open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
זמשקו

**זמשקו** (בסלובנית: **Zameško**), הוא יישוב קטן בגדה הימנית של נהר קרקה במועצה המקומית שנטיירני (Šentjernej) שבדרום - מזרח סלובניה, במרחק של 69 ק"מ מזרחית ללובליאנה, עיר הבירה של המדינה. המועצה כולה היא חלק מקרניאולה תחתית וכיום היא כלולה כחלק מהאזור הסטטיסטי "אזור סלובניה דרום - מזרחית".

ישנם מספר אתרי מורשת עולמית של אונסקו בקרבת מקום. אתר המורשת הקרוב ביותר בסלובניה הוא מערות סקוצ'אן במרחק של 109 ק"מ מערבה.

## ראו גם
*אזורי סלובניה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סלובניה: יישובים
יענקל אדלר

[250px|ממוזער|"הקטועים" (1942–1943), מאוסף [גלריית טייט]]
**יענקל אדלר** (בפולנית: **Jankiel Adler**; 26 ביולי 1895 - 25 באפריל 1949) היה צייר ואמן הדפס יהודי-פולני.

## אודות
נולד כשביעי מבן עשרה ילדים בעיירה טושין, פרבר של העיר לודז' בפולין. בשנת 1912 החל ללמוד תחריט אצל דודו בבלגרד. בשנת 1914 עבר לגרמניה שם התגורר זמן מה עם אחותו בבארמן (Barmen, כיום כלולה בעיר וופרטל) ולמד שנים במכללה לאמנות ולאומנות. 

בשנים 1918–1919 חזר ללודז' שם היה לקח חלק פעיל בקבוצה של אמני אוונגרד צעירים. בשנת 1920 הוא שב לגרמניה. בשנת 1922 עבר לדיסלדורף, שם החל ללמד באקדמיה המקומית לאמנות. בדיסלדורף אדלר נפגש עם פאול קלה, אשר ממנו הושפע בהמשך. בשנת 1928 זכה ציורו של אדלר במדליית זהב בתערוכת אמנות גרמנית בדיסלדורף. שם גם הצטרף לקבוצת האמנים יונג ריינלנד.

בשנים 1929 ו-1930 הוא יצא לסיורי לימוד במיורקה ובאתרים נוספים בספרד. בעת מערכת הבחירות בגרמניה בחודש יולי 1932 הוא פרסם יחד עם קבוצה של אמנים ואינטלקטואלים פעילי שמאל מנשר נגד המדיניות של המפלגה הנאצית ובתמיכה ברעיונות הקומוניזם. עם עליית היטלר לשלטון בשנת 1933 הוצגו שתיים מיצירותיו על ידי המפלגה הנאצית בתערוכה שנערכה במרכז האמנות במנהיים כדוגמאות לאמנות מנוונת. אדלר עזב את גרמניה ומצא מקלט בפריז תוך שהוא יוצא לביקורים רבים בפולין, יוגוסלביה, צ'כוסלובקיה, רומניה וברית המועצות. בשנת 1937 הוחרמו 25 מיצירותיו בגרמניה מאוספים ציבוריים וארבע מהן נכללו בתערוכה הנודדת על אמנות מנוונת עת הוצגה במינכן. 

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התנדב אדלר לצבא הפולני. בשנת 1941 שוחרר מן השרות מסיבות בריאות והגיע כפליט לסקוטלנד, שם התגורר ב-Kirkcudbright. בשנת 1943 עבר ללונדון ונהיה מעורב בעולם האומנות המקומי. הוא נפטר בוויטלי קוטג'  (Whitley Cottage) באלדבורן שבאנגליה בשנת 1949. כל תשעת אחיו ואחיותיו נספו בשואה.הוא הובא לקבורה בבית העלמין בושי שבמחוז הרטפורדשייר.

## יצירתו
אדלר הושפע בעבודתו באופן בולט מיצירותיהם של פיקאסו ולז'ה. הוא נהנה לנסות שילובי חומרים שונים, כך למשל, הוא שילב ביצירותיו תערובות חול. רבות מיצירותיו עוסקות בנושאים יהודים ומעטות מהן יצירות מופשטות. יצירותיו של אדלר מוצגות במוזיאונים בולטים באנגליה, סקוטלנד, ארצות הברית, פולין, גרמניה וניו זילנד. רבות מיצירותיו נמכרו לאורך השנים במכירות פומביות, חלקן בעשרות אלפי דולר

## הנצחה
ב- 17.6.1975, הנפיק השירות הבולאי  סדרה של שלושה בולי דאר שנקראה אמנות הציור 1975, שבה נכלל  בול של ציור של אדלר שכותרתו משחק פורים שהוצג במוזיאון  תל אביב.  השירות הבולאי מכר  785.000 בולים  של בול זה עד להפסקת המכירה ב-24.10.1975  .

## קישורים חיצוניים

* יצירות יענקל אדלר באוסף גלריית טייט
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים יהודים פולנים
קטגוריה:ציירים יהודים גרמנים
קטגוריה:אמני הדפס יהודים
קטגוריה:יהודים בצבא הפולני
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1895
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1949
טובה (קיסר יפן)

**הקיסר טוֹבָּה** (ביפנית: 鳥羽天皇; 24 בפברואר 1103 - 20 ביולי 1156) היה קיסר יפן ה-74 לפי הרשימה המסורתית של קיסרי יפן. שלטונו נמשך מ-1107 עד 1123.

## ביוגרפיה
בנם של הקיסר הוריקאווה ופוג'יווארה נו אישי. לאחר מות אביו בגיל 29, ב-9 באוגוסט 1107, עלה טובה לכס הקיסרות. עד עלייתו לכס הקיסרות היה שמו הפרטי **מונהיטו-שינו** (宗仁親王). במהלך השנים הראשונות לשלטונו של טובה הייתה השליטה נתונה למעשה בידיו של סבו, הקיסר-לשעבר שירקאווה, בהתאם למסורת בה הקיסר מפנה את כסאו ליורשו, אך ממשיך לשלוט במדינה. 

בשנה השבע עשרה לשלטונו, ב-25 בפברואר 1123, נאלץ טובה לוותר על כסאו בהוראת סבו. כס הקיסרות עבר לבנו אקיהיטו, שהיה לקיסר סוטוקו. טובה היה רק בן 21 כשנאלץ לוותר על הכס, אך כבר שלט במשך שש עשרה שנים.

טובה נשא שלוש נשים ולקח מספר פילגשים, שהולידו לו 14 בנים ובנות.

ב-1129, עם מות הקיסר-לשעבר שירקאווה, החל טובה לכהן כקיסר-לשעבר, תפקיד בו נשא לאורך תקופת שלטונם של שלושה קיסרים: סוטוקו, קונואה וגו-שירקאווה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יפן: היסטוריה
קטגוריה:קיסרי יפן
קטגוריה:ילידי 1103
קטגוריה:נפטרים ב-1156
בנק הולנד

**בנק הולנד** (בהולנדית: **Hollandsche Bank-Unie**) היה בנק זר שפעל בישראל מתקופת המנדט הבריטי עד שנות ה-60 של המאה ה-20. בשנת 2010 מוזג הבנק לתוך דויטשה בנק וחדל להתקיים כבנק עצמאי.
## היסטוריה
120px|ממוזער|שמאל|שלט על בניין בנק הולנד בחיפה
בנק הולנד נפתח בחיפה ב-1 באוקטובר 1934 סמוך למרכז המסחרי החדש, ברחוב הבנקים, שהיה המרכז הפיננסי של העיר. הבניין היה בין הראשונים בעיר שכלל מיזוג אוויר וחדר כספות במרתף. לבנק היה סניף משנה בהדר הכרמל. סניף נוסף נפתח בתל אביב ב-1949.

לניהול הבנק מונה ארווין פרוינד, נתין הולנדי. ראול ולנברג, שפרוינד היה ידיד של סבו, הגיע לארץ ישראל על מנת להתמחות בבנק הולנד.

הבנק היה פעיל בעסקאות בניירות ערך ובסחר חוץ ועם לקוחותיו נמנו בעיקר יוצאי גרמניה והולנד. ב-1968 בעקבות החרם הערבי החליט בנק הולנד למכור את פעילותו בישראל לבנק דיסקונט.

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר ישראל
הולנד
הולנד
קטגוריה:חיפה: בנקים
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1934
יוסף בודנהיימר

**יוסף שלמה בודנהיימר** (11 ביולי 1941 – 14 באוגוסט 2024) היה פיזיקאי ישראלי, פרופסור לאלקטרואופטיקה, נשיא ורקטור המרכז האקדמי לב.

## ביוגרפיה
בודנהיימר נולד ב-1941 בקיימברידג' שבאנגליה, ועלה לישראל עם משפחתו בגיל שמונה. למד בישיבת קול תורה ובישיבת מרכז הרב. שירת בצה"ל בחטיבת הנח"ל. בעצתו של פרופ' זאב לב העדיף להישאר בישראל וללמוד פיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים על פני לימודים בארצות הברית, שם קיבל מספר מלגות לימודים. תחת הנחייתו של לב קיבל בודנהיימר תואר דוקטור בשנת 1971. נושא הדוקטורט היה חקירת  באמצעות פיזור ראמאן.

### מפעלו המדעי
עבודת הפוסט-דוקטורט של בודנהיימר עסקה בתחום סטרומטריית לייזר בקינגס קולג', אוניברסיטת לונדון. מחקרו זה הצליח לגלות שני מעברי פאזה חדשים, ופיתח טכניקה ספקטרומטרית חדשה.

במהלך שבתון בשנת 1978–1979 במעבדות המחקר של קודאק, כחוקר-אורח הלא-אמריקאי הראשון, ביצע עבודה חלוצית בתחום הווידאו-דיסק.

