open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אבי אטינגר

**אָבִי אֵטִינְגֶר** (נולד ב-30 באפריל 1969) הוא שחקן, קומיקאי ותסריטאי ישראלי.

## ביוגרפיה
אטינגר הוא בנם של העיתונאית תמר אבידר ושל המשורר ואיש הטלוויזיה עמוס אטינגר. שירת ביחידת ההסרטה בחיל האוויר. לאחר מספר שנים שבהן עבד בעיקר מאחורי הקלעים ככותב, בשנים 2007–2009 השתתף כחבר פאנל קבוע בתוכנית הלילה היומית "מהדורה מוגבלת" בערוץ ביפ בהנחיית דודו ארז ואפרת אברמוב. במסגרת תוכנית זו, לקראת הבחירות לכנסת ה-18 שנערכו בפברואר 2009, התנהל מסע בחירות פיקטיבי להרצתו של אטינגר לראשות הממשלה במסגרת מפלגת "בכיף".

בשנת 2008 השתתף בכתיבת התסריט לסרט המוקומנטרי "זהירות, פורנו", בו גם הופיע בתפקיד עצמו, לצד דודו ארז ושחר חסון. באפריל 2009 החל להשתתף בתוכנית האירוח "לילה בכיף", הקרויה על שם אמרת כנף מהתוכנית "מהדורה מוגבלת", ואשר שודרה בערוץ ביפ ובערוץ 2 במסגרת שידורי קשת. גם בתוכנית זו שיתף פעולה עם דודו ארז ושחר חסון.

כתב גם לתוכניות "ארץ נהדרת", "האקדמיה לצחוק", "שי ודרור", "משחק מכור" ו"ציפורי לילה". השתתף כחבר פאנל בחלק מפרקי התוכנית "מועדון לילה". בשנת 2016 השתתף בתוכנית הלייט-נייט "לילה טוב עם אסף הראל" בערוץ 10. מלבד אלה, השתתף בעונה השנייה של תוכנית הדוקו-ריאליטי "גולשי ספות" כאחד האנשים אחריהם עקבה התוכנית.

בליל הסילבסטר של 2010 השתתף לצד דודו ארז בתוכנית "ביפ פארטי באס" בערוץ ביפ. עוד בשנה זו החל להשתתף בתוכנית קומית נוספת בערוץ ביפ, "חומר טוב", במקביל לעונתה השנייה של "לילה בכיף". בהמשך שנה זו השתתף בתוכניות נוספות בערוץ ביפ, "יאללה, נקסט!", שאותה הנחה לצד אפרת אברמוב, ו"המעבדה של ביפ". בינואר 2011 שב אטינגר לשתף פעולה עם דודו ארז ושחר חסון בתוכנית "טלוויזיה במיטבה" בערוץ 2, לאחר שערוץ ביפ סיים את שידוריו והפך לרצועה הלילית "לילה ביפ" בזכיינית "קשת". ברצועה זו השתתף אטינגר גם בתוכנית "האיש הכי מטומטם בעולם" בהגשת גיל קופטש ובמיני סדרה הקומית "זהירות טלוויזיה" ביחד עם שחר חסון ודודו ארז.

ב-2012 הצטרף לתוכנית "קאמבק" בערוץ הוט קומדי סנטרל. בערוץ זה החל מאוחר יותר להשתתף גם בתוכנית הקומית "מחוץ לחוק" בהגשת רועי לוי (בעונה שנייה ובשלישית).

בקיץ 2014 הגיש בגלי צה"ל יחד עם דודו ארז תוכנית במסגרת רצועת השידור הלילית "סוף סוף סוף היום". משנת 2015 ועד אמצע 2017 חברו אטינגר וארז להגשת תוכנית נוספת בגלי צה"ל, מדי חמישי בצהריים, בצורת משדר קומי לסיכום השבוע.

במאי 2017 החל להשתתף כחבר פאנל בתוכנית הסאטירה "עד כאן!" בערוץ כאן 11 של תאגיד השידור הישראלי. באותה שנה נולדה לאטינגר בת.

