open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'ון ינסן

**ג'ון ינסן** (בדנית: **John Jensen**; נולד ב-3 במאי 1965) הוא כדורגלן עבר דני.

## ביוגרפיה

הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת ברונדבי, והיה חלק חשוב במערך המשחק של הקבוצה שזכתה במספר אליפויות בשלהי שנות ה-80. ב-1987 הוא זומן לראשונה לנבחרת דנמרק, ואף זכה בתואר הכדורגלן הדני של השנה. ב-1988 הוא הצטרף למועדון הגרמני המבורג, אך ב-1990 חזר לברונדבי והוביל את המועדון לחצי גמר גביע אופ"א ב-1991.

ינסן הבקיע שער בניצחון 2 - 0 על נבחרת גרמניה בגמר יורו 1992, וזמן קצר לאחר מכן הוחתם בארסנל של המאמן ג'ורג' גרהאם. הוא היה בהרכב שהצליח לזכות בגביע הליגה ובגביע ה-FA בעונת , בהרכב שניצח בגמר גביע המחזיקות בעונת , ובהרכב שהפסיד בגמר גביע המחזיקות בעונת , אך לא השתתף במשחקי הגמר עצמם.

לאוהדי ארסנל היו ציפיות גבוהות מינסן לאור השער שלו בגמר יורו 1992. הוא השתתף ב-132 משחקים במדי ארסנל, אך זכור בעיקר בשל נסיונותיו הכושלים להבקיע שער. אוהדי ארסנל ציפו מאוד לשער הראשון שלו, והיו מדרבנים אותו לבעוט בכדור בכל פעם שהוא נגע בו.

שערו הראשון הובקע לאחר 98 משחקים, במשחק מול קווינס פארק ריינג'רס ב-31 בדצמבר 1994. שחקני ארסנל פיגרו בתוצאה 0 - 1, כאשר ינסן קלט את הכדור בקצה השמאלי של רחבת העונשין, במרחק של 16 מטרים מהשער. הקהל צעק לו לבעוט בכדור, ובעיטתו של ינסן הצליחה להחדיר את הכדור לתוך השער, מה שגרר תשואות רבות מהקהל. המשחק עצמו הסתיים בהפסד של ארסנל בתוצאה 1 - 3, כתוצאה מטעויות בהגנה. שערו של ינסן הוא אחד המפורסמים בהייבורי, ומדי פעם נמכרות חולצות שעליהם כתוב "I saw John Jensen score" ("ראיתי את ג'ון ינסן מבקיע"). במהלך השנים שלו בארסנל הוא הצליח להבקיע שני שערים במדי נבחרת דנמרק: נגד נבחרת אלבניה ב-1993 ונגד נבחרת בלגיה ב-1994.

חודשים אחדים לאחר מכן התברר כי מעברו של ינסן להייבורי נבע באופן חלקי (לכל הפחות) מקשריו של ג'ורג' גרהאם עם רון הוג, שנתן לגרהאם תשלומים חשאיים תמורת החתמת שחקנים שהיו מיוצגים אצלו. השחקן הראשון שהיה מעורב בשערוריית השוחד היה מגן הנורווגי פל לידרסן, והשני היה ינסן. חודשיים לאחר חשיפת הפרשה פוטר גרהאם, והושעה מכדורגל למשך שנה. ינסן המשיך לשחק בארסנל עד קיץ 1996, כאשר שערו היחיד ב-138 משחקים היה זה שהובקע מול קווינס פארק ריינג'רס. לאחר מכן הוא חזר למועדונו הישן ברונדבי.

הוא פרש ממשחק פעיל במשרה מלאה ב-1999, וקיבל את תפקיד המאמן של הרפולגה BK (מועדון דני קטן). הוא זכה באליפות ליגת העל הדנית כבר בעונתו הראשונה בהרפולגה. אולם, הצלחה זו הייתה קצרת טווח והמועדון ירד ליגה ב-2001. לינסן היה מוניטין טוב שסייע לו לקבל משרה בברונדבי. הוא קיבל את תפקיע העוזר של המאמן מיכאל לאודרופ, והחזיק בתפקידו עד יוני 2006. ינסן ולאודרופ לא האריכו את החוזה שלהם ועזבו את ברונדבי.

לאודרופ התמנה למאמן חטאפה הספרדית ב-2007, וינסן הצטרף אליו באותו תפקיד. שניהם עזבו את חטאפה בתום עונה אחת בלבד. ינסן החל לאמן את המועדון ראנס מליגת העל הדנית ב-12 בינואר 2009. הוא פוטר ב-6 באוקטובר לאחר שראנס פתחה את העונה במאזן של 9 הפסדים ו-2 תוצאות תיקו.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 154), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר נבחרת דנמרק
* פרופיל כעוזר מאמן בברונדבי 
* סטטיסטיקות בברונדבי (1996 - 1999) 

קטגוריה:כדורגלנים דנים
קטגוריה:קשרי כדורגל דנים
קטגוריה:כדורגלני ברונדבי
קטגוריה:כדורגלני המבורג
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:קופנהגן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת דנמרק
קטגוריה:מאמני כדורגל דנים
קטגוריה:כדורגלני יורו 1988
קטגוריה:כדורגלני יורו 1992
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1965
הגביע הבין-ליגתי של ה-FA

**הגביע הבין-ליגתי של ה-FA** (אנגלית: **The FA Inter-League Cup**) היא תחרות כדורגל המנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית. היא נוסדה בעונת 2003/2004 תחת השם "גביע מערכת הליגות הלאומית של ה-FA" (אנגלית: The FA National League System Cup) על מנת לאפשר את ייצוגה של אנגליה בגביע האזורים של אופ"א.

בעונות שלפני ייסוד הטורניר ההתאחדות קבעה איזו קבוצה תשתתף בגביע אופ"א, כשבעונה האחרונה (2002/2003) הייתה זו הנבחרת של ליגת מחוז קנט. אופ"א הכריזה כי החל מאותה עונה כל משתתפות הטורניר חייבות לזכות בתחרות לאומית, וכך הוחלט לייסד את הגביע.

הקבוצות המתמודדות על הגביע משתייכות לליגות מהרמה השביעית של מערכת הליגות הלאומית, אם כי מדי פעם ההתאחדות מתירה לקבוצות מליגות אחרות להשתתף גם כן. רמה זו מקבילה לדרגה ה-11 במבנה ליגות הכדורגל באנגליה. משחק הגמר הראשון נערך ב-8 במאי 2004, ובו גברה ליגת מיד צ'שייר על ליגת קיימברידג'שייר בתוצאה 2 - 0.

הגמר השני נערך ב-7 במאי 2006 באצטדיון אבי של קיימברידג' יונייטד, ובו התמודדו מחוז קיימברידג'שייר והפוטבול ליג של האי מאן. הקבוצה מהאי מאן ניצחה 4 - 0 משערים שהובקעו במחצית השנייה. היא נסעה לצ'כיה באפריל 2007 על מנת להשתתף בשלב הביניים של גביע אופ"א. לאחר שהפסידה לברטיסלבה (סלובקיה) בתוצאה 2 - 3, היא גברה על המארחת הראדץ' קרלובה והייתה יכולה להעפיל לשלבים הסופיים של הטורניר. אולם, היא הפסידה לקבוצה מהמחוז המזרחי של צפון אירלנד והודחה מהמשך הטורניר.

הגמר של 2008 נערך בריקו ארנה של קובנטרי סיטי ב-3 במאי. ליגת החובבים הדרומית סיימה בתיקו 1 - 1 מול ליגת הכדורגל המשולבת של מידלנד, וניצחה בדו-קרב בעיטות עונשין בתוצאה 4 - 0. באוקטובר 2008 היא נסעה לטורינו, שם התמודדה מול נציגות מאיטליה, סקוטלנד ואירלנד. היא סיימה במקום השני בעקבות הפרש שערים.

ב-3 בנובמבר 2010 הודיעה ההתאחדות על שינוי שמו של המפעל לשמו הנוכחי, שנכנס לתוקף בעונת 2011/2012.
## הגמרים

## קישורים חיצוניים
* מידע באתר ההתאחדות האנגלית לכדורגל

קטגוריה:אנגליה: תחרויות כדורגל
אגרטל ה-FA

**אגרטל האתגר של התאחדות הכדורגל** (אנגלית: **The Football Association Challenge Vase**) הוא טורניר כדורגל בשיטת גביע המיועד למועדונים הנמנים עם הליגות בדרגים התשיעי, עשירי ואחד-עשר של הליגות באנגליה. בעונת 2008/2009 של הטורניר השתתפו בו 514 קבוצות, ולפני ששת הסיבובים הראשונים ושלבי הנוק-אאוט התקיימו שני סיבובי מוקדמות.

