open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לאורו נסע ונלך

**לְאוֹרוֹ נִסַּע וְנֵלֵךְ** (בהגייה אשכנזית **לאורו** נהגה **לאוׂירוׂי**) הוא שיר חסידי שמשמש במגזר החרדי כהמנון ליווי לכניסת רב לאירוע,

## היסטוריה
השיר הולחן במקור לרגל חתונת נכדת הרב משה יהושע הגר, האדמו"ר מוויז'ניץ, (בת בנו הרב מנחם מנדל) – שרה רבקה, עם נכד הרב אליעזר הגר האדמו"ר מסערט ויז'ניץ, (בן בנו הרב יעקב) - ברוך הגר.

השיר הולחן על ידי מנחם מנדל פולק ויצא לאור באלבום בשם "מזל וברכה" בט' בכסלו תשס"א, בביצוע של אברהם ויס.

בסוף הקינה ארזי הלבנון נאמר "לצדק ימלוך מלך... לאורו נסע ונלך", יש שכתבו שההמנון מתבסס על מילים אלו.

## כהמנון
בתחילת העשור השני של המאה ה-21 חידשו את השיר בישיבת פוניבז', לאחר מספר שנים השיר שימש כתחליף להמנון "ימים על ימי מלך" ובכניסת רב לאירוע כל שהו שרו הקהל גם את המנון זה.

ההמנון נתפס בציבור בעיקר לכבוד הרב חיים קניבסקי, ההמנון גם הפך לסיסמה של יהדות התורה בבחירות לכנסת העשרים ושתיים.

לשיר הוסיפו גם מילים ביידיש: ", , עד כי הוא לבדו ימלוך מלך /  משיח, במהרה בימינו, ומלכינו בראשינו".

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* לאורו נסע ונלך דיון בפורום מקצב
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים חסידיים
סרגיי אטלקין

**סרגיי אטלקין** (באוקראינית: **Сергій Ателькін**; 8 בינואר 1974 – 1 באוקטובר 2020) היה כדורגלן אוקראיני ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירה
כישרונו של אטלקין התגלה במהלך טורניר כדורגל לילדים ולנוער. שם התגלה על ידי קבוצת כדורגל מקומית-חובבנית ובגיל 15 הבחין בו מאמן שחטאר דונצק דאז ולרי ירמצ'נקו שצירף אותו לקבוצה. אטלקין שיחק 8 שנים בקבוצה למעט שנת  בה הושאל לקרמין קרמנצ'וג ואף שיחק בקבוצת המילואים של המועדון.

בקיץ  חתם לשלוש שנים בלצ'ה מהסרייה א'. ב-7 בדצמבר 1997 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לוויצ'נצה. במהלך העונה נפצע ברגלו ואיבד את מקומו בהרכב הקבוצה. בקיץ שלאחר מכן הושאל לבואבישטה מליגת העל הפורטוגלית עד לסיום העונה. ב-15 באפריל 1999 כבש צמד בניצחון 1-3 נדג אקדמיקה דה קוימברה.

בשנת  חזר לאוקראינה וחתם בשחטאר דונצק, במדיה שיחק שנתיים. בשנת  חתם במטאלורג דונצק, אך כעבור זמן קצר חזר לשחטאר.

לזכותו של אטלקין 2 הופעות בנבחרת אוקראינה.

## הישגים
הוא גם בלט בהצטרפות לעולה מטווייב כאחת משותפות הפורוורד הטובות יותר בשנות ה-90 בליגת העל האוקראינית. יחד עם אנדריי שבצ'נקו הוא מחזיק בשיא של הכי הרבה שערים שהובקעו (4) בגמר הגביע האוקראיני. היו לו גם שלוש עונות שבהן הבקיע מעל 10 שערים (1993, 1997, 2001). ב-2002, הוא סוף סוף הפך לאלוף אוקראינה עם שחטאר דונייצק. אטלקין היה גם מחזיק ארבע פעמים בגביע האוקראיני.

## חיים אישיים ומותו
בראיון שהעניק ל-"Sport-Ekspress" בשנת  אטלקין סיפר כי הוא לומד להיות כורה פחם. בדצמבר  דווח באתר הרשמי של שחטאר כי הוא סבל התקף לב.

ב-1 באוקטובר 2020 קיבל התקף לב שני אותו לא שרד והוא הלך לעולמו בגיל 48.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סובייטים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:כדורגלני שחטאר דונצק
קטגוריה:כדורגלני לצ'ה
קטגוריה:כדורגלני בואבישטה
קטגוריה:כדורגלני מטאלורג דונצק
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוקראינה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1974
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1974
קטגוריה:אוקראינים שנפטרו ב-2020
יחסי אתיופיה–קובה

**יחסי אתיופיה–קובה** הם היחסים הבילטרליים שבין **[[אתיופיה|הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה]]** לבין **[[הרפובליקה של קובה]]**. שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.

## היסטוריה
אתיופיה וקובה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-18 ביולי 1975, זמן קצר אחרי שהחונטה הצבאית האתיופית (שכונתה הדרג) הפרו-סובייטית תפסה את השלטון והדיחה את הקיסר הפרו-מערבי, היילה סלאסי. זמן קצר אחרי ההפיכה הצליחו שתי המדינות ליצור יחסים דיפלומטיים קרובים, ובאוגוסט 1976 פתחו שגרירויות אחת אצל השנייה.

ב-1977 החלו איומים מצד סומליה לפלוש לאוגדן שבאתיופיה במטרה לאחד את האוכלוסייה דוברת הסומלית תחת שלטון סומליה. במרץ 1977, כשרוחות המלחמה התלהטו, ביקר פידל קסטרו בסומליה ובאתיופיה והצליח לכנס פגישה משולשת של מנהיגי שתי המדינות וכן של דרום תימן, בה הציע ששלוש המדינות יתאחדו להקמת מדינה סוציאליסטית פדרלית, אולם הרעיון לא התקבל. ארבעה חודשים לאחר מכן פרצה מלחמת אוגדן כשסומליה פלשה לאתיופיה.

תוך שהוא חש שסומליה נטשה את החזון הסוציאליסטי, החליט פידל קסטרו לתמוך באתיופיה. זמן קצר לאחר הפלישה שלחה קובה 15 אלף חיילים לאוגדן. נוכחותם, יחד עם חיילים מברית המועצות, תרמה לניצחון אתיופיה ב-1978. ב-1989 נחתם הסכם בין אתיופיה וסומליה ובו נקבע ששתי המדינות יכבדו את הגבול המוסכם ביניהן, ואחרוני החיילים הקובנים עזבו את האזור אחרי 12 שנים של נוכחות. ב-1984 הוקמה אנדרטת תיגלצ'ין באדיס אבבה לזכר החללים האתיופים והקובנים.

בינואר 2018 ביקר נשיא אתיופיה, מולטו טשומה בקובה. במאי 2019, ביקר סלוודור ולדס מסה, סגן נשיא קובה באתיופיה. ב-2020 שתי המדינות ציינו 45 שנות יחסים דיפלומטיים.

## השכלה
ממשלת קובה מעניקה מדי שנה מלגות לסטודנטים מאתיופיה, ומעל 5,000 סטודנטים למדו בה עד כה. בנוסף, היא שולחת רופאים שיסייעו במרכזים הרפואיים באדיס אבבה ובג'ימה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
שגרירות ישראל בקנברה

**שגרירות ישראל בקנברה** היא הנציגות הדיפלומטית העליונה של ישראל באוסטרליה, והשגריר משמש כשגריר לא תושב לפיג'י, מיקרונזיה ופפואה גינאה החדשה. לשגרירות כפופה הקונסוליה הישראלית בסידני.

## היסטוריה
החל מהמחצית השנייה של שנות ה-40 של המאה ה-20 הפעילה אוסטרליה לשכת מסחר עם ארץ ישראל, ומספר משלחות מסחריות ערכו ביקורים.

ב-29 בינואר 1949 הכירה אוסטרליה דה פקטו במדינת ישראל, ובאוקטובר 1949 הסכימו ישראל ואוסטרליה להחליף נציגים בדרג צירים.

ציר ישראל הראשון באוסטרליה, ג'וזף אייבור לינטון, הגיש את כתב האמנתו ב-25 ביוני 1950.

הצירות הישראלית באוסטרליה ישבה בתחילה בסידני.

ב-2002 נסגרה (מסיבות תקציביות) שגרירות ישראל בניו זילנד, והשגרירות בקנברה קיבלה אחריות לניו זילנד, אך עקב פרשת הדרכונים לא הגיש שגריר ישראל באוסטרליה את כתב האמנתו למושל ניו זילנד עד 30 באוגוסט 2005, כששגריר ישראל באוסטרליה נתי תמיר הגיש את כתב האמנתו בפני המושלת הכללית בניו זילנד. במאי 2010, נפתחה מחדש שגרירות ישראל בניו זילנד, והשגרירות באוסטרליה חדלה מלייצג את ישראל בניו זילנד.

במאי 2010 גירשה אוסטרליה דיפלומט ישראלי בשל השימוש שעשתה ישראל בדרכונים אוסטרליים במהלך ההתנקשות במחמוד אל-מבחוח. שר החוץ האוסטרלי סטפן סמית' אמר כי השימוש לרעה בדרכונים "אינו מעשה חברי" והוסיף כי בעוד "אוסטרליה נותרה ידידה נחרצת של ישראל... מערכת היחסים שלנו חייבת להתנהל על בסיס אמון וכבוד הדדיים".

