בשרפה בכרמל שפרצה ב-2 בדצמבר 2010 נפגעו במקום מספר בתים, והמקום פונה מתושביו.
בשריפה נשרפו 5 מתוך 6 בתים שהיו ביישוב
(בית אחד ניצל עקב פעולות מנע שביצע אחד מהתושבים).

לאחר השרפה התושבים פנו למדינה בבקשה לשקם את הבתים (היה צורך באישור מיוחד מכיוון שהישוב יושב בתוך שמורת טבע)
לאחר זמן מה הושגו האישורים והתושבים הורשו בפעם הראשונה מאז הקמת היישוב לבנות ולשפץ את הבתים.

כיום היישוב מונה כשישה בתים המארחים כשש משפחות.

## לקריאה נוספת
***[[מדריך ישראל החדש]]** : אנציקלופדיה, מסלולי טיול. כרך 5 : הכרמל וחופו ורמות מנשה. עמ' 62, 64

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הכרמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:יישובים במחוז חיפה
קטגוריה:רכס הכרמל: יישובים
קובץ יסודות וחקירות

**קובץ יסודות וחקירות** הוא ספר המכיל ליקוט מקיף של יסודות וחקירות תורניים המבוססים על ספרי הראשונים והאחרונים.

מחבר הספר הוא הרב אחיקם קַשָת אברך בישיבת מרכז הרב. הספר יצא לאור במהדורה ראשונה בחוברת בכריכה דקה, ולאחר מכן במספר מהדורות. בשנת תשס"ז יצאה מהדורה בת כ-700 עמודים. מהדורה נוספת יצאה בתשע"ג בת כ-1,230 עמ'. הספר מסודר לפי הא"ב.

הספר כולל כמה נספחים:
* "לקט חקירות" מלקט כ-1,500 חקירות על סדר הא"ב
* "סוגי הסברות" - "חלוקת הסברות שבש"ס ובמפרשים לשמונה סוגים"
* "סוגי החקירות"
* "לשיטתם" - מדגים כיצד דעותיהם ההלכתיות של תנאים ואמוראים הן לפי שיטה לימודית מסוימת. כמו כן מרכז הספר לשונות המיוחדים לכל אמורא, כמו "פלוני ופלוני בשיטה אחת", או "תברא". המחבר מביא אחרונים שעסקו בעניין זה של "לשיטתם", כגון הרב ראובן מרגליות והאדר"ת.
הנספחים סוגי הסברות, סוגי החקירות ולשיטתם לא נכללו במהדורת תשע"ג, אלא יצאו לאור כחוברת נפרדת, מפאת חוסר מקום.

הספר קיבל את הסכמותיהם של הרב אביגדֹר נבנצל, הרב אברהם שפירא, הרב שמחה הכהן קוק והרב זלמן נחמיה גולדברג.

## מהדורות דיגיטליות
הספר מופיע בפרויקט השו"ת, באוצר החכמה, בהיברובוקס בספריא ובתא שמע.

## המחבר
הרב אחיקם קַשָת הוא מעביר שיעורי דף יומי בישיבת ירושלים לצעירים, היה מתלמידי הרב אברהם שפירא. בנוסף הוא חוקר במכון אורות הירושלמי. תקופה מסוימת הרב קשת היה ר"מ בישיבת שלום בנייך.

מלבד ספר זה חיבר גם את הספרים הבאים:
* '''פלפולא דאורייתא''', ספר המנגיש לתלמידי ישיבה סוגיות קלאסיות בעיון ליטאי מתוך מטרה לפתח ללומד חשיבה עיונית.
* '''אמרי במערבא''', ליקוט המחלוקות העיקריות בין הירושלמי לבבלי ובירורן.
* '''דרכי התלמודים''', שרשיהם של חילוקים רבים בין הבבלי לירושלמי.
* '''יש סדר לש"ס''', באתר פורטל הדף היומי
* **ארבעה קונטרסים**, ספר המכיל ארבעה קונטרסים: **כללי הקורבנות**, **טומאה וטהרה**, **למד להכין לוח שנה** ו**דברי הימים**. כול אחד מהקונטרסים יצא כחוברת עצמאית ובשנת תשפ"ב יצאו יחד כספר אחד.

הרב קשת מפורסם בשל דרכו המיוחדת ללימוד הגמרא, לפי הרב קשת יש לסדר את הלימוד בכדי להבין אותו וכל הש"ס בעצם מסודר לפי עניינים, כולל בתוך המסכתות עצמם. בשיעוריו הרב קשת מקפיד גם לתת סימנים לכל דף בגמרא.

הרב קשת נשוי ומתגורר בשכונת קריית משה בירושלים.

## ראו גם
אנציקלופדיה תלמודית
## קישורים חיצוניים

* קובץ יסודות וחקירות - מהדורת תשע"ג באתר פורטל הדף היומי
*יסודות וחקירות, באתר ויקישיבה, המרכז את תוכן הספר לפי ערכים.
*קובץ יסודות וחקירות השלם - בגרסת PDF באתר ישיבה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חיבורים על התלמוד
קטגוריה:ספרי שנות ה-2000
קטגוריה:ספרים ישראליים
סוהר

ממוזער|ציור סוהר מהמאה ה-19 בכלא פריז
**סוהר** הוא עובד בבית סוהר, שתפקידו להשגיח על האסירים הכלואים ולאבטח את בית הסוהר. 

תפקידי הסוהר כוללים:
* פיקוח על הסדר והמשמעת בבית הסוהר, בהתאם לכללים.
* מניעת בריחה מהכלא. 
* ליווי אסירים לפעולות מחוץ לכלא, כגון הופעה בבית משפט או טיפול רפואי. 
* בדיקת המבקרים בכלא, ובפרט מניעה של הברחה אל הכלא וממנו. 
* טיפול מיידי במהומות המתרחשות בכלא. 

לסוהרים יש מדים ייחודיים, ומערכת דרגות, שכמקובל בגופי ביטחון, מוצגת על המדים. 
בישראל הסוהרים פועלים במסגרת שירות בתי הסוהר הכפוף למשרד לביטחון פנים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כליאה
קטגוריה:מקצועות אכיפת החוק
אהובה תומר

ממוזער|200px|אנדרטה לשוטרים שנספו בשריפה בתחנת משטרת נשר
ממוזער|קברה של אהובה תומר בבית העלמין הצבאי בחיפה
**אהובה תומר** (י"ט בתשרי ה'תשי"ח, 14 באוקטובר 1957 – כ"ט בכסלו ה'תשע"א, 6 בדצמבר 2010) הייתה קצינת משטרה ישראלית, ופיקדה על תחנת חיפה, הגדולה בישראל.

תומר נספתה באסון השרפה בכרמל בשנת 2010, על תפקודה באירוע קיבלה את עיטור המופת ממשטרת ישראל.

## ביוגרפיה
אהובה תומר נולדה כ**לובוב בוריסובנה טבצ'ניק**, בת לריבה ובוריס טבצ'ניק, בעיר לבוב שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית של ברית המועצות. כשהייתה בת שנתיים עלתה לישראל עם משפחתה (לאחר שהות בפולין ובאוסטריה), במטוסו של ראש הממשלה דאז, דוד בן-גוריון. תומר גדלה בקריית אתא.

את שירותה הצבאי עשתה כקצינת חיב"ה (חיילות בשירות המשטרה) בפיקוד הצפון, ולאחר שחרורה מהצבא הצטרפה בשנת 1982 למשטרת ישראל. זמן לא רב לאחר מכן, מונתה לקצינת מבצעים במרחב חיפה ושירתה גם כדוברת מרחב חיפה. בשנת 1997 מונתה למפקדת תחנת נהריה.

בשנת 1999 הושעתה מעבודתה במשטרה בעקבות האשמות נגדה ונגד בן זוגה בגין קבלת כספים במרמה. כן הואשמה שעשתה שימוש במידע משטרתי על מנת לסייע לבן זוגה בעסקים. חמש שנים לאחר מכן זוכו השניים מכל ההאשמות ותומר שבה למשטרה.

תומר שירתה כסגנית מפקד תחנת חיפה, בין היתר בתקופת מלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן שימשה כראש אגף המבצעים של מחוז הצפון בדרגת ניצב משנה.

בשנת 2009 מונתה תומר למפקדת תחנת חיפה, הגדולה בתחנות המשטרה בישראל, לסגניתה מונתה אתי מאירסון.

ב-2 בדצמבר 2010, במהלך הטיפול בשרפת הענק בכרמל, נקלע הרכב שבו נהגה למלכודת אש והיא נכוותה כוויות אנושות, וכעבור ארבעה ימים ב-6 בדצמבר 2010 נפטרה מפצעיה.
תומר הספיקה לפני לכידתה במלכודת האש להתראיין לחדשות, מה שהייתה הופעתה הטלוויזיונית האחרונה. עם מותה הועלתה לדרגת תת ניצב.

