open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סרגיי קנדאורוב

**סרגיי ויקטורוביץ' קנדאורוב** (באוקראינית: **Сергі́й Ві́кторович Кандау́ров** ב'''רוסית:'''**Сергей Викторович кандауров**) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ומאמן כדורגל בהווה. סרגיי קנדאורוב נולד בברית המועצות בעיר ז`לז`נגורסק במחוז קרסנויארסק שברוסיה הסובייטית וגדל שם בגפו עד גיל 15. בגיל 15 קנדאורוב קיבל המלצה להצטרף לפנימייה שבחראקוב באוקראינה. שיחק בתור קשר מרכזי, ולעיתים הוא שיחק כקשר הגנתי ובמקרים אחרים כקשר התקפי. גיורא שפיגל הגדיר אותו כקשר 50-50 קלאסי. קנדאורוב שיחק חלק נכבד ובולט בקריירה שלו במכבי חיפה הישראלית, בה כבש 52 שערים (40 שערי ליגה), ונחשב לאחד הזרים הטובים ביותר בתולדות המועדון.

## קריירה כשחקן

בשנת 1993 עבר למכבי חיפה ממטאליסט חרקוב יחד עם רומן פץ. במכבי חיפה היה חלק מחוליית הקישור של הקבוצה שזכתה באליפות של 1994 ללא הפסד, ובעונה זו כבש עשרה שערים והוסיף חמישה בישולים. קנדאורוב נודע בטכניקה הגבוהה שלו ובבעיטות החזקות שלו אך גם במזגו החם והפראי. בשנותיו הראשונות בחיפה נחשב קנדאורוב לשחקן אגרסיבי במיוחד, אך אחרי עזיבתם של חיים רביבו ואייל ברקוביץ' התמתן. בנוסף להיותו קשר אחורי אגרסיבי וקשוח, קנדאורוב היה גם שחקן התקפי שכבש ובישל שערים רבים: במדי חיפה הבקיע קנדאורוב 52 שערים (40 בליגה, 11 בגביע המדינה ו-1 בגביע אירופה). קנדאורוב היה כובש השערים הזר הפורה ביותר של מכבי חיפה, עד לשבירת השיא ב-2020 על ידי החלוץ ניקיטה רוקאביציה.

ב-1998 עבר לבנפיקה ליסבון הפורטוגלית תמורת כמיליון דולר, שם שיחק מספר שנים וכבש 12 שערים ב-67 הופעות. בשלוש עונותיו הראשונות היה שחקן בולט, אך מזגו החם גרם לעימותים בינו לבין המאמן גראהם סונס. בסופו של דבר עימותים אלו גרמו להפיכתו משחקן פותח לשחקן מחליף ובסופו של דבר, לשחרורו מהמועדון בשנת 2001.

היו מספר גישושים לגבי קנדאורוב ממספר מועדוני כדורגל אנגליים, אך הם לא הבשילו, והוא חזר לאוקראינה למטאליסט חרקוב שם שיחק 10 משחקים בלבד לפני שחזר לישראל. הוא רצה לחזור למכבי חיפה אך מאחר שהיו רשומים אצלה יותר מידי כדורגלנים זרים (באותה עונה היו בליגת העל בכדורגל מגבלות של 6 זרים רשומים בקבוצה ו-5 בסגל לכל משחק) הוא עבר למ.ס. אשדוד הקטנה. הוא שיחק במדיה 20 משחקים אך לא הצליח לשחזר את יכולתו מחיפה וכבש רק שער אחד. בסיום העונה, 2003, עבר למועדון הכדורגל פלגריאס מפורטוגל, אך גם שם לא הצליח. ב-2004 חזר לאוקראינה וחתם בהליוס חרקוב.

בשנותיו האחרונות כשחקן שיחק בהליוס חרקוב האוקראינית, במדיה כבש 28 שערים ב-47 הופעות.

ב-2006 פרש ממשחק פעיל.

## תארים
;נבחרת ברית המועצות עד גיל 18
* מקום ראשון באליפות אירופה עד גיל 18 - 1990.
;מכבי חיפה
* אליפות: 1993/1994
* גביע המדינה: 1994/1995

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן באתר הרשמי החדש של מכבי חיפה
* עמוד השחקן באתר הרשמי של מכבי חיפה
*  סרגיי קנדאורוב בקיר התהילה, בערוץ היוטיוב הרשמי של מכבי חיפה
*  בוקר ספורט 8.9.16 | סרגיי קנדאורוב - איפה הם היום, בערוץ היוטיוב של ערוץ הספורט
* אלכס שוורצר, שומר הראש של הקוסם, הזווית, 6 בדצמבר 2020

## הערות שוליים

קטגוריה:קשרי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:כדורגלני מטאליסט חרקיב
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני בנפיקה ליסבון
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני סלגיירוש
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוקראינה
קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים אוקראינים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בפורטוגל
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1972
ד' באב

על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בד' אב היא פרשת דברים.

## חגים ומועדים
* ימי בין המצרים והיום הרביעי של תשעת הימים שלפני תשעה באב, בימים אלה נהוג לפי מנהג יהודי אשכנז שלא לאכול בשר ולא לשתות יין כחלק ממנהגי האבלות על חורבן שני בתי המקדש

## אירועים היסטוריים
* שקילת התרומה לבית המקדש השני בעליית עזרא הסופר
* תחילת בניית חומות ירושלים בימי נחמיה, בראשית שיבת ציון (לפי המקרא והמסורת היהודית)

## נולדו
* ה'תרנ"א – שמואל דיין, חבר הכנסת (נפטר ב-ה'תשכ"ח)
* ה'תרנ"ט – ד"ר יום-טוב לוינסקי, מורה וסופר ישראלי
* ה'תרע"ט – פרימו לוי, סופר יהודי-איטלקי וכימאי (נפטר ב-ה'תשמ"ז)
* ה'תש"ח – הרב אלעזר אבוחצירא, רב מקובל ממשפחת אבוחצירא (נרצח בה'תשע"א)
* ה'תשל"ה – אנסטסיה מיכאלי, חברת כנסת ממפלגת ישראל ביתנו
* ה'תש"ם – בועז טופורובסקי, חבר כנסת מטעם יש עתיד

## נפטרו
* ה'ש"ף – רבי מנחם עזריה מפאנו רב פוסק ומקובל תלמיד הרמ"ק (נולד ב-ה'ש"ח)
* ה'תקצ"א – רבי מנשה מאיליה, תלמיד הגר"א, ממבשרי תנועת ההשכלה (נולד ב-ה'תקכ"ז)
* ה'תרמ"ד – הרב אלכסנדר סנדר קפלן – רב בווילקומיר ובקופישוק, מחבר "שלמי נדרים" על מסכת נדרים (נולד בה'תקע"ה בערך). 
* ה'תרע"ה – דניאל ליפשיץ, ממייסדי העיר פתח תקווה, ותכנן את בית הכנסת הגדול "בית יעקב" (נולד ב-1850)
* ה'תרצ"ה – רבי רפאל אנקווה, הרב הראשי הראשון של מרוקו (נולד ב-ה'תר"ח)
* ה'תש"א – רבי בן ציון הלברשטאם  האדמו"ר מבאבוב (נרצח בשואה) (נולד ב-ה'תרל"ד)
* ה'תשמ"א – יעקב שבתאי, סופר ומחזאי ישראלי (נולד ב-ה'תרצ"ד)
----
* ג' באב – ה' באב
* אב

כ04
י04
בראהמאפוטרה

שמאל|ממוזער|250px|צילום לוויין של אגן הבראהמאפוטרה
**בראהמאפוטרה** (**Brahmaputra**; שמות נוספים: ירלונג צונגפו ודיבאנג) הוא נהר גדול וארוך בתת-היבשת ההודית. מקורות הנהר הם בדרום-מערב טיבט, במזרח רכס הרי ההימאליה.

הנהר זורם דרך מדינות ארונאצ'ל פרדש ואסאם שבצפון-מזרח הודו ודרך בנגלדש עד מפרץ בנגל, שם הוא מתאחד בדלתה עם הגנגס.

לאורך הנהר ישנם אתרים קדושים להינדואים, בהם מבוצעים טקסים דתיים שונים מעת לעת.

הנהר עובר בעיר הגדולה גוואהטי ובעיר החשובה טזפור, ולאורכו היו במשך מאות שנים בירות של ממלכות, שהגדולה שבהן היא סיבסגר, בירת ממלכת האחום, ששלטה במישורי צפון מזרח הודו בין המאות ה-13 ל-19.

בשל היותו נהר רדוד ביותר בחלקו ההודי, ובשל רעידות האדמה החזקות ביותר לאורכו, בקו החיבור בין הלוחות הטקטוניים של הודו ואירו-אסיה, הנהר משנה תכופות את מסלולו ונפרש על רוחב ניכר. לכן נוצר בו אי-הנהר מאג'ולי המיושב הגדול בעולם, שחיים בו למעלה מ-150,000 איש. כמה מן הגשרים החוצים את הנהר הם מהארוכים ביותר בהודו.

במהלך מלחמת הודו–פקיסטן השנייה ניתק הקשר הימי בין צפון-מזרח הודו למפרץ בנגל דרך הנהר שעבר בשטח מזרח פקיסטן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הודו: נהרות
קטגוריה:טיבט
קטגוריה:סין: נהרות
קטגוריה:בנגלדש: גאוגרפיה
קטגוריה:מפרץ בנגל
ויידר

ממוזער|Vader 2011
ממוזער|Piotr Wiwczarek, 2015
ממוזער|Marek Pająk, 2015
**ויידר** (Vader) היא להקת דת' מטאל פולנית אשר נוסדה בשנת 1983. היא אחת מלהקות הדת' מטאל האירופאיות הידועות ביותר, ובאלבומים רבים משלבת גם סגנון ברוטאלי של ת'ראש מטאל. השם של הלהקה הושפע מדארת' ויידר, דמות מסרטי מלחמת הכוכבים: "דמות מסתורית, ברוטאלית, אפלה, חכמה, מרירה אך גם קצת רומנטית."

