open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
המוזיאון הלאומי לאמנויות יפות (בואנוס איירס)

**המוזיאון הלאומי לאמנויות יפות** (בספרדית: **Museo Nacional de Bellas Artes,** ובראשי תיבות: MNBA) הוא מוזיאון אמנות הממוקם בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה. אוספיו נחשבים בין החשובים ביותר באמריקה הלטינית. בשנת 2004 נפתחה שלוחה נוספת של המוזיאון בעיר נאוקן.
[200px|ממוזער|ימין|[האבל הראשון, ציור מאת ויליאם אדולף בוגרו באוסף המוזיאון]]

## היסטוריה
המוזיאון נפתח ב־25 בדצמבר 1895 בבניין ברחוב פלורידה, שבו שוכן כיום מרכז הקניות "Galerías Pacífico". מנהלו הראשון של המוזיאון היה הצייר ומבקר האמנות אדוארדו סקיאפינו. בשנת 1909 עבר המוזיאון לכיכר חנרל סן מרטין, לבניין שנבנה במקור כביתנים הארגנטינאי לתערוכה העולמית של פריז ב־1889, ופורק לאחריה והועבר לבואנוס איירס. במקום זה היה המוזיאון חלק מהתערוכה הבינלאומית לציון מאה לעצמאות ארגנטינה (1910). במסגרת תכנון מחודש של כיכר סן מרטין, נהרס הבניין בשנת 1932, והמוזיאון עבר ב־1933 למשכנו הנוכחי בשדרת דל ליברטדור שבשכונת רקולטה. המבנה החדש הוקם במקור בשנת 1870 כתחנת שאיבה, והותאם לייעודו החדש כמוזיאון על ידי האדריכל אלחנדרו בוסטיו.

בשנת 1961 נוספה למבנה הרחבה לתערוכות מתחלפות, וב־1980 נחנך אגף נוסף המוקדש לאמנות ארגנטינאית עכשווית. אגף זה, ששטחו 1,536 מ"ר, הוא הגדול מבין 34 האולמות שבמוזיאון, המתפרשים על שטח כולל של 4,610 מ"ר לתצוגה. האוסף הקבוע של המוזיאון כולל 688 יצירות מרכזיות ולמעלה מ־12,000 יצירות נוספות קטנות, בהן רישומים, שברים, כלי קרמיקה ואחרים. למוזיאון מצורפת גם ספרייה בת 150,000 כותרים ואודיטוריום להרצאות.

בקומת הקרקע מצויים 24 אולמות תצוגה שבהם מוצגת אמנות בין־לאומית מתקופת ימי הביניים ועד המאה ה-20, וכן שוכנת בה הספרייה. הקומה הראשונה כוללת שמונה אולמות שבהם מוצגות יצירותיהם של אחדים מהאמנים הארגנטינאים החשובים של המאה ה־20, בהם אנטוניו ברני, ארנסטו דה לה קרקובה, בניטו קינקלה מרטין, אדוארדו סיבורי, אלפרדו גוטרו, רקל פורנר, שול סולאר ולינו אינאה ספילימברגו. בקומה השנייה, שהושלמה רק בשנת 1984, מוצגות תצלומים ופסלים.

בשנת 2004 נפתחה שלוחה של המוזיאון בעיר נאוקן שבפטגוניה. המבנה תוכנן על ידי האדריכל מריו רוברטו אלווארס. הבניין כולל ארבעה אולמות תצוגה בשטח כולל של 2,500 מ"ר, עם 215 יצירות אמנות ואודיטוריום. במקום מוצגות גם תערוכות קבע וגם תערוכות מתחלפות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בואנוס איירס: מבנים
קטגוריה:אמריקה: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:ארגנטינה: תרבות
מקס אנגל

הרב ד"ר **מקס (מאיר, מקסו) אנגל** (בקרואטית: **Makso Meir Engel**; 8 באפריל 1869 הורודנקה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – אוקטובר 1941, זאגרב, המדינה העצמאית של קרואטיה) היה הרב הראשי של קריז'בצי אשר בממלכת יוגוסלביה בין השנים 1895–1930. ב-1941 הוצא להורג על ידי שלטונות האוסטאשה לאחר משפט ראווה.

## קורות חייו
מקס אנגל נולד בהורודנקה למשה וגדל במשפחה אורתודוקסית. יצא ללימודי רבנות בבית המדרש לרבנים בברלין ובהמשך רכש תואר דוקטור בפילוסופיה באוניברסיטת ברלין. ב-1895 הגיע לקריז'בצי ומונה לרב הראשי של הקהילה. אנגל היה בעל תפישת עולם נאו-אורתודוקסית ופעל מבית הכנסת בקריז'בצי תוך שהוא משלב נגינת עוגב ושירת מקהלה בתפילות. ב-1899 פרסם ספר בקרואטית ובו הלכות ותפילות קבורה, אבלות והנצחה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה בין השנים 1915–1917 כיהן גם כרב הראשי בפועל של קהילת קופריבניצה. הרב שלט בגרמנית ובקרואטית וב-1906 תרגם לקרואטית את הגדת הפסח בלווי ביאורים והסברים היסטוריים על יציאת מצרים. ב-1993 הוצאה לאור מהדורה מחודשת של הגדה זו.

ב-1930 פרש ממשרת הרבנות בקריז'בצי על רקע חילוקי דעות עם ראשי הקהילה ועבר לזאגרב, שם כיהן מספר שנים ברבנות ופרש לגמלאות. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר הפלישה ליוגוסלביה וכינון מדינת קרואטיה העצמאית, נעצר הרב אנגל על ידי שלטונות האוסטאשה, נשפט במשפט ראווה, ובאוקטובר 1941, הוצא להורג בתלייה בעוון שיתוף פעולה עם הקומוניסטים. משפחתו גורשה ליאסנובאץ ונספתה בשואה.

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים נאולוגים
קטגוריה:רבנים יוגוסלבים
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בברלין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:יהודים בשואה: יוגוסלביה
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:ילידי 1869
קטגוריה:נפטרים ב-1941
קיקוז'ירו

**קיקוז'ירו** (ביפנית: **菊次郎の夏**; באנגלית: **Kikujiro**) הוא סרט דרמה קומית יפני משנת 1999, בבימויו, כתיבתו ועריכתו של טקאשי קיטאנו, שגם מככב בתפקיד הראשי. הסרט מציג את מסעו של ילד צעיר, מסאו, היוצא לחפש את אמו שמעולם לא פגש, בלוויית דמות בוגרת אך ילדותית בשם קיקוז'ירו. הסרט, שהוקרן בפסטיבל קאן 1999, מתאפיין בסגנון ויזואלי ייחודי ובפסקול מאת ג'ו היסאישי. הוא קיבל ביקורות מעורבות, עם ציון של 61% באתר Rotten Tomatoes, אך זכה להערכה על גישתו הרגישה וההומוריסטית. הכנסותיו בארצות הברית הסתכמו בכ-200,920 דולר.

## תקציר עלילה
מסאו, ילד בן תשע, חי עם סבתו בטוקיו. בקיץ, כשהוא נשאר לבד, הוא מחליט לחפש את אמו שמעולם לא פגש. אשתו של קיקוז'ירו, גבר בוגר אך ילדותי, משכנעת אותו ללוות את מסאו במסעו. השניים יוצאים למסע ברחבי יפן, פוגשים דמויות צבעוניות וחווים הרפתקאות שונות. המסע הופך להזדמנות לשניהם להתמודד עם עברם ולבנות קשר ייחודי.

## צוות השחקנים הראשי
* **[[טקאשי קיטאנו]]** – קיקוז'ירו טאקדה, גבר בוגר אך ילדותי.
* **[[יוסוקה סקיגוצ'י]]** – מסאו סוגיאמה, ילד בן תשע המחפש את אמו.
* **[[קאיוקו קישימוטו]]** – אשתו של קיקוז'ירו.
* **[[יוקו דייקה]]** – סאטוקו סוגיאמה, אמו של מסאו.
* **[[קאזוקו יושיוּקי]]** – סבתו של מסאו.

## ביקורות
הסרט "קיקוז'ירו" קיבל ביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes הוא זכה לציון של 61% בהתבסס על 51 ביקורות, עם ממוצע דירוג של 5.91 מתוך 10. הקונצנזוס באתר מציין כי הסרט מציע חוויה ויזואלית ייחודית, אך העלילה סובלת מקצב איטי בחלקה הראשון. באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 44 מתוך 100, בהתבסס על 25 ביקורות, המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".

מבקרים שונים התייחסו לסרט באופן שונה. קווין תומאס מ-לוס אנג'לס טיימס כתב כי "הסרט הוא נוגע ללב ובלתי ניתן לעמוד בפניו, בזכות ההומור היבש והמרוחק של קיטאנו".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1999
קטגוריה:סרטים יפניים
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
סקס/לייף

**סקס/לייף** (באנגלית: **Sex/Life**) היא סדרת דרמה ארוטית אמריקאית שעלתה לשידור בנטפליקס ביוני 2021 ונמשכה שתי עונות עד מרץ 2023. הסדרה נוצרה על ידי סטייסי רוקייזר ומבוססת על ספרה האוטוביוגרפי של ב.ב. איסטון, "44 פרקים על 4 גברים". במרכזה עומדת בילי קונלי, אם לשניים מפרברי קונטיקט, המתמודדת עם משבר זהות ונישואין כשהיא נמשכת מחדש לאקס המסתורי שלה, ברד. בסדרה מככבים שרה שאהי, מייק ווגל, אדם דמוס ומרגרט אודט. העונה הראשונה זכתה להצלחה מסחרית עם 67 מיליון צפיות בארבעה שבועות, אך הסדרה בוטלה לאחר העונה השנייה, על רקע ביקורות מעורבות ותגובות פושרות לעונה השנייה.

