open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הצבים

**הצבים** (באנגלית: **The Turtles**) הייתה להקת רוק אמריקאית מהעיר לוס אנג'לס, שפעלה בשנות ה-60 של המאה ה-20.

## היסטוריה
הלהקה הוקמה בשנת 1961 על ידי מארק וולמן והווארד קאילן ששמו המקורי היה הווארד קפלן. בהתחלה הם קראו לעצמם The Nightriders ולאחר מכן The Crossfires ותחת השם הזה הקליטו ב-1963 שלושה סינגלים שלא נכנסו למצעד. בשנת 1965 הם שינו את שמם ללהקת הצבים ובתחילת דרכם התרכזו בעיקר בלהיטי פולק רוק. הלהיט הראשון שלהם, It Ain’t Me Babe של בוב דילן, הגיע למקום השמיני במצעד האמריקאי ושני הלהיטים הבאים היו של פי. אף. סלואן וזכו להצלחה בינונית בלבד. באלבום הראשון שלהם הקליטו הצבים להיט נוסף של פי. אף. סלואן Eve Of Destruction שהפך ללהיט ענק בביצוע של בארי מקגווייר . שנת 1966 הייתה לא מוצלחת מבחינת הלהקה, שהחליפה סגנון בשנת 1967. בתחילת השנה הם הקליטו שיר של בונר וגורדון מלהקת הקוסמים. הלהיט Happy Together כבש את פסגת המצעד האמריקאי והפך אותם ללהקה מפורסמת. She’d Rather Be With Me, הלהיט הקצבי שבא בעקבותיו הגיע למקום השלישי בארצות הברית והצליח מאוד גם במצעד הבריטי. בשנת 1968 החלו וולמן וקאילן לנגן מוזיקה ניסיונית וחברת התקליטים החלה לרטון. והתוצאה - הלהיט Elinore שהגיע למקום השישי ואחריו שיר ישן של להקת הבירדס עוד לפני שהתפרסמו - You showed me שגם הוא הגיע למקום השישי. המשך דרכה של הלהקה היה בסימן ירידה. בשנת 1969 הפיק להם ריי דייוויס מהקינקס את האלבום Turtle soup שבקושי הצליח. בשנת 1970, לאחר שסירבו להשלים לחברת התקליטים את האלבום Shell Shock בהפקת ג'רי יסטר, הצבים התפרקו (האלבום הלא גמור יצא ב-1984 ונכשל). וולמן וקאילן הצטרפו ללהקת The Mothers Of Invention של פרנק זאפה, והחל מ-1972 הופיעו כצמד Flo and Eddie.

בשנת 1992 השיר Elenore זכה לגרסה עברית בביצועה של להקת אור כשדים. את המילים לגרסה העברית של השיר כתב סולן הלהקה, רונן בן-טל והוא מופיע באלבום הלהקה *אחד מול אחד*.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* 1963 – Out of Control – (יצא בזמן שהלהקה נקראה The Crossfires. שיר הנושא של אלבום זה נכלל בפסקול הסרט פוקס פייר משנת 1996).
* 1965 - It Ain’t Me Babe
* 1966 - You Baby
* 1967 - Happy Together
* 1968 - The Turtles Present the Battle of the Bands
* 1969 - Turtle Soup
* 1969 – Wooden Head

### להיטי הלהקה
*It ain’t me babe #8US 09/65
*Let me be #29US 11/65
*You baby #20US 03/66
*Grim reaper of love #81US 06/66
*Outside chance 09/66
*Can I get to know you better #89US 11/66
*Happy together #1US #12UK 03/67
*She’d rather be with me #3US #4UK 06/67
*You know what I mean #12US 09/67
*She’s my girl #14US 12/67
*Sound asleep #57US 03/68
*The story of rock and roll #48US 07/68
*Elinore / Surfer Dan #6US #7UK 11/68
*You showed me #6US 03/69
*You don’t have to walk in the rain #51US 07/69
*Love in the city #91US 10/69
*Lady-O #78US 12/69
*Who would ever think that I Would Marry Margaret 02/70
*Is it any wonder 04/70
*Eve of destruction #100US 06/70
*Me about you 09/70

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות רוק פסיכדלי
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1965
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 1971
רחוב בנק 40

ממוזער|שמאל| רחוב בנק 40, רציפי הרון.
**רחוב בנק 40** (באנגלית: **40 Bank Street**) הוא גורד שחקים המצוי ברציפי הרון באזור הדוקלנדס של רובע טאוור המלטס בלונדון שבאנגליה.
גובהו של המבנה 153 מטרים, ובו 33 קומות. המבנה הושלם בשנת 2003 וכיום נמצא בשימוש משרד עורכי הדין סקאדן, ארפס, סלייט, מיג'ר ופלום (Skadden, Arps, Slate, Meagher & Flom), אחד ממשרדי עורכי הדין הגדולים בעולם.

הבניין תוכנן על ידי משרדו של האדריכל הבריטי סזאר פלי.

## ראו גם
* קנרי וורף
* גורדי שחקים בלונדון

## קישורים חיצוניים

* רחוב בנק 40 באתר המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית (CTBUH)

קטגוריה:לונדון: גורדי שחקים
קטגוריה:טאוור האמלטס
ADABAS

שמאל|ממוזער|250px|גרסה D של התוכנה
**ADABAS** היא תוכנה לניהול מסדי נתונים בצורת רשימות מקושרות (Inverted Lists), שפותחה על ידי חברת Software AG. התוכנה הנפוצה בעיקר במחשבי מיינפריים. שמו של מסד הנתונים הוא קיצור של Adaptable Database System.

הגרסה העיקרית של מסד הנתונים נקראת ADABAS C ומיועדת למחשבי מיינפריים. גרסה המיועדת למחשבי מערכות פתוחות הנקראת ADABAS D. במערכות פתוחות, ADABAS D הוא מסד נתונים טבלאי.

ADABAS C במחשבי מיינפריים של IBM, היא הגרסה המוצלחת ביותר מבחינה מסחרית. בשיאה היה לה פלח שוק של יותר מ 5%. במשך הזמן גדל פלח השוק של מסד הנתונים DB2 במיינפריים על חשבון מסדי נתונים אחרים, ביניהם Adabas. הסיבות העיקריות לירידת פלח השוק של Adabas הן השליטה של חברת IBM בשוק מוצרי התוכנה למחשבי מיינפריים המיוצרים על ידה ושליטת הפרדיגמה של מסדי נתונים יחסיים בשוק מסד הנתונים. הביצועים של מסד הנתונים Adabas על מיינפריים הם טובים במיוחד במערכות בהיקפי תנועות גדולים.

ל Adabas D פלח שוק קטן בגלל הקושי בתחרות מול מסדי נתונים נפוצים כמו Oracle Database.

## היסטוריה
* 1971 מסד הנתונים ADABAS נכתב בחברת Software AG הממוקמת בדרמשטט, גרמניה.
* 1972 נכתבת גרסה התומכת במספר רב של קבצים.
* 1973 נכתבת גרסה עבור מחשבי סימנס הנפוצים בשוק הגרמני.
* 1985 נכתבת גרסה עבור מחשבי DEC/VAX.
* 1988 נכתבת גרסה עבור מחשבי UNIX.
* 1994 מוכרז המוצר ADABAS D לאחר רכישת המוצר SQL-Datenbanksysteme.

## מבנה מסד הנתונים
מסד הנתונים אינו מסד נתונים רלציוני, אלא בנוי במבנה של רשימות מקושרות.מבנה הרשומה אינו אטומי ואחד מהשדות יכול להכיל וקטור של ערכים (Multiple Value) או אפילו וקטור של מספר ערכים (Periodic Group).

מסד הנתונים מורכב משלושה סוגי קבצים עיקריים: ASSO, DATA ו-WORK.
קובצי ה DATA מאחסנים את הנתונים עצמם. קובצי ה-ASSO מאחסנים את הרשימות המקושרות המאפשרות גישה מהירה לנתונים. קובצי ה-WORK משמשים לחישובים, מיונים ושמירה על שלמות מסד הנתונים.
למסד הנתונים סוג קבצים נוסף - קובצי PLOG שבהם נשמרים השינויים במסד הנתונים ומאפשרים התאוששות במקרה של תקלה, או שחזור לנקודת זמן מבוקשת.

## מהדורות
בשנת 2006 הודיעה החברה על גרסת ADABAS 2006 הכוללת רכיבים נוספים מלבד מסד הנתונים.

## מוצרים משלימים
חברת Software AG פיתחה סדרה של מוצרים העובדים בשיתוף עם מסד הנתונים שלה. המוצר הנפוץ ביותר הוא שפת תכנות הנקראת Natural. מוצרים עיקריים נוספים הם מוצר התווכה Entirex ומילון הנתונים Predict.

## Adabas בישראל
בישראל הופץ ונתמך מסד הנתונים Adabas, כמו כל מוצרי התוכנה האחרים של Software AG על ידי חברת SPL. לאחר כמה עשרות שנים ש SPL ייצגה את Software AG, רכשה החברה הגרמנית את SPL, הנקראת היום Software AG ישראל. בישראל, למסד הנתונים Adabas במחשבי מיינפריים פלח שוק הגדול בהרבה מאשר בעולם. בשיאו הוא עבר את ה 50%.

## מערכות הפעלה שבהן ניתן להפעיל את ADABAS
* z/OS
* OS/390
* BS2000
* z/VM
* VSE/ESA
* OpenVMS

## ראו גם
* DB2
* IMS/DB
* z/OS
* Oracle Database
* IDMS
* Datacom/DB

## קישורים חיצוניים
* 

* Software AG ,Adabas Database Management System,
 
* אתר חברת Software AG.