## היסטוריית הלהקה
לאחר שנוסדה בשנת 1983, הוציאה לאור הלהקה את הדמו "Morbid Reich" בשנת 1990, אשר מצוין לא רק בזכות איכות ההקלטה, אך גם בגלל שהדמו מכר 10,000 עותקים, ללא ספק אחד מהדמואים המצליחים ביותר בסצנת המטאל. בשנת 1998, הלהקה חתמה על חוזה עם חברת התקליטים מטאל בלייד. המעריצים כינוי אירוע זה כניצחון הדת' מטאל ה"טהור" על הסגנונות החדשים שנוסדו בשנים האלו, כמו ראפ מטאל וגראנג'. המעריצים הוקירו את הלהקה על שלא ויתרו על הסגנון הקיצוני שלהם לטובת סגנונות מפורסמים יותר שכנראה ימכרו יותר עותקים. ויידר גם מאוד פעילים בלשחרר שירים מהופעות חיות ואלבומי הופעות.

## חברי הלהקה
פיאוטר ויואכזרק - גיטריסט, סולן
מאוריכי "מאוזר" - גיטריסט
מרקין "נווי" נוואק - בס
דריסז "דארי" ברזוזואסקי - תופים

### חברים לשעבר
קונרד "סימון" קרקוט - בס
ג'רסלאו "צ'יינה" לביניק - גיטריסט
קרזיסטוף "דוק" רכזקוואסקי - תופים (נפטר)
לסזק "שאמבו" רקואסקי - בס
זביגנאו "ויקא" ווארובלואסקי - גיטריסט
רוברט "אסטרואט" סטרוכזסקי - בס
גרזגורז "בילאיל" צ'קאוסקי - תופים
פיאוטר "ביראל" קוזיאולה - גיטריסט
רוברט "קזארני" קזרנטה - סולן
ג'קק "ג'קיאה" קליסז - בס

### חברי אורח
קרזיסזטוף "סיאיגמר" אולוס - קלידן באלבום "The Art of War"
מרקין "זבק" גולבוויסקי - מתופף בסיבוב ההופעות בשנת 2001
גרזיגורז סקווינסקי - גיטריסט אורח באלבום "Sothis"
אדם דרסקי - סולן אורח באלבום "Revelations"

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* (The Ultimate Incantation (1992
* (De Profundis (1995
* (Future of the Past (1996
* (Reborn in Chaos(1997
* (Black to the Blind (1997
* (Litany (2000
* (Revelations (2002
* (The Beast (2004
* (Impressions in Blood (2006
* (2009) Necropolis
* (2011) Welcome to the Morbid Reich
* (2014) Tibi et Igni
* The Empire (2016)
* Solitude in Madness (2020)

### הופעות חיות
* (The Darkest Age (1993
* (Live in Japan (1998

### סינגלים/EP
* (Sothis" (1994"
* (An Act of Darkness / I.F.Y." (1995"
* (Carnal / Back to the Blind" (1997"
* (Kingdom" (1998"
* (Xeper / North" (2000"
* (Reign Forever World" (2001"
* (Angel of Death" (2002"
* (Blood" (2003"
* (Beware The Beast" (2004"
* (The Art of War" (2005"

### אוספים
* (Reborn in Chaos (1998

### VHS
* (Vision & Voice (1998

### DVD
* (More Vision and the Voice (2002
* (Night of the Apocalypse (2004

### דמואים
* (Tyrani Piekieł (Tyrants of hell, 1986
* (Live in Decay (1986
* (Necrolust (1989
* (Morbid Reich (1990

## קישורים חיצוניים

* 

* אלבומים וראיונות ב-"Chronicles of Chaos"

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות דת' מטאל
קטגוריה:להקות ת'ראש מטאל
קטגוריה:להקות פולניות
חוקת לבנון

**חוקת לבנון** (בערבית**: دستور لبنان**) היא החוק העליון במערכת החוקים של הרפובליקה הלבנונית. החוקה שאומצה ב־23 במאי 1926, חודשה ועודכנה מספר פעמים במהלך השנים. התיקון האחרון לחוקה היה במסגרת הסכם טאיף ב־22 באוקטובר 1989 (תיקון סעיף 95 של החוקה שעוסק בחלוקת המשרות הפוליטיות בלבנון), שכלל רפורמה פוליטית נרחבת והביא לסיומה של מלחמת האזרחים הלבנונית.

חוקת לבנון מציינת במפורש שאף על פי שמרבית האוכלוסייה היא מוסלמית, הנשיא חייב להיות נוצרי.

החוקה מציינת את מראה הדגל של לבנון, מבנהו, צבעיו ופרטים רלוונטיים נוספים.

## ראו גם
* האמנה הלאומית
* היסטוריה של לבנון
* פוליטיקה של לבנון

## קישורים חיצוניים

* חוקת לבנון (באנגלית).

## הערות שוליים

לבנון
קטגוריה:לבנון: פוליטיקה
קטגוריה:לבנון: חוק ומשפט
קטגוריה:לבנון: היסטוריה
נשיא לבנון

**[[נשיא]] [[לבנון]]** הוא ראש המדינה הלבנונית על פי חוקת לבנון. על פי השיטה הפוליטית של לבנון, אחת לארבע שנים נערכות בחירות לבית המחוקקים, ובית המחוקקים בוחר את הנשיא לתקופה יחידה של 6 שנים. החוקה קובעת כי אף על פי שבלבנון רוב מוסלמי, הנשיא ימונה מקרב הנוצרים המרונים, זאת מפני שעם קבלת עצמאותה, בלבנון היה רוב נוצרי, והאמנה הלאומית מ-1943 (עם שינויים אשר סוכמו בהסכם טאיף) היא זו שמגדירה את חלוקת המשרות הבכירות בלבנון עד היום.

הנשיא המכהן הוא ג'וזף עאון והוא נבחר לתפקיד ב-9 בינואר 2025, במהלך מלחמת חרבות ברזל.

## נשיאי לבנון

## קישורים חיצוניים

* 
* יואב נורסלע, במבוי סתום - משבר הנשיאות בלבנון, מגזין המזרח הקרוב, 21 ביולי 2014

## הערות שוליים

*
קטגוריה:לבנון: פוליטיקה
סעדיה מרציאנו

**סעדיה מרציאנו** (1 במאי 1950 – 21 בדצמבר 2007) היה פעיל חברתי, ומראשי הפנתרים השחורים וחבר הכנסת בכנסת התשיעית.

## ביוגרפיה
מרציאנו נולד ב-1 במאי 1950, י"ד באייר ה'תש"י באוג'דה שבמרוקו לאליהו ועליזה מרציאנו, במשפחה בת שישה ילדים.
עלה עם חלק ממשפחתו דרך מרסיי בשנים 1949–1950. המשפחה השתקעה ברחוב שבטי ישראל 15 בשכונת מוסררה שבירושלים. אחיותיו נשארו תחילה במרסיי ועלו לאחר שלוש שנים גם הן.

בשנת 1971 נמנה עם מייסדי תנועת "הפנתרים השחורים" יחד עם צ'רלי ביטון, ראובן אברג'יל, אלי אביכזר ופעילים נוספים. בדומה לאחרים בפנתרים השחורים, החליט מרציאנו לפנות לפוליטיקה והצטרף למחנה של"י. מחנה של"י הוקמה לקראת הבחירות לכנסת התשיעית (1977) כאיחוד של תנועות שמאל שונות - "מוקד" "מר"י", "הסיעה הסוציאל-דמוקרטית" וכמה חברים בולטים מ"הפנתרים השחורים". בבחירות זכתה המפלגה לשני מנדטים והנהיגה רוטציה בין חבריה. למרות הסכם הרוטציה מאיר פעיל סירב להתפטר כדי לאפשר את כניסתו של מרציאנו אולם בסופו של דבר אולץ לעשות כך בעקבות מאבק של החלק השמאלי בשל"י, מרציאנו נכנס לכנסת אך פרש ב-11 בנובמבר 1980 מהמפלגה והקים את סיעת שוויון בישראל - פנתרים אשר מאוחר יותר שינתה את שמה ל"מפלגת האיחוד לקידום ולחינוך החברה בישראל", עת הצטרף אליה מרדכי אלגרבלי מד"ש. הוא כיהן בכנסת החל מה-19 במאי 1980 ועד ה-20 ביולי 1981, היה חבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט וועדת העבודה והרווחה.

בבחירות המקדימות במפלגת העבודה בשנת 1996 לקראת הבחירות לכנסת הארבע עשרה התמודד על מקום ברשימה הארצית אך הגיע למקום ה-37 מתוך 55 עם 8,213 קולות ושובץ במקום לא-ריאלי ברשימת מפלגת העבודה לכנסת ה-14. בשנים האחרונות לחייו עסק מרציאנו בפעילות למניעת התמכרות צעירים לסמים, ואף ניהל את "כפר הנוער זוהרים" על שמו של הזמר זוהר ארגוב.

מצבו הבריאותי התדרדר והוא נעזר בכיסא גלגלים. כשנה לפני מותו פנה לוועדת הכנסת וביקש סיוע כלכלי. כיוון שהיה חבר כנסת רק תקופה קצרה של כ-13 חודשים לא היה זכאי לגמלה ממנה נהנים חכ"ים אחרים. סעדיה מרציאנו נפטר ממחלת הסרטן בגיל 57, בי"ב בטבת ה'תשס"ח, 21 בדצמבר 2007, ונקבר בהר המנוחות. בקרן הרחובות הנביאים ושבטי ישראל, הציבה עיריית ירושלים שלט הנצחה על שמו - "פינת סעדיה מרציאנו".

