open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חונקי כמרים

שמאל|ממוזער|250px|פסטה "חונקי כמרים"
**חונקי כמרים** (באיטלקית: **Strozzapreti**) הם סוג של פסטה מוארכת.

## תיאור
בצק הפסטה הוא רצועה ארוכה אשר נחתכת לרצועות ולאחר מכן כל רצועה מגולגלת ליצירת גליל מסובב. הפסטה בדרך כלל לא אחידה בצורתה. הבצק ממנו עשויה הפסטה מורכב ככלל מקמח, מים, מלח בישול ולעיתים גם ביצים. בגרסאות אחרות מוסיפים גם גבינת פרמזן וקציפת ביצים.

## מקור השם
ישנן מספר אגדות הקשורות למקור השם:

הראשונה קשורה בכמרים חמדנים אשר מיהרו לאכול את ארוחות הפסטה והיו נחנקים תוך כדי אכילה, כשחלקם אף מצאו את מותם תוך כדי כך.

הסבר נוסף מתאר את עקרת הבית האיטלקייה, שבזמן הכנת הפסטה מוציאה את זעמה (ייתכן שבשל חייה הקשים) תוך שהיא "חונקת" את בצק הפסטה, וחמתה עולה עד כדי כך שתוכל לחנוק כומר.

סברה שלישית היא שנשות מחוז אמיליה-רומאניה נוהגות להכין מאכלים לכמרים ולאנשי הדת באזור, ובעליהן כועסים על מעשה זה ומוכנים לחנוק את הכמרים על אף שהם אנשי דת.

סברה נוספת היא שהאיכרים שבבתיהם הכמרים אכלו בחינם, קיוו שהכמרים ייחנקו.

סברה נוספת היא שהפסטה מזכירה את צורת צווארוני חליפות הכמרים שהיו לא נוחים ואף נראו חונקים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סוגי פסטה
קטגוריה:המטבח האיטלקי
הקומדיה האלוהית (אלבום)

**הקומדיה האלוהית** הוא אלבומה הראשון, והיחיד שנמכר באופן מסחרי, של השחקנית-דוגמנית מילה יובוביץ'. הוא יצא לאור בשנת 1994 ונקרא על שם הקומדיה האלוהית של דנטה. רוב שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי יובוביץ' בהיותה בת 15. 

בשנת 1998 הוציאה יובוביץ' את אלבומה השני "The People Tree Sessions", אשר כלל שירים שנכתבו עבור אלבומה הראשון אך לא נכללו בו. חברת התקליטים החליטה שלא למוכרו באופן מסחרי והוא נגנז. בשנים האחרונות ובעקבות סוגיית האלבום הגנוז, התירה יובוביץ' את הזכויות על שיריה לכל דורש, באתר הבית הרשמי שלה.

## סגנונות מוזיקליים באלבום
האלבום ככלל מוגדר כרוק אלטרנטיבי ובחלקו כפולק עממי אוקראיני. הוא ניחן גם בלחנים והשפעות מן המוזיקה הקלטית והפולק הרוסי.

## שירים
בין שירי האלבום, נכלל השיר "שעון" (Clock), אשר נכתב על חייה של אנה פרנק. שיר נוסף הוא "צ'ארלי", שנכתב כשנתיים לפני צאת האלבום, עבור הסרט "צ'פלין" שיצא לאקרנים ב-1992, ובו כיכבה יובוביץ' כאשתו של צ'ארלי צ'פלין. השיר "In a Glade" הוא ביצוע מחודש לשיר עם אוקראיני.

השיר "הג'נטלמן שנפל" הוא היחידי באלבום שלו צולמו קליפים. האחרון צולם כמחווה לסרט "Meshes of the Afternoon" של הקולנוענית מיה דרן, שיצא בשנת 1943. הקליפ, כמו הסרט, מציג תבניות פסיכולוגיות החוזרות על עצמן, כגון מפתחות נופלים, טלפונים מנותקים, דלתות פתוחות והאנשה של המוות. בעקבות הקליפ שודר הסרט ב-MTV.

## השותפים בהכנת האלבום
* מילה יובוביץ' - שירה, כתיבה ולחנים
* כריס ברנר - מנדולינה, קלידים
* ג'ון דין - כינור, מנדולינה, key Fiddler
* דייוויד לימריק - גיטרה אקוסטית וחשמלית
* ביורן מיירן - גיטרה בס

## רשימת השירים בדיסק

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1994
קטגוריה:אלבומי פולק רוק
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
סיסטר בליס

**סיסטר בליס** (באנגלית: **Sister Bliss**) הוא שם הבמה של **אילה דבורה בן-טובים** (נולדה ב-30 בדצמבר 1970), מפיקה מוזיקלית, מלחינה ו-DJ יהודית-בריטית. ידועה בעיקר בעבודתה המשותפת עם רולו ארמסטרונג ובהשתתפותה בהרכב פיית'לס.

## קריירה

### פיית'לס
בשנת 1995 הקימה את ההרכב פיית'לס בשיתוף עם רולו ארמסטרונג, ג'יימי קאטו ומקסי ג'אז. היא הפיקה את רוב לחני ההרכב ובהם "God Is a DJ" ו-"We Come 1". את השירים עיבדה בסגנון אלקטרוני וגם ניגנה בהם בפסנתר, כינור, סקסופון וגיטרת בס. במהלך השנים שיתף ההרכב פעולה עם מוזיקאים שונים, כולל זואי ג'ונסטון , ולעיתים קרובות, עם אחותו של רולו, דיידו ארמסטרונג. ההרכב הוציא לאור 7 אלבומים בין השנים 1996–2006.

ב-2006, ילדה בליס בן בשם נייט. השיר "Nate's Tune" באלבום האולפן החמישי של פיית'לס To All New Arrivals מוקדש לו. לאחר הפסקה של 4 שנים יצא ב-2010 האלבום "The Dance" בחברת תקליטים משלהם שהקימו בשם Nate's Tunes. לאחר עזיבתו של מקסי ג'אז את ההרכב ב-2016 המשיכה בליס להקליט עם רולו. ב-2020 יצא לאור האלבום "All Blessed", ב-2022 האלבום "WeDisappear", וב-2023 האלבום " For Lovers, Not Killers".

בינואר 2024 הודיעה בליס כי פיית'לס תחזור להופעות חיות לאחר שמונה שנים.

### כמפיקה ומוזיקאית עצמאית
בשנת 1996, יצרה רמיקס יחד עם רולו לשיר של מובי "That's When I Reach for My Revolver". מובי היה כל כך מרוצה שהם התבקשו לרמיקס לשיר אחר - "Honey".

בליס הייתה בין המפיקים של אלבום הבכורה של דיידו No Angel מ-1999. השתיים הופיעו בקליפ משותף בשיר "One Step Too Far" מהאלבום Outrospective.

בשנת 2001 הוציאה בליס לאור מיקס אוסף בן שני דיסקים בשם Headliners: 02. בשנת 2008 הוציאה בליס לאור את אלבומה השני "Nightmoves".

בשנת 2010, שיתפה פעולה עם דיידו בשיר "Everything to Lose" עבור הסרט סקס והעיר הגדולה 2.

שיתפה פעולה עם מוזיקאים רבים ביניהם בוי ג'ורג', קאט פאוור  ורוברט סמית' (הקיור). כמו כן כתבה מוזיקה לקולנוע, לטלוויזיה ולתיאטרון.

## משפחתה
בן-טובים נולדה בלונדון, ביתם היחידה של ד"ר ארנון בן-טובים, פסיכיאטר, וססילי בן-טובים, ציירת וקריקטוריסטית. בשנות ילדותה נפרדו הוריה. היא נינתו של העיתונאי והמורה זלמן בן-טובים. דודתה (אחות אביה) הייתה החלילנית עטרה בן-טובים.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* 2001: *Headliners: 02*
* 2008: *Nightmoves*

### סינגלים
* 1993: "Future Pulse / The Future Is Now"
* 1994: "Cantgetaman, Cantgetajob (Life's a Bitch!)"
* 1995: "Oh! What a World"
* 1996: "Bad Man"
* 2000: "Sister Sister"
* 2001: "Deliver Me" (feat. John Martyn)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים יהודים בריטים
קטגוריה:מלחינות יהודיות
קטגוריה:רב-נגנים
קטגוריה:אמני מוזיקה אלקטרונית בריטים
קטגוריה:מלחינות בריטיות
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים יהודים בריטים
קטגוריה:פיית'לס
קטגוריה:משפחת בן-טובים
קטגוריה:רמיקסרים
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1970
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1970
ג'ובאני פסטרונה

**ג'ובאני פסטרונה** (; 13 בספטמבר 1883 – 27 ביוני 1959), הידוע גם לפי הפסבדונים **פיירו פוסקו** (Piero Fosco), היה מחלוצי הקולנוע האיטלקי, במאי, תסריטאי ומפיק. הוא אף שיחק באחד מסרטיו המוקדמים, הסרט הקצר "יוליוס קיסר" מ-1909.
## חייו
פסטרונה נולד בנפת אסטי שבמחוז האיטלקי פיימונטה. כילד היה נגן צ'לו נלהב, ואף בנה בעצמו כמה כלי צ'לו.

