open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מקצב

**מקצב** הוא מונח מוזיקלי בסיסי שמשמעו יחס בין משכי צלילים. מקצב מאגד בתוכו גם תבניות חוזרות של משכי צלילים. המקצב לא קובע לבדו את משך הצלילים, אלא בהתאם למפעם.

במוזיקה המערבית נהוג לחלק את משכי הצלילים על בסיס המספר שתיים או שלוש. החלוקה לשתיים נפוצה יותר ברוב המכריע של הסגנונות. היא פשוטה יותר, ומופיעה להלן:
* שלם (1) – משכו ארבעה רבעים, או שני חצאים, כך שהוא ממלא תיבה נפוצה (של 4/4 – "ארבעה רבעים") שלמה.
* חצי (1/2) – חצי משלם, כלומר שני רבעים.
* רבע (1/4) – רבע משלם
* שמינית (1/8)
* חלק שש-עשרה (1/16)
* חלק שלושים-ושתיים (1/32)
* וכן הלאה.

על מנת לעבור לחלוקה לשלוש ("טריולה"), יש להוסיף את הספרה 3 מעל התווים המחולקים. בדוגמה הבאה, מופיעה חלוקת הרבע לשלושה שלישונים, במקום החלוקה לשתי שמיניות, אשר להן אין צורך בסימון מיוחד:
ממוזער|250px|השוואה בין רבעים לשלישונים שלהם
על מנת לחלק כל אורך נתון לשלוש, יש להשתמש בתיווי, אשר ערכו הרתמי נמוך ממנו בדרגה אחת, ולהוסיף מעליו את הספרה 3. חלוקת השלם לשלוש תראה כמו שלושה חצאים אשר מעליהם הספרה 3.

על ידי שימוש בספרות, ניתן לחלק גם לערכים מורכבים יותר, כמו ל-5, 7 או ל-11. כמו כן, ניתן להוסיף "נקודה" ליד כל תו כדי להאריך אותו בחצי ממשכו. לדוגמה, רבע מנוקד יהיה בעצם באורך רבע ושמינית, כלומר שלוש שמיניות. צליל המנוקד בשתי נקודות, יוסיף 75% לאורכו, וכן הלאה. דרך נוספת ליצור משך לא זוגי היא לחבר את משכם של שני צלילים זהים בגובהם על ידי שרטוט קשת ביניהם. התוצאה היא צליל יחיד שמשכו הוא סכום משך הצלילים המחוברים.

סוגי מקצבים:

מקצב חוזר זו תבנית מקצבית שחוזרת הרבה פעמים.

מקצב קבוע זו תבנית מקצב שחוזרת בלי הפסקה.

מקצב מאפיין זו תבנית מקצב שחוזרת רק פעמים ספורות אז אפשר להשוות בין תיבות.

## תבניות קצביות

שימוש בתבניות קצביות חוזרות שכיחות יותר בז'אנרים של מוזיקה קלה, מוזיקה אתנית ובמוזיקת מצעדים. תבנית קצבית פופולרית ופשוטה היא "מקצב מנוקד", אשר בה מופיעים בעיקר בליווי, שמינית מנוקדת ולאחריה חלק שש-עשרה, וחוזר חלילה. בבלוז מופיעה בדרך כלל תבנית קבועה במחלקת הקצב, של שני שלישונים מחוברים, ולאחריהם שלישון נוסף (המשלים לרבע אחד). תבנית זו נקראת "סווינג" או "שאפל" ודומה לתבנית של מקצב מנוקד, אך פחות "חדה" ממנה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תאוריית המוזיקה
קטגוריה:קצב
ואנג ויינג

**ואנג ויינג** (בלאו: **ວັງວຽງ**) או **מואנג וואנגוויאנג** היא עיירה במחוז ויינג צ'אן בלאוס לגדות נהר נאם סונג . אוכלוסיית הקבע של העיירה נאמדת (2006) ב-25,000 נפש ובנוסף עליהם יש מספר משתנה של תיירים, טיילים מקומיים ועובדים זמניים.

העיירה נמצאת כ-160 ק"מ צפונית לויינג צ'אן על דרך מס' 13, וממוקמת בין שרשרת הרים קרסטיים. בסמוך אליה נמצאות מערות רבות. לצד העיירה נמצא מנחת מטוסים שהיה בשימוש בתקופת מלחמת וייטנאם על ידי מטוסי אייר אמריקה . 

העיירה הפכה במהלך השנים לאבן שואבת לתיירי תרמילאות, הנמשכים לנוף ההררי והנהר הזורם בה, האקלים הנח והמחירים הזולים, לשם שהייה ארוכה במקום. רחובה הראשי של העיירה והרחובות המסתעפים ממנו משובצים בבתי הארחה ובתי מלון, פאבים, מסעדות, בתי קפה ואינטרנט קפה, סוכנויות נסיעות ותיירות וכדומה.

האטרקציות התיירותיות במקום כוללות שיט אבובים, שיט בקיאקים ורפטינג על נהר הנאם סונג, טיפוס הרים וסלעים, טיולי אופניים ואופנועים וביקור במערות הרבות ותצורות הגיר הקיימות בהרי הקרסט הסובבים את העיירה. רבים מהמטיילים ממשיכים מואנג ויינג צפונה, לעיר לואנג פרבאנג.

## גלריה

קובץ:Vang Vieng, Laos. I.jpg
קובץ:Vang Vieng, Laos. IV.jpg
קובץ:Vang Vieng, Laos. III.jpg
קובץ:Vang Vieng (24016797372).jpg

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לאוס: ערים
סורת א-שרח

**סורת א-שרח** (בערבית: **سورة الشرح** – "סורת הרווחה") היא הסורה ה-94 במספר בקוראן. סורה קצרה זו מונה שמונה פסוקים (אַיַא֫ת), ולפי האמונה האסלאמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך ג'יבריל (جبريل), במכה. לפי ספרו של אבן א-צ'ורייס, פַצָ'אאִל אל-קוראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עטאא אל-ח'וראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת א-צ'חא ולפני סורת אל-עצר.

בסורה נדרש הנמען, מוחמד, להיזכר בהקלה וברווחה שחש בעקבות דבקותו באללה. בחלקה השני היא מבטיחה כי לאחר הקשיים יבוא המזור, כאשר הפסוקים החמישי והשישי חוזרים: "אחר הקושי תבוא הקלה!". משום כך קוראת הסורה לקורא להתחזק ולהתעשת לנוכח המכשולים ולדבוק באל באהבה.

תוכנה המעודד של הסורה, שנועד להשרות ביטחון במוחמד, נמענה, עולה בקנה אחד עם המסורת המייחסת את הורדת הסורה למוחמד בשלב מוקדם למדי של ימיו כנביא. בשל תוכנה, סגנונה וקוצרה נהוג לקרוא אותה יחד עם סורת א-צ'חא, המקדימה אותה, ואשר מקובל להניח ששתיהן הורדו בסמיכות גדולה זו לזו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

שרח
אודרה טוטו

**אוֹדרֶה ז'וסטין טוֹטוּ** (בצרפתית: **Audrey Justine Tautou**, בתקשורת בישראל מוכרת בשם **אודרי טוטו**; נולדה ב-9 באוגוסט 1976) היא שחקנית קולנוע צרפתייה.

## ביוגרפיה
טוטו נולדה בבומון שבמחוז פווי-דה-דום  בצרפת, למשפחה מרקע נוצרי וגדלה במונלוסון.

אביה של טוטו הוא רופא שיניים ואמה היא מורה. טוטו גילתה עניין בתחום הקומדיה עוד מגיל קטן ולמדה בבית הספר לדרמה "קוּר פלוראן". לאחר שסיימה את לימודיה בחוג לספרות באוניברסיטה מקומית, החלה להשתתף בסרטים מקומיים.

## קריירת משחק
בשנת 1999 התפרסמה ברחבי צרפת בעקבות הופעתה בדרמה הקומית "ונוס ביוטי", על תפקידה בסרט קיבלה גם את פרס סזאר היוקרתי. בשנת 2001 זכתה להכרה עולמית כאשר שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "אמלי". בסרט גילמה את דמותה של אמלי פולַן, מלצרית בבית קפה מקומי בפריז שחייה עוברים ללא ריגושים מיוחדים עד ליום אחד שבו הכל משתנה. על תפקידה קצרה שבחים וביקורות חיוביות, וכן קיבלה מועמדות לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי, ל"פרס האקדמיה האירופאית" ומועמדות שנייה לפרס סזאר וזכתה בפרס לומייר.

בנוסף ב-2001 כיכבה בסרט הקומדיה הרומנטי הצרפתי "אלוהים גדול, אני קטנה" , בתור דוגמנית בת למשפחה קתולית, שמתאהבת בווטרינר יהודי, שוקעת באובססיה ליהדות ומכריחה את אהובה לשקוע בכך יחד עמה.

שנה לאחר מכן שיחקה בדרמה הקומית "פודינג אירופאי", במותחן הרומנטי "אוהבת... לא אוהב" ובדרמה "דברים יפים מלוכלכים" שזיכתה אותה במועמדות שנייה ל"פרס האקדמיה האירופאית".

ב-2004 שיחקה לצד מריון קוטיאר בדרמת המלחמה הרומנטית מועמדת 2 פרסי אוסקר, "שנים של אירוסין". בסרט גילמה את דמותה של מתילד דונֶה, ארוסתו של חייל בחזית הצרפתית במהלך מלחמת העולם הראשונה, אשר מקבלת מידע שארוסה עדיין בחיים, ויוצאת למסע ארוך וכואב על מנת לגלות את האמת. על תפקידה הייתה מועמדת בפעם השלישית לפרס סזאר וקיבלה מועמדות שלישית כפולה ל"פרס האקדמיה האירופאית".

