open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סטנדרד לייז'

**סטנדרד לייז**' (בצרפתית: **Standard de Liège**) היא קבוצת כדורגל בלגית מהעיר לייז' השוכנת באזור דוברי הצרפתית במדינה, ולוניה. הקבוצה משחקת בליגת העל הבלגית.

הקבוצה נוסדה בשנת 1898 על ידי סטודנטים מאוניברסיטת סנט טראוויס. הקבוצה לא נחלה הצלחה רבה והתנדנדה בין הליגות הנמוכות, אך דבר זה השתנה כשמשנות ה-40 הקבוצה החלה לטפס במדרגי הליגות הגבוהות יותר בבלגיה וכן עד לליגה הבכירה, בה היא נמצאת עד היום. כשמאז זכתה בתארים רבים ונחשבה במשך השנים לקבוצה המצליחה בבלגיה, להוציא את אנדרלכט.

לזכותה של הקבוצה 10 אליפויות ו-8 גביעים.

## תארים
* ליגת העל הבלגית:
** אליפות (10): 1958, 1961, 1963, 1969, 1972, 1971, 1982, 1983, 2008, 2009
** סגנות (12): 1926, 1928, 1936, 1962, 1965, 1973, 1980, 1993, 1995, 2006, 2011, 2014
* הגביע הבלגי:
** זכייה (8): 1954, 1966, 1967, 1981, 1993, 2011, 2016, 2018
** סגנות (10): 1965, 1972, 1973, 1984, 1988, 1989, 1999, 2000, 2007, 2016
* גביע הליגה הבלגי:
** זכייה (1): 1975
* הסופר קאפ הבלגי:
** זכייה (4): 1981, 1983, 2008, 2009
** סגנות (4): 1982, 1993, 2011, 2016
* גביע אירופה למחזיקות גביע:
** סגנות (1): 1982

## סגל הקבוצה
; נכון ל-28 בספטמבר 2025

 (קפטן)

## קישורים חיצוניים

*  

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל בלגיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1898
יוהאן כריסטוף פפוש

**יוהאן כריסטוף פפוש** (בגרמנית: **Johann Christoph Pepusch**; 1667 – 20 ביולי 1752) היה מלחין יליד גרמניה, שרוב שנות פעילותו המקצועית עברו עליו באנגליה.
## ביוגרפיה
בגיל 14 התמנה פפוש לחצר הפרוסית. בסביבות 1700 השתקע באנגליה, שם היה, בשנת 1710, בין מייסדיה של האקדמיה למוזיקה ווקאלית, ששמה שונה ב-1726 לאקדמיה למוזיקה עתיקה. במדריך של דואן כתוב על ייסוד האקדמיה וכך נאמר בעמ' 76:

פפוש נשאר מנהל האקדמיה עד מותו ב-1752. את מקומו תפס בנג'מין קוק.

פפוש עבד לצד גאורג פרידריך הנדל בקאנונס, צפונית-מערבית ללונדון, שם עבדו השניים אצל ג'יימס ברידג'ס, הדוכס הראשון של צ'אנדוס, כספקי מוזיקה למערך המוזיקלי הנכבד במשכן המפואר שהחזיק שם. אף כי פפוש נודע  בעיקר במוזיקה שכתב לאופרת הקבצנים (1728) - ללברית של ג'ון גיי - הוא חיבר יצירות רבות, בהן מוזיקה לבמה ולכנסייה.

## יצירותיו

## לקריאה נוספת

*Doane, Joseph (1794) *A Musical Directory for the Year 1794* London : printed for the editor; published by R. H. Westley; and sold by the following music-sellers: Messrs. Longman & Broaderip; Smart; Bland; Betts; Fentum


## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מלחינים בריטים
קטגוריה:מלחיני אופרה אנגלים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מלחינים גרמנים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים גרמנים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1667
קטגוריה:נפטרים ב-1752
Selmasongs

**Selmasongs** הוא אלבום שיצא לאור ב-18 בספטמבר 2000 על ידי הזמרת, כותבת השירים והמוזיקאית האיסלנדית ביורק בתור פסקול לסרט רוקדת בחשכה, בו היא גם כיכבה כדמות הראשית, סלמה. האלבום מציג סידורים קלאסיים בנוסף למלודיות וביטים המחוברים מצלילים של חפצים שגרתיים, כמו מכונות במפעל או רכבות.

באופן בולט, חלק ממילות השירים שונות בצורה מהותית מאלו שבגרסאות המופיעות בסרט. חלק מהמילים שוכתבו, אולי כדי למנוע גילוי של חלקי עלילה חשובים, עקב העובדה שהפסקול יצא לחנויות לפני שהסרט יצא לאקרנים, או כדי לגרום לאלבום להיות כזה שעומד בפני עצמו. בפרט, השיר I've Seen It All מאבד הרבה ממשמעותו, מפני שביורק ות'ום יורק מחליפים דמויות ביניהם במהלך השיר (בסרט, ביורק מבצעת את הדואט עם השחקן פיטר סטורמר והם שומרים על דמויותיהם במהלכו). בנוסף, הרצועות "My Favourite Things" ו "Next to Last Song" לא מופיעות באלבום, ייתכן שמאותה הסיבה. 

הרצועה I've Seen It All הייתה מועמדת בטקס פרסי אוסקר בתור השיר המקורי הטוב ביותר. בנוסף, הפסקול התקבל באהדה על ידי המבקרים, וזכה לביקורת של ארבעה כוכבים מתוך חמישה מהמגזינים רולינג סטון ו- NME, וזכה בחמישה כוכבים בביקורת של המגזין Alternative Press.

## ביורק על Selmasongs

על למה היא בחרה לעשות את האלבום: "עשיתי שלושה אלבומי סולו במהלך חמש שנים, ושלושתם היו עליי. הרגשתי מעט נרקיסיסטית. הייתי מוכנה לתת את עצמי למען פרויקט אחר. היה לי את הרעב להשתמש יותר בידע המוזיקלי-קלאסי שלי בפרויקט אישי, אך רציתי שזה יהיה מחובר רגשית למישהו אחר". (2000, VH1)

על סלמה: "לא אני כתבתי את המילים ל-I've Seen It All, אבל זה היה פרויקט שארך שלוש שנים ונהניתי לשכוח את עצמי, ולהתאהב באובססיביות באישה הנקראת סלמה. התאהבתי בה, בכנות. הרגשתי מוחמאת עד מאוד להיות האחת שתבטא את ליבה של סלמה". (The New Music, 2001)

על המניפסט שלה: "הכנתי מניפסט שאומר- 'את המיקס האחרון למוזיקה אני אעשה. אני צריכה להיות בזמן שהמוזיקה נערכת, ועורכי הסאונד צריכים להתייעץ איתי בכל שלב. ההחלטה על השירים שייכנסו לפסקול תהיה שלי'", היא אומרת. "חזרתי עם המניפסט ואמרתי: 'עד שלא תסכים לא אעשה כלום', והוא (הכוונה לבמאי - לארס פון טרייר) הסכים". (Oct 31, 2000, מהאתר Entertainment Weekly)

## רשימת השירים
רצועה מספר 1 נכתבה על ידי ביורק ומנוצחת על ידי וינסנט מנדוזה.
רצועות 3, 4, 6 ו-7 נכתבו על ידי ביורק, Sjón ולארס פון טרייר.
רצועות 2 ו-5 נכתבו על ידי ביורק, מארק בל, Sjón ולארס פון טרייר.




לא יצאו סינגלים מתוך הפסקול.

## טבלאות וזיכויים

## קישורים חיצוניים

* מיני אתר המוקדש לפסקול

קטגוריה:אלבומי ביורק
קטגוריה:פסקולי סרטים
ניהול סיכונים פיננסיים

**ניהול סיכונים פיננסיים** מהווה חלק בלתי נפרד מניהול הסיכונים בתאגיד.
התחום עוסק במכלול הצעדים שעל חברה לנקוט כדי להגן על עצמה מפני **סיכונים** בתחום הפיננסי, ובכללם סיכוני אשראי, סיכוני שוק וסיכוני מטבע.
בדומה לניהול סיכונים במובנו הכללי, גם בתחום הפיננסי נדרשת החברה להגדרת הסיכון, מדידתו ופעילות להקטנתו. חלק נכבד מהסיכונים הפיננסיים ניתן לגידור על ידי שימוש במכשירים פיננסיים מתאימים. מאחר שלכל הגנה כזו קיימת עלות, מתפקידו של מנהל הסיכונים להחליט על רמת ההגנה המתאימה.
כדוגמה לסיכונים פיננסיים ספציפיים ניתן למנות עלייה בשער הריבית או עלייה בשיעור האינפלציה  (לחברה לווה), עליית מחירי חומרי גלם, ירידה בשערי מטבע חוץ (ליצואנים) ועוד.

