open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פטר מוסטובוי

**פטר מוסטובוי** (ברוסית: **Мостово́й Пётр Миха́йлович**; נולד ב-22 בינואר 1938) הוא במאי ומפיק סרטים, שיצר את סרטיו בברית המועצות ובישראל.

## ביוגרפיה
בשנת 1970 סיים את המכון לקולנוע על שם גרסימוב.

הקריירה הקולנועית המכובדת של מסטובוי כוללת שני סרטים עלילתיים ולמעלה מארבעים סרטים תיעודיים. מוסטובוי נחשב לדמות מרכזית בגל הקולונוע הלנינגרדי.

סרטיו זכו בפרסים לאומיים ובינלאומיים יוקרתיים רבים כגון פרס תיבת הזהב, בפסטיבל הטלוויזיה הבין-לאומי שהתקיים בבולגריה בשנת 2006, פרס מיוחד בפסטיבל סנט פטרסבורג הבין-לאומי – מסר לאדם – שהתקיים ברוסיה באותה שנה והפרס הלאומי של רוסיה "לורלים" בשנת 2014 על תרומה לקולנוע.

סרטו של מוסטובוי "תראו את הפנים" שיצר יחד עם פבאל קוגן, מוזכר במאמר בגלריה הלאומית לאומנות אודות "סרטים דוקומנטריים המציגים פרצוף אנושי".

בנוסף ליצירותיו, מוסטובוי השתתף כשופט בפאנלים במסגרת פסטיבלים בינלאומיים רבים.

בין השנים 2000–2002 היה חבר בוועדת הקולנוע של משרד המדע, התרבות והספורט של מדינת ישראל.

הסרט האחרון שלו "הצעיף האדום" שיצא בשנת 2020 הוא סרט אוטוביוגרפי המשלב קטעי ארכיון, משחק ואנימציה.

בשנת 1993 מוסטובוי עלה לישראל והוא מתגורר בראשון לציון. בנוסף לסרטיו הוא עובד כעצמאי בכמה ערוצי טלוויזיה ישראליים בניהם ערוץ 1.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* הצעיף האדום – ד"ר שמוליק דובדבני משוחח עם פטר מוסטובוי, במאי הסרט, אתר פסטיבל הסרטים בחיפה, 2020
* LIFE IS BEAUTIFUL אתר flahertiana
* 
* הבמה, הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו
*

## הערות שוליים

קטגוריה:במאים ישראלים
קטגוריה:במאים סובייטים
קטגוריה:ראשון לציון: אישים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
רבי יהודה בן קנוסא

** רבי יהודה בן קנוסא** היה אמורא ארץ ישראלי בדור המעבר מהתנאים לאמוראים, ובדור הראשון של אמוראי ארץ ישראל, ותלמידו של רבי חייא. הרב רפאל נתן נטע רבינוביץ, ובעקבותיו גם הרב אהרן היימן, מזהה אותו עם התנא **רבי יהודה בן נקוסא**.

## חסידותו של רבי יהודה
רבי יהודה בן קנוסא מוזכר בשם זה שלוש פעמים בתלמוד הבבלי. במסכת בבא קמא הוא מתואר כחסיד מופלג וש"כל מעשיו לשם שמיים". סיפור המעשה מתייחס לעשר התקנות שתיקן יהושע בן נון בעת חלוקת הארץ, שרובן באו להשכין שלום בין איש לרעהו בבני ישראל כשיתיישבו בארץ. אחת התקנות הייתה שכאשר יש דרך שנעשית חתחתים וקשה לצעוד עליה, מותר בלי לבקש אישור מבעל השדה הסמוכה לדרך, להיכנס לשטחו כדי שניתן יהיה לעבור בנוחות, מבלי שהדבר ייחשב לגזל, ועל כורחו של בעל השדה. אולם, רבי יהודה בן קנוסא רצה להחמיר על עצמו ולא להיכנס לשדה חברו אף בהיתר. כשראה זאת רבי יהודה הנשיא רצה להעניש אותו שכן יש חשש יוהרה במעשה כזה, שנראה שהוא מתנשא על חביריו החכמים כביכול הוא צדיק מהם. ועל כך ענה לו רבי חייא, רבו של רבי יהודה בן קנוסא, כי מפני שרבי יהודה, כל מעשיו לשם שמיים, אין בכך משום יוהרה כלל.
## קישורים חיצוניים

*הרב אהרן היימן, ר' יהודה בן נקוסא, בספר תולדות תנאים ואמוראים, באתר היברובוקס

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הראשון לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:דור המעבר לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:תלמידי רבי חייא
פאול גרשון אונה

**פאול גרשון אונה** (בגרמנית: **Paul Gerson Unna**; 8 בספטמבר 1850, המבורג – 29 בינואר 1929) היה רופא יהודי-גרמני.

## קורות חיים
אונה נולד בהמבורג למשפחה יהודית. אביו היה רופא. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל ללמוד רפואה באוניברסיטת היידלברג. לאור מלחמת צרפת–פרוסיה הוא עזב את הלימודים ונפצע במהלך הלחימה. בשנת 1871 חזר ללימודים והמשיך אותם באוניברסיטת לייפציג. בשנת 1876 פרסם את עבודת הדוקטור. לאחר קבלת התואר עבר לווינה להמשך השתלמויות.

לאחר שובו להמבורג, הצטרף לפרקטיקה של אביו בבית החולים של רובע . תחום התמחותו היה מחלות עור. בשנת 1881 עזב את השותפות עם אביו, ובשנת 1884 פתח בית חולים פרטי למחלות עור. במהלך עבודתו הציע שיטות טיפול חדשות. עם המחלות שתיאר לראשונה נמנות אילבן וסינדרום אונה-טוסט.

בשנת 1907 קיבל תואר פרופסור מעיריית המבורג. בשנת 1919 מונה לפרופסור באוניברסיטת המבורג ומונה לראש תחום דרמטולוגיה.

במשך השנים שיתף פעולה עם  בייצור תרופות. (עד היום שוכן מפעל חברת באיירסדורף ברחוב אונה בהמבורג.)

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים ותרומה מדעית

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת היידלברג
קטגוריה:רופאי עור יהודים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת המבורג
קטגוריה:רופאים יהודים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1850
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1929
בודניב

**בודניב** (בערבית: **بوذنيب**; בברברית: **ⴱⵓⴷⵏⵉⴱ**) היא עיירה ברברית במחוז דרעה-תאפילאלת בהרי האטלס במזרח מרוקו, סמוך לגבול עם אלג'יריה. בבודניב התקיימה קהילה יהודית גדולה עד מבצע יכין.

## גאוגרפיה ואקלים
בודניב שוכנת כ-88 ק"מ מזרחית לבירת המחוז א-רשידיה, על גדותיו של נחל קיר (גיר) .

האקלים בבודניב הוא מדברי וכמות המשקעים הממוצעת הוא כ-100–120 מ"מ בשנה.

## היסטוריה
המקום שבו קיימת היום בודניב היה מימי קדם מקום חנייה לנוודים, בשל קיבוץ עצי דקל שהיו בו שהעניקו צל רב. אט אט הפך המקום ליישוב קבע. בעשורים הראשונים של המאה ה-20, הציבו השלטונות הצרפתיים חיל מצב בבודניב, שהיווה מרכיב חשוב בהתפתחות העירונית של המקום, אך גם בסיס נרחב להתנגדות מרוקאית לאומנית לשליטה הצרפתית במרוקו.

אוכלוסיית בונדניב גדלה בקצב מהיר, בזכות התיישבות קבע של נוודים ובזכות עיור של כפריים מרחבי האטלס.

בשנות מלחמת העולם השנייה הקים משטר וישי מחנה ריכוז בבודניב, שבו נכלאו יהודים ממרכז אירופה וכן צרפתים קומוניסטים ותומכי דה-גול. המחנה הוקם בתחילת 1941 ונסגר בנובמבר 1942

בבודניב קיימים ארבעה בתי ספר יסודיים, חטיבת ביניים אחת, בית ספר תיכון אחד, ואצטדיון כדורגל המשרת את קבוצת הכדורגל המקומית.

## הקהילה היהודית
הקהילה היהודית בבודניב זכתה לפרסום לאחר שבשנת 1920 הגיעו אליה האחים הרבנים ישראל ויצחק אביחצירא, אשר נמלטו מעירם ריסאני בשל המצב הביטחוני הרעוע בה, והפכו למנהיגי הקהילה היהודית בבודניב. רבי ישראל שכיהן כרב העיר ומחוז תאפילאלת, ייסד בבודניב מחדש את ישיבת "אביר יעקב" שבה עשרות תלמידים, מהם שכיהנו אחר כך במשרות רבניות חשובות. באותה התקופה, הייתה בודניב למרכז התורני העיקרי במחוז.

למורת רוחם של הרבנים אבוחצירא, הוקם בבודניב בית ספר של רשת אליאנס. על פי המסופר, רבי ישראל אבוחצירא הפעיל לחץ כבד על ההורים ששלחו את ילדיהם לבית הספר, ובעקבות כך הוציאו ההורים את ילדיהם ממנו והוא נסגר.

רבי יצחק עזב את בודניב בשנת 1936, ועבר לארפוד. רבי ישראל עזב את בודניב לראשונה בשנת 1922, עז עלה לארץ ישראל. הוא שב לבודניב לאחר כשנה. הוא עזב את בודניב שוב בשנת 1933 ועלה לארץ ישראל, ושב לבודניב שנית. בשנת 1939 עזב סופית את בודניב, ועבר גם הוא לארפוד.

