open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
וויה קוראג'

**וויה קוראג**' (באנגלית: *Voyah Courage*) הוא רכב פנאי-שטח חשמלי (SUV) בגודל בינוני מתוצרת מותג הרכב הסיני Voyah, השייך לקבוצת דונגפנג מוטורס.

הדגם הוצג לראשונה בשנת 2024 והוא נחשב לדגם הנגיש ביותר בהיצע של המותג.ממוזער|306x306px|תא הנהג
שיווקו בישראל החל בחודש יולי 2025.

## מערכת הנעה
וויה קוראג' מוצע בגרסאות הנעה חשמלית מלאה (BEV):

* הנעה אחורית בהספק של כ-288 כוחות סוס.
* הנעה כפולה בהספק משולב של כ-430 כוחות סוס.

הרכב מצויד בסוללה מסוג LFP (ליתיום-ברזל-פוספט), הנחשבת לבטוחה ונפוצה בדגמים חשמליים מודרניים.

## בטיחות
וויה קוראג' קיבל ציון של חמישה כוכבים במבחני הריסוק של יורו NCAP, המהווים את תקן הבטיחות המרכזי לרכבים המשווקים באירופה.

מערכות הבטיחות בדגם כללו בין היתר:

* 7 כריות אוויר
* מערכת בקרת יציבות אלקטרונית (ESP)
* מערכת למניעת החלקה
* מערכת עזר לבלימה

## מתחרות
* טסלה מודל Y
* אקספנג G6
* קיה EV6
* יונדאי IONIQ 5
* זיקר 7X
* קופרה טבסקאן

## קישורים חיצוניים

* 
* 24 ביולי 2025, וויה קוראג' (מבחן ראשון) – נכנס לגוב האריות באתר ICAR.CO.IL.
* עמוד הדגם וויה קוראג' באתר/מגזין אוטו

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בסין
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2024
קטגוריה:רכב חשמלי מונע מצבר
מילוי מושבים

**מילוי מושבים** (באנגלית: **Seat filling**) מתאר תופעה שבה אדם מאייש כיסא ריק במהלך אירוע, לרוב בשידור חי של טקס או תוכנית טלוויזיה, בזמן שהאורח המקורי (לרוב אישיות ידועה או איש מקצוע מהתעשייה) קם ממושבו או נעדר מהמקום.

## תיאור
המטרה העיקרית של מילוי מושבים היא אסתטית ומיועדת עבור הצופים בבית. הפקות טלוויזיוניות רחבות היקף, כגון טקס פרסי האוסקר, טקס הגראמי או טקס פרסי האמי, שואפות להציג אולם מלא בקהל בכל עת. כאשר המצלמה סורקת את האולם ("Sweeping shots"), קיומם של כיסאות ריקים עלול להיראות רע ולפגוע ביוקרת האירוע.
ממלאי המושבים ממתינים לרוב מחוץ לאולם או בצדדיו או באזורים ייעודיים. ברגע שאורח עוזב את מושבו, סדרן מכוון את ממלא המושב להתיישב בכיסא הריק באופן מיידי. כאשר האורח המקורי חוזר, ממלא המושב מפנה את הכיסא בשקט וחוזר לעמדת ההמתנה.

## שימוש באירועים פוליטיים
בעוד שבבידור המטרה היא חזותית, בפוליטיקה השימוש בממלאי מושבים נועד לייצר תדמית של אסטרוטורפינג (AstroTurfing). מפלגות ופוליטיקאים משתמשים לעיתים באנשים בתשלום או במתנדבים כדי למלא אולמות בכינוסים, עצרות בחירות ומסיבות עיתונאים.

מילוי מושבים באירועים פוליטטים יוצר רושם של פופולריות והצלחה פוליטית, במיוחד עבור כלי התקשורת המסקרים את האירוע. בנוסף, ממלאי המושבים באירועים אלו אינם רק יושבים; לעיתים קרובות הם מתודרכים להריע, להניף שלטים ולהגיב בבוז ליריבים פוליטיים כדי להשפיע על האווירה באירוע ועל הצופים בבית.
לעיתים נעשה שימוש בממלאי מושבים כדי להציג קהל מגוון יותר ממה שקיים בפועל (מבחינת מוצא, גיל או מגדר), במטרה לקרוץ לקהלי יעד מסוימים.

### מקרים בולטים וביקורת
* בבחירות לנשיאות ארצות הברית עלו לא פעם טענות כלפי מועמדים משתי המפלגות על שכירת שירותיהן של חברות כוח אדם המספקות "קהל להשכרה". בשנת 2015, למשל, דווח כי לקראת הכרזת המועמדות של דונלד טראמפ, נשכרו ניצבים בתשלום כדי להריע באירוע במגדל טראמפ.
* בעת ביקורו של ראש ממשלת הודו מודי בכנסת ב-2026, חברי האופוזיציה בחרו שלא לנכוח במליאה בזמן נאום יו"ר הכנסת במחאה של כך שלא הזמין את נשיא בית המשפט העליון כנהוג. כדי להימנע ממבוכה ומספסלים ריקים, הקואליציה הזמינה חברי כנסת לשעבר שימלאו את המושבים.
* במדינות בעלות שלטון ריכוזי, השימוש ב"קהל מטעם" (Rent-a-crowd) הוא כלי נפוץ להפגנת נאמנות לשלטון. אנשים אלו מובאים באוטובוסים ממקומות עבודה ממשלתיים או מאזורים כפריים כדי למלא כיכרות.
* השימוש בממלאי מקום בפוליטיקה נחשב לשנוי במחלוקת ונתפס לעיתים כמעשה של הונאה המטעה את הבוחרים לגבי מידת התמיכה האמיתית במועמד.

## הערות שוליים

קטגוריה:בידור
קטגוריה:פוליטיקה
מזכיר המדינה לענייני חינוך (הממלכה המאוחדת)

**מזכיר המדינה לענייני חינוך** (באנגלית: **Secretary of State for Education**) הוא השר הממונה על משרד החינוך בממשלת בריטניה. נושא התפקיד הוא חבר הקבינט של הממלכה המאוחדת, והוא האחראי על התווית מדיניות החינוך, השירותים עבור ילדים, השכלה גבוהה והכשרה מקצועית באנגליה.

מכיוון שנושא החינוך בממלכה המאוחדת הוא נושא המצוי בסמכותן של הממשלות המקומיות (Devolved powers), סמכויותיו הסטטוטוריות של המזכיר חלות באופן ישיר בעיקר על אנגליה, בעוד שסקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד מנהלות את מערכות החינוך שלהן באופן עצמאי.

## תחומי אחריות וסמכויות
סמכויותיו של המזכיר מעוגנות בשורה של חוקי פרלמנט, המעניקים לו שיקול דעת נרחב (Discretionary powers) בניהול המערכת:
* חובה הסטטוטורית לקדם את חינוך העם באנגליה ואת רווחת הילדים, ולהבטיח זמינות של מוסדות חינוך נאותים.
* לתת הוראות מחייבות לרשות מקומית או לגוף מנהל של בית ספר, אם שוכנע כי הם פועלים ב"חוסר סבירות" (Unreasonably) או במחדל לגבי חובה חקוקה.
* להוציא צווים (Orders) המגדירים את מקצועות הליבה, יעדי ההישגים (Attainment targets) ושיטות ההערכה הארציות.
* להוציא הודעות אזהרה, למנות הנהלה זמנית מטעמו (Interim Executive Board), או להורות על סגירת בית ספר שהוגדר על ידי ה-Ofsted כנמצא ב"מצב חירום" (Special Measures).
* להוציא צו (Academy Order) המנתק בית ספר מפיקוח הרשות המקומית והופך אותו לישות חוזית-עצמאית בפיקוחו הישיר.
* לקבוע בתקנות את תקציב החינוך הלאומי (National Funding Formula) ואת אופן חלוקת המשאבים לרשויות המקומיות ולבתי הספר.
* לחקור מקרים של התנהגות בלתי הולמת של עובדי הוראה ולהוציא "צווי איסור" (Prohibition Orders) המונעים מאדם לעסוק בהוראה לצמיתות או לתקופה קצובה.
* לקבוע סטנדרטים לרישום בתי ספר עצמאיים ולמחוק מוסדות מהמרשם (De-registration) אם אינם עומדים בתנאי הסף הסטטוטוריים.
* להסדיר את היקף שירותי המעונות והחינוך המוקדם ולפקח על איכותם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי ממשלת בריטניה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: חינוך
דיוקן לוניה צ'כובסקה עם מניפה

"**דיוקנה של לוניה צ’כובסקה עם מניפה**" (באיטלקית: **Ritratto di Lunia Czechowska con ventaglio**) הוא ציור שמן על בד (100×65 ס"מ) שנוצר בשנת 1919 בידי הצייר האיטלקי אמדאו מודיליאני. עד 20 במאי 2010 היה היצירה חלק מאוסף מוזיאון האמנות המודרנית של העיר פריז , שם נגנבה יחד עם ציורים נוספים.

## תיאור היצירה
לוניה צ'כובסקה היא הייתה בת 25 כאשר הצטלמה לדיוקן זה. האמן והמודל נפגשו בשנת 1916 בבירת צרפת, כאשר האישה הייתה בת 20 בלבד. לפי עדותה, השניים הוצגו זה לזה בידי לאופולד זבורובסקי בבית הקפה **דה לה רוטונד** שברובע מונפרנאס, לאחר שנכחו בתערוכה של מודיליאני עצמו.

ראוי לציין כי באותה תקופה לוניה הייתה נשואה לבן ארצה, אשר יצא לחזית המלחמה. לאחר שקיבלה את הסכמת בעלה, הסכימה לוניה צ’כובסקה להצעתו של מודיליאני לשמש לו מודל באכסניה קטנה בשדרות פור־רויאל. ידוע כי האמן חש חיבה עמוקה כלפיה, אך היא הדגישה תמיד כי נותרה נאמנה לבעלה, וכי “למודיליאני נשארתי חברה — הקרובה והמסורה ביותר”.

