open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פאראגון פתרונות

**פאראגון פתרונות** (**Paragon Solutions**) היא חברת סייבר התקפי ישראלית, שנוסדה בשנת 2019 וממוקמת בישראל. החברה מתמחה בפיתוח כלי ריגול מתקדמים, ומצהירה על שימוש אתי ומוגבל למדינות דמוקרטיות בלבד.

## היסטוריה
פאראגון הוקמה ב-2019 על ידי קבוצה של יוצאי יחידה 8200, בין המייסדים הבולטים נמנים אהוד שניאורסון, לשעבר מפקד היחידה, המשמש כיו"ר החברה; ועידן נוריק, מנכ"ל החברה. ראש ממשלת ישראל לשעבר, אהוד ברק, הוא מהמשקיעים הבולטים בחברה, עם אחזקה של מספר אחוזים ממניותיה, ברק אף משמש בה כדירקטור.

עד לשנת 2024 פאראגון גייסה כ-30 מיליון דולר בלבד, אך הצליחה להגיע לרווחיות מרשימה על פי ההערכות. בין המשקיעים הבולטים: קרנות ההון סיכון Battery Ventures ו-Red Dot.

על פי דיווחים שונים בין לקוחות החברה נמצאים גופים ממשלתיים או ביטחוניים במדינות רבות בהן ישראל, קנדה, סינגפור, אוסטרליה, דנמרק, איטליה, וארצות הברית. רק חלק מהעסקאות פורסמו בזמן אמת כמו זו עם ממשלת סינגפור או זו שנחתמה באוקטובר 2024 עם רשות ההגירה והמכס האמריקאית.

בדצמבר 2024 נרכשה פאראגון על ידי קרן ההשקעות האמריקאית AE Industrial Partners בעסקה בשווי של עד 900 מיליון דולר. העסקה כללה תשלום מיידי של 500 מיליון דולר, עם אפשרות לתוספת של 400 מיליון דולר בהתאם לעמידה ביעדי צמיחה ורווחיות. על פי ההודעה הרשמית העסקה אושרה על ידי משרד הביטחון הישראלי אך כשלושה ימים לאחר מכן הכחיש משרד הביטחון כי אישר את העסקה.

## Graphite
המוצר המרכזי של פאראגון הוא תוכנת הריגול "Graphite", המסוגלת לחדור לאפליקציות תקשורת מוצפנות כמו וואטסאפ, טלגרם וסיגנל. בניגוד למתחרות כמו NSO, פאראגון מצהירה על מדיניות מכירה מחמירה, המגבילה את השימוש בטכנולוגיה שלה ל-34 מדינות דמוקרטיות בלבד, תוך תיאום עם רשויות הביטחון והחוק המקומיות.

## ביקורת ציבורית
למרות מדיניות המכירה האתית של פאראגון, עצם עיסוקה בסייבר התקפי מעורר מחלוקת בשל הפגיעה האפשרית בזכויות הפרט.

החברה נקלעה לסערה כאשר דווח כי תוכנת Graphite שימשה למעקב אחר עיתונאים ואנשי חברה אזרחית בכ-24 מדינות. בינואר 2025, הודיעה מטא כי זיהתה והפסיקה קמפיין ריגול שבוצע באמצעות תוכנת Graphite, אשר כיוון נגד כ-90 משתמשים, כולל עיתונאים ואנשי חברה אזרחית. הודעת החברה באה לאחר מחקר מקיף שנערך במכון סיטיזן לאב באוניברסיטת טורונטו. הפרסום פגע קשות בתדמית החברה וגררה ביקורת מצד גופי זכויות אדם ובכירים בתעשייה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות אינטרנט ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2019
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
קטגוריה:חברות סייבר התקפי ישראליות
בריטה לאופה

בלגנדריום של טולקין, **בְּרִיטָה "לֵאוֹפָה"** (), שפירושו "האהוב", היה מלך רוֹהָן ה־11.

## ביוגרפיה
בְּרִיטָה נולד ברוֹהָן, בשנת 2752 לעידן השלישי, כבנם של פְרֵאָלָף ואשתו, ששמה אינו ידוע. 6 שנים לאחר שנולד בני דוּן כבשו את רוֹהָן, ואביו ברח לדוּנְהֵירְג. לאחר שנה אביו תפס יוזמה, הבריח את בני דוּן מרוֹהָן בעזרת גוֹנְדוֹר והומלך למלך. כשהיה בְּרִיטָה בן 28 נולד לו בנו, וָּלְדָה.

לאחר שאביו מת בשנת 2798, בְּרִיטָה מונה למלך רוֹהָן בגיל 46. הוא ידוע כמלך נדיב, והוא עזר לנזקקים. בגלל עזרתו הרבה לעם, הם נהגו לקרוא לו "לֵאוֹפָה", שפירושו האהוב. בימיו התנהלה מלחמה עם האוֹרְקִים, שברחו מהצפון.

הוא מת בשנת 2842 לעידן השלישי לאחר 42 שנות שלטון, ובמותו חשבו שכל האוֹרְקִים מתו. וָּלְדָה, בנו, שהיה בן 62, ירש אותו במותו.

## ראו גם

* מלכי רוהן – רשימה מלאה של שליטי רוֹהָן

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי רוהן
שגה

**שגה!** (בפורטוגזית: **!Chega**, מילולית: "די!") היא מפלגת ימין קיצוני פופוליסטית בפורטוגל.

## היסטוריה
המפלגה נוסדה על ידי המשפטן ודוקטור למשפטים אנדרה ונטורה, שכיהן ב־2017 כחבר מועצה בעיר לורס מטעם המפלגה הסוציאל־דמוקרטית (PSD). לאחר שפרש מהמפלגה ומהתפקיד, הקים את שגה.

בבחירות לפרלמנט האירופי בשנת 2019, התמודדה המפלגה כחלק מהברית "באסטה!" (BASTA!) יחד עם מפלגות קטנות נוספות, אך זכתה רק ב־1.49% מהקולות ולא נכנסה לפרלמנט. באוקטובר אותה שנה זכתה שגה במושב יחיד בפרלמנט הפורטוגלי.

ביולי 2020 הצטרפה שגה למפלגת "זהות ודמוקרטיה" האירופית, המזוהה עם ימין קיצוני ופופוליסטי.

בבחירות הכלליות של 2022 קיבלה המפלגה 7.2% מהקולות ו־12 מושבים. בינואר 2023 נבחר אנדרה ונטורה מחדש לראשות המפלגה עם 98.3% מהקולות.

ב-2026 התמודד ונטורה לתפקיד נשיא פורטוגל. בסיבוב הראשון השיג 23.52% מהקולות, והגיע למקום השני. בסיבוב השני, בו התמודד מול אנטוניו ז'וזה סגורו מהמפלגה הסוציאליסטית נחל מפלה כשזכה לתמיכה של 33.18% בלבד (אל מול 66.82% לסגורו).

## מצע
שגה מגדירה עצמה כמפלגה לאומית, שמרנית, ליברלית ואנטי-מערכת. בין עיקרי המצע שלה:
* התנגדות להפלות ולהמתות חסד
* התנגדות לאוליגרכיה ול"חינוך הציבורי הממשלתי"
* תמיכה בביטול משרד החינוך
* התנגדות ל"תקינות פוליטית"
* חיזוק מערכת המשפט
* הענקת סמכויות נרחבות לשופטים
* תמיכה בעונש מאסר עולם ובסירוס כימי לעברייני מין
* קידום התרבות והמסורת הפורטוגלית
* התנגדות ל"מרקסיזם תרבותי" ול"תיאוריות מגדר"

## ביקורת
המפלגה סופגת ביקורת חריפה על עמדותיה הקיצוניות ועל התבטאויות אנטי-ממסדיות. הסוציולוג אליסיו אשטנק מאוניברסיטת קוימברה השווה את שגה למפלגת "אלטרנטיבה לגרמניה" (AfD), וציין שהיא אף קיצונית ממנה.

ראש הממשלה לשעבר אנטוניו קושטה הגדיר שיתוף פעולה אפשרי עם שגה כ"חציית קו אדום".

## תוצאות הבחירות
### לפרלמנט הפורטוגלי

### לפרלמנט האירופי

## עמדות בנוגע לישראל
המפלגה הביעה עמדות התומכות במדינת ישראל, תוך שהיא תומכת בהכרה בירושלים כבירת ישראל ובהעברת השגרירות הפורטוגלית לעיר זו. נציגי מפלגת הליכוד הישראלית השתתפו בכנסים של מפלגת Chega והודו למפלגה הפורטוגלית על תמיכתה בעמדה זו.

## קישורים חיצוניים

* אתר רשמי (בפורטוגזית)

## הערות שוליים

קטגוריה:מפלגות שמרניות
קטגוריה:מפלגות אירוסקפטיות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2019
קטגוריה:פורטוגל: מפלגות
פיגוע הדקירה ביפו (1990)

**פיגוע הדקירה ביפו** היה פיגוע דקירה שאירע ב-14 בדצמבר 1990, כ"ז בכסלו תשנ"א, ברחוב התחייה ביפו. בפיגוע נרצחו 3 ישראלים.

## הפיגוע
ביום שישי, 14 בדצמבר 1990, ב-8:00 בבוקר, הגיעה איריס אסרף למפעל בו עבדה בשם "אלום שין", ברחוב התחייה ביפו ופתחה אותו. במקום המתינו לה פועל ערבי שעבד במפעל וחבר ערבי שהביא עמו הפועל. הם נכנסו אחריה ודקרו אותה למוות. מיד לאחר מכן דקרו למוות את משה איואן, עובד נוסף ששהה במקום. בהמשך רצחו גם את יהושע חקמז, שכן שהגיע לשמע הצעקות.

