open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'ון קולינס (מושל רוד איילנד)

**ג'ון קולינס** (באנגלית: **John Collins**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מרוד איילנד ואחד מהאבות המייסדים של ארצות הברית, שכחבר הקונגרס הקונטיננטלי חתם על תקנון הקונפדרציה. הוא כיהן כמושל רוד איילנד השלישי בשנים 1786–1790.
## ראשית חייו
ג'ון קולינס נולד בניופורט שבמושבת רוד איילנד ומטעי פרובידנס, כבנם של סמואל ואליזבת קולינס.
## קריירה פוליטית
קולינס בלט כתומך נלהב של עצמאות שלוש עשרה המושבות. כמעריץ של ג'ורג' וושינגטון, הוא נבחר על ידי מושל רוד איילנד ב-1776 כדי להעביר מכתב לוושינגטון שיידע אותו על המצב במושבה ולבקש ייעוץ בנוגע לשיטה הטובה ביותר להגנתה. ב-1778 ייצג קולינס את רוד איילנד בקונגרס הקונטיננטלי השני, בו הוא שירת עד מאי 1781, כאשר הוא הוחלף על ידי ויליאם אלרי. ב-1782 הוא נבחר שוב לקונגרס והחזיק בתפקיד עד 1783.

בשנת 1782 הוא מונה למסור לנשיא הקונגרס הצהרה ובה נימוקיה של רוד איילנד לדחיית חוק הגבייה. במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, הייתה רוד איילנד במשך רוב הזמן אזור חקלאי, וככזאת היא התנגדה להגבלות שהוטלו על ידי הממשלה הלאומית. על פי האינטרסים החקלאיים של המדינה היא תמכה בשימוש בשטרות כסף. קולינס אימץ גישה זו, וב-1786 נבחר על סמך השקפתו זו כמושל רוד איילנד השלישי. במהלך תקופת כהונתו כמושל, השימוש בשטרות כסף, שהופסק לסירוגין מאז 1750, חודש. החוק קבע כי אם נושה יסרב לקבל את שטרות המדינה, החייב רשאי להשיג הפטר על ידי הפקדת סכום חובו אצל אחד משופטי בית המשפט העליון של המדינה או בית המשפט לעתירות. החוק הוביל לתביעה "טריווט נגד ווידן" , שהסתיימה בהחלטה שבחנה את זכותם של בתי משפט להכריז על חוקים כנוגדים את החוקה.
## אשרור חוקת ארצות הברית
כאשר הושבע וושינגטון לנשיאות ארצות הברית ב-30 באפריל 1789, הייתה רוד איילנד אחרת משתיים מתוך שלוש עשרה המדינות המקוריות (יחד עם קרוליינה הצפונית) שלא אשררו את חוקת ארצות הברית, ולמעשה היא הייתה מדינה עצמאית, כשקולינס עמד בראשה. אלמנטים אנטי-פדרליסטים ברוד איילנד נאבקו נחרצות נגד הקריאה לכינוס ועידה לקבלת החלטה על כניסה לאיחוד הפדרלי, אך ב-17 בינואר 1790 היא נתנה את אישורה לקריאה כזו ברוב של קול אחד באספה הכללית של המדינה. קול מכריע זה היה קולו של קולינס, שהבין את חשיבות המשטר הפדרלי. הצבעתו זו עלתה לו בפופולריות ובמשרת המושל. ב-5 במאי אותה שנה הוא סיים את כהונתו כמושל, וב-29 במאי אשררה האספה הכללית את חוקת ארצות הברית. מאוחר יותר באותה שנה נבחר קולינס כחבר הקונגרס הראשון של ארצות הברית, אך לא אייש את מושבו.
## חיים אישיים
קולינס היה נשוי למרי, בתו של ג'ון אוורי מבוסטון. בתם אביגייל נישאה לג'ון וורן , רופא שהיה מנתח בצבא הקונטיננטלי ומייסד בית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד. נכדו, שנקרא על שמו, ג'ון קולינס קובל , היה מנהל בתי הספר לכבדי שמיעה ולעיוורים בווירג'יניה ובווירג'יניה המערבית.

ג'ון קולינס נפטר בניופורט ב-4 במרץ 1795. הוא נטמן בחוותו ברנטון נק שבעיר. חברת רוד איילנד של בני המהפכה  מקיימת אירוע שנתי ביום העצמאות של רוד איילנד (4 במאי) על קברו.

## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1333


## קישורים חיצוניים
* ג'ון קולינס באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 
* ג'ון קולינס באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי רוד איילנד
קטגוריה:ניופורט (רוד איילנד): אישים
קטגוריה:מושלי רוד איילנד
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית ללא שיוך מפלגתי
קטגוריה:ילידי 1717
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1795
רעואל ויליאמס

**רעואל ויליאמס** (באנגלית: **Reuel Williams**; 2 ביוני 1783 – 25 ביולי 1862) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן קדנציה אחת כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מיין בין השנים 1837 ל־1843.

## ביוגרפיה
ויליאמס נולד ב-2 ביוני 1783 בהולוול שבמסצ'וסטס, לסת' ויליאמס ולזילפה אינגרהאם. הוא למד באקדמיית הולוול ולאחר מכן למד משפטים. בשנת 1804 הוסמך לעריכת דין והחל לעסוק במקצועו באוגוסטה, מיין.

הוא כיהן כחבר בבית המחוקקים של מיין, בשני בתי המחוקקים, בין השנים 1812 ל־1829, ושוב בשנים 1832 וב־1848. בשנת 1831 כיהן כנציב הבניינים הציבוריים, ובשנת 1836 כיהן כאלקטור נשיאותי מטעם המפלגה הדמוקרטית.

בשנת 1837 נבחר ויליאמס לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, כדי למלא את מקומו של אית'ר שפלי שהתפטר. הוא כיהן בין 4 במרץ 1837 ל־15 בפברואר 1843, אז התפטר מתפקידו. במהלך כהונתו שימש כיושב ראש ועדת הסנאט לענייני צי.

ויליאמס שימש גם כמנהל מסילת הרכבת קנבק ופורטלנד במשך 12 שנה. הוא נפטר באוגוסטה ב-25 ביולי 1862, בגיל 79, ונקבר בבית העלמין המשפחתי שעל גדות נהר קנבק באוגוסטה.

בשנת 1807 נשא לאישה את שרה לואל קוני, בתו של השופט דניאל קוני ממיין. בנם, ג'וזף ויליאמס, היה אף הוא פוליטיקאי ונבחר לתפקיד מושל מיין.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיין
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1783
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1862
Back to the Future: Music from the Motion Picture Soundtrack

***Back to the Future: Music From the Motion Picture Soundtrack*** הוא אלבום הפסקול של הסרט "בחזרה לעתיד", שיצא לאור חמישה ימים לאחר בכורת הסרט, ב-8 ביולי 1985.

המלחין והמנצח האמריקאי אלן סילבסטרי שיתף לפני כן פעולה עם רוברט זמקיס בהפקת המוזיקה לסרט "בעקבות האוצר הרומנטי". לטענת ספילברג הוא לא אהב את הפסקול של הסרט "בעקבות האוצר הרומנטי". זמקיס יעץ לסילבסטרי לגרום לכך שהפסקול לסרט יהיה "אפי" ("epic") על מנת להרשים את ספילברג. סילבסטרי החל להקליט את הפסקול לסרט שבועיים לפני שהפסקול הוצג לראשונה. זמקיס החליט גם שהלהקה יואי לואיס והחדשות  יפיקו את שיר הנושא לסרט. השיר הראשון אותו יצרו יואי לואיס והחדשות עבור הסרט נדחה על ידי אולפני יוניברסל. בעקבות כך הם יצרו את השיר "The Power of Love" (כוחה של האהבה). אולפני יוניברסל אהבו את השיר אך היו מאוכזבים מכך שהשם "בחזרה לעתיד" לא שולב במילות השיר או בשם השיר. בסופו של דבר השיר "Back in Time" של יואי לואיס והחדשות שולב בסרט בסצנה בה מרטי מתעורר לאחר שהוא חוזר ל-1985 וכמו גם במהלך הקרדיטים בסוף הסרט. קטע קצר מהשיר "The Power of Love" מבוצע גם בביצוע אינסטרומנטלי בסצנה בה להקתו של מרטי מקפליי נבחנת בתחרות להקות לקראת נשף בית הספר; את ראש ועדת הבחינה, הפוסלת את הלהקה כיוון שהיא "רועשת מדי", משחק יואי לואיס עצמו בהופעת קמע.

אף על פי שנדמה שפוקס מנגן בגיטרה בסרט, לשם צילומי הסרט נשכרו שירותיו של המוזיקאי פול הנסון אשר לימד את פוקס כיצד לנגן בגיטרה בסרט כך שהדבר ייראה מציאותי, כולל הקטע בו פוקס מנגן בגיטרה כאשר היא מורמת מעל לראשו. כמו כן, בקטע בסרט בו פוקס מנגן ושר את השיר "Johnny B. Goode" הוא למעשה העמיד פנים שהוא שר לביצוע של מארק קמפבל.

אלבום הפסקול שיצא לשווקים ב-1985 הכיל רק שתי רצועות של אלן סילבסטרי, וכל יתר השירים בפסקול היו שירים מאת יואי לואיס והחדשות, השיר שבוצע על ידי הלהקה הבדיונית "מרווין ברי והסטארלייטס", ושני שירי פופ שנשמעים בקצרה ברקע בקטעים מסוימים בסרט. ב-24 בנובמבר 2009 יצא לשווקים מהדורה מורחבת של פסקול הסרט הכוללת שני תקליטורים עם כל הפסקול של הסרט.
## רשימת השמעה
אלבום הפסקול המקורי מ-1985 כלל את 10 הרצועות הבאות:

## הערות שוליים

קטגוריה:פסקולים באנגלית
קטגוריה:בחזרה לעתיד
ויליאם קרוסבי

**ויליאם ג'ורג' קרוסבי** (באנגלית: **William George Crosby**; ) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי שכיהן כמושל ה-23 של מדינת מיין בין השנים 1853–1855. קרוסבי היה חבר המפלגה הוויגית.

