open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
עונת 1974/1975 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל

**עונת 1974/1975 ב[[גביע אירופה לאלופות בכדורסל]]** הייתה העונה ה-18 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.

המשחק הראשון התקיים ב-7 בנובמבר 1974 ותחרות הסתיימה ב-10 באפריל 1975. בתחרות השתתפו 24 קבוצות. 
בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בהם נקבעו 12 עולות לרבע הגמר. ברבע הגמר הקבוצות חולקו ל-2 בתים. מכל בית הקבוצות שזכו במקום הראשון והשני עלו לחצי הגמר, בו נערכו שני מפגשים. מנצחי חצי הגמר נפגשו במשחק הגמר שנערך ב-10 באפריל באנטוורפן.

התחרות הסתיימה בניצחון של איניס וארזה, בפעם הרביעית בתולדות המועדון. לאיניס וארזה זה הייתה הופעה השישית ברציפות במשחק הגמר.

## מהלך התחרות
בשלבים המוקדמים נקבעו 12 עולות לשלב רבע הגמר.
### בית א'

### בית ב'

### שלבי הגמר

בוב מורס (איניס וארזה) זכה בפרס הקלע המצטיין של שלב הגמר.

### משחק הגמר

## ישראל בתחרות
מכבי תל אביב העפילה ישירות לסיבוב השני של המוקדמות. בשלב זה היא פגשה פנאתינייקוס היוונית וניצחה אותם 76:90 ו-80:113. בשלב רבע הגמר היא שיחקה בבית ב' וסיימה במקום השלישי.

## קישורים חיצוניים
* פירוט התוצאות
* תיאור מפורט של משחקי הגמר

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1974
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1975
קטגוריה:עונות בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
ישראל קליינר (ראש ישיבה)

הרב **ישראל קליינר** (כ"א בתשרי ה'תרצ"ז, 8 בספטמבר 1936 – כ"ב בטבת ה'תשע"ו, 3 בינואר 2016) היה ראש ישיבת בית הכרם בירושלים.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים לרב משה וטויבע אסתר קליינר. למד בישיבת חפץ חיים בראשות הרב אהרן לייב שטיינמן, שאליו היה מקורב. בהמלצת ראש ישיבת מיר הרב אליעזר יהודה פינקל עבר ללמוד בישיבת באר יעקב בעת היווסדה, שם היה לתלמידו של הרב משה שמואל שפירא שאף מזכיר חידושים משמו בספרו קונטרס הביאורים. בתשי"ז (1957) עבר ללמוד בישיבת בריסק אצל רבי יושע בער סולובייצ'יק כשבתקופה זו התקרב אל הרב מבריסק ולדרך לימודו.

נישא לנחמה לבית קרויז. לאחר נישואיו התגורר בירושלים בשכונת בית הכרם, רבי יוחנן טברסקי מטאלנה ביקש ממנו להחליפו במסירת שיעור לצעירים בבית הכנסת בשכונה. שיעור זה היווה גרעין לישיבת בית הכרם שהקים בבית הכנסת בשנת תשכ"ו (1966) אשר בשיאה מנתה כחמישים בחורים. בהמשך העביר את הישיבה לרחוב הטורים בשכונת מקור ברוך, ולצדה פתח כולל אברכים. הוא מסר שיעורים ושיחות אף לתושבי האזור. בשנת תשנ"ב (1992) נסגרה הישיבה ונותר רק כולל האברכים.

שיעוריו נמסרו כמעט מדי יום כשהוא נוהג למסור שיעור מיוחד בליל הושענה רבה שבו מתאספים עשרות מתלמידי ובוגרי הישיבה.

שיעוריו הודפסו בספרי "נחמת ישורון", מהם יצאו 18 כרכים בהם על מסכתות ברכות, שבת (ב"כ), פסחים (ב"כ) ביצה וחגיגה, ראש השנה וסוכה, יומא ומגילה, גיטין, קידושין, נדרים, יבמות וכתובות, כרך על הלכות תשובה ברמב"ם וכרך על סדר זרעים. מאמרים שלו התפרסמו בירחונים "הבאר" שיצא על ידי ישיבת באר יעקב, "קול התורה" ועוד. נודע גם כאיש השקפה ופולמוסן. בין היתר כתב מאמרי השקפה בירחון "לחושבי שמו" תחת שם העט אליקים געציל שפירא.

התגורר בשכונת כרם אברהם בירושלים והיה אב ל-11 ילדים.

נפטר בכ"ב בטבת ה'תשע"ו. הלווייתו יצאה מישיבתו והוא נקבר בהר המנוחות בירושלים.

לאחר פטירתו ממשיכו בנו הרב אליהו קליינר במסירת שיעורים ושיחות.

## משפחתו
* בנו הרב יעקב, ראש ישיבת "בית הלוי" של קהילת תורה ויראה בבית שמש
* בנו הרב מאיר זאב, ראש כולל בירושלים
* בנו הרב חיים, ר"מ בישיבת 'יד הלוי' בירושלים
* בנו הרב אליהו, ממשיכו בראשות כולל 'בית הכרם' בירושלים
* בנו הרב אברהם ישעיהו, ראש כולל 'אבן ישראל' בירושלים
* חתנו הרב מאיר קסלר, רבה של מודיעין עילית
* חתנו הרב אריה זילברשטיין, רבה של גבעת זאב החדשה
* חתנו הרב אריה וולפא, כיהן כר"מ בישיבת 'תפארת ישראל' בירושלים עד לסגירתה בשנת ה'תשפ"ד
* חתנו הרב רפאל קוט, ר"מ בישיבה לצעירים 'משכן ישראל' בירושלים
* חתנו הרב אליהו רימר, ר"מ בישיבה הקטנה 'קול אריה' בירושלים
*חתנו הרב אברהם נח כהן ר"מ בישיבת 'עטרת שלמה' (סורוצקין) בירושלים

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* ספר זיכרון כרם ישראל באתר היברובוקס.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ישיבה
קטגוריה:בוגרי ישיבת באר יעקב
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:בית הכרם: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:בוגרי ישיבת חפץ חיים (כפר סבא)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
רחלי אדלמן

**רחלי אדלמן** (נולדה ב-30 בנובמבר 1942) היא המו"לית של הוצאת שוקן. בשנים 1982 עד 1993, בשנים 2007–2009 ובשנים 2013–2018 שימשה יושבת ראש התאחדות הוצאות ספרים בישראל.

## ביוגרפיה
רחלי אדלמן נולדה בתל אביב. היא בתו של גרשום שוקן. סבה, שלמה זלמן שוקן, הוא מייסדה של הוצאת הספרים "שוקן", מההוצאות הגדולות בברלין של שנות ה-30. בשנת 1939 הוקמה ההוצאה בתל אביב ואחריה הוצאת הספרים בניו יורק, שם היא מוציאה ספרים באנגלית. אמה של אדלמן, שולמית פרסיץ, היא בתה של שושנה פרסיץ, חברת שלוש הכנסות הראשונות, איתה עלתה לארץ ישראל ממוסקבה בשנת 1925. שושנה פרסיץ הקימה במוסקבה את הוצאת הספרים "אמנות" וניהלה אותה גם בתל אביב. לרחלי שני אחים: עמוס שוקן, המו"ל ובעל השליטה של העיתון "הארץ", והלל שוקן, אדריכל.

אדלמן שירתה בצה"ל כקצינה ובשליחות צה"ל במלאווי שבאפריקה. לאחר שחרורה מצה"ל עבדה במשרד האוצר ובמשרד מבקר המדינה ולמדה באוניברסיטה העברית בירושלים. היא סיימה תואר ראשון בכלכלה וספרות אנגלית ותואר שני במנהל עסקים.

הצטרפה להוצאת שוקן ב-1969, בשנת 1972 מונתה מו"ל ההוצאה לאור. היא החליפה את יוסף הרמן, אשר הגיע ארצה עם ספרי ההוצאה בשנת 1937. תחת ניהולה הצליחה הוצאת שוקן להוציא לאור ספרים פרי עטם של שמואל יוסף עגנון, יהודה עמיחי, מחמוד דרוויש, פנחס שדה, מאיר שלו, שבתאי טבת, אמנון רובינשטיין, עמיה ליבליך, א. ב. יהושע, פרנץ קפקא, דייוויד הרברט לורנס, נדין גורדימר, קנוט המסון, הרמן הסה, טד יוז, גבריאל גארסיה מארקס, פיליפ רות, אלכסנדר סולז'ניצין, דילן תומאס, וירג'יניה וולף, הדרמה היוונית ותרגומים חדשים של האיליאדה והאודיסיאה של הומרוס, ועוד יצירות ספרותיות חשובות שתורגמו מעשרות שפות. אדלמן הוציאה לאור הרבה ספרי עיון חשובים וספרים המיועדים לסטודנטים באוניברסיטאות במדעי הרוח החברה והמשפטים, בדיסציפלינות מגוונות (משפטים, חינוך, פסיכולוגיה, קרימינולוגיה), ואף בתחומים הכוללים ספרות יפה ושירה, פילוסופיה והיסטוריה.

