open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ז'אן ד'אלברה

**ז'אן ד'אלברה** (בצרפתית: **Jeanne d'Albret**; 7 בינואר 1528 - 9 ביוני 1572) או **ז'אן השלישית מנאווארה**, הייתה מלכת ממלכת נווארה ואמו של אנרי הרביעי, מלך צרפת.

## ביוגרפיה
ז'אן נולדה ב-7 בינואר 1528 בעיר סן-ז'רמן-אן-לה, כבתם של אנרי השני, מלך נווארה ושל מרגריט מנווארה שהייתה אחותו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת. כשהייתה בת 13 אולצה על ידי דודה, פרנסואה הראשון להינשא לוילהלם, דוכס יוליך-קלווה-ברג. נישואים פוליטיים אלה בוטלו כעבור ארבע שנים, היות שלזוג לא היו ילדים. ב-1548 אחרי מות פרנסואה הראשון ועלייתו לשלטון של אנרי השני, מלך צרפת, ז'אן ד'אלברה נישאה לאנטואן דה בורבון, דוכס ונדום שהיה יורש העצר הצרפתי במקרה שבית המלוכה של ולואה לא יעמיד בן זכר שיוכל לרשת את כתר צרפת. היא ילדה לו חמישה ילדים שמהם שרדו שניים בלבד: אנרי, (לימים אנרי הרביעי, מלך צרפת) וקתרין דה בורבון (1559–1604).

ב-25 במאי 1555 מת אביה, אנרי השני, מלך נווארה, וז'אן ובעלה הפכו לשליטי ממלכת נווארה. כמלכת נאווארה, ז'אן ד'אלברה תמכה בהוגנוטים והפכה את הקלוויניזם לדת הממלכה. היא גירשה מנווארה את הנזירות ואת הכמרים הקתוליים ופקדה על הרס הכנסיות הקתוליות. היא דאגה לתרגם את הברית החדשה לשפתם של הבסקים ושל אנשי בארן שהיו נתיניה.

המאבק בין הקתולים לבין הפרוטסטנטים התפשט ברחבי צרפת והפך למלחמות הדת בצרפת שהחלו ב-1562. בעלה של ז'אן ד'אלברה, אנטואן דה בורבון שנלחם נגד הקתולים, נפצע קשה במצור על העיר רואן ומת מפצעיו ב-13 בנובמבר 1562. כתוצאה, בנה אנרי הפך ליורש העצר הצרפתי. היא נמנעה מלתמוך באחד הצדדים עד 1568, כאשר הביעה את תמיכתה בפרוטסטנטים ועברה אל העיר לה רושל שהייתה מעוזם.

ז'אן ד'אלברה לקחה חלק בשיחות השלום בין הצדדים הלוחמים שהביאו לסיומה של מלחמת הדת השלישית ב-1570. באותה שנה הסכימה להשיא את בנה אנרי למרגריט דה ולואה, נסיכת צרפת, בתה של קטרינה דה מדיצ'י שניהלה את ענייני המדינה בשם בנה שארל התשיעי, מלך צרפת.

ז'אן ד'אלברה מתה במפתיע בפריז ב-9 ביוני 1572, חודשיים לפני שנערך טקס נישואים זה. פשטו שמועות שהורעלה בפקודת קטרינה דה מדיצ'י - שמועות שהופרכו מאוחר יותר.

השתלשלות מאורעות זו מתוארת בספרו של אלכסנדר דיומא האב "המלכה מארגו" (1845).

## משפחתה
ב-20 באוקטובר 1548 התחתנה ז'אן עם אנטואן דה בורבון, דוכס ונדום, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
* אנרי, דוכס ביומונט (1551–1553)
* אנרי הרביעי, מלך צרפת (1553–1610)
* לואי, רוזן מרל (1555–1557)
* מדלן דה בורבון (1556)
* קתרין דה בורבון (1559–1604), התחתנה עם אנרי השני, דוכס לורן

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נווארה
קטגוריה:אצולה צרפתית
קטגוריה:משוררות המאה ה-16
קטגוריה:כותבות זיכרונות
קטגוריה:נשים צרפתיות במאה ה-16
קטגוריה:מלכות המאה ה-16
קטגוריה:הוגנוטים
קטגוריה:אוקסיטנים
קטגוריה:ילידות 1528
קטגוריה:נפטרים ב-1572
שמוליק ברנר

**שמואל (שמוליק) ברנר** (נולד ב-8 במרץ 1981 בקריית ביאליק) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הרכז במספר קבוצות מליגת העל הישראלית המשמש כיום כמאמנה של מכבי רמת גן מליגת העל ומליגת האלופות של פיב"א.

## קריירה
בצעירותו שיחק ברנר בנבחרת בית ספרו, אורט ביאליק ואף זכה עימה באליפות ליגת התיכונים בעונת . לאחר עונה זו, עלה לבוגרים וחתם בהפועל גליל עליון, בה שיחק במשך שנתיים והיה שותף גם למשחקיה בגביע קוראץ' ובגביע ספורטה, אך לא הצליח לבלוט, בעיקר בגלל מיעוט דקות המשחק שקיבל.

בעונת  חתם בעירוני קריית אתא, בה החל לקבל דקות משחק בהדרגה ויכולתו השתפרה בהתאם. עונתו השנייה בקבוצה הייתה מהטובות שלו בליגת העל. הוא קלע 6.3 נקודות, הוריד 2.6 ריבאונדים ומסר 4.4 אסיסטים שלא סייעו לקבוצתו שירדה לליגה הלאומית בסיום העונה. ברנר המשיך לשחק בקריית אתא עד לאמצע עונת  ועבר למכבי חיפה, אך גם עימה ירד ללאומית.

בקיץ 2005 חתם בהפועל עפולה, במסגרתה הציג ממוצעים של 10.5 נקודות, 2.7 ריבאונדים ו-4 אסיסטים ב-7 דקות למשחק בלבד שהקנו לו את תואר שחקן העונה של הליגה הלאומית יחד עם דורון קרמר. לאחר מכן שיחק במשך שלוש עונות בעירוני רמת גן, בחלקן שימש אף כקפטן הקבוצה.

ב-5 באוקטובר 2009 חתם בברק נתניה. בעונתו הראשונה בקבוצה הוביל אותה עד לפיינל פור ונבחר לחמישיית העונה בליגת העל, ובעונה השנייה סיים כמלך האסיסטים של הליגה עם 6.2 אסיסטים למשחק. בעונת 2010/2011 היה שותף ברנר להפסד של הקבוצה בגמר גביע המדינה למכבי תל אביב, תוך שהוא קולע בגמר 6 נקודות.

ב-23 ביוני 2011 חתם במועדון כדורסל הבקעה, העולה החדשה לליגת העל.

באוקטובר 2012 חתם בהפועל גלבוע גליל מליגת העל בכדורסל.

בקיץ 2013 פרש, והחל את קריירת האימון שלו כעוזר מאמן מכבי ראשון לציון.

במהלך עונת 2016/17, לאחר פיטורי אריק שיבק, קודם לעמדת מאמן הקבוצה.

ב-10 באפריל 2018 הודיע מועדון הכדורסל מכבי ראשון לציון כי החליט להיפרד ממאמן הקבוצה שמוליק ברנר לאור תוצאות הקבוצה. במקומו מונה לתפקיד צביקה שרף שיאמן את הקבוצה עד סוף עונת 2018/19 .
ב-1/1/19 החל את תפקידו כמנהל המקצועי של אגודת עירוני ״דור העתיד״ קריית אונו במקומו של ברק פלג.

במרץ 2021 מונה למאמנה של מכבי רמת גן מהליגה הלאומית במהלך העונה הוביל את הקבוצה לגמר הפלייאוף בו הפסידה לעירוני קריית אתא, לאחר העונה המוצלחת לא חידש חוזהו והוא הוחלף ביניב בורגר.

בינואר 2023 מונה פעם נוספת למאמנה של רמת גן במקומו של יניב בורגר ותחת הדרכתו סיימה הקבוצה כאלופת הליגה הלאומית והעפילה אל ליגת העל.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אורט קריית ביאליק
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני אליצור עירוני נתניה
קטגוריה:כדורסלני הפועל גליל עליון
קטגוריה:כדורסלני הפועל עפולה
קטגוריה:כדורסלני מועדון כדורסל הבקעה
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורסלני עירוני קריית אתא
קטגוריה:כדורסלני מכבי עירוני רמת גן
קטגוריה:כדורסלני הפועל גלבוע גליל
קטגוריה:קריית ביאליק: ספורטאים
קטגוריה:מאמני מכבי ראשון לציון
קטגוריה:מאמני עירוני רמת גן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
חול (דמות מקראית)

**חוּל**, על פי המסופר בספר בראשית, היה בנו השני של ארם בן שם בן נח, ואחיו, בני ארם השמי: עוץ, גתר ומש. על פי הגרסה המופיעה בדברי הימים א' יש האומרים כי לא היה בנו של ארם כי אם אחיו, כלומר, בנו של שם. במצודת דוד נאמר: "אלו הד' [כלומר: עוץ, חול, גתר ומשך] היו בני ארם ולקצר חשבם בבני שם כי בני בנים הם כבנים".

חול נזכר בבראשית:

ובדברי הימים א':

לפי ההיסטוריון היהודי מהעת העתיקה, יוסף בן מתתיהו, חול הוא אבי ומייסד האומה הארמנית.

## הערות שוליים

קטגוריה:בני שם
שליו קשקשים

**שליו קשקשים** (שְׂלַו קַשְׂקַשִּׂים), המכונה גם **שליו הכותנה** או **שליו כחול** (שם מדעי: *Callipeplasquamata*), הוא מין של עוף קטן עד בינוני, ממשפחת השַׂלווים האמריקניים. זהו עוף אפור כחלחל הנמצא באזורים הצחיחים, ממערב ארצות הברית ועד מרכז מקסיקו. הוא מזוהה בקלות בעזרת ציצת הנוצות שבראשו המזכירה פונפון של צמר גפן. שמו של "שליו הקשקשים", ניתן לו, בשל המופע של נוצות החזה והגב שלו, המזכיר קשקשים. הקן ממוקם בחללים שבינות לעשביה ובו מטילה הנקבה בין 9 ל-16 ביצים מנומרות. כאשר היא מוטרדת היא מתרחקת בריצה, ולא בתעופה ונעצרת בטווח ראייה מהקן.

