open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
צ'ונסי גודריץ'

**צ'ונסי גודריץ**' (באנגלית: **Chauncey Goodrich**; 20 באוקטובר 1759 – 18 באוגוסט 1815) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מקונטיקט שייצג מדינה זו בקונגרס של ארצות הברית הן כסנאטור (1807–1813) והן כחבר בית הנבחרים (1795–1801).

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
גודריץ' נולד ב-20 באוקטובר 1759 בדורהם שבמושבת קונטיקט, והיה אחיו של אליצור גודריץ'. אביו היה כומר הקהילה אליצור גודריץ'. הוא סיים את לימודיו בייל ב-1776 ולימד בבית הספר לאחר מכן. מ-1779 עד 1781 לימד בייל. לאחר שלמד משפטים, הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בקונטיקט ב-1781, ועסק בכך בהרטפורד.

### קריירה פוליטית
הוא שירת בבית הנבחרים של קונטיקט מ-1793 עד 1794, כאשר נבחר כפדרליסט לקונגרס הרביעי מהמחוז השני של קונטיקט. הוא נבחר מחדש לקונגרס החמישי והשישי, כיהן מ-4 במרץ 1795 עד 3 במרץ 1801. בקונגרס השישי כיהן עם אחיו אליצור גודריץ'.

בשובו לקונטיקט, הוא חידש את עיסוקו בעריכת דין והיה במועצת המושל מ-1802 עד 1807, בו זמנית שירת כשופט של בית המשפט העליון של קונטיקט. האספה הכללית של קונטיקט בחרה בו לסנאט של ארצות הברית כדי להשלים את כהונתו של אוריה טרייסי, שמת, ובחרה בו מחדש לכהונה מלאה. ב-17 ביוני 1812 הוא הצביע נגד מלחמה עם בריטניה, אך ההצבעה למלחמה הייתה 19 מול 13.

הוא כיהן בסנאט בקונגרסים העשירי, האחד עשר, השנים עשר והשלושה עשר מ-25 באוקטובר 1807 עד מאי 1813.

הוא נבחר לראש עיריית הרטפורד בשנת 1812 והפך לוטננט מושל קונטיקט. הוא כיהן בשני התפקידים עד מותו. בשנים 1814 ו-1815, הוא היה ציר קונטיקט לוועידת הרטפורד.

### מותו
גודריץ' מת ב-18 באוגוסט 1815 בהרטפורד ונקבר בבית הקברות הישן נורת'.

## משפחתו
[ממוזער|מרי אן וולקוט, דיוקן מאת [ראלף ארל]]
גודריץ' היה נשוי למרי אן וולקוט, בתו של אוליבר וולקוט, החותם על הכרזת העצמאות. אחיינו צ'ונסי אלן גודריץ' היה חתנו של נואה ובסטר וערך את המילון שלו לאחר מותו של ובסטר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:סגני מושלי קונטיקט
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1759
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1815
המפולות במחוז ואיאנד (2024)

**המפולות במחוז ואיאנד** היו סדרה של מפולות שהתרחשו ליד הכפרים פונג'ירימטום, מונדאקאי, צ'ורלמלה וולרימאלה במחוז ואיאנד שבמדינת קרלה שבהודו בשעות המוקדמות של 30 ביולי 2024. מפולות קרקע אלו נגרמו על ידי גשם זלעפות, והביאו להתמוטטות הגבעות, מה ששלח זרמים של בוץ, מים וסלעים התרסקו אל האזורים המושפעים. האסון היה אחד הקטלניים בהיסטוריה של קרלה, עם דיווחים על יותר מ-420 הרוגים, 397 פצועים, ויותר מ-118 נעדרים. במבט לאחור, כריתת יערות, שינויים בשימושי קרקע, ניקוז לא תקין ומפולות בעבר הם גורמים תורמים יחד עם פעילויות אנושיות כמו חקלאות, בנייה וחציבה הפכו את הנוף של ואיאנד ליותר רגיש למפולות.

בסיוע הכוחות המזוינים ההודיים, כוח התגובה הלאומי לאסון (NDRF), שירותי הכבאות וההצלה, רשויות היער וחיות הבר, והמשטרה, יחד עם מאות מתנדבים ופקידי ממשל, פתחו הרשויות במשימת חילוץ ענקית באזור בעקבות האירוע לחפש ניצולים אפשריים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הודו: אסונות טבע
קטגוריה:קרלה
קטגוריה:אסונות ב-2024
קטגוריה:מפולות בוץ
קטגוריה:2024 בהודו
אנתוני הרמוס

**אנתוני הרמוס** (בהולנדית **Antony Hermus**; נולד ב-1973) הוא מנצח הולנדי.

## ביוגרפיה
אנתוני הרמוס נולד בעיר אוסטרהוט שבהולנד. הוא התחיל לנגן בפסנתר בגיל 6. מוריו לפסנתר בצעירותו כללו את פיטר ואן מורגסטל ובן מרטין וויאנד. מאוחר יותר למד אצל ז'אק דה טייז' בקונסרבטוריון למוזיקה בטילבורך. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת טילבורך עם תואר במדעי המידע, לצד הכשרה מוזיקלית. לאחר מכן למד ניצוח אצל ז'אק ואן סטין וגיאורג פריטש.

בשנת 1998, הצטרף אנתוני הרמוס לצוות תיאטרון האגן. לאחר שהגיע לתפקיד קאפלמייסטר בתיאטרון, הוא הפך למנהל מוזיקלי כללי של התיאטרון ב-2002, ושימש בתפקיד עד 2008. ב-2009 הוא הפך למנהל מוזיקלי כללי של תיאטרון דסאו, והיה מועמד למנצח השנה על ידי אופרנוולט ב-2010, 2011 ו-2012. הוא השלים את כהונתו בדסאו ב-2015 בניצוח על מחזור האופרות טבעת הניבלונג של וגנר, ומונה למנצח כבוד.

אנתוני הרמוס הוא כיום מנצח אורח ראשי של תזמורת צפון הולנד ויועץ אמנותי של תזמורת הנוער הלאומית של הולנד. ביוני 2019 הוא ניצח לראשונה על התזמורת הלאומית של בלגיה. הרמוס חזר להופעת ניצוח אורח נוספת באוקטובר 2020. ביולי 2021, התזמורת הלאומית של בלגיה הודיעה על מינויו של הרמוס למנצח הראשי הבא שלה, החל מעונת 2022 - 2023, עם חוזה ראשוני של ארבע עונות.

הרמוס ביצע מספר הקלטות עבור חברת התקליטים CPO, כולל סימפוניות מאת המלחינים זיגמונד פון האוזגר, אלפונס דיפנברוק, אוגוסט קלוגהרדטו ויוהאן וואגנאר.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מנצחים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1973
סוכנות הידיעות שהאב

**סוכנות הידיעות שֶׁהָאבּ** (בערבית: **وكالة شهاب للأنباء**, בתעתיק מדויק: **וִכַּ֫אלַת שִׁהַ֫אבּ לִלְאַנְבַּ֫אא**'; באנגלית: **Shehab News Agency**) היא סוכנות ידיעות פלסטינית המזוהה עם חמאס, למרות שהיא מציגה את עצמה כסוכנות עצמאית.

אתר האינטרנט של הסוכנות חסום על ידי הרשות הפלסטינית ביהודה ושומרון. פייסבוק חסמה את החשבונות שלה בשנת 2021. ערוץ הטלגרם הראשי שלהם חסום בגרסה של אפליקציית טלגרם הזמינה בחנות Google Play.

הסוכנות הוקמה בינואר 2007 בעזה, כחלק מרשת אל-אקצא, המפעילה את רדיו אל-אקצא וערוץ אל-אקצא. 

ב־2021 מונה שאדי אבו סבחה למנהל הסוכנות, ובאוקטובר 2021 הוביל אבו סבחה פיצול של הסוכנות לשני גופים נפרדים: סוכנות הידיעות שהאב וחברת ההפקות Event. בדצמבר 2021 הופרד התקציב התפעולי של הסוכנות מתקציב רשת אל־אקצא, בינואר 2022 הופרדה עבודת הסוכנות וסמכויותיה הופרדו מרשת אל־אקצא ורישום הסוכנות כעצמאית הושלם במאי 2022.

לפי מרכז המידע למודיעין וטרור הסוכנות משמשת בפועל כזרוע תעמולה מרכזית של ארגון הטרור חמאס, המשלבת דיווחים חדשותיים שוטפים עם נרטיב אידיאולוגי קיצוני, הסתה לאלימות וטרור, ומינוף תקשורתי של מטרותיה המדיניות והצבאיות של חמאס. במהלך מלחמת חרבות ברזל הסוכנות היוותה אחד מהצינורות המובילים של הזרוע הצבאית של חמאס להפצת סרטוני תיעוד של פגיעה בכוחות צה"ל, אשר הופקו על ידי יחידת ההסברה הקרבית של גדודי עז א-דין אל-קסאם.

## ראו גם
* מרכז המידע הפלסטיני

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חמאס: תקשורת
קטגוריה:תעמולה פלסטינית
רצח הילה פישר וילדיה

**רצח הילה פישר וילדיה** אירע ב-23 באוקטובר 2008 בביתם של מייקל והילה פישר בהוד השרון.

משפחת פישר כללה את האב, מייקל פישר, את האם, הילה (בתו של יהודה בכר שהיה ניצב במשטרת ישראל) ואת שני ילדיהם יובל וירדן.

