open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מרטין פפיסטר

**מרטין פפיסטר** (בגרמנית: **Martin Pfister**; נולד ב-31 ביולי 1963) הוא היסטוריון ופוליטיקאי שווייצרי, שמכהן כחבר המועצה הפדרלית של שווייץ מאז 2025, ועומד בראש המחלקה הפדרלית לביטחון, הגנה אזרחית וספורט.

פפיסטר הוא מורה מוסמך ואוברסט בצבא השווייצרי, לאחר ששירת בו במשך שמונה שנים. הוא כיהן בעבר כשר קנטוני של צוג בין השנים 2016 ל-2025, ואחראי על מחלקת הבריאות.

## ביוגרפיה
פפיסטר נולד ב-31 ביולי 1963 בעיר צוג וגדל שם ובבאר, שם הוא מתגורר כיום עם משפחתו.

כצעיר, פפיסטר היה פעיל ב. במהלך שירותו הצבאי, למד בבית ספר לקצינים ב.

במקביל לשירותו הצבאי, עבד כעוזר לפרופסור ב. הוא למד היסטוריה ולימודי גרמנית, ובמיוחד את ההיסטוריה של חברי המועצה הפדרלית השווייצרית, וכתב את עבודת הגמר שלו על , לשעבר חבר מועצה פדרלי מצוג. למרות המלצת הפרופסור שלו, בחר פפיסטר שלא לפתח קריירה אקדמית.

הקריירה הפוליטית של פפיסטר החלה עם בחירתו למועצת הקנטונים של צוג בשנת 2006, תפקיד בו החזיק עד 2016. משנת 2009 ועד 2012 שימש כמנהיג המפלגה של ה-CVP בצוג. בבחירות המשנה שנערכו ב-17 בינואר 2016 למועצה המבצעת של קנטון צוג, נבחר פפיסטר למלא את מקומו של .

פפיסטר עמד בראש מחלקת הבריאות של צוג בין השנים 2016 ל-2025. כראש ועידת מנהלי הבריאות במרכז שווייץ, היה לפפיסטר תפקיד בולט בהתמודדות עם מגפת הקורונה בשווייץ. הוא זכה במספר הקולות הרב ביותר מכל מועמד בבחירות למועצה המבצעת ב-2022.

בשנת 2025 נבחר פפיסטר למועצה הפדרלית במקום ויולה אמהרד. כניסתו לניהול המחלקה הפדרלית לביטחון הייתה צפויה ואושרה רשמית בחלוקה מחדש של המחוזות בין חברי המועצה הפדרלית יומיים לאחר הבחירות.

פפיסטר נשוי לקסילדה ג'קומטי פפיסטר. יחד, הם מגדלים ארבעה ילדים.

פפיסטר תומך בשיתוף פעולה ביטחוני עם מדינות אחרות, והוא מעורב בהחלטה לגבי עסקת הרכישה של רחפנים מחברת אלביט הישראלית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי ממשלת שווייץ
קטגוריה:פוליטיקאים שווייצרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות בשווייץ
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1963
נילס פוגלסאנג

**נילס פוגלסאנג** (נולד ב-29 ביוני 1985) הוא פוליטיקאי דני החבר הפרלמנט האירופי. הוא חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית המקומית, ובמפלגת הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים בפרלמנט האירופי.

## ביוגרפיה
פוגלסנג השלים עבודת דוקטורט בכלכלה בשנת 2021.

עם הצטרפותו לפרלמנט האירופי ביולי 2019 כחלק מהברית הפרוגרסיבית של הסוציאליסטים והדמוקרטים, פוגלסאנג הפך לחבר בוועדת התעסוקה והרווחה  ובוועדת התעשייה, המחקר והאנרגיה . הוא עזב את ועדת התעסוקה והרווחה בספטמבר 2019.

בנוסף לתפקידיו בוועדות, פוגלסאנג היה חלק ממשלחת הפרלמנט האירופי ליחסים עם חצי האי הקוריאני. הוא גם היה חלק ממשלחת הפרלמנט האירופי ליחסים עם סין. באפריל 2023 הצטרף למשלחת ליחסים עם חצי האי ערב, והוא מכהן כסגן יו"ר המשלחת מאז מאי 2023. הוא גם חבר בקבוצת הפרלמנט האירופי לרווחת ושימור בעלי חיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קופנהגן
קטגוריה:פוליטיקאים דנים
קטגוריה:חברי הפרלמנט האירופי מטעם דנמרק
קטגוריה:ילידי 1985
שלום לך אורחת

**שלום לך אורחת** היא קלטת ילדים שהופקה על ידי "קלסיקלטת" ותשרי הפקות ויצאה בשנת 1999. השירים המופיעים בקלטת מבוססים על ספרה של רבקה אליצור, שיצא לאור בשנת 1966 ושעל שמו נקראה גם הקלטת.

## תקציר
הקלטת הייתה מהראשונות מסוגה ופנתה לציבור הדתי והמסורתי. הקלטת כוללת ארבעה עשר שירים עליזים העוסקים בחוויות מעולמו של הילד הדתי, ובהן ההכנות לשבת, הפרידה ממנה והמעגל המשפחתי, לצד שירים המתמקדים בנושאי יום־יום כגון ילד חולה, יום הולדת בגן וילדה המבקשת להתלבש בעצמה. השירים הקצביים והדמויות של ילדים ומבוגרים, הלקוחים מעולמם של המאזינים, מאפשרים לבני המשפחה להזדהות עם התכנים המוצגים בקלטת.

## השירים בקלטת
# שולחן עגול
# לבד לבד
# נרות שבת
# הגיבור הפצוע
# תינוקות
# אפצ'י
# שלום לך אורחת
# יום הולדת
# גדול כבר אפרים
# מהר מהר
# תמר
# לבריאות
# שלום שלום
# הבדלה

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קלטות ילדים ישראליות
קטגוריה:יצירות משנת 1999
קטגוריה:קלסיקלטת: קלטות
טרבליאנוס

**טרֶבֶּלִיאַנוּס** (בלטינית: *Trebellianus*) היה חומסן שלטון רומי בימי שלטון הקיסר הרומי גליאנוס (בין השנים 260–268 לספירה), המופיע ברשימת שלושים הטיראנים בקובץ הביוגרפיות של קיסרי רומא "היסטוריה אוגוסטה". היסטוריונים מודרניים רואים בדמות זו דמות שהומצאה על ידי המחבר-העורך של ההיסטוריה אוגוסטה.

## תיאור
על פי ההיסטוריה אוגוסטה, טרבליאנוס היה שודד קיליקי, שקרא לטירתו במצודות הרי איסאוריה  "פאלאטיום" (כמו הארמון הקיסרי על גבעת הפאלאטיום ברומא), הקים בית מטבעה, והעניק לעצמו את התואר קיסר. אך לאחר שהתפתה לעזוב את מבצרו ולרדת למישור, הוא נהרג שם על ידי קמסיסוליאוס (Camsisoleus), מצרי, אחד המצביאים של הקיסר הרומי גליאנוס (*dux Gallieni*), אחיו של אורליוס תאודוטוס  שהביס את חומסן השלטון מוסיוס איימיליאנוס.

טרבליאנוס נזכר גם אצל אוטרופיוס. הקטע נחשב לאינטרפולציה  מאוחרת יותר, או שגיאה במקום השם "רגליאנוס" – ולמעשה מספר מהדורות של אוטרופיוס מתקנות את הטקסט עם "רגליאנוס". במקרה שמדובר בשגיאה, ייתכן שקטע זה נתן את ההשראה למחבר ההיסטוריה אוגוסטה עבור טרבליאנוס שלו.

## לקריאה נוספת
* **[[היסטוריה אוגוסטה]]: הקיסרים החיילים**. תרגם מלטינית, הוסיף מבוא והערות דוד גולן. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2014. "שלושים הטיראנים", "חיי טרבליאנוס", פרק כו, עמ' 254–255.

## קישורים חיצוניים

* *Historia Augusta*, The Lives of the Thirty Pretenders, 26, Trebellianus

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3
הספרייה הלאומית של תימן

**הספרייה הלאומית של תימן** (בערבית: **المكتبة الوطنية اليمنية**) היא הספרייה הלאומית של תימן, השוכנת בצנעא, ליד "כיכר תחריר" והמוזיאון הצבאי. בספרייה אוסף גדול של ספרים בערבית, צרפתית ואנגלית.

## קישורים חיצוניים
* 
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:צנעא
קטגוריה:ספריות לאומיות
ח'אמנה

**ח'אמנה** (בפרסית: **خامنه**) היא עיר קטנה בפרובינציית מזרח אזרבייג'ן שבאיראן. העיר נמצאת במרחק של 72 קילומטר מתבריז.

## היסטוריה
התעשייה העיקרית של ח'אמנה הייתה בעבר בדים וצמר. בית הספר מארפאת (נסאר), בית הספר הראשון באזור שבסטאר, נבנה בח'אמנה בשנת 1899.

## דמוגרפיה
במפקד האוכלוסין הלאומי של 2006 מנתה אוכלוסיית העיר 2,750 נפשות שהתגוררו ב-827 משקי בית. מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2011 מנה 2,541 נפשות ב-812 משקי בית. מפקד האוכלוסין של 2016 מדד כ-3,056 נפשות ב-1,009 משקי בית.

