open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חולשת הרצון

**חולשת הרצון** (אקרסיה) או **חולשה מוסרית** הוא תרחיש התנהגותי-אנושי המתבטא בפער בין עיקרון מוסרי שאדם מחזיק ורוצה בו לבין מעשיו בפועל, המתבצעים בניגוד לאותו עיקרון.

מקור 'חולשת הרצון' עקרוני לבירור מקומה של ההנעה במשפטי המוסר; האקסטרנליזם, מפריד בין ההכרה בעיקרון המוסרי לבין ההנעה לפעול על פיו ומזהה את חולשת הרצון כחריגה אתית-נורמטיבית, מקרה בלתי-מוסרי-מובהק של האפשרות להכיר בערך מוסרי כשלעצמו, גם כשאינו מיושם בפועל. לעומתו, האינטרנליזם, טוען כי ההנמקה והסכמה לערכו של עקרון מוסרי כוללת בהכרח הניעה וטעם ביישום העיקרון למעשה, וכל ביטול של עיקרון מוסרי בפועל מעיד על אי-הסכמה בדבר ערכו בכח.

עבור אינטרנליסטים כסוקרטס וריצ'רד הייר חולשת הרצון היא א-מוסרית. סוקרטס כופר בקיומה והייר קובע כי היא תמיד ביטוי למצב כפייתי של אי-יכולת-נפשית פסיכולוגית, הפוטרת מאחריות מוסרית, הדיסוננס ההתנהגותי אינו על רקע ובגבולות המוסר, ואינו יוצא מן הכלל האינטרנליסטי.
מבקריו של הייר כג'ון אוסטין, מצביעים על שכיחות המצבים בהם אדם מכיר בעיקרון מוסרי ואינו פועל על פיו, לא מתוך דחף או כפייה, אלא בשליטה עצמית וכניעה רצונית ליצר, בכך מערערים על הקביעה כי אין עיקרון מוסרי שאינו אינטרנליסטי, וכי כל חלש-רצון אינו אחראי למעשיו, ומעמידים בספק את ההנחה כי הפרסקריפטיביות של המילים האתיות בת תוקף חד-משמעי.

## ראו גם
* דיסוננס קוגניטיבי
* שליטה עצמית
* אינהיביציה

## קישורים חיצוניים
* דן אריאלי על חולשת הרצון בהווה מול התמודדות עם בעיות עתידיות – הרצאה מאתר 12 דקות 

קטגוריה:פילוסופיה
קטגוריה:מוסר
קטגוריה:מושגים באתיקה
טיעון השאלה הפתוחה

**טיעון השאלה הפתוחה** (באנגלית: **The Open Question Argument**) הוא הסברו של הפילוסוף ג.א. מור לשאלה כיצד כל הגדרה של מונח אתי באמצעות מונח לא אתי, היא כשל נטורליסטי. אדוארד מור מנמק באמצעות 'טיעון השאלה הפתוחה' את תפיסתו המטא-אתית, כי ה'טוב' כערך, הוא מושג פשוט, שאינו בר הגדרה משמעותית-מוּשָׂגִית, הזהה ושקולה למושג 'טוב'.

פרוצדורת הטיעון: בהינתן הגדרה X למילה 'טוב', יש להציב את X בתבנית השאלה: "האם אכן כל X הוא טוב?". הגדרה X, שתספק תשובה חיובית מוחלטת לשאלה זו, תהווה הגדרה אמיתית למושג 'טוב', כשם שבהינתן "סייח הוא סוס צעיר", הטענה "אכן כל סוס צעיר הוא סייח", אמיתית.
ואילו הגדרה X שלא תספק תשובה חיובית מוחלטת, מותירה שאלה פתוחה, ויש לסייג את אמיתות ההגדרה. כגון, בהינתן:"טוב הוא **הנאה**", וההצבה: "האם אכן כל **הנאה** היא טובה?", אזי, סיוג התשובה "אכן כל הנאה היא טובה" לגיטימי, ההגדרה מכילה אפשרות לסתירה ואינה טובה.

מור טוען כי ניסיונות הגדרה חוזרים ונשנים למושג 'טוב', מותירים שאלה פתוחה, ולא נמצאת הגדרה שתחתום את חזרת ההצבות האינסופית, וקובע כי כְשָׁלֵי ההצבות השונות בהגדרת ה'טוב' מקורן אינו בכשל לוגי או תוכני, אלא ב'כשל הנטורליסטי' המתרחש בשל טיב ה'טוב' כערך.

הטיעון מחזק את האקסטרנליזם, פערים וקשיים בניתוח שפה, ושידוליותן של הגדרות המוסר.

מבקרי הטיעון, רואים בו הליך בדיקת הגדרות, החסר את ההוכחה כי **אי היכולת להגדיר את הטוב**, היא טאוטולוגיה, וכן אינו מקובל על האוחזים בהגדרה-מושגית-מוגמרת על מהות ה'טוב'.

## קישורים חיצוניים
אלעזר וינריב,טיעון השאלה הפתוחה, בעיות בפילוסופיה של המוסר

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פילוסופיה
קטגוריה:אתיקה
קטגוריה:מוסר
קטגוריה:טיעונים
קטגוריה:מושגים באתיקה
בריאן מהון

**[[סר]] בריאן מָהוֹן** (באנגלית **Bryan Mahon**; 2 באפריל 1862, גולוויי, הממלכה המאוחדת – 29 בספטמבר 1930, דבלין, אירלנד) היה גנרל בריטי, מפקד אוגדה במערכת גליפולי ומפקד קורפוס בחזית המקדונית. מהון כיהן כמפקד הצבא הבריטי באירלנד עד פרוץ מלחמת העצמאות האירית.

## ראשית הקריירה
ב-1883 סיים מהון את האקדמיה הצבאית, הוסמך כקצין פרשים בדרגת סגן והוצב בגדוד ההוסרים המלכותי ה-8. במהלך מלחמת הבורים השנייה פיקד קולונל מהון על חטיבת מתנדבים דרום אפריקנים, אשר בין אוקטובר 1899 ועד מאי 1900, נלחמה בגזרת העיר מפיקנג והובילה להסרת המצור מהעיר אשר תושביה היו נתונים בסכנת רעב.

## מלחמת העולם הראשונה
במלחמת העולם הראשונה פיקד מהון על הדיוויזיה ה-10 (האירית) במערכת גליפולי ולאחר פינוי כוחות מדינות ההסכמה מחצי האי גליפולי הונחת עם כוחותיו בנמל סלוניקי, נשלח לגזרת סרביה והשתתף בקרבות המאסף במערכה על סרביה. כוח המשלוח הבריטי נחת באיחור ולא הצליח למנוע את כיבוש הממלכה הסרבית בידי כוחות מעצמות המרכז והדיוויזיה של מהון נסוגה במהירות מהגבול הסרבי כדי לייצב קו הגנה סביב העיר סלוניקי. ב-נובמבר 1915 החליף מהון את הגנרל צ'ארלס קרמייקל מונרו בתפקיד מפקד הכוח הבריטי בחזית המקדונית ותחת פיקודו של מפקד הזירה, הגנרל הצרפתי מוריס סראי פעל לביצור קווי ההגנה אל מול התקפות צבא ממלכת בולגריה. במאי 1916 מונה מהון לתפקיד מפקד הצבא הבריטי במצרים ובמקומו מונה למפקד ארמיית סלוניקי הבריטית, הגנרל ג'ורג' מילן.

## לאחר המלחמה ואחריתו
ב-1917 מונה מהון לתפקיד מפקד הצבא הבריטי באירלנד. הוא פרש מתפקידו ומשירות פעיל בצבא הבריטי בראשית 1919, עם פרוץ מלחמת העצמאות האירית. מהון נבחר לכהן כחבר הפרלמנט של אירלנד הדרומית ב-1922 וב-1925, נבחר לבית הנבחרים התחתון של אירלנד וב-1928 לבית הנבחרים העליון. מהון כיהן בתפקידו כסנטור עד ליום מותו ב-1930 והוא בן 68 שנים.

## ראו גם
* מערכת גליפולי
* החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מערכת גליפולי
קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירי הצלב הגדול
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:המסדר הוויקטוריאני המלכותי: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא בריטניה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1862
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1930
דייגו גודין

**דייגו רוברטו גודין לאל** (בספרדית: **Diego Roberto Godín Leal**) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת הבלם. גודין הוא מלך ההופעות של נבחרת נבחרת אורוגוואי עם 161 הופעות.

## קריירה
בטרם החל לשחק כדורגל, היה גודין שחיין. הוא קבע מספר שיאי גילאים לאומיים, שחלקם עודם עומדים בתוקפם. בגיל 15 החל לשחק כדורגל, ואת הקריירה המקצועית שלו החל ב-2003, בקבוצת אתלטיקו סרו בליגת העל האורוגוואית. תחילה שיחק כחלוץ, אך בהמשך עבר לעמדת הבלם. בשנת 2006 הצטרף לנסיונל, ולאחר עונה אחת חתם על חוזה לחמש שנים במועדון הספרדי ויאריאל.

בשנת 2010 הצטרף לאתלטיקו מדריד, ובעונת  זכה עמה בליגה האירופית לאחר ניצחון 0–3 במשחק הגמר על אתלטיק בילבאו.