בטקס שנערך בפברואר 2011 העניק שגריר ארצות הברית בישראל, ג'יימס קנינגהם בעיריית חיפה, תעודת מועמדות לקבלת "אות האומץ הנשי הבינלאומי" לדני רוזן, בן זוגה של תומר. האות עצמו לא הוענק לבסוף לתומר.

במרץ 2011 אישרה ועדת עיטורים במשטרת ישראל הענקת עיטור המופת לתומר על גילוי התמדה, דבקות במשימה ואומץ לב, הראויים לשמש מופת באירוע בו נספתה.

## קישורים חיצוניים

* 
* אהובה תומר באתר הזיכרון של משטרת ישראל
* יוסי כ"ץ, אהובה על הבריות • הראיון האחרון של המפקדת, אתר בחדרי חרדים
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראליות ילידות ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:שוטרים שעוטרו בעיטור המופת
קטגוריה:חללי משטרת ישראל
קטגוריה:קצינות משטרה בדרגת תת-ניצב
קטגוריה:הרוגות שרפות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בחיפה
קטגוריה:אסון הכרמל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1957
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
פרנסיס יאנגהאזבנד

שמאל|ממוזער|250px|פרנסיס יאנגהאזבנד
**פרנסיס אדוארד יאנגהאזבנד** (אנגלית: Francis Edward Younghusband; 31 במאי 1863 - 31 ביולי 1942) היה קצין צבא בריטי וחוקר, נשיא החברה הגאוגרפית המלכותית. התפרסם בעקבות מסעותיו הרבים במזרח הרחוק ובמרכז אסיה, ועמד בראש המשלחת הבריטית לטיבט בשנת 1904.

## ילדות ונעורים
פרנסיס יאנגהאזבנד נולד בשנת 1863 במוּרִי  שבמחוז פנג'אב (אז בהודו הבריטית, ומאז 1947 בפקיסטן). אביו היה מייג'ור גנרל בצבא הבריטי. דודו, רוברט ברקלי שו , היה חוקר ידוע של ארצות מרכז אסיה. בעודו ילד קטן עבר עם אמו לגור באנגליה, אבל בשנת 1867 שבה האם להודו והותירה אותו בידיהן של שתי דודות קפדניות ואדוקות. בשנת 1870 שבו ההורים לאנגליה והמשפחה התאחדה מחדש. הוא חונך בבית הספר קליפטון קולג' בבריסטול, ובשנת 1881 החל ללמוד במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט.

## ראשית הקריירה
בשנת 1887 ערך מסע דרך מנצ'וריה, והיה האירופי הראשון שחצה את הרי הקארקוראם דרך מעבר מוסטאג  והגיע לאזור עבר קארקוראם. בין 1889 ו-1895 השתתף במשלחות שונות אשר ביקרו באזורי ההרים שבצפון מערב הודו. במהלך אחד ממסעות אלו נפוצה בהודו שמועה שלפיה נרצח על ידי הרוסים עקב חשד להיותו מרגל, שמועה שכמעט והביאה למלחמה בין האימפריה הרוסית לבין הודו.

## פועלו
בסוף שנת 1903 נשלח לטיבט בידי מושל הודו, הלורד קרזון, על מנת לכונן קשרי מסחר עמה. מאמצים אלו נועדו להקדים ניסיונות רוסיים בעניין זה. היות שהדלאי לאמה סירב לשאת ולתת עם הבריטים, הייתה דרכו של יאנגהאזבנד ללהסה עקובה מדם. בשנת 1904 הגיעה המשלחת לעיר להסה, לאחר מספר קרבות שבהם השמיד את מתנגדיו הטיבטים, אשר היו נחותים ממנו בהרבה בציודם הצבאי. בלהסה הוכרחו הטיבטים לחתום על הסכם מסחרי, והבריטים כוננו שם נקודת אחיזה צבאית. בהמשך הדיונים נקבע עוד שמלך סין יהיה באופן נומינלי שליט טיבט, שיוקמו נקודות מעבר לשיירות מסחריות, וכי הטיבטים יוותרו על שליטתם בשטחים מסוימים במזרח אזור הרי ההימלאיה. יאנגהאזבנד לא מצא בטיבט כל זכר לרוסים. במהלך המסע השתמש במפות שהוכנו עבור הבריטים על ידי נאין סינג  ארבעים שנים קודם לכן. בשנת 1908 קודם לדרגת לויטננט קולונל.

לאחר מלחמת העולם הראשונה ערך מסעות בהרי ההימלאיה. פעם אחת בשנת 1922, כאשר שמע על מותם של שבעה מבני השרפה (תושבי ההימלאיה הילידיים) במפולת שלגים במהלך אחד המסעות הללו, הפטיר: "תודה לאל שאף אירופאי לא נהרג". מאוחר יותר בחייו עסק בפרסום תיאורי מסעותיו וחיבורים פילוסופיים ודתיים. הוא תמך במאמצי הודו לעצמאות מבריטניה. בשנת 1936 ייסד את "הקונגרס העולמי לדתות" (World Congress of Faiths). יאנגהאזבנד היה גם פעיל בספורט: במשך תקופה מסוימת היה אלוף העולם בריצה ל-300 יארד.

## מותו
בשנת 1942 יאנגהאזבנד עבר שבץ מוחי לאחר הרצאה שנשא בכינוס של "הקונגרס העולמי לדתות" בברמינגהאם. הוא נפטר מדום לב ב-31 ביולי 1942, בדורסט.

## מספריו

* *The heart of a continent: a narrative of travels in Manchuria* (1896)
* *Kashmir* (1909)
* *India and Tibet* (1910)
* *Wonders of the Himalaya* (1924)
* *The epic of Mount Everest* (1931)
* *Yingguo qin lue Xizang shi* (1934)
* *Everest: the challenge* (1936)


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:מגלי ארצות בריטים
קטגוריה:בוגרי המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
קטגוריה:מסדר האימפריה ההודית: אבירים מפקדים
קטגוריה:מסדר כוכב הודו: אבירים מפקדים
קטגוריה:אתלטים בריטים
קטגוריה:קצינים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1863
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1942
יצחק אייזיק מטירנא

רבי **יצחק אייזיק מטירנא** (? – סביבות ה'קפ"ה, 1425) היה מגדולי אשכנז בימי הביניים, מחבר "ספר המנהגים" שהשפיע מאוד על מנהג פולין (נוסח אשכנז המזרחי) ועל ארחות יהדות מזרח אירופה לעתיד.

## חייו
מעט מאוד ידוע על קורות חייו, למעט שם אביו בנימין. זיהויה של עיר הולדתו טירנא אינו ודאי, ולפי השערות שונות מדובר בטרנבה שבסלובקיה של היום, בטירנאו שבמוראביה או טורנאו (או טירנוי וישנן הגיות נוספות) שבבוהמיה.

רבי יצחק גדל בווינה, ושם למד עם המהרי"ל אצל רבי שלום מנוישטט, רבו המובהק של המהרי"ל. בהמשך למד אצל רבי אברהם קלויזנר, רבו המובהק של רבי יצחק אייזיק, ורבי אהרן בלומלין. הוא עצמו השתמש רק בכינוי אייזיק ולא בשמו העברי, כמקובל בתקופה. ישנם חוקרים הסבורים שכיהן כרב בווינה, בפרשבורג ובטירנא. לאחר פרעות 1421 באוסטריה יש תיעוד להימצאותו בנירנברג באותה שנה, אך מעבר לכך לא נודע דבר אודותיו.

## ספר המנהגים
לאחר הפרעות, חיבר רבי יצחק את "ספר המנהגים" שבזכותו הוא מוכר. בחיבור סיכם בעיקר את מנהגי יהודי אוסטריה, ואזורים אחרים במרכז אירופה כהונגריה ובוהמיה, לפי מה שלמד מרבותיו. מטרתו הכללית של הספר היא לשמש מדריך לבא בשערי בית הכנסת ולהתמצא במהלך התפילה. המחבר ציין כי היעדר בקיאים והרצון להבהיר מה יש לעשות בפועל הביאו לכתוב ספר בלשון השווה לכל נפש. הספר מתחיל במנהגי מוצ"ש, ימי החול, שבת וראש חודש, ולאחר מכן מביא את מנהגי כל השנה לפי סדר החודשים מחודש ניסן כמקובל.

