open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הקטור בראקמונטה

**הקטור אנדרס בראקמונטה** (בספרדית: **Héctor Andrés Bracamonte**; נולד ב-16 בפברואר 1978 בריו קוארטו שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירת מועדונים
ימין|ממוזער|בראקמונטה במדי טרק גרוזני
התחיל לשחק ב-1998 בבוקה ג'וניורס. ב-2003 עבר לטורפדו מטאלורג. בעונה הראשונה שלו ברוסיה הוא שיחק 9 משחקים בהם כבש 5 שערים. העונה הבאה הייתה הטובה ביותר שלו ברוסיה - ב־30 משחקים הוא הבקיע 10 שערים והיה מלך השערים בקבוצה. הוא קיבל מהאוהדים את הכינוי "פושקין" בגלל שערו הארוך והמתולתל. ב-2005 הבקיע הקטור 6 שערים ב־27 משחקים. בעונת 2006 כבש ב־26 משחקים רק 3 שערים. בעונת 2007 הקטור כבש כבר במחזור הראשון את שער הניצחון מול לוצ'-אנרגיה, שער זה גם הפך לשער הראשון בליגה.

הקטור בראקמונטה הוא השחקן שערך הכי הרבה הופעות במועדון הכדורגל מוסקבה (השם הנוכחי של טורפדו מטאלורג) - 145, והבקיע הכי הרבה שערים בתולדות הקבוצה - 36.

ב-28 ביוני 2009 עבר לטרק גרוזני. ב-14 ביוני אחרי פיטור מאמן הקבוצה הראשי רוד חוליט הצטרף בראקמונטה לצוות האימון ונהיה מאמן-שחקן.

ב-1 באוגוסט 2011 חתם חוזה עם רוסטוב. כבר בהופעת הבכורה שלו במשחק מול וולגה הוא כבש את שערו הראשון והביא ניצחון לקבוצתו החדשה.

## תארים
;קבוצתיים
* גביע ליברטדורס - 2003 (בוקה ג'וניורס)
* מקום שני בליגת העל הארגנטינאית - 2002, 2003 (בוקה ג'וניורס)
* גמר הגביע הרוסי - 2006/2007 (מועדון הכדורגל מוסקבה)

## קישורים חיצוניים

* סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית 
* דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב 

קטגוריה:כדורגלני בוקה ג'וניורס
קטגוריה:כדורגלני מועדון הכדורגל מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני רוסטוב
קטגוריה:כדורגלני אחמט גרוזני
קטגוריה:כדורגלני רוסאריו סנטראל
קטגוריה:חלוצי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:ארגנטינאים ממוצא ספרדי
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1978
אודו צימרמן

**אוּדו צימרמן** (בגרמנית: **Udo Zimmermann**; 6 באוקטובר 1943 – 22 באוקטובר 2021) היה מלחין, מנצח ומנהל מוזיקלי גרמני.

## ביוגרפיה
צימרמן היה חבר במקהלת קרויצר מ-1954 עד 1962, אז המשיך את הכשרתו המוזיקלית בבית הספר הגבוה למוזיקה על שם קרל מריה פון ובר בדרזדן. הוא למד הלחנה אצל יוהנס פאול תילמן במקביל ללימודי ניצוח וזמרה.

ב-1970 היה צימרמן ליועץ דרמטי של הזמפר-אופרה בדרזדן. ב-1978 התמנה לפרופסור להלחנה באלמה מאטר שלו, בית הספר הגבוה למוזיקה של דרזדן (Dresdner Musikhochschule). בשנת 1986 ייסד את המרכז למוזיקה בת זמננו בדרזדן, מרכז מחקר וארגון קונצרטים ופסטיבלים. מ-1990 עד 2001 כיהן צימרמן כמנהל אמנותי של האופרה של לייפציג. בתקופת כהונתו הונהג באופרה רפרטואר, שייחד אותה בין להקות האופרה של מרכז אירופה. בשנת 2001 התמנה למנהל אמנותי של הדויטשה אופר ברלין.

מאז 1990 כיהן במספר רב של משרות, בהן מלחין הבית בפסטיבל זלצבורג (1991 ו-1995) מנהל אמנותי של סדרת "מוזיקה ויוה" בתזמורת רדיו בוואריה ונשיא עמותת ז'אן סיבליוס בגרמניה (מאז 1990), בין השאר.

מאז 1979 ועד למותו ניצח צימרמן על יצירותיו הוא ועל יצירות של מלחינים אחרים בכל התזמורות החשובות באירופה. רבות מיצירותיו היו דרמטיות במובהק והיו בהן מרכיבים סריאליים ואליאטוריים. טכניקות הלחנה שירתו את הדרמה ואת נושא היצירה. בשנות ה-60' התמודד צימרמן עם המוזיקה של הנצה ועם האסכולה הפולנית של לוטוסלבסקי, פנדרצקי וטדאוש ברד, שהשפעותיה היו ניכרות ביצירותיו, כמו גם השפעותיהם של ריהם ושניטקה. צימרמן ייחס חשיבות למוזיקה שביסוד מניעיה שיקולים מוסריים ורגשות אנוש, בניגוד להשלכות טכניות ואינטלקטואליות. גישתו זו באה לביטוי בעיקר באופרות שלו, שבהן הוא נתן משקל-יתר לטקסט בתפקידים ווקאליים, שהיו בהם מאפיינים של רצ'יטטיב. באופרה "הוורד הלבן" הוא סיפר על גורלם הטרגי של הנס וסופי שול, אח ואחות שהיו פעילים במחתרת הסטודנטים הוורד הלבן, שפעלה נגד המפלגה הנאצית בגרמניה של מלחמת העולם השנייה.(האופרה הועלתה בהפקה ישראלית,ב-1992, בבימויו של אלכס כגן ובהפקת אריה קרישק;). גם ביצירותיו האינסטרומנטליות הנחו אותו לא פעם שיקולים חוץ-מוזיקליים, כמו הלך הרוח והכוונה שבשירי פדריקו גארסיה לורקה, שבאו לביטוי ביצירה "סינפוניה קומה און גרנדה למנטו" מ-1997, שחוברה לזכר המשורר.

## יצירתו
### אופרות
* "הוורד הלבן" - בכורה 17 ביוני 1967
* "ההכרעה השנייה" (Die zweite Entscheidun) בכורה 1970
* Levins Mühle, בכורה 27 במרץ 1973
* Der Schuhu und die fliegende Prinzessin בכורה 30 בדצמבר 1976
* Die wundersame Schusterfrau בכורה 25 באפריל 1982
* "הוורד הלבן" (גרסה מתוקנת) בכורה 27 בפברואר 1986
* Die Sündflut בכורה 1988

### כתבים
* "אדם רואה מה שאדם שומע" (Man sieht, was man hört), אודו צימרמן על מוזיקה ותיאטרון, בעריכת פרנק גייסלר, לייפציג 2003

## קישורים חיצוניים


* US premiere of ''Sinfonia come un grande lamento, in memory of F. Garcia Lorca'' (1977) by the American Symphony Orchestra on January 25, 2009


## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מלחיני אופרה גרמנים
קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:מלחינים מן המאה ה-20
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1943
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2021
אלסון

**אלסון פלקאו דה סילבה** (בפורטוגזית: **Élson Falcão da Silva**; נולד ב-16 בנובמבר 1981 בריו קוארטו אראגואיה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי.

## קריירת מועדונים
### בברזיל
הקשר ההתקפי התחיל את הקריירה שלו ב-1999 בפ.צ. איטואנו. בשנים 2000 ו-2002 הושאל לויטוריה סלבדור. ב-2003 אלסון עלה דרגה במעבר לפלמיירס.

### שטוטגרט והשאלות לברזיל
בחורף עונת 2004/05 עבר לשטוטגרט הגרמנית. בבונדסליגה אלסון לא הצליח לקבל מקום בהרכב; עד 2005 הוא שיחק רק 3 פעמים במדי הקבוצה. בשל כך ב-31 באוגוסט לקראת סגירת חלון ההעברות הושאל השחקן לפונטה פרטה הברזילאית.

בין יולי 2006 ליולי 2007 שיחק בהשאלה בקבוצה ברזילאית נוספת - קרוזיירו. בקיץ 2007 הושאל אלסון שוב, הפעם לגויאס. בחורף חזר לשטוטגרט ושם שיחק בקבוצת הנוער כדי להישאר בכושר. באוגוסט 2008 חזר באופן מפתיע לקבוצה הבוגרת. ב-18 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול הרטה ברלין, הייתה זו הפעם הראשונה שהוא שיחק בבונדסליגה מאז ה-21 במאי 2005. את שערו הראשון בגרמניה הבקיע ב-1 במרץ 2009 בניצחון 0–2 על קרלסרוהה. במשחק הבית הבא של קבוצתו מול בורוסיה דורטמונד אלסון כבש את השער ה-43000 בהיסטורית הבונדסליגה. ב-15 באוגוסט 2009 עשה צמד במשחק בית מול פרייבורג, את אחד מהשערים הוא הבקיע מ-35 מטרים.

ב-10 באפריל האריך את החוזה שלו עם שטוטגרט עד ליוני 2011.

### הנובר 96
ב-1 בפברואר 2010 הושאל להנובר 96 עד סוף עונת 2009/10. למרות הפציעות שבגללן שיחק רק 7 משחקים במדי הקבוצה, הוא עדיין תרם חלק משמעותי להנובר. במחזור ה-25 הבקיע אלסון בניצחון 0–1 על פרייבורג את אחד השערים הכי חשובים של קבוצתו. במחזור האחרון הנובר ניצחה 1–2 וסיימה בניצחון זה סדרה איומה של 9 הפסדים ו-13 משחקים ברציפות ללא ניצחון. היה זה גם הניצחון הראשון של הנובר מאז מותו של רוברט אנקה ב-10 בנובמבר 2009.