עם ייסוד המרכז האקדמי לב (בשמו דאז – בית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים), הצטרף למחלקה לאלקטרואופטיקה, ומונה לראש המחלקה בשנת 1982. בהמשך קיבל תואר פרופסור מן המניין, ובשנת 1989 התמנה לרקטור המוסד. משנת 1993 עד 2009 כיהן כנשיא המרכז (הכהונה הארוכה ביותר בתולדות המוסד).

פרופ' בודנהיימר פרסם יותר מ-80 מאמרים בספרות המקצועית, והוא מחזיק ב-11 פטנטים בתחומי האלקטרו-אופטיקה. הוא שימש כיועץ לחברות היי-טק רבות בישראל ובארצות הברית ומכהן כחבר בוועדות מדעיות ולאומיות שונות.

בשנת 2019 זכה בפרס "יקיר ירושלים" על תרומתו למדע בישראל ועל הכשרתם האקדמית והמקצועית של אוכלוסיות מגוונות ושילובם במעגל התעסוקה בישראל.

בודנהיימר הלך לעולמו ב-14 באוגוסט 2024 כשהוא בן 83. הלווייתו התקיימה באותו יום בבית העלמין סנהדריה בירושלים.

### פועלו במרכז האקדמי לב
תחת הנהגתו נוסדו קמפוסים ותוכניות נוספות במוסד וביניהם:
* קמפוס טל
* תוכניות לציבור החרדי המאפשרות השתלבותו בכוח העבודה הישראלי
* תוכנית לימודי הנדסה לבני העדה האתיופית.

### חיים אישיים
בודנהיימר היה נשוי לרחל, ולהם שמונה ילדים. הוא התגורר בירושלים.
* בנו, דוקטור גלעד בודנהיימר, הוא ראש אגף שירותי בריאות הנפש במשרד הבריאות. ניהל בעבר את תחום בריאות הנפש במכבי.
* ביתו, נורית שוורצפוקס, נשואה לדן שוורצפוקס, סגן מנהל המרכז הרפואי סורוקה ומשיא משואת יום העצמאות ה-76 למדינת ישראל.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:אלקטרואופטיקה
קטגוריה:סגל המרכז האקדמי לב
קטגוריה:תורה ומדע
קטגוריה:נשיאי מכללות בישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
היינקל

**הַיִינְקל** (בגרמנית: **Heinkel Flugzeugwerke** - "היינקל מפעל מטוסים") הייתה חברה גרמנית לייצור כלי טיס, שנוסדה על ידי ארנסט היינקל ונקראה על שמו.

החברה נודעה בעיקר בשל ייצור מטוסי הפצצה למען הלופטוואפה בזמן מלחמת העולם השנייה וכן עקב תרומותיה בתחום "טיסה במהירות גבוהה".

בשנות ה-50 של המאה ה-20 היא יצרה מכוניות מדגם "היינקל קבין".

החברה התמזגה (ובכך חדלה להתקיים) בשנת 1965 לתוך "Vereinigte Flugtechnische Werke" ("מפעלי טכנולוגיית־טיסה מאוחדים") אשר בתורה התמזגה לתוך "מסרשמיט־בולקוב־בלום" .

[ימין|ממוזער|300px|[היינקל He 111 |היינקל He 111H מתוצרת החברה, (ספטמבר 1940)]]

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:יצרני מטוסים גרמניים
קטגוריה:חברות משתפות פעולה עם הנאצים
גיל שפר

**גיל ברוך שפר** (נולד ב-26 בינואר 1969) הוא איש מינהל ציבורי ישראלי. שימש כראש הסגל ומנהל לשכת ראש הממשלה.

## ביוגרפיה
נולד בישראל, דור שביעי למשפחה של חסידי קרלין, שעלתה לארץ ישראל בעליית החסידים בשנת תקל"ז-1777. אביו, ישראל, הוא אחיו של אליעזר שפר. אמו, חוה, הייתה בתו של רבי ישראל דב אודסר.

שירת בצה"ל כקצין מודיעין. לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד לתואר ראשון בתקשורת, אך לא השלימו.

בשנות ה-90 הקים חברת ייעוץ תקשורת. בין השאר עבד כאיש יחסי ציבור של הרשות השנייה. מונה לדובר המפד"ל בראשותו של זבולון המר. בין השנים 1998–2008 שימש כראש מינהל הטקסים וההסברה בעיריית ירושלים ונחשב למקורבו של אורי לופוליאנסקי.

בשנת 2009 התמנה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו ליועץ ראש הממשלה לאירועים, סיורים וטקסים. בדצמבר 2010 מונה למנהל לשכת ראש הממשלה. בפברואר 2012, בעקבות התפטרות ראש הסגל בלשכת ראש הממשלה, נתן אשל, התמנה כממלא מקומו. סיים את כהונתו ביולי 2013, במקומו מונה ארי הרו.

ביוני 2015 התמנה לקונסול כבוד מטעם יפן בישראל.

בינואר 2017 המליצה המשטרה להעמידו לדין בחשד לעבירות מין שביצע בזמרת ישראלית שהסיע להופעה בפני דיפלומטים זרים, ובאוקטובר 2017 הודיעה הפרקליטות כי התיק נסגר מחוסר ראיות.

## חיים אישיים
שפר נשוי ואב לתאומים. מתגורר בגבעת שמואל ומנהל אורח חיים דתי.

## הערות שוליים

קטגוריה:מנהלי לשכת ראש הממשלה
קטגוריה:דוברים ישראלים
קטגוריה:יועצי תקשורת ישראלים
קטגוריה:ראשי הסגל בלשכת ראש הממשלה
קטגוריה:עובדי עיריית ירושלים
קטגוריה:קונסולים של כבוד במדינת ישראל
קטגוריה:גבעת שמואל: אישים
קטגוריה:משפחת לוי מטבריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
אפרת (דמות מקראית)

**אֶפְרָת** מוזכרת במקרא כאשת כלב בן חצרון, משבט יהודה. חצרון היה בנו של פרץ, בנם של יהודה ותמר.

## צאצאיה של אפרת
מסופר עליה שילדה את חור, סבו של בצלאל בן אורי בן חור, בונה המשכן. 

המפרשים חלוקים בשאלה האם "יריעות" הייתה בתו של כלב או אשתו. ממילא, לא ברור אם אפרת הייתה אשתו השנייה או השלישית.

מאחר שחצרון, חמיה של אפרת, מופיע ברשימת משפחת יעקב היורדת למצרים, ואילו כלב בנו אינו מופיע בה, מסתבר שאפרת נולדה במצרים ומתה שם.

לדעת אהרן דמסקי תחום ישיבת המשפחות המתייחסות אליה מכונה במקרא "אפרת" או אפרתה.

## זיהוי כלב ואפרת במדרש
מדרשי חז"ל זיהו את כלב בן חצרון עם כלב בן יפונה, אחד המרגלים שבאו ממדבר סיני לתור את ארץ ישראל, ואת אפרת זיהו עם מרים הנביאה, אחותם של משה ואהרן. כמו כן זיהו את חור, בנה של אפרת, עם חור המוזכר כשופט במדבר סיני. על רקע זה הסבירו המדרשים את השם "אפרת" במובן של פרייה ורבייה, שמיוחסים במדרש לפועלה של מרים בארץ מצרים כאחת מהמיילדות העבריות שהמשיכו ליילד למרות גזרת פרעה וכן כמי שנלחמה באופן ציבורי על המשך הילודה למרות הגזרות.(שמות רבה, שם). רבי אברהם אבן עזרא שלל את הזיהויים הללו, והצביע על קשיים כרונולוגיים שונים בהם. באשר לזיהוי של כלב בן חצרון עם כלב בן יפונה הוא כותב כי "על דרך הפשט כלב בן יפונה איננו כלב בן חצרון בראיות גמורות".

על פי הסבר אחר, "אפרתי" הוא תואר כבוד, והשם "אפרת" מבטא את היותה בת למשפחה מיוחסת.

בעקבות ההסבר המדרשי לשם "אפרת" קרויה בשם זה עמותת אפרת - אגודה לעידוד הילודה בעם היהודי - עמותה ישראלית הפועלת לשכנע נשים יהודיות שלא לבצע הפלה מלאכותית. בדומה קיים מכון פוע"ה - מכון לפוריות ורפואה על פי ההלכה אף הוא על שם מרים שכונתה ע"פ המדרש בשם המיילדת פועה.

## הערות שוליים

קטגוריה:נשים בספרי הכתובים
ברוך ויניצקי

**ברוך ויניצקי** (16 במרץ 1918 – נובמבר 2000) היה ממקימי סניף האצ"ל בפתח תקווה, כתב בעיתון "המשקיף" ואחד מגולי האצ"ל והלח"י ששהו במחנות המעצר הבריטים באפריקה.

## קורות חיים
נולד בפתח תקווה לליפא ומרים ויניצקי, ממקימי המושבה, אח לשישה. למד בבית-הספר נצח ישראל במושבה ובבית הספר תחכמוני בתל אביב. נישא לשושנה סנדרוב ולזוג נולדו שלושה ילדים.

החל את פעילותו המחתרתית בגיל 15. בשנת 1938 הקים את סניף אצ"ל בפתח תקווה עם עוד שישה אנשים. עיקר פעילותו הייתה בהברחת נשק.

ב-19 באפריל 1944 כשהתחיל מרד האצ"ל, נעצר במערכת עיתון "המשקיף" יחדיו עם אחיו יוסף ויניצקי, אף הוא כתב העיתון. השניים הובלו לבית הכלא המרכזי במחוז, "הקישלה" שביפו.