קטגוריה:מערכות לניהול מסדי נתונים
רחוב בנק העליון 10

**רחוב בנק העליון מס' 10** (באנגלית: **10 Upper Bank Street**) הוא גורד שחקים הממוקם ברציפי הרון באזור הדוקלנדס ברובע טאוור האמלטס בלונדון שבאנגליה. גובהו של גורד השחקים 151 מטרים, ובו 32 קומות. המבנה הוא ה-10 בגובהו בעיר לונדון. בניית המבנה הסתיימה בשנת 2003.

המבנה נמצא בבעלות משרד עורכי הדין הידוע קליפורד צ'אנס, וחלק מקומות גורד השחקים מושכרות לקבוצת FTSE.

## ראו גם
* גורדי שחקים בלונדון

## קישורים חיצוניים

* 
* תיאור המבנה באתר emporis.com

קטגוריה:לונדון: גורדי שחקים
קטגוריה:טאוור האמלטס
מוזיאון סר ג'ון סואן

ממוזער|שמאל|חזית בית סואן (מס' 12), שנת 1812 לערך. המרפסות נסגרו לאחר מכן
ממוזער|חדר ארוחת הבוקר; איור מ-1864 בעיתון "חדשות לונדון המאוירות"
[ממוזער|ימין|ה[סרקופג של פרעה סתי הראשון; איור בעיתון "חדשות לונדון המאוירות" , 1864]]

**מוזיאון סר ג'ון סואן** (באנגלית: **Sir John Soane's Museum**) או בקיצור **מוזיאון סואן** (באנגלית: **Soane Museum**) הוא מוזיאון לאוספיו של האדריכל הבריטי סר ג'ון סואן, בשכונת הולבורן במרכז לונדון שבאנגליה, בסמוך ללינקולנ'ז אין . במוזיאון השוכן בביתו של סואן מוצגים בין היתר דגמים של מבנים שתכנן, ציורים של אמנים נודעים ובעיקר אוספיו הארכאולוגיים.

## היסטוריה
סואן, אדריכל בריטי ידוע, החליט להקים את ביתו בצידו הצפוני של אזור לינקולנ'ז אין. לשם כך רכש סואן במהלך השנים שלושה בתים סמוכים, הרס אותם ובנה אותם מחדש. את בית מס' 12 ברחוב בנה בין השנים 1792–1794. מבנה זה הוא מבנה לבנים סטנדרטי המאפיינת את מבני התקופה. לאחר שמונה לפרופסור לארכיטקטורה באקדמיה המלכותית בשנת 1806, רכש סואן את השטח של בית מס' 13 הסמוך (בו נמצא כיום המוזיאון) ובנה אותו בשני שלבים, השלב הראשון בין השנים 1808–1809 והשני בשנת 1812. המבנה נועד להיות משרדו האישי ומשכן
גם לאחר סיום הבנייה שב סואן שוב ושוב ושיפץ את תוכו של המבנה. בשנת 1823, בגיל 70, רכש סואן את המבנה מס' 14 ברחוב, הרסו ובנה במקום תוספת למוזיאון בין השנים 1823–1824 הכוללת גלריית תמונות.

המוזיאון נוסד עוד בחייו של סואן, כהצעת חוק פרטית של הפרלמנט הבריטי. החוק, על פי האמור בו, נכנס לתוקפו לאחר מותו של סואן בשנת 1837. בהתאם לחוק, בית מספר 13 יישאר כפי שהיה בחייו של סואן. בסוף המאה ה-19 הורחב המוזיאון לכיוון בית מס' 12 המשמש היום את משרדי המוזיאון, ומכיל את ספריית המוזיאון, ומאז שנת 1995 גם גלריה לתערוכות מתחלפות.

כיום משמש המוזיאון מרכז לאומי של בריטניה ללימודי ארכיטקטורה.

בשנת 1997 רכש המוזיאון, באמצעות מענק של קרן הלוטו למען מורשת בריטניה , את בית מס' 14. שיפוץ המבנה החל בשנת 2006, ועם סיום השיפוץ ישמש המבנה מרכז לימודי של המוזיאון.

## תיאור המבנה
ייחודם של חדרי התצוגה המצויים בחלקו האחורי של המבנה הוא השימוש בתאורה עילית  –  רעיון שעלה בדעתו של סואן בעת שבה תכנן את חדרי בנק אנגליה. קירות חדרי התצוגה ניתנים להזזה ובכך מתאפשרת הצגת מספר רב של תמונות בו-זמנית, כאשר בכל פעם מועתק חלק מהתצוגה ממקומו.

חדר ארוחת הבוקר בעל התקרה הקעורה ומרובת המראות השפיע רבות על מעצבי פנים מאותה תקופה בכל העולם. הספרייה בנויה בסגנון גותי ומעצבת בסגנון "פומפי".

## אוספי המוזיאון
האוספים כוללים כ-30,000 איורים אדריכליים, יצירות אמנות, דגמים אדריכליים, פסלים נאו-קלאסיים מעשי ידי ג'ון פלקסמן, יצירות של ויליאם הוגארת', ובהן שמונה ציורים מסדרת "התקדמותה של יצאנית" ****, ציורים של ויליאם טרנר וג'ושוע ריינולדס וכן שלוש יצירות של קאנאלטו.

במרתף המוזיאון מוצג הסרקופג של פרעה סתי הראשון שנתגלה על ידי ג'ובאני בלזוני.

## קישורים חיצוניים

* 
*מבחר תצלומים ורישומים

סואן, סר ג'ון
סואן
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
סיטיפוינט

**סיטיפוינט** (באנגלית: **CityPoint**) הוא גורד שחקים המצוי בתוך הסיטי של העיר לונדון, ברחוב רופמייקר (רחוב "עושי החבלים"). בעבר נקרא גורד השחקים "**בית בריטניק**" (באנגלית: **Britannic House**).
## היסטוריה
המבנה נבנה בשנת 1967 ושופץ בשנת 2000. גובה גורד השחקים בעת שנבנה 122 מטרים, ובו 35 קומות המשמשות כיום את הנהלת חברת בריטיש פטרוליום. בשנת 2000 בעת ששופץ המבנה הוגבה המבנה לגובה של 127 מטרים, כשהמעצב היה שפרד רובסון. בעקבות השיפוץ שונה שם המבנה מ"בית בריטניק" לשמו הנוכחי.

הדייר העיקרי השוכר שטחים במבנה הוא משרד עורכי הדין סימונס וסימונס (Simmons & Simmons).

גורד השחקים הוא השלישי בגובהו בסיטי של לונדון (אחרי מגדל 42 ורחוב סנט מרי אקסה מס' 30), וה-12 בגובהו בבנייני לונדון רבתי.

באוגוסט 2005 הוצע המבנה למכירה במחיר של 500 מיליון ליש"ט.

## ראו גם
*גורדי שחקים בלונדון

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:לונדון: גורדי שחקים
קטגוריה:הסיטי של לונדון: מבנים
מגדל יוסטון

**מגדל יוסטון** (באנגלית: **Euston Tower**) הוא גורד שחקים הממוקם ברובע קמדן בלונדון שבאנגליה. המגדל ממוקם בדרך יוסטון מספר 286, בצומת דרך טוטנהאם קורט, דרום מזרחית לריג'נטס פארק.

גובהו של המבנה 124 מטרים ובו 36 קומות. המבנה הוא ה-13 בגובהו בלונדון רבתי.

עד שנת 1997 שימש המבנה את תחנת הרדיו קפיטל FM. כיום משמש המבנה את משרדי המכס ומס ההכנסה של בריטניה. 10 הקומות העליונות של המבנה משמשות את חברת העיצוב הבינלאומית אטקינס.

## קישורים חיצוניים

* 

יוסטון, מגדל
קטגוריה:קמדן
בתוך עירי

**בתוך עירי** הוא סיפור קצר שנכתב בידי שמואל יוסף עגנון כפתיח ל"ספר בוטשאטש - מצבת זיכרון לקהילה קדושה", לבקשת עורך הספר, ישראל כהן. עגנון הקדיש את הסיפור לחברו שמואל ביאלובלוצקי.

בסיפור מתאר עגנון את עירו בוצ'אץ' כפי שזכר אותה מנעוריו בה ומביקורו בה בשנת 1930. כמנהגו אחרי השואה קורא הוא לעירו בשמה הנכון "בוטשאטש" ולא בכינוי שִבּוּש שבו כינה את העיר בחלק ניכר מכתביו.

גרסה מורחבת של סיפור זה הוא הסיפור "בוטשאטש", הפותח את הכרך "עיר ומלואה", המוקדש כולו לסיפורי בוטשאטש.

## פרקי הסיפור
*על פתחה של עיר - הקדמה
*מראה העיר - מתאר בעיקר את בתי התפילה והרבנים
*בית הכנסת הגדול שבעירנו
*מתורה לתפילה
*משיח - מעשה באליהו הנביא וביקור המשיח בעיר

## קישורים חיצוניים
*הסיפור באתר יוצאי בוצ'אץ'

קטגוריה:כתבי ש"י עגנון
קטגוריה:בוצ'אץ'
קתדרלת לאן

ממוזער|250px|תוכנית הקרקע של הקתדרלה
ממוזער|250px|פנים הקתדרלה: מבט על הספינה הראשית, מזרחה.
ממוזער|250px|מבט כללי מדרום על קתדרלת לאן מוארת בלילה
[ממוזער|שמאל|250px|[וידאו המציג את קתדרלת לאן]]
** קתדרלת נוטרדאם דה לאן** (צרפתית: **Notre-Dame de Laon**), היא כנסייה קתולית בעיר לאן שבצרפת שהייתה קתדרלה עד 1802.

