זורואסטריות

[ממוזער|300px|מקדש זורואסטרי בעיר [יזד באיראן]]
**זורואסטריות**, המכונה גם **מזדאיזם**, היא דת פרסית עתיקה שנוסדה, ככל הנראה, בתחילת האלף הראשון לפנה"ס במרכז אסיה על ידי הנביא זרתוסטרה. הדת מבוססת על האמונה באל אהורא מזדא, ובמאבק הנצחי בין כוחות האור והחושך, כאשר ״אהורא מזדא״ מייצג את האור והטוב, ו״אנגרא מייניו״ (לעיתים ״אַהְרִימַן״) מייצג את החושך והרע. את העקרונות הבסיסיים של הזורואסטריאניזם אפשר לצמצם לאמרה מרכזית אחת - "מחשבות טובות, מילים טובות, מעשים טובים" ("הומאטה, הוכטה, הוברשטה"). הדת הזורואסטרית היא אחת הדתות העתיקות בעולם, עם השפעות נרחבות על התרבויות והדתות שהתפתחו באזור המזרח התיכון ותת-היבשת ההודית. קהילות מאמינים של דת זו קיימות היום בעיקר באיראן ובהודו ומונות יחד כמה מאות אלפי בני-אדם.

האמונה הזורואסטרית מדגישה עקרונות מוסריים של אמת, צדק, ויחס כבוד לטבע. הספר הקדוש של הזורואסטריות הוא האווסטה, אשר כולל את גת'ות, המיוחסות לזרתוסטרה עצמו, ואת היסודות התאולוגיים והטקסיים של הדת.

במהלך המאה ה-7 לפנה"ס הפכה הזורואסטריות לדת הרשמית של האימפריה הפרסית, ששלטה באזורים נרחבים במזרח התיכון ותת-היבשת ההודית. הזורואסטריות הייתה הדת הרשמית והמרכזית באימפריה הפרסית על גלגוליה השונים, מתקופה זו ועד הכיבוש הערבי-מוסלמי במאה ה-7 לספירה. הממלכה הסאסאנית, ששלטה בפרס לפני הכיבוש הערבי במאה ה-7 לספירה, הייתה גם היא זורואסטרית, והייתה ידועה בפיתוח תרבותי וכלכלי משמעותי, כולל פיתוח של מדעים, אומנויות ומסחר. עם התפשטות האסלאם והצרת צעדיהם של מאמינים בדתות אחרות, היגרו כמה מאות אלפים ממאמיני זרתוסטרא מאיראן להודו, והם מכונים בהודו עד היום בכינוי "פארסים". גל נוסף היגר מאיראן להודו בתקופת השושלת הקאג'ארית והם מכונים בהודו "איראני" .

במהלך ההיסטוריה השפיעה זורואסטריות באופן עמוק על התרבות, החברה והכלכלה של אזורים רבים, כולל הודו. יש הטוענים כי היא השפיעה על מנהגים ומסורות שונים של הדת היהודית, וכן גם בפיצול מהאסלאם הסוני לדת אסלאם שיעי באיראן.

## היסטוריה
### יסוד הדת
היסטוריונים וחוקרי דתות מחשיבים בדרך כלל את זרתוסטרה כדמות היסטורית, אך קשה להעריך מתי הוא חי. שכן רוב כתבי הקודש של הדת הושמדו בשני אירועים שונים - בפעם הראשונה בעת כיבוש פרס על ידי אלכסנדר מוקדון, ובעיקר מאוחר יותר עם השתלטות האסלאם על אירן. הכובשים הרגו כהנים זורואסטרים רבים ומכיוון שרוב הקאנון היה אז זכור בעל-פה, הוא אבד לנצח. מימי קדם יש ספקולציות מתי חי זרתוסטרה, הנעות בין 4000 ל-600 לפנה"ס. מרבית החוקרים, על פי ניתוח השפה של חיבוריו, ממקמים אותו סביב 1200 לפנה"ס, והוא נחשב כמייסד הראשון של דת המבוססת על כתבי קודש שירדו משמים.

לסיפור חייו של זרתוסטרה גרסאות שונות, התלויות במקורות השונים ששרדו, ואשר מעידים על חייו. מיתולוגיה פרסית, בעיקר השאהנאמה (ספר המלכים) של פירדוסי, מסורת בעל פה שמציבה את זרתוסטרה בתקופה מוקדמת למדי. זרתוסטרה היה מפורסם בעת העתיקה כמייסדה של הכת מאגי. שמו מצוין על ידי קסנתוס, בדיאלוג "אלקיביאדס הראשון" של אפלטון, וכן על ידי פלוטרכוס, פליניוס הזקן ודיוגנס לארטיוס. הערכות יווניות עתיקות תלויות במיתולוגיה הפרסית, ומציבות אותו בתאריכים מוקדמים מאוד, עד האלף השביעי לפנה"ס. אלה הם התאריכים שה"פרסים" (אנשי דת זרתוסטרה) מאמינים בהם. מקובל כי לדת ההינדו-איראנית יש אמנם שורשים באלף השלישי, אך זרתוסטרה עצמו השתמש במסורת דתית שהייתה קיימת שנים רבות לפני היוולדו. ניתוח בלשני של הגתות , הטקסטים היחידים שקשורים באופן ישיר לזרתוסטרה, והשוואה לשפות הודו-איראניות אחרות, בעיקר סנסקריט, נותנות רק הערכות גסות, שמתארכות את זרתוסטרה לאלף השני לפנה"ס. (1400–1000 לפנה"ס הוא התאריך שמציינת מרי בוייס בספרה "היסטוריה של הזורואסטריאניזם").
ה"בונדהיסן", או "היצירה", טקסט חשוב בדת זו, מציינת את זמנו של זרתוסטרה לפי הלוח הפרסי כ־258 שנה לפני הכיבוש של אלכסנדר הגדול, כלומר ב־588 לפנה"ס. טקסט זה, המקובל על הזורואסטרים עצמם, היה מקובל בעבר גם על החוקרים במערב, אולם כיום רוב החוקרים מעריכים שזמנו של זרתוסטרה מוקדם הרבה יותר.