## ראשית חייו
קרוסבי נולד בבלפסט, אז במחוז מיין, ב-10 בספטמבר 1805. הוא למד באקדמיית בלפסט ולאחר מכן באקדמיית פיליפס שבאנדוור במסצ'וסטס. בשנת 1823 השלים את לימודיו הגבוהים במכללת בודין, בין חברי כיתתו נמנה ויליאם פיט פסנדן, עמו שמר על ידידות עד מותו של פסנדן ב-1869. לאחר מכן למד משפטים אצל אביו, השופט ויליאם קרוסבי, הוסמך לעריכת דין ועסק במקצוע זה בבוסטון. כעבור שנתיים שב לבלפסט כדי להיות שותפו של אביו במשרד עורכי דין. בשנת 1831 נישא לאן מ. פטרסון.

## קריירה פוליטית
בשנת 1838 התמודד קרוסבי, ללא הצלחה, אל בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית. הוא נטל חלק פעיל במסע הבחירות של ויליאם הנרי הריסון בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1840. קרוסבי שימש כציר בוועידת הוויגית הלאומית ב-1844, בה נבחר הנרי קליי כמועמד המפלגה לנשיאות ארצות הברית. בין השנים 1846–1849 כיהן כמזכיר מועצת החינוך של מיין והיה האדם הראשון בתפקיד זה. ב-1850 היה המועמד הוויגי למושל מיין, אך לא נבחר.

בשנת 1852 נבחר למושל מיין, וב-1853 נבחר בשנית. בשתי הבחירות הללו הגיע למקום השני במרוץ משולש. על פי חוקת המדינה באותם ימים, נדרש רוב מוחלט כדי להיבחר למשרת המושל, ואם לא הושג רוב כזה – בית המחוקקים מתכנס ובוחר מועמד בעצמו. ב-1852 גרף קרוסבי 31% מהקולות לעומת 44% של המושל הדמוקרטי ג'ון האברד. לאחר הבחירות נוצרה קואליציה של דמוקרטים מתנגדי עבדות, ויגים וחברי מפלגת הקרקע החופשית, שהעמידה את קרוסבי למשרת המושל. בשנה העוקבת התמודד מחדש מול אלברט פילסברי הדמוקרטי ומול אנסון מוריל, שהתמודד כמועמד המתנגד לחוקי היובש המדינתיים. הוא קיבל 32% מהקולות לעומת 44% לפילסברי ו-13% למוריל. הקואליציה השולטת מן הבחירות הקודמות הסכימה תחילה לבחור במוריל למושל, אך הוויגים חזרו בהם והצביעו בעד בחירתו מחדש של קרוסבי. קרוסבי לא התמודד שוב בבחירות בשנת 1854.

## בערוב ימיו
לאחר שהשלים את כהונתו כמושל, היה קרוסבי חבר מועצת העוצרים של מכללת בודין וחבר בחברה ההיסטורית של מיין. כן מונה לגובה המכס הפדרלי של המחוז שכלל את בלפסט. בשנת 1870 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד למשפטים ממכללת בודין. הוא נפטר בבלפסט ב-21 במרץ 1881 ונטמן בבית העלמין גרוב שבעיר.

## קישורים חיצוניים
* ויליאם קרוסבי, באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:מושלי מיין
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1805
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1881
טרסטינה

**טרסטינה** (בפולנית: **Trzcianne**, ביידיש: **טרעסטינע**) היא עיירה בצפון-מזרח פולין, במחוז מונקי שבפרובינציית פודלסיה, כ-40 קילומטרים צפונית-מערבית לביאליסטוק. בעיירה התקיימה עד השואה קהילה יהודית עתיקה ומשגשגת.

## תולדות היישוב
העיירה נוסדה במאה ה-18 מאיחוד של שלושה כפרים. לאחר חלוקת פולין השלישית (1795) נכללה בתחום שליטת פרוסיה, ובשנת 1807 סופחה להאימפריה הרוסית. בין השנים 1915–1918 הייתה תחת כיבוש גרמני, ולאחר מכן נכללה בהרפובליקה הפולנית השנייה.

בסוף המאה ה-19 מנתה טרסטינה כ-2,300 תושבים, מתוכם כ־98% יהודים. כלכלת העיירה התבססה על מסחר זעיר, רוכלות, עגלונות ומלאכות מסורתיות.

## הקהילה היהודית
יהודים התיישבו בטרסטינה בראשית המאה ה־18, ובמהלך המאה ה־19 הפכה העיירה לשטעטל שרוב תושביו יהודים. בעיירה פעלו שני בתי כנסת, מוסדות חינוך יהודיים וארגוני סעד.  
בין רבני העיירה נמנו הרב בנימין לוזדמן, הרב ברוך אליהו הלפרין, ובהמשך הרב בנימין אליהו רמיגולסקי (תרל"א–תר"ץ), ממייסדי תנועת המזרחי בפולין ומחבר הספר "הדרת בנימין".
בשנות ה-30 של המאה ה-20 כיהן כרבה של טרסטינה הרב יהודה לייב מאשבוים, מתלמידי הרב משה סוקולובסקי מישיבת תורת חסד (בריסק).  

עם עליית האנטישמיות בשנות ה-30 גברו ההגבלות הכלכליות על היהודים, אך הקהילה שמרה על חיי תורה וחברה תוססים.

## השואה
בעת פרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה טרסטינה כ-2500 יהודים. העיירה נכבשה בידי הצבא האדום, אך ביוני 1941 עברה לשליטת גרמניה הנאצית. זמן קצר לאחר הכיבוש ריכזו הגרמנים מאות מיהודי העיירה בבור חצץ סמוך ליישוב, שם הוחזקו שמונה ימים ללא מזון או מים ולבסוף נורו למוות. כ-600 יהודים נרצחו במקום. 

באוקטובר 1941 הוקם בגבולות העיירה "גטו טרסטינה", וב-2 בנובמבר 1942 גורשו יושביו ל"מחנה מעבר בוגוז'ה" ומשם למחנות ההשמדה טרבלינקה ואושוויץ. מתוך כל יהודי העיירה שרדו רק כ־25.

אפר מהנספים בשואה מבני העיירה הובא לקבורה בישראל, ונטמן תחת אנדרטת מצבה שהוקמה לזכרם בבית העלמין הדרום שבעיר בת ים.

## קישורים חיצוניים

*Trzcianne – Pinkas Hakehillot (JewishGen)  
* Zubole/Trzcianne – עדויות רצח יהודי העיירה (Yahad-In-Unum)  

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:פודלסיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
טופאן ארהורמן

**טופאן ארהורמן** (בטורקית: **Tufan Erhürman**; נולד ב-11 בספטמבר 1970) הוא אקדמאי, עורך דין, דיפלומט ופוליטיקאי מצפון קפריסין, המכהן כנשיאה השישי של צפון קפריסין מאז 2025. טופאן הוא חוקר במשפט ציבורי במקצועו, והיה מעורב במשא ומתן לפתרון הסכסוך הקפריסאי בין השנים 2008 ל-2010. הוא עבד בעבר במשרד המשפטים של טורקיה בין השנים 1999 ל-2004 ופעל להקמת תפקיד נציב קבילות הציבור בטורקיה. הוא המנהיג הנוכחי של המפלגה הרפובליקנית הטורקית, וכיהן בתפקיד ראש הממשלה החל מינואר 2018 כמנהיג קואליציה בת ארבע מפלגות. ממשלתו התפטרה ב-9 במאי 2019, וארהורמן המשיך לכהן כראש הממשלה עד להחלפתו על ידי  ב-22 במאי 2019. הוא נבחר לנשיא צפון קפריסין ברוב מוחץ בבחירות לנשיאות צפון קפריסין ב-2025.

## ביוגרפיה
ארהורמן סיים את לימודיו התיכוניים ב. לאחר מכן נרשם ללימודי משפטים ב ב-1988, ולאחר מכן המשיך באותה אוניברסיטה לתואר השני ולתואר דוקטור. עבודת הדוקטורט שלו משנת 2001 עסקה ב"פיקוח לא-משפטי על הרשות ונציב קבילות הציבור".

ארהורמן הרצה על משפט ציבורי באוניברסיטת אנקרה, ב וב בין השנים 1995 ל-2001. לאחר מכן הוא הרצה ב בין השנים 2001 ל-2006, ובין השנים 2008 ל-2013. ארהורמן גם הרצה ב בין השנים 2006 ל-2008.

ארהורמן היה מעורב במשא ומתן לפתרון הסכסוך בקפריסין תחת הנשיא  בין השנים 2008 ל-2010. הוא התמודד על המושב של ניקוסיה ב בבחירות 2013 והפך לחבר פרלמנט כמועמד המפלגה הרפובליקנית הטורקית. הוא פעל רבות לשינוי החוקה, והוביל 23 שינויים בהסכמת כל ארבע המפלגות שהיו מיוצגות בפרלמנט באותה תקופה. עם זאת, 62.3% מהמצביעים דחו את החוקה החדשה ב. שנה לאחר מכן הוא הפך למזכיר הכללי של המפלגה הרפובליקנית הטורקית - הכוחות המאוחדים.