בימים אלה, אטינגר מופיע ברחבי הארץ עם ההרצאה הקומית "איך להיכשל ביזמות", בעקבות פטנט שרשם בארצות הברית על מקלדת וירטואלית שכשלה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בדרנים ישראלים
קטגוריה:ביפ: אישים
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:מגישי ציפורי לילה
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הטלוויזיה
קטגוריה:משתתפי גולשי ספות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
Duets (אלבום של פרנק סינטרה)

**Duets** הוא אלבום האולפן ה-63 של פרנק סינטרה וה-35 הרואה אור בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום ראה אור בשנת 1993.
## הפקה
מבחינה מסחרית אלבום הקאמבאק האחרון של סינטרה היה הצלחה מסחרית מסחררת. סינטרה אומנם המשיך להופיע על במות הבידור ועדיין נחשב לאטרקציה בקנה מידה עולמי, אך חלפו תשע שנים מאז אלבומו האחרון, L.A. Is My Lady.

האלבום בהפקתו ובעיבודו המוזיקלי של פיל ראמון, הוא אוסף של להיטי עבר של סינטרה. ההקלטות של הדואטים לא נעשו בצורה הרגילה. סינטרה מעולם לא הקליט באולפן את השיר בצוותא עם בן/ת זוגו. במקום זאת הזמר השני הקליט את השיר בנפרד, לפעמים אף באולפן אחר. סינטרה לעומת זאת הקליט את השירים בשלב מוקדם יותר, דבר זה גרם לבלבול ותחושת ניתוק מסוימת בין קולו של סינטרה לבין הזמר המשתתף עמו בשיר. הנבדלים הם, ברברה סטרייסנד ובונו שעל ידי התאמת הביצוע שלהם לסגנונו של סינטרה הצליחו ליצור את האשליה כי הם שרים יחדיו. באולפן.

בין המשתתפים הרבים ניתן למנות כאמור את ברברה סטרייסנד, בונו, חוליו איגלסיאס, גלוריה אסטפן, אריתה פרנקלין, טוני בנט, נטלי קול, קרלי סימון, לייזה מינלי וקני ג'י. כל המשתתפים תרמו את הופעתם חינם, כמחווה לסינטרה.

למרות שחלק מהבקרים סברו כי הדואטים ירודים, הצליח האלבום מסחרית הרבה מעבר למשוער. האלבום הגיע למקום השני במצעד המכירות של מגזין הבילבורד ולמקום ה-5 במצעד המכירות הבריטי כשהוא מוכר מעל ל-3 מיליון עותקים בארצות הברית לבדה. בכך הפך האלבום לאלבום המצליח ביותר של סינטרה, לא כולל אלבומי אוסף.

## משתתפים
* פרנק סינטרה - קולות
* פיל ראמון - מפיק מוזיקלי

## רשימת השירים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי פרנק סינטרה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קפיטול רקורדס
בלוט

שמאל|ממוזער|250px|בלוט
שמאל|ממוזער|250px|סַפְלוּל ריק ללא בלוט
שמאל|ממוזער|250px|בלוטים בגדלים שונים
**בַּלּוּט**, או **אגוז האלון**, הוא פריו של עץ האלון (מהסוגים Quercus, Lithocarpus ו-Cyclobalanopsis, ממשפחת האלוניים Fagaceae).

הבלוט מכיל זרע בודד (לעיתים רחוקות שני זרעים), עטוי קליפה נוקשה עטוית קשקשים, שצורתה כצורת כוס קטנטנה או כצורת גביע קטן והיא נקראת סַפְלוּל. גודל הבלוט עשוי להשתנות בין מין אחד למשנהו. אורכו נע בין 1 - 6 ס"מ ורוחבו נע בין 0.8 - 4 ס"מ. זמן הבשלת הבלוט נע בין 6 חודשים ל-24 חודשים (תלוי במין).

## מקור השם
הבלוט מופיע במקורות העבריים כפרי עץ האלון:  

ייתכן כי השם העברי לבלוט נובע מהמילה המקבילה בארמית "בָּלוּטא", או מערבית "בָּלוּט".

עלתה ההשערה כי המילה בלוט נועדה לתאר את הבליטה של הבלוט מהספלול שלו. אך בדיקה במילונים הגיזרוניים שביצע נציג האקדמיה העברית ללשון, מעלה שאין קשר בין שורש בל״ט שעניינו ׳בליטה׳ למילה בַּלּוּט בהוראת ׳פרי האלון׳. עם זאת, לא מן הנמנע שמקור השם בשפות השמיות (ארמית וערבית) נובע בעקיפין מהשורש בל"ט בשפות אלו. 

בספרדית שם הפרי הוא bellota שהושאל מערבית, ומשמש גם לתיאור חזירים שניזונים מבלוטים ועל כן בשרם משובח במיוחד.

## הבלוט כמאכל
הבלוט הוא אחד המזונות החשובים ביותר של חיות בר באזורים בהם צומחים עצי אלון. עם בעלי חיים התלויים בבלוטים כחלק חשוב בדיאטה שלהם נמנים עופות שונים, כגון יונים, עורבנים, מיני ברווזים, ומספר מיני נקר; יונקים קטנים כגון עכברים, סנאים ומיני מכרסמים אחרים; ויונקים גדולים הצורכים כמויות גדולות של בלוטים, כגון חזירים, דובים, וצבאים. כמה מיני חיפושיות ועשים מטילים את ביציהם אל תוך הבלוט, כך שהפגיות הבוקעות מהביצים ניזונות מפרי הבלוט.

בכמה תרבויות שימשו בעבר בלוטים מזון בסיסי, אולם כיום הם נחשבים מרכיב מזון זניח, ומשמשים עדיין מזון לאדם רק בקרב האינדיאנים ובקוריאה.

הבלוט הוא מזין מאוד ועתיר באנרגיה. מידת החומרים המזינים שבו משתנה ממין אחד למשנהו, אך ככלל, הבלוט מכיל כמויות גדולות של חלבונים, פחמימות ושומנים בנוסף למינרלים שונים כסידן, זרחן, אשלגן, וויטמינים. בלוט עשוי להכיל גם את החומר טאנין, שהוא רעלן וטעמו מר מאוד. כמות הטאנין משתנה בין בלוטים ממינים שונים. מערכת העיכול של בעל חיים הניזון מבלוטים, חייבת להיות מותאמת לעיכול רעלן זה. אם לא כן, די לבעל החיים לטעום מטעמו המריר של הבלוט ולא לאכול ממנו עוד.

## מפיצים טבעיים של הבלוט
משקלו של הבלוט גדול מכדי להינשא ברוח. פיזור הבלוטים נעשה בדרך כלל באמצעות בעלי חיים האוגרים מזון באדמה, כדוגמת הסנאים והעורבנים. לאחר הנביטה העורב והסנאי מאבדים בו עניין ונמנעים מאכילתו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אגוזים וזרעים אכילים
קטגוריה:אלוניים
CHOP

**CHOP** הוא ראשי תיבות למשטר טיפולים כימותרפיים במחלת הלימפומה שאינה הודג'קין (NHL).

## הטיפול
ראשי התיבות CHOP מייצגות את ארבע התרופות הניתנות כשילוב לחולה:
* ציטוקסן (Cyclophosphamide) ממשפחת ה-alkylating agents 
* אדריאמיצין (Hydroxydaunorubicin) נקרא גם דוקסורוביצין - כימותרפיה
* וינקריסטין (Oncovine) - תרופה שהיא נגזרת של צמחים, אשר פועלת על כישור החלוקה.
* פרדניזון (Prednisone או predinsolone)

הטיפול המשולב ניתן במטרה להוריד את העמידות של החולים כלפי הטיפול. בעבר ניתן הטיפול כל 21 יום, אולם בשנים האחרונות, בחלק מן המקרים, הטיפול ניתן באופן אינטנסיבי יותר: כל 14 יום, למשך 4 עד 8 מחזורים של טיפול. סריקת CT נעשית לרוב לאחר 3 מחזורי טיפול כדי להעריך האם החולה מגיב לטיפול. 

כאשר קומבינציה זו ניתנת יחד עם ריטוקסימאב (נוגדן מונוקלונלי המיועד ללימפומה B המוכרת בשם המסחרי "מבְּתֶרה" - MabThera) היא נקראת R-CHOP.

אצל חולים עם מחלות קרדיווסקולרית, התרופה דוקסורוביצין (שהיא קרדיו-טוקסית) לרוב אינה ניתנת (ואז הקומבינציה נקראת COP או R-COP).

## תופעות לוואי
תופעות לוואי יכולות לכלול תחושה כללית לא טובה והקאות, אובדן שיער וציסטיטיס המורגי (דלקת של שלפוחית השתן אשר מביאה לדימום בשתן, ניתן למניעה על ידי תרופות). 

בשבוע השני לאחר מתן הטיפול ניתן לצפות כי תתפתח נויטרופניה, ולכן כדי למנוע זיהומים יש לשקול מתן טיפול פרופילקטי (כגון ciprofloxacin). כמו כן, כדי למנוע התפתחות של Tumor Lysis Syndrome, כתוצאה ממוות מהיר של תאי גידול, ניתן טיפול פרופילקטי ב- Allopurinol. 

## לקריאה נוספת

קטגוריה:תרופות לטיפול בגידולים
ארסאן אילייסובה

**ארסאן אילייסובה** (בטורקית: **Ersan İlyasova**; נולד ב-15 במאי 1987 באסקישהיר שבטורקיה) הוא כדורסלן טורקי, שמשחק בעמדת הפאוור פורוורד בשיקגו בולס. גובהו 2.06 מטרים.

## קריירה מקצוענית
אילייסובה החל לשחק באופן מקצועני בשנת 2004, במדי אולקרספור מליגת העל הטורקית. לאחר מכן, נרשם לדראפט ה-NBA 2005 ונבחר בבחירה ה-36 על ידי המילווקי באקס. זמן קצר לאחר הדראפט, ב-23 באוגוסט, חתם אילייסובה בבאקס על חוזה לשנתיים. הוא לא השתתף באף משחק NBA בעונת , אלא רק שיחק עבור קבוצת הבת של הבאקס מליגת הפיתוח של ה-NBA, טלסה 66'. בטלסה שיחק 46 משחקים והעמיד ממוצעים של 12.5 נקודות ו-7 ריבאונדים למשחק.

ב-1 בנובמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA נגד אינדיאנה פייסרס. בעונת הבכורה שלו ב-NBA שיחק אילייסובה ב-19 משחקים בלבד.

בסיום עונת  עזב את ארצות הברית וחזר לאירופה, לאחר שחתם במדיה של ברצלונה מהליגה הספרדית ב-16 ביוני 2007. במדי ברצלונה קבע היסטוריה כשהפך לכדורסלן הטורקי הראשון במועדון הספרדי.

בעונת  חזר למילווקי, ושיחק עבורה במשך 6 עונות עד סיום עונת . במהלך שביתת השחקנים ב-NBA בעונת  שיחק עבור אנאדולו אפס מליגת העל הטורקית.

ב-11 ביוני 2015 נשלח אילייסובה בטרייד לדטרויט פיסטונס בתמורה לקארון באטלר ושון ויליאמס.

ב-16 בפברואר 2016 נשלח בטרייד לאורלנדו מג'יק, יחד עם ברנדון ג'נינגס, בתמורה לטוביאס האריס.

ב-23 ביוני 2016 נשלח בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, יחד עם ויקטור אולדיפו וזכויות הדראפט על דומנטאס סאבוניס, בתמורה לסרג' איבקה.

ב-1 בנובמבר 2016 הועבר בטרייד לפילדלפיה 76' בתמורה לג'רמי גרנט.

ב-23 בפברואר 2017 נשלח בטרייד לאטלנטה הוקס בתמורה לטיאגו ספליטר. ביולי 2017 חתם על הארכת חוזה באטלנטה, אך בפברואר 2018 שוחרר מהקבוצה לפני תום החוזה.

ב-28 בפברואר 2018 חתם על חוזה בפילדלפיה 76' עד סיום עונת .

לקראת עונת  חתם על חוזה ל-3 עונות במילווקי באקס, עבור כ-21 מיליון דולר. בסוף עונת 2019/2020 מילווקי סירבה להאריך את החוזה שלו, ובכך הפך לשחקן חופשי.

ב-10 במרץ 2021 חתם על חוזה ביוטה ג'אז עד לסיום עונת .

ב-22 בדצמבר 2021 חתם לעשרה ימים בשיקגו בולס.

## נבחרת טורקיה
אילייסובה היה חבר בסגלי נבחרות טורקיה הצעירות וזכה עימה במדליית הכסף באליפות אירופה עד גיל 20 וכן גם בתואר ה-MVP של האליפות. כיום, אילייסובה חבר בסגל נבחרת טורקיה הבוגרת ושיחק עימה באליפות העולם 2006 ובאליפות אירופה 2007.

## סטטיסטיקות
### ביורוליג

### בעונה הסדירה של ה-NBA

### בפלייאוף ה-NBA

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים טורקים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת טורקיה
קטגוריה:כדורסלני אולקרספור
קטגוריה:כדורסלני ברצלונה
קטגוריה:כדורסלני אנאדולו אפס
קטגוריה:כדורסלני מילווקי באקס
קטגוריה:כדורסלני דטרויט פיסטונס
קטגוריה:כדורסלני אורלנדו מג'יק
קטגוריה:כדורסלני אוקלהומה סיטי ת'אנדר
קטגוריה:כדורסלני פילדלפיה 76'
קטגוריה:כדורסלני אטלנטה הוקס
קטגוריה:בחירות דראפט של מילווקי באקס
קטגוריה:כדורסלני טלסה 66'
קטגוריה:כדורסלני יוטה ג'אז
קטגוריה:כדורסלני שיקגו בולס
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1987
פייטרו אורסאולו השני

**פייטרו אורסאולו השני** (באיטלקית: **Pietro II Orseolo**) היה הדוכס ה-26 של ונציה. פייטרו כיהן כדוג'ה בין השנים 991–1009.

## חייו
בתקופת כהונתו של אורסאולו החלה התפשטות הרפובליקה של ונציה לכיוון מזרח - שנמשכה ב-500 השנים הבאות. בתקופתו הובטח הסחר הימי הוונציאני בים האדריאטי על ידי כיבוש פאגאניה והערים לאסטוו, קורצ'ולה ודוברובניק (ובכך הופסק הנוהג לפיו ונציה שילמה מס לפאגאניה), כיבוש שאירע בשנת 998 בעקבות מתקפת שודדי ים שאירעה שנה קודם. בתום הכיבוש החל אורסאולו לקרוא לעצמו "דוכס הדלמטים" (Dux Dalmatianorum). בעקבות הניצחון נקבע פסטיבל שנתי ונציאני - חג העלייה - *Festa della Sensa* (על פי התאריך שבו אירע הניצחון). במסגרת פסטיבל זה מפליגים הדוג'ה והבישוף של ונציה אל מעבר ללידו של ונציה, עורכים את טקס נישואי הים ומברכים את מי הים. 

בשנת 992 כרת אורסאולו הסכם שלום עם קיסר האימפריה הביזנטית בסיליוס השני ובתמורה להובלת כוחות צבא ביזנטיניים בספינותיה, קיבלה רפובליקת ונציה זכויות סחר בקונסטנטינופוליס.