מייקל והילה היו קציני משטרת ישראל, הילה הייתה בדרגת מפקח משנה, ומייקל היה קצין בימ"ר מרכז.

יום לפני הרצח, מייקל והילה התווכחו בנוגע לילדיהם ולטיפול המשותף בהם. למחרת ב-23 באוקטובר 2008 בעקבות הריב, נטל מייקל את אקדחו האישי מטעם עבודתו במשטרה וירה בהילה מטווח אפס, לאחר מכן ירה בשני ילדיהם ובסוף התאבד בכך שירה בעצמו.
שבוע לאחר הרצח, נסגרה חקירת הרצח וההתאבדות במשפחת השוטר מייקל פישר. 

ב-25 באוקטובר 2009, שנה לאחר הרצח, פורסמו מסקנות החקירה של מחוז מרכז במשטרה, כי הרצח נבע מריב של מייקל והילה על טיפול בילדים, ולא כתוצאה מרומן שמחוץ לנישואים שנשלל כמניע אפשרי

הילה ושני הילדים נקברו בטקס משטרתי בבית העלמין נווה הדר בהוד השרון, ואילו מייקל נקבר בבית עלמין אזרחי ברעננה.

## הערות שוליים

קטגוריה:פרשיות רצח בישראל שבהן נרצחו בני משפחה
קטגוריה:ישראל: אלימות במשפחה
קטגוריה:2008 בישראל
קטגוריה:רצח קטינים בישראל
קטגוריה:הוד השרון
יניב סגלוביץ'

**יניב סגלוביץ**' (נולד ב-11 בינואר 1979) הוא במאי קולנוע ועורך ישראלי.

## ביוגרפיה
יניב סגלוביץ' נולד וגדל בטבריה. ** **

בשנת 2006 סיים סגלוביץ' את לימודיו בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בהצטיינות. במהלך לימודיו ביים, בין היתר, את סרט הגמר התיעודי "טבריה בקופסה", אשר הוקרן בפסטיבל דוקאביב ושודר בערוץ Yes דוקו.

בתום לימודיו, יצר סרטים וסדרות כבמאי וכעורך.

## מעבודותיו כבמאי
בשנת 2016 כתב וביים את סרטו העלילתי הקצר "ולתפארת מדינת ישראל" (An average story). קומדיה סאטירית ובה גיבור הסרט, אבי כהן, מתבשר על ידי הלשכה המרכזית לססטיסטיקה כי נמצא שהוא תואם בדיוק מופלא ל"ממוצע" בחברה הישראלית בכל תחומי החיים. התקשורת מחבקת אותו והוא הופך בין לילה לסמל לאומי וסלבריטאי מהשורה הראשונה.

הסרט הוקרן לראשונה במסגרת האירוע "קצר וסאטירי" שנערך בסינמטק תל אביב, מחווה לאפרים קישון לציון עשור למותו, ובו הוקרנו חמישה סרטים קצרים סאטירים.

לאחר מכן, הוקרן הסרט בפסטיבל חיפה, ובפסטיבל הסרט הקצר בבאר שבע, שם זכה בפרס חביב הקהל. הסרט היה מועמד לפרס אופיר בקטגוריית "הסרט הקצר הטוב ביותר" לשנת 2016 והוקרן בפסטיבלים רבים בארצות הברית, ביניהם: DC SHORTS FILM FESTIVAL שם זכה בפרס חביב הקהל. בפסטיבל הסרטים הקצרים הוותיק בעולם: Rochester International Film Festival ובפסטיבל הפולני Jewish Motifs International Film Festival, שם זכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר.

בשנת 2018 ביים וערך את הסרט הדוקומנטרי "אורי זהר חוזר" (מפיק ובמאי שותף: דני רוזנברג), אודות הבמאי והשחקן אורי זוהר. הסרט הוקרן בפסטיבל ירושלים, ובהקרנות מסחריות בסינמה סיטי ושודר בהוט 8. הסרט זכה לשבחים בביקורות חיוביות, והיה מועמד לפרס אופיר בקטגוריית "הסרט התיעודי הטוב ביותר".
הסרט נוצר לאחר שזוהר התנדב לביים סרט הסברה לעמותת "לב לאחים". בסיועו של רנן שור, מנהל בית הספר סם שפיגל, צוותו סגלוביץ' ורוזנברג אל זוהר לסייע לו בהפקת הסרט. תוך כדי הצילומים, תיעדו השניים את זוהר בעשייתו. מאז, ובמשך 15 שנים התיידדו, למדו יחד, וקיימו שיחות, שהיו הבסיס לסרט "אורי זהר חוזר".

בשנת 2020 ביים וערך את הסדרה התיעודית "מושלמים" ב-HOT, המספקת הצצה יוצאת דופן על חיי היום יום של אנשים עם מוגבלות.

בשנת 2024 ביים וערך את הסרט הדוקומנטרי "הפקות המזרח" המגולל את סיפור חייו של ימין מסיקה. הסרט זכה בפרס "ציון לשבח" בפסטיבל הקולנוע בירושלים, ושודר בערוץ כאן 11 ובערוץ היוטיוב של כאן, וכן זכה לביקורות חיוביות רבות באתרים הארץ, ynet, מעריב, וואלה ומאקו.

## מעבודותיו כעורך
מלבד את סרטיו שלו, סגלוביץ' ערך גם סרטים וסדרות נוספים, ביניהם: הסדרה "האחת", (במאי: גלעד טוקטלי), עליה זכה בפרס אופיר לעריכה הטובה ביותר בטקס פרסי האקדמיה לקולנוע וטלוויזיה.

הסרט "אני לא", (במאי: תומר הימן). זוכה פרס הקולנוע הדוקומנטרי הישראלי של הפורום הדוקומנטרי הישראלי. זכה בשני פרסים בפסטיבל דוקאביב. היה מועמד לפרס אופיר, והשתתף בעשרות פסטיבלים בעולם.

כמו כן, ערך בסדרות: הפלילסטיות, מחוברים, גולשי ספות, יחידה מעורבת, חתונה ישראלית, עובדה, מגזין חדשות סוף השבוע, ועוד.

## פילמוגרפיה

## לקריאה נוספת

*אורי זהר חוזר - טריילר
* 

## הערות שוליים

2024 08
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:טבריה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
מרכז המידע הפלסטיני

**מרכז המידע הפלסטיני** (באנגלית: **The Palestinian Information Center (PIC)**; בערבית: **المركز الفلسطيني للإعلام**, תעתיק מדויק: אל-מרכז אלפלסטיני ללאיעלאם) הוא אתר חדשות פלסטיני המזוהה עם חמאס.

## היסטוריה
מרכז המידע הפלסטיני הוא אתר חדשות פלסטיני שהוקם לראשונה בערבית ב-1 בדצמבר 1997 ולאחר מכן באנגלית ב-1 בינואר 1998. 7 שפות אחרות הגיעו בעקבותיו. זהו אחד האתרים הנצפים ביותר ברשות הפלסטינית. האתר שואף לקדם "מודעות לגבי פלסטין, הפלסטינים והנושא הפלסטיני".

ביוני 2017 האתר, יחד עם לפחות 10 אתרי חדשות פלסטיניים נוספים שמרכזם מחוץ ליהודה ושומרון, נחסמו בהוראת התובע הציבורי של הרשות הפלסטינית. עמוד הפייסבוק של המרכז, שהיה לו קרוב ל-5 מיליון עוקבים, הוסר באוקטובר 2019, מה שגרם להפגנות באמצעות ההאשטאג #FBblocksPalestine. אתר האינטרנט שלו חסום על ידי הרשות הפלסטינית.

## שיוך
מרכז המידע הפלסטיני הוא כלי תקשורת של חמאס, והוא אתר השער המוביל ברשת התעמולה המקוונת של חמאס המונה עשרים אתרי אינטרנט. התוכן והסיקור החדשותי שלו מכוונים בעיקר לאידאולוגיה וההיסטוריה של חמאס.

## ראו גם
* סוכנות הידיעות שהאב
* קודס (רשת חדשות)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חמאס: תקשורת
קטגוריה:תעמולה פלסטינית 
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-1997
קטגוריה:אתרי אינטרנט ברוסית
קטגוריה:אתרי אינטרנט בערבית
מועדון פנסיוני הכלבים

**מועדון פנסיוני הכלבים** (באנגלית: **The Kennel Club**) הוא מועדון הכלבים הרשמי של הממלכה המאוחדת, והוא נחשב למועדון הכלבים הוותיק ביותר בעולם. תפקידו לפקח על פעילויות שונות הקשורות לכלבים, כולל תערוכות כלבים, אקרובטיקה של כלבים, ותחרויות עבודה. בנוסף, המועדון מנהל את מרשם הכלבים הגזעיים הלאומי של הממלכה המאוחדת ומשמש כקבוצת לובי בנושאים הקשורים לכלבים בבריטניה.

מערכת הרישום של מועדון פנסיוני הכלבים מחלקת כלבים לשבע קבוצות גזע. קבוצות מועדון הכלבנות כוללות: קבוצת כלבי ציד, קבוצת כלבי עבודה, קבוצת הטריירים, קבוצת כלבי ציפורים, קבוצת כלבי רועים, קבוצת כלבי שימוש וקבוצת כלבי צעצוע.