## אנשים בולטים
* מיר-חוסיין מוסאווי
* אביו של עלי ח'אמנאי (המנהיג העליון של איראן) נולד בח'אמנה, ומשמה הוא קיבל את שם משפחתו
* מוג'תבא ח'אמנאי
* אביו של מירזה פתאלי אחונדוב נולד בח'אמנה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:איראן: ערים
קטגוריה:מזרח אזרבייג'ן: יישובים
חירן השני

**חירן השני** (המאה ה-3 לספירה) היה נסיך תדמור, בנו של המלך אודינת, וייתכן שגם בנה של אשתו השנייה, המלכה זנוביה.

## עדות לקיומו של חירן
[טקסט=Square two-sided coin|ממוזער|חותמת RTP 736: [אודינת עם חירן (מימין) ועם והבאלת (שמאל).]]
קיומו של חירן בוסס על ידי גילויו של חותם עופרת (RTP 736). החותם נושא תמונות, אחת מכל צד, המציגות את דמויותיהם של שני כוהנים. על אחד הצדדים, שמו של בנו ויורשו של אודינת, והבאלת, נחרט תחת דמותו, ובצד השני נחרט שמו של חירן. שמו של אודינת נחרט על שני הצדדים. שמה של אמם לא נחרט על החותם, והוא אינו נושא תאריך.

## המלך הרודיאנוס וחירן השני
ממוזער|200px|המלך ספטימיוס הרודיאנוס.
לאודינת היה בן נוסף, חירן הראשון, שהופיע בכתובות שונות משנת 251 ואילך. על חותם עופרת אחר מופיע שמו של "ספטימיוס הרודיאנוס, מלך המלכים"; חוקרים חלוקים בשאלה האם ספטימיוס הרודיאנוס היה חירן הראשון או השני.

ה"היסטוריה אוגוסטה" מציינת כי לאודיינתוס (הצורה הרומית של השם אודינת) היו בנים רבים, כולל אחד בשם הרודס (Herodes, מנישואים קודמים) ואחר בשם הֶרֶנִיאַנוּס (Herennianus), שניהם מופיעים ברשימת "שלושים הטיראנים" שבין הביוגרפיות בחיבור.
לדברי הנרי סייריג , חירן השני חייב להיות זהה להרניאנוס והיה אחיו הבכור של ואבלאתוס (הצורה הרומית של השם והבאלת) ולא היה מלך. סייריג מבדיל בין חירן הראשון לחירן המוצג בחותם RTP 736. אנדריאס אלפולדי  גם הציע שספטימיוס הרודיאנוס הוא הרניאנוס; חותם נוסף הקשור לחותמו של ספטימיוס הרודיאנוס ייצג אישה עונדת כתר של עלה דפנה, שלפי אלפולדי, יכולה להיות רק זנוביה. לפיכך, ספטימיוס הרודיאנוס הוא בנם של זנוביה ואודיינתוס. לדעת אלפולדי, בנו הבכור של אודיינתוס, הרודס מההיסטוריה אוגוסטה, לא היה נקרא "מלך המלכים" בחיי אביו וספטימיוס הרודיאנוס ירש את אביו לזמן קצר.

אודו הרטמן (Udo Hartmann) טוען שספטימיוס הרודיאנוס זהה לחירן הראשון וש"הרודיאנוס" הוא הגרסה היוונית של "חירן" ו"הרודס" הוא שיבוש של "חירן". דייוויד ס. פוטר (David S. Potter) חולק על כך ומאמין שספטימיוס הרודיאנוס הוא בנה של זנוביה, זהה לחירן השני ושונה מחירן הראשון.

## לקריאה נוספת
* **[[היסטוריה אוגוסטה]]: הקיסרים החיילים**. תרגם מלטינית, הוסיף מבוא והערות דוד גולן. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2014. "שלושים הטיראנים", "חיי הרניאנוס", פרק כז, עמ' 256.

## קישורים חיצוניים
* *Historia Augusta*, The Lives of the Thirty Pretenders, 27, Herennianus

## הערות שוליים

קטגוריה:תדמור
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2026

רשימת פיגועי טרור נגד ישראלים שהתרחשו בשנת 2026 במדינת ישראל וביהודה ושומרון, כולל בזירת יהודה ושומרון במלחמת חרבות ברזל.

## כרוניקה
להלן, נזכרים האירועים הבולטים יותר; לצידם, התרחשו מקרים נוספים של ניסיונות פיגוע או פיגועים מתוכננים שלא פורסמו לפרטיהם. בנוסף, ישנם פיגועים שסוכלו על ידי כוחות הביטחון של ישראל בהובלת שירות הביטחון הכללי, צה"ל ומשמר הגבול ובסיוע הימ"מ ויחידות מסתערבים.

### ינואר
בחודש זה בוצעו 312 פיגועים, כולל יידויי אבנים, בהם נפצעו 8.
*  1 בינואר –
ערבי תקף אחד מרבני ישיבת ההסדר ביפו, בעת שהלך ברחוב יפת בעיר
*  8 בינואר – בביתא, הסמוכה לשכם, מחבלים יידו בקבוקי תבערה לעבר כוחות ישראליים, אך נוטרלו ולא היו נפגעים ישראלים.
*  9 בינואר – מחבלים מעטארה זרקו אבנים על מתנחל מכפר טרפון אשר נפצע באורח קל. שניים מהמחבלים נעצרו לאחר שברחו לבית בעטארה.
*  10 בינואר –
מחבל כבן 50 ניסה לדרוס לוחמים במרחב ח'ארת א-שיח, בשכונת ג'עברי בחברון. לוחמי חטיבת הנח"ל השיבו אש ונטרלו אותו.
*  10 בינואר –
עשרות מחבלים מיברוד זרקו אבנים על מתנחלים מהחווה של מגורי, ליד ואדי חרמיה. שני רועי צאן נפצעו, מחבל אחד נעצר.
מחבלים מאל מועייר זרקו אבנים על מתנחלים ממצודת דוד; שני פצועים.
*  11 בינואר – חייל צה"ל נפצע באורח בינוני מירי מחבל במהלך פעילות מבצעית למעצר מבוקשים בשכם. המחבל, פעיל חמאס, נלכד לאחר מרדף ב-12 בינואר.
* 15 בינואר – מחבלים השליכו מטען ובקבוק תבערה לעבר רכב של מתנחל שנסע בכביש 449 בעלייה לבסיס בעל חצור. אין נפגעים. הוטל כתר על כפר מאליכ, ובמהלכו נעצרו 3 חשודים.
* 16 בינואר – בוצע ירי לעבר מתנחל רועה צאן ממצודת דוד דרומית לאל מועייר. הוא דיווח על כך, ולאחר מכן בוצע לעברו ולעבר הרבש"ץ ירי נוסף. כוחות צה"ל נכנסו לאל מועייר, וכתוצאה מהפעילות חוסל אחד המחבלים בשם מוחמד נאסן.
*  25 בינואר – תושבים מחווארה ביצעו לינץ' בחרדי בעל צרכים מיוחדים שנקלע למקום, והיכו אותו קשות עד שכמעט הביאו למותו. במרץ 2026 הוגש כתב אישום נגד שלושה מהמעורבים.
*  27 בינואר – מחבלים משוקבא זרקו אבנים על רכב בכביש 446. השמשה התנפצה, ואישה בהריון נפצעה.
*  28 בינואר – ניסיון פיגוע דקירה במחסום המנהרות בירושלים. מחבל נורה ונהרג לאחר שניסה לדקור את אנשי כוחות הביטחון.

### פברואר
*  3 בפברואר – ביריחו נורה למוות מחבל לאחר שיידה אבנים על חיילים ישראלים.

*  7 בפברואר – מחבל שוחרר בגדה המערבית ותקף חיילת, פצע אותה והכניע אותה, חיילת אחרת ירתה בו ופצע אותו.

*  22 בפברואר – שני מחבלים נלכדו בשכם לאחר שניסו להשליך חומרי נפץ, אחד מהם נהרג והשני נפצע.

### מרץ
*  12 במרץ – שני מחבלים נהרגו לאחר שניסו לירות ולדרוס חיילים בצומת תפוח.

*  12 במרץ – מחבל ערבי-ישראלי תושב ג'ת העובד בבית מרקחת כרוקח ביצע פיגוע דקירה ברחוב ביאליק ברמת גן בו נפצע קשה יהודי אחד.

*  17 במרץ – שלושה מחבלים יידו אבנים לעבר מחסום בסינג'יל, אך שניים נהרגו על ידי צלפים ואחד נמצא במרדף.

*  21 במרץ – **[[הפיגוע ליד חוות שובה ישראל]]**: בפיגוע דריסה נהרג יהודה שרמן ואחיו נפצע.

## ראו גם
* פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2025

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:2026 בישראל
קטגוריה:טרור פלסטיני
2026
קטגוריה:מלחמת חרבות ברזל
הייבת אל-חלבוסי

**הייבת אחמד עבאס אל-חלבוסי אל-דוליימי** (בערבית: **هيبت حمد عباس الحلبوسي الدليمي**, בתעתיק מדויק: **היבת חמד עבאס אלחלבוסי אלדלימי**; נולד ב-13 בינואר 1980) הוא פוליטיקאי עיראקי המכהן כיושב ראש הפרלמנט של עיראק מאז 29 בדצמבר 2025.

## ביוגרפיה
ב-3 בספטמבר 2018 נבחר אל-חלבוסי לכהן כחבר הפרלמנט של עיראק מטעם מפלגת הקִדמה ("תקדוּם") . בין השנים 2019–2025 שימש כיושב ראש ועדת הנפט והאנרגיה בפרלמנט.