בשנת 2006 כיכבה לצד טום הנקס במותחן המסתורין שובר הקופות של רון הווארד "צופן דה וינצ'י", המבוסס על רב-המכר מאת דן בראון. בסרט גילמה את דמותה של החוקרת הצרפתייה סופי נובו, שמסייעת לחוקר האמריקאי רוברט לנגדון (טום הנקס) לפענח תעלומת רצח מסתורית במוזיאון הלובר. ב-2009 גילמה טוטו את דמותה של מעצבת אופנה הצרפתייה קוקו שאנל בסרט "קוקו לפני שאנל".

## פילמוגרפיה
* ונוס ביוטי (1999)
* מקרה (2000)
* אמלי (2001)
* אלוהים גדול, אני קטנה (2001) 
* אוהבת... לא אוהב (2002)
* פודינג אירופאי (2002)
* דברים יפים מלוכלכים (2002)
* איש הים האבוד (2003)
* לא על השפתיים (2003)
* סוף טוב (2003)
* שנים של אירוסין (2004)
* הבובות הרוסיות (2005)
* צופן דה וינצ'י (2006)
* חסר מחיר (2006)
* אישה זהב (2006)
* קוקו לפני שאנל (2009)
* שקרים יפים (2010)
* העדינות (2011)
* תרז (2012)
* צל הימים (2013)
**Phantom Boy* (2015) - דיבוב
**Éternité (*2016*)*
**The Jesus Rolls* (2020)

## קישורים חיצוניים

*  
* 
* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:זוכי פרס סזאר
קטגוריה:זוכות פרס סזאר
קטגוריה:זוכי פרס לומייר
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1976
אדריאן קינג

**אדריאן קינג** (באנגלית: **Adrienne King**; נולדה ב-21 ביולי 1960) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון, מדבבת ורקדנית אמריקאית. היא ידועה כ"אליס הארדי" מסדרת סרטי יום שישי ה-13.

## ביוגרפיה
קינג נולדה בלונג איילנד, ניו יורק. בהיותה בת שישה חודשים, הופיעה קינג בפרסומת הראשונה שלה. בשנת 1965, הופיעה בתוכנית "Hallmark Hall of Fame" בתור מלינדה. בנוסף היא למדה ריקוד באקדמיה המלכותית לאמנויות.

תפקידה המשמעותי היחיד היה בשנת 1980, כשנבחרה לשחק את אליס הארדי בסרט האימה "יום שישי ה-13" ובסרט ההמשך. קינג לוהקה לתפקיד לאחר שהמפיקים לא יכלו להשיג את בחירתם הראשונה, סאלי פילד.

לאחר הצלחת "יום שישי ה-13", קינג הוטרדה על ידי מעריץ אובססיבי שעקב אחריה ופרץ לדירתה. בעקבות חוויה זו, קינג פרשה מקריירת המשחק והתרכזה בציור. למרות פרישתה, קינג ביצעה קולות במספר סרטי קולנוע, כגון: "מה עובר על גילברט" (1993), "בזמן שישנת" (1995) ו"טיטניק" (1997).

ב-2008, תוכננה קינג להופיע ביציאה מחודשת של "יום שישי ה-13", אך לאחר מספר ימים הוחלט בהפקה שאף שחקן מהסרט המקורי לא יופיע בסרט; אליס הארדי הופיעה בסצנת הפתיחה, אך מגולמת על ידי סטפני רודס. מאוחר יותר, הופיעה קינג סרט האימה והמדע הבדיוני "Walking Distance", סרטה הראשון מזה 27 שנים.

## פילמוגרפיה
*1965 - לרשת את הרוח (Inherit the Wind) - מלינדה
*1977 - בין השורות (Between the Lines)- עלמה צעירה
*1977 - שגעון (Saturday Night Fever) - רקדנית
*1979 - שיער (Hair) - רקדנית
*1980 - יום שישי ה-13 (סרט, 1980) - אליס הארדי
*1981 - יום שישי ה-13 חלק 2 - אליס הארדי
*1993 - מה עובר על גילברט (קול)
*1995 - בזמן שישנת (קול)
*1997 - טיטניק (קול)
*2000 - כמעט מפורסמים (קול)
*2010 - ניסוי על טבעי (Psychic Experiment) - לואיס סטארק
*2012 - המשאלה של גבי (Gabby's Wish) - אנג'לה
*2012 - חדר הפרפרים (The Butterfly Room) - רייצ'ל
*2013 - לילה שקט לילה ארור: השיבה הביתה (Silent Night, Bloody Night: The Homecoming) - הזרה (קול)
*2013 - סוף. - (קול)
*2014 - סיפורי פו (Tales Of Poe) - מלכת החלומות
*2015 - All American Bully - המנהלת קין
*2018 - ויליאם פרוסט (William Froste) - ג'קי וינטרס
*2020 - *13 Fanboy -* אדריאן קינג (היא עצמה)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:מדבבות אמריקאיות
קטגוריה:רקדניות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרי האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
בוראט

**בוראט** הוא תרכובת כימית המכילה אוקסיאניון של בור, כאשר אטום הבור בדרגת חמצון 3+. יון הבוראט הפשוט ביותר הוא 3−BO3, לו מבנה משולש מישורי, אך קיימים רבים אחרים. היון 3−BO3 יוצר מלחים עם יסודות מתכתיים, ומינרלים מסוג זה הם הצורה הנפוצה בטבע של בור. ניתן למצוא אותו גם במבנה המשלב סיליקטים, ליצירת מנרלי בורוסיליקט כמו טורמלין. רבות מתרכובת הבוראט מגיבות בקלות עם מים ומכילות קבוצות הידרוקסיד מבניות, ולכן הן למעשה הידרוקסובוראטים.

## כימיה מימית
יוני בוראט מופיעים בתמיסה מימית בכמה צורות; בתנאים חומציים עד כמעט-נייטרליים, כחומצה בורית - זו מסומנת לעיתים קרובות כ-H3BO3, או באופן מדויק יותר B(OH)3. ה-p*K*a של חומצה בורית הוא 9.14 ב-25 מעלות צלזיוס. החומצה מגיבה עם מולקולות המים ליצירת טטרהידרוקסיבוראט:

:+B(OH)3 + H2O  B(OH)-4 + H
:*K*a = 5.8x10−10 mol/l; p*K*a = 9.24

אניונים פולימריים המכילים יחידות OH מבניות (פוליהידרוקסובוראטים) נוצרים בטווח pH 7-10, אם ריכוז הבור גבוה מכ-0.025mol/L. הידוע ביותר מבין אלה הוא היון המצוי במינרל בוראקס:
: 4B(OH)-4 + 2 H+  B4O5(OH)42- + 7 H2O

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרכובות
קטגוריה:בור: תרכובות
STS-52

**STS-52** הייתה המשימה ה-13 של קולומביה וה-51 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א ששוגרה ב-22 באוקטובר 1992 ונמשכה קרוב לעשרה ימים. במהלך המשימה שוחרר למסלול לוויין LAGEOS-2 שנבנה על ידי נאס"א תוך שיתוף פעולה עם סוכנות החלל האיטלקית.

## צוות
* **מפקד המשימה**: ג'ים ות'רבי (James D. Wetherbee)
* **טייס**: מייקל בייקר (Michael A. Baker)
* **מומחה למשימה**: צ'ארלס ויץ' (Charles L. Veach)
* **מומחה למשימה**: ויליאם שפרד (William M. Shepherd)
* **מומחה למשימה**: טמרה ג'רניגאן (Tamara E. Jernigan)
* **מומחה מטען**: סטיבן מקלין (Steven G. MacLean)

## תיאור המשימה
מעבורת החלל אטלנטיס שוגרה מכן שיגור 39B במרכז החלל קנדי ב-22 באוקטובר. ביום שני של המשימה שוחרר למסלול לוויין LAGEOS-2 שנבנה על ידי נאס"א תוך שיתוף פעולה עם סוכנות החלל האיטלקית. הוא הגיע למסלול המתוכנן בגובה 5,900 ק"מ. מכשור לחקר חוסר משקל USMP-1 הופעל ביום ראשון של המשימה. בנוסף לכך בוצעו ניסויים מדעים שתוכננו על ידי מדענים מקנדה.

לאחר סיום התוכנית, המעבורת נחתה ב-1 בנובמבר במסלול נחיתה 33 במרכז החלל קנדי.

## ראו גם
* משימות מעבורות החלל

## קישורים חיצוניים

* דף המשימה באתר נאס"א
* תיאור המשימה
* דיווח לעיתונות
* סרטון על המשימה

STS-052
קטגוריה:1992 בארצות הברית
פראגוסטו

**פראגוסטו** (איטלקית **Ferragosto**) הוא חג פופולרי באיטליה, הנחגג ב-15 באוגוסט.
[שמאל|300px|ממוזער|חגיגות בעיר [פדובה]]
ליום החג אין משמעות דתית, אך מועדו ביום עלייתה של מרים אם ישו השמימה, לפי המסורת הנוצרית. פראגוסטו נחגג בבילוי בחיק הטבע, כשיש הנוהגים לשוב ביום החג מן העיר אל כפר המוצא שלהם, כדי לחוג את החג בחברת המשפחה המורחבת. מנהג אחרון זה הוא סיבת פקקי התנועה הבולטים ברחבי איטליה. נוהג נוסף האופייני לחג הוא משלוח ברכות מעובדים למעסיקיהם, הגומלים להם בשי לכבוד החג. מנהג זה היה כה מושרש, עד כי בתקופת הרנסאנס אף הוסדר בצווים אפיפיוריים.

