open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Quando quando quando

"**Quando quando quando**" (או "**Quando, Quando, Quando**"; בעברית "**מתי, מתי, מתי**") הוא שיר פופ איטלקי משנת 1962, בסגנון בוסה נובה. הלחן נכתב על ידי טוני רניס , והמילים הן של אלברטו טסטה .

השיר בביצוע של טוני רניס ואמיליו פריקולי , התחרה בפסטיבל המוזיקה של סן רמו בשנת 1962, שם הגיע למקום הרביעי, ומאוחר יותר הפך להצלחה מסחרית באיטליה, כשהגיע לראש מצעד הסינגלים, "Musica e dischi".
הבדרן האמריקאי פט בון, שהקליט את השיר בשנת 1962, הקליט גרסה באנגלית שנכתבה על ידי ארווין דרייק .

## גרסאות כיסוי
השיר בגרסה באנגלית, בוצע על ידי אמנים רבים ובעיבודים שונים, בין היתר בידי זמר הפופ האנגלי אנגלברט המפרדינק בשנת 1968.

בשנת 2005, הזמר הקנדי מייקל בובלה ביצע את השיר כדואט עם נלי פורטדו.

הזמרת פרגי והראפר ויל.איי.אם ביצעו גרסת כיסוי לשיר לסרט המיוזיקל האמריקאי "Nine" משנת 2009.

לשיר יש גרסה בעברית בשם "מתי? מתי?" המבוצעת על ידי ישראל יצחקי, ויצאה לאור באלבומו "בדרכי אלך", משנת 1995.

## קישורים חיצוניים
* 20px "'''Quando quando quando'''", במסד הנתונים AllMusic
* 20px "'''Quando quando quando'''", במסד הנתונים MusicBrainz
* 30px "'''Quando quando quando'''", במסד הנתונים Genius
* 20px "'''Quando quando quando'''", במסד הנתונים Discogs
* 20px "'''Quando quando quando'''", באתר המוזיקה Spotify
* 44px "'''Quando quando quando'''", באתר המוזיקה אפל מיוזיק
* 44px "'''Quando quando quando'''", באתר המוזיקה Deezer
* 55px "'''Quando quando quando'''", באתר המוזיקה Tidal
* 20px "'''Quando quando quando'''", באתר המוזיקה Last.fm
* 20px "'''Quando quando quando'''", באתר המוזיקה SoundCloud
* 20px "'''Quando quando quando'''", באתר המוזיקה Musixmatch
* "'''Quando quando quando'''", באתר המוזיקה SecondHandSongs

## הערות שוליים

קטגוריה:סינגלים מ-1967
קטגוריה:סינגלים מ-1968
קטגוריה:שירי פסטיבל סן רמו 1962
קטגוריה:שירי מייקל בובלה
קטגוריה:שירי נלי פורטדו
קטגוריה:שירי אנגלברט המפרדינק
קטגוריה:שירים באיטלקית
קטגוריה:שירי בוסה נובה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיטליה
בריאן גרודה

**גריאן גרודה** (בגרמנית: **Brajan Gruda**; נולד ב-31 במאי 2004 בשפייר שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי והקיצוני בר.ב. לייפציג מהבונדסליגה, בהשאלה מברייטון.

## קריירת מועדונים
גרודה גדל במחלקות הנוער של , קרלסרוהה ומיינץ 05. בנובמבר 2022 חתם על חוזה מקצועני ראשון במיינץ ובינואר 2023 החל גרודה להתאמן עם הקבוצה הבוגרת. ב-25 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 1–2 לבורוסיה דורטמונד במסגרת המחזור ה-17 בבונדסליגה לעונת 2022/2023. ב-6 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 2-2 נגד בורוסיה מנשנגלדבך במסגרת המחזור השביעי בליגה לעונת 2023/2024. ב-18 במאי 2024, במחזור האחרון לעונת 2023/2024, הבקיע ובישל בניצחון 1–3 על וולפסבורג, שהבטיח את הישארותה של מיינץ בבונדסליגה. בסך הכל ערך 30 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.

ב-14 באוגוסט 2024 חתם גרודה על חוזה לארבע שנים בברייטון מהפרמייר ליג. ב-6 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–3 על טוטנהאם הוטספר במסגרת המחזור השביעי בליגה לעונת 2024/2025. ב-10 במאי 2025 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על וולבס במסגרת המחזור ה-36 בליגה.

ב-2 בפברואר 2026 חזר גרודה לגרמניה וחתם בהשאלה בר.ב. לייפציג. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי לייפציג 6 ימים לאחר מכן, בניצחון 1–2 על פ.צ. קלן במסגרת המחזור ה-21 בליגה לעונת 2025/2026.

## קריירה בין-לאומית
גרודה נולד בגרמניה למשפחה ממוצא אלבני. הוא שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה. בחודש ספטמבר 2023 זומן לראשונה לסגל נבחרת גרמניה עד גיל 21.

בחודש מאי 2024 התאמן לראשונה עם נבחרת גרמניה, לקראת טורניר יורו 2024. ב-3 ביוני 2024 ישב על ספסל הנבחרת במשחק ידידות נגד נבחרת אוקראינה. ב-5 ביוני עזב את מחנה האימונים של הנבחרת בשל פציעה.

## חיים אישיים
גרודה הוא בנו של כדורגלן ולזניה שקודרה  לשעבר בויאר גרודה. קרוב משפחתו הוא הכדורגלן אילדי גרודה .

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני מיינץ 05
קטגוריה:כדורגלני ברייטון אנד הוב אלביון
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-2004
ריצת כביש

**ריצת כביש** היא ענף ריצה המתבצע על משטחים סלולים כגון אספלט, בטון או מדרכות. זהו סוג הריצה הנפוץ ביותר בקרב רצים חובבים ומקצועיים, בזכות הנגישות הגבוהה, המדידה המדויקת והקיום של מרוצים רשמיים במגוון מרחקים.
[ממוזער|ריצת כביש ב[מרתון ירושלים, 2012]]

## מאפיינים
* תוואי השטח: ריצת כביש מתבצעת על משטחים אחידים וקשיחים, המאפשרים ריצה בקצב יציב אך עלולים להוביל לעומסים חוזרים על המפרקים.
* נגישות: ניתן לרוץ בכבישים עירוניים, מדרכות, פארקים ודרכים בין עירוניות.
* תחרויות: מרחקים נפוצים כוללים 5 ק"מ, 10 ק"מ, 10 מייל (כ-16 ק"מ), חצי מרתון (21.1 ק"מ) ומרתון מלא (42.195 ק"מ).

### יתרונות
* מדידה מדויקת: השטח האחיד מאפשר מעקב מדויק אחר קצב הריצה, מרחק ודופק.
* נגישות גבוהה: אין צורך בציוד מיוחד; ניתן להתחיל לרוץ מהבית או מהעבודה.
* תמיכה קהילתית: קבוצות ריצה, מרוצים ואירועים חברתיים מגבירים מוטיבציה ומסייעים בשיפור הביצועים.

### אתגרים
* עומס על המפרקים: ריצה על משטחים קשיחים עלולה להוביל לפציעות כמו שין ספלינט, דלקות גידים וכאבי ברכיים.
* סיכונים בטיחותיים: ריצה בסביבה עירונית דורשת מודעות לתנועה, רמזורים והולכי רגל.
* שעמום מנטלי: הסביבה העירונית החוזרת על עצמה עלולה להפחית את ההנאה מהריצה.

## בטיחות וציוד
* שימוש בציוד מחזיר אור בשעות החשיכה או בתנאי ראות נמוכה.
* הימנעות מאזורים מסוכנים כמו כבישים סואנים או אזורים ללא מדרכות.
* שמירה על מודעות לסביבה, הימנעות משימוש באוזניות בעוצמה גבוהה והקפדה על חציית כבישים בבטחה.
* נעלי ריצת כביש עם סוליות רכות ובולמי זעזועים המאפשרים אחיזה ויציבות גבוהה על משטחים קשיחים.
* ביגוד טכני מנדף זיעה, המתייבש במהירות.
* אביזרי בטיחות כגון כובעים, משקפי שמש, רצועות מחזירות אור ושעוני דופק.

## קישורים חיצוניים

ריצה
כביש
הנה בא הבוקס

**הנה בא הבוקס** (באנגלית: **Here Comes the Boom**) הוא סרט ספורט קומי אמריקאי משנת 2012 בבימויו של פרנק קורצ'י, נכתב על ידי אלן לוב וקווין ג'יימס, והופק על ידי ג'יימס וטוד גארנר. בסרט ג'יימס מגלם מורה לביולוגיה שמנסה להציל את תוכנית המוזיקה של בית הספר שלו על ידי הפיכה ללוחם MMA. בסרט מככבים גם הנרי וינקלר, סלמה הייק וג'ו רוגן.

הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-12 באוקטובר 2012 על ידי חברת ההפקות "האפי מדיסון" של אדם סנדלר, בשיתוף פעולה עם חברת ההפקות "Broken Road" של גארנר ו"Hey Eddie*" של* ג'יימס. כותרת הסרט לקוחה מהשיר " Boom " של להקת הנו-מטאל הנוצרית P.O.D.

## תקציר העלילה
מתאבק הקולג' לשעבר סקוט ווס הוא מורה לביולוגיה אדיש בתיכון כושל בן 42. כשקיצוצים מאיימים לסגור את תוכנית המוזיקה ולפטר את המורה שלה, מרטי סטרב, סקוט מתחיל לגייס כסף בעבודות ליליות מזדמנות כשילוב של אמנות ולוחמה. כולם חושבים שסקוט יצא מדעתו, במיוחד אחות בית הספר בלה פלורס בה הוא מאוהב, אבל במסעו, סקוט מרוויח משהו שהוא לא ציפה לו, כשהוא הופך לסנסציה שמעוררת את הבית ספר כולו.