אחרי עזיבת הרבנים אבוחצירא, שימש כרב בבודניב רבי יחיא שניאור, תלמיד רבי ישראל אבוחצירא. לאחר עלייתו לארץ בשנות ה-60 כיהן כרב שכונת מוסררה בירושלים.

חכמים נוספים מבני משפחת אבוחצירא שפעלו בבודניב היו רבי מכלוף אדהאן ובנו רבי יחיא.

הקהילה היהודית בבודניב התקיימה עד לשנות ה-60 של המאה ה-20, אז עלו אחרוני היהודים מבודניב לישראל במסגרת מבצע יכין. 

בית הקברות היהודי בבודניב שמור היטב עד היום, וקברי הצדיקים שבו מהווים מוקד משיכה לתיירים, במרכז בית הקברות נמצא אוהל ובתוכו קבריהם של רבי אבא אבוחצירא, בנו של רבי יצחק אבוחצירא ורבי מסעוד שניאור תלמידו של רבי מסעוד אבוחצירא.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מרוקו: ערים
קרלוס שוואבה

**קרלוס שוואבה** (בגרמנית: **Carlos Schwabe** ; 21 ביולי 1866 – 22 בינואר 1926) היה צייר ומאייר גרמני-שווייצרי-צרפתי.

## ביוגרפיה
שוואבה נולד באלטונה, הולשטיין, ועבר לז'נבה, שווייץ בגיל צעיר, שם קיבל את האזרחות השווייצרית. לאחר שלמד אמנות בז'נבה, עבר להתגורר בפריז, שם עבד כמעצב טפטים, והוא התוודע לאמנים, מוזיקאים וסופרים. בשנת 1892, הוא היה אחד הציירים של סלון דה לה רוז המפורסם שאורגן בגאלרי דורנד-רואל.

הכרזה שלו לסלון הראשון היא יצירה סמלית חשובה של האמנות החדשה האידיאליסטית. הוא הציג בסלון ד'אוטום ונכח בתערוכה העולמית של שנת 1900 (וזכה במדליית זהב), וגם במינכן, ציריך, וינה ובריסל. ציוריו הציגו בדרך כלל נושאים מיתולוגיים ואלגוריים עם חזון אישי ואידיאליסטי מאוד ועניין חברתי.

יצירתו החשובה La Vague (הגל), ורישומי ההכנה שלה הם עדות למעורבות האמן במהלך פרשת דרייפוס. שוואבה הוא אחד ממאיירי הספרים הסימבוליסטים החשובים ביותר. הוא אייר רומן מאת אמיל זולא, ושל שארל בודלר וטקסטים אחרים. שוואבה קיבל את אות ליגת הכבוד הצרפתית בשנת 1902.

שוואבה התגורר בצרפת עד סוף ימיו ונפטר באבון, סן-א-מארן בשנת 1926.

## יצירה
שני סגנונות מוכרים באמנותו של שוואבה. לפני שנת 1900, ציוריו של שוואבה היו אינדיבידואליים וניסיוניים יותר, דבר המצביע על האידיאליזם של הסמליות. סצנות אלגוריות קונבנציונליות מהטבע הפכו בולטות יותר בעבודתו המאוחרת. דימויי נשים היו חשובים, לעיתים מייצגות מוות וסבל, ופעמים אחרות יצירתיות והדרכה. אשתו הראשונה הייתה המודל שלו למלאכים ובתולות, אך גם ל"מוות והקברן"(1895). מותו של חבר קרוב בשנת 1894, המוזיקאי גיום לקאו, כאשר שוואבה היה בן 28, הוליד את התעניינותו בייצוג המוות ועולם הבריאה האידיאלי.

שוואבה יצר כרזה בצבעי מים לליתוגרפיה עבור סלון דה לה רוז בשנת 1892, הראשונה מבין שש התערוכות שהוכיחו את הנטיות של הסימבוליזם הצרפתי. הכרזה של שוואבה תיארה בגווני כחול טקס חניכה - שלוש נשים העולות אל הישועה הרוחנית - והיא דוגמה לאמנות הסמלית.

העבודות החשובות ביותר של שוואבה שייכות למוזיאון ד'אורסה בפריז, למוזיאון ד'ארט והיסטורי בז'נבה, למוזיאון הלאומי דה בלאס ארטס בריו דה ז'ניירו, למוזיאון ואן גוך באמסטרדם, למוזיאונים המלכותיים של אומנויות יפות של בלגיה בבריסל ובאוספים פרטיים.

## גלריה


File:La douleur 1893.jpg|כאב
File:Cloches du soir.jpg|פעמוני ערב
File:Death and the Gravedigger - C. Schwabe.jpg|המוות והקברן
File:Carloz Schwabe - Vincent d'Indy's Fervaal.jpg|פרוואל
File:Fleurs-du-mal spleen et ideal.jpg|"פרחים הרעים"
File:L'Ame du vin.jpg|נשמת היין
File:Spleen et ideal.jpg| איור ליצירת בודלר
File:Lotte by Carlos Schwabe - 1908.jpg|ביתו של האמן


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:ציירים שווייצרים
קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1866
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1866
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1926
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1926
מארק מרון

**מארק מרון** (באנגלית: **Marc Maron**; נולד ב-27 בספטמבר 1963) הוא קומיקאי, סטנדאפיסט, תסריטאי, סופר, שחקן ומנחה טלוויזיה אמריקאי-יהודי.

## קורות חיים

מארק מרון נולד בג'רזי סיטי למשפחה יהודית. הוריו הגיעו לארצות הברית מפולין ומאוקראינה. לאחר מספר שנים, אביו הצטרף לחיל האוויר של ארצות הברית וכל המשפחה עברה לאלסקה. לאחר סיום השרות הם עברו לאלבקרקי בה מארק מרון סיים את בית הספר. בשנת 1986 הוא קיבל תואר בספרות אנגלית מאוניברסיטת בוסטון.

את הופעת סטנד-אפ הראשונה מארק מרון עשה בשנת 1987. הוא החל להופיע בלוס אנגלס ועבר לניו יורק. לאחר קבלת פרסום, הוא הופיע במספר תוכניות טלוויזיה. מארק מרון הופיע מספר רב של פעמים אצל דייוויד לטרמן ב-CBS. הופעת היחיד הראשונה שלו, Jerusalem Syndrome, הוצגה בשנת 2000 ובשנת 2001 הוא כתב ספר על בסיסה.

החל משנת 2004 הייתה למארק מרון תוכנית ברשת רדיו Air America.

בשנת 2009 השתתף מארק מרון בסבב הופעות לצד קומיקאים אמריקאים נוספים. בשנת 2009 הוא החל לשדר פודקסט בשם WTF with Marc Maron, בו הוא מראיין דמות אחת לשבוע - קומיקאים, יוצרים, שחקנים, מוזיקאים ופוליטיקאים. מעל אלף פרקים שודרו בפודקסט, שנחשב לאחד הוותיקים והיציבים ביותר. הנשיא ברק אובמה התראיין ל־WTF. גלגאגר עזב את התוכנית במהלך הראיון לאור אי-הסכמה עם מארק מרון על השאילות.

בשנת 2013 עלתה ברשת IFC סדרת טלוויזיה בכיכובו בשם "מרון", שבה מרון מגלם דמות פיקטיבית של עצמו. הסדרה שודרה במשך ארבע עונות עד לסיומה ב-2016.

בשנת 2020 שיחק בסרט "סטארדאסט", ביוגרפיה אודות חיו של המוזיקאי דייוויד בואי.

בשנת 2021 שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "ריספקט" המבוסס על חייה של הזמרת האמריקאית אריתה פרנקלין, מרון גילם את דמותו של העיתונאי והמפיק המוזיקלי ג'רי וקסלר. בהמשך השנה שיחק בסרט ביוגרפי אחר, "מחיר החיים", אודות פיגועי 11 בספטמבר לצד השחקן מייקל קיטון.

בשנת 2022 דיבב את מר נחש בסרט "לא רעים בכלל", ושיחק בסרט הדרמה העצמאי "לזלי היקרה".

בשנת 2023 גילם את דמותו של גדעון בסדרת הקומדיה השחורה "סיפור האימה של דולורס רואץ'" מבית אמזון פריים וידאו. שיחק גם בהמשך בסרט הקומדיה לחג המולד "Genie" לצדה של מליסה מקארתי.

ב-2024 גילם את השדרן אלן ברג בסרט "המסדר".

בשנת 2025 דיבב שוב את מר נחש בסרט "לא רעים בכלל 2". שיחק גם בסרט הדרמה הביוגרפי "ספרינגסטין: הדרך משום מקום" בתור המפיק המוזיקלי צ'אק פלוטקין שהיה ידוע בעבודתו עם ברוס ספרינגסטין. שיחק גם בקומדיית הספורט "סטיק"  של אפל TV פלוס לצדו של אוון וילסון.