ב-13 בנובמבר 2016 הפך ארהורמן למנהיג המפלגה הרפובליקנית הטורקית ולמנהיג האופוזיציה העיקרית. הוא נבחר מחדש כחבר פרלמנט במהלך בחירות הבזק של 2018, אולם מפלגתו איבדה 9 מושבים. ב-19 בינואר 2018 החל משא ומתן להקמת קואליציה בין 4 מפלגות, המפלגה הרפובליקנית הטורקית, ,  ו ובסופו של דבר הוקמה ממשלה בראשות ארהורמן.

ב-19 באוקטובר 2025 ניצח ארהורמן את הנשיא המכהן ארסין טטר בבחירות לנשיאות צפון קפריסין ב-2025, וזכה ב-62.76% מהקולות.

ארהורמן הצהיר על תמיכתו באיחוד מחדש של קפריסין במודל פדרלי. עם זאת, הוא גם הצהיר כי לא יפנה למסלול כזה ללא אישור ממשלת טורקיה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי צפון קפריסין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אנקרה
קטגוריה:קפריסאים שנולדו ב-1970
נבחרת קוסטה ריקה בכדורגל עד גיל 23

**נבחרת קוסטה ריקה בכדורגל עד גיל 23** מייצגת את קוסטה ריקה בתחרויות כדורגל של המשחקים האולימפיים. בנוסף לכך היא משחקת במשחקים פאן-אמריקאיים.

## היסטוריה
נבחרת קוסטה ריקה בכדורגל עד גיל 23 הוקמה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.

## במשחקים אולימפיים
לקראת תחרות הכדורגל באולימפיאדת ברצלונה, החליטה פיפ"א כי הנבחרות ישתתפו עם כדורגלנים בני 23 ומטה.

הנבחרת העפילה רק לתחרות אולימפית של שנת 2004 בה הודחה בשלב רבע הגמר. ויין וילסון היה שחקן חיזוק במשחקים.

## משחקים הפאן-אמריקאיים
תחרות כדורגל במשחקים הפאן-אמריקאיים מיועדת לנבחרות עד גיל 23 החל משנת 1995. הנבחרת העפילה למשחקים 3 פעמים.

* 1995 - לא העפילה
* 1999 - שלב הבתים
* 2003 - לא העפילה
* 2007 - שלב הבתים
* 2011 - מקום רביעי
* 2015 - לא העפילה
* 2019 - לא העפילה
* 2023 - לא העפילה

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר transfermarkt (אולימפיאדות)
* נבחרת במשחקים פאן-אמריקאים
* נתונים מאתר globalsportsarchive
* נתונים מאתר worldfootball

קוסטה ריקה
קטגוריה:קוסטה ריקה: כדורגל
כדורגל
מרחק החיתוך המינימלי בין מסלולים

[שמאל|ממוזער|230x230 פיקסלים|מסלולו של (4953) 1990 MU, אשר בעל מרחק חיתוך מינימלי של 0.0263 [יחידה אסטרונומית|AU, מסווג כעצם מסוכן פוטנציאלית]]
**מרחק החיתוך המינימלי בין מסלולים** (באנגלית: **Minimum orbit intersection distance**, בקיצור: **MOID**) הוא מדד באסטרונומיה המשמש להערכת פוטנציאל להתקרבות ואף לסיכון התנגשות בין עצמים שמימיים. הוא מוגדר כמרחק הקטן ביותר בין הנקודות הקרובות ביותר במסלולים המשיקים  של שני גופים. במקרים רבים נבחן בעיקר ה-MOID ביחס למסלול כדור הארץ, שכן הוא מצביע על פוטנציאל סיכון של עצם כלשהו להתקרב לכדור הארץ. נתון זה מופיע לעיתים קרובות במאגרי מידע של שביטים ואסטרואידים, כגון מאגר ה־"Small-Body Database" של JPL. ערכי MOID מוגדרים גם ביחס לגופים אחרים במערכת השמש, כגון נוגה או צדק.

עצם שמימי מסווג כעצם מסוכן פוטנציאלית ("Potentially Hazardous Object" – בקיצור: PHO), כלומר כזה שעלול להוות סיכון אפשרי לכדור הארץ, אם מרחק החיתוך המינימלי שלו עם מסלול כדור הארץ (Earth MOID) קטן מ־0.05 יחידות אסטרונומיות (AU). עבור גופים מסיביים יותר מכדור הארץ, גם ערכים גדולים יותר של MOID עשויים להצביע על התקרבות משמעותית. לדוגמה, MOID קטן מיחידה אסטרונומית אחת ביחס לצדק נחשב ראוי לציון, שכן צדק הוא כוכב הלכת המסיבי ביותר במערכת השמש.

MOID נמוך אינו מעיד בהכרח על התנגשות בלתי נמנעת, שכן כוכבי הלכת משנים לעיתים קרובות את מסלוליהם של גופים קטנים. בנוסף, נדרש ששני הגופים יגיעו לנקודה זו במסלוליהם בו-זמנית, לפני שהגוף הקטן יוסט למסלול אחר בעל ערך MOID שונה. שני גופים הלכודים כבידתית בתהודה מסלולית עשויים לעולם לא להתקרב זה לזה. חישובים נומריים של מסלולים נוטים להיות פחות מדויקים ככל שמנבאים את תנועת הגופים לזמנים רחוקים יותר בעתיד, במיוחד כאשר הגוף הקטן מושפע שוב ושוב מכבידתם של כוכבי לכת אחרים. יתרונו של ערך ה-MOID הוא שהוא מחושב ישירות מאלמנטי המסלול של הגוף, ללא צורך באינטגרציה נומרית לעתיד.

העצם היחיד שסווג אי פעם בדרגה 4 בסולם טורינו (ומאז הורד בדרגתו), הוא אסטרואיד אטן אפופיס, שמרחק החיתוך המינימלי שלו עם מסלול כדור הארץ (Earth MOID) הוא 0.00026 יחידות אסטרונומיות (כ-39,000 ק"מ). עם זאת, זהו אינו ערך ה-MOID הקטן ביותר בקטלוגים. עצמים רבים בעלי MOID קטן יחסית אינם מוגדרים כעצמים מסוכנים פוטנציאלית (PHO), משום שקוטרם קטן מכ-140 מטרים (או בהירות מוחלטת, H > 22). ערכי MOID ביחס לכדור הארץ שימושיים במיוחד עבור אסטרואידים שקטנים מ-140 מטרים, מכיוון שעצמים אלה עמומים מאוד ולעיתים נצפים לאורך קשת תצפית קצרה בלבד, כך שמסלולם אינו ידוע במדויק.

נכון לספטמבר 2023, אותרו שבעה עצמים שעבורם חושב ערך ה-Earth MOID לפני פגיעתם בכדור הארץ. שני העצמים הראשונים שאותרו בדרך זו היו האסטרואידים הקטנים 2008 TC3 ו-2014 AA. האסטרואיד 2014 AA רשום עם ערך MOID של 0.00000045 יחידות אסטרונומיות (כ-67 ק"מ), והוא בעל ערך ה-MOID השני הקטן ביותר שנמדד עבור אסטרואיד אפולו, לאחר 2020 QY2, שערך ה-Earth MOID שלו הוא 0.00000039 יחידות אסטרונומיות (כ-58 ק"מ).

## הערות שוליים

קטגוריה:מערכת השמש
קטגוריה:גופים קרובי ארץ
ויימן מור

**וימן בראדברי סיווי מור** (באנגלית: **Wyman Bradbury Seavy Moor**; 11 בנובמבר 1811 – 10 במרץ 1869) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי ממדינת מיין.

## ביוגרפיה
מור נולד ב-11 בנובמבר 1811 בעיר ווטרוויל שבמחוז קנבק במסצ'וסטס (כיום מיין). הקריירה הפוליטית שלו, שנקטעה מדי פעם בתקופות של עיסוק בעריכת דין פרטית, החלה עם כהונתו בבית הנבחרים של מיין, והמשיכה כאשר מונה לתובע הכללי של המדינה. במהלך הקריירה הפוליטית שלו התגורר בעיר בנגור, מיין.

בשנת 1834 התחתן מור עם קלרה אן ניל קוק (נולדה ב־1813 בווטרוויל, מיין), שהייתה מצאצאי תומאס דאדלי, אחד מהמושלים של מושבת מפרץ מסצ'וסטס.

מור מונה מטעם המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המקום שהתפנה בעקבות מותו של ג'ון פיירפילד. בשנים מאוחרות יותר כיהן כמפקח על פרויקט בניית מסילת רכבת במיין, ומונה על ידי הנשיא ג'יימס ביוקנן לקונסול הכללי של ארצות הברית בצפון אמריקה הבריטית (כלומר, בקנדה). לאחר שסיים את תפקידו, פרש מהחיים הציבוריים ועבר להתגורר בלינצ'בורג, וירג'יניה, שם רכש אחוזה, עסק בהפעלת תנור ברזל, וחי שם עד סוף ימיו. הוא מת בלינצ'בורג ב-10 במרץ 1869.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:התובעים הכלליים של מיין
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיין
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1811
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1869
נבחרת מאלי בכדורגל עד גיל 23

**נבחרת מאלי בכדורגל עד גיל 23** מייצגת את מאלי בתחרויות כדורגל של המשחקים האולימפיים. בנוסף לכך היא שיחקה במשחקי אפריקה ו"גביע אפריקה בכדורגל עד גיל 23".

