open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סלמקיס והרמאפרודיטוס

**סלמקיס והרמאפרודיטוס** (בהולנדית: **Salmacis en Hermaphroditus**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר ההולנדי סמואל ואן הוכסטרטן, המתוארך לשנים 1671–1676 בקירוב. היצירה מתארת רגע מכריע מתוך סיפור מהספר הרביעי של "מטמורפוזות" מאת אובידיוס, ובמרכזה המפגש הטראגי־אירוטי בין הנימפה סלמקיס לבין הרמאפרודיטוס, בנם של הרמס ואפרודיטה. זוהי היצירה הידועה היחידה של ואן הוכסטרטן שנושאה לקוח מן המיתולוגיה הקלאסית. הציור חתום בצבע כהה בפינה הימנית התחתונה באותיות “S.v.H.”, והוא שמור כיום באוסף ליידן.

## תיאור היצירה
הציור מתאר סצנה פסטורלית לכאורה המתרחשת על שפת פלג מים שקט, סמוך לשיחים ועצים. הרמאפרודיטוס יושב על גדת הפלג, טובל את אצבעות רגלו הימנית במים, בעודו נשען בידו השמאלית על הקרקע ומחזיק בידו הימנית את בגדו התחתון הלבן, כך שנחשפים גפיו החשופים והמעוצבים בקפידה. עיניו מושפלות כלפי מטה וחיוך קל נסוך על פניו, מה שמדגיש את פגיעותו ויופיו הצעיר. מעל לראשו תלויים על ענף עץ הבגדים שהסיר: כובע קטיפה אדום המעוטר בנוצות אדומות ולבנות, וחלוק סטין כבד בצבע צהוב עז.

מאחורי ענף העץ מסתתרת סלמקיס, כמעט כולה מוסתרת מאחורי גלימתו הצהובה של הרמאפרודיטוס. זר פרחים מעטר את ראשה, והיא מציצה מעבר לענף בעיניים ממוקדות בנער. ואן הוכסטרטן מכוון את מבט הצופה אל הרמאפרודיטוס באמצעים חזותיים שונים: הוא לבוש בלבן בוהק, ראשו ממוסגר בעלווה ירוקה, וכובעו האדום מוצב בדיוק מעליו. לצידו הוסיף האמן אזור בגוון צהוב חיוור המבליט את דמותו לעומת רקע העץ הכהה. קו מברשת צהוב המודגש לאורך מרפקו הימני מחזק את תחושת ההפרדה והבידוד של הדמות בתוך הקומפוזיציה.

## פרשנות והשוואות
הציור מתאר סיפור יוצא דופן מתוך הספר הרביעי של "מטמורפוזות" מאת אובידיוס, שבו נימפה תוקפת מינית נער צעיר. בניגוד לסיפורים מיתולוגיים נפוצים יותר, כדוגמת אפולו ודפניס או פרסאוס ואנדרומדה, המקרה של סלמקיס והרמאפרודיטוס תואר לעיתים רחוקות באמנות. ואן הוכסטרטן היה מודע לגרסאות קודמות של הסצנה, ביניהן יצירות מאת יאן גוסארט, ברתולומאוס שפראנחר והנדריק חולציוס, אשר הדגישו את עירומן של שתי הדמויות לעיתים קרובות כגוף אחד שלוב. לעומתן, ואן הוכסטרטן בחר למקד את ייצוגו בהרמאפרודיטוס בלבד, ברגע האחרון לפני אובדן זהותו הנפרדת. היצירה מבטאת את גישתו של האמן לנוף אידיאלי כמרחב קלאסי שבו עשויים לשוטט נימפות וסאטירים, גישה המשתקפת גם בהנחיותיו לתלמידים בספרו Inleyding tot de Hooge Schoole der Schilderkonst. בציור זה הקפיד ואן הוכסטרטן ליישם את כללי ההרכב שניסח, כולל עיבוד מדוקדק של צמחייה בקדמת התמונה, הברשה רופפת יותר של הרקע, שילוב של בריכה עם סלעים, ושביל מתפתל לעומק המרחב.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:עצים בציורים
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
ז'וזפ פיירה

**ז'וזפ פיירה**, ובשמו המלא **ז'וּזֵפּ פִּיֵּרָה אִי רוּבְּיוֹ** (בקטלאנית: **Josep Piera i Rubió**; נולד ב-30 במאי 1947 בפרבר בניאופה שמצפון לעיר גנדיה) הוא משורר וסופר ספרדי, החי גם ביום בקהילה האוטונומית ולנסיה (קהילה אוטונומית) ועיקר כתביו ראו אור בשפה הקטלאנית.

## ביוגרפיה
פיירה למד חינוך והוראה, והחל את דרכו הספרותית בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 בפרסומי שירה, שרובם ככולם ראו אור בכתבי עת של יוצרים בני ולנסיה. ספר הביכורים שלו ראה אור בשנת 1976. על כתיבתו האצילו מהותית את השראתם חוויותיו ממסעותיו המרובים ברחבי אזור הים התיכון, שבמהלכם שהה תקופות ארוכות ביוון, באיטליה ובמרוקו. במקביל לעיסוקו בכתיבת שירה ובהוראה עסק פיירה גם בתרגום שירה מאיטלקית ומערבית לקטלאנית. נכון ל-2025, פרסם עשרים ושניים קובצי שירה, תשעה רומנים, שישה קובצי מסות וביקורות ספרותיות, חמישה ספרי זיכרונות, שלושה ספרי ילדים ושני קובצי סיפורים קצרים. על יצירתו הענפה זכה בארצו בפרסים יוקרתיים רבים.

## קישורים חיצוניים
* תרגום שירו של פיירה "מצוחצח לכבוד ידיד" מאת רמי סערי

קטגוריה:משוררים ספרדים
קטגוריה:ילידי 1947
יציאת בני ישראל

**יציאת בני ישראל** (באנגלית: **The Departure of the Israelites**) הוא ציור שמן על בד מאת האמן הבריטי דייוויד רוברטס, שנוצר בשנת 1829. היצירה מתארת חזון של אדריכלות מצרית עתיקה, שבמרכזה יציאת בני ישראל ממצרים בדרכו אל הארץ המובטחת. בשנת 1833 הופקה גרסה גדולה במיוחד של הציור על ידי תיאטרון הדיורמה הבריטי לצורכי בידור ציבורי. כמאה שנה לאחר מכן נעשה שימוש בדימויים דומים בסרטים הוליוודיים לשם שחזור העולם המקראי בקנה מידה אפי.

## תיאור היצירה
הציור מתאר עיר עתיקה סואנת, כנראה במצרים, ובה אדריכלות מונומנטלית ופסלים גדולים המשקפים פאר והדר. בקדמת התמונה נראים מבנים מפורטים, קהל רב ובעלי חיים המעידים על יציאה המונית. עושר הפרטים וממדי המבנים מעצימים את תחושת הגודל והחשיבות של האירוע. ברקע נראות פירמידות ומבנים נוספים המעניקים לאווירה אופי היסטורי ומרשים. השימוש באור וצל ובמרחב הפתוח מדגיש את אופיו הדרמטי של הרגע, ומשלב בין האדריכלות הגדולה לבין הפעולה האנושית שבתוכה.

## פרשנות
הציור שייך לסגנונות הרומנטיציזם והאוריינטליזם, והוא נמנה עם ציורי נוף עירוניים. באמצעות ייצוג חזותי של עיר עתיקה ותוססת, בשילוב מבנים ופסלים בקנה מידה גדול, מציג האמן סצנה מרובת פרטים אשר מדגישה את האווירה ההיסטורית והמרשימה של יציאת בני ישראל.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:יציאת מצרים
קטגוריה:ציורי נוף
לינדיטה אראפי

**לינדיטה אראפי** (באלבנית: **Lindita Arapi**; נולדה ב-30 ביוני 1972) היא משוררת אלבנית.

## ביוגרפיה
אראפי, ילידת העיר לושניה שבמערב אלבניה, למדה שפה וספרות אלבנית באוניברסיטת טירנה, ולאחר שקיבלה תואר ראשון, עברה בשנת 1996 לגור בגרמניה. לימים למדה גרמנית בקלן וקיבלה תואר דוקטור לתרבות מאוניברסיטת וינה. אראפי החיה כיום בבון נשואה ואמא לשתי בנות. עיקר עיסוקה בכתיבת שירה וסיפורת, אך היא עוסקת גם בתרגום מגרמנית לאלבנית.

## קישורים חיצוניים

* תרגום שירה של לינדיטה אראפי "כתם דם" מאת רמי סערי

קטגוריה:משוררים אלבנים
אריך ביר

**אריך 'אטה' ביר** (בגרמנית: **Erich "Ete" Beer**, נולד ב-9 בדצמבר 1946 בנוישטאט ביי קובורג שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר, וגם מאמן כדורגל בעבר. ככדורגלן, זוהה ביר בעיקר עם הרטה ברלין. ביר ערך 24 הופעות והבקיע שבעה שערים במדי , והשתתף עמה ביורו 1976 ומונדיאל 1978.

## קריירת מועדונים
ביר החל את קריירת הבוגרים שלו בנירנברג, שם שיחק בעונת 1968/1969 בבונדסליגה, וירד ליגה עם הקבוצה. בקיץ 1969 עבר לרוט-וייס אסן, ששיחקה אז בבונדסליגה. בעונה הראשונה שלו בקבוצה, 1969/70, סיים ביר עם הקבוצה במקום ה-12. בעונת 1970/71 סיימו ביר והקבוצה במקום האחרון בטבלה, וירדו ליגה.