## חיים אישיים
מרון התגרש פעמיים, ללא ילדים. הוא מתבטא רבות על כך שמעולם לא רצה להיות אב.

בשנת 2020, החל בזוגיות עם הבמאית לין שלטון שנפטרה במפתיע פחות משנה לתוך יחסיהם. מרון סיפר על ההתמודדות עם האבל בפודקסט WTF.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סטנדאפיסטים יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:שדרני רדיו וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
לירון ויגדור

**לירון ויגדור** (נולדה ב-24 באוקטובר 1988) היא שחקנית, זמרת, רקדנית וכוריאוגרפית ישראלית.

## ביוגרפיה
לירון ויגדור גדלה בהרצליה, למדה בתיכון היובל במגמת מחול וסיימה בהצטיינות.
בחטיבת הביניים והתיכון למדה בלט קלאסי באופן מקצועי אצל לאה מנור, ואת אהבתה למשחק ולשירה גילתה בלהקת "על הבמה", הלהקה הייצוגית של הרצליה.

לאחר שהשתחררה מהצבא טסה לניו יורק ולמדה בסטודיו "Steps On Broadway".

כשחזרה לארץ התחילה את לימודי המשחק בבית הספר לאומניות הבמה בית צבי.
במהלך לימודיה השתתפה בהפקות "האביב מתעורר" ובתפקיד ונדלה, "עלובי החיים" בתפקיד קוזט.

## קריירה
### תיאטרון
בשנת 2012, עם סיום לימודיה, החלה לשחק בהצגה "הפרדס" בתיאטרון בית ליסין, בבימויו של אבישי מילשטיין. בנוסף שיחקה בהצגה "והילד הזה הוא אני" של התיאטרון הארצי לילדים ונוער, בבימויו של גלעד קמחי. כמו כן היא גילמה את נורית בהצגה "פרח נתתי לנורית" של תיאטרון הקיבוץ ותיאטרון גושן, בבימויו של נועם שמואל.

בשנת 2013, במסגרת פסטיבל חיפה הבינלאומי להצגות ילדים, שיחקה באופרטה לילדים "יש דרקון בירקון", בבימויה של נועה לב ובניהולה המוזיקלי של שוש רייזמן.

בשנת 2014 החלה לשחק בתיאטרון הבימה, והשתתפה בהצגה "גבירתי הנאווה" בבימויו של משה קפטן. כמו כן גילמה את התפקיד הראשי במופע המחול "החלום הוא צייר גדול", יחד עם להקת המחול של נעה דר. היא שיחקה בהצגה "אוויטה" בשנת 2015, בבימויו של משה קפטן. בנוסף שיחקה גם בהצגה "ילד פלא" של ברלינר הפקות, בבימויו של עודד פז ובניהולו המוזיקלי של קובי אשרת.

בשנת 2016 שיחקה בהצגה "הלילה הקצר ביותר בשנה" בתיאטרון הסימטה, בבימויו של אבישי בן גל, וזכתה עמה בפרס קיפוד הזהב להצגת השנה.

בשנת 2017 החלה לשחק בתיאטרון הקאמרי, וגילמה את מגי ווינסלו במחזמר "שורת המקהלה", בבימויו של צדי צרפתי ובניהולו המוזיקלי של אמיר לקנר.

בשנת 2018 שיחקה בתיאטרון הספרייה במופע המוזיקלי "שבתות וחגים" בבימויו של אבישי בן גל, ובערב מחווה ליוסי בנאי "מרוב אהבה" בבימויו של עידו רוזנברג.

בשנת 2019 שיחקה בהצגה "פלפלים" של תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער, בבימויו של גיל צרנוביץ ובניהולו המוזיקלי של נדב רובינשטיין.

בשנת 2020 השתתפה במחזמר "החיים הם קברט", בבימויו של עוז מורג.

בשנת 2021 השתתפה במחזמר "סאלח שבתי" בבימויו של צדי צרפתי, באחד התפקידים הראשיים - בת שבע הופשטטר.

בשנת 2022 שיחקה במחזמר "הלהקה" המבוסס על סרטו של אבי נשר בתפקיד יפצ'וק.

בשנת 2023 שיחקה במחזמר "מרי לו" בתפקיד אלה.

### טלוויזיה וקולנוע
לאורך השנים השתתפה בפרסומות לחברת "קינדר" העולמית, ובנוסף ל"טבעול", "סמינר הקיבוצים" ו"אלטמן".

בשנת 2016 שיחקה ב"אלואטה", סרט גמר מוזיקלי של הבמאי שי יצהר באוניברסיטת תל אביב, בתפקיד אלואטה.

בשנת 2021 החלה לשחק בסדרה "השוטרים" ב"קשת 12", שיצרו יובל יפת ורותם שמיר. היא מגלמת את הדס, אשתו של קובי אדרי, אותו מגלם מאור שוויצר.

בשנת 2023 שיחקה תפקיד בסדרה "קורדרוי".

## חיים אישיים
לירון היא בתם של סרג׳יו ואודליה, ואחותו של ליעם.

בשנת 2017 נישאה לשחקן, המדבב והמוזיקאי יהונתן מגון.

## קישורים חיצוניים

* לירון ויגדור באתר "הסוכנות"
## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות תיכון היובל (הרצליה)
קטגוריה:בוגרי תיכון היובל (הרצליה)
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1988
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
תהילים צ"ט

**תהילים צ"ט** הוא המזמור ה-99 בספר תהילים (ה-98 בתרגום השבעים ובוולגטה). המזמור מכיל המנון המלכה המתאר את מלכות ה' בעם ישראל.

## מבנה ותוכן המזמור
המזמור מתאר את מלכות ה' בעולם ובכך דומה למזמורי המלכה נוספים בספר תהלים, אך הוא חריג כיוון שהוא מתמקד בקשר בין ה' לעם ישראל. בעוד במזמורים אחרים מוזכר שה' משליט צדק ומישרים בעולם (מזמור צ"ו, צ"ח), במזמור זה מוזכר שהוא משליט אותם בעם ישראל בלבד (פסוק ד').

יש המחלקים את המזמור כך:

יש שחילקו באופן מעט שונה וטענו שפסוקים ו'-ט' הם יחידה אחת, והמזמור מחולק לשלוש יחידות, שכל אחת מהן מסתיימת בפזמון.

## המזמור בליטורגיה
המזמור נאמר בחלק מהקהילות כחלק מרצף מזמורי תהלים בקבלת שבת.

פסוקים ה' וט' נאמרים בפסוקי דזמרא ובהוצאת ספר תורה ביום חול.

## בתרבות
* **משה ואהרון** - לחן מפורסם של הרב שלמה קרליבך, ללחן גרסאות כיסוי רבות, בהם: החזן יצחק מאיר הלפגוט, אברימי רוט, ישראל ורדיגר, דודי קאליש בדואט עם נפתלי קמפה, יעקב יהודה דסקל בדואט עם ילד הפלא בנצי קלצקין, ישראל אדלר באלבומו אורות.
* **משה ואהרון** - קטע חזנות, יעקב יהודה דסקל, באלבומו **[[קבלת שבת (אלבום)|קבלת שבת]]**.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

צט
קטגוריה:קבלת שבת
ארל סווטשירט

**טבה נרודה קוסיטסילה** (באנגלית: **Thebe Neruda Kgositsile**; נולד ב-24 בפברואר 1994), הידוע גם בשם הבמה **ארל סווטשירט** (**Earl Sweatshirt**), הוא ראפר, משורר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי אמריקאי.

## ביוגרפיה
קוסיטסילה החל את הקריירה המוזיקלית שלו בשנת 2008 ונודע במקור בכינוי **סליי טנדנסיס**, אך לאחר מכן, בשנת 2009, שינה את שמו לארל סווטשירט, כשטיילר, דה קריאייטור הזמין אותו לקולקטיב ההיפ הופ האלטרנטיבי "אוד פיוצ'ר".

במרץ 2010, בגיל 16 בלבד, הוציא את מיקסטייפ הבכורה שלו, *Earl*, שזכה לשבחים ממבקרי המוזיקה ובזכותו זכה סווטשירט לתשומת לב ממבקרי המוזיקה והקהל. זמן קצר לאחר צאת המיקסטייפ, אימו שלחה אותו לפנימייה בסמואה לבני נוער בסיכון למשך שנה וחצי. הוא לא הצליח להקליט מוזיקה במהלך שהותו שם, אך חזר ללוס אנג'לס בפברואר 2012, זמן קצר לפני יום הולדתו ה-18, וחזר לקולקטיב אוד פיוצ'ר והחל להקליט מוזיקה חדשה.

באוגוסט 2013 הוציא את אלבום הבכורה שלו, *Doris*, שזכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה והגיע בשיאו למקום החמישי במצעד הבילבורד 200, תוך שמכר 49,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. האלבום דורג במקומות גבוהים ברשימות סיכום שנה מטעם פרסומים ומבקרים שונים, בהם מגזין XXL, שדירג אותו במקום ה-7 ברשימת "25 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2013".

במרץ 2015 הוציא את אלבומו השני, *I Don't Like Shit, I Don't Go Outside*, שהגיע למקום ה-12 במצעד הבילבורד 200 וזכה לשבחים ממבקרי המוזיקה.