הציור זכה להערכה רבה מצד מבקרי האמנות, במיוחד בשל דמותה של המצולמת, שתווי פניה העדינים והמעודנים חושפים אינטליגנציה חדה, רגישות נדירה ואופי מלא חמלה.

בדיוקן זה משנת 1919 הדמות הנשית, נושא חוזר ביצירתו של מודיליאני, מתפרשת כמעט לכל אורך הבד. כמו ביצירות רבות של האמן, בולטות בו הארכת קווי הגוף והיעדר האישונים בעיניים — מאפיין המרמז על מבט פנימי. הרישום מצטמצם למהותי בלבד: החלל מצומצם, הקימורים מפושטים, והנפחים נבנים בהתאם לעקרונות שהושפעו מן הזרם הקוביסטי.

ייחודו של ציור זה, המבדיל אותו מדיוקנאות דומים אחרים, נעוץ בכך שהוא נמנה עם יצירותיו האחרונות של מודיליאני לפני מותו. תחושת האֶתֵרִיוּת והנצחיות מודגשת באמצעות עיצוב הדמות בקווים מתעגלים, רכים ומעט מלנכוליים..

## הגניבה
בלילה שבין 19 ל־20 במאי 2010 גנב וייראן טומיץ מהמוזיאון הפריזאי חמישה ציורים בעלי ערך יוצא דופן בנזק המוערך בכמעט 100 מיליון אירו. בין היצירות שנגנבו היו יונה עם אפונים קטנים מאת פבלו פיקאסו, הפסטורלה מאת אנרי מאטיס, עץ הזית ליד אסטאק מאת ז'ורז' בראק, וטבע דומם עם פמוט מאת פרנאן לז'ה.

החקירות הראשונות של המשטרה הצרפתית ייחסו את הגניבה לאדם אחד בלבד אדם לבוש בשחור שנראה בצילומי מערכת האבטחה של המוזיאון. אולם חקירות מאוחרות יותר הובילו למעצרם של שלושה אנשים.

הראשון וייראן טומיץ פורץ ותיק היה המבצע הישיר של הגניבה. הוא נעזר בעתיקאי צרפתי שתפקידו היה למכור את היצירות וכן בשותף נוסף שהופקד על החזקת הציורים.

הגניבה התגלתה מעט לפני השעה שבע בבוקר. חלון נמצא שבור ומנעול של סורג שהוביל אל המוזיאון נפרץ. העובדה שהציורים הוצאו בזהירות ממסגרותיהם ולא נחתכו מהבד הובילה כבר בתחילת החקירה את האינטרפול לחשוד כי מדובר באדם בעל ניסיון בגניבות של יצירות אמנות.

עם זאת חמשת הציורים מעולם לא נמצאו. ההערכה היא שהם הוסתרו היטב או אולי אף הושמדו. עד היום לא אותר אף אחד מהציורים.  

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
ג'בל עלי

**ג'בל עלי** (בערבית: **جبل علي**) היא עיר נמל מרכזית באמירות דובאי, איחוד האמירויות הערביות, השוכנת כ-35 קילומטרים דרומית־מערבית לדובאי, על חוף המפרץ הפרסי, ומשמשת כאחד המרכזים התעשייתיים והלוגיסטיים המשמעותיים ביותר של המדינה. מול חופיה שוכן הארכיפלג המלאכותי היוקרתי דקל ג'בל עלי, אחד מאיי התמרים, והוא מעוצב בצורת עץ דקל. בעיר נמצאים אתרים רבים בהם  ו, אזור הכולל תעשייה, מסחר ומגורים. בשנת 2024 עמדה אוכלוסיית העיר על 540,732 תושבים.

עד שנות ה-70 של המאה ה-20 היה אזור ג'בל עלי מיושב בדלילות. בעשור זה, פותח המקום כחלק מיוזמה ממשלתית לגוון את כלכלת איחוד האמירויות, שהתבססה בעיקר על הכנסות מנפט. במקום נבנה נמל ג'בל עלי, הנמל הגדול בעולם והעמוס ביותר במזרח התיכון, אשר מופעל על ידי הנמל מופעל על ידי . סביב הנמל התפתחה העיר. הנמל משמש עד היום כמרכז אזורי מרכזי לשינוע וטיפול במטענים, על דרך המשי הימית.

סמוך לנמל נמצא , הקיים מאז שנת 1985, שמטרתו למשוך השקעות זרות באמצעות תמריצים רגולטוריים. באזור פועלות יותר מ-8,700 חברות מ-100 מדינות והוא מייצר כ-23% מהתוצר של אמירות דובאי. באזור מושם דגש מיוחד על מגזרים שאינם קשורים לנפט. באזור נמצא , אחד ממתקני החשמל וההתפלה הגדולים בעולם.

ג'בל עלי מחובר למערכת התחבורה הלאומית דרך כביש שייח' זאיד (E11),  של הרכבת התחתית בדובאי ונמל התעופה אאל מכתום, הממוקם ברובע  הסמוך.

על פי היסטוריונים ערבים רבים, העיר נקראת על שם עלי בן אבי טאלב, בן דודו של מוחמד מייסד האסלאם, אשר בזמן הרחבת ח'ליפות הראשידון עמד על גבעה והשקיף לעבר הים.

## ראו גם
* נמל ג'בל עלי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:איחוד האמירויות הערביות: ערים
קטגוריה:דובאי
קטגוריה:המפרץ הפרסי: ערי נמל
נמל דוקם

**נמל דוקם** הוא נמל ימי הממוקם בדוקם שב בעומאן. הנמל משולב באזור הכלכלי המיוחד בדוקם (SEZAD) וממוקם 550 קילומטרים דרומית לבירה מסקט, הוא מצויד במבדוק ובמספנה יבשתית. הנמל משקיף לים הערבי והאוקיינוס ההודי, והוא מיזם משותף בין נמלי ASYAD לקונסורציום נמל אנטוורפן. אף על פי שהוא פועל מאז 2012, הוא נפתח רשמית רק ב-4 בפברואר 2022.

לנמל שטח כולל של 188 קילומטרים רבועים, כולל קרקעות לתעשייה, מסוף אחסון נפט, רציפים מסחריים וממשלתיים, מבדוק וקרקעות לוגיסטיות נלוות. הוא מוגן על ידי שובר גלים ראשי ושובר משני. גובה שובר הגלים הראשי הוא 11 מטרים מעל פני הים ויותר מ-22 מטרים בממוצע לקרקעית הים, ואורכו 4.1 קילומטרים. אורך שובר הגלים המשני הוא 4.6 קילומטרים.

המזח המסחרי בנמל כולל ארבע תחנות, כולל שני מסופי מכולות באורך של כ-1,600 מטרים וקיבולת שנתית לטיפול בכ-3.5 מיליון מכולות סטנדרטיות, טרמינל לחומרים יבשים בתפזורת עם קיבולת שנתית של כ-5,000,000 טון, ומסוף רב-שימושי בקיבולת שנתית של כ-800,000 טון וקיבולת עבור אוניית גלנוע של 200,000 קרונות בשנה.

במרץ 2026 הנמל הותקף על ידי איראן במהלך מבצע שאגת הארי.

## שיתופי פעולה
באוגוסט 2017, ממשלות עומאן ובריטניה הקימו במשותף את הבסיס הלוגיסטי המשותף של בריטניה בדוקם (UKJLSB). לנמל יש מספיק שטח ועומק לעגון עבור נושאות המטוסים החדשות ביותר מדגם קווין אליזבת של הצי המלכותי. בשנת 2018, הנמל שימש לתרגיל צבאי דו-צדדי בהשתתפות שלוש מדינות לאורך עשרה ימים. באותה שנה, ממשלת הודו הודיעה כי תשתמש בנמל דוקם לתחזוקת כלי שיט צבאיים הודיים.

במרץ 2019, שגרירות ארצות הברית הודיעה על הסכם לגישה של ארצות הברית לנמלים בסלאלה ובדוקם. בספטמבר 2020, שר ההגנה הבריטי הודיע על תוכנית להכפיל פי שלושה את גודל הבסיס הלוגיסטי המשותף של בריטניה, עם השקעה נוספת של 23.8 מיליון ליש"ט.

## מבדוק
מתחם המבדוק נפתח שנה לפני הנמל הראשי ב-2011. בשנת 2021, המספנה השלימה את בניית הספינה הראשונה שלה, אוניית תמיכה לוגיסטית בבעלות עומאנית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אפריקה: נמלים
קטגוריה:עומאן: גאוגרפיה
קטגוריה:הים הערבי
נמל זאיד

**נמל זאיד** (בערבית: **ميناء زايد**) הוא נמל מסחרי עמוק בבעלות  באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות. הנמל הוקם בשנת 1968 בחלק הצפון-מזרחי של העיר אבו דאבי. הוא נחנך רשמית והחל לפעול במלואו בשנת 1972, ונקרא על שם השייח' זאיד בן סולטאן אאל נהיאן, נשיא איחוד האמירויות לשעבר. העברת תנועת המכולות של נמל זאיד לטרמינל המכולות החדש שהוקם ב הושלמה בשנת 2012.

נמל זאיד משתרע על שטח של 535 דונם והוא כולל 21 רציפים בעומק שבין 6 ל-15 מטרים ואורך כולל של 4,375 מטרים. זהו אחד מארבעת הנמלים המרכזיים באמירויות.