## תת-מינים
לשליו הקשקשים 4 תת-מינים.
* **שליו קשקשים צפוני** (*Callipepla pallida*) 
* **שליו קשקשים [[אלטיפלאנו|אלטיפלאני]]** (*Callipepla vigros*)
* **שליו קשקשים ערמוני** (*Callipepla castanogastris*) 
* **שליו קשקשים [[מדבר סונורה|סונורני]]** (*Callipepla hargravei Rea*)

## ראו גם
* שלווים

## קישורים חיצוניים

* SCALED QUAIL, Utah Conservation Data Center

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1830
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ניקולס אילוורד ויגורס
קטגוריה:שלווים אמריקניים
קטגוריה:עמקי ריו גראנדה: עופות
קג'גוגו

**קג'גוגו** (אנגלית: **Kajagoogoo**) הייתה להקת פופ בריטית שפעלה בעיקר בשנות ה-80. לשיא הצלחתה הגיעה ב-1983, כשהסינגל "Too Shy" הגיע למקום הראשון בטבלת מכירות הסינגלים הבריטית, ולמקום החמישי במצעד מכירות הסינגלים של בילבורד.
## היסטוריה
הלהקה הוקמה ב-1979 בלייטון באזארד שבבדפורדשייר, ונקראה בתחילה "ארט נובו". חבריה באותה העת היו ניק בגס (גיטרה בס), סטיב אסקיו (גיטרה), סטיוארט קרוקספורד ניל (קלידים) וג'רמי "ג'ז" סטרוד (תופים). הלהקה הפיקה סינגל בשם "The Fear Machine", אך הוא נמכר במאות עותקים בלבד. ב-1981 חיפשה הלהקה סולן, ובחרה בכריסטופר האמיל, שאימץ לעצמו את שם הבמה לימאהל (אנגרמה של שם משפחתו). אז שונה גם שם הלהקה לקג'גוגו, שהוא שיבוש של גָגָגוּגוּ (Gagagoogoo), מילה המזכירה קולות שמשמיעים תינוקות.

במהלך הופעותיהם בלונדון ב-1982, התעניינו בהם מספר חברות תקליטים, ולבסוף חתמה הלהקה על חוזה עם חברת EMI. את אלבומם הראשון, "White Feathers", הפיק קלידן דוראן דוראן, ניק רודס. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Too Shy", יצא בינואר 1983 והגיע למקום הראשון בטבלת מכירות הסינגלים בבריטניה. גם הסינגלים הבאים, "oh to Be Aah" ו-"Hang on Now", זכו להצלחה רבה, והגיעו לרשימת 20 הסינגלים הנמכרים בבריטניה. האלבום עצמו הגיע למקום החמישי במצעדי המכירות במדינה.

ההצלחה הביאה גם לסכסוכים בין חברי הלהקה, ובאמצע 1983 הם החליטו להיפרד מלימאהל. את מקומו כסולן הלהקה מילא בגס. בהרכב החדש-ישן החלו לעבוד על אלבומם החדש, "Islands". הסינגל הראשון, "Big Apple", הצליח כקודמיו, והגיע לרשימת עשרת הסינגלים הנמכרים. השני, "The Lion's Mouth", הגיע לרשימת 30 הסינגלים הנמכרים, והוא סימן את ראשית דעיכתה של הלהקה. האלבום עצמו, שיצא ב-1984, הגיע למקום ה-35 במצעדי המכירות. זמן קצר אחר כך עזב סטרוד, וב-1985 ניסו שלושת חברי הלהקה למתג עצמם מחדש בשם קאג'ה. האלבום הבא שהקליטו, "Crazy People's Right to Speak" (1985) נכשל, וב-1986 התפרקה הלהקה.

ב-2004 התאחדו חברי הלהקה במסגרת התוכנית "Bands Reunited" של ערוץ VH1. חילוקי דעות ביניהם מנעו מופעי איחוד ואת המשך שיתוף הפעולה, אף שהיה ביקוש לכך. בשנת 2007 התאחדו בגס, אסקיו וניל, והקליטו את הסינגל "Rocket Boy". בשנה שלאחר מכן הקליטו את האלבום "Gone to the Moon", שנמכר רק דרך אתר האינטרנט של הלהקה. לימאהל וסטרוד הצטרפו אליהם לסיבוב הופעות באירופה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות פופ בריטיות
קטגוריה:להקות גל חדש
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1978
יגוארונדי

**יגוארונדי** (שם מדעי: *Puma yagouaroundi*) הוא מין יונק טורף בגודל בינוני מהסוג פומה ממשפחת החתוליים.

## מאפיינים
היגוארונדי נפוץ מטקסס שבארצות הברית ועד דרום אמריקה. אפשר למצוא אותו מדרום ארצות הברית דרך אמריקה התיכונה ועד דרום ברזיל, פרגוואי וצפון ארגנטינה. אורכו הממוצע הוא 65 ס"מ עם זנב באורך 45 ס"מ ומשקלו כ-6 ק"ג. יש לו רגליים קצרות ומראה המזכיר קצת לוטרה, האוזניים קטנות ועגולות. מהסיבה הזאת לעיתים הם מכונים "חתולי לוטרה". גופו וזנבו ארוכים ודקים, אך ראשו רחב. פרוותם אחידה בצבע הנע משחור לאפור-חום כהה, או מאדום לצבע ערמוני.

חתול זה קרוב מאוד לפומה לפי מבנה הכרומוזומים וה-DNA שלהם ושניהם מהווים מינים בסוג פומה. ובעל קשר רחוק יותר לברדלס. מספר מדענים מסווגים אותו בסוג עצמאי (*Herpailurus*).

תחום תפוצתו הוא אזורים נמוכים קרובים למקור מים זורם, בעיקר ביערות נמוכים. לעיתים הוא גם שוכן באזורי ג'ונגל סבוכים, אזורי אחו או אזורי שיחים. הוא צד בלילה או באזור בין הערביים. שלא כמו מיני חתולים אחרים, היגוארונדי צד לעיתים קרובות בזוגות. הוא מרגיש בנוח על עצים, אך מעדיף לצוד על האדמה. הוא ניזון מדגים, יונקים קטנים, זוחלים וציפורים. יגוארונדים החיים בסביבות גדות נחלים טורפים בעיקר דגים, ולעיתים אף נכנסים למים כדי להתקרר. במקומות שבהם יש מזון בשפע יכולים שלושה או ארבעה פרטים לצוד באותה נחלה.

הנקבה ממליטה שגר של 1–4 גורים לאחר 70 ימים. הגורים מגיעים לבגרות בגיל שנתיים.

פרוות היגוארונדי אינה מבוקשת ולכן ציד אינו מהווה גורם סיכון, אך הרס מקום מחייתו גורם לירידה מתמדת במספריו.

## תת-מינים
* *Puma yagouaroundi armeghinoi* - מצוי במערב ארגנטינה ומזרח צ'ילה
* *Puma yagouaroundi cacomitli* - מצוי בדרום טקסס ומזרח מקסיקו
* *Puma yagouaroundi eyra* - מצוי בברזיל, פרגוואי וארגנטינה
* *Puma yagouaroundi fossata* - מצוי מדרום מקסיקו עד הונדורס
* *Puma yagouaroundi melantho*' - מצוי בפרו וברזיל
* *Puma yagouaroundi panamensis* - מצוי מניקרגואה עד אקוודור
* *Puma yagouaroundi tolteca* - מצוי במערב מקסיקו
* *Puma yagouaroundi yagouaroundi* - מצוי בגויאנה והאמזונאס

ממוזער|שמאל|230px|יגוארונדי בעל פרווה אדמדמה
ממוזער|ימין|230px|יגוארונדי בעל פרווה אפורה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ברנר-ז'רמין דה לספד
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1803
קטגוריה:חתולים קטנים
קטגוריה:בוליביה: יונקים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:אקוודור: יונקים
קטגוריה:יונקים ביער האמזונאס
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:ארצות הברית: יונקים
קטגוריה:מקסיקו: יונקים
קטגוריה:קוסטה ריקה: יונקים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של אמריקה המרכזית
קטגוריה:גואטמלה: יונקים
אורג מסכה אפריקני

**אורג מסכה אפריקני** (שם מדעי: *Ploceus velatus*), מין של ציפור לא-נודדת הנפוצה בדרומה של יבשת אפריקה. אורג זה נפוץ מאוד בבתי גידול רבים כגון: סוואנה, כרי דשא, חורש פתוח, אזורי ביצה פנימיים ואזורים סמי מדבריים. הציפור נפוצה גם בגנים ובפארקים בפרברי ערים.

## תיאור
אורכו של האורג נע בין 11 ל-14.5 ס"מ. מקורו השחור חרוטי בצורתו, והוא קצר וחזק. רגליו חומות-ורדרדות. בעונת הרבייה פני הזכר וצווארו מכוסים בנוצות שחורות. עיניו אדומות, ראשו וגופו התחתון בצבע צהוב בהיר, ואילו גבו מכוסה בנוצות ירוקות צהבהבות.

לנקבת האורג מקור חום ורדרד, עיניה בצבע חום או חום אדמדם. ראשה וגבה העליון מכוסים בפסים בצבע ירוק צהבהב. צבע הנוצות באזור הגרון צהבהב שהופך בהדרגה ללבן מלוכלך באזור הבטן. זנבה צהוב. הזכר בתקופות שאינן עונות הרבייה דומה לנקבה, אך עיניו נשארות אדומות. הצעירים דומים לנקבות.