בעקבות ירידת הליגה עם רוט-וייס אסן, חתם ביר במועדון עמו הוא מזוהה, הרטה ברלין. ביר הפך עד מהרה לחלק חשוב בקבוצה, ובעונת 1974/75 היה שותף להישג השיא של המועדון בעידן הבונדסליגה, כשהרטה ברלין סיימה במקום השני, דבר שהקנה לה השתתפות בגביע אופ"א בעונת 1975/76. בעונת 1976/77 ביר והרטה ברלין הגיעו עד לגמר הגביע הגרמני, והפסידו בו במפגש כפול לפ.צ. קלן. ביר היה קפטן הקבוצה בתקופה זו, ושיחק את מלוא הדקות במפגש הכפול. בעונת 1977/78 ביר והרטה ברלין רשמו הישג נאה כשסיימו במקום השלישי בבונדסליגה, והבטיחו מקום בגביע אופ"א בעונת 1978/79. ביר והרטה ברלין רשמו הצלחה גדולה בגביע אופ"א בעונה זו, כשהגיעו עד לחצי הגמר, שם הודחו על ידי הכוכב האדום בלגרד בעקבות חוק שערי החוץ. הכוכב האדום ניצחו בביתם 1-0 במשחק הראשון, ובמשחק הגומלין ניצחה הרטה ברלין 1–2 כשביר הבקיע את השער הראשון. באותה עונה, נחלו ביר והרטה ברלין אכזבה נוספת, כשהגיעו לגמר הגביע הגרמני, והפסידו 0–1 בהארכה לפורטונה דיסלדורף.

בתום עונת 1978/79, עזב ביר את הרטה ברלין לאחר 8 עונות ו-83 שערי ליגה, ועבר לאל-איתיחאד מערב הסעודית. לאחר שנתיים בערב הסעודית, חזר ביר לגרמניה וחתם במינכן 1860 ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה, שם שיתף פעולה עם רודי פלר ועם חברו מהרטה ברלין וולפגנג זידקה. ביר רשם עונה אישית מוצלחת וסייע למינכן 1860 לסיים במקום הרביעי, אך הקבוצה הורדה ליגה בעקבות עבירות תקציב. בתום עונה זו, פרש ביר ממשחק פעיל.

לאחר הפרישה, מונה ביר כמאמן מינכן 1860 ואימן את הקבוצה לתקופה קצרה.

## קריירה בין-לאומית
ביר ערך 24 הופעות והבקיע 7 שערים במדי נבחרת גרמניה המערבית בין השנים 1975 ו-1978. בשנת 1976 זומן ביר לסגל גרמניה המערבית ליורו 1976. ביר פתח בהרכב בשני המשחקים של הנבחרת, והוחלף בגמר בו הפסידה גרמניה המערבית בבעיטות הכרעה לצ'כוסלובקיה.

בשנת 1978 זומן ביר לסגל מערב גרמניה למונדיאל 1978, בו הודחה גרמניה בשלב הבתים השני.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני נירנברג
קטגוריה:כדורגלני רוט-וייס אסן
קטגוריה:כדורגלני הרטה ברלין
קטגוריה:כדורגלני אל-איתיחאד
קטגוריה:כדורגלני מינכן 1860
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:כדורגלני יורו 1976
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1978
קטגוריה:מאמני כדורגל גרמנים
קטגוריה:מאמני מינכן 1860
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1946
סלמקיס

**סלמקיס** (ביוונית: **Σαλμακίς**; בלטינית: **Salmacis**) היא נימפת מים מן המיתולוגיה היוונית, המזוהה עם מעיין בעיר הליקרנסוס שבחבל קאריה בדרום־מערב אנטוליה. לפי הסיפור הידוע ביצירתו של אובידיוס, "מטמורפוזות" סלמקיס התאהבה בנער הרמאפרודיטוס, בנם של הרמס ואפרודיטה, והתפללה להתאחד עמו לנצח. תפילתה נענתה, ושניהם התמזגו לישות אחת דו־מינית. המעיין שנשא את שמה נחשב לבעל סגולה להפיכת המתרחצים בו ל"חלשים ורכים" באופיים ובגופם.

## ייחוס משפחתי
על אף שלא מצוין במפורש במקורות הקלאסיים, סלמקיס נחשבת לעיתים קרובות בתו של הנהר מאאנדרוס, בדומה לנאיאדות אחרות שמוצאן מאל נהר.
[250px|ממוזער|ימין|[הרמאפרודיטוס והנימפה סלמקיס, ציור מאת ברתולומאיוס שפרנגר]]
[250px|ממוזער|שמאל|[סלמקיס והרמאפרודיטוס, ציור מאת סמואל ואן הוכסטרטן, אוסף ליידן]]

## המיתוס ביצירת אובידיוס
הסיפור על סלמקיס מופיע בספר הרביעי של מטמורפוזות מאת אובידיוס, כקטע שמספרת אלקיתואה, אחת מבנות מיניאס. הרמאפרודיטוס, בנם של הרמס ואפרודיטה, עזב את הר אידה בגיל חמש־עשרה ונדד ברחבי ליקיה וקאריה. סמוך לעיר הליקרנסוס מצא בריכה צלולה מוקפת דשא ירוק, שבה נהגה סלמקיס להתרחץ. היא לא עסקה בציד, לא החזיקה קשת ולא השתתפה במרוצי נימפות, אלא בילתה את זמנה בטיפוח עצמי. בעת שאספה פרחים, הבחינה בנער, התאהבה בו, התקרבה אליו ובירכה את יופיו, אך נדחתה על ידו.

כאשר הרמאפרודיטוס פשט את בגדיו ונכנס למים, התפרצה אחריו סלמקיס, חיבקה אותו בכוח, נשקה לו בניגוד לרצונו, ונצמדה אליו תוך כדי מאבק. היא התפללה בקול לאלים שיאחדו את גופותיהם לנצח. תפילתה נענתה: גופיהם התאחדו לישות אחת שאינה גבר ואינה אישה. הרמאפרודיטוס, שהבין כי איבד את צורתו הגברית, פנה אל הוריו בבקשה שכל גבר שיתרחץ במים אלו יֵהפך ל"מחצית גבר" - והם מילאו את מבוקשו.

## עדות סטראבון למעיין סלמקיס
הגאוגרף סטראבון מזכיר את העיר הליקרנסוס כמקום מושבם של שליטי קאריה, ומציין את קיומו של מעיין בשם סלמקיס. לדבריו, למעיין מיוחסת תכונה של הפיכת המתרחצים בו לרכי אופי או ל"נשיים". עם זאת, סטראבון דוחה את ההסבר הגופני, וטוען כי אין זה המים או האוויר שגורמים לרפיון, אלא החיים המפונקים והעשירים.

## בספרות העת העתיקה
המשורר הרומי סטאטיוס מזכיר בקצרה את סלמקיס ביצירתו "סילוויי", ומתאר את המעיין כבעל "כוח מטעה". כך נרמז הקשר שבין הסיפור המיתי לבין תכונות משנות גוף ונפש שיוחסו למקום.

## המושג הרמאפרודיט

המושג "הרמאפרודיט" נובע משמו של הרמאפרודיטוס, בנם של הרמס ואפרודיטה, אשר לפי המיתוס התאחד בגופו עם הנימפה סלמקיס ונעשה לדמות המגלמת את שני המינים גם יחד. בעקבות סיפור זה, נטבע המונח *hermaphrodite* לציון אורגניזם או אדם בעל מאפיינים של שני המינים הביולוגיים. במיתולוגיה, מדובר באיחוד מטאפיזי ופיזי, אך בהקשר המדעי או התרבותי המאוחר יותר, המושג שימש לתיאור תופעות טבע של דו־מיניות, ולעיתים גם כהתייחסות זהותית או מגדרית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:מגדר
קטגוריה:זהות מינית
קטגוריה:מיניות ברומא העתיקה
אוריינות מגדרית

**אוריינות מגדרית** היא היכולת לזהות, להבין ולנתח תופעות חברתיות ותרבותיות המושפעות ממגדר, וכן לפתח חשיבה ביקורתית על האופן שבו מגדר מובנה ומוצג בחברה. מושג זה מרחיב את ההבנה המסורתית של "אוריינות" ומתמקד בכישורים קוגניטיביים וחברתיים המאפשרים לפרט לנווט בעולם המורכב של יחסי מגדר, זהויות ותפקידים חברתיים. אוריינות מגדרית מאפשרת לאנשים לפעול באופן מושכל ומכבד בסביבה רב-מגדרית, לקדם שוויון וצדק חברתי ולזהות סממנים של אפליה או סטריאוטיפים מגדריים.

ברוב מדינות העולם קיימות הטיות מגדריות בתוכניות הלימודים, מבנה הכיתה ובאינטראקציות החברתיות. למידת אוריינות מגדרית מאפשרת יצירת מרחב חינוכי בטוח ומכיל לכלל הזהויות המגדריות, כמו מסייעת במניעת בריונות והצקות על רקע מגדרי.

בסיס האוריינות המגדרית כולל הכרות עם מונחים כמו זהות מגדרית, ביטוי מגדרי, סטריאוטיפים מגדריים, אפליה על רקע מגדר, הטרדה מינית, וכן מודעות לקיומן של זהויות להט"ב כמו דו-מיני, טרנסג'נדר, א-בינארי, קוויר ועוד.

במקומות עבודה ותחום המדיניות הציבורית, אוריינות מגדרית מהווה כלי הכרחי לקידום שוויון הזדמנויות ולמניעת פערי שכר מגדריים. היא מאפשרת זיהוי של "תקרות זכוכית" והטיות בתהליכי גיוס עובדים, קידום והערכת עובדים, ומקדמת סביבת עבודה מכבדת ומגוונת.