## היסטוריה
ממוזער|סוואליס שירלי, מייסדת מועדון הכלבנות
מועדון פנסיוני הכלבים נוסד ב-4 באפריל 1873 לאחר ששווליס א. שירלי הביע תסכול מניסיונותיו לארגן תערוכות כלבים ללא מערכת חוקים עקבית. מהתערוכה הראשונה בשנת 1859, תערוכות כלבים הפכו לפופולריות יותר ויותר. שירלי רשום כמציג טריירים בתערוכת הכלבים של חברת מופעי הכלבים של ברמינגהאם בשנת 1865. יחד עם קבוצה של ג'נטלמנים נוספים, הוא ארגן את התערוכה הגדולה הראשונה של כלבי ספורט וכלבים אחרים, שהתקיימה בארמון הבדולח ביוני 1870. התערוכה לא הייתה הצלחה כלכלית, והארגונים נאלצו לכסות את ההפסדים.

לרגל חגיגות 150 שנה להקמת המועדון ב-5 באפריל 2023, אישר המלך צ'ארלס השלישי את הוספת הקידומת המלכותית לשם המועדון. עם זאת, עד שחברי המועדון יצביעו על שינוי השם המסחרי להכללת המילה "מלכותי", יישאר שמו "מועדון פנסיוני הכלבים".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מועדוני כלבים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: ארגונים
חומות אווילה

**חומות אווילה** (בספרדית: **Muralla de Ávila**) הן חומות עיר ומערך ביצורים בעיר אווילה שבספרד, שנבנה במהלך ימי הביניים. החומות מהוות את האתר ההיסטורי הבולט של העיר והן השלמות והמשומרות ביותר בכל ספרד. העיר העתיקה של אווילה, ביחד עם החומות והכנסיות העתיקות שבעיר, הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1985.

## תיאור
העבודה על בניית החומות החלה ב-1090 אבל רוב החומה נבנתה מחדש במאה ה-12 והושלמה במאה ה-14. השטח שתחום על ידי החומות הוא  והיקפן . רוחבה הממוצע של החומה הוא 3 מטר וגובהה הממוצע 12 מטר. החומות כוללת 88 צריחים עגולים למחצה וקבועים בה 9 שערים מתקופות שונות. שער וינסנט הקדוש (Puerta de San Vicente) ושער המבצר (Puerta del Alcazar) מאופגים בשני צריחים גדולים בגובה 20 מטר שמקושרים בקשת חצי-מעגלית. האפסיס של קתדרלת סלוודור דה אווילה הגותית מהווה את אחד הצריחים שבחומה.

כיום ניתן לטייל על החומות לאורך מחצית מהיקפן. חלק סגור וכנראה יישאר סגור בעתיד בגלל שחלק מהחומות משולבים במבנים אחרים, חלקם פרטיים. חלק אחר לא נגיש כרגע מאחר שטרם הוסדר בו מסלול בטוח להולכי רגל ותיירים.

האתר נרשם כמונומנט לאומי ב-1884. ב-1985 העיר העתיקה של אווילה, כנסיותיה העתיקות והחומות הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

## גלריה

קובץ:Avila muralla 01a by-dpc.jpg|חומות אווילה - הצריחים
קובץ:Avila 001.jpg|חומות אווילה
File:Avila01.jpg|חומות אווילה
קובץ:Puerta del alcazar.jpg|שער המבצר (אלקזאר)
קובץ:Ávila. Murallas 2.JPG|הצריחים
קובץ:Avila Catedral 04a by-dpc.jpg|האפסיס של הקתדרלה משולב בחומה


קובץ:Panoramica nocturna de la Ciudad de Ávila.jpg|פנורמה של חומות אווילה בלילה


## ראו גם
* העיר ההיסטורית המבוצרת של קרקסון
* חומות דוברובניק
* חומות ירושלים
** חומת ירושלים העות'מאנית

## קישורים חיצוניים

* Old Town of Ávila with its Extra-Muros Churches, באתר אונסק"ו
* Murallas (Town Walls) of Ávila
* מדריך השמע הרשמי של החומה 

קטגוריה:ספרד: אתרי מורשת עולמית
אווילה
ג'וליוס הייל

**ג'וליוס פיטר הייל** (באנגלית: **Julius Peter Heil**; ) היה פוליטיקאי יהודי-אמריקאי מוויסקונסין, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל ויסקונסין ה-30 בשנים 1939–1943.
## ראשית חייו
ג'וליוס הייל נולד בדוסמונד אן דר מוזל (כיום ברנדרנבורג, אז בתחומי הקיסרות הגרמנית) כבנם של פרנק וברברה הייל, זוג יהודים. בילדותו היגרה המשפחה לארצות הברית, שם הוא גדל בחווה ליד העיר ניו ברלין שבוויסקונסין, ולמד בבית ספר מקומי עד גיל 12. ב-1900 נשא הייל לאישה את אליזבת קונרד, ולשניים נולד בן אחד.

## קריירה
הייל היה לרתך מומחה, ונסע ברחבי אמריקה הדרומית, שם הוא עסק בריתוך פסי פלדה לקווי חשמלית. ב-1901 הוא הקים את חברת הייל במילווקי, שייצרה מכליות פלדה לקרונות רכבת. ב-1933 הוא מונה על ידי הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט לעמוד בראש המועצה המייעצת של 
## מושל ויסקונסין
ב-1938 נבחר הייל כמועמד המפלגה הרפובליקנית למשרת מושל ויסקונסין. בבחירות הכלליות הוא הביס את יריבו איש המפלגה הפרוגרסיבית, המושל המכהן פיליפ לה פולט. כמושל, הוא הקים את מחלקת כלי הרכב שהורכבה מחמש סוכנויות קיימות, ויצר את מחלקת הרווחה הציבורית. יוזמה שנויה במחלוקת שלו הייתה הקמתה של החטיבה למחקר מחלקתי, שנועדה להשיג יעילות גדולה יותר בממשל המדינה. במהלך תקופת כהונתו השנייה של הייל כמושל, נכנסה ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, והוקם משמר מדינתי כתחליף למשמר הלאומי, שנקרא אז לשירות פעיל. כמי שלעיתים קרובות כונה "ג'וליוס הצודק" (Julius the Just), דיווח הניו יורק טיימס על מעשי ליצנות ותעלולים מטופשים שלו. ב-1940 נבחר הייל לתקופת כהונה שנייה, אך בניסיונו להיבחר לתקופת כהונה שלישית ב-1942 הוא נוצח על ידי הפרוגרסיבי אורלנד סטין לומיס, זאת בשל חוסר האהדה למדיניותו ביחסי עבודה. לומיס נפטר טרם השבעתו, ואת הייל ירש בתפקיד סגנו, שהתמודד על תקופת כהונה שנייה כסגן המושל ונבחר, ועקב פטירתו של לומיסף הושבע כמושל עם תום תקופת כהונתו של הייל.
## שנותיו האחרונות
לאחר תום כהונתו כמושל, היה הייל לנשיא, ומאוחר יותר יושב ראש מועצת המנהלים של חברת הייל. הוא נסע ברחבי ארצות הברית כדי לקדם את תוצרת החלב של ויסקונסין.

ג'וליוס הייל נפטר במילווקי ב-30 בנובמבר 1949 כתוצאה מהתקף לב, בגיל 73. הוא נטמן בפארק הזיכרון של ויסקונסין, בעיר ברוקפילד.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1751


## קישורים חיצוניים
* ג'וליוס הייל באתר אגודת המושלים הלאומית 
* ג'וליוס הייל באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מושלי ויסקונסין
קטגוריה:יהודים מושלי מדינות ארצות הברית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1876
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1949
דה כהן (יוטיובר)

**עידן כהן אטיאס** (נולד ב־3 באוקטובר 2003), המכונה **דה כהן** (**TheCohen**), הוא יוטיובר, גיימר ויוצר תוכן ישראלי. כהן מעלה סרטונים ושידורים חיים לערוץ היוטיוב שלו, ונכון לדצמבר 2025, יש לו כ-800 אלף רשומים. הוא בעל כ-498 אלף עוקבים בטיקטוק ו-140 אלף עוקבים באינסטגרם.

## ביוגרפיה
כהן נולד וגדל בגני תקווה. מתגורר בגני תקווה ובטבריה. ב־27 באפריל 2022 התגייס לצה"ל לתפקיד אמן פעיל. כהן מקיים אורח חיים מסורתי.

## קריירה

כהן החל את פעילותו ביוטיוב בינואר 2018, ופתח את הערוץ שלו בשם "The Cohen", עיקר הסרטונים שהעלה לערוץ בתחילת דרכו עסקו במשחק הווידאו פורטנייט. בשנת 2024, החל לשדר בערוצו את משחק הווידאו בראול סטארס.

ב־27 ביולי 2022 ערך משחק כדורסל נגד עמית פורטל (יוצר תוכן) מול כ-3,000 צופים בקהל, בהיכל הספורט "היכל קבוצת שלמה" שבחולון. ב־21 וב־22 באוגוסט 2024 הנחה ביחד עם היוטיובר מאסטר אוהד (Master Ohad) מופע "בראול סטארס" בשם "מנורה סטארס" בהיכל מנורה מבטחים והופיע מול כ-45 אלף צופים במספר הופעות. החל מ־21 באפריל 2024 השתתף מספר פעמים במופע בשם "בראול סטארס נגד פורטנייט" יחד עם יוצרי התוכן, יוטיוברים וגיימרים מפורסמים ביניהם יונתן הולנדר המוכר כפריזי.