הם היו אסורים במשך יותר מ-4 שנים במספר מקומות שונים: תחילה שישה חודשים בלטרון, ומבוקר חמישי ב' בחשוון תש"ח הוטסו למחנות המעצר בסודאן, קניה ואריתריאה (לאריתריאה הוא הוגלה בקבוצת ה-251 עם שני אחיו). מכיוון שהיה כבר אב לילד, לא השתתף ויניצקי בבריחות ממחנות המעצר באפריקה. האחים שבו לארץ ביולי 1948.

משנת 1952 שימש גבאי וחבר הנהלת בית הכנסת הגדול בפתח תקווה. היה חבר בהנהלת חברה קדישא. בשנת 1983 הוא היה מועמד לראשות העיר מטעם הליכוד, ופעל כחבר במועצת העיר. בשנת 1988 הוענק לו התואר "יקיר פתח תקווה".

נפטר בנובמבר 2000.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי בית הספר נצח ישראל (פתח תקווה)
קטגוריה:בוגרי בית הספר תחכמוני (תל אביב)
קטגוריה:גולי אפריקה
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית ביישוב
קטגוריה:יקירי פתח תקווה
קטגוריה:חברי מועצת העיר פתח תקווה
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:סגל המשקיף
קטגוריה:חברי המועצה המייעצת של בנק ישראל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
מוקדמות גביע אפריקה לאומות 1998

ערך זה מפרט את שלבי המוקדמות של גביע אפריקה לאומות 1998. בורקינה פאסו, מארחת טורניר הגמר, ודרום אפריקה, זוכת הטורניר הקודם, העפילו באופן אוטומטי ללא משחקי מוקדמות.

## טרום מוקדמות
בסיבוב הטרום מוקדמות התחרו מספר נבחרות על מנת להעפיל למוקדמות הטורניר.

***' העפילה לשלב המוקדמות. 




***' העפילה לשלב המוקדמות.

***' העפילה לשלב המוקדמות.




***' העפילה לשלב המוקדמות.

***' העפילה לשלב המוקדמות.



***' העפילה לשלב המוקדמות כאשר שיחקה משחק אחד, כיוון שבורונדי פרשה מהטורניר במהלך המשחק הראשון שהתקיים.

### נבחרות שנאסר עליהם להשתתף בטורניר
על הנבחרות הבאות נאסר להשתתף בטורניר, כיוון שפרשו במהלך מוקדמות גביע אפריקה לאומות 1996. ניגריה פרשה במהלך הטורניר הסופי של גביע אפריקה לאומות 1996. 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

הנבחרות הבאות מסיבות שונות לא נכנסו לטורניר.
* 
* 
*  
*  
* 
* 
* 

## שלב המוקדמות
### בית א'

הערה:  פרשה מהתחרות ב-17 בינואר 1997 בגלל התסיסה במזרח המדינה.

בסיום משחקי בית א', ***' ו***' עלו לטורניר הגמר.

### בית ב'

בסיום משחקי בית ב', ***' ו***' עלו לטורניר הגמר.

### בית ג'

בסיום משחקי בית ג', ***' ו***' עלו לטורניר הגמר.

### בית ד'

הערה:  נפסלה ב-30 בינואר 1997, לאחר שהממשלה מנעה מהנבחרת לשחק נגד  ב-25 בינואר 1997.

הערה:  פרשה שני משחקים לפני תום טורניר המוקדמות.

בסיום משחקי בית ד', ***' ו***' עלו לטורניר הגמר.

### בית ה'

בסיום משחקי בית ה', ***' ו***' עלו לטורניר הגמר.

### בית ו'

הערה: לאחר שלושת המשחקים הראשונים שלה, זאיר שינתה את שמה ל
בסיום משחקי בית ו', ***' ו***' עלו לטורניר הגמר.

### בית ז'

בסיום משחקי בית ז', ***' ו***' עלו לטורניר הגמר.

## קישורים חיצוניים
* סיקור מוקדמות גביע אפריקה לאומות 1998

בורקינה פאסו 1998
WUSA

**איגוד הכדורגל האמריקאי לנשים** (באנגלית: **Women's United Soccer Association** או בקיצור **WUSA**) הייתה ליגת כדורגל נשים אמריקאית שפעלה במשך שלוש עונות בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21. הליגה הייתה ליגת הנשים הראשונה בעולם שבה כל השחקניות היו מקצועניות וקיבלו שכר על עבודתן. הליגה נוסדה בפברואר 2000, כאשר העונה הראשונה נפתחה באפריל 2001, בהשתתפות שמונה קבוצות. ב-15 בספטמבר 2003, מעט אחרי סיום העונה השלישית, התפרקה הליגה עקב חובות כספיים של מאה מיליון דולר.

## היסטוריה
### הקמה
ב-10 ביולי 1999, זכתה נבחרת הנשים של ארצות הברית בגביע העולמי. כתוצאה מהזכייה, החלה התעניינות הולכת וגוברת בכדורגל הנשים בארצות הברית. עשרים משחקניות הנבחרת כשביניהן מיה האם, מישל אקרס, קריסטין לילי וטיפני מילברט, רצו לנצל את ההזדמנות והחליטו על הקמת ליגת כדורגל מקצוענית שתפעל במדינתן. בעזרתו של ג'ון הנדריקס, בעליו של ערוץ דיסקברי, הם גייסו כספים ותומכים, ובשנת 2001 יצאה הליגה לדרך כששמונה קבוצות משחקות בה. עם הקמתה, הצטרפו לליגה כל כוכבות הכדורגל העולמי כשבראשן ניתן היה למצוא את בירגיט פרינץ, צ'רמיין הופר, הומארה סאווה, סון ון והאגה רייסה.

### פירוק
ב-15 בספטמבר 2003, לאחר שלוש שנות פעילות, פורקה הליגה בעקבות קשיים כלכליים קשים. כבר בסוף העונה הראשונה, בזבזו ראשי הליגה 40 מיליון דולר שהיו אמורים להספיק עד לסוף העונה החמישית. אף על פי שהשחקניות הסכימו לקצץ כ-30 אחוז משכרן, המצב לא השתפר והליגה לא יכלה להמשיך להתקיים. בנוסף לבעיות הכספיות, שידורי הליגה בטלוויזיה לא משכו רייטינג והקהל לא הגיע למגרשים.

עם התפרקות הליגה, הפכו ליגות המשנה האמריקאיות (הדבליו-ליג והפרמייר ליג האמריקאית) למבוקשות, והרבה מאוד שחקניות של ה-WUSA עזבו לליגות אלו. רק שש שנים לאחר מכן, עם הקמתה של ה-WPS, חזרה להיות ליגת כדורגל נשים מקצוענית בארצות הברית.

## סיכום עונות הליגה
גביע המייסדות (על שמן של 20 הכדורגלניות שהקימו את הליגה) הוא התואר בו זוכה הקבוצה שמנצחת בפלייאוף הליגה. מחזיקת הגביע נחשבת כאלופת הליגה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ליגות כדורגל לנשים
קטגוריה:ליגות ספורט בארצות הברית
קטגוריה:תחרויות כדורגל לא פעילות
קטגוריה:ארצות הברית: כדורגל נשים
קטגוריה:ארצות הברית: תחרויות ספורט נשים
קטגוריה:ארגוני ספורט נשים בארצות הברית
קריפטומריה

ממוזער|'' Cryptomeria japonica ''
ממוזער|''Cryptomeria japonica''

**קְרִיפְּטוֹמֶרְיָה** (שם מדעי: ***Cryptomeria***) היא סוג עץ מחטני ממשפחת הברושיים. הסוג כולל מין אחד, קריפטומריה יפנית (*Cryptomeria japonica*), והוא אנדמי ליפן, שם הוא ידוע בשם **סוּגִי** (ביפנית: スギ). בעבר נודע העץ בשם "ארז יפני", אולם הוא אינו קשור לסוג זה.

קריפטומריה ניטעת באופן נרחב ביערות ביפן, בסין ובאיים האזוריים, וכן משמשת לנוי באזורים ממוזגים אחרים, לרבות באירופה, באמריקה הצפונית ובמזרח הרי ההימלאיה בנפאל ובהודו. צורת נוי פופולרית היא זן התרבות "אלגנס", הידוע בעלוותו הצעירה, שאינה הופכת לבוגרת בגיל שנה. ישנן גם צורות בונסאי לעץ.

העץ המעובד מקריפטומריה הוא ריחני, בצבע אדמדם־ורוד, בעל משקל נמוך אך חזק, חסין למים ועמיד לריקבון. הוא משמש ביפן לכל סוגי הבנייה, לרבות חיפוי פנים.

## תיאור
קריפטומריה היא עץ ירוק עד גדול, המגיע לגובה של כ־70 מטרים ולקוטר גזע של 4 מטרים, עם קליפה בצבע אדום-חום שמתקלפת ויוצרת פסים אנכיים. העלים הם דמויי־מחטים באורך של 0.5–1 ס"מ ומסודרים בספירלה, והאצטרובלים כדוריים בקוטר של 1–2 ס"מ עם 20–40 קשקשים. היא דומה במראה שלה לסקוויה ענקית, ונבדלת ממנה בעליה הארוכים, באצטרובליה הקטנים ובקליפתה הקשה.

קריפטומריה משמשת מזון לזחליהם של מספר עשים בסוג *Endoclita*. היא גורם מרכזי ביפן לקדחת השחת.