בשנת 2013 הוארך חוזהו עד ל-2018. בעונת 2013/2014 זכה עם אתלטיקו באליפות הליגה הספרדית, כאשר במחזור האחרון הבקיע בנגיחה את שער השוויון במשחק נגד ברצלונה שהעניק את האליפות לאתלטיקו. גודין הבקיע שער גם בגמר ליגת האלופות 2014, בו הפסידה אתלטיקו לריאל מדריד.

ב-1 ביולי 2019 עזב את אתלטיקו מדריד וחתם באינטר מילאנו לשלוש שנים, תמורת 4.5 מיליון אירו לעונה.

ב-24 בספטמבר 2020 הצטרף גודין לקליארי מהסרייה א' בחוזה לשלוש שנים.

ב-12 בינואר 2022 חתם לשנה אחת באתלטיקו מיניירו. במדי הקבוצה ערך שבע הופעות בכל המסגרות.

ב-21 ביוני 2022 חתם לשנה וחצי בוולס סארספילד.

ב-27 ביולי 2023 הודיע על פרישה מכדורגל.

### קריירת נבחרת
גודין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אורוגוואי כשהיה בן 19 בלבד, במשחק נגד נבחרת מקסיקו במסגרת הקופה אמריקה בשנת 2007. הוא נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי למונדיאל 2010. במונדיאל 2014 הבקיע את שער הניצחון נגד איטליה שהעלה אותה לשמינית הגמר.

נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר מונדיאל 2022.

## תארים
;אתלטיקו מדריד
* הליגה האירופית (2): 2011/2012, 2017/2018
* אליפות ספרד: 2013/2014
* גביע המלך הספרדי: 
* הסופר קאפ האירופי (3): , , 
* הסופר קאפ הספרדי: 2014

;אתלטיקו מיניירו
* הסופר קאפ הברזילאי: 2022

;נבחרת אורוגוואי
* קופה אמריקה: 2011

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בלמי כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:כדורגלנים אורוגוואים
קטגוריה:כדורגלני נסיונל
קטגוריה:כדורגלני ויאריאל
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני קליארי
קטגוריה:כדורגלני ולס סארספילד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אורוגוואי
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2007
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2011
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2013
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2015
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2016
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2019
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2021
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מיניירו
קטגוריה:אורוגוואים שנולדו ב-1986
אלכסנדר קולארוב

**אלכסנדר קולארוב** (בקירילית: **Александар Коларов**; נולד ב-10 בנובמבר 1985 בבלגרד) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

## קריירה
קולארוב החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדון המקומי הסרבי צ'וקריצ'קי סטנקום, ובפברואר 2006 חתם ב-OFK בלגרד. הוא שיחק שם עונה וחצי, וזכה לתשומת לבם של מאתרי כישרונות מטעם לאציו מהסרייה א'. הוא עבר לקבוצה האיטלקית בקיץ 2007 תמורת 800,000 אירו. הוא הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בתיקו מול רג'ינה ב-30 בספטמבר 2007. בעונתו השנייה בלאציו ביסס את מעמדו כמגן השמאלי הבכיר, במהלכה הבקיע מספר שערים למרות היותו שחקן הגנה, ואף זכה עם לאציו בגביע האיטלקי ובסופר קאפ האיטלקי. בתחילת עונת  החליף את מספר חולצתו מ-3 ל-11 כהוקרה לכוכב הסרבי סינישה מיכאילוביץ', ששיחק לפניו בלאציו.

ב-24 ביולי 2010, חתם בשורותיה של הקבוצה האנגלית, מנצ'סטר סיטי, תמורת 16 מיליון ליש"ט. במדיה זכה בחמישה תארים.

ב-22 ביולי 2017 קולארוב חתם לשלוש שנים ברומא בעבור סכום של 5 מיליון יורו. ב-29 בספטמבר 2018, הוא כבש שער בניצחון 1–3 על קבוצתו בעבר והיריבה העירונית, לאציו, והפך לשחקן השני בלבד בהיסטוריה של הדרבי של רומא, שכבש בדרבי עבור שתי הקבוצות של העיר רומא.

ב-8 בספטמבר 2020 חתם קולארוב באינטר מילאנו לעונה אחת.

### קריירת נבחרות
קולארוב היה חלק מנבחרת סרביה הצעירה שהעפילה לגמר היורו עד גיל 21 לשנת 2007 בהולנד. בשנת 2008 נכלל בסגל הנבחרת הסרבית שהשתתפה באולימפיאדת בייג'ינג. באותה שנה ערך גם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת. קולארוב סייע לנבחרתו להעפיל למונדיאל 2018, ואף כבש בבעיטה חופשית בניצחון 0–1 על קוסטה ריקה, אך נבחרת סרביה לא צלחה את שלב הבתים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:מגני כדורגל סרבים
קטגוריה:בלגרד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סרביה
קטגוריה:כדורגלני צ'וקריצ'קי
קטגוריה:כדורגלני OFK בלגרד
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:ספורטאים סרבים באיטליה
קטגוריה:מאמני כדורגל סרבים
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1985
סשה סטויאנוביץ'

**סשה סטויאנוביץ**' (בסרבית-קירילית: **Caша Cтojaновић**; נולד ב-21 בינואר 1983) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.

## ביוגרפיה
סטויאנוביץ' החל את הקריירה שלו במועדון הכדורגל ראדניצ'קי ניש, ובמקביל שיחק בנבחרות הצעירות של סרביה. בגיל 18 עבר למועדון ההולנדי פ.ס.וו. איינדהובן, אך לא זכה לשחק במדיה, ובמהלך התקופה הושאל לקבוצת מועדון הכדורגל איינדהובן ולאחר ששוחרר מפ.ס.וו שיחק עונה נוספת בפ.צ. איינדהובן. לאחר מכן עבר לרוסנדאל, אף היא מליגת העל ההולנדית. בעונת  שיחק באריס לימסול מליגת העל הקפריסאית, וירד עמה לליגת המשנה. באותה עונה הבקיע 7 שערים.

בקיץ 2010 הגיע לישראל וחתם בהפועל חיפה, במדיה שיחק עונה אחת. בקיץ 2011 עבר לשחק באתניקוס אחנס מליגת העל הקפריסאית, וכעבור שנה חזר לקבוצת נעוריו ראדניצ'קי ניש, במדיה שיחק שנתיים נוספות. לקראת עונת  חתם באוניברסיטאטה קלוז' מליגת העל הרומנית. בינואר  חתם בהכוכב האדום בלגרד. הוא שיחק במרכז השדה לצד מיטשל דונלד ובסוף העונה הקבוצה זכתה באליפות. בסוף העונה הוא חזר למועדון בעיר ניש בו התחיל את הקריירה.

## תארים
;הכוכב האדום בלגרד
* אליפות סרביה: 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:קשרי כדורגל סרבים
קטגוריה:ניש: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פ.ס.וו. איינדהובן
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני אתניקוס אחנס
קטגוריה:כדורגלני ראדניצ'קי ניש
קטגוריה:כדורגלני הכוכב האדום בלגרד
קטגוריה:כדורגלני אוניברסיטת קלוז'
קטגוריה:כדורגלני אריס לימסול
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים סרבים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים סרבים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים ברומניה
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1983
גינאה ביסאו במשחקים האולימפיים

**[[גינאה ביסאו]]** משתתפת ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** מאז אולימפיאדת אטלנטה (1996). איש מהספורטאים שייצגו אותה במשחקים לא הגיע להישג משמעותי. גינאה ביסאו מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

הוועד האולימפי של גינאה ביסאו הוקם ב-1992 והוכר על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי ב-1995.

## ראו גם
* גינאה ביסאו במשחקים הפאראלימפיים
* גינאה ביסאו במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
קטגוריה:גינאה ביסאו: ספורט
גאורגה מורשאן

**גאורגה דימיטרו מורשאן** (ברומנית: **Gheorghe Dumitru Mureşan**; נולד ב-14 בפברואר 1971) הוא כדורסלן עבר רומני. מורשאן ומאנוט בול הסודני הם שני השחקנים הגבוהים ביותר ששיחקו אי פעם בליגת ה-NBA. הגובה של שניהם הוא 2.31 מטר, אך בניגוד לבול ענקיותו של מורשאן נובעת מבעיה בבלוטת יותרת המוח וגובהם של שני הוריו הוא שגרתי.

## קריירה
מורשאן נולד למשפחה ענייה בעיר טריטני במחוז קלוז' והחל לשחק כדורסל באוניברסיטת קלוז'. בשנת 1992 החל לשחק בצורה מקצוענית בקבוצת פו אורטז מליגת העל הצרפתית בכדורסל, והפך אטרקציה מיידית לאוהדים. בשנת 1993 נבחר במקום ה-30 בדראפט ה-NBA על ידי קבוצת וושינגטון בולטס, בשורותיה הוא שיחק שנה, ובעקבות פציעות מרובות חזר לקבוצתו הקודמת בצרפת.
לאחר שפתח את העונה בפו אורטז, וחזר לוושינגטון, נבחר מורשאן לשחקן המשתפר של העונה כשרשם ממוצעים של 14.5 נקודות, 9.6 ריבאונדים ו-2.26 חסימות למשחק, ובנוסף הוביל את הליגה באחוזי קליעה מהשדה עם 58.4% בעונת . בעונה העוקבת, עונת , המשיך מורשאן להוביל את הליגה באחוזי קליעה מהשדה, כשקלע 60.4% בממוצע למשחק.