בפברואר 2025 השתתף בתוכנית "המרדף" בכאן 11, שם השיג 0 ש"ח בסיבוב הראשוני, ובכך שבר שיא.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יוטיוברים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2002
גבי לוי

**גבריאל (גבי) לוי** (נולד בשנת 1944) הוא דיפלומט ישראלי בדימוס, שכיהן כשגריר ישראל באוסטרליה ובטורקיה.

## ביוגרפיה
לוי נולד ב-1944 לחיים וקדן (לינדה) בעיר ברגמה, שבנפת איזמיר בטורקיה. בשנת 1949 עלתה משפחתו לישראל. גדל והתחנך בבית הספר העממי "הרצל" שביהוד, ומאוחר יותר עבר לפנימייה צבאית בסמוך לבית הספר הריאלי שבחיפה.

לאחר סיום לימודיו התיכוניים התגייס לשירות חובה בצה"ל. הוא עבר קורס קציני שריון, וחתם שנתיים וחצי נוספות בקבע. במסגרת שירותו הצבאי פיקד על פלוגת טנקים, ועד פרישתו הועלה לדרגת רב-סרן. הוא לחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים.

בשנת 1973 סיים את לימודיו האקדמיים לתואר ראשון בחוגים למזרח תיכון וגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן ניגש למבחני צוערים במשרד החוץ, אותן עבר בהצלחה. הוא החל את עבודתו כמזכיר בקונסוליית ישראל בג'מייקה.

בשנת 1999 מונה לשגריר ישראל באוסטרליה. ב-4 בפברואר 2001 הוחלט להרחיב את תפקידו גם לונואטו ואיי שלמה. בשנת 2007 מונה לשגריר ישראל באנקרה, בירת טורקיה. ב-14 בנובמבר 2009 הותקף ביידוי ביצים בידי סטודנטים טורקים לאחר שהגיע להרצות בטרבזון חודש אחר כך ארגן אירוע עבור חגיגות יום העצמאות. אולם הכנס הוחרם על ידי נציגי טורקיה, ואף אחד לא הגיע אליו. לאחר המשט לעזה (2010), שכונה אחר-כך "משבר המרמרה", גורש לוי חזרה לישראל על ידי נשיא טורקיה, עבדוללה גול.

בשנת 2014 הוזמן על ידי רג'פ טאיפ ארדואן לחנוך בית כנסת ששוקם על ידי ממשלת ארדואן בעיר הולדתו של לוי.

## קישורים חיצוניים
* גבי לוי – ביוגרפיה

## הערות שוליים

קטגוריה:שגרירי ישראל באוסטרליה
קטגוריה:שגרירי ישראל בטורקיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
אירופה והאנשים ללא היסטוריה

**אירופה והאנשים ללא היסטוריה** הוא ספר מאת האנתרופולוג אריק וולף. הספר פורסם לראשונה בשנת 1982 ומתמקד בהתפשטות החברות האירופיות בעת החדשה. הספר עוסק בהיסטוריה הכתובה בקנה מידה עולמי, ועוקב אחר הקשרים בין קהילות, אזורים, עמים ואומות שלרוב מתייחסים אליהם כאל נושאים בדידים.

זהו ספר מרכזי באנתרופולוגיה ובהיסטוריה, המבקר את ההשקפה האירוצנטרית של ההיסטוריה העולמית, ומדגיש את הקשרים ההדדיים בין חברות בכל רחבי העולם. וולף מערער על הנרטיב המסורתי המציג את אירופה ככוח המרכזי בשינוי ההיסטורי ומציג חברות לא-אירופיות כפסיביות, סטטיות וחסרות היסטוריה.

## היסטוריה עולמית
הספר מתחיל בשנת 1400 בתיאור נתיבי הסחר בהם יכול היה להתקל מטייל בעולם, האנשים והחברות שהם חיברו והתהליכים הציוויליזציוניים המנסים לשלב אותם. מכאן עוקב וולף אחר הופעתה של אירופה כמעצמה גלובלית ואחר הארגון מחדש של אזורי עולם מסוימים לייצור סחורות המיועדות כעת לצריכה גלובלית. וולף נבדל מתורת מערכות העולם (world-systems theory) בכך שהוא רואה את צמיחתה של אירופה עד סוף המאה השמונה עשרה כפועלת במסגרת מיסוי ולא במסגרת קפיטליסטית: במקום להתמקד ישירות בהפקת רווחים ממסחר וייצור כמו בשיטה הקפיטליסטית הקלאסית, שלטונות קולוניאליים רבים ביססו את כוחם על גביית מיסים מהאוכלוסיות המקומיות. כך, באמצעות מיסוי כפוי, השלטון הקולוניאלי הצליח לשמור על שליטה פוליטית וכלכלית באזורים נכבשים.

וולף בוחן את הדרך שבה נוצרו מבנים של מדינה קולוניאלית נוצרו כדי להגן על אוכלוסיות המבוססות על מיסוי של הקולוניה המעורבות בסחר בכסף, בפרווה ובעבדים. "שבטים" חדשים לגמרי נוצרו כשהם שולבו במעגלים של הצטברות הסחר.

החלק האחרון של הספר עוסק בטרנספורמציה ברשתות גלובליות אלו כתוצאה מצמיחת הקפיטליזם עם המהפכה התעשייתית. ייצור מפעל של טקסטיל באנגליה, למשל שינה את ייצור הכותנה בדרום אמריקה ובמצרים וחיסל את ייצור הטקסטיל בהודו. כל התמורות הללו קשורות בשינוי מבני אחד. כל אחד מאזורי העולם נבחן במונחים של הסחורה שהם ייצרו בחלוקת העבודה העולמית, כמו גם התגייסות והגירה של אוכלוסיות שלמות (כמו עבדים אפריקאים) לייצור סחורות אלו. וולף משתמש בפילוח שוק העבודה כדי לספק תיאור היסטורי של יצירת פילוח אתני.

במקום שבו לתאוריית מערכות העולם היה מעט מה לומר על הפריפריה, הדגש של וולף הוא על האנשים "בלי היסטוריה" (כלומר שלא ניתן להם קול בהיסטוריה של המערב) ועל האופן שבו הם היו משתתפים פעילים ביצירת צורות תרבותיות וחברתיות חדשות שצצו ב ההקשר של האימפריה המסחרית.

## ניתוח של אופני הייצור
וולף מבחין בין שלושה אופני ייצור: קפיטליסטי, של קשרי משפחה ושל מס-עובד. וולף אינו רואה בהם רצף אבולוציוני. הוא מתחיל בקפיטליזם כי הוא טוען שההבנה שלנו לגבי האופנים האחרים נצבעת על ידי הבנתנו את הקפיטליזם. הוא טוען שהם אינם מבשרי קפיטליזם בתהליך אבולוציוני אלא הם תוצר של המפגש בין המערב לשאר העולם. בשיטתמס-העובד, ליצרנים ישירים יש אמצעי ייצור משלהם, אך עודפי הייצור שלהם נלקחים מהם באמצעים כלכליים נוספים. ניכוס זה מתקיים בדרך כלל על ידי צורה כלשהי של מדינה חזקה או חלשה.

בשיטת הייצור המבוססת על קשרי משפחה, העבודה החברתית מגויסת באמצעות יחסי קרובים (כגון שושלות), אם כי תיאורו הופך את יחסיה המדויקים עם שתי השיטות האחרות לבלתי ברורים. שיטת קשרי המשפחה עברה תאורטיזציה נוספת על-ידי המרקסיסטים הסטרוקטורליסטים הצרפתים במונחים של 'אופני ייצור מפורקים'. מצב הסדר המשפחתי נבדל שוב מהניסוח של סהלינס של אופן הייצור המקומי.

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריה של התרבות
דוד גרנית

**דוד גרנית** (6 ביוני 1945 – 19 בנובמבר 2003) היה דיפלומט ישראלי, שכיהן כשגריר ישראל בקפריסין וכשגריר ישראל בטורקיה.

## ביוגרפיה
ב-13 ביוני 1973 התקבל למשרד החוץ. הוא החל את עבודתו כמתמחה מדיני בחטיבת ההדרכה של מבחני הצוערים. בין השנים 1975–1976 מונה לעוזר במחלקת ההסברה. החל משנת 1977 עבד בשגרירות ישראל באנקרה כמזכיר מדיני.

בשנת 1980 עזב את התפקיד לטובת ניהול מדור התביעות באגף היועץ המשפטי של משרד החוץ. בין השנים 1981–1983 מונה לעוזר ראשי בלשכת מנכ"ל המשרד. בשנת 1984 שב לתפקידו כמזכיר מדיני, הפעם בקונסוליית ישראל בניו יורק שבארצות הברית. את המשרה הזו מילא עד 1985, כשקודם להיות יועץ מדיני במשלחת הדיפלומטית של ישראל ל. בשנת 1986 התמנה סגן מנהל מחלקת מצרים באשף שלום והמזרח התיכון.