יורם מרציאנו, ששימש חבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה, הוא קרוב משפחתו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* שמעת על הפנתרים השחורים? 16 ביולי 2012
* 50 שנה לפנתרים השחורים: התערוכות החדשות במוסררה, 3 במרץ 2021

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מחנה של"י
קטגוריה:הפנתרים השחורים
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:חברי הכנסת התשיעית
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
דלורית

ממוזער|שמאל|שיח דלורית
ממוזער|שמאל|דלורית חצויה לשניים
**דלורית** או **דלעת הגינה** (שם מדעי: *Cucurbita moschata*) היא צמח ממשפחת הדלועיים המזכיר בצורתו אגרטל או אגס.
## מאפיינים
טעמה של הדלורית מתוק ואגוזי, בדומה לבטטה או לדלעת. קליפתה צהובה ובשרה כתום. כשהדלורית בשלה, צבע הקליפה משתנה מירוק לכתום כהה וטעמה נעשה עשיר ומתוק יותר. לרוב מקלפים את הקליפה ומוציאים את הזרעים ואוכלים את 'בשר' הדלורית, אולם הזרעים ניתנים לאכילה לאחר אפייה או קלייה.

הדלורית עשויה לגרום לתגובה האלרגית דרמטיטיס במגע עם העור לאחר קילופה. בשימוש מסיבי בדלורית יש להשתמש בכפפות.

הדלורית גדלה כצמח מטפס ונוצרת בבסיסו של הפרח. מקורה בצפון אמריקה. תחילת הגידול המסחרי בישראל – בתחילת שנות ה-80, כמצע גידול לחרקים מועילים בהדברה ביולוגית לכמה מכונים במדינה. לאחר מכן נכנס כגידול מסחרי למאכל אדם ונקרא בתחילה "מיני דלעת" או "דילעית". השם "דלורית" נטבע כשם שיווקי.

## קישורים חיצוניים

* מתכונים המכילים דלורית

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1786
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטואן ניקולס דושסן
קטגוריה:דלועיים
איסק אלבניס

**איסק אלבניס** (בספרדית: **Isaac Albéniz**; (29 במאי 1860 – 18 במאי 1909) היה מלחין ופסנתרן ספרדי, ממייסדי האסכולה המוזיקלית העממית בספרד.

## ביוגרפיה
איסאק אלבניס (בקטלאנית:איזאק אלבניס) נולד ב-1860 בקמפרודון, באזור חרונה (ז'רונה) בקטלוניה, בממלכת ספרד,  ככבנם של אנחל לוסיו אלבניס דה גאונה, יליד ויטוריה,  ואשתו הראשונה, מריה דה לוס דולורס אי פסקואל. 
אלבניס היה ילד פלא - הופעתו הפומבית הראשונה כפסנתרן הייתה בגיל ארבע. בגיל שבע ניסו הוריו להכניסו לקונסרבטואר של פריז, אבל הילד השובב יידה שם אבן בשמשת החלון וריסקה. כעונש נפסל מלהתקבל למוסד זה.

אלבניס המשיך ללמוד בקונסרבטוריונים של בריסל ולייפציג והיה תלמידו של פרנץ ליסט. הוא הצליח בקריירה כפסנתרן והופיע ברחבי העולם כולל ארצות הברית וקובה. כתב חמש אופרות, שלוש אופרטות ומספר קטן של שירים ויצירות לתזמורת. עיקר הצלחתו כמלחין הייתה ביצירותיו לפסנתר.

אלבניס אהב מאוד את המוזיקה העממית של אנדלוסיה. הוא כתב מאות יצירות לפסנתר בסגנון ספרדי. רבות מיצירות אלה עובדו לגיטרה ומושמעות עד היום.

הקטעים המפורסמים ביותר שלו הם הטנגו ואסטוריאס שעובדו לגיטרה על ידי המלחין פרנסיסקו טארגה וזכו להערכה רבה.

בשנת 1909 חיבר את יצירתו המפורסמת ביותר לפסנתר - הסוויטה "איבריה". בסוויטה 12 קטעים הספוגים באווירה ספרדית מסוימת (למשל: "הנמל", "יום חג בסביליה", "מאלגה"). יצירה זו סיכמה את כל עבודתו והייתה למעשה שירת הברבור שלו.

אלברטו רואיס-גיארדון, ראש עיריית מדריד ושר המשפטים של ספרד וססיליה סרקוזי, אשתו לשעבר של נשיא צרפת ניקולא סרקוזי, הם ניניו של אלבניס. 
Rumores de la Caleta Op 71 by Isaac Albeniz|שמאל

## קישורים חיצוניים

* יצירותיו של איסק אלבניס באתר ClassicalConnect (אתר של מוזיקה קלאסית, אנגלית)
* 
* 
* [יצירה של איסק אלבניס בביצוע של [אנה וידוביץ']]
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים ספרדים
קטגוריה:מוזיקאים קטלאנים
קטגוריה:מלחינים מהתקופה הרומנטית
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:ילידי 1860
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1909
מנלאוס (מלך ספרטה)

ממוזער|מנלאוס והלנה היפה.
**מנלאוס** (ביוונית: Μενελαος) היה אחד המלכים האגדיים של ספרטה, בחצי האי פלופונסוס. מנלאוס מתואר כבעל שיער אדום, נמוך ומוצק.
## דמותו
לפי המסופר באיליאדה, היה מנלאוס בנם של אטראוס ואיירופה ואחיו של אגממנון, המלך העליון של מיקנה והמלך העליון של יוון. מנלאוס זכה להינשא להלנה היפה שרבים מאצילי יוון חיזרו אחריה, לאחר שאודיסאוס, שרצה לזכות בפנלופה, הציע לטינדראוס מלך ספרטה, כי בתמורה לתמיכתו באודיסאוס בחיזוריו אחרי פנלופה, יפרוש מהתחרות, ובנוסף הציע כי לפני שתעשה ההחלטה לגבי הזוכה בהלנה, כל המחזרים ישבעו להגן על הבעל הנבחר כנגד כל מי שיתקומם נגדו. תכסיס זה הצליח, והלנה ומנלאוס התחתנו. עם מותו של טינדראוס, מנלאוס הפך למלך ספרטה.

במלחמת טרויה עלה בידי אגממנון, אחי מנלאוס, לגייס צבא בן מאה אלף איש למלחמה בטרויה, בזכות השבועה, לאחר שהלנה נחטפה (על פי מיתוסים מסוימים, הלכה מבחירה על פי אחרים) על ידי פאריס נסיך טרויה. כל מנהיגי יוון היו מחויבים להילחם. עם תום הקרב על טרויה, מנלאוס קיבל חזרה את הלנה, והם שבו לביתם. חלק מהגיבורים שהיו מעורבים במלחמת טרויה סבלו מההשלכות של המלחמה בחזרתם הביתה (אודיסאוס סבל מזעם האלים, על פי הכתוב באודיסאה, ואגממנון נרצח על ידי קליטמנסטרה, על פי המחזאי איסכילוס), מנלאוס הוא אחד היחידים שלא סבל מהשלכות המלחמה.

על שמו האסטרואיד 1647 Menelaus , שנתגלה ב-1957 על ידי סת' ניקולסון, ומכתש על הירח .

## קישורים חיצוניים

גורגיאס, כתב את בשבחי הליני, נאום הגנה על פאריס והלנה.
* 
* 

קטגוריה:דמויות באודיסאה
אליאס הראווי

**אליאס הראווי** (בערבית: **الياس الهراوي**; 4 בספטמבר 1926 – 7 ביולי 2006) היה נשיא לבנון בשנים 1989–1998.

## קורות חיים
הראווי, שנולד בבקאע, היה הנשיא הראשון שלא בא מקרב המרונים של הר הלבנון. הוא נבחר לנשיאות ב-24 בנובמבר 1989, יומיים לאחר ההתנקשות בחייו של רנה מעווד, אשר כיהן כנשיא במשך 17 יום. כשתקופת נשיאותו עמדה להסתיים בשנת 1995, הצביעו חברי האספה הלאומית בעד תיקון לחוקה כך שיוכל להמשיך בתפקידו שלוש שנים נוספות.

הראווי נולד בהאוך אל-אומרה שליד זחלה למשפחה מרונית של בעלי אדמות. הוא למד באוניברסיטת סנט ג'וזף בביירות וקיבל תואר במסחר. הקים חברה לייצוא ירקות ושיתף פעולה עם חברות שווייצריות. כמו כן, עמד בראש קואופרטיב הסלק סוכר בבקעא. כשעסקיו נפגעו קשות ולמעשה נהרסו כליל בעת מלחמת האזרחים בלבנון פנה לייבוא נפט.

הראווי, שהיה נצר למשפחה בולטת בשדה הפוליטי, הלך בעקבות אחיו ג'ורג' וג'וזף ונבחר לאספה הלאומית בשנת 1972. בשנים 1980–1982 היה שר העבודות הציבוריות (בתקופת שלטונם של הנשיא אליאס סרכיס וראש הממשלה שפיק אל וזאן). בתפקידו זה התמקד בבניית גשרים ודרכים מהירות כדי לחבר את כל חלקי המדינה.

בתקופת נשיאותו חתם הראווי על תיקונים לחוקת לבנון בהתאם להסכם טאיף, אשר העניקו כוח והשפעה גדולים יותר למוסלמים בלבנון. ב-13 באוקטובר 1990, בעזרת צבא סוריה, כפה על הגנרל מישל עאון, אשר עמד בראש מערכת שלטונית מקבילה, להיכנע. כניעתו של עאון הייתה המבשר לתחילת שיקום המדינה לאחר מלחמת האזרחים. ב-22 במאי 1991 חתם על חוזה האחווה, התיאום ושיתוף הפעולה עם סוריה, שבו התחייבה לבנון לא להרשות להשתמש בשטחה כדי לפגוע באינטרסים סוריים.

