open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דברי ימי קירנדיה (סדרת משחקים)

שמאל|ממוזער|250px|ברנדון מוצא את קלאק מאובן, מהמשחק הראשון.

**דבר ימי קירנדיה** (באנגלית: **The Legend of Kyrandia**), הוא שמה של טרילוגיית משחקי מחשב בז'אנר ההרפתקה והפנטזיה. הטרילוגיה יוצרה על ידי אולפני וסטווד (Westwood Studios).

שלושת חלקי הטרילוגיה הם:
# מעשיות ושדים (1992)
# יד הגורל (1993)
# נקמתו של מלקולם (1994)

## עלילה
### מעשיות ושדים

המלך ויליאם ואשתו נרצחו על ידי ליצן החצר המרושע מלקולם, ובנם ברנדון הוחבא בידי סבו, המכשף המלכותי קאלאק. קאלאק גידל את ברנדון בהיחבא, מבלי ליידע אותו בנוגע לעברו ולסכנה מצד מלקולם. יום אחד, כאשר מגלה מלקולם את מיקומו של קאלאק, הוא הופך אותו לפסל. ברנדון, שבאותו זמן לא היה בביתו, חוזר ומגלה את קאלאק מאובן, ומוצא שהעץ הקסום שעליו חיו שניהם פונה אליו ומספר לו על מוצאו ועל מעשי מלקולם.

לאחר מכן, יוצא ברנדון למסע בו הוא מנסה למצוא את מלקולם ולקחת ממנו את אבן הקיירא המכיל את כל האנרגיה של הממלכה.

### יד הגורל
שנים לאחר מעללי הסיפור הראשון, קוסמת בשם זנתיה יוצאת להציל את ממלכת קירנדיה הנמצאת בסכנה, כיוון שהיא הולכת ונעלמת מהעולם באופן הדרגתי.

### נקמתו של מלקולם
מלקולם שהשתחרר מעונשו (אותו קיבל במשחק הראשון), יוצא לנקום בברנדון וקאלק. למרות שאיבד את יכולותיו בקסם, הוא מנסה להסתמך על שכלו לשם השגת הנקמה. (במשחק זה, משחק השחקן דווקא את מלקולם)

## דמויות
* **ברנדון** - ברנדון הוא הבן של המלך ויליאם, שליט ממלכת קירנדיה שנרצח. הוא נלקח על ידי קאלק שגודל על ידיו ביער כדי לחמוק ממלקולם. ברנדון הופך לאדם מוסרי וישר ויוצא להסיר את איומו של מלקולם מממלכתו. ברנדון משוחק על ידי השחקן במשחק הראשון.
* **זנתיה** - היא כוהנת וקוסמת חזקה, היא מופיעה במשחק הראשון ועוזרת לברנדון. היא שייכת לכת המיסטיקנים של קירנדיה, ויוצאת להציל את האי קירנדיה במשחק השני. זנתיה משוחקת על ידי השחקן במשחק השני.
* **מלקולם** - ליצן החצר הרשע. נעזר במצפון הרע שלו גונתר לשם ביצוע מעלליו הוא מגלומן ומנסה להשתלט על ממלכת קירנדיה. הוא הרשע העיקרי במשחק הראשון, ומשוחק על ידי השחקן במשחק השלישי.
* **יד הגורל** - יד הגורל יזם את תוכנית הצלת קירנדיה על ידי המיסטיקנים במשחק השני, על מנת ליצור הסחה שתאפשר לו לקדם את מטרותיו שלו. יד הגורל הוא הרשע העיקרי במשחק השני.

## ראו גם
* משחק הרפתקה ממוחשב

## קישורים חיצוניים
* ביקורת רטרוספקטיבית לסדרת משחקי קירנדיה, אודי יוגב, Games.co.il 
* סיקור המשחק במובי גיימס

קטגוריה:משחקי מחשב
קטגוריה:משחקי הרפתקה ממוחשבים
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1992
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1993
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1994
קטגוריה:סדרות משחקי וידאו
ריין תחתון

**הריין התחתון** (בצרפתית: **Bas-Rhin** - בָּה-רָן) הוא מחוז בצרפת בחבל אלזס,  חבל המנהלי גראנד אסט, ובירתו היא העיר שטרסבורג.

הריין התחתון הוא אחד מ-83 המחוזות שהוגדרו ב-4 במרץ 1790 במהלך המהפכה הצרפתית.

באמצע שנות ה-90 של המאה ה-18, בעקבות הכיבוש הצרפתי של כל הגדה השמאלית של הריין, הורחב הגבול הצפוני של המחוז צפונה אל מעבר ללאוטר אל נהר הקייך (Queich), כדי לכלול את האזורים הגרמניים באד ברגצברן, לנדאו אין דר פפאלץ, אנוויילר אם טריפלס וּורת אם ריין.

עם זאת, לאחר ההפסד הנפוליאוני בקרב ווטרלו בשנת 1815, הגדיר קונגרס וינה מחדש את שיוך האזורים שמצפון ללאוטר לממלכת בוואריה; שטחים אלו כיום ממוקמים בריינלנד-פפאלץ שבגרמניה.

המחוז סופח פעמיים לגרמניה: משנת 1871 עד סוף מלחמת העולם הראשונה בשנת 1918, ושוב במהלך מלחמת העולם השנייה בין השנים 1940 עד 1945.

נהר הריין היה מאז ומתמיד בעל חשיבות לאזור, והוא מהווה את גבולו המזרחי של מחוז הריין התחתון.

עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל אלזס.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הבית של המועצה הכללית
* אתר נציבות המשטרה

קטגוריה:גראנד אסט: מחוזות
*
קטגוריה:אלזס
מקטרת שלום

שמאל|ממוזער|250px|מקטרת שלום
**מקטרת שלום** היא כלי טקסי ודתי אשר שימש שבטים אינדיאנים רבים כסמל לשלום ולפתרון סכסוכים. באופן מסורתי, המקטרת עוצבה מאבן חרסית או חרס וקושטה בנוצות. המקטרת שימשה לעישון טבק, אשר נחשב למקודש בקרב שבטי האינדיאנים. מילוי המקטרת לווה בתפילה אל ארבע כנפות תבל, השמיים והארץ. בעת יישוב סכסוך היו הצדדים מעבירים ביניהם את המקטרת ונושפים את העשן איש אל עבר רעו כאות של כבוד.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אינדיאנים
קטגוריה:כלי עישון
המשלט המשותף

**המשלט המשותף** הוא משלט שהיה פעיל בזמן מלחמת העצמאות, במקום שבו הוקמה מאוחר יותר העיר בית שמש. המשלט נקרא "המשלט המשותף" מכיוון שבסיום מבצע דני, ב-18 ביולי 1948, שלטו בחלקו הצפוני של הרכס אנשי חטיבת הראל, ואילו בחלקו הדרומי החזיק כח מצרי, כאשר המרחק בין חטיבת הראל לכח המצרי היה 60 מטרים בלבד.

היישוב היהודי היחיד שהיה קיים ב-1948 באזור בית שמש של היום הייתה המושבה הר-טוב, ששכנה סמוך למושב נחם של היום. לאחר נפילת גוש עציון הוחלט על פינוי המושבה המבודדת כדי למנוע אירוע דומה. הפינוי בוצע בלילה שבין 15 ל-16 במאי, מהמושבה לכפר אוריה הסמוך (שבעצמו ניטש בהמשך). חודשיים לאחר מכן השתלטו מחדש כוחות מחטיבת הראל על המושבה בלילה האחרון של מבצע דני, בלילה שבין 17 ל-18 ביולי. הכוחות הישראליים התבססו במשטרת הרטוב ובגבעה שעליה נבנתה מאוחר יותר בית שמש. הגבעה משתפלה ממערב למזרח, לכיוון הכפר דיר אבאן, מקום שבו שוכן כיום המושב מחסיה, ובו היו מחופרים כוחות מצריים.

לאחר הערכות ופגיעות בכוחותיה, בתחילת מבצע ההר כבשה חטיבת הראל את "המשלט המשותף" בלילה שבין 18 ל-19 באוקטובר בסיום הקרב, בשלב ההתארגנות, נהרג מכדור תועה הקמב"ץ ומפקד הפלוגה, אהרן (ג'ימי) שמי. בהמשך המבצע נכבש שאר האזור; בין השאר נכבשו מנזר בית ג'מאל, הכפרים דיר ראפאת ששירת את מנזר דיר ראפאת (המנזר קיים ופעיל, מבני הכפר, השייכים למנזר, מוחכרים למוסד הגמילה רטורנו), דיר אבאן, בית סוסין (כיום תעוז), זכריא (כיום זכריה), תל עזקה, הכפר הערבי בית נטיף (בקרבת נתיב הל"ה), תחנת הרכבת הר-טוב, ומצודת המשטרה הבריטית ערטוף שעל יד המושבה הר-טוב, שבה ממוקמת עד היום תחנת המשטרה האזורית של בית שמש והסביבה.

בסוף 1950 הוקמה במתחם המשלט מעברת הר-טוב, שלימים הפכה לעיר בית שמש. על שם המשלט קרוי רחוב בבית שמש, במקום שבו שכן, שנקרא "רחוב המשלט".