שני הרוצחים נמלטו, ואחרי כחצי שעה גילו שכנים את שלוש הגופות.

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב: פיגועי דקירה
קטגוריה:יפו: היסטוריה
קטגוריה:פיגועי טרור בישראל ב-1990
אחרי הנצח

"**אחרי הנצח**" הוא שיר של הזמר הישראלי פאר טסי, מתוך אלבום האולפן השביעי שלו, "רדיו שטח".

השיר נכתב והולחן על-ידי איתן דרמון. השיר נכתב על בן דודו של איתן, נעם כהן, שנהרג בתאונה בקנדה ב־2017. השיר נכתב בעקבות בקשתה של אמו של נעם, ולכן המילים מנוסחות מנקודת מבט נשית. דרמון רצה להביא לדודתו תקווה בשיר, נקודה של אור. כתיבת המילים התחילה מהמשפט . סביב המשפט הזה נכתב השיר. הגרסאות הראשונות של השיר היו עצובות מדי לטעמו של דרמון, ולקח שנה עד שהצליח להגיע לגרסה שיש בה תקווה ואור.

שמו של נעם מופיע בתוך מילות השיר במשפט 

סרטון היוטיוב של טסי מבצע את השיר בהיכל מנורה, בליווי הקהל זכה למעל 15 מיליון צפיות. ביצוע זה הגיע למקום ה־24 במצעד הישראלי השנתי תשפ"ג של גלגלצ.

בשנת 2023 חיבר שלמה ממן ריקוד זוגות לשיר.

## גרסות כיסוי
השיר זכה לגרסות כיסוי רבות, במיוחד לאחר מלחמת חרבות ברזל:
* לי בירן שר גרסת כיסוי באולפן של דידי לוקאלי, יוני 2023
* ואלרי חמאתי ביצעה את השיר בשילוב תרגום בערבית במסגרת שיר תקווה של בית אבי חי, דצמבר 2023
* דור שמעון ביצע את השיר בתחרות הכוכב הבא, לזכרו של אלרואי שמעון בן שטרית, דצמבר 2023
* מאיה בוסקילה, ינואר 2024
* הראל סקעת הקדיש את השיר לזכרו של רועי ברקת, פברואר 2024
* מירי מסיקה ביצעה את השיר בשידור גלגלצ מכיכר החטופים, פברואר 2024
* זהבה בן, מאי 2024
* שירי מימון שרה את השיר בערב יום הזיכרון בבריכת הסולטן בירושלים, מאי 2024

## קישורים חיצוניים
* 
* אקורדים לשיר אחרי הנצח, באתר Tab4U
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי פאר טסי
קטגוריה:שירים בעברית
זינה דכאש

**זֵינָה דָכָּאש** (בערבית: زينة دكاش) היא שחקנית, במאית קולנוע ותיאטרון, מטפלת באמצעות דרמה ופעילה חברתית לבנונית.

דכאש ייסדה ומנהלת את "קתרסיס – המרכז הלבנוני לטיפול בדרמה" ("Catharsis - Lebanese Center for Drama Therapy"), הארגון הראשון מסוגו בעולם הערבי, הפועל לשילוב תיאטרון ככלי טיפולי וחברתי. היא פועלת בעיקר בבתי כלא, מרכזי שיקום ומוסדות טיפוליים, תוך שימוש בדרמה ככלי לשיקום והעצמה אישית וכן בתחומי חקיקה חברתית.

## ביוגרפיה והשכלה
דכאש סיימה תואר ראשון באמנות התיאטרון באוניברסיטת סן-ז'וזף בלבנון, ולאחר מכן למדה משחק בבית הספר הבינלאומי "École Philippe Gaulier" בצרפת. היא בעלת תואר שני בפסיכולוגיה קלינית מ ביירות, והוסמכה כמטפלת בדרמה וכמדריכה מוסמכת מטעם האגודה האמריקאית לטיפול בדרמה (NADTA).

## קריירה
בין השנים 2003 ל-2015 שיחקה דכאש כבמספר תפקידים בטלוויזיה הלבנונית (LBC), וזכתה להכרה רחבה בעקבות תפקידה כדמות אִיזוֹ (ايزو) בתוכנית הסאטירית "Basmat Watan".

בשנת 2007 ייסדה את "קתרסיס – המרכז הלבנוני לטיפול בדרמה", שמטרתו לשלב תיאטרון ככלי טיפולי וחברתי והיא הובילה פרויקטים פורצי דרך בבתי כלא בלבנון, בהם שילבה אסירים ואסירות בהפקות תיאטרון שהובילו לשיח ציבורי ולשינויים חקיקתיים.

### יצירות בולטות
* **12 לבנונים זועמים** (12 Angry Lebanese The Documentary), 2009: סרט תיעודי המתעד הפקת תיאטרון של המחזה "12 המושבעים" עם אסירים בכלא. הסרט זכה להכרה בינלאומית והשפיע על יישום חוק 463 בלבנון, המאפשר קיצור עונשים על התנהגות טובה.
* **יומנה של שחרזאדה** (Scheherazade's Diary), 2013: סרט תיעודי המתאר פרויקט תיאטרון עם אסירות המשתפות בסיפוריהן האישיים. הסרט זכה בעשרה פרסים בינלאומיים ותרם לקידום חקיקה להגנה על נשים מפני אלימות במשפחה.
* **האסירים הכחולים** (The Blue Inmates), 2021: סרט המתמקד באסירים עם מחלות נפש בכלא ומדגיש את הבעיות במערכת המשפטית הלבנונית כלפי חולי נפש. הסרט לווה בהצעת חוק שהוגשה לפרלמנט הלבנוני.

## פעילות ציבורית
דכאש נחשבת לחלוצה בשימוש בדרמה ככלי לשיקום חברתי ולשינוי מדיניות. היא פועלת להעלאת מודעות לנושאים כמו זכויות אסירים, בריאות נפשית, זכויות נשים וזכויות עובדים זרים. באמצעות עבודתה, הצליחה לקדם חקיקה ולשנות תפיסות חברתיות בלבנון.

## פרסים והוקרה
* אשת השנה של עיתון "א-נהאר". (2009)
* פרס האגודה האמריקאית לטיפול בדרמה (NADTA) על תרומה בולטת בתחום. (2012)
* פרס International Gramsci Prize for Theatre in Prison (איטליה, 2016).
* פרס "Fireflies" בפסטיבל הסרטים האמנותיים בביירות, Beirut Art Film Festival (2021).

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר LAU 

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע לבנונים
עלי ג'רבאווי

**עלי ג'רבאווי** (בערבית: **علي الجرباوي**; נולד ב-30 בינואר 1954) הוא מרצה ושר לשעבר בממשלת הרשות הפלסטינית, הוא חיבר סדרה של ספרים בתחום מדע המדינה.

## ביוגרפיה
עלי נולד ב-30 בינואר 1954 בג'נין שבצפון יהודה ושומרון. הוא השלים לימודי תואר ראשון בסוציולוגיה באוניברסיטת ביר זית, ולאחר מכן תואר שני במנהל ציבורי ובמדעי המדינה ודוקטורט במדעי המדינה מאוניברסיטת סינסינטי.

ב-1981 הצטרף ד"ר ג'רבאווי לפקולטה למדע המדינה באוניברסיטת ביר זית. ב-1996 קיבל תואר פרופסור. הוא מילא מגוון תפקידים בכירים באוניברסיטת ביר זית: דיקן הפקולטה למשפטים ומנהל ציבורי, דיקן הסטודנטים, מנהל מכון אבראהים אבו לוג'וד ללימודים בינלאומיים, מנהל המרכז למחקרים ולימודים וראש המחלקה למזרח התיכון.

הוא שימש כיועץ מיוחד לראש ממשלת הרשות הפלסטינית סלאם פיאד ופיקח על הכנת תוכנית הרפורמה והפיתוח הפלסטינית לשנים 2008–2010. הוא כיהן כמנכ"ל המרכז הפלסטיני העצמאי לזכויות האזרח בין השנים 1997 ל-2000, וכמזכ"ל ומנכ"ל ועדת הבחירות המרכזית בין השנים 2002 ל-2004, תפקיד ממנו התפטר ככל הנראה בשל חוסר שביעות רצונו מהמצב, ולאחר דחיית הרישום לבחירות. כמו כן, כיהן כרכז התוכנית לחינוך לזכויות אדם באונר"א.

ג'רבאווי כיהן כשר התכנון והפיתוח המנהלי בממשלה ה-13 של הרשות הפלסטינית וכשר ההשכלה הגבוהה בממשלה ה-14.

## דעותיו
במסגרת פרסומיו, הוא הוציא לאור את הספר "מגירוש לאוטונומיה - המסע הציוני להרוג את פלסטין". במאמר שפרסם בעיתון הניו יורק טיימס טען כי בעלייתו של אריאל שרון להר הבית הוא "חילל" את המקום. לפני מלחמת עיראק האשים שוב את שרון וקבע כי הוא "יעשה כל שביכולתו בדרך עקיפה לגרור את הפלסטינים לתגובה אלימה – כגון סדרה של פעולות התאבדות בתחומי הקו הירוק – בה הוא יכול להשתמש כתירוץ לחסל ללא תקנה את המפעל הלאומי הפלסטיני".

ב-2004 ביקר את ישראל על חיסולו של אחמד יאסין וטען כי "אם חיסולו של יאסין נועד לפגוע ביכולתו של החמאס, הוא גם סימן לפלסטינים בה בעת את חוסר יכולתה של הרשות".

ב-2007 האשים את ארגון הטרור חמאס בשחיתות, ותקף: "תנועת החמאס חוזרת בשנתה הראשונה בשלטון על ניסיון הפתח והסיסמאות שהניפה בדבר שינוי ורפורמה נעלמו".