ב-1988 עזב את האגף, והחל את תפקידו כיועץ מדיני במחלקת דרום אסיה באגף אסיה והפאסיפיק. בשנת 1992 מונה לשגריר ישראל בקפריסין. בשנת 1993 עבר לכהן כשגריר ישראל בטורקיה, וב-1995 תפקידו הואמן גם על טורקמניסטן. בשנת 1995 עזב את תפקידו כשגריר, ומונה ליועץ מדיני בכיר בלשכת סגן שר החוץ. עד שנת 2001 היה מנהל מחלקת אירופה 3 באגף אירופה המערבית. לאחר מכן מונה לשגריר לא-תושב בסלובקיה, סלובניה וקרואטיה. בשנת 2003 מונה לסמנכ"ל ארב"ל (ארגונים בין-לאומיים).

נפטר ב-19 בנובמבר 2003.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שגרירי ישראל בטורקיה
קטגוריה:שגרירי ישראל בקפריסין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
נשר הברזל 2

**נשר הברזל 2** (באנגלית: **Iron Eagle II**) הוא סרט פעולה משנת 1988 בבימויו של סידני ג'יי פיורי. זהו סרט המשך לסרט "נשר הברזל" משנת 1986.

## תקציר העלילה
בתחילת הסרט טייסי חיל האוויר האמריקני דאג "ת'אמפר" מאסטרס ומאט "קוברה" קופר טסים בטעות לתוך המרחב האווירי של ברית המועצות והדבר מוביל לקרב אווירי שמסתיים בכך שהמטוס של דאג מופל על ידי המטוס הסובייטי.

בהמשך מתקבל מידע מודיעיני קריטי בארצות הברית לפיו מדינה מזרח תיכונית מסוימת רכשה נשק גרעיני והיא מתכוונת להשתמש בו הן נגד ארצות הברית והן נגד ברית המועצות. בתגובה לאיום מתוכנן מבצע צבאי משותף חסר תקדים במסגרתו טייסי קרב אמריקאים וסובייטים יאחדו כוחות על מנת למנוע מאותה המדינה המזרח תיכונית לשגר את הטילים הגרעיניים. זו מתגלה כמשימה לא פשוטה בכלל, במיוחד לאחר שמאט מגלה שהטייס הסובייטי יורי לבנוב אשר לוקח חלק במשימה היה זה שהפיל את המטוס של דאג.

למרות הקשיים השונים באימונים הטייסים האמריקאים והסובייטיים לומדים בהדרגה לסמוך זה על זה ולעבוד יחד. במהלך המשימה, מטוסי ה-F-16 ומטוסי ה-MiG מצליחים להשמיד את המתחם הגרעיני ולמנוע שיגור של ראש נפץ גרעיני.

## הפקה
הסרט הופק על ידי חברת Carolco Pictures והופץ על ידי סרטי טריסטאר. את הסרט ביים סידני ג'יי פיורי, אשר ביים גם את הסרט הקודם בסדרת סרטי נשר הברזל. צילומי הסרט התקיימו בעיקר בישראל, וצילומי הטיסות של מטוסי הקרב צולמו עם מטוסים צבאיים אמיתיים של חיל האוויר הישראלי.

## צוות השחקנים הראשי
* לואי גוסט ג'וניור בתפקיד הגנרל צ'ארלס "צ'פי" סינקלייר
* מארק האמפרי בתפקיד קפטן מאט "קוברה" קופר
* סטיוארט מרגולין בתפקיד גנרל סטילמור
* מורי צ'ייקין בתפקיד הסמל נוויל דאונס
* אלן סקארף בתפקיד קולונל ורדובסקי
* שרון ברנדון בתפקיד ולרי זוייניקו
* קולם פיור בתפקיד לוטננט יורי לבנוב
* קלארק ג'ונסון בתפקיד קפטן ריצ'י גרייבס

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים וסדרות טלוויזיה בין-לאומיים שצולמו בישראל
קטגוריה:סרטי טריסטאר
קטגוריה:סרטים בין-לאומיים שעלילתם מתרחשת בישראל
קטגוריה:סרטים העוסקים במלחמה ונשק גרעיני
קטגוריה:סרטי תעופה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1988
קרב לוס אנג'לס

**הקרב על לוס אנג'לס**, הידוע גם בשם **התקיפה האווירית הגדולה של לוס אנג'לס**, הוא שם הניתן על ידי מקורות בני זמננו למתקפת שמועות בארצות הברית בעקבות החשש למתקפה של האימפריה היפנית ולמטח הארטילריה הנ"מ שלאחר מכן שהתרחש מסוף 24 בפברואר עד לתחילת 25 בפברואר 1942, מעל לוס אנג'לס, קליפורניה. התקרית התרחשה פחות משלושה חודשים לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בתגובה להתקפת הפתע של הצי היפני הקיסרי על פרל הארבור, ויום אחד לאחר הפצצת אלווד ליד סנטה ברברה ב-23 בפברואר. תחילה, היעד של המטח האווירי נחשב מכוח תוקף מיפן, אך במסיבת עיתונאים זמן קצר לאחר מכן, שר חיל הים פרנק נוקס כינה את המתקפה לכאורה "אזעקת שווא". עיתונים של אותה תקופה פרסמו מספר דיווחים והשערות שכל הדבר הזה הוא "סיפור כיסוי" כדי להסתיר פלישה ממשית של מטוסי אויב.

כאשר תיעדה התקרית בשנת 1949, זיהתה אגודת הארטילריה של צבא ארצות הברית בלון מטאורולוגי ששוגר בשעה 1:00 לפנות בוקר, כמי ש"גרם לכל הירי", והסיקה כי "ברגע שהירי התחיל, הדמיון יצר כל מיני מטרות בשמיים, וכולם הצטרפו". בשנת 1983, משרד ההיסטוריה של חיל האוויר האמריקני ייחס את האירוע למקרה של "עצבי מלחמה" שנגרם על ידי מטוס מזג אוויר שאבד והוחמר על ידי זיקוקים ופיצוצים תועים מסוללות סמוכות. כדוגמה לאי-כשירות, התקרית כונתה באופן לגלגני "קרב לוס אנג'לס" או "הפשיטה הגדולה על לוס אנג'לס".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לוס אנג'לס: היסטוריה
קטגוריה:1942 בארצות הברית
קטגוריה:מסרים שקריים
זינובי גרדט

**זינובי גרדט** (ברוסית: **Зиновий Гердт**; 21 בספטמבר 1916 - 18 בנובמבר 1996) היה שחקן סובייטי ממוצא יהודי. בשנת 1990 הוא קיבל תואר אמן העם של ברית המועצות. 
## קורות חיים
זינובי גרדט (זלמן חרפינוביץ') נולד בשנת 1916 בסבז' (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בבלארוס למשפחה יהודית. אביו עסק במסחר. זלמן הצעיר למד בבית ספר יהודי בעירו. בגיל 13 הוא פרסם שירים ביידיש בעיתון ילדים. בשנת 1932 הוא עבר למוסקבה בה כבר התגורר אחיו והחל ללמוד בבית ספר מקצועי ליד מפעל. במקביל הוא התחיל לשחק בתיאטרון חובבים. בשנת 1934 הוא החל לעבוד בבניית הרכבת התחתית של מוסקבה. בשנת 1935 הוא עבר לתיאטרון מקצועי. תחילה הוא הופיע בשם משפחתו המקורי אך תוך זמן קצר החליף ל"גרדט". בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הוא החליף כול התעודות לשם משפחה "גרדט".

קצת לפני תחילת קרבות מלחמת העולם השנייה גרדט התחתן עם שחקנית תיאטרון. ביוני 1941 גרדט התנדב לשורות הצבא האדום. הוא נשלח לבית ספר של הנדסה קרבית ובדצמבר 1941 נשלח לחזית הלחימה עם דרגת קצין. בפברואר 1943 במהלך מבצע לפירוק מוקשים הוא נפצע קשה. הוא עבר מספר ניתוחים קשים ותהליך החלמה נמשך 4 שנים. הרופאים הצליחו להציל את רגלו אך אורכה היה קצר ב-8 ס"מ מהרגל השנייה. גרדט נותר נכה לכל החיים. בתקופה זו היה לו קשר הדוק עם אשתו אך בסוף התהליך הם נפרדו והתגרשו רשמית בשנת 1952.

גרדט החל לעבוד בתיאטרון בובות במוסקבה תחת סרגיי אוברזצוב. הוא עבד בתיאטרון זה עד לשנת 1982. גרדט היה בין השחקנים המרכזיים של התיאטרון. עם התיאטרון הוא השתתף בהופעות מחוץ לגבולות ברית המועצות. באחד הנסיעות הוא הכיר את אשתו השלישית. בשנת 1983 גרדט עזב תיאטרון בובות ועד לשנת 1992 שיחק בתיאטראות שונות במוסקבה.

גרדט שיחק רבות בסרטי קולנוע בעיקר בתפקידים משניים. בנוסף לכך הוא דיבב בסרטים רבים.

בשנים 1962–1966 גרדט היה מנחה של תוכנית טלוויזיה "קינופנורמה" על חדשות הקולנוע. עקב בעיות בתזמון לוח זמנים הוא עזב את התוכנית בשנת 1966 והוחלף על ידי אלכסיי קפלר.

