open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קרלוס ארתור נוזמן

**קרלוס ארתור נוזמן** (נולד ב-17 במרץ 1942) הוא עורך דין יהודי ברזילאי, שחקן כדורעף לשעבר. שיחק בשנים 1957–1972 וייצג את נבחרת ברזיל בכדורעף בין השנים 1962 ל־1968. היה חלק מנבחרת הכדורעף הברזילאית הראשונה באולימפיאדת טוקיו (1964), כשהספורט הופיע לראשונה במשחקים האולימפיים. מאוחר יותר הפך למנהל התאחדות הכדורעף הברזילאית (CBV) והוועד האולימפי הבינלאומי (IOC). נוזמן היה המוביל בהצעה לארח את המשחקים האולימפיים בריו דה ז'ניירו, שאכן מומשה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), ולאחר מכן מונה לראש הוועדה המארגנת של המשחקים האולימפיים והפראלימפיים ריו 2016.

## קורות חיים
נוזמן נולד בשנת 1942 בריו דה ז'ניירו למשפחה יהודית. הורי הוריו היו מהגרים יהודים-רוסיים. נוזמן היה נשיא התאחדות הכדורעף הברזילאי (CBV) במשך עשרים שנה (1975–1995), תקופה שבה הנבחרות הלאומיות הצטיינו ברמה הבינלאומית. מאז 1995, נוזמן נשיא הוועד האולימפי הברזילאי (COB) וחבר בוועד האולימפי הבינלאומי (IOC), ובארגון הספורט הפאן אמריקאי (PASO).

בשנת 2011 נוזמן קיבל אזרחות רוסית.

נוזמן כיהן כראש הוועדה המארגנת של אולימפיאדת ריו, והיה גם היה מנהיג ההצעה המוצלחת של ריו לאולימפיאדת הקיץ 2016. הוא הוכנס להיכל התהילה של הכדורעף בשנת 2007. ב־5 בספטמבר 2017 התקיימה בריו דה ז'ניירו יוזמה חדשה של מבצע שטיפת מכוניות, בשם "**משחק לא הוגן":** נוזמן מואשם כי שיחד את הוועד האולימפי הבינלאומי כדי לבחור בעיר כביתה של אולימפיאדת הקיץ 2016.

### אוקטובר 2017- מעצר וחקירה
ב־5 באוקטובר 2017 נוזמן נעצר בגלל חקירה של תוכנית רכישת קולות להבאת האולימפיאדה לריו דה ז'ניירו. כחבר כבוד בוועד האולימפי הבינלאומי, הוא הועבר לחקירה בספטמבר 2017 על ידי הרשויות הברזילאיות והצרפתיות, והם אומרים שהוא אישיות מרכזית בהעברת 2 מיליון דולר ללמין דיאק, חבר IOC לשעבר, מסנגל שעזר לאבטח קולות כאשר ריו נבחרה על ידי IOC בשנת 2009.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי המסדר האולימפי
קטגוריה:אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:ספורטאים יהודים ברזילאים
קטגוריה:חברי הוועד האולימפי הבין-לאומי
קטגוריה:עורכי דין יהודים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1942
יחסי אירלנד–לוב

**יחסי אירלנד-לוב** הם היחסים הדו-צדדיים שבין אירלנד ללוב אשר החלו בשנת 1977.

## תחת שלטון קדאפי
תחת שלטונו של מועמר קדאפי (1969–2011) היחסים בין שתי המדינות היו מתוחים עקב תמיכתו של קדאפי בצבא האירי הרפובליקני (IRA). חלק מתמיכתו של קדאפי לכוחות אלו נבע מרצון לנקום על מבצע קניון אל דוראדו בשנת 1986. בסוף 1987 עצרו הרשויות הצרפתיות את ה-"MV Eksund", ספינת סוחר שהעבירה משלוח לובי של נשק במשקל 150 טון ל-IRA. בשיא הסכסוך בצפון אירלנד שלוש ספינות איריות יירטו ספינה הנושאת נשק מלוב ל-IRA. בשנים 1984–1987 שלחה לוב ל-IRA כ-1,000 רובי AK-47 ושש טונות של סמטקס, לצד כלי נשק אחרים. משלוח זה הבטיח עד המשכו של הסכסוך עד סיומו בשנת 1998. בשנת 1976 קדאפי הכריז בפומבי על תמיכתו ב-IRA, כנקמה נגד הבריטים. לאחר הפיגועים בנמלי התעופה של וינה ורומא בדצמבר 1985, שבהם נהרגו 19 ונפצעו 140, קדאפי ציין כי ימשיך לתמוך ב-IRA כל עוד מדינות אירופה יתנגדו לשלטונו. שר החוץ של לוב כינה גם את מעשי הטבח "מעשי גבורה".

## נציגויות דיפלומטיות
* אירלנד מיוצגת בלוב באמצעות שגרירותה ברומא, איטליה.
* לוב מיוצגת באירלנד באמצעות שגרירותה בלונדון, בריטניה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יחסי אפגניסטן–טג'יקיסטן

**יחסי אפגניסטן–טג'יקיסטן** הם היחסים הדו-צדדיים שבין **[[אפגניסטן|האמירות האיסלאמית של אפגניסטן]]** ל**[[טג'יקיסטן|רפובליקה של טג'יקיסטן]]** שהחלו בשנת 1992.

## סקירה כללית
האזורים של שתי המדינות היו חלק מטריטוריה אחת לאורך ההיסטוריה. לאחר הסכם ידידות שנחתם בשנת 1750 בין אחמד שאה דוראני מאפגניסטן למוחמד מוראד בק מבוכרה, הפך אמו דריה (נהר האקסוס) לגבול הרשמי של אפגניסטן. השפה הפרסית נמצאת בשימוש נרחב בשתי המדינות, ובאפגניסטן יש מעט יותר טג'יקים מאשר בטג'יקיסטן.

היחסים הדיפלומטיים המודרניים בין שתי המדינות החלו ב-15 ביוני 1992. פרוץ מלחמת האזרחים הטג'יקיסטנית הפך את היחסים למורכבים יותר מכיוון שרוב הגבול הדרומי של טג'יקיסטן (מחוז ח'תלון) היה שנוי במחלוקת בין כוחות הממשל הטג'יקיים (ושומרי הגבול הרוסים) והאופוזיציה הטג'קית שנתמכה על ידי כוחות איסלאמיים. לפחות 80,000 טג'יקים חיפשו מקלט באפגניסטן במהלך 1992. מנהיגי האופוזיציה הטג'יקים נהנו מתמיכת הממשלה האפגנית והתבססו שם, בעיקר במחוז בדח'שאן. גם מלחמת האזרחים באפגניסטן גרמה לנדידת פליטים בין שתי המדינות, הפעם בכיוון ההפוך.

טג'יקיסטן תמכה בהתנגדות הברית הצפונית לטאליבן בתקופה זו - בעוד שמאות אלפי טג'יקים ברחו מאפגניסטן כדי להימלט משלטון החמושים האיסלאמיסטים.
[ממוזער|[נשיא אפגניסטן חאמיד כרזאי ונשיא טג'יקיסטן אמומאלי רחמון, עם קרלוס גוטיירז (מזכיר המסחר האמריקאי) בפתיחת הגשר האפגני-טג'יקי בשנת 2007.]]
טג'יקיסטן פתחה את שגרירותה בקאבול כאשר כרזאי עלה לשלטון באפגניסטן. הקונסוליה במזר-י שריף נפתחה גם היא בנובמבר של אותה שנה. באפריל 2005 ערך רחמון ביקור רשמי באפגניסטן. הקשרים הדיפלומטיים, העסקיים והתרבותיים בין שתי המדינות הולכים ומתרחבים מאז. בטג'יקיסטן יש כ-6,500 אפגנים. מתוכם כ-500 לומדים באוניברסיטאות שונות בטג'יקיסטן.

אפגניסטן וטג'יקיסטן חולקות גבול של כ-. כיום הגבול המפותל בין שתי המדינות מהווה דאגה גדולה לשתי הממשלות, כמו גם לקהילה הבינלאומית. הגבול הוא נתיב מרכזי להברחת סמים מאפגניסטן לרוסיה ולאירופה, ומאמצע שנת 2009 נראה כי האלימות הקשורה לסמים סביב הגבול הולכת וגוברת, בין היתר בשל המצב הבלתי יציב יותר בפקיסטן.

נתיבי התחבורה בין שתי המדינות (כגון גשר אפגניסטן-טג'יקיסטן) נבנים אט-אט ובעזרת מימון מממשלות חיצוניות.

בין אפגניסטן לטג'יקיסטן נחתמו מספר הסכמים הנוגעים לאנרגיה. בספטמבר 2007 נחתם הסכם של 500 מיליון דולר ליצירת חיבור אנרגטי מטג'יקיסטן וקירגיזסטן לאפגניסטן. טג'יקיסטן וקירגיזסטן מנסות לפתח את התעשייה ההידרואלקטרית ולמכור אותה לדרום אסיה.

שתי הממשלות הסכימו גם להקים מפעל הידרואלקטרי של 1,000 מגה-ואט על נהר פאנג'. בנייתו ממומנת על ידי הבנק העולמי, בנק הפיתוח האסייתי והבנק לפיתוח אסלאמי.

לאחר השתלטות הטליבאן על אפגניסטן בפעם השנייה, מנהיגי אופוזיציה אפגניים רבים כמו מפקד עמק פאנג'שיר, אחמד מסעוד, ברחו לטג'יקיסטן.