בשנת 1998 עבר מורשאן לקבוצת ניו ג'רזי נטס במדיה שיחק שנתיים, אך שותף רק ב-31 משחקים. לקראת סיום הקריירה שלו, חזר מורשאן לצרפת, וסיים את הקריירה שלו בקבוצה בה החל, פו אורטז.

מורשאן שיחק עם המספר 77 לאורך הקריירה לו, כהתייחסות לגובהו (7 פיט ו-7 אינץ').

בשנת 1998 כיכב מורשאן, לצידו של בילי קריסטל, בסרט הקומדיה "הענק שלי". מורשאן גם השתתף בקליפ של אמינם בתפקיד פיתום.

בשנת 2023 השתתף בתור סיישל בסרט הדרמה האמריקאי "גבריות" (אנ') מאת הבמאי הדרום-אפריקאי ג'ון טרנגוב (אנ'). 

ב-11 במרץ 2007 שיחק מורשאן במדיה של מרילנד גרינהוקס מליגת ה-ABA כחלק מהרכב הכדורסל הגבוה בהיסטוריה, היה זה משחקו הראשון בקריירה של מורשאן בו הוא לא היה השחקן הגבוה ביותר על המגרש, כששיחק לצידו של סון מינגמינג הסיני, הגבוה ממנו בחמישה סנטימטרים (2.36 מטר).

## קישורים חיצוניים

*דף השחקן באתר ה-NBA
*מורשאן בפרסומת ל-ESPN
*

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים רומנים
קטגוריה:כדורסלני פו אורטז
קטגוריה:כדורסלני ניו ג'רזי נטס
קטגוריה:כדורסלני וושינגטון בולטס
קטגוריה:בחירות דראפט של וושינגטון בולטס
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1971
הפיג'מות בקפה קר סול

**קפה קר-סול** הייתה קומדיית מצבים לילדים וסדרת בת לסדרה "הפיג'מות". הסדרה שודרה בשנים 2007-2008 בערוץ הילדים.

העונה הראשונה מתרחשת לאחר עונתה הרביעית של "הפיג'מות", כאשר הדמויות המוכרות מגיעות לעבוד בבית קפה. העונה השנייה מתרחשת לאחר העונה החמישית של "הפיג'מות" על אף שהיא עלתה לשידור בטלוויזיה לפניה.

## עלילה
העלילה מתמקדת באילן, עודד וקובי שבאו הישר מתל אביב לראשון לציון לעזור לימית לפתוח מחדש את העסק המשפחתי הכושל שלה: "קפה קר סול" ומנהל המקום הוא דוב'לה שפיץ פיצול אישיות של קובי פרג'. במשך הסדרה חבורת הפיג'מות עובדים בפינת הקפה של דוד של ימית סול.

## דמויות
### דמויות ראשיות
***ד'ובלה שפיץ** (קובי פרג') - דמות חדשה של קובי, מנהל בית הקפה, ידוע כעצבני במיוחד, הסלוגן המוכר שלו הוא:"אתה יודע מי אני?! אתה יודע עם מי אני עבדתי?!", אותו אומר בדרך כלל לאחר שמישהו מעצבן אותו.
***[[קובי פרג']]** - עובד בתור מלצר במסעדה. בגלל בעיות תקציב, קובי היה יכול להרשות לעצמו רק דמות אחת: **ד'ובלה שפיץ**. הוא מופיע יותר מקובי עצמו.
***[[אילן רוזנפלד]]**- עובד בתור מלצר במסעדה. הבנות חולות עליו. הוא וליאת היו חברים למעט זמן ונפרדו.
***[[עודד פז]]**- עובד בתור שף ומלצר במסעדה. לא השתנה כלל, ועדיין טיפש.
***[[גרי מנדלבאום]]** (יניב פולישוק) - השתנה מעט. התלונן פחות על שפרה ובצורה אירונית גרי כבר לא מעסיק את השלישייה כשוטפי כלים. והחל מהעונה השנייה עזר ל**ד'ובלה שפיץ** בניהול העסק כדמות ראשית.

### דמויות משנה
***[[ימית סול]]** - לא השתנתה כלל. הקפה שייך לדוד שלה בראשון לציון ורוצה לפתוח את העסק מחדש והשלישייה עזרה לה. עובדת בתור מארחת ומלצרית. עזבה את המסעדה ובאה מחליפה ואז היא שבה, בעונה ה-2 לא השתתפה כלל והביאו לה מחליפה מ"הפיג'מות": דנה פרידר.
***[[דנה פרידר]]** (עונה 2) - עובדת בתור מלצרית ומארחת. הופיעה החל מהעונה ה-2, המחליפה של ימית לאחר שעזבה.
***נתן קופרמן** (יובל סגל, עונה 1) - הופיע בשישה פרקים. ועזר לעודד במטבח בתור הסו -שף שלו. נתן כמעט ולא התבכיין בסדרה.
***ליאת אור** (ליאת הר לב, עונה 1) - השתתפה ברעיון של השלישייה מלצר מזמר והגיע עד הגמר וניצחה. החליפה את ימית כי היא עזבה את המסעדה למעט זמן ואז היא שבה. היא ואילן היו חברים למעט זמן ונפרדו.

### דמויות אורח
***שאול לוטקר** (יעקב בקר, עונות 1–2) - מבקר מסעדות ובתי קפה. לא מרוצה מהשירות של המקום. (הופיע בתפקיד אורח פרקים "מבקר המסעדות" חלקים א', ב'. ג ו- ד ובעונה השנייה פרק 10 "נקמתו של שאול לוטקר").
***מר לטין** (סימון רוזנפלד, עונה 2) - הופיע בתפקיד אורח בפרק "שח-מט" בעונה השנייה פרק 3. מר לטין מגלם חירש שמוכר בפרק זה מחזיקי מפתחות.
***דוד של ימית** - {רק שומעים עליו} מנהל את העסק המשפחתי שלהם בעבר.

## שידור מקורי

## סדרות בת/המשך
*"הפיג'מות"
*"מנדלבאום בלש פרטי"
*"הפיג'מות במופע של דובל'ה"

## קישורים חיצוניים

*קפה קר-סול, באתר ynet

קטגוריה:קומדיות מצבים ישראליות
קטגוריה:הפיג'מות
קטגוריה:טדי הפקות
קטגוריה:סדרות ספין-אוף ישראליות
קטגוריה:HOT: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות קומיות ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2007
נאו-אימפרסיוניזם

[שמאל|ממוזער|350px|"[יום ראשון אחר הצהריים על גדות האי לה גראנד ז'אט", ציור של ז'ורז' סרה מ-1886 שנחשב לראשון שהופיע בסגנון הנאו-אימפרסיוניסטי]]

**נאו-אימפרסיוניזם** הוא ביטוי שהציע פליקס פנאון ב-1886 כדי לתאר תנועה אמנותית שהונהגה על ידי ז'ורז' סרה. יצירתו של סרה, "יום ראשון אחר הצהריים על גדות האי לה גראנד ז'אט", נחשבת ליצירה הראשונה שהופיעה תחת תנועה אמנותית זו. בתקופה זו, שיא האמנות הצרפתית, ציירים רבים חיפשו אחר שיטות חדשות. חברי התנועה נמשכו לציור נופים וחופים. הטכניקה הנפוצה ביותר תחת תנועה זו הייתה הפוינטיליזם.

רבים מחברי התנועה היו מזוהים עם האנרכיזם ושילבו רעיונות חברתיים ופוליטיים בעבודתם.

## סקירה כללית
### עקרונות האסתטיקה: אור וצבע
בזמן הופעתה של התנועה, סרה ומאמיניו הציעו לעדן את הדפוס האימפולסיבי והאינטואיטיבי של ציירי האימפרסיוניזם. נאו-אימפרסיוניסטים השתמשו ברשתות גדולות של נקודות על מנת להשרות לתחושת סדר. סרה התייחס גם לתפיסת האור והצבע.

התפתחות תאוריית הצבע בסוף המאה ה-19 הייתה חלק חשוב בעיצוב הסגנון הנאו-אימפרסיוניסטי. ספרו של אוגדן רוד, *כרומטיקה מודרנית*, הציע שקיימות התנהגויות שונות בהתאם לצבע ולאור. במקום לערבב בין שני צבעים, השתמשו הנאו-אימפרסיוניסטים בצבעים נקיים בנקודות ובאמצעות טכניקת הנקודות (הפוינטיליזם) הם הצליחו לשלוט בגוון הצבע.

### טביעת המונח "נאו-אימפרסיוניזם"
לפני טביעת המונח על ידי פליקס פנאון, הוצעו שמות נוספים לתיאור התנועה:
* כרומולומינריזם - מונח שהוצע על ידי ז'ורז' סרה. המונח התייחס לעובדת היות המחקר בנושא הצבע והאור כמרכזי בסגנון הציור. המונח כמעט ולא נמצא בשימוש בימינו.
* דיוויזיוניזם - מונח שנפוץ יותר בימינו. המונח מתייחס לשימוש המיוחד בצבעי יסוד על מנת ליצור גוונים שונים.

### ביקורת
בתחילת התנועה, הנאו-אימפרסיוניסטים לא התקבלו בברכה בעולם האמנות ובציבור. ב-1886, כשסרה הציג לראשונה את עבודתו המפורסמת, "יום ראשון אחר הצהריים על גדות האי לה גראנד ז'אט", היו בעיקר ביקורות רעות עליה. היו שתיארו את היצירה כ"אנדרלמוסיה" או כ"שערורייה".