סרטו הבולט ביותר הוא "כביריה" משנת 1914, שנחשב קלאסיקה קולנועית ונודע גם כסרט הראשון בו הופיעה דמותו של מצ'יסטה. הוא יצר בתקופת הסרט האילם, ולסרטיו נודעה השפעה שפורצת את גבולות הקולנוע האיטלקי. בפרט, סרטו "כביריה" נודע כבעל השפעה על סרטיו של ד.וו גריפית' "לידתה של אומה" (1915) ו"אי-סובלנות" (1916). 

נפטר בטורינו ב-1959.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע איטלקים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע איטלקים
קטגוריה:מפיקי קולנוע איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1883
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1959
פרידריך וילהלם מדר

**ארנסט פרידריך וילהלם מדר** (בגרמנית: **Ernst Friedrich Wilhelm Mader** נודע גם בשם הקיצור "פ' ו' מדר"; 1 בספטמבר 1866 - 30 במרץ 1945) היה סופר ילדים ונוער גרמני.

## ביוגרפיה
נולד ב-1866 בניס למשפחה דוברת גרמנית. לאחר מכן עברה משפחתו להיילברון שם סיים מדר את לימודיו בבית הספר התיכון ב-1884. מדר למד תאולוגיה באוניברסיטת טיבינגן ולאחר מכן שימש ככומר פרוטסטנטי בין 1897 ל-1917.

בשנים אלו החל לפרסם ספרים לבני הנעורים. הצלחתו כסופר הביאה לכך שמשנת 1917 התמקד בכתיבה, והיה סופר פעיל עד לשנת 1942. ספריו עסקו בהרפתקאות ביבשות רחוקות כאפריקה או דרום אמריקה, ולעיתים אף כתב מדע בדיוני. לעיתים קרובות הושווה לקרל מאי ואף כונה "קרל מאי השוואבי".

מדר הוא הסופר הראשון הידוע שתיאר,עוד בשנת 1911, בספר "עולמות פלא" ( **' מסע בחללית למערכת הכוכבים אלפא קנטאורי, בספר השלישי של הטרילוגיה שלו  מ-1911  הכוללת את "אל הררי סהר" ואת "אופיר" על גיבורים הנודדים ביבשת אפריקה ולאחר מכן יוצאים לחלל החיצון . 

מדר  מת  בשנת [[1945]], והוא בן 78 שנים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* ד"ר אלי אשד[https://www.yekum.org/2025/09/%D7%9E%D7%94%D7%A8%D7%A8%D7%99-%D7%A1%D7%94%D7%A8-%D7%95%D7%90%D7%95%D7%A4%D7%99%D7%A8-%D7%90%D7%9C-%D7%90%D7%9C%D7%A4%D7%90-%D7%A7%D7%A0%D7%98%D7%90%D7%95%D7%A8%D7%99-%D7%95%D7%99%D7%9C%D7%94%D7%9C/ ,מהררי סהר ואופיר אל אלפא קנטאורי – וילהלם פרידריך מדר והסיפור הראשון על מסע בספינת חלל לאלפא קנטאור]י,יקום תרבות ,2025 

==תרגומיו לעברית==

שניים מספריו של מדר, "אל הררי סהר" (**Nach den Mondbergen**) והמשכו "אופיר" (**Ophir**) המספרים על הרפתקאותיה של משלחת המחפשת אוצר אגדי באפריקה, תורגמו לעברית. בספרו של [[עמוס עוז]], "[[סיפור על אהבה וחושך]]" מוזכר הספר "אל הררי סהר" בין ספרי ההרפתקאות שאהב עוז לקרוא בילדותו.
* **אל הררי סהר**, תרגם ישראל שף, [[הוצאת אמנות]], 1927. כן תורגם על ידי יעקב שרת, הוצאת עדי, 1971; הוצאת "כתר" 1988.
* **אופיר''', תרגם י' רזניקוב הוצאת אמנות, 1927. כן תורגם על ידי יעקב שרת, אייר דני קרמן, הוצאת עדי, 1971; הוצאת כתר, 1988.

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1866
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1947
השקה (הלכה)

שמאל|ממוזער|חור השקה מקרוב. גודל החור צריך להיות לכל הפחות בגודל "שפופרת הנוד" (קוטר של שתי אצבעות במעגל חוזר) אך נהוג לעשותו גדול יותר
שמאל|ממוזער|250px|בור הטבילה. בצד ימין של התמונה במעלה הבור ניתן להבחין בחור ההשקה המשיק את המים לבור השני שנמצא מעבר לקיר ובו ישנם ארבעים סאה של מי גשמים
בהלכות טומאה וטהרה, **השקה** היא הדרך לטהר מים שנטמאו. אף שכלל לא ניתן לטהר מאכלים ומשקים שנטמאו באמצעות טבילתם במקווה, מים שנטמאו יכולים להיטהר על ידי השקתם וחיבורם למי מקווה כשר, שבו קיימים ארבעים סאה של מי גשמים שלא נשאבו בכלי.

בנוסף לטהרת המים מטומאתם, ה**השקה** מועילה גם להכשיר מים שנשאבו ולכן נפסלו מלשמש כמי מקווה, ולאחר שהושקו למקווה כשר דינם כמים שלא נשאבו. דין זה משמש בתפקיד חשוב בבניית מקוואות מודרניים, משום שהוא מאפשר להחליף את מי בור הטבילה בתדירות גבוהה, ולהשיק אותם לאוצר של מי גשמים.

## בור השקה
במקוואות רבים ישנו בור השקה שבו יש חור בקוטר של "שפופרת הנוד" ששיעורו כשתי אצבעות (כ- 5 סנטימטר), המחבר את המים שבבור הטבילה לבור אחר שבו ישנם ארבעים סאה של מי גשמים (ישנן שיטות שונות בחישוב הכמות של ארבעים סאה, הנעות בין כ-350 ליטר לכ-900 ליטר. ישנם הנוהגים לעשות את הבור בתכולה של 1000 ליטר). בחלק מהמקוואות ההשקה אינה אלא הידור, שכן המים שבבור הטבילה אינם פסולים בכל אופן גם ללא ההשקה, מכיוון שעברו אחד מההכשרים המכשירים מים שאובים לטבילה, כמו זריעה או המשכה, והיא נועדה כדי להכשיר את המקווה לפי דעות אחרות, שסבורות שההכשרים הללו אינם מספיקים. לעומת זאת, יש מקוואות (בודדים) שבהם ההשקה היא המכשיר הבלעדי של המקווה. בכל אופן, יש להיזהר כאשר ממלאים את בור הטבילה, שהמים יגיעו עד למים שבבור ההשקה.

## מהות ההשקה
ההשקה מבוססת על שני יסודות הלכתיים:

**האחד** הוא הכלל , כלומר שני מקוואות שחוברו זה לזה על ידי נקב שגודלו כשפופרת שבה מילאו בעבר נוד של מים, וגודלו עיגול שבו נכנסות שתי אצבעות בכל צד, נחשבים שני הבורות כמקווה אחד, והאחד מכשיר ומטהר את השני.

**השני** הוא דין השקה, המוזכר בתלמוד בנוגע להשקת מים טמאים למקווה, ולטהרם בכך. ההשקה מוסברת בתלמוד בסברת ה"זריעה", שהרי זה כאילו המים זרועים ומחוברים לקרקע ולמי הגשמים שמחוברים לקרקע ולא נשאבו מעולם, ובכך מתבטלת טומאתם. מקובל כי במעשה ההשקה ניתן גם לסדר את בעיית המים השאובים, ודינם חוזר להיות כמי גשמים.

לעומת זאת, יש החולקים וסבורים שגם לאחר ההשקה לא ניתן לבטל את פסול השאובים לגמרי, והכשרה של בור המים השאובים היא רק מכיוון שהוא מחובר לבור אחר של מי גשמים, כדוגמת הכלל "כל המחובר לטהור טהור", אך בור המים השאובים אינו כשר באופן עצמאי. החילוק בין שתי הדעות הוא, האם יש להותיר את חור ההשקה המחבר את שני המקוואות כשהוא פתוח במשך כל זמן הטבילה, או שדי רק בפתיחה אחת המשיקה את שני המקוואות.

ברוב המקוואות נהוג לצאת ידי חובת כל הדעות ולהשאיר את נקב ההשקה כשהוא פתוח במשך זמן הטבילה. אך ישנה בעיה אחרת, ייתכן שקיים חשש במקווה כזה של "נתן סאה ונטל סאה" לשיטת הראב"ד שסבור שאם המים הפסולים מתערבים עם המים הכשרים, עד שרוב שיעור המים הכשרים (עשרים ואחת סאה) אינו קיים מכיוון שהתערב עם המים הפסולים והורק מהמקווה, המקווה פסול. בחסידות צאנז קלויזנבורג נהוג, מסיבה זו, לעשות שני מקוואות: באחד נקב ההשקה סגור במשך זמן הטבילה, הוא נפתח רק לרגע קצר כדי להכשיר את מי המקווה ונסגר מיד כדי שמימיו לא יתערבו עם מימי המקווה, ואילו הבור השני - חור ההשקה שלו פתוח כל זמן הטבילה, כדי לצאת ידי חובת דעה זו.