מקור השם "פראגוסטו" בחג הרומי "פריאָיי אָוּגוסטי" (feriae Augusti, חגו של אוגוסטוס), שהונהג על ידי הפרינקיפס אוגוסטוס בשנת 18 לפנה"ס. החג מוזג עם חגים קודמים שחלו במהלך חודש אוגוסט, דוגמת הקונסואליה (Consualia) ב-23 באוגוסט, וכך נוצרה תקופה ארוכה של חגיגות ושל מנוחה, עם סיום העונה החקלאית המרכזית והקציר. במהלך תקופה זו התקיימו מרוצי סוסים בכל רחבי האימפריה הרומית, ואילו בהמות המשא כחמורים ואתונות זכו ב"חופש" ועוטרו פרחים. שרידים למנהגים אלה ניתן למצוא לאירועים שמתקיימים גם כיום, שהידוע שבהם הוא ה"פאליו של סיינה" החל מדי שנה ב-16 באוגוסט.

## ראו גם
* חג עליית מרים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:איטליה: תרבות
קטגוריה:חגים ומועדים
קטגוריה:אירועים בחודש אוגוסט
STS-53

**STS-53** הייתה המשימה ה-15 של דיסקברי וה-52 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א ששוגרה ב-2 בדצמבר 1992 ונמשכה קרוב לשבעה ימים. המשימה פעלה בעיקר לפי תוכנית מחלקת ההגנה של ארצות הברית.

## צוות
* **מפקד המשימה**: דייוויד ווקר 
* **טייס**: רוברט קאבאנה 
* **מומחה למשימה**: גיון בלופורד (Guion S. Bluford)
* **מומחה למשימה**: ג'יימס ווס (James S. Voss)
* **מומחה למשימה**: מייקל קליפורד (Michael R. Clifford)

## תיאור המשימה
המעבורת שוגרה ב-2 בדצמבר 1992 מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי. בנוסף למשימות שהיו סודיות ובוצעו לפי תוכנית מחלקת ההגנה של ארצות הברית בוצעו מספר פעילויות נוספות. שוחרר למסלול לוויין תקשורת USA-89 שהיה חלק של רשת תקשורת SDS. בנוסף לכך הצוות שחרר מערכת ODERACS שהייתה מיועדת לכיול מערכות מכ"ם לגילוי שרידי לוויינים ישנים. כמו כן בוצעו פעילויות בתחום חקר חוסר משקל וביולוגיה. הצוות ביצע מספר צילומים בעזרת מצלמה דיגיטלית שנבנתה בנאס"א.

המעבורת נחתה ב-9 בדצמבר במסלול נחיתה 22 בבסיס חיל האוויר אדוארדס.

## ראו גם
* משימות מעבורות החלל

## קישורים חיצוניים

* דף המשימה באתר נאס"א
* תיאור המשימה
* דיווח לעיתונות
* סרטון על המשימה

STS-053
קטגוריה:1992 בארצות הברית
בשארה מרג'יה

**בשארה מרג'יה** (בערבית: **بشاره مرجية**; נולד ב-1954) הוא סופר, מסאי ומתרגם ערבי ישראלי.

## ביוגרפיה

בשארה מרג'יה נולד ב-1954 למשפחה ערבית נוצרית בכפר יפיע שליד נצרת. לאחר לימודיו התיכוניים הוא החל ללמוד באוניברסיטת חיפה, בה סיים תואר ראשון (בשנת 1979) ותואר שני (בשנת 1982) בשפה וספרות הערבית - שניהם בהצטיינות. בשנת 1996 סיים את עבודת הדוקטורט בשפה וספרות ערבית באוניברסיטת תל אביב. התיזה עסקה בייצוג האישה ומעמדה בספרות הערבית הקלאסית. בהמשך לימד באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטה הפתוחה ובמספר מכללות אקדמיות.

ספרו "דמות האישה בספרות הערבית הקלאסית" (בערבית: **شخصية المراة في الادب العربي القديم**) זכה לביקורות משבחות בעולם הערבי, והפך לרב-מכר במספר מדינות. הספר זיכה אותו בפרס נשיא המדינה לספרות לשנת 2005 (בשיתוף האוניברסיטה העברית). חברי הוועדה ציינו כי לספר תרומה חשובה להבנת מעמדה החברתי והספרותי של האישה בימי הביניים.

בשנת 2005 קיבל ד"ר מרג'יה את תעודת יקיר המגזר הערבי.

הוא פרסם מספר ספרים בערבית שעסקו בספרות ילדים ובייצוג האישה בספרות. זאת, לצד עשרות מאמרים שפורסמו בכתבי עת ובעיתונים מקומיים. בנוסף, חיבר עשרות ספרי ילדים ותרגם מספר רב של ספרי ילדים משפות זרות, ובפרט מעברית, לערבית.

כיום מנהל ד"ר מרג'יה את המרכז הארצי לספרות ילדים ערבית בישראל, הנמצא בעיר נצרת.

מרג'יה נשוי ואב לשלושה, מתגורר בנצרת.

## מספריו
*הוצאה לאור של כתב היד "ספר העטרות על תככי הגזרות" (בערבית: "العنوان في مكايد النسوان").
*הקבצנות במקאמות (בערבית: "الكديه في المقامات").
*עאישה ואירוע האפק (בערבית: "عائشه وحادثة الافك").
*ניתוח סיפור "השינה" לעבד א-רחמן אל-ח'מיסי (בערבית: "قصة النوم" لعبد الرحمن الخميسي).
*הנביא יוסף (בערבית: "النبي يوسف").
*האמצעים הלשוניים ברומן "אל-מסאביח א-זורק" לחנא מינא (בערבית: الأساليب اللغويه في رواية "المصابيح الزرق" لحنا مينا).
*הניגודים ברטוריקה הערבית (בערבית: "الطباق").
*המבנה והצורה בקובץ השירים "סקט א-זנד" לאבו אל-עלאא אל-מערי (בערבית: "المبنى والشكل في ديوان سقط الزند")
*ניתוח הרומן "קהיר החדשה" לנגיב מחפוז (בערבית: "القاهره الجديده" لنجيب محفوظ).

### ספרות ילדים
*הילדים והחינוך המיני: מסר דתי וחינוכי (בערבית: "الأطفال والتربيه الجنسيه: رساله دينيه وتربويه").
*התרגום לילדים: לימוד וחינוך (בערבית: "الترجمه للاطفال: تثقيف واتصال").
*הפחדת ילדים, הרס לגילאים (בערבית: "تخويف الأطفال, هدم للأجيال").
*אלימות נגד ילדים: מקור לפשיעה ולהזנחה (בערבית: "العنف ضد الأطفال يدفعهم للجنوح والاهمال")

ועוד מספר גדול של מחקרים וחיבורים שעסקו בספרות ילדים.

### תרגומים (רשימה חלקית)

* "חיבוק" מאת דויד גרוסמן
* "על הגשר הקט" מאת עילם בן דרור 
* "הסוד של צופית" מאת מרים רות 
* "האגדה על השיח הקטן" מאת אסנת ישפה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:מסאים
קטגוריה:סופרים ערבים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים לערבית
קטגוריה:מתרגמים מעברית לערבית
קטגוריה:חוקרי ספרות ילדים ישראלים
קטגוריה:נצרת: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:יפיע
סטרייד (מוזיקה)

**סטרייד** (באנגלית: **Stride**; לעיתים קרובות מוכר כ**סטרייד ג'אז פיאנו**) הוא ז'אנר במוזיקה המנוגן על פסנתר, אשר התפתח בהארלם, ניו יורק בשנות העשרים. הסגנון יורש רבים ממאפייני סגנון הראגטיים. בסגנון, כמו גם בסגנונות פסנתר נוספים מאותה תקופה, חשיבות רבה ליד שמאל בנגינה. אבות הסגנון הם הפסנתרנים לוקי רוברטס, ג'יימס פ. ג'ונסון ופאטס וולר.

## מאפיינים
מאפייניו הברורים ביותר של הסגנון הם כאמור ביד השמאלית של הפסנתרן; היא מנגנת בס כל רבע, ונותנת את הבסיס הקצבי וההרמוני של היצירה. בניגוד לסגנונות כמו ראגטיים ובוגי ווגי התפקיד של יד שמאל חופשי מאוד, היא יכולה לנגן אקורדים בפעימה השנייה והרביעית של התיבה, היא קופצת מרווחים גדולים יותר, והתפקיד שלה יכול להיות הרבה יותר מלודי. ניתן לראות הרבה השפעה של התפתחות הג'אז, והנגינה מאלתרת הרבה יותר. כמו כן, להרבה קלאסיקות של הראגטיים כמו מייפל ליף ראג  נגני הסטרייד החליפו את המלודיה בסדרה של ריפים והפכו את תפקיד יד שמאל למלודי יותר. במשך הזמן התחילו להופיע גם בלו נוטס, ותפקידי הבס החלו להעשות לפעמים באוקטבות מקבילות או לסגנונו של ואלר גם במרווחים מקבילים אחרים.

גם ליד ימין תפקיד מהותי בצליל הייחודי של הסגנון. לרוב, במקום לנגן מלודיה, יד ימין למעשה מאלתרת על ההרמוניה של השיר, ויוצרת ריפים שונים על כל אקורד, כמו כן היא תשתמש במוטיבים מקונטרפונקט. ישנם סימני היכר של הסגנון כגון "קריסה לטרצות" כששני קולות נכנסים לתוך הטרצה של האקורד משני הצדדים.

בתקופה ההיא הסגנון עדיין נקרא ראגטיים ואת ההפרדה עשו רק מאוחר יותר. אחד הגורמים להתפתחות הזו שלו הייתה תרבות המועדונים בניו יורק שבה הפסנתרנים היו צריכים לנגן שעות על גבי שעות, מול קהל, ולהישאר מעניינים וחדשים. לאט לאט הם שינו את המלודיות, הם פיתחו את הבס, הם חיפשו טכניקות שילהיבו את הקהל.