## שגרירים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קנברה
קטגוריה:יחסי אוסטרליה–ישראל
קטגוריה:יחסי ישראל–פיג'י
קטגוריה:יחסי ישראל – ניו זילנד
קטגוריה:קנברה: מבנים
מאריוס סטקנביצ'יוס

**מאריוס סטקנביצ'יוס** (בליטאית: **Marius Stankevičius**; נולד ב-15 ביולי 1981) הוא כדורגלן עבר ליטאי ששיחק בעמדת המגן הימני.

## קריירת מועדונים
סטקנביצ'יוס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אקנראס. בשנת  ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. עד מהרה, הפך סטקנביצ'יוס לשחק הרכב בקבוצה וזכה עמה פעמיים בגביע ופעם אחת בתואר האליפות.

בשנת  חתם בברשה מהסרייה א'. כעבור שנה הושאל לקוזנצה מהסרייה ב' ובתום התקופה שלו בקבוצה חזר לברשה והפך לשחק הרכב במועדון. בשנת  שחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית, אך המעבר לא יצא לפועל.

בשנת  חתם בסמפדוריה. בינואר  הושאל לסביליה מהלה ליגה והפך לכדורגלן הליטאי השני שמשחק בליגה אחרי אדגראס ינקאוסקאס. הוא זכה עם הקבוצה בגביע המלך הספרדי בסיום העונה. בקיץ  הושאל לוולנסיה עד לסיום העונה. בשנת  הצטרף ללאציו במדיה שיחק שנתיים.

בקיץ  חתם בגזיאנטפספור מליגת העל הטורקית. כעבור שנה חתם בהנובר 96. בהמשך הקריירה שיחק גם בקורדובה, רובור סיינה וקרמה.

## קריירה בינלאומית
בשנת  ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא בניצחון 2-5 נגד . ב-30 במרץ 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד .

בשנת  הפך לקפטן, תואר בו החזיק עד ספטמבר .

## תארים
; אקרנאס
*ליגת העל הליטאית: , 
*הסופר קאפ הליטאי: 

; סביליה
*גביע המלך הספרדי: 

; לאציו
*קופה איטליה: 

; אישיים
*הכדורגלן הליטאי של השנה: , 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ליטאים
קטגוריה:מגני כדורגל ליטאים
קטגוריה:קובנה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אקרנאס
קטגוריה:כדורגלני ברשה
קטגוריה:כדורגלני סמפדוריה
קטגוריה:כדורגלני סביליה
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני גזיאנטפספור
קטגוריה:כדורגלני הנובר 96
קטגוריה:כדורגלני קורדובה
קטגוריה:כדורגלני סיינה 
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ליטא
קטגוריה:ספורטאים ליטאים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים ליטאים בספרד
קטגוריה:ספורטאים זרים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בגרמניה
קטגוריה:מאמני כדורגל ליטאים
קטגוריה:ליטאים שנולדו ב-1981
מועצה אזורית שוקת

**מועצה אזורית שוקת** הייתה מועצה אזורית במחוז הדרום בישראל, שכללה את היישובים הבדואיים חורה ולקייה.

## היסטוריה
היישובים חורה ולקייה הוקמו ב-1989 וב-1990 (בהתאמה) כחלק מהתכנית להסדרת התיישבות הבדואים בנגב. מאז הקמתם השתייכו שני היישובים למועצה אזורית בני שמעון. בשנת 1991 הוחלט להקים עבורם מועצה אזורית בדואית נפרדת - מועצה אזורית שוקת (על שם תל שוקת וצומת שוקת שמשני עבריהם שוכנים היישובים). המעבר למועצת שוקת גרר מחאות בלקייה, בשל מה שהוגדר על ידי המוחים כ"הרעת תנאים".

חברי המועצה מונו על ידי משרד הפנים, ובראשה הועמד  כממלא סלימאן אלבדור (העבודה) ולאחר מכן יעקב כץ (הליכוד). 

הקמת המועצה גררה קשיים פנימיים, בשל ההבדלים  בין השבטים ביישובים השונים, ועקב כך כאשר הוכרז על בחירות למועצה - אף תושב לא הגיש את מועמדותו. 
משרד הפנים הקים ועדה בראשות פרופ' גדעון קרסל, וזו המליצה לפרק את המועצות האזוריות הבדואיות, שוקת ומשוש, ולהחליפן במועצות מקומיות. בשנת 1996 חתם שר הפנים חיים רמון על צו המורה על  פירוק המועצה לשתי מועצות מקומיות: חורה ולקייה.

## ראו גם
* מועצה אזורית משוש
* בדואים בישראל

## קישורים חיצוניים
* שאילתא  שהגיש חבר הכנסת טאלב אלסאנע בישיבה ה-178 של הכנסת השלוש עשרה בנוגע למועצה האזורית שוקת.

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
שוקת
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:חורה
קטגוריה:לקייה
קטגוריה:הנגב: היסטוריה
אני רוצה לחיות (קו חם)

ממוזער|סמל הפרויקט הרשמי
**אני רוצה לחיות** (באוקראינית: **Хочу жити**; ברוסית: **Хочу жить**) הוא מוקד חירום טלפוני המופעל על ידי שלטונות אוקראינה במסגרת מלחמת אוקראינה–רוסיה, ומטרתו לסייע לחברי הכוחות המזוינים של רוסיה, שאינם מעוניינים לקחת חלק בפלישה הרוסית לאוקראינה, להיכנע בבטחה לכוחות המזוינים של אוקראינה.

השירות מופעל על ידי מינהל המודיעין הכללי של משרד ההגנה האוקראיני, ומכריז כי כל חייל רוסי שייכנע במסגרתו ייהנה מהגנה מלאה במסגרת אמנת ז'נבה המתייחסת לטיפול בשבויים בעתות לחימה.

## היסטוריה
ב-18 בספטמבר 2022, כחצי שנה לאחר תחילת הפלישה הרוסית לאוקראינה, הודיע מטה התיאום האוקראיני לטיפול בשבויי מלחמה על השקתו של פרויקט ממלכתי מיוחד הכולל קו חם הפעיל 24 שעות ביממה. שמטרתו לאפשר לחיילים רוסיים ולבני משפחותיהם להיכנע לכוחות צבא אוקראינה. הפרויקט נקרא: "אני רוצה לחיות" (ברוסית: Хочу жить).

לפי דיווח שפורסם ב-5 באוקטובר 2022, כשלושה שבועות לאחר השקת המוקד, נטען כי אחד מהחיילים הרוסים שנכנעו לשלטונות אוקראינה באמצעות הקו החם היה החייל הרוסי הראשון שגויס ברוסיה, מייד לאחר החלת הגיוס החלקי שהוכרז במדינה.

לפי הדיווחים, במהלך החודש הראשון להפעלת הקו החם התקבלו במוקד הטלפוני למעלה משלושת אלפים שיחות טלפון מאנשי צבא רוסים.

## תהליך הכניעה
על פי האתר הרשמי של הפרויקט, ישנן מספר שיטות שבהן חייל רוסי יכול למסור את כניעתו לממשלת אוקראינה גם מבלי להירשם באתר האינטרנט, זאת בין היתר באמצעות שיחה למוקד טלפוני הפעיל 24/7, או באמצעות מילוי הנחיות מדויקות אשר נמסרות מצ'אטבוט ייעודי הפועל על תוכנת המסרים החופשיים טלגרם. 

אפשרויות אלו קיימות מאחר שזמן קצר לאחר השקת הקו החם, חסמו השלטונות הרוסיים את הגישה לאתר האינטרנט שלו מכלל השטחים שבשליטת הפדרציה הרוסית.

## קישורים חיצוניים
*  
* 
* Daniel Boffey, ‘I want to live’: the Ukraine hotline encouraging Russians to surrender, באתר הגרדיאן, 26 בינואר 2023 

## הערות שוליים

קטגוריה:הפלישה הרוסית לאוקראינה
יחסי פרו–קובה

**יחסי פרו–קובה** הם היחסים הבילטרליים שבין **[[פרו|הרפובליקה של פרו]]** לבין **[[קובה|הרפובליקה של קובה]]**. לפרו שגרירות בהוואנה ולקובה שגרירות בלימה.

## היסטוריה
פרו ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם קובה הקומוניסטית ב-30 בדצמבר 1960, זמן קצר אחרי ההפיכה במדינה. שתי המדינות חידשו את היחסים ביניהן ב-8 ביולי 1972, תחת שלטונו של הדיקטטור חואן ולסקו אלווארדו, כחלק מגל של חידוש היחסים בין קובה למדינות אמריקה הלטינית. עם זאת, היחסים הוסיפו להיות מעורערים. פרו תמכה בארצות הברית במלחמה הקרה, בעוד קובה הייתה בעלת בריתה של ברית המועצות. בנוסף, היה חשד שקובה תמכה בתנועה המהפכנית טופאק אמארו בפרו, שביצעה פעולות טרור והתבססה באזורים הכפריים במדינה.

