open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אישה עם מניפה (גוסטב קלימט)

**אישה עם מניפה** (בגרמנית: **Dame mit Fächer**) הוא ציור שמן על בד משנת 1917–1918 מאת גוסטב קלימט, שנמצא על כן הציור בסטודיו שלו לאחר מותו הפתאומי ב־6 בפברואר 1918 ונחשב לדיוקן האחרון שצייר האמן. ביום 27 ביוני 2023 נמכר הציור במכירה פומבית של סותבי'ס בלונדון תמורת 108.4 מיליון דולר, ובכך קבע שיא למחיר הגבוה אי־פעם ליצירת אמנות שנמכרה במכירה פומבית באירופה.

## תיאור היצירה
הציור, בפורמט ריבועי (100.2×100.2 ס״מ), מציג צעירה הלבושה בחלוק סיני צבעוני, מאופרת ושערה אסוף. גלימתה מחליקה מכתפה, ובידה מניפה סינית המסתירה חלקית את חזהּ – מוטיב שמעניק ליצירה את שמה. זהות הדמות אינה ידועה, ובסמוך ליצירתו הוצג הציור גם בשם "הרקדנית" (Tänzerin), מה שמחזק את האפשרות שמדובר באחת מרקדניות הבלט או אולם המוזיקה שהיו ממודלי קלימט המועדפים. הרקע והלבוש עשירים במוטיבים מן האמנות הסינית, ובהם פניקס מעופף, עגור, פסיון מוזהב ופרחי לוטוס, המשובצים בתבנית מפוזרת על רקע צהוב המזכיר את "הצהוב הקיסרי" של חפצי האמנות הסיניים. קלימט אימץ גם את פלטת "צבעי האמייל" המוכרת מן הפורצלן הסיני – צהוב כרום, כחול קובלט, אדום אוכר, ירוק נחושת וורוד – ואת תפיסת השטיחות והדקורטיביות המזוהה עם הדפסי אוקיו-אה היפניים. העניין העמוק של קלימט באמנות מזרח אסיה מתועד באוספו הפרטי של גלימות וחפצים אסייתיים, וכן בצילום חדר הקבלה בסטודיו שלו, שבו נראים אובייקטים סיניים ועשרה הדפסים יפניים תלויים על הקיר.

## פרשנות והשוואות
היצירה, שנוצרה חודשים ספורים לפני מותו של קלימט, נתפסת כסיכום מאוחר של חיפושי האמן אחר חיבור בין מסורת אירופית לאסתטיקה מזרח־אסייתית. תנוחת הדמות, המבט הפונה הצידה והחזה המוסתר חלקית במניפה יוצרים אווירה של ארעיות וחמקמקות, הרומזת על תחושת חופש ושחרור ביחסיו המאוחרים עם המדיום הפיגורטיבי. הבחירה במוטיבים סיניים – הפניקס, העגור, פסיון הזהב ופרחי הלוטוס – משמשת לא רק כרקע דקורטיבי אלא גם כאלגוריה אפשרית לנושאים של אלמוות, פוריות, טוהר ומזל טוב. ההשטחה והדקורטיביות, בהשראת הדפסי האוקיו-אה, מציבות את היצירה בהקשר רחב של התחדשות השפה הציורית באירופה בראשית המאה ה־20. מבקרי אמנות השוו את היצירה לדיוקנאות נשיים קודמים של קלימט, בהם "דיוקנה הראשון של אדלה בלוך-באואר" המפואר בעלי הזהב, והצביעו על המעבר מסגנון סימבוליסטי כבד לסגנון קליל, ספונטני ומלא חיים.

## היסטוריית בעלות
הציור נותר בסטודיו של קלימט בעת מותו ב־1918, ומאז היה בבעלות פרטית במשך כל המאה ה־20 ותחילת המאה ה־21. טרם מכירתו ב־2023 הוצג לציבור לעיתים רחוקות, ובפעם האחרונה לפני המכירה הוצג בלונדון במשך שבוע אחד בלבד. ב־27 ביוני 2023 נמכר הציור בבית המכירות סותבי'ס בלונדון עבור 108.4 מיליון דולר (85.3 מיליון ליש״ט, כולל פרמיית הקונה) לקונה שזוהה כיועצת האמנות מהונג קונג, פטי וונג. מחיר זה קבע שיא למכירת יצירת אמנות באירופה, כשהוא עוקף את השיאים הקודמים של "איש הולך I" של אלברטו ג'קומטי ושל "בריכת שושני המים" של קלוד מונה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:גוסטב קלימט
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
דם על מגדל השעון

**"דם על מגדל השעון"** הוא משחק חשיבה שנוצר על ידי סטיבן מדוויי ופורסם על ידי מכון פנדמוניום. המשחק יצא בשנת 2022, לאחר קמפיין קיקסטארטר מוצלח. בשפה העברית המשחק מכונה "בוטקה", בעקבות ראשי התיבות של המשחק בשפה האנגלית – "BOTC".

המשחק חולק מכניקות ליבה עם המשחק מאפיה, הכוללות עימות בין שתי קבוצות של שחקנים: קבוצה רעה המורכבת מ"שד" ו"מיניונים" תומכים – הקבוצה הרעה מודעת לחבריה, וקבוצה טובה אשר לא מודעת לחבריה. מנהל משחק נייטרלי בשם "מספר הסיפורים" או "Storyteller" מנהל את המשחק.

כל שחקן מקבל באופן אקראי תפקיד סודי של טוב או רע עם יכולת ייחודית ועליו לעזור לקבוצתו להשיג את תנאי הניצחון שלה ולנצח עימה. הקבוצה הטובה מורכבת מחברי עיירה (Townsfolk) וזרים (Outsiders), לעיתים רבות הכוחות האישיים של הזרים "מחבלים" בקבוצה הטובה ואף נותנים יתרונות לקבוצה הרעה. המשחק מחולק לימים ולילות. במהלך הלילות – בייחוד בלילה הראשון, רוב הדמויות אשר מוגדרות "מקבלות מידע" עשויות לקבל מידע בנוגע למהלך המשחק. ישנה אפשרות לקבלת מידע מוטעה כתוצאה מכוח מסוים של דמות אחרת או בהגדרת המידע כמוטעה על ידי מנהל המשחק. בכל יום, שחקנים יכולים להצביע על הדחה של שחקן אחד (המכונה "הוצאה להורג"), ובכל לילה, דמויות השד עשויות לבחור להרוג שחקן אחר. בדרך כלל, הקבוצה הטובה מנצחת על ידי הוצאת השד להורג, והקבוצה הרעה מנצחת על ידי שמירה על השד בחיים עד שנותרו רק שני שחקנים – תנאי ניצחון.

למשחק גרסאות שונות, "מספר הסיפורים" עשוי לבחור בגרסה מוגדרת במשחק (כגון: Trouble Brewing) או בגרסה מותאמת אישית (Custom Script). בכל גרסה ישנן דמויות ייחודיות לגרסה שנבחרה, למעט גרסה מותאמת אישית שבה הדמויות נבחרות מראש. מנהל המשחק בוחר דמויות מסוימות שישתתפו במשחק בהתאם לכמות השחקנים, הוא בוחר מתוך הדמויות המוגדרות בגרסה המלאה שנבחרה על ידיו.

## קישורים חיצוניים
*

קטגוריה:משחקי חשיבה
אברהם גוליק

**אברהם גוליק** (12 באפריל 1934 – 8 באוגוסט 2025) היה גאולוג ימי ואוקיינוגרף ישראלי, אשר שימש כמדען הראשי הראשון של חקר ימים ואגמים לישראל.

## ביוגרפיה
גוליק נולד ב-12 באפריל 1934 בתל אביב לאריה ולשרה גוליק, שניהם בני קהילת יהודי אוסטרוה. בצעירותו עברה המשפחה לירושלים וגוליק למד בבית הספר תחכמוני. כשהיה בן 12 עברה המשפחה לראשון לציון והוא השלים את לימודיו בגימנסיה הריאלית. בשירותו בצה"ל עבר קורס קצינים, ובשירות המילואים שימש מפקד סוללת נ"מ, בין השאר במלחמת יום הכיפורים.

בשנת 1960 השלים תואר שני בגאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובאותה שנה החל לשמש עוזר מחקר במכון סקריפס לאוקיינוגרפיה, שם השלים ב-1965 תואר דוקטור באוקיינוגרפיה. הדיסרטציה שלו עסקה באקולוגיה של חוריריות והיסטוריה של ההולוקן במפרץ פנמה.

בשנת 1967 שב לישראל, התיישב בחיפה, והצטרף לצוות ההקמה של חקר ימים ואגמים לישראל כמדען ראשי. בשנות ה-70 חקר, בין השאר, את מפגע הזפת בים התיכון. בשנות ה-80 הוביל צוות שחקר ביחד עם מדענים מצרים את נדידת החולות בדלתא של הנילוס. בהמשך שימש מנהל המעבדה לגאולוגיה ימית. בשנת 2002 פרש לגמלאות.

ב-8 באוגוסט 2025 נפטר גוליק בגיל 91.

## קישורים חיצוניים

* אברהם גוליק, באתר אלבום המשפחות של מוזיאון ראשון לציון

## הערות שוליים

קטגוריה:גאולוגים ישראלים
קטגוריה:אוקיינוגרפים
קטגוריה:בוגרי בית הספר תחכמוני (ירושלים)
קטגוריה:בוגרי הגימנסיה הריאלית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מדענים ראשיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
קטגלסטיזם

**קטגלסטיזם** (באנגלית: **Katagelasticism**) הוא מצב פסיכולוגי שבו אדם מפיק הנאה מופרזת מללעוג לאחרים. אנשים בעלי נטייה זו, המכונים קטגלסטים, מחפשים באופן פעיל מצבים שבהם יוכלו לצחוק על אחרים. ההתנהגות יכולה לנוע ממעשי קונדס או משחקי מילים תמימים, ועד לבדיחות משפילות ואף פוגעניות ומרושעות.

