open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קשת קסרוטי

**קשת קסרוטי כלפה** (20 בנובמבר 2001 – 7 באוקטובר 2023), שהיה מוכר בשם קשת קסרוטי, היה צעיר ישראלי שנרצח במהלך הטבח בפסטיבל נובה בטבח שבעה באוקטובר. תמונתו מופיעה על כרזת הסרט הישראלי זוכה פרס אמי "עוד נחזור לרקוד".

## ביוגרפיה
קשת קסרוטי נולד בבית החולים יוספטל באילת וגדל בקיבוץ סמר שבערבה הדרומית. בנם של נטליה ולורנט, ואח לענן ושמש. בילדותו היה פעיל במגוון חוגים, ביניהם קפוארה, ג'ודו, שחמט וכדוריד. עם סיום לימודיו בחר שלא להתגייס בצה"ל ויצא לטייל ולעבוד ברחבי העולם, בעיקר בפסטיבלים של מוזיקה באירופה ובדרום אמריקה. בבגרותו החל להתקרב לדת תוך שמירה על אורח חיים עצמאי ופתוח.

## מותו

ב-7 באוקטובר 2023 השתתף קשת קסרוטי בפסטיבל נובה שבאזור רעים, ונרצח במהלך מתקפת הטרור של חמאס. הוא נטמן בבית העלמין בקיבוץ סמר. לאחר מתקפת הטרור בפסטיבל נובה ב-7 באוקטובר 2023, הוא הוגדר כנעדר. אמו, נטליה, פתחה במאמצים נרחבים לאיתורו. היא פנתה לבתי חולים, מסרה תמונות לזיהוי, הגישה דגימת DNA במשטרה וניסתה לאכן את מיקומו של הטלפון הנייד שלו - אך ללא הצלחה. בימים הראשונים האמינה כי הוא נחטף, שכן לא התקבלו ממנו סימני חיים, והוא לא נמצא בין הפצועים או ההרוגים שזוהו באותה עת.

ביום רביעי, 11 באוקטובר 2023, בשעה 12:25, הגיעה המשטרה לבית המשפחה והודיעה על זיהוי ודאי של גופתו של קשת. מקום המוות ונסיבותיו לא היו ידועים בשלב זה, ולא נמסרו פרטים נוספים. למחרת, ביום חמישי 12 באוקטובר, בשעה 17:00, הוא הובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ סמר.

בהמשך, עם קבלת מכשיר הטלפון האישי של קשת מגורמי החירום, החלה משפחתו לשחזר בעצמה את רגעיו האחרונים. נמצאו שיחות מוקלטות והתכתבויות, כולל שליחת מיקום מדויק לשירותי מד"א בשעה 07:00 בבוקר. קשת דיווח אז כי ידידתו, שני לוק, פצועה קשה ברגלה ואינה מסוגלת לעזוב את הרכב, וביקש סיוע מיידי. בשיחה נוספת, שנערכה בשעה 07:10, נשמע קשת כשהוא אומר שהוא עצמו פצוע, מפוחד, ומבקש חילוץ דחוף. במהלך האירוע יצר קשר גם עם חברים ששהו ברכב סמוך והתריע בפניהם שלא להתקרב לאזור בשל ירי כבד, ובכך ככל הנראה הציל את חייהם.

בסמוך לשעה 08:00, עלה קשת על רכב חולף בו נהג מוטי זוארמן, בניסיון להגיע לבית חולים. השניים נורו ונהרגו סמוך לצומת שער הנגב. פינוי גופתו של קשת התעכב עד לשעות הלילה בשל מטען חבלה שהציבו מחבלים בסמוך לרכב. רק לאחר ניטרול המטען על ידי כוחות חבלנים וליווי של צה"ל ואנשי זק"א, ניתן היה לחלצה ולהעבירה לזיהוי.

שני לוק, שהייתה עם קשת ברכב ונפצעה קשה, הוגדרה כנעדרת במשך ימים ארוכים. בהמשך התברר כי גופתה נחטפה לרצועת עזה. כשבועיים לאחר שקשת הובא למנוחות, קיבלה משפחתה של לוק הודעה רשמית כי נרצחה בזמן הטבח, וגופתה הובלה לרצועה. חבר נוסף, אוריון הרננדס, שהיה אף הוא עם קשת ושני באותו הרכב, נחטף לעזה וגופתו שוחררה במבצע צבאי בחודש מאי 2024; הוא נקבר במקסיקו.

המידע המלא על נסיבות מותו של קשת, פעולותיו בניסיון להציל את חבריו, ומסלול בריחתו מהאירוע - התגלה רק בדיעבד, באמצעות חקירה עצמאית של המשפחה, עדים, וחומרי תקשורת שנמצאו בטלפון האישי שלו.

## הנצחה
* הופעה בסרט "עוד נחזור לרקוד", לרבות על גבי כרזת הסרט.
* שני ספרי תורה לעילוי נשמתו בבית הכנסת בשכונת פלורנטין בתל אביב

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* עמוד ההנצחה של קשת קסרוטי כלפה באתר משפחות 7 באוקטובר

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי הקיבוץ
קטגוריה:חללי הטבח בפסטיבל נובה
קטגוריה:סמר: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2001
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
מוחמד מוחמדי גולפאיגאני

**גולאם-חוסיין מוחמדי** (בפרסית: **غلامحسین محمدی**; נולד ב-1943), הידוע בשם **מוחמד מוחמדי גולפאיגאני** (בפרסית: محمد محمدی گلپایگانی), הוא איש דת איראני שיעי המשמש כראש משרדו של המנהיג העליון של איראן מאז 1989. מוחמדי גולפייג'אני המפורסם גם בתור "חוג'ת אל-אסלאם גולפייג'אני" נולד בשנת 1943 בעיר גולפאיגאן, בפרובינציית אספהאן.

אביו, אבו קאסם מוחמדי גולפאיגאני, היה ידוע כמלומד/פרשן אסלאמי וגם האימאם של תפילת יום השישי בגולפאיגאן. הוא היה בין מתנגדיו של משטר מוחמד רזא שאה פהלווי, וגם בין הקהל במקרה של מתקפה על בית הספר פייזייה . מוחמדי גולפייגאני הוא גם משורר, ושירים על שמו פורסמו בעיתונות האיראנית. "המפרץ הפרסי" נחשב לאחד משיריו הבולטים המתארים אותו על פי דבריו. בנו, מוחמד ג'וואד, נשוי לאחת מבנותיו של עלי ח'אמנאי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי דת מוסלמים שיעים
קטגוריה:אנשי דת איראנים
קטגוריה:פוליטיקאים איראנים
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1943
המוזיאון היהודי במנצ'סטר

**המוזיאון היהודי מנצ'סטר** (באנגלית: **Manchester Jewish Museum**) הוא מוזיאון יהודי להיסטוריה של הקהילה היהודית, השוכן ברחוב צ'יטהם היל שבמנצ'סטר, אנגליה. המוזיאון ממוקם בבית כנסת לשעבר של קהילת **היהודים הספרדים והפורטוגזים**, שנודע גם בשם **בית הכנסת שערי תפילה**. הקהילה מתפללת בנוסח ספרדי במבנה אחר שברחוב מור ליין שבקרסל, סלפורד.

המבנה שימש כבית כנסת משנת 1874 ועד 1984, ובשנת 1974 הוכר כאתר מוגן מדרגה II.

## היסטוריה
בית הכנסת לשעבר של הקהילה היהודית הספרדית הוקם בשנת 1874. עם השנים הפך המבנה למיותר, בשל מעבר של הקהילה היהודית מהאזור של צ'יטהם לצפון מנצ'סטר, לשכונות כמו פרסטוויץ' ווייטפילד. במרץ 1984 נפתח במקום מוזיאון, המתעד את תולדות קהילת יהודי מנצ'סטר במשך למעלה מ־200 שנה.

המוזיאון נפתח מחדש ב־2 ביולי 2021, לאחר תהליך שיפוץ והרחבה בעלות של שישה מיליון ליש"ט. עם פתיחתו, נוספו למוזיאון גלריה חדשה, בית קפה צמחוני, חנות, מרחב לימודי ומטבח, וכן שוחזר בית הכנסת ההיסטורי במלואו.

לאחר סיום השיפוץ, זכה המוזיאון היהודי של מנצ'סטר בשני פרסים בטקס פרסי תעשיית הבנייה הבריטית: פרויקט התרבות והפנאי של השנה, והפרויקט הקטן הטוב ביותר של השנה. הפרסים הוענקו יחד עם משרד האדריכלים Citizens Design Bureau וחברת מהנדסי המבנים Buro Happold.

באוסף המוזיאון שמורים למעלה מ־31,000 פריטים, המתעדים את סיפור ההגירה היהודית וההתיישבות במנצ'סטר. האוסף כולל למעלה מ־530 עדויות מוקלטות, מעל 20,000 תצלומים, 138 ראיונות עם ניצולי שואה ופליטים, לצד מסמכים, חפצים ואפמרה נוספים.