נבחרה לשמש יו"ר התאחדות הוצאות ספרים בישראל ושימשה בתפקיד זה עד שנת 1993. בשנים 2007–2009 היא נבחרה שוב, ובשנת 2013 - 2018. היא נודעה במספר מאבקים שניהלה:
* למען שיפור תנאי רכישת הנייר מן המונופול שהיו מפעלי נייר חדרה בעבר,
* למען הכרת ההוצאה לאור כתעשייה מול משרד האוצר,
* נגד המבצעים של רשתות הספרים הגדולות סטימצקי וצומת ספרים ולמען חקיקת החוק להגנת הספרות והסופרים בישראל כדי ליצב את המודל הכלכלי של הוצאות הספרים בישראל (החוק פעל שנתיים וחצי),
* נגד ההפרות של זכויות יוצרים.
פעילה גם בהתאחדות הבינלאומית לזכויות יוצרים.

בשנת 2003 הוצאת שוקן רכשה מהוצאת מסדה את זכויות היוצרים של האנציקלופדיה העברית. האנציקלופדיה, שהושלמה בשנת 1996, לא עודכנה מאז. אדלמן החליטה שיש להמשיך את המפעל הגדול ולהפיקו כאנציקלופדיה אלקטרונית. נכון לאמצע העשור השני של המאה ה-21 המפעל נמשך, כשהעורך הראשי הוא פרופסור אסא כשר.

בשנת 1967 נישאה ליהודה אדלמן, מנתח מערכות, אשר נפטר בשנת 1996. לזוג שלוש בנות. אחת מהן היא ד"ר יעל שושנה הדס, מנכ"ל הוצאת שוקן ומרצה באוניברסיטת רייכמן.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים
* אשר וייל, 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מו"ליות ישראליות
קטגוריה:מו"לים ישראלים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:משפחת שוקן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
אברהם בן אביגדור

רבי **אברהם בן אביגדור** או **אברהם בכ"ר אביגדור** (לעיתים: **אברהם אביגדור**; ~ה'תע"ה, 1715 - ה'תקמ"ו, 1786) היה רב וראש ישיבה באימפריה העות'מאנית. ראש הישיבה באדריאנופול וראב"ד קושטא.

## ביוגרפיה
למד מפי רבי אליעזר נחום ורבי יעקב אברהם גירון. נישא לבתו של רבי יצחק בכר דוד.

התגורר באדריאנופול ונודע כאחד מגדולי המשיבים באימפריה העות'מאנית וכראש ישיבה.

בשנת 1751 נסע לבירה קושטא והחליט להעתיק את מגוריו אליה, הוא שב בחורף לאדריאנופול לקחת את משפחתו ומאז התפרסם כאחד מגדולי רבני קושטא.

פסק ההלכה הידוע ביותר שלו היה היתרו של דג הג'ינה.

מחבר הספר 'זכור לאברהם'.

הוא נפטר בשנת ה'תקמ"ו, 1786. ספרו נדפס בידי נכדו ר' אביגדור בכ"ר יוסף, בשנת ה'תקפ"ז או ה'תקצ"ט.

## לקריאה נוספת
* שלמה אברהם רוזאניס, **קורות היהודים בתורקיה וארצות הקדם**, ח"ה, סופיה תרצ"ז-תרצ"ח, עמ' 104–105

## קישורים חיצוניים
* 
;ספרו
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:איסטנבול: רבנים
קטגוריה:אדירנה: רבנים
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
רונשאן

**רונשאן** (בצרפתית: **Ronchamp**) היא עיירה וקומונה במחוז סון עילית (Haute-Saône) שבחבל בורגון-פראנש-קונטה, במזרח צרפת. מספר התושבים בעיירה הוא 2,885, נכון לשנת 2013. העיר שוכנת באזור הררי בדרום רכס הרי הווז', וגובה השטח המוניצפאלי שלה נע בין 353 ל-790 מטרים מעל פני הים.

בעבר הייתה העיר ידועה בשל מחצבות הפחם שלה, שהביאו לפריחה כלכלית וחברתית בעיר למן המאה ה-18 ועד למאה ה-20. בעיר נמצא "מוזיאון הכרייה", הממחיש את צורות העבודה הישנות ומשמר את מורשת כריית הפחם המקומית.

העיר ידועה בעיקר בשל כנסיית נוטרדאם די או שליד העיירה. הכנסייה, שתוכננה על ידי האדריכל המודרניסטי הידוע לה קורבוזיה ונחשבת לאחת מפסגות יצירתו, זכתה בשנת 2016 להכרה כאתר מורשת עולמית.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר האינטרנט של התיירות באזור

קטגוריה:צרפת: גאוגרפיה
כתבי הפירמידות

[ממוזער|260x260 פיקסלים|כתבי פירמידות ב[הפירמידה של אונס|פירמידה של אונס]]
**כתבי הפירמידות** הם אוסף של טקסטים דתיים מצריים עתיקים מתקופת הממלכה הקדומה, שנחקקו בכתב חרטומים הקירות הפנימיים וארונות הקבורה בכמה מהפירמידות בסקארה. הכתבים הם האוסף הקדום ביותר של כתבים דתיים מצריים שהתגלה, כאשר הקדום מביניהם הוא הטקסט בפירמידה של אונס המתוארך למאה ה־24 לפנה"ס. בניגוד לכתבי סרקופגים, ומאוחר יותר לספר המתים, כתבי הפירמידות היו שמורים עבור פרעונים בלבד. בהתאם לאבן פלרמו, כתבי הפירמידות מציגים את אוסיר, שבשנים שלאחר מכן נעשה לאחד מהאלים החשובים במיתולוגיה המצרית.

הלחשים בכתבי הפירמידות מתמקדים בעיקר בהגנה על שרידיו של הפרעה, שימור גופו לאחר המוות וסיוע בעדו לעלות אל גן העדן. הלחשים מתווים את הדרך בה יוכל הפרעה לעבור, ומשתמשים בין השאר במדרגות סולמות ותעופה. לחשים אחרים קוראים לאלים לעזור לפרעה, או אף מאיימים עליהם ומחייבם אותם לעזור לו.

כתבי הפירמידות התגלו לראשונה בשנת 1881 בידי גסטון מספרו בפירמידה של אונס, ותורגמו בין השאר על ידי קורט זתה (לגרמנית) וג'יימס אלן (לאנגלית). כתבים נוספים נמצאו בפירמידות נוספות של שושלות פרעונים שונות, כגון שושלת תתי, אנחנספפי השני ופפי השני. בסך הכל התגלו מעל 700 לחשים שונים, אך אף קבר אינו משתמש בכולם.

## דוגמאות
בפירמידה של אונס נמצא לחש במצרית נגד נחשים, שביניהם משובצים קטעים קצרים בכנענית מתועתקת לכתב חרטומים, גם הם נגד נחשים. הטקסטים הועלו על הכתב במאה ה־24 לפנה"ס, אך חלק מהחוקרים מתארכים אותם מאות שנים קודם לכן. הקטעים נחשבים לאחדים מהטקסטים הקדומים ביותר בכנענית שהתגלו. הלחש המצרי מתאר הגנה על המלך מקבוצת נחשים, המכונים "גבלים", וזה מבהיר את מהות הכנענית שבטקסט: חלק מהנחשים עליהם מסופר בלחש הם נחשים גבליים, והם מבינים את הכנענית (המדוברת בגבל), ואף אזכור האל חֿעי־תאו (שנעבד בגבל, ומתואר בכתבי הפירמידות כשוכן בלבנון) מהווה זיקה לעיר.
ממוזער|260x260px|כתבי פירמידות מ
לאחר מותו, הדבר הראשון שעל הפרעה לעשות הוא לקום מקברו. לחש 373 עוסק בעניין זה:

:*אוהו! אוהו! קום, הו תתי!*
:*קח את ראשך, אסוף את עצמותיך,
:*קבץ את אבריך, נער את האדמה מבשרך!
:*טול את לחמך שלא רקב, את השכר שלא התקלקל,
:*עמוד בשערים הסוגרים על פשוטי העם!
:*שומר הסף יוצא אליך, תופס בידך,
:*לוקח אותך לגן העדן, אל אביך גב.
:*"הוא שמח על בואך, מושיט לך את ידיו,
:*מנשק ומלטף אותך,
:*מושיב אותך לצד הרוחות וכוכבי הנצח...
:*הנסתרים סוגדים לך,
:*האדירים סובבים אותך,
:*הנוטרים משרתים אותך,
:*שעורה תודש עבורך,
:*חיטת-אמר תיקצר למענך,
:*המשתה החודשי שלך ייערך עימם,
:*המשתה החצי חודשי ייערך עימם,
:*כאשר הורה גב, אביך,
:*עלה וקום, הו תתי, לא תמות!''

## ראו גם
* אמדואת
* כתבי ארונות קבורה
* ספר השערים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מיתולוגיה מצרית
קטגוריה:חיים לאחר המוות
קטגוריה:ספרות מצרים העתיקה
קטגוריה:מצרים: פירמידות
קטגוריה:יצירות ראשונות ידועות של שפה
Sunny Afternoon

"**Sunny Afternoon**" (בעברית: "**אחר הצהריים שמשי**") הוא שיר שנכתב על ידי ריי דייוויס ובוצע במקור על ידי להקת הקינקס. השיר הופיע מאוחר יותר באלבום Face to Face וכן כשיר הנושא באלבום האוסף שלהם ב-1967. בדומה לשיר "Taxman" של הביטלס, השיר מתייחס למס הפרוגרסיבי של ממשלת הלייבור הבריטית בראשות הרולד וילסון.