קטגלסטים מחזיקים לרוב בדעה שללעוג לאחרים הוא חלק טבעי מחיי היומיום, וכי אם מושג הלעג אינו אוהב זאת עליו "להחזיר מלחמה". לעיתים אף יראו באנשים מסוימים כאלה ש"מזמינים" לעג ואף "ראויים" לו. נטייה זו מקשה לעיתים קרובות על יצירת קשרים בין-אישיים ושימורם.

## אטימולוגיה
המונח נטבע בידי כריסטיאן פ' המפלמן ושון הריגן, ומקורו במילה היוונית העתיקה καταγελαστής (katagelastēs), שמשמעותה "לועג" או "מלעיג".

## מחקרים
גלוטופוביה, גלוטופיליה וקטגלסטיזם הם מונחים המתארים שלוש עמדות שונות כלפי צחוק וצחוק על אחרים. מחקרים אמפיריים באמצעות שאלון דיווח עצמי PhoPhiKat-45 מראים כי אדם אינו יכול בעת ובעונה אחת לחשוש וגם ליהנות מכך שצוחקים עליו (כלומר, להיות גם גלוטופוב וגם גלוטופיל). עם זאת, קיימת לפחות תת־קבוצה של גלוטופובים שנהנית לצחוק על אחרים, אף על פי שהם מודעים לנזק שעלול להיגרם מכך. לבסוף, נמצא קשר חיובי בין גלוטופיליה לקטגלסטיזם; כלומר, מי שנהנים מכך שצוחקים עליהם, עשויים גם ליהנות מלצחוק על אחרים.

## ראו גם
* שמחה לאיד - שמחה שמקורה באסונות של אחרים.
* השילוש האפל
* גלוטופיליה
* גלוטופוביה

## הערות שוליים

2025 08
קטגוריה:הומור
קטגוריה:פסיכולוגיה
אינפנטה מריה תרסה

**אינפנטה מריה תרסה** הוא דיוקן משנת 1653, המיוחס לסדנתו של דייגו ולאסקס. היצירה צוירה בשמן על בד ומוצגת כיום במוזיאון לאמנויות יפות  בבוסטון.

## תיאור היצירה
הציור מתאר את האינפנטה מריה תרסה, בתו של פליפה הרביעי, מלך ספרד, שהייתה בת חמש עשרה בזמן יצירת הדיוקן, ולימים נישאה למלך לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. היצירה היא ככל הנראה אחד משלושה דיוקנאות שהוזמנו על ידי המלך ונשלחו למועמדים פוטנציאליים לנישואין. בעת שצייר בני משפחת המלוכה, ולאסקז נהג להתחיל ביצירת דיוקן מהחזה ומעלה מהחיים, ששימש כמודל עבורו ועבור עוזריו ליצירת גרסאות באורך מלא.

## גרסאות נוספות
ב־17 בדצמבר 1653 דיווח ג'אקומו קריני, שר הרפובליקה הוונציאנית במדריד, כי דיוקנאות של הנסיכה כבר נשלחו לקיסר פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בווינה וללאופולד וילהלם, ארכידוכס אוסטריה בבריסל. מקובל שהדיוקן שבמוזיאון בוסטון היה זה שנשלח לארכידוכס, והדיוקן שבמוזיאון לתולדות האמנות בווינה היה זה שנשלח לקיסר פרדיננד. דיוקן שלישי נשלח ללואי הארבעה עשר, עמו נישאה האינפנטה ב־1660, והוא נמצא במוזיאון הלובר בפריז.

## היסטוריית בעלות
בשנת 1653 היה הציור ככל הנראה בבעלות לאופולד ויליאם, ארכידוכס אוסטריה, בבריסל ובווינה. בשנת 1662 עבר בירושה ללאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, והצטרף לאוסף האימפריאלי בווינה, שהפך למוזיאון תולדות האמנות בווינה (מספר רישום 618). בשנת 1921 הוחלף על ידי המוזיאון עם הנס פון פריירה-ארנשטיין בווינה, ובאותה שנה נמכר על ידו למוזיאון לאמניות של בוסטון תמורת 40,000 דולר.

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:דייגו ולסקס
גלוטופיליה

**גלוטופיליה** (באנגלית: **Gelotophilia**) היא הנאה מכך שצוחקים עליך. אנשים בעלי נטייה זו, המכונים גלוטופילים, מחפשים באופן פעיל מצבים שבהם אחרים עשויים לצחוק עליהם. הם מפיקים הנאה ממצבים אלו ואינם חשים מבוכה בעקבות כך.

הם נוטים לדבר בפתיחות על כישלונות, תקלות ומצבים שבהם פעלו בטיפשות או יצרו סיטואציה מצחיקה שלא בכוונה. הם מקבלים בהבנה ואף בשמחה את האפשרות שמקרים כאלה יתפרסמו או יוצגו בפומבי, גם אם הם עשויים להיות מביכים.

לצד גלוטופוביה וקטגלסטיזם ניתן למדוד תופעה זו באמצעות שאלון דיווח עצמי הכולל 45 פריטים (PhoPhiKat-45) או באמצעות גרסה מקוצרת בת 30 פריטים (PhoPhiKat-30).

## ראו גם
* קטגלסטיזם
* גלוטופוביה

## הערות שוליים

2025 08
קטגוריה:צחוק
בית הקברות היהודי באתונה

**בית הקברות היהודי באתונה** הוא אתר היסטורי־דתי, השוכן בפינה הדרום־מערבית של בית הקברות הראשון של אתונה. הוא משתרע על שטח של כ־2,000 מ"ר, והוא מוקף בחומה ושער נפרד. כיום האתר סגור לציבור ומשמש בעיקר כמקום עלייה לרגל.

## היסטוריה
הקהילה היהודית באתונה שגשגה עד 1890. היא כללה יהודים שהגיעו עם המלך אוטו, יהודים רומניוטים וספרדים, כמו גם יהודים מכרתים, מסלוניקי, מיואנינה ומכלקידה. בית הקברות התרחב בין 1884 ל־1919 בזכות ראשי העיר דימיטריוס סואוצוס וספירוס מרקוריס. הוא התרחב שוב ב־1916 וב־1920 הודות לתרומת רכוש מאברהם קונסטנטיניס ואנסטסיוס פאפו.

### אירוע ונדליזם
במאי 2018 חדרו אלמונים לבית הקברות היהודי באתונה והרסו תשעה לוחות שיש לזכר נפטרים. מינוס מוסיס, נשיא הקהילה היהודית באתונה, תיאר את המעשה כוונדליזם מתוכנן ומאורגן, וקרא לממשלה לגנותו. לקהילה היהודית באתונה בית קברות נוסף בניקאיה, פרבר של אתונה, שנכנס לשימוש לאחר מלחמת העולם השנייה. גם בית קברות זה הותקף בשנת 2010 במעשה ונדליזם אנטישמי.

## מאפיינים
מצבות רבות מעוטרות במגן דוד ובשמות חרוטים בעברית. קישוטים בצורת עלי דקל (Palmette) ועמודים חרוטים, מאפיינים אדריכליים נפוצים, מופיעים במצבות יהודיות ובמצבות בחלק האורתודוקסי של בית הקברות.

## הנצחת השואה
בית הקברות הוא סמל לזיכרון השואה. יום הזיכרון ליהודי יוון, קורבנות השואה, מצוין ב־27 בינואר. באתונה מתקיימים טקסים בחצר בית הכנסת, ובשנת 2010 הוצב שם פסל זיכרון לזכרם של הנספים. הפסל הוצב באתר שבו נאספו יהודי אתונה לפני גירושם בשנת 1944.

## אישים בולטים הקבורים במקום
בית הקברות היהודי באתונה הוא מקום קבורתם של אישים רבים מחיי הקהילה היהודית בעיר. בין הקבורים שם קרולוס רוטשילד, אסקנזי ויוסורום (ישורון); אזור סמוך למונסטיראקי אף נקרא על שם משפחת יוסורום. שם קבור גם יוסף אליה (או יוסף קפוליה), אינטלקטואל, משורר וחבר בתנועת הפועלים מיואנינה. ב־1931, לאחר שחלה בקדחת טיפוס, הובא לאתונה ונקבר בבית הקברות הישן.

## הערות שוליים

קטגוריה:אתונה
קטגוריה:יוון: בתי קברות יהודיים
תנועה דתית חדשה

**תנועה דתית חדשה** (באנגלית: **New Religious Movement**, בקיצור: **NRM**), המכונה גם **דת חדשה**, היא קבוצה דתית או רוחנית שמקורה בעת החדשה ונחשבת לשולית ביחס לתרבות הדתית הדומיננטית בחברה שבה היא פועלת. רוב התנועות החדשות מקורן בתנועות ותיקות יותר (כגון נצרות, בודהיזם, הינדואיזם, אסלאם, יהדות וכדומה), או לחלופין שילוב ביניהם. רובן כוללות עשרות עד אלפי מאמינים בלבד, ורק תנועות בודדות כוללות מעל למיליון מאמינים.

אין קריטריון אחד להגדרה של תנועה דתית חדשה, ויש מחלוקת במה היא ההגדרה. עם זאת, ההגדרה הרווחת היא שתנועות דתיות חדשות הן תנועות דתיות שצמחו מאז סוף מלחמת העולם השנייה (1945) ועד היום. לעיתים רבות, תנועות אלו מתמודדות עם ביקורת מצד מוסדות דתיים וחילוניים כאחד. במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה־20, התפתחה תנועת האנטי-כת , שמטרתה להתנגד לקבוצות חדשות אלו.

## היסטוריה
במאי 1952, הוקמה הכנסייה הסינטולוגית (Scientology), דת עיונית ומעשית שפותחה על-ידי סופר המדע-הבדיוני האמריקני, ל. רון האברד. שנתיים לאחר מכן, במאי 1954, הוקמה כנסיית האיחוד (통일교), תנועה דתית חדשה המוגדרת לעיתים גם בתור כת.

היחלשות הקומוניזם בסוף המאה ה-20 הביאה לעלייתן של מספר דתות חדשות כגון הפאלון גונג (法轮功). בשנת 1999, היו לפאלון גונג 70 מיליון מאמינים, והיא הייתה אחת התנועות הדתיות החדשות החזקות בעולם, אולם ביולי 1999 ממשלת סין החלה לראות בה איום ולדכא אותה.

מאז תחילת המאה ה־21, תנועות דתיות חדשות עושות שימוש באינטרנט להפצת מידע, לגיוס חברים, ולעיתים אף לקיום מפגשים וטקסים מקוונים. תופעה זו מכונה לעיתים "סייברסקטריאניזם".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דתות חדשות
סנגר הריס

**הריס-סנגר** – ששמה מאוחר יותר שונה ל**סנגר הריס** (באנגלית: **Sanger Harris**) – הייתה רשת חנויות כלבו שבסיסה בדאלאס, טקסס בארצות הברית. הרשת הייתה בבעלות קונגלומרט חנויות הכלבו Federated Department Stores ונוצרה כתוצאה ממיזוג של שתי רשתות מדאלאס, **Sanger Brothers** ו-**A. Harris and Co**., ששתיהן נוסדו במאה ה-19.

בשיאה, החזיקה הרשת כ-20 חנויות, רובן באזור המטרופולין דאלאס-פורט וורת, עם כמה חנויות נוספות באוקלהומה ובאריזונה. בשנת 1987, Federated מיזגה את "סנגר הריס" עם הרשת Foley's שבסיסה ביוסטון, ואחר בשנת 2006 התמזגה בעצמה עם מייסיס. רוב חנויות סנגר-הריס לשעבר נהרסו או שופצו.

## היסטוריה
סנגר-הריס מדאלאס, טקסס, הייתה תוצאה של מיזוג משנת 1961 של חברת "האחים סנגר" Sanger Brothers Dry Goods Company מדאלאס שהייתה מורכבת אז מארבע יחידות ושנוסדה ב-1868 על ידי חמשת האחים סנגר.
"סנגר-האריס" מדאלאס, טקסס, הייתה תוצאה של מיזוג בשנת 1961 של חברת האחים סנגר, שהייתה אז בת ארבע יחידות, ונרכשה ב-1951 על ידי Federated Department עם שתי היחידות של חברת "הריס ושות'" – A. Harris and Company מדאלאס, שנוסדו בשנת 1887 ונרכשו גם כן על ידי Federated בשנת 1961.

האחים סנגר היו אנשי עסקים יהודים שהיגרו לארצות הברית ב-1851 בממלכת בוואריה. הם פתחו את חנותם הראשונה ב-1858 במקיני (טקסס) ולאחר מכן ב-1872 בדאלאס.
בשלהי המאה ה-19 הייתה "האחים סנגר" החברה לסחר במוצרי טקסטיל ("מוצרים יבשים" – dry goods) הגדולה ממערב למיסיסיפי. אולם ב-1925 התחילה החברה לדעוך והבעלים נאלצו למכור אותה. ב-1951 היא נמכרה ל־Federated.
החנות "א. הריס ושות'" הוקמה ב-1887 על ידי אדולפוס הריס, מהגר יהודי מממלכת פרוסיה. הוא פתח אחר כך חנות נוספת בגלוויסטון, טקסס. ב-1961 אחרי שלושה דורות חברת א. הריס ושות' נמכרה גם היא ל־Federated שמיזגה אותה באותה שנה עם המתחרה שלה לשעבר, "האחים סנגר".
בשנת 1965 בנתה החברה חנות חדשה במרכז דאלאס כדי להחליף את חנויות הדגל של שתי החברות, וכפי שמספרת אגדת העסקים, סירבה להזדמנות לעבור למרכז קניות חדש בשם NorthPark Center. בסוף שנות ה-70, יתרה הרשת על המקף בין Sanger ל־Harris (אולי כדי להבדיל מיריבתה המקומית Neiman-Marcus), והמשיכה כיעד קניות ברמה בינונית-גבוהה. בינואר 1987 היא מוזגה לתוך חטיבת Foley's; החטיבה המשולבת נמכרה לחברת The May Department Store Company בשנה שלאחר מכן. רוב הסניפים הם כיום מייסיס מאז 2006, כאשר Macy's, Inc רכשה את The May Department Stores Company בשנת 2005.

## לקריאה נוספת

* Steven L.Pease - *The Golden Age of Jewish Achievement,* Deucalion, Sonoma, California, 2009


## הערות שוליים

קטגוריה:טקסס: היסטוריה
קטגוריה:חברות אמריקאיות שנסגרו
אלוף האלופים 2016

**אלוף האלופים 2016** הייתה המהדורה ה-21 של גביע אלוף האלופים (הסופר-קאפ הישראלי). המשחק נערך ב-11 באוגוסט 2016, ובו התמודדו אלופת ליגת העל לעונת 2015/2016, הפועל באר שבע, ומחזיקת גביע המדינה של עונה זו, מכבי חיפה.

## סיכום המשחק

בתום 90 דקות ניצחה הפועל באר שבע את מכבי חיפה 4–2 וזכתה בתואר בפעם השנייה בתולדותיה.

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2016
קטגוריה:מכבי חיפה (כדורגל)
קטגוריה:הפועל באר שבע
קטגוריה:תחרויות כדורגל בישראל
קטגוריה:2016 בישראל: כדורגל
ג'ונתן טיסדל

**ג'ונתן טיסדל** (באנגלית: **Jonathan Tisdall**; נולד ב-26 באוגוסט 1958) הוא רב-אמן בשחמט יליד ארצות הברית שייצג את נורווגיה בתחרויות בין-לאומיות. טיסדל עובד גם כעיתונאי, מחבר ספרי שחמט ומאמן שחמט.

טיסדל נולד בבאפלו, ניו יורק ב-26 באוגוסט 1958, לאב ממוצא אירי ולאם ממוצא יפני. הוא החל לשחק שחמט בצעירותו בארצות הברית ולאחר מכן עבר לנורווגיה, אותה הוא מייצג מאז 1987.

בשנת 1993 הוענקה לו דרגת רב-אמן, התואר הגבוה ביותר בשחמט. הוא זכה באליפות נורווגיה בשחמט שלוש פעמים: בשנים 1987, 1991 ו-1995. בשיא כושרו, מד הכושר שלו עמד על 2515 ביולי 1996.

## עיתונאות וכתיבה
בנוסף לקריירה כשחמטאי, טיסדל פיתח קריירה כעיתונאי עצמאי, מסקר אירועי שחמט גדולים עבור סוכנות הידיעות רויטרס ועבור כלי תקשורת נוספים. הוא כתב עבור מגזינים שונים ושימש כעורך במגזין "New In Chess".

טיסדל חיבר וסייע בכתיבתם של מספר ספרים, ביניהם:
* **Improve Your Chess Now** . Everyman Chess, 224 pp. (1997) – ספר הדרכה חדשני ומוערך שבו הוא מציג גישה פסיכולוגית לאימון בשחמט.
* **Five Crowns**, International Chess Enterprises (1997) – ספר שכתב יחד עם רב-האמן יאסר סיירוואן.
* **Magnus Carlsen: A Life in Pictures**, New in Chess, 160 pp. (1997) – ספר על אלוף העולם מגנוס קרלסן.

## ממשחקיו

ג'ונתן טיסדל – גרהם דייוויד לי, לונדון, 1981

על המשחק הזה התקיימו דיונים בפורומים אינטרנטיים רבים:

*ג'ונתן טיסדל – גרהם דייוויד לי, לונדון, 1981, יוטיוב
* באתר chessgames, כותב שהזדהה בשם המשתמש "Interbond" הזכיר את מגזין השחמט הנורווגי בו נכתב על המשחק.
* באסופת משחקים שמכונה Brilliant Chess Miniatures, יוטיוב
* באסופת משחקים שמכונה The Best Attacking Games in Chess, יוטיוב
* e6!! UNEXPECTED MOVE!! , יוטיוב

## קישורים חיצוניים
* כרטיס בהתאחדות השחמט בארצות הברית
* התפתחות מד כושר של טיסדל, chess.com

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים אמריקאים
קטגוריה:רבי-אמנים אמריקאים
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:מאמני שחמט
פאתירי

**פאתירי** (במלאיאלאם: **പത്തിരി**; באנגלית: **Pathiri**) היא חביתית דקה העשויה מקמח אורז, מקורה במדינת קרלה ונפוצה במדינות תת-היבשת ההודית.

החביתית מבוססת על קמח אורז ומים שאותם לשים, פותחים לעיגולים דקים ואופים או מטגנים.

הפאתירי נחשבת למאכל נפוץ בקרב המוסלמים החיים בקרלה ומוגשת בליווי מנות בשריות ודגים.

## גרסאות
למאכל גרסאות שונות ומלבד הגרסה הבסיסית, קיימת גרסאות נוספות:
* **נאי פאתירי (Neypathiri)** – הגרסה המטוגנת בשמן.
* **פוריצ'ה פאתירי (Poricha Pathiri)** – גרסה המטוגנת עם תבלינים נוספים.
* **מין פאתירי (Meen Pathiri)** – גרסה הממולאת בתערובת דגים מתובלת.
* **איראצ'י פאתירי (Irachi Pathiri)** – גרסה הממולאת בבשר מתובל.