בנובמבר 2018 הוציא את אלבומו השלישי, *Some Rap Songs*, שזכה גם הוא לשבחים רבים והגיע למקום ה-17 במצעד הבילבורד 200. האלבום דורג במקום ה-7 ברשימת "50 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2018" של פיצ'פורק, ולאחר מכן גם במקום ה-27 רשימת "200 האלבומים הטובים ביותר משנות ה-2010" של אותו המגזין. בנובמבר 2019, הוציא מיני-אלבום בשם *Feet of Clay*, שזכה להצלחה מתונה במצעדי הבילבורד.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2013: *Doris*
* 2015: *I Don't Like Shit, I Don't Go Outside*
* 2018: *Some Rap Songs*
* 2021: *Sick!*
* 2023: *Voir Dire* (ביחד עם דה אלכימיסט)

### מיקסטייפים
* 2008: *Kitchen Cutlery*
* 2010: *Earl*

### מיני-אלבומים
* 2015: *Solace*
* 2019: *Feet of Clay*

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1994
סיטרואן ביז'ו

**סיטרואן ביז'ו** (בצרפתית: **Citroën Bijou**, קרויה גם: **citroen-2cv-bijou**) היא מכונית קופה עם מרכב שעשוי מסיבי זכוכית (פיברגלס) ומותקן על שלדה נפרדת. היא יוצרה באנגליה בידי **Citroën UK Ltd**, חברה בת של יצרנית המכוניות הצרפתית סיטרואן. ביז'ו עוצבה כך שתתאים לטעמם השמרני (יחסית לצרפתים) של לקוחות בריטים. הניסיון לבנות אותה באנגליה נערך בין השנים 1959 עד 1964, אך לאורך כל התקופה הזאת יוצרו רק 210 יחידות בנוסף לשני אבות-טיפוס.

המכונית עוצבה בידי פיטר קירוואן-טיילור (Peter Kirwan-Taylor) שידוע יותר בזכות מכונית ידועה יותר שעיצב, גם היא עם מרכב פיברגלס: לוטוס עלית שהוצגה בשנת 1957. בשלב ראשון נבנתה המכונית על-ידי חברת Whitson & Co שפעלה באנגליה לא הרחק מן המרכז של סיטרואן בסלאו (Slough), אך לאחר מכן הועברה לספק אחר.

ביז'ו התבססה על השלדה של סיטרואן 'דה שבו' (2CV) עם אותה מערכת מתלים עצמאיים מתקדמים לשעתה מלפנים ומאחור, והונעה באמצעות המנוע הדו-צילינדרי של 'דה שבו', בנפח 425 סמ"ק, שסיפק 12 כ"ס.

סביר שחוסר הצלחתה המסחרית של סיטרואן ביז'ו נובע ממחירה היקר באופן יחסי, בתקופה שבה השוק הבריטי היה רגיש מאוד למחיר. בעת השקתה, בשנת 1959, היא עלתה 674 ליש"ט לעומת, למשל, פורד פופולר בעלת המנוע הגדול והחזק יותר שעלתה 494 ליש"ט.

## תיאור טכני
נתונים ומפרט:
* יוצרו 213 יחידות.
* דגם "סיטרואן ביז'ו" התבסס על דגם סיטרואן 2CV.
* 2 דלתות – קופה.
* 4 מושבים
* מנוע קדמי 2 צילינדים 425 סמ"ק, מנוע קירור אוויר.
* סוג הנעה: הנעה קדמית.
* גוף הדגם עשוי מפיברגלס מחוזק בפלסטיק.
* מצמד צנטריפוגלי מאפשר החלפת הילוכים ללא מצמד בהילוך הראשון והשני.
* מערכת היגוי: מימין.
* תאוצה בין 0–64.4 קמ"ש: 31.3 שניות.

## גלריה

קובץ:Bijou 2cv.jpg | "סיטרואן ביז'ו"
קובץ:Citroen 2CV Bijou 1964 (5498621785).jpg| "סיטרואן ביז'ו"
קובץ:Citroen Bijou - made in GB 1959-1964 (16575055126).jpg | "סיטרואן ביז'ו"
קובץ:Citroen Bijou (1).jpg | "סיטרואן ביז'ו" (משמאל) / ווקסהול ויקטור (מימין)
קובץ:Citroen Bijou (rear).jpg | "סיטרואן ביז'ו"
קובץ:Citroen Bijou - Flickr - mick - Lumix.jpg | "סיטרואן ביז'ו"


## ראו גם
* סיטרואן 2CV

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1959
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בבריטניה
קטגוריה:מכוניות עשויות פיברגלס
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:מכוניות קופה
ביז'ו
לותר פון זיבאך

**לותר פון זיבאך** (בגרמנית: **Lothar von Seebach** 26 במרץ 1853 – 23 בספטמבר 1930) היה צייר בצבעי מים אלזסי, מעצב וחרט.

## ביוגרפיה
הוא גדל במנהיים, שם אביו היה קצין בחיל במצב. בשנת 1875, לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות בקרלסרוהה בניהולו של פרדיננד פון קלר, הוא הצטרף מחדש למשפחתו בשטרסבורג, שם התגוררו מאז תום מלחמת צרפת–פרוסיה.

כמו ציירים רבים אחרים לפניו, הוא הקים את הסטודיו שלו בטור דה להופיטל. במהלך עשרים וחמש השנים הבאות ערך כמה נסיעות לימוד לאנגליה, ברלין ופריז, שם הושפע מהפוביסטים. הוא היה איש עצמאי שניהל חיים פשוטים, דחה את הצעות קבלת הפרופסורה וללמד בקרלסרוהה ובשטרסבורג.

הוא הפך לאזרח צרפתי לאחר מלחמת העולם הראשונה, אך עזב את אלזס בשנת 1921 כתוצאה מכמה סכסוכים מקצועיים. הוא התגורר זמן קצר באגם קונסטנץ ובפרנקפורט, ואז חזר לפסנבאך לגור עם אחיו. בסופו של דבר הוא חזר לשטרסבורג שם התפרסם בזכות תיאוריו את העיר העתיקה ותושביה.

הוא היה חבר בקהילה האמנותית בקומונה בורש שבס-רין בצפון מזרח צרפת. קבוצה שכללה את בנוט הרטמן, ליאון הורנקר, אלפרד מרזולף, ז'ורז ריטלנג, יוזף סטלר, אמיל שניידר, ליאו שנוג ואחרים.

רחוב ברוברטסאו, פרבר מצפון לשטרסבורג, נקרא על שמו.

## גלריה

Lothar Von Seebach, La rue de la Douane à Strasbourg, effet de pluie.jpg|רחוב בשטרסבורג בגשם
Lothar von Seebach-Femme à son balcon.jpg|אישה במרפסת
Seebach, Portrait d'Elsa Koeberlé (3).jpg|דיוקן של המשוררת Elsa Koeberlé
Lothar von Seebach, Adam et Eve (vers 1910).jpg|אדם וחוה
Hans Pfitzner par Lothar von Seebach (1).JPG|דיוקן של הנס פפיצנר
Lothar von Seebach, Portrait d'Eugénie.jpg|אישה ליד הנהר


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1853
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1853
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1930
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1930
אדריאן זמד

**אדריאן זמד** (באנגלית: **Adrian Zmed**; נולד ב-14 במרץ 1954) הוא שחקן אמריקאי.

## ביוגרפיה
זמד נולד בשיקגו לזוג הורים שהיגרו מחבל באנאט שברומניה, ג'ורג' זמד ופרסידה לבית גולוב. האב היה כומר אורתודוקסי והיגר בזמנו לארצות הברית בימי האימפריה האוסטרו-הונגרית. האב ג'ורג' נולד בשיקגו וחזר לרומניה בה התחתן ואחר כך שב לאמריקה. בתיכון בו למד הוא שיחק תקופה פוטבול ולאחר פציעה עזב את תחום הספורט והחל להופיע בהפקה של בית ספרו למחזמר "ברנשים וחתיכות", אחרי כן הוא סיים תואר בבית ספר לדרמה.

הוא שיחק את דני זוקו בהפקה של המחזמר "גריז", ב-1978 הופיע לראשונה בטלוויזיה בשני פרקים של "סטארסקי והאץ'", אחרי כן ב-1979 החל לשחק ב-"Flatbush", קומדיית מצבים אודות קבוצת חברים שסיימו תיכון וגרים בפלטבוש, לאחר סיום התוכנית שיחק בקומדיית המצבים "Goodtime Girls".

הוא קיבל פרסום כששיחק בסדרת המשטרה "טי. ג'יי. הוקר", ב-1982 שיחק בסרט "גריז 2" המהווה סרט המשך לגריז, ב-1984 הופיע בסרט "מסיבת רווקים".

בשנות ה-90 שב להופיע על הבמות ושיחק בין היתר במחזמר "אחים בדם".

ב-2002 דיבב במשחק הווידאו "Star Wars: Jedi Starfighter".

ב-2007 שיחק במספר פרקים של "תשוקות".

הוא נישא שלוש פעמים ולו שני בנים מאשתו הראשונה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא רומני
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דה פול
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
קון מוליין

**קון מוליין** (בהולנדית: **Coen Moulijn**; 15 בפברואר 1937 – 4 בינואר 2011) היה כדורגלן הולנדי, ששיחק בעמדת הכנף שמאלי. לאורך רוב הקריירה היה בפיינורד ועם 487 הופעות במדיה הוא שיאן ההופעות שלה בכל הזמנים.

## קריירת משחק
מוליין הושווה לשחקנים הגדולים גארינצ'ה וסטנלי מתיוס, ובעצמו נחשב לאחד משחקני הכנף השמאליים המוכשרים בתולדות הכדורגל ההולנדי. יוהאן קרויף הכניס אותו לנבחרת הולנד הטובה בעיניו בכל הזמנים וקבע כי "קון התמצא בתנועה אחת יותר מכולם: הצליח לעבור את יריבו במרכז המגרש ומשם דהר אל שער היריב. הוא היה שחקן מוכשר במיוחד. תוצר טיפוסי של בית הספר ההולנדי לכדורגל."