ב-29 בדצמבר 2025, לאחר הבחירות הפרלמנטריות בעיראק, מונה ליושב ראש הפרלמנט של עיראק.

## קישורים חיצוניים
* האתר הרשמי של הייבת אל-חלבוסי

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים עיראקים
קטגוריה:מוסלמים סונים
קטגוריה:ילידי 1980
קטגוריה:עיראקים שנולדו ב-1980
טימולאוס

**טִימוֹלאַוּס** (בלטינית: *Timolaus*; המאה ה-3 לספירה), על פי המסופר בקובץ הביוגרפיות ה"היסטוריה אוגוסטה", היה אציל מתדמור, בנו של "מלך המלכים" אודינת (מלך בשנים 252–267) והמלכה זנוביה (267–272).

מעט ידוע על טימולאוס, וכל המידע הקיים מבוסס על ספקולציות. הספק בקיומו כה גדול עד שחוקרים מסוימים מנסים לזהות אותו עם והבאלת (267–272), בן נוסף של אודינת וזנוביה. ישנם חוקרים המאמינים שטימולאוס הוא דמות שהומצאה על ידי המחבר-העורך של ההיסטוריה אוגוסטה, המקור ההיסטורי היחיד המאזכר אותו, ויש המשערים שהוא דמות היסטורית. הוא נזכר רק ביחס לאירועי שנת 267, בזמן רצח אביו אודינת.

## משפחתו
[ממוזער|300x300 פיקסלים|פסל אפשרי של [אודינת|אודיינתוס מאבן גיר. ני קרלסברג גליפטוטק, קופנהגן, דנמרק.]]
טימולאוס היה בנם של אודינת ואשתו השנייה זנוביה. הוא היה אחיו למחצה של חירן הראשון, פרי מערכת היחסים של אודינת עם אישה קודמת. היו לו גם שתי אחיות, ששמותיהן אינם ידועים, שנישאו לקיסר הרומי אורליאנוס (270–275) ולסנאטור רומאי. טימולאוס היה גם אחיהם של והבאלת, הרניאנוס וספטימיוס אנטיוכוס. ה"היסטוריה אוגוסטה" מציינת גם אח בשם "הרודס", שייתכן שהוא "הרודיאנוס", הנזכר בכתובת ומזוהה עם חירן הראשון.

## חייו
ישנם ספקות לגבי קיומו של טימולאוס. חוקרים מציעים שייתכן שהוא בדיה, שהיה אדם אמיתי (ששמו, המתועד בצורה לטינית, מבוסס על הצורה הארמית Taimallat), או שזהו עיוות של השם ובאלתוס (Vaballathus, והבאלת).

דבר אינו ידוע על חייו, מלבד אזכורו בשנת 267, בהקשר של רצח אודינת וחירן הראשון. הגרסאות לאירועים רבות, אך באחת מהן, המוצגת על ידי ה"היסטוריה אוגוסטה" (המצטטת גם שתי גרסאות נוספות), רוצחו היה מייאוניוס, בן דוד או אחיין של אודינת, שביצע את הפשע לבקשתה של זנוביה. על פי המקור, זנוביה התרעמה על כך שהרניאנוס וטימולאוס היו במעמד נמוך יותר מאשר בן הסנדקות שלה ולכן הורתה למייאוניוס להרוג אותם.

ה"היסטוריה אוגוסטה" מציגה את הרניאנוס וטימולאוס ברשימת "שלושים הטיראנים" שבין הביוגרפיות בחיבור, ומציינת שזנוביה עלתה לכס המלוכה בשמם, הכתירה אותם כקיסרים, והובילה אותם באסיפות ציבוריות בהן השתתפה, בדומה לדידו, סמירמיס וקלאופטרה. ה"היסטוריה אוגוסטה" עצמה מציינת כי אופן מתתם אינו ודאי ומציגה שתי גרסאות: בראשונה, הם נהרגו על ידי הקיסר הרומי אורליאנוס בזמן כיבוש האימפריה התדמורית (272); בשנייה, הם מתו מסיבות טבעיות, שכן בזמן כתיבת ההיסטוריה אוגוסטה (סוף המאה ה-4) עדיין היו צאצאים אצילים של זנוביה ברומא.

ה"היסטוריה אוגוסטה" טוענת עוד כי טימולאוס "היה כה נלהב ללימודים הרומיים עד שתוך זמן קצר, כך אומרים, הצדיק את הדעה של מורהו לשפה ולספרות, כי אמנם יוכל לעשותו לרטור הגדול ביותר של הלטינית". לדברי דוד גולן, המחבר-העורך של ההיסטוריה אוגוסטה מבליט את הידיעה הזאת כפעולה מכוונת של בית המלוכה התדמורי, שמטרתה לגרום לטימולאוס לשלוט בשפה שקשורה בעתידו המדיני.

## לקריאה נוספת
* **[[היסטוריה אוגוסטה]]: הקיסרים החיילים**. תרגם מלטינית, הוסיף מבוא והערות דוד גולן. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2014. "שלושים הטיראנים", "חיי טימולאוס", פרק כח, עמ' 257.

## קישורים חיצוניים
* *Historia Augusta*, The Lives of the Thirty Pretenders, 28, Timolaus

## הערות שוליים

קטגוריה:תדמור
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3
שארלמאן אזונגניטודה

**שארלמאן אזונגניטודה** (בצרפתית: **Charlemagne Azongnitode**; נולד ב-8 באוגוסט 2001 בבנין) הוא כדורגלן בניני המשחק בעמדת הבלם בנבחרת בנין.

## קריירת מועדונים
אזונגניטודה החל את הקריירה המקצוענית שלו במספר מועדונים בבנין, וב-10 באוגוסט 2022 חתם בעומאן מליגת העל העומאנית. הוא ערך 18 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.

ב-17 ביוני 2024 חתם על חוזה לעונה אחת בהפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית. הוא ערך שתי הופעות ליגה במדי המועדון, וב-29 בנובמבר שוחרר ממנו. ב-9 בינואר 2025 חתם בהפועל עכו מהליגה הלאומית, במדיה ערך 14 הופעות ליגה.

ב-29 ביולי 2025 חתם באואולו מליגת העל הפינית עד לתום עונת . הוא ערך שמונה הופעות ליגה במדי המועדון.

## קריירה בינלאומית
אזונגניטודה נכלל בסגל נבחרת בנין לטורניר גביע אפריקה לאומות 2025, על-אף שלא ערך הופעות במדי הנבחרת עד למועד הזימון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים בנינים
קטגוריה:בלמי כדורגל בנינים
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בנין
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2025
קטגוריה:בנינים שנולדו ב-2001
עמותת נתן

**עמותת נתן סיוע חובק עולם** (באנגלית: **NATAN Worldwide Disaster Relief**) היא ארגון הומניטרי ישראלי התנדבותי, המתמחה במתן סיוע רפואי ופסיכו-סוציאלי לנפגעי אסונות טבע, משברים הומניטריים וסכסוכים מזוינים ברחבי העולם ובישראל. העמותה מבוססת על מערך של מעל אלף מתנדבים מומחים מתחומי הרפואה, בריאות הנפש והלוגיסטיקה.

בשנת 2023 זכתה העמותה בפרס בראשית יחד עם 23 "פעילים יהודים וארגונים לא ממשלתים אשר תמכו באוקראינה". בפירוט על העמותה נכתב שהפעילה 15 משלחות של מתנדבים רפואיים ומקצועיים לאוקראינה, שטיפלו בשיעור של 120 מטופלים ביום.

## היסטוריה ומבנה ארגוני
העמותה הוקמה בשנת 2004 על ידי קבוצת מתנדבים מתחומי הסיוע והרפואה, במטרה למסד מענה אזרחי ישראלי מהיר לאסונות הומניטריים, ללא תלות במערכות ממשלתיות. שמה של העמותה הוענק לה לזכרו של פעיל השלום וההומניטרי אייבי נתן. הארגון פועל כרשת של צוותי תגובה מהירה (Rapid Response), המשוגרים למוקדי משבר תוך 48–72 שעות מרגע האירוע, לאחר הערכת צרכים מהירה בשטח.

ניהול העמותה מתבצע על ידי המנכ"לית אליס מילר והיו"ר גיל ריינס. הארגון מפעיל מודל עבודה ייחודי המשלב בין טיפול רפואי פיזי לבין בניית חוסן נפשי (עזרה ראשונה פסיכולוגית - PFA) בשלבים המוקדמים של האסון, מתוך הבנה ששיקום קהילתי מתחיל בטיפול בטראומה.

## פעילות בין-לאומית
### אסונות טבע באסיה ובאמריקה הלטינית
* **צונאמי באוקיינוס ההודי (2004):** משימת הייסוד של הארגון בסרי לנקה. הצוותים הקימו מרפאות שדה וסייעו בשיקום תשתיות דיג וקהילה שנפגעו.
* **רעידת האדמה בהאיטי (2010):** פריסת צוותים רפואיים ומומחי פוסט טראומה. הארגון המשיך ללוות פרויקטים של שיקום קהילתי במדינה גם בשנים שלאחר האסון.
* **רעידת האדמה בנפאל (2015):** הפעלת מרפאת שיניים ניידת ומתן טיפול רפואי לכפריים באזורים הרריים מנותקים.
* **שיטפונות בקירלה, הודו (2018):** משלחת רפואית שטיפלה במחלות זיהומיות ומניעת מגפות במחנות זמניים.
* **רעידת האדמה במרוקו (2023):** שיתוף פעולה עם ארגונים מקומיים במרוקו ביישובי הרי האטלס למתן סיוע רפואי וטיפול בטראומה לנפגעי הרעש.
* **הוריקן מליסה בג'מייקה (2025):** פריסת משלחת סיוע שכללה רופאים ומומחי חוסן לסיוע לאוכלוסייה המקומית שנפגעה מהסופה הקשה, תוך דגש על שיקום מרכזי בריאות קהילתיים.