"ספר המנהגים" הוא הנפוץ ביותר מסוגו ביהדות אשכנז ובייחוד במזרח אירופה, אף שעד ראשית הדפוס היו חיבורי המהרא"ק והמהרי"ל נפוצים יותר. בשל כך כמעט ואינו מוזכר בכתבי בני דורו. כך גם אצל האחרונים, אם כי הרמ"א מצטטו רבות ב"מפה" לשולחן ערוך ומסתמך על דבריו כמנהג אשכנז המקובל. כך גם ב"דרכי משה", פירושו לארבעה טורים. המהדורה המודפסת הראשונה של "ספר המנהגים" יצאה לאור בוונציה ב-1566. מאז הספר הודפס מעל מאה פעמים, כולל תרגומים רבים ליידיש.

בעקבות תפוצתו הרבה, מנהגים רבים שנוהגים האשכנזים (לפחות בקהילות אשכנז המזרחית) הם לפיו. ביניהם אמירת תשליך, קיום סעודת הפורים אחרי הצהריים לאחר תפילת מנחה והקפדה שרובה תהיה ביום, אי-אמירת תחנון בל"ג בעומר ובט"ו באב, תקיעה בשופר בכל חודש אלול למעט בערב ראש השנה, השענת הראש בנפילת אפיים בשחרית על הזרוע שהתפילין של יד אינן מונחות עליה ולהפך בנפילת אפיים במנחה. ישנם מנהגים אחרים רבים המקובלים על פי ספרו. כמו כן, נתקבלו רובן ככולן של הכרעותיו לגבי פיוטים במחזור אשכנז המזרחי. לדוגמה, ברוב כתבי יד, מופיע היוצר "אפוני אימיו" להראב"ן לשבת ברית, אך על פי קביעות ספר המנהגים, ברוב דפוסי המנהג המזרחי מופיע היוצר "אות בריתות שלש עשרה" לאברהם הכהן ברבי יצחק.

## לקריאה נוספת
* יוסף י' כהן, **ספריהם של חכמי הונגריה הראשונים**, הַמַּעְיָן, שנה ח', חוברת 4, תמוז תשכ"ח, עמ' 12-4 ("ר' אייזיק טירנא וספרו מנהגים").
* הרב שמואל הכהן וינגרטן, '''ר' אייזיק טירנא ותולדותיו''', כתב העת "המעיין", גיליון י', חוברת מס' 2, טבת תש"ל, עמ' 56-48 (יצא לאור תדפיס של המאמר בתל אביב תש"ל).
* הרב שלמה יהודה שפיצר (מהדיר), המבוא ל**ספר המנהגים לרבינו אייזיק טירנא**, "מכון ירושלים - מפעל תורת חכמי אשכנז", ירושלים תש"ס, עמ' 19-9. הקישור לאוצר החכמה, הזמין למנויים בלבד.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
;ספרו
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני אשכנז
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:מחברי ספרי מנהגים
קטגוריה:יהודי אוסטריה במאה ה-14
קטגוריה:יהודי אשכנז במאה ה-15
יונגפרנהוף

שמאל|ממוזער|מפת מחנות ריכוז והשמדה בשואה
**יוּנְגְפֶרְנְהוֹף** (בגרמנית: **Jungfernhof**) היה מחנה ריכוז מאולתר בלטביה, 3-4 ק"מ מריגה (במהלך השנים שחלפו הפך חלק משטחה של העיר). המחנה היה מבצעי מדצמבר 1941 עד מרץ 1942 ושימש עבור אסירים יהודים מגרמניה ומאוסטריה, שהיו מיועדים להישלח לגטו מינסק.

## היסטוריה
גטו ריגה, שהיה ב-1941 היעד החדש למשלוחי יהודים, נעשה צפוף ולא היה יכול להכיל את היהודים שגורשו מגרמניה. המשלוח הראשון, עם 1,053 יהודים מברלין, הגיע לתחנת רכבת סקירוטבה (שסמוך לה עתיד לקום המחנה) ב-30 בנובמבר 1941. כל האנשים שם נרצחו באותו יום בטבח יער רומבולה ליד ריגה. על פי הוראותיהם של מפקדי האיינזצגרופן, פרנץ שטלקר ורודולף לנגה, ארבעת המשלוחים הבאים הובאו למחנה יונגפרנהוף שהוקם באחוזה בשטחי החקלאות הנטושים ליד נהר דאוגבה. רק המשלוח השישי, אשר הגיע ב-10 בדצמבר 1941 עם יהודים מקלן, הגיע אל גטו ריגה, שנוקה בינתיים מיהודים בעקבות הטבח שבוצע שם.

יונגפרנהוף הוקם בתחילה בתור מיזם של האס אס, תחת סמכות השיפוט שלו וללא התייעצות עם המינהל האזרחי הגרמני בלטביה. על פי התוכנית החדשה, המחנה אמור לשמש דיור מאולתר לצורך עבודות בניית מחנה הריכוז סלספילס. המחנה הוקם בתוך אחוזה לשעבר, בגודל של 200 דונם, שהכילה מחסן, שלושה אסמים גדולים וחמישה צריפים קטנים. לא היו מגדלי שמירה או מערכת הסגר, אלא רק סיור נייד של משטרת העזר הלטבית.

בדצמבר 1941 הובאו למחנה סך כולל של 3,984 בני אדם בארבע רכבות נפרדות, כולל 136 ילדים מתחת לגיל עשר ו- 766 זקנים. 1,013 יהודים מוירטמברג נשלחו ב-1 בדצמבר. 964 נוספים גורשו ב-6 בדצמבר מהמבורג, ליבק ומיישובים נוספים ברחבי שלזוויג-הולשטיין בגרמניה. לאחר מכן הגיעו משלוחים מנירנברג עם 1,008 נפשות ומווינה עם 1001.

כ -800 אסירים מתו בחורף 1941–1942 כתוצאה מרעב, קור וטיפוס הבהרות. 

במרץ 1942 המחנה פורק. בין 1,600 ל-1,700 אסירים נלקחו ליער ביקרניקי ליד ריגה, תחת הבטחת שווא שהם נלקחים למחנה עבודה עם תנאים טובים יותר, ושם הם נורו ב-26 במרץ 1942 ונקברו בקברי אחים (טבח דונמונדה). 450 אסירים נשארו לשמש ככוח עבודה שנועד להסוות את שרידי המחנה בתור חווה חקלאית. כוח עבודה זה התקיים במשך שנה אחת וניצוליו נשלחו אל גטו ריגה. 

מתוך כ -4,000 אנשים שעברו במחנה, רק 148 שרדו. בין האסירים שנרצחו ביער ביקרניקי היו הרבנים לבית קרליבך, יוסף צבי קרליבך ובני משפחתו של יוסף (אשתו, שלוש בנותיו ובנו). בן נוסף שלו, שלמה פיטר קרליבך ניצל כשנכלל בכוח העבודה שהחזיק את המחנה עד סופו, והפך לרב בניו יורק.

## קישורים חיצוניים

* המגורשים מווירצבורג אל מחנה יונגפרנהוף - 27 בנובמבר 1941, אוסף תמונות באתר יד ושם

קטגוריה:השואה: מחנות ריכוז
קטגוריה:שואת יהודי לטביה
קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:מחנות ריכוז בלטביה
דו (מחוז)

**דו** (בצרפתית: **Doubs**, בארפיטנית **Dubs**) הוא מחוז בצרפת בחבל פראנש-קונטה הקרוי על שם הנהר דו. המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. ב-1816 מונבליאר סופחה למחוז. בירת דו היא בזאנסון.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הנציבות הרשמי
* אתר המועצה הכללית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צרפת: מחוזות
קטגוריה:פראנש-קונטה
קטגוריה:בורגון-פראנש-קונטה: מחוזות
ווקלוז

**ווקלוז** (בצרפתית: **Vaucluse**, באוקסיטנית **Vauclusa** או **Vau-Cluso**) הוא מחוז בדרום מזרח צרפת בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור הנקרא על שם מעיינות פונטיין דה ווקלוז. המחוז נוצר ב-8 בדצמבר 1793 ובירתו היא אביניון.

שמו של ווקלוז בא לו מהשם הלטיני שהעניקו לו הרומים: 'וואליס קלאוסה' שפירושו העמק הסגור.

## ראו גם
* הקהילה היהודית בקרפנטרה

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר הנציבות הרשמי
* אתר המועצה הכללית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: מחוזות
ז'ירונד

**ז'ירונד** (בצרפתית: **Gironde**, באוקסיטנית **Gironda**) הוא מחוז בצרפת בחבל אקיטן החדשה הנקרא על שם שפך הנהר ז'ירונד במקום בו פיות הנהרות גארון ודורדון מתמזגים. המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. ז'ירונד נוצר מתוך חלקים של המחוזות ההיסטוריים גיין וגסקוניה. בין השנים 1793 ל-1795 נקרא המחוז Bec-d'Ambès כדי שלא יהיה משויך עם הז'ירונדינים. בירת ז'ירונד היא בורדו.

עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל אקיטן.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* אתר הנציבות הרשמי
* אתר המועצה הכללית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אקיטן החדשה: מחוזות
קטגוריה:אקיטן
הלואר האטלנטי

**הלואר האטלנטי** (בצרפתית: **Loire-Atlantique**) הוא מחוז במערב צרפת בחבל פיי דה לה לואר, הנקרא על שם הנהר לואר והאוקיינוס האטלנטי. המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. במקור היה שם המחוז Loire-Inférieure ("הלואר הנמוך"), אך הוא שונה לשם הנוכחי ב-1957. 

אזור הלואר האטלנטי נחשב כחלק מאזור ברטאן, ובירתו, נאנט נחשבת לבירת החבל ההיסטורי. עד 1941 היה המחוז חלק מחבל ברטאן, אך הוא הופרד ממנו בהחלטת ממשלת וישי וכיום משתייך לחבל ארצות הלואר.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הנציבות הרשמי
* אתר המועצה הכללית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיי דה לה לואר: מחוזות
אוורון

**אוורון** (בצרפתית: **Aveyron**, באוקסיטנית **Avairon**) הוא מחוז בדרום צרפת בחבל אוקסיטניה, הקרוי על שם נהר האוורון. המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. עיר המחוז היא רודז. ילד הפרא ויקטור מאוורון נמצא במחוז זה בסוף המאה ה-18.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הנציבות הרשמי
* אתר המועצה הכללית

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צרפת: מחוזות
קטגוריה:מידי פירנה
שראנט-מריטים

**השראנט הימי** (בצרפתית: **Charente-Maritime**, "שראנט מריטים") הוא מחוז בצרפת בחבל אקיטן החדשה הקרוי על שם נהר השראנט. המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. 

עד שנת 1941 נקרא השראנט הימי "Charente-Inférieure" ("השראנט הנמוך"), ואז הוחלף שמו על ידי משטר וישי. עיר המחוז היא לה רושל.

עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל פואטו-שראנט.

## קישורים חיצוניים
 
* 

* אתר המועצה הכללית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
שראנט ימי
קטגוריה:פואטו-שראנט
פה-דה-קאלה

**פה-דה-קאלה** (בצרפתית: **Pas-de-Calais**, מצר קאלה) הוא מחוז בצרפת בחבל נור-פה דה קאלה הזהה בשמו לשמו הצרפתי של המצר בו הוא גובל. המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. פה-דה-קאלה הוא המחוז ה-7 בצרפת לפי גודל אוכלוסייה, ועיר המחוז שלו היא ארה. ערים נוספות בפה-דה-קאלה הן קאלה, בתון (Béthune), בולון, לאנס, מונטריי (Montreuil) וסן-אומה (Saint-Omer).

האזור מאוכלס בצפיפות. האוכלוסייה גדלה בכמעט 140 אחוזים בין 1801 ל-1911, מה שמייצג את אחד המחוזות הבודדים של צרפת שהציג מגמה כזו בתקופה זו. מהגרים מבלגיה היוו חלק גדול מהגידול, אם כי מאוחר יותר הגיעו מהגרים מפולין ומדרום אירופה. גידול האוכלוסייה מפגר יותר ויותר אחר הממוצע הארצי מאז 1950, אולם הוא משקף את דעיכת התעשייה. למרות שרוב האוכלוסייה עירונית, האזור הכפרי גם הוא מאוכלס בצפיפות. האזור נהנה זה מכבר ממצב הכבישים שלו, שהתחזק בעקבות שיפורים בתשתיות התחבורה. יש בו סדרת כבישים מהירים המחברים לערים כמו פריז וריימס. קישורי הרכבת שופרו מאוד על ידי פיתוח הרכבת המהירה (רכבת TGV), עם קו מפריס למסוף מנהרת התעלה. ליל היא תחנת מחלף מרכזית, עם שדה תעופה אזורי מדרום, וקאלה ודנקרק נשארים נמלי ים חשובים.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר המועצה הכללית

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נור-פה דה קאלה
קטגוריה:או-דה-פראנס: מחוזות
קורסיקה עילית

**קורסיקה עילית** (בצרפתית: **Haute-Corse**, בקורסיקאית: **Corsica suprana**) הוא מחוז בצרפת בחבל קורסיקה הכולל את החלק הצפוני של האי. המחוז הוקם בשנת 1975 מפיצול מחוז קורסיקה לשניים, אך שטחו זהה לזה של מחוז גולו (Golo) אשר התקיים בין השנים 1793 ל-1811. המחוז גובל בדרום בקורסיקה הדרומית ובשאר צדדיו הוא מוקף בים התיכון. עיר המחוז של קורסיקה עילית היא בסטיה.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר המועצה הכללית

קטגוריה:צרפת: מחוזות
קטגוריה:קורסיקה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1976
מוזל (מחוז)

**מוֹזֵל֫** (בצרפתית: **Moselle**) הוא מחוז במזרח צרפת בחבל גראנד אסט, הנקרא על שם הנהר מוזל. עיר המחוז היא מץ שהיא גם העיר הגדולה במחוז.

## היסטוריה
המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. ב-1793 סופחו למוזל שטחים שנכבשו מהאימפריה הרומית הקדושה אך רובם הוחזרו במסגרת חוזה פריז משנת 1814 שנחתם לאחר תבוסת נפוליאון לקואליציה האנטי-צרפתית השישית. מספר יישובים ובהם תולי (כיום בגרמניה) אשר היו בשטח המחוז כשהוקם נלקחו מצרפת. שטחים נוספים הועברו לשליטת אוסטריה ולאחר מכן לשליטת פרוסיה לאחר חוזה פריז משנת 1815. לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה 80% שטחי מוזל סופחו על ידי האימפריה הגרמנית בטענה כי התושבים באזורים אלו דוברים גרמנית. המחוז חדל מלהתקיים ב-18 במאי 1871 כאשר שארית המחוז בצרפת הועברה למרת ומוזל ואילו בגרמניה שטחי מוזל היוו חלק מאלזס-לורן. לאחר מלחמת העולם הראשונה המחוז נוצר מחדש ב-1919, אך בגבולות שונים. לאחר כיבוש צרפת ב-1940 על ידי גרמניה הנאצית המחוז שוב סופח לגרמניה, ובתום המלחמה חזר לידי צרפת. 

עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל לורן.

בעיר אמנוויל פועל גן החיות שהוא בין הפופולריים בצרפת.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הנציבות הרשמי
* אתר המועצה הכללית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גראנד אסט: מחוזות
קטגוריה:לורן
או-דה-סן

**אוֹ-דֶה-סֶן** (בצרפתית: **Hauts-de-Seine**, תרגום מילולי: רמות הסן) הוא מחוז בצרפת בחבל איל-דה-פראנס הקרוי על שם הנהר סן. המחוז כולל את הפרוורים המערביים של הבירה פריז, והוא החמישי בגודל אוכלוסייתו מכל מחוזות צרפת. בנוסף, קוטן שטחו ושיעור הצפיפות בו שניים רק לפריז. ברמות הסן ממוקם רובע העסקים לה דפאנס ובו הגרנד ארש (הקשת הגדולה). המחוז נוצר ב-1968 ובירתו היא נאנטר.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר המועצה הכללית

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איל-דה-פראנס: מחוזות
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1968
אוב (מחוז)

**אוב** (בצרפתית: **Aube**) הוא מחוז בצרפת בחבל גראנד אסט הנקרא על שם נהר האוב. המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 מחלק מהמחוז ההיסטורי שמפניה והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. בירת אוב היא העיר טרואה.

עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל שמפאן-ארדן.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הנציבות הרשמי
* אתר המועצה הכללית

קטגוריה:גראנד אסט: מחוזות
קטגוריה:שמפאן-ארדן
יתר הישמעאלי

**יֶתֶר הַיִּשְׁמְעֵאלִי**, דמות מקראית, היה אביו של עמשא (שר צבאו של אבשלום בעת המרד בדוד ולאחר מכן שר צבא דוד המלך), ובעלה של אביגיל בת ישי, אחות דוד.

בספר שמואל מוזכר שמו של יתר כיתרא הישראלי:  (שמואל ב יז, כה), אך בספר דברי הימים מוזכר שמו כיתר הישמעאלי:  (דברי הימים א ב,יז). 

התלמוד הבבלי במסכת יבמות מיישב סתירה זו:
 (יבמות ע"ז).