## ראו גם
* לימודי מגדר
* הבדלי מין בחינוך

## הערות שוליים

קטגוריה:אוריינות מגדרית
F-87

ממוזער|XP-87 על רמפה עם מטוסי C-47 ו-B-17 ברקע
**קרטיס-רייט XF-87 בלקהוק** או **F-87** היה אב טיפוס של מטוס קרב-יירוט אמריקאי לכל מזג אוויר, ופרויקט המטוס האחרון של החברה. ה-XF-87, שתוכנן כתחליף למטוס הלילה/יירוט P-61 Black Widow מתקופת מלחמת העולם השנייה, שהיה מונע מדחף, הפסיד בתחרות רכש ממשלתית לנורת'רופ F-89. אובדן החוזה היה קטלני עבור החברה; תאגיד קרטיס-רייט סגר את חטיבת התעופה שלו ומכר את נכסיו לחברת North American Aviation.
ממוזער|XP-87 לאחר קריסת גלגל האף

## עיצוב ופיתוח
המטוס החל את דרכו כפרויקט למטוס תקיפה. כאשר חיל האוויר של צבא ארצות הברית פרסם דרישה למטוס קרב סילוני לכל מזג אוויר בשנת 1945, התכנון עובד מחדש עבור בקשה זו.

ה-XP-87 היה מטוס גדול בעל כנף בינונית, עם ארבעה מנועים המחוברים לתרמילי כנף, עם זנב במרכז ותחתית תלת-אופן. שני אנשי צוות (טייס ומפעיל מכ"ם) ישבו זה לצד זה תחת חופה אחת. החימוש היה אמור להיות צריח ממונע המותקן בחרטום ובו ארבעה תותחים בקוטר 20 מ"מ (0.79 אינץ'), אך זה מעולם לא הותקן באבות הטיפוס. במקום זאת, המטוס חומש בארבעה תותחים קבועים בקוטר 20 מ"מ שיורים קדימה.

## היסטוריה מבצעית
הטיסה הראשונה של ה-XF-87 בלקבורן הייתה ב-5 במרץ 1948. למרות שהמהירות המרבית הייתה נמוכה מהצפוי, המטוס ענה על שאר הציפיות מלבד זאת, וחיל האוויר של ארצות הברית שהוקם לאחרונה (בספטמבר 1947) הזמין 57 מטוסי קרב מדגם F-87A ו-30 מטוסי סיור מדגם RF-87A קצת יותר מחודש לאחר מכן. מאחר שבעיות הביצועים נבעו מחוסר כוח, ארבעת מטוסי הטורבו-סילון Westinghouse XJ34-WE-7 של האבות-טיפוס היו אמורים להיות מוחלפים בשני מטוסי סילון J47 של ג'נרל אלקטריק בדגמי הייצור. אחד משני האבות-טיפוס XF-87 היה אמור לעבור שינוי כבסיס ניסוי למנועים החדשים.
בשלב זה, חיל האוויר האמריקאי החליט כי ה-F-89 סקורפיון הוא מטוס מבטיח יותר. חוזה ה-F-87 בוטל ב-10 באוקטובר 1948, ושני האבות-טיפוסים נגרטו.

## מפרט
### מאפיינים כלליים
*צוות: 2
*אורך: 19.15 מטר (62 רגל 10 אינץ')
*מוטת כנפיים: 18.29 מטר
*גובה: 6.10 מטר (20 רגל 0 אינץ')
*שטח כנף : 56 מ"ר
*משקל ריק: 11,762 ק"ג (25,930 ליברות)
*משקל ברוטו: 22,634 ק"ג (49,900 ליברות)
*מנוע: 4 מנועי טורבו-סילון מדגם Westinghouse XJ34-WE-7, דחף של 13 קילו-ניוטון כל אחד

### ביצועים
*מהירות מרבית: 970 קמ"ש (600 מייל לשעה, 520 קשר) בגובה פני הים
*טווח: 1,000 מייל (1,600 ק"מ, 870 מיילים ימיים)
*תקרת פעולה: 12,000 מטר
*זמן נסיקה לגובה: 11,000 מטר (35,000 רגל) תוך 13 דקות ו-48 שניות

### חימוש
*תותחים: 4 תותחי AN/M2 בקוטר 20 מ"מ (0.787 אינץ') בחרטום

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת ארצות הברית
קטגוריה:מטוסי קרב סילוניים
יזהר זהבי

שמאל|ממוזער|250px|ד"ר יזהר זהבי (1969)
**יזהר זהבי** (1933 - 26 ביולי 2016) היה קרדיולוג ישראלי, מייסד המערך הקרדיולוגי בבית חולים השרון בפתח תקווה.

## ביוגרפיה
יזהר זהבי נולד בנס ציונה להוריו, יעל, שהייתה דור חמישי בישראל, ולדוד נתן שעלה בצעירותו לארץ מפולין כחלוץ. כבר בגיל צעיר מאד התעניין ברפואה ואף הקים במו ידיו מוקד לעזרה רפואית ביישוב. עד מועד גיוסו לצבא עסק זהבי בטיפול באנשים ובניהול הסניף הקטן של קופת חולים, שהיה בו מרכז לרפואת חירום ששירת את תושבי הסביבה.

אחרי שירותו הצבאי נסע ללמוד רפואה בעיר סיינה שבאיטליה, אך חזר להמשיך את לימודיו בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1959 סיים את לימודי הרפואה והחל להתמחות בניתוחי מוח ונוירוכירורגיה בבית החולים בילינסון, תחת הדרכתו של פרופסור מרדכי טור.

בשנת 1972 הוזמן להשתלמות בבית החולים למחלות לב בשיקגו, ובתום שנתיים של השתלמות, אף כי הוצע לו תפקיד ניהולי בבית החולים בשיקגו, בחר לחזור לישראל וקיבל על עצמו את ניהול מחלקה פנימית ג' בבית החולים השרון. במסגרת תפקידו זה הקים את המערך הקרדיולוגי של בית החולים - שכלל את מכון הלב של בית החולים, את חדר הצינתורים, ואת המחלקה לטיפול נמרץ לב - ועמד בראשו 30 שנה.

בשנת 1977 הקים זהבי בסיוע עיריית פתח תקווה את אגודת “מלב אל לב” ששמה לה למטרה לפתח את המודעות למניעת מחלות לב בקרב ילדים ומבוגרים.

בשנת 1989 פרסם ביחד עם פרופ' יהודה שיינפלד את הספר "הלב בבריאות ובמחלה" (הוצאת הקיבוץ המאוחד).

בשנת 1998 פרש מעבודתו בבית החולים אולם המשיך לעבוד עוד מספר שנים כקרדיולוג בקופת חולים.

## פרסים והוקרה
במהלך חייו קיבל זהבי את תואר יקיר העיר פתח תקווה (2011) ויקיר העיר רמת גן, וכן ופרסים מאגודת ותיקי נס ציונה, האגודה לרפואה, ליונס, רוטרי ועוד.

## משפחה
זהבי הותיר אחריו את רעייתו נינה, ארבעה ילדים ו־11 נכדים. אחיו הצעיר הוא העיתונאי לשעבר וסוכן הכדורגלנים פיני זהבי.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קרדיולוגים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל מרכז רפואי רבין
קטגוריה:יקירי פתח תקווה
קטגוריה:יקירי רמת גן
קטגוריה:אישים הקבורים בנס ציונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
אוריינות משפטית

**אוריינות משפטית** היא היכולת לזהות, להבין ולהשתמש במושגים, עקרונות ותהליכים משפטיים בחיי היומיום. היא חורגת מהידע הטכני המקצועי של שוטרים, עורכי דין ושופטים, ומתמקדת בהקניית כלים בסיסיים שיאפשרו לאדם מן היישוב להתנהל בצורה מושכלת ומודעת אל מול המערכת המשפטית ובהתייחס לזכויות ולחובות המעוגנות בחוק. אוריינות משפטית מוגדרת לעיתים קרובות כ"ידע, הבנה, אמון, עמדות, ומיומנויות המאפשרות לאנשים להתמודד עם אתגרים משפטיים וליהנות מיתרונות משפטיים". לאוריינות משפטית יש חשיבות מכרעת בחיי הפרט והחברה בקידום העצמה אישית, צדק חברתי, חיזוק הדמוקרטיה ומניעת סכסוכים.

אתגרים ומגבלות בענייני אוריינות משפטית כוללים קושי מול השפה המשפטית המורכבת, פערי אוריינות דיגיטלית, חוסר אמון במערכת, צורך בהתעדכנויות תכופות לאור שינויים תכופים בחוק.

בין מושגי האוריינות המשפטית החשובים בימינו נמנים: זכויות אדם, הזכות לשוויון, אחריות, אפליה, גזענות, חוזה, מחשבה פלילית, שחיתות, עבריינות תעסוקתית, טיוח, קרימינולוגיה, ויקטימולוגיה, חרם, פשיעה סמויה, אי-מניעת פשע, שותפות לפשע, דיני הראיות, פשע מקוון, עקבות דיגיטליים וחקירה משטרתית.