הנגנים עצמם היו לרוב נגני ראגטיים שהושפעו ממוזיקת הסווינג. כדי לנגן את הסגנון חייבת להיות לנגן שליטה וירטואזית בטכניקה, ולמעשה לעיתים היו נגני סטרייד מתחרים ביכולות הטכניות שלהם בתחרויות שמשכו קהל רב. בין הנגנים המפורסמים של הסגנון ניתן למנות את: לוקי רוברטס, ג'יימס פ. ג'ונסון, פאטס ואלר, וילי "האריה" סמית', ג'לי רול מורטון, ארט טאטום, דונלד לאמברט ועוד.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
קטגוריה:סולו פסנתר
קטגוריה:ג'אז
ז'ורז'ה טיישיירה

**ז'ורז'ה פיליפה אבלינו טיישיירה** (בפורטוגזית: **Jorge Filipe Avelino Teixeira**, נולד ב-27 באוגוסט 1986 בליסבון) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת בלננסש מהליגה הפורטוגלית השנייה.

## קריירה
טיישיירה גדל במחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון. לאחר שסיים את דרכו בנוער, ב-2005, הוא לא הוחתם בקבוצה הבוגרת ובמקום זאת הצטרף למועדון אחר מהעיר ליסבון, קאזה פיה א.ק., ובהמשך עבר גם למועדון אודיבלש ולס.ד. פטימה, שלושה מועדונים מהליגות הנמוכות בפורטוגל.

בשנת 2008 עבר טיישיירה לקבוצת אטרומיטוס ירוספיקו מליגת העל הקפריסאית, ובראשית 2009 עבר לא.א.פ. פאפוס מאותה הליגה.

ביוני 2009 עבר טיישיירה לקבוצת מכבי חיפה מליגת העל הישראלית, במדיה העפיל לראשונה בקריירה שלו לליגת האלופות. טיישיירה היה מרכיב מרכזי בהגנה של חיפה, שספגה רק 16 שערי ליגה ב-35 מחזורים. במסגרת משחקי גביע המדינה הורחק טיישיירה ל-6 משחקים בפועל ו-8 על תנאי בעקבות התבטאויות כנגד השופט איתן תבריזי. ב-15 במאי 2010 הבקיע טיישיירה את שערו היחיד במדי מכבי חיפה, כשהשווה ל-1-1 מול בני יהודה במחזור האחרון, תוצאה שמנעה מחיפה את האפשרות לזכות באליפות בעקבות ניצחונה של הפועל תל אביב במשחק המקביל.

לקראת עונת  חתם טישיירה בפ.צ. ציריך מליגת העל השווייצרית. בינואר 2013 הושאל לקבוצת סיינה האיטלקית. בתום העונה ירד טישיירה עם הקבוצה לליגת המשנה, וחזר לפ.צ. ציריך, במדיה שיחק עונה נוספת.

לקראת עונת  חתם טישיירה בסטנדרד ליאז' מליגת העל הבלגית ובאמצע עונת  עבר לצ'רלטון את'לטיק מהצ'מפיונשיפ. ב-15 ביולי 2017 חתם לשלוש שנים בסנט טרוידן הבלגית. ב-29 ביוני 2023 לאחר 16 שנה חזר לפורטוגל וחתם באבש מהליגה הפורטוגלית שנייה. איתה עלה לליגה הפורטוגלית הבכירה בסיום העונה.

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן באתר הרשמי של מכבי חיפה

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:בלמי כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:ליסבון: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני קאזה פיה א.ק.
קטגוריה:כדורגלני אטרומיטוס
קטגוריה:כדורגלני א.א.פ. פאפוס
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. ציריך
קטגוריה:כדורגלני סיינה
קטגוריה:כדורגלני סטנדרד לייז'
קטגוריה:כדורגלני צ'רלטון את'לטיק
קטגוריה:כדורגלני סינט טראודן
קטגוריה:כדורגלני אבש פוטבול
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בשווייץ
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים באנגליה
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1986
קטגוריה:כדורגלני בלננסש
פרייבורג (כדורגל)

**מועדון ספורט פרייבורג** (בגרמנית: **Sport-Club Freiburg**) הוא מועדון כדורגל גרמני אשר ממוקם בעיר פרייבורג. המועדון משחק בבונדסליגה.
## היסטוריה

פרייבורג הוקמה בשנת 1904 ובסיום עונת 1992–1993 העפילה בפעם הראשונה בתולדותיה לבונדוסליגה לאחר שסיימה במקום הראשון ובעונתה הראשונה בתולדותיה בבונדוסליגה ניצלה מירידה במחזור האחרון בזכות הפרש שערים.

בעונת 1994/1995 שהייתה בעצם עונתה השנייה בליגה הראשונה בגרמניה הקבוצה סיימה במקום השלישי בבונדסליגה ובעקבות כך הקבוצה שיחקה בפעם הראשונה במפעלים האירופאיים בעונת 1995/1996 במסגרת גביע אופ"א. הקבוצה הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת סלביה פראג מצ'כיה והודחה מהטורניר.

בעונת 1996–1997 נשרה פרייבורג לליגה השנייה אחרי 4 עונות בליגה הראשונה לאחר שסיימה במקום הלפני האחרון, שנה לאחר מכן סיימה פרייבורג במקום השני בליגה השנייה ובכך שבה לליגה הראשונה לאחר שנה של העידרות.

בעונת 2000/2001 הקבוצה סיימה במקום השישי בבונדסליגה ובעקבות כך הקבוצה שיחקה בעונת 2001/2002 בפעם השנייה בגביע אופ"א. הקבוצה ניצחה בסיבוב הראשון את קבוצת פוצ'וב מסלובקיה. בסיבוב השני הקבוצה ניצחה את קבוצת סנט גאלן משווייץ. בסיבוב השלישי הקבוצה הפסידה לקבוצת פיינורד מהולנד והודחה מהטורניר, בסיום אותה עונה נשרה פרייבורג פעם נוספת לליגה השנייה וכמו בפעם הקודמת חזרה הקבוצה לליגה הראשונה לאחר שנת העידרות אחת לאחר שזכתה באליפות הליגה השנייה לעונת 2002–2003.

שנתיים לאחר העפלתה המחודשת לבונדוסליגה ירדה פרייבורג פעם נוספת לליגה השנייה אך בניגוד לשתי הפעמים הקודמות בהן ירדה לא הצליחה פרייבורג לחזור לליגה הבכירה בעונה הראשונה שלאחר הירידה ורק בעונת 2008–2009 אחרי 4 שנים בליגה השנייה הצליחה פרייבורג לחזור לליגה הראשונה.

בעונת 2012/2013 הקבוצה הגיעה לשלב חצי גמר הגביע הגרמני וסיימה במקום החמישי בבונדסליגה ובעקבות כך הקבוצה העפילה לשלב הבתים של הליגה האירופית בעונת 2013/2014. הקבוצה הוגרלה לבית הכולל את הקבוצות סביליה, סלובן ליברץ ואשטוריל. הקבוצה סיימה את שלב הבתים במקום השלישי בבית והודחה מהטורניר. בעונה זו הגיעה לשמינית גמר הגביע הגרמני והפסידה לקבוצת באייר לברקוזן. בעונת 2013/2014 סיימה פרייבורג במקום השישי. בתום עונת 2014/2015 סיימה במקום הלפני אחרון ונשרה לליגת המשנה. כעבור עונה אחת, חזרה פרייבורג לבונדסליגה לאחר שסיימה במקום הראשון.

שנה לאחר שחזרה לליגה הראשונה סיימה פרייבורג במקום השביעי מה שהבטיח לה השתתפות במוקדמות הליגה האירופאית לעונת 2017–2018. הקבוצה שיחקה בסיבוב השלישי של המוקדמות מול דומז'אלה מסלובניה והודחה בסיכום שני המשחקים לאחר שבמשחק הראשון ניצחה 0–1 אך נוצחה בגומלין בסלובניה 0–2. באותה עונה נאבקה הקבוצה נגד הירידה לליגה השנייה וניצלה לבסוף מירידת ליגה לאחר שסיימה את העונה במקום ה 15.

באוקטובר 2021 חנכה פרייבורג את אצטדיונה הביתי החדש, אצטדיון אירופה פארק, המונה 34,700 מקומות ישיבה, אשר החליף את השוורצוואלדשטדיון ששימש אותה עד אז.

בגביע הגרמני הקבוצה העפילה לראשונה לגמר הגביע לאחר שגברה בשמינית הגמר על הופנהיים, ברבע הגמר על בוכום ובחצי הגמר על המבורג. בגמר, הקבוצה נפגשה עם ר.ב לייפציג והפסידה לה לאחר דו־קרב פנדלים.

בסיום עונת 2023/2024 עזב המאמן כריסטיאן שטרייך את תפקידו לאחר 13 שנה בתפקיד ובמקומו מונה יוליאן שוסטר. בעונתו הראשונה בתקפיד סיימה הקבוצה במקום החמישי והיא צפויה לשחק בליגה האירופית בעונת 2025/2026.

## סגל הקבוצה
;נכון ל-13 בפברואר 2026 

 (קפטן)

 (סגן קפטן)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל גרמניות
קטגוריה:פרייבורג (כדורגל)
ציפורי סטימפליה

[שמאל|ממוזער|150px|הרקולס קוטל ב[קלעו את ציפורי סטימפליה (אמפורה מהמאה ה-6 לפנה"ס]]
[שמאל|ממוזער|150px|[הרקולס קוטל בחץ וקשת את ציפורי סטימפליה (פסיפס רומי מהמאה ה-3 לפנה"ס, ולנסיה]]
**ציפורי סטימפליה** (ביוונית: **Στυμφαλίδες ὄρνιθες**) הן ציפורים אוכלות־אדם במיתולוגיה היוונית, אשר שימשו כחיות המחמד של ארס, אל המלחמה. היו להן כנפי פליז ונוצות מתכת חדות שיכלו לשלח בקורבנותיהן, וצואתן הייתה רעילה.