ב-2012, בעת כהונתו כשר התכנון, האשים את המגבלות שהטילה ישראל על הרשות הפלסטינית בנזק של 7 מיליארד דולר.

ב-2013 תקף את החלטתה של אוניברסיטת אל-אקצא לחייב את הסטודנטיות ללכת בלבוש דתי והודיע כי התקנות לא מחייבות, אף כי לממשלת הרשות הפלסטינית לא הייתה כבר שליטה בעזה.

ב-2014, בראיון לעיתון אל-קודס אל-ערבי הפתיע בהציעו להכיר במדינת ישראל כמדינה יהודית, ואמר כי "עלינו להבין מהי מדינה יהודית, כדי להחליט אם אפשר להכיר בה או לא". הוא ציין כי הבעיה המרכזית בהכרה במדינה יהודית היא פגיעה בערביי ישראל שיושבים בה.

ב-2020 ביקר את תוכנית החלת הריבונות הישראלית ביהודה ושומרון והאשים את הנהלת הרשות הפלסטינית באוזלת יד. הוא התייחס גם להצעתו בתחילת שנות ה-2000 לפרק את הרשות הפלסטינית ו"להחזיר את המפתחות" לישראל וציין כי הדבר כבר לא מעשי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ביר זית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ביר זית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סינסינטי
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1954
דרים סקיוריטי

**דרים סקיוריטי בע"מ** (באנגלית: **Dream Security**) היא חברת הזנק ישראלית בתחום אבטחת סייבר באמצעות פתרונות מבוססי בינה מלאכותית.

## היסטוריה
חברת דרים סקיוריטי הוקמה ביולי 2022 על ידי שלו חוליו, לשעבר מנכ"ל NSO, סבסטיאן קורץ לשעבר קנצלר אוסטריה, וגיל דולב. משרדי החברה שוכנים בתל אביב, וינה ואבו דאבי.

החברה מפתחת פלטפורמה המשלבת מודלים של בינה מלאכותית עם יכולות הגנת סייבר. המערכת מסוגלת לזהות ולנטרל איומים פוטנציאליים עוד לפני התרחשותם, באמצעות מודלי שפה שאומנו למטרה זו, היא מיועדת להתמודד עם איומים מתוחכמים על תשתיות קריטיות כמו מתקני גז, נפט, מים וחשמל, ומוצעת למדינות, גופים ממשלתיים וחברות ענק בתחומי התשתיות.

בסוף שנת 2022 גייסה החברה הון ראשוני בסך 20 מיליון דולר, בנובמבר 2023 גייסה החברה 35 מיליון דולר בהובלת דובי פרנסס וקרן Alphe של מייקל אייזנברג.

בפברואר 2025 השלימה החברה סבב גיוס של 100 מיליון דולר, בהובלת קרן ההון סיכון האמריקנית Bain Capital Ventures, ובהשתתפות קרנות נוספות כמו Group 11, Aleph, Tru Arrow ו-Tau Capital, לפי שווי של 1.1 מיליארד דולר, מה שהפך אותה לחברת חד קרן.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות אינטרנט ישראליות
קטגוריה:חברות חד-קרן ישראליות
קטגוריה:חברות אבטחת מחשבים ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2022
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
חורשת משה ניר

**חורשת משה ניר** היא אתר הנצחה ואנדרטה הממוקם בסמוך לעינות פחם, ליד מושב קשת ברמת הגולן. האתר מוקדש לזכרו של , מפקד פלוגה ד' בגדוד שריון 95 של חטיבת קרייתי, ו-9 חללי הגדוד שנפלו במהלך קרבות מלחמת יום הכיפורים.

## היסטוריה
גדוד 95, היה גדוד טנקי שרמן של חטיבת קרייתי במלחמת יום הכיפורים, עם פרוץ המלחמה ב-6 באוקטובר 1973, קיבל הגדוד פקודה לנוע במהירות מגזרת כורדני בגליל לגשר אריק כדי לעצור התקדמות סורית לעבר הכנרת. הגדוד, בפיקודו של המג"ד , עלה לרמת הגולן דרך מעלה גמלא והשתתף בקרבות עזים בגזרת חושניה, תל שואף סינדיין, מוצב 111 ותל כודנה.

הגדוד פעל תחילה תחת אוגדה 210 ולאחר יממה הוכפף לאוגדה 146. ביום הראשון למלחמה, עלה הגדוד עם כ-10–11 טנקים בלבד לאחר שמספר טנקים נתקעו בדרך. ב-9 באוקטובר 1973, השתתף הגדוד בקרב לכיבוש מחדש של אזור חו'שניה, שם ניהל קרבות הגנה והתקפה קשים מול כוחות סוריים עדיפים. במהלך הקרבות נפלו המג"ד יעקב נויפלד, משה ניר (מ"פ פלוגה ד') ומ"פ נוסף, יחד עם עשרה מלוחמי הגדוד. לאחר שבוע של לחימה, נשלח הגדוד להחזיק את הכפר הסורי טורונג'ה, כ-8 ק"מ ממזרח למסעדה.

לאחר המלחמה, הוקמה החורשה כאתר הנצחה ביוזמתו של פנחס טאובר, תושב מושב קשת. טאובר, שגילה שלט הנצחה ראשוני במקום, פעל במשך שנים להפוך את האתר לאנדרטה רשמית לזכר חללי הגדוד. האנדרטה נחנכה כמקום זיכרון קבוע, המשמר את סיפור הגבורה וההקרבה של הלוחמים.

## תיאור האתר
חורשת משה ניר ממוקמת בנוף הפתוח של רמת הגולן, בסמוך לעינות פחם. האתר כולל אנדרטה מרכזית המוקדשת לחללי גדוד 95, לצד שלטי הסבר המפרטים את סיפור הקרבות, תפקידו של משה ניר ופעילות הגדוד במלחמות ישראל. החורשה מוקפת בעצים, המעניקים לאתר אווירה שקטה ומכבדת, המתאימה להתבוננות והתייחדות. האתר מתוחזק על ידי גורמים מקומיים ומשמש כנקודת עצירה פופולרית בטיולים באזור.

## הגעה ונגישות
חורשת משה ניר ממוקמת בסמוך למושב קשת, וניתן להגיע אליה דרך כביש 98. האתר פתוח לקהל הרחב ללא תשלום, אך מומלץ לבדוק את תנאי הדרך, במיוחד בעונת החורף, שכן השטח עשוי להפוך לבוצי וקשה למעבר. האתר נגיש לרכבים פרטיים ולקבוצות מטיילים, ומציע חניה מוגבלת בסמוך.

## קישורים חיצוניים
* שלמה מן, המלחמה-של-גדוד-95, בבלוג "נעמוש"
* חורשת משה ניר - גדוד 95, באתר מסבירן
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנדרטאות חטיבת קרייתי
קטגוריה:ישראל: חורשות
קטגוריה:מלחמת יום הכיפורים: אנדרטאות
קטגוריה:אנדרטאות ברמת הגולן
קטגוריה:קשת (מושב)
Rabén & Sjögren

**Rabén & Sjögren** (בעברית: **ראבן ושגרן**, נכתב לעיתים **ראבן וסיוגרן**) היא הוצאה לאור שוודית. היא נוסדה בשנת 1942 על ידי האנס ראבן וקארל אולף שגרן. מאז 1998 היא חלק מהוצאת הספרים Norstedts förlag.

ההוצאה לאור מתמקדת בספרות ילדים ונוער. מרב הצלחתה נבעה מפרסומם של ספרי אסטריד לינדגרן שגם עבדה בהוצאה שנים ארוכות, ביניהם סדרת ספרי בילבי ועוד. מחברים נוספים כוללים את איניד בלייטון ויוסטיין גורדר. ההוצאה הוציאה לאור את כל סדרת "ילדי העולם" שצולמו על ידי חנה ריבקין-בריק וחלקם נכתב על ידי לינדגרן. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הוצאות ספרים
קטגוריה:חברות שוודיות
מתן אנגרסט

**מתן שחר** **אנגרסט** (נולד ב-28 בנובמבר 2002) הוא ישראלי שנחטף מהטנק שלו בנחל עוז בהיותו לוחם שריון בצה"ל בתפקיד נהג טנק, בטבח שבעה באוקטובר ב־7 באוקטובר 2023 על ידי מחבלי ארגון הטרור חמאס, והוא אחד מ־251 החטופים במלחמת חרבות ברזל. הוא שב מהשבי ב־13 באוקטובר 2025 עם עוד 19 חטופים חיים.

## ביוגרפיה
מתן נולד ב־2002 לענת וחגי ויש לו 3 אחים צעירים. הוא התגייס באוגוסט 2021. הוא מתגורר בקריית ביאליק.

### החטיפה והלינץ'

בבוקר 7 באוקטובר 2023 יצאו סמ"ר מתן וחבריו לצוות הטנק להגן על יישובי עוטף עזה. 3 מחבריו נהרגו,  וסמל ראשון איתי חן נחטפו וגופתם הוחזרה לישראל לאחר כשנתיים, במסגרת הסכם חמאס–ישראל (אוקטובר 2025), ו נפל בקרב. ב־3 באפריל 2025 פורסם סרטון החטיפה של מתן בו הוא נחטף מהטנק ועובר לינץ' כשהוא נראה מחוסר הכרה. בנוסף פורסם סרטון שהוא נראה פצוע וחבול ומתושאל.

## בשבי
### עינויים בשבי
[ממוזער||העלה של מתן אנגרסט במיצב למען שחרור החטופים ב[רחובות]]
בתוכנית "עובדה" רואיינו תצפיתניות שנחטפו ממוצב נחל עוז שהיו עם מתן במנהרה. דניאלה גלבוע סיפרה שמתן הלך לקטע במנהרה אליו לא היה אמור להיכנס, כשגילו זאת מחבלי חמאס הם הכו אותו ו"לא ריחמו עליו" לדבריה. קרינה ארייב אמרה "הם הרביצו לו עד שהוא הבין ושהוא הפסיק ללכת יותר למקום הזה. הם הסבירו לו שהוא לא צריך לחצות גבולות עד שהוא באמת הבין. 'לימדו אותו'". לירי אלבג אמרה "הם מענישים, הם מתעללים, גם אם זה לא פיזית ויש פיזית, אז זה נפשית וזה פסיכולוגית, 'אתם לא תחזרו', 'כמו גלעד שליט'".

אמו ענת, אמרה "קיבלנו עדויות על התעללויות וחקירות שמתן עובר, עד רמה של עלייה לפני הקרקע כדי לנשום אוויר רגע לפני שהוא נחנק למוות".

ב-25 באפריל רוני קריבוי שנחטף וששוחרר בעסקה בנובמבר 2023, סיפר שהוא היה במנהרה עם מתן, וחיברו אותו למצבר של רכב וחשמלו אותו.

### המאבק לשחררו
בתוכנית עובדה עם התצפיתניות, הוריו של מתן גם הופיעו ודיברו עם התצפיתניות. ב-21 באפריל 2025 בני המשפחה של מתן הגיעו להפגנה מול שער בגין של הקריה בתל אביב בלבוש ירוק ובאיפור המדמה דם, ומסרו כי "זו תזכורת ללינץ' שעבר מתן".

### שחרורו מהשבי
אנגרסט שוחרר משבי חמאס ב-13 באוקטובר 2025 במסגרת הסכם חמאס–ישראל.

לאחר שחרורו סיפרה משפחתו שהוא עבר עינויים בשבי ועל גופו סימני כוויות. עם זאת, הוא שוחרר במצב רפואי טוב.  הוא סיפר שחודש לאחר שנחטף ביקש מחוטפיו תפילין, סידור ותנ"ך, והם נענו לבקשתו. סידור התפילה הועבר על ידי בכיר בחמאס. הוא נהג להתפלל בשבי שלוש פעמים ביום - שחרית, מנחה וערבית. כמו כן סיפר שהמקומות שבהם הוחזק הופצצו על ידי צה"ל, אבל הוא לא נפגע.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:בני ערובה וחטופים בטבח שבעה באוקטובר
קטגוריה:שבויי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2002
עדנאן אל-חוסייני

**עדנאן ע'אלב ג'וואד אל-חוסייני** (בערבית: **عدنان الحسيني**; נולד ב-1947) הוא מהנדס ופוליטיקאי פלסטיני שכיהן כמושל נפת אל-קודס מטעם הרשות הפלסטינית בשנים 2008-2018 ובתפקיד השר לענייני ירושלים בשנים 2012–2019. בעבר שימש כמנהל הווקף בירושלים וכיועץ לענייני ירושלים לנשיא הרשות הפלסטינית.

## ביוגרפיה
עדנאן נולד בירושלים ב-1947 למשפחת אל-חוסייני. בשנת 1965 סיים את לימודי הבגרות ב בעיר. בשנת 1970 הוא קיבל תואר ראשון באדריכלות מאוניברסיטת עין שמס בקהיר. בשנת 1977 השתתף בקורס הכשרה בתחום שימור מבנים עתיקים וארכאולוגיים וכיצד לשחזרם ממכון ICROM ברומא, איטליה.

בין פברואר 1971 לאוקטובר 1984 היה מהנדס המפקח על פרויקטים של הווקף האסלאמי בירושלים וביהודה ושומרון, כולל פיקוח על שיקום מסגד אל-אקצא לאחר הפיגוע והשריפה ב-21 באוגוסט 1969. בין אוקטובר 1984 לאפריל 1989 כיהן כמנכ"ל בינוי ואחזקת נכסים במחלקת הווקף האסלאמי הכללי בירושלים, ובין אפריל 1989 לפברואר 2007 היה מנכ"ל מחלקת הווקף האסלאמי בירושלים. בספטמבר 2007 מונה לכהן כיועצו של נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס לענייני ירושלים, תפקיד בו כיהן עד ספטמבר 2008, אז מונה לכהן כמושל נפת אל-קודס למשך עשור. בתפקידו זה תקף את ישראל על הקמת גדר ההפרדה וטען כי היא יוצרת אפרטהייד ביחס לחלק מהפלסטינים.

בנוסף, הוא כיהן כראש מועצת הדיור הפלסטינית בשנים 1999–2002, ומאז 1999 הוא חבר במועצה העליונה לתיירות של הרשות הפלסטינית. הוא גם חבר בוועדה הנשיאותית העליונה למעקב אחר ענייני הכנסייה בארץ ישראל, חבר הוועדה הקטרית המתמדת לתמיכה בירושלים, חבר בוועדה הלאומית העליונה האחראית על מעקב מול בית הדין הפלילי הבין-לאומי, חבר הוועדה האסלאמית העליונה בירושלים וכן חבר במועצת ההקדשים וענייני הדת והמקומות הקדושים בירושלים.

הוא כיהן בתפקיד השר לענייני ירושלים בארבע ממשלות שונות של הרשות הפלסטינית: ממשלת פיאד השלישית, ממשלת חמדאללה הראשונה, ממשלת חמדאללה השנייה וממשלת חמדאללה השלישית. הוא עומד בראש המחלקה לענייני ירושלים באש"ף. בנוסף, ב-28 באוקטובר 2019 הקים מחמוד עבאס את הוועדה העליונה לירושלים ומינה אותו לחבר בוועדה, כחבר הוועד הפועל של אש"ף.

כבר ב-2002 הצהיר כי לא יאפשר ליהודים לעלות להר הבית. ב-2024, לאחר שהשר איתמר בן גביר עלה להר הבית, טען עדנאן כי מדובר ב"פלישה למסגד אל אקצא", ו"ביצוע טקסים תלמודיים בשטחו".

בעקבות מעורבותו בלכידת סוחרי קרקעות פלסטינים שמכרו קרקע ליהודים, נאסר עליו לצאת מהארץ. ב-2019 היה מעורב במאבק הפלסטיני נגד תוכנית המאה של דונלד טראמפ.

עדנאן נשוי ואב לבן ולשלוש בנות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת עין שמס
קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:משפחת חוסייני
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1947
הודיס

**הודיס בע"מ**, המוכרת במותג **HOODIES**, היא רשת אופנה ישראלית. החברה מוכרת בגדים מסוגים שונים ובין היתר הלבשה תחתונה, כמו כן אביזרי אופנה שונים.

שם החברה נוצר מ-hoodies שמשמעותה קפוצ'ונים באנגלית.

## היסטוריה
הרשת הוקמה ב-2007, המשקיעים ובעלי המניות העיקריים בחברה היו האחים ניסים ואלי גבי, מארצות הברית והולנד. 

האחים ביצעו את הרכישה ב-2008. ביוני 2018 רכשה חברת קסטרו מודל את קבוצת הודיס. משרדי החברה שוכנים בראש העין.

ב-2014 יצאה פרסומת של החברה בכיכובה של בר רפאלי ביחד עם הדמות של רד אורבך, סולן להקת "רד בנד" בו היא נראית משוכפלת לשלוש.

ב-2015 קבע בית משפט שהחברה לא יכולה למכור ג'ינס החשודים כחיקוי, זאת לאחר שחברת דיזל טענה שמעתיקים ממנה את הג'ינס,

ב-2018 הפרסומת של החברה בה הופיעה בר רפאלי עם ניקאב עוררה סערה בקרב מוסלמים נתפסה כגזענית.

החברה הוציאה בשיתוף עם עמותת חלאסרטן סרטון בכיכובו של שחף רז להעלאת מודעות לסרטן האשכים בקרב גברים צעירים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות אופנה ישראליות
קטגוריה:ראש העין: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2007
יצחק מבורך

**יצחק (איציק) מבורך** (ד' באייר תשי"ב, 29 באפריל 1952 – י"ג בתשרי תשל"ד, 9 באוקטובר 1973) היה חייל צה"ל שעוטר בעיטור העוז לאחר נפילתו במלחמת יום הכיפורים.

## ביוגרפיה
מבורך נולד, גדל והתחנך בבאר שבע לשושנה ולבנימין. הוא התגייס לצה"ל בתחילת אוגוסט 1970 ושירת בחיל השריון.

כמשרת בחיל השריון לחם במלחמת יום הכיפורים. ב-9 באוקטובר 1973, יומה הרביעי של המלחמה, נפגע מטיל נ"ט שנורה לעברו באזור בוקעאתא ונהרג. לאחר נפילתו קיבל את עיטור העוז על שני מעשי גבורה שגילה במהלך המלחמה:

הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בבאר שבע.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בבאר שבע
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:באר שבע: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
ניקולס בלום

**ניקולס (ניק) אלכסנדר בלום** (באנגלית: **Nicholas Alexander Bloom**; נולד ב-5 במאי 1973) הוא כלכלן בריטי, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת סטנפורד וחוקר בתחומי ניהול, פריון ועבודה מרחוק. בלום ידוע במחקריו על השפעות של ניהול איכותי על ביצועי ארגונים, וכן על השפעת אי-ודאות כלכלית על השקעות וצמיחה. הוא משמש כמנהל-שותף של תוכנית הפריון, החדשנות והיזמות בלשכה הלאומית למחקר כלכלי (NBER).