בלבנון חלוקות הדעות לגביו ולגבי תקופת שלטונו. חלק מהאוכלוסייה משבח אותו על פעולתו הנחרצת נגד המיליציות היריבות וסיום מלחמת האזרחים אשר קרע את המדינה לגזרים במשך 15 שנה. אחרים מאשימים אותו בפירוק הנוצרים ורוב המוסלמים מנשקם, פרט לחזבאללה. מבקריו גם מצביעים על תמיכתו באינטרסים סוריים ובכך שההסכם עליו חתם הפך את לבנון לקולוניה סורית.

הראווי היה נשוי למונה ג'מאל ולזוג היו שלושה בנים (ג'ורג', רוי ורולנד) ושתי בנות (רינה וזלפה). הוא נפטר מסרטן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי לבנון
קטגוריה:נוצרים לבנונים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סן-ז'וזף
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1926
קטגוריה:לבנונים שנפטרו ב-2006
הקרב על גבעה 69

**קרב גבעה 69** נערך במלחמת העצמאות ב-10 ביוני 1948 בין כוח של הצבא המצרי ופלוגה ב' מגדוד 51 של חטיבת גבעתי. הקרב הסתיים בכיבוש הגבעה על ידי המצרים ונסיגת הפלוגה עם אבדות קשות – 20 הרוגים, פצועים רבים ושבויים.

גבעה 69 היא אחת הגבעות ברכס ממזרח לרצועת חולות מישור החוף. שמה ניתן לה בגלל גובהה מעל פני הים. הגבעה נמצאת כקילומטר מזרחית לקיבוץ ניצנים, מזרחית לכביש החוף. בתקופת המנדט בנו הבריטים שלושה מגדלי מים כדי לספק מים למחנות הצבאיים בסביבה ולכן כונתה הגבעה גם בשם "גבעת שלושת המגדלים". במרחק של כ-2 ק"מ צפונית-מזרחית לגבעה שכן הכפר הגדול בית דראס.

## במלחמת העצמאות
עד ל-7 ביוני 1948 הייתה הגזרה שקטה יחסית. הגבעה נתפסה מדי פעם על ידי חטיבת גבעתי על מנת להעביר אספקה לניצנים ולפנות ממנה את הילדים (מבצע תינוק). לאחר כיבוש ניצנים ב-7 ביוני על ידי חיל המשלוח המצרי הוחלט על תפיסת הגבעה באופן קבוע כדי שתשמש בסיס לכיבושה מחדש של ניצנים.

פלוגה מגדוד 53 גבעתי התבססה בגבעה. ב-9 ביוני 1948 החליפה אותה פלוגה ב' מגדוד 51. מפקד הפלוגה היה חדש ולא הספיק להכיר את אנשיו.

בליל 9-10 ביוני 1948 נעשה ניסיון לכיבוש מחדש של ניצנים. הכוח הגיע מאוחר ונתגלה על ידי המצרים. ההתקפה נכשלה והאנשים נסוגו לעבר גבעה 69. המצרים הפנו את האש לכיוון הגבעה ועלו עליה בכוח רב של חיל רגלים, טנקים, ארטילריה והפצצות מהאוויר. לנוכח הכוח העדיף של המצרים נתן מפקד הפלוגה הוראת נסיגה. החלה נסיגה מבוהלת. מערך הקשר היה מבוסס על רצים שחלקם נהרגו, ופקודת הנסיגה לא הגיעה לכולם. הכוח המצרי כבש תוך זמן קצר את הגבעה והתקדם לעבר בית דראס ובאר טוביה אך נבלם וחזר לגבעה 69.

בקרב נפלו 20 לוחמים, נפצעו רבים ואחדים נלקחו כשבויים. מפקד החטיבה, שמעון אבידן, הדיח את כל שרשרת הפיקוד של הגדוד והכניס את חיילי הגדוד לאימונים קשים לקראת הקרבות הבאים.

במבצע יואב החזירה פלוגה ב' של גדוד 51 את כבודה בכיבוש משלט הצומת הדרומי (צומת גבעתי) ותרמה על ידי כך תרומה חשובה לפריצת המצור על הנגב.

במסגרת מבצע יואב תקפה חטיבת יפתח מכיוון ניר עם לכיוון בית חאנון. מפקד החטיבה המצרית שישב מאזור יד מרדכי וצפונה החליט לסגת כדי למנוע את ניתוקו ויצירת כיס שני בנוסף לכיס פלוג'ה. כך נסוגו המצרים מכל מישור החוף הדרומי.

ב-27 באוקטובר 1948 נתפסה גבעה 69 ללא קרב.

ב-1949 נמצאו בקרבת הגבעה גופותיהם של ארבעה מחללי הקרבות במקום והם הובאו לקבורה בבית הקברות נחלת יצחק. ב-1950 התגלו שרידים של עוד 11 חללים וגם הם הובאו לקבורה בנחלת יצחק.

## גלריה

קובץ:שלט הסבר בגבעה 69.jpg|שלט הסבר בגבעה 69
קובץ:שלט בגבעה 69.jpg|שלט הסבר בגבעה 69
קובץ:Hill 69 memorial, israel.jpg|אנדרטת הנצחה לנופלים בגבעה 69
קובץ:List of victims in 69 hill israel.jpg|רשימת ההרוגים בגבעה 69
קובץ:Scגבעה69.jpg|אחד משלושת מגדלי המים המצויים בראש הגבעה


## לקריאה נוספת
***חטיבת גבעתי מול הפולש המצרי**, הוצאת מערכות, 1963

## קישורים חיצוניים

* גבעת שלושת המגדלים באתר היסטוריה על המפה

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי מורשת במחוז דרום
גבעה 69
גבעה 69
קטגוריה:חטיבת גבעתי (תש"ח): קרבות ומבצעים
קטגוריה:חטיבה 5: קרבות ומבצעים
קטגוריה:בית עזרא
איה כורם (אלבום)

**איה כורם** הוא אלבום הבכורה של הזמרת איה כורם שיצא לאור בשנת 2006 על ידי חברת התקליטים הד ארצי בהפקת אורי זך.

שוחררו מתוכו הסינגלים "קיץ", "שיר אהבה פשוט", "קליפה", "סוף הלילה", "יונתן שפירא" ו"השיר של איתי" שזכו להצלחה רבה ולחלקם אף צולמו וידאו קליפים. האלבום הגיע למעמד אלבום זהב בינואר 2007. עד היום נמכרו יותר מ-30,000 עותקים.

## רשימת השירים באלבום

## המשתתפים באלבום
* תופים: רן לבנון
* גיטרות: אייל וייס
* גיטרת בס: גיא ברתור
* קונטרבס: מיקי ורשאי
* סינתי-באס: אורי זך
* קלידים: אורי זך
* פסנתר: אורי זך, איה כורם
* כינור: הדר כהן, קרן טננבאום
* ויולה: גליה חי
* צ'לו: יועד ניר
* קולות: אורי זך, איה כורם, יעל נחשון, אריק ברמן, איתי פרל, יונתן גוטפלד, אוהד לוי

## טריוויה
***יונתן שפירא** - לשעבר טייס חיל האוויר, שהיה מיוזמי מכתב טייסים שקרא לסירוב פקודה ולהימנעות מהשתתפות בסיכולים ממוקדים, בהשפעת חיסולו של סאלח שחאדה. בנוסף השתתף ב"משט היהודי" כנגד המצור על עזה, וריסס כתובת גרפיטי בגטו ורשה הקוראת ל"שחרור עזה ופלסטין" שעוררה תרעומת גם בקרב פעילי שמאל. שירה של איה כורם פרסם שוב את שפירא, אותו הכירה מלימודיהם בבית הספר למוזיקה רימון. השיר, "יונתן שפירא", המכיל טקסטים כמו: "הלב שלי דופק חזק מתחת לבגדים, יונתן שפירא, תעשה לי ילדים", היה מעין בדיחה פנימית בין כורם לשפירא.

## סינגלים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2006
קטגוריה:אלבומי איה כורם
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
קטגוריה:אלבומים בעברית
אברהם מחרז

**אברהם מחרז** (22 בדצמבר 1947 – 5 בפברואר 2001) היה פרופסור להנדסת תעשייה וניהול. כיהן בתפקידים אחדים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בהם סגן הרקטור, דיקן בית הספר לניהול וראש המחלקה להנדסת תעשייה וניהול. בנוסף, היה חבר המועצה להשכלה גבוהה, שימש יועץ אקדמי במכללה האקדמית ע"ש פנחס ספיר ובאוניברסיטה הפתוחה.

## ביוגרפיה

אברהם מחרז נולד בחיפה בסוף 1947. מקור שם משפחתו בעיר חרז שבספרד, שם התגוררה משפחת אביו. את לימודיו התיכוניים סיים בבית הספר הריאלי העברי בחיפה. למד סטטיסטיקה וכלכלה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית (תואר ראשון) וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית (תואר שני). את תואר הדוקטור קיבל באוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבארצות הברית, על עבודה בהנחיית ג'ארד קוהון. עם סיום הדוקטורט הצטרף למחלקת הנדסת תעשייה וניהול של אוניברסיטת בן-גוריון. בגיל 38 מונה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת בן-גוריון.