## רקע
"Sunny Afternoon" נכתב לראשונה על ידי ריי דייוויס כאשר הוא היה חולה בביתו.

דייוויס אמר על מילות השיר "הדרך היחידה שיכולתי לתאר את מה שהרגשתי הייתה באמצעות אריסטוקרט שירד מגדולתו שעשה את עושרו מכסף ישן בניגוד לעושר שאני יצרתי לעצמי." על מנת למנוע מהמאזינים להזדהות עם גיבור השיר, אמר דייוויס "הפכתי אותו לנבל שנלחם בחברתו אחרי לילה של שכרות ואכזריות."

## הפצה
השיר שוחרר כסינגל ב-3 ביוני 1966 ונכנס למקום הראשון מצעד הסינגלים הבריטי ב-7 ביולי 1966 ונותר שם במשך שבועיים. השיר גם נכנס למקום הראשון באירלנד ב-14 ביולי 1966. בארצות הברית, הוא נכנס למקום 14 בבילבורד הוט 100 בסתיו 1966. הקליפ של השיר הוא בהשתתפות הלהקה בסביבה קרה ומשולגת.

"Sunny Afternoon" ממוקם במקום 200 ברשימת מאתיים השירים הגדולים של שנות השישים של פיצ'פורק השיר נכלל ואף מופיע ככותרת של מחזמר הוסט אנד "Sunny Afternoon".

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של ריי דייוויס

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת רפרייז רקורדס
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרבות הנגד של שנות השישים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:שירי הקינקס
סמורה מקל

**סמורה מקל** (בפורטוגזית: **Samora Moisés Machel**, **סמורה מאשל** [maʃel]; 29 בספטמבר 1933 - 19 באוקטובר 1986)  היה איש צבא, מדינאי וגיבור לאומי במוזמביק. כמנהיג סוציאליסטי מהפכני מרקסיסט-לניניסט, הוביל את המדינה לקבלת עצמאותה והיה נשיאה הראשון של מוזמביק. הוא עמד בראש המדינה עד מותו המסתורי בהתרסקות מטוסו הנשיאותי בשטח ההררי שבגבול מוזמביק-דרום אפריקה.

## לקריאה נוספת

* Munslow, Barry (ed.). *Samora Machel, An African Revolutionary: Selected Speeches and Writings*, London: Zed Books, 1985.


## קישורים חיצוניים

* 
* 

* ביוגרפיה של סמורה מקל

קטגוריה:גיבורים לאומיים
קטגוריה:נשיאי מוזמביק
קטגוריה:זוכי פרס לנין לשלום
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:הרוגי תאונות אוויריות
קטגוריה:ילידי 1933
קטגוריה:נפטרים ב-1986
נתן בר-נתן

**נתן (נתי) בר-נתן** (), הוא רופא ישראלי, ומחלוצי השתלות האיברים בילדים בישראל. שימש כרופא בכיר במחלקת ההשתלות בבית חולים ביילינסון וכמנהל המערך להשתלות איברים בילדים במרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל.
## ביוגרפיה
נתן (נתי) בר-נתן נולד וגדל במושבה מגדיאל, בן לשושנה - גננת, ולשמואל בר-נתן - רופא המושבה. את שירותו הצבאי התחיל וסיים בחיל האוויר, ולאחר מכן החל במסלול לימודי רפואה אשר בסיומו שירת במילואים כרופא.

מתגורר באורנית, נשוי ליהודית, אב לארבעה וסב לארבעה.

## התמחות רפואית
את לימודי הרפואה החל בפואטייה שבצרפת וסיים בטכניון בשנת 1972. הוא החל את עבודתו כרופא במחלקה הכירורגית בבית החולים הלל יפה בחדרה. בשנת 1975 עבר לעבוד בבית חולים תל השומר במחלקה הכירורגית בהנחייתו של פרופ' ארווין יעקב. במסגרת עבודתו שם השתלב בצוות השתלות כליה. ב-1980 סיים את ההתמחות בכירורגיה כללית.

בשנת 1985 החל התמחות שנייה בכירורגיית ילדים כשהשתלב בצוות מחלקת כירורגית ילדים בבית החולים העמק בעפולה. בשנים 1987-1986 יצא להשתלמות ועבודה בבית החולים Groote Schuur בקייפטאון. בשנת 1988 הצטרף לסגל מחלקת כירורגיית ילדים בבית החולים אסף הרופא. בשנת 1989 סיים את התמחותו בכירורגיית ילדים.

בשנת 1995 עבד בבית חולים באנטוורפן בבלגיה במסגרת השתלמות נוספת בהשתלות כבד וכליות בילדים. בשנים 1989–2008 עבד כמנתח בכיר בבית החולים בילינסון ובמרכז שניידר במחלקת השתלות איברים – כליות וכבד, כמו כן הקים וניהל במקום את המערך להשתלות איברים בילדים.

ב-2008, בעקבות מחלה, פרש לגמלאות, אך ממשיך לייעץ למרכז הרפואי רבין ולביה"ח שניידר בתחום השתלות כליות וכבד.

ב-2010 קיבל תעודת הוקרה על מפעל חיים מהחברה הישראלית להשתלות על תרומתו לפיתוח ההשתלות בישראל.

ב-2022 קיבל פרס פרס מפעל חיים מאיגוד ההשתלות הישראלי.

## קישורים חיצוניים
* נתן בר-נתן באינדקס הרופאים של ההסתדרות הרפואית בישראל
* 
* 
* ארבע השתלות של שני איברים בוצעו בארבעה ילדים בחודש האחרון במרכז שניידר לרפואת ילדים, e-Med ערוץ החדשות הרפואיות של ישראל, 6 ביוני 2001

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:כירורגים ישראלים
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי שמיר
קטגוריה:סגל מרכז רפואי רבין
קטגוריה:סגל מרכז שניידר לרפואת ילדים
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:רופאים צבאיים ישראלים
קטגוריה:מגדיאל: אישים
קטגוריה:אורנית: אישים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
גזי כהן

**גזי כהן** (נולד בבגדאד ב-1938) הוא מרים משקולות ישראלי, ייצג את ישראל באולימפיאדת רומא (1960).

## קריירה
כהן נולד בעיראק וגדל במשפחה בת עשר אחים ואחיות. למחיתו עבד ככורך ספרים במדפיס הממשלתי. בשנת 1957 החל להתאמן בהרמת משקולות בצורה מקצוענית בעקבות פיתוח הענף בארץ על ידי יעקב שפרינגר. 

ביולי 1959 השתתף כהן לראשונה בתחרות בינלאומית במסגרת 'משחקי אסק"א' שנערכו בלינץ שבאוסטריה. בתחרות זו הרים 272.5 ק"ג (בשלושת סגנונות ההרמה יחד) וזכה במקום הראשון במשקל נוצה מתוך 27 מתחרים.

בשנת 1960 השתתף כהן באולימפיאדת רומא והתחרה במשקל נוצה. הוא קבע תוצאה של 87.5 ק"ג בלחיצה, 85 בהנפה ו-112.5 בדחיקה, סה"כ 285 ק"ג והגיע למקום ה-19 הכללי.

באליפות העולם בהרמת משקולות שנערכה בווינה ב-1961 השווה כהן את שיאיו במשקל קל בלחיצה (100 ק"ג) ובדחיקה (122.5 ק"ג) וקבע שיא חדש בהנפה (92.5 ק"ג) ובקרב שלוש (315 ק"ג)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:מרימי משקולות ישראלים
קטגוריה:מרימי משקולות אולימפיים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
אוגוסטן ז'ראר

גנרל של דיוויזיה **אוגוסטן גרגואר ארתור ז'ראר** (בצרפתית: **Augustin Grégoire Arthur Gérard**; 2 בנובמבר 1857 – 2 בנובמבר 1926) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
### תחילת דרכו
ז'ראר נולד ב-2 בנובמבר 1857 בעיר דנקרק, שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. בשנת 1875 התגייס לצבא צרפת, ובשנת 1895 השתתף במשלחת השנייה למדגסקר. ב-23 במרץ 1909 כבר החזיק בדרגת גנרל של בריגדה, וב-23 בדצמבר של אותה שנה מונה למפקד בריגדת החי"ר ה-13. ב-14 במאי 1912 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-41, וב-21 בדצמבר של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה. ב-31 בינואר 1914 הועבר לפקד על הקורפוס ה-2.

### מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, היה ז'ראר מפקד הקורפוס ה-2, ופיקד עליו במהלך הקרב הראשון על המארן. הוא פיקד על הקורפוס עד 24 ביולי 1915, עת מונה למפקד פלגת הארמייה לוריין. ב-31 במרץ 1916 עבר לפקד על הארמייה הראשונה, ופיקד עליה עד 31 בדצמבר של אותה שנה עת חזר לפקד על פלגת הארמייה לוריין. ב-2 בינואר 1917 שונה שמה של פלגת הארמייה לארמייה השמינית. ז'ראר הוביל את הארמייה שלו בבלימת מתקפת מאה הימים ופיקד עליה עד לסיום המלחמה. לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הייתה הארמייה שלו חלק מצבא הכיבוש הצרפתי בריינלנד. ב-21 באוקטובר 1919 פורקה הארמייה והתמזגה יחד עם הארמייה העשירית לארמיית הריין הצרפתית.