### חזרה לשטוטגרט
בתום השאלתו סוכם בין שטוטגרט להנובר מעברו של הברזילאי להנובר. הוא היה אמור לחתום חוזה לשנתיים, אך בשל תוצאות לא מספקות של בדיקה גופנית לא בוצע המעבר. לפי דברי המועדון משטוטגרט, אלסון היה עוד בשיקום מהפציעה שקיבל בעונה הקודמת בהנובר.

ב-1 בדצמבר ערך את הקאמבק שלו בשטוטגרט במשחק הליגה האירופאית מול יאנג בויז.

אחרי עונת 2010/11 עזב אלסון את שטוטגרט.

### רוסטוב
באוגוסט 2011, אחרי שנה של שיקום מפציעה קשה, חתם אלסון חוזה עם רוסטוב הרוסית לשנתיים וחצי. משחק הבכורה שלו ברוסטוב נערך ב-6 באוגוסט מול וולגה ניז'ני נובגורוד כאשר הוא נכנס כמחליף, המשחק הסתיים 0–1 לזכות רוסטוב.

## תארים
;קבוצתיים
* אליפות סאו פאולו בכדורגל - 2002 (איטואנו)
* ליגה ב' הברזילאית - 2003 (פלמיירס)

## קישורים חיצוניים

* סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית 
* דף השחקן  באתר הרשמי של רוסטוב 

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני פלמיירס
קטגוריה:כדורגלני שטוטגרט
קטגוריה:כדורגלני קרוזיירו
קטגוריה:כדורגלני הנובר 96
קטגוריה:כדורגלני רוסטוב
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1981
וישניצה (פולין קטן)

**וישניצה** (בפולנית: **Nowy Wiśnicz**, נובי וישניץ'; ביידיש: **ווישניצא**) היא עיירה השוכנת כ-8 ק"מ דרומית לבוכניה, בפרובניציית פולין קטן שבדרום פולין.

## תולדות היישוב
וישניצה נזכרת לראשונה במאה ה-12, אז הייתה בבעלות משפחות אצולה. בשנת 1616 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בשנת 1863 פרצה בעיירה דליקה גדולה.

## יהודי וישניצה
יהודים ישבו בווישניצה מסוף המאה ה-16, אחרי שגורשו מבוכניה בשנת 1605 התפתחה הקהילה בווישניצה. בגזרות ת"ח–ת"ט פרעו בקהילה המקומית שמנתה כמה מאות משפחות, הקוזקים, וכעבור כמה שנים, במלחמות השוודים, הגייסות הפולניים בפיקודו של סטפן צ'רנייצקי שהאשימום בבגידה.

בווישניצה הייתה אחת הערים הראשונות בהן היה קלויז חסידי פעיל, שהונהג על ידי רבי אביש צנווירט ובנו רבי יצחק חתן רבי שמעון מירוסלב. חסידי הקלויז היו מעורבים בסכסוכים רבים בעיר שהייתה מפורסמת לאורך דורות כעיר של מחלוקות, ורוב רבניה עזבוה מסיבה זו. 

ב-28 בנובמבר 1918 נערך פוגרום ביהודי העיירה. יהודי העיירה, לרבות נשים וילדים, רוכזו בכיכר המרכזית בה, והובלו לבית הכנסת המקומי. שם הולקו כ-130 יהודים לשעשוע הקהל הפולני. באפריל 1923 נערכו ביהודי העיירה פרעות נוספות בידי איכרי הסביבה, ובמרץ 1926 הופצה נגד יהודי העיירה עלילת דם, לפיה הם משתמשים בדם נוצרים לצורכי פולחן. בשנים אלה היגרו מהעיירה רבים מיהודיה.

בין מלחמות העולם התגברה בעיירה הפעילות הציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל, שרוב תומכיה היו חסידי גור. בשנים אלה נמנו בעיירה 1,273 יהודים, כמחצית מתושביה.

### במהלך השואה
עם כניסת הגרמנים לעיירה בספטמבר 1939, הטילו אלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, גיוס לעבודות כפייה, חובת ענידת סימן מזהה, חובת תשלום סכומי כופר והחרמת רכוש. עם הגעת פליטים יהודים מאזור קרקוב לעיירה, הגיע מספר יהודיה לכ-3,000 איש. מעת לעת שילחו הגרמנים גברים יהודים מהעיירה למחנות עבודה, והוציאו להורג יהודים שנמצאו מחוץ לעיירה ללא היתר.

ב--2 באוגוסט 1942 גורשו כל יהודי העיירה לבוכניה, וממנה שולחו למחנות ההשמדה. בשעת האקציה הצליחו להימלט מהעיירה כמה עשרות יהודים ליערות הסביבה, והגרמנים ערכו אחריהם מצוד מתמשך בסיוע איכרים מקומיים.

### רבני העיירה
מרבני הקהילה הנודעים: רבי נפתלי הרץ לנדא (חתנו של רבי חיים צאנזר, רבי אלעזר קאליר שהתמודד מול רבי ברוך פרנקל-תאומים ופרש מהרבנות כעבור זמן קצר לטובתו של זה האחרון, רבי צבי הירש הורוויץ (נכדו של רבי שמואל שמלקה הורוביץ), רבי אריה לייבוש ליפשיץ, בנו רבי אהרן זליג, ונכדו רבי נתן נטע ליפשיץ מווייליפולי ורבי שלמה הלברשטאם שפתח בה בסוף המאה ה-19 את ישיבתו. 
בין תרפ"ב (1922) לשנת תרצ"ו (1936) כיהן כרב העיירה הרב זאב וולף אייכנשטיין. גם רבי נפתלי רובין (צאצא לאדמו"רי רופשיץ), חתנו של הרב יחזקאל שרגא הלברשטאם משינובה, כיהן בעיירה כרב באותה תקופה עד שנפטר בשנת תרצ"ח (1938). לאחר מכן, כיהן בנו, הרב חיים ברוך רובין, עד שהועבר לגטו בוכניה עם חיסול הקהילה, ונרצח בג' באלול תש"ג על ידי איש גסטפו לאחר שהזדהה כאדמו"ר מבעלז.

בתקופת השואה הסתתר האדמו"ר מבעלז במשך תקופה בווישניצה, מינואר ועד ספטמבר 1942. לאחר מכן עבר לקרקוב ולגטו בוכניה.

## קישורים חיצוניים

* 
* קהילת וישניצה באתר JewishGen
* וישניצה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פולין קטן (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:פולין קטן (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
הוגו גוטמן

**הוגו גוטמן** (בגרמנית: **Hugo Gutmann**; בהמשך **הנרי ג' גרנט,** **Henry G. Grant**; 19 בנובמבר 1880 – 22 ביוני 1962) היה קצין יהודי גרמני ששירת בצבא הקיסרות הגרמנית בזמן מלחמת העולם הראשונה. גוטמן ידוע בעיקר בשל היכרותו האישית בתקופת המלחמה עם אדולף היטלר, אשר היה תחת פיקודו. גוטמן זכור גם כאדם אשר המליץ להעניק להיטלר (שהיה אז טוראי ראשון) את עיטור צלב הברזל מדרגה ראשונה על אומץ לב בשעת קרב.

## שנותיו המוקדמות וקריירה צבאית מוקדמת
גוטמן נולד ב-19 בנובמבר 1880 בנירנברג. ב-1902 התגייס לצבא הבווארי ועלה לדרגת פלדוובל (Feldwebel, מקביל לרב-סמל) ב-1904, ובאותו זמן הועבר ליחידת המילואים. כאשר פרצה מלחמת העולם הראשונה ב-1914 נקרא גוטמן מחדש לשירות צבאי ושובץ ברגימנט ליסט. ב-15 באפריל 1915, הוא קודם לדרגת סגן ומונה למפקד פלוגה ברגימנט וכשליש גדוד ארטילריה ברגימנט. 

בין ה-29 בינואר ל-31 באוגוסט 1918 שירת גוטמן כמפקדו הישיר של אדולף היטלר. בשלב מאוחר יותר המליץ גוטמן על הענקת עיטור צלב הברזל מדרגה ראשונה (בניגוד לדעת הקצין הממונה - עיטור זה היה שמור בדרך כלל לקצינים בלבד) שהוענק להיטלר ב-4 באוגוסט 1918 ליד סואסון. לפי עדויות מסוימות היה זה סגן גוטמן שענד בעצמו את העיטור על חזהו של היטלר.

היטלר נשא את העיטור עד סוף המלחמה והמשיך לענוד אותו גם מאוחר יותר, כשכיהן כפיהרר.

גוטמן עצמו זכה בעיטור צלב הברזל מדרגה שנייה שהוענק לו ב-2 בדצמבר 1914, ובעיטור צלב הברזל מדרגה ראשונה שהוענק לו ב-4 בדצמבר 1915.

## לאחר המלחמה ועליית הנאצים
ב-8 בפברואר 1919 שוחרר גוטמן מהצבא הגרמני, אך עדיין המשיך לשמש כסגן במילואים. מאוחר יותר התחתן והפך לאבא לשני ילדים. בשנות ה-20 החזיק בבעלותו חנות לרהיטים משרדיים ברח' פורדרן-שטרנגאסה (Vorderen Sterngasse) 3 בנירנברג.
בסתיו 1933 פנה גוטמן בתביעת פנסיה צבאית שהייתה מובטחת לו. באותה תקופה הוציא הנשיא הינדנבורג מספר פקודות בכתב ובעל פה המגנות על ותיקי מלחמה יהודים-גרמנים מהגל הגואה של האנטישמיות שהחל שוטף את גרמניה עם התחזקותה של המפלגה הנאצית. ב-1935, לאחר חקיקת חוקי נירנברג, איבד גוטמן את אזרחותו הגרמנית ושוחרר רשמית מכל תפקידיו הצבאיים כקצין מילואים. עם זאת הוא המשיך לקבל את הפנסיה, ככל הנראה בידיעתו של היטלר.