קתדרלת לאן היא אחת הדוגמאות החשובות ביותר של אדריכלות גותית מוקדמת מהמאות ה-12 וה-13, יחד עם קתדרלת סן אטיין בסנס, קתדרלת נואיון וקתדרלת נוטרדאם דה פארי. היא ממוקמת בלאן במחוז פיקרדי שבצרפת. מאחר שלאן איבדה את מעמד הבישופות שלה בזמן המהפכה הצרפתית, הקתדרלה משמשת ככנסייה האזורית של לאן.

## היסטוריה
הקתדרלה הקודמת שניצבה באזור נשרפה במהלך מרד בקהילה בשנת 1112. בנייתו של המבנה הנוכחי החלה ב-1160 עם בניית בית המקהלה והסתיימה עד הצד המזרחי של הטרנספט ב-1174. ב-1180 חודשה הבנייה, והספינה הראשית נבנתה עד שהושלמה ב-1205. בית המקהלה הורחב והוארך ב-1215.

כמו שאר הקתדרלות הגותיות המוקדמות, הספינה הראשית מחולקת לארבעה אזורי קיר: קומת העמודים והקשתות, גלריה, טריפוריום וקומת תאורה. הקירוי הוא באמצעות קמרונות סיקספרטיט בעלי שש צלעות. הקתדרלה היא בצורת צלב, ובית המקהלה מסתיים בקיר ישר במקום באפסיס מעוגל. מתוך שבעת המגדלים המאגפים את החזית, רק חמישה הושלמו עד לגובה בסיס הצריח, שניים מהם של החזית המערבית עם פסלים בגודל מלא של שוורים, שני מגדלים - אחד בכל קצה של הטרנספט ומגדל אחד מעל מקום המצלב (crossing). מבחוץ, מוקפת הקתדרלה בתמיכות דואות שעליהן פסלי צריחון בצורות מלאכים הנקראים "שומרי הקתדרלה".


קובץ:Cathedral of Laon, Nave (Interior) (3486789846).jpg|הספינה הראשית מחולקת לארבעה אזורי קיר: קומת העמודים והקשתות, גלריה, טריפוריום וקומת תאורה. הקירוי הוא באמצעות קמרונות סיקספרטיט בעלי שש צלעות
File:Laon Notre-Dame 295.jpg|מבט על מבנה הקיר, מקצה קומת הקשתות ועד לקומת התאורה


החזית המערבית היא בעלת שלוש אכסדרות ושלושה שערים עם גמלונות. במרכזה נמצא חלון רוזטה יפה, הניצב ליד חלון קתדרלת נוטרדאם דה פארי בטוהר סגנונו הגותי. בקתדרלה יש חלונות ויטראז' מהמאה ה-13 ומסך על המזרח מהמאה ה-18.

הצייר בן פיקרדי וילאר דה הונקור (Villard de Honnecourt) הכין ציורים מפורטים על אחד ממגדליה של הקתדרלה בסביבות 1230.

## מידות
* אורך: 110.5 מטר
* גובה הקמרונות: 24 מטר
* גובה מגדל המצלב: 40 מטר
* גובה המגדל הדרומי: 56 מטר
* גובה המגדל הצפוני: 60.5 מטר

## גלריה


NotreDame-Laon-north001.jpg|מבט על החזית הצפונית של הקתדרלה
Laon Cathedral south tower.jpg|המגדל הדרומי
Interieur2 kathedraal Laon.JPG|הספינה הראשית וחלון רוזטה
Cathedral, Laon, France, 1903. (2809510830).jpg|החזית המערבית
Laon cathedral notre dame interior 016.JPG|חלון רוזטה במזרח
מבט על הקתדרלה מהעיר התחתית.jpg|מבט על הקתדרלה מהעיר התחתית.


## קישורים חיצוניים

* 
* מידע ותמונות על קתדרלת לאן, באתר Structurae.de
* קתדרלת נוטרדאם דה לאן -היסטוריה, תיאור וצילומים
* נוטרדאם דה לאן
* נוטרדאם דה לאן, בצרפתית 
* ''Encyclopaedia Britannica'' 1911: לאן

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
לאן
קטגוריה:פיקרדי: מבנים
קטגוריה:או-דה-פראנס: מבנים
דבר אחר

"**דבר אחר**" היה מוסף סאטירי של עיתון "דבר", שהופיע מיולי 1983 עד אוגוסט 2004 (החל מ־1994 במוסף השבת של ידיעות אחרונות). "דבר אחר" הופיע אחת לשבוע, תחילה ביום רביעי ואחר כך ביום שישי. עד שעבר ל"ידיעות אחרונות" היה המוסף בשחור לבן; אחרי המעבר הופיע בצבע.

הקטעים הסאטיריים ב"דבר אחר" היו בדרך כלל בדמות פרודיה על מדורים אחרים בעיתונות, כגון מדורי החדשות, מאמר המערכת, פינת החידות והתשבצים, מכתבים למערכת ומודעות. לעיתים נכללה פרודיה נוספת, כגון פרודיה על הספר "הילד הזה הוא אני", שבו נכתבים השירים מפיו של ילד פלסטיני.

הכותבים הראשיים במדור היו: יאיר גרבוז, שלמה ניצן, דני קרמן, תומר קרמן, אביב אלחסיד ותרזה איזנברג. בשנים הראשונות כתבו בו גם יצחק בן נר ואהרן שמי. בנוסף, כתבו בו במשך השנים: אלי שרייבר, חיים באר, חנה רוט, דודו גבע, יוני להב ועוד.

רוב הכותבים היו בעלי השקפות שמאלניות, אולם הוא לגלג על שלל המפלגות והאישים הפוליטיים. המטרות הקבועות שלו היו פוליטיקאים, בעיקר מהימין והחרדים, שחיתות, לאומנות ועוד.

שם המוסף, "דבר אחר" הוא משחק מילים, הרומז מחד על האכסניה שבה התפרסם ("דבר"), ומאידך רומז בהתרסה לכינוי של בשר חזיר. החזיר נרמז גם בנזם המופיע בלוגו באות האחרונה, ורומז לביטוי "נזם זהב באף חזיר". במרכז הלוגו מופיעה דמותה של מדוזה מהמיתולוגיה היוונית.
מעל ללוגו נכתבה תמיד תחילת הסיסמה המרקסיסטית "פועלי כל העולם - התאחדו!" (שנלקחה מהמניפסט הקומוניסטי) עם תוספת שונה מזו המקורית (כמו: פועלי כל העולם – אם לא ב־אחד במאי אז בעשירי בו; פועלי כל העולם – שובו הביתה, אבא ואמא סולחים לכם).
התאריך שהופיע מתחת ללוגו היה התאריך העברי (מאוחר יותר נכתב הלועזי).

בשנת 1990, בעת שהתחולל התרגיל המסריח, צוירה במוסף קריקטורה שתקפה בצורה חריפה את כניעתה של מפלגת העבודה והליכוד לדרישות המפלגות החרדיות - נראתה שם לשון שמלקקת ישבן. בעקבות מחאות חריפות, פרסמה עורכת דבר חנה זמר תגובה שבוע לאחר מכן שבה הביעה התנצלות; עורכי '"דבר אחר" סירבו להתנצל, וכתבו באופן יוצא דופן מאמר רציני בזכות חופש הביטוי.

ב-1993 זכו שלמה ניצן, יאיר גרבוז, דני קרמן ותרזה אייזנברג בפרס סוקולוב לעיתונות כתובה, על "דבר אחר".

[שמאל|ממוזער|300px|קטע מ"דבר אחר" בשנותיו הראשונות, הלועג לשהיית [צה"ל בלבנון ולהעלאת המיסים על יציאה לחו"ל]]
"דבר אחר" היה העיתון הסאטירי שהופיע במשך הזמן הארוך ביותר (מעל 20 שנה) מבין העיתונים הסאטיריים בישראל.

עיתונים סאטיריים שקדמו לו היו: "ציפור הנפש" (שכתבו בו דן בן אמוץ, חיים חפר, שמעון צבר ועמוס קינן מ־1964 עד 1965) ו־"ZOO הארץ" (של אפרים סידון, קובי ניב, ב. מיכאל וחנוך מרמרי) שיצא בתוך "העולם הזה" באמצע שנות ה־70 ולקט ממנו יצא בספר "ZOOארץ ZOO?".

לאחר שנפסקה הוצאת המוסף, החל "דבר אחר" להופיע באתר אינטרנט בעריכת תומר קרמן, בנו של דני קרמן, אך גם אתר זה פסק להופיע.

מהמוסף יצאו לאור ארבעה קבצים:
* "דבר אחר", 1986 (הוצאת זמורה ביתן)
* "דבר אחר לגמרי", 1988 (הוצאת עם עובד)
* "אחיתופל בגבעה", 1990 (הוצאת עם עובד)
* "דבר אחר - הספר הרביעי", 1994 (ספרית מעריב)

## קישורים חיצוניים

* דבר אחר באינטרנט
* 
* 
* 

קטגוריה:דבר (עיתון)
קטגוריה:עיתונות עברית: טורים ומדורים סאטיריים
קתדרלת סנס

[ממוזער|פנים הקתדרלה, צויר על ידי [ז'אן-בטיסט קאמי קורו בסביבות 1874.]]
ממוזער|תוכנית הקרקע של הקתדרלה במאה ה-16
**קתדרלת סנט אטיין דה סנס** (בצרפתית: **cathédrale Saint-Étienne de Sens**) היא קתדרלה קתולית בעיר סנס שבמחוז יון, חבל בורגון, צרפת.
## מבנה
קתדרלת סנס היא אחת הראשונות שנבנו בסגנון האדריכלות הגותית, אם לא הראשונה שבהן. בנייתה החלה ב-1142 ושייכת ברובה למאה ה-12 אף שהושלמה רק במאה ה-16. את בניית הקתדרלה יזם הארכיבישוף אנרי מסנס, ואת הקתדרלה עיצב לפי הערכים האסתטיים-דתיים שקבע ברנאר מקלרבו. אדריכלות בית המקהלה, שתוכננה על ידי גיום מסנס , הושפעה מבית המקהלה של קתדרלת קנטרברי.