## תקציר עלילה
בילי קונלי, אם לשניים ונשואה באושר לכאורה, חשה ריקנות בחייה ומתחילה להיזכר בקשר הסוער שהיה לה עם ברד, מפיק מוזיקלי כריזמטי. היא מתעדת את מחשבותיה ביומן דיגיטלי, אשר נחשף על ידי בעלה, קופר, ומערער את יציבות נישואיהם. הסדרה עוקבת אחר התמודדותה של בילי עם הפיתוי לחזור לעבר המרגש מול המחויבות לחייה הנוכחיים, תוך שהיא נקרעת בין תשוקה, אחריות ואהבה.

## צוות השחקנים הראשי
* **[[שרה שאהי]]** – בילי קונלי, אם לשניים המתמודדת עם משבר זהות ונישואין.
* **[[מייק ווגל]]** – קופר קונלי, בעלה של בילי, בנקאי השקעות מסור.
* **[[אדם דמוס]]** – ברד סיימון, האקס המסתורי של בילי, מפיק מוזיקלי מצליח.
* **[[מרגרט אודט]]** – סשה סנואו, חברתה הטובה של בילי, פרופסורית לפסיכולוגיה.
* **[[קליאו אנתוני]]** – קאם (עונה 2), רופא וראש ארגון צדקה רפואי עולמי.
* **[[דריוס הומאיון]]** – מג'יד (עונה 2), מסעדן ועניין רומנטי חדש של בילי.

## ביקורות
הסדרה "סקס/לייף" קיבלה ביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes, העונה הראשונה זכתה לציון של 21% בהתבסס על 24 ביקורות, עם ממוצע דירוג של 5.5 מתוך 10. הקונצנזוס באתר מציין כי "הסדרה חונקת את רעיונותיה הפרובוקטיביים עם קטעים לוהטים וכתיבה מלודרמטית, מה שהופך אותה לאובססיבית מדי למין כדי להתעורר לחיים באמת". באתר Metacritic, העונה הראשונה קיבלה ציון ממוצע של 45 מתוך 100, בהתבסס על 13 ביקורות, המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".

מבקרים שונים התייחסו לסדרה באופן שונה. ריצ'רד רופר מ-Chicago Sun-Times כתב כי "בסיסה, 'סקס/לייף' היא אופרת סבון נאה על אנשים נאים שיש להם חיים פנטסטיים אך נראים נחושים להרוס אותם בשם הסיפוק האישי". לעומת זאת, ג'ודי ברמן מ-TIME ציינה כי "הסדרה טובעת בקצה הרדוד, כך לומר, בכך שהיא נכשלת אפילו לייצר הרבה חום. יש הרבה סצנות מדורגות R – כל כך הרבה, למעשה, שהן הופכות לחזרתיות".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2021
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
פגישת עשו ויעקב (פרנצ'סקו אייץ)

**פגישת עשו ויעקב** הוא ציור היסטורי מאת הצייר האיטלקי פרנצ'סקו אייץ, שנוצר בין תחילת המאה ה־19 ועד שנת 1849, ככל הנראה סביב שנת 1844. שמו המלא של הציור הוא "**יעקב נפגש עם עשו, ומשתחווה לפניו שבע פעמים, ומראה לו את העדרים והגמלים**" (**Giacobbe incontratosi con Esaù, e inchinandosi a lui sette volte, gli mostra il gregge ed i cammelli**).

היצירה, שבוצעה בשמן על בד במידות 210×298 ס"מ, שמורה במוזיאונים האזרחיים לאמנות ולהיסטוריה סנטה ג'וליה  בעיר ברשה שבאיטליה. הציור מתאר את המפגש המקראי הטעון בין עשו ליעקב, ומעביר באמצעותו מסר סמלי של פיוס, ענווה ואחווה, המהדהד רעיונות לאומיים שהיו מרכזיים באיטליה של תקופת איחוד איטליה.

## תיאור היצירה
במרכז הסצנה מתואר מפגש יעקב ועשו לאחר נתק ממושך. עשו, העומד בצד ימין, לובש טורבן לבן וגלימה בצבע אוכרה, ותומך באחיו יעקב המשתחווה לפניו, לבוש אדום וגלוי ראש.
משמאל ניצבות נשות יעקב עם ילדיהן. אחת מהן לבושה לבן, מביטה במפגש. סביבה חמישה ילדים בגילים שונים, וצעירה נוספת מחזיקה תינוק. מאחוריהם דמויות נוספות עם ילדים, רכובים על גמלים.
ברקע, בשטח נמוך יותר, נראית שיירת אנשים עם גמלים הנעה במדבר. הדמויות הראשיות ממוקמות על גבעה, כאשר ברקע נוף הררי יבש עם עצי דקל בודדים.

## רקע היסטורי והקשר רעיוני
הציור נחשב לאחת הנקודות המרכזיות שבהן פנה פרנצ'סקו אייץ לציור היסטורי בעל ממד סמלי ולאומי. הוא נוצר לאחר עבודתו ב"סלונה דלה קאריאטידי" במילאנו, ומסמן את תחילתה של גישה חדשה ביצירתו – גישה השואפת לשלב בין סצנות מקראיות או היסטוריות לבין מסרים רעיוניים הקשורים לאיחוד איטליה (Risorgimento), התנועה לאיחוד איטליה.

באמצעות הצגת סצנת פיוס מקראית, העוסקת בענווה, אחווה והתפייסות לאחר סכסוך, מציג אייץ דימוי סימבולי של שאיפת העם האיטלקי לאיחוד. עבודות מסוג זה תרמו לעיצוב זהות תרבותית משותפת בקרב האיטלקים, בצד הכתבים של אלסנדרו מנצוני והמסורת המלודרמטית.
[200px|ממוזער|שמאל|[מאבק יעקב עם המלאך (אז'ן דלקרואה)|מאבק יעקב עם המלאך ציור מאת אז'ן דלקרואה]]
במקביל ליצירה זו, צייר אייץ את La sete dei crociati sotto Gerusalemme ("צמאון הצלבנים תחת ירושלים"), שגם בה משולב מסר מוסרי ולאומי באמצעות סצנה היסטורית. שתי היצירות מהוות ביטוי מובהק למעבר מהיסטוריה כתיאור ממשי אל היסטוריה כסמל.

## השוואה ליצירות אחרות
באותה תקופה, גם אמנים אחרים עסקו במוטיבים מקראיים בעלי עוצמה דרמטית. אז'ן דלקרואה, בציורו "מאבק יעקב עם המלאך", מציג סצנה טעונה רגשית של מאבק רוחני וגופני, תוך שימוש בצבעוניות עזה ותנועה סוערת. אף על פי שהגישה האמנותית של דלקרואה שונה מזו של אייץ, שתי היצירות נוגעות בנושאים של גאולה, מאבק פנימי ותקווה, והן משקפות מגמה רומנטית כלל־אירופית להתבונן בעבר כמראה למציאות בת הזמן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:יעקב בציורים
קטגוריה:עשו
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
רוני שקדי

**רוני שקדי** (נולדה ב-1995) היא כתבת חדשות ב"ישראל היום", סופרת ויוצרת תוכן. מחברת סדרת הספרים ״נוודים״ ו-״10 דרכים לספר לו שיש עליו ספר״, מרצה ופעילה חברתית למען נפגעי הלם קרב בישראל.

בתור סטודנטית לתקשורת ולעיתונות, בתחילת דרכה, ערכה את עיתון הסטודנטים של החוג לתקשורת באוניברסיטה העברית (״הפורום״) וייסדה אותו מחדש בגרסתו העדכנית.

בהמשך, כתבה למגזין ״ויטרינה״ מבית מעריב והפכה לעורכת הראשית הצעירה ביותר של האתר. בהיותה סטודנטית לתואר ראשון, עבדה על מיתוג מחדש של הפלטפורמה, הובילה תוכנית אסטרטגית-שיווקית וגם תכנים מקוריים ואורגניים. במקביל, חרטה על דיגלה לקדם את פרויקט ״מונופול זה לא משחק ילדים״, שמטרתו לסייע לעסקים הקטנים בארץ בתקופה שלאחר מגפת הקורונה.

## ביוגרפיה
נולדה בחדרה ולה אחות אחת, להוריה אברהם בעל עסק לגינון ולשרית רופאת שיניים. שקדי הייתה משקית נפגעים בזמן מלחמת צוק איתן. שקדי בעלת תואר ראשון בתקשורת ועיתונאות מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר שני בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת בר-אילן. מוכרת ברשתות החברתיות כיוצרת תוכן בשם "סיקורוני", בעלת פינה קבועה להצגת מוצרים חדשים שמושקים.

בעבר כתבה ב-mako, דה מרקר ורשת 13. בתחילת דרכה שימשה כעורכת הראשית של מגזין "ויטרינה" מבית "מעריב".

שקדי הביאה לחשיפת סיפורים כמו "עמוד הזוועות" של נערי ונערות ראשון לציון מזרח, מכת 'המבצעים המדומים' במרכולים לקראת החגים, בעיית המילואימניקים הסטודנטים במהלך מלחמת חרבות ברזל, שכונת החרוזים ברמת גן שהפכה לנצורה מרוב פקקים, ביקור ראשון בחמ"ל התצפיתניות החדש בצפון - לאור לקחי מלחמת "חרבות ברזל", צניחה בשיעור המנכ"ליות בחברות ציבוריות בארץ, וכן ליוותה ונתנה במה למשפחות חטופים לאורך כל מלחמת חרבות ברזל,הגיעה לגבולות הארץ (עזה ולבנון) וסיקרה את המצב בשטח,יזמה סדרת כתבות וידאו במדור תיירות "סוגרים פינה לסופ"ש" שמטרתה לעודד תמיכה בעסקים ישראלים במהלך מלחמת חרבות ברזל,סיקרה מפעל קוסמטיקה בפולין שנחת בארץ ופרסמה תחקירים רבים נוספים.