## היסטוריה
נבחרת מאלי בכדורגל עד גיל 23 הוקמה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.

## משחקים אולימפיים
לקראת תחרות הכדורגל באולימפיאדת ברצלונה, החליטה פיפ"א כי הנבחרות ישתתפו עם כדורגלנים בני 23 ומטה.

הבנחרת העפילה למשחקים פעמיים.
### השתתפות באולימפיאדות

### שחקני חיזוק
בהתאם להחלטת פיפ"א ניתן לכלול במשחקים אולימפיים עד 3 כדורגלנים בגיל מעל ל-23.

* 2004 - פוסייני טנגארה
* 2024 - סלאם ג'ידו, דמבה דיאלו

## משחקי אפריקה
תחרות כדורגל במשחקי אפריקה היה מיועד לנבחרות עד גיל 23 בשנים 1991-2015. הנבחרת העפילה למשחקים פעמיים.

* 1991 - שלב הבתים
* 1999 - שלב הבתים

## גביע אפריקה עד גיל 23
החל משנת 2011 מתקיימת תחרות "גביע אפריקה אד גיל 23". 3 נבחרות חזקות של התחרות מעפילות למשחקים האולימפיים. ההישג של הנבחרת היה מקום שלישי בשנת 2023.

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר transfermarkt (אולימפיאדות)
* נתונים מאתר globalsportsarchive
* נתונים מאתר worldfootball

מאלי
קטגוריה:מאלי: כדורגל
כדורגל
איימוס נורס

**איימוס נורס** (באנגלית: **Amos Nourse**; 17 בדצמבר 1794 – 7 באפריל 1877) היה רופא אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מיין לתקופה קצרה מאוד.

## ביוגרפיה
נורס נולד ב-17 בדצמבר 1794 בעיר בולטון שבמסצ'וסטס, והשלים את לימודיו בקולג' הרווארד בשנת 1812 ובבית הספר לרפואה של הרווארד בשנת 1817. בתחילה השתקע בעיר ויסקאסט, אחר כך עבר להולוול, ולבסוף, בשנת 1845, עבר לעיר באת', מיין.

באותה שנה ובשנה שלאחריה שימש כגובה המכס של באת', ובהמשך החל לעסוק ברפואה בעיר זו. נורס היה מרצה למיילדות בקולג' בודוין בין השנים 1846 ל־1854, ומ־1855 עד 1866 שימש כפרופסור למיילדות באותו מוסד.

הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית כדי למלא את מקומו של האניבל המלין שהתפטר, וכיהן בתפקיד מ־16 בינואר עד 3 במרץ 1857.  לאחר מכן, בשנת 1860, מונה לשופט לענייני עיזבונות במחוז סגדהוק שבמיין. 

נורס נפטר בעיר באת' ב-7 באפריל 1877 ונקבר בעיר הולוול, מיין.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיין
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1794
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1877
שמעון סבוראי

**שמעון סְבוֹרָאִי (גולדזייגר)** (4 בנובמבר 1900 – 4 ביוני 1966) היה איש העלייה השנייה, ממייסדי "השירות הרפואי" ב"הגנה" וממפקדיה הבכירים.

## ראשית חייו
שמעון גולדזייגר נולד ב-4 בנובמבר 1900 (י"ב בחשוון תרס"א) למשפחה ציונית שומרת מצוות, באודסה שהייתה אז בשלטון רוסיה. אביו, מרדכי יצחק בן מאיר צבי גולדזייגר, עסק במסחר ושימש כפקיד בבית מסחר לברזל. אימו, זלדה, הייתה בתם של אייזיק וסימה איירלס. באודסה, למד בבית-ספר יהודי . היו לו שתי אחיות, פנינה וציפורה, ושני אחים: משה ושמואל.

## בארץ ישראל
באוקטובר 1913 עלה לארץ ישראל, למד ב"גימנסיה העברית הרצליה" וסיים במחזור ו'. סבוראי הצטרף לארגון "ההגנה", לאחר התארגנותה מחדש, בשנת 1920. לפני תום מאורעות תרפ"ט (1929) הוטל עליו לארגן את מערך ה"עזרה ראשונה" לחברי ההגנה בתל אביב–יפו. היה שותף להפקת ספר עזרה ראשונה ראשון בישראל, שהודפס ב-1931 ועד למהדורתו הרביעית ב-1937 הודפס ב-9,500 עותקים. ב-1934 יסד את ה"שירות הרפואי" של ההגנה ופיקד עליו. משימת ה"שירות הרפואי" הייתה ארגון שירותי הרפואה בתל אביב ותכנון לשעת חירום, לאשפוז ולעזרה רפואית לכלל האוכלוסייה, כולל הכנת מלאים של ציוד רפואי וכן אימון והדרכה בעזרה ראשונה וארגון חוליות רפואיות לכל החזיתות והיחידות. סבוראי הגיע לדרגת "מש"ר" (מפקד שירות רפואי) של מחוז תל אביב. כינויו ב"הגנה" היה עזריהו ומספרו: 7.

ב-1947 הותקף והוכה בביתו בתל אביב על ידי קבוצת אנשי אצ"ל, כחלק מסדרת תקיפות של אנשי "ההגנה" בעימות על שאלות יסוד של מדיניות, תקיפות שאוזכרו אף בכותרת ראשית של "הניו יורק טיימס" בניו יורק.

לאחר קום המדינה מונה למפקד הארצי של יחידת "אלישע" של חיל הרפואה, בדרגת רב-סרן.
ממוזער|שמעון_סבוראי_בחיל_הרפואה
ניהל קריירה של כשלושים שנה כמנהל חשבונות ראשי ב"אגרובנק".

## חיים אישיים
ממוזער|שמעון, שמואל וזלדה סבוראי
בשנת 1922 שינה, יחד עם שאר בני משפחתו, את שם המשפחה מגולדזייגר לסבוראי. בדצמבר 1932 נישא ליהודית בת צבי הלפרין, ונולדו להם בת ובן.

נפטר ב-4 ביוני 1966 ונקבר בחלקת מפקדי "ההגנה" בבית העלמין בנחלת יצחק.

## ראו גם
* אריה אלוטין, נתן (וילהלם) וולף - שני הרופאים עליהם פיקד סבוראי במטה השירות הרפואי

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:ההגנה
קטגוריה:משפחת סבוראי (גולדזייגר)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1966
קווין פייק

**ג'יי. קווין פייק** (באנגלית: **J. Kevin Pike**; נולד ב-9 במאי 1951) הוא מפיק קולנוע אמריקאי הידוע בעיקר זכות האפקטים המיוחדים שעשה לסרט "בחזרה לעתיד", ובפרט בניית הדלוריאן.

פעילותו בקולנוע החלה באפריל 1974, בזמן שעבד כמלצר במסעדה במרתה'ס ויניארד, לאחר מפגש מקרי עם צוות הצילום של "מלתעות" שהגיע לאי. פייק נשכר לסרט כעובד מקומי שעבד על בניית תפאורה, ציור של הכריש, ובסופו של דבר עבד עם צוות האפקטים המיוחדים. אחר כך הגיע פייק להוליווד והמשיך את עבודתו באפקטים מיוחדים עם אולפני הקולנוע, הטלוויזיה והפרסומות הגדולים. עבודתו שימשה בפרויקטים רבים עבור סטיבן ספילברג ובמאים כמו רוברט זמקיס, ג'ון שלזינגר, דייוויד פינצ'ר, טים ברטון, וס קרייבן וג'ורג' לוקאס.

מאז 1985 הוא חבר בגילדת הבמאים של אמריקה. כן היה מועמד לפרס באפט"א לקולנוע ולפרס אוסקר עבור עבודתו בסרט "בחזרה לעתיד".

עבור עבדותו בסדרת הטלוויזיה "Earth 2" זכה בפרס אמי לבידור בפריים טיים.

הוא מתגורר צפונית מלוס אנג'לס ואב לשלושה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרטפורד
קטגוריה:זוכי פרס אמי לבידור בפריים טיים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
פורט סיל

**פורט סיל** (באנגלית: **Fort Sill**) הוא בסיס צבאי של צבא ארצות הברית הממוקם צפונית ללוטון שבאוקלהומה. הוא נוסד בשנת 1869 במהלך מלחמות האינדיאנים והוא אחד האתרים ההיסטוריים הלאומיים הוותיקים בארצות הברית. הבסיס משתרע על שטח של כ-380 קמ"ר ומשמש משכנם של בית הספר לתותחנות ובית הספר להגנה אווירית של צבא ארצות הברית, יחידות ארטילריה והגנה אווירית פעילות וכן של הדיוויזיה ה-95 המכשירה כוחות מילואים.

## היסטוריה
פורט סיל הוקם ב-8 בינואר 1869 על ידי גנרל פיליפ שרידן, כחלק ממסע צבאי נגד שבטי אינדיאנים בטריטוריה האינדיאנית. האתר נבחר בשל מיקומו האסטרטגי סמוך להנהר האדום ומעיינות רפואיים טבעיים. בתחילה נקרא הבסיס "מחנה ויצ'יטה", ובהמשך ניתן לו שמו הנוכחי על שם בריגדיר גנרל ג'ושוע ו. סיל, חברו של שרידן שנפל במלחמת האזרחים האמריקנית.

ב-1874–1875 שימש פורט סיל כבסיס היציאה למלחמת נהר האדום, קמפיין צבאי גדול נגד שבטי קומאנצ'י, קיואה  והשאיין הדרומיים, שהוביל לכניעתם של אלפי אינדיאנים. לאחר מכן, הבסיס שימש כמקום לגירושם, כליאתם ושמורת אינדיאנים של בני השבטים, ובהם של ג'רונימו, מנהיג לוחמי אפאצ'י.

במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה שימש הבסיס לאימוני חי"ר ותותחנים, ב-1941 הוקם בית הספר לתותחנות והבסיס התרחב מאז משמעותית.