## רגולציה

הפופולריות בטיפול בנושא הסיכונים הפיננסיים בחברות/תאגידים גוברת ככל שתנודות המחירים בשוקי ההון, המט"ח, הקומודיטיס (חומרי גלם) והריבית גוברות. תנודות אלה נמדדות באמצעות סטיות תקן שהן המדד המרכזי לקביעת סיכוני שוק.
ברחבי העולם קיימת בשנים האחרונות נטייה לרגולציה מוגברת בתחומי הסיכון הפיננסי של חברות.
בבנקאות, ניהול סיכונים מוטמע במסגרת תקנות בזל 2. הבנקים מחויבים מכוח תקנות אלו לפיקוח על חשיפתם לסיכונים תפעוליים ופיננסיים, מעצם היותם של הבנקים גופים הנתונים לסיכונים רבים, כמעילות, פעולות בלתי חוקיות של עובדים, אך גם לסיכונים פיננסיים עד כדי  חדלות פרעון. 
אמנת בזל 2 שנכנסה לתוקף ב-2007 והחליפה את אמנת בזל 1 נשענת על 3 אדנים (pillars):
* אדן 1 **הון מזערי** (לעומת אמנת בזל 1 שיפור בחישוב סיכון אשראי והוספת סיכון תפעולי) הוא כמותי וכולל את ריתוק ההון לשלשת מרכיבי הסיכון: סיכון אשראי בעיקר, סיכון שוק ולראשונה גם סיכון תפעולי.
* אדן 2 **פיקוח**  סקירת מערכות פיקוח כוללת ואחידה (Supervisory Review Process - SRP) נותן לרגולטור תפקיד פורמלי בזיהוי וחסימת התפתחות של בעיות: באספקת בדיקה אמינה של נתוני הקלט, וזיהוי סיכונים שלא התגלו באדן 1.  בנוסף מאפשר הניטור (פיקוח) התכוף התערבות מוקדמת למניעת משבר, ולבסוף לקבוע את דרישת ההון מעל 8% של בזל-1.
* אדן 3 **משמעת שוק** שקיפות לצורך משמעת שוק.  מתמקד בשוקי ההון כמפקחים חיצוניים של הבנק.  הבנק מחויב בגילוי לצורך הטיפול הרגולטורי של ההון.  גילוי זה מספק מידע אודות החשיפה של הבנק ומידת הכיסוי של ההון לקהילה הפיננסית.

ניהול סיכונים בחברות הביטוח מוטמע באופן דומה במסגרת תקנות סולבנסי 2.

גם בחברות שאינן בנקאיות קיימת נטייה רגולטורית להגברת ניהול הסיכונים. בארצות הברית מחייב ה-SEC את החברות הציבוריות לדווח על סיכוני שוק ממסגרת דו"ח K-10. בישראל, בעקבות דו"ח ועדת גלאי, הנהיגה רשות ניירות ערך בשנים האחרונות חובה לדווח במסגרת דו"ח הדירקטוריון על החשיפה לסיכוני שוק ("דיווח איכותי בדבר חשיפתה של החברה לסיכוני שוק ודרכי ניהולם") וכן לנקוב בדוחו"ת הכספיים בשמו המפורש של האחראי בחברה לניהול סיכונים.

## ראו גם
* ערך בסיכון
* יווניות (מתמטיקה פיננסית)

## לקריאה נוספת
*קבוצת אופקים פיננסיים, **[http://www.ofakim-group.co.il/blog/ מאמרים מקצועיים בנושא ניהול סיכונים פיננסיים]**
***PRICO פריקו ניהול סיכונים**, '''מתודולוגיה ומאמרים מקצועיים בנושא ניהול סיכונים פיננסיים''' 
* אדם רויטר **ניהול סיכונים פיננסיים**, עמיחי.
*עופר אלקלעי, בדיקת נאותות - האם נמצא השכפ"צ הניהולי?, 2021
* אדם רויטר, **ניהול סיכונים פיננסיים בעקבות משבר 2008**, הוצאת ידיעות ספרים.

## קישורים חיצוניים
* מאמרים מקצועיים בנושא ניהול סיכונים, ביקורת ובקרה פנימית
* מאמרים מקצועיים והרחבות בנושא ניהול סיכונים
## הערות שוליים

קטגוריה:מנהל עסקים
קטגוריה:מימון
קטגוריה:סיכונים פיננסיים
סילימניט

__NOTOC__

**סילימניט** הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקטים במבנה בצורת איים) שצבעו בדרך כלל לבן עד אפור. נוסחת המבנה הכימי של הסילמניט היא Al2SiO5. הסילימניט הוא חבר בקבוצה של מינרלים הקרויה על שמו **קבוצת הסילימניט**.

מבחינת תכונותיו האופטיות הסילימניט הוא דו-צירי, הדגימות הצבעוניות יותר ניחנות בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו). הוא נראה חום או צהוב חיוור מזווית אחת, ירוק או חום מזווית שנייה וחום כהה או כחול מזווית שלישית.

הסילימניט נתגלה לראשונה ב-1824 על גדות הוולטאבה, סמוך לעיירה סושיצה באזור פילזן, בוהמיה, צ'כיה וגם בעיירה צ'סטר במחוז מידלסקס, במדינת קונטיקט שבארצות הברית. המינרל קרוי על שמו של בנג'מין סילימן (Benjamin Silliman  1864-1779), פרופסור לכימיה ומינרלוגיה באוניברסיטת ייל שבקונטיקט ומייסד הז'ורנל האמריקני למדע. למינרל יש שמות נוספים: **בוכהולציט** (על שם הכימאי הגרמני בוכהולץ) ו**פיברוליט** - הסוג המאופיין בתצורת סיבים.

## שימושי הסילימניט
לסילימניט יש ערך כלכלי מועט. לעיתים נעשה שימוש בסילימניט במצתים של מנוע בעירה פנימית. בסילימניט נעשה שימוש מועט כמינרלים שנמכר לאספנים, וכאבן חן. קשיות המינרל מתאימה לשמש כאבן חן אבל שימוש זה מוגבל בשל תכונת הפצילות המושלמת במישור האורך.
## מקור ותפוצה
הסילימניט, הן הסוג הרגיל והן הסוג הסיבי המכונה פיברוליט, נפוץ בסלעים מותמרים שמקורם בסלעי יסוד עשירים באלומיניום שעברו התמרה מלאה כדוגמת שיסט, גנייס והורנפלס, לעיתים נדירות בפגמטיטים. הסילימניט הוא גם מינרל דטריטי. הסילימניט הוא אחד ממינרלי האינדקס המאפשר להעריך את הטמפרטורה, העומק, והלחץ שבו היה נתון הסלע בעת ההתמרה.

הסילימניט הוא מינרל נפוץ למדי. בין המקומות הבולטים בהם ניתן למצוא סילימניט: בטירול שבאוסטריה; במקום שבו נתגלה לראשונה, סמוך לעיירה סושיצה באזור פילזן בבוהמיה בצ'כיה; בבוואריה בגרמניה; סמוך לעיירה צ'סטר במחוז מידלסקס, ובמחוז ניו לונדון במדינת קונטיקט ובמחוזות דלאוור בפנסילבניה ואורנג' בניו יורק שבארצות הברית. בברזיל בסרי לנקה (כאבן חן) ובנקודת כריסטמס, אדמת אנדרבי באנטארקטיקה.

בין המקומות בארצות הברית שבו נתגלה הסילימניט נמצאת גם ברנדיווין ספרינגס (Brandywine Springs) במחוז ניו קאסל (New Castle ) שבמדינת דלאוור. על פי הצעתם של החברים באגודת המינרלוגיה של דלאוור נקבעה הסילימניט כמינרל הרשמי של דלאוור בחקיקה של בית הנבחרים של המדינה ב-1977.

בישראל ניתן למצוא סילימניט בסלעים המטמורפיים מגיל הפרקמבריון באזור מסיב אילת. בחצי האי סיני ניתן למצוא סילימניט בסלעים המטמורפיים מגיל הפרקמבריון באזור הוואדיות כיד וצחיח.

## קבוצת הסילימניט
הסילימניט חבר בקבוצת מינרלים אלומו-סיליקטיים הקרויה על שמו. שלושת המינרלים הראשונים ברשימה הם פולימורפיים, כלומר לשלושתם יש אותה נוסחת המבנה הכימי: Al2SiO5. מסיבה זו יש הכוללים בקבוצת הסילימניט מינרלים אלו בלבד. הקבוצה כוללת את המינרלים הבאים:
*אנדלוזיט
***סילימניט**
*קיאניט
*דיומורטיריט - Al6.5-7BO3(SiO4)3(O,OH)3
*טופז - Al2SiO4(F,OH)2
*מוליט - Al8[(O,OH,F)|(Si,Al)O4]4

## לקריאה נוספת
*יעקב ק. בן־תור, "לוחות הגדרה למינרלים יוצרי סלעים".

## קישורים חיצוניים

*אתר WebMineral
*אתר Mindat
*אתר Mineral Galleries
*פרויקט rruf
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נזוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
קטגוריה:מינרלים
סיכון שוק

**סיכון שוק** הוא סיכון המתייחס להפסדים פוטנציאליים כתוצאה מתנודות בשווקים.
בין סיכוני השוק העיקריים:
* סיכונים בשערי ריבית: עלייה בשער הריבית עלולה להביא לייקור עלויות המימון לחברות ויחידים מחד, ולירידה בשערי איגרות חוב מסוימות.
* סיכונים בשוק המט"ח: עלייה בשערם של מטבעות חוץ עלולה לפגוע ביבואנים ולווים שחובם נקוב במט"ח. ירידה בשערי מט"ח עלולה לפגוע ביצואנים, ובבעלי הכנסות הנקובות במט"ח.
* סיכונים בשוק הסחורות: עלייה במחירי חומרי גלם עלולה לפגוע ביצרנים, ואילו ירידה במחיריהם עלולה לפגוע במחזיקי מלאים גדולים.
* סיכונים בשוק המניות: ירידות בשוק המניות עלולות לפגוע בערכם של תיקי השקעות.

כדי להתמודד עם סיכוני שוק, ובעיקר כנגד שלושת הראשונים, נוקטות חברות מדיניות של ניהול סיכונים פיננסיים, ובכלל זאת גידור הסיכונים תוך שימוש במכשירים פיננסיים שונים.
כדוגמה, חברת תעופה עשויה לגדר את מחיר הדלק שהיא רוכשת, המהווה חלק ניכר מהוצאותיה, בתקופות של עליית מחירים. קופת גמל עשויה לגדר את תיק השקעותיה כנגד ירידות בשוק המניות. יצואנים עשויים לגדר את הכנסותיהם במטבע חוץ. לכל גידור קיימת עלות, ובפרט בגידורים לטווח ארוך, ולכן בתקופות של עליות מחירים ממושכות, כפי שהתרחשו בשוקי הסחורות בשנים 2007-2008, יעילותם פוחתת.

## לקריאה נוספת
***PRICO פריקו ניהול סיכונים**, ומאמרים מקצועיים בנושא ניהול סיכוני שוק'''

* אדם רויטר **ניהול סיכונים פיננסיים**, הוצאת עמיחי. 
* אדם רויטר, **ניהול סיכונים פיננסיים בעקבות משבר 2008**, הוצאת ידיעות ספרים. 

קטגוריה:שווקים (כלכלה)
שוק
קרל יוזף אברט

**קרל יוזף אברט** (בגרמנית: **Karl Joseph Eberth**; 21 בספטמבר 1835, וירצבורג - 2 בדצמבר 1926, ברלין) היה רופא גרמני, מחלוצי הבקטריולוגיה.

## חייו
קיבל את השכלתו באוניברסיטת וירצבורג וסיים שם גם את עבודת הדוקטורט שלו. בין השנים 1881-1865 היה פרופסור באוניברסיטת ציריך ובין 1911-1881 היה פרופסור באוניברסיטת האלה. 

מחקריו הידועים הם בנושאים:
* טיפוס הבטן אצל בני-אדם
* אלח דם אצל ארנבות הבית
* מחלת דמוית שחפת (פסאודוטוברקולוזיס) אצל חזירי-ים

כמו כן, תרם למחקר בתחומי הפתולוגיה והאנטומיה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מיקרוביולוגים גרמנים
קטגוריה:בקטריולוגים גרמנים
קטגוריה:רופאים גרמנים
קטגוריה:פתולוגים גרמנים
קטגוריה:אנטומיסטים גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת האלה-ויטנברג
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ציריך

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1835
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1926
הנס הוליין

שמאל|ממוזער|250px|האס האוס בווינה
**הנס הוליין** (באנגלית: **Hans Hollein**; 30 במרץ 1934, וינה – 24 באפריל 2014, וינה) היה אדריכל ומעצב אוסטרי שזכה פרס פריצקר לשנת 1985.

## ביוגרפיה
הנס הוליין סיים את לימודיו בבית הספר לאדריכלות באקדמיה לאמנויות יפות בווינה ב-1956. בזכות מלגת הצטיינות שבה זכה התאפשר לו לממן את המשך לימודיו בארצות הברית. הוא המשיך את לימודיו במכון הטכנולוגי של אילינוי (שאת לימודי האדריכלות אז ניהל מיס ון דר רוהה) עד 1959 ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי עד 1960. הוא עבד כאדריכל במספר משרדים בשוודיה ובארצות הברית לפני ששב לווינה ב-1964 שם הקים משרד אדריכלים משלו.

הוליין עבד כפרופסור אורח באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס בשנים 1963, 1964 ו-1966. בשנים 1967–1976 לימד כפרופסור באקדמיה לאמנות שבדיסלדורף. מאז 1976 לימד כפרופסור באוניברסיטה לאמנויות שימושיות בווינה.

נוסף על עבודתו כאדריכל הציג הוליין תערוכות שונות, בין היתר בביאנלה של ונציה לאמנויות. בשנת 1980 עיצב את הבמה לדרמה שהפיק ארתור שניצלר בווינה בשם "Der Einsame Weg".

הוליין היה מוכר בין היתר בזכות הביקורת החריפה שמתח נגד זרם הפונקציונליזם של הגישה המודרניסטית והשתייכותו לזרם האדריכלות הפוסט מודרנית.

מאז שנות ה-70 זכה הוליין להכרה בין-לאומית בזכות עבודותיו הייחודיות.

## עבודות נבחרות
*1964–1965, חנות הנרות נטי, וינה.
*1970, גלריית ריצ'רד פייגן, ניו יורק.
*1972, חנות התכשיטים שולין, וינה.
*1972–1982, המוזיאון הלאומי של אבטיברג, ליד דיסלדורף.
*1978, משרד התיירות של וינה.
*1983, רושטראסה, ברלין.
*1987–1991, המוזיאון לאמנות מודרנית, פרנקפורט.
*1990, האס האוס, וינה.
*1996–2001, שגרירות אוסטריה, ברלין.
*1997–2002, בנק צנטרום, ולדוז, אוסטריה.
*1997–2002, ולקניה, המרכז האירופאי לוולקנולוגיה, אוברן, צרפת.

## קישורים חיצוניים

* 
* הוליין, הנס 1934 עיצוב, אדריכלות, ציור, באתר עמל
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלים אוסטרים
קטגוריה:זוכי פרס פריצקר
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של אילינוי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-2014
רווח (כלכלה)

**רווח** בכלכלה הוא הערך המוסף ליזם בגין השקעתו. הרווח מחושב כהפרש בין ההכנסות להוצאות, או במילים אחרות, הכנסות בניכוי הוצאות.

קיימות הגדרות רבות לרווח, הנובעות משימושים שונים למושג. ההגדרה הכלכלית לרווח שונה מההגדרה החשבונאית, וכן קיימים מונחים לסוגי רווח שונים – רווח גולמי, רווח תפעולי, וכדומה.

המונח מתאר בין היתר את הרווח לתקופה בה גורמי הייצור של המשק קבועים (קרי, לא ברי שינוי) והוא תוצר המשוואה: פדיון פחות הוצאות. ההוצאות במשוואה הן הוצאות משתנות בלבד לייצור כמות מסוימת, ואינן מתחשבות בהוצאות קבועות.

## ראו גם
*דוח רווח והפסד
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נושאים בכלכלה
קטגוריה:כלכלה
סוחרי גומי

**סוחרי גומי** הוא מחזה מאת המחזאי חנוך לוין.

## עלילת המחזה
במחזה שלוש דמויות:

* **בלה ברלו** - רוקחת.
* **יוחנן צינגרבאי** - לקוח בבית המרקחת של בלה ברלו.
* **שמואל ספרול** - אדם שירש מאביו עשרת אלפים קונדומים, שאותם הוא מנסה למכור.

בתחילת המערכה הראשונה, שבה "גיבורינו קצת מעל גיל 40", מציג שמואל ספרול את הצעתו בפני בלה ברלו (ויוחנן צינגרבאי המאזין מהצד):

המערכה הראשונה סובבת סביב נושא זה, ותוך כדי כך מביעים שני הגברים (כל אחד לחוד) את אהבתם לבלה ברלו ומציעים לה נישואים. בלה ומחזריה אינם מצליחים להגיע להסכמה על כדאיותו ועל טיבו של חוזה הנישואים שביניהם. כך, למשל, אומרת בלה ברלו לשמואל ספרול: . 

המערכה השנייה מפגישה אותם גיבורים כעבור עשרים שנה, ומלבד ההזדקנות, דבר כמעט ולא השתנה בעולמם. שמואל ספרול עדיין מנסה למכור את הקונדומים שירש, וכל השלושה ממשיכים לטוות חלומות ולדבר על נישואים, אהבה וכסף.

כל אחת משתי המערכות מסתיימת בהתייחסות עצמית, שבה בלה ברלו מספרת לעצמה על תחושתם של צופי התיאטרון היושבים בחושך ברגע תחילת המחזה. בסוף המערכה הראשונה דבריה מלאי אופטימיות, ואילו בסוף המערכה השנייה היא אומרת:

מבקר התיאטרון מיכאל הנדלזלץ עמד על אופיו של המחזה:

## העלאת המחזה ועיבודו לסרט

המחזה הועלה לראשונה ביוני 1978 בהפקת התיאטרון הקאמרי על בימת צוותא בבימויו של חנוך לוין. יורם גל הכין את התפאורה והתלבושות, ושוש רייזמן את המוזיקה. אלברט כהן גילם את שמואל ספרול, יוסף כרמון את יוחנן צינגרבאי וזהרירה חריפאי את בלה ברלו. הנגנים היו מישה בלכרוביץ' בפסנתר, ישעיהו ברק בגיטרה, אורלי עידן בקלרינט ותובל פטר באקורדיון.

המחזה הועלה מחדש באותו הרכב ב-1983.

לפי ראיון עם אלברט כהן מ-1986, המחזה הועלה בכיכובו 840 פעם. https://www.nli.org.il/he/newspapers/mar/1987/03/10/01/article/88

הפקה שלישית, בתיאטרון החאן, נעשתה בבימוי ג'ק מסנג'ר ובהשתתפות חנה רוט, גבי עמרני ובסאם זועמוט.

בשנת 2001 כתבו אסי דיין וזאב רווח במשותף תסריט לסרט טלוויזיה המבוסס על המחזה. רווח ביים את הסרט ושיחק באחד התפקידים הראשיים, לצד יוסף שילוח ועדי לב. את הסרט הפיקו אורי פורת, אסי דיין ומיכה שרפשטיין והוא לא זכה לתשומת לב רבה.