## שחקנים
* קווין ג'יימס בתפקיד סקוט ווס
* סלמה הייק בתור בלה פלורס
* הנרי וינקלר בתפקיד מרטי סטרב
* גרג גרמן בתפקיד דיוק בצ'ר
* ג'ו רוגן בתור עצמו
* גארי ולנטיין בתפקיד אריק ווס
* ג'ייק זירוס בתפקיד מליה דה לה קרוז
* באס ראטן בתפקיד ניקו
* ניקי טיילר-פלין בתפקיד מולי סטרב
* רג'י לי בתפקיד מר דה לה קרוז
* ג'ייסון מילר בתפקיד פטריק מאריי "בר מזל"
* מארק מוניוז בתפקיד רומרו
* מליסה פיטרמן בתפקיד לורן ווס
* שלי דסאי בתפקיד מיגל
* ברוס באפר בתור עצמו
* קשישטוף סוסינסקי בתפקיד קן "המוציא להורג" דיטריך
* סאטושי אישי בתור לוחם יריד
* מארק דלה-גרוטה בתור עצמו
* הרב דין בתור עצמו
* אריאני סלסט בתור פנלופה "פינצ'ה המעניש" לופז
* מוקי בארקר בתפקיד סגן המנהל אלקינס
* מייק גולדברג בתפקיד עצמו
* וונדרליי סילבה בתור עצמו
* צ'אל זונן בתור לוחם ויכוחים
* ג'ייקוב "סטיץ'" דוראן בתור עצמו
* מלצ'ור מנור בתור לוחם מכון סיטיודטונג
* לני קלארק בתפקיד מעריץ קולני של דיטריך
* הת'ר מוריס בתור קבום בום פאו

## הפקה
צילומי הסרט החלו ב-28 במרץ 2011, באזור בוסטון, מסצ'וסטס וסביבתה. צילומי הסרט נמשכו עד 25 במאי 2011, בלוול וקווינסי, מסצ'וסטס, שם הסתיימו זמן קצר לאחר מכן, בתחילת יוני 2011.

## פרסים ומועמדויות
הסרט נבחר לאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר לקהל משפחות בטקס פרסי Movieguide ה-21 ב-15 בפברואר 2013. 

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים על חינוך והוראה
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי האפי מדיסון
בית הכנסת בבסלו

**בית הכנסת של בסלו** הוא אתר ארכאולוגי בבסלו שבמחוז ז'ירונה בקטלוניה שבספרד. בשנת 2013 הוכרז המתחם כנכס תרבותי בעל עניין לאומי (BCIN)  בקטגוריית "אזור ארכאולוגי" על ידי מחלקת התרבות  של הז'נרליטט דה קטלוניה.

## הקהילה היהודית בבסאלו
הקהילה יהודית בבסאלו מוזכרת לראשונה במסמך שהוציא חיימה הראשון, מלך אראגון, בשנת 1229, ובו מופיע שמקצוע ההלוואות שמור ליהודים. בשנת 1342 חיו בבסאלו כ-200 יהודים, שהיו כרבע מאוכלוסיית היישוב. והקהילה, שעד אז הייתה כפופה לקהילה בברצלונה, הפכה לקהילה עצמאית. האנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר הוציא את הבולה ב-1415 שקראה ליהודים להתרכז באזור אחד, וכך התפתח כמין גטו סביב בית הכנסת והכיכר המרכזית של בסאלו. הקהילה התפרקה בשנת 1435, והיהודים שהיו בה היגרו לערים קסטז'ון דה אמפוריס  ולגרנולרס .

ד"ר מנואל גראו מונטסראט תיעד רשימה של 25 רופאים שחיו בבסלו בין השנים 1297 ל-1408.

## תיאור האתר
ב-4 באוקטובר 1264 קיבלו היהודים מחיימה הראשון, מלך אראגון את האישור לבנות בית כנסת. בית הכנסת בסלו הוא אחד ממתחמי בתי הכנסת הבודדים שנותרו באירופה מתקופת ימי הביניים, כולל המקווה, שהשתמרו במצב שימור טוב. וכדברי ראש עיריית בסאלו, "הוא נשמר בשלמותו, מכיוון שהוא היה קבור משך מאות שנים". המקווה שבמקום שימש את הקהילה היהודית בין המאה ה-11 ל.

### בית הכנסת
באתר נמצאים שרידי בית הכנסת הישן מימי הביניים, כולל אולם תפילה, מקווה, וחצר בית הכנסת, בה היו נערכים חופות של אנשי הקהילה, ואירועים שונים. מעל אולם בית הכנסת יש יציע בו הייתה עזרת הנשים, וכן חדרי ספח ששימשו לבית הספר, למסירת שיעורים לילדים ובני נוער. בית הכנסת שימש לא רק לצרכים דתיים, אלא היה מרכז הקהילה בו התקיימו גם אסיפות שונות.

### המקווה

ממוזער|המקווה בבסלו
המקווה בבסלו נבנה ב, והתגלה בשנת 1964 על ידי אסטב ארבואה, בעלי הקרקע בה הוא נמצא, במקום ששימש בעבר כמפעל לצבע. המבנה בנוי בסגנון רומנסקי, וככל הנראה הוא היחיד מסוגו שקיים בספרד.

אל המרתף שבו נמצא המקווה, בחדר קטן ומלבני בנוי מאבן מסותתת, יורדים ב-36 מדרגות. גג המבנה מקומר, והמקום מואר על ידי חלון הנמצא בצידו המזרחי.

לאחר גילוי המקווה העתיק פנו הארכאולוגים לרב הנרי שילי , (מרבני פריז ובעבר יושב הראש האקדמיה הרבנית בפריז), ולרב דוד מורדוך שהיה רב בפרפיניאן, לחוות את דעתם על הממצא. הם אישרו שאכן המקום מתאים לתנאים ההלכתיים של מקווה טהרה: הוא מכיל מעל 40 סאה הנצרכים לשיעור מקווה, מי המקווה מחוברים בהשקה ישירות למי התהום, המגיעים מנהר פלוביה  וממעיין חם, ועקב עומקו הרב של המקוה אין צורך בשאיבה.

## קישורים חיצוניים

* מסע קסום והיסטורי ליהדות בסלו

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרד: בתי כנסת
קטגוריה:ספרד: היסטוריה
קטגוריה:יהודים ויהדות בימי הביניים
קטגוריה:מבנים ששימשו כבתי כנסת
קטגוריה:בתי כנסת עתיקים
קטגוריה:קטלוניה: מבנים
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של סרביה

**נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של סרביה** היא נבחרת הטניס של סרביה המשחקת בגביע בילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה) ומורכבת משחקניות הטניס הבכירות שלה.

הנבחרת משחקת בגביע הפדרציה החל משנת 1995. לפני זה סרביה הייתה חלק של יוגוסלביה והייתה מיוצגת בתחרות על ידי נבחרת גביע הפדרציה של יוגוסלביה. ההישג של הנבחרת הוא השתתפות במשחק הגמר 2012.

נכון לשנת 2025 שיחקה סרביה מאז תחילת השתתפותה בגביע בילי ג'ין קינג/גביע הפדרציה 111 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה 67 פעמים.

הנבחרת משחקת בצבעים אדום-לבן.

## תוצאות בגביע הפדרציה
הנבחרת השתתפה במשחקי הדרג העליון ב-3 תחרויות, בפעם האחרונה בשנת 2013.

## קישורים חיצוניים

* נבחרת טניס הנשים של סרביה - דף הנבחרת מאתר גביע בילי ג'ין קינג

## הערות שוליים

סרביה
טניס
קטגוריה:סרביה: טניס
איש הכלב

**איש הכלב** (באנגלית: **Dog Man**) היא סדרת ספרי קומיקס לילדים בסגנון רומן גרפי, שנכתבה ואוירה על ידי דאב פילקי, יוצר סדרת הספרים קפטן תחתונים. הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיו של "איש הכלב", קצין משטרה שהוא חצי אדם וחצי כלב.

הספר הראשון בסדרה יצא לאור בשנת 2016 בהוצאת סקולסטיק . נכון לשנת 2025 פורסמו כבר שלושה עשר ספרים באנגלית, מתוכם רבים תורגמו לארבעים ושבע שפות. בעברית הופיעו כבר תשעה ספרים בהוצאת כנרת.

בספרי "איש הכלב" כלולים דפי אנימציה.

## עלילה ודמויות
הסדרה "איש הכלב" היא סדרת בת (ספין אוף) של סדרת "קפטן תחתונים". דמותו של "איש הכלב" מתגבשת בספר התשיעי בסדרה, "קפטן תחתונים וההפתעה המפוצצת של הפרופסור המופרע" . בהמשך, גיבורי "קפטן תחתונים", ג'ורג' והרולד, מפתחים סדרת קומיקס סביב "איש הכלב", ועלילותיה היא עלילת סדרת הספרים, כאשר ג'ורג' והרולד מוצגים בפתיח של מרבית הספרים ומספרים על מעלליהם כיוצרי קומיקס.

