open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
צ'ארלס דאגלס

פילדמרשל סר **צ'ארלס ויטינגהאם הורסלי דאגלס** (באנגלית: **Charles W. H. Douglas**; 17 ביולי 1850 – 25 באוקטובר 1914) היה קצין בכיר ב וראש המטה הכללי הקיסרי בפתיחת מלחמת העולם הראשונה.

דאגלס שירת בצבא הבריטי בין השנים 1869–1914 וטיפס בדרגות מלוטננט זוטר ועד לגנרל כראש המטה הכללי. הוא לקח חלק במערכות השונות של האימפריה הבריטית, בהם המלחמה האנגלו-אפגנית השנייה, המלחמה האנגלו-בורמזית השלישית, המלחמה המהדית ומלחמת הבורים השנייה. דאגלס מונה לתפקיד המטה הכללי העומד בראש הצבא הבריטי ערב מלחמת העולם הראשונה, אך לאחר כשלושה חודשים מפרוץ המלחמה מת דאגלס מטעמי בריאות ועומס יתר.

## ביוגרפיה
דאגלס נולד בקייפטאון, מושבת הכף, והחל את הקריירה הצבאית שלו כקצין צעיר בדצמבר 1869. בהדרגה התקדם בסולם הדרגות ומילא תפקידי פיקוד במערכות ברחבי האימפריה הבריטית. הוא נטל חלק ב, במלחמת הבורים הראשונה והשנייה, ובמערכה בסודאן. הוא מילא שורה של תפקידים לאורך השנים, בהם סגן ראש אגף כוח האדם במפקדת אלדרשוט ואחר כך עוזר ראש אגף הכוחות באלדרשוט. בתקופת כהונתו כסגן עוזר לגנרל המלכה וכן כמפקד בצבא, זכה לקידום בדרגה והוכר כקצין מוערך. במלחמת הבורים השנייה (1899–1901) נשלח לדרום אפריקה ומונה לעוזר ראש אגף במטה הכללי. דאגלס שימש עוזר ומפקד הכוחות של גנרל לורד מת'יון, והשתתף בקרב הנהר מודר ובקרב מאגרספונטיין. הוא צוין לשבח והמשיך בתפקידיו עד שחרור קימברלי ומינויו למפקד מחוז מפיקינג והאזור הסמוך, עת קודם לדרגת מייג'ור גנרל.

בתום השירות בדרום אפריקה, שב דאגלס לבריטניה ומונה למפקד חטיבת חיל הרגלים הראשונה באלדרשוט, ובהמשך לתפקיד מפקד הדיוויזיה השנייה של הקורפוס הראשון בבריטניה. ב-1904 קודם לתפקיד עוזר-גנרל, ובאותה תקופה התנגד נחרצות להמלצות ועדת אשר, שביקשה לשנות יסודות מבניים בצבא הבריטי ולהקים מטה כללי מצומצם, מהלך שדאגלס סבר שמפלה את כוחות המינהלה. התקדם במהירות לדרגת לוטננט גנרל ולמפקד פיקוד הדרום הבריטי, מינוייו הבאים כללו מפקד פיקוד הבית ומינוי כקולונל רגימנט הגורדון היילנדרס. ב-1914, ערב פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ב-6 באפריל 1914, החליף את פילד מרשל סר ג'ון פרנץ' בתפקיד ראש המטה הכללי של הקיסרי (Chief of the Imperial General Staff).

מלחמת העולם הראשונה נפתחה תחת כהונתו, אך עיקר ההחלטות האסטרטגיות נותרו בידיו של שר המלחמה, הלורד קיצ'נר. בתקופה זו גם שימש בתפקיד הטקסי של עוזר-גנרל למלך ג'ורג' החמישי. דאגלס עצמו חלה ונפטר ב-25 באוקטובר 1914 מהתשה וקשיים בריאותיים שנגרמו מהלחץ הממושך בתפקיד בתקופת המשבר, הוא הוחלף בתפקידו על ידי ג'יימס וולף-מארי. הוא נטמן בבית העלמין קנסל גרין שבלונדון, והותיר אחריו מורשת של שירות צבאי ממושך ותפקידים בכירים שנגעו בשדות הקרב המרכזיים של האימפריה הבריטית בראשית המאה העשרים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי הכוחות הבריטים וראשי המטה הכללי הבריטי
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מלחמות הבורים: אישים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1850
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1914
בגנה (כלי נגינה)

**בֶּגֶנָה** (באמהרית: በገና) הוא כלי נגינה דמוי לירה בעל עשרה מיתרים מאתיופיה, והוא הכלי המלודי היחיד המוקדש רק לזֶמָה (zema), החלק הרוחני של המוזיקה האתיופית.

## אטימולוגיה ומקור
שמו של הכלי נגזר מהמילה *bägänä*, "לזמזם, לפרוט, לנגן"; הוא קשור אטימולוגית למילה העברית "נגן". 

על פי המסורת האתיופית שעברה בעל פה, הבגנה מזוהה עם הכינור שבו ניגן דוד כדי להרגיע את עצביו של שאול המלך ולרפא אותו מנדודי שינה. הבגנה הובא לאפריקה על ידי מנליק הראשון, שהוא על פי המסורת האתיופית, בנם של שלמה המלך ומלכת שבא. לפיכך, הבגנה נחשבת לכלי דתי, ומנגנים בה בטקסים דתיים בלבד, ואסור לנגן בה יחד עם כלי נגינה אחרים.

## השימוש בכלי
הבגנה משמשת במסגרת אירועים דתיים. בתקופות הצום הנוצריות לפני חג הפסחא וחג המולד, ניתן לשמוע אותה ברדיו וסביב כנסיות. הבגנה מלווה בקול שירה בלבד. הזמר יכול לחבר טקסטים משלו או שהם עשויים להילקח מהתנ"ך, מספר משלי, או מספר צ'ינה, שהוא אנתולוגיה של פתגמים ושירי אהבה. הנושא כולל את חוסר התוחלת של החיים, המוות הבלתי נמנע, קדושים, מוסכמות, מוסר, תפילה והלל לאלוהים. משך השיר משתנה בהתאם לטקסט, לקהל ולהתמדה של הנגן. 

ניתן לפרוט על הבגנה באצבעות או באמצעות מפרט עשוי עץ או קרן של בעל חיים*.* 

## מבנה הכלי
לבגנה עשרה מיתרים. עם זאת, יש נגנים המשתמשים רק בחמישה או שישה מיתרים בלבד. יד שמאל משמשת בדרך כלל לפריטה.

כאשר משתמשים בכל עשרת המיתרים, שיטה אחת לכוונון הבגנה היא לכוון כל זוג מיתרים לאחד הצלילים בסולם פנטטוני. 

כאשר משתמשים בחמישה מהמיתרים, מכוונים רק את המיתר הראשון, הרביעי, השישי, השמיני.

בנגינה עם שישה מיתרים, יד שמאל פורטת על המיתרים 1, 3, 4, 6, 8 ו-10. האצבע המורה פורטת את המיתרים שלוש וארבע, בעוד שיתר האצבעות אחראיות כל אחת על מיתר אחר. המיתרים שלא מנוגנים, משמשים כמשענת לאצבעות או למנוחה לאחר הפריטה.

הבגנה מאופיינת בצליל זמזום ספציפי מאוד, בשל פיסות עור בצורת U המונחות בין כל מיתר לגשר. 

## ראו גם
* מוזיקה אתיופית
* קראר
* מסנקו

## קישורים חיצוניים

* Begena, באתר אנציקלופדיה בריטניקה **(באנגלית)**
*  **(באנגלית)**
* 15px Orthodox Begena Classical Instrumental Mezmur, סרטון בערוץ יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי פריטה
קטגוריה:כלי מיתר
קטגוריה:כלי נגינה עתיקים
קטגוריה:אתיופיה: תרבות
טיסה 901 של אלאס צ'יריקנס

**טיסה 00901 של אלאס צ'יריקאנס** (רישום כלי טיס HP-1202AC) הייתה טיסת מטוס של חברת אמבראר מדגם אמבראר EMB 110 בנדיירנטה  שביצע טיסה מקולון לפנמה סיטי, והתפוצץ זמן קצר לאחר ההמראה מנמל התעופה אנריקה אדולפו חימנס  בליל 19 ביולי 1994. כל 21 הנוסעים ואנשי הצוות נספו בפיצוץ. 12 מההרוגים היו יהודים. הרשויות בפנמה ובארצות הברית קבעו כי מדובר במעשה טרור.

## חקירה
שרידי מטוס בנדיירנטה נמצאו מפוזרים בהרי סנטה ריטה סמוך לקולון. חוקרי פנמה קבעו במהירות כי הפיצוץ נגרם ממטען חבלה, נראה שהופעל בידי מחבל מתאבד שהיה על סיפון המטוס. גופה אחת בלבד לא נדרשה על ידי קרובי משפחה; ההערכה היא כי מדובר באדם בשם ג'מאל ליה. גורמים רשמיים חשדו כי היה זה פיגוע שביצע חזבאללה נגד יהודים, בין היתר משום שהאירוע התרחש יום לאחר הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה בבואנוס איירס, ובשל הבעת תמיכה מצד "אנצאר אללה", ארגון מסונף לחזבאללה הפועל בדרום אמריקה.