## מספריה
*רוני שקדי, **נוודים**, ספרי ניב, מרץ 2020 (פרוזה)
* רוני שקדי, **10 דרכים לספר לו שיש עליו ספר**, אוגוסט 2022 (ספר המשך)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ויקיפדיה: ערכים של משתמשים חדשים
קטגוריה:סגל ישראל היום
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1995
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1995
בשר עגל

**בשר עגל** הוא בשר שמקורו בעגל, כלומר פר צעיר ממשפחת הבקר שטרם הגיע לבשלות. בשר זה נחשב לרך, בהיר ובעל טעם עדין יותר בהשוואה לבשר בקר שמקורו בבעל חיים בוגר, והוא מוערך במטבחים שונים ברחבי העולם.

בשר עגל נוטה להיות בהיר יותר מבשר בקר, לרוב בגוון ורוד בהיר ולעיתים אף קרוב ללבן. צבע זה נובע מרמת ברזל נמוכה יחסית ומהיעדר פעילות שרירית משמעותית, בשל אופן ההזנה וגילו הצעיר של העגל בעת השחיטה. טעמו נחשב מעודן ומרקמו רך במיוחד. תכונות אלו הופכות אותו למתאים במיוחד לשיטות בישול מהירות כמו טיגון, צלייה ובישול קצר. יחד עם זאת, חלקים מסוימים של הבשר, כגון צוואר או שוק, משמשים להכנת תבשילים ממושכים דוגמת קדירות או מרקי עצמות.

## סוגי בשר עגל
קיימים מספר סוגים של בשר עגל, בהתאם לגילו של העגל, סוג התזונה שניתנה לו ותנאי הגידול:
* **עגל חלב**: עגלים שניזונו בעיקר מחלב או תחליפי חלב, נשחטים בדרך כלל בגיל 16–20 שבועות. הבשר בהיר מאוד ורך.
* **עגל תבואות**: עגלים שניזונו בדגנים, לרוב עד גיל 6–8 חודשים. לבשר צבע כהה יותר וטעמו מודגש יותר.
* **עגל חופשי**ממוזער|נתח של שוק עגל: עגלים שגודלו במרעה פתוח ולא בתנאים מתועשים, ניזונו ממזון טבעי ולא תוחזקו בתאים.

## שימושים קולינריים
בשר עגל מהווה מרכיב מרכזי במנות קלאסיות רבות מהמטבח האירופי, במיוחד האיטלקי, הצרפתי, הגרמני והאוסטרי:
* **[[ויטלו טונאטו]]** – מנת עגל פרוסה ברוטב טונה איטלקי.
* **אסקלופ עגל** – פרוסות דקות של עגל מוקפצות או מטוגנות, לעיתים מצופות בפירורי לחם (שניצל וינאי).
* **[[אוסובוקו]]** – תבשיל איטלקי מסורתי של שוק עגל מבושלת ביין וירקות.
* **בלנקט דה וו** – תבשיל עגל בציר לבן, שמנת ולימון מהמטבח הצרפתי.
* **כבדי עגל** – נחשבים מעדן, מוגשים צלויים, מוקפצים או עם רטבים עשירים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בשר
פיליפ סטון

**פיליפ סטון** (באנגלית: **Philip Stone**; 14 באפריל 1924 – 15 ביוני 2003) היה שחקן אנגלי.

הוא נולד בלידס כבן זקונים למשפחה בת ארבעה ילדים. בשנתיים האחרונות למלחמת העולם השנייה שירת בחיל האוויר המלכותי. ב-1947 החל את דרכו בעולם התיאטרון, וכ-13 שנים אחר כך, ב-1960, החל את דרכו בעולם הקולנוע. מאז ועד למותו הופיע בעשרות סרטים וסדרות.

סטון ידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסרטים "כדור הרעם", "הנשרים פשטו עם שחר", "התפוז המכני", "בארי לינדון", "מסע הארורים", "שר הטבעות", "הניצוץ", "פלאש גורדון", "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור" ו"ארבע חתונות ולוויה אחת". כמו כן הופיע, בין היתר, בסדרות "כן, אדוני השר", "Heartbeat", "Coronation Street" ו"סיפורי המסתורין של רות רנדל".

היה נשוי למרגרט עד למותה ב-1984. הוא נפטר בלונדון בגיל 79.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקנים בסרטי ג'יימס בונד
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2003
סוף טוב (סרט)

**סוף טוב** (באנגלית **My Happy Ending **) הוא סרט דרמה קופרודוקציה של ישראל ובריטניה משנת 2023, בבימוי של שרון מימון וטל גרניט, עם אנדי מקדואל בתפקיד הראשי.

התסריט של רונה תמיר מבוסס על המחזה "סוף טוב" של ענת גוב.

## תקציר העלילה
ג'וליה רות' (אנדי מקדואל) היא שחקנית הולוודית מפורסמת. היא מגיעה ללונדון לחתום חוזה על הופעה בהצגה בוסט אנד אך בגלל מיחושים היא עוברת בדיקות ומתגלה כי היא לקתה בסרטן המעי הגס בשלב 4 (גרורתי) וכי עליה לעבור כימותרפיה.

היא רוצה לשמור על פרטיות ובוחרת בית חולים בקנט שם הובטח לה חדר טיפול פרטי. היא גם לא מגלה את מחלתה לבתה שעומדת להתחתן בלוס אנג'לס.

להפתעתה ולחרדתה היא מגלה שאין שם חדרי טיפולי פרטיים והיא נאלצת לחלוק את מקומה באולם הטיפולים עם עוד שלוש חולות סרטן:
* ג'ודי (מרים מרגוליס) - יהודיה רווקה קשישה שנולדה באושוויץ.
* מייקי (סאלי פיליפס) - אם יחידנית לבת מרדנית שחזרה הביתה כדי לעזור לה.
* אימן (ראקי תאקראר) - צעירה מוסלמית נשואה ואם לשניים.

כולן בשלב סרטן מתקדם וחובשות פאות שמספק להן ג'ואי (דייוויד ואליאמס). האחות אמיליה (מישל גרינידג') מחברת את ג'וליה לערוי הכימותרפיה וג'וליה מתוודעת לשלושת החולות ומתקשרת לסוכנת שלה, ננסי (טמזין גרג) כדי שתעזור לה למצוא חדר פרטי.

בינתיים משוחחת ג'וליה עם השלוש שמבטיחות לשמור סוד ושומעת את סיפורן האישי. כאשר מופיעה ננסי ומסדרת לה חדר פרטי היא מוותרת ורוצה להישאר איתן.

מדי פעם הן משלבות ידיים ושוקעות בפנסטיות על מקומות ואירועים רחוקים.

ג'וליה מדמיינת לעצמה איך תיראה בסוף חייה לאחר הטיפולים הכימותרפים והניתוחים ומחליטה להפסיק את הטיפול למרות מחאותיו ואזהרותיו של הרופא המטפל ד"ר הנסון (טום קאלן) והאחות אמיליה.

היא נפרדת מן השלוש וצועדת בביטחון לעבר המונית המחכה לה ולסוף הטוב שהיא מתכננת לעצמה.
.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון לסוף טוב, באתר יוטיוב
* 

קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2023
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטי יונייטד קינג
קנג'י חורה

**קנג'י יואל חורה** (בהולנדית: **Kenji Joel Gorré**; נולד ב-29 בספטמבר 1994 בספייקניסה שבהולנד) הוא כדורגלן קוראסאואי-הולנדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת מכבי חיפה מליגת העל ובנבחרת קוראסאו.

## חיים אישיים
חורה נולד בהולנד לאב סורינאמי, כדורגלן העבר והמאמן בהווה דין חורה, ולאם קוראסאואית. הוא נשוי ליהודיה.

## קריירת מועדונים
חורה גדל במחלקות הנוער של מנצ'סטר סיטי, מנצ'סטר יונייטד וסוונסי סיטי, ושיחק בקבוצות הבוגרות של סוונסי סיטי, דן האג, נורת'האמפטון טאון, נסיונל מדיירה, אשטוריל ובואבישטה.

ב-16 ביוני 2023 חתם על חוזה לשנתיים באום סלאל מליגת העל הקטרית.

ב-5 ביוני 2025 חתם במכבי חיפה מליגת העל. ב-15 בספטמבר ערך הופכת בכורה בקבוצה, בניצחון 1-5 על מועדון ספורט אשדוד.

## קריירה בינלאומית
חורה, שנולד בהולנד לאב סורינאמי ולאם קוראסאואית, יכול לייצג את שלוש המדינות. בנוסף, זכאי לייצג את אנגליה מכיוון שהוא בעל חמש שנות השכלה במדינה לפני גיל 18. תחילה בוצעה אליו פנייה על-ידי התאחדות הכדורגל האנגלית, ובהמשך על-ידי התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית. עם זאת, הוא לא ייצג את שתי המדינות.

חורה נכלל בסגל נבחרת קוראסאו לקראת טורניר גביע הזהב 2019, על-אף שלא ערך הופעות במדי הנבחרת עד למועד הזימון. ב-26 ביוני 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת ג'מייקה במסגרת שלב הבתים של הטורניר. בסך הכל ערך שתי הופעות בטורניר.

ב-5 ביוני 2021 הבקיע את שערי הבכורה שלו בנבחרת, צמד שערים בניצחון 0–8 על נבחרת איי הבתולה הבריטיים במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.