## היסטוריה
לאור החשיבות הגוברת של משלוח מכולות, הוקם מסוף מכולות בנמל זאיד בשנת 1982. הטרמינל, המשתרע על שטח של 41 דונם, היה עם קיבולת אחסון של 15,000 TEUs בכל רגע נתון. במקום יש ארבעה רציפים במים עמוקים באורך כולל של 931 מטרים ועומק של 15 מטרים. הרציפים מצוידים בחמישה מנופים במשקל 40 טון. כתוצאה מכך, התפוקה של נמל זאיד בשנת 1998 עלתה ב-34 אחוזים בנפח מכולות וב-25 אחוזים במטען כללי לעומת 1997. היכולת של הנמל לאחסן מוצרים מקוררים, קרים וקפואים גדלה משמעותית עם הפעלתו של מחסן קירור בנפח 15,000 טון בשנת 1999.

בהסתמך על מיקומו האסטרטגי, נמל זאיד היה גורם מרכזי בחיזוק הסחר הבין-לאומי של אבו דאבי, היותו שער הסחר המרכזי באמירות שיחק תפקיד מרכזי בתמיכה בחזון הכלכלי של אבו דאבי 2030, המאמץ של הממשלה להשגת גיוון כלכלי. כחלק מחזון זה, כל משלוחי המכולות בנמל זאיד הועברו בסופו של דבר לנמל ח'ליפה החדש.

נמל זאיד נמצא במוקד תוכניותיה של אבו דאבי לפתח מחדש את הנמל כטרמינל מרכזי לספינות שיט תענוגות.

ב-2014 נפתחה עונת אליפות העולם בטיסה - רד בול אייר רייס בנמל זאיד. זו הייתה הפעם השביעית שהתחרות התקיימה באבו דאבי והפעם הראשונה מאז 2010, קודם לכן אירחה אבו דאבי את הפתיחה במשך שש שנים רצופות החל מ-2005. מאז נפתחה העונה באבו דאבי שוב בחלק מהעונות.

במהלך מבצע שאגת הארי, נפגע הנמל כתוצאה מתקיפות איראניות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אבו דאבי
זאיד
קטגוריה:המפרץ הפרסי
בית הקברות הצבאי הבריטי ברומא

**בית הקברות הצבאי הבריטי ברומא** (באנגלית: **Rome War Cemetery**) שוכן בלב העיר רומא, בירת איטליה. הוא נוסד במהלך מלחמת העולם השנייה. טמונים בו 426 חללים.

## בית הקברות
בית הקברות נוסד זמן קצר לאחר כיבוש רומא על ידי בעלות הברית ב-4 ביוני 1944. הוא שוכן בליבה של רומא, במרחק קצר מן המרכז הארכאולוגי שלה ומנהר הטיבר. האתר שנבחר להקמתו צמוד לשרידי חומת אורליאנוס וסמוך לפירמידת קסטיוס ולבית הקברות הפרוטסטנטי.

בית הקברות הוא מתחם מלבני בשטח של כ-15 דונם, המשתרע מצפון מזרח לדרום מערב. בחלקו הדרומי והצמוד לחומה מצויות שתי חלקות הקבורה שבמקום. בחלקו הצפוני מצויה מדשאה המוקפת שבילים מרוצפים. בקצה המזרחי שלה ניצב ביתן זיכרון מעוגל, המשמש כמבנה הכניסה לאתר. במרכז בית הקברות ובמרחק מה ביניהם ניצבים צלב ההקרבה ומצבת הזיכרון. האתר נטוע דשא ועצים, לרבות אורנים רומאיים.

בבית הקברות נקברו 426 חללים, מהם ארבעה אלמונים. מרביתם נפלו לאחר כיבוש רומא ב-1944. אחרים היו שבויים מכוחות האימפריה הבריטית שמתו בשביים והועברו לקבורה במקום. 356 מהחללים היו בריטים, והיתר היו קנדים, אוסטרלים, ניו זילנדים, הודים ודרום אפריקאים.

בית הקברות במתכונתו הקבועה תוכנן על ידי האדריכל הבריטי-קנדי לואי דה סואסון . הוא נבנה ומתוחזק על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.

## קישורים חיצוניים

* בית הקברות, באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
* בית הקברות, באתר veterans.gc.ca

רומא
רומא בריטי
קטגוריה:טסטאצ'יו
מאזדה 6e

**מאזדה 6e** (באנגלית: **Mazda 6e**) היא מכונית סדאן חשמלית (BEV) מתוצרת יצרנית הרכב היפנית מאזדה.

הדגם פותח בשיתוף פעולה עם יצרנית הרכב הסינית צ'אנגאן והוא מבוסס על פלטפורמת EPA המשמשת גם את הדגם Deepal L07.

הדגם הוצג לראשונה בתערוכת הרכב של בייג'ינג Beijing Auto Show באפריל 2024 תחת השם EZ-6, ונכנס לשיווק בסין במהלך אותה שנה.

בשווקים בינלאומיים ובהם אירופה, משווק הדגם בשם Mazda 6e.

## מערכת הנעה
הרכב מוצע עם מערכת הנעה חשמלית מלאה (BEV) בשתי גרסאות עיקריות:

* מנוע חשמלי בהספק של 258 כוחות סוס.
* מנוע חשמלי בהספק של 245 כוחות סוס עם סוללה בקיבולת 80 קוט"ש

## CX-6e
בתערוכת שנגחאי 2025, הוצגה גרסת קרוסאובר בשם EZ60 או CX-6e .

## בטיחות
הדגם קיבל 5 כוכבים במבחני הבטיחות של יורו NCAP בשנת 2025 ובמבחני C-NCAP בסין קיבלה המכונית ציון כולל של 90.8%.

תוצאות המבחנים:

* הגנה על מבוגרים: 93%
* הגנה על ילדים: 93%
* הגנה על הולכי רגל: 74%
* מערכות בטיחות אקטיביות: 77%

## קישורים חיצוניים

* 25 בינואר 2026, הסדאן החשמלית של מאזדה מפתיעה את השוק באתר/מגזין אוטו.
* 13 בדצמבר 2025, מאזדה 6e (נהיגה ראשונה) - סינית בעטיפה יפנית באתר ICAR.CO.IL.

## הערות שוליים

6e
Andromeda

"**Andromeda**" (בעברית: "**[[אנדרומדה]]**") הוא שיר מאת להקת הבנות הקרואטית ללק. היצירה נכתבה והולחנו על ידי זוריצה פאיץ', לאזר פאיץ', טומיסלב רוסו ופיליפ לאצקוביץ', שגם הפיק אותה מוזיקלית. השיר ראה אור ב-9 בינואר 2026, ולאחר זכייתו ב"דורה 2026", נבחר לייצג את  באירוויזיון 2026, שיתקיים בעיר וינה שבאוסטריה.

## רקע
שם היצירה מפנה אל הדמות אנדרומדה מן המיתולוגיה היוונית. במסגרת הפרשנות המוצגת בהקשר השיר משמשת דמות זו סמל לאישה הנתונה למבטם של אחרים ונענשת בשל החלטות או נסיבות שלא הייתה לה שליטה ממשית עליהן.

השראתו הרעיונית והאסתטית של השיר נטועה בהיסטוריה של הנשים הקתוליות מחבלי בוסניה והרצגובינה בתקופת שלטונה של האימפריה העות'מאנית. על עטיפת השיר מופיעות זמרות ההרכב כשהן לבושות שמלות לבנות פשוטות ולראשן מטפחת אפורה, פרטי לבוש התואמים את אידיאל הצניעות שאפיין את מסורות הלבוש המקומיות לאורך הדורות. על פניהן מצוירים קעקועים מסורתיים, היוצרים זיקה חזותית למנהג ההיסטורי סיקאניה, הידוע גם בשם בוצ'אניה או קריז'יצ'אניה, מסורת קעקועים שהייתה נפוצה בקרב קתולים קרואטים בבוסניה והרצגובינה ובדלמטיה. מנהג זה נתפס במסורת המקומית כאמצעי להגנה על ילדים מפני חטיפה והמרה כפויה לדת האסלאם בתקופות של אי-יציבות פוליטית ודתית. במקביל שימש הקעקוע גם אמצעי סימון של השתייכות דתית וקהילתית והיווה ביטוי חזותי מובהק לזהות תרבותית ולנאמנות למסורת.

## תחרות הזמר של האירוויזיון
### דורה 2026
דורה 2026 הייתה מסגרת הבחירה הלאומית שאורגנה בידי תאגיד השידור הקרואטי HRT לשם קביעת נציגותה של קרואטיה בתחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 2026. התחרות התקיימה במהלך חודש פברואר 2026 וכללה שני חצאי גמר וכן ערב גמר מסכם שבו נקבעה התוצאה הסופית.

בתום הליך הבחירה הוכרז השיר "Andromeda" כזוכה התחרות ובכך הוענקה לו הזכות לייצג את קרואטיה בתחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 2026. הזכייה נקבעה על פי הניקוד המשוקלל שהתקבל משילוב הצבעת חבר השופטים המקצועי והצבעת הציבור.

### באירוויזיון
 קרואטיה שובצה להתחרות בחלקו הראשון של חצי הגמר הראשון, שיתקיים ב-12 במאי.

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2026
קטגוריה:סינגלים מ-2026
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2026
קטגוריה:שירי קרואטיה באירוויזיון
קטגוריה:שירים בקרואטית
פרינסס שואו

**פרינסס שואו** (באנגלית: **Presenting Princess Shaw**) הוא סרט תיעודי ישראלי-אמריקאי בבימויו של עידו הר. הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בשנת 2015 במסגרת פסטיבלי קולנוע, והוא הופץ מסחרית בשנת 2016. הסרט עוקב במקביל אחר סמנתה מונטגומרי, זמרת חובבת מניו אורלינס המפרסמת את שיריה בערוץ יוטיוב תחת שם הבמה "פרינסס שואו", ואחר אופיר יקותיאל (המוכר כ"קותימאן"), מוזיקאי ויוצר וידאו ארט ישראלי אשר משלב את סרטוניה ביצירותיו המוזיקליות מבלי ידיעתה.