### התפתחויות מאוחרות
[ממוזער|כרזת [FBI המבקשת מידע על ג'מאל]]
בשנת 2018 הצהיר נשיא פנמה  חואן קרלוס וארלה  כי "ממצאים עדכניים" ודיווחי מודיעין "מראים בבירור שזה היה פיגוע טרור", וכי יבקש מהרשויות המקומיות והבין־לאומיות לחדש את החקירה. ה-FBI זיהה בחקירותיו כי המפגע היה נוסע בשם עלי הוואא ג'מאל. בנובמבר 2025 נעצר חשוד במעורבות במעשה באי מרגריטה שבוונצואלה על ידי הרשויות המקומיות בשיתוף פעולה עם גופים כמו האינטרפול.

## ראו גם
* טיסה 182 של אייר אינדיה
* טיסה 203 של אוויאנקה
* טיסה 103 של פאן אמריקן

## קישורים חיצוניים
* זיכויים בתיק טרור ארגנטינאי מטילים צל על פנמה (ארכיון)
* משפטים ארגנטינאים עשויים לשפוך אור על תעלומת פנמה, אריק ג'קסון, פנמה ניוז אונליין, 17 באוקטובר 2001.
* דף "מחפש מידע" עבור ג'מאל ליה מהלשכה הפדרלית לחקירות אמריקאיות

## הערות שוליים

קטגוריה:חזבאללה: פיגועים
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ב-1994
קטגוריה:אמריקה הצפונית: תקריות ואסונות תעופה
קטגוריה:פנמה: היסטוריה
קטגוריה:מעשים אנטישמיים
קטגוריה:פנמה: תחבורה
דניאל דושי

**דניאל דושי** הוא מגיש הסכת, יוצר תוכן ומנחה ישראלי.

דושי מנחה ומפיק את הפודקאסט "**הפודקאסט של דניאל דושי**" שמתמקד בשיחות בנושאים מדע, פוליטיקה, כלכלה, חינוך, פסיכולוגיה וזהות ישראלית. הפודקאסט זוכה להצלחה, עם יותר מ-50,000 מנויים ולמעלה מ-10 מיליון צפיות בערוץ היוטיוב שלו, ועשרות אלפי מאזינים בפלטפורמות ספוטיפיי ואפל פודקאסטס.

## קריירה
### הפודקאסט של דניאל דושי
הפודקאסט הושק בתחילת 2022. הוא כולל שיח עם אורחים כגון פרופסור צבי מזא"ה, פרופסור אמיר חצרוני, יאיר לפיד, מיקי זוהר, אורנה בנאי, שמחה רוטמן, רודי סעדה, עירית לינור, מנכ"ל משרד הבריאות לשעבר, פרופסור יורם לס, היזם דב מורן, מוקי, פרופסור ירון זליכה, ועידן עמדי.

דרור רפאל בביקורת במעריב טען "הוא המקשיב הלאומי, הוא האדם הכי מאזין שקיים בתקשורת. לא חותך מרואיינים, לא מפעיל מניפולציות, לא מחפש, לא רודף כותרות. הוא הקונטרה האולטימטיבית לתקשורת הממסדית".

### פעילות נוספת
דושי פעיל גם באינסטגרם עם כ-14,000 עוקבים, שם הוא משתף קטעים מפודקאסטים ותובנות אישיות. הוא התארח כמראיין-אורח בפודקאסטים אחרים, כמו "בדרך לשלמות" (פרק 34, יולי 2024), שם דיבר על ביטחון עצמי והשראה אישית. בנוסף, הוא הופיע בתוכניות כמו "כל הקלפים על השולחן" (נובמבר 2024), שם דן בקיצון פוליטי ומאבק חברתי.

## הערות שוליים

קטגוריה:מגישי פודקאסטים ישראלים
בית הכנסת אוטקרינגר

ממוזער|מראה חזיתי של בית הכנסת באוטקרינגר, לפי תוכניות האדריכל לודוויג טישלר
ממוזער|שחזור וירטואלי באמצעות הקרנת שקופיות תלת-ממד, מאי 2010
**בית הכנסת אוטקרינגר** (בגרמנית: **Ottakringer Synagoge**), שנודע גם בשם **מקדש אוטקרינגר** (בגרמנית: **Ottakringer Tempel**), היה בית כנסת של הקהילה היהודית וינה ברובע ה-16 של וינה, אוטקרינגר, רחוב הוברגאסה 8. הוא נבנה בין השנים 1885–1886 לפי תכנונו של האדריכל לודוויג טישלר, ונהרס כליל במהלך ליל הבדולח בשנת 1938.

## היסטוריה
בית הכנסת נבנה עבור יהודי רובעי אוטקרינגר, נוילרכנפלד והרנאלס, עוד לפני סיפוח האזור לעיר וינה, עבור הקהילה היהודית המקומית בשם Israelitischen Vorortgemeinde Ottakring. את המגרש לבנייה תרם בעל מבשלת הבירה והפילנתרופ איגנץ פון קופנר. לאחר סיפוח הרובע בשנת 1890 הועבר בית הכנסת לניהולה של הקהילה היהודית של וינה. בשנת 1928 נוספה לבית הכנסת על פי תכנונו של האדריכל איגנץ רייזר תוספת ששימשה כביה"ס חורף לתפילה. על אף שניזוק קשות במהלך ליל הבדולח שרד המבנה את הפוגרום כחורבה וניתן היה לשקמו – אך הוא נהרס לבסוף.

## המבנה
בית הכנסת באוטקרינגר נבנה על מגרש מלבני בין שני בניינים. במבנהו הכללי היה מבנה בעל שלוש עמודים, עזרת נשים בצדי המבנה הופרדו באמצעות עמודי אבן בשתי קומות. התקרה נבנתה מקורות עץ. דרך שלושה פתחים נכנסו אל האולם הקדמי, שממנו הוליכו דלתות אל אולם התפילה המרכזי, שבו היו 406 מושבים לגברים. לנשים הוקצו 266 מושבים בעזרת נשים.

מבחוץ לא נשאה הבנייה סממנים מובהקים של מבנה דתי, שכן המבנה נבנה בסגנון נאו-רנסאנס. החזית אופיינה בדלתות כניסה גבוהות ובשלוש חלונות קשת גדולים מעליהן, שביניהם מוקמו חלונות עגולים קטנים בצדי המבנה. רק חלקו העליון של הגמלון נשא סמלים דתיים – בראשו הוצבו לוחות הברית, ומשני צדיהם מגן דוד.

## לקריאה נוספת

* Pierre Genée: **Wiener Synagogen 1825–1938**. Löcker, Wien 1987, .
* Grötzmeier, Gerlinde: **Virtuelle Rekonstruktion der Ottakringer Synagoge, Hubergasse 8**. Diplomarbeit TU-Wien. 2008.
* Bob Martens, Herbert Peter: **Die zerstörten Synagogen Wiens***.* **Virtuelle Stadtspaziergänge**. Mandelbaum Verlag, Wien 2009, .


## קישורים חיצוניים

* מקומות תפילה יהודיים בווינה לפני 1938

קטגוריה:וינה: בתי כנסת שנחרבו בליל הבדולח
שלושתנו (סרט)

**שלושתנו** הוא סרט קולנוע תיעודי ישראלי משנת 2023, בבימויה של הניה ברודבקר. הסרט מתעד באופן אינטימי וכנה את חייהם של הניה, בעלה אהרל'ה ובנם ארי, המאובחן על הרצף האוטיסטי, כשהם נאבקים למצוא עבורו מקום מכיל ומקבל בתוך הקהילה החרדית הסגורה שבה הם חיים. הסרט זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר ובפרס הבימוי בפסטיבל הקולנוע ירושלים לשנת 2023.

## תקציר העלילה
הסרט נפתח בתיעוד חיי הזוג ברודבקר, זוג צעיר מהעיר החרדית בני ברק, שאמונתם ואורח חייהם נטועים עמוק בקהילה. חייהם משתנים כאשר בנם ארי מאובחן על הרצף האוטיסטי.

העלילה מתמקדת במאבקם של הניה ואהרל'ה למצוא מסגרת חינוכית מתאימה לבנם. הניה, הבמאית, בוחרת לתעד את המסע המורכב, הכולל סירובים חוזרים ונשנים מצד מוסדות חרדיים לקבל את ארי, בנימוק של "חוסר התאמה" או חוסר במשאבים. ככל שהקושי גובר, בני הזוג נאלצים לבחון מחדש את השתייכותם לקהילה, את גבולותיה ואת מחיר הנאמנות לה.

הסרט מתאר את הקונפליקט בין האמונה והזהות החרדית לבין הצורך להתאים את אורח החיים לצרכיו המיוחדים של ארי. בחיפוש אחר פתרון, בני הזוג עוברים טרנספורמציה אישית וזוגית, והם נדרשים לקבל החלטות קשות המאיימות לנתק אותם מהסביבה המוכרת והתומכת שלהם, מתוך הבנה שהדבר החשוב ביותר הוא טובת בנם.

## פרסים
* פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר ובפרס הבימוי בפסטיבל הקולנוע ירושלים לשנת 2023.

מנימוקי השופטים: "[הסרט הוא] דיוקן אינטימי ועוצמתי של משפחה הנאבקת למצוא קהילה שתקבל אותם ותתמוך בהם בעת משבר. הסרט מנפץ גבולות ונושא מסר אוניברסלי על החיפוש אחר שייכות".
* פרס סרט הביכורים בטקס פרסי הפורום הדוקומנטרי, ישראל, 2023.
* Boca Raton Jewish Film Festival, USA, 2024 - Audience Choice Award Best Documentary 2024.