נכלל בסגל נבחרת קוראסאו לטורניר גביע הזהב 2025.

## תארים
;אום סלאל
* גביע הליגה הקטרית (1): 2024

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים קוראסאואים
קטגוריה:קשרי כדורגל קוראסאואים
קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:קשרי כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלני סוונזי סיטי
קטגוריה:כדורגלני דן האג
קטגוריה:כדורגלני נורת'האמפטון טאון
קטגוריה:כדורגלני נסיונל מדיירה
קטגוריה:כדורגלני אשטוריל
קטגוריה:כדורגלני בואבישטה
קטגוריה:כדורגלני אום סלאל
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קוראסאו
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2019
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2025
קטגוריה:ספורטאים הולנדים בישראל
קטגוריה:ספורטאים קוראסאואים בישראל
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1994
קטגוריה:קוראסאואים שנולדו ב-1994
חקת עולם

**חקת עולם** היא סדרת מחזורי תפילה על פי נוסח האר"י וכמנהג עדות המזרח.

הסידור משמש כמקור אמין למנהגי ירושלים.

## תוכן והוצאה לאור
סדור ומחזור תפילה כמנהג הספרדים מיוסד על פי נוסח האר"י בשילוב הוי"ה ואדנות, בטעמים ומראה מקומות, ומצורף לו כל דיני ומנהגי ימות השנה.

בפתח הספר הקדמה מהמחבר בה כותב על קורותיו. למחזור הסכמות מרבני ירושלים: רבי יעקב שאול אלישר ורבי שמואל סלנט והסכמה ממקובל רבי אליהו מני מחברון. הסידור הוגה על ידי המקובל רבי נסים ענ"י (ניסים עיני), שהיה בקי בדקדוק ובמסורה.
[ממוזער|הרב [שלמה מוסיוף. מדפיס הסידור]]
הסידור יצא לאור בהוצאת הרב שלמה מוסאיוב - מעולי בוכרה וממייסדי שכונת הבוכרים בירושלים, בין השנים תרנ"ג-תרנ"ד [1894-1893], והוא נדפס בדפוס צוקרמן של רבי שמואל צוקרמן. הסידור כולל שישה חלקים. בשנת תרס"ה יצאה מהדורה נוספת של הסידור, ובשנים שלאחר מכן הודפסו מהדורות נוספות.

מובא שה'בן איש חי' המליץ להתפלל בסידור זה. 

## חלקי הסידור
* חלק א: סדור לימי החול. תרנ"ג
* חלק ב: סדור לכל שבתות השנה. תרנ"ג
* חלק ג: סדר לה’ צומות. תרנ"ד.
* חלק ד: סדור לשלוש רגלים, תרנ"ד
* חלק ה: סדור לראש השנה. תרנ"ד
* חלק ו: סדור ליום כיפור. תרנ"ד

## קישורים חיצוניים
* דף הספר באתר הספרייה הלאומית
* , , , , 

## הערות שוליים

קטגוריה:סידורים ומחזורי תפילה
קטגוריה:ספרי קבלה
דין חורה

**דין רוברטו חורה** (בהולנדית: **Dean Roberto Gorré**; נולד ב-10 בספטמבר 1970 בפרמריבו שבסורינאם) הוא כדורגלן עבר סורינאמי-הולנדי ששיחק בעמדת קשר הכנף, וכיום מאמן כדורגל.

## חיים אישיים
בנו הוא הכדורגלן קנג'י חורה.

## קריירה כשחקן
חורה שיחק בקבוצות SVV, דורדרכט, פיינורד, חרונינגן, אייאקס, האדרספילד טאון, בארנסלי ובלקפול.

## קריירה כמאמן
חורה אימן את קבוצות רוסנדאל ואגרטון, ואת נבחרת סורינאם. בין היתר אימן את נבחרת סורינאם בטורניר גביע הזהב 2021.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים סורינאמים
קטגוריה:קשרי כדורגל סורינאמים
קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:קשרי כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלני דורדרכט
קטגוריה:כדורגלני פיינורד
קטגוריה:כדורגלני חרונינגן
קטגוריה:כדורגלני אייאקס
קטגוריה:כדורגלני האדרספילד טאון
קטגוריה:כדורגלני בארנסלי
קטגוריה:כדורגלני בלקפול
קטגוריה:מאמני כדורגל הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1970
קטגוריה:סורינאמים שנולדו ב-1970
שחלוף צ'אן

**שחלוף צ'אן** הוא תגובה כימית הכוללת שחלוף אצילאוקסי אצטט (**1**) בנוכחות בסיס חזק ל-2-הידרוקסי-3-קטו-אסטר (**2**).
טקסט=The Chan rearrangement|מרכז|400x400 פיקסלים| הסידור מחדש של צ'אן
הליך זה שימש בסינתזה הכוללת של הולטון טקסול.

## מנגנון התגובה
גשר המתילן במגיב עם מתמירי הקרבוניל והאצטיל הסמוכים הוא חומצי וניתן לבצע לו דה-פרוטונציה באמצעות בסיסים חזקים שאינם נוקלאופיליים כמו ליתיום טטראמתילפיפרידיד או ליתיום דיאיזופרופילאמיד (LDA) כמו בתגובה אלדולית. האנולט שנוצר לפיכך נקשר לאחר מכן לקבוצת האצטיל הסמוכה דרך תוצר ביניים של אתילן אוקסיד. עיבוד חומצי משחרר את קבוצת ההידרוקסיל החופשית.
טקסט=The mechanism of the Chan rearrangement|מרכז|500x500 פיקסלים| מנגנון הסידור מחדש של צ'אן

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

צ'אן
קטגוריה:תגובות ליצירת קשרי פחמן-פחמן
מבצע קורי עכביש

**מבצע קורי עכביש** הוא מבצע צבאי אוקראיני שהחל ב-1 ביוני 2025 כחלק ממאמצי אוקראינה לבלום את ההתקדמות הרוסית ולפגוע בתשתיות לוגיסטיות בעומק שטח רוסיה, במהלך מלחמת אוקראינה–רוסיה.

המבצע כלל בעיקר תקיפות מתואמות של מל"טים ורחפנים ששונעו באמצעות משאיות לעומק שטח רוסיה, וכוונו למספר בסיסי אוויר רוסיים: בלאיה, דיאגילבו, איבנובו סברני ואולניה. על פי שירות הביטחון האוקראיני (SBU), הושמדו במבצע למעלה מ-40 מטוסים צבאיים רוסיים, כולל מפציצים אסטרטגיים ובהם A-50, Tu-95 וטופולב Tu-22M, ששימשו להפצצות ליליות נגד ערים אוקראיניות.

המבצע נערך יום לפני שיחות שלום שתוכננו בין רוסיה לאוקראינה בטורקיה, ויום לאחר שתי תקריות נפרדות הקשורות לתשתיות רכבת שהתרחשו ברוסיה.

## הכנה

על פי וולודימיר זלנסקי – נשיא אוקראינה, המבצע היה "מורכב ביותר", וההכנות נמשכו שנה וחצי. הרחפנים הועברו במכולות שיגור מעץ לרוסיה ולאחר מכן הורכבו על משאיות שחנו בקרבת מקום ליעדי התקיפה. בתחילת התקיפה, נפתחו גגות המכולות מרחוק והרחפנים הוטסו למטרותיהם, כשהם מנוטרים בידי מפעילים ממקום בטוח.

בתקיפה השתתפו 117 רחפנים ומספר זהה של מפעילים.

## התקיפות
רחפנים אוקראיניים תקפו מספר בסיסי חיל אוויר רוסיים, כולל בלאיה, דיאגילבו, איבנובו סברני ואולניה, ודווח כי השמידו למעלה מ-40 מטוסים צבאיים רוסיים, כולל מפציצים אסטרטגיים ובהם ה-Tu-160, Tu-95 ו-Tu-22M ומטוס ההתרעה והבקרה המוטס A-50. מושל מחוז אירקוטסק אישר תקיפת רחפנים ליד סרדני, מיקום בסיס חיל האוויר בלאיה, ושיתף צילומים המציגים ענן עשן. כלי התקשורת הרוסיים דיווחו על התקיפה באולניה אך אמרו כי ההגנה האווירית פועלת. תקיפה חמישית – על בסיס חיל אוויר ליד ווסקרסנסק במחוז מוסקבה – דווחה באותו יום.

מקורות אוקראיניים טענו לנזק של יותר מ-2 מיליארד דולר. במקומות אחרים דווח על נזק של 7 מיליארד דולר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הפלישה הרוסית לאוקראינה
קטגוריה:2025 ברוסיה
פקודת העדות הדתיות (ארגונן)

**פקודת העדות הדתיות (ארגונן)** היא פקודה שנחקקה בשנת 1926, בתקופת המנדט הבריטי. הפקודה הסמיכה את הנציב העליון לקבוע כללים לגבי ההכרה בעדות דתיות, ולהסדיר את דרכי פעולתן. הפקודה עודה בתוקף במדינת ישראל.

## חקיקת הפקודה

דבר המלך במועצה על ארץ ישראל משנת 1922 קבע כי ענייני המעמד האישי של נתיני המנדט יידונו על ידי מערכת של בתי דין דתיים של העדות הדתיות השונות. בשנת 1923 פורסמה בתוספת לפקודת הירושה רשימה של העדות הדתיות המוכרות. פקודת העדות הדתיות (ארגונן) מאפשרת הכרה בעדות נוספות על ידי הנציב העליון ומאפשרת פיקוח על פעולת העדות הקיימות והסדרת פעילותן.