## רבייה
אורג מסכה אפריקני מקנן במושבות בעיקר בין החודשים ספטמבר וינואר. לכל זכר יש מספר בנות זוג. הוא בונה מספר קנים רב, בדרך-כלל כ-25 קנים בעונה. כמו אורגים אחרים הוא טווה את הקן מקנים, מדקלים ומעשבים. הנקבה מרפדת את הקנים בעשב רך ובנוצות. רוב הקנים מוקמים על עצים ליד ומעל אזורי מים ובתוך צמח הקנה, וכן באזורי פרוורי הערים.

## אסטרטגיה נגד קוקיות
אורג המסכה האפריקני סובל במיוחד מקוקיות המטילות ביצים בקינו, אך מתמודד נגדן בצורה יפה - כל נקבה מטילה ביצים בצבע שונה. מכיוון שהחור של הקן קטן, הקוקייה לא יכולה לראות איזה גוון של ביצה יש לאורג, ורוב הסיכויים שהביצה שתטיל תזוהה כיוצאת דופן ותושלך מהקן.

## תזונה
אורג המסכה האפריקני נצפה לעיתים קרובות ביחידים או בקבוצות קטנות, אבל ניתן גם לראותו בלהקות גדולות יותר. הוא אוכל זרעים וחרקים ואף יונק צוף. הוא גם מגיע אל שולחנות אכילה כאשר הם בנמצא.

## מצב שימור
מצב שימור המין הוא ללא חשש.

## גלריית תמונות

קובץ:Ploceus velatus.jpg
קובץ:African Masked Weaver making nest - Sossusvlei - Namibia 0042 (22458353269).jpg
קובץ:Southern Masked Weaver.jpg| אורג מסכה אפריקני עומד על קן בנוי
קובץ:Ploceus velatus -Johannesburg -male making nest-8b.jpg|אורג בונה קן בגן ביוהנסבורג
קובץ:Black-eyed bulbul incoming on Southern Masked Weaver. (9667035060).jpg|אורג מסכה בקרב מול בולבול אפריקני


## קישורים חיצוניים

* אורג מסכה אפריקני באתר SASOL

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1819
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לואי-פייר וייו
קטגוריה:אורגיים
קטגוריה:לסוטו: עופות
קטגוריה:אסוואטיני: עופות
קטגוריה:דרום אפריקה: עופות
קטגוריה:עופות הסוואנה האפריקנית
טקסי 2

**טקסי 2** (**Taxi 2**) הוא סרט פעולה קומי צרפתי בבימויו ז'ראר קראבצ'יק, לפי תסריטו של לוק בסון ובכיכובו של סמי נסרי. הסרט יצא לאקרנים ב-29 במרץ 2000. זהו סרט המשך לסרט טקסי שיצא בשנת 1998. כמו כן, לסרט זה יצאו שלושה סרטי המשך: טקסי 3 בשנת 2003, טקסי 4 בשנת 2007 וטקסי 5 בשנת 2018.
## עלילה
גם בסרט ההמשך לטקסי גיבור הסרט הוא דניאל (סמי נסרי) שמתפרנס כנהג מונית אך מאחורי החזות הזו מסתתר נהג מרוצים. המונית שלו, פיג'ו 406 שנראית כמונית רגילה כלפי חוץ הופכת לרכב מרוץ משוכלל על ידי לחיצת כפתור אחת. דניאל וחברתו לילי (מריון קוטיאר) מחליטים להתחתן אך עליו להרשים את אביה הקשוח של לילי, גנרל חשוב בצבא הסובל מטראומת מלחמה. דניאל מתבקש להסיע את האב לנמל התעופה לפגוש את הנשיא היפני. בשדה התעופה דניאל פוגש את חברו הבלש, אמיליאן (פרדריק דיפנטל) אשר מבקש ממנו להצטרף למסיבה הקטנה. במהלך המסיבה הצרפתים מציגים למשלחת היפנית את הרכב המשוריין שבו ייסעו וזאת בעקבות שמועות שהיאקוזה רוצים לחטוף אותו כדי לפגוע בקשרי המסחר בין צרפת ויפן. תוך כדי התצוגה משהו משתבש ברכב והנהג שהיה אמור להסיע את המשלחת היפנית נפגע. דניאל מתנדב להסיע את המשלחת היפנית ברחובות מרסיי. תוך כדי הנסיעה הם נקלעים למארב מתוכנן אשר בסופו היאקוזה מצליחים לחטוף את נשיא יפן ובלשית נוספת (אמה ויקלונד), חברתו של אמיליאן. המשטרה יחד עם אמיליאן ודניאל יוצאים למבצע חילוץ. הסרט עתיר בסצנות מרוצים.

## מהלך הצילומים

במהלך אחת מסצנות הצילום אירעה תאונה קטלנית כאשר המונית של דניאל הייתה אמורה לעוף ולנחות במיקום מסוים אך במקום זאת עפה לכיוון צוות הצילום. צלם אחד נהרג ואחד נוסף שבר את שתי רגליו. ועדה מיוחדת שמונתה לחקור את תוצאות התאונה קבעה שהדבר יכול היה להימנע אלמלא השיקולים מצד ההפקה לחסוך בכסף. אחראי הפעלולים בסרט, רמי ג'וליאן קיבל 18 חודשי מאסר על תנאי ונדרש לשלם קנס של 18,000 יורו למשפחת הצלם שנהרג ופיצוי לצלם הפצוע. התסריטאי והמפיק לוק בסון והבמאי ג'רארד קראבצ'יק יצאו זכאים במשפט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מרסיי בקולנוע
קטגוריה:סרטי המשך
קטגוריה:סרטים צרפתיים משנת 2000
מתיה פרטי

**מתיה פרטי** (; 24 בפברואר 1613 – 3 בינואר 1699) היה צייר איטלקי, שחי באיטליה ובמלטה, וייתכן שגם בספרד ובפלנדריה, ויצר בסגנון הבארוק. הוא נודע בכינוי "האביר הקלברי" (Il Cavaliere Calabrese).

## ביוגרפיה
פרטי נולד בקלבריה שבדרום איטליה, ולפני 1630 הצטרף לאחיו גרגוריו, גם הוא צייר, ברומא. הוא השתלם בסגנונם של מספר ציירים ידועים, אך הושפע בעיקר מקאראווג'ו. פרטי זכה עד מהרה להצלחה רבה ונחשב לצייר בר-סמכא במחצית השנייה של המאה ה-17. בתחילה צייר נושאים חילוניים, כמו מוזיקאים ושחקני קלפים, אך לאחר מכן התמחה בציור פרסקאות בנושאי דת. בין השנים 1644–1646 עסק בעיטור שתי כנסיות ברומא, ולאחר מכן עבד בכנסיות ובארמונות שונים ברחבי איטליה, בעיקר בנאפולי, בה שהה בין השנים 1656–1660. על יצירותיו החשובות בנאפולי נמנו ציורים על שבעה משערי העיר, שתארו את הבתולה וקדושים נוצרים כשהם מחלצים את ההמונים ממגפת הדבר, שפקדה את העיר ב-1656. הציורים עצמם אבדו, אך שניים מהתרשימים שרשם בעת לימוד הנושא השתמרו.

כאשר הוענק לו תואר אבירות על ידי מסדר ההוספיטלרים, יצא ב-1659 לבקר במעוזם שבמלטה, ונותר באי משך רוב שארית חייו. יצירתו הנודעת ביותר באי היא תקרתה של קון-קתדרלת יוחנן הקדוש בוולטה, שעליה צייר 18 סצנות מחייו של יוחנן המטביל, ובנוסף עיטר את הקירות הפנימיים של הספינה הראשית ואת קפלות הצד. העבודה על התקרה נמשכה חמש שנים, החל ב-1661 ועד 1666. בנוסף נשכרו שירותיו של פרטי גם לעיטורה של קתדרלת פאולוס הקדוש במדינה ובמספר כנסיות נוספות ברחבי האי. המוניטין שיצאו לפרטי הביאו לכך שזכה לתמיכתם של פטרונים רבים, וציורים רבים שצייר מצויים כיום באוספים פרטיים שונים באי. הוא מת בוולטה ב-1699, ונקבר ברצפת המעבר לסקריסטי שבקתדרלת יוחנן הקדוש בעיר.

## גלריה

קובץ:Preti, Mattia - Wedding at Cana - c. 1655.jpg|החתונה בקנה (1655 בערך)
קובץ:Stjohns-cathedral-209.jpg|תקרתה וקירותיה של קון-קתדרלת יוחנן הקדוש בוולטה, מעשה ידיו של פרטי
Noli me tangere by Mattia Preti at at Pio Monte della Misericordia (Naples).jpg|"אל תיגעי בי"  בפיו מונטה דלה-מיסריקורדיה בנאפולי
Judith with the head of Holofernes by Mattia Preti.jpg|יהודית עם ראש הולופרנס במוזיאון קפודימונטה  בנאפולי
Mattia Preti - Tribute Money-Pinacoteca di Brera.jpg|כסף מחווה בגלריית פינאצ'וטקה די בררה  במילאנו
A Mother Entrusting Her Sons to Christ-Mattia Preti-Pinacoteca di Brera.jpg|אם מפקידה את בניה בידי ישו בגלריית פינאצ'וטקה די בררה 


## קישורים חיצוניים

* אודות פרטי ויצירותיו

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1613
קטגוריה:נפטרים ב-1699
קטגוריה:קאראווג'יסטים
אל-מנסור עלי

**אל-מנסור עלי** (ערבית: **المنصور على** בשמו המלכותי: **الملك المنصور نور الدين علي بن أيبك** - **אל מליכ אל-מנצור נור א-דין עלי בן איבכ**, נולד ב-1242, שנת פטירה לא ידועה) היה הסולטאן השני של האימפריה הממלוכית בין 1257 ל-1259.