הסרט זכה בפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (מעל 60 דקות) לשנת 2016, והוקרן במספר פסטיבלי קולנוע מרכזיים, בהם פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו (TIFF).

## רקע
סמנתה מונטגומרי היא תושבת שכונת עוני בניו אורלינס, אשר עבדה למחייתה כמטפלת סיעודית בבית אבות קהילתי. בשעותיה הפנויות, נהגה לכתוב ולשיר שירים מקוריים וכן לשתף מונולוגים אישיים מחייה, אותם העלתה לערוץ יוטיוב אישי. טרם מעורבותו של קותימאן, הסרטונים זכו לקהל עוקבים מצומצם ולמספר צפיות נמוך מאוד.

במקביל פעל בישראל המוזיקאי קותימאן (אופיר יקותיאל), שזכה להכרה עולמית בעקבות פרויקט הרשת "ThruYOU". במסגרת עבודתו, אסף קטעי נגינה של מוזיקאים חובבים מיוטיוב, וערך אותם ליצירות שלמות בטכניקת מאשאפ (Mashup).

## הפקה
תהליך יצירת הסרט החל כאשר הבמאי עידו הר עקב אחר תהליך עבודתו של קותימאן. כאשר קותימאן החל לעבד את שירה של מונטגומרי, הר זיהה את הפוטנציאל ונסע לארצות הברית על מנת לתעד את שגרת חייה. הוא לא חשף בפניה את מעורבותו של קותימאן, או את היצירה הבינלאומית שנרקמת סביב קולה.

מונטגומרי נחשפה ליצירה אך ורק כאשר קותימאן פרסם את הסרטון הסופי ברשת. הסרט הופק על ידי לירן עצמור וסטיב אפקון, כשעל עיצוב הפסקול הופקד רותם דרור. ההפקה יצאה לפועל בתמיכת שורה של גופים וקרנות מהארץ ומהעולם, בהם הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, מפעל הפיס, קרן סאנדנס, וקרן סינריץ'. הסרט אף זכה לתמיכה וגובה על ידי רשתות שידור בינלאומיות כגון France 4, CBC.ca, SVT, ו-VPRO, והופץ ברחבי העולם על ידי חברת First Hand Films.

## ביקורות וקבלה
הסרט זכה להערכה ביקורתית נרחבת. הוא מחזיק בציון של 91% באתר הדירוג Rotten Tomatoes, ובציון משוקלל של 77 באתר ריכוז הביקורות Metacritic (המבוסס על 19 ביקורות).

לצד השבחים והזכיות בפסטיבלים, כגון פסטיבל SXSW באוסטין, הסרט עורר דיון על ההשלכות של תהילת רשת פתאומית. הסרט הופץ מסחרית בבתי הקולנוע בארצות הברית והכניס עשרות אלפי דולרים בקופות.

## פרסים
* **[[טקס פרסי אופיר|טקס פרסי אופיר (2016)]]:** זכייה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר (מעל 60 דקות).
* **[[פסטיבל הקולנוע ירושלים|פסטיבל הקולנוע ירושלים (2015)]]:** זכייה בפרס ציון לשבח לסרט תיעודי בתחרות ון ליר.

## ראו גם
* קותימאן
* עידו הר
* תרבות האינטרנט

## קישורים חיצוניים
* 
* דף הסרט באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה
* דף הסרט באתר Metacritic
* דף הסרט באתר Rotten Tomatoes

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי 2015
קטגוריה:סרטי 2016
קטגוריה:יוטיוב
MG סייברסטר

MG סייברסטר (באנגלית: **MG Cyberster**) היא מכונית ספורט חשמלית מתוצרת יצרנית הרכב הסינית סאיק מוטור ומשווקת תחת מותג MG.

הדגם מהווה את ממשיכת דרכן של מכוניות הספורט הקלאסיות של MG, כמו MG F ו־MG TF, ונחשב לדגם הדגל של המותג בעידן החשמלי.ממוזער|307x307px|תא הנהג
## היסטוריה
הדגם הוצג לראשונה כמכונית קונספט בשנת 2021 בתערוכת הרכב בשנגחאי Auto Shanghai.

הצגת הדגם נדחתה מהתכנון המקורי בשנת 2020 בעקבות מגפת הקורונה.

עיצוב המכונית נעשה בהשראת מכונית הספורט MGB Roadster משנות ה-60.

## מערכת הנעה
היא מוצעת בשתי תצורות הנעה עיקריות:
* הנעה אחורית (RWD)
** מנוע חשמלי בהספק 231 קילוואט (כ־310 כ"ס)
** סוללה בקיבולת 64 קוט"ש
* הנעה כפולה (AWD)
** שני מנועים חשמליים בהספק משולב של 400 קילוואט (כ־536 כ"ס)
** סוללה בקיבולת 77 קוט"ש

גרסת ההנעה הכפולה מאיצה מ־0 ל־100 קמ"ש בכ־3.2 שניות.

טווח הנסיעה של הדגם מגיע עד כ־580 ק"מ לפי תקן CLTC.

## בטיחות
הרכב עדיין לא נבחן רשמית במבחני ריסוק של Euro NCAP ולכן אין לו ציון כוכבים רשמי לבטיחות.

מערכות הבטיחות בדגם כוללות:
* בלימת חירום אוטונומית (AEB)
* שמירה אקטיבית על נתיב הנסיעה
* התרעה על סטייה מנתיב
* התרעה על רכב בשטח מת
* מערכת זיהוי תנועה חוצה מאחור

## קישורים חיצוניים

* 26 במאי 2025, רודסטר חשמלי: MG סייברסטר נחתה בישראל באתר CarTube.
* 12 בספטמבר 2025, MG סייברסטר (מבחן ראשון) - עם חשמל, לפני כולן באתר ICar
* חשמל מול בנזין: MG סייברסטר ופורשה בוקסטר עושות רוח, באתר ICar

## הערות שוליים

קטגוריה:רכבי MG
קטגוריה:מכוניות גראן טוריסמו
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2023
Eclipse (שיר של דלתא גודרם)

"**Eclipse**" (בעברית: "**ליקוי**") הוא שיר מאת הזמרת-יוצרת האוסטרלית דלתא גודרם. היצירה יצאה לאור ב-1 במרץ 2026 בהפצת חברת התקליטים אטלד רקורדס. השיר נכתב בידי גודרם בשיתוף פעולה עם המפיק מייקל פטקין, ולצדם הכותבים יונאס מירין ופראס אלקייסי. תאגיד השידור האוסטרלי בחר אותו לייצג את  באירוויזיון 2026, שיתקיים בעיר וינה שבאוסטריה.

## תחרות הזמר של האירוויזיון
### בחירה פנימית
ב-3 בספטמבר 2025 הודיע תאגיד השידור האוסטרלי SBS על כוונתו להשתתף בתחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 2026. ב-1 במרץ 2026 נמסר כי דלתא גודרם נבחרה לשמש כנציגת אוסטרליה בתחרות. בהצהרה שמסרה לכלי התקשורת הגדירה גודרם את בחירתה כ"חגיגה" וציינה את מבצעות האירוויזיון סלין דיון ואוליביה ניוטון ג'ון כדמויות השפעה מרכזיות בעיצוב דרכה המוזיקלית.

### באירוויזיון
 אוסטרליה שובצה להתחרות בחלקו השני של חצי הגמר שני, שיתקיים ב-14 במאי.

## וידיאו קליפ
הקליפ, בבימויו של ליאם פטיק ובהפקתו של בריאן פורנל, הופץ במקביל בערוץ היוטיוב של האירוויזיון ובערוץ הפרטי של גורדם. הקליפ, על רקע דיונות החול של ניוקאסל, ניו סאות' ויילס, מציג את דלתא מנגנת על פסנתר, שרה ורוקדת במרכז מעגל של בסיסים עם מראות. המעבר מיום ללילה יוצר משחק של השתקפויות, אור וצללים. אלמנט בולט בהופעתה החיצונית בקליפ הוא היותה יחפה.

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2026
קטגוריה:סינגלים מ-2026
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2026
קטגוריה:שירי דלתא גודרם
קטגוריה:שירי אוסטרליה באירוויזיון
קטגוריה:שירים באנגלית
Arirang

***Arirang*** הוא אלבום האולפן הקוריאני השישי (והעשירי בסך הכל) של להקת הבנים הדרום-קוריאנית BTS. האלבום עתיד לצאת לאור ב-20 במרץ 2026, תחת חברת התקליטים ביג היט מיוזיק. זו ההוצאה הראשון של הלהקה מזה למעלה משלוש שנים, לאחר שהלהקה יצאה להפסקה לצורך השלמת השירות הצבאי של כל חבריה.

## רקע והוצאה
ב-12 באוקטובר 2023, מנכ"ל המוזיקה באנג סי-היוק מסר לבלומברג כי האלבום הבא של BTS יהיה פרויקט לציון עשור לסדרת האלבומים *[[The Most Beautiful Moment in Life: Young Forever|The Most Beautiful Moment in Life]]*. חברי הלהקה שיתפו כי החלו לעבוד יחד ביולי 2025, וב-22 באוגוסט שיתף RM באמצעות פלטפורמת *[[Weverse]]* כי הלהקה "עובדת בחריצות" על האלבום החדש. ב-1 בנובמבר 2025, ג'ימין עדכן את המעריצים שהאלבום הושלם ומוכן לצאת.