## קישורים חיצוניים
*
*בור השקה באתר "מקווה נט"
*הרב אליעזר מלמד, השקת מקווה, באתר פניני הלכה

## הערות שוליים

קטגוריה:מקווה
קווין ווריק

**קווין ווֹריק** (אנגלית: **Kevin Warwick**; נולד ב-9 בפברואר 1954 בקובנטרי, בריטניה) הוא מדען בריטי, פרופסור לקיברנטיקה באוניברסיטת רדינג, הידוע בשל מחקריו בנושא התקשורת בין מערכת העצבים לבין מחשבים.

עזב את בית ספרו ב-1970 על מנת להצטרף לחברה בריטיש טלקום, בגיל 16. שש שנים לאחר מכן הוא סיים את לימודיו לתוארו הראשון באוניברסיטת אסטון שבברמינגהאם, ולאחר מכן השיג דוקטורט מהאימפריאל קולג'.

## פרסים והכרה בתרומתו
קווין קיבל מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס את פרס טכנולוגיית הרפואה של העתיד, הפך לחבר כבוד של האדמיה למדעים, סנט פטרבורג, זכה במדליית מאוניברסיטת מלטה וב-2004 זכה המכון הבריטי להנדסת חשמל (I.E.E) מדליית הישגי בוגר.

לקווין ווריק הוענקו תוארי דוקטור למדעים (D.Sc) לשם כבוד מאוניברסיטאות אסטון, קובנטרי ובראדפורד.
קווין קיבל מספר פרסים נוספים ב-2008 וב-2009.

## ציטוטים
* "לא יכולה להיות מציאות מוחלטת; לא יכולה להיות אמת מוחלטת", 2005.
* "אני מרגיש שכולנו פילוסופים, ואלו אשר מגדירים עצמם כ'פילוסופים' הם אלו שאין להם עבודה ללכת אליה", לונדון, 2004.
* "כאשר משווים בין הזיכרון האנושי לבין זיכרון של מחשב ברור שהגרסה האנושית בעלת שני חסרונות ברורים. הראשון, כפי שאני חוויתי, כתוצאה מהזדקנות, הזיכרון האנושי יכול להפגין הזכרות של טווח קצר עלובה", לונדון, 2005.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מדענים בריטים
קטגוריה:רובוטיקה
קטגוריה:סגל אימפריאל קולג'
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1954
רולו ארמסטרונג

**רולו ארמסטרונג** (באנגלית: **Rollo Armstrong**; המכונה **רולו**, הוא מפיק מוזיקלי ומלחין בריטי בסגנון מוזיקה אלקטרונית, ממקימי ההרכב המוזיקלי "פיית'לס". אלבומי המוזיקה שהוציא באופן עצמאי וכן במסגרת פיית'לס ושיתופי פעולה מוזיקליים נוספים, בהם עם סיסטר בליס ועם אחותו דיידו, נמכרו בכ-36 מיליון עותקים.

## שיתופי פעולה
רולו, יליד לונדון,  הוא ממקימי ההרכב "פיית'לס" ב-1995 יחד עם מקסי ג'אז. מזוהה בעיקר בעקבות עבודתו עם סיסטר בליס, שהשתייכה להרכב זה.

בשנת 2000 שיתף פעולה עם מארק בייטס, בהרכב "Dusted". אלבומם השני מ-2005, "Safe From Harm", יצא במספר גרסאות, בהן גרסת ספר ששילבה איורים ושירים, העוסקים בילדות ובחיי משפחה לא פשוטים. השיר "Always Remember To Respect And Honour Your Mother" יצא בשני חלקים, בגרסת וידאו שממחישה את הספר, ובגרסת Deep Dish שהופקה בין היתר על ידי דיידו. 

רולו שיתף פעולה גם עם אחותו הצעירה, הזמרת דיידו, לה הפיק שניים מאלבומיה - "No Angel" ו-"Life for Rent". באלבומו "When We Were Young", שיצא בשנת 2000, שרה דיידו את השירים "Winter" ו-"Hurt you". בגרסה מאוחרת יותר של השיר "Hurt you" שיצאה במסגרת ההרכב "Dusted", נכללים שני חלקים, בראשון שרה דיידו את מילות השיר ובשני מקריא רולו קטע מהשיר. 

בשנת 2011 היה רולו מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית השיר הטוב ביותר, ככותב השיר "If I Rise", בשיתוף פעולה עם דיידו ואיי. אר. ראמן. השיר זכה בפרס איגוד המבקרים לשנת 2011 כשיר הטוב ביותר. באותה שנה עבד עם סיסטר בליס ודיידו על השיר "Everything to loose", שנכלל בהמשך במוזיקת הרקע של הסרט "סקס והעיר הגדולה".

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה, באתר (פיית'לס)
* דיסקוגרפיה מלאה של רולו, פיית'לס, סיסטר בליס ואמנים קשורים נוספים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:דיידו
קטגוריה:מלחינים בריטים
קטגוריה:מפיקים בריטים
קטגוריה:אמני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:פיית'לס
קטגוריה:רמיקסרים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1966
דוד זונדלוביץ'

**דוד זונדלוביץ**' (נולד ב-1950) הוא פסל ישראלי, מייסד וראש בית הספר לפיסול "בסיס".

## ביוגרפיה
זונדלוביץ', יליד וילנה, החל ללמוד פיסול באקדמיה לאמנויות פלסטיות בליטא בשנת 1961 וסיים במוסד תואר שני, ואחר כך לימד ועסק בפיסול. בשנת 1990 עלה לישראל. הוא לימד תקופה מסוימת במכון אבני ושימש שם כראש מגמת הפיסול ובשנת 1993 הקים את בית הספר לפיסול "בסיס", באזור התעשייה בנתניה. מאוחר יותר בית הספר העתיק את מקומו לעין ורד ובשנת 2003 עבר לשטח פנימיית "הדסה נעורים" הסמוכה לבית ינאי.

זונדלוביץ' הוא נציג בישראל של הארגון העולמי למדליות אמנותית (Fidem) ומייסד ונשיא של הארגון הישראלי לאמנות זו.

הוא פיסל יצירות רבות בהן כיכר ינקה קופלה ופסל מאיר דיזנגוף.

## קישורים חיצוניים

* האתר של זונדלוביץ' 
* דוד זונדלוביץ באתר newartistscollegium
* 

קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
אנדריי קורוטאייב

שמאל|ממוזער|180px|אנדריי קורוטאייב
**אנדריי ויטלייביץ' קורוטאייב** (ברוסית: **Андрей Витальевич Коротаев**; נולד ב-17 בפברואר 1961)  הוא אנתרופולוג, היסטוריון כלכלי, וסוציולוג רוסי.
## קריירה
נודע כחוקר המערכות החברתיות והפוליטיות בתימן, במחקריו בתחום האנתרופולוגיה התרבותית, ובפיתוחם של מודלים מתמטיים של דינמיקה חברתית, כלכלית והיסטורית. עיקר תרומתו היא בחידוש המחקר בשדה ההיסטוריה הכלכלית.

פיתח סדרה של מודלים מתמטיים של הדינמיקה הפוליטית, הדמוגרפית לטווח ארוך של מצרים, והשתמשו בהם לצורך ניתוח המבנה הדמוגרפי של המהפכה המצרית של 2011.

הוא זיהה גם גלי זמן רב את הדינמיקה הגלובלית של המצאות.https://web.archive.org/web/20200218123523/http://sciencedirect.dogsoso.com/science/article/pii/S0040162511000503

הוא ידוע גם על תרומתו לתורת האבולוציה החברתית.

עבודותיו פורסמו באוקראינה, בארצות הברית, באנגליה, בצרפת, בגרמניה, באוסטריה, בשוודיה, ברוסיה, 
בבלגיה, 
בספרד, באיטליה, 
בהונגריה, 
בצ'כיה, 
באוסטרליה, 
בניו זילנד, 
בסין, ביפן, בנורווגיה, בטורקיה, במצרים, בתימן ובמדינות אחרות.