מחרז נחשב לחוקר מוערך אשר פרסם מאות מאמרים, חלקם בכתבי עת יוקרתיים ונחשבים בתחומו. מאמריו עסקו במגוון רחב של תחומים ונושאים, בהם קבלת החלטות וכלכלה. בשנים האחרונות לחייו הרחיב את תחומי המחקר בהם עסק והחל לחקור גם בתחומים שונים כגון תיירות, מלונאות וכדורגל (בעיקר בכל הנוגע לקשר שבין כדורגל ותקשורת).

תחביבו של מחרז היה כדורגל - במשך השנים עסק בפרשנות כדורגל בערוצים שונים, בהם הערוץ הראשון, "רדיו דרום" ותוכנית "שירים ושערים". כיהן כחבר הנהלת הפועל באר שבע בשתי קדנציות, תחת צורי דבש ואליהו ז'ינו.

בשנת 1996 נמנה עם מייסדיו של בית הספר לניהול באוניברסיטת בן-גוריון בנגב (כיום הפקולטה לניהול), והיה לדיקן הראשון עד פטירתו בשנת 2001. במהלך כהונתו נוסדו תוכנית ה-MBA לבכירים וחמש מחלקות לימוד לתארים בתחומי הניהול: ניהול מלונאות ותיירות (תואר ראשון), מנהל עסקים (תואר שני), ניהול (תואר ראשון),  מנהל ומדיניות ציבורית (תואר שני), וניהול מערכות בריאות (תואר שני).  כמו כן הוקם מרכז בנג'יס ליזמות ולניהול היי-טק.

מחרז נפטר ב-5 בפברואר 2001 ממחלת הסרטן, בהיותו בן 53. הוא הותיר אחריו אישה ושלושה ילדים ונקבר בעיר הולדתו. 

מאז פטירתו נערך לזכרו, מדי שנה, יום עיון באוניברסיטת בן-גוריון, שבמהלכו מחולקות מלגות על שמו לדוקטורנטים מצטיינים. כמו כן, מחולקות מדי שנה מלגות על שמו לסטודנטים מצטיינים במכללה האקדמית ספיר ובמכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון. בבאר שבע נקרא רחוב על שמו.

## קישורים חיצוניים
* פרופ' אברהם מחרז, באתר של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
* אברהם מחרז באתר Microsoft Academic

## הערות שוליים

קטגוריה:מדענים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: הנדסת תעשייה וניהול
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: ניהול
קטגוריה:שירים ושערים
קטגוריה:חברי המועצה להשכלה גבוהה
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
הצוענייה הנמה

**הצוענייה הנמה** (בצרפתית: **La Bohémienne endormie**, באנגלית: **The Sleeping Gypsy**) הוא ציור שמן של הצייר הצרפתי אנרי רוסו, הידוע בסגנונו הנאיבי. הציור מתאר אישה ישנה לאור הירח, בידה גיטרה, ואריה עומד וצופה בה.

היצירה הוצגה לראשונה בסאלון דז אינדפנדנטס ה-13. רוסו ניסה למכור את הציור, בלא הצלחה, לראש העיר של עיר הולדתו לאבאל, אולם לבסוף רכש את הציור סוחר פריזאי. בשנת 1939 נרכש הציור על ידי סימון גוגנהיים אשר העניק אותו במתנה למוזיאון לאמנות מודרנית.

הציור זכה לחיקויים רבים ואוזכר בשירים רבים. כמו כן שימש הציור בסיס לפרודיות. כך למשל, בפרק של הסדרה "הסימפסונים": "Mom and Pop Art" חולם הומר סימפסון על כך שהוא מתעורר בתוך הציור כשהאריה מלקק את ראשו.

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע על היצרה באתר מוזיאון המומה
* היצירה באתר מוזיאון המומה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציור מודרניסטי
קטגוריה:המוזיאון לאמנות מודרנית
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:אריות באמנות
קטגוריה:הירח באמנות
אילן מזרחי

**אילן מזרחי** (נולד ב־1947) הוא איש מערכת הביטחון בישראל, המשנה לראש "המוסד" עד לשנת 2003. ביוני 2006 התמנה לראש המועצה לביטחון לאומי, אך פרש מתפקידו שנה וחצי לאחר מכן.

## ביוגרפיה

אילן מזרחי שירת בצה"ל כמ"כ בקורס טיס, ולאחר סיום השירות למד לימודי המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 1972 הצטרף ל"מוסד", ושירת תחילה כקצין איסוף. הוא שימש ראש אגף המחקר, שהפך בתקופתו לאגף מודיעין והכוונת האיסוף. בהמשך שימש ראש אגף "צומת" של "המוסד", האחראי על הפעלת סוכנים, ולאחר מכן מונה למשנה לראש "המוסד", אפרים הלוי. כחודשיים לאחר החלטתו של אריאל שרון למנות את מאיר דגן ליורשו של הלוי, בשנת 2003, פרש מזרחי מ"המוסד". לאחר פרישתו עסק בייעוץ בתחום ההיי-טק והביטחון.

ב-1 ביוני 2006 התמנה מזרחי לראש המטה לביטחון לאומי, והחליף בתפקיד זה את גיורא איילנד.

הוא התפטר מתפקידו כיושב ראש המועצה לביטחון לאומי ב-10 בספטמבר 2007.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:ראשי אגף צומת במוסד
קטגוריה:ראשי המטה לביטחון לאומי
קטגוריה:משנים לראש המוסד
קטגוריה:ראשי אגף המודיעין במוסד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
הג'ירפה הבוערת

**הג'ירפה הבוערת** הוא ציור של הצייר הסוריאליסטי הספרדי סלבדור דאלי.

בציור, המצויר בתאורה של שעת הערביים, כאשר השמים בצבע כחול עמוק, עומדות שתי דמויות נשיות. מכל דמות יוצאות מגירות רבות, המסמלות אצל דאלי את התכונות השונות הנחבאות אצל כל אדם. מגירות אלה מופיעות בציורים ובפסלים רבים של האמן. חטוטרות פאליות יוצאות מגב כל דמות, ואלה נתמכות על ידי קביים. הפנים של הדמויות מראות רק את שרירי הפנים ולא את תווי הפנים. אחת הדמויות מחזיקה בידה בשר.

ברקע של התמונה ניתן לראות ג'ירפה בוערת. דאלי השתמש לראשונה בדמות זו בסרטו משנת 1930 "**[[עידן הזהב]]**", והיא מופיעה בציור נוסף משנת 1937 - **"המצאת המפלצות"**. דאלי ציין כי דמות זו היא "מפלצת גברית קוסמית המסמלת את קץ העולם".

## קישורים חיצוניים
*הסבר על היצירה
* '''הג'ירפה הבוערת''', באתר Dalipaintings.com

קטגוריה:סלבדור דאלי
קטגוריה:ציורים סוריאליסטים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1930
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:ג'ירפיים בתרבות
דני שטרית

**דני שטרית** (נולד ב-1948) הוא עיתונאי, עורך ומשורר ישראלי.

## קורות חייו
דני שטרית נולד במרוקו (1948). שטרית שירת בחיל הים בספינות הטורפדו. לאחר שחרורו מצה"ל החל לעבוד כעיתונאי במספר עיתונים, בעיקר בתחום הספורט. את דרכו העיתונאית החל ככתב ספורט בעיתון "חדשות הספורט", וכן בעיתון "על המשמר".

שטרית עבד במעריב במשך כשלושים שנה, ובמסגרת עבודתו סיקר אירועי ספורט שהתרחשו באזור הגליל. בין השאר הוא סיקר את צליחת הכנרת, טורניר בנדל בהשתתפות מכבי תל אביב וקבוצות ידועות מאירופה, ומרתון טבריה השנתי. כמו כן, הוא סיקר את קבוצת הפועל טבריה עד שזו התפרקה ב-1988, וכן את מכבי טבריה בכדורסל ובית"ר טבריה.

לאחר מכן עבד בעיתונים אזוריים שונים. כמו כן, הוא שימש כשדרן בתוכנית הרדיו שירים ושערים, וכשדרן ספורט בקול השלום של אייבי נתן ותחנות רדיו אזוריות נוספות. במקביל לעבודות אלו הוא החל לפרסם את שיריו בכתבי עת לשירה.

שטרית הוציא לאור ב-1994 ספר שירה בשם "בחותם האצילות". הספר זכה לביקורות טובות, והשירים הכלולים בו הם בעיקר שירי אהבה.

## חיים אישיים
נשוי למרים לבית זילברשטיין. לזוג יש שתי בנות נשואות, בן אחד, ושלוש נכדות ונכד אחד.

קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל חדשות הספורט
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:שירים ושערים
קטגוריה:שדרני ספורט ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
מראת השמים

שמאל|ממוזער|250px|מראת השמים בניו יורק - מבט מכיוון מרכז רוקפלר
**מראת השמים** (באנגלית: **Sky Mirror**) הוא פסל של הפסל ההודי-בריטי היהודי אניש קאפור הניצב בנוטינגהאם ובמנהטן שבניו יורק.

## הפסל בנוטינגהאם
הפסל שבנוטינגהאם הוצב ביוזמת תיאטרון נוטינגהאם ובמימונו. הפסל הוצג לקהל ב-27 באפריל 2001 בעלות של 900,000 ליש"ט - באותה עת היה זה הפסל היקר ביותר שמומן על ידי הלוטו הלאומי הבריטי.

הפסל יוצר בפינלנד צורתו מראה קעורה בקוטר שישה מטרים העשויה פלדת אל חלד משויפת. הפסל שוקל כ-10 טונות. המראה מוצבת בזווית ופונה לעבר השמים, וכך משקפת את מראה השמים.

