איגור סצ'ין

**איגור איוואנוביץ' סצ'ין** (ברוסית: **Игорь Иванович Сечин**; נולד ב-7 בספטמבר 1960, לנינגרד) הוא מדינאי ומנהל בכיר רוסי המכהן כמנכ"ל רוסנפט מאז מאי 2012. בשנים 2008–2012 כיהן כסגן ראש ממשלת רוסיה והיה סגן ראש סגל הקרמלין מ-1999 ועד שנת 2008, ב-2004 התמנה לעוזרו של הנשיא ולדימיר פוטין ומאז הוא אחד המקורבים ביותר אליו. איגור סצ'ין נחשב לאחד האנשים המשפיעים ביותר ברוסיה ולראש מחנה הסילוביקי ברוסיה.

נחשב ליוזם ולמרוויח הגדול ממעצרו של מיכאיל חודורקובסקי ומיזוגה של חברת "יוקוס" עם "רוסנפט" ב-2004 ליצירת חברת הנפט הגדולה ברוסיה. הוא גם יו"ר דירקטוריון החברה הממשלתית "רוסנפטגז", בעלת השליטה ב"רוסנפט".

## ביוגרפיה
סצ'ין נולד לאיוואן סצ'ין, בלנינגרד בספטמבר 1960.

ב-1977 סיים את בית הספר התיכון מס' 133 בלנינגרד והצליח מאוד בלימוד השפה הצרפתית. באותה שנה הוא התקבל לאוניברסיטת לנינגרד הממלכתית ע"ש אנדריי ז'דאנוב בפקולטה לפילולוגיה. הוא בוגר האוניברסיטה על פי כמה מקורות משנת 1982 או משנת 1984. מומחיותו היא בלשנות והוא מדבר פורטוגזית וצרפתית.

### השירות בצבא
סצ'ין שירת במודיעין הצבאי הסובייטי של הכוחות המזוינים בשנים 1984–1986.

הוא עבד בחברה למסחר חוץ בשם "טכנואקספורט" שהייתה חלק מהוועדה הממלכתית לקשרי חוץ כלכליים של מועצת השרים הסובייטית. במסגרת עבודתו זו עסק בסחר בכלי נשק למדינות זרות. הוא עבד כמתרגם במוזמביק, מושבה פורטוגזית לשעבר, בה סייע כיועץ צבאי להקמת הכוחות המזוינים של מוזמביק. הוא עסק בהדרכה לוגיסטית, ארגון ומשלוח אמצעי וציוד צבאי מברית המועצות.

לאחר מכן הוא עבד כמתרגם צבאי באנגולה - עוד מושבה פורטוגזית לשעבר, שם באותה תקופה חימש את שני הצדדים במלחמת האזרחים. עם שובו מאנגולה, השתלב איגור סצ'ין במחלקת החוץ של אוניברסיטת לנינגרד, והיה אחראי להגשת סיוע לסטודנטים שנסעו לחו"ל במסגרת תוכניות לחילופי סטודנטים.

### עבודתו במועצת העיר לנינגרד וסנקט פטרבורג
בשנת 1988 התקבל סצ'ין לעבודה בוועד הפועל של מועצת העיר לנינגרד (לנסובייט) במחלקה לערים אחיות, שבו נדרשו בדחיפות אנשים דוברי השפה הפורטוגזית. הוא התבקש לעבוד עם אחת הערים התאומות של לנינגרד - ריו דה ז'ניירו. הוא היה המדריך הראשי ומומחה ליחסי חוץ של הוועד הפועל של מועצת העיר לנינגרד.

סצ'ין נפגש עם ולדימיר פוטין לראשונה בסוף שנות ה-80 בעת שעבד במחלקת החוץ של אוניברסיטת לנינגרד ופוטין היה עוזר המכללה ליחסים בינלאומיים. יש הטוענים כי הם נפגשו בשנת 1990 במהלך ביקור בברזיל, כאשר ולדימיר פוטין, היה עוזרו של ראש עיריית לנינגרד, אנאטולי סובצ'אק.
ב-23 במאי 1990, נבחר אנטולי סובצ'אק ליו"ר מועצת העיר לנינגרד. הוא מינה ליועץ שלו, את ולדימיר פוטין. סצ'ין באותו הזמן המשיך לעבוד במחלקה לערים תאומות והוביל במספר תחומים בריו דה ז'ניירו, ברצלונה, ולאחר מכן מילאנו.

ב-1992 פוטין היה ליו"ר הוועדה ליחסי חוץ של העירייה וסצ'ין עבד אז לצדו עד שנת 1996. באותן שנים עבד סצ'ין כסגנו של פוטין, יו"ר הוועדה לקשרי חוץ.

ב-1996 - לאחר הפסדו של סובצ'אק בבחירות לעירייה - התפטר סצ'ין מתפקידו, יחד עם ולדימיר פוטין.

### המעבר למוסקבה
[שמאל|ממוזער|300px||איגור סצ'ין, [ולדימיר פוטין ומנכ"ל אקסון מוביל רקס טילרסון, יוני 2012.]]
[שמאל|ממוזער|300px|איגור סצ'ין בפגישה עם [ולדימיר פוטין, מאי 2020.]]
באוגוסט 1996, לאחר תבוסתו של אנטולי סובצ'אק בבחירות למושל העיר, הוזמן ולדימיר פוטין לעבוד במוסקבה כמנהל העסקים של ראש סגל הקרמלין פאבל בורודין. יחד עמו למוסקבה, הזמין פוטין את ידידו איגור סצ'ין.

