בית הכנסת בחמת גדר

שמאל|ממוזער|250px|החלק העליון של הפסיפס - בכניסה לבית המשפט העליון בירושלים

**בית הכנסת בחמת גדר** הוא בית כנסת עתיק הנמצא באתר מרחצאות המרפא חמת גדר. בית הכנסת נבנה במאה הרביעית לספירה, דבר המעיד על קיומה של אוכלוסייה יהודית בעלת אמצעים באזור שבאה למרחצאות המרפא. הביקורים החוזרים של המתרפאים במרחצאות הביאו לכך שהם הרימו תרומה נכבדה לבניית בית הכנסת. מתוכן הכתובות שנמצאו בשלושת הפסיפסים שהיו על רצפת בית הכנסת עולה כי מדובר באוכלוסייה אמידה, אשר הביאה אומן לעיצוב רצפת הפסיפס. חלקו העליון של הפסיפס שוחזר ומצוי בכניסה לבית המשפט העליון בירושלים. לדעת החוקרים מצויה רצפה נוספת של בית הכנסת במעמקי האדמה הממתינה לגילויה.

## תולדות בית הכנסת
שמאל|ממוזער|250px|שחזור רצפת בית הכנסת
לצורכי ריפוי היה על הבא למרחצאות חמת גדר לשהות זמן מה באתר. אופי מחלות העור היה כזה שהן מופיעות מחדש כל שנה או בעקבות גרוי חיצוני. ולכן היו מתרחצים שהיה להם זמן השהיה ארוך במקום ואלה תרמו לבניית בית הכנסת הקבע במקום. תוכן הכתובות בשלושת הפסיפסים מצביעות על כך כי בית הכנסת נבנה על ידי המתרחצים שבאו לחמת גדר, ואפילו ניתן לאתר מאילו מקומות הם באו ופרטים נוספים עליהם.

שרידי בית הכנסת נמצאו בגבעה במרכז האתר - ב"גובהה של עיר" - בהתאם למסורת. בבית הכנסת הייתה רצפת-פסיפס עם כתובות אחדות. רצפת הפסיפס הונחה על גבי רצפת-אבן (אולי מבית כנסת קודם - ראו להלן). בית הכנסת היה בנוי מצפון לדרום, לעבר ירושלים, כנהוג בבתי הכנסת בעבר הירדן. מידותיו 13X13 מטר, מבנהו כמו בסיליקה, היינו אולם תווך ומשני צדדיו אולמות צרים וארוכים. המופרדים על ידי שתי שורות של עמודים. בראשו של בית הכנסת - מדרום - היה אפסיס, קיר חצי עגול, ולפניו במה מוגבהת, בה היה ארון הקודש.

הפתח הראשי של המבנה היה בקיר המזרחי, בהתאם להנחיה ההלכתית לפיה "אין פותחין פתחים [בבית הכנסת] אלא למזרח", כפי שמצינו בבית הכנסת הסמוך במעוז חיים של היום, בהר ארבל, ובדרום הר חברון.

רצפת הפסיפס התגלתה בשנת 1932 על ידי פרופ' אלעזר ליפא סוקניק, אשר ניהל את החפירות במקום מטעם האוניברסיטה העברית. הרצפה מורכבת משלושה שדות - פאנלים - המוקפים על ידי מסגרת של תשליבים צבעוניים. הרצפה כולה כוללת עיטורים גאומטריים פשוטים, כמקובל ברצפות בתי כנסת: עיטורים ולא דמויות. 

ברצפה משולבות שלוש כתובות-הקדשה, כולן בארמית. בסמוך לבימת ארון-הקודש, בדרום, מעוטרת הרצפה בכתובת הראשית הנתונה בתוך זר עגול, ומשני צדדיה מוצגים שני אריות, הניצבים זה מול זה. מעבריהם ברושים, ככל הנראה. בין האריות מופיע, בתוך מעגל זר-עלים, כתובת ששבחה את האנשים שתרמו 5 דינרים.

## הפסיפס המרכזי
250px|ממוזער|שמאל|רצפת פסיפס עם כתובת עברית מחמת גדר, צולם בנובמבר 1967
בכתובת זו, הראשית במתחם, מוזכרים שמות של שישה אנשים בני משפחה אחת. לכולם, חוץ מאחד, שמות זרים. הם קרויים בתארים "קירוס" או "קירה" כלומר "אדון" או "גברת". אחת נושא תואר "קומס" שהוא תואר של משרה בכירה בפקידות הממשל הביזנטי. לפי התקנות של הקיסר תיאודוסיוס משנת 432 אסור היה ליהודים לשאת תואר זה. לפיכך ראה פרופ' סוקניק את התאריך לעיל - אמצע המאה ה-5 - כתאריך המאוחר ביותר לבנית בית הכנסת או הפסיפס.

הכתובת המקורית:

הפירוש בעברית: וזכור (ים) לטוב מר הופלוס ומרת פרוטום ומר סולוסטוס חתנו וקומס פרורוס בנו ומר פוטוס חתנו ומר חנינה בנו הם ובניהם שמיצוותיהם מצויים בכל מקוםאשר נתנו פה חמישה דינרי זהב.מלך העולם יתן ברכתו במעשיהם, אמן אמן סלה.

