open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מרינר אקלס

שמאל|ממוזער|250px|בניין הבנק הפדרלי בוושינגטון על שם מרינר אקלס
**מרינר סטודרד אקלס** (באנגלית: **Marriner Stoddard Eccles**; 9 בספטמבר 1890 - 18 בדצמבר 1977) היה איש עסקים ובנקאי אמריקאי, ששימש כיושב ראש מועצת הנגידים של הבנק הפדרלי (הבנק המרכזי (פדרל ריזרב) של ארצות הברית) בין השנים 1934 ל-1948.

## חייו
אקלס נולד בלוגן שביוטה, בנם הבכור מבין תשעה ילדים של הלן ודייוויד אקלס, איש עסקים ובנקאי מצליח מיוטה. אקלס למד בקולג' מורמוני מקומי ושימש כמיסיונר הכנסייה בסקוטלנד. לאחר שובו מהשליחות השתלב בעסקי המשפחה. כשנפטר אביו ב-1912 התחלקו עסקיו בין משפחות שלוש נשותיו, כשאקלס לוקח על עצמו את ניהול החלק שירשה אמו. תוך שנים מעטות הרחיב את עסקי הבנקאות, וביחד עם אחיו ג'ורג' הוביל מהלך איחוד עם משפחת בראונינג, שיצר רשת בנקים גדולה במערב ארצות הברית בשם אקלס-בראונינג.

במהלך השפל הגדול עמד בהצלחה במספר משברי הסתערות משיכות (Bank Run) בעוד בנקים רבים אחרים קרסו. כבנקאי מוביל דחף לרפורמות במערכת הפיננסית האמריקאית, שהובילו לחקיקת חוק החירום של 1933, חוק השיכון של 1934 וחוק גלאס-סטיגל.

לאחר תפקיד קצר במחלקת האוצר של ארצות הברית מונה על ידי הנשיא פרנקלין רוזוולט לדירקטוריון הבנק הפדרלי בוושינגטון די. סי., אקלס הוביל לרפורמה בבנק המרכזי, עם חוק הבנקאות של 1935, ובעקבות יישומה הפך ליו"ר הראשון של מועצת הנגידים, תפקיד בעל סמכויות נרחבות באופן משמעותי. הוא כיהן בתפקיד עד פברואר 1948 ולאחר מכן כחבר מועצה עד 1951.

במהלך שנותיו כיו"ר הבנק הפדרלי תמך אקלס במתן תמריצים לפרויקטים והשקעות על מנת להניע את הכלכלה האמריקאית ולהוציאה מהמשבר, הוא מזוהה ברעיונותיו עם הכלכלה הקיינסיאנית. כמו כן שותף אקלס בדיונים שהובילו להסכם ברטון-וודס ב-1944.

אקלס פרש מהמועצה בשל סכסוך על סוגיות עצמאות הבנק הפדרלי מול מחלקת האוצר, הוא חזר ליוטה והרחיב את עסקיו הפרטיים. אקלס נודע כנדבן שתרם למוסדות השכלה, ספריות ציבוריות ולהקמת קרן אקלס שתמכה בפעילויות רבות נוספות.

לאחר מותו קבע הקונגרס כי הבניין הראשי של הבנק הפדרלי בבירה ייקרא על שמו של אקלס.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר הבנק הפדרלי במיניאפוליס 

קטגוריה:אמריקאים ילידי יוטה
קטגוריה:יושבי ראש הבנק הפדרלי של ארצות הברית
קטגוריה:כלכלנים אמריקאים
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1890
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1977
ז'ילברטו דה סילבה מלו

**ז'ילברטו דה סילבה מלו** או בקיצור **ז'ילברטו** (פורטוגזית: Gilberto da Silva Melo; נולד ב-25 באפריל 1976 בריו דה ז'ניירו) הוא כדורגלן עבר ברזילאי, ששיחק בעמדות הקשר שמאלי והמגן שמאלי ובנבחרת ברזיל. אחיו של ז'ילברטו נליו ונילדסון דה מלו, הם גם כדורגלנים מקצוענים.

## קריירת מועדונים
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בברזיל, כאשר שיחק באמריקה פוטבול קלוב (ריו דה ז'ניירו), פלמנגו וקרוזיירו. מועדון הסרייה א' האיטלקית אינטר מילאן רכש את כרטיס השחקן שלו מקרוזיירו בשנת 1999 כאשר כוכב הכדורגל הברזילאי רונאלדו המליץ עליו. כעבור זמן קצר עזב את אינטר וחזר לברזיל לשחק בואסקו דה גאמה. משם המשיך לקבוצות הברזילאיות גרמיו וסאו קייטנו. ז'ילברטו חזר לשחק באירופה ב-2004, כאשר חתם במועדון הגרמני הרטה ברלין.

ז'ילברטו שיחק בהרטה במשך ארבע עונות, וחתם בטוטנהאם הוטספר ב-31 בינואר 2008. אחרי שחתם במועדון הוא נפצע, וכאשר החלים ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד פ.ס.וו. איינדהובן ההולנדית במסגרת גביע אופ"א ב-6 במרץ 2008. במחצית המשחק הוא הוחלף על ידי ג'יימי או'הרה, אחרי שעשה טעות שעזרה לאיינדהובן להבקיע את השער היחיד במשחק. מאמן טוטנהאם באותה העת, חואנדה ראמוס, הכריז אחרי המשחק שהחליף את ז'ילברטו מאחר שעדיין לא החלים מהפציעה ולא בגלל הטעות שעשה. למרות כל זאת, לאחר ששיחק, ז'ילברטו הפך לשחקן הברזילאי הראשון שמשחק עבור טוטנהאם בקבוצה הבכירה, אחרי שהברזילאים האחרים שהיו במועדון רודריגו דפנדי ודייגו בורטולוזו שיחקו רק בקבוצת המילואים של המועדון. במשחק הבא של טוטנהאם, ז'ילברטו עלה לשחק כמחליף וכבש את שערה השלישי של הקבוצה בניצחון 4-0 נגד ווסטהאם יונייטד במשחק ליגה. משחקו המלא הראשון במדי טוטנהאם, היה נגד בולטון וונדררס, ב-26 באפריל 2008, בווייט הארט ליין.

## נבחרת ברזיל
ז'ילברטו שיחק עבור הנבחרת הברזילאית במהלך מונדיאל 2006 בגרמניה, וכבש שער נגד נבחרת יפן במסגרת שלב הבתים של הטורניר, שערו הראשון במדים הלאומיים. הופעת הבכורה שלו בנבחרת הייתה נגד ניגריה, במשחק ידידות ב-11 ביוני 2003. ז'ילברטו גם היה המגן השמאלי של ההרכב הפותח של ברזיל במהלך טורניר הקופה אמריקה בשנת 2007.

## תארים
;פלמגו
* אליפות ריו דה ז'ניירו: 1996
* קופה אורו: 1996
;קרוזיירו
* אליפות מינאס ז'ראיס: 1998, 2011
;ואסקו דה גאמה
* אליפות ברזיל: 2000
* גביע מרקוסור: 2000
;סאו קייטנו
* אליפות סאו פאולו: 2004
;נבחרת ברזיל
* גביע הקונפדרציות: 2005
* קופה אמריקה: 2007

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:מגני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פלמנגו
קטגוריה:כדורגלני קרוזיירו
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני ואסקו דה גאמה
קטגוריה:כדורגלני גרמיו
קטגוריה:כדורגלני סאו קייטנו
קטגוריה:כדורגלני הרטה ברלין
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני ויטוריה
קטגוריה:כדורגלני אמריקה פוטבול קלוב (בלו הוריזונטה)
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2003
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2005
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2007
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1976
ספר הזהב של הקרן הקיימת לישראל

[250px|ממוזער|שמאל|אחד מכרכי הספר המוצג ב[בניין המוסדות הלאומיים בירושלים]]
250px|ממוזער|שמאל|תעודת הרשמה בספר הזהב 2012
[ממוזער||250px|ילדי גן ילדים מגישים ל[ראש ממשלת ישראל|ראש הממשלה דוד בן-גוריון את ספר זהב של קרן קיימת לישראל, במשרדו בקריה בתל אביב.]]
[250px|ממוזער|ספרי הזהב מוצגים ב[בניין המוסדות הלאומיים, שנות ה-30 של המאה ה-20]]
**ספר הזהב של הקרן הקיימת לישראל** הוא אוסף שמות של אישים וארגונים שתרמו תרומה נכבדה לתנועה הציונית. הרישום בספר מהווה אות הוקרה לנרשם, המקבל תעודה מפוארת המעידה על רישומו בספר.

הרעיון לספר עלה כבר בקונגרס הציוני הראשון שהתקיים בבזל ב-1897. הספר עצמו נפתח ב-1901, עם הקמת קרן קיימת לישראל. הראשון בספר אמור היה להיות בנימין זאב הרצל אבל הוא ויתר, למייסד הקרן צבי הרמן שפירא. כמו כן נרשמו בנימין זאב הרצל, דוד וולפסון, משה מונטיפיורי, מקס נורדאו ורבים אחרים. אגודות ציוניות ברחבי העולם עשו מאמצים לאסוף את הכסף הנדרש כדי לרשום את מקומם בספר הזהב. כן נרשמו קונגרסים ואסיפות ציוניות.

בספר נרשמו אלו שתרמו לפחות סכום מסוים של כסף לקרן הקיימת. בשנת 1902 התרומה המזכה ברישום בספר הזהב עמד על 10 לירות שטרלינג או 10 רובל מטבע זהב.

הרישום בספר נחשב למתנה מיוחדת לרגל יום הולדת, בר מצווה או חתונה במשפחה פעילה בתחומי העשייה הציונית.