ב-1938, נאסר גוטמן על ידי הגסטפו, אך קציני ה-אס אס שידעו על עברו וגורמים אנטי-נאציים במשטרה הגרמנית הביאו לשחרורו ממעצר. ב-1939 נמלטו גוטמן ומשפחתו לבלגיה בעקבות תחילת מלחמת העולם השנייה ככל הנראה בידיעתו של היטלר. במאי 1940, זמן קצר לפני כיבוש בריסל על ידי הנאצים, הצליח להימלט שוב בסיוע אמריקני לפורטוגל דרך צרפת ומשם המשיך לארצות הברית.

גוטמן התיישב לבסוף יחד עם משפחתו בסנט לואיס שבמיזורי, בה שינה את שמו להנרי ג' גרנט (Henry G. Grant) ועסק במכירת מכונות כתיבה. הוא נפטר בסן דייגו ב-22 ביוני 1962 בגיל 81.

## קישורים חיצוניים


* 

* 

קטגוריה:יהודים בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:יהודים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:יהודים מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1880
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1962
ג'ון פלמינג

סר **ג'ון אמברוז פלמינג** (באנגלית: **John Ambrose Fleming**; 29 בנובמבר 1849 - 18 באפריל 1945) היה מהנדס חשמל ופיזיקאי אנגלי, שהתפרסם כשהמציא את הדיודה ב-1904.
## קריירה
פלמינג נולד בלנקסטר שבלנקשייר, אנגליה והיה הבכור מבין שבעת ילדיהם של ג'יימס פלמינג ומרי אן. הוא למד וקיבל תואר ראשון בקולג' סנט ג'ון של קיימברידג', ולאחר מכן כיהן כמרצה במספר אוניברסיטאות באנגליה בהן אוניברסיטת קיימברידג', אוניברסיטת נוטינגהאם ובקולג' האוניברסיטאי של לונדון, שם היה לפרופסור הראשון בהנדסת חשמל. במהלך אותה תקופה שימש גם כיועץ למספר חברות בריטיות בתחום התקשורת והאלקטרוניקה, בהן חברת התאורה של תומאס אדיסון.

ב-1904 המציא פלמינג את הדיודה, ולמרות שהוא עצמו השתמש בהמצאתו לשם יישור זרם בלבד, הרי שתוך שנתיים הפכה הדיודה לשימושית הרבה יותר, לאחר שלי דה פורסט שכלל אותה.

פלמינג גם המציא בסוף המאה ה-19 את הכלל הנקרא על שמו, כלל יד שמאל של פלמינג, וכן את "כלל יד ימין של פלמינג", שמוכר יותר בפשטות ככלל יד ימין.

בשנת 1935 קיבל יחד עם אלברט איינשטיין את מדליית פרנקלין של מכון פרנקלין בפילדלפיה.

## קישורים חיצוניים

* סר ג'והן אמברוז פלמינג, באתר מוזיאון המדע בירושלים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים בריטים
קטגוריה:מהנדסי חשמל בריטים
קטגוריה:זוכי מדליית הכבוד של ה-IEEE
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:זוכי מדליית יוז
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1849
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1945
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
אברהם אדגך

**אברהם אדגך** (געז: አቡርሃም አድገሀ ; 1910–1975) אחד מתלמידי יעקב פייטלוביץ', היה בעל תפקידים בממשלה האתיופית ופעל למען ביתא ישראל.

## קורות חיים
אדגך נולד בכפר צ'רביטה שבווגרה ב-1910 והעביר את ילדותו ברעיית צאן. בגיל 11 או 12 ברח אדגך מביתו כשמטרתו ללמוד בבית הספר היהודי באדיס אבבה. בליווי סוחר הגיע אדגך לוולו, שם הוא שהה בביתו של מושל המחוז, שהיה אביו של אלעזר דסתה. מאוחר יותר ברחו אדגך בודסתה לאדיס אבבה במסע רגלי שארך כשלושה חודשים. בבית הספר למדו לימודי קודש וחול, ביניהם עברית, געז, צרפתית, אמהרית, תנ"ך, תושב"ע, היסטוריה ותרבות יהודית, אריתמטיקה, גאוגרפיה ועוד. ב-1925 נבחרו אדגך ודסתה, יחד עם מכונן לוי להישלח ללימודים באירופה.

### באירופה
החבורה הגיעה ב-26 במרץ 1926 לנמל מרסיי שבצרפת, משם נסעה לפריז והתארחה בביתה של לאה, אחותו של פייטלוביץ'. בנקודה זו נפרדה החברה: אדגך ומכונן נשלחו ללונדון שבבריטניה, שם אומצו על ידי משפחות יהודיות-חרדיות ממוצא גרמני שהשתייכו להתאחדות קהלות החרדים. אדגך עצמו אומץ על ידי משפחת לוין שהייתה משפחה אמידה ושאב המשפחה, ראלף, התפרנס כרופא שיניים. אברהם למד במכללת סנט ג'ורג' היוקרתית שבהייבורי לימודים כלליים ובבית הספר העברי "עדת ישרואל" לימודי יהדות. הסביבה תיארה את אדגך כאדם חברותי וכאחד שנטמע בתרבות האנגלית.

### באתיופיה
ב-1935 חזר לאתיופיה כדי להשתתף בלחימה נגד האיטלקים וביקר בכפר אמבובר. באמבובר נשא לאישה את בתו של הקס טואבה מלקו ונולדה להם בת. מאוחר יותר הזוג התגרש. את רוב שהותו העביר בעיר אדיס אבבה כמדריך ומורה בבית הספר היהודי, תחת הנהלת פרופ' תאמרת עמנואל.

כאשר פרצה המלחמה נשלח למאסאווה ושימש כמתורגמן. ב-1939 מונה לתפקיד בכיר בעיריית גונדר ובמסגרת תפקידו עשה לקהילתו. לאחר ששב השלטון האתיופי ובעקבות חילוקי דעות עם מושל בגמדר עבר לאדיס אבבה ומונה לתפקיד במשרד המסחר ומתרגם החוק הבריטי לאמהרית. ב-1940 הועבר לעיר הרר ובשנות ה-60 הועבר לאריתראה, שם נישא בשנית לאישה מקומית ונולדו לו בן ובת. לאחר מכן העובר לאדיס אבבה ומונה לראש חטיבת התחזוקה והרכישה של העירייה. בתפקיד זה החזיק עד 1972, שבה אולץ התפטר בגלל דעותיו הפוליטית על הקיסר. כאשר פרצה המהפכה האתיופית תמך בה ושמח שפרצה.

אדגך נפטר ב-1975 ונקבר בבית הקברות היהודי באדיס אבבה. על קברו ישנו מגן דוד.

בתו, מלכה אברהם, הייתה אחת מנערי ביתא ישראל שהתחנכו בכפר בתיה.

## לקריאה נוספת

* 
* 
*Shalva Weil, "Beta Israel Students Who Studied Abroad 1905-1935" in Svein Ege, Harald Aspen, Birhanu Teferra & Shiferaw Bekele (Editors), **Proceedings of the 16th International Conference of Ethiopian Studies**, Norwegian University of Science and Technology, 2009, p. 209-217


## הערות שוליים




קטגוריה:אנשי חינוך יהודים אתיופים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים אתיופים
קטגוריה:תלמידי פייטלוביץ'
קטגוריה:אתיופים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אתיופים שנפטרו ב-1975
קאם ג'יגנדה

**קמרון "קאם" ג'וסלין ג'יגנדה** (באנגלית: **Cameron "Cam" Joslin Gigandet**; נולד ב-16 באוגוסט 1982) הוא שחקן אמריקאי. ידוע בזכות הופעותיו בסרטים "דמדומים", "לעולם אל תיכנע", "בורלסק", "המאמין", "שבעת המופלאים" ובסדרת הטלוויזיה "The O.C.".

## ביוגרפיה
ג'יגנדה נולד בעיר הנמל טקומה, וושינגטון, בנם של קים וג'יי ג'יגנדה, בעלים משותפים של זיכיון 'הפיצה של רוק'. אחותו קלסי היא מעצבת שיער. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, עבר ללמוד בסנטה מוניקה קולג' בסנטה מוניקה, קליפורניה. 

## קריירה
בשנת 2003, עשה ג'יגנדה את הופעת הבכורה שלו בסדרת הטלוויזיה "CSI". בשנת 2004 הצטרף לסדרה "צעירים חסרי מנוח", שם שיחק במשך 7 פרקים בדמותו של דניאל רומלוטי ג'וניור. 
התפרסם בפעם הראשונה ב-2005 בחמישה פרקים בסדרת הדרמה "ג'ק ובובי". ג'יגנדה נבחן באותה השנה גם לסדרת הדרמה "The O.C." וזכה בתפקיד הגולש קווין וולצ'ק שמפתח יחסים עם הנערה העשירה מריסה קופר (מישה ברטון).
ממוזער|259x259 פיקסלים|ג'יגנדה בשנת 2008
בשנת 2008 הופיע ג'יגנדה בסרט הערפדים "דמדומים" לתפקיד ג'יימס, מנהיג הערפדים הנודדים הרודף אחר בלה סוואן (קריסטין סטיוארט). באותה שנה, הוא השתתף גם בסרט "לעולם אל תיכנע", וזכה בפרס "קרב השנה" ביחד עם שון פריס בטקס סרטי ה-MTV.