## ספריו

*  Andrey Korotayev. *Ancient Yemen*. Oxford: Oxford University Press, 1995. .
*  Andrey Korotayev. *Pre-Islamic Yemen*. Wiesbaden: Harrassowitz Verlag, 1996. .
* Andrey Korotayev, Alexander Kazankov. Regions Based on Social Structure: A Reconsideration // Current Anthropology 41/5 (2000): 668–690.
* Andrey Korotayev. ''World Religions and Social Evolution of the Old World Oikumene Civilizations: A Cross-cultural Perspective''. New York: Edwin Mellen Press, 2004.
* Korotayev A., Malkov A., Khaltourina D. ''Introduction to Social Macrodynamics: Compact Macromodels of the World System Growth.'' Moscow: URSS, 2006.
* Korotayev A., Malkov A., Khaltourina D. ''Introduction to Social Macrodynamics: Secular Cycles and Millennial Trends.'' Moscow: URSS, 2006.
*  Korotayev A. & Khaltourina D. ''Introduction to Social Macrodynamics: Secular Cycles and Millennial Trends in Africa.'' Moscow: URSS, 2006.
* [Alexander V. Markov,  and Andrey V. Korotayev (2007) "Phanerozoic marine biodiversity follows a hyperbolic trend" ''Palaeoworld'' 16(4): pp. 311-318](http://www.sciencedirect.com/science?_ob=ArticleURL&_udi=B83WC-4N0HJMK-2&_user=1300184&_coverDate=12%2F31%2F2007&_rdoc=6&_fmt=summary&_orig=browse&_srch=doc-info(%23toc%2333783%232007%23999839995%23671853%23FLA%23display%23Volume)&_cdi=33783&_sort=d&_docanchor=&_ct=9&_acct=C000052237&_version=1&_urlVersion=0&_userid=1300184&md5=d9c2663e7fbd6a77385d61334953d75d).
*  Korotayev A., Zinkina J. Egyptian Revolution: A Demographic Structural Analysis. ''Entelequia. Revista Interdisciplinar'' 13 (2011): 139-165.
*  Marina Butovskaya, Andrey Korotayev, Alexander Kazankov. Variabilité des relations sociales chez les primates humains et non humains: à la recherche d'un paradigme general. *Primatologie* 3 (2000): 319–363.


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מזרחנים רוסים
קטגוריה:היסטוריונים כלכליים
קטגוריה:סוציולוגים רוסים
קטגוריה:מרקסיסטים
קטגוריה:עתידנים רוסים
קטגוריה:מהפכות חברתיות
קטגוריה:כלכלנים רוסים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:דמוגרפים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1961
מרק חסמן

250px|ממוזער|שמאל|מרק חסמן
**מרק חַסמַן** (ברוסית: **Марк Хасман**; 1929, קובנה, ליטא – 1992, באר שבע) היה שחקן ישראלי, שיחק בתיאטרון באר שבע.

## קורות חייו
חסמן נולד ב-1929 בליטא. בשנת 1941, לאחר כיבוש ליטא על ידי ברית המועצות, נשלחה משפחתו לסיביר בשל פעילותו הציונית של אביו. עם בואו לסיביר התקבל לשנה השנייה ללימודים בבית ספר למשחק שבו הורו שחקנים ובמאים בעלי שם ששהו אף הם בגלות בסיביר. בתום לימודיו נשאר בסיביר ועבד בתיאטרון ביסק, בין השנים 1949 ל-1957. בד בבד למד ספרות רוסית באוניברסיטה.
בשנים 1957–1980 היה שחקן בתיאטרון הרוסי הממלכתי בווילנה. הוא שיחק בקלאסיקה רוסית ומערבית וגם במחזות רוסיים ומערביים מודרניים. בשנת 1975 השתתף במלאת 30 שנה לניצחון הצבא הסובייטי על הצבא הגרמני, בו השתתפו כל התיאטראות בברית המועצות. במסגרתו חסמן זכה בפרס מטעם איגוד התיאטראות הממשלתי עבור תפקידו במחזה "ברשימות לא קיים" מאת ואסילייב. בנוסף לעבודתו בתיאטרון במשך עשרים שנה ערך והגיש תוכנית רדיו על אודות התיאטרון בליטא, ושיחק בטלוויזיה ובקולנוע.

בראשית שנת 1980 עלה לישראל. כחודש וחצי לאחר עלייתו החל לשחק בתיאטרון באר שבע. בין ההצגות בהן שיחק: "יונו והטווס" , "דה", "חיים בתיאטרון", "השחף", "שש נפשות מחפשות מחבר", "מותו של פקיד", "רוחות", "איוונוב" ועוד. 

הוא היה חבר בנשיאות הכבוד של בית צבי. התפקיד הבולט שגילם היה במחזה "השטן ממוסקבה". בקולנוע שיחק בתפקיד משנה בסרטו של עמוס גוטמן, "נגוע".

בשנת תשמ"א זכה בפרס מאיר מרגלית לאמנות התיאטרון עבור הופעתו בהצגה "חיים בתיאטרון"  לדייוויד מאמט וגילום דמותו של לבדייב ב"איוונוב" לצ'כוב.

בשנת 1985 לקה בהתקף לב במהלך הצגת היחיד שלו "מותו של פקיד" (על פי סיפורי צ'כוב, בבימוי יורם פאלק) במוזיאון תל אביב; הוא הוחיה על ידי רופאים שישבו בקהל, וניצל.

בשנת 1989 השתתף בדרמת הטלוויזיה "הצטמצמות", על פי סיפור של רות אלמוג.

נפטר בשנת 1992 במהלך הצגת התיאטרון "מותו של סוכן" לארתור מילר. 

על שמו מוענקת מלגה לשחקן צעיר מצטיין, וכן קרוי רחוב בבאר שבע.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:זוכי פרס מרגלית
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
דייוויד מת'יו

**דייוויד מת'יו** (**David Mathew**; 15 בינואר 1902 - 12 בדצמבר 1975) היה בישוף קתולי אנגלי והיסטוריון.

## תולדות חייו
מת'יו נולד בליים רידג'ס שבדורסט והתחנך בקולג'ים של חיל הים המלכותי. הוא שירת בחיל הים הבריטי בסוף מלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן רכש תואר בהיסטוריה מודרנית בבייליול קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד. הוא עקר לרומא והוסמך כנזיר ב-1929. לאחר שירות בן עשרה חודשים בלבד, חזר בו והחליט כי אורח החיים הנזירי אינו מתאים לו. תחת זאת הוא פנה לקריירה של כהן דת, ושירת באוניברסיטת לונדון. ב-1938 מונה כמשנה לבישוף של וסטמינסטר, ושירת בתפקידו זה במהלך הבליץ. לאחר מלחמת העולם השנייה יצא כשליח הכס הקדוש לאתיופיה ובשנה שלאחר מכן לאפריקה המזרחית הבריטית. הוא מונה כ"בישוף טיטולרי של אפמאה בביתיניה". מת'יו שב לאנגליה ב-1953 ומונה לבישוף הצבא הבריטי, לאחר שדחה הצעה לשמש כנונציו בברן, בירת שווייץ. ב-1963 הוא פרש מעיסוקיו ככהן דת והתמסר לכתיבת ספרי היסטוריה. הוא מת בלונדון ב-1975 בגיל 73.

## ספריו


*The Celtic Peoples and Renaissance Europe (1933)
*    The Reformation and the Contemplative Life (1934)
*    Catholicism in England, 1535-1935. Portrait of a Minority: Its Culture and Tradition (1936)
*    Steam Packet (1936)
* The Jacobean Age (1938)
*    British Seamen (1943)
*    The Naval Heritage (1944)
*    Acton: The Formative Years (1946)
*    Ethiopia: The Study of a Polity, 1540-1935 (1947)
*    The Social Structure in Caroline England (1948)
*    Sir Tobie Mathew (1950)
*    The Mango on the Mango Tree (1950)
*    The Age of Charles I (1951)
*    In Vallombrosa (1952)
*    The Prince of Wales's Feathers (1953)
*    Scotland under Charles I (1955)
*    James I (1967)
*    Lord Acton and His Times (1968)
*    The Courtiers of Henry VIII (1970)
*    Lady Jane Grey (1972)



## קישורים חיצוניים
* Kerr, Fergus: 'Mathew, David James (1902–1975)', rev., Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004
* Archbishop David Mathew ob the Hierarchy of the Catholic Church site

קטגוריה:אנגלים
קטגוריה:בישופים קתולים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1902
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1975
יהודית בר-אילן

**יהודית בר-אילן** (5 ביולי 1958  – 16 ביולי 2019) הייתה פרופסור מן המניין במחלקה למדעי המידע באוניברסיטת בר-אילן, שכיהנה כראש המחלקה בשנים 2008–2012.

## ביוגרפיה
בר-אילן נולדה לאגנס ופרופ' אנדרש מוהלרד. בשנת 1981 סיימה תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב. המשיכה לתואר שני במתמטיקה (אותו קיבלה ב-1983) ולתואר שלישי במדעי המחשב (שסיימה ב-1989) - שלושתם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. נושא עבודת הדוקטורט שלה היה "Applications of one-way functions and randomization in security protocols", ומנחיה היו פרופסור מיכאל רבין ומיכאל בן-אור.

באמצע שנות התשעים החלה בחקר של מדעי המידע באוניברסיטה העברית, ובשנת 2002 עברה לאוניברסיטת בר-אילן. תחומי ההתמחות שלה כללו: , חקר האינטרנט, אחזור מידע והתנהגות מידע.