גם לאחר סיום המלחמה הקרה לא הצטמצם המתח בין המדינות. כך, ב-2004 פרו תמכה בהחלטת האו"ם שביקרה את מצב זכויות האדם בקובה. הדבר גרם לפידל קסטרו להתבטא בחריפות נגד פרו, מה שגרם לה להחזיר את השגריר שלה להתייעצויות. עם זאת, שתי המדינות שיתפו פעולה בסיוע הומניטרי לקורבנות רעידת האדמה בצ'ילה בשנת 2010.

ב-2022 שתי המדינות ציינו 50 שנות יחסים דיפלומטיים.

### הסירות במריאל
בשנת 1980 הצליחה קבוצה קטנה של אזרחים קובנים לקבל מקלט בשגרירות פרו על ידי ריסוק גדר המערכת באמצעות אוטובוס. קובה ביקשה מהשגרירות למסור לידיה את מבקשי המקלט, אולם פרו סירבה. בתגובה, קובה הסירה את האבטחה מהשגרירות. כתוצאה מכך, כ-10,000 קובנים ניסו להגיע לשגרירות ולקבל מקלט. לאחר מכן פתחה קובה את נמל מריאל ואפשרה ל-125 אלף בני אדם לעזוב את המדינה בסירות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
לואי פול קייטה

**לוּאִי פּוֹל קַיֶטֶה** (בצרפתית: **Louis Paul Cailletet**; 21 בספטמבר 1832 – 5 בינואר 1913) היה פיזיקאי וממציא צרפתי.

## ביוגרפיה
קייטה נולד ב, במחוז קוט-ד'אור. קייטה, שהתחנך בפריז, חזר לשאטיון כדי לנהל את מפעל כלי הברזל של אביו. במאמץ לקבוע את הגורם לתאונות שהתרחשו בעת חיסום ברזל מחושל באופן חלקי, מצא קייטה כי חימום הברזל הכניס אותו למצב מאוד לא יציב, עם גזים מומסים בו. לאחר מכן הוא ניתח את הגזים מתנור רם, מה שעזר לו להבין את תפקיד החום בשינויי המצבים (שלבים) של מתכות. זה הביא אותו לעבודת הנזלת הגזים השונים.

קייטה הצליח לייצר טיפות של  בשנת 1877 בשיטה שונה מזו של הכימאי והפיזיקאי השווייצרי : הוא השתמש באפקט ג'ול-תומסון; חמצן עבר קירור בעודו דחוס מאוד, ואז הורשה להתפשט במהירות, מה שקרר אותו עוד יותר, וכתוצאה מכך לייצור טיפות קטנות של חמצן נוזלי.

בין שאר הישגיו, קייטה התקין מנומטר בגובה 300 מטרים במגדל אייפל; ערך חקירה של התנגדות אוויר על גופים נופלים; ערך מחקר על מכשיר נשימה עם חמצן נוזלי לעליה לגובה; ופיתח מכשירים רבים, כולל מצלמות אוטומטיות, מד גובה וקולטי דגימות אוויר למחקרי כדורים פורחים של האטמוספירה העליונה.

קייטה היה חבר האקדמיה הצרפתית למדעים וזכה במדליית דייווי ב-1878.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי מדליית דייווי
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:פיזיקאים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1832
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1913
סויוז TM-17

**סויוז TM-17** (ברוסית: **Союз TM-17**) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-1 ביולי 1993 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה. המטרה הייתה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר.

## צוות
* וסילי ציבלייב - מפקד
* אלכסנדר סרברוב - מהנדס טיסה
*  ז'אן פייר אניירה (במהראה בלבד)
### צוות גיבוי
* ויקטור אפנסייב - מפקד
* יורי אוסצ'וב - מהנדס טיסה
*  קלודי אניירה
## תיאור המשימה
"סויוז TM-17" שוגרה ב-1 ביולי 1993 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U.

עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-3 ביולי למודול הבסיסי של תחנת החלל ועברה ללא בעיות. בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 13 בפיקוד גנאדי מנאקוב.

במשך שלושה שבועות התבצעו תוכניות ניסוי במסגרת פרויקט Altair תוך שיתוף פעולה עם ז'אן פייר אניירה הצרפתי. התוכנית הוכנה בשיתוף פעולה בין המדינות. תוצאות המחקרים הועברו ישירות למרכז הבקרה הצרפתי תוך שימוש בלוויין תקשורת "לוץ'". המחקרים בוצעו בתחום הרפואה, ביולוגיה, אסטרופיזיקה ותורת החומרים. הציוד הנדרש הגיע לתחנת החלל מראש בחללית פרוגרס M-18. לאחר 20 ימים ז'אן פייר אניירה חזר לכדור הארץ בחללית סויוז TM-16 ביחד עם צוות המקורי של החללית.

ז'אן פייר אניירה ביחד עם חברי משלחת מס' 13 עזבו את תחנת החלל ב-21 ביולי בחללית סויוז TM-16.

וסילי ציבלייב ואלכסנדר סרברוב המשיכו בשהייה בתחנת החלל במסגרת משלחת מס' 13. חללית "סויוז TM-17" שימשה חללית חירום.

ב-10 בינואר 1994 לתחנת החלל התחברה חללית סויוז TM-18 החלה חפיפה עם חברי הצוות של משלחת מס' 15.

ב-14 בינואר 1994 בשעה 7:37 חללית "סויוז TM-17" התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה וסילי ציבלייב ואלכסנדר סרברוב. במהלך תמרון בקרבת תחנת החלל מיר לצורך בחינת מודול "קריסטל" ציבלייב דיווח על בעיות בשליטה על החללית. צוות שנותר בתחנת החלל נכנס לחללית סויוז TM-18. בשעה 7:47 סרברוב הודיע למרכז הבקרה שהתרחשה התנגשות עם תחנת החלל וקשר עם החללית נותק. הקשר חודש ב-8:02. ניתוח האירוע שבוצע בהמשך הראה שהייתה התנגשות באזור חיבור של מודול "קריסטל" למודול בסיסי של תחנת החלל. במהלך הנחיתה עצמה לא היו בעיות והיא התרחשה בשטח קזחסטן כמתוכנן.

## קישורים חיצוניים

* נתוני המשימה
* נתונים מאנציקלופדיית החלל
* סרטון חזרת החללית לכדור הארץ

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1993 ברוסיה
קטגוריה:1994 ברוסיה
ואדי אל-חוארת'

**ואדי אל-חוארת**' (בערבית: **وادي الحوارث**), היה כפר ערבי שהתקיים בעמק חפר של נפת טולכרם במחצית הראשונה של המאה ה-20. הכפר נוסד בשנות ה-30 לאחר רכישת אדמות עמק חפר בידי יהושע חנקין וקרן קיימת לישראל. כחלק מתהליך יישוב המעבדים הערבים, שהשתייכו ברובם לשבט בשם ערב אל-חוארת', הוקמו עבורם שני ריכוזי בתים חדשים באדמות ביצות שיובשו בידי רשויות המנדט הבריטי – הצפוני במקומו של מושב גאולי תימן והשני בצמוד לקיבוץ מעברות.

במפקד הבריטי שנערך בשנת 1922 נמנו בכפר 810 נפשות: 428 גברים ו-382 נשים, מהם 808 מוסלמים ושני נוצרים. במפקד שנערך ב-1931 גדלה האוכלוסייה ל-1112 נפשות: 585 גברים ו-416 נשים, כולם מוסלמים. הם התגוררו ב-255 בתים.

הכפר פונה במלחמת העצמאות. מסגד הכפר נהרס בשנת 2000 באופן פיראטי, ככל הנראה בידי תושב אלישיב.

## לקריאה נוספת

* 
* 
*  (p. 99 ff)
* 
* 
* 
* 
* 
* 



## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:השרון: קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:כביש 4
ח'רבת בית ליד

**ח'רבת בית ליד** (בערבית: **خربة بيت ليد**) היה כפר ערבי שהתקיים בקרבתו של צומת השרון בנפת טולכרם של ארץ ישראל המנדטורית. הכפר נוסד בשנות השבעים של המאה ה-19 בידי פלאחים מכפר האם בית ליד שבהרי השומרון.

במפקד הבריטי שנערך בשנת 1922 נמנו בכפר 206 נפשות: 101 גברים ו-105 נשים, כולם מוסלמים. במפקד שנערך ב-1931 גדלה האוכלוסייה ל-298 נפשות: 152 גברים ו-156 נשים, כולם מוסלמים. הם התגוררו ב-75 בתים.

ב-5 באפריל 1948, בזמן מלחמת העצמאות, עזבו התושבים את הכפר.
ב-15 באוגוסט 1948 הוקם על אדמתו היישוב היהודי נורדיה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:השרון: קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:נורדיה
קטגוריה:כביש 4
איליה מלינין

**איליה מלינין** (באנגלית: **Ilia Malinin**; נולד ב-2 בדצמבר 2004) הוא מחליק אמנותי אמריקאי, 3 פעמים ברציפות אלוף העולם (2024–2026), 4 פעמים ברציפות אלוף ארצות הברית (2023–2026) בהחלקה אמנותית על קרח ליחידים. המחליק היחיד בעולם שביצע בתחרות בינלאומית, קפיצת ארבע אקסל, quadruple Axel (הקפיצה הקשה ביותר לביצוע), ונחת היטב על הקרח.