בערב ראש השנה 2025, מעריצים בקוריאה בעלי סטטוס "Gold Member" קיבלו גלויה שרמזה על תאריך הקאמבק. ב-4 בינואר 2026, ביג היט מיוזיק הכריזה רשמית על חזרת הלהקה עם אלבום וסיבוב הופעות עולמי. שם האלבום נחשף ב-15 בינואר, כהתייחסות לשיר העם הקוריאני המפורסם בעל אותו השם. מהחברה נמסר כי *Arirang* "לוכד את הזהות של BTS כקבוצה שהחלה את דרכה בקוריאה".

כחלק מקידום האלבום, BTS תקיים הופעה בשם *BTS The Comeback Live | Arirang* בכיכר גוואנגהוואמון ב-21 במרץ 2026. ההופעה תשודר בבלעדיות בנטפליקס. ב-3 במרץ חשפה הלהקה את רשימת השירים וקרדיטי ההפקה.

## רשימת הרצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי 2026
קטגוריה:אלבומי BTS
קטגוריה:אלבומים בקוריאנית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי דיפלו
קטגוריה:אלבומי חברת הייב קורפוריישן
נמל התעופה הבין-לאומי אאל מכתום

שמאל|ממוזער|נמל התעופה בשנת 2016
**נמל התעופה הבין-לאומי אאל מכתום** (בערבית: **مطار آل مكتوم الدولي**, בתעתיק מדויק: **מטאר אאל מכתום אלדולי**) הוא נמל תעופה בין-לאומי בג'בל עלי, דובאי, איחוד האמירויות הערביות, הפועל מאז 27 ביוני 2010. נמל התעופה ממוקם 37 קילומטרים דרום־מערבית לעיר דובאי, ומהווה את החלק העיקרי של . סביבו מתכוננים אזור מגורים, מסחר ולוגיסטיקה. כיום האזור נמצא בשיפוצים, ובעקבות כך רק קומץ חברות תעופה מפעילות מממנו שירותי טיסה. הוא מתמקד בעיקר בפעילות תובלה, ומשמש כבסיס הפעולה המרכזי של חברת ההובלה .

נמל התעופה מתוכנן להחליף את נמל התעופה הבין-לאומי דובאי, אחד מנמלי התעופה העמוסים ביותר בעולם כיום, בתפקיד נמל התעופה הראשי של דובאי. לשם כך הוא נמצא כיום במצב של שיפוץ נרחב, אשר צפוי להימשך עד שנת 2030, וכאשר הוא ייגמר ייסגר נמל התעופה הנוכחי ונמל התעופה אאל מכתום צפוי להפוך לעמוס ביותר בעולם מבחינת כמות הנוסעים, המטען ותנועת המטוסים בו. כחלק מתוכנית עיר התעופה דובי דרום, יכלול נמל התעופה אמצעי תחבורה ולוגיסטיקה, וסביבו יהיה אזור כלכלי חופשי בשטח של 14,400 הקטאר. קיבולת טיסות המטען השנתית המתוכננת של נמל התעופה מתוכננת לעמוד על 12 מיליון טונות של מטען, וקיבולת הנוסעים צפויה לעמוד על בין 160 מיליון ל-260 מיליון נוסעים. חברת התעופה אמירטס מתכננת להשתמש בנמל התעופה כבסיס הפעולה המרכזי היחיד שלה לאחר השלמת ההרחבה הראשונה שלו.

## ראו גם
* נמל התעופה הבינלאומי של דובאי
* ג'בל עלי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דובאי: תחבורה
קטגוריה:ג'בל עלי
אאל מכתום
פרס המוזיקה הלטינית של בילבורד לאלבום הפופ הנשי של השנה

**[[פרסי המוזיקה הלטינית של בילבורד|פרס המוזיקה הלטינית של בילבורד]] לאלבום הפופ הלטיני הנשי של השנה** (באנגלית: **Latin Billboard Music Awards For Female Latin Pop Album of the Year**) הוא פרס בקטגוריית הפופ-לטיני של הטקס, אחד מז'אנרי המוזיקה הלטינית. ניתן על ידי קוראי מגזין בילבורד הלטיני המורכב מקהל מבוגים הבוחרים את הזוכים בתחומים השונים, והזוכה בטקס מקבל פסלון זהב בצורת מיקרופון עם בלוק מזהב וחריטה מודגשת של שם הטקס.

הטקס החל משנת 1994, הפרס לאלבום הפופ הנשי של השנה נוסף בשנת 1995.

## רקע והישגים
ממוזער|שאקירה (בתמונה), נהפכה לאמנית עם מרבית המועמדויות בקטגוריה זו; עם 4 מועמדויות סה"כ.
פרס המוזיקה הלטינית של בילבורד לאלבום הפופ הנשי של השנה מוענק משנת 1996. הראשונה לזכות בפרס זה הייתה צ'ארו עם אלבומה, *Guitar Passion*. הזמרת האמריקאית שאקירה נהפכה לאמנית עם מספר רב ביותר של מועמדויות בפרס זה עם 4 אלבומי האולפן שלה, כאשר 3 מתוכן היא זכתה; *[[Pies Descalzos]]* **'</small>(1997), <small>**' (1999), ו-*[[Fijación Oral, Vol. 1]]* (2006).

החל משנת 2009 הקטגוריה התמזגה לפרס אחד ללא קטגוריה נפרדת לכל מין – **[[פרס המוזיקה הלטינית של בילבורד לאלבום הפופ הלטיני של השנה|אלבום הפופ הלטיני של השנה]]**.

## זוכים ומועמדים

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסי מוזיקה
קטגוריה:מוזיקה לטינו-אמריקאית
קטגוריה:פרסים אמריקאיים
קטגוריה:פרסי בילבורד
מתווה כללי של המחשבה האסלאמית בקוראן

**מתווה כללי של המחשבה האסלאמית בקוראן** (בפרסית: **طرح کلی اندیشه اسلامی در قرآن**) הוא ספר שכתב עלי ח'אמנאי, המנהיג העליון של איראן בשנים 1989–2026. הספר פורסם בשנת 1974, לפני המהפכה האיראנית, והוא כולל אוסף של הרצאותיו של ח'אמנאי במסגד האימאם חסן, בתוספת הקדמה שנכתבה על ידו לפני פרסום הספר.

בהקדמה לספר מוזכר הצורך בהצגת תקציר של המחשבה האסלאמית המבוססת על הקוראן, מטרותיה ותוצאותיה.

הספר כתוב בשפה הפרסית, והוא נחשב ליצירה החמישית שנכתבה על ידי עלי ח'אמנאי. הספר תורגם לערבית ולאנגלית, והוא כולל עשרים ושמונה הרצאות שמסר ח'אמנאי במשך עשרים ושמונה ימי הרמדאן בשנת 1974.

משנתו של עלי ח'אמנאי כפי שמובא בספר היא שתפיסת האסלאם כאידאולוגיה חברתית, המבוססת על עקרונות סדורים וקוהרנטיים ומכוונת להסדרת חיי האדם במסגרת קולקטיבית, נחשבת לאחד הצרכים הדחופים ביותר של ההגות הדתית. עד כה, הדיונים והמחקרים בתחום האסלאם נעדרו במידה רבה שני מאפיינים מרכזיים אלה; בשל כך לא הגיעו חוקרים ומבקשי דעת למסקנות חד־משמעיות ומבוססות בהשוואה בין האסלאם לבין האסכולות והזרמים בני זמננו.

## ראו גם
* אדם בן 250 שנה

## הערות שוליים

קטגוריה:שיעה
קטגוריה:עלי ח'אמנאי
Deadline

***Deadline*** (בעברית: "'''מוֹעֵד אַחֲרוֹן'''") הוא מיני-אלבום של להקת הקיי-פופ בלאקפינק שיצא ב-27 בפברואר 2026 תחת חברת התקליטים YG אנטרטיינמנט.

## רקע והפקה
המיני-אלבום יצא כמעט ארבע שנים לאחר האלבום הקודם של הלהקה, *[[Born Pink]]*. שם המיני-אלבום נלקח משם סיבוב ההופעות האחרון של הלהקה. חברת YG אנטרטיינמנט תיארה את סיבוב ההופעות כ"רגע סופי בלתי הפיך", ניסוח שעורר ספקולציות בקרב המעריצים לגבי עתיד הלהקה. בשנים שלאחר *Born Pink* עסקו חברות הלהקה בפרויקטים אישיים שונים שהגדילו את נוכחותן בתרבות הפופ – רוזה וברונו מארס פתחו יחד את טקס פרסי הגראמי של 2026 עם שיר הפופ-רוק המשותף שלהם "", ג'ני וליסה הופיעו כל אחת עם מופעי סולו בפסטיבל קואצ'לה בשנת 2025, ליסה השתתפה כשחקנית בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "הלוטוס הלבן" וג'יסו השתתפה בפרויקטים של טלוויזיה וקולנוע במקביל להוצאת המיני-אלבום שלה *[[Amortage]]*.

בין היוצרים והמפיקים המעורבים בפרויקט נמנים כריס מרטין, דיפלו וד"ר לוק.

## הרכב מוזיקלי ותוכן
המיני-אלבום כולל חמישה שירים ואורכו הכולל פחות מחמש-עשרה דקות. הוא משלב השפעות של מוזיקת דאנס אלקטרונית הפופולרית בקיי-פופ העכשווי.

### שירים
"Jump" מושפע מסגנון הארדסטייל ומופיע בו קרדיט הפקה לדיפלו. הוא היחיד במיני-אלבום שבו מופיע משפט הסיסמה המזוהה עם הלהקה.

השיר "Go" הופק בין היתר על ידי המפיק סירקט וכן על ידי טדי, מפיק ותיק בחברת YG שעבד עם הלהקה בעבר. הוא כולל שילוב בין בס כבד לבין קטע גשר עם גיטרות אקוסטיות. "Go" הוא השיר הראשון בדיסקוגרפיה של הלהקה שבו כל ארבע חברות הלהקה מקבלות קרדיט ככותבות שירים. בנוסף לארבע החברות, השיר כולל קרדיט כתיבה מרכזי לכריס מרטין מלהקת קולדפליי.