יש הטוענים כי על המשלט הזה כתב חיים חפר את השיר היו זמנים, בלחן של משה וילנסקי:

## קישורים חיצוניים
* המשלט המשותף באתר WeShemesh
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:החזית המצרית במלחמת העצמאות
קטגוריה:בית שמש: היסטוריה
קטגוריה:בית שמש: גאוגרפיה
פחטקור טשקנט

ממוזער|סמל המועדון בעבר
**מועדון הכדורגל פחטקור טשקנט** (באוזבקית: **Paxtakor Toshkent futbol klubi**) הוא מועדון כדורגל מעיר הבירה טשקנט הנחשב לאחד המעוטרים ביותר באוזבקיסטן. מאז התפרקות ברית המועצות זכה המועדון ב-16 אליפויות (ו-2 סגנויות) וכן ב-12 גביעים (וסגנות אחת). בנוסף, במפעלים הבינלאומיים של ה-AFC באסיה המועדון משתתף באופן קבוע בשנים האחרונות בליגת האלופות האסיאתית ואף הגיע עד לחצי הגמר פעמיים בשנים 2003 ו-2004.

## היסטוריה
פחטקור הוקמה בשנת 1956 כאשר אוזבקיסטן הייתה חלק מברית המועצות (כאוזבקיסטן הסובייטית), המועדון לא זכה בתארים רבים והשתתף בסך הכל ב-22 עונות של הליגה הסובייטית הבכירה. במהלך אותן 22 עונות, נזקפו לזכות המועדון 212 ניצחונות, 299 הפסדים ו-211 תוצאות תיקו.

פחטקור טשקנט הוא המועדון היחיד מאוזבקיסטן, ששיחק אי פעם בליגה הסובייטית הבכירה מאז הקמתה ועד לסיום עונתה האחרונה, 1991/1990, בסמוך לנפילת ברית המועצות. ההישג הגדול ביותר של המועדון בליגה הסובייטית הבכירה היה הגעה למקום ה-6, וזה קרה פעמיים, בעונות 1962 ו-1982. המועדון אף הגיע לגמר הגביע הסובייטי בעונת 1967/68, וזהו המועדון היחיד ממרכז אסיה שהגיע לשלב זה בכל תולדות הגביע הסובייטי.

לאחר הקמת הרפובליקה האוזבקית המועדון התבסס בליגה בתור המועדון החזק ביותר כשלרשותו זכייה ב-16 אליפויות, יותר מכל מועדון אחר בליגה האוזבקית.

## תארים
***אליפויות [[ליגת העל האוזבקית|הליגה האוזבקית]]**
** **זכייה (16):** 1992, 1998, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2012, 2014, 2015, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023
** **סגנות (2):** 1993, 2001
***[[הגביע האוזבקי]]**
** **זכייה (12):** 1993, 1997, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2009, 2011 ,2019
** **סגנות (1)** 1996
* **[[גביע חבר המדינות]]**
** **זכייה (1):** 2007
** **סגנות (1):** 2008
***[[ליגת האלופות האסיאתית]]**: חצי גמר: 2003, 2004
***[[גביע אסיה למחזיקות גביע]]**: רבע גמר: 1999

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל אוזבקיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל סובייטיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1956
קטגוריה:טשקנט: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל ששיחקו בליגה הבכירה בברית המועצות
פאול דה לגארד

**פאול אנטון דה לגארד** (בגרמנית: **Paul Anton de Lagarde**; 2 בנובמבר 1827 – 22 בדצמבר 1891) היה חוקר מקרא ומזרחן גרמני.

לצד עיסוקו המדעי, היה דה לגארד מעורב גם בפוליטיקה, הוא השתייך למפלגה הפרוסית השמרנית והיה אנטישמי קיצוני. מרירותו ושנאתו משתקפת בכתביו, במיוחד בספרו הלאומני "כתבים גרמניים". דה לגארד היה הוגה תוכנית מדגסקר, לריכוז יהדות אירופה באי מדגסקר, תוכנית אשר הנאצים חשבו לבצעה בשלביה הראשונים של מלחמת העולם השנייה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חוקרי מקרא גרמנים
קטגוריה:הוגי דעות ומנהיגים אנטישמים
קטגוריה:מזרחנים גרמנים
קטגוריה:הבראיסטים
קטגוריה:מדענים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1827
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1891
צסק"א פאמיר דושנבה

**מועדון הכדורגל צסק"א פאמיר דושנבה** הוא מועדון כדורגל בטג'יקיסטן שהוקם כמועדון ספורט צבאי. המועדון ממוקם בעיר הבירה דושנבה והוא זכה לאחד התארים המכובדים בכדורגל הטג'יקי אי פעם - הקבוצה שיחקה שלוש עונות בליגת העל הסובייטית, בין העונות 1989 ו-1991 והייתה הקבוצה היחידה מטג'יקיסטן ששיחקה בליגה הסובייטית הבכירה בעת שטג'יקיסטן הייתה חלק מברית המועצות.

עם התפרקות ברית המועצות ועצמאות טג'יקיסטן הייתה פאמיר דושנבה אחת הקבוצות המובילות במדינה אך עם השנים נחלשה. הקבוצה הופיעה לראשונה במפעלים האסייתים בעונת 1997, אז הפסידה בסיבוב הראשון של ליגת האלופות האסיאתית למדינות מערב אסיה לקבוצת נפטצ'י פרגונה מאוזבקיסטן.

הקבוצה נשלטה בעיקר על ידי הצבא, כמו שכנתה בדושנבה – צסק"א דושנבה .

## תארים
***אליפויות [[ליגת העל הטג'יקית|הליגה הטג'יקית]]**: 1992, 1995
***[[הגביע הטג'יקי]]**: 1992
***אליפות [[ליגת המשנה הסובייטית]]**: 1988

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:קבוצות כדורגל ששיחקו בליגה הבכירה בברית המועצות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1950
קטגוריה:קבוצות כדורגל טג'יקיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל סובייטיות
קטגוריה:דושנבה
קיבת השרירים

**קיבת השרירים** (מוכרת יותר בשם העממי: **קוּרְקְבָן**) היא קיבה מיוחדת בעלת דפנות שריריות המשמשות לטחינת מזון אצל העופות, הזוחלים ותולעי האדמה, ואצל חלק מהחרקים, הדגים והחלזונות. לרוב משמשת במינים הללו כתחליף ללסת משוננת. בעלי חיים מסוימים נוהגים לבלוע גסטרוליתים ("אבני קורקבן") כדי לסייע לעצמם בתהליכים שונים. היען עשויה גם לבלוע פיסות זכוכית כדי להקל על התהליך.

## מבנה ותפקוד
אצל העופות, המקור אינו יעיל ללעיסת מזון, ועל כן המזון (הציד) נבלע בשלמותו. המזון השלם מגיע אל הזפק להשריה קצרה; משם הוא עובר אל קיבת הבלוטות, המפרישה אל המזון את מיצי העיכול, אנזימים שונים וכל החומרים הנועדים לפירוק מזון החיה לפי צורכי גופה. מקיבת הבלוטות עובר המזון אל קיבת השרירים לשם תהליך טחינה. קיבת השרירים טוחנת את המזון באופן מכני. המזון עובר מקיבת הבלוטות אל קיבת השרירים מספר פעמים, לפי הצורך.

הדפנות הפנימיות של קיבת השרירים הן בעלות קשיחות מסוימת וקצב חילוף תאים מהיר ביותר, וכך נמנעת פציעת הדפנות.

## בהלכה
אחד מסימני הכשרות בעופות הוא קורקבן נקלף – כלומר אחד התנאים לכך שעוף יהיה כשר הוא שניתן לקלף את דופן הקורקבן שלו בעזרת היד בלבד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זואוטומיה
רוטב צדפות

**רוטב צדפות** הוא רוטב כהה וסמיך הנפוץ במטבח הדרום סיני והפיליפיני. הרוטב מוכן מצדפות המבושלות במי מלח, מונוסודיום גלוטמט וחומרי שימור. השימוש הנפוץ ברוטב הוא להעשרת טעם של תבשילים שונים כירקות מאודים או מוקפצים.

## היסטוריה
הרוטב הומצא בשנת 1888 על ידי לי קם שונג, בעל דוכן מזון בכפר נאם שוי בפרובינציית גואנגדונג. הוא בישל מרק צדפות ושכח אותו על האש, עד שגילה כשחזר שהמרק הצטמצם לרוטב חום, עשיר וריחני. שונג החל לייצר את הרוטב מסחרית, עבר למקאו וממנה להונג קונג, וחברת הרטבים שלו "לי קום קי" מייצרת שם רוטב צדפות ורטבים אסיאתיים אחרים עד היום.

## הכנה
רוטב צדפות איכותי מוכן על ידי צמצום ציר צדפות על ידי בישול ואידוי המים עד להגעה לסמיכות הרצויה. אין להוסיף תבלינים כלשהם, ואף לא מלח, משום שהצדפות צריכות לתת את הטעם כולו. הרוטב אמור להיות ריחני ובעל טעם אוממי עז. שיטה זו היא ממושכת ויקרה ולכן מיעוט זעום של יצרני רוטב הצדפות פועלים לפיה.

רוטבי צדפות תעשייתיים הם בדרך כלל מי בישול צדפות שעובו בעמילן, הוכהו בקרמל ונוספו להם משמרים שונים. בחלקם שיעור מרכיב הצדפות זעום או לא קיים כלל, בין היתר בשל הגבלות על ייבוא מזון מפירות ים. קיימת גם גרסה צמחונית לרוטב המופקת בעיקרה מפטריות.

## קישורים חיצוניים

*

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
צדפות
צדפות
קטגוריה:פירות ים
קטגוריה:המטבח האסייתי
קטגוריה:המטבח הפיליפיני
סלט ירקות ישראלי

ממוזער|350px|הכנת סלט ישראלי
**סלט ירקות [[ישראל]]י** (נקרא גם **סלט ערבי** או **סלט שוק**) הוא סלט שרכיביו הבסיסיים הם עגבניות ומלפפונים החתוכים לפיסות קטנות, מתובל במלח, שמן זית או מיץ לימון, או שניהם כאחד.