עד 1974 היו הכדורגלנים באנגליה במעמד של מקצוענים או חובבנים. המקצוענים קיבלו שכר מהמועדונים שבהם שיחקו, ותחרויות הגביע היחידות שמועדונים כאלה יכלו להירשם אליהן היו גביע ה-FA ופרס ה-FA (למועדונים מחוץ לפוטבול ליג). שחקנים חובבנים לא קיבלו תשלום מהמועדונים, שלהם הייתה תחרות גביע נפרדת בשם גביע ה-FA לחובבים. ב-1974 החליטה התאחדות הכדורגל האנגלית לבטל את ההבחנה הזאת, ביטלה את גביע החובבים והפעילה לראשונה את טורניר אגרטל ה-FA עבור קבוצות שקודם לכן שיחקו בגביע החובבים. בעונה הראשונה של הטורניר (1974/1975) השתתפו בו למעלה מ-200 קבוצות. משחק הגמר נערך באצטדיון ומבלי הישן מול 9,000 צופים, ובו גברה הודסדון טאון (הליגה הספרטנית) על אפסון אנד אוול (ליגת העל של סארי) בתוצאה 2 - 1.

הקבוצות הבכירות ששיחקו בגביע החובבים עברו להתחרות במסגרת פרס ה-FA, ואלו מהדרגים הנמוכים עברו לטורניר האגרטל. נכון לשנת 2008 הטורניר מיועד לכל הקבוצות ברמה החמישית עד השביעית של מערכת הליגות הלאומית, שהיא הרמה התשיעית עד הרמה ה-11 במבנה ליגות הכדורגל באנגליה, אם כי מועדונים מליגות אחרות יכולים להשתתף בטורניר בהנחה שהאצטדיונים שלהם עונים על דרישות מסוימות.

וויטלי ביי ובילריקיי טאון, הן הקבוצות עם מספר הזכיות הגבוה ביותר בתולדות הטורניר. ביחד עם האלסואן טאון וטיברטון טאון הן זכו באגרטל בשתי עונות רצופות.

במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 זכו בטורניר קבוצות מחלקים רבים של אנגליה, כגון ויקהאם מליגת וירסייד שבצפון-מזרח ופורסט גרין רוברס מהליגה ההלנית שבדרום אנגליה. האלסואן טאון הייתה לקבוצה השנייה בתולדות המפעל שזוכה בו בשתי עונות רצופות (1985 ו-1986). טיברטון טאון הפכה לקבוצה השלישית שעושה זאת, עם זכיות ב-1998 וב-1999. בשנת 2003 הייתה בריג טאון לקבוצה הרביעית שזוכה בטורניר יותר מפעם אחת, שבע שנים לאחר שזכתה בו לראשונה.

במשחק הגמר בין טרורו סיטי ל-AFC טוטון, שנערך באצטדיון ומבלי ב-13 במאי 2007, נקבע שיא הצופים במשחק כלשהו בטורניר והועמד על 36,232.

## רשימת הזוכות
מפתח:

## קישורים חיצוניים
* מידע באתר ההתאחדות האנגלית לכדורגל

## הערות שוליים

קטגוריה:אנגליה: תחרויות כדורגל
FA
קווין ריצ'רדסון (כדורגלן)

**קווין ריצ'רדסון** (אנגלית: **Kevin Richardson**; נולד ב-4 בדצמבר 1962) הוא כדורגלן עבר אנגלי.
## קריירה
ריצ'רדסון נולד בניוקאסל, והחל את הקריירה שלו כשחקן נוער במונטגיו ובנורת' פרנהאם בויז. הוא הצטרף לקבוצת הנוער של אברטון ב-1978, וחתם על חוזה המקצוען ב-1980. הוא היה קשר בעל יכולת תיקול גבוהה ויכולת לשחק במגוון עמדות קישור, אך לרוב נאלץ להיות המחליף של שחקנים כגון פול ברייסוול, פיטר ריד וקווין שידיי. בין המשחקים שבהם הוא כן שיחק היה גמר גביע ה-FA של 1984, ובאותה שנה זכה גם במגן הצדקה. בשנה שלאחר מכן (1985) הוא זכה בגביע המחזיקות ובמדליה המוענקת לשחקני המועדון שזכה באליפות. בסך הכל הוא השתתף ב-113 משחקים במדי אברטון, והבקיע בהם 16 שערים.

בתחילת עונת 1986/1987 הוא עבר לווטפורד, ושיחק שם במשך עונה אחת לפני שעבר לארסנל תמורת 200,000 לירות שטרלינג. ריצ'רדסון החליף את הקשר השמאלי גרהאם ריקס, אך בעונת 1988/1989 (שבה זכה באליפות עם ארסנל) עבר לעמדת הקשר הימני על מנת להחליף את פול דייוויס הפצוע. בעונה שלאחר מכן הוא כבר שיחק בקביעות בארסנל: אולם, הוא לא הסתדר היטב עם המאמן ג'ורג' גרהאם, ובקיץ 1990 הועבר לריאל סוסיאדד תמורת 750,000 לירות שטרלינג. הוא השתתף ב-121 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שמונה שערים.

הוא לא זכה להצלחה רבה בזמן הקצר שבו היה בריאל. הוא חזר לאנגליה בקיץ 1991, חתם באסטון וילה של המאמן רון אטקינסון תמורת 450,000 לירות שטרלינג, והשתתף ברוב המשחקים בעונתו הראשונה שם. ריצ'רדסון זכה לענוד את סרט הקפטן של אסטון וילה, והוביל את המועדון למקום השני בעונה הראשונה בתולדות הפרמייר ליג, ולניצחון על מנצ'סטר יונייטד בגמר גביע הליגה של 1994. בזמן שהיה בווילה הוא השתתף במשחקו היחיד בנבחרת אנגליה, שהיה בניצחון 5 - 0 במשחק הידידות מול נבחרת יוון ב-17 במאי 1994.

ב-1995 הצטרף ריצ'רדסון לאטקינסון בקובנטרי סיטי, ושיחק שם במשך שנתיים וחצי שבמהלכן המועדון נאבק כנגד ירידה מהליגה. הוא עזב את קובנטרי בספטמבר 1997, ושיחק בסאות'המפטון, בארנסלי ובלקפול. הוא פרש ממשחק פעיל ב-2000, כאשר במשחקו האחרון בבלקפול נקבע כי המועדון יירד לליגה השלישית.

לאחר פרישתו הוא עסק באימון, והתמנה לתפקיד מאמן הנוער בסנדרלנד. בשנת 2001 הוא התמנה לתפקיד העוזר של קרלטון פאלמר בסטוקפורט קאונטי. ב-2004 הוא חזר לסנדרנלנד בתפקיד מאמן קבוצת המילואים, והתמנה לתפקיד המאמן המשני של הסגל הבכיר בעקבות רכישת המועדון על ידי קונסורציום בראשותו של ניאל קווין. המאמן הראשי החדש רוי קין השאיר את ריצ'רדסון בתפקיד זה, אך מאוחר יותר החליף אותו בניל ביילי ששיחק עמו (קין) במנצ'סטר יונייטד. לאחר מכן הוא החל לעבוד באקדמיית הנוער של ניוקאסל יונייטד.

## לקריאה נוספת
* טוני מת'יוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 240), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני אברטון
קטגוריה:כדורגלני ווטפורד
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני ריאל סוסיאדד
קטגוריה:כדורגלני אסטון וילה
קטגוריה:כדורגלני קובנטרי סיטי
קטגוריה:כדורגלני סאות'המפטון
קטגוריה:כדורגלני בארנסלי
קטגוריה:כדורגלני בלקפול
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1962
פרי גרובס

**פרי גרובס** (אנגלית: **Perry Groves**; נולד ב-19 באפריל 1965) הוא כדורגלן עבר אנגלי, ששיחק בעמדת הקיצוני או החלוץ.
## קריירה
גרובס נולד באזור באו שברובע הלונדוני טאוור האמלטס, אך כנער שיחק במועדון קורנארד דיאמונדס מהכפר גרייט קורנארד השוכן על הגבול בין סאפוק לאסקס. גרובס נבחן בוולבס בזמן שלמד בבית הספר, אך לבסוף חתם בקולצ'סטר יונייטד ב-1981. הוא חתם על חוזה המקצוען שנה אחת לאחר מכן, ובמשך ארבע השנים הבאות הבקיע 26 שערים ב-142 משחקים בקולצ'סטר.

בספטמבר 1986 הוא הוחתם בארסנל תמורת 75,000 לירות שטרלינג, ובכך היה לשחקן הראשון שמוחתם על ידי המאמן החדש ג'ורג' גרהאם. בעונתו הראשונה הוא היה מעורב במהלך שבסיומו הבקיע צ'ארלי ניקולאס את שער הניצחון בגמר גביע הליגה של 1987, לאחר שחלף על פני שלושה משחקני ליברפול.

הוא היה ידוע בשל משחקו הנלהב והשקעתו באימונים. גרובס פתח ברוב המשחקים של ארסנל בעונת 1987/1988, וסייע לתותחנים להעפיל בפעם השנייה ברציפות לגמר גביע הליגה לאחר שהבקיע את שער הניצחון בחצי הגמר מול אברטון. אמנם הוא השתתף ב-46 משחקים בכל המסגרות באותה עונה, אך זמן המשחק שלו הצטמצם בעקבות הגעתו של בריאן מרווד, ובעונת האליפות 1988/1989 הוא פתח בשישה משחקים בלבד ועלה כמחליף ב-15 נוספים.