## קישורים חיצוניים

*אתר הבסיס

קטגוריה:אוקלהומה
קטגוריה:בסיסי צבא בארצות הברית: צבא ארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: אתרים היסטוריים לאומיים
בית הספר להנדסה ומדעי המחשב באוניברסיטה העברית

**בית הספר להנדסה ומדעי המחשב ע"ש רחל וסלים בנין שבאוניברסיטה העברית** ממוקם בקמפוס אדמונד י.' ספרא בגבעת רם שבירושלים. בית הספר עוסק בהוראה ובמחקר בתחומי מדעי המחשב, בינה מלאכותית, הנדסת חשמל ומחשבים, ביולוגיה חישובית וממשקי טכנולוגיה-חברה-רשתות (מט"ר).

תחום מדעי המחשב החל באוניברסיטה העברית בשנת 1969, ובמהלך השנים התפתח מיחידה אקדמית במסגרת המכון למתמטיקה למוסד עצמאי בתחומי מדעי המחשב וההנדסה. בשנת 2017 הוענק לו מעמד של פקולטה. בית הספר נמנה עם מוקדי המחקר וההוראה הבולטים בתחומו, ומופיע בדירוגים בין-לאומיים במדעי המחשב.

## היסטוריה
תחום מדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים החל לפעול בשנת 1969, תחילה במסגרת המכון למתמטיקה, כיחידה מחקרית והוראתית ללא מעמד עצמאי. בין דמויות המפתח בראשית דרכו של התחום היה פרופ׳ מיכאל רבין, מחתני פרס טיורינג ואחד מאבות הקריפטוגרפיה המודרנית.

בשנת 1980 נפתחה תוכנית הלימודים לתואר ראשון במדעי המחשב, בשנים 1981-82 הצטרפה למחלקה קבוצה של חמישה אנשי סגל חדשים, בהם נתי ליניאל, שמואל פלג, שוקי שגיב, מרק שניר ודני דולב. צעד זה סימן את התבססותו של התחום באוניברסיטה והרחבת פעילותו האקדמית והמחקרית.

בשנת 1984 הייתה האוניברסיטה העברית בין המוסדות האקדמיים הראשונים מחוץ לארצות הברית שהתחברו לרשת האינטרנט. חיבור זה שימש בהמשך גם מוסדות אקדמיים נוספים בישראל, והיווה אבן דרך בהתפתחות תשתיות המחשוב האקדמיות בארץ.

בשנת 1988, בעקבות אחת מהתקפות הווירוסים המוקדמות שתועדו, פיתחו שני סטודנטים בבית־הספר, יובל רכבי ועומרי מן, תוכנה ראשונה להגנה מפני וירוס מחשבים. בהמשך הקימו השניים, יחד עם ניר ברקת, בוגר מדעי המחשב, את חברת BRM, שפעלה בתחום אבטחת המידע.

ב־1 ביוני 1992 הוקם המכון למדעי המחשב כיחידה עצמאית, נפרדת מהמכון למתמטיקה. על הקמתו נמסר בידיעון האוניברסיטה העברית מיום 27 באוקטובר 1992. בעת הקמתו כלל המכון 19 אנשי סגל וכ־300 סטודנטים.

בשנת 1998 קיבלה ממשלת ישראל החלטה לפנות לוועדה לתכנון ולתקצוב (ות"ת) בבקשה לאשר הקמת בית־ספר להנדסה באוניברסיטה העברית. החלטה זו תרמה להרחבת פעילות האוניברסיטה בתחומי ההנדסה ולביסוסו של בית־הספר במתכונתו הנוכחית.

בשנת 2017 הוענק לבית־הספר מעמד של פקולטה, כביטוי להיקף פעילותו ולהתבססותו האקדמית.

## מבנה אקדמי והוראה
במסגרת בית־הספר פועלים מספר חוגים ותוכניות לימוד
* מדעי המחשב
* הנדסת חשמל ומדעי המחשב
* מדעי המחשב וביולוגיה חישובית
* מט"ר – ממשקי טכנולוגיה, חברה ורשתות

בית הספר מציע תוכניות לימודים לתארים בוגר (B.Sc), מוסמך (M.Sc) ודוקטורט (Ph.D). בין התוכניות קיימות תוכנית אמירים, תוכנית מצטיינים לתלמידי תואר ראשון, וכן תוכניות הוראה ומחקר ייעודיות בתחומי בינה מלאכותית, למידת מכונה ומחשוב קוונטי.

## מחקר
פעילות המחקר בבית־הספר כוללת מחקר עיוני ויישומי במגוון תחומים, ובהם אלגוריתמים, סיבוכיות, מערכות מבוזרות, רשתות, בינה מלאכותית ולמידת מכונה, ראייה ממוחשבת, קריפטוגרפיה, אבטחת מידע, מחשוב קוונטי, רובוטיקה וביולוגיה חישובית.

## קמפוס
בית־הספר ממוקם בבניין משפחת רוטברג בקמפוס אדמונד י׳ ספרא (גבעת רם).

ביולי 2019 הוכרז על הרחבת בית הספר ב-4,500 מטרים רבועים בתקציב של כ-20 מיליון שקלים חדשים. ביולי 2024 הוכרז על הרחבה נוספת הכוללת הקמת בניין בשטח של כ-24 אלף מטרים רבועים בתמיכת קרן משפחת פולסון.

## קישורים חיצוניים

* מסלולי לימוד תואר בוגר
* אתר הבוגרים

## הערות שוליים

קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: יחידות אקדמיות
קטגוריה:קמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם
מאגר בוג ברוק

[ממוזער|מפת [אגן הניקוז קרוטון. מאגר בוג ברוק נמצא מצפון ובצמוד למאגר הענף המזרחי ומחובר אליו באמצעות מימיו. שני המאגרים אינם מצוינים בשמם.]]
**מאגר בוג ברוק** (באנגלית: **Bog Brook Reservoir**) הוא מאגר מים בשטח של 1,530 דונם באגן הניקוז קרוטון בדרום מדינת ניו יורק, והוא מהווה חלק קטן ממערכת הובלת המים לעיר ניו יורק. הוא ממוקם בעיירה סאות'איסט במחוז פטנאם, כ-61 ק"מ צפונית לניו יורק. הוא נוצר על ידי סגירת נחל בוג ברוק, המהווה יובל קטן של הענף המזרחי של נהר קרוטון. המאגר הוכנס לשירות בשנת 1892, מה שהופך אותו לאחד הוותיקים במערכת. למאגר אגן ניקוז של 10 קמ"ר, והוא מכיל 17,000,000 מ"ק של מים בקיבולת מלאה. תפקידו העיקרי הוא לשמש כמאגר אחסון למאגר הענף המזרחי בנפח של 20,000,000 מ"ק, שאליו הוא מחובר באמצעות מנהרה. מאגר בוג ברוק הוא אחד מ-12 מאגרים באגן הניקוז קרוטון.

ממאגר הענף המזרחי, המים זורמים אל המשך הענף המזרחי של נהר קרוטון, ולאחר מכן אל מאגר דיברטינג, ואז דרך נהר קרוטון אל מאגר מסקוט ומאגר ניו קרוטון, אל אמת המים החדשה של הקרוטון, ולבסוף אל מאגר פארק ג'רום ברובע הברונקס לחלוקה לעיר ניו יורק.

## הערות שוליים

קטגוריה:הטיית מים
קטגוריה:ארצות הברית: אמות מים
קטגוריה:ניו יורק: גאוגרפיה
קטגוריה:מדינת ניו יורק: גופי מים
קטגוריה:ארצות הברית: אגמי אגירה מלאכותיים
קטגוריה:מערכת הובלת המים לעיר ניו יורק
קטגוריה:אגן הניקוז קרוטון
המרכז לנפגעות ונפגעי גזענות

**המרכז לנפגעות ונפגעי גזענות** הוא מרכז הפועל ביוזמת ובידי המרכז הרפורמי לדת ומדינה שהוא הזרוע הציבורית והמשפטית של התנועה הרפורמית בישראל, והמטה למאבק בגזענות בישראל. המרכז הוקם בשנת 2017 במטרה לסייע לנפגעי גזענות בעמידה על זכויותיהם החוקיות, לספק סיוע משפטי ונפשי, וכן להבין את ממדי התופעה של פגיעה על רקע גזעי. המרכז מהווה כתובת לנפגעי גזענות על מופעיה השונים - גזענות במקום העבודה, גזענות במתן שירותים,תקיפות אלימות, הסתה ועוד. המרכז מפעיל מוקד טלפוני שנועד לסייע לנפגעי פשעי גזענות לעמוד על זכויותיהם ולקבל סיוע משפטי ונפשי. הוא מקבל דיווחים מנפגעי גזענות ומעדי ראייה לאירועים גזעניים, ופועל בשפות עברית, ערבית, רוסית, אמהרית ואנגלית. המרכז הוא פרי שיתוף פעולה של ארגונים ופעילים רבים. ארגון "תמורה" מסייע בהכשרה וייעוץ משפטי לעורכי הדין המלווים, ארגון "עו"סים שלום" מפקח על הליווי הנפשי, "פסיכואקטיב" מסייע בהפנייה למטפלים. הארגונים "טבקה צדק ושוויון ליוצאי אתיופיה" וארגון "מורשתנו" הפועל למען דוברי רוסית תומכים גם הם. כיום מנהלת המרכז היא עו"ד סמאח דרוויש.

## הקמה
באוגוסט 2017 החליט המרכז הרפורמי לדת ומדינה להקים את המרכז בשיתוף המטה למאבק בגזענות בישראל. מטרת הקמת המרכז הייתה לטפל באופן שיטתי במופעי גזענות, ולצורך כתיבת דוחות על סוגי אירועים שונים, כגון גזענות במקומות עבודה, גזענות במרחב הציבורי ופשעי שנאה. המרכז נועד להבטיח את זכויותיהם החוקיות של נפגעי גזענות ולהעניק סיוע נפשי במידת הצורך בשיתוף עם עמותת "עו"סים שלום". המרכז מפרסם דוחות שנתיים על היקף התופעות הגזעניות בישראל. מאז הקמתו, טיפל המרכז במעל 200 פניות והעביר את המספר הגבוה ביותר של פניות להיחידה הממשלתית לתאום המאבק בגזענות.