בשנת 2009 שיחק בהפקת האימה של דייוויד ס. גוייר ומייקל ביי "התאום" בתפקיד נארק הארדיגן, החבר של קייסי בלדון ובסרט האימה הבריטי "פנדורם" בתור טוראי גאלו.

בשנת 2010 הופיע בתור הברמן ג'ק מילר בדרמה המוזיקלית "בורלסק" ושיחק בקומדיית הנעורים "באה בקלות" בתור מיקה, החבר של מנהיגת הילדים הדתיים מריאן ברייאנט (אמנדה ביינס).

בשנת 2011 שיחק במותחן הערפדים "המאמין" בתור שריף העיירה עליה פשטו הערפדים, ושיחק בסרט הפשע "הסגת גבול", לצדם של ניקול קידמן וניקולס קייג'. 

בשנת 2013 שיחק בתפקיד ראשי בדרמת הפשע "סיבוב חופשי" בכיכובה של אנה פקווין, שמגלמת אם חד הורית שנאלצת לסחור בסמים.

בשנת 2014 שיחק בדרמת האקשן "בדם ובאש" בדמותו של דרק, בעלה של אווה אותה מגלמת ג'ינה קראנו. בנוסף, שיחק בקומדיה "נשבר לי" כבחור שיום אחד מאבד את איבר מינו וגילה שקיבל חיים משל עצמו. באותה שנה לוהק לתפקיד הפרקליט של העיר צ'ארלסטון בסדרת הדרמה משפטית "פזיזה" של רשת CBS. הסדרה אמנם קיבלה ביקורות מעורבות אך בוטלה לאחר עונה אחת בודדה. 

בשנת 2016 השתתף בסרט הפעולה-מערבון "שבעת המופלאים" אשר מהווה רימייק לסרט בעל אותו השם משנת 1960 שבעצמו היווה רימייק עבור סרט יפני משנת 1954 הנקרא "שבעת הסמוראים".

## חיים אישיים
לג'יגנדה ובת זוגו דומיניק גיסנדורף ישנם שתי בנות ובן אחד; אוורלי ריי, נולדה באפריל 2009, ראקר ראדלי, נולד בינואר 2013, וארמי הארטלי שנולדה בנובמבר 2015.

ג'יגנדה הוא בעל חגורה שחורה באמנות הלחימה הישראלית קרב מגע.

## פילמוגרפיה
ממוזער|317x317 פיקסלים|ג'יגנדה, 2007

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס בחירת הנוער
קטגוריה:בוגרי מכללת סנטה מוניקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1982
בי.סי. אודסה

**מועדון הכדורסל אודסה** (באוקראינית: **Одеса баскетбольного клубу**) היא קבוצת כדורסל אוקראינית מהעיר אודסה, המתמודדת בליגת העל האוקראינית בכדורסל.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1992, עם הקמת הסופרליגה האוקראינית. וכבר בעונתה השנייה זכתה בתואר הראשון שלה (גביע הסופרליגה).

ההישג הטוב ביותר שאליו הגיעה הקבוצה היה בעונת 2000/01, כשזכתה בשלושה תארים (טרבל). אליפות, הגביע האוקראיני וגביע האתגר של הליגה הצפון-אירופית (NEBL) (הקבוצה האוקראינית הראשונה שזכתה בתואר אירופי כלשהו).

בשנת 2006, החליפה הקבוצה בעלים, ומאז נשיא הקבוצה הוא אולג בייצ'קוב.

בעונת 2008/09, הקבוצה הייתה שותפה להקמת ליגה בכירה נפרדת בשם **הליגה האוקראינית**, שהתאחדה לאחר עונה בודדת עם ה**סופרליגה**. בעונה זו הגיעה הקבוצה עד לגמר **גביע הליגה** והפסידה לקבוצת בודיוולניק קייב.

הקבוצה משתתפת במפעלים אירופאים מאז עונת 1993/94. בין היתר בגביע קוראץ', ביורופליג וביורוצ'לנג'.

## שחקנים בולטים
*  איגור דובריקוב
*  רסטיסלב קריבייץ'
*  סטניסלב בלאשוב
*  גארי ביוקנן
*  ג'ון דגרואט
*  גדימינאס נביסקס
*  ויין וולאס

## תארים והישגים
***[[הסופרליגה האוקראינית]]**:
**אליפות (4): 1998, 1999, 2001, 2002
**מקום שני: 1997, 2000, 2003
**חצי גמר: 1994, 2004
***[[הגביע האוקראיני בכדורסל|גביע הסופרליגה האוקראיני]]**:
**זכייה (2): 1993, 2001
**חצי גמר: 2012
***[[הגביע האוקראיני בכדורסל|גביע הליגה האוקראינית]]**:
**גמר: 2009
***גביע האתגר של [[הליגה הבלטית|הליגה הצפון אירופית]]**:
**זכייה (1): 2001

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל אוקראיניות
קטגוריה:אודסה: ספורט
חייא בר רב

**חייא בר רב** היה אמורא בדור השלישי לאמוראי בבל.

הוא נולד לאמורא הנודע רב, שקרא לו ככל הנראה על שם דודו, רבי חייא. למד אצל אביו, וכן אצל גדולי תלמידיו של רב, בהם רב חנן בר רבא (גיסו, חתנו של רב) ורב חייא בר אשי. לאחר פטירתו של אביו למד אצל שמואל שהיה בר פלוגתא של אביו.

במקומות רבים בש"ס נחלק עם רב הונא ובכל מקום שנחלקו הלכה כרב הונא.

אמו הייתה מצערת את אביו, רב, והוא יעץ עצות לאביו כיצד להימלט מכך. הוא מוזכר בתלמוד פעמים בודדות; הוא מכריע הלכה בהלכות קריאת שמע, פוסק הלכה כרבי יהודה שתפילת מוסף נאמרת רק בציבור, מוסר שאלה של רבה בר אבוה לרב, ואף מוסר את תשובתו. אמרה בשמו מוסר האמורא אביי.

בתלמוד כתוב כי אביו אמר עליו שהוא אדם חולה.

בנו, שימי בר חייא, היה גדול בתורה ומוזכר פעמים רבות בתלמוד בדיונים עם סבו רב והבאת אמרות בשמו. ב מוזכר שהצטרף לסעודה עם רב ושמואל. ב מוזכר שרב התארח בביתו. כמו כן מספר פעמים מופיע בתלמוד שרב הגיב לשאלתו של נכדו: שימי את? וביאר רש"י ג' פירושים, א' "בתמיה אתה הוא שימי חכם גדול ומקשה לי דבר זה", ב' "ויש אומרים רב לא היה זוקף עיניו אלא כובשן כל שעה משום צניעות הלכך לא היה מכירו" (ורש"י מקשה על כך שלא מצאנו שרב הגיב כך לאנשים אחרים), ג' "ונראה בעיני משום דבר בריה הוה וקאמר ליה הכי משום חביבותיה כלומר אתה יודע להשיבני".

## משפחת רבי חייא

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי בבל
קטגוריה:משפחת רבי חייא
קטגוריה:תלמידי רב
קטגוריה:תלמידי שמואל
France 4

**France 4** הוא ערוץ טלוויזיה צרפתי המשדר תוכניות דרמה, ספורט ומוזיקה.

הערוץ הושק ב- 24 ביוני 1996 בשם "פסטיבל" ותוכניותיו היו תוכניות דרמה וסרטים.
בשנת 2005 הערוץ שינה את שמו ל-France 4.

הערוץ משדר תוכניות ספורט רבים כגון: גביע הליגה הצרפתית בכדורגל, טור דה פראנס, אליפות צרפת הפתוחה, גביע דייוויס, ראלי דקר, הגביע האנגלי, גביע הפדרציה.
בערוץ משודר גם הספורט האמריקאי, שחייה, ג'ודו, סייף והחלקה אמנותית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה צרפתיים
קטגוריה:שידור ציבורי
תהליך החלטה מרקובי

ממוזער|400px|דוגמה לתהליך החלטה מרקובי שבו שלושה מצבים (בירוק), שתי פעולות (באדום)
**תהליך החלטה מרקובי** (באנגלית: **Markov Decision Process** או **MDP**) הוא מודל מתמטי לתהליכי החלטה שבה פונקציית המעברים של המערכת מקיימת את תכונת מרקוב, קרי ההסתברות להגיע למצב כלשהו תלויה אך ורק במצב ופעולה נבחרת קודמת. המודל קרוי על שמו של אנדריי מרקוב והוא הרחבה של המודל של שרשרת מרקוב שנעשתה עם פיתוחו של ענף התכנון הדינאמי על ידי ריצ'רד בלמן בשנות ה-50 של המאה העשרים.

בצורתו הבסיסית מוגדר תהליך החלטה מרקובי באמצעות הפרמטרים (S,A,P_\cdot(\cdot,\cdot),R_\cdot(\cdot,\cdot),\gamma) כך ש:
*S הוא מרחב המצבים של המערכת.
*A הוא מרחב הפעולות.
*P היא פונקציית הסתברות למעבר בין מצבים מתוך S בהינתן ביצוע פעולה מתוך A המוגדרת  P: S {\times} S {\times} A \to [0,1] 
* R היא פונקציית התגמול המתאימה ערך מספרי לכל מצב (או לחלופין לכל צירוף של מצב ופעולה).
* \gamma הוא מקדם בתחום (0,1) שתפקידו לקבוע עד כמה מדיניות הפעולה לגיבוש תהיה מושפעת מתגמולים שהתקבלו באינטראקציות מאוחרות בזמן.