## ביקורות
סמדר שילוני כתבה על הסרט: ""שלושתנו", [...], הוא לא סרט ארטיסטי או מושך מבחינה ויזואלית, אבל הוא שופע נשמה יתרה, והוא פועל כמכשיר לקירוב לבבות יותר מכל תפילה מאולצת או הרצאה נוטפת חוכמה [...] "שלושתנו" משיג את משאת נפשו של כל סרט תיעודי - הריאקציה שאי-אפשר לטעות בה, ושנוצרת כשאדם פוגש אדם ולב פוגש לב".

מרלין וניג כתבה על הסרט במגזין פורטפוליו: "התוצאה היא כנות בלתי מתפשרת ומשתלמת קולנועית, כשדרך הקושי אנחנו נחשפים לכרונולוגיה רגשית מורכבת ודרכה מעוצבים הגיבורים. הדיאלוג שבין הניה לאהרל׳ה בעלה הוא דיאלוג לא שגרתי, דיאלוג נוקב. לפעמים נדמה כי הסרט עוזר להניה להתאהב בו או שמא לגלות אותו מחדש".

## קישורים חיצוניים
* הסרט המלא: שלושתנו, בערוץ היוטיוב של כאן 11.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כאן 11: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:בני ברק בקולנוע
קטגוריה:זוכי פסטיבל הקולנוע ירושלים
בנג'מין ג'ונאס

**בנימין פרנקלין ג'ונאס** (באנגלית: **Benjamin Franklin Jonas**; 19 ביולי 1834 – 21 בדצמבר 1911) היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת לואיזיאנה וכקצין בצבא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. הוא היה היהודי השלישי שכיהן בסנאט של ארצות הברית, והיה הסנאטור היהודי האחרון מהדרום העמוק עד לבחירתו של ג'ון אוסוף בג'ורג'יה בשנת 2021.

## ביוגרפיה
ג'ונאס נולד ב-19 ביולי 1834 בעיירה ויליאמספורט שבמחוז גראנט, קנטקי, לאברהם ג'ונאס (1801–1864), סוחר ועורך דין, ולואיזה בלוק. בילדותו עבר עם הוריו לקווינסי שבאילינוי, שם הפך אביו לנציג המפלגה הרפובליקנית בבית הנבחרים של המדינה ולממונה על סניף הדואר המקומי, וכן היה מיודד עם אברהם לינקולן. (לאחר מותו של האב בשנת 1864, מינה לינקולן את האלמנה, לואיזה ג'ונאס, כמנהלת סניף הדואר במקומו.)

בנימין התחנך בבתי הספר הציבוריים בקווינסי. בשנת 1853 עבר לניו אורלינס שבלואיזיאנה, שם חי דודו מצד אמו, אברהם בלוק, אישיות מוכרת ובעל השפעה ביישובי הנהר האדום הקרובים. הוא למד משפטים באוניברסיטת לואיזיאנה (כיום אוניברסיטת טוליין), השלים את לימודיו בשנת 1855, הוסמך לעריכת דין והחל לעסוק במקצוע בניו אורלינס.

למרות קשרי משפחתו עם המפלגה הרפובליקנית, בנימין ג'ונאס הצטרף לצד הדרום במלחמת האזרחים. בשנת 1862 התגייס לצבא הקונפדרציה ושירת בסוללת הארטילריה של פנר (Fenner's Battery), ובהמשך שימש כעוזר ראש מטה ברגימנט ארטילריה במסגרת הקורפוס של הגנרל ג'ון בל הוד בארמיית טנסי. הוא שירת עד סוף המלחמה והגיע לדרגת מייג'ור].

לאחר המלחמה חזר לניו אורלינס והחל לעסוק בפוליטיקה המקומית מטעם המפלגה הדמוקרטית. בשנת 1865 נבחר לבית הנבחרים של לואיזיאנה, וכיהן בו עד 1868.

בשנת 1872 נבחר לסנאט של המדינה אך סירב לקבל את המושב. בשנת 1875 מונה ליועץ המשפטי של עיריית ניו אורלינס וכיהן בתפקיד זה עד 1879. בשנת 1876 נבחר שוב לבית הנבחרים של לואיזיאנה.

בשנת 1879 נבחר לסנאט של ארצות הברית, וכיהן בו מ־4 במרץ 1879 עד 3 במרץ 1885. בקונגרס ה־46 כיהן כיו"ר ועדת הפנים והעניינים הטריטוריאליים. בשנת 1884 ניסה להתמודד מחדש לסנאט אך לא נבחר.

בשנת 1885 מונה לאחראי על נמל ניו אורלינס וכיהן בתפקיד עד 1889. לאחר מכן חזר לעסוק בעריכת דין.

ג'ונאס נפטר בניו אורלינס ב־21 בדצמבר 1911 ונקבר בבית העלמין היהודי Dispersed of Judah Cemetery (המופיע ברשימת בתי העלמין ההיסטוריים של ניו אורלינס).

הוא היה הסנאטור היהודי השני מטעם לואיזיאנה (אחרי יהודה פיליפ בנימין, שכיהן בשנים 1853–1861), והיהודי השלישי בכלל שכיהן בסנאט, אחרי בנימין ודייוויד לוי יולי מפלורידה. אולם, הן יולי והן בנג'מין נשאו נשים נוצריות והפסיקו לקיים אורח חיים יהודי. ג'ונאס, לעומתם, היה הסנאטור הראשון שהמשיך לקיים בפועל את דתו היהודית.

בנוסף, הוא היה האשכנזי הראשון שכיהן בסנאט — בעוד ששני הסנאטורים היהודים הקודמים היו ממוצא ספרדי, כמו רוב היהודים בארצות הברית באותה תקופה.

ג'ונאס היה חבר במועדון היוקרתי "בוסטון קלאב" של ניו אורלינס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קנטקי
קטגוריה:אנשי צבא הקונפדרציה
קטגוריה:קצינים וחוגרים יהודים בכוחות המזוינים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מלואיזיאנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:יהודים חברי הסנאט של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1834
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1911
סגן מושל אילינוי

**סגן מושל אילינוי** (באנגלית: **Lieutenant Governor of Illinois**) הוא הבכיר השני במעלתו ברשות המבצעת במדינת אילינוי, אחרי מושל אילינוי.

באילינוי, המושל וסגנו נבחרים במשותף בבחירות ישירות. מועמדים למשרת המושל בוחרים את עמיתם למרוץ בעת הגשת המועמדות, ושמותיהם מופיעים יחד בפתקי ההצבעה בבחירות המקדימות. על פי חוקת אילינוי, סגן המושל יתמנה למושל במקרה של מוות, נבצרות קבועה, התפטרות או הדחה של המושל. פאט קווין היה האחרון שעשה כן, כאשר ירש את מקומו של רוד בלאגוייביץ' לאחר הדחתו בשנת 2009. סגן המושל מפקח על ועדות ומועצות מדינתיות שונות בהתאם לחוקי אילינוי. באופן מסורתי, סגני המושלים של אילינוי השתייכו למפלגה הדמוקרטית או אל המפלגה הרפובליקנית.

סגנית המושל ה-48 והנוכחית היא ג'וליאנה סטרטון מהמפלגה הדמוקרטית, שהחלה את כהונתה ב-14 בינואר 2019.

## היסטוריה
עד לחוקה של שנת 1970 נבחרו המושל וסגן המושל בנפרד. החוקה החדשה הנהיגה בחירות משותפות לשני התפקידים, אך בשלב הבחירות המקדימות המשיכו המועמדים להיבחר בנפרד. בעקבות הבחירות שהתקיימו בשנים 1986 ו-2010, בהן נאלצו המועמדים הדמוקרטיים לתפקיד המושל להתמודד עם מועמדים לא-רצויים או קיצוניים לתפקיד סגן המושל, ביטלה האספה הכללית של אילינוי את הדרישה לערוך בחירות מקדימות נפרדות. הבחירות למשרת המושל בשנת 2014 היו הראשונות בהן התמודדו המועמדים למושל ולסגן המושל יחד באותו פתק גם בשלב המקדימות.

## חובות וסמכויות
סגן מושל אילינוי ממלא מגוון תפקידים שהוסמכו לו בחוקים המדינתיים. בין תחומי אחריותו: יושב ראש מועצת המושל לענייני אזורים כפריים, יו"ר הבנק הכפרי של אילינוי לאיגרות חוב, ראש תוכנית "הרחוב הראשי של אילינוי" (Illinois Main Street Program), ויו"ר המועצה לתיאום נהר האילינוי.

בנוסף לתפקידים אלה, רשאי סגן המושל ליטול על עצמו משימות נוספות בכפוף להאצלת סמכויות מהמושל, או ליזום תחומי פעילות משלו. דוגמה לכך היא עבודתה של סגנית המושל לשעבר, קורין ווד , שעסקה בנושאי בריאות האישה. סגן המושל משמש גם כדובר מחליף של מושל באירועים ברחבי המדינה ונציג של ממשלת אילינוי. כמו כן, הוא חבר באיגוד הלאומי של סגני המושלים (National Lieutenant Governors Association).

