סטיאטיט

שמאל|ממוזער|250px|דוגמאות סטיאטיט בגוונים שונים
**סטיאטיט** או גם **אבן סבון** הוא סלע מותמר (במקרה קיצוני מינרל) רך. הוא מורכב בעיקר מהמינרל טלק העשיר במגנזיום. הוא נוצר כתוצאה מהתמרה ומטאסומטיזם, המתרחשים באזורים שבהם לוחות טקטוניים עוברים הפחתה, ומתמירים סלעים באמצעות חום ולחץ, ושטף של נוזלים, אך ללא התכה. הסלע שימש חומר גלם לגילוף פסלים במשך אלפי שנים.

אבן הסבון קיבלה את שמה מכך שהמגע בה דומה לתחושה של מגע בסבון. מקור השם סטיאטיט מלטינית steatitis (אבן יקרה).

## פטרולוגיה
שמאל|ממוזער|250px|גוש טלק
סטיאטיט מורכב בעיקר מטלק עם כמויות משתנות של המינרלים כלוריט ואמפיבולים (בדרך כלל טרמוליט, אנתופיליט וקמינגטוניט ומכאן השם הישן שבוטל מגנזיוקמינגטוניט), וכמויות זעירות של תחמוצות כרום-ברזל. המרקם של הסלע צפחתי או קומפקטי. סטיאטיט הוא תוצאה של התמרה של סלעים אולטרה-מאפייים (דוגמת דוניט או סרפנטיניט) או מטאסומטיזם של דולומיט צורני.

המסה של סטיאטיט "טהור" מכילה בערך 63.37% סיליקה, 31.88% תחמוצת המגנזיום ו-4.74% מים. בדרך כלל הוא כולל כמויות זעירות של תחמוצות כדוגמת CaO או Al2O3.

פירופיליט, מינרל הדומה מאוד לטלק, מכונה גם הוא לעיתים אבן סבון, מאחר שהתכונות הפיזיות והשימושים התעשייתיים שלו דומים, ומכיוון שהוא משמש בדרך כלל כחומר גלם לגילוף. עם זאת, במינרל זה בדרך כלל אין תחושת סבון כמו שיש בסטיאטיט.

## תכונות פיזיות
סטיאטיט רך יחסית בגלל תכולת הטלק הגבוהה שלו, לטלק ערך מוגדר של 1 בסולם מוס המודד קשיות של מינרלים. סלעים רכים יותר עשויים להרגיש דומים לסבון כשנוגעים בהם, ומכאן הכינוי אבן סבון. לא מקובל להגדיר קשיות קבועה לסטיאטיט מכיוון שכמות הטלק שהוא מכיל משתנה במידה רבה, נמוך יחסית (כ-30%) עבור סלע המשמש למטרות אדריכלות כמו דלפקים במטבחים ועד 80% עבור חומר גלם המשמש לגילוף.

סטיאטיט קל לגילוף, אינו מתבלה, עמיד בחום ובעל יכולת אחסון חום גבוהה. לפיכך הוא משמש לציוד לבישול ולחימום מזה אלפי שנים.

סטיאטיט משמש לעיתים קרובות כמבודד חשמלי למבנים ולרכיבים חשמליים, בגלל עמידותו ומאפייניו החשמליים, ומכיוון שניתן ללחוץ אותו לצורות מורכבות לפני החימום. סטיאטיט עובר התמרה כאשר היא מחומם לטמפרטורות של 1000–1200°C לאנסטטיט וקריסטובליט. בסולם מוס זה מקביל לעלייה בקשיות ל-5.5–6.5.

הצבעים הנפוצים ביותר הם לבן, סגול, ורוד, ירוק, אפור, שחור, חום וכחול, אך הם מגיעים בגוונים רבים ולא תמיד ניתן לקבוע להם גוון מסוים. ישנם גם סוגים משוישים צבעוניים שלעיתים יש בהם תכלילים קשים יותר ולכן הם לא תמיד מתאימים לעיבוד מכונה או ידנית.

סוגים משוישים צבעוניים הם לרוב פרומגנטיים, אם כי ייתכנו הבדלים משמעותיים בעוצמה בתוך האבן. תכלילים קשים במיוחד מראים מגנטיות ברורה, שיכולה להשפיע גם על מחט המצפן.