בספר הראשון בסדרת "איש הכלב" מסופר על פציעתם האנושה של **השוטר נייט** ושל **כלבו הנאמן גרג** במהלך פיצוץ מטען שהונח על ידי **החתול הרשע פיטי**. בניסיון להצילם חיברו הרופאים את ראשו של הכלב לגוף השוטר וכך נוצר "איש הכלב". "איש הכלב" רכש את כישורי ההתמודדות עם פשיעה של השוטר נייט ואת התנהגותו של הכלב גרג, שאוהב ללקק אנשים ומפחד משואבי אבק. הוא נאבק בפיטי שמאיים על הסדר הטוב.
ממוזער|דמותו של "איש הכלב" בפסטיבל הדחלילים באנגליה
פיטי מנסה ליצור שכפול של עצמו, **פיטי הקטן**, אך לא שם לב שצריך לחכות כמה שנים עד שהגור יגדל. הגור הצעיר שואל את פיטי הרבה שאלות ואינו מצטרף לתעלוליו, דבר שגורם לפיטי לנטוש אותו. "איש הכלב" מוצא אותו, מאמץ אותו והופך אותו לעוזרו. פיטי מתחרט על כך שנטש את פיטי הקטן, מוצא אותו ואף מציל את חייו. בהמשך, פיטי ואיש הכלב מגיעים להבנה לפיה הגור גר עם פיטי בכל ימות השבוע ועם "איש הכלב" בשבתות.

פיטי הקטן התמים ובעל הלב הטהור מנסה למצוא את הטוב בכולם, ובזכות תכונותיו אלו מצליח לגרום לכמה מהרעים, בראשם פיטי עצמו, להפוך בהדרגה לטובים.

**מפקד תחנת המשטרה** של "איש הכלב", שונא את "איש הכלב" כי "איש הכלב" מלקק אותו כל הזמן והורס את תחנת המשטרה, אולם בהדרגה לאורך הסדרה מפקד מתחיל לחבב את איש הכלב ונוצרת ביניהם חברות אמיצה.

## נגזרות הסדרה
הסרט איש הכלב הוא סרט קומדיית אקשן מונפש אמריקאי בהפקת דרימוורקס הנפשה ובבימויו של פיטר הייסטינגס, המבוסס על סדרת רומנים גרפיים לילדים באותו השם של דאב פילקי. בסרט מככבים הקולות של פיט דייווידסון, ליל רל האורי, איילה פישר, פופי ליו, סטיבן רוט, בילי בויד וריקי ג'רווייס. בדצמבר 2020 הוכרז על הכוונה לעבד את הסדרה לסרט בבימויו של הייסטינגס. הסרט הוקרן לראשונה בארצות הברית בינואר 2025 בהפצת סרטי יוניברסל. בישראל הוא מוקרן החל מחודש מרץ 2025.

בשנת 2020 הופיע הספר הראשון בסדרת הבת של "איש הכלב", "מועדון הקומיקס של סופר גור", שגיבורו הראשי הוא סופר גור (פיטי הקטן בדמות גיבור שהמציא לעצמו). נכון לשנת 2025 ראו אור באנגלית 5 ספרים. הספר השישי בסדרה מתוכנן לצאת בשנת 2026.

באוגוסט 2024 הודיעה חברת מיינדסקייפ על הכוונה ליצור משחקי מחשב מבוססים על הסדרה "איש הכלב". המשחק Dog Man: Mission Impawsible הופץ לראשונה ב-18 באוגוסט 2024.

## ספרי הסדרה

### ספרים שעדיין לא תורגמו
* Dog Man – Mothering Heights.
* Dog Man – Twenty Thousand Fleas Under The Sea.
* Dog Man – The Scarlet Shredder.
* Dog Man - Big Jim Begins
* Dog Man – Big Jim Believes (מתוכנן לצאת בנובמבר 2025)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי קומיקס
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:סדרות ספרים
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
מישהו מקשיב לי

**מישהו מקשיב לי** (באנגלית: **Radio Silence**) הוא ספרה השני של הסופרת אליס אוזמן. זהו סיפור רומנטי מרגש ועמוק המיועד לבני הנוער הבוגר. הדמות הראשית בעלילה היא פרנסס, וחייה כתלמידת תיכון, כאדם מופנם ופרפקציוניסט והקושי שהיא חווה במסגרת הלימודית ועם ההבנה של עצמה.

## תקציר העלילה
"מישהו מקשיב לי" מתאר את סיפורה של פרנסס ז'נוויה, תלמידה בעלת הישגים גבוהים בבית הספר, המקדישה את כל זמנה ללימודים במטרה להגיע ללימודים גבוהים באוניברסיטה עלית. היא מרגישה מנותקת מתשוקותיה האמיתיות ועובדת קשה על מנת לעמוד בציפיות של הוריה. אך עמוק בתוך ליבה, היא נאבקת בזהותה ובשאלות לגבי עתידה. עולמה משתנה כאשר היא פוגשת באלד לאסט, תלמיד בעל אופי שקט וביישן, והיא הופכת לשותפה ביצירת הפודקאסט המצליח שלו הנקרא ״יוניברסיטי״ (University city). ככל שהקשר ביניהם מתחזק, פרנסס מתחילה לתהות על זהותה האישית ועל הדרך שבה בחרה, ומה צופן לה העתיד.

הספר עוסק בנושאים של היבטים שונים בחברות, זהות, בריאות נפשית ולחץ חברתי, תוך התמקדות בקשיים שחווים בני הנוער בתהליכי ההתבגרות שלהם ובניסיון לגבש תחושת עצמיות בעולם שדורש מהם להתאים את עצמם לציפיות חיצוניות.

## הדמויות
* פרנסס ז'נוויה - תלמידה בכיתה י"ב, שהדבר החשוב לה ביותר הוא הלימודים. הייתה חברה טובה של קריס לאסט עד שמשהו קרה ונפרדו דרכיהן.
* אלד לאסט - תלמיד באוניברסיטה, האח הגדול של קריס לאסט. חבר ילדות ובן הזוג של דניאל ג'ון. אלד הוא טיפוס ביישן מאוד ולרוב מבלה את זמנו עם דניאל ג׳ון.
* דניאל ג'ון - תלמיד ממוצא קוריאני הלומד בכיתה י"ב, חבר ילדות ובן הזוג של אלד לאסט. משקיע רבות בלימודים.
* קריס לאסט - אחותו הקטנה של אלד לאסט. הייתה חברה טובה של פרנסס ז'נוויה.

## פיתוח והוצאה לאור
"מישהו מקשיב לי" הוא ספרה השני של אליס אוזמן, שיצא לאור ב-25 בפברואר 2016 על ידי הוצאת הרפר קולינס (HarperCollins Children's Books). הספר הופיע לאחר ספר הביכורים שלה - "סוליטר". במקור יצא הספר לאור בבריטניה, ועברו מספר שנים עד שהגיע לשווקים בינלאומיים. ההוצאה לאור של הספר בארצות הברית הגיעה עם עליית הפופולריות של אוזמן מאוחר יותר, בעקבות הצלחת ספרה "עוצר נשימה". במהלך התקופה האחרונה, פורסם הספר ״מישהו מקשיב לי״ במהדורה מחודשת עם עטיפה מאוירת עבור הקהל האמריקאי.

## ביקורות, פרסים והכרה
* "מישהו מקשיב לי" זכה לביקורות טובות ושבחים רבים מפרסומים מובילים כמו: *Publishers Weekly* (starred review) ;*Booklist* (starred review) ;*Kirkus Reviews* *; School Library Journal ;Voice of Youth Advocates (VOYA) ;Bulletin of the Center for Children’s Books ;Bookseller (London) ;The Times (London) ;ALA Booklist.*
* Publishers Weekly העניקו לספר ביקורת מצוינת, והדגיש כיצד אוזמן "ממחישה בצורה חיה שהעולם והטכנולוגיות שלו מציעים הזדמנויות לחיבור ומימוש שחורגות הרבה מעבר להגדרות המסורתיות של הצלחה".
* הספר זכה לשבחים מיוחדים על: תיאור אותנטי של חוויות בני נוער ובפרט על האופן שהוא מציג את הלחץ האקדמי המופעל עליהם; הביקורות ציינו לטובה את שילוב ההומור הסרקסטי עם תחושות של חרדה באמצעות בניית דמויות ריאליסטיות ואמינות.
* הספר נחשב כייצוג פורץ דרך של חברות פלטונית בין נער ונערה, הכללה טבעית של מגוון אתני (לאום) וזהויות להט"ב.
* הספר זכה להערכה על חקירה ריאליסטית של תרבות מעריצים ועל הצגתן של קהילות מגוונות.
* זכה בפרס Inky Awards לשנת 2017.
* הספר הפך לסדרה בנטפליקס.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
חומצה פרפלואורואוקטאנואית

**חומצה פרפלואורואוקטאנואית** (באנגלית: Perfluorooctanoic acid, ובראשי תיבות: **PFOA** מוכר גם כ-**C8**) היא תרכובת כימית ממשפחת החומרים הפרפלואורואלקיליים והפוליפלואורואלקיליים (PFAS) – קבוצה של כימיקלים סינתטיים הידועים בעמידותם הרבה לפירוק ביולוגי וכימי, ולכן מכונים לעיתים "כימיקלים נצחיים" או מזהמים נצחיים.

במשך עשרות שנים PFOA שימש כחומר מסייע בתהליך הייצור של טפלון (Teflon) וחומרים דוחי מים, שומן ולכלוך. עם הזמן התברר כי החומר מתפזר בסביבה, מצטבר בגוף האדם ובבעלי חיים, ועלול לגרום לנזקים בריאותיים משמעותיים, בהם פגיעה בכבד, סרטן, בעיות בפריון ובעיות התפתחות בעוברים. ה-IARC סיווג את החומר כגורם מסרטן בבני אדם בינואר 2024 (Group 1). https://www.thelancet.com/journals/lanonc/article/PIIS1470-2045(23)00622-8/abstract

כמה חומרים ממשפחת ה־PFAS, כגון PFOA, עשויים להימצא ברמות נמוכות במזון, במי שתייה ובאבק ביתי. אף על פי שרמות החומר במי השתייה בדרך כלל נמוכות, הן עשויות להיות גבוהות יותר באזורים מסוימים – למשל בקרבת מתקנים תעשייתיים שהשתמשו בכימיקלים אלו.