המדרש מתאר מפגש בין שאול המלך והנער דוד כאשר האחרון מגיע להילחם בגָּלְיָת, אולם נוצר שם ויכוח בין דואג האדומי ואבנר בן נר, לגבי ייחוסו של דוד, האם הוא יכול לבוא בקהל (להתחתן עם יהודיה) או לא, על רקע הבטחתו של שאול לתת את בתו לאישה להורג גלית.
הוויכוח התעורר לאור נישואי בועז עם רות המואביה כמה דורות קודם (בועז פסק כי ציווי התורה לא להתחתן עם מואבי אינו מתייחס לנשים מואביות). דואג האדומי ניצח בוויכוח ונראה כי לא היו מקבלים את דוד לבוא בקהל. או אז נכנס יתר ואיים בחרבו על המתנגדים לשמוע את ההלכה שלמד בבית המדרש של שמואל הנביא. לאחר שההלכה נשמעה בבית המדרש, היא גם התקבלה מכיוון שהתברר כי היא הלכה למשה מסיני, ואז יכול היה דוד וכל משפחתו (ובכלל זה אשתו של יתר) לבוא בקהל.

קטגוריה:לוחמים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בספר שמואל
הסולם

פירוש **הסולם** הוא פירוש לספר הזוהר שנכתב במאה ה-20 על ידי הרב יהודה לייב הלוי אשלג, שכונה על שם חיבורו "בעל הסולם".

## כתיבת פירוש הסולם ומטרתו
את כתיבת פירוש הסולם התחיל הרב אשלג בשנת תש"ג (1943) מתוך מטרה להרבות את לימוד הזוהר והקבלה. מטרת חיבורו הייתה לאפשר גם לאנשים ללא רקע מוקדם לקרוא ולהבין את דברי הזוהר הכתובים בארמית ומכילים מושגים קשים להבנה. באותה תקופה נהג לבלות את רוב שעות היממה בכתיבת הביאור. השגת המימון להדפסת ספרי "הסולם" לא הייתה קלה בשל התקופה הכלכלית הקשה ששררה באותם ימים. בעקבות שני התקפי לב שעבר בשנת תש"ט (1948) הפסיק את הכתיבה לכמה חודשים וגם לאחריהם צמצם את פעילותו. בסיום כתיבת כל כרך נהג הרב אשלג לערוך סעודת מצווה. בשנת תשי"ג (1953) הושלמה כתיבת 21 הכרכים של פירוש הסולם. מאורע זה צוין על ידי נסיעה בל"ג בעומר לקבר רבי שמעון בר יוחאי במירון, שם נערכה סעודת סיום והודיה. בדבריו בסעודה אמר שעל ידי לימוד ספר הזוהר ניתן להתכונן לביאת המשיח וכי תופעת גילויו של ספר הזהר והתפשטות הלימוד בו מורים על כך שאנו אכן בדורו של המשיח.

על מטרת פירושו כתב הרב אשלג:

## חלקי הספר

ביאור הסולם כולל כמה חלקים. בחלק המרכזי מתורגם ומבואר בקצרה ספר הזוהר ללא שום דילוג, "ומלבד אותם המקומות שבספר הזוהר העוסקים בחכמת הקבלה, הוא שווה לכל נפש". חלק נוסף בשם "מראות הסולם" מכיל ביאורים ארוכים יותר לנושאים שונים המוזכרים בזוהר. מלבד שני חלקים אלו קיימים מדורים העוסקים בהשוואת נוסחאות ובמראי מקומות. בראש כרך א' צורפה "פתיחה לחכמת הקבלה".

## קישורים חיצוניים
* כל הספר להורדה באתר "קבלה מהמקור"
* שיעורים על כל ספר הזוהר עם פירוש הסולם באתר "הזוהר היומי"
* חלק מהכרכים זמין באתר HebrewBooks: הקדמה - בראשית א, בראשית ב - חיי שרה, תולדות - ויחי, שמות - משפטים, תרומה - פקודי, במדבר - בלק, פינחס - האזינו, זהר חדש על חמישה חומשי תורה, זהר חדש על המגילות
* אתר "סולם יהודה" - מרכז לימודי קבלה וחסידות בדרך בעל הסולם ורבני אשלג
*אתר ספר הזוהר היומי, שיעורים מלאים על הזוהר על כל פרשיות התורה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי קבלה
קטגוריה:חסידות אשלג
טיסת בכורה

[ממוזער|250px|טיסת הבכורה של [בואינג 787 ב-15 בדצמבר 2009]]
[ממוזער|250px|[איירבוס A380 נוחת לאחר טיסת הבכורה שלו]]
**טיסת בכורה** (באנגלית: **Maiden flight**) היא הטיסה הראשונה של כלי טיס חדש.

טיסת בכורה נחשבת לאירוע חשוב עבור החברה המייצרת את המטוס. טיסה זו גם מסוכנת יותר, כיוון שעדיין אין מידע על מאפייני המטוס. לכן, את טיסת הבכורה מטיסים טייסים בעלי ניסיון (טייסי ניסוי). טיסות אלו מלוות, בדרך כלל, על ידי מטוסים אחרים, ותפקידם לאמת את יכולות המטוס, בגובה, מהירות, וכו'.

לפני טיסת הבכורה עובר המטוס סדרת מבדקים, על מנת להבטיח את שלום הטייסים. כמו כן, החברה המייצרת צריכה לקבל את אישור רשות התעופה הפדרלית האמריקאית (FAA) או הסוכנות האירופית לבטיחות תעופה (EASA).

להבדיל מהפלגת בכורה של כלי שיט, הכוונה היא לטיסה הראשונה של דגם כלי הטיס, ולא הטיסה הראשונה של כל כלי שיורד מפס הייצור.

## טיסות בכורה מפורסמות

## טיסות בכורה בישראל
* בנובמבר 1969 נערכה טיסת הבכורה של ה"ערבה", מטוס תובלה קל מתוצרת התעשייה האווירית לישראל.
* בינואר 1970 נערכה טיסת הבכורה של ה"ג'ט קומנדר", מטוס המנהלים הראשון שייצרה התעשייה האווירית.
* ב־22 ביולי 1975 נערכה טיסת הבכורה של ה"ווסטווינד" 1124,מטוס מנהלים שייצרה התעשייה האווירית.
* אב הטיפוס של מטוס הקרב "לביא" טס לראשונה ב־31 בדצמבר 1986.
* ב־3 במאי 2005 בוצעה בהצלחה טיסת בכורה למטוס המנהלים חדש של התעשייה האווירית, "גאלפסטרים G150". מטוס מקטגוריה בינונית שיכול להטיס עד שמונה נוסעים. המטוס פותח ויוצר בתעשייה האווירית עבור גאלפסטרים איירוספייס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תעופה
סן-מריטים

**סן-מריטים** (בצרפתית: **Seine-Maritime**) הוא מחוז בצרפת בחבל נורמנדי עילית. המחוז נקרא על שם נהר הסן אשר נשפך לים בתחומי המחוז. המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. עד שנת 1955 הוא נקרא סן תחתית (Seine-Inférieure). 

עיר המחוז של סן-מריטים היא רואן, ושוכנות בו גם הערים דייפ ולה הבר. 

עלילת הרומן "מאדאם בובארי" מתרחשת במחוז זה.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הנציבות הרשמי
* אתר המועצה הכללית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נורמנדי: מחוזות
קטגוריה:נורמנדי עילית
מינסק (כדורגל)

ממוזער|סמל הקבוצה הישן
**מועדון הכדורגל מינסק** (בבלארוסית: **ФК Мінск**) היא קבוצת כדורגל מהעיר מינסק שבבלארוס המשחקת בליגת העל הבלארוסית.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 2006, כשקנתה את הזכויות של קבוצת זמנה מינסק שהייתה אז בליגה הבלארוסית הראשונה ולכן החלה את משחקיה בליגה זו (הליגה השנייה ברמתה בבלארוס) ולא בליגה הבלארוסית השנייה (הליגה השלישית ברמתה בבלארוס). כיום משמשת זמנה מינסק כקבוצת המילואים של מועדון הכדורגל מינסק.

בשנת 2007 עלתה מינסק לראשונה לליגת העל הבלארוסית אך ירדה כעבור עונה אחת, אחרי עונה אחת בליגה הבלארוסית הראשונה עלתה מינסק שוב לליגת העל הבלארוסית. בשנת 2010 רשמה מינסק את מיקום השיא שלה בליגה וסיימה במקום השלישי ובכך היא הבטיחה השתתפות ראשונה בליגה האירופית. הישג השיא של מינסק בגביע בלארוס הוא הגעה לחצי הגמר בשנת 2007.