לעיתים הסלט כולל ירקות נוספים, הנפוצים מביניהם הם בצל יבש קצוץ, זיתים ופלפל בצבעים שונים. יש המוסיפים גם צנונית, גזר ועשבי תיבול כגון פטרוזיליה. לעיתים מתבלים ברוטב אלף האיים או רוטב שום במקום בשמן ולימון.

## הגשה
ממוזער|סלט ישראלי מוגש ביחד עם חומוס
ממוזער|סלט ישראלי עם גמבות וזיתים
בישראל הסלט יכול ללוות כל ארוחה ישראלית. בארוחת בוקר או ארוחת ערב מוגש לעיתים לצד חביתה או ביצת עין ולחם, בארוחת צהריים מוגש רבות לצד מנה בשרית ותוספת של פחמימות (כגון אורז, תפוחי אדמה או פסטה).

סלט ירקות נלווה גם למאכלי רחוב מזרח תיכוניים הנאכלים בפיתה, לאפה או בגט - פלאפל, שווארמה, סביח, וגם שניצל או סטייק. הוא מרכיב בסיסי גם ברוב ארוחות הפיקניק, בעיקר במפגשי "מנגל".

סלט שנקצץ דק מאוד נהוג לכנות "סלט ערבי", שמוגש כסלט ביתי ובמסעדות מזרחיות וערביות.

## בתרבות
סלט ירקות ישראלי הוא אחד הסמלים הקולינריים של המטבח הישראלי ומופיע באופן כמעט שגרתי בנקודות שונות של החיים – כחלק בסיסי ויומיומי בתזונה בישראל, לאירוח ביתי ועד לשולחן חג לאומי. הוא משמש גם כפלטת צבעים עשירה באירועים חברתיים, לצד מאפים ולחמים. הוא מבטא פשטות אותנטית וקרבה לאדמה תוך הבאה לידי ביטוי של טריות הירקות של ארץ־ישראל.

ביטוי שבא להפליג באיכותו של הסלט הוא "קצוץ דק-דק", הבא לתאר את חיתוך הירקות לקוביות קטנות מאוד בגודל אחיד ככל האפשר.

הסלט מופיע בייצוגים מגוונים בתקשורת, הן בתוכניות בישול והן בפרסומות – לעיתים כמאפיין של ביתיות וחום משפחתי, ולעיתים כסמל לתזונה ים־תיכונית בריאה. הוא מופיע גם בספרות ובשירה המקומית, לעיתים כהד לשגרת הבוקר הישראלית או כאלמנט של זיכרון קולינרי.

### דוגמאות
* שירו של ע. הילל "סלט".
* בסרטו של אסי דיין "גבעת חלפון אינה עונה" סצנה של קיצוץ סלט ישראלי והגשתו על ידי ויקטור חסון (השחקן שייקה לוי)
* תוכניות טלוויזיה.

## קישורים חיצוניים

* מתכונים לסלטי ירקות בוויקיספר - ספר מתכונים.

## הערות שוליים

ירקות
קטגוריה:המטבח הישראלי
קטגוריה:המטבח הפלסטיני
קטגוריה:מאכלים לאומיים
קטגוריה:מאכלי ירקות
רנסאנס (להקה)

**רנסאנס** (באנגלית: **Renaissance**) הייתה להקת רוק מתקדם בריטי שפעלה בשנות השבעים.

ההרכב ניגן בסגנון המכונה "רוק סימפוני" ובשנות פעילותם הוציאו כ-27 אלבומים, ביניהם אלבומי אולפן ואוספים. בולט במיוחד הוא האלבום המצליח "שחרזדה וסיפורים אחרים", פרשנות יצירתית ליצירה המפורסמת של המלחין הקלאסי רימסקי-קורסקוב.

## היסטוריה
חברי להקת ציפורי החצר לשעבר, פול סמית', קית' רלף (גיטרה וקולות) וג'ים מק'קרטי (תופים) הקימו את ההרכב שסגנונו נע בין רוק, פולק ומוזיקה קלאסית. אליהם הצטרפו
הבסיסט לואיס קנאמו והפסנתרן ג'ון הווקאן, וכן אחותו של רלף, ג'יין (קולות). אלבומם הראשון הופק על ידי סמית', אבל נגנז במהרה עקב שינויים בהרכב. הלהקה הוציאה שני אלבומים דרך החברות אלקטרה ואיילנד לפני שגובש ההרכב המוכר שלה.

ההרכב החדש, שמהווה את ההרכב המוכר של להקת רנסאנס, כלל את אנני הסלם (קולות), מייקל דאנפורד (גיטרה אקוסטית), ג'ון טאוט (קלידים), ג'ון קאמפ (גיטרה בס וקולות) וטאראנס סוליבאן (תופים). האלבום הראשון בהרכב זה יצא ב-1972 בשם Prologue (פרולוג). המוזיקה באלבום הולחנה על ידי מק'קרטי ודאנפורד, ומילים מאת המשוררת בטי טאצ'ר.

בשנות השבעים הלהקה נהנתה מהצלחה מסחרית כאשר סגנונה היה בעיקר רוק-פולק עם נגיעות קלאסיות. הלהקה הכניסה לשירים שלה ציטוטים ואזכורים של גדולי המלחינים, ביניהם: באך, שופן, אלבינוני, דביסי, רחמנינוב, רימסקי-קורסקוב ופרוקופייב. הסינגל המצליח ביותר שלהם היה "Northern Lights", שהגיע למקום העשירי במצעדים בקיץ 1978.

ב-1978 נמתחה על הלהקה ביקורת מצד המעריצים בעקבות הוצאת האלבום "Azure D'or"; לטענת המעריצים, הלהקה שינתה כיוון מוזיקלי וסגנונה הפך טכני יותר וכלל שימוש רב בסינתיסייזר, מהלך שנעשה על ידי רוב להקות הרוק המתקדם באותו זמן. מאוחר יותר עזבו טאוט וסאליבן את הלהקה, וביחד עם הלחץ שלילי מחברות התקליטים ועומס הרב של סיבובי הופעות, הלהקה התפרקה. דאנפורד וקאמפ הוציאו צמד אלבומים בשנות השמונים ואז נפרדו אף הם.

בשנות התשעים הסלם ודאנפורד (בנפרד) הופיעו עם להקות שונות תחת השם רנסאנס, ואף הוציאו כמה אלבומים.

בשנת 2000 הלהקה התאחדה והוציאה אלבום בשם טוסקני (Tuscany) והופיעו בלונדון ולאחר מכן יצאו למסע הופעות קצר ביפן. ב-2005 פרסמו הודעה בעיתונות כי הלהקה התפרקה באופן סופי ולא תשוב להתאחד. אך ב-2009 התאחדו שוב. הם הוציאו אלבום חדש ב-2013 בשם "Grandine il Vento", אשר ניתן להורדה באינטרנט.

### הופעות בישראל
להקת רנסאנס הופיעה בישראל בספטמבר 1980 ובאפריל 2015.

## דיסקוגרפיה
;אלבומי אולפן
* Renaissance (1969)
* Illusion (1971)
* Prologue (1972)
* Ashes are Burning (1973)
* Turn of the Cards (1974)
* Scheherazade and Other Stories (1975)
* Novella (1977)
* A Song For All Seasons (1978)
* Azure D'or (1979)
* Camera Camera (1981)
* Time-Line (1983)
* Tuscany (2000)
* Grandine il Vento (2013)

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:להקות רוק מתקדם
קטגוריה:להקות בריטיות
קטגוריה:להקות רוק סימפוני
שמואל מפיורדא

רבי **שמואל** בן ר' אורי שרגא פייבוש **מפיורדא** היה רבן של שידלוב ופיורדא. נודע בעיקר בזכות חיבורו **בית שמואל**, מ"נושאי הכלים" לחלק אבן העזר בשולחן ערוך.

## ביוגרפיה
נולד בווידיסלב, פולין באמצע המאה השבע עשרה. למד בישיבת קרקוב (קראקא), אצל רבי יהושע השל בן רבי יעקב, ואחרי פטירתו אצל רבי אריה לייב בן רבי זכריה מנדל, שלקח אותו כחתן לבתו. גיסיו, היו רבי יחזקיה יהושע פייבל תאומים ורבי שאול בן רבי השיל מקראקא שנשאו את אחיות אשתו. בתו נישאה לרבי אורי פייבוש המבורגר, שכיהן מאוחר יותר כרבה הראשי הראשון של בריטניה.

יש אומרים שבתחילה שימש כרב ברבנות שידלוב, פולין, ושם חיבר את ספרו "בית שמואל", ולפי מקור אחר היה אז דרשן ו"מגיד מישרים" בלבוב, אך יש מפקפקים בכך שכיהן ברבנות בתקופה זו. בשנת ה'תנ"א (1691) התקבל למשרת אב"ד ומרא דאתרא בפיורדא, והוא הגיע אליה בחורף ה'תנ"ב. בפיורדא היה גם ראש הישיבה. בקהילה זו כיהן כשלוש שנים. בשנת ה'תנ"ד (1694) עזב את פיורדא לשידלוב והתמנה שם כמרא דאתרא. ישנן השערות שונות מדוע עזב את פיורדא, אם בשל געגועים לפולין ארץ מולדתו, או בשל סכסוכים שונים שהיו אז בפיורדא. כיהן בשידלוב עד פטירתו, ונקבר בשידלוב. נפטר ככל הנראה בין ה'תנ"ט (1699) לה'תס"ז (1707), אך מועד הפטירה אינו ידוע.

