open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
וירלאי

**וירלאי** היא צורת חריזה צרפתית, ששימשה לעיתים קרובות בשירה ובמוזיקה. זו היא אחת משלוש הצורות הקבועות (השתיים האחרות הן הבלדה והרונדו), והייתה אחת מתבניות החריזה הנפוצות ביותר שהיו לקטעים מוזיקליים באירופה, מסוף המאה ה-13 עד המאה ה-15.

הווירלאי דומה לרונדו. לכל בית שיר יש שתי שורות מתחרזות, והחרוז המסיים מתחרז עם השורה הראשונה של הבית הבא. המבנה המוזיקלי הכולל הוא כמעט תמיד א-ב-ב-א, כשבקטע הראשון ובקטע האחרון מופיעות אותן מילים; זו אותה צורה כמו הבאלאטה האיטלקית. הבית הראשון מכונה אסטריבילו ( estribillo), השניים הבאים מכונים מודאנצס (mudanzas) והרביעי מכונה וואלטה (vuelta). 

אחד ממלחיני הווירלאי המפורסמים ביותר הוא גיום דה מאשו (1300 - 1377), שכתב גם בתי שיר משלו; 33 יצירות נפרדות פרי עטו שרדו עד ימינו. מלחיני וירלאי אחרים הם ז'האנו דה ל'אסקרואל (Jehannot de l'Escurel), מן המוקדמים ביותר (נולד ב-1304), וגיום דופאי (1400 בקירוב - 1474), מן האחרונים שבמלחיני הווירלאי.

באמצע המאה ה-15, חלה התרחקות ברורה בין צורת השיר למוזיקה, ונכתבו דוגמאות רבות של צורה זו (כמו גם הבלדה והרונדו), שלא נועדו למוזיקה מלכתחילה, או שהמוזיקה שנכתבה להן לא שרדה.

## דוגמאות


"Douce Dame Jolie" by Guillaume de Machaut

:Douce dame jolie, 
:Pour dieu ne pensés mie 
:Que nulle ait signorie 
:Seur moy fors vous seulement. 

:Qu'adès sans tricherie 
:Chierie 
:Vous ay et humblement 
:Tous les jours de ma vie 
:Servie 
:Sans villain pensement. 
:Helas! et je mendie 
:D'esperance et d'aïe; 
:Dont ma joie est fenie, 
:Se pité ne vous en prent. 

:Douce dame jolie, 
:Pour dieu ne pensés mie 
:Que nulle ait signorie 
:Seur moy fors vous seulement.

English Example:

"People I Once Knew" by Eric Armentrout

:Thinking back a few
:Years, three, maybe two,
:I'd say,
:On Fifth Avenue
:Stood my house of blue
:And gray.
:Neighbors (I had a few)
:Were friends that I knew
:would stay.

:But to my dismay
:They all moved away
:from me.
:I don't know where they
:Are living today,
:You see,
:But I do still pray
:They'll come back someday
:To me.


## דוגמה עברית

:היה היו זמנים
:שלוש, ארבע שנים
:אחורה, כך אחשוב,
:היו לי אז שכנים,
:טובים, נאמנים,
:מעבר לרחוב.
:היו להם בנים,
:שרים ומנגנים,
:נעים היה וטוב.

:אך בסגריר רטוב
:באו גובי החוב
:אל בית המשפחה.
:כמו שקורה לרוב,
:עזבו את הרחוב
:וכל זכרם נמחה.
:אך אני מקווה עוד לטוב,
:אולי ישולם זה החוב
:וישובו אלי בשמחה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צורות מוזיקליות
הפארק הלאומי לוס גלסיירס

**לוס גלסיירס** (בספרדית: **Parque Nacional Los Glaciares**) או בתרגום "הקרחונים" הוא פארק לאומי בפרובינציית סנטה קרוס שבפטגוניה, ארגנטינה. הפארק משתרע על פני 4,459 קמ"ר. בשנת 1981 הוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.

הפארק הלאומי הוקם ב-11 במאי 1937, והוא הפארק השני בגודלו בארגנטינה. שמו מתייחס לשדה הקרח הפטגוני הדרומי בהרי האנדים שמזין 47 קרחונים, מתוכם רק 13 זורמים אל האוקיינוס האטלנטי. שדה הקרח הוא הגדול ביותר מחוץ לאנטארקטיקה ולגרינלנד.

## גאוגרפיה
את פארק לוס גלסיירס, ש-30 אחוזים משטחו מכוסים בקרח, ניתן לחלק לשני אזורים. כל אחד מהאזורים ניתן לשייך לאחד משני האגמים הגדולים הנמצאים בתחום הפארק. אגם ארחנטינו המשתרע על פני 1,466 קמ"ר, ומהווה את האגם הגדול ביותר בארגנטינה, נמצא בדרום הפארק. ואגם ויידמה, המשתרע על פני 1100 קמ"ר, הנמצא בצפון הפארק. אגם ויידמה מתנקז לאגם ארחנטינו, וזה מזין את הנהר סנטה קרוס הזורם לאוקיינוס האטלנטי. במרכז, בין שני האגמים קיים אזור לא תיירותי הנקרא האזור המרכזי ("zona centro"). 

האזור הצפוני כולל את אגם ויידמה, קרחון ויידמה ומספר קרחונים קטנים, וכן מספר הרים הפופולריים בקרב מטיילים ומטפסי הרים ביניהם הפיץ רוי והסרו טורה.

האזור הדרומי מכיל מספר קרחונים הקטנים, ואת הקרחונים הגדולים הזורמים אל אגם ארחנטינו ובהם קרחון פריטו מורנו, קרחון אופסלה וקרחון ספגציני. שני האחרונים נגישים רק בעזרת סירות בעוד הקרחון פריטו מורנו, הידוע בכינויו הקרחון המתנפץ, נגיש מהיבשה.

## גלריה

SantaCruz-CerroTorre-FitzRoyP2140126b-closeup.jpg|מבט אווירי על הסרו טורה והר הפיץ רוי
SantaCruz-Spegazzini-CaidaAnimation.gif|חלק מקרחון ספגציני קורס
Lago Argentina from space.jpg|אגם ארחנטינו כפי שנראה מהחלל
SantaCruz-LosGlaciares-P2150249b.jpg|קרחון בצפון אגם ארחנטינו


## קישורים חיצוניים

* 
* אתר פארק הקרחונים הלאומי
* 
* 
* 

לוס גלסיירס
קטגוריה:ארגנטינה: אתרי מורשת עולמית
לוס גלסיירס
קטגוריה:פרובינציית סנטה קרוס: גאוגרפיה
דני כהן סולל

**דני כהן סולָל** (26 במאי 1969- 31 באוקטובר 2024) היה במאי ותסריטאי ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד בתוניס ולאחר עליית המשפחה לארץ גדל בראשון לציון. למד קולנוע בבית הספר לאומנות קמרה אובסקורה ולאחר מכן למד לתואר שני בקולנוע באוניברסיטת תל אביב. במסגרת לימודיו בקמרה אובסקורה כתב וביים את סרט הגמר "הערוץ הצרפתי" שזכה במענקים מקרן משרד התמ"ס, הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו והמכון הישראלי לקולנוע. הסרט זכה גם בפרסי הסרט, הבימוי, הצילום והמשחק בתחרות סרטי הבוגרים של "קמרה אובסקורה". בסרט משחק עמנואל הלפרין, והוא הוקרן בשלושת הסינמטקים בארץ, שודר בערוץ 2 ובערוצי הסרטים של HOT, וזכה לאהדת המבקרים.

בשנת 1997 יצר סרט עלילתי ניסיוני בשם "אמא של אליהו", שזכה למענק הרשות השנייה ושודר בערוץ 2 ובערוץ 23. הסרט בכיכובו של השחקן אלון דהן צולם ללא דיאלוגים, והוא מלווה לכל אורכו בקריינות של ירון לונדון.

בין השנים 1997–2001 שימש כהן סולל כעוזר עריכה של העורך דני שיק, ועסק בסרטים עלילתיים ודוקומנטריים.

בשנת 2001 ביים את סרט הטלוויזיה "חוצלארץ" אותו כתב ביחד עם אשתו, התסריטאית טלי אפנעים (כהן סולל). הסרט זכה בפרס "קשת יוצרים" במסגרת תחרות של זכיינית ערוץ 2 קשת.

בשנת 2003 ערך כהן סולל את הסרט התיעודי "אמא פאיזה" של הבמאית סיגלית בנאי; הסרט שודר בערוץ 1.

בשנת 2005 זכה בפרס הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה עבור תסריט הסרט "איך את מעיזה?".

בקיץ 2009 עלה לאקרנים סרט הקולנוע סיפור גדול, אותו כתב ביחד עם שרון מימון. כהן סולל היה מועמד עם הסרט לפרס אופיר בקטגוריית התסריט. בהמשך רכשה חברת סרטי פרמאונט את הזכויות להפיק גרסה אמריקאית על פי התסריט.

בשנת 2010 זכה בפרס הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה בעבור תסריט הסרט "יונה וג'וזף".

במהלך השנים 2016 2017 שימש כלקטור וכעורך תסריט בקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה וכיום משמש כלקטור בקרן מקור לקולנוע ולטלוויזיה, ובפרויקט קולנוע של קרן יהושוע רבינוביץ לאומנויות.
### ספורט
כהן סולל הוא ספורטאי פאראלימפי. בשנת 2011 החל לעבוד עם ילדים בעלי צרכים מיוחדים במרכז ספיבק של איל"ן ברמת גן, ולנהל את אתר האינטרנט של המרכז, וזאת במקביל לעיסוקו ככותב. כמו כן, הוא מאמן את קבוצת הבוצ'יה (משחק הדומה לפטאנק) של המפעל המוגן "בית מליכסון" של איל"ן, ושחקן בוצ'יה מקצועי בעצמו. בשנים 2016, 2018 ו-2019 זכה באליפות ישראל בבוצ'יה ביחידים ובזוגות.