### משברי פליטים ומלחמות
* **משבר הפליטים באירופה (2015):** הארגון הקים מרפאה ניידת על גבול סרביה–קרואטיה וסיפק טיפול רפואי ראשוני לאלפי פליטים במסלול הבלקן.
* **מלחמת אוקראינה (2022 ואילך):** הארגון היה מהראשונים להקים מרפאה במעבר הגבול פשמישל שבפולין. בהמשך, העמותה העתיקה את פעילותה אל תוך אוקראינה, והקימה מרכזי חוסן ותמיכה נפשית בצ'רנוביץ ובקייב עבור ילדים ומשפחות שנפגעו מהמלחמה.

## פעילות בישראל ופרויקטים קהילתיים
* **מלחמת חרבות ברזל (2023 ואילך):** עם פרוץ הקרבות, הקימה העמותה "מרפאות חוסן" בבתי מלון שאירחו מפונים מהדרום ומהצפון. המרפאות סיפקו טיפולים פסיכו סוציאליים אינטנסיביים וסיוע במיצוי זכויות בריאותיות.
* **מרפאות שיניים התנדבותיות:** הפעלת מרפאות בתל אביב ובחיפה המעניקות טיפולים בחינם לאוכלוסיות שאין להן נגישות לסל הבריאות, בהם חסרי מעמד וניצולות מעגל הזנות. הפרויקט מתבצע בשיתוף עם אגפי הרווחה ברשויות המקומיות.
* **פרויקט "המקום" (Hamakom) בהודו:** מרכז קהילתי טיפולי המופעל בקאסול שבהודו עבור מטיילים ישראלים. המרכז מעניק תמיכה רגשית במצבי משבר נפשי עקב שימוש בסמים או משברים אישיים, ומהווה רשת ביטחון לישראלים בחו"ל.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגוני בריאות ורפואה
קטגוריה:ישראל: עמותות
ליבוהובה

**ליבוהובה** (באלבנית: **Libohovë**, אופן היידוע באלבנית: **Libohova**) היא עיירה ורשות מקומית השוכנת במחוז ג'ירוקסטרה אשר בדרום אלבניה.

## גאוגרפיה ומינהל
ליבוהובה שוכנת על רמה בגובה 406 מטרים מעל גובה פני הים למרגלות רכס הרים המשתרע באזור. ב-2015 במסגרת רפורמה שבוצעה בשלטון המקומי האלבני, הוכללו בשטח הרשות המקומית עוד ארבע יישובים בסביבתה. אוכלוסיית העיירה נמצאת במגמת קיטון. ב-2023 התגוררו בה 1,599 תושבים, קיטון של כ-20 אחוזים לעומת 2011.

## היסטוריה
במאה ה-15 כבשו העות'מאנים את האזור. במחצית השנייה של המאה ה-18, הקים המצביא עלי פאשא את מצודת ליבוהובה . במהלך המאה ה-19 התפתחה העיירה למרכז אזורי ונמנו בה כ-15,000 תושבים.

נסיגת האימפריה העות'מאנית הובילה לאי-שקט אזורי, ב-1912 פרץ מרד אלבני  נגד העות'מאנים, ובאוגוסט שוחררה העיירה מהשלטון העות'מאני, אך נכבשה בהמשך שוב. במהלך מלחמת הבלקן השנייה כבש צבא ממלכת יוון את ליבוהובה, והיוונים החזיקו בעיר עד 1914, עת הועברה לאלבניה העצמאית בהמשך לסיכומי הסכם לונדון. במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבש האזור על ידי הצבא האיטלקי. האיטלקים, שהיו חלק ממדינות ההסכמה, ביקשו להבטיח אחיזה מלאה בים האדריאטי, והחזיקו באזור עד 1920, מועד בו שבה העיירה לידיים אלבניות.

ב-1928 הוקמה רשמית ממלכת אלבניה. באפריל 1939 פלשו האיטלקים לאלבניה, כבשו אותה, ובהמשך פרצה מלחמת איטליה–יוון. היוונים הדפו את האיטלקים לתוך אלבניה וייצבו קו באזור פרמט הסמוכה לליבוהובה. ב-1941 שבו האיטלקים וכבשו את האזור.

ב-1943, במהלך מלחמת העולם השנייה בעקבות הסכם שביתת הנשק עם איטליה, כבש הוורמאכט את אלבניה. ב-24 במאי 1944 שוחרר האזור על ידי כוחות צבא בריטיים ופרטיזנים קומוניסטיים, אליהם הצטרפו עריקים מהצבא האיטלקי בראשות אנוור הוג'ה אשר תפס את השלטון במדינה. הגרמנים נסוגו בשיטת אדמה חרוכה והותירו נזקים כבדים בטפלנה. במהלך התקופה הקומוניסטית התבססה הכלכלה המקומית על חוות חקלאיות משפחתיות ובהן גידלו צאן ובקר והתבססו על חקלאות עונתית.

סתיו העמים לא פסח על אלבניה, ובראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 קרס השלטון הקומוניסטי במדינה. העיירה התמודדה עם אתגרים כלכליים והגירה שלילית, כפי שהתרחש במקומות רבים באלבניה. בראשית המאה ה-21 התפתחה באזור תעשיית תיירות, בעיקר לאזורים ההרריים הסמוכים לעיירה ולמצודה ההיסטורית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ליבוהובה
קיס סמית

**קיס הנריקוס פטרוס סמית** (בהולנדית: **Kees Henricus Petrus Smit**; נולד ב-20 בינואר 2006 בהיילו שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת א.ז. אלקמאר מליגת העל ההולנדית ובנבחרת הולנד.

## קריירת מועדונים
סמית גדל במחלקת הנוער של א.ז. אלקמאר, ובחודש ינואר 2021 חתם על חוזה מקצועני ראשון לשלוש שנים וחצי במועדון. בשנת 2023 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-10 במרץ 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 4-0 על אקסלסיור רוטרדם במסגרת המחזור ה-25 בליגת העל ההולנדית לעונת 2023/2024.

## קריירה בינלאומית
סמית זכה עם נבחרת הולנד עד גיל 19 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2022, והיה השחקן המצטיין של הטורניר ומלך השערים של הטורניר. ב-27 במרץ 2026 ערך סמית בכורה בנבחרת הולנד הבוגרת בניצחון 2–1 על נבחרת נורווגיה במסגרת משחק ידידות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:קשרי כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלני א.ז. אלקמאר
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הולנד
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-2006
סמואל אש

**סמואל אש** (באנגלית: **Samuel Ashe**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מקרוליינה הצפונית, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, שכיהן כמושל קרוליינה הצפונית התשיעי בשנים 1795–1798.
## ראשית חייו
סמואל אש נולד בבופורט שבפרובינציית קרוליינה הצפונית, כבנם של ג'ון בפטיסט אש ושל אליזבת לילינגטון (לבית סוואן) אש. הן אביו והן אחיו, ג'ון אש , היו יושבי הראש של האספה של הפרובינציה, בית השועים. אש התייתם מאמו בגיל שנה ומאביו בגיל תשע. ב-1748 הוא נשא לאישה את מרי פורטר, ולשניים נולדו שלושה ילדים, כולל ג'ון בפטיסט אש, שכיהן כנציג בקונגרס הקוניטננטלי. לאחר מותה של מרי, נישא אש בשנית לאליזבת מריק.

אש למד משפטים, ומונה כעוזר פרקליט הכתר במחוז וילמינגטון שבמושבה.
## קריירה פוליטית
כתומך פעיל בעצמאות המושבות, היה אש מעורב במלחמת העצמאות של ארצות הברית, ושירת בקונגרס הפרובינציאלי של קרוליינה הצפונית וכחבר במיליציה המדינתית. במשך כחודש ב-1776 הוא שירת כנשיא מועצת הביטחון, הסמכות הביצועית של המדינה. הוא גם מונה לוועדה שניסחה את חוקת קרוליינה הצפונית. באותה שנה הוא נבחר לסנאט של קרוליינה הצפונית והיה ליושב הראש הראשון שלו. בשנה שלאחר מכן הוא מונה כנשיא בית המשפט הגבוה של קרוליינה הצפונית, תפקיד בו הוא כיהן עד בחירתו כמושל ב-1795.

במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית שירת אש כסגן המפקד וכקצין התשלומים של הרגימנט הקונטיננטלי הראשון של קרוליינה הצפונית מספטמבר 1775 ועד התפטרותו באפריל 1776. בהמשך הוא שירת כקפטן של רגימנט הפרשים הקלים של קרוליינה הצפונית ממרץ 1777 ועד לפיזור הרגימנט בינואר 1779.