ב-2005 הועלה המחזה מחדש בתיאטרון חיפה, בבימויו של משה נאור ובהשתתפות ישראל פוליאקוב, משה איבגי ורבקה נוימן. משה נאור חיווה דעתו על המחזה: "ברור לי שבימינו אף אחד כבר לא מתרגש מזה שאומרים את המילה 'קונדום' על הבמה, אבל 'סוחרי גומי' ממילא לא עוסק באמת בקונדומים. זו מטפורה על המחסומים שאנשים מציבים ביניהם כדי לא לגעת זה בזה באמת, בעיקר לא ברמה הרגשית, ומבחינה זו המחזה עדכני מאי פעם, כי החברה המודרנית רק הופכת מנוכרת יותר ויותר".

## לקריאה נוספת
* חנוך לוין, **סוחרי גומי ואחרים - מחזות**, ספרי סימן קריאה/הוצאת הקיבוץ המאוחד/ספרי תל אביב, 1988.
* מיכאל הנדלזלץ, "מפארסה לחוויה" ו"מבעד למסך הגומי", בספרו **חנוך לוין על-פי דרכו**, הוצאת ידיעות אחרונות, 2001.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* החודש לפני 35 שנה: סוחרי גומי באתר תיאטרון הקאמרי, 4 ביוני 2013

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות חנוך לוין
קטגוריה:מחזות משנות ה-1970
קטגוריה:יצירות משנת 1978
בנות בתיה

**בנות בתיה** (בשמה המלא - **תנועת בנות בית יעקב בתיה**) היא ארגון נוער לבנות חרדיות הפועלת בישראל מאז שנות השלושים, ומרכזה בירושלים. נכון ל-2022 כמנכ"ל התנועה משמש הרב ישעיהו ליברמן, וכמנהל-פועל בנו הרב ישראל ליברמן.

בין ערכיה המוצהרים של התנועה: השקפת עולם יהודית; תגבור החינוך הערכי, בפרט באזורי מצוקה; שירות למען הקהילה; צמצום פערים חינוכיים וחברתיים; חינוך לדו-קיום; הגשמה אישית.

## היסטוריה
התנועה הוקמה על ידי הרב הלל ליברמן כמסגרת לחינוך משלים לבנות חרדיות הלומדות במערכת בתי הספר בית יעקב. מאז שנת 2005 מפעילה התנועה מסגרת חינוכית לבנות בחופשת הקיץ (פרויקט "אתנחתא"). על פי פרסומי התנועה השתתפו בפרויקט רבבות חניכות. התנועה נקראת על שם המורה בטי (בתיה) רוטשילד שהגיעה משווייץ לקראקא פולין בעקבות בקשתה של שרה שנירר.

בפולין פעלה התנועה במסגרת תנועת בנות אגודת ישראל.

בשנות הארבעים פרסמה התנועה עלון לחניכות בשם "הד בתיה", ממנו ראו אור קרוב לעשרים גיליונות, באופן לא סדיר. בשנות החמישים התפרסם "הד בתיה" כמדור בשבועון "המודיע לילדים" של אגודת ישראל. בעשורים הבאים התפרסם "הד בתיה" כעלון הדרכה למדריכות הארגון.

## עליה לבתיה
עליה לבתיה הוא אירוע שמתקיים מדי שנה ומיועד לבנות בית יעקב שלומדות בכיתות ד' וזוהי שנתם הראשונה בתנועות בתיה. האירוע מתקיים בבניני האומה בירושלים.

## היקף הפעילות
אומדן תנועות הנוער שפרסם משרד החינוך בסוף 2005 הראה כי בתנועה פעלו 17,400 חניכות, מתוך כ-150,000 חניכים בכלל תנועות הנוער בישראל (11.6%).
בסוף שנת 2006 היוו חניכות התנועה כ-14.6% מכלל חניכי תנועות הנוער בישראל. בשנים האחרונות התנועה היא הרביעית בגודלה בישראל (אחרי הצופים העבריים, הנוער העובד והלומד ובני עקיבא). לפי פרסומי התנועה היו בה בשנת 2008 49,532 חניכות ו-1,862 מדריכות, הפועלות ב-217 סניפים ב-52 יישובים.

פעילות התנועה תוקצבה במשך השנים על ידי משרד החינוך. בשנת 2002, למשל, קיבלה התנועה הקצבה של כ-1.16 מיליון ש"ח. בשנת 2005 הגיעה תמיכת משרד החינוך לכ-5.1 מיליון ש"ח. ב-2013 עצר משרד החינוך את התמיכה בתנועה בעקבות חשדות לדיווח כוזב אודות מספר הסניפים והיקף הפעילות. התנועה נהנית מתמיכה במישור המוניציפלי. נכון ל-2024 משרד החינוך המשיך את התמיכה.

## לקריאה נוספת

* יהודית גולן, **בית הלל: הרב ליברמן - האיש והמפעל** (עמ' 514-489). ירושלים: ארגון בנות בית יעקב - בתיה, תשס"ט (הספר בקטלוג ULI)
* **הד בתיה**, גיליון מס' 1. תל אביב. ט"ו מנחם-אב תש"ד (הספר בקטלוג ULI).
* יוסף פונד, הקבצו צעירי יהודה: תנעות הנוער והצעירים של אגודת ישראל, ירושלים: כרמל, תשפ"ג.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תנועות נוער עבריות
קטגוריה:יהדות חרדית בישראל
קטגוריה:ישראל: ארגוני נשים
קטגוריה:בית יעקב
קטגוריה:נשים בחברה החרדית
חיים סידר

ממוזער|250px|חיים סידר
**חיים סידר** (באנגלית: **Howard Cedar**; נולד ב-12 בינואר 1943) הוא פרופסור אמריטוס לביוכימיה, ישראלי-אמריקאי. חתן פרס ישראל לחקר הביולוגיה, פרס וולף, פרס א.מ.ת ופרס גרדנר. חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

## קורות חיים
נולד בארצות הברית. סבו וסבתו של סידר משני הצדדים היו בעלי מכולת בפולין ובאוקראינה ובכך המשיכו כשהיגרו לארצות הברית. אמו הייתה עקרת בית ואביו עזב את בית-הספר בכיתה ו' כדי לסייע בפרנסת המשפחה ועבד כל חייו כפועל ייצור בבית חרושת.

סידר למד בבית-ספר ציבורי. הוא קיבל תואר ראשון במתמטיקה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ותואר דוקטור לרפואה ולפילוסופיה (MD ו-PhD) מאוניברסיטת ניו יורק ב-1970. בזמן מלחמת וייטנאם, בשנים 1973-1971, נשלח מטעם הצבא למכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית (NIH), שם היה עמית מחקר. אחרי שנתיים עלה לישראל עם אשתו ציפי, מורה לפסיכודרמה ושני ילדיהם והשתקע בירושלים. הוא הצטרף לבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1973, וכיהן כפרופסור מן המניין במחלקה לביוכימיה של התא וגנטיקת האדם.

סידר הוא חתן פרס ישראל לחקר הביולוגיה לשנת ה'תשנ"ט (1999) ובשנת 2003 צורף כחבר לאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. זכה יחד עם פרופסור אהרן רזין בפרס וולף ברפואה לשנת 2008 על עבודתם על גילוי תפקיד תהליך המתילציה בבקרת ביטוי גנים בפעילות הביולוגית של יצורים עילאיים. בשנת 2009 זכה בפרס א.מ.ת במדעי הטבע. בשנת 2011 זכה בפרס גרדנר למחקר ביו-רפואי. בשנת 2012 זכה בפרס רוטשילד במדעי החיים ובשנת 2016 בפרס לואיזה גרוס הורוביץ לביולוגיה ולביוכימיה של אוניברסיטת קולומביה.

בשנת 2016 קיבל את פרס בוני ציון בתחום המדע והרפואה.

בשנת 2024 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן.

סידר הוא אב לשישה ילדים, אחד מהם הוא הבמאי יוסף סידר. סידר הוא גיסו לשעבר של איש העסקים משה טלנסקי.

## קישורים חיצוניים

* שתיקת הגנים, חיים סידר
* הודעת קרן וולף על הזכייה בפרס
* 
* כרטיס אישי, תקציר קורות חיים ורשימת פרסומים, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
* 
* 
* 
* 
* 
* קסם הביולוגיה, האוניברסיטה העברית בירושלים, 14 באוקטובר 2010
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ביוכימאים ישראלים
קטגוריה:ביולוגים מולקולרים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס וולף לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס רוטשילד
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס א.מ.ת.
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לביולוגיה
קטגוריה:זוכי פרס בוני ציון
קטגוריה:זוכי פרס קרן גיירדנר הבינלאומי
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1999
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
ארמון הספורט של טביליסי

**ארמון הספורט של טביליסי** (בגאורגית: **თბილისის სპორტის სასახლე**) הוא אולם ספורט מקורה בטביליסי גאורגיה המשמש בדרך כלל למשחקי כדורסל הזוכות לנוכחות גבוה וטורנירי טניס. מספר מקומות הישיבה מגיע לכ-11,000 מושבים. 

המבנה נבנה בשנת 1961 ושימש בתחילה למשחקי הכדורסל של הקבוצה המקומית דינמו טביליסי. המבנה היה ועודו המבנה הגדול ביותר מסוגו בכל רחבי ברית המועצות לשעבר.