כהן סולל נשוי ואב לשני ילדים, מתגורר בתל אביב.

## פילמוגרפיה
* גם מכונאים צריכים אהבה (1994), תסריט ובימוי
* אבא (דוקומנטרי) (1995), תסריט ובימוי
* הערוץ הצרפתי (1996), תסריט ובימוי, צילום הסצנות שהתרחשו בפריז.
* אמא של אליהו (1997), תסריט, בימוי ועריכה.
* חוצלארץ (2001), תסריט ובימוי
* אמא פאיזה (2003), עריכה
* סיפור גדול (2009), תסריט

## קישורים חיצוניים

* דני כהן סולל, באתר אי.די.בי
* 
* ראיון רדיו בוושינגטון, ראיון משותף עם השחקן דביר בנדק, N.P.R Radio
* להאזנה לתמת הסרט חוצלארץ

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי תוניסיה
קטגוריה:בוגרי קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:ספורטאי ספורט נכים ישראלים
קטגוריה:ספורטאי איל"ן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
איזידור לב

**איזידור לֶבּ** (בצרפתית: **Isidore Loeb**; 1 בנובמבר 1839 – 3 ביוני 1892) היה רב, פילולוג והיסטוריון יהודי-צרפתי, שהתמחה בחקר ההיסטוריה, התרבות והספרות היהודית.

## קורות חיים
### רקע משפחתי ולימודיו
לב נולד ב-1839 בזולצמאט שבדרום אלזס.
היה בנו של הרב זליגמן לב, שלימד אותו תנ"ך ותלמוד. אחרי לימודים בבית הספר היסודי בעיירתו
עבר ללמוד במכללה ברופאך ובבית הספר התיכון של העיר קולמאר. בקולמאר המשיך במקביל ללמוד עברית ותלמוד במכינה לרבנים של הרב הראשי סלומון (שלמה) קליין.
בין השנים 1859–1856 למד בבית הספר המרכזי לרבנים (École Centrale Rabbinique) בעיר מץ שבו הצטיין בכישוריו בעברית, בכתיבה ספרותית ובמתמטיקה.
בשנת 1859 בית הספר עבר לפריז, שם הפך להיות בית המדרש לרבנים של צרפת. בשנת 1862 קיבל סמיכה לרבנות.

### פעילותו בציבורית כרב, כמחנך וחוקר ובהנהגת "כל ישראל חברים"
בהמשך לימד מספר שנים שיעורים פרטיים בעיר באיון, לאחר מכן בפריז עצמה.
בשנת 1865 נקרא לכהן כרב בעיר סנט אטיין (מחוז לואר) ודרשתו בכניסה לתפקיד (על חובות הקהילות הקטנות, "Les devoirs des petites communeautés") נותרה כמופת של דרשה בשפה הצרפתית.

ב-1865 הצטרף לקבוצת מלומדים יהודים בהם הרב צדוק כהן, אדולף פרנק, שלמה מונק, היפוליט רודריגז ואלבר כהן, בהקמת חברה יהודית לספרות שפרסמה מאוחר יותר בשנים 1870–1873 את כתב העת "רוויו יזראליט" (*Revue israélite*).

בשנת 1869 עבר שוב לפריז ומונה החל מ-1 ביוני כמזכיר הארגון "כל ישראל חברים", משרה ששמר עד יום מותו.
לב השקיע מאמצים רבים בקידום יהדות המזרח והקמת ספריית "כל ישראל חברים".
שימש כפרופסור להיסטוריה וספרות יהודית בבית הספר היישומי ללימודים גבוהים (École pratique des hautes études), תפקיד שירש מאלבר כהן ב־1878.
פעל במיוחד במסגרת בחברה ללימודי יהדות (Société des Études Juives), שהקים בשנת 1880 יחד עם יוסף הלוי, ארסן דרמסטטר, ז'וזף דרנבור ואחרים.
ערך וכתב מאמרים רבים ומוערכים בכתב העת ללימודי יהדות (*Revue des études juives*).

נפטר ב-3 ביוני 1892 בפריז.

## מספריו
* *La Situation des Israélites en Turquie, en Serbie, et en Roumanie* (׳מצב בני ישראל בטורקיה, סרביה ורומניה׳), 1869 Paris, Joseph Baer et Cie
* *Biographie d'Albert Cohn* (׳ביוגרפיה של אלבר כהן׳), 1878
* *Tables du Calendrier juif depuis l'ère chrétienne jusqu'au XXe siècle* (׳טבלאות הלוח העברי מהספירה הנוצרית ועד המאה ה-20׳)
* *Les Juifs de Russie* (׳יהודי רוסיה׳), 1891
* *La Littérature des pauvres dans la Bible* (׳ספרות האביונים בתנ"ך׳)
* *Réflexions sur les Juifs* (׳הרהורים על היהודים׳)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* israélite universelle, על ספריית "כל ישראל חברים" 
* Simon Claude Mimouni, Judith Olszowy-Schlanger, *Les revues scientifiques d'études juives: passe et avenir*, Peeters Publishers, Louvain 2006 (סימון קלוד ממוני וז'ודית אולשובי שלאנגר - *כתבי העת המדעים ללימודי יהדות - עבר ועתיד * - הוצאת ספרים פטרס, לוון 2006
* La situation des Israelites en Turquie, en Serbie et en Roumanie הדו"ח של איזידור לב על מצב היהודים בטורקיה, סרביה ורומניה 1877
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים יהודים צרפתים
קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל
קטגוריה:רבנים צרפתים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים צרפתים
קטגוריה:פילולוגים יהודים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1839
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1892
לואר (נהר)

**נהר הלואר** (בצרפתית: **Loire**; הגייה: lwaʁ) הוא הנהר הארוך ביותר בצרפת. אורכו הוא 1,013 קילומטר, ואגן הניקוז שלו מכסה כ-20% משטח צרפת המטרופוליטנית. מוצא הנהר הוא מאזור הסון (Cévennes) במחוז ארדש בגובה של כ-1350 מטר, והוא זורם צפונה דרך העיר נוור עד לאורליאן, משם הוא ממשיך מערבה דרך טור ונאנט עד שהוא נשפך למפרץ ביסקאיה בסן-נאזר. החלק המרכזי של עמק הלואר, המשתרע סביב הנהר, הוכלל בשנת 2000 ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.
ממוזער|250px|שמאל|שפך הלואר בסן-נאזר

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צרפת: נהרות
קטגוריה:נהרות הנשפכים לאוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ: נהרות
קטגוריה:פיי דה לה לואר: גאוגרפיה
קטגוריה:סאנטר-עמק הלואר: גאוגרפיה
קטגוריה:בורגון-פראנש-קונטה: גאוגרפיה
לב (שם פרטי)

**לב** (ברוסית: **Лев**, אריה) הוא שם פרטי סלאבי לגברים. נפוץ במדינות מזרח אירופה דוברות שפות סלאביות. זו הגרסה הרוסית של השם הנפוץ באירופה "לאו" או "לאון" שמקורו יווני (Λέων) ולטיני (Leo או Leon), שפירושו "אריה". אצל יהודים במזרח אירופה בתקופת האמנציפציה, בהשפעת המגמות להסתגלות והתבוללות (אקולטורציה) בסביבה התרבותית והלשונית, בא השם "לב" להחליף את השם העברי "אריה" ואת הגרסה היידי שלו "לֵייבּ". אין קשר בין המילה העברית "לב", המציינת איבר בגוף, לבין השם הרוסי.

במספר שפות סלאביות משמש השם "לב" כתחליף לשמות הקיסרים הביזנטיים והאפיפיורים שנקראו "לאון".

בישראל ניתן השם גם לנשים יהודיות, בעקבות המשמעות העברית של המילה, אך שם זה נדיר יחסית.

## ראו גם
* 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
הקאנטוס של היפריון

**הקאנטוס של היפריון** (באנגלית: **Hyperion Cantos**) היא סדרת מדע בדיוני בת ארבעה ספרים מאת הסופר האמריקאי דן סימונס. הקאנטוס מתאר אפוס רחב יריעה בזמן ובמרחב, שמתרחש בעתיד הרחוק. מוטיבים חוזרים בספרים, הם המסע המיידי במרחב ("מישגור"), אמנות ומשמעותה, ותפקידה של הדת בעידן המודרני.

ארבעת הספרים שבסדרה, כולם תורגמו לעברית:
* היפריון (1989) - זוכה פרסי הוגו ולוקוס.
* נפילת היפריון (1990) - זוכה פרס לוקוס.
* אנדימיון (1996).
* עליית אנדימיון (1997) - זוכה פרס לוקוס.

כמו כן כתב סימונס שלושה סיפורים קצרים המתרחשים באותו יקום:
* לזכור את סירי (1983), הסיפור הראשון בקאנטוס, מופיע כפרק בספר "היפריון".
* The Death of the Centaur  (1990), פורסם בספר Prayers to Broken Stones
* Orphans of the Helix (1999), פורסם לראשונה באסופה Far Horizons.

קטגוריה:ספרי מדע בדיוני
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:סדרות ספרי מדע בדיוני
קטגוריה:יצירות זוכות פרס לוקוס
קטגוריה:ספרי שנות ה-1980
קטגוריה:ספרי שנות ה-1990
קטגוריה:רומנים על מסע בזמן
סרט הרים

שמאל|ממוזער|250px|כרזת הסרט "הגיהנום הלבן בפיץ פאלו" משנת 1929 בבימויו של ארנולד פאנק
שמאל|ממוזער|250px|כרזת הסרט "האור הכחול" משנת 1932 בבימויה וכיכובה של לני ריפנשטאהל
**סרט הרים** הוא סוגה (ז'אנר) קולנועית המתמקדת בנושא טיפוס הרים ומדגישה בעיקר את מאבק האדם מול איתני הטבע. בדרך כלל בנוסף לעלילת ההרפתקה בסרט, חבוי גם תהליך נפשי אותו עובר הגיבור בשובו מן ההרים נבון ובעל עומק רוחני רב יותר.