## הפסל במנהטן
ב-19 בספטמבר 2006 הוצב פסל נוסף בשם זה במרכז רוקפלר שבניו יורק, לצד השדרה החמישית. פסל זה הוא גרסה גדולה יותר של הפסל בנוטינגהאם. קוטרו 10.6 מטרים, גובהו כ-3 קומות והוא שוקל 23 טונות. הפסל משקף את גורדי השחקים של העיר ומטרתו, לדברי קאפור, "להוריד את השמים אל הארץ".


SkyMirror_NYC_Back.JPG|מראת השמים בניו יורק - מבט מהצד
P9210003.JPG|מראת השמים בניו יורק - מבט לעבר מרכז רוקפלר


## קישורים חיצוניים

*אתר מראת השמים בנוטינגהאם
*תמונות של מראת השמים בנוטינגהאם
*כתבה של חדשות ה-BBC על הפסל
*מראת השמים בעיר ניו יורק

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:אניש קאפור
קטגוריה:נוטינגהאם
שרון טייכר

**שרון טייכר** (נולד ב-17 בדצמבר 1971) הוא שחקן, תסריטאי, קומיקאי, שדרן רדיו ומגיש טלוויזיה ישראלי.

## ביוגרפיה
טייכר למד בנעוריו בתיכון "אורט" בחולון עד כיתה י"ג, טרם גיוסו לצה"ל. הוא התגייס לחיל התותחנים ולאחר שיצא לקורס חובשים נשאר כמדריך בבה"ד 10.

את דרכו בענף התקשורת החל טייכר ב"רדיו ללא הפסקה", בתוכנית היומית "היום ונורא", ואחר כך עבר לתחנת "רדיוס", להגשת התוכנית היומית "אין ברירה".

בשנים 1993–1997 הגיש פינה קבועה בתוכנית הטלוויזיה "זומביט".

הגיש את תוכנית הרדיו "ציפורי לילה מנקרות" בגלי צה"ל יחד עם חיים אתגר ולאחר מכן עם ערן זרחוביץ', שהפך לשותפו הבולט. ב-1 ביולי 2007 עבר לשדר עם זרחוביץ' ברדיו תל אביב את "תוכנית הערב" (שלאחר מכן שונה שמה ל"טייכר וזרחוביץ'"), תוכנית הומור ומערכונים, לאחר ששי ודרור עברו לרדיו ללא הפסקה. בשנת 2009 כתבו והגישו השניים את תוכנית הטלוויזיה "שינויים בלוח השידורים" בערוץ 10 שהתבססה על קודמתה ברדיו. החל מיוני 2010 שידר הצמד תוכנית צהריים שבועית בשם "חותרים למגע" בגלי צה"ל, עד לינואר 2015. החל מקיץ 2015 חזרו השניים לשדר את תוכנית הערב ברדיו תל אביב בימים ראשון עד רביעי בין השעות 17:00 עד 18:00 בערב, והחל מספטמבר 2016 בין השעות 16:00 עד 18:00.

טייכר הגיש את תוכנית הלייט-נייט "עכברי לילה" בערוץ 2 והופיע בתוכנית הטלוויזיה "של מי השורה הזאת?". ב-2010 הגיש ביחד עם ערן זרחוביץ' את התוכנית "היכל התהילה" בערוץ ביפ. שיחק בתפקיד אורח בעונה החמישית של "הפיג'מות" ובסדרה "15 דקות" המשודרת ב-YES. כמו כן דיבב דמויות שונות בסדרת האנימציה דיג'ימון ובסרט דיג'ימון, בו דיבב את דייוויס ואת גילמון.

כתסריטאי נמנה עם כותבי התוכניות "משחק מכור", "הלילה עם ליאור שליין", "מצב האומה" ו"ארץ נהדרת", תוכנית בה הוא מגלם בין היתר את דמויותיהם של יצחק גולדקנופף והרצי הלוי. גילם תפקידים קטנים ב"הלילה עם ליאור שליין" ו"האחיות המוצלחות שלי". ב-2021 החל להנחות את תוכנית האירוח "האולפן שלי בנץ" בכאן חינוכית, בה התארחו שחקני הסדרה "האחיין שלי בנץ". בתוכנית זו טייכר גילם את דמותו של גרי, מנהל בית ספר "נקניקי גולדה".

משנת 2010 הוא מרצה לתקשורת ורדיו במסלול הבין-לאומי לתקשורת באוניברסיטת רייכמן ומשנת 2012 מלמד תקשורת ורדיו באוניברסיטת אריאל בשומרון.

### חיים אישיים
באוגוסט 2017 התארס טייכר למיכל כרמי, שחקנית ומעצבת פנים. ב-25 במאי 2018 נישאו בטקס חתונה אזרחית אותה ערך גידי גוב. לשניים בת אחת, והם מתגוררים בתל אביב.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:בדרנים ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:מגישי ציפורי לילה
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אורט חולון
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:סגל המרכז הבינתחומי הרצליה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת רייכמן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אריאל בשומרון: בית ספר לתקשורת
קטגוריה:ארץ נהדרת: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
שער העננים

**שער העננים** (באנגלית: **Cloud Gate**) הוא פסל שיצר אניש קאפור המוצב בפארק המילניום שבשיקגו בארצות הברית.

## תיאור
צורתו של הפסל אליפטית, ובשל צורה זו הוא זכה לכינוי "השעועית" לפני שהוחלט על שמו הרשמי.

הפסל עשוי מ-168 לוחות פלדת אל חלד משוייפים.

מידותיו: גובהו כ-11 מטרים, אורכו 22 מטרים, רוחבו כ-12 מטרים, ומשקלו 110 טונות.

הפסל משקף את קו הרקיע של העיר. קאפור אמר שהפסל נועד להיות "שער לעיר שיקגו, המשקף את העיר שאליה הוא מוביל".

מבקרים הבאים לראות את הפסל יכולים לעבור תחת חלקו המרכזי, ולהביט על התחתית הקעורה של הפסל. קאפור כינה חלק זה "טבור הפסל" או "האומפלוס". המתבוננים מנקודה זו רואים השתקפויות מרובות של עצמם ושל מבקרים אחרים.

## הפסל כסמל
שער העננים הפך לסמל של העיר שיקגו, ולאתר תיירות מרכזי, ואחד האתרים המצולמים ביותר בעיר שיקגו. ראש העיר ריצ'רד דיילי הכריז על יום הצבת הפסל, 15 במאי 2006, כ"יום שער העננים". אורברט דייוויס, נגן הג'אז, אף כתב יצירה על שם הפסל. בחצי השני של 2016 נספרו כ-12.9 מיליון מבקרים בסביבת הפסל.

## הקמת הפסל
בשנת 1999 נבחרה הצעתו של קאפור לפסל שעתיד היה להיות מוקם בפארק המילניום על פני הצעה של האמן ג'ף קונס. מספר שנים ארכה השגת המימון לבניית הפסל, והעבודה החלה בשנת 2002. בין השנים 2002–2004 הוכנו לוחות הפלדה המרכיבים את הפסל באוקלנד שבקליפורניה.

בעת תכנון הקמת הפסל הכוונה הייתה להרכיבו במלואו באוקלנד, ולאחר מכן להעבירו לשיקגו דרך תעלת פנמה ונהר סנט לורנס, אולם בשל החשש לפגיעה בפסל הוחלט להרכיב אותו בפארק עצמו. בשל עיכוב בלוחות הזמנים הוצג הפסל החלקי בעת פתיחת הפארק ביולי 2004, ובשל העניין הציבורי בו המשיך הפסל החלקי להיות מוצג והעבודות הופסקו. רק לאחר כחצי שנה כוסה הפסל ועבודות ההקמה נמשכו. הפסל הושלם ונחנך ב-15 במאי 2006.

עלויות הקמת הפסל הוערכו ב-6 מיליון דולרים אולם העלויות בפועל הגיעו ל-23 מיליון דולרים. הקמת הפסל מומנה באמצעות תרומות.

## קישורים חיצוניים

* 
* תיאור הפסל באתר פארק המילניום

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:אניש קאפור
קטגוריה:שיקגו: תרבות
קטגוריה:יצירות משנת 2006
Adjuvant! Online

**Adjuvant! online** היא תוכנה המיועדת לסייע לאנשי רפואה וחולים הנמצאים בשלבים ראשונים של מחלת הסרטן לדון בתועלת ובסיכון שבבחירת טיפול משלים (כימותרפיה או טיפול הורמונלי) למחלה לאחר ניתוח. המטרה היא לקבל הערכות לגבי הסיכון לתוצאה שלילית (חזרה של המחלה או מות מן המחלה) ללא טיפול ולהעריך את ההפחתה בסיכון כתוצאה מטיפול משלים. בנוסף מחשבת התוכנה את הסיכון שבתופעות הלואי של הטיפול. 

הערכות אלו נעשות על פי מידע המסופק על ידי המשתמש, המידע כולל: מעורבות בלוטות לימפה, גיל, גודל הגידול, מיון היסטולוגי ועוד. על פי המשתנים שהוזנו מחושב הסיכוי לחזרת המחלה (או תמותה מהמחלה), הסיכוי לתמותה שאינה קשורה למחלה והסיכוי לאי חזרה. כל התוצאות מוצגות באופן גרפי ומספרי. הגרסה הנוכחית מחשבת את התועלת שבשימוש בטיפול משלים בסרטן השד, סרטן המעי הגס וסרטן הריאות.

## ביקורת תוכנה

* בגלל מורכבות הנתונים הנדרשים לתוכנה מומלץ כי רק אדם מקצועי ובעל ניסיון בתחום הסרטן יזין את הנתונים.
* התוכנה אינה מתחשבת במשתנים כבעלי השפעה פרוגנטסטית כגון נוכחות her-2 בסרטן השד.
* התוכנה אינה מקיפה את כל האפשריות הטיפוליות כגון טיפול בקרינה או טיפול בתרופות חדשות כגון הרצפטין, למעשה העובדה שהתוכנה מבוססת על ניתוח נתונים רטרוספקטיבי מונעת התחשבות בשינויים שנעשו בעשור האחרון בדרך הטיפול.