במסגרת מודל זה, יש למצוא מדיניות פעולה \pi:S\to A כך שהתגמול הכולל לאורך זמן הניסוי \sum_{t=0}^{\infty}\gamma^tR(s_t,\pi(s_t)) עבור s_t \in S יהיה גבוה ככל שניתן. כדי לגבש מדיניות בחירת פעולות מתאימה תחת מודל זה, נעזרים באלגוריתמים מתחומי למידת חיזוק ובקרה אופטימלית. כמו כן קיימות גרסאות של המודל עבור מרחבי מצבים שניתנים לצפייה חלקית (Partially Observable MDP או POMDP) ועבור תהליכי החלטה לזמן רציף כשהקריטריון למיקסום הוא אינטגרל.

התהליך משמש במדעי המחשב בתחום של למידת חיזוק לשם יצירת תוכניות הלומדות לבד לפתור מערכת ולהגיע לאופטימיזציה בתהליכים בהhttps://towardsdatascience.com/how-to-teach-an-ai-to-play-games-deep-reinforcement-learning-28f9b920440a.

## אלגוריתמים
קיימים אלגוריתמים שונים לפתרון בעיות של תהליך החלטה מרקובי, אלגוריתמים אלו מבוססים בדרך כלל על תכנון דינמי או על תכנון ליניארי.

בגישה של פתרון באמצעות תכנון דינמי מגדירים לרוב שני מערכים: אחד המגדיר את ערכי התגמול הממוצעים לכל מצב (V), ואחד המגדיר את המדיניות (\pi) לכל מצב. ניתן להשיג פתרון באמצעות חזרה על שני השלבים הבאים:
*חישוב מדיניות:  \pi(s) := \arg \max_a \left\{ \sum_{s'} P_a(s,s') \left( R_a(s,s') + \gamma V(s') \right) \right\} 
*חישוב תגמול:  V(s) := \sum_{s'} P_{\pi(s)} (s,s') \left( R_{\pi(s)} (s,s') + \gamma V(s') \right)  
קיימות גרסאות שונות לאלגוריתם, כאשר בחלקן עוברים על כל המצבים ובחלקן עוברים על כל מצב בנפרד, או עוברים בשכיחות שונה על המצבים. דוגמאות לגרסאות נפוצות לאלגוריתם זה הן
***Value iteration** – בה משלבים את חישוב המדיניות עם חישוב התגמול ומתקבל הכלל המאוחד:  V_{i+1}(s) := \max_a \left\{ \sum_{s'} P_a(s,s') \left( R_a(s,s') + \gamma V_i(s') \right) \right\}, 
***Policy iteration** – בגרסה זו מחשבים את המדיניות פעם אחת, ולאחר מכן מחשבים את התגמול שוב ושוב עד להתכנסות. כאשר שלב חישוב התגמול מתכנס, מחשבים מחדש את המדיניות.

קטגוריה:מודלים מרקוביים
קטגוריה:מערכות בקרה
מחזיקי הדת (עיתון)

**מחזיקי הדת** היה עיתון שנוסד על ידי הרב שמעון סופר בלבוב בשנת 1879, והופיע מאז בגלגוליו השונים עד ימי תחילת מלחמת העולם הראשונה (1914). העיתון סיקר את חיי היהדות האורתודוקסית בלבוב וגליציה בכלל.

העיתון יצא לאור ביוזמת רבי יהושע רוקח ומטעם "תנועת מחזיקי הדת". עד לשנת 1886 הופיע העיתון כדו-ירחון בשם "מחזיקי הדת", ובשנים 1886–1895 הופיע בדרך כלל אחת לשבוע תחת שני שמות שונים: "מחזיקי הדת" ו"קול מחזיקי הדת" - ככל הנראה משום שהמייסדים לא הצליחו לקבל רישיון מהממשלה האוסטרו הונגרית להוצאה תדירה של שבועון. את העיתון ערכו יהושע ליפסקר ויהודה קרונגולד.

העיתון היה בין הראשונים שיצאו מחוגי האורתודוקסיה. באותה תקופה נפוצו עיתונים משכיליים רבים, והעיתון יצא כמעין תגובה וניסיון להילחם במתחדשים. הוצאת העיתון לוותה בביקורת וחשש מצד חלק מהציבור האורתודוקסי דאז, שעדיין ראו בעצם מושג העיתונות מקור לליצנות וקלות ראש. כך למשל מסופר שרבי יהודה אריה ליב אלתר (ה"שפת אמת") הורה להזמין שני עותקים מהעיתון בעקבות בקשתו של רבי יהושע רוקח, אך ציווה לשרוף אותם מיד עם הגיעם לביתו.

בשנותיו הראשונות התמקד העיתון בסקירת חיי הדת בלבוב. במרוצת הזמן החל לעסוק גם בנעשה בעולם, ומדי פעם פורסמו בו פיליטונים, מאמרים פוליטיים ודברי פולמוס בחלק התחתון של הדף, תחת כותרות כגון "משיב כהלכה" או "שאלת חכם אחד מרעהו על דבר חבורה קדושה מחזיקי הדת ותשובתו הרמה". מעת לעת פורסמו גם שירים, כגון שיר ליום חתונת נסיך הכתר רודולף, שיר מבדח על המן הרשע וכן פואמה אודות רדיפות היהודים כמו כן פורסמו בו בשנים תרנ"ו-תרנ"ז סיפורים היסטוריים שתורגמו מהשבועון החרדי בפרנקפורט "דער איזראעליט".

כותבי העיתון לא הזדהו בדרך כלל בשמם, וחתמו בראשי תיבות, אם כי לאורך השנים חתמו יותר ויותר כותבים בשמם המלא. עם הכותבים שהרבו לכתוב בעיתון נמנו שבח קנביל, משה אריה ליב הארמעלין (בכינויו מאל"ה, 1893-1826), והעיתונאי מרדכי וייסמן-חיות (בכינויו מו"ח, 1831-1914).

כל גיליון הכיל שמונה עמודים, ובעמוד הראשי הופיע דרך קבע "אזהרה ובקשה": "לנהוג כבוד בזה המ"ע כמו בכל ספרי הקודש, ושלא לנהוג בהם מנהג חול ח"ו, רק לאספם ולשמרם. וכאשר יתרבו העלים יתנו הקוראים הנכבדים לכרוך אותם". בשנת 2011 הועלו רוב גליונות העיתון לאתר עיתונות יהודית היסטורית.

מספר כתבי עת נוספים יצאו בשם זה, בהם הירחון "קול מחזיקי הדת" שיצא בירושלים על ידי חסידות בעלזא בשנים תשל"ח-תשל"ט. הירחון יצא בפורמט של מגזין עבה, וכלל חמישה גיליונות. המשכו בירחון "המחנה החרדי".

## קישורים חיצוניים

* מחזיקי הדת באתר הספרייה הלאומית
* קול מחזיקי הדת באתר הספרייה הלאומית
*עמוד העיתון, באתר עיתונות יהודית היסטורית - גרסה בת חיפוש בכל טקסט העיתון
*מערכות ישראל למען חומר קריאה כשרה. חלק א' - מאורי הגולה מייסדים חברות "מחזיקי הדת" וגיליון "מחזיקי הדת", לרגל גיליון "העדה" ה"אלף וחמש מאות"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונות חרדית
קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:יהדות מזרח אירופה
קטגוריה:חסידות בעלז
קהילת שארית ישראל

[שמאל|ממוזער|250px|בית הקברות השלישי (1829–1851) של קהילת שארית ישראל בסמוך ל[שדרת האמריקות]]
**קהילת שארית ישראל** (באנגלית: **Congregation Shearith Israel**) היא הקהילה היהודית הוותיקה בארצות הברית. נוסדה במנהטן, ניו יורק בשנת 1654, על ידי צאצאי מגורשי ספרד ופורטוגל. בית הכנסת של הקהילה, המכונה גם "ספרדי-פורטוגזי" ("Spanish and Portuguese"), שייך לזרם האורתודוקסי וממוקם ברחוב 70 (מערב), ניו יורק.

## היסטוריה
הקהילה נוסדה ב-1654 על ידי 23 מהגרים יהודים, שבאו מברזיל, ונחשבת לקהילה היהודית הממוסדת הראשונה בארצות הברית. במשך השנים, השתתפו חברי הקהילה במאבק למען זכויות אזרחיות ליהודי ארצות הברית, ובהדרגה השיגו את מבוקשם. מכיוון שהקהילה הייתה הקהילה היהודית היחידה בעיר ניו יורק עד שנת 1825, **שארית ישראל** תפקדה בתור המרכז של החיים היהודיים, סיפקה מקום לתפילה ולימוד - הן חילוני והן תלמוד תורה, כמו גם מקום לשירותים דתיים (אוכל כשר, מקווה וכו') ומפגשים חברתיים.

בין נשיאי הקהילה שימשו בני משפחת תעשייני הנחושת אוריה הנדריקס ובנו הרמון הנדריקס.

## כרונולוגיה של הקהילה
* 22 בפברואר 1656 הוקדש בית הקברות היהודי הראשון של ניו יורק על ידי אנשי הקהילה.
*בשנת 1730, לאחר נדודים בין אתרים שונים נחנך בית הכנסת הראשון של הקהילה ברחוב מיל (Mill St).
*בשנת 1802 ייסוד חברת חסד ואמת, מוסד חברה קדישא לטיפול במת וקבורתו - המוסד הראשון מסוגו בצפון אמריקה.
*בשנת 1828 ייסוד "Hebrew Relief Society", ארגון הצדקה היהודי הממוסדר הראשון בצפון אמריקה.
*שנת 1855 בשיתוף של כמה ארגוני צדקה יהודיים יוסד בית החולים היהודי הר סיני.
*בשנת 1860 בית הכנסת עבר צפונה לרחוב מספר 19, ליד השדרה החמישית.
*בשנת 1886 הוקם הסמינר התאולוגי היהודי (JTS) ומשכנו הראשון היה בבית הכנסת ובית המדרש של הקהילה.
*בשנת 1897 נחנך בית הכנסת שבו הקהילה שוכנת כיום.