הציפורים נמלטו מאימת להקת זאבים לאגם סטימפליה שבארקאדיה, שם התרבו במהירות והשתלטו על השטח, משחיתות את עצי הפרי ואת הגידולים במקום. שחרור הארץ מטופריהן של הציפורים היה השישי מבין שנים-עשר מעללי הגבורה של הרקולס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יצורים מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:מיתולוגיה רומית
פרנס בריכן

**פרנס בריכן** (בהולנדית: **Frans Brüggen**; 30 באוקטובר 1934 – 13 באוגוסט 2014) היה מנצח, חליליתן וחלילן בארוק.

## ביוגרפיה
בריכן נולד באמסטרדם. בשנת 1954, כשהיה בן 20, סיים לימודיו בביצוע בחלילית ובחליל בליציאום למוזיקה של אמסטרדם, בימים בהם קריירת נגינה מקצועית בחלילית כלל לא הייתה קיימת. כמו כן למד מוזיקולוגיה באוניברסיטת אמסטרדם. בשנת 1955, בן 21, התמנה לפרופסור בקונסרבטוריון המלכותי בהאג. בהמשך קיבל משרת פרופסור "ארסמוס" באוניברסיטת הרוארד ומשרת פרופסור "עם הכבוד הגבוה ביותר" (Regents' Professor) באוניברסיטת ברקלי.

בשנים 1962–1979 הקליט בין היתר עם גוסטב ליאונהארדט ואנר בילסמה מגוון יצירות, חלקן מאת מלחינים נשכחים שלא הוערכו כמלחינים מן המעלה הראשונה, אך בתבונתו המוזיקלית הצליח בריכן יחד עם עמיתיו להפיח בהן חיוּת שאינה כתובה בתווים, לעמוד על כוונת המלחין, ואף על ערכן האמיתי של היצירות.

בשנות ה-60 מספר מלחינים בני התקופה, בהם בריו, כתבו יצירות לחלילית בהשראתו. בשנת 1971 הוא ייסד יחד עם שניים מתלמידיו, ולטר ון האווה (Walter van Hauwe) וקייס בוקה (Kees Boeke), את שלישיית האוונגרד "Sour Cream" ("שמנת חמוצה"), יחד הופיעו בנגינת יצירות בארוק, רנסאנס ומוזיקת אוונגרד. בשנת 1980 הקליטו את תקליטם הראשון ובו מוזיקת קונסורט מימיו של הנרי השמיני.

בריכן הגיע להישגים נכבדים בקריירת סולן ברפרטואר בארוקי. בשנת 1981 ייסד את תזמורת המאה ה-18. בד בבד הפסיק להופיע כנגן חלילית וטרברסו. עם התזמורת הרחיב את רפרטואר הביצוע שלו, והקליט אף יצירות מאת מלחינים רומנטיים בני המאה ה-19.

ב-1992 נתמנה למנצח אורח ראשי, יחד עם סיימון ראטל, של תזמורת עידן האורות. כמו כן ניצח על תזמורות מסורתיות ובכלים תקופתיים ברחבי העולם, בהן תזמורת הקונצרטחבאו באמסטרדם, עיר הולדתו.

ב-1993 שב לקצרה לנגן בחלילית יחד עם טריו החליליות מיסודו "Sour Cream" באלבום השני של ההרכב "The Passion of Reason".

דניאל בריכן, סולן חלילית וחבר ברביעיית "לוקי סטארדסט" של אמסטרדם, הוא אחיינו.

## מקורות
*המקור המרכזי לערך: Lindsay Kemp, **Frans Brüggen Edition**, Das Alte Werk-Warner Classics, 2012

## קישורים חיצוניים

* 

* Bach-cantatas.com: Frans Brüggen
* Website of the Recorder Home Page: Frans Brüggen
* SonyBMG Masterworks: Discography


## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנצחים הולנדים
קטגוריה:חלילנים הולנדים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אמסטרדם
קטגוריה:נגני חלילית
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1934
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2014
סיכה

[שמאל|ממוזער|250px|[כרית סיכות לתפירה]]
**סיכה** היא אביזר המשמש להצמדת עצמים, עשוי תיל שקצהו מחודד כדי לאפשר נעיצה, וראש רחב וקהה לבטיחות המשתמשים. סיכות עשויות לרוב פלדה, נחושת או פליז.

סיכות משמשות כבר למעלה מ-4000 שנה. אצל השומרים הן היו עשויות ברזל ועצם ושימשו להצמדת בדים. מאוחר יותר הן שימשו גם להחזקת דפים, על ידי נעיצתן בפינה העליונה.

סיכה ויקינגית (סיכת נחושת עם טבעת בראשה) שהתגלתה בחוף בנורטון, סאוונסי, ויילס, מוכיחה לדברי ארכאולוגים מקומיים כי הוויקינגים הגיעו לוויילס
.

סיכות יוצרו בעבר מפליז, מתכת רכה. מאוחר יותר נעשה שימוש בפלדה, החזקה יותר. כיוון שלא היה קיים תהליך קל למניעת החלדת פלדה, סיכות איכותיות צופו בניקל, אך מתכת זו נטתה להישבר ולהתפורר בלחות גבוהה, כך שהתאפשרה היווצרות חלודה. למרות זאת שימשו סיכות פלדה לשימושים ביתיים של הצמדת אריגים כעזר לתפירה.

באנגליה לא היו הסיכות מוכרות עד לקראת סוף תקופתו של הנרי השמיני (אמצע המאה ה-16). הסיכות הראשונות היו בלתי איכותיות עד כדי כך שנאסרו בצו מלכותי.
בין המאה ה-17 למאה ה-19 היה אזור גלוסטר ובריסטול באנגליה מרכז חשוב של יצרני סיכות. ב-1863 הוערך כי האומה האנגלית צורכת 20 מיליון סיכות ביום.

בימינו ראשן של סיכות תפירה עשוי לעיתים פלסטיק צבעוני, בצורת עיגול או כדור (בדומה לחלק מסוגי הנעצים) כדי להוזיל עלויות יצור, להקל על האחיזה ולאפשר סימון בולט. קיימות גם סיכות מעוטרות למטרות קישוט, למשל בעלות ראש דמוי פנינה. כרית סיכות היא אביזר קטן דמוי כרית לאחסון סיכות, המקל על שליפתן המהירה תוך כדי עבודת תפירה.

## ראו גם
* סיכת ביטחון
* סיכת בגד
* מחט

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי תפירה
קטגוריה:אביזרי חיבור
*
אל דסאו

**אל דסאו** (בספרדית: **El Deseo** - תשוקה) היא חברה להפקת סרטי קולנוע, בבעלותם של האחים פדרו ואגוסטין אלמודובר. 

החברה הוקמה בשנת 1986, ומאז הופקו בה כל הסרטים בבימויו של פדרו אלמודובר: 
*חוק התשוקה (1987)
*נשים על סף התמוטטות עצבים (1988)
*קשור אותי! אהוב אותי! (1990)
*עקבים גבוהים (1991)
*קיקה (1993)
*פרח הסוד שלי (1995)
*אהבת בשר ודם (1997) 
*הכל אודות אמא (1999)
*דבר אליה (2002)
*חינוך רע (2004)
*לחזור (2006
*חיבוקים שבורים (2009).

השליטה בחברת ההפקה מקנה לאלמודובר חופש אמנותי שקשה להשיגו במסגרת השגרתית, שבה המפיק מציב לבמאי אילוצים כלכליים המשפיעים על אופן צילום הסרט. 

בנוסף הופקו בחברה סרטים של במאים אחרים.

בשנת 2009 נפגעה החברה מההונאה של ברנרד מיידוף, לאחר שחברה שבה הושקעו כספי "אל דסאו" נפגעה מהונאה זו.

## קישורים חיצוניים
* 
* האתר של El Deseo (בספרדית)

## הערות שוליים

*
קטגוריה:חברות להפקת סרטים
קטגוריה:חברות ספרדיות
קטגוריה:קולנוע בספרד
הדרך הירוקה לתקווה

**הדרך הירוקה לתקווה** (פרסית: **راه سبز امید**; או **ראזא**: בפרסית **رسا**) היא חזית פוליטית איראנית, שנוסדה בידי מיר חוסיין מוסאווי כחלק מהמחאה בעקבות הבחירות לנשיאות איראו ב-2009.

## מטרות
'הדרך הירוקה לתקווה' טוענת כי היא שואפת להמשיך את המחאות כנגד הלגיטימיות של נשיאותו של מחמוד אחמדינז'אד, תוך נהיגה בדרך חוקית ובלתי אלימה, וקיום מלא אחר החוקה, כפי שמוסאווי אומר:

## הקמת התנועה
מוסאווי לא הכריז על התנועה שלו כמפלגה פוליטית, אלא כינה אותה "הדרך" (הירוקה לתקווה) (או במשמעות אחרת "הנתיב" או "השביל" הירוק לתקווה), בגלל שעל פי החוק האיראני מפלגות ותנועות צריכות לקבל אישור מידי משרד הפנים ומכיוון שמוסאווי אינו מכיר בלגיטימיות הממשלה ולא סביר גם שמשרד הפנים יעניק לו אישור שכזה.