## קישורים חיצוניים

* מתכון להכנת פאתירי, באתר Hebbarskitchen

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הפקיסטני
קטגוריה:המטבח ההודי
קטגוריה:חביתיות
פיליפ סנגר

**פיליפ סנגר** (באנגלית: **Philip Sanger**    11 בספטמבר 1841 -22 באפריל 1902) היה איש עסקים יהודי אמריקאי, יליד בוואריה, ממייסדי רשת חנויות הכלבו סנגר שפעלה בעיקר בטקסס, לימים סנגר הריס.

## קורות חייו
פיליפ סנגר  (במקור - פיליפ זנגר Sänger) נולד ב-1841 באוברנברייט על נהר מיין במחוז קיצינגרן בפרנקוניה התחתונה בממלכת בוואריה (שבקונפדרציה הגרמנית). היה בנם השלישי מתוך עשרה ילדיהם של אליאס סנגר ובאבט לבית מנדלבאום הלר.  בני זנגר עסקו במסחר, מלאכות וגידול כרמים.
בגיל 16 ב-1856 היגר פיליפ לארצות הברית עם אחיו. מניו יורק נסע לסוואנה,ג'ורג'יה לעבוד אצל בן דוד בשם דייוויד הלר. שם ב-1857 פגש את מוריס לסקר, אז בן 17 כמוהו. הם קנו מהלר מצרכים ומכרו אותם לרוכלים   ביישובי ג'ורג'יה.     

בהמשך לסקר ליווה את סנגר לטקסס והפך לשותפו בעסקים.
ב 12 באוקטובר 1861 התגייס פיליפ סנגר לצבא הדרומי, של הקונפדרציה של מדינות אמריקה ולחם בשורות הרגימנט 32 של חיל הרגלים הדרומי, תחת פיקודו של הגנרל ג'וזף א' ג'ונסטון. 
בימי מלחמת האזרחים של ארצות הברית השתתף סנגר בקרבות בהגנה על הפורט ואגנר בדרום קרוליינה  וב-20 בפברואר 1864 באושן פונד בפלורידה שבו נפצע קלות. .חזר ללחימה בדצמבר 1864, השתתף בפינוי תושבי סוואנה, ב-19 במרץ 1865 לקח חלק בקרב בנטונוויל בצפון קרוליינה וב-26 באפריל 1865 נכנע יחד עם שאר הלוחמים. 

בשובו לטקסס אחרי תום המלחמה חבר לאחיו הגדולים אייזק (1918-1837) ולהמן סנגר (1911-1838) שפתחו במקיני (טקסס)  ובדיקייטר את חנויות סנגר הראשונות. 
בשנים 1872-1866 הקימו האחים סנגר חנויות בתשה ערים נוספות לאורך מסלול פס ההרכבת המרכזי של טקסס: במיליקן, בריאן, הרן, קלוורט, ברמונד, קוס, גרואוזבק, קורסיקנה ובדאלאס. 
פיליפ סנגר נחשב לדומיננטי שבין האחים. ב-1867 יחד עם בן דודו, אשר מנדלבאום ניהל את החנות בקלוורט.
ב-1868 הוא התחתן עם בת דודתו, קורנליה מנדלבאום, בת של  דודו בניו הייבן, קונטיקט שם התגוררו להמן ואייזק.
יחד עם להמן ניהל פיליפ גם את החנות בקורסיקנה תחת השם "ל. ופ. סנגר" ובהמשך שכרו בניין בכיכר בית המנהל בדאלאס וקראו גם לאחיהם אלכסנדר (1925-1847) מסינסינטי. ביולי 1872 פתחו את הכלבו שלהם בדאלאס. פיליפ פיקח בעיקר על הפעילות הקמעונאית שהייתה מקור הכנסה העיקרי של המשפחה.  ב-1885 הוא בנה בית בדאלאס, שעליו כתבה לימים ה הסופרת עדנה פרבר: "כדאי לבקר בטקסס רק כדי לראות אותו".

פיליפ סנגר נפטר בפאסדינה, קליפורניה באפריל 1902.  
הוא הובא לקבורה בבית העלמין היהודי עמנו-אל בדאלאס

סנגר היה פעיל בחיי הקהילה היהודית שהתהוותה בדאלאס. בספטמבר 1875 יחד עם אחיו הצעיר אלכס נמנה עם 51 מייסדי קהילת עמנו-אל ונבחר יחד  יחד איתו בוועד המנהל שלה.ב-1894-1889 כיהן כיושב ראש קהילת בית הכנסת עמנו-אל.

## קישורים חיצוניים
*Find a Grave
*פיליפ סנגר - באתר הגניאלוגי geni
*Natalie Ornish he Legacy of Philip Sanger: A Pioneer Merchant in Texas 1 July 1995
Texas State Historical Association

## לקריאה נוספת
*Leon Joseph Rosenberg, *Sangers': Pioneer Texas Merchants*- Austin: Texas State Historical Association, 1978 
*.Natalie Ornish, *Pioneer Jewish Texans*  Dallas: Texas Heritage, 1989
* Hollace Ava Weiner, Kenneth D Roseman *Lone Stars of .     David The Jews of Texas* Brandeis University Press 2007

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:בוואריה: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1841
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1902
כוורת – נתתי לה חיי

**כוורת – נתתי לה חיי** היא סדרת דוקו תיעודית בת שלושה פרקים, ששודרה החל מ-15 במרץ 2025 בכאן 11 ובפלטפורמת כאן BOX. הסדרה מתמקדת בלהקת כוורת, אחת הלהקות המשפיעות במוזיקה הישראלית, ומציגה לראשונה עדויות אישיות וקטעי ארכיון נדירים של חברי הלהקה: דני סנדרסון, גידי גוב, אפרים שמיר, אלון אולארצ'יק, מאיר (פוגי) פניגשטיין, יוני רכטר, וכן יצחק קלפטר (בקטעים מוקלטים בלבד).

## רקע ותפאורה
הסדרה מתחקה אחר סיפור הלהקה מראשיתה בלהקת הנח"ל, דרך סכסוכיה, התפרקותה והאיחודים המאוחרים שלה. הסדרה כוללת חומרים נדירים וחדשים, לצד שיחות עומק עם חברי הלהקה, המספרים על חייהם, על הרגעים המכריעים בקריירה ועל הקשיים האישיים.

## מעורבותו של יואב קוטנר
יואב קוטנר, שדרן מוזיקה ואוצר תרבות, הוא המפיק והמנחה של הסדרה לצד יהונתן אברהמי ואבידע לבני. קוטנר מופיע גם כדמות מרכזית בסדרה, ומשמש כפריזמה דרכה הסיפור מסופר. קשרו ללהקה נעוץ בטראומה אישית לאחר תאונת סקי שגרמה לו לאובדן זיכרון, וסדרה זו מהווה עבורו דרך להחזיר את הזיכרון לתרבות הישראלית.

## תוכן ופורמט
הסדרה משלבת קטעי ארכיון, הקלטות נדירות, שחזור רגעים היסטוריים וראיונות עומק עם חברי הלהקה. בשלושת הפרקים מוצגים שלבי עלייתה המקצועית והתפוררותה של הלהקה, כולל השתתפות באירוויזיון, ניסיונות לפיתוח קריירה בארצות הברית, והרקע החברתי-תרבותי בו פעלה.

## תגובות וביקורות
הסדרה עוררה עניין מחודש בלהקת כוורת בישראל, עם עלייה במכירות האלבומים וקריאות לחזרות והופעות של חברי הלהקה בעקבותיה. מבקרי תרבות שיבחו את עומקה והצלחתה לשלב בין חומרים נדירים לנרטיב אישי מרגש, אך היו גם ביקורות על נוכחותו הדומיננטית של קוטנר, שהייתה לעיתים על חשבון חברי הלהקה עצמם

## פרקי הסדרה
# רגע לפני הפריצה – ליל מלחמת יום כיפור
# הנסיקה בעקבות המלחמה, אירוויזיון, סימני השבר
# ניסיון לפרוץ בשוק האמריקאי – הכישלון הגורלי

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:תאגיד השידור הישראלי: סרטים תיעודיים
בית הכנסת בצ'אקובץ

**בית הכנסת בצ'אקובץ** (בקרואטית: **Sinagoga u Čakovecu**) היה בית כנסת אשר פעל בעיר צ'אקובץ בקרואטיה בין השנים 1836–1941. מבנה בית הכנסת נפגע קשות במהלך מלחמת העולם השנייה, וב-1946 נהרס על ידי השלטונות.

## היסטוריה

ב-1740 התיישבו בצ'אקובץ 4 משפחות אורתודוקסיות אשר הגיעו מבורגנלנד. בהמשך, התיישבו משפחות אמידות שהגיעו ממוראביה ומבוהמיה. ב-1794 הוקם סמוך למרכז העיר העתיקה בית עלמין לקהילה וב-1836 הוקם בית הכנסת.

בני הקהילה היו ממקימי ומניעי הכלכלה המודרנית בצ'אקובץ. ב-1824 הוקם מפעל התעשייה הראשון בצ'אקובץ'. במפעל אשר היה בבעלות משפחת הוכשינגר היהודית ייצרו חומץ. בהמשך, הקימו בני הקהילה מפעל לצביעת בדים, מנסרה, מפעלי טקסטיל וממתקים. כן נמנו מקרבם בנקאים, בעלי בתי מלון ובתי קולנוע. במפעלים ובעסקים הועסקו אלפי עובדים מצ'אקובץ והאזור. לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה בצ'אקובץ פעילות ציונית והוקמו סניף של התנועה, אגודת נוער ותא של ויצו. מ-1915 ועד לתקופת השואה כיהן כרב ראשי לקהילה הרב ד"ר אליהו (אילייה) גרינוואלד (בקרואטית: Ilija Grünwald; 5 ביוני 1886, ניטרה – 21 במאי 1944, מחנה ההשמדה אושוויץ).

במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר הפלישה ליוגוסלביה נמסרה צ'אקובץ להונגריה. עד 1943. ב-19 במרץ 1944 נכבשה הונגריה על ידי גרמניה הנאצית, ומיד הוחל ברדיפות יהודים. ב-26 במרץ נערכה אקציה בצ'אקובץ ובכפרי הסביבה. העצורים הועברו לנג'קניז'ה ורוכזו בבית הכנסת המקומי. משם, בין 17–20 במאי נשלחו בטרנספורטים למחנה ההשמדה אושוויץ. ב-21 במאי נרצחו באושוויץ 403 מהמגורשים.

לאחר תום המלחמה, חזרה שארית הפליטה לצ'אקובץ וחידשה את הפעילות הקהילתית. ב-1947 התגוררו בצ'אקובץ 98 יהודים. לאחר הקמת מדינת ישראל עלו אליה 55 יהודים מצ'אקובץ. ב-1971 התגוררו בעיר 21 יהודים, וב-1994 נמנו בה 24 יהודים.

## המבנה
בית הכנסת נחנך ב-1836 ולצידו מקווה טהרה ובית מטבחיים לעופות. המבנה היה בן שני קומות, בקומתו השנייה שכנה עזרת הנשים והוא היה מכוסה בגג רעפים. לאורך המבנה נבנתה שורת חלונות צרים אשר ראשם נבנה כקשת חצי-עגולה. ב-1876 עבר המבנה שיפוץ והרחבה בכדי להכיל את הגידול המשמעותי בקהל המתפללים.

בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר הפלישה ליוגוסלביה והקמת מדינת קרואטיה העצמאית, חולל המבנה על ידי שלטונות האוסטאשה. ב-1943 הוטמנה בו פצצה והוא ניזוק קשות. ב-1946 נהרס המבנה, וב-1959 הפקיעו שלטונות יוגוסלביה את הקרקע. ב-1994 הוקם במקום בו שכן בית הכנסת גל-עד להנצחת הקהילה.

## קישורים חיצוניים

* בית הכנסת בצ'אקובץ, באתר המרכז לאמנות יהודית
* The synagogue in Čakovec was demolished, but it is in our hearts, באתר mnovine.hr 

## הערות שוליים

צ'אקובץ
דוד די דונטלו

**פרסי דוד די דונטלו** (באיטלקית: **David di Donatello**) הם פרסי קולנוע המוענקים מדי שנה על ידי . ישנן 26 קטגוריות פרסים, נכון לשנת 2023. הפרסים שנבחרו על ידי התעשייה נחשבים למקבילה האיטלקית לפרס אוסקר.

## היסטוריה
פרסי דוד די דונטלו נוסדו בשנת 1955 על ידי הנשיא המייסד של AGIS (האגודה הכללית האיטלקית לעסקי שעשועים), איש העסקים , במטרה לכבד את מיטב הסרטים האיטלקיים והזרים בכל שנה. הפרס הוענק לראשונה ברומא ב-5 ביולי 1956. הקריטריונים בבחירת הזוכים זהים לאלו של פרסי האוסקר.

פרסים דומים כבר היו קיימים באיטליה, כמו , אך באלה בעלי זכות ההצבעה היו מבקרי קולנוע ועיתונאים. פרסי הדונטלו מוענקים על ידי אנשים בתעשיית הקולנוע, כולל שחקנים, מפיקים, במאים, תסריטאים וטכנאים.

לאחר רומא, בין השנים 1957 ל-1980, נערך הטקס בתיאטרון היווני בטאורמינה במהלך , לאחר מכן פעמיים בפירנצה, ולבסוף הוא חזר לרומא, בתמיכת נשיא איטליה ובשיתוף עם מחלקת מדיניות התרבות של מועצת העיר רומא. הארגון המייסד, שנקרא כיום האקדמיה לקולנוע איטלקי, פועל בתיאום עם משרד התרבות ומשרד התיירות האיטלקי.

הפרסים מוענקים בעיקר לסרטים איטלקיים, כאשר קטגוריה ספציפית מוקדשת לסרטים בשפה זרה.

## גביע
גביע דוד די דונטלו הוא בצורת פסלון דוד מזהב, העתק של הפסל המפורסם של דונטלו, על בסיס מלכיט מרובע עם לוח זהב המתעד את קטגוריית הפרס, השנה ואת שם הזוכה.

פסלון דוד של בולגארי משנת 1956, שהוענק לג'ינה לולובריג'ידה על הסרט , נמכר במכירה פומבית בסותבי'ס ב-2013.

## קטגוריות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* דוד די דונטלו על התלבושות הטובות ביותר
* דוד די דונטלו על האיפור הטוב ביותר
* דוד די דונטלו לעיצוב השיער הטוב ביותר
* דוד די דונטלו לעריכה הטובה ביותר
* דוד די דונטלו על הצליל הטוב ביותר
* דוד די דונטלו לאפקטים החזותיים הטובים ביותר
* דוד די דונטלו לסרט התיעודי הטוב ביותר
* דוד די דונטלו לסרט הזר הטוב ביותר
* דוד די דונטלו לסרט הקצר הטוב ביותר
* פרס הנוער של דוד
* פרס דוד מיוחד – מוענק באופן לא סדיר
* פרס הצופים של דוד (מאז 2019)
* דוד די דונטלו לליהוק הטוב ביותר (מאז 2025)

## פרסים שבוטלו
* דוד די דונטלו לבמאי הזר הטוב ביותר (1966–1990)
* דוד די דונטלו לשחקן הזר הטוב ביותר (1957–1996)
* דוד די דונטלו לשחקנית הזרה הטובה ביותר (1957–1996)
* דוד די דונטלו לשחקן החדש הטוב ביותר (1982–1983)
* דוד די דונטלו לשחקנית החדשה הטובה ביותר (1982–1983)
* דוד די דונטלו לסרט האירופי הטוב ביותר (2004–2018, מוזג לפרס לסרט הזר הטוב ביותר)
* דוד די דונטלו לתסריט הטוב ביותר (1975–2016, חולק לתסריט המקורי הטוב ביותר והתסריט המעובד הטוב ביותר)
* דוד די דונטלו לפרס המפיק הזר הטוב ביותר (1956–1990 למעט 1959, 1960, 1962, 1963, 1964 ו-1972–1980)
* דוד די דונטלו לתסריט הזר הטוב ביותר (1979–1990)
* דוד די דונטלו לפסקול הזר הטוב ביותר (1979–1980)
* לוחית זהב (1956–2001 למעט 1961, 1962, 1975–1983 ו-1985–1989)
* דוד אירופאי (1973–1983)
* דוד פרנקו קריסטלדי (1992 ו-1993)
* דוד לוצ'ינו ויסקונטי (1976–1995)
* דוד רנה קלייר (1982–1987)
* פרס אליטליה (1984–1991)
* מדליית זהב של עיריית רומא
* מדליית זהב של שר התיירות והבידור

## סטטיסטיקה
נכון לשנת 2025, עם שבעה פרסים לכל אחד, , אלברטו סורדי, ויטוריו גסמן וסופיה לורן הם השחקנים שזכו בהכי הרבה פרסי דוד.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קולנוע באיטליה
קטגוריה:איטליה: פסטיבלי קולנוע
קטגוריה:פרסים איטלקיים
קטגוריה:פרסים קולנועיים
קלאיס

[שמאל|ממוזער|250px|מחרוזת קלאיס עשויה וריסציט שמתוארכת למחצית הראשונה של [האלף ה-5 לפנה"ס]]
**קלאיס** (צרפתית **Callaïs**) הוא שם גנרי לאבנים יקרות בגוון ירקרק-כחלחל אשר שימשו להכנת תליונים בתרבויות התקופה הנאוליתית ותקופת הברונזה במערב אירופה. המונח כולל שימוש בטורקיז ווריסציט אך לא ירקן, והוא תואר על-ידי פליניוס הזקן כחיוור יותר מלפיס לזולי. חפצי קלאיס נמצאו בקברים נאוליתיים מהאלף ה-5 לפנה"ס באזור מורביאן שבמערב צרפת, והסברה היא כי מקורם בחצי האי האיברי.

## ראו גם
* המגליתים של קרנאק ושל חופי מורביאן

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אבני חן
אלטין גון

**אלטין גון** (טורקית: ***Altın Gün***) היא להקת רוק פסיכדלי, הולנדית-טורקית מאמסטרדם. סגנון הלהקה הוא סאב-ז'אנר של רוק פסיכדלי הנקרא רוק אנטולי, המהווה שילוב של רוק ושירי עם טורקיים. היא נוסדה על ידי הבסיסט ג'ספר ורהולסט בשנת 2016 כאשר פרסם מודעה בפייסבוק בחיפוש אחר מוזיקאים טורקים. סולן הלהקה ארדינץ' אצ'ביט יילדז הוא ממוצא טורקי בעוד שארבעת החברים האחרים הם הולנדים.

אלבום הבכורה שלהם היה *On*, שיצא בשנת 2018. בשנת 2019 הם הוציאו את *Gece*, שהיה מועמד לטקס פרסי הגראמי ה-62 (2019) בקטגוריית אלבום מוזיקת העולם הטוב ביותר. סיבוב ההופעות האמריקאי הראשון של הלהקה החל באמצע 2019. בשנת 2021 הם הוציאו את *Yol*, שהציג אלמנטים של סינת'-פופ בשילוב עם הצליל המסורתי שלהם. באותה שנה הם הוציאו את *Âlem*, גם הוא כלל אלמנטים של פופ אלקטרוני. האלבום יצא בלעדית בבנדקמפ, כאשר ההכנסות תרמו לעמותה הסביבתית Earth Today. אלבומם האחרון *Aşk* יצא ב-31 במרץ 2023.

הלהקה הופיעה גם בפסקול של משחק הווידאו *[[Star Wars Jedi: Survivor]]* (2023).