## נציגויות דיפלומטיות
* אפגניסטן מחזיקה בשגרירות בדושנבה ובקונסוליה בחורוג. שגריר אפגניסטן הנוכחי בטג'יקיסטן הוא מוחמד זהיר אגבר.
* טג'יקיסטן מחזיקה שגרירות בקאבול וקונסוליה במזאר-י שריף שגריר טג'יקיסטן הנוכחי באפגניסטן הוא שרופידין אימם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
רמקין

ממוזער|שני סגנונות של רמקין
**רמקין** (נקראת גם **ראמקין**; בצרפתית: **Ramequin**) היא קערה קטנה העשויה מפלסטיק, נירוסטה, חרסינה או זכוכית, המשמשת לבישול ולהגשת מנות שונות.

צורתה של הקערה היא לרוב עגולה, אך ניתן למצוא את הרמקין גם בצורת פרחים, לבבות וכוכבים.

הקערה נועדה, בדרך כלל, לשמש ככלי נגד אש וטמפרטורות גבוהות, משום שהיא משמשת לעיתים קרובות בתנורים, או במקרה של קרם ברולה, חשופה לאש.

## שם
המונח נגזר מהרמקין הצרפתי, מאכל על בסיס גבינה או בשר הנאפה בתבנית קטנה. המונח הצרפתי נגזר מהרמקן ההולנדי, מאכל העשוי מבשר איל ופירושו הוא טוסט או בשר טחון קלוי.

## שימוש
עם קיבולת רגילה של כ-50–250 מיליליטר, הרמקין משמשת בדרך כלל להכנה והגשה של מנות אישיות ממגוון מנות. המאכלים בהם משתמשים הכי הרבה ברמקין הם קרם ברולה, מרק בצל צרפתי, עוגת שוקולד, מנטה, גבינות או ביצים, מקרוני וגבינה, לזניה, שרימפס, גלידה, סופלה, קוקוסים אפויים וצדפות. הרמקין משמשת גם להגשת קישוטים ותבלינים לצד מנה ראשונה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כלי בישול
קטגוריה:כלי הגשה
קטגוריה:כלי עבודה במטבח
יעקב שטיינהרץ

**יעקב שטיינהרץ** (בהונגרית: **Steinherz Jakab**; נאג'פקה, 24 בנובמבר 1856 – סקשפהרוואר, 14 במרץ 1921) היה רב, הרב הראשי הניאולוגי של העיר סקשפהרוואר (עיר של כ-100,000 תושבים).

## ביוגרפיה
### לימודיו
בשנת 1877, הפך לסטודנט בבית המדרש לרבנים בבודפשט שנפתח באותה עת. מאמרו הראשון הופיעה בכתב העת סקירה יהודית-הונגרית בשנת 1884. את עבודת הדוקטורט שלו כתב בשנת 1885 על המשורר היהודי האנדלוסי **[[דונש בן לברט|דוּנָשׂ הלוי בֵּן לָבְרָט]]** או בשמו העברי אדונים הלוי. הוא קיבל סמיכה לרבנות ב-18 בפברואר 1885.

שטיינהרץ נבחר לראשונה כמנהיג הקהילה היהודית בנאג'אטאד, שם הקהילה היהודית עברה לזרם הניאולוגי בשנת 1886. הוא הגיש מועמדות במכרז בהצלחה לרבנות בעיר הגדולה סקשפהרוואר בשנת 1889, הגוף הייצוגי הבוחר הצביע עבורו ב-24 בפברואר, ואספת המחוז של הקהילה ב-31 במרץ.

### סקשפהרוואר
חנוכתו בסקשפהרוואר התקיימה ב-29 ביוני 1889 בטקס חגיגי, בברכת נשיא הקהילה דאז, שלמה ורטהיים (1835-1890), ולאחר מכן השיב לברכות כרב שנכנס לתפקידו:
[ימין|ממוזער|284x284 פיקסלים| יעקב שטיינרץ בלוח [בית המדרש לרבנים בבודפשט]]
*"עלינו לשנות, לשפר את תנאינו כיום, מכיוון שכוח האמונה נחלש, התבונה השכלית כבר אינה רואה בדתיות האמיתית כדרך הנכונה, הנכדים אינם כמו האבות.* *(…)*

*אינני רוצה לפעול בכוח עז, אלא ברוח, בכלי השכנוע.* *מי שיעקוב אחרי יוכל לקוות לתחיית הדת שכולנו רוצים בה”.*

אלה היו דבריו הרשמיים הראשונים בבית הכנסת, לדברי המצטט. הוא הציג תוכנית ואמר בכנות למה לצפות. למעשה, הוא לא מכר "חתול בשק", ובתום לימודיו הצטרף מיד לתנועה הניאולוגית המתהווה.

בסקשפהרוואר, בנוסף לעבודת ההיסטוריה המקומית שלו, הוא מילא תפקיד משמעותי ומכריע. לזכותו נרשמה ההפעלה המחודשת של בית הספר היסודי היהודי שקודמיו סגרו וכ-400 תלמידים הופנו למוסדות עירוניים חילוניים.

חוג החינוך העצמי שייסד בשנת 1913 בשם יהודה הלוי הביע גם את משיכתו של שטיינהולץ ליהדות ספרד.
שמאל|ממוזער|260x260 פיקסלים| מצבתו של יעקב שטיינהרץ

יעקב שטיינהרץ נפטר ב-14 במרץ 1921 בעיר סקשפהרוואר, לאחר מחלה ממושכת, ונקבר בבית העלמין היהודי המקומי. מצבת קברו הוקמה בשנת 1937. לאחר פטירתו כיהן כרב הקהילה הרב פאל הירשלר.

## ראו גם
* 

## לקריאה נוספת
* יעקב שטיינהרץ: ההיסטוריה של יהודי סקשפהרוואר מחזרתם לעיר להווה (1840-1892). בודפשט 1895, בבית דפוס הספרים של חברת אתנאום
* קינגה פרוימוביץ'. רבני ניאולוגים (קונגרס) ושל סטטוס קוו בהונגריה משנת 1869 ועד היום. מרכז לחקר היהדות באקדמיה ההונגרית למדעים. 2008.
* מור בראון: מבט לאחור על עברו של בית הספר היסודי היהודי בסקשפהרוואר. הודעה על בית הספר היסודי היהודי, חינוך דתי בפיקוח הקהילה היהודית לשנת הלימודים 1895–1996
* ינה פליישמן: 25 שנים לחוג החינוך העצמי בסקשפהרוואר. 10 בדצמבר 1938
* יעקב שטיינרץ: הדים לימי קומרום. שוויון, 5 בספטמבר 1897 7-8. עמ.
* אלאדר פירסט: ד"ר יעקב שטיינהרץ . "שוויון", 26 במרץ 1921, 9-10. עמ.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בבודפשט
קטגוריה:רבנים נאולוגים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1856
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1921
אפמינונדאס דליגאורגיס

**אֵפָּמִינוֹנְדָאס דְּלִיגֵאוֹרְגִיס** (ביוונית: **Επαμεινώνδας Δεληγεώργης**; 10 בינואר 1829 – 14 במאי 1879) היה עורך דין, מוציא לאור, עיתונאי ופוליטיקאי יווני אשר כיהן כראש ממשלת יוון בשש קדנציות שונות במאה ה-19 המאוחרת בתקופת ממלכת יוון.

דליגאורגיס היה בנו של מהפכן יווני שהיה מעורב במלחמת העצמאות היוונית מידי שליטתה של האימפריה העות'מאנית. דליגאורגיס במקור למד משפטים באוניברסיטת אתונה ובהמשך נכנס לפוליטיקה ב-1854. בשונה מפוליטיקאים רבים בני התקופה, דליגאורגיס לא תמך ברעיון יוון הגדולה שקרא לכיבוש כלל השטחים אשר בהם התגוררו יוונים בידי ממלכת יוון ואיחוד כלל העם היווני תחת דגל לאומי אחיד. במקום זאת דליגאורגיס הביע תמיכה בשיפור היחסים הדיפלומטיים עם האימפריה העות'מאנית במטרה לשפר את אורח חייהם של היוונים החיים במקדוניה, אפירוס, תראקיה ואסיה הקטנה דרך הליברליזציה של האימפריה העות'מאנית.

דליגאורגיס היה האדם שהכריז, בשם ההפיכה השלטונית, על הדחתו של אותון, מלך יוון מהכס ב-10 באוקטובר 1862. דליגאורגיס כיהן כראש ממשלה ב-1865 (שתי קדנציות לא רציפות), 1870, 1872 עד 1874, 1876 ו-1877. דליגאורגיס היה ראש הממשלה הצעיר ביותר של יוון, ונכנס לתפקיד בפעם הראשונה בגיל 36.

דליגאורגיס נפטר ב-1879 באתונה, בגיל 50.

## קישורים חיצוניים

* אפמינונדאס דליגאורגיס, הבשורה היוונית 
* אפמינונדאס דליגאורגיס, באתר PeoplePill 

קטגוריה:פוליטיקאים יוונים
קטגוריה:ראשי ממשלת יוון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אתונה
קטגוריה:ילידי 1829
קטגוריה:יוונים שנולדו במאה ה-19
קטגוריה:נפטרים ב-1879
קטגוריה:יוונים שנפטרו במאה ה-19
לורן מילק

**לורן מילק** (נולדה בי"ד בטבת תשל"ד, 8 בינואר 1974) היא משוררת, מוזיקאית ועורכת שירה וספרות ישראלית.

## ביוגרפיה
מילק נולדה בתל אביב. היא בוגרת בהצטיינות של מחלקת הכתיבה במנשר לאמנות.

שיריה פורסמו במגוון כתבי עת ובאנתולוגיות והולחנו בידי מוזיקאים רבים, ביניהם: קורין אלאל, יוני ליבנה, אלונה דניאל, רונית שחר, נעמה שטרית, אור טפלר, גלי חי, אליה סממה, נעמה אור ועוד.