## מהות האוריינות המשפטית
האוריינות המשפטית מהווה מכלול של יכולות וכישורים הכוללים:
***הבנת המערכת המשפטית** ובתוך כך: הפרדת הרשויות, אסדרה, סמכות עניינית, תלונה, בתי משפט, בתי דין, שופטים, עורכי דין, נוטריון, רואה חשבון, תובעים, סנגורים, סינגור עצמי, והבנת הפרוצדורה המשפטית לרבות שלטון החוק, משפט, דיני הראיות, כשרות משפטית, אפוטרופסות, המוציא מחברו עליו הראיה, תום לב, ניגוד עניינים, כתב טענות, כתב הגנה, דיון אזרחי, דיון פלילי, סדר הדין הפלילי, סדר הדין האזרחי, פרוטוקול, הכרעת דין, פסק דין.
***הכרת גופים בעלי זיקה, תוקף או אפשרות למתן ייעוץ משפטי** ובהם: שוטר, משטרת ישראל, קידום נוער, בית משפט לנוער, עובד סוציאלי לחוק הנוער, הסנגוריה הציבורית, הפרקליטות הצבאית, פרקליטות המדינה, היועץ המשפטי לממשלה, חטיבת התביעות של המשטרה, מבקר המדינה ועוד.
***הבנת מושגים משפטיים בסיסיים** כמו: זכויות אדם, זכויות אזרח, זכויות, חובות, חוזה, קניין, בעלות, שכירות, רשלנות רפואית, דיני עבודה, זכויות עובדים, נזיקין, אפליה, גזענות, הגירה, ועוד.
***זיהוי מצבי השלכה משפטית**: יכולת לזהות מצבים העלולים להיות בעלי השלכות משפטיות, במטרה להימנע מאפשרות להסלמה משפטית.
***היכרות ושימוש במקורות מידע משפטיים**: היכולת לאתר ולהשתמש במקורות מידע משפטיים זמינים. כמו חוקים, פסקי דין, אתרי אינטרנט ממשלתיים ומידע המסופק על ידי ארגונים אזרחיים.
***יכולת פנייה לעזרה משפטית**: היכולת לדעת מתי יש צורך לפנות לייעוץ משפטי מקצועי, וכיצד למצוא עורך דין מתאים או שירותי משפט ציבוריים מתאימים. ותוך וידוא כי העורך דין המייעץ בעל רישיון עיסוק בתוקף על ידי לשכת עורכי הדין.

## ראו גם

* משפטים
* שפה משפטית
* אתיקה משפטית
* פשיעה בישראל
* פניות ציבור במשרדי מדינת ישראל
* חובת דיווח על עבירה בקטין או בחסר ישע
* חוק לא תעמוד על דם רעך
* ועדות התכנון והבנייה
* האחראי על מניעת הטרדה מינית בעבודה
* התעמרות בעבודה
* הוצאת דיבה


## הערות שוליים

קטגוריה:אוריינות משפטית
הרמאפרודיטוס והנימפה סלמקיס

**הרמאפרודיטוס והנימפה סלמקיס** (באנגלית: **Hermaphroditus and the Nymph Salmacis**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הפלמי ברתולומאיוס שפרנגר, שנוצר בין השנים 1580–1582. היצירה מתארת את סיפור התמזגותם של הרמאפרודיטוס וסלמקיס לגוף אחד, כפי שסופר בספר הרביעי של מטמורפוזות מאת אובידיוס. הציור שמור כיום במוזיאון לתולדות האמנות בווינה.

## תיאור היצירה
הציור מתאר את הרגע שבו הרמאפרודיטוס נכנס עירום אל בריכה צלולה, מבלי לדעת שהנימפה סלמקיס מסתתרת מאחורי השיחים. לפי הסיפור, סלמקיס הבחינה בו קודם לכן בזמן שאספה פרחים, חיזרה אחריו ונענתה בסירוב. לאחר מכן נסוגה והסתתרה, בעוד הרמאפרודיטוס משתכשך במים לבדו. זהו הרגע ששפרנגר בחר לתאר: רגע של פגיעות וחוסר מודעות, רגע לפני שסלמקיס תכריז "ניצחתי! הוא שלי!", תסיר את גלימתה ותזנק לבריכה. ההתרחשות מוצגת מתוך מתח נרטיבי, כאשר סלמקיס עדיין אינה נראית בפעולה, אך נוכחותה מאיימת על שלמות גופו של הרמאפרודיטוס.

## פרשנות
שפרנגר יצר את הציור בתקופת שהותו בפראג, לאחר שהוזמן על ידי רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהעביר את חצר הבסבורג מווינה לפראג בשנת 1583. חצר זו נודעה כמרכז של פעילות מדעית ואינטלקטואלית, אשר כללה גם נטייה מובהקת לאמנות ארוטית, שעמדה בניגוד למוסכמות הכנסייה הקתולית. בחירה בסיפורם של הרמאפרודיטוס וסלמקיס שיקפה את טעמו האישי של הקיסר. סיפורם של הרמאפרודיטוס, בנם של הרמס ואפרודיטה, ושל הנימפה שייחלה להתאחד איתו, נתפס כמשל חזותי על זהות מגדרית כפולה. לפי המיתוס, סלמקיס התאהבה ברמאפרודיטוס וביקשה לשאת אותו לאישה או להיות לו לאהובה. כאשר דחה אותה, היא עטפה אותו בגופה והתפללה שגופם יתמזג. בקשתה נענתה, ושניהם הפכו ליצור אנדרוגיני.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:עצים בציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ציורים המבוססים על מטמורפוזות
עונת 2002/2003 בליגת העל הארגנטינאית

**עונת 2002/2003 בליגת העל הארגנטינאית** הייתה העונה ה-112 של הליגה שמנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית. העונה התנהלה בשיטת אפרטורה וקלאוסורה.

משחקי העונה החלו ב-26 ביולי 2002 והסתיימו ב-6 ביולי 2003.  

בהתאם לתוצאות של העונה הקודמת ארחנטינוס ג'וניורס ובלגראנו ירדו לליגת משנה. במקומן עלו אולימפו וארסנאל דה סרנדי.

מספר הקבוצות היה 20. העונה הסדירה כללה 2 תחרויות עם 19 סיבובים כ"א. על ניצחון במשחק הוענקו 3 נקודות. במקרה של תיקו הקבוצות זכו בנקודה בודדת.

מנצחי התחרויות הסדירות ו-3 קבוצות נוספות העפילו לגביע ליברטדורס. 

לקביעת היורדות לליגה המשנה הוכנה טבלה של הישגי הקבוצות בעונות 1999/2000, 2000/2001 ו-2001/2002. 2 קבוצות אחרונות בטבלה זו ירדו ליגה. 2 קבוצות נוספות שיחקו משחקי מבחן נגד קבוצות מליגת המשנה הארגנטינאית.

אינדפנדיינטה זכתה בתחרות אפרטורה (התואר ה-16 של הקבוצה), בהמשך ריבר פלייט (התואר ה-33) זכתה בתחרות קאלוסורה. הקבוצות העפילו לגביע ליברטדורס. בנוסף העפילו בוקה ג'וניורס ורוסאריו סנטראל וולס סארספילד על בסיס תוצאות העונה.

בהתאם לטבלת הישגים בעונות קודמות אוניון והורקאן ירדו ליגה. נואבה צ'יקגו וטאז'רס שיחקו משחקי מבחן ונותרו בליגה הבכירה.

אנדרס סילברה מאינדפנדיינטה כבש 16 שערים וזכה בתואר מלך השערים של אפרטורה.לוצ'יאנו פיגורוא מרוסאריו סנטראל כבש 17 שערים וזכה בתואר מלך השערים של קלאוסורה.

פרס כדורגלן השנה בארגנטינה הוענק לקרלוס טבס מבוקה ג'וניורס.

## תחרות אפרטורה

התחרות החלה ב-26 ביולי והסתיימה ב-1 בדצמבר.  

## התחרות קלאוסורה

התחרות החלה ב-8 בפברואר והסתיימה ב-19 במאי.  

## קישורים חיצוניים

* נתונים מפורטים מאתר rsssf
* נתונים מאתר worldfootball apertura
* נתונים מאתר worldfootball clausura
* נתונים מאתר bdfutbol

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2002
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2003
קטגוריה:עונות בליגת העל הארגנטינאית
קטגוריה:2002 באמריקה הדרומית
קטגוריה:2003 באמריקה הדרומית
אישה צעירה מול מראה

**אישה צעירה מול מראה** הוא ציור שמן על לוח עץ אלון מאת הצייר ההולנדי פרנס ואן מיריס, שנוצר באמצע המאה ה־17. היצירה משתייכת לסוגת סצנות הז'אנר האינטימיות, שהציגו נשים ברגעים פרטיים מחיי היום־יום, וזכתה לפופולריות רבה באמנות ההולנדית של אותה תקופה. הציור שמור באוסף הגמלדה-גאלרי שבברלין.

## תיאור היצירה
הציור מציג אישה צעירה המתבוננת בבחינה על בבואתה במראת קיר. היא לובשת מחוך לבן ממשי המעוטר ברקמה מוזהבת, בקפלים עשירים ובחרוזים כחולים באזור הכתפיים. באותה צבעוניות מופיעות גם סרטי המשי שמהדקים את בגדיה ואת תסרוקתה, ושעליהם שזור עיטור מזהב. בידה השמאלית היא אוחזת בשולי חצאיתה השחורה ומרימה אותם קלות כדי לאפשר לעצמה לסובב את גופה לעבר המראה, בעוד ידה הימנית מבצעת מחווה אלגנטית לעבר סרט נוסף בקרבת המחשוף, שכבר מעוטר במחרוזת פנינים. בין האישה לבין המראה ניצב שולחן מרובע, שעליו פרוש שטיח מזרחי. על השולחן מונחים קופסת כסף ומכתב שחותמו נשבר. בצלליות החדר ניגשת אל השולחן שפחה שחורה הנושאת קופסה נוספת, עשויה עץ עם חיזוקי מתכת. אור רך משתקף בעדינות בעגיל הפנינה שלה ובתלבושתה האקזוטית, ומושך את תשומת הלב אל דמותה. פיה מעט פעור ומבטה המרוכז בגבירתה משקף את קסמה של הגברת מהבבואה שלה במראה. דרך קשת פתוחה ברקע הימני של התמונה נראה גבר ישוב הקורא מכתב, כשראשו נשען על ידו בתנוחה מלנכולית. הוא מנותק לחלוטין מן ההתרחשות בחזית התמונה.

[250px|ממוזער|ימין|'''[אישה עם שרשרת פנינים''', יאן ורמיר. הציור מציג אישה צעירה מול מראה בתנוחה הדומה לזו שמופיעה ביצירתו של פרנס ואן מיריס. בשני הציורים שימשו המראה והפנינים כמוטיבים חוזרים, המזוהים עם רעיון הגאווה והיוהרה, וכן הופיע כיסא חתוך בקדמת התמונה כאלמנט קומפוזיציוני המעמיק את החלל. הדמיון בין שתי היצירות מעיד על זיקה איקונוגרפית בין ציירי הז'אנר ההולנדי במחצית השנייה של המאה ה־17.]]

## פרשנות והשוואות
הציור נוצר בהקשר של סצנות ז'אנר אינטימיות, שהיו נפוצות מאוד בהולנד החל מאמצע המאה ה־17, והתמקדו בדמויות פרטיות במרחב הביתי. אחת הסצנות הפופולריות הייתה זו של אישה צעירה מול מראה, נושא שנשאה עמו משיכה חזותית מחד ואזהרה מוסרית מאידך. המראה, שהיא המוקד הקומפוזיציוני של היצירה, נחשבה לסמל מרכזי של תכונת הגאווה (Superbia), ולרוב הייתה מקושרת לאזהרה מפני ארעיותם של החיים החומריים (וניטאס). נושא זה שימש גם ציירים אחרים בני התקופה, בהם חרארד טר בורך, יאן ורמיר ופרנס ואן מיריס עצמו, שצייר גרסאות נוספות לאותו מוטיב. קיימים קווי דמיון איקונוגרפיים בין ציור זה לבין "אישה עם שרשרת פנינים" מאת ורמיר, ובמיוחד בשימוש בכיסא החתוך בקדמת התמונה, אשר מעניק עומק לתמונה ופותח את המרחב כלפי הצופה. המעיל האדום עם פרווה לבנה, המונח על גב הכיסא, מציג את שליטתו של ואן מיריס בתיאור חומרים שונים ותורם לתחושת האינטימיות, שכן האישה נראית במהלך ההלבשה. ברקע הימני נראה דרך קשת פתוחה גבר הקורא מכתב בתנוחה מלנכולית, כשראשו נשען על ידו. דמות זו מנותקת מהסצנה המרכזית וייתכן שהיא מסמלת עקרון חיים מנוגד לעיסוק החיצוני של האישה ביופייה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:גמלדה-גאלרי: ציורים
אליפות אסיה בכדורגל נשים 1977

**אליפות אסיה בכדורגל נשים 1977** (באנגלית: **1977 AFC Women's Championship**), היא המהדורה השנייה של אליפות אסיה בכדורגל נשים. הטורניר נערך בטאיוואן והתקיים מ-2 באוגוסט עד ה-11 באוגוסט 1977. 

בטורניר השתתפו שש נבחרות - ארבע שלקחו חלק בטורניר הראשון שנערך שנתיים קודם, ואליהן הצטרפו יפן והמארחת טאיוואן שבאותם ימים הייתה בכלל חלק מקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה. נבחרת טאיוואן הוקמה במיוחד לכבוד אליפות זו, וערכה את משחק הבכורה שלה במהלכה. הנבחרת היפנית יוצגה על-ידי מועדון הכדורגל של ג'ינאן, ולכן משחקיה באליפות לא נחשבים למשחקים בין-לאומיים רשמיים של יפן.

האליפות נערכה בפורמט של שלב בתים ושלב נוקאאוט. שתי הנבחרות הראשונות מכל אחד משני הבתים עלו לשלב חצי הגמר, בו שיחקו בהצלבה, כלומר הקבוצה שסיימה במקום הראשון בבית שיחקה מול הקבוצה שסיימה שנייה בבית המקביל וההפך. במשחק הגמר נפגשו המארחת טאיוואן ותאילנד - הפיינליסטית מהאליפות הקודמת. בסיום המשחק, שנערך בטאיפיי, ניצחה טאיוואן 0-1 וזכתה בטורניר בפעם הראשונה בתולדותיה. 

נבחרת המצטיינות של הטורניר כללה שבע שחקניות מהאלופה טאיוואן, שתי שחקניות מתאילנד ושתי שחקניות מסינגפור.

## שלב הבתים
### בית א'

### בית ב'

## שלב הנוק-אאוט

 

## הערות שוליים

קטגוריה:אליפויות אסיה בכדורגל נשים
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1977
קטגוריה:תחרויות כדורגל בטאיוואן
יום הילידים הבין-לאומי

**יום הילידים הבין-לאומי** מצוין ב-9 באוגוסט בכל שנה, כדי להעלות מודעות ולהגן על זכויות האוכלוסייה הילידית בעולם. אירוע זה גם מכיר בהישגים ותרומות שעמים ילידים תורמים לשיפור בעיות עולמיות כגון איכות הסביבה. הוא הוכרז לראשונה על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות בדצמבר 1994, לציון יום הפגישה הראשונה של קבוצת העבודה של האו"ם לענייני אוכלוסיות ילידיות של התת-ועדה לקידום והגנה על זכויות אדם ב-1982.

## היסטוריה
בדצמבר 1992 אימצה העצרת הכללית של האומות המאוחדות החלטה להפוך את 1993 ל**שנת הילידים בעולם הבין-לאומית**.

היום הבין-לאומי לעמים הילידים בעולם הוכרז לראשונה על ידי עצרת האומות המאוחדות (UN) בדצמבר 1994, שייחגג מדי שנה במהלך העשור הבין-לאומי הראשון לעמים הילידים בעולם (1995–2004). ב-2004, העצרת הכריזה על עשור בין-לאומי שני, מ-2005 עד 2015, בנושא "עשור לפעולה וכבוד". אנשים ממדינות שונות מועדים להשתתף בחגיגת היום כדי להפיץ את המסר של האו"ם בנוגע לעמים ילידים. הפעילויות עשויות לכלול פורומים חינוכיים ופעילויות כיתתיות כדי לרכוש הערכה והבנה טובה יותר של עמים ילידים.

בהחלטה 49/214 מיום 23 בדצמבר 1994, החליטה עצרת האומות המאוחדות כי היום הבין-לאומי לעמים הילידים בעולם יצוין ב-9 באוגוסט בכל שנה במהלך העשור הבין-לאומי של עמי הילידים בעולם. התאריך מציין את יום הפגישה הראשונה, ב-1982, של קבוצת העבודה של האו"ם לענייני אוכלוסיות ילידיות של התת-ועדה לקידום והגנה על זכויות אדם.

## שנת השפות הילידיות הבין-לאומית 2019
בשנת 2016 דווח כי כ-2,680 שפות ילידיות היו בסכנה ועל סף הכחדה. לפיכך, האו"ם קבע את 2019 כשנת השפות הילידיות הבין-לאומית כדי לשכנע, להרשים וליצור מודעות בקרב אנשים בנוגע לשפה ילידית.

## סמלים
יצירת אמנות של רבאנג דוואן, יליד צ'אקמה מבנגלדש, נבחרה כסמל לזיהוי חזותי של הפורום הקבוע של האו"ם לענייני ילידים. היא נראתה גם בחומר לקידום היום הבין-לאומי לעמים הילידים בעולם. היא כוללת שתי אוזני עלים ירוקים הפונים זו לזו וכדור הארץ דמוי כדור. בתוך כדור הארץ יש תמונה של לחיצת יד (שתי ידיים שונות) במרכז, ומעל לחיצת היד יש רקע של נוף. לחיצת היד והרקע של הנוף מוקפים בכחול בחלק העליון והתחתון של כדור הארץ.

## חגיגה בקנדה
יום הילידים הבין-לאומי בעולם מצוין כחגיגה קהילתית של כל העמים עם אמנים, דוברים, משוררים, מופיעים ומגוון רחב של דוכני שירותי קהילה בקינגסטון, אונטריו, על ידי אולין.

## חגיגה בטאיוואן
ב-2016, הממשל תחת נשיאת צאי יינג-ון אישר הצעה שקבעה את 1 באוגוסט בתור יום לעמים ילידים בטאיוואן. בחגיגת היום המיוחד, הנשיאה צאי פרסמה התנצלות רשמית בפני העם האבוריג'יני של המדינה ותארקה צעדים לקידום חקיקה נוספת ולמעורבות ארגונים הקשורים לסיבות אבוריג'יניות, כמו ועדת הצדק ההיסטורי והמעברי של משרד הנשיאות לענייני ילידים. הממשלה מקווה שהיום יזכיר לציבור את הקבוצות האתניות השונות בטאיוואן על ידי הבאת כבוד רב יותר לתרבויות ותולדות הילידים וקידום זכויותיהם.

## ראו גם
* עם ילידי
* יום העמים הילידים הלאומי

## קישורים חיצוניים
* 
* יום הילידים הבין-לאומי באתר האינטרנט של האומות המאוחדות
* יום הילידים הבין-לאומי באתר האינטרנט של המחלקה הכלכלית והחברתית של האו"ם
* עמים ילידיים בעולם , אונטריו, קנדה, מאת אולין

## הערות שוליים

קטגוריה:אירועים בחודש אוגוסט
קטגוריה:מועדי האומות המאוחדות
פריץ מקנזן

**פריץ מקנזן** (* 8 באפריל 1866 בגרין ; † 12 במאי 1953 בברמן) היה צייר גרמני, מייסד שותף של מושבת האומנים וורפסוודה ומנהל האקדמיה הנורדית לאומנות, כיום אוניברסיטת ברמן לאומנויות.

## קורות חיים
למד משנת 1884 יחד עם אוטו מודרזון ופריץ אוברבק (Fritz Overbeck) באקדמיה לאומנות של דיסלדורף (Kunstakademie Düsseldorf), ומשנת 1889 אצל פרידריך אוגוסט פון קולבאך ווילהלם פון דיאז (Wilhelm von Diez) באקדמיה לאומנות של מינכן (Akademie der Bildenden Künste München).