## פיתוח ונתונים טכניים

פיתוח התוכנה החל בשנת 1996 והיא מבוססת על נתונים המשתנים מעת לעת, על פי תוצאות תצפיות רטרוספקטיביות ומתוצאות ניסויים קליניים. מימון לפיתוח התוכנה ניתן מתרומות אישיות, מקרנות נדבנות וממענקים ממשלתיים ותעשייתיים. 

התוכנה פועלת בסביבת Java. ניתן להפעיל את התוכנה בגרסת אינטרנט או בגרסת pocket PC. גרסת Adjuvant הנוכחית היא גרסה 8.

## קישורים חיצוניים
* adjuvant online אתר התוכנה

קטגוריה:סרטן
קטגוריה:תוכנות בריאות
קטגוריה:סרטן השד
Eclipse

**אקליפס** (באנגלית: **Eclipse**) היא פלטפורמת תוכנה פתוחה וחופשית לפיתוח יישומי צד־לקוח עשירים. אקליפס מנוהלת על ידי Eclipse Foundation, מוסד ללא כוונת רווח המתווה את כיווני ההתפתחות של הפלטפורמה.

כלי פיתוח רבים מפותחים כיום על־גבי אקליפס וחלקם מנוהלים כתתי־פרויקטים במסגרת קרן אקליפס . על הפלטפורמה מפותחים מוצרים מסחריים רבים וכן פרויקטים פתוחים וחופשיים שונים (לדוגמה Vuze). 

עם זאת, השימוש הרווח ביותר באקליפס הוא ככלי פיתוח ליישומים בשפת ג'אווה. אקליפס מספקת סביבת פיתוח מתקדמת לשפה זו, והיא בעצמה משמשת לפיתוח פלטפורמת אקליפס, הכתובה גם היא באקליפס. נוסף על כך, לאקליפס יש מספר רב של פרויקטים משניים, המספקים סביבות פיתוח לשפות אחרות כגון C++, פייתון ורבות אחרות.

ההשערה הרווחת היא שהשם אקליפס נבחר בגלל התחרות עם חברת סאן מיקרוסיסטמס, מפתחת שפת ג'אווה. "סאן" פירושו שמש ו"אקליפס" פירושו ליקוי חמה.

## ראו גם
*Google Plugin for Eclipse

## קישורים חיצוניים

* 
* www.eclipse.org - האתר הרשמי של Eclipse

[ימין|ממוזער|340px|[תוכנית Hello world בשפת Java שנכתבה ובוצעהבסביבת הפיתוח המשולבת **Eclipse**]]

קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:סביבות פיתוח משולבות
עצם החישור

שמאל|ממוזער|250px|עצם חישור ימנית. מימין-מבט אחורי, משמאל-מבט קדמי. 1.ראש, 2.צוואר, 3.גבששת, 4.הגבול הקדמי, 5.הגבול האחורי, 6.הרכס הבין גרמי, 7.זיז החרט, 8.הגבשושית הגבית, 9.מקום המפרק המרוחק עם עצם הגומד
**עצם החִישּׁוּר** (**רדיוס**, TA: *Radius*), היא עצם ארוכה, שנמצאת בין מרפק היד לשורש כף היד. עצם החישור קצרה וקטנה יותר מעצם הגומד, ושתי העצמות יחד, מרכיבות את האמה. שמה של עצם החישור מקורו במונח הלטיני radius, שפירושו חישור של גלגל, וניתן לה לפי צורתה המזכירה חישור גלגל.

## מבנה אנטומי
### חלק עליון (מקורב)
חלקה העליון של העצם כולל ראש, צוואר וגבששת. ל**ראש** (Caput radii) מבנה גלילי, עם שקע במשטח העליון שלו, המתאים למבנה העגול של הראשיש של עצם הזרוע, אליו הוא מופרק. היקפו של הראש חלק, חלקו התיכון רחב ומופרק עם נישה מתאימה בעצם הגומד. יתר ההיקף, צר יותר ועטוף ברצועה הטבעיתונית (Ligamentum anulare radii).

בהמשך לראש נמצא ה**צוואר** (Collum radii) ובהמשך לו, בצד הקדמי של העצם, נמצאת בליטה בשם **גבששת החישור** (Tuberositas radii). לגבששת החישור מתחבר שריר הזרוע הדו ראשי.

### גוף העצם
לגוף עצם החישור (Corpus radii), צר בחלקו העליון ומתרחב ככל שמתקרבים לחלקו התחתון, צורת מנסרה. שלושה קווים המפרידים את גוף העצם לשלושה משטחים, מעניקים לו את צורתו: גבול קדמי (Margo anterior radii), גבול אחורי (Margo posterior radii) ו**הרכס הבין גרמי** (Margo interosseus radii). לרכס הבין גרמי, מחובר הקרום הבין גרמי (Membrana interossea), המחבר בין עצם החישור לעצם הגומד.

שרירים המניעים את שורש כף היד ואת אצבעות כף היד, נאחזים לאורך גוף העצם. ביניהם, מרבית השרירים החיצוניים (לכף היד) המניעים את האגודל והשרירים האחראים על תנועות הסיבובים כלפי מטה וכלפי מעלה של האמה.

### חלק תחתון (מרוחק)
החלק התחתון של עצם החישור, רחב ובעל שני משטחים מפרקיים. בצידו התיכון נמצאת נישה (Incisura ulnaris) המתאימה לראש עצם הגומד, אליו היא מופרקת דרך מפרק החישור והגומד המרוחק. תחתון יותר, בקצה העצם, משטח מפרקי נוסף, מחולק לשניים, המתאים לעצמות שורש כף היד - הסירה והסהר.

בחלק האחורי בולטת **הגבשושית הגבית** (Tuberculum dorsale) התומכת ומפרידה בין חלק מגידי פושטי כף היד והאגודל, הנעים משני צדדיה. בחלק הצידי, בולט זיז החרט (Processus styloideus radii), נקודת אחיזה לרצועות כף היד ומעבר לחלק מהגידים המניעים את האגודל.

## ראו גם
*עצמות – מונחים
*שבר בעצם החישור המרוחקת
*מרפק משוך

## קישורים חיצוניים

* 

חישור
סקורץ'

**סקורץ**' (באנגלית: **Scorched Earth**; נקרא גם בעברית: **אדמה חרוכה**) הוא משחק פלטפורמה שנוצר בשנת 1991 על ידי וונדל הייקן למערכת ההפעלה DOS.

במשחק נלחמים טנקים שונים בתורות זה בזה בסביבה דו־ממדית, כאשר בכל תור על הטנק לנסות לפגוע ולהביס את יריבו על ידי קביעת זווית הירי ועוצמת הירי של הטנק שלו לפני כל ירייה.

## תיאור המשחק
במשחק יכול לשחק שחקן בודד (נגד המחשב) עד מספר שחקנים רב. המטרה היא להשמיד כמה שיותר טנקי אויב ולהישאר הטנק היחיד בסוף השלב. לכל טנק צבע אחר, כך שניתן להבדיל בין הטנקים השונים בקלות. ישנם גם כמה דגמים של טנקים אך ההבדלים ביניהם אינם משמעותיים והשפעת ההבדל בין דגמי הטנקים על מהלך המשחק קטנה, זאת מלבד טנק אחד שהבחירה בו מותרת רק למחשב. שימוש בטנק זה גורם לשדרוג הנשק הנורה. בצורה זו, טיל בסיסי הנורה על ידי טנק זה הופך לטיל בעל ראש נפץ גרעיני.

סביבת המשחק היא הר של חול שגובהו אינו אחיד או מערה אשר בה יש גם תקרה מחול. בעת פגיעה בחול על ידי פגז או נשק אחר נוצר פיצוץ אדום והחול שהיה במקום הפיצוץ נעלם. כל חול שנשאר מעל נקודת הפיצוץ נופל מטה ולפעמים קובר תחתיו טנק אחד או יותר. לסביבת המשחק השפעות נוספות על מהלך המשחק. חלקו העליון של המסך המהווה את השמים יכול להציג מגוון התנהגויות, למשל ספיגת הפגז ופיצוצו המיידי, או החזרתו מטה כמו כדורסל על רצפה. לסביבה יש אלמנט נוסף של רוח. כיוון הרוח ועצמתה משפיעים על תעופת הפגזים ויש להתחשב בה בעת תכנון הירי.

בתחילת השלב הטנקים ממוקמים על הר החול במיקומים אקראיים. כל שחקן בתורו בוחר נשק מהארסנל שברשותו, קובע את זווית ירי ואת העצמה ויורה, מתוך מטרה לפגוע בכמה שיותר טנקים.

בסיום כל שלב כל אחד מהשחקנים מקבל סכום כסף לפי מידת הנזק שגרם לטנקים האחרים. את הכסף ניתן להשקיע בין השלבים במסך קנייה - רשימת נשק שהשחקן קונה ממנה כלי נשק שונים לפי הבנתו וככל שהנשק רב עצמה יותר מחירו גבוה יותר. הנשק החדש מצטרף לארסנל של השחקן והוא יכול להשתמש בו בסיבובים הבאים.

המנצח במשחק הוא השחקן שהשיג את מספר הניצחונות הגדול ביותר לאחר מספר סיבובים שנקבע מראש.
## קישורים חיצוניים
*
*Scorched Earth, באתר מסע אל העבר
* 

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1991
קטגוריה:משחקי DOS
קטגוריה:משחקי ארטילריה ממוחשבים
אלפבית גאורגי

**האלפבית הגאורגי** הוא האלפבית שבו משתמשים בשפה הגאורגית, בשפות גאורגיות אחרות (כמו מגרלית), ולעיתים גם בשפות אחרות המדוברות בקווקז (כמו האוסטית בשנות ה-40). בשנת 2016 הכיר ארגון אונסק"ו באלפבית הגאורגי כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.