## שימושים
עצי קריפטומריה, לעיתים בני מאות שנים, מקשטים מקדשים ביפן. מסופר על דאימיו שהיה עני מכדי לתרום טורו בעת הלווייתו של השוגון טוקוגאווה איאיאסו במקדש טושוגו בניקו, ולכן ביקש לשתול שדרה של עצי סוגי על מנת שמבקרים במקדש ייהנו בעתיד מצל מפני השמש הקופחת. הצעתו של הדאימיו העני התקבלה, והשדרה, שקיימת עד היום נמתחת על פני 65 ק"מ.

הקריפטומריה הובאה למדינת סיקים ולמחוז דרג'ילינג שבהודו על ידי הבריטים במאה ה־19 כעץ נוי וכחומר גלם לקופסאות תה ושם נפוצה. שמה באזורים אלה הוא "דְהוּפִּי", והיא משמשת לבניין בשל משקלה הנמוך. קריפטומריה גדלה במשך שנים רבות באופן תרבותי גם בסין, עד כי לעיתים היא נחשבת לתת־מין – *Cryptomeria japonica sinensis* – או אף למין נפרד – *Cryptomeria fortunei*. עם זאת, אין הבדלים גדולים במאפיינים בין הקריפטומריה הגדלה בסין לזו היפנית, ואין הוכחה חד־משמעית כי קריפטומריה אכן גדלה באופן טבעי בסין. ניסיונות לאקלם קריפטומריה בישראל בתקופת המנדט הבריטי לא צלחו.

ביפן פותחה שיטה לגיזום עצים אלו בשם "דאיסוגי".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1839
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי דייוויד דון
קטגוריה:יפן: עצים
קטגוריה:ברושיים
קטגוריה:צמחי נוי
קטגוריה:צמחים יחידים בסוגם
אוסקר דה לה רנטה

**אוסקר אריסטידס רנטה פיאו** (בספרדית: **Óscar Arístides Renta Fiallo**), מוכר כ**אוסקר דה לה רנטה** (**Oscar de la Renta**; 22 ביולי 1932 ברפובליקה הדומיניקנית – 20 באוקטובר 2014) היה מעצב אופנה דומיניקני, ואחד ממעצבי האופנה הגדולים בעולם במחצית השנייה של המאה ה-20 ובראשית המאה ה-21.

דה לה רנטה הוכשר על ידי כריסטובל בלנסיאגה ב-1957, ועבד אצל כריסטיאן דיור החל מ-1959. זכה לפריצתו הגדולה כשהפך לאחד מהחייטים שהלבישו את ג'קלין קנדי, אשתו של ג'ון קנדי, נשיא ארצות הברית ה-35. בית האופנה בעיצובו מלביש עד היום כוכבות ונשים ממשפחות מלוכה. דה לה רנטה היה ידוע בעיצוביו המרשימים לאירועי השטיח האדום וללבוש הערב, אך התמחה גם בשמלות כלה, נעליים, בושם על שמו ("אוסקר") ועוד.

ב-20 באוקטובר 2014 מת בביתו שבקונטיקט, ארצות הברית, לאחר שנאבק בשמונה השנים האחרונות של חייו במחלת הסרטן.

## קישורים חיצוניים

* ארכיון האופנה והטקסטיל ע"ש רוז, שנקר, אוסף אוסקר דה לה רנטה, באתר ארכיון האופנה והטקסטיל ע"ש רוז בשנקר
* אוסקר דה לה רנטה, באתר ווג
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מעצבי אופנה
קטגוריה:מותגי אופנה עילית
קטגוריה:ביסקסואלים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מהרפובליקה הדומיניקנית לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא דומיניקני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014
נתן ניר

**נתן (נתק'ה) ניר** (**הברפלד**; 1935 – 18 בינואר 2015) היה תת־אלוף בצה"ל, כיהן כמפקד חטיבה 217 במלחמת יום הכיפורים.

## ביוגרפיה
ניר נולד וגדל בוורשה. בעת השואה נמלטה משפחתו לרוסיה. בשנת 1948 עלה עם משפחתו לישראל.

עם גיוסו לצה"ל, בשנת 1953, שובץ בחטיבה 7 של חיל השריון בגדוד 82. עבר הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קצינים. במלחמת סיני לחם כמפקד מחלקת טנקים באוגדה 77. ב־1959 היה חבר במשלחת לאנגליה שיצאה להשתלם על טנקי הצנטוריון. בתחילת שנות ה־60 שירת כמדריך בקורס מפקדי פלוגות במשך שלושה מחזורים ולאחר מכן שירת כסגן מפקד גדוד 52 בחטיבה 14. השתתף במשלחת למערב גרמניה שנשלחה לקלוט את טנקי הפטון שנמכרו לצה"ל דרך נאט"ו, ושימש סגן מפקד גדוד 79, גדוד פטונים שהוקם במסגרת חטיבה 7. לאחר מכן מונה למדריך ראשי בבית הספר לשריון.

במלחמת ששת הימים לחם כמפקד גדוד הטנקים 63 במסגרת חטיבה 14, כחלק מאוגדה 38 בפיקוד אריאל שרון. ניר לחם בראש גדודו בקרב אום־כתף. גדודו נע ככוח טנקים עצמאי על "ציר בטור" בלב הדיונות. הכוח, שכלל כ-45 טנקי צנטוריון ועוד יחידות משנה של חרמ"ש, נ"ט והנדסה, כבש את מתחם 181 המבוצר. בהמשך המלחמה נפצע ניר מהפגזה מצרית ונותר נכה בשתי רגליו. ניר לא ויתר, השתקם ושב לשירות בצה"ל. שירת כמדריך בפו"ם ומונה למפקד חטיבה 217 בדרגת אל"ם. פיקד על חטיבתו במלחמת יום הכיפורים, בין היתר במארב לחטיבה 25 המצרית. לאחר המלחמה יצא להשתלמות במכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית. בשנים 1975–1976 פיקד על המרכז הלאומי לאימונים ביבשה, ובשנים 1977–1976 שימש כראש מטה פיקוד הצפון. בשנים 1979–1977 פיקד על אוגדה 880.

לאחר שחרורו, התמודד ב־1978 על ראשות העיר אשקלון מטעם הליכוד, אך קיבל מעט פחות מ־20% מהקולות ולא הצליח להגיע לסיבוב השני. בשנת 1983 התמודד שוב על ראשות העיר, נחשב לחלופה העיקרית אל מול ראש העיר המכהן, אלי דיין, וזכה במעל 28% מהקולות, אך אלו לא הספיקו כדי לגבור על דיין.

מ־14 ביוני 1980 ועד 12 בנובמבר 1984 שימש ניר כיושב ראש האגודה למען החייל. הוא שימש יועץ לפיתוח טנק קל לצבא ברזיל, פרויקט שבוטל לאחר סיום תקופת הדיקטטורה הצבאית, הקים חברה בתחום המסחר בכספות ובקופות פלדה ועבד במשרד מבקר מערכת הביטחון.

ניר נפטר בשנת 2015, והובא למנוחות בבית העלמין שבקיבוץ חורשים.

## גלריה

קובץ:Natan Nir. II.jpg|ניר עם אשתו הראשונה, דרורה, וילדיהם
קובץ:Natan Nir. III.jpg


## לקריאה נוספת
* נתן ניר, **נתק'ה ניר - הקצין הפצוע שחזר לשדה הקרב**, ידיעות ספרים, 2010.

## קישורים חיצוניים

* 
* שאול נגר, "נתק'ה - הקצין הפצוע שחזר לשדה הקרב" - ערב השקת הספר ביד לשריון, באתר "יד לשריון", 24.06.2010.
* 
* 
* [ספרו באתר הוצאת [ידיעות ספרים]]
* נתק'ה ניר - הקצין הפצוע שחזר לשדה הקרב, סקירת ספרו באתר "יד לשריון".
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי עוצבת הסוס הדוהר
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ראשי האגודה למען החייל
קטגוריה:מפקדי עוצבת עידן
קטגוריה:מפקדי המרכז הלאומי לאימונים ביבשה
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד הצפון
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 188
קטגוריה:נכי צה"ל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אישים הקבורים בחורשים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מפקדי מחלקות במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
יאמביו

**יאמביו** (באנגלית: **Yambio**; בערבית: **يامبيو**) היא העיר המרכזית בנפת יאמביו ובירת מחוז אקווטוריה המערבית, אחד מעשרת המחוזות שבדרום סודאן.

## מיקום
העיר יאמביו נמצאת בנפת יאמביו במחוז אקווטוריה המערבית שבדרום סודאן, בסמוך לגבול הבינלאומי עם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
העיר מרוחקת כ-445 ק"מ מערבית מהעיר הגדולה במדינה ובירתה, ג'ובה.הגובה הממוצע של פני הים בעיר הוא מעל 650 מטר.

## רקע
יאמביו היא העיר המרכזית בנפת יאמביו ובירת מחוז אקווטוריה המערבית, אחד מעשרת מחוזות דרום סודאן. בעקבות הכרזת העצמאות של דרום סודאן ב-9 ביולי 2011, העניינים שדורשים טיפול דחוף בעיר הם:
* התיישבות מחודשת של סודאנים חוזרים, במיוחד מסודאן אך גם ממקומות נוספים.
* שיפור הביטחון כנגד מורדים בוזזים מאוגנדה הידועים בשם "צבא ההתנגדות של האל".
* לדאוג למזון בהווה ובעתיד לתושבי העיר.

## אוכלוסייה ודמוגרפיה
גידול האוכלוסייה בעיר:

## תחבורה
דרך עפר הפונה צפונה מובילה לכפר קטן הנקרא רי רנג'ו (Ri Rangu). דרך נוספת מובילה לעיר יאי (Yei), באקווטוריה התיכונה, ונמצאת דרומית מזרחית ליאמביו. 