לפני אימוץ חוקת אילינוי משנת 1970, שימש סגן המושל גם כנשיא הסנאט של אילינוי. עם ביטול התפקיד הזה, ירדה חשיבותו של משרד סגן המושל – עובדה שתרמה, בין היתר, לתחושת ה"שיעמום" שהובילה את סגן המושל הראשון של ג'יימס תומפסון, דייב או'ניל , להתפטר מתפקידו בשנת 1981.

על פי סעיף 7 בפרק 5 לחוקת אילינוי, אם סגן המושל אינו כשיר לכהונה או שהתווצר ואקום בתפקידו, המשרה תיוותר ריקה עד סוף הכהונה. לפיכך, לא היה סגן מושל באילינוי במשך כשנתיים – מהיום שבו פאט קווין החליף את רוד בלאגוייביץ' לאחר הדחתו, ועד לבחירתה והשבעתה של שילה סיימון  לתפקיד.

בדומה למושל, גם לסגן המושל ישנן לשכות רשמיות הן בספרינגפילד, עיר הבירה של אילינוי; והן בשיקגו, העיר הגדולה במדינה.

## דרישות
סגן המושל של אילינוי מכהן במשך ארבע שנים. טקס ההשבעה לתפקיד נערך ביום שני השני של חודש ינואר שלאחר הבחירות למשרת המושל. על מנת לכהן כסגן מושל אילינוי, על נושא המשרה לעמוד בדרישות הבאות:
# להיות לפחות בן 25;
# להיות אזרח אמריקאי;
# להיות תושב אילינוי בשלוש השנים שקדמו להיבחרו לתפקיד;
# לא להחזיק בשום משרה ממשלתית אחרת במהלך כהונתו.

## קישורים חיצוניים

* 

*
אילינוי
סגן מושל
משפטי חיים (סרט)

**משפטי חיים** הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2013, שביימו והפיקו נורית קידר וירון שני. הסרט מתאר את סיפורו של אדם שנולד לאב ערבי מוסלמי ואם יהודייה, ונאלץ להתמודד עם שאלת זהותו הקרועה לאחר שהתגלה כי אביו הוא מחבל, ושמשפחתו מצאה מקלט בקהילה חרדית סגורה במונטריאול. הסרט זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים לשנת 2013.

## תקציר עלילה
הסרט מלווה את מומי-נימר-שלמה-סולומון-אחמד-פינטו (שמותיו משתנים במהלך חייו), שנולד לזוג מעורב: האם יהודייה והאב פאוזי נימר הערבי-מוסלמי. הם ניהלו חיים חילוניים בישראל עד אשר נחשף סודו האפל של האב: פאוזי נימר היה מחבל שהיה אחראי על 22 פיגועים ורציחתם של שלושה יהודים ונשלח לכלא.

בעקבות חשיפה זו והרצון לברוח מהכתם, האם בורחת עם ילדיה לקנדה, שם הם משתקעים במונטריאול. כדי לבנות חיים חדשים ולנתק את הקשר לעבר, עוברת האם תהליך של חזרה בתשובה ומגדלת את ילדיה כחלק אינטגרלי מהקהילה החרדית הסגורה.

הסרט מתמקד במאבקו הנואש של הבן בבגרותו. הוא נקרע בין הזהויות השונות שנדבקו בו – השם היהודי והחינוך החרדי, מול המורשת הערבית-מוסלמית שירש מאביו. דרך מסעו האישי והקשה, מנסה מומי למצוא שייכות, שלווה ובית, במציאות בה הוא נתפס כזר בכל אחד מהעולמות אליהם הוא משתייך.

## פרסים
הסרט זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים לשנת 2013. מנימוקי השופטים: "דיוקן יוצא דופן של אדם שבגופו ובנפשו משקף את מורכבות הסכסוך הישראלי-פלסטיני".

הסרט היה מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2014.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:סרטים על הסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:ערוץ 8
קטגוריה:זוכי פסטיבל הקולנוע ירושלים
קטגוריה:סרטים תיעודיים העוסקים בסכסוך הישראלי-פלסטיני
ג'ון תורנטון

**ג'ון רנדולף תורנטון** (באנגלית: **John Randolph Thornton**; 25 באוגוסט 1846 – 28 בדצמבר 1917) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם לואיזיאנה.

## ביוגרפיה
תורנטון נולד ב-25 באוגוסט 1846 במטע נוטוואי (בסמוך לוויט קאסטל, מחוז איברוויל) שבלואיזיאנה, ועבר עם הוריו למחוז ראפידס בשנת 1853. הוא למד בסמינר פרקר בפיינוויל, במכון מקגרודר בבאטון רוז', ובסמינר לואיזיאנה (שבהמשך הפכה לאוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה) בפיינוויל, עד 1863. לאחר מכן התגייס לצבא הקונפדרציה ושירת עד סוף מלחמת האזרחים בפלוגה B, רגימנט הפרשים השני של לואיזיאנה.

לאחר המלחמה עבד בחקלאות עד 1877, למד משפטים, הוסמך לעריכת דין בשנת 1877 והחל לעסוק במקצוע במחוז ראפידס. בין השנים 1878–1880 כיהן כשופט במחוז ראפידס והיה נציג במועצה לחוקת המדינה בשנת 1898. בין 1904 ל־1910 היה חבר במועצת המפקחים של אוניברסיטת המדינה.

ת'ורנטון מונה לסנאט מטעם המפלגה הדמוקרטית ב־27 באוגוסט 1910, ובאחר מכן נבחר כדי למלא את המושב שהתפנה בשל מותו של סמואל מקאנרי. הוא כיהן בסנאט מ־7 בדצמבר 1910 עד 3 במרץ 1915, ולא היה מועמד לבחירה מחדש. במהלך כהונתו שימש כיו"ר ועדת הדיג בקונגרס ה־63.

לאחר מכן מונה על ידי הנשיא וודרו וילסון כחבר במועצת התחמושת והמבצרים, ושירת בתפקיד זה בין 1915 ל־1917. לאחר מכן חזר לעסוק בעריכת דין באלכסנדריה שבלואיזיאנה, שם נפטר ב-28 בדצמבר 1917. הוא נקבר בבית הקברות Rapides Cemetery בפיינוויל.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת לואיזיאנה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מלואיזיאנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1846
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1917
רוברט ברוסארד

**רוברט פוליניי ברוסארד** (באנגלית: **Robert Foligny Broussard**; 17 באוגוסט 1864 – 12 באפריל 1918) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכסנאטור מטעם לואיזיאנה.

## ביוגרפיה
ברוסארד נולד ב-17 באוגוסט 1864 במטע מרי לואיז ליד ניו איבריה שבלואיזיאנה, לז'אן דורוויל ברוסארד ולאנסטזי אליזאדי גונסולין ברוסארד.

ברוסארד למד באוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון די. סי. בין השנים 1879–1882. בין 1885 ל־1888 שירת כמפקח לילה במכס בניו אורלינס, ובשנת 1888 מונה לעוזר שקילה וסטטיסטיקאי, תפקיד שבו החזיק עד 1889. ב־1889 סיים את לימודי המשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת טוליין, הוסמך לעריכת דין באותה שנה והחל לעסוק במקצוע בניו איבריה. נבחר לתובע מחוזי של המחוז השיפוטי התשיעי ושירת בתפקיד בין 1892 ל־1897.

ברוסארד נבחר כמועמד המפלגה הדמוקרטית לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרס ה־55 וכיהן בתפקיד בשמונה הקונגרסים הבאים, מ-4 במרץ 1897 עד 3 במרץ 1915. במהלך כהונתו בבית הנבחרים שימש כיו"ר ועדת ההוצאות של משרד המשפטים (הקונגרס ה־63). ב־1914 לא התמודד שוב לבית הנבחרים, אלא התמודד על מושב בסנאט. ב־21 במאי 1912 נבחר לסנאט וכיהן משנת 1915 עד מותו כשלוש שנים מאוחר יותר, ב-12 באפריל 1918, בניו איבריה. בסנאט כיהן כיו"ר ועדת הבנקים הלאומיים (הקונגרסים ה־64 וה־65).

ב־1910 הציע ברוסארד את "חוק ההיפופוטם האמריקאי" (H.R. 23261), שהציע תקציב של 250,000 דולר מהממשלה הפדרלית לייבא היפופוטמים מאפריקה, במטרה לפתור שתי בעיות בו-זמנית: חוסר בבשר בארצות הברית והצמח הפולש "סחלב המים" שפולש למי התעלות בלואיזיאנה.

ברוסארד היה חבר במועדון הבוסטון בניו אורלינס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מלואיזיאנה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מלואיזיאנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1864
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1918
מדבר אראל קראקום

**אראל קרקום** (בקזחית: **Арал қарақұмы**; ברוסית: **Приаральские Каракумы**) הוא מדבר בקזחסטן, השוכן מצפון-מזרח לימת אראל.

רוב שטחו של המדבר נמצא בתחומי מחוזות אראל וקאזאלי שבמחוז קיזילאורדה. חלק קטן ממנו משתרע בקצה הדרום-מזרחי של מחוז אקטובה ובשוליים הדרום-מערביים של מחוז קראגנדי.