## המבנה בסגנון התחייה המורית
המבנה ההיסטורי של בית הכנסת משנת 1874 נבנה בסגנון התחייה המורית, ותוכנן בידי האדריכל המנצ'סטרי אדוארד סולומונס. אף שלא היה מבין בתי הכנסת הגדולים או המפוארים ביותר שנבנו בסגנון זה, כמו בית הכנסת פרינסס רוד שבליברפול, נחשב המבנה ל"אבן חן". הסגנון, בהשראת אדריכלות ספרד המוסלמית, נתפס כמתאים במיוחד לבית כנסת של קהילה ספרדית. החזית כללה שתי שורות של חלונות קשת פרסה, ודלת הכניסה השקועה והקומה העליונה עם קשת של חמישה חלונות היו מעוצבות להפליא. בפנים, קשת פרסה מסגרת את ההיכל, ועמודים צבעוניים תומכים ביציע. כמו כן, העבודה הדקורטיבית בסבכת העץ (mashrabiyya) בדלתות הכניסה נחשבת מהודרת במיוחד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנגליה: מוזיאונים להיסטוריה
קטגוריה:אירופה: מוזיאונים לתולדות עם ישראל
קטגוריה:מנצ'סטר: מבנים
קטגוריה:יהדות בריטניה
מוזיאון יהדות סידני

ממוזער|תערוכת השואה במוזיאון
**מוזיאון יהדות סידני** (באנגלית: **Sydney Jewish Museum**) הוא מוזיאון היסטורי השוכן ברובע דרלינגהרסט שבסידני, אוסטרליה. המוזיאון מציג תערוכות בנושא השואה וכן את ההיסטוריה וההישגים של הקהילה היהודית באוסטרליה. המוזיאון מציג חפצים אישיים של ניצולי השואה ושל יהודים אוסטרלים נוספים, ומציג עדויות אישיות שלהם.

המוזיאון צפוי להיסגר לציבור הרחב מינואר 2025 ועד סוף 2026, לצורך פרויקט שיפוץ רחב-היקף. עם פתיחתו מחדש, יוצגו בו תערוכות ותוכניות חדשות שיציגו את חיי התרבות והקהילה היהודית בסידני.

## היסטוריה
### השימוש הקודם במבנה
המוזיאון ממוקם באולם מכבים ההיסטורי, אשר נבנה במקור כדי להנציח את תרומתה של הקהילה היהודית מניו סאות' ויילס שלחמה במלחמת העולם הראשונה. הבניין נחנך רשמית ביום שביתת הנשק בשנת 1923, על ידי המהנדס ומפקד צבא אוסטרליה היהודי-אוסטרלי, הגנרל סר ג'ון מונש. במשך שנים רבות שימש המקום מרכז לחיי הקהילה היהודית בסידני. לאחר מלחמת העולם השנייה, שימש האולם למגוון מטרות, בהן שיעורי אנגלית למהגרים, חתונות, עצרות ואירועי זיכרון לחללי אנזא"ק ולנרצחי השואה.

### הקמת המוזיאון
המוזיאון היהודי של סידני נוסד בשנת 1992 ביוזמתם של ניצולי שואה שהיגרו לאוסטרליה. הוא נפתח רשמית ב־18 בנובמבר 1992 על ידי אדמירל משנה פיטר סינקלייר, מושל ניו סאות' ויילס. מייסדי המוזיאון היו ג'ון סונדרס המנוח וחברים מעמותת ניצולי השואה היהודים באוסטרליה. באוסטרליה יש את שיעור ניצולי השואה הגבוה ביותר בעולם (יחסית לאוכלוסייה), למעט ישראל.

## מרכז המשאבים והספרייה
הספרייה של המוזיאון נוסדה מהתרומות של ספרים מצד עמותת ניצולי השואה היהודים באוסטרליה. מרכז המשאבים והספרייה כולל למעלה מ־6,000 כותרים, כתבי עת וקלטות, וביניהם יותר מ־2,500 עדויות אישיות של ניצולי שואה שחיים באוסטרליה. המרכז פתוח לקהל במהלך שעות פעילות המוזיאון, ומתופעל על ידי ספרן. האוסף כולל חומרים לתערוכות ועוסק בנושאים כגון אנטישמיות, פשעי מלחמה, ייצוג השואה באמנות ובספרות, והיסטוריה יהודית באוסטרליה.

## לקריאה נוספת
* 
* 
* 

## ראו גם
* מוזיאון השואה של מלבורן
* המוזיאון היהודי של אוסטרליה
* יהדות אוסטרליה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיאונים לתולדות עם ישראל
סידני
קטגוריה:יהדות אוסטרליה
קטגוריה:סידני: מבנים
קטגוריה:אוסטרליה: מוזיאונים
עמוס נדאי

**עמוס אנדרי פאול נדאי** (נולד ב-26 במרץ 1948) הוא דיפלומט ישראלי, שכיהן כשגריר ישראל בנורווגיה, איסלנד, וסין.

## ביוגרפיה
נדאי נולד ב-1948 באוראדיה שברומניה ועלה לישראל בשנת 1951. בוגר מחזור מ"ז של בית הספר הריאלי בחיפה ושירת בצה"ל בין השנים 1966–1968.

ב-1970 הצטרף לתוכנית למדריכי תיירים של משרד התיירות, ובמקביל למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1974 הוסמך כעורך דין.

## קריירה דיפלומטית
נדאי הצטרף לשירות החוץ של מדינת ישראל בשנת 1975 כמאבטח שב"כ בשגרירות ישראל בפריז, ולאחר שנתיים עבר לשמש סגן מנהל אגף הביטחון במשרד החוץ.

ב-1981 הוצב בשגרירות ישראל בטוקיו, וב-1986 שב לישראל כדי לעמוד בראש מחלקת הכספים במשרד החוץ.

תפקידו הבא בחו"ל היה בשנת 1988 בשגרירות ישראל בבנגקוק, שם שירת במשך 3 שנים.

ב-1993 מונה למנהל מחלקת עובדים במשרד החוץ, תפקיד בו החזיק עד למינויו כשגריר ישראל בנורווגיה ובאיסלנד ב-1997.

עם שובו לישראל משליחותו בנורווגיה ב-2001 מונה לתפקיד סמנכ"ל משרד החוץ לאסיה ולפסיפיק. במסגרת תפקידו ייצג את ישראל בכנס באינדונזיה ב-2006, לצד שגרירת ישראל בבנגקוק, יעל רובינשטיין, לאחר נתק של חמש שנים בין המדינות. ב-2007 מונה לתפקיד שגריר ישראל בסין. במהלך כהונתו, פעל נדאי להעמקת שיתופי הפעולה הכלכליים והטכנולוגיים בין המדינות, וזכה להוקרה מצד גורמים סיניים רשמיים. בין היתר היה לשגריר הזר הראשון שקיבל אזרחות כבוד מהעיר צ'נגדו. כהונתו הסתיימה ב-2012 עם מינוי של השר לשעבר מתן וילנאי לתפקיד השגריר בסין במקומו. עם פרישתו התמודד על תפקיד המפקח הכללי על שירות החוץ הישראלי, ולאחר שלתפקיד נבחר יעקב קידר הגיש נדאי תלונה למבקר המדינה על הליך הבחירה בטענה כי המינוי נעשה בניגוד לחוק, ומשיקולים זרים.

ב-2021 השתתף כנציג הציבור בוועדות הבוחנים לצוערי משרד החוץ, וכמו כן הוא חבר בוועד המנהל של עמותת חתני נובל למצוינות בחינוך.

## חיים אישיים
נדאי נשוי לרותי, ומחלק את זמנו בין הוד השרון ונורמנדי.

מאז 2018 הוא לוקח חלק פעיל בהפגנות נגד הממשלה וחבר בפורום "מפקדים למען בּיטחון ישראל".

ב-2023 חתם, לצד עשרות שגרירים בדימוס נוספים, על קריאה לראש הממשלה נתניהו לעצור את הרפורמה המשפטית.

ב-2025, במהלך מלחמת חרבות ברזל הצטרף למחאת המילואימניקים בקריאה להחזרה מיידית של כל החטופים בעזה, וכן חתם עם עוד 23 שגרירים לשעבר על קריאה ליהדות התפוצות להמשיך ולתמוך בישראל.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שגרירי ישראל בסין
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:שגרירי ישראל בנורווגיה
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:הוד השרון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:שגרירי ישראל באיסלנד
חסוס רודריגס

**חסוס רודריגס קרבאיו** (בספרדית: **Jesús Rodríguez Caraballo **; נולד ב-21 בנובמבר 2005) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת קומו מהסרייה א' ובנבחרת ספרד.

## קריירת מועדונים

### ריאל בטיס
רודריגס גדל במחלקות הנוער של נרביון, ריאל בטיס וקלאברה. בשנת 2023 חזר לריאל בטיס והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-31 באוקטובר 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 6–1 על גבורה במסגרת הסיבוב הראשון של גביע המלך הספרדי לעונת . בקונפרנס ליג לעונת 2024/2025 הגיע עם ריאל בטיס עד לגמר, בו היה שותף להפסד 1–4 לצ'לסי. הוא הבקיע שער אחד בטורניר בעונה זו. בלה ליגה ערך 21 הופעות בעונת 2024/2025, בהן הבקיע שני שערים.

### קומו
ב-2 ביולי 2025 חתם ל-5 שנים בקומו מהסרייה א'. ב-16 באוגוסט 2025 ערך הופעת בכורה רשמית במדי המועדון ואף בישל שני שערים, בניצחון 3–1 על סודטירול במסגרת הקופה איטליה. ב-24 באוגוסט ערך רודריגס בכורה בסרייה א' בניצחון 2–0 על לאציו במסגרת המחזור הראשון לעונת 2025/2026. ב-24 בספטמבר כבש רודריגס את שער הבכורה שלו בקומו ואף השלים צמד בניצחון של קומו 3–0 על ססואולו במסגרת הקופה איטליה. בליגה רודריגס הרבה לבשל שערים, וב-28 בפברואר 2026 כבש את שער הבכורה שלו בסרייה א' בניצחון 3–1 על לצ'ה.

