open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
THX 1138

**THX 1138** הוא סרט מדע בדיוני דיסטופי אמריקאי משנת 1971 שהיה סרט הבכורה בבימויו של ג'ורג' לוקאס. התסריט של הסרט נכתב על ידי ג'ורג' לוקאס ווולטר מרץ', והוא מבוסס על סרטו הקצר של לוקאס מ-1967 "Electronic Labyrinth: THX 1138 4EB". בסרט מככב רוברט דובאל בתפקיד הראשי. הסרט הופק על ידי חברת ההפקה של פרנסיס פורד קופולה.

## תקציר העלילה
עלילת הסרט מתרחשת בעתיד דיסטופי שבו ממשל טוטליטרי שולט באזרחים באמצעות משטרת אנדרואידים, חוקים נוקשים, וסמים משני תודעה אשר מדכאים רגשות, כולל תשוקות מיניות. כל האנשים נדרשים ללבוש מדים לבנים זהים ולגלח את ראשיהם, ולכולם יש כינויים אלפאנומריים במקום בשמות.

הדמות הראשית בסרט, THX 1138 (מגולם על ידי רוברט דובאל), הוא עובד במפעל להרכבת אנדרואידים. בתחילת הסרט הוא מתחיל לראשונה לחוות רגשות ותשוקות מיניות בפעם הראשונה בחייו לאחר שהשותפה שלו לחדר ובת זוגו, LUH 3417 (מגולמת על ידי מגי מק'אומי), מפסיקה לקחת את התרופות שלה ומפחיתה בסתר גם את המינון שלו. כתוצאה מכך נוצרת מערכת יחסים רומנטית בין השניים, אשר אינה חוקית בחברה שלהם. הרומן הבלתי חוקי שלהם מתגלה על ידי השלטונות, והדבר מוביל למעצרם. THX 1138 עומד על כך למשפט בהמשך ונידון למאסר. בכלא הוא פוגש את SEN ו-SRT 5752. השלושה מצליחים להימלט מהכלא. THX 1138 נרדף על ידי שוטרים אנדרואידים, ובסופו של דבר מגיע לגבולות של העיר התת-קרקעית. למרות האזהרות שהעולם החיצון אינו ראוי למגורים, THX 1138 מטפס על סולם אל פני השטח. השוטרים מצווים להפסיק את המרדף. מעל לפני השטח THX 1138 עד לשקיעת השמש.

## צוות השחקנים הראשי
* רוברט דובאל בתפקיד THX 1138
* דונלד פלזנס בתפקיד SEN 5241
* מגי מק'אומי בתפקיד LUH 3417
* דון פדרו קולי בתפקיד SRT
* איאן וולף בתפקיד PTO
* מרשל אפרון בתפקיד TWA
* סיד הייג בתפקיד NCH

## קישורים חיצוניים
*  at lucasfilm.com
*  at warnerbros.com

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי 1971
קטגוריה:סרטים דיסטופיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-1971
קטגוריה:סרטי ג'ורג' לוקאס
יבגני וסניק

**יבגני וסניק** (ברוסית: **Евгений Яковлевич Весник**; 15 בינואר 1923 - 10 באפריל 2009) היה שחקן, במאי תיאטרון ותסריטאי סובייטי ממוצא יהודי. בשנת 1989 הוא קיבל תואר אמן העם של ברית המועצות. 
## קורות חיים
יבגני וסניק נולד בשנת 1923 בפטרוגרד למשפחה מעורבת. אביו יעקב וסניק היה יהודי יליד פינסק. הוא לחם בשורות הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה ובהמשך היה מנהל מפעל בקריבי ריה. על פעילותו הוענקו לו עיטור לנין ופעמיים עיטור הדגל האדום. בשנת 1937 במהלך הטיהורים הגדולים הוא נעצר והוצא להורג. אשתו יבגניה הייתה ממוצא צ'כי. לאחר מעצר בעלה היא נשפטה למספר שנים במחנות גולאג. לאחר סיום העונש התגוררה בעיירה בקרבת מוסקבה.

לאחר מעצר הוריו וסניק נשלח לבית יתומים לילדי "אויבי העם". הוא הצליח לברוח ובעזרת מיכאיל קלינין שהכיר את אביו מתקופת לפני מהפכת אוקטובר הצליח להישאר במוסקבה והחל לעבוד לפרנסתו.

בשנת 1942 וסניק גויס לצבא ולמד בבית ספר לתותחנים. ביוני 1944 עם דרגת קצין הוא נשלח לחזית הלחימה והשתחרר בשנת 1946. הוא קיבל מספר עיטורים על השתתפות בלחימה.

בשנת 1948 וסניק סיים לימודים בבית ספר לשחנקים ליד תיאטרון מאלי. בהיותו בן של נאשמים בבגידה לא התקבל ל"תיאטרון מאלי" ועבד בתיאטראות שונות במוסקבה. בשנת 1954 וסניק החל לעבוד ב"תיאטרון סטירה" במוסקבה ושיחק על במתו עד לשנת 1963. הוא היה הראשון ששיחק אוסטפ בנדר על הבמה והשתתף בכ-650 הצגות של מחזה זה.

בשנת 1963 וסניק החל לעבוד ב"תיאטרון מאלי" ועבד בו עד לשנת 1992.

וסניק היה גם במאי בתיאטראות בהם עבד. בשנת 1990 הוא העלה על במת תיאטרון בעיר קריבי ריה מחזה על חייו של הוריו.

בשנת 1955 וסניק לראשונה שיחק בסרט קולנוע. בסך הכול הוא שיחק בכ-90 סרטים. בנוסף לכך הוא פעל בתחום דיבוב.

וסניק כתב כ-20 בספרים על תיאטרון וחייו.

על פעילותו בתחום התיאטרון וקולנוע וסניק קיבל מספר עיטורים. בשנת 1989 הוא קיבל תואר אמן העם של ברית המועצות.

וסניק היה נשוי 4 פעמים.  

וסניק נפטר בשנת 2009 במוסקבה לאחר שבץ מוחי. הוא נטמן בבית העלמין טרויקורובסקויה.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה 
* ריאיון עם וסניק
* 

קטגוריה:במאי תיאטרון רוסים
קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים
קטגוריה:שחקני תיאטרון רוסים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רוסים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים רוסים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים סובייטים
קטגוריה:תסריטאים רוסים
קטגוריה:תסריטאים יהודים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:אמני העם של ברית המועצות
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין טרויקורובסקויה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1923
קטגוריה:נפטרים ב-2009
ג'ון טיילור (מושל קרוליינה הדרומית)

**ג'ון טיילור** (באנגלית: **John Taylor**; ) היה מושל קרוליינה הדרומית ה-51 מ-1826 עד 1828.

## ביוגרפיה
טיילור נולד ב-4 במאי 1770 בגרנבי בפרובינציית קרוליינה הדרומית. הוא למד במכון מאונט ציון בווינסבורו, קרוליינה הדרומית, והשלים את לימודיו ב-1790 בקולג' של ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון) והפך לעורך דין. הוא פתח את המשרד שלו בקולומביה אבל התעסק גם בחקלאות.

לאחר הלימודים, כיהן טיילור בבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית מ-1796 עד 1802 ושוב מ-1804 עד 1805. הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית בשנת 1807, וכיהן שם עד שמונה לחבר הסנאט של ארצות הברית בשנת 1810 ומילא את המושב הפנוי שהותיר תומאס סאמטר. הוא נבחר לכהן כהונה מלאה החל מ-1811. כסנאטור, נודע באישיותו המשכנעת במיוחד. בזמן כהונתו בסנאט, פיתח את הגרסה הראשונה של מה שמכונה כיום קרן טיילור. הקרן הזו היא מפגש של פוליטיקאים שואפים להתכנס ולדבר ולעזור אחד לשני. אבל זמן קצר לאחר מכן עזב את השירות הפדרלי ב-1816 וחזר למדינת הולדתו כדי לכהן כסנאטור במדינת קרוליינה הדרומית בין השנים 1818 ל-1826.

טיילור נבחר למושל המדינה ב-1826. הוא גם שימש כנאמן של קולג' קרוליינה הדרומית (כיום אוניברסיטת קרוליינה הדרומית) וכמנהל הסמינר התאולוגי של קולומביה. כהונתו הייתה ידועה בעיקר בכך שגייס את המדינה להתנגד למכסים פדרליים. הוא מת ב-16 באפריל 1832 בקמדן, קרוליינה הדרומית.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1398.


## קישורים חיצוניים

* ג'ון טיילור באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 
* ג'ון טיילור באתר The Political Graveyard 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הדרומית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:מושלי קרוליינה הדרומית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הדרומית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-18
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקרוליינה הדרומית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1770
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1832
מונטווידאו (מחוז)

**מחוז מונטווידאו** (בספרדית: ***Departmento De Montevideo***) הוא מחוז באורוגוואי. והוא המחוז בשטח הקטן ביותר במדינה, אך גם המאוכלס ביותר. בירתו היא העיר מונטווידאו, שהיא גם עיר הבירה במדינה. העיר מכסה את רוב שטחו של המחוז, אך קיימים בו גם קצת עיירות קטנות.

## היסטוריה
מחוז מונטווידאו הוא אחד מהמחוזות הראשונים שהוקמו בשטח הנוכחי של אורוגוואי שנקראה אז "הפרובינציה המזרחית". המחוז הוכרז ב-27 בינואר 1816 בחוק שהתקבל במונטווידאו קבילדו (אז - בניין הממשל) ואושר על ידי חוסה ארטיגס ב-3 בפברואר 1816, יחד עם הכרזתם של המחוזות מלדונדו, סוריאנו, קנלונס, סן חוסה וקולוניה. גבולות המחוז כפי שהוכרזו בצו זה "אחרי חומות הבירה עד קו פניארול".