ב-1795, כשהיה בן 70, בחרה האספה הכללית של קרוליינה הצפונית באש כמושל קרוליינה הצפונית. הוא כיהן שלוש תקופת כהונה של שנה על אחת, על פי הגבלת הכהונה שהייתה אז בחוקת המדינה.

גם לאחר תום כהונתו כמושל, נותר אש פעיל בפוליטיקה, ובבחירות לנשיאות של 1804 הוא היה חבר בחבר האלקטורים, כאשר עמיתו למפלגה תומאס ג'פרסון נבחר לתקופת נשיאותו השנייה על פני הפדרליסט צ'ארלס קוטוורת' פינקני.
## חיים אישיים
אש החזיק בבעלותו עבדים. אחת משפחותיו, אישה מערב אפריקאית בשם עמר, הובאה לאמריקה ב-1735 על סיפונה של ספינת עבדים בשם דודינגטון. הטניסאי ארתור אש היה צאצא ישיר שלה.

נכדו של אש, ויליאם אש, לחם בשורות צבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקאית. הוא נהרג בקרב שילה ב-1862, בו לחם גם אחיו, סמואל סוואן אש.

סמואל אש נפטר בעיירה רוקי פוינט  שבקרוליינה הצפונית ב-3 בפברואר 1813. הוא נטמן באחוזת הקבר המשפחתית שבעיירה , וקברו הוכנס ב-2001 אל המרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.

על שמו נקראו מחוז אש והערים אשוויל ואשבורו  שבקרוליינה הצפונית.

במלחמת העולם השנייה נקראה על שמו אחת מאוניות ליברטי .
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1113.


## קישורים חיצוניים
* סמואל אש באתר אגודת המושלים הלאומית 
* סמואל אש באנציקלופדיה של קרוליינה הצפונית 
* סמואל אש באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:מושלי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של קרוליינה הצפונית
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של קרוליינה הצפונית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1725
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1813
מציאת משה (אלמה-טדמה)

**מציאת משה** (באנגלית: **The Finding of Moses**) הוא ציור שמן מאת האמן הוויקטוריאני סר לורנס אלמה-טדמה, שצויר בשנת 1904. הציור מבוסס על הסיפור המקראי מספר שמות ומתאר את הרגע בת פרעה מוצאת את התינוק משה על גדות הנילוס. מדובר באחת מיצירות השיא המאוחרות של האמן, והיא נחשבת לשיא של דיוק ארכאולוגי, פאר חזותי, ותיאטרליות סגנונית.

## תיאור היצירה
הציור, שגודלו 136.7 על 213.4 ס"מ, מציג את בת פרעה יושבת על כיסא נשיאה מהודר, מלווה בפמליה עשירה של כוהנים, משרתים, עבדים ונשים מהחצר המלכותית. הכיסא מעוטר בדוגמת פסיפס מצרי, ורגליה מונחות על הדום מסורתי עם דמויות של שבויים כנועים, סמל למעמדה הרם. לפניה, מונח הסל ובו התינוק משה עטוף בבד, מוקף פרחי לוטוס וסמלים מצריים נוספים. הרקע כולל את נהר הנילוס, קבוצות של עבדים עבריים, הפירמידות של גיזה ואווירה של טקסיות תיאטרלית.

## הקשר היסטורי
היצירה נוצרה בעקבות מסעו של אלמה-טדמה למצרים ב־1902 כאורחו של סר ג'ון איירד , מהנדס הבריטי שבנה את סכר אסואן. המסע עורר השראה עצומה באמן, שהתרשם עמוקות מהאתרים המצריים והקדיש שנים למחקר חזותי של חפצים, תלבושות ואדריכלות. על בסיס רישומיו, תצלומים ומקורות כמו המוזיאון הבריטי וספרו של פריס ד’אוון על האמנות מצרים העתיקה, בנה קומפוזיציה המתארת תהלוכה פיקטיבית מפוארת סביב מציאתו של משה.

## פרשנות
הציור מרחיב משמעותית את הסיפור המקראי, ומציג את מציאת משה לא כרגע אינטימי אלא כתהלוכה ממלכתית חגיגית. בת פרעה מצוירת בדמות כמעט אלוהית, נישאת על כיסא, לבושה בתכשיטים ודיואדמות אותנטיים, ומלווה בכוהנים, מניפות נוצות ועושר דקורטיבי יוצא דופן. אלמה-טדמה שואב מן המודלים של הציור הקלאסי ומוסיף עומק תרבותי וחזותי, כשהוא משלב סמליות דתית עם אסתטיקה מובהקת של התקופה הוויקטוריאנית.

## ביקורת והשפעה

בזמן הצגתו בתערוכה המלכותית בלונדון בשנת 1905, עורר הציור שבחים וביקורת גם יחד. היו שראו בו יצירת מופת של שלמות טכנית, ואחרים טענו כי הוא "יפה מדי" וחסר עומק רגשי. במשך שנים רבות נחשב הציור לסמל לאמנות ויקטוריאנית "שקעה", ונותר מחוץ לאופנה עם עליית המודרניזם. אך בשנות ה־70 זכה להכרה מחודשת כאשר הוצג בתערוכה החשובה Victorians in Togas במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, כחלק מאוספו של איש הטלוויזיה האמריקאי אלן פנט.

## מחיר והיסטוריית בעלות

לאחר שנרכש על ידי סר ג'ון איירד ב־1904, עבר הציור בין אספנים רבים, ומחירו צנח משמעותית. בשנת 1955 נמכר ב־900 דולר בלבד, ובני הזוג שקנו אותו השליכו את הציור ולקחו רק את המסגרת. רק בשנות ה־60 נאסף הציור מחדש על ידי אספן, ובהמשך נמכר לאלן פנט. בשנת 1995 נמכר שוב ב־2.7 מיליון דולר, וב־2010 נמכר בסותבי'ס ניו יורק ב־35.9 מיליון דולר – שיא חדש ליצירתו של האמן.

## השפעה תרבותית

יש שטענו כי עבודתו של אלמה-טדמה שימשה השראה ישירה לבמאים הוליוודיים, כולל ססיל ב. דה-מיל. העיצוב החזותי של מציאת משה ניכר בסרטים כמו "עשרת הדיברות" משנת 1956 ו-"קלאופטרה" משנת 1934. סצנות פריזאיות, תלבושות מצריות ושימוש בפרטים היסטוריים הפכו למודל עבור סרטי התקופה. בכך, תרם אלמה-טדמה לתשתית הוויזואלית של האפוס ההוליוודי גם מעבר לזמנו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי נגינה באמנות
קטגוריה:משה בציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים משנות ה-1900
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:ציורי התנ"ך
דירקה

**דירקה** (ביוונית: **Δίρκη**) היא מלכת תבאי במיתולוגיה היוונית, אשתו של ליקוס  מלך תבאי. 

## משפחתה
דירקה, ביתו של אל הנהר אכלואוס או איסמנוס  או הליוס.

## מיתולוגיה
לאחר שזאוס מחופש לסאטיר עיבר את אנטיופה , אחייניתה של דירקה, האחרונה נמלטה בבושת פנים אל אפופאוס  המלך מסיקיון, אך ליקוס החזירה בכוח, ובדרך ילדה את התאומים אמפיון וזתוס . ליקוס נתן את אנטיופה לדירקה. דירקה שנאה את אנטיופה והתנהגה אליה באכזריות, עד  שלאחר שנים רבות אנטיופה נמלטה.

במחזהו האבוד של אוריפידס, "אנטיופה", אנטיופה בורחת חזרה למערה שבה ילדה את אמפיון  וזיתוס; כעת הם חיים שם כגברים צעירים. הם אינם מאמינים לטענתה שהיא אמם ודוחים את תחנוניה למקלט, אך כאשר דירקה מגיעה למצוא את אנטיופה ומצווה להרוג אותה, התאומים משוכנעים על ידי הרועה שגידל אותם שאנטיופה היא אמם. הם הורגים את דירקה על ידי קשירתה לקרני שור.

דירקה הוקדשה לאל דיוניסוס, שגרם למעיין לזרום במקום מותה, בין אם בהר קיתאירון  ובין אם בתבאי, והייתה זו מסורת מקומית שההיפארך  התבאי היוצא היה משביע את ממשיכו בקברה. בשיר האפי הלטיני "תבאיס"  מאת סטאטיוס, המעיין הוא סמל של תבאי, ושמו משמש לעיתים קרובות באופן מטונימי כדי להתייחס לעיר עצמה.

## גלריה - עונשה של דירקה

Dirce tied to a bull by amphion with the consent of Zeto in the presence of Antiope.jpg|פרסקו מפומפיי ב - אמפיון דירקה והשור, אנטיופה משקיפה מהצד.
Ancient Roman frescos in the House of the Vettii (Pompeii)-2.jpg|פרסקו בבית הווטי  בפומפיי - אמפיון וזיתוס קושרים את דירקה לקרני השור.
IV.2 1, Herculaneum. Room 9, central painting of Punishment of Dirce, from north wall..jpg|פרסקו מהרקולנאום
Farnese Bull.jpg|שור פַרְנֶזֶה העתק רומי ממרחצאות קרקלה מהמאה ה-1 של פסל יווני הלניסטי מהמאה ה-2 לפנה"ס ב - אמפיון וזיתוס קושרים את דירקה לקרני השור.
Details of the Farnese Bull - Antiope.jpg|אנטיופה משקיפה מאחור. פרט מתוך פסל שור פַרְנֶזֶה ב.
Amphion and Zethus-Yusupov Palace-saint petersburg.jpg|פסל בארמון מויקה

[קליפ פסל שור פַרְנֶזֶה, פסל שיש עצום ממדים, הגדול ביותר בעולם היווני-רומי.  נמצא במהלך חפירות בגימנסיון של [מרחצאות קרקלה ברומא בשנת 1546, מיכלאנג'לו תכנן להפוך אותו למזרקה והיה במשך שנים רבות חלק מהאוסף של משפחת האצולה מהעיר רומא - משפחת פרנזה, ומשם קיבל את שמו.|ממוזער|מרכז]]

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
מוניו פילינגר

**מוניו פילינגר** (בגרמנית: **Munio Pillinger**) היה שחקן טניס שולחן יהודי-אוסטרי, בעל 4 מדליות באליפויות עולם בטניס שולחן, מהן 2 כסף ו-2 ארד.