בנו של אייבכ מאשתו הראשונה, שעלה לשלטון לאחר הירצחו. בתקופתו העוצרים היו סנג'ר אל-חלבי, סנג'ר אל ע'יתמי ובסופו של דבר קוטוז, שהדיח את הסולטאן הצעיר כשפלישת המונגולים נהייתה מוחשית והממלוכים רצו סולטאן חזק שיוכל בעצמו להתמודד עם האויב. לאחר הדחתו נעצר אל מנסור עלי ביחד עם אחיו ועם אמו במבצר במצרים וגורש לדמייטה, ואחר כך לאימפריה הביזנטית. גורלו לאחר מכן לוט בערפל.

## מקורות
*

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ממלוכים
קטגוריה:סולטאנים ממלוכים
קטגוריה:סולטאנים בחרים
קטגוריה:ילידי 1242
קטגוריה:נפטרים ב-1259
קתדרלת פאולוס הקדוש (מדינה)

שמאל|ממוזער|250px|כיפת הקתדרלה ומגדלי הפעמונים שלה החולשים על נופה של העיר. מראה מכיוון צפון-מזרח
ממוזער|250px|חזית הקתדרלה
שמאל|ממוזער|250px|מוטיב הנחש בראשו של מגדל הפעמונים הימני
ממוזער|250px|כיפת המבנה מאולם הקתדרלה
**קתדרלת פאולוס הקדוש** (מלטית **Katidral ta’ San Pawl**; אנגלית **St. Paul's Cathedral**) בעיר מדינה, היא הקתדרלה הקתולית של האי מלטה, ביחד עם קון-קתדרלת יוחנן הקדוש שבבירה ולטה, הנושאת עימה בתפקיד מאז שנת 1816.

## מסורת והיסטוריה
הקתדרלה הוקמה במקום בו לפי המסורת ניצב ביתו של פובליוס הקדוש, שליטה הרומי של האי. לאחר שספינתו של פאולוס נטרפה אל חופי האי, עת היה בדרכו לרומא כדי לעמוד למשפט, הוא בא לביתו של פובליוס וריפא את אביו. לימים היה פובליוס לבישוף הראשון של מלטה. 

המבנה הוקם בין השנים 1697-1702 לפי תוכניתו של האדריכל המקומי לורנצו גאפה (Lorenzo Gafà, 1638-1704), והקתדרלה הוקדשה ב-8 באוקטובר 1702. במקום זה נצבה קודם לכן קתדרלה נורמנית מהמאה ה-12 אשר חרבה ברעידת אדמה ב-1693. מספר רחובות ומבנים ששכנו סביב המבנה החדש, נהרסו ופונו, וכך נוצרו "כיכר הארכיבישוף" (Pjazza tal Arcisqof) שמדרום לקתדרלה, וכיכר פאולוס הקדוש (Pjazza San Pawl) שממערב לה.

## המבנה
הקתדרלה שוכנת סמוך לחומה המזרחית של העיר הזעירה, שאורכה כ-300 מטרים ורוחבה כ-200 מטרים בלבד. חזית המבנה מחולקת על ידי עמודים קורינתיים לשלושה אגפים. בכל אחד משני האגפים החיצוניים קבועה בקומה הראשונה דלת, ומעליהם מתנשאים שני מגדלי פעמונים שבכל אחד מהם קבועים שישה פעמונים ושעון. בצריחי המגדלים נראים פסלי נחשים המסמלים את הנס הראשון שעשה פאולוס הקדוש באי, כאשר הוכש על ידי נחש אך נותר בלא פגע. באגף האמצעי קבועה הדלת הראשית אל הקתדרלה, מעליה חלון גדול ומעליו גמלון הנושא צלב. משני צדדיה של הדלת הראשית נראים מגינהם של הגראנד מאסטר רמון פריוס אי רוקפול (Ramon Perellos y Roccaful) (משמאל) ושל אחד הבישופים המקומיים (מימין). שני תותחים קטנים מימי ההוספיטלרים ניצבים בכיכר סמוך למבנה. כיפת הקתדרלה הצבועה באדום ובלבן, חולשת על קו הרקיע של העיר. היא ניצבת על תוף מתומן שבו שמונה חלונות, ונושאת בתורה מנורה. 

פנים המבנה עוטר בעושר רב בסגנון אדריכלות הבארוק, בין היתר גם על ידי מתיה פרטי (Mattia Preti) בן קלבריה, אשר עשה גם בעיטורה של קתדרלת יוחנן הקדוש בבירה. רצפת המבנה מרוצפת בשיש צבעוני, וקבועים בה קברים ולוחות קבורה, כמו גם מגנים של בישופים מקומיים. פנים הכיפה עוטר מספר פעמים לאורך השנים, ועיטוריה הנוכחיים הם משנות ה-50. מהכנסייה הקודמת שרדו ציור מעשה ידיו של פרטי, המתאר את התנצרותו של פאולוס הקדוש, ציור של המדונה והילד מהמאה ה-15, אגן הטבילה, פרסקו באפסיס המתאר את ספינתו הטרופה של פאולוס הקדוש, וכן הפורטיקו של הכנסייה המקורית, המשמש כיום כדלת חדר המלבושים. 

במוזיאון הקתדרלה השוכן מצידו הדרומי של כיכר הארכיבישוף, מוצג אוסף של מטבעות, כלי כסף, מלבושים, עתיקות רומיות, מסמכים מתקופת האינקוויזיציה, ועבודות עץ של אלברכט דירר.

## קישורים חיצוניים

* 
* תמונות הקתדרלה
* הקתדרלה באתר לשכת התיירות של מלטה
* מוזיאון הקתדרלה באתר לשכת התיירות של מלטה
* אודות הקתדרלה
* הקתדרלה באתר הארכיבישופות של מלטה

## הערות שוליים

קטגוריה:מלטה: כנסיות
סאברט, מלך אסקס

**סאברט** (באנגלית: **Sæbert**, **Sæberht** או **Sebert**; נפטר בשנת 616 לערך), היה מלך ממלכת אסקס בין השנים 604 לערך עד שנת פטירתו.

סאברט היה בנו של סלדה אשר מלך לפניו, ואחיינו של המלך אתלברט מלך קנט.

בשנת 604 התנצר סאברט, ועימו רבים במלכת אסקס. על פי המסורת האנגלית סאברט הוטבל על ידי מליטוס הקדוש, ההגמון של לונדון, אולם בניו סיקסרד וסאוורד לא התנצרו, ועת ששניהם מלכו יחד לאחר מותו של סאברט, הם אילצו את מליטוס לברוח מלונדון.

על פי המסורת האנגלית, סאברט ייסד את מנזר וסטמינסטר ונקבר בו, יחד עם רעייתו אתלגודה (Æthelgoda). עדויות ארכאולוגיות שהתגלו בשנת 2003 מרמזות על קבר מלכותי שהתגלה בפריטלוול, אשר ייתכן שהיה קבר של סאברט.

## קישורים חיצוניים

* כתבים המאזכרים את סאברט
* קורות חיים באתר ה-BBC
* ממלכת אסקס באתר worldtimelines
* 

קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:מלכי אסקס
קטגוריה:נפטרים ב-616
ממלכת אסקס

**ממלכת אסקס** (באנגלית עתיקה: **Ēast Seaxna Rīce** ובלטינית: **Regnum Orientalium Saxonum**, "ממלכת הסקסונים המזרחיים" – "Ēast" פירושו מזרח באנגלית עתיקה) הייתה אחת משבע ממלכות ההפטרכיה.

הממלכה נוסדה בשנת 500 לערך, וכללה את שטחי המחוזות אסקס, הרטפורדשייר ומידלסקס של ימינו.

## גבולות הממלכה
ממלכת אסקס השתרעה בין הנהר סטואר וממלכת מזרח אנגליה בצפון, לבין נהר התמזה וממלכת קנט בדרום, במזרחה גבלה הממלכה בים הצפוני ובמערבה בממלכת מרסיה.

בתחום הממלכה היו שרידי העיר הרומית של קולצ'סטר והעיר לונדון - בירת פרובינקיית בריטניה. 

מחוז אסקס של ימינו שמר על הגבולות ההיסטוריים הצפוניים והדרומיים של הממלכה, אולם ממערב שטחי המחוז קטנים יותר, בשל אובדן שטחים של הממלכה לממלכת מרסיה במהלך המאה השמינית.

## היסטוריה
ממלכת אסקס לא מוזכרת בכרוניקות הקדומות, ועל כן ידועים פרטים מועטים בלבד על ממלכה זו. הממלכה התפתחה מאיחודן של ממלכות קטנות שקמו לאחר עזיבת הרומאים בראשית המאה החמישית. העדויות ההיסטוריות מהתקופה מאזכרות מספר מלכים שמלכו אחד אחרי השני, או לעיתים יחדיו (כאשר ייתכן שהם משלו על חלקים שונים של הממלכה). 

המלך הראשון המתועד הוא אסקווין אשר שלט בממלכה החל משנת 527. בדה ונרביליס מאזכר את הממלכה בספרו "ההיסטוריה של מלכי בריטניה" ומציין את הגעת ההגמון (ולימים הקדוש הנוצרי) מליטוס ללונדון בשנת 604. בדה מספר על ההטבלה של המלך סאברט, על ידי מליטוס, וככל הנראה בהשפעת אתלברט, מלך קנט (דודו של סאברט).

בדה מציין כי לאחר מותו של סאברט, בשנת 616 נמלט מליטוס מלונדון בשל לחץ של בניו של סאברט, אשר החזירו את דת הממלכה לפגניות. 

ממלכת אסקס התנצרה בשנית בתקופת שלטונו של סיגברט הטוב, בעקבות פעילותו המיסיונרית של קד הקדוש, אולם שבה להיות פגנית בשנת 660 בתקופת שלטונו של סוויתהלם. סוויתהלם המיר דתו לנצרות בשנת 662 אולם נפטר בשנת 664. שני בניו, סיגהרה וסאבי ירשו אותו. מגפה שפגעה בממלכה באותה עת הביאה לעזיבת הדת הנוצרית ושיבה לפגניזם. צעד זה הביא לכיבוש הממלכה על ידי וולפיר, מלך מרסיה.