## גאוגרפיה
גבולו הדרומי של המדבר צמוד לנהר סיר דריה. שטחו הכולל הוא 40 קמ"ר.

הנוף באזור שטוח למדי, כאשר הגובה נע בין 55 עד 118 מטר מעל גובה פני הים. הדיונות מגיעות לגובה של עד 25 מטרים. האזור יבש מאוד, וערוצי הנהרות היבשים מתמלאים מים רק באביב, בעת הפשרת שלגי החורף. ממוצע המשקעים השנתי הוא 120 מ"מ. האגם ז'אקסיקיליש נמצא בחלקו המערבי של המדבר.

## אקלים
החורף נמשך מאמצע נובמבר עד אמצע מרץ, ומתאפיין בעננות משתנה ובערפל תכוף. הטמפרטורה הממוצעת ביום נעה בין 5°C- עד 10°C-, ובלילה סביב 25°C-. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה עמדה על 42°C-. עם זאת, לעיתים מתרחשים גם ימים מתונים בחורף. מרבית המשקעים יורדים בצורת שלג, ועומק שכבת השלג הממוצעת בעומק של 15 ס"מ, אך יכול להגיע לעומק של 30 ס"מ.

הקיץ נמשך ממאי עד אמצע ספטמבר. במהלך היום נעות הטמפרטורות סביב 30°C עד 35°C, ולפעמים מגיעות עד 43°C . בלילה יורדת הטמפרטורה ל-15°C עד 18°C. בעונת הקיץ נושבות לעיתים רוחות יבשות וסופות חול.

## צומח
במדבר אראל קרקום יש צמחייה דלילה המורכבת בעיקר מעשבים, והשטח משמש למרעה של כבשים.

## הערות שוליים

קטגוריה:קזחסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:אסיה: מדבריות
קרן ביטוח הפיקדונות של קזחסטן

**קרן ביטוח הפיקדונות של קזחסטן** (בקזחית: **Қазақстанның депозиттерге кепілдік беру қоры**) היא מוסד ללא כוונת רווח המבטח את פיקדונותיהם של יחידים (כולל יזמים פרטיים) המופקדים בבנקים מדרג שני ברפובליקת קזחסטן. מטרתה המרכזית של מערכת ביטוח פיקדונות החובה היא לשמור על יציבות המערכת הפיננסית ברפובליקה של קזחסטן, לחזק את אמון הציבור במערכת הבנקאית באמצעות פיצוי המפקידים במקרה של קריסת בנק חבר במערכת הביטוח.

הקרן פועלת בהתאם לחוקי הרפובליקה של קזחסטן "על בנקים ופעילות בנקאית" (1995) ולחוק "על ביטוח חובה של פיקדונות המופקדים בבנקים מדרג שני ברפובליקה של קזחסטן" (2006).

הקרן נוסדה בשנת 1999. בעלת המניות היחידה והארגון המייסד של הקרן היא הבנק הלאומי של קזחסטן.

## מערכת ביטוח הפיקדונות
בהתאם לחוק ביטוח הפיקדונות משנת 2006, למערכת יש מאפיינים עיקריים אלה:
* חברות חובה לכל בנק המחזיק ברישיון לביצוע עסקאות כספיות ולפתיחת וניהול חשבונות עבור יחידים
* שקיפות
* הפחתת סיכונים הקשורים לפעילות הבנקים
* היווצרות קרן רזרבה ייעודית לתשלומים על בסיס מצטבר.

## ייעוד, סמכויות ותחומי פעילות
מטרת הקרן היא לשמור על אמון הציבור במערכת הפיננסית של קזחסטן ולחזק את יציבותה, על ידי ביטוח פיקדונות של יחידים ועידוד הבנקים החברים לנהוג באחריות ובזהירות.

היעדים האסטרטגיים כוללים:
* ממשל תאגידי תקין
* מוכנות מבצעית לקריסת בנקים
* הגברת מודעות הציבור למערכת ביטוח הפיקדונות הלאומית
* פיתוח מקצועי מתמשך לעובדי הקרן

הפונקציות המרכזיות של הקרן הן:
* לפצות מפקידים במקרה של פירוק כפוי של בנק חבר
* לנהל ולפרסם רשימה עדכנית של הבנקים החברים
* ניהול השקעות
* לצבור קרן רזרבה ייעודית לתשלומים
* לבחור בנק סוכן לצורך תשלום פיצויים
* לפעול כגורם מנהלי זמני בזמן העברת בנק לניהול שמרני או בשלילת רישיונו
* לייצג את הקרן כחלק מוועדת הנושים וכוח המנהל בפירוק, כל עוד תביעות הקרן לא סולקו, וכן לבצע תפקידים אזרחיים נוספים.

## תחולת הכיסוי והגבלת הפיצוי
בקזחסטן, החברות במערכת ביטוח הפיקדונות היא חובה לכל בנק בעל רישיון לביצוע עסקאות ולהחזקת חשבונות יחידים, למעט בנקים אסלאמיים. נכון לאוגוסט 2019, 26 מתוך 28 הבנקים במדינה היו חברים במערכת ביטוח הפיקדונות.

הכיסוי כולל חשבונות של יחידים ושל יזמים פרטיים בכל סוגי החשבונות ובכל מטבע, כאשר הבנק הוא תושב קזחסטן. בהתאם לעיקרון "לכל מפקיד בכל בנק", סכום הפיצוי המרבי הוא:
* לפיקדונות חיסכון במטבע הלאומי – 15 מיליון טנגה
* לפיקדונות אחרים במטבע הלאומי – 10 מיליון טנגה
* לפיקדונות במטבע זר – 5 מיליון טנגה (בשווי לפי שער החליפין ביום החלטת בית המשפט על פירוק הבנק).
* אם מפקיד מחזיק בכמה פיקדונות באותו בנק, במטבע מקומי וזר גם יחד, סכום הפיצוי הכולל שלו לא יעלה על 15 מיליון טנגה.

## מקרים של פיצוי
נכון לאוגוסט 2019, התרחשו בקזחסטן שבעה מקרים של קריסת בנקים ותשלום פיצויים למפקידים. תשלומים אלה הסתכמו ב-76 מיליארד טנגה.

## שיתוף פעולה בין-לאומי
מאז שנת 2003 הקרן חברה באגודה הבין־לאומית למבטחי פיקדונות.

## ראו גם
* התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קזחסטן: כלכלה
ליגת העל הניז'רית

**ליגת העל הניז'ירית** (בצרפתית: **Super Ligue**) היא ליגת הכדורגל הבכירה בניג'ר. הליגה הוקמה רשמית בשנת 1966 ומנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל של ניג'ר, החברת בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF). בהתאם לדירוג של CAF, הליגה מדורגת במקום ה-25.

מ.ס. סאהל היא הקבוצה המעוטרת ביותר בניג'ר, עם 13 זכיות באליפות הליגה.

## מתכונת הליגה
נכון לעונת 2025/2026, משתתפות בליגה 16 קבוצות. התחרות כוללת 30 מחזורים בשיטת משחק בית/משחק חוץ.

הקבוצה המסיימת במקום הראשון מוכתרת כאלופת ניג'ר ומעפילה למוקדמות ליגת האלופות האפריקאית. הקבוצה שמסיימת במקום האחרון (16) יורדת לליגת המשנה – "הלאומית".

על ניצחון מוענקות שלוש נקודות, ועל תיקו נקודה אחת.

עונת המשחקים נערכת מדצמבר עד יולי.
## אלופות הליגה

## הישגים לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים
* 
* נתונים מאתר rsssf
* נתונים מאתר globalsport
* נתונים מאתר soccerway

ניז'ר
קטגוריה:ניז'ר: כדורגל
השבעתו השנייה של אנדרו ג'קסון לנשיאות ארצות הברית

**השבעתו השנייה של אנדרו ג'קסון לנשיאות ארצות הברית** (באנגלית: **Second inauguration of Andrew Jackson**) נערכה בבניין הקפיטול בוושינגטון, ביום שני, 4 במרץ 1833. ההשבעה ציינה את תחילת כהונתו השנייה של אנדרו ג'קסון כנשיא ארצות הברית ואת תחילת כהונתו היחידה של מרטין ואן ביורן כסגן הנשיא. נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית ג'ון מרשל השביע את ג'קסון ואת ואן ביורן לתפקידם.

זמן קצר לאחר שנשבע לתפקידו נשא הנשיא ג'קסון את נאום ההשבעה שלו. לעומת זאת, סגנו ואן ביורן לא נשא נאום השבעה. בנאום ההשבעה שלו הצהיר ג'קסון כי הוא חש ענווה וכבוד על בחירתו מחדש לנשיא ארצות הברית, והצהיר כי יעשה ניסיון כן לשפר את חייהם של העם האמריקאי. בנוסף לדברים אלה, הצהיר ג'קסון כי ארצות הברית אינה מעורבת כעת בסכסוכים מתמשכים עם מדינות ברחבי העולם. ג'קסון הדגיש גם את החשיבות של איחוד חזק ומאוחד בתוך כל 24 המדינות.

לאחר נאום ההשבעה של ג'קסון נערכו שני נשפים מיוחדים לכבוד האירוע. זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית בה נערך יותר מנשף אחד ביום השבעת הנשיא.