### אחריתו
לאחר המלחמה חי ז'ראר בשאטו-גונטייר עד מותו ב-2 בנובמבר 1926 בגיל 69.

## קישורים חיצוניים

* אוגוסטן ז'ראר 

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1857
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1926
רודולף דילס

**רודולף דילס** (בגרמנית: **Rudolf Diels**; 16 בדצמבר 1900 – 18 בנובמבר 1957) היה המפקד הראשון של הגסטפו, בן חסותו של הרמן גרינג.

## קורות חיים
דילס היה בן של חקלאי. הוא שירת בצבא במלחמת העולם הראשונה ולמד משפטים באוניברסיטת מרבורג. צלקת סיף ארוכה עיטרה את לחיו הימנית, אות לקרבות הדו-קרב שניהל באוניברסיטה בהיותו סטודנט כהוכחה לגבריותו.

ב-1930 הצטרף למשרד הפנים של ממשלת פרוסיה וב-1932 הצטרף כיועץ למשטרת פרוסיה בתפקיד מעקב אחרי קיצונים ימנים וקומוניסטים.

כבר בשלב מוקדם חבר אל גרינג. כאשר עלה היטלר לשלטון, התמנה גרינג לראש ממשלת פרוסיה. ב-אפריל 1933 הוא מינה את דילס כמפקד אגף A1 של משטרת פרוסיה שעד מהרה נקראה Geheime Staatspolizei (משטרת המדינה החשאית) או בקיצור - גסטפו. בדרגת אוברפיהרר.

לאחר שריפת הרייכסטאג חקר את מרינוס ואן דר לובה והביא להרשעתו. הוא הרבה לבלות עם מרתה דוד, בתו של שגריר ארצות הברית שתיארה אותו כאדם מקסים ונעים הליכות.

דילס נקלע למאבק בין היינריך הימלר להרמן גרינג בנוגע לשליטה על הגסטפו. הימלר סבר שדילס רך מדי ואינו מתאים לתפקידו. דילס נמלט לצ'כוסלובקיה ובתיווכו של גרינג חזר באוקטובר 1933 לברלין והועלה לדרגת אובר-שטורמבאנפיהרר.

המאבק בין הימלר וגרינג הסתיים ב-20 באפריל 1934 לאחר שגרינג נכנע והסכים להעביר להימלר את השליטה על הגסטפו. הימלר מינה את ריינהרד היידריך ב-22 באפריל 1934 לראש הגסטפו. דילס מונה ל"נציג אזורי" בקלן.

לפני ליל הסכינים הארוכות הוזהר על ידי גרינג וברח לשווייץ עד יעבור זעם.

לאחר קשר ה-20 ביולי נאסר אך שרד.

### לאחר המלחמה
דילס זומן מטעם התביעה במשפטי נירנברג אבל נתן גם עדות למען פטרונו גרינג. הוא שירת בממשלת סקסוניה התחתונה ולאחר מכן במשרד הפנים של ממשלת מערב גרמניה עד לפרישתו בשנת 1953. ב-18 בנובמבר 1957 בעת מסע ציד כאשר לקח רובה מרכבו, נפלט ממנו כדור והרג אותו.

## לקריאה נוספת
* **אריק לארסון**: **בגן חיות הטרף**, הוצאת בבל וידיעות ספרים, 2015.

## קישורים חיצוניים

* הגסטפו, באתר הספרייה של מט"ח
* 

קטגוריה:אנשי הגסטפו
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1900
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1957
ידית

[ממוזער|שמאל|160px|פטיש עם ידית [גומי.]]
**ידית** היא חלק מחפץ המאפשר אחיזה ושימוש נוחים בו. עיצוב הידית מהווה בעיה ארגונומית, מאחר שלאנשים שמאליים, או לילדים, יהיה קשה להשתמש בנוחות מרבית בידית שעוצבה עבור אדם ימני בוגר. 

הדרישות הבסיסיות מידית על מנת שתהווה ידית ראויה הן:
* חזקה מספיק כדי לשאת את הכוח שיופעל עליה במהלך השימוש בחפץ.
* ארוכה מספיק כדי לאפשר אחיזה נוחה, בהתאם לשימוש בחפץ.
* בעלת היקף קטן מספיק כדי לאפשר אחיזה נוחה, בהתאם לשימוש בחפץ.
[ממוזער|שמאל|160px|ידית ב[שידה.]]
דרישות נוספות עבור ידיות עשויות להכיל:
* עשויה מחומר המספק חיכוך וימנע החלקה של הידית מהיד האוחזת.
* מעוצבת כך שלא יהיה ניתן להפעיל אותה בשגגה.
* התאמה לצורת אחיזה לא שגרתית, למשל של אדם איטר או של ילד קטן.
* עיצוב המונע שימוש מקהל יעד מסוים, למשל ילדים.

ידיות מתחלקות לסוגים שונים, על פי אופן השימוש בהן. חלק מהידיות מיועדות לאפשר אחיזה בחפץ, לעיתים בשביל להניע אותו (ידית של ספל, ידית של תיק) ולעיתים בשביל להשען עליו (כגון מעקה). ידיות אחרות נועדו לפתוח או לסגור חפצים (כמו ידית דלת), והן מעוצבות כך שניתן למשוך או לדחוף אותן, או להסיט אותן לצדדים.

קטגוריה:כלים
קטגוריה:ארגונומיה
קטגוריה:כלי אחיזה
*
נתן פיינברג

**נתן פיינברג** (6 ביוני 1895 – 5 בדצמבר 1988) היה משפטן יהודי ארץ ישראלי, מומחה למשפט בינלאומי. היה הדקן הראשון של הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית.

## ביוגרפיה
נולד בקובנה, בנם של אריה (ליאון) והניה חנה לבית רטנר. למד משפטים באוניברסיטאות ברלין וציריך. בשנת 1918 הוסמך כדוקטור למשפטים באוניברסיטת ציריך.

בין השנים 1921-1919 היה מנהל מחלקה במיניסטריון לענייני היהודים בממשלת ליטא. בין השנים 1924-1922 שימש מזכיר ועד המשלחות היהודיות בפאריס. ביוזמת הוועד ייסד אגודות יהודיות למען חבר הלאומים. אגודה שפעלה למען זכויות מיעוטים במסגרת "הפדרציה הבין לאומית של האגודות למען חבר הלאומים" (לימים האגודה למען האומות המאוחדות).

בשנת 1924 עלה לארץ ישראל ועסק במשפט ועריכת דין. בשנת 1926 היה שותף יחד עם מאיר דיזנגוף, יהודה נדיבי יעקב בלובשטיין (אחיה של רחל המשוררת) ואחרים, את "אגודה למען חבר הלאומים" בתל אביב.

בשנת 1928 יצא לז'נבה שבשווייץ כדי להשתלם במשפט בינלאומי. אחר כך שימש מרצה באוניברסיטת ז'נבה.

משנת 1930, במשך שלוש שנים, שימש כנציג ועד המשלחות היהודיות לפני חבר הלאומים בענייני הגנה על זכויות המיעוט היהודי במדינות שקמו או שהורחבו לפי חוזי השלום, והתחייבו להכיר בזכויות המיעוטים שבשטחיהן.

בסוף 1933 שב לארץ ישראל והמשיך לעסוק במשפט ובפעילות ציבורית כחבר הנהלת "האגודה הארצישראלית למען חבר הלאומים", שהיה ממייסדיה.

בשנת 1945 הצטרף לאוניברסיטה העברית, כמרצה מרצה בקתדרא ליחסים בין־לאומיים על שם חיים וויצמן, והיה דמות מרכזית בהקמת הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה. היה הדקן הראשון של הפקולטה. ייסד את לימודי המשפט הבינלאומי באוניברסיטה. חיבר ספרים רבים בנושאי משפט בינלאומי.

בשנת 1946 תרגם לעברית את מגילת האומות המאוחדות ואת חוקת בית הדין הבין-לאומי.

בשנת 1962 מונה כנמיג ישראל בבית הדין הקבוע לבוררות.

פיינברג נפטר ב-1988 ונקבר בהר המנוחות. לאחר פטירתו הוקמה ה"קרן לקידום חקר המשפט הבינלאומי ע"ש פרופ' נתן ויהודית פיינברג", שמטרתה לסייע בהוצאתם לאור של חיבורים בתחום המשפט הבין-לאומי.