לאחר שאורוגוואי קיבלה את עצמאותה (ב-1828), אושרו בחוקה תשעה מחוזות, כשביניהם מחוז מונטווידאו. בחוק מ-28 באוגוסט 1835, הוגדרו במדויק גבולות המחוז כפי שהם עד היום: נהר סנטה לוסיה משפכו בנהר ריו דה לה פלטה ועד לחיבורו לנחל לאס פיידראס, ולאורך נחל זה עד למוצאו בגבעות פריירה. שם ממשיך הגבול לאורך הגבעות עד למוצא נחל טולדו, ומשם לאורך נחל טולדו עד לביצות קראסקו, וממשיך לאורך נחל קראסקו עד שפכו לנהר ריו דה לה פלטה. המחוז גובל כיום במחוז קנלונס מצפון וממזרח, במחוז סן חוסה ממערב ומדרום הנהר ריו דה לה פלטה.

## ממשל
בנושאי חקיקה יש קונגרס המורכב מ-31 נבחרי ציבור ללא שכר. ראש העיר (המחוז) וחברי המועצה נבחרים אחת לחמש שנים בבחירות ישירות.

ממוזער|280px|החלוקה המוניציפלית של מחוז מונטווידאו
בנושאים מוניציפליים, המחוז מחולק ל-8 עיריות (ניהול אזורי) המסומנים באותיות A-G, כשבכל אחת מהם יש בחירות נפרדות בהם בוחרים תושבי האזור את ראש העיר.

## דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין שנערך ב-2011, במחוז מונטווידאו מתגוררים 1,319,108 תושבים (613,990 גברים ו-705,014 נשים) ב-520,538 משקי בית.

שיעור ילודה: 14.40 לידות ל-1,000 איש (2004)
שיעור תמותה: 10.35 מקרי מוות ל-1,000 איש (2004)
גיל ממוצע: 33.8 (31.2 גברים, 36.5 נשים) (2004)
תוחלת חיים נכון ל-(2004):
כלל אוכלוסייה: 75.28 שנים
גברים: 71.28 שנים
נשים: 79.44 שנים
גודל משפחה ממוצע: 1.91 נפשות (2004)

## ערים במחוז
ערים נוספות במחוז מונטווידאו (נכון ל-2004): מונטווידאו (מספר התושבים 1,680,552, חלקם מתגוררים בחלק השייך למחוז סן חוסה), פאחאס בלאנקאס (1,976 תושבים), סנטיאגו ואסקס (1,482 תושבים) ואבאיובה (924 תושבים).

השטחים הכפריים מהווים כ-60% משטח המחוז, ומונים נכון לשנת 2011 14,026 נפש.

## חינוך
לפי הערכה ישנם במחוז כ-227,264 תלמידים, הלומדים ב-464 מוסדות חינוך ציבוריים. בהם: 331 גני ילדים ובתי ספר יסודיים, 75 בתי ספר תיכוניים ו-54 מוסדות של אוניברסיטאיות. בנוסף למוסדות אלה, ישנם 162 בתי ספר פרטיים, יסודיים, תיכוניים ואוניברסיטאים. וכן קיימת רשת רחבה של מרכזי טיפול לגיל הרך.

## קישורים חיצוניים

* אתר המכון הלאומי לסטטיסטיקה באורוגוואי
* מונטווידאו באנציקלופדיה הגאוגרפית של אורוגוואי

## הערות שוליים

קטגוריה:אורוגוואי: מחוזות
אקווריום שד

**אקווריום שד** (באנגלית: **Shedd Aquarium**) הוא אקווריום ציבורי מקורה השוכן בעיר שיקגו, אילינוי. האקווריום, שנפתח ב-30 במאי 1930, מכיל כ-19 מיליון ליטר של מים ומאכלס כ-32,000 בעלי חיים. זהו האקווריום השלישי בגודלו בחצי הכדור המערבי, אחרי אקווריום ג'ורג'יה ואקווריום מפרץ מונטריי.

אקווריום שד מדורג כאחד מהאקווריומים המובילים בעולם, והוא היה האקווריום המקורה הגדול ביותר בעולם בזמן פתיחתו. זהו האקווריום הראשון הפנימי הכולל אוסף קבוע של דגים מים מלוחים. האקווריום ממוקם על שפת אגם מישיגן, בקמפוס המוזיאונים של שיקגו, שבו נמצאים גם פלנטריום אדלר ומוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע.

בשנת 2015, ביקרו באקווריום שד 2.02 מיליון מבקרים. בשנת 2005 היה זה האקווריום המתוייר ביותר בחצי הכדור המערבי, ובשנת 2007 הפך לאטרקציה התרבותית המתויירת ביותר בשיקגו. באקווריום שד ישנם כ-1,500 מינים שונים, כולל דגים, יונקים ימיים, עופות, נחשים, דו-חיים וחרקים. האקווריום זכה במספר פרסים על תצוגותיו, כגון "הטובה ביותר" מאגודת גני החיות והאקווריומים (AZA) על תצוגת Seahorse Symphony בשנת 1999, על תצוגת Amazon Rising בשנת 2001, ועל תצוגת Wild Reef בשנת 2004. בשנת 1987 הוכרז האקווריום כאתר לאומי לשימור היסטורי.

## היסטוריה
[ממוזער| אקווריום בשנת 1934 במהלך [התערוכה העולמית של שיקגו (1933)|התערוכה העולמית של שיקגו]]
אקווריום שד היה מתנה של איש העסקים ג'ון ג. שד, תלמידו של מרשל פילד (תורם מוזיאון פילד הסמוך), לעיר שיקגו. אף על פי ששד נפטר לפני שהספיק לראות את בניית האקווריום, רעייתו מרי ר. שד גזרה את הסרט בטקס הפתיחה הרשמי.

בניית האקווריום עלתה כ-3 מיליון דולר (שווי מקביל לכ-54.7 מיליון דולר בשנת 2023) וכללה 132 מכלי תצוגה. הנחת היסודות התקיימה ב-2 בנובמבר 1927, והבנייה הושלמה ב-19 בדצמבר 1929; התצוגות הראשונות נפתחו לציבור ב-30 במאי 1930. כאחד מהאקווריומים הראשונים בעולם שאין להם גישה ישירה לים, נאלץ האקווריום להסתמך על קרון רכבת מותאם אישית בשם Nautilus להובלת דגים ומי ים. הקרון שירת את האקווריום עד שנת 1959.

בשנת 1930, 20 קרונות טנקים עשו שמונה נסיעות הלוך ושוב בין קי ווסט לשיקגו כדי להעביר  של מי ים לתערוכות המים המלוחים של שד. בשנת 1933, שיקגו אירחה את היריד העולמי השני שלה, המאה של הקידמה. האקווריום היה ממוקם מיד צפונית למתחם הירידים, והמוזיאון זכה לחשיפה לקהל בינלאומי גדול.

בשנת 1930, 20 קרונות רכבת הובילו כ-3.8 מיליון ליטר של מי ים מחוף בקי וסט לשיקגו עבור התצוגות הימיות של האקווריום. בשנת 1933, כאשר שיקגו אירחה את התערוכה העולמית של שיקגו, זכה האקווריום לחשיפה רבה בקרב קהל בינלאומי רחב.

בשנת 1971, נוספה לאקווריום תצוגת שונית האלמוגים הקריבית, אחת מהתצוגות הפופולריות ביותר, המכילה 340,000 ליטר של מים. באותה שנה, האקווריום רכש את אוניית המחקר הראשון שלו, כלי שיט באורך 23 מטרים ששימש לחקר הקריביים ולאיסוף דגימות. בשנת 1985, הוחלף כלי שיט זה בכלי המחקר הנוכחי של האקווריום, ה-Coral Reef II. בשנת 1987, נרשם אקווריום שד במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.

נכדו של ג'ון שד, ג'ון שד ריד, שכיהן כנשיא חברת הרכבות Atchison, Topeka and Santa Fe Railroad בין השנים 1967 ל-1986, שימש כנשיא מועצת המנהלים של האקווריום בין השנים 1984 ל-1994, והיה נאמן לכל חייו עד פטירתו בשנת 2008. טד א. בייטי שימש כנשיא ומנכ"ל האקווריום בין השנים 1994 ל-2016, וברידג'ט ס. קוגלין נכנסה לתפקיד באביב 2016.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: גנים ופארקים עירוניים
קטגוריה:ארצות הברית: אקווריומים
קטגוריה:שיקגו
הנרי טאזוול

**הנרי טאזוול** (באנגלית: **Henry Tazewell**; 27 בנובמבר 1753 – 24 בינואר 1799) היה פוליטיקאי אמריקאי שהיה גורם מרכזי בממשלתה המוקדמת של וירג'יניה, וסנאטור אמריקאי מווירג'יניה. הוא היה בעל עבדים, וכיהן כנשיא הזמני של הסנאט של ארצות הברית ב-1795.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
טאזוול נולד במחוז ברונסוויק, וירג'יניה, והיה בנם של ליטלטון ומרי גריי טאזוול. הוא למד בבתי הספר הכפריים וסיים את לימודיו בקולג' ויליאם ומרי בוויליאמסבורג, וירג'יניה, בשנת 1770.

הוא התחתן עם דורותיאה אליזבת' וולר ב-13 בינואר 1774, והם היו הוריהם של ליטלטון וולר טאזוול, שהפך לסנאטור ומושל וירג'יניה, ולשל הבת סופיה אן.