בשנת 2007 שופץ המבנה ונפתח מחדש ב-22 באוגוסט 2007, וזכויות הניהול ניתנו לחברת "לוג'יק גרופ" בחוזה של 30 שנה. שיפוץ זה הוא הראשון מבין שלושה שיפוצים מתוכננים הכוללים שיפוץ גג המבנה ושיפוץ המושבים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אולמות כדורסל
קטגוריה:טביליסי: ספורט
קטגוריה:גאורגיה: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:טביליסי: מבנים
Microsoft Math Solver

**Microsoft Math Solver** (לשעבר: Microsoft Math, Microsoft Mathematics) היא תוכנה בפיתוחה של מיקרוסופט שמאפשרת למשתמשיה לפתור בעיות מתמטיות. החל מינואר 2011 היא זמינה להורדה חינם.

ממשק המשתמש של התוכנה מיועד בעיקר לשימוש תלמידים וסטודנטים ככלי לימוד.

התוכנה מבצעת פעולות מתמטיות כגון שרטוט גרפים, פתרון אינטגרלים, גזירת פונקציות, מניפולציות על מטריצות ווקטורים, גאומטריה אנליטית, פתרון משוואות ממעלות שונות והמרת מידות. ככלי עזר לתלמידים, התוכנה מסוגלת גם לספק הסברים על כל שלב בפתירת התרגילים עצמם.

בנובמבר 2019 האפליקציה שוחררה להורדה חינמית בחנות הapp store של אפל, ומדצמבר 2019 היא זמינה להורדה גם בחנות הגוגל פליי.

## קישורים חיצוניים
* האתר הרשמי

קטגוריה:תוכנה מבית מיקרוסופט
קטגוריה:תוכנות מתמטיקה
מעבר יצחק רבין

**מעבר יצחק רבין** הידוע בשמו הקודם **מעבר ערבה** (בערבית: **تقاطع وادي عربة** - "מעבר ואדי ערבה") הוא מעבר גבול המחבר בין ישראל וירדן, כשלושה קילומטר מצפון לערים אילת ועקבה.

## היסטוריה
ב-25 ביולי 1994 נחתם בוושינגטון הסכם הצהרת כוונות בין ראש ממשלת ישראל יצחק רבין לבין חוסיין, מלך ירדן, ובו הוצהר כי תוך שבועיים יפתח מעבר הגבול הראשון בין שתי המדינות. השטח בו שוכן המסוף הוכשר בתוך שבועיים בלבד, וב-8 באוגוסט 1994 נערך טקס פתיחת מעבר הגבול. ב-26 באוקטובר 1994 נחתם במקום הסכם השלום בין ישראל לירדן. שנה לאחר מכן, בספטמבר 1995 נחנך המסוף החדש, וביוני 1996 נחנך גם מסוף המטענים. בפברואר 2002 שונה שמו של המעבר ל"מעבר יצחק רבין". 

## שירותי המסוף
ממוזער|250px|מראה במסוף הירדני|ימין
המסוף מיועד עבור אזרחים ישראלים ואזרחים זרים, למעט תושבי השטחים. במסוף אולם לנוסעים נכנסים המגיעים אל ישראל שלא באמצעות רכבם ואשר קיבולתו עד 100 איש. נוסעים הנכנסים לישראל באמצעות רכבם מופנים תחילה לביתן אשר נועד לשם כך. אולם נוסעים היוצאים הוא למעשה סככה.

המסוף פעיל בכל ימות השנה, למעט ביום הכיפורים ובראש השנה המוסלמי, ומסוף המטענים אינו פעיל גם ביתר החגים ובסופי שבוע. למעט מוניות, אין שירותי תחבורה ציבורית אל המסוף, ולא פעלו בו חנויות פטורות ממס עד שנת 2013, אך ניתן להחליף בו כספים. 

נכון ליוני 2011, היו דמי המעבר 101 שקלים חדשים בעת יציאה מהצד הישראלי, ו-8 דינר ירדני בעת יציאה מהצד הירדני. 
תנועת הנוסעים וכלי הרכב הפרטיים במעבר נמצאת במגמת גידול כמעט מתמיד בשנים האחרונות:

## כביש 109

כביש 109 הוא דרך רוחב אזורית המחברת בין כביש 90 למעבר יצחק רבין. הכביש מתחיל במפגש עם כביש 90 במחלף אילות ומסתיים בכניסה למעבר הגבול ומשם לעקבה.

### מסלול הכביש

## קישורים חיצוניים

* העמוד הרשמי באתר רשות שדות התעופה
* מעבר יצחק רבין באתר של משרד האדריכלות מוססקו

## הערות שוליים

רבין
קטגוריה:הנצחת יצחק רבין
קטגוריה:אילת: מבנים
קטגוריה:עקבה: מבנים
קטגוריה:אילת: תחבורה
יצחק רבין
קטגוריה:אילת: תיירות
קטגוריה:הערבה: תחבורה
קטגוריה:מועצה אזורית חבל אילות: תחבורה
קטגוריה:מועצה אזורית חבל אילות: מבנים
הטרור והקבב

**הטרור והקבב** (בערבית: **الإرهاب والكباب**, בתעתיק מדויק: **אלארהאב ואלכבאב**) הוא סרט קולנוע קומי מצרי משנת 1992, בכיכובם של עאדל אמאם ויוסרא ובבימויו של שריף עראפה. סרט זה, הלועג הן לטרוריסטים האסלאמיים והן למנגנון הממשלתי במצרים (כולל כוחות הביטחון), נחשב לסרט המצרי הפופולרי ביותר בכל הזמנים, ושימש חומר לימוד בקורסים אקדמיים.

## עלילה
עאדל אמאם מגלם בסרט אזרח מצרי בשם אחמד שנכשל שוב ושוב בניסיונותיו להתמודד עם הבירוקרטיה, ונקלע לסיטואציה שבה הוא חוטף נשק משוטר ומחזיק (עם כמה שותפים שהצטרפו אליו) בבני ערובה בבניין ממשלתי. כוחות הביטחון סבורים שטרוריסטים אסלאמיים השתלטו על הבניין, ומנהלים עם אחמד משא ומתן. דרישתו הראשונה היא לספק מנות קבב לכל הנמצאים בבניין, ולאחר מכן הוא מעלה גם דרישות פוליטיות. 

## קישורים חיצוניים

*"הטרור והקבב", באתר ElCinema 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים מצריים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי 1992
נחום בוכמן

**נחום בוכמן** (1 באפריל 1917 – 7 במאי 2008) היה שחקן תיאטרון "הבימה" וסופר ישראלי.

## ביוגרפיה
בוכמן נולד בקייב שבאימפריה הרוסית (בתחומי אוקראינה של ימינו) ועלה לארץ ב-1926. בשנת 1947 שיחק בהצגה אדיפוס המלך ב-1953 החל ללמוד בסטודיו של תיאטרון הבימה והיה מראשוני התלמידים בסטודיו. לאחר סיום לימודיו, החל לשחק בתיאטרון הבימה במשך עשרות שנים, גם אחרי פרישתו לגמלאות. ב-1950 שיחק בסרט "קללה לברכה".

בוכמן זכור בין השאר בזכות משחקו במחזה "אותלו", בתחילת שנות השישים. במאי קנדי שצפה בו, התרשם מיכולות המשחק שלו, והוא הוזמן להופיע במחזה זה באנגלית בתיאטרון בטורונטו.

מחזות נוספים בהם שיחק בוכמן היו "מותו של סוכן", "אנשים קשים", "החווה", "השקיעה", "המלך נוטה למות" ו"מראה מעל הגשר". המחזה האחרון בו השתתף היה בשנות התשעים, "ההולכים בחושך" מאת חנוך לוין, בה שיחק את המת הביישן. ב-1997 השתתף באירוע "סיפורי הבימה" לכבוד חגיגות השמונים להיווסדו של התיאטרון. באותה שנה הוענק לו תואר יקיר העיר תל אביב-יפו.

בשנת 1994 הוציא לאור נחום בוכמן את ספרו האוטוביוגרפי, "מאחורי האיפור". ב-2005 פורסם ספרו "האמת שלי", ובו זכרונותיו וכן דיון בשאלות תאולוגיות מיסטיות. ספר נוסף שכתב היה "הבימה שלי".

ב-7 במאי 2008 נפטר נחום בוכמן בתל אביב בגיל 91. הותיר אחריו אישה - הלנה, בת - ליאורה, בן - אהוד (שחקן בזכות עצמו). בשנותיו האחרונות זכה לתואר "זקן שחקני ישראל", למרות שהיו מבוגרים ממנו, כמו השחקנים נתן כוגן ומרדכי בן-זאב.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון הבימה
קטגוריה:זוכי פרס פינקל
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1997
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
שוק מתעורר

[ממוזער|שמאל|350px|מדד השווקים המתעוררים לפי אינדקס סטנלי מורגן (חברת [MSCI) לשנת 2006]]
**שוק מתעורר** הוא כינוי למדינה בה התמ"ג לנפש נמוך מזה של מדינה מפותחת, אף על פי שקיימת בה צמיחה כלכלית מהירה ורמת החיים בה קרובה לזו של המדינות המפותחות.

הביטוי שווקים מתעוררים שכיח מאוד בכלכלה בכלל ובבורסות לניירות ערך בפרט.

רוב המדינות בעלות השווקים המתעוררים בדרך כלל מאופיינות בגידול כלכלי מהיר בכמות השקעות גבוהה יחסית (אף על פי שזה לא תמיד הכלל), לכן, הם הופכים אטרקטיביים במיוחד להשקעות הון
(במיוחד דרך הבורסות אשר לעיתים רבות מסוגלות להניב תשואה גבוהה יותר מאשר הבורסות במדינות בעלות השווקים המפותחים).