בעקבות מחקרים רבים על השפעותיו הבריאותיות והסביבתיות, הוגבל השימוש ב־PFOA במדינות רבות, ובשנת 2020 הוא הוסף לאמנת סטוקהולם לחומרים אורגניים עמידים (POPs) https://www.pops.int/DNNADMIN/DataEntry/MandeepsHiddenModules/POPsChemicalsMandeeps/tabid/754/Default.aspx

בארצות הברית קודמה תוכנית "PFOA Stewardship", שבה שמונה יצרניות כימיקלים מרכזיות הסכימו להפסיק להשתמש ב-PFOA ובכימיקלים הקשורים אליו במוצריהן ובפליטות ממפעליהן. אף ש-PFOA ו-PFOS אינם מיוצרים עוד בארצות הברית, הם עדיין מיוצרים במדינות אחרות ויכולים להיכנס לארצות הברית דרך מוצרי צריכה כגון שטיחים, עור וביגוד, טקסטיל, נייר ואריזות, ציפויים, גומי ופלסטיק.
## קישורים חיצוניים

* דרק מולר, How One Company Secretly Poisoned The Planet, Veritasium, יוטיוב, 15.05.2025

## הערות שוליים

קטגוריה:אניונים
קטגוריה:זיהום מים
קטגוריה:מזהמים אורגניים עמידים
פרסי MOBO

**פרסי MOBO** (ראשי תיבות של **Music of Black Origin**, מוזיקה ממוצא שחור) הם טקס פרסי מוזיקה בריטי שנתי, המוקדש להכרה בהישגים בתחום ה"מוזיקה שחורה", הכולל ז'אנרים כמו היפ הופ, גריים, דְריל בריטי, רית'ם אנד בלוז, מוזיקת סול, רגאיי, ג'אז, מוזיקת גוספל ומוזיקה בנטואית.

פרסי MOBO נוסדו על ידי קניה קינג ואנדי רופל. הפרס הראשון הוענק ללהקת בייבי די בקטגוריית "אקט הריקוד הטוב ביותר". הטקס הראשון שודר על ידי רשת קרלטון טלוויזיה מאולם חדרי קונוט בלונדון.

בשנת 2009, הטקס התקיים לראשונה בגלאזגו. לפני כן, הוא נערך בלונדון. בשנת 2011, הטקס חזר לסְקוֹטְלַנְד בפעם השנייה. לאחר מכן, הוא עבר ללידס לראשונה בשנת 2015 וחזר לשם ב-2017, לפני שהופסק בשנה שלאחר מכן. בשנת 2020 נמסר כי הטקס ישוב להתקיים בהמשך אותה שנה, אך לראשונה הוא ישודר בשידור חי ביוטיוב. בשנת 2024, שפילד אירחה את הטקס לראשונה, וניוקאסל הוכרזה כעיר המארחת לשנת 2025.

לאורך ההיסטוריה שלו, טקסי ה-MOBO שודרו בערוצים שונים, בהם ערוץ 4, BBC, ITV2, ערוץ 5 ו־BET, לפני שחזרו לשידור ב-BBC בשנת 2020.

## טקסים
הטקס שודר תחילה באופן אזורי ברשת קרלטון טלוויזיה בין השנים 1996 ל-1997, ולאחר מכן שודר ברחבי הממלכה המאוחדת בערוץ ערוץ 4 בין השנים 1998 ל-2003. בין השנים 2004 ל-2013, הטקס שודר על ידי רשת BBC; החל משנת 2006, הטקס שודר בשידור חי בערוץ BBC Three, וקטעי שיא ממנו שודרו ב־BBC One.

בשנת 2014, ה-BBC הפסיקה לשדר את טקס ה-MOBO, והטקס עבר לרשת ITV במסגרת הסכם לשלוש שנים, כאשר השידור התקיים בערוץ ITV2 עם קטעי שיא ששודרו באותו לילה ב־ITV.

בשנת 2017, הטקס עבר לשידור בערוץ ערוץ 5 וברשת BET.

בשנת 2018, ארגון MOBO הודיע כי הטקס יופסק לשנה אחת על מנת לתכנן "מופע גדול ומחודש" בשנת 2019. עם זאת, הטקס לא התקיים כמתוכנן, והמארגנים הודיעו כי הוא יתקיים בשנת 2020 במקום זאת. קניה קינג ציינה כי יהיו "שינויים חיוביים" בטקס, וכי הוא "ישוב עם נחישות ואנרגיה רבה יותר לתמוך ולקדם את התרבות שלנו בכל דרך אפשרית."
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסים בריטיים
קטגוריה:פרסי מוזיקה אירופאיים
שישיית אטלס

**שישיית אטלס** (באנגלית: **The Atlas Six**) הוא רומן פנטזיה שנכתב על ידי אוליבי בלייק .

זהו הספר הראשון מתוך שלושה ספרים. הספר עוסקעוקב אחר שישה אנשים העוסקים במאגיה, שמנסים להתקבל לחברה האלכסנדרונית, חברה סודית מורכבת מבעלי כוחות מאגיים ומדענים, כולם בעלי כישורים מיוחדים, החוקרים יחד את תורת המאגיה תוך שימוש בחומרים הנמצאים בספריית אלכסנדריה.

הספר התפרסם לראשונה בתחילת שנת 2020 בפרסום עצמאי באמצעות קינדל. הוצאת "ספרי טור" (באנגלית: Tor books) (אנ') האמריקאית זכתה במכרז על זכויות הפרסום והוציאה מהדורה מחודשת של הספר בשנת 2021 ומהדורה נוספת במרץ 2022.

הספר תורגם ויצא לאור בעברית ביולי 2024.

הספר השני בטרילוגיה, "פרדוקס אטלס" (באנגלית: The Atlas Paradox), יצא לאור באוקטובר 2022, והספר השלישי, "קומפלקס אטלס" (באנגלית: The Atlas Complex), יצא לאור בינואר 2024. ספרים אלו עוד לא תורגמו לעברית.

## תקציר
בעולם שבו לחלק מהאנשים יש כוחות מאגיים מסוגים שונים, פונה אגודה סודית אחת לכמה שנים ל“עילויים” מוכשרים במיוחד. היא מציעה להם שנת הכשרה, שבסופה חמישה מתוכם יוכלו להתקבל לאגודה הסודית – האגודה האלכסנדרונית. בשנת ההכשרה המתמודדים ניצבים מול מבחנים, יש ביניהם תחרות רבה ויריבות גדולה. ובסופו של דבר מתחרים על הסיכוי לקבל כסף, יוקרה, מעמד וכמובן מקום באגודה האלכסנדרונית.

## דמויות
**אטלס בלייקלי**: חבר באגודה האלכסנדרונית שגייס את חברי השישייה. היכולת המאגית שלו היא טלפתיה.

חברי שישיית אטלס:
* **ליבי**, אליזבת "ליבי" רודס, היכולת המאגית שלה היא יסודאות, כלומר, כוחות פיזיקליים, מבנים מולקולרים ועוד.
* **ניקו,** ניקולאס פרר דה ורונה. כמו ליבי היכולת המאגית שלו היא יסודאות.
* **ריינה,** ריינה מורי, היכולת המאגית שלה היא עשבונאות, היכולת לתמרן ולשלוט בצמחים.
* **טריסטן,** טריסטן קיין, היכולת שלו היא ראייה מבעד לאשליות (משולבת עם מרכיבים ומניעים).
* **קאלום**, קאלום נובה, היכולת המאגית שלו היא אמפתיה והיכולת לתמרן רגשות כרצונו.
* **פאריסה,** פאריסה קמלי, היכולת המאגית שלה היא טלפתיה (היכולת לקרוא מחשבות).

## הוקרה
הספר זכה להיכנס למקום השלישי ברשימת רבי המכר של מגזין ניו יורק טיימס וקיבל ביקורות חיוביות בטיקטוק בקהילת ה"בוקטוק" (באנגלית: BookTok) עם קהילת מעריצים נרחבת.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי פנטזיה
גבירת העשן

**גבירת העשן** הוא ספר פנטזיה לנוער מתבגר שנכתב על ידי לאורה סבסטיאן ויצא לאור בשנת 2019 בהוצאת ידיעות ספרים. הספר זכה במקום ה-6 ברשימת הספרים הנמכרים ביותר בקטגוריית ספרים לנוער לשנת 2018 במגזין "The New York Times".

## עלילה
תיאו, נסיכת אסטרה, מגיעה לסטה סיברו עם סורן השבוי ו"אימת הדרקון". המלך אריסטו מציע לה צבא בתמורה לנישואים, אך תיאו מהססת. סורן הופך ליועצה, והקיסר אריק חושף את עצמו ואת נסיכת גורקי, הוה.

תיאו מנסה לגייס את הארכידוכס אמונד, אך הוא מורעל. סורן נעצר, והוה מורעלת גם היא בביתו של אריק. תיאו מגלה שסלה קונטייה הרעילה אותם, כדי לעזור לאחיה, נסלור מרזל, להתקדם.

סלה קונטייה מנסה לחטוף את תיאו, אך היא מתה תוך כדי הגנה עצמית. תיאו משחררת את בני עמה ממחנות פליטים ובורחת עם סורן, שאותו היא מצילה ומתוודה על אהבתה.

תיאו מקימה צבא עם פליטי אסטרה ומשחררת עבדים ממכרה אבני האש. אריק ו"אימת הדרקון" מגיעים לעזרתם בקרב נגד צבא הקלווקסין.

קרס הורגת את הקיסר ודורשת מתיאו לשתות רעל בתמורה לנסיגת צבאה. תיאו מסכימה, אך סורן נלקח בשבי. אריק חוזה שקרס תתחתן עם סורן כדי למלוך.

