open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מפת דרך אמת

שמאל|ממוזער|300px|מפת דרך אמת
**מפת דרך אמת** היא הדפס אבן צבעוני שיצר אביגדור בר' מרדכי מלקוב בשנת 1894, בוורשה שבפולין. המפה נמצאת כיום באוסף הכרטוגרפיה על שם ערן לאור, בספרייה הלאומית בירושלים.

## תיאור המפה
המפה מתארת את מסלול נדודיהם ותחנותיהם של בני ישראל במדבר לאחר יציאת מצרים, וחלוקת הארץ בין השבטים. היא ממחישה חשיבותו של סיפור יציאת מצרים כמוטיב מרכזי בתודעתו הלאומית של עם ישראל, בזמן יצירת המפה.

בחלקה הימני העליון, מתאר המחבר את המפה:

במפה מופיעים גם סממנים של אהבת ציון, המופיעים בפסוקים במסגרת המפה: ; "אהבת ציון חבת ירושלים אל תשכח לנצח".

## ייחודה של המפה
[שמאל|ממוזער|300px|פרט מהמפה - אזור [תעלת סואץ המכונה במפה "סועצקי קאנאל".]]
[ממוזער|250px|פרט מהמפה - אזור מרכז הארץ. ניתן לראות במפה את מסילת הרכבת העות'מאנית בין יפו לירושלים, וכן את המושבות הראשונות ובהן [זכרון יעקב, פתח תקווה, ראשון לציון, באר טוביה, נחלת ראובן.]]
כותרת המפה כתובה בעברית וברוסית.

במפה יש מיזוג ייחודי של ישן וחדש: הן בשיטות הסימול הקרטוגרפי, והן בנתונים ההיסטוריים והגאוגרפיים המתוארים. שבטי בני ישראל מסומנים במספרים המפנים למקרא למטה משמאל.

כמו כן המפה מציינת מקומות יישוב מקראיים רבים, חלקם פרי פרשנות, שיבושי שמות או דמיון. עם זאת, היא מביאה כמה חידושים גדולים, כמו סימון תעלת סואץ, מסילת הרכבת יפו–ירושלים, ומיקום המושבות העבריות החדשות. סימנן של המושבות מיוחד- בית עם גג משופע וארובה. גם אם מיקומן אינו מדויק, זוהי אחת המפות הראשונות המציינת ערים כמו פתח תקווה, מקוה ישראל וזכרון יעקב. המחבר אימץ שיטת קווקוו מיוחדת לסימון הערים, כמעגלים או כצורות אליפטיות סגורות.

## לקריאה נוספת
*אריאל תשבי (עורך), **ארץ ישראל במפות ממידבא ועד הלוויין**, הוצאת מוזיאון ישראל, ירושלים, ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור.

## קישורים חיצוניים
* המפה (צפייה בסריקה זמינה מתוך בנין הספרייה הלאומית)

## הערות שוליים

קטגוריה:מפות ארץ ישראל
קטגוריה:פריטים באוסף הספרייה הלאומית
קטגוריה:יצירות משנת 1894
ברנדן רוג'רס

**ברנדן רוג'רס** (באנגלית: **Brendan Rodgers**; נולד ב-26 בינואר 1973) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל צפון אירי, המאמן את קבוצת אל-קאדסיה מליגת העל הסעודית.

## קריירה
רוג'רס החל את הקריירה המקצוענית שלו בגיל 18 בקבוצה האנגלית רדינג. פציעה קשה גרמה לו לפרוש ממשחק מקצועני בגיל 20 בלבד. לאחר מכן שיחק בקבוצות חובבניות, ובמקביל אימן את קבוצת הנוער של רדינג.

בשנת 2004 מונה על ידי ז'וזה מוריניו למאמן קבוצת הנוער של צ'לסי, וכעבור שנתיים מונה למאמן קבוצת המילואים של המועדון. בנובמבר 2008 מונה למאמנה הראשי של קבוצת ווטפורד מליגת המשנה. ביולי 2010 מונה למאמן הקבוצה הוולשית סוונסי סיטי, ועלה עמה לפרמייר ליג (הקבוצה הוולשית הראשונה בהיסטוריה שעשתה זאת).

ביוני 2012 מונה רוג'רס למאמן ליברפול. בעונתו הראשונה בקבוצה סיים עמה במקום השביעי בליגה, ובעונת  הוביל את הקבוצה למאבק על האליפות עד המחזור האחרון, אך לבסוף היא סיימה במקום השני. באוקטובר 2015 פוטר מתפקידו, וכעבור כמה חודשים מונה למאמן סלטיק והחליף את רוני דיילה שעזב. 

בפברואר 2019 מונה למאמן לסטר סיטי.

בעונת 2020/2021 זכה רוג'רס בתואר ראשון בכדורגל האנגלי כשזכה עם לסטר סיטי בגביע ה-FA לאחר ניצחון 0–1 על צ'לסי במשחק הגמר. הייתה זו הזכייה הראשונה בגביע בהיסטוריה של המועדון. בעקבות הזכייה שיחקה הקבוצה גם במשחק מגן הקהילה, נגד האלופה מנצ'סטר סיטי. את המשחק ניצחה לסטר סיטי בתוצאה 0–1 וזכתה בתואר נוסף תחת רוג'רס.

ב-2 באפריל 2023 פוטר מתפקידו כמאמן לסטר סיטי. ביוני אותה שנה מונה למאמנה של סלטיק. ב-27 באוקטובר 2025 התפטר מתפקידו.

ב-16 בדצמבר 2025 מונה למאמנה של אל-קאדסיה מליגת העל הסעודית.

## חיים אישיים
רוג'רס נולד בקרנלוך, במחוז אנטרים שבצפון אירלנד, והוא הבכור מבין חמישה אחים.

נשוי לסוזן, ולהם בת ובן, הבן, אנטון, כדורגלן גם הוא.

ביוני 2011 הצטרף לצוות שמייצג את ליגת הכדורגל לטפס על הר הקילימנג'רו מטעם עמותה המקדמת את המלחמה במחלת הסרטן, לזכר שני הוריו שמתו מהמחלה בשנים 2010–2011.

## תארים
;סלטיק
* **[[ליגת העל הסקוטית|אליפות סקוטלנד]]:** 2016/2017, 2017/2018, 2023/2024, 2024/2025
* **[[הגביע הסקוטי]]:** 2016/2017, 2017/2018, 2023/2024
* **[[גביע הליגה הסקוטית]]:** 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2024/2025

;לסטר סיטי
* **[[גביע ה-FA|הגביע האנגלי]]:** 2020/2021
***[[מגן הקהילה]]:** 2021

;אישיים
* **[[מאמן החודש בפרמייר ליג]]:** ינואר 2012, אוגוסט 2013, מרץ 2014
* **מאמן העונה ב[[פוטבול ליג צ'מפיונשיפ|צ'מפיונשיפ]]:** 2011

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים צפון אירים
קטגוריה:בלמי כדורגל צפון אירים
קטגוריה:כדורגלני רדינג
קטגוריה:מאמני כדורגל צפון אירים
קטגוריה:מאמני ווטפורד
קטגוריה:מאמני רדינג
קטגוריה:מאמני סוונזי סיטי
קטגוריה:מאמני ליברפול
קטגוריה:מאמני סלטיק
קטגוריה:מאמני לסטר סיטי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1973
קטצ'יקן

**קטצ'יקן** (באנגלית: **Ketchikan**, בטלינגית: **Kichx̱áan**) היא עיר בדרום-מזרח אלסקה, ארצות הברית, הדרומית ביותר מבין הערים במדינה זו.
## גאוגרפיה
העיר שוכנת על האי רבייאחיחדו (Revillagigedo Island) שבארכיפלג אלכסנדר, אל מול החוף הדרום-מזרחי של אלסקה גופא, כ-378 ק"מ דרומית לג'ונו, בירת אלסקה. אוכלוסייתה של העיר מונה כ-8,000 תושבים, נתון אשר מציב אותה במקום החמישי בקרב ערי אלסקה.

העיר נוסדה בשנת 1900 ונקראת על שם נחל קטצ'יקן הזורם בתחומה. מקור השם הוא בשפה הטלינגית, ומשמעותו אינה ידועה לאשורה. אחת ההשערות היא שמשמעות השם היא נחלו של קיטצ'ק, בעוד השערה אחרת גורסת כי משמעות השם היא כנפי עיט רועמות. שטחה של קטצ'יקן, כ-15 קמ"ר, מוקף בתחומי היער הלאומי טונגס. הר דיר מתנשא ממזרח לעיר לגובה של 910 מ'. הטמפרטורה הממוצעת בעיר היא 10.4 מעלות צלזיוס, והטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה בה היא 18 מעלות צלזיוס מתחת לאפס.

כלכלתה של קטצ'יקן מבוססת על תיירות ודיג, והיא אף מכונה "בירת הסלמון העולמית". בעיר עוגנות ספינות תענוגות רבות העושות דרכן בנתיבי השיט של דרום-מזרח אלסקה. האתר הלאומי מיסטי פיורדס (Misty Fiords National Monument) מהווה מוקד משיכה תיירותי באזור. עם מוקדי המשיכה הנוספים נמנים: פארק הטוטמים סאקסמאן, פארק טוטם בייט ורחוב קריק.

## קישורים חיצוניים

* 
ממוזער|ימין|רחוב קריק
* 

קטגוריה:אלסקה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1900
קטגוריה:ארצות הברית: ערי נמל בחוף המערבי
דודו מזח

**דודו מזח** (נולד ב-23 ביוני 1955) הוא אמן רב תחומי, מעצב מסך ותיאטרון ושימש ראש המחלקה לאמנויות המסך באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל עד ספטמבר 2017.