## ספריו
* **קובץ מחקרים במשפט הבינלאומי**, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1961
* **ארץ-ישראל בתקופת המאנדאט (המנדט) ומדינת ישראל = בעיות במשפט הבינלאומי**, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1963
* **האגודות היהודיות למען חבר-הלאומים - פרק בתולדות מאבקם של היהודים על זכויותיהם**, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1967
* **הציונות ומדינת ישראל ב"הארתו" של משפטן ערבי**, הוצאת ראובן מס, 1972
* **מסות בשאלות הזמן**, הוצאת דביר, 1980
* **פרקי חיים וזיכרונות**, ספרית פועלים, 1985
* **הסכסוך הערבי-ישראלי לאור המשפט הבינלאומי**, הוצאת ראובן מס, 1987
## קישורים חיצוניים

* 
* 
* מאמר של פרופ' אודי מנור על ספרו של נתן פיינברג, "הציונות ומדינת ישראל בהארתו של משפטן ערבי"
* פרופ נתן פיינברג באתר הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ציריך
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1895
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1988
וידאו-דאנס

אמנות **הווידאו דאנס** מבוססת על שילוב של מדיומים ותכנים משדה הקולנוע, המחול, ההצגה והאמנות החזותית. רעיון התנועה הוא המרכיב המרכזי המחבר בין התחומים השונים. התנועה, המהווה בסיס לפיתוחו והבנתו של מדיום הקולנוע (והווידאו שהתפתח בשלב מאוחר יותר), היא הגורם המחבר המרכזי בין הווידאו והדאנס (מחול/תנועה/כוריאוגרפיה). באופן זה, ניתן להצביע על יצירות מוקדמות של אמני קולנוע, כדוגמת מיה דארן, אשר ביצירתם הקולנועית הניסיונית חקרו ופיתחו את הקשר שבין מצלמה לתנועה.
## תולדות הווידאו דאנס
אמנות הווידאו דאנס פרחה החל משנות ה-80 של המאה ה-20 ואילך בעיקר באירופה ובארצות הברית באמצעות שיתופי פעולה אמנותיים שהתקיימו בין כוריאוגרפים ליוצרי קולנוע ווידאו. דוגמה בולטת לכך ניתן לראות בשיתוף הפעולה בין הכוריאוגרפית אן תרזה דה קירסמייקר והקולנוען והמוזיקאי טיירי דה מיי. דה מיי יצר עבודות וידאו דאנס בולטות נוספות בשיתוף עם כוריאוגרפים נודעים כדוגמת ויליאם פורסייט ואיצטוק קובאץ'. כוריאוגרפים נוספים שפעלו בתחום הווידאו דאנס ואותם ניתן למנות הם לויד ניוסן (להקת DV8) ווים ונדקייבוס (להקת Ultima Vez).
## בישראל
בישראל התקיים פסטיבל 'וידאנס' לאמנות הווידאו דאנס בין השנים 2006 ל-2008 בסינמטק תל אביב בניהולו של האוצר אבי פלדמן. במהלך שנים אלו הוצגו בפסטיבל יצירות של יוצרים מובילים מרחבי העולם תוך שימת דגש על עידודה של יצירה ישראלית מקורית בתחום. פרס מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל ניתן במסגרת זו ליוצרים ארקדי זיידס, שירה מיאסניק, נעה שדור וסירה פויגל ברוטמן ואיתן אפרת על יצירות וידאו דאנס מקוריות. כמו כן, פעל הפסטיבל בשיתוף פעולה עם פסטיבלים מובילים באירופה ועם פסטיבל הקולנוע בירושלים בו הוצגו, בין היתר, יצירות של כוריאוגרפים ואמני וידאו כדוגמת צ'ארלס אטלס ומרס קנינגהם.

## קישורים חיצוניים

* מגזין מעקף בנושא וידאו דאנס

קטגוריה:סוגות בקולנוע
פיטר וייט (שחקן)

**פיטר וייט** (באנגלית: **Peter Wight**; נולד ב-1950) הוא שחקן אנגלי. 

## ביוגרפיה
וייט נולד בוורת'ינג שבמחוז סאסקס באנגליה. הוא לא למד משחק באופן פורמלי.

בטלוויזיה הופיע וייט בין השאר בסדרה "גן החיות שלנו", ב-"Z-Cars", בסרט הטלוויזיה "Meantime", בסדרה "אנה לי", בסדרה "חיים על מאדים", בסדרה הרפואית "הולבי סיטי", בסדרת הדרמה " מקום בו נמצא הלב", בסיטקום "Early Doors", ב"רציחות במידסומר", בסדרה הקומית "Monday Monday", בסדרת הדרמה "Party Animals", בסדרה "לפגוע ולהחטיא" ובתפקיד אדמונד לווט בסדרת הדרמה התקופתית "גן עדן לנשים".

וייט שיחק בסרטי הקולנוע "עירום", "סודות ושקרים", "סיפורי פיות", "וירה דרייק", "גאווה ודעה קדומה", "בבל", "הכל או כלום", "A Bunch of Amateurs" והסרט "מר טרנר". ב-2007 הופיע בסרט "שוטרים לוהטים" בתפקיד בעל פאב בשם רוי פורטר. ב-2011 שיחק במיני-סדרה "חקירה רגישה" וב-2012 בסדרת הטלוויזיה "Public Enemies".

הופעותיו של וייט בתיאטרון כוללות תפקידים במחזה "In the Republic of Happiness" בתיאטרון ג'רווד ברויאל קורט בשנים 2012 ו-2013, ובמחזה "אלקטרה" מאת סופוקלס לצדן של קריסטין סקוט-תומאס וליז וייט בתיאטרון האולד ויק ב-2014.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1950
אבתיהאג' מוחמד

**אבתיהאג' מוחמד** (באנגלית: **Ibtihaj Muhammad**; נולדה ב-4 בדצמבר 1985) היא סייפת אולימפית אמריקאית. היא המוסלמית-אמריקאית הראשונה שהתחרתה באולימפיאדה כשהיא לובשת חיג'אב. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה במדליית ארד במסגרת התחרות הקבוצתית, ובכך הפכה לאישה המוסלמית-אמריקאית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית. במסגרת התחרות האישית, מוחמד זכתה בסיבוב הראשון, אך הובסה בידי ססיליה ברדר מצרפת.

אבתיהאג' מוחמד נולדה במייפלווד שבניו ג'רזי. מקור משפחתה באפריקה. אביה, יוג'ין מוחמד, הוא גמלאי של משטרת ניו ג'רזי. מוחמד למדה בבית ספר ציבורי במייפלווד, וכשהייתה בת 13 הצטרפה לקבוצת הסיף של בית הספר. בגלל הרקע המוסלמי שלהם, הוריה חיפשו עבורה ענף ספורט שבו תוכל להישאר לבושה מכף ורגל ועד ראש. סיימה תואר ראשון ביחסים בין-לאומיים ובתרבות אפריקה באוניברסיטת דיוק.

## קריירה בספורט
בשנת 2002 הצטרפה מוחמד לקרן פיטר וסטברוק, תוכנית המקדמת את ענף הסיוף ככלי עזר לפיתוח מיומנויות חיים אצל צעירים מאוכלוסיות מוחלשות. היא הוזמנה להתאמן בתוכנית **עלית האתלטים** של קרן וסטברוק בניו יורק. היא חברה באיגוד הסיף הלאומי בארצות הברית החל משנת 2010. נכון ל-2016 היא מדורגת שנייה בארצות הברית ושמינית בדירוג הבין-לאומי. נכון לשנת 2018, מוחמד זכתה בשש מדליות בתחרויות בין-לאומיות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה במדליית ארד בתחרות הקבוצתית אך לא בתחרות האישית, והמשיכה ליהנות מאהדת הקהל והתקשורת.

## פעילויות נוספות
בשנת 2014 ייסדה מוחמד חברת ביגוד (LOUELLA) שמטרתה להביא ביגוד אופנתי וצנוע לשוק האמריקאי.

היא משמשת כשגרירת ספורט מטעם מחלקת המדינה של ארצות הברית בתוכנית להעצמת נשים וילדות באמצעות ספורט. היא ביקרה במדינות שונות במטרה לעורר שיח על חשיבותם של חינוך וספורט.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר התאחדות הסיף האמריקאית

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:מוסלמים אמריקאים
קטגוריה:סייפות אמריקאיות
קטגוריה:סייפים אמריקאים
קטגוריה:סייפים אולימפיים אמריקאים
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית מארצות הברית
קטגוריה:סייפות אולימפיות
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית: סיף
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:משתתפות אמריקאיות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:ניו ג'רזי: ספורטאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1985
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
אוטו מלרה

**אוטו מלרה** היא יצרנית כלי נשק איטלקית. חברת בת של לאונרדו (Finmeccanica לשעבר).

## היסטוריה
### טרום מלחמת העולם הראשונה
החברה נוסדה בשנת 1905 כמיזם משותף של החברות ,Vickers, Terni Steelworks, Cantieri navali Odero.

במהלך מלחמת העולם הראשונה, החברה ייצרה תותחים רבים בקוטר 40&#x20;מ"מ ומעלה. בשנת 1929 החברה שינתה את שמה ל**Odero Terni Orlando** בקיצור OTO.

במהלך מלחמת העולם השנייה, החברה ייצרה בעיקר מקלעים כבדים עבור ספינות מלחמה.

### לאחר מלחמת העולם השנייה
ב-1953, החברה החליפה את שמה ל**אוטו מלרה**.

לפני שאיטליה הצטרפה לנאט"ו, אוטו מלרה ייצרה כלי רכב בתחום האזרחי כגון טרקטורים, ועוד. אבל חזרה מהרה לייצור של כלי נשק. ב-1 בדצמבר 2001, אגף התותחים של אוטו מלרה התמזגה עם זו של ברדה Meccanica Bresciana וייצרו את Otobreda. יחד הם ייצרו את תותחי הים תותח 76 מ"מ ואת התותח אוטו מלרה 27/54.