מוסאווי צוטט כאומר על הקמת התנועה:

על פי נציגי הארגון התנועה תפקדה על בסיס קמפיין הכולל מפלגות פוליטיות, ארגונים לא ממשלתיים, ורשתות חברתיות. בהתייחסו לתנועה החדשה, מוסאווי אמר כי "הדרך הירוקה לתקווה נוסדה למען הדרישות הצודקות של האנשים ולמען תביעת הזכויות שנשללו מהם". הוא הצביע על כך שרשתות חברתיות אוטונומיות וספונטניות בקהילה הן חלק מתנועה זו, "במהלך הבחירות [לנשיאות איראן], בחרנו ונשארנו עם מוטואים של המסגרת החוקתית, כיום אנחנו נאמנים לססמאות אלו", מוסאווי צוטט כאומר, "אנו מאמינים כי אם דרישות האנשים היו מקבלות יחס הוגן ובמקום להשתמש בתקשורת כדי לקשר בין תנועות ספונטניות לזרים, והממשל היה מקדם את האמת על ידי בקורת הוגנת, הם היו יכולים לרצות את דעת הקהל".

## דרכי פעולה
"הדרך" איגדה בתוכה שישה חברי "המועצה המרכזית", אשר קשורים למפלגות ותנועות רפורמיסטיות באיראן, ארגונים לא ממשלתיים, ורשתות חברתיות. הגוף המרכזי מיועד להיות המפגינים הפשוטים. דרך הפעולה היא יצירת לחץ מהשכבות התחתונות של החברה וחיבור שכבות אלו לרשתות חברתיות, ובכך להוביל מחאות בדרך חוקית.

## רשימת חברי 'המועצה המרכזית'
לדרך הירוקה לתקווה היו שלושה מנהיגים מרכזיים. לחוסיין עלי מונתזרי היה גם כן תפקיד מרכזי בתנועה בימיה הראשונים.

## בחירת השם
על פי יועצו של מוסאווי, עלי רזא בהאשיטי, מוסאווי עצמו הוא שבחר את השם. הוא בחר להשתמש במילה "הדרך (הירוקה לתקווה), כדי שלא יצטרך להשתמש במילים "התנועה" או "המפלגה", וכן בחר ב"ירוק", בגלל שירוק היה הצבע שהיה לסמל בידי המפגינים, ו"תקווה", בשל הבטחתו להקים ממשלה של "תקווה" אם ייבחר.

## ראו גם

*התנועה הירוקה באיראן
*מיר חוסיין מוסאווי

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הבחירות לנשיאות איראן
קטגוריה:2009 באיראן
ג'סיקה זור

**ג'סיקה קארן זור** (באנגלית: **Jessica Karen Szohr**; נולדה ב-31 במרץ 1985) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית. זור מוכרת בעיקר בשל תפקידה בסדרת הטלוויזיה "אחת שיודעת", בתפקיד ונסה אברהמס.

## ביוגרפיה
זור נולדה במנאומסן, ויסקונסין להורים ממוצא הונגרי ואפרו אמריקאי. כשהייתה בת 17 הוריה התגרשו. היא הבכורה מתוך חמישה ילדים (מייגן, דניאלה, ניק וסאדי). בתקופת התיכון היא שיחקה כדורגל, הייתה חברה במועצת התלמידים ולקחה חלק בקבוצת המעודדות.

## קריירה
### דוגמנות
בגיל 6 החלה זור לדגמן והקמפיין הגדול הראשון שלה היה בגיל 10 בפרסומת לחברת קוואקר, ולאחר מכן הופיעה במודעות פרסום של חנות הכלבו "קוהל'ס", שהיא רשת הקמעונאות הגדולה ביותר בארצות הברית.

כשהתבגרה החלה זור להתפרסם מעבודתה. בין היתר, היא דגמנה לחברת התיקים "ג'אנספורט", לחברות תכשיטים ולחברות מזון ושתייה. בין היתר הופיעה בעיתון האופנה Seventeen. לאחר מכן היא דגמנה ל"מארק ג'ייקובס" ול"שאנל". גם החברות הידועות "דיזל" ו"גוצ'י" הביעו בה התעניינות, אך זו סירבה להם מפני שקיבלה את התפקיד ב"אחת שיודעת" ולוח הזמנים שלה היה אינטנסיבי ועמוס.

### משחק
כשהייתה בת 18, החלה ג'סיקה לשחק. היא הופיעה בסדרת : "אשתי והילדים", "אחיות או לא להיות", "דרייק וג'וש", "כל כך רייבן", "מה עובר על בריאן" ו"CSI: Miami".

בשנת 2007, קיבלה תפקיד בסדרה "אחת שיודעת", בה היא משחקת את ונסה אברהמס. שיחקה גם בסרט "אהבה, חתונה, נישואין" את אחותה של אווה, וגיסתו של צ'ארלי.

בשנת 2009 שיחקה בקומדיה "מעודדים צמודים" של וויל גלאק. בשנת 2011 הופיעה בוידאו קליפ לשירם של הצמד האנגלי הרטס "Sunday", בשנת 2013 הופיעה בקליפ לשירה של טיילור סוויפט "22", בשנת 2014 בקליפ לשירם של ההרכב A Great Big World "Already Home", ובשנת 2016 השתתפה בגרסה המחודשת של בלאק אייד פיז לשירם "Where's the Love?".

בשנת 2013 השתתפה בדרמת הפשע "מהלך גורלי" , לצד ניקי ריד, ובסרט "*Brightest Star*" לצד כריס לואוול. בשנת 2014 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "ממלכה", שיחקה בקומדיה הרומנטית "סטוץ כפול" לצד מיילס טלר, והשתתפה בסרט הפשע "אקדח 10 מ"מ". בשנת 2015 שיחקה בסדרת הדרמת פשע "סיבוכים" של רשת USA Network, בגילום דמותה של גרטשן פולק, אחות אשר עובדת לצד ג'ון.

## חיים אישיים
בשנים 2008–2013 הייתה זור בת זוגו של אד וסטוויק, ששיחק לצידה בסדרה אחת שיודעת.

כיום היא נמצאת בזוגיות עם שחקן ההוקי הקנדי בראד ריצ'רדסון, ולהם בת שנולדה בינואר 2021.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* שחף שלר, אחת שרותחת, מעריב לנוער, 9 במרץ 2011

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:דוגמניות אמריקאיות
קטגוריה:דוגמנים אמריקאים

קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1985
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
טרוויס הנסן

**טרוויס מיצ'ל הנסן** (באנגלית: **Travis Mitchell Hansen**; נולד ב-15 באפריל 1978 בפרובו שביוטה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-רוסי, ששיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד. נודע בשל יכולת ההגנה שלו והזריקה ממרחק מהסל.

## קריירה
הנסן למד בצעירותו בבית ספר תיכון מאונטיין ויו במדינת הולדתו, יוטה. לאחר מכן הוא החל בקריירת המכללות שלו, ושיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת יוטה ואלי סטייט בין השנים 1996-1997. לאחר שלקח הפסקה מכדורסל מקצועי בת מספר שנים, הוא החל לשחק עבור אוניברסיטת בריגהאם יאנג בשנת 2000. במשך שלוש שנים היה מהשחקנים הבולטים של המכללה וזכה במספר תארים אישיים, בהם חמישיית העונה השנייה של אזור ה-MWC בליגת המכללות ב-2002, חמישיית העונה הראשונה ושחקן ההגנה של העונה באזור ה-MWC ב-2003.

בדראפט ה-NBA של 2003 נבחר הנסן במקום ה-37 על ידי אטלנטה הוקס. הוא הצטרף לאטלנטה ובכך הפך לכדורסלן הראשון מאוניברסיטת בריגהאם יאנג שמשחק בליגת ה-NBA, מאז שון בראדלי ב-1993. בעונת  לא הצליח הנסן לבסס את מעמדו כשחקן מוביל באטלנטה והשתתף ב-41 משחקים בלבד שבארבעה מתוכם פתח בחמישיית הקבוצה, קלע 3 נקודות בממוצע למשחק.

בשנת 2004, לאחר עונה אחת בלבד באטלנטה, עבר הנסן לקבוצת טאו ויטוריה מהליגה הספרדית. בעונתו הראשונה בקבוצה, , הוא סייע לה להעפיל עד לגמר היורוליג שם הפסיד עימה למכבי תל אביב. בעונת  הוא קלע 11.2 נקודות למשחק ביורוליג והעפיל עם קבוצתו לחצי גמר הפיינל פור, וכן זכה עמה בגביע המלך הספרדי. בשתי עונות אלה העפיל הנסן עם טאו ויטוריה לסדרת הגמר של הליגה הספרדית.

בעונת  עבר הנסן לדינמו מוסקבה הרוסית. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא סייע לה להעפיל לשלב ה"טופ 16" של היורוליג עם 14.4 נקודות בממוצע למשחק, ובנוסף נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגה הרוסית. אף על פי כן, לקראת סיום העונה הוא סבל מפציעה בגיד אכילס שהשביתה אותו למשך זמן רב. הוא החלים מפציעתו ובעונת  העפיל סיים עם דינמו במקום השלישי בגביע יול"ב, תוך שהוא משיג ממוצעים של 17.5 נקודות ו-3.3 ריבאונדים למשחק.

בעונת  הוביל הנסן את דינמו מוסקבה לרבע גמר היורוקאפ, תוך שהוא קולע 16.4 נקודות ומוריד 4.6 ריבאונדים בממוצע למשחק. הוא אף נבחר לחמישייה השנייה של העונה ביורוקאפ. לאחר אותה עונה, ביולי 2009, חזר הנסן לליגה הספרדית כאשר חתם בקבוצת ריאל מדריד.