## ביוגרפיה
בלום נולד בלונדון. ב-1994 סיים תואר ראשון באוניברסיטת קיימברידג' וב-1996 תואר שני (MPhil) באוניברסיטת אוקספורד. את הדוקטורט שלו השלים ב-2001 ביוניברסיטי קולג' לונדון (UCL). במהלך לימודיו עבד במכון למחקרי מס (Institute for Fiscal Studies) בלונדון, ובשנים 2002–2003 שימש כיועץ במשרד האוצר הבריטי ובחברת הייעוץ מקינזי ושות'. ב-2003 הצטרף למרכז לביצועים כלכליים בבית הספר לכלכלה של לונדון (LSE), וב-2005 עבר לאוניברסיטת סטנפורד, שם הוא מכהן כפרופסור לכלכלה משנת 2012.

מחקריו של בלום מתמקדים בתחומי ניהול פריון, חדשנות וטכנולוגיה, אי-ודאות כלכלית ועבודה מרחוק.
*עבודה מרחוק - מחקריו על עבודה מהבית, במיוחד לאחר משבר מגפת הקורונה, הראו כי עבודה מרחוק יכולה לשפר את הפרודוקטיביות ואת שביעות הרצון של עובדים, אך גם מצביעים על אתגרים כמו אי-שוויון בהזדמנויות עבודה מרחוק בין עובדים שונים.
*ניהול ופריון - בלום פיתח שיטות חדשניות למדידת איכות הניהול בארגונים, יחד עם שותפיו ג'ון ואן רינן ורפאלה סדון יצרו סקר נתונים מקיף על ניהול, מחקרם הראה כי ניהול איכותי תורם משמעותית להבדלים בפריון בין מדינות וחברות. מחקר מצוטט במיוחד שלו עם ארבעה שותפים נוספים הוא "?Does Management Matter" שהתפרסם ב-Quarterly Journal of Economics. בלום ועמיתיו ערכו ניסוי מבוקר בחברות טקסטיל בהודו, שהוכיח כי שיפור בשיטות ניהול הוביל לעלייה של 17% ברווחיות השנתית.
*אי-ודאות כלכלית - בלום חקר את השפעותיה של אי-ודאות כלכלית על החלטות השקעה, תעסוקה וצמיחה כלכלית. הוא פיתח מדדים חדשים למדידת אי-ודאות, תוך שימוש בנתונים כמו תנודות בשוק המניות ודיווחים במדיה. מחקרו "The Impact of Uncertainty Shocks" שהתפרסם ב-2009 בכתב העת Econometrica זיכה אותו במדליית פריש.
*חדשנות וטכנולוגיה - בלום תרם להבנת הקשר בין תחרות לחדשנות. הוא הראה כי תחרות מתונה מעודדת חדשנות, בעוד שתחרות מוגזמת או חוסר תחרות עלולים לדכא אותה. הוא חקר כיצד חברות רב-לאומיות מאמצות טכנולוגיות חדשות מהר יותר מחברות מקומיות, וכיצד מדיניות מס וסחר משפיעות על חדשנות.

חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים וזוכה מלגת גוגנהיים.

בלום נשוי ואב לשלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים
* 
*ניקולס בלום באתר אוניברסיטת סטנפורד

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:כלכלנים בריטים
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:עובדי מקינזי ושות'
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת לונדון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
נואי הילדה מתאילנד

**נואי הילדה מתאילנד** (שוודית: **Noy bor i Thailand**) הוא ספר ילדים, ה-11 מסדרת "ילדי העולם" של הסופרת השוודית אסטריד לינדגרן, עם צילומים מאת חנה ריבקין-בריק. בשנת 1966 יצא הספר לאור בהוצאת Rabén & Sjögren. בישראל יצא הספר לאור ב-1967 בתרגומה של לאה גולדברג בהוצאת ספרית פועלים.

## עלילה
נואי גרה עם הוריה בתאילנד, בכפר קטן ליד בנגקוק. ילדי הכפר שטים בנהר, דגים דגים ורוכבים על תאו. לנואי יש אח קטן טוי ואחות קטנה וניפה ונואי עוזרת לאמא לטפל בה. נואי הייתה רוצה לנסוע לעיר הגדולה, אבל הוריה מאמינים שהיא עדיין קטנה מדי בשביל לנסוע. נואי מרוצה מאוד כשאביה מחליט יום אחד לקחת אותה לבנגקוק יום אחד. יחד הם נוסעים לשם ברפסודה. כשאביה של נואי עסוק במכירת התוצרת החקלאית נואי עוזבת את הרפסודה ומחליטה לחקור את העיר הגדולה. כשנואי רעבה, היא רוצה לחזור לרפסודה של אביה, אך אינה מוצאת את הדרך חזרה. לאחר זמן רב היא מגיעה למקדש. היא מתפללת לבודהה שתמצא שוב את אביה, אך עם זאת היא כה מותשת עד שהיא נרדמה במקום. כשהיא מתעוררת ויוצאת מהמקדש, היא רואה את אביה עומד שם. הוא כבר דאג לה. הוא לוקח את נואי הביתה. בדרך, נואי מסבירה שבנגקוק היא מקום משונה, יפה לנסוע לשם ויפה לחזור משם.

## סקירה כללית
"נואי גרה בתאילנד" הוא הספר האחד עשר מתוך 15 ספרים בסדרת "ילדי העולם". בשוודיה, הספר פורסם לראשונה בשנת 1966 על ידי הוצאת Rabén & Sjögren.

הספר תורגם לשפות רבות ביניהן אנגלית, גרמנית ועברית. בישראל, הסדרה זכתה להצלחה גדולה במיוחד, והספר יצא במספר מהדורות. בשנת 2015 פורסמה מהדורה חדשה של הספר בישראל בהוצאת הקיבוץ המאוחד.

## ביקורות
לדברי חמוטל בר-יוסף המסע לבנגקוק גורם לילדה להיפגש עם המציאות ולראות את הכפר בו היא גרה בעיניים חיוביות יותר, הספר נותן כבוד לחוש המציאות של הילד ולעולם ערכיו המתפתח.

באתר Reading Astrid נטען ש"נואי גרה בתאילנד" הוא אחד מסיפורי הילדים הטובים ביותר של סדרת "ילדי העולם", הספר מתאר בפשטות ובחביבות את חוויותיה של נואי בעיר הגדולה, ונחשב לאחד הספרים שהשתמרו היטב לאורך השנים מבין ספרי הסדרה. דמותה של נואי מוצגת כמהנה, מתוקה וכזו שאינה מעוררת התנגדות, תיאור שמוסיף לחן הכללי של הספר. בין הדמויות הבולטות מופיע גם אחיה של נואי, טוי, האומר את המשפט ההומוריסטי: "אני לא תאו אני ילד" ... "אבל אני אוהב להתרחץ בנהר כמו תאו".

## קישורים חיצוניים
* נעמי בן גור, סיפורי המצלמה של אנה ריבקין-בריק, ⁨⁨למרחב⁩, 10 פברואר 1969⁩

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 1967
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד
יונתן שוורץ

**יונתן שוורץ** (יידיש: **שווארץ**, אנגלית: **Yonason Schwartz**) הוא יוצר וגראמער חסידי ישראלי-אמריקאי.

## ביוגרפיה
נולד בישראל למשה שוורץ, מחסידי בעלזא. בגיל צעיר התייתם מאמו וחווה ילדות קשה, וגדל עם אחיו ואחיותיו אצל משפחות מהחסידות, כשלפרנסתו הוא עסק בחשמלאות. הוא התגרש ונשא לאשה שנייה אשה מניו יורק, ומאז הוא גר בעיר זו, שם החל לעסוק לפרנסתו כגראמער שפתח בפניו את הקריירה המוזיקלית שלו. הקריירה המוזיקלית שלו הגיעה לשיאה בשנות התשעים ובתחילת שנות האלפיים, והוא הוציא סדרת אלבומים המכונים "א גוטע ...", תוך התכתבות אינטרטקסטואלית מתמדת עם היוצר החסידי הבעלזאי האחר יוסף משה כהנא שהוציא במקביל את האלבומים בסדרת "אידיש חן" ופתחו בכינוי "לחיים ...". באלבומים שלו שירים ארוכים בחרוזים והם מתאפיינים ביצירתיות מיוחדת. בעקבות ההתפתחות הטכנולוגית הפך הענף בציבור החרדי להיות לא רווחי והוא זנח את הפקת האלבומים.

בשנים האחרונות מפעיל שוורץ סטטוס פופולרי באפליקציה החברתית ואטסאפ המכונה "א גוטע סטטוס" ולו מאות עוקבים. כמו כן הוא מרבה לעסוק בפעילות ויזומות לקידום שידוכים לרווקים מבוגרים בעולם החרדי. כמו כן הוא נאבק בתופעת הניכור הורי ומוביל קמפיין לגינוי התופעה.

## דיסקוגרפיה
***א גוטע וואך** (שבוע טוב) - 1993 - תרגום של שירי מלווה מלכה ליידיש.
***א גוטע שבת** (שבת שלום) - 1994 - בלדות, שירים וסיפורים בחרוזים על שבת וזמירות שבת.
***אין א גוטע שעה** (בשעה טובה) - 1996
***א גוטע בשורה** (בשורה טובה) - 1998
***א גוטע איד** (יהודי טוב)
***א גוטע ניגון** (ניגון טוב) - 2002
***א גוטע נשמה** (נשמה טובה) - 2009
***א גוטע הארץ** (לב טוב) - 2015
***א גוטע ברכה** (ברכה טובה) - 2017

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:בדרנים אמריקאים
קטגוריה:זמרים חסידיים אמריקאים
קטגוריה:זמרים חסידיים ישראלים
קטגוריה:חסידי בעלז
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:זמרים השרים ביידיש
קטגוריה:בדחנים עממיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
Rhythm Is a Dancer

"**Rhythm Is a Dancer**" הוא שיר של להקת היורודאנס הגרמנית סנאפ!, שיצא במרץ 1992 כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השני שלהם "The Madman's Return". השיר כולל קטעי שירה של הזמרת האמריקאית תיאה אוסטין.
השיר נכתב על ידי בניטו בניטס, ג'ון גארט השלישי (כינויים למפיקים הגרמנים מיכאל מינזינג ולוקה אנזילוטי) ואוסטין, והופק על ידי בניטס וגארט השלישי.