במשך כשנה, החל מדצמבר 2011, הייתה חברה בוועד המנהל של איגוד האינטרנט הישראלי, ועסקה בהובלת תחום הטכנולוגיה בפעילות האיגוד.

בשנת 2017, זכתה בר-אילן בפרס דרק ג'ון דה סולה פרייס. בשנה שלאחר מכן זכתה בפרס מטעם "ASIS&T" - האיגוד לחקר מדעי המידע והטכנולוגיה.

בר-אילן הייתה חברה בוועדות העורכים של כתבי העת PLOS One", "Frontiers in Research Metrics and Analytics" Online Information Review", "Journal of Informetrics", "Scientometrics" ו-"JASIST".

בר-אילן הייתה תושבת מבשרת ציון, נשואה ואם לשלושה. היא נפטרה ממחלה ביולי 2019 והובאה לקבורה בהר המנוחות.

## קישורים חיצוניים

* יהודית בר-אילן, באתר המחלקה ללימודי מידע באוניברסיטת בר-אילן
* בלומה פרץ, מחלום למציאות, **מידעת**, יולי 2022
* 
* Mike Thelwall, In memoriam Judit Bar-Ilan, **Quantitative Science Studies**, February 2020

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חוקרות אינטרנט ישראליות
קטגוריה:חוקרי אינטרנט ישראלים
קטגוריה:מדעניות מחשב ישראליות
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: מדעי המידע
קטגוריה:ספרניות ומידעניות ישראליות
קטגוריה:ספרנים ומידענים ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:מבשרת ציון: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1958
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2019
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
יהודה אריה וידה

**ז'ורז' (יהודה אריה) וידה** (במקור **וייס**, בהונגרית: **Vajda György**; בצרפתית: **Georges Vajda**; ), פילוסוף יהודי-הונגרי-צרפתי, יליד בודפשט. מחשובי החוקרים בתחומי הפילוסופיה הערבית והפילוסופיה היהודית במאה ה-20.

וידה נולד במשפחה יהודית כבנם של הנריק וידה (וייס) (1880–1933) פקיד וסוחר ושל עמליה וייס (1887–?). את השכלתו התיכונית והגבוהה החל כתלמיד בבית המדרש לרבנים בבודפשט, שם שמע את הרצאותיהם של לאיוש בלאו וברנאט הלר, ואילו באוניברסיטת בודפשט קיבל מבוא ללימודי המזרח מדיולה נמט. בשנת 1928 נסע לפריז, שם למד בסמינר הרבני ( Séminaire israélite de France) והתיישב דרך קבע בצרפת.

בראשית דרכו רכש ידע בשפות שמיות ובלימודי האסלאם. ב-1935 כתב תיזה על הזנדיקים בתחילת התקופה העבאסית. וידה לימד מחשבה יהודית במוסדות שונים והיה גם האחראי על כתבי היד היהודיים והערביים בספרייה הלאומית של צרפת.

במהלך מלחמת העולם השנייה הסתתר בלה-שמבון סור-ליניון. בשנים 1960-1936 (עם הפסקה בימי הכיבוש הנאצי) לימד וידה תנ"ך ותאולוגיה יהודית בבית המדרש הרבני של צרפת בפריז.

ב-1946 כתב תיזה על יהודה בן ניסים אבן מלכה. ב-1954 מונה לחוקר ברמה גבוהה באקול פראטיק דה אוטז אטיד וב-1970 היה לראש הקתדרה לעברית וללימודי היהדות באוניברסיטה של פריז (III).

וידה כתב מעל 21 ספרים, 284 מאמרים ומאות מאמרי ביקורת וערך ספרים רבים. הוא נפטר בפריז, בערב יום הכיפורים, 1981.

## מכתביו

* Introduction à la pensée juive du Moyen-Age, Paris 1947
* Juda ben Nissim ibn Malka, philosophe juif marocain, Paris, 1954
* L'amour de Dieu dans la théologie juive du Moyen-Age, Paris 1957
* Isaac Albalag averroïst juif, traducteur et annotateur d'al-Gazali, Paris 1960
* Deux commentaires karaïtes sur: l'Ecclésiaste, Leyde 1971
* Recherches sur la philosophie et la Kabbale dans la pensée juive du Moyen-Age, Paris 1962
* Le commentaire d'Ezra de Gérone sur le cantique des cantiaues, Paris 1969

ביבליוגרפיה של כתביו מצויה בדעת, חוב' 10 (תשמ"ג) עמ' 125–126 ;66-53

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:יהודים הונגרים
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בבודפשט
קטגוריה:ספרני הספרייה הלאומית של צרפת
קטגוריה:ספרנים ומידענים
קטגוריה:פילוסופים יהודים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים של היהדות
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1908
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1908
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1981
Hold My Hand (שיר של מייקל ג'קסון)

**"Hold My Hand"** הוא דואט שבוצע על ידי הזמר האמריקני מייקל ג'קסון והזמר הסנגלי-אמריקני אייקון, אשר יצא לשווקים במקור במסגרת אלבום האולפן הראשון של ג'קסון שיצא לשווקים לאחר מותו. השיר הוקלט במקור בשנת 2008 על ידי ג'קסון ואייקון. במהלך שנת 2010 אייקון הקליט קטעי שירה נוספים עבור השיר. השיר ייכלל בהמשך גם באלבום האולפן של אייקון "Living - The Life".

## הווידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שודר לראשונה בערוצי הטלוויזיה ברחבי העולם בחצות של ה-9 בדצמבר 2010.

הווידאו קליפ מכיל קטעי וידאו שונים בהם סרטונים שצולמו במהלך הופעותיו של ג'קסון, בנוסף לקטעי וידאו המכילים את קטעי השירה של אייקון, מעריצים צעירים של ג'קסון אשר רוקדים בתלבושת של ג'קסון כמחווה וקטעי וידאו קצרים בהם נראים ילדים ומבוגרים, מחזיקים ידיים.

הווידאו קליפ בוים על ידי מארק פלינגטון.

נכון לנובמבר 2025, לשיר יש למעלה מ-142 מיליון צפיות ביוטיוב.

## מצעדים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי מייקל ג'קסון
קטגוריה:שירי אייקון
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים שהתפרסמו לאחר מות מבצעיהם
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קלוד קלי
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי מארק פלינגטון
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:בלדות R&B עכשוויות
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפיק רקורדס
גוזרה

שמאל|ממוזער|250px|תרשים הארמון
**גוזרה** (געז **ጉዛራ**), המכונה גם **גובה** (**ጉባኤ**), הוא אתר היסטורי השוכן כ-15 ק"מ ממזרח לאגם טאנה באזור אנפרז שבצפון אתיופיה, ואשר בו הקים הקיסר סרצה דנגל ארמון מלכותי קטן בשנת 1571 או 1572. גוזרה שוכן על גבעה בגובה של 2,005 מטר מעל פני הים, כחצי קילומטר ממזרח לכביש המחבר בין גונדר בצפון לבהר דר בדרום. 
ימין|ממוזער|250px|איור של הארמון

הרקע לבחירה באתר למטרה זו נעוץ באגדה רווחת, לפיה נגלתה הבתולה לקיסר דווית השני (שלט 1507-1540), ובישרה לו כי בירתו המבורכת בידי שמיים תקום במקום ששמו מתחיל בצליל "ג", או ליתר דיוק, בהברה "גו". מסיבה זו הוקמו מעוזים מלכותיים גם בגורגורה ובגומנגה, וכן בפאסיל גמב שבגונדר, אשר הייתה לימים לבירת הקיסרות. גם הקיסרים יעקב וסוסניוס התגוררו תקופות זמן מסוימות בגוזרה, והקיסר פאסילידס ביקר בו ב-1617. לאחר מכן האתר נשכח. ייתכן שהשרידים הנראים כיום באתר הוקמו על ידי אחד הקיסרים שלאחר סרצה דנגל. 

אורכו של המבנה המרכזי שניצב באתר בהריסותיו, הוא 18 מטרים ורוחבו 12 מטרים, והוא דומה בסגנונו לטירות שהוקמו מאוחר יותר בגונדר. למבנה שתי קומות ובפינותיו הצפון-מזרחיות שני מגדלים עגולים הנושאים כיפות. בצידו הדרומי של המבנה הוקם מגדל מרובע שגובהו ארבע קומות, אך הוא התמוטט. סביב המבנה הוקמו מרפסות, והחלונות והדלתות נבנו בצורת קשתות מאבן לבנה שעוטרו בכותרות אדומות. גג המבנה שהתמוטט זה לא מכבר נשא שינות ונשקף ממנו מראה לעבר האגם. גרם מדרגות חיצוני קישר בין שתי הקומות בצידו הצפון-מערבי של המבנה. בקומה הראשונה היו חמישה חדרים והגדול שבהם היה באורך של 11 מטרים וברוחב של חמישה מטרים. סביב המבנה הוקמה חומה ובה שערים, ובשטח התחום היו מספר מבנים משניים שכיום לא נותר מהם דבר.