כרכי הספר מוצגים לציבור במשרדי הקרן הקיימת בירושלים. יש גם מאגר מידע המאפשר לערוך חיפוש ולמצוא את שמות האנשים שנרשמו בספרים.

הכרכים הם יצירות אומנות, שהוכנו בידי בעלי מלאכה אומנים. למשל, כריכת ספר הזהב השני (המכיל רישומים מהשנים 1922-1913) עוצבה בידי תלמידי ומורי בצלאל. כל כרך שוקל כ-30 ק"ג, הכריכה עשויה עור ונחושת, מעוטרת תבליטים, לעיתים עם ריקועי כסף ושיבוץ אבני חן. עיצוב הכריכה מתאר נושאים כגון נופי הארץ, סמליה ותולדותיה. הרישום בספרים נעשה על ידי סופרי סת"ם מומחים.

## קצב הרישום
עד 20 באוקטובר 1902 נרשמו בספר הזהב 138 יחידים ואגודות.

עד שנת 2008 הכיל הספר 24 כרכים. נכון לתחילת שנת 2013 קיימים 26 ספרי כבוד ו-6 כרכים מיוחדים, כל אחד בעל עיצוב מיוחד.

לספר הזהב נילווים ספרי כבוד נוספים של הקרן הקיימת לישראל: ספר הילד, ספר בר המצווה וספר הנישואין.

## ראו גם
* החורש (בצלאל)

## קישורים חיצוניים

* תמונת תעודת רישום בספר הזהב
* כרך חיים ויצמן בסדרת ספרי הזהב של קק"ל הוצג ביריד הספרים הבינלאומי מרץ 2013
* ספרי הכבוד - באתר קק"ל

## הערות שוליים

קטגוריה:ציונות
קטגוריה:הנצחת אישים בישראל
קטגוריה:קרן קיימת לישראל
כריסטיאן ויז'אגרה

**כריסטיאן קרלוס ויז'אגרה** (בספרדית: **Cristian Carlos Villagra**; נולד ב-27 בדצמבר 1985 במורטרוס שבפרובינציית קורדובה, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק באתלטיקו טוקומאן.

## קריירה
ויז'אגרה החל לשחק ברוסאריו סנטרל וערך את הופעת הבכורה ב-5 בפברואר 2006. הוא השתלב במהרה בהרכב הקבוצה ונחשב לאחד הכישרונות העולים בכדורגל הארגנטינאי. בינואר 2007 עבר לריבר פלייט במסגרת עסקה שכללה גם את השוער חואן אוחדה והחלוץ מרקו רובן. הוא זכה יחד עם ריבר באליפות הקלאסורה לשנת 2008.

ב-11 בנובמבר 2008 זומן על ידי דייגו מראדונה לסגל נבחרת ארגנטינה כאחד מתוך שלושת שחקני הליגה המקומית לקראת משחק הידידות מול נבחרת סקוטלנד.

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר הרשמי של ריבר 

קטגוריה:מגני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני רוסאריו סנטראל
קטגוריה:כדורגלני ריבר פלייט
קטגוריה:כדורגלני מטאליסט חרקיב
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו טוקומאן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1985
אמיליאנו פאפא

**אמיליאנו רמירו פאפא** (בספרדית: **Emiliano Ramiro Papa**; נולד ב-19 באפריל 1982 באצ'באל, סנטה פה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדות המגן השמאלי וקיצוני השמאלי.

## ביוגרפיה
פאפא החל לשחק ברוסאריו סנטרל וערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-6 במרץ 2002. הוא שיחק במדי סנטרל עד שנת 2006, אז עבר לשחק בוולס סארספילד. אחרי שלא הצליח להשתלב בקבוצה, הושאל פאפא לעונה אחת בסנטרל. עם חזרתו לוולס הפך פאפא לשחקן הרכב חשוב במהלך משחקי האפרטורה לשנת 2008 ונחשב לאחד המצטיינים בטורניר.

ב-11 בנובמבר 2008 זומן לסגל נבחרת ארגנטינה על ידי דייגו מראדונה לקראת משחק הידידות מול נבחרת סקוטלנד. 

ב-14 בינואר 2015 חתם באינדפנדיינטה לשנתיים. לאחר שנה חתם בטיגרה. ב-2017 עבר לארסנאל דה סרנדי שם שיחק עד סיום הקריירה.

## קישורים חיצוניים

* סטטיסטיקת השחקן בליגה הארגנטינאית 

קטגוריה:מגני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני רוסאריו סנטראל
קטגוריה:כדורגלני ולס סארספילד
קטגוריה:כדורגלני אינדפנדיינטה
קטגוריה:כדורגלני טיגרה
קטגוריה:כדורגלני ארסנאל דה סרנדי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1982
כוצ'אכידזה

[200px|ממוזער|המשורר הגאורגי [גיאורגי צ'אלאדידלי  או גיאורגי כוצ'אכידזה, מנציגיה הבולטים של המשפחה]]
**כּוֹצ'אכּידזֶה** (בגאורגית: **ქოჩაქიძე**) הייתה משפחת אצולה גאורגית מסמגרלו (אודישי). האגדה, המובאת ברשומות הגאורגיות, מספרת כי מוצא המשפחה הוא בתחילת המאה השלוש עשרה. הם הובאו לגאורגיה מח'וראסאן (خراسان) שבאזור איראן כבני ערובה ואולצו להתנצר. הרשומות הגאורגיות מציינות את קיומה של המשפחה בתקופת שלטונה של המלכה תמר. בתקופת שלטון האימפריה הרוסית בגאורגיה (המאה התשע עשרה) אושר מעמד האצולה של המשפחה.

## מקורות
* יואנה בגרטיוני (1768-1830), כוצ'אכידזה (נסיך אודישי), מתוך הספר "תיאור קצר של משפחות האצולה הגאורגיות"

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בתי אצולה גאורגיים
קטגוריה:בתי אצולה רוסיים
קטגוריה:מגרלים
צבי ענבל

ממוזער|250px|צבי ענבל
**הרב צבי ענבל** (יליד 1946) הוא כימאי ישראלי, חוזר בתשובה חרדי, מראשוני המרצים בתנועת התשובה, ממקימי ארגון "ערכים" להחזרה בתשובה ומבכיריו.

## ביוגרפיה
אביו היה ארנסט ענבל, מנהל התנועה והמסחר ברכבת ישראל. ענבל הוא בעל תואר שני בכימיה מטעם הטכניון. חזר בתשובה במהלך שירותו הצבאי, בתהליך שהחל בשנת 1972. במלחמת ששת הימים שימש (עד פציעתו במלחמה) כקצין בחטיבת חרמ"ש, ובמלחמת יום הכיפורים פיקד על מעבדה כימית ניידת של צה"ל.

עד חזרתו בתשובה השתייך לסיעת ליברלים עצמאיים בחיפה, והיה פעיל בליגה נגד כפייה דתית. לאחר חזרתו בתשובה נעשה לאחד מאנשי התל"ת "תנועה להפצת תורה", ניסה להקים יישוב חרדי בגוש שגב, ניסיון שנכשל והביא לסגירת הארגון.

ענבל למד תורה במשך כמה שנים בישיבת כנסת חזקיהו ברכסים. לאחר מכן המשיך את לימודיו בכולל אברכים. הוא הושפע רבות מהרב משה שפירא ומהרב בן מנת.

ענבל השתתף בהרצאות של "אל המקורות", ועם הזמן היה ממקימי ארגון "ערכים" להפצת תודעת היהדות ולהחזרה בתשובה. ענבל משמש כמרצה ב'ערכים' בישראל ובעולם, תחום הרצאותיו העיקרי: התנגדות לתורת האבולוציה, דת ומדע ומסתרי לשון הקודש. הרצאותיו משודרות בערוץ "הידברות" ונמכרות במשרדי "ערכים". ענבל נחשב בעיני רבים כחוד החנית האינטלקטואלי של "ערכים", ומתנגדי החזרה בתשובה מתפלמסים איתו רבות: באתר "חופש", רבקה גרינבוים בספרה 'אל תאמינו להם', ועוד. אלונה איינשטיין העידה כי הרצאה בת ארבע שעות של ענבל הניעה אותה לחזור בתשובה.

בכנסייה הגדולה הששית של אגודת ישראל, שהתקיימה בבניני האומה בירושלים בשנת תש"מ, נשא ענבל נאום שכונה 'דבר תנועת התשובה'..

מלבד הרצאותיו, עוסק ענבל למחייתו בכימיה, בעיקר ככימאי מזון.

בנו הרב אוריה ענבל הוא מייסד "בית מדרש הגר"א". בנו הרב יהושע ענבל הוא ראש כולל במודיעין עילית ומחבר ספרי הגות והלכה.

## לקריאה נוספת
* "ללא לאות, צבי ענבל", בתוך: אל המקורות.

## קישורים חיצוניים
* צבי ענבל, באתר "ערכים"
* צבי ענבל, חידת הבחירה החופשית, באתר "על טבעי"
* צבי ענבל, אוהב לא אוהב חלק א', באתר "על טבעי"

## הערות שוליים

קטגוריה:חרדים ישראלים
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:תנועת התשובה: פעילים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
ג'ון דה מול

**יוהנס "ג'ון" הנדריקוס הוברט דה מול** (בהולנדית: **Johannes "John" Hendrikus Hubert de Mol**; נולד ב-24 באפריל 1955) הוא איש טלוויזיה הולנדי, הידוע במיוחד בשל פיתוח הפורמט לתוכנית "האח הגדול" ולתוכנית The Voice. דה מול ייסד את חברות ההפקה אנדמול וטלפה. בשנת 2005 העריך המגזין פורבס כי דה מול הוא אחד מחמש מאות האנשים העשירים בעולם, והונו מוערך ב-2.5 מיליארד דולר.

## ביוגרפיה
דה מול התחיל את הקריירה שלו כטכנאי בתחנת רדיו, ובשנת 1979 ייסד חברת הפקות בשם "John de Mol Productions" שהפיקה תוכן עבור תחנות טלוויזיה מקומיות. ב-1994 חבר למפיק העל ההולנדי יופ ואן דן אנדה להקמת חברת אנדמול. בשנות קיומה הפיקה החברה פורמטים מצליחים לטלוויזיה בכל העולם כאחד נגד מאה וגם דיל או לא דיל, אך עיקר פרסומה ביצירת פורמט הטלוויזיה "האח הגדול", העוקב אחר חבורת אנשים המסוגרים בבית בו מותקנות מצלמות העוקבות אחר מעשיהם עשרים וארבע שעות ביממה.

הצלחת החברה הביאה להנפקתה בבורסה ההולנדית לפי שווי שוק של 109 מיליון יורו בשנת 1996, עוד בטרם הצלחת "האח הגדול" אותה הפיקה בין 1997 ל-1999. בשנת 2000 מכר דה מול את מניותיו באנדמול לחברה הספרדית "טלפוניקה" שרכשה את כל החברה עבור 11 מיליארד מארק גרמני. הוא המשיך לשמש בתפקיד מנהל יצירתי בחברה עד 2004.

בשנת 2005 ייסד דה מול את ערוץ הטלוויזיה טלפה שרכש את זכויות השידור של ליגת העל ההולנדית בכדורגל והפיק גם תוכנית ברוח תוכנית הטלוויזיה השוודית "משלחת רובינסון", פורמט דומה וקודם ל"הישרדות". התחנה שידרה בתחילה רק בערבים, ובשעות הבוקר שודר בה ערוץ ניקלודאון. הערוץ החל לשדר תוכנית בצורה מלאה ב-16 בדצמבר 2006 ושינה את שמו ל"טיין" (Tien). שידורי הערוץ כשלו מבחינה מסחרית, והוא נמכר לחברת RTL בהולנד, שסגרה את הערוץ, והעבירה חלק מתוכניות הטלוויזיה שבו כגון שידורי ליגת העל ההולנדית לתחנות שהיא מפעילה.

בשנת 2007 שב ורכש דה מול את אנדמול כחלק מקבוצה לה שייכים גם החברה האיטלקית מדיה-סט וסילביו ברלוסקוני, ששילמה 4.6 מיליארד על מנת לרכוש את אנדמול.

בדצמבר 2009 הגיע לישראל כדי להשתתף ב"פסטיבל ראש פינה לטלוויזיה".  באפריל 2013, רכשה אנדמול יותר מ-50% מחברת ההפקות הישראלית קופרמן, שבבעלות משותפת של אלעד קופרמן וינון קרייז. אנדמול רכשה את כל המניות של קרייז, שהיה יו"ר ומנכ"ל אנדמול, וקיבלה שליטה בחברה. החברה שינתה את שמה ל"אנדמול שיין ישראל", וקופרמן המשיך לנהל אותה.

דה מול הרחיב את עסקיו אל מחוץ לתחום הטלוויזיה. הוא בעל מניות עיקרי בחברת ספייקר יצרנית המכוניות, בית השקעות בשם CYRTE, חברת הטלקומוניקציה ורסטל והחזיק מניות במועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד.

במרץ 2015, מכר את חברת טלפה מדיה (Talpa Media) לחברת ITV, רשת הטלוויזיה המסחרית הגדולה בבריטניה, תמורת סכום של כ-1.1 מיליארד יורו.
## חיים אישיים
דה מול גרוש מהזמרת וילקה אלברטי. בנם הוא השחקן ג'וני דה מול.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפיקי טלוויזיה הולנדים
קטגוריה:מיליארדרים אירופאים
קטגוריה:הולנד: טלוויזיה
קטגוריה:דירקטורים
קטגוריה:זוכי פרס אמי לבידור בפריים טיים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1955
מוזיאון המורשת היהודית

שמאל|ממוזער|200px|אגף המוזיאון ע"ש רוברט אם. מורגנטאו
**מוזיאון המורשת היהודית** (באנגלית: **The Museum of Jewish Heritage**) הוא מוזיאון בדרום מנהטן, אשר הוקם כאנדרטה חיה לשואה. מנהל המוזיאון הוא דייוויד מארוול.

## פעילות
המוזיאון נפתח לקהל ב-15 בספטמבר 1997. בשנת 2003 הצטרף אל המוזיאון הארגון היהודי JewishGen שמטרתו לאסוף ולתעד גנאלוגיה יהודית.

למבנה המוזיאון צורת משושה, וחלקו העליון, הבנוי שש קומות ההולכות וקטנות בשטחן, מצביע באופן סמלי על שש הפינות של המגן דוד וששת מיליוני היהודים שהושמדו בשואה. בנוסף לתצוגה הגדולה והקבועה, הנקראת "המלחמה כנגד היהודים", ישנן גם שתי תצוגות גדולות וקבועות נוספות במוזיאון, בנושא תרבות יהודית: "חיי היהודים במאה הקודמת" בקומה השנייה של המוזיאון ו"התחדשות יהודית" (המתרכז בתרבות יהודית בת זמננו, בעיקר בנושא ישראל) - בקומה השלישית של המוזיאון.

באגף רוברט מ' מורגנטאו נמצאים תצוגות זמניות, מסדרון ספרא ותיאטרון. התצוגות המתחלפות הנוכחיות הן: "ברכה איש לרעהו: האפיפיור ג'ון פול והעם היהודי" ו"מהלב: הפוטו-עיתונות של רות גרובר". ישנו גם גן המשמש כמצבת זיכרון, הקרוי "גן האבנים", שעוצב בידי הפסל אנדי גולדוורת'י באותו אגף. הגן מכיל 18 סלעים, כאשר כל סלע מכיל עץ אלון קטן הצומח מתוך חלל של האבן. הם מסמלים תחיה מחדש. המספר 18 נבחר במיוחד בגלל סמל המילה 'חי'.

ברחבי המוזיאון מותקנים צגי וידאו ועמדות שמע, כמו גם מקרנים המציגים ראיונות עם אישים המתארים את התצוגות. המוזיאון מכיל 800 דברי אומנות (רבים מהם חפצים אישיים) וכ-2,000 תמונות.

ב-2005 המוזיאון נבחר ביחד עם עוד 406 מוסדות-שירות ניו יורקים הנותנים שירות בתחום אמנות וחברה, לקבל במשותף מענק של 20 מיליון דולר מטעם תאגיד קארניג' לניו יורק, זאת במטרה לקדם ידע וחינוך. התרומה למוזיאון התאפשרה על ידי מעורבותו הישירה של ראש עיריית ניו יורק, מייקל בלומברג. 

משנת 2005 מכהן רוברט מ' מורגנטאו, התובע המחוזי בדימוס של מנהטן, כיושב ראש המוזיאון.

המוזיאון מתפקד גם כשלוחה של בית כנסת אושוויץ בפולין.

## ראו גם
* JewishGen

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים להנצחת השואה
קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים בנושא יהדות
קטגוריה:ניו יורק: מוזיאונים
קטגוריה:יהדות ניו יורק
פילוגלוס

**פילוגלוס** (ביוונית: **Φιλόγελως**, "אוהב הצחוק") הוא ספר בדיחות שנכתב ביוון העתיקה.

הספר הוא אוסף של 265 בדיחות ונכתב ביוונית במאה הרביעית על ידי הירוקלס ופילגריוס שעליהם לא ידוע דבר, ייתכן שהירוקלס היה פילוסוף נאופלאטוניסטי ושפילגריוס היה רטוריקן וסופיסט. לפי דעה אחרת הירוקלס ופילגריוס לא היו כותבי הבדיחות אלא רק המלקטים שאספו בדיחות שהיו קיימות ופרסמו אותם בספר אחד.

הבדיחות שבספר הם בדיחות קצרות המורכבות ממספר משפטים, נושאם של 102 הבדיחות הראשונות הוא "סכולסטיקוס" מונח שאפשר לתרגמו כאנשים מלומדים או אינטלקטואלים, אולם המונח המקורי נושא משמעות שלילית ונלעגת. בנוסף יתר הבדיחות הם בדיחות אתניות, בדיחות שעוסקות במגדר, נשים ועוד נושאים שונים.

## קישורים חיצוניים
* הספר במקור היווני
* הבדיחות מהספר בתרגום לאנגליתhttps://web.archive.org/web/20160721020144/http://www.stoa.org/diotima/anthology/quinn_jokes.shtmlhttp://www.curculio.org/Ioci/december.pdf

קטגוריה:ספרי הומור וקומדיה
קטגוריה:יוון העתיקה: ספרות והיסטוריוגרפיה
קטגוריה:ספרות בשפה היוונית
קטגוריה:ספרי המאה ה-4
אלכסנדר זאברוב

**אלכסנדר אנטולייביץ' זאברוב** (ברוסית: **Александр Анатольевич Заваров**; נולד ב-26 באפריל 1961) הוא כדורגלן עבר סובייטי ששיחק בעמדת קשר התקפי בקבוצות דינמו קייב הסובייטית ויובנטוס האיטלקית. הוא שיחק גם תקופה ארוכה בנבחרת ברית המועצות. אחרי פרישתו ממשחק פעיל הוא החל לאמן קבוצות חובבים בצרפת ובשווייץ.

## תארים כשחקן
* מקום שני באליפות אירופה - 1988
* אליפות ליגת העל הסובייטית - 1985, 1986 
* גביע אירופה למחזיקות גביע - 1986
* גביע אופ"א - 1990
* קופה איטליה - 1990
* גביע ברית המועצות - 1981, 1985, 1987 
* כדורגלן השנה בברית המועצות - 1986

## קישורים חיצוניים

* מידע באתר הרשמי של ארסנל קייב

קטגוריה:קשרי כדורגל סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:קשרי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:כדורגלני זוריה לוהנסק
קטגוריה:כדורגלני סק"א רוסטוב
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני נאנסי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברית המועצות
קטגוריה:לוהנסק: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:כדורגלני יורו 1988
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:מאמני כדורגל אוקראינים
קטגוריה:מאמני ארסנל קייב
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1961
מגי קקון

**מרי-איבון קקון** (ידועה כ-**מגי** או **מגוי**; בערבית: **ماغي كاكون**, נולדה ב-1953 בקזבלנקה) היא סופרת, פוליטיקאית ויועצת נדל"ן והאישה היהודייה המרוקאית הראשונה שהתחרתה בפרלמנט המרוקאי ולמשרה ציבורית במרוקו בכלל (גברים יהודים כיהנו בפרלמנט המרוקאי ובפוליטיקה קודם לכן), בראש "המפלגה החברתית המרכזית", עבור "רשימת הנשים הלאומית", שלא צלחה בבחירות לפרלמנט המרוקאי של 2007.

קקון נולדה בקזבלנקה להורים יהודים מרוקאים. היא נשואה ואם לארבעה ילדים. אמה ואחותה חיות בעיר חולון בישראל.

במהלך הקמפיין לפרלמנט המרוקאי ב-2007, משנשאלה לגבי יהדותה והקושי שזה עלול להוות עבורה השיבה כי "אני מודה שזה לא קל עבורי לרוץ בבחירות. לא מפני שאני יהודייה, אלא מפני שאני אישה". היא ציינה כי אינה מעוניינת במפלגות הגדולות וכי הקמפיין שלה יתרכז בצעירים של מרוקו "שהם העושר והכוח שלנו". ב-2011 היא מנסה את מזלה שוב בבחירות לפרלמנט.

## קישורים חיצוניים
* 
ָ*  La Cuisine juive du Maroc de mère en fille

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים מרוקאים
קטגוריה:קזבלנקה: אישים
קטגוריה:ילידות 1953
פריץ ריגר

**פרידריך אדמונד "פריץ" ריגר** (בגרמנית: **Friedrich Edmund "Fritz" Rieger**, 28 ביוני 1910 – 30 בספטמבר 1978) היה מנצח גרמני.

## ביוגרפיה
ריגר נולד באובראלשטאדט שבבוהמיה. בשנים 1931 עד 1938 עבד בפראג. באוגוסט 1941 התמנה למנהל האופרה של ברמן, ובאוגוסט 1944 קיבל את משרת המנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של ברמן. ריגר היה חבר במפלגה הנאצית.

בשנת 1949 הכריזה עיריית מינכן על מינויו של ריגר למנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית של מינכן, כמחליף להנס רוזבאוד המודרינסט, מינוי של שלטונות הכיבוש של ארצות הברית. לדברי הסופר דייוויד מונוד, ההחלטה לפטר את רוזבאוד ולהחליפו בריגר "הצעיר ואלמוני יחסית אבל בעל גישה שמרנית מתאימה" נבעה מרצון למשוך קהל מאזינים גדול יותר בתוכניות מסורתיות יותר, אילוץ שמקורו בתיקוני שער המטבע בחלק המערבי של גרמניה.  ב-1952 הודיע ריגר, שהתזמורת תשמיט מתוכניות הקונצרטים כמעט את כל המוזיקה המודרנית.  ריגר המשיך לעמוד בראש הפילהרמונית של מינכן עד 1966.

פריץ ריגר היה מנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של מלבורן בשנים 1971-72. הוא מת בבון שבגרמניה.

## קישורים חיצוניים


* Fritz Rieger discography
* Fritz Rieger biographical details


## הערות שוליים




קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1910
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1978
יאימה

**יאימה** (**Llaima**) הוא הר געש פעיל במחוז אראוקניה שבמרכז צ'ילה. גובהו של ההר 3,125 מ' מעל פני הים, והוא שוכן 82 ק"מ מזרחית לטמוקו וכ-660 ק"מ דרומית לסנטיאגו, בתחומי הפארק הלאומי קונגיו. פסגה משנית של ההר, פּיצִ'יָאִימָה, מתנשאת לגובה של 2,920 מ' מעל פני הים. מקור שמו של ההר בשפת המפוצ'ה ופירושו "ורידים". בתקופה השלטון הספרדי בצ'ילה, נקרא ההר "אימפריאל".

יאימה הוא אחד מהרי הגעש הפעילים ביבשת אמריקה. התפרצותו המשמעותית האחרונה נרשמה ב-1994, אך התפרצויות קטנות יותר נרשמו גם מאוחר יותר. ב-1 בינואר 2008 פלט הר הגעש עשן שהתנשא לגובה של 3,000 מ', וכיסה גם שטחים נרחבים בפרובינציית נאוקן הארגנטינאית, מעבר להרי האנדים. מאות אנשים פונו מבתיהם בשל כך.

פסגת ההר נכבשה לראשונה רק ב-1909, אך כיום מהווה ההר יעד פופולרי למטפסי הרים. כמו כן, פועל במורדותיו של ההר אתר סקי, בגובה של כ-1,500 מ'.

## קישורים חיצוניים

ימין|ממוזער|250px|ההתפרצות בינואר 2008

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הרי האנדים
קטגוריה:אראוקניה
קטגוריה:צ'ילה: הרי געש
אולימפיאדת השחמט 1980

**[[אולימפיאדת השחמט]] ה-24** אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בוולטה, שבמלטה, בין 20 בנובמבר ל-6 בדצמבר 1980.

## התחרות הפתוחה
### תוצאות הגמר

### מדליות אישיות

### נבחרת ישראל

באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
* ולדימיר ליברזון (2545) 2+,5=,2-
* נתן בירנבוים (2455) 3+,4=,4-
* יהודה גרינפלד (2455) 6+,2=,3-
* יעקב מוריי (2440) 6+,1=,4-
* שמעון כגן (2400) 3+,0=,3-
* דוד ברנשטיין (2360) 4+,4=0-

הנבחרת סיימה במקום 8.

להלן התוצאות הקבוצתיות:
** נגד פרגוואי 0:4 - ניצחון
** נגד קנדה 1:3 - ניצחון
** נגד ארגנטינה 1:3 - ניצחון
** נגד הונגריה 2.5:1.5 - הפסד
** נגד אנגליה 2.5:1.5 - הפסד
** נגד הפיליפינים 2:2 - תיקו
** נגד בולגריה 2.5:1.5 - הפסד
** נגד צרפת 2:2 - תיקו
** נגד קולומביה 1:3 - ניצחון
** נגד קובה 1.5:2.5 - ניצחון
** נגד רומניה 3:1 - הפסד
** נגד דנמרק 2.5:1.5 - הפסד
** נגד נורווגיה 1:3 - ניצחון
** נגד שוודיה 1.5:2.5 - ניצחון

## התחרות לנשים

**אולימפיאדת ה-9 לנשים** התקיימה במקביל לתחרות הפתוחה.
### תוצאות הגמר

### מדליות אישיות

### נבחרת ישראל
בתחרות זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
* אילנה דוד
* לובה קריסטול (2155)
* אולגה פודרז'נסקיה (2115)
* לאה נודלמן (2070)

הנבחרת סיימה במקום 7.

להלן התוצאות:
* סקוטלנד 0.5:2.5 ניצחון
* ארגנטינה 1:2 ניצחון
* רומניה 1.5:1.5 תיקו
* אנגליה 1.5:1.5 תיקו
* יוגוסלביה 1.5:1.5 תיקו
* הולנד 1.5:1.5 תיקו
* סין 1:2 ניצחון
* ברית המועצות 2:1 הפסד
* בולגריה 1.5:1.5 תיקו
* ארצות הברית 1.5:1.5 תיקו
* הונגריה 2:1 הפסד
* פולין 2:1 הפסד
* ספרד 1.5:1.5 תיקו
* הודו 0.5:2.5 ניצחון

## קישורים חיצוניים

* מידע על התחרות הפתוחה, באתר אולימפבייס 
* מידע על תחרות הנשים, באתר אולימפבייס 

קטגוריה:אולימפיאדת שחמט
קטגוריה:תחרויות שחמט ב-1980
קטגוריה:מלטה: ספורט
בית קטן ביער הגדול

**בית קטן ביער הגדול** (באנגלית: **Little House in the Big Woods**) הוא רומן ילדים אוטוביוגרפי שנכתב על ידי לורה אינגלס וילדר ופורסם על ידי הארפר ב-1932.  זה היה ספרה הראשון של וילדר שיצא לאור והוא חנך את סדרת בית קטן בערבה שכתבה. הספר מבוסס על סיפורים שסיפר אביה ועל זיכרונות מילדותה המוקדמת ביער הגדול ליד פפין, ויסקונסין, בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-19.

## תקציר העלילה
הרומן מתאר את חייה של לורה כשהייתה בת חמש. הוא אינו מכיל את הנושאים הבוגרים יותר (אך האמיתיים) בהם עוסקים הספרים מאוחרים יותר של הסדרה (עימותים עם אינדיאנים, מחלות קשות, מוות, בצורת והרס יבולים). החיים התאפיינו בעיקר בעבודה קשה: לורה אוספת שבבי עץ, ועוזרת לאמה ואביה כשהם שוחטים בעלי חיים ומשמרים את הבשר. כל זה לקראת החורף המתקרב. הסתיו הוא תקופה עמוסה מאוד, כי יש להביא גם את הקציר מהגינה והשדות.

בני הדודים באים לחג המולד באותה שנה, ולורה מקבלת בובת סמרטוטים, שהיא קוראת לה שארלוט. מאוחר יותר באותו חורף, משפחת אינגלס הולכת לביתה של סבתא אינגלס על מנת לאסוף "סוכר", שם הם קוטפים ומכינים סירופ מייפל. הם חוזרים הביתה עם דליי סירופ, מספיק כדי להחזיק לכל השנה. 

באותו קיץ ובסתיו, משפחת אינגלס שוב שותלת גינה ושדות, ומאחסנת מזון לחורף. האב מחליף עבודה עם חקלאים אחרים כדי שהיבול שלו ייקצר מהר יותר כשיגיע הזמן. לא כל העבודה הייתה חקלאות. ציד וליקוט היו חלקים חשובים גם בפרנסת משפחת אינגלס. כשהאב הלך ליער לצוד, הוא בדרך כלל חזר הביתה עם צבי ואז עישן את הבשר לחורף הקרוב. יום אחד הוא הבחין בעץ עם דבורין וחזר מוקדם כדי להביא את אמבט הכביסה ודלי החלב כדי לאסוף את הדבש. כשחזר בערבי חורף, לורה ומרי תמיד התחננו בפניו לנגן בכינור שלו; הוא היה עייף מדי מעבודת החווה כדי לשחק בקיץ.  הם נהנו מהנוחות של ביתם ורקדו לצלילי הכינור של אבא.

## קבלה
הרומן (שעלה שני דולרים) נסקר בהרחבה ב- *New York Herald Tribune* בגיליון 12 ביוני 1932. 

בהתבסס על סקר מקוון משנת 2007, האגודה הלאומית לחינוך בארצות הברית רשמה את הרומן כאחד מ"100 הספרים המובילים של המורים לילדים". בשנת 2012, הוא דורג במקום ה-19 ברשימת 100 ספרי הילדים המובילים שיצא לאור על ידי School Library Journal, הראשון מבין שלושה ספרי בית קטן בערבה שנמצאים ב-100 המובילים

## קישורים חיצוניים

* 

* Little House Books at HarperCollins Children's Books
## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:בית קטן בערבה: ספרים
יון ג. דוקה

250px|ממוזער|שמאל|יון גאורגה דוקה, לפי בול של הדואר הרומני
**יון גֶאורְגֶה דוקה** (ברומנית: **Ion Gheorghe Duca**; 20 בדצמבר 1879 - 29 בדצמבר 1933) היה פוליטיקאי רומני, ממנהיגי המפלגה הלאומית-ליברלית ומקרוביו של יון.י.ק. ברטיאנו, כיהן כשר הדתות, שר החינוך, שר החוץ ושר הפנים והיה ראש ממשלת רומניה מ־14 בנובמבר 1933 ועד 29 בדצמבר 1933. היה משפטן בהכשרתו. בשנת 1930 היה יושב ראש המפלגה הלאומית-ליברלית. נרצח ב-29 בדצמבר 1933 בעת כהונתו כראש ממשלה, בשל נסיונותיו לדכא את פעילות התנועה הלגיונרית.

## ביוגרפיה
יון גאורגה דוקה נולד כבן למשפחה אריסטוקרטית רומנית. היה בנם של המהנדס גאורגה דוקה ושל אשתו, לוצ'יה לבית גיקה.
למד משפטים בפריז.
ב-1922 מונה דוקה לתפקיד שר החוץ של רומניה והיה מן התומכים בהסכמה הקטנה, ברית בין רומניה, יוגוסלביה וצ'כוסלובקיה, שנוצרה, בין השאר, על מנת להדוף את שאיפותיה הטריטוריאליות של הונגריה של הורטי.

דוקה התנגד לחזרתו לרומניה והכתרתו של קרול השני, מלך רומניה ולאחר הכתרתו נשבע לחתוך את זרועו ולא לשתף פעולה איתו. הוא היה מבקר חריף של המלך ושל הממשלות, שפעלו תחתיו, אך לאחר משבר ממשלתי והתפטרות הממשלה הוזמן על ידי המלך, בנובמבר 1933, להרכיב ממשלה זמנית, שתכהן עד הבחירות בחודש דצמבר. דוקה פעל בתקופה זו למניעת השתתפות התנועה הלגיונרית בבחירות ודאג לפרסם את האיסור ביום האחרון לפני סגירת ההרשמה לבחירות, כדי למנוע מהלגיונרים הצטרפות לרשימות אחרות או הקמת רשימה חדשה. כעבור זמן קצר נרצח על רציף תחנת הרכבת בסינאיה על ידי הניקדורים, שלושה מחברי התנועה הלגיונרית. ידיעות על תכנון הרצח הגיעו לידי המלך לפני הרצח, אך זה הורה למשטרה לא לעשות דבר, כדי למנוע את הרצח ולאחר הרצח סירב לפגוש את משפחת הנרצח.
## הנצחה
למשך זמן קצר נקראה העיירה קריסטורו סקוייסק שבמחוז הארגיטה על שמו.

## קישורים חיצוניים

* „Adeverul“ despre asasinarea lui I.G. Duca (I) 
* „Adeverul” despre asasinarea lui I.G. Duca (II) 

קטגוריה:פוליטיקאים רומנים
קטגוריה:שרי החוץ של רומניה
קטגוריה:ראשי ממשלת רומניה
קטגוריה:רומנים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות ברומניה
קטגוריה:מנהיגים שנרצחו
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1879
קטגוריה:נפטרים ב-1933
בית קטן על גדות נחל השזיף

**בית קטן על גדות נחל השזיף** (באנגלית: **On the Banks of Plum Creek**) הוא רומן ילדים אוטוביוגרפי שנכתב על ידי לורה אינגלס וילדר ופורסם ב-1937. זהו הספר הרביעי מתוך תשעה הספרים בסדרת בית קטן בערבה. הוא מבוסס על כחמש שנים מילדותה של לורה כאשר משפחת אינגלס התגוררה בפלאם קריק ליד וולנט גרוב, מינסוטה, במהלך שנות ה-70 של המאה ה-19. עטיפת הספר המקורית הכריזה: "הסיפור האמיתי של משפחת חלוצים אמריקאית מאת מחברת הספר "בית קטן ביער הגדול".

## תקציר העלילה
לאחר שעזבו את ביתם הקטן בערבה של קנזס, משפחת אינגלס נוסעת בעגלה מקורה למינסוטה ומתמקמת על גדות נחל השזיף. האב מחליף את שני הסוסים שלהם, פט ופטי, ואת הסייח של פט, באני, עבור מחפרה ואורווה. מאוחר יותר, הוא קונה שני סוסים חדשים כמתנות חג המולד למשפחתו, שלורה ואחותה, מרי, קוראים להם סם ודייוויד. האב בונה במהרה בית עץ חדש, מעל הקרקע, עבור משפחתו, מתוך אמונה שיבול החיטה הראשון שלהם ישלם עבור העצים והחומרים.

עכשיו כשהם גרים ליד עיירה, לורה ומרי הולכות לבית הספר בפעם הראשונה. שם הן מתיידדות וגם פוגשות לראשונה את בתו של המחסנאי של העיר, נלי אולסון, שלועגת ללורה ומרי על היותן "בנות כפר". לאחר שלורה ומרי משתתפות במסיבה בביתה של משפחת אולסון, אמן גומלת בכך שהיא מזמינה את כל הבנות למסיבה משלהן, שם נלי מתעללת בכלב של המשפחה, ג'ק, ומדברת בגסות כלפי האם.

משפחת אינגלס עוברת זמנים קשים מאוד כאשר מכת הארבה של 1874 הורסת גם את יבול החיטה המיוחל, וגם כל אפשרות ליבול מוצלח בשנה שלאחר מכן. במשך שתי עונות קציר, האב נאלץ ללכת 480 קילומטרים מזרחה כדי למצוא עבודה בחוות אחרות. בית הספר של הקהילה נסגר בעקבות האסון, ופוגע בהזדמנות של הבנות להמשיך ללמוד בבית הספר.

סופת שלגים קשה של ארבעה ימים מכה, ומעכבת את חזרתו הביתה של האב, אבל האם משחקת משחקים עם הבנות כדי לשמור על מצב רוחן. לבסוף האב מגיע הביתה; מסתבר שהוא היה במרחק קטן מהבית לאורך סופת השלגים, אבל לא הייתה לו דרך לדעת זאת בסערה המסנוורת.  הרומן מסתיים עם המשפחה המאושרת שהתאחדה בערב חג המולד.

## פרסום
לאחר שנכשלה בחקלאות בדקוטה בשנות התשעים של המאה ה-19 - בצורת, מחלות ושריפות - וילדר עברה עם בעלה, אלמנזו, ובתם הצעירה, רוז, לאוזרק במיזורי. עשרות שנים מאוחר יותר, לאחר שכתבה טורים וערכה עיתון חווה אזורי, היא עודדה על ידי רוז לכתוב ספר זיכרונות על ילדותה על במערב לצורך סדרה לאומית - בעיקר מסיבות כלכליות. 

וילדר כתבה *את Pioneer Girl*, גרסה למבוגרים של האוטוביוגרפיה שלה, ולאחר מכן הפכה אותה לסדרת הספרים שלה לאחר שלא הצליחה למכור אותה למו"לים. הייתה זו רוז שהציעה לעשות חשיבה מחדש, מה שהוביל לסדרה. חלק מהאירועים האמיתיים רוככו או הוצאו לגמרי עבור קהל צעיר יותר. 

## קישורים חיצוניים
* 

* Little House Books at HarperCollins Children's Books

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:בית קטן בערבה: ספרים
בן איכרים

**בן איכרים** (באנגלית: **Farmer Boy**) הוא רומן היסטורי לילדים שנכתב על ידי לורה אינגלס וילדר ופורסם ב-1933. זה היה הספר השני שפורסם בסדרת בית קטן בערבה, אך הוא אינו עוסק בילדותה של לורה, הדמות הראשית בסדרת הספרים. הספר מתאר את ילדותו של אלמנזו וילדר, בעלה של לורה. הספר יצא עם איורים של הלן סוול.

## תקציר העלילה
הרומן מבוסס על ילדותו של בעלה של וילדר, אלמנזו וילדר, שגדל בשנות ה-60 של המאה ה-19 ליד העיירה מאלון, במדינת ניו יורק. עלילת הספר מתארת בערך שנה אחת מחייו, החל ממש לפני יום הולדתו התשיעי ודרך כל עונות השנה דרך תיאור חקלאות המשפחה. הוא מתאר בפירוט את המטלות האינסופיות הכרוכות בניהול החווה של משפחת וילדר, והכל ללא כלי רכב מונעים או חשמל. צעיר ככל שהוא, אלמנזו קם לפני 5 בבוקר כל יום כדי לחלוב פרות ולהאכיל את העדר. בעונת הגידול הוא שותל ומטפל בגידולים; בחורף, הוא גורר בולי עץ, עוזר למלא את בית הקרח, מאמן צוות של שוורים צעירים, ולפעמים - כשאביו מאפשר לו - הולך לבית הספר. הרומן כולל סיפורים של אחיו, רויאל, ואחיותיו, אלייזה ג'יין ואליס.

## רקע היסטורי
כיון שאלמנזו וילדר (1857–1949) נולד בפברואר 1857, הרומן מתרחש בשנים 1866–1867, לפני לידתה של לורה (1867–1957). הוא כולל את אחיו של אלמנזו, רויאל (1847–1925), ואחיותיו, אליזה ג'יין (1850–1930) ואליס (1853–1892). ביניהן, הייתה לו גם אחות בשם לורה (1844–1899), שבאותה עת ובאירועים ברומן הייתה כבר כבת 22 וככל הנראה עברה דירה והיא לא מוזכרת בספר. מאוחר יותר היה לו אח בשם פרלי דיי (1869–1934), שעדיין לא נולד בזמן התרחשות הרומן. 

## קבלה
וירג'יניה קירקוס כעורכת ספרים מ-1926, טיפלה ברומן הביכורים של ויילדר עבור Harper & Brothers, שפרסם אותו בתחילת 1932. לפי הארכיון המקוון שלה, קירקוס סיפקה סקירה קצרה על הרומן הזה בגיליון מ-1 באוקטובר 1933, שהיה גם תאריך הפרסום שלו. 

## קישורים חיצוניים
* 

* Little House Books at HarperCollins Children's Books
* Almanzo & Laura Ingalls Wilder Association

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:בית קטן בערבה: ספרים
ליגת העל הבנגלדשית

**ליגת העל הבנגלדשית** היא ליגת הכדורגל הבכירה בבנגלדש. הליגה ידועה גם בשמה המסחרי ה-"**BPL**" (בנגלדש פרימייר ליג).

ליגה מנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל של בנגלדש, החברה בקונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC). בהתאם לדירוג של AFC הליגה מדורגת במקום ה-28. בהתאם לכך היא לא זכאית לשלוח נציגים לליגת האלופות האסייתית עילית ולליגת האלופות האסייתית השנייה.

## היסטוריה
הליגה הראשונה בכדורגל הוקמה בשנת 1915, בתקופת השלטון הבריטי בהודו. בשנת 1948 קיבלה פקיסטן את עצמאותה, והשטח של בנגלדש של ימינו היה אז חלק ממנה. החל משנה זו פעלה בליגה המקומית הבכירה **ליגת דאקה**.

בשנת 1971 לא התקיימה פעילות ליגה סדירה בשל מלחמת העצמאות של בנגלדש. בשנת 1972 הוקמה פדרציית הכדורגל של בנגלדש, והליגה חידשה את פעילותה הסדירה בשנת 1973.

בשנת 1993 בוצע ארגון מחדש של מבנה הליגות במדינה, והליגה הבכירה קיבלה את השם **ליגת העל של דאקה**. עד להקמת הליגה הלאומית בשנת 2000, שימשה ליגה זו כליגה הבכירה במדינה, שכן בנגלדש חולקה למחוזות, ובכל אחד מהם התקיימה ליגה אזורית נפרדת.

**ליגת הכדורגל הלאומית** הוקמה בשנת 2000 במתכונת זמנית. המתכונת הארצית הקבועה החלה ב-2 במרץ 2007, אז הוקמה ליגה מסודרת שכללה 12 קבוצות – שמונה מדאקה וארבע משאר רחבי המדינה.

לאחר הקמתה בשנת 2007 נקראה הליגה בתחילה **B-League**. בשנת 2009 שונה שמה ל**הליגה הבנגלדשית**, ובשנת 2012 קיבלה את שמה הנוכחי – **ליגת העל הבנגלדשית** (Bangladesh Premier League, BPL). שינוי זה סימן את תחילת העידן המקצועני בכדורגל הבנגלדשי, עם הקמת ליגות נמוכות יותר והנהגת תחרויות כדורגל ברמה ארצית.

הקבוצה המעוטרת והמצליחה ביותר בכדורגל הבנגלדשי היא מחמודן, שזכתה ב-20 אליפויות מאז שנת 1948. אבאהאני היא הקבוצה הבכירה בעידן ליגת העל הבנגלדשית, עם שש זכיות באליפות, ובסך הכול 17 אליפויות. בעונת 2016 קבעה "אבאהאני" שיא כאשר זכתה באליפות הליגה ללא הפסד לאורך כל העונה.

## מתכונת הליגה
נכון לעונת 2025/2026, משתתפות בליגה 10 קבוצות. התחרות כוללת 18 מחזורים בשיטת משחק בית/משחק חוץ. על ניצחון מוענקות שלוש נקודות, ועל תיקו נקודה אחת. עונת המשחקים נערכת מספטמבר עד אפריל.

הקבוצה המסיימת במקום הראשון מוכתרת כאלופת בנגלדש. לאור הדירגו הנמוך של הליגה (מקום 28)נציגה לא מעפילה ביחד עם סגניתה לליגת האלופות האסייתית עילית וגם לא לליגת האלופות האסייתית השנייה. הקבוצות המסיימות במקום ה-10 ו-11 יורדות לליגת המשנה – "הליגה השנייה". קבוצות במקומות 9/10 יורדות לליגת משנה - Championship League.

## אלופות הליגה

## טבלת אליפויות
הספירה כוללת אליפויות לפני קום המדינה. כל הקבוצות הזוכות הם מהעיר דאקה.

## קישורים חיצוניים
* 
* נתונים מאתר rsssf
* נתונים מאתר globalsport
* נתונים מאתר soccerway

## הערות שוליים

קטגוריה:בנגלדש: כדורגל
בנגלדש
ג'ון קרלוס

[שמאל|ממוזער|150px|סמית' (במרכז) וקרלוס ב[הצדעת הכוח השחור, אולימפיאדת מקסיקו סיטי]]
**ג'ון קרלוס** (באנגלית: **John Carlos**; נולד ב-5 ביוני 1945) הוא אתלט ושחקן פוטבול אמריקאי בעבר, שהתפרסם בצעד המחאה שנקט על דוכן המנצחים אחרי שזכה במדליית ארד בריצת 200 מטר באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968).

## חייו
קרלוס נולד וגדל בשכונת הארלם שבניו יורק. בזכות כישרונו כאתלט בריצות למרחקים קצרים זכה במלגת לימודים לאוניברסיטת המדינה של מזרח טקסס, ולאחר שנה, עבר לאוניברסיטת סן חוזה בקליפורניה. ב-1967 זכה להישג משמעותי ראשון בזירה הבינלאומית, כשנטל את מדליית הזהב בריצת 200 מטר במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בוויניפג.

ב-1968 ייצג קרלוס את ארצות הברית באולימפיאדה שנערכה במקסיקו סיטי וזכה במדליית הארד בריצת 200 ממטר. בטקס חלוקת המדליות עוררו הוא והזוכה במדליית הזהב טומי סמית' סערה כאשר הופיעו לטקס הענקת המדליות עטויים בכפפות ובצעיפים שחורים ובגרביים שחורות וללא נעלים, וכאשר הצדיעו בהצדעת הכוח השחור בעת השמעת ההמנון האמריקני. הזוכה במדליית הכסף, האוסטרלי פיטר נורמן, הצטרף למחאתם בענידת תג של "הפרויקט האולימפי לזכויות אדם".

סמית' הסביר מאוחר יותר כי הניף את ידו הימנית כסמל לכוחה של אמריקה השחורה, ואילו קרלוס הניף את ידו השמאלית כסמל לאחדותה של אמריקה השחורה. הצעיף שעטו בא לסמל את גאוותם של השחורים ואילו היעדר הנעליים היה סמל לעוניים של השחורים באמריקה.

ראשי הוועד האולימפי הבינלאומי ראו במעשיהם של סמית' וקרלוס הבעת עמדה פוליטית שאין לה מקום במשחקים האולימפיים. נשיא הוועד, אוורי ברנדג', איים כי אם לא יסולקו השניים, תושעה המשלחת האמריקנית כולה מהמשחקים. בסופו של דבר, עזבו סמית' וקרלוס את הכפר האולימפי ושבו לארצם.

ב-1969 המשיך קרלוס להתחרות כאתלט, במסגרת נבחרת האתלטיקה של אוניברסיטת סן חוזה. באליפות ה-NCAA זכה במדליית זהב בריצות ל-100 ול-220 יארד, והיה שותף לרביעיית השליחים שזכתה במדליית הזהב במירוץ ל-110X4 יארד. קרלוס גם השווה את שיא העולם בריצת 100 יארד, שעמד אז על 9.1 שניות.

בהמשך הקריירה הספורטיבית שלו פנה קרלוס למשחק הפוטבול הוא התקבל לקבוצת פילדלפיה איגלס מליגת ה-NFL, אך פציעה בברכו במהלך מחנה האימונים מנעה ממנו לשחק והוא עזב את הקבוצה לאחר עונה אחת בה היה ברשימת הפצועים הלא פעילים. קרלוס המשיך מכאן לשתי עונות נוספות בליגת הפוטבול הקנדית - האחת במונטריאול אלואטס והשנייה בטורונטו ארגונאוטס.

עם פרישתו מפעילות ספורטיבית עבר קרלוס לעבוד בחברת ציוד הספורט פומה, בוועד האולימפי האמריקני, בוועדה המארגנת של אולימפיאדת לוס אנג'לס ב-1984 ועבור עיריית לוס אנג'לס. בשנת 1985 עבר קרלוס לעבוד כמאמן אתלטיקה בבית־ספר תיכוני.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* פרק בפודקאסט ״מינהר הזמן״ בנושא ״המחאה השחורה של האיש הלבן״ בתאגיד השידור הישראלי ״כאן״

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מנהטן: אישים
קטגוריה:אתלטים אולימפיים אמריקאים
קטגוריה:אצנים אמריקאים
קטגוריה:שחקני פוטבול אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בסן חוזה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:זוכי פרס ארתור אש
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:מדינת ניו יורק: שחקני פוטבול
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
ליגת העל הירדנית

**ליגת העל הירדנית** (בערבית: **الدوري الأردني للمحترفين**) נקראת מסיבות מסחריות גם **אל-מאנאסיר ג'ורדניאן פרו**, היא ליגת הכדורגל הבכירה בירדן. הליגה הוקמה בשנת 1944, שנה לאחר עצמאותה של ירדן מהמנדט הבריטי. בין הקבוצות הבכירות לאורך השנים בליגה זו ניתן למנות את אל פייסלי עמאן, אל-ויחדאת ואל אהלי עמאן.

ליגה מנוהלת על ידי פדרציה הכדורגל הירדנית שהיא החברה בקונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC). בהתאם לדירוג של AFC נכון לשנת 2025 הליגה מדורגת במקום ה-12. בהתאם לכך היא זכאית לשלוח נציג לליגת האלופות האסייתית עילית ונציג נוסף לליגת האלופות האסייתית השנייה.

## התחרות
הליגה כוללת 12 קבוצות המתחרות ביניהן לאורך עונה הכוללת שני מפגשים אחד בבית ואחד בחוץ (22 מחזורים). קבוצה מקבלת שלוש נקודות על ניצחון, נקודה אחת על תוצאת תיקו ואפס נקודות על הפסד.

הקבוצות מדורגות לפי: נקודות, הפרש שערים ולאחר מכן שערים שהובקעו. אם בכל הפרמטרים הנ"ל ישנו שוויון בין קבוצות, הן חולקות ביניהם את המקום הגבוהה. אם יש שוויון בין הטוענות לאליפות (מקום ראשון ושני), או בין הטוענות להישארות בליגה (מקומות 10-12) או במיקום לכרטיס לגביע בינלאומי, משוחק משחק פלייאוף נוקאאוט בודד במיקום נטרלי לקביעת המיקומים.

הקבוצות שדורגו לבסוף בשני המקומות האחרונים יורדות לליגת המשנה הירדנית שנקראת "הליגה הירדנית הראשונה", ובמקומן עולות 2 הקבוצות הראשונות בליגת המשנה.

הקבוצה שזוכה במקום הראשון והשני מעפילות לליגת האלופות האסייתית עילית ולליגת האלופות האסייתית עילית בהתאם.

## אלופות הליגה
* קבוצה המסומנת ב**כתב מודגש** זכתה בגביע ה-FA הירדני באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.

## טבלת אליפויות

## קישורים חיצוניים
* 
* נתונים מאתר rsssf
* נתונים מאתר globalsport
* נתונים מאתר transfermarkt
* נתונים מאתר soccerway

קטגוריה:ירדן: כדורגל
ירדן
סן מרטין דה לוס אנדס

**סן מרטין דה לוס אנדס** (בספרדית: **San Martín de los Andes**, סן מרטין של האנדים) היא עיירה בפרובינציית נאוקן שבמערב ארגנטינה. העיירה שוכנת לחופו המזרחי של אגם לאקר, בגובה של כ-640 מטרים מעל פני הים, כ-45 ק"מ מהגבול עם צ'ילה. העיירה משמשת כבירתה של נפת לאקר, ובשנת 2001 התגוררו בה כ-22 אלף תושבים. בשפת המפוצ'ה היא מכונה "פּוּקָאוּז'וּאֶה" (Pucaullhué), שפירושו "מקום השחפים".
## היסטוריה
העיירה נוסדה ב-4 בפברואר 1898, כעמדה אסטרטגית באזור שהיה עד לא מכבר בשליטת המפוצ'ה, ושגם צ'ילה טענה לריבונות בו. ב-1902 נקבע סופית הגבול בין שתי המדינות, בהתאם לבוררות של המלך אדוארד השביעי, וסן מרטין נותרה בצדו הארגנטינאי. ב-30 השנים הראשונות לאחר הקמתה, הייתה העיירה בסיס צבאי, ורק מאוחר יותר, ובמיוחד לאחר הכרזתו של הפארק הלאומי לנין והקמתו של אתר הסקי בהר צָ'פֶּלְקוֹ, החלה לקבל את צביונה הנוכחי, כעיירת תיירות (אם כי עדיין שוכן בתחומה בסיס צבאי גדול).

מאז שנות ה-70 של המאה העשרים, התיירות היא הענף המוביל בעיירה. בחורף פועלים בסביבתה אתרי סקי (החשוב שבהם בצ'פלקו), ובקיץ פוקדים אותה מטיילים המבקרים באתרים הסובבים אותה, ובהם הפארקים הלאומיים לנין ונאוול ואפי ודרך שבעת האגמים. בנוסף, ריבוי האגמים והנחלים באזור מהווים גם מוקד משיכה לחובבי דיג.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נאוקן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1898
מונגולואיד

שמאל|ממוזער|200px|פרצופים שונים של אנשים בני הגזע המונגולואידי
ג'קי רובינסון

**ג'ק רוזוולט "ג'קי" רובינסון** (באנגלית: **Jack Roosevelt "Jackie" Robinson**; 31 בינואר 1919 – 24 באוקטובר 1972) היה שחקן בייסבול אמריקאי. ב-1947 הפך רובינסון לשחקן השחור הראשון במייג'ור ליג בייסבול (MLB). הופעת הבכורה של רובינסון עבור קבוצת ברוקלין דודג'רס הביאה לסיום 60 שנות הפרדת שחקנים לפי צבע עורם וסימנה את הסרת "מחסום הגזע" בבייסבול.

## ביוגרפיה
רובינסון נולד בקיירו שבג'ורג'יה אך ב-1920 המשפחה עברה לפסדינה שבקליפורניה אחרי שאביו נטש את המשפחה. לאחר סיום התיכון למד רובינסון במכללה הזוטרה, פסדינה ג'וניור קולג'. ב-1940 הוא עבר ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) והיה חבר בנבחרות הבייסבול, פוטבול, כדורסל ואתלטיקה קלה. ב-1942 גויס רובינסון לצבא. ב-1945 אחרי שהשתחרר מהצבא, הצטרף רובינסון לליגת השחורים ושיחק עבור הקנזס סיטי מונרכס בקנזס סיטי שבמיזורי.

בסוף השנה חתם על חוזה בברוקלין דודג'רס. את רובינסון החתים בראנץ' ריקי, המנג'ר של הדודג'רס לאחר ראיון ממושך וחילופי דברים שזכו לפרסום. ריקי שאל את רובינסון האם יוכל להישאר שליו לנוכח מתקפות גזעניות, רובינסון השיב בשאלה, "האם אתה מחפש כושי שיפחד להילחם חזרה?" וריקי ענה לו שהוא מחפש מישהו שיהיה אמיץ מספיק בשביל לא להחזיר מלחמה. לאחר שרובינסון הסכים לתנאים הוא צורף ב-1946 לקבוצת הבת של הדודג'רס מליגת המשנה, מונטריאול רויאלס. עונה לאחר מכן הצטרף לקבוצה הבכירה. ב-15 באפריל 1947 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת ה-MLB במשחק הביתי נגד בוסטון ברייבס.

במהלך קריירת הבייסבול שלו סבל רובינסון מהתקפות גזעניות מילוליות ופיזיות. הנהלת הדודג'רס ומאמנה נתנו גיבוי לרובינסון חרף מחאות שחקנים במועדון, כמו כן איימה הליגה להשעות שחקנים מקבוצות יריבות אם יחרימו את המשחקים מול רובינסון.

בשנתו הראשונה בליגה הוא נבחר לשחקן הטירון (רוקי) הטוב ביותר מטעם עיתון הספורט "ספורטינג ניוז" וגם זכה בפרס שחקן הטירון הטוב ביותר, שחילקה הליגה עצמה בפעם הראשונה. כעבור שנתיים, ב-1949 הוא זכה בפרס השחקן הטוב ביותר של הנשיונל ליג. רובינסון השתתף שש פעמים בסדרת הגמר של הליגה, הוורלד סיריס, ושש שנים ברציפות הוא נבחר לקבוצת הכוכבים של הליגה (All Stars). ב-1962 צורף רובינסון להיכל התהילה של הבייסבול.

ב-1987 הוחלט ב-MLB לקרוא לפרס רוקי העונה על שמו של רובינסון. ב-15 באפריל 1997, 50 שנה אחרי הופעת הבכורה שלו, הוציאה ה-MLB את מספר חולצתו של רובינסון, 42, משימוש בכל הקבוצות כאות כבוד על הישגיו. ב-15 באפריל 2004, ציינו ב-MLB בפעם הראשונה את יום ג'קי רובינסון, יום שבו כל סגלי הקבוצות והשופטים לובשים את המספר 42 לכבודו של רובינסון.