## קריירה בין-לאומית
רודריגס זכה עם נבחרת ספרד עד גיל 19 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2024.

הוא נכלל בסגל נבחרת ספרד עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2025, וערך שלוש הופעות בטורניר, וכן הבקיע שער בתיקו 1–1 נגד נבחרת איטליה עד גיל 21 במסגרת שלב הבתים של הטורניר.

ב-4 בספטמבר 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד הבוגרת בניצחון 3–0 על נבחרת בולגריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.

## תארים
;נבחרת ספרד עד גיל 19
* אליפות אירופה עד גיל 19 (1): 2024

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ריאל בטיס
קטגוריה:כדורגלני קומו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-2005
עדי שפירא

**עדי שפירא** (נולדה בדצמבר 2006) היא מלחינה וזמרת-יוצרת ישראלית הלומדת בבריטניה. יצירותיה התזמורתיות, הקאמריות, והווקאליות בוצעו ברחבי העולם וזכו בפרסים רבים.

## ביוגרפיה
עדי שפירא נולדה בירושלים. היא בתם של רויטל חכמוב, פסנתרנית ודיקנית הסטודנטים באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, ושל אהוד שפירא, פרופסור אמריטוס למדעי המחשב וביולוגיה במכון ויצמן למדע. שפירא למדה שירת ג'אז בתיכון האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים (2018–2020, 2022) והלחנה ב-Special Music School  בניו יורק (2021). כיום היא לומדת הלחנה ב-Purcell School  בבריטניה. בין מוריה נמנים דניאל פארדון, סיימון ספיר, יוסף ברדנשווילי, וויטני ג'ורג' ואירנה סבטובה.

## קריירה
בשנים 2024–2025 זכתה שפירא להכרה בינלאומית בתחרויות פתוחות לכל הגילאים:
* פרק הרביעייה *Devotion* זכה בתחרות Femfestival 2025 באיטליה, תחרות בינלאומית לנשים מלחינות.
* *Dragonflies Indoors* נבחרה לביצוע בקונצרט השנתי של International Alliance for Women in Music  בקלן, גרמניה, בביצוע Virago Symphony Orchestra ב-25 בספטמבר 2025.
* *Dragonflies Indoors* ו-*Emergence* היו גמריסטיות בתחרות ORIENT/OCCIDENT Music Composers' Competition 2025 (אוקראינה), כאשר *Emergence* זכתה באזכור מיוחד.
* *The Quiet Before the Storm* (חמישיית כלי נשיפה מעץ) זכתה בפרס "כישרון צעיר מבטיח" בתחרות Vienna Classical Music Academy באוסטריה.
* *Flourish Regardless* זכתה בקטגוריית תיכון בתחרות The Sound Ensemble ובוצעה בסיאטל.
* פרק הרביעייה *Devotion* זכה בפרס Festival Best Composer בתחרות North London Festival בבריטניה.
* *Distortion* נבחרה לביצוע על ידי Roman Quartet במסגרת סדנת ההלחנה She Lives Composition Master Class בבודפשט.

בשנת 2024 בוצעה *In Search for Serenity* על ידי Salzburg Piano Trio בסיבוב הופעותיהם בברזיל ובתל אביב, במסגרת סדרת "פועם בלב". היא גם הופיעה כזמרת באולמות כגון Wigmore Hall .

## יצירות נבחרות

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה בניו מיוזיק אנג'ין

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינות ישראליות
קטגוריה:מלחינות בריטיות
קטגוריה:זמרות ישראליות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרות בריטיות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-2006
פואד בסיסו

**פואד חמדי בסיסו** (בערבית: **فؤاد بسيسو**; 23 במרץ 1943 – 29 באפריל 2024) היה כלכלן פלסטיני, שכיהן כנגיד הראשון של הרשות המוניטרית הפלסטינית בשנים 1994–2002 בדרגת שר, והיה יועץ כלכלי של יאסר ערפאת. כמו כן, היה מייסד ובעלים של מרכז העתיד הכלכלי לייעוץ ולימודים אסטרטגיים מ-2012 עד מותו.

## ביוגרפיה
בסיסו נולד ביפו במרץ 1943. הוא עזב עם משפחתו לרצועת עזה במהלך מלחמת העצמאות וסיים את לימודיו בבית הספר היסודי והתיכון ברצועת עזה. הוא קיבל תואר ראשון במסחר מאוניברסיטת אלכסנדריה, ובהמשך גם תואר שני בכלכלה ב-1971, אף הוא באלכסנדריה. בשנת 1982 קיבל תואר דוקטור בכלכלה מאוניברסיטת דרהאם בבריטניה.

הוא עבד כמנהל משרד האו"ם לתכנון ושיתוף פעולה טכני בין השנים 1989–1993, ולאחר מכן כיועץ אזורי לנושאי פיתוח ומדיניות, ובמהלך עבודתו סיפק שירותי ייעוץ למדינות הערביות החברות ב-ESCWA, והיה יושב ראש קבוצת העבודה האחראית על מחקר פרויקטים לפיתוח ברשות הפלסטינית.

ב-1968 החל לעבוד בבנק המרכזי של ירדן כחוקר כלכלי, ולאחר מכן היה לראש המחלקה לכלכלה פלסטינית, ערבית וישראלית עד 1973. בין השנים 1973–1979 תרם להקמת המערכת הבנקאית והפיננסית של הוועדה המשותפת הפלסטינית-ירדנית. לאחר מכן עבר לעבוד כיועץ כלכלי לממשלת סולטנות עומאן ותרם להקמת הבנק לפיתוח עומאן, חברת הכרייה של עומאן והקרן לקידום הדייגים.

ב-1994 התמנה לכהן כנגיד הראשון של הרשות המוניטרית הפלסטינית במעמד שר, תפקיד בו החזיק עד 2002. בשנים 2002–2012 עבד כמרצה לכלכלה, בנקאות ומימון בכמה אוניברסיטאות ערביות, וכיהן כיו"ר מועצת המנהלים של אגודת הכלכלנים הפלסטינים וחבר במוסדות ומרכזי לימוד רבים, כולל החברה הערבית למחקר כלכלי בקהיר.

לאורך השנים פרסם כמה ספרים, בעיקר בהיבטים הכלכליים של הרשות הפלסטינית.

הוא נפטר ב-29 באפריל 2024 בעיר הטורקית אלניה ונקבר בירדן.

## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלנים פלסטינים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אלכסנדריה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרהאם
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: כלכלה
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1943
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2024
מהווש ת'אבת

**מהווש ת'אבת** (בפרסית: مهوش ثابت; נולדה ב־4 בפברואר 1953) היא משוררת, מחנכת ואסירה פוליטית איראנית ובהאאית אשר מרצה עונשי מאסר ממושכים בכלא האיראני מטעמים דתיים ופוליטיים החל מ-2008.
שיריה, שחלקם נכתבו מתוך כותלי הכלא והוברחו החוצה, נחשבים לחלק משמעותי מהשיח הספרותי הביקורתי סביב התנגדות, חירות והבעה תחת דיכוי.

## חיים מוקדמים
ת'אבת נולדה בשם מהווש שהריארי (Mahvash Shahriyari) ב-4 בפברואר 1953 בעיר ארדסטאן , אשר שוכנת במחוז אספהאן שבמרכז איראן. בכיתה ה' עברה עם משפחתה לעיר הבירה טהראן, בה התגוררה עד למעצרה. ת'אבת למדה תואר ראשון בפסיכולוגיה באחת מהאוניברסיטאות האיראניות, ועסקה בהוראה, בניהול בתי ספר ובמספר תפקידים נוספים במערכת החינוך הממלכתית האיראנית.

ב-1973 נישאה לסיוואש ת'אבת (Siyvash Sabet), ולשניים שני ילדים - בן ובת.

## פעילות דתית ורדיפה
פרוץ המהפכה האסלאמית באיראן בשנת 1979, פוטרה ת'אבת ממשרתה ונאסר עליה להמשיך לעבוד במערכת החינוך. בדומה לה, גם בהאאים אחרים הודרו ממוסדות המדינה כחלק מגל רדיפות כלפי בני הקהילה. בתגובה לכך, היא הצטרפה להקמת המכון הבהאאי להשכלה גבוהה BIHE , גוף חוץ-ממסדי שנוסד על מנת לאפשר השכלה ומסגרת אקדמית לבני הקהילה הבהאאית, לאחר שנמנעה מהם גישה לאוניברסיטאות רשמיות. בהמשך, מונתה למנהלת המכון ושימשה במשרה זו במשך כ-15 שנה.
בשנת 2008 הצטרפה לארגון "הידידים" , קבוצה בלתי פורמלית של שבעה פעילים בהאאים אשר שימשה הנהגה זמנית לקהילה באיראן וניהלה את ענייניה. בין מרץ למאי 2008 נעצרו כל חברי הקבוצה. ת'אבת נשפטה ונידונה לעשרים שנות מאסר בהאשמות חמורות – בהן ריגול לטובת מדינת ישראל ושיתוף פעולה עם גורמים עוינים – שהוכחשו על ידה ועל ידי הקהילה הבהאאית. לאחר משפט בעייתי ורווי פגמים הליכיים, נגזר עליה עונש מאסר ממושך בן עשרים שנה, אותו ריצו בכלא אווין בטהראן. ת'אבת שוחררה בשנת 2017 לאחר עשור, אך נעצרה שוב ב־2022 ונידונה לעשר שנות מאסר נוספות.

במהלך שנות כליאתה ארגוני זכויות אדם בינלאומיים הביעו חשש ממשי לכך שת'אבת עוברת עינויים והזנחה רפואית חמורה, לרבות מקרים מסכני חיים. באחד מהם, ת'אבת הוחזרה לתאה מיד לאחר ניתוח לב פתוח. מקרה זה עורר הדים בינלאומיים, ובתגובה לו ועדת החירות הדתית של ארצות הברית  הגדירה אותה כקורבן לרדיפה דתית חמורה.