סרט ההרים הראשון משנת 1903 תיאר את הטיפוס למון בלאן על ידי מטפס אמריקני, אולם הז'אנר מתקשר בעיקר לסרטי ההרים הגרמניים משנות ה-20 וה-30 של המאה העשרים.
יש הרואים בסרטי ההרים הגרמניים מאפיינים תרבותיים ולאומיים הדומים לאלו שבסרטי המערב הפרוע האמריקניים.

הבמאי הידוע ביותר של סרטי ההרים הגרמניים הוא ארנולד פאנק (Arnold Fanck). סרטו הראשון צולם ב-1913. אחרי מלחמת העולם הראשונה הכשיר את עצמו בצילום ובטיפוס הרים כחבר במשלחות טיפוס, בעריכה של הסרטים, ובהפצה עצמית שלהם. סרטו "פלאי ההחלקה" (Das Wunder des Schneeschuhs) משנת 1919 זכה להצלחה מידית. בשנת 1924 בעקבות סרטו החמישי "הר הגורל" (Der Berg des Schicksals) פנתה אליו רקדנית צעירה ונלהבת בשם לני ריפנשטאהל בבקשה להשתתף כשחקנית הראשית בסרטו הבא. הסרט "ההר הקדוש" (Der heilige Berg) משנת 1926 הפך למקפצה של הכוכבת הצעירה לעולם הקולנוע. בשנת 1931 שוב השתתפה ריפנשטאהל ככוכבת הראשית בסרט של פאנק בשם "אקסטזה לבנה" (Der weiße Rausch – neue Wunder des Schneeschuhs), שלאחריו המשיכה בקריירת בימוי עצמאית של סרטי הרים שהידוע בהם הוא "האור הכחול" (Das blaue Licht) משנת 1932. הפופולריות של סרטי ההרים דעכה בשנות ה-30 והסוגה נעלמה לחלוטין עם פרוץ מלחמת העולם השנייה.

## טכניקה
צילום של סרטי הרים מעמיד קשיים רבים בפני היוצרים. חלק משמעותי מן הסרט דורש צילומי חוץ באתרים בהם שוררים תנאים סביבתיים בעייתיים הן לציוד הטכני והן לשחקנים ולצוות הצילום. השילוב של טמפרטורות נמוכות מאוד, תנאי מזג אוויר משתנים וקיצוניים, אור לבן בוהק, והסביבה ההררית המסוכנת כשלעצמה, הם אתגר מקצועי מן המעלה הראשונה.

## לקריאה נוספת
* Aspetsberger, Friedbert (ed.) (2002) Der BergFilm 1920-1940 StudienVerlag, 
* Halle, Randall and McCarthy, Margaret (2003) Light Motives: German Popular Cinema in Perspective  Chapter 4
* Giesen, Roman (2008) Der Bergfilm der 20er und 30er Jahre Frankfurt am Main: Johann Wolfgang Goethe-Universität
* Peabody, Seth (2021) “Image, Environment, Infrastructure: The Social Ecologies of the Bergfilm” Humanities 10#1:38 doi.org/10.3390/h10010038

הרים
סנפיר

[שמאל|ממוזער|230px|אנטומיה חיצונית של הדג Lampanyctodes hectoris:
(1) קשת הזימים
(2) [מערכת קו הצד
(3) סנפיר הגב הקדמי
(4) סנפיר הגב האחורי
(5) חיבור הזנב
(6) סנפיר הזנב
(7) סנפיר השת
(8) איבר המפיק אור (פוטופור)
(9) סנפיר הגחון (זוג) 
(10) סנפיר החזה (זוג)]]
שמאל|ממוזער|230px|סנפירי זנב של דג
[שמאל|ממוזער|230px|[טייר אוריינטלי המשתמש בסנפירים כדי שייפרסו על קרקעית הים.]]
**סנפיר** הוא חלק ממערכת התנועה של חלק מבעלי החיים הימיים, בעיקר דגים וחלק מהיונקים הימיים. הסנפירים, העשויים שדרה גרמית מכוסה בעור, הם מאפיין חיצוני בולט בגוף הדג. הסנפירים ממוקמים במקומות אחדים בגוף הדג, ולכל אחד מהם ייעוד משלו, כגון תנועה קדימה או פנייה.

השרירים בדג מחוברים לקרומים אורכיים ורוחביים, הקשורים לשלד ולעור. רוב הדגים נעים על ידי כיווץ של זוגות של שרירים משני צדי עמוד השדרה לסירוגין. ההתכווצויות הללו יוצרות תנועה בצורת האות S הנעה במורד גופו של הדג. כאשר כל פיתול מגיע לסנפיר האחורי נוצר כח דחיפה אחורי שיחד עם הסנפירים האחרים מניע את הדג קדימה. הסנפירים משמשים גם לייצוב גוף הדג בתנועה, ולהגדלת שטח הפנים של הדג להגברת כוח הדחיפה בתנועה.
[ממוזער|אצל ה[דאוניים|דאון הסנפירים התפתחו לכנפיים]]
מקריני סנפיר (שם מדעי: Actinopterygii) היא מחלקה של דגי גרם בעלי סנפירים קרניים.

## סוגי סנפירים
הסנפירים הם מסוגים אחדים. לא בכל דג מופיעים כל סוגי הסנפירים.
* **סנפיר הגב** או **סנפיר גבי**: סנפיר הבולט כלפי מעלה מגבו של הדג. לדג יש עד שלושה סנפירים כאלה (בהתאם לסוגו). הסנפיר מייצב את הדג מפני התהפכות.
* **סנפיר הזנב**: נמצא בקצהו האחורי של הדג, ומשמש לדחיפתו קדימה.
* **סנפיר השת**: סנפיר הבולט כלפי מטה מחלקו האחורי התחתון של גוף הדג. הסנפיר מייצב את הדג במהלך תנועתו.
* **סנפירי החזה**: זוג סנפירים הבולטים משני צדי גופו של הדג.
* **סנפיר הגחון**

## סימן כשרות
בתורה נקבע כי מותרים באכילה רק דגים בעלי סנפיר וקשקשת. כפי שכתוב: "אֶת זֶה תֹּאכְלוּ מִכֹּל אֲשֶׁר בַּמָּיִם, כֹּל אֲשֶׁר לוֹ סְנַפִּיר וְקַשְׂקֶשֶׂת בַּמַּיִם בַּיַּמִּים וּבַנְּחָלִים אֹתָם תֹּאכֵלוּ. וְכֹל אֲשֶׁר אֵין לוֹ סְנַפִּיר וְקַשְׂקֶשֶׂת בַּיַּמִּים וּבַנְּחָלִים מִכֹּל שֶׁרֶץ הַמַּיִם וּמִכֹּל נֶפֶשׁ הַחַיָּה אֲשֶׁר בַּמָּיִם, שֶׁקֶץ הֵם לָכֶם. וְשֶׁקֶץ יִהְיוּ לָכֶם, מִבְּשָׂרָם לֹא תֹאכֵלוּ וְאֶת נִבְלָתָם תְּשַׁקֵּצוּ" (ויקרא פרק יא, פסוקים ט-יא). 

חז"ל קבעו כלל: "כל שיש לו קשקשת, יש לו סנפיר". ולכן ברמה העקרונית הימצאותם של קשקשים מהווה סימן כשרות מובהק, ואין צורך לחפש את הסנפירים.

ומספיק שיהיה לדג סנפיר אחד וקשקש אחד כדי שיוגדר ככשר אך אמרו חכמים שצריך לבדוק טוב שהקשקש היה מחובר לגופו ולא מדובר בקשקש שנשר מדג אחר ונדבק בו 

## קישורים חיצוניים

* הרב אליעזר מלמד, סימני כשרות בדגים, בפניני הלכה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטומיה של דגים
מיסה פפה מרצ'לי

**מיסה פפה מרצ'לי**, או "המיסה של האפיפיור מרצ'לוס"  היא מיסה בולטת ביצירותיו של ג'ובאני פלסטרינה. מיסות אפיפיוריות הושרו בעבר בטקסי הכתרת האפיפיור, ובפעם האחרונה בהכתרת פאולוס השישי בשנת 1963.

## סגנון

"מיסה פפה מרצ'לי" בנויה, כרוב  המיסות מתקופת הרנסאנס, מקיריה, גלוריה, קרדו, סנקטוס/בנדיקטוס ואגנוס דאי, אף כי פרק האגנוס דאי מורכב משני חלקים, בניגוד לשלושה המקובלים. המיסה חוברה בסגנון חופשי ולא התבססה על קנטוס פירמוס או פארודי. אולי משום כך היא איננה עקבית מבחינה תימאטית כמו מיסות אחרות של פלסטרינה, הבנויות על פי מתכונת קבועה. ביסודה זו מיסה בשישה קולות (אף כי באגנוס דאי יש הכפלה, שבעטיה יש בפרק זה שמונה תפקידי שירה), אם כי השימוש במלוא הכוחות נשמר לקטעי שיר מסוימים בטקסט, וצירופי הקולות משתנים לכל אורך היצירה. המוזיקה כתובה בעיקר בסגנון הומופני, דקלומי, כמעט ללא חפיפת טקסט ותוך העדפה כללית לבלוק-קורדס, כך שהטקסט, שלא כמו במיסות פוליפוניות רבות במאה ה-16, נשמע בבירור בביצוע. כמו בחלק גדול מיצירתו הקונטרפונקטית של פלסטרינה, תנועת הקולות מתנהלת בעיקר צעד בצעד, והולכת הקולות דבקה ללא ערעור בחוקי המודוסים הדיאטוניים שקבע התאורטיקאי ג'וזפו צארלינו.