ב-9 במאי 1000 החלה מלחמה נוספת בין ונציה לקרואטיה. צי בן שש ספינות החריב את מזרח הים האדריאטי. 

לאחר מותו של פייטרו אורסאולו נבחר בנו, אוטונה אורסאולו כדוג'ה אחריו. לימים, נכדו של פייטרו, פטר אורסאולו, כיהן כמלך הונגריה.

## קישורים חיצוניים

אורסאולו, פייטרו השני
קטגוריה:ילידי 961
קטגוריה:נפטרים ב-1009
Duets II (אלבום של פרנק סינטרה)

**Duets II** הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה. זהו אלבום האולפן ה-64 של סינטרה וה-36 הרואה אור בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום יצא בשנת 1994.

## הפקה
בעקבות הצלחתו של האלבום הקודם, Duets, הוציא חברת ההקלטות אלבום נוסף של דואטים. כמו באלבום הקודם גם באלבום זה הקליט סינטרה מראש את חלקו בשירים, ההקלטה הושלמה כאשר הזמרים המשתתפים הקליטו את חלקם, בזמנם הפנוי. האלבום נחשב לאיכותי יותר מהראשון, זאת עקב השיפור הטכנולוגי באיחוד שתי ההקלטות לידי שיר אחד. זאת על אף שבאלבום הראשון השתתפו כוכבים מהדרג הראשון: בונו, ברברה סטרייסנד, טוני בנט ועוד. באלבום זה השתתפו כוכבים שהקריירה שלהם כבר דעכה: ניל דיימונד או ווילי נלסון או כוכבים הנחשבים משניים: לואיס מיגל או לורי מורגן. הביצועים עצמם נחשבים לטובים יותר ומושקעים יותר מבחינת העיבוד והעריכה כמו השיר המשותף עם אנטוניו קרלוס ז'ובים או הדואט עם לנה הורן.

גם אלבום זה הצליח מאוד מבחינה מסחרית והגיע אל המקום התשיעי במצעד האלבומים של מגזין הבילבורד. האלבום מכר מעל למיליון עותקים בארצות הברית.

כמו באלבום הקודם גם באלבום זה היו חילוקי דעות בקרב מבקרי המוזיקה. למרות זאת זכה האלבום בפרס הגראמי בשנת 1995.

אלבום זה מכיל את הקלטות האולפן האחרונות של סינטרה והוא אלבום האולפן האחרון שלו. לאחריו המשיכו חברות ההקלטה בהן עבד לאורך הקריירה שלו, להמשיך ולהוציא אלבומי אוסף או אלבומי הופעות חיות של סינטרה. לאחר מותו בתאריך המציין 90 שנה להולדתו, בשנת 2005 ראה אור אלבום אוסף מיוחד. באוסף זה הופיע ביצוע שלא ראה אור באלבומי הדואט. יחד עם לוצ'אנו פבארוטי בשיר, "My Way".

## רשימת השירים

## משתתפים
* פרנק סינטרה - קולות
* פיל ראמון - מפיק/מעבד מוזיקלי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי פרנק סינטרה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי המשך
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי המסורתי הטוב ביותר
קטגוריה:אלבומי חברת קפיטול רקורדס
מאה ימים של חסד

**מאה ימים של חסד** הוא ביטוי המציין את תחילת תקופת שלטון חדש, בה מצופה כי הביקורת מן האופוזיציה, התקשורת, בעלי הכוח והעם תהא מינימלית, בשל חוסר הארגון המאפיין תקופה זו של חילוף אנשי הממשל. השימוש בביטוי קיים גם מחוץ לשדה הפוליטי, בהתייחסות למנהלים או לבעלי תפקידים באופן כללי.

לביטוי עלו במהלך השנים מספר מקורות אפשריים אשר הבולטים ביניהם הם:

#מספר הימים בו שרד שלטונו של נפוליאון בצרפת לאחר תקופת המלחמות הנפוליאוניות הנושאת את שמו - מאה