## יצירה ספרותית

במהלך תקופת מאסרה כתבה ת'אבת עשרות שירים העוסקים בעיקרם בחוויותיה מהכלא. שירים אלו הוברחו מהכלא בעזרת בני משפחה שנהגו לבקרה. שבעים מהם אף תורגמו ופורסמו בשנת 2020 באנתולוגיה "Prison Poems" ("שירי כלא"). שירתה מתמקדת בתחושות של בדידות, כאב, כמיהה לחופש וזהות, ומתאפיינת בשימוש באלגוריות ודימויים המחברים בין חוויותיה האישיות למאבקים קולקטיביים. בשיריה, ת'אבת מבטאת מעבר לעדות אישית, אלא, היא פותחת צוהר לעולמה הפנימי כאישה בהאאית באיראן המאמינה בדרכה ובאמונתה חרף כל הקשיים והסבל שהיא חווה תחת הדיכוי השלטוני.

בשנת 2017 הוענק לת'אבת פרס PEN Pinter המוענק על ידי ארגון PEN הבין־לאומי לסופרים המפגינים אומץ יצירתי תחת דיכוי. ארגון זה אשר פועל לקידום חופש הביטוי, שוויון וצדק חברתי באמצעות הספרות. פרס זה ניתן לה כהוקרה על כתיבה אמיצה כמאבק תחת דיכוי פוליטי.

## קישורים חיצוניים
* מהווש ת'אבת, באתר הקהילה הבהאאית הבין-לאומית 
* מהווש ת'אבת, באתר PEN International 

## הערות שוליים

קטגוריה:איראניות שנולדו במאה ה-20
עונת 1956 בליגת העל הארגנטינאית

**עונת 1956 בליגת העל הארגנטינאית** הייתה העונה ה-65 של הליגה שמנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית.

בהתאם לתוצאות של עונת 1954 בליגת העל הארגנטינאית פלטנסה עזבה את הליגה. ארחנטינוס ג'וניורס עלתה מליגת משנה. 

משחקי הליגה החלו ב-5 באפריל והסתיימו ב-2 בדצמבר 1956. הליגה כללה 16 קבוצות, מהם 14 מפרובינציית בואנוס איירס. משחקי הליגה כללו 30 סיבובים (כל הקבוצות נפגשו פעמיים). על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. בסוף העונה קבוצה שסיימה אותה במקום ה-16 עזבה את הליגה. 

ריבר פלייט זכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות. זה היה התואר ה-13 של המועדון.

צ'קריטה ג'וניורס סיימה את העונה בתחתית הטבלה וירדה לליגת משנה.

חואן קסטרו (רוסאריו סנטראל) וארנסטו גרילו (אינדפנדיינטה) כבשו 17 שערים וזכו בתואר מלך השערים. 

## טבלת הליגה

## קישורים חיצוניים

* נתונים מפורטים מאתר rsssf
* תיאור התחרות

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1956
קטגוריה:עונות בליגת העל הארגנטינאית
איצ'ירו סוזוקי

**איצ'ירו סוזוקי** (ביפנית: 鈴木 一朗; באנגלית: **Ichiro Suzuki**; נולד ב-22 באוקטובר 1973) הוא שחקן בייסבול יפני לשעבר, ששיחק 28 עונות ברמות הגבוהות ביותר. סוזוקי נחשב בעיני רבים לאחד החובטים הטובים ביותר בהיסטוריה, כמו גם לאחד מחובטי הפתיחה ושחקני ההגנה הטובים ביותר בתולדות המשחק.

הוא החל את הקריירה המקצועית שלו בליגת הבייסבול היפנית (NPB) בקבוצת אוריקס בלו-ווייב, שם שיחק תשע עונות (1992–2000). לאחר מכן עבר לליגת ה-MLB בארצות הברית, וחתם בסיאטל מארינרס, שם שיחק ברצף 12 עונות נוספות. בהמשך שיחק כשנתיים וחצי בניו יורק יאנקיז ושלוש עונות במיאמי מארלינס, לפני ששב לסיאטל לסיום הקריירה.

לאורך השנים זכה פעמיים באליפות העולם בבייסבול קלאסיק עם הנבחרת הלאומית של יפן (2006 ו-2009). בשנת 2019 מונה לתפקיד יועץ מיוחד ליו"ר קבוצת המארינרס.

סוזוקי זכה ברצף מרשים של 17 בחירות לאולסטאר ולכפפת הזהב – הן ביפן והן ב-MLB. הוא זכה בתשעה תוארי מלך החובטים בליגות השונות ונבחר ארבע פעמים ל-MVP של הליגה. ביפן רשם שבע עונות רצופות כמלך החובטים ושלוש זכיות רצופות בתואר השחקן המצטיין של הליגה הפסיפית.

ב-2001 הפך סוזוקי לשחקן העמדה היפני הראשון שנרכש על ידי מועדון MLB באמצעות מנגנון ה"פוסטינג". כבר בעונתו הראשונה זכה בתואר רוקי השנה ב-MLB וב-MVP של האמריקן ליג, לאחר שהוביל את הליגה בממוצע חבטות ובבסיסים גנובים.

הוא היה לשחקן ה-MLB הראשון שהצטרף למועדון היפני היוקרתי "מייקיוקאי". הוא השתתף עשר פעמים במשחק האולסטאר של ה-MLB וזכה ב-2007 בתואר ה-MVP של המשחק, לאחר שביצע שלוש חבטות, כולל הומראן בתוך המגרש – הראשון בתולדות האירוע.

לאורך הקריירה הארוכה שלו התבלט בעקביות וביכולת גבוהה. גם לקראת גיל 43 המשיך להציג ממוצעי חבטה ואחוזי הגעה לבסיס מעל 0.300. סוזוקי קבע שיא MLB של מספר החבטות בעונה אחת – 262 חבטות – והשלים עשר עונות רצופות עם לפחות 200 חבטות, שיא שמעולם לא הושג קודם לכן.

ב-2016 הגיע ל-3,000 חבטות בקריירת ה-MLB, והיה לשחקן ה-30 בלבד שהגיע להישג זה. בסך הכול, צבר בקריירה המקצועית ביפן ובארצות הברית יחדיו 4,367 חבטות – יותר מכל שחקן אחר ברמה הבכירה של הבייסבול.

בשנת 2025 נבחר סוזוקי להיכל התהילה של הבייסבול האמריקני, בהצבעת בכורה מרשימה של 99.7% – שיעור ההצבעות השני בגובהו אי פעם (יחד עם דרק ג'יטר). באותה שנה נבחר גם להיכל התהילה של הבייסבול היפני.

## ראו גם
* שוהיי אוטני

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני בייסבול יפנים
קטגוריה:חובטים נבחרים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הבייסבול
קטגוריה:זוכי פרס ה-MVP של העונה הסדירה ב-MLB
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1973
אלונה שושן

**אלונה שושן** (נולדה ב-1970) היא קצינה במשטרת ישראל בדרגת ניצב המכהנת כראש אגף משאבי אנוש.

## ביוגרפיה
שושן בוגרת תואר ראשון במדעי הרוח ותואר שני בלימודי יהדות. היא שימשה ראש מדור תכנון באגף תכנון וארגון וראש מחלקה לתכנון ומטה באגף תמיכה לוגיסטית. בספטמבר 2023 קודמה לדרגת תת-ניצב ומונה לסגנית ראש אגף תכנון. 

באוקטובר 2024 מונתה לראש אגף משאבי אנוש בדרגת ניצב.

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:קצינות משטרה בדרגת ניצב
קטגוריה:ראשי אגף משאבי אנוש במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
עכשיו התור לאהבה

"**עכשיו התור לאהבה**" הוא שיר שכתב והלחין עוזי חיטמן. השיר יצא לאור בשנת 2005, באלבום הנושא את אותו שם, שהושלם לאחר מותו של חיטמן. השיר נכתב במקור עבור הזמר אריק איינשטיין, ויצא לאור באלבום ה-31 שלו, "לאן פרחו הפרפרים" באוגוסט 1997.
השיר עוסק בהתמודדות עם קשיים במערכת יחסים והבחירה להתחיל מחדש מתוך הבנה ואהבה.

## ביצועים נוספים
איתי לוי והזמרת נרקיס ביצעו דואט משותף לשיר בשנת 2012, באירוע לציון יום ההולדת ה-100 של יצחק רבין.

הזמר עמיר בניון, הקליט גרסה של השיר באלבומו "שירי ארץ אהבה" משנת 2013.

הזמר יגאל בשן ביצע את השיר בהופעה חיה במועדון הזאפה בשנת 2013.

אורי שכיב, הזוכה במקום השלישי של "אקס פקטור ישראל", ביצע את השיר במחנה האימונים של בתוכנית בנובמבר 2013.

נועם דדון, הזוכה במקום השני של התוכנית "בית ספר למוסיקה", ביצע את השיר בעונה השלישית של התוכנית בשנת 2015.

הראל סקעת ביצע את השיר cבית העדות להנחלת זיכרון השואה, במושב ניר גלים, מתוך עצרת יום הזיכרון לשואה ולגבורה תשע"ט, 2019.

אחיינו של עוזי חיטמן, הזמר אוהד חיטמן, מבצע את השיר בהופעות משירי עוזי חיטמן, "אוהד חיטמן שר חיטמן".