## ביוגרפיה
דודו מזח נולד בחיפה. בוגר המחלקה לאמנות 1983, האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל ירושלים. מזח מלמד באקדמיה בצלאל משנת 1986. עמד בראש היחידה והמסלול לווידאו וניו מדיה בין השנים 1994–2006. בין השנים 2009–2017 עמד בראש המחלקה לאמנויות המסך בבצלאל. בספטמבר 2017 מזח הציג תערוכת יחיד במוזיאון ישראל ותערוכות יחיד נוספות בגלריות מובילות וכן השתתף בתערוכות קבוצתיות רבות בארץ ובעולם.

### יצירתו
במקביל לעיסוקו כאמן, עיצב מאות תפאורות לתוכניות טלוויזיה, תיאטרון ומופעי במה החל משנת 1995 ועד היום. יצירתו במניפה רחבה ומגוונת של מדיות המקיימת זיקה והשפעה ישירה בין תחומי העיסוק השונים אשר מפרים זה את זה. עבודות הווידאו שלו מצולמות ברובן מהחלון ומתחקות אחר נקודת המבט של מעשה הציור, מעלות שאלות והקשרים בין ציור, קולנוע וצילום סטילס. המבט החוצה אל הנוף האורבני הוא תעתוע המסמן את פנימיותו של האמן העומד מאחורי המצלמה. המיצבים, הפיסול, הציור והווידאו שלו עוסקים בשאלת מצבו של היחיד בחברה באמצעות אובייקטים ודימויים הלקוחים מחיי היום יום.

בין תוכניות הטלוויזיה הבולטות עבורן עיצב מזח תפאורה הן: לילה גוב, דן שילון מארח, עובדה עם אילנה דיין, , אולפני חדשות ותוכניות הבקר, יצפאן, "חי בעשר" עם יאיר לפיד. אחריהן: ״רשת כלכלית, תוכניות הסיום של הישרדות, אקס פקטור ישראל, The Voice ישראל ו-BIG PICTURE.

בשנת 2006, במסגרת חגיגות המאה לאקדמיה בצלאל, הפיק מזח את כנס הבוגרים לדורותיו. הוא הגה, אצר, והפיק את תערוכת האקדמיה בצלאל 100/טרמינל 1, בנמל התעופה.

## פרסים
* 1980 - מלגת הצטיינות ע"ש שרת, קרן התרבות אמריקה-ישראל
* 1981 - פרס פעילות חברתית, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים
* 1981 - מלגת הצטיינות ע"ש שרת, קרן התרבות אמריקה-ישראל
* 1982 - פרס על הישגים בפיסול, הקרן ע"ש "ברטה וינר", בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים
* 1982 - פרס הצטיינות על השגים בלימודים, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים
* 1984 - פרס ע"ש קולינר לאמן ישראלי צעיר מטעם מוזיאון ישראל

## תערוכות

## ניהול אמנותי ווידאו ועיצוב תפאורה לתיאטרון ומופעים
*2018 עיצוב תפאורה לטקס פרסי היוצר של WEWORK ירושלים ישראל
*2014 - 2018 - עיצוב תפאורה לשבוע האופנה הישראלי.
*2016 - 2017 - עיצוב מתחם ביוטי סיטי סופר פראם תל אביב.
*1998 - להקת "כוורת", מופע איחוד מחדש להקת כוורת, פארק הירקון ת"א.
* 1994 - "פורגי ובס", מאת ג'ורג' גרשווין - אמפי קיסריה פסטיבל ישראל י-ם.
* 1994 - ניהול אמנותי קלטת ווידאו "ארץ ישראל הישנה והטובה" אריק איינשטיין.
* 1994 - בימוי: צבי שיסל מפיקים: מיכאל תפוח וצבי שיסל.
* 1993 - ניהול אמנותי קלטת ווידאו "כמו גדולים 2" אריק איינשטיין, בימוי: צבי שיסל.
* 1993 - מפיקים: מיכאל תפוח וצבי שיסל.
* 1993 - "מפעל חייו" מאת שולמית לפיד - תיאטרון הקאמרי ת"א.
* 1992 - "חתולה על גג פח לוהט" מאת טנסי ויליאמס" - תיאטרון הבימה ת"א.
* 1992 - "מלך היהודים" תיאטרון הבימה ת"א, מאת דבורה עומר.
* 1991 - "המחזמר שיער" מאת ג'רום רג'ני וג'ימס ראדו - סינרמה ת"א.
* 1982 - מפיק אחראי ניהול ובימוי חגיגות 75 שנה לאקדמיה בצלאל י-ם. "הרכבת".

## קישורים חיצוניים

*דוד מזח באתר סדנת ההדפס ירושלים
* עבודותיו של דודו מזח באתר ארכיון בצלאל
* דודו מזח באתר ארכיון הבימה

קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:ערכים שנערכו במסגרת GLAM בצלאל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
אנדרו סקוט (שחקן)

ממוזער|סקוט, 2014
**אנדרו סקוט** (באנגלית: **Andrew Scott**; נולד ב-21 באוקטובר 1976) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אירי. זוכה פרס באפט"א לשנת 2012. אנדרו נודע בזכות תפקידיו הטלוויזיוניים ובהם גילום דמותו של פול מקרטני בסדרת הטלוויזיה "Lennon Naked" של רשת ה-BBC, וכן בשל גילום תפקיד הארכי-נבל פרופסור ג'יימס מוריארטי בסדרת הטלוויזיה "שרלוק" שזיכה אותו בפרס שחקן המשנה הטוב ביותר בפרסי האקדמיה הבריטית.

## ביוגרפיה
סקוט נולד בדבלין שבאירלנד, למשפחה קתולית. החל ללמוד משחק במכללת גונזגה שבדרום דבלין, אך נשר בטרם עת. הוא נשר מלימודיו על מנת להצטרף לתיאטרון אבי. בצעירותו שיחק בתיאטרון נוער והשתתף בשתי פרסומות לטלוויזיה האירית.

## קריירה
כשהוא היה בן 17 בלבד הוא נבחר לככב בסרטו הראשון "קוריאה".

אחרי ששיחק בתפקיד קטן בסרט "להציל את טוראי ריאן" של סטיבן ספילברג, החל לעבוד עם הבמאי קארל רייז בתיאטרון הגשר בדבלין על ההצגה "יום ארוך אל תוך הלילה", תפקיד שזיכה אותו בפרסים.

הוא הופיע בסרט נורה לצד יואן מקגרגור ובסרט הטלוויזיה שהוא עיבוד של "האמריקאי" של הנרי ג'יימס, לצד דיאנה ריג ומת'יו מודין.

שיחק בדרמה זוכת ה-BAFTA "קו אורך" ושיחק בסרט "אחים לנשק", ובסדרה "החיים שלי בסרט".

בשנת 2014 שיחק בדרמה ההיסטורית "המועדון של ג'ימי" של הבמאי הבריטי קן לואץ'. כמו כן, בשנת 2015 שיחק בסרט ספקטר בתפקיד ראש שירות הביון המשולב מקס דנבי. בשנת 2016 השתתף בסרטים: "אליס מבעד למראה" ו-"הכחשה".

בשנת 2017 גילם אנדרו את דמותו של פרופסור מוריארטי בסדרה "שרלוק" של סטיבן מופאט ומארק גאטיס.

ב-2017 גילם את המלט במחזה מאת ויליאם שייקספיר בבימויו של רוברט הייק  בהפקת תיאטרון פינטר בווסט אנד; הצגה צולמה עבור BBC Two. ב-2018 גילם את דמותו של אדגר בסרט טלוויזיה לפי המלך ליר, לצד אנתוני הופקינס.

בשנת 2024 גילם את דמותו של טום ריפלי בסדרת המותחן הפסיכולוגי "ריפלי" שיצר סטיבן זאיליאן עבור נטפליקס, בהשארת הרומן "הכישרון של מר ריפלי" מאת פטרישה הייסמית'.

בשנת 2025 החל סקוט להופיע בהפקת אוף-ברודוויי של המחזה "הדוד וניה" מאת צ'כוב, שמוצגת תחת השם "וניה". בהפקה זו מגלם סקוט את כל הדמויות במחזה.  

זכה פעמיים בפרס לורנס אוליבייה.

## חיים אישיים
סקוט הוא הומוסקסואל, והוסיף כי "למרבה המזל, בימים אלה אנשים אינם רואים הומוסקסואליות כפגם אופי, אבל גם לא כמו חסד. או כישרון, כמו לנגן בבנג'ו. זה רק עובדה. כמובן, זה חלק ממה שמרכיב אותי, אבל אני לא רוצה לסחור בזה".

סקוט דורג במקום ה-22 ברשימת "האינדיפנדנט" (Rainbow List 2014) - מאה ואחד לסביות, ביסקסואלים, הומוסקסואלים ואנשים טרנסג'נדרים ש'עושים שינוי אמיתי'.

## פילמוגרפיה

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אירים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אירים
קטגוריה:שחקנים הומוסקסואלים
קטגוריה:שחקנים להט"בים בריטים
קטגוריה:להט"בים אירים
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1976
IsraelWines פורטל היין הישראלי

ממוזער
**פורטל היין הישראלי** היה אתר שעסק ביין ישראלי. בעל הפורטל הוא טל גל כהן.

## התכנים
פורטל היין הישראלי מקיף את נושא היין בכלל והיין הישראלי בפרט ומכסה חדשות ואירועים, תחרויות ופרסים ליינות ישראליים, מידע על יקבי ישראל, תהליכי ייצור היין, ביקורות ודירוגים של יינות ישראליים, בישול ואפייה ביין, יין ובריאות, תיירות, היסטוריה, תרבות והווי, אירוח והגשה, קורסים וסדנאות, עצות שימושיות, ועוד. 