הידיעות שלנו על חייו של זרתוסטרה מגיעות בעיקר מהאווסטה, המכילה קאנונים שחלקם נכתבו על ידי זרתוסטרה עצמו. מהגתות, הטקסטים היווניים, היסטוריה שבעל פה ועדויות ארכאולוגיות.
החלק השלושה עשר של האווסטה, ה**ספנה נאש**, תיאור של חייו של זרתוסטרה, לא שרד במשך השנים. הביוגרפיות בספר השביעי של הדנקרד (המאה ה-9 לספירה) והשהחנאמה הן מיתיות. מקובל, כי זרתוסטרה חי באזור הצפון מזרחי של איראן. היוונים מתייחסים אליו כמדי, כבאקטרי או כפרסי שחי לפני 3,000 או 5,000 שנה.

לפי המסורת, זרתוסטרא נולד למשפחת כהנים של הדת האווסטית הקדומה. על פי המסורת הזורואסטרית הוא זכה להתגלות של האל בגיל 30. בזמן פסטיבל האביב הוא הלך להביא מים מנהר קרוב, וכאשר חזר ראה לפניו לפתע את המלאך Vahu Mana ("כוונה טובה", "נפש טובה"). מלאך זה הוביל אותו אל אהורה מאזדה, שלימד אותו את עקרונות דת האמת, וציווה עליו להיות נביאו. עשר השנים הבאות הוא הצליח לשכנע בדת החדשה רק אדם אחד: את דודו מיידיומנגה. כל האחרים ראו בו כופר.

במצוקתו קורא זרתוסטרא אל האל: "לברוח לאן? לאיזו ארץ אברח? הם מנדים אותי ממשפחתי ומשבטי! הקהילה שאני בה לא טובה עבורי, ולא מנהיגיה הרמאים. איך, אם כן, עלי לספק אותך, אדון חכם?" .

בגיל 42 זרתוסטרא שכנע את המלך Vishtaspa להמיר את דתו, ובכך פתח את הדרך להפצת הדת. הוא התחתן שלוש פעמים והיו לו שלושה בנים ושתי בנות. בגיל 77 מת, כנראה כאשר נרצח על ידי יריבים דתיים בזמן תפילה במקדש.

### הפצת הדת
כורש ודריווש הראשון, מלכיה הגדולים של פרס, הפיצו את דתו במרחבי קיסרותם. לאחר שכבש אלכסנדר מוקדון את פרס, החלה שקיעתה של דת זרתוסטרה, אך לאחר מכן צברה כוח מחדש והתקיימה עד בוא האסלאם.

זורואסטריאניזם הייתה הדת הרשמית של פרס, אך היא לא הייתה מוגבלת לאיראנים, שכן גם הטוריאנים האמינו בה. הפולחן של האלים הפרסיים התפשט לארמניה ולקפדוקיה, ולכל המזרח הקרוב. על הדת הזורואסטריאנית תחת השושלת האחמנידית ואריכידס ידוע אך מעט. לאחר נפילתה של השושלת החלה תקופה של דעיכה. אך גם הארכידים וגם המלכים הסקיתיים היו מאמינים באהורה מזדא.

הרסטורציה הלאומית של השושלת הסאסאנידית הפיחה בזורואסטריאניזם חיים חדשים, וכוח והשפעה לכמרים של הדת. כשהיא מוגנת בידי השושלת, הכמורה התפתחה לכנסייה לאומית מאורגנת, שהייתה יכולה להשתמש בכוחה של המדינה על מנת להכריח את התושבים לקיים את הדת. מושבו של ראש הכמורה, ה"זרטוסטרוטרוטמה", היה בראי שבמדי, והיה האדם החשוב במדינה לאחר המלך. כתות רבות נוצרו בתקופה זו, לדוגמה, מניכאיזם.

## קוסמוגוניה ותאולוגיה
לפי זורואסטריות, כל הטוב בעולמנו נברא על ידי האל הראשי, **[[אהורא מזדא|אַהוּרַא-מַזְדָא]]** (ahura, תרגום מילולי – אדון החוכמה), הנקרא בפרסית תיכונה אוֹהְרמַזד. לפני זרתושטרה, הייתה משמעות המילה אהורה "שֵׁד". זרתוסטרה הפך את תפקידי הטובים והרעים בעולם האלים, כך ש-דַאיוַה (daeva בסנסקריט देव), המילה המשמשת בלשונות הודו לאֵל, הפכה בדת הזורואסטרית לשֵׁד (דִיוְ, באווסטית 𐬛𐬀𐬉𐬎𐬎𐬀). בפנתיאון ההינדי זה הפוך בדיוק: הדוות הם אלים טובים, והאהורות, שנקראים בסנסקריט 'אזוּרות', הם שדים רעים.

לפי זורואסטריות, כל הרע נברא על ידי הישות הרעה, אַנְגרַה-מַניוּ, הנקרא בפרסית תיכונה **אַהְרֵימַן**. הדת הזורואסטרית שימרה את קיום פנתיאון האלים האיראני, אך הגבילה אותם בהיררכיה מסובכת של "אלמותיים" ו"נערצים",טובים ורעים, שכעת היו תחת שליטתו של אהורה מאזדה או של אהרימן, מכיוון שכל היקום היה חלק מהטוב או הרע.

האור והאש נבראו על ידי אהורה-מזדא, ולכן הם מסמלים את הטוב. היעדר אור, כלומר חושך, מסמל את הרע. לפיכך האש היא מרכיב חשוב בפולחן הזורואסטרי, ולכן הזורואסטרים נקראים בטעות "עובדי אש". זרתוסטרה מתאר את אהורה מזדא בסדרה של שאלות רטוריות, "מי ייסד את מסילות השמש והכוכבים? ...מי משקה ומאכיל את הצמחים? ... מי יצר את האור והחושך? מי מאפשר את השחר, הצהריים והלילה?"

בממד הרוחני הטוב והרע הם נפרדים. לכן עיקרון נוסף של הדת הזורואסטרית הוא הבחנה בין המימד הגשמי (פרסית תיכונית גֵיתִיג) למימד הרוחני (מֵינוֹג).