## היסטוריה

המיסה הולחנה לכבוד האפיפיור מרצ'לו השני, שכיהן במשך שלושה שבועות ב-1555. מלומדים שחקרו בנושא לאחרונה גורסים, שהמועד הסביר ביותר להלחנת המיסה היה ב-1562, אז הועתקה לכתב יד בבזיליקה די סנטה מריה מג'ורה שברומא.
המושב השלישי ומושב הנעילה של ועידת טרנטו היו ב-1562-1563 ובהם דנו בשימוש במוזיקה פוליפונית בכנסייה הקתולית והועלו חששות בנוגע לשתי בעיות: ראשית, שימוש בשילובי מוזיקה מעוררי התנגדות, כמו שירים חילוניים לטקסטים דתיים (בלטינית: contrafacta) או מיסות, המבוססות על שירי יין או זימה. שנית, האימיטאציה במוזיקה פוליפונית מטשטשת את מילות המיסה ומפריעה לדבקות האמונה של המאזינים. ויכוחים סוערים התנהלו סביב השאלה, האם יש לאסור במפורש על הפוליפוניה בעבודת הקודש, ואי-אילו פרסומי משנה שהוציאו משתתפי הוועידה מזהירים משתי הבעיות שהוזכרו. עם זאת, שום הכרזה רשמית מטעם הוועידה איננה מזכירה מוזיקה פוליפונית, מלבד יוצא מהכלל אחד – צו נגד שימוש במוזיקה שהיא, בנוסח של המועצה, "תאוותנית או לא טהורה".

החל בשלהי המאה ה-16 התהלכה סברה, לפיה השנייה בנקודות שהוזכרו, האיום באיסור השימוש בפוליפוניה מצד הוועידה בגלל הקושי בהבנת המילים, הייתה הסיבה שהניעה את פלסטרינה לכתוב את המיסה הזו. סברו, שהסגנון הפשוט והדקלומי של "מיסה פפה מרצ'לי" שכנע את החשמן קארלו בורומאו,  כאשר שמע את המיסה, שמוזיקה רב-קולית יכולה להיות ברורה ומובנת, ושמוזיקה כשל פלסטרינה היא יפה מכדי שתיאסר להשמעה בכנסייה. ב-1607 כתב המלחין אגוסטינו אגזרי:

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים




קטגוריה:מיסות (מוזיקה)
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
קטגוריה:יצירות ליטורגיות
השוד ברחוב הרצל (1942)

**השוד ברחוב הרצל** היה מעשה שוד שבוצע על ידי הלח"י במרכז תל אביב בשנת 1942. שוד זה היה שלישי מתוך שלושה מקרי שוד שבוצעו על ידי ארגון הלח"י, בבנקים בתקופת המנדט הבריטי, במטרה לממן את פעולותיהם. השוד נכשל ומבצעיו נתפסו, אך במנוסתם רדפו אחריהם שוטרים שהרגו שני יהודים מן הקהל שרדפו אחריהם גם הם.

כבר מתקופתה הראשונה של מחתרת הלח"י, בעת שנקראה עדיין "אצ"ל בישראל", נקטה מחתרת הלח"י בדרך של ביצוע מעשי שוד כדי לממן את פעולותיה הפעולה הראשונה, השוד בבנק אפ"ק, התרחשה ב-16 בספטמבר 1940, ובמסגרתה שדדו אנשי הלח"י, לאור היום, סכום כסף רב בבנק אנגלו-פלשתינה (כיום בנק לאומי לישראל), בסניף הבנק ברחוב בן-יהודה בתל אביב. בקיץ 1941 אזלו כספי השוד בבנק אפ"ק. חלקם הוצאו לקיום מנגנון הלח"י וחלקם לאימונים ולמבצעים. הלח"י החליט על ביצוע שוד נוסף. היעד היה "הבנק הערבי" בירושלים. ב-15 ביולי 1941. הפעולה סוכלה על ידי שוטרים בריטים ואחד ממבצעיה נתפס.

בראשית שנת 1942, חודש לפני הירצחו של אברהם שטרן (יאיר), ניסה הלח"י לבצע שוד נוסף, ניסיון שכשל וגרם לתוצאות טרגיות. ב-9 בינואר 1942 התנפלו שני אנשי לח"י על פקיד המשביר המרכזי, בשעה שיצא מסניף בנק הפועלים ברחוב הרצל בתל אביב, חטפו מידיו תיק ובו 1,000 לירות וניסו להימלט. הקהל שהיה במקום פתח במרדף אחרי השודדים. אחד מהם, שנמלט לסמטאות נוה צדק, נתפס על ידי שוטרים בריטים. השני נמלט אל תוך המחסן של קולנוע עדן. במהלך המרדף במחסן קולנוע עדן, בניסיון לפגוע בנרדף, ירה השוטר הבריטי לתוך הקהל והרג שנים. שני ההרוגים היו מתתיהו פדרמן נהג קטר בן 19, בן יחיד להוריו, ואברהם בן אברהם גר צדק בן ארבעים, סבל באגד, שהניח אחריו שישה ילדים ואישה בהריון.

שני אנשי לח"י שנתפסו היו יהושע בקר בן 21 וניסים ראובן בן 19. ב-23 בינואר 1942 הובאו השניים בפני שופט חוקר, שפסק כי יש להעמיד את השניים לדין על עבירות של שוד ורצח. משפטם החל בבית המשפט בירושלים ב-25 בפברואר בפני שני שופטים בריטים והשופט היהודי מני. הסנגור היה עורך הדין מקס קריצמן, מעורכי הדין הידועים בארץ ישראל באותה עת, שהיה סנגורם של רבים מאסירי המחתרות. ב-8 במרץ הרשיע בית המשפט את הנאשמים. נסים ראובן נדון ל-14 שנות מאסר ועל יהושע בקר הוטל עונש מוות. ערעורם בפני בית המשפט העליון המנדטורי, בהרכב של שני שופטים בריטים והשופט היהודי גד פרומקין, נשמע עוד באותו חודש ונדחה. בני משפחתו של יהושע בקר השתדלו למען הצלת חייו, ובעת שהנציב העליון נסע לאנגליה, חתם סגנו וממלא מקומו ב-21 באפריל 1942 על המרת עונשו למאסר עולם והוא נכלא בכלא עכו. הוא היה בין האסירים שנמלטו מכלא עכו במהלך הפריצה לכלא עכו ב-4 במאי 1947, והסתתר עד קום המדינה. לימים החליף את שמו ליהושע ישראלי.

נסים ראובן ("ניצ'קו") ברח ב-20 בפברואר 1948 ביחד עם 11 אסירי לח"י ואצ"ל מבית הסוהר המרכזי בירושלים דרך מנהרה שנחפרה למערכת הביוב.

## לקריאה נוספת
* רם אורן, **ימים אדומים**. הוצאת קשת, 2006. עמ' 180 - 181.
* יהושע ישראלי, **בבגדים אדומים (זיכרונות אישיים של נידון למוות)**. הוצאת שמחה ברמץ, 1974.

## קישורים חיצוניים
* "עדים מספרים - בבירור דינם של נסים ובכר" דבר 27.2.1942.

## הערות שוליים

קטגוריה:לח"י: פעולות
קטגוריה:פשע בארץ ישראל
קטגוריה:1942 בארץ ישראל
קטגוריה:שוד
שוד
קטגוריה:פשע בתל אביב-יפו
חרטת קונה

**חרטת קונה** הוא מצב נפשי בו אדם מרגיש צער או חרטה אחרי רכישה של מוצר או שירות.

הסיבות לחרטת קונה יכולות להיות מגוונות: פחד שהרכישה הייתה של מוצר לא נכון; פחד שהמחיר ששולם היה גבוה מדי; צער על כך שהקונה לא המתין ליציאתו לשוק של מוצר או דגם חדש יותר; רכישה באשראי ולא באמצעות כסף (אמצעי תשלום) זמין; ופחד מהדרך בה יקבלו אחרים את הקניה.

## ראו גם
* מכר מרחוק
* ייזהר הקונה
* תקופת צינון (זכויות צרכנים)

קטגוריה:התנהגות צרכנית
הסכם אנדרוסובו

[שמאל|ממוזער|400px|שטחים שהועברו ל[רוסיה הצארית בוורוד]]
**הסכם אנדרוסובו** היה הסכם הפסקת לחימה שסיים את מלחמת רוסיה-פולין (1654–1667) שנמשכה 13 שנים. ההסכם נחתם בכפר אנדרוסובו במחוז סמולנסק של היום. ההסכם נחתם על ידי נציגי רוסיה הצארית והאיחוד הפולני-ליטאי. נציגי הקוזאקים לא השתתפו בטקס ולא חתמו על ההסכם.

## תנאי ההסכם
ההסכם שנחתם כלל הפסקת לחימה לתקופה של 13.5 שנים, במהלכה התחייבו הצדדים להכין "הסכם לשלום נצחי". במסגרת ההסכם, האיחוד הפולני-ליטאי העביר לרוסיה הצארית את סמולנסק, צ'רניגוב, ושטחים באזור קורסק ובריאנסק, והכיר בסיפוח שטחי "אוקראינה של הגדה השמאלית" של נהר הדנייפר לרוסיה. קייב הועברה לשליטה רוסית לתקופה של שנתיים, ולאחר מכן, בשנת 1686, בהסכם נוסף נקבע כי העיר תישאר ברוסיה הצארית תמורת תשלום. רוסיה הצארית מנגד ויתרה על כל השטחים שנכבשו בליטא. בלארוס ושטחי אוקראינה מערבית לדנייפר נותרו תחת שליטת האיחוד הפולני-ליטאי. הסיץ' הזפורוז'י עבר לניהול משותף פולני-רוסי, תוך ניצולו במלחמה נגד האימפריה העות'מאנית.

ההסכם כלל גם התחייבות הדדית לסיוע לקוזאקים במקרה של פלישות מחאנות קרים, וכן הסדרים בנוגע להחלפת שבויים, נכסים ומסחר, גבולות ושגרירים.