### ספריה
* **דם הבתולה** (גוונים, 2000).
* **פרפר פרלין** (ספרא, 2012).
* **בורא מיני יללות** (טנג'יר, 2020).
* **תפילה בהנץ** (פרדס הוצאה לאור, 2023).
* **תיסלם דאוד** (טנג'יר, 2024).

### מוזיקה
* "אהובתי נהר" - רונית שחר שרה לורן מילק (2015).
* "פרפר פרלין" - אלבום ראשון של מילק כמבצעת בשיתוף פעולה עם קורין אלאל, שהלחינה והפיקה את שירי האלבום (קמפיין ההדסטארט עלה ב-2017 והאלבום עצמו ראה אור ב-7 ביולי 2024).

### עריכה
* "וילכו ויבואו בית אישה" (הוצאה לאור טנג'יר, 2020) - אנתולוגיה המאגדת שירה, עדויות וסיפורים קצרים של א. נשים מכל המגדרים העוסקים בטראומה מינית והשלכותיה במטרה לתת ביטוי פואטי לשורדות ולהעלות את המודעות להשלכותיה של הפגיעה המינית והעולם הטראומטי המתלווה אליה.
* "פלשבק", סתיו ב אתלן (הוצאה לאור טנג'יר, 2020).
* "שיקגו-קריית גת", אלון בר (הוצאה לאור בית-עמרם, 2021).

### מענקים ופרסים
* 2012 - כלת פרס אס"י (פרס איגוד כללי של סופרים בישראל) על ספר השירה השני פרי עטה **פרפר פרלין**

## קישורים חיצוניים

* 

* לורן מילק: "הרגשתי חריגה מול כל עולם השירה, בחרתי להציג עמדה נגדית". ברית מילה, כאן תאגיד השידור הציבורי
* לאה רודיטי, ריאיון עם נעם פרתום ולורן מילק, 30 בינואר 2013
* אלי הירש, ענבל אשל כהנסקי, סמאל אהובי. לורן מילק, פרפר פרלין, באתר של אלי הירש (פורסם במדור "7 לילות" בידיעות אחרונות), 26 ביוני 2013
* 
* 
* 
* דניאל עוז, שירה עם תחתונים צבע נמר, באתר מעלה, דצמבר 2024, על "תיסלם דאוד"

### משיריה
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאיות ישראליות
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:עורכות ספרותיות ישראליות
קטגוריה:עורכים ספרותיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1974
המרוץ לדראג של רו פול: עונה 1

**העונה הראשונה של [[המרוץ לדראג של רו פול]]**, עלתה לשידור בארצות הברית ב-2 בפברואר 2009 בערוץ לוגו. תשע מתמודדות התחרו על התואר "כוכבת הדראג הבאה של אמריקה". העונה צולמה במהלך קיץ 2008.

הזוכה בעונה זכתה בפרס כספי של 20,000 דולר, מוצרי קוסמטיקה של מאק קוסמטיקס בשווי 5,000 דולר, הוצגה בקמפיין של l.a.Eyeworks והצטרפה לסיבוב ההופעות "המרוץ לדראג של לוגו".

העונה הזו והעונה הראשונה של אולסטארס הן היחידות שלא כללו את ה-Snatch Game.

המנצחת של העונה היא ביבי זהרה בנה, כשהיא מקדימה את נינה פלאוורס שהגיעה למקום השני. נינה פלאוורס גם זכתה בתואר חביבת הקהל.

## מתמודדות
הפרטים (שמות, גילאים וערים) נכונים לזמן הצילומים.

## מעקב

## קרבות הליפ סינק

## שופטים אורחים

## פרקים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:עונות המרוץ לדראג של רו פול
המרוץ לדראג של רו פול: עונה 3

**העונה השלישית של [[המרוץ לדראג של רו פול]]** עלתה לשידור ב-24 בינואר 2011. שלוש עשרה מלכות דראג התחרו על תואר "כוכבת הדראג הבאה של אמריקה", אספקה לכל החיים של איפור קרוליין וכן פרס כספי בסך 75,000 דולר.

בעונה השלישית החליפה מישל ויסאז' את מרל גינסברג בשולחן השופטים, ובילי בראספילד (הידוע יותר בשם בילי בי), מייק רואיז וג'פרי מורן ממלאים את היעדרותו של סנטינו רייס במהלך מספר פרקים.

שינויים אחרים שנעשו כללו הכנסת מתמודדת מהעונה החולפת, שאנג'לה, פרק ללא הדחה, ומתמודדת אחת, כרמן קררה, שחזרה לאחר שהודחה.

המנצחת של העונה השלישית היא ראג'ה, כשהיא מקדימה את מנילה לוזון שהגיעה למקום השני.

במהלך העונה, הבולגר פרז הילטון גילה שראג'ה תזכה בעונה, מה שגרם למהומה בקרב המעריצים. זה גם גרם לתוכנית לעבור לפורמט שבו מצלמים כמה הכתרות אפשריות והזוכה מפורסמת רק כשהגמר משודר.

## מתמודדות
הפרטים (שמות, גילאים וערים) נכונים לזמן הצילומים.

## מעקב

## קרבות ליפ סינק

## שופטים אורחים

## פרקים

## מדרוג

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:עונות המרוץ לדראג של רו פול
ארתור מרגלידון

**ארתור מרגלידון** (בלועזית: **Arthur Margelidon)** הוא ג'ודוקא קנדי, המתחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג.

## קריירה

מרגלידון נולד בפריז בשנת 1993 ועבר למונטריאול, קנדה ביחד עם משפחתו כשהיה בן שנה. ארתור התאמן תחת הדרכתו של אביו, לורן.

הוא זכה במדליית ארד במשחקים הפאן-אמריקאיים בטורונטו 2015 ובמדליית זהב באליפויות הג'ודו הפאן-אמריקאית בהוואנה 2016. כמו כן, הוא זכה במדליית ארד באליפויות הג'ודו הפאן-אמריקאית באדמונטון 2015 ובמדליית כסף בלימה 2019.

ביוני 2016, הוא נמנה בסגל המשלחת הקנדית לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). לעומת זאת, הוא נאלץ לוותר על השתתפות באולימפיאדה זו לאחר שנפצע בזרועו.

ביוני 2021, מרגלידון נכלל בסגל המשלחת הקנדית לאולימפיאדת טוקיו (2020). באולימפיאדה זו, מרגלידון ניצח את שני הקרבות הראשונים שלו עד שהפסיד ברבע הגמר ללאשה שבדאטואשווילי, שזכה בסופו של דבר במדליית הכסף; כתוצאה מכך, הוא נשר לבית הניחומים. מרגלידון העפיל לקרב על מדליית הארד לאחר ניצחון על טוהר בוטבול, אך לא הצליח לזכות בה לבסוף לאחר שהפסיד לזוכה בארד, צנד-אוצ'ירין צוגבטאר המונגולי.

באליפות העולם בג'ודו 2022 שנערכה בטשקנט הפסיד ברבע הגמר לצנד-אוצ'ירין צוגבטאר אחרי שעבר יריבים מסין וקובה בשלבים המוקדמים. בבית הניחומים הפסיד להדיאת היידרוב מאזרבייג'ן.

באליפות העולם בג'ודו 2023 שנערכה בדוחה סיים במקום החמישי אחרי שהפסיד ברבע הגמר להדיאת היידרוב, ניצח את מסעוד דריס מאלג'יריה בבית הניחומים והפסיד למורודג'ון יולדושב מאוזבקיסטן בקרב על הארד. באליפות העולם בג'ודו 2024 שנערכה באבו דאבי הודח בסיבוב השני לטטסוקי אישיהרה מיפן.

באולימפיאדת פריז הפסיד ברבע הגמר להדיאת היידרוב ובבית הניחומים למנואל לומברדו מאיטליה וסיים במקום השביעי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'ודוקא קנדים
קטגוריה:ג'ודוקא באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:ג'ודוקא באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:משתתפים קנדים באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1993
שאדי אל-נחאס

**שאדי אל-נחאס** (בערבית: **شادي النحاس**; נולד ב-27 במרץ 1998 באלכסנדריה, מצרים) הוא ג'ודוקא קנדי, המתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג.

## קריירה

אל-נחאס החל להתאמן בענף הג'ודו מאז שהיה בן 4, כשניסה ללכת בעקבות אחיו, מוהב. הוא התאמן באופן יותר רציני, כשהיגר ממצרים לקנדה בגיל 12 והחל לקחת שיעורי הגנה עצמית נגד בריונות בבית הספר.

בנובמבר 2018, אל-נחאס זכה במדליית כסף בגראנד פרי אוסקה. בשנת 2019, הוא זכה במדליות ארד בגראנד פרי יקטרינבורג ובגראנד פרי אבו דאבי. שנה לאחר מכן, הוא זכה גם כן במדליית ארד, הפעם בגראנד פרי בודפשט. בשנת 2021, אל-נחאס גבר על איליה סולמאנידזה בקרב גמר גראנד פרי טביליסי וכתוצאה מכך זכה במדליית הזהב.

בנוסף לזכיותיו השונות בסבב תחרויות הגראנד פרי, אל-נחאס זכה במדליות זהב באליפויות הג'ודו הפאן-אמריקאית ב5 אליפויות:לימה 2019,גוודלחרה 2020, לימה 2022, קלגרי 2023 וריו דה ז'ניירו 2024.