## תארים
;קבוצתיים
* יורוליג: 2004/05 (סגנות)
* אליפות ספרד: 2004/05 (סגנות), 2005/06 (סגנות)
* העונה הסדירה בליגה הספרדית: 2004/05
* גביע המלך הספרדי: 2005/06
* הסופר קאפ הספרדי: 2005

;אישיים
* החמישייה השנייה של ה-MWC: 2001/02
* החמישייה הראשונה של ה-MWC: 2002/03
* שחקן ההגנה של העונה ב-MWC: 2002/03
* החמישייה השנייה של הליגה הרוסית: 2006/07
* החמישייה השנייה של היורוקאפ: 2008/09

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר הליגה הספרדית
* פרופיל וסטטיסטיקות באתר היורוליג
* פרופיל השחקן באתר ה-NBA

קטגוריה:אמריקאים ילידי יוטה
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים רוסים
קטגוריה:כדורסלני אטלנטה הוקס
קטגוריה:כדורסלני סאסקי בסקוניה
קטגוריה:כדורסלני דינמו מוסקבה
קטגוריה:כדורסלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורסלני חימקי
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת בריגהאם יאנג
קטגוריה:בחירות דראפט של אטלנטה הוקס
קטגוריה:יוטה: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1978
אינקה קולה

שמאל|ממוזער|250px|בקבוק אינקה קולה
שמאל|ממוזער|250px|סיסמת הפרסום של אינקה קולה, "El Sabor del Perú" ("הטעם של פרו")
**אינקה קולה** (**Inca Kola**) הוא מותג פרואני של משקאות מוגזים. צבעו של המשקה צהבהב, וטעמו מתוק ומזכיר טעם של מסטיק. המותג מיוצר גם בגרסה דיאטטית. הוא מיוצר בידי תאגיד חוסה ר. לינדלי, ו-60% מהבעלות על המותג הם בבעלות חברת קוקה-קולה.

המותג נקרא על שם אימפריית האינקה, ששלטה במרבית שטחה של פרו עד המאה ה-16 ובירתה הייתה העיר קוסקו. המילה "קולה" נכתבת באות K ולא באות C, כמקובל, משום שפירוש המילה "cola" בספרדית הוא זנב, והיצרנים חששו לשווקו בשם זה, בתקופה שבה מוצרים בינלאומיים כקוקה-קולה עוד לא היו מוכרים בפרו.

## היסטוריה
ב-1910 החלה משפחת מהגרים אנגלית בלימה, משפחת לינדלי, בייצור משקאות קלים בבקבוקים. בשנת 1928 התאגדה החברה באופן רשמי, וחוסה ר. לינדלי היה למנכ"ל הראשון שלה. לינדלי למד מיצרנים מקומיים אחרים על הלואיזה הלימונית, ולאחר שערך מספר ניסיונות, הושק המשקה ב-1935. עד אמצע שנות ה-40, כבר הייתה האינקה קולה אחד המשקאות הבולטים במדינה. בקבוקי המשקה עוטרו באיורים אופייניים למסורות האינדיאניות והלאומיות של פרו, וב-1970, כשחלשה האינקה קולה על 38% משוק המשקאות הקלים במדינה, הוחל בשיווקה כ"המשקה של פרו" (La Bebida del Perú). שיווקה כמשקה לאומי בא לידי ביטוי גם בסיסמאות הפרסום שליוו אותה מאז שנות ה-80, תחילה מ״טעם לאומי!" (¡De Sabor Nacional!) ובהמשך "הטעם של פרו" (El Sabor del Perú), סיסמה שמלווה אותה גם כיום.

בשנות ה-80 החלה חברת פפסיקו בעלת המותג "פפסי" בקמפיין "אתגר הפפסי", אותו הנהיגה במדינות נוספות. במסגרת הקמפיין, נערכו מבחני טעימה לעוברי אורח, שהשוו בין פפסי קולה לבין קוקה-קולה. הקמפיין נכשל, שכן טועמים רבים העדיפו את קוקה-קולה, או שכעסו על כך שבסוף המבחן נאמר להם שטעו. בעקבות הקמפיין, צנח נתח השוק של פפסי לשיעור זניח של 3%. היעלמותה של פפסי מהזירה הביאה למאבק דו ראשי בין אינקה קולה (שהחזיקה באותה עת ב-35% מנתח השוק) לבין קוקה-קולה (שהחזיקה באותה העת ב-21% מנתח השוק). קוקה-קולה פתחה במבצע שיווק אגרסיבי, עד שב-1995 הגיעה כמעט לשוויון (32.9% לאינקה קולה ו-32% לקוקה-קולה). המגמה נעצרה רק לאחר שרשת המזון המהיר המקומית במבוס החליטה למכור את מוצריה של אינקה קולה במקום את של קוקה-קולה, ולאחר שרשת מקדונלד'ס אילצה את קוקה-קולה להסכים לכך שבסניפיה יימכרו גם משקאות מתוצרת אינקה קולה.

בסופו של דבר החליטו החברות לאחד כוחות. ב-1999 רכשה קוקה-קולה 50% ממניות אינקה קולה ו-30% ממניות חוסה ר. לינדלי תמורת 300 מיליון דולרים. כחלק מההסכם, ניתנו זכויות השיווק של קוקה-קולה בפרו לחברת חוסה ר. לינדלי, וכן נקבע כי קוקה-קולה תפעל לשיווקם של מוצרי אינקה קולה מחוץ לפרו (בפועל נעשה הדבר בארצות הברית ובאקוודור). איחוד הכוחות הביא לעלייה בכוחם של מותגים מקומיים אחרים, הבולט שבהם קולה ריאל, שמשווקיהם טענו כי אינקה קולה אינה עוד משקה פרואני, ואילו הם כן. עם זאת, אינקה קולה היא עדיין המותג המוביל בפרו, וקוקה-קולה אחריה.

מלבד ההסכם עם קוקה-קולה, משווקים מוצרי אינקה קולה בכ-25 מדינות ברחבי העולם. רשת הפיצריות הישראלית פיצה מטר שיווקה את המשקה בסניפיה באופן עצמאי.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר חברת חוסה ר. לינדלי 

* Calvin Sims, "Lima Journal; Peru's Pride That Refreshes: Kola of a Local Color", New York Times, 26.12.1995
* Eric J. Lyman, In the Company of Giants... Inca Kola, 1998


קטגוריה:משקאות מוגזים
קטגוריה:המטבח הפרואני
קטגוריה:משקאות הקרויים על שם מקומות
נמל התעופה סינגפור צ'נגי

**נמל התעופה סינגפור צ'אנגי** (באנגלית: **Singapore Changi Airport**) הוא אחד משלושת שדות התעופה של סינגפור והגדול ביניהם. הוא משמש כנמל הבית של סינגפור איירליינס, חברות הבת שלה סילק אייר וסקוט ושל עוד כמה חברות תעופה קטנות. נבחר בשנת 2020 כנמל התעופה הטוב ביותר בעולם לפי דירוג Skytrax, בשנה השמינית ברציפות. ב-2025 נבחר שוב לנמל התעופה הטוב בעולם לפי דירוג סקייטרקס (Skytrax).

## הנמל
הנמל משמש גם כבסיס של חיל האוויר הסינגפורי

מנמל התעופה סינגפור צ'אנגי המריאה הטיסה המסחרית הראשונה של האיירבוס A380, טיסה שיעדה היה סידני, אוסטרליה.

מהנמל מפעילה סינגפור איירליינס את קו הטיסה הארוך בעולם, לניו יורק.

בנמל אולם קולנוע הפעיל 24 שעות ביממה, גן פרחים ופרפרים, מגלשת ענק, משחק וידאו על מסך גדול נגד נוסעים אחרים, אזור צפייה בספורט על מסך טלוויזיה ענקי, ואפילו בריכת שחייה וג'קוזי על הגג להנאת הנוסעים.

## ראו גם
* סינגפור איירליינס
* סילק אייר
* טייגר איירווייז

## קישורים חיצוניים

* 

*  מדיה וקבצים בנושא [נמל התעופה סינגפור צ'נגי](http://www.airliners.net/search/photo.search?placesearch=Singapore%20-%20Changi%20(SIN%20%2F%20WSSS%29&distinct_entry=true) באתר Airliners.net
* 
* סיור בשדה התעופה צ'אנגי של סינגפור, בבלוג איים בזרם, 18 ביולי 2020

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סינגפור: תעופה
קטגוריה:סינגפור: מבנים
סינגפור צ'נגי
יונאס קולקה

**יונאס איינרי קולקה** (פינית: **Joonas Einari Kolkka**; נולד ב-28 בספטמבר 1974 בלאהטי) הוא כדורגלן עבר פיני, המשחק בעמדת הקיצוני השמאלי. הוא נחשב לשחקן שעושה את עבודתו היעילה באגף, וממעט יחסית להבקיע שערים.
## קריירה
קולקה החל את הקריירה שלו בקבוצת מיפה מליגת העל הפינית, וזכה עם הקבוצה בגביע הפיני בשנת 1995. באותה שנה הוא עבר לקבוצת וילם II מהליגה ההולנדית, וכעבור שלוש שנים עבר לפ.ס.וו. איינדהובן. עם איינדהובן זכה קולקה בשתי אליפויות הולנד רצופות, בשנים 2001 ו-2001, ובנוסף הופיע לראשונה בקריירה בליגת האלופות. לאחר מכן הוא עבר לפנאתינאיקוס מהליגה היוונית, ושיחק בה במשך שנתיים.