ב-1 באוקטובר 2024, הוציא הזמר עומר אדם קליפ לשיר, כשהוא לבוש במדי צה"ל, כחלק מפרויקט של בנק לאומי, שמטרתו "לחתן את לוחמי ולוחמות המילואים".

## בתרבות
בשנת 2015, הועלה מופע בשם "עכשיו התור לאהבה" לזכרו של עוזי חיטמן ששודר בערוץ הראשון, במלאת עשור למותו. במופע שרו משיריו, אמנים שונים בליווי התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של רפי קדישזון.

## קישורים חיצוניים
* '''"עכשיו התור לאהבה"''', באתר הספרייה הלאומית
* 
* אקורדים לשיר, באתר Tab4u

* 

#### ביצועים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1996
קטגוריה:שירי עוזי חיטמן
קטגוריה:שירי אריק איינשטיין
קטגוריה:שירי עמיר בניון
קטגוריה:שירי עומר אדם
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עוזי חיטמן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי עוזי חיטמן
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
ליאור אבודרהם

**ליאור אבודרהם** (נולד ב-1982) הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת תת־ניצב המכהן בתפקיד ראש חטיבת הדוברות במשטרת ישראל.

## ביוגרפיה
נולד וגדל בבית שאן. התגייס בשנת 2000 לשירות חובה במשטרת ישראל, במרחב העמקים. בהמשך גויס לשירות קבע ושירת כקצין יחידת סיור ולאחר מכן שירת ביס"מ עמקים, עד ליציאתו לקורס קצינים.

לאחר קדנציית הדרכה בקורס קצינים, שימש לאורך השנים במגוון תפקידים במחוז ש"י, בין היתר, כמפקד פלגת לוחמים ביס"מ יהודה ושומרון, סגן מפקד יס"מ ש"י, קצין שיטור קהילתי וקצין אגף מבצעים בתחנת מעלה אדומים, קמב"צ מחוז ש"י, עוזר למפקד מחוז ש"י וראש ענף מבצעים במחוז. בשנת 2017 קיבל אות הצטיינות מנשיא המדינה לאחר שפיקד כקצין שיטור וקהילה בתחנת מעלה אדומים על אירוע חילוץ לכודים מבניין בוער בעיר.

בתחילת 2024 מונה לתפקיד עוזר מנכ"ל המשרד לביטחון לאומי, מספר חודשים לאחר מכן קודם לדרגת נצ"מ בתפקידו ובאוגוסט 2024 מונה לתפקיד עוזר מפכ"ל המשטרה.

ביוני 2025 מונה לתפקיד ראש חטיבת דוברות ותקשורת והועלה לדרגת תת-ניצב.

## חיים אישיים
נשוי, אב ל-3 בנות ומתגורר במודיעין.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:בית שאן: אישים
קטגוריה:מודיעין-מכבים-רעות: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
כנסיית מרים הקדושה (אורמיה)

**כנסיית מרים הקדושה** (בסורית: **ܕܩܕܝܫܬܐ ܡܪܝܡ**, בפרסית: **کلیسای ننه مریم**, תרגום: **כנסיית ננה מרים**) היא כנסייה אשורית עתיקה השוכנת בעיר אורמיה, בפרובינציה מערב אזרבייג'ן, באיראן.

על פי מסורת מקומית זוהי הכנסייה השנייה העתיקה בעולם אחרי כנסיית בית לחם בארץ ישראל.

## מבנה הכנסייה
בדומה לכנסיות באזור, הכניסה קטנה יחסית וכדי להגיע לאולם הראשי, יש לרדת בכמה מדרגות. הבניין כולל אולם ראשי מזבח, מספר חדרים ששימשו לקבורת אנשי דת, פרוזדור וחצר. יש להניח שהמבנה המקורי היה בית משפחה שהוסב לכנסייה. תקרת הכנסייה נמוכה יחסית והמבקרים צריכים להרכין את ראשם בכניסה.
ממוזער|פנים אחד מחדרי הכנסייה

## היסטוריה
מבנה הכנסייה הוקם לראשונה בתקופה הסאסאנית (224–651) ועיצוב הפנים שלו הוא שילוב של אדריכלות סאסאנית ופרתית.

היסטוריונים אשוריים ונוצרים מאמינים כי המבנה שימש מקדש אש שבו נהגו כוהנים זורואסטרים להתפלל. בזמן לידתו של ישו, ראו שלושה כוהנים ראו כוכב זוהר וראו בכך סימן ללידת המשיח. הם נסעו לירושלים וכשחזרו, הפכו את מקדש האש לכנסייה.

## קישורים חיצוניים

* כתבה עם צילומים של הכנסייה 

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: מבני דת נוצריים
קטגוריה:המזרח התיכון: כנסיות ומנזרים
קטגוריה:מערב אזרבייג'ן
קטגוריה:אשורים
פורט קמפבל

**פורט קמפבל** (באנגלית: **Fort Campbell**) הוא בסיס צבאי של צבא ארצות הברית הממוקם בשטח מדינות טנסי וקנטקי. הבסיס הוא מקום משכנן של הדיוויזיה המוטסת ה-101, קבוצת הכוחות המיוחדים החמישית, הרגימנט האווירי למבצעים מיוחדים ה-160 ויחידות נוספות. בנייתו החלה ב-1941 והוא אוכלס ב-1942. הבסיס קרוי על שמו של ויליאם קמפבל מושל טנסי ששירת כגנרל בצבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית.

## היסטוריה
מיקום הבסיס שנקרא תחילה "מחנה קמפבל" נבחר ב-1941 ובנייתו הושלמה ב-1942. במהלך מלחמת העולם השנייה התאמנו במחנה דיוויזיית השריון ה-12, דיוויזיית השריון ה-14, דיוויזיית השריון ה-20, מפקדת קורפוס השריון הרביעי ודיוויזיית החי"ר ה-26. ב-1950 שונה שם הבסיס לפורט קמפבל והוא הפך מאתר אימונים לזמני מלחמה לבסיס קבע של צבא ארצות הברית. בבסיס שוכן שדה התעופה קמפבל המשמש יחידות מוטסות של הצבא.

ב-1956 הועברה לבסיס הדיוויזיה המוטסת ה-101 והוא משמש בסיס הקבע שלה מאז. ב-1988 הועברה לבסיס קבוצת הכוחות המיוחדים החמישית.

## קישורים חיצוניים

*אתר הבסיס

קטגוריה:בסיסי צבא בארצות הברית: צבא ארצות הברית
קטגוריה:טנסי: מבנים
קטגוריה:קנטקי
עונת 1958 בליגת העל הארגנטינאית

**עונת 1958 בליגת העל הארגנטינאית** הייתה העונה ה-67 של הליגה שמנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית.

בהתאם לתוצאות של עונת 1957 בליגת העל הארגנטינאית פרו קאריל אואסטה עזבה את הליגה. סנטראל קורדובה עלתה מליגת משנה. זה הייתה הפעם הראשונה מאז הקמת הליגה בשנת 1931 שברשות ליגת משנה הייתה קבוצה שלא שיחקה קודם בליגה הבכירה.

משחקי הליגה החלו ב-23 במרץ 1958 והסתיימו ב-28 בדצמבר 1958. הליגה כללה 16 קבוצות, מהם 13 מפרובינציית בואנוס איירס. משחקי הליגה כללו 30 סיבובים (כל הקבוצות נפגשו פעמיים). על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. בסוף העונה הקבוצה שסיימה אותה במקום ה-16 עזבה את הליגה. 

ראסינג קלוב זכתה באליפות. זה היה התואר ה-13 של המועדון.

טיגרה סיימה את העונה בתחתית הטבלה וירדה לליגת משנה.

חוסה סנפיליפו (סן לורנסו) כבש 28 שערים וזכה בתואר מלך השערים. 

## טבלת הליגה

## קישורים חיצוניים

* נתונים מפורטים מאתר rsssf
* תיאור התחרות

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1958
קטגוריה:עונות בליגת העל הארגנטינאית
רדואן אל-אח'רס

**רדואן סעיד סולימאן אל-אח'רס** (בערבית: **رضوان الأخرس**; נולד ב-18 ביוני 1945) הוא רופא פלסטיני שכיהן כשר הבריאות בממשלת הנייה השנייה.

## ביוגרפיה
רדואן נולד ביוני 1945 בכפר ואדי חנין שננטש במהלך מלחמת העצמאות. ב-1966 החל ללמוד רפואה באוניברסיטת אל-אזהר במצרים ובמקביל הצטרף לשורות פת"ח. שנתיים לאחר מכן הפך לחבר בזרוע הצבאית של הארגון. ב-1969 עצרה ישראל כמה מאחיו ובני משפחתו. עם סיום לימודיו וקבלת תואר דוקטור, עבד עבור הסהר האדום הפלסטיני בסוריה ובלבנון. בין השנים 1972 ל-1988 עבד יחד עם אבו ג'יהאד.

ב-1995 חזר לישראל והתגורר ברפיח. הוא כיהן כחבר המועצה הלאומית הפלסטינית, חבר הוועידה הכללית של פת"ח, וחבר המועצה המחוקקת הפלסטינית לאחר שנבחר במהלך הבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית (2006). בנוסף, כיהן כמנכ"ל תחום רפואה פרטית במשרד הבריאות הפלסטיני.

עם הקמת ממשלת הנייה השנייה, מונה לכהן כשר הבריאות מטעם פת"ח תחת ראש הממשלה אסמאעיל הנייה, וספג ביקורת מארגון הטרור חמאס על התנהלותו בתוך המשרד. מנגד, בפת"ח התגייסו להגן על כבודו של רדואן, ולהזים שמועות שהופצו על חולשתו ועל פיטוריו. בהמשך נטען נגדו גם כי מינה מקורבים ובני משפחה לתפקידים במשרד הבריאות.