מבנה הקתדרלה ידוע יותר בסולידיות שלו מאשר ביפי הפרופורציות שלו או בעושר העיטורים. בחזית המערבית שלושה שערים: בשער המרכזי פסלים המציגים את משל עשר העלמות ואת סיפורו של סטפן הקדוש. בשער הימני מצויים שרידי פסלונים של הנביאים. מעל שער זה נישא מגדל אבן מעוטר בפסליהם של פטרוני הכנסייה.
הפעמונים במגדל הפעמונים נהנו ממוניטין עצום בימי הביניים. שישה מהפעמונים נלקחו במהלך המהפכה הצרפתית לפריז והותכו. שניים מהפעמונים פועלים עד היום: "La Savinienne" במשקל ⅓15 ו-"La Potentienne" במשקל ⅔13 טון. השער השמאלי מעוטר בתבליטים המייצגים את מידת ה"סובלנות" ואת חטא "תאוות הבצע" וכן בסיפור יוחנן המטביל. השער בצד הצפוני של הקתדרלה הוא אחד מהדוגמאות הטובות ביותר של פיסול צרפתי מהמאה ה-16. השער הדרומי מתוגבר בחלונות ויטראז' מרהיבים. חלונות אחרים מהמאות ה-12 וה-16 נשמרו, חלק מהם מתארים את אגדת תומאס בקט מקנטרברי. החלונות במקורם היו קטנים, אך לנוכח המופת של בזיליקת סן-דני, בה החלונות תפסו חלק ניכר מהקיר, והודות למבני התמיכות הדואות, הגדילו בסנס את החלונות.

הקתדרלה בנויה משלושה אגפים, אולם תווך וסיטראות, אפסיס ואמבולטוריום המקיף את בית המקהלה. הספינה המרכזית מקורה בקמרונות סקספרטיט בעלי שש צלעות צולבות, שהיו חדשניים בעת בנייתם בסנס, ואילו שתי הסיטראות מקורות בקמרונות צלעות בני ארבע צלעות. המבנה נתמך על ידי עמודים מורכבים וזוגות עמודים פשוטים לסירוגין. לקיר המבדיל בין אולם התווך לסיטראות שלושה אזורים: קומת העמודים והקשתות במפלס התחתון, האזור האמצעי - הטריפוריום, היציע הנפתח אל אולם התווך בקשתות כפולות המאוחדות בטימפנון לא מפוסל, וקומת התאורה . בקתדרלה זו נראו לראשונה הקשתות המחודדות המאפיינות את האדריכלות הגותית.

בקתדרלה נמצא קברם של לואי, דופן צרפת (1729–1765), בנו של לואי ה-15, ואשתו מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה; הפסלים על הקבר נעשו בידי גיום קוסטו הבן. כמו כן הוצבו בקתדרלה פסלים המראים מחזות מחייו של הקרדינל אנטואן דיפרה , הממונה על מערכת המשפט בצרפת והארכיבישוף של סנס בשנים 1525–1535. המאוזוליאום שממנו הגיעו נהרס במהפכה הצרפתית.

אוצר הקתדרלה, אחד העשירים מסוגם בצרפת, מכיל בין היתר תיבת שרידי קדושים שהוכנה עבור קארל הגדול לשמירת פיסה של הצלב האמיתי. כמו כן שמורים באתר מלבושים של תומאס בקט מתקופת שהותו בסנס. האוצר מוצג במוזיאון במעון הארכיבישוף הסמוך לקתדרלה.

בקתדרלה זו נישא לואי התשיעי מלך צרפת למרגריט מפרובאנס ב-1234, וחמש שנים אחר כך הפקיד בה לזמן-מה את נזר הקוצים שהביא עימו ממסע הצלב.

## קישורים חיצוניים

ממוזער|מרכז|220px|השער הדרומי בבית הרוחב
[ממוזער|220px|ימין|[חלון רוזטה|חלון הרוזטה של הבית הרוחב הדרומי, בסגנון גותי לוהב]]

סנס
קטגוריה:בורגון: מבנים
קטגוריה:בורגון-פראנש-קונטה: מבנים
מארק יאנקולובסקי

**מארק יאנקולובסקי** (בצ'כית: **Marek Jankulovski**; ) הוא כדורגלן עבר צ'כי ממוצא מקדוני ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
## קריירה
יאנקולובסקי נולד בעיר אוסטרבה להורים מקדונים, לאחר שהיגרו לצ'כיה. החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של באניק אוסטראבה, ובשנת 1994 הגיע לאיטליה והצטרף לקבוצת נאפולי. בשנת 2002 עבר לאודינזה, ובשנת 2005 עבר למילאן, ובמדיה שיחק 6 שנים.

בשנת 2011 חזר לקבוצת נעוריו, באניק אוסטראבה, אך כבר במשחקו הראשון בקבוצה נפצע לאחר 8 דקות והוחלף, ובפברואר 2012 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

יאנקולובסקי היה שחקן הרכב קבוע במדי נבחרת צ'כיה, אשר בשורותיה שיחק במהלך יורו 2000 ויורו 2004. בסך הכל רשם 78 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש 12 שערים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים צ'כים
קטגוריה:מגני כדורגל צ'כים
קטגוריה:אוסטרבה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני באניק אוסטראבה
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני אודינזה
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צ'כיה
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1977
רב-זיפיות

ממוזער|Platynereis dumerilii
[ממוזער|[תולעת פומפיי (Alvinella pompejana)]]
**רַב-זִיפִיּוֹת** (שם מדעי: Polychaete) היא מחלקה השייכת למערכת התולעים הטבעתיות. התולעים הרב-זיפיות נקראות כך, משום שבצידי גופן יש להן בליטות ובהן זיפים קשים. יש אלפי מינים ימיים, שחלקם טורפים וחלקם מסננים מן המים את הפלנקטון וניזונים ממנו. תולעים רב-זיפיות חיות במקומות רבים כגון חורי סלעים, שטחי אצות, על ובתוך אלמוגים חיים, על ספוגים, קווצי עור, על ובתוך צורבים וכדומה. רק רב-זיפיות בוגרות מעטות חיות במים החופשיים. במצב פגות וטרום פגות צפות רב-זיפיות במים לפני שהן מתיישבות.

## מיון
*תת-מחלקה Palpata
**סדרה Canalipalpata
**סדרה נרתיקניות (Sabellida) - בה תולעת צינור ענקית וסלילונית ענק
**סדרה Terebellida
*תת-מחלקה Errantia
**סדרה Amphinomida
**סדרה Eunicida
**סדרה Phyllodocida
*תת-מחלקה Sedentaria
**סדרה Scolecida
**משפחות נוספות**:
* Diurodrilidae
* Histriobdellidae
* Nerillidae
* Parergodrilidae
* Potamodrilidae
* Psammodrilidae
* Spintheridae
* Protodriloididae
* Saccocirridae
* Endomyzostomatidae
* Asteromyzostomatidae
* Myzostomidae

## רב-זיפיות בישראל
מספר המינים באזור אילת גדול מאוד והם נפוצים מאזור הכרית ואזורי החוף הרדודים ועד לעומק של יותר מ-1000 מטר.

בתולעת הרב-זיפית מן הסוג זכוכיתית, החיה בחופי הים התיכון של ארץ ישראל, הזיפים מרובים ודוקרניים כחוטי זכוכית דקים. ארכו של מין זה כ-15 סנטימטרים וצבעו כתום; זכוכיתיות אחרות מגיעות עד לאורך של 30 סנטימטרים וצבען אדום.

הנראיס, היא תולעת נימית ארוכה וטורפת, הנראית כחוט לבנבן וארוך. הדייגים משתמשים בה כפיתיון לחכות דיג; תושבי הוואי אף ניזונים מתולעי נאריס (בשפתם: "פלולו") בעונת הרבייה שלה, כשמיליוני פרטים שלהן צפים על פני הים.

בין התולעים הרב-זיפיות מצויות התולעים מסדרת הנרתיקניות, הנקראות כך על שם הנרתיקים (הגמישים או הקשיחים) שהן בונות סביב גופן. נרתיקים אלה משמשים להגנתן, ולתוכם הן מתכנסות בעת סכנה. יש בהן מינים שנרתיקיהן מפותלים כסליל המגולגל סביב עצמו. מינים אחרים מפרישים נרתיקים מעוקלים מעט, דמויי שופר או ישרים.

התולעים הטבעתיות דומות לתולעי האדמה אך הן בעלות הופעות רבות ושונות. התולעת הסלילנית הענקית שייכת למחלקה זו.

## גלריה

קובץ:Scoloplos armiger.jpg
קובץ:Eunice aphroditois.jpg|התולעת בוביט
קובץ:Anamobaea orstedii (Split-Crown Feather Duster - red variation).jpg
קובץ:Fireworm Kreta 09.jpg
קובץ:Arenicola marina.JPG
קובץ:Nereis pelagica.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1850
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדולף אדוארד גרובה
צינורן השונית

**צינורן השונית** (שם מדעי: *Magilus antiquus*), הנקרא גם צינורן אילת, נפוץ מאוד בשוניות אלמוגים. הוא שייך למשפחת הצינורניים מקבוצת החלזונות שבסדרת האלמוגיתאים. צינורנים אלה הם חלזונות החיים על אלמוגים, והם הסוג היחיד שהסתגל לחיים יציבים.