תבוסת מרסיה וכיבושה בשנת 825 על ידי אגברט, מלך וסקס הביא לאיחוד השטחים לתוך ממלכת וסקס והיעלמותה של ממלכת אסקס.

## ראו גם
*מלכי אסקס

## קישורים חיצוניים

* 

אסקס, ממלכת
אסקס, ממלכת
אסקס, ממלכת
קטגוריה:אסקס
מישל באסטוס

**מישל פרננדס באסטוס** (בפורטוגזית: **Michel Fernandes Bastos**; נולד ב-2 באוגוסט 1983, פלוטאס) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר.

## קריירה
באסטוס החל את הקריירה שלו בקבוצת עיר הולדתו ולפני שעבר להולנד, שיחק בפיינורד. בהולנד הוא שיחק עבור אקסלסיור רוטרדם, ולאחר תקופה הוא החליט לחזור לברזיל, שם הצטרף לאתלטיקו פרנאאנסה. הוא שיחק עבור גרמיו ועבור פיגיירנסה לפני שחזר לאתלטיקו פאראנס. לאחר תקופה קצרה בברזיל, הוא החליט לחזור לאירופה.

בשנת 2006 הצטרף למועדון הצרפתי ליל. את הופעת הבכורה שלו הוא עשה במשחק הראשון של עונת  נגד סטאד רן הוא שיחק במשחק 65 דקות ואז הוחלף. במשחק זה נצחה ליל את סטאד רן 2-1.

ב-15 ביולי 2009, הודיע נשיא ליל מישל סידוק כי הקבוצה מסכימה ל-18 מיליון האירו שהציעה אולימפיק ליון עבור באסטוס. ב-16 ביולי באסטוס עבר בהצלחה את הבדיקות הרפואיות והוא חתם על חוזה עם ליון לארבע שנים, השחקן השני שהגיע באותו קיץ אחרי באסטוס הוא השחקן הארגנטינאי ליסנדרו לופז שהגיע מפורטו. באסטוס הבקיע את שערו הראשון במדי ליון בשלב הבתים של ליגת האלופות נגד אנדרלכט, במשחק בו ניצחה ליון 1-5.

לאחר עונה מצוינת בליל, זומן באסטוס לסגל נבחרת ברזיל וב-27 באוקטובר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד . ב-2 ביוני 2010 כבש את שערו הראשון במדי ברזיל במשחק הכנה למונדיאל 2010 נגד .

ב-29 בינואר 2013 הושאל לעונה וחצי לשאלקה 04. ב-2 באוגוסט 2013 חתם באסטוס באל-עין מאיחוד האמירויות, ולאחר כחצי שנה במדי הקבוצה הושאל לרומא האיטלקית. 

ב-13 באוגוסט 2014 חתם בקבוצה סאו פאולו ממולדתו ברזיל לעונה אחת. ב-31 בדצמבר 2016 חתם לשנתיים בפלמיירס.

ב-28 באפריל 2018 הושאל לקבוצה רסיפה מליגת העל הברזילאית.

## תארים

;אולימפיק ליון
* הגביע הצרפתי (1): 2011/2012
* הסופר קאפ הצרפתי (1): 2012

## קישורים חיצוניים

* מור מרקוס, היורש של רוברטו קרלוס, באתר ONE, 8 ביוני 2010

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בהולנד
קטגוריה:פלוטאס: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פיינורד
קטגוריה:כדורגלני אקסלסיור רוטרדם
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו פרנאאנסה
קטגוריה:כדורגלני גרמיו
קטגוריה:כדורגלני פיגיירנסה
קטגוריה:כדורגלני ליל
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלני שאלקה 04
קטגוריה:כדורגלני אל-עין
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני סאו פאולו
קטגוריה:כדורגלני פלמיירס
קטגוריה:כדורגלני אמריקה פוטבול קלוב (בלו הוריזונטה)
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1983
ידידי ישראל במפלגה השמרנית

**ידידי ישראל במפלגה השמרנית** (באנגלית: Conservative Friends of Israel - CFI, מילולית: **הידידים השמרניים של ישראל**) הוא ארגון בריטי פרו-ישראלי, הפועל בקרב השלטון הבריטי, בעיקר בקרב חברי הפרלמנט מהמפלגה השמרנית. הארגון הוקם ב-1974 והוא ממומן על ידי מקורות עצמאיים. כיום מונה הארגון כ-1,500 חברים. יושבת ראש הארגון היא חברת הפרלמנט ג'יליאן שפרד, שהייתה חברת קבינט בתקופת ג'ון מייג'ור.

מטרתו המוצהרת של הארגון היא "שחברי הפרלמנט מטעם השמרנים לא יראו את ישראל כפי שהיא משתקפת ב-BBC ובעיתונות הזרה" אלא "להביא לכך שהחברים, מרמת המנהיג ועד לאחרון הפרלמנטרים, יקבלו תפיסה נכונה ומאוזנת יותר ביחס לישראל". ב-1994 הצליח הארגון להביא לביטול אמברגו נשק בריטי על ישראל.

הארגון מעודד ביקורים בישראל, של חברי הפרלמנט הבריטי, נציגים בריטים בפרלמנט האירופי ובכירים בשלטון. הארגון יוזם מפגשים בינם לעמיתים ישראלים. בנוסף פועל הארגון לשיתוף יזמים ומפעלים ישראלים ביוזמות ממשלתיות בריטיות.

## ראו גם
* ידידי ישראל במפלגת הלייבור
*ידידי ישראל באירופה
*יוזמת ידידי ישראל
*נוצרים ידידי ישראל

## קישורים חיצוניים
* 

* גיא לרר, מישהו מטפל בכם, באתר "עלונדון", 15 במרץ 2005
* 

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: ארגונים
קטגוריה:שדולות
קטגוריה:יחסי הממלכה המאוחדת – ישראל
ג'נטלמנים של מזל

**ג'נטלמנים של מזל** (ברוסית: **Джентльмены удачи**) הוא סרט קומדיה סובייטי משנת 1971 בכיכובם של יבגני לאונוב, סבילי קרמרוב  וגיאורגי ויצין . הוא נבחר ל"סרט הקומדיה הסובייטי של כל הזמנים". תוך שנה מאז שיצא לאקרנים ב-1971 צפו בו יותר מ-65 מיליון אנשים ברחבי העולם.

ב-2012 הבמאי טימור בקממבטוב הכריז כי הוא עובד על הפקת סרט המשך והודיע כי הוא מעוניין שדימה בילאן ישחק בתפקיד הראשי.

מטבע לשון "ג'נטלמן של מזל" מסמל ברוסית את שודדי ים.

## עלילה

כוכב הסרט הוא יבגני טרושקין (יבגני לאונוב), תושב מוסקבה, גנן בגן ילדים ומתגורר עם אמו. טרושקין דומה בדמיון מפליא לדוצנט, עבריין ידוע ואכזרי. דוצנט וחבורתו גנבו קסדה של אלכסנדר הגדול העשויה מזהב טהור מאתר חפירות בקזחסטן. בדרך לעבודה טרושקין נתקל באוטובוס באחד הארכאולוגים (ארסט גארין) שבטוח שהוא דוצנט ומתחיל לעקוב אחריו. לאחר שהטעות מתבררת ומתברר גם שדוצנט וחבורתו נתפסו ונכלאו. דוצנט בכלא אחד וחבורתו בכלא אחר. המשטרה מבקשת מטרושקין לעזור להם למצוא את הקסדה על ידי כך שיכניסו אותו לכלא באותו תא עם חבורתו של דוצנט. טרושקין מסכים ומגיע לכלא שם פוגש את פדיה ירמקוב (סבילי קרמרוב) וגברילה שרמטייב (גיאורגי ויצן), חבורתו של דוצנט. טרושקין מסביר להם שקיבל מכה בראש ומאז לא זוכר הרבה דברים וביניהם היכן החביאו את הקסדה. טרושקין בשיתוף המשטרה מביים בריחה יחד עם ירמקוב ושרמטייב, אליהם מצטרף אסיר נוסף שהחליט לברוח גם, ואסילי אליבאבא (רדנר מורטוב). בזמן שהם "נמלטים" בורח גם דוצנט האמיתי ומתחיל לחפש את הקסדה. בסופה של העלילה החבורה מצליחה למצוא את הקסדה במעמקי אגם קפוא וטרושקין הופך את חבורת הפושעים לאנשים טובים שחוזרים למוטב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים סובייטיים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי 1971
פייר אלפונס לורן

**פייר אלפונס לורָן** או **לורָאן** (  18 ביולי 1813 - 2 בספטמבר 1854) היה מתמטיקאי צרפתי. ידוע בעיקר בזכות גילוי טור לורן.

לורן נולד בפריז. בשנת 1830 החל את לימודיו באקול פוליטקניק וסיים בשנת 1832. במסגרת השרות הצבאי נשלח לאלג'יריה. ב-1840 חזר לצרפת ובמשך 6 שנים ניהל עבודות להרחבת הנמל בעיר לה האבר. 

עבודותיו על טור לורן היו כלולות בספר זיכרונות שהוגש כמועמד לפרס ה-Grand prix של האקדמיה הצרפתית למדעים בשנת 1843. הבקשה למועמדות לפרס היוקרתי נמסרה באיחור, העבודה לא פורסמה ברבים ומעולם לא הועמד שוב לקבלת פרס אקדמי.

לורן נפטר בגיל 41 בפריז. עבודותיו קיבלו פרסום רק לאחר מותו.

