מירה (Wi-Fi)

[300px|ממוזער|שמאל|סטודנטים צפון-קוריאנים מתחברים ל[אינטראנט|רשת האינטראנט]]

**מירה** (בקוריאנית: **미래**, תרגום חופשי: "עתיד") היא רשת ה-Wi-Fi הציבורית היחידה בקוריאה הצפונית, המיועדת למכשירים ניידים ומאפשרת גישה לרשת אינטראנט המפוקחת על ידי המדינה.

על מנת להתחבר לרשת, יש לעשות שימוש בכרטיס SIM ייחודי בשם "מירה" ובאפליקציה מתאימה.

תושבי קוריאה הצפונית יכולים להשתמש ברשת לשם גלישה אך ורק באתרי אינטרנט שאושרו על ידי השלטונות.

## רקע היסטורי

במהלך שנת 2018, הכריזה קוריאה הצפונית כי ניתן להתחבר לרשת ה-Wi-Fi הלאומית באמצעות אפליקציה לטלפון חכם בשם "רשת התקשורת האלחוטית הציבורית מירה".

הרשת הותקנה לראשונה ברחוב מדעני מירה שבפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית. בהמשך הורחב השימוש ברשת למקומות נוספים בפיונגיאנג, כולל אוניברסיטת קים איל-סונג, אוניברסיטת קים צ'אק לטכנולוגיה, ורחובות מרכזיים בעיר כמו יונגגוואנג וריומיאונג, וכן לקומפלקס המדעי והטכנולוגי הממוקם בעיר.

טכנולוגיית ה-SIM באמצעותה ניתן להתחבר לרשת מבטיחה שליטה הדוקה מצד שלטונות קוריאה הצפונית, ומאפשרת מעקב קל יותר אחר הפעילות המקוונת של המשתמשים.

בנוסף לרשת זו, קיימות עוד שתי רשתות סלולריות בקוריאה הצפונית המציעות שירותי נתונים אלחוטיים.

## היסטוריה
בחודש אוגוסט 2018 דווח בעיתון פיונגיאנג סינמון כי חברת "Chunggu Haeyang" (החברה לפיתוח טכנולוגיות ימיות) פיתחה את רשת ה-Wi-Fi הציבורית הראשונה בקוריאה הצפונית. אחד מטכנאי החברה ציין שהרשת פותחה כבר בשנת 2016, והושקה לראשונה בספטמבר 2017.

הרשת הוזכרה לראשונה בתקשורת הצפון קוריאנית ב-21 באוקטובר 2018, במסגרת דיווח על טאבלט צפון-קוריאני חדש בשם **Daeyang 8321**. זו הייתה הפעם הראשונה בה הוזכר שירות Wi-Fi ציבורי בהודעה רשמית של אמצעי התקשורת הצפון קוריאנים.

ב-8 בנובמבר 2018, במהלך תערוכת תקשורת, נראתה לראשונה רשת מירה מופעלת באמצעות טלפון חכם מדגם Arirang 171.

## מהירות הרשת

דיווחי התקשורת הצפון קוריאנית טענו כי מהירות הרשת מגיעה עד ל-70 מגה-ביט לשנייה. עם זאת, באפליקציה עצמה מצוינות מהירויות נמוכות יותר, בין 2 ל-33 מגה-ביט לשנייה.

השירות מסופק גם דרך תחנות בסיס חיצוניות ל-Wi-Fi.

ב-26 באוקטובר 2020, שגרירות רוסיה בקוריאה הצפונית פרסמה בעמוד הפייסבוק שלה צילום מתוך עיתון מקומי, שהציגה את טאבלט Naenara 101 ("המדינה שלי 101"), המסוגל להתחבר לרשת הציבורית מירה ולרשת הסלולרית בו-זמנית בזכות חריצי SIM כפולים.

בשנת 2023 דווח כי כ-20% מהאוכלוסייה בצפון קוריאה, כלומר אחד מכל חמישה תושבים, משתמשים ברשת Wi-Fi זו. הצלחת הרשת נובעת מהפצת מכשירי Wi-Fi ניידים ומודמים ברחבי המדינה על ידי השלטונות.

## שימושים והשפעה
דרך רשת מירה ניתן לגשת לתוכן מגוון תחת פיקוח ממשלתי, כדוגמת הפיונגיאנג סינמון, מאגרי הרצאות מקוונות מאוניברסיטת קים איל-סונג, אתר סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית, וכן אתרי קניות מקוונות כדוגמת "Manmulsang" ושירותי וידאו לפי דרישה כדוגמת "Manbang". בנוסף, קוריאה הצפונית מציעה שירות בסגנון נטפליקס בשם "My Companion", בו ניתן גם לקבל בין היתר גם תחזית מזג אוויר עדכנית.

סטודנטים בקוריאה הצפונית עושים שימוש ברשת, באמצעות מחשבי טאבלט מסוג Daeyang, לשם הורדת חומרי לימוד וביצוע מבחנים מקוונים. הרשת הוכנסה לשימוש גם במפעלים בפיונגיאנג, במטרה לאפשר לסטודנטים ללמוד תוך כדי עבודה מעשית.

החל מהעשור השני של המאה ה-21, ובעקבות עליית הפופולריות והיקף השימוש ברשת, גדל גם מספר המשחקים המקוונים שניתן לשחק באמצעותה.

## אופי הפיקוח הממשלתי על הפעילות ברשת
לשם התחברות לרשת המשתמשים נדרשים לספק שם משתמש, כרטיס SIM וסיסמה. החיבור יכול להתבצע מדגמי מכשירים ניידים שאושרו על ידי השלטונות בלבד.

ההגדרות של הרשת אינן ניתנות לשינוי על ידי המשתמש, והיכולת לחפש רשתות אחרות חסומה. כתוצאה מכך, ניתן להתחבר לרשת מירה בלבד ולא לרשתות אחרות באמצעות המכשיר הנייד.

## ראו גם
* נאנארה
* אינטרנט בקוריאה הצפונית

## הערות שוליים

קטגוריה:קוריאה הצפונית: אינטרנט