ביוני 2021, אל-נחאס נכלל בסגל המשלחת הקנדית לאולימפיאדת טוקיו (2020), הראשונה שלו בקריירה. באולימפיאדה זו, אל-נחאס ניצח את שני הקרבות הראשונים שלו עד שהפסיד ברבע הגמר לורלאם ליפרטליאני הגאורגי; כתוצאה מכך, הוא נשר לבית הניחומים. במסגרת בית זה, אל-נחאס העפיל לקרב על מדליית הארד לאחר ניצחון על פיטר פלצ'יק, אך לא הצליח לזכות בה לבסוף לאחר שהפסיד לזוכה בארד, ז'ורז' פונסקה הפורטוגזי.

באליפות העולם בג'ודו 2022 שנערכה בטשקנט הפסיד ברבע הגמר למוזאפרבק טורובוייב המקומי, ובבית הניחומים הפסיד לתומא ניקיפורוב מבלגיה.

באליפות העולם בג'ודו 2023 שנערכה בדוחה סיים במקום החמישי אחרי שעבר ברבע הגמר את בן ארצו קייל רייס, בחצי הפסיד לאדמן אדמיאן ובקרב על הארד נגד פיטר פלטציק לא עלה לקרב עקב פציעה.

באליפות העולם בג'ודו 2024 שנערכה באבו דאבי זכה במדליית הכסף לאחר שהפסיד בגמר לזלים קוסטוייב מאזרבייג'ן. בחצי הגמר ניצח את בן ארצו קייל רייס בעונשים.

בפריז 2024 הפסיד אל-נאחס בקרב הראשון שלו בשמינית הגמר נגד דניאל אייך משווייץ.

## זכיות בתחרויות מהסבב העולמי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'ודוקא קנדים
קטגוריה:ג'ודוקא באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:ג'ודוקא באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:משתתפים קנדים באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:מהגרים ממצרים
קטגוריה:מהגרים לקנדה
קטגוריה:קנדים ממוצא מצרי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת יורק
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1998
בהמן גולברנז'אד

**בהמן גולברנז'אד** (בפרסית: **>بهمن گلبارنژاد**; 12 ביוני 1968 – 17 בספטמבר 2016) היה רוכב אופניים ומרים משקולות פאראלימפי איראני קטוע רגל. הוא התחרה במשחקים הפאראלימפיים בלונדון (2012) ובריו דה ז'ניירו (2016) ובתחרויות נוספות וזכה במדליות. הוא נהרג בתאונה במהלך תחרות במשחקי ריו.

## ביוגרפיה
גולברנז'אד נולד וגדל בעיר אבאדאן. כשהיה כבן 20 נלחם במלחמת איראן–עיראק ואיבד את רגלו השמאלית עקב התפוצצות מוקש. כשלוש שנים לאחר מכן התחיל את הקריירה שלו כספורטאי, תחילה כמתאבק ובהמשך כמרים משקולות. כמשקולן זכה בתחרויות בינלאומיות בתריסר מדליות זהב ובמדליית כסף אחת. עקב פציעת כתף הוא נאלץ לפרוש מהרמת משקולות וב-2006 החל להתחרות ברכיבה על אופניים. השתתף במשחקים הפאראלימפיים בלונדון.

בשנת 2016 השתתף גולברנז'אד במשחקים הפאראלימפיים בריו דה ז'ניירו והיה רוכב האופניים היחיד בהם מטעם איראן. ב-17 בספטמבר, במהלך תחרות רכיבה באופניים בקטגוריית C4-5 בשטח הררי בפרברי העיר ריו, הוא התנגש בסלע ונפגע בראשו. הוא טופל במקום הפציעה והוסע לבית חולים, אך מת לפני שהגיע לשם. הייתה זו הפעם הראשונה מאז 1960 שספורטאי מת במהלך המשחקים האולימפיים או הפאראלימפיים.

מותו של גולברנז'אד צוין בדקת דומייה במהלך טקס הסיום של המשחקים הפאראלימפיים בריו. ב-22 בספטמבר הוא הובא לקבורה באיראן בטקס ממלכתי.

## קישורים חיצוניים

* 
* Rio Paralympics 2016: Iranian Para-cyclist dies after crash, באתר ה-BBC, 18 בספטמבר 2016

קטגוריה:ספורטאים איראנים
קטגוריה:ספורטאי ספורט נכים
קטגוריה:רוכבי אופניים
קטגוריה:מתאבקים
קטגוריה:מרימי משקולות
קטגוריה:משתתפי המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
קטגוריה:משתתפי המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:נכי צבא ומלחמה
קטגוריה:ספורטאים שמתו בזמן פעילות
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בברזיל
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1968
קטגוריה:נפטרים ב-2016
המרוץ לדראג של רו פול: עונה 2

**העונה השנייה של [[המרוץ לדראג של רו פול]]** עלתה לשידור ב-1 בפברואר 2010 בארצות הברית, והפרק האחרון שודר ב-26 באפריל. הצילומים התקיימו במהלך קיץ 2009.

בעונה השנייה, מספר המתמודדות גדל מתשע לשתים עשרה, והפרסים שונו מעט: אספקה לכל החיים של NYX Cosmetics, להיות הדוגמנית של nyxcosmetics.com, חוזה יחסי ציבור בלעדי לשנה עם חברת Project Publicity, והשתתפות בקמפיין של l.a.Eyeworks ופרס כספי בסך 25,000 דולר. מסורת חדשה של כתיבת הודעת פרידה בשפתון על מראה בחדר העבודה החלה בעונה הזו כאשר שאנג'לה, המודחת הראשונה של העונה, כתבה אותו. אחרי כל פרק שודרה תוכנית מאחורי הקלעים בשם "רופול: הכול בחוץ".

המנצחת בעונה השנייה היא טיירה סאנצ'ס, כשהיא מקדימה את רייבן שהגיעה למקום השני. פנדורה בוקס נבחרה לחביבת הקהל.

## מתמודדות
הפרטים (שמות, גילאים וערים) נכונים לזמן הצילומים.

**הערה**

שמה של סוניק באולסטארס 6 הוא קיילי סוניק לאב.

## מעקב

## קרבות ליפ סינק

## שופטים אורחים

## פרקים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:עונות המרוץ לדראג של רו פול
בעלים (סרט)

**בעלים** (ברוסית: **Хозяин**) הוא סרט דרמה רוסי, שביים יורי ביקוב.
## עלילה
גיבורי הסרט הם משפחת מנשוב, הרואה תאונה על הכביש ועוזרת לאדם בשם רודין להימלט. מסתבר שהאיש הזה הוא סגן אלוף בשירות הביטחון הפדרלי הרוסי. עם זאת, נוצרת ידידות, מה שהופך במהרה למקור לבעיות עצומות עבור המנשובים.

## שחקנים
* ארטיום בסטרוב
* אולג פומין
* קלאודיה קורשונובה

## הפקה
העבודה על הסרט החלה בשנת 2020, בשיתוף פעולה עם חברת Hype Film הרוסית, בהפקת איליה סטיוארט, פאבל בוריה, מוראד אוסמן ועם ניקולאאס סאליס כמפיק בפועל. החברה השווייצרית Bord Cadre Films ו-British Sovereign Films מעורבים גם הם בעבודת הפרויקט כמפיצים.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי דרמה רוסיים
קטגוריה:סרטי מתח רוסיים
קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:סרטי 2021
ז'ק נריה

**ז'ק (יעקב) נריה** (נולד ב-9 בפברואר 1951) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה שכיהן כנספח צה"ל בצרפת וכיועצו המדיני של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין. סופר, דירקטור, וחוקר בכיר במרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה.

## ביוגרפיה
נריה נולד בבית החולים האמריקאי בביירות, לבנון, לאב יליד רוסיה, ולאם ילידת רודוס. הוא חונך בפנימיות נוצריות.

אביו נפטר בהיותו ילד, ובהיותו כבן 17 עלה נריה לישראל. החל את לימודיו באוניברסיטת חיפה כעתודאי להיסטוריה של ארצות האסלאם.

בשנת 1971 התגייס לצה"ל, ולאחר שעבר קורס קצינים הוצב בצנזורה הצבאית. במהלך מלחמת יום הכיפורים הועבר למחלקת המחקר באגף המודיעין, שם שירת במהלך השנים הבאות. במחלקה זו, שהייתה לימים לחטיבה, התקדם עד לדרגת סגן-אלוף, וכיהן במגוון תפקידים כגון ראש המחלקה הבסיסית, ראש ענף מצרים, וראש ענף סוריה-לבנון.

בשנת 1987 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לנספח צה"ל בצרפת, בלגיה ולוקסמבורג. הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 1990.

עם שובו לארץ, מונה לעוזר ראש אגף המודיעין להערכה, תפקיד אותו מילא עד לשחרורו מצה"ל בשנת 1992. מיד לאחר שחרורו החל נריה לשמש כיועצו המדיני של ראש הממשלה יצחק רבין. במסגרת תפקידו זה, לקח חלק במשלחות הישראליות למשא ומתן עם סוריה, לבנון וירדן, ומאוחר יותר שימש גם כחבר במשלחת ליישום הסכמי אוסלו.

החל מסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 שימש בשורת תפקידים ציבוריים, ובהם ראש המחלקה ליחסים בינלאומיים בהסתדרות העובדים הכללית החדשה, יועץ לשר האנרגיה לנושא קשרים בינלאומיים, ויושב ראש הקרן ההומניטרית בישראל. כמו כן שימש דירקטור בחברות ובמיזמים שונים.

לאורך השנים כתב מעל ל-120 מאמרים על אודות ההתרחשויות במזרח התיכון עבור המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, בו הוא משמש כיום כחוקר בכיר. כמו כן כתב שלושה ספרים. נריה מרצה במסגרות שונות והשתתף בין היתר בסדרה התיעודית "אויבים" של תאגיד השידור הישראלי.

