המשימה המתרבתת

"**המשימה הַמְּתַרְבֶּתֶת**" או **משימת הַנְחָלַת הַתַּרְבּוּת** הייתה רציונל פוליטי ששימש להצדקת התערבות צבאית וקולוניאליזם, בעיקר בין המאה ה-15 למאה ה-20, במטרה לקדם הטמעת תרבות של עמים ילידיים. העיקרון המערבי הזה שימש במיוחד להצדקת הקולוניאליזם הצרפתי והפורטוגזי, אך גם כהצדקה עבור הבריטים והגרמנים. באימפריה הרוסית, הוא נקשר לכיבוש  ולרוסיפיקציה של מרכז אסיה. המעצמות המערביות טענו שחובתן כעמים נוצריים היא להפיץ את תרבות המערב לתרבויות פגניות שנתפסו כפרימיטיביות. גם האימפריה היפנית השתמשה במושג זה כשכבשה את קוריאה.

## מקורות

במהלך המאה ה-18, ראו האירופאים את ההיסטוריה כתהליך ליניארי, בלתי נמנע ומתמשך של אבולוציה חברתית ותרבותית בראשות מערב אירופה. מנקודת מבט תרבותית רדוקציוניסטית של מערב אירופה, הקולוניאליסטים ראו בעמים הלא-אירופאים "אומות מפגרות", כמי שאינם מסוגלים מטבעם להתקדמות כלכלית-חברתית. בצרפת, הפילוסוף המרקיז דה קונדורסה הציג באופן רשמי את הרעיון של "חובה קדושה" אירופית לסייע לעמים הלא-אירופאים, אשר "ממתינים רק לקבל מאיתנו את האמצעים להתפתח תרבותית, למצוא באירופאים אחים ולהפוך לחבריהם ולתלמידיהם".

תאוריית המודרניזציה – המעבר ההדרגתי מחברה מסורתית ופרה-מודרנית לחברה מודרנית ומתועשת – הציעה כי התפתחות כלכלית עצמאית של עמים לא-אירופאים אינה מתיישבת עם שימור תרבותם (מנהגים, מסורות, נורמות). נטען כי ניתוק מהתרבות הישנה הוא תנאי הכרחי להתקדמות כלכלית-חברתית, באמצעות מהפכות מעשיות במוסדות החברתיים, התרבותיים והדתיים, שישנו את הפסיכולוגיה הקולקטיבית, הגישה המנטלית, הפילוסופיה ואורח החיים של העם, או יובילו להיעלמותו.

לפיכך, ביקורת הפיתוח רואה בהתפתחות כלכלית המשך של המשימה המתרבת. להפוך למתורבת פירושו, באופן בלתי נמנע, להפוך ל"דומה לנו", ולכן "תרבותו של עם" משמעה שכל חברה חייבת להפוך לחברה צרכנית קפיטליסטית תוך ויתור על תרבותה הילידית לטובת התמערבות. המושג "עיבוד" של אדמה ואנשים שימש באופן דומה במקום "תרבות" בהקשרים קולוניאליים דוברי גרמנית, כדי לקדם קולוניזציה ואימפריאליזם תרבותי באמצעות "עיבוד נרחב" ו"עבודה תרבותית".

על פי ג'ניפר פיטס, בשנות ה-80 של המאה ה-18 התקיימה ספקנות ניכרת בקרב הוגים ליברליים צרפתים ובריטים (כגון אדם סמית', ג'רמי בנת'ם, אדמונד ברק, דני דידרו והמרקיז דה קונדורסה) כלפי האימפריה. עם זאת, עד אמצע המאה ה-19, הוגים ליברליים כמו ג'ון סטיוארט מיל ואלכסיס דה טוקוויל תמכו באימפריה על בסיס המשימה המתרבת.

## לפי מדינה
### בריטניה
[ממוזער|286x286 פיקסלים|אילוסטרציה ל"משא האדם הלבן", בו האדם הלבן מיוצג על ידי [הדוד סם וג'ון בול, כשהשחורים והאסיאתים מיוצגים על ידי סטראוטיפים גזעניים.]]
אף שהבריטים לא טבעו את המונח, הרעיון של "המשימה המתרבתת" היה עבורם כלי מרכזי להצדקת הקולוניאליזם. הוא שימש ללגיטימציה של שלטונם על עמים אחרים, במיוחד כאשר המיזם הקולוניאלי לא הניב רווחים כלכליים משמעותיים. אחד האמצעים המרכזיים להפצת ערכי התרבות הבריטית היה הספורט הבריטי. הבריטים ראו בו אמצעי לחינוך, הטמעת נורמות, והפגנת עליונות תרבותית. הם שלטו בכללי המשחק והצטיינו בו, מה שחיזק תחושה זו. קריקט טסט, למשל, ייצג בעיניהם ערכים של משחק הוגן, משמעת ותרבותיות. לעיתים, הספורט שימש גם כפלטפורמה לפעילות גופנית ושילוב חברתי עבור האוכלוסיות המקומיות, תוך חציית גבולות מעמדיים. עם התפשטות הספורט הבריטי, נחלשה בהדרגה תרבות הספורט המקומית, ועמה עלו חששות מפני אובדן זהות תרבותית — אובדן שעלול להחליש את יכולת ההתנגדות שלהם לשלטון הקולוניאלי. ואולם, בהמשך הפך הספורט הבריטי לזירה שבה יכלו עמים קולוניאליים להפגין שוויון ואף עליונות. ניצחונות על הבריטים קיבלו משמעות סמלית והיו לעיתים מקור השראה לתנועות שחרור לאומיות. התפיסה שלפיה הבריטים מביאים תרבות לעמים "בלתי מתורבתים" זכתה לביטוי בשירו של רודיארד קיפלינג, "משא האדם הלבן".