השיר זכה להצלחה בינלאומית, והגיע לראש המצעדים בצרפת, אירלנד, איטליה, הולנד, גרמניה ובריטניה. הסינגל הגיע גם לחמשת הראשונים בבילבורד הוט 100 בארצות הברית ולמקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד. השיר שהה שישה שבועות בראש מצעד הסינגלים הבריטי, והפך לסינגל השני הנמכר ביותר בשנת 1992.

## הצלחת השיר
השיר היה הסינגל השני של סנאפ! שהגיע למקום הראשון בבריטניה, הסינגל נשאר שישה שבועות במקום הראשון ב-1992, מ-2 באוגוסט עד 13 בספטמבר. מכירות השיר בשנת 1992 הגיעו ל-583,000 יחידות בבריטניה. השיר כיכב גם בראש המצעד הגרמני במשך עשרה שבועות.
בארצות הברית, הוא הגיע למקום החמישי בתחילת 1993, ובילה בסך הכל 39 שבועות בבילבורד הוט 100. השיר נכנס למצעד הצרפתי למקום החמישי ב-8 באוגוסט 1992, לפני שטיפס למקום הראשון ארבעה שבועות לאחר מכן (שם הוא נשאר במשך שישה שבועות). בכך הפך השיר לסינגל הדאנס הראשון שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הצרפתי. בנוסף, הסינגל הגיע למקום הראשון באוסטריה, בלגיה, אירלנד, איטליה, הולנד, ספרד ושווייץ, כמו גם במצעד היורוצ'ארט הוט 100 ובמצעד RPM Dance/Urban בקנדה. השיר זכה באלבום זהב באוסטרליה, אוסטריה, צרפת, איטליה, שוודיה וארצות הברית ובאלבום פלטינה בגרמניה, הולנד ובריטניה.

סנאפ! הקליטו מחדש את השיר ב-1996 וב-2003 (בהשתתפות סי ג'יי סטון, בשם "Rhythm is a Dancer 2003"). השיר הגיע למקום ה-17 במצעד הסינגלים הבריטי במאי 2003. ב-25 במאי 2008,השיר נכנס שוב למצעד הסינגלים הבריטי למקום ה-36, וטיפס למקום ה-23 שבועיים לאחר מכן.

### שבחים

## מצעדים
השיר הגיע למקום השלישי במצעד הלועזי השנתי של רשת ג' לשנת 1992.

## מכירות

## קישורים חיצוניים
* 
* 20px "Rhythm Is a Dancer", במסד הנתונים המוזיקלי DIscogs
* 30px "Rhythm Is a Dancer", במסד הנתונים המוזיקלי Genius **(באנגלית)**
* 20px "Rhythm Is a Dancer", באתר המוזיקה Spotify **(באנגלית)**
* 44px "Rhythm Is a Dancer", באתר המוזיקה אפל מיוזיק **(באנגלית)**
* 55px "Rhythm Is a Dancer", באתר המוזיקה Tidal **(באנגלית)**
* 44px "Rhythm Is a Dancer", באתר המוזיקה Deezer **(באנגלית)**
* 20px "Rhythm Is a Dancer", באתר המוזיקה SoundCloud **(באנגלית)**
* "Rhythm Is a Dancer", באתר המוזיקה SecondHandSongs **(באנגלית)**

## הערות שוליים

קטגוריה:סינגלים מ-1996
קטגוריה:סינגלים מ-2003
קטגוריה:סינגלים מ-2008
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי הווארד גרינהול
קטגוריה:שירים על ריקודים
קטגוריה:שירי יורודאנס
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באוסטריה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיטליה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של SNEP
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אריסטה רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אריולה רקורדס
Australian Women's Register

**Australian Women's Register** (**AWR**) הוא מאגר מידע מקוון הניתן לחיפוש, שמטרתו לספק מידע על נשים באוסטרליה וארגוני נשים אוסטרליים. המאגר מנוהל על ידי הקרן הלאומית לנשים אוסטרליות (NFAW) ואוניברסיטת מלבורן.

## היסטוריה
הרישום האוסטרלי לנשים הוא חלק מפרויקט ארכיוני הנשים האוסטרליות, והוא הוקם בשנת 2000. הוא מנוהל על ידי הקרן הלאומית לנשים אוסטרליות (NFAW) בשיתוף עם אוניברסיטת מלבורן.

הרישום לנשים האוסטרליות הוא מאגר מקוון הניתן לחיפוש, אשר מאגד משאבים רבים ומאפשר למשתמשים לאתר חומרים היסטוריים ועכשוויים אודות נשים אוסטרליות בולטות מכל תחומי החיים, וכן ארגוני נשים.

מטרתו לסייע למשתמשים למצוא נשים, ארגונים, ארכיונים, פרסומים, ומשאבים דיגיטליים נוספים.

## הקרן הלאומית לנשים אוסטרליות
הקרן הלאומית לנשים אוסטרליות (NFAW) הוקמה על ידי קבוצת פעילות למען זכויות נשים, שביקשו לייסד גוף שיקדם את רעיונות התנועה הפמיניסטית ומדיניותה. היא נוסדה בשנת 1989, באמצעות סכום ראשוני של 100,000 דולר שנתרם על ידי פמלה דנון, וכן באמצעות קרן נאמנות שנושאת את שמה. הקרן הוקמה כגוף עצמאי שאינו כפוף למפלגות פוליטיות, ונועד לשתף פעולה עם ארגוני נשים נוספים. מטרתה להבטיח שההיסטוריה, הידע והחוכמה של נשים יעמדו לרשות הדורות הבאים של נשים, ולקדם ולהגן על ענייניהן של נשים אוסטרליות בכל תחומי החיים.

## הערות שוליים

קטגוריה:מאגרי מידע
קטגוריה:נשים
קטגוריה:אוסטרליה
חאתם עבד אל-קאדר

**חאתם מוחמד עבד אל-קאדר עיד** (בערבית: **حاتم عبد القادر**; נולד ב-20 במאי 1953) הוא פוליטיקאי פלסטיני, שר לשעבר בממשלות הרשות הפלסטינית, חבר פת"ח וחבר הארגון המוסלמי-נוצרי לתמיכה בירושלים ובמקומות הקדושים.

## ביוגרפיה
חאתם נולד ב-1953 בירושלים. הוא מחזיק בתואר ראשון בעיתונאות ותקשורת מאוניברסיטת אל-אזהר בקהיר. הוא עבד שנים רבות בתקשורת הפלסטינית בשורה של תפקידים, החל מעורך העיתון אל-קודס ועד לתפקיד מזכיר המערכת של העיתון הירושלמי אל-פג'ר. הוא גם ייסד את כתב העת "הודא אל-אסלאם" במחלקת ההקדשים האסלאמיים.

באינתיפאדה הראשונה התבלט במעורבותו, ובעקבות כך קיבל לידיו בשנת 1989 את תיאום המפקדה הלאומית המאוחדת של האינתיפאדה ביהודה ושומרון וברצועת עזה למשך שנה, לפני שנעצר מנהלית על ידי ישראל ארבע פעמים ברציפות.

בשנת 1991 השתתף במשלחת המשא ומתן הפלסטינית בוועידת מדריד ובוושינגטון. בהמשך כיהן כעוזרו של פייסל אל חוסייני. עם הקמת הרשות הפלסטינית מונה לתפקיד האחראי על הפרסומים במשרד ההסברה הפלסטיני. במהלך הבחירות הכלליות ברשות הפלסטינית (1996) הוא נבחר כחבר מחוז הבחירה של נפת ירושלים וכנציג של פת"ח במועצה המחוקקת הפלסטינית הראשונה, לאחר שקיבל 8,307 קולות. בשנת 2008 הוא מונה לכהן כיועץ לראש הממשלה של הרשות הפלסטינית, ובמאי 2009 מונה לתפקיד השר לענייני ירושלים בממשלת פיאד השנייה, אך התפטר תוך שבועות ספורים ב-30 ביוני 2009, בטענה שנתקל במבוי סתום. הוא האשים את ממשלת הרשות הפלסטינית וטען כי יש "חוסר מעש" בנושא ירושלים ו"רשלנות עד כדי פשע", והוסיף כי "הכישלון בהגנה על ירושלים הוא ברמה הרשמית ולא ברמה העממית".

הוא זכה לחברות במועצה המהפכנית של פת"ח לאחר הקונגרס השישי של הארגון שנערך בשנת 2009 ולאחר הקונגרס השביעי בשנת 2016. הוא גם מכהן בחבר הנאמנים של האוניברסיטה הפתוחה אל-קודס. כמו כן, הוא מכהן כמזכיר ועדת השרים של קטר לענייני ירושלים.

ב-2008 הוגשה נגדו תלונה על גניבה והשחתת רכוש על ידי אריה קינג. ב-2009 עוכב לחקירה לאחר שהתעמת עם קבוצת אזרחים ישראלים. ב-2010 נעצר לאחר שסירב להתייצב לחקירת משטרה, הוא טען כי ארגון השב"כ איים לגרש אותו מירושלים ולשלול ממנו את תושבות הקבע. ב-2011 נחקר שוב על מעורבותו בביטול אירועים של שיתוף פעולה ישראלי-פלסטיני. ב-2017, במהלך מהומות הר הבית, הודיע כי הוצב אולטימטום בפני ישראל להסרת המגנומטרים בכניסה להר הבית.