## הערות שוליים

קטגוריה:אנדרו ג'קסון
ג'קסון
קטגוריה:1833 בארצות הברית
קזחים איראנים

**קזחים איראנים** הם בני הלאום הטורקי קזחים המתגוררים באיראן. הריכוז הקזחי העיקרי באיראן נמצא במחוז גולסתאן שבצפון איראן. בשנת 1982 חיו בעיר גרגאן שבאיראן 3,000 קזחים. קזחים היגרו לאיראן בעקבות מהפכת אוקטובר הבולשביקית ב-1917, ורבים מהם חזרו לקזחסטן לאחר התפרקות ברית המועצות.

בעיר גרגאן מתגוררים כ-5,000 איש ממוצא קזחי, הדוברים קזחית ופרסית ברמות שונות.

## מוצא
הקזחים הראשונים הגיעו לעיר גרגאן מצפון – מטורקמניסטן – בשנת 1929. מאז נרשמו שלושה גלים עיקריים של הגירה קזחית לאיראן. הגל הראשון התרחש עם הקמת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית; הגל השני הגיע בעקבות התפרקות ברית המועצות, שבעקבותיה גדל מספר הקזחים באיראן באופן משמעותי. מטרת ההגירה הזו הייתה בעיקר חיפוש יציבות כלכלית, אך קבוצה זו נבדלה בכך שרבים ממנה דיברו רוסית ולא קזחית. הגל השלישי החל בשנת 2007 והוא נמשך עד היום. בני גל זה הם מהגרי עבודה מאזורי מחוז אטיראו ומחוז מנגיסתאו, שהשתקעו בערים גרגאן, בנדר טורקמן וגונבאד-י קאבוס.

על אף שרוב הקזחים באיראן הם מוסלמים סונים, חלקם המירו את דתם לשיעה לאחר שהתיישבו בקרב אוכלוסיות פרסיות וטורקמניות שיעיות במחוז גולסתאן. הקזחים השיעים נבדלים מהקזחים הסונים באמונתם הדתית בלבד.

## ראו גם
* יחסי איראן–קזחסטן
* אזרים באיראן

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: קבוצות אתניות
קטגוריה:קזחים
וולטר גיון

**וולטר גיון** (באנגלית: **Walter Guion**; 3 באפריל 1849 – 7 בפברואר 1927) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם לואיזיאנה.

## ביוגרפיה
גיון נולד ב-3 באפריל 1849 ליד תיבודו שבלואיזיאנה, קיבל חינוך ביתי ולאחר מכן למד במכללת ג'פרסון שבמחוז סנט ג'יימס. בשנת 1866 עבר להתגורר במחוז אסמפשן, ובשנים 1870–1871 שירת כסגן מזכיר בית המשפט המחוזי. הוא למד משפטים, הוסמך לעריכת דין ב־1870, והחל לעסוק במקצוע במחוזות אסמפשן, לפורש ואסנשן. הוא כיהן כשופט בית המשפט של המחוז ה־20 בין השנים 1888–1892, וכשופט המחוז ה־27 בין השנים 1892–1900. לאחר מכן כיהן כתובע הכללי של מדינת לואיזיאנה בין השנים 1900–1912.

בשנת 1913 מונה בידי הנשיא וודרו וילסון לתובע הפדרלי של המחוז המזרחי של לואיזיאנה, תפקיד שבו החזיק עד 1917, אז התפטר. לאחר מכן חזר לעסוק בעריכת דין בערים נפוליאונוויל וקונוונט. במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש יושב ראש מועצת הפטורים המחוזית, אזור 2, של המחוז המזרחי בלואיזיאנה, והיה גם חבר במועצת ההגנה המדינתית.

ב־22 באפריל 1918 מונה גיון לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, כדי למלא את מקומו של רוברט ברוסארד שנפטר. הוא כיהן מה־22 באפריל עד ה־5 בנובמבר 1918, אז נבחר מחליף קבוע. במהלך כהונתו שימש יו"ר ועדת החופים והאיים בקונגרס ה־65. לאחר שסיים את כהונתו בסנאט, עסק בעריכת דין בניו אורלינס עד מותו בעיר ב-7 בפברואר 1927. הוא נקבר בבית העלמין מטיירי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:התובעים הכלליים של לואיזיאנה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מלואיזיאנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1849
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1927
פרוטוקולי אלמה-אטה

ממוזער|הפרוטוקול להסכם על הקמת חבר המדינות העצמאיות מתאריך 21 בדצמבר 1991. המידע מתוך המאגר הרשמי של ההסכמים הבין-לאומיים, כפי שפורסם במרשם המאוחד של מעשים משפטיים ומסמכים אחרים של חבר המדינות העצמאיות (תחת הוועדה המבצעת של חבר המדינות העצמאיות), נכון לשנת 2024.
**פרוטוקולי אלמה-אטה** (באנגלית: **Alma-Ata Protocols**) הם ההצהרות והעקרונות המייסדים של חבר המדינות (CIS). מנהיגי רוסיה, אוקראינה ובלארוס חתמו על הסכמי בלובז'ה ב־8 בדצמבר 1991, שבהם הוכרז על התפרקות ברית המועצות והוקם במקומה חבר המדינות העצמאיות. ב־21 בדצמבר אותה שנה הצטרפו להסכם ארמניה, אזרבייג'ן, בלארוס, קזחסטן, קירגיזסטן, מולדובה, רוסיה, טג'יקיסטן, טורקמניסטן, אוקראינה ואוזבקיסטן, ויחד אישרו את פרוטוקולי אלמה-אטה שהיוו את ההקמה הרשמית של חבר המדינות. אל פרוטוקולי ההסכם הצטרפו שלוש המדינות החתומות על הסכמי ביילובזה ושמונה רפובליקות סובייטיות נוספות. ארבע רפובליקות לשעבר לא השתתפו: גאורגיה והמדינות הבלטיות ליטא, לטביה ואסטוניה הרואות בסיפוחן לברית המועצות בשנת 1940 כתור מעשה לא חוקי.

הפרוטוקולים כללו הצהרה, שלושה הסכמים ונספחים נפרדים. בנוסף, הוסכם כי המרשל יבגני שפושניקוב יכהן כמפקד העליון בפועל של כוחות חבר המדינות העצמאיות. במקביל נחתם הסכם נפרד בין בלארוס, קזחסטן, רוסיה ואוקראינה "על צעדים הדדיים בנוגע לנשק גרעיני".

הפרוטוקולים אישרו באופן סופי כי ברית המועצות חדלה מלהתקיים "כסובייקט של המשפט הבין־לאומי וכמציאות גאופוליטית" (כלשון הסכמי ביילובזה), לאחר ש־11 מתוך 12 הרפובליקות שנותרו הכריזו כי האיחוד הסובייטי פורק. החותמים אף קיבלו מראש את התפטרות נשיא ברית המועצות מיכאיל גורבצ'וב, שאמר בראיון ל-CBS News כי יתפטר כאשר יווכח שחבר המדינות העצמאיות הפך למציאות. גורבצ'וב אכן התפטר ב־25 בדצמבר, ולמחרת, ב-26 בדצמבר 1991, מועצת הרפובליקות של הסובייט העליון הצביעה על פירוקה הרשמי של ברית המועצות.

## ההסכם על מועצות ראשי המדינה והממשלה
הסכם זמני על הרכב ותפקוד מועצות ראשי המדינה והממשלה נחתם בין חברות חבר המדינות העצמאיות ב־30 בדצמבר 1991.

## ההסכם על הכוחות האסטרטגיים
ההסכם נחתם בין 11 המדינות החברות בחבר המדינות העצמאיות ב־30 בדצמבר 1991.

## ההסכם על הכוחות המזוינים וכוחות הגבול
ההסכם נחתם בין המדינות החברות בחבר המדינות העצמאיות ב־30 בדצמבר 1991.

## קישורים חיצוניים

* פרוטוקולי אלמה-אטה. ארכיון אגור גיידר 
* פרוטוקולי אלמה-אטה 
* פרוטוקולי אלמה-אטה 

## הערות שוליים

קטגוריה:1991 בברית המועצות
קטגוריה:חבר המדינות
קטגוריה:רוסיה: אמנות והסכמים
קטגוריה:בלארוס: יחסי חוץ
קטגוריה:אוזבקיסטן: יחסי חוץ
קטגוריה:טורקמניסטן: יחסי חוץ
קטגוריה:אזרבייג'ן: יחסי חוץ
קטגוריה:ארמניה: יחסי חוץ
קטגוריה:טג'יקיסטן: יחסי חוץ
קטגוריה:מולדובה: יחסי חוץ
קטגוריה:קזחסטן: יחסי חוץ
קטגוריה:קירגיזסטן: יחסי חוץ
קטגוריה:אוקראינה: אמנות והסכמים
בית המשפט העליון של קזחסטן

**בית המשפט העליון של רפובליקת קזחסטן** (בקזחית: **Қазақстан Республикасының Жоғарғы Соты**) הוא הערכאה העליונה במערכת בתי המשפט של קזחסטן, ונמצא מעל בתי המשפט האזוריים לערעורים ובתי המשפט העירוניים והמחוזיים (בתי המשפט של ערכאה ראשונה). המועצה השיפוטית העליונה ממליצה על מועמדים לשופטי בית המשפט העליון בפני נשיא קזחסטן, אשר מגיש את שמותיהם לאישור הסנאט של קזחסטן.