כיוון שהתנועה הייתה ממשיכה של האימפרסיוניזם, היא ספגה את הביקורת שספגו האימפרסיוניסטים וגם ביקורת נוספת שהתבססה על פקפוק בשיטות החדשות שהציעה.

## חברים רשמיים בתנועה

## ציורים


תמונה:Heuernte bei Eragny-sur-Epte (1889) - Camille Pissarro.jpg| קאמי פיסארו, 1889
תמונה:Portrait-Alice-Sethe-1888.jpg|תאו ון ריסלברג, 1888
תמונה:Henri_Edmond_Cross_001.jpg|הנרי אדמונד קרוס, 1900 

תמונה:Lemmen2.jpg|ז'ורז' למן, 1891/2
תמונה:Charles_Th%C3%A9ophile_Angrand_001.jpg|צ'ארלס אנגרנד, 1887
תמונה:Seurat-La Parade detail.jpg|ז'ורז' סרה, 1889


## לקריאה נוספת


*
*
*Ward, Martha (1996). *Pissarro, Neo-impressionism and the Spaces of the Avante-Garde* Chicago, Illinois: Chicago University Press.
*Haslett, Carrie (2002). *Neo-impressionism: Artists on the Edge*. Portland, Oregon: Portland Museum of Art.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אימפרסיוניזם
קטגוריה:פוינטיליזם
קטגוריה:פוסט-אימפרסיוניזם
קטגוריה:אסכולות באמנות
דיאגוראס ממלוס

**דיאגוראס ממלוס** (ביוונית: **Διαγόρας ὁ Μήλιος**; בן המאה ה-5 לפנה"ס) היה משורר לירי וסופיסט יווני, שנודע כאתאיסט מוצהר.

## חייו
נולד באי מלוס (אחד האיים הקיקלאדיים), והגיע לאתונה ב-423 לפנה"ס. אריסטופאנס במחזהו העננות תיאר את דיאגוראס כאישיות מפורסמת. על פי האנציקלופדיה הביזנטית "סודא" הפילוסוף דמוקריטוס שילם כופר נפש כדי לשחרר את דיאגוראס מן השבי אחרי שב-416 האי מלוס נפל בידי אלקיביאדס במרוצת המלחמה הפלופונסית. לפי מקור זה, דיאגוראס הפך לתלמידו של דמוקריטוס, אך אין בידינו אישור לכך מכל מקור אחר. ב"סודה" נכתב גם כי בימי נעוריו דיאגוראס נודע כמשורר לירי.

ההיסטוריון דיודורוס סיקולוס כתב כי ב-415 נתבע דיאגוראס לדין על ידי המפלגה הדמוקרטית באתונה באשמת כפירה באלים - מה שגרם לו להימלט מאתונה ולמצוא מקום מקלט בקורינתוס. דיאגוראס נמצא אשם והוטל עליו עונש מיתה. הובטח פרס לכל מי שיביא את ראשו לאתונה ופרס כפול לכל מי שיביא אותו לשם חי. על פי ה"סודה" הוא מת בקורינתוס.

דיאגוראס היה אחד הפילוסופים שתקפו את האלים של אתונה. קיקרו, בן המאה הראשונה לפנה"ס, סיפר כי אחד מידידיו של דיאגוראס ניסה לשכנעו בקיומם של האלים בהציגו בפניו את צלמיהם של אנשים שאותם האלים הצילו מטביעה בים - מה שגרם לדיאגוראס להשיב כי עדיין לא ראינו את צלמיהם של האנשים הרבים שנספו בין שברי אוניות. קיקרו המשיך וסיפר כי כאשר דיאגוראס היה על ספינה שעמדה לטבוע, המלחים היו משוכנעים כי נוכחותו הביאה עליהם את זעמם של האלים, ודיאגוראס השיב להם כי ספינות רבות שהוא לא נמנה עם נוסעיהן טבעו גם הן.

הסופר הנוצרי אתנגורס מאתונה, בן המאה ה-2 לספירה, האשים את דיאגוראס באתאיזם באומרו כי לא זו בלבד שהכריז כי האלים אינם קיימים, אלא גם ניתץ את פסל העץ של הרקולס והשתמש בעצים כדי להרתיח את הלפת שלו.

בתקופתו של דיאגוראס תורת הספקנות החלה לקעקע את יסודותיה של האמונה העממית באלים. כעדות לכך ישמשו משפטם של אלה שניתצו את פסליו של הרמס ומחזותיו של אריסטופאנס שמהם השתמע כי הזלזול באלים מזיק לחינוכם של בני הנעורים. דיאגוראס נמנה עם הפילוסופים הקדם סוקרטיים שניסו להסביר את המציאות הסובבת אותנו בחוקי הטבע ללא צורך בהתערבות אלוהית. הוא טען כי אין בנמצא אלים כלל, ותמך בגישתה של האסכולה האטומיסטית מייסודם של לוקיפוס ושל תלמידו דמוקריטוס שגרס כי האמונה באלים מקורה בפחד מתופעות הטבע.

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררי יוון העתיקה
קטגוריה:סופיסטים
קטגוריה:אתאיסטים יוונים
קטגוריה:פילוסופים אתאיסטים
אגתוניסי

**אגתוניסי** (ביוונית: **Αγαθονήσι**) הוא אי הממוקם בצפון האיים הדודקאנסיים, השייכים ליוון. האי ממוקם במזרח הים האגאי. תושבי האי מכנים את האי בשם "גידארו".

## גאוגרפיה
באי שני יישובים: מגאלו כוריו (הכפר הגדול) בו מתגוררים (נכון לשנת 2011) 168 תושבים ומיקרו כוריו (הכפר הקטן), בו מתגוררים 17 תושבים. באי אין מעיינות טבעיים. 

שיא גובהו של האי 209 מטרים מעל פני הים, ושטחו 13.5 קמ"ר.

## היסטוריה
האי היה מיושב בתקופות קדומות והיה חלק מהאימפריה הביזנטית, והאימפריה העות'מאנית. במהלך מרבית התקופה העות'מאנית האי לא היה מיושב עד ראשית המאה ה-19. בשנת 1922 האי נתפס על ידי כוחות צבא איטלקיים, ואלה נותרו באי עד תום מלחמת העולם השנייה עת עבר האי לידי יוון.

## אוכלוסייה
אוכלוסיית האי בשנים האחרונות:

## כלכלה
עיקר כלכלת האי מתבססת על הדיג. כ-800 תיירים מבקרים באי מדי שנה.

## קישורים חיצוניים

* 
* ההיסטוריה של האי
* תיאור האי

קטגוריה:יוון: איים
קטגוריה:האיים הדודקאנסיים
אמוליאני

**אמוליאני** (ביוונית: **Αμμουλιανή**) הוא אי, במערב הים האגאי, השייך ליוון. האי ממוקם במרחק 120 ק"מ מסלוניקי, ומהווה חלק מהעיירה סטאגירה-אקאנתוס.

שטחו של האי 4.5 קמ"ר.

נכון לשנת 2011 התגוררו באי 529 תושבים, והוא נחשב לאי בעל מספר התושבים הגבוה ביותר ביוון שאינו מהווה עיירה עצמאית, אלא מהווה חלק מעיירה המשתרעת על פני כמה איים. האי הוא האי המיושב היחיד באזור כלקידיקי.

עיקר כלכלת האי מתבססת על הדיג והתיירות. מעבורות מקשרות את האי לטיפיקי ולסלוניקי.

## קישורים חיצוניים

*  
* תיאור האי באתר halkidiki

קטגוריה:יוון: איים
מרדכי רוזן

**מרדכי **(מוטי) **רוזן** (**רוזנפלד**) (נולד ב-1942) הוא בלשן, אטימולוג ומורה ללשון העברית. 

בין מפעלי חייו בולטים ספרי האטימולוגיה שחיבר, ובהם סיפורי התפתחותן של אלפי מילים עבריות וזרות שחדרו לעברית במרוצת השנים. רוזן יזם, בין היתר, את תוכנית ההכנה לבחינות הבגרות בלשון עברית "**יוצא מן הכלל**" (שודרה בטלוויזיה החינוכית) ואף השתתף בה. כמו כן, השתתף בתוכנית הטלוויזיה "**[[פיצוחים (שעשועון)|פיצוחים]]**" ובתוכניות הרדיו "**על קצה הלשון**", "**מילה ברגע**" (תוכנית יומית ששודרה כשנתיים בקול ישראל) ובסדרת משדרים על לשונות העולם בתוכנית "**אקדמיה באל"ף**" ברשת א' של קול ישראל.