## השלכות ההסכם
### אוקראינה
לדעת ההיסטוריונים האוקראינים, ההסכם אפשר לרוסיה הצארית לחזור בה  באופן חד-צדדי, מהתחייבויותיה לאוקראינה לעזור לה בלחימה נגד האיחוד הפולני-ליטאי. סוכם על חלוקת אוקראינה ל-2 חלקים בין המדינות שחתמו על ההסכם. חלוקה זו אושררה פעם שנייה בהסכם שנחתם מאוחר יותר. תנאי ההסכם הדהימו את הקוזאקים והחלו מרידות נגד הפקידות הרוסית המקומית.

### רוסיה
ההיסטוריונים הרוסים רואים בהסכם זה צעד חשוב בהתקדמות המדינה לאיחוד העמים הסלאביים בראשות רוסיה. אומנם ההסכם לא נתן תשובה למספר בעיות (למשל קבלת מוצא לים הבלטי), אך רוסיה החזירה לעצמה שטחים שאיבדה בתקופת הצרות. כמו כן חלה התקרבות עם האיחוד הפולני-ליטאי על רקע מאבק משותף נגד האימפריה העות'מאנית.

### פולין
הפולנים רואים בהסכם שגיאה היסטורית. כתוצאה מהסכם זה חל שינוי במעמד המדינות באזור והאיחוד הפולני-ליטאי החל לאבד את מעמדו כמדינה השולטת באזור כולו לטובת רוסיה הצארית.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אוקראינה: היסטוריה
קטגוריה:ליטא: היסטוריה
קטגוריה:רוסיה הצארית: אמנות והסכמים
קטגוריה:פולין: אמנות והסכמים
קטגוריה:הסכמי שלום במאה ה-17
נוקיה נטוורקס

250px|ממוזער|שמאל|לוגו החברה בעת שפעלה בשם נוקיה סימנס נטוורקס
250px|ממוזער|שמאל|לוגו החברה בין השנים 2014 ל-2017
**נוקיה נטוורקס** (באנגלית: **Nokia Networks**) היא אחת משלוש ספקיות ציוד התקשורת הגדולות בעולם. חברת בת של תאגיד נוקיה.
## היסטוריה
החברה הוקמה ב-19 ביוני 2006, בשם **נוקיה סימנס נטוורקס** (באנגלית: **Nokia Siemens Networks**; בראשי תיבות **NSN**) כאשר החברות נוקיה הפינית וסימנס הגרמנית הגיעו להסכם על איחוד חטיבות ציוד התקשורת והרשתות שלהן למיזם משותף (Joint venture) בבעלות שווה של שתי החברות, עם נכסים בשווי כ-25 מיליארד אירו. נוקיה סימנס נטוורקס הושקה רשמית בפברואר 2007 במהלך קונגרס ה-3GSM העולמי. החברה החלה לפעול באופן מלא ב-1 באפריל 2007.

ב-2007 החליט הממשל האמריקני להטיל הגבלות ביטחוניות על המיזם בארצות הברית, בין השאר, הנחיות המכתיבות אם המיזם המשותף יורשה להעסיק עובדים זרים שייחשפו לציוד ותוכנות אמריקנים. ב-2008 הודיעה סימנס כי תפטר 6,800 עובדים בחטיבת הטלקום התאגידית שאותה לא מיזגה לתוך המיזם המשותף.

בנובמבר 2011, הודיעה נוקיה-סימנס כי עד סוף 2013 היא תפטר 17 אלף עובדים, כחלק מניסיונה להיות רווחית יותר ולהניב חיסכון של מיליארד יורו. מדובר היה ביותר מחמישית מ-74 אלף עובדיה. בדצמבר 2011 הודיעה שהיא מוכרת את עסקיה בתחום הגישה רחבת הפס לקווים נייחים.

ביולי 2013, רכשה נוקיה, תמורת 1.7 מיליארד יורו, את חלקה של סימנס במיזם, ושם החברה שונה לנוקיה נטוורקס.

ב־15 באפריל 2015 הודיעה נוקיה נטוורקס כי היא רוכשת את רוב הפעילות של חברת אלקטל-לוסנט תמורת 16.6 מיליארד דולר. אלקטל-לוסנט הייתה החברה הגדולה ביותר בענף ציוד התקשורת, אך עסקיה התדרדרו עקב התחרות הגוברת מצד החברות הסיניות, שהובילו לירידת מחירים בשוק.

## פעילות בישראל
פעילות חברת סימנס בתחום ציוד התקשורת בישראל החלה בשנת 1995 כאשר רכשה את חברת "אורנט טכנולוגיות תקשורת", חברה שפיתחה מתגי Ethernet, תמורת 30 מיליון דולר. ב-1997 רכשה גם את חברת "רדנט", מקבוצת רד-בינת, שפיתחה מרבב גישה בטכנולוגיית ATM (פרוטוקול תקשורת מהיר), תמורת כ-75 מיליון דולר. שמה של חברת "רדנט" שונה ל"סיברידג'" והיא מוזגה עם "אורנט". "סיברידג'" פעלה כחברת בת של חטיבת התקשורת של סימנס וסיפקה מתגי תקשורת נתונים לספקי התקשורת הגדולים בעולם. לאחר הקמת המיזם המשותף של נוקיה-סימנס "סיברידג'" הפכה למרכז הפיתוח שלה בישראל שהעסיק כ-500 עובדים. באוקטובר 2007, רכשה את חברת אטריקה הישראלית בכ-100 מיליון דולר. לאחר רכישה זו החלה בצמצום הפעילות ופיטרה כמחצית מהעובדים. אם כי נוספו למרכז מספר עובדים ממוטורולה ישראל, לאחר שנוקיה-סימנס רכשה את חטיבת תשתיות התקשורת האלחוטית של מוטורולה.

בסוף שנת 2013 סגרה נוקיה נטוורקס את מרכז הפיתוח בישראל. פעילות הפיתוח נרכשה על ידי מספר עובדים ועברה ספין-אוף להקמת חברה חדשה בשם אטרינט (Atrinet) בה 25 עובדים בלבד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:חברות אלקטרוניקה
קטגוריה:יצרני ציוד תקשורת
קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
קטגוריה:סימנס
קטגוריה:נוקיה
סוהיל עיסאוי

**סוהיל עיסאוי** (בערבית: **سهيل عيساوي**; נולד ב-1973) הוא סופר ואיש חינוך ערבי ישראלי.

## חייו
עיסאוי נולד בכפר מנדא בגליל התחתון ולמד בבתי ספר בכפר. בשנים 2000-1994 למד באוניברסיטת בן-גוריון בנגב לתואר ראשון בהיסטוריה כללית ומדעי המדינה, ולתואר שני בהיסטוריה של עם ישראל. כן למד לקראת רישיון הוראה, והוכשר כמדריך פיתוח גוף במכון וינגייט.

עיסאוי היה חבר מועצת הסטודנטים באוניברסיטת בן-גוריון ב-1995, וזכה להערכה ולפרסים מטעם הדקאן והאגודה. היה חבר בוועדת המכרזים של האגודה ב-1995, ייסד עם חברים את "איגוד כותבי הדרום", ארגן אירועי תרבות בדרום, הוציא לאור וערך את הירחון הספרותי "אלינבוע", וכיהן כיו"ר "עמותת אקלאם לעידוד פעילות חברתית בדרום" בשנים 2002-1999.

עיסאוי פרסם מאות מאמרים בעיתונות הערבית בארץ ובעולם. הוא בעל אתר אינטרנט ספרותי משנת 2001 וכותב בלוג.

החל משנת 2004 עובד עיסאוי כמנהל בית הספר היסודי "אבן סינא" בכפר מנדא.

## ספריו
עיסאוי הוציא לאור 25 ספרים בתחום ההיסטוריה, ספרות יפה ושירה. הספר הראשון יצא לאור בשנת 1994 ונקרא "ויחזרו הציפורים לקניהם". ספרים נוספים שהוציא הם: "נדארתי" (1996), "פרדוס אלעאשקין" (1996), "בינה פקיי אלתאריך" (1999), "ותזרח אגדתו של האדם" (1998), "מרידות ומהפכות אשר הפרו את השקט בעולם האסלאמי" (2005), "החריטה בזיכרון המדבר" (2007), "קרבות מכריעים בהיסטוריה של האסלאם" (2008), "ענדמה תסמט טיור אלוטן" (2009), וכן "משחקים של פעם" (2009, תרגום ועריכה משותפת).
סיפורים לילדים:
*יארא מציירת חלום (2013)
*היזהר סבי (2013)
*טאהר מועד במרשתת (2013)
*לצד אבי (2014)
*הנסיכה מיאר והשזיפים(2014)
*הצייד ופנס הקסם (2014)
*ת'אבת והרוח המשתוללת (2014). זכה בפרס "נאג'י נעמאן" לספרות ילדים מוסרית. יצא מהדורה מיוחדת בלבנון ב-2014.
*השועל שחזר בתשובה (2015)
*קברניט בלב הסערה (2016)
*סבי מאוהב באדמתו (2016)
*הכנסת האורחים של אנשי החלל (2016)

זכה בפרס משרד התרבות עבור כתיבתו בתחום ספרות ילדים בשנת 2014

שיריו תורגמו למספר שפות. עיסאוי השתתף בכתיבת אנציקלופדיות של השירה הערבית וספרים משותפים לסופרים ערביים.

## קישורים חיצוניים

* סרטון מפגש עם הסופר

קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:סופרים ערבים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:כפר מנדא: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
מ.ס. צפת

**מועדון ספורט דניאל-צפת** היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר צפת המתמודדת ב.

הקבוצה משחקת בהיכל הפיס בצפת, המכיל 608 מקומות ישיבה.
שם הקבוצה המלא הוא מועדון ספורט דניאל- צפת, מוזכר שמו של דניאל הרוש ז"ל, שחקן מחלקת הנוער של הקבוצה, שנרצח בפיגוע בקו 37.