כבר בשנת 1884 גילה מקנזן את כפר הביצות וורפסוודה עם נופיו ואוכלוסייתו הכפרית, שנתנו השראה לעבודותיו, ובילה שם את חודשי הקיץ. בשנת 1889 הצטרפו אליו מודרזון, והנס אם אנדה (Hans am Ende), וכמה שנים מאוחר יותר גם אוברבק והיינריך פוגלר, ואז למעשה קמה מושבת האומנים וורפסוודה.

מקנזן התגורר דרך קבע בוורפסוודה בין השנים 1895 ל-1904 ולימד שם שורה של אומנים, ובראשם פאולה מודרזון-בקר וקלרה רילקה-וסטהוף.

בשנת 1908 הוא קיבל משרת פרופסורה באקדמיה לאומנות של ויימאר, והפך למנהלה בשנת 1910. בשנת 1918 חזר מקנזן לוורפסוודה, ושם חי עד מותו בשנת 1953, ובה נקבר.

מקנזן היה חבר בארגון הלאומני "קסדת הפלדה", עבורו כתב גם מאמרים, וכן בארגון הלאומני והאנטישמי "קמפבונד לתרבות גרמנית" (Kampfbund für deutsche Kultur). לאחר מלחמת העולם הראשונה דעכה הצלחתו האמנותית, אך חזרתו לבמה האומנותית התאפשרה בזכות קו יצירה שעלה בקנה אחד עם תפיסת האומנות של המפלגה הנאצית. בין השנים 1933 ל-1935 הוא היה מופקד על הקמתה וניהולה של האקדמיה הנורדית לאומנות בברמן. ב-1 במאי 1937 הצטרף למפלגה הנאצית. מקנזן היה אומן מוערך בתקופת הנאציזם ובשנת 1937 הוצג בתערוכת האומנות הגרמנית הגדולה הראשונה בבית האומנות הגרמנית שבמינכן. בשנת 1941 קיבל את מדליית גתה לאומנות ומדע. בשנת 1942, בגיל 76, היה רב-סרן ביחידת התעמולה של הוורמאכט בצפון צרפת הכבושה, שם צייר תמונות ים וחוף. בשלב הסופי של מלחמת העולם השנייה, באוגוסט 1944, כלל אותו אדולף היטלר ב"רשימת המבורכים" של הציירים החשובים ביותר.

מקנזן היה גם חבר הנהלה של אגודת האומנים הגרמנית.

מאז 1907 היה נשוי לציירת הרטה מקנזן (1884–1949), לבית שטאלשמידט, שהייתה גם תלמידתו. בתם היחידה אלכסנדרה (1908–1961) סבלה מהפרעה נפשית, אושפזה במוסדות פסיכיאטריים, וב־1934 עברה עיקור כפוי בהתאם לחוק הנאצי. מקנזן עצמו התנגד לעיקור וניסה למנוע את ההליך.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1866
קטגוריה:ילידי 1866
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1953
קטגוריה:נאצים
איאן קרדוני

**איאן קרדוני** (באנגלית: **Ian Cardoni**; נולד ביוני 1990) הוא מדבב ושחקן אמריקאי. מוכר בעיקר בזכות תפקידו כמדבב של ריק סנצ'ז בסדרת האנימציה ריק ומורטי החל מהעונה השביעית.

## ביוגרפיה
קרדוני נולד וגדל באזור בוסטון, מסצ'וסטס. בשנת 2012 סיים תואר ראשון באומנויות הבמה (BFA) בקולג' אמרסון. במהלך הכשרתו השתתף בקורסים בטכניקות משחק מגוונות, בהן שיטת צ'כוב ושיטת מייזנר.

## קריירה
בתחילת דרכו השתתף קרדוני בהפקות תיאטרון מקומיות, בסרטים קצרים, פרסומות ותכנים אינטרנטיים. בין היתר הופיע בערוצי טלוויזיה כמו SyFy, WWE, ובסרט "Clear History" של HBO.

בשנת 2022 דיבב את דמותו של ריק סנצ'ז במשחק הווידאו **Multiversus**. בנוסף שימש כקריין בתוכניות טלוויזיה, פרסומות וקדימונים.

## ריק ומורטי
בשנת 2023, בעקבות סיום עבודתו של ג'סטין רוילנד על הסדרה ריק ומורטי, נבחר קרדוני לשמש כמדבב החדש של הדמות ריק סנצ'ז. הליך הליהוק נמשך כחצי שנה, ובמהלכו נבחנו אלפי מועמדים. קרדוני נבחר בזכות יכולתו לשמר את סגנון הקול המזוהה עם הדמות.

הופעתו הראשונה בתפקיד שודרה באוקטובר 2023, עם תחילת העונה השביעית של הסדרה. התגובות מצד הצופים והמבקרים היו חיוביות, וצוינה היכולת שלו להשתלב באופן טבעי בקולו של ריק. ביקורת נרחבת על ירידת האיכות בעונה השביעית פורסמה במגזין *טיים אאוט תל אביב*, אשר הגדיר אותה כ"מותה של הסדרה" בשל אובדן אותנטיות, דישון עלילתי ובעיות דיבוב

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים באתר Actors Access

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקנים אמריקאים
קטגוריה:מדבבים אמריקאים
מישל-גבריאל פקאר

**מישל-גבריאל פקאר** (בצרפתית: **Michel Gabriel Paccard**; 1757–1827) היה רופא ואלפיניסט סבויהי ואזרח ממלכת סרדיניה.
[ממוזער|מישל-גבריאל פקארד – אנדרטה שהוקמה ב[שאמוני.]]

## ביוגרפיה
הוא נולד בשאמוני ולמד רפואה בטורינו. בשל תשוקתו לבוטניקה ולמינרלים, פגש את הוראס-בנדיקט דה סוסור, שיזם את התחרות להיות הראשון לעלות למון בלאן.

ב-1975 כתב גסטון רבופה "כמו סוסור, חובב מדעי הטבע, יש לו חלום: לשאת ברומטר לפסגה ולבצע קריאה שם. הוא מטפס מצוין, והוא כבר ביצע מספר ניסיונות." 

לפקאר היה ניסיון ראשון כושל ב-1783 עם מרק תאודור בורי. ב-1784, הוא ביצע מספר ניסיונות עם ז'אק באלמה לפני שהם ביצעו את העלייה הראשונה למון בלאן יחד ב-8 באוגוסט 1786.

פקאר התחתן מאוחר יותר עם אחותו של ז'אק באלמה, והפך לשופט שלום.

## קבלה
עלייתם של בלמה ופקאר למון בלאן הייתה הישג משמעותי בתולדות הטיפוס המוקדמות. סי. דאגלס מילנר כתב "העלייה עצמה הייתה מרשימה; מעשה מדהים של סיבולת ואומץ ממושך, שנעשה על ידי שני גברים בלבד, ללא חבלים וללא קרדומי קרח, נושאים ציוד מדעי כבד ומקלות ברזל ארוכים עם קצוות מחודדים. מזג האוויר הטוב והירח לבדו הבטיחו את שובם בחיים."

אריק שיפטון כתב "הישגם היה הישג מדהים של אומץ ונחישות, אחד הגדולים בתולדות הטיפוס. הוא הושג על ידי גברים שלא רק היו בשטח לא מוכר, אלא גם במסלול שאת כל המדריכים האמינו שהוא בלתי אפשרי."

יש פסל שלו בשאמוני.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידי 1757
קטגוריה:נפטרים ב-1827
אונטרברג-אייזנשטאדט

ממוזער|בית הכנסת באונטרברג-אייזנשטאדט
ממוזער|לוחית בכניסה לעירייה לשעבר
**אונטרברג-אייזנשטאדט** (בגרמנית: **Unterberg-Eisenstadt**) הייתה קהילה עצמאית מ-1732 עד 1938, שכללה את הרובע היהודי לשעבר של העיר אייזנשטאדט, שהיא בירת המחוז של מדינת בורגנלנד באוסטריה.

## היסטוריה
ממוזער|מודל הקהילה
ממוזער|עמוד הגטו עם שנת 1862
ממוזער|עיריית אונטרברג-אייזנשטאדט
לאחר גירוש האוכלוסייה היהודית מווינה ב-1670/71 תחת שלטונו של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הגיעו חלק מהגולים דרך מוראביה למערב הונגריה. שם קיבלו הגנה, בין היתר באייזנשטאדט, מפאול הראשון אסתרהאזי דה גלאנתה. בשנת 1690 מתועד כי ליהודים באייזנשטאדט הותר לתרגל את דתם והיה להם אוטונומיה שיפוטית בתיקים פנימיים יהודיים.

ב-1732 הפך הרובע היהודי באייזנשטאדט לקהילה עצמאית בשם אונטרברג-אייזנשטאדט. השופט המקומי אושר על ידי בעל הבית וקיבל ממנו כסמל לכבודו את מקל השופט. בשנת 1843 הגיעה הקהילה אונטרברג-אייזנשטאדט לשיאה עם 876 יהודים. ב-1846 בוטלו דמי ההגנה (מס הסובלנות). לאחר סיום התלות בבית אסטרהאזי ב-1848 הפכו היהודים לאזרחים חופשיים ושווי זכויות. משום שהורשו כעת להתיישב בערים אחרות, רבים עזבו בהדרגה את אייזנשטאדט. על פי חוק הקהילות ההונגרי של 1871 הקימו יהודי אייזנשטאדט את הקהילה הגדולה אונטרברג-אייזנשטאדט והיו להם שופט משלהם (ראש עירייה) ונוטריון (פקיד).

ב-1921 הצטרפה אייזנשטאדט לאוסטריה. אונטרברג-אייזנשטאדט הפכה לקהילה פוליטית יהודית-מנוהלת היחידה באוסטריה. לאחר האיחוד עם הרייך הגרמני, גורשו והועברו כ-450 יהודי אייזנשטאדט מאפריל 1938; בורגנלנד נחשב ל"נקי מיהודים" מנובמבר 1938. בית הכנסת באייזנשטאדט נהרס. ביולי 1938 בוטלה הקהילה הפוליטית אונטרברג-אייזנשטאדט וסופחה לעיריית אייזנשטאדט; מאז היא מהווה קהילה קטסטרלית של אייזנשטאדט.