## קישורים חיצוניים

* אתר קהילת שארית ישראל 
* מידע על קהילת שארית ישראל 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו יורק: בתי כנסת
ספרדי פורטוגזי
דיסקוגרפיה של אר.אי.אם.

**הדיסקוגרפיה של אר.אי.אם.** כוללת את כל האלבומים, הסינגלים ושאר ההקלטות של להקת אר.אי.אם. תחת שם זה. רשימה זו אינה כוללת הקלטות של חברי הלהקה תחת שמות אחרים כמו Minus 5, Hindu love gods ופרויקטים אחרים.
אר.אי.אם., להקת רוק אלטרנטיבי מצליחה מארצות הברית, מכרה רק במדינה זו למעלה מ-20 מיליון אלבומים. בבריטניה הלהקה מכרה מעל 7 מיליון אלבומים ובסך הכל, מכרה הלהקה כ-70 מיליון אלבומים ברחבי העולם כולו. עובדה זו הופכת אותם למצליחה ביותר מבין להקות הרוק האלטרנטיבי שצמחו בארצות הברית בשנות ה-80 של המאה ה-20.

## אלבומים
### אלבומי אולפן

### אלבומי אוסף
*Eponymous 1988
*The Best of R.E.M. 1991
*Singles Collected 1994
*R.E.M. In The Attic 1997
*2002 (R.E.M.IX (Web Only Remixes
*In Time - The Best of R.E.M. 1988-2003 2003
* 2011 Part Lies, Part Heart, Part Truth, Part Garbage 1982–2011

### אלבומי הופעה
* 2007: R.E.M. Live
* 2009: Live at The Olympia

## סינגלים

## וידאו קליפים

## הערות שוליים

ד
א
אחר הצהריים

ימין|ממוזער|250px|מבט מערב אל ים ושמש שוקעת
**אחר הצהריים** הוא פרק זמן ביום שבין הצהריים ועד לפני השקיעה.

## הגדרת הזמן
אין הגדרה מדויקת לשעות אחר הצהריים, אך מקובל להתייחס לשעות הצהרים המאוחרות. מילון ההווה מציין כי הכוונה בעיקר לשעות שלאחר 16:00, אולם יש המתייחסים גם לשעות מוקדמות יותר כאל אחר הצהרים. לאחר מכן מתחילות שעות הערב. הסיבה לכך שאין הגדרה מדויקת נובעת בעיקר בשל השינויים באורך היממה בהתאם לעונות השנה.
ממוזער|תל שוכה - גבעת התורמוסים
כמו כן, בעברית משמעות המונח "אחר הצהריים", פשוטו כמשמעו, כמו בשפה האנגלית "**Afternoon**" – הזמן             שמגיע לאחר הצהריים.

העולם העתיק התייחס ל"אחרי הצהריים" כרבעון השלישי של יום בהיר. ובימי הביניים הוא היה התקופה בה ביצעו הנוצרים את תפילת ה"נאן" (None) שמשמעה השעה התשיעית של היום.

## פעילויות אחר הצהריים
* ארוחת מנחה
* מסיבת תה
* מריינדה
* שנת צהריים
* ביהדות נאמרת תפילת מנחה בכל יום אחרי הצהריים: החל מחצי שעה לאחר חצות היום על פי החלוקה לשעות זמניות ועד לשקיעת החמה.

## אחרי הצהריים בתרבות
*ממוזער|מגדלי עזריאלי בשעת שקיעת החמה**[[אחר הצהריים של פאון]]** (בצרפתית: L'après-midi d'un faune) הוא בלט במערכה אחת שיצר הכוריאוגרף והרקדן ואצלב ניז'ינסקי בהשראת פואמה של המשורר הצרפתי סטפאן מלארמה.
***[[אהבה אחרי הצהריים]]** הוא סרט קולנוע קומי-רומנטי משנת 1957 בבימויו של בילי ויילדר ובכיכובם של גרי קופר, אודרי הפבורן ומוריס שבלייה.
***[[ארבע אחרי הצהריים]]** היא תוכנית רדיו המשודרת מדי יום בגלי צה"ל וכוללת שירים עבריים רגועים.
***[[אחר צהריים של פורענות]]** הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמת פשע שיצא לאקרנים בשנת 1975. במאי הסרט הוא סידני לומט, התסריטאי הוא פרנק פירסון, ומככבים בו אל פצ'ינו, ג'ון קאזאלה וכריס סרנדון.
* "**[[ארבע אחר הצהריים]]**" הוא שירו של יורם טהרלב, שהולחן על ידי יאיר רוזנבלום והושר על ידי להקת הנח"ל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חלקי היממה
הלל זיידמן

**הלל זיידמן** (ז' בכסלו תרע"ה, 25 בנובמבר 1914 – ג' באלול תשנ"ה, 29 באוגוסט 1995), היה עסקן חרדי בפולין ובניו יורק, סופר ופובליציסט.

## ביוגרפיה
נולד בבוצ'אץ' שבגליציה. היה מקורב למנהיגיה הרוחניים של אגודת ישראל ונאמן להם, במיוחד היה מקורב לחפץ חיים, האמרי אמת מגור ולר' חיים עוזר גרודזנסקי. בשל קרבתו זו מונה בין שתי מלחמות העולם למזכיר אגודת ישראל בפולין ולמזכירם של חבריה בסיים הפולני. עסק בהסברת היהדות מול התעמולה האנטישמית ופרסם ספרים ומאמרים, גם בפולנית, וביניהם פרסם גם בדרכנו.

בשנים האחרונות שלפני פרוץ מלחמת העולם השנייה וגם במהלכה, היה מראשי הקהילה היהודית בוורשה, ומנהל ארכיון הקהילה. היה חבר בהנהגת מרד גטו ורשה. תיעד ביומנו את המתרחש בגטו, כתב היד של היומן עבר גלגולים רבים והתפרסם כ"יומן גטו ורשה" בכמה שפות, ביומן מתואר גם מרד גטו ורשה.

בתום המלחמה נרתם זיידמן לסיוע לפליטים במחנות. לאחר מכן היגר לארצות הברית, שם השתלב בעסקנות ציבורית. היה מקורב לרב יוסף אליהו הנקין, לרב יוסף דב סולובייצ'יק ולרבי מנחם מנדל שניאורסון. כמו כן התקרב לתנועת 'חירות'.

עודד את העליה לארץ ישראל עוד בשנים שלפני המלחמה, ולאחריה תמך בהצטרפות היהדות החרדית להקמת מדינת ישראל.

ערך את כתב העת היידי "די אידישע וואך" ("השבוע היהודי") בניו יורק. מאמריו פורסמו בעיתונים מחזיקי הדת, דער יוד ודאס יודישע טאגבלאט. בתקופה מאוחרת יותר כתב גם בעיתונים הצופה, שערים וב'דער אלגמיינר זורנאל'.

חותנו היה הרב צבי יעקב אבראהאם, מראשי קהילת יהודי טרנסילבניה.

זיידמן נפטר בניו יורק.

## ספריו
***הישיבות בפולין**, על ישיבת חכמי לובלין ועוד (פולנית, ורשה 1934)
***האמת על השחיטה הכשרה** (פולנית, ורשה 1936) - ספר הסברה על השחיטה על פי ההלכה, כנגד תעמולה אנטישמית שביקשה לאסור את השחיטה מנימוקים של צער בעלי חיים.
***השבועה על פי התורה** (פולנית, ורשה 1937) - מענה לטענות אנטישמיות כנגד היהדות. יצא לאור בעידודו של הרב חיים עוזר גרודזינסקי (אחיעזר, קובץ אגרות, איגרת תעג).
***[[שרה שנירר]] ותנועת [[בית יעקב]]** (פולנית, לודז' 1936)
***החינוך הדתי בפולין** (יידיש ופולנית, ורשה 1937)
***המיסים של הקהילה בורשה** (פולנית, ורשה 1937)
***תולדות היהודים בארץ ישראל** (פולנית, 1939)
***חלום על מדינה יהודית** (פולנית, 1939)
***יומן גטו ורשה** (תל אביב: תש"ו, ומהדורה נוספת ניו יורק: תשי"ז) - יומן בעל ערך היסטורי לתולדות הגטו והמרד.
*, כרך שני ניו יורק: תשכ"ו
***אישים שהכרתי** (מוסד הרב קוק תש"ל) - ביוגרפיות קצרות על ששים וחמש דמויות בעולם היהודי במזרח אירופה, רבים מהם נספו בשואה.
***הרב ד"ר עזרא מונק** (עברית, ניו יורק תשי"ז)

השתתף בכתיבת הקובץ **[[אלה אזכרה (ספר)|אלה אזכרה]]**, על תולדות אישים שנספו בשואה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים שהיגרו מפולין לארצות הברית
קטגוריה:סופרים חרדים
קטגוריה:פעילי אגודת ישראל
קטגוריה:עיתונאים חרדים
קטגוריה:אסירים בגטו ורשה
קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים
קטגוריה:עורכי עיתונים ביידיש
קטגוריה:בוצ'אץ'
קטגוריה:כותבי יומן בשואה
קטגוריה:אנציקלופדיסטים יהודים
קטגוריה:מרד גטו ורשה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
פשחור בן אמר

**פַּשְׁחוּר בֶּן אִמֵּר הַכֹּהֵן** היה כהן ששירת בבית המקדש הראשון, בימי המלך יהויקים. תפקידו היה "פקיד נגיד".

פשחור הוא חלק מרשימה בת 53 דמויות מקראיות, שאושרו במחקר מבחינה ארכאולוגית כדמויות היסטוריות.

