הקו הראשי של רכבת ישראל

**הקו הראשי של [[רכבת ישראל]]** הוא הכינוי שניתן למסילת הרכבת החוצה את ישראל מצפון לדרום, מתחנת הרכבת נהריה למסוף המטענים שבהר צין.

קו זה הוא למעשה מספר מסילות נפרדות שנבנו בתקופות שונות וחוברו בשלב מאוחר לקו אחד – מסילת החוף, מסילת איילון, מסילת הרכבת יפו–ירושלים (מקטע תל אביב–לוד) ומסילת הדרום. מהקו הראשי מתפצלות שלוחות – מסילת עכו–כרמיאל, העמק, מסילת השרון, מסילת הירקון, מסילת לוד – אשקלון, מסילת מודיעין–ענבה, מסילת הרכבת יפו–ירושלים, מסילת תל אביב – פלשת, המסילה המזרחית ההיסטורית ושלוחות לנמלי ים (נמל אשדוד ונמל חיפה) ולמסופי משא ומטען (מסוף המטענים בנאות חובב, ממגורות חיטה בקיבוץ דביר וליד גן שמואל, בתי הזיקוק בחיפה ועוד).

לאורך המסילה פועל קו נוסעים בין-עירוני של רכבת ישראל שמנצל את הקו כמעט למלוא אורכו – קו נהריה–חיפה–תל אביב–לוד–באר שבע. בשאר קווי הנוסעים הבין-עירוניים והפרוורים נעשה שימוש בחלק מהמסילה לצד שימוש בשלוחות המתפצלות ממנה.

## היסטוריה
בשלהי התקופה העות'מאנית בארץ ישראל נסללה ביוזמה ובמימון צרפתי המסילה הראשונה בארץ ישראל וב – מסילת הרכבת יפו–ירושלים. המסילה שנחנכה ב-1892 הייתה במשך למעלה מעשור המסילה היחידה בארץ. בשנת 1906 נסללה שלוחה למסילת הרכבת החיג'אזית – רכבת העמק, מתחנת הרכבת חיפה מזרח דרך עמק יזרעאל לתחנת הרכבת סמח (צמח) שבעמק הירדן ומשם לדרעא שבעבר הירדן המזרחי. בין השנים 1912 ל-1914 נסללה מסילת השומרון, שלוחה אורכית מתחנת הרכבת עפולה שעל רכבת העמק דרומה לכיוון שכם. שלוחה אורכית קצרה נוספת נסללה מתחנת בלד א-שייח' שעל מסילת העמק לעכו.

המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה העלתה מצוקות לוגיסטיות שפתרונן הביא לתור הזהב של התחבורה המסילתית בארץ ישראל שנמשך לאורך תקופת המנדט. העות'מאנים בסיוע בעלי בריתם הגרמנים חיברו את מסילת השומרון לתחנת הרכבת טולכרם, משם נסללה המסילה המזרחית ההיסטורית לאורכה של הארץ דרך השרון והשפלה עד תחנת הרכבת הטורקית בבאר שבע ודרום מזרחה לחצי האי סיני, עם שלוחה לבית חאנון שבצפון רצועת עזה לצורך העברת יחידות צבא ואספקה לעבר קו החזית מול הבריטים. חלקה זה של המסילה המזרחית עד באר שבע היה לימים לחלק מהקו הראשי של רכבת ישראל. כמו כן בנו העות'מאנים שלוחה מתחנת הרכבת טולכרם אל תחנת הרכבת חדרה מזרח לצורך שינוע עצים שנכרתו ביערות האלונים שבשרון, עצים שנדרשו להסקת דוודי הקטרים וייצור אדני רכבת.

עם סיום המלחמה וכינון השלטון הצבאי הבריטי בארץ קישרו צוותי הרכבת הצבאית לארץ ישראל, לימים הרכבת המנדטורית, את המסילה המזרחית עם מסילת סיני למסילה אחת שקישרה בין חיפה, תחנת הרכבת לוד, באר שבע, רפיח ומשם לקנטרה בגדה המזרחית של תעלת סואץ בצפון סיני. תוואי המסילה בצפון הארץ מחיפה לטול כרם כלל איגוף גדול דרך מסילת העמק ומסילת השומרון ולכן נסללה בראשית שנות ה־20 מסילה ישירה מתחנת הרכבת חיפה מזרח דרומה אל חדרה מזרח, שם התחברה עם השלוחה מטול כרם לחדרה של המסילה המזרחית וייתרה את האיגוף. קטע המסילה נמתח לאורך קו החוף של חיפה בצמוד לנמל חיפה שנחפר בסמוך לסלילת מסילת זו. בינתיים פסק השימוש בקו מסילת הרכבת רפיח–באר שבע ומתחנת לוד המשיכה המסילה המשולבת לתחנת הרכבת רחובות, איסדוד, עזה רפיח וקנטרה. במהלך השנים הוחלפו קטעי המסילה הטורקית שהיו ברוחב צר, למסילה ברוחב תקני. ב־1942 נסללה מסילה מעכו דרך נהריה וראש הנקרה צפונה עד לטריפולי שבלבנון. המסילה שימשה בעיקרה לצרכים צבאיים, ובחלקה הדרומי מעכו לקו נוסעים פרוור מעכו דרך הקריות לחיפה.

לאחר קום המדינה השתנתה לחלוטין רשת המסילות באזור – לא התאפשרה עוד תנועת רכבות בין ארץ ישראל לבין הארצות השכנות. כמו כן, קטעים מהמסילות נותרו מעבר לקווי הפסקת האש של סוף מלחמת העצמאות (קטע המסילה רפיח-עזה ודרומה לסיני נתפס על ידי מצרים, קטע מהמסילה המזרחית בסמוך לטולכרם, וכן קטע ממסילת הרכבת יפו–ירושלים ליד בתיר נתפסו על ידי הלגיון הירדני). לחלק המסילה המזרחית נסלל קטע עוקף, וקטע המסילה לירושלים הועבר לישראל במסגרת הסכם הפסקת האש עם ירדן. בראשית שנות ה־50 נסללה מסילה החוף מתחנת הרכבת חדרה מערב דרך נתניה והרצליה עד מרכז תל אביב, כתחליף למסילה המזרחית שהגיעה רק עד לוד ועברה בסמוך לקווי הפסקת האש (שימשה מאז בעיקר עבור הרכבת שנסעה מחיפה לירושלים). נפח הנוסעים ברכבת של מדינת ישראל ירד משמעותית על רקע צמצום אורך המסילות. חברת רכבת ישראל, שהוקמה במאי 1948, החלה להפעיל את רשת המסילות בארץ על אף הצמצום בנפח הנוסעים ובאורך המסילות. במשך חמישה עשורים ירדה קרנה של הרכבת בארץ ישראל ופעילות הרכבת הלכה ופחתה. בכל זאת, בשנת 1977 הוארכה מסילת הדרום בקטע נוסף דרומה, אל הר צין.

בשנות ה-90 המאוחרות של המאה ה-20 גברה תנועת הנוסעים ברכבת ישראל. החלטות ממשלת ישראל הובילו לפיתוח מואץ של רשת המסילות – נבנו תחנות חדשות והונחו מסילות חדשות. בין המסילות החדשות שהונחו הייתה גם מסילת איילון שהחליפה את המסילה המזרחית ההיסטורית בקישור דרום הארץ וצפונה, וחיברה את מסילת החוף עם מסילת הדרום והמסילה לירושלים, ומסילת הרכבת לנמל התעופה בן-גוריון (הונחה במקביל לקטע המסילה תל אביב-לוד כדי לקשר את נמל התעופה בן-גוריון לרשת המסילות).

## הקו הראשי כיום
הקו הראשי הוא חיבור קטעי מסילות שהונחו בתקופות שונות של המאה העשרים. כיום הקו הראשי נמתח מנהריה שבצפון לאורך מישור החוף הצפוני והשרון (מסילת החוף), דרך תל אביב (מסילת איילון) ואחר כך לתחנת הרכבת לוד (מסילת הרכבת יפו–ירושלים) ודרומה דרך אזור השפלה אל באר שבע ודימונה והלאה אל מסוף המטענים בהר צין.

מהקו הראשי מתפצלות השלוחות הפעילות הבאות (מצפון לדרום)
* דרומית לעכו מתפצלת מסילת עכו–כרמיאל (מסילת הגליל).
* בסמוך לתחנת הרכבת מרכזית המפרץ מתפצלת מסילת העמק.
*בצומת רמז מתפצלת המסילה המזרחית החדשה.
* במחלף שמריהו מזרח מתפצלת מסילת השרון.
* מתחנת הרכבת תל אביב אוניברסיטה מתפצלת מזרחה מסילת הירקון.
* מתחנת הרכבת תל אביב ההגנה מתפצלת לכיוון דרום אל מסילת תל אביב – בני דרום משם ממשיך הקו אל תחנת הרכבת יבנה מערב והלאה אל צומת פלשת בה נפגש עם מסילת לוד – אשקלון.
* פיצול גנות מתפצלת מזרחה מסילת ירושלים – גנות הכוללת את תחנת הרכבת נמל התעופה בן-גוריון ותחנת הרכבת ירושלים – יצחק נבון ומסילת מודיעין – ענבה (המתפצלת ב"צומת דניאל" ליד מחלף ענבה) הכוללת את תחנת הרכבת פאתי מודיעין ותחנת הרכבת מודיעין מרכז.
*מתחנת הרכבת לוד מתפצלת דרומה מסילת לוד – אשקלון.
**ליד תחנת הרכבת באר יעקב, מתפצל הקו לתחנת הרכבת ראשון לציון – הראשונים. תחנות: תחנת הרכבת ראשון לציון – הראשונים.
*מתחנת הרכבת לוד מתפצלת צפונה המסילה המזרחית ההיסטורית.
*מאזור קיבוץ נען מתפצלת מזרחה מסילת הרכבת יפו–ירושלים (מסילת שורק). תחנות: תחנת הרכבת בית שמש, תחנת הרכבת גן החיות התנ"כי, תחנת הרכבת ירושלים מלחה.
*מקריית גת מתפצלת מסילת חלץ אל אשקלון.
*בצומת גורל מתפצלת צפונה מסילת אשקלון – באר שבע.

נכון לשנת 2007 אורך המסילות הכללי של רכבת ישראל עומד על 960.5 קילומטר, מתוכן 719 קילומטר משמשות כמסילות **קו ראשי** ו-241.5 ק"מ שלוחות.

## הערות שוליים

*