בשנים 1996–1997 - היה סצ'ין סגן ראש המחלקה לעבודה עם רכוש המדינה בחו"ל של המחלקה לקשרי חוץ כלכליים של המינהל הנשיאותי של רוסיה.

בשנים 1997–1998 היה לראש מחלקה במינהל הבקרה הראשי של המינהל הנשיאותי של רוסיה.

ב-1998 מונה לראש המטה של סגן ראש המינהל הנשיאותי של רוסיה ובשנים 1998–1999 היה ליועץ סגן ראש המינהל הנשיאותי של רוסיה. ב-1999 מונה לראש המזכירות של סגן ראש ממשלת רוסיה, באוגוסט 1999 התמנה לראש המזכירות של ראש ממשלת רוסיה, שבאותה עת היה ולדימיר פוטין עצמו.

ב-31 בדצמבר 1999 בעקבות התפטרותו של בוריס ילצין מתפקיד נשיא רוסיה, לממלא מקומו התמנה ולדימיר פוטין. באותו יום, הוא קבע את הרכב הממשלה שלו. והוא מינה את איגור סצ'ין לסגן ראש סגל הקרמלין.

ב-4 ביוני 2000, במהלך ישיבת הממשלה, חיזק פוטין את עמדתו של סצ'ין בתפקידו כסגן ראש סגל הקרמלין.

בפברואר 2004 הומלץ לתפקיד יושב ראש דירקטוריון חברת הנפט "רוסנפט". ב-25 ביוני 2004 נבחר רשמית לראשות מועצת המנהלים וחודש לאחר מכן, ב-27 ביולי, נבחר ליו"ר הדירקטוריון. מיד אחר כך ארגנה ממשלת רוסיה סדרה של מכרזים למכירת נכסי חברת הנפט "יוקוס", שבהם זכתה "רוסנפט" ברוב, והגדילה משמעותית את מספר הנכסים שברשותה וכושר הייצור שלה. המכירה בוצעה באופן רשמי במטרה לכסות חובות מס של "יוקוס". בפועל המטרה הייתה להשתלט על נכסיו של האוליגרך מיכאיל חודורקובסקי, שהועמד למשפט. בשנת 2005, מיכאיל חודורקובסקי ושותפו פלאטון לבדב נידונו לתשע שנות מאסר בגין הונאה והעלמת מס. בפברואר 2007, הם הואשמו שוב בגניבת נפט בשווי 25 מיליארד דולר מחברות הבת של יוקוס. הם הורשעו, אך בשנת 2013 חנן פוטין את חודורקובסקי.

ב-25 במרץ 2004, במהלך פגישה של הנשיא פוטין עם חברי ממשלתו, סצ'ין מונה בפעם השלישית לתפקיד סגן ראש סגל הקרמלין, אך הפעם היה לעוזר הנשיא.

ב-12 במאי 2008 סצ'ין מונה לסגן ראש הממשלה ולדימיר פוטין. במסגרת תפקיד זה נשלח לביקור בוונצואלה ובקובה בספטמבר 2008.

ב-12 בדצמבר 2008 היה ליו"ר מועצת המנהלים של "UES INTER RAO", חברת בת של מערכת האנרגיה המאוחדת של רוסיה.

בינואר 2011, נראה כי הוריד הרבה במשקלו, מה שגרם להפרחת שמועות בתקשורת הרוסית כי חלה בסרטן.

ביולי 2011 נאלץ סצ'ין להתפטר מתפקידו ב"רוסנפט", כחלק מהרפורמות הכלכליות של דמיטרי מדבדב להפרדת הפוליטיקה מן הכלכלה (באותה תקופה הוא היה חבר בממשלה). סצ'ין היה אחד משורת פוליטיקאים רוסיים שהתפטרו מחברות כלכליות שעמדו בראשן.

ב-23 במאי 2012 התמנה לנשיא "רוסנפט", שהפכה למקור הכנסה חשוב ביותר לממשלת רוסיה. בעקבות פלישת רוסיה לחצי האי קרים ב-2014 הוטלו על סצ'ין סנקציות בידי ארצות הברית. לאחר הטלת עיצומים בין-לאומיים בסכסוך האוקראיני-רוסי ב-2022, הוביל סצ'ין מהלך של הקמת חברות קש ברחבי העולם, במטרה לעקוף אותם ולהמשיך למכור את הנפט הרוסי ללקוחות בין-לאומיים. במרץ 2022 החרימה ממשלת צרפת יאכטה בבעלותו.

## בני משפחתו
בתו של איגור אינגה סצ'ינה, היא ילידת 1982, נשואה לבנו של שר המשפטים לשעבר, התובע הכללי של רוסיה, ולדימיר אוסטינוב. ב-4 ביולי 2005 נולד נכדו של איגור.

ב-20 בפברואר 2024 פורסם שבנו של איגור סצ'ין, איבן סצ'ין נפטר בגיל 35.

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:סוחרי נשק
קטגוריה:סגני ראש ממשלת רוסיה
קטגוריה:רוסים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:רוסים שמחלקת האוצר של ארצות הברית הטילה עליהם סנקציות
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1960