## אזכורים בתנ"ך
פשחור מוזכר בספר ירמיהו, בתור כהן שרדף את ירמיהו הנביא בעקבות נבואותיו על חורבן בית ראשון. 

בסוף נבואת החורבן, מבשר ירמיהו לפשחור מה יהיה גורלו הוא, וגורל בני ביתו:  

שמו של פשחור המסמל התפשטות (מלשון "פש" – פשו) וחירות ("חור"). יהיה "מגור" לשון פחד וצמצום – ההפך משמו המקורי.

## צאצאיו
לא ברור אם "משמרת פשחור" שעלה בימי שיבת ציון היו מבני פשחור בן אמר, וכן אם אותם הכהנים בני פשחור הנמנים בספר עזרא כ"השיבו נשים נכריות" - אליועיני, מעשיה, ישמעאל, נתנאל, יוזבד, ואלעשה - היו מבני פשחור בן אמר או מצאצאי פשחור אחר.

## עבדי פשחור
בתלמוד מסופר כי; "אמר רב יהודה אמר שמואל ארבע מאות עבדים ואמרי לה ארבעת אלפים עבדים היו לו לפשחור בן אימר וכולם נטמעו בכהונה וכל כהן שיש בו עזות פנים אינו אלא מהם"

בימינו, יש שהשתמשו בשם זה, ככינוי לאדם שמתקיף אנשים הקוראים תיגר על השלטון.

## פשחור בממצא הארכאולוגי
השם פשחור מופיע ב'חרסי ערד' על גבי אוסטרקון חרס קטן (ערד 54) על יד המקדש שהיה קיים שם בתקופה שלפני חזקיהו. ביחד אתו נתגלו חרסים נוספים עם שמות משפחות כהונה כמו מרמות (ערד 50), בני קורח (ערד 49) ועוד.

## הערות שוליים

קטגוריה:כהנים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בספר ירמיהו
נמל החלל קייפ קנוורל

**נמל החלל קייפ קנוורל** (באנגלית: **CCAFS – Cape Canaveral Air Force Station**) הוא נמל חלל השייך למפקדת החלל של חיל האוויר האמריקאי. הנמל ממוקם בכף קנוורל שבמדינת פלורידה, ארצות הברית. CCAFS הוא בסיס השיגור העיקרי של ארצות הברית בחוף המזרחי שלה, עם ארבעה כני שיגור פעילים. הנמל נמצא מדרום-מזרח למרכז החלל קנדי של נאס"א, הנמצא באי הסמוך מריט איילנד. שני הבסיסים מחוברים ביניהם על ידי גשרים. בנמל יש גם מסלול נחיתה באורך 3 ק"מ, המשמש לנחיתת מטוסי תובלה הנושאים בתוכם בדרך כלל חלקי לוויינים וטילים.

רבות ממשימות תוכנית החלל האמריקאית שוגרו מנמל החלל קייפ קנוורל, בהן הלוויין הראשון של ארצות הברית, האסטרונאוט הראשון של ארצות הברית ועוד משימות רבות.

כיום משמש נמל החלל את חיל האוויר האמריקאי לשיגור לווייני ריגול, ואת נאס"א לשיגור לווייני מחקר.

## היסטוריה
האזור היה בשימוש על ידי ממשלת ארצות הברית כבר מ-1949, כאשר הנשיא הארי טרומן ייסד את JLRPG (Joint Long Range Proving Grounds) בכף קנוורל, לניסויי טילים. מיקום זה היה אידיאלי מפני ששיגור הטילים מתבצע ונוחת באוקיינוס האטלנטי, ובנוסף האזור קרוב לקו המשווה כמעט יותר מכל מקום אחר בשטחה היבשתי של ארצות הברית. הקרבה לקו המשווה מאפשרת את האצת הטיל בזכות סיבוב כדור הארץ סביב עצמו.

ימין|ממוזער|מבט צפונה אל כני השיגור, 13 בנובמבר 1964
ימין|ממוזער|פריסת כני שיגור באתר
בשנת 1951 ייסד חיל האוויר האמריקאי את המרכז לניסויי טילים (Air Force Missile Test Center) על יד תחנת צי האוויר בנהר הבננה (Banana River Naval Air Station).

בעקבות פרויקט ספוטניק, הלוויין הסובייטי הראשון בחלל, שיצא לדרך ב-4 באוקטובר 1957, שיגרה ארצות הברית את הלוויין הראשון שלה, וונגארד TV3 אבל הטיל התפוצץ במהלך השיגור.

ב-29 ביולי 1958 הוקמה סוכנות החלל האמריקאית, נאס"א, והאזור הפך לאתר השיגור שלה. טילים רבים נוסו ושוגרו מהכף ביניהם: רדסטון, יופיטר, פרשינג, פולאריס, ת'ור, אטלס, טיטן, מיניטמן ודלתא. המשימות המאוישות הראשונות של ארצות הברית מרקורי וג'מיני שוגרו מהכף.

כני השיגור בנמל החלל קנדי הוקמו כדי לשגר את טילי הסטורן 5 שלקחו את חלליות האפולו לירח, ולאחר מכן הוסבו הכנים כדי להתאים לשיגורן של מעבורות החלל.

בשנת 1966 באתר נפתח מוזיאון החלל והטילים של חיל האוויר האמריקאי.

## כני שיגור פעילים
באתר קיימים כני שיגור רבים חלקם כבר לא בשימוש. להלן כני שיגור פעילים:

* LC-39A – שיגור פאלקון 9, סטארשיפ
* LC-39B – שיגור Space Launch System
* LC-39C – שיגור פאלקון 9 ופאלקון כבד
* LC-40 – שיגור פאלקון 9 
* SLC-41 – שיגור אטלס 5 ו-וולקן קנטאור
* SLC-41 – שיגור Rocket
* LZ1/LZ2 – אתרי נחיתה לפאלקון 9 ופאלקון כבד

39 מתקני שיגור נוצלו בעבר וממשיכים להיות מנוצלים על ידי מרכז החלל קנדי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נמלי חלל אמריקאיים
קטגוריה:פלורידה: שדות תעופה
קטגוריה:נאס"א: מתקנים
K-1 (משגר)

ממוזער|250px|איור של הK-1 בעת שיגור (RpK)
[ממוזער|250px|המחשת אמן של ה־K-1 מתקרב ל[תחנת החלל הבינלאומית]]
משגר ה**קיסטלר K-1** (באנגלית: **Kistler K-1 launch vehicle**), היה אמור להיות משגר בעל שני שלבים, בעל יכולת שימוש חוזר שהיה בפיתוח מסחרי בחברת Rocketplane Kistler. הוא תוכנן לבצע מגוון רחב של משימות, כולל שליחת מטען למסלול לווייני נמוך, שליחת מטען למסלולים גבוהים יותר, הצגת יכולות טכנולוגיות, שיגור מטען מסחרי לחלל, אספקת מטען לתחנת החלל הבינלאומית, חילוץ ועוד. לאחר שלא הצליחו הגורמים שהיו אמורים להוביל את הפרויקט להגיע להסכמים פיננסיים ראויים, הודיעה נאס"א באוקטובר 2007 כי היא מפסיקה את מימון הפרויקט.

## קישורים חיצוניים

*תיאור של משגר ה־K-1  

## הערות שוליים

קטגוריה:משגרי לוויינים וחלליות
קטגוריה:מיזמים שבוטלו
תיארוך איזוכרון

**תיארוך איזוכרון** היא שיטת תיארוך רדיומטרי המשמשת לתיארוך של סלעים. השיטה מיושמת לעיתים על סלעים מחוץ לכדור הארץ, כמו מטאוריטים. 

היתרון בשיטה זו הוא שאין צורך להניח את כמותו המקורית של איזוטופ הבת. למעשה, באמצעות השיטה ניתן להעריך את כמותו המקורית של יסוד הבת. השיטה דורשת שלתוצר ההתפרקות יהיה איזוטופ יציב נוסף לזה שאליו דועך איזוטופ האב.

## תיאור השיטה
ממוזער|איור של שיפוע הגרף במהלך הזמן
דגימות ממינרלים שונים נלקחות מהסלע. בכל דגימה נמדדות כמות איזוטופ האב (יסומן P), איזוטופ הבת (יסומן D), ואיזוטופ אחר מאותו יסוד של איזוטופ הבת (יסומן Di). התוצאות נכתבות בגרף שבו ציר ה-x הוא היחס P/Di וציר ה-y הוא היחס D/Di. אמור להתקבל קו ישר ומשיפועו ניתן לחשב את גיל הסלע.

## הסבר
בתהליך היווצרותו של הסלע, חומרים מתקבצים במינרלים לפי תכונותיהם הכימיות. מכיוון ששני האיזוטופים של אותו יסוד מגיבים כימית באופן דומה, היחס D \over D_i יהיה זהה בכל הדגימות. בכל דגימה תתקיים המשוואה הבאה:
:{ D+\Delta{P}_t \over D_i } = 
{\Delta{P}_t \over P-\Delta{P}_t } \left ( { P-\Delta{P}_t \over D_i }\right ) + {D \over D_i}          
כאשר:

:D הוא איזוטופ הבת.

:Di הוא איזוטופ אחר של יסוד הבת.

:P הוא איזוטופ האב.

:ΔPt הוא כמות איזוטופ האב שהתפרקה במהלך זמן t.