## היסטוריה
לפי החוקה המקורית של קזחסטן משנת 1993 פעלו שלושה בתי משפט עליונים: בית המשפט החוקתי (Конституционный суд), בית המשפט לבוררות (Высший Арбитражный суд) ובית המשפט העליון. בשנת 1995 שונתה החוקה, ולצדה פורסם צו נשיאותי חדש בשם "על בתי המשפט ומעמד השופטים ברפובליקת קזחסטן". צו זה שינה את מבנה מערכת המשפט וצמצם את השפעת הרשות המבצעת עליה: בית המשפט לבוררות פורק, ובית המשפט החוקתי הופרד באופן ברור מבית המשפט העליון.

באפריל 2011 הדיח הסנאט שישה משופטי בית המשפט העליון, והמליץ גם לנשיא בית המשפט העליון, אלימבקוב, להתפטר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קזחסטן
קטגוריה:ממשלת קזחסטן
מיטל גלבוע

**מיטל גלבוע** (נולדה ב-1978) היא משפטנית וחוקרת ישראלית, המתמחה במשפט ציבורי, בדיני נזיקין, בעשיית עושר ולא במשפט ובתרופות בשל הפרת חוזים. מכהנת כפרופסור חברה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת מערב אונטריו שבקנדה (2025–), והייתה מרצה בכירה באוניברסיטת בר-אילן קודם לכן (2020–2024).

## ביוגרפיה
גלבוע סיימה תואר ראשון במשפטים ובניהול באוניברסיטת תל אביב ב-2004, וב-2013 השלימה שם תואר שני במשפטים במסגרת המסלול הישיר לדוקטורט, אותו סיימה ב-2016, בהנחייתו של אריאל פורת. עבודת הדוקטורט שלה בנושא קשר סיבתי משפטי ועשיית עושר ולא במשפט.

בין השנים 2015–2016 כיהנה כעמיתת הוראה ב. לאחר מכן המשיכה כעמיתת מחקר במסגרת פוסט-דוקטורט ב ב (2016–2017) ובפקולטה למשפטים של אוניברסיטת טורונטו.

ב-2020 החלה לכהן כמרצה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, וב-2024 קודמה לפרופסור חברה. בינואר 2025 עברה לכהן באותו תפקיד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת מערב אונטריו.

גלבוע חברה ב"פורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה".

## פרסומים

* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משפטנים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
אדוארד ג'יימס גיי (1878–1952)

**אדוארד ג'יימס גיי השלישי** (באנגלית: **Edward James Gay III**; 5 במאי 1878 – 1 בדצמבר 1952) היה חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם לואיזיאנה. הוא היה נכדו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית אדוארד ג'יימס גיי.

## ביוגרפיה
גיי נולד ב-5 במאי 1878 במטע יוניון שבמחוז איברוויל שבלואיזיאנה. הוא למד באקדמיית פנטופס בשארלוטסוויל, וירג'יניה, בבית הספר לורנסוויל בניו ג'רזי, ובאוניברסיטת פרינסטון – אך לא השלים את לימודיו שם. לאחר מכן עסק בייצור סוכר ובגידול תוצרים חקלאיים שונים. בין השנים 1904 ל־1918 היה חבר בית הנבחרים של לואיזיאנה.

ב־5 בנובמבר 1918 נבחר גיי מטעם המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית, כדי למלא את המושב שהתפנה בעקבות מותו של הסנאטור רוברט ברוסארד. הוא כיהן בתפקיד מ־6 בנובמבר 1918 ועד 3 במרץ 1921, אך בחר שלא להתמודד מחדש בבחירות של 1920, לאחר שאיבד את בסיס כוחו הפוליטי בעקבות עלייתו של ג'ון פרקר. בתקופת כהונתו בסנאט שימש יושב ראש ועדת לסקר החופים והאיים בקונגרס ה־65.

בהמשך כיהן כנשיא חברת ייצור וכראש מחוז הניקוז לייק לונג שבמחוז איברוויל. אדוארד גיי נפטר בניו אורלינס ב-1 בדצמבר 1952, ונקבר בבית העלמין מטיירי בעיר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מלואיזיאנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1878
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1952
אדווין ברוסארד

**אדווין סידני ברוסאר האב** (באנגלית: ****; 4 בדצמבר 1874 – 19 בנובמבר 1934) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת לואיזיאנה, במשך שתי קדנציות – מ־4 במרץ 1921 עד 3 במרץ 1933.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
ברוסארד נולד בכפר לורוויל שבלואיזיאנה, ב־4 בדצמבר 1874, לז'אן דורוויל ברוסאר ולאנסטאזי אליזדי גונסולין ברוסאר. הוא התחנך בבתי הספר הציבוריים של לואיזיאנה, וב־1896 השלים את לימודיו באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה שבבאטון רוז'. לאחר מכן לימד במשך כשנתיים בבתי הספר הציבוריים במחוזות איבריה וסנט מרטין.

### קריירה מוקדמת
עם פרוץ מלחמת ארצות הברית–ספרד ב־1898, התנדב ברוסארד לצבא ארצות הברית. הוא שירת כקפטן בקובה בשנים 1898–1899, ובהמשך הצטרף למשלחת טאפט לפיליפינים ושימש בה כעוזר מזכיר. בשנת 1900 חזר לארצות הברית, וב־1901 סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת טוליין בניו אורלינס. באותה שנה הוסמך לעריכת דין והקים משרד עצמאי בניו איבריה, עיר המחוז של איבריה פאריש.

ברוסאר כיהן כתובע המחוזי של המחוז השיפוטי ה־19 של לואיזיאנה בשנים 1903–1908. בין השנים 1914–1916 היה מזוהה עם המפלגה הפרוגרסיבית של תאודור רוזוולט. הוא התנגד ל"אולד רגולרס" – המכונה הפוליטית הדמוקרטית השמרנית של ניו אורלינס. בשנת 1916 התמודד ללא הצלחה על תפקיד סגן המושל ברשימה הפרוגרסיבית של המועמד לתפקיד המושל ג'ון פרקר, תומך נוסף של רוזוולט.

### כהונתו בסנאט
בשנת 1920 גבר ברוסארד על המושל השמרן לשעבר ג'ארד סנדרס האב, וזכה במושב הסנאט שהתפנה כשנתיים קודם לכן עם מותו של אחיו, הסנאטור רוברט ברוסארד. הוא התנגד לחוק היובש והגיש הצעת חוק שביקשה להחריג את הבירה והיין מהתיקון ה-18 לחוקה. כמו כן תמך במכסי מגן על הסוכר ובפרויקטים פדרליים לשליטה בשיטפונות שהיו חשובים ללואיזיאנה.

בבחירות לסנאט של 1926 התמודדו שוב ברוסארד וסנדרס. הקו קלוקס קלאן וה"אולד רגולרס" התנגדו לברוסארד בשל היותו קתולי, אך הוא זכה לתמיכה חזקה מהנציב לשירות הציבורי של לואיזיאנה, יואי לונג (שלימים היה למושל), ובסיועו ניצח את סנדרס בשנית. באוטוביוגרפיה שלו, Every Man a King, כתב לונג: "תמכתי בו, ואין לו ידיד במדינה שהיה טוען שיכול היה להיבחר לסנאט בשנת 1926 אלמלא אני."

ברוסארד תמך בלונג בבחירות לתפקיד המושל בשנת 1928, אך התנגד לו כשהתמודד על מושב בסנאט בשנת 1930, בעודו מכהן כמושל. ברוסארד קרא ללונג – שכבר נבחר לסנאט – להתפטר מתפקיד המושל ולהעבירו לסגנו, פול סיר, שהיה בעבר בן בריתו של לונג והפך ליריבו. לונג, עם זאת, סירב לוותר על תפקידו ונשאר סנאטור נבחר במשך יותר משנה, מה שיצר מתיחות בין השניים. בהמשך החל ברוסארד לשבח את יריבו לשעבר, סנדרס, מה שהעמיק עוד יותר את הקרע עם לונג. לונג מצדו ראה בברוסארד "שמרן" בדמותו של סנדרס, ותמך במועמד המתון ג'ון אוברטון מאלכסנדריה כמחליפו של ברוסארד.

ברוסארד הפסיד בבחירות המקדימות הדמוקרטיות של 1932, לאחר שמחנהו של לונג תמך באוברטון; יריביו האשימו את תומכי לונג בזיופים בבחירות.

### בערוב ימיו
לאחר תבוסתו שב ברוסארד לעסוק בעריכת דין, ניהל בנק ועסקים פיננסיים בניו איבריה, שם נפטר ב-19 בנובמבר 1934. הוא נטמן בבית העלמין סנט פיטר שבעיר. ברוסארד היה חבר במועדון "בוסטון קלאב" של ניו אורלינס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:אנשי צבא אמריקאים במלחמת ארצות הברית–ספרד
קטגוריה:בנקאים אמריקאים
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מלואיזיאנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1874
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1934
מופוואדאת

**מופוואדאת – 505 ימים בשבי החמאס** הוא ספר אוטוביוגרפי אותו כתב שורד השבי אלי-ה כהן, ובו הוא מתאר את חטיפתו מפסטיבל נובה ושהותו בשבי החמאס ברצועת עזה. 

הספר נמכר בכ-40,000 עותקים תוך חודשיים, וקיבל את עיטור ספר הפלטינה.

## תוכן הספר
הספר מתאר את סיפור חטיפתו של אלי-ה כהן במהלך הטבח בפסטיבל נובה ב-7 באוקטובר 2023, והחזקתו במנהרות חמאס כשעל פי עדותו הוא כבול בשרשראות, מוכה, ולעיתים קרובות קורבן להתעללות נפשית. 