ב-2003 עבר קולקה לבורוסיה מנשנגלדבך הגרמנית, ובשנים הבאות החליף קבוצה מדי עונה. ב-2004 הוא עבר לקריסטל פאלאס מהפרמייר ליג, ולא הצליח למנוע את ירידת הקבוצה לליגת המשנה. ב-2005 עבר לדן האג, ובעונת  עבר לפיינורד, במדיה כבש שלושה שערים והעפיל לפלייאוף על ההעפלה לגביע אופ"א. בקיץ 2007 עבר קולקה לנאק ברדה, בה הוא שיחק 4 שנים. בקיץ 2011 חזר לווילם II, ולאחר עונה חתם בהאריות ההולנדים מטקסס מהליגה השלישית בארצות הברית. בדצמבר 2012 בגיל 38 פרש מכדורגל.

קולקה הוא מהשחקנים החשובים של הנבחרת הלאומית של פינלנד. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נבחרת אסטוניה באוקטובר 1994, ומאז ערך 92 הופעות וכבש 11 שערים. הוא השתתף עם הנבחרת במספר טורנירי מוקדמות של גביע העולם ואליפות אירופה, אך מעולם לא הצליח להעפיל לטורניר גמר. ההישג הקרוב ביותר היה במוקדמות יורו 2008, כאשר פינלנד סיימה במקום הרביעי והייתה זקוקה רק לניצחון על פורטוגל כדי להעפיל לטורניר.

## תארים
* הגביע הפיני: 1995
* אליפות הולנד: 1999/2000, 2000/2001

## קישורים חיצוניים

* פרופיל וסטטיסטיקות באתר Soccernet
* קריירה בנבחרת הלאומית באתר rsssf

קטגוריה:כדורגלנים פינים
קטגוריה:קשרי כדורגל פינים
קטגוריה:לאהטי: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מייפה
קטגוריה:כדורגלני וילם II
קטגוריה:כדורגלני פ.ס.וו. איינדהובן
קטגוריה:כדורגלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה מנשנגלדבך
קטגוריה:כדורגלני קריסטל פאלאס
קטגוריה:כדורגלני דן האג
קטגוריה:כדורגלני פיינורד
קטגוריה:כדורגלני נאק ברדה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פינלנד
קטגוריה:ספורטאים פינים בהולנד
קטגוריה:ספורטאים זרים ביוון
קטגוריה:ספורטאים פינים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים פינים באנגליה
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1974
יצחק סולובייצ'יק

הרב **יצחק הלוי סולובייצ'יק** הוא ראש כולל וראש ישיבת שערי שמחה בירושלים ומחבר ספרים תורניים.

## ביוגרפיה
נולד בספרינג ואלי ליד מונסי שבמדינת ניו יורק, לרב יוסף דוב סולובייצ'יק, בנו של הרב שמחה סולובייצ'יק שהיה בנו הצעיר של הרב יוסף דוב סולובייצ'יק מחבר הספר "בית הלוי".

למד בישיבת רבינו חיים ברלין בברוקלין אצל הרב יצחק הוטנר. הוא רואה גם ברב אהרן קוטלר את אחד מרבותיו המובהקים למרות שלא למד בישיבתו.
למד אצל רבי חיים צימרמן, רבי יעקב ספסל והשתתף בעריכת ספרו דברי יעקב. לאחר שעלה לישראל למד כשנתיים בישיבת בריסק בירושלים, אצל קרובו הרב יוסף דוב סולובייצ'יק, והיה בן בית אצלו.

במהלך שנות התש"ל הקים ישיבה ברחוב פרי חדש שבשכונת זיכרון משה בירושלים לבני חו"ל. בשנים האחרונות משמשת הישיבה  ככולל אברכים. פתח סניף לכולל גם בבית שמש. בקורנה נפתחה ישיבה לבחורים ישראלים בגלאי הקיבוץ על ידי בנו הצעיר ר' דוד.

מאד מחשיב את תורת אח סביו ר' חיים סולוביציק ובנו הגרי"ז,

## ספריו
* **רווחא שמעתא**, שיעוריו על תלמוד בבלי ודברי אגדה
* **שיעורי נזיר**, ירושלם: ישיבת שערי שמחה, תשע"ב

## משפחתו
אחד מבניו הוא הרב אליהו סולובייצ'יק – חוקר ועורך ספרים.

חתנו הרב חיים לבל, ר"מ בישיבה קטנה.

בנו ר' דוד הוא ראש הקיבוץ בישיבת אביו שערי שמחה.

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:ראשי ישיבה ישראלים
יצחק
קטגוריה:בוגרי ישיבת רבי חיים ברלין
קטגוריה:מחברי ספרי חידושים על התורה
ג'ובאני במבו

**ג'ובאני במבו** (באיטלקית: **Giovanni Bembo**; 21 באוגוסט 1543 - 16 במרץ 1618) היה הדוכס ה-92 של ונציה. במבו כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-2 בדצמבר 1615 ועד פטירתו.

בתקופת כהונתו ניסה שגריר ספרד בוונציה, אלפונזו דה לה קואבה להביא, בלא הצלחה, לנפילת לה סרניסימה.

## קורות חיים
ג'ובאני נולד בוונציה לאוגוסטין במבו וקיאה דל באסו. משפחת במבו הייתה אחת ממשפחות האצולה הוותיקות (**vecchie**) של ונציה, ואחת המשפחות העשירות בעיר.

בהיותו בן 12 החל במבו לעבוד בספינת קרב ונציאנית. הוא עבד על הספינה כ-16 שנים, ובין היתר השתתף בקרב לפאנטו בשנת 1571 תוך שהוא מפגין אומץ רב כאשר המשיך בלחימה על אף פציעותיו הקשות.

בעקבות הפגנת האומץ שלו מונה במבו לתפקיד פרוודיטורה, תפקיד אותו מילא בהצטיינות, ולימים מונה לתפקיד סאביו, קונסליירי ופרוקורטור.

### בחירתו לתפקיד הדוג'ה
בעת מותו של מרקאנטוניו ממו ב-31 באוקטובר 1615 לא היה אציל ונציאני אשר לא הייתה מחלוקת בדבר התאמתו לתפקיד הדוג'ה. משפחות האצולה נחלקו בין המשפחות הוותיקות (**vecchie**), לבין המשפחות החדשות (ה-**nuove**) ולא יכלו להסכים על מועמד. לאחר מספר סבבי בחירה לא יכלו 41 בעלי זכות הבחירה להסכים, ומהומות החלו ברחבי ונציה.

לבסוף, רק ב-2 בדצמבר 1615 הושגה פשרה בין הפלגים והוחלט על בחירת במבו - מחד בין למשפחת אצולה ותיקה, ומאידך, בעל דעות מתונות התואמות את עמדות משפחות האצולה החדשות.

לאחר בחירתו, החל, כמקובל, פסטיבל חגיגי ברחבי העיר, אשר הביא להפחתת המתיחות בין הפלגים.
[שמאל|ממוזער|250px|ג'ובאני במבו כורע לפני [האנשה של לה סרניסימה - ציור מעשה ידי דומניקו טינטורטו.]]

### כהונתו כדוג'ה
בשנים שקדמו לכהונתו הותקפו אוניות הסוחר הוונציאניות על ידי שודדי ים אשר פעלו בתמיכת פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. אחד ממעשיו הראשונים של במבו כדוג'ה היה להכריז מלחמה כנגד אוסטריה. במלחמת גרדיסקה, בקרבות שהתנהלו בפריולי, גרדיסקה ד'איזונצו, גריציה ואיסטריה הייתה ידה של ונציה על העליונה. הסכם השלום נחתם בפריז ב-27 בספטמבר 1617.

בין השנים 1617–1618 ניסה אלפונזו דה לה קואבה, שגריר ספרד להביא להפלת המשטר ברפובליקת לה סרניסימה על מנת לאפשר את כיבושה על ידי ספרד. דה לה קואבה יזם מהומות ברחבי העיר, ובמבו פעל לייצב את השלטון, אולם נפטר טרם פתרון ניסיון הקשר.

במבו נפטר בוונציה ב-16 במרץ 1618.

## קישורים חיצוניים

במבו, ג'ובאני
קטגוריה:אצולה איטלקית
במבו
קטגוריה:ילידי 1543
קטגוריה:נפטרים ב-1618
ניקולו דונאטו

**ניקולו דונאטו** או **ניקולו דונא** (באיטלקית: **Nicolò Donà** או **Nicolò Donato**;  28 בינואר 1539 - 9 במאי 1618) היה הדוכס ה-93 של ונציה. דונאטו כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-10 באפריל 1618 ועד פטירתו, 35 ימים לאחר מכן.

דונאטו היה בנם של ג'ובאני דונאטי ושל איזבטה מורוזיני. הוא למד באוניברסיטת פדובה, ולאחר סיום לימודיו החל לעסוק במסחר ועשה חיל רב בעסקיו. דונאטו היה ידוע בקמצנותו, על אף עושרו הרב. הוא לא נישא, ולאחר מותו ירשו את הונו הרב אחיו, פרנצ'סקו, ואחיינו, פייטרו.

בשל קמצנותו, ובשל אי רצונו להשקיע את כספיו בפוליטיקה, לא נבחר דונאטו לתפקידים ציבוריים בלה סרניסימה.

בין השנים 1617–1618 ניסה שגריר ספרד אלפונזו דה לה קואבה להביא לנפילת הרפובליקה באמצעות מתן כספים לפלגים השונים בעיר ועידוד מהומות במטרה להביא לנפילת המשטר. באמצע המשבר נפטר הדוג'ה המכהן, ג'ובאני במבו ב-16 במרץ 1618.

ב-10 באפריל נערכו בחירות נוספות, ודונאטו (אשר כנראה שיחד את הבוחרים) נבחר לתפקיד, אולם נפטר ב-35 יום לאחר מכן, בטרם הביא לסיום המשבר.

## קישורים חיצוניים

דונאטו, ניקולו
קטגוריה:ילידי 1539
קטגוריה:נפטרים ב-1618