בתחילת חייו, **צינורן השונית** הוא חילזון בעל קונכייה צינורית דחוסה ומפותלת. כאשר הוא מגיע לגודל של כ-22 מ"מ, שזה מצבו העוברי, הוא מתיישב התיישבות קבע על מושבת אלמוגים, על אלמוג גוש או על צורבן לשם הגנה, וממשיך לגדול שם.

לאחר שהתיישב, הקונכייה מתיישרת, מתרחבת והופכת לצינור גירני עבה שאורכו יכול להגיע לעשרות ס"מ. הקונכייה הלוליינית שנוצרה בתחילת חייו נשארת צמודה לצינור שבסופו של דבר מתכסה כולו על ידי שלד האלמוג הגדל. צינור זה נפתח מעל פני האלמוג. גודלו של פתח הקונכייה הוא כ-25 מ"מ והוא סגור במכסה קרני חום הדבוק לשריד הרגל של החילזון. בזמן גירויים שונים, כגון תחושת סכנה, הרגל מתכווצת והצינור נסגר באמצעות המכסה. הצינורן מפריש גיר לתוך הקונכייה ואוטם את נפחה כדי שלא תימס כתוצאה מהתנאים החומציים השוררים בחלל האבן וכך היא נראית מאובנת. הצינורן עצמו חי בקרבת פתח הקונכייה.

**צינורן השונית** משפיע על גודלו של האלמוג, ולכן כל עוד הצינורן גדל גם האלמוג גדל. דבר זה קורה מאחר שרוב שטחו של הצינור נמצא ברקמת השלד של האלמוג.

**צינורן השונית** ניזון בעזרת רשתות ריר נרחבות וארוכות היוצאות וחוזרות אל תוך פיו, ונפרשות על פני השטח עם תנועת המים, וכך תופסות את מזונו של הצינורן - שברי אצות, שרידי בעלי חיים ופלנקטון. כך ניתן לומר שהוא צרכן שניוני, כלומר טורף.

ה**צינורנים** יכולים לחיות גם בתור קבוצה באלמוג אחד, ורביתם מתבצעת על ידי הדגרת ביצים עד לבקיעתן בתוך צינור הנקבות.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ארגמוניים
קטגוריה:החי במפרץ אילת
איזאנמי

שמאל|ממוזער|150px|איזאנמי ואיזאנגי
**איזאנמי** (ביפנית: **イザナミ**, היא שמזמינה), אלה במיתולוגיה היפנית, אחותו ובת זוגו של איזאנגי (הוא שמזמין). 

איזאנמי ואיזאנגי היו זוג האלים החמישי שהופיע (לזוגות קדמו אלים שהופיעו כבודדים). על פי מצוות האלים שקדמו להם יצרו איזאנגי ואיזנאמי את האדמה. השניים הזדווגו והולידו את האל הירוקו (ילד העלוקה) שהיה נכה ושולח על ידם בתיבת גומא. מהזדווגויות נוספות של השניים נוצרו איי יפן ובנוסף רשימה ארוכה של אלים. האל האחרון שנולד, אל האש, שרף את ערוות אמו והביא למותה. איזאנגי שכעס על מות אחותו ובת זוגו כרת בתגובה את ראשו של אל האש.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מיתולוגיה יפנית
קטגוריה:אלים יפניים
קטגוריה:אלי שינטו
איזאנגי

שמאל|ממוזער|150px|איזאנמי ואיזאנגי
**איזאנגי** (ביפנית: **イザナギ**, הזכר שמזמין) הוא אל יפני, אחיה ובן זוגה של איזאנמי (היא שמזמינה).

איזאנמי ואיזאנגי היו זוג האלים החמישי שהופיע (לזוגות קדמו אלים שהופיעו כבודדים). על פי מצוות האלים שקדמו להם יצרו איזאנגי ואיזאנמי את האדמה. השניים הזדווגו והולידו את האל הירוקו (ילד העלוקה) שהיה נכה ושולח על ידם בתיבת גומא. מהזדווגויות נוספות של השניים נוצרו איי יפן, וגם רשימה ארוכה של אלים, בהם אמטראסו, אלת השמש, האלה המרכזית של יפן. האל האחרון שנולד, אל האש, שרף את ערוות אמו והביא למותה. איזאנגי שכעס על מות אחותו ובת זוגו כרת את ראשו של אל האש.

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:מיתולוגיה יפנית
קטגוריה:אלים יפניים
קטגוריה:אלי שינטו
דייב די, דוזי, ביקי, מיק וטיץ'

**דייב דִי, דוֹזי, ביקי, מִיק וטיץ**' (באנגלית: Dave Dee, Dozy, Beaky, Mick and Tich) - להקת רוק בריטית מהעיירה סולסברי מסוף שנות ה-60 של המאה ה-20.

## היסטוריה
הלהקה התחילה את דרכה תחת השם דייב די והבוסטונס, והורכבה מדייב די הרמן הסולן, טרבור "דוזי" דייוויס הבסיסט, ג'ון "ביקי" דיימונד הגיטריסט, מיק וילסון המתופף ויאן "טיץ'" אמי הגיטריסט המוביל. בשנת 1964 פגשו חברי הלהקה את צמד מחברי הלהיטים קן הווארד ואלן בלייקלי שבשנים הבאות חיברו את להיטי הלהקה. לאחר שני שירים שלא הצליחו להיכנס למצעד ושיר שלישי שבקושי המריא, הקליטו חברי הלהקה את Hold tight שהגיע למקום הרביעי במצעד והיה הראשון בשרשרת להיטים שהגיעו לעשרת הראשונים.

בתחילת דרכם היו רוב הלהיטים קצביים ופשוטים, פרט ללהיט Bend it בסגנון הסירטאקי היווני והלהיט Zabadak בעל סגנון הג'יבריש האפריקאי. בהמשך דרכם הפכו הלהיטים למתוחכמים יותר. הלהיט The Legend of Xanadu הגיע לראש המצעד הבריטי ואחריו החלה הלהקה לאבד פופולריות במכירות. Don Juan בעל הסגנון הספרדי כבר לא הגיע לעשרים הגדולים ואחרי שני להיטים נוספים פרש דייב די לקריירת סולו שהביאה להיט אחד למקום ה-42. דוזי, ביקי, מיק וטיץ' המשיכו בלעדיו, הקליטו להיט אחד שלא נכנס למצעד והתפרקו.

## להיטי הלהקה

*No time 01/65
*All I want 07/65
*You make it move #26UK 01/65
*Hold tight #4UK 04/66
*Hideaway #10UK 07/66
*Bend it #2UK 10/66
*Save me #4UK 01/67
*Touch me, touch me #13UK 04/67
*Okay! #4UK 07/67
*Zabadak #3UK #52US 11/67
*The Legend of Xanadu #1UK 03/68
*Last night in Soho #8UK 08/68
*The wreck of the Antoinette #11UK 11/68
*Don Juan #23UK 03/69
*Snake in the grass #23UK 05/69
*Tonight today 09/69


## אלבומי הלהקה

*Dave Dee, Dozy, Beaky, Mick & Tich #11UK 07/66
*If the music be a food of love #27UK 01/67
*What’s in a name 1968
*If no one sang 1968
*Together 1969
*Legend of 1969


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות רוק בריטיות
איחוד הקבוצות והקיבוצים

250px|ממוזער|שמאל|חברי מזכירות איחוד הקבוצות והקיבוצים עורכים מסיבת עיתונאים שבו הם מגנים את מדיניות הממשלה בנושאים פוליטיים וכלכליים, 1978
**איחוד הקבוצות והקיבוצים** היא תנועה קיבוצית שנוסדה בשנת 1951. התנועה נוצרה מאיחוד תנועות "חבר הקבוצות" ו"איחוד הקיבוצים". ידועה גם בשמה המקוצר ״האיחוד״.

בשנת 1952 מנתה התנועה 71 קיבוצים ו-10,000 נפשות ובוועידת התנועה הוכרז שהכוונה להכפיל את מספר הנפשות בתנועה תוך מספר שנים.

בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20, עבר משבר קשה על תנועת הקיבוץ המאוחד, על רקע מחלוקת קשה בדבר הזיקה – האידאולוגית והמעשית לברית המועצות הקומוניסטית. קבוצת המיעוט שכללה את תומכי מפא"י פרשה מהקיבוץ המאוחד ובמהלך כנס בנען, הקימו חמישה עשר הקיבוצים הפורשים גוף ארצי חדש בשם "איחוד הקיבוצים". מספר חודשים מאוחר יותר התאחד איחוד הקיבוצים עם חבר הקבוצות, ל"איחוד הקבוצות והקיבוצים". בתחילת שנות ה־80 שתי התנועות חברו שוב לתנועה אחת בשם התק"מ - התנועה הקיבוצית המאוחדת.

המשבר, שהתרחש ברוב קיבוצי הקיבוץ המאוחד, לווה בעימותים קשים, עד כדי פילוג, כאשר קיבוצים נחלקו לשניים, וחברויות ואף משפחות התפרקו.

במהלך התקופה הקצרה בה היה איחוד הקיבוצים ישות עצמאית, הקימו חבריו מוסדות כגון תנועת נוער (נוער האיחוד), עיתון וסמינר (בית ברל) למרכז רעיוני. "איחוד הקיבוצים" יזם כמפעל התיישבותי את הקמת קיבוץ "יגב", לימים "כפר עזה". המייסדים עלו על הקרקע בספטמבר 1951, בנגב המערבי, ליד סעד ומפלסים. זהו הקיבוץ היחיד שהוקם על ידי "איחוד הקיבוצים".