## תחולת הפקודה במדינת ישראל

כאשר קמה מדינת ישראל, נותרה על כנה פקודת העדות הדתיות (ארגונן) מכוח סעיף 11 לפקודת סדרי השלטון והמשפט שהשאיר את עיקר המשפט של תקופת המנדט בתוקף. בתחילה הועברו סמכויות הנציב העליון לשר הדתות בשנת 2004 הועברו הסמכויות לראש הממשלה וממנו הועברו לשר הפנים בשנת 2007..

במהלך השנים נעשה שימוש בסמכויות כדי להתקין תקנות העוסקות בהסדרת שונים הנוגעים לפעולתן של העדות המוכרות השונות כמתן שירותי דת או קבורה, אך גם כדי להכיר בעדות דתיות שלא היו מוכרות עד אז. כך, בשנת 1957 התקין שר הדתות תקנות לפיהן הוכרה העדה הדרוזית בשנות ה-70 כאשר הוכרו העדה הבהאית והעדה האוונגלית-אפיסקופלית, לא נעשה שימוש בפקודה לשם ההכרה בעדות אלו, אלא שנעשה שימוש בסמכות שמקנה סימן 2 לדבר המלך במועצה.

בג"ץ דחה מספר פעמים ניסיונות של גורמים שונים לדרוש הכרה כעדה דתית על פי הפקודה. כך נדחתה עתירה של עדת הקראים בשנת 1980, ב-1997 נדחתה בקשת האגודה ההומניסטית-חילונית בישראל, במענה לבקשה של עדי יהוה להכרה כעדה דתית, הודיעה ממשלת ישראל בשנת 2022 כי מדיניותה היא שלא להכיר בעדות דתיות נוספות.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: פקודות
קטגוריה:ישראל: חקיקה דתית
קטגוריה:ישראל: יחסי דת ומדינה
פיליפ ז'ורדן

**פיליפ ז'ורדן** (בצרפתית: **Philippe Jordan**; נולד ב-18 באוקטובר 1974) הוא מנצח ופסנתרן שווייצרי.

## ביוגרפיה
ז'ורדן נולד בציריך, בנם של המנצח ארמין ז'ורדן ורעייתו. בגיל שש החל בלימודי נגינה בפסנתר, ובגיל שמונה הצטרף למקהלת הילדים של ציריך. כבר בגיל תשע הביע את רצונו להיות מנצח, בדומה לאביו. בגיל אחת עשרה החל ללמוד נגינה בכינור, ובגיל שש עשרה התקבל לקונסרבטוריון של ציריך, שם השלים דיפלומה בהוראת פסנתר בהצטיינות. את לימודיו בתאוריה ובהלחנה עשה אצל המלחין השווייצרי הנס אולריך להמן, והמשיך את לימודיו בפסנתר עם קרל אנגל. במקביל, שימש כעוזרו של ג'פרי טייט בהפקת האופרה "טבעת הניבלונג" של ריכרד וגנר בתיאטרון שאטלה בפריז.

בעונת 1994/1995 מונה לקאפלמייסטר ראשון ולעוזרו של ג'יימס אלן גרס בתיאטרון אולם. בשנה שלאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בתיאטרון לה מונה בבריסל. מאז הוא ניצח בבתי אופרה ופסטיבלים חשובים ברחבי אירופה, בהם: התיאטרון הגדול בז'נבה, בית האופרה של וינה, תיאטרון שאטלה בפריז, זמפר-אופרה בדרזדן ופסטיבל אקס-אן-פרובאנס.

בין ספטמבר 1998 ליוני 2001 שימש כקאפלמייסטר וכעוזרו של דניאל בארנבוים בבית האופרה של ברלין, שם הוא מחזיק כיום בתואר מנצח אורח ראשי. בין השנים 2001 ל-2004 היה המנצח הראשי של בית האופרה של גראץ ושל התזמורת הפילהרמונית של גראץ.

בעונת 2001–2002 ערך את הופעת הבכורה האופראית שלו בארצות הברית, כשניצח על האופרה "שמשון ודלילה" בבית האופרה של יוסטון, ואת הופעת הבכורה שלו בבריטניה עם האופרה "כרמן" בפסטיבל גליינדבורן. בעונת 2002–2003 ניצח לראשונה בבית האופרה מטרופוליטן בניו יורק ובקובנט גארדן בלונדון. הופעתו הראשונה בבית האופרה של בוואריה התקיימה באפריל 2004, ובאוקטובר אותה שנה הופיע לראשונה באופרה בסטיליה בפריז. בקיץ 2004 השתתף לראשונה בפסטיבל זלצבורג.

באוקטובר 2007 מונה ז'ורדן למנהל המוזיקלי של האופרה הלאומית של פריז, החל בעונת 2009–2010. באוקטובר 2011 הוארך חוזהו עד ליולי 2018, ובאפריל 2015 הוארך בשנית עד שנת 2021. ז'ורדן סיים את כהונתו באופרה הלאומית של פריז בסוף עונת 2020–2021.

באוקטובר 2011 מונה למנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של וינה, החל מעונת 2014–2015, עם חוזה ראשוני לחמש שנים. בדצמבר 2016 הוארך חוזהו עד עונת 2020–2021. הוא סיים את כהונתו בתזמורת בסוף אותה עונה. ביולי 2017 הודיע בית האופרה של וינה על מינויו של ז'ורדן למנהלה המוזיקלי, החל מעונת 2020–2021. באוקטובר 2022 הודיע ז'ורדן כי יסיים את כהונתו שם בתום עונת 2024–2025.

באוקטובר 2022 ניצח לראשונה על התזמורת הלאומית של צרפת, וחזר אליה להופעת אורח נוספת באוקטובר 2023. בנובמבר 2024 הודיעה התזמורת על מינויו של ז'ורדן למנהלה המוזיקלי החל מעונת 2027–2028.

בשנת 2025 ניצח לראשונה על התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

בנוסף לפעילותו כמנצח, ז'ורדן מופיע גם כפסנתרן ברסיטלים ובמוזיקה קאמרית, בין היתר בפסטיבל שוברטיאדה שוורצנברג. הקלטותיו המסחריות כוללות את הסימפוניות של בטהובן עם התזמורת הסימפונית של וינה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:מנצחים שווייצרים
קטגוריה:פסנתרנים שווייצרים
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1974
אסף המאירי

**אסף המאירי** (נולד ב-1988) הוא במאי תיאטרון ואמן ישראלי, ומייסד מרכז התרבות העצמאי "המרץ2" בדרום תל אביב. פועל בזירה הבינלאומית והישראלית בתיאטרון עכשווי, אמנות רב-תחומית וניהול מוסדות תרבות.

## ביוגרפיה
המאירי נולד וגדל במושב אמירים. אביו הוא הסופר והמחזאי ישראל המאירי. את לימודי האמנות שלו החל ב-Neue Kunstschule בבזל שבשווייץ, והמשיך באקדמיה לאמנות בדרזדן שבגרמניה, שם סיים תואר שני באמנות רב-תחומית בשנת 2013. לאחר מכן שימש כעוזר במאי בתיאטרון פולקסבינה בברלין, תחת הבמאי רנה פולש. בשנת 2018 השלים לימודי בימוי תיאטרון ודרמטורגיה באוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג, אוסטריה.

## פעילות אמנותית
המאירי ביים הפקות תיאטרון במוסדות שונים באירופה ובישראל, ביניהן:
* **״רעידת אדמה בצ׳ילי״** – עיבוד מקורי לנובלה דיסטופית מאת היינריך פון קלייסט, הועלה בפולקסבינה, ברלין.
* **״[[פראני וזואי]]״** – עיבוד מקורי ליצירתו של ג'רום דייוויד סלינג'ר, הועלה בגלריית אקוד, ברלין.
* **״קומדיית טנק״** – מחזה מקורי שכתב וביים, הוצג ב-HAU, ברלין.
* **״[[הקומדיה האלוהית]]״** – מופע מחול בהשראת יצירתו של דנטה, בזלצבורג.
* **״[[השחף]]״** – מאת אנטון צ'כוב, הועלה בתיאטרון Schauspielhaus בווינה.
* **״אגדת סוף״ (The Sun Show)** – הוצג בתיאטרון הלאומי של יינה (Jena), גרמניה.
***״לגונה כחולה״** – בהשתתפות עלא דקה ואבי פניני, עלה במרכז המרץ2 בתל אביב.
***״פשע ורשע״** (פרויקט עתידי) מאת המחזאי יהושע סובול. יצירה מוזיקלית חדשה העוסקת במלחמת 7 באוקטובר, המתוכננת לעלות בשנת 2025 במרכז ״המרץ2״.

## המרץ‍2
בשנת 2021, עם חזרתו לישראל, ייסד המאירי את המרץ2, מרכז תרבות עצמאי בדרום תל אביב. המרכז משלב בין במה לאמנות ניסיונית, מוזיקה חיה, תיאטרון עכשווי וחיי לילה. המקום פועל תחת עמותת "זיגוטה" לאמנויות במה ומקיים מדי שנה מאות אירועים מגוונים – ביניהם הצגות מקור, הקרנות קולנוע, מופעי דראג, מסיבות והרצאות.

לפי פרסומים שונים, המרכז מארח כ-100,000 מבקרים בשנה ונחשב לאחד הגופים הבולטים בתרבות האלטרנטיבית התל אביבית.

המאירי תיאר את החזון מאחורי הקמת המרכז כפריצה של גבולות בין תרבות גבוהה לחיי לילה: *"רציתי ליצור מקום שיש לו מקורות הכנסה משל עצמו. מהר מאוד הבנו שהמועדון מלמד אותנו מה זה תיאטרון — שתיאטרון זה אקשן, לא רק תור בפואייה נקי עם כוס סודה"*.