השיר "Me and my" מתואר כשיר הייפ בעל סגנון המזכיר להיטי מצעדים של הראפרית קארדי בי. השיר "Fxxxboy" הוא שיר R&B פשוט העוסק בהתמודדות עם בן זוג לשעבר רעיל. השיר "Champion" נפתח בריף פוסט-פאנק ולאחר מכן מתפתח לפופ-רוק המיועד לשירה משותפת בהופעות גדולות.

## קבלה ביקורתית

מגזין "פיצ'פורק" ציין כי המיני-אלבום עומד בסטנדרט מינימלי אך מסתמך במידה רבה על שמות מפורסמים ועל כוחם של יוצרים בולטים בתעשיית הפופ. לפי הביקורת, הלהקה מתרחקת בהדרגה מהמערכת המסורתית של קיי-פופ ומכוונת יותר להשתלבות במכונת הפופ המערבית.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מיני-אלבומים מ-2026
קטגוריה:אלבומי בלאקפינק
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי סירקט
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ד"ר לוק
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי טדי פארק
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי דיפלו
קטגוריה:אלבומי חברת YG אנטרטיינמנט
חוף דובאי

**חוף דובאי** (בערבית: **بُر دُبَيّ**) המוכר גם בשם **בור דובאי** הוא רובע היסטורי בדובאי, הממוקם בצד המערבי של נחל דובאי. השם מתייחס להפרדה של האזור מרובע דיירה על ידי הנחל.

## תיאור

חצר השליט ממוקמת ברובע הסמוך ל. הרובע הוא ביתם של מספר מסגדים, כולל המסגד הגדול ו. רוב המשפחות ההודיות בדובאי מתגוררות בבור דובאי, בשל הקרבה למקדש הינדי שהוקם בו בשנות ה-60. ברובע יש מספר מקומות פופולריים לתיירים, כולל מבנים היסטוריים ששופצו ומוזיאונים, וכמו גם שווקים רבים, כולל שוק הטקסטיל המפורסם, חנויות ומסעדות רבות, במיוחד מסעדות הודיות.

האזור ההיסטורי של  ממוקם מזרחית למבצר אל-פהידי (כיום מוזיאון דובאי) וכולל חצרות עתיקות המזוהות עם לוכדי הרוח שלהם.

בין השנים 2013 ל-2016, נחל דובאי הורחב עד לים, יצר את  והפך את חוף דובאי לאי. הרובע הוא אזור מגורים פופולרי הכולל מספר בנייני דירות. לפי רשות הכבישים והתחבורה של דובאי (RTA), היא חתמה על הסכם לבניית גשר חדש שיחבר בין חוף דובאי לאיי דובאי עד 2026.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דובאי: רבעים
וירוס ענק

[ממוזער|מספר וירוסים ענקיים (''Megaklothovirus horridgei'', ''Pithovirus sibericum'', ''Klothovirus casanovai'' ו-''[Mimivirus*) בהשוואה לחיידקי *E. Coli* ולווירוס בגודל רגיל ([[HIV]])]]
*'וִירוּס ענק** (ב[[אנגלית]]: **Giant virus** או **Girus''') הוא נגיף גדול מאוד, חלק מהנגיפים הענקיים גדולים יותר מחיידקים טיפוסיים. כל נגיפי הענק הידועים שייכים למערכה נוקלאוציטוביריקוטה .

## תיאור
בעוד שהקריטריונים המדויקים המשמשים בספרות המדעית משתנים, וירוסי ענק מוגדרים בדרך כלל ככאלו עם ויריונים גדולים מ-200–300 ננומטר בממד הקטן ביותר שלהם (מה שהופך אותם לגלויים על ידי מיקרוסקופ אור) וגודל גנום גדול מ-200–300 זוגות בסיסים. כל נגיפי הענק הידועים שייכים ל־Nucleocytoviricota, נגיפי ה-DNA הגדולים הנוקלאוציטופלזמיים, כלומר ידוע שהם משתכפלים גם בגרעין התא המארח וגם בציטופלזמה, ויש להם גנומים גדולים של DNA דו-גדילי. אף על פי שכל נגיפי הענק שייכים למערכה זו, הם אינם קבוצה מונופילטית, שכן חלק מחברי ה-Nucleocytoviricota, כמו הסוג Prasinovirus, אינם נגיפי ענק.

הגנומים הגדולים של וירוסים ענקיים רבים מקודדים גנים יוצאי דופן שאינם נמצאים בווירוסים אחרים, כולל גנים המעורבים בגליקוליזה ובמחזור ה-TCA, תסיסה ושלד התא וירוסים ענקיים מהאוקיינוס העמוק, ממקורות יבשתיים וממטופלים אנושיים מכילים גנים המקודדים לאנזימי ציטוכרום P450 (CYP; P450). מקורם של גנים אלה של P450 בווירוסים ענקיים נותר לא ידוע, אך ייתכן שהם נרכשו מפונדקאי קדום.

וירוסים ענקיים מדביקים מגוון רחב של פונדקאים אאוקריוטיים, כגון אמבות, אצות, לפדופטרנים ובני אדם, והם נפוצים באופן נרחב בסביבה הטבעית.

[ממוזער|תמונות Cryo-EM של הווירוסים הענקיים CroV ו־[Mimivirus|APMV. (א) מיקרוסקופ קריו-אלקטרונים של ארבעה חלקיקי CroV. (ב) חלקיק CroV יחיד עם שקע קעור בליבה (חץ לבן). (ג) חלקיק APMV יחיד. סרגלי קנה המידה ב-(A-C) מייצגים 2,000 Å.]] 
[ממוזער|[פילוגניה של נוקלאוציטוביריקוטה]] 

## ראו גם
* Mimivirus
* פנדורה וירוס

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נגיפים
ג'עפר שריף-אמאמי

**ג'עפר שריף-אמאמי** (בפרסית: جعفر شریف‌امامی; 17 ביוני 1912 – 16 ביוני 1998) היה פוליטיקאי איראני שכיהן כראש ממשלה בין השנים 1960 ל-1961 ושוב ב-1978. הוא שימש כשר בממשלה, נשיא , נשיא קרן פהלווי ונשיא לשכת התעשייה והמכרות של איראן בתקופת שלטונו של מוחמד רזא שאה פהלווי.

## ביוגרפיה
שריף-אמאמי נולד בטהראן ב-17 ביוני 1912 למשפחה דתית ולאב שהיה מולא. לאחר שסיים את לימודי התיכון, נשלח לגרמניה, שם למד במשך שמונה עשר חודשים, וחזר לאיראן ב-1930 כדי לעבוד בארגון הרכבות הממלכתי עד הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן. כמה שנים לאחר מכן נשלח לשוודיה להכשרה טכנית, וחזר ב-1939 כשקיבל תואר בהנדסה.

הוא החל את הקריירה שלו בחברת הרכבות של איראן בשנת 1931. הוא נעצר בקיץ 1943 בחשד לקשרים עם גרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה, והוחזק במעצר יחד עם רבים אחרים מהאליטה האיראנית. לאחר שחרורו מונה למנכ"ל סוכנות ההשקיה. בשנת 1950 מונה לסגן שר הדרכים והתקשורת. ראש הממשלה והגנרל חאג' עלי רזמארא מינה אותו לשר בפועל ולאחר מכן לשר הדרכים בממשלתו, שהושבעה ביוני 1950.

הוא כיהן כשר התעשייה והמכרות בממשלתו של . לאחר מכן כיהן כראש ממשלה מ-1960 עד 1961, ושוב ב-1978, כמה חודשים לפני הפלת השאה. הוא מונה לראש ממשלה על ידי השאה ב-27 באוגוסט 1978 בשל קשריו עם אנשי הדת. ב-5 בנובמבר 1978 התפטר והוחלף על ידי ע'ולאם רזא אזהארי.

במהלך כהונתו הקצרה, הוא ביטל רבות מתוכניותיו של השאה, כולל סגירת קזינו, נטישת לוח השנה הקיסרי, מתן אפשרות לכל המפלגות הפוליטיות להיות פעילות ומניעת הסאוואכ מהפרעה לאנשי הדת שנתמכו על ידי הק.ג.ב להוביל את המהפכה האיראנית, בתקווה למצוא פשרה בין המחנות, מאמץ שנגוז אחרי יום שישי השחור. הוא התפטר מתפקידו בעקבות המהומות ב-5 בנובמבר 1978.

שריף-אמאמי היה גם נשיא הסנאט האיראני במשך שנים רבות ויו"ר קרן פהלווי.

הוא היה נשוי ואב לשלושה ילדים, שתי בנות ובן.

למשך מספר שנים שימש גם כמאסטר הגדול של הלשכה הגדולה של הבונים החופשיים באיראן, מה שהעניק לו השפעה בלתי פורמלית בקרב האליטה הפוליטית של איראן.

שריף-אמאמי עזב את איראן לאחר המהפכה ב-1979. הוא התיישב באפר איסט סייד, מנהטן, ניו יורק. שם כיהן כנשיא קרן פהלווי ולאחר מכן התפטר מהתפקיד. הוא נפטר בבית חולים בניו יורק ב-16 ביוני 1998, יום לפני יום הולדתו ה-86, ונקבר בניו יורק.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מאיראן לארצות הברית
קטגוריה:שרי ממשלת איראן
קטגוריה:ראשי ממשלת איראן
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1912
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-1998
נמל סלמאן

**נמל סלמאן** (בערבית: **ميناء سلمان**) הוא נמל ימי הממוקם במנאמה, בחריין. במקום היה מעגן טבעי עוד לפני הקמת הנמל בשנת 1962 בשטח של 80 דונם. זהו נמל המטען הראשי ומעבר מכס של בחריין, ובו 15 רציפים למכולות, המאפשרים לו לטפל ב-2.5 מיליון טון מטען בשנה.