## עקרונות הדת

הזורואסטריות היא דת פרסית עתיקה שנוסדה במאה ה-7 לפני הספירה על ידי הנביא זרתוסטרה (המכונה גם זרתושטרא או זורואסטר). דבריו של זרתוסטרה מוצגים ב-17 טקסטים ליטורגיים, או "מזמורים", היאסנה, שמחולקת לחלקים הקרויים גתות. את העקרונות הבסיסיים של הזורואסטריאניזם אפשר לצמצם לפתגם אחד: "הומאטה, הוכטה, הוברשטה" – **"מחשבות טובות, מילים טובות, מעשים טובים.**

רעיון מרכזי בדת הזורואסטרית הוא הבחנה דיכוטומית בין טוב לרע, כשעל האדם לסייע בהשלטת הטוב על הרע. תורתו של זרתוסטרה היא דואליסטית: היא מתארת את העולם כמחולק בצורה חד משמעית לטוב ולרע, שעל כל אחד אחראי אל אחר. התפיסה הזאת קרובה יותר לתפיסה המונותאיסטית מהתפיסות הפוליתאיסטיות, אולם היא עוררה ועדיין מעוררת התנגדות בדתות המונותאיסטיות, הסוברות שהכל – טוב ורע כאחד מקורם באל אחד. לפי הזורואסטרית, העולם הגשמי נוצר כזירת מלחמה בין הטוב לרע, ובו טוב ורע יכולים להתערבב.

קיימת מלחמה בלתי פוסקת בין אל הטוב לכוחות הרע ומאבק קוסמי בין האמת לשקר מוצג כיסוד קיומנו. לעיתים מקבילים זאת למאבק בין הטוב והרע הקיים בתרבות המערבית, או כמאבק בין האור והחושך. כשם שהיממה מחולקת ליום (אור) וללילה (חושך), כן מחולק גם העולם לטוב ולרע.

לפי זרתוסטרא, בעקבות האלים, גם בני האדם מחולקים לשני מחנות: ההולכים-בעקבות-האמת (ashavant), שהם צדיקים ויראי שמיים, והמרושעים (dregvant), שהם כל מי שפועל, מדבר או חושב בצורה רעה. חלוקה הזאת אינה דטרמיניסטית, ולכל אדם יכולת – ואף חובה – לבחור לאיזה מחנה הוא מצטרף - לטוב או לרע. הבוחרים בטוב מסייעים לאהורה מזדא להביס את כוחות החושך. זרתוסטרה האמין כי סופו של הטוב לגבור על הרע. הבחירה החופשית היא עקרון חשוב מאוד אצל הזרואסטרים

כה אמר זרתוסטרא:

הערך העליון בחיי הזורואסטרי הוא לא אושר או שלווה, חופש או ידע, אלא הפצת הטוב והחוק הצודק. הפצת הטוב היא גם צמצום הרע. עבור הזורואסטרים, היקום הוא שדה קרב תמידי של הטוב ברע, ואף על פי שהסוף הטוב מובטח, על האדם לבחור בצד הטוב בכל רגע ורגע. על האדם לעשות טוב, לאחרים ולעצמו. מסיבות אלה לפי אמונה הזורואסטרית אין כל מקום לסגפנות,לצום או להתנזרות ממין. הדרמה הקוסמית והאנושית כולה מצומצמת לנקודה אחת ויחידה: בחירה בין טוב לרע. הבחירה כה חשובה עד שאין כל מקום לכפרה וחזרה בתשובה. חטא הוא חטא, ואי אפשר לתקנו, שכן הוא חיזק את כוחות הרוע והאריך את המלחמה.

הגמול על הבחירה הטוב הוא חיים טובים, וגורל טוב באחרית הימים קץ הימים לפי הזורואסטרים ברור וידוע: הטוב ינחל ניצחון על הרע. הן בגלל שהטוב חזק יותר, והן משום שמאזדה, בניגוד לאהרימן, חכם ויודע-כל.

## מסורות ומנהגים
### תפילה ומנהגים
ממוזער|טקסט=מקדש אש מודרני בהודו|מקדש אש מודרני בהודו

מדורת אש ניצבת במרכז המקדשים הזורואסטריים, והמתפללים פונים אליה בזמן התפילה. נהוגות חמש תפילות בכל יום. התפילות כוללות מזמורים מה"גאת'ות" (מזמורים שחיבר זרתוסטרא, ראו להלן), וכן התרה וקשירה של שרוך הקשור תמיד סביב מותניו של המאמין ומחובר לחולצתו, ונקרא קושטי . טקסי טהרה מתקיימים לפני התפילה, והם כוללים רחצת הגוף. לכלוך נחשב קשור ברוע ולכן קיימת הקפדה יתרה על ניקיון בזורואסטריות. כיוון שאש ואור נחשבים כביטוי לטוב, לא מקובל לכבות נר, אלא להמתין לדעיכתו מאליו. בעת הדלקת אש מקובל לומר תפילה. נהוג ללכת עם כיסוי ראש כל הזמן.

### דיני טומאה וטהרה

מכיוון שהטוב והרע נמצאים במלחמה מתמדת, חשוב מאוד לשמור על טהרה. הזורואסטרים מפורסמים בדיני הנידה ובדיני טומאת המת שלהם.

על פי הזורואסטריות, הווסת היא המצאה של אהרימן, הישות הרעה. היא נבראה על מנת להחליש את הנשים כדי שלא יילחמו ברוע. בזמן הווסת, האישה נתונה לשליטתו של אהרימן ולכן היא טמאה. נידות היו סגורות בבקתה נפרדת או בחדר נפרד, ללא חלונות כדי שמבטן לא יטמא את השמש, הירח והכוכבים. אסור היה להן ללבוש את בגדיהן הרגילים אלא רק תכריכים. כדי שלא יהיו חזקות בזמן זה, היה עליהן לאכול מעט מאוד, בכפפות, מצלחת מתכת (שאינה יסוד מקודש). את השיירים היו משמידים. יומיים לאחר תום הווסת, או תשעה ימים לאחר הופעתה, היה על האישה להיטהר באמצעות טבילה ב"גוֹ-מֶז" – שתן של פר שעמד חצי שנה בשמש לשם טיהור.