## הוראה ופעילות נוספת
המאירי מלמד תיאטרון ואמנות במסגרות חינוכיות שונות בישראל מאז 2017. מתגורר ביפו ועוסק בבימוי וניהול אמנותי של המרץ2. כמו כן הוא משמש מנכ״ל בעמותת זיגוטה לאמנויות במה, הגוף המפעיל את המרכז.

## קישורים חיצוניים
* כתבת פרופיל במוסף ״גלריה״ בעיתון הארץ, 2024 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
גבי בר-חיים

**גבי בר־חיים** (נולדה ב־9 בינואר 1979) היא עיתונאית ישראלית.

## ביוגרפיה
גדלה בתל אביב ולמדה בבית הספר התיכון תלמה ילין. בצה"ל שירתה כמוזיקאית מצטיינת. למדה באוניברסיטת תל אביב.

לאחר שעבדה כרעיונאית החלה לעבוד בעיתון מעריב ב־2004. היא כתבה וערכה במוספיו ובמגזין רייטינג, וערכה גם את ערוצי הלייף־סטייל באתר האינטרנט Nrg. ביולי 2010 עברה לידיעות אחרונות ככתבת במוסף ”7 לילות“, במקומה של רונה קופרבוים.

באפריל 2021 פרסמה, עם עידו שברצטוך, תחקיר על חיילי צה"ל שחלו בסרטן וטענו שהגורם למחלה היה שירותם במערך כיפת ברזל.

## חיים אישיים
נשואה מאז 2011 למאיר אברג'ל, עורך בידיעות אחרונות, והם הורים לשתי בנות. מתגוררת בגבעתיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבות תרבות ישראליות
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:בוגרות תלמה ילין
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1979
הפגישה עם הגורל

**הפגישה עם הגורל** (באנגלית: **Playdate with Destiny**) הוא סרט קצר קומי אמריקאי בהנפשה קלאסית משנת 2020, המבוסס על סדרת הטלוויזיה המונפשת "משפחת סימפסון". בסרט משתתפת מגי סימפסון. זהו הסרט הקצר הראשון של "משפחת סימפסון" שיצא לאקרנים לאחר רכישת אולפני המאה ה-20 (לשעבר פוקס המאה ה-20) על ידי חברת וולט דיסני.

הסרט הוקרן בבכורה ב-29 בפברואר 2020, במקביל להקרנות המוקדמות של הסרט "קדימה" של דיסני ופיקסאר, שיושק לאקרנים באופן כללי ב-6 במרץ 2020. זהו סרט השלישי של "משפחת סימפסון" שיצא לאקרנים בבתי הקולנוע, אחרי "משפחת סימפסון – הסרט" משנת 2007 והסרטון הקצר "מעון היום הארוך ביותר" משנת 2012. הסרט הקצר יצא לאקרנים ב-10 באפריל 2020 בדיסני+.

## עלילה
מגי סימפסון נלקחת לגן שעשועים על ידי מארג'. כאשר תינוק נוסף יורד במגלשה וכמעט מתנגש בה, היא ניצלת על ידי תינוק בשם הדסון. מגי מתאהבת בהדסון ומביאה לו את הסרט הכחול שלה כמחווה. השניים משחקים יחד משחקים, אותם מגי מפנטזת כרומן סוער. בלילה של אותו היום היא חולמת על האדסון.

למחרת, מגי מתכוננת בציפייה כדי להיפגש שוב עם האדסון אך למכונית נכנס הומר שמטפל במגי במקום במארג' באותו היום, ומחליט לקחת אותה לפארק אחר עם משאיות אוכל. מגי רואה את הדסון מחכה לה בפארק הסמוך, ומנסה נואשות למשוך את תשומת ליבו, אך נכשלת כאשר הומר מושך אותה משם לפני שהיא יכולה. באותו לילה, מגי מטביעה את יגונה בפורמולה לתינוקות ומתייגעת מכך שאינה יכולה לראות את הדסון.

למחרת, הומר שוב שומר על מגי. לפני שהוא מספיק לקחת אותה לאותו פארק כמו ביום הקודם, מגי אוחזת בהגה המכונית ומנווטת אותה אל תוך הפארק שבו פגשה את הדסון. היא רואה אותו עולה על רכבת לילדים ורצה על פני הפארק כדי להדביק אותו.

כאשר הדסון רואה את מגי מנסה להשיג את הרכבת, הוא מושיט אליה את ידו עם הפפיון הכחול שלה, אך כשהיא תופסת את הפפיון שלה, ידו של האדסון משתחררת והרכבת יוצאת כך שמגי לא הצליחה לתפוס אותה. מגי מאמינה שהדסון עזב לנצח, אך אינה מודעת לכך שהרכבת (שנוסעת על מסילה מעגלית סגורה) מקיפה את עצמה לתחנה ממנה יצאה לדרך. מגי והדסון מתאחדים על תופס הפרות של קטר הרכבת, ומחליפים מוצצים (במקום נשיקה).

## מדבבים
* כריס אדג'רלי בתור צפרדע פונית

## הפקה
עלילת הסרטון הוצעה על ידי כותבי הסדרה "*משפחת סימפסון",* טום גמיל ומקס פרוס, כחלק מהפרק של עונה 31, " הקלות המדהימה של להיות תינוק". הם החלו לעבוד על הפרק, והמפיק בפועל ג'ים ברוקס הציע להשתמש בעלילה לסרט קצר במקום זאת.

לאחר רכישת "פוקס המאה ה-21" על ידי דיסני, צוות "משפחת סימפסון" שלח *את Playdate with Destiny* לבוב אייגר ולצוות דיסני. לדברי אל ג'ין, הם שאלו "האם נוכל בבקשה, בבקשה לעמוד מול סרט של פיקסאר?" לאחר שאושר, הם ביקשו שיוצגו להם "משהו תואם"; הצוות היה "אקסטטי" כשהציעו להם את הסרט "*[[קדימה (סרט)|קדימה]]"*.

הרכישה של אולפני פוקס המאה ה-20 על ידי דיסני באה לידי ביטוי בהקדמה של הסרט הקצר, המציגה צללית של מיקי מאוס לפני המעבר להומר סימפסון המחזיק שתי דונאטס. באופן דומה, הלוגו של גרייסי פילמס שנראה בסוף הסרט הקצר מחליף את אחד הפטרונים במיקי מאוס.

## הפצה
הסרטון הוכרז לראשונה לציבור באינסטגרם הרשמי של התוכנית ב-27 בפברואר 2020. נחשף כי הסרט הקצר יוקרן בבתי הקולנוע בארצות הברית לפני הקרנות הסרט "קדימה", החל מ-6 במרץ 2020.

הוא הופץ לשירות הסטרימינג דיסני+ ב-10 באפריל 2020.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיסני+: סרטים
קטגוריה:סרטים קצרים של משפחת סימפסון
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סרטי 2020
קטגוריה:סרטי אנימציה של פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
פרסי המוזיקה הלטינית של בילבורד 2021

טקס **[[פרסי המוזיקה הלטינית של בילבורד]] ה-28**, הוצג על ידי בילבורד כדי להוקיר את האלבומים, השירים והמבצעים הפופולריים ביותר במוזיקה הלטינית. התקיים במרכז ווטסקו שבעיר קורל גייבלס בפלורידה, ונערך ב-23 בספטמבר 2021. גבי אספינו, ויליאם לוי, מאיטה פרוני ופדרו פרננדס הנחו את הטקס המרכזי.

השטיח האדום של הטקס שודר בשידור חי על ידי טלמונדו, והטקס המרכזי שודר על ידי Universo וטלמונדו אינטרנשיונל.

באד באני הוא בעל מספר הזכיות והמועמדויות הגבוה ביותר, עם 10 ו-22 בהתאמה.

## הופעות

## פרסים ומועמדויות
המועמדים הסופיים הנבחרים לטקס פרסי המוזיקה הלטינית של בילבורד הוכרזו ב-12 באוגוסט 2021, עם הזמר הפורטוריקני באד באני, שהוביל את רשימת המועמדויות עם 22 מועמדויות, מיד אחריו הזמרים מאלומה עם 11 מועמדויות, ג'יי באלווין עם 9, וקרול ג'י, אנואל AA ולהקת בלאק אייד פיז עם 8 מועמדויות כל אחד. עקב מגפת הקורונה, כל קטגוריות סיבובי ההופעות בוטלו, כולל פרס סיבוב ההופעות של השנה. כמו כן, תקופת הזכאות הוארכה משנה אחת ל-18 חודשים (מ-1 בפברואר 2020 עד 7 באוגוסט 2021), מכיוון שמתן הפרסים לשנת 2020 נדחה בעקבות המגפה.

הזוכים מסומנים בסרט כחול (12x12 פיקסלים) וב**כתב מודגש**.

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסי בילבורד
שחלוף אירלנד-קלייזן

**שחלוף אירלנד-קלייזן** הוא תגובה כימית של אסטר אלילי עם בסיס חזק ליצירת γ,δ-חומצה קרבוקסילית בלתי רוויה.
טקסט=The Ireland-Claisen rearrangement|מרכז|500x500 פיקסלים| הסידור מחדש של אירלנד-קלייזן
מספר סקירות על השחלוף פורסמו.

## מנגנון
שחלוף אירלנד-קלייזן הוא סוג של שחלוף קלייזן. לכן, המנגנון הוא שחלוף סיגמטרופי [3,3] אשר לפי כללי וודוורד-הופמן מראה מסלול של תגובה פריציקלית, על-פנית, מתואמת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

אירלנד-קלייזן
פרנץ פיירו

**פרנץ רישאר פיירו** (בצרפתית: **Frantz Richard Pierrot**; נולד ב-20 באפריל 1999 בקאפ-האיסיין שבהאיטי) הוא כדורגלן האיטי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת בני יהודה תל אביב מהליגה הלאומית ובנבחרת האיטי.