### קריירה
ימין|ממוזער|156x156 פיקסלים| שלטו הנרי טאזוול
טאזוול למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1773 והחל את עיסוקו. במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית, הוא גויס והוסמך לקפטן של חיל פרשים.

הוא היה חבר בבית הנבחרים בשנת 1775, והיה גם ציר לוועידת וירג'יניה הרביעית משנת 1775 ולוועידת וירג'יניה החמישית משנת 1776, שכתבה את חוקת המדינה. מ-1778 עד 1785, הוא היה חבר באספה הכללית של וירג'יניה.

בשנת 1785 הפך טאזוול לשופט של בית המשפט הכללי של וירג'יניה. הוא הועלה לתפקיד השופט הראשי שלה, וכיהן מ-1789 עד 1793. הוא גם כיהן כשופט בבית המשפט העליון לערעורים של וירג'יניה, לאחר מכן שונה שמו לבית המשפט העליון של וירג'יניה, ב-1793.

בשנת 1794, טאזוול נבחר לסנאט האמריקני כדי למלא את המשרה הפנויה שנגרמה בעקבות התפטרותו של ג'ון טיילור. הוא נבחר מחדש ב-1798, וכיהן מ-29 בדצמבר 1794 ועד מותו. הוא כיהן כנשיא הזמני של הסנאט ב-1795.

כאשר הסנאטור מטנסי ויליאם בלאונט הועמד לדין בגלל בגידה ב-1797, טאזוול היה היחיד שהצביע נגד גירושו של בלאונט מהסנאט. טאזוול היה אחד מארבעת הסנאטורים שהצביעו נגד אישור כוח צבאי למלחמה.

### מותו
טאזוול מת בפילדלפיה, פנסילבניה, ב-24 בינואר 1799, ונקבר בשדה הקבורה של כרייסט צ'רץ'.

מחוז טאזוול, וירג'יניה; טאזוול, וירג'יניה; טאזוול, טנסי; ניו טאזוול, טנסי; ואולי מחוז טאזוול, אילינוי נקראים על שמו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:בוגרי מכללת ויליאם ומרי
קטגוריה:נשיאים זמניים של הסנאט של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מווירג'יניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1753
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1799
הופר (סרט)

**הופר** (**Hooper**) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 1978 בבמויו של האל נידהאם , עם ברט ריינולדס וסאלי פילד בתפקידים הראשיים.

ריינולדס ופילד היו בעת ההסרטה זוג בחיים לאחר שהכירו בהסרטת הסרט הפרחח ובת השריף (1977).

העלילה היא על פעלולן בסרטים ומהווה מחווה לאנשי הפעלולים בסרטים.

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר.

## תקציר העלילה
סאני הופר (ברט ריינולדס) הוא פעלולן ותיק בסרטים ומשמש גם כמארגן ומתווך בין הבמאי לפעלולנים. הוא גרוש וחי כעת עם חברתו גוון דויל (סאלי פילד) בחווה של אביה ג'וקו דויל (בריאן קית') שהיה בעברו גם פעלולן.

כעת הוא עסוק בהסרטת הסרט "המרגל שצחק לסכנה" עם הבמאי רוג'ר דיל (ג'אן מייקל וינסנט) והשחקן אדם וסט בהפקתו של מקס ברנס (ג'ון מארלי).

הופר כבר מבוגר ולא במיטבו. במפגן פעלולנים הוא נפגש בפעלולן צעיר המכונה "סקי" (ג'אן מייקל וינסנט). לאחר המפגן הם נוסעים למסעדה בה נמצאים שוטרי SWAT. הופר מתגרה באחד מהם (טרי בראדשו) ומתחילה קטטה המונית בה מצטרף סקי לעזרת הופר. הם מתיידדים והופר מצרף אותו להסרטה.

לאחר שהופר מדגים נפילה חפשית מהליקופטר בגובה 68 מטר הוא חש בגבו והאורתופד אומר לו שאם ימשיך כך הוא יהיה משותק. גם חברו קאלי (ג'יימס וסט) וגם גוון מזהירים אותו.

הופר נשבר ומודיע שהוא פורש. המפיק ברנס מפעיל עליו לחץ רגשי ולבסוף הוא מסכים להשתתף יחד עם סקי תמורת 50.000 דולר לכל אחד.

הבמאי האגומניאק משנה את התסריט בכך שבסצנת הסיום על הופר וסקי לנסוע במהירות ברכב עם מנוע רקטי דרך בתים מתמוטטים, פיצוצים ואש מכל הכיוונים עד שהם מגיעים לגשר הרוס ומשם הם צריכים לעופף במכוניתם לאורך כ-100 מטר ולנחות על הגלגלים בצד השני.

סקי נוהג במהירות דרך פיצוצים ובתים ומכוניות מתרסקות. הגשר מפוצץ וסקי מהסס לעבור באוויר כי אין לחץ מספיק במנוע. רוג'ר מרחף מעליהם בהליקופטר ומזהיר שאם לא יעברו את הנהר הם יפוטרו והוא ידאג שלא ימצאו עבודה. סקי מחליט ומאיץ את המכונית מעל הנהר. המבצע מצליח והופר מוצא מהמכונית צולע אך מתאושש. הוא חובט ברוג'ר ומתחבק עם גוון.

## צוות השחקנים הראשי

## קישורים חיצוניים

*הסצנה הסופית, באתר יוטיוב
*הסצנה הסופית, באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטי 1978
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים על קולנוע
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים משנת 1978
קטגוריה:סרטי סאלי פילד
קטגוריה:סרטים שצולמו באלבמה
רוברט סקוט (פילולוג)

**רוברט סקוט** (באנגלית: **Robert Scott**; 26 בינואר 1811 – 2 בדצמבר 1887) היה פילולוג אקדמי בריטי וכומר של הכנסייה האנגליקנית. הוא ידוע בעיקר בזכות הכתיבה המשותפת של הלקסיקון היווני-אנגלי, המכונה בדרך כלל לידל וסקוט, שעדיין נמצא בשימוש היום. סקוט היה גם פרופסור ליוונית באוניברסיטת אוקספורד במשך למעלה משלושים שנה לפני מותו ב-2 בדצמבר 1887.

## ביוגרפיה
סקוט נולד ב-26 בינואר 1811 בבונדלי, דבון, אנגליה. הוא התחנך בבית הספר סנט ביס בקאמבריה, ובבית הספר שרוסברי בשרופשייר. הוא למד קלאסיקות בכרייסט צ'רץ', אוקספורד, וסיים תואר ראשון באמנויות (BA) ב-1833.

סקוט הוסמך ב-1835 והחזיק בקולג' של דולו, קורנוול, בין השנים 1845 ל-1850. הוא היה ראש קתדרלת אקסטר מ-1845 עד 1866 והרקטור של דרום לופנהאם, רוטלנד, מ-1850 עד 1854 כשנבחר לתפקיד מאסטר בייליול קולג' באוקספורד. הוא שימש כפרופסור של דיקן אירלנד לפרשנות של כתבי הקודש באוקספורד בין השנים 1861 ל-1870 וכדיקן של רוצ'סטר מ-1870 ועד מותו ב-1887.

סקוט ידוע בעיקר בתור העורך המשותף (עם עמיתו הנרי ג'ורג' לידל) של לקסיקון יווני-אנגלי, המילון הסטנדרטי של השפה היוונית הקלאסית. לפי מהדורת 1925 של הלקסיקון, הפרויקט הוצע במקור לסקוט על ידי מוכר הספרים והמו"ל הלונדוני דייוויד אלפונסו טלבויס; הוא פורסם על ידי הוצאת אוניברסיטת אוקספורד.

בשנת 1872, סקוט נלקח עם שירו "Jabberwocky" של לואיס קרול שפורסם שנה קודם לכן, והוא כתב את התרגום הגרמני הראשון הידוע של היצירה. הוא שיתף את קרול בחילופי מכתבים שבהם טען בצחוק שהגרסה הגרמנית שלו, שנקראת "Der Jammerwoch", היא המקור, כאשר קרול הוא התרגום.

קטגוריה:מילונאים אנגלים
קטגוריה:בוגרי כרייסט צ'רץ' (אוקספורד)
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1811
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1887
היאבקות חגורות

**היאבקות חגורות** היא סוג של היאבקות הנחשב לאחד מענפי הספורט הוותיקים ביותר שתועדו בהיסטוריה. הספורט כולל שני מתחרים חגורים, שמטרתם להפיל זה את זה באמצעות אחיזה בחגורה. קיימות מאות סגנונות לאומיים של היאבקות חגורות, אך המוכרים ביותר והמתחרים הבינלאומיים הנפוצים ביותר הם אליש ו-קוראש, שהתפתחו בקרב העמים טורקיים הנוודים של מרכז אסיה. איגוד ההיאבקות העולמי הכיר באליש כסגנון ההיאבקות הבינלאומי הראשי, והוא מנוהל ברחבי העולם על ידי הפדרציה הבינלאומית להיאבקות חגורות אליש, הגוף המנהל של הספורט. אף על פי שהספורט התקיים במשך אלפי שנים, ואליפויות מקומיות נערכו במקומות שונים בעולם, רק בשנת 2001 החל להתפתח הסגנון הבינלאומי של הספורט, והוא נקרא "אליש". עד שנת 2005 פיתחו את הסגנון ריף גייננוב וביימן ארקינבייב, ולאחר מכן נפרדו דרכיהם ונוצרו שני סגנונות שונים בשם "אליש" ו"קוראש" בהיאבקות חגורות. מאז, נכלל הספורט בתוכנית האוניברסיאדת קאזאן בשנת 2013, הוכר על ידי המועצה האולימפית של אסיה, והתקיים במשחקי אסיה ובמשחקים הפנימיים של אסיה. ראשי הספורט נאבקים לקדם אותו לרמה של ענף ספורט אולימפי רשמי.