בשנת 2013 זכתה בתואר הראשון שלה, כשזכתה בגביע הבלארוסי.

## תארים
* **[[הגביע הבלארוסי]]** (1): 
** 2013

## ראו גם
*הדרבי של מינסק
*מינסק (כדורגל נשים)

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר האוהדים של מינסק

קטגוריה:קבוצות כדורגל בלארוסיות
קטגוריה:מינסק: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-2006
פיליפ גולייה

שמאל|ממוזער|250px|פיליפ גולייה ב-2005
**פיליפ גולייה** (צרפתית: **Philippe Gaulier**; 4 במרץ 1943 - 9 בפברואר 2026) היה שחקן, במאי, פנטומימאי, ליצן ומייסד בית הספר École Philippe Gaulier ללימוד משחק.

נולד בפריז שבצרפת. בסוף שנות השישים למד משחק ופנטומימה אצל ז'אק לקוק (Jacques Lecoq) ועד שנת 1980 לימד בבית הספר למשחק שלו. בשנת 1980 הקים את בית הספר לליצנות בפריז. בשנת 1991 הוזמן לפתוח סניף של בית הספר בלונדון, ונשאר שם ללמד במשך 11 שנים. בשנת 2002 חזר ללמד בפריז.

נפטר בצרפת ב-9 בפברואר 2026.

## קישורים חיצוניים
* 
* בית הספר למשחק של פיליפ גולייה

קטגוריה:ליצנים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1943
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2026
מילים שלא אמרת

**מילים שלא אמרת** הוא אלבומו העשירי של ליאור נרקיס, שיצא לחנויות בשנת 2006, והוא משלב מוזיקת פופ עם מוזיקה ים תיכונית ומוזיקה טורקית. האלבום לא הצליח כמו קודמיו. נרקיס הלחין שניים משירי האלבום - "וזה הזמן" ו"רק את יודעת". חלק מהשירים הם תוצר של שיתוף פעולה בין נרקיס ליוצרים ישראלים אחרים.

## רשימת השירים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי ליאור נרקיס
קטגוריה:אלבומים בעברית
צביה אגור

**צביה אגור** היא ביו-מתמטיקאית ישראלית, לשעבר פרופסור בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב. מחקריה עוסקים בתאוריה של מחלות וייעול כימותרפיה וקביעת מדיניות חיסון. כיום משמשת כמדענית ראשית בחברת אופטימטה וכנשיאה של מכון מחקר עצמאי אותו היא ייסדה.

## אודות
אגור סיימה תואר שני בגנטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבלה את הדוקטורט שלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים ומהאוניברסיטה החופשית של בריסל (ULB). שימשה כמרצה אורחת באוניברסיטת אוקספורד.

אגור היא המייסדת של המכון לביו-מתמטיקה רפואית (IMBM), וכיהנה כנשיאת החברה הישראלית לביולוגיה תאורטית ומתמטית. היא חברה בחבר הנאמנים של החברה האירופית לביולוגיה מתמטית, ומשמשת כעורכת של עיתונים מדעיים רבים.

בשנת 2000 הקימה את חברת הביו-טכנולוגיה אופטימטה (Optimata) והיא משמשת כיו"ר והמדענית הראשית של החברה.

בשנת 2010 היא הקימה מכון לביומתמטיקה רפואית

ב-2023 נבחרה פרופסור אגור כעמיתה באגודה האמריקאית לקידום המדע (AAAS)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: ביו-רפואה וחקר הסרטן
קטגוריה:ביולוגיות ישראליות
קטגוריה:ביולוגים ישראלים
קטגוריה:מתמטיקאיות ישראליות
קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:אימונולוגיות ישראליות
קטגוריה:אימונולוגים ישראלים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה החופשית של בריסל (ULB)
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
ג'והר אבו לאשין

**ג'והר אבו לאשין** (בערבית: **جوهر ابو لاشين**; נולד ב-5 באפריל 1971, בנצרת) הוא מתאגרף ערבי-ישראלי, שלוש פעמים אלוף העולם באגרוף למשקל בינוני (אם כי לא מטעם אחת מארבע התאחדויות האגרוף הגדולות).

## אודות
נולד בנצרת למשפחה מוסלמית.

הוא היה אלוף לשנת 1992 של ארגון התאחדות האגרוף העולמית  (WBF) ואלוף לשנת 1998 של ארגון האגרוף הבין-לאומי  (IBO).

אבו לאשין יזם את קיום משחק אליפות העולם בעיר הולדתו נצרת למרות הקשיים הלוגיסטיים הרבים שהיו כרוכים בדבר. אחר כך ניסה בעזרתו של יאסר ערפאת לקיים אליפות עולם בעזה אולם לבסוף לא הצליח בכך.

אבו לאשין עמד במרכזו של סרט דוקומנטרי, השכן של ישו בבימויו של דוקי דרור, אשר זכה בפרס הראשון בפסטיבל דוקאביב בשנת 2002.

כיום הוא מתגורר בטנסי שבארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ספורטאים ערבים ישראלים
קטגוריה:מתאגרפים ישראלים
קטגוריה:אלופי עולם ישראלים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:אלופי עולם באגרוף - משקל בינוני
קטגוריה:נצרת: ספורטאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
נתיב (גיור)

**נתיב - המרכז הלאומי לזהות וגיור** הוא גוף ממלכתי ללימודי יהדות לישראלים המבקשים להתגייר.

## הרקע להקמת הארגון
ממוזער|250px|לוגו המכון ללימודי היהדות
הרקע לוועדת נאמן ולהקמת הארגון הוא עתירותיהם לבג"ץ של הזרמים הלא-אורתודוקסיים בישראל שדרשו להכיר בגיוריהם הנעשים בישראל. בג"ץ דרש מהכנסת לתשובה בנושא מיהו יהודי, וסיעות חרדיות ניסו להעביר תיקון לחוק המבהיר כי גיור תקף הוא אך ורק גיור אורתודוקסי. הדבר הוביל לסערה בקרב הציבור היהודי בארצות הברית ולחשש למשבר ונתק.

ראש הממשלה דאז בנימין נתניהו החליט בשנת 1997 על הקמת "הוועדה לגיבוש רעיונות והצעות בנושא הגיור בישראל" (ועדת נאמן). הוועדה הייתה מורכבת מנציגים ורבנים אורתודוקסים, קונסרבטיבים ורפורמים. בדו"ח הוועדה ניסתה להגיע לפשרה בכך שיופרדו ההכנה לגיור (שיעברו על ידי נציגים מכל זרמי היהדות) ותהליך ההכרה בגיור (שיהיה לפי כללי היהדות האורתודוקסית). אולם עקב ההחלטה לשלב בהכנה לגיור זרמים שונים ביהדות סירבה מועצת הרבנות הראשית להתחייב על מדיניות גיור מקלה.

בהחלטת ממשלה מספר 3613 מ-7 באפריל 1998 לאור המלצות הוועדה, הוחלט על הקמת בתי הדין המיוחדים לגיור ואת המכון המשותף ללימודי היהדות.

הארגון הוקם בשנת 1999 תחת השם **המכון המשותף ללימודי יהדות** ובשנת 2015 שונה שמו לנתיב.

בראש הארגון פועלת הנהלה ציבורית בראשות פרופסור בנימין איש שלום ובה ויושבים נציגים משלושת הזרמים המרכזיים ביהדות.

## פעילות הארגון
הארגון מופעל על ידי הסוכנות היהודית ואגף הגיור במשרד ראש הממשלה. נתיב משמש כמסגרת ההכנה המרכזית לגיור בישראל ומופקד על תוכנית הגיור בצה"ל. בתור גוף ממלכתי, הלימודים בו ניתנים ללא תשלום. הארגון מפעיל עשרות כיתות לימוד בפריסה ארצית ומציע קורסים מותאמים לאוכלוסיות שונות לרבות סטודנטים ואנשים עם מוגבלות. משך הלימודים במסגרות האזרחיות הוא כעשרה חודשים עד שנה ומפגשי הלימוד נערכים פעם עד פעמיים בשבוע. במהלך הלימודים מלווים המורים את המתגיירים בכל שלבי תהליך הגיור.

תוכנית נתיב בצה"ל כוללת את:
***קורס נתיב** - קורס זהות יהודית ישראלית
***סמינר גיור א**' - עבור חיילים המעוניינים להמשיך בתהליך גיור
***סמינר גיור ב**' - עבור חיילים המעוניינים להשלים את הגיור בצה"ל

## ביקורת
התוכנית ספגה ביקורת קשה על כך שהיא משדלת אזרחים ישראלים להמיר את דתם, מהלך שגונה כמיסיונרי. ב-2018 פסק בית-המשפט העליון שאסור לצבא לחייב חיילים להשתתף בפעילויותיה, לאחר שהקצין חסר הדת סטניסלב יורובסקי עתר בדרישה שהממונים עליו יפסיקו להטרידו בהצעות להמרת דת. צה"ל ממשיך להציע לחיילים לא-יהודים לפנות אל "נתיב." ואף מתגמל אותם על כך.