[שמאל|ממוזער|250px|פסל מהמאה ה-21 לפנה"ס של אידי-אילום, השליט הצבאי של העיר [מארי, שגולף בסטיאטיט]]

## שימושים
### שימושים היסטוריים
חותמות/קמעות של חרפושיות במצרים העתיקה נוצרו בדרך כלל מסטיאטיט מזוגג.

עיר המסחר העתיקה טפה יחיא בדרום-מזרח איראן הייתה מרכז לייצור והפצה של סטיאטיט בין האלף החמישי לאלף השלישי לפני הספירה. הוא היה בשימוש גם בתרבות המינואית בכרתים. בחפירות הארכאולוגיות בארמון בקנוסוס נתגלה שולחן נסך מפואר מסטיאטיט.

כמה שבטים וחבורות של האינדיאנים בארצות הברית יצרו קערות, לוחות בישול וחפצים אחרים מסטיאטיט. שימוש זה היה נפוץ במיוחד בתקופה הארכאית באמריקה הצפונית. כמה משבטי הילידים ביבשת אמריקה משתמשים בסטיאטיט למקטרות. דוגמאות רבות נתגלו בין החפצים של תרבויות שונות והם בשימוש גם כיום. הולכת החום הנמוכה מאפשרת עישון ממושך מבלי שנגרמת אי נוחות בשל התחממות זרוע המקטרת.

סטיאטיט נפוץ יחסית בצפון אירופה. הוויקינגים חצבו סטיאטיט ישירות מהסלע, עיצבו אותו לסירי בישול ומכרו אותם במקומות מגוריהם או ייצאו אותם.
האינואיטים השתמשו בסטיאטיט לעיתים קרובות לגילופים מסורתיים.

באיי שטלנד ישנן עדויות שכלים אלו שימשו לעיבוד שומן שמקורו בבעלי חיים ימיים ובחלב. כמה בניינים ששרדו מימי הביניים נבנו מסטיאטיט, בהם קתדרלת נידארוס.

במאה ה-19 השתמשו יצרני מצבות בצפון-מזרח ג'ורג'יה בסטיאטיט שנחצב מקומית על מנת לייצר מצבה פשוטה או כמשטח עליון בקברים הייחודים המכונים "חריץ ולשונית" (slot and tab).

בלוקים קטנים של סטיאטיט (20 x 25 x 3 סנטימטרים) חוממו על כיריים או סמוך לאש ושימשו לחמם סדינים קרים או לשמור על חום הידיים והרגליים בעת נסיעה במזחלת שלג.

### שימושים מודרניים
[שמאל|ממוזער|250px|השכבות החיצוניות של [פסל ישו הגואל בריו דה ז'ניירו עשויות סטיאטיט]]

סטיאטיט משמש בשיבוצים, פיסול, תחתיות ולדלפקים וכיורים למטבחים.
סטיאטיט משמש לעיתים כציפוי פנימי של כיריים המבוססים על שריפת עצים, וכחומר המועדף למחממים לבניין המבוססים על שריפת עצים משום שהוא יכול לספוג, לאחסן ולהקרין חום במידה שווה בשל צפיפותו הגבוהה ותכולת המגנזיט (MgCO3). הוא גם משמש לדלפקי מטבח ולאריחים באמבטיה בשל הקלות של עיבוד החומר והתכונה שלו כ"אבן שקטה". עם הזמן מקבלים פני האבן באופן טבעי מראה בלוי ומיושן ככל שהפטינה מתפתחת.

סטיאטיט משמש בהודו במשך מאות שנים כחומר גלם לגילוף. הכרייה כדי לענות על הביקוש העולמי לסטיאטיט מאיימת על בית הגידול של הטיגריס הבנגלי.

בברזיל, במיוחד במינאס ז'ראיס, בשל שפע מכרות הסטיאטיט באותה מדינה ברזילאית, עדיין יוצרים אומנים מקומיים חפצים מחומר זה, כולל סירים ומחבתות, כוסות יין, פסלים, קופסאות תכשיטים, תחתיות ואגרטלים. עבודות יד אלה נמכרות בדרך כלל בשוקי רחוב שנמצאים בערים ברחבי המדינה. בחלק מהעיירות העתיקות ביותר, בעיקר קונגונש (Congonhas), טיראדנטס (Tiradentes) ואורו פרטו, עדיין קיימים רחובות המרוצפים בסטיאטיט, שריד מהתקופה הקולוניאלית.