## חברי הלהקה
* ג'ספר ורהולסט – בס
* Erdinç Ecevit Yildiz – שירה, בלמה, קלידים
* דניאל סמיינק – תופים
* כריס ברוינינג – כלי הקשה
* תייס אלזינגה – גיטרה

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* On (2018)
* *Gece* (2019)
* *Yol* (2021)
* *Âlem* (2021)
* (2023) *Aşk*

### סינגלים
* Goca Dünya / Kırşehirin Gülleri (2017)
* Tatlı Dile Güler Yüze (2018)
* Hababam (2018)
* Vay Dünya (2018)
* Süpürgesi Yoncadan / Vay Vay (2019)
* Gelin Halayı / Dıv Dıv (2019)
* Ordunun Dereleri / Bir Of Çeksem (2020)
* Yüce Dağ Başında (2021)
* Kara Toprak (2021)
* Kısasa Kısas / Erkilet Güzeli (2021)
* Badi Sabah Olmadan / Cips Kola Kilit (2022)
* Leylim Ley (2022)
* Rakıya Su Katamam (2023)
* Güzelliğin On Para Etmez (2023)
* Su Sızıyor (2023)
* Doktor Civanım (2023)
* Kalk Gidelim (Remix) / Su Sızıyor (Remix) (2023)
* Vallahi Yok / Kırık Cam (2024)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2016
קטגוריה:להקות רוק הולנדיות
קטגוריה:מוזיקה פסיכדלית
קטגוריה:מוזיקה אלקטרונית
הר הגעש סן ויסנטה

**סן ויסנטה** (בספרדית: **San Vicente**) הוא הר געש במרכז אל סלוודור. הוא ממוקם ליד העיירה  ומכאן שמו, והוא הר הגעש השני בגובהו באל סלוודור.

להר הגעש יש לוע כפול, אחד בכל אחת מפסגותיו, אם כי לא בדיוק בראש הפסגה. ג'ונגל צפוף מכסה את שתי הפסגות. מעיינות חמים ופומרולים רבים נמצאים בצדדים הצפוניים והמערביים של הר הגעש. מצפון-מזרח, בגובה 820 מטר בגיא שאורכו 180 מטרים, יש פומרולים – מזרקות של מים צלולים ובוציים או הרי געש קטנים של בוץ.

ההתפרצות המשמעותית האחרונה התרחשה לפני יותר מ-1,700 שנה. להר הגעש הייתה כנראה היסטוריה ארוכה מאוד של התפרצויות חוזרות ונשנות, לפעמים אלימות, ולפחות פעם אחת חלק גדול מהר הגעש קרס במפולת אדמה מסיבית.

ב-9 באוגוסט 1995,  התרסקה בהר הגעש, וכל 65 הנוסעים שהיו על המטוס נהרגו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אל סלוודור: הרי געש
Semantle

**Semantle** (בגרסה העברית: **סמנטעל**) הוא משחק דפדפן לניחוש מילים שפותח על ידי דייוויד טרנר ושוחרר בינואר 2022. בניגוד למשחקי ניחוש מילים אחרים כמו Wordle המבוססים על איות, Semantle מבוסס על סמנטיקה, כלומר קרבת משמעות בין מילים. מטרת השחקן היא למצוא את "המילה הסודית" היומית באמצעות ניחושים, כאשר המשחק מספק משוב על הקרבה הסמנטית של כל ניחוש למילת המטרה.

למשחק גרסה עברית פופולרית בשם **סמנטעל**, וכן גרסת ארכיון קהילתית בשם **סמנטעל פלוס** המאפשרת לשחק בחידות עבר.

## היסטוריה
המשחק נוצר על ידי דייוויד טרנר, מתכנת אמריקאי, כחלק מגל משחקי הדפדפן שנוצרו בשיא הפופולריות של Wordle בתחילת 2022. טרנר שאב השראה מהפורמט של חידה יומית אחת, אך רצה ליצור אתגר שונה ובעל עומק אינטלקטואלי רב יותר. הוא ביסס את המשחק על טכנולוגיית עיבוד שפה טבעית ובפרט על מודל Word2vec של גוגל, המאפשר למדוד את "המרחק" הסמנטי בין מילים במרחב וקטורי.

## משחקיות
בכל יום נבחרת "מילה סודית" חדשה. על השחקן להקליד מילים כלשהן (שמות עצם, פעלים, תארים וכו') כדי לנסות ולמצוא אותה. בניגוד למשחקים אחרים, אין הגבלה על מספר הניחושים.

לאחר כל ניחוש, המשחק מספק שתי פיסות מידע:
* **דירוג קרבה (Similarity):** ציון מספרי המייצג את מידת הקרבה הסמנטית של הניחוש למילה הסודית. 100 הוא הציון של המילה הסודית עצמה. ככל שהמילה המנוחשת קרובה יותר במשמעותה למילת המטרה, כך הציון יהיה גבוה יותר.
* **מדד "חם/קר" (Getting Closer):** אם ניחוש מסוים מדורג בין 1,000 המילים הקרובות ביותר למילת המטרה במילון המשחק, הוא יקבל דירוג קרבה. דירוג זה מציין עד כמה הניחוש קרוב במיקומו למילה הסודית מתוך אותן 1,000 מילים, ומאפשר לשחקנים להבין אם הם מתקדמים בכיוון הנכון.

האתגר במשחק נובע מכך שקרבה סמנטית אינה תמיד אינטואיטיבית, ומילים יכולות להיות קרובות זו לזו בהקשרים מפתיעים.

## גרסאות בעברית

### סמנטעל
זמן קצר לאחר הצלחת המשחק המקורי, פותחה גרסה עברית בשם **סמנטעל**. גרסה זו מתבססת על אותם עקרונות משחק, אך משתמשת במאגר מילים ובמודל סמנטי המותאם לשפה העברית. בדומה למקור, גם ב"סמנטעל" מתפרסמת חידה יומית חדשה.

### סמנטעל פלוס
**סמנטעל פלוס** הוא אתר מעריצים שנוצר על ידי משתמש ישראלי בשם "Sigarya". האתר מהווה ארכיון אינטראקטיבי של כל החידות היומיות שהופיעו בעבר בגרסה העברית "סמנטעל". הוא מאפשר לשחקנים לגשת לחידות קודמות ולשחק בהן ללא הגבלה, ובכך פותר את מגבלת החידה היומית היחידה של המשחק המקורי.

## קבלה וביקורת
Semantle זכה לתשומת לב תקשורתית נרחבת ותואר באופן עקבי כאחד המשחקים המאתגרים ביותר בסוגת משחקי המילים. בעוד וורדל מתמקד באיות, Semantle דורש חשיבה אסוציאטיבית ויכולת לחקור קשרים בין מושגים.

מבקרים רבים תיארו את רמת הקושי הגבוהה של המשחק: ב-TechRadar נכתב כי הוא "יגרום לך לתלוש את השערות", ב-Tom's Guide הוא כונה "קשה באופן בלתי אפשרי", וב-Inverse הוא הוגדר כבעל "רמת קושי של אלים". בוושינגטון פוסט נכתב כי זהו "ה'וורדל' שיגרום לך לפקפק באינטליגנציה של עצמך".

## ראו גם
* Wordle
* עיבוד שפה טבעית
* סמנטיקה
* Word2vec

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי אינטרנט
קטגוריה:שעשועי לשון
קטגוריה:תופעות אינטרנט
קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
שלושת הצבעים: אדום (פסקול)

"**שלושת הצבעים: אדום**" (באנגלית: ***Rouge: Bande Originale Du Film***) הוא אלבום הפסקול של הסרט עטור הפרסים "שלושת הצבעים: אדום", עם מוזיקה שהלחין זביגנייב פרייזנר. המוזיקה מבוצעת על ידי הסינפוניה ורסוביה.

## רשימת השמעה

# Miłość od pierwszego wejrzenia – 4:28
# Fashion Show I – 4:46
# Meeting the Judge – 0:59
# The Tapped Conversation – 1:17
# Leaving the Judge – 1:48
# Psychoanalysis – 2:05
# Today Is My Birthday – 3:21
# Do Not Take Another Man's Wife I – 2:09
# Treason – 3:24
# Fashion Show II – 1:24
# Conversation at the Theatre – 3:45
# The Rest of the Conversation at the Theatre – 1:28
# Do Not Take Another Man's Wife II – 2:14
# Catastrophe – 0:47
# Finale – 2:58
# L'Amour Au Premier Regard – 4:27

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פסקולים מ-1994
אבי ששון

**אבי (אברהם) ששון** (נולד ב-1959) הוא חוקר ישראלי, המתמחה בלימודי ארץ ישראל. ששון הוא פרופסור חבר ב המכהן בה כראש החוג ללימודי ארץ ישראל. ששון מתמחה בטכנולוגיות של מערכות השקיה, תרבות חומרית, דת עממית, מערכות בניין, ותעשיות אבן-סיד ב.

## קריירה
ב-2007 ערך סקר אתרי מורשת בראש העין מטעם "הקרן לחקר מישור החוף", שהקיף 150 אתרים. בעקבות הסקר, הוכרזו כמה אתרי מורשת, בהם נמנים מגדל אפק, עזבת צרטה, "מרכז מורשת תימן", גשר מימי המנדט הבריטי החוצה את נחל רבה ברחוב יהודה הלוי, וכן מגדלי שמירה בריטיים ברחוב אבן גבירול וברחוב העבודה. באותה שנה פרסם יחד עם גד סובול את הספר "אשקלון – שימור אתרים ומורשת" בהוצאת עיריית אשקלון.

ב-2010 ערך את קובץ המאמרים אודות העיר שדרות, "שדרות – נופ-אדם במרחב" בהוצאת "מקום".

ב-2011 פרסם יחד עם סובול ספר נוסף בהוצאת עיריית אשקלון, "אתרים היסטוריים באשקלון".