את המתים לא ניתן לקבור באדמה, שהיא מיסודות העולם המקודשים, וכן לא לשרוף באש או להשליך לנהר, שגם הם יסודות מקודשים בדת. מחמת כך גוויית האדם המת נלקחת למבנה חסר גג בשם דַחְ'מָה, ועוף השמיים אוכל את בשר המת. העצמות שנותרו מטוהרות באור השמש כחצי שנה, ולאחר מכן מותר לקבור אותן. מנהגי טומאת המת של הדת הזורואסטרית הקנו לה שם של דת אקולוגית. כיום מותר לשרוף את המת בחשמל, שאינו יסוד מקודש בדת הזורואסטרית.

### חגים ומועדים
[ממוזער|250px| [פרוהר, סמל הזורואסטריות]]
לוח השנה הזורואסטרי הוא לוח שנה שמשי. גרסה של לוח השנה הזה עדיין מקובלת באופן רשמי באיראן. גרסה זו משמשת גם בסיס לכתיבת הורוסקופים באסטרולוגיה המודרנית. קיימות שתי גרסאות נוספות של לוח השנה המשמשות אחדות מהקהילות הזורואסטריות.
על-פי הלוח הנהוג היום באיראן, מתחילה השנה בשנייה המדויקת של ההשתוות האביבית (20 או 21 במרץ על-פי הלוח הגריגוריאני). יום זה מכונה "נוֹ-רוּז" ("יום חדש", בפרסית: نوروز), והוא פותח את חגיגות השנה החדשה, הנהוגות היום באיראן גם בקרב מוסלמים.
חגים נוספים הם צ'רבאשה סורי, הנחוג ביום רביעי שלפני הנורוז, ליל היולידה הנחוג בלילה הארוך של השנה, וחג הסנדה.

## הספרות הדתית

### האווסטה והגאת'ות
הספר הקדוש לזורואסטרים הוא האווסטה (בפרסית: اوستا), הכוללת בעיקר מזמורים ותפילות בשפה המכונה "אווסטית" - שפה איראנית עתיקה אשר אינה מוכרת משום מקור אחר. 17 מהמזמורים, שנכתבו בידי זרתוסטרא עצמו, מכונים גאת'ות (בפרסית: گات‌ها; ביחיד: גאת'ה, אווסטית gāθa "מזמור"). מחבריהם של יתר המזמורים אינם ידועים. במשך דורות רבים נמסרה האווסטה בעל-פה. גם בתקופה שבה השפה הפרסית כבר נכתבה, העלאת האווסטה על הכתב נחשבה חילול קודש משום שכך מעבירים אותה מהממד הרוחני לממד הגשמי, שבו טוב ורע יכולים להתערבב. בתקופת האימפריה הסאסאנית הועלתה האווסטה על הכתב באלפבית שהומצא במיוחד למטרה זו. ההצדקה לכך הייתה מלחמות וכיבושים רבים שסיכנו את העברתה של האווסטה בעל פה. האווסטה הסאסאנית כללה 24 כרכים, וחלקים ממנה אף תורגמו לפהלווי (הניב הזורואסטרי של פרסית אמצעית ששימש שפת הממלכה הרשמית באותה תקופה) בצד הטקסט המקורי. רוב האווסטה הסאסאנית אבדה במהלך הדורות, כך שהאווסטה המודרנית כוללת רק קטעים מעטים ממנה. כתב היד העתיק ביותר של האווסטה המודרנית הוא משנת 1323.

### הספרות המשנית וספרות הזנד

ספרות משנית זורואסטרית רבה נכתבה בלשון הפהלווית, הניב הזורואסטרי של הפרסית התיכונה, בתקופת האימפריה הסאסאנית. בהם הדינקרד "מעשי הדת", "בונדהישן" ו"ריוויאת". הראשון הוא סדרה של תשעה ספרים אשר נכתבו ככל הנראה במאה התשיעית, וכונו על ידי חוקרים בשם "אנציקלופדיה מזדאית".
המונח זנד תורגם לעברית "פרשנות". ספרות הזנד היא ספרות פרשנית לאווסטא בעיקרה, הכתובה בפהלווי. בין הדיונים בספרות זו ניתן למצוא פירושים אודות דרך לימוד הכתבים הדתיים ועריכת הטקסים הדתיים הזורואסטריים.

ברוב כתבי הזנד ניתן למצוא תרגום מילולי של הטקסט האווסטי ולאחר מכן (לעיתים אף בתוך התרגום) פירושים וביאורים למונחים שונים ופרשנויות, לעיתים תוך הבאת יותר מדעה אחת או מקור אחד (פעמים רבות מובאת דעה נוספת תוך ציון הנוסחה "יש האומרים כך: ...", ולעיתים תוך ציון הסמכות עצמה).

## חדירת הזורואסטריות להודו

האגדה המקומית מספרת על קבוצה של פליטים זורואסטרים שהגיעו לחופי הודו בספינות קטנות וביקשו מקלט מהשליט המקומי. לפי הסיפור, הם נשאו עמם כלים פולחניים, ספרי דת ומזכרות דתיות, והשליט ההודי המקומי, לאחר בדיקה, קיבל אותם בברכה. הם קיבלו את השם "פארסים" מכיוון שהגיעו מפרס (איראן של היום), והם שמרו על דתם, תרבותם ומנהגיהם במשך דורות רבים.

חדירת הזורואסטריזם להודו מהווה פרק בדברי הימים של ההיסטוריה הדתית, ההגירה החלה בתקופת האימפריה האחמנית, כאשר הפרסים הרחיבו את שליטתם למערב תת-היבשת ההודית. אך ההגירה המשמעותית של זורואסטרים להודו התרחשה במאה ה-7 לספירה, בעקבות הכיבוש הערבי של פרס. בעקבות כיבוש זה, זורואסטרים רבים נמלטו מהרדיפות הדתיות לפרס ונמלטו לאזורים מערביים של הודו, בעיקר למדינות גוג'ראט ומהרשטרה של ימינו. לאחר הכיבוש האסלאמי של פרס במאה ה-7 לספירה, הזורואסטרים התמודדו עם רדיפות עזות, מה שגרם להגירה משמעותית מתוך רצון לשמר את אמונתם. ההגירה הבולטת ביותר התרחשה דרך הים, והובילה קבוצה של זורואסטרים לחוף המערבי של הודו. על פי המסורת, הם נחתו באזור גוג'אראט בסביבות המאה ה-8 לספירה, וסימנו את תחילתה של קהילת הפראסי בהודו.