לנריה תואר ראשון בהיסטוריה של ארצות האסלאם, תואר שני בלימודי המזרח התיכון, ותואר שלישי בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב.

## חיים אישיים
נריה נשוי ואב לחמישה.

## ספריו
* **ג'וליה** (2014, סגול הוצאה לאור)
* **בין רבין לערפאת: יומן מדיני 1993–1994** (2016, סגול הוצאה לאור)
* **עלייתו ונפילתו של באשיר ג'ומייל: סיפור שקיעתה של ישראל בביצה הלבנונית** (2018, הוצאת סטימצקי)

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:יועצים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי לבנון
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בצרפת
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ביירות: אישים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:יועצים מדיניים לראש ממשלת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
פורום קפה שפירא

**פורום קפה שפירא** הוא חברה לתועלת הציבור מהימין הישראלי שהוקם בשנת 2016 על ידי דלית לאוב סוטר (הידועה יותר כגלי בת חורין), אורי בן אמוץ ועופר שריר. הפורום מקיים הרצאות ומפגשים, בהם מתארחים עיתונאים, משפטנים, אנשי חינוך, פעילים פוליטיים ונבחרי ציבור מהימין. הוא מפעיל קתדרה "עממית" בסניפים המקיימות הרצאות בנושאים: יהדות, סוציולוגיה, סביבה ואקלים, מדע, תרבות, פילוסופיה, משפטים ומזרחנות. לפורום טורי דעה קבועים במגזין עכשיו 14 ובעולם קטן.

נכון לנובמבר 2025 בקבוצת הפייסבוק של הפורום ישנם כ-14,000 חברים.

## היסטוריה
במהלך מבצע צוק איתן העלתה סוטר, פוסט תודה לבנימין נתניהו על ניהול המערכה. בעקבות הפוסט זכתה לגידופים ולחסימה של חבריה מהשמאל פוליטי בישראל מחד, ומאידך לתמיכה ולעידוד מאנשים שאינה מכירה. לדעתה של סוטר הדבר העיד על כך שקיימת קהילה גדולה של אנשים שחיים בסביבה של השמאל הפוליטי שמפחדים להיחשף כימנים. סוטר ערכה פגישה בקפה שפירא, אליה הגיעו כ-40 אנשים, ויחד הקימו את הפורום.

לאחר ההקמה הצטרפו לפורום גם אנשי ימין מוצהרים.

ב-2018 נוסד מגזין הדעות של פורום קפה שפירא בעריכת סוטר, וב-2023 נוסד פרויקט "בא מבפנים", משרד הפרסום החברתי הראשון בישראל, בניהול יוסי בן טוב.

ב-2019 נרשם הפורום כחברה לתועלת הציבור.

## פעילות
פורום קפה שפירא חבר בפורום הארגונים למען המשפחה ופועל במסגרתו.

### ועדות כנסת וחקיקה
בשנת 2020 פעל יחד עם פורום הארגונים למען המשפחה נגד הצעת "חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון מס' 18 והוראת שעה) (מניעת אלימות כלכלית), התש"ף-2020". בשנת 2024 פעל הארגון נגד חברותה של ישראל בארגון הבריאות העולמי (WHO). בשנת 2025 פעל נגד הצטרפות ישראל לעדכון תקנות הבריאות הבין-לאומיות (IHR) של ארגון הבריאות העולמי.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: חברות לתועלת הציבור
קטגוריה:ארגוני ימין בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2016
בנדר (טרילוגיית סרטים)

**בנדר** הוא שמה של סדרת סרטי הרפתקאות בבימויו של איגור זייצב, בהפקת חברת ההפקות Sreda. סדרת הסרטים מגוללת את סיפור מקורותיו של אוסטפ בנדר. את התפקיד הראשי גילם סרגיי בזרוקוב.
## הסרטים
### ההתחלה

זהו הסרט הראשון בטרילוגיה, והוא מספר את סיפור מקורו של אוסטפ בנדר.

### זהב האימפריה

זהו סרט המשך ל"בנדר: ההתחלה".

### ההונאה האחרונה

זהו הסרט החותם של הטרילוגיה.

## צוות השחקנים הראשי

קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:סרטי הרפתקאות רוסיים
קטגוריה:סרטים רוסיים
קטגוריה:סדרות סרטי דרמה
קטגוריה:סדרות סרטי הרפתקאות
קטגוריה:טרילוגיות קולנועיות
אי השיפון הגדול

ממוזער|300x300 פיקסלים|מיקומו של אי השיפון הגדול בתוך סלובקיה
**אי השיפון הגדול** (בסלובקית: **Veľký Žitný ostrov**), להבדיל אותו מאי שיפון הקטן, הוא אי נהר בדרום־מערב סלובקיה, המשתרע מברטיסלאבה עד קומארנו. הוא שוכן בין הדנובה, ואה והדנובה הקטנה. זהו אי הנהר הגדול ביותר באירופה, עם שטח של 1,886 קילומטרים רבועים.

העיירות העיקריות באי הן Komárno (Révkomárom), Dunajská Streda (Dunaszerdahely) ו- Shamorín (Somorja). רובעי ברטיסלבה, וראקואה ופודונייסקה ביסקופיצה ממוקמים גם הם באי. גם בית הזיקוק Slovnaft ממוקם באי. האי הוא מאגר מי השתייה הגדול ביותר בסלובקיה, ואחד הגדולים גם באירופה. בגלל האקלים החם, קרקעות טובות ומאגרי מים זהו אזור חקלאי חשוב, עם התנאים הטובים ביותר לקבלת יבולים. זהו האזור הפורה ביותר בסלובקיה, וגורם לכריתה של רוב היערות באי.

## אטימולוגיה
שמו הסלובקי הנוכחי של האי הוא מודרני והוא נגזר מהדמיון הפונטי של *Schütt* הגרמנית (כלומר "הריסות") ו-žito (שיפון) בסלובקית. שם זה התקבל והוא נפוץ גם מכיוון שהאי הוא אזור פורה מאוד המשמש להפקת יבולים.

שמו המקורי של האי הוא ממוצא הונגרי ב(1250 "צ'ולוקו"). סטניסלב שגוי משוחזר שם כמו ** Čalov* (כמו צ'כיה Čálovice, סרבית Čalovići או פולנית Nieczałów, Varsik כמו ** Čelov* (כמו Čelovce בסלובקיה המזרחית). השם ההונגרי *Csallóköz* נגזר מהשם ההונגרי הישן של הדנובה הקטנה - "Csalló".


קובץ:Maly dunaj - panoramio (10).jpg|דנובה הקטנה, היוצרת את אי השיפון הגדול, יחד עם נהרות דנובה ו-ואה.
קובץ:Slovnaft with bridges.JPG|בית זיקוק סלובנאפט בברטיסלבה.
קובץ:Dunajská Streda 2.jpg|Dunajská Streda, אחת העיירות הממוקמות באי השיפון הגדול.
קובץ:Komarno city centre.JPG|Komárno, אחת העיירות הממוקמות באי השיפון הגדול.


## קישורים חיצוניים

* Žitný ostrov ב- Slovakia.travel
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דנובה: איים
קטגוריה:סלובקיה: גאוגרפיה
קטגוריה:אירופה: איים
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות הונגרית
שרה מונטייל

250px|ממוזער|שמאל|פסל של שרה מונטייל בקמפו דה קריפטנה
**שרה (סַַריטה) מונטייל** (בספרדית: **Sara Montiel**; 10 במרץ 1928 – 8 באפריל 2013) הייתה שחקנית וזמרת ספרדייה, דמות נערצת בספרד. הופיעה בסרטים בספרד, מקסיקו וארצות הברית.

## ביוגרפיה
נולדה בכפר קמפו דה קריפטנה (Campo de Criptana) במחוז קסטיליה-לה מנצ'ה בספרד בשם מריה אנטוניה אבאד פרננדס. היא החלה להופיע בסרטים בגיל 16. סרטה הראשון היה "Te Quiero Para Mí" (אני רוצה אותך לעצמי) ואז שינתה את שמה הפרטי לשרה כשם סבתה ואת שם משפחתה למונטייל על שם העיירה מונטייל במחוז לה מנצ'ה.

היא הופיעה ב-14 סרטים בספרד ואחר כך עברה עם אמה למקסיקו שם המשיכה להופיע בהצלחה בסרטים ומשכה את תשומת ליבם של במאי הוליווד.

ב-1954 הופיעה בסרט ורה קרוז בבימויו של רוברט אלדריץ', לצדם של גרי קופר וברט לנקסטר.

ב-1956 הופיעה בסרט "סרנדה" בבימויו של אנתוני מאן, לצדם של מריו לנצה, ג'ואן פונטיין ווינסנט פרייס. כעבור שנה נישאה לאנתוני מאן.

ב-1957 הופיעה בסרט "מרוץ חץ המוות" ("Run of the Arrow") לצדו של רוד סטייגר.

ב-1957 חזרה לספרד והמשיכה להופיע בסרטים ובהקלטות שירים. היא הפכה לשחקנית וזמרת נערצת בספרד.

ב-1958 הופיעה בתפקיד ראשי בסרט "מוכרת הפרחים" ("La Violetera") ובו שרה את השיר המזוהה ביותר אתה, על מוכרת הסיגליות. היא קבלה עבור תפקידה בסרט מיליון דולר שזה היה סכום עתק בתקופתו של פרנקו.