הנמל הוא חלק מדרך המשי הימית שמובילה מחוף סין דרומה דרך הקצה הדרומי של הודו למומבסה, משם דרך ים סוף ותעלת סואץ אל הים התיכון, ומשם לאזור הים האדריאטי ועד טריאסטה עם התחברות לתנועת רכבות לכל רחבי אירופה.

הנמל נקרא על שמו של סלמאן בן חמד אאל ח'ליפה הראשון, סבו של חמד, מלך בחריין.

## היסטוריה
נמל מנאמה הוזכר לראשונה בטקסטים אסלאמיים המתוארכים לשנת 1345 לספירה. האזור נכבש בשנת 1521 על ידי הפורטוגזים, והפרסים השתלטו עליו בשנת 1602. שושלת בית ח'ליפה הנוכחית שולטת במדינה מאז 1783. הנמל הטבעי לא התאים למעגן עבור אוניות קו אוקייניות, והן נאלצו לעגון במרחק של עד 6 ק"מ מהחוף. ב-1954 נחפרו תעלות גישה, וב-1956 נבנה רציף ששימש בעיקר ספינות דאו. ב-1958 הוא הפך לנמל חופשי וב-1962 נבנה רציף ימי במים עמוקים המורכב משישה רציפים, שאפשר לראשונה להעמיס מטען ישירות אל הנמל. בשנות ה-60 היו בנמל מתקני קירור, אחסון וציוד לטיפול באוניות גדולות.

בשנת 1975 טופלו בנמל 1.5 מיליון טון מטען, מה שהוביל לצפיפות חמורה. דבר זה הוביל את ממשלת בחריין לבצע סדרת הרחבות בנמל בעשור הבא, כולל פתיחת טרמינל המכולות מינה סלמאן ב-1979. הנמל היה גם הנמל היחיד במפרץ הפרסי שהופעל במלואו על ידי אזרחים מקומיים ולא על ידי עובדים זרים. יותר מ-75% מהמטען בנמל הוא מכולות.

ב-6 בדצמבר 2014, שר ההגנה של בריטניה, מייקל פאלון, הודיע כי נחתם הסכם עם בחריין להקמת בסיס קבע של הצי המלכותי בנמל, HMS Jufair. הבסיס משמש לתמיכה באוניות הצי המלכותי הפועלות במפרץ הפרסי, בנוסף לכוח חיפוש המוקשים של הצי המלכותי שכבר היה מבוסס בבחריין. העבודות על בניית הבסיס החלו באוקטובר 2015, וב-5 באפריל 2018 נפתח רשמית מתקן התמיכה הימי הבריטי על ידי יורש העצר הבחרייני סלמאן בן חמד אאל ח'ליפה והנסיך הבריטי אנדרו מאונטבאטן-וינדזור.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אסיה: נמלים
קטגוריה:בחריין: גאוגרפיה
קטגוריה:מנאמה
קטגוריה:המפרץ הפרסי
ג'משיד אמוזגר

**ג'משיד אמוזגר** (בפרסית: **جمشید آموزگار**; 25 ביוני 1923 – 27 בספטמבר 2016) היה כלכלן, פוליטיקאי וראש ממשלת איראן מ-7 באוגוסט 1977 ועד התפטרותו ב-27 באוגוסט 1978. לפני כן שימש כשר הפנים ושר האוצר בממשלתו של אמיר עבאס הוויידא. הוא היה מנהיג  בתקופת כהונתו כראש ממשלה.

## ביוגרפיה
ג'משיד נולד ב-25 ביוני 1923 בטהראן, איראן. אביו היה חביבאללה אמוזגר, עורך דין ופוליטיקאי, אחיו הוא . הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת טהראן עם תארים במשפטים והנדסה, ולאחר מכן למד באוניברסיטת קורנל, שם קיבל תואר דוקטור בשנת 1950.

אמוזגר שימש כסגן שר במשרד הבריאות של איראן תחת השר  בשנת 1955. בשנת 1959, התמנה לכהן כשר החקלאות בממשלתו של . בהמשך הוא מונה לכהן כשר העבודה ולאחר מכן כשר הבריאות בממשלה בראשות חסן עלי מנצור. בהמשך מונה לשר האוצר בממשלת אמיר עבאס הוויידא, לאחר רצח ראש הממשלה מנצור ב-1964, וכיהן בתפקיד במשך תשע שנים.

בשנים 1965 עד 1974 עמד בראש מספר ישיבות של אופ"ק. ב-1971, הוא ושר הנפט הסעודי אחמד זכי ימאני היו בעלי תפקיד מרכזי ביישום סדרת עליות המחירים, שבסופו של דבר הכפילה פי ארבעה את מחיר הנפט וסיפקה משאבים לאיראן למודרניזציה של התשתיות, החקלאות וההגנה שלה. על הישג זה, עוטר אמוזגר בעיטור טאג'-א-איראן, דרגה ראשונה, כבוד שהיה שמור בדרך כלל רק לראשי ממשלה. בשנת 1974 הוא מונה לשר הפנים. ב-21 בדצמבר 1975 נלקח כבן ערובה על ידי הטרוריסט הוונצואלי איליץ' רמירס סאנצ'ס במהלך פגישה עם אופ"ק. קרלוס קיבל הוראה להוציא אותו להורג אך לא עשה זאת, ואמוזגר שוחרר יחד עם שאר בני הערובה לאחר מספר ימים.

ב-1977 מונה ליו"ר מפלגת תחיית האומה. זמן קצר לאחר שג'ימי קרטר הפך לנשיא ארצות הברית, מונה אמוזגר לכהן כראש ממשלת איראן ב-7 באוגוסט 1977. הוא איבד את הפופולריות שלו כאשר ניסה להאט את הכלכלה באמצעות צעדים שגרמו לירידה בתעסוקה וברווחי המגזר הפרטי. ב-27 באוגוסט 1978 התפטר, והוחלף על ידי ג'עפר שריף-אמאמי.

אמוזגר עזב את איראן ב-1978 ולא חזר אליה יותר. הוא התגורר ברוקוויל, מרילנד, ושימש כיועץ לממשלות ערב הסעודית וכווית.

הוא נפטר ברוקוויל ב-27 בספטמבר 2016, בגיל 93.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טהראן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:ראשי ממשלת איראן
קטגוריה:שרי ממשלת איראן
קטגוריה:שרי האוצר של איראן
קטגוריה:שרי הפנים של איראן
קטגוריה:מהגרים מאיראן לארצות הברית
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1923
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-2016
ואילו לא היית קיימת

"**Et si tu n'existais pas**" (בעברית: "**ואילו לא היית קיימת**") הוא שיר משנת 1975 של הזמר הצרפתי ז'ו דסאן. זהו השיר הראשון באלבום האולפן התשיעי שלו, "Joe Dassin (Le Costume blanc)". מילות השיר נכתבו על ידי פייר דלנואה וקלוד למסל, והלחן מאת הזמר-מלחין האיטלקי טוטו קוטוניו ופסקואלה לוזיטו. 

## אודות השיר
השיר "ואילו לא היית קיימת" מבוסס על השיר האיטלקי "Oasis" שנכתב על ידי ויטו פלאוויצ'יני, הולחן על ידי פסקוואלה לוסיטו וטוטו קוטוניו, והיה מיועד עבור הלהקה של קוטוניו, "אלבטרוס".
השיר לא הוקלט בסופו של דבר על ידי הלהקה, כיוון שקוטוניו העדיף להפקיד את השיר בידי חברו ז'ו דסאן, אשר כמה חודשים קודם לכן ביצע אחת מיצירותיו, "קיץ אינדיאני", שהפך להצלחה בינלאומית. השיר "Oasis" הוקלט לבסוף על ידי להקת "אלבטרוס" בשנת 1998 ונכלל באלבום "Il meglio" באותה שנה.

השיר בצרפתית בביצועו של ז'ו דסאן, יצא לאור ב-24 במרץ 1976 כרצועה הראשונה באלבום "Le Costume blanc", בהוצאת CBS.

ב-6 ביולי 1976, דסאן הקליט אותו בספרדית בשם "**Y si tu no has de volver**" ("אילו לא תחזרי"). גרסה זו יצאה באותה שנה בפורמט 45 סל"ד בארגנטינה וצ'ילה, כאשר בצד ב' הורלטה הגרסה בצרפתית. גרסה זו בספרדית הגיעה למקום ה-16 במצעד הלהיטים הארגנטינאי. בספרד, השיר יצא לאור בשנת 1977 בשם "**Y si no existieras**" ("אילו לא היית קיימת").

## השיר במצעדים

## גרסאות כיסוי
הזמר האמריקאי איגי פופ הקליט גרסת כיסוי לשיר בצרפתית באלבומו "Après" משנת 2012.

בשנת 2016, הזמר לירון רמתי ביצע גרסה בעברית לשיר בשם "אם את לא קיימת כבר", למילים שכתב מקס שפקס לבקובסקי, מתוך המיזם "אהבה עולמית", אוסף שירי אהבה מכל העולם ומכל הזמנים בעיבודים מחודשים בעברית, שהפיק חן מצגר-אדר.