הפורטל מכיל כתבות תוכן, פרופילים של יקבים ישראלים, גם יקבים פרטיים וגם ליקבים ממוסדים. בין התחומים הכלולים בפורטל: יינות, היסטוריה ותרבות, אנשי תעשיית היין, שלבי עשיית היין, הגשה – כלים ואביזרים, בישול ואפייה ביין, ביקורת מסעדות, בריאות, יין בחגים ובמועדים, שמן זית וחומץ, תחרויות ותערוכות, חנויות וסדנאות, סיורי יקבים, דירוגים  והמלצות על יינות, ספרי יין, תיירות יין, בתי ספר, קורסים, וסדנאות ליין.

## קהל היעד
הפורטל מופנה אל קשת רחבה של קהל הקשור לעולם היין: חובבי יין ישראלי, ייננים ובעלי יקבים, מדריכים הקשורים לתחום, בעלי מסעדות וחברות הקשורות ליין. 
בפורטל ניתן למצוא בין השאר: מילון מונחים מסודר למתחילים שרוצים להיכנס לעולם היין, כתבות סקר על חנויות יין, המלצות למתנות לחובבי יין ועוד. ישנו סקירות מקיפות על הכרם, הגפן, ומידע מעודכן על המתרחש בתחום, כולל קורסים וסדנאות למקצועיים, כתבות  עומק ומידע על תחומים המשיקים עם עולם היין.

## ההיסטוריה
פורטל היין הישראלי נוסד בידי ישראל פרקר ב-1999 - מהנדס אלקטרוניקה במקצועו, שעבר אירועי לב וקיבל המלצה מהרופא לשתות יין. הוא חיפש באינטרנט מידע בעברית על יין ומשמצא מעט מאוד, החליט להקים את אתר בנושא. בתחילה היה זה אתר html בסיסי שהביא חדשות יין. אחר כך כשפרקר שמע על יקב חדש שנפתח, הוא יצא לראיין את בעל היקב ויצר עמוד ליקב. עם הזמן נוספו לאתר תכנים נוספים כגון יין ביהדות, כיצד שותים יין וכו'. פרקר פגש את טל גל כהן באירועים שונים, גל-כהן היה באותה עת מנהל בית ספר ליין וכעבור שנה הצטרף לאתר. בשנת 2009 רכש גל-כהן את חלקו של פרקר, שעזב את האתר, ומאז הוא הבעלים הבלעדי של האתר.

## אנשי הצוות הקבועים

* טל גל כהן – המנכ"ל והבעלים. עיתונאי ועורך, כותב במגזינים, בעיתונים שבועיים, ספרים ומדריכים, יועץ ומדריך בנושאי יין ומשקאות אלכוהוליים, נשיא "מסדר אבירי הגריל" בישראל ומשמש שופט בתחרויות יין שונות. בוגר אוניברסיטת אדלאיד באוסטרליה במגמה ליין ולמשקאות, עבר קורסי יין שונים בישראל ובעולם והתמחה ביקבים צרפתיים.

* יעל צמח גרינשפון – עורכת תוכן ראשית. כותבת ועורכת תוכן באינטרנט, במגזינים ובספרים בתחומים שונים מזה 15 שנה. בעלת תואר שני בלשון עברית ובעריכת לשון מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. 

* הפורטל מעסיק כותבים בתחומים שונים, ביניהם עו"ד יונתן לבני, אורי נוי, אורי גילן, ראובן כהן, עו"ד הילה איל, טליה לוין.

## קישורים חיצוניים
* IsraelWines פורטל היין הישראלי

קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים שנסגרו
קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראלים שהושקו ב-1999
קטגוריה:מבקרי יין
טאדאס קיאנסקאס

**טאדאס קיאנסקאס** (בליטאית: **Tadas Kijanskas**; נולד ב-6 בספטמבר 1985) הוא כדורגלן עבר ליטאי ששיחק בעמדת הבלם.
## קריירה
קיאנסקאס, יליד וילנה, גדל במחלקת הנוער של קארדה קאונס והחל לשחק בקבוצת הבוגרים של המועדון ב-2001. ב-2005 עבר ליריבה העירונית FBK קאונס, ולאחר מכן עבר לשילוטה. ב-2006 חזר ל-FBK קאונס וזכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל הליטאית. ב-2007 חזר קיאנסקאס לשילוטה, ושיחק גם בווטרה, סודובה וג'אגיאלוניה ביאליסטוק. בשנת 2011 חתם בקבוצת קורונה קיילצה, ובמדיה שיחק שנתיים.

בקיץ 2013 הגיע קיאנסקאס לישראל וחתם בהפועל חיפה. אחרי 3 עונות בהפועל חיפה, קיאנסקאס חתם בזברויובקה ברנו הצ'כית. ב-8 ביולי 2018 חזר לישראל וחתם בהפועל אשקלון מהליגה הלאומית. ב-23 ביוני 2019 חתם בהפועל אום אל-פחם.

קיאנסקאס זומן לנבחרת ליטא לראשונה ב-2009. את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת כבש בניצחון 0-2 על נבחרת ליכטנשטיין במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. ב-11 באוקטובר 2013 החל קיאנסקאס לשמש כקפטן הנבחרת.

## תארים
;FBK קאונס:
* אליפות ליטא: 2005/2006

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ליטאים
קטגוריה:בלמי כדורגל ליטאים
קטגוריה:וילנה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ליטא
קטגוריה:כדורגלני קובנה
קטגוריה:כדורגלני שילוטה
קטגוריה:כדורגלני סודובה מריאמפולה
קטגוריה:כדורגלני יגלוניה ביאליסטוק
קטגוריה:כדורגלני קורונה קיילצה
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני זברויובקה ברנו
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:כדורגלני הפועל אום אל-פחם
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ליטאים שנולדו ב-1985
דיאנה (סרט)

**דיאנה** (באנגלית: **Diana**) הוא סרט דרמה ביוגרפי משנת 2013 בבימויו של אוליבר הירשבייגל. הסרט מספר על השנתיים האחרונות בחייה של דיאנה, הנסיכה מוויילס. את דמותה של דיאנה מגלמת השחקנית האוסטרלית נעמי ווטס.

הבכורה העולמית נערכה בלונדון ב-5 בספטמבר 2013. הבכורה הישראלית התקיימה ב-10 בספטמבר 2013.

## צוות השחקנים והדמויות
* נעמי ווטס בתפקיד הנסיכה דיאנה
* נאבין אנדרוס בתפקיד ד"ר חסנאת ח'אן
* קרס אנבר בתפקיד דודי אל-פאיד
* לאורנס בלכר בתפקיד הנסיך ויליאם
* הארי הולנד בתפקיד הנסיך הארי
* דאגלס הודג' בתפקיד פול בורל
* ג'רלדין ג'יימס בתפקיד אונאג טופולו
* צ'ארלס אדוארדס – פטריק ג'פסון
* ג'ולייט סטיבנסון – סוניה

## הפקה
תסריט הסרט נכתב על ידי סטפן ג'פריס ומבוסס על ספרה של קייט ס'נלס משנת 2001.

## ביקורות
הסרט קיבל ביקורות שליליות בעולם וציוני דירוג נמוכים. ביקורות בישראל:

## קישורים חיצוניים
* 

* אתר הסרט

## הערות שוליים

קטגוריה:דיאנה, הנסיכה מוויילס
קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים בריטיים
קטגוריה:סרטים עצמאיים
קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:בית וינדזור בתרבות
אוניברסיטת פולה

**אוניברסיטת יוריי דוברילה פולה** (בקרואטית: *Sveučilište Jurja Dobrile u Puli*, בלטינית: *Universitas studiorum Polensis Georgii Dobrila*) ממוקמת בעיר פולה, אשר שוכנת במחוז איסטריה במדינת קרואטיה ונקראת על שמו של הבישוף הקרואטי יוראי דוברילה. האוניברסיטה הוקמה בשנת 2006.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

פולה
קטגוריה:פולה
קטגוריה:פולה: מבנים
סיאם בן יוסף

**סיאם בן יוסף** (בערבית: **صيام بن يوسف**, בצרפתית: **Syam Ben Youssef**; נולד ב-31 במרץ 1989 במרסיי שבצרפת) הוא כדורגלן עבר תוניסאי-צרפתי ששיחק בעמדת הבלם.

## קריירה
בן יוסף הוא בן לאב אלג'יראי ולאם תוניסאית. את הקריירה שלו החל במחלקת הנוער בסטיה הצרפתית. ב-12 באוגוסט 2009 חתם לשנתיים באספראנסה דה תוניס, איתה זכה ב-2 אליפויות, בגביע התוניסאי, ובמקום השני בליגת האלופות האפריקאית. בינואר 2012 חתם בלייטון אוריינט מהליגה השלישית באנגליה. בקיץ 2012 חתם באסטרה ג'יורג'יו מליגת העל הרומנית.

ב-30 ביוני 2015 חתם לשלוש שנים בקון הצרפתית.

ב-6 ביולי 2017 חתם בקסימפשה מליגת העל הטורקית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים תוניסאים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:בלמי כדורגל תוניסאים
קטגוריה:בלמי כדורגל צרפתים
קטגוריה:מרסיי: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני בסטיה
קטגוריה:כדורגלני אספראנסה דה תוניס
קטגוריה:כדורגלני לייטון אוריינט
קטגוריה:כדורגלני אסטרה ג'יורג'יו
קטגוריה:כדורגלני קן
קטגוריה:כדורגלני קסימפאשה
קטגוריה:כדורגלני דניזליספור
קטגוריה:כדורגלני צ'.פ.ר. קלוז'
קטגוריה:כדורגלני ברואה סטארה זאגורה
קטגוריה:כדורגלני קווילי-רואן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת תוניסיה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2015
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2017
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:צרפתים ממוצא תוניסאי
קטגוריה:צרפתים ממוצא אלג'יראי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1989
קטגוריה:תוניסאים שנולדו ב-1989
ג'ון לאודון מקאדם

**ג'ון לאודון מקאדם** (באנגלית: **John Loudon McAdam** , 1756–1836) היה ממציא סקוטי, שפיתח את שיטת דרך סולינג, והפך את דרכי העפר הצרות והבוציות של בריטניה במאה ה-18 לכבישים.

## קורות חיים
ג'ון מקאדם נולד בסקוטלנד, אך במות אביו עבר לחיות אצל דודו שהיגר לארצות הברית ושם התעשר. ב-1783 חזר לסקוטלנד ופתח בניסויים שמטרתם לסלול דרכים משופרות. ב-1815 הטילה עליו הממשלה להוציא את רעיונותיו מהכוח אל הפועל, במחוז בריסטול שבאנגליה שהיה מרכז תעשייתי בעל חשיבות רבה.

עד לימי מקאדם התבססה סלילת הדרכים על שיטות שפיתחו הרומאים בעת העתיקה: ריצוף הדרך באבנים כבדות ורחבות.
מקאדם העדיף להניח מצע של חצץ, גס מלמטה ודק יותר מלמעלה ומעליו ציפוי של חימר (אספלט). חידוש נוסף שלו היה קימור קל בחתך הכביש, על מנת שמי הגשמים יוכלו להתנקז לתעלות שבצידי הדרך ולא יקוו בשלוליות שבמרכזן.

כבישי מקאדם החזיקו מעמד לאורך ימים; אחת התוצאות הייתה שהסוסים שמושכים את העגלות, שעד אז יכלו להתמיד בעבודתם לא יותר משלוש שנים, החזיקו מעמד זמן רב יותר על הכבישים החדשים, שהיו בעלי משטח חלק וגמיש יותר. ב-1827 נתמנה מקאדם לנציב הדרכים של בריטניה הגדולה וסלל דרכים בכל חלקי הארץ. כבישי מקאדם סייעו רבות לתנופת המהפכה התעשייתית ובתוך זמן קצר הועתקו גם במדינות אחרות בעולם. שיטת הסלילה נקרא על שמו "מקאדם . אחר שהוסיפו שכבה של זפת על הכביש (באנגלית: Tar) קראו לכבישים אלו Tar-macadam  או בקיצור Tarmac.

## ראו גם
* דרך סולינג (באנגלית: Macadam) -שיטת הסלילה של כבישי מקאדם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהנדסים סקוטים
קטגוריה:ממציאים סקוטים
קטגוריה:מהנדסי מכונות בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1756
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1836
יוז'י ימאמוטו

שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|שמלה, פוליאסטר (1988)
**יוז'י ימאמוטו** (ביפנית: **山 本 耀 司**), יליד 1943, הוא מעצב אופנה יפני עטור פרסים ורב השפעה הפועל בטוקיו ובפריז. הוא נחשב לחייט אומן, לצד מדלן ויונה וידוע בסגנון חייטות אוונגרדי המציע אסתטיקת עיצוב יפנית.

בין הפרסים היוקרתיים בהם זכה על תרומתו לאופנה נמנים מפקד במסדר האמנויות והספרות, מדליית כבוד עם סרט סגול (Medal of Honor with Purple Ribbon), אות המסדר הלאומי לאמנויות (The Ordre national du Mérite), המעצב התעשייתי המלכותי (The Royal Designer for Industry) ופרס אומן העיצוב מטעם קבוצת האופנה הבינלאומית (Master of Design award by Fashion Group International).

## מעצב
נולד בטוקיו, ימאמוטו בוגר אוניברסיטת קיו בעל תואר במשפטים מ 1966. לימודי עיצוב אופנה נוספים שלו בבית הספר לעיצוב אופנה בבונקה היקנו לו תואר בתחום ב 1969.

ימאמוטו הופיע לראשונה בפריז ב 1981. הקולקציות המסחריות המוצלחות שלו, יוז'י ימאמוטו (נשים וגברים) ו Y's, פופולריות במיוחד בטוקיו. שתי קולקציות אלו זמינות גם בחנויות הדגל שלו בניו יורק, פריז ואנטוורפן ובמחלקות אופנה עילית בחנויות כלבו ברחבי העולם. קולקציות עיקריות נוספות כוללות Pour Homme, Costume d'Homme ו Diffusion line. חברת יוז'י ימאמוטו דווחה ב 2007 שהמכירות משתי הקולקציות העיקריות הניבו הכנסה שנתית של מעל מאה מיליון דולר. ימאמוטו נודע ברוח החדשנות בעיצוביו שלרוב רחוקים מהמגמות הרווחות. עיצוביו מתאפיינים בצלליות שחורות וגדולות ומכילים לרוב וילונות במגוון מרקמים. יצירותיו הפכו למוכרות בקרב הצרכנים באמצעות שיתופי הפעולה שלו עם מעצבי אופנה אחרים ובהם אדידס (Y-3), הרמס, מיקימוטו ומנדרינה דאק וכן עם אמנים מסוגות שונות כמו טינה טרנר, סר אלטון ג'ון, פלאסבו, טקאשי קיטאנו, פינה באוש והיינר מילר. יוז'י ימאמוטו הוזמן לעצב את הגיליון השני של מגזין העיצוב ב 2005. ניהול כלכלי כושל הוביל את המותג לחובות של מעל 65 מיליון דולר ב 2009. כישלון כלכלי זה הכעיס את ימאמוטו והוביל לארגון מחדש של החברה ב 2010. חברת ההחזקות היפנית Integral Corp ארגנה מחדש את חברת האופנה ובנובמבר 2010 יצאה מחובות ומאיום של פשיטת רגל.

## חיי משפחה
ביתו של ימאמוטו, לימי ימאמוטו, הולכת בעקבותיו. היא התגלתה כמעצבת אופנה בשבוע האופנה בטוקיו בשנת 2000, הציגה בטוקיו מ 2000 על 2007, אז הופיעה בפריז תחת שם המותג לימי פאו (LIMI feu). בשלהי שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90, ימאמוטו היה בקשר עם עמיתה יפנית, מעצבת אופנית אוונגרדית בשם ריי קאווקובו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מעצבי אופנה יפנים
קטגוריה:מעוטרי מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1943
קטגוריה:מותגים יפניים
גבי שדה

**גבריאל (גבי) שדה** (נולד ב-12 בפברואר 1952) הוא זמר אופרה ישראלי.

## ביוגרפיה

נולד בבוקרשט בירת רומניה, בנם של שלמה (מוני) ועמליה שרגסקו, שהיו זמרי אופרה. בגיל שש החל לנגן בצ'לו. בשנת 1964, בהיותו בן 12, עלה לישראל עם אמו ואחותו, סנדרה שדה. אביו נותר לשנה נוספת בכלא ברומניה בשל סחר בלתי חוקי בתרופות. תחילה הם התגוררו במעברת בת ים, וכעבור שנתיים עברו לגבעת עלייה ביפו. הוא מכר את הצ'לו ובמקומו קנה גיטרה. הוא התגלה בתוכנית הרדיו "תשואות ראשונות", והופיע בקטעי מוזיקה בערבי הראיונות של שמואל שי.

שדה שירת בלהקת גייסות השריון והשתתף בתוכניתה "שיר–יון–הרצל", שעלתה בשנת 1973 ועסקה בתולדות הציונות. בלהקה שירתה לצדו הזמרת עירית בולקא, שהייתה חברתו לחיים.

לאחר שחרורו השלים שדה תואר ראשון במדעי החברה באוניברסיטת תל אביב והמשיך באקדמיה למוזיקה, שם למד פיתוח קול אצל מיצי לוקר. בשנת 1976 השתתף במופע "במדינת הגמדים" שכלל שירי ילדים קלאסיים בביצועים חדשים. באותה שנה הוא השתתף בשתי תוכניות של "המנגינה לעולם נשארת" שהופקו ב"קול ישראל". השתתף בלהקת הייצוג של פסטיבל הזמר החסידי. הוא ניסה להקים צמד עם הזמרת דורית פן, יוצאת להקת הנח"ל. הרעיון לא הבשיל, אך בשנת 1978 נישאו השניים. בעקבות המלצת הזמר רפאל אריה נסע ללימודי אופרה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון. השלים לימודי פיתוח קול אצל לוצ'יאנו פאבארוטי.

עם שובו ארצה הופיע במחזמר "גברתי הנאווה". מאז הקמת האופרה הישראלית החדשה שדה הוא מכוכבי הבית שלה וגילם תפקידים רבים. במשך כעשרים וחמש שנה הופיע בהפקות רבות של בתי האופרה המובילים בעולם. בשנת 1995 השתתף בישראל במופע "שלושת הטנורים" עם דודו פישר ויבגני שפובלוב.

בשנת 2004 נבחר לזמר השנה באירופה.

בתחילת העשור השני של המאה ה-21 החליט שדה לצמצם את הופעותיו בעולם ולהתמקד בישראל. הוא עורך מופעי שירה קלאסית בציבור. כמו כן הוא עורך בישראל סדנאות לפיתוח קול ומלמד פיתוח קול באקדמיה לאמנויות המופע. בשנת 2013 העלה את המופע "מבת ים ללה סקאלה", בבימויו של משה בקר.

## חיים אישיים
מתגורר בתל אביב. נשוי למעצבת האופנה דורית שדה ואב לזמרת מיקה שדה ולאורי, הלומד
מוזיקה בלונדון.

## תפקידיו באופרה הישראלית
*נישואי פיגארו: דון בזיליו; דון קורציו (1987)
*לה טרוויאטה: גסטון (1987) ג'רמונט (1987; 1989; 1991)
* שיקוי האהבה: נמורינו (1987; 1988; 1989)
* לה בוהם: רודולפו (1987; 1989)
* עלייתה ונפילתה של העיר מהגוני : ג'ים מהוני (1987)
* פאוסט: פאוסט (1990; 1992)
* החטיפה מן ההרמון: פדרילו (1990)
* הכלה המכורה: יניק (1991)
* בוריס גודונוב: גריגורי (1994)
* יוסף: יוסף (1995)
* סיפורי הופמן: הופמן (1996)
* טוסקה: קוורדוסי (1999)
* אלפא ואומגה: אלפא (2001)
* אותלו: הפסטיבל הבינלאומי לאופרה בקיסריה (2001)
* אנדרה שנייה: אנדראה שנייה (2002)
* מסע אל תום האלף: בן עטר (2005)
* שמשון ודלילה: שמשון (2005)
* הטריטיקו - הגלימה: לואיג'י (2007)

## קישורים חיצוניים

* גבי שדה, אתר האופרה הישראלית תל אביב
* יעקב בר-און, הטנור של המדינה חוזר הביתה, הבמה

קטגוריה:זמרי אופרה ישראלים
קטגוריה:חברי להקת גייסות השריון
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר המזרחי
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
גבי
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרי אופרה יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
ברכת חכם הרזים

**ברכת חכם הרזים** היא ברכה מברכות הראייה, הנאמרת כאשר אדם רואה שישים ריבוא (600,000) איש מישראל המכונסים במקום אחד.

## מקור
מקור הברכה במדרש רבה על הפסוק בפרשת פינחס, שבו מבקש משה מאלוהים למנות לו מחליף: "וַיְדַבֵּר מֹשֶׁה אֶל ה' לֵאמֹר: יִפְקֹד ה', אֱלֹהֵי הָרוּחֹת לְכָל בָּשָׂר, אִישׁ עַל הָעֵדָה". לפי חכמי המדרש, המילה "הרוחות" מבטאת את האופי השונה של כל אדם ואדם. על אף השוני, דעתו ואופיו של אדם גלויה לפני ה':

התלמוד הבבלי מזכיר ברכה זו בשינוי משמעותי, "אוכלוסין של בני אדם" נהפך ל"אוכלוסי ישראל", וכן הוא מוסיף כי הרואה שישים ריבוא עובדי כוכבים אומר: "בּוֹשָׁה אִמְּכֶם מְאֹד, חָפְרָה יוֹלַדְתְּכֶם, הִנֵּה אַחֲרִית גּוֹיִם מִדְבָּר צִיָּה וַעֲרָבָה". התלמוד גם מגדיר מהי אוכלוסייה - "תנא: אין אוכלוסא פחותה מששים רִבוא". הברכה מוזכרת פעם נוספת במדרש תנחומא שמונה את ברכות הראיה. התלמוד הירושלמי מקשר ברכה זו גם לקריאת התרנגול בשחר שניתן לו הכוח להבחין בין היום ובין הלילה, בדומה לברכת "הנותן לשכוי בינה": "קרא הגבר, אומר "ברוך חכם הרזים".

## בהלכה
להלכה, פוסק הרמב"ם לפי התלמוד, כי מברכים רק אם רואים 60 ריבוא מישראל, תוך שהוא קובע תנאי נוסף, כי על האוכלוסייה להימצא דווקא בארץ ישראל, ככל הנראה על פי דברי עולא בתלמוד: "נקיטנן - אין אוכלוסא בבבל". כלומר: אין דין אוכלוסייה בבבל. לשון הרמב"ם:

אולם לפי הרב יוסף קארו, מחבר ה"שולחן ערוך", יש לברך בכל מקום שבו נראים שישים ריבוא מישראל המכונסים במקום אחד. לפי פרשנות השולחן ערוך, הקביעה של עולא כי "אין אוכלסא בבבל" אינה קביעת הלכה והיא מתייחסת לכך שבימיו לא היו בפועל שישים ריבוא בבבל.

בתלמוד מסופר על האמורא רב חנינא בריה דרב איקא שבירך ברכה זו גם למראה רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע, משום שנחשבו בעיניו "כשישים ריבוא מישראל". השניים לא ראו זאת בעין טובה והגיבו בחריפות: "נעשית כל כך חכם? נתנו בו את עיניהם, ומת". פרשני תלמוד שונים, בהם החת"ם סופר ורבי ניסים אלגזי, ניסו לבאר את התמיהות שעולות מהסיפור, ממה התפעלו השניים ומדוע הומת. רוב פוסקי ההלכה השמיטו דין זה ולא קבעו את הברכה בהימצא אדם שחשוב כשישים ריבוא, אולם בספר הטור פסק כך להלכה, בהסתייגות שאין בימינו אדם שראוי לברך עליו כך. לדברי הרב הירושלמי שמואל הומינר יברכו ברכה זו על המשיח, משום שבוודאי יקבלו את פניו למעלה משישים רבוא מישראל.

את הברכה בירכו משתתפי מעמד עצרת המחאה ההמונית של החרדים בירושלים בשנת תשע"ד 2 במרץ 2014, שבה נטלו חלק מאות אלפי אנשים. את הברכה בירך הרב ברוך מרדכי אזרחי ראש ישיבת עטרת ישראל.

## משמעות הברכה
רש"י מפרש את הברכה כהתפעלות ושבח לאלוהים על חכמתו, שיודע את ה"רזים" והנסתרות בלב כל אחד מהמתקהלים השונים כל כך זה מזה.

על משמעות הברכה כתב הרב קוק כי

## לקריאה נוספת
* איתן קופיאצקי, "ברכת חכם הרזים על שישים ריבוא מישראל", **[[תחומין]]** ל"ד (תשע"ד), עמ' 452–464.

## קישורים חיצוניים
* 
* ברכת חכם הרזים בלוויות של גדולי ישראל - באתר יוטיוב. 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברכות הראייה
מונה טורס

**מונה טורס** היא חברת תיירות ישראלית המאוגדת כחברה בע"מ, ולה 33 סניפים בפריסה כלל ארצית. בנוסף למכירה בסניפים, החברה מבצעת מכירת שירותים גם דרך האתר שלה.

מונה טורס נוסדה בשנת 1981 על ידי איש העסקים ירון מילר, לצד חברת תיירות אחרת בבעלותו, "השטיח המעופף".

מנכ"ל החברה מאז 1998 הוא בני אשר, ומועסקים בה נכון לשנת 2013, כ-300 עובדים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חברות תיירות ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1981
עץ השמיים

**עץ השמיים** (ביפנית: **東京スカイツリー**) הוא מגדל תקשורת, מסעדה ומגדל תצפית הממוקם בסומידה, טוקיו. הוא הפך למבנה הגבוה ביותר ביפן ב-2010, והגיע לגובהו המרבי, 634 מטר, במרץ 2011. בכך הפך להיות המגדל הגבוה ביותר בעולם, במקום מגדל קנטון, והמבנה השלישי בגובהו בעולם אחרי בורג' חליפה ומרדקה 118.

פרויקט המגדל בהובלת טובו רכבות וקבוצה של שש תחנות שידור מקומיות ובראשן NHK, מהווה את החלק המרכזי בפיתוח אזור מסחרי גדול המשתרע מתחנת הרכבת עץ השמיים ועד לתחנת הרכבת אושיאג', 7 קילומטר צפון-מזרחית לתחנת טוקיו. אחת המטרות העיקריות של המגדל הוא שידור טלוויזיה ורדיו. מתקן השידור הקודם, מגדל טוקיו בגובה של 333 מטר, לא סיפק כיסוי מלא לשידורים וזאת כיוון שהוא מוקף סביבו בגורדי שחקים. הפרויקט הושלם ב-29 בפברואר 2012, ונפתח לציבור ב-22 במרץ 2012.

## תכנון
בסיס המגדל בנוי כמו חצובה; מגובה של 350 מטר ומעלה, מקבל המבנה צורת גליל על מנת לאפשר צפייה על נוף הנהר והעיר. ישנן מרפסות תצפית בגובה 350 מטר, עם קיבולת ל-2,000 צופים, ובגובה 450 מטר, עם קיבולת ל-900 צופים. התצפית העליונה כוללת הליכה על רצפת זכוכית בה המבקרים מטפסים חמישה מטרים לנקודה הגבוהה ביותר במשטח. חלק הרצפה מזכוכית מאפשר למבקרים מבט ישיר על הרחובות מתחת.

המגדל עמיד בפני רעידות אדמה, וכולל פיר מרכזי עשוי מבטון יצוק. כמו כן מחוברים לשלד הבניין מרסני מסה מתכווננת המסוגלים, לדברי המתכננים, להפחית ב-50% את התנודות הנגרמות מרעידות אדמה.

הבניין מואר בשתי תבניות שונות, אחת כחולה ואחת סגולה המשתנות מיום ליום. המגדל מואר בעזרת נורות לד.

שם המגדל נבחר לאחר שנאספו הצעות מכלל הציבור. גובה הבניין נבחר בשל משמעותו. הספרות 6,3,4 מייצגות את המילה "מוסאשי", שם ישן לאזור בו עומד המגדל.

עם התקרבות מועד פתיחת הבניין, נאסף טור של אנשים שבוע מראש לרכוש כרטיסים. כל ההזמנות לעלייה למגדל נמכרו מראש לחודשיים שאחרי הפתיחה. ביום הפתיחה פקד את המגדל קהל של עשרות אלפים, למרות הגשם שהפריע לתנאי הראות בתצפיות. רוחות חזקות אף גרמו לסגירתן של שתיים מתוך 13 המעליות והשאירו צופים תקועים בנקודות התצפית לזמן קצר. לדברי חברת טובו, 1.6 מיליון מבקרים פקדו את המגדל בשבוע הראשון לפעילותו.

## גלריה

Tokyo Skytree Silhouette.svg|חתך גאומטרי של הבניין. הבסיס הוא משולש שווה-שוקיים, שנהפך בגובה 320 מטר למעגל
Tallest towers in the world.svg|המגדלים הגבוהים ביותר בעולם


## ראו גם
* רשימת המבנים והבניינים הגבוהים ביותר בעולם
* גורדי השחקים הגבוהים בעולם
* רשימת המגדלים הגבוהים בעולם
* רשימת הבניינים הגבוהים בעולם על פי גובה הגג

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טוקיו: מבנים
קטגוריה:יפן: גורדי שחקים
קטגוריה:מגדלי תקשורת
קטגוריה:אסיה: מגדלים
מישור ימין

**מישור ימין** הוא מישור גדול (כ-100 קמ"ר) במזרח הנגב, דרומית-מזרחית לעיר דימונה. צורתו כמרובע התחום ממערב על ידי כביש 206 ורכס חתירה, מדרום על ידי כביש 227 ("דרך מעלה עקרבים"), מצפון על ידי כביש 25 (חלק המישור הנמצא צפונה לכביש זה נקרא "מישור רותם") וממזרח על ידי הר חצרה והמכתש הקטן. במרכז המישור נמצאת הקריה למחקר גרעיני ולפיכך רובו ככולו הוא שטח צבאי סגור לכל תנועה בלתי מורשית. עם זאת, לאורך כביש 227 ובפינה הדרום-מערבית סמוך לכביש 206 מוצעת שמורת טבע. בפינתו הצפון-מערבית של המישור נמצא אזור התעשייה מישור רותם השייך לדימונה. כן מתוכנן באזור מיזם לניצול אנרגיה סולארית.

## גאוגרפיה וגאולוגיה
גובהו של המישור בין 300 ל-470 מטרים מעל פני הים הוא משתפל כלפי צפון לנחל אפעה וכלפי דרום לנחל ירקעם ובמרכזו עובר קו פרשת המים. את המישור חורצים מספר נחלי אכזב, הגדול בהם הוא נחל ימין (בערבית ואדי ימן, כלומר הדרומי), שנתן למישור את שמו, שהוא רדוד במישור והופך לקניון במהלכו דרומה לאחר חציית כביש 227 ובו מספר גבים.

תשתית המישור בנויה מחולות מיוצבים בעובי של מטרים אחדים שנוצרו בתקופת המיוקן. לפני כ-25 מיליון שנה החלה היווצרות הבקע הסורי-אפריקני שקטע את הזרימה במערכת אפיקי הנהרות הגדולים שניקזו את הרי אדום ומואב מערבה לכיוון ים טתיס. החולות נותרו כשריד מאפיקי זרימה אלו וניתן למצוא במישור חלוקי צור וחול ים.

## צומח
מבחינה פיטוגאוגרפית המישור מהווה מובלעת ייחודית ומעבר בין האזור האירנו-טורני במערבו לבין האזור הסהרו-סודאני במזרחו.

החולות כולאים יותר מי נגר מאדמת הלס ולפיכך המקום עשיר יחסית בצמחייה לעומת סביבתו.

המישור מהווה בית למגוון צמחייה. הפרחים העיקריים הם אירוס ירוחם וחבצלת הנגב. כמו כן צומחים באזור מספר צמחים רב-שנתיים בהם מנתור מחוספס ומנתור ערבי, לוניאה צרת-עלים, מררית שסועה, מלוח קטן-עלים, לשון-פר נגבית (מין אנדמי שאינו מוכר במקומות אחרים) ועוד.

## לקריאה נוספת
* אבינועם דנין, **הצומח במישור ימין** בתוך יואב ויזל, גד פולק ויעל כהן (עורכים), "אקולוגיה של הצומח בארץ ישראל", עמ' 200-211

## קישורים חיצוניים

* שמורת טבע מוצעת במישור ימין
* חולות מישור ימין, הפעלה וחומר עזר

## הערות שוליים

קטגוריה:הנגב: גאוגרפיה
קטגוריה:דימונה
קטגוריה:ארץ ישראל: אזורים
קטגוריה:קמרי הנגב
ברהמה (תרנגול)

[ממוזער|תרנגול ברהמה זכר ב[טורקיה.]]
**ברהמה** (באנגלית: **Brahma**) הוא גזע של תרנגול שהתגלה בארצות הברית בשנת 1846 ונחשב לגזע הגדול ביותר מבין התרנגולים. הוא היה מקור הבשר העיקרי בצפון אמריקה בשנים 1850–1930.

## היסטוריה
ישנם חילוקי דעות לגבי מקור הימצאו של תרנגול זה בהיסטוריה הלא כתובה.

עדויות רבות מעידות על כי התרנגול זה התפתח בהודו במחוז ברהמפוטרה, אך יש גם עדויות נוספות המעידות שהתרנגול התפתח בסין הרחוקה ועשה את דרכו על גבי סוחרים בנגלדשים מסין להודו, שניצלו את משקלו הגדול של העוף כצידה ארוכה לדרך, הם עברו דרך נהר ברהמפוטרה שחוצה את בנגלדש ואת הודו.

המפגש הראשון של גזע זה של התרנגול עם המערב היה בארצות הברית בשנת 1846, אך בשל קצב גדילתו האיטית סוחרים הפסיקו את גידולו החקלאי והיום הוא משמש בעיקר לנוי.

חוקרים סבורים כי העוף שהובא מארצות המזרח היה בעל מאפייני עוף צייד, בר.
גם בגודלו שלטענת חוקרים היה יותר גדול מגודלו היום, צבעי נוצותיו רמזו על צבעי הסוואה ומבנה גופו היה שרירי.

את הברהמה בצורתה הנוכחית אנו מכירים החל משנת 1850–1890.

## מאפיינים
תרנגול הברהמה בולט בגודלו (אחד הגדולים בעולם), הוא מפואר מאוד ונוצותיו עשירות.
יש לו מבנה גוף נמוך, צוואר קצר ונוצות כבדות.
אחד המאפיינים הבולטים הוא הנוצות שמכסות את רגליו ואצבעותיו הצהובות.
תרנגול הברהמה הזכר גדול משמעותית מהנקבה, ונוצותיו מרשימות וצבעוניות יותר.
משקל סטנדרטי של תרנגול בוגר הוא 6 ק"ג לזכר, ו-4.5 ק"ג לנקבה.
צבע עורו של הברהמה צהוב, צבע קליפת הביצים חום בהיר ומשקלן יכול להגיע ל-55 גרם, יש לו כמות הטלה טובה.

הברהמות האיכותיות הן עופות יפים. יציבים באופיים, חסרי פחד, ועדינים בגישתם לבני אדם.
זהו עוף שמשמש גם כחיית מחמד.
הוא עמיד לתנאי הקור והחום של הארץ ומתמודד איתם בקלות יחסית.
גידולו האיטי של הגזע הזה, והזמן הממושך שלוקח לאפרוח להגיע לבגרות - הוציאו אותם מתוכניות הגידול המסחרי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גזעי תרנגולים
קטגוריה:חקלאות עופות
קטגוריה:חיות מחמד
מישל דה סרטו

**מישל דה סרטו** (בצרפתית: **Michel de Certeau**; 17 במאי 1925 – 9 בינואר 1986) היה כומר ישועי, פילוסוף וסוציולוג, מגדולי התאורטיקנים בצרפת במאה ה-20. במחקריו שילב בין היסטוריה, מדעי החברה, חקר דתות וחקר השיח.

## ביוגרפיה
מישל דה סרטו נולד ב-1925 בשאמברי, סבואה. הוא זכה לחינוך אקלקטי, ברוח מסורת ה־peregrinatio academica – נדידה בין מוסדות וערים שונות לשם לימוד. למד באוניברסיטה של גרנובל, ליון, ומשם קיבל תארו בקלאסיקה ופילוסופיה ולמד את יצירותיו של פייר פארב. לאחר מכן דה סרטו התחנך חינוך דתי בעיר ליון והצטרף למסדר הישועי, בשנת 1950, והוכשר לכמורה בשנת 1956. בהמשך לשנת הסמכתו היה מצוות מייסדי כתב העת "Christus"', שבו היה פעיל רוב חייו. ב-1960 קיבל את תואר הדוקטורט שלו בסורבון.

## הפילוסופיה של דה סרטו ופועלו
דה סרטו התעניין בפרקטיקות שמלוות את חיי היום יום. על ידי הזרה של סיטואציות יום יומיות, הוא בחן קשרים שמתקיימים בין תופעות. דה סרטו התבונן על מעשים שגרתיים – החל בהליכה ברחוב ונסיעה ברכבת, דרך קנייה במכולת, הצבעה בקלפי ועד לאשפוז בבתי-חולים, גסיסה ומוות – והצביע על דפוסים שחוזרים על עצמם ויוצרים את האופן שבו הפרקטיקות מרכיבות את פסיפס החיים. על פי הסברו של דה סרטו, ביום יום מתגלה חכמה רבה ולכן לא ניתן להכניסו למסגרות מִשְמוּע (signification).

בספרו "המצאת היומיום" דה סרטו הציג זאת כך: "למרות שהמסלולים מורכבים ממלים הלקוחות משפות מקובלות (זו של הטלוויזיה, של העיתון, של הסופרמרקט או של שרשרת מוזיאונים) ולמרות שהמלים נשארות כפופות לתחביר נתון מראש (לוחות זמנים ארעיים, סדרים פרדיגמטיים של מקומות וכר), המסלולים מתווים תחבולות של אינטרסים אחרים ושל תשוקות שאינן נקבעות על ידי המערכות שבהן הן מתפתחות" (de Certeau 1974a, 1974b).

השימוש בפרקטיקה יום יומית משרת לדעתו צורות התנגדות לתרבות השלטת. דה סרטו טען שהיות ואין התנגדות מוחלטת לתרבות המרכזית, נוצרים תמיד ובאופן עקבי שימושים מניפולטיביים בתוצריה. לפיכך הפרקטיקה של היום יום פועלת כמכניזם של התקוממות. מיקרו-התנגדות לכוח שמופעל בחברה נוצר, אליבא דדה סרטו, על ידי קריאה מעוותת בטקסטים קאנוניים, צריכה-יצרנית, יצירת אגדות על ידי בריקולאז' וכדומה, בצורה שמאפשרת התחמקות מהסדר התרבותי השולט.

לצד אישים ואסכולות כמישל פוקו, פייר בורדייה, ז'ק דרידה וחברי אסכולת פרנקפורט, דה סרטו נחשב לאחד מראשי המדברים בחקר השיח ובתאוריה הביקורתית. חידושו של דה סרטו היה בכך שהוא תיאר מנגנונים של אנטי-משמעת שנוצרים על ידי אלו שלכודים בתוך השיח הממשמע. פרקטיקות נוגדות משמעת פועלות למעשה בתוך המבנים הטכנוקרטיים והן מתפקדות כמעין וירוס שחודר לתא של אורגניזם ומשנה את דרכי פעולתו. לפי דה סרטו, אופן ההתנגדות של היום יום חשוב וחזק יותר לאין ערוך מאשר התמורות שחלות בחברה דרך מהפכות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:סוציולוגים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים צרפתים
קטגוריה:פוסטמודרניזם
קטגוריה:חוקרי רטוריקה
קטגוריה:נספחי תרבות
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1925
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1986
Wubi

**Wubi** היא תוכנה חופשית של אובונטו הפועלת על חלונות, המתקינה את אובונטו על מחיצה קיימת של חלונות, וזאת בלי צורך ביצירת מחיצה חדשה. 

Wubi נולדה כמיזם עצמאי, ובגרסאות 7.04 ו-7.10 של אובונטו היא שוחררה, אך עדיין לא באופן רשמי. בגרסה 8.04 שולב הקוד באובונטו, ובגרסת האלפא 5 שלה הוכנסה התוכנה לתקליטור אתחול של אובונטו. בגרסה 13.04 הוסרה התוכנה, ובגרסאות מאוחרות יותר התוכנה קיימת אך יש להוציאה מקובץ הISO על מנת להפעילה. 

מטרת המיזם היא לאפשר למשתמשי חלונות שאינם מכירים את לינוקס, לנסות את אובונטו מבלי הסיכון לאיבוד נתונים בשל טעויות בחלוקת המחיצות או בפירמוט התקנים, במהלך ההתקנה. בנוסף ניתן להסיר באמצעות התוכנה ללא סיכון את אובונטו מתוך חלונות.

התוכנה אינה משתמשת בטכנולוגיה של מכונה וירטואלית, אך יוצרת את ההתקנה במחיצה וירטואלית הידועה בשם דיסק אימג', כמו ש-Topologilinux עושה. אין מדובר בהפצה כשלעצמה אלא רק בתוכנית התקנה להפצת אובונטו.

אף על פי ש-Wubi אינה יוצרת מחיצה אמיתית, ניתן באמצעות LVPM שבה, להעביר את כל המערכת אל מחיצה אמיתית וכן להחסן נייד. היתרון בצורת התקנה זו, היא בכך שמשתמשים יכולים לנסות את מערכת ההפעלה בשלמותה, ואף להתקין מנהלי התקנים ללא כל סיכון הכרוך בהתקנה אמיתית.

Wubi מוסיף רשומה לתפריט האתחול של חלונות, המאפשרת למשתמש להריץ את לינוקס. אובונטו מותקנת כקובץ בתוך מערכת הקבצים של חלונותובנוסף נוצר קובץ Swap לשימוש אובונטו כתוספת לזיכרון של המכונה המארחת. על ידי אובונטו נראה קובץ ה-Swap כתוספת ב-RAM. 

מיזם דומה הוא Lubi, המבצע את אותה פעולה של Wubi רק שהמערכת המארחת היא לינוקס ולא חלונות, אך מיזם זה אינו פעיל כבר מ-2007 ועובד רק בגרסה 7.04 של אובונטו.

## שולחן עבודה
משתמשים יכולים לבחור שולחן עבודה בתוך Wubi. בגלל שסביבת שולחן העבודה זמינה גם כחבילת תוכנה, הדרך העדיפה היא להתקין את שולחן העבודה לאחר התקנת אובונטו. המערכת מאפשרת להחליף שולחן עבודה גם לאחר ההתקנה במסך הכניסה.

## הגבלות
בהשוואה להתקנה רגילה לWubi יש מספר הגבלות: לא ניתן לבצע מצב שינה וכן מערכת הקבצים פגיעה יותר במצב של אתחול אלים. בנוסף אם התקני האחסון במערכת חלונות, מעוגנים לא בצורה חלקה אובונטו לא יכול לתקן, לעגן מחדש, ולהתאתחל מהתקן ה-NTFS, של חלונות עד שחלונות תעלה באופן מוצלח, תנקה את הדיסק, ואז תכבה באופן תקין. אם חלונות לא יכולה לעלות לאחר שלא הצליחה לתקן את מערכת הקבצים גם אובונטו לא תוכל לעלות. 

ביצועים הקשורים לגישה לדיסק קשיח גם הם איטיים יותר, בהשוואה למערכת הקבצים ext4 המותקנת כברירת מחדל בהתקנה רגילה.

Wubi מבוססת על מיזמי קוד פתוח אחרים, כ-Migration Assistant, Grub4Dos,NTFS-3G, ו-Metalink.

## תמיכת חומרה
מגרסה 8.04 של אובונטו, השחרורים של Wubi ו-Lubi נתמכים גם בגרסת i386 , וגם בגרסה x86-64. לפני גרסה 8.04 התמיכה הייתה רק ב-x86.

## פיתוח
המפתחים הראשיים הם אוגוסטינו רוסו, גזה קובקס, אוליבר מאטוס ו-Ecology2007. הפיתוח העיקרי התבצע בללנצ'פד, והוא מובל על ידי קבוצת לופין ובמיזמים נוספים.

## ראו גם
* Ubiquity

## קישורים חיצוניים

* 
* מדריך שימוש בוויקי של אובונטו

## הערות שוליים

קטגוריה:אובונטו לינוקס
אסטרה ג'יורג'יו

**מועדון הכדורגל אסטרה ג'יורג'יו** (ברומנית: **Asociația Fotbal Club Astra Giurgiu**) הוא מועדון כדורגל רומני מהעיר ג'יורג'יו, ששיחקה בליגת העל הרומנית ולאחר עונת 2020/21 ירדה לליגת המשנה.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1921 כ"**קלובול ספורטיב אסטרה רומנה**" ומשחקיה הביתיים של הקבוצה שוחקו בעיר מוראני. במאי 1945 הוקם המועדון מחדש תחת השם "**אסטרה רומנה פלוישט**". בסיום עונת  עלה המועדון לראשונה בתולדותיו לליגה השלישית ברומניה.

בקיץ 1996 התאחד המועדון עם דנוביאנה בוקרשט ושינה את שמו ל"**דנוביאנה פלוישט**". לאחר עונה אחת שונה שם המועדון בחזרה ל"אסטרה" והקבוצה שיחקה בליגת המשנה. בסיום עונת  עלה המועדון לראשונה בתולדותיו לליגת העל הרומנית בכדורגל. בשנת 2003 התאחד המועדון עם פטרולול פלוישט, ובשנת 2005 החליט יואן ניקולאיה לייסד את המועדון מחדש בליגה השנייה.

בספטמבר 2012 החליט הבעלים יואן ניקולאיה להעביר את משחקיה הביתיים של הקבוצה מפלוישט לג'יורג'יו, לאחר 78 שנים, והמועדון שינה את שמו ל**אסטרה ג'יורג'יו**. ב-2 בספטמבר 2012 ערכה הקבוצה את משחקה האחרון באצטדיון אסטרה, וניצחה 0–1 את דינמו בוקרשט. ב-23 בספטמבר 2012 הקבוצה ערכה את משחקה הראשון באצטדיונה החדש בעיר ג'יורג'יו, אצטדיון מארין אנסטסוביץ', וניצחה 0–4 את גז מדן מדיאס.

את עונת  סיימה הקבוצה במקום הרביעי והעפילה לראשונה בתולדותיה למשחקי המוקדמות של הליגה האירופית. אסטרה עברה בשלושת שלבי המוקדמות הראשונים את דומז'אלה הסלובנית, אומוניה ניקוסיה הקפריסאית ואת טרנצ'ין הסלובקית, אך נעצרה בשלב הפלייאוף על ידי מכבי חיפה. בעונת  זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע הרומני כאשר ניצחה 4:2 בפנדלים את סטיאווה בוקרשט. באותה שנה זכתה גם בסופרקאפ הרומני כאשר גברה גם הפעם על סטיאווה בוקרשט בפנדלים. בעונת  זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות רומניה. בשנת 2016 הקבוצה זכתה בסופרקאפ הרומני בפעם השנייה. בשנת 2017 תקציב הקבוצה הוקטן באופן משמעותי והרכב הקבוצה השתנה בהתאם. בפברואר 2021 בעל הקבוצה נשפט ל-5 שנות מאסר באשמת הלבנת הון. בעונת 2020/21 הקבוצה ירדה לליגת משנה. באותה שנה היא הפסידה בגמר הגביע הרומני.

## תארים
* **[[ליגת העל הרומנית בכדורגל|אליפויות]] (1):**
** 2015/2016
* **[[הגביע הרומני בכדורגל|הגביע הרומני]] (1):**
** 2013/2014
* **[[הסופרקאפ הרומני]] (2):**
**2014, 2016

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל רומניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1921
בנימין לוי

**בנימין בנט לוי** (באנגלית: **Benjamin Bennett Levy**; 22 בפברואר 1845 - 20 ביולי 1921) היה טוראי (לאחר מכן ) יהודי בצבא הצפון במלחמת האזרחים האמריקאית. היהודי הראשון שזכה במדליית הכבוד, המדליה הצבאית האמריקאית הגבוהה ביותר.

## קורות חיים
לוי נולד ב-1845 בניו יורק. התגייס לצבא הצפון, יחידת המתנדבים הרגלים הראשונה של ניו יורק, ב-20 באוקטובר 1861, בהיותו בן 16 וחצי בלבד ומונה למתופף צבאי של היחידה. אחיו הצעיר רוברט התגייס גם הוא כעבור זמן קצר, ליחידת הרגלים השביעית של מתנדבי ניו יורק ומונה אף הוא, שם, למתופף צבאי של היחידה.

סך הכל שירת לוי ביחידה הראשונה של ניו יורק, כשנתיים, במרוצתם הועלה לדרגת סמל. השתחרר עם פרוק היחידה כולה ב-25 במאי 1863.

סמוך לאחר שחרורו, חזר והתנדב לצבא הצפון, ליחידת הרגלים ה-40 של ניו יורק. בקרב המכונה *Battle of the Wilderness*, הקרב הראשון בין הגנרל יוליסס גרנט לגנרל לי, בתחילת מאי 1864, בסביבות פרדריקסבורג, וירג'יניה, הוא נפצע ובעקבות זאת שוחרר מהצבא סופית.

נישא לאוליב א. לוי (1849–1907). נפטר ב-1921 בברוקלין, ניו יורק.

## מדליית הכבוד

בין מרץ ליולי 1862 התנהל הקרב הגדול הראשון של הזירה המזרחית של מלחמת האזרחים האמריקאית, מערכת חצי האי, בין כוחות הצפון בפיקודו של הגנרל ג'ורג' מקללן, לכוחות הדרום בפיקודו של הגנרל רוברט אי. לי. הקרב התנהל בסביבות ריצ'מונד וירג'יניה ובסיומו נחל הצפון מפלה קשה. כחלק ממערכה כוללת זו, בין ה-25 ביוני ל-1 ביולי 1862 נוהלו "קרבות שבעת הימים", בין שני הצבאות ובמסגרת ספציפית זו, ב-30 ביוני 1862 אירע הקרב על גלנדייל, וירג'יניה, בעקבותיו קיבל המתופף הצעיר טוראי לוי, בן ה-17 את מדליית הכבוד:

תוך כדי קרב קודם נפגע התוף של לוי. הוא לקח את רובהו של אחד הלוחמים שחלה והצטרף לקרב עצמו, כלוחם. נושא הדגל בקרבות אלה היה מטרה מרכזית ליריות האויב. בהמשך הקרב, כשנפל נושא הדגל, הרים לוי את הדגל במקומו והמשיך לנוע עם הדגל תחת אש אויב כבדה ומנע בכך את תפישתו בידי האויב ודמורליזציה של היחידה כולה, תוך סיכון חייו באופן ממשי.

באזור קרב גלנדייל הציבה מדינת וירג'יניה שלט זיכרון בו מתואר ומונצח מעשה הגבורה של לוי.

את מדליית הכבוד עצמה קיבל לוי רק ב-1 במרץ 1865, כחודש לפני תום המלחמה.

## ראו גם
* יהדות ארצות הברית
* מדליית הכבוד
* אוריה לוי
* פרדריק סלומון

## קישורים חיצוניים

* 
* "First Jewish American Cited for the Congressional Medal of Honor", באתר "האגודה האמריקאית היהודית לשימור היסטורי"
* "American Jewish Legitimacy", באתר Jewish Magazine
* כיתת יורים בטקס שנערך על קברו ולזכרו של בנימין לוי, 27 במאי 2001

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:יהודים שעוטרו במדליית הכבוד
קטגוריה:קצינים וחוגרים יהודים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:אנשי צבא האיחוד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1845
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1921
גורל (משחק)

ממוזער|עטיפה של הגרסה הרביעית של גורל, 2013
**גורל** הוא משחק תפקידים שנכתב על ידי *Fred Hicks* ויצא לאור באמצעות חברת *Evil Hat games*. המשחק נותן דגש על הסיפור ועל העלילה, ונחשב למשחק פשוט יחסית למשחקי תפקידים אחרים.
המכניקה הבסיסית של המשחק מבוססת על קוביות "פאדג'", קוביות בעלות שש פאות, שתיים מהם עם הסימן מינוס, שתיים עם פלוס ושתיים ללא סימן כלל. כששחקן מבצע פעולה, הוא מגלגל מספר קוביות השווה לערך שלו בתכונה, במידה שזו פעולה מנוגדת, היריב מגלגל גם מספר קוביות השוות לערך התכונה שלו. במידה שיש לשחקן יותר הצלחות מאשר ליריב, הוא מצליח בפעולה.

לכל שחקן יש נקודות גורל - שמאפשרות לשחקן לבצע פעולות מיוחדות, כשהייחוד הוא שהן מאפשרות לשחק לשלוט בסביבה - למשל להוסיף פרט חדש לסצנה, או לגרום ליריב להתנהג באופן מסוים. בנוסף, לכל דמות יש אספקטים - אלו הם למעשה תגיות, שהשחקן יכול לנצל אותן כדי להפעיל נקודת גורל. לדוגמה, אם לשחקן יש אספקט של מדען, הרי כשהוא חוקר דבר-מה הוא יכול להשתמש בנקודת גורל.
ניתן גם להמציא אספקטים לדב"שים ולמקומות תוך כדי משחק, באישור המנחה. אם הדמויות מגיעות לבאר אפלולי, אחד השחקנים יכול להכריז שבמקום יש תגית "אפל" ולהשתמש בה כדי לקבל את ההשפעה של נקודת גורל.

## מוצרים
גורל הוא משחק תפקידים גנרי, כלומר שניתן להשתמש בו בכל עולם מערכה או רקע. לשיטה ספר חוקי בסיס, חוקים מזורזים (שתורגמו לעברית) ומספר עולמות מערכה כגון תיקי דרזדן, Diaspora ,Spirit of the Century ועוד.

## קישורים חיצוניים
* הדף הרשמי 
* תרגום החוקים לעברית

קטגוריה:משחקי תפקידים
היינץ קסלר

**היינץ קסלר** (בגרמנית: **Heinz Keßler**; 26 בינואר 1920 – 2 במאי 2017) היה איש צבא ופוליטיקאי מזרח גרמני. כיהן כרמטכ"ל צבא גרמניה המזרחית בשנים 1967 - 1979 וכשר ההגנה בממשלת מזרח גרמניה בשנים 1985 - 1989.

## ביוגרפיה
נולד בעיר לאובן שבשלזיה התחתונה (היום נמצאת העיר בתחומי פולין) למשפחת פועלים. הוריו נמנו עם תומכי המפלגה הקומוניסטית. לאחר עליית הנאצים לשלטון סולק היינץ קסלר מבית הספר בשל הדעות הפוליטיות של בני משפחתו. בשנת 1940 גויס לוורמאכט. שירת כמקלען בדיוויזיית חיל הרגלים ה-134. הדיוויזיה השתתפה בפלישה לברית המועצות ב-1941. ב-15 ביולי 1941 ערק קסלר מיחידתו ונכנע לחיילי הצבא האדום.

במהלך שהייתו במחנה השבויים בקזחסטן החל לשתף פעולה עם שוביו. יחד עם שבויים גרמנים נוספים ערך שידורי תעמולה בחזית בהם קרא לחיילי הוורמאכט להיכנע. ביולי 1943 היה בין מייסדי הוועד הלאומי למען גרמניה החופשית. עד לסוף המלחמה עבד בתחנת הרדיו של הוועד. בשנת 1945 הצטרף אל שורות המפלגה הקומוניסטית הגרמנית.

עם תום המלחמה עבר לשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה. בשנת 1946 מונה ליושב ראש הסניף הברלינאי של תנועת הנוער הגרמני החופשי. בשנת 1948 נבחר למזכיר הכללי של התנועה. בשנת 1950 נבחר לפרלמנט המזרח גרמני. באותה שנה הוא התמנה לראש מטה של המשטרה הלאומית האווירית, יחידה אווירית שהוקמה במסגרת המשטרה הצבאית המזרח גרמנית (היסוד לצבא של מזרח גרמניה). בשנת 1952 מונה קסלר למפקד המשטרה האווירית. בשנת 1955 הוא נשלח ללימודים באקדמיה צבאית של חיל האוויר הסובייטי במוסקבה. בספטמבר 1956, לאחר חזרתו ממוסקבה, התמנה קסלר למפקדו הראשון של לוּפְטשְטְרַייטְקְרֶפְטֶה (חיל האוויר של צבא העם הלאומי). בשנת 1967 הועלה קסלר לדרגת גנרל-אוברסט והתמנה לראש המטה הכללי. בינואר 1971 נפצע קסלר קשה בתאונת דרכים והיה במשך יותר משנה מאושפז בבית החולים, בתקופה זו סגנו, פריץ שטרליץ תיפקד כרמטכ"ל. קסלר לא התאושש לגמרי מפציעתו, לכן ב-1979 עזב את תפקיד הרמטכ"ל והתמנה לתפקיד קצין פוליטי ראשי של הצבא.

ב-3 בדצמבר 1985 מת באופן פתאומי היינץ הופמן, מי שהיה שר ההגנה של מזרח גרמניה במשך יותר מ-25 שנים. בעקבות מותו של הופמן מינה אריך הוניקר, מנהיג מזרח גרמניה, את קסלר לתפקיד. בנוסף לכך התקבל קסלר כחבר בפוליטבורו של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה.

בנובמבר 1989, בעקבות נפילת חומת ברלין, פוטר היינץ קסלר מתפקידו יחד עם שאר שרי ממשלת מזרח גרמניה.

לאחר איחוד גרמניה הועמד קסלר לדין באשמת רצח אזרחים מזרח גרמנים, שניסו לברוח למערב. ב-16 בספטמבר 1993 הוא נמצא אשם באופן עקיף במות האזרחים ונידון ל-7.5 שנות מאסר. בשנת 1998, לאחר שריצה 2/3 מתקופת מאסרו הוא שוחרר מהכלא.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גנרלים בצבא גרמניה המזרחית
קטגוריה:פוליטיקאים מזרח גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי גיבור עמל של גרמניה המזרחית
קטגוריה:מעוטרי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור קרל מרקס
קטגוריה:אנשי הוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי עיטור שרנהורסט
קטגוריה:מעוטרי עיטור דגל העמל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1920
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2017