## היסטוריה
הקבוצה שיחקה בעבר בליגת העל בשתי קדנציות כ**[https://www.instagram.com/zefat_basketball_90s?igsh=NncyajZ0ejJ3aTh1 הפועל צפת שנות ה-90]**:
*בעונת  עם המאמן משה גרשון, סיימה הקבוצה את העונה הסדירה במקום השביעי והפסידה להפועל חולון בפלייאוף התחתון. עונה לאחר מכן הקבוצה התפרקה לאחר 11 מחזורים ותוצאותיה נמחקו. לאחר פירוקה נותרה הליגה עם מספר אי-זוגי של קבוצות עד סיומה.
*בעונת  עם המאמן רוני אלטמן, בה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית כשסיימה במקום ה-15 והלפני אחרון עם מאזן 10–18 שלילי, מרחק ניצחון בודד מהמקום ה-14.

בעונת 2002/03, עם המאמן ישראל לב, ירדה הקבוצה לליגה הארצית. בעונת 2005/06 הייתה אמורה צפת לשחק בליגה הלאומית, אך השתתפותה בוטלה על ידי הבקרה התקציבית.

### הקמה מחדש
בשנת 2012 הוקמה הקבוצה מחדש תחת השם "הפועל צפת/גליל" והעפילה שתי ליגות ברצף, עד לליגה א'. בסיום עונת 2014/15 העפילה הקבוצה עם המאמן שלום חדד לליגה הארצית מהמקום הראשון. במקביל הגיעה עד לגמר גביע האיגוד בכדורסל, אך הפסידה למכבי מעלה אדומים 200–170 בסיכום שני המפגשים. בעונת 2018/19 שימש כקבוצת הבת של הפועל גליל עליון.

### ליגה ארצית צפון

#### עונת 2022/23
לקראת עונת המשחקים 2022/23 בנתה הקבוצה סגל חזק במטרה להעפיל אל הליגה הלאומית, והסירה את השם גליל, לאחר ניתוק הקשר כקבוצת בת של הפועל גליל עליון. למאמן הקבוצה מונה אסף רוטנשטיין. סגל הקבוצה כלל בין היתר את השחקנים דביר אוחנה, איגור סימין הוותיק, רם זקס ונועם מטלון. בסיום עונת 2022/23 ניצחה הקבוצה בגמר המחוז הצפוני של הליגה הארצית את הפועל גלבוע ברוש והעפילה לראשונה מאז ההקמה אל הליגה הלאומית.

### חזרה ללאומית
בעונת  שיחקה הקבוצה בליגה הלאומית. בתום העונה הסדירה מוקמה במקום ה-10 (מתוך 13) עם מאזן 10–14 והתמודדה בבית התחתון, ועל אף שהשיגה ניצחון אחד בלבד סיימה במקום ה-10 ונשארה בליגה.

## שחקנים ומאמנים בולטים בעבר

## תארים והישגים

;גביע האיגוד
**זכייה*: 1992
מאמן - שימי ריגר 
זרים - ג'יימס ליטני ומל האברד 

;הליגה הארצית בכדורסל
***זכייה**: 2022/23

;גביע האיגוד בכדורסל
*גמר: 2014/15

## קישורים חיצוניים

*
*
*
הפועל צפת, כדורסל משנות ה-90, ברשת החברתית אינסטגרם zefat_basketball_90s שחקנים, רגעים, סיפורים! ימים של פרקט, לב ונשמה!

## הערות שוליים

צפת
צפת
קטגוריה:צפת
ג'ילי

200px|ממוזער|שמאל|סמל הקבוצה הקודם
**קבוצת ג'ילי אחזקות** (בסינית: **吉利控股集团**, פיניין: **Jílì kònggǔ jítuán**, באנגלית: **Geely**) היא יצרנית רכב רב-לאומית, שבסיסה בסין שנוסדה בשנת 1986. מניות החברה רשומות בדירקטוריון הראשי של הבורסה לניירות ערך של הונג קונג בע"מ ("SEHK); בעל השליטה בחברה הוא Zhejiang Geely Holding Group Limited, חברה פרטית המאוגדת ברפובליקה העממית של סין (להלן: "PRC") שבבעלותו המלאה של לי שופו, בעל המניות המהותי של החברה ויו"ר הדירקטוריון שלה. בסוף 2018 היו לקבוצה למעלה מ-978 סוחרים בסין העממית, ששיווקו רכבי מותג "Geely". הקבוצה גם ייצאה את מוצריה באמצעות 24 סוכני מכירות ו-336 סניפי מכירות ושירותים ב-24 מדינות מעבר לים, בעיקר למדינות מתפתחות במזרח אירופה, במזרח התיכון ובאפריקה בשנת 2018. 

הנהלת החברה נמצאת בעיר האנגג'ואו, בירת מחוז ג'ג'יאנג, ונכון ל־2008, היא מעסיקה כ־9,950 עובדים. יו"ר ומנכ"ל החברה הוא לי שופו.

במרץ 2010 חתמה ג'ילי על הסכם לרכישת המותג וולוו מפורד תמורת כ-1.8 מיליארד דולר, לאחר משא ומתן שנמשך למעלה משנה.

יוניון מוטורס מייבאת את רכבי ג'ילי לישראל מאז דצמבר 2020.

ג'ילי מחזיקה גם בחברת לוטוס מכוניות.

בבעלות החברה נמצאת חברת בת "ז'ידו" שמייצרת מכונית "ז'ידו D2"

בשנת 2021 הציגה את המותג זיקר, מותג המכונית החשמליות שלה וג'ילי ויז'ן סטארברסט קונספט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* עמוד הדגם STARRAY באנגלית באתר ג'ילי הרשמי
* 20 במאי 2025, ג'ילי EX5 (מבחן ראשון) - נושאת הלפיד באתר ICAR.CO.IL.

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יצרני רכב סיניים
קטגוריה:האנגג'ואו
מחקרי משפט

**מחקרי משפט** הוא כתב העת המשפטי המוביל של הפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, נוסד בשנת 1980.

עד לשנת 2023, יצאו לאור 33 כרכים. בשנים הראשונות יצאה חוברת אחת בשנה, החל משנת 1995 יצאו לאור שתי חוברות בשנה ובשנים האחרונות אף יצאו לעיתים 3 חוברות בשנה.

במחקרי משפט מתפרסמים מאמרים במגוון נושאים משפטיים וכן בנושאים מדיסציפלינות משיקות. כמו כן, מעת לעת מפרסם כתב העת הערות פסיקה, הערות חקיקה וביקורות ספרים. מרבית חוברות מחקרי משפט כוללות מאמרים בנושאים מגוונים אולם מקצת מן החוברות מיוחדות לנושא מסוים או מבוססות על הרצאות מכנס שנערך בפקולטה.

## מערכת כתב העת
במערכת כתב העת חברים כ-20 סטודנטים מצטיינים של הפקולטה בשנים ב'-ד' ללימודיהם, המחולקים לצוותים ובראשם חבר בכיר המשמש ראש צוות. למערכת מחקרי משפט עורך וכן עורך אחראי, אחד המרצים מסגל הפקולטה. כיום, המרצה האחראית היא פרופ' צילי דגן.

בין חברי מערכת מחקרי משפט לאורך השנים נמנים החוקרים פרופ' סיני דויטש, פרופ' צפורה כהן, פרופ' שלום לרנר, פרופ' שמשון אטינגר, פרופ' ידידיה שטרן, פרופ' יפה זילברשץ, פרופ' רות קנאי, פרופ' רות הלפרין-קדרי, פרופ' דוד האן, פרופ' רונן אברהם, פרופ' גדעון ספיר, פרופ' יששכר רוזן-צבי ופרופ' עמיחי רדזינר, השופטים מנחם קליין ויצחק לובוצקי, עורכי הדין אברהם וינרוט, זאב שרף, אביחי ורדי ואחרים.

במחקר שנערך בשנת 2005 על אודות השפעתם של כתבי העת המשפטיים השונים, דורג מחקרי משפט במרבית הפרמטרים בין מקומות 5-3 לצד הפרקליט ומשפט וממשל, כאשר עיוני משפט ומשפטים מקדימים אותם. פרי ציין במחקרו כי "אם המערכת של ׳מחקרי משפט׳ תצליח לשחזר את ההצלחה של הכרכים שפורסמו בשנים תשס״א-תשס״ב, כתב העת עשוי לקרוא תיגר אף על ההגמוניה של שני עיתוני העלית״.

כתב העת נתמך על ידי משרד עורכי הדין "הרצוג-פוקס-נאמן" ומשתף איתו פעולה בעבודת המערכת.

## קישורים חיצוניים
*אתר כתב העת "מחקרי משפט"
*דף הבית של מחקרי משפט
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניברסיטת בר-אילן: כתבי עת
קטגוריה:אוניברסיטת בר-אילן: הפקולטה למשפטים
קטגוריה:ישראל: כתבי עת משפטיים
Miele

**מילה** (בגרמנית: **Míele**) היא יצרנית מכשירי חשמל ביתיים, ציוד לצרכים מסחריים ומטבחים מותאמים ברמה גבוהה הממוקמת בגוטרסלו (Gütersloh) בגרמניה. מילה הייתה ועודנה חברה בבעלות ובהנהלה משפחתית, שנוסדה ב-1899 על ידי קרל מילה (Carl Miele) וריינהרד זינקן (Reinhard Zinkann).

## היסטוריה
המוצרים הראשונים של מילה היו מפריד שמנת, מחבצת חמאה ומכונה לשטיפת גיגיות, ויצאו לשוק תחת המותג Meteor. קרל מילה פיקח על תהליך הייצור וריינהרד זינקן הדריך וניהל את הכספים ומכירות.

בסימן המסחרי Míele נעשה שימוש כבר בשלב מוקדם, והוא מופיע על גבי כל המכונות, שלטי השם, החומר המודפס והפרסומות המופקים על ידי החברה. מאז תחילת שנות ה-20 של המאה העשרים הושם דגש רב על הסימן המסחרי בו הנקודה שעל גבי ה-"i" הוחלפה בגרש מוטה.
הסימן המסחרי נשאר ללא שינוי חוץ משלוש "מתיחות פנים מזעריות" שביטאו שינוי בטעמים של אותם זמנים. סקר שנערך על ידי Süddeutsche Zeitung, אחד העיתונים המובילים בגרמניה, מצא שאנשים זיהו את המותג מילה באמצעות ה-"í" בלבד (Míele).

מילה מייצאת מוצרים לשווקים רבים בעולם ומיוצגת ב-37 מדינות. ב-1983, Míele נכנסה לשוק האמריקני. נכון ל-2010 המוצרים מיוצרים בגרמניה, בצ'כיה וברומניה ומשם מופצים בעולם, תוך שהם מוצגים באולמות תצוגה ייחודיים לחברת מילה. בישראל החברה מפעילה אולם תצוגה ייעודי למוצריה בהרצליה פיתוח.

## מוצרים
מילה מייצרת כיום מוצרי חשמל ביתיים כגון מכונות כביסה, מייבשי כביסה, שואבי אבק, מדיחי כלים, תנורי אפייה בטכנולוגיית בישול באדים, מפזרי חום ותנורים מהירים מובנים, כיריים, קולטי אדים, מקררים העומדים בפני עצמם או מובנים, מקפיאים, מצנני-יין ומכונות קפה אינטגרליות. כמו כן, החברה מייצרת מכונות מסחריות לניקוי רטוב, מדיחי ציוד זכוכית מעבדתי, מחטאים בתחום רפואת השיניים ומכונות לשטיפת ציוד רפואי.

בצפון אמריקה מילה משווקת כמותג מוצרים ביתיים ברמה גבוהה. אלו מתחרים במותגים כגון Kuppersbusch, Gaggenau, Fagor, Viking Range ו-Thermador. חברת מילה ממצבת את עצמה בקצה העליון והיוקרתי של שוק המכשירים הביתיים.

## סיסמאות
המוטו של מילה בגרמנית הוא Immer Besser, כלומר "תמיד טוב יותר". החברה גם משתמשת בסיסמה "כל דבר אחר הוא פשרה". בהולנד סיסמתה היא Er is geen betere כלומר "אין טוב יותר".

## מדריך מילה
החל משנת 2009/2008 מממנת חברת Miele ומוציאה לאור את **[[מדריך מילה]]** למסעדות הטובות באסיה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות גרמניות
ג'אן מריה וולונטה

**גָ'אן מריה ווֹלוֹנְטֶה** (איטלקית: **Gian Maria Volonté**; 9 באפריל 1933 – 6 בדצמבר 1994) היה שחקן קולנוע איטלקי שנודע בעיקר בשל תפקידיו בסרטים "בעבור חופן דולרים ו"הצלפים" של סרג'ו ליאונה.

## ביוגרפיה
וולונטה נולד ב-9 באפריל 1933 במילאנו. סיים את לימודיו בשנת 1957 ברומא. לאחר סיום לימודיו שיחק וולונטה למשך תקופה קצרה בטלוויזיה ובתיאטרון. הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה בסרט "Sotto dieci bandiere" שיצא ב-1960 בבימויו של דואיליו קולטי. ב-1964 גילם וולונטה את רָמוֹן רוֹחוֹ (Ramón Rojo) בסרט "בעבור חופן דולרים" וב-1965 את אינדיו בסרט ההמשך "הצלפים". שני הסרטים בוימו על ידי סרג'ו ליאונה, אז במאי לא ידוע. ההצלחה הבלתי צפויה שלה זכו הסרטים הקנתה לוולונטה פרסום בינלאומי. בשנת 1968 הוא גילם את אלדו צ'רווי מאחים צ'רווי בסרט על המשפחה.

במהלך הקריירה שלו שיחק וולונטה גם במספר קומדיות כדוגמת "רכיבה על נמר" (1961), אבל הממד העיקרי במשחקו היה בסרטי דרמה.

ב-1970 שיחק בסרט הפשע המעגל האדום בבימויו של זאן פייר מלוויל.

בשנת 1983 זכה וולונטה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל קאן על השתתפותו בסרט "מותו של מריו ריצ'י" (*La mort de Mario Ricci*), ובשנת 1987 זכה שוב בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין על משחקו בסרט "ll caso moro". בשנת 1990 הוא הוכתר כשחקן הטוב ביותר באירופה על משחקו בסרט "דלתות פתוחות", ובשנת 1991 זכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה עבור תרומתו לקולנוע.

וולונטה מת מהתקף לב ב-1994, במהלך צילומי הסרט "המסע של אודיסאוס" (*Ulysses' Gaze*). לבקשתו, הוא נקבר בבית קברות קטן על האי סרדיניה.

## פילמוגרפיה חלקית
* ארבעת הימים של נאפולי (1962)
* בעבור חופן דולרים (1964)
* הצלפים (1965)
* פנים אל פנים (1967)
* השודדים במילאנו (1968)
* חקירה של אזרח מעל כל חשד (1970)
* סאקו ואנצ'טי (1971)
* מעמד הפועלים הולך לגן עדן (1972)
* פרשת מטאי (1972)
* לאקי לוצ'יאנו (1973)
* ג'ורדנו ברונו (1973)
* אני חושש (1978)
* ישו עצר באבולי (1979)
* מותו של מריו ריצ'י (1983)
* כרוניקה של מוות ידוע מראש (1987)
* התהום (1988)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה איטלקים
קטגוריה:מילאנו: אישים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1933
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1994
סטוק אייטקן ווטרמן

**סטוק אייטקן ווטרמן** (באנגלית: **Stock Aitken Waterman**) הייתה שלישייה לכתיבת שירים והפקה מוזיקלית שמנתה את הפזמונאי מייק סטוק, המלחין והפזמונאי מט אייטקן והמפיק פיט ווטרמן. השלישייה פעלה בין אמצע שנות ה-80 ועד ראשית שנות ה-90 בבריטניה, באמצעות חברת ההפקה של ווטרמן (Pete Waterman Limited (PWL והפיקה להיטי פופ קליטים ומסחריים בסגנון היי-אנרג'י (Hi-nrg, שילוב בין סוגות דיסקו, דאנס וסינת'פופ). במהלך התקופה הם שלטו במצעדי הפזמונים של בריטניה. למעלה מ-100 מלהיטיהם הגיעו לבין 40 המקומות הראשונים במצעד ולכן היה כינויים "בית חרושת ללהיטים" (Hit Factory).

בראשית התקופה עסקה השלישייה בהעברת מוזיקה לריקודים ממועדוני ההומוסקסואלים התוססים לזרם המרכזי. האמן הידוע ביותר שהעבירו ממועדונים אלה למיינסטרים היה דיוויין, ב-1984. באותה שנה הפיקו את שירה של קפריסין לתחרות הזמר של האירוויזיון. ב-1985 הגיע השיר "(You Spin Me Round (Like a Record"  בביצוע להקת Dead or Alive  לראש מצעד הפזמונים והתחיל מסורת ארוכה.

בשנים הבאות עסקה השלישייה ב"בניית" כוכבים, בדגש על הופעה אטרקטיבית, יכולת ריקוד וקצב סוחף, כך טיפחו את הקריירות של קיילי מינוג, ג'ייסון דונובן, ריק אסטלי, להקת הבנות בננהרמה ורבים אחרים.

## לקריאה נוספת

* **The Hit Factory: The Stock Aitken Waterman Story**, 


## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:מפיקים מוזיקליים בריטים
קטגוריה:פזמונאים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
לואיג'י פיסטילי

**לואיג'י פיסטילי** (באיטלקית: **Luigi Pistilli**; 19 ביולי 1929 – 21 באפריל 1996) היה שחקן קולנוע טלוויזיה ותיאטרון איטלקי.

## ביוגרפיה
פיסטילי נולד בגרוסטו. הוא למד משחק ב-"Milan's Piccolo Teatro" עד 1955. פיסטילי שיחק במערבוני ספגטי רבים כגון "הצלפים" (1965) שם הוא משחק בתפקיד גרוגי, ובסרט ההמשך שלו "הטוב, הרע והמכוער" (1966) שם הוא מגלם את אחיו של טוקו, הוא גילם את אלברטו הרצחני בסרטו של מריו בבא "Twitch of the death nerva", ושיחק בתפקיד קבוע בדרמת הפשע האיטלקית הפופולרית "התמנון".

פיסטילי התאבד ב-21 באפריל 1996, מספר דקות לפני שאמור היה להופיע במערכה האחרונה של האופרה טוסקה מאת טרנס רטיגן. המופע בוקר באכזריות על ידי המבקרים והקהל, והדבר כנראה הביא את פיסטילי לדיכאון עמוק.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני תיאטרון איטלקים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1929
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1996
אריסימון

שמאל|ממוזער|250px|אריסימון גלוני- איור
**אָרִיסִימוֹן** (שם מדעי: *Erysimum*) הוא סוג במשפחת המצליבים, עליו נמנים כ-180 מיני צמחים עשבוניים, שעירים. צבע פרחי האריסימון לרוב צהוב. בארץ ישראל גדלים בר שבעה מינים מסוג זה, בחבלי הצומח הים-תיכוני ובחרמון. כמו כן, מספר מינים מהווים צמחי נוי בשל יופי פרחיהם.

## תיאור הסוג
על סוג זה נמנים עשבים חד או רב שנתיים, וכן בני-שיח. גובהם נמוך-בינוני- 10-130 ס"מ. עלי האריסימון דמויי סרגל או צורה דומה. העלים אינם מחולקים, ובכך נבדלים מהסוג הקרוב תודרה, שלו פירות דומים. צבע כותרת הפרח לרוב צהוב, ולעיתים בצבעים אחרים כדוגמת סגול הפריחה אביבית או קיצית. פרי האריסימון הוא מטיפוס תרמיל, והוא מוארך בדרך-כלל.