ב-29 שנות קיום התנועה, עד שנת 1980, בה התאחדה שוב עם תנועת הקיבוץ המאוחד ליצירת התנועה הקיבוצית המאוחדת - התק"ם, נחשבה תנועת איחוד הקבוצות והקיבוצים, על ידי מספר אנשי הקיבוץ המאוחד, כתנועה אשר שמה את חשיבות וחופש הפרט במקום גבוה יותר ואת צורכי הכלל ואת המשימתיות ברמה נמוכה יותר, לעומת התנועות הקיבוציות האחרות. קיבוציה היו אלו שעברו ראשונים מלינה משותפת ללינה משפחתית. עם זאת בחינה היסטורית יותר רחבה מגלה שהאתוס של הקיבוץ המאוחד של ״משימתיות״ יותר מהאיחוד לא עולה בקנה אחד עם המציאות. לאחר הקמת המדינה כל זרמי התנועה הקיבוצית כולל המאוחד הפכו לפחות משימתיים. ההתפלגות בין שתי התנועות הייתה בעיקרה פוליטית כששתי התנועות משקפות זרמים שונים בתוך תנועת העבודה. משבר המשימתיות בתנועה הקיבוצית בפועל נמשך בעת הקמת המדינה עד ימינו. 

## מזכירי איחוד הקבוצות והקיבוצים
* אריה בהיר (אפיקים)
* יוסף יזרעאלי (אפיקים)
* אליעזר שושני (יפעת) - 1958-1956
* מאיר מנדל (קריית ענבים) - 1960-1958
* חיים גבתי (יפעת) - 1962-1960
* סנטה יוספטל (גלעד) - 1965-1962
* אפרים רייזנר (רמת יוחנן) -1967-1966
* סנטה יוספטל (גלעד) - 1970-1967
* מאיר זרמי (מעין צבי) - 1973-1970
* נחמן רז (גבע) - 1976-1973
* משה חריף (צרעה) - 1980-1976

## ראו גם
* רשימת קיבוצי איחוד הקבוצות והקיבוצים
* הפילוג בקיבוץ המאוחד
* חבר הקבוצות והקיבוצים
* התק"ם
* התנועה הקיבוצית

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הקיבוץ
קטגוריה:ציונות סוציאליסטית
קטגוריה:תנועות מיישבות
*
מקל ספירה

שמאל|ממוזער|200px|עצמות חרוטות ששימשו כמקלות לחישוב. נמצאו במחוז ייהומוראבסקי בצ'כיה.
[שמאל|ממוזער|200px|[עצם אישנגו]]
**מקל ספירה** הוא התקן מנמוני (עזר זיכרון) קדום אשר מאפשר לתעד ולשמור מספרים, כמויות או הודעות.  בעוד שמועד תחילת השימוש בשיטה אבד בנבכי ההיסטוריה, הארכאולוגיה מספקת עדות רבה לקיום התקנים אלו. אחד השרידים הקדומים והידועים ביותר הוא זה המכונה "עצם אישנגו", שייתכן שהיווה מקל ספירה. ההתקן הקדום ביותר הוא ככל הנראה זה המכונה "עצם למבובו" והוא מתוארך ל-35,000 לפני הספירה.

אזכורים היסטוריים ניתנים על ידי חוקר הטבע הרומאי פליניוס הזקן, המסביר מהו סוג העץ האיכותי ביותר לשימוש במקל הספירה. מרקו פולו מעיד אודות שימוש שנעשה במקל בסין.

קיימים שני סוגים של מקלות ספירה, מקל יחיד ומקל נקודות מפוצל.

## מקורות

***Thomas Madox**, ed.: *The History and Antiquities of the Exchequer of the Kings of England, in two periods: To wit, from the Norman Conquest, to the End of the Reign of K. John; and from the End of the Reign of K. John, to the End of the Reign of K. Edward II: Taken from Records*. London, 1711
***T.W. Baxter**: *Early Accounting, The Tally and the Checkerboard*, in: The Accounting Historians Journal Vol. 16, (1989),  pp. 43-83.
***Hilary Jenkinson**: *Medieval Tallies, Public and Private*, in: Archaeologia or Miscellaneous Tracts relating to Antiquity, published by the Society of Antiquaries of London, 74 (1924), pp. 289-351, 8 Plates.


## קישורים חיצוניים

* Photo of Medieval Exchequer Tallies
* Messenger Sticks (Inuit)
* Inca khipus
* khipus as ledgers
* The Dialogue Concerning the Exchequer

## הערות שוליים

*
קטגוריה:זיכרון
Aviation Week & Space Technology

**Aviation Week & Space Technology** (תעתיק:  אוויאיישן ויק אנד ספייס טכנולוג'י; תרגום לא רשמי: שבוע התעופה וטכנולוגיות החלל) הוא כתב עת שבועי העוסק בנושאי תעופה וחלל, הנמצא בבעלות מקגרו-היל. המידע העובדתי עליו מדווח כתב העת נחשב למדויק באופן כללי. כתב העת כולל גם ניתוח רב שנעשה בידי מומחים בתחום, שהוא מטבעו ספקולטיבי. כתב העת מפרסם מדי שנה את "Aviation Sourcebook", המציג את הסטטוס של ציי המטוסים של חברות התעופה הגדולות, חילות אוויר/חילות ים, ומפעילי לוויינים. המתחרות העיקריות של אוויאיישן ויק הן ג'יינס דיפנס ויקלי ופלייט אינטרנשיונל.

בעבר רכש כתב העת לעצמו מוניטין בעבור קשריו בתוך הפנטגון, קשרים שהניבו פרסומים בלעדיים של מיזמים שחורים, אבות טיפוס עתידיים וכדומה, ובעטיים זכה לכינוי "Aviation Leak" (ליק, מאנגלית: הדלפה).

## קישורים חיצוניים

* 

* אוויאיישן ויק אנד ספייס טכנולוג'י, האתר הרשמי

קטגוריה:שבועונים
קלוד ז'אד

**קלוד ז'אד** (בצרפתית: **Claude Jade**; 8 באוקטובר 1948 – 1 בדצמבר 2006) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון צרפתייה.

## קורות חייה
נולדה בדיז'ון בשם "קלוד מרסל ז'ורה" (Claude Marcelle Jorré), בתם של זוג פרופסורים.

ז'אד למדה שלוש שנים בקונסרבטוריון לאמנות דרמטית של דיז'ון, ובשנת 1966 זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר. היא עברה לפריז והייתה תלמידה של ז'אן לורן קושה (Jean-Laurent Cochet) כשחקנית תיאטרון. בו-זמנית הופיעה בכמה הפקות טלוויזיוניות. פרנסואה טריפו גילה אותה ושיבץ אותה בסרטו "נשיקות גנובות" בשנת 1968. תקופה מסוימת היו טריפו וז'אד ארוסים רשמיים. היא הופיעה בסרטים צרפתיים, אמריקאיים, בלגיים, איטלקיים, יפניים, גרמניים וסובייטיים.

נפטרה ממחלת הסרטן ב-1 בדצמבר 2006.

## פילמוגרפיה חלקית
* 1968 Baisers Volés נשיקות גנובות בבימוי פרנסואה טריפו.
* 1969 The Witness "העד" בבימוי אן ולטר.
* 1969 Mon oncle Benjamin "דודי, בנימין" בבימוי אדוארד מולינרו.
* 1969 Topaz "טופז" בבימוי אלפרד היצ'קוק.
* Domicile conjugal 1970 "תרגיל בנישואין".
* Le bateau sur l'herbe 1970
* Les feux de la chandeleur 1972
*Pretres interdis 1973
*Kita no misaki 1975
*L'amour en fuite 1978 אהבה במנוסה
*Lenin w Parishe 1980
*Teheran 43 1981
*Lise et Laura 1982
*L'homme qui n'était pas là 1987
*Tableau d'honneur 1992
*Bonsoir 1994
*Le radeau de la Méduse 1998
*A San Rémo 2004

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1948
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1948
קטגוריה:צרפתיות שנפטרו ב-2006
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2006
ג'יימס ברטון

שמאל|ממוזער|250px|ג'יימס ברטון בהופעה, 2009
**ג'יימס ברטון** (באנגלית: **James Burton**; נולד ב-21 באוגוסט 1939, מינדן, לואיזיאנה, ארצות הברית) הוא גיטריסט אמריקני. חבר בהיכל התהילה של הרוק אנד רול ובהיכל התהילה של הרוקבילי. מדורג במקום ה-20 ברשימת "100 הגיטריסטים הגדולים" של מגזין הרולינג סטון.

כנגן גיטרה טבעי וללא הכשרה מקצועית, בורטון התחיל לנגן באופן מקצועי כשהיה בן 13. שנה לאחר מכן נשכר על ידי הלהקה הפופולרית "לואיסיאנה היירייד".

בשנות ה-50 וה-60 ניגן עם ריקי נלסון, בוב לומן ודייוויד יוסטון ובשנות ה-70 ניגן עם אלביס פרסלי.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר פסטיבל הגיטרה הבינלאומי של ג'יימס ברטון
* ג'יימס ברטון, באתר היכל התהילה של הרוק אנד רול
* ריאיון עם ברטון, באתר "אלביס אוסטרליה"

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
הטרוגס

**הטרוגס** (באנגלית: **The Troggs**) הייתה להקת רוק בריטית מהעיירה אנדובר החל מאמצע שנות ה-60.
ממוזער|הטרוגס, 2014
## היסטוריה
הלהקה התחילה את דרכה בשנת 1964 בשם The Troglodytes וכללו את רוני בונד, רג' בול, כריס בריטון וריי סטייפלס. האמרגן של הקינקס לארי פייג' גילה אותם, קיצר את שמם לשם **The Troggs**, והשיג להם חוזה הקלטה בחברת CBS. הטרוגס הקליטו את Lost girl שנכשל והחוזה בוטל. 