הדרכים הראשיות שמובילות לעיר הן:
* הדרך הראשית שעוברת בתוך העיר A44 ומובילה מערבה לנזרה (Nzara) ולאזו (Ezo) בסמוך לגבול עם הרפובליקה המרכז-אפריקאית.
* הדרך הראשית A44 מתמזגת עם במזרח עם A43 המחברת בין עיר הבירה, ג'ובה, בצד הדרומי לרומבק, בירת מדינת האגמים, שבבחר אל-ע'זאל מצפון.

ביאמביו פועל גם נמל התעופה יאמביו, שדה תעופה אזרחי שמשרת את העיר.

## ראו גם
* שדה התעופה יאמביו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דרום סודאן: ערים
קטגוריה:יאמביו
קטגוריה:מדינות דרום סודאן: ערי בירה
אברהם אביגדור לנדא

רבי **אברהם אביגדור נחום לנדא** (י"א בשבט ה'תרע"ז, 3 בפברואר 1917 – ט"ז באלול ה'תשס"א, 4 בספטמבר 2001) היה האדמו"ר מסטריקוב.

## קורות חייו

נולד בפולין, לרויזא ביילא ורבי יעקב יצחק דן לנדא האדמו"ר מסטריקוב . בהיותו בן 13 נכנס ללמוד בישיבת חכמי לובלין. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט לווילנה, בה שהה מספר חודשים בחברת הרב יצחק זאב סולובייצ'יק מבריסק.

בשנת ה'תש"א (1941) עלה לארץ ישראל. הוריו וכן רבים מבני משפחתו נספו בשואה. בשנת ה'תש"ו (1946) נישא לחיה הדסה וידיסלבסקי, בת הרב מאיר וידיסלבסקי, מצאצאי החידושי הרי"מ, מייסד ומנהל מוסדות בית יעקב בחיפה. במשך תקופה התגורר בשכונת שערי חסד והיה מתלמידיו הקרובים של הרב מבריסק. כמו כן היה מקורב לרב דב בריש ווידנפלד, שהתגורר בסמיכות לביתו.

בשנת ה'תש"ח (1948) הוכתר על ידי זקני חסידות סטריקוב כממשיך השושלת. הוא קבע את ביתו ואת מרכז החסידות בתל אביב. לימים הוקם גם בית מדרש בבני ברק. מוסדות אלו הצטרפו לבית המדרש הוותיק של החסידות בירושלים, שייסד האדמו"ר הזקן מסטריקוב בעת ביקורו בארץ ישראל. כמו כן שמר על קשר חם עם חסידות חב"ד והשתתף בחגיגת יום הולדת לרבי מליובאוויטש בכפר חב"ד חתנו הבכור הרב משה שטרן שימש כראש ישיבת חב"ד בלוד. 

במשך כל שנות כהונתו התרחק מגינוני אדמו"רות.

בשנת ה'תשמ"ו (1986) עבר להתגורר בבני ברק והעביר אליה את מרכז החסידות. בשנת ה'תש"ן (1990) הקים את ישיבת "קול יעקב סטריקוב", על שמו של אביו. בראשות הישיבה עמדו חתניו: הרב משה שמואל שטרן - בנו של הרב יצחק יהודה שטרן אב"ד ביליץ, הרב ישעיהו פרנקל-תאומים - רב בית המדרש קרקא בבני ברק, והרב דוד ברנדר - בנו של רבי שלום ברנדר, שהיה ראש ישיבת בעלז במשך שנים רבות. בשנת ה'תשנ"ב (1992) נבנה בית כנסת חדש בירושלים, וכרבו הוכתר נכדו הבכור רבי יעקב דן שטרן.

נפטר בט"ז באלול ה'תשס"א, ונקבר בהר המנוחות. הותיר אחריו שלוש בנות. מכיוון שלא הותיר צוואה מפורשת בדבר ממלא מקומו, נחלקו חסידיו לגבי זהות הממשיך בהנהגת החסידות. רוב החסידים הכתירו לאדמו"ר את חתנו הצעיר רבי דוד ברנדר, וחלק הכתירו את נכדו רבי יעקב דן שטרן המנהיג את חצרו בירושלים.

## אילן יוחסין

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: רבנים
קטגוריה:אדמו"רי סטריקוב
קטגוריה:בוגרי ישיבת חכמי לובלין
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:בני ברק: רבנים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אדמו"רים ישראלים
קטגוריה:תלמידי רבי יצחק זאב סולובייצ'יק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
פמפילוס

**פּמפילוס הקדוש מקיסריה** (ביוונית: **Πάμφιλος**; המחצית השנייה של המאה ה-3 – 16 בפברואר 309), היה בישוף קיסריה, מגדולי פרשני המקרא הנוצריים בימיו. ייסד את הספרייה הנוצרית שבעיר, הוביל את בית הספר התאולוגי ונחשב לאחד מאבות הכנסייה.

פמפילוס היה חברו ומורו של אוסביוס מקיסריה שכתב עליו חיבור שאבד ואיזכר אותו בספרים אחרים שכתב. בשל חברותם כונה אוסביוס גם בשם "אוסביוס פמפילי", כלומר "אוסביוס חברו של פמפילוס". על פי הספר "על המרטירים של פלשתינה" (de martyribus palaestinae), פמפילוס נולד בערך בשנת 250 למשפחה עשירה ומכובדת בביירות. יש גרסה הטוענת שחילק את כל רכושו לעניים אולם סברה זו עומדת בסתירה עם העובדה שתמך בספרייה של קיסריה ובחוקרים שעבדו בה.

על פי הפטריארך פוטיוס הראשון בחיבורו "ביבליותקה", למד פומפילוס בבית הספר התאולוגי של אלכסנדריה אצל פיאריוס , מחסידיו של אוריגנוס. לאחר מכן התיישב בקיסריה והפך לכומר בכנסיית העיר.

לפי אוסביוס, פמפילוס נאסר ב-307 כשלא הסכים להקריב קרבן לקיסר הרומי ואחרי שנתיים בכלא הוצא להורג. פמפילוס נחשב לקדוש על ידי הכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית המזרחית. יום חגו נחגג ב -16 בפברואר וב-1 ביוני.

## לקריאה נוספת


* Eusebius von Caesarea, Märtyrer von Palästina
* N. Wilson: Photius, The Bibliotheca; Gerald Duckworth, London 1994; .


## קישורים חיצוניים


* The Persecution of Diocletian
* St. Pamphilus of Cæsarea באנציקלופדיה הקתולית


## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארץ ישראל: נצרות
קטגוריה:היסטוריה של הנצרות
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:מרטירים
קטגוריה:חוקרי נצרות
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3
קטגוריה:נפטרים ב-309
תאוריית הגדיל הנצחי

**תאוריית "הגדיל הנצחי"** (אנגלית: **Immortal DNA strand hypothesis**) היא ההשערה כי במהלך חלוקת תא גזע, בה נוצר תא גזע חדש ותא ממוין, מועברים גדילי ה-DNA הזקנים יותר לתא הגזע. בצורה זו משמר תא הגזע את גדילי ה-DNA הראשוניים מראשית חייו של היצור, שיש בהם כמות קטנה יותר של מוטציות העלולות לגרום לנזקים כגון סרטן.

## ראו גם
*שיבוט
*טלומר

## הערות שוליים

קטגוריה:תא
קטגוריה:היסטולוגיה
שדה התעופה יאמביו

**שדה התעופה יאמביו** (באנגלית: **Yambio Airport**) הוא שדה תעופה המשרת את העיר יאמביו שבדרום סודאן.

## מיקום
שדה התעופה יאמביו נמצא בנפת יאמביו במחוז אקווטוריה המערבית שבדרום סודאן, בסמוך לגבול עם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו והרפובליקה המרכז-אפריקאית.
שדה התעופה ממוקם בצפון מזרח העיר בסמוך למרכז העסקים הראשי של העיר ובמרחק 355 ק"מ (מרחק אווירי) משדה התעופה ג'ובה, הגדול ביותר במדינה.
הקואורדינטות של השדה הן: 4° 34' 12.00"N, 28° 25' 320.02"E והוא נמצא בגובה 724 מטר מעל פני הים. 

בשדה התעופה מסלול המראה ונחיתה יחיד לא סלול שאורכו אינו ידוע, נכון לשנת 2012.

## רקע
שדה התעופה יאמביו הוא שדה תעופה אזרחי המשרת את העיר יאמביו והסביבה. לשדה התעופה אין לוח זמנים מסודר.

## ראו גם
* יאמביו
* אקווטוריה המערבית
* אקווטוריה

## קישורים חיצוניים
*  מיקום שדה התעופה יאמביו בגוגל מפות

## הערות שוליים

יאמביו
קטגוריה:יאמביו
כריש שורי

**כריש שורי** (שם מדעי: *Carcharhinus leucas*; מכונה גם **כריש זמבזי**) הוא כריש ממשפחת הכרישיים הנפוץ בעיקר בימים ובאוקיינוסים חמימים, לרוב באזור קו המשווה. בניגוד לרוב הכרישים כריש זה מסוגל להעביר את חייו מהים למים מתוקים, עמוקים מספיק .

שמו בעברית הוא תרגום של שמו העממי באנגלית: "Bull Shark". השם האנגלי ניתן לו כי הוא תוקפני כמו פר זכר זועם.

## תיאור
זהו מין הכריש הגדול ביותר בסוג כריש. נקבות הכריש השורי גדולות במעט מהזכרים. אורכם הממוצע מגיע ל-2.4 מטר ומשקלם ל-130 ק"ג. הזכרים מגיעים לאורך ממוצע של 2.25 מטר ולמשקל ממוצע של 95 ק"ג. הכריש הגדול ביותר שנמדד הגיע לאורך של  ולמשקל , אך ייתכן שקיימים פרטים גדולים יותר. כרישים אלה בעלי חוטם רחב, סנפיר גב גבוה וזנב חזק איתו הם נעים במהירות. צבעם אפור ולעיתים כחול והבטן בהירה.