## חיבורו "בית שמואל"
הספר "בית שמואל" הוא אחד החיבורים הבודדים שנכתבו על שולחן ערוך חלק אבן העזר, אשר מחמת היותו כה נזנח החליט רבי שמואל לפרשו ו"לגאלו", בקראו על כך את הפסוק "אבן מאסו הבונים הייתה לראש פינה"; היינו אבן העזר, אשר אותה זנחו ה"בונים" - תלמידי החכמים, תהיה לראש הפינה ולמרכז העיסוק הלימודי. את המהדורה המקורית (מהדורא קמא) של החיבור הדפיס רבי שמואל בדירנפורט בשנת ה'תמ"ט (~1689). לאחר שהגיע לפיורדא עבר על חיבורו "בית שמואל" פעם נוספת, יחד עם תלמידיו בישיבת פיורדא, ואז הודפס החיבור מחדש במהדורא בתרא עם תיקונים רבים (פיורדא, תנ"ד). החיבור, במהדורתו השנייה, הודפס יחד עם פירושו של רבי משה לימא "חלקת מחוקק", בשם המשותף "אפי רברבי", ומאז מודפס במרבית מהדורות שולחן ערוך.

חתנו רבי אורי פייבוש המבורגר בהקדמתו לספר אורים ותומים מתפלל שה' יזכה אותו להוציא את ספרו של חמיו על יורה דעה.

## משפחתו

* בנו, ר' יוסף מאמדור נינו ר' שמואל אמדורסקי היה חותנו של הרב נפתלי יצחק הלוי רוהלד.
* בנו, ר' אריה לייב
* בנו, ר' שילם
* חתנו, ר' אורי פייבוש המבורגר
* חתנו, ר' בצלאל סלוצקי
* חתנו, ר' יצחק אייזיק מאמדור

## קישורים חיצוניים
*  באתר ויקיטקסט
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:נושאי כלים של שולחן ערוך
קטגוריה:משפחת רבי אריה לייב הארוך
קטגוריה:פירט: רבנים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:ילידי 1650
קטגוריה:נפטרים ב-1705
משלי שועלים

**משלי שועלים** הוא קובץ משלים שחוברו ולוקטו על ידי רבי ברכיה בן נטרונאי הנקדן במאה ה-13. חלק מן המשלים מופיעים במקורות מוקדמים יותר. הקובץ מכיל 107 משלים, בהם מוצג השועל כחיה ערמומית שהאדם יכול ללמוד ממנהּ מוסר השכל.

הקובץ נדפס לראשונה במנטובה בשנת שי"ז-1557; בהמשך, בשנת תכ"א-1661, יצאה לאור מהדורה מתורגמת ללטינית בפראג, ובהּ גם יצא תרגום ליידיש בשנת תרכ"ז-1867. מהדורות רבות של הספר מעוטרות באיורים. בישראל יצאו משלי שועלים לאור בהוצאות שונות, בהן הוצאת שוקן ו"מעיין החיים".

## משלי שועלים בספרות חז"ל
בספרות חז"ל ובמדרשים מצויים כמה וכמה אזכורים למשלי שועלים. כך למשל, מסופר על התנא רבי מאיר, כי הכיר שלוש מאות משלות שועלים, ובדרשותיו היה מתבל רבים מהם. אף על בר קפרא מסופר במדרש ויקרא רבה כי הכיר משלי שועלים רבים. כאשר רבי יהודה הנשיא לא הזמין את בר קפרא לנישואי בנו ר' שמעון, כתב בר קפרא על שער ביתו: "אחר שמחתך אתה מת, מה יתרון לשמחתך"? למחר הזמין רבי את בר קפרא לסעודה. בזמן הסעודה סיפר בר קפרא לאורחים שלוש מאות משלי שועלים, והתקררו המאכלים ולא טעמו האורחים כלום, כי הטו אוזניהם לדבריו:

## לקריאה נוספת
* חסידה השכל-שיין, **"משלי שועלים" לרבי ברכיה בן נטרונאי הנקדן**: עבודה לשם קבלת תואר מוסמך, רמת-גן: אוניברסיטת בר-אילן, תשנ"ו
* א' זינגר, "עיון במשלי שועלים", **מחקרי ירושלים בפולקלור**, ד' (תשמ"ג), עמ' 29 - 91
* עלי יסיף, "משלי שועלים", **הספרות**, (1981) 30 - 31, עמ' 212 - 214
* ד"ש לאווינגר, **הוספות על משלי שועלים**, בודאפשט: תרח"ץ
* עליזה שנהר, '"משלי שועלים" בספרות העממית ובסיפרות ילדים', **[[מעגלי קריאה]]**, 3 (1977), עמ' 25 - 40

* H. Schwarzbaum, *The Mishle Shu`alim (Fox Fables) of Rabbi Berechiah Ha-Nakdan: A Study in Comparative Folklore and Fale Lore*, Kiron, 1979. 


## קישורים חיצוניים
* ברכיה בן נטרונאי הנקדן, משלי שועלים (עם ציורים ופיתוחי עץ מאת אריה ן' מיכאל), ברלין: 1921, באתר "דעת" 
* ברכיה ב"ר נטרונאי הנקדן, משלי שועלים (עם תרגום רומי), פראג: תכ"א-1661, באתר Hebrew Books 
* משלי שועלים, בגדאד: ה'תרל"ד, באתר 'ספרים אונליין'
* יאיר זקוביץ, בין משלי איסופוס לספרות המקרא, **[[ידע-עם (כתב עת)|ידע-עם]]: במה לפולקלור יהודי**, כ', תשמ"א
* מאיר בר-אילן, משלי אסופוס בספרות העברית לדורותיה

## הערות שוליים

שועלים
קטגוריה:ספרות יהודית של ימי הביניים
קטגוריה:ספרי המאה ה-13
קטגוריה:בעלי חיים במשלים
קטגוריה:שועלים בתרבות
גלן דרובר

**גלן דרובר** (באנגלית: **Glen Drover**; נולד ב-25 במאי 1969) הוא גיטריסט מאוטווה, אונטריו קנדה, בשנים 2004–2008 היה הגיטריסט הראשי של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מגאדת'. גלן השתתף באלבום הסטודיו הראשון שלו עם מגאדת', United Abominations, שיצא ב-15 במאי 2007 ויצא עם הלהקה למסע הופעות נרחב בכל העולם.

בנוסף, דרובר ואחיו שון דרובר (המתופף של מגאדת' בהווה) הקימו את להקת אידולון שהוציאה שבעה אלבומים עד היום, עבד בעבר עם קינג דאימונד והשתתף באלבום House of God.

גלן הושפע מגיטריסטים רבים כגון זאק היים שעבד עם סטיב ואי על חלק מהאלבומים שלו.

## דיסקוגרפיה

* **Eidolon**
**1993 - Sacred Shrine
**1996 - Zero Hour
**1997 - Seven Spirits
**2000 - Nightmare World
**Hallowed Apparition
**2002 - Coma Nation
** Apostles Of Defiance
**2006 - The Parallel Otherworld
* **King Diamond**
**2000 - House of God
* **Megadeth**
**2005 - That One Night: Live in Buenos Aires
**2007 - United Abominations


## ראו גם
* מגאדת'
* אידולון
* קינג דאימונד

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאי מטאל
קטגוריה:מגאדת'
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1969
שון דרובר

**שון דרובר** (באנגלית: **Shawn Drover**; נולד ב-5 במאי 1966 במונטריאול שבקוויבק) הוא מתופף קנדי הידוע בעיקר כמתופף לשעבר של להקת הת'ראש מטאל מגאדת'.

## רקע
דרובר החל לנגן על תופים בגיל 13. בשנת 1993 הקים דרובר ביחד עם אחיו גלן דרובר (ששימש כגיטריסט במגאדת') את להקת הפאוור מטאל אידולון שהוציאה עד היום 7 אלבומים.

בשנת 2004 צורף דרובר ללהקת הת'ראש מטאל מגאדת' בתור מתופף הלהקה, לאחר שמתופף העבר שלה, ניק מנזה לא יכל לחזור ללהקה ולערוך עימה סיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית.

בנוסף לתופים דרובר מנגן גם בגיטרה.

באחת מההופעות של מגאדת' ביפן כחלק מסיבוב ההופעות "Blackmail The Universe Tour", שון ואחיו גלן החליפו בין תפקידיהם וניגנו מספר שירים, כך ששון ניגן על גיטרה בעוד שגלן ניגן על תופים.
כמו כן, במהלך סיבוב הופעות שבהן ניגנה מגאדת' עם להקת הפרוגרסיב מטאל דרים ת'יאטר, כחלק מפסטיבל "Gigantour", שימש דרובר כגיטריסט השלישי של מגאדת' בעוד שמייק פורטנוי, המתופף של דרים ת'יאטר דאז, ניגן על התופים.

דרובר הוא איטר אך מנגן על מערכת תופים המותאמת למתופף ימני. כמו כן דרובר אינו מנגן על מצילת ההייאט ועל תוף הסנר כשידיו מוצלבות והוא גם מתחיל את המקצבים והתיפופים שלו על התופים עם יד ימין ולא עם יד שמאל, שלא כדרך מתופפים איטרים .

שון פרש ממגאדת' בשנת 2014 והצטרף ללהקת Act of Defiance יחד עם כריס ברודריק שהיה איתו בלהקה.
דרובר כיום מתגורר באטלנטה בארצות הברית.

## ציוד
דרובר משתמש בתופים המיוצרים על ידי חברת Ddrum, במצילות של חברת Sabian, עורות של חברת Evans, סטנדים ומחזיקים של Gibraltar ובמקלות המיוצרים על ידי חברת Pro-Mark.