מתחתיה שתי הכתבות הארמיות. צורת הישיבה בבית הכנסת הייתה בשורות

## הכתובת הארוכה

בכתובת האחת, הארוכה, 4,80 מטר, נכתב כך:

מעיון במקומות מוצאם של התורמים, עולה כי הם מן הגליל, אך גם מאזורים מרוחקים יותר: מהעיר ציפורי, מכפר עקביה - ממזרח לכנרת, מכפר נחום, מ"חימאוס" (הגרסה היוונית לשם "חמת") – אחת מערי ה'חמת' סביב הכנרת, ומארבל ממערב לטבריה.

## הכתובת הצרה

בכתובת השנייה, קצרה יותר, 2,20 מטר נכתב כך:

לזיהויה של 'עיריא' בכתובת השנייה בשורה השלישית, יש לומר שכנראה הכוונה ל'בני העיר' שבה הפסיפס, כלומר, בני העיר חמת, חמת-גדר. קיימת גם הצעת קריאה אחרת: צוריא, וזיהויה בצור (מדרום לצידון או בעבר הירדן המזרחי).

בחרבת בכפר הירדני אומקיס, (מעל חמת גדר), כנראה חורבות העיר "גדר", נמצאו גם קטעי סורג וקישוטי במה, שאחד מהם מתאר מנורת שבעת הקנים שמעבריה שופר ולולב, ומעליה כתובת יוונית שבסופה המלה העברית "שלום". התיארוך הוא למאה ה-3

כמה תרמו?

הנה לפנינו: טרימיסין אחד [=שליש דינר זהב], שלושה גרמין [= כנראה דינר כסף שלם] משלושה אנשים, שלושה [גרמין, כנראה דינר-כסף שלם] מאדם אחד, ו'מחירהון', שאיננו ברור. אפילו בני-העיר עצמה, בני חמת-גדר, תרמו תרומה צנועה – טרימיסין אחד.

אולי יש לנו עדות על נסיבות חורבן בית הכנסת. בשרידים נמצא נר שמן ועליו צלב - נר שמן נוצרי.

## על החפירות ב-1932
שמאל|ממוזער|250px

בחפירות בית הכנסת בראשותו של סוקניק השתתפו שתי קבוצות פועלים: האחת, של השומר הצעיר הרוסי והשנייה, מערביי המקום. חשיפת בית הכנסת עוררה התרגשות רבה בקרב היישוב העברי. שנתיים קודם נחשף בית הכנסת בבית אלפא שעורר התעניינות גדולה גם כן. ההבדל המרכזי בין שתי רצפות הפסיפס נובע מאופייה של הקהילה בה נוצר. בעוד קהילת בית אלפא נתפשה כקהילה חקלאית, נתפש בית הכנסת בחמת כביטוי של קהילה עירונית ומבוססת. בבית אלפא היה שפע איורים וסמלים אשר ביטאו אמנות עממית. בחמת גדר, הפסיפסים ובייחוד פסיפס האריה עשוי ברמה אמנותית גבוהה. עדות נוספת לביסוסה הכלכלי של הקהילה באזור מציגה כתובת ההקדשה של הפסיפס. בכתובת מופיעים האריות כשהם ניצבים משני עבריה של רשימה ובה פירוט התרומות לבנייתו של בית הכנסת.

## לקריאה נוספת
* אליעזר ליפא סוקניק, **בית-הכנסת העתיק בחמת-גדר**, קובץ החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, ג', תרצ"
* זאב וילנאי, ** [[מדריך ארץ ישראל]] חיפה העמקים הגליל החרמון**, 1941, הדפסה שלישית : 1948. הוצאת תור ארץ ישראל ירושלים
* צבי אילן, **משוט בארץ** - טיולים באזורים המשוחררים, הוצאת מפעלי תרבות וחינוך, יולי 1967
* יוסף נוה, **בית הכנסת חמת-גדר**, על פסיפס ואבן, ירושלים תשל"ח - 1977, 64-54.
* יצחקי גל, **טבילה חמה באל חמה**, בתוך "דרך ארץ", בעריכת עירית זהרוני, משרד הביטחון, תשמ"ד - 1984.
* נחמן גד, **זכרונות מחפירות בית-הכנסת בחמת גדר בשנת 1932**, "אריאל" חוברת 50-51, 1987
* צבי אילן, **בית הכנסת חמת-גדר**, בתי-כנסת קדומים בארץ-ישראל, ת"א תשנ"א - 1990, 93-91.
* מיכה לבנה, **גולן - 20 שנה ועוד 2000**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993

## קישורים חיצוניים
* 

* זאב ח. ארליך ז'אבו, '''בית הכנסת בין חמת לתנינים''', מקור ראשון - 24 ספטמבר 2007

## הערות שוליים

חמת גדר
חמת גדר
קטגוריה:רמת הגולן: אתרים ארכאולוגיים
חמת גדר
חמת גדר
קטגוריה:יצירות יהודיות בארמית
קטגוריה:אל חמה
קטגוריה:התקופה הביזנטית בארץ ישראל