על פעילותו בתחום הקולנוע גרדט קיבל עיטור בנוסף לעיטורים מתקופת שירותו בצבא. בשנת 1990 הוא קיבל תואר אמן העם של ברית המועצות. בשת 1996 הוא זכה בפרס קינוטאבר על מפעל חיים.

גרדט נפטר בשנת 1996 במוסקבה ונטמן בבית העלמין קונצבסקויה.

על חייו ופעילתו נכתבו מספר ספרים. בשנת 2011 בעיר סבז' בו גרדט נולד נפתח פסל לזכרו.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רוסים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים רוסים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים סובייטים
קטגוריה:שחקני תיאטרון רוסים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים
קטגוריה:בוגרי המכון לקולנוע על שם גרסימוב
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:אמני העם של ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין קונצבסקויה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1916
קטגוריה:נפטרים ב-1996
נדב בר

**נדב בר** הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, טייס קרב בחיל האוויר הישראלי, מפקד בסיס רמון.

## ביוגרפיה
בר התגייס לצה"ל ב-1999 וסיים קורס טיס במגמת קרב. בתפקידו הפיקודי הראשון שירת כמפקד טייסת 133 ("אבירי הזנב הכפול") ובהמשך שירת כמפקד צוות ההקמה ומפקד טייסת 116 ("אריות הדרום"). לאחר מכן שירת כראש מחלקת השתתפות בלהק מבצעי אוויר. באוגוסט 2024 מונה למפקד בסיס רמון.

הוא בעל תואר ראשון במדעי המחשב וכלכלה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני מהאוניברסיטה לביטחון לאומי בארצות הברית.

בר נשוי ואב לשלושה.

## קישורים חיצוניים

* 
*  נדב בר במלאת שנה למלחמת חרבות ברזל, ערוץ ח"א, 30-09-2024

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס רמון
קטגוריה:ראשי מחלקת השתתפות בחיל האוויר
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה לביטחון לאומי
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
נטליה גוטמן

**נטליה גוטמן** (ברוסית: **Наталия Гутман**; נולדה ב-14 בנובמבר 1942) היא נגנית צ'לו סובייטית-רוסית ממוצא יהודי. בשנת 1991 היא קיבלה תואר אמן העם של ברית המועצות. לאחר התפרקות ברית המועצות היא מתגוררת בעיקר בגרמניה.

## קורות חיים
נטליה גוטמן נולדה בשנת 1942 בקאזאן לאם יהודיה. אמה הייתה נגנית פסנתר. תוך זמן קצר היא התחתנה עם נגן צ'לו רומן ספוז'ניקוב. החל מגיל חמש נטליה למדה צ'לו אצל האב ההורג ובהמשך אצל סבה שהיה בוגר הקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג. בגיל 8 נטליה החלה ללמוד בבית ספר ליד הקונסרבטוריון של מוסקבה וסיימה לימודי קונסרבטוריון בשנת 1964. בשנת 1968 היא סיימה לימודי המשך בלנינגרד אצל מסטיסלב רוסטרופוביץ'. לפי עדותה צורת הנגינה שלה הושפעה רבות מסביאטוסלב ריכטר איתו היא הייתה ביחסי ידידות במשך שנים ואולג קוגן בעלה. אולג קוגן היה כנר בולט. הוא נפטר בשנת 1990 בגיל 54.

החל משנת 1962 נטליה גוטמן החלה להופיע. היא ביצעה יצירות של מלחינים רבים. היא הופיעה ביחד עם הפילהרמונית של וינה, הפילהרמונית של ברלין, הפילהרמונית של מינכן, התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, התזמורת הסימפונית של לונדון, תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית, תזמורת פילדלפיה ועוד. בתחום מוזיקה קאמרית היא נגנה לצד ריכטר, אייזק שטרן, יורי בשמט, יבגני קיסין, יוליאן רחלין ונגנים נוספים.

נטליה גוטמן הייתה שופטת במספר תחרויות מוזיקה. החל משנת 1990 היא מארגנת פסטיבל שנתי לזכר בעלה שמתקיים בגרמניה. בתקופות שונות היא הייתה מלמדת בקונסרבטוריון של מוסקבה, בית ספר גבוה למוזיקה בשטוטגרט, בפריז ובאיטליה.

נטליה גוטמן זכתה במספר תחרויות מוזיקה החל מזכייה הראשונה בשנת 1959 בווינה.

על פעילותה גוטמן קיבלה מספר עיטורים ברוסיה ובגרמניה. בשנת 1991 היא קיבלה תואר אמן העם של ברית המועצות. בשת 2000 היא זכתה בפרס הפדרציה הרוסית.

מבעלה השני לגוטמן יש שני ילדים. הם מנגנים בתזמורות באירופה.

## קישורים חיצוניים
* 

* ביוגרפיה 
* ריאיון עם נטליה גוטמן 
* ריאיון עם נטליה גוטמן 

קטגוריה:צ'לנים רוסים
קטגוריה:צ'לנים יהודים
קטגוריה:מורים למוזיקה ברוסיה
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:בוגרי המכון לקולנוע על שם גרסימוב
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג
קטגוריה:סגל הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:אמני העם של ברית המועצות
קטגוריה:יהודים סובייטים
קטגוריה:ילידות 1942
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1942
Yunyao

**יוּ'ן-יָאו** (בסינית: ) היא סדרת לווייני מזג אוויר סינית. השיגור הראשון בוצע בשנת 2024 ומתוכנן להגיע למערכת של 80 לוויינים.

## תיאור
מערכת Yunyao מהווה מערכת לוויינים מסחרית של סין שמוקדשת לחקר נתוני מזג אוויר. המערכת מופעלת על ידי חברה Yunyao Aerospace. לוויני ניסוי שוגרו בשנת 2021. לאור הצלחת הניסוי הוחלט להמשיך בפרויקט.

ציוד שמותקן על הלוויינים מנתח תכונות של אותות שנשלחות למערכת Beidou ועל בסיס מידע זה ניתן להגיע למסקנות על תנאי מזג אוויר באזור השידור. הנתונים המתקבלים ניתנים להעברה ללקוחות בהתאם להזמנה.

הלוויינים הראשונים שוגרו בינואר 2024. כל השיגורים מבוצעים בקבוצות של לוויינים שפועלים בגובה של כ-535 ק"מ.

שיגור של שלב שלישי של המערכת שבוצע ביולי 2024 נכשל.

## רשימת שיגורים

## קישורים חיצוניים
* מידע על הלוויינים
* מידע על שיגורים ולוויינים
* 

קטגוריה:לוויינים סינים
קטגוריה:לווייני מזג אוויר
קטגוריה:מערכי לוויינים
פאול סורוג'יו

**פאול סורוג'יו** (ברומנית: **Paul Ciprian Surugiu**) הידוע בשם הבמה Fuego (פואגו), שנולד ב-23 באוגוסט 1976, הוא זמר, שחקן, מלחין, מפיק טלוויזיה ונדבן רומני. פואגו הוציא 38 אלבומים, קיבל על מכירות הדיסקים שמונה דיסקים של זהב ושני דיסקים של פלטינה, שיתף פעולה עם מלחינים וכותבי שירים שונים וחיבר יותר מ-150 שירים.

סורוג'יו נולד בטורדה, רומניה, ומילדותו נמשך למוזיקה. הוא למד בבית הספר העממי לאומנות בקלוז'-נאפוקה ובמהלך לימודי בית הספר התיכון למד נגינה על גיטרה. הוא למד בפקולטה למשחק בבוקרשט.

הופעתו הרשמית הראשונה על הבמה נערכה ב-1993, בפסטיבל הלאומי של מוזיקה קלה בממאיה. באותה שנה השתתף בפסטיבל אאורליאן אנדאסקו בבוקרשט וזכה במקום השני. ב-1994 השתתף בתחרות הטלוויזיונית "שלושה מתוך עשרה עבור שואן" וזכה במקום הראשון עם השיר "אתה החלום הטוב שלי". במהלך לימודיו השיק, באזורי טורדה וקלוז'-נאפוקה, שני אלבומי מוזיקת רוק ואלבום של שירי חג המולד.

## חיים פרטיים
סורוג'יו אינו נשוי ושומר על צנעת הפרט שלו. בעבר היה בזוגיות עם אנה מריה צ'יאושו, אך הם נפרדו לאחר שצ'יאושו עברה כמה הריונות כושלים. סורוג'יו אוהב לבלות עם בני משפחה וידידיה. הוא מבשל ונהנה מאוכל גורמה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים רומנים
קטגוריה:מלחינים רומנים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1976
תעודת זהות (צרפת)

250px|ממוזער|שמאל
**תעודת זהות צרפתית** היא תעודת זהות המונפקת לאזרחי צרפת.

תעודת הזהות הצרפתית הראשונה הונפקה ב-1917, זאת במטרה לשלוט על האוכלוסייה הזרה בזמן מלחמה. לאחר התבוסה במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה צרפת של וישי החלה בהוצאת תעודות זהות בפורמט חדש, תעודה זו הייתה בגדר חובה לכל אדם צרפתי מעל גיל שש עשרה, מ-1942 על תעודות הזהות של יהודי צרפת היה רשום הסעיף של "יהודי" מה שעזר לשלטונות המשטר לזהות יהודים ולבצע בהם גירוש במהלך השואה.