ב-2021 החליט עבדאללה השני, מלך ירדן להוציא את חאתם ממועצת הווקף בירושלים, בעקבות תלונותיה של ישראל על ההסתה שהוא מעודד.

ב-2022 הביע תמיכה בפעולות הטרור של ארגון חמאס בעזה ובניסיון להשפיע על הפלסטינים בירושלים להצטרף, ואמר כי "אנו גאים בהתנגדות האסלאמית ברצועת עזה, ואין ספק שהיא הפכה לגורם מרתיע עבור שלטונות הכיבוש, ואני סבור שזו גם חובתם לשאת באחריותם כלפי העיר ירושלים".

אחיו, עיד מחמוד, נעצר ב-2002 בחשד להונאה בנקאית במאות אלפי שקלים.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אל-אזהר
קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1953
פולקוין

בלגנדריום של טולקין, **פוֹלְקְוַּין** (, משמעות ברוֹהִירִית: **"ידיד־מנהיג"**) היה מלך רוֹהָן ה־14.

## ביוגרפיה
פוֹלְקְוַּין נולד ברוֹהָן, בשנת 2830 לעידן השלישי, כבנם של פוֹלְקָה ואשתו ששמה אינו ידוע, בימי שלטונו של אבי סבו, בְּרִיטָה. כשהיה בן 12 השלטון עבר לסבו, שמת גם הוא אחרי 9 שנים והוריש את הכס לאביו של פוֹלְקְוַּין. כשהיה פוֹלְקְוַּין בן 28 נולדו לו תאומים, פוֹלְקְרֵד ופַסְטְרֵד. לאחר שאביו סיים לצוד את כל האוֹרְקִים ברוֹהָן, אביו צד חזיר בר, אך מת מפצעיו.

הוא ירש את כיסאו של אביו. בתחילת שלטונו הרוֹהִירִים התאוששו מפלישתם של בני דוּן. לאחר 6 שנים מאז תחילת שלטונו נולד בנו הרביעי, פֶנְגֵל. הוא סידר את הצבא מחדש, כך ש"אֵאוֹרֶד" היה תואר ל־120 פרשים לפחות. הוא כבש מידיהם של בני דוּן את השטח בין נהרות האֲדוֹרְן והאַיסֶן. כאשר שמע שבני הָרָד תוקפים את גוֹנְדוֹר, שלח לעזרתה צבא גדול. הוא רצה לצאת בעצמו בראש הצבא, אך יועציו שכנעו אותו שהצבא יהיה בראשות שני בניו, פוֹלְקְרֵד ופַסְטְרֵד. שני הבנים נהרגו בקרב יִתִילְיֵן. שליט גוֹנְדוֹר, טוּרִִין השני, שלח זהב רב לפיצוי על מותם.

הוא מת בשנת 2903 לעידן השלישי לאחר 39 שנות שלטון. פֶנְגֵל, בנו הרביעי, ירש אותו במותו.

## ראו גם

* מלכי רוהן – רשימה מלאה של שליטי רוֹהָן

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי רוהן
דבריו של השטן

**דבריו של השטן** (בטהיטית: **Parau na te Varua ino**) הוא ציור שמן על קנבס מאת האמן הצרפתי פול גוגן, שנוצר בשנת 1892 במהלך שהותו בטהיטי. גוגן עזב את אירופה בשנת 1891 בחיפוש אחר חיים פשוטים, טבעיים ו"טהורים". עם הגעתו לבירת טהיטי, פפאטה, התאכזב מההשפעות האירופיות בה, ועבר להתגורר בכפר מבודד שבו מצא שקט, השראה רוחנית ואסתטית. תוצאה ישירה מתקופה זו היא סדרת ציורים בעלי נושאים, סמלים ושמות טהיטיים – ביניהם גם ציור זה.

## תיאור הציור
הציור מתאר אישה טהיטית עירומה העומדת בתנוחה שמאזכרת פסלים קלאסיים של ונוס הפודיקה וכן פסלים גותיים של חוה מגן עדן. תנוחה זו, יחד עם העובדה שהאישה מסתירה את ערוותה, משקפת את העדינות והאיפוק שמאפיינים את היחס המערבי למיניות נשית בסוף המאה ה-19. מאחורי הדמות הנשית מופיעה דמות במסכה כורעת – ה"רוח הרעה" (Varua ino), המזוהה עם דמות שטנית. הרקע כולל גם דימויים המזכירים נחש – רמז לסיפור גן-העדן והחטא הקדמון. המבט של האישה משדר פיתוי, בעוד הדמות הכורעת נראית נבוכה או מאוימת. בכך גוגן יוצר דרמה מיתית וחזותית על חטא, אשמה ופיתוי, תוך שילוב בין סמלים נוצריים לדימויים טהיטיים מקומיים.

## סגנון והקשר יצירתי
הציור "דבריו של השטן" נחשב פשוט יותר מבחינה טכנית מציוריו הקודמים של גוגן – דבר המעיד על השפעת הסביבה המקומית וחייו הפשוטים בטהיטי. השימוש בדמות נשית מקומית, במרחב טרופי ובשפה חזותית "פרימיטיבית" נועד לייצר ניגוד לתרבות המערב הרציונלית והמנוכרת. השם בטהיטית – Parau na te Varua ino – מתורגם כ-"דבריו של השטן" (parau = מילה/אמירה, na = של, te Varua ino = הרוח הרעה/שטן).

הציור הוא חלק מקבוצת עבודות רחבה (66 במספר) שגוגן יצר בטהיטי והביא איתו לפריז, בהן שילב כתובות בטהיטית. סביר להניח כי רוב הקהל האירופי שצפה בהן לא הבין את משמעות השמות או הרמזים התרבותיים.

## היסטוריית הבעלות והתצוגה
לאחר סיום הציור, נמכר בשנת 1895 במכירה פומבית בפריז, ואז עבר לידיהם של מספר סוחרים ואספנים: ג'ורג'-דניאל דה מנפריד, אמברואז וולאר, הנסיך דה ואגרם (שרכש ושב והחזיר את היצירה), פול רוזנברג ואחרים. הוא הוצג בתערוכות בולטות כמו "Manet and the Post-Impressionists" בלונדון (1910–1911), ובתערוכת ה-Armory Show בניו יורק (1913), שם נקרא Spirit of Evil.

בסופו של דבר, היצירה נרכשה על ידי בני הזוג מרי ואוורל הארימן ונמסרה בשנת 1972 כתרומה לגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון, שם היא נמצאת עד היום.

## הערות שוליים

קטגוריה:הגלריה הלאומית לאמנות וושינגטון: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:פול גוגן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
אלחנן שפייזר

**אלחנן שפייזר** (נולד ב-16 באפריל 1994) הוא עיתונאי, עורך ומתרגם ישראלי. משמש פרשן לענייני חוץ בעיתון מקור ראשון ומתרגם ספרי עיון.

## ביוגרפיה
שפייזר נולד בארצות הברית לרבקה וישראל שפייזר. בילדותו עלתה המשפחה לישראל והשתקעה בירושלים. התחנך במוסדות חינוך דתיים לאומיים, ובהם הישיבה התיכונית "בני צבי" בבית אל, וישיבת ההסדר "הכותל". במרץ 2014 התגייס לצה"ל ושירת כמש"ק מטה במערך הנפגעים. לאחר שחרורו השלים תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטה הפתוחה וכיום מצוי בלימודי היסטוריה מתקדמים באוניברסיטה העברית.

## קריירה
בשנת 2018 הצטרף למקור ראשון כעורך חדשות המדע והחוץ של מוסף החדשות, וכן כעורך באתר מקור ראשון ובמהלך שנותיו שם מילא תפקידים רבים. משנת 2020 עד 2024 פרסם מדור דיגיטל שבועי במוסף מוצש, בו מונה לסגן עורך בשנת 2022 ושימש מבקר טלוויזיה עד 2024. בשנת 2021 מונה שפייזר לראש דסק החוץ של העיתון, תפקיד שמילא עד יולי 2024. במסגרת עבודתו עסק שפייזר בכתיבה, בתרגום ובעריכה של כתבות עיתונאיות בתחומי ההיסטוריה, הגאופוליטיקה והמדע ואף הקדיש מדור מיוחד בשם "מה חוץ" לנושאים אלו במוסף "דיוקן" של העיתון. ביולי 2023 אף ייסד שפייזר במקור ראשון את "נאמנים למקור", הסכת חדשותי שמסכם את אירועי השבוע, ושימש המנחה של התוכנית השבועית עד שעזב את עבודתו במערכת.