## ראו גם
*טור טיילור
*טור לורן

## קישורים חיצוניים

* פייר אלפונס לורן, באתר מק טיוטור

קטגוריה:מתמטיקאים צרפתים
קטגוריה:בוגרי אקול פוליטקניק
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1813
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1854
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1854
ארסמוס דרווין

**ארסמוס  דרווין** (אנגלית: **Erasmus Darwin**; 12 בדצמבר 1731, אלסטון – 18 באפריל 1802, דרבי) היה מדען רב-תחומי כמו רבים מהמדענים בני דורו, רופא, ממציא ומשורר אנגלי. נחשב אחד האינטלקטואלים המובילים של המאה ה-18. צ'ארלס דרווין, אבי תורת האבולוציה, ופרנסיס גלטון, אבי תורת האאוגניקה, היו נכדיו. דרווין היה אחד המייסדים של אגודת הירח של ברמינגהאם, שהייתה מועדון אקסקלוסיבי של דמויות בולטות בחברת ההשכלה הגבוהה של בריטניה התיכונה (המידלדנס)  שהתכנס בברמינגהאם בסוף התקופה המוגדרת כעידן הנאורות.

"**הגן הבוטני**" היא יצירתו המפורסמת ביותר. זוהי פואמה שפורסמה לראשונה בשם "אהבות הצמחים" בשנת 1789, ובמהלך שנות התשעים של המאה ה-18 הודפסה מספר פעמים בשם "הגן הבוטני". בפואמה ארוכה זו הוא הציג בחרוזים, וכן בהערות השוליים, את הידע של סוף המאה ה-18 בכימיה, בפיזיקה, במטאורולוגיה, בגאולוגיה ובקוסמולוגיה.
 
"**זואונומיה**" (בכתיב לועזי: **Zoönomia**) היא עבודתו המדעית החשובה ביותר של דרווין, שהתפרסמה בשנים 1794–1796. זהו ספר בן שני כרכים העוסק בין השאר בפתולוגיה, באנטומיה ובפסיכולוגיה. בפרק "דורות" (אנגלית: Generation) מוצגים רעיונות מוקדמים למה שעתיד היה להיקרא "תורת האבולוציה".

## משפחתו
ארסמוס נישא ב-1757 למרי פולי הווארד, ולזוג נולדו ארבעה בנים ובת, ששניים מתוכם (בן ובת) נפטרו בילדותם. מרי נפטרה ב-1770 וב-1780 נישא ארסמוס בשנית לאלמנה אליזבת פולי קולייר, ואיתה הביא לעולם שבעה ילדים. בין שתי נשותיו ניהל ארסמוס מערכת יחסים עם המטפלת של ילדיו, מרי פרקר, ואיתה הביא לעולם שני ילדים לא חוקיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:בוטנאים בריטים
קטגוריה:ממציאים בריטים
קטגוריה:מדענים בריטים
קטגוריה:משוררים בריטים
קטגוריה:פילוסופים בריטים
קטגוריה:בריטים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:חברי אגודת הירח של ברמינגהאם
קטגוריה:רופאים בריטים במאה ה-18
קטגוריה:רופאים בריטים במאה ה-19
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1731
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1802
ג'רולאמו קסאר

**ג'רולאמו קסאר** (איטלקית **Gerolamo Cassar**), לעיתים **ג'ירולאמו** (**Girolamo**), או **ג'לורמו קסאר** (במלטית: **Ġlormu Cassar**), סביב 1520–1592?) היה אדריכל בן מלטה אשר תכנן את רוב מבני הציבור בבירת המדינה, ולטה.

## קורות חיים
קסאר נולד ככל הנראה בעיר בירגו, למשפחה שהיגרה למלטה מסיציליה בסביבות שנת 1440. בעת המצור הגדול על מלטה שהטילו העות'מאנים על האי בשנת 1565, הוא פעל לצידם ובהנחייתם של אדריכלים צבאיים דוגמת פרנצ'סקו לפרלי (Francesco Laparelli), שהגיעו לאי מאיטליה ומספרד, במטרה לסייע להוספיטלרים הנצורים. בין היתר עשה קסאר בחיזוק ביצורים שנהרסו בהתקפות העות'מאניות ובנה מספר מכונות לחימה, אך היקף פעולתו המדויק אינו ידוע. לאחר תום המצור, החליטו ההוספיטלרים להקים עיר בירה חדשה ומבוצרת בחלקו הצפון-מזרחי של חצי האי שברס. שירותיו של קסאר נשכרו לתכנון העיר ומבניה, וב-1569, לאחר שלפרלי עזב את מלטה, היה קסאר לאדריכל העיקרי של הפרויקט. בשלב זה, הקמתם של ביצורי העיר כמעט הסתיימה, ועיקר עבודתו של קסאר התמקד בבניית מבני הציבור. עם זאת, בשל חוסר ניסיונו של קסאר בתכנון ובהקמת מבנים חילוניים ודתיים, החליטו האבירים לשולחו לאיטליה כדי לרכוש ידע בתחום. אין תיעוד באשר לשאלה אם קסאר אכן עזב את האי, אך ייתכן שכך היה בשל הדמיון בין סגנונו לסגנון האדריכלי ששלט באיטליה באותה עת. בכל אופן, גם אם אכן שהה באיטליה, ברי שיצא אליה לא לפני סופו של חודש אפריל 1569, ושב אל מלטה באותה שנה. קסאר מת במלטה ב-1592, אך ייתכן שהדבר אירע במועד כלשהו בין השנים 1586-1592.

## עבודתו
שמאל|ממוזער|250px|חזיתה של קון-קתדרלת יוחנן הקדוש בוולטה
שמאל|ממוזער|250px|ארמון ורדאלה
שני המבנים החשובים ביותר שקסאר אחראי להם הם קון-קתדרלת יוחנן הקדוש (1572-1577) וארמון הגראנד מאסטר (1571-1575) בוולטה. בנוסף הוא תכנן את כל שבע אכסניות האבירים בני הלאומים השונים, ואשר כונו באופן מסורתי בשם "לשונות" (langues). אלה כוללות את אכסניית קסטיליה המשמשת כיום כמשרד ראש הממשלה ואת אכסניית פרובאנס, שבה שוכן המוזיאון הארכאולוגי הלאומי. חמש האכסניות האחרות הן אכסניית אראגון ואכסניית איטליה הניצבות על תילן עד היום; אכסניית גרמניה שנהרסה ב-1839 כדי לפנות מקום להקמתה של קתדרלת פאולוס הקדוש האנגליקנית; ואכסניות אוברן וצרפת שנהרסו שתיהן בהפצצות האוויריות על העיר במלחמת העולם השנייה.

עוד תכנן קסאר בתים פרטיים, מאפייה וטחנות קמח. מחוץ לוולטה תכנן קסאר מבני דת נוספים ואת ארמון ורדאלה בדרום-מערבו של האי מלטה, המשמש כיום כאחד משלושת מעונותיו הרשמיים של נשיא הרפובליקה. אף כי אין תיעוד לכך, סביר כי היה זה קסאר אשר תכנן גם את בית החולים בוולטה - ה"סאקרה אינפרמריה" (Sacra Imfermeria) - המשמש כיום כמרכז כנסים הים התיכון. סגנונו של קסאר פשוט ופונקציונלי, והושפע מהכשרתו באדריכלות צבאית, מעבודתו לצד לפרלי ומדרישות ההוספיטלרים שהיו מסדר לוחם.

## קישורים חיצוניים

* אתר מקיף אודות חייו ופעולתו של קסאר
* רשימה חלקית של מבנים שתוכננו על ידי קסאר באתר Structurae
* רשימה חלקית של מבנים שתוכננו על ידי קסאר באתר ArchInForm

## הערות שוליים

קטגוריה:נפטרים ב-1592
קטגוריה:ילידי 1520
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אדריכלים מלטזים
ארמון ורדאלה

שמאל|ממוזער|250px|מראה הארמון מגני בוסקט
שמאל|ממוזער|250px|ארמון ורדאלה
שמאל|ממוזער|250px|תרשים קומת הקרקע
**ארמון ורדאלה** (במלטית: **Il-Palazz Verdala**, באנגלית: **Verdala Palace**) הוא אחד משלושת מעונותיו הרשמיים של נשיא מלטה, והוא שוכן בגני בוסקט שבדרום מערבו של האי מלטה.

## היסטוריה
גני בוסקט (מאיטלקית בוסקטו - "Boschetto" - חורש קטן) הוא אזור החורש הטבעי היחיד באי מלטה, אורכם כ-800 מטרים ורוחבם הממוצע הוא כ-200 מטרים. הגנים הם אחד האתרים היחידים באי שנהנים מזרימה של מי נגר עילי בשל כך שהם שוכנים בערוץ נחל המוביל מצוקי דינגלי שמדרום להן. הארמון עצמו שוכן בפינה הצפון-מזרחית של הגנים. במקום עמד בית ציד קטן שהוקם על ידי הגראנד מאסטר זא'ן דה לה ולט ב-1557. דה לה ולט בחר באתר בשל הצמחייה שבו ובזכות התאמתו לספורט הציד שהיה חביב על האבירים ההוספיטלרים. המבנה הנוכחי הוקם על ידי הגראנד מאסטר היג לובן דה ורדאל (Hughues Loubenx de Verdalle) ב-1586 וקרוי על שמו. הוא תוכנן על ידי האדריכל המוביל במלטה באותה עת, ג'רולאמו קסאר (Gerolamo Cassar), ונבנה ב-1582. המבנה הוקם בצורת מבצר רבוע שבארבע פינותיו מגדלי שמירה בולטים, וזאת כדי לספק לו הגנה מהתקפות הראזים העות'מאנים. עם זאת המגדלים הוקמו לקישוט בלבד, ולא היה להם ערך אסטרטגי. סביב הארמון נחפר חפיר יבש, והסלע שהוצא ממנו שימש כחומר בניין. 