הלהקה עברה להקליט בחברת Fontana, ופייג' הביא להם שיר שנכתב על ידי צ'יפ טיילור עבור ג'ורדן כריסטופר, והלהקה עיבדה אותו ללהיט Wild thing. במקביל שינה רג' בול את שם משפחתו לפרסלי, עובדה שמשכה התעניינות מהתקשורת. הלהיט נכנס למצעד הבריטי והגיע למקום השני ובהמשך כבש את פסגת המצעד האמריקאי. 
הלהיט הבא של הטרוגס With a girl like you הגיע לראש המצעד הבריטי ואחריו הלהיט שנכתב על ידי פרסלי I can’t control myself שהגיע למקום השני, אבל עורר סערה בגלל תוכנו ואפילו נאסר להשמעה באוסטרליה. להיט זה כבר הוקלט בחברת התקליטים הפרטית של פייג' Page One, בה הוקלטו גם הלהיטים הבאים עד 1969. 

ב-1967 כתב פרסלי, בזמן צפייה בתוכנית טלוויזיה, את הבלדה Love is all around שהגיעה למקום החמישי בבריטניה והשביעי בארצות הברית. הלהיט הוקלט שוב בשנת 1994 על ידי להקת Wet Wet Wet ושבר את שיא השהייה בראש המצעד הבריטי - 15 שבועות - הרבה בזכות הופעת הביצוע המחודש בסרט ארבע חתונות ולוויה אחת עם יו גרנט. 

במרץ 1969, לאחר מספר שירים שלא נכנסו למצעד, התפרקה הלהקה. פרסלי ובונד ניסו את כוחם כזמרי סולו אך לא הצליחו במיוחד. 

ב-1972 הקימו השניים מחדש את הטרוגס עם שני חברים נוספים חדשים ובמשך 4 שנים הקליטו תשעה שירים, ביניהם Good Vibrations של הביץ' בויז, (I Can't Get No) Satisfaction של הרולינג סטונז וגרסת רגאיי ללהיטם Wild thing. אף אחד משירים האלה לא נכנס למצעד. הלהקה המשיכה להתקיים גם לתוך שנות ה-80.

## דיסקוגרפיה
### להיטי הלהקה




### תקליטי EP של הלהקה

*Troggs tops #8UK 1967


### אלבומי הלהקה

*From nowhere... The Troggs #6UK 08/66
*Trogglodynamite #19UK 03/67
*Cellophane 07/67
*Love is all around #109US 06/68
*Mixed bag 1968


## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:להקות רוק בריטיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1964
מגדל שייקספיר

**מגדל שייקספיר** (באנגלית: **Shakespeare Tower**) הוא גורד שחקים המשמש למגורים. המבנה נמצא במתחם הברביקן שבצפון הסיטי של לונדון. גובהו של המבנה 123 מטרים ולו 43 קומות. גורד השחקים הוא המבנה ה-14 בגובהו בלונדון רבתי. המבנה נבנה יחד עם מגדל קרומוול ומגדל לודרדייל כחלק מפרויקט הבנייה של שיקום אזור הסיטי שנהרס במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה.

המבנה הושלם בשנת 1976 ונקרא על שם ויליאם שייקספיר.

בשל אופיו הברוטליסטי הייחודי, הוכרז המבנה בשנת 2001 כמבנה לשימור בעל חשיבות ארכיטקטונית.

## ראו גם
* גורדי שחקים בלונדון

## קישורים חיצוניים

* מגדל שייקספיר באתר המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית (CTBUH)
* 

שייקספיר, מגדל
קטגוריה:הסיטי של לונדון: מבנים
קטגוריה:ברוטליזם
מגדל מילבנק

שמאל|ממוזער|250px|מגדל מילבנק, מבט מכיוון צפון
**מגדל מילבנק** (באנגלית: **Millbank Tower**) הוא גורד שחקים המצוי בשכונת מילבנק ברובע וסטמינסטר שבמרכז לונדון שבאנגליה, ברחוב מילבנק מס' 21 - 24.

## היסטוריה
המבנה תוכנן על ידי האדריכלים רונלד וורטד ושות'. גובהו של המבנה 118 מטרים והוא הושלם בשנת 1963.

בשל מיקומו של המבנה, על גדת התמזה ומרחק קצר מארמון וסטמינסטר מהווה המבנה אתר ידוע בלונדון.

המבנה שימש את מפלגת הלייבור הבריטית במשך שנים רבות ונוהלו ממנו מספר מערכות בחירות של המפלגה (במערכת בחירות בהן הפסידה המפלגה - בשנת 1997 העבירה המפלגה משרדים רבים למבנה זה כ"ספין תקשורתי" בשל קרבתו לפרלמנט הבריטי). בשנת 2002, בשל עלויות השכירות הגבוהות (כמיליון לירה שטרלינג לשנה) נאלצה המפלגה לעזוב את המבנה, ומאז הוא בבעלותם של דוד וסימון ראובן.

עד שנת 2003 היו לארגון האומות המאוחדות משרדים במבנה, אולם גם הוא עזב את המבנה בשל דמי השכירות הגבוהים. שוכר נוסף שעזב את המבנה היה הרשות האחראית על הנתונים הסטטיסטיים (Central Statistical Office).

## ראו גם
* גורדי שחקים בלונדון

## קישורים חיצוניים

מילבנק, מגדל
קטגוריה:וסטמינסטר: מבנים
אמסיה

**אמסיה** (בטורקית: **Amasya**) היא עיר בצפון טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז הים השחור. העיר שוכנת על גדות נהר ישילאירמאק כ-265 ק"מ צפון-מזרחית לבירה אנקרה. לפי אומדן רשמי משנת 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 148,908 תושבים.

## היסטוריה
עד שנת 183 לפנה"ס שימשה אמסיה כבירתה של ממלכת פונטוס. בשנת 70 לפנה"ס השתלטה עליה הרפובליקה הרומית, וכעבור חמש שנים הפך אותה גנאיוס פומפיוס מגנוס לבירת הפרובינקיה ביתיניה ופונטוס. מאוחר יותר שלטו בעיר הביזנטים, הסלג'וקים, הדנישמנדים והמונגולים. בתקופת האימפריה העות'מאנית שימשה העיר בסיס חשוב לצבא הסולטאן, בדרכו למלחמות מול פרס, ואף הפכה למרכז דתי חשוב, כש-18 מדרסות פעלו בה במהלך המאה ה-19.

לאחר מלחמת העולם הראשונה נערכה בעיר ועידה של התנועה הלאומית הטורקית שהתכנסה ב-21 ביוני 1919 במחנה סראידיזי (Saraydüzü Kışlası), ואשר פרסמה את חוזר אמסיה (Amasya Genelgesi), המסמך הכתוב הראשון אשר הניע את גלגליה של מלחמת העצמאות של טורקיה. ב-22 באוקטובר 1919 נפגשו מוסטפא כמאל ובכירי מפלגתו עם שר הימייה העות'מאני באמסיה, וזאת במטרה לאתר דרכים לשמירה על השלמות הלאומית. הצדדים חתמו על מזכר הבנות שנודע לימים כ"פרוטוקול אמסיה" וחשיבותו העיקרית הייתה בכך ששימש ראיה להכרתה הזמנית של הממשלה העות'מאנית באיסטנבול בתנועת הלאומית המתהווה באנטוליה.

הנוסעים בני המאה ה-16, שלמה אבן וירגה ויוסף הכהן הרופא, ציינו בכתביהם אודות עלילת דם אשר התרחשה נגד יהודי העיר בין השנים 1530-1545. מספר יהודים הואשמו ברצח אדם נוצרי מקומי והודו בכך תחת עינויים. כתוצאה מכך נתלו הנאשמים. עם שובו של הנוצרי אשר נרצח לכאורה, קבע סולימאן המפואר, סולטאן האימפריה העות'מאנית, כי האשמות עתידיות בדבר רצח על רקע ריטואל דתי ידון בבית משפט מלכותי ולא מקומי.

## תיירות
באמסיה מספר אתרי תיירות, בהם הקברים העתיקים של מלכי פונטוס, החצובים בצוק החולש עליה מצפון. בסך הכול חצובים בצוק 18 קברים, כולם ריקים, והמוקדמים שבהם מתוארכים ל. בנוסף בעיר מצודה מימי הביניים ומספר מסגדים ומבנים מהמאה ה-13 ומהמאה ה-14.

אמסיה ידועה במיוחד בריכוז הגדול של מבנים שנבנו בסגנון עות'מאני מסורתי, המשלבים עץ ואבן.

## ערים תאומות
לאמסיה יש 10 ערים תאומות:
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
* 

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר התיירות של אמסיה 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טורקיה: ערים
קטגוריה:פונטוס
פסטיבל הסרטים סאנדנס

**פסטיבל הסרטים סאנדנס** (באנגלית: **Sundance Film Festival**) הוא פסטיבל הסרטים העצמאיים הגדול ביותר בארצות הברית, ומתקיים פעם בשנה בחודש ינואר, בערים פארק סיטי , סולט לייק סיטי ואוגדן  שבמדינת יוטה. החל משנת 2027 יתקיים הפסטיבל בעיר בולדר שבמדינת קולורדו.

בפסטיבל מתקיימות הקרנות בכורה של סרטים חדשים של יוצרי קולנוע עצמאי אמריקנים ובינלאומיים. הוא כולל חלק תחרותי שבו מוקרנים סרטי דרמה וסרטים תיעודיים, וכמו כן מוענקים פרסים מחוץ לתחרות. הפסטיבל נקרא על שם דמותו של "סאנדנס קיד" שגילם השחקן והבמאי רוברט רדפורד בסרט הקולנוע "קיד וקאסידי".