## היסטוריה
### העת העתיקה
בעלילות גילגמש מופיעה צורה של היאבקות חגורות בין גילגמש ואנכידו. אחת ההמחשות הוותיקות ביותר להיאבקות שנמצאה היא פסל ברונזה שנמצא בשנת 1938 בחרפג'י, סמוך לבגדד, ומתוארך לכ-2600 לפנה"ס. כיום הוא מוצג במוזיאון הלאומי של עיראק. כרוניקות סיניות מהתקופה הטאנג מדברות גם הן על היאבקות חגורות בסין של ימי הביניים, בערך במאה ה-11 לספירה. במאה ה-11, הפילוסוף והמלומד אבן סינא כתב על סוג זה של היאבקות.

### הווה
#### הפדרציה הבינלאומית
כדי להתאים את עצמם למגוון הסגנונות של היאבקות חגורות ברחבי העולם, הפדרציה הבינלאומית להיאבקות חגורות (IBWA), שהוקמה בשנת 2005 בראשותו של מר חאליל אחמד חאן מפקיסטן, פיתחה שני סטים של כללים אחידים ותלבושת תקנית. ההיגיון הוא שחלק מהסגנונות אינם מאפשרים שימוש בטריקים עם הרגליים וחלק כן. לפיכך, בתחרות בסגנון קלאסי אסור השימוש ברגליים, ובסגנון חופשי הוא מותר. התלבושת התקנית מאפשרת לכל המשתתפים לשמור על סגנונם הלאומי.

## כללים וגרסאות
במקומות שונים בעולם ישנם וריאציות שונות של כללים בספורט זה. כפי שמרמז השם, הרכיב המרכזי בספורט הוא חגורה פשוטה, מגבת רגילה או אזור. לדוגמה, במרכז אסיה, הפופולרית היא היאבקות קורס של עמי הטורקים, שבה מפילים את היריב על ידי הרמתו מהרצפה או מהמזרן ללא שימוש ברגליים. כללים אלו הם לרוב ייחודיים לאותו אזור ספציפי.

## סוגי היאבקות חגורות
כיום ה-IBWA מנהלת סוגים שונים של היאבקות חגורות: סגנון חופשי, סגנון קלאסי, היאבקות חגורות לנשים, היאבקות חגורות על חוף הים, היאבקות חגורות בשלג בחמש קבוצות גיל: קדטים, צעירים, סטודנטים, מבוגרים, וותיקים ב-12 קטגוריות משקל (7 לגברים ו-5 לנשים).

## הערות שוליים

קטגוריה:היאבקות (ספורט)
Redout (משחק וידאו)

**Redout** (קרי: "רֵד-אָאוּט") הוא משחק מרוצים שפותח ופורסם על ידי הסטודיו האיטלקי 34BigThings. המשחק לקח השראה ממשחקי מרוצים אחרים בסגנון כגון "F-Zero", "Wipeout", "Rollcage" ו-"POD" כפי שמציין דף המשחק ב-Steam.

המשחק שוחרר עבור Windows בספטמבר 2016 ולפלייסטיישן 4 ו־Xbox One באוגוסט 2017. גרסת Windows ניתנת להפעלה במציאות מדומה. המשחק היה אמור לצאת לנינטנדו סוויץ' ברבעון השני של 2017, אך התעכב ושוחרר במאי 2019. המשחק שוחרר עבור Amazon Luna ב-20 באוקטובר 2020.

## משחקיות
Redout הוא משחק מרוצים בסגנון אנטי גרוויטציה המתרחש בשנת 2560. שחקנים מתחרים על ידי שליטה בספינת מרוצים בכמה מסלולים שונים.

יש שבע קבוצות מרוץ ולכל קבוצה יש ארבע ספינות. לכל ספינה יש את המאפיינים המובהקים שלה. מאפיינם אלה כוללים: תאוצה, מהירות מרבית, אחיזה, שלמות מבנית, מאגר אנרגיה ומהירות טעינת אנרגיה. השחקנים יכולים להתאים אישית את מאפייני הספינה שלהם בהתקנת שדרוגים פסיביים ואקטיביים, כאשר יש שישה לכל סוג. ישנם חמישה מסלולי מרוץ (ושבעה נוספים באמצעות הרחבות משחק) שכל אחד מהם מורכב מחמישה מסלולים משניים. כלומר, ישנם סך הכל כ־12 מסלולי מרוץ ותחת כל אחד מהם יש 5 תתי מסלול, סך הכל 60. עיצוב המסלול כולל לולאות, קפיצות, טלפורטרים, קטעים תת-מימיים, צרינורות ומסלולים עם כוח משיכה נמוך או ללא.

המשחק כולל מצבי מרוץ שונים: מצב מרוץ סטנדרטי; מרוץ זירה, שבו הספינה האחרונה ששרדה מנצחת; מהירות, הדורשת מהשחקנים לשמור על מהירות מינימלית; ניקוד, שבו השחקנים מתחרים על הניקוד הגבוה ביותר על סמך זמני הקפות; בוס, שבו שחקנים נוסעים בכל תתי המסלול של מסלול מסוים; אינסטאגיב, שבו כמות הנזק לספינה מפגיעה בקיר גדלה ואם מתים נפסלים מידף והשרדות, בו מושמים מכשולים על המסלול, בעת פגיעה בהם נגרם נזק משמעותי והספינה מואטת. המטרה היא לשרוד כמה שיותר זמן. אם מתים נפסלים.

מצב מרובה משתתפים נתמך באופן מקוון באמצעות לובי של עד שנים עשר שחקנים ובאופן מקומי עד שני שחקנים באמצעות פיצול מסך.

השליטה בספינות דומות לאלו של כלי טיס, כולל הפצצות ונטיית הספינה; נטייה משומשת בעת נסיעה בעלייה כדי למנוע מהספינה לשפשף את הרצפה (שגורם להאטה ופגיעה בספינה) ובנסיעה במורד כדי למנוע רדאאוט (אפקט אסתטי).

## קבלה
ב-Metacritic המשחק קיבל ביקורות חיוביות עבור וינדוס, פלייסטיישן 4 ו-Xbox One; גרסת הסוויץ' קיבלה ביקורות מעורבות. *[[גיימר PC|PC Gamer]]* אמרו: "פוגע בדיוק במטרה מבחינת המראה, הצליל והמהירות" אבל "מתעכב על התחושה". "נינטנדו לייף" כינה אותו "משחק די טוב" אך מתח ביקורת על הביצועים והפונקציונליות של גרסת הסוויץ'. ב-"Push Square" נמסר כי מדובר ב"אחת הדוגמאות הטובות ביותר של הז'אנר" ואמרו כי מרוצי הבוסים הם "בולטים במיוחד".

## משחק המשך
ספין-אוף בשם *Redout: Space Assault* שוחרר עבור iOS ו־macOS דרך Apple Arcade ב-8 באוקטובר 2019, כאשר מהדורות עבור וינדוס, פלייסטיישן 4, נינטנדו סוויץ' ו-Xbox One נדחו עד 22 בינואר 2021. משחק המשך שפורסם על ידי Sabre Interactive בשם *Redout 2* שוחרר עבור וינדוס, נינטנדו סוויץ', פלייסטיישן 4, פלייסטיישן 5, Xbox One ו- Xbox Series X/S ב-16 ביוני 2022. ל־Redout 2 יצאו שתי הרחבות משחק.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי Xbox One
קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי מציאות מדומה
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו באיטליה
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 4
קטגוריה:משחקי נינטנדו סוויץ'
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2016
קטגוריה:מדע בדיוני
קטגוריה:משחקי מרוץ ממוחשבים
ריקוד רכבת

ממוזער|280x280 פיקסלים|ריקוד רכבת במסיבת חג מולד
**ריקוד רכבת** (באנגלית: **Conga line**, ריקוד הקונגה) הוא ריקוד שהגיע מקרנבל הקונגה הקובני והפך פופולרי משנות ה-30 וה-50. על מנת לבצע את הריקוד, יוצרים הרוקדים טור ארוך של אנשים, שבדרך כלל יהפוך בשלב מסוים למעגל.

בריקוד המסורתי, לאחר שלושה צעדים בהתאם לקצב נעשית מעין "בעיטה" לפני הפעימה הרביעית.

## מקור
יש טענות שריקוד רכבת הגיע מאפריקה על ידי עבדים שנלקחו מאיי הודו המערבית, והפך לריקוד רחוב פופולרי בקובה. הסגנון נוכס על ידי פוליטיקאים במהלך השנים הראשונות של הרפובליקה בניסיון לפנות להמונים לפני הבחירות. בתקופת הדיקטטורה של ג'ררדו מצ'אדו בקובה, נאסר על אזרחי הוואנה לרקוד את הקונגה. וכאשר פולחנסיו בטיסטה הפך לנשיא בשנות ה-40 הוא התיר לאנשים לרקוד קונגות ברחוב במהלך בחירות, אך נדרש אישור משטרה.

## תיאור
סגנון ריקוד הקונגה הוא קצבי, ומתאפיין במקצב תופי הקונגה הייחודי שלו. הוא שונה מהרומבה הקובנית, המשתמשת בתנועות אינדיבידואליות יותר ומדגישות את תנועותיו של כל רקדן בנפרד. מוזיקת קונגה מתנגנת עם פעימת סטקטו כבסיס, שנותנת קצב לתנועות הרקדנים. רקדני קונגה מרימים את רגליהם באותו זמן עם קצב המוזיקה, מסמנים כל פעימה בתנועת החזקה של גופם.