הוא נולד ברוטרדם שבהולנד בשנת 1937 ובצעירותו שיחק במועדון קסרקסס רוטרדם. מוליין חתם שם על חוזה מקצועי למחצה ראשון ב-1954, ושנה לאחר מכן הופיע בליגה ההולנדית במדי פיינורד, שהצליחה "לחטוף אותו מתחת לאף" של יריבתה המקומית ספרטה תמורת סכום של 25,000 גילדן.

עיתונאי הספורט, בן דה גראף, מבית פולקסקרנט הצהיר עליו כי יש לו "משהו ממתיוס, הקוסם הבריטי מהעבר". עם הכישלון להעפיל לגמר האירופי בעונת 1962/63 לאחר ההפסד בחצי הגמר לבנפיקה, היא נאלצה להתמודד מול ריאל מדריד בסיבוב הראשון של 1965/66. במשחק הראשון ניצחה אותה פיינורד בתוצאה 1–2 כשלקראת סיומו מוליין נפל בעבירה לא ספורטיבית מצידו של ויסנטה מיירה, שהותקף בחזרה תוך מספר שניות על ידי מוליין ושאר חבריו לקבוצה. המשחק יצא משליטה והכתב בוב ספאאק סיפק את אחת הפרשנויות הידועות כשאמר: "קון, קון, אנא שלוט בעצמך! ילדים, ילדים, זה לא יכול להיות נכון, איזה מחזה נורא!". במשחק הגומלין הובסה פיינורד על ידה 5–0 עם רביעייה של פרנץ פושקש.

מוליין זכה עימה בגביע האלופות הראשון והיחיד של המועדון אי פעם בעונת 1969/70, כשבגמר ניצחו תחת המאמן המנוסה ארנסט האפל 1–2 את סלטיק בהארכה. רק ב-1972, לאחר 17 שנים בפיינורד, מוליין סיים את הקריירה כשהוא זוכה עימה גם ב-5 תוארי אליפות, פעמיים בגביע ההולנדי וב-1970 בגביע הבין-יבשתי. הוא ערך במדיה 487 הופעות וכבש 84 שערים, ובכך הוא שיאן ההופעות שלה בכל הזמנים. במשחק הפרידה של מוליין שנערך ב-9 ביוני 1972 הגיעה נבחרת אורוגוואי לשחק ברוטרדם.

## לאחר הפרישה
מוליין נישא לאשתו לני ווטרוס ב-28 ביוני 1961 ובאותה שנה פתח חנות לאופנת נשים וגברים ברוטרדם, שם עבד איתה ב-2009. אוהדי פיינורד הצביעו ב-1999 עבור "שחקן המאה" של הקבוצה ומוליין הגיעה בה במקום השני אחרי וילם ואן הנחם. באוקטובר 2009 הוא חשף את הפסל שלו מחוץ לאצטדיון דה קויפ.

בגיל 73 לקה באוטם מוחי וב-4 בינואר 2011, כמה ימים לאחר מכן, נפטר בבית החולים כתוצאה משבץ מוחי. רבים מבני דורו ראו בו כ"שחקן הטוב ביותר שהיה לפיינורד" וגם שחקן הקבוצה לשעבר, רינוס ישראל, אמר עליו: "הוא היה אדם צנוע. זו כנראה גם הסיבה מדוע הוא היה כל כך פופולרי בקרב הציבור".

## תארים
;פיינורד
*אליפות הולנד (5): 1960/61, 1961/62, 1964/65, 1968/69, 1970/71
*הגביע ההולנדי (2): 1964/65, 1968/69
*גביע אירופה לאלופות: 1969/70
*הגביע הבין-יבשתי: 1970

## גלריה


קובץ:Van Hanegem, Vrauwdeunt, Moulijn.jpg|מוליין (מימין) חוגג את הזכייה בגביע אירופה לאלופות
קובץ:Coen Moulijn and Lenie Waterreu 1961b.jpg|מוליין ואשתו ביום החתונה
קובץ:Rotterdam kunstwerk coen moulijn.jpg|פסלו מחוץ לאצטדיון דה קויפ



## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הולנד
קטגוריה:כדורגלני פיינורד
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1937
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2011
רומנים בצרפת

250px|ממוזער|שמאל|שחקנית הקולנוע מישל לארוק שאמה ילידת רומניה
**רומנים בצרפת** הם אזרחי צרפת ממוצא רומני. נכללים בהם מהגרים מרומניה לצרפת וצאצאי מהגרים.

בתחילת המאה ה-19 נרשמה נוכחות של אוכלוסייה רומנית בצרפת. הרומנים הראשונים שהגיעו לשם הם סטודנטים עשירים שבאו ללמוד במדינה בייחוד לימודים של מקצועות המדע, מרביתם חזרו לרומניה לאחר סיום הלימודים ומעטים נשארו בצרפת. במהלך מלחמת העולם הראשונה מספר חיילים רומנים נשלחו לצרפת כשממלכת רומניה הצטרפה למדינות ההסכמה ב-1916 וזאת על מנת לעזור לצרפת להילחם כנגד גרמניה.

בשנות החמישים לאחר סיום מלחמת העולם השנייה התרחש גל הגירה רומנית לצרפת, הם התיישבו בעיקר בערים גדולות כמו פריז וליל.

בשנות התשעים לאחר נפילת הקומוניזם ברומניה התרחש גל נוסף של הגירת רומנים לצרפת. בסך הכול מתוגגרים בצרפת כ-120 אלף אנשים שנולדו ברומניה ומספר גדול של אנשים עם שורשים רומנים.

## קישורים חיצוניים

*https://www.napoleon.org/histoire-des-2-empires/articles/quand-napoleon-iii-suscita-la-naissance-de-la-roumanie/

*
קטגוריה:צרפת: דמוגרפיה
קטגוריה:תפוצה רומנית
תהודה (פיזיקת החלקיקים)

בפיזיקת החלקיקים, **תהודה** היא הפסגה הממוקמת סביב אנרגיה מסוימת המצויה בחתכים דיפרנציאליים של ניסויי פיזור. פסגות אלה קשורות לחלקיקים תת-אטומיים, אשר כוללים מגוון רחב של בוזונים, קווארקים והאדרונים (כגון נוקליאונים, באריוני דלתא ומזוני אופסילון) והעירור שלהם. בשימוש נפוץ, "תהודה" מתארת רק חלקיקים עם דעיכה מעריכית קצרה מאוד, לרוב האדרונים בעלי אנרגיה גבוהה הקיימים במשך 10^{-23} שניות לכל היותר.

היחס בין רוחב התהודה של חלקיק (\Gamma) לדעיכה המעריכית ({\tau}) של החלקיק (או מצבו העירורי) הוא \Gamma=\frac{\hbar}{\tau} כאשר {\hbar}=\frac{h}{2\pi} ו-h הוא קבוע פלאנק.

לפיכך, אורך חייו של חלקיק הוא ביחס הופכי לרוחב התהודה של החלקיק. לדוגמה, לפאיון טעון יש את אורך החיים השני הארוך ביותר מכל המזונים, 2.6033 × 10−8 שניות. לכן רוחב התהודה שלו קטן מאוד, בערך 2.528×10−8 eV או בערך 6.11 מגה-הרץ. פאיונים בדרך כלל אינם נחשבים כבעלי תהודה. למזון רו טעון יש תוחלת חיים קצרה מאוד, בערך 4.41×10−24 שניות. בהתאמה, רוחב התהודה שלו גדול מאוד, בערך 149.1 MeV או בערך 36 ZHz.

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקת חלקיקים
סופרקט ג'אקל

הסופרקט **ג'אקל** (באנגלית: **Jackal**) או בשמו הרשמי **מוביל בניידות גבוהה** (באנגלית: **High Mobility Transporter** המוכר יותר בראשי תיבות **HMT**) היא משפחת רק"מים תוצרת סופרקאט (קבוצת SC) שפותחו עבור הצבא הבריטי, והחלו להיקלט בכוחות השריון הבריטים בשנת 2007. משפחת הרכבים כוללת מגוון תצורות מודולריות המותאמות לצרכים המבצעיים עם מספר אפשוריות מיגון על בסיס מרכב 4X4 או 6X6, כאשר שתי שתצורות העיקריות המשמשות גם את הצבא הבריטי הן ה-HMT400 המכונה "ג'אקל" ומשמש לסיור ולוחמה זעירה וה-HMT600 הגדול יותר המשמש לסיוע בשדה הקרב.

בצבא הבריטי מוכרת משפחת הרכבים בראשי תיבות **MWMIK** (Mobility Weapon-Mounted Installation Kit; ערכת התקנה ניידת מותקנת נשק).