## לקריאה נוספת

* Ethiopia, the unknown land, Stuart Munro-Hay, I.B.Tauris publishers, 2008 . עמ' 167-8.

קטגוריה:אתיופיה: מבנים
קטגוריה:תקופת השפל האתיופית
אמיר כץ

**אמיר כץ** (נולד ב-15 ביולי 1970) הוא כדורסלן עבר ששיחק בין היתר בא.ס. רמת השרון, הפועל חולון, בני הרצליה, הפועל אילת, מכבי ראשון לציון והפועל ירושלים. גובהו 1.91 מטר והוא שיחק בתפקיד הקלע.

## קריירה כשחקן

כץ גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב אך לא שיחק בקבוצת הבוגרים שלה. את דרכו בליגה הבכירה הוא החל בעונת 1988/89 במכבי ראשון לציון במדיה שיחק 2 עונות. אחד המשחקים הטובים שלו היה בשנת 1996 בקבוצת בני הרצליה כשקלע 53 נקודות (11 מ-15 לשתיים, 6 מ-8 לשלוש ו-13 מ--14 לעונשין) בהפסד  הביתי (94 - 107) נגד פרטיזן בלגרד.
כץ, שכונה "הידית", נודע בזכות אחוזי קליעה מצוינים. הוא אוחז בממוצע קריירה של כמעט 50 אחוזים לשלוש. הוא הוביל את הליגה באחוזי קליעה מקו העונשין במשך ארבע עונות, בעונת 1995/96 הוביל את הליגה באחוזי קליעה לשלוש ובעונת 1998/99 היה לסגן מלך הסלים של הליגה עם ממוצע של 20.7 נקודות למשחק. הישגו הקבוצתי הגדול ביותר של כץ הוא הזכייה בגביע המדינה עם בני הרצליה בעונת 1994/95.
בנבחרת ישראל רשם אמיר כץ 28 הופעות וקלע 156 נקודות.

כץ פרש בשנת 2000 אחרי פציעות מרובות כאשר שיחק במכבי ראשון לציון, שאליה עבר במהלך העונה מהפועל ירושלים. 

במהלך 12 עונות בליגה רשם ממוצע של 17.2 נקודות למשחק וסך הכל של 4,128 נקודות במצטבר, מה שממקם אותו במקום ה-35 ברשימת קלעי כל הזמנים.
אחיינו הוא הכדורסלן רון ציפר.

## קריירה כעורך דין

לאחר פרישתו ממשחק הכדורסל, כץ עשה הסבה למשפטים.

כעורך דין תבע כץ את קבוצתו לשעבר הפועל ירושלים בטענה שלא שילמו לו ביטוח בריאות.

ב-17 באוקטובר 2006, ייצג כעורך דין את הקבוצה הליטאית ריטאס וילנה, שתבעה את מכבי תל אביב בטענה להפרת חוזהו של נבן ספאחיה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*  
* אמיר כץ - תותחן ועו"ד מתוך כדורסלע

קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורסלני הפועל חולון
קטגוריה:כדורסלני הפועל אילת
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:מלך הסלים של ליגת העל בכדורסל
קטגוריה:כדורסלני בני הרצליה
קטגוריה:כדורסלני מכבי ראשון לציון
קטגוריה:כדורסלני א.ס. רמת השרון
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
אריק חזן

**אריק חזן** (בצרפתית: **Éric Hazan**; ) היה סופר, מתרגם, עורך ופעיל שמאל יהודי צרפתי.

## ביוגרפיה
חזן נולד בפריז להורים יהודיים, אמו הגיעה לצרפת מארץ ישראל ואביו פרננד חזן, שהיה מוציא לאור ממוצא מצרי.

חזן היה מעורב בפעילות פוליטית מצעירותו, היה פעיל תקופה קצרה במפלגה הקומוניסטית, אך פרש ממנה באמצע שנות החמישים. הוא היה פעיל למען ה-FLN באלג'יר ובסוף שנות השישים התנדב כרופא באלג'יר. בשנת 1975 סיים את לימודיו כרופא מנתח. היה חבר ומייסד של ההסתדרות הרפואית הפרנקו-פלסטינית, ונסע לשמש כרופא מתנדב במחנה פליטים בלבנון, בזמן מלחמת האזרחים.

במשך ארבע עשרה שנים ניהל את הוצאת הספרים – Éditions Hazan, שהקים אביו שפרסם בעיקר ספרי אמנות. הוא עזב את ההוצאה לאחר שקבוצת האשט רכשה אותה ארבע שנים לאחר מותו של אביו. בשנת 1998 ייסד את הוצאת הספרים "לה פאבריק" – La Fabrique, בה מתפרסמים ספרים ומאמרים היסטוריים או פילוסופיים. חזן הוא גם תרגם (בעיקר יצירות מאת אדוארד סעיד וטניה ריינהרט).

בשנת 2006, פרסם את הספר "רשימות על הכיבוש", בעקבות ביקור שערך בשטחים במאי–יוני 2006. הספר מתעד משפחה פלסטינית המתגוררת בפרברי שכם, שאצלה התארח. מארחו היה צעיר בן 15, שאמו שוחררה אז מהכלא הישראלי. אחיו נידון לעשרים שנות מאסר ואביו נהרג על ידי כוחות צה"ל. חזן גם כתב מאמרים עבור הרבעון של ההתאחדות הצרפתית היהודית למען השלום.

במרץ 2009, מונה כחבר בוועדת ראסל לעניין פלסטין.

בשנת 2011 ביחד עם אלן באדיו חיבר ספר על האנטישמיות בצרפת.

## מספריו

* *L'Invention de Paris*, Seui, coll. « Fiction et Cie », 2002,
* *Chronique de la guerre civile*, La Fabrique, 2004
* *Faire mouvement*, Recueil d'entretiens avec Mathieu Potte-Bonneville, L'Échappée, 2005
* *[[LQR]] : la propagande du quotidien*, Liber-Raisons d'agir, 2006
* *Notes sur l’occupation : Naplouse, Kalkilyia, Hébron*, La Fabrique, 2006
* *Changement de propriétaire, la guerre civile continue*, Seuil, 2007.
* *Paradis infernaux : Les villes hallucinées du néo-capitalisme* (coll.), Mike Davis et Daniel Monk (direction), Éric Hazan pour Les Prairies Ordinaires, 2008
* *Les articles d'Eric Hazan*
* *L'Antisémitisme partout. Aujourd'hui en France*, avec Alain Badiou, 2011
* *Paris sous tension*, La Fabrique, 2011


## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של הוצאת "לה פאבריק"
* UNDER NEW MANAGEMENT: Sarkozy’s First Hundred Days, אריק חזן

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים צרפתים
קטגוריה:סופרים יהודים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1936
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2024
קנקן התה (מודל)

שמאל|ממוזער|250px|קנקן התה של ניואל, רינדור תלת-ממד
**קנקן התה** (באנגלית: **Utah teapot**, **Newell teapot** או **OpenGL Teapot**) הוא דגם תלת־ממדי של קנקן תה שעוצב בשנת 1975 על ידי מרטין ניואל בזמן עבודתו באוניברסיטת יוטה, ומשמש מאז כדגם בסיסי להדגמה ועיצוב של תוכנות עיצוב תלת-ממד. 

קנקן התה הפך להיות המקביל לתוכנית Hello world בעיצוב תלת-ממד, וניתן בתוכנות רבות כדגם בסיסי (פרימיטיב) שניתן לשלוף מספריית הבסיס של התוכנה לשימוש מיידי, בדומה לפאונים ארכימדיים ואפלטונים שונים. היותו של קנקן התה כה זמין לעריכה הפך אותו במרוצת השנים לבדיחה פנימית בתחום, והוא שובץ כפי שהוא בסרטי אנימציה בתלת-ממד, שומרי מסך ואיורים.

## היסטוריה
מרטין ניואל ואשתו סנדרה ישבו לשתות תה בביתם, כשניואל העלה בעיה בעבודתו בעיצוב תלת-ממד - הוא נדרש להדגים את העקרונות המתמטיים בהקשר לתאורה על חפץ מצוי ובר-זיהוי, שאינו טריוויאלי כמו כדור. אשתו הציעה לעצב דגם של קנקן התה בו השתמשו (קנקן פורצלן מתוצרת Mellita). ניואל החל לרשום את צורת הקנקן על דף נייר, ולאחר מכן מיפה את הצורה באמצעות נקודות. לצורת הקנקן מספר יתרונות בהדגמת תאורה, השתקפות והשתברות: הצורה קמורה, בעלת קימורי אוכף, גנוס בודד (תודות לידית), ויכולת להטיל צל עצמי (תודות לידית ולזרבובית).