## עמוד הגטו
עמוד עם השרשרת שבו השתמשו היהודים בשבת לסגירת אונטרברג-אייזנשטאדט היה סימן נראה לאוטונומיה הפוליטית.

## המוזיאון היהודי
בשנת 1972 נוסד המוזיאון היהודי האוסטרי בורטהיימרהאוס באונטרברג-אייזנשטאדט.

## ראו גם
* שבע קהילות (בורגנלנד)

## לקריאה נוספת
* קלאוס-דיטר אליקה: **Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum**. כרך 1: **Aach – Groß-Beberau**. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008,  (מהדורה מקוונת).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קהילות יהודיות באוסטריה
פרידריציאנום (1244)

ה**פרידריציאנום** משנת 1244 היה צו כללי לסדרי יהודים שהוציא הדוכס פרידריך השני, והיה אחד החוקים ליהודים ההומאניים ביותר בימי הביניים. פריבילגיה זו נלקחה כמעט מילה במילה על ידי שליטי מדינות סמוכות (בוהמיה, הונגריה, פולין, שלזיה).

## היסטוריה
ההתיישבות היהודית בווינה החלה בסוף המאה ה-12 בשטח הדוכסי, וכעבדי האוצר של הדוכס נהנו היהודים מהגנה משפטית מיוחדת, ולא היו כפופים לשופט העיר אלא לפקיד דוכסי, השופט יהודים (Index Judaeorum) או לבית דין. הדוכס העסיק פקידים ויועצים יהודים בניגוד למשפט קאנוני (הפרדה בין נוצרים ליהודים).

מאחר שהמסחר והאגודות נשלטו כמעט לחלוטין על ידי נוצרים, התמקדו היהודים במלווה בריבית. הריבית הייתה גבוהה בין היתר בגלל המיסים הגבוהים שהוטלו עליהם על ידי השליט. בפרידריציאנום 1244 נקבע שיעור הריבית ל-8 פני פר כיכר לשבוע, כ-173% בשנה, סכום גבוה מאוד. כתוצאה מכך התפתחו אנטישמיות ראשוניות, משום שיותר ויותר נוצרים תלויים במלווים יהודים.

ב-1236 כשפרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה הטיל על הדוכס חרם קיסרי, פתחו אזרחי וינה (מלבד נוישטאדט) מרצונם את שערי העיר לצבא הקיסרי. יהודים הודחו מכל תפקידים ציבוריים, וב-1238 הוצא צו ליהודים הדומה לגרמני. לאחר מצור ארוך ב-1239 שבה וינה לשליטת הדוכס, פרידריך השני ביטל את זכויות העיר מהקיסר ושיבץ מחדש את זכויות העיר מ-1221. ב-1 ביולי 1244 הוציא צו יהודי חדש, ה**פרידריציאנום 1244**, שתקף ל-200 שנה.

## תוכן עניינים (חלקי)
* סעיף 1: בעניינים פיננסיים ורכושיים הכוללים יהודי, "לא יתקבל נוצרי נגד יהודי אלא עם עד נוצרי ועד יהודי".
* סעיף 9: אם נוצרי פצע יהודי, ישלם לקופת הדוכס קנס של 12 מרק זהב, ליהודי 12 מרק כסף ועלויות רפואיות.
* סעיף 10: "כל נוצרי שיהרוג יהודי ייענש במוות", ורכושו יעבור לדוכס.
* סעיף 12: יהודים רשאים לנוע חופשי מעבר לגבולות.
* סעיף 13: יהודים נפטרים רשאים "להועבר מעיר, מחוז או שלטון אחד לאחר", ללא תשלום במכס.
* סעיף 14: חילול בית עלמין יהודי נושא עונש מוות.
* סעיף 15: אין להפריע לתפילה בבתי הכנסת.
* סעיף 21: "כל נוצרי שיפגע ביהודייה בכוח, תיקטע לו היד."
* סעיף 22: שומר הנוצרי של היהודים מוסמך במחלוקות פנימיות יהודיות רק אם נקרא במפורש.
* סעיף 23: משכון וריבית חייבים להיות משולמים על ידי הנוצרי.
* סעיף 24: אין רשות לרבע בכפייה בבתי יהודים.
* סעיף 27: אם משכון נשאר אצל יהודי למעלה משנה ויום, הוא אינו אחראי עליו.
* סעיף 28: פדיית משכון לא תידרש במועדים יהודיים.
* סעיף 29: אלימות נוצרית בבתי יהודים אסורה.
* סעיף 30: תביעה נגד יהודים רק **coram suis scolis** או בפני הדוכס.
* סעיף 31: שיעור הריבית הוא 8 פני על לירה לשבוע.

הפריבילגיה הסדירה בעיקר עניינים כלכליים, במיוחד בעסקי משכון והלוואות, שבהם קיבלו היהודים זכויות מיוחדות רבות. מקום המשפט היה רק בית הכנסת (או ישירות אצל הדוכס). בחוק זה הגדיר פרידריך השני שהיהודים הם יהודי חסות.

## הערות שוליים

קטגוריה:1244
קטגוריה:וינה: היסטוריה
קטגוריה:יהודים ויהדות בימי הביניים
גני אראם

**גן אראם** (בפרסית: **باغ ارم**) הוא גן היסטורי פרסי בשיראז, איראן. הגן והבניין שבו שוכנים על גדת נהר חושק הצפונית, במחוז פרס.

## היסטוריה
ההיסטוריה של גן אראם אינה ברורה. מחקרים רבים לא הצליחו לקבוע תאריך בנייה מדויק. יומני מסע מהמאות ה־16 וה־17 מעידים על קיומו של הגן בתקופות אלו; נמצאו גם עדויות נוספות לקיומו בתקופות השושלת האינג'ואידית , המוזאפרידית  והמוגולית. הגן שגשג במיוחד בתקופה הספווית ואילך. בתקופת שושלת זנד, שופץ ושוחזר הגן בהוראת כרים חאן זנד. בתקופת שושלת קג'אר עבר הגן שינויים משמעותיים. במשך 75 שנה ניהלו אותו ראשי שבט הקשקאי הנוודים. בתקופת שלטונו של פתח־עלי שאה קג'אר, הקשקאים בחרו בגן למגוריהם ובנו בו אחוזה. חוסיין עלי נאסר אול־מולק רכש את הגן ובנה מחדש את האחוזה הקיימת, תוך שמירה על יסודות הבניין המקורי. אחיינו וחתנו השלימו את המבנה והוסיפו את הגימורים והקישוטים לאחר מותו, סביב שנת 1893. האחוזה הראשית נחשבת לדוגמה שלמה לארכיטקטורה קג'ארית. הגן התדרדר עם השנים, אך שוקם ושוחזר ב־1966 וב־1971. בשיקום הוחלפו הקירות המקוריים בקירות אבן וגדרות, שופצו הקישוטים והפנים של המבנים, והגן הורחב ל־110,380 מ"ר.

## גלריה

קובץ:Baghe_Eram_Shiraz.jpg|טקסט=Qavam House in Eram Garden| בית קוואם בגן אראם
קובץ:Sunny_day_in_Eram_Garden.jpg|טקסט=Wide view of the building| מבט כולל על הבניין
קובץ:DJI_0021(0).jpg|טקסט=Aerial view of the building| תצלום אוויר של הבניין.
קובץ:Eram_Shiraz.jpg|טקסט=Ornamental pool of the Eram Garden| בריכת הנוי של גן אראם
קובץ:Eram_garden.JPG|טקסט=Ornamental pool and date palm at Eram Garden| בריכת נוי עם תמרים בגן אראם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:שיראז: מבנים
קטגוריה:איראן: מוזיאונים
קטגוריה:אסיה: גנים ופארקים עירוניים
תח'ת-י רוסתם

**תח'ת-י רוסתם** (בדארי: **تخت رستم**), או **הסטופה של תח'ת-י רוסתם**, הוא מנזר בודהיסטי הכולל סטופה, החצוב כולו מתוך סלע אם, וממוקם כ-2 ק"מ מדרום לעיירה היבק שבאפגניסטן. המתחם נבנה במהלך המאות ה-3–4 לספירה, כאשר האזור היה חלק מממלכת קושאן-סאסאנית, והוא כולל חמישה חדרים – שניים מהם קודש. באחד מהם קיימת כיפה עם תבליט מורכב בצורת עלי לוטוס. על גבעה סמוכה ממוקמת הסטופה, שבראשה **חרמיקה**, ובסיס הגבעה מוקף מערות גסות נוספות. באחת המערות התגלה באקראי מטמון מטבעות מתקופת הע'זנווים.

## חשיבות תרבותית
לאחר הכיבושים המוסלמיים של אפגניסטן אבד ייעודו המקורי של המנזר. האתר שולב במיתולוגיה הפרסית, במיוחד בסיפור רוסתם וסוהרב, שהוא חלק מהאפוס הפרסי מהמאה ה-10, שאהנאמה, מאת המשורר פירדוסי. על פי הסיפור, רוסתם נסע לממלכת סמנגאן ושהה בארמון המלך בתחת-י רוסטם. בשנת 2021 שופץ האתר על ידי ממשלת אפגניסטן, ונבנה בו אולם תיירות.