## חיים אישיים
פיירו נולד בהאיטי, אך גדל במסצ'וסטס שבארצות הברית. אחיו הגדול הוא הכדורגלן פרנזי פיירו.

## קריירת מועדונים
בתחילת הקריירה שלו שיחק פיירו בארצות הברית בקבוצות של אוניברסיטאות ומכללות, ובליגה חצי מקצוענית מקומית. בחודש דצמבר 2022 נבחר על-ידי יוסטון דינמו מה-MLS כבחירה מספר 3 בדראפט ה-MLS, אך ויתר על ההזדמנות על-מנת לבחון אופציות באירופה.

ב-10 בפברואר 2023 חתם באת'לון טאון מליגת המשנה האירית, ובסך הכל ערך 36 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 22 שערים.

לקראת עונת  חתם בדרוהדה יונייטד מליגת העל האירית. הוא ערך 31 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע עשרה שערים, וזכה עם המועדון בגביע ה-FAI.

ב-9 בינואר 2025 חתם בוולז' מוסטאר מליגת העל של בוסניה והרצגובינה, במדיה ערך תשע הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.

ב-1 ביוני 2025 חתם בבני יהודה תל אביב מהליגה הלאומית.

## קריירה בינלאומית
פיירו נכלל בסגל המורחב של נבחרת האיטי לקראת טורניר גביע הזהב 2023, אך לא נכלל בסגל הסופי לטורניר. ב-23 במרץ 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת גיאנה הצרפתית במשחק ידידות.

## תארים
;דרוהדה יונייטד
* גביע ה-FAI (1): 2024
בני יהודה תל אביב גביע הטוטו לאומית 2025/2026

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים האיטים
קטגוריה:חלוצי כדורגל האיטים
קטגוריה:כדורגלני ולז' מוסטאר
קטגוריה:כדורגלני נבחרת האיטי
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:האיטים שנולדו ב-1999
עוצמה (יחסים בין-לאומיים)

**עׇצְמָה** היא מונח יסוד ביחסים בין-לאומיים המעיד על מידת חוזקו והשפעתו של שחקן ביחס לשחקנים אחרים במערכת הבינלאומית. עוצמה יכולה לבוא לידי ביטוי במגוון צורות, ובכלל זה בפן החומרי באמצעות כוח צבאי וכלכלה חזקה, או על ידי יכולת להשפיע על יחסים דיפלומטיים בין שחקנים שונים במערכת הבינלאומית.

במהלך המאה ה-20 נתפסה המערכת הבינלאומית כדו-קוטבית בה עיקר הכוח מרוכז בשתי מעצמות: ברית המועצות וארצות הברית. עם התפרקות ברית המועצות בשנת 1991, נטען כי המערכת הבינלאומית עברה שינוי משמעותי במאזן הכוחות, וכי ארצות הברית הפכה להגמון. יש הטוענים כי בשנים האחרונות המערכת הבינלאומית היא רב-קוטבית, וכוללת גם את רוסיה וסין כמוקדי כוח מרכזיים לצד ארצות הברית.

## הגדרות עוצמה
עוצמה נתפסת לעיתים במספר אופנים:
* כלי למדידת השפעה – היכולת של שחקן מסוים במערכת הבינ"ל לגרום לשחקנים אחרים לבצע פעולה או צעד אשר לא היו מבצעים אילולא ההשפעה החיצונית שהופעלה עליהם.
* שליטה ביכולות ומשאבים.
* בראי מדינות מדינאים עשויה להוות יעד להשגה עבור מדינתם במטרה להיות חזקים יותר משחקנים אחרים.

## סוגי עוצמה
כאמור, עוצמה יכולה לבוא לידי ביטוי במספר סוגים:
* עוצמה קשה – כפיית מצב רצוי על שחקנים אחרים, וזאת על ידי שימוש בכלים המביאים לשינוי המציאות דוגמת כלים אלימים וסנקציות, או איום בשימוש בכלים אלה.
* עוצמה רכה – מאמץ להשפיע על ידי שימוש בתרבות וערכים, וזאת לדוגמה על ידי דיפלומטיה והשפעה תרבותית.
* עוצמה חכמה – שילוב של עוצמה קשה ורכה.

## הערות שוליים

קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
קטגוריה:לוחמה פוליטית
דמיטרי קוזנצוב

**דמיטרי ויקטורוביץ' קוזנצוב** (ברוסית: **Дми́трий Ви́кторович Кузнецо́в** ; נולד ב-28 באוגוסט 1965) הוא כדורגלן עבר רוסי, ששיחק בעמדת קשר הגנתי. שיחק בשלוש נבחרות לאומיות (ברית המועצות, חבר המדינות העצמאיות ורוסיה). השתתף ביורו 1992 ובמונדיאל 1994. לאחר הפרישה ממשחק פעיל הפך למאמן כדורגל. אימן קבוצות מהליגות הנמוכות ברוסיה עד לשנת 2002. מאז מאמן קבוצות חובבים.

## תארים
### כשחקן
* מקום שני באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 1984
* אליפות ברית המועצות - 1991
* הגביע הסובייטי - 1991.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:קשרי כדורגל רוסים
קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:מאמני כדורגל רוסים
קטגוריה:כדורגלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו אלאבס
קטגוריה:כדורגלני ליידה
קטגוריה:כדורגלני אוססונה
קטגוריה:כדורגלני ארסנל טולה
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד
קטגוריה:כדורגלני סוקול סראטוב
קטגוריה:כדורגלני מועדון הכדורגל מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני וולגר אסטרחן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רוסיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברית המועצות
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני יורו 1992
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1965
דניאל לוי (כלכלן)

**דניאל לוי** (נולד ב-1957) הוא כלכלן ישראלי, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן.

## ביוגרפיה
דניאל לוי נולד בגאורגיה ב-1957, במשפחה מעוטת אמצעים עם עשרה ילדים. הוא עלה לישראל בשנת 1971.

ב-1982 סיים תואר ראשון בכלכלה וסטטיסטיקה בהצטיינות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. תואר שני קיבל מאוניברסיטת קליפורניה באירוויין בארצות הברית ב-1990, ותואר שלישי גם כן מאוניברסיטת קליפורניה ב-1991. נושא הדיסרטציה: *Three Essays in Dynamic Macroeconomics*.

לאחר סיום לימודיו ב-1991 הצטרף כמרצה (Assistant Professor) לחוג לכלכלה ביוניון קולג' בניו יורק, שם נשאר גם ב-1992. בשנים 1992–2002 כיהן כמרצה באוניברסיטת אמורי באטלנטה, ב-1998 מונה למרצה בכיר ולראש התוכנית ללימודי תואר שלישי. בשנת 2002 שב לישראל והצטרף לחוג לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן, שם הוא מכהן עד היום. הוא קודם עד לדרגה של פרופסור מן המניין.

לוי מונה לראש החוג לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן ב-2009, אך התפטר ב-2011 כשנתיים לאחר מכן. במכתב ההתפטרות כתב כי בחר להתפטר מאחר שלטענתו ההנהלה מפריעה לו לקדם את המחלקה משיקולים זרים ולא ענייניים.

תחומי המחקר של לוי מגוונים, והמרכזיים שבהם הם מקרו-כלכלה, ארגון תעשייתי, כלכלה פוליטית סדרות עיתיות ומחירים. בין מחקריו הבולטים מחקר שבחן על פני תקופה של למעלה מחמישים שנים את מחירי קוקה קולה.

לוי היה הנשיא ה-26 של האגודה הישראלית לכלכלה, תפקיד בו כיהן בשנים 2020–2022. נכון לשנת 2025 הוא מכהן כחבר מועצה באגודה.

## קישורים חיצוניים
* Daniel Levy, קורות חיים, אתר אישי באוניברסיטת בן-גוריון, 7 באפריל 2025 
* דניאל לוי, באתר RePEc

## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה באירוויין
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אמורי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: כלכלה
קטגוריה:נשיאי האגודה הישראלית לכלכלה
קטגוריה:ישראלים ילידי גאורגיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
דילשוד קומילוב

**דילשוד קומילוב** (באוזבקית: **Dilshod Komilov**/**Дилшод Комилов**; נולד ב-16 במאי 1999 בטשקנט שבאוזבקיסטן) הוא כדורגלן אוזבקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת קיזילקום מליגת העל האוזבקית ובנבחרת אוזבקיסטן.

## קריירת מועדונים
קומילוב החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות לוקומוטיב טשקנט ואנדיז'ון מליגת העל האוזבקית. ב-27 ביולי 2024 חתם בנסאף מליגת העל האוזבקית, וזכה עמה באליפות אוזבקיסטן לעונת .

ב-19 בפברואר 2025 חתם בקיזילקום מליגת העל האוזבקית.

## קריירה בינלאומית
ב-27 בינואר 2025 ערך קומילוב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוזבקיסטן, בתיקו 0-0 נגד נבחרת ירדן במשחק ידידות.

## תארים
;נסאף
* אליפות אוזבקיסטן (1): 2024

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים אוזבקים
קטגוריה:בלמי כדורגל אוזבקים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוזבקיסטן
קטגוריה:אוזבקים שנולדו ב-1999
להקת הפסגות

**להקת הפסגות** היא להקת הופעות ישראלית, שהוקמה בשנת 1975, ופועלת בעיקר בתחום המוזיקה לאירועים ושמחות. הלהקה מזוהה עם סגנון ים-תיכוני ובלקני קליט ומרקיד, והגיעה לשיא פרסומה בשנות ה־90 עם להיטה הגדול "זינגרלה".