### ארצות הברית
מושג המשימה המתרבת אומץ גם על ידי ארצות הברית בתקופת האימפריאליזם המודרני בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. פרויקטים כאלה כללו את סיפוח הפיליפינים על ידי ארצות הברית לאחר מלחמת ארצות הברית–ספרד ב-1898. ממשל מקינלי הכריז כי עמדת ארצות הברית בפיליפינים היא "לפקח על הקמת ממשל אזרחי" על פי המודל האמריקאי. זו בוצעה באמצעות תהליך תרבותי שכלל "רפורמה רפואית" ורפורמות כלכליות-חברתיות אחרות. מערכת הבריאות הספרדית קרסה לאחר המלחמה ב-1898 והוחלפה במודל צבאי אמריקאי, שהורכב ממוסדות בריאות ציבוריים. ה"רפורמה הרפואית" בוצעה ב"קפדנות צבאית" כחלק מתהליך תרבותי שבו קציני בריאות ציבור אמריקאים התחייבו להכשיר פיליפינים ילידים ב"טכניקות הנכונות של הגוף". תהליך ה"היגיינה הרציונלית" היה טכניקה לקולוניזציה בפיליפינים, כחלק מהבטחת הרופאים האמריקאים שהפיליפינים המושפעים חיים ביושרה. רפורמות נרחבות אחרות ופרויקטים ציבוריים שאפתניים כללו הקמת מערכת חינוך ציבורית חינמית, וכן אדריכלות לפיתוח "צמיחה כלכלית והשפעה תרבותית" כמרכיב חשוב ב"התבוללות מיטיבה" של מקינלי.

טקטיקות "תרבותיות" דומות שולבו גם בקולוניזציה האמריקאית של פוארטו ריקו ב-1900. אלה כללו רפורמות נרחבות כמו לגליזציה של גירושין ב-1902 בניסיון להנחיל נורמות חברתיות אמריקאיות לאוכלוסיית האי כדי "לגטמט את הסדר הקולוניאלי המתהווה".

יתרונות לכאורה לאומה המושפעת כללו "ניצול מוגבר של משאבים טבעיים, ייצור מוגבר של סחורות חומריות, שיפור ברמת החיים, רווחיות שוק מורחבת ויציבות חברתית-פוליטית".

עם זאת, כיבוש האיטי ב-1915 חשף גם צד אפל יותר של המשימה המתרבת האמריקאית. ההיסטוריונית מרי רנדה טענה כי הכיבוש של האיטי נועד אך ורק למטרות "ניצול כלכלי ויתרון אסטרטגי", ולא לספק להאיטי "הגנה, חינוך ותמיכה כלכלית".

### פורטוגל
[ממוזער|[מלכת נזינגה|מלכת אנה דה סוזה נזינגה מבנדה במשא ומתן לשלום עם המושל הפורטוגזי בלואנדה, 1657]]

לאחר שהתבססה במאה ה-13 באמצעות רקונקיסטה של המדינות המוסלמיות במערב חצי האי האיברי, החלה ממלכת פורטוגל להתרחב מעבר לים. ב-1415 כבשה את סאוטה המוסלמית בתקופת שלטונו של ז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל. ההתרחבות הפורטוגזית בצפון אפריקה סימנה את תחילתו של תהליך רחב יותר, שנודע כההתרחבות הימית הפורטוגזית, שמטרותיו כללו הפצת הנצרות בארצות מוסלמיות ורצון האצולה למעשי מלחמה וכיבוש הרואיים בתמיכת האפיפיור.