## מוצרים עיקריים
[ממוזער|310x310 פיקסלים|טנק [אריאטה]]
[ממוזער|[תותח אוטו מלרה 76 מ"מ]]

### כלי רכב
* אריאטה - טנק מערכה עיקרי
* קאנטאורו - משחית טנקים גלגלי.
* דארדו - נגמ"ש לחימה.
* VBM Freccia - נגמ"ש 8x8.
* פומה 6x6 ו פומה 4x4 נגמ"ש גלגלי.
* תומ"ת Palmaria.
* SPAAG - נגמ"ש נגד מטוסים.
* Hitrole נגמ"ש לחימה מאויש מרחוק.

### כל נשק אחרים
* תותח אוטו מלרה 76 מ"מ
* Otomat טיל ים-ים.
* Skyguard טיל נ"מ.
* SIDAM 25 תותח נ"מ.
* דארדו - מערכת הגנה אקטיבית קרובה לכלי שיט.

### מיזמים עכשוויים
בעשור האחרון החברה ייצרה בין 900 ל-1000 פצצות חכמות JDAM תחת רישיון. כרגע החברה עובדת על ייצור של כ-500 פצצות GBU-39 בשביל חיל האוויר האיטלקי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תעשיית נשק באיטליה
ברלין (פסל)

**ברלין** (**Berlin**) הוא פסל גדול הנמצא בטאואנצינשטראסה סמוך לכיכר ברייטשייד ולכנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם בברלין.
## היצירה
הפסל הוא אחד משמונה פסלים שהוזמנו על ידי עיריית ברלין המערבית לרגל 750 שנה לברלין בשנת 1987. הוא נוצר על ידי זוג הפסלים בריגיטה ומרטין מתשינסקי. הם בחרו להעמיד את הפסל בשדרה ברחוב טאונציינשראסה מול כנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם שניזוקה קשות במלחמת העולם השנייה.

הרעיון המרכזי של הפסלים הוא "שרשרת שבורה" - הדגמה של הקשר שנשבר בין מזרח ומערב ברלין עם הקמת חומת ברלין.

הפסל מורכב מארבעה צינורות פלדה מצופים בכרום וניקל, המתנשאים לשמיים. הצינורות משני הצדדים נפגשים ו"מתחבקים" אבל החיבוק לא שלם כי שניהם שבורים ומנותקים, דבר המרמז על הקרבה הגדולה ועם זאת הנתק, בין שני חלקי העיר.

למרות שחומת ברלין נפלה שנתיים לאחר הצבת הפסל, החליטה עיריית ברלין להשאיר אותו כדי להזכיר פרק עגום זה בתולדות העיר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ברלין: פסלים
Ich steh mit einem Fuß im Grabe, רי"ב 156

**Ich steh mit einem Fuß im Grabe** (גרמנית: "אני עומד עם רגל אחת בקבר") היא קנטטה דתית מאת יוהאן סבסטיאן באך. הקנטטה הולחנה במסגרת משרתו בלייפציג עבור יום ראשון השלישי שלאחר חג ההתגלות ובוצעה לראשונה ב-23 בינואר 1729. הסינפוניה הפותחת את הקנטטה היא אחת היצירות המוכרות ביותר של באך ובכלל.

## היסטוריה
הקנטטה הרביעית והאחרונה שבאך הלחין עבור אותו המועד, יום ראשון השלישי שלאחר חג ההתגלות (ראו רי"ב 73, רי"ב 111 ורי"ב 72). הליברית נכתבה על ידי פיקנדר, יוהאן הֵרמַן שַין וקספר בינֵמַן מצטטת ומאזכרת את האיגרת אל הרומאים, י"ב, י"ז-כ"א והבשורה על פי מתי, ח', א'-י"ג.

## מבנה
הקנטטה כתובה לאלט, טנור, בס, מקהלת ארבעה קולות, אבוב, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו, ובשישה פרקים:
#סינפוניה (כלי-אינסטרומנטלי) Sinfonia
#אריה (טנור) עם כוראל (סופרן) Ich steh mit einem Fuß im Grabe
#רצ'יטטיב (בס) Mein Angst und Not (חרדתי ומכאובי) 
#אריה (אלט) Herr, was du willt, soll mir gefallen (אדון, רצונך, ינעם לי) 
#רצ'יטטיב (בס) Und willst du, dass ich nicht soll kranken (וברצותך שלא אסבול)
#כוראל (מקהלה) Herr, wie du willt, so schicks mit mir (אדון, כרצונך, עשה בי)

## היבטים ביצירה
בקנטטה מספר היבטים יוצאי דופן. הפרק הפותח הוא הקדמה אינסטרומנטלית והרמונית. ככל הנראה הגרסה המוקדמת לפרק האיטי בקונצ'רטו למקלדת רי"ב 1056, שבתורה, ככל הנראה גם היא עיבוד של קונצ'רטו שאבד לכינור, לאבוב או לכלי מלודי אחר. להבדיל מבגרסת הקונצ'רטו, בסינפוניה הכתובה לאבוב, כלי מיתר וקונטינואו (עוגב) בפה מז'ור ובבמשקל מרובע, תפקיד האבוב, המלודיה, בולט יותר בנפרד מההרמוניה, כמו כן הגרסה נבדלת בסיום הבונה מתח, מגיע לשיא ונפתר רק בפתיחת האריה לטנור העוקבת (במובן זה הפרק הוא הקדמה הרמונית לפרק שאחריו). שתי התיבות הפותחות תפקיד האבוב והמלודיה זהות לפרק האיטי מקונצ'רטו לחליל מאת טלמן, לא ברור מי הקדים את מי, וייתכן שבאך כתב הפרק בהשראת יצירת ידידו.

הפרק השני בקנטטה יוצא דופן בצורתו, אפשר להגדירו אריה עם כוראל, כ"כוראל מעל אריה" או "כוראל מקביל לאריה". הפרק כתוב לליווי אובליגטו ומאפיין יוצא דופן נוסף שלו הוא פתיחת הליווי בסינקופות מתחת לכלי המיתר המנגנים באוניסונו. הפרק כתוב במשקל משולש (היחידי ביצירה) ורווי מתחים והרפיות בשל הניגודים ההרמוניים שבו.

הרצ'יטטיב הראשון לבס, כתוב "יבש" (secco), ברה מינור (הסולם היחסי לפה מז'ור-ראו הפרקים הקודמים). תפקיד הבס, המלודיה, כתוב במרווחים רחבים (לא סקונדות) ומסיים באריוזו (ששובר מעט את ה"יובש").
האריה לאלט, כתובה בסי מז'ור, מלווה באבוב ובכינור המנגנים בטרצות וסקסטות מקבילות, ומכילה מספר קטעים עם ציורי מילים. למעשה זהו הפרק היחידי למעט הסינפוניה הקצרה הפותחת היצירה שבו לאבוב תפקיד.

הרצ'יטטיב השני גם הוא לתפקיד הבס, "יבש" כתוב בסול ולה מינור ומכיל קטע ממנגינה מהכוראל המסיים בדו מז'ור.

## ביצוע
כאמור הסינפוניה הפותחת היא יצירה מוכרת ועובדה להרכבים רבים ומגוונים. הקנטטה הוקלטה על ידי מיטב המבצעים בהם, פיטר יאן לסינק וקולגיום באך הולנד, טון קופמן ותזמורת ומקהלת הבארוק אמסטרדם, גרדינר ומקהלת מונטוורדי, מסאקי סוזוקי וקולגיום באך יפן, ניקולאוס הרנונקור וקונצנטוס מוזיקוס וין ועוד רבים.

## קישורים חיצוניים

*פרטיטורה
*על היצירה באתר קנטטות באך, טקסט מקור ותרגומים
*[בגידת הדימויים ביצוע היצירה בניצוח [ניקולאוס הרנונקור]]

## הערות שוליים

קטגוריה:קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך
הגביע הרומני בכדורגל

**הגביע הרומני** (ברומנית: **Cupa României**) הוא מפעל כדורגל רומני בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 1933 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הרומנית.

הגביע הרומני הוא מפעל הגביע המרכזי בכדורגל הרומני, ומתחרות בו כל קבוצות הכדורגל הרשומות בהתאחדות הרומנית. מאז הקמתו, מארח אצטדיון ארנה נציונאלה בבוקרשט את גמר הגביע מדי שנה. המנצחת בטורניר מעפילה אוטומטית לשלב הפלייאוף של הליגה האירופית, וכמו כן היא זוכה להשתתף בסופר קאפ הרומני בעונה שלאחר מכן.

קבוצות העיר בוקרשט מחזיקות במרב הזכיות בטורניר, כאשר את מניין הזכיות מובילה סטיאווה בוקרשט עם 24, ואחריה ראפיד ודינמו עם 13 זכיות כל אחת. מחזיקת הגביע הנוכחית (2024) היא צ'.פ.ר. קלוז', שגברה בגמר על הרמנשטאדט בתוצאה.

## שיטת המפעל
שיטת המשחקים של המפעל עברה שינויים קלים לאורך השנים. השיטה הנוכחית הונהגה החל מעונת .

### השלב המחוזי
השלב המחוזי מאורגן ומנוהל על ידי ההתאחדויות המחוזיות. בסיום שלב זה מעפילות 42 נציגות, אחת מכל מחוז, אל השלב הבא.