## קישורים חיצוניים
* 
* מגזין נתיב
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוסדות לימוד תורניים
קטגוריה:גיור
אהרן דומב

**אהרן דוֹמְבּ** (מכונה **דומפה**, נולד ב-17 בספטמבר 1956) הוא איש ציבור דתי לאומי, שימש מזכ"ל מועצת יש"ע ומנכ"ל משרד התיירות.

אהרון דומב למד בישיבת ההסדר בקריית ארבע, לאחר הצטרף למדרשת חברון ושימש כ 4 שנים מנהלה,

דומב שימש עוזר ראש המועצה בקריית ארבע, מנכ"ל החברה לפיתוח קריית ארבע, יצא ללימודים וחזר לנהל את מוסדות שבי חברון   ודובר מועצת יש"ע. אחר כך שימש כמזכ"ל מועצת יש"ע. בתקופתו כהונתו במועצת יש"ע הוא נחקר בשל כספים שהועברו למועצה ושימשו לתמיכה בליכוד במסגרת פרשת עמותות הליכוד. המשטרה המליצה להעמידו לדין, אך היועץ המשפטי לממשלה החליט לסגור את התיק.

דומב הוא בעל תואר ראשון בתקשורת מטעם American Coastline University (שתאריה אינם מוכרים). בדצמבר 2001 מונה על ידי שר התיירות, בני אלון, למתאם שר התיירות בתחומי הדוברות וההסברה, ובמרץ 2002 מונה למנכ"ל משרד התיירות.

באוגוסט 2004 אושר מינויו למנהל מרכז ההשקעות במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה תחת השר אהוד אולמרט, אך כמה חודשים לאחר מכן הורה היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז הורה על ביטול המינוי, מאחר שדומב לא דיווח על שהורשע בעבר בעברות של הפרת צווי המפקד הצבאי בשטחים, השתתפות בהתקהלות אסורה ועוד, ועל כך שביולי 2004 נחקר בחשד בסחיטה באיומים והטרדת עד. במסגרת הסדר טיעון נמחקו סעיפי האישום המקוריים, ודומב הודה בסעיפים של קבלת דבר במרמה וקבלת משרה שלא כחוק, בגין אי הדיווח. הוא הורשע בבית משפט השלום בירושלים ונידון לקנס של 1,000 ש"ח.

ביוני 2009 נערך הסדר גישור בין דומב לבין ידיעות אחרונות בעקבות תביעת הוצאת דיבה שהגיש נגד העיתון בעקבות תחקיר שפרסם יום לפני ההצבעה בממשלה על מינויו למנהל מרכז ההשקעות. לפי ההסדר ישלם העיתון לדומב 150,000 ש"ח ויפרסם התנצלות.

בעקבות הפצת הספרון "השמאל הלאומי" הגיש אהרון דומב תביעת לשון הרע נגד מחבריו, אלדד יניב ושמואל הספרי, ונגד גדי טאוב, שסייע בהפצתו. לאחר הליך משפטי ארוך, בינואר 2016 דחה בית המשפט העליון את התביעה, וחייב את דומב לשלם לנתבעים הוצאות משפט בסך 70000 ש"ח.

בשנים האחרונות עובד במזכירות היישוב נוף איילון ובייעוץ לחברות ולגופים רבים במסגרת חברה פרטית עמיחי אלון השקעות בע"מ.

נשוי ואב לשישה.

## קישורים חיצוניים
* אבינועם בר-יוסף, גם תנועת "כך" גמורה, מעריב, 9 בנובמבר 1990

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי משרד התיירות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:קריית ארבע: אישים
קטגוריה:ראשי מועצת יש"ע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
מיזופוביה

[שמאל|ממוזער|200px|[ויליאם אלכסנדר המונד (1828–1900) הוא שטבע את המונח "מיזופוביה" לראשונה בשנת 1879]]
**מיזופוביה** (מיוונית: **Mysophobia**, פחד מלכלוך) היא פוביה ספציפית פתולוגית שמתבטאת בפחד קיצוני מלכלוך וממגע עם משטחים שנתפסים כלא נקיים, או אנשים שנתפסים כמעבירי מחלות, מחשש להידבקות בזיהומים או בחיידקים. אדם שקיים אצלו חשש כזה מכונה "מיזופוב".אנשים הסובלים מהתופעה ינקטו בצעדים מרחיקי לכת על מנת להימנע ממושא הדחיה, מה שמייצר פגיעה מהותית בחיי היומיום. 

שמות נוספים לתופעה:

* ג'רמופוביה (Germophobia) - זהו הכינוי הנוסף הנפוץ ביותר לתופעה.
* בסילופוביה (Bacillophobia)
* בקטריופוביה (Bacteriophobia)
* וורמינופוביה (Verminophobia)

במונח נעשה שימוש לראשונה על ידי הנוירולוג האמריקאי ויליאם אלכסנדר המונד בשנת 1879, כאשר תיאר מקרה של הפרעה טורדנית-כפייתית (OCD) שבאה לידי ביטוי ברחצת ידיים אובססיבית, והפוביה אף מזוהה כיום עם מחלה זו. למרות הקשר בין OCD למיזופוביה, קשר כזה איננו הכרח, שכן שטיפת ידיים אובססיבית שמופיעה כתסמין של OCD יכולה לבוא כתחושת צורך של ביצוע הריטואל לשם תפקוד בתחומים אחרים של החיים, בעוד מיזופובים אחרים יכולים לעשות זאת אך ורק מחשש לזיהומים.

## הערות שוליים

קטגוריה:פוביות
קטגוריה:פולחן
פרס ארסמוס

**פרס ארסמוס** הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי הקרן ההולנדית פראמיום ארסמיום (מילולית, בלטינית: "הפרס הארסמי"), אשר הוקמה בשנת 1958 על ידי הנסיך ברנרד. הוא מוענק לאישים ומוסדות שתרמו תרומה משמעותית לתרבות או לחברה באירופה. הפרס מלווה במענק כספי על סך 150,000 יורו. הפרס קרוי על שמו של המלומד ההולנדי בן הרנסאנס, ארסמוס מרוטרדם.

## זוכי הפרס
* 1958: אזרחי אוסטריה
* 1959: רובר שומאן וקרל יאספרס
* 1960: מארק שאגאל ואוסקר קוקושקה
* 1961: לא הוענק
* 1962: רומנו גוואדריני
* 1963: מרטין בובר
* 1964: איגוד האקדמיות הבין-לאומי Union Académique Internationale
* 1965: צ'ארלי צ'פלין ואינגמר ברגמן
* 1966: רנה וויג והרברט ריד
* 1967: יאן טינברגן
* 1968: הנרי מור
* 1969: קרל פרידריך פון וייצזקר וגבריאל מרסל
* 1970: הנס שארון
* 1971: אוליבייה מסייאן
* 1972: ז'אן פיאז'ה
* 1973: קלוד לוי-שטראוס
* 1974: נינט דה ולואה ומוריס בז'אר
* 1975: ארנסט גומבריך ווילם סנדברג
* 1976: אמנסטי אינטרנשיונל ורנה דוד
* 1977: ז'אן מונה ווורנר קייגי
* 1978: 3 תיאטראות בובות כולל תיאטרון לחם ובובות
* 1979: די צייט ונויה זוריכר צייט
* 1980: גוסטב ליאונהארדט וניקולאוס הרנונקור
* 1981: ז'אן פרובה
* 1982: אדוארד שילביקס
* 1983: מרגריט יורסנאר, לשק קולקובסקי, ישעיה ברלין ורמון ארון
* 1984: מאסימו פלטינו
* 1985: פול דהלווי
* 1986: ואצלב האוול
* 1987: אלכסנדר קינג
* 1988: ז'אק לדו
* 1989: הוועד הבינלאומי של המשפטנים (International Commission of Jurists)
* 1990: גרהם קלארק 
* 1991: ברנרד הייטינק
* 1992: ארכיון איי הודו ושמעון ויזנטל
* 1993: סיגמר פולקה
* 1994: פיטר שטיין
* 1995: רנצו פיאנו
* 1996: ויליאם מקניל
* 1997: ז'אק דלור 
* 1998: פיטר סלרס ומאוריציו קאגל
* 1999: מרי רובינסון
* 2000: האנס ואן מאנן
* 2001: קלאודיו מגריס ואדם מיצ'ניק
* 2002: ברנד והילה בכר
* 2003: אלן דייווידסון
* 2004: עבד אל-כרים סורוש, סאדק אל-עזם ופאטמה מרניסי
* 2005: סיימון שייפר וסטיבן שייפין
* 2006: פייר ברנרד
* 2007: פטר פורגאטש
* 2008: איאן בורומה
* 2009: אנטוניו קססה ובנג'מין פרנץ
* 2010: חוסה אנטוניו אבראו
* 2011: חואן בוסקץ
* 2012: דניאל דנט
* 2013: יורגן הברמאס
* 2014: פרי לייסן
* 2015: קהילת ויקיפדיה
* 2016: א. ס. בייאט
* 2017: מישל למונט
* 2018: ברברה ארנרייך
* 2019: ג'ון אדמס
* 2021: גרייסון פרי
* 2022: דויד גרוסמן
* 2023: טרוור נואה
* 2024: אמיטאב גוש

## קישורים חיצוניים

* 

*
ארסמוס
קטגוריה:ארסמוס מרוטרדם
פיטר לוונברג

**פיטר לוונברג** (אנגלית: **Peter Loewenberg**; נולד ב-1933 בהמבורג, גרמניה) הוא היסטוריון ופסיכואנליטיקאי יהודי-אמריקאי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.