## דיסקוגרפיה

* **Eidolon**
*# Eidolon - "Sacred Shrine" (1993)
*# Eidolon - "Zero Hour" (1996)
*# Eidolon - "Seven Spirits" (1997)
*# Eidolon - "Nightmare World" (2000)
*# Eidolon - "Hallowed Apparition"
*# Eidolon - "Coma Nation" (2002)
*# Eidolon - "Apostles Of Defiance"
*# Eidolon - "The Parallel Otherworld" (2006)
* **Megadeth**
*# Megadeth - "That One Night: Live in Buenos Aires" (2007)
*# Megadeth - "United Abominations" (2007
*# Megadeth- Endgame (2009)
*# Megadeth-TH1RT3EN (2011)

## ראו גם

* מגאדת'
* אידולון

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של מגאדת'
* האתר הרשמי של אידולון
* הפורטרט של שון דרובר.

קטגוריה:מוזיקאי מטאל
קטגוריה:מגאדת'
קטגוריה:מתופפים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1966
דניאל דה פונסקה

**דניאל דה פונסקה** (Daniel de Fonseca; 1672–1733) רופא ודיפלומט יהודי, צאצא של אנוסים שנולד בפורטוגל במחצית השנייה של המאה ה-17, היה בין מייסדי הקהילה היהודית הספרדית בבוקרשט, ולאכיה ומת בפריז.
## ביוגרפיה
סבו של דניאל הועלה על המוקד על ידי האינקוויזיציה ואביו ניצל מגורל זהה בבורחו. דניאל, שהיה רק בן 8, הוטבל לנצרות יחד עם אחיו. הוא חונך לכמורה, אך בהגיעו לבגרות חזר בסתר ליהדות, למרות שהמשיך למלא את חובותיו ככומר. האינקוויזיציה חשדה בו והוא נמלט ממנה לצרפת, שם למד (כנראה) רפואה ובהמשך נסע לקונסטנטינופול, מקום בו חזר בגלוי ליהדותו. באמצעות מקצועו בנה לו מעמד של כבוד ואמון בעיני הווזירים העות'מאנים וגם בין השגרירים הזרים. הוא הושיט סיוע לקרל השנים עשר, מלך שוודיה בניסיונותיו לרתום את השער הנשגב למאבקו באימפריה הרוסית. הוא מונה לרופא הרשמי של שגרירות צרפת וכיהן בתפקיד זה עד 1719. במרץ 1719 יצא לבוקרשט, להיות רופא השליט המקומי, שאיתו קשר יחסים עוד בקונסטנטינופול. תחת מסווה תפקידו כרופא הנסיך הוא שימש כאיש של צרפת ושל האימפריה העות'מאנית בתככים שנרקמו שם כנגד אוסטריה.

לאחר שנות שירותו בבוקרשט, חזר דניאל דה פונסקה לקונסטנטינופול ומונה לרופא הסולטאן אהמט השלישי וגם המשיך לעבוד עבור הצרפתים במשכורת של 2,000 פרנק בשנה. לאחר הדחת הסולטאן בשנת 1730, חזר לבוקרשט ומשם לפריז, שם התרועע עם וולטייר ויתר נכבדי התקופה. הוא מת בגיל 61.

על פי מסמכים רומניים, בשנת 1730, בבוקרשט, השליט ניקולאה מברוקורדט נתן אישור לייסוד הקהילה היהודית הספרדית וזאת לבקשת יועציו, הרופא דניאל דה פונסקה ו**מנטס באלי** Mentes Bally (אבי סבו של דוויצ'ון באלי).

## לקריאה נוספת
* Contribuţia evreilor din România la cultură şi civilizaţie - Editura Hasefer.

## קישורים חיצוניים
* jewishencyclopedia 

קטגוריה:רופאים יהודים
קטגוריה:רופאים רומנים
קטגוריה:דיפלומטים יהודים
קטגוריה:דיפלומטים עות'מאנים
אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד

**אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד** (בספרדית: **Alfonso XII de España**; 28 בנובמבר 1857 – 25 בנובמבר 1885), היה מלך ספרד מ-1875 ועד 1885, לאחר שהפיכה צבאית השיבה את המלוכה וסיימה את תקופת הרפובליקה הספרדית הראשונה.

## ביוגרפיה
אלפונסו נולד ב-28 בנובמבר 1857 במדריד, לפרנסיסקו דה אסיס, דוכס קאדיז ולאיזבלה השנייה, מלכת ספרד מבית בורבון. להוריו נולדו שנים עשר ילדים אך כיוון שמניחים שפרנסיסקו דה אסיס היה הומוסקסואל לא ברור מי היה אביו הביולוגי של אלפונסו. כאשר נאלצו איזבלה ובעלה לעזוב את ספרד אחרי ההפיכה של 1868 אלפונסו התלווה אליהם לפריז ומשם נשלח לאקדמיה הצבאית הטרזיאנית (Theresianum) בווינה להמשיך את לימודיו. ב-25 ביוני 1870 נקרא לשוב לפריז, שם ויתרה אמו על הכתר לטובתו בנוכחות מספר אצילים ספרדיים.

אלפונסו עלה לשלטון בשם "אלפונסו השנים עשר" על-אף שאף מלך של ספרד המאוחדת לא נקרא בשם זה, שכן המלוכה נתפסה כממשיכתה של ממלכת קסטיליה ולאון, עליה מלכו אחד עשר מלכים בשם זה. זמן קצר לאחר מכן עבר אלפונסו למכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט בבריטניה ומשם פרסם ב-1 בדצמבר 1874, בתגובה לברכת יום הולדת מתומכיו, הודעה בה הוא מצהיר על עצמו כעל הנציג היחיד של המלוכה הספרדית.
בסוף אותה שנה, כאשר עזב מרשל סראנו את מדריד על-מנת לתפוס פיקוד בחזית הצפון של המלחמה הקרליסטית, בריגדיר מרטינז קמפוס, שמזה זמן עבד עם המלך, נכנס בשמו של אלפונסו לוולנסיה. ראש המועצה התפטר והאחריות הועברה ליועצו של המלך קנבוס דה קסטילו. לאחר מספר ימים הגיע המלך למדריד, לאחר שעבר בברצלונה ובוולנסיה. ב-1876, השתתף במערכה נגד הקרליסטים וניצח בה.

ב-23 בינואר 1878 נשא אלפונסו לאישה את בת דודתו, מרסדס, נסיכת אורליאן, בתם של אנטואן, דוכס מונפנסייה והאינפנטה לואיסה פרננדה, דוכסית מונפנסייה, אך היא נפטרה כעבור שישה חודשים. לקראת סוף אותה שנה ירה פועל צעיר מטרגונה, חואן אוליבה מונקסי, לעבר המלך במדריד. ב-29 בנובמבר 1879 התחתן אלפונסו עם קרובת משפחה רחוקה יותר, מריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה. בזמן ירח הדבש ירה אופה בשם אוטרו לעבר הזוג המלכותי במדריד. מנישואים אלו נולדו שלושה ילדים, ובהם מרסדס, נסיכת אסטוריאס. הצעיר בהם נולד לאחר מות אביו ולכן הוכתר מרגע הוולדו בשם אלפונסו השלושה עשר.

אלפונסו השנים עשר נפטר ב-25 בנובמבר 1885 ממחלת השחפת.

בזמן מלכותו הקצרה של אלפונסו השנים עשר הושג שלום בית בספרד ומחוצה לה, וענייני הכספים של הממלכה נוהלו בצורה טובה.

## משפחתו
מנישואיו למריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה נולדו לאלפונסו 3 ילדים:
* מרסדס, נסיכת אסטוריאס (1880–1904)
* מריה תרסה מספרד (1882–1912)
* אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד (1886–1941)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי ספרד
קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות זרים
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:בוגרי המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית הטרזיאנית
קטגוריה:ספרדים שנפטרו משחפת
קטגוריה:ילידי 1857
קטגוריה:נפטרים ב-1885
מגדל קומרצבנק

[שמאל|ממוזער|240px|[תוכנית (אדריכלות)|תוכנית של קומה טיפוסית במגדל בה ניתן לראות את פירי השירות בפינות המשולש, אטריום משולש במרכז וגן מקורה בחלק הדרומי. לחצו להגדלה]]
**מגדל קומרצבנק** (**Commerzbank Tower**) הוא גורד שחקים השוכן בבנקנווירטל, פרנקפורט שבגרמניה. בבניין שוכנים המשרדים הראשיים של "קומרצבנק", הבנק השני בגודלו במדינה, שיזם את בנייתו. נכון לשנת 2025, מגדל קומרצבנק הוא גורד השחקים הגבוה ביותר בפרקפורט ובגרמניה וה-23 בגובהו באירופה. גובהו כ-300 מטר עם האנטנה וכ-260 מטר בלי.

## היסטוריה
תכנון המגדל הופקד בידי משרד "פוסטר ושות'" בניהולו של הלורד נורמן פוסטר, אדריכל בריטי ידוע זוכה פרס פריצקר. פוסטר תכנן את מבנה הפלדה המשולש בסיוען של חברות הנדסה מובילות, ביניהן ארופ שבסיסה בלונדון. תהליך התכנון החל בשנת 1991. הבנייה החלה ב-1994 וארכה שלוש שנים.