## דגמים עיקריים
***HMT400 "ג'אקל":** ה-HMT400 הוא הדגם הראשוני בעל הנעה 4X4, הוא זכה לכינוי "ג'אקל" בצבא הבריטי בהמשך לנוהג לכנות כלי רכב קלים בשמות ממשפחת הכלבים.
***HMT600 "קיוטי":** ה-HMT600 שזכה לכינוי "קיוטי" בצבא הבריטי, הוא גרסה גדולה יותר של הג'אקל עם הנעה 6X6. הוא נועד כפלטפורמת סיוע מודולרית עליה ניתן להתאים מגוון סוגי ציוד כגון מנוף לטיפול ברכבים בשטח או מרגמה רכובה.
***ג'אקל 2:** הגרסה המשופרת של הג'אקל אשר נקלטה בצבא הבריטי כמחליפה לדגם הראשוני. הג'אקל 2 כולל מנוע משופר וטווח מבצעי של כ-1,000 קילומטרים (לעומת כ-800 בדגם הראשוני).

## משתמשות עיקריות
* הצבא הבריטי - בשימוש יחידות השריון הקלות (משמר הדרגונים הראשון של המלכה ומשמר הדרגונים הסקוטי המלכותי)
* חיל האוויר המלכותי
* הצבא האוסטרלי - בשימוש הכוחות המיוחדים של אוסטרליה

## קישורים חיצוניים

* אודות משפחת ה-HMT באתר חברת סופרקט.
* ידיעות אודות משפחת ה-HMT באתר 'Defense Industry Daily'.

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי רכב משוריינים בריטיים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-2002
קטגוריה:רכבי שטח ופנאי גדולים
קטגוריה:רכבי סיור
אמיל בודו

**ז'אן מאוריס אמיל בודו** (; 11 בספטמבר 1845 – 28 במרץ 1903) היה ממציא ומהנדס טלגרף צרפתי. בודו היה מחלוצי הטלקומוניקציה וב-1870 המציא את הטלפרינטר שהתבסס על הטלגרף ופיתח את קוד בודו. על שמו נקראת יחידת המידה באוד.

## ביוגרפיה
בודו נולד במגנו שבהוט-מארן בצרפת. אביו היה פייר אמיל בודו, חוואי שהיה בהמשך לראש עיריית מגנו. החינוך הפורמלי היחיד של אמיל בודו היה בית ספר יסודי, ואחריו החל בודו לעבוד בעבודה חקלאית בחווה של אביו. אחר כך הצטרף בודו למנהל הדואר והטלגרף הצרפתי כמפעיל ב-1869.

שירות הטלגרף אימן אותו בשימוש בקוד מורס, ובודו נשלח לקורס של ארבעה חודשים שבה למד על מערכת טלגרף של דייוויד אדוארד יוז, שהיוותה השראה לרעיונותיו.

בודו שירת זמן קצר בצבא במסגרת מלחמת צרפת–פרוסיה, וב-1872 חזר לפעילות אזרחית בפריז.

שירות הטלגרף עודד את בודו לפתח - בזמנו החופשי - מערכת לריבוב מבוסס זמן של הודעות טלגרף שונות באמצעות טלפרינטר יוז. בודו הבין כי במשך מרבית הזמן הקו של הטלגרפים של התקופה היה ללא פעילות למעט בזמנים קצרים שבהם נשלח תו. בודו הגה את אחד השימושים הראשונים לריבוב מבוסס זמן במערכת טלגרף. באמצעות שימוש במתגים מבוססי שעון בצד השולח והמקבל הצליח בודו לשדר חמש הודעות במקביל, והמערכת שלו אומצה על ידי שירות הדואר והטלגרף הצרפתי חמש שנים מאוחר יותר.

בודו פיתח את קוד הטלגרף (שנקרא על שמו קוד בודו) ב-1870 ורשם עליו פטנט ב-1874.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ממציאים צרפתים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:חברי מסדר פרנץ יוזף
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1845
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1903
קרל רודולף זון

**קרל פרידריך רודולף זון** (בגרמנית: **Karl Friedrich Rudolf Sohn**; 21 ביולי 1845 – 29 באוגוסט 1908) היה צייר פורטרטים גרמני בסגנון אקדמי.

## ביוגרפיה
אביו היה צייר הנוף קרל פרדיננד זון. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה הוא גויס לשירות צבאי, אך נדחה בגלל "חולשות פיזיות". בשנת 1863 החל ללמוד הנדסה בבית הספר ל בקרלסרוהה. הוא סיים את לימודיו בשנת 1866, אך מעולם לא עסק בהנדסה. הוא חזר לדיסלדורף, זמן קצר לפני מות אביו, החל ללמוד אצלו אמנות.

בין השנים 1867 עד 1870 הוא היה סטודנט באוניברסיטה בדיסלדורף, שם למד ציור היסטוריה אצל קרל מילר וציור דמויות אצל יוליוס רוטינג. לאחר פרוץ המלחמה הצרפתית-פרוסית, התנדב לגדוד קרבי, אך הוצב לכוחות המילואים. הוא החל לימודים פרטיים אצל בן דודו, וילהלם זון, מהלך שבסופו של דבר קבע את בחירתו להיות צייר פורטרטים.

בשנת 1873 הוא התחתן עם אלזה זון-רתל בדרזדן, בתו של הצייר אלפרד רתל. מאוחר יותר היא תהפוך לאמנית ידועה בפני עצמה, וגם לזמרת פופולרית. לאחר ירח הדבש הקים סטודיו קבוע בדיסלדורף. הוא הציג באופן מקומי ומכר את עבודותיו בפריז באמצעות סוכן. בשנה שלאחר מכן, הוא הפך למרצה באוניברסיטת קונסט-אקדמיה. תוך מספר שנים הוא הצליח להרשות לעצמו בית וסטודיו גדולים יותר.

המוניטין שלו כצייר פורטרטים התפשט בעולם. משנת 1882 עד 1886 הוא הוזמן לאנגליה על ידי המלכה ויקטוריה, שם צייר את דיוקנה כמו גם את אלה של הנסיך לאופולד, דוכס אולבני, ביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת, ג'ון בראון (משרת המלכה)  ואחרים. היא ישבה רק פעם אחת, כדי שישרטט את פניה, ואז נשות החצר האחרות דגמנו למלא את פרטי הלבוש.

בשנת 1888, הוא מונה לכהן בחבר השופטים בתערוכת האמנות הבינלאומית השלישית בגלאספלאסט במינכן; יחד עם חבריו רוברט דייז, פריץ שפר ואחרים. הוא טייל ברחבי איטליה וצרפת והיה חבר מוקדם באיגוד האמנים הגרמנים והשתתף בתערוכתם בשנת 1906.

שנה לאחר מותו אירחה בעיר דיסלדורף תערוכת זיכרון.

### חייו האישיים
בניו, אלפרד זון-רתל, אוטו זון-רתל וקרלי זון-רתל, הפכו כולם לציירים ידועים, ובתו מירה זון-רתל הוזר התחתנה עם הצייר ורנר הייזר. אחיו, ריצ'רד זון, היה גם אמן בעל רמה מסוימת.

## גלריה
  
File:Alfred, Duke of Edinburgh with his family, Carl Rudolph Sohn, 1884.jpg|אלפרד, דוכס אדינבורו ומשפחתו
File:Cetshwayo, King of the Zulus (d. 1884), Carl Rudolph Sohn, 1882.jpg|קטשאויו קמפנדה, מלך זולו
File:Queen Victoria (1819-1901), Carl Rudolph Sohn, 1883.jpg|ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת
File:John Brown (d. 1883) at Frogmore, Carl Rudolph Sohn, 1883.jpg| ג'ון בראון
File:Else Sohn-Rethel, die Gattin des Künstlers 1873.jpg|אשת הצייראלזה זון-רתל
File:Carl Rudolph Sohn (1845-1908) - Prince Arthur, Duke of Connaught (1850-1942) - RCIN 405898 - Royal Collection.jpg|הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן


## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1845
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1908
טלמכוס קליי

**טלמכוס קליי** (באנגלית: **Telemachus Clay**) הוא מחזה ("קולאז' לקולות" לפי הגדרת כותרת המשנה שלו) מאת לואיס ג'ון קרלינו, שראה אור לראשונה ב-1963. 
## עלילה
המחזה הוא סיפור פיקרסקי המגולל את עליליתיו של טלמכוס מודרני (כשמו של טלמאכוס, בנו של אודיסאוס, גיבור האודיסיאה), "ממזר ושוגה בחלומות" היוצא במסע מעיירת הולדתו אל הוליווד במטרה לאתר את אביו ובדרכו עובר מספר רב של אתרים ונפגש עם מספר רב של דמויות. המחזה מיועד ל-11 שחקנים המשחקים 88 קולות שונים (ה"קולות" הם מכפלת מספר הדמויות במספר התמונות), כולל טלמכוס עצמו ודמות ה"נביא" שהוא גם המספר. אחד-עשר השחקנים נמצאים כל העת על הבמה. בשל התאמתו להצגת אנסמבל שחקנים, הוא מועלה פעמים רבות בבימות חובבים, בתי ספר למשחק וכדומה ואף חובר כתרגיל לכיתת משחק.

## בישראל
המחזה תורגם על ידי תרצה אתר בשם "עלילות טלמכוס קליי" והועלה לראשונה בישראל באוגוסט  1967 על ידי במת השחקנים, בבימוי אמנון מסקין ובכיכובם של אסי דיין ולבנה פינקלשטיין, לשניהם היה זה תפקיד ראשון על הבמה. בנובמבר 1967 החליף השחקן מוטי ברכאן את אסי דיין בתפקיד הראשי.

המחזה על שוב ב-2003 ב"בית צבי" בבימוי אתי רזניק.