על פי בדיקות שנערכו, לכריש השורי יש את עוצמת הנשיכה החזקה ביותר יחסית למשקלם בקרב הכרישים. באופן יחסי היא חזקה גם יותר מזה של עמלץ לבן ועוצמתה היא .

## התנהגות
הכריש נמצא במים בעומק 150 מטר אך לרוב הוא מצוי עד לעומק 30 מטרים, סביב מימי החופים הטרופיים, לרוב במים עכורים. הכריש נמצא גם בנהר האמזונאס והוא מסוגל לחיות תקופות קצרות גם במים מליחים ומים מתוקים, אך חייב לחזור למי-ים אחת לתקופה. הוא גם תועד בדיווחים מהימנים ברמה משתנה בנהר בריזביין שבקווינסלנד, הגנגס והבראהמאפוטרה ובאגם ניקרגואה וכן בחידקל, במיסיסיפי, נהר אוהיו, נהר פוטומק ועוד.

מין זה הוא צייד יחיד אך לעיתים שני כרישים או יותר יחברו כדי לתפוס טרף יחדיו. הכריש משתמש בנשיכתו החזקה כדי לקרוע פיסות מבשר הטרף, מה שגם יכול לגרום לטירוף אכילה, עקב ריח הדם במים. הוא ניזון כמעט מכל בעלי החיים אותם הוא מצליח להשיג כמו חסרי חוליות, דגים ויונקים ימיים ואינו מהסס לטרוף דגי סחוס אחרים או כרישים קטנים ממנו ואף את בני מינו. באופן כללי הוא איננו בוחל באף מקור בשר כולל מפגרים. לכריש אין הרבה טורפים למעט האורקה, עמלץ לבן וכריש טיגרי. במקרים מסוימים כרישים בחופי אוסטרליה נטרפו בידי תנין הים ובדרום אפריקה בידי תנין היאור, אך אלו מקרים נדירים.

## תקיפות אנשים
כריש זה נחשב לכריש מסוכן ותוקפני לבני האדם, שלישי בקטלניותו לאדם לאחר העמלץ הלבן והכריש הטיגרי. הימצאותו בקרבת החופים גורמת להיתקלויות רבות עם האדם ומאחר שהוא טריטוריאלי ותוקפני מאוד הוא עלול לגרום לנזק רב. נוסף על כך, טירוף החושים שלו לריח של דם במים, גורם לו לתקוף בפראות. עקב עוצמת הנשיכה המרסקת והמטלטלת שלו, לרוב המתקפות מסתיימות בפציעה קשה או במוות. הכריש גם שוכן במים עכורים, בהם קשה לראות אותו בזמן.

מתקפות של כרישים נרשמו לאורך חופים רבים בעולם מניו ג'רזי וחופים רבים בפלורידה ובברזיל עד לנמלים בסידני. גם מתקפות רוחצים בנהר הגנגס מיוחסות אליו, אך לרוב המתקפות מתרחשות בים.

על מתקפות כריש זה (בתקיפות הכרישים בניו ג'רזי) יצא הספר מלתעות של פיטר בנצ'לי, אשר בהמשך התפתח לסרט האימה בעל אותו שם.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קובץ:Bullshark.JPG
קובץ:Bullshark Bahamas2.jpg
קובץ:Carcharhinus leucas beqa.jpg
קובץ:Carcharhinus leucas playa del carmen.jpg
קובץ:Carcharhinus leucas, Koh Phangan.jpg
קובץ:Stierhaai - Carcharhinus leucas.jpg
קובץ:Carcharhinus leucas TPWD2.jpg


## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1839
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך גוסטב יעקב הנלה
קטגוריה:כרישיים
קטגוריה:מגה-פאונה ימית
קטגוריה:דגים: טורפי-על
קטגוריה:דגים פאן-טרופיים
קטגוריה:דגים אאוריהלינים
ריימונד רייף

**רויאל ריימונד רייף** (באנגלית: **Royal Raymond Rife**; 16 במאי 1888 - 5 באוגוסט 1971) היה ממציא וחוקר אמריקאי שהמצאותיו נחשבות פסאודו-רפואיות. בשנת 1930 רייף טען כי באמצעות מיקרוסקופ אופטי מיוחד שבנה, הוא הצליח לצפות בחיידקים, שהיו קטנים מכדי לצפות בהם באמצעים הטכנולוגיים שהיו קיימים באותה תקופה. לדבריו, אלומת הקרניים מהמכשיר שלו יכולים להחליש או להרוס פתוגנים באמצעות תהודה אנרגטית שהורסת את המרכיבים הכימיים שלהם.

בשנות ה-50 מומחים רפואיים פקפקו בטענותיו של רייף מאחר שהן לא שוכפלו באופן עצמאי. מנגד, רייף האשים את הדחייה המדעית של טענותיו בקנוניה של המחלקה לבריאות הציבור באיגוד הרפואה האמריקאי (AMA) וגורמים אחרים של "הרפואה המאורגנת", אשר התנגדו באופן נחרץ למכשירים שלו. התעניינות בטכנולוגיה של רייף חודשה בחוגי רפואה אלטרנטיבית בעקבות פרסום הספר "*תרופה לסרטן שעובדת*" שראה אור בשנת 1987, בו נטען כי רייף הצליח לרפא סרטן, אבל כל העבודה שלו דוכאה על ידי קשירת קשר חזק על ידי איגוד הרפואה האמריקאי. לאחר פרסום הספר, שווק מגוון רחב של מכשירים הנושאים את שמו, לריפוי מחלות שונות כמו סרטן ואיידס. ניתוח של המגזין "אלקטרוניקה אוסטרליה" מצא כי מכשיר רייף טיפוסי כלל סוללה 9 וולט, חיווט, טיימר ושני צינורות נחושת קצרים.

כיום, מומחים מהזרם המרכזי עדיין רואים במכשירי רייף פסבדו-רפואה והם מסווגים כהתקני רדיוניקס. בניגוד לארצות הברית בה עד שנות ה-80 חל איסור מוחלט להשתמש בטכנולוגיה של רייף, מדינות אחרות אימצו את הטכנולוגיה ומומחים גרמנים קידמו אותה בשנות ה-70 ובהמשך בשנות ה-90 מומחים רוסים שיפרו אותה.

## קישורים חיצוניים

* ארגון רייף, פרסומים הקשורים לדוקטור רייף בשנים 1930–1971
* מחקר רייף, אתר המקדם את טענותיו של רייף
* טרפיה אלקטרונית, באתר החברה האמריקנית לסרטן
* מכשירי רייף, באתר המועצה הלאומית נגד הונאות רפואיות

קטגוריה:אמריקאים ילידי נברסקה
קטגוריה:מדענים אמריקאים
קטגוריה:מרפאים אלטרנטיביים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1888
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1971
עיבל גלעדי

**עיבל גלעדי** (נולד בשנת 1957 בישראל) הוא יושב ראש הוועד המנהל של המכללה האקדמית גליל מערבי, היה תת-אלוף בצה"ל וראש החטיבה לתכנון אסטרטגי באג"ת.

## ביוגרפיה
גלעדי נולד וגדל בעיר חיפה. עם גיוסו לצבא בשנת 1975 התנדב לקורס טיס. שנה לאחר מכן, לאחר שהודח מהקורס, עבר לחיל התותחנים, סיים את מסלול ההכשרה ללוחמים ושובץ בגדוד 334. הוא יצא לקורס קצינים ועם סיומו שב לגדוד.

בהמשך מסלולו הצבאי שימש מפקד סוללה בספטמבר 1982 מונה למפקד גדוד 334 ופיקד עליו עד פברואר 1984. בהמשך שימש כקצין אג"ם במפקדת קצין תותחנים ראשי, כמפקד עוצבת כידון וכמפקד מחנה שבטה. לאחר מכן היה גלעדי ממקימי יחידת מורן. בתפקידו הבא שימש גלעדי כעוזר ראש אג"ת לתכנון, תחת האלופים עוזי דיין, שאול מופז ושלמה ינאי. לאחר מכן יצא גלעדי ללימודי תואר שני באוניברסיטת סטנפורד. גלעדי שב לישראל לקראת סוף 2001 ומונה לראש החטיבה לתכנון אסטרטגי באג"ת בדרגת תא"ל. בתפקידו זה החל לקדם תוכנית שקרא לה "הפעימה המייצבת" שכללה נסיגה מרצועת עזה וחלקים מיהודה ושומרון, כדי לעבור לגבולות שיהיה יותר קל להגן עליהם, ולתת לפלסטינים הישגים כדי שיהיה להם מה להפסיד. גלעדי הציע את תוכנית הפעימה המייצבת לאחר שהוא הגיע למסקנה שהסכמי אוסלו, שבהם תמך בעבר, קרסו ולא יביאו ביטחון. בסוף 2003 תוכנית הפעימה המייצבת של גלעדי הפכה לתוכנית ההתנתקות מרצועת עזה של אריאל שרון.

במהלך האינתיפאדה השנייה מונה גלעדי על ידי ראש הממשלה אריאל שרון לתכנן את גדר ההפרדה כנגד הפיגועים מיהודה ושומרון. גלעדי טען שמטרת גדר ההפרדה הייתה לקבוע גבול מדיני אליו תיסוג ישראל, על ידי עידוד המתנחלים לעבור אל הצד הישראלי של הגדר. לטענתו, תוכנית זאת לא יצאה אל הפועל בגלל מחלתו של שרון.