## קורות חיים
לוונברג נולד בגרמניה למשפחה יהודית. אביו היה פסיכיאטר ואמו הייתה אחות ופעילה סוציאליסטית ברפובליקת ויימאר. אביו של פיטר, שחשש מהשלטון הנאצי, נדד באירופה עם משפחתו ולבסוף התיישב בשאנגחאי שבסין, שם בילה פיטר את ילדותו. לאחר מכן עברה המשפחה לבייקרפילד שבקליפורניה. לוונברג למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובאוניברסיטה החופשית של ברלין.

בין השנים 2001 ל-2006 שימש כדיקן המכון הפסיכואנליטי של דרום-קליפורניה, והיה מעורב באיחודו והקמת New Center for Psychoanalysis in Los Angeles. לוונברג משמש כיושב ראש האיגוד הבינלאומי לפסיכואנליזה. זכה במלגת פולברייט, מלגת גוגנהיים ומענק מהקרן הלאומית למדעי הרוח.

הוא אב לשלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים
* דף אישי באתר האוניברסיטה

 

קטגוריה:פסיכולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פסיכואנליטיקאים יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה החופשית של ברלין
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
הוצאת הוד-עמי

**הוד-עמי** היא הוצאת ספרים המתמחה בספרי הדרכה בנושא מחשבים. הוקמה בשנת 1968 על ידי המהנדס יצחק עמיהוד.

## אודות
יצחק עמיהוד, מהנדס מכונות במקצועו, שירת בצבא בצוות הראשון של ממר"ם, עבד ב-IBM, החל בשנת 1968 לכתוב ספר הדרכה לשימוש במחשב. הוא חיפש הוצאה שתוציא את ספרו, אולם התקשה למצוא והחליט להוציא את הספר בעצמו. הספר, "המחשב האלקטרוני ועבוד הנתונים", הוא הראשון שיצא לאור בהוצאת הוד-עמי.

ההוצאה מפרסמת הן ספרי מקור בעברית והן ספרות הדרכה מתורגמת. בין השאר יצאו במסגרתה ספרו של אריה סקופ, מנכ"ל מיקרוסופט ישראל וגם ספרי מחשבים של הסופר אורי אדלמן. ההוצאה עוסקת גם בהוצאת ספרים עבור אחרים ולאחרונה מתמחה בתרגום ובהפקה של מדריכים למשתמש בנושאים שונים.

מתחילת שנות ה-2000 החלה ההוצאה לפרסם גם ספרי ניהול וספרי ילדים.

ההוצאה מנוהלת עד היום על ידי משפחת עמיהוד. משרדיה נמצאים בקיבוץ גליל ים.

בשנים האחרונות ההוצאה עוסקת בפעילות מגוונת: הוצאה לאור של ספרי מחשבים כבעבר; הפקות ספרים של מחברים ישראליים וביניהם תולדות חיים, ספרי ניהול וכלכלה, רומנים ועוד; תרגום והפקה של ספרי "מדריך למשתמש", עלוני פרסום וכדומה עבור עסקים בתחומים שונים. בתחום זה היא מתמחית בתרגום והפקה של מדריכים לטלפונים סלולריים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

הוד-עמי
קטגוריה:המחשוב בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1968
קטגוריה:גליל ים: חברות
מרכז ידע גליל עליון

**מרכז ידע גליל עליון** (**מיג"ל**) הוא מכון מדעי למחקר ופיתוח יישומי, וכן מרכז להכשרה מדעית וטכנולוגית הפועל בקריית שמונה ובמתקנים שונים בגליל ובגולן. המכון הוקם בשנת 1978 ומטרתו היא "לפתח כלכלת ידע בגליל, בתחומי מדעי החיים והסביבה".

המכון כפוף לחברה לפיתוח הגליל של איגוד התעשייה הקיבוצית.

## אודות
המכון הוקם בשנת 1978 כמעבדה לחקר השימוש בכבול באגם החולה המיובש לצורכי אנרגיה. מחקר זה הסתיים כעבור שנה. גד דגני היה בין מייסדי המכון ומנהלו המדעי בשנים 1986–2011.

בשנת 1982 הוכר המכון על ידי המדען הראשי במשרד התעשייה והמסחר כמכון מחקר ישומי לבצוע מחקר ופיתוח לתעשייה. משנת 1992, עם הקמת בית הספר למדעים וטכנולוגיה במכללה האקדמית תל-חי, החלו חוקרים מסגל המכון לשמש כמרצים בו במגוון החוגים.

המכון עוסק בתחומי הביולוגיה, הכימיה, חקר תרופות, חקר חקלאות, חקר הסביבה, ביוטכנולוגיה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

גליל
קטגוריה:קריית שמונה: מבנים
ריצ'רד ברקוביץ

**ריצ'רד ברקוביץ**' (באנגלית: **Richard Berkowitz**; נולד ב-6 באוקטובר 1955) הוא הומוסקסואל אמריקאי, מראשוני הפעילים למען מין בטוח בקרב הקהילה ההומוסקסואלית בארצות הברית. פעילותו נעשתה כתגובה למגפת האיידס שפרצה בראשית שנות השמונים. בין היתר, הוא מחברם של שני ספרים בנושא.

## פועלו
ברקוביץ' נולד וגדל בניו ג'רזי. באמצע שנות השבעים החל לימודי תואר בתקשורת באוניברסיטת ראטגרס, שם הקים את אחת התנועות הראשונות למען זכויות הומואים. עם סיום לימודיו, ברקוביץ' עבר לניו יורק והתפרנס ממתן שירותי סאדו-מאזו. עוד קודם לפריצת מגפת האיידס, היה ברקוביץ' מודאג ממחלות המין שפגעו בקהילתו, והתעניין בדרכים להגן על לקוחותיו – חלקם נשואים ובעלי משפחות. בניו יורק פגש את ג'וזף סונבנד (Sonnabend), רופא וחוקר נגיף האיידס, ולמד ממנו כיצד לקיים יחסי מין מוגנים ובטוחים. סונבנד הכיר לברקוביץ' את מייקל קאלן (Callen), זמר ופעיל כנגד מחלת האיידס, וביחד הם כתבו ופרסמו מאות מאמרים בנושא. ב-1983 הוציאו השניים לאור בשיתוף עם סונבנד את "איך לקיים יחסי מין בזמן מגפה: גישה אחת" – המדריך הראשון ליחסי מין בטוחים. עם זאת, עבודתם והתבטאותם כנגד ההפקרות המינית בקרב הומוסקסואלים עוררה עליהם מחאות רבות בקרב הקהילה הגאה ומנהיגיה, ורבים התעלמו מהם וראו בהם כמטיפי מוסר צבועים. 
ב-1984 אובחן ברקוביץ' כנשא של נגיף האיידס.

ב-2003 פרסם ברקוביץ' את ספרו השני בנושא: "להישאר בחיים: המצאת המין הבטוח". עם פרסומו מכר הספר כ-5,000 עותקים, אך לאחר מספר חודשים הדפסתו הופסקה עקב סגירתה של ההוצאה לאור.

ב-2009 יצא סרטו הדוקומנטרי של דריל ויין על פועלו של ברקוביץ', *Sex Positive*. הסרט זכה בפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל אאוטפסט.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* "כיצד לעשות סקס בזמן מגפה"- תמונות של הטקסט

קטגוריה:פעילים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:איידס
קטגוריה:סופרים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ראטגרס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955