## רשימת מדינות בעלי שווקים מתעוררים
נכון למאי 2010, כלל מדד השווקים המתעוררים לפי אינדקס סטנלי מורגן את 21 המדינות הבאות:

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עסקים
קטגוריה:נושאים בכלכלה
קטגוריה:כלכלה
Electronic Data Systems

[שמאל|ממוזער|250px|משרדים של החברה ב[דטרויט]]
**Electronic Data Systems**, ובקיצור **EDS**, היא חברה עולמית המספקת 
שירותי IT (מערכות מידע). החברה נחשבת למובילה בתחום זה בעולם. החברה נוסדה בדאלאס טקסס בשנת 1962 משרדה הראשי של החברה נמצא בפלאנו, טקסס. החברה פועלת בישראל משנת 1995, ומטה של החברה בישראל נמצא בהרצליה פיתוח. משרדיה של **EDS** מתפרסים על פני 58 מדינות ובה 136,000 עובדים, והיא מהגדולות בעולם בתחום מערכות המידע. 

בשנת 2005 יחידות החברה שעסקו ב"ניהול מחזור חיי מוצר" (PLM) ופיתחו חבילת תוכנה Teamcenter נמכרו. 

במאי 2008 אישרה HP כי בכוונתה לרכוש את החברה בסכום של 13.9 מיליארד דולר ובאותה שנה רכשה את החברה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
קטגוריה:היולט פקארד
אחילוף

**אֲחִילוּף** (שם מדעי: *Biarum*) הוא סוג צמחים ממשפחת הלופיים.
בסוג אחילוף מצויים כ-10 מינים שרובם מצויים באזור המזרחי של הים התיכון (כגון אחילוף הגליל).
מיני האחילוף הם בעלי פקעת ופרחים חד-זוויגיים העטופים במעטה (או- מחתל) בצבעי ארגמן כהים. עלי הפרח מופיעים לאחר הפריחה.

פרחי האחילוף מדיפים ריח המזכיר פגרים. ההאבקה נעשית על ידי חרקים שונים, לרוב זבובים, הנמשכים לריחו של הפרח ומעבירים אבקה מפרח זכרי לפרח נקבי.

בסוג אחילוף נמצאים גם המינים:
*אחילוף הלבנון
* אחילוף החורן
* אחילוף צר עלים
* אחילוף זעיר
* אחילוף הגליל

## לקריאה נוספת
* מיכה לבנה, **לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל**, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 

## קישורים חיצוניים

* אחילוף באתר "צמח השדה"

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1832
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי היינריך וילהלם שוט
קטגוריה:לופיים
גנאיוס אוקטביוס רופוס

**גנאיוס אוקטביוס רופוס** (Gnaeus Octavius Rufus) היה מצביא רומאי, שעמד בראש כוחות צבא וצי במלחמה הפונית השנייה.

אוקטביוס היה בנו של גנאיוס אוקטביוס רופוס, מייסד בית האב של האוקטביים (gens Octavia). בשנת 205 לפנה"ס נבחר לאיידיל פלבאי יחד עם ספוריוס לוקרטיוס. שנה אחר כך נבחרו השניים לפראיטורים. לאוקטביוס הוקצתה הפרובינקיה סרדיניה, ובמהלך כהונתו לכד סמוך לחופי האי שמונים אוניות משא קרתגיות עמוסות דגן שנשלחו מקרתגו אל חניבעל. בסיום כהונתו מסר את הפיקוד על הפרובינקיה למחליפו טיבריוס קלאודיוס נירון, אך האימפריום שלו הוארך בשנה נוספת; כפרופראיטור נצטווה על ידי הסנאט להגן על חופי סרדיניה, ולפיקודו הועמד צי בן ארבעים אוניות מלחמה. באותה השנה פיקד על צי משלוח, שהביא מסרדיניה כמות רבה של דגן, 1200 טוגות ו-12,000 טוניקות לצבא סקיפיו הנלחם באפריקה. שנה אחר כך, ב-203 לפנה"ס, פיקד שוב על צי בן ארבעים אוניות ואלפיים חיילי צי, שמשימתו כמקודם - הגנת חופי סרדיניה וקיום הקשר הימי עם הצבא הנלחם על אדמת קרתגו. ברם, הפעם איתרע מזלו, ובעודו  מוביל אספקה כפי שעשה בשנה הקודמת, נתקל סמוך לחופי אפריקה בסערת פתאום עזה, שפיזרה את מאתיים אוניות המשא לכל עבר. הוא עצמו, יחד עם שלושים אוניות המלחמה שלו, נאבק בגלים הגבוהים ולאחר מאמצים מרובים הצליח לנחות בחופי כף אפולו.

אוקטביוס השתתף בקרב זאמה, ב-202 לפנה"ס. סקיפיו העמידו לאחר הקרב בראש הצבא העולה על קרתגו ביבשה, בעוד הוא עצמו הפליג עם אוניות המלחמה אל נמלה. ב-201 לפנה"ס שב אוקטביוס עם חלק מן הצי לאיטליה, והעביר לידי הפראיטור מרקוס ואלריוס לאיווינוס שלושים ושמונה אוניות לשם ניהול המלחמה נגד פיליפוס החמישי מלך מוקדון. ברם, הוא לא נשאר זמן רב באפס מעשה. ב-200 לפנה"ס היה אחד משלושה שליחים, ששוגרו על ידי הסנאט אל הקרתגים, מסיניסה וסיפאקס. ב-194 לפנה"ס היה אחד משלושה טריומווירי שפיקחו על הקמת קולוניית אזרחים רומיים בקרוטונה שבדרום איטליה, ושנתיים לאחר מכן, ב-192 לפנה"ס, זמן קצר לפני פרוץ המלחמה עם אנטיוכוס הגדול, נשלח ליוון במשימה דיפלומטית, כדי לשכנע את בעלות בריתה של רומא לבל יתפתו לחבור אל המלך.

## מקורות
* ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהחיבור William Smith (editor), ''Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology,'' 1867, הנמצא כיום ברשות הציבור

* Livius. Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1919-1959 .  

## הערות שוליים

קטגוריה:רומאים במלחמה הפונית השנייה
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
נבחרת איי קוק בכדורגל

**[[נבחרת]] [[איי קוק]] ב[[כדורגל]] לגברים** שייכת לקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה (OFC). הנבחרת משתתפת בגביע אוקיאניה לאומות. הנבחרת משחקת באצטדיון נשיונל שנמצא באבארה.

## כל [[גביע העולם בכדורגל|גביעי העולם בכדורגל]]
* עד 1994 - לא נכנסה
* 1998 עד 2018 - לא העפילה
* 2022 - פרשה
* 2026 - לא העפילה

## כל [[גביע אוקיאניה לאומות|גביעי אוקיאניה לאומות]]

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

## מלבישות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

איי קוק
תומאס ארן

**תומאס אוגוסטין ארן** (באנגלית: **Thomas Augustine Arne**, 12 במרץ 1710 – 5 במרץ 1778) היה מלחין אנגלי. נודע בעיקר ביצירתו הפטריוטית "Rule, Britannia!".

## חיי
ארן נולד בלונדון, באזור קובנט גארדן; אביו וסבו היו רפדים. פגישה מקרית שלו עם המלחין מייקל כריסטיאן פסטינג כיוונה את דרך חייו, שכן פסטינג שכנע את אביו של ארן להתיר לבנו לבחור בקריירה של מוזיקאי. אחותו של ארן, סוזאנה מריה ארן הייתה זמרת קונטראלט מפורסמת, ששרה בכמה מיצירותיו, ביניהן האופרה הראשונה שלו, "רוזמונד". יחד עם אחיהם ריצ'רד נהגו השלושה לבצע יצירות משל ארן בצוותא.

תומאס ארן היה בונה חופשיופעיל בארגון, שמרכזו שכן זה שנים באזור קובנט גארדן, מקום הולדתו של ארן.

ב-15 במרץ 1737https://web.archive.org/web/20071015152943/http://ihgs.ac.uk/familyhistory/arne.php, נשא ארן לאישה את הזמרת ססיליה יאנג אחות אשתו של ג'ון פרדריק לאמפ. האופרות והמחזות של ארן צברו פופולריות רבה והוא נהנה מחסותו של פרדריק, הנסיך מוויילס, שבביתו הוצג ה-"Masque of Alfred", שכלל את "!Rule, Britannia" בהצגת בכורה.
ממוזער|"משלי, בריטניה!" 1
בשנת 1750, בעקבות ויכוח עם דייוויד גאריק, עזבה סוזאנה את תיאטרון דרורי ליין ועברה לבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, ותומאס עשה כמותה. ב-1755 נפרד מאשתו ססיליה, אך ב-1777, זמן קצר לפני מותו, התפייסו ארן ואשתו. היה להם בן אחד, מייקל ארן. תומאס ארן קבור בקתדרלת סנט פול, קובנט גארדן, לונדון.

## קישורים חיצוניים

* Family History Page by a descendant of Arne
* Thomas Augustine Arne on the Classical Composers Database
* Works by Thomas Arne in the University of North Texas Virtual Rare Book Room
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים אנגלים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מלחינים מן התקופה הקלאסית
קטגוריה:מלחיני אופרה אנגלים
קטגוריה:בריטים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:בוגרי איטון קולג'
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1710
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1778
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
לילה מוטרף במוזיאון

**לילה מוטרף במוזיאון** (באנגלית: **Night at the Museum**) הוא סרט הרפתקאות קומי אמריקאי משנת 2006, שבוים על ידי שון לוי ונכתב על ידי בן גרנט ותומס לנון. הסרט מבוסס על ספר ילדים בעל אותו שם. הסרט הפך לשובר קופות והרוויח כ-573 מיליון דולר בכל העולם. סרט ההמשך יצא ב-2009 וסרט המשך נוסף יצא בנובמבר 2014.