## היסטוריה
הפסטיבל החל לפעול משנת 1978. אז הוא נקרא 'פסטיבל הסרטים האמריקאי ביוטה' במטרה למשוך יותר יוצרי קולנוע ליוטה. באותם ימים, עיקר תשומת הלב באירוע הופנה כלפי הצגת יצירות רטרוספקטיביות, בעוד שיוצרי הקולנוע עורכים דיונים בנושאי הקולנוע. חלק קטן מן האירוע הוקדש לסרטים הנעשים מחוץ להוליווד, אלו הם הסרטים העצמאיים. במשך השנים הבאות גורמים מסוימים דחפו לכך שהאירוע יגדל ויתפתח. קודם זאת הייתה מעורבותו של השחקן רוברט רדפורד. רדפורד, תושב יוטה לשעבר, נשא את נאום הפתיחה כיושב ראש הפסטיבל. העובדה ששמו נקשר לסאנדנס, הביאה לחשיפה רבה של הפסטיבל. שנית, הפסטיבל עבר מספטמבר לינואר. המעבר מסוף הקיץ לאמצע החורף נעשתה, כפי שנמסר, בשל הצעתו של הבמאי ההוליוודי סידני פולאק, שהציע כי לקיים את פסטיבל הסרטים באתר סקי בזמן החורף, תמשוך יותר תשומת לב מצד הוליווד.

מכון סאנדנס, ארגון ללא מטרות רווח שהוקם על ידי רוברט רדפורד ב-1981, השתלט על הנהלת הפסטיבל משנת 1985, ומ-1991 שינה את שמו רשמית לפסטיבל הסרטים סאנדנס. יוצרים עצמאיים ידועים רבים קבילו את החשיפה הראשונה לסרטיהם בפסטיבל סאנדנס.

הפסטיבל גם הביא לחשיפה רחבה של סרטים כמו "500 ימים עם סאמר", "המסור", "פרויקט המכשפה מבלייר", "מוכרים בלבד", "סקס, שקרים ווידאוטייפ", "נפוליאון דינמיט" ואחרים. יוצרים ישראלים שסרטיהם השתתפו בפסטיבל סאנדנס הם: שבי גביזון ("האסונות של נינה"), ארז תדמור וגיא נתיב ("זרים"), שרון מימון וטל גרניט ("חופש גדול") ואורי בר-און ("72 בתולות" - סרט קצר).

החל מחודש אפריל 2012, מתקיים ספין אוף לונדוני של פסטיבל "סאנדנס", שיזם רוברט רדפורד בשנת 2010. הפסטיבל מתקיים באצטדיון O2 בלונדון.

ב-25 במרץ 2025 פורסם שהחל משנת 2027 יתקיים הפסטיבל בעיר בולדר, קולורדו. ההחלטה על המעבר לקולורדו התקבלה לאחר שבית המחוקקים של יוטה העביר חוק האוסר על הנפת דגלי קהילת הלהטבק"א+ על מבני ציבור ובתי ספר. בולדר נבחרה בתום חיפושים שנמשכו כשנה, ובין הנהלת הפסטיבל למדינת קולורדו נחתם חוזה למשך עשר שנים.

## תקריות
בינואר 2026 הפסטיבל פרסם הודעה רשמית המגנה תקיפה אלימה שבוצעה נגד חבר הקונגרס האמריקאי מקסוול פרוסט שאירעה במסיבה של סוכנות CAA שנערכה בעיר פארק סיטי, במהלך ימי הפסטיבל. בהודעת הפסטיבל נמסר כי הנהלת סאנדנס מתנגדת לכל צורה של אלימות, הטרדה ודברי שנאה, וכי התנהגות כזו עומדת בניגוד לערכי הפסטיבל.

## ראו גם
* מכון סאנדנס

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
סאנדנס
איוואן אנדרוניקשווילי

הנסיך **איוואן אנדרוֹניקַשווילי** (בגאורגית: **ივანე ანდრონიკაშვილი**, ברוסית: **Иван Малхазович Андронников**) (1798 1868) הידוע גם כ"קניאז" איוואן מלחזוביץ' אנדרוניקוב, היה אציל גאורגי וגנרל בשירות האימפריה הרוסית.

## ייחוס

אנדרוֹניקַשווילי נולד בכפר כּוּדַר'לוֹ בממלכת כארתלי-קאחתי שהפכה ב-1801 לחלק מהאימפריה הרוסית. הוריו היו הנסיך מלחז אנדרוניקשווילי והנסיכה מרים בגרטיוני, אחותו של המלך האחרון לממלכת אימרתי, סולומון השני. בהיותו בן 19 הצטרף לגדוד הפרשים של סנקט פטרבורג מטעם משמר האימפריה הרוסית (Ле́йб-гва́рдия).

## הקריירה הצבאית

בשנת 1824 הצטרף לגדוד דרקוני ניז'ני נובגורוד כמייג'ור, ובהמשך נטל חלק במלחמות נגד הפרסים (1826-1829) ובמלחמות כנגד הטורקים (1828-1829) בקווקז.

בשנת 1841 קודם לדרגת מייג'ור-גנרל, ושמונה שנים לאחר מכן מונה למושל הכללי של טביליסי. באותן שנים השתתף במלחמת קווקז והוביל משלחת צבאית כנגד המורדים האוסטים.

מלחמת קרים הייתה שיא הקריירה הצבאית של אנדרוֹניקַשווילי; ב-14 בנובמבר 1853 השתתף בקרב אחלציחה בו הביס בעזרת כוח קטן של 5,000 חיילים (רובם פרשים גאורגים לא סדירים) את צבאו האדיר של עלי פאשה (Tepedelenli Ali Paşa) שכלל 20,000 חיילים. ניצחון מזהיר נוסף נזקף לזכותו כנגד סינאן פאשה ו-36,000 חייליו בנהר הצ'לוכי, אותו הביס בעזרת כוח של 13,000 חיילים.

כמה חודשים לפני מותו ב-19 בנובמבר 1868 קודם אנדרוֹניקַשווילי לדרגת גנרל חיל הפרשים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גנרלים בצבא האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי צבא גאורגים
קטגוריה:שושלת בגרטיוני
קטגוריה:גאורגיה: אצולה
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור ולדימיר הקדוש
קטגוריה:אנשי צבא רוסים במלחמת קרים
קטגוריה:ילידי 1798
קטגוריה:נפטרים ב-1868
בנימין וילקומירסקי

**ברונו דסקר** (Bruno Dössekker; נולד כ**ברונו גרוסיאן** (Bruno Grosjean) ב-1941) הוא מתחזה שווייצרי, שהתחזה לניצול שואה בשם בנימין וילקומירסקי (Binjamin Wilkomirski).

## התרמית
ב-1995 פרסם וילקומירסקי, שחי באזור דובר הגרמנית של שווייץ, ספר זיכרונות בשם "Bruchstücke. Aus einer Kindheit 1939–1948" שאת שמו ניתן לתרגום כ-"קרעים – זיכרונות מילדות בתקופת המלחמה 1939-1948". בספרו תיאר וילקומירסקי את מה שהציג כזיכרונותיו כילד בתקופת השואה. הספר תורגם למספר שפות, כולל עברית, נמכר במספר עותקים רב וזכה לשבחים.
בספר "שאגת מעונה" (האוטוביוגרפיה של פליט השואה יעקב מארוקו, בני ברק, ה'תשנ"ח) מוזכר וילקומירסקי. מארוקו הוא יהודי יליד פולין שהתגורר בלודז' לפני המלחמה, והספר מתאר בעיקר את חייו בתקופת השואה, בגטו לודז', בגטו ורשה ובמיידנק. הספר מכיל מידע רב על חייהם של גדולי החסידות בפולין באותם הזמנים. בהגיעו למיידנק הוא איבד את אשתו ובנו הקטן בנימין. בשנת 1995, בעזרת קרובת משפחה ובעזרת ד"ר אליצור ברנשטיין הוא השתכנע שמצא את בנו. מתברר שווילקומירסקי הוא זה שהציג את עצמו כבנו של מרוקו. מרוקו היה יהודי חסידי, והזמין את וילקומירסקי ואת כל משפחתו לחגוג עמו ועם כל משפחתו את חג הפסח בישראל. הוא מתאר את ההתרגשות הגדולה של המפגש, ואת המפגש בין בנו בנימין הניצול ובנו בנימין, הקרוי על שמו, שנולד לו מנישואים שניים אחרי המלחמה. אפשר לראות תמונות של כותרות נלהבות של עיתונים ישראלים ושווייצרים ותמונות של השניים מתחבקים בחום. הספר נחתם טרם התגלתה התרמית הצינית.

## חשיפת התרמית
ב-1998 פרסם העיתונאי השווייצרי דניאל גנצפריד, בעצמו בן לניצולי שואה, מאמר בעיתון Weltwoche בו טען כי וילקומירסקי אינו יהודי, הוא מעולם לא היה במחנות הריכוז בתקופת השואה וכי הוא גדל כילד בשווייץ ולא במזרח אירופה. באפריל 1999 שכרה ההוצאה לאור של הספר את ההיסטוריון השווייצרי סטפן מכלר כדי לבדוק את הטענות לזיוף. מכלר אישר כי טענותיו של גנצפריד הן אמת והספר הוא אכן זיוף.

## קישורים חיצוניים

* דף הספר קרעים באתר הוצאת ידיעות אחרונות
* 

קטגוריה:סופרי השואה
קטגוריה:כותבי זיכרונות מהשואה
קטגוריה:תרמיות
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1941
וילקומירסקי

**וילקומירסקי** הוא שם משפחה יהודי המעיד על מוצא נושאו או אבותיו מן העיירה וילקומיר (שמה היידי והפולני של אוקמרגה) שבליטא.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים