open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
צרכן

**צרכן** הוא אדם או קבוצת אנשים המתכוונים להזמין, או להשתמש במוצרים או בשירותים שנרכשו בעיקר לצרכים אישיים, חברתיים, משפחתיים, ביתיים ודומיהם, שאינם קשורים ישירות לפעילות יזמית או עסקית. המונח הנפוץ ביותר מתייחס לאדם הרוכש סחורות ושירותים לשימוש אישי.

צרכן קונה סחורות או שירותים בעיקר לצריכה ולא למכירה חוזרת או למטרות מסחריות. צרכנים משלמים סכום כסף כלשהו (או שווה ערך) עבור סחורות או שירותים ואז משתמשים בהם (מונח מקובל הוא "נהנים"). ככאלה, ממלאים הצרכנים תפקיד חיוני בכלכלת השוק ומהווים חלק מהותי בכל סוג של כלכלה. ללא ביקוש של צרכנים, ליצרנים יהיה חסר אחד מהמניעים המרכזיים לייצר: למכור לצרכנים. 

הצרכנים נחשבים ליעד הסופי של שרשרת האספקה.

צרכנים הם אחד היעדים העיקריים של תחום השיווק, וכיום משווקים רבים פועלים באמצעות שיווק מותאם אישית.

### ראו גם
*צריכה (כלכלה)
*הגנת הצרכן
*יצרכן

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:כלכלה
קטגוריה:שיווק
יצחק בן עמנואל מלאטאש

רבי **יצחק יהושע בן עמנואל מלאטיש** (**de Lattes**; סוף המאה ה-15, רומא – 1570~, פרארה) היה רב ודיין בעיר פרארה, מגדולי רבני יהדות איטליה במאה השש עשרה. כפי הנראה מתעודות ואיגרות כיהן כרב ודיין במקומות נוספים ברחבי איטליה. היה מעורב בפולמוסים רבים ומגוונים אשר היו בעיצומם באותה תקופה, וכמה מהם נדפסו לאחר שנים רבות בתוך הספר **שאלות ותשובות** של רבי יצחק מלאטאש.  כמו כן, עסק לפרנסתו בהגהה ובדפוס. בתשובותיו נזכר כי בשנת ה'שכ"ז (1567) לימד את בניו של דון יצחק אברבנאל (השני) בפרארה.

## תולדותיו
מוצאו של רבי יצחק בן עמנואל מפרובאנס; סבו היה רבי בוניט (=יעקב) די לאטיש, החכם הפרובנציאלי, ורופאו של האפיפיור.

בשנת ה'ש"א העניק בשתי הזדמנויות שונות כתב הסמכה כשוחטות לשתי נשים במנטובה והתיר לאכול משחיטתן.

בשנת 1543 כתב ר' יצחק בן עמנואל דה לטס, נכדו של יעקב בונט דה לטס מבשר הגאולה מסוף המאה החמש עשרה, באחת מתשובותיו: .

### ספריו
שאלות ותשובות ואיגרות שנכתבו בידי רבי יצחק בן עמנואל מלאטאש, נדפסו לראשונה מכתב יד בעיר וינה על ידי מרדכי צבי פרידלנדר (פרידלענדער) בשנת תר"כ 1860.

תשובה אחת ממנו נדפסה בקובץ **[[צפונות (כתב עת)|צפונות]]**.

## לקריאה נוספת
* יצחק בן עמנואל מלאטאש, **שאלות ותשובות**, אשדוד: הוצאת מכון אוצרות גאוני ספרד, תשנ"ח-1998.

## קישורים חיצוניים
* 
* ספרו שאלות ותשובות באתר HebrewBooks.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:פרארה: רבנים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת: ראשוני האחרונים
דוד מידן

[שמאל|ממוזער|250px|דוד מידן מאחורי [גלעד שליט עם השבתו לארץ]]
**דוד מידן** (נולד ב-1955) הוא בכיר לשעבר במוסד. היה מתאם השבויים והנעדרים מטעם ראש הממשלה בנימין נתניהו, ומתוקף תפקידו ערך בפועל את המשא ומתן לשחרורו של החייל השבוי גלעד שליט.

## ביוגרפיה
נולד במצרים לנתן ורוז מוסרי. בשנת 1957, בגיל שנה, עלה עם משפחתו לישראל. מידן בוגר תיכון עירוני א', תל אביב במגמת מזרחנות. שירת בצה"ל ביחידה 8200. שירת במוסד, בין השאר כקצין איסוף באגף "צומת", האחראי לגיוס ולהפעלת סוכנים והיה אחראי על כמה שלוחות של המוסד מחוץ לישראל. שימש מנהל מחלקת הביטחון במטה המוסד. בשנת 2006 מונה לראש אגף "תבל", האחראי לקשרי המוסד עם ארגונים עמיתים בעולם. בתוקף תפקידו היה מעורב בפעולות הקשורות לגלעד שליט, שנפל בשבי החמאס ביוני 2006.

באפריל 2011 מונה מידן על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו למחליפו של חגי הדס כנציגו במשא-ומתן לשחרורו של גלעד שליט. היה חבר מרכזי במשלחת הישראלית שפעלה אצל ראשי הממשל במצרים בהתוויית העסקה לשחרור שליט. במסגרת תפקידו נועד עם הגורמים השונים, וכן היה בקשר עם משפחת שליט. לאחר 6 חודשי פעילות בתפקיד זה, הושג ההסכם לעסקה בין ישראל לחמאס, שנחתם ב-6 באוקטובר 2011, במסגרתו שוחרר שליט בתמורה לשחרורם של 1,027 מחבלים פלסטינים הכלואים בישראל. לאחר אישור העסקה על ידי ממשלת ישראל יצא מידן למצרים לתאום הסידורים הטכניים של ביצוע העסקה. היה הנציג הישראלי הראשון שקיבל את גלעד שליט במעבר הגבול בכרם שלום.

בנובמבר 2011 נבחר לכהן כמתאם מטעם ראש הממשלה בנימין נתניהו לנושא השבויים והנעדרים. ביוני 2012 פורסם כי הוא פרש מן המוסד ועבר לתחום העסקי.

היה פעיל במחאה נגד בנימין נתניהו ובמחאה נגד הרפורמה המשפטית.

באוקטובר 2023, לאחר טבח שבעה באוקטובר בה נשבו כ-240 ישראלים, הצטרף מידן למטה משפחות החטופים והנעדרים כדי לסייע לפתרון המשבר. ב-29 באוקטובר 2023 הודיע מידן (יחד עם יעקב פרי) על הפסקת פעילותו במטה. בראיונות עימו הסביר שלתחושתו המטה משתף פעולה עם ראש הממשלה ופועל לחצוץ בינו ובין משפחות השבויים, נמנע מלדרוש פגישות עם כלל המשפחות ומזמין לפגישות עם ראש הממשלה רק מספר מצומצם של משפחות שסווגו כ"נוחות" ולא צפויות להתפרץ בפגישה.

נשוי לדפנה לבית ויינשטיין, אב לשתי בנות, וסב לשישה נכדים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
*  דוד מידן בשיחה עם טלי בן עובדיה, בתוכנית "זמן אמת", בערוץ כאן 11, פברואר 2019
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:ראשי אגף תבל במוסד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
זליג שכנוביץ

**יהושע זליג שכנוביץ** (בגרמנית: **Selig Schachnowitz**; ה'תרל"ד, 27 במאי 1874 – כ"ח באייר תשי"ב, 23 בינואר 1952) היה סופר יהודי אורתודוקסי בגרמניה, עורך העיתון "דער איזראעליט".

## קורות חיים
נולד בעיירה יורבורג שעל גבול ליטא-גרמניה. בצעירותו קיבל חינוך תורני בליטא ובגרמניה. בעשור הראשון של המאה ה-20 פרסם בעילום שם רשימות קצרות בעיתון "דער איזראעליט". בשנת 1908 מונה לעורך העיתון. 

שכנוביץ ראה בכתיבתו שליחות רוחנית, על ידי יצירת ספרות יהודית מסורתית שתהווה חלופה לספרות הכללית ששלטו בגרמניה בתקופתו. מרבית ספריו עוסקים בנושאים היסטוריים-יהודיים. היה בקי בספרות ובהיסטוריה היהודית, ובכתיבתו גישר בין היהדות המערב אירופאית ליהדות המזרח אירופאית המסורתית. כמו כן היה נואם מחונן, והרצאותיו בנושאים היסטוריים ויהודיים משכו קהל רב.

כתיבתו הייתה בעיקר בשפה הגרמנית וכן ביידיש. ספריו תורגמו לעברית על ידי סופרים חרדים שונים ובהם משה שנפלד ומאיר צבי פרוש, ויצאו לאור בהוצאות חרדיות ובראשן הוצאת נצח. חלק מספריו תורגמו לאנגלית וליידיש. 

בשנות ה-30 ביקר בארץ ישראל, ולאחר ביקורו פרסם את הספר "בין חורבות ובניין בארץ ישראל". לאחר עליית הנאצים לשלטון הותקף בידי נערי היטלריוגנד ונותר שרוע על הרצפה ברחוב. בעקבות התקרית, עזר לו שגריר שווייץ בגרמניה להגר לשווייץ. התיישב בשווייץ עד פטירתו בשנת 1952, ונקבר בבית הקברות של קהילת עדת ישורון בציריך.
טקסט=מצבת קבורת הרב יהושע זליג שכנוביץ, בציריך שווייץ|ממוזער
היה נשוי לציריה שכנוביץ וביתם טובה אסתר נולדה ב-1901. אחיו היה פנחס שכנוביץ, סופר גם הוא, בעברית, שהמשיך לגור ביורבורג.

## ספריו
***אור ממערב** – חיי החתם סופר (תרגום: משה שנפלד)
***[[אברהם בן אברהם]]** – סיפור היסטורי מחיי הגר צדק מווילנה (תרגום: משה שנפלד)
***בממלכת [[כוזר]] היהודית** (תרגם שמואל ליב ציטרון). בשנת 2005 יצא לאור בעיבוד ובתרגום מחודש על ידי אמירה חכמוביץ 
***שלמה הפלאשי** (Salomo der Falascha) נובלה בגרמנית על חייו של שלמה יצחק, אחד מילדי פייטלוביץ'. תורגם לעברית תחת השם **בן הפלשים** על ידי מאיר צבי פרוש.
***ממעמקים**  (תרגום מיידיש: זהבה קולין)
***בין חורבות ובניין בארץ ישראל**

## קישורים חיצוניים
* זליג שכנוביץ באתר openlibrary
* 

קטגוריה:סופרים יהודים גרמנים
קטגוריה:סופרים חרדים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים גרמנים
קטגוריה:עורכי עיתונים בגרמנית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1874
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1952
אלף האיים

[שמאל|ממוזער|250px|שקיעה באחד מהאיים הקטנים ביותר באלף האיים, שבו [עץ אחד ושני שיחים]]
250px|שמאל|ממוזער|מפת תיירות משנת 1898 של אזור אלף האיים
**אלף האיים** הם ארכיפלג הכולל 1,864 איים המצויים בגבול ארצות הברית–קנדה, לאורך חלקו הדרום-המערבי של הנהר סנט לורנס. האיים פזורים במורד הנהר מהפינה הצפונית-מזרחית של ימת אונטריו, לאורך כ-80 ק"מ במורד הזרם, בין קינגסטון וברוקוויל, אונטריו. האיים הקנדיים שייכים לפרובינציה הקנדית אונטריו, והאיים האמריקניים, למדינת ניו יורק. האי וולף הוא הגדול ביותר בקבוצה, והוא נמצא כולו בשטח אונטריו.

היות שלאורך הנהר ישנם מאות סלעים הבולטים מעל פני המים, הוחלט כי הקריטריון להגדרתו של אי ככזה יהיה שמדובר במתחם יבשתי ששטחו גדול מ-1 רגל מרובע, הנמצא מעל פני המים בכל ימות השנה וגדל בו לפחות עץ אחד.

על שמם של אלף האיים קרוי הרוטב הפופולרי, רוטב אלף האיים.

## גאוגרפיה
האזור בו מצויים האיים הוא סלעי ביותר ולכן בחלקים מסוימים השיט מסוכן בלילה. כלי שיט העוברים לאורך הנהר זקוקים לפעמים לעזרה מכלי טיס כדי לעבור את נתיב המים הסלעי והמסוכן. מסיבה זו ישנם קטעים שניתן לצפות בהם באניות טרופות מתחת לפני המים ולכן זהו מקום חביב על צוללנים. בחלקים מסוימים של הנהר המים כל כך צלולים עד כי ניתן לראות סלעים המצויים בעומק של 80 מטרים מתחת לפני המים.

גאולוגים מעריכים כי שרשרת האיים נוצרה כתוצאה מהיפרדות מקטע של המגן הקנדי ונדידתו דרומה אל עבר שרשרת הרי האדירונדק .

כעשרים מבין האיים האלה מהווים את הפארק הלאומי סנט לורנס, שהוא אחד הפארקים הלאומיים של מחוז אונטריו. כמו כן כוללים האיים פארקים לאומיים של מדינת ניו-יורק, בהם האי ולסלי והאי רוברט מוזס. חלק מהאזור הוכרז על ידי אונסק"ו בשנת 2002 כשמורה ביוספרית-עולמית.

ניתן לחצות את הגבול בין ארצות הברית לקנדה דרך גשר אלף האיים המחבר את כביש 81 בצפון מדינת ניו יורק עם כביש 137 באונטריו המוביל לדרך המהירה 401 החוצה את דרום מחוז אונטריו.

## היסטוריה
האזור הפך פופולרי בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, כאשר רבים מעשירי ארצות הברית באו לנפוש באזור. נבנו בו בתי מלון מפוארים וספינות הקיטור הציעו סיורים בין האיים. עם הזמן נרכשו איים רבים על ידי עשירים אלו והם החלו לבנות בהם בתי קיט. המשייטים באזור האיים יכולים להבחין ברבים מהם אשר מאכלסים בתים מפוארים שכאלה.
דוגמה מפורסמת לכך היא טירת בולדט הנמצאת בצד האמריקני, אשר נבנתה על אי בצורת לב והוקדשה על ידי מר בולדט לאהובתו. הטירה שופצה וכיום ניתן לבקר בה ואף לערוך בה טקסי חתונה.

## אתרים בעלי עניין
האי "בדיוק מספיק מקום" (Just Room Enough) שנמצא בארכיפלג אלף האיים נקרא כך משום ששטחו מספיק בדיוק לבית אחד ועץ אחד.

האי קרלטון כולל את המבצר ההרוס פורט האלדימן, שנבנה בשנת 1779 על ידי הבריטים במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית. האי נכבש על ידי שלושה חיילים אמריקנים במלחמת 1812 ונשאר חלק של ארצות הברית עד היום.

העיירות המזוהות ביותר עם האיים הן אלכסנדריה-ביי במדינת ניו יורק וגאנונוקווה במחוז אונטריו, בהן שפע של מסעדות וחנויות מזכרות, והסירות המשייטות באזור האיים יכולות לעגון בעיירות אלו בחופשיות. אתר קמפינג מפורסם הוא האי ולסלי בצד האמריקני.

## ראו גם
* דארק (אי)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ארצות הברית: ארכיפלגים
קטגוריה:אונטריו: איים
קטגוריה:מדינת ניו יורק: איים
קטגוריה:הימות הגדולות: איים
קטגוריה:קנדה: ארכיפלגים
חלק הארי

**חלק הארי** הוא ביטוי מליצי שמשמעותו החלק העיקרי, בעיקר במובן של חלוקה בלתי מידתית. הביטוי קיים בשפות רבות, והשימוש בו החל בסוף המאה ה-18.

מקור הביטוי במליצה המיוחסת לאחד ממשלי איזופוס (מספר 339 לפי סיווג פרי). על פי אחת מגרסאות המשל, האריה, החמור והשועל יצאו לצוד טרף, וכאשר חילקו ביניהם את השלל הציע החמור חלוקה שווה. בתגובה טרף האריה את החמור, והניח לשועל לבצע את החלוקה. השועל נתן לאריה את החלק העיקרי והותיר לעצמו חלק זעיר. כשפנה אליו האריה בפליאה ושאל מאין למד את אומנות החלוקה הצודקת, השיב לו השועל: מן החמור.

הביטוי המקביל באנגלית הוא "**The lion's share**", ולפיכך התרגום הנכון הוא "חלק הארי", צירוף סמיכות שמשמעותו המילולית "חלקו של האריה". בעברית השתרש לצידו גם השיבוש "**ה**חלק הארי" (ונטיות כגון "חלקו הארי"), שהוא לכאורה צירוף של שם עצם ותוארו, אך "ארי" (במלרע) אינו שם תואר, והתוצאה המתקבלת חסרת משמעות ("החלק האריה"). הקושי בשימוש הנכון בצירוף נעוץ כנראה בעובדה שכיום נפוץ יותר השימוש במילה "אריה", ואילו המילה "ארי" נחשבת ארכאית ומוכרת בעיקר מצירופים אחרים.

אף על פי שהביטוי נמצא בשימוש בדיבור היום־יומי במגוון הקשרים, לפי חוקר הלשון אבא בנדויד בחיבורו "מדריך לשון לרדיו ולטלוויזיה", יש להשתמש בביטוי רק בהקשרים של חלוקה לא מאוזנת, ואילו במקרים אחרים יש לבכר ביטויים אחרים מליציים פחות, כגון החלק הגדול, החלק העיקרי.

## קישורים חיצוניים
*חלק הארי, במילון השפה העברית
* מה הגרסה הנכונה של הביטוי? (סעיף 5), באתר האקדמיה ללשון העברית
* החמור והארי, באתר mythfolklore.net

קטגוריה:משלי איזופוס
קטגוריה:מילים וביטויים בעברית
קטגוריה:אריות בתרבות
IGO

**iGo** היא תוכנת ניווט שפותחה על ידי החברה ההונגרית NNG LLC (לשעבר, "Nav N Go").

## היסטוריה
חברת Nav N Go נוסדה בשנת 2004 על ידי דודי ורניק וקובי הלפרין, הבעלים של חברת "Gps&More", שהוקמה בשנת 2004. החברה מוכרת גם בשם iGO בזכות תוכנת הניווט שפיתחה, אשר משתמשת בטכנולוגיית תלת-ממד ומדמה דרכים, נתיבים ומבנים. 

בעקבות רכישת NNG את חברת Topmap בשנת 2009, חברת מיפוי אירופאית, התאפשר לחברה לבצע התאמה של תוכנת הניווט iGO עבור משתמשים בארצות שונות, תוך שימוש ב-54 שפות שונות ומגוון גדול של מפות בכיסוי עולמי. נכון לשנת 2013, לחברת Gps&More סניפים באירופה, ארצות הברית, דרום אמריקה, סין, אוסטרליה, ישראל והונגריה.

## iGoZIP
השירות נועד לענות על הצורך במיפוי "שטחים מתים" דוגמת יישובים שאינם מסומנים, שטחי טיולים, מדבריות וכולי. Gps & More Ltd מיפתה את שטח מדינת ישראל עד לכדי קנה מידה של מטר רבוע. פריסת המיקוד המעניקה לכל בית ולכל ריבוע מספר ייחודי ובכך היא מגשרת על פערי הניווט בין שטחים ממופים לשטחים מתים.

## שותפויות
קונסולת קומודו (של סלקום) - הפקת גרסת iGo הכוללת שירות דיווחי תנועה ושילוביות מלאה בין תוכנת הניווט ויישומוני הקונסולה.
בטר פלייס (מכונית חשמלית) - הפקת גרסת iGo המותאמת למערכת המולטימדיה של הרכבים החשמליים תוך יצירת שילוביות בין מחשב הרכב לתוכנת הניווט.

## ראו גם
* מערכת ניווט לווינית

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר הבית הישראלי של חברת NNG
* 
* ריאיון עם דודי ורניק  בפודקאסט עושים עסקים של רן לוי

## הערות שוליים

קטגוריה:יישומונים בתחום התחבורה
קטגוריה:ניווט לווייני: שימושים
קובי חיון

**קובי חיון** (נולד ב-1950) הוא טייס קרב בחיל האוויר הישראלי. לאחר שחרורו מצה"ל בדרגת אל"ם השתלב בעסקים בין היתר כמנכ"ל ברגר קינג ובזק בינלאומי.

## ביוגרפיה
חיון נולד בתל אביב, התגייס לצה"ל בשנת 1968 והתנדב לקורס טיס. בשנת 1971 במהלך קורס הטיס הטיס מטוס אוראגן והיה מעורב בתאונת טיסה שבה התנגש עם מטוס אחר ונאלץ לנטוש את מטוסו.

לאחר הקורס שימש כמדריך טיסה והוצב בהצבת חירום כטייס F-4 פנטום בטייסת 201. ב-7 באוקטובר 1973, יומה השני של מלחמת יום הכיפורים השתתף במבצע דוגמן 5 שבמהלכו נפגע מטוסו באש נ"מ. חיון הצליח להטיס את מטוסו הפגוע חזרה לשטח ישראל ונאלץ לנטוש אותו, לאחר ששני מנועיו כבו, באזור צפת.

בבוקר 11 באוקטובר 1973, יומה השישי של המלחמה, השתתף בהפצצת גשר בנהא שממוקם בעומק הדלתא המצרית כחלק מרביעייה שאותה הוביל איתן בן-אליהו. לאחר ההפצצה הזניק חיל האוויר המצרי 12 מטוסי ירוט מדגם מיג 21 שארבו למבנה הפנטומים בדרכם חזרה מההפצצה ובקרב האוויר שהתפתח נפגע מטוסו של חיון ובער. חיון והנווט, אורי ערד, נטשו את המטוס זמן קצר לפני שהתרסק אל תוך כפר מצרי. לאחר צניחתו בחצר אחד מבתי הכפר ביצעו בו בני הכפר לינץ' ופצעו אותו קשה בעזרת כלים חקלאיים. לאחר מכן הועבר לכלא עבסיה בקהיר שבו עבר חקירות בעינויים. הוא הוחזר מהשבי לאחר כשבעה שבועות במצב גופני ירוד כשהוא מרותק לכסא גלגלים.

בישראל אושפז ולאחר מכן עבר שיקום. לאחר 20 חודשים מאז חזרתו מהשבי חזר לטוס כמדריך. לאחר כארבע שנים מחזרתו מהשבי חזר לטיסה מבצעית בטייסת. בשנת 1991 השתחרר חיון מצבא קבע בדרגת אל"ם לאחר שכיהן כראש מחלקת ביקורת יחידות צה"ל.

לאחר שחרורו פנה לעסקים. בתחילה ניהל עסקים בתחום המזון. הקים את רשת המזון ברגר קינג ישראל וכיהן כמנכ"ל במשך 8 שנים. לאחר שנים אחדות כיהן כמנכ"ל בזק בינלאומי עד לפרישתו בשנת 2003. משמש דירקטור ומנכ"ל בחברות שונות בענף המזון ובענף התעופה.

חיון מתגורר בתל אביב נשוי לדפנה ולהם שלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
*  "אינטימי" - רפי רשף מראיין את קובי חיון, באתר ערוץ עשר
* "האחת" - סיפורה של טייסת 201 כפי שלא סופר מעולם, באתר כאן 11

## הערות שוליים

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:שבויי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל האוויר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
טיטן 3A

ה**טיטן 3A** או **טיטן IIIA** הוא משגר לוויינים וחלליות אמריקאי, בן למשפחת טילי הטיטן ששוגר 4 פעמים בין 1964 ל-1965. המשגר שימש לבחינת שלב התראנסטייג' שיועד לשמש את המשגר העתידי - הטיטן 3C. שלב התראנסטייג' הורכב על שני שלבים שנלקחו ממשגר הטיטן 2. הטיטן 3A שימש גם כבסיס למשגרי הטיטן 3C.

הטיטן 3A שוגר לראשונה ב-1 בספטמבר 1964 אך שלב הטראנסטייג' נכשל ולא להגיע למסלול. ניסוי נוסף ב-10 בספטמבר עבר בהצלחה. שני שיגורים נוספים בוצעו ב-1965 ונשאו למסלול לוויינים ניסיוניים שפותחו על ידי מעבדת לינקולן ב-MIT.

כל 4 השיגורים בוצעו מ-LC-20 מנמל החלל קייפ קנוורל.

## ראו גם
*משגר לוויינים וחלליות

## קישורים חיצוניים

* Encyclopedia Astronautica Titan 3A (אנגלית)

קטגוריה:סדרת טילי טיטן
פקודת סלע

**פקודת סלע** הייתה תוכנית המגננה הצה"לית בשנים שלפני מלחמת יום הכיפורים. הפקודה היוותה למעשה תוכנית אב מטכ"לית והוגדרה כתוכנית מגננה, אך בפועל התכנון העיקרי במסגרת התוכנית היה מעבר מהיר משלב בלימה קצר להתקפת נגד כוללת. פקודת סלע נכנסה לתוקף בינואר 1968, ועד המלחמה עברה עדכונים שוטפים.

על פי התכנית, לפיקוד הדרום הוקצו שלוש אוגדות לביצוע התכנית: אוגדה 252 הסדירה, שנועדה להחזיק בקו התעלה, ואוגדות 143 ו162 שנועדו לביצוע מתקפות נגד ולמעבר למתקפה. על פי לוח הזמנים שהוגדר לפיקוד דרום, ב-16 השעות הראשונות (ש+16) יתבצע קרב מגננה על ידי שלוש חטיבות הטנקים של אוגדה 252, ובמקביל יתבצע גיוס כוחות המילואים. לאוגדות המילואים הוקצו 72 השעות הראשונות (ש+72) להתארגנות והיערכות להתקפות נגד. עד 120 השעות הראשונות (ש+120) היו אמורות להיות שתי אוגדות הערוכות להתקפת נגד ואוגדה אחת ערוכה לחצייה אפשרית של התעלה; לאחר 120 השעות הראשונות היו אמורות להיות שתי אוגדות ערוכות לחציית התעלה.

על פי הפקודה חיל האוויר יזדקק לשתי יממות להשמדת מערך הגנת הנ"מ של מצרים וסוריה כדי שיוכל להפנות את כוחו להשמדת ריכוזי הכוח של האויב. חיל הים אמור היה להיות במגננה מול חופי מדינת ישראל למניעת תקיפה של כוחות אויב, תוך קבלת סיוע אוויר.

## הערות שוליים

קטגוריה:החזית המצרית במלחמת יום הכיפורים
עוף ברס

שמאל|ממוזער|250px|עופות ברס
**עוף בְּרָס** (בצרפתית: **Poulet de Bresse**) הוא זן של תרנגול הבית שמקורו באזור ברס ברון-אלפ בצרפת.

## סקירה
מבחינה קולינרית, העופות זוכים להערכה רבה בשל טעמו החזק של בשר הציד, עם זאת בשרם יפה, ועדין, עם שומן נקי וטעים. כ-1.2 מיליון עופות ברס מגודלות מדי שנה, כזאת היא גם הדרישה בתוך צרפת, כך שמעט עופות מיוצאים מחוצה לה. כמוצר מובחר, הן נמכרות במחיר גבוה מאוד. עוף ברס עולה בסביבות 15 אירו בשוקי העולם.

אחת הדוגמאות האופייניות, הידועה בשם Bény, היא תרנגולת בעלת כרבולת בצבע אדום עז, נוצות לבנות ורגליים כחולות, בצורת הדגל הצרפתי או הטריקולור. תרנגולות בעלות נוצות שחורות (Bourg) ואפורות (Louhans) נפוצות אף הן. כשהן נשחטות, לבשרן יש גוון של ורוד-אדמדם נקי ושומן צהבהב מודגש. עצמותיהן קלות וחסונות, מכיוון שהן מסתובבות חופשי בשדה ולא מושמות בכלובים.

עופות ברס גדלים לפי תנאים קפדניים בחוות קטנות בשטח קטן המיועד לכך מסביב לעיר והם מוגנים לפי החוק הצרפתי והאירופאי (אפלאסיון ד'אוריג'ין קונטרולה) מאז 1957 – זהו מותג בעל החיים הראשון שזכה בהגנה זו, המוענקת בדרך-כלל ליינות, גבינות ומיני מעדנים. מעמד ה"אפלאסיון ד'אוריג'ין קונטרולה"  הוענק להן בשל מאפייני הטעם הייחודי שמקנים להם האדמה בהן הם גדלים והגרגרים מהם הם ניזונים ומסירותו של איגוד האיכרים המקומי לשמירה על האיכות.

יש רק 600 משקים המורשים לגדל את עופות ברס. האפרוחים נשמרים בכלובים מרגע בקיעתם מהביצה, בהיותם בני 35 ימים מוציאים את האפרוחים לשדה הירוק. החוק קובע שיש להקצות לפחות עשרה מטרים רבועים לכל עוף, המשק חייב להיות בגודל של 4 קילומטרים רבועים ואסור להכניס לתוכו יותר מ-400 תרנגולות. מזונם מורכב מתירס המושרה בחלב. הם מסתובבים במרעה הפתוח במשך 9–23 שבועות, תלוי בסוג העוף, אחר-כך מושמים בכלובים, מפוטמים על-מנת שיעלו שומן ונשחטים. אחר-כך מורטים את נוצותיהם, הם מושרים באמבטיה של חלב, סוגרים אותם באריג פשתן ותופרים.

יש כמה שיטות בישול: הפשוטה שבהן היא לצלות את העוף ולהפוך עליו תכופות את מיצי הבישול כדי שלא יתייבש. דרך אחרת היא לבשל אותם באיטיות בקדירות חרס, ביחד עם פטריות יער, חמאה ושמנת.

תושבי ברס גאים מאוד בעופות שלהם והעוף מהווה חלק נכבד מהסחורה אותה הם מוכרים. מעריצים שאינם צרפתים כוללים את שף הגסטרונומיה מולקולרית הסטון בלומנטל, שהכריז שעוף ברס הוא המנצח ללא עוררין במונחים של טעם ומרקם לפי מחקר שהוא ערך עבור הסדרת In Search Of Perfection ששודרה בהנחייתו ברשת BBC.

זן קנדי, Blue Foot, פותח על בסיס העופות הצרפתים בשנות השמונים ומגודל בהתאם לאותם קווים מנחים. הוא זכה בפרסים בארצות הברית, ועולה פי כמה מעופות חופש מזנים אחרים.

## לקריאה נוספת
* אביטל ענבר, **התענוגות של צרפת**, א. ניר, תל אביב, 1997; עמ' 135.
* **Culinaria טועמים תרבות: החוויה הקולינרית של אירופה**, בעריכת ישראל אהרוני, הוצאת ספרי, 2001, עמ' 366–367.

## קישורים חיצוניים

* אתר עוף ברס
* אודות עוף ברס, באתר feathersite.com
* ג'ון הנלי, "ראשי מסדר הנקרנים", גארדיאן, 10 בינואר 2008

קטגוריה:חקלאות עופות
קטגוריה:בשר עוף
קטגוריה:גזעי תרנגולים
תוכנית זונד

**תוכנית זוֹנְד** (ברוסית: **Зонд** - גשושית) היא תוכנית חלל סובייטית במסגרתה שוגרו מספר גשושיות בלתי מאוישות בין 1964 ל-1970. סדרת המשימות הראשונה התבססה על הגשושיות 3MV ונועדו לאסוף מידע אודות כוכבי הלכת הקרובים אל כדור הארץ. הסדרה השנייה כללה שיגור חלליות סויוז ללא תא מסלולי ובלתי מאוישות כהכנה לתוכנית הסובייטית להנחתת אדם על הירח.

## סדרת משימות ראשונה
שלוש המשימות הראשונות בתוכנית זונד התבססו על חלליות ה-3MV שיועדו לחקור את נוגה ומאדים. לאחר כישלון שתי המשימות הראשונות, זונד 3 הייתה לחללית השנייה שצילמה את הצד הרחוק של הירח, ולאחר מכן המשיכה אל עבר מאדים במטרה לבחון טכנולוגיות תקשורת ומערכות חלליות שונות.

## סדרת משימות שנייה
[250px|ממוזער|שמאל|המחשת אמן של [סויוז (חללית)|החללית סויוז כפי ששוגרה למשימות זונד המאוחרות]]
משימות הזונד הבאות היו שיגורי ניסוי כחלק מהתוכנית הרוסית לנחיתה מאוישת על הירח. במשימות אלו השתמשו בחללית סויוז חסרת תא מסלולי בשם 7K-L1 (נקראה גם רק L1). חלליות אלו שוגרו על גבי משגר פרוטון שהיה בעל יכולת לשגר את החללית למסלול חופשי סביב הירח (שלאחריו חזרה החללית לכדור הארץ) ללא כניסה למסלול סביבו (מסלול זה שימש את צוות אפולו 13 בחזרה לכדור הארץ). עם שינויים קלים החלליות יכלו לשאת שני קוסמונאוטים. החלליות תוכנו ב-OKB-1.

בתחילה היו בעיות רבות במשגר הפרוטון ובחללית הזונד אך טיסות הניסוי המשיכו. בטיסות האחרונות (1967 - 1970) הראו החלליות בעיות בזמן החדירה לאטמוספירה.

חלליות הזונד ביצעו אך ורק טיסות אוטומטיות ולא מאוישות. בארבע מהטיסות אירעו תקלות שללא ספק היו פוגעות או הורגות את הצוות לו היה כזה. כלים שונים שהוטסו במשימות אלו אספו מידע אודות זרמי מיקרו-מטאוריטים, קרינה סולארית וקוסמית, שדות מגנטיים, אותות רדיו ורוח השמש. תצלומים רבים נאספו על ידי החלליות ומטענים ביולוגיים רבים נשלחו למסלול סביב הירח, בהם היצורים החיים הראשונים שהקיפו את הירח וחזרו לכדור הארץ בשלום. לאחר נחיתת אמריקאים על הירח התוכנית הופסקה.

## ראו גם

*תוכנית לונה
*תוכנית לונוחוד

## קישורים חיצוניים
*מידע מפורט אודות חלליות הסויוז ששימשו את תוכנית זונד 
*תמונות של חלליות הסויז של תוכנית זונד 
*מידע אודות תוכנית זונד 
* 

קטגוריה:משימות לחקר הירח
קטגוריה:משימות לחקר מאדים
זונד
סרטן-סלעים אדום

**סרטן-סלעים אדום** (שם מדעי: *Grapsus grapsus*) הוא אחד ממיני הסרטנים הנפוצים ביותר בחופה המערבי של יבשת אמריקה ממקסיקו בצפון ועד לצפון פרו בדרום. סרטן הסלעים האדום נפוץ גם באיי גלאפגוס.

לסרטן-הסלעים האדום מבנה אופייני לסרטן - חמישה זוגות רגליים, שהקדמי שבהם נושא זוג צבתות סימטריות.
אורכו של שריון הגוף של סרטן-הסלעים האדום כשמונה סנטימטרים. הפרטים הצעירים בצבע שחור או חום כהה המאפשר להם הסוואה טובה באיים געשיים. הפרטים הבוגרים מתאפיינים בצבעים שונים. חלקם חומים-אדומים, חלקם מנוקדים, אך המראה המוכר שלהם הוא שריון גוף בצבע אדום או כתום בוהק מנוקד או מפוספס בחלקו העליון, גחון בצבע כחול-ירוק, רגליים אדומות שקצותיהן צהובים, צבתות אדומות בוהקות ועיניים כחולות או ורודות.

סרטן-הסלעים האדום חי על קו החוף, וניזון בעיקר מאצות, אך מעשיר את תפריטו בצמחים ובנבלות בעלי חיים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:סרטנים קצרי בטן
קטגוריה:בעלי חיים בחופים
קטגוריה:אמריקה הדרומית: פרוקי-רגליים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
Source

"**Source**" הוא מנוע תלת־ממדי ליצירת משחקי תלת מימד בגוף ראשון, אשר פותח על ידי חברת המשחקים Valve.

המערכת ממשיכה את GoldSrc - פיתוח של אותה חברה. GoldSrc וממשיכו Source מבוססים על אותו מנוע עליו נבנה המשחק רב המכר "Quake", אך עם שינויים משמעותיים. המנוע, בשונה מן המנועים המוכרים, עוצב כך שיקבל עדכונים כדרך קבע, ולעדכונים אין מספור מסודר. מערכת הפיזיקה של סורס נקראת Havok, ומשתמשים בה יצרני משחקים נוספים (עם זאת, ג'ון קארמאק, המתכנת הראשי של id Software (מי שפיתח את Quake) טען ב-2004 כי נכון לאותו זמן, היה עדיין ב-Source מעט מקוד התוכנה של מנוע ה-Quake).

GoldSrc היה מנוע משחק היריות הנמכר "Half Life", וכן של חבילות ההרחבה והמודים שלו. Source היא המערכת המפעילה את "Half Life 2",
את האפיזודות שלו, את המשחקים Team Fortress 2, Left 4 Dead, פורטל, פורטל 2, Left 4 Dead 2, Counter Strike וכן את המודים השונים שלהם (כדוגמת Portal: Prelude ו - Black Mesa).

מערכת סורס מפותחת על Source SDK ועל מוצרי Havok למיניהם.

## טכנולוגיות הנכללות ב-Source
* מערכת הפיזיקה הראשית של סורס היא Havok;
* Direct3D בקונסולת ה - Xbox ובמחשבים המפעילים Windows, ו - OpenGL לפלייסטיישן 3 ולמקינטוש, ובפיתוח אף ללינוקס אובונטו;
* תמונת טווח דינמי רחב;
* מודל רשת למניעת לאגים ייחודי לסורס;
* מערכת פיזיקלית הרצה על רשת האינטרנט ללא הפרעות;
* מערכת צלליות דינאמית;
* תמיכה במעבדים מרובי-ליבות;
* מערכת לתזוזת אנשים ודברים לא אנושיים, ומערכת לדיוק תזוזת השפתיים;
* אפקטים של מים;

## גרסאות
* **[[2003]]** - הגרסה הראשונה למנוע, שהייתה בשימוש בגרסת הבטא של Half-Life 2.
* **[[2004]]** - הגרסה השנייה למנוע, עליה עבד בעבר Counter-Strike: Source וכיום עובד עליו רק Half-Life 2.
* **[[2007]]** (נקראת גם גרסת ה-Orange Box) - גרסה זו יצאה יחד עם ה-Orange Box ומכאן שמה.
* **[[2008]]** - גרסת מנוע המשחק Left 4 Dead.
* **[[2009]]** - הגרסה האחרונה של מנוע המשחקים Counter-Strike: Source, Team Fortress 2 ו-Day of Defeat: Source.
* **[[2011]]** - גרסת מנוע המשחק פורטל 2.
* **[[2012]]** - גרסת מנוע המשחק Counter-Strike: Global Offensive.

## Metamod: Source

**Metamod: Source** (**עברית**: מטא-מוד: סורס) היא גרסה של Metamod שנועדה לפעול על מנוע הסורס ומאפשר ניהול תוספות למשחק Half-Life 2 ולמודים השונים שלו.

### מודים נפוצים ל-Metamod: Source

* Source Mod - המוד הכי פופולרי ל Metamod: Source. מוד זה מהווה גרסה חדשה ל Amx Mod X, ונועד לפעול על מנוע ה-Source.

## ראו גם
* GoldSrc
* Half-Life 2

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנות ליצירת משחקים
קטגוריה:גרפיקה ממוחשבת
קטגוריה:מנועי משחק
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2004
הצוללת הצהובה

**צוללת צהובה – המקום למוזיקה בירושלים** היא מרכז רב תחומי למוזיקה הכולל מועדון ובמה להופעות, אולפן הקלטות, מגמת מוזיקה על-אזורית לבגרות עבור בתי ספר תיכוניים בירושלים, בית ספר לסאונד וחברת תקליטים. כמו כן מתקיים בצוללת פרויקט הרכבים מוזיקליים במסגרתו מוצעים להרכבי נוער נבחרים בגילי 13–18 שירותי הפקה מוזיקלית וליווי מקצועי בתחומי נגינה בקבוצה, עיבוד, כתיבה, הלחנה, סאונד, ניהול תוכנית חזרות ושימוש בציוד מקצועי לאורך שנת הלימודים וללא תשלום. נגנים ולהקות בפרויקט מקבלים הזדמנות לחשיפה כהופעות חימום וליווי לאמנים מוכרים.

המרכז נוסד ב-1991 לפי יוזמה משותפת של חי תורן מטעם הקרן לירושלים והמוזיקאי שמוליק קובלסקי מטעם עיריית ירושלים ובסיוע תרומה של קרן פלורשהיימר. משנת 2000 מנהלת את המרכז עמותה עצמאית בתמיכת הקרן לירושלים, האגף לתרבות והאגף לאומנויות של עיריית ירושלים, משרד התרבות והספורט וקרן קיסריה אדמונד בנימין דה רוטשילד.

אמנים ישראלים רבים החלו דרכם על במת הצוללת, בהם מרסדס בנד, אסף אבידן, הדג נחש ותמר אייזנמן.
## הפקות ואירועים
הצוללת הצהובה משמשת גם כיזמית ומפיקת תוכן של סדרות מופעים, פרויקטים שנתיים ופסטיבלים, בהם:
* סדרת הופעות המקור "לא סטנדרטים" - הופעות בהם מתארחים אמנים של מוזיקה פופולרית מתחומים מוזיקליים שונים, בתוך אנסמבל נגני ג'אז מובילים.
* "פסטיבל החשיפה הבינלאומי לג'ז ומוזיקת עולם"- פסטיבל שנתי בו מוזמנים חברות תקליטים ולייבלים בינלאומיים, מנהלי פסטיבלים, בעלי מועדונים, עיתונאים וכתבים במטרה לחשוף אותם לאמנים ישראלים בתחילת דרכם.
* מופעי מחווה לאמנים ישראלים ובינלאומיים, בין השאר הופקו מופעי מחווה לדייוויד בואי, נינה סימון, נעמי שמר ויענקל'ה רוטבליט.
* "הטיש הגדול" - המופע של המוזיקאי משה להב, בו הקהל שותף פעיל, מתקיים בקביעות מספר פעמים בשנה מאז סוף שנות ה-90.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: מועדוני ג'אז ומוזיקה קלה
קטגוריה:ירושלים: מבנים
קטגוריה:ירושלים: מוזיקה
קטגוריה:בתי ספר למוזיקה בירושלים
קטגוריה:תלפיות
דוב ים גלאפגוס

**דוב ים גלאפגוס** (שם מדעי: *Arctocephalus galapagoensis*) הוא מין דוב ים האנדמי לאיי גלאפגוס, הנמצאים באוקיינוס השקט כאלף קילומטרים ממערב לאקוודור שביבשת אמריקה. הוא שוכן בחופים הסלעיים הגעשיים של איי גלאפגוס.

דוב ים גלאפגוס הוא הקטן מבין דובי הים ופרוותו בצבע חום-אפור. אורכם הממוצע של הזכרים כמטר וחצי ומשקלם כשישים וחמישה קילוגרם. אורכה של הנקבה כמטר ועשרים ומשקלה פחות משלושים קילוגרם.

בניגוד לרוב היונקים הימיים, המבלים את עיקר זמנם במים, מין זה מבלה כ-70% מזמנו על היבשה. תוחלת חייהם כעשרים שנה.

בתקופת ההתרבות מתחלקת מושבת דובי הים לטריטוריות נפרדות, שבכל אחת מהן נקבה אחת מגדלת את גוריה. תקופת ההנקה ארוכה יחסית ליונקים ימיים אחרים, ונמשכת בין שנה לשנתיים ובמקרים קיצוניים אף שלוש שנים. בתקופת ההנקה הנקבות יוצאות לדוג במשך ארבעה ימים. עם שובן הן מניקות את הגורים למשך יום אחד וחוזר חלילה. בהיעדרן של אמותיהן על הגורים להישמר מפני כניסה לטריטוריה של נקבה אחרת, שעשויה לתקוף אותם עד גרימת מותם.

דוב ים גלאפגוס ניזון בעיקר מדגים ודיונונים ובעיקר קרוב לחוף ובלילה. בשנים רגילות מזונם מצוי בשפע, אך בשנות אל ניניו, כשהמים חמים יותר וחלק מהדגים שהם נוהגים לדוג נודדים לאזורים קרים יותר, מתפתחת תחרות עזה על מזון, וחלק מדובי ים גלאפגוס הבוגרים ורבים מאוד מבין הגורים מתים ברעב.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדמונד הלר
קטגוריה:אוטריים
קטגוריה:איי גלאפגוס: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:איי גלאפגוס: יונקים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס השקט
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1904
קומטסו

**קומטסו** (ביפנית: コマツ, באנגלית: Komatsu) היא חברה בינלאומית שמייצרת ציוד מכני הנדסי, מכונות לתעשייה. מוצריה כוללים, בין היתר,  מכונות דפוס, לייזרים וגנרטור תרמו-אלקטרוני. מטה החברה נמצא בטוקיו שביפן. החברה נקראת על שם העיר קומצו, אישיקווה שם נוסדה החברה ב-1917.

קומטסו היא היצרנית השנייה בגודלה בעולם של ציוד מכני הנדסי, כאשר קטרפילר היא הראשונה. ברם, באזורים מסוימים - בפרט יפן וסין - קומטסו מובילה בנתח השוק. לחברה מפעלים ומרכזי ייצור ביפן, אסיה, אמריקה ואירופה.

פירוש שם החברה "קומטסו" הוא "עץ אורן קטן" ביפנית ולכן עצי אורן נשתלים לעיתים קרובות במתקני החברה.


File:Komatsu 61PX Planierraupe 1.JPG|דחפור קומטסו 61PX
קובץ:Komatsu575a.jpg|דחפור קומטסו D575 - הבולדוזר הגדול בעולם


## היסטוריה
החברה נוסדה ב-1917 כ-**Komatsu Iron Works** בידי Takeuchi Mining Industry (תעשיית הכרייה טקאוצ'י) כחברה-בת כדי לייצר כלי עבודה עבור החברה-האם. בספו של דבר קומטסו גדלה מספיק ונמכרה לציבור ב-13 במאי 1921, ואז נהפכה לחברה העצמאית Komatsu Ltd.קומטסו ייצרה את האב-טיפוס של טרקטור חקלאי הראשון שלה ב-1931. בשנות ה-30 של המאה ה-20 ייצרה החברה טרקטורים צבאיים עבור צבא יפן, וכן דחפורים, טנקים ותותחי הוביצר. אחרי מלחמת העולם השנייה, תחת נשיאה החדש יושינארי קאוואי קומטסו הוסיפה דחפורים ומלגזות אזרחיים לקו המוצרים שלה. ב-1949 החלה לייצר לראשונה מנועי דיזל. גדילתה כחברה נבעה בין השאר מהדרישה ההולכת לדחפורים במהלך שיקום יפן אחרי המלחמה (בשנות ה-50 של המאה ה-20). באוגוסט 1951 מטה החברה הועבר לטוקיו. בשנת 1957 הגיעה החברה להתקדמות טכנולוגית מספקת כדי לצייד את כל כלי הצמ"ה וכלי הרכב שלה במנועים מתוצרתה. ב-1964 ריואיצ'י קאוואי, בנו של יושינארי קאוואי, החליף את אביו כנשיא החברה והחל לייצא את מוצריה במטרה לשנות את תדמית המוצרים היפניים כזולים ובעלי איכות נמוכה. ביולי 1967 היא נכנסה לשוק בארצות הברית והתחרתה מול קטרפילר, יצרנית הדחפורים הגדולה בעולם, בשוק הבית שלה. תחרות זו נעשתה תחת הסלוגן "Maru-C" שפירושו "להקיף את קטרפילר" בהתייחס למשחק הגו בו הקפת היריב בכלים זוכה בשטח המוקף. קומטסו ותעשיות דרסר הקימו ביחד את "קומטסו דרסר" כדי לייצר ציוד כרייה וטרקטורים למכרות. שותפות 50-50 זאת נמשכה מספטמבר 1988 עד אוגוסט 1994, כאשר קומטסו קנתה את החלק של דרסר. ב-1997 מותגו מוצרי הכרייה של קומטסו תחת "Komatsu Mining Systems". כדי למנוע בלבול מותגים בזמן שינויי החברות, השם "Haulpak" שימש לקו המוצרים שקומטסו התחילה עם דרסר. בסופו של דבר הפך השם "האולפק" למותג גנרי ששימש לכל משאית עפר בעל פתח אחורי במכולה. כיום קומטסו היא חברה הצמ"ה השנייה בגודלה בעולם. קו המוצרים שלה כולל מחפרים (קומפקטיים, קטנים, בינוניים וגדולים), דחפורים, משאיות עפר למכרות, משאיות עפר מפרקיות, מעמיסים אופניים, מעמיסים זחליים, מחפרונים, מיני-מעמיסים, מרסקי סלעים ומפלסות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות צמ"ה
קטגוריה:חברות יפניות
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בטוקיו
קטגוריה:מותגים יפניים
הדיוויזיה השנייה (מצרים)

**הדיוויזיה השנייה** של מצרים הייתה דיוויזיית חיל רגלים של צבא מצרים, שהוקמה אחרי מלחמת העולם השנייה ולחמה, בין היתר, במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים. כיום הדיוויזיה אורגנה מחדש לדיוויזיה הממוכנת 7, חלק מהארמייה השנייה שבסיסה באסמאעיליה.

## מלחמת ששת הימים
הדיוויזיה הוצבה בגזרת אבו עגילה-קסימה. לחמה והפסידה בקרב אום-כתף.

במהלך הקרב הרכב החטיבה היה:
* חטיבת חי"ר 12 שאיישה את התעלות והביצורים באום כתף.
* גדוד חי"ר 352 שהוצב במתחם סכר הרואיפה.
* החטיבה הממוכנת ה-15.
* גדודי הטנקים ה-6 וה-288 באום שיחאן לצורך התקפת נגד.
* גדוד נ"ט ממוכן החמוש במשחיתי טנקים SU-100.
* שישה גדודי ארטילריה חמושים בקני 122 מ"מ ו-152 מ"מ שניים מהם באזור סכר הרואיפה, שניים ממערב לאום כתף ואחד בנקודה 181 על שביל בטור.
* פלוגת נ"ט
* שתי פלוגות נ"מ
בסה"כ 16,000 חיילים מתוכם 8,000 באום כתף עצמה בעת הקרב.

## מלחמת יום הכיפורים
במלחמת יום כיפור הדיוויזיה הייתה חלק מהארמייה השנייה והשתתפה מבצע באדר ובו חצתה את תעלת סואץ באזור אסמאעיליה. פיקד על הדיוויזיה בריגדיר גנרל (עמיד) חסן אבו סעדה, והיא כללה שלוש חטיבות אורגניות:
* חטיבת חי"ר 4
* חטיבת חי"ר 120
* חטיבת ממוכנת 117
* חטיבת שריון 24 (מדיוויזיה ממוכנת 23 שהתמקמה על הגדה המערבית של תעלת סואץ בגזרה זו) תגברה את דיוויזיה 2.

הדיוויזיה פעלה בגזרת גשר פירדאן ובלמה את שני ניסיונות התקיפה של חיל השריון הישראלי שנערכו במסגרת מתקפת הנגד של 8 באוקטובר. כוחות מצומצמים מהדיוויזיה נטלו חלק במתקפת השריון המצרית ב-14 באוקטובר כסיוע לכוחות מדיוויזיה 24. המתקפה המצרית נכשלה ונהדפה על ידי יחידות מאוגדה 162.

## הערות שוליים

קטגוריה:החזית המצרית במלחמת ששת הימים
קטגוריה:צבא מצרים
קטגוריה:החזית המצרית במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:דיוויזיות מצריות
קטגוריה:יחידות רגלים
קטגוריה:יחידות צבא היסטוריות
ויטלו טונאטו

שמאל|ממוזער|180px
**ויטלו טונאטו** (באיטלקית: **Vitello tonnato**) היא מנה איטלקית ידועה של פרוסות בשר עגל מכוסות ברוטב שומני דמוי מיונז המכיל טונה.

מגישים אותה קרה או בטמפרטורת החדר, בדרך כלל בתקופת הקיץ, בתור המנה העיקרית בארוחה איטלקית או כאנטיפסטי. היא מוכנה לפחות יום אחד מראש, על ידי בישול נתחו האחורי של עגל החלב במים או בציר, עד שהוא מתרכך לגמרי. לאחר מכן חותכים את הבשר לפיסות דקיקות.

מכינים את הרוטב מבעוד מועד. הטונה צריכה להיות משומרת. מהטונה מכינים מחית במערבל חשמלי או במעבד מזון עם מיונז שנעשה מירקות או משמן זית, ומתבלים באנשובי, חלמון ביצה, פלפל קאיין ומיץ לימון. המחית החלקה והעבה מדוללת עם מעט מים ונוזל בישול מבשר העגל, ומוסיפים לה צלפים. יוצקים חלק מהרוטב על המגש, מניחים את חתיכות העגל מעל ויוצקים שוב מהרוטב מעל המנה. ניתן לקרר את המנה עד לחמישה ימים על-מנת שהיא תספוג את מלוא הטעמים.

מקור המאכל במטבח האיטלקי. הוא פופולרי מאוד גם בארגנטינה ובמדינה זו הוא נחשב לחלק חשוב בארוחת חג המולד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* מתכון לוויטלו טונאטו, מאתר Cooks.

קטגוריה:המטבח האיטלקי
קטגוריה:מאכלי בשר
אברהא ואצבחא

**אברהא** (געז: አብርሃ, "מביא אור") ו**אצבחא** (አጽብሐ, "מעלה השחר") אלו האחים שמלכו יחדיו על אקסום ולפי המסורת האתיופית היו למלכים הראשונים שקיבלו את הנצרות עליהם בהשפעתו של פרומנטיוס בראשית המאה ה-4. במספר רשימות מלכי אקסום המסורתיות נרשם שהם מלכו יחדיו 27 שנים ושישה חודשים, כאשר אצבחא מלך עוד 12 או 15 שנים לבדו.

שמאל|ממוזער|250px|מטבעות עם דמותו של עזנה.
אחת מן ההשערות העלתה כי מדובר באברהא שליט תימן מטעם אקסום ואצבחא הוא אלה-אצבחא שהוא שמו המלכותי של המלך האקסומי כלב. שני אלו חיו בתחילת המאה ה-6. אחרים זיהו את שני האחים עם המלכים עזנה וסזנה שמלכו יחדיו במאה ה-4 ועליהם סופר אצל אתנסיוס שקיבלו את הנצרות כדת הממלכה.

כיום מוסכם שמדובר על תקופתו של עזנה ושהוא היה המלך שקיבל את הנצרות וכן בתקופתו החלו להטביע במטבעות אקסומיים עם צלבים לצד דמותו. למרות הזיהוי עדיין לא ברור מהיכן השם "אצבחא" הגיע לעזנה וישנם השערות מגוונות בנושא.

שני האחים נחשבים לקדושים בכנסייה האתיופית ויום זיכרונם הוא ב-4 בחודש טקמת.

## ביתא ישראל
במסורת ביתא ישראל התקופה הזו שאקסום קיבלה את הנצרות נקראת "הכפירה תחת אברהא ואצבחא" שכן רבים מתושבי אקסום טרום ההתנצרות היו יהודים. המסורת הנוצרית-אתיופית מוסיפה:

לפי מסורות אלו, בתקופה זו ניתן ליהודים, שבראשם הנסיך פינחס, אשר סירבו להתנצר את השם "ביתא ישראל".

## לקריאה נוספת

*Stuart Murno-Hay, "Abrəha and Aṣbəḥa" in Siegbert Uhlig (Editor), **Encyclopaedia Aethiopica: A-C**, Harrassowitz, 2003, , p. 45-46
*Stuart C. Munro-Hay, **[http://www.dskmariam.org/artsandlitreature/litreature/pdf/aksum.pdf Aksum: an African civilisation of late antiquity] **, Edinburgh University Press, 1991, 

*חגי ארליך, הגר סלומון, סטיבן קפלן, **אתיופיה: נצרות, אסלאם, יהדות**, האוניברסיטה הפתוחה, 2003

## הערות שוליים

קטגוריה:קדושים אתיופים
קטגוריה:תולדות ביתא ישראל
קטגוריה:שליטי אקסום
מילנר

**מילנר** (Milner) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו טוחן.

קטגוריה:שמות משפחה
הגביע הצרפתי בכדורסל

**הגביע הצרפתי (ב[[צרפתית]]: Coupe de France)** הוא מפעל כדורסל צרפתי בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 1917 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורסל הצרפתית.
מאז 1991, התחרות נקראת על שמו של רוברט בוזנל, שחקן נבחרת צרפת לשעבר.

בגביע מתחרות כיום רק קבוצות הכדורסל של שתי הליגות המקצועניות בצרפת כולל מאזורים בהם צרפת שולטת, כמו מרטיניק וגיאנה הצרפתית. בין השנים 1982-1995 לא השתתפו בגביע קבוצות מקצועניות.  

מאז שנת 1997, גמר הגביע נערך באופן קבוע ב**[[ברסי ארנה]]** בפריז.

## מחזיקות הגביע

## ראו גם
* אליפות צרפת בכדורסל

## קישורים חיצוניים

* 

צרפת
קטגוריה:צרפת: כדורסל
סלטימבוקה

שמאל|ממוזער|250px|סלטימבוקה
**סלטימבוקה** (באיטלקית: **Saltimbocca** או **Saltinbocca**; פירוש הביטוי הוא: "קופץ בפה") הוא מאכל הפופולרי בדרום שווייץ, איטליה, ספרד ויוון ונעשה מפרוסות בשר עגל דקיקות שמעליהן או מתחתיהן פרושוטו ומרווה ומצמידים את המרכיבים בקיסם עץ; משרים ביין, שמן או מי מלח תלוי באזור או בטעמו של כל אחד. לפעמים מכסים את המאכל בצלפים.

גרסה של המאכל הזה הקרויה "סלטימבוקה אלה רומאנה" (באיטלקית: saltimbocca alla Romana), אם כי מקורה כנראה מברשה, מורכבת מעגל, פרושטו או שינקן ומרווה, מגולגלים ומבושלים ביין מרסלה או בחמאה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אלי לנדאו, סלטימבוקה, באתר מבשלים, 18 באפריל 2010
* אבירם שטיינמץ, סלטימבוקה בנוסח דאנטה, באתר שפים
* עודד בירן, סלטימבוקה עוף, באתר מטעמים, 20 בדצמבר 2003

קטגוריה:המטבח האיטלקי
קטגוריה:מאכלי בשר
חנה בראדי

**חנה בריידי** (בגרמנית: **Hana Brady**, בצורה הצ'כית: **Hana Bradyová**, חנה בריידיובה; 16 במאי 1931 - 23 באוקטובר 1944) הייתה נערה יהודייה שנפלה קורבן בידי הנאצים, ונרצחה במחנה השמדה אושוויץ. סיפור חייה היה הבסיס לרומן "המזוודה של חנה" מאת קארן לוין.

## ביוגרפיה
הוריה של חנה ואחיה הגדול ניהלו חנות בעיר נוֹבֶה מְיֶסְטוֹ נא מוראביֶה שבצ'כוסלובקיה. הם היו היהודים היחידים בעיר, עובדה שלא הייתה לה חשיבות רבה לפני מלחמת העולם השנייה.

לאחר הפיכת יתרת צ'כיה לפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה בחסות גרמניה הנאצית ב-15 במרץ 1939, הופרה שגרת חייהם בשל חוקי הגזע הנאציים. בין היתר נמנע מהם לבקר בקולנוע, ובסתיו 1941 נאלצו לענוד טלאי צהוב. באביב אותה שנה צפתה חנה בגירוש אמה, מרקטה בריידי, למחנה הריכוז רוונסבריק, ובספטמבר עצר הגסטאפו גם את אביה קארל בריידי.

חנה ואחיה ייז'י הובאו לבית דודתם, הדה, שהייתה נשואה לנוצרי לודוויק האייק; עקב כך היו מוגנים שם בינתיים (הדודה גורשה גם היא בהמשך, אך שרדה את המלחמה). ב-14 במאי 1942 נשלחו השניים לטרזין. בשנת 1944 נשלחו למחנה הריכוז אושוויץ, חנה נשלחה לתא גזים שעות ספורות לאחר הגעתה ב-23 באוקטובר 1944, וייז'י הצליח לשרוד, עד שברח במהלך צעדת המוות בינואר 1945.

## פרסומה
בשנת 2000 נשלחה מזוודה מאושוויץ למרכז חינוך בנושא השואה (יפן) בטוקיו, ועליה הכיתוב: חנה בריידי, תאריך לידה: 16 במאי 1931, וייזנקינד (=יתומה בגרמנית). מנהלת המוזיאון, פומיקו אישיוקה וקבוצת נוער מטוקיו החליט להתחקות אחרי זהות הילדה בעלת המזוודה, ולאחר שערכו תחקיר מדוקדק, שחזרו את סיפור חייה של בריידי, ואף הצליחו לאתר בטורונטו את אחיה של חנה, שהתגורר בעיר תחת השם ג'ורג' בריידי .

הסיפור זכה לחשיפה רחבה הודות למגישה והסופרת קארן לוין, שבשנת 2001 תיעדה את המסע בתוכנית רדיו ברשת CBC הקנדית. לוין אף עיבדה זאת לספר בשם "המזוודה של חנה" שיצא לאור בסוף שנת 2000. הספר תורגם ליותר מ-20 שפות והיה לרב-מכר שהצליח מאוד בעולם, וכן זכה בפרסים בינלאומיים אחדים, בהם ב"פרס יד ושם" לספרות השואה, אשר הוענק לג'ורג' בריידי בטקס שנערך בירושלים באוקטובר 2006. בשנת 2006 עובד הספר למחזה מאת אמיל שר. גרסה עברית של המחזה הועלתה בשנת 2010 על ידי תיאטרון הנפש במדיטק חולון. כמו כן היה הספר הנושא של שני סרטים תיעודיים: "המזוודה של חנה: אודיסיאה לתקווה" משנת 2004 שזכה בפרס גמיני, ו"בתוך המזוודה של חנה" משנת 2009.

הספר מסתיים בתיעוד של מפגש מרגש בין ג'ורג' לבין הילדים ביפן. כמו כן, בתו של ג'ורג', לארה חנה בריידי, גילתה בשנת 2004 כי המזוודה שנשלחה ליפן לא הייתה שייכת לחנה, לאחר שהביטה בתצלום ישן של המזוודה המקורית ושמה לב להבדלים ביניהם. לבסוף התברר כי המזוודה המקורית של חנה נשלחה למוזיאון בברמינגהאם, שבשנת 1984 נשרף על תכולתו על ידי ניאו נאצים.

סיפור גלגוליה של המזוודה המתואר בספר התברר לדברי אישיוקה כאמצעי שמסוגל לספר את סיפור השואה לדור הצעיר בגובה העיניים:

## לקריאה נוספת
*קארן לוין, מאנגלית: תמר לנדאו. **[http://www.schocken.co.il/?CategoryID=188&ArticleID=176 המזוודה של חנה]**, הוצאת שוקן, 2005

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרות השואה
קטגוריה:יהודים בשואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:ילדים בשואה: צ'כיה
קטגוריה:זיכרונות מהשואה
קטגוריה:נספים במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:ילידות 1931
קטגוריה:צ'כוסלובקים שנולדו ב-1931
קטגוריה:נפטרות ב-1944
קטגוריה:צ'כים שנפטרו ב-1944
צינור הנפט כירכוכ–בניאס

**צינור הנפט כירכוכ–בניאס** (בערבית: **خط أنابيب كركوك–بانياس**, באנגלית: **Kirkuk–Banias pipeline**), הידוע גם כ**צינור הנפט העיראקי-סורי**, הוא צינור נפט באורך 800 ק"מ המוביל נפט גולמי. הצינור מחבר את עיר הנפט כירכוכ שבצפון עיראק לנמל בניאס שבסוריה.

## היסטוריה
בשנות ה-30 החלה חברת הנפט העיראקית (IPC) בעבודות בניית צינור שיוביל את הנפט העיראקי לשווקים הבינלאומיים דרך הים התיכון. בשנת 1935 הושלמו העבודות לבניית צינור הנפט כירכוכ–חיפה באורך 942 קילומטר, בקוטר 305 מילימטר (12 אינץ') ובכושר הובלה של 28 אלף חביות נפט ביום. בשנת 1948, עם הקמת מדינת ישראל ופרוץ מלחמת העצמאות, הופסקה פעולת הצינור. אחר כך תבע עיראק גם שהצינור יפורק. 

בשנת 1950 החלה חברת הנפט העיראקית בעבודות בניית צינור נפט חדש בקוטר 720 מילימטר (30 אינץ') שיוביל 98 אלף חביות נפט ביום במקום צינור הנפט כירכוכ–חיפה. הצינור כולל 4 תחנות שאיבה. בניית הצינור הושלמה ב-23 באפריל 1952.

פייסל השני, מלך עיראק חנך את הצינור בטקס שנערך בנובמבר 1952. 

בשנת 1956 הצינור נפגע קשה על ידי הצבא הסורי בתגובה להשתלטות האנגלו-צרפתית על תעלת סואץ (חברת הנפט העיראקית הייתה בבעלות חלקית של חברות מצרפת ובריטניה), אך בסופו של דבר הנזק תוקן. עם זאת החליטה עיראק להקים את צינור נוסף, צינור הנפט כירכוכ–ג'ייהאן שעובר דרך טורקיה.

בשנת 1966 פרץ סכסוך בין חברת הנפט העיראקית לסוריה על גובה התמלוגים שתשלם על מעבר הנפט בשטחה. במסגרתו אף סגרה בצעד הפגנתי את הצינור.

בשנת 1972 הלאימה עיראק את חברת הנפט העיראקית על נכסיה, דבר שהוביל לצעד דומה מצד ממשלת סוריה שהלאימה את נכסי החברה על אדמת סוריה כולל החלק הסורי של הצינור. במשא ומתן לחידוש זרימת הנפט, דרשה סוריה להכפיל את התמלוגים. בתחילת 1973 נעתרה עיראק לדרישה.

בשנת 1975 השלימה עיראק את בניית הצינור האסטרטגי של עיראק שהורכב משני צינורות מקבילים בעלי כושר הובלה של 700 אלף חביות נפט ביום כל אחד, הם הזרימו נפט מצפון המדינה למפרץ הפרסי וחשיבותו של צינור הנפט כירכוכ–בניאס ירדה. בשנת 1976 הפסיקה עיראק להזרים נפט דרך סוריה וחידשה את הזרימה רק בפברואר 1979. הזרימה דרך הצינור הופסקה שוב בספטמבר 1980 בעקבות מלחמת איראן–עיראק. במרץ 1981 הנפט חזר לזרום בצינור, אך בשנת 1982 הזרימה הופסקה בעקבות עסקה סורית ליבוא כמויות נפט משמעותיות מאיראן.