הוא חזר להרכב למשך תקופה מסוימת בעונת 1989/1990 בעקבות פציעתו של מרווד. למרות זאת הוא השתתף במספיק משחקים בעונת 1990/1991 על מנת להיות זכאי לקבל את המדליה המוענקת לשחקני המועדון הזוכה, כאשר רוב הופעותיו היו כמחליף. ג'ורג' גרהאם החליט להנהיג סגנון משחק הגנתי, מה שצמצם את מספר המשחקים של גרובס עוד יותר, ובעונת 1992/1992 הוא השתתף ב-13 משחקים בלבד. 

בסיום העונה הוא הועבר לסאות'המפטון תמורת 750,000 לירות שטרלינג, אך השתתף רק ב-15 משחקים במשך שנתיים. בגיל 28 הוא הודיע על פרישתו מכדורגל בעקבות שתי פציעות בגיד אכילס.

לאחר מכן הוא השתתף בארבעה משחקים במועדון החובבני דגנהאם אנד רדברידג' מהפוטבול קונפרנס, לפני שפרש סופית מכדורגל.

לאחר פרישתו הסופית הוא עבד כנציג מכירות בחברת פרמאפליי, המתכננת מגרשי משחקים עבור בתי ספר ומנוהלת על ידי פרנסיס לי ששיחק במנצ'סטר סיטי. הוא גם הופיע במדי ארסנל בטורניר הכדורגל "לונדון מאסטרס", ומדי פעם מופיע בטלוויזיה בתוכניות העוסקות בספורט.
__NOTOC__

## מעמדו בקרב האוהדים
גרובס נחשב לשחקן פופולרי מאוד בקרב אוהדי ארסנל, שאף חיברו עליו את השיר "We all live in a Perry Groves World" לפי המנגינה של השיר "Yellow Submarine" מאת הביטלס. באוקטובר 2006 הוא פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, הנקראת "We All Live In A Perry Groves World" (). בעקבות הוצאת הספר החל קמפיין של האוהדים למען רכישת הספר, כיוון שבאותה תקופה יצאה לאור גם האוטוביוגרפיה של שחקן ארסנל לשעבר אשלי קול ("My Defence"). ספרו של גרובס נמכר ביותר עותקים בהשוואה לזה של קול, ואף ביותר עותקים מהאוטוביוגרפיות של שחקנים ידועים אחרים כגון פרנק למפארד וריו פרדיננד.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 120 - 121), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

* ראיון באתר הגרדיאן

## הערות שוליים

קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני סאות'המפטון
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1965
מרטין הייז

**מרטין הייז** (אנגלית: **Martin Hayes**; נולד ב-21 במרץ 1966) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אנגלי בהווה.

## חייו
הייז נולד ברובע וולת'אם פורסט שבלונדון, ולפני שהצטרף לארסנל ביוני 1982 הוא שיחק בקבוצות נוער אחדות באסקס. הוא נחשב לשחקן התקפה מוכשר, שהיה יכול לשחק במרכז ההתקפה או בצד שמאל שלה, והפגין יכולת טובה בקבוצת הנוער ובקבוצת המילואים של ארסנל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסגל הבכיר במשחק מול אוקספורד יונייטד ב-16 בנובמבר 1985. באותה עונה הוא השתתף ב-13 משחקים, בעיקר כמחליפו של גרהאם ריקס, והבקיע שלושה שערים.

הייז זכה לדקות משחק רבות יותר ככל שריקס הלך ונעשה מבוגר, ובעונת 1986/1987 הוא היה מלך השערים של ארסנל עם 24 שערים (12 מתוכם בפנדלים); הוא היה חלק מההרכב של ארסנל שגבר על ליברפול בגמר גביע הליגה באותה שנה. אולם, הוא לא המשיך ביכולתו הטובה בעונה שלאחר מכן, והבקיע בה רק שלושה שערים שאחד מתוכם היה השער הראשון בגמר גביע הליגה מול לוטון טאון.

מעמדו של הייז החל להתדרדר, ולמרות שהשתתף ב-17 משחקים בעונת 1988/1989, 14 מתוכם היו כמחליפו של בריאן מרווד שזה עתה הגיע לארסנל וזכה למקום קבוע בצד השמאלי של חוליית ההתקפה. מספר המשחקים הזה היה מספיק על מנת לזכותו במדליה המוענקת לשחקני המועדון שזכה באליפות.

הוא לא הצליח לזכות בחזרה במקום בהרכב, בין השאר בזכות הדומיננטיות של אלן סמית' ופול מרסון. ב-1990, הוא עזב את ארסנל לטובת סלטיק תמורת 650,000 לירות שטרלינג. בסך הכל הוא השתתף ב-132 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 34 שערים. הוא השתתף גם במספר משחקים במדי הנבחרת עד גיל 21, אך מעולם לא זומן לנבחרת אנגליה הבוגרת.

הוא השתתף ב-7 משחקים בלבד בסלטיק, ולא הצליח לזכות במקום קבוע בהרכב. לאחר תקופת השאלה קצרה בווימבלדון הוא הצטרף לסוונסי סיטי ב-1993, וכבר באותה שנה סייע למועדונו החדש להעפיל למשחקי הפלייאוף של הליגה השנייה. שנה אחת לאחר מכן הוא זכה עם סוונסי בפרס הפוטבול ליג. כשעזב את סוונסי הוא הצטרף לקליפטונוויל (כיום בליגת העל של צפון אירלנד), ושיחק שם במשך שנה אחת. 

בין 1997 ל-2003 הוא שיחק במועדונים החובבניים דובר אתלטיק, קראולי טאון, רומפורד, פרפליט ובישופ סטרוטפורד; הוא התמנה לתפקיד המאמן של סטרטפורד ב-1999, ונותר בתפקידו עד לסיום חוזהו ב-24 בנובמבר 2008.

ב-24 בפברואר 2009 הוא התמנה לתפקיד המאמן של וינגייט אנד פינצ'לי מהחטיבה הצפונית הראשונה של ליגת איסטמיאן החובבנית.

מרטין הייז הוא אחיו של החלוץ פול הייז, המשחק בסקנת'ורפ יונייטד.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 130), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני סלטיק
קטגוריה:כדורגלני סוונזי סיטי
קטגוריה:כדורגלני וימבלדון
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1966
סטיב ויליאמס (קשר כדורגל)

**סטיבן צ'ארלס "סטיב" ויליאמס** (אנגלית: **Stephen Charles "Steve" Williams**; נולד ב-12 ביולי 1958) הוא כדורגלן-עבר אנגלי ששיחק בעמדת הקשר.

## קריירה
ויליאמס, יליד רומפורד שבהברינג, לונדון, החל את הקריירה שלו בסאות'המפטון, לאחר שהתקבל למועדון והצטרף אליו ישירות מבית הספר. הוא חתם על חוזה המקצוען ב-1975, וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1 - 0 על פורטסמות' ב-6 באפריל 1976, לאחר שהחליף את פיטר אוזגוד שהודח מההרכב בשל בעיות משמעת.

הוא זכה למוניטין של קשר בעל רמת משחק גבוהה, בעיקר בתחום של טיפול בכדור המשחק ומסירות. בעונתו המלאה הראשונה (1976/1977) הוא נבחר כשחקן השנה של המועדון וזומן לנבחרת אנגליה עד גיל 21. בעונת 1978/1979 הוא שיחק ברוב משחקי גביע הליגה, כולל במשחק הגמר שהסתיים בהפסד 2 - 3 לנוטינגהאם פורסט. הוא החליף את אלן בול בתפקיד הקפטן, והוביל את המועדון לחצי גמר גביע ה-FA ולמקום השני בליגה הראשונה בעונת 1983/1984.

ב-12 ביוני 1983 ערך ויליאמס את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה, במשחק מול נבחרת אוסטרליה. הוא השתתף בחמישה משחקים נוספים, ובארבעה משחקים במדי נבחרת אנגליה ב'.

בעונה שלאחר מכן הרגיש המאמן לורי מקמנמי כי הוא הגיע למיצוי יכולותיו בסאות'המפטון, ותחושה זו השפיעה על שחקנים אחדים ובהם ויליאמס. בסופו של דבר החליט ויליאמס לעזוב את סאות'המפטון, ובדצמבר 1984 הועבר לארסנל תמורת 550,000 לירות שטרלינג. בסך הכל הוא השתתף ב-349 משחקים במדי סאות'המפטון, והבקיע בהם 27 שערים.

ויליאמס ערך את הופעת הבכורה שלו בדרבי של צפון לונדון מול טוטנהאם הוטספר ב-1 בינואר 1985, ובהמשך אותה עונה השתתף ב-17 משחקים נוספים, כשהוא מפגין יכולת טובה כמו זו שהפגין בסאות'המפטון. אולם, בעונתו השנייה בארסנל (1985/1986) הוא סבל מפציעה באצבעות כף הרגל ובשרירי מיתר הברך, וכתוצאה מכך הוגבל מאוד מבחינת מספר דקות המשחק שלו.