## עלילה
הסרט מספר על לארי דיילי, בחור טוב לב וחולמני, שלמרות שהחיים רעים אליו, הוא מאמין שהוא עוד יגיע לגדולה. לאחר שהתגרש מאשתו, הוא מגיע ללשכה, שם מציעים לו לעבוד במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, כשומר לילה. הוא מסכים למרות שכל מי שבחר את העבודה הזו עד כה התפטר יום אחרי. בלילה הראשון, כשהוא הולך לשירותים, הוא מגלה שהטירנוזאורוס רקס נעלם ממקומו וקם לתחייה. הוא משתמש בהוראות שקיבל מהשומר הקודם כדי לטפל בו ובשאר הפסלים שקמו לתחייה ומכיר את רובם כגון: דקסטר הקוף, אטילה ההוני, פסל המואי ועוד. פסלו של הנשיא טדי רוזוולט, שעוזר לו, מגלה לו כי המקור לחיי הפסלים הוא לוח האבן של אחמנרע. כשהשומרים הוותיקים של המוזיאון גונבים את הלוח, לארי והמוצגים של המוזיאון יוצאים להחזירו לפני הזריחה.

## צוות השחקנים

## ראו גם
* לילה מוטרף במוזיאון 2
* לילה מוטרף במוזיאון 3: סוד הקבר

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי הרפתקאות
קטגוריה:סרטי פנטזיה
קטגוריה:לילה מוטרף במוזיאון
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת אלן סילבסטרי
עזרובעל (בן גיסקו)

**עזרובעל בן גיסקו** או **עזרובעל גיסקו** (לטינית: Hasdrubal Gisco; מת ב-202 לפנה"ס) היה מצביא קרתגי, שנלחם נגד הרומאים בהיספניה (ספרד) ובצפון אפריקה במלחמה הפונית השנייה. ייתכן שהיה בנו של גיסקו. היה אביה של סופוניסבה.

## חייו
לאחר תבוסת עזרובעל ברקה בקרב דרטוסה, אביב 215 לפנה"ס, נשלח עזרובעל בן גיסקו עם צבא מקרתגו להיספניה. עם בואו נסתיימה התקופה בה הפיקוד בספרד היה בידי בני משפחת ברקה בלבד. ב-212 לפנה"ס החליטו שני המצביאים הרומיים בהיספניה, פובליוס קורנליוס סקיפיו ואחיו גנאיוס קורנליוס סקיפיו קאלבוס, ליטול את יוזמת הלחימה לידיהם. פובליוס סקיפיו יצא להתנגשות עם צבא הקרתגים בפיקודם של עזרובעל ומאגו ברקה, אשר תוגבר על ידי פרשים נומידים בהנהגת מסיניסה. בקרב ליד קאסטולו הובסו הכוחות הרומיים ופובליוס סקיפיו נהרג. מיד לאחר הניצחון מיהר עזרובעל גיסקו לצרף את חייליו לצבא עזרובעל ברקה, ובכוחות משותפים הצליחו השניים לגבור על גנאיוס סקיפיו ליד אילורקה ולזכות בניצחון נוסף. גנאיוס עצמו נהרג בקרב, פחות מחודש לאחר נפילת אחיו פובליוס.

ב-207 לפנה"ס שהה עזרובעל גיסקו ליד גאדס (קדיס) בדרומו של חצי האי האיברי, שם הצטרף אליו מאגו ברקה. ב-206 לפנה"ס גייס עזרובעל כוחות רעננים והגדיל את צבאו ל-70,000 רגלים ו-4000 פרשים. ברם, היתרון המספרי לא הועיל לשני המצביאים הקרתגים, אשר הוכו מכה קשה על ידי סקיפיו אפריקנוס, בנו של פובליוס סקיפיו, בקרב איליפה. בעקבות הקרב איבדה קרתגו סופית את אחיזתה בספרד.

עזרובעל שב לצפון אפריקה ושכנע את סיפאקס, ראש שבט ברברי במערב נומידיה, לכרות ברית עם קרתגו נגד רומא. בתמורה העניק לו את בתו סופוניסבה לאישה. כשנחת סקיפיו בצפון אפריקה ב-204 לפנה"ס, התייצבו מולו עזרובעל וסיפאקס בחילות מאוחדים המונים 80,000 רגלים ו-13,000 פרשים. בעוד המשא ומתן לסיום המלחמה נמשך, הגיע סקיפיו בהחבא יחד עם בעל בריתו החדש, ראש השבט הנומידי מסיניסה, אל מחנה הקרתגים וסיפאקס והעלה אותו באש. פוליביוס מספר, כי מספר החללים בקרב הקרתגים והנומידים בעלי בריתם הגיע ל-40,000.

סיפאקס שוכנע, כפי הנראה על ידי אשתו סופוניסבה, שלא לנטוש את הקרתגים. לאחר שתוגברו על ידי 4,000 חיילים היספניים, יצאו שוב עזרובעל וסיפאקס לקרב. השניים הוכו מכה ניצחת, זו הפעם השנייה, על ידי סקיפיו ומאסיניסה בקרב המישורים הגדולים (203 לפנה"ס). עזרובעל שב לקרתגו ושם שלח יד בנפשו, כדי לא לעמוד למשפט העם.

כישרונו הצבאי של עזרובעל נפל מזה של האחים למשפחת ברקה, אם כי ליוויוס מתארו כטוב והמוכשר במצביאים שהעמידה המלחמה לאחר שלושת בניו של חמילקרת. במקום אחר בספרו מצטט ליוויוס דברים פחות מחמיאים שהשמיע פאביוס מאקסימוס, אשר תיאר את עזרובעל כמי "שאין כמוהו במצביאים מהיר לנוס". הוא ניחן בכישרון דיפלומטי מופלא, ושלוש פעמים הצליח לגייס צבאות גדולים, בהיספניה ובאפריקה, לאחר מפלות צורבות. פוליביוס מספר כי ניסה להוציא סכום כסף גדול מידיו של ראש השבט ההיספני אנדובאלס, אותו תיאר כידידם הנאמן ביותר של הקרתגים בהיספניה. כשסירב אנדובאלס לבקשתו, טפל עליו עזרובעל אשמת שווא ואילצו למסור את בנותיו כבנות-ערובה.

## קישורים חיצוניים
* עזרובעל בן גיסקו באתר Livius.org (באנגלית).
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קרתגים
קטגוריה:קרתגים במלחמה הפונית השנייה
מעבר קוניטרה

**מעבר קוניטרה** (בערבית: **تقاطع القنيطرة**) הוא מעבר גבול ליד העיר קוניטרה, והוא מעבר הגבול הפעיל היחיד בין ישראל וסוריה.
## פעילות
המעבר אינו נחשב למעבר רשמי משום ששתי המדינות שרויות במצב של מלחמה. הוא משמש לתנועה של כוחות וארגונים בינלאומיים (כגון אונדו"ף והצלב האדום), ולעיתים עבור תושבי ישראל אשר נושאים בתעודת זהות סורית (בעיקר דרוזים מרמת הגולן). מזה מספר שנים, משמש המעבר להעברה הומניטארית של עשרות אלפי טונות תפוחים מדי שנה. המעבר מתבצע באמצעות משאיות של הצלב האדום. בסיס האו"ם שליד המעבר המכונה בעברית "מחנה זיוונית", משמש את גדוד הלוגיסטיקה של אונדו"ף וכן גדודים נוספים.

ב־27 באוגוסט 2014, במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה, השתלטו כוחות המורדים על המעבר. במהלך הקרב נפלו שתי פצצות מרגמה תועות בשטח ישראל, ובעקבות כך קצין אחד נפצע באורח בינוני. המעבר נפתח מחדש לשימוש כוחות או"ם ב־15 באוקטובר 2018.[שמאל|ממוזער|[שטעון תפוחים לצורך יצוא לסוריה]]
ממוזער|הפתיחה המחודשת של המעבר, נובמבר 2019

חלק ניכר מהסרט "הכלה הסורית" מתרחש במעבר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קוניטרה
קטגוריה:גבול ישראל–סוריה
קטגוריה:רמת הגולן
אגרוף קוף

שמאל|ממוזער|250px|אגרוף קוף
שמאל|ממוזער|250px|הכנת אגרוף קוף בשלבים
**אגרוף קוף** (באנגלית: **monkey's fist**) הוא סוג של קשר בחבל, הנקרא כך משום שהוא דומה בצורתו לכף יד קפוצה. אגרוף קוף משמש משקולת בקצהו של חבל זריקה (heaving line) להתקשרות של ספינה לרציף.

השלב הראשון ביצירת הקשר הוא שלושה ליפופים של החבל מסביב לארבע אצבעות. כשיש שלושה ליפופים, מוציא הקושר את אצבעותיו ומלפף את החבל שלוש פעמים מסביב לליפופים הקיימים. בשלב הבא הקושר מלפף שלושה ליפופים בין שני החורים שנוצרו, ולבסוף מהדק את החבל עד למתיחתו. מספר גבוה יותר של ליפופים יוצר קשר גדול יותר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרים
מעבר נהר הירדן

שמאל|ממוזער|250px|המבנה המרכזי בצד הישראלי של המעבר
**מעבר נהר הירדן** (בערבית: **معبر نهر الأردن**) הוא מעבר הגבול הראשי בין ירדן וישראל השוכן סמוך לגשר שייח' חוסיין ההיסטורי, בין הערים בית שאן בישראל ואירביד בירדן. המעבר מיועד עבור אזרחים ישראלים ותיירים, ומשמש גם למעבר סחורות בין המדינות.