מרכזית בנרטיב זה היא הדמות הבולטת, דאסטור נריוסאנג דאוואל, אחד מהכהנים הזורואסטריים הראשונים שהובילו את קהילתו להודו. להנהגתו הייתה חשיבות מכרעת במשא ומתן עם השליט ההינדי המקומי, ג'די ראנה, כדי להבטיח מקלט. הרישומים מצביעים על כך שהזורואסטרים הבטיחו להיטמע בתרבות המקומית מבלי לפגוע בזהותם הדתית, המסומלת באמצעות האנלוגיה הידועה של סוכר בחלב. הסכם זה אפשר להם לקיים את דתם בחופשיות תוך תרומה לחברה המקומית.

תאריכים היסטוריים מרכזיים בהגירה זו כוללים הקמת מקדשי אש בולטים, כגון אטאש בהרם בגוג'אראט ואחר כך במומבאי, שהפכו למוקדים לפעילויות הדתיות והחברתיות של הקהילה הפרסית. במשך מאות שנים, שמרו הפארסים על זהותם, הטקסים והמנהגים המובהקים שלהם, תוך השתלבות הדרגתית בסביבה החברתית-תרבותית ההודית הרחבה יותר.

#### דמויות מפתח בתהליכי ההגירה וההתיישבות
* **Jadi Rana**: השליט המקומי בגוג'ראט שקיבל את הזורואסטרים הראשונים שהגיעו לאזור. לפי האגדה, הוא התנה את קבלת הזורואסטרים בקבלת חוקים ומנהגים מקומיים, אך אפשר להם לשמור על דתם ומסורתם. דמותו מסמלת את ההבנה והסובלנות שהפגינו חלק מהשליטים המקומיים כלפי המהגרים הזורואסטרים.
* **Changa Asa**: דמות מפתח בהקמת קהילת Udvada, אחד המקומות הקדושים ביותר לזורואסטרים בהודו. תפקידו בהקמת המקדש הראשון ובשמירה על האש הקדושה הפך אותו לדמות מרכזית בהיסטוריה הדתית של הזורואסטרים בהודו.
* **[[שאה ג'האן]]**: קיסר מוגולי מהמאה ה-17 שהעניק זכויות ופריבילגיות לפרסים בהודו. למרות היותו מוסלמי, הכיר שאה ג'האן בתרומת הקהילה הזורואסטרית לפיתוח כלכלי ותרבותי של האימפריה שלו.

#### שלבים עיקריים במהלכי ההגירה
* **המאה ה-7 לספירה**: תחילת ההגירה - הכיבוש הערבי של פרס ב-651 לספירה הביא לסוף האימפריה הסאסאנית ולהתחלת ההגירה של זורואסטרים להודו. האירועים הללו הציבו אתגר עצום בפני זורואסטרים, אשר חיפשו מקום בו יוכלו לשמור על דתם ומסורתם ללא רדיפות.
* **המאה ה-8 לספירה**: התיישבות בגוג'ראט - הגירה משמעותית התרחשה כאשר קבוצות של זורואסטרים הגיעו לחופי גוג'ראט בהודו. לפי האגדה המתוארת ב-Qissa-i Sanjan, קבוצה של זורואסטרים קיבלה מקלט מהשליט המקומי, Jadi Rana, בהסכמה לשמור על כמה כללים ולקבל את המנהגים המקומיים. הם הורשו להקים יישובים ולהקים מרכזים דתיים וקהילתיים.
* **המאה ה-10 וה-11 לספירה**: הקמת הקהילות - במהלך המאות הללו, הקהילות הזורואסטריות המשיכו לגדול ולהתחזק בגוג'ראט, עם הקמתם של מקדשי אש ומרכזים דתיים נוספים. מקומות כמו Udvada הפכו למוקדי עלייה לרגל חשובים עבור זורואסטרים.

### השפעות דתיות ותרבותיות
הפארסים הביאו עמם עושר תרבותי וידע דתי אשר השפיעו על החברה ההודית במספר דרכים. ראשית, הטקסים והמסורות הזורואסטריות השתלבו בטקסים ובמנהגים ההודיים המקומיים, במיוחד באזורי גוג'ראט ומהרשטרה. הפולחנים של הפרסים, הכוללים הדלקת אש קדושה וביצוע טקסים מסורתיים במקדשים, השפיעו על טקסים דתיים בהודו והתמזגו בחלקם עם טקסים הינדואים מקומיים.

בנוסף, הערכים הזורואסטריים של כבוד לטבע ולחיים, לצד עקרונות המוסר של אמת וטוב לב, חלחלו לתוך התרבות ההודית והשתלבו בתרבויות ובדתות המקומיות. זורואסטרים רבים בהודו נחשבים למתקדמים מבחינת השכלה ותרבות, ותורמים רבות לתחומים שונים כמו ספרות, אומנות, מדע וטכנולוגיה.

לנוכחות הזורואסטריזם בהודו היו השלכות דתיות ותרבותיות משמעותיות, הן עבור הקהילה הפרסית והן עבור החברה ההודית הרחבה יותר. הדגש הזורואסטרי על הדואליות של טוב ורע והציווי המוסרי לבחור בצדק השפיע לא רק על אורח החיים הפרסי אלא גם הדהד עם מחשבה דתית הודית רחבה יותר.