בסביבות 2012 ערך את סקר בתי הבאר העתיקים הערביים (בייארות) בדרום תל אביב-יפו, ואיתר 100 בתי באר. ב-2022 הוכנה תוכנית סטטוטורית חדשה על ידי עיריית תל אביב-יפו על בסיס סקרו של ששון.

ששון עסק כיועץ לשימור במיזמי התחדשות עירונית גדולים בגוש דן, גדרה ובאשקלון.

בספטמבר 2023 פרסם קובץ מאמרים לציון 70 שנה להקמת העיר שדרות.

## מכתביו

* 

* 
*  (בתוך "לומר דברי איש ואב: קובץ מאמרים לזכרו של ש"י אדמוני")
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
## קישורים חיצוניים

### כתבות

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:קבוצת יבנה: אישים
קטגוריה:חוקרי ארץ ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
אברהם גורביץ (ירושלים)

הרב **אברהם איתיאל גורביץ** (ו' באלול ה'תרצ"ז, 12 בספטמבר 1937 – י"ג באב ה'תשפ"ה, 7 באוגוסט 2025) היה ראש ומייסד ישיבת "נר משה", ומחבר סדרת הספרים **אור אברהם**.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים לאביו הרב משה גורביץ, מתלמידי ישיבת סלבודקה וישיבת מרכז הרב, ועורך הספר אורות האמונה. בילדותו היגרה משפחתו לארצות הברית, בעקבות מצוקת רעב בארץ ישראל ובשל מינוי אביו לרבנות.

למד בישיבת רבינו חיים ברלין בברוקלין, ניו יורק אצל ראש הישיבה הרב יצחק הוטנר. בשנת תשי"ח שב לבדו לישראל, ולמד כשנתיים וחצי בישיבת פוניבז'. לאחר מכן שוב ירד לארצות הברית, והצטרף לישיבת ראמיילעס בראשות הרב ישראל זאב גוסטמן, אשר אף הסמיכו לרבנות.

נישא לצירל, בתו של הרב בנימין ברנשטיין, תלמידו של הרב ברוך בער ליבוביץ ומראשי ישיבת רבנו יעקב יוסף בניו יורק. לאחר נישואיו למד בכולל "גור אריה" אצל הרב הוטנר. בתקופה זו ייסד ישיבה לבחורים, שנמנעו מגיוס לצבא האמריקאי בזמן מלחמת וייטנאם.

לאחר עליית חותנו לישראל, עלה אף הוא לישראל, והתגורר בשכונת רמת אשכול בירושלים. זמן קצר לאחר בואו, התמנה לבקשת הרב מרדכי אליפנט כר"מ בישיבת איתרי, ובהמשך ייסד את ישיבת "משכן התורה".

בשנת תשמ"ד (1984), לאחר פטירת אביו, ייסד את ישיבת נר משה, המיועדת לבחורים שאינם תושבי ישראל, בשכונת גבעת שאול בירושלים, על שמו ולזכרו. הישיבה נפתחה עם כ-30 בחורים, ובהמשך התרחבה לכ-100 בחורים וכ-65 אברכים. לצדו כיהן כראש ישיבה הרב שלום שכטר, וחתנו, הרב חנניה מנס, שימש כמנהל רוחני.

חיבר סדרת ספרים בשם **אור אברהם**, העוסקת בתלמוד, במקרא, במשנה תורה לרמב"ם ובביאורי נוסח התפילה. לספריו כתב הרב משה פיינשטיין הסכמה נלהבת, וחלקם נדפסו בידי מכון "אור הנר" שליד ישיבת נר משה.

באב תשע"ז (2017) נפטרה אשתו, הרבנית צירל, ומאז כמעט שלא יצא מביתו, מלבד הגעתו לישיבה.

נפטר בי"ג באב ה'תשפ"ה (7 באוגוסט 2025) ונקבר בחלקת "פרושים" בהר הזיתים.

## כתביו
סדרת **אור אברהם** כוללת עשרות כרכים, ובהם:
* **אור אברהם על התורה** – סדרת כרכים (ירושלים: *אור הנר* שע"י ישיבת נר משה).
* **אור אברהם על מסכת אבות ודברי סופרים**
* **אור אברהם על מסכת ברכות**
* **אור אברהם על הלכות תלמוד תורה לרמב"ם**
* **אור אברהם על הלכות תעניות לרמב"ם**
* **אור אברהם על הלכות תשובה לרמב"ם**
* **אור אברהם על מסכתות זבחים ומנחות**
* **אור אברהם על מסכת מגילה**
* **אור אברהם על הלכות מגילה, חגיגה וחנוכה לרמב"ם**
* **אור אברהם על הגדה של פסח** (ירושלים, תשמ"ב)
* **אור אברהם על מגילת אסתר**
* **אור אברהם על מגילת רות**
* **אור אברהם על סוגיות הש"ס**
* **אור אברהם על ספר המצוות לרמב"ם** (שני כרכים)
* **אור אברהם על שיר השירים ותורת הגימטריא**
* **אור אברהם על גורל הגר"א**
* **אור אברהם על סידור התפלה** – שני כרכים (ירושלים: *אור הנר*, תשע"ו–תשע"ח)

## משפחתו
חתניו הרב חנניה מנס והרב נחום בודנר, נמנים עם הנהגת ישיבת נר משה, ומשמשים בה כראשי ישיבה.
הרב דוד כהן, ראש ישיבת חברון, נישא לבת אחותו אסתר פרבר.

## ישיבת נר משה
הישיבה שייסד נודעה כמוקד ללימוד בני חו"ל בירושלים ושילבה אווירה חינוכית משפחתית עם רמת לימוד גבוהה. בישיבה נמסרו שיעורים מפי ראשיה ואורחים מן העולם התורני.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ישיבות חרדיות
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת רבי חיים ברלין
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:מחברי ספרי חידושים על התורה
קטגוריה:פרשני הגדה של פסח
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
איבר רגולרי (תורת לי)

איבר באלגברת לי או חבורה אלגברית (בדרך כלל פשוטות למחצה או רדוקטיביות) נקרא **רגולרי** אם המֶרַכֶּז שלו הוא מהממד (אלגברה ליניארית) הקטן ביותר האפשרי.
לאיברים הרגולריים יש חשיבות בהבנת מבנה המסלולים של הפעולה הצמודה של חבורה אלגברית (או חבורת לי) על אלגברת הלי שלה. המסלולים של איברים אלה הם "הגדולים ביותר" מקרב כל המסלולים, ואפשר לראות בהם כפשוטים ביותר. כמעט כל האיברים הם רגולריים. בין כל האיברים הרגולריים, הפשוטים ביותר להבנה הם הרגולריים הפשוטים למחצה. כמעט כל האיברים הם גם כאלה. בעבר הביטוי "איבר רגולרי" התייחס הרבה פעמים לאיברים רגולריים פשוטים למחצה בלבד.

מקרה מעינין של איברים רגולריים באלגברת לי הם איברים רגולריים ב- \mathfrak{gl}_n.  אלגברת הלי \mathfrak{gl}_n היא אלגברת כל המטריצות n\times n. אבירים רגולרים בה הן מטריצות n\times n שהמֶרַכֶּז שלהן הוא n-ממדי. בהקשרים של תורת לי, נהוג לקרא להן מטריצות רגולריות. אולם בהקשרים אחרים הביטוי "מטריצה רגולרית"  מתייחס למטריצה הפיכה. בעבר היה מקובל השם "מטריצה לא מפחיתה" (non-derogatory) עבור איברים רגולריים של \mathfrak{gl}_n.
## המקרה של <math>\mathfrak{gl}_n</math>
מטריצה A בגודל n\times n מעל שדה  k  היא איבר רגולרי ב \mathfrak{gl}_n אםם מתקיים אחד התנאים השקולים הבאים:
#הפולינום המינימלי של A שווה לפולינום האופייני שלה.
#מעלת הפולינום המינימלי של A היא הגבוהה ביותר מבין מעלות הפולינומים המינימליים של מטריצות בגודל של A. מעלה זו היא n.
#ממד המֶרַכֶז של A הוא הקטן ביותר מבין ממדי המרכזים של מטריצות בגודל של  A. ממד זה הוא  n.
#המרכז של A הוא אוסף הפולינומים ב-A.
#ממד אוסף הפולינומים ב-A הוא הגדול ביותר מבין ממדי אוסף הפולינומים במטריצות בגודל של  A. ממד זה הוא  n.
#קיים וקטור x\in k^n שיוצר  את המרחב ביחס ל- A. זאת אומרת ש  - x, Ax, A^2x,\dots פורשים את המרחב k^n
# A דומה למטריצה מלווה.
#בצורת ז'ורדן של A  (מעל הסגור האלגברי של  k) יש בלוק יחיד לכל ערך עצמי. במילים אחרות, הריבוי הגאומטרי של כל ערך עצמי (מעל הסגור האלגברי של  k) של A  הוא 1.
#ממד (קרול) של המסלול של A תחת הצמדה ב- GL_n הוא הגדול ביתר מבין ממדי המסלולים של  מטריצות ב-  \mathfrak{gl}_n  תחת הצמדה ב -  GL_n. ממד זה הוא n^2-n.
#המסלול של A תחת הצמדה ב- GL_n פתוח (זריצקי) באוסף כל המטריצות אם אותו פולינום אופייני כמו של A.
#המסלול של A תחת הצמדה ב- GL_n צפוף (זריצקי) באוסף כל המטריצות עם אותו פולינום אופני כמו של A.
#המסלול של A תחת הצמדה ב- GL_n לא נמצע בסגור (זריצקי) של אף מסלול אחר של  מטריצוה ב-  \mathfrak{gl}_n  תחת הצמדה ב -  GL_n.
#A היא נקודה חלקה באוסף כל המטריצות אם אותו פולינום אופייני כמו של A.
#A היא נקודה רגולרית ביחס להעתקת שבלה. זאת אומרת שהדיפרנציאל של העתקת שבלה ב- A  הוא על. נזכיר כי העתקת שבלה היא העתקה בין אוסף המטריצות  \mathfrak{gl}_n  ובין אוסף הפולינומים המתוקנים ממעלה n המעתיקה כל מטריצה לפולינום האופייני שלה.
**הערות:** 
* אם  k שדה מקומי, אז בכל התנאים השקולים הנ"ל ניתן להחליף את טופולוגית זריצקי בטופולגיה שבאה מהשדה k והם יישארו שקולים.
* גרסאות של תכונות 3, 9-14 מהוות הגדרות שקולת לאיבר רגולרי גם באלגבראות לי באופן כללי.