צעדי הריקוד הבסיסיים מתחילים מרגל שמאל 1-2-3 בעיטה וחוזר חלילה. במקור, חבר להקה לבוש תוף היה יוצא לרחבת הריקודים ומתחיל לרקוד סביב תוך כדי תיפוף הקצב. רקדנים היו מתחילים להצטרף מאחורי המתופף, ויוצרים קו שנע כמו נחש במעגל פתוח. הקו (או השרשרת המעגלית) היה מתארך והתיפוף אינטנסיבי יותר עד שלבסוף ייפסק.

## פופולריות מערבית
החל מסוף שנות ה-30, הריקוד הפך פופולרי בארצות שונות במערב, ובעיקר בארצות הברית. ובשנות ה-40, הוא הפך לפופולרי עוד יותר בעקבות מחזות הזמר "הלטיניים" של הוליווד. הפקות של RKO Pictures השפיעו במיוחד על תפוצת הריקוד, ובעיקר המחזמר "Too Many Girls" שיצא בשנת 1940 ובה הופיעה השחקנית דסי ארנאז כסטודנטית ארגנטינאית שרוקדת קונגה. בנוסף, מופיע הריקוד בסרט של דיאנה דורבין משנת 1941, "It Started With Eve", שבו דורבין וצ'ארלס לוטון רוקדים יחד את הריקוד במועדון לילה.

הפופולריות הנרחבת של הריקוד הביאה להתייחסויות תרבותיות רבות בתקשורת העכשווית. לדוגמה, ריקוד הרכבת היה נושא חוזר בקריקטורות המצוירות של האחים וורנר בשנות ה-40.

צורת המוזיקה והריקוד הזו נטמעה לחלוטין במורשת המוזיקלית של קובה ושימשה בפסקול סרטים רבים בארצות הברית ובמקסיקו.

## בתרבות הפופולרית
העיבוד הקולנועי המוזיקלי של "אחותי איילין" משנת 1955 כולל ריקוד קונגה כמוטיב חוזר.

בסרט "בילי בדאי" משנת 1963, סצנה באולם הריקודים של לוקרנו במנצ'סטר מציגה את ריקוד הקונגה.

בשנת 1984 הגיעה הלהקה הבריטית Black Lace למקום העשירי במצעד הבריטי עם השיר "Do the Conga".

בשנת 1985 הלהקה הקובנית-אמריקאית מיאמי סאונד משין הגיעה למקום העשירי בבילבורד הוט 100 בארצות הברית עם השיר "Conga".

במשחק הווידאו Team Fortress 2, שחקנים מסוגלים ליצור ריקוד קונגה במשחק.

## הריקוד בישראל
כיום, מוצג ריקוד הרכבת בסדרות וסרטים ישראליים כריקוד של מבוגרים היוצר מבוכה בקרב הדור הצעיר.

## קריאה נוספת
* דייל א. אולסן, דניאל א. שיהי. אנציקלופדיית גרלנד של מוזיקת עולם. הוצאת גרלנד: ניו יורק ולונדון, 1998. 825
* רוברטס, ג'ון סטורם. הגוון הלטיני. מהדורה 2. ניו יורק: הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1999

## ראו גם
* פולונז

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ריקודי עם
מוזס רובינסון

**מוזס רובינסון** (באנגלית: **Moses Robinson**; ) היה דמות פוליטית בוורמונט. כאשר ורמונט הייתה רפובליקה עצמאית, הוא היה השופט הראשי הראשון שלה ושימש כהונה של שנה כמושל. כמושל, הוא ניהל את המשא ומתן שהוביל לקבלתה של ורמונט לאיחוד כמדינה הארבע עשרה בארצות הברית. לאחר מכן שימש כאחד משני חברי הסנאט של ארצות הברית הראשונים מוורמונט.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
רובינסון נולד בהארדוויק, מסצ'וסטס, והיה בנם של סמואל רובינסון (1707–1767) ומרסי (לאונרד) רובינסון (1714–1793). הוא גדל בהארדוויק, ובשנת 1761 עבר עם משפחתו לבנינגטון, במה שלימים יהפוך לוורמונט, אך אז נשלט כחלק מניו המפשייר - מענקי ניו המפשייר. אביו היה מנהיג חשוב במענקי ניו המפשייר, ומת בזמן שהותו באנגליה בניסיון לפתור מחלוקת בשאלה האם לניו המפשייר או לניו יורק יש את הזכות להעניק קרקעות ועיריות שם.

עד מהרה הפך מוזס רובינסון לאזרח חשוב של בנינגטון בזכות עצמו, ושימש כפקיד העירייה בין השנים 1762–1781. הוא היה חקלאי וערך ספקולציות בקרקעות, הפך לפעיל בתנועת העצמאות האמריקאית, ושימש כקולונל במיליציה של ורמונט במהלך המהפכה האמריקאית.

### קריירה
בשנת 1778, כאשר הוקמה ממשלת ורמונט לאחר שוורמונט הכריזה על עצמאות בשנת 1777, רובינסון הפך לחבר במועצת המושל ולזקן השופטים של בית המשפט העליון של ורמונט. בשנת 1782 הוא נשלח לקונגרס הקונטיננטלי כסוכן מדינה כדי לנסות לפתור את מחלוקת הממשל המתמשכת עם ניו יורק. הוא כיהן במועצת המושל עד 1785 וכשופט עליון עד 1789, אז הפך למושל ורמונט, והחליף את תומאס צ'יטנדן. רובינסון כיהן כמושל עד אוקטובר 1790, כמעט חמישה חודשים לפני שוורמונט התקבלה כמדינה לארצות הברית, והוחלף על ידי צ'יטנדן.

בשנת 1789 קיבל רובינסון את תואר הכבוד של מאסטר לאמנויות מאוניברסיטת ייל, וב-1790 קיבל את אותו כבוד ממכללת דארטמות'.

לאחר קבלתה של ורמונט לאיחוד ב-1791, רובינסון נבחר על ידי העצרת הכללית של ורמונט לאחד משני המושבים בסנאט מטעם ורמונט. הוא כיהן בסנאט במשך חמש שנים משש שנות כהונתו, מ-17 באוקטובר 1791 ועד 15 באוקטובר 1796, אז התפטר. הוא נקשר עם הפלג האנטי-ממשלתי, ובהמשך כהונתו, עם ראשיתה של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית של תומאס ג'פרסון.

לאחר פרישתו מהסנאט, חזר רובינסון לבנינגטון וחידש את החקלאות והספקולציה בקרקעות. הוא שירת בבית הנבחרים של ורמונט ב-1802.

### מותו
רובינסון מת ב-26 במאי 1813 בבנינגטון ונקבר בבית הקברות הישן בנינגטון.

### משפחתו
רובינסון התחתן עם מרי פיי, בתו של סטיבן פיי, מנהיג של גרין מאונטיין בויז, ואחותם של ג'וזף פיי ודייוויד פיי נולדו להם שישה בנים. אשתו השנייה, לאחר מותה של מרי, הייתה סוזנה האו.

רובינסון היה אחיהם הבכור של ג'ונתן רובינסון וסמואל רובינסון, שגם בלטו בהיסטוריה הפוליטית של ורמונט. המושל ג'ון ס. רובינסון היה בנו של נתן רובינסון ונכדו של מוזס רובינסון.

## קישורים חיצוניים

* 
* מוזס רובינסון, באתר National Governors Association
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:מושלי ורמונט
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מוורמונט
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1741
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1813
פלקנסטרו פורלי

**פלקנסטרו פורלי 2.015** (באיטלקית: **Pallacanestro Forlì 2.015**) הוא מועדון כדורסל איטלקי מפורלי, אמיליה-רומאניה, המתמודד ב.

## היסטוריה
המועדון הוקם במאי 2015 לאחר פירוק כדי להשלים את הפער שנותר לאחר פירוק פולגור ליברטאס פורלי , קבוצת הכדורסל של העיר בה שיחקו בעבר בין היתר בוב מקאדו, אוסטין פרימן, אנדריאה ז'יז'יץ', בראד וונאמייקר, דריל דוקינס, מאנוט בול וקני ויליאמס.

הקבוצה החלה לשחק בסרייה ב', הליגה השלישית באיטליה, וכבר בעונתה הראשונה הצליחה לעלות לסרייה א'2, ליגת המשנה, וזכתה בגביע הליגה.

ב-2017 חתם בקבוצה הישראלי יובל נעימי.

ב-2023 העפילה הקבוצה לגמר הפלייאוף אך הובסה 0–3 בידי ונולי קרמונה ופספסה הזדמנות לעלות לליגת העל האיטלקית בכדורסל. בעונה הבאה הודחה הקבוצה בחצי גמר הפלייאוף בידי פלקנסטרו טריאסטה, אך זכתה בגביע הליגה לאחר ניצחונות על פלקנסטרו קאנטו ופורטיטודו בולוניה.

ב-22 באוגוסט 2024 חתם בפורלי הישראלי שון דאוסון.

## שחקנים בולטים
* יובל נעימי
* קאדים אלן
* שון דאוסון

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורסל איטלקיות
קטגוריה:אמיליה-רומאניה: ספורט
Runnin' Blue

"**Runnin' Blue**" הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית הדלתות שנכתב על ידי הגיטריסט רובי קריגר. חברת התקליטים אלקטרה רקורדס הוציאה את השיר באוגוסט 1969 כסינגל הרביעי מתוך אלבומה הרביעי של הלהקה, The Soft Parade, עם השיר "Do It". הסינגל הגיע למקום ה-64 במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום ה-40 במצעד קאש בוקס טופ 100.