## מספריו
*"**עברית כתיקונה**" ספר הלימוד וקובץ התרגילים (הודפסו בשנים: 1974–1980), הוצאת "אור עם" תל אביב
*"**דייק בלשונך**", לקט דיאלוגים לתיקון הלשון ולשיפורה, הוצאת "יסוד", תשל"ח (1978), בשיתוף עם יעקב דרור
*"**פרקי לשוננו**", סדרת ספרי לימוד ללומד לבגרות וללומד העצמאי, הוצאת רכס (שנות ה־80)
*"**דקדוקנו**" (יחד עם צבי בצר), הוצאת עם עובד, תל אביב תשמ"ב 1982
*"**ידיעת הלשון לחטיבת הביניים**", ספרון לימוד תורת ההגה, אותיות השימוש ושם המספר בעברית. נכתב עם אסנת רייכמן ונדפס בהוצאת "דיק" בחולון, 1988
*"**אטימולוגיה: מילה ברגע**". ספר המקבץ מאות מילים ומקורן הגיזרוני בהשוואה לשפות זרות, חולון (1999)
*"**אטימולוגיה: עוד מילה ברגע**", ספר ההמשך, תל אביב תשס"ב (2002)
*"**לקסיקון מקורות המילים**", אטימולוגיות של כ-6,000 מילים, הוצאת רכס (2011)

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:חוקרי השפה העברית
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:חולון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
פרוש קרקעי חד-מקור

**פָּרוּש קרקעי חד-מקור** (שם מדעי: *Geospiza difficilis*) הוא מין של ציפור בקבוצת פרושי דרווין. ציפור זו היא אנדמית לאיי גלאפגוס, ונמצאת באיים פרננדינה, סנטיאגו, פינטה, חנובסה, דרווין ווולף. בארבעת האיים הראשונים, הצאצאים גדלים ברמות הלחות ולאחר מכן מתפזרים ברחבי האי, בעוד שבשני האיים הקטנים יותר, הפרוש הקרקעי חד-המקור נמצא באזורים היבשים לאורך כל השנה.

תת-המין *Geospiza difficilis septentrionalis* הנמצא באיים "דרווין" ו"וולף", נודע לשמצה משום שהוא ניזון מדם של ציפורים גדולות, בעיקר סולתיים, ובשל כך זכה לשם "פרוש ערפדי" (מספר חוקרים רואים בו מין עצמאי). שאר תת-המינים ניזונים בעיקר מחרקים.

במחקר נמצא כי ישנה אבולוציה מתכנסת של חיידקי פפטוסטרפטוקוקוס הנמצאים בפלורה של המעיים של עטלפי ערפד והפרוש הערפדי. החיידקים מסייעים לשני המינים לעכל נתרן וברזל הנמצא בדם. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1837
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון גולד
קטגוריה:פרושי דרווין
ליפסי

**ליפסי** (ביוונית: **Λειψοί**) הוא אי באיים הדודקנאסיים שביוון. האי ממוקם דרומית לאי סאמוס וצפונית לאי לרוס.

## מקור השם
האי מזוהה כאיי הנימפה קליפסו אשר התאהבה באודיסאוס על פי המיתולוגיה היוונית. מקור שמו של האי מבוסס על מסורת זו.

## גאוגרפיה
שטחו של האי 17.350 קמ"ר, באי מתגוררים, נכון לשנת 2011, 790 תושבים (צפיפות אוכלוסין של 46 נפשות לקמ"ר).

מעבורות מקשרות את האי עם נמל פיראוס.

## היסטוריה
שמו של האי מוזכר על לוח שיש מהמאה השלישית לפני הספירה.

ההתיישבות הראשונה באי מקורה ככל הנראה במאה ה-16 לפני הספירה. באי התגלו שרידים מהתקופה המיקנית ומתקופות מאוחרות יותר. ישנה סברה כי במקום בו ניצב הכפר המרכזי של האי ניצב האקרופוליס של האי בעת העתיקה.

באתר הכנסייה פנגיה התגלו שרידים של אגן טבילה בצורת צלב, וככל הנראה מדובר בקהילה נוצרות שהתיישבה במקום עוד בראשיתה של הנצרות. 

בתקופה הביזנטית סבל האי מתקיפות שודדי ים ומספר תושבי האי פחת. האי עצמו הפך למקום מושבם של שודד ים.

בשנת 1088 הוענק האי למנזר פטמוס, ובמהלך שש מאות השנים שלאחר מכן שימש האי כאתר מראה וכחווה חקלאית של המנזר.

בשנת 1308 נכבש האי (יחד עם יתר איי הדודקאנסיים) על ידי מסדר האבירים של יוחנן הקדוש מירושלים.

בשנת 1522 נכבש האי על ידי העות'מאנים והפך לחלק מהאימפריה העות'מאנית, ונותר בשליטתם עד מלחמת העצמאות של יוון בשנת 1821. בעקבות הסכם קונסטנטינופול מה-9 ביולי 1832 שב האי לשליטה עות'מאנית. בשנת 1912 נכבש האי על ידי כוחות איטלקיים, ובשנת 1943 על ידי צבא גרמניה הנאצית. האי שוחרר בשנת 1945 על ידי צבא בריטניה, והיה זמן קצר תחת שלטון בריטי. בשנת 1948 הפך האי לחלק מיוון.

## כלכלה
כלכלת האי מתבססת על דיג, תיירות וגידולים מקומיים כגון דבש, יינות, גבינות ומוצרי חלב.

## קישורים חיצוניים

* 
* ההיסטוריה של האי ליפסי
* תיאור האי וההיסטוריה שלו

קטגוריה:יוון: איים
קטגוריה:האיים הדודקאנסיים
דייוויד הו

**דייוויד דה-אי הו** (בסינית 何大一, נולד ב-3 בנובמבר 1952) הוא חוקר איידס סיני-אמריקאי הידוע עקב מחקרו המהפכני לשימוש במעכבי אנזימים (ידוע גם כמעכבי פרוטאזות) לטיפול בחולי איידס.

## חייו
הו נולד בטאיוואן, והיגר בגיל 12 עם משפחתו לארצות הברית. דייוויד למד תואר ראשון במכון הטכנולוגי של קליפורניה אותו סיים בהצטיינות בשנת 1974, והשלים לימודי רפואה באוניברסיטת הרווארד. בשנת 1981, במהלך עבודתו בבית החולים, התוודע הו למחלה חדשה ובלתי מוכרת, שלימים תתגלה כמחלת האיידס.

מאז שנת 1984 התמקד במחקר על מחלה זו. במהלך מחקריו פרסם מעל 350 מאמרים, אשר חשפו אור רב על מנגנון השכפול של המחלה. הו הצליח למצוא טיפול אשר מאט את קצב השכפול של המחלה, ובכך האריך משמעותית את אורך חייהם של חולים רבים. בימים אלו עובד הו על ניסיון לפתח חיסון מקדים למחלת האיידס.

הו זכה במספר פרסים ועיטורים על עבודתו המחקרית. בשנת 2001 קיבל מידי הנשיא האמריקאי ביל קלינטון את מדליית האזרח הנשיאותית, העיטור האזרחי השני בחשיבותו בארצות הברית. בשנת 1996 זכה בתואר איש השנה של המגזין טיים, עובדה שהפתיעה קוראים רבים. בתגובה לטענות כי הו אינו דמות מוכרת, ענה העיתון כי "הו אכן אינו שם שגור בכל בית ובית, אך יש אנשים שעושים כותרות ויש אנשים שעושים היסטוריה". בשנת 2006 הכריז מושל קליפורניה ארנולד שוורצנגר כי הו נבחר להיכנס להיכל התהילה של מדינת קליפורניה.

## קישורים חיצוניים

* איש השנה של מגזין טיים 1996
* ריאיון עם הו

קטגוריה:אנשי השנה של המגזין טיים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא סיני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא טאיוואני
קטגוריה:מהגרים מטאיוואן לארצות הברית
קטגוריה:חוקרי איידס
קטגוריה:אימונולוגים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
Open Handset Alliance

**Open Handset Alliance** היא ברית עסקית של 84 חברות שמפתחות סטנדרטים פתוחים לתקשורת סלולרית. הברית הוקמה ב-5 בנובמבר 2007 והונהגה על ידי גוגל עם 34 חברים, שכוללות יצרניות מכשירים, מפתחי יישומים, וגם כמה משווקות סלולר ויצרניות רכיבים. תוכנת הדגל של הברית, אנדרואיד, מתחרה נגד פלטפורמות של אפל, מיקרוסופט, נוקיה, פאלם, RIM וסימביאן.

במקביל להקמת הברית ב-5 בנובמבר 2007, חשפה הברית את אנדרואיד, פלטפורמה קניינית עם רכיבי קוד פתוח, המבוססת על ליבת מערכת ההפעלה לינוקס. מהדורה מוקדמת של ה-SDK לאנדרואיד יצאה לאור ב-12 בנובמבר 2007. מכשיר האנדרואיד הראשון ששווק באופן מסחרי היה T-Mobile G1 (נקרא גם HTC Dream). הוא אושר לשימוש על ידי FCC ב-18 באוגוסט 2008, והפך לזמין ב-22 באוקטובר.

בפועל, עיקר הפיתוח של אנדרואיד נעשה בידי חברת גוגל.

## חברים

## קישורים חיצוניים
* 
*רשימת חברות הברית, מתוך אתר ה־Open Handset Alliance

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנדרואיד
קטגוריה:תקשורת מחשבים
חואן (כדורגלן)

**חואן סילביירה דוס סנטוס** (בפורטוגזית: **Juan Silveira dos Santos**; נולד ב-1 בפברואר 1979 בריו דה ז'ניירו, ברזיל), הידוע בשם **חואן**, הוא כדורגלן עבר ברזילאי, אשר שיחק בעמדת הבלם. במהלך הקריירה שלו שיחק חואן בפלמנגו, באייר לברקוזן, רומא ואינטרנסיונל, והשתייך גם לסגל נבחרת ברזיל.