כשהרחיבו הפורטוגלים את השפעתם לאורך החוף עד מאוריטניה, סנגמביה (עד 1445) וגינאה, הם יצרו מוצבי מסחר. במקום להתחרות ישירות בסוחרים המוסלמים, הם ניצלו הזדמנויות שוק מתרחבות באירופה ובהים התיכון כדי להגדיל את הסחר מעבר לסהרה. בנוסף, סוחרים פורטוגזים קיבלו גישה לפנים היבשת האפריקאית דרך נהרות סנגל וגמביה, שחצו מסלולי סחר טרנס-סהריים ותיקים. הפורטוגלים הביאו כלי נחושת, בד, כלי עבודה, יין וסוסים. מוצרי הסחר כללו עד מהרה גם נשק ותחמושת. בתמורה, קיבלו הפורטוגלים זהב (שהובא ממכרות של עמי אקאן), פלפל שחור (סחר שנמשך עד שוואסקו דה גאמה הגיע להודו ב-1498) ושנהב. רק כשהגיעו לחוף קונגו בשנות ה-80 של המאה ה-15 הם חרגו משטחי הסחר המוסלמיים באפריקה.

מבצרים ומוצבי מסחר הוקמו לאורך החוף. מלחים, סוחרים, קרטוגרפים, כמרים וחיילים פורטוגזים הוטלו על השתלטות על אזורי החוף, התיישבות, בניית כנסיות, מבצרים ומפעלים, וכן חקירת אזורים לא ידועים לאירופאים.

המבצר המסחרי האירופי הגדול הראשון, אלמינה, הוקם בחוף הזהב ב-1482 על ידי הפורטוגלים. טירת אלמינה (במקור "טירת סאו ז'ורז'ה דה מינה") נבנתה בהשראת טירת סאו ז'ורז'ה, אחת מהמגורים המלכותיים המוקדמים בליסבון. אל poussé למרכז סחר מרכזי. בתחילת העידן הקולוניאלי פעלו ארבעים מבצרים כאלה לאורך החוף. במקום להיות סמלים של שליטה קולוניאלית, המבצרים שימשו כמוצבי מסחר – לעיתים נדירות הם ראו פעילות צבאית – אך הביצורים היו חשובים כאשר נשק ותחמושת אוחסנו לפני הסחר. חקירת החוף האפריקאי במאה ה-15 על ידי הפורטוגלים נחשבת בדרך כלל כמבשרת הקולוניאליזם האירופי, וסימנה גם את תחילתו של סחר העבדים באטלנטי, הפצת הנצרות ותהליכי הגלובליזציה הראשונים שהפכו למרכיב מרכזי בקולוניאליזם האירופי עד סוף המאה ה-18.

אף שמדיניות האימפריה הפורטוגזית כלפי עמים ילידיים במקומות פחות מתקדמים טכנולוגית בעולם (במיוחד בברזיל) תמיד התמקדה בתירבות, כולל חינוך והפצת נצרות בקרב האוכלוסיות הילידיות, וכן יצירת תשתיות חדשות לתמיכה גלויה בתפקידים אלה, היא הגיעה להיקף הגדול ביותר שלה לאחר המאה ה-18 במה שנודע כאפריקה הפורטוגזית וטימור הפורטוגזית. ערים ועיירות חדשות, עם תשתיות בהשראה אירופית, שכללו אולמות מנהליים, צבאיים, בריאותיים, חינוכיים, דתיים ועסקיים, נועדו לכאורה להתאים למתיישבים פורטוגזים.

החוקר הפורטוגזי פאולו דיאס דה נובאיס ייסד את לואנדה ב-1575 כ"סאו פאולו דה לואנדה", עם מאה משפחות מתיישבים וארבע מאות חיילים. בנגואלה, מבצר פורטוגזי מ-1587 שהפך לעיירה ב-1617, היה התיישבות מוקדמת חשובה נוספת שהם ייסדו ושלטו בה. הפורטוגלים הקימו מספר התיישבויות, מבצרים ומוצבי מסחר לאורך רצועת החוף של אפריקה. באי מוזמביק, אחד המקומות הראשונים בהם התיישבו הפורטוגלים באופן קבוע באפריקה שמדרום לסהרה, הם בנו את קפלת נוסה סניורה דה באלווארטה ב-1522, שנחשבת כיום למבנה האירופי העתיק ביותר בחצי הכדור הדרומי. מאוחר יותר, בית החולים, מבנה נאו-קלאסי מפואר שנבנה ב-1877 על ידי הפורטוגלים, עם גן מעוטר בבריכות ומזרקות, היה במשך שנים רבות בית החולים הגדול ביותר מדרום לסהרה.

## לקריאה נוספת
* הקולוניאליזם האירופאי – אידאולוגיה, מדיניות, התנגדות מאת פרופ' רות ג'יניאו (האוניברסיטה הפתוחה)

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 


## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה הפורטוגזית
קטגוריה:האימפריה הקולוניאלית הצרפתית
קטגוריה:התבוללות תרבותית
קטגוריה:קולוניאליזם