רובי קריגר חולק קולות עם ג'ים מוריסון בפזמון של השיר, השיר היחיד של הדלתות שבו קריגר היה סולן בזמן שמוריסון היה בחיים.

## מילים
"Runnin' Blue" קיבל השראה ממותו לאחרונה של אוטיס רדינג. מוריסון שר את ההקדמה לשיר, שהתייחס למותו של רדינג והתבסס על שיר של לדבלי, "Poor Howard", אליו מוריסון הכניס את שמו של רדינג:Poor Otis, dead and gone

Left me here to sing his song

Pretty little girl with the red dress on

Poor Otis, dead and goneהמילים מתייחסות גם לשירו של רדינג "". מבקר המוזיקה בארט טסטה מצא את זה אירוני שהשיר הזה של הדלתות מהלל את "The Dock of the Bay", שעבור רדינג היה מקום של תבוסה ו"שבו הוא בזבז זמן לאחר שמצא את המאבק לחיים חסר תועלת", כאשר שירים מוקדמים יותר של הדלתות כמו "The End" ו-"When the Music's Over" קראו בתוקף למהפכה. טסטה מציין גם כי השורה מתוך "Runnin' Blue" המציינת "Don't fight/Too much to lose" סותרת את השירים הקודמים.

מבקר הרולינג סטון, אלק דוברו, מתח ביקורת על שירת הפתיח על היותה "מוגזמת".

## משתתפים
**הדלתות**
* ג'ים מוריסון - שירה
* ריי מנזרק - עוגב גיבסון קלמזו
* רובי קריגר - גיטרה, סולן המקהלה
* ג'ון דנסמור - תופים

**מוזיקאים נוספים**
* הרווי ברוקס - גיטרה בס
* פול האריס - עיבודים תזמורתיים
* ג'ימי ביוקנן - כינור
* ג'סי מקריינולדס - מנדולינה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי הדלתות
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אלקטרה רקורדס
ג'ון רובינסון (מושל ורמונט)

**ג'ון סטניפורד רובינסון** (באנגלית: **John Staniford Robinson**; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי. הוא התבלט ביותר בשירותו כמושל ורמונט ה-22, בשנים 1853–1854.

## ביוגרפיה
רובינסון נולד בבנינגטון, ורמונט, והיה בנם של נייתן רובינסון וג'רושה סטניפורד. המושל וחבר הסנאט של ארצות הברית מוזס רובינסון היה סבו, והסנאטור ג'ונתן רובינסון ויו"ר בית הנבחרים של ורמונט סמואל רובינסון היו דודיו הגדולים. הוא סיים את לימודיו ב-1824 בוויליאמס קולג', למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1827. באוקטובר 1847 נישא לגברת ג'ולייט סטניפורד רובינסון, אלמנתו של ויליאם רובינסון. לא נולדו להם ילדים.

### קריירה
רובינסון פתח משרד עורכי דין משלו בבנינגטון והמשיך לעסוק בכך עד מותו. הוא כיהן בתפקידים מקומיים כולל שופט השלום, והיה חבר בבית הנבחרים של ורמונט בין השנים 1832–1833 ובסנאט של ורמונט בין השנים 1838–1840. השאיפות הפוליטיות של רובינסון סוכלו על ידי התפצלות המפלגה הדמוקרטית על רקע עבדות. לאחר 1848, המפלגה הדמוקרטית של ורמונט התפצלה בין הדמוקרטים הרגילים והדמוקרטים נגד העבדות, שהצטרפו לאנשי ויגים וחירות נגד העבדות כדי להקים את מפלגת האדמה החופשית. רובינסון היה המועמד של הדמוקרטים לתפקיד המושל ב-1851, אולם סיים במקום השלישי אחרי המועמדים הוויגים ומפלגת האדמה החופשית. ב-1852 הוא מונה שוב כמועמד הדמוקרטים וסיים שני; אף מועמד לא קיבל רוב מהקולות, והבחירות עברו לאספה הכללית של ורמונט, שבחרה בארסטוס פיירבנקס. הוא הגיע שוב למקום השני בבחירות של 1853, אך שוב אף מועמד לא קיבל רוב. לאחר מספר הצבעות ללא תוצאה במהלך חודש אוקטובר, בית המחוקקים בחר ברובינסון על פני פיירבנקס, לאחר שמספר מחוקקים של מפלגת האדמה החופשית שתמכו בלורנס בריינרד העבירו את תמיכתם לרובינסון. הוא כיהן בין השנים 1853–1854, ובכך היה המושל הדמוקרטי הראשון של ורמונט ונשאר הדמוקרט היחיד שנבחר לתפקיד המושל במשך 110 השנים הבאות. רצף הניצחונות הרפובליקני הסתיים כאשר הדמוקרט פיליפ ה. הוף זכה בתפקיד המושל ב-1962.

### מותו
ב-25 באפריל 1860, בזמן שרובינסון כיהן כיו"ר משלחת ורמונט לוועידה הלאומית הדמוקרטית בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית, הוא מת מאפופלקס (שבץ). הוא נקבר בבית הקברות אולד בנינגטון בבנינגטון, ורמונט.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1577


## קישורים חיצוניים
* ג'ון רובינסון, באתר אגודת המושלים הלאומית 
* ג'ון רובינסון באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ורמונט
קטגוריה:מושלי ורמונט
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של ורמונט
קטגוריה:בוגרי ויליאמס קולג'
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1804
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1860
תחל'ס

**תחל"ס** (**ת**וכנית **ח**רדים **לס**דיר) היא תוכנית שפועלת לעידוד שילובם של בני הציבור החרדי המעוניינים בשירות צבאי, בתוך מערך השירות הצבאי הסדיר של צבא הגנה לישראל.

## רקע

מאז קום המדינה נקבע חוק גיוס חובה לפיו כל אדם שהגיע לגיל 18 צריך להתגייס לצבא. עם זאת, לומדי התורה הוחרגו בפטור שנקרא תורתו אומנותו, לפיו כל עוד אדם לומד בישיבה באופן מלא, הוא פטור משירות צבאי. עם השנים מספר מקבלי הפטור הלך וגדל, בפרט בציבור החרדי שאינו נכלל במסגרת ישיבות ההסדר. בנוסף עלתה טענה שגם מי שאינו לומד בישיבה מקבל דה-פקטו פטור זה, ובכך משתמט משירות צבאי, דבר הפוגע גם בשילוב הציבור החרדי בשוק התעסוקה. בעקבות הדיון הציבורי הער וארוך השנים סביב העניין, נעשה ניסיון לחוקק תיקון לחוק שירות ביטחון הקובע את מסגרת הפטור של תלמידי ישיבות.

במקביל לניסיון להסדיר את המצב באמצעות חוק, קמו יוזמות שונות לשילוב בני הציבור החרדי בשירות הצבאי, בדגש על אלו שאינם לומדים בישיבות. אחד המיזמים הבולטים בתחום הוא תוכנית תחל"ס.

## התוכנית ומטרותיה
ארגון תחל"ס הוא ארגון אזרחי שמעודד את בני הציבור החרדי שאינם לומדים תורה להתגייס לשירות קרבי בצה"ל. הארגון אינו מופעל על ידי גורמים צבאיים או ממשלתיים. מטרתו המוצהרת היא "לסייע למתגייס החרדי ולמשפחתו, ולהבטיח כי כל צעיר חרדי יכול לשרת בתנאים הטובים ביותר", ובכלל זאת שמירה על אורח חיים דתי מלא.. יוזם התוכנית הוא עו"ד משה תורג'מן, שעוסק רבות בשילוב חרדים בצה"ל.

המסלול הראשון של התוכנית נפתח במרץ 2024. באוגוסט 2024 השתתפו במסלול כבר כ-150 בחורים שהתגייסו למחלקות חרדיות בחטיבת גבעתי ובצנחנים.

## ראו גם

* שלב ב'
* מנהלת החרדים הצבאית
* גדוד נצח יהודה (לשעבר הנח"ל החרדי) – גדוד ח"יר חרדי קרבי בחטיבת כפיר
* חטיבת חשמונאים – חטיבת חי"ר קרבי חרדית סדירה
* פלגת ח"ץ (חרדים צנחנים) – פלגת ח"ץ בחטיבת הצנחנים
* ישיבת הסדר 

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גיוס בני ישיבות לצה"ל
VGFreak

**VGFreak** (נקרא גם "ויג'יפריק" או VGF) הוא אתר אינטרנט (מסוג בלוג) רטרו-גיימינג ישראלי שהוקם בשנת 2014 על ידי אבי פישמן, שמתפקד כעורך הראשי שלו עד היום.

האתר נקרא על שם מגזין פריק משנות התשעים אשר אבי פישמן היה בילדותו אחד הכתבים הבולטים בו.

האתר משתמש במערכת ניהול התוכן וורדפרס.

## היסטוריה
הבלוג הוא אבולוציה של אתר שהתמקד בעיקר באמולטורים. האתר המקורי הוקם ב-2001, מה שהופך אותו לאחד מאתרי הגיימינג הוותיקים בישראל שעדיין פעילים.

בתחילה האתר עסק במשחקי ארקייד וקונסולות ובמיוחד באמולטור הארקייד MAME ואמולטורים נוספים של קונסולות ישנות. מהיותו אתר מידע ומדריכים, ופחות אתר חדשות או כתבות, במשך שנים רבות הוא עודכן בתדירות נמוכה יחסית, והמשיך להיות מתוחזק בעיקר כדי לתמוך בפורום ובקהילת הגיימרים שלו. הקהילה עברה כמעט כולה לקבוצת הפייסבוק "רטרו ישראל", אשר בניהול דף הפייסבוק של האתר.