## קישורים חיצוניים
* 20px "Et si tu n'existais pas", באתר המוזיקה Discogs **(באנגלית)**
* 30px "Et si tu n'existais pas", באתר המוזיקה Genius **(באנגלית)**
* 20px "Et si tu n'existais pas", באתר המוזיקה Spotify **(באנגלית)**
* 44px "Et si tu n'existais pas", באתר המוזיקה אפל מיוזיק **(באנגלית)**
* 44px "Et si tu n'existais pas", באתר המוזיקה Deezer **(באנגלית)**
* 55px "Et si tu n'existais pas", באתר המוזיקה Tidal **(באנגלית)**
* 20px "Et si tu n'existais pas", באתר המוזיקה Last.fm **(באנגלית)**
* 20px "Et si tu n'existais pas", באתר המוזיקה SoundCloud **(באנגלית)**
* "Et si tu n'existais pas", באתר המוזיקה SecondHandSongs **(באנגלית)**

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בצרפתית
קטגוריה:שירי ז'ו דסאן
קטגוריה:סינגלים בהוצאת CBS רקורדס
ניקולא טורנייה

**ניקולא טורנייה** (בצרפתית: **Nicolas Tournier**; הוטבל במונבליאר, פראנש־קונטה, 12 ביולי 1590 – נפטר בטולוז לפני פברואר 1639) היה צייר צרפתי מתקופת הבארוק, המזוהה עם זרם הקאראווג'יזם בצרפת. על חייו ידוע מעט מאוד, ורבות מן היצירות המיוחסות לו נקבעו על בסיס ייחוסים מחקריים שאינם ודאיים. עם זאת הוא נחשב, למעט ז'ורז' דה לה טור, לאחד מן הציירים הקרוואג'יסטים הצרפתים בעלי הסגנון האישי והרגיש ביותר.

טורנייה נולד במונבליאר והמשיך במקצועו של אביו, אנדרה טורנייה, שהיה צייר פרוטסטנטי מבזאנסון. מעט ידוע על ילדותו לפני הגעתו לרומא, שם פעל בשנים בקירוב 1619–1626. בתקופה זו הושפע מציוריו של קאראווג'ו, ולפי מקור מוקדם אחד היה תלמידו של הצייר ולנטן דה בולון. ציוריו מן התקופה הרומית קרובים מבחינה סגנונית לעבודותיו של ברתולומאו מנפרדי. בתקופה זו יצר הן ציורי ז'אנר המתארים סצנות של נגינה במוזיקה או משחק בקוביות, כגון "הקונצרט" השמור במוזיאון האמנות של סנט לואיס, והן ציורים דתיים. דוגמה ליצירה דתית היא *הצליבה עם ונסן דה פול הקדוש*, השמורה במוזיאון הלובר בפריז.

לאחר 1626 שב טורנייה לצרפת ופעל בדרום המדינה. הוא מתועד בעיר קרקסון בשנת 1627, ומשנת 1632 פעל בטולוז, שם גם נפטר לפני פברואר 1639. בתקופה זו התמקד בעיקר ביצירות בעלות נושא דתי. יצירות המיוחסות לו מצויות כיום בלובר בפריז ובמוזיאון אוגוסטין בטולוז. באוסף האחרון נמצא גם ציור גדול ממדים ופגוע קשות בשם *קרב קונסטנטינוס*, המושפע מטיפולו של פיירו דלה פרנצ'סקה בנושא זה במחזור הפרסקאות בארצו, בתקופה שבה שמו של פיירו כמעט שלא היה מוכר. דוגמאות אופייניות לסגנונו הן גם הציורים *קינת ישו* ו*הקבורה*, המדגימים את העידון והחן המאפיינים את יצירתו.

אחת מיצירותיו הידועות היא *נשיאת הצלב*, שצוירה סביב שנת 1632. הציור נתלה במקור בקפלה של אחוות "הפניטנטים השחורים" בטולוז. בתקופת המהפכה הצרפתית הוחרמה היצירה בידי המדינה והועברה למוזיאון, אך בשנת 1818 נעלמה. לאחר שנחשבה אבודה במשך קרוב למאתיים שנה, הופיעה מחדש בשנת 2009 בעת מכירת עיזבון של אספן אמנות בפירנצה. כאשר נרכשה בידי גלריית וייס מלונדון במכירה פומבית בפריז בשנת 2011, הכריזה ממשלת צרפת כי מדובר ברכוש גנוב של המדינה והטילה איסור על הוצאת היצירה מגבולות המדינה.

## גלריית יצירות נבחרות

קובץ:Nicolas_Tournier_Le_Concert_1630_1635.jpg|"הקונצרט" בערך 1630–1635
קובץ:Bemberg Fondation Toulouse - Paysanne à la coupe de fruits - Nicolas Tournier Inv.1179.jpg|"פירות הקיץ", ציור באוסף קרן במברג 
קובץ:Bemberg Fondation Toulouse - Paysanne portant des Fruits - Nicolas Tournier Inv.1178.jpg|"פירות הסתיו", קרן במברג 
קובץ:Augustins_-_Le_Christ_descendu_de_la_Croix_-_Nicolas_Tournier_2004_1_285.jpg|"ירידה מהצלב"
קובץ:Augustins_-_Le_portement_de_la_croix_-_Nicolas_Tournier.jpg|"נשיאת הצלב", מוזיאון אוגוסטין


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קאראווג'יסטים
קטגוריה:ילידי 1590
קטגוריה:נפטרים ב-1630
קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:אמנים של תקופת הבארוק
טאקויה אונישי

**טאקויה אונישי** (ביפנית: **大西 卓哉**; נולד ב-22 בדצמבר 1975) הוא טייס ואסטרונאוט יפני בשירות הסוכנות היפנית לחקר החלל. הוא ביצע 2 טיסות לחלל והיה מפקד משלחת מס' 73 לתחנת החלל הבין-לאומית.

## קורות חיים
טאקויה אונישי נולד בעיר טוקיו, שביפן. הוא סיים לימודי בית ספר ביוקוהמה ולימודי תואר ראשון במדעי החלל ואווירונאוטיקה באוניברסיטת טוקיו בשנת 1998. לאחר סיום הלימודים הוא התחיל לעבוד באול ניפון איירווייז במחלקת שירותי קרקע.

אונישי סיים קורס טיס בארצות הברית והשתלמיות בתחום ביפן. בשנת 2003 הוא הוצב כקצין ראשון בצוות מטוסי בואינג 767 של החברה.

בשנת 2009 הוא התחיל קורס הכנות לטיסות חלל של הסוכנות היפנית לחקר החלל והמשיך לימודים ביוסטון. לאחר קבלת הסמכה הוא הוצב בצוות של משלחת מס' 48 לתחנת החלל הבין-לאומית לתחנת החלל הבין-לאומית וטס לחלל בשנת 2016 בחללית סויוז MS-01. הוא חזכ לכדור הארץ לאחר 115 ימים.

בשנת 2025 אונישי טס לחלל בחללית SpaceX Crew-10. הוא צטרף לצוות שכבר היה בתחנת החלל ובהמשך החל כהונה של מפקד משלחת מס' 73 לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא חזר לכדור הארץ באוגוסט 2025 לאחר 147 ימים בחלל.

אסטרואיד  163153 Takuyaonishi נקרא על שמו.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר הסוכנות היפנית לחקר החלל

קטגוריה:אסטרונאוטים יפנים
קטגוריה:אנשי צוות תחנת החלל הבין-לאומית
קטגוריה:ילידי 1975
הקונצרט (ניקולא טורנייה)

**הקונצרט** (בצרפתית: **Le Concert**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר ניקולא טורנייה, שנוצר במחצית הראשונה של המאה השבע עשרה, סביב השנים 1630–1635. ממדי היצירה הם 1.88 × 2.26 מטר. הציור נמצא במוזיאון הלובר בפריז, במחלקת הציורים.

## תיאור היצירה
הציור מתאר מפגש מוזיקלי שבו הדמויות נאספות סביב שולחן המכוסה בשטיח פרסי. בקבוצה נראים זמר צעיר, כנר, נגן לאוטה, נגנית אפינטה ונגן ויולה דה גמבה. המוזיקאים מצוירים בנטורליזם רב, וסביר כי מדובר בדיוקנאות, אף שאין אפשרות לזהות בוודאות את הדוגמנים.

## זיהוי הדמויות
הוצעה אפשרות לזהות את המשתתפים בציור עם בני חוגו של ברנאר דה רייך, גזבר מדינות לנגדוק ופטרונו של טורנייה. לפי הצעה זו, נגן הויולה דה גמבה הוא ברנאר דה רייך, נגנית האפינטה היא אשתו לואיז דה קלארה, הזמר הצעיר הוא בנם אנרי דה רייך, הכנר הוא פייר לואי דה רייך, אחיו הצעיר של ברנאר, ונגן הלאוטה הוא הדוכס אנרי השני דה מונמורנסי, מושל מדינות לנגדוק ובעל ברית של משפחת רייך.

## סגנון ותיארוך
המפגש המוזיקלי משתייך למסורת הקאראווג'יסטית, וניתן לתארך אותו לכמה שנים לאחר שובו של ניקולא טורנייה ללנגדוק בשנת 1627.

## תולדות היצירה
ייתכן שהציור הוא היצירה שהוצגה בטולוז בסלון של שנת 1751 תחת מספר 30, מן האוסף של התובע הכללי של בונרפו. בציור ניכרות חולשות אחדות, דבר המעלה את האפשרות כי נוצר בשיתוף פעולה. היצירה הועברה לתמיכה חדשה, ככל הנראה זמן קצר לפני שניתנה ללובר בשנת 1938. היא צוירה על בד שבו צפיפות האריגה היא 13 × 12 חוטים לסנטימטר רבוע. בשנת 2001 טופלה התמיכה של הציור על ידי איב לוטה.

## בעלות ומיקום
הציור נתרם למוזיאון הלובר בשנת 1938 על ידי ז'ורז' וילדנשטיין, סוחר אמנות, אספן ומנהל כתב העת "Gazette des Beaux-Arts". היצירה שייכת למדינת צרפת ומוצגת בלובר, באגף רישלייה, חדר 829, במסגרת התצוגה המוקדשת לציור בצרפת בתקופת לואי השלושה עשר.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:כלי נגינה באמנות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:מוזיאון הלובר: ציורים