כיום משמש שפייזר כפרשן לענייני ארצות הברית וחדשות החוץ בעיתון.
## תרגומים
בשנת 2021 החל שפייזר את עבודתו כמתרגם וכעורך אחראי בהוצאת הספרים סלע מאיר, ובשנת 2025 מונה לראש מחלקת התרגום בהוצאה. בין תרגומיו:
* **תאוריות ציניות**, מאת הלן פלקרוז וג'יימס לינדזי (2021)
* **[[מרתון מאה השנים|מרתון מאה השנים: המזימה הסינית להדיח את ארצות הברית ולהפוך למעצמה החזקה בעולם]]**, מאת מייקל פילסברי (2022)
* **לינקולן: הנשיא שקרא דרור**, מאת אלן גלזו (2022)
* **צומת סואץ: מבצע קדש והתפנית האמריקנית במזרח התיכון**, מאת מייקל דוראן (2022)
* **אימפריה: עלייתו וגוויעתו של הסדר העולמי הבריטי**, מאת ניל פרגוסון (2023)
* **על קרח דק: מה המדע יודע על אקלים, מה לא, ולמה זה חשוב**, מאת סטיבן קונין (2024)
* **[[מדינה יהודית אחת|מדינה יהודית אחת: התקווה האחרונה והטובה ביותר ליישוב הסכסוך הישראלי-פלסטיני]]**, מאת דייוויד פרידמן (2024)
* **[[מלחמות השבבים: המאבק על הטכנולוגיה שמניעה את העולם]]**, מאת כריס מילר (2024)
* **[[פרזיטים (ספר)|פרזיטים: כיצד איבד המערב את ההיגיון הבריא]]**, מאת גד סעד (2024)
* **[[להפיל פצצה|להפיל פצצה: ארבעת החודשים הראשונים והסוערים של הארי טרומן]]**, מאת א"ג ביאם (2025)
* **מילטון פרידמן והחופש לבחור**, מאת סטיבן לנדסברג (2025)
* **[[על דמוקרטיות וכיתות מוות]]: ישראל ועתיד הציוויליזציה**, מאת דאגלס מארי (2025)
* **[[אמריקה השנייה: זיכרונות ממשפחה ותרבות במשבר|אמריקה השנייה: זכרונות ממשפחה ותרבות במשבר]]**, מאת סגן נשיא ארצות הברית ג'יי. די. ואנס (2025)
* **ג'ון לוק וחירות האדם**, מאת אריק מאק (2025)
* **[[סוף העולם שהכרנו]]: כיצד ה-AI צפוי לשנות את הכול**, מאת מוסטפא סולימאן (2025)

## חיים אישיים
שפייזר נשוי ואב לבן ומתגורר בירושלים

## קישורים חיצוניים
* 
* אלחנן שפייזר באתר "מקור ראשון"
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1994
ISO/IEC 23894

**ISO/IEC 23894** הוא תקן של ארגון התקינה הבין-לאומי (ISO) והנציבות הבין-לאומית לאלקטרוטכניקה (IEC), לניהול סיכונים בארגונים המפתחים מערכות בינה מלאכותית או משתמשים בהן.
המהדורה הראשונה של התקן פורסמה בשנת 2023.

## סקירה כללית
התקן מספק הנחיות על האופן בו ארגונים המפתחים, מייצרים, מיישמים ומשתמשים במוצרים, מערכות ושירותים המשתמשים בבינה מלאכותית, צריכים לנהל סיכונים המתייחסים באופן ספציפי לבינה מלאכותית.

בנוסף מספק התק הנחיות לביצוע אינטגרציה של ניהול סיכונים עם הפעילויות והפונקציונליות שלהם בתחום הבינה המלאכותית. הוא מתאר תהליכים לצורך יישום ואינטגרציה של ניהול סיכוני בינה מלאכותית.

התקן מספק מסגרת (Framework) לניהול סיכונים הקשורים במערכות בינה מלאכותית בכל מחזור החיים שלהן. הגישה בתקן שונה מהגישה המסורתית בניהול סיכונים בכך שהיא מכירה בסיכונים הייחודיים של מערכות בינה מלאכותית, הנובעים מהיכולות של מערכות AI ללמוד, להסתגל ולקבל החלטות אוטונומיות.
## סיכונים ייחודיים של מערכות בינה מלאכותית
מערכות בינה מלאכותית משולבות במידה הולכת וגדלה בפונקציות ותהליכים עסקיים קריטיים. שילוב זה עלול לצור סיכונים ייחודיים שהעיקרים ביניהם מופיעים להלן:
* הטיות באלגוריתמים לקבלת החלטות
* פגיעה בפרטיות
* דילמות של אתיקה
* בעיות באבטחת מידע במערכות בינה מלאכותית
* השלכות לא מכוונות של פעילות אוטונומית של מערכות בינה מלאכותית.
## עקרונות
1. גישה הוליסטית

סיכוני מערכות בינה מלאכותית הם בהקשר הכולל של סיכונים לארגון.

2. סיכונים בכל מעגל החיים של מערכות בינה מלאכותית

מהפיתוח ועד השימוש

3. שיפור מתמיד

4. מעורובת של בעלי תפקידים בארגון (Stakeholders)

5. שקיפות ויכולת להסביר
העקרונות הם הבסיס לאינטגרציה של התקן עם מערכות ניהול סיכונים אחרות הקיימות בארגון.

## מסגרת (Framework)
המרכיבים העיקריים במסגרת לניהול סיכוני AI הם:
* זיהוי סיכונים
* הערכת סיכונים
* טיפול בסיכונים
* תהליך דינאמי מתמשך של מעקב ובחינה.

## ראו גם
* ניהול סיכונים
* הערכת סיכונים
* ISO 31000
* ISO/IEC 31010
* ISO/IEC 27005

## הערות שוליים

*
קטגוריה:תקני ISO
קטגוריה:בינה מלאכותית
דיוקן האפיפיור פיוס השביעי (תומאס לורנס)

**דיוקן האפיפיור פיוס השביעי** הוא ציור שמן על בד מאת הצייר האנגלי סר תומאס לורנס, שנוצר בשנת 1819. הדיוקן מציג את פיוס השביעי (לואיג'י ברנבה קיארמונטי, 1742–1823), ונחשב לאחת היצירות המרכזיות בסדרת דיוקנאות של מנהיגי אירופה שהוזמנה על ידי ג'ורג' הרביעי, לציון תבוסת נפוליאון. הציור מוצג כיום באולם ווטרלו בטירת וינדזור, חלל שהוקם במיוחד להצגת סדרה זו.

## הרקע להזמנת הדיוקן
לאחר 1818 היה לורנס עסוק ברוב זמנו בהשלמת הזמנה מלכותית רחבת היקף: ציור דיוקנאותיהם של מנהיגי אירופה אשר חברו יחד להביס את נפוליאון. בתחילה נועדה הסדרה להתלות בבית קרלטון, מעונו של ג'ורג' הרביעי, אך לאחר שינוי תוכניות עבור טירת וינדזור, הוחלט על הקמת חדר ייעודי – אולם ווטרלו – להצגת דיוקנאות אלו. דיוקן זה נחשב לעיתים תכופות למרשים והמהודר ביותר בסדרה.

## דמותו של פיוס השביעי
לואיג'י ברנבה קיארמונטי נבחר לאפיפיור בשנת 1800, תחת השם פיוס השביעי. בשנת 1809 הוגלה על ידי נפוליאון בשל התנגדותו לתוכניותיו לסיפוח מדינות האפיפיור. לאחר חמש שנות גלות, שב לרומא בשנת 1814 והפך לדמות סמלית בתהליך השיקום הרוחני והפוליטי של אירופה לאחר נפילת הקיסרות. כאשר הגיע לורנס לרומא במאי 1819, הוא התארח בארמון הקווירינאלה, וזכה לתשעה מפגשי ציור עם האפיפיור.

## מאפיינים סגנוניים
לורנס התייחס לדיוקנאותיהם של אפיפיורים מן העבר, ובהם: יוליוס השני של רפאל (לונדון, הגלריה הלאומית), פאולוס השלישי של טיציאן (נאפולי, קאפודימונטה), ואינוקנטיוס העשירי של דייגו ולאסקס (רומא, גלריה דוריה-פמפילי). בניגוד לדיוקנאות אלה, בחר לורנס להציג את פיוס השביעי בדמות מלאה. דמותו, בעלת פנים חיוורות המודגשות על ידי שיער שחור, נראית פגיעה אך מלאת סמכות, בייחוד על רקע הניגוד בין הגלימות האדומות-לבנות לבין הכס האפיפיורי הנייד (sedia gestatoria). לורנס יצר אפקטים מרהיבים של צבע ואור המבליטים את ממדיו הרוחניים והפוליטיים של האפיפיור, שנחשב בתקופתו כסמל לניצחון השלום על פני המלחמה.


קובץ:Pope Julius II.jpg|יוליוס השני של רפאל, הגלריה הלאומית, לונדון
קובץ:Portrait of Pope Paul III Farnese (by Titian) - National Museum of Capodimonte.jpg|פאולוס השלישי של טיציאן, קאפודימונטה, נאפולי
קובץ:Retrato del Papa Inocencio X. Roma, by Diego Velázquez.jpg|אינוקנטיוס העשירי של דייגו ולאסקס, גלריה דוריה-פמפילי, רומא


## רקע חזותי וסמלים בציור
בצדו השמאלי של הציור נראים פריטים מתוך אוסף הפיסול הקלאסי של הוותיקן, אשר הוצגו באגף ה"ברצ'ו נואובו" – חלל שהוקם במיוחד לתצוגה זו בפיקוחו של הפסל אנטוניו קנובה. קנובה פעל להשבת האוסף מפריז לרומא לאחר נפוליאון. האפיפיור אוחז במסמך הנושא את הכיתוב "Per Anto. Canova" (למען אנטוניו קנובה), כהוקרה על תרומתו התרבותית.

## חשיבות היצירה
דיוקן זה נחשב לאחת מיצירות השיא של לורנס, והוא מדגים את שליטתו בציור פורטרטים לא רק ברמה טכנית אלא גם ברמה ייצוגית-סמלית. לורנס הצליח ללכוד את דמותו של פיוס השביעי כדמות מורכבת – רוחנית אך רבת סמכות, שלווה אך עוצמתית – ומיקם את הדיוקן בהקשר פוליטי, אמנותי ותרבותי עמוק.

## היסטוריית בעלות ומיקום
הציור הוזמן בשנת 1819 עבור ג'ורג' הרביעי בתמורה ל־500 גיני, ונרשם ברשימת הפריטים של בית קרלטון באותה שנה (מספר 650). הוא הועבר מאוחר יותר לאולם ווטרלו בטירת וינדזור, שם הוא מוצג עד היום. תיעוד של הצגת הציור באולם מופיע באקוורל של ג'וזף נאש משנת 1844.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים באוסף המלכותי של הממלכה המאוחדת
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:תומאס לורנס: ציורים