ב-1974 הודיעה על פרישתה מהופעות בסרטים אבל המשיכה בהופעות חיות, הקלטות והופעות בטלוויזיה.

היא נחשבת "לאחת השחקניות החשובות בתולדות ספרד", ותוארה בעיתונות ספרד כ"מיתוס הקולנוע הספרדי". מונטייל נחשבה בזמנו כ"אישה היפה ביותר בספרד של המאה ה-20". היא הופיעה בכמעט 50 סרטים והקליטה כ-500 שירים.

ב-2003 קיבלה את מדליית זהב עבור עבודתה (Medalla de Oro al Mérito en el Trabajo) מטעם ממשלת ספרד.

היא מתה מהתקף לב בביתה במדריד בגיל 85. אלפים ליוו את ארונה לבית הקברות במדריד.

הבמאי פדרו אלמודובר נתן לה מחווה בסרטו חינוך רע כשהשחקן גאל גרסיה ברנאל לבוש בקרוס-דרסינג מחקה אותה בקולה.

## משפחה
מונטייל הייתה נשואה ארבע פעמים:
* לבמאי אנתוני מאן בשנים 1957–1963.
* לעורך הדין José Vicente Ramírez Olalla בשנים 1964–1978.
* לעורך הדין והעיתונאי José Tous Barberán בשנים 1979 – 1992 (שנת מותו). הם אימצו שני ילדים – תאיס (יליד 1979) וחוסה זאוס (יליד 1982).
* ל-Antonio Hernández בשנים 2002–2005.

## קישורים חיצוניים

* שרה מונטייל שרה את "מוכרת הפרחים", באתר יוטיוב
* האתר של שרה מונטייל באנגלית וספרדית
* חיקוי לשרה מונטייל בסרט "חינוך רע" של פדרו אלמודובר, באתר יוטיוב
* פדרו אלמודובר במסיבת מחווה לשרה מונטייל, באתר יוטיוב
* 

קטגוריה:זמרות ספרדיות
קטגוריה:זמרים ספרדים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ספרדיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2013
המרוץ לדראג של רו פול: עונה 4

**העונה הרביעית של [[המרוץ לדראג של רו פול]]** עלתה לשידור ב-30 בינואר 2012 בארצות הברית. הזוכה בעונה הרביעית עמדה בראש סיבוב הופעות של לוגו בהשתתפות אבסולוט וודקה, זכתה באספקה לכל החיים של מוצרי קוסמטיקה של NYX Cosmetics ובפרס כספי של 100,000 דולר.

בדומה לעונה השלישית, סנטינו רייס ובילי בראספילד חלקו את אותו המושב ליד שולחן השופטים לחלופין. בראספילד מילא את מקומו של רייס בעת הצורך.

זוהי העונה הראשונה בה מתחרה, וילאם, הודחה מהתחרות על הפרת החוקים, והעונה השנייה ברציפות בה הוחזרה מתמודדת, קניה מייקלס, להתמודד מחדש.

המנצחת של העונה הרביעית היא שרון נידלס, כשהיא מקדימה את צ'אד מייקלס ופי פי אוהרה שהגיעו למקום השני. הגמר כלל בפעם הראשונה קרב ליפ סינק בין שלוש מתחרות, במקום שתי המתחרות שהיו מתחרות בשלוש העונות הראשונות. זו הייתה העונה הראשונה בה הזוכה לא הוכתרה באולפן אלא במהלך פרק האיחוד שצולם מול קהל. זו גם הפעם הראשונה שצולמו כמה הכתרות כדי להימנע מספוילרים והזוכה התפרסמה רק בפרק הגמר.

## מתמודדות
הפרטים (שמות, גילאים וערים) נכונים לזמן הצילומים.

## מעקב

## קרבות ליפ סינק

## שופטים אורחים

## פרקים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:עונות המרוץ לדראג של רו פול
ברנרדינו משאדו

**ברנרדינו לואיש משאדו גימראיש** (בפורטוגזית: **Bernardino Luís Machado Guimarães**; 28 במרץ 1851 – 29 באפריל 1944) היה מנהיג פוליטי מרכזי בפורטוגל במאה ה-20 המוקדמת. משאדו היה ממנהיגיה של הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה וכיהן כנשיא פורטוגל ה-3 וה-8 (בין 1915 ל-1917 ובין 1925 ל-1926). כמו כן כיהן משאדו כראש ממשלה לשתי קדנציות לא רציפות בתקופת הרפובליקה הראשונה והיה לנשיאה האחרון לפני נפילת המשטר הרפובליקני במהפכת ה-28 במאי בפורטוגל שהעלתה לשלטון את הדיקטטורה הלאומית.

## ביוגרפיה
משאדו נולד בריו דה ז'ניירו, האימפריה הברזילאית, והיגר בצעירותו עם משפחתו לפורטוגל. היה פרופסור באוניברסיטת קוימברה, ובהמשך עבר בשנת 1879 אל ליסבון, ממלכת פורטוגל. משאדו נבחר פעמיים ללשכת העמיתים המלכותית כנציג האוניברסיטה (1890, 1894). הוא גם היה שר התשתיות הציבוריות (1893) ויצר את בית הדין הראשון לתיקי פועלים בפורטוגל. בשנת 1902, לאחר שדגל ברפובליקניות, הוא נבחר לנשיא מועצת המנהלים של המפלגה הרפובליקנית. עם הפלת המלוכה (1910), כיהן כשר החוץ (1910–1911), סגן האספה המכוננת וסנאטור (1911), וכשר (לימים תפקיד שהומר לשגריר) ברפובליקה הברזילאית הראשונה (1912). בהיותו ראש ממשלה ושר הפנים בשנת 1914, רצה להתחייב שפורטוגל תצדד לצידה של האימפריה הבריטית במלחמת העולם הראשונה, אך פורטוגל לא הצטרפה רשמית למדינות ההסכמה עד מרץ 1916. משאדו נבחר לתפקיד הסמלי בעיקרו של נשיא פורטוגל ב-6 באוגוסט 1915, הוא הודח מהשלטון על ידי הפיכת החונטה הצבאית בראשות סידוניו פאיש בדצמבר 1917. משאדו שוב מונה לנשיא ב-11 בדצמבר 1925, אך הודח פעם נוספת (28 במאי 1926) בעת הפיכה צבאית חדשה, שהביא לשלטון חונטה צבאית חדשה. משאדו יצא לגלות, אך בשנת 1940 הורשה לשוב לביתו בידי ראש הממשלה הרודני, אנטוניו דה אוליביירה סלזאר.

## ספרים שכתב
* *Introdução à Pedagogia*, 1902
* *O Ensino*, 1898
* *O Ensino Primário e Secundário*, 1899
* *O Ensino Superior*, 1900

## קישורים חיצוניים

* 
* ברנרדינו משאדו, באתר נשיא פורטוגל 
* 

קטגוריה:פוליטיקאים פורטוגזים
קטגוריה:ראשי ממשלת פורטוגל
קטגוריה:נשיאי פורטוגל
קטגוריה:ברזילאים ממוצא פורטוגזי
קטגוריה:מנהיגים פורטוגזים שהודחו במהפכה
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: אישים
קטגוריה:ילידי 1851
קטגוריה:נפטרים ב-1944
תחנת כוח הידרואלקטרית סאיאנו-שושנסקאיה

**תחנת כוח הידרואלקטרית סאיאנו-שושנסקאיה** (ברוסית: **Саяно-Шушенская Гидроэлектростанция**) היא תחנת הכוח הגדולה ביותר ברוסיה מבחינת הקיבולת המותקנת. ממוקמת על נהר יניסיי, על הגבול בין חבל מנהלי קרסנויארסק ורפובליקת חקסיה, ליד העיר סאיאנוגורסק .

התחנה היא השלב העליון של מפל ייניסיי של תחנות כוח הידרואלקטריות. סכר הכבידה הייחודי המקושת של התחנה בגובה 242 מ' הוא הסכר הגבוה ביותר ברוסיה ואחד הסכרים הגבוהים בעולם. שמה של התחנה מגיע משמותיהם של הרי סייאן והכפר שושנסקויה, הממוקם לא רחוק מהתחנה, הידוע בברית המועצות כמקום גלותו של ולדימיר לנין.

בניית התחנה, שהחלה בשנת 1963, הושלמה רשמית רק בשנת 2000. במהלך ההקמה וההפעלה של תחנת הכוח ההידרואלקטרית, היו בעיות הקשורות להרס של מבני השפך והיווצרות סדקים בסכר, שנפתרו מאוחר יותר בהצלחה.

ב-17 באוגוסט 2009 אירעה בתחנה התאונה הגדולה ביותר בהיסטוריה של תעשיית ההידרואנרגטיקה ברוסיה, שגרמה למותם של 75 בני אדם. שחזור התחנה הסתיים ב-12 בנובמבר 2014. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: תחנות כוח
סאיאנו-שושנסקאיה
לאו הולנדר

**לאו הולנדר** (בהונגרית: **Holländer Leó**; פרשוב, 31 במרץ 1805 – פרשוב, 5 ביוני 1887). היה נציג בכיר ביהדות הונגריה של המאה ה-19 רב-סרן בצבא במהפיכת 1848 בהונגריה, אספן מדליות, סיטונאי.

## ביוגרפיה

### שנותיו הראשונות
הולנדר נולד במשפחה יהודית, אך בהיעדר מקומות השכלה חילונית ליהודים למד במכללה הלותרנית בפרשוב. הוא התכונן לקריירה במשפטים, אך מכיוון שכיהודי לא יכול היה לעסוק בעריכת דין באותה התקופה, הפסיק את לימודיו האקדמיים. משנת 1830 סייע במשרדו של אביו, שהיה מנהיג הקהילה היהודית של המחוז, אביו בסופו של דבר העביר לו את תפקידיו.