באלפבית הגאורגי המודרני ישנן 33 אותיות. בעבר השתמשו באותיות נוספות (מודגשות בצבע בטבלה שלהלן), וכעת הן נחשבות לאותיות מתות.

האותיות שמסומנות בכוכבית אלה אותיות שנוספו לאלפבית הגאורגי אבל הן לא חלק מהאלפבית הגאורגי עצמו.

כתב היד הגאורגי אינו מבחין בין אותיות גדולות לאותיות קטנות. מכל מקום, משוררים מודרניים מסוימים עשו שימוש באותיות אסומתוורולי כאותיות גדולות, כמעין ניסוי בכתיבה.

## ההיסטוריה של האלפבית
[ממוזער|350px|הכתובת הגאוגרגית העתיקה ביותר שנת 430. נתגלתה ב[בית לחם]]

הדוגמה הישנה ביותר של הכתב האֲסוֹמְתַוְרּוּלִי שאינה שנויה במחלוקת, היא הקדשה מכנסייה בבית לחם משנת 430. גמקרלידזה טוען בספרו "כתיבת האלפבית והכתב הגאורגי העתיק" (1990) כי זה חייב להיות עיקבי להופעת הנצרות בגאורגיה (שנת 317). וכן, כי צורת האותיות הומצאה כחיקוי חופשי של המודל היווני. בכל אופן, רבים מצורות האותיות דומות לכתב הפהלווי המודרני (הכתב של הפרסים הסאסאנים). וכן גם לאלפבית של השפה הסוגדית, שפה שדוברה בצפון מזרח איראן, כשהכתיבה משמאל לימין וסדר האותיות היה של האלפבית היווני.

המסורת הגאורגית מייחסת את יצירת הכתב למלך פרנוואז הראשון במאה ה-3 לפנה"ס, בעוד חלק מהחוקרים מציעים קשר לכמרים גאורגיים פגניים מכת המיתרה מהמאה ה-5 לפנה"ס שהאמינו באל הפרסי מיתרה  ועברה רפורמה בשנת 284 לפנה"ס על ידי פרנוואז הראשון.

האלפבית האֲסוֹמְתַוְרּוּלִי ידוע גם בשם "מרגוולובני" (מעוגל). דוגמה לכך השתמרה בהקדשות המונומנטליות, כמו זו של הכנסייה בבית לחם (משנת 430) וזו של כנסיית בולניסיס סיוני אשר בבולניסי (מהמאות ה-4 וה-5). הקדשות אחרות באלפבית האֲסוֹמְתַוְרּוּלִי תוארכו לתקופה שלפני הופעת הנצרות, המאה השלישית לפני הספירה ועד המאה השלישית לספירה. אלה נמצאו בארמאז (ליד מצחתה) ונקרסי, שבקאחתי, בשנת 1940 ובשנים 1995–2003 במסעו המדעי של סימון ג'נשיה (1900-1947) ולבן צ'ילשווילי. ההקדשות מארמזציחה נחקרו על ידי פבלו אינגורועבה (התמחה בספרות ושירה גאורגית עתיקה, אשר יצירתו הראשונה, "השירה הדתית של גאורגיה העתיקה בין המאה השמינית לעשירית" מהווה את הבסיס לכל מחקר בתחום זה). הכתיב ה"נוסחורי" ("אות קטנה") והכתיב ה"קוחוואני" (עגול), הופיעו לראשונה במאה ה-9. האֲסוֹמְתַוְרּוּלִי והנוסחורי, יחד, ידועים בשם "חוּצוּרי" (בגאורגית: ხუცური) או "הכתב הכנסייתי", שכלל 38 אותיות, היו בשימוש יחד לכתיבת תרגומים לגאורגית של התנ"ך והברית החדשה, כאשר האֲסוֹמְתַוְרּוּלִי משמש כאותיות הגדולות. בהקשר זה, הספרים הראשונים שנכתבו בגאורגית הם: "עיוניה של שושניק" מאת יעקוב חוצסי מהמאה ה-5, "עיוניו של אווסטתה ממצחתה" מהמאה ה-6, "עיוניו של אבו תביללי" מאת יואן סבניסדזה מהמאה ה-8.

האלפבית המודרני נקרא "מחדרולי" (მხედრული), "הכתב החילוני", "הכתב הצבאי" או "כתב האבירים". כתב זה הופיע לראשונה במאה ה-11, ושימש מטרות לא-דתיות. כאשר הוא החליף לגמרי את החוצורי, טענו בלשנים גאורגים כי האורתוגרפיה פוֹנֶמִית.

לפי קורוין , היסטוריון ארמני מהמאה החמישית, האלפבית הגאורגי, ואף האלפבית הארמני, הומצאו על ידי מסרוב משדוץ הארמני. אבל מדענים גאורגים שוללים סברה זו, עקב ההבדל הגדול שבין האלפבית הארמני לגאורגי.

## אותיות

## ראו גם
* הבשורות של אנבנדידי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
גאורגי
קטגוריה:גאורגיה: שפות
הר ריינייר

**הר רֶיינְיֵיר** (באנגלית: **Mount Rainier**) הוא הר געש במחוז פירס של מדינת וושינגטון, כ-87 ק"מ דרומית-מזרחית לסיאטל, בארצות הברית. ריינייר הוא ההר הגבוה ביותר ברכס הקסקייד ומתנשא לגובה 4,392 מטר. שכבת הלבה המוקדמת ביותר היא בת 840,000 שנה. הרישום האחרון לפעילות בהר הגעש היה בין 1820 ל-1854, אך עדי ראייה רבים דיווחו על פעילות גם בשנים 1858, 1870, 1879, 1882 ו-1894. ההתפרצות האחרונה של הר הגעש הייתה בשנת 1450.

בפסגתו שני לועות געשיים בקוטר של כ-300 מ' כל אחד. אגם לוע קטן – הגבוה באמריקה הצפונית (4,329 מ') – שוכן מתחת לשכבת הקרח בחלקו התחתון של הלוע המערבי, והוא נגיש רק דרך המערות.

## פארק לאומי
[250px|ממוזער|מפת הפארק הר ריינייר, מקרא: '''אפור''' = זרמי [לבה וזרמים פירוקלסטיים, **צהוב** = זרמי בוץ, **כתום** = להאר, **אדום** = להאר, לא בהכרח ממקור געשי]]

במטרה להגן על הנוף ולספק הנאה כמו גם לתרום להגדלת מספר הנוסעים במסילת הרכבת ולעסקים המקומיים, הוחלט ב-2 במרץ 1899 להכריז על ההר כפארק לאומי בשם הפארק הלאומי הר ריינייר. הכרזה זו של נשיא ארצות הברית, ויליאם מקינלי הפכה את הר ריינייר לפארק הלאומי החמישי בארצות הברית. שטח הפארק הוא כ-950 קמ"ר. נמצאים בו 26 קרחונים, בהם קרחון קרבון (Carbon Glacier) שהוא הקרחון הגדול ביותר ב-48 המדינות הדרומיות של ארצות הברית (Contiguous United States).


קובץ:Mount Rainier 7431.JPG|הר ריינייר
קובץ:Mount-rainier-over-tacoma.jpg|הר ריינייר
קובץ:Mount Rainier from southwest.jpg|מכוון דרום-מערב
קובץ:View of Mount Rainier.jpg|מכיוון דרום-מזרח


## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רכס קסקייד
ריינייר
ריינייר
קטגוריה:אגמי לוע
ריינייר
קטגוריה:הרי געש פעילים
גביע העולם בכדורסל נשים

**גביע העולם בכדורסל נשים** (בעבר **אליפות העולם בכדורסל נשים**) היא תחרות כדורסל בינלאומית המיועדת לנבחרות נשים מכל העולם. האליפות נערכת כל ארבע שנים, ובאותה השנה בה נערכת גביע העולם לגברים. באליפות משתתפות 16 נבחרות.

## היסטוריה
כמו גביע העולם לגברים, גם אליפות זו נוצרה על ידי פיב"א. האליפות הראשונה נערכה בשנת 1953, שלוש שנים אחרי אליפות העולם הראשונה לגברים. בשנים המוקדמות, לא נערכה האליפות לנשים באותה השנה שבה נערכה אליפות הגברים ובנוסף, היא לא נערכה בעקביות כל ארבע שנים. החל משנת 1986 מתקיימת האליפות באותה שנה כמו האליפות לגברים. שינוי נוסף בתקנות נעשה בשנת 1974, אז נקבע גובה הסל במשחקי נשים למטר ושישים ושלושה סנטימטרים על מנת לאפשר גם לנשים יכולת הטבעה.

עד כה זכו רק ארבע נבחרות באליפות הנשים. נבחרת ארצות הברית זכתה תשע פעמים באליפות, כולל ארבע פעמים בשש האליפות האחרונות. ברית המועצות זכתה בתואר שש פעמים, כולל חמש פעמים רצופות בין השנים 1959-1975. שתי הנבחרות האחרות שזכו באליפות הן: ברזיל (1994) ואוסטרליה (2006).

ישראל הגישה את מועמדותה לאירוח הטורניר ב-2018 אך הפסידה את האירוח לספרד.

## טורנירי גביע העולם

**הערה:** משנת 1953 ועד 1979, וגם בשנת 1990, נערכה האליפות בפורמט של ליגה ולא של נוק-אאוט.

## טבלת המדליות
רק 4 מדינות זכו בתואר העולמי (צבע כחול).

## קישורים חיצוניים

* 

*
כדורסל