גלעדי נחשב לאיש אמונו של שרון, עמו התייעץ בפורומים מצומצמים ובנושאים רגישים כדוגמת ההחלטה על תוכנית ההתנתקות. בעקבות חששו של הרמטכ"ל משה יעלון כי המפגשים עם ראש הממשלה נושאים אופי פוליטי, נאסר על גלעדי בסוף 2004 להשתתף במפגשים אלו.

### לאחר שחרורו מצה"ל
באפריל 2005 מונה גלעדי לאחראי על תיאום בין משרדי בהתנתקות במשרד ראש הממשלה.

לאחר פרישתו מצה"ל עמד גלעדי בראש קרן פורטלנד, הפועלת לחיזוק הכלכלה הפלסטינית.

גלעדי מכהן כיושב ראש הוועד המנהל של המכללה האקדמית גליל מערבי, יו"ר עמותת יעדים לצפון וכנשיא כבוד של לשכת המסחר הישראלית-פלסטינית. כמו כן, משנת 2007 מכהן גלעדי כקונסול כבוד של סלובניה. בעבר כיהן גלעדי כיו"ר קרן קורת.

לגלעדי ארבעה תארים אקדמיים: מאוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון והאוניברסיטה לביטחון לאומי בוושינגטון די. סי.. בנוסף, הוא שימש עמית מחקר באוניברסיטת סטנפורד.

בשנת 2020 טען גלעדי שההחלטה על תוכנית ההתנתקות הייתה נכונה, ושהיא נבעה מההכרח הדמוגרפי להפרד מהפלסטינים. לגבי המנהרות וירי הרקטות מעזה טען גלעדי שהם נבעו מכך שהממשלה לא פעלה לפתור את הבעיה הפלסטינית בשנים שלאחר ההתנתקות. גלעדי טען שבנימין נתניהו לא כבש את רצועת עזה כי רצה שחמאס ישלוט ברצועת עזה כדי שלא יצטרך להקים מדינה פלסטינית.

גלעדי מתגורר בקיבוץ כברי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* .

**מאמרים פרי עטו:**
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 282
קטגוריה:מפקדי אגד ארטילרי 209
קטגוריה:ראשי החטיבה האסטרטגית
קטגוריה:מפקדי בית הספר לתותחנות שדה
קטגוריה:מפקדי עוצבת קלע דוד
קטגוריה:כברי: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה לביטחון לאומי
קטגוריה:קונסולים של כבוד במדינת ישראל
קטגוריה:תוכנית ההתנתקות: אישים
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
רדיו פרדא

**רדיו פרדא** (בפרסית: **رادیو فردا**) הוא הענף האיראני של רדיו אירופה החופשית.

הרדיו משדר 24 שעות ביממה בשפה הפרסית, מתחנתו הממוקמת בפראג בירת צ'כיה. הרדיו החל לפעול בדצמבר 2002, ומשדר תכנים בנושאי תרבות, פוליטיקה, חברה, וחדשות, בדגש על נושאים איראניים. השם פרדא משמעותו בפרסית "מחר". שידורי הרדיו נחסמו פעמים רבות על ידי הרשויות האיראניות במשך זמן פעילותו, ואף בוצעו מעצרים כנגד אישים הקשורים לרדיו. פעילות הרדיו ממומנת ככל רדיו אירופה החופשית על ידי הקונגרס האמריקאי.

## ראו גם
*קול ישראל בפרסית

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אסיה: תחנות רדיו
קטגוריה:איראן: תקשורת
קטגוריה:איראן: טלקומוניקציה
קטגוריה:תקשורת המונים בפרסית
בית המשפט של המהפכה האסלאמית

**בית המשפט של המהפכה האסלאמית** (בפרסית: **دادگاه‌های انقلاب اسلامی**) הוא בית משפט מיוחד ברפובליקה האסלאמית של איראן המיועד לשפוט חשודים בעיקר בניסיונות פגיעה במשטר האסלאמי. פגיעה שכזו עשויה להתבצע באמצעות אלימות, הפצת דיבה, הפצת חומרים אסורים, וניסיונות להפלת המשטר. בית המשפט החל בפעילותו מיד לאחר המהפיכה האיראנית בשנת 1979 וממשיך בפעילותו גם כיום.

## תחומי שיפוט
* עבירות הנוגעות לביטחון הפנים והחוץ של המדינה.
*הוצאת דיבה נגד איראן ומנהיגיה.
*קשירת קשר נגד המשטר.
*נשיאת נשק בלתי חוקי ושימוש בטרור נגד הרפובליקה האסלאמית.
*עיסוק בריגול
*עיסוק בהברחת סמים ופריטים נרקוטיים.
## ראו גם

*משרד המשפטים האיראני

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:איראן: חוק ומשפט
קטגוריה:הרשות השופטת של איראן
איראן
קטגוריה:המהפכה האיראנית
צנזורה באיראן

ה**צנזורה באיראן** היא הגבלת או מניעת הפצה, הצגה והוצאה לאור של מידע, ברפובליקה האיסלאמית של איראן. רוב הסמכויות בעניין והצנזורה בפועל, מיושמות על ידי המשטר האיראני. גוף הצנזורה העיקרי הוא המשרד להכוונה איסלמית. 

התכנים המצונזרים כוללים לעיתים קרובות נושאים הקשורים למעמד האישה, חופש הדיבור, דמוקרטיה, פורנוגרפיה, מקורות מידע אמינים, מקורות דתיים שונים, יחסי איראן – ארצות הברית, תוכנית הגרעין, דת ואנשי דת באיראן.

הצנזורה קפדנית ומתבצעת אף בחומרים המיועדים לקהל-יעד שולי יחסית. המדיות בהם מתבצעת הצנזורה הם על-פי רוב, טלוויזיה, מידע מודפס, רדיו, סרטים, מוזיאונים, גלריות, תערוכות, ורשת. איראנים המנסים לגשת אל רוב בסיסי הנתונים ומנועי החיפוש ברשת, נתקלים בהודעה "המידע המבוקש אסור". רוב המידע המותר עובר ביקורת של המשרד לתרבות והכוונה איסלאמית. עבירות צנזורה מטופלות על ידי בית המשפט של המהפיכה האיסלאמית.

ארגון עיתונאים ללא גבולות מדרג את רמת הצנזורה באיראן כ"רצינית מאוד" הדירוג הגבוה ביותר בסולם חמש דרגות הצנזורה, של הארגון.
צנזורת האינטרנט במדינה מוגדרת אף-היא כהדוקה ביותר, על ידי מיזם OpenNet Initiative.

## ראו גם
* מדיה באיראן
* תעמולה באיראן
* תקשורת באיראן
* סינון תכנים באינטרנט באיראן

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:איראן: תרבות
איראן
ביל קיבי

סמל **ויליאם הנרי (ביל) קיבי** (Bill Kibby; 15 באפריל 1903 – 31 באוקטובר 1942) היה חייל אוסטרלי, אשר עוטר בעיטור צלב ויקטוריה  - העיטור הצבאי הגבוה ביותר של האימפריה הבריטית - על לחימתו בקרב אל-עלמיין במלחמת העולם השנייה, שבו נהרג.

## ראשית חייו
ביל קיבי נולד באנגליה. כשהיה בן 11 היגרה משפחתו לאוסטרליה והתיישבה בעיר אדלייד שבדרום היבשת. לאחר סיום לימודיו בבית הספר החל לעבוד בעבודות טיח ועסק בעיצוב עיטורים מטיח. הוא עסק גם בציור בצבעי מים וברישום. בגיל 23 התחתן. לו ולאשתו נולדו שתי בנות.

קיבי לא היה גבוה (1.68 מטר) אך היה חזק ואהב פעילויות באוויר הפתוח. בשנת 1936 הצטרף לחיל המילואים האוסטרלי והוצב ביחידת תותחנים.

## מלחמת העולם השנייה
ב-1940, והוא כבר בן 37, התנדב קיבי להצטרף ליחידות הצבא האוסטרלי שיצאו להשתתף במלחמת העולם השנייה והוצב כסמל בגדוד הרגלים האוסטרלי ה-48. בדצמבר 1940 הפליגה יחידתו לארץ ישראל. שם נפצע קיבי בתאונה ושבר את רגלו. הוא נשאר בארץ ישראל לשם החלמה וחזרה לכשירות, שארכו קרוב לשנה. בפברואר 1942 שב והצטרף לגדודו בסוריה, ובחודש יולי כבר השתתף בלחימה במצרים. 

בפרוס קרב אל עלמיין באוקטובר 1942 היה גדודו של קיבי חלק מן הדיוויזיה האוסטרלית ה-9, שהשתייכה לארמייה הבריטית השמינית. קיבי שירת במהלך הקרב בגבורה ובהצטיינות. הוא הנהיג את מחלקתו לאחר שמפקדה נהרג. ב-23 באוקטובר הוא הסתער על עמדת מקלע של האויב כשהוא יורה בתת מקלע תומפסון. הוא כבש את העמדה כשהוא הורג שלושה חיילי אויב ושובה 12 אחרים. בלחימה שבימים שלאחר מכן נע קיבי בין אנשיו כשהוא מכוון את האש שירו ומעודד את רוחם. חמש פעמים יצא לתקן תחת אש את קו הטלפון המחלקתי שנותק. 

[שמאל|ממוזער|180px|[לוחית זיכרון לקיבי ולגיבורי מלחמה אוסטרלים אחרים בעיר מגוריו אדלייד]]
בליל ה-30/31 באוקטובר הייתה הדיוויזיה ה-9 נתונה בקרב כבד בגזרה הצפונית של קו החזית באל-עלמיין (קרב מוצב תומפסון). על מחלקתו של קיבי נורתה אש מקלעים ומרגמות כבדה ומרבית חייליה נהרגו או נפצעו. קיבי ארגן את הניצולים ואז יצא קדימה לבדו עד לטווח של מטרים ספורים ממספר עמדות מקלע של האויב. הוא יידה רימוני יד ושיתק מספר מקלעים, עד שנפגע ונהרג.