## תארים
**נבחרת ברזיל**
* קופה אמריקה: 2004, 2007
* גביע הקונפדרציות: 2005, 2009

**[[רומא (כדורגל)|רומא]]**
* קופה איטליה: 2007/2008

**[[פלמנגו (כדורגל)|פלמנגו]]**
* אליפות ריו דה ז'ניירו: 1996, 1999, 2000, 2001, 2017
* גביע גוואנברה: 1996, 1999, 2001
* גביע ריו: 1996, 2000
* גביע זהב דרום-אמריקאית: 1996
* גביע מרקוסור: 1999

;**[[אינטרנסיונל]]**
* קאמפנטו גאוצ'ו (Campeonato Gaúcho): 2013, 2014, 2015

## קישורים חיצוניים

* פרופיל השחקן באתר מועדון רומא 
* מידע על חואן באתר goal.com 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:בלמי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פלמנגו
קטגוריה:כדורגלני באייר לברקוזן
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני אינטרנסיונל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2001
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2003
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2004
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2005
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2007
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2009
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1979
ז'אן קרטיין

**ז'אן קרטיין** (בצרפתית: **Jean Chrétien**; נולד ב-11 בינואר 1934) הוא ראש הממשלה ה-20 של קנדה. כיהן בתפקיד מנובמבר 1993 ועד דצמבר 2003. זכה בשלוש מערכות בחירות רצופות כראש המפלגה הליברלית.

## ביוגרפיה
קרטיין נולד ב-11 בינואר 1934 בשויניגן קוויבק למשפחה דוברת צרפתית. סיים לימודי משפטים באוניברסיטת לאוול. בשנת 1963 הצטרף למפלגה הליברלית ונבחר כחבר פרלמנט. בשנת 1967 התמנה לשר על ידי ראש הממשלה לסטר פירסון. מאוחר יותר כיהן כשר גם במשרדים שונים בממשלתו של פייר אליוט טרודו.

בשנת 1984 התמודד על תפקיד ראשות המפלגה הליברלית, אך הפסיד לג'ון טרנר. בשנת 1990 ניסה שוב את כוחו מול טרנר, והפעם ניצח. בבחירות שנערכו בשנת 1993 זכה קרטיין בראשות המפלגה הליברלית לניצחון והתמנה לראש הממשלה. קרטיין זכה עם מפלגתו בבחירות עוד פעמיים נוספות בשנת 1997 ובשנת 2000. בסוף שנת 2003, לאחר יותר מעשר שנות כהונה בתפקיד, החליט לפרוש. למחליפו בתפקיד ראש הממשלה התמנה פול מרטין.

## פעילויותיו העיקריות כראש ממשלה
**מדיניות כלכלית** - בתחילת כהונתו של קרטיין סבלה הכלכלה הקנדית מגרעון ממשלתי ומאינפלציה. הוא נקט במדיניות של קיצוץ תקציבים והביא לייצוב הכלכלה.

**שאלת קוויבק** - במשאל העם שנערך בקוויבק בשנת 1995 יצא קרטיין כקנדי-צרפתי נגד התנועה הבדלנית הקוויבקית. המשאל הסתיים ברוב קטן לטובת המצדדים בהישארות בקנדה.

**מדיניות חוץ וביטחון** - קרטיין תמך בהרחבת יחסי המסחר עם ארצות הברית. הוא תמך במלחמה באפגניסטן והורה לשלוח כוחות צבא קנדים, שנלחמו לצד הכוחות האמריקאים. במלחמה בעיראק החליט לא לעשות כן. החלטה זו עוררה חילוקי דעות בפרלמנט הקנדי.


Chrétien and Bush shaking hands Sept 9 2002.jpg|קרטיין בפגישה עם הנשיא האמריקאי ג'ורג' בוש הבן בשנת 2002
Jean Chrétien1.jpg|קרטיין כפוליטיקאי בשנת 1980


## קישורים חיצוניים

* קטע וידאו: קרטיין פונה לתושבי קנדה וקוויבק ערב משאל העם בשנת 1995 
* קרטיין בריאיון לטלוויזיה על חייו הפוליטיים 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת קנדה
קטגוריה:שרי החוץ של קנדה
קטגוריה:פוליטיקאים קנדים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של קנדה
קטגוריה:קנדים ממוצא צרפתי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לאוול
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1934
יאקופו בליני

[שמאל|ממוזער|200px|"'''מדונה עם ילד'''" ([1440 בקירוב), 40x61 ס"מ, מוזיאון הלובר.]]
**יאקופו בליני** (באיטלקית: **Jacopo Bellini**; סביבות 1400–סביבות 1470) היה צייר איטלקי, מחלוצי אמנות הרנסאנס בוונציה. בניו היו הציירים ג'נטילה וג'ובאני בליני וחותנו היה הצייר אנדראה מנטניה.

יאקופו נולד בוונציה, והיה תלמידו של האמן ג'נטילה דה פבריאנו (Gentile da Fabriano). בשנת 1423 שהה יאקופו בפירנצה, שם ראה את עבודותיהם של פיליפו ברונלסקי, דונטלו ואחרים. בשנה שלאחר מכן פתח בוונציה סדנה משלו, שאותה ניהל עד למותו. רבות מיצירותו אבדו במהלך השנים שמאז, אולם יצירותיו המעטות מהוות עדות לנטייה הגוברת של אמני הרנסאנס האיטלקי לשימוש בפרספקטיבה לתיאור נפח ובהתייחסות אל הנוף.

הביוגרפיה של יאקופו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ציירים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-15
קטגוריה:ילידי 1396
קטגוריה:נפטרים ב-1470
טום ברנג'ר

**טום ברנג'ר** (באנגלית: **Tom Berenger**; נולד ב-31 במאי 1949) הוא שחקן קולנוע אמריקאי, מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר וזוכה פרס גלובוס הזהב עבור תפקידו כסמל בארנס בסרט המלחמה "פלאטון" וזוכה פרס אמי לשנת 2012 על תפקידו במיני סדרה "האטפילדס ומק'קויס".

## ביוגרפיה
ברנג'ר נולד בשם **תומאס מייקל מור** (Thomas Michael Moore) בשיקגו.
לברנג'ר אחות אחת בשם סוזן.
את השם "ברנג'ר" בו התפרסם, בחר על שם חברו לספסל הלימודים, זאת משום שהיה כבר טומס מור אחד בכיתה בה למד.
ברנג'ר סיים את לימודיו ב"תיכון מזרח ריץ'" שבמערב שיקגו ב-1967, משם המשיך ללמוד עיתונות ב"אוניברסיטת מיזורי". ברנג'ר נטש את תחום העיתונות והחל ללמוד משחק, לשם כך נסע ללמוד במוסדות תיאטרון וקולנוע בניו יורק בתחילת שנות ה-70.

ברנג'ר החל את דרכו כשחקן במספר אופרות סבון, הופעתו הקולנועית הבולטת הראשונה הייתה בסרט "מחפשת את מר גודבר". לאחר מכן קיבל תפקיד ראשי בדרמה הקומית המצליחה "החברים של אלכס", ב-1982 זכה ברנג'ר למועמדות לפרס אמי עבור הופעת אורח שערך בסדרה הקומית "חופשי על הבר".
בשנת 1986 הגיע ברנג'ר כבר למעמד של כוכב הוליוודי בזכות הופעה בסרט המלחמה של אוליבר סטון "פלאטון". בסרט גילם את דמותו של סמל קשוח בשם בארנס אשר חולק בשאט נפש את הפיקוד עם יריבו המושבע בסרט סמל אליאס (וילם דפו), במהלך הקרבות בג'ונגלים של וייטנאם יורה בארנס באליאס למוות ומנסה להסתיר זאת, בהצלחה יתרה.
תפקיד זה זיכה את ברנג'ר בפרס גלובוס הזהב ובמועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.

ברנג'ר הופיע שלוש שנים מאוחר יותר בחלק השני בטרילוגיית סרטי וייטנאם של אוליבר סטון "נולד בארבעה ביולי", בנוסף הופיע בתפקיד ראשי בקומדיית הבייסבול "ליגה לאומית".
לאחר מספר הופעות בסרטים דלי תקציב הופיע ב-1993 ברנג'ר במותחן האירוטי שובר הקופות "סליבר" המבוסס על רומן מאת איירה לוין, ברנג'ר שיחק באותה שנה גם בסרט הפעולה "הצלף" לצד צ'אד מייקל קולינס. לאחר תקופה בה לא עבד חזר ברנג'ר ב-2001 למסך הגדול ושיחק בתפקיד משני בדרמת הפשע המרתקת "יום אימונים מסוכן".
ב-2010 השתתף ברנג'ר בשובר הקופות המצליח של כריסטופר נולאן "ההתחלה" בתפקיד פיטר בראונינג דודו של רוברט פישר (קיליאן מרפי).
ב-2012 זכה ברנג'ר בפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני סדרה על הופעתו במיני סדרה ההיסטורית "האטפילדס ומק'קויס".

לברנג'ר שישה ילדים משלוש מערכות נישואים נפרדות. בן ובת עם אשתו הראשונה ברברה וילסון, שלוש בנות עם אשתו השנייה ליסה ויליאמס ובת אחת מנישואיו הנוכחיים עם פטרישיה אלברה.