טקסים ופסטיבלים פארסיים, כמו נברוז (ראש השנה) והגהמברס (חגים עונתיים), העשירו את המרקם התרבותי של הודו. חגיגות אלו, בסימן מנהגים ספציפיים, מוזיקה וחגים קהילתיים, הפכו לחלק בלתי נפרד מהתרבות המקומית באזורים עם אוכלוסיות פרסיות משמעותיות. יתרה מכך, טקסי האש הקדושים של הזורואסטריות, שנשמרו בקפידה במקדשי אש, ממשיכים להוות מוקד של פולחן דתי וזהות תרבותית עבור הקהילה הפרסית.

סובלנות והתבוללות דתית היו גם סימני ההיכר של חוויית פרסים בהודו. למרות היותם מיעוט, הצליחו הפרסים לקיים את המנהגים הדתיים שלהם תוך טיפוח יחסים הרמוניים עם קהילות דתיות אחרות. השילוב הייחודי הזה של שימור ושילוב היווה דוגמה לדו-קיום דתי, תורם לחברה הפלורליסטית של הודו. בנוסף, האתיקה הזורואסטרית המדגישה את הצדקה, האמת והטוהר מקבילה והשלימה את תורתם המוסרית של ההינדואיזם והבודהיזם, וטיפחה עוד יותר כבוד והבנה הדדיים.

### השפעות חברתיות וכלכליות
קהילות הזורואסטרים בהודו, הידועות כקהילות הפארסים, תרמו רבות להתפתחות הכלכלית והחברתית של הודו. כבר מהמאה ה-19, הפרסים התבלטו כיזמים וכאנשי עסקים מובילים. הם היו בין מקימי תעשיות רבות בהודו, כולל תעשיית הטקסטיל והתעשיות הכבדות. לדוגמה, משפחת טאטא, אחת המשפחות הפרסיות המפורסמות, ייסדה את קונגלומרט טאטא, שהפך לאחת החברות הגדולות והחשובות בהודו.

הפרסים ידועים גם בפעילותם הפילנתרופית הענפה. תרבות הצדקה והפילנתרופיה שהביאו עמם הפרסים הובילה להקמת מוסדות חינוך ובריאות רבים ברחבי הודו. הם הקימו בתי ספר, בתי חולים, ומוסדות קהילתיים שהיטיבו עם כלל האוכלוסייה המקומית, ולא רק עם בני קהילתם.

התרומות החברתיות והכלכליות של הקהילה הזורואסטרית בהודו הן עמוקות ומרחיקות לכת. הפרסים, הידועים בחריצותם וביזמותם, מילא תפקיד מרכזי במודרניזציה הכלכלית של הודו במהלך המאות ה-19 וה-20. משפחות בולטות כמו הטאטאס, גודרי' והוואדיאס התגלו כעליות תעשייתיות ועסקיות, והניחו את היסודות לתיעוש של הודו.

ג'משדג'י טאטה, הנערץ לעיתים קרובות כ'אבי התעשייה ההודית', הקים את מפעל הפלדה והמפעלים ההידרואלקטריים הראשונים בהודו, ופתח עידן חדש של פיתוח תעשייתי. החזון שלו השתרע מעבר לעסקים; ייסוד מוסדות כמו המכון ההודי למדע בבנגלורו מדגיש את המחויבות של הפרסים לחינוך ולקידום מדעי. באופן דומה, המאמצים הפילנתרופיים של יזמים פרסים הותירו חותם בל יימחה על הנוף החברתי של הודו, עם תרומה משמעותית לבריאות, לחינוך ולרפורמה חברתית.

מבחינה חברתית, הפרסים היו בחזית התנועות הפרוגרסיביות, דוגלות בזכויות נשים, בחינוך ובצדק חברתי. האתוס הפרוגרסיבי הזה מושרש בעקרונות הזורואסטריים הדוגלים בשיפור החברה והעלאת הנחלשים. נשים פרסיות, במיוחד, היו פורצות דרך בתחומים הנעים ממשפטים ועד ספרות, המדגימות את המחויבות של הקהילה לשוויון מגדרי ולהעצמה.

#### חלחול רעיונות זורואסטריים בהודו
הזמן והאינטראקציה בין הקהילות הזורואסטריות וההודיות הובילו לחלחול הדדי של רעיונות, מסורות וערכים. כמה רעיונות זורואסטריים שמצאו דרכם להודו כוללים:

# **עקרונות מוסריים**: עקרונות של אמת, צדק וטוב לב, המהווים יסוד בתורת זורואסטר, השתלבו בתרבות ההודית והפכו לחלק מהערכים המוסריים של הקהילות המקומיות. למאמצים הפילנתרופיים של קהילת הפרסים הייתה השפעה מתמשכת על החברה ההודית. פילנתרופים פרסיים בולטים, כמו משפחת טאטא, מימנו מוסדות חינוך רבים, בתי חולים ומרכזי מחקר. מוסדות כמו מכון טאטא למדעי החברה (TISS), שהוקם ב-1936, ובית החולים טאטא ממוריאל, שהוקם ב-1941, ממשיכים למלא תפקיד קריטי בקידום החינוך, שירותי הבריאות והרווחה החברתית בהודו.
# **כבוד לטבע**: הדת הזורואסטרית מדגישה את הכבוד לטבע והגנה על הסביבה. ערכים אלו השפיעו על תפיסות אקולוגיות בהודו, במיוחד בקרב קהילות שחיו בקרבת הזורואסטרים.
# **חגיגות וטקסים**: טקסים דתיים וחגיגות זורואסטריות, כגון נורוז (חג השנה החדשה), הפכו לאירועים חשובים גם בקרב קהילות הודיות אחרות, כאשר בני הדתות השונות מצטרפים לחגיגות ולשמחות.
# **השפעה קולינרית:** המטבח הפרסי, הידוע בתערובת הייחודית שלו של טעמים פרסיים והודיים, הפך לחלק בלתי נפרד מהנוף הקולינרי בהודו. מנות כמו Dhansak (קארי על בסיס עדשים עם בשר) ו-Patra ni Machhi (דג עטוף בעלי בננה) נהנים מכל הקהילות. מאפיות ומסעדות פרסיות בערים כמו מומבאי ופונה פופולריות בזכות ההיצע הייחודי שלהן, ומציגות את המורשת הקולינרית של הקהילה הזורואסטרית.
# **שמירה על איכות הסביבה:** הדגש של הזורואסטריזם על שימור הסביבה וכבוד לטבע השפיע על יוזמות סביבתיות מודרניות בהודו. הנוהג של הקהילה לתחזק מקדשי אש וחורשות קדושות משקף את מחויבותם לשימור משאבים טבעיים. עיקרון זה מתיישב עם המודעות הסביבתית ההולכת וגוברת של הודו ומאמצים לקדם פיתוח בר קיימא.