### השלב הארצי
השלב הארצי מנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הרומנית. שלב זה הוא שלב בן עשרה סיבובים, ובסיומו מוכתרת מחזיקת הגביע הרומני. במהלך חמשת הסיבובים הראשונים, מוגרלות הקבוצות לפי אזור גאוגרפי על מנת למנוע נסיעות ארוכות. כמו כן, לאחר שהוגרלו זוג קבוצות למפגש, נקבע כי מי שתארח את המפגש היא הקבוצה שסיימה את העונה הקודמת במיקום (או בליגה) נמוך יותר בטבלה.

קבוצות הליגה השלישית מצטרפות בהדרגה בשני הסיבובים הראשונים. בסיבוב הרביעי מצטרפות נציגות ליגת המשנה, ובסיבוב השישי מצטרפות קבוצות ליגת העל הרומנית. הסיבוב השביעי הוא שלב שמינית הגמר.

בכל שנה, בהתאם ללוח השנה וצפיפות המשחקים, מחליט הוועד הפועל של ההתאחדות על קיום משחקי שמינית, רבע וחצי הגמר בשיטת משחק אחד או בשיטת בית-חוץ. אם ההחלטה היא על קיום משחק בודד, הוא ייערך במגרש נייטרלי. משחק הגמר נערך במגרש שנקבע מראש, כמשחק בודד.

## זכיות
### היסטוריית משחקי הגמר
קבוצה המסומנת ב**כתב מודגש** זכתה באליפות ליגת העל הרומנית באותה העונה והשלימה דאבל מקומי
דאמיר שובשיץ'

**דאמיר שובשיץ**' (בבוסנית: **Damir Šovšić**; נולד ב-5 בפברואר 1990 בגורז'דה שבבוסניה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת צ'אונן סיטי מהליגה השנייה בקוריאה הדרומית.

## קריירה
שובשיץ' החל לשחק כדורגל בקבוצה קטנה בעיר הולדתו גורז'דה, וכשהיה בן 14 הצטרף למחלקת הנוער של FK סרייבו. בשנת 2008, בהיותו בן 18, הוחתם על חוזה מקצועני בקבוצת NK זאגרב מליגת העל הקרואטית. בתחילה שיחק בקבוצת הנוער של המועדון, ובפברואר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. בצעירותו שיחק שובשיץ' בנבחרת הנערים של בוסניה והרצגובינה, אך בשנת 2011 זומן לנבחרת הצעירה של קרואטיה, במדיה ערך שתי הופעות.

לאחר שקבוצתו ירדה לליגת המשנה בסוף עונת , נרכש שובשיץ' על ידי קבוצת לוקומוטיבה זאגרב בסכום של 600,000 אירו. שובשיץ' שיחק שנתיים במועדון, וכבש שמונה שערי ליגה ב-57 הופעות. באוגוסט 2015 עבר שובשיץ' לקבוצת דינמו זאגרב, אלופת קרואטיה. הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הייתה ב-25 בספטמבר, כאשר נכנס כמחליף במשחק נגד קבוצת אוסייק. שובשיץ' התקשה לתפוס מקום קבוע בהרכב הקבוצה, ובמהלך העונה ערך 14 הופעות בליגה ובמקביל שיחק גם בקבוצת המילואים של המועדון בליגת המשנה.

ב-11 באוגוסט 2016 הגיע שובשיץ' לישראל והושאל לקבוצת הפועל תל אביב לעונה אחת, עם אופציה לרכישה בתום העונה. ארבעה ימים לאחר מכן כבר פתח בהרכב הקבוצה, בהפסד 0–2 בדרבי מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו. ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–1 למכבי חיפה במחזור הפתיחה של עונת 2016/2017. ב-17 בספטמבר כבש את שער הבכורה שלו במועדון והוסיף בישול ראשון, במשחק מול עירוני קריית שמונה באצטדיון המושבה במסגרת המחזור הרביעי של ליגת העל, שהסתיים בתיקו 3–3. בסך הכל ערך 16 הופעות במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות, וכבש שער אחד. בינואר 2017, לאחר שהקבוצה נכנסה להליך של פירוק, שוחרר שובשיץ' מהמועדון.

ב-14 בפברואר 2017 חתם בקבוצת סוואן בלו-ווינגס מליגת העל הקוריאנית, ובמדיה שיחק שנה. במרץ 2018 חתם בקבוצת סאנדציה נובי סונץ' מהליגה השנייה בפולין. בקיץ 2018 חזר לשחק במולדתו לראשונה מאז שהיה נער, וחתם בקבוצת זרינסקי מוסטר, אלופת הליגה הבוסנית. שובשיץ' ערך הופעת אחת במוקדמות הליגה האירופית במדי הקבוצה, אך במשחק הליגה הראשון שלו במדיה נפצע וחזר לשחק רק באפריל 2019.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים בוסנים
קטגוריה:כדורגלנים קרואטים
קטגוריה:קשרי כדורגל בוסנים
קטגוריה:קשרי כדורגל קרואטים
קטגוריה:כדורגלני נ.ק. זאגרב
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיבה זאגרב
קטגוריה:כדורגלני דינמו זאגרב
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים בוסנים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בקוריאה הדרומית
קטגוריה:ספורטאים קרואטים בישראל
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1990
ג'יימי קלייטון

**ג'יימי קלייטון** (באנגלית: **Jamie Clayton**; נולדה ב-15 בינואר 1978) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית, המוכרת בזכות תפקידה בסדרת הטלוויזיה "Sense8".

## ביוגרפיה
נולדה בשם **ג'יימס מרפי קליטון** וגדלה בסן דייגו, קליפורניה. אביה, הווארד ב. קלייטון, היה סנגור פלילי, ואמה, שלי (לבית סטאבס), מתכננת אירועים. היא עברה לניו יורק כדי לפתח קריירה בתור מאפרת כשהייתה בת 19.

קלייטון היא אישה טרנסג'נדרית. ב-2011, היא זכתה להוקרה מאת מגזין "אאוט" במסגרת פרסי השנה של "אאוט 100".

## קריירה
בשנת 2010, קלייטון הייתה המאפרת ואחת משתי מנחות בתוכנית המייקאובר הטרנסג'נדרי "TRANSform Me" של VH1. ב-2011, היא שיחקה את קיילה בעונה השלישית של סדרת HBO "מצויד". ב-2012, קלייטון שיחקה את התפקיד הראשי, מישל דרנל, בסדרת האינטרנט האינטראקטבית זוכת פרס אמי "Dirty Work", ואת התפקיד של קרלה פייברז בסדרת הטלוויזיה "Are We There Yet?". היא גם דיבבה את הספר המוקלט לצעירים "George", שמספר את סיפורה של נערה טרנסג'נדרית.

מאז 2015, קלייטון מככבת כאחת משמונה הדמויות הראשיות בסדרת נטפליקס המקורית, "Sense8", בה היא מגלמת את נעמי מרקס, אישה טרנסג'נדרית מסן פרנסיסקו שהיא בלוגרית פוליטית והאקרית.

קלייטון מופיעה גם בסרט מ-2016, "שד הניאון", בכיכובם של אל פנינג וקיאנו ריבס.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:דוגמניות אמריקאיות
קטגוריה:שחקנים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:טרנסג'נדריות אמריקאיות
קטגוריה:טרנסג'נדרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1978
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1978
אבישג זהבי

[ממוזער|אבישג ו[אמוץ זהבי, 2012]]
**אבישג קדמן-זהבי** (1922 – אוקטובר 2021) הייתה פרופסור לפיזיולוגיה של הצמח במכון וולקני. הייתה ידועה בעיקר עקב שיתוף הפעולה שלה עם בעלה, אמוץ זהבי, שפיתח בעבודה משותפת איתה את עקרון ההכבדה – גישה סוציוביולוגית המשמשת בתור אחד ההסברים של הברירה הטבעית.

קדמן נולדה בחיפה לשלומית (רופאה במקצועה) וליאו קדמן. נישאה לרודי הירש ב-1943.

היא הכירה את אמוץ זהבי במהלך לימודיהם המשותפים ב בחוג לביולוגיה. השניים נישאו ב-1954. השניים שיתפו פעולה מאז במחקרי שדה רבים, בעיקר בתחום הטימליים, ואבישג שותפה בפיתוח רבים מרעיונותיו של אמוץ. מחקריה העצמאיים של אבישג זהבי עסקו בהשפעת האור על התפתחות הצמח (פוטופריודיזם, פיטוכרום ועוד).

בין עיסוקיה של זהבי לאחר פרישתה לגמלאות נכלל מחקר ב"מרכז יאיר למחקר חקלאי" בחצבה.

נפטרה בשנת 2021 בגיל 99, והובאה למנוחות לצד בעלה אמוץ זהבי בבית העלמין של מושב חצבה שבו הם התגוררו.