במהלך כהונתו, בנאום בפני כינוס של ארגון הבריאות העולמי בז'נבה, תקף את ישראל והאשים אותה בפגיעה בבריאותם של הפלסטינים. אל-אח'רס ציין כי "במהלך שנת 2006 היו השטחים הפלסטיניים עדים לפלישות רבות, הפגזות והרס על ידי כוחות הכיבוש הישראליים, הטלת עוצר על האוכלוסייה האזרחית, המשך הפרקטיקות האכזריות שביצעו הכוחות הישראליים לעיני העולם ברצועת עזה ובגדה המערבית, הנפגעים הפלסטינים הרבים כתוצאה מפרקטיקות אלה, התעקשות כוחות הכיבוש לירות על נשים, נשים הרות וילדים פלסטינים והרס הבריאות והמתקנים החיוניים של העם הפלסטיני". בעקבות כך, התקבלה החלטה אנטי ישראלית.

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים פלסטינים
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:שרי הבריאות של הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות במצרים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1945
סאלח זידאן

**סאלח זידאן** (בערבית: **صالح زيدان**; נולד ב-15 בדצמבר 1949) הוא פוליטיקאי פלסטיני המתגורר בעזה, חבר הלשכה המדינית של החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין, שכיהן כשר הרווחה בממשלת האחדות הפלסטינית בראשות אסמאעיל הנייה.

## ביוגרפיה
סאלח נולד במחנה הפליטים נהר אל-בארד בלבנון למשפחה שמוצאה מהכפר א-דאמון, שם גם השלים את לימודיו, ולאחר מכן עבד כמורה בבתי ספר של אונר"א. ב-1975 היה מעורב בניסיון ההגנה הפלסטיני בטבח תל א-זעתר.

בשנת 1977 החל לכהן כחבר המועצה הלאומית הפלסטינית וכחבר הוועד המרכזי של החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין. בשנת 1989 מונה כחבר הלשכה המדינית של החזית הדמוקרטית, וכיהן במגוון תפקידים בכירים בארגון עד 1996. בשנת 1991 מונה כחבר המועצה המרכזית של אש"ף, ומאז שנת 1996 כיהן כראש החזית הדמוקרטית ברצועת עזה.

במרץ 2007 מונה לכהן כשר הרווחה בממשלת הנייה השנייה.

סאלח מתגורר בעזה, נשוי ואב לילד.

## הערות שוליים

קטגוריה:פלסטינים ממוצא לבנוני
קטגוריה:שרי הרווחה של הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1949
חכם אל-עיסא

**חכּם מוחמד עיסא אל־עיסא** (בערבית: **حكم محمد عيسى العيسى**; 1967 – 27 ביוני 2025) היה טרוריסט פלסטיני שלקח חלק בייסוד ארגון הטרור חמאס וששימש כראש מטה הסיוע הקרבי והמנהלתי בארגון כתפקיד האחרון לפני שחוסל במהלך מלחמת חרבות ברזל.

## ביוגרפיה
עיסא נולד בכווית, והוא ממוצא פלסטיני, מהכפר בורקה שבצפון יהודה ושומרון. הוא כונה 'אבו עומאר א-סורי'.

אחרי לימודים באוניברסיטה בהודו הוא הצטרף לפעילות ג'יהאדיסטית – הוא אומן ואימן בח'וזסתאן שבאיראן, נלחם נגד הרוסים במלחמת צ'צ'ניה השנייה, נגד האמריקאים באפגניסטן ונגד ישראל מלבנון.

בשנת 2005, לאחר ההתנתקות, עבר להתגורר ברצועת עזה והצטרף לחמאס, שם התחיל בתחום ההכשרות הצבאיות והקים את האקדמיה הצבאית של חמאס.

חלק מתפקדים שמילא בזרוע הצבאית של חמאס: ראש מטה האימונים; הקים ופיקד על ההגנה האווירית; ייסד את מערך המבצעים; חבר במועצת הזרוע הצבאית. בנוסף, היווה מקור ידע מרכזי בארגון בעיקר בתחומי ההכשרה ולוחמה בשטח בנוי.

עיסא היה אחד מאדריכלי מתקפת הטרור בשבעה באוקטובר, ובמלחמת חרבות ברזל לאחר חיסולו של ע'אזי אבו טמאעה במרץ 2024 ושל מחליפו עבד אל-האדי סיאם ביולי 2024 מונה אל-עיסא לתפקיד ראש מטה הסיוע הקרבי והמנהלתי ופעל לבנייה מחודשת של מערכים בארגון שנפגעו במהלך המלחמה.

ב-27 ביוני 2025 חוסל בתקיפה של חיל האוויר בשכונת סברה שבמרכז העיר עזה. אשתו ונכדו נהרגו ביחד איתו.

רק לאחר כחצי שנה, ב-29 בדצמבר 2025, הודה חמאס במותו.

## הערות שוליים

קטגוריה:טרוריסטים פלסטינים
קטגוריה:פעילי חמאס שנהרגו ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1967
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2025
דיוקן המלך ג'ורג' השישי

**דיוקן המלך ג'ורג' השישי** (באנגלית: **Portrait of King George VI**) הוא ציור בצבעי שמן מאת הצייר הבריטי ג'רלד קלי  שהוזמן בשנת 1938 והושלם במהלך שנות מלחמת העולם השנייה. היצירה, שהוזמנה על ידי המלך עצמו, מתארת את ג'ורג' השישי בלבוש טקסי מלא ונחשבת לאחת מיצירות הפורטרט הרשמיות המרכזיות של תקופתו.

הציור בוצע בטכניקת שמן על בד בין השנים 1938–1943. עם פרוץ המלחמה הועבר הציור הלא-גמור מסטודיו האמן בלונדון אל טירת וינדזור, שם המשיך קלי בעבודתו במהלך חמש השנים הבאות. הציור אצוּר באוסף המלכותי.

## תיאור הדיוקן
הציור מציג את המלך ג'ורג' השישי בעמידה, בתנוחה רשמית, כשהוא ניצב בחלל פנים המבוסס על בניין המשנה למלך בדלהי. המלך לובש את גלימת ההכתרה ועונד את הענק, הכוכב והסרט של מסדר הבירית. ידו השמאלית מונחת על מותנו, ובידו הימנית הוא אוחז בשרביט המלכותי. כתר המדינה האימפריאלי מונח על כרית המוצבת על שולחן מימינו, וברקע, בתוך גומחה, מוצבים שלושה דגלים. בראשית התהליך התכוון קלי לשלב ברקע הציור את דלתות "חדר הארגמן" (The Crimson Room) של טירת וינדזור, אך שינה את דעתו וביקש מידידו האדריכל אדווין לוטיינס  להכין דגם המבוסס על בית המשנה למלך בדלהי. שינוי זה העניק לחלל המצויר מראה מרווח וחגיגי יותר.

## הקשר היסטורי
בשנת 1938, עם תחילת העבודה על הציור, הועסק קלי גם בציור דיוקנה של המלכה אליזבת בתבנית המקבילה לדיוקן המלך. בפרוץ מלחמת העולם השנייה הועברו שני הציורים הלא-גמורים אל טירת וינדזור, ששימשה מקלט בטוח גם עבור האמן וגם עבור הנסיכות הצעירות אליזבת ומרגרט רוז, בעוד שהוריהן נותרו בארמון בקינגהאם.

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'ורג' השישי
קטגוריה:דיוקנאות של משפחת המלוכה הבריטית
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
שביבית עדינה

**שְׁבִיבִית עֲדִינָה** (שם מדעי: *Lestes virens*) היא מין של שפרירית ממשפחת השביביתיים, הנפוצה על פני רוב אירופה ומערב ומרכז אסיה. בישראל היא נפוצה למדי בצפון הארץ ובמרכזה.

## תיאור
**מידות**: אורך כולל 30–39 מ"מ (מתוכם הבטן 25–32 מ"מ), אורך הכנף האחורית 19–23 מ"מ.

לשביבית העדינה מראה קלאסי לשביביות, עם גוף בגוון ירוק מתכתי וכנפיים המוחזקות הרחק מגופה בזמן מנוחה. היא קטנה בממוצע לקרובותיה. בדומה לשביבית דו-גונית, החלק האחורי של הראש צהבהב בהיר במנוגד לחלק העליון, מאפיין המייחד אותן בקרב בנות סוגן. לזכר מאפיין ייחודי: יש אבקתיות () כחולה המוגבלת למקטעי הבטן S9–S10 בלבד. הפטרוסטיגמות חומות עם שוליים לבנבנים. פסי-הכתף (antehumeral stripes) דקים (עבים אצל שביבית דו-גונית). עם הגיל החלקים הירוקים מחלידים לגוון ברונזה, והצבע הכחול מתפתח גם בבסיס הכנפיים ובחלקים התחתונים.

ישנם שני תת-מינים מוכרים (אם כי ההפרדה לא התקבלה אצל כל המחברים): אצל *L. v. virens* פס-הכתף הצהוב אינו שבור ומגיע כמעט עד בסיס הכנף הקדמית, בעוד שב-*L. v. vestalis* הקו הצהוב מצטמצם ושבור ואינו מגיע לכנף הקדמית. *L. v. virens* נמצא בדרום אזור התפוצה ו-*L. v. vestalis* נמצא בצפון.