כאשר הבריטים כבשו את האי מידיו של נפוליאון, הם השתמשו בארמון כבית כלא לשבויי המלחמה הצרפתים. לאחר מכן שימש זמן מה כבית חרושת לייצור משי, ואחר כך ננטש ומצבו התדרדר. באמצע המאה ה-19 שופץ המבנה והפך למעון הכפר של המושל הבריטי של מלטה. עם תחילת מלחמת העולם השנייה שימש הארמון כמקום מקלט ליצירות אמנות שהועברו אליו מהבירה ולטה. ב-1982 המבנה שופץ שוב והחל לשמש כבית הארחה לראשי מדינות אשר בקרו במדינה, וב-1987 הוכרז כמעון הקיץ הרשמי העומד לרשותו של נשיא הרפובליקה.

## המבנה
הארמון רבוע בצורתו, ותוכניתו פשוטה למדי. אורך כל אחת מצלעותיו הוא כ-30 מטרים, ושתי קומותיו משתרעות על פני שטח של 1,800 מ"ר בסך הכל. בארבעת המגדלים שבפינות המבנה קומה שלישית. גשר קטן מעל החפיר מוביל אל הכניסה הראשית בצידו הצפוני של המבנה. הכניסה נפתחת אל מבואה רבועה, ובהמשכה אולם מלבני מקורה בתקרת קמרון חבית, ששימש ככל הנראה כחדר האוכל. על תקרת האולם פרסקאות מסוף המאה ה-16, המתארים שמונה דמויות מיתולוגיות ושתי אלגוריות מוסריות. משני צדדיו של ציר זה (המבואה וחדר האוכל) שוכנים שלושה חללים רבועים בכל צד, שאחד מהם משמש כגרם מדרגות לולייני אל הקומה השנייה. אורכם ורוחבם של כל אחד מהחדרים הוא כעשרה מטרים לערך, בעוד שהחדר המלבני משתרע לאורך של 20 מטרים. במבנה מספר תוספות מאוחרות בסגנון אדריכלות הבארוק, כולן בקומה השנייה, הכוללות מרפסת, מעקה עמודים המקיף את הגג, ועמודים קטנים בין החלונות. מכך מוסק שייתכן שהקומה השנייה נוספה בשלב מאוחר יותר. ברצפת הקומה השנייה של המבנה שרד לוח שחמט שנחרט ברצפה על ידי החיילים הצרפתים שהוחזקו בארמון כשבויי מלחמה.

## קישורים חיצוניים

* הארמון באתר הרשמי של נשיא מלטה
* אודות ארמון ורדלה באתר המוקדש לג'רולאמו קסאר
* תמונות הארמון
* אודות אורוות הארמון באתר מחלקת העבודות והשירותים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ורדלה
קתדרלת עליית הבתולה (ויקטוריה)

שמאל|ממוזער|250px|מראה כללי של הקתדרלה מכיוון צפון-מזרח
שמאל|ממוזער|250px|חזית הקתדרלה. מגדל הפעמונים נראה משמאל
שמאל|ממוזער|250px|פנים המבנה. הכיפה מצוירת על התקרה בסגנון Trompe-l'œil והיא איננה קיימת במציאות
**קתדרלת עליית הבתולה** (באנגלית: **Cathedral of Assumption**) או **כנסיית קתדרלת גוזו** (במלטית: **Knisja Katidrali ta' Għawdex**) היא קתדרלה קתולית בוויקטוריה, העיר הראשית של האי גוזו במלטה. היא משמשת כקתדרה של הבישוף של האיים גוזו וקומינו, מאז הקמת הדיוקסיה ב-16 בספטמבר 1864. הקתדרלה שוכנת בדרומו של הרובע המבוצר של העיר (Citadella או Il-Kastel), וחזיתה פונה אל "כיכר הקתדרלה" (Misraħ il-Katidral) שבצידה הדרום-מערבי.

## היסטוריה
בתקופה הרומית ניצב באתר מקדש לאלה יונו. בתקופה הביזנטית קמה במקום הכנסייה הראשונה, אשר הוחלפה בכנסיית נורמנית שחרבה ברעידת אדמה ב-1693. בניית הקתדרלה החדשה החלה ב-21 בספטמבר 1697 והיא נחנכה ב-14 באוגוסט 1711, ערב חג עליית מרים, והוקדשה ב-11 באוקטובר 1716. היא תוכננה בסגנון אדריכלות הבארוק, על ידי האדריכל לורנצו גאפה (Lorenzo Gafà), שתכנן גם את קתדרלת פאולוס הקדוש בעיר מדינה. כיפת המבנה לא הושלמה מעולם בשל מחסור במימון.

## המבנה
אורכה של הקתדרלה כ-40 מטרים ורוחבה כ-20 מטרים. צורתה כשל צלב לטיני והיא בנויה כולה מאבן גיר. חזית המבנה מתנשאת בקצהו של גרם מדרגות המוביל מן הכיכר. החזית פשוטה למראה ומחולקת לשלושה אגפים, המופרדים זה מזה בעמודים הנושאים כותרות קורינתיות. שני אגפי הצד עשויים מקירות אטומים ואין בהם דלתות או חלונות. האגף המרכזי מחולק לשתי קומות, המופרדות זו מזו בקרניז. בראשונה דלת חומה גדולה מוקפת מסגרת ומעליה מגיניהם של הגראנד מאסטר רמון פריוס אי רוקפול (Ramon Perellos y Roccaful) ושל אחד הבישופים המקומיים. מתחתם לוח שעליו סמל הדיוקסיה של גוזו. בקומה השנייה קבועה גומחה מעוטרת שבה ניצב פסל לבן של הבתולה הצופה אל הכיכר. בראשו של אגף זה גמלון הנושא צלב. משני צדדיה של החזית ניצבים שני תותחים קטנים מתקופת ההוספיטלרים. בפינה הצפון-מזרחית של המבנה ניצב מגדל הפעמונים שרק קומתו העליונה, שבה תלויים חמשת הפעמונים, מעוטרת, ומעליה צריח מסוגנן מוקף במעקה. בין מגדל הפעמונים לגמלון שבחזית, נותר חלל שרצפתו שטוחה, והעצם היחיד הניצב בו הוא התוף שיועד לשאת את הכיפה החסרה.  

פנים המבנה מחולק לשלוש ספינות ומעוטר בפאר רב. העמודים התומכים בגג מצופים בבד בגוון ארגמן ומהקשתות שבין הספינות תלויים וילונות בגוון זהה ונברשות מסוגננות. המזבח המרכזי ניצב על בימה קטנה ומעליו חופה, ובכיפת האפסיס שמאחוריו פרסקו המתאר את עליית הבתולה. בתוף הכיפה צויר פרסקו בסגנון "הטעיית העין" (Trompe-l'œil), ולמתבוננים מעלה נראה כאילו הכיפה קיימת. רצפת המבנה מרוצפת בשיש צבעוני, וקבועים בה קברים ולוחות קבורה, כמו גם סמלים כנסייתיים.

בסמוך למבנה שוכן מוזיאון הקתדרלה ובו חפצי אמנות דתית, חפצי קדושה מזהב ומכסף, וכן מרכבתו של הבישוף ומזבח שעווה המתאר את הסעודה האחרונה.

## קישורים חיצוניים

* 
* הקתדרלה באתר לשכת התיירות של מלטה
* הקתדרלה באתר הדיוקסיה של גוזו וקומינו

## הערות שוליים

קטגוריה:מלטה: כנסיות
קטגוריה:גוזו
הושה

**הושה** (בערבית: **هوشة**) היה כפר ערבי ששכן בגבעות אלונים בקצה הדרומי של הגליל התחתון המערבי, סמוך לשפרעם. במהלך מלחמת העצמאות נכבש הכפר, התרוקן מתושביו ונהרס.

## היסטוריה
הכפר הושה נבנה על חורבות היישוב היהודי העתיק אושא.

במחצית השנייה של המאה ה-19, יושב המקום על ידי פליטים אלג'יראים שהגיעו לביירות וקיבלו אישור להתיישב בסוריה (לבנון וצפונה של ארץ ישראל נחשבו אז כחלק מסוריה). הפליטים הגיעו בעקבות כישלון המרד של עבד אל-קאדר אל-ג'זאירי נגד הכובשים הצרפתיים באלג'יריה ויישובם מחדש היה במסגרת המאמץ של השלטון הטורקי לשיקום הפליטים במקומות שונים בגליל, בעיקר מצפון לצפת וגם בח'רבת הושה היא אושא. היישוב החדש נקרא "הושה" (Hawsha), שם המשמר את שם היישוב הקדום.

על פי מפקד האוכלוסין של שנת 1931 התגוררו בהושה ובחִ'רבּת אלכַּסַאיר הסמוכה 202 תושבים ב-53 בתים.

לכפר היה יחסי שכנות טובה עם היישובים היהודים שהוקמו בסביבתו, והיו אף נערכים ביקורים הדדיים בין התושבים.

לפי תוכנית החלוקה, הושה נועדה להיות בתחומי המדינה היהודית. במלחמת העצמאות היה הכפר לבסיסו של גדוד דרוזי מצבא ההצלה של קאוקג'י שתקף את רמת יוחנן וחסם את הציר העוקף שעבר דרך כפר אתא וחיבר בין חיפה לעמק יזרעאל. ב-16 באפריל 1948, במהלך קרבות רמת יוחנן הכפר נכבש בידי חטיבת כרמלי ותושביו נמלטו לשפרעם. לאחר כיבושו הרסו כוחות צה"ל את מבני הכפר פרט למבנה למקאם של נבי הושאן (النبي هوشان) בלב בית קברות מוסלמי.

## גן לאומי
הושה הוא חלק מגן לאומי גוש אלונים אושא וחלק מיער קריית אתא. במקום נשארו שרידים מהיישוב היהודי העתיק. וכן יש במקום קבר שייח' ולידו מספר עצים בגודל מרשים.