## ביוגרפיה
מלינין נולד וגדל בפיירפקס, וירג'יניה. הוא בנם של טטיאנה מלינינה ורומן סקורניאקוב מחליקים אמנותיים על הקרח רוסים שהתחרו עבור אוזבקיסטן. אמו סיימה במקום שמיני במשחקים האולימפיים (נאגנו 1998) ורביעי באליפות העולם (הלסינקי 1999) ואביו סיים פעמיים במקום 19 במשחקים האולימפיים (נאגנו 1998 וסולט לייק סיטי 2002) ו-14 באליפות העולם (מיניאפוליס 1998).

### 2022
#### סגן אלוף ארצות הברית
באליפות ארצות הברית שנערכה בנשוויל, טנסי בתחילת ינואר 2022 זכה במדליית כסף בתחרות ליחידים בתוצאה של 302.48 נק', אחרי נייתן צ'ן (328.01 נק') ולפני וינסנט ג'ואו (290.16 נק'). באליפות העולם שנערכה במונפלייה, צרפת במרץ הוא סיים במקום תשיעי בתחרות ליחידים בתוצאה של 263.79 נק'.

#### אלוף העולם לנוער
באליפות העולם לנוער שנערכה בטאלין, אסטוניה באפריל 2022 זכה במדליית זהב בתחרות ליחידים בתוצאה של 276.11 נק', לפני מיכאיל שיידורוב מקזחסטן (234.31 נק') וטאצויה צובוי מיפן (233.82 נק').

### 2023
#### ארבע אקסל
בתחרות הבינלאומית הראשונה לעונת 2022/2023 שנערכה בלייק פלאסיד, ניו יורק בספטמבר 2022 הוא קפץ ארבע אקסל (quadruple Axel) ונחת היטב על הקרח ובכל היה למחליק הראשון בהיסטוריה שמבצע קפיצה זו באופן מושלם בתחרות בינלאומית.

#### אלוף ארצות הברית
באליפות ארצות הברית שנערכה בסאן חוזה, קליפורניה בסוף ינואר 2022 זכה במדליית זהב בתחרות ליחידים בתוצאה של 287.74 נק', לפני ג'ייסון בראון (277.32 נק') ואנדרו טורגשב (255.56 נק').

#### מדליית ארד באליפות עולם
באליפות העולם שנערכה בסאיטמה, יפן במרץ הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 288.44 נק', אחרי שומה אונו מיפן (301.14 נק') וצ'ה ג'ון-הוואן מקוריאה הדרומית (296.03 נק').

### 2024
#### אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה במונטריאול, קנדה במרץ הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 333.76 נק' (בתרגיל החופשי הוא קבע שיא עולם חדש של 227.79 נקודות), לפני יומה קג'יאמה מיפן (309.65 נקודות) ואדם סיאו הים פה מצרפת (284.39 נקודות). במהלך התרגיל הוא ביצע 6 קפיצות שונות של 4 סיבובים באוויר כולל את ארבע אקסל.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:מחליקים אמנותיים על קרח אמריקאים
קטגוריה:וירג'יניה: ספורטאים
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת מילאנו – קורטינה (2026)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: החלקה אמנותית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2004
אגי יואלי

**אגי (אגנס) יואלי** (באנגלית: **Agi (Agnes) Yoeli**; 1 במאי 1921 – 17 במאי 2018) הייתה אמנית קרמיקה ישראלית.

בעבודותיה עסקה במצבים אנושיים בהומור ובמקוריות, ובגדלים מפתיעים. עבודותיה נוצרו לרוב בסדרות כגון סדרת החיות האנושיות שלה, שדרות עצי תרזה שבריריים או הצבה של עיר בעננים.

## ביוגרפיה
יואלי נולדה בברהובו (ברגסס) בצ׳כוסלובקיה למשפחת איז׳אק שבבעלותה היו מפעל נעליים ויקבים. בילדותה נגנה בפסנתר באופן מקצועי אולם לאחר משחק עם אחיה הגדול, במהלכו בנתה מבוץ מעורב בסיד מערכת כלי אוכל לצרצרים שלכדו, החלה לפסל. את הפסל הראשון בחימר יצרה בגיל 16. בגיל 21 עברה לבודפשט, ובין השנים 1942–1944, למדה בבית הספר לאמנות דקורטיבית, בודפשט, אצל האמן אישטוון גאדור .

בשנת 1944 נשלחה לאושוויץ ובאוגוסט באותה השנה נשלחה בטרנספורט של 400 נשים הונגריות אל מחנה העבודה בויצנבורג אלבה, מחנה לוויין של נוינגאמה. בין השנים 1945–1947, עם שחרורה מהמחנות, החלה ללמוד פיסול באקדמיה לאמנויות יפות בפראג. בשנת 1947 עלתה לארץ והצטרפה לשירות מפות וצילומים של ההגנה כפסלת, ופיסלה מפות קרטוגרפיות תלת־ממדיות בטכניקה של.

במהלך שירותה הכירה את בעלה לעתיד ומפקדה פנחס יואלי. הזוג התגורר ביפו ובשנת 1951 נולד ביפו בנם רפי יואלי . בשנת 1952 התגוררו בציריך, שווייץ, למשך כמה שנים. בין השנים 1963–1964, התגוררה עם משפחתה בסטוקהולם שוודיה, ולמדה לימודים מתקדמים ב-Konstfack , סטוקהולם, אצל סטיג לינדברג  לאורך השנים התגוררה בעיקר בארץ והוזמנה עם בעלה לעבוד וללמד כאמנית אורחת בארצות שונות. יואלי התארחה בקולג' הממלכתי של מלבורן, אוסטרליה ובבית הספר לאמנות באוניברסיטת ויסקונסין, ארצות הברית. עבודותיה הוצגו בתערוכות בישראל, קנדה, שווייץ, שוודיה, אוסטרליה, יפן, טורקיה, בוושינגטון, ניו יורק ובתערוכות נודדות ברחבי ארצות הברית.

בשנת 2015 יצרה אשת התיאטרון נעמי יואלי עבודה בימתית בשם ״אקס חמותי החורגת״ בהשראתה.

תערוכת היחיד האחרונה שלה הוצגה בשנת 2008. לאחר מותה התקיימה תערוכה זוגית לה ולנכדתה דנה יואלי בגלריה בבית בניימיני לקרמיקה בשנת 2023 באוצרותו של אבי לובין.

## תערוכות נבחרות

יואלי הציגה תערוכות יחיד וקבוצתיות רבות בארץ וברחבי העולם וכן בירידים בינלאומיים כגון ארט בזל (1972), מוזיאון ארץ ישראל, ביתן הלנה רובינשטיין, מוזיאון הרצליה, מוזיאון ישראל, גלריה הדסה קלצ׳קין, גלריה הוראס ריכטר ועוד.

עבודותיה נמצאות באוספים ציבוריים ופרטיים בישראל, אירופה, ארצות הברית ואוסטרליה.

## קישורים חיצוניים

* 
* אגי יואלי באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמניות ישראליות
קטגוריה:פסלות ישראליות
קטגוריה:קרמיקה ישראלית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
נעמי די סניי

**נעמי די סניי** (באיטלקית: **Noemi Di Segni**; נולדה ב-24 בפברואר 1969) היא נשיאת איגוד הקהילות היהודיות של איטליה מיולי 2016.

## קורות חיים
נעמי די סניי נולדה וגדלה בירושלים למשפחה יהודית שמקורה ברומא וטורינו. שירתה בצה"ל כחיילת בחיל המודיעין. בשנת 1989 הכירה את בן זוגה במחנה קיץ לצעירים באיטליה, והחליטה לעבור להתגורר איתו ברומא.

בעלת תואר שני בכלכלה ומשפטים, עם התמחות בכלכלת האיחוד האירופי והסמכה בראיית חשבון. הייתה גזברית של אורט איטליה ושל קרן המוזיאון היהודי של רומא. משנת 1998 היא משמשת כיועצת לנשיא המועצה הלאומית של רואי החשבון באיטליה.

משנת 2012 שימשה כמנהלת הכספים של איגוד הקהילות היהודיות של איטליה, וביולי 2016 נבחרה ברוב גדול לנשיאת האיגוד.

די סניי חברה במועצה המבצעת של הקונגרס היהודי העולמי. נוטלת חלק מרכזי במאבק באנטישמיות באיטליה, תוך שיתוף פעולה עם כוחות הביטחון והמודיעין האיטלקיים.

די סניי היא גם נשיאת הקרן על שם גרציאדו איסאיה אסקולי, ארגון לקידום התרבות והשפה העברית, ושל עמותת "יד ליד", עמותת רווחה של יהודי איטליה.

בתקופת מגפת הקורונה באיטליה יזמה הקמת מוקד חירום טלפוני של איגוד הקהילות היהודיות, כדי לספק חברה לאנשים מבודדים, להציע תמיכה נפשית וסיוע רפואי לנזקקים, ולספק צרכים בסיסיים לבתים ולבתי חולים.

בזמן ביקור בנימין נתניהו ברומא במרץ 2023 נשאה בפניו נאום הכולל ביקורת נוקבת על ממשלתו ועל הרפורמות המשפטיות שהיא מקדמת.

אם לשלושה ילדים, המתגוררים, נכון ל-2023, בישראל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודיות איטלקיות
קטגוריה:כלכלניות יהודיות
קטגוריה:עורכות דין יהודיות
קטגוריה:עורכי דין יהודים איטלקים
קטגוריה:רואי חשבון
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים איטלקים
קטגוריה:פעילים ציונים באיטליה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1969
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
אוחוסט ואן דל

**אוחוסט ואן דל** (בהולנדית: **August Van Daele**; 25 בפברואר 1944 – 8 בינואר 2017) היה גנרל בלגי אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של בלגיה בין השנים 2002–2009.

## ביוגרפיה
דל נולד ב-25 בפברואר 1944 בסן ניקולה שבפלנדריה המזרחית. הוא למד בבית ספר בסן ניקולה, ולאחר מכן בבית הספר המלכותי לצוערים בליר. ב-1962 התגייס לחיל האוויר הבלגי והתקבל לבית הספר הצבאי המלכותי בבריסל. ב-25 בדצמבר 1964 הוא הועלה לדרגת לוטננט משנה. במקביל, למד הנדסה, וב-1967 הוצב כקצין הדרכה בבסיס חיל האוויר ברוסטם.

ב-1980 מונה למפקד טייסת התחזוקה של כנף ההפצצה ה-10. באותה שנה הועלה לדרגת מאיור. ב-1983 הוצב במפקדת חיל האוויר באברה כסגן מפקד שירות המיון והקבלה לחיל. ב-1985 הועלה לדרגת לוטננט קולונל וחזר לכנף ההפצצה ה-10. ב-1990 הועלה לדרגת קולונל, וב-1994 הועלה לדרגת מאיור גנרל וחזר למפקד חיל האוויר כסגן ראש אגף הלוגיסטיקה. ב-1999 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל, וב-1 בינואר 2002 מונה למנהל המשאבים החומריים של הצבא ולשלישו הצבאי של מלך בלגיה. ב-6 בדצמבר של אותה שנה מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל), והועלה לדרגת גנרל. כהונתו הסתיימה באופן רשמי ב-2007, אולם הוארכה בשנה נוספת. ב-2008 היא הוארכה בעוד שנה, וב-2009 הוארכה בפעם השלישית. הוא בחר שלא לסיים את ההארכה האחרונה, והתפטר מתפקידו ב-2 באפריל של אותה שנה. הוא המשיך לשרת כשלישו הצבאי של המלך עד 1 ביולי של אותה שנה אז פרש מהצבא.

הוא נפטר בלמבק ב-8 בינואר 2017.

## קישורים חיצוניים
* אוחוסט ואן דל באתר נאט"ו

קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:גנרלים בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1944
קטגוריה:נפטרים ב-2017
סטיבן בריל

**סטיבן בריל** (באנגלית: **Steven Brill**; נולד ב-27 במאי 1962) הוא שחקן, מפיק קולנוע, במאי ותסריטאי אמריקאי. הוא ביים והיה שותף בכתיבת "שטן על הזמן" וביים את "מר דידס", "שיגעון בנהר", "מחנה קיץ לשמנים" ו"שומר ראש במבצע". היו לו תפקידי קמע בכל שלושת סרטי "אלופים על הקרח" והופיע בסרטים "זמר החתונות", "מר דידס" ו"הדייט שתקע אותי", אם כי תפקידו בסרט האחרון נתן בטעות קרדיט לג'אד אפאטאו. הוא גם הופיע בתור ברפליי בסרט "סקס, שקרים ווידאוטייפ".

כבמאי, בריל היה אחד האנשים המרכזיים (לצד הארווי ויינסטין) במחלוקת הצילומים/העריכה של הסרט "מעריצים שרופים" בשנים 2007–2008.

## חינוך
בריל למד בתיכון (1976–1980) בפורט לודרדייל, פלורידה. הוא סיים את לימודיו בקולג' לאמנויות של אוניברסיטת בוסטון. שם הוא למד עם המשורר דרק וולקוט ושיתף פעולה עם מארק מרון בתסריטים ובקומדיות סטנדאפ.

## פילמוגרפיה

### קריירת משחק

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תסריטאים אמריקאים
קטגוריה:במאים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
אדולף ורטהיימר

**אדולף ורטהיימר** (בהונגרית: **Wertheimer Adolf**; נאג'ווארד, 12 במרץ 1868 – בודפשט, 29 באפריל 1955) היה מנהל בנק יהודי-הונגרי, אספן אמנות, סופר כלכלי, איש עסקים ואיש ציבור רב פעלים הן כפרנס בקהילה היהודית והן בחברה ההונגרית.

## ביוגרפיה
### לימודים וקריירה
אדולף ורטהיימר נולד במשפחה יהודית כבנם של ברנאט ורטהיימר (1837–1907), עצמאי, ושל תרזיה גרוס (1840–1921). הוא סיים את בית הספר התיכון ואת האקדמיה למסחר בבודפשט ולאחר שקיבל את התואר, משנת 1885 עבד ב"בנק המסחרי ההונגרי של פשט" (Pesti Magyar Kereskedelmi Bank), הבנק המודרני הראשון בהונגריה שייסד אותו מוריץ אולמן בשנת 1841. שם הפך לראש מחלקת הבורסה משנת 1895, ואחר כך אחד מהמנהלים הכלליים של הבנק עד 1929. הוא פרש לגמלאות ב-1932 לאחר ארבעים ושמונה שנות שירות בבנק. הוא היה חבר במועצת המנהלים של בורסת הסחורות והניירות ערך בבודפשט (Budapesti Áru- és Értéktőzsde) והיה חבר בדירקטוריון של כמה חברות תעשייתיות גדולות. ורטהיימר כתב מאמרים כלכליים רבים מאוד בעיתוני בודפשט ובעיתונים זרים. הוא היה שותף פעיל בחיים היהודיים של בודפשט וחלק מפרנסי והנהלת הקהילה היהודית של פשט במשך כמה קדנציות. משנת 1928 כיהן בתפקיד נשיא האגודה הספרותית היהודית-הונגרית. בין השנים 1931–1939 היה גם מנהל המוזיאון היהודי ההונגרי.

בשנת 1936 נבחר ורטהיימר ליושב ראש ועדת ההיגוי של בית המדרש לרבנים פרנץ יוזף בבודפשט.

### אספן אמנות
אדולף ורטהיימר היה גם אספן אמנות חשוב. היה בבעלותו ציור ששמו "ישו לפני פילטוס" מאת הצייר ההונגרי מן החשובים מיהאי מונקאצ'י, אותו הציע לעיריית בודפשט לרכישה ב-1939 ובסופו של דבר קיבל עבורו 40,000 פנגו. בנוסף לכך, האוסף שלו כלל כמה יצירות של פאל סיניאי מרשה, לאסלו פאל, ברטלאן סקיי ודיולה בנצור. משנת 1925 היה, בין היתר, מנהל האגודה הלאומית ההונגרית לאמנויות יפות (Országos Magyar Képzőművészeti Társulat).

## הוקרה
בשל פיתוח קשרי האמנות של ממלכת הונגריה עם בלגיה הוענק לו בשנת 1929 העיטור הממלכתי הבלגי הגבוה "הצלב האמצעי של מסדר ליאופולד השני. (Orde van Leopold II בהולנדית, Ordre de Léopold II בצרפתית).

## משפחה
אשתו הייתה שרולטה וינקלר (1875–1940), בתם של סוחר העץ מור וינקלר ושל בורבלה פוליצר, לה נישא ב-26 בנובמבר 1899 בסגד.

בתם הייתה אדית ארז'בט ורטהיימר (1901–1940).

## לקריאה נוספת
* לקסיקון התחיית ההונגרית. עורך גזה סנטמיקלושי. בודפשט, 1930.
* ד"ר הרב שמעון הבשי: אדולף ורטהיימר (1940) סקירה יהודית הונגרית 57. גיליון 1–3.
* Magyar életrajzi lexikon II. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש).
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
* Új magyar életrajzi lexikon VI. (A–Z). (לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש)
## הערות שוליים

קטגוריה:בנקאים יהודים הונגרים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים הונגרים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
קטגוריה:אספני אמנות יהודים
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1868
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1955
בורודיאנקה

**בורודיאנקה** (באוקראינית: **Бородянка**) היא עיירה במחוז קייב. לפי מפקד האוכלוסין של 2001, אוכלוסיית העיירה מנתה 12,535 תושבים.

העיירה ממוקמת על אחד מיובליו של נהר טטריב. הכביש המהיר M-07 עובר בין חלקה הצפוני והדרומי של העיירה.

### הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022

במהלך המתקפה הרוסית על קייב בימיה הראשונים של המלחמה, בורודיאנקה, הממוקמת על ציר בעל חשיבות אסטרטגית, הפכה מטרה לתקיפות אוויריות רוסיות. לטענות שלטונות אוקראינה, האוכלוסייה האזרחית של העיירה הופגזה באופן מכוון על ידי הכוחות הרוסים, מה שתואר על ידם כפשע מלחמה, בדומה לטבח בוצ'ה..

להערכת ראש העיירה, היקף ההרוגים הכולל בקרב האוכלוסייה האזרחית עומד על 200 הרוגים לכל הפחות. כאשר חלק מתושבי העיירה הסתתרו במערות במשך 38 ימים. במועד שבו הכוחות הרוסים נסוגו מהעיירה התגוררו בה בפועל רק כמה מאות תושבים, כאשר כ-90% מהתושבים ברחו ומספר לא ידוע של תושבים נקברו תחת הריסות.