ניתן להוכיח משוואה זו באמצעות אלגברה פשוטה.
במשוואה זו ישנו גורם אחד שאי אפשר למדוד אותו ישירות והוא ΔPt. הגורם D+\Delta{P}_t הוא כמות איזוטופ הבת שמוצאים בזמן המדידה, ו-  P- \Delta{P}_t  הוא כמות איזוטופ האב שמוצאים בזמן המדידה. אם נחשוב על משוואה זו כמשוואה בשני נעלמים, D+\Delta{P}_t \over D_i ו-P-\Delta{P}_t \over D_i, נקבל משוואה ליניארית שהשיפוע שלה הוא \Delta{P}_t \over P-\Delta{P}_t, והוא ניתן למדידה בקלות. מהיחס הזה ניתן לחשב את גיל הסלע כמו בכל שיטת תיארוך רדיומטרי. בפרט, לאחר זמן מחצית חיים אחד, P-\Delta(P)_t=\Delta(P)_T, כלומר כמות איזוטופ האב שנשארה שווה לכמות איזוטופ הבת, והשיפוע יהיה 1.

## קישורים חיצוניים
* תיארוך איזוכרוני, באתר talk.origins 

קטגוריה:טכנולוגיה גרעינית
קטגוריה:גאוכרונולוגיה
קטגוריה:שיטות תיארוך
דאוד ראג'חה

**דאוד עבדאללה ראג'חה** (בערבית: **داود راجحة**; 1947 – 18 ביולי 2012) היה שר ההגנה של סוריה בשנים 2011–2012, וראש המטה הכללי של צבא סוריה בשנים 2009–2011 בדרגת **עמאד** (המקבילה לדרגת רב-אלוף).

## ביוגרפיה
ראג'חה נולד בדמשק בשנת 1947 והשתייך לזרם היווני האורתודוקסי בנצרות. הוא סיים קורס קצינים בשנת 1968 בהתמחות ארטילריית שדה. במהלך שירותו סיים קורסים רבים, בהם קורס פיקוד ומטה, וקורס לקציני מטה בכירים. בשנת 1998 קיבל דרגת **לִוָאא**' (המקבילה לדרגת אלוף) ובשנת 2005 דרגת **עִמאד**.

ראג'חה מילא שורת תפקידים בצבא סוריה, ממפקד גדוד עד מפקד חטיבה, ובהמשך ראש מנהלה וראש אגף, ובשנת 2004 מונה לסגן הרמטכ"ל.

ב-6 ביוני 2009 מונה לרמטכ"ל צבא סוריה.

ב-8 באוגוסט 2011 הודיע נשיא סוריה בשאר אל-אסד על מינויו של ראג'חה לשר ההגנה במקומו של עמאד עלי חביב.

ב-18 ביולי 2012 נהרג ראג'חה בפיגוע התאבדות במהלך ישיבה במטה הביטחון הלאומי בדמשק, המשמש את שירותי המודיעין הסורי. הפיגוע בוצע בידי גורמים מקרב המתקוממים כנגד משטרו של אסד, כחלק ממלחמת האזרחים בסוריה. בפיגוע נהרגו גם בכירים נוספים מהצמרת הביטחונית והמדינית של סוריה.

ראג'חה היה נשוי ואב לארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים
* 
* הידיעה על מינויו בתוספת קורות חייו ותמונתו באתר SANA

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא סורים
קטגוריה:ראשי המטה הכללי של צבא סוריה
קטגוריה:שרי ההגנה של סוריה
קטגוריה:הרוגי התנקשויות
קטגוריה:קורבנות רצח בסוריה
קטגוריה:נוצרים סורים-אורתודוקסים
קטגוריה:סורים שנולדו ב-1947
קטגוריה:סורים שנפטרו ב-2012
דלתא (סדרת טילים)

**דלתא** (באנגלית: **Delta**) היא סדרת טילי שיגור אמריקאים אשר החלה את דרכה בשנת 1960 כפיתוח של סדרת טילי ה'תור' בטיל 'תור-דלתא'. יותר מ-300 טילי דלתא שוגרו עד היום ואחוז ההצלחה עומד על 95 אחוז. כיום פעילים שני דגמים של טילי דלתא: דלתא 2 ודלתא 4.

רקטות דלתא מיוצרות ומשוגרות על ידי חברת United Launch Alliance (ULA).

## מקור השם
הטיל הוא הדגם הרביעי שיצא מסדרת טילי השיגור תור ולכן הוא מכונה דלתא, האות הרביעית באלפבית היווני.

## משגרים שפותחו

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סדרת טילי דלתא
בי.סי. דונצק

**מועדון הכדורסל דונצק** (באוקראינית: **Баскетбол Клуб Донецьк**) הייתה קבוצת כדורסל אוקראינית מהעיר דונצק, שהתמודדה בליגת העל האוקראינית בכדורסל ובליגת VTB. 

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 2006 ביוזמתם של שחקני עבר ותיקים בראשות ואלרי פוליכאנוב. והחלה לשחק בסופרליגה בעונת 2008/09. באותה עונה הגיעה למקום השלישי בעונה הסדירה, ולגמר הפלייאוף, בו הפסידה לאזובמאש מאריופול. במקביל, הפסידה במוקדמות היורוצ'לנג'.

בינואר 2010 הוקפאה הקבוצה בסופרליגה. והשתתפה רק בליגה המאוחדת של VTB. באותה עונה הפסידה הקבוצה במוקדמות היורוקאפ לבילבאו באסקט. ובמסגרת היורוצ'לנג' לא עברה את שלב הבתים.

בעונת 2010/11 הגיעה הקבוצה שוב לגמר הפלייאוף והפסידה לבודיוולניק קייב את האליפות.

בתחילת עונת 2011/12 השתתפה הקבוצה במוקדמות היורוליג ללא הצלחה. והמשיכה לשלב הבתים של היורוקאפ, בו הגיעה עד לשלב רבע הגמר. בסיום העונה זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה באליפות הסופרליגה האוקראינית כשניצחה בסדרת הגמר את קבוצת אזובמאש מאריופול 0-4.

בשנת 2013 חדלה מלהתקיים.

## תארים והישגים
***[[ליגת העל האוקראינית בכדורסל|הסופרליגה האוקראינית]]**:
**אליפות (1): 2012
**מקום שני: 2009, 2011
***[[יורוקאפ]]**:
**רבע גמר: 2012

## שחקני עבר בולטים

## קישורים חיצוניים

*האתר הרשמי (לא פעיל)

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:קבוצות כדורסל אוקראיניות
קטגוריה:דונצק: מועדוני ספורט
עברי אנכי

[שמאל|ממוזער|350px|[עמוד שער|שער הגיליון הראשון של העיתון: למברג, י"א בניסן תרכ"ה, 7 באפריל 1865]]
"**עברי אנֹכי**" (בתעתיק לועזי: Ibri Onochi וכן Ibri Anochi) היה שבועון יהודי בשפה העברית שראה אור בגליציה, תחילה בעיר למברג (לבוב) ומאוחר יותר בברודי, בין השנים 1865–1890. "עברי אנכי" היה אחד מעיתוני ההשכלה החשובים באותה תקופה.

את העיתון ערך ברוך וֶרבֶּר (ווערבער), חניך ההשכלה מגליציה, בין השנים 1865–1876, ואחריו כיהן כעורך בנו יחידו, יעקב ורבר, בשנים 1876–1890. הוא פורסם מדי שבוע תחת השמות המתחלפים "עברי אנכי" ו"העברי", מאחר שהיה קל יותר להשיג אישור ממשלתי עבור הוצאת שני דו-שבועונים נפרדים מאשר להוצאת שבועון.  מקור שמו הוא תשובתו של יונה הנביא לשאלת מלחי הספינה הסוערת שאיימו להטביעו: "מה ארצך ואי מזה עם אתה"? –.

הופיע גם בעשרים וששה כרכים שנתיים. בפתח הכרך הראשון נכתב כי עיקר מטרת העיתון היא לעודד את השימוש בשפה העברית כשפת הלאום היהודי, ולפרסם את הנעשה בעולם ובעיקר בעולם היהודי. העיתון שימש רוב שנותיו כשופר גליצאי פנימי ולכן מהווה עדות נאמנה לקורות היהודים בגליציה.

לאורך שנות קיומו ניהל העיתון פולמוסים רבים עם כתבי עת מאותה תקופה, בכללם "המבשר", "המליץ", "הלבנון", ו"קול מחזיקי הדת". לרוב נקט העיתון בעמדות נחרצות בעד ערכי ההשכלה ונגד היהדות האורתודוקסית והחסידות. כמו כן עסק רבות בשאלת ההתיישבות בארץ ישראל, שעלתה במיוחד לאחר הופעתה של תנועת חיבת ציון בשנות ה-80 של המאה ה-19. בהתאם להשקפתו של העורך ורבר, העיתון נהג למתוח ביקורת חריפה למדי על התנועה, אך בד בבד הופיעו בו גם עמדותיהם של תומכי "חיבת ציון", שנבלעו בדרך כלל בין היתר במאמרים שצידדו בהגירה לארצות הברית.

בין מדוריו הקבועים היו ביקורות ספרים, ביוגרפיות, "ענייני המדינה", ודיווחים מהנעשה בקהילות היהודיות בעולם. עם כותביו הבולטים נמנו שלמה בובר, מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, מרדכי דוד ברנדשטטר, אברהם בר גוטלובר, אייזיק מאיר דיק, ש"י איש הורוויץ, אברהם משה לונץ, יהושע מזח, פביוס מיזס, שלמה מנדלקרן, נחום סוקולוב, נתן נטע סמואלי, יצחק קמינר ויהושע השל שור.

בשנת 2011 הועלו כרכי העיתון במלואם לאתר עיתונות יהודית היסטורית.

## קישורים חיצוניים
* עברי אנכי באתר הספרייה הלאומית
*עמוד העיתון באתר עיתונות יהודית היסטורית - גרסה בת חיפוש בכל טקסט העיתון

קטגוריה:כתבי עת של תנועת ההשכלה
קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:עיתונות יהודית
קטגוריה:יהדות גליציה