במקום תוכננה הקמת יישוב בשם 'חרוב' אולם התוכנית הוקפאה לאחר התנגדויות מצד גורמים שונים, בראשם הארגונים הירוקים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:הגליל: גנים לאומיים
קטגוריה:הגליל התחתון
קטגוריה:יישובים ערביים המשמרים שם עברי
קטגוריה:אושה (קיבוץ)
פטר רוזיצקה

**פטר רוזיצקה** (בגרמנית: **Peter Ruzicka**, נולד ב-3 ביולי 1948) הוא מלחין ומנצח גרמני.

## ביוגרפיה
רוזיצקה, יליד דיסלדורף, קיבל את ראשית הכשרתו המוזיקלית (פסנתר, אבוב והלחנה) בקונסרבטוריון של המבורג. בהמשך למד הלחנה אצל הנס ורנר הנצה והאנס אוטה. רוזיצקה למד משפטים והלחנה במינכן, המבורג וברלין, שם השלים את לימודי הדוקטורט בשנת 1977. רשימת יצירותיו כוללת מספר רב של יצירות תזמורתיות וקאמריות ואת האופרה "צלאן", על המשורר פאול צלאן, שהצגת הבכורה שלה התקיימה בדרזדן ב-2001. האופרה החדשה שלו, "הלדרלין" הוצגה לראשונה באופרה של ברלין בשנת 2008.

פטר רוזיצקה התמנה לפרופסור בבית הספר הגבוה למוזיקה ותיאטרון בהמבורג ב-1990, והוא חבר באקדמיה הבווארית לאמנויות במינכן ובאקדמיה החופשית לאמנויות בהמבורג.

פטר רוזיצקה היה מנהל אמנותי של תזמורת רדיו ברלין בשנים 1979-1987 ומנהל האופרה הממלכתית של המבורג והפילהרמונית של המבורג משנת 1988 עד 1997. נוסף לכך, היה גם יועץ אמנותי של תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית באמסטרדם משנת 1997 עד 1999, אז נבחר לנשיא אקדמיית התיאטרון הבווארית. משנת 2001 עד 2006 קיבל עליו רוציקה את הניהול האמנותי של פסטיבל זלצבורג. כיום הוא מנהל אמנותי של הביאנלה של מינכן, שם החליף את הנס ורנר הנצה בשנת 1996.

רוזיצקה ניצח על תזמורות מן החשובות באירופה, בהן התזמורת הסימפונית הגרמנית בברלין - עמה הקליט תקליטורים של יצירות מאת מאהלר, פטרסון ושרקר - תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית, התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן, תזמורת הגוונדהאוס של לייפציג, תזמורת רדיו בוואריה, תזמורת רדיו צפון גרמניה מהמבורג - עמה הקליט מחזור של 12 יצירות תזמורתיות של הנס ורנר הנצה - תזמורת רדיו שטוטגרט, תזמורת הרדיו של דרום-מערב גרמניה בבאדן-באדן ופרייבורג, תזמורת הרדיו של פרנקפורט, הפילהרמונית של מינכן, התזמורת הסימפונית של וינה והתזמורת הפילהרמונית הצ'כית וכן תזמורת יומיורי מטוקיו והתזמורת הפילהרמונית של סין.

## קישורים חיצוניים
* 


* Peter Ruzicka at the Living Composers Project


קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1948
בואה קובני

**בואה קובני** (שם מדעי: *Epicrates angulifer*) הוא מין של נחש ממשפחת החנקיים הנפוץ בעיקר בקובה. הוא נחשב לאחד המינים הגדולים בסוג "Epicrates" המכונה בואה קשת, בתוך סוג זה כלול גם המין בואת הקשת "Epicrates cenchria" שאהוב מאוד על מגדלי נחשים.

הבואה הקובני יכול להגיע לאורך 4 מטרים, אם כי האורך הממוצע של הנחשים הוא 2.1-2.7 מטרים ומשקלו המרבי יכול להגיע ל-40 ק"ג, מה שהופך אותו לאחד הנחשים הגדולים ביותר.

נחש זה נפוץ בקובה ובאיים הסמוכים אליה. איים אלה כוללים את איסלה דה לה חובנטוד ומס' איי אלמוגים, אחד מהם צפונית לעיר פינאר דל ריו שבצפון קובה. הוא מצוי גם באיי הבהאמה.

הבואה הקובני מעדיף אזורי יערות טרופיים יבשים. נחשים אלו מצויים לרוב על העצים, אך ניתן למצוא אותם גם במחילות וערימות אבנים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ימין|ממוזער|בואה טורף עטלף

קטגוריה:חנקיים
קטגוריה:קובה: זוחלים
קטגוריה:קובה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:זוחלים ביערות הגשם של אמריקה המרכזית
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הצפונית
כנסיית ספינתו הטרופה של פאולוס הקדוש

[250px|ממוזער|שמאל|חלק מהעמוד שעליו נערף פאולוס ב[רומא]]
**כנסיית ספינתו הטרופה של פאולוס הקדוש** (באנגלית: **Church of St Paul's Shipwreck**) היא כנסייה קתולית השוכנת ברחוב פאולוס הקדוש (Triq San Pawl) בוולטה, בירת מלטה. הכנסייה מוקדשת לפאולוס הקדוש, אשר הביא את הנצרות למלטה בשנת 60, והיא מנציחה בשמה את ספינתו שנטרפה אל חופי האי ליד איי סנט פול. הכנסייה היא אחת משלוש כנסיות רובע בעיר.

הכנסייה הראשונה שניצבה במקום הוקמה בשנות ה-70 של המאה ה-16 לפי תוכניתו של האדריכל ג'רולאמו קסאר. היא נבנתה מחדש ב-1606 לפי תוכניותיו של ברטולומאו גרגונה (Bartolomeo Garagona, 1584–1614) אך נהרסה ב-1639. כנסייה חדשה הוקמה במקום בין 1666 ל-1680 לפי תוכניותיו של האדריכל המקומי הנודע, לורנצו גאפה (Lorenzo Gafà), וחזיתה עוצבה שוב ב-1885.

בכנסייה שמורה עצם מידו הימנית של פאולוס הקדוש, וחלק מהעמוד שעליו נערף ראשו ברומא בשנת 67. פסל העץ של השליח השמור בה גולף על ידי מלכיורה גאפה (Melchiorre Gafà), אחיו של גאפה האדריכל. הפסל נישא ברחובות העיר בעת הפסטה (Festa) המוקדשת לספינתו הטרופה של השליח, פסטה שמציינים בכל שנה ב-10 בפברואר.

## קישורים חיצוניים

* 
* הכנסייה באתר לשכת התיירות של מלטה
* הכנסייה באתר הארכיבישופות הקתולית של מלטה

ספינתו הטרופה של פאולוס הקדוש
לורנצו גאפה

שמאל|ממוזער|250px|חזית הקתדרלה במדינה
**לורנצו גאפה** (**Lorenzo Gafà**, 1638–1703 או 1704) היה אדריכל בן מלטה, אשר פעל בה ויצר בסגנון אדריכלות הבארוק. 

גאפה נולד בעיר בירגו והתגורר בה משך כל חייו. הוא החל את דרכו כפסל, ועסק בעיקר ביצירות דתיות לכנסיותיה של מלטה, דוגמת בתי מקהלה, איקונוסטאזיסים ומזבחים. באמצע המאה ה-16 הוא נשלח על ידי האבירים ההוספיטלרים לרומא כדי לפקח על בנייתו של מזבח השיש עבור קון-קתדרלת יוחנן הקדוש בוולטה, אך יש חוקרים החולקים על כך, וטוענים כי מעולם לא עזב את מלטה. 

בשנות ה-60 של המאה ה-17 החל לגלות עניין באדריכלות, ובין היתר תכנן את קתדרלת פאולוס הקדוש במדינה (1697–1703), את כנסיית ספינתו הטרופה של פאולוס הקדוש בוולטה (1666–1680), את כנסיית הסריה בפלוריאנה (1676) ואת קתדרלת עליית הבתולה בוויקטוריה שבאי גוזו (1697). בנוסף מיוחס לו תכנונם של כנסיות ומבני ציבור רבים נוספים באיים, לבדו או עם אחרים. למרות כישרונו, הניסיונות שערך בבניית כיפות הוכחו כלא מוצלחים, ורבות מהכיפות שתכנן חייבו בנייה מחדש או שיפוצים מקיפים.

## קישורים חיצוניים

* אודות גאפה באתר משרד החינוך של מלטה

קטגוריה:קצרמר פסלים (מקצוע)
קטגוריה:אדריכלים מלטזים
קטגוריה:ילידי 1630
קטגוריה:נפטרים ב-1704
כנסיית גבירתנו של הניצחון

שמאל|ממוזער|250px|חזית הכנסייה
שמאל|ממוזער|250px|מפת ולטה
**כנסיית גבירתנו של הניצחון** (באנגלית: **Church of Our Lady of Victory**) היא הכנסייה העתיקה ביותר בוולטה בירת מלטה. היא שוכנת בקצהו הדרום-מערבי של רחוב הסוחרים (Triq il-Merkanti), סמוך לחומת היבשה של העיר.

אבן הפינה לכנסייה, שהחלה את דרכה כקפלה, הונחה ב-28 במרץ 1566, כחצי שנה לאחר שהאבירים ההוספיטלרים הצליחו להדוף את המצור הגדול על מלטה, ששמו העות'מאנים על האי בשנת 1565. שמה של הכנסייה נבחר לרגל הניצחון. הקפלה שימשה את אבירי המסדר עד שבניית קון-קתדרלת יוחנן הקדוש בעיר הושלמה ב-1577. הגראנד מאסטר זא'ן דה לה ולט נקבר בכנסייה זו ב-1568, ושרידיו הועברו אל הקתדרלה כשזו הושלמה. הכנסייה עוצבה מחדש לקראת סוף המאה ה-17 ושוב באמצע המאה ה-18. 

הפסטה (Festa) של גבירתנו של הניצחון נחגגת בכל שנה ב-8 בספטמבר, יום הולדתה של הבתולה.

## קישורים חיצוניים

* 
* הכנסייה באתר לשכת התיירות של מלטה

גבירתנו של הניצחון