מנהלת המרכז היא סמאח דרוויש, עו"ד ומגשרת, מייסדת מרכז "אידיאל" לייעוץ, ניהול סכסוכים ויישובם. דרוויש חברה בוועדת גישור, בוררות ודיני משפחה בלשכת עורכי הדין בישראל והייתה חברה בוועדה בין-תרבותית של ארגון המגשרים בישראל.

## שירותים מרכזיים
* **סיוע משפטי**: הענקת ייעוץ וייצוג משפטי לנפגעים ללא תמורה. המרכז מטפל במגוון רחב של גילוי גזענות בין היתר אפליה במתן שירותים, גזענות ממסדית, פרופיילינג ואפליה בקבלה ובתנאי העבודה.
* **סיוע נפשי**: ליווי נפשי למפונים לפי הצורך בליווי עו”ס ובשיתוף פעולה עם עמותת עו"סים שלום.
* **פעילות חינוכית**: כנסים, הרצאות וסדנאות שמטרתן הבנת תופעת האפליה הגזעית והגברת המודעות לה, ועידוד לפעול באופן אקטיבי כנגדה.
* **איסוף מידע**: תיעוד ואיסוף מידע על מנת להבין את ממדי התופעה ופרסום דוחות מעקב שנתיים.
* **קידום מדיניות**: ייזום מהלכים לשינוי מדיניות קיימת או קידום מדיניות חדשה בנושא מאבק בגזענות.

## מדידת היקף התופעה
בסקר שערך המרכז בשנת 2022 נמצא כי 94% מערביי ישראל חוו תיוג גזעני במרחב הציבורי. עבור 75% מדובר בתחושת ביזוי ופגיעה בכבודם, עבור 73% מדובר בפגיעה בביטחון האישי ו־67% נמנעים מהגשת מועמדות לעבודה בשל כך.

במהלך 2024 התקבלו במרכז לנפגעי גזענות 433 פניות – עלייה משמעותית לעומת השנה הקודמת. 69% מהפניות הגיעו מאזרחים ערבים, 22.8% מתושבי מזרח ירושלים, ורבות מהן עוסקות באפליה ממסדית, סירוב למתן שירותים, פרופיילינג והשפלה יומיומית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות רפורמית בישראל
כלי רכב MRAP

**רכב עמיד מוקשים ומוגן ממארבים** (באנגלית: **Mine-resistant ambush protected vehicle**; בראשי תיבות: **MRAPV**; מוכר גם בקיצור: **רכב MRAP**) הוא סוג של נגמ"ש שתוכנן במיוחד לעמידות בפני פיצוץ מוקשים, מתקפות מטען צד (IED) ומארבים במטרה להציל את חיי הלוחמים. מרבית נגמ"שי חי"ר מודרניים כוללים גם הם רמה מסוימת של יכולות MRAP.

## היסטוריה
כלי רכב משוריינים קלים ייעודיים לעמידות בפני מוקשים הוצגו לראשונה בשנות ה־70 על ידי צבא רודזיה, ופיתוחם נמשך על ידי יצרנים בדרום אפריקה החל מ־1974 עם הנגמ"ש היפו. הצעד הראשון של צבא דרום אפריקה היה דגם Bosvark, יונימוג עם מגן תחתון ייעודי להסטת הדף מוקשים על השלדה להגנת הצוות. לאחר מכן הופיע הדור הראשון של כלים ייעודיים, בהם היפו וכלים קלים נוספים – למעשה גופים עם מכסה מנוע בצורת V משוריינים על שלדת משאיות. הדור הבא הוצג על ידי Buffel, יונימוג עם תא נהג ותא לוחמים מוגני מוקשים. הכלים הראשוניים העמיסו יתר על המידה על השלדות והיו מסורבלים בשטח. כלי הרכב Casspir, רכב MRAP, פותח עבור צבא דרום אפריקה אחרי 1980; והוא שימש השראה לתוכנית MRAPV האמריקאית ובמדינות נוספות, ואף היווה בסיס לחלק מכלי הרכב של התוכנית.

## עיצוב
לכלי רכב אלה ניידות שטח טובה ומיגון כנגד אש קלה, מטעני IED ומוקשים נגד אדם. כלי הרכב המשוריינים הללו מאופיינים בדרך כלל במכסה מנוע בצורת V לשיפור ההגנה מפני מוקשים ובשלדת גלגלים.

## רשימת כלי רכב MRAP

### נגמ"שי חי"ר עם יכולות MRAP
* איווקו LMV – אלפי יחידות הוזמנו על ידי צבאות איטלקיים ואירופאים אחרים
* אושקוש JLTV – נבחר לעמוד בדרישת JLTV של צבא ארצות הברית ב-25 באוגוסט 2015

## גלריה

Alabino220415part1-20.jpg|אורל 63095 טייפון רוסי מסוג MRAP
UA_Marines_BMC_Kirpi_03.jpg|ה-BMC Kirpi מתוצרת טורקיה בשירות חיל הנחתים האוקראיני
Polish_Oshkosh_M-ATV_M1240A1_Ostrava_2021.jpg|אושקוש M-ATV M1240A1 של הכוחות המיוחדים הפולנים מוצג ביום נאט"ו אוסטרבה 2021


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי רכב הנדסיים משוריינים
קטגוריה:נגמ"שים גלגליים
מאגר נהר קרוס

[ממוזער|מפת [אגן הניקוז קרוטון. מאגר נהר קרוס נמצא במרכז נהר קרוס, ואינו מצוין בשמו.]]
**מאגר נהר קרוס** (באנגלית: **Cross River Reservoir**) הוא מאגר מים במערכת הובלת המים לעיר ניו יורק, הממוקם ישירות ממזרח ומצפון למחוז וסטצ'סטר הצפוני, במדינת ניו יורק, בכפר קטונה . המאגר הוא חלק מאגן הניקוז קרוטון של המערכת, והוא שוכן בתוך העיירות בדפורד , לואיסבורו  ופאונד רידג' , כמייל אחד מזרחית לכפר קטונה, ויותר מ-40 ק"מ צפונית לניו יורק. הוא נבנה בסביבות תחילת המאה ה-20 על ידי סכירת נהר קרוס, יובל של נהר קרוטון, אשר בסופו של דבר זורם לנהר ההדסון.

המאגר הוכנס סופית לשירות בשנת 1908. גוף המים שנוצר הוא אחד מ-16 (12 מאגרים ו-4 אגמים מבוקרים) באגן הניקוז קרוטון, אגן הניקוז הדרומי ביותר של ניו יורק. אורכו של המאגר הוא כ-5.1 ק"מ, אגן הניקוז שלו הוא 78 קמ"ר, והוא יכול להכיל 39,000,000 מ"ק של מים בקיבולת מלאה, מה שהופך אותו לאחד המאגרים הקטנים יותר במערכת הובלת המים לעיר.

מים מהמאגר זורמים דרך המשך של נהר קרוס, המתנקז למאגר מסקוט שזורם למאגר ניו קרוטון (ניתן לעקוב אחר המסלול במפה שמשמאל), שם זרימת אגן הניקוז קרוטון נכנסת לאמת המים החדשה של הקרוטון ומובלת למאגר פארק ג'רום בברונקס לחלוקה בעיר ניו יורק.

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:הטיית מים
קטגוריה:ארצות הברית: אמות מים
קטגוריה:ניו יורק: גאוגרפיה
קטגוריה:מדינת ניו יורק: גופי מים
קטגוריה:ארצות הברית: אגמי אגירה מלאכותיים
קטגוריה:מערכת הובלת המים לעיר ניו יורק
קטגוריה:אגן הניקוז קרוטון
צ'ארלס פלטשר ג'ונסון

**צ'ארלס פלטשר ג'ונסון** (באנגלית: **Charles Fletcher Johnson**; 14 בפברואר 1859 – 15 בפברואר 1930) היה פוליטיקאי אמריקאי אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מיין ושופט פדרלי בבית המשפט לערעורים של ארצות הברית למעגל הראשון.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
ג'ונסון נולד ב־14 בפברואר 1859 בעיר וינסלו שבמחוז קנבק, מיין. הוא למד בבתי הספר הציבוריים ובמכון הקלאסי של ווטרוויל. בשנת 1879 קיבל תואר ראשון מקולג' בודוין, ובשנת 1886 למד משפטים באופן עצמאי. בין השנים 1881–1886 שימש כמנהל בית הספר התיכון בעיר מאצ'יאס שבמחוז וושינגטון, מיין.

לאחר שהוסמך לעריכת דין, החל לעסוק בעריכת דין פרטית בעיר ווטרוויל בין השנים 1886–1911. הוא התמודד ללא הצלחה על משרת מושל מיין בשנים 1892 ו־1894. בשנת 1893 נבחר לכהן כראש עיריית ווטרוויל, אך עזב את התפקיד ב־1894. לאחר מכן היה חבר בית הנבחרים של מיין בשנים 1905 ו־1907.

### כהונה בקונגרס
בשנת 1910 נבחר ג'ונסון מטעם המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית, וכיהן מ־4 במרץ 1911 עד 3 במרץ 1917. בשנת 1916 התמודד שוב אך לא נבחר לתפקיד. במהלך כהונתו היה יושב־ראש ועדת הבנקים הלאומיים (בקונגרס ה־63), ועדת הדיג (בקונגרס ה־64), וועדת הפנסיות (בקונגרס ה־64).