## אקולוגיה
עונת התעופה היא בדרך כלל מיוני עד אוקטובר, אך היא עשויה להתחיל כבר באפריל בדרום אזור התפוצה שלה.

### תפוצה
תפוצת המין משתרעת על פני רוב אירופה (נעדר מהאיים הבריטיים), ובכיסים מקומיים בצפון אפריקה, הלבנט, הקווקז, ומרכז אסיה. מאז שנות ה-90 המין מרחיב בהתמדה את תפוצתו צפונה באירופה, כנראה בעקבות התחממות האקלים.

תת-המין *L. v. virens* נמצא בדרום האזור בספרד, דרום צרפת, סרדיניה וצפון אפריקה. *L. v. vestalis* נמצא בצפון בצפון צרפת, איטליה וברחבי מרכז אירופה.

### בית גידול
השביבית העדינה חובבת מגוון בתי גידול של מים עומדים ורדודים, במיוחד כאלה המתוחמים בצמחייה עשירה, שלוליות חורף, ביצות עשב וביצות מליחות, וגם ביצות כבול חומציות. גופי המים ממוקמים לעיתים קרובות בסביבה מיוערת ומוגנת מפני רוח. הן מעדיפות חשיפה ישירה לשמש. המין נפוץ ביותר בשפלות ואזורים נמוכים, אם כי הוא נצפה בגובה של עד 1,400 מטר בדרום אזור תפוצתו.

### רבייה
הן מקיימות מחזור רבייה אחד בשנה. לאחר ההזדווגות הנקבה מטילה את ביציה מעל המים על גבעולי צמחים, והביצים עוברות תקופה של התפתחות מהירה ולאחר מכן נכנסות למצב של דיאפאוזה. הביצים חורפות ולאחר מכן הנימפות מגיחות באביב. הנימפות מתפתחות מהר מאוד (2–3 חודשים). ההתפתחות המהירה מאפשרת למין לנצל שלוליות עונתיות.

## גלריה

קובץ:LestesVirensVestulaMale.jpg|זכר מהתת-מין *L. v. vestalis*
קובץ:LestesVirensVestalisFemale.jpg|נקבה
קובץ:LestesVirensVestulaYoungFemale.JPG|נקבה טריה לאחר הגחה
קובץ:2018.09.25.-07-Grand Etang de Birieux-Birieux--Kleine Binsenjungfer-Weibchen.jpg|נקבה מזדקנת בצבע ברונזה
קובץ:LestesVirensVestula.jpg|השוואה בין פרטים צעירים: זכר (משמאל) ונקבה (מימין)
קובץ:Lestes virens (50743962582).jpg|תקריב, ניתן להבחין בפסי הכתף (antehumeral stripes) הצרים
קובץ:L virens pterostigmata.JPG|הפטרוסטיגמה חומה עם שוליים לבנים
קובץ:Lestes virens - kopula.jpg|זוג מזדקן בהזדווגות


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
קטגוריה:שפריריות
סמיח אל-עבד

**סמיח חסין אל-עבד כרארה** (בערבית: **سميح العبد**; נולד ב-1947) הוא פוליטיקאי פלסטיני שכיהן כשר במשרד העבודות הציבוריות והשיכון בממשלת הנייה השנייה.

## ביוגרפיה
אל-עבד נולד ב-1947 באל-בירה ומתגורר בה. בשנת 1970 הוא קיבל תואר ראשון בהנדסה ותכנון ובשנת 1972 תואר שני בעיצוב עירוני מאוניברסיטת הרווארד, בהמשך, בשנת 1987, קיבל תואר דוקטור לפיתוח ותכנון אזורי.

הוא שימש כמרצה באוניברסיטת ביר זית. עמד בראש המחלקה לארכיטקטורה באוניברסיטה, והיה בין הצוותים הראשונים של קרן PECDAR.

בהיותו פעיל פת"ח, ניסה להיבחר למועצה המחוקקת בינואר 1996 אך נכשל. הוא קרא בעבר למלחמה בשחיתות ולקידום רפורמות ברשות. כמו כן, מילא תפקידים שונים במשא ומתן עם ישראל לאורך השנים.

בממשלת הנייה הראשונה כיהן כסגן שר התכנון, ובממשלתו השנייה של אסמאעיל הנייה, כיהן כשר השיכון.

אל-עבד מחזיק גם באזרחות אמריקאית, הוא נשוי ואב לשלושה ילדים.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1947
חוסיין א-תרתורי

**חוסיין מוטווה חוסיין א-תרתורי** (בערבית: **حسين الترتوري**; נולד ב-25 ביוני 1954) הוא מרצה ואיש דת מוסלמי-פלסטיני שכיהן כשר במשרד הווקף בממשלת הנייה השנייה.

## ביוגרפיה
חוסיין נולד בחברון בשנת 1954, למשפחה שהגיעה מהעיירה אל-פאלוג'ה. הוא למד באוניברסיטת א-נג'אח בשכם ולאחר מכן קיבל תואר דוקטור ב במכה. הוא כיהן כדיקן הפקולטה ללימודים מתקדמים באוניברסיטת חברון ומרצה בפקולטה לשריעה. בעבודתו חיבר מספר ספרים, ובהם ספר בשם "מתינות וריאליזם של האסלאם".

הוא פעיל בארגון הטרור חמאס, ובין השאר היה אחראי על תקציב חמאס באזור חברון.

עם הקמת הממשלה הפלסטינית האחד עשר במרץ 2007 מונה לכהן כשר הווקף מטען חמאס, תחת ראש הממשלה אסמאעיל הנייה.

הוא נשוי ואב לשמונה ילדים.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת א-נג'אח
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בערב הסעודית
קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:פעילי חמאס
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1954
דומינו ויטלי

**דומינטה ויטלי** (באנגלית: **Dominetta Vitali**), הידועה בפשטות כ**דומינו ויטלי** (**Domino Vitali**), היא דמות בדיונית ונערת בונד ראשית ברומן "כדור הרעם" מסדרת ספרי ג'יימס בונד. בעיבוד הקולנועי לספר, משנת 1965, שונה שמה ל**דומיניק דרבאל** (**Dominique Derval**), והיא גולמה בידי השחקנית הצרפתייה קלודין אוז'ה.

בעיבוד הקולנועי (והלא רשמי) לג'יימס בונד משנת 1983, "לעולם אל תאמר לעולם לא", שונה שם הדמות ל**דומינו פטאצ'י** (**Domino Petachi**) והיא גולמה בידי השחקנית האמריקאית קים בייסינגר. בסקר שנערך בשנת 2008 דורגה הדמות בגילומה של בייסינגר במקום השלישי ברשימת 10 נערות הבונד הסקסיות ביותר.

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'יימס בונד
קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:דמויות קולנועיות
אגדת שלום שבזי

"**אגדת שלום שבזי**" (ידוע גם בשם "**בין הערביים**" על פי מילות הפזמון) הוא שיר שכתב אורי ברזילי והלחין יהודה בדיחי, עבור פסטיבל הזמר המזרחי. השיר בוצע על ידי הזמרת שרה בדישי בפסטיבל הזמר המזרחי "למנצח שיר מזמור" בשנת 1973, זמן קצר לאחר שהחלה מלחמת יום הכיפורים. השיר לא זכה באחד משלושת המקומות הראשונים, אך זכה להצלחה ולפופולריות, להאזנות רבות ברדיו, ואף כיכב בראש מצעד הפזמונים.

השיר מבוסס על סיפורי הניסים שסופרו על שלום שבזי. אגדה אחת מובאת על ידי הרב יעקב ספיר, בספרו **אבן ספיר**:

## השיר במצעדים
השיר צעד במצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל בחודשים ינואר עד מרץ 1974, וב-4 במרץ 1974 הגיע לראש המצעד לשבוע אחד. במצעד השנתי תשל"ד (1974) של התחנה דורג השיר במקום ה־15.

## ביצועים נוספים
בין מבצעי השיר במהלך השנים, ניתן למצוא את דינה גולן, משה גיאת, יזהר כהן, אורנה דץ, חופני, מרגלית צנעני, חיים צדוק, אבישי לוי, רינת בר, שוהם שמחי, שירלי צפרי, אופירה גלוסקא, האחים צנחני, גלית גיאת ויונית גולן, בני אלבז ואחרים.

## קישורים חיצוניים
* **[https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL990038375560205171/NLI "אגדת שלום שבזי"]**, באתר הספרייה הלאומית
* 
* אקורדים לשיר, באתר Tab4u
* אגדת שלום שבזי / שרה בדישי, באתר הבלוג של אורי הייטנר
* 

#### ביצועים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:שירי שרה בדישי
קטגוריה:שירי פסטיבל הזמר המזרחי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי יום ירושלים
קטגוריה:שירים על ירושלים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הד ארצי
קטגוריה:שלום שבזי
גביע הטוטו 2025/2026

**[[גביע הטוטו]]** לעונת **[[עונת 2025/2026 בליגת העל בכדורגל|2025/2026]]** הוא התחרות ה-41 של מפעל גביע הטוטו, שהוא המפעל השלישי בחשיבותו של הכדורגל הישראלי (אחרי אליפות ליגת העל וגביע המדינה).

## שלב הבתים

עשר הקבוצות שאינן משתתפות במפעלים האירופאים, חולקו לשני בתים על־פי אזור גאוגרפי.

### בית א'

### בית ב'

## מסלול קבוצות אירופה

ארבע הקבוצות המשתתפות בתחרויות של אופ"א מתחילות בשלב נפרד, וזאת כדי להקל עליהן בכמות המשחקים. במשחק הראשון אלופת הליגה ומחזיקת הגביע התמודדו ביניהן (משחק זה היה גם משחק אלוף האלופים), ואילו במשחק השני השתתפו שתי נציגות הליגה אשר נוטלות חלק בקונפרנס ליג.