בסוף, תיאו נכנסת למכרה האש ורואה חזון של אמה, הקוראת לה "מלכת הלהבה והזעם".

## דמויות
* ת'אודוסיה איירין האוזרה (ת'ורה) - הדמות הראשית.
* בלייז - גדל עם תאודוסיה בארמון עוד לפני המצור של הקלוואקסיאנים, לאחר מכן הועבר למכרה וניצל על ידי אמפליו מגן אדמה.
* הרון - חברם של ארטמיסיה ובלייז ומגיע יחד איתם לארמון מגן אוויר.
* ארטמיסיה - בת דודתה של ת'אודוסיה מגינת מים.
* קרס - הבת של הת'יין. אחרי המצור הפכה לחברה הכי טובה של ת'אודוסיה.
* אימת-הדרקון - פיראטית מפורסמת שמאיימת על חופי אסטריאה (בשלטון הקלוואקסיאנים). לאורך כל הספר מתייחסים אליה כגבר, אך בסופו מגלים כי היא אישה, אימה של ארטמיסיה, ואחותה התאומה הזהה של אמא של ת'אודוסיה.
* הקייזר - השליט של הקלוואקסיאנים.
* פרינץ סורן - בנו של השליט, הקייזר, ויורש העצר, מתאהב בת'אודוסיה.
* אריק - חבר טוב של סורן.
* אטריסטו - מלך סטקריברו.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי פנטזיה
יונץ

**יונץ** (אנגלית: **Chickenhawk**) הוא הספר הראשון שכתב רוברט מייסון (Robert Mason). הספר יצא לאור בארצות הברית בשנת 1983 בהוצאת ״Viking Press״. תורגם ופורסם בישראל בשנת 1987 ב"הוצאת משרד הביטחון".

הספר מתאר את חוויותיו של רוברט מייסון כטייס מסוק -Bell UH-1 במלחמת וייטנאם, ואת שובו לארצות הברית לאחר תום הלחימה. עלילת הספר עוקבת אחר שלבי גיוסו, תקופת האימונים שלו כטייס, הצבתו בווייאטנם, שירותו הפעיל בזירת הלחימה בווייאטנם ושובו לארצות הברית עם תום המלחמה.

כ-25,000 עותקים נמכרו, והיה מתוכנן להוציאו במהדורה שלישית.

## על המחבר
 הוא סופר אמריקאי הידוע בעיקר בזכות ספר הזיכרונות שלו - "יונץ", המתאר את קורותיו כטייס מסוקים במהלך מלחמת וייטנאם. מייסון נולד בשנת 1949, גדל בארצות הברית ולאחר מכן התגייס לצבא, שם הפך לטייס מסוקים. הוא שירת בווייטנאם בין השנים 1968 עד 1970, כשהטיס את ה־Bell UH-1 המכונה "Huey".

לאחר שחזר מווייטנאם, התמודד מייסון עם השפעות ארוכות הטווח של חוויותיו בתקופת המלחמה, שכללו הפרעת דחק פוסט טראומטית (PTSD). תיאוריו על מאבקים אלה ב״יונץ״ עזרו לו להדגיש את הצלקות הפסיכולוגיות שנובעות כתוצאה ממלחמה ותרם להבנה ציבורית גדולה יותר של השפעות ה־PTSD על חיילים משוחררים.

עבודתו של מייסון זכתה לשבחים על הריאליזם העז והעומק הרגשי שהיא מציגה, והספר ״יונץ״ נחשב אחד הספרים המרכזיים שנכתבו על מלחמת וייטנאם. מאז, פרסומו, המשיך מייסון לעסוק בכתיבה ובהרצאות על חוויותיו מהמלחמה, אך הספר ״יונץ״ נותר יצירתו הידועה ביותר והמזוהה ביותר.

בשלב מאוחר יותר בחייו, שמר מייסון על פרופיל ציבורי נמוך, אולם תרומתו לספרות, במיוחד זיכרונותיו העוצמתיים ממלחמת וייטנאם ממשיכה לעורר הדים בקרב הקוראים.

## תקציר העלילה
רוברט מייסון חלם להטיס מסוקים מגיל צעיר מאוד. ועם גיוסו לצבא ארצות הברית הגשים את חלומו. הוא עבר הכשרה כטייס מסוק מדגם Bell UH-1 ונשלח לווייטנאם שם ביצע במשך שנה מעל אלף משימות קרביות ביחידות הסער האוויריות של צבא ארצות הברית.

בספר מתאר מייסון את חוויותיו כטייס מסוק קרבי בתחילתה של מלחמת וייטנאם. הספר משקף את תחושת האימה הגוברת לנוכח אויב דל באמצעים אך מתוחכם ונחוש לנצח. מעל לכל בולטת הטרגדיה של טייס קרבי נועז, שאינו מאבד אומץ ליבו גם כשברור לו חוסר הנחיצות של המלחמה שבה הוא משתתף.

## ביקורות ופרסים
הביקורות הראשונות על הספר היו חיוביות מאוד, ביניהן ביקורת משבחת שפורסמה מ״הניו יורק טיימס״. על פי המבקרים השונים, מתאר הספר את מלחמת וייטנאם בצורה אמיתית וריאלית, תוך חשיפת חולשותיו וטעויותיו הרבות של מחבר הספר עצמו. מייסון מציג בספר את מחשבותיו הפנימיות כגיבור, ואת שאיפתו המתמשכת להגשים את חלומו להיות טייס. אחד הרגעים המכוננים בספר מתרחש כאשר הוא פוגש מוכרת בחנות קטנה המכנה אותו רוצח, העימות הזה, עם המציאות שבה הוא נמצא מערער את תפיסתו העצמית, וגורם לו להכיר במציאות שבה הוא חי ומספק נקודת מפנה עבורו ועבור הקוראים.

בנוסף לכל הביקורות החיוביות רוברט מייסון הופיע בתוכנית The Today Show ורואיין מספר פעמים. סרט אשר מבוסס על הספר אשר היה מבוים על ידי ג'ון קרפנטר תוכנן אך בוטל.

## ספרי המשך
לספר ״יונץ״ אין ספרי המשך, אך למחבר הספר, רוברט מייסון, יש ספר נוסף שממשיך את סיפור חייו הנקרא Chickenhawk: Back in the World: Life After Vietnam שיצא לאור בשנת 1994.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרות מלחמת וייטנאם
קטגוריה:ספרים ביוגרפיים
קטגוריה:ספרי זיכרונות
אמת וצדק 1 - פרשת מור

**פרשת מור** הוא הספר הראשון בסדרת ספרי המתח לנוער "**אמת וצדק**" מאת הסופרת הישראלית דנה אלעזר הלוי. הספר יצא לאור בשנת 2022 בהוצאת אחוזת בית.

## עלילה
בספר מתוארת רמה כרמון, תלמידת כיתה ט', שעברה עם אמה להתגורר ביישוב "מנור". היא פוגשת את ירון מור, ראש המועצה, במהלך נאום שהוא נושא ביום הראשון של הלימודים, ורואה בו מנהיג ראוי ומאוד מוכשר. רוב תלמידי בית ספרה מחבבים אותו, פרט לאיתמר. בתחילה רמה מתעלמת מאיתמר, משתלבת יפה בכיתה, ושואפת להתקבל לקבוצת ה"תורן", קבוצה של שמונה תלמידים מצטיינים העוסקים בפעילות מיוחדת. איתמר ממשיך להפנות את תשומת ליבה למעשים לא ראויים של ירון, ובהדרגה משכנע אותה.

## דמויות
### רמה כרמון
רמה היא תלמידת כיתה ט' שנולדה לאמא יחידנית מתרומת זרע. היא עוברת עם אמה ליישוב "מנור" ומתחילה ללמוד בבית הספר "מנור-טק". למרות חששותיה הראשונים, היא מצליחה יפה בבית הספר ואף מתקבלת לקבוצה בשם "תורן". בקבוצה שני תלמידים נבחרים מכל שכבה. אף אחד חוץ מחברי הקבוצה לא יודע מה מטרתה של הקבוצה. כשרמה מתקבלת לקבוצה היא מגלה שמטרתה היא לדווח לראש המועצה, ירון, על בעיות ביישוב. בהתחלה היא לא רואה בזה בעיה, אבל לבסוף איתמר מצליח לשכנע אותה שירון, ראש המועצה, הוא בעצם אדם מתעמר ושמשתמש בחברי הקבוצה כדי לרגל אחרי אנשי היישוב. רמה פורשת מהקבוצה ומצבה החברתי מידרדר משום שהיא פועלת יחד עם איתמר נגד ירון.

### איתמר
איתמר הוא תלמיד כיתתה של רמה והילד הראשון שנולד ביישוב מנור. הוא בנו של עורך דין מפורסם וכל המשפחה רוחשת בוז כבד ליישוב ולמנהיגו ירון מור. איתמר טוען שירון מור מתעמר באנשי היישוב, כגון העוזרת שלו ומורים בבית הספר. בהתחלה יחסיו עם רמה גרועים כיוון שרמה חושבת שהוא שוגה ומעריצה את ירון מור, אך אט אט רמה מתחילה להבין שאיתמר צודק לגבי ירון ומתחילה להתיידד עם איתמר ואף לתכנן איך להפיל את ירון.

### ירון מור
ראש המועצה של היישוב "מנור" ומייסד קבוצת תורן, ביום הלימודים הראשון ב"מנור-טק" הוא נואם מול כל התלמידים ומעורר ברמה רצון להשתתף בקבוצה "תורן". במהלך התקדמות העלילה ניתן לזהות את יחסו המזלזל כלפי עובדיו במועצה וכלפי מורי בית הספר של רמה. רמה ואיתמר טוענים כי הוא מתעמר בעובדיו ואף מנסים לשכנע את המזכירה שלו לתבוע אותו על רקע יחסו לעובדיו, אך המזכירה מתנגדת וטוענת שאף על פי שלפעמים קשה לעבוד אצלו התנהגותו כלפי עובדיו תקינה. לבסוף הוא נעצר בגין העלמת מס.