במהלך חודש נובמבר 2022, פורסמו מספר ציורי קיר על קירות מבנים שניזוקו בעיירה. אמן הרחוב הבריטי האנונימי בנקסי פרסם מאוחר יותר תמונות של ציור קיר אחד ברשתות החברתיות.

ממוזער|בניין דירות הרוס, אפריל 2022|ימין
ממוזער|הריסות בבורודיאנקה, אפריל 2022|מרכז

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז קייב: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
באיאד

**באיאד** (שם מדעי: *Bagrus bajad*) הוא מין של שפמנון גדול משפחת הבגרידיים, החי במקווי מים מתוקים באפריקה והוא המין הגדול במשפחתו. מין זה הוא קרובו של הקמפנגו מאגם מלאווי.

## תיאור
דג זה מגיע לאורך של 112 ס"מ בקירוב ומשקל מוערך של 12.5 ק"ג, אם כי הפרטים הגדולים ביותר מגיעים למשקל 100 ק"ג, כאשר הנקבות יותר גדולות מהזכרים ואלה מתבגרים בגילאים 7 ו-8 לזכרים ונקבות (בהתאמה). זהו שפמנון מוארך מעט עם סנפיר גב בולט, פתחי זימים בולטים וסנפירי חזה קוצניים. הלסתות ארוכות וסביבם בינים ארוכות העוזרות בחישה. הדג הוא צהוב-ירקרק עד שחור והבטן לבנה. הסנפירים כהים יותר והצעירים בעלי כתמים שחורים מצידיהם.

הדג חי בטבע בנהרות, ביצות ואגמים טרופיים באפריקה שמדרום לסהרה, ביניהם בימת צ'אד, אגם אלברט, אגם טורקאנה ובנהרות רחבים כמו הנילוס, נהר ניז'ר ונהר סנגל. לרוב הוא שוכן בעומקים ובקרבת הקרקעית ולעיתים נחבא בין סדקי סלעים, מה שגורם לו להיראות רק לעיתים רחוקות. השפמנון הוא אוכל כל הניזון הן מצמחייה והן מטרף של רכיכות, סרטנים, דגים אחרים וחרקים, כשבבגרותו הוא מגוון את מזונותיו.

דג זה נפוץ יחסית ואיננו בסכנת הכחדה, אף שהוא נידוג דרך קבע לבשרו לאורך אגמים באפריקה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר פורסקל
קטגוריה:בגרידיים
קטגוריה:מגה-פאונה של אפריקה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1775
פליקס קאמרר

**פליקס קאמרר** (בגרמנית: **Felix Kammerer**; נולד ב־19 בספטמבר 1995) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון אוסטרי. ידוע כמי שגילם את פאול בומר בסרט עטור השבחים "במערב אין כל חדש", המבוסס על הספר באותו שם מאת אריך מריה רמרק.
## ביוגרפיה
פליקס קאמרר הוא בנם של זמרת האופרה אנג'ליקה קירשלאגר והנס פיטר קאמרר.

## קריירה

### תיאטרון
מ-2013 עד 2015 הוא היה חבר באנסמבל הצעיר "הירביגר" של מרזה הורביגר. ב-2015 החל ללמוד באקדמיה לאמנויות הדרמה של ארנסט בוש בברלין, גרמניה, שאותם סיים ב־2019. במהלך לימודיו עבד בתיאטרון הפועלים הברלינאי (Berliner Arbeiter-Theater). בשנת 2017 הופיע בכמה הפקות של התיאטרון הגרמני הברלינאי (Deutsches Theatre Berlin). כן עבד בתיאטרון מקסים גורקי בברלין.

בשנת 2019, החל להופיע בהפקות של הבורגתיאטר בווינה וכן גילם את בהמות בהצגה "האמן ומרגריטה" על פי ספרו של מיכאיל בולגאקוב.

באוקטובר 2020, הוא הופיע בהצגה "בגדי המלך החדשים" על פי הסיפור מאת הנס כריסטיאן אנדרסן. בינואר 2023 חזר לבורגתיאטר בווינה.
### טלוויזיה וקולנוע
ב־2021 הופיע בתפקיד קטן בסרט הטלוויזיה התיעודי "דירר" (Dürer) על חייו של אלברכט דירר.

באביב 2021 ביים אותו אדוארד ברגר לצילומי הגרסה המחודשת של נטפליקס, "במערב אין כל חדש", המבוססת על רומן באותו שם, בו לקח על עצמו את התפקיד הראשי של החייל פאול באומר.

בשנת 2022 הוא הצטלם בעונה השלישית של סדרה "מעבר הרים".

בשנת 2023 קאמרר הופיע בסדרה כל האור שאיננו רואים בפרק הראשון בתפקיד חייל באס אס.

בשנת 2024 החל להצטלם לסרטו של גיירמו דל טורו "פרנקנשטיין".

בשנת 2025 שיחק בסרט המותחן של רון הווארד, "עדן" (אנ') לצד שחקנים כמו ג'וד לאו, דניאל בריהל ואנה דה ארמס. 

## פרסים והערכה
הוא זכה בפרס נסטרוי בקטגוריית הזכר הצעיר הטוב ביותר בטקס פרסי התיאטרון של נסטרוי ב-2022.

בינואר 2023, הוכרז קאמרר כמי שנכלל ברשימה הארוכה בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בפרסי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה ה-76.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אוסטרים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1995
שפמנון אדום-זנב אסייתי

**שפמנון אדום-זנב אסייתי** (שם מדעי: *Hemibagrus wyckioides*) הוא מין של דג גדול במשפחת הבגרידיים, החי בדרום-מזרח אסיה והוא מגדול שבבני משפחתו.

דג זה מצוי בטבע בנהר המקונג ויובליו, וכן בצ'או פראיה ובנהר מיי קלונג  שבתאילנד ובעוד נהרות בתאילנד. הדג הוכנס גם כמין פולש למלזיה.

זהו השפמנון הגדול ביותר במשפחתו שמוצאו מאסיה, והוא מגיע לאורך של מעל 130 ס"מ ומשקל של 80 ק"ג. הוא בעל מבנה מוארך עם לסתות ארוכות בעלות בינים רחבות ועיניים גדולות. בבגרותו (מעל אורך 15 ס"מ) זנבו נצבע באדום בקצהו וכן שולי סנפיריו.

הדג מצוי בנהרות עמוקים, לרוב בקרבת הקרקעית הסלעית. השמפנון ניזון מחרקים שונים, סרטנים, חסילונים ודגים אחרים, כשהוא מגוון במזונו בהתאם לגודלו. השפמנונים לעיתים נכנסים ליערות מוצפים, בדרך כלל בחודשים יולי עד אוקטובר ובהם הם מתרבים. הצעירים שוחים דרך יובלים אל הנהרות וחיים בהם בבגרותם.

דג זה מגודל ברחבי אסיה למזון ומצוי לעיתים באקווריום. למרות זאת הוא איננו בסכנת הכחדה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בגרידיים
קטגוריה:מגה-פאונה של אירואסיה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1949
הסטר ואן לנפ

**הסטר יוליאנה אוקטביה ואן לנפ** (בהולנדית: **Hester Juliana Octavia van Lennep**; 8 ביולי 1916 – 1 בינואר 2000) הייתה לוחמת התנגדות וחסידת אומות עולם הולנדית.

## ביוגרפיה
הסטר ואן לנפ נולדה כבת הצעירה של קארל ואן לנפ (1866–1923) ואנה אליז הומאנס (1871–1943).

ב-1 במאי 1940, הסטר ואן לנפ ואחותה הגדולה מיס ואן לנפ פתחו את המכון שלה לטיפוח עור באמסטרדם. בשנת 1942, כאשר טרור הכובש הגרמני כלפי אזרחי אמסטרדם היהודים לבש צורות חמורות יותר ויותר, היא ועמיתתה וחברתה פאולין ואסדייק החלו להתמקד בהסתרת ילדים יהודים במקום מבטחים. הם לקחו את הילדים למקומות מסתור אצל חברים ומכרים בתוך העיר ומחוצה לה.

מאביב 1943, הסטר ופאולין עבדו בשיתוף פעולה הדוק עם מצילי ילדים אחרים, כמו חסינה ואן דר מולן ויוהאן ואן הולסט, מנהל המכון הפדגוגי הקלוינסטי ששכן מרחק שני בניינים מבית הילדים - בו רוכזו ילדים יהודים, שהופרדו ממשפחותיהם לפני שילוחם למחנות במזרח בניין בית הספר שלו היה סמוך למעון היהודי שממנו הוברחו ילדים. מאות ילדים יהודים שוכנו בבניין מול התיאטרון ההולנדי בשנים 1942 ו-1943 בזמן שהמתינו לגירוש.

באותה שנה הסתירה ואן לנפ את סנדור בארקס, יהודי תושב אמסטרדם ממוצא הונגרי. לבקשתה של הסטר החל בארקס לעזור לה בעבודת הילדים. שיתוף הפעולה ביניהם התרחב כאשר שניהם הפכו לעובדים בעיתון ההתנגדות הבלתי חוקי *Trouw*. כשליחה, הסטר העבירה מדי שבוע עותקים של העיתון הבלתי חוקי *Trouw* באופניים מבית הדפוס לכתובות הפצה שונות.

ב-20 בינואר 1944, הסטר ואן לנפ וסנדור בארקס נישאו באופן בלתי חוקי ובסודיות רבה לפני החוק ההולנדי, הודות למר. א. ואן דן הורן, ראש העיר של הכפר טינהובן ליד אוטרכט.

## אחרי המלחמה
לסנדור והסטר נולדו שלושה ילדים לאחר המלחמה. ב-1972 עברו מאמסטרדם לעיר דוסבורג (גלדרלנד). באוגוסט 1985, הוענק להסטר ואן לנפ אות " חסידת אומות העולם " מטעם ארגון יד ושם על סיועה לילדים יהודים בשנות המלחמה.

ב-2016 נקרא על שמה גשר בפארק חרברנדי באמסטרדם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי המחתרת ההולנדית
קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1916
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2000
Blood & Glitter

"**Blood & Glitter**" (בעברית: "**דם ונצנצים**") הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הרוק הגרמנית לורד אוף דה לוסט. לאחר זכייתו ב-*[[Unser Lied für Liverpool]]* נבחר לייצג את גרמניה באירוויזיון 2023, שנערך בליברפול שב.

## לפני האירוויזיון
"Blood & Glitter" יצא לאור כסינגל המוביל מתוך אלבומה ה-11 של הלהקה, *Blood & Glitter*. ב-27 בינואר 2023 הודיעה רשות השידור הגרמנית NDR כי לורד אוף דה לוסט עתידים להשתתף בקדם הגרמני לאירוויזיון 2023, *Unser Lied für Liverpool*, עם השיר. ב-3 במרץ הוכרז "Blood & Glitter" כזוכה על בסיס שילוב בין קולות השופטים הבין-לאומיים להצבעות הקהל.

## באירוויזיון
המהדורה ה-67 של האירוויזיון תתקיים בליברפול, הממלכה המאוחדת ותורכב משני חצאי גמר ב-9 במאי וב-11 במאי ומגמר ב-13 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. מתוקף היותה חברה בחמש המדינות הגדולות של האירוויזיון, גרמניה העפילה לגמר באופן אוטומטי. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע על ידי מפיקי התחרות. גרמניה הופיעה כמדינה ה-21 וסיימה במקום האחרון בגמר עם 18 נקודות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2023
קטגוריה:סינגלים מ-2023
קטגוריה:שירי גרמניה באירוויזיון
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2023
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי רוק
דויד היקר

**דויד היקר** (באינדונזית: **Dear David**) הוא סרט רומנטי אינדונזי משנת 2023 בבימויו של לאקי קוסוואנדי. הסרט עוסק בתלמידת תיכון שחייה משתנים כאשר הסיפורים שכתבה על הנער שבו היא מאוהבת, מתפרסמים בבית הספר.

## עלילה
לאראס (שנינה סינמון) היא נערה מחוננת המשתייכת למיעוט הנוצרי באינדונזיה. היא לומדת בתיכון נוצרי יוקרתי, ומאוהבת בבחור בשם דויד (אמיר מהירה) שלומד בכיתתה. היא כותבת עליו סיפורים פורנוגרפיים בחשבון פרטי באינטרנט, אולם לא מפרסמת אותם. באחת הפעמים, לאחר שכתבה סיפור באמצעות המחשב של התיכון, המחשב נותר פתוח, והסיפורים דולפים לכל בית הספר. הסיפורים הופכים לוויראליים, וגורמים מבוכה רבה לדויד. במקביל, ההנהלה השמרנית של התיכון חוששת משמו הטוב של המוסד שנפגע בעקבות הפרשה, ונחושה לגלות מי כתב את הסיפורים. דויד מבין מתוך הסיפורים שלאראס היא זו שכתבה אותם, ומציע לה עסקה: הוא לא יספר להנהלת בית הספר שהיא זאת שכתבה את הסיפורים, והיא בתמורה תסייע לו להתקרב אל חברתה הטובה דילה (קייטלין נורת' לואיס) שבה הוא מאוהב.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים אינדונזיים
קטגוריה:סרטי 2023
רוברט קילוורדבי

**רוֹבֶּרְט קִילווֹרְדְבִּי** (באנגלית: **Robert Kilwardby**; סביב 1215 – 11 בספטמבר 1279) היה הארכיבישוף מקנטרברי באנגליה וקרדינל. קילוורדבי היה החבר הראשון במסדר מנדיקנטים שזכה למשרה כנסייתית גבוהה בכנסייה האנגלית.

## ביוגרפיה
קילוורדבי למד באוניברסיטת פריז, ועם סיום לימודיו החל ללמד שם דקדוק ולוגיקה. לאחר מכן הצטרף ל ולמד תאולוגיה, והצטרף לחבר המנהלים של אוניברסיטת אוקספורד לפני 1261, כנראה עד 1245. הוא מונה לראש המסדר של הדומיניקנים באנגליה ב-1261, ובאוקטובר 1272 מינה אותו האפיפיור גרגוריוס העשירי לארכיבישוף של קנטרברי כדי לסיים את המחלוקת על הבחירות. קילוורדבי קיבל את המינוי של הארכיבישופות ב-11 באוקטובר 1272, ב-12 בדצמבר 1272 הוא קיבל את ניהולה, וקיבל סמיכה לכהונה ב-26 בפברואר 1273.

קילוורדבי הכתיר את אדוארד הראשון ואת אשתו לאונור כמלך ומלכת אנגליה באוגוסט 1274, אך מלבד זאת כמעט שלא עסק בפוליטיקה. במקום זאת הוא התרכז בתפקידיו הכנסייתיים, כולל צדקה לעניים ותרומות לדומיניקנים.

בשנת 1278 מינה האפיפיור ניקולאוס השלישי את קילוורדבי ל, שבסמוך לרומא. עקב כך הוא התפטר מתפקיד הארכיבישוף מקנטרברי ועזב את אנגליה, [5] ולקח עמו מסמכים, פנקסים ומסמכים השייכים לארכיבישופות. הוא גם עזב שוב את הארכיבישופות שקועה בחובות, לאחר שקודמו סילק את החוב. הוא מת באיטליה בשנת 1279 ונקבר במנזר הדומיניקני בוויטרבו, באיטליה. אמנם בתאוריה זה היה קידום, אבל נראה שזה לא היה כך, שכן האפיפיור לא היה מרוצה מתמיכתו של קילוורדבי במאמצים להתנגד לתשלום הכנסות האפיפיור ומחוסר המאמץ לביצוע הרפורמות שהתקבלו ב ב-1274.

השקפותיו התאולוגיות והפילוסופיות של קילוורדבי סוכמו על ידי הכומר וההיסטוריון  שאמר כי הוא היה "אקלקטי שמרני, המחזיק בדוקטרינת הנטיות המכוננות ומתנגד... לדוקטרינה האריסטוטלית של אחדות הצורה בישויות, כולל האדם". כמה מקורות קובעים שהוא היה המחבר של Summa Philosophiae, היסטוריה ותיאור של אסכולות המחשבה הפילוסופיות שהיו אז, אך סגנון הכתיבה אינו דומה ליצירותיו האחרות, ונואלס, למשל, אינו מאמין שהוא נכתב על ידי קילוורדבי.

נטען כי קילוורדבי התנגד לתומאס אקווינס. בשנת 1277 הוא אסר על הוראת שלושים תזות, שחלקן נחשבו כקשורות לתורתו של תומאס אקווינס. אולם חוקרים מודרניים, כמו רולנד היסט (Roland Hissette), ערערו על פרשנות זו.

## לקריאה נוספת

* Lagerlund, Henrik & Thom, Paul (eds.), *A Companion to the Philosophy of Robert Kilwardby*, Leiden: Brill, 2012.
* Lewry, Patrick Osmund *Robert Kilwardby's Writings on the Logica vetus Studied with Regard to Their Teaching and Method.* Ph.D. diss. Oxford, 1978.
* Thom, Paul, *Logic and Ontology in the Syllogistic of Robert Kilwardby*, Leiden: Brill, 2007.
* 


## קישורים חיצוניים


*Robert Kilwardby – Stanford Encyclopedia of Philosophy.
* History of Medieval Philosophy by Jacques Maritain
* Kilwardby, Robert: ''Tabula in librum sancti Augustini De civitate Dei'' (1464), digitized codex at Somni


## הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופים של המדע
קטגוריה:דומיניקנים
קטגוריה:הארכיבישופים מקנטרברי
קטגוריה:ילידי 1215
קטגוריה:נפטרים ב-1279
האיגוד התעשייתי של דונבאס

**האיגוד התעשייתי של דונבאס** (באוקראינית: **Індустріальний союз Донбасу** ; בראשי תיבות: **ISD**) הוא אחד מהתאגידים הגדולים באוקראינה. זוהי חברת אחזקות משולבת אופקית המחזיקה או מנהלת מניות של 40 מפעלים תעשייתיים במזרח אוקראינה, הונגריה ופולין.

החברה הוקמה במקור בשנת 1995, ומייצרת 9.2 מיליון טון פלדה מדי שנה. בשנת 2012, החברה דורגה במקום ה-33 בדירוג יצרניות הפלדה מטעם התאגיד העולמי לפלדה.

## מחלוקות ויחסי הון-שלטון
נטען כי החברה סיפקה תמיכה כספית משמעותית לנשיא אוקראינה ויקטור יושצ'נקו, במהלך מסע הבחירות שלו לנשיאות ובתקופת המהפכה הכתומה.