## על הבלוג
טקסט=לוגו האתר 2001-2014|ממוזער|לוגו האתר 2001-2014
VGFreak במתכונתו הנוכחית כבלוג כתבות התחיל לפעול באמצע 2014. הכתבות הראשונות בבלוג היו על רטרו גיימינג כללי והתמקדו באמולטורים, משחקי ארקייד, ההיסטוריה של קונסולות המשחקים ועוד.

בשנת 2015 האתר רשם את הדומיין VGF.co.il כמעביר אוטומטית לדומיין הוותיק שלו, VGFreak.com.

ב 2016 החלו להתפרסם סקירות גם על משחקים ספציפיים, ובעיקר על משחקי רטרו מסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים.

ב 2017 עורך האתר קיבל הזמנה לבקר בתערוכת E3 בלוס אנג'לס כנציג מדיה. בעקבות ההזמנה והביקור בתערוכה, החלו להתפרסם גם כתבות על משחקים יותר חדשים, עם דגש על משחקי "ניו-רטרו" – משחקים חדשים שמחקים את הגיימפליי והפרזנטציה (גרפיקה וסאונד) של המשחקים הקלאסיים, ובעיקר מטרואידוואניות וביטאמאפים ("מכות רחוב").

ב 2018 עורך האתר ביקר שוב ב E3, ואז גם נכנס למאגר העיתונאים של חברות יח"צ שמקדמות משחקים, והבלוג החל לקבל הצעות של מפתחי ומפיצי משחקי אינדי וניו-רטרו על מנת לכתוב עליהם.ממוזער|224x224 פיקסלים|לוגו האתר 2014–2021באמצע 2021 עבר VGFreak שינוי עיצוב משמעותי עם התמקדות בתוכן המקורי שהוא הספיק לצבור, תוך מזעור ערוצי הסושיאל והפרסומות.

הבלוג עוסק בעיקר במשחקים (תוכנה) אבל גם בחומרה, לרבות שלטי משחק וקונסולות (רטרו וחדשות), לרבות סקירות והשוואות ביניהן.

בסוף כל שנה הבלוג בוחר את משחק השנה.

תדירות פרסום הכתבות ב-VGFreak היא לכל הפחות אחת לחודש, וסקירות משחקים מתפרסמות רק לאחר משחק בהם עד לסיומם. בנוסף, האתר מתחייב שכל התוכן הכתוב בו הוא מקורי וללא שימוש בכלי AI.

## שיתופי פעולה
מרבית הכתבות בבלוג נכתבו על ידי עורך האתר אבי פישמן, אך הבלוג מארח מדי פעם גם כותבים אורחים, כמו: בן נחום (מומחה ואספן רטרו ידוע), דימה חריטונוב מערוץ היוטיוב YallaBalagan, ג'וני דקל מערוץ היוטיוב Lord AuroMetalSaurus, שמואל מקונן (העורך לשעבר של פורטל הגיימינג Vgames) ועוד.

כתבות האתר פורסמו גם באתרים אחרים, כמו אתר הטכנולוגיה הישראלי HTmag.

VGFreak עשה גם שת"פים רבים נוספים במיוחד עם פודקאסטים וערוצי יוטיוב, כמו: YallaBalagan, Bibo Gaming Lord, AuroMetalSaurus ו-"סיפורי רטרו".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תרבות משחקי הווידאו
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2014
קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
מקראי קודש (מלבי"ם)

**מקראי קודש** הוא שם פירושו של רבי מאיר לֵיבּוּשׁ בן יחיאל מִיכְל וֵייזֶר (המַלְבִּי"ם) על הנ"ך, הפירוש יצא לאור בין השנים ה'תקצ"ט (1839) – ה'תרל"ט (1879). במהלך השנים יצא הפירוש במהדורות רבות ונחשב לפירוש יסודי וחשוב בין מפרשי התנ"ך בכל הדורות. חלקים מכתב היד מצויים באוסף כתבי היד שב בירושלים.

## הרקע לכתיבת הפירוש
בתקופה זו החלה להתפשט ברחבי אירופה תנועת ההשכלה, אשר כחלק ממנה החלו ללמוד את התנ"ך בצורה יותר ביקורתית ולנתח אותו בצורה ספרותית. המלבי"ם אשר נלחם בהשכלה וברפורמה שם לו למטרה להראות שהתנ"ך נכתב בצורה אלוקית וכל מילה ומילה נצרכת ולא מופיעה רק ל"קישוט". בהקדמתו לספר יהושע מדגיש המלבי"ם כי התנ"ך אינו ספר היסטוריה ואין ללמוד אותו ככזה.

## הפירוש
המלבי"ם כתב את פירושו על כמעט כל הנ"ך למעט איכה וקהלת (בשנת ה'תשס"ט הוציא מכון עוז והדר פירוש על קהלת וטען שהוא מיוחס למלבי"ם, אך לאחר זמן התברר שהוא למעשה פירוש של אחד המשכילים בשם יונה ברד"ח).

"מקראי קודש" הוא השם הכולל לפירוש הנ"ך אך למרבית הספרים נתן המלבי"ם שמות ייחודיים:
* **נחלת יהושע** – על ספר יהושע.
* **שפוט השופטים** – על ספר שופטים.
* **דבר שמואל** – על ספר שמואל.
* **לב מלכים** – על ספר מלכים.
* **חזון ישעיה** – על ספר ישעיהו.
* **תוכחת ירמיה** – על ספר ירמיהו.
* **מראה יחזקאל** – על ספר יחזקאל.
* **גיא חזון** – על ספרי תרי עשר.
* **תפילות דוד** – על ספר תהילים.
* **מוסר חכמה** – על ספר משלי.
* **קשת ומגן** – על ספר איוב.
* **שירי הנפש** – על שיר השירים.
* **פירוש על אסתר** – ללא שם ייחודי.
* **גזע ישי** – על מגילת רות.
* **יפח לקץ** – על ספר דניאל.
* **עלית עזרא** – על ספר עזרא
* **לחם הפחה** – על ספר נחמיה.
* **ימי קדם** – על דברי הימים.
בספרים בהם הלשון נחשבת לפחות מובנת לקריאה (נביאים אחרונים, תהילים, משלי, איוב ושיר השירים) חילק המלבי"ם את פירוש לשני חלקים: ביאור המילות, שם מסביר את הפירוש המילולי של המילים וביאור העניין בו מסיבר את הרעיון הכללי של הקטע.

## סגנון הפירוש
המלבי"ם מתמקד מאד בהסבר פשט הפסוקים ובניסיון להראות כיצד לכל מילה יש משמעות. בפירוש הוא מתחיל כל קטע במספר שאלות הן בפשט הפסוקים והן מבחינה לשנית ולאחר מכן מסביר את הקטע באופן רציף.

בהקדמתו לספר ישעיהו מסביר המלבי"ם את העקרונות עליהם עומד פירושו:עמודי התוך אשר הפירוש נשען עליהם, הם שלשה.

א] לא נמצא במליצות הנביאים כפל עניין במלות שונות, לא כפל עניין, לא כפל מאמר, ולא כפל מליצה, לא שני משפטים שענינם אחד, לא שני משלים שהנמשל אחד, ואף לא שתי מלות כפולות.

ב] לא נמצאו במליצות הנביאים ובמאמריהם, הפשוטים או הכפולים, מלות או פעלים הונחו במקרה מבלתי כונה מיוחדת, עד שכל המלות והשמות והפעלים שמהם הורכב כל מאמר, לא לבד שהם מוכרחים לבא במאמר ההוא, כי גם לא היה אפשר להמליץ האלהי להניח תחתיה מלה אחרת, כי כל מלות המליצה האלהית שקולה במאזני החכמה והדעת, ערוכים ושמורים מנוים וספורים במדת החכמה העליונה, אשר אך היא לבדה תשגיב בכחה לדבר כן.

ג] לא נמצא במליצות הנביאים קליפה בלא תוך, גויה בלא נשמה, לבוש בלא מתלבש, מאמר ריק מרעיון נשגב, דבור לא תשכון תבונה בו, כי דברות אלהים חיים כולם אל חי בקרבם, רוח חיים באפם, רוח איום אביר אדיר ונורא.כלומר, 1) אף רעיון לא חוזר על עצמו ואין שתי מילים עם אותה המשמעות, בכל פעם שנראה שהנביא חוזר על עצמו הוא למעשה מתכוון להביע רעיון חדש. 2) כל מילה המופיעה בפסוק היא בעלת משמעות מיוחדת ויש להבין מה העיקרון העומד מאחוריה. 3) כל פסוק מביע רעיון נשגב ואינו סתמי.

## הערות שוליים

קטגוריה:פירושי התנ"ך
דייוויד דורפמן

**דייוויד דורפמן** (באנגלית: **David Dorfman**, נולד ב-7 בפברואר 1993) הוא עורך דין אמריקאי ושחקן קולנוע וטלוויזיה לשעבר. דורפמן גילם את דמותו של איידן קלר בסרט "הצלצול" משנת 2002 והמשכו, "הצלצול 2" משנת 2005. בין תפקידיו הנוספים ניתן למנות את סמי מהסרט "", ג'ואי מהסרט "" ואת ג'דדייה האוויט מהסרט "המנסרים מטקסס". בנוסף, דורפמן גילם את דמותו של צ'ארלס וואלס מורי בסרט "". בשנת 2008, דורפמן השתתף בסרט "שומר ראש במבצע", הופיע לצדו של תומאס היידן צ'רץ' בסדרת הטלוויזיה "Zombie Roadkill" וגילם דמות של חייל בבית לאניסטר בפרק "" בעונתה השביעית של סדרת הטלוויזיה "משחקי הכס".