סוג זה קרוב לסוג Ceiranthus, שלעיתים נכלל בו. בשל מספר תכונות, נחשב הסוג אריסימון, על-פי אחת ההשקפות הסיסטמטיות לשבט נפרד במשפחת המצליבים.

תפוצת הסוג היא בעיקר באזור האירנו-טורני, האזור הים-תיכוני, אירופה, וצפון אמריקה. בארץ ישראל מצויים 7 מינים מסוג זה, שמספרם עולה כלפי צפון הארץ.

מינים רבים של אריסימון משמשים כצמחי נוי פופולריים, בעיקר באזורים בעלי אקלים ממוזג. הם מגודלים בשל פרחיהם היפים, ונשתלים פעמים רבות במסלעות ובכתלים, משום דרישתם הצנועות לגידול. מכאן השם האנגלי העממי לסוג זה, Wallflower ('פרח קיר'). בישראל, שימוש זה אינו נפוץ, ושני מינים עיקריים של אריסימון משמשים כצמחי נוי.

## מיני הסוג
### מיני הסוג בצמחיית ארץ-ישראל
***אריסימון ארגמני** (*Erysimum purpureum*) – עשבוני רב-שנתי הגדל באופן נדיר במרומי החרמון. צבע הפרחים ארגמני-לילכי.
***אריסימון מחוספס** (*Erysimum scabrum*) – עשבוני רב-שנתי הגדל באופן נדיר במדרונות סלעיים בחרמון ובגלעד. צבע הפרחים צהוב, הפרי הבשל מפושק או זקוף בצורה אופיינית.
***אריסימון איזמירי** (*Erysimum smyrnaum*) – עשבוני רב-שנתי בעל עמוד פריחה מסועף, שגדל בחרמון. צבע הכותרת צהוב. קרוי על-שם העיר הטורקית איזמיר.
***אריסימון מיובל** (*Erysimum verrucosum*) – עשבוני רב-שנתי הגדל במדרונות בחרמון. צבע הכותרת צהוב.
***אריסימון תמים** (*Erysimum crassipes*) – עשבוני רב-שנתי הגדל בחבלי הצומח הים תיכוני בישראל וכן בחבלים יובשניים. זהו מין האריסימון הנפוץ ביותר בארץ. הוא מאופיין בעלים בעלי שפה תמימה, ומכאן שמו. לצמח שערות צפופות שמקנות לו מראה מאפיר. צבע הכותרת צהוב.
***אריסימון גלוני** (*Erysimum repandum*) – מין האריסימון החד-שנתי היחיד שגדל בארץ. מין זה נבדל גם בשולי עליו, שהם משוננים מעט בצורה שאינה אופיינית לסוג. גדל באופן נדיר בחבלים ים-תיכוניים בארץ ובעבר הירדן. צבע הכותרת צהוב.

### מינים המשמשים כצמחי נוי
***אריסימון קנדיקום** (*Erysimum candicum*)
***אריסימון פשתני** (*Erysimum linifoium*)

## לקריאה נוספת
* נעמי פינברון-דותן ואבינעם דנין, **המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל**, ירושלים: הוצאת כנה, 1991, עמ' 233-232. 
* אבי שמידע, **החי והצומח של ארץ ישראל**, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1983, כרך 10, עמ' 103.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר שמוקדש לאספנים של מיני אריסימון למטרות נוי (אנ')

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:מצליבים
קטגוריה:צמחי נוי
קטגוריה:צמחי גן
סטארין

**סְטֵאַרין** או **טריסטארין** הוא שומן מסוג טריגליצריד, שהוא גליצריד אסטרי של חומצה סטארית (סוג של חומצת שומן רוויה). משמש כתוסף חשוב בתעשיית הנרות, ובייצור סבון.

סטארין ניתן להפקה ממקורות טבעיים, אם צמחיים כמו עצי דקל או משומן של בעלי חיים. 
לאורך השנים חלו שינויים קיצוניים במחירי הסטארין בעולם - וזאת עקב מדיניות ממשלת אינדונזיה - ספקית הסטארין המובילה בעולם.

## שימושים

* סטארין הוא אחד התוספים החשובים ביותר לייצור נרות. נרות פשוטים הנפוצים כיום מכילים לרוב 92% פרפין ושמונה אחוז סטארין. לתוסף תכונות כימיות העוזרות לשליפת נרות מן התבניות - דבר החשוב במיוחד בעת יצור נרות בתקופת חודשי הקיץ החמים, בהם יש קושי רב יותר לקרר את הפרפין כך שיתכווץ מספיק כדי לאפשר את הוצאת הנר מהתבנית. לסטארין תפקיד חשוב גם בעיצוב מרקם נרות מסוגים שונים, מניעת "עננים" בתוך הנר וכדומה. 
* משמש בייצור סבון, כאשר מערבבים אותו בתמיסת סודיום הידרוקסיד.
* משמש בתהליך הייצור של אבקת אלומיניום, כעזר בתהליך הטחינה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טריגליצרידים
קטגוריה:ליפידים
תל אבו סלימה

**תל אבו סלימה** הוא תל בצפון חצי האי סיני, הנמצא בסמוך לשיח' זוויד במרחק של כ-2.5 ק"מ מחוף הים. התל אינו קיים יותר, שכן העפר מהתל שימש את תושבי הסביבה לטיוב אדמת שדותיהם.

התל היה האתר החמישי אותו חפר הארכאולוג פלינדרס פיטרי בדרום ארץ ישראל בעת שהתגורר בירושלים. פיטרי קיים במקום שלוש עונות חפירה קצרות בין השנים 1935-1936.

## זיהוי האתר
פיטרי זיהה כאן את אנתדון ההלניסטית, בניגוד למקורות ההיסטוריים (פליניוס, יוסף בן מתתיהו ואחרים) המזהים את אנתדון בין עזה לאשקלון. זיהוי זה לא היה מקובל על יוחנן אהרוני. רוני רייך הציע לזהות את הממצאים מתקופת הברזל שנמצאו באתר עם הקרום (מרכז מסחרי, שוק) אשר הופיע בכתובת "הקרום החתום של מצרים" מתקופת סרגון השני מלך  אשור משלהי המאה השמינית לפנה"ס.

## החפירות והממצאים באתר
פיטרי חפר כרבע מן האתר. הוא הבחין והפריד בין שכבות אחדות. השכבות תוארכו מהמאה ה-14 לפנה"ס- תקופת הברונזה המאוחרת ועד המאה ה-1 לפנה"ס - התקופה הרומית הקדומה.

התגלית העיקרית נמצאה בשכבה G שבה נמצא החלק הצפוני-מזרחי של מצודה שקירותיה בנויים לבני טיט מיובשות בשמש. כמו כן נחשפו טורי חדרים הסדורים סביב חצר מרכזית. את המצודה הקיפה חומה שיסודותיה כלפי חוץ מדורגים. פיטרי ייחס את החומה לשכבה הקודמת H, אך בדיקה חוזרת של הדו"ח מצביעה על כך שהחומה והמצודה הם מאותה שכבה. החומה גם הגביהה את המצודה מטרים אחדים מעל לחולות הסובבים של צפון סיני. 

פיטרי הבחין בחדר אחד יוצא דופן במבנהו מבין חדרי המצודה. הוא זיהה אותו כמקדש. המיוחד בחדר זה שגרם מדרגות עולה אל משטח רבוע ושניהם, גרם המדרגות והמשטח מרוצפים לבנים צרופות בכבשן. זהו המקום היחיד בארץ ישראל (טרם התקופה הרומית) שנתגלה שימוש בלבנים צרופות. 

פיטרי יחס את המצודה לתקופה הבבלית. הארכאולוג רוני רייך הציע, על פי הסממנים האשוריים שנמצאו במבנה להקדים את תיארוכו למאה ה-8 לפנה"ס. לדעתו הייתה כאן מצודה אשורית ששימשה מרכז שליטה ומנהל אשורי למרכז מסחרי (קרום) שהקימו האשורים אל מול מצרים כדי להבטיח יציבות צבאית באזור.

## לקריאה נוספת

*רוני רייך, **לזיהוי הKaru"- החתום של מצרים**, ארץ-ישראל ט"ו (ספר יוחנן אהרוני) (תשמ"א), עמ' 283-287, תקציר אנגלי בעמ' *84 - *85.  

R. Reich, The Identification of the "Sealed Karu of Egypt", Israel Exploration Journal  34* (1984), pp. 32-38.


## קישורים חיצוניים

*  - כתבה על סיור של משלחת סטודנטים בראשות יוחנן אהרוני בחמישה אתרים של ערי נמל עתיקות בין עזה לאל עריש.

קטגוריה:מצרים: היסטוריה
קטגוריה:סיני: אתרים ארכאולוגיים
הארי גרגסון ויליאמס

**הארי גרגסון-ויליאמס** (באנגלית: **Harry Gregson Williams**; נולד ב-13 בדצמבר 1961) הוא מלחין בריטי שהיה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית פסקול על הסרט "סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים".

## ביוגרפיה
בתחילת הקריירה שלו בשנות ה-80, גרגסון-ויליאמס לימד מוזיקה בבית הספר אמסבורי שבאנגליה יחד עם אחיו רופרט.

זמן מה לאחר מכן, התלווה למלחין הנס צימר ("שודדי הקאריביים", "גלדיאטור", "בלאק הוק דאון" ועוד) והלחין מספר סרטים תחת חברת ההפקה שלו "Media Ventures" (כיום Remote Control productions).

במהלך חייו המקצועיים הוא הלחין פסי-קול למגוון סרטים כמו "ארמגדון" (ביחד עם טרבור רבין) "נרניה", "סינבד", "שרק", "אקס-מן המקור: וולברין", "דז'ה-וו" לא ניתנת לעצירה, אשתו של שומר גן החיות, גלדיאטור 2, סדרת הטלוויזיה העידן המוזהב, וכן לשלושה משחקי וידאו בסדרת "Metal Gear Solid".

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים בריטים
קטגוריה:בוגרי בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1961