### אלוף האלופים

### משחק האירופאיות

## משחקי הדירוג

### מקומות 13–14

### מקומות 11–12

### מקומות 9–10

### מקומות 7–8

### מקומות 5–6

## שלבי הנוקאאוט
### סיכום

### חצי הגמר

### גמר

## דירוג סופי

## ראו גם
* עונת 2025/2026 בליגת העל בכדורגל
* גביע המדינה בכדורגל 2025/2026
* גביע הטוטו לאומית 2025/2026

## הערות שוליים

קטגוריה:עונות בתחרויות כדורגל בישראל
קטגוריה:2025 בישראל: כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2025
קטגוריה:2026 בישראל: כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2026
החייט (מורוני)

**החייט** (באיטלקית: **Il sarto**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר האיטלקי ג'ובאני בטיסטה מורוני, המתוארך לשנים 1565 - 1570. זהו דיוקן של אחד מבני משפחת מרינוני, אשר מזוהה במסורת כחייט העוסק במלאכתו במהלך יום עבודתו. הציור שמור בגלריה הלאומית בלונדון.

## היסטוריה
דיוקנאות של אישים ודמויות רמות מעלה באיטליה - סוחרים, אצילים ובני אצולה - היו תחום ההתמחות הייצוגי של האמן ג'ובאני בטיסטה מורוני, בין היתר בהשפעת טיציאן ולורנצו לוטו, ובהכשרה ציורית שקיבל אצל מורטו דה ברשיה.

זהות מזמין היצירה אינה ידועה. מקובל להניח כי הדמות המתוארת היא בן למשפחת מרינוני מדזנצאנו אל סריו, אשר ויתרו על סדנת הציור שלהם לטובת מעבר לוונציה ועיסוק במסחר בצמר. הדמות, המתוארת כאן בלבוש מהודר לכבוד האירוע, לא הייתה חייט, אלא סוחר *פאנינה* (בדי צמר הנמכרים לפי קטעים); הציור מתאר את חיתוך הבד, ולא את תפירת הבגד. איכות הבד הייתה בעלת חשיבות רבה בימי הביניים וברנסאנס, ולא הייתה נגישה לכל אדם. על כן, סוחר *פאנינה* היה אדם שלא נמנה עם המעמד האצילי, אך נהנה מרווחה כלכלית מסוימת. היה זה מרקו בושיני, שבחיבורו הספרותי *מפת השיט הציורי* (*La carta del navegar pittoresco*, משנת 1660), זיהה את הדמות כחייט. 

## תיאור היצירה
מורוני יצר ציורים רבים בעלי אופי דתי, אך נודע בעיקר בזכות דיוקנאותיו. *החייט* נחשב לאחת היצירות המייצגות ביותר של סגנונו האמנותי. מורוני היה בין הציירים הראשונים שתיארו דמויות בולטות מן הבורגנות האמידה, בניגוד למקובל בתקופתו, שהתמקד בציור אנשי אצולה מן המעמד הפיננסי או הכנסייתי בלבד.

הציור מציג דמות צעירה, בעלת זקן מרושל אך מטופח, על רקע חום, לבושה בהידור. הוא עוטה מכנסיים תפוחים ורחבים, בהתאם לאופנת זמנו, וז'אקט מסוג דאבלט שמתוכו מבצבצת גֻּרגֶּטָה לבנה (צווארון קפלים), הדומה לחפתים הלבנים הבולטים משרווליו.

החייט מתואר בעמידה, מביט מעט הצִדה, כשבידו מספריים, מרוכז בעבודתו שנראית כמופרעת באחת - כאילו נקרא לפתע, אולי על ידי הצייר עצמו. הוא מסיט את מבטו, מניח את המספריים על משטח העבודה, וברגע ובתנועה זו מנציח האמן את הסצנה באורח כמעט צילומי. בכבוד התנועה ובאמינות הדימוי, ביכולתו לייצג את רצינות המבט של אדם העוסק בעבודה אזרחית, אך כזו שמוענקת לה אותה דרגת עומק של מחשבה וריכוז המזוהה עם עיסוק ספרותי - זכה הציור לפרסומו הראוי.

## היסטוריית הבעלות
הציור היה בבעלותה המקורית של משפחת גרימאני הוונציאנית, ועבר ממנה למשפחת פריצוני במאה ה-19, אז הפך לחלק מאוסף פרטי בארמון פריצוני, המשמש כיום כבניין העירייה של ברגמו. בשנת 1862 נרכש הציור על ידי צ'ארלס לוק איסטלייק, בעת שהגיע לאיטליה לרכוש יצירות אמנות עבור הגלריה הלאומית בלונדון בשנותיה הראשונות - מוסד שבו שמור הציור עד היום.

בשנת 2008 הוצג *החייט* במוזיאון הפראדו שבמדריד, במסגרת תערוכה שעסקה בדיוקנאות מתקופת הרנסאנס. בשנת 2015–2016 שב הציור לברגמו, והוצג בתערוכה זמנית באקדמיית קררה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:הגלריה הלאומית (לונדון)
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
דב אריאב

**דוב אריאב** (2 במאי 1899 - 20 בינואר 1968) היה מחלוצי העלייה השלישית, פעיל עלייה וקליטה, מראשוני קיבוץ עין חרוד וממייסדי עין חרוד איחוד. ראש ועדת העירייה בבית שאן בין 1952 ל-1955.

## ביוגרפיה
נולד בשם **ברל קרופסקי** בלידא שבאימפריה הרוסית (כיום בבלארוס) לשלום אריה קרופסקי וחיה שרה לבית נובופצקי. אביו היה מורה בחדר מתוקן בלידא ומזכירו של הרב יצחק יעקב ריינס.

גדל בבית ציוני דתי. למד בחדר מתוקן אצל אביו, ולאחר מכן כשנתיים בישיבת לידא אצל הרב ריינס. בעשור השני של המאה ה-10 תכנן לעלות לארץ ישראל בעקבות שני אחיו שעלו בעלייה השנייה, אך בשל מלחמת העולם הראשונה שפרצה בינתיים נאלץ להישאר באירופה, שם היה פעיל ב"צעירי ציון" וארגן סניף של "החלוץ". ב-1920 הגיעו ללידא שליחים מארץ ישראל שעודדו עלייה חלוצית לאחר קרב תל חי, ובעקבותיהם יצא עם קבוצת בני לידא שהגיעו לוורשה בדיוק בזמן קרב ורשה, שם הצטרפו קבוצה של בכירים ב"החלוץ" ועלו איתם. בארץ ישראל הצטרפה הקבוצה לגדוד העבודה, ובינואר 1922 הצטרף למשק עין חרוד הצעיר, שבו חי עד מותו.

ב-1945 נשלח מטעם "המוסד לעלייה ב'" לאיטליה לטפל בהעלאתם לארץ ישראל של שארית הפליטה אנשי תנועת החלוץ. למשך כשנתיים ישב באיטליה והיה מזכיר החלוץ שם. בינואר 1949 נשלח מטעם הסוכנות לגרמניה לצורך חיסול מחנות העקורים והעלאת שארית הפליטה, שם שהה עד אוקטובר, ארגן עליית ניצולי שואה לישראל וניהל את המשרד האזורי של הסוכנות היהודית בקאסל. לאחר שובו לישראל נבחר כחבר ועדת התרבות של הקיבוץ, והחל לפעול בקרב עולי המעברות בעמק, במעברת זרעין (שאותה ניהל) ובנוריס, וסייע להם להצטרף לשוק העבודה.

החל משנת 1951 היה מזכיר מפא"י באזור העמקים. נבחר ב-1952 כראש ועדת העירייה של עיירת הפיתוח הצעירה בית שאן, עד לבחירות המקומיות ב-1955, לאחר שראש העיר הקודם התפטר מתפקידו. בין פעולותיו הייתה הנחת קו מים לעיר והכנת התשתיות לבנייה ולקליטת עלייה. עם זאת, נוצרה מתיחות בינו לבין תושבי העיר, בין השאר בשל היותו "קיבוצניק" לא מקומי ב-1955 הפכה בית שאן למועצה מקומית, והוא הוגדר כראש המועצה. 

לאחר סיום כהונתו בבית שאן, שימש כמזכיר קיבוץ עין חרוד בתקופת הפילוג בקיבוץ המאוחד, והוא היה ממקימי הקיבוץ החדש עין חרוד איחוד. לאחר מכן שב לתפקיד מזכיר מפא"י בעמקים. בשנותיו האחרונות שימש כרכז ועדת החברה של הקיבוץ.

נפטר ב-20 בינואר 1968 ונקבר בקיבוצו.

## משפחתו
ב-1922 נשא את ברוריה לבית ינילוב (נכדת הרב שמואל יעקב רבינוביץ, מראשוני הציונות הדתית), ולהם נולדו שני בנים:  טייס חיל האוויר שנספה בתאונת אימונים ב-1954, ומנחם, חבר משק עין חרוד. נכדם (בנו של עמרי) הוא ירום אריאב, מנכ"ל משרד האוצר לשעבר.

אחיו הגדול היה חבר הכנסת מטעם הציונים הכלליים חיים אריאב.
## קישורים חיצוניים
* 
* אריאב דב ז"ל, באתר קיבוץ עין חרוד איחוד
* דוב אריאב, באתר מתנ"ס בית שאן.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי עיריית בית שאן
קטגוריה:בוגרי ישיבת לידא
קטגוריה:עין חרוד איחוד: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בעין חרוד איחוד
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:מזכירי קיבוצים
קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:פעילי מפא"י
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1899
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968