#### דמויות מפתח והוגים רוחניים

# **Jamsetji Tata**: מעבר להישגיו העסקיים, Jamsetji Tata היה ידוע בהשפעתו הרוחנית והמוסרית, בהנחלת ערכים זורואסטריים של טובת הכלל ושירות לקהילה.
# **Dadabhai Naoroji**: מעבר לפעילותו הפוליטית, Naoroji היה גם הוגה רוחני שהפיץ את ערכי הזורואסטריות במישור האתי והחברתי, והדגיש את חשיבות האמת והצדק בחיי היומיום.
# **Ratan Tata**: כיום, Ratan Tata ממשיך את מורשת משפחת טאטא עם דגש על ערכים זורואסטריים של אחריות חברתית ופילנתרופיה, מקדם פרויקטים רבים לטובת החברה.

### השפעות הזורואסטרה על הודו המודרנית
תורתו של זורואסטר ממשיכה לשלוט בהודו המודרנית, במיוחד בקרב קהילות הפרסים. הדגשת הנביא על המוטו המשולש של "מחשבות טובות, מילים טובות, מעשים טובים" משמשת עיקרון מנחה עבור הפרסים, המשפיע עמוקות על התנהלותם האתית והחברתית. מסגרת מוסרית זו לא רק עיצבה התנהגויות אינדיבידואליות אלא גם חלחלה לאתוס הקולקטיבי של הקהילה, וטיפחה תרבות של יושרה, פילנתרופיה ואחריות חברתית.

התפיסה הזורואסטרית של אשה (אמת וסדר) מול דרוג' (שקר ואי-סדר) מוצאת הדים בהיבטים שונים של החברה ההודית, ומשפיעה בעדינות על פרדיגמות אתיות ושיח מוסרי. התודעה הסביבתית המשובצת בזורואסטריזם, הדוגלת בהגנה על יסודות טבעיים, מהדהדת עם תנועות אקולוגיות עכשוויות בהודו. שיטות כגון השימוש במגדלי הדממה לסילוק המתים משקפות כבוד מושרש עמוק לטבע, המתיישר עם ערכי הסביבה הרחבים יותר של הודו.

יתרה מכך, ההצלחה והבולטות של קהילת הפרסים בהודו המודרנית עומדות כעדות להשפעתו המתמשכת של זורואסטר. למרות מספרם הקטן, הפרסים תרמו תרומה גדולה לפיתוח התעשייתי, המדעי והתרבותי של הודו. הרלוונטיות המתמשכת הזו מדגישה את יכולת ההסתגלות והחוסן של העקרונות הזורואסטריים, שהשתלבו בצורה חלקה במרקם החברה ההודית המודרנית.

#### השפעה על המחשבה והערכים ההודיים המודרניים
שיטות עסקיות אתיות: העיקרון הזורואסטרי של "מחשבות טובות, מילים טובות, מעשים טובים" השפיע על האתוס העסקי של מפעלים בולטים בבעלות פרסים. חברות כמו Tata ו-Godrej ידועות במחויבותן לשיטות עסקיות אתיות, לאחריות חברתית תאגידית ולרווחת הקהילה. ערכים אלו קבעו סטנדרט לעסקים אחרים בהודו, תוך קידום יושרה והתנהלות אתית במגזר הארגוני.

תרומות חינוכיות: הדגש של הזורואסטריזם על חינוך וידע הוביל להקמת מוסדות חינוך רבים על ידי הקהילה הפרסית. בתי ספר ומכללות שנוסדו על ידי פרסים מספקים חינוך איכותי ותורמים לצמיחה האינטלקטואלית של החברה ההודית. מוסדות בולטים כוללים את בית הספר התיכון לבנות ג'יי בי פטיט במומבאי ואת בית הספר התיכון לבנות פטיט באי אבאי פרג'י בפונה, שלשניהם מסורת ארוכת שנים של מצוינות אקדמית.

דיאלוג והרמוניה בין-דתית: ההיסטוריה של קהילת הפרסים של דו-קיום בשלום והשתלבות בחברה ההודית משמשת מודל לדיאלוג והרמוניה בין-דתית. יכולתם לשמור על זהותם הדתית תוך תרומה למרקם החברתי והתרבותי הרחב של הודו מדגישה את החשיבות של כבוד הדדי והבנה בין קהילות מגוונות. מורשת זו ממשיכה לעורר מאמצים לקדם סובלנות דתית ואחדות בהודו המודרנית.

#### אירועים משמעותיים בתהליך ההגירה הזורואסטרית להודו והשפעתם
הקמת Bombay Parsi Panchayat (BPP): נוסד בשנת 1681, Bombay Parsi Panchayat הוא אחד המוסדות הפרסיים הוותיקים והמשפיעים ביותר בהודו. היא מילאה תפקיד חיוני ברווחה ובממשל של קהילת פארסי במומבאי, בניהול קרנות צדקה, בתי ספר ופרויקטי דיור. מאמצי ה-BPP סייעו לשמר את המסורות הזורואסטריות ולספק תמיכה לצרכים החברתיים והכלכליים של הקהילה.

הקרן האיראנית זורואסטריאן אנג'ומאן (IZA): הוקמה בשנת 1895, IZA משרתת את הצרכים של זורואסטרים ממוצא איראני בהודו. היא מפעילה יוזמות חינוכיות ותרבותיות שונות כדי לקדם את המורשת הזורואסטרית ולטפח תחושת קהילה בקרב הזורואסטרים האיראנים. עבודתה של IZA מדגישה את חילופי התרבות והתמיכה ההדדית המתמשכת בתוך הפזורה הזורואסטרית הרחבה יותר בהודו.