המבנה המשולש מתנשא לגובה של 259 מטרים ויש בו 58 קומות. על גגו של המבנה יש אנטנה, שיחד איתה גובהו עומד על 300.1 מטרים. לרשותו של קומרצבנק עומדים 53 קומות ו-120,000 מטר רבוע של שטחי משרד. המגדל כולל אטריום משולש היוצר חלל במרכזו של המבנה, אליו מקושרים תשעה גני חורף (גנים מקורים) מוארים ואליו פונים חלק מהמשרדים. רציפות האטריום וגני החורף לאורך הבניין - שכוללים קירות מסך כלפי חוץ - מחדירים אור טבעי לנוחיותם של שוכני הבניין ומאפשרים מקומות נעימים בתוך הבניין, גם בקומותיו הגבוהות. את החלונות במבנה אפשר לפתוח ובעזרת האטריום הם מביאים לזרימתו של אוויר טבעי לבניין. באופן זה, מתפקד הבניין כבניין ירוק. המגדל מואר באור צהוב בלילות.

קודם להשלמתו של מגדל קומרצבנק, מסהטורם (מגדל יריד הסחר) באותה עיר, החזיק בתואר "הבניין הגבוה ביותר באירופה". מגדל קומרצבנק "גנב" לו את התואר בעת השלמתו כאשר הוא גבוה ממנו בשני מטרים בלבד. בדצמבר 2003 התואר נלקח על ידי מגדל המגורים טריומף פאלאס במוסקבה, המתנשא לגובה של 264.1 מטרים. מאז נבנו באירופה שני גורדי שחקים גבוהים אף יותר: במוסקבה ובאיסטנבול.

בעת השלמתו היה לגורד השחקים הגבוה ביותר באיחוד האירופי, תואר אותו איבד עם השלמתו של מגדל השארד בלונדון בשנת 2012, ובו זכה מחדש עם פרישתה של הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי בשנת 2020.

בשונה מגורדי שחקים רבים אחרים ברחבי העולם (דוגמת מגדל Q1 באוסטרליה), מגדל קומרצבנק אינו כולל קומת תצפית. למעשה קומותיו העליונות כלל אינן פתוחות לקבלת קהל, והכניסה אליהן אפשרית רק לעובדי הבנק. רק קומת הכניסה של המגדל פתוחה לקבלת קהל. מגדל קומרצבנק שוכן ב-Kaiserplatz (מגרמנית, כיכר הקיסר).

## קישורים חיצוניים

*מגדל קומרצבנק באתר המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית (CTBUH)
*מגדל קומרצבנק, ב-SkyscraperPage
*מאמר על המבנה, ב-a view on cities
*פוסטר ושותפים, מתכנני המגדל

## הערות שוליים

קטגוריה:פרנקפורט: מבנים
קטגוריה:גרמניה: גורדי שחקים
קטגוריה:מבנים שתכנן נורמן פוסטר
אוהד תירוש

הרב **אוהד תירוש** (נולד ב-1963 בקיבוץ סעד) הוא ממייסדי מדרשת הרובע (לשעבר ראש המדרשה) וראש הישיבה לבוגרי צבא של בני דוד בעלי. כמו כן הוא עומד (יחד עם אשתו, דנה) בראש מכון בנין שלם שייסדה אשתו.

## ביוגרפיה
נולד ב-1963 בקיבוץ סעד לאברהם תירוש, עיתונאי בעיתון "מעריב". למד בישיבת בני עקיבא כפר הרואה ולאחר מכן שירת בצה"ל (בסיירת צנחנים). לאחר השירות הסדיר למד בישיבת "מרכז הרב", בפרט אצל הרב אברהם יהושע צוקרמן. מרבותיו, גם הרב צבי ישראל טאו, הרב עודד וולנסקי והרב מרדכי שטרנברג. שירת כמפקד גדוד מילואים במהלך מבצע חומת מגן ובהמשך שירות המילואים הגיע לדרגת אלוף-משנה והוא משמש כראש המטה של חטיבת הצנחנים במילואים 55. מרצה בנושאי משפחה וזוגיות.

ערך את סדרת חוברות המאמרים "**במבט בהיר**" התומכת ב"ממלכתיות" גם אל מול יישומה של תוכנית ההתנתקות.

משמש כרב בית הכנסת "קהילת צעירי עיר גנים" בשכונת קריית מנחם בירושלים, בה הוא מתגורר עם אשתו ועשרת ילדיו.

הקים את מכון ההוראה המשולב בישיבה לבוגרי צבא בעלי. בנוסף, הוא משמש כנשיא רשת גני ילדים בקריית מנחם שהקים הרב דוד לוי.

## קישורים חיצוניים
* שיעוריו  באתר בני דוד
* שיעוריו באתר מכון מאיר
* שיעוריו באתר בני ציון - בונים קומה בתנ"ך
* כל הכתבות על הרב אוהד תירוש, באתר ערוץ 7

קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:בוגרי ישיבת כפר הרא"ה
קטגוריה:חיילי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:רבני המכינה הקדם-צבאית בני דוד
קטגוריה:ציונות דתית: מייסדי ארגונים ומוסדות
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:תלמידי הרב מרדכי שטרנברג
קטגוריה:קריית מנחם: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
אקולוגיה חברתית

**אקולוגיה חברתית** היא זרם מחשבתי קרוב לאנרכיזם העוסק ביחסים בין אוכלוסיות של בני האדם ובין הסביבה שלהן.

אקולוגיה חברתית היא, לדברי פרשנייה:
"ביקורת קוהרנטית ועמוקה על המגמות החברתיות הפוליטיות האנטי-אקולוגיות הנוכחיות" כמו גם "גישה משקמת, אקולוגית, קהילתנית ומוסרית לחברה".

אקולוגים חברתיים מאמינים כי מתרחש משבר אקולוגי ושהוא תוצר של הקפיטליזם. הם מאמינים כי לא רק מספר האנשים, אלא גם הדרך בה אנשים מתייחסים זה לזה היא מהגורמים למשברים הכלכליים, החברתיים והאקולוגיים המתרחשים לטענתם. צריכת יתר, התמקדות בייצור ותרבות הצריכה הם לפיכך תסמינים, שנובעים מנושא עמוק יותר בעל הקשרים אתיים בתוך החברות.

אקולוגיה חברתית היא אחד מזרמי המחשבה המשפיעים ביותר בחשיבה הסביבתית ובהגות האקו-אנרכיסטית בתוך האנרכיזם. היא מקושרת לרעיונות וליצירות של מארי בוקצ'ין, שכתב על נושאים אלה החל משנות ה-1950 ועד מותו, ואשר החל משנות 1960 שילב נושאים אלה יחד עם אנרכיזם חברתי מהפכני. יצירותיו כוללות את "אנרכיזם לאחר מחסור", "לעבר חברה אקולוגית" ו"האקולוגיה של החופש". ורבות אחרות.

אקולוגיה חברתית טוענת כי שורשי המשבר הסביבתי נמצאים ביחסי השליטה בין אנשים. השליטה על הטבע נתפסת כתוצאה של שליטה בתוך החברה, אבל דבר זה הגיע לדרגת משבר רק בתוך הקפיטליזם. במילותיו של מארי בוקצ'ין:

:"הרעיון שהאדם חייב לשלוט בטבע נובע ישירות מהשליטה של האדם באדם... אבל רק לאחר שקשרי הקהילה... התמוססו לכדי קשרי שוק קרה הדבר שהפלנטה עצמה צומצמה למשאבים לשם ניצול. נטייה זו בת מאות השנים התפתחה למלוא חומרתה בקפיטליזם המודרני. בשל טבעה התחרותי, החברה הבורגנית לא רק מציבה אנשים זה כנגד זה, אלא גם את המסה של האנושות כנגד העולם הטבעי. בדיוק כשם שאנשים הופכים לסחורות, כך גם כל היבט אחר של הטבע הופך לסחורה, משאב שנועד לייצור ולשיווק על פי גחמה".

:"הגזל של רוח האדם על ידי השוק מקביל לשוד של כדור הארץ על ידי ההון".

אוניברסיטת קליפורניה באירוויין מעניקה תואר ראשון באקולוגיה חברתית.

## ראו גם
*מארי בוקצ'ין
*אקו-אנרכיזם
*צדק סביבתי
*ישמעאל
*תיעוש

## קישורים חיצוניים

* המכון לאקולוגיה חברתית
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שמירת הסביבה
קטגוריה:אנרכיזם
מאגר בית זית

**מאגר בית זית** הוא אגם עונתי מלאכותי השוכן בתוואי נחל שורק סמוך למושב בית זית בהרי ירושלים, כק"מ דרומית למבשרת ציון. הסכר והמאגר נבנו בשנות החמישים לשם החדרת מי הגשמים למאגר מי התהום מערבה אליו. גם כיום, לא ברור לאן מגיעים המים המחלחלים מהמאגר.

## הסיבה לבניית המאגר
שמאל|ממוזער|250px|מאגר בית זית
שמאל|ממוזער|250px|תצלום אוויר של המאגר בסוף חורף 2006
שמאל|ממוזער|250px|מאגר בית זית גולש - ינואר 2022
על מנת להעשיר את מי אקוויפר ההר המערבי, בשנים 1954-53 נבנה סמוך לבית זית סכר גדול בערוץ נחל שורק (הגדול בנחלי הרי ירושלים המערביים), במטרה לחסום את זרימת המים, ולגרום להם לחלחל אל האקוויפר. 