מכרות סטיאטיט הפעילים באמריקה הצפונית כוללים מכרה מדרום לעיר קוויבק סיטי עם מוצרים המשווקים על ידי חברת "קנדיאן סואפסטון" (Canadian Soapstone), מכרות "טרז'ר אנד ריגל" (Treasure and Regal) במחוז ביוורהד, במונטנה המופעלים על ידי חברת המינרלים ברטס (Barretts), ומכרה במרכז וירג'יניה המופעל על ידי חברת "אולברן סואפסטון" (Alberene Soapstone Company). סטיאטיט לשימושים אדריכליים נכרה בקנדה, ברזיל, הודו ופינלנד ומיובא לארצות הברית.

חייטים, תופרות, נגרים ובעלי מקצוע אחרים משתמשים בעפרונות סטיאטיט לסימון. מאחר שסטיאטיט עשוי בעיקר מטלק, הוא מותיר אבקה לבנה כאשר הוא משופשף כמעט על כל חפץ. סימן לבן זה דומה לאבקת טלק ומוברש בקלות מבלי להשאיר סימן קבוע. גם רתכים משתמשים בעפרונות כאלו. האבקה העמידה בחום אינה נשרפת וממשיכה להיות גלויה כאשר מחממים את חומר העבודה במהלך תהליך הריתוך.

ניתן להשתמש בסטיאטיט ליצירת תבניות ליציקה של חפצים ממתכות רכות, כגון פיוטר או כסף. האבן הרכה מגולפת בקלות ואינה מתעוותת בהשפעת חימום. המשטח החלקלק של הסטיאטיט מאפשר להסיר את החפץ המוגמר בקלות.

ניתן להכניס אבני סטיאטיט למקפיא ובהמשך להשתמש בהן במקום קוביות קרח לצינון משקאות אלכוהוליים ללא דילול. הן קרויות לפעמים אבני ויסקי (whiskey stones). רוב אבני הוויסקי כוללות גימור למחצה המשמר את המראה הרך של סטיאטיט טבעי, בעוד שאחרות מלוטשות לחלוטין.

סטיאטיט משמש לעיתים קרובות כמבודד חשמלי למבנים ולרכיבים חשמליים, בגלל עמידותו ומאפייניו החשמליים, ומכיוון שניתן ללחוץ אותו לצורות מורכבות לפני החימום.

## גלריה


Byzantine - St George and the Dragon - Walters 41205.jpg|תבליט ביזנטי מהמאה ה-12 של סיינט ג'ורג' והדרקון
Belur2 retouched.jpg|פסל מסטיאטיט במקדש צ'נאקשווה של  בבלור במדינת קרנאטקה בהודו
Image:Slot and tab.jpg|קברים מסוג "חריץ ולשונית" בג'ורג'יה
Lavatoriopedrasabao.jpg|ברזייה עשויה מסטיאטיט, סמוך לקתדרלת "גבירתנו של המסע הטוב" בבלו הוריזונטה בברזיל
Scarab550bc.jpg|קמע חרפושית ממצרים העתיקה העשוי אבן סבון מזוגגת
Canaanite - Scarab with "Udjat" Eyes - Walters 4239 - Bottom.jpg|חרפושית סטיאטיט במוזיאון וולטרס לאומנות
Steatite scarab at the Walters Art Museum
Die Nidaros Kathedrale in Trondheim. 05.jpg|קתדרלת נידארוס בטרונדהיים בנורווגיה, הבנויה בעיקר מסטיאטיט
Sceau cylindre - Dieu poursuivant un dragon - 911-604 av. J. C. - Néo-assyrien - Irak (Mésopotamie) - Louvre - AO 22940.jpg|חותמת גלילית אשורית מסטיאטיט ותוצאת החתמה על חרס
Artenschutz- Specksteinskulptur aus 6 Steinarten.JPG|פסל העשוי משישה סוגים שונים של סטיאטיט


## קישורים חיצוניים

* Soapstone מאתר Geology.com
* Prehistoric soapstone use in northeastern Maryland (Antiquity Journal)

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סלעים
קטגוריה:סלעים מותמרים