## ביוגרפיה
פילינגר התאמן במועדון הספורט של הכח וינה ומכבי וינה.

באליפות העולם הראשונה שנערכה בלונדון, אנגליה בתחילת דצמבר אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית כסף בטורניר הקבוצתי ביחד עם פאול פלוסמן ואדוארד פרוידנהיים, אחרי הונגריה ולפני אנגליה והודו. שתי מדליות ארד בטורניר האישי, אחרי היהודים מהונגריה רולנד יעקובי וזולטאן מכלוביץ' ובטורניר זוגות ביחד עם פאול פלוסמן אחרי שני זוגות מהונגריה.

באליפות העולם שנערכה בסטוקהולם שוודיה בשנת 1928 הוא זכה במדליית כסף בטורניר הקבוצתי ביחד עם פאול פלוסמן, אלפרד ליבסטר ורוברט תום, אחרי הונגריה ולפני אנגליה. בטורניר זוגות גברים הוא הגיע לשלב רבע הגמר.

באליפות העולם שנערכה בבודפשט הונגריה בשנת 1929 הוא השתתף אך לא זכה באף מדליה. בטורניר לזוגות גברים הוא הגיע לשלב שמינית הגמר.

## קישורים חיצוניים

* מוניו פילינגר, באתר *Table Tennis Guide* 
* International Table Tennis Federation 
* 100 JAHRE Wiener Tischtennis-Verband 

קטגוריה:יהודים אוסטרים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן יהודים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן אוסטרים
קטגוריה:ספורטאי הכח וינה
מאליק (אלבניה)

**מאליק** (באלבנית: **Maliq**, אופן היידוע באלבנית: **Maliqi**) היא עיירה ורשות מקומית השוכנת במחוז קורצ'ה אשר במזרח אלבניה.

## גאוגרפיה ומינהל
העיירה שוכנת סמוך לגבולות עם מקדוניה הצפונית ויוון, בגובה של 825 מטרים מעל גובה פני הים, כאשר מסביבה מתנשאים הרים. בעיירה שורר אקלים יבשתי מתון, כאשר הטמפורטורה השנית הממוצעת עומדת על 13.4 מעלות צלזיוס.
ב-2015 במסגרת רפורמה שבוצעה בשלטון המקומי האלבני, הוכללו בשטח הרשות המקומית עוד שישה יישובים בסביבתה, ב-2023 התגוררו בכל ישובי הרשות 31,008 תושבים, ובעיירה עצמה 3,668 תושבים.

## היסטוריה
יישוב אילירי מתועד באזור בעת העתיקה. במהלך המאה ה-15 נכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית. נסיגת האימפריה העות'מאנית הובילה לאי שקט אזורי, ב-1912 פרץ מרד אלבני  נגד העות'מאנים ובאוגוסט שוחררה האזור מהשלטון העות'מאני, אך נכבש בהמשך שוב. במהלך מלחמת הבלקן השנייה כבש צבא ממלכת יוון את האזור, והיוונים החזיקו בשטח עד 1914, עת הועבר לאלבניה העצמאית בהמשך לסיכומי הסכם לונדון. במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבש השטח על ידי הצבא האיטלקי. האיטלקים שהיו חלק ממדינות ההסכמה ביקשו להבטיח אחיזה מלא בים האדריאטי, והחזיקו באזור עד 1920, מועד בו שב האזור לידיים אלבניות.

ב-1928 הוקמה רשמית ממלכת אלבניה. באפריל 1939 פלשו האיטלקים לאלבניה, כבשו אותה, ובהמשך פרצה מלחמת איטליה–יוון. ב-1941 שבו האיטלקים וכבשו את האזור. ב-1943, במהלך מלחמת העולם השנייה בעקבות הסכם שביתת הנשק עם איטליה, כבש הוורמאכט את אלבניה. ב-24 במאי 1944 שוחרר האזור על ידי כוחות צבא בריטיים ופרטיזנים קומוניסטיים, אליהם הצטרפו עריקים מהצבא האיטלקי בראשות אנוור הוג'ה אשר תפס את השלטון במדינה.

העיירה הוקמה ב-1946 על אדמות ביצה שנוקזה, באמצעות פועלים אשר חלקם הועסק בעבודות כפייה. ב-1951 הוקם במימון סובייטי מפעל לייצור סוכר מסלק סוכר שגודל באזור, אשר עליו התבססה כלכלת העיירה.

סתיו העמים לא פסח על אלבניה, ובראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 קרס השלטון הקומוניסטי במדינה. מפעל ייצור הסוכר נסגר, והעניין הוביל לאבטלה בעיירה ולהגירה שלילית משמעותית. בראשית המאה ה-21 התבססה הכלכלה המקומית על חוות חקלאיות משפחתיות ובהן גידלו צאן ובקר והתבססו על חקלאות עונתית. במאליק פועלת קבוצת הכדורגל מאליקי  אשר נכון ל-2025 משחקת בליגה האלבנית השלישית , ומשכנה באצטדיון יובאן אסקו אשר בעיירה המאכלס 1,500 מקומות ישיבה. בעיירה נולד הכדורגלן סביין לילאיי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

מאליק
ולגנציקלוביר

**ולגנציקלוביר** (באנגלית: *Valganciclovir*; שם מסחרי נפוץ: *Valcyte*) היא תרופה אנטי־ויראלית המשמשת לטיפול ולמניעה של זיהומי ציטומגלווירוס (CMV), בעיקר באנשים עם דיכוי חיסוני כגון לאחר השתלת איברים.
ולגנציקלוביר היא קדם-תרופה (prodrug) של גנציקלוביר, ומומרת אליו לאחר ספיגה במערכת העיכול.

## שימוש רפואי
* טיפול בנגיף הציטומגלווירוס (למשל CMV רטיניטיס בחולי HIV)
* מניעת מחלת CMV לאחר השתלה (לפי הערכת סיכון)

## מנגנון פעולה
לאחר המרה לגנציקלוביר, התרופה מזורחנת בתאים נגועים עם הווירוס, מעכבת את DNA פולימראז הוויראלי, ומפחיתה שכפול ויראלי.

## תופעות לוואי
תופעות לוואי שכיחות/חשובות כוללות:
* **[[דיכוי מח עצם]]**: נויטרופניה, אנמיה ותרומבוציטופניה (חשוב לנטר ספירת דם)
* **תסמיני מערכת העיכול:** (בחילה/שלשול), כאבי ראש וחום
* **פגיעה כלייתית**: עלייה בקריאטינין, בייחוד עם גורמי סיכון נוספים

## התוויות נגד
התוויית־נגד עיקרית: רגישות־יתר לתרופה ולגנציקלוביר/גנציקלוביר (ולעיתים גם נגזרות קרובות כמו אציקלוביר, וולאציקלוביר).

## פרמקולוגיה של התרופה
### פרמקודינמיקה
אנטי־ויראלי כנגד ציטומגלווירוס (CMV) באמצעות עיכוב שכפול DNA.

### פרמקוקינטיקה
* **ספיגה**: מומלץ לקחת עם אוכל כדי לשפר ספיגה וזמינות ביולוגית.
* **מטבוליזם**: קדם-תרופה לגנציקלוביר
* **פינוי**: כלייתי. יש להתאים מינון לפי תפקוד כלייתי.

## תגובות בין תרופתיות
מאחר שהתרופה מומרת לגנציקלוביר, מרבית האינטראקציות דומות:
* תרופות אחרות המדכאות מח עצם (למשל זידובודין) – עלייה בסיכון לציטופניה.
* תרופות נפרוטוקסיות (למשל אמינוגליקוזיד/אמפוטריצין B) – עלייה בסיכון לפגיעה כלייתית
* אימיפנם/צילסטטין – תואר סיכון לפירכוס בחלק מהדיווחים

## בטיחות במהלך הריון והנקה
במחקרי בעלי חיים תוארה טרטוגניות.
*בהריון, יש לשקול חלופות בהתאם לסיכון־תועלת.
*בהנקה, יש לשקול זהירות עקב פוטנציאל לתופעות לוואי בתינוק.

## קישורים חיצוניים


* 
* 
* 


## הערות שוליים

קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
חטיפת בנות לוקיפוס

**חטיפת בנות לוקיפוס** הוא ציור שמן על בד מאת פטר פאול רובנס, משנת 1618 בקירוב, שמידותיו 224 על 210.5 סנטימטרים. היצירה מוצגת בפינקוטק הישן במינכן. הציור מתאר סצנה מן המיתולוגיה היוונית ועוסק בחטיפתן של הילאיירה ופויבה בידי התאומים קסטור ופולוקס.