### איילת כרמון
איילת כרמון היא אמה של רמה ועורכת ספרים שילדה את רמה מתרומת זרע. עם המעבר למנור היא מקבלת עבודה של עורכת ספרים במועצת היישוב "מנור".
## קישורים חיצוניים
* דף הספר בהוצאת הספרים
* ביקורת על הספר באתר המתלהבת
* הפרק הראשון של הספר באתר הוצאת הספרים
* האתר הרשמי של הספר
* דנה אלעזר הלוי מספרת על הספר השני בסדרה

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי הוצאת אחוזת בית
החתונה (מוריץ דניאל אופנהיים)

**החתונה** (בגרמנית: **Die Trauung**) היא יצירה משנת 1866 מאת הצייר היהודי-גרמני מוריץ דניאל אופנהיים. הציור מתאר טקס נישואין יהודי בחצר בית הכנסת הישן בגטו פרנקפורט, ומשקף את חיי הקהילה היהודית בגרמניה במאה ה-19. היצירה טומנת בחובה גם היבטים פוליטיים, על רקע ההגבלות על נישואין ליהודים שהיו נהוגות בגרמניה עד שנת 1846.

## תיאור היצירה
החתן והכלה מוצגים כשהם עומדים וראשיהם מכוסים יחד בטלית ('חופת טלית') - מנהג אופייני ליהדות גרמניה באותה תקופה. מאחורי החתן והכלה עומדת חופה המוחזקת בארבעה עמודים, ששימשה להבאת החתן והכלה למקום החתונה, אך בעת טקס החתונה עצמו הוזזה אחרונית והחתן והכלה עומדים תחת כיפת השמים. שניהם עונדים חגורות מסורתיות מקושטות בזהב, שהוחלפו ביניהם קודם לכן. הכלה מושיטה את אצבע ידה הימנית כדי לקבל את טבעת הנישואין. בניגוד למנהג שבירת הכוס ברגל שהיה נהוג במזרח אירופה, החתן משליך את כוס היין לעבר אבן חופה – לוח המעוטר במגן דוד הממוקם על גרם המדרגות - כפי שהיה מנהג יהדות גרמניה. משמאל לחתן עומד הרב מסדר הקידושין העורך את החופה, כשהוא עטוף בטלית, בהתאם למנהג יהדות גרמניה. ייתכן שהרב המצויר מייצג את רבי צבי הירש הורוביץ, שהיה רבה של פרנקפורט בעת שצוירה התמונה. לצד הזוג עומדים נגן ובדחן, שנשכרו לשם בידור המשתתפים.

אופנהיים, מהאומנים היהודיים הבולטים במאה ה-19, השתמש ביצירתו כדי להציג בגאווה את התרבות והזהות היהודית בזמנים של שינוי חברתי וחוקי. הציור מציג את המסורת היהודית לא כאירוע סגור ומבודד, אלא כחלק מחיים קהילתיים תוססים וחגיגיים, על אף המגבלות שהיו קיימות באותה תקופה.

## היסטוריית בעלות
לאחר יצירת הציור בשנת 1866, נשמר היצירה במשפחת האמן, ונמכרה מאוחר יותר להרמן קראמר מפרנקפורט. לאחר פטירתו עברה היצירה בירושה לרעייתו, ולאחר מכן לבנם, סאלי קראמר, שהיגר להמבורג ולאחר מכן ללונדון. לאחר מותו ב-1952, עברה היצירה לבנו רוברט קראמר, ומכאן - ככל הנראה - נמכרה בלונדון והגיעה לאוסקר גרוס בניו יורק. בשנת 1999 נתרמה לאוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים בעלי מוטיב יהודי
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:מוריץ דניאל אופנהיים: ציורים
קטגוריה:חתונה בתרבות
גביע בילי ג'ין קינג 2024

**[[גביע בילי ג'ין קינג]] 2024** היא התחרות ה-61 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.

עקב פלישת רוסיה לאוקראינה נבחרות רוסיה ובלארוס לא הורשו להשתתף בתחרות.

באפריל 2024 התקיים סבב מקדים (Qualifying Round) בהשתתפות 16 נבחרות (10 נבחרות שזכו במקומות 2-12 במשחקי הגמר של העונה הקודמת, 6 נבחרות שעלו מפלייאוף של העונה הקודמת. 8 מפסידות ו-7 עולות מבתים אזוריים ישתתפו בסבב מקדים של וסרביה שהחליפה את נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של פולין.

משתתפי משחק הגמר 2023 ביחד עם הנבחרת המערכת (ספרד), נבחרת שקיבלה הזמנה מיוחד (צ'כיה) ו-8 מנצחות סבב מקדים שיחקו במשחקי הגמר.

יתר הנבחרות התחרו בבתים האזוריים: אמריקה (3 בתים, 24 נבחרות), אסיה/אוקיאניה (3 בתים 37 נבחרות) אירופה/אפריקה (5 בתים, 56 נבחרות).

כל מפגש כלל 2 מפגשי יחידות ומשחק זוגות.
## משחקי הגמר
כל המשחקים נערכו במאלגה במהלך נובמבר 2023. במשחקים השתתפו 12 נבחרות:

- משתתפי משחק הגמר של 2022

- הנבחרת המערכת

- הנבחרת שקיבלה הזמנה מיוחדת (צ'כיה)

- 8 מנצחות של "סבב הכשרה" (qualifying round) שנערך באפריל 2024.

### משחקי הגמר

### משחק הגמר

## ישראל בתחרות
בנבחרת  השתתפו מיכה בוחניק, אליאן זק, קרין אלטורי, ניקול נדל, ושביט קימחי. הנבחרת שיחקה בבית ב' של אזור אירופה/אפריקה ב'. כל המשחקים של אזור אירופה/אפריקה ב' נערכו בוילנה, ליטא. הנבחרת סיימה את הבית במקום השני תוך ניצחון על גאורגיה והפסד למקדוניה הצפונית.

## קישורים חיצוניים
* משחקי הגמר
* משחקי נבחרת ישראל

קטגוריה:תחרויות טניס ב-2024
קטגוריה:גביע הפדרציה
קטגוריה:תחרויות טניס בספרד
חיה רעה

**חיה רעה** (באנגלית:  **The Animal**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2001 בבימויו של לוק גרינפילד, שנכתב על ידי טום בריידי ורוב שניידר על פי סיפור פרי יצירתו של בריידי. שניידר מככב בתפקיד הראשי, לצד קולין האסקל, ג'ון סי. מקגינלי, גאי טורי ואדוארד אסנר, ובתפקידי משנה מגלמים מייקל קאטון ולואי לומברדי . הסרט מספר על פקיד ראיות בתחנת משטרה שנפצע אנושות ומדען מטורף מרפא אותו על ידי חלקי בעלי חיים שהשתיל בגופו, וכתוצאה מכך שינויים חייתיים מוזרים בהתנהגותו.

הסרט הופק על ידי חברת ההפקות של אדם סנדלר, האפי מדיסון, בשיתוף פעולה עם אולפני Revolution, הסרט יצא לאקרנים על ידי סרטי קולומביה בארצות הברית ב-1 ביוני 2001. הסרט קיבל ביקורות שליליות עד מעורבות.

## תקציר העלילה
מרווין מיינג', פקיד ראיות כושל, תמיד חלם להיות שוטר, אולם חלומו עדיין רחוק מלהתגשם עקב כישלונו. מזלו משתנה כאשר הוא נפצע אנושות בתאונת דרכים, ומדען מטורף מרפא אותו בעזרת השתלות אברי גוף של חיות שונות. כעת הוא משאיר את חולשותיו מאחור וזוכה לתהילה בתור "סופר שוטר". הבעיה היא שגם האינסטינקטים החייתיים הפחות מרשימים מתחילים להשתלט עליו, ותמיד בזמן הכי לא נכון.

## שחקנים
* רוב שניידר בתפקיד מרווין, פקיד ראיות משטרתי
* קולין האסקל בתפקיד ריאנה, פעילה למען בעלי חיים
* ג'ון סי. מקגינלי בתפקיד סמל סיסק, סמל משטרה במשטרת אלקרטון
* אדוארד אסנר בתפקיד המפקד וילסון, המפקד הקשיש של משטרת אלקטרון
* מייקל קאטון בתפקיד דוקטור ויילדר, מדען מטורף
* לואי לומברדי בתפקיד פאטי, צוער משטרה נוסף במשטרה
* גאי טורי בתפקיד מיילס, מאבטח בשדה תעופה
* סקוט וילסון כראש עיריית אלקרטון (ללא שם)
* מיכאל פפג'ון בתפקיד השוטר הבריידי

בנוסף, פיליפ דניאל בולדן, מייגן הארווי ומיץ ' הולמן מגלמים ילדים בחדר הראיות. פרד סטולר הופיע בתפקיד כתב חדשות. נואל גוגליאמי מופיע בהופעות אורח בתור מנהיג הכנופיה ונורם מקדונלד כחבר כנופיה. אדם סנדלר מגלם דמות של עירוני, יחד עם ג'ון פארלי ובריאנה בראון שהם חלק מהאספסוף הזועם. ווס טקהאשי, אנימטור לשעבר ומפקח אפקטים חזותיים באינדסטריאל לייט אנד מג'יק, מופיע בתפקיד אורח בתור כתב חדשות במסיבת העיתונאים של המפקד וילסון.  קלוריס ליצ'מן והארי דין סטנטון מופיעים בהופעות אורח ללא קרדיט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים על סוסים
קטגוריה:סרטים על דגים
קטגוריה:סרטים על כלבים
קטגוריה:סרטים על חתולים
קטגוריה:סרטים על עופות
קטגוריה:סרטים על פרימטים
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2001
קטגוריה:סרטי האפי מדיסון
הנשיאה לבית הכנסת

**הנשיאה לבית הכנסת** (בגרמנית: **Das Schultragen**) הוא ציור שמן על קנבס משנת 1869 מאת האמן היהודי-גרמני מוריץ דניאל אופנהיים. הציור מתאר טקס מעבר ייחודי ליהדות גרמניה במאה ה-19, שבו בא ילד לביקורו הראשון בבית הכנסת ומביא עמו את הווימפל שלו. שם הטקס (ושם הציור), 'הנשיאה לבית הכנסת', עשוי להתייחס להורים הנושאים את ילדם אל בית הכנסת, או לילד עצמו הנושא את הווימפל.