בשנת 2000 אחרי 18 שנות השבתה, שופץ הצינור. הוא חזר לפעול בסוף אותה שנה ושימש דרך לעקיפת הסנקציות שהטיל האו"ם על עיראק. במרץ 2001 הסכימה סוריה ואישרה בפני הממשל האמריקאי, כי תעמיד את הצינור למסגרת הסנקציות הבינלאומיות. וזאת, במסגרת ניסיון לשפר את יחסיהן של שתי המדינות. 

באפריל 2003, במהלך מלחמת עיראק, הופצץ החלק העיראקי של הצינור על ידי הכוחות האמריקאים ומאז הצינור מושבת.

ב-17 בדצמבר 2007 החליטו ממשלות עיראק וסוריה לשקם את הצינור. הפרויקט ניתן לחברת בת של גזפרום הפועלת בסוריה ולה ניסיון מוכח בבניית תשתיות אנרגיה בסוריה שכלל את בניית החלק הסורי של צינור הגז הערבי. באפריל 2009 בוטל הפרויקט שכן עלויות השיקום היו גבוהות יותר מעלות בניית צינור חדש, ולכן בספטמבר 2010 החליטו ממשלות עיראק וסוריה לבנות שני צינורות חדשים בתוואי הקיים, צינור אחד בעל כושר הובלה של 1.5 מיליון חביות נפט ביום אשר יוביל נפט גולמי כבד, וצינור נוסף בעל כושר הובלה של 1.25 מיליון חביות נפט ליום שיוביל נפט גולמי קל יותר.

## ראו גם
* צינור הנפט כירכוכ–ג'ייהאן
* צינור הנפט כירכוכ–חיפה

## הערות שוליים

כירכוכ-בניאס
קטגוריה:חברת הנפט העיראקית
קטגוריה:עיראק: כלכלה
קטגוריה:סוריה: כלכלה
לובסטר ניוברג

**לובסטר ניוברג** (באנגלית: **Lobster Newberg**) הוא תבשיל פירות ים אמריקאי.

לובסטר ניוברג מותקן מלובסטר, חמאה, שמנת, קוניאק, שרי, ביצים ופלפל קאיין. ממציא התבשיל הוא בן ונברג, שהיה רב-חובל ועסק בסחר פירות ים. הוא הדגים את המנה במסעדת דלמוניקו'ס בעיר ניו יורק למנהל, צ'ארלס דלמוניקו, ב-1876. לאחר שהשף, צ'ארלס רנהופר, שכלל אותו, נוספה המנה לתפריט המסעדה תחת השם "לובסטר בנוסח ונברג" (Lobster à la Wenberg) ובמהרה הפכה פופולרית.

ריב שהתגלע בין ונברג לדלמוניקו הוביל לכך שהמנה הוצאה מתפריט המסעדה. על-מנת להשביע את רצון הלקוחות שביקשו את המאכל, שונה שמו לאנגרמה של השם הקודם ונקרא מאותה עת "לובסטר בנוסח ניוברג" (Lobster à la Newburg) או לובסטר ניוברג (Lobster Newburg).

המאכל עדיין פופולרי למדי, וניתן למוצאו בספרי בישול צרפתי, שם הוא מכונה לעיתים "הומאר (סוג של לובסטר כחול עב צבתות) מוקפץ בשמנת" (Homard sauté à la crème). כאשר הדפיס רנהופר את המתכון לראשונה ב-1894, הלובסטרים הורתחו לפיו למשך עשרים וחמש דקות, אחר-כך טוגנו בחמאה זכה, אז רתחו זמן ממושך בשמנת שצומצמה למחצה, ולבסוף הורתחו שוב עם תוספת של יין מדיירה.

יש המבלבלים בין לובסטר ניוברג לבין לובסטר תרמידור - מאכל דומה שהומצא ב-1890, בו מבשלים את בשר הלובסטר עם ביצים, קוניאק ושרי.

## קישורים חיצוניים

* ג'ו אוקונל, "סיפורו המיוחד של לובסטר ניוברג", steakperfection.com, 25 באוגוסט 2001
* המתכון המקורי של לובסטר ניוברג בספר הבישול של צ'ארלס רנהופר

קטגוריה:המטבח האמריקאי
קטגוריה:מאכלי ים
קטגוריה:מאכלים הקרויים על שם אישים
צליל בירן

**צליל בירן** (נולד ב-7 באפריל 1968) הוא מוזיקאי ישראלי, פסנתרן, מעבד, מלחין ומנחה ערבי שירה בציבור. כתב מעל ל-800 לחנים ומעל ל-1,000 עיבודים מוזיקליים הרשומים באקו"ם.

## ביוגרפיה
בירן, יליד קנדה, הוא בנו של המוזיקאי שלמה (בירן) בידרמן, נשוי לזמרת סלעית פרידמן ולהם שני ילדים. בשנת 1987 הקים בירן את צוות הווי משטרה צבאית. והיה מנהלו המוזיקלי עד שנת 2005. בשנים 1995 – 2000 היה המנהל והמעבד המוזיקלי של התוכנית "החרצופים" ובנוסף גם דיבב מספר חרצופים (בהם את החרצוף של אביב גפן, השר רפאל איתן ועוד) והלחין מספר שירים, כגון "כאן משפחת החרג'וקים גרה". היה נגן הבית בתוכניות "שישי חי", "חכם בלילה", "זאפ לראשון", "משחק מכור" ובתוכניתם של אילנית לוי ואלירז שדה באולפן השקוף בערוץ 24. בשנים 2006 – 2007 הופיע בפינות קבועות עם מתמודדי "כוכב נולד" בערוץ הילדים. ובתוכנית הבוקר של ערוץ 2. כתב מוזיקה לסרטי מקור בערוץ "נשיונל ג'יאוגרפיק".

הלחין שירים רבים לערוצים הופ! והטלוויזיה החינוכית, פתיחים, מעברונים, עיבודים ועיטורים מוזיקליים לתוכניות שונות, כגון: פרפר נחמד המחודש, החדר של חני, רחוב סומסום, קישקשתא, דפנה ודודידו, הקונצונים, נחשון כל יכול, יובל המבולבל, חטף פתח ועוד. כמו כן, כתב עיבודים לשירים רבים ב"הופ! ילדות ישראלית", ביניהם לקליפ "שלושה דגים" - קליפ שזכה במקום ראשון בתחרות "אסיף". הפיק מוזיקלית והלחין שירים בקלטות וידאו ודיסקים לילדים. ודיבב את החיות בתוכנית מי מה מו.

בירן ליווה בפסנתר את הופעותיהם של יהורם גאון, דורית ראובני, חני לבנה, רוחמה רז, היה יד ימינו של המלחין נחום היימן במשך כ־24 שנים, ליווה בפסנתר את הופעותיו ועיבד את שיריו החדשים וכמו כן את שירי "העמותה למורשת הזמר". כיום מלווה בהופעותיהם של אסף אשתר ומשה להב.

בירן ערך והפיק מוזיקלית מופעים בפסטיבלי ערד והנחה שם ערבי שירה. ערך והפיק ערב לזכרו של נתן יונתן בהיכל התרבות, ערב שירי תל אביב עם נחום היימן בסינמטק, ערב שירי הלוחמים השנתי בנוה מונוסון ועוד, ברחבי הארץ ובקהילות הישראליות ברחבי העולם.

בירן כתב עיבודים לתזמורת האנדלוסית הישראלית להופעותיה עם דוד דאור, מאיר בנאי, שם טוב לוי, מירי מסיקה ועוד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי קנדה
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:שירה בציבור בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
קלאב סנדוויץ'

**קלאב סנדוויץ**' (באנגלית: **club sandwich**) מכונה גם **קלאבהאוס סנדוויץ**' (**clubhouse sandwich**) או **דאבל-דקר** (**double-decker**) הוא סנדוויץ' עם שתי שכבות של מילוי הנתונות בין שלוש חתיכות של קלי. לפעמים חותכים אותו לריבועים ומצמידים אותם ביחד בעזרת קיסמים.

המרכיבים המסורתיים של קלאב סנדוויץ' הם בשר הודו בשכבה התחתונה; וקותל חזיר, חסה ועגבנייה למעלה, לעיתים קוראים לו במיוחד טורקי קלאב (טורקי הוא תרנגול הודו). קלאב סנדוויץ' נפוצים אחרים בדרך-כלל שונים בשכבה התחתונה, לשם דוגמה "צ'יקן קלאב" או "רוסטביף קלאב". וריאציות אחרות יכולות לכלול שינקן (במקום קותל חזיר), ביצה או פרוסות גבינה. בדומה לסנדוויץ' BLT, קלאב סנדוויץ' מוגש בדרך-כלל בתוך לחם קלוי. נוהגים להוסיף לו מיונז וחרדל ולפעמים חרדל-דבש. נהוג להגיש את הסנדוויץ' כשלצידו קולסלאו, או סלט תפוחי אדמה, ולפעמים עם חמוצים. לפעמים מגישים את סלטי קולסלאו או תפוחי האדמה בכמות זעירה, לקישוט בלבד, כשמנה המלווה העיקרית היא טוגנים.

תאוריה פופולרית אחת היא שקלאב סנדוויץ' הומצא במועדון הימורים יוקרתי בסרטוגה ספרינגס, במדינת ניו יורק.

הסנדוויץ' הופיע בתפריטי מסעדות כבר משנת 1899.

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של קלאב סנדוויץ', whatscookingamerica.net 
* תפריטה של מסעדת "סטימר רוד איילנד"  משנת 1899, בו מופיע קלאב סנדוויץ' לראשונה 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המטבח האמריקאי
קטגוריה:כריכים
קטגוריה:מאכלי עוף
קטגוריה:מאכלי בשר חזיר