## פילמוגרפיה

### טלוויזיה
*הימור כפול (1986) - בתפקיד: ג'ף סטיבנס
*שוחרי שלום (2003) - בתפקיד: מרשל ג'ארד סטון
*אל המערב (2005) - בתפקיד: ויין דוגלאס 
**Detective* (2005) - סרט טלוויזיה של הולמרק - בתפקיד: סרג'נט מלקולם איינסל
*חזרה לשורשים (2008-2007) - בתפקיד :  ברן קמפבל
**Desperate Hours: An Amber Alert* (2008) - סרט טלוויזיה  - בתפקיד: אהרון נובל 
*הטפילד ומק'קוי (2012) - בתפקיד : ג'ים ואמס

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר מעריצים
* חגי לוי, משחקי גביע, חדשות, 22 בנובמבר 1990 - כתבת פרופיל בעקבות יציאת הסרט "אהבה במעקב"

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן משנה במיני-סדרה או בסרט
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן משנה
קטגוריה:דיילי אוויר אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
צ'ארלס קרמייקל מונרו

סר **צ'ארלס קרמייקל מונרו** (באנגלית: **Charles Carmichael Monro**; 15 ביוני 1860 – 7 בדצמבר 1929), היה גנרל בריטי, שכיהן כמפקד הכוח הבריטי במערכת גליפולי במלחמת העולם הראשונה ובהמשך הועבר עם כוחותיו לחזית המקדונית. במהלך שנות ה-20 כיהן מונרו בתפקיד מושל גיברלטר.

## ביוגרפיה
### תחילת הקריירה
מונרו למד בבית הספר הפרטי שרבורן שבדורסט ובהמשך במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט אשר בברקשייר. ב-1879 הוסמך כקצין רגלים והוצב בגדוד הרגלים ה-2, אשר בהמשך לחם תחת פיקודו של מונרו במלחמת הבורים השנייה. בין 1901 – 1907 פיקד מונרו על בית הספר הצבאי לרובאים. ב-1903 הועלה לדרגת קולונל וב-1907 הועלה לדרגת מייג'ור-גנרל, מונה לפקד על חטיבת הרגלים ה-13 הבריטית והוצב במפקדת הצבא בדבלין. ב-1912 מונה למפקד הדיוויזיה ה-47.

### מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה מונרו למפקד הדיוויזיה ה-2 שהייתה חלק מהקורפוס ה-1 בפיקודו של דאגלס הייג. הדיוויזיה נשלחה לצרפת והשתתפה בקרב מונס ובקרב איפר הראשון במסגרת החזית המערבית. ב-27 בדצמבר 1914 מונה למפקד הקורפוס ה-1, וב-15 ביולי 1915 הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הארמייה השלישית. באוקטובר 1915 הודח הגנרל יאן המילטון מהפיקוד על חיל המשלוח לים התיכון שלחם בגליפולי ומונרו מונה תחתיו. מונרו לחץ לפינוי כוחות מדינות ההסכמה מחצי האי כדי להביא אל סיומה את המערכה הכושלת והצליח לשכנע בכך את הפיקוד הבריטי העליון. באוקטובר הועבר מרבית הכוח הבריטי בבהילות לחזית המקדונית, הונחת בסלוניקי ונשלח לגבול סרביה כדי להציל את הממלכה מקריסה. הכוחות הגיעו באיחור כאשר צבאות מעצמות המרכז היו בשלבי סיום כיבוש המדינה והצבא הסרבי נסוג לכוון אלבניה. הבריטים נסוגו במהירות לכוון סלוניקי וייצבו קו הגנה סביב העיר. בנובמבר החליף הגנרל בריאן מהון את מונרו וקיבל פיקוד על הקורפוס ה-16 הבריטי. בינואר 1916 מונה מונרו למפקד הארמייה הראשונה, הוצב בצרפת וכיהן בתפקידו עד סוף ספטמבר.

### שלהי הקריירה ואחריתו
בין ה-1 באוקטובר 1916 ועד ה-21 בנובמבר 1920 כיהן מונרו כמפקד כוחות הצבא הבריטי בהודו, אשר לחמו בעת כהונתו במלחמה האפגאנית-בריטית השלישית. ב-26 במאי 1923 מונה למושל גיברלטר וכיהן בתפקידו עד ה-13 באוגוסט 1928. לאחר פרישתו כיהן בחבר הנאמנים של מוזיאון המלחמה האימפריאלי. מונרו הלך לעולמו ב-7 בדצמבר 1929 והוא בן 69 שנים.

## ראו גם
* מערכת גליפולי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מערכת גליפולי
קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מסדר כוכב הודו: אבירים מפקדים גבוהים
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירי הצלב הגדול
קטגוריה:מושלי גיברלטר
קטגוריה:גנרלים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא בריטניה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא בריטניה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בוגרי המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
קטגוריה:מפקדי צבא הודו הבריטית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1860
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1929
משפט אושוויץ הראשון

שמאל|ממוזער|250px|משפט אושוויץ הראשון בקרקוב, פולין
**משפט אושוויץ הראשון** היה משפט שנערך בקרקוב במהלך שנת 1947, ובו הועמדו לדין על ידי שלטונות פולין 40 אנשי אס אס שתפסו עמדות בכירות במחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ.

משפט אושוויץ הראשון התקיים לאחר תום משפטי נירנברג, לאחר שכמה מהנאשמים העידו קודם לכן מטעם התביעה בנירנברג. על פי הצהרת מוסקבה, הנאשמים הוסגרו לפולין, לעמוד לדין במדינה שבה ביצעו את פשעיהם. המשפט התקיים בקרקוב, העיר הגדולה הקרובה לאושוויץ, בין 24 בנובמבר ו-22 בדצמבר 1947. נדונו בו 36 גברים וחמש נשים, בהם מפקד המחנה ארתור ליבהנשל ומפקדת מחנה הנשים מריה מנדל. מפקדו הראשון של המחנה, רודולף פרנץ הס, נדון עוד קודם לכן והוצא להורג בתלייה ב-16 באפריל 1947, מול תא הגזים מספר 1 במחנה אושוויץ.

במשפט העידו ניצולים, והוצגו בו מסמכים גרמניים רבים. 24 מהנאשמים נדונו למוות, 3 נדונו למאסר עולם, 7 נדונו ל-15 שנות מאסר ונאשם אחד זוכה. רוב הנידונים למוות הוצאו להורג בכלא מונטלופיך ב-18 בינואר 1948. בין הנידונים למוות היה מקסימיליאן גרבנר, מפקד הגסטפו במחנה, שניהל את בלוק 11, שכונה "בלוק המוות".

## פסק הדין של בית הדין הלאומי העליון במשפט אושוויץ הראשון
ממוזער|שמאל|250px|רודולף פרנץ הס רגעים ספורים לפני התלייה

## ראו גם
* משפט אושוויץ השני

## קישורים חיצוניים

* נעמה שי"ק, משפטי אושוויץ, באתר יד ושם
* משפט אושוויץ הראשון בגרמניה, 1965-1963 באתר הספרייה הלאומית
* 

קטגוריה:פולין: היסטוריה
קטגוריה:פולין: חוק ומשפט
קטגוריה:פשעי מלחמה של גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:משפטים של פושעי מלחמה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הוצאות להורג: פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:עשיית דין בנאצים ובעוזריהם
קטגוריה:קרקוב: היסטוריה
קטגוריה:אושוויץ
קטגוריה:1947 בפולין
לא תחרוש בשור ובחמור יחדו

**לא תחרוש בשור ובחמור יחדו** הוא איסור בתורה, שלא לחרוש בעזרת שור וחמור הקשורים יחד למחרשה. בתורה שבעל פה הורחב איסור זה גם לבעלי חיים אחרים ולפעולות נוספות מלבד חרישה.

איסור זה הוא חלק מאיסור גדול יותר הנקרא כלאיים, שאוסר לערב יחד דברים ממינים שונים, כגון לזרוע מינים שונים יחד או להכניס בבגד צמר ופשתן יחד (שעטנז).

## בעלי החיים הכלולים באיסור
כאמור, מקור האיסור הוא הפסוק: 
אולם במשנה נאמר שאיסור זה נאמר על כל שני סוגים שונים של בעלי חיים, ולאו דווקא על שור וחמור שצוינו במקרא, אלא שדיבר הכתוב בהווה. פעולה משותפת של אדם עם בעל חיים מותרת.

לדעת הרמב"ם, התורה אסרה לחרוש רק בשיתוף בין בעל חיים טמא לטהור, והרחבת האיסור גם לשני סוגים טהורים או טמאים היא תקנת חכמים. לעומתו, סבורים ראשונים אחרים שהאיסור לחרוש בכל הסוגים הוא מדאורייתא.

## הפעולות האסורות
גם היקף הפעולות האסורות הורחב בתורה שבעל פה: לא רק החרישה אסורה, אלא גם משיכה של עגלה או משא כלשהו ביחד, והדבר נחשב כאיסור הכתוב בתורה. במשנה הוזכר גם איסור "להנהיג" בעלי חיים אלו יחד, ונחלקו המפרשים בפירוש הדברים: יש אומרים שאסור להוביל שני מיני בעלי חיים הקשורים יחד, אפילו אם אינם עושים כל מלאכה. ויש אומרים שהאיסור להוביל נאמר דווקא כאשר הם עושים מלאכה כלשהי, אך גם נשיאת החבל שבו הם קשורים נחשבת כמלאכה לעניין זה.

## פרטי הלכה נוספים
*האיסור מוטל על החורש. מי שמוסר את שורו לגוי - אינו צריך לוודא שהלה אינו חורש בו עם חמור (בניגוד לאיסור העבודה בבהמה בשבת, למשל, שבעניינו בעל הבהמה צריך לוודא שהאיסור נשמר ובהמתו נחה בשבת).

*היושב בעגלה שמונהגת על ידי שני מיני בעלי חיים - עובר על איסור, גם אם אדם אחר הוביל אותם, מפני שישיבתו שם מדרבנת את בעלי החיים למשוך את העגלה.

*שור פסולי המוקדשין - בתלמוד נאמר ששור שהיה מיועד לקורבן ונפסל (למשל, כשנוצר בו מום הפוסל אותו מהקרבה במקדש) - אסור להנהיג אותו, מפני שהוא נחשב כמורכב משני מינים: במובן מסוים עדיין יש בו קדושה, ובמובן אחר הוא כבר הפך לחולין.

## הנימוק לאיסור זה
המפרשים מציינים כמה נימוקים לאיסור: יש סוברים שחרישה משותפת של מינים שונים כרוכה בצער בעלי חיים, מפני שכוחם אינו שקול, והשיתוף בין שניהם מפריע לשניהם. הסבר אחר: החמור, שאיננו מעלה גרה, מצטער בראותו את השור מעלה גרה ואוכל בשעה שלחמור אין אוכל.
בספר החינוך כתב: .
בהשראת נימוק זה, למד מכאן לקח הנוגע גם להתנהלותם של בני אדם: 

הסבר שונה לגמרי לאיסור זה הוא, שזהו סייג מפני איסור כלאיים: כשם שאסור להכליא בין שני מינים - כך אסור גם להעביד אותם יחד, כדי שלא יזדווגו. נימוק זה משתקף מדברי חז"ל, שהכלילו את האיסור במושג "כלאיים".

## בתרבות
בביטוי שיש המייחסים לאבן עזרא בהסבירו את כללי החריזה משתמש פסוק זה בשינוי קל בשביל להדגים מהו חרוז משוכלל, וכך הוא כותב:

**לא תחרוז בשור ובחמור יחדיו**

**קח את השור אל המישור**

**ואת החמור אל הר המור**

הכוונה היא שהמילים 'שור' ו'חמור' אינן חרוז טוב כי אינם נגמרים באותם הברה, אך 'שור' ו'מישור', וכן 'חמור' ו'הר המור' הם כן חרוז טוב.

## קישורים חיצוניים
* סימן רצז סעיף י' - מלאכה בשור וחמור יחדיו מתוך ילקוט יוסף
* למה אסור לחרוש בשור ובחמור יחדיו?
* מיהם "השור" ו"החמור"?, מאת הרב ערן טמיר, באתר ערוץ מאיר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:מצוות לא תעשה
קטגוריה:כלאיים ביהדות
קטגוריה:מצוות הנוהגות בזמן הזה
קטגוריה:בעלי חיים ביהדות
קטגוריה:פרשת כי תצא
קטגוריה:שור בתרבות
קטגוריה:חמורים בתרבות
יצחק שטייגר

ממוזער|פינה לזכרו של יצחק שטייגר בבית גדי, תל יצחק (פברואר 2017)
**יצחק שטייגר** (1904 – 3 בספטמבר 1936) היה מנהיג בתנועת הנוער הציוני.

## קורות חיים
שטייגר נולד בטרנופול שבגליציה למשפחה יהודית מתבוללת, ולמד בבית ספר ממשלתי לא-יהודי שרוב תלמידיו היו יהודים. למרות זאת, כבר בגיל צעיר הוא נמשך לציונות והיה חבר בקן של השומר הצעיר בסמבור. באותה תקופה הייתה השומר הצעיר תנועת צופים כלל-אנושית, לאומית וציונית, ולא הזדהתה עם הסוציאליזם; אך לאור מעברהּ של התנועה לכיוון השמאל, עזב שטייגר את התנועה והקים עם חברים תנועת נוער ציונית מקומית שנקראה "הסתדרות הצופה העברי", ולאחר מכן "הנוער העברי". התנועה התרכזה בציונות ללא תוספת סוציאליסטית או דתית. שטייגר פעל לאיחוד תנועתו עם תנועות אחרות ולהקמת תנועת הנוער הציוני, שלה היו סניפים ברחבי אירופה. בהיותו חבר הנהלת התנועה, עבר לוורשה, מקום מושבה של הנהלת התנועה.  

בשנת 1934 עלה לארץ ישראל והיה חבר בקבוצת הנוער הציוני בפתח תקווה. לקראת סוף 1934 שב לפולין לארגן גרעיני התיישבות שיעלו לארץ ישראל. בשנת 1936 חזר לקבוצתו ששהתה בקריית ענבים, ועבר איתה לכפר אתא, בציפייה לעלייה על הקרקע בכפר אושה. שטייגר פעל רבות לקבלת האישור להתיישב במקום. בתחילת המרד הערבי הגדול, עת הכריזו הערבים על שביתה, יצא לעבוד בניקוי רחובות כדוגמה אישית לכיבוש העבודה מידי הערבים. שטייגר חלה בטיפוס, ומת מהמחלה ב-3 בספטמבר 1936. הוא נקבר בבית הקברות בחיפה.

לקראת ה-30 למותו הוציאו חבריו חוברת לזכרו. על שמו היישוב תל יצחק ורחוב בנתניה. אנשי תל יצחק קיימו אזכרות על קברו בחיפה מדי שנה. לאחר שנים רבות הועברו עצמותיו מחיפה לבית הקברות בתל יצחק.

## קישורים חיצוניים
* מיכל שטרסברג, יצחק שטייגר, אתר מועצה אזורית חוף השרון
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילים ציונים בפולין
קטגוריה:פעילים ציונים באוקראינה
קטגוריה:חברי הציונים הכלליים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בתל יצחק
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1904
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1936
הלן מדיסון

**הלן אמה מדיסון** (באנגלית: **Helene Emma Madison**;  19 ביוני 1913 – 27 בנובמבר 1970) הייתה שחיינית אמריקאית. אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות זהב (לוס אנג'לס 1932) ושיאנית עולם בכל משחי החופשי (100 מטר, 200 מטר, 400 מטר, 800 מטר ו-1500 מטר). היא האישה הראשונה בהיסטוריה ששחתה 100 יארד חופשי בדקה.

## ביוגרפיה
מדיסון נולדה במדיסון, ויסקונסין. בילדותה עברה עם משפחתה לסיאטל, וושינגטון. בשנים 1930, 1931 ו-1932 זכתה מדיסון באליפות ארצות הברית בשחייה בכל משחי החופשי.

### שיא עולם ראשון
בתחרות שחייה שנערכה במרץ 1930 קבעה מדיסון במשחה ל-200 מטר חופשי שיא עולם חדש של 2:34.6 דקות. שבוע לאחר מכן, היא שיפרה במשחה ל-100 מטר חופשי שיא עולם חדש של 1:08.0 דקות.

### אירוע השיא
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכתה מדיסון ב-3 מדליות זהב, במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 1:06.8 דקות, לפני וילי דן אודן מהולנד (1:07.8 דקות) ובת ארצה אלינור גרטי-סביל (1:08.2 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי שיפור לשיאה העולמי 5:28.5 דקות, לפני בת ארצה לינור נייט-וינגרד (5:28.6 דקות) וג'ני מאקל מדרום אפריקה (5:47.3 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 4:38.0 דקות, לפני הולנד (4:47.5 דקות) ובריטניה (4:52.4 דקות).

לאחר המשחקים האולימפיים שיחקה מדיסון בתפקידים קטנים בסרטים הוליוודיים "איש הדג" ו"הלוחם של הבעל". 

בגלל שהייתה מקצוענית מדיסון לא הורשתה להשתתף באולימפיאדת ברלין (1936). 

לאחר שפרשה משחייה תחרותית, עבדה מדיסון בעבודות מזדמנות כמדריכת שחייה, הייתה פקידה בחנות כלבו ועבדה כאחות. היא התגרשה שלוש פעמים. היא סבלה מסוכרת ונפטרה בשנת 1970 מסרטן בגרון בסיאטל עיר מגוריה.

## תארים
*מדיסון קבעה 26 שיאי עולם חדשים. בשנת 1932 היא החזיקה בו זמנית בכל משחי החופשי הרשמיים, 17 במספר, הישג שאף שחיינית לא קבעה מאז. שיאיה האמריקאים החזיקו מעמד שנים רבות. ב-100 מטר חופשי 15 שנים, 220 יארד 6 שנים, 500 יארד 23 שנים ו-800 מטר חופשי 6 שנים.
*בשנת 1966 זכתה מדיסון להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.https://web.archive.org/web/20120728101827/http://www.ishof.org/Honorees/66/66hmadison.html

## ראו גם

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי
* התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי
* התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר חופשי
* התפתחות שיא העולם במשחה ל-800 מטר חופשי
* התפתחות שיא העולם במשחה ל-1500 מטר חופשי

## קישורים חיצוניים

* הלן מדיסון , באתר *Sports123* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ויסקונסין
קטגוריה:מדיסון: אישים
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:שיאניות עולם אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:שחייניות חופשי אמריקאיות
קטגוריה:ויסקונסין: שחיינים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1913
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1913
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1970
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1970