הציור מתמקד ברגע בו אב גאה מביא את בנו הפעוט לבית הכנסת, כחלק ממנהג מסורתי שבמהלכו תורמים ההורים וימפל — סרט בד המשמש לכריכת ספר תורה, אשר נתפר מבד החיתולים ששימש בברית המילה של הילד. הווימפל נושא את שם הילד, תאריך לידתו, ואיחול שיגדל ללמוד תורה, להינשא ולעשות מעשים טובים. בעת הבאתו לבית הכנסת, היה מכובד הילד לאחוז את עצי החיים של ספר התורה בעת ביצוע הגלילה. אחיזת עצי החיים נחשבה לשיאו של הטקס, ובציור ניתן לראות את האב מרים את ילדו כדי שיוכל לאחוז בעצי החיים.

בסצנה מתוארת האם משקיפה מהגלריה העליונה, בחלק המיועד לנשים, מנסה לראות טוב יותר את הטקס. הילד מושיט את ידו לעבר עצי החיים המעוטרים, בעוד האב אוחז בו בגאווה. רוב הנוכחים בבית הכנסת מרוכזים בטקס, אך אופנהיים מוסיף נופך מקומי בדמות שני גברים המשוחחים ביניהם בצד, ברגע של חולין בתוך האירוע הקדוש. על גבי הווימפל הכרוך על ספר התורה, ניתן להבחין בשמו של הצייר עצמו: 'משה בן כ"ה גדליה אפפענהיים'. בצד הבימה מונח וימפל נוסף, מגולגל.

## היסטוריית בעלות
לאחר פטירתו של אופנהיים, נמסר הציור למשפחתו ונרכש על ידי הרמן קראמר. לאחר מותו עבר לאשתו הדוויג, ולאחר מכן לבנם סאלי קראמר ובהמשך לנכדו רוברט. בשנות ה-50 של המאה ה-20 נמכר ככל הנראה בלונדון, והיה בבעלותו של אוסקר גרוס בניו יורק עד 1999.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים בעלי מוטיב יהודי
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:מוריץ דניאל אופנהיים: ציורים
פינתי

**פינתי** היא רשת חומוסיות ותיקה, שמקורה בירושלים, ונחשבת לאחד המוסדות הקולינריים המזוהים ביותר עם העיר. התפריט שלה מתמקד במנות חומוס מסורתיות, אך כולל גם מגוון מאכלים נוספים כמו שווארמה, שניצלים, מרקים ומנות ביתיות נוספות.

## אודות
הסניף הראשון של "פינתי" נפתח בשנת 1975 בפינת הרחובות המלך ג'ורג' וההסתדרות בירושלים. את המקום הקימו האחים מאיר ומשה מיכה יחד עם סלע חן, כאשר הפכו בית קפה קטן (שפעל שם משנת 1948) למסעדת חומוס משפחתית. המקום זכה לפופולריות רבה בקרב תושבי העיר ומבקריה, והפך למוקד משיכה לאנשי ציבור, פוליטיקאים ואמנים.

בעקבות ההצלחה, נפתח בשנת 2000 הסניף השני בגבעת שאול, ובעקבותיו התרחבה "פינתי" לרשת מסעדות עם סניפים נוספים בירושלים ובאזורים אחרים בארץ. נכון ל-2018, הרשת מונה 12 סניפים, כולל בתחנה המרכזית ירושלים ובשכונות קריית יובל, רמות ורמת אשכול. ב-2024 נפתח גם סניף ראשון ביהודה ושומרון - בכפר עציון.

### היריבות עם טעמי
אחת התופעות הבולטות בסצנת החומוס הירושלמית הייתה בעבר היריבות ההיסטורית בין "פינתי" ל"טעמי". "טעמי", שנוסדה בשנת 1954 על ידי אלברט מג'ר, שכנה ברחוב שמאי, כ-150 מטר בלבד מ"פינתי". הקרבה הגאוגרפית וההתמחות הדומה בחומוס יצרו תחרות עזה בין שתי המסעדות, כאשר כל אחת מהן פיתחה קהל לקוחות נאמן.

היריבות בין השתיים הפכה לחלק מהפולקלור הירושלמי, עם השוואות בלתי פוסקות בין איכות החומוס, השירות והאווירה. התחרות זכתה לכינוי "מלחמת החומוס", והמשיכה לרחוש במשך עשרות שנים - עד לסגירתה של "טעמי" בשנת 2019.

## הסרט התיעודי "שטרודל בטחינה"
בשנת 2004 ביימו תומר שני ורן לנדאו את הסרט התיעודי "שטרודל בטחינה" העוסק בשתי מסעדות ירושלמיות ותיקות ששכנו זו לצד זו. "פינק", בר-מסעדה אירופאי בהשפעה גרמנית, ו"פינתי", מסעדת חומוס שפועלת במקום משנת 1975. בין שתי המסעדות היה ממוקם ביתן מפעל הפיס שבו עבדה גלינה, עולה מברית המועצות. היחסים בין שלושת בתי העסק והאנשים המפעילים אותם, שתוארו בסרט, אמורים לייצג יחסים חברתיים בין קבוצות תרבותיות שונות בחברה הישראלית בכלל ובעיר ירושלים בפרט. הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע ירושלים בסינמטק ירושלים, ובקבלת הפנים לאחר ההקרנה, חולקו לצופים מרק גולאש מתנת "פינק", ופיתות וחומוס מתנת "פינתי".

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: בתי קפה ומסעדות
קטגוריה:רשתות מזון מהיר ישראליות
ג'יימס מיד (כלכלן)

**ג'יימס אדוארד מיד** (23 ביוני 1907 – 22 בדצמבר 1995) היה כלכלן בריטי שתרם רבות לתאוריה של סחר בינלאומי וכלכלת רווחה. יחד עם ריצ'רד קאהן, סייע בפיתוח רעיון המכפיל הקיינסיאני כחלק מחוג הקיימברידג' (Cambridge Circus). בשנות ה־30 שימש יועץ מומחה מטעם ממשלת בריטניה בארגון הכלכלי והפיננסי של חבר הלאומים.

## ביוגרפיה
מיד נולד בסוואנאג', גדל בעיר באת'. את השכלתו רכש באוריאל קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד, שם החל ללמוד לימודים קלאסיים. ב־1928 עבר למסלול החדש של פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה.

בשנת 1930 נבחר לעמית בהרטפורד קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד, ולימד שם כלכלה בין השנים 1931–1937.

במהלך מלחמת העולם השנייה, נקרא לשרת במחלקה הכלכלית של מזכירות קבינט המלחמה. הוא עמד בראשה בין השנים 1946–1947. ב-1946 הוא קיבל את אות ההצטיינות של מסדר האמבט. בין השנים 1964–1966 כיהן כנשיא האגודה המלכותית לכלכלה.

אף על פי שעבודתו בתחום הכלכלה לא הוגבלה לקווים מפלגתיים, הוא שימש יועץ למפלגת הלייבור בשנות ה־30, ובשנות ה־80 היה חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית. הוא תיאר את עמדותיו הפוליטיות באמרה: "לבי משמאל, מוחי מימין".

## פרסים והכרה
בשנת 1976 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מאת אוניברסיטת באת'.

בשנת 1977 קיבל יחד עם הכלכלן השוודי ברטיל אולין את פרס נובל לכלכלה, על "תרומתם החלוצית לתיאוריה של סחר בינלאומי ותנועות הון בינלאומיות".

## פעילות ציבורית
בשנת 1981 היה אחד מתוך 364 כלכלנים שחתמו על מכתב לעיתון *[[הטיימס]]* בו ביקרו את מדיניותה הכלכלית של מרגרט תאצ'ר, והזהירו מפני החרפת המיתון.

## מותו
ג'יימס מיד נפטר ב־22 בדצמבר 1995 בקיימברידג', בגיל 88.

## קישורים חיצוניים

* ג'יימס מיד – האקדמיה הבריטית (2000)
* ריצ'רד ליירד ומרטין וייל, "פרופסור ג'יימס מיד – הספד", The Independent, 29 בדצמבר 1995
* ג'יימס מיד – הספד, ניו יורק טיימס, 28 בדצמבר 1995
* בלוג ההיסטוריה של LSE – מיד חתן פרס נובל
* קורות חייו – ספריית הכלכלה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלנים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:נפטרים ב-1995
סיירן נודד

**סַיָּרָן נוֹדֵד** (שם מדעי: *Anax ephippiger*) הוא מין נודד של שפירית ממשפחת השומרניים, שתפוצתו משתרעת על-פני מרבית אפריקה ודרום אירופה, מזרחה דרך החצי האי ערב עד תת-היבשת ההודית. בישראל זהו מין נפוץ, הנצפה בנדידה גם באזורים צחיחים.