## גלריה

קובץ:CH-NB_-_Afghanistan,_Haibak_(Samangan,_Aybak_or_Aibak)-_Landschaft_-_Annemarie_Schwarzenbach_-_SLA-Schwarzenbach-A-5-21-049b_(cropped).jpg|טקסט=Harmika in 1939| חרמיקה בשנת 1939
קובץ:Buddhist_stupa,_stupa_and_monastery_at_Samangan.jpg|טקסט=A new bridge added to the site.| גשר חדש שנבנה באתר
קובץ:Cave_system,_stupa_and_monastery_at_Samangan.jpg|טקסט=The cave system inside Takht-e Rostam| מערכת המערות שבתוך תח'ת-י רוסתם


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי מורשת עולמית בסיכון
קטגוריה:אמנות בודהיסטית
קטגוריה:אפגניסטן: מבנים
וולטר אוורט

**וולטר אוורט** (באנגלית: **Walter Everett**) הוא מוזיקולוג העוסק בחקר תורת המוזיקה, המתמחה במוזיקה פופולרית ומלמד את הנושא באוניברסיטת מישיגן. ספרו אודות הביטלס כונה כ"יצירה החשובה ביותר שהופיעה על הביטלס עד כה". ב-2001 יצא כרך נוסף שלו.

גארי ברנס, עורך כתב העת "Popular Music and Society", מתאר את ספריו של אוורט על הביטלס כ"סט מונומנטלי של שני ספרים" שקידם את תחום המחקר המוזיקולוגי שהחל בשנת 1973 על ידי וילפריד מלרס. לדברי מייקל פרונטאני, שחיבר גם הוא ספר אודות הביטלס, הספרים מייצגים "ציון דרך של למדנות" על המוזיקה של הלהקה.

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקולוגים
אבנר חדד

**אבנר חדד** (נולד ב-8 במאי 1969) הוא מנהל ישראלי, מנכ"ל הפניקס בית השקעות (לשעבר אקסלנס) וכן מייסד ומנכ"ל משותף בקסם קרנות נאמנות - חברת קרנות הנאמנות הגדולה בישראל.

## ביוגרפיה
חדד נולד וגדל בנתניה. הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים ומימון מטעם המסלול האקדמי, המכללה למנהל. במהלך לימודיו עבד כפקיד ורושם עסקאות בחדר המסחר של החברה המרכזית לניירות ערך. עם סיום הלימודים עבד כבנקאי בבנק הבינלאומי הראשון ובין השנים 1997–2003 שימש כסוחר, מנהל השקעות ומנהל נוסטרו בחברת דוברת שרם.

### הקמת וניהול קסם
בשנת 2003 הצטרף חדד לרוי רגב וביחד הם הקימו את קסם תעודות-סל (כיום קסם קרנות נאמנות), אשר הוקמה תחת אקסלנס בית ההשקעות לשם הנפקת תעודות סל עוקבות מדדים. חדד מונה לתפקיד מנכ"ל החברה.

באוקטובר 2003 השיקה החברה את המוצר הראשון שלה - קסם ת"א 100, והפכה לאחת מחלוצות תחום המדדים בישראל. בתקופת כהונתו של חדד כמנכ"ל הפכה קסם לחברת הקרנות הגדולה בישראל. החל משנת 2022, לאור שינוי מבני שבוצע בהנהלה, מחזיק חדד מחזיק בתפקיד מנכ״ל-משותף של קסם קרנות נאמנות לצד משה אלמוג.

### ניהול הפניקס בית השקעות
בשנת 2022 מונה חדד לתפקיד מנכ"ל הפניקס בית השקעות (בשמו הקודם אקסלנס בית השקעות). בתקופת כהונתו כמנכ"ל בית ההשקעות בוצעה רכישת בית ההשקעות אפסילון בנובמבר 2022. בשנת 2024 הושלמה רכישת פעילות פסגות בית השקעות אשר כללה את פעילות ניהול התיקים וקרנות הנאמנות.

בתקופת כהונתו שונה שם החברה מאקסלנס להפניקס בית השקעות, כחלק ממהלך ארגוני כולל. בנוסף, הורחב היקף שירותי בית ההשקעות, הוגדל מספר לקוחות אקסלנס טרייד של הפניקס בית השקעות וכן שודרגו התשתיות הדיגיטליות של החברה ופותחו מכשירים פיננסיים חדשניים. בין הפתרונות הטכנולוגיים שפותחו הושקה לראשונה האפשרות לבצע הוראת קנייה חודשית חוזרת של ניירות ערך במערכות המסחר העצמאיות באופן אוטומטי, וללא עמלה נוספת בגין השירות.

בכתבה שפורסמה באתר גלובס תואר חדד כאחד מחלוצי ההשקעות הפסיביות בישראל.

חדד מתגורר במושב בני ציון. הוא נשוי ואב לשלושה.

## קישורים חיצוניים
* אבנר חדד, באתר כלכליסט
* אבנר חדד, באתר גלובס
* אבנר חדד, באתר ביזפורטל
* אבנר חדד, באתר עדיף
* 
* הוא מנהל את חברת הקרנות הגדולה בישראל ורוצה שתשקיעו פאסיבית, פודקאסט החיים עצמם, 9 באוקטובר 2024
* מאחורי הקלעים של שוק ההון עם אבנר חדד, פודקאסט "חתול פיננסי", 1 בינואר 2025
* הצוללת בשוק 5: האם הגיע הזמן לשנות את תיק ההשקעות שלכם? פודקאסט "הצוללת", 6 בספטמבר 2024

## הערות שוליים

קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:ילידי 1969
אולם הנשפים של הבית הלבן

**אולם הנשפים של הבית הלבן** (באנגלית: **White House State Ballroom**) הוא מבנה מתוכנן שיוקם כחלק מהרחבת האגף המזרחי של הבית הלבן בווושינגטון די. סי. על הקמת האולם הוכרז רשמית ב־31 ביולי 2025, והוא צפוי להשתרע על שטח של כ־90,000 רגל רבועה (כ־8,360 מ"ר) ולכלול קיבולת של כ־650 מושבים. העבודות צפויות להתחיל בספטמבר 2025 ולהסתיים לפני שנת 2029.

## רקע
שמאל|ממוזער|250px|מבט על האגף המזרחי של הבית הלבן מכיוון דרום-מזרח בשנת 1992
נכון לשנת 2025, אירועים רשמיים בבית הלבן נערכים באולם המזרחי (East Room), שמכיל עד 200 מושבים, או באוהלים ייעודיים המוקמים על מדשאות הבית הלבן לצורך סעודות ממלכתיות. הנשיא דונלד טראמפ תיאר את השימוש באוהלים כ"מחזה שאינו נאה לעין".

הרעיון להקים אולם נשפים בבית הלבן עלה כבר בתקופת כהונתו הראשונה של הנשיא ברק אובמה: לפחות משנת 2010, בהיותו אזרח פרטי, שוחח טראמפ עם היועץ הבכיר דייוויד אקסלרוד והביע רצון להקים אולם נשפים בשטח הבית הלבן. בשנת 2016, במהלך כהונתו השנייה של אובמה, הציע טראמפ – אז מועמד לנשיאות – לממן את הבנייה מכיסו בעלות של 100 מיליון דולר, אך הצעתו נדחתה.

עם הכרזת הפרויקט ב-2025, מסרה דוברת הבית הלבן קרוליין לוויט כי האולם המתוכנן הוא "הכרחי ומהודר", וכי יושלם עד לסיום כהונתו של טראמפ בינואר 2029.

הנשיא דונלד טראמפ החליט בדצמבר 2025 להחליף את משרד האדריכלים ובחר במשרד של שלום ברנס

## עלויות ובנייה
ממוזער|250px|מפת הבית הלבן עם ההרחבה של אולם הנשפים העתידי (תוכנית סופית מאוקטובר 2025)
ממוזער|250px|מפת הבית הלבן עם ההרחבה של אולם הנשפים העתידי (תוכנית ראשונית מ-31 ביולי 2025)
ממוזער|250px|הריסת האגף המזרחי ב-21 באוקטובר 2025
עלותו המשוערת של פרויקט הקמת אולם הנשפים נאמדת בכ־200 מיליון דולר, ומיועדת להתממן על ידי הנשיא דונלד טראמפ ותרומות פרטיות מגורמים שזהותם טרם נחשפה.

הבנייה צפויה להתחיל בספטמבר 2025 ולהסתיים לפני תום כהונתו של טראמפ בשנת 2029. במקביל להקמת אולם הנשפים, צפוי גם האגף המזרחי של הבית הלבן לעבור תהליך "מודרניזציה".

על פי דיווח של BBC News, העיצוב הפנימי המוצע של האולם צפוי להיות מפואר, ולכלול נברשות ועמודים מעוטרים. שטח האולם צפוי לעמוד על כ־90,000 רגל רבועה (8,360 מ"ר). מבקרי הפרויקט טענו כי סגנון העיצוב ראוותני ומנותק מהמציאות, ותואם את קו השיפוצים רחבי ההיקף שטראמפ הוביל בבית הלבן בעבר, בהם שולבו אלמנטים מוזהבים.

בכתבה שפורסמה באתר The Hill נמתחה ביקורת על עיתוי השיפוץ, שנעשה על רקע דו"חות תעסוקה חלשים וחששות מפני השפעת מדיניות המכסים של טראמפ על הכלכלה האמריקאית.

מומחים שצוטטו בכתבת *הניו יורק טיימס* תיארו את לוח הזמנים המוצע להשלמת הבנייה עד 2029 כ"אופטימי", והביעו ספק אם העבודות יעמדו בסטנדרטים של שימור היסטורי. יודגש כי הבית הלבן מוחרג מחוק שימור האתרים ההיסטוריים הלאומי משנת 1966 (National Historic Preservation Act), ולכן אינו מחויב לחקיקה מחייבת בנושא. תחת זאת, הוא פועל בהתאם להמלצות לא-מחייבות שמגבש ועד שימור הבית הלבן (Committee for the Preservation of the White House).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הבית הלבן: אגפים וחדרים
קטגוריה:נשיאות דונלד טראמפ השנייה
קטגוריה:מחלוקות בארצות הברית