## היסטוריה
### עד הסכם השלום עם ירדן

גשר שייח' חוסיין (או גשר מעוז) הוא גשר הרוס על נהר הירדן אשר שימש לכל אורך ההיסטוריה כנתיב תנועה חשוב בין ארץ ישראל ועבר הירדן. במאה ה-19 ובמאה ה-20 ניצבו במקום מספר גשרים בזה אחר זה, והאחרון שבהם נהרס בשנת 1967.

### לאחר הסכם השלום עם ירדן
עם חתימה הסכם השלום עם ירדן ב-1994 הוצב במקום גשר ביילי חדש שהוקם על ידי צה"ל וצבא ירדן, ובחודש נובמבר נפתח המעבר לתנועת נוסעים. ב-1996 הוחלף הגשר בגשר כפול מבטון אשר נבנה בצידו הישראלי על ידי מע"צ ובצידו הירדני בידי הירדנים בסיוע של ממשלת יפן, ועם סיום הקמתו, נפתח מסוף המטענים במעבר בחודש יולי 1996. מאז התבצעו במקום מספר פרויקטים ובהם פתיחת חנות פטורה ממס של קבוצת סקאל (1998), הרחבת מסוף המטענים (2001), הקמת אולם לנוסעים היוצאים ומבנה בידוק לכלי רכב פרטיים (2005), וכן הרחבת רחבת מסוף המטענים (2006). קיים תכנון להאריך את מסילת העמק ליצירת קו רכבת אירביד–חיפה שיעבור דרך המסוף.

נתוני התנועה במעבר נהר הירדן לאורך השנים:

בעקבות אירועי מלחמת האזרחים בסוריה וחסימת הצירים מנמלי סוריה ולבנון אל ירדן, הועבר חלק מהיבוא הירדני דרך נמל חיפה ומעבר נהר הירדן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

נהר הירדן
שרלוטה, נסיכת פרוסיה

**שרלוטה, נסיכת פרוסיה** (**Charlotte von Preußen**, 24 ביולי 1860 - 1 באוקטובר 1919) הייתה ילדתו השנייה של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה ורעייתו של ברנהרד השלישי, דוכס סקסה-מיינינגן.

## ילדותה
**הנסיכה ויקטוריה אליזבת אוגוסטה שרלוטה** נולדה בפוטסדאם, ילדתם השנייה ובתם הראשונה של פרידריך, נסיך פרוסיה ורעייתו ויקטוריה, שהייתה בתה הבכורה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.

כבר מגיל צעיר הייתה הנסיכה שרלוטה בעלת אישיות מתוחה ועצבנית, ונהגה לעיתים לנשוך את ציפורניה ולקרוע את בגדיה. התנהגות זו העציבה את אמה, ויקטוריה, שניסתה להעניש את שרלוטה על ידי כך שהכריחה אותה ללבוש כפפות או לעמוד מול הקיר עם ידיים קשורות, אולם אמצעים אלו לא עזרו והנסיכה המשיכה להיות הילדה הקשה ביותר במשפחה. לשרלוטה היו גם קשיי למידה, דבר שאכזב את אימה שהייתה בעלת דרישות אינטלקטואליות גבוהות לילדיה. למרות התנהגותה הייתה שרלוטה הנכדה האהובה על סביה וילהלם הראשון, קיסר גרמניה ורעייתו אוגוסטה, שנהגו לפנק אותה ובכך להחמיר את מצבה. שרלוטה הייתה גם קרובה מאוד לאחיה הבכור, וילהלם, ולאחיה הצעיר היינריך.

## נישואים
בשנת 1876 התארסה שרלוטה לבן דודה מדרגה שנייה, ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן, שהיה גם הוא נינו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה. הזוג נישא בברלין ב-18 בפברואר 1878, ושנה לאחר מכן ילדה שרלוטה את בתם היחידה, פאודורה. לאחר לידתה של פאודורה הכריזה שרלוטה כי היא לא תלד עוד ילדים ונטשה את חיי המשפחה לטובת חיי החברה של ברלין. הנסיכה פאודורה גדלה עם סדרה של אומנות ובילתה זמן רב עם סבתה, ויקטוריה.

הנסיכה שרלוטה החזיקה בדעות שמרניות ויחד עם סביה ביקרה את דעותיהם הליברליות של הוריה ותמכה במדיניותו של ביסמרק. בשנת 1888 מת הקיסר וילהלם הראשון ואביה פרידריך עלה לשלטון, אולם נפטר לאחר שלושה חודשים מסרטן הגרון ואת הכתר ירש אחיה וילהלם. בשנת 1899 חלתה הקיסרית האלמנה ויקטוריה בסרטן. היא סיפרה על מחלתה לכל ילדיה חוץ מלשרלוטה, משום שלא האמינה שתשמור על כך בסוד.

## מותה ומחלתה
בשנת 1914 נפטר אביו של ברנהרד והוא ירש את התואר דוכס סקסה-מיינינגן, אולם נאלץ לוותר על תפקידו עם סיומה של מלחמת העולם הראשונה בשל מהפכת נובמבר. שרלוטה, שסבלה זמן רב מבריאות רופפת, מתה מעט לאחר מכן, ב-1 באוקטובר 1919 בגיל 59.

במהלך מחקר שבוצע בשנות התשעים של המאה ה-20 הוצאו מקברן גופותיהן של הנסיכה שרלוטה ושל בתה פאודורה, שהתאבדה בשנת 1945 לאחר שנים בהן סבלה מבריאות רופפת, כדי לנסות ולגלות מאיזו מחלה סבלו השתיים. לאחר בדיקות גנטיות שנערכו על השיירים התגלה כי השתיים סבלו ככל הנראה ממחלת הפורפיריה, מחלה גנטית הגורמת לבעיות רפואיות וכן לבעיות נפשיות. הנסיכה שרלוטה ירשה ככל הנראה את המחלה דרך אמה, שכן מאמינים כי מחלת הנפש ממנה סבל סבא רבא, ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, נבעה ממחלה זו.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של הנסיכה שרלוטה
* 

קטגוריה:נסיכות פרוסיה
קטגוריה:ילידות 1860
קטגוריה:נפטרות ב-1919
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1919
מכון ישראלי לפסיכואנליזה

שמאל|ממוזער|250px|המבנה
**מכון ישראלי ל[[פסיכואנליזה]]** הוא מבנה  בשכונת טלביה בירושלים. המבנה נמצא ברחוב ד'יזראלי 13, ומשמש את החברה הפסיכואנליטית בישראל.

## היסטוריה
המבנה נבנה על ידי דימיטרי חנא, אשר שימש כפקיד בכיר בממשלת המנדט הבריטי. משפחתו של חנא עזבה את המבנה בשנת 1948 וארגון ההגנה השתמש במבנה על מנת לשכן בו קצינים בריטים ששיתפו עמו פעולה.

באמצע שנות ה-60 עברה למבנה החברה הפסיכואנליטית בישראל, ובחזיתו מתנוסס השלט "מכון ישראלי לפסיכואנליזה ע"ש מ. איטינגון", אף שאין זה שמה הרשמי של העמותה.

## תיאור המבנה
המבנה הוא בית ליוואן בן שתי קומות, שבחזיתו מרפסת (שאינה אופיינית לבתי ליוואן), ושני גרמי מדרגות מתעקלים מובילים אל פתח המבנה הראשי, הנמצא בקומה השנייה, ומעוטר בקשת רחבה. משני צדי האולם הראשי (בכל קומה וקומה) נמצאים חדרי המבנה.

## המבנה בספרות
המבנה משמש אתר התרחשות בספרה של הסופרת הישראלית בתיה גור: "רצח בשבת בבוקר".

## לקריאה נוספת
* דוד קרויאנקר, **שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית**, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002

## קישורים חיצוניים
 

קטגוריה:טלביה: מבנים
מעבר לובה אליאב

250px|ממוזער|שמאל|מעבר ניצנה בשנת 2008
**מעבר לובה אליאב** (בערבית: **معبر نيتسانا**, **מעבר ניצנה**; רשמית: **מסוף ניצנה ע"ש [[אריה אליאב|אריה (לובה) אליאב]]**) הוא מעבר גבול על גבול ישראל–מצרים, השוכן בסמוך לכפר הנוער ניצנה. 

המעבר נחנך בשנת 1982, לאחר חתימת הסכם השלום עם מצרים, ותחילה שימש לתנועת נוסעים וסחורה, אך בשל התנועה הדלה, הופסקה תנועת הנוסעים והוא משמש למעבר סחורות בלבד. היקף התנועה במסוף היה במגמת עלייה מאז שנת 2001 עת עברו בו 4,322 משאיות ועד שנת 2007 עת עמד נתון זה על 10,875 משאיות. 

החל משנה 2010 חלה ירידה משמעותית בהיקף התנועה במסוף ובשנת 2012 היא עמדה על 6,197 משאיות לשנה. המסוף אינו פעיל בסופי שבוע ובחגים יהודים ומוסלמים. החל משנת 2013 נקרא המעבר על שמו של אריה אליאב. צידו המצרי של המעבר נקרא "אל-עוג'ה" (כשמו הערבי של המקום, עוג'ה אל-חפיר).

## קישורים חיצוניים

* אודות המעבר באתר רשות שדות התעופה

## הערות שוליים

ניצנה
קטגוריה:אזור ניצנה
לובה אליאב
קטגוריה:הנצחת אריה אליאב
קטגוריה:כביש 10