## תיאור
זוהי שפירית גדולה ככל הסיירנים, אם כי הוא הקטן מביניהם; באורך של 61–70 מ"מ (מתוכם הבטן 43–56 מ"מ), מוטת כנפיים של 9 עד 10.5 ס"מ, ואורך כנף אחורית 43–48 מ"מ. פחות צבעוני משאר הסיירנים, עם חזה בצבע חום-צהבהב, בטן בצבע חום עם פס גב כהה. בחלק העליון של מקטעי הבטן הראשונים של הזכרים יש כתם כחול בצורת אוכף. זכרים צעירים, בדומה לנקבות, חסרים את הכתם הכחול הזה.

דומה בצבעיו לסיירן נסיכי, הגדול ממנו במעט, אך נבדל בצבע העיניים. אצל הסיירן הנודד העיניים חומות בחלק העליון וירוקות-צהובות בתחתון, ואילו לעומתו לנסיכי עיניים ירוקות. בנוסף, אצל הסיירן הנודד הכתם הכחול במקטעי הבטן הראשונים מוגבל רק לחצי העליון, ולא מקיף את כל המקטע כמו אצל הנסיכי. בשונה מהסיירנים האחרים, אצלם הבטן ארוכה מהכנף האחורית, אצל מין זה שתיהן לרוב באותו אורך.

## אקולוגיה
באזורנו עונת התעופה של הבוגרים היא כל השנה. נוהג להתלהק בנדידה וישנן תצפיות בנחילים בהם נספרו אלפי פרטים בשעה.

### תפוצה
הסיירן הנודד הוא מין אפרוטרופי, שכפי ששמו מרמז, הוא שפירית נודדת הידועה ביכולות תעופה למרחקים ארוכים. הוא נודד באופן קבוע בין אפריקה לדרום אירופה, וחוצה מכשולים טבעיים משמעותיים כמו מדבר סהרה והים התיכון — דבר שאינו שכיח בקרב חרקי מים מתוקים. הוא אף תועד באיסלנד, שם הוא נחשב לשפיראי היחיד שנצפתה אי פעם. קיימות עדויות לכך שהגיע גם לאיים הקריביים ואולי אף לדרום אמריקה, כנראה בעזרת רוחות מזרחיות חזקות.

חלק מהאוכלוסיות באגן הים התיכון מקומיות, ואילו אחרות נודדות — כנראה בתגובה לצפיפות יתר באזורים כמו הסאהל. לרוב פרטים נודדים הם כאלה שטרם הגיעו לבגרות מינית, והם נושאים מאגרי שומן המשמשים כמקור אנרגיה לתעופה, בדומה לעופות נודדים.

### בית גידול
מין זה חובב גופי מים רדודים וחמים, זמניים וקבועים, כמו שלוליות, אגמים, וביצות המתוחמים בצמחייה מועטת. כמצופה ממין החי בעיקר במים עונתיים, לנימות סתגלנות טובה גם לגופי מים מליחים.

### רבייה
כמין נודד, זהו מתרבה אופורטוניסטי שהנימפות שלו מסוגלות להתפתח במהירות (חודשיים עד שלושה חודשים), מה שמאפשר לו לנצל מקורות מים חולפים וחדשים, במיוחד באקלים חם. ביצים מוטלות בדרך כלל בצימוד של הזוג, כאשר הנקבה מטילה את הביצים בצמחייה צפה או בבוץ. משוטט למרחקים ארוכים ועשוי להימשך לאורות, כולל מלכודות עש, בעת נדידה בלילה.

## גלריה

קובץ:Hemianax ephippiger.jpg|זכר שנחת על בגד
קובץ:Dragonfly Porto Covo August 2021-5.jpg|נקבה מהצד
קובץ:Anax ephippiger2.jpg|זכר בתעופה, ניתן לראות את האוכף הכחול בתחילת הבטן
קובץ:Anax ephippiger pair from United Arab Emirates.jpg|הטלת ביצים בצימוד
קובץ:Vagrant Emperor. Anax ephippiger.webm|סרטון של הטלת ביצים מספרד


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הרמן בורמייסטר
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1839
קטגוריה:שפיריות
מנוחת שבת ברחוב

**מנוחת שבת ברחוב** (בגרמנית: **Sabbath-Ruhe auf der Gasse**) היא יצירת שמן על בד מאת הצייר היהודי-גרמני מוריץ דניאל אופנהיים, שנוצרה בשנת 1866. היצירה מתארת אחר צוהריים של שבת במשפחה יהודית, כשהיא מציגה רגע של שקט, רוגע והשתקפות פנימית – אך גם רמיזות לתמורות תרבותיות וחברתיות. בעוד ראש המשפחה נח, ושאר בני הבית – כולל החתול – ישנים, שתי נשים יושבות לקרוא: הסבתא מכוסת הראש מעיינת בספר תפילה מסורתי, ואילו הנכדה, שראשה גלוי, שקועה ברומן גרמני עכשווי. השתיים מגלמות את המתח בין מסורת למודרנה, אך גם את ההמשכיות התרבותית דרך אקט הקריאה המשותף.

במרכז התמונה מופיעה דלת פתוחה, שמעליה חרוטה השנה "1789" – רמז למהפכה הצרפתית. לפי פרשנות המוזיאון היהודי של ניו יורק, דלת זו מסמלת את הדרך לעתיד. השנה 1789 אינה רק תאריך היסטורי, אלא גם סמל לאמנציפציה של היהודים, שהביאה לשילובם האזרחי בחברה האירופית. בזכות תהליכים אלו, הצליח אופנהיים – כנצר למשפחה יהודית – להתקבל לאקדמיות לאמנות באירופה ולבנות קריירה ציבורית.

מוריץ דניאל אופנהיים (1800–1882) היה הצייר היהודי הראשון בתקופה המודרנית שהתחנך באופן אקדמי ופעל בגלוי בזהות יהודית. הוא סירב להתנצר, בניגוד לדמויות אחרות בזמנו, ונשאר נאמן למסורתו. יצירתו משלבת בין ז’אנרים היסטוריים, דתיים ופורטרטים, וידועה במיוחד בזכות הסדרה "תמונות מחיי המשפחה היהודית הישנה", שבה מוצגת התרבות היהודית-גרמנית כבורגנית, מלומדת ומוסרית. אופנהיים השתמש בז’אנר ציור אידיאליסטי כדי להראות את הדמיון בין ערכי היהדות וערכי הבורגנות הנוצרית, וכך סייע להנגשת היהדות למבט האירופי.

הציור מוצג כיום באוסף המוזיאון היהודי בניו יורק, כתרומת קרן אוסקר ורגינה גרוס (1999), לאחר שעבר בין יורשיו של האמן ואספנים פרטיים באירופה ובארצות הברית. 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוריץ דניאל אופנהיים: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:ציורים בעלי מוטיב יהודי
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
פוואז עקל

**פוואז מוחמד עבד אל-רחמן עקל** (בערבית: **فواز محمد عبد الرحمن عقل**; נולד ב-20 באוגוסט 1950) הוא פוליטיקאי פלסטיני שכיהן כמזכ"ל מועצת השרים בדרגת שר, בממשלת חמדאללה הראשונה ובממשלת חמדאללה השנייה.

## ביוגרפיה
עקל נולד בעיירה דיר איסתיא בשנת 1950 בזמן הממשל הירדני. הוא למד בבית הספר היסודי בעיירה ובמחוז מפרק, ובבית הספר התיכון בעיירה חווארה. הוא קיבל דיפלומה בשפות מ בעמאן בשנת 1973, והשלים לימודי תואר ראשון בצרפתית מ בבזאנסון בצרפת בשנת 1977 ותואר שני באנגלית מאוניברסיטת ניו יורק. בארצות הברית בשנת 1978, ובהמשך גם קיבל תואר דוקטור בתוכנית לימודים ושיטות הוראה באנגלית מאותה אוניברסיטה בשנת 1982.

הוא עבד כמורה לשפה הערבית במרכז תרבות אלג'ירי כדי ללמד ערבית בקהילה האלג'יראית בצרפת, ולאחר מכן עבר לעבוד כעוזר מחקר באוניברסיטת ניו יורק, וכמורה לצרפתית וערבית באותה אוניברסיטה. הוא חזר לישראל ב-1982 ועבד כפרופסור לאנגלית באוניברסיטת א-נג'אח. בהמשך מונה לדיקן המכללה הקהילתית א-נג'אח של האוניברסיטה, תפקיד שבו כיהן בין השנים 1992-1994.

עקל היה מעורב בכמה איגודים מקצועיים לאומיים, הוא כיהן כנשיא סניף האיגוד הכללי של הסטודנטים הפלסטינים באוניברסיטת בזאנסון בשנים 1975-1977, היה מזכיר הסגל באוניברסיטת א-נג'אח ב-1984, חבר מייסד של אגודת ותיקי המהפכה הפלשתינאים למען פת"ח ב-1994, חבר במועצה המייעצת של מוסד הפצועים הפלסטיני ב-1995 וחבר במועצה המכוננת של פורום החלוצים שייצג את פת"ח ב-2006. במהלך תקופה זו הוא הפך לחבר במספר ועדות ממשלתיות רשמיות, ומונה כיועץ לענייני ממשלה במזכירות הכללית בדרגת שר ב-2014 לתקופה של שישה חודשים, לאחר מכן חזר ללמד באוניברסיטת א-נג'אח ובהמשך עבד ב ביריחו במחלקה לשפות ב-2017. הוא כיהן גם כחבר מועצת המנהלים של אגודת הסהר האדום הפלסטיני (2017-2016) וכחבר בפדרציה של איגוד האוניברסיטאות הפלסטיניות (2008-2005).

עקל פרסם כמה ספרים, חלקם בשיתוף עם מחברים אחרים. הוא נשוי ואב לשלושה בנים ושתי בנות.

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בצרפת
קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:סגל אוניברסיטת א-נג'אח
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1950