התעודה יכולה לשמש כמסמך זיהוי במקרים שונים כמו פתיחת חשבון בנק והזדהות בפני גורמים ממשלתיים, המידע בכרטיס היה בצרפתית בלבד אך לאחר מכן שונה פורמט התעודה עם סעיפים גם באנגלית.

## קישורים חיצוניים

* 

צרפת
קטגוריה:צרפת: חוק ומשפט
מואישה ג'ונסון

**מואישה ג'ונסון** (באנגלית: **Moesha Johnson**; נולדה ב-19 בספטמבר 1997) היא שחיינית אוסטרלית, סגנית אלופה אולימפית (פריז 2024) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ חופשי. אלופת עולם (דוחה 2024) וזוכת מדליית ארד מאליפות עולם (פוקואוקה 2023) במשחה שליחים משולב במים פתוחים ל-5 ק"מ.

## ביוגרפיה

### 2022
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 סיימה במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:55.75 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 58:02.5 דקות, במקום תשיעי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 2:02:42.0 שעות ובמקום שישי במשחה שליחים משולב במים פתוחים ל-5 ק"מ (4x1.250 ק"מ) בתוצאה של 1:05:30.8 שעות.

### 2023
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 זכתה במדליית ארד במשחה שליחים משולב במים פתוחים ל-5 ק"מ (4x1.250 ק"מ) ביחד עם צ'לסי גובקה, ניקולס סלומן וקייל לי בתוצאה של 1:11:26.7 שעות, אחרי איטליה (1:10:31.2 שעות) והונגריה (1:10:35.3 שעות) ובמקום עשירי במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 59:46.3 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:05.01 דקות.

### 2024
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר 2024 זכתה במדליית זהב במשחה שליחים משולב במים פתוחים ל-5 ק"מ (4x1.250 ק"מ) ביחד עם צ'לסי גובקה, ניקולס סלומן וקייל לי בתוצאה של 1:03:28.0 שעות, לפני איטליה (1:03:28.2 שעות) והונגריה (1:04:06.8 שעות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:57:30.8 דקות, ביחד עם אנה מרסלה קוניה מברזיל, 2.6 שניות איטי ממדליית ארד. 

#### סגנית אלופה אולימפית
באולימפיאדת פריז זכתה במדליית כסף בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 2:03:39.7 שעות, אחרי חברתה לאימונים בקבוצה הגרמנית "SC Magdeburg", שרון ון רוונדאל מהולנד (2:03:34.2 שעות) ולפני ג'ינברה טדאוצ'י מאיטליה (2:03:42.8 שעות).

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחייניות חופשי אוסטרליות
קטגוריה:שחייני מים פתוחים
קטגוריה:אלופי עולם בשחייה במים פתוחים
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית אוסטרליות: שחייה
קטגוריה:שחייניות אוסטרליות באולימפיאדת פריז (2024)
יחס חם

"**יחס חם**" הוא אלבום הסולו הראשון של המוזיקאי והזמר הישראלי דני ליטני, שיצא במרץ 1978.

## הפקה
שנה לאחר שהוקלט, יצא באמצע 1978 תקליט הסולו הראשון של ליטני, "יחס חם". המוזיקאי האמריקאי פרד פילד הפיק מוזיקלית את מרבית שירי האלבום, פרט ל-2 שירים שעיבד מתי כספי: "לא טוב היות האדם לבדו" ובראש אחד".

"יחס חם" הוא אלבום הסולו הראשון שהוציא ליטני ליטני באמצע 1978. בעת יציאת האלבום היה ליטני בן 35, ומוכר מאוד. הוא השתתף ושר בכמה מופעים עם יהונתן גפן, הוציא כמה שירים לתחנות הרדיו והלחין מספר להיטים, אך רק ב-1978 הוציא את אלבומו הראשון.

האיש שהפיק את האלבום מוזיקלית היה המוזיקאי האמריקני פרד פילד, שהיה חבר בלהקת "בני נוח", שאיתם הופיע ליטני בעבר. ליטני סיפר בריאיון: "הוא היה בחור שניגן עם טינה טרנר. והוא כנר, ונגן בנג'ו ועל כמה מה שאתה רוצה הוא ניגן".

שני שירים באלבום הם דואטים של ליטני עם יהודית רביץ, שעובדו על ידי מתי כספי: "בראש אחד" ו-"לא טוב היות אדם לבדו", שהלחין כספי. שני השירים הללו זכו להצלחה. שיר בולט אחר באלבום הוא "ולא היה בינינו אלא זוהר" למילותיה של לאה גולדברג, שהתפרסם קודם לכן בביצועה של צילה דגן. בנוסף, באלבום מופיע השיר "ציף ציף מעל הרציף" שכתב ליטני להרכב "השלושרים".

## רשימת השירים

## נגנים

* דני ליטני - שירה וקולות, לחנים (חוץ מ"לא טוב היות האדם לבדו" - לחן: מתי כספי)
* פרד פילד - גיטרות, מנדולינה, בנג'ו, כינור, ויולה, מפוחית, קלידים ב"יחס חם", עיבודים והפקה מוזיקלית (חוץ מ-5 ו-10)
* אריק רודיך - פסנתר ב"אדם זקן", פנדר ב"יום נוסף", "לא טוב היות האדם לבדו" ו"בראש אחד"
* קובי כהן - בס
* מאיר ישראל - תופים וטמבורין
* מתי כספי - קונגס וקולות רקע ב"יחס חם", קלוינט וקולות בשירים "ראש אחד" ו"לא טוב היות האדם לבדו"
* יהודית רביץ - שירה ב"ראש אחד" ו"לא טוב היות האדם לבדו"
* שלום חנוך - קולות ב"היום בו נפלו השמיים", "אמרת שתחזרי"
*ו"ציף ציף מעל הרציף"
* חיים רומנו - גיטרה חשמלית ב"לא טוב היות האדם לבדו"
* אפרים ואסתר שמיר - קולות ב"יום נוסף" ו"אדם זקן"

## הפקה וסאונד
* הפקה מוזיקלית: פרד פילד (חוץ מ-5 ו-10)
* עיבודים והפקה מוזיקלית ל"ראש אחד" ו"לא טוב היות האדם לבדו": מתי כספי
* טכנאי הקלטות ומיקס: טומי פרידמן
* הוקלט באולפני טריטון בין פברואר לספטמבר 1977

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי בלוז
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
Tekken 8

**Tekken 8** (ביפנית: **鉄拳8**) הוא משחק וידאו מז'אנר משחקי הלחימה, השמיני בסדרת משחקי Tekken. המשחק פותח על ידי חברת Bandai Namco Studios וחברת Arika ופורסם על ידי חברת Bandai Namco Entertainment בשנת 2024. המשחק יצא לשווקים לפלטפורמות PlayStation 5, Windows ו-Xbox Series X/S.

## משחקיות
באופן כללי המשחק מכיל את אותה מערכת הלחימה ומתבסס על אותו הקונספט כמו המשחקים הקודמים בסדרה.

אחד הפיצ'רים הבולטים החדשים במשחק היא מערכת "Heat", אשר מתגמלת משחק אגרסיבי יותר. חלק מהשלבים במשחק כוללים קירות ורצפות אותם ניתן להרוס במהלך הקרבות והדבר יכול להשפיע על הקרבות עצמם.

המשחק משתמש במנוע המשחק Unreal Engine 5 , והוא משחק הלחימה הגדול הראשון שמשתמש בטכנולוגיה מתקדמת זו.

המשחק מאפשר גם, בפעם הראשונה בתולדות סדרת משחקי טקן, למשתמשים בפלטפורמות משחק שונות להתחרות זה בזה.

## דמויות
המשחק כולל דמויות מגוונות, שלכל אחת מהן סגנונות לחימה ומהלכי לחימה ייחודיים. הגרסה הבסיסית של טקן 8 כוללת 32 דמויות בהן ניתן לשחק, וישנן עוד 3 דמויות אשר זמינות להורדה. בנוסף, המשחק מכיל גם שתי דמויות בוס בהן לא ניתן לשחק - עזאזל ודוויל קאזויה.

### דמויות בגרסה הבסיסית של המשחק

### דמויות הזמינות להורדה

## פסקול
פסקול המשחק כולל את נעימת הנושא "Mastery" מאת להקת הרוק היפנית The Last Rockstars .

## קישורים חיצוניים

* 
*  (ביפנית)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2024
קטגוריה:משחקי Xbox Series X/S
קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו ביפן
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 5
Hollaback Girl

"**Hollaback Girl**" הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית גוון סטפאני, שיצא בהוצאת חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס ב-22 במרץ 2005. השיר מופיע כסינגל השלישי של אלבום האולפן הראשון שלה, **. השיר נכתב על ידי ספטאני והנפטונז והופק על ידי הנפטונז.