ניואל פרסם את מפת נקודות השטח של קנקן התה, ובמהרה חוקרים אחרים בתחום ניצלו את הקנקן למטרות הדגמה דומות. הדגם יובא שוב ושוב וזכה לפופולריות. בהמשך חלקים ממנו שופצו קלות כדי להפכו ליותר שימושי (למשל, נבנה לו בסיס כך שניתן להביט בו מלמטה), אך הדגם המקורי כמעט ולא שונה בצורתו. במהלך שני עשורים טכנולוגיות חדשות בתחום התלת-ממד הודגמה על קנקן התה: הצללות, מרקמים, מפות הגבהה, שקיפויות ועוד. קנקן התה הופיע בפרסומים רבים (כגון הרבעון ACM SIGGRAPH) כאמת מידה להתקדמות התחום.
שמאל|ממוזער|250px|קנקן התה האמיתי, מתוצרת Mellita.
קנקן התה האמיתי היה גבוה בכשליש מדגם הקנקן שצייר ניואל. חלק מהשונות נבע מהעתקת יד, ורובו מהעובדה שניואל רינדר את הקנקן המקורי בתצוגה גרפית שכללה פיקסלים מלבניים ולא מרובעים. הדגם מעולם לא תוקן לגובהו המקורי.

## תוכנות ובתוכן קנקן
בין התוכנות הכוללות דגם בסיס של קנקן התה נמנות: 3ds Max, Maya, ואוטוקאד. קנקן התה הוא חלק מחבילות הדגמים של OpenGL ו-Direct3D, ועל כן זכה לעיתים לכינוי קנקן התה של OpenGL.

## הופעות אורח
קנקן התה הופיע בסרטים שונים, בין השאר בסצנה בסרט צעצוע של סיפור. הוא הופיע בשומר המסך "צינורות" של חלונות 95 וחלונות 98, והופיע בסדרה משפחת סימפסון בפרק Treehouse of Horror VI (פרק מיוחד לליל כל הקדושים) בו הומר נופל אל הממד השלישי.

בתמונה שהדגימה עיצוב ורינדור תלת-ממדי בשנת 1987, תוארו שישה עמודי שיש ועליהם פאונים אפלטוניים קלאסיים: ארבעון, קובייה, תמניון, תריסרון, עשרימון וקנקן תה. התמונה פורסמה במאמרים ובעמוד השער של פרסומים רשמיים בתחום עיצוב תלת-ממד, ובמהרה זכה קנקן התה לכינוי Teapotahedron (קנקניון).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דגמים
קטגוריה:גרפיקת תלת-ממד
אפי אונגר

[ממוזער|לוחית זיכרון לזכר אפי וירון אונגר בבית כנסת ב[שערי תקווה.]]
**אפרת (אפי) אונגר** (כ"ח בתשרי תשל"ב, 10 באוקטובר 1971 – כ"ג בסיוון תשנ"ו, 9 ביוני 1996) הייתה מאיירת וסופרת ילדים ישראלית. נרצחה עם בעלה בפיגוע ירי.

## ביוגרפיה
נולדה בירושלים ליהודית והרב אורי דסברג. אחותה היא הסופרת והמאיירת עדי דוד. בילדותה עברה משפחתה להתגורר באלון שבות שבגוש עציון. למדה באולפנת "צביה" בירושלים, ולאחר מכן שירתה במסגרת השירות הלאומי בעפולה. למדה במכללת אמונה בירושלים, והוכשרה כגרפיקאית.

בשנת תשנ"ג (1993) נישאה לירון אונגר. הזוג התגורר בקריית ארבע, שם שימש בעלה כמחנך בישיבה התיכונית קריית ארבע. לזוג נולדו שני בנים – דביר וישי.

במשך חמש שנים שימשה אונגר כמאיירת והגרפיקאית של מדור הילדים של העיתון "הצופה" ובו פרסמה סדרות של סיפורי קומיקס.

### רצח בני הזוג אונגר

בכ"ג בסיוון תשנ"ו נסעה עם בעלה ותינוקם ישי בכביש קריית מלאכי-בית שמש (כביש 383). ליד מושב גפן ירו בהם מחבלים פלסטינים מרכב ונמלטו. השניים נהרגו במקום, והתינוק ישי ניצל ללא פגע.

אפי וירון אונגר נקברו בבית הקברות בכפר עציון ובמקום הרצח הוצבה אנדרטה לזכר השניים, בסיוע הקרן הקיימת לישראל. באוניברסיטת בר-אילן הוקמה קרן מלגות על שם השניים.

שני ילדיה דביר וישי, שהיו אז בני שנה ושנתיים, עברו לגור בבית סבם וסבתם דסברג והם שימשו להם כהורים. בשנת 2000 הגישו בני משפחתה תביעה בבית המשפט הפדרלי בארצות הברית כנגד החמאס והרשות הפלסטינית. בשנת 2004 חייב בית המשפט הפדרלי בארצות הברית את החמאס והרשות הפלסטינית בתשלום פיצויים בסך 116 מיליון דולר על רצח בני הזוג. הרשות הפלסטינית ערערה על פסק הדין אך ערעורה נדחה. בשנת 2008 אישר בית המשפט המחוזי בירושלים את פסק הדין של בית המשפט הפדרלי וקבע כי הוא אכיף גם בארץ.

שלושה מהמרצחים ב"חוליית צוריף" נהרגו בעת פיגועים נוספים בהם השתתפו. שניים נוספים, רחמן איסמעאיל גנימאת (שנתפס בשנת 2005 וגמל פתח צביח אל-הור, שוחררו בעסקת שליט תוך מחאת משפחת דסברג. הוריה של אפי אונגר מחו גם נגד הזמנתו של שמעון פרס לטקס הראשון להנצחת חללי פעולות האיבה, לאחר שהוחלט שיום הזיכרון לחללי צה"ל יכלול גם את חללי התקפות המחבלים, מפני שפרס היה שותף להחלטה על העברת רובים אל הרשות הפלסטינית.

היישוב שערי תקוה, בו מתגוררים הוריו של ירון, הנציח את שמם של בני הזוג בגן השעשועים "גן-אור".
אביה, הרב אורי דסברג, אשר תפקד מאז מותה כאבי שני ילדיה, נהרג בתאונת דרכים בגוש עציון בכ' באייר התשע"א 24 במאי 2011.

## ספריה
אחרי מותה הוציאה המשפחה את סדרת ספריה:
* **דביר** - הספר נכתב בעקבות הולדת בנה ונקרא על שמו. פורסם בחייה ב"הצופה" בהמשכים.
* **דוקטור טטנוס**
* **מחכים למשיח**
* **רן הרחפן**
* **עכבר היזהרה** - קובץ סיפורי קומיקס קצרים.
כמו כן הוציא אביה הרב אורי דסברג את מגילת רות מאוירת באיורים שלה והוסיף עליהם פירושים מן המקורות.

## קישורים חיצוניים
* 
* סרט הזיכרון על ירון ואפי
* אפי אונגר באתר אזרחים חללי פעולות איבה.

## הערות שוליים

קטגוריה:קומיקסאים ישראלים
קטגוריה:בוגרות שירות לאומי
קטגוריה:בוגרות אולפנת צביה
קטגוריה:בוגרות מכללת אמונה/אפרתה
קטגוריה:סגל הצופה
קטגוריה:מאיירות ישראליות
קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:חללי טרור ישראלים
קטגוריה:חללי טרור בישראל
קטגוריה:משפחת גנץ
קטגוריה:אישים הקבורים בכפר עציון
קטגוריה:אלון שבות: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1996
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
כרית נפיחה

שמאל|ממוזער|250px|כרית נפיחה
ממוזער|סרטון וידאו המדגים את עקרון העבודה של כריות נפיחה בהילוך איטי
**כרית נפיחה** ("**כרית פלוצים/נאדים/פוקים**") היא אביזר לתעלולים ולמתיחות בצורת כרית המשמיעה קול נפיחה בעת שיושבים עליה. בדרך כלל מניחים את הכרית על כיסא או כורסה כשהיא מוסתרת על מנת להפתיע את האדם שיישב עליה. כרית הנפיחה מוכרת כאחד מאביזרי המתיחות המפורסמים ביותר.

הכרית מורכבת משתי שכבות מהודקות של גומי שבקצה שבו הן מחוברות ישנו פתח צר שהאוויר היוצא דרכו גורם להיווצרות הקול המזכיר נפיחה.

## היסטוריה
האזכור הקדום ביותר לכרית-מתיחה, המזכירה את כרית הנפיחה, נמצא בהיסטוריה אוגוסטה, שם מתוארת מתיחה של קיסר רומא, אשר הושיב את אורחיו על כריות אשר מהן יצא בהדרגה האוויר, עד שלבסוף מצא העצמו האורח מתחת לגובה השולחן. היסטוריונים שונים רואים בתיאורים אלו של ההיסטוריה אוגוסטה, המציגים את קיסרי רומא באופן ילדותי וגחמתי, כסימן לכך שהספר איננו מהימן מבחינה היסטורית, אלא למעשה תיעוד בעל אג'נדה המכיל ביקורת סמויה על מוסד הקיסרות.

בתחילת המאה ה-20 פותחו מכשירי מתיחות אשר היה ניתן להטמין מתחת לכרית, וברגע שמישהו היה מתיישב על הכרית, הייתה נשמעת מוזיקה.