## קישורים חיצוניים

* עמוס דה וינטר, הלכה לעולמה הבוטנאית ד"ר אבישג קדמן-זהבי, אתר כנס מדיה, 10 בנובמבר 2021
* עמליה ברזילי, אבישג קדמן-זהבי, אתר מינהל החקלאות

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל מכון וולקני
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:חצבה: אישים
קטגוריה:בוטנאיות ישראליות
קטגוריה:בוטנאים ישראלים
קטגוריה:פיזיולוגיות ישראליות
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:פיזיולוגים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2021
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
קטגוריה:פסיכולוגיה אבולוציונית
קטגוריה:אישים הקבורים במושבים
מדיסון קושיאן

**מדיסון קושיאן** (באנגלית: **Madison Taylor Kocian**; נולדה ב-15 ביוני 1997) היא מתעמלת אמריקאית, האלופה האולימפית בתחרות קרב רב קבוצתי (ריו דה ז'ניירו 2016), אלופת העולם במקבילים מדורגים (גלאזגו 2015) ופעמיים אלופת העולם בתחרות הקבוצתית (2014 ו-2015).

במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו ביולי 2016 סיימה קושיאן ראשונה במקבילים מדורגים ושמינית בקרב-רב ולקחה חלק בקבוצה האמריקאית הנקראת "החמישייה האחרונה" (לורי הרננדז, גבי דאגלס, סימון ביילס, אלי רייזמן וקושיאן). במשחקים האולימפיים עצמם, היא זכתה במדליית זהב בגמר הקרב רב הקבוצתי בתוצאה של 184.897 נקודות, לפני רוסיה (176.688 נקודות) וסין (176.003 נקודות). היא התחרתה בתרגיל החזק שלה, מקבילים מדורגים וקבעה את התוצאה הגבוהה בתחרות (15.933 נקודות).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:דאלאס: אישים
קטגוריה:מתעמלות אמריקאיות
קטגוריה:אלופות עולם בהתעמלות
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: התעמלות
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית אמריקאיות: התעמלות
קטגוריה:מתעמלות אמריקאיות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:טקסס: ספורטאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1997
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1997
איליה צ'אושסקו

**איליה צ'אושסקו** (ברומנית: **Ilie Ceaușescu**; 8 ביוני 1926 – 1 באוקטובר 2002) היה גנרל בצבא רומניה, פוליטיקאי וסגן שר ההגנה של רומניה, אח של שליט רומניה הקומוניסטית, ניקולאה צ'אושסקו.

## ביוגרפיה
איליה נולד ב-Scornicești, ילד שישי למשפחת צ'אושסקו ולמד שבע שנות בית ספר יסודי ולאחר מכן ניסה להתקבל כחניך בבית חרושת בבוקרשט, אך נדחה בגלל חוסר מקום פנוי – על מאה מקומות עבודה התחרו אלף וחמש מאות מועמדים. הוא שב לכפר הולדתו ועיבד את אדמת המשפחה.

באוקטובר 1946 הצטרף למפלגה הקומוניסטית הרומנית והיה פעיל בתעמולה לקראת הבחירות. לאחר מכן נשכר כקופאי בקואופרטיב הצרכני בכפר, שם נשאר עד 1950. ב-1952 נשלח ללימודים בבית הספר הצבאי הפוליטי מספר 3 ולאחר שנת הכנה הועלה לדרגת סגן. בשנים 1953–1954 היה למנהל הספרייה של בית הספר ולראש המועדון ובשנים 1954–1955 לימד כלכלה פוליטית בבית הספר התיכון הצבאי "שטפאו הגדול". בשנים 1955–1959 למד באקדמיה הצבאית של בוקרשט בפקולטה הצבאית פוליטית. בסיום לימודיו הוסמך להיות מדריך של המפלגה הקומוניסטית הרומנית ולאחר שעבר מבחנים מתאימים, קיבל ב-1963 דיפלומה של בוגר הפקולטה להיסטוריה של אוניברסיטת בוקרשט. בהמשך, ב-1969, קיבל צ'אושסקו תואר של דוקטור בהיסטוריה.

לאחר הגעתו של ניקולאה צ'אושסקו לתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית התקדם איליה בתפקידיו במסגרת האקדמיה הצבאית וגם בדרגותיו, ב-1977 קיבל דרגת גנרל מיור וב-1982 כבר היה גנרל לויטננט עם שני כוכבים. הוא התמנה לתפקיד סגן שר ההגנה ובמהלך המהפכה הרומנית היה שר ההגנה בפועל לכמה שעות. גנרל ֻֻסטנקולסקו, שהתמנה לתפקיד שר ההגנה, הורה על מעצרו של איליה צ'אושסקו.

בשלבים המוקדמים של המהפכה הרומנית, ב-20 בדצמבר, כאשר החלו הפגנות בקלוז'-נאפוקה, הגיע לשם איליה צ'אושסקו ולאחר התייעצות עם הגורמים המקומיים הכריז על מצב חירום ועזב. על כך הוגש נגדו כתב אישום לאחר המהפכה, כשהוא נחשד ב"הסתה להריגה". הוא גם הועבר מהכוחות הסדירים לכוחות המילואים.

## קישורים חיצוניים

* Apostolii Epocii de Aur, episodul #30. Ceauşescu după Ceauşescu. Fratele care l-a urmat pe dictator în decembrie ’89
* Generalul Ilie Ceaușescu se destăinuie


קטגוריה:קומוניסטים רומנים
קטגוריה:רומניה הקומוניסטית: אישים
איליה
קטגוריה:גנרלים רומנים
קטגוריה:אנשי חינוך רומנים
קטגוריה:היסטוריונים צבאיים
קטגוריה:היסטוריונים רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1926
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-2002
הגביע הרומני

**הגביע הרומני** (ברומנית: **Cupa României**) הוא כינוי לתחרויות ספורט שונות:
בילי באסט

**ויליאם אייזיה "בילי" באסט** (באנגלית: **William Isiah "Billy" Bassett**; 27 בינואר 1869 - 8 באפריל 1937) היה כדורגלן, מנהל ונשיא עבר אנגלי בקבוצת וסט ברומיץ' אלביון.

## ביוגרפיה
### קריירת משחק
באסט נולד בעיר וסט ברומיץ', ולאחר ששיחק במספר קבוצות נוער חובבניות הצטרף בשנת 1886, בגיל 17, לקבוצת וסט ברומיץ' אלביון. הוא שיחק בקבוצה במשך 13 שנים, במהלכן זכה עמה פעמיים בגביע ה-FA - ב-1888 לאחר ניצחון 1–2 על פרסטון נורת' אנד, וב-1892 לאחר ניצחון 0–3 על אסטון וילה. הוא ערך 261 הופעות ליגה ו-311 הופעות רשמיות בכל המסגרות במדי הקבוצה, וכבש במדיה 61 שערי ליגה. בנוסף, ייצג באסט גם את נבחרת אנגליה, במדיה כבש שמונה שערים ב-16 הופעות.

ב-28 באפריל 1894, במשחק ידידות מול מילוול, היה באסט למורחק הראשון בתולדות וסט ברומיץ', בעקבות שימוש בשפה שאינה הולמת כלפי שחקן יריב. משחקו האחרון של באסט בקריירה היה בתבוסה 1–7 לאסטון וילה במסגרת המחזור האחרון בעונת 1898/99.

### קריירת ניהול
ב-1905, בעקבות פרישתם של כל חברי הנהלת הקבוצה, נכלל באסט בדירקטוריון החדש של וסט ברומיץ' אלביון. הקבוצה הייתה נתונה במצב כלכלי קשה, אך באסט בצוותא עם הנשיא הארי קיז, הצילו את המועדון מפשיטת רגל בעזרת סדרה של אירועי התרמה מקומיים. 

ב-1908 היה באסט לנשיא הקבוצה, תפקיד בו כיהן עד למותו 29 שנים אחר כך. ב-1910 הציל את הקבוצה פעם נוספת מפירוק, כששילם מכיסו את משכורות השחקנים. במסגרת פעילותו בעולם הכדורגל האנגלי, נטל באסט חלק פעיל בפיתוחה של התאחדות הכדורגל האנגלית ושל הליגה באנגליה.

היריבות הספורטיבית בין אנגליה לסקוטלנד בשנותיו של באסט כשחקן, השפיעה עליו גם כמנהל. בכל שנות נשיאותו לא החתימה וסט ברומיץ' ולו שחקן סקוטי אחד.

### מותו ומורשתו
באסט נפטר בעירו ב-8 באפריל 1937, כשהוא בן 68. יומיים אחר כך, הקדימה דקת דומייה את הפסדה של וסט ברומיץ לפרסטון נורת' אנד במסגרת חצי גמר הגביע האנגלי באצטדיון הייבורי. מעל למאה אלף אנשים צעדו ברחובות העיר במסגרת מסע הלווייתו של באסט.

באסט נחשב לאחד מהאבות המייסדים של הכדורגל המקצועני באנגליה, ולדמות משמעותית בהיסטוריה של וסט ברומיץ' אלביון, הן כשחקן והן כמנהל ונשיא.

## תארים
;וסט ברומיץ' אלביון
* גביע ה-FA (2): 1888, 1892

## קישורים חיצוניים

* בילי באסט  באתר הרשמי של וסט ברומיץ' אלביון
* פרופיל השחקן באתר EnglandStats.com
* פרופיל השחקן באתר EnglandFootballOnline.com

קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני וסט ברומיץ' אלביון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1869
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1937