ג'ורג' גרהאם אימן את ארסנל בתקופה שבה ויליאמס החלים מפציעתו, ובתקופה הראשונה שבה חזר להרכב הוא הפגין רמת משחק גבוהה בצד הימני של חוליית הקישור, לצידו של דייוויד רוקאסל הצעיר, שם החליף את סטיוארט רובסון. המועדון זכה בגביע הליגה בעונתו הראשונה של גרהאם, והיה זה התואר הראשון שבו זכה ויליאמס. הוא המשיך לשחק בארסנל גם בעונה שלאחר מכן, אך לאחר ההפסד למנצ'סטר יונייטד בינואר 1988 הוא הודח מההרכב על מנת לאפשר למייקל תומאס לשחק במרכז הקישור, ובשלב מאוחר יותר הוחתם לי דיקסון, שתפס את מקומו של ויליאמס בצד הימני של ההגנה. ויליאמס לא הצליח לזכות מחדש במקום קבוע בהרכב, הסתכסך עם המאמן ג'ורג' גרהאם, וביולי 1988 הועבר ללוטון טאון. בסך הכל הוא השתתף ב-121 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם חמישה שערים.

ויליאמס שיחק בלוטון במשך שלוש עונות, ולאחר מכן הצטרף לאקסטר סיטי. באקסטר הוא היה גם עוזרו של אלן בול ששיחק עמו בסאות'המפטון. הוא לא זכה להצלחה רבה בתפקיד זה, ופרש מכדורגל ב-1993.

לאחר פרישתו מכדורגל הוא הקים עסק בתחום ההוצאה לאור של מגזינים באקסטר. העסק היה מוצלח מאוד ובסופו של דבר החליט ויליאמס למכור אותו לשותפו העסקי. בשנת 2003 הוא היה מעורב במיזם נדל"ן בדבון.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL, מיינסטרים, 2007, עמוד 304 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני סאות'המפטון
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני לוטון טאון
קטגוריה:כדורגלני אקסטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני דרי סיטי
קטגוריה:לונדון: כדורגלנים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1958
צ'ארלי ניקולס

**צ'ארלס "צ'ארלי" ניקולאס** (באנגלית: **Charles "Charlie" Nicholas**; נולד ב-30 בדצמבר 1961) הוא כדורגלן עבר סקוטי.

## ביוגרפיה
ניקולאס החל את הקריירה שלו בסלטיק, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-1980. בסיום עונת 1980/1981 הוא זכה בתואר כדורגלן השנה הצעיר של התאחדות שחקני הכדורגל. הוא הצטיין בעונת 1982/1983 שבמהלכה הבקיע שערים רבים, והוביל את סלטיק לזכייה באליפות שנייה ברציפות. הוא זכה עם המועדון בגביע הליגה הסקוטי ב-1983, ובאותה שנה נבחר לכדורגלן השנה הסקוטי.

ביוני 1983 הוא עבר לארסנל תמורת 800,000 לירות שטרלינג. הוא לא הגשים את הציפיות הרבות שתלו בו, וסגנון חייו בלונדון העסיק את הצהובונים פעמים רבות, ואף זיכה אותו בכינוי "צ'ארלי שמפניה"; הוא הבקיע 11 שערים בלבד בעונתו הראשונה. בעונה שלאחר מכן הוא כמעט ולא הצליח להבקיע מעל 10 שערים. למרות זאת הוא נבחר לשחקן השנה של האוהדים ב-1984. למרות שהבקיע את שני השערים בניצחון 2 - 1 על ליברפול בגמר גביע הליגה של 1987, הוא הפסיד את מקומו בהרכב לטובת אלן סמית' בתחילת עונת 1987/1988.

בסך הכל הוא הבקיע 54 שערים ב-184 משחקים עבור ארסנל לפני שהועבר לאברדין בינואר 1988 תמורת 400,000 לירות שטרלינג, שם הפגין יכולת יותר טובה ביחס לתקופה שבה שיחק בארסנל, וזכה שם בגביע הסקוטי ובגביע הליגה הסקוטי ב-1990. הוא חזר לסלטיק ב-1990, ובתום חמש עונות שבהן הבקיע שערים רבים הצטרף למועדון קלייד. הוא שיחק שם במשך עונה אחת, ובסופה הודיע על פרישתו מכדורגל.

ניקולאס ייצג את סקוטלנד בשישה משחקים של הנבחרת עד גיל 21 ובארבעה משחקים של נבחרת הנוער. הוא השתתף ב-20 משחקים של נבחרת סקוטלנד הבוגרת, והבקיע בהם חמישה שערים.

לאחר פרישתו הוא עבד בתפקיד פרשן ספורט בתוכנית "Soccer Saturday" של סקיי ספורט ניוז, וכבעל טור במשרה חלקית.

## לקריאה נוספת
* טוני מת'יוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 215 - 216), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סקוטים
קטגוריה:כדורגלני סלטיק
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני אברדין
קטגוריה:גלאזגו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סקוטלנד
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:זוכי פרס הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה הסקוטית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1961
דייוויד הילייר

**דייוויד הילייר** (אנגלית: **David Hillier**; נולד ב-18 בדצמבר 1969) הוא כדורגלן עבר אנגלי.

## קריירה
הילייר נולד באזור רובע לואישהאם שבלונדון, ולפני שהצטרף לארסנל בינואר 1984 הוא שיחק בנבחרות בתי ספר בלבד. מאוחר יותר הוא חתם על חוזה חובבן, ובפברואר 1988 חתם על חוזה המקצוען; הילייר היה הקפטן של ארסנל בניצחון על דונקסטר רוברס בגמר גביע ה-FA לנוער ב-1988. הוא קודם לקבוצת המילואים של המועדון, זכה עמה באליפות הליגה המשולבת בעונת 1989/1990, וערך את הופעת הבכורה בסגל הבכיר במשחק גביע הליגה מול צ'סטר סיטי ב-25 בספטמבר 1990.

הילייר השתתף במשחקי ארסנל במתכונת לא רציפה, וערך 16 הופעות במדי ארסנל בעונה שבה זכה המועדון באליפות ובמגן הצדקה עם הפסד ליגה אחד בלבד. בשתי העונות שלאחר מכן הוא השתתף ביותר משחקים; בעונת 1992/1993 הוא השתתף ב-43 משחקים, וזכה למוניטין של קשר חזק המסוגל לחפות על היעדר כישרון באמצעות עבודה מאומצת. אולם, בשלהי העונה הוא נפצע ברגלו והחמיץ את משחקי גמר גביע הליגה וגביע ה-FA של אותה עונה; שני המשחקים הסתיימו בניצחון של ארסנל.

הילייר חזר להרכב בעונה שלאחר מכן, אך בעקבות פציעה נוספת החמיץ את הניצחון על פארמה בגמר גביע המחזיקות של 1994. בתקופה זו חל פיחות במספר דקות המשחק שלו, בעיקר לאחר החתמתו של סטפן שוורץ. למרות זאת השתתף הילייר בגמר אחרון במדי ארסנל, לאחר שנטל חלק בהפסד לריאל סרגוסה בגמר גביע המחזיקות של 1995.

מעמדו של הילייר התדרדר עוד יותר בהשוואה לימיו הראשונים בארסנל, והוא היה אחד השחקנים הפחות חשובים בתקופתו של ברוס ריוק. כמו כן, הנהלת ארסנל הייתה מודאגת מהתנהגותו של הילייר מחוץ למגרש. במרץ 1995 נערכה בדיקת סמים במתחם האימונים של ארסנל, ובה התברר כי בדמו של הילייר יש שרידי קנאביס. הקריירה שלו בארסנל נפגעה עוד יותר לאחר שנתפס בגנבה של 3,000 לירות שטרלינג ממטענו של נוסע בנמל התעופה לונדון גטוויק; במשפט שנערך מאוחר יותר הוא נקנס על ידי השופטים ואף אולץ לשלם את הוצאות המשפט. הילייר כבר היה ברשימת ההעברות של ארסנל כשארסן ונגר הגיע בסתיו 1996, והוא לא היה נחוץ לתוכניותיו של המאמן הצרפתי. הוא הועבר לפורטסמות' תמורת רבע מיליון לירות שטרלינג, לאחר שהשתתף ב-142 משחקים והבקיע 2 שערים עבור ארסנל.

במשך שנתיים וחצי השתתף הילייר ב-67 משחקים במדי פומפיי, ובפברואר 1999 עבר לבריסטול רוברס מהליגה השנייה. הוא לא זכה שם להצלחה רבה ושוחרר ב-2002; הוא פרש ב-2003 לאחר ששיחק במשך תקופה קצרה בבארנט.

לאחר פרישתו הוא עבד ככבאי באזור בריסטול, וכמאמן של המועדון החובבני אולדלנד אבוטוניאנס.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 137 - 138), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני פורטסמות'
קטגוריה:כדורגלני בריסטול רוברס
קטגוריה:כדורגלני בארנט
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1969
טוני וודקוק

**אנתוני סטיוארט "טוני" וודקוק** (אנגלית: **Anthony Stewart "Tony" Woodcock**; נולד ב-6 בדצמבר 1955) הוא כדורגלן עבר אנגלי.
## קריירה
וודקוק נולד בעיירה איסטווד שבאזור נוטינגהאמשייר, וב-1974 החל את הקריירה שלו כשחקן נוער בנוטינגהאם פורסט. בעונת 1976/1977 הוא הצליח להשתלב בהרכב הראשון של פורסט, לאחר תקופות השאלה קצרות בלינקולן סיטי ובדונקסטר רוברס, והיה חלק מהסגל שהוביל את המועדון להעפלה לליגה הראשונה. באותה עונה זכה עם המועדון בגביע האנגלו-סקוטי, לאחר ניצחון על לייטון אוריינט במשחק הגמר.

שחקני פורסט זכו באליפות הליגה ב-1978 (כאשר וודקוק זוכה בתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית), במגן הצדקה. כמו כן, הוא הבקיע את שער הניצחון של פורסט על סאות'המפטון בגמר גביע הליגה. במקביל, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה במשחק מול נבחרת צפון אירלנד; הוא השתתף בסך הכל ב-42 משחקים במדי נבחרתו (16 שערים), ואף שיחק במונדיאל 1982. שנה אחת לאחר מכן זכה וודקוק ביחד עם מועדונו בגביע אירופה.

בקיץ 1979 הוא חתם בפ.צ. קלן מגרמניה המערבית (ובכך החמיץ את זכיית פורסט בפעם השנייה ברציפות בגביע אירופה), ושיחק שם במשך שלוש עונות שבמהלכן זכה המועדון בסגנות הבונדסליגה ב-1982. הוא הבקיע 28 שערים ב-81 משחקים במדי קלן.

הוא חזר לאנגליה לאחר מונדיאל 1982, והצטרף לארסנל תמורת 500,000 לירות שטרלינג. וודקוק היה מלך השערים של ארסנל במשך ארבע העונות הראשונות שלו, שהטובה מביניהן הייתה 1983/1984 עם 21 שערים; הוא הבקיע חמישה שערים באחד המשחקים נגד אסטון וילה, מספר הנחשב לשיא מועדון בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. כמו כן, הוא הבקיע את השער האחרון בתולדות אליפות הבית הבריטית. אולם, במרץ 1985 הוא ספג פציעה קשה שהגבילה אותו במידה רבה. לאחר הגעתו של ג'ורג' גרהאם ב-1986, ששאף לבנות מחדש את הסגל של ארסנל, נאמר לוודקוק כי הוא לא עונה יותר על הדרישות של המועדון. בסך הכל הוא הבקיע 68 שערים ב-169 משחקים עבור ארסנל.

וודקוק חזר לפ.צ. קלן בפעם השנייה, שבה הבקיע 11 שערים ב-49 משחקים. הוא סיים את הקריירה בפורטונה קלן ב-1990, ועד לפרישתו הספיק להבקיע חמישה שערים ב-37 משחקים. לאחר פרישתו הוא עבד בגרמניה בתפקידי אימון, ואימן בלוקומוטיב לייפציג. לאחר מכן הוא עבד כמנהל ספורטיבי באיינטרכט פרנקפורט, אך לבסוף חזר לממלכה המאוחדת והחל לנהל עסק בתחום תקשורת ספורט ביחד עם ויו אנדרסון ששיחק גם בנוטינגהאם פורסט ובנבחרת אנגליה.

## לקריאה נוספת
* טוני מת'יוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 309–310), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני נוטינגהאם פורסט
קטגוריה:כדורגלני לינקולן סיטי
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קלן
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני פורטונה קלן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:זוכי פרס הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית
קטגוריה:כדורגלני יורו 1980
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1982
קטגוריה:מאמני לוקומוטיב לייפציג
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1955
כריס וייט

**כריסטופר אנדרסון "כריס" וייט** (אנגלית: **Christopher Anderson "Chris" Whyte**; נולד ב-2 בספטמבר 1961 באיזלינגטון, לונדון) הוא כדורגלן עבר אנגלי. הוא השתתף בלמעלה מ-350 משחקים בפוטבול ליג במספר מועדונים, ובמספר משחקים במדי הנבחרת הצעירה של אנגליה.

וייט היה מגן ששיחק במרכז חוליית הקישור (אם כי לעיתים שיחק בעמדת הבלם).

## קריירה
וייט החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ארסנל, וחתם על חוזה המקצוען בספטמבר 1978. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול מנצ'סטר סיטי ב-17 באוקטובר 1981, ופתח בכל אחד משאר המשחקים של ארסנל באותה עונה כאשר הוא משתף פעולה במרכז ההגנה עם דייוויד אולירי. וייט התבלט בזכות משחקו הרגוע והבטוח, בזכות התזמון ובזכות יכולת קבלת החלטות. הוא המשיך לשחק בארסנל גם בעונה שלאחר מכן, שבמהלכה השתתף ב-4 משחקים של נבחרת אנגליה עד גיל 21.

אולם, הוא הודח מההרכב לטובת טומי קאטון בעקבות ההפסד לוולסול בגביע הליגה בנובמבר 1983 ופיטוריו של המאמן טרי ניל); לאחר הגעתו של טוני אדמס היו לווייט מעט מאוד הזדמנויות לשחק. הוא לא שיחק כלל בעונת 1984/1985, שבמהלכה הושאל לקריסטל פאלאס, ולמרות שבעונת 1985/1986 הוא שיחק כחלוץ חוד במשך זמן קצר הוא שוחרר מארסנל בהעברה חופשית בסיום העונה. בסך הכל הוא השתתף ב-113 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שמונה שערים.

וייט לא קיבל הצעה לחוזה ממועדון אנגלי כלשהו, ועזב לארצות הברית שם שיחק במשך שנתיים בניו יורק אקספרס ולוס אנג'לס לייזרס מליגת הכדורגל אולמות. בקיץ 1988 הוא קיבל הצעה לחוזה מווסט ברומיץ' אלביון מהליגה השנייה. וייט ערך את הופעת הבכורה באלביון במשחק גביע הליגה מול פיטרבורו יונייטד בספטמבר 1988, ובסיום עונת 1988/1989 הוא נבחר לשחקן השנה של המועדון.

וייט חזר לליגה הראשונה ב-1990, וחתם בלידס יונייטד של הווארד וילקינסון תמורת 400,000 לירות שטרלינג. בשלוש עונותיו הראשונות בלידס הוא השתתף במשחקים רבים, ואף היה חלק חשוב בהרכב של לידס שזכה באליפות הליגה בעונת 1991/1992. ב-1993 הוא עבר לברמינגהאם סיטי, וזכה שם באליפות הליגה השנייה בעונת 1994/1995. לאחר תקופה קצרה שבה הושאל לקובנטרי סיטי הוא עזב את ברמינגהאם, ושיחק בצ'רלטון אתלטיק, לייטון אוריינט, אוקספורד יונייטד וראשדן אנד דיאמונדס.

באוגוסט 1999 הוא הצטרף למועדון החובבני הארלו טאון מהחטיבה הראשונה של ליגת איסטמיאן (המאמן שם היה איאן אלינסון ששיחק עם וייט בארסנל). במאי 2001 הוא הודיע על פרישתו.

## לקריאה נוספת
* טוני מת'יוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 302), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בלמי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני קריסטל פאלאס
קטגוריה:כדורגלני וסט ברומיץ' אלביון
קטגוריה:כדורגלני לידס יונייטד
קטגוריה:כדורגלני ברמינגהאם סיטי
קטגוריה:כדורגלני קובנטרי סיטי
קטגוריה:כדורגלני צ'רלטון את'לטיק
קטגוריה:כדורגלני לייטון אוריינט
קטגוריה:לונדון: כדורגלנים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1961
סטיוארט רובסון

**סטיוארט איאן רובסון** (אנגלית: **Stewart Ian Robson**; נולד ב-6 בנובמבר 1964 בבילריקיי שבאסקס) הוא כדורגלן עבר אנגלי.

## ביוגרפיה

רובסון התחנך בבית הספר הפרטי אלין קורט בווסטקליף שעל הים, ובבית הספר ברנטווד. רובסון הצטרף לארסנל ב-1978, בעודו בבית הספר. ב-5 בדצמבר 1981, בגיל 17, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול וסטהאם יונייטד. תוך זמן קצר הוא זכה למקום קבוע בהרכב של ארסנל.

רובסון הפגין כישורים רבים כבר בגיל צעיר, הן מבחינת גיוון בעמדה שבה שיחק והן מבחינת התחרותיות; הוא הצטיין בעיקר בריצות ובתיקולים. הוא נבחר על ידי אוהדי ארסנל לשחקן השנה של המועדון ב-1984, והוא זומן לסגל של נבחרת אנגליה. אולם, התקדמותו נעצרה בעקבות מספר פציעות, והוא סבל מבעיות בעיקר במפשעה ובשרירי מיתר הברך. בעונת 1985/1986 הוא הושבת למשך שלושה חודשים בסך הכל בגלל פציעותיו.

הוא הודח מההרכב לאחר הגעתו של המאמן החדש ג'ורג' גרהאם, והשתתף בחמישה משחקים בלבד בעונת 1986/1987. לאחר מכן הוא איבד את מקומו כליל לטובת סטיב ויליאמס. בינואר 1987 הוא הועבר לווסטהאם יונייטד תמורת 650,000 לירות שטרלינג; בסך הכל הוא השתתף ב-186 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 21 שערים.

מזלו שפר עליו בתחילת דרכו בווסטהאם, ובמשך השנתיים וחצי הראשונות לשהותו שם הוא שיחק בהרכב באופן קבוע ואף נבחר לשחקן השנה של המועדון ב-1987. אולם, הוא איבד את מקומו בהרכב בעקבות ירידת הליגה ב-1989, ובשנתיים שלאחר מכן השתתף בשמונה משחקים בלבד. במרץ 1991 הוא הצטרף לקובנטרי סיטי, והספיק להשתתף ב-57 משחקי ליגה עד שנפצע שוב; הוא ספג פציעה קשה בברכו במשחק מול ארסנל בתחילת עונת 1993/1994. בקיץ 1995 הוא הודיע על פרישתו, לאחר שבמשך עונה שלמה הוא לא שיחק בגלל היותו פצוע.

לאחר פרישתו הוא עבד במחלקת הנוער של וימבלדון בתפקיד מאמן, והתקדם בסולם התפקידים עד שקיבל את משרת מאמן קבוצת המילואים ועוזר המאמן של הסגל הבכיר. בשנת 2003 הוא אימן את סאות'נד יונייטד במשך תקופה קצרה, ובשנת 2004 הצטרף לראשדן ודיאמונדס בתפקיד עוזר המאמן. לאחר מכן עבד בתפקיד המנהל הטכני של דיאמונדס.

במקביל לקריירה שלו ככדורגלן הוא שיחק קריקט עבור מועדון הקריקט של מחוז אסקס.

## לקריאה נוספת
* טוני מת'יוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 245), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

* מידע על תקופתו בארסנל באתר Football-Heroes.net
* מידע על תקופתו בווסטהאם באתר Football-Heroes.net

קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני וסטהאם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני קובנטרי סיטי
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1964
וילי יאנג

**ויליאם דייוויד "וילי" יאנג** (אנגלית: **William David "Willie" Young**; 25 בנובמבר 1951 – 31 באוקטובר 2025) היה כדורגלן סקוטי.
## קריירה
בתחילת דרכו הביעו בו התעניינות מספר מועדונים כגון קובנטרי סיטי והארטס, אך לבסוף הוא חתם באברדין, ושיחק שם עד 1975. הוא היה בלם חסון וגבוה, ובסך הכול הבקיע 14 שערים ב-187 משחקים. בתקופה זו הוא השתתף בחמישה משחקים במדי נבחרת סקוטלנד בכדורגל עד גיל 23, כאשר את הופעת הבכורה הוא ערך מול הנבחרת המקבילה של ויילס ב-1972.

הוא הוחתם על ידי טוטנהאם הוטספר בספטמבר 1975, והשתתף ב-88 משחקים במשך שתי עונות בספרס. במרץ 1977 הוא הוחתם על ידי ארסנל תמורת 80,000 לירות שטרלינג. יאנג זכה למקום קבוע בהרכב של ארסנל מיד לאחר הגעתו, והשתתף בשלושה משחקי גמר רצופים של גביע ה-FA; רק הגמר של 1979 הסתיים בניצחון לטובת ארסנל. בגמר השלישי (1980) הוא ביצע עבירה מאחור על פול אלן מווסטהאם יונייטד, שהיה השחקן היחיד בדרך לשער של ארסנל. הוא לא הורחק כיוון שבאותה התקופה לא נקבע הכלל האוסר על עבירה זו. המשחק הסתיים בניצחון של וסטהאם בתוצאה 1-0, משער של טרבור ברוקינג.

יאנג המשיך לשחק בארסנל עד עונת 1981/1982, אז איבד את מקומו בהרכב לכריס וייט. הוא השתתף בסך הכול ב-237 משחקים והבקיע 19 שערים במדי ארסנל. בדצמבר 1981 הוא עבר לנוטינגהאם פורסט תמורת 50,000 לירות שטרלינג, והשתתף שם ב-64 משחקים במשך כשתי עונות. ב-1983 הוא הצטרף לנוריץ' סיטי, אך לא הצליח לזכות במקום קבוע בהרכב בעקבות פציעות שמהן סבל. הוא פרש בנובמבר 1984 לאחר שהשתתף במשחקים אחדים במדי ברייטון אנד הוב אלביון ודרלינגטון.

יאנג עזב את תחום הכדורגל לאחר פרישתו, וניהל פאב בקרבת נוטינגהאם. לאחר מכן הוא עבד כמנהל מקלט לכלבים בכפר בוטספורד שבלסטרשייר. שימש פרשן בתוכנית Scotsport של הטלוויזיה הסקוטית.

נפטר ב-31 באוקטובר 2025.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 315), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:מגני כדורגל סקוטים
קטגוריה:כדורגלני אברדין
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני נוטינגהאם פורסט
קטגוריה:כדורגלני נוריץ' סיטי
קטגוריה:כדורגלני ברייטון אנד הוב אלביון
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1951
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2025
ג'ון דיוויין

**ג'ון אנתוני דיוויין** (באנגלית: **John Anthony Devine**; נולד ב-11 בנובמבר 1958 בדבלין) הוא כדורגלן עבר אירי.

## קריירת מועדונים
דיוויין הצטרף לארסנל בנובמבר 1974, וחתם על חוזה של שחקן נוער. הוא היה חלק מקבוצת שחקנים אירים בארסנל (שכללה את ליאם בריידי, דייוויד אולירי ופרנק סטייפלטון), וחתם על חוזה המקצוען ב-1976. הוא שיחק בעמדת המגן הימני, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-28 באפריל 1978 לאחר שהחליף את פט רייס.

כיוון שרייס וסמי נלסון היו המגנים הבכירים של ארסנל הוא לא זכה למקום קבוע בהרכב כבר בהתחלה, אם כי הוא החליף את נלסון הפצוע בגמר גביע ה-FA של 1980, שהסתיים בהפסד 0 - 1 לווסטהאם יונייטד. דיוויין הפך לשחקן הרכב קבוע לאחר עזיבת רייס לווטפורד בקיץ 1980, והשתתף ב-44 משחקים בעונת 1980/1981. אולם, הוא לא הצליח לשמור על מעמדו לאורך זמן; לאחר שלא נכלל בהרכב בעקבות פציעה הוחלט להציב את ג'ון הולינס בעמדת המגן הימני, ודיוויין לא הצליח לזכות מחדש במקום בהרכב. הוא השתתף ב-23 משחקים בלבד בשתי עונותיו האחרונות בארסנל.

דיוויין עזב את ארסנל בקיץ 1983, לאחר שהשתתף ב-111 משחקים במשך תשע שנים. הוא הצטרף לנוריץ' סיטי, והשתתף ב-69 משחקים במשך שתי עונות. לאחר מכן הוא עבר לסטוק סיטי, אך הקריירה שלו הסתיימה לאחר ששבר את רגלו. בין אפריל למאי 1988 הוא שיחק ללא חוזה בצ'למספורד סיטי, ולאחר מכן עבר להודו והצטרף למועדון איסט בנגאל בתפקיד מאמן-שחקן. הוא שיחק במשך תקופה קצרה במועדון הנורווגי סטארט.

בפברואר 1989 חזר לאירלנד והצטרף לקבוצת שמרוק רוברס כשחקן. בתחילת עונת 1991/1992 פרש ממשחק. בשנת 1994 הצטרף לקבוצת שלבורן בתפקיד המאמן הראשי הזמני.

ב-1981 נישא למישל רוקה, שזכתה בתואר מיס אירלנד שנה אחת קודם לכן. לזוג נולדו שתי בנות, והם התגרשו ב-1990.

## קריירת נבחרת
דיוויין השתתף ב-30 משחקים בכל רמות הגיל של נבחרות אירלנד, כולל 12 בנבחרת אירלנד הבוגרת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרים בניצחון על נבחרת צ'כוסלובקיה ב-26 בספטמבר 1979, ואת הופעתו האחרונה במשחק מול נבחרת נורווגיה ב-17 באוקטובר 1984. רוב משחקיו בנבחרת הבוגרת היו במסגרת מוקדמות המונדיאל או אליפות אירופה.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 84), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

* תמונה וביוגרפיה באתר sporting-heroes.net
* מידע באתר ex-canaries.co.uk

קטגוריה:כדורגלנים אירים
קטגוריה:קשרי כדורגל אירים
קטגוריה:מגני כדורגל אירים
קטגוריה:דבלין: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני נוריץ' סיטי
קטגוריה:כדורגלני סטוק סיטי
קטגוריה:כדורגלני סטארט
קטגוריה:כדורגלני שמרוק רוברס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אירלנד
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1958
ג'ימי רימר

**ג'ון ג'יימס "ג'ימי" רימר** (אנגלית: **John James "Jimmy" Rimmer**; נולד ב-10 בפברואר 1948 בסאות'פורט שבלנקשייר) הוא שוער כדורגל אנגלי לשעבר.

## קריירה
רימר הצטרף למנצ'סטר יונייטד ב-1963, בעודו תלמיד בבית הספר, וחתם על חוזה המקצוען שנתיים לאחר מכן. הוא שיחק באולד טראפורד במשך 11 שנים, בעיקר כמחליפו של אלכס סטפניי. בסך הכל הוא השתתף ב-46 משחקים בתקופה זו. באוקטובר 1973 הוא הושאל לסוונסי סיטי. כששיחק שם הפגין יכולת טובה, שבזכותה הוחתם על ידי ארסנל בפברואר 1974 על מנת להחליף את בוב וילסון.

רימר ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול ליברפול בעונת 1973/1974, שהיה היחיד שלו בעונה זו. רימר הפך לשוער הבכיר של ארסנל לאחר שווילסון הודיע על פרישתו, ושמר על מעמדו במשך שלוש העונות הבאות. בתקופה זו הוא זכה לשחק בפעם הראשונה והאחרונה בנבחרת אנגליה, לאחר שהשתתף בניצחון 3 - 2 על נבחרת איטליה והוחלף במחצית.

רימר איבד את מקומו בהרכב והועבר לאסטון וילה, לאחר שפט ג'נינגס הצטרף לארסנל על פי בקשתו של המאמן החדש טרי ניל. בסך הכל הוא השתתף ב-146 משחקים במדי ארסנל. הוא היה השוער הבכיר של אסטון וילה במשך שש עונות, וזכה באליפות ובמגן הצדקה ב-1981. בעונה שלאחר מכן העפיל המועדון לגמר גביע אירופה לאלופות, אך רימר נפצע כבר בדקה התשיעית והוחלף על ידי נייג'ל ספינק הצעיר. המשחק הסתיים בניצחון 1 - 0 על באיירן מינכן, ורימר היה לכדורגלן האנגלי הראשון שזוכה בגביע אירופה עם שני מועדונים שונים, למרות העובדה שהוא השתתף בתשע דקות בשני המשחקים. באותה עונה זכה עם אסטון וילה גם בסופר קאפ האירופי.

רימר עזב את וילה ב-1983 וחזר לסוונסי סיטי. בין יולי 1987 למאי 1988 הוא שיחק במועדון האמרון ספורטס ממלטה, ולאחר מכן פרש מכדורגל. לאחר פרישתו ניהל מגרש גולף בסוונסי, ולאחר מכן התמנה לתפקיד מאמן השוערים של סוונסי, ואף כיהן במשך תקופה קצרה בתפקיד המאמן בעקבות פיטוריו של קווין קאליס ולפני הגעתו של יאן מולבי. לאחר מכן הוא היגר לסין, ועבד כמאמן שוערים בנבחרת סין ובמועדון דאליאן שייד. כיום (2009) הוא עובד בקנדה.

לג'ימי רימר יש שלושה ילדים, כאשר הצעיר מביניהם (דייוויד) משחק כמגן במועדון גארדן וילג' מהליגה השנייה בוויילס.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 241), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שוערי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני סוונזי סיטי
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני אסטון וילה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני סוונזי סיטי
קטגוריה:מאמני שוערים אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1948
דייוויד פרייס (כדורגלן)

**דייוויד ג'יימס פרייס** (אנגלית: **David James Price**; נולד ב-23 ביוני 1955 בקטרהאם שבסארי) הוא כדורגלן עבר אנגלי.

פרייס החל את הקריירה שלו בארסנל, לאחר שהתבלט בתפקיד הקשר כששיחק בבית הספר (הוא היה קפטן נבחרת בתי הספר של אנגליה). בתחילת דרכו בארסנל הוא שיחק בקבוצת הנוער ובקבוצת המילואים, וזכה בגביע ה-FA לנוער ב-1971. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה במשחק מול לידס יונייטד ב-9 במאי 1973, אך גם לאחר מכן המשיך לשחק בקבוצות הנוער והמילואים.

בעונת 1977/1978, לאחר ששיחק בפיטרבורו יונייטד בין ינואר למרץ 1975 כשחקן מושאל, הוא זכה למקום קבוע בהרכב של ארסנל עם 51 משחקים (בארבע השנים שלפני כן הוא השתתף ב-13 משחקים בסך הכל). בתקופה זו זכה המועדון להצלחה בגביע ה-FA, והעפיל לשלושה משחקי גמר ברציפות בין 1978 ל-1980. פרייס היה זה שמסר את הכדור לבריאן טלבוט שהבקיע את השער הראשון בגמר של 1979, שהיה היחיד מבין השלושה שהסתיים בניצחון ארסנל. פרייס השתתף גם בהפסד של ארסנל לוולנסיה בגמר גביע המחזיקות ב-1980.

בתחילת עונת 1980/1981 הוא איבד את מקומו בהרכב לג'ון הולינס הוותיק, ובמרץ 1981 הועבר לקריסטל פאלאס תמורת פיטר ניקולאס. בסך הכל הוא השתתף ב-176 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 19 שערים.

בזמן ששיחק בפאלאס הוא סבל מפציעה שהגבילה במידה רבה את יכולת המשחק שלו, והשתתף ב-27 משחקים בשתי עונות. לאחר שעזב את פאלאס הוא שיחק בלייטון אוריינט במשך כחצי שנה (פברואר עד אוגוסט 1983), ולאחר מכן בווילדסטון ווסט ויקהאם.

לאחר פרישתו עבד כנהג מונית באזור רובע קרוידון שבלונדון.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 234), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני פיטרבורו יונייטד
קטגוריה:כדורגלני קריסטל פאלאס
קטגוריה:כדורגלני לייטון אוריינט
קטגוריה:נהגי מונית
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1955
איאן יור

**ג'ון פרנקומב (איאן) יור** (באנגלית: **John Francombe (Ian) Ure**; נולד ב-7 בדצמבר 1939 באייר). הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת הקשר המרכזי.

## קריירה
יור החל את הקריירה שלו כמקצוען בקבוצת דנדי, שם שיחק במשך חמש עונות שבמהלכן זכה המועדון באליפות הליגה היחידה בתולדותיו. לאחר הזכייה באליפות העפיל המועדון לחצי גמר גביע אירופה, בו הפסיד למילאן. בתקופה זו הוא השתתף בשמונה משחקים במדי נבחרת סקוטלנד, וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2 - 0 על נבחרת ויילס ב-8 בנובמבר 1961.

ב-1963 הוא עבר לארסנל תמורת 62,500 לירות שטרלינג, אז סכום שיא להעברת שחקן בכדורגל האנגלי. בעונתו הראשונה בארסנל הוא החמיץ משחק אחד בלבד (והשתתף בשני משחקים נוספים במדי נבחרתו), אך בעונת 1964/1965 ובזו שלאחריה הוא השתתף רק בכ-20 משחקים לעונה בעקבות פציעה וירידה בכושר המשחק שלו. הוא הוחזר להרכב על ידי המאמן ברטי מיי, ובעונת 1966/1967 השתתף ב-44 משחקים בכל המסגרות; הוא ערך את הופעתו ה-11 (והאחרונה) במדי הנבחרת במשחק מול נבחרת צפון אירלנד ב-21 באוקטובר 1967.

יור המשיך לשחק בארסנל עד סוף שנות ה-60, ובתקופה זו צבר מוניטין של שחקן המבצע טעויות רבות, כגון זו שהתרחשה בגמר גביע הליגה מול סווינדון טאון ב-1969, שבזכותה הצליח רוג'ר סמארט להבקיע את השער הראשון של סווינדון בניצחון 3 - 1. המוניטין של יור היה כה ידוע, עד כדי כך שהוא הוזכר בספר "קדחת המגרש" מאת ניק הורנבי:

למרות המוניטין שלו הוא השתתף ב-202 משחקים במדי ארסנל במשך שש שנים, הבקיע שני שערים, וזכה בשתי מדליות על העפלה עם המועדון לגמר גביע הליגה. אולם, לקראת סוף העשור חלה ירידה במעמדו בארסנל כיוון שפרנק מקלינטוק וטרי ניל התחרו על עמדת הקשר המרכזי. באוגוסט 1969 הוא עזב את ארסנל ועבר למנצ'סטר יונייטד תמורת 80,000 לירות שטרלינג. הוא היה ההחתמה המשמעותית היחידה של המאמן וילף מק'גינס, ושיחק ביונייטד במשך שתי עונות לפני שחזר לסקוטלנד והצטרף לסנט מירן ולאחר מכן לאיסט סטרלינגשייר.

לאחר פרישתו הוא עבד במשך זמן מה כמאמן, כולל תקופה קצרה באיסט סטרלינגשייר כמחליפו של אלכס פרגוסון, לפני שעזב לחלוטין את תחום הכדורגל. לאחר מכן עבד כסוהר בבית סוהר בגלאזגו וכעובד סוציאלי בקילמרנוק.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 290), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:קשרי כדורגל סקוטים
קטגוריה:כדורגלני דנדי
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני סנט מירן
קטגוריה:מאמני כדורגל סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1939
ג'ים פרנל

**ג'יימס "ג'ים" פרנל** (אנגלית: **James "Jim" Furnell**; נולד ב-23 בנובמבר 1937 בקלית'רו שבלנקשייר) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת השוער.

## קריירה
פרנל החל את הקריירה שלו בברנלי, שם חתם כשהיה בן 17. הוא היה השוער השלישי (מבחינת עדיפות בהרכב) של המועדון, ועד למעברו לליברפול בפברואר 1962 השתתף בשלושה משחקים בלבד בשמונה עונות. הוא היה לשוער הראשון של ליברפול מיד עם הגעתו, והשתתף ב-13 המשחקים האחרונים של העונה, שבסיומה העפילו האדומים לליגה הראשונה. הוא איבד את מקומו בהרכב לטומי לורנס לאחר ששבר את אצבעו בתאונת אימונים בתחילת עונת 1962/1963. הוא הספיק להשתתף בשני משחקים בעונת 1963/1964, ובנובמבר 1964 הועבר לארסנל תמורת 15,000 לירות שטרלינג.

גם בארסנל פרנל היה לשוער הראשון באופן מיד, וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 5 - 3 על בלקפול ב-23 בנובמבר 1963; היה זה היום שבו חתם על החוזה עם ארסנל. פרנל מילא את מקומו של ג'ק קלסי, והיה השוער הבכיר של ארסנל במשך חמש העונות הבאות, למעט עונת 1964/1965 שבה חלק את התפקיד עם טוני ברנס. התקופה הטובה ביותר שלו הייתה בין ינואר 1966 למרץ 1968, שבה השתתף ב-111 משחקים ברציפות.

שחקני המועדון לא היטיבו לשחק תחת הדרכתו של בילי רייט, אך לאחר מינויו של ברטי מיי ב-1966 חל שיפור ביכולתם ובתוצאות שהשיגו, אם כי פרנל עצמו לא זכה ליהנות מכך במשך זמן רב. הוא השתתף בגמר גביע הליגה מול לידס יונייטד בעונת 1967/1968, שהסתיים בהפסד של ארסנל. אולם, במשחק הסיבוב החמישי של גביע ה-FA שנערך לאחר מכן הוא ביצע שגיאה שאפשרה לברמינגהאם סיטי להשוות את תוצאת המשחק. הוא הודח מההרכב לטובת בוב וילסון, ולא שיחק יותר בסגל הבכיר של ארסנל.

בספטמבר 1968 הוא הועבר לרותרהאם יונייטד תמורת 8,000 לירות שטרלינג, לאחר שבסך הכל השתתף ב-167 משחקים במדי ארסנל. לאחר שנתיים ברותרהאם הוא עבר לפליימות' ארגייל, והיה לאחד השחקנים הפופולריים בקרב אוהדי המועדון לאחר ששיחק שם במשך חמש וחצי שנים. ב-1971 הוא זכה בתואר שחקן השנה של ארגייל, ושלוש שנים לאחר מכן הוביל את המועדון לחצי גמר גביע הליגה. הוא פרש מכדורגל בקיץ 1976. ב-2003, כחלק מיובל המאה להקמת פליימות' ארגייל, הוא נבחר לשוער במסגרת בחירת ההרכב הטוב ביותר בתולדות המועדון. ארבע שנים לאחר מכן הוא נבחר לשוער הטוב ביותר בתולדות ארגייל.

לאחר פרישתו הוא עבד בפליימות' כמאמן. בין 1977 ל-1978 הוא עבד באקסטר סיטי בתפקיד מאתר כישרונות, בינואר 1979 הצטרף להנהלת פליימות' ארגייל, וב-1981 הצטרף לבלקברן רוברס, שם עבד עד 1998.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 105 - 106), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר ההיסטוריה של ליברפול

קטגוריה:שוערי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ברנלי
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני פלימות' ארגייל
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1937
דייוויד קורט

**דייוויד ג'ון קורט** (באנגלית: **David John Court**; נולד ב-1 במרץ 1944 במיצ'אם שבסארי) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אנגלי בהווה.

## ביוגרפיה

קורט הצטרף לארסנל ב-1959 בזמן שהיה תלמיד בית ספר, וחתם על חוזה המקצוען בינואר 1962. בתחילת דרכו הוא שיחק בעמדת החלוץ המרכזי או החלוץ השני, והבקיע שערים רבים עבור קבוצת הנוער וקבוצת המילואים של המועדון. הוא ערך את הופעת הבכורה בסגל הבוגר בהפסד 1 - 2 לאסטון וילה ב-10 בספטמבר 1962, והשתתף ב-14 משחקים באותה עונה ובזו שאחריה.

בתחילת עונת 1964/1965 החליט בילי רייט (מאמן ארסנל) להעביר את קורט לעמדת הקשר הימני, ובאותה עונה השתתף קורט ב-35 משחקים בעמדה זו. בעונת 1965/1966 הוא עבר לעמדת המגן הימני, והשתתף ב-38 משחקים. בסוף העונה פוטר רייט ממשרתו, ובעקבות כך עזבו שחקנים רבים. אולם, קורט לא היה ביניהם ונשאר בארסנל למשך שלוש עונות נוספות.

בתקופתו של ברטי מיי (מחליפו של רייט) שיחק קורט בכל העמדות האפשריות למעט שוער, אך זכה לזמן משחק יותר מצומצם ובשתי עונותיו הראשונות של מיי השתתף ב-31 משחקים בסך הכל. אולם, בעונת 1968/1969 הוא חזר לשחק בהרכב באופן קבוע, והשתתף ב-51 משחקים בכל המסגרות כולל ההפסד לסווינדון טאון בגמר גביע הליגה באצטדיון ומבלי הישן.

הוא הרבה לשחק גם בעונת 1969/1970, אך באמצעה סבל מפציעה והחמיץ את שני המשחקים של גמר גביע ערי הירידים. ביולי 1970 החליטה הנהלת ארסנל לקבל את הצעת לוטון טאון, ושחררה את קורט תמורת סכום של 30,000 לירות שטרלינג; בסך הכל הוא השתתף ב-203 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 18 שערים. הוא שיחק בלוטון במשך שתי עונות, ולאחר מכן עבר לברנטפורד. הוא סיים את הקריירה שלו במועדון הכדורגל בארנט שמחוץ לליגה.

לאחר פרישתו הוא ניהל מאפייה ומעדנייה, עבד במגזר העסקי, וב-1996 חזר לארסנל בתפקיד עוזרו של ליאם בריידי (ראש התוכנית לטיפוח שחקנים צעירים).

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 73 - 74), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:מגני כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני לוטון טאון
קטגוריה:כדורגלני ברנטפורד
קטגוריה:כדורגלני בארנט
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1944
ג'וני מקלאוד

**ג'ון מרדוך "ג'וני" מקלאוד** (אנגלית: **John Murdoch "Johnny" MacLeod**; נולד ב-23 בנובמבר 1938) הוא כדורגלן עבר סקוטי.

## קריירה
מקלאוד נולד באדינבורו, והחל את הקריירה במועדון המקומי היברניאן, שם השתתף ב-85 משחקים בין 1957 ל-1961 וזכה למוניטין כקיצוני ימני מוכשר. ב-1961 הוא נטל חלק בארבעה משחקים של נבחרת סקוטלנד. המשחק הראשון היה בהפסד 3 - 9 לנבחרת אנגליה, והאחרון היה בהפסד 0 - 4 לנבחרת צ'כוסלובקיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1962.

ביולי 1961 הוא הוחתם בארסנל תמורת 40,000 לירות שטרלינג, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול ברנלי באוגוסט. הוא שיחק בהרכב של ארסנל באופן קבוע במשך שלוש העונות הבאות, ובכל עונה השתתף בממוצע ביותר מ-30 משחקים. בסך הכל הוא השתתף ב-112 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 27 שערים, למרות שהמאמן בילי רייט דגל במערך משחק שבו יש רק שחקן אחד בעמדת הקיצוני. הישגי ארסנל בליגה באותה תקופה היו בינוניים, אך המועדון זכה להופיע לראשונה בטורניר של אופ"א, לאחר שהשתתף בעונת 1963/1964 של גביע ערי הירידים. מקלאוד הבקיע את אחד מהשערים בניצחון 7 - 1 על קופנהגן XI ב-25 בספטמבר 1963, שהיה גם המשחק הראשון בהיסטוריה של ארסנל בטורניר אירופי.

בספטמבר 1964 הוא הועבר לאסטון וילה תמורת 35,000 לירות שטרלינג, כיוון ששירותיו לא היו נחוצים יותר בעקבות יכולתו הטוב של ג'ורג' ארמסטרונג הצעיר. הוא שיחק בווילה פארק במשך ארבע עונות (123 משחקי ליגה), וב-1968 עבר לבלגיה והצטרף למכלן. ב-1971 הוא חזר למולדתו, הצטרף לריית' רוברס וסיים שם את הקריירה ב-1972. לאחר מכן עבד בקבוצת הנוער הסקוטית ניוטונגריינג' סטאר, אותה עזב ב-1975.

לאחר שעזב את תחום הכדורגל הוא עבד במשך מספר שנים בחברת ביטוח מברמינגהאם.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 186), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:קשרי כדורגל סקוטים
קטגוריה:כדורגלני היברניאן
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני אסטון וילה
קטגוריה:כדורגלני מכלן
קטגוריה:אדינבורו: כדורגלנים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1938