### כהונה כשופט פדרלי
ב־1 באוקטובר 1917 מינה אותו הנשיא וודרו וילסון לשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים של המעגל הראשון, במקומו של השופט ויליאם לברון פטנם. באותו יום אישר הסנאט את המינוי, וג'ונסון קיבל את כתב המינוי שלו. הוא עבר למעמד בכיר ב־30 באפריל 1929, והמשיך לכהן עד מותו ב־15 בפברואר 1930 בעת ביקור בעיר סנט פטרסבורג שבפלורידה. הוא נקבר בבית העלמין פיין גרוב שבעיר ווטרוויל, מיין.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיין
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיין
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:שופטי בתי המשפט הפדרליים לערעורים של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1859
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1930
אוניברסיטת אספהאן

**אוניברסיטת אספהאן** (בפרסית: **دانشگاه اصفهان**) היא אוניברסיטה ציבורית הנמצאת בעיר אספהאן, שבאיראן. האוניברסיטה ממוקמת בכיכר אזאדי באספהאן ויש לה קמפוס נוסף בעיר ח'נסאר. האוניברסיטה מציעה תארים לתואר ראשון ב-71 תחומים, תארים לתואר שני ב-185 תחומים ולתואר שלישי ב-119 תחומים.

## היסטוריה
אוניברסיטת אספהאן נוסדה בשנת 1946. ההחלטה להקים את האוניברסיטה הייתה יוזמה של מספר רופאים בבית החולים אמין בשנת 1939. בסופו של דבר, הנהלת בית החולים אישרה את התוכנית להקמת המכון הרפואי באספהאן בשנת 1946. בספטמבר של אותה שנה פורסמה מודעה חתומה על ידי המרצה ד"ר ג'לווה, שהיה אז ממלא מקום ראש מחלקת הבריאות והרפואה של מחוז אספהאן, ובה הוזמנו סטודנטים להירשם למוסד החדש. השיעורים הראשונים התקיימו בבית הספר התיכון סאדי (כיום מכון סורה). השיעור הראשון נערך ב-29 באוקטובר 1950. בשנת 1985, פוצלו מדעי הרפואה למוסד נפרד בשם אוניברסיטת מדעי הרפואה של אספהאן .

## פקולטות
נכון לשנת 2020, היו באוניברסיטה ארבע עשרה פקולטות, שהן:
* הפקולטה למדעי המנהל וכלכלה
* הפקולטה למדעי הביולוגיה והטכנולוגיה
* הפקולטה לכימיה
* הפקולטה להנדסה אזרחית ותחבורה
* הפקולטה להנדסת מחשבים
* הפקולטה לחינוך ופסיכולוגיה
* הפקולטה להנדסה
* הפקולטה לשפות זרות
* הפקולטה למדעי הגאוגרפיה ותכנון
* הפקולטה לספרות ומדעי הרוח
* הפקולטה למתמטיקה וסטטיסטיקה
* הפקולטה לפיזיקה
* הפקולטה למדעי הספורט
* הפקולטה לתאולוגיה

## נשיאים

## בוגרים בולטים
* נוסראט בוטו , הגברת הראשונה לשעבר של פקיסטן.
* פרידה פירוזבחט, מתמטיקאית.
* מוחמד ח'אתמי, נשיא איראן לשעבר.
* עטאללה מוהאג'ראני, שר התרבות לשעבר של איראן.
* הושאנג גולשירי , סופר, מבקר ועורך.
* הרנט מרקאריאן, ראש הפדרציה המהפכנית הארמנית לשעבר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אספהאן: מבנים
קטגוריה:איראן: אוניברסיטאות ומכללות
פאולינה ונגרובר זלקינד

**פאולינה ונגרובר זלקינד** (באנגלית: **Pauline Wengrover-Zalkind**; נפטרה ב-19 בינואר 1950) הייתה אשת עסקים אנגלייה, ממייסדי העיר נהריה ובעלת נכסים.

## ביוגרפיה
פאולינה ונגרובר, אשת עסקים ממוצא אנגלי, קשרה את חייה עם הרב ד"ר יעקב מאיר זלקינד, הוסיפה את שם משפחתו לשלה והקימה איתו משפחה.

### העלייה לארץ
פאולינה ויעקב מאיר זלקינד עלו לארץ, התיישבו בכרמל וקנו שכונה שנקראה על שמה: שכונת פועה.

### ייסוד נהריה
ב- 15 במאי 1934 נחתם שטר קניין היסטורי שבו רכשו ארבעה יהודים פרטיים כ-2000 דונם מקרקעות משפחת טואני הנוצרית, בעסקה שהניחה את היסודות לייסוד העיר נהריה. ארבעת הרוכשים הם היינריך כהן, יוסף לוי, ד"ר זליג אויגן סוסקין והגברת פאולינה ונגרובר – זלקינד. הקרקעות נרשמו על שמם בטאבו, בלשכת המקרקעין בעכו.

### פעילותה בנהריה
בעקבות רכישת הקרקע, נוסדה בחיפה ב-26 במאי 1934, חברה חדשה בשם "נהריה בע"מ". בפרוטוקול הייסוד מופיע שפאולינה מסרה "אשת איש" כמשלוח ידה. קלאוס קרפל כותב שהיא ייצגה שתי משפחות חשובות בארץ ישראל, ולמרות חלקה החשוב במתן הכסף היא פעלה בצנעה ובסתר, כך לא זכתה להילת מייסדת נהריה. פאולינה נמנתה על חברי הוועד המנהל של "החברה" כבר בשנת 1935 והיא המשיכה להיות בישיבות הוועד של החברה גם לאחר מכן. עד שנת 1939 היא נחשבת יחד עם שלוש המייסדים למוכרת קרקעות נהריה. בעיתונות מופיעים מייסדים נוספים, אולם בפועל, ארבעת המייסדים המוזכרים לעיל היו בעלי המניות המשמעותיים ביותר ופעילים ברכישת הקרקע ובייסוד העיר.

בשנת 1941, כשהוכרזה המועצה המקומית בנהריה, הגיעה פאולינה כמייסדת והביאה לראש המועצה שי.

למרות תרומתה המהותית לייסוד העיר, לא זכתה פאולינה להילת מייסדת נהריה באותה מידה כמו עמיתיה הגברים. דבר זה משקף נורמות חברתיות של התקופה. נורמות אלו יצרו תופעה רחבה יותר של התעלמות ודחיקה של נשים מהזיכרון התנועתי והלאומי. רק בעשורים האחרונים החלה חשיפה מחודשת של תרומתן של נשים אלה. בימים אלה נעשות פעולות על מנת להנציח את פאולינה כמייסדת, בשל תרומתה להקמת המושבה.

### שנותיה המאוחרות
בשנת 1937 נפטר בעלה, הרב ד"ר יעקב מאיר זלקינד. פועה ערכה את כתבי היד שלו והוציאה לאור את פירושו למשנה כעבור שנתיים, וכן המשיכה בפעולות להנצחתו.

פועה זלקינד, נפטרה בשנת 1950, בגיל 75. משפחתה פרסמה הודעת פטירה בה תוארה כאחת מ"בוני הארץ".

## הערות שוליים

קטגוריה:נהריה: אישים
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1950
אמג'ד בדר

**אמג'ד בדר** הוא יוצר ושחקן ישראלי-דרוזי. נודע בעקבות גילום התפקיד רמי פרס בסדרה נוטוק.

## ביוגרפיה
נולד וגדל בחורפיש. בשנים 2012-2014 למד משחק בבית הספר למשחק של ענת ברזילי ולאחר סיום לימודי המשחק החל להופיע כשחקן בהצגות תיאטרון ולאחר מכן בסדרות טלוויזיה.

## קריירה במשחק
בשנת 2015 שיחק בהצגה "לו יהיה", שזכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל עכו. 

בשנת 2016 שיחק בהצגה "פלסטין שנת אפס" שהוצגה במסגרת פסטיבל עכו, פסטיבל טוקיו יפן ופסטיבל קרלה הודו. 

בשנת 2017 שיחק בהצגות "סייד" בתיאטרון אלסריא יפו ובהצגה "רעולים" בתיאטרון פרינג' נצרת. 

בשנת 2018 שיחק בהצגה "מדיה קום" בתיאטרון אלחנין נצרת. בנוסף שיחק בסדרה מונא בכאן 11. 

בשנת 2022 עלתה לשידור סדרת המתח ירושלים שם הוא משחק שוטר דרוזי.

באוקטובר 2025 עלתה לשידור הסדרה נוטוק, דרמת מתח ישראלית בקשת 12. הסדרה מתמקדת בדרוזים בישראל ועוסקת בתופעת גלגול הנשמות.בנוסף הצטלם לעונה החמישית של פאודה.

## תפקיד ראשי בסדרה נוטוק

בדר משחק את רמי, איש הייטק מובטל בוגר מדעי המחשבי בטכניון ואביו של דניאל, הילד שחווה את תופעת הנוטוק, גלגול הנשמות.

על הסדרה אמר בדר: "זו פעם ראשונה שסדרה בפריים טיים מדברת על החברה הדרוזית, זה מאוד מרגש (...). 'נוטוק' זה גלגול נשמות, מה שנקרא החיים אחרי המוות ומה שקורה עם אנשים אחרי שהם מתים. הסדרה מספרת סיפור של ילד שחווה את האירוע הזה, בהתחלה ההורים לא כל כך רוצים להתעסק עם זה, אבל אחר כך הם מתמסרים אל הסיפור שלו ועוברים איתו את המסע הזה". על השאלה האם הוא מאמין בגלגול נשמות ענה: "אני בן העדה הדרוזית ואני מאוד מאמין בזה, זה חלק מהאמונה שלנו, זה פגש אותי המון, באופן אישי, בתוך המשפחה הגרעינית וגם כל הזמן אנחנו נחשפים לסיפורים".