הסרט 42 מספר את סיפורו.

על שמו של רובינסון נקרא הכביש המחבר את הרבעים ברוקלין וקווינס בעיר ניו יורק.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ג'ורג'יה
קטגוריה:שחקני בייסבול אמריקאים
קטגוריה:שחקני בייסבול אפרו-אמריקאים
קטגוריה:שחקני בסיס שני
קטגוריה:שחקני לוס אנג'לס דודג'רס
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:זוכי פרס ה-MVP של העונה הסדירה ב-MLB
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הבייסבול
קטגוריה:חברי היכל התהילה לאמריקאים הגדולים
קטגוריה:מעוטרי מדליית הזהב של הקונגרס
קטגוריה:מעוטרי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:ספורטאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:ג'ורג'יה: ספורטאים
קטגוריה:שחורים פורצי דרך
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1919
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1972
ליגת העל האפגנית בכדורגל

**ליגת העל האפגנית** היא ליגת הכדורגל הבכירה באפגניסטן. קדמה לה, הליגה הקאבולית, והליגה העליונה שפורקה בשנת 2021 בעקבות שינוי משטר במדינה.

## היסטוריה

### ליגת העל הקאבולית
לפני הקמת הליגה הנוכחית, הייתה קיימת ליגת העל הקאבולית שהוקמה מחדש בשנת 2006 וכללה 7 בתים אזוריים שכיסו את כל אפגניסטן.

### ליגת האפגנית העליונה
ליגת הוקמה רשמית ב-2012, כאשר בעונה הראשונה השתתפו 8 קבוצות, והליגה התקיימה מספטמבר ועד אוקטובר (חודש אחד בלבד), במתכונת של 2 בתים ו-3 משחקים לכל קבוצה, לאחר מכן חצי גמר וגמר.

בעונת 2013, נבחרו ושובצו השחקנים בליגה באמצעות תוכנית ריאלטי אפגנית בשם "Maidan e sabz" ("המגרש הירוק"), שהנחה מוכתאר לשקרי, כוכב הערוץ Tolo TV (הערוץ הכי פופולרי באפגניסטן).

הרעיון הגיע מהתאחדות הכדורגל האפגנית ששיתפה פעולה עם חברת המדיה האפגנית "Moby Media Group", שהיא הבעלים של מספר ערוצים מסחריים ותחנות רדיו באפגניסטן.

הערוצים של החברה שידרו את המשחקים, והשחקנים שובצו בקבוצות לפי צוות שיפוט ולפי הצבעות הקהל. 34 המחוזות באפגניסטן חולקו ל-8 אזורים גדולים יותר. בליגה היו 8 קבוצות, וכל קבוצה קיבלה 18 שחקנים. תוכנית הטלוויזיה והליגה בפורמט הייחודי, עזר להביא לתודעה את הכדורגל שהיה ענף פחות פופולרי במדינה, ועזר להבליט מיעוטים במדינה כמו מיעוט ההזארה. כיום גמר תחרות הכדורגל באפגניסטן היא אחד אירועי הספורט הגדולים במדינה ביחד עם גמר ליגת הקריקט שהוא ענף אף יותר פופולרי.

שאהין אסמאייה היא שיאנית הזכיות בליגת העל האפגנית עם 5 אליפויות נכון ל-2020. בנוסף היא הקבוצה היחידה בליגה שהגיעה ל-8 מתוך תשעת הגמרים הראשונים בליגה (2013–2020).
## ליגה העל האפגנית
ליגה הוקמה בשנת 2022. בעונתה הראשונה היא כללה 12 קבוצות. בגלל בעיות תקציביות עונת 2023 לא התקיימה.
## מתכונת הליגה
ליגה כוללת 12 קבוצות. עונת 2024/2025 כללה 10 מחזורים (הייתה קבוצה שנפסלה). על ניצחות מוענקות 3 נקודות ועל תיקו מוענקת נקודה בודדת. העונה התחילה בדצמבר והסתיימה בינואר.

בהתאם לדירוג של הליגה, קבוצה בראש הטבלה (אלופה) מעפילות לתחרויות אסיאתיות. דירוג הליגה לעונת 2025/2026 הוא ה-40. בהתאם לכך היא שולחת 3נציגה בודדת לשלב המקודם של ליגת האלופות האסייתית עילית ואין לה נציג בליגת האלופות האסייתית השנייה.

קבוצה שסיימה במקום האחרון יורדת ללידת משנה.

## אליפויות הליגה לפי עונה

## אליפויות לפי מועדון

## קישורים חיצוניים
* 
* אפגניסטן – רשימת אלופות, RSSSF
* נתונים מאתר globalsport

## הערות שוליים

קטגוריה:אפגניסטן: כדורגל
אפגניסטן
הולמס פלייס

**הולמס פלייס** (Holmes Place) היא רשת מועדוני כושר בינלאומית שהחלה בלונדון ופועלת באירופה ובישראל. המותג פעיל למעלה מ-30 שנה ומשרת כ-250,000 מנויים ברחבי העולם. בבעלות הרשת למעלה מ-100 סניפים (מחצית מהם בישראל והשאר באירופה ובריטניה) ב-10 מדינות. המותג משווק ברחבי העולם תחת הסלוגן "one life. live it well". הרשת משווקת תחת שלושה מותגים ושתי חברות בת שונות; הולמס פלייס, גו אקטיב ואייקון (רשת הלואו-קוסט).

## היסטוריה
הרשת הוקמה בינואר 1980, על ידי קבוצת משקיעים, בשכונת צ'לסי שבלונדון. מקור השם הוא ברחוב בו שכן המועדון הראשון, רחוב הולמס. המועדון משך אליו חברים רבים, אולם הפסיד כספים. ב-1982 הוזמן אלן פישר, איש עסקים יהודי יליד דרום אפריקה, לסייע להנהלת החברה במשרה חלקית, יחד עם לורנס אלקטן, הם השקיעו כספים בפיתוח המועדון, לאחר שנתיים המועדון החל להרוויח. הסניף הראשון משך סלבריטאים מקומיים בהם הנסיכה דיאנה ויו גרנט ויצר את הבסיס להקמת שאר סניפי הרשת. משנת 1988 החלו פישר ואלקטן לנהל אותו במשרה מלאה. בשנות ה-90 הרחיבו את הרשת לרחבי בריטניה ובהמשך לאירופה. ב-1997 הונפקה הרשת בבורסה לניירות ערך בלונדון לפי שווי שוק של 36.5 מיליון ליש"ט. בסוף 1998 הפעילה 31 מועדונים. בשנת 1999 הרוח הנקי שלה הגיע ל-61 מיליון ליש"ט והיא הפעילה 56 מועדונים. בשנת 2003, קרנות ההשקעות הפרטיות ברידג'פוינט ופרמירה, רכשו את הולמס פלייס תמורת 210 מיליון ליש"ט. ב-2006 "וירג'ין אקטיב", רשת מכוני כושר בבעלות המיליארדר הבריטי ריצ'רד ברנסון, מוזגה עם הזרוע הבריטית של רשת "הולמס פלייס". לאחר המיזוג הפסיקה את השימוש במותג הולמס פלייס בבריטניה. בשנת 2008 רכש אלן פישר בחזרה, תמורת 30 מיליון דולר, את הפעילות הבינלאומית של הרשת בגרמניה, אוסטריה, שווייץ, ארצות הברית, ספרד, ופורטוגל בחזרה מידי הקרנות. באותה עת כבר החזיק פישר בזיכיונות הרשת בישראל, פולין, יוון, הונגריה וצ'כיה.

### הולמס פלייס בישראל
הרשת בישראל הוקמה בשנת 1998 על ידי יונתן פישר, בנו של הבעלים אלן פישר. את סניף הראשון שלה פתחה בקניון עזריאלי בתל אביב. כמו כן רכשה עם כניסתה לישראל את רשת מועדוני "שייפ". לאחר עשר שנות פעילות, הרשת סיימה את שנת 2007 עם הכנסות של כ-205 מיליון שקל, עם כ-70 אלף מנויים ו-1,600 עובדים בישראל. בשנת 2012 רכש איש העסקים ריצ'י האנטר 30% מהבעלות של הרשת בישראל. בנובמבר 2017 הונפקה הרשת בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

בשנת 2017 מיזגה לתוכה הרשת את מועדוני גו אקטיב, ואף הודיעה על רכישת מועדון הכושר גרייט שייפ בקניון שבעת הכוכבים בהרצליה בעלות של כ-7 מיליון שקל.

בינואר 2018 השלימה הולמס פלייס את רכישת מועדון זאוס רמת גן הממוקם במגדל משה אביב.

מנכ"לית הרשת בישראל היא קרן שתוי.

## מבנה הרשת
בשנת 2020 הרשת הפעילה בישראל 51 מועדונים, והיו לה כ-137 אלף מנויים.

הרשת מחולקת לארבעה סוגי מועדונים:
* מועדוני פרימיום - הכוללים בריכת שחייה. סאונה יבשה ורטובה. מקלחות ג'קוזי ושירות מגבות חופשי.
* מועדוני אנרג'י - מיועדים בעיקר לצעירים בדגש על מגוון רחב של מכשירי כושר. אולם ללא בריכה וג'קוזי וכן ללא שרות מגבות.
* מועדוני פמילי - מועדונים למשפחות דומים מעט לפרימיום המיועדים למשפחות וילדים, פועלים במתכונת הדומה לפעילות קאנטרי קלאב.
*מועדוני אייקון פיטנס - כוללים חדרי כושר ושיעורי סטודיו בעלות נמוכה (מותג הלואו קוסט).

ממוזער|כרטיס Welcome

## קישורים חיצוניים
* 

* הולמס פלייס ישראל, אתר הבית
* הולמס פלייס העולמי אתר הבית

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:פעילות גופנית