חוק הנישואין והגירושין של הפרסים (1936): חקיקה משמעותית זו סיפקה מסגרת חוקית לנישואים וגירושין פרסי בהודו, תוך הכרה במנהגים ובשיטות הדת הייחודיות של הקהילה. המעשה סייע להבטחת הזכויות המשפטיות וההגנה של יחידים ומשפחות פרסיות, המשקף את הזהות המובחנת של הקהילה בתוך מערכת המשפט ההודית.

## הזורואסטריות כדת מונותאיסטית
יש הרואים בזורואסטריות דת מונותאיסטית, אולם יש מחלוקת על ההשקפה הזאת. המוסלמים שכבשו את פרס ראו את הזורואסטרים כחלק מ"אהל אל-כתאב" ("עם הספר"), אלא שלא עשו כן מפני שלא היו פאגאנים אלא מפני שיש בידם ספר המכיל את הכרזת האל שלהם. המחקר האירופי המודרני של הזורואסטריות, מראשית המאה ה-18 ואילך, ניסה תחילה להראות כי זורואסטר היה נביא מונותאיסט שרעיונותיו עוותו וסולפו במשך הזמן, אולם דעה זו אינה מקובלת עוד, ורוב החוקרים דווקא מצביעים על המשכיות והתמדה של הרעיונות והמנהגים הזורואסטרים לאורך הדורות.

## אישים מפורסמים בני הדת
* פרדי מרקיורי
* זובין מהטה
* Jamsetji Tata (1839-1904): נודע בתור "אבי התעשייה ההודית", Jamsetji Tata היה תעשיין חלוץ שייסד את קבוצת Tata, אחת הקונגלומרטים הגדולים והמכובדים בהודו. חזונו ורוח היזמות שלו הניחו את הבסיס לתיעוש הודו. המחויבות של Tata לפרקטיקות עסקיות אתיות ולפילנתרופיה, המושפעת מערכי הזורואסטריים, ממשיכה להנחות את פעילות החברה כיום. בהנהגתו, קבוצת Tata הקימה מספר תעשיות מפתח, כולל Tata Steel בשנת 1907, שהיה מפעל הפלדה הראשון של הודו.
* Dadabhai Naoroji (1825-1917): מכונה לעיתים קרובות "הזקן הגדול של הודו", Dadabhai Naoroji היה אינטלקטואל ופוליטיקאי פרסי רב השפעה. הוא היה ההודי הראשון שנבחר לפרלמנט הבריטי, שם דגל בשלטון עצמי הודי וברפורמות כלכליות. עבודתו של נאורג'י הדגישה את הניצול הכלכלי של הודו תחת השלטון הבריטי, ומאמציו היו מכריעים בשלבים הראשונים של תנועת העצמאות ההודית.
* Homi J. Bhabha (1909-1966): פיזיקאי גרעיני חלוץ, Homi Bhabha נחשב לאבי תוכנית הגרעין ההודית. הוא מילא תפקיד מכריע בהקמת מכון טאטה למחקר יסודי (TIFR) ב-1945 והוועדה לאנרגיה אטומית של הודו ב-1948. לתרומותיו של בהאבה למדע ולטכנולוגיה הייתה השפעה מתמשכת על מעמדה של הודו במחקר המדעי העולמי.

## זורואסטריות ויהדות

הדת הזורואסטרית הייתה דת מרכזית ונפוצה בתקופת התגבשותה של היהדות. בין הדתות נמצאו מספר קוי דמיון בחוקים ובאמונות שבמקרא, בספרות ימי הבית השני ובתלמוד מחד ובאווסטה מאידך.

בשתי תקופות מרכזיות בהיסטוריה פעלו מרכזי הכובד של היהדות תחת שלטון פרסי-זורואסטרי: בתקופה הפרסית בארץ ישראל במאות השישית עד הרביעית לפנה"ס שבה נכתבו כמה מספרי התנ"ך, ובתקופת האמוראים בבבל במאות השלישית עד השישית לספירה שבה התחבר התלמוד הבבלי. אך קוי הדמיון בין הדתות לא מופיעים רק במקרא ובתלמוד, אלא גם בספרות החיצונית שנכתבה במרחב ההלניסטי, בתקופת הביניים בין סוף המאה הרביעית לפנה"ס למאה הראשונה לספירה. בספרות זו ביתר שאת באו לידי ביטוי האמונות על תחיית המתים, עולם המלאכים והישארות הנפש, המשותפים עם הדת הזורואסטרית.

בעקבות זאת יש הסוברים כי מוטיבים מן הדת הזורואסטרית השפיעו על היהדות, ובמידה מועטה גם להפך. בחלק מהמקרים מדובר דווקא בפולמוס ביניהן. על המוטיבים המשותפים נמנו חוקים ומנהגים כמו דיני טהרה, מצוות הקשורות באש המזבח, מנהגי כיסוי ראש, לבישת גדילים, חגירת אבנט וקבורת ציפורניים גזוזות. בנוסף אמונות שונות כגון האמונה בתחיית המתים, במאבק הנצחי בין כוח טוב לכוח רע, קיום יום הדין, חיי נצח, וקיום מלאכים ושדים כגון השטן ואשמדאי מלך השדים.

## ראו גם
* זורוואניזם
* יחסי זורואסטריות-יהדות

## לקריאה נוספת
* בויס, מרי (1984). "זורואסטריזם", בתוך: הינלס, ג'ון ר. (עריכה), **לקסיקון לדתות בנות זמננו**, עברית: משה שרון, עריכה מדעית למהדורה העברית: צבי ורבלובסקי, כתר הוצאה לאור 1992. 
* **איראנו-יודאיקה I-V **, שאול שקד ואמנון נצר (עריכה), מכון בן צבי, ירושלים 1982–2003. 
* **הטוב, הרע והעולם - מסע לאיראן הטרום אסלאמית**, תמר עילם גינדין, הוצאת מודן, (האוניברסיטה המשודרת), בן שמן, 2011. .

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* שי סקונדה, מגילת האש, פורסם במגזין סגולה
* 
* 
* השפעה של זרתוסטרא על השיעה

## הערות שוליים

*
קטגוריה:דתות
קטגוריה:איראן: דת