## חיים אישיים
נשוי ואב, מתגורר בחורפיש.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:דרוזים ארץ-ישראלים
פרד קאצ'ר

**פרדריק (פרד) ויליאם קאצ'ר** (באנגלית: **Fred W. Kacher**; נולד ב-1968) הוא קצין בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית. כיהן כמנהל המטות המשולבים וכמפקד הצי השביעי.

## ביוגרפיה
קאצ'ר סיים לימודי תואר ראשון בספרות מהאקדמיה הימית של ארצות הברית ב-1990 והתגייס לצי. הוא בעל תואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת הרווארד.

שירת כקצין במגוון ספינות קרב של הצי. שימש עוזר למזכיר הצי של ארצות הברית, סגן מפקד המשחתת USS Barry (DDG-52) ועמית הבית הלבן במועצה לביטחון המולדת. בשנים 2007-2010 פיקד על המשחתת USS Stockdale (DDG-106). לאחר מכן שימש עוזרו של יושב ראש המטות המשולבים ומפקד קבוצת המשחתות השביעית. מילא תפקידי מטה בצי האוקיינוס השקט ועוזרו של המפקד העליון של בעלות הברית באירופה. בשנים 2010-2021 פיקד על קבוצת התקיפה השביעית של הצי. ב-2022 מונה לסגן קצין אג"ם של המטות המשולבים.

ב-2023 מונה לנשיא האקדמיה הימית ובפברואר 2024 מונה למפקד הצי השביעי. בדצמבר 2025 מונה למנהל המטות המשולבים, לאחר שלושה חודשים בלבד סיים את כהונתו בתפקיד ללא שנמסר מידע נוסף על הרקע לעזיבתו. 

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר הצי

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי האקדמיה הימית של ארצות הברית
קטגוריה:אדמירלים בצי ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של הצי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:מפקדי הצי השביעי של ארצות הברית
קטגוריה:נשיאי האקדמיה הימית של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1968
שמואל אורן

פרופסור **שמואל אורן** (נולד ב-1947) הוא רופא ישראלי, ומעוטר עיטור העוז במלחמת ששת הימים.

## מלחמת ששת הימים
ביומה הראשון של המלחמה, ב-5 ביוני 1967 הוביל אורן כוח טנקים באבו עגילה בפאתי שדה מוקשים ובשטח כמעט בלתי עביר. תמרון זה וההסתערות שבאה בעקבותיו, מוטטו את מערך המצרים. ביום שלאחר מכן פלוגתו של אורן שימשה ככוח חסימה. בביצוע משימה זו נתקל כוח החסימה אשר נתקל בכוח טנקים מצרים שנסוגו בעקבות ההיתקלות. במהלך ההיתקלות אורן ניטרל טנק מצרי באמצעות זריקת רימונים לרנה הטנק, ועל מעשהו זכה בעיטור העוז. העיטור הוענק לאורן על ידי ראש המטה הכללי דוד אלעזר באפריל 1973.

## לאחר המלחמה
לאחר המלחמה שימש אורן כמנהל מחלקה פנימית א' במרכז רפואי ברזילי שבאשקלון למעלה מ-20 שנים.

אורן היה מעורב במחאות במחאות כנגד ממשלת ישראל במלחמת חרבות ברזל. הוא אף נעצר על ידי משטרת ישראל ביוני 2024 במהלך הפגנה בקיסריה.

## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
קטגוריה:סגל מרכז רפואי ברזילי
קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
נייתן פארוול

**נייתן אלן פארוול** (באנגלית: **Nathan Allen Farwell**; 24 בפברואר 1812 – 9 בדצמבר 1893) היה פוליטיקאי, איש עסקים וסנאטור מטעם מדינת מיין.

## ביוגרפיה
פארוול נולד ב-24 בפברואר 1812 ביוניטי, אז בתחומי מסצ'וסטס וכיום במדינת מיין. הוא למד בבתי ספר ציבוריים ועבד כמורה בשנים 1832–1833. בשנת 1834 עבר לאיסט תומסטון שבמיין, שם עוסק בייצור סיד ובניית ספינות. בהמשך הפך למפקח ים ולסוחר. לאחר מכן למד משפטים ועבר לרוקלנד שבמיין, שם ייסד את חברת הביטוח הימי Rockland Marine Insurance Co., שימש כנשיא החברה והמשיך לעסוק בעריכת דין בעיר זו. בין השנים 1845–1847 טייל באירופה.

פארוול כיהן כחבר הסנאט של מיין בשנים 1853–1854 ושוב בשנים 1861–1862, ובשנה האחרונה כיהן כנשיא הסנאט. בנוסף, כיהן בבית הנבחרים של מיין בשנת 1860 ושוב בשנים 1863–1864. הוא היה נציג בוועידת המפלגה הרפובליקנית בבולטימור בשנת 1864, ובאותה שנה מונה לסנאט של ארצות הברית כמחליף לוויליאם פיט פסנדן לשארית תקופת כהונתו. כהונתו בסנאט נמשכה מ־27 באוקטובר 1864 עד 3 במרץ 1865, והוא לא היה מועמד לבחירה מחדש ב־1865. לאחר מכן חזר לעסוק בעסקי ביטוח. בשנת 1866 היה נציג בוועידת האיחוד הלאומי בפילדלפיה.

פארוול נפטר ב-9 בדצמבר 1893 ברוקלנד שבמיין ונקבר בבית הקברות Achorn Cemetery בעיר. הוא היה בן דודם של  ואלייז'ה פ. לאבג'וי.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיין
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1812
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1893
דיסוננס (אלבום)

"**דיסוננס**" הוא אלבום האולפן ה-16 של הזמר הישראלי ליאור נרקיס, שיצא לאור ב-29 באוקטובר 2025. האלבום כולל 11 רצועות, והוא הופק ונוהל מוזיקלית על ידי המוזיקאי אריאל עדן. ביצירת האלבום שולבו אלמנטים של פופ ישראלי ומוזיקה ים-תיכונית עכשווית.

## רקע והוצאה
האלבום נכתב והוקלט לאחר תקופה ממושכת שבה נמנע נרקיס מהופעות וחשיפה תקשורתית, בעקבות גירושיו מאשתו לשעבר ספיר נרקיס. לדבריו, בשנה שלאחר מכן חווה תקופה של דיכאון וקריסה רגשית וסיפר כי בשנים הללו עבר את התקופה הקשה ביותר בחייו, שכללה תחושת אובדן ורצון לפרוש מהעשייה המוזיקלית לחלוטין. הוא תיאר מקרה שבו, לדבריו, . נרקיס הוסיף כי בתוך המשבר האישי השתלבו גם תחושות קשות ביחס למצב במדינה – המלחמות, החטופים והכאב הציבורי – שהשפיעו עליו עמוקות והיוו חלק מהרקע הרגשי לאלבום. לדבריו, .

שם האלבום היה אמור להיות אחר ובוצע על ידי עומר אדם שיקרא לדיסוננס.

העבודה על האלבום החלה בעקבות מפגש עם המפיק הצעיר אריאל עדן, לוחם משוחרר מחטיבת הצנחנים שנפצע במלחמה בעזה. השניים הכירו דרך היוצרים אלעד טרבלסי ואופיר כהן, וחברו מחדש בחתונתו של עדן. הקשר ביניהם, שנולד מתוך משברים אישיים, הפך לשיתוף פעולה מוזיקלי הדוק. נרקיס תיאר את השפעתו של עדן עליו באותה תקופה כקריטית: עדן אסף חומרים, ניהל את האולפן ונאבק "להוציא את ליאור מהמיטה ומהמשבר". מתוך השבר האישי של השניים נוצר אלבום שמבקש לחשוף את האדם מאחורי הדמות הציבורית. האלבום נבנה סביב קונספט של חזרה לעצמי דרך המוזיקה, וכולל שירים בעלי אופי אישי ומופנם.

הסינגל הראשון מתוכו, "אהבת חינם", יצא לאור ב-28 באוקטובר 2025, בביצוע דואט עם הזמר ששון איפרם שאולוב. השיר נכתב ברוח של אחדות ואופטימיות.

## הפקה
את האלבום הפיק אריאל עדן, שכתב חמישה משירי האלבום וניהל את כלל תהליך ההפקה – החל מאיסוף הטקסטים ועד לניהול ההקלטות והעיבודים. באופן ייחודי, "דיסוננס" מאגד מגוון רחב של יוצרים מהדור הצעיר והוותיק במוזיקה הישראלית.

העבודה התאפיינה בשילוב של נגנים חיים עם הפקה אלקטרונית, תוך ניסיון לשמור על איזון בין צליל עכשווי לבין סגנונו המסורתי של נרקיס. מבין האורחים באלבום נמנה הזמר ששון שאולוב, המשתתף בדואט "אהבת חינם" – הסינגל הראשון שיצא מתוכו.

## תוכן וסגנון
שם האלבום, "דיסוננס", מתייחס לרעיון של חוסר הרמוניה או ניגוד פנימי, ומייצג את הקונפליקט הרגשי המובא בשירים. האלבום עוסק בנושאים של פרידה, התמודדות עם דיכאון, חיפוש עצמי ושינוי אישי. מבחינה מוזיקלית הוא משלב בלדות לצד שירים קצביים, ומשתמש בעיבודים מינימליים יחסית בהשוואה לעבודותיו הקודמות של נרקיס.

מבין השירים הבולטים באלבום נכלל "ערן זהבי", רצועה עשירית באלבום, שנכתבה כמחווה לשחקן הכדורגל ערן זהבי. השיר מתייחס באופן הומוריסטי אך גם נוסטלגי למעברו המתוקשר של זהבי מהפועל תל אביב למכבי תל אביב בשנת 2013.

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי ליאור נרקיס
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי פופ
קטגוריה:אלבומי חברת Mobile1 Music