## רקע מיתולוגי

לפי המסורת היוונית, קסטור ופולוקס הם בניה של לדה. קסטור הוא בן תמותה ואילו פולוקס הוא בן אלמוות, בנו של זאוס. השניים חוטפים את הילאירה ופויבה, בנותיו של לוקיפוס, נסיך מסניה, שהיו מאורסות ללינקאוס ולאידאס. החטיפה מובילה לנישואי הנשים לתאומים. רובנס מציג הבחנה ברורה בין האחים, הן במראה החיצוני והן בתפקידם בסצנה.

## תיאור היצירה

הציור מתאר את רגע החטיפה עצמו. שתי נשים עירומות למחצה נאבקות בשני גברים לבושים. פולוקס, המתואר כלוחם אגרוף ובעל חזה חשוף, מרים אחת מן האחיות כשהוא אוחז בה מתחת לבית השחי. קסטור, המזוהה באמצעות שריון רומי וסוס ממושמע, גורר את האחות השנייה. תנוחות הגופים אינן טבעיות ומאופיינות בפיתולים קיצוניים, היוצרים תחושת דרמה ותנועה עזה.

## פרשנות וסמליות

הקומפוזיציה מתוארת כגושית אך דינמית. ארבע הדמויות ושני הסוסים שזורים זה בזה למסה אחת צפופה. סוס לבן מתרומם בקדמת הסצנה ומעצים את תחושת המאבק, ולצידו סוס חום המוחזק בידי פוטו. מבנה הקומפוזיציה נשען על אלכסונים מצטלבים, מאפיין טיפוסי של אמנות הבארוק, היוצר תנועה חזותית מתמשכת.

הנשים מתוארות כבעלות עור בהיר ושיער בלונדיני, ללא סממנים אישיים מזהים, ואילו הגברים מתוארים כבעלי גוף כהה ושרירי. הניגוד בין בהירות העור של הנשים לבין גופם של החוטפים מדגיש את המתח שבסצנה. פוטו בעל כנף שחורה האוחז ברסן הסוס מזוהה כסימן מקדים לגורלו של קסטור. הבד הלבן המפריד בין גופי הנשים והצמיד הזהוב הסמוך לידה של אחת מהן מציינים את מעמדן ואת הפגיעות שלהן ברגע החטיפה.

## השוואה ליצירות אחרות
הציור חטיפת בנות לוקיפוס נדון במחקר כחלק מקבוצת ציורים מיתולוגיים מונומנטליים של פטר פאול רובנס העוסקים בנושא חטיפה ואונס, ובהם חטיפת אוריתיה בידי בוריאס, חטיפת אירופה, חטיפת היפודאמיה וחטיפת פרוסרפינה. בכל היצירות הללו חוזר המוטיב של אישה עירומה או עירומה למחצה הנתונה לאחיזתו של גבר או אל בעל כוח פיזי עליון, כאשר הדינמיקה בין תנועה אלימה לבין קומפוזיציה מאורגנת משמשת בסיס לבניית הסצנה. בדומה לחטיפת אוריתיה, גם כאן מוצגת תפיסה של חטיפה כפעולה דרמטית רוויית תנועה, אך בעוד אוריתיה נישאת באוויר בידי אל הרוח, בחטיפת בנות לוקיפוס מודגשת הקרבה לקרקע והמאבק הפיזי באמצעות שילוב סוסים ודמויות אנושיות. בהשוואה לחטיפת אירופה, שבה ההתרחשות מתרחבת אל מרחב ימי פתוח, הסצנה של לוקיפוס מתרחשת במרחב יבשתי צפוף ורווי דחיסות גופנית. כמו ביצירות האחרות, גם כאן הנשים מוצגות כדמויות פסיביות יחסית, והמאבק מתואר כשלב מקדים לסדר חברתי חדש, שבו החטיפה מובילה לנישואין וללידה, בהתאם למסורת המיתולוגית המתוארת במחקר.


קובץ:Peter Paul Rubens 135.jpg|חטיפת אוריתיה בידי בוריאס
קובץ:Rubens - El rapto de Europa.jpg|חטיפת אירופה
קובץ:Peter Paul Rubens - The Rape of Proserpina, 1636-1638.jpg|חטיפת פרוספינה
קובץ:Peter Paul Rubens - The Rape of Hippodamia.jpg|חטיפת הִיפּוֹדַמֵיָה 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:פטר פאול רובנס: ציורים
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:סוסים באמנות
קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:ציורים בפינקוטק הישן
נמל התעופה איגרוטה

**נמל התעופה איגרוטה** (בספרדית: **Higuerote Airport**) הוא נמל תעופה המשרת את עיר החוף איגרוטה  שבמדינת מירנדה, ונצואלה. מסלול ההמראה נמצא במרחק של 322 מטרים מהחוף, והמראות לכיוון מזרח ונחיתות מכיוון זה עוברות מעל הים הקריבי.

בפברואר 2014 הוחלט שהנמל ישמש כמרכז לטיסות לארכיפלג לוס רוקס ויעדים נוספים בקריביים. נמל התעופה נפתח לשירותים מסחריים באפריל 2014. במאי 2019 לקחה ממשלת ונצואלה את האחריות על מספר נמלי תעופה, ובפרט איגרוטה. ב-3 בינואר 2026 דווח על תקיפה הנמל על ידי ארצות הברית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ונצואלה: תעופה
קטגוריה:ונצואלה: מבנים
קטגוריה:אמריקה הדרומית: שדות תעופה
אנסטסיה פלוסמן

**סטניסלבה פלוסמן** (בגרמנית: **Stanisława Flussmann**; 2 ביוני 1892 - 14 בדצמבר 1973) הייתה שחקנית טניס שולחן יהודיה-אוסטרית ילידת פולין שהשתתפה תחת השם **אנסטסיה פלוסמן** (בגרמנית: **Anastasia Flussmann**). זוכת מדליית ארד באליפות העולם בטניס שולחן (1926).

## ביוגרפיה
סטניסלבה טאוב, נולדה בז'ילונה  (גליציה), אז חלק מפולין וכיום במערב אוקראינה בת למשפחה יהודית. נישאה בגיל צעיר לאדולף רייס, איש עסקים, שוטר ועורך דין. בתם היחידה, אריקה, נולדה בשנת 1913 בלבוב, השלימה את לימודי הרוקחות שלה באוניברסיטת וינה בקיץ 1938 ועלתה לארץ ישראל זמן קצר לאחר מכן. ב-1916 עברה להתגורר בווינה והתגוררה במשך יותר מעשרים שנה ברובע לאופולדשטאדט. היא התגרשה בשנת 1920, וב-20 בדצמבר 1925 נישאה לפאול פלוסמן (1900–1977), שחקן טניס שולחן.

### מדליית ארד באליפות העולם
באליפות העולם הראשונה בטניס שולחן שנערכה בלונדון בשנת 1926 היא זכתה במדליית ארד בטורניר ליחידות לאחר שהגיעה לשלב חצי הגמר. היא ניצחה את די.אי. וינטר מאנגליה ואת ג'ויס הנסור מאנגליה והפסידה לדוריס גובינס מוויילס שזכתה במדליית הכסף. בטורניר לזוגות מעורבים ביחד עם בעלה פאול פלוסמן הם הפסידו בסיבוב הראשון, לרולנד יעקובי מהונגריה ולינדה גליסון מאנגליה שזכו במדליית הכסף.

באליפות אוסטריה שנערכה באפריל 1927 התאמנו בני הזוג פלוסמן במכבי וינה והגיעו לגמר זוגות מעורבים. במאי 1928, עברו בני הזוג להתאמן בהכוח וינה.

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1929 בטורניר ליחידות היא הפסידה בסיבוב הראשון לאיונה זאדור מהונגריה ובטורניר לזוגות נשים ביחד עם יוזפינה קולבה הן הפסידו למריה מדניאנסקי ואנה שיפוש מהונגריה שזכו במדליית הארד.

באליפות העולם שנערכה בבאדן, אוסטריה בתחילת פברואר 1933 בטורניר ליחידות היא הפסידה בסיבוב הראשון למריה מדניאנסקי שזכתה במדליית הכסף ובטורניר זוגות לנשים ביחד עם בת ארצה ולרי רייס הן הפסידו לאמילנה ראץ ומגדה גל מהונגריה שזכו במדליית הכסף.

בשנת 1932 נשלל ממשפחת פלוסמן מעמדם כחובבנים וביוני 1933, איגוד טניס השולחן האוסטרי הכריז לבסוף על בני הזוג כשחקנים מקצועיים הראשונים במדינה ובכך מנע מהם להשתתף בתחרויות חובבים.

בשל יהדותם לאחר האנשלוס בסוף שנת 1938 הזוג ברח לארצות הברית. הם יצאו מאנטוורפן, בלגיה, ב-29 באוקטובר באונייה והגיעו לניו יורק, ב-8 בנובמבר 1938.

במרץ 1939, הגישו בקשה לאזרחות אמריקאית. בתחילה התגוררו בברונקס, ניו יורק, ולאחר מכן ביונקרס, ניו יורק. בשנת 1941 עברו להתגורר בווייקרוס, ג'ורג'יה . היא הייתה חברה במרכז העברי של ווייקרוס ועבדה במשך שנים רבות כאשת מכירות בחברת הקוסמטיקה אייבון פרודקטס.