## כישלון הפרויקט
במשך כמה חורפים יצר הסכר אגם מלאכותי גדול, ומימיו חלחלו כפי הצפוי, אלא שבדיקה שנערכה העלתה כי כמות המים הרבה שחלחלה לא השפיעה ואפילו במעט על מאזן אקוויפר ירקון תנינים. התברר כי המחקר ההידרולוגי והגאומורפולוגי באזור בו נבנה המאגר נעשה באופן רשלני ולקוי, ובעקבות כך ראו החוקרים כי אין התאמה בין קו פרשת המים הטופוגרפי ובין קו פרשת המים ההידרולוגי-גאולוגי; שיא הקימוט אינו תואם לשיא הטופוגרפי, ולכן קו פרשת המים ההידרולוגי עובר ממערב לקו פרשת המים (ראו שרטוט). לכן הועלתה ההשערה שהמים מחלחלים מזרחה לכיוון בקעת הירדן. בעקבות כך, מאגר בית-זית מוזכר לא פעם כדוגמה לכישלון תכנוני. עם זאת, כיום, יש הטוענים כי הפרויקט כלל לא כשל, אלא להפך, השיג את מטרתו, ושבגלל המבנה הגאולוגי המורכב של המקום, מעבר לתיאור הפשטני המופיע בשרטוט, החלחול הוא למרות הכל לאקוויפר המערבי. ממוזער|250px|לאן מחלחלים מי מאגר בית זית? במשך שנים נטען ששיא הקימוט אינו תואם לשיא הטופוגרפי, ולכן קו פרשת המים ההידרולוגי עובר ממערב לקו פרשת המים, כמתואר בשרטוט. ולכן הועלתה ההשערה שהמים מחלחלים מזרחה לכיוון בקעת הירדן. כיום, יש הטוענים כי הפרויקט כלל לא כשל, אלא להפך, השיג את מטרתו, ושבגלל המבנה הגאולוגי המורכב של המקום, הרבה מעבר לתיאור הפשטני המופיע בשרטוט, החלחול הוא למרות הכל לאקוויפר המערבי
## החלטות לאחר מעשה
עם היוודע הסיבה לכישלון הפרויקט, הוחלט בכל זאת שלא להרוס את הסכר, כדי שמאגר המים יהווה לכל הפחות אטרקציה תיירותית בימות החורף. אכן, לאחר שיטפון הופך המקום למוקד טיולים ופיקניקים, עקב היותו האגם (גם אם מלאכותי) היחיד במרחב הרי ירושלים כולו. עם זאת, בשנים האחרונות ישנו לחץ הולך וגובר להסיר את הסכר, המונע את זרימתו הטבעית של נחל שורק, ופוגע במערכת העדינה של הצמחייה ובעלי החיים החיים בו. הלחץ נשען בין היתר על מקרי טביעה במאגר בשל שוליו הבוציים, ועל סכנת הפצת מחלות ממימיו העכורים בתחילת הקיץ, בעיקר בשל נחילי יתושים.

## שימושים תיירותיים
בשנים האחרונות הוכשר בחלקו המזרחי של האגם מסלול אופניים, בין צומת כרם לצומת מוצא תחתית, המהווה חלק ממסלול סובב ירושלים. במקום תנועה ערה של מטיילים, ספורטאים ורוכבים, בעיקר בשבתות, ואף נצפו מספר כלי שיט קטנים במימי האגם. במהלך השנים הועלו רעיונות שונים לפיתוח תיירותי של האזור, אולם אלה נתקלו בהתנגדויות של תושבי היישובים הסמוכים לאגם.


קובץ:Betzaiyt33.jpg|מאגר בית זית בסוף החורף
קובץ:Beit Zait reservoir.JPG|מטיילים במאגר, חול המועד פסח
קובץ:Res bejt zajit 025.jpg|מאגר בית זית
קובץ:BeitZayitReservoirJan222022 06.jpg|מאגר בית זית ומושב בית זית


## קישורים חיצוניים

* 
*תיאור הדרך לאגם בית זית
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:נחל שורק
בית זית
קטגוריה:מקווי מים בארץ ישראל
קטגוריה:ישראל: סכרים
קטגוריה:מועצה אזורית מטה יהודה
בינגו וה מותריקה

שמאל|ממוזער|250px|בינגו וה מותריקה, נשיא מלאווי בשנים 2004–2012
**בינגו וה מותריקה** (באנגלית: **Bingu wa Mutharika**; 24 בפברואר 1934 – 5 באפריל 2012) היה פוליטיקאי וכלכלן מלאווי, שכיהן כנשיא מלאווי מ-24 במאי 2004 ועד מותו ב-2012.

## ביוגרפיה
נולד בשם ובסטר ת'ום, לאב שהיה מנהל בית ספר יסודי. גדל בדת הנוצרית הפרסביטריאנית אך מאוחר יותר עבר לנצרות הרומית-קתולית. קיבל תואר שני בכלכלה באוניברסיטת דלהי. השלים דוקטורט בכלכלה בלימודים בהתכתבות באוניברסיטת פסיפיק וסטרן, בלוס אנג'לס.

שינה את שמו במהלך שנות ה-60, כחלק מהלך הרוח הפאן-אפריקאי.

ב-24 במאי 2004 החל לכהן כנשיא מלאווי לאחר מערכת בחירות שנויה במחלוקת, ונבחר שנית ב-2009. החליף בתפקיד את בקילי מולוזי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי מלאווי
קטגוריה:כלכלנים מלאווים
קטגוריה:פרוטסטנטים לשעבר
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דלהי
קטגוריה:ילידי 1934
קטגוריה:נפטרים ב-2012
שמעון דימנשטיין

**שמעון** (**סמיון מרקוביץ**') **דימַנְשטיין** (ברוסית: **Семен Маркович Диманштейн**; 21 במרץ 1886 – 25 באוגוסט 1938) היה מנהיג קומוניסטי בברית המועצות, עורך עיתונים וראש היבסקציה. שאף להשתלבות היהודים במערכת הלאומים הסובייטית כעם יידישיסטי-חילוני.

## תולדות חייו
שמעון דימנשטיין נולד בשנת 1886 (תאריך לא בדוק) בסבז', עיירה יהודית במחוז ויטבסק, למשפחה מסורתית. הוא למד בתלמוד תורה ואז בישיבת טלז, אך עזב אותה בעקבות ההאפקע, שביתה של התלמידים נגד סדרי הישיבה. לאחר מכן עבר לישיבת סלובודקה. הוא התמיד בלימודיו והוסמך לרבנות, בין השאר על ידי הרב חיים עוזר גרודזנסקי. בתקופה זאת הוא חי בעוני ולן ברחובות.

בשנת 1903 החליט דימנשטיין לעזוב את הדת. על פי עדות אחת, היה זה בעקבות קריאת הספר "הסוסה" של מנדלי מוכר ספרים. הוא נדד זמן רב עד שהגיע לריגה, שם הצטרף בשנת 1904 למפלגה הבולשביקית. הוא הפך לפעיל בארגונים קומוניסטיים בליטא ובלארוס, ונאבק נגד הבונד ומפלגות ציוניות. בשנת 1908 נאסר דימנשטיין ונשלח לסיביר. בשנת 1913 הצליח לברוח מסיביר והגיע לפריז, שם היה נציג המפלגה.

לאחר מהפכת פברואר ב-1917, חזר דימנשטיין לרוסיה והיה לעורך העיתון "אמת בחזית" (*Окопной правды*), עיתון שהתנגד להשתתפות רוסיה במלחמת העולם הראשונה. בינואר 1918, לאחר מהפכת אוקטובר, מונה דימנשטיין לוועד לעניינים יהודיים, וערך את העיתון "**[[דער עמעס]]**" (יידיש: "האמת"). דימנשטיין כיהן כראש היבסקציה, המחלקה היהודית של המפלגה הקומוניסטית, עד סוף 1919, כסגנו של סטלין השר לענייני לאומים. נחום ניר-רפאלקס העיד עליו: "עם דימנשטיין ניהלתי עוד משא ומתן לא פעם במשך שנת 1918, ותמיד התייחס אלינו ואל שאלות היהודים בזהירות ובתבונה". כן סיפר שבסוף שנת 1918 פעל דימנשטיין להפסיק מאסר של מנהיגים ציוניים בסנקט פטרבורג.

ככל היידישיסטים, הוא ראה בעברית "שפה ריאקציונרית", מכיוון שהייתה לשון הקודש של היהדות וגם משום קשריה עם הציונות, אותם שאפה היבסקציה לדכא. העברית נאסרה באופן רשמי על ידי הנרקומפרוס (קומיסריון החינוך). בימיו החלו בהקמת רשת בתי-ספר עממיים ביידיש, ששאפו לשרש את הדת ולטפח זהות יידית-סובייטית.

בשנות ה-20 עבד דימנשטיין במוסדות מפלגתיים שונים, והיה אחד התאורטיקנים בשאלת הלאומיות בברית המועצות. בשנת 1929 הוא היה אחד משלושה יהודים שהיו בוועד הפועל של ברית המועצות. בשנת 1930 חזר דימנשטיין לעסוק בעניינים יהודיים, וכיהן כיושב ראש ועד **[[אוזט]]**, שנועד לקדם את הקמת האזור היהודי האוטונומי בברית המועצות. במקביל ערך את הספר "יידן אין פססר" ("יהודים בברית המועצות") שיצא ב-1935.