## היסטוריה

הלהקה נוסדה בשנת 1975, והסולן הראשון שלה היה דודו רג'ואן. בשנות ה־80 הצטרף ללהקה הזמר איציק זמיר (במקור איזמירלי), שהחליף את רג'ואן והפך לסולן הראשי והמוביל של ההרכב. זמיר, יליד שכונת שפירא בדרום תל אביב, החל את דרכו כזמר בשירות הצבאי, ובהמשך כטכנאי שהקליט שירים לרדיו. לאחר קריירה מוקדמת קצרה, פנה לעולם ההופעות החיות באירועים, והצטרף ל"להקת הפסגות".

### "זינגרלה" והפריצה הגדולה

ב־1994 הוציאה הלהקה את אלבומה "באנו לעשות שמח", בו נכלל השיר "זינגרלה". את מילות השיר כתבה שרית ברנס, גרושתו של זמיר, לפי לחן עממי של המלחין הסרבי בורדה נובקוביץ'. השיר הגיע לידי זמיר כבר בשנת 1987, אך הוא נדחה בתחילה. כשהתברר לו שחופני כהן עומד להקליט את אותו שיר, החליט לפעול במהירות: הוא כינס את חברי הלהקה איציק ברנס ויעקב למאי, והמילים הותאמו בעברית על ידי ברנס. השיר הוקלט ונשלח לרדיו תוך יום.

"זינגרלה" זכה להצלחה מסחרית גדולה, הושמע תכופות בתחנות הרדיו, והפך לשיר מזוהה עם חתונות ואירועים. בעקבות הצלחתו הוקלט השיר בגרסאות נוספות, ביניהן גרסה בצרפתית שביצע אנריקו מסיאס לקראת הופעותיו בישראל.

## פעילות והופעות
במהלך השנים שמרה "הפסגות" על אופי של "להקת שטח" – המתמחה בהופעות חיות, ופחות בהקלטות אולפן. עם זאת, בשנת 2015, 21 שנים לאחר צאת אלבומה הראשון, הוציאה הלהקה את אלבומה השני ***חדש וגם ישן***, שכלל גרסאות מחודשות ללהיטים ותיקים, לצד שירים חדשים – חלקם נכתבו והולחנו על ידי איציק זמיר, וחלקם על ידי יהודה בדיחי.

לצד זמיר, הופיעו עם הלהקה לאורך השנים אמנים נוספים, בהם:
* **מירי מור** – זמרת ליווי, ילידת אילת, שהתגלתה לראשונה במופע "חתונה לבנה של שלום חנוך;
* **[[מאיה בוסקילה]]** – שהחלה את דרכה כזמרת ראשית בלהקה;
* **[[מיכל אמדורסקי]]** – ששימשה כרקדנית ולעיתים גם כזמרת;
* האחים **אדי וגבריאל בטלר** – לימים חברי עדן, שהופיעו באירוויזיון 1999 עם השיר יום הולדת.

## סגנון מוזיקלי
סגנונה של "הפסגות" משלב מוזיקה ים-תיכונית, מוזיקה צוענית ועממית, עם אלמנטים של פופ ורוק קל. הלהקה מזוהה עם מופעים קצביים, ושירים קליטים שמתאימים לאירועים חגיגיים. למרות התחרות הגוברת מצד תקליטנים, המשיכה הלהקה לפעול בישראל ובקרב קהילות יהודיות בחו"ל.

## חברי הלהקה
* **איציק זמיר** – סולן, מלחין וכותב, חבר הלהקה המרכזי משנות ה־80;
* **איציק ברנס** – קלידן ומעבד;
* **[[יעקב למאי]]** – גיטריסט ומעבד;
* חברים נוספים הוחלפו לאורך השנים בהתאם לצרכים אמנותיים והפקתיים.

## מורשת
בשנת 2010 חידש מאור כהן את להיט הלהקה באנו לעשות שמח לסרט זוהי סדום, בעיבוד שחיבר רן שם טוב והיה לשיר שליווה את מסע הפרסום לסרט.

## קישורים חיצוניים

* 
* להקת הפסגות באתר "qube"

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות ישראליות
בית הכנסת בברטיסלאבה

**בית הכנסת ברחוב היידוקובה** (בסלובקית: **Synagóga na Heydukovej ulici**) הוא בית הכנסת האורתודוקסי היחיד שנותר פעיל בעיר ברטיסלאבה, סלובקיה. המבנה נבנה בשנות ה-20 של המאה ה-20 והוא נחשב לדוגמה בולטת של אדריכלות קוביסטית בסלובקיה. כיום משמש המקום כבית תפילה פעיל וכמוזיאון יהודי.

## רקע היסטורי
קהילת יהודי ברטיסלאבה הייתה מן המרכזיות באזור האימפריה האוסטרו-הונגרית. בשיאה, מנתה הקהילה למעלה מ-15,000 נפש. במהלך השואה הושמדה רוב הקהילה, אך בית הכנסת ברחוב היידוקובה שרד את המלחמה והפך לסמל להמשכיות הקיום היהודי בעיר.

## הקמת המבנה
המבנה נבנה בין השנים 1923–1926 לפי תכנונו של האדריכל היהודי הסלובקי ארתור שלטנאי-סלטינסקי (Artur Szalatnai-Slatinský). בנייתו מומנה על ידי הקהילה האורתודוקסית היהודית בעיר, והוא נבנה בסגנון מודרניסטי עם השפעות של קוביזם ואר דקו.

## אדריכלות ועיצוב
ממוזער|מבנה בית הכנסת בברטיסלאבה מבחוץ
המבנה בנוי מבטון מזוין, דבר שהיה חדשני לתקופה. החזית מאופיינת בשבעה עמודים קוביסטיים גבוהים המקנים למבנה מראה מונומנטלי. החלונות מעוצבים בגאומטריה נוקשה, ועיטורים מינימליסטיים משתלבים באלמנטים פונקציונליים.
ממוזער|פנים בית הכנסת בברטיסלאבה
פנים בית הכנסת כולל אולם תפילה גדול ותקרה גבוהה עם חלונות עיליים המכניסים אור טבעי. עזרת נשים ממוקמת בקומה העליונה ומשקיפה אל אולם התפילה המרכזי. הבימה ממוקמת במרכז, כמקובל במסורת האורתודוקסית.

## שימוש עכשווי
בית הכנסת האורתודוקסי ברחוב היידוקובה שוכן בלב העיר העתיקה של ברטיסלאבה, והוא בית הכנסת הפעיל היחיד בעיר. משמש בית הכנסת גם כמקום תפילה וגם כאתר תיירותי. בקומה העליונה פועל מוזיאון הקהילה היהודית, המתמקד בהיסטוריה ובתרבות של יהודי ברטיסלאבה והאזור.

במוזיאון מוצגת תערוכת הקבע "יהודי ברטיסלאבה ומורשתם", לצד התערוכה המתחלפת "מורשת מחדש", המציגה חפצי יודאיקה נדירים ותצלומים, חלקם מאוספים שלא הוצגו בעבר. התערוכה מדגישה את תרומתם של רבנים, חוקרים ואירועים מרכזיים בתולדות הקהילה.

פריטים בולטים כוללים טקסטיל יוקרתי מבתי הכנסת בעיר, וקטלוג מקיף דו-לשוני (סלובקית ואנגלית) מלווה את הביקור. המוזיאון משתף פעולה עם המוזיאון והארכיון היהודי בבודפשט.

עלות הכניסה לבית הכנסת ולמוזיאון: 6 אירו למבקר.

המקום מנוהל על ידי הקהילה היהודית של סלובקיה, ובו נערכים סיורים מודרכים ואירועים תרבותיים הקשורים למורשת יהדות סלובקיה.

## חשיבות
בית הכנסת ברחוב היידוקובה הוא השריד האחרון הפעיל מבין שלושת בתי הכנסת שפעלו בעיר טרם השואה. חשיבותו נובעת גם מהערך האדריכלי שלו, אך בעיקר כעדות חיה לקיום היהודי העשיר שהיה קיים בעיר. המבנה הוכר כאתר מורשת לאומית סלובקית.

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של בית הכנסת ומוזיאון הקהילה היהודית 
* 
* 
* בתי כנסת בברטיסלאבה, סלובקיה
* בית הכנסת בברטיסלאבה, בירת סלובקיה
* מידע יהודי ואוכל כשר בברטיסלאבה

## הערות שוליים

קטגוריה:סלובקיה: בתי כנסת
קטגוריה:ברטיסלאבה: מבנים
קטגוריה:אירופה: מוזיאונים בנושא יהדות
קטגוריה:יהדות ברטיסלאבה (פרשבורג)
שחלוף פרקין

**שחלוף פרקין** (**התכווצות טבעת קומרין-בנזופוראן**) הוא תגובת שחלוף שבה 2-הלוקומרין, בנוכחות הידרוקסיד, עובר התכווצות טבעתית ליצירת בנזופוראן. תגובה זו קרויה על שם ויליאם הנרי פרקין, שדיווח עליה לראשונה בשנת 1870. הועלו מספר הצעות למנגנון התגובה, שכולן כרוכות בפתיחה ראשונית של הלקטון ליצירת קרבוקסילט ופנולט.

: קובץ:Perkin_rearrangement.svg

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

פרקין
שחלוף היאשי

**שחלוף היאשי** הוא תגובה כימית של חומצות ortho-בנזואילבנזואיות המזורזות על ידי חומצה גופרתית או פנטוקסיד זרחן. 
טקסט=The Hayashi rearrangement|מרכז|400x400 פיקסלים| הסידור מחדש של היאשי
תגובה זו מתרחשת באמצעות התקפה אלקטרופילית של יון אציליום עם תוצר ביניים ספירו.

: 600x600 פיקסלים|Hayashi mechanism

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

היאשי