### מהפיכת 1848
כשפרצה מלחמת העצמאות ההונגרית (כך מכונה בהונגריה מהפיכת 1848), הוא ושני בניו התנדבו להצטרף לצבא. הוא הגיע לסביבתו הקרובה מאוד של מנהיג המהפיכה לאיוש קושוט, שהכיר ביכולותיו הגדולות ומינה אותו ל"נציב צבאי ראשי" בדרגת סרן. הוא היה, מה שהיה מכונה היום "ראש אגף לוגיסטיקה" והיה אחראי למזון, לבוש ולינה של הצבא ההונגרי של 1848 וגם ראש המחלקה הכלכלית של משרד ההגנה ההונגרי. הוא השתתף בהגנה על טירת קומרום. תנאי הכניעה של הטירה לצבא הקיסרי האוסטרי הצילו אותו אמנם מלצאת לגלות, אך המשטרה החשאית הפוליטית עקבה ובדקה את כל צעדיו.

במכתבו של הגנרל וסגן שר ההגנה ג'רג' קלפקה (Klapka György) לרב הראשי שמואל קוהן (הגרסה ההונגרית של כהן) בעיר פשט בשבחו של הולנדר הוא כתב: "לאו הולנדר היה הנציב הצבאי המוביל שלי בקומרום, הודות לתפעולו הקפדני, הזהיר והמצפוני, הטירה, הצבא והאוכלוסייה (במקור נכתב:המקום) מעולם לא ידע במחסור".

## ייצוג האינטרסים של יהדות הונגריה
בשנת 1839 הולנדר הפך לחבר ובשנת 1848 הפך לנשיא של הנציגות הנבחרת שהוקמה לייצג את האינטרסים של היהודים ההונגרים שביקשו מהפרלמנט (האספה הלאומית ההונגרית) להעניק שוויון זכויות ליהודים. בהזמנתו של יוז'ף אטווש, מילא הולנדר תפקיד משמעותי בקונגרס היהודי שנערך בשנים 1868–1869 שהיה נשיאו. הוא היה אחד הפעילים בהקמת בית המדרש לרבנים בבודפשט שנוסד בשנת 1877 והיה חבר במועצת בית המדרש. מאוחר יותר, כנשיא הקהילה היהודית של מחוז הולדתו ושל קהילת פרשוב, זכה לזכויות רבות בהתפתחות התרבותית והדתית של יהודי המחוז.
[ימין|ממוזער| אשתו של לאו הולנדר, ב[שנות ה-80 של המאה ה-19]]

## עבודותיו

* מטבעות טרנסילבניה . הודעות ארכאולוגיות, מזיק, 1871

## לקריאה נוספת

* לקסיקון ביוגרפי הונגרי
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929.עורך פטר אויווארי. לאו הולנדר   
* ספר הלימוד - תולדות השתתפות היהודים בשנים 1848-1849. במלחמת העצמאות ההונגרית
* Arcanum.hu

קטגוריה:יהודים הונגרים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1805
קטגוריה:נפטרים ב-1887
ז'וזה מנדש קבסאדש

**ז'וֹזֶה מֵנְדֵּשׁ קַבֵּסָאדַשׁ הבן** (בפורטוגזית: **José Mendes Cabeçadas Júnior**; 19 באוגוסט 1883 – 11 ביוני 1965) היה קצין ימי פורטוגזי, מהפכן וחבר הבונים החופשיים. קבסאדש היה מעורב בהוצאתה לפועל של מהפכת אוקטובר בפורטוגל ב-1910 שהפילה את ממלכת פורטוגל והביאה לשלטון את הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה ובהמשך היה מעורב במהפכת ה-28 במאי בפורטוגל שהפילה את הרפובליקה הראשונה והעלתה לשלטון את הדיקטטורה הלאומית. קבסאדש כיהן לאחר מהפכת ה-28 במאי כנשיא פורטוגל באופן זמני כמו גם כנשיא החונטה הצבאית.

## ביוגרפיה
ימין|ממוזער|198x198 פיקסלים|קבסאדש בהיותו נשיא פורטוגל.
ז'וזה מנדש קבסאדש נולד ב-1883 בלולה, אלגארבה, דרום ממלכת פורטוגל. קבסאדש החל בקריירה צבאית בצי הפורטוגזי והיה מעורב בקשרים רפובליקנים אשר הובילו למעורבותו בהנהגת מרד רפובליקני בשורות הצי הפורטוגזי במהלך מהפכת אוקטובר בפורטוגל. לאחר שהתאכזב ממשטר הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה שתרם להקים, החל קבסאדש להתערב בקנוניה מהפכנית חדשה להפלת המשטר הרפובליקני האזרחי. נכון ל-28 במאי 1926 קבסאדש היה מקושר מזה כמה שנים לאופוזיציה כלפי המפלגות הדמוקרטיות האזרחיות, אשר אז הנהיגו את הממשלה. הוא עמד בראש הפיכה צבאית בליסבון. בסופה של מהפכת ה-28 במאי הנשיא האזרחי, ברנרדינו משאדו, העביר את סמכויות השלטון הרשמיות לידי החונטה הצבאית החדשה שקבסאדש עמד בראשה. ב-31 במאי הועברו הסמכויות הרשמיות וקבסאדש היה לנשיא פורטוגל הראשון של משטר הדיקטטורה הלאומית.

קבסאדש פעל להשתמש במשטר הבלתי-דמוקרטי בכדי להשתיק את האופוזיציה במהלך רפורמה נרחבת שתכנן להוציא לפועל שתסיים את המשבר הכלכלי והפוליטי הממושך של פורטוגל. על אף הרפורמות סירב קבסאדש להביא לשינוי בסדר החוקתי הקיים מאז המהפכה הרפובליקנית של 1910. חצי חודש לאחר מינויו לנשיא הוא הוחלף במנואל גומש דה קושטה. הדחתו של קבסאדש הוצאה לפועל בידי המעגל הפנימי של הדיקטטורה הצבאית. תחת משטרו הרודני-אזרחי של אנטוניו דה אוליביירה סלזאר שעלה ב-1932, קבסאדש עבר לשורות האופוזיציה: הוא היה מעורב בקונספירציות צבאיות ב-1946 ו-1947, ופעל לטפח את מפלגות אופוזיציה דמוקרטיות חדשות.

## קישורים חיצוניים

* ז'וזה מנדש קבסאדש, באתר נשיא פורטוגל 
* 

קטגוריה:אדמירלים פורטוגזים
קטגוריה:פוליטיקאים פורטוגזים
קטגוריה:נשיאי פורטוגל
קטגוריה:ילידי 1884
קטגוריה:נפטרים ב-1965
MicroProse

**MicroProse** (מיקרופרוס) הייתה מפתחת משחקי מחשב, מארצות הברית. החברה פיתחה מספר משחקים אשר זכו להצלחה מסחרית.

החברה הוקמה בשנת 1982 על ידי ביל סטילי וסיד מאייר. כבר באותה שנה הם פרסמו את המשחק הראשון שהיה מיעוד לקונסולה של "אטארי". בשנת 1984 הם פרסמו משחק ל-קומודור 64. בשנת 1987 פורסם משחק "Airborne Ranger". בשנת 1987, לפי נתוני Computer Gaming World החברה הייתה נחשבת בין החמישייה המובילה בעולם.

בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 פורסמו Railroad Tycoon ו-Civilization. בדצמבר 1993 בוצע איחוד עם חברת Spectrum HoloByte. בתקופה זו פותחו משחקים כמו  Pizza Tycoon, Transport Tycoon ומספר משחקים מסדרת X-COM.

בשנת 1996 החברות נפרדו וכבר בשנת 1997 MicroProse נרכשה על ידי "אטארי" תמורת 250 מיליון $.

בשנת 1998 המשרד הראשי באוסטין נסגר. בדצמבר 1998 פורסם פאלקון 4.0, אך מכירות לא עומדו בציפיות. בהדרגה החברה ירדה מגדולתה. בשנת 2001 החברה נסגרה.

בשנת 2019 היה ניסיון לחדש את החברה תחת השם המקורי ובמאי 2020 שוחררו שלושה משחקים ראשונים.

## קישורים חיצוניים
* 
* נתונים על החברה

קטגוריה:חברות משחקי וידאו אמריקאיות
קופיץ

250px|ממוזער|שמאל|קופיץ מודרני עם ידית מצופה עץ
**קוֹפִיץ** (מכונה גם **"סכין קצבים"**) הוא סכין כבדה עם להב מלבני המזכיר גרזן, המשמשת במיוחד לקיצוב בשר דרך רקמות רכות כסחוס וגידים.

## מבנה
שלא כסכיני מטבח אחרות, לקופיץ משקל רב וקשיחות של הלהב המיועד לעמוד בזעזועים ומכות חזקות ולחתוך דרך עצמים קשים כעצמות. עמידות זו מושגת על ידי שימוש בלהב עבה העשוי מפלדה רכה יחסית.

הלהב בנוי בצורה מלבנית. ל עיצובים שונים המאפיינים מטבחים שונים: קעור עם חודים (סיני), קעור עם קצוות מעוגלים (יפני), ישר עם חודים (מטבחים אירופאים), ועוד.

לחלק מהקופיצים יש חור בפינה העליונה הרחוקה מפי הלהב שנועד לתלייתו, על מנת להימנע מהנחתו על משטח שעלולה לגרום לעיוות הלהב.

ללהב הקופיץ ידית, שיצוקה כחלק מהלהב. את הידית מצפים בעץ או פלסטיק על מנת לאפשר אחיזה נוחה בקופיץ.