נכון לשנת 2022, דורפמן, כעורך דין עובד בבית הנבחרים האמריקאי ומשמש כמנהל חקיקה / יועץ כללי לוועדת האנרגיה והמסחר ושימש כמחליף בוועדת המשנה לאבטחת סייבר במשרד לביטחון פנים.

## חינוך
בשנת 2006, דורפמן החל את לימודיו באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בגיל 13. בשנת 2011, נרשם לאוניברסיטת הארוורד בגיל 18.

## פילמוגרפיה
### סרטים

### טלוויזיה

## מועמדויות וזכיות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקנים אמריקאים
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
שסתום משנק

**שסתום משנק**, או **צ'וק** (באנגלית: **Choke**), הוא חלק ממנוע בעירה פנימית עם קרבורטור, המשנה את לחץ האוויר בסעפת היניקה, ובכך משנה את יחס האוויר-דלק הנכנס למנוע. שסתומי משנק משמשים בדרך כלל במנועים שאיבה טבעית כדי לספק תערובת דלק עשירה יותר בעת התנעת המנוע. רוב שסתומי המשנק במנועים הם שסתומי פרפר המורכבים במעלה זרם סילון הקרבורטור כדי לייצר ואקום חלקי גבוה יותר, המגביר את צריכת הדלק.

בהקשרים של תעשייה כבדה או הנדסה נוזלית, כולל הפקת נפט וגז, שסתום משנק או צ'וק הוא עיצוב מסוים של שסתום עם צילינדר מוצק המונח בתוך גליל אחר מחורר.

## מאייד
ממוזער|סכמת חתך של קרבורטור בסיסי, המראה את שסתום המשנק בחלק העליון
ממוזער|ידית הצ'וק הידנית ביונדאי אקסל 1989
לעיתים מותקן שסתום משנק בקרבורטור של מנועי בעירה פנימית. מטרתו להגביל את זרימת האוויר, ובכך להעשיר את תערובת הדלק-אוויר בעת התנעת המנוע. בהתאם לתכנון וליישום המנוע, ניתן להפעיל את השסתום באופן ידני על ידי מפעיל המנוע (באמצעות מנוף או ידית משיכה) או אוטומטית על ידי מנגנון רגיש לטמפרטורה הנקרא משנק אוטומטי.

שסתומי משנק חשובים למנועי בנזין בשאיבה טבעית מכיוון שטיפות בנזין קטנות אינן מתנדפות היטב בתוך מנוע קר. על ידי הגבלת זרימת האוויר לתוך הקרבורטור, שסתום המשנק מפחית את הלחץ בתוך צוואר המאייד, מה שגורם לכמות גדולה יותר של דלק להידחף מהסילון הראשי לתוך תא הבעירה במהלך פעולה קרה. לאחר שהמנוע חם (מהבעירה), פתיחת שסתום המשנק מחזירה את הקרבורטור לפעולה רגילה, ומספקת דלק ואוויר ביחס הסטוכיומטרי הנכון לבעירה נקייה ויעילה.

המונח "צ'וק" מוחל על מכשיר ההעשרה של הקרבורטור גם כאשר הוא פועל בשיטה שונה לחלוטין. בדרך כלל, לקרבורטורים SU יש "צ'וקים" הפועלים על ידי הורדת סילון הדלק לחלק צר יותר של המחט. אחרים עובדים על ידי הכנסת נתיב דלק נוסף לתא השקע הקבוע.

משנקים היו כמעט אוניברסליים במכונית עד שהזרקת דלק החלה להחליף את הקרבורטורים. שסתומי משנק עדיין נפוצים במנועי בעירה פנימית אחרים, כולל רוב המנועים הניידים הקטנים, אופנועים, מטוסים קטנים מונעי מדחף, מכסחות דשא ומנועים ימיים בשאיבה רגילה.

## תעשייה
בהפקת נפט (והקשרים אחרים של טיפול בנוזלים כבדים), שסתום משנק או צ'וק הוא מגביל זרימה מתכוונן שנועד לפעול במפל לחץ גדול, בקצב ספיקה גדול, לאורך זמן.

עיצוב המשנק המוכר ביותר הוא צילינדר מוצק שמותאם היטב בתוך גליל אחר שיש בו מספר חורים קטנים ("הכלוב"). משיכה הדרגתית של הפקק מגלה עוד ועוד חורים, ומפחיתה בהדרגה את ההתנגדות לזרימה. אם החורים ממוקמים באופן קבוע, אז היחס בין מיקום השסתום לבין מקדם הזרימה (Cv קצב הזרימה ליחידת לחץ) הוא ליניארי בקירוב. עיצוב אחר מציב "שרוול" גלילי צמוד סביב החלק החיצוני של הכלוב ולא תקע בתוך הכלוב. משנק עשוי לכלול גם שסתום חרוטי ומושב שסתום, כדי להבטיח כיבוי מוחלט.

נוזלים הזורמים לתוך הכלוב (דרך כל החורים שלא מכוסים) נכנסים מכל הצדדים, ומייצרים סילוני נוזלים. הסילונים מתנגשים במרכז גליל הכלוב, ומפזרים את רוב האנרגיה שלהם באמצעות נוזל הפוגע בנוזל, ומייצרים פחות חיכוך ושחיקת קוויטציה של גוף השסתום המתכתי. עבור נוזלים שוחקים, משנקים יכולים להיות עשויים טונגסטן קרביד או אינקונל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שסתומים
קטגוריה:טכנולוגיה תחבורתית
נאמקו

טקסט=Pac-Man in his "limbed" designed|שמאל|ממוזער|140px| פק-מן היה הקמע של נאמקו מאז שיצא המשחק הראשון של פק-מן בשנת 1980.
**נאמקו** (ביפנית: **株式会社ナムコ**) הייתה חברת משחקי וידאו יפנית. החברה הייתה אחראית לפיתוח של כמה ממשחקי הווידאו האיקוניים ביותר בתולדות משחקי הווידאו בהם Pac-Man, Galaga ו-Tekken.

## היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1955 בטוקיו על ידי מאסאיה נאקאמורה בשם "Nakamura Seisakusho Co., Ltd". בתחילת הדרך החברה ייצרה משחקי ארקייד אלקטרו-מכניים שונים לילדים המופעלים על ידי מטבעות.

בשנת 1974 החליטה החברה להתחיל לקחת חלק בתעשיית משחקי הווידאו כאשר רכשה חטיבת פיתוח משחקי הווידאו של חברת אטארי, אשר אפשרה לנאמקו להתחיל לייצר ולהפיץ משחקי וידאו ביפן.

ביוני 1977 שינתה החברה את שמה לשם המקוצר "נאמקו".

בשנת 1977 החברה הוציאה לשווקים את משחק הווידאו "Gee Bee" אשר היה משחק הווידאו המקורי הראשון של החברה.

ההצלחה הגדולה הראשונה של נאמקו בתעשיית משחקי וידאו התרחשה בשנת 1978 כאשר יצא לשווקים משחק הארקייד Gee Bee.

בשנת 1980 הוציאה החברה לשווקים את המהדורה הראשונה של המשחק פק-מן. המשחק אשר עוצב על ידי טורו איוואטאני, זכה להצלחה עצומה ברחבי העולם ונותר עד היום אחד ממשחקי הווידאו הרווחיים והפופולריים ביותר בכל הזמנים. בעקבות ההצלחה של פק-מן החברה המשיכה לפתח משחקי ארקייד שזכו להצלחה רבה לאורך שנות ה-80, בהם המשחקים Galaga (שיצא ב-1981), Pole Position (שיצא ב-1982) ו-Dig Dug (שיצא ב-1982).

בסוף שנות ה-80 ובמהלך שנות ה-90 החברה החלה לפתח גם משחקים לשוק קונסולות המשחקים הביתיות, וחלק ממשחקי הארקייד הפופולריים ביותר של החברה זכו באותה העת לגרסאות שהותאמו לקונסולות Nintendo Entertainment System ו-PlayStation. בשנת 1985 פותח משחק "Battle City". במהלך שנות ה-90 החברה החלה לייצר גם משחקי תלת מימד, כאשר משחקי התלת־ממד הפופולריים ביותר של החברה באותה העת היו סדרת משחקי Tekken, אשר הראשון מביניהם יצא לשווקים במהלך 1994. משחקים בולטים נוספים של החברה מאותה התקופה כוללים בין היתר את Ridge Racer (שיצא ב-1993) ו-Soul Edge (שיצא ב-1995).

החברה סבלה מקשיים פיננסיים רבים בסוף שנות ה-90 ובמהלך העשור הראשון של המאה ה-21 כתוצאה מהכלכלה היפנית שהייתה לא יציבה באותה העת, ושוק משחקי הארקייד שהלך והמצטמצם באותה העת. בעקבות כך, בשנת 2005 התמזגה החברה עם חברת הצעצועים והבידור היפנית Bandai - והשניים הפכו לתאגיד Bandai Namco Holdings. המיזוג נועד לחזק את מעמדן של שתי החברות בשוק הבידור התחרותי. בעקבות המיזוג, המשיכו לצאת לשווקים משחקים תחת המותג "Bandai Namco Games" ובהמשך תחת המותג "Bandai Namco Entertainment".

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות משחקי וידאו יפניות
קטגוריה:חברות משחקי וידאו
קטגוריה:חברות תוכנה
קטגוריה:חברות יפניות
קטגוריה:מותגים יפניים
קטגוריה:חברות תוכנה יפניות