השיר היה מועמד למספר פרסים, כולל הופעת הפופ הנשית הטובה ביותר והקלטת השנה בטקס פרסי הגראמי ה-48. קיימת מחלוקת בין המבקרים על ההפקה המינימליסטית של השיר. המגזין "מקסים" כינה את השיר בתור "השיר הכי מעצבן אי פעם". בארצות הברית, השיר הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 למשך ארבעה שבועות, וכן הגיע למקום השני במצעד השנתי (2005) של בילבורד הוט 100, אחרי השיר "We Belong Together" של מריה קארי. כמו כן, הסינגל עמד בראש המצעדים באוסטרליה והגיע לעשירייה במספר מדינות אחרות, בין היתר אירלנד, איטליה, ניו זילנד ובריטניה. מאז הוא קיבל מספר תוארי הקלטה, בין היתר תואר הקלטה מסוג פלטינה משושת (עבור הסינגל) ותואר הקלטה מסוג פלטינה (עבור מאסטרטון) מ-RIAA, וכן תואר הקלטה מסוג פלטינה מ-ARIA.

הווידאו קליפ, שבוים על ידי פול האנטר, ובו סטפאני מופיעה כמעודדת בבית ספר תיכון בקליפורניה, יצא ב-21 במרץ 2005. הווידאו קליפ היה מועמד לארבע קטגוריות (וידאו השנה, הווידאו קליפ של אמנית של השנה, וידאו הפופ של השנה והכוריאוגרפיה הטובה ביותר) בפרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2005, שלבסוף זכה רק בקטגוריית הכוריאוגרפיה הטובה ביותר.

נכון לאוגוסט 2024, השיר הושמע למעלה מ-285 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-651 מיליון פעמים בספוטיפיי.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2004
קטגוריה:סינגלים מ-2005
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פארל ויליאמס
קטגוריה:שירי ספורט
קטגוריה:שירים על בית ספר
קטגוריה:שירים עם נושאים פמיניסטיים
קטגוריה:שירי היפ הופ אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אינטרסקופ רקורדס
נפל הפור

ממוזער| קובייה רומית, עשויה מעופרת
**נָפַל הַפּוּר** (בלטינית: **Alea iacta est**) הוא ביטוי לטיני המיוחס ליוליוס קיסר בטרם חצה את הרוּבִּיקוֹן עם צבאו, ב-10 בינואר 49 לפנה"ס. אירוע זה סימן את תחילת מלחמת האזרחים נגד יריבו, הגנרל והמדינאי גנאיוס פּוֹמפֶּיוּס מגנוס, וסיעת האופטימטים שתמכה בסמכות הסנאט. הביטוי משמש בשפות רבות לציון ההכרעה שעברה את נקודת האל-חזור.

## הרקע ההיסטורי
באימפריה הרומית, נהר הרוביקון סימן את הגבול בין פרובינקיה גאליה קיסאלפינה לאיטליה. בתור הפרוקונסול של גאליה, יוליוס קיסר שהה בה מרבית הזמן בתמיכת לגיונותיו וביסס את כוחו. בשנת 49 לפנה"ס פג מינויו כפרוקונסול בגאליה, מועמדותו לתפקיד קונסול ברומא נדחתה בהתערבותם של פומפיוס והאופטימטים, והסנאט דרש שיחזור לרומא ללא צבאו. במצב זה, החליט יוליוס קיסר לחצות את נהר הרוביקון לכיוון רומא בראש שלושה לגיונות, ולתפוס את השלטון בכוח.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יוליוס קיסר
קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
חבורת הדרום

**חבורת הדרום** הייתה אחת מקבוצות העבודה שהוקמו בשנות ה-20 של המאה ה-20 (תקופת העלייה הרביעית) לעזור לעולים שרצו להשתלב בעבודה החקלאית בארץ ישראל. החבורות התמקמו לצד המושבות שבהן חיפשו העולים עבודה. ההתארגנויות נתמכו על ידי ארגוני העבודה הציוניים.

## מבוא
שמאל|ממוזער|337x337px|בני חבורת הדרום של נס ציונה בפתח אוהל מגורים.
ארכיון בית ראשונים נס ציונה, מתוך אתר פיקיויקי.

## תנאי החיים בחבורת הדרום
על פי עדותה של רבקה גובר, חבורת הפועלים שוכנה במאהל שהיה מחוץ למושבה. צריפים שימשו כחדר אוכל, חדר תרבות, חדר חולים, ומשרד. חיי הפועלים התנהלו באופן עצמאי ושיתופי, והבישול הקומונלי נוהל בתורנות. תנאי החיים היו קשים, גם בגלל התנאים בשטח: חרקים היו מציקים לדרים באוהלים, ומחלות פרצו בין הפועלים, כמו קדחת הפופטאצ'י, על פי עדותה של גובר (גובר עמ' 114), וגם בגלל העוני שנבע מהמחסור בעבודה. הפועלים השתדלו לקיים חיי תרבות כמו ללמוד את השפה העברית, או לחגוג ערבי שבתות בסעודה, שירים, וריקודים. הלהט האידאולוגי עזר להם לשרוד בתנאים הקשים.
חיים ארלוזורוב מזכיר לטובה את לילות השבת בחבורת הדרום במכתבו אל אחותו ליזי. רבקה גובר, "אם הבנים", חיה במשך תקופה מסוימת בחבורת הדרום, והנה תיאורה את ערבי השבתות ב"חבורה":

## היחסים בין אנשי החבורה לאיכרי המושבות
חיי הפועלים התנהלו בניתוק מחיי האיכרים במושבות אליהן סופחו. היה פער בין האינטרסים של האיכרים, שלא היססו להעסיק פועלים ערבים בגלל היותם זולים יותר ומיומנים יותר בעבודת האדמה, לבין הפועלים שדרשו מחיר גבוה יותר בגלל היותם חסרי תשתית תומכת. כנגד טענת האיכרים שהעסקת פועלים יהודים פוגעת בריווחיות, טענו האחרונים שהפועל העברי הוא בעל מוטיווציה ונאמות גבוהה יותר. מעבר לזה היה גם פער אידאולוגיה בין שתי הקבוצות, כאשר קבוצות הפועלים העולים היו חדורי אידאולוגיה סוציאליסטית של תיקון ושיפור עולם מעבר למטרה הקרובה יותר של עבודת האדמה. הנה עדותה של רבקה גובר על הניתוק בין חיי הפועלים התנהלו בניתוק מחיי האיכרים:

במקומות אחרים, כפי שמסופר למשל בעדותה של חנה סברדלוב מהקבוצה בגדרה, התחברו נשות החבורה עם בחורי המושבה ונישאו להם. הן נחשבו "בוגדות" בעיני בחורי החבורה.

## סופה של חבורת הדרום
חבורת הדרום התפרקה ב-1927 אחרי תקופת הקטיף. הרקע לכך היה המשבר הכלכלי שפקד את הארץ באותה שנה. רוב אנשי החבורה עזבו את המושבות בהן שהו, חלקם אפילו עזבו את הארץ, ואחדים התגבשו לקבוצות שיצאו להתיישבות במשקים קיבוציים קיימים, או יצרו גרעיני התיישבות משל עצמם (כמו למשל כפר ביל"ו, או קבוצת גבע) כל זאת בסיוע המרכז החקלאי. במושבה נס ציונה, הפך אחד מצריפי החבורה לצריף מועצת הפועלים, שהוא אחד ממבני ההסתדרות במושבה. איש החבורה יהודה הוכמן מונה למרכז לשכת העבודה במושבה. אחדים מאנשי החבורה בנס ציונה רכשו קרקעות במושבה והקימו את שכונת הפועלים "מעבר לכביש".

## אנשים שהשתייכו לחבורות הדרום
* מאיר אבן-טוב
* אליהו אילת
* מאיר ארגוב
* יוסף ברש
* מרדכי גובר
* רבקה גובר (אם הבנים)
* מרים הנקין (נרודנסקי)
* יצחק אלחנן חסקין
* זלמן יואלי
* אליעזר מילרוד
* רבקה מץ
*יצחק קבצן 
*צבי קבצן
*חנה סברדלוב
* מרדכי שמחוני

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* על חבורת הדרום בגדרה, בלוג של נעה שרמן גולדפינגר.
* בני חבורת הדרום בטיול קיץ (בלוג של הארכיון הציוני).
* צילום של חבורת הדרום 25.5.1926 על ידי ישראל (אולנשטיין) אליצור.

## הערות שוליים

קטגוריה:העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי היישוב
מרטין טחון

**מרטין טֶחוֹן פאולי** (בספרדית: **Martín Tejón Fauli**; נולד ב-12 באפריל 2004) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי במאריטימו מהליגה הפורטוגלית השנייה.

## קריירה
טחון נולד בווילאמרקסנט, קהילת ולנסיה, והצטרף למערך הנוער של ולנסיה בגיל שבע, מקבוצת הולדתו וילאמרקסנט.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-28 בנובמבר 2021, כשהוא נכנס כמחליף במחצית השנייה בניצחון הביתי 0–2 על אתלטיק קלאב טורלאנו.

טחון כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-5 בפברואר 2023, כשהבקיע את שער הניצחון של המילואים בניצחון החוץ 1–2 על ליידה אספורטיו.

ב-10 באוגוסט, לאחר שבילי את טרום העונה עם הקבוצה הראשונה, הוא חידש את חוזהו עד 2026.

טחון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה ובלה ליגה ב-17 באוגוסט 2024, כשהחליף את בוגר הנוער חסוס ואסקס לקראת הפסד ביתי 1–2 לברצלונה.

ב-15 ביולי 2025 חתם במאריטימו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:כדורגלני מאריטימו
קטגוריה:ספורטאים ספרדים בפורטוגל
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-2004