פלוסמן נפטרה לאחר מחלה ממושכת בגיל 81 בבית החולים וייקרוס ממוריאל ונקברה בבית הקברות אוקלנד.

## קישורים חיצוניים

* אנסטסיה פלוסמן, באתר *Table Tennis Guide* 
* אנסטסיה פלוסמן, באתר "Find a Grave" 
* 100 JAHRE Wiener Tischtennis-Verband 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודיות אוסטריות
קטגוריה:שחקניות טניס שולחן יהודיות
קטגוריה:שחקני טניס שולחן אוסטרים
קטגוריה:ספורטאי הכח וינה
קטגוריה:ילידות 1892
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1892
קטגוריה:נפטרות ב-1973
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1973
ארמון מיראפלורס

**ארמון מיראפלורס** (בספרדית: **Palacio de Miraflores**) הוא מקום העבודה והמעון הרשמי של נשיא ונצואלה. הוא ממוקם בשדרת אורדנטה שבליברטדור, קראקס, בירת ונצואלה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קראקס: מבנים
קטגוריה:אמריקה: מעונות רשמיים
ולדימיר פדרינו לופס

**ולדימיר פדרינו לופס** (בספרדית: **Vladimir Padrino López**; נולד ב-30 במאי 1963) הוא פוליטיקאי ואיש צבא ונצואלי המכהן כשר ההגנה של ונצואלה החל מ-24 באוקטובר 2014.

## ביוגרפיה
ב-5 ביוני 1984 סיים פדרינו את לימודיו באוניברסיטה הצבאית הבוליברית של ונצואלה . בין פברואר למאי 1995 נשלח לבית הספר של האמריקות בפורט בנינג, ג'ורג'יה, על-מנת לעבור קורסי "פעולות פסיכולוגיות" ו"הכשרת קצינים מתקדמים" מטעם צבא ארצות הברית. במהלך ניסיון ההפיכה בוונצואלה בשנת 2002, הוא היה קולונל בגדוד חיל הרגלים סימון בוליבר בפוארטה טיונה, ונשאר נאמן לשלטונו של נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס. בהמשך מונה על-ידי צ'אווס למפקד המטה המשותף של ההגנה האסטרטגית של האזור המרכזי.

בשנת 2013 מונה למפקד העליון של הכוחות המזוינים של ונצואלה. ב-24 באוקטובר 2014 מונה על-ידי נשיא ונצואלה ניקולאס מדורו לשר ההגנה של ונצואלה.

## חיים אישיים
פדרינו היה נשוי ליאראסט ג'ניפר בטאנקורט קונטררס, ולשניים שני ילדים. בהמשך היה בזוגיות עם ויויאן ארלט רואיס באררה.

## עיצומים
על פדרינו הוטלו עיצומים על-ידי מספר מדינות, ונאסר עליו להיכנס לקולומביה השכנה. ב-22 בספטמבר 2017 הוטלו עליו עיצומים על-ידי קנדה בעקבות פגיעה בסדר החוקתי של ונצואלה לאחר הבחירות לאספה המכוננת. ב-25 בספטמבר 2018 הוטלו עליו עיצומים על-ידי הממשל האמריקאי בעקבות תפקידו בחיזוק כוחו של הנשיא מדורו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים ונצואלים
קטגוריה:שרי הגנה
קטגוריה:ונצואלים שנולדו ב-1963
נבחרת גרמניה המזרחית בכדורסל נשים

**נבחרת גרמניה המזרחית בכדורסל נשים** (בגרמנית: **Damen-Basketballnationalmannschaft der DDR**) הייתה נבחרת כדורסל שייצגה את הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית בין השנים 1952–1990, ונוהלה על ידי פדרציית הכדורסל של גרמניה המזרחית.

הישג השיא של הנבחרת בתחרויות בינלאומיות היה באליפות אירופה 1966, שבה זכתה במקום השלישי.

## היסטוריה
לאחר מלחמת העולם השנייה התקיימו שתי נבחרות כדורסל נפרדות לגרמניה. נבחרת גרמניה המזרחית הצטרפה לפיב"א בשנת 1952, בנוסף לנבחרת גרמניה המערבית.

בשנת 1969 החליטה מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה למקד את השקעתה בענפי ספורט שלדעתה יניבו למדינה את מספר המדליות הגבוה ביותר בתחרויות בינלאומיות. מאחר שכדורסל הוא ספורט קבוצתי, שבו הנבחרת יכולה לזכות במדליה אולימפית אחת בלבד (בניגוד לספורט יחידני), פחתה התמיכה הממשלתית בענף באופן משמעותי.

בהמשך נאסר על שחקני הכדורסל לנסוע למדינות שאינן סוציאליסטיות, וקידום שחקנים צעירים הוגבל מאוד. מדיניות זו הובילה לדעיכת פעילות הכדורסל הבינלאומית בגרמניה המזרחית, שנפסקה למעשה לאחר 1973, אף על פי שהפדרציה המשיכה להיות מוכרת על ידי פיב"א כחברה מלאה עד איחוד גרמניה מחדש ב-1990.
## הישגי הנבחרת
### אולימפיאדות
הנבחרת לא העפילה למשחקים.
### אליפויות העולם
הנבחרת העפילה בשנת 1967 וסיימה במקום השישי.

### אליפויות אירופה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמניה המזרחית: ספורט נשים
גרמניה המזרחית
קונצ'רטו לפסנתר מס' 21 (מוצרט)

ה**קונצ'רטו לפסנתר מס' 21 בדו מז'ור** של וולפגנג אמדאוס מוצרט (מקוטלג ברשימת קכל כ-K. 467) הוא הקונצ'רטו לפסנתר המפורסם ביותר שנכתב על ידו. היצירה נכתבה בתשעה במרץ 1785, זמן קצר לאחר הקונצ'רטו לפסנתר הקודם שלו ברה מינור.

כתב היד המקורי של היצירה שמור בספריית מורגן.

## מבנה היצירה
היצירה מורכבת מ-3 פרקים:
* Allegro maestoso – דו מז'ור
* Andante – פה מז'ור
* Allegro vivace assai – דו מז'ור

## פופולריות הפרק השני
הפרק השני של הקונצ'רטו, האנדנטה, הוא מיצירותיו המפורסמות והפופולריות של מוצרט ובמוזיקה הקלאסית בכלל. הפרק הושמע בסרטים וסדרות רבים, בין השאר בסרט השוודי מ־1967 "אלווירה מדיגן", מה שהקנה לו את שמו הלא רשמי "קונצ'רטו אלווירה מדיגן". בנוסף הוא סומפל בשירו של ניל דיימונד Song Sung Blue, וכן משמש כמנגינת הנושא של תחנת הרדיו הרשמית של צ'ילה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קונצ'רטי לפסנתר של מוצרט
דני ליין

**בריאן פרדריק היינס** (, אשר נודע בשם הבמה שלו: **דני ליין** ; 29 באוקטובר 1944 – 5 בדצמבר 2023) היה מוזיקאי ופזמונאי בריטי, אשר נמנה עם מייסדיהן של להקות המודי בלוז ופול מקרטני וכנפיים.

## קריירה
ליין נולד בברמינגהאם אשר באנגליה, ובה רכש השכלה תיכונית. הוא הושפע מנגן הג'אז ג'אנגו ריינהארדט ובהשראתו החל ללמוד לנגן בגיטרה. כבר בגיל 12 החל להופיע בהרכבים שונים. הוא שינה את שמו לדני ליין אשר היה קליט יותר, ובראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 הופיע בהרכב "דני ליין והדיפלומטים".

ב-1964 נמנה עם מייסדי המודי בלוז ושר את אחד מלהיטיה הראשונים Go Now  אשר הגיע בנובמבר 1964 למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי. ב-1966 עזב ליין את הלהקה ובמקומו הצטרף ג'סטין היוורד. בהמשך, הקים ליין את להקת "Electric String Band" אשר לא זכתה להצלחה מסחרית.

ב-1971 הצטרף לפול ולינדה מקרטני בייסוד להקת פול מקרטני וכנפיים וניגן בלהקה עד 1981. ב-1977 כתב ביחד עם מקרטני את אחד מלהיטיה הגדולים של הלהקה "צוק קינטייר"  אשר הגיע למקומות הראשונים במצעדי הפזמונים בשלל מדינות ברחבי העולם בנוסף לבריטניה.

לאחר "כנפיים" המשיך ליין בקריירת סולו לצד המשך עבודה משותפת עם פול מקרטני באלבומים שונים אשר הוציא לאור מקרטני. בין השאר היה שותף לכתיבת השיר Ebony and Ivory  אשר יצא לאור ב-1982, הושר על ידי מקרטני וסטיבי וונדר, וזכה להצלחה מסחרית גדולה. בין השנים 1997–2002 יצא למסע הופעות עולמי עם הסופרגרופ "World Classic Rockers" . ב-2018 הוכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול כחבר המודי בלוז.

ב-2022 חלה ליין בקורונה וראותיו קרסו. הוא אושפז למשך תקופה ארוכה בבית חולים ובנובמבר 2023 הלך לעולמו מסיבוכי מחלת ריאה אינטרסטיציאליות.

## קישורים חיצוניים

* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:גיטריסטים בריטים
קטגוריה:פזמונאים בריטים
קטגוריה:מוזיקאים בריטים
קטגוריה:גיטריסטי רוק
קטגוריה:זמרי רוק בריטים
קטגוריה:רב-נגנים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1944
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2023