הדגם הראשון של כרית הנפיחה בגרסתה המוכרת ביותר פותחה לראשונה בשנת 1930 על ידי חברת הגומי JEM מקנדה. חברת JEM פיתחו את הכרית יחד עם סמואל סורנסון, שהיה בעל חברה קטנה שהתמחתה במשחקי חידות, קסמים ואביזרי מתיחות. JEM הציעו לסורנסון להפוך למשווק הבלעדי של המוצר, אך הוא דחה את ההצעה מאחר שחשב שהכרית איננה מעודנת דיה. מי שלקחה על עצמה את השיווק וההפצה הייתה חברת ג'ונסון-סמית' , ולאחר הצלחת הכרית, הבין סורנסון את טעותו, ויצר גרסה מתחרה והשיג את זכויות היוצרים עבורה. לאורך השנים פותחו גרסאות שונות של הכרית על ידי מגוון חברות, כולל גרסאות אלקטרוניות אשר מרחיבים את אפשרויות המתיחה.

אלפרד היצ'קוק היה חובב מתיחת "כרית הנפיחה" - לקראת הגעת אורחים נהג להניח כריות נפיחה במגוון מקומות. לדבריו, שום דבר לא העניק לו הנאה כמו צפייה בהבעת בפניו של מפיק סרטים הוליוודי מתנשא, שיהירותו נעלמת לצליל הנפיחה.

בממשק טסלה מודל 3 ניתן להגדיר מושבים שכאשר יושבים עליהם יישמע קול נפיחה. ניתן לבחור במספר צלילים שונים של קול הנפיחה.

בשלב מסוים פותחה כרית נפיחה רב פעמית הכוללת בתוכה ספוג והיא מופיעה בשני גדלים.

## ראו גם
*הומור בתי שימוש

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:הומור
קטגוריה:מתיחות
קטגוריה:נפיחה
נפיחה
ויליאם דיוור

**ויליאם ג'פרי דיוור** (באנגלית: **William G. Dever**; נולד ב-27 בנובמבר 1933) הוא ארכאולוג אמריקאי המתמחה בהיסטוריה של המזרח התיכון, הלבנט וישראל בתקופת המקרא. הוא שימש כפרופסור באוניברסיטת אריזונה בטוסון בין השנים 1975 ל-2005. כיום מלמד ב-Lycoming College בפנסילבניה.

## ביוגרפיה
אביו של דיוור היה מטיף נוצרי אוונגליסטי וממנו קיבל את האהבה למקרא אולם עם הזמן איבד את האמונה, התגייר ליהדות הרפורמית אולם כיום רואה את עצמו כהומניסט חילוני.

הוא למד לתואר ראשון ב-Milligan College שבטנסי (1955), תואר שני ב-Butler University (1959), וסיים דוקטורט בארכאולוגיה סורית-ארצישראלית מאוניברסיטת הרווארד. הוביל מספר משלחות מחקר וחפירות בישראל ובירדן ובקפריסין. הוא שימש כמנהל של המוזיאון השמי באוניברסיטת הרווארד. בין השנים 1966 ל-1971 הוביל את החפירות בגזר מטעם ההיברו יוניון קולג' ובין השנים 1968–1971 הוביל חפירות בחורבת אל כום שליד חברון. בין השנים 1971 ל-1975 שימש כמנהל  בירושלים.

בשנת 1982 קיבל, יחד עם הארכאולוג יוסף אבירם, את פרס פרשיה שימל. הפרס ניתן לו על ניהול מכון אולברייט לארכאולוגיה.

## מחקריו
דיוור טען בספרו משנת 2005, "האם לאלוהים הייתה אישה? ארכאולוגיה ודת עממית בישראל העתיקה" (Did God Have a Wife?: Archaeology and Folk Religion in Ancient Israel), שפולחן האלה אשרה היה נפוץ ביותר בפולחן העממי בדת הישראלית הקדומה של תושבי ממלכת יהודה וממלכת ישראל בתקופת הברזל, זאת על בסיס עדויות ארכאולוגיות נרחבות ממגוון אתרים בארץ ישראל, שתוארכו בין המאות ה-12 וה-8 לפנה"ס.

דיוור טוען כי דת 'עממית' זו, עם המזבחות המקומייות וחפצי הפולחן, הקמעות והמנחות, מייצגת את השקפת רוב האוכלוסייה, וכי "דת הספרים" שבמרכזה ירושלים של החוג הדויטרונומיסטית, המופיעה בתנ"ך, הייתה רק נחלתה של אליטה, אידיאל דתי "לא מעשי ברובו". דעותיו של דיוור על פולחן האלה אשרה מבוססות במידה ניכרת על כתובות חורבת תימן (מחורבת תימן שבסיני) וכתובת מחורבת אל-כום המזכירות את אשרה וכני פולחן מטרקוטה שנמצאו בתענך, וכן על אלפי פסלוני אשרה, שארכאולוגים מצאו במקומות שונים בארץ ישראל, כולל מטמנה ליד מיקום בית המקדש הראשון (מטמנה שהוא מייחס למאמצי הרפורמה האיקונוקלסטית של יאשיהו).

## מספריו
* ויליאם ג' דיוור, **גזר: צומת דרכים בארץ ישראל הקדומה**; תרגמה אביבה טאפט; עורך הספר: יצחק כפכפי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד; החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 1998.


* What Did the Biblical Writers Know and When Did They Know It? What Archaeology Can Tell Us about the Reality of Ancient Israel, Eerdmans, 2001
* Who Were the Early Israelites and Where Did They Come from?, 2003
* Did God Have a Wife?: Archaeology and Folk Religion in Ancient Israel, Eerdman, 2005


## קישורים חיצוניים

* קורות חיים 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארכאולוגים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת באטלר
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:ארץ ישראל: ארכאולוגים
קטגוריה:גרים
קטגוריה:זוכי פרס פרשיה שימל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
בית הזכוכית (קונטיקט)

**בית הזכוכית** הוא בית מגורים שעוצב על ידי האדריכל האמריקאי הנודע פיליפ ג'ונסון ונבנה בעיירה ניו כנען שבקונטיקט בשנת 1949. הבית שימש כבית מגוריו במהלך סופי שבוע משנת 1960 במשך כ-58 שנה. הבית, שקירותיו עשויים זכוכית שקופה, נבנה בסגנון מינימלסטי ונחשב לאחד מהמבנים הראשונים למגורים שנעשה בהם שימוש בחומרים שקודם לכן נחשבו למיועדים לתעשייה בלבד כמו זכוכית וברזל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אדריכלות מודרנית
קטגוריה:ארצות הברית: בתי מגורים
קטגוריה:קונטיקט: מבנים
ולנטינו

קטגוריה:שמות משפחה איטלקיים
קטגוריה:שמות פרטיים איטלקיים
מושונוב

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם משה
ג'יין אייזנר

**ג'יין אייזנר** (אנגלית: Jane Eisner; נולדה ב-31 בדצמבר 1955) היא עורכת ועיתונאית יהודית-אמריקאית, ומיולי 2008 עורכת העיתון היהודי-אמריקאי "The Forward".

## קריירה
אייזנר שימשה כעורכת וכתבת בפילדלפיה אינקוויירר במשך 25 שנים. בשנת 2006 הצטרפה למרכז הלאומי לחוקה (National Constitution Center) בפילדלפיה שם היא משמשת כסגן נשיא לענייני תוכניות ארציות ויוזמות.

קיבלה תואר ראשון מאוניברסיטת וסליאן (Wesleyan University) בשנת 1977 ותואר שני מאוניברסיטת קולומביה. היא שימשה כעמיתת קופל לחקר העיתונות באוניברסיטת וסליאן והיא מלמדת שם כתיבה עיתונאית. בשנת 2009 הצטרפה כעמיתה לתוכנית מנהיגות למנהלי תקשורת בבית הספר לעיתונאות באוניברסיטת קולומביה.

בשנת 2004 פורסם ספרה, "Taking Back the Vote: Getting American Youth Involved in our Democracy", אשר בחן את הירידה בשיעור ההצבעה בקרב הצעירים בארצות הברית.

משנת 2009 מגישה תוכנית אירוח לנשים בשם "The Salon" בערוץ היהודי בכבלים (The Jewish Channel).

## קישורים חיצוניים

* פרטים באתר ה-Forward
* 

קטגוריה:עיתונאיות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת וסליאן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וסליאן
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1955
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
הערוץ היהודי

**הערוץ היהודי** (**The Jewish Channel**) הוא ערוץ טלוויזיה בכבלים ייעודי לציבור יהודי אמריקאי המשודר באמצעות הספקים: Cablevision, Time Warner Cable, Verizon FiOS, and Cox Cable. לערוץ כ-20,000 מנויים. הערוץ הוקם ביוזמתו של אלי זינגר והוא משדר משנת 2007.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה אמריקאיים
קטגוריה:יהדות ארצות הברית: תרבות