דימנשטיין נאסר בפברואר 1938 במסגרת הטיהורים הגדולים של סטלין, והוצא להורג בירייה ב-25 באוגוסט 1938, בגיא ההריגה בקומונרקה שמוסקבה. רק בשנת 1955, לאחר מות סטלין, נסגר תיקו של דימנשטיין וטוהר שמו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתאיסטים יהודים
קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים סובייטים
קטגוריה:עורכי עיתונים ביידיש
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים רוסים
קטגוריה:יידישיזם ויידישיסטים
קטגוריה:יהודים שהוצאו להורג ברוסיה ובברית המועצות
קטגוריה:קורבנות הטיהורים הגדולים
קטגוריה:בוגרי ישיבת תומכי תמימים בלובביץ'
קטגוריה:ילידי 1886
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1938
אסקיבו (נהר)

**נהר האסקיבו** (**Essequibo River**) הוא הנהר הארוך ביותר בגיאנה, והגדול ביותר בין נהר האורינוקו ונהר האמזונאס. משמעות שמו בשפת הארוואק הוא "בית-אבנים", בגלל המנהג הארוואקי לאסוף אבנים מגדות הנהר בשביל בניית בתים. הנהר מתחיל בהרי אקארי ליד הגבול בין ברזיל וגיאנה, וזורם צפונה למשך 1,000 קילומטרים דרך יערות וסוואנות עד שהוא נשפך לאוקיינוס האטלנטי 21 קילומטרים מג'ורג'טאון, עיר הבירה של גיאנה. שפכו של הנהר הוא ברוחב 20 קילומטרים, ו"מנוקד" באיים קטנים ורבים.
בין יובליו הרבים נמנים נהרות הרופונוני, הפוטארו, המאזארוני, הסיפארוני, הקיוויני והקויני.

היישוב האירופאי הראשון בגיאנה נבנה על ידי המתיישבים ההולנדיים ליד החלק הנמוך של האסקיבו ב-1615. המתיישבים שמרו על קשרי ידידות עם האינדיאנים המקומיים שחיו באזור וגידלו מטעים של סוכר וקקאו ליד הנהר.

באוגוסט 1995 שפכה חברת הכריה הקנדית קאמביור כארבעה מיליון ליטרים של חומצה לתוך הנהר, וגרמה להרס וחורבן רבים.

ונצואלה טוענת שהאסקיבו הוא הגבול האמיתי בינה לבין גיאנה, וטוענת לבעלות על כל השטח ממערב לנהר, מחוז גיאנה אסקיבה, או כ-70% משטח גיאנה.

אסקיבו הוא גם שמה של מושבה הולנדית עתיקה שנוסדה ב-1616 ונמצאת באזור של נהר האסקיבו שנהפך לאחר מכן לחלק מגיאנה הבריטית.

## קישורים חיצוניים

* מבט אווירי על שפך הנהר.
* 

קטגוריה:גיאנה: נהרות
קטגוריה:נהרות אמריקה הדרומית הנשפכים לאוקיינוס האטלנטי
אירוס ירוחם

**אִירוּס יְרֹחָם** או **אִירִיס יְרֹחָם** (שם מדעי: *Iris petrana*) הוא מין של גאופיט בסוג אירוס בסקציה אירוס ההיכל.

## מאפיינים
קנה השורש שלו מוארך ודק. העלים צרים – כ-5 מ"מ, אורכם מגיע ל-20 ס"מ. גובה עמוד הפריחה כ-40 ס"מ, הפרחים בצבע ארגמן כהה, הנוטה לשחור. קוטר הפרח כ-10 ס"מ. מבסיס עלה הכותרת החיצוני יוצא "זקן" – קבוצת שערות צהובות שבראשן כתם ארגמני. פריחתו היא בחודשים מרץ–אפריל.

בעבר היה המין שייך למין אירוס הנגב, אך הוא הופרד ממנו למין נפרד על סמך סימנים מורפולוגיים.

המין אנדמי לישראל וירדן. מינים דומים מאוד צומחים בפרס ובטורקיה, וייתכן כי מוצאם ממין אחד שהשתרע בעבר על אזורים נרחבים וכיום נשאר רק במקומות מבודדים. באזור גידולו הוקמה עבורו שמורת טבע מיוחדת, ליד בסיס צה"ל צפונית לירוחם. ב-2012 נחתם הסכם בין צה"ל לרשות הטבע והגנים ובו נקבע שחיילי בסיס "שועלי הנגב" הסמוך ישמרו על השמורה.

ככל שאר האירוסים בישראל, גם מין זה הוא צמח מוגן על פי חוק.

## גלריה

קובץ:Iris petrana single flower in Syria.jpg
קובץ:Iris petrana in Syria.jpg
קובץ:Israel Hiking Map אירוס ירוחם 5.jpeg
קובץ:Yeruham-iris-a.JPG
קובץ:PikiWiki Israel 30751 Iris Flowes in the Gilboa.jpg
קובץ:Yeruham-iris-reserve-a.jpg
קובץ:Yeruham-iris-reserve-c.jpg
קובץ:Yeruham_Iris.JPG


## לקריאה נוספת
* מיכה לבנה, **לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל**, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אירוסיים
קטגוריה:ארץ ישראל: אירוסיים
קטגוריה:אירוסי ההיכל
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:צמחי בר בסכנת הכחדה בישראל
קטגוריה:פרחים בצבע ארגמן בארץ ישראל
קטגוריה:ירוחם
קטגוריה:הנגב: הצומח
אונקיי

[200px|שמאל|ממוזער|פסלו של אג'יו (Agyō), אחד משני שומרי ה-ניו (Niō), שומריו של [הבודהה, שניצב בחזית מקדש טודאיי-ג'י (Tōdai-ji) שבנארה. את הפסל פיסל אונקיי]]
**אונקיי** (יפנית: **運慶**; 1151 – 1223) היה פָּסַל יפני שהשתייך ל"אסכולת הקיי" (Kei school), אשר פרחה בתקופת קמקורה. הוא התמחה בפיסול פסלים בדמותם של הבודהה ודמויות בודהיסטיות אחרות. עבודותיו המוקדמות של אונקיי נחשבות מסורתיות, והדמיון ביניהן ובין פסליו של אביו, קוקיי (Kōkei), הוא רב. אולם, הפסלים שפיסל עבור המקדש הבודהיסטי טודאיי-ג'י (Tōdai-ji) שבנארה מציגים את כישרונו המיוחד לריאליזם, שהיה בולט יותר מכל הכישרונות הקודמים לכך שהיו ביפן. כיום, אונקיי הוא המוכר שבאמני "אסכולת הקיי", וסברה זו מקובלת על היסטוריונים רבים מתחום תולדות האמנות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים יפנים
קטגוריה:פסלים מהמאה ה-13
קטגוריה:ילידי 1151
קטגוריה:נפטרים ב-1223
שמות הכיתות בבית הספר התיכון בישראל

**שמות הכיתות במערכת החינוך בישראל** נגזרים מההיסטוריה של מבנה מערכת החינוך.

השמות הרשמיים של הכיתות בבתי הספר במדינת ישראל הם מיספור אלפביתי של 12 שנות הלימוד, מא' עד י"ב. 
לצד מיספור זה, קיימות כמה שיטות לא רשמיות למספור הכיתות, תולדה של מערכות חינוך היסטוריות שונות שיובאו לארץ-ישראל בתקופת היישוב ויושמו במקביל. 

## גימנסיה
שיטה בה ארבע הכיתות הראשונות נחשבות "מכינה" ולאחריהן שמונה מחלקות (כיתות) גימנסיה. בשיטה זו כיתה ה' של ימינו כונתה "המחלקה הראשונה", ולכן המונחים **חמישית**, **שישית**, **שביעית** ו**שמינית** הם כינויים לכיתות ט' עד י"ב בהתאמה, המשמשים כיום בבית הספר התיכון בישראל: בתיכונים, בישיבות תיכוניות ובאולפנות.

מקור הכינויים בסולם הכיתות שהיה מקובל בגרמניה, באיטליה, בפולין ובמדינות נוספות. תרגומו הראשון לעברית של הספר "השד מהשביעית" העוסק בתלמיד כיתה י"א נקרא בטעות: "השד מכיתה ז'" עקב הבנה לקויה של המושג "שביעית".

הטיות נפוצות של המושגים מתייחסות לתלמידים שלומדים בכיתות החמישית, השישית, השביעית והשמינית: 'חמשושים', 'שישיסטים', 'שביעיסטים' ו'שמיניסטים', בהתאמה. 

## בית ספר עממי ובית ספר תיכון
שיטה של שמונה שנות לימוד בבית ספר עממי וארבע שנים בבית ספר תיכון, הייתה נהוגה במדינת ישראל עד לרפורמה בשנת 1968, שהובילה להקמתן של חטיבות הביניים. תלמידי הכיתה הראשונה של בית הספר התיכון, כיתה ט', נקראו "אליפים" (מהאות א'), וכך הלאה: **ב**טיחים, **ג**מילים ו**ד**ליתים.

הספר "אליפים" של הסופרת אסתר שטרייט-וורצל מספר על תלמידי כיתות ט', הלומדים בבית ספר חקלאי במסגרת פנימייה. בספר מוזכרים גם ה"בטיחים", תלמידי כיתה י' באותו בית ספר, וה"דלידים", כתלמידי כיתות י"ב באותו בית ספר.

כינויים אלה נשמרים עד היום במוסדות שונים, בעיקר פנימיות, כגון: תיכון בית ירח, מבואות ים, בית הספר לקציני-ים עכו, ישיבות תיכוניות ובצופים.

## בית ספר תיכון שש-שנתי
במספר בתי ספר תיכונים שש-שנתיים בישראל, ביניהם התיכון ליד האוניברסיטה בירושלים, מדרשית נעם בכפר סבא, כיתות ז' עד י"ב ממוספרות  באמצעות האותיות א' עד ו'. בבתי ספר אלו כיתה א' מקבילה לכיתה ז', כיתה ב' מקבילה לכיתה ח' וכן הלאה. גם שם ישנו שימוש בכינויים "אליפים", "בטיחים" וכו'.

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:סלנג עברי
קטגוריה:בית ספר
קטגוריה:ישראל: חינוך
קטגוריה:נוער בישראל
קטגוריה:שמות