אמת המים העתיקה של הקרוטון

**אמת המים העתיקה של הקרוטון** (באנגלית: **Old Croton Aqueduct**) הייתה מערכת חלוקת מים גדולה ומורכבת שנבנתה עבור העיר ניו יורק בין השנים 1837 ל-1842. האמה הייתה בין הראשונות בארצות הברית, שהובילו מים באמצעות כוח הכבידה למרחק של 66 ק"מ, מנהר קרוטון במחוז וסטצ'סטר למאגרים במנהטן. האמה נבנתה מאחר שמקורות המים המקומיים הפכו מזוהמים ולא מתאימים לאוכלוסיית העיר הגדלה. אף על פי שאמת המים הזו הוחלפה ברובה על ידי אמת המים החדשה של הקרוטון, שנבנתה ב-שנת 1890, אמת המים העתיקה של הקרוטון נשארה בשירות עד שנת 1955.

## רקע
לאי מנהטן, המוקף בנהרות מליחים, הייתה אספקה מוגבלת של מים מתוקים. היא הידלדלה כשהעיר גדלה במהירות לאחר מלחמת העצמאות האמריקאית, ומקורות מים מתוקים זוהמו במי שפכים. לפני הקמת אמת המים, תושבי ניו יורק השיגו מים מבורות מים, בארות, מעיינות טבעיים ומקווי מים אחרים. גידול מהיר של האוכלוסייה במאה ה-19, ופלישה לאזורים אלה כשמנהטן התקדמה צפונה יותר לאזור וול סטריט דהיום, הובילו לזיהום של מקורות המים הללו. זאת ועוד, כשהעיר נהרסה על ידי מגפת הכולרה ב-1832 והשריפה הגדולה ב-1835, התבררה חוסר ההתאמה של מערכת המים של הבארות ובורות מים, ונבדקו חלופות רבות. בסופו של דבר התברר, שרק נהר קרוטון בצפון מחוז וסטצ'סטר נמצא נושא מים מספיקים, בכמות ובאיכות, כדי לשרת את העיר. בניית מערכת ההעברה החלה ב-1837, והושלמה ב-1848.

## הבנייה וההפעלה
במרץ 1833, מונה מייג'ור דייוויד בייטס דאגלס , פרופסור להנדסה באקדמיה הצבאית של ווסט פוינט, לסַקֵר ולהעריך את התוואי המוצע. בשנת 1837, החלה בנייה של פרויקט הנדסי ענק, כדי להסיט מים ממקורות בצפון המדינה, בעקבות מסלול שנסקר על ידי דאגלס ובפיקוח יורשו של דאגלס, המהנדס הראשי ג'ון ב. ג'רוויס . נהר קרוטון נסכר, נבנו אמות מים, נחפרו מנהרות, הונחו צנרת ונוצרו מאגרי מים.

הפרויקט החל בבניית סכר ברוחב 76 מ' ובגובה 17 מ' כ-10 ק"מ במעלה הזרם של שפך נהר קרוטון, סכר הבנייה המשמעותי הראשון בארצות הברית. סכר קרוטון הישן נבנה מגושים מרובעים של גרניט ומלט. הסכר העלה את מפלס נהר קרוטון ב-12 מ', ויצר מאגר באורך 8 ק"מ, שגודלו היה כ-1,620 דונם, ובעל קיבולת של 1.8 מיליון מ"ק, והוא היה ממוקם בגובה של 51 מ' מעל פני הים ונקרא אגם קרוטון.

אמת המים המוזנת על ידי כוח הכבידה ירדה בשיפוע קבוע של כ-0.02% מהמאגר אל העיר ניו יורק. צנרת ברזל עטופה בלבנים הונחה, עם מגדלי אוורור חרוטיים כל קילומטר לערך, כדי להקל על הלחץ ולשמור על טריות המים. מלט הידראולי נוסף במקום שבו חצתה אמת המים נהרות. אמת המים השתרעה מסכר קרוטון הישן  בצפון מחוז וסטצ'סטר, ועד לנהר הארלם, שם הוא המשיך מתחת ובצמוד לגשר הגבוה ברחוב 173 ובמורד הצד המערבי של מנהטן, ולבסוף לתוך מאגר מים שמוקם ב"מרובע" שבין הרחובות ה-79  וה-86  ובין השדרה השישית והשביעית. האתר הוא כיום "המדשאה הגדולה ובריכת הצבים" שבסנטרל פארק. 130,000 מ"ק זרמו אליו מדי יום מצפון וסטצ'סטר.
[ממוזער|מאגר המים הסופי (תמונה משנת 1842), היכן שממוקמים היום [ספריית העיר ניו יורק#הספרייה המרכזית|הספרייה המרכזית של העיר ובריינט פארק]]
אמת המים נפתחה לשימוש הציבור ביום 14 באוקטובר 1842.

מאגר נוסף, הידוע כיום בשם מאגר ז'קלין קנדי אונאסיס, נפתח בשנת 1862, כדי לתת מענה לביקוש הגובר של העיר למים. המאגר תוכנן על ידי מעצבי הסנטראל פארק, כדי לקבל מראה של אגם טבעי.

בשנת 1863 אישר בית המחוקקים בניו יורק בניית מאגר הייברידג' מנהטן ומגדל המים, כדי לספק לחץ מים לבניינים הממוקמים בגובה רב באזור שמסביב. הפרויקט תוכנן על ידי המהנדס הראשי של אמת המים קרוטון. הבנייה החלה בשנת 1866 והסתיימה בשנת 1872. מנועי קיטור שאבו מים מאמת המים כ-10 מטר לתוך המאגר, ולאחר מכן שאבו אותם עוד כ-61 מ' לראש מגדל המים לתוך מכל, עם קיבולת של 47,000 גלונים (180,000 ליטר).

אמת המים העתיקה הסתיימה היכן שכיום הספרייה המרכזית של העיר ובריינט פארק, בין רחוב 40  לרחוב 42. זה היה מאגר ההפצה של אמת המים העתיקה של קרוטון, ונקודת הסיום שלה. בתוך קירות הגרניט העבים של יותר מ-8 מטרים, שניצבו מעל פני השטח, היה אגם מלאכותי, (ולמעשה בריכה - ראו האיור משמאל) בן כ-16 דונם. צינורות מים מברזל יצוק הסתעפו מהמאגר ברחבי העיר. המאגר נהרס בשנת 1900.

## ראו גם
* מערכת הובלת המים לעיר ניו יורק

## קישורים חיצוניים

* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:הטיית מים
קטגוריה:ניו יורק: גאוגרפיה
קטגוריה:ארצות הברית: אתרים הרשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים
קטגוריה:מערכת הובלת המים לעיר ניו יורק
קטגוריה:אגן הניקוז קרוטון