פירוש המילה הערבית מופוואדאת (**مفاوضات**, בתעתיק מדויק לעברית: **מפאוד'את**) הוא "משא ומתן", והספר נקרא כך משום שלדברי המחבר "ביטוי זה שחזר שוב ושוב לאורך 505 ימי השבי: משא ומתן על חייו ושחרורו, בין חיים למוות; משא ומתן על חתיכת פיתה עבורו ועבור חבריו; משא ומתן בינו לבין אלוהים; ושיחות דמיוניות עם זיו, חברתו, שנותרה במיגונית שאליה הושלכו רימונים ונורו יריות ללא הבחנה".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוטוביוגרפיות עבריות
קטגוריה:הטבח בפסטיבל נובה
קטגוריה:החטופים הישראלים ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:ספרי מלחמת חרבות ברזל
מי סופר?

**מי סופר?** היא תוכנית אירוח ישראלית בהנחיית גדי טאוב. התוכנית שודרה בערוץ הראשון בשנים 1992–1994.

## מבנה התוכנית
מדי פרק מארח גדי טאוב ארבעה ילדים ויחד איתם אורח מיוחד שהוא סופר או סופרת.

באולפן התוכנית הסופר או הסופרת מקריאים קטע מסיפור ספציפי שהם כתבו, כמו כן הילדים משחקים ודנים בסוגיות הקשורות לסופרים בפרק ולספרים שהם כתבו. 

לצד גדי טאוב נמצאת התולעת למה (עירית שילה/רות פרחי). אשר נוהגת להגיד "למה" והיא משתתפת יחד עם המנחה והילדים בשאלות.

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות אירוח ישראליות
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:גדי טאוב
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1992
קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
קרונפלאץ (פלאן דה קורונס)

**קרונפלאץ** (בלאדין ובאיטלקית: *Plan de Corones*) הוא הר בדולומיטים בדרום טירול, צפון איטליה, שגובהו  מעל פני הים.

*קרונפלאץ* הוא גם שם אתר הנופש המתפרש על שטח הנרחב יותר מההר וכולל גם את עמק פוסטר ועוד כמה עמקים הסמוכים לו כמו אנרהטל/ואלה אורינה, גזיסר טאל/ואל קאסייס, אנטולזרטל/ואלה די אנטרסלבה וגאדרטל/ואל באדיה. שם ההר והאזור נגזר מן המילה הגרמנית *Krone* (“כתר”) ומתייחס לאגדה על הכתרת הנסיכה דולאסילה שעל-פי המסורת הוכתרה במקום זה.
ממוזער|250x250 פיקסלים|מוזיאון הר מסנר.

## רקע היסטורי
בתחילת המאה ה-20, כאשר אזור דרום-טירול היווה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, החל להתגבש רעיון חיבור ההר לפעילות תיירותית וסקי. ב־1961, הוקמה חברת "Kronplatz Seilbahn AG" אשר קידמה הקמת רכבלים ומעליות לפסגה. לאורך השנים, חל שדרוג משמעותי של התשתיות: לדוגמה, ב־2000 נחנכה מעלית “Kronplatz 2000”, מהראשונות מסוגן בעולם.

## פעילות החורף באתר
האתר משמש כאתר סקי גדול ומוכר באזור האלפים:

* באתר כ-31 מעליות מעל ההר.
* ירידה אנכית של כ-1,375 מטרים בין הפסגה לתחילת המסלולים.
* אורך כולל של כ-121 קילומטרים מסלולי גלישה.
* האתר מחובר לרשת אתרי הסקי הגדולה Dolomiti Superski הזמין בכרטיס אחד ומשתרע על כ-1,200 ק"מ של מסלולים.
* באתר ממוקמים מספר בתי ספר לגלישה שחלקם מותאמים גם לילדים.

באתר ממוקמים חמישה מסלולי גלישה שחורים:

* Sylvester – מסלול ארוך המתחיל בפסגה לריסקונה, אשר שיפועו מתון יחסית ומאפשר גלישה מהירה.
* Herrnegg – מסלול זה תלוי יותר ובעל פניות חדות רבות ושיפועים מאתגרים. Piculin – זהו אחד מהמסלולים הקצרים יותר, אך תלול במיוחד ואינו מתאים לגולשים מתחילים.
* Pre da Peres – מסלול מפותל, אך ללא פניות חדות ומאפשר גלישה מתונה..
* Erta – המסלול המפורסם ביותר באתר המארח את גביע העולם בסקי לנשים.

## פעילות קיץ ותיירות
האתר אינו מוגבל לעונת החורף בלבד. נעשה שימוש במעליות גם על מנת לטפס אל פסגת ההר וכמו כן, רכיבה על אופני הרים נפוצה במהלך הקיץ במסלולים השונים. באזור מספר מוזיאונים ומרכזי תרבות, לרבות מוזיאון הר מסנר.

בחורף משמש אזור זה כאתר סקי, ובו חמישה מסלולים שחורים: ארטה, הרנג, פיקולין, פרה דה פרס וסילבסטר. חלק מהמעליות נשארות פתוחות בקיץ לפעילויות אחרות כמו הליכה, טיפוס ורכיבה על אופני הרים.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אתרי סקי באיטליה
גנב על הגג

**גנב על הגג** (באנגלית: **Roofman**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2025 מסוגת קומדיית פשע בבימויו של דרק סיאנפרנס ,עם צ'נינג טייטום וקירסטן דנסט בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על סיפורו האמיתי של ג'פרי מנצ'סטר , שודד סדרתי שנהג לפרוץ לסניפי מקדונלד'ס דרך הגג.

## תקציר העלילה
1998, ג'פרי מנצ'סטר (צ'נינג טייטום) הוא לוחם משוחרר מהדיוויזיה המוטסת ה-82. הוא גרוש ומתקשה לשלם מזונות ולקנות מתנות לבתו. הוא מחליט להתחיל לשדוד סניפים של מקדונלד'ס על ידי חדירה מהגג, הכנסת הצוות למחסן קירור, הורקת הכספת והודעה למשטרה שתשחרר את העובדים. בצורה זו הוא שדד כבר 45 סניפים בלי להיתפס ובטלוויזיה מכנים אותו "איש הגג" ופעולותיו מתפרסמות ברחבי המדינה.

בתחילת הסרט הוא שודד סניף של מקדונלד'ס ומתייחס יפה לצוות כשהוא משאיל את מעילו לראש הצוות דווין (טוני רוולורי) לפני הכנסתו למחסן הקירור.

בכספים האלה הוא מצליח לכלכל את עצמו ומשפחתו וקונה לבתו אופניים ליום ההולדת אך הטבעת מסביבו מתהדקת ובאמצע יום ההולדת הוא נעצר, נכלא ונדון ל-45 שנות מאסר.

בשיטה מתוחכמת הוא מצליח לברוח מהכלא על ידי היצמדות מתוחכמת למשאית. מתנהל נגדו מצוד גדול והוא מגיע בטרמפים לשרלוט ומצליח לפרוץ דרך הגג לסניף גדול של טויס אר אס ולהתמקם שם בפינה חבויה במשך שישה חודשים. הוא מנטרל את הקלטת המצלמות ושותל מוניטורים לתינוקות במספר מקומות דרכם הוא עוקב אחרי מנהל הסניף מיץ' (פיטר דינקלג') ואנשי צוותו ובעיקר אחרי לי (קירסטן דנסט) שמוצאת חן בעיניו. לי היא גרושה עם שתי בנות. היא חברה בקהילה דתית ואוספת צעצועים לילדים נזקקים.

ג'פרי גונב מהסניף צעצועים, מגיע לכנסייה ומציג את עצמו בשם בדוי כאדם גרוש שעובד בחברה ביטחונית ממשלתית. הוא מתקבל יפה על ידי הכומר (בן מנדלסון) והקהילה ומתחיל לחזר אחרי לי. הרומן מתלהט והם מקיימים יחסים ובעזרת מתנות הוא נתחבב גם על שתי בנותיה.

ג'פרי יודע שמצב זה לא יכול להימשך ופונה לחברו הזייפן סטיב (לקית' סטנפילד) שמוכן לזייף לו את כל המסמכים כדי שיוכל לטוס לוונצואלה תמורת 50.000 דולר. ג'פרי יודע שבימי חג המולד קופת הסניף מלאה והוא מבצע שם שוד כשהוא רעול פנים ומאיים באקדח ששדד מקודם אך לי מזהה את קולו ומספיקה לברוח משם. הוא מפוצץ את מרפאת השיניים שבה יש צילומי שיניים שלו. סטיב מזהיר אותו שייסע מיד לשדה התעופה אך לי מתקשרת אליו ומזמינה אותו והוא מתפתה, קונה מתנות ומגיע לביתה שם הוא נתפס על ידי השוטרים שהמתינו לו.

בסיום נכתב כי הוא הצליח לברוח עוד פעמיים וכי יישתחרר בשנת, 2036. מוקרנים קטעי טלוויזיה מקוריים וכן תמונותיהם של כל המשתתפים המקוריים.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון לגנב על הגג, באתר יוטיוב
* 
*גנב על הגג, באתר אידיבי
*מאחורי הקלעים של הפקת גנב על הגג, באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטי 2025
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים
קטגוריה:סרטי פרמאונט