## שימושים וטכניקה
[250px|ממוזער|שמאל|קצב משתמש בקופיץ לקיצוב [צלעות חזיר]]
השימוש העיקרי של קופיץ הוא לקיצוב וחיתוך בשר, שם תפקידו העיקרי הוא להבקיע דרך רקמות קשות יותר מרקמת השריר. הטכניקה של השימוש בקופיץ היא אחיזתו עם כל היד בידית והנחתתו מלמעלה למטה על נתח המונח על משטח החיתוך. קצב מיומן ינחית את הקופיץ בנקודה המדויקת של חיבור בין עצמות, מקום שם קיימים גידים וסחוסים אך לא עצם. במקרים של עצמות דקות (כבחלק מהעופות) או רכות (כבדגים) ניתן לחתוך בטכניקה זו דרך העצמות לקבלת קיצוב של נתחים כגון אומצות דג.

שימוש מקובל נוסף שמנצל את הלהב הרחב והחזק של הקופיץ הוא למעיכה של מזון (לדוגמה שיני שום וגרגירי פלפל שחור) בטכניקה של הנחת להב הקופיץ לרוחבו על מזון המונח על משטח ולחיצה עליו, וכן לכתיתה - שיטוח על ידי מהלומות של צידו הרחב של הלהב, למשל בהכנת שניצל.

בשל מגוון הטכניקות שניתן להפעיל באמצעותו, טבחים רבים עושים היום בקופיץ שימוש כללי לכל סוגי החיתוך. טבח בעל מיומנות גבוהה יכול לקצץ מזון תוך שימוש בשני קופיצים בשתי ידיו.

## היסטוריה

קופיץ הוא אחד הכלים הקדומים ביותר בהם עשה האדם שימוש. קופיצים בני מאות אלפי שנים התגלו כשרידים של התרבות האשלית.
### מקור השם
מקור המילה העברית לקופיץ ממצרית עתיקה, מהמילה ח'ופש.
ייתכן כי ה**מאכלת** הנזכרת במקרא היא קופיץ, שכן שימשה לחיתוך נתחי בשר (למשל ), וכן בכתביו שנכתבו יוונית מכנה יוסף בן מתתיהו את הסכין בה הרג מתתיהו החשמונאי את בכחידס "κοπίς" ("קופיס"), שתורגם לעברית ל"מאכלת".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סכיני מטבח
גאטאן לבורד

**גַאֶטאן לבורד** (בצרפתית: **Gaëtan Laborde**; נולד ב-3 במאי 1994) הוא כדורגלן צרפתי, המשחק כחלוץ במועדון הכדורגל ניס מהליג 1.

## קריירה
### קריירת מועדונים
לבורד החל את הקריירה שלו בסטאד מונטואה בה שיחק במשך 8 שנים לפני שהצטרף לבורדו בעונת 2008. בבורדו הוא שיחק באקדמיה עד 2011 ועבר לסגל הקבוצה הבוגרת בעונת 2013. הוא זכה בגביע גמברדלה 2013 עם בורדו וכבש את שער הניצחון בגמר מול סדאן.

ב-19 באוגוסט 2013 הוא עבר בהשאלה לרד סטאר פריז ושיחק בליגה 3 ושיחק במדיה בעונת 2013/14. בסך הכל, הופיע ב-24 משחקים במועדון וכבש 14 שערים. ב-18 ביולי 2014 הושאל לברסט עד סוף עונת 2014/15. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך ב-3 בינואר 2015 במשחק הגביע הצרפתי מול לאבל. לבורד שיחק 26 משחקים במהלך העונה וכבש שני שערים. בסוף העונה חזר לבורדו. ב-10 בדצמבר 2015 ערך סופסוף את הופעת הבכורה שלו במהרכב הקבוצה הבוגרת, זה היה במשחק הליגה האירופית מול רובין קאזאן מליגת העל הרוסית בכדורגל כשכבש שער בדקה ה-58 של המשחק. שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה 1 מול אנז'רס, כשהחליף את דייגו רולאן בדקה ה-79.

ב-8 בינואר 2016 עבר בהשאלה לקלרמון עד סוף עונת 2015/16. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך ב-15 בינואר במשחק מול מועדון "נימס". הוא כבש את שערו הראשון עבור קלרמון ב-29 בינואר מול ננסי.

ב-16 באוגוסט 2018, הצטרף ליריבתה של בורדו מליגה 1, מועדון "מונפלייה", בו חתם על חוזה לארבע שנים. דמי ההעברה ששולמו לבורדו דווחו כ-3 מיליון יורו בתוספת בונוסים. יממה לאחר מכן, מאמן בורדו, גוס פויה, הושעה על ידי המועדון שלו בעקבות התפרצות שבה הוא מתח ביקורת על מכירת לבורד.

לבורד ייצג את הנבחרות הצעירות של צרפת בגילאי 17, 18, 19 ו-20.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלני מונפלייה
קטגוריה:כדורגלני קלרמון פוט
קטגוריה:כדורגלני רד סטאר
קטגוריה:כדורגלני ברסט
קטגוריה:כדורגלני בורדו
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני סטאד רן
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1994
המרוץ לדראג של רו פול: עונה 5

**העונה החמישית של [[המרוץ לדראג של רו פול]]** עלתה לשידור ב-28 בינואר 2013 בארצות הברית עם פרק בכורה בן 90 דקות.

המנצחת של העונה זכתה בתואר "כוכבת הדראג הבאה של אמריקה", כיכבה בסיבוב ההופעות של מרוץ הדראג של לוגו בהשתתפות וודקה אבסולוט, זכתה בטיול באדיבות AlandChuck.travel, באספקת מוצרים של Colorevolution Cosmetics לכל החיים ובפרס כספי בסך 100,000 דולר. סנטינו רייס ומישל ויסאז' המשיכו כשופטים הקבועים לצד רופול.https://web.archive.org/web/20121215225527/http://www.logopressroom.com/press-release/rpdr5premiere/

זוהי העונה הראשונה בהיסטוריה של התוכנית שכללה פרק עם הדחה כפולה, העונה הראשונה שבה מתחרה התחרתה בארבע ליפ-סינקים והדיחה שלוש מלכות ובה רופול אפשר למעריצים להצביע עבור הזוכה.

המנצחת של העונה החמישית היא ג'ינקס מונסון, כשהיא מקדימה את אלסקה ואת רוקסי אנדרוז שהגיעו למקום השני. אייבי וינטרז הוכתרה כחביבת הקהל.

## מתמודדות
הפרטים (שמות, גילאים וערים) נכונים לזמן הצילומים.

## מעקב

## קרבות ליפ סינק

## שופטים אורחים

## פרקים

קטגוריה:עונות המרוץ לדראג של רו פול
פגום

**פגום** היא סדרת רשת ישראלית מסוגת דרמה קומית בכאן 11, שעלתה לשידור ב-1 באוגוסט 2021. הסדרה בת שישה פרקים.

יוצרי הסדרה הם אורי בן יוסף, ארז ברנהולץ ואלעד גולדמן. הבמאי הוא ניב מג'ר.

## רקע ועלילה
הסדרה חושפת את הצופה אל מאחורי הקלעים של עולם העקרות ובעיות פוריות אצל גברים, ומתרחשת בחלקה במעבדות זרע ופריון. הסדרה מסופרת דרך עיניו של ערן (אלון חמאווי), גבר נשוי, בן 32, מהקריות, המגלה שיש לו בעיית פוריות.

## פרקים
הסדרה כולה באורך של כ-50 דקות ובת שישה פרקים:

## שחקנים ודמויות

## קישורים חיצוניים
* פרק ראשון של הסדרה בערוץ היוטיוב של כאן 11
* פרק שני של הסדרה בערוץ היוטיוב של כאן 11

## הערות שוליים

קטגוריה:תאגיד השידור הישראלי: תוכניות וסדרות רשת
קטגוריה:סדרות רשת ישראליות
המרוץ לדראג של רו פול: עונה 6

**העונה השישית של [[המרוץ לדראג של רו פול]]** עלתה לשידור ב-24 בפברואר 2014 בארצות הברית. בדומה לעונה החמישית, העונה כללה 14 מתמודדות שהתחרו על תואר "כוכבת הדראג הבאה של אמריקה". לראשונה בתולדות התוכנית, הפרמיירה של התוכנית חולקה לשני פרקים. 14 המלכות חולקו לשתי קבוצות ושבע המלכות בכל קבוצה התחרו זו בזו לפני שהתאחדו כקבוצה אחת בפרק השלישי.

סנטינו רייס ומישל ויסאז' המשיכו כשופטים. שני חברי צוות חדשים, מיילס מודי וסיימון שרי-ווד, הצטרפו לג'ייסון קרטר ושון מוראלס. הזוכה בעונה זו זכתה בחבילת פרס הכוללת אספקה של איפור מחברת Colorevolution Cosmetics ופרס כספי של 100,000 דולר. זו הייתה גם העונה הראשונה שבה אבסולוט וודקה ו-Interior Illusions Inc לא היו נותני החסות של התוכנית, אלא רק לפרקים ספציפיים.

הזוכה של העונה השישית היא ביאנקה דל ריו, כשהיא מקדימה את קורטני אקט ואדור דלאנו שהגיעו למקום השני. בן דה לה קרם זכתה בפרס חביבת הקהל.

## מתמודדות
הפרטים (שמות, גילאים וערים) נכונים לזמן הצילומים.

## מעקב

## קרבות ליפ סינק

## שופטים אורחים

## פרקים

## הערות שוליים

קטגוריה:עונות המרוץ לדראג של רו פול