מייסד החברה, ויטלי היידוק, מונה על ידי הנשיא יושנקו ליו"ר המועצה לביטחון לאומי ולהגנה של אוקראינה בין אוקטובר 2006 ועד מאי 2007. . בהמשך, היידוק שימש גם כיועץ לנושאי אנרגיה עבור ראש ממשלת אוקראינה, יוליה טימושנקו, עד לשנת 2010.

## קישורים חיצוניים

* 
* אנדרס אוסלונד, כיצד אוקראינה הפכה לכלכלת שוק ולדמוקרטיה, מכון פיטרסון, 2009 
* שרון ל. וולצ'יק וג'יין לפטוויץ' קארי, פוליטיקה של מרכז ומזרח אירופה: מקומוניזם לדמוקרטיה, הוצאת רומן וליטלפילד, 2008 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות אוקראיניות
קטגוריה:חברות החזקות
Webflow

**Webflow, Inc** (בעברית: **וֶובּפְּלוֹאוּ**) היא חברה אמריקנית המציעה פלטפורמה לפיתוח, עיצוב והעלאת אתרים לאינטרנט מבלי לכתוב קוד. החברה נוסדה בשנת 2013 והיא שוכנת בסן פרנסיסקו. על פי דיווחים רשמיים של החברה, קהל המשתמשים שלה בשנת 2023 מונה יותר מ-3.5 מיליון משתמשים. החברה מעסיקה יותר מ-600 עובדים וגייסה מימון של כ-335 מיליוני דולרים ממשקיעים, כאשר שווי החברה מוערך ביותר מ-4 מיליארד דולרים.

## סקירה
Webflow היא תוכנה מסוג SaaS אשר מאפשרת פיתוח ועיצוב של אתרים רספונסיביים באמצעות עורך אתרים ויזואלי אונליין, ללא כתיבת קוד. למעשה, המשתמשים עובדים עם העורך הוויזואלי שמייצר באופן דינמי קוד מתאים בשפות HTML, CSS ו-JavaScript. היתרון בכך הוא שמעצבים ואף אנשים ללא הכשרה קודמת בתחום עובדים עם ממשק ידידותי ולא נדרשים ללמוד כלים אלה, וכתוצאה מכך זמן הפיתוח קטן משמעותית. לעומת מתחרים כדוגמת WIX ו-Squarespace, נדרש יותר זמן על מנת ללמוד את הממשק והשירותים השונים שמציע עורך האתרים הוויזואלי, ואלו מאפשרים גמישות והתאמה אישית טובה יותר של האתר ממתחרות אלו, אשר בדרך כלל מציעות אבני בניין מוכנות מראש לפיתוח האתר.

אתרים שנוצרים ב-Webflow מאוחסנים בשירות מחשוב הענן Fastly ונעזרים בשירות Amazon CloudFront מבית אמזון.

## ראו גם
* וויקס.קום
* Squarespace
* וורדפרס

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיצוב אתרי אינטרנט
קטגוריה:חברות אינטרנט אמריקאיות
ניגון מפולטבה

**הניגון מפּוֹלְטוֹבַה** (בספר הניגונים מכונה: **ניגון להרב יעקב מרדכי מפאלטאווא**) הוא ניגון ללא מילים מניגוני חב"ד אשר הולחן בידי הרב יעקב מרדכי בזפלוב, אשר שימש כרבה של העיר פולטבה, ומכאן שמו.

## רקע ויצירה
הניגון הולחן בידי הרב יעקב מרדכי בזפלוב, אשר שימש כרבה של העיר פולטבה שבאוקראינה, והיה חסיד מפורסם של אדמו"ר חסידות חב"ד, שמואל שניאורסון, ולאחר מכן חסיד של מחליפו, שלום דובער שניאורסון.

"ניגון מפולטובה" הוא ניגון מ"ה בספר הניגונים של ניח"ח, שם מתואר כי רבי מרדכי .

## עיבודים מוזיקליים
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הופיע השיר באלבום "ניגוני חב"ד" 7 של ניח"ח בביצוע זלמן ברונשטיין, ב-2002, הופיע באלבום "אבינו מלכינו" של הזמר-יוצר החסידי אברהם פריד, וב-2006 הופיע באלבום "פסנתר עם נשמה" של ירון גרשובסקי וזלמן גולדשטיין.

ב-2008 הופיע באלבום "ישוב הדעת" של המוזיקאי הישראלי נדב בכר, ב-2010 הופיע באלבום "עצם הנשמה 2" של הזמר הישראלי יאיר כלב, ובדצמבר 2019 הופיע באלבום "צמאה 5" של הזמר הישראלי אהרן רזאל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

פולטובה
קטגוריה:פולטבה
Eaea

"**Eaea**" (בעברית: "**שלום**") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הספרדייה בלנקה פלומה. את השיר הוציאה לאור ב-20 בדצמבר 2022 חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ. לאחר זכייתו ב-*Benidorm Fest 2023* נבחר לייצג את ספרד באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שב.

## על השיר
"Eaea" מתואר כשיר "הוקרה" לשורשיה של הזמרת, בתור "חגיגת חוזק וכוח של אימהות שחיו לפני זמן רב" ובתור "ייצוג של מזמור" לכרמן - סבתה המנוחה של פלומה, שהעניקה לה הרבה מההשראה המוזיקלית בעשייתה, והציגה לה את סגנון הפלמנקו. על עטיפת הסינגל מופיעה תמונת סבתה של פלומה, וחמש הזמרות-הרקדניות המלוות אותה בהופעת האירוויזיון משמשות גם הן בתור "ייצוג הכוח והחוזק של אימהות שחיו לפני זמן רב".

מבחינה מוזיקלית מתוארים השירה והמנגינה בצד הופעת הריקוד בתור "טיפוח" צלילים ספרדיים מסורתיים ובתור "השראה" מסגנונות פלמנקו מסורתיים; ובתור שיר "שכולו מחיאות כפיים של פלמנקו ושורות שירה בסגנון ערבי המודגשות באמצעות פעימות צלילי סינתסייזר". בכמה מקומות לאורך השיר מבצעת פלומה הברה אחת של טקסט תוך מעבר בין כמה תווים שונים ברצף, סגנון המכונה ריצה קולית או שירה מליסמטית .

## לפני האירוויזיון
*Benidorm Fest 2023* היה הקדם הלאומי של ספרד לאירוויזיון 2023. האירוע חולק לשני חצאי גמר, כשבכל אחד מתחרים תשעה אמנים. ארבעת השירים בעלי מספר הנקודות הגבוה ביותר העפילו לגמר. מערכת ההצבעה כללה הצבעה טלפונית (25%), ניקוד שופטים דמוסקופי שהורכב ממדגם של האוכלוסייה הספרדית שנבחרה לפי קריטריונים סטטיסטיים ודמוסקופיים (25%) והצבעות חבר השופטים הלאומי (50%). במהלך הגמר בוצעו שמונת השירים פעם נוספת, ולבסוף נקבעה זהות הזוכה. "Eaea" שובץ לחצי הגמר השני ממנו העפיל לשלב הבא מהמקום הראשון עם 167 נקודות. בגמר האירוע, ניצח בהפרש של 24 נקודות מעל למקום השני.

## באירוויזיון
המהדורה ה-67 של האירוויזיון התקיימה בליברפול, הממלכה המאוחדת, וכללה שני חצאי גמר (ב-9 במאי וב-11 במאי) וגמר (ב-13 במאי 2023). על פי כללי האירוויזיון, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות ה"גדולות" (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) שמשתתפות באופן אוטומטי בגמר, כל מדינה אחרת המשתתפת בגמר נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר. מתוקף היותה חברה בחמש המדינות הגדולות של האירוויזיון, ספרד השתתפה ישירות בגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע על ידי מפיקי התחרות. ספרד הופיעה כמדינה השמינית מתוך עשרים ושש מדינות, וסיימה את התחרות במקום ה-17 עם 100 נקודות בסך הכל, כאשר 95 נקודות מתוכן ניתנו על ידי צוותי השיפוט (הניקוד ה-9 הגבוה ביותר מתוך 26) ו-5 נקודות על ידי הצבעת הקהל (הניקוד ה-26 בגובהו מתוך 26).

## ביקורת
בגמר הלאומי *Benidorm Fest 2023* נחשב "Eaea" לשיר האהוב ביותר במספר סקרים של מעריצי תחרות האירוויזיון. הוא התחרה עם שיר אהוב נוסף, "Quiero arder", של הזמר הספרדי אגוניי, שאותו עקף ב-24 נקודות בלבד לזכייה בגמר הלאומי.

השיר נחווה בתור "אחד המתחרים המעניינים ביותר מוזיקלית" בתחרות האירוויזיון לשנת 2023, במאמר של מבקר המוזיקה מארק סאבאג' באתר חדשות רשת השידור הבריטית BBC, שהוסיף לפני התחרות כי "הרבה יהיה תלוי באופן ייצור מחודש לשירת הריצה-הקולית של פלומה בהופעה חיה" וצפה לשיר מיקום באחד משלושת המקומות הראשונים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2023
קטגוריה:סינגלים מ-2023
קטגוריה:שירי ספרד באירוויזיון
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2023
קטגוריה:שירים בספרדית