ב-2007 עלה בבית ספר למשחק "הדרך" בבימוי איל כהן.

## קישורים חיצוניים
* תיאור המחזה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות 1963
קטגוריה:מחזות אמריקאיים
Wanderlust

**Wanderlust** הוא מונח שמקורו ברומנטיציזם הגרמני ופירושו בתרגום חופשי הוא "תאוות נדודים" (רצון עז לטייל ולחקור את העולם) .
בית הספר האירופי

**בית הספר האירופי** (בהונגרית: **Európai Iskola**; מטה: בודפשט, פעילות: 1945–1948) היה קבוצת אמנים לטיפוח אמנות מודרנית.

## הקמה
קבוצת האמנים נוסדה בשנת 1945 על ידי הפרופסור לרפואה פאל גגשי קיש, לאיוש קאשאק, ארנה קלאי, ארפאד מזאי ואחיו אימרה פאן (שניהם מקודם רוזנפלד) ונקראה על ידם בית הספר האירופי. מטרתם הייתה לטפח מגמות בסגנון סוריאליסטי ומודרני באופן כללי, כמו גם לשתף פעולה עם עולם האמנות של מערב אירופה מרכז אירופה ומזרח אירופה.
ממוזער| יוז'ף נמש-למפרט: דיוקן של לאיוש קאשאק (1917)
שמאל|ממוזער| טיבור וילט (צולם על ידי זולטאן מוזר )
## חברי הקבוצה בסדר א-ב
* מרגיט אנה (קודם: זִיכֶרְמַן)
* אנדרה באלינט (קודם: בלום)
* בלה באן (קודם: בלאו)
* ינה ברצ'אי
* לאיוש ברטה (קודם: בק)
* אלברט ברטלן
* דז'ה בוקרוש בירמן
* פרנץ ברז'ני קולריץ'
* יוז'ף אגרי
* ארז'בט פורגאץ' האן
* ינה גדאני
* פאל גגשי קיש
* טיהאמיר דיארמטי
* אישטוואן היידו - חבר כבוד
* ג'רג' הג'י (קודם: שנברגר)
* ארנה קאלאי
* אנטל קמפיש
* לאיוש קשאק
* דז'ה קורניש
* טמש לושונצי
* אדן מארפי
* פרנץ מרטין
* ארפאד מזאי (קודם: רוזנפלד)
* אימרה פאן (קודם: רוזנפלד)
* אנדרה רוז'דה (קודם: רוזנטל)
* ארנה שוברט
* פירושקה סאנטו
* יוליה ויידה (קודם: ריכטר)
* ארז'בט וסקו
* טיבור וילט

מתוך 30 החברים 13 ציירים ופסלים היו יהודים.

## היסטוריה
בחדר התצוגה שלהם בבודפשט (חדר שהושכר מ"פדרציית הנשים ההונגריות הדמוקרטית" (MNDSZ), בדרך איליאי 11) הם ארגנו תערוכות של ציור צרפתי מודרני, חומרי אומנות מסורתיים הונגריים ועבודות עצמיות. לתצוגות הוזמנו גם אישים מחוץ לחברי קבוצת האמנים, כמו בלה המוואשי ומיקלוש סנטקוטי. הושקה סדרת ספרים וכתבי עת תאורטיים שכותרתם הייתה "הספרייה הקטנה של בית הספר האירופי". בשנת 1946 התפטרו נציגי המגמה האמנות המופשטת הלא-פיגורטיבית, והקימו את "אוונגרד עמק הדנובה" ואחר כך את "קבוצת האמנים המופשטים". עם כניסת הדיקטטורה הקומוניסטית בסוף 1948 ובלחץ גובר כל קבוצות האמנים הבורגניות השונות, כולל בית הספר האירופי, נאלצו חבריה להפסיק את פעילותם.

## מקורות
* לקסיקון האמנות. מהדורה שלישית כרך 1 בודפשט : 1981-84. 

## קישורים חיצוניים
* שאנדור הורניק: בית הספר האירופי (1948-1945).
* דפים מההיסטוריה של בית הספר האירופי

קטגוריה:הונגריה: תרבות
קטגוריה:יהדות הונגריה
קטגוריה:מושבות אמנים בהונגריה
We Are Warriors

"**We Are Warriors**" (בעברית: "**אנחנו לוחמים/ות**") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית אבריל לאבין, מתוך האלבום. השיר יצא לאור ב-24 באפריל 2020, על ידי חברת התקליטים BMG, כסינגל צדקה, במסגרת פרויקט HOPE שקם כתגובה למגפת הקורונה.

השיר הגיע למקום השמיני במצעד השירים הדיגיטליים שבאיטליה.

## רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אבריל לאבין, צ'אד קרוגר וטראוויס קלארק והופק על ידי אבריל גם כן. השיר המקורי, ששמו היה "Warrior", נכלל ב-*[[Head Above Water]]* במקור כרצועה האחרונה, ולאחר מכן הצהירה לאבין כי "הוא היה אחד מהשירים הראשונים שכתבתי עבור האלבום". בהמשך, החליטה לכתוב ולהפיק אותו מחדש ושינתה את שמו ל-"We Are Warriors".

בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-6 מיליון השמעות.

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי, שצולם בשחור-לבן יצא לאור ב-1 במאי 2020, והוא כלל בתוכו אנשים מתחום הרפואה, כשהם מפגינים ומחזיקים שלטים. בנוסף לכך, הוא הכיל קטעים מתוך סיבוב ההופעות Head Above Water Tour, תוך שאחת הסצנות בו צולמו באייפון מביתה של לאבין.

נכון לינואר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-7 מיליון צפיות.

## מיקומי שיא

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אבריל לאבין
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אבריל לאבין
קטגוריה:שירי צדקה
קטגוריה:שירים על מגפת הקורונה
גן החיות של דובאי

**גן החיות של דובאי** (בערבית: **حديقة حيوان دبي**) היה גן חיות בגודל . גן החיות נבנה במקור בשנת 1967 על ידי תושב דובאי בשם אוטו י. בולארט, כאשר ראשד בן סעיד אאל מכתום, שליט דובאי לשעבר, אפשר לו לבנות גן חיות על מגרש שהיה שהתשרע על שטח של כ-2 דונם בשכונת המגורים ג'ומיירה. גן החיות זה הוא הוותיק ביותר בחצי האי ערב. הוא נחשב לנקודת ציון של העיר דובאי בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, שכן גן החיות סימן את קצה העיר.

בשנת 1971 הועבר ניהול גן החיות לעיריית דובאי . במהלך השנתיים הראשונות לקיומו, גן החיות של דובאי אכלס רק כמה בעלי חיים כמו חתולים גדולים, קופים ובעלי פרסה. היה גם אקווריום קטן עם כמה דגים וזוחלים. ממאי 1986 עד מאי 1989, חלק מגן החיות עוצב ונבנה מחדש.

בשנים האחרונות, גן החיות של דובאי היה נתון תחת מתקפה, בשל התנאים בהם מאוחסנים החיות. פעילים למען זכויות בעלי חיים ואף מלונות ואתרי תיירות עודדו את החרמת המתקן. על פי הדיווחים, הכלובים בהם נלכדו החיות היו כה קטנים עד כי בעלי החיים בקושי יכלו לנוע בתוכו. לבסוף לאחר לחצים רבים מהרשויות וארגוני סביבתיים גן החיות נסגר בנובמבר 2017, וכל בעלי החיים ששהו בו הועברו לפארק הספארי החדש בעיר דובאי וחיים בתנאים נוחים ומרווחים יותר מאשר התנאים בגן החיות שנסגר.

## בעלי חיים
בגן החיות היו כ-248 סוגים של יונקים, כולל שועלים, צבועיים, פומות, אריה אסיאתי, יגוארים, שימפנזים, בבונים, קופים, צבאים, דובים, דורבנים, ג'ירפות, היפופוטמים ועבדקן הרעמה. בגן החיות היו גם כ-400 סוגים של עופות וזוחלים כולל יען, עיט זהוב ותוכים.

## ביקור ושעות פתיחה
גן החיות של דובאי משך אליו מדי שנה מספר רב של מבקרים. בשנת 2008 מספר המבקרים היה 336,346.

שעות הפתיחה בקיץ היו 10 בבוקר עד 6 אחר הצהריים, ובחורף בין השעות 10 בבוקר עד 5:30 אחר הצהריים.

## פארק הספארי של דובאי
עיריית דובאי תכננה לבנות גן חיות חדש מאז 2003 כדי להחליף את גן החיות הישן. הספארי היה אמור להיות בגודל של 560 דונם ולעלות 610 מיליון דולר. הבנייה הייתה אמורה להסתיים עד שנת 2008. בפברואר 2009 הוכרז כי פרויקט הספארי יהיה בדובאילנד ונמצא כרגע בהפסקת בנייה בלתי מוגבלת.

ב-14 במאי 2012 הוכרז על ידי עיריית דובאי כי בעלי החיים מגן החיות הצפוף יועברו לספארי פתוח בשנתיים הקרובות.

עבודות החפירה לספארי החלו בספטמבר 2012.

ב-23 באפריל 2013, חוסיין נאסר לותאה, מנכ"ל עיריית דובאי, אמר כי השלב הראשון של ספארי דובאי הסתיים ובניית הפרויקט תושלם עד סוף 2014.

פארק הספארי של דובאי נפתח ב-12 בדצמבר 2017 לקהל הרחב.

פארק הספארי של דובאי משתרע על פני 120 דונם, פארק הספארי כולל גן חיות, גן בוטני, אתר נופש ומגרש גולף, בנוסף למתקנים חינוכיים וטרינריים. הוא כולל יותר מ-1,000 בעלי חיים וציפורים.

הספארי מחולק לכפרים אפריקאים, אסיה וערבים, כאשר כל כפר מאכלס בעלי חיים מאותם אזורים. החל מ-5 בנובמבר 2017, גן החיות הישן נסגר.

## גלריית תמונות

קובץ:WP 20150801 15 51 26 Raw (20082040759).jpg|פלמינגו
קובץ:WP 20150801 15 47 16 Raw (20080675538).jpg|אריה
קובץ:WP 20150801 15 37 39 Raw (20082074239).jpg|צב
קובץ:WP 20150801 15 35 09 Raw (20260399912).jpg|תוכים
קובץ:WP 20150801 15 12 56 Raw (19646065874).jpg|שחף צפוני ואיביס
קובץ:WP 20150801 15 08 17 Raw (20080622060).jpg|צבי
קובץ:WP 20150801 15 09 40 Raw (19647686153).jpg|ספסלים


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דובאי: מבנים
דובאי
יחסי אפגניסטן–טורקיה

**יחסי אפגניסטן-טורקיה** הם היחסים הדו-צדדיים בין **[[אפגניסטן|האמירות האיסלאמית של אפגניסטן]]** ל**[[הרפובליקה הטורקית|רפובליקה הטורקית]]**.

אהמט דבוטאולו תיאר מערכת יחסים זו כ"יחסים למופת" גם אם שתי המדינות אינן גובלות, אלא קרובות. סקר שנערך לאחרונה בקאבול בקרב 1,259 אנשים מראה כי אפגניסטן מסתמכת בעיקר על טורקיה, ורואה את טורקיה כחברה הטובה והנכונה ביותר של אפגניסטן (נכון ליולי 2012). שגריר אפגניסטן בטורקיה אמר כי "אנשים אפגנים אוהבים חיילים טורקים באפגניסטן כמו בניהם". אפגניסטן הייתה גם האומה השנייה שהכירה ברפובליקה של טורקיה, אחרי ברית המועצות, ב-1 במרץ 1923.

שתי המדינות הקימו תוכניות חינוך והחלפת תרבות. בתוך אפגניסטן הוקמו בתי ספר טורקיים. יתר על כן, קציני צבא טורקיה סייעו ואף פיקדו על הכשרתם של אנשי צבא אפגניסטן. יחסי החוץ של אפגניסטן השתנו כל כך הרבה מבחינה פוליטית, חברתית וכלכלית. כיום היחסים בין שתי המדינות חורגים ממתן חינוך צבאי.

## היסטוריה של היחסים
אפגניסטן היא מדינה שאירחה שבטים טורקים רבים לאורך ההיסטוריה בשל קרבתה למרכז אסיה. באזור זה, אשר חיו תחת ריבונות של שבטים טורקיים כגון גקטורקים לפני הדת האסלאמית, הגיעו תחת ריבונות של שבטים טורקיים אחרים כגון השושלת הע'זנווית. ההשפעה הטורקית באזור המשיך באותה עוצמה במהלך תקופת האימפריה המוגולית.

אפגניסטן נקלעה לשלטון הבריטי עם הודו באמצע המאה ה-19. הנהגתו של אמנוללה ח'אן באפגניסטן זכתה בעצמאות, כשהייתה מערכת יחסים עם הרפובליקה של טורקיה ונכנסה לעידן חדש. המשלחות הטורקיות והאפגניות ב-1 במרץ 1921 במוסקבה ערכו גם ראיונות ובשם טורקיה יוסף כמאל טנגירשנק וריזה נור, מטעם אפגניסטן, נחתם הגנרל מחמד וולי חאן על ידי הסכם הברית בין טורקיה לאפגניסטן. פרדידין פאשה, שומר מדינה לשעבר שמונה לשגריר הטורקי הראשון בקאבול.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
לואיס ג'ון קרלינו

**לואיס ג'ון קרלינו** (באנגלית: **Lewis John Carlino**; 1 בינואר 1932 – 17 ביוני 2020) היה מחזאי, תסריטאי ובמאי קולנוע אמריקאי. זכה במועמדות לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר עבור "מעולם לא הבטחתי לך גן של ורדים" (1977).

## ביוגרפיה
נולד ברובע קווינס בניו יורק למשפחת מהגרים מסיציליה. כאשר בגר עבר לקליפורניה. ב-1951 התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית ושירת ארבע שנים, כולל במלחמת קוריאה. כחייל משוחרר התקבל לאוניברסיטת דרום קליפורניה, שם למד לימודי דרמה, בשנת 1958 קיבל תואר שני בלימודי תיאטרון.

במסגרת לימודיו ולאחריהם יצר מספר מחזות במערכה אחת, בהם *The Brick and the Rose* אודות שכונת הלס קיצ'ן במנהטן שהוצג ב-1957 על ידי האקדמיה הלאומית לתיאטרון וב-1960 פתח את סדרת הסדנה (The workshop) של חברת הטלוויזיה CBS. לאחר סיום לימודיו עבר לניו יורק והחל ללד באוניברסיטת קולומביה. במקביל חיבר מחזות שהוצגו על במות אוף ברודוויי. הבולטים במחזות אלו היו *Snowangel*, *Epiphany*, *Cages* וטלמכוס קליי. 

עבודתו הראשונה לקולנוע הייתה עיבוד תסריט לפי סיפור מדע בדיוני לסרט "חיים בשנית" (*Seconds*) שראה אור ב-1966. שנה לאחר מכן עיבד לתסריט את סיפורו של ד. ה. לורנס *The Fox*, עליו זכה למועמדות לפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר לשנת 1967. ב-1968 היה מועמד לפרס גילדת הכותבים של אמריקה עבור התסריט המקורי לסרט "הארגון" (*The Broherhood*), בכיכובו של קירק דאגלס, שהקדים את גל סרטי המאפיה שהחל עם "הסנדק".

ב-1972 חיבר את תסריט המותחן "המכונאי" בכיכובו של צ'ארלס ברונסון (שעובד ב-2011 לסרט המכונאי). ב-1976 עיבד לתסריט את ספרו של יוקיו מישימה *The Sailor Who Fell from Grace with the Sea* לסרט בכיכובם של קריס קריסטופרסון ושרה מיילס. ב-1977 זכה תסריטו המעובד ל"לא הבטחתי לך גן של שושנים" למועמדות לאוסקר ולפרס גילדת הכותבים של אמריקה. ב-1979 כתב וביים את הסרט "טייס שב הביתה" (*The Great Santini*), בו הופיעו כוכבים רבים, בהם רוברט דובאל, מייקל או'קיף, דייוויד קית' ועוד.

נפטר בגיל 88 מתסמונת המיאלודיספלסטית בביתו באי וידבי בוושינגטון.

## מבחר מסרטיו
* "חיים בשנית" (*Seconds*; 1966)
* "הארגון" (*The Broherhood*; 1968)
* *The Sailor Who Fell from Grace with the Sea*;  (1976)
* "מעולם לא הבטחתי לך גן של ורדים" (1977),
* טייס שב הביתה (1979)

## קישורים חיצוניים

* John Carlino, Writer and Director of 'The Great Santini,' Dies at 88
* נקרולוג, הגארדיאן, 14 ביולי 2020

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזאים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאים אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2020
Flames (שיר של מוד סאן)

"**Flames**" (בעברית: "**להבות**") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר האמריקאי מוד סאן, ביחד עם הזמרת-יוצרת הקנדית אבריל לאבין, מתוך האלבום, *Internet Killed The Rockstar*. השיר יצא לאור ב-8 בינואר 2021, על ידי חברת התקליטים ביג נויז רקורדס, כסינגל מתוך האלבום.

השיר הגיע למקום השמיני במצעד שירי הרוק הדיגיטליים.

## רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אבריל לאבין, מוד סאן וג'ון פלדמן והופק על ידי פלדמן גם כן. בדצמבר 2020, לאבין אישרה שהיא הקליטה מוזיקה חדשה עם מוד סאן יחד עם המפיקים ג'ון פלדמן, טראוויס בארקר ומשין גאן קלי. מוד סאן הכריז גם הוא בדצמבר 2020 כי אלבום האולפן הרביעי הקרוב שלו יכלול שיתוף פעולה עם זמרת, שבהמשך התגלתה כלאבין.

בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-5 מיליון השמעות.

## וידאו קליפ
מוד סאן ואבריל לאבין אישרו כי הם מכינים קליפ חדש ל-"Flames", תוך שהצהירו כי הוא עתיד לצאת בקרוב. (הם הודיעו על כך באמצעות הודעות שכתבו למעריצים שלהם ברשתות החברתיות) בהמשך, פורסם כי הקליפ צולם ונערך ב-13 בינואר 2021. הוא הופץ באופן רשמי ב-21 בינואר באותה השנה, כאשר הועלה לערוץ היוטיוב של סאן.

נכון לינואר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-3.4 מיליון צפיות.

## מיקומי שיא

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אבריל לאבין
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אבריל לאבין
קטגוריה:שירים על הצתה
קטגוריה:שירי פופ פאנק