על גבורתו במהלך קרב אל-עלמיין הוענק לקיבי לאחר מותו עיטור צלב ויקטוריה.

קיבי נקבר בסמוך למקום נפילתו. בשנת 1944 הועברה גופתו לבית הקברות הצבאי אל-עלמיין.

העיטור שהוענק לקיבי מוצג כיום במוזיאון שבאנדרטת המלחמה של אוסטרליה בעיר קנברה.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה של ביל קיבי באתר Australian Dictionary of Biography (באנגלית)
* ביל קיבי באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
* כתב העיטור שהוענק לביל קיבי מתוך The London Gazette, 26 בינואר 1943 (באנגלית)
* איור על לחימתו של ביל קיבי מתוך התערוכה The Art of War באתר National Archives.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא אוסטרלים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי צלב ויקטוריה
קטגוריה:קרב אל-עלמיין
קטגוריה:אוסטרלים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:אוסטרלים שנפטרו ב-1942
קולומביה האוס

שמאל|ממוזער|250px|האנדרטה בברלין לזכר קרבנות קולומביה האוס. ברקע נראים מבני שדה התעופה טמפלהוף
**קולומביה האוס** (**Columbia Haus**) היה בית מעצר בברלין, ששימש את השלטון הנאצי בגרמניה בשנים 1933 עד 1936. היה זה אחד ממתקני המעצר הראשונים שהקימו הנאצים לאחר עלייתם לשלטון.

## היסטוריה
בניין בית המעצר שכן ברובע טמפלהוף של ברלין, בגבולו הצפוני של שדה התעופה טמפלהוף. הוא נבנה במקור כדי לשמש כתחנת משטרה צבאית. היו בו 134 תאי מעצר, עשרה חדרי חקירות וחדר לשומרים. 
מ-1929 היה הבניין נטוש. הוא החל לשמש כבית מעצר וכמחנה ריכוז מיד לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933. בספטמבר 1933 היו כלואים בו 400 אסירים. רובם היו קומוניסטים ויהודים.

בתחילה אויש בית המעצר על ידי אנשי האס אס והאס אה. מאוחר יותר הוא הופעל על ידי הגסטפו, ומדצמבר 1934 היה בית המעצר כפוף ליחידת הפיקוח על מחנות הריכוז של האס אס בפיקודו של תאודור אייקה. המקום נודע לשמצה בברלין בשל העינויים שהושתו על האסירים בו.

רבים מבכירי מנגנון הריכוז וההשמדה לעתיד שירתו בסגל בית המעצר בתפקידים שונים. ביניהם היו קארל אוטו קוך, לימים מפקד מחנות מיידנק ובוכנוואלד, שפיקד על בית המעצר; ארתור ליבהנשל, לימים מפקד מחנות ההשמדה אושוויץ ומיידנק, ששימש כשליש בית המעצר; ריכרד בר, לימים מפקדו האחרון של מחנה אושוויץ; תיאודור דנקר, שארגן לימים את שילוחם להשמדה של יהודי איטליה, הונגריה, תראקיה ומקדוניה וכן של יהודי פריז.

באוגוסט 1936 נסגר בית המעצר כדי לאפשר את הרחבת שטח שדה התעופה טמפלהוף ובהמשך נהרס. האסירים שהוחזקו בו עם סגירתו הועברו אל מחנה הריכוז זקסנהאוזן.

בסמוך לאתר בניין בית המעצר הוקמה לאחר המלחמה אנדרטה לזכר קרבנותיו, שעוצבה על ידי גיאורג סיברט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מתקני הגסטפו
קטגוריה:ברלין בתקופת הנאציזם: מבנים
קטגוריה:מחנות ריכוז בגרמניה
תואר קרב

[שמאל|ממוזער|250px|[דגל יחידה|דגל 'הרגימנט המלכותי של הפוסילירים הוולשים' המציג 29 תוארי קרב.]]
**תואר קרב** (באנגלית: **Battle Honour**) הוא תואר המוענק באופן רשמי על ידי הממשלה או המונרך ליחידה צבאית עבור תרומה מיוחדת של היחידה בקרב או מערכה מסוימת. מסורת ההענקה של תוארי קרב ליחידות צבאיות קיימת בקרב צבאות אירופאיים, אך מזוהה במיוחד עם הצבא הבריטי ומדינות האימפריה הבריטית לשעבר אשר חולקות את המסורת הבריטית.

בשונה מאות מערכה, תואר קרב בדרך כלל לא מוענק לחיילי היחידה אלא הוא חלק מהמסורת של היחידה. בנוסף, לא לכל מערכה או קרב ניתן להעניק באופן אוטומטי תואר קרב, אלא רק כאלו אשר אושרו, ואז נבחנת תרומתה של היחידה המסוימת לאותו הקרב. הדרכים לציון תואר הקרב מגוונות ומשתנות. בצבא הבריטי תוארי הקרב מוצגים בדרך כלל על דגל היחידה (כמו בדגל משמאל), אך ישנם מצבים אחרים. יחידות ארטילריה בצבא הבריטי לא נושאות דגלי יחידה, לכן תוארי קרב מיוחדים שניתנים להם מוספים לשם היחידה. יחידות שונות בצבא הבריטי נוהגות לענוד את סמל הספינקס עם הכיתוב 'מצרים' אשר מציין תואר קרב על המערכה במצרים (1801), דוגמה נוספת היא רגימנט משמר הדרגונים הסקוטי המלכותי אשר סמלו מורכב מעיט והכיתוב 'ווטרלו', לציון 'העיט הנפוליאוני' שלקחו מידי הצרפתים בשדה הקרב בקרב ווטרלו.

תואר קרב ניתן בדרך כלל בצבא הבריטי לרגימנטים וגדודים, בנוסף ניתן להעניק תוארי קרב לאוניית מערכה או לטייסת. תואר הקרב מכיל בדרך כלל את שם הפעולה או הקרב ואת השנה (לדוגמה: 'ווטרלו, 1815' ו-'איי פוקלנד, 1982').

תוארי קרב הופכים לחלק חשוב מהמסורת של היחידה ומגדירים את המורשת שלה, חיילי היחידה מתגאים בקרבות וזוכרים את חללי היחידה לאורך ההיסטוריה שלה. משמעות ציון תוארי הקרב על דגל היחידה היא שבהצדעה לדגל היחידה, החייל מצדיע גם למורשת היחידה.

בצה"ל קיימת מסורת דומה בכך שמוצגים סרטי המערכה כאשר הם תלויים מדגלי החילות. מסורת דומה נהוגה גם בצבא ארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צבא: טקסים וסמלים
אלן רודולף

**אלן סטיבן רודולף** (באנגלית: **Alan Steven Rudolph**; נולד ב-18 בדצמבר 1943) הוא במאי קולנוע ותסריטאי אמריקאי. רודולף כתב את התסריט לרוב סרטיו. הסרטים עוסקים בדרך כלל באנשים בודדים משולי החברה ומושם בהם דגש על עבודת צוות עם מספר שחקנים המופיעים ברבים מסרטיו, בהם קית' קאראדין וז'נבייב בוז'ולד . את הפסקול לרוב סרטיו כתב המוזיקאי מארק אישאם.

## תולדות חייו ויצירתו
בנו של אוסקר רודולף, במאי טלוויזיה ושחקן קולנוע. היה תלמידו של רוברט אלטמן והיה עוזר במאי שלו בסרטו נאשוויל.

סרטו הראשון כבמאי היה "פרומושן" מ-1972, לאחריו באו עוד שבעה סרטים שנכשלו בקופות לפני סרטו המצליח הראשון, "בחר בי" משנת 1984. הסרט דן ביחסים מיניים בקרב חבורה משולי החברה ובה פרוצה לשעבר הפותחת בר משקאות על שמה (בגילומה של לסלי אן וורן), מארחת תוכנית-שיח עצורה (ז'נבייב בוז'ולד) ומטורף טוב-לב (קית' קאראדין). סרטו הבא, בעקבות הכרך ( Trouble in Mind ; 1985), הוצג בפסטיבל ברלין וזכה לשבחים. בסרט מככבים לצד בוז'ולד וקאראדין גם כריס כריסטופרסון, לורי סינגר ואישיות הדראג קווין דיוויין.

סרטו "המודרניים" הוא סרט תקופתי המתרחש בפריז ב-1926 ובו אמריקאי החי בפריז (קאראדין) מבקש את אהבתה של אשתו לשעבר (לינדה פיורנטינו), הנשואה לאספן אמנות גס ובור (בגילומו של ג'ון לון). סרטים נוספים משלו הם "זיווג משמיים" (1987), קומדיית פנטזיה עם אלן בארקין, "אהבה במעקב" (1990) מותחן בלשי קומי שנון בכיכובו של טום ברנג'ר, "מחשבות קטלניות" (1991) בכיכובה של דמי מור, "תאומים ושונים" ( Equinox; 1992) בכיכובו של מת'יו מודין בתפקיד כפול, "גברת פארקר והחוג המרושע" (1994) בכיכובה של ג'ניפר ג'ייסון לי כדורותי פארקר ועיבוד של ספרו של קורט וונגוט "ארוחת בוקר של אלופים" (1999) בכיכובם של ברוס ויליס, ניק נולטה ואלברט פיני.

## קישורים חיצוניים

*  - כתבת פרופיל על אלן רודולף 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943