## הערות שוליים

קטגוריה:תורת לי
קטגוריה:מטריצות
ברונו רמירס

**ברונו אדגר סילבה אלמיידה** (בפורטוגזית: **Bruno Edgar Silva Almeida**; נולד ב-18 במרץ 1994 בסלבדור שבברזיל), הידוע כ**ברונו רמירס** (בפורטוגזית: **Bruno Ramires**), הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת הפועל חיפה.

## קריירת מועדונים
רמירס החל לשחק במחלקות הנוער של באהיה, ויטוריה, קרוזיירו ואיטואנה, ושיחק בקבוצות הבוגרות של קרוזיירו, ויטוריה, מוריירנסה, פונטה פרטה, אלאגואנו, פיירנסה ובלננסש במסגרת הליגות הבכירות בברזיל ובפורטוגל.

ב-28 באוגוסט 2021 חתם על חוזה לשנתיים בבנגלור מליגת העל ההודית, במדיה שיחק ב-36 משחקי ליגה. ב-17 בספטמבר 2023 חתם בהונג לין הא טין מליגת העל הווייטנאמית, במדיה שיחק ב 26 משחקי ליגה.

ב-1 בינואר 2025 חתם באמזונאס מליגת המשנה הברזילאית. בהמשך 2025 חתם בקבוצת הפועל חיפה.

## תארים
;קרוזיירו
* אליפות ברזיל (1): 2014

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:בלמי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני קרוזיירו
קטגוריה:כדורגלני ויטוריה
קטגוריה:כדורגלני מוריירנסה
קטגוריה:כדורגלני פיירנסה
קטגוריה:כדורגלני בלננסש
קטגוריה:כדורגלני בנגלור
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1994
ויטלי הלברשטאדט

**ויטלי הלברשטאדט** (20 בספטמבר 1903 – 25 באוקטובר 1967) היה שחמטאי צרפתי יליד רוסיה ממוצא יהודי, ומחבר אטיודים בשחמט. הוא היה דמות בולטת בעולם הקומפוזיציה השחמטית, ויצירותיו נודעו באלגנטיות ובעומק שלהן. אטיודים של הלברשטאדט כללו לעיתים קרובות פתרונות מורכבים ומפתיעים, והוא שיתף פעולה עם כמה מהיוצרים המובילים בתקופתו.

## חיים וקריירה
הלברשטאדט נולד באודסה, שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית. בעקבות המהפכה הרוסית, הוא עבר לצרפת, שם חי את רוב חייו. הוא היה שחמטאי פעיל והשתתף במספר תחרויות. בשנת 1925 חלק מקום ראשון באליפות פריז עם אברהם ברץ. בינואר 1926 השתתף לראשונה בהייר (Hyères), שם סיים באמצע הטבלה, אך ניצח את דוד ינובסקי. לאחר מכן חלק מקום ראשון בפריז בסרקל פילידור. הלברשטאדט שהה בניס לשתי תחרויות קצרות באוגוסט ובספטמבר, שם ניצח בתחרות הראשונה וסיים במקום השני בשנייה. הוא לא הצליח לשמור על כושר זה, אם כי השיג גם תוצאות טובות באליפויות עירוניות מאוחרות יותר ובתחרויות צרפתיות, לדוגמה בשנת 1928 בהייר הוא זכה בטורניר משותף עם מרסל דושאן וג'ון או'הנלון. בסך הכל, הלברשטאדט השתתף באליפות פריז אחת עשרה פעמים בין השנים 1925 ל-1935. הישגו הבולט ביותר היה זכייה משותפת באליפות צרפת בשנת 1946, יחד עם מוריס רייזמן.

אף שהיה שחקן חזק, התשוקה העיקרית של הלברשטאדט הייתה בתחום יצירת בעיות השחמט. הוא היה מחבר מסור ופורה, ופרסם אטיודים רבים לאורך הקריירה שלו.

## קומפוזיציה בשחמט
תרומתו של הלברשטאדט לקומפוזיציה בשחמט מוערכת מאוד. הוא היה אמן של שלבי הסיום, עם התמקדות מיוחדת באטיודים שהיו גם יפים וגם מלמדים. יצירותיו כללו לעיתים קרובות מהלכים מסובכים ותפניות בלתי צפויות, שדרשו חישוב עמוק וגישה יצירתית כדי למצוא את הפתרון הייחודי.

הוא היה שותף קרוב וחבר של אמן השחמט והמלחין הצרפתי אנדרה שרון. הלברשטאדט פרסם גם ספר משלו, Curiosités tactiques des finales (1954), שהציג את מומחיותו בסיומים טקטיים. עם מרסל דושאן הוא פרסם את הספר Opposition und Schwesterfelder (בשמו הצרפתי - L'Opposition et les cases conjugées sont réconciliées). בנוסף, הלברשטאדט כתב טורי שחמט שונים, היה חבר מייסד של Union des Problémistes de France ותועמלן פעיל למען אמנות השחמט.

מאז שנת 1924 הוא חיבר יותר ממאתיים יצירות, 19 מהן נכללו באלבום פיד"ה. האטיוד הראשון שלו הופיע במרסיי בשנת 1925. בשנת 1957 הפך הלברשטאדט לשופט בינלאומי ליצירות שחמט.

### אטיוד משנת 1961, הלבן מתחיל וזוכה, פורסם ב-Ceskoslovensky Sach .

אטיוד משנת 1961, הלבן מתחיל וזוכה, פורסם ב-Ceskoslovensky Sach, החל מדקה 17:14, יוטיוב

### אטיוד משנת 1962, הלבן מתחיל וזוכה, פורסם ב-El Ajedrez Espanol.

אטיוד משנת 1962, החל מדקה 12:30, יוטיוב

## קישורים חיצוניים

* [מכיל תמונה של הלברשטאדט עם [מרסל דושאן]]

## הערות שוליים

קטגוריה:חבורת אודסה
קטגוריה:מהגרים מברית המועצות לצרפת
קטגוריה:שחמטאים יהודים אוקראינים
קטגוריה:שחמטאים יהודים צרפתים
קטגוריה:פרובלמאים יהודים
סקול לייבררי ג'ורנל

**סקול לייבררי ג'ורנל** (באנגלית: **School Library Journal**) הוא ירחון אמריקאי המכיל ביקורות ומאמרים אחרים עבור ספרני בתי ספר, מומחי תקשורת וספרנים ציבוריים העובדים עם צעירים. המאמרים מכסים מגוון רחב של נושאים, תוך כדי התמקדות בטכנולוגיה, מולטימדיה ומשאבי מידע אחרים שיכולים לעניין קוראים צעירים. הביקורות מחולקות לפי קהל היעד של הפרסומים: גן חובה, תלמידים עד כיתה ד', תלמידים מכיתה ה' ומעלה, בני נוער ולספרנים. במגזין יש מאמרים וביקורות על ספרי סיפורת, עיון וספרי יעץ, רומנים גרפיים, מולטימדיה ומשאבים דיגיטליים.

## היסטוריה
לאחר הפרדה מכתב העת "לייבררי ג'ורנל", "סקול לייבררי ג'ורנל" נוסד על ידי המו"ל ריצ'רד רוג'רס באוקר בשנת 1954, תחת הכותרת "ג'וניור לייברריס". הגיליון הראשון פורסם בספטמבר 1954. הגיליון הראשון נערך על ידי העורכת גרטרוד וולף.

בשנות ה-70 נוצרה מודעות לחשיבות החינוך אצל הגיל הרך וספרנים התבקשו לספק תוכניות לימודיות לפעוטות ולילדי גן חובה. במרץ 1979, סיקר סקול לייבררי ג'ורנל את הופעתה תוכנית ספרייה שלא נראתה לפני: שעת סיפור לפעוטות.

בשנת 1988, סקול לייבררי ג'ורנל מימן, ביחד עם איגוד הספריות האמריקאי, את פרס מרגרט אדוארדס שמוענק מדי שנה לסופר או סופרת על "תרומה משמעותית ומתמשכת לספרות הנוער". הפרס הראשון הוענק לסופרת אס. אי. הינטון.

אתר האינטרנט של סקול לייבררי ג'ורנל נפתח ב-29 בנובמבר 1997. באינטרנט, בשנת 2009, המגזין השיק לראשונה את קרבות ספרי הילדים ואירועים וירטואליים נוספים. מאוחר יותר סקול לייבררי ג'ורנל התרחב גם לניוזלטרים אלקטרוניים ושידורי אינטרנט. כיום, אתר האינטרנט מספק גישה מלאה למשאבים עבור ספרנים ומחנכים נוספים העובדים עם ילדים. כמו כן, הוא מפיק כתבות וסיקור חדשותי על עניינים אקטואליים בעולם הספרות.

ריצ'רד רוג'רס באוקר מכר "את סקול לייבררי ג'ורנל" ואת "לייבררי ג'ורנל" בשנת 1985 לחברת Reed International. ריד מכר את שני כתבי העת בשנת 2010 לחברת Media Source Inc.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
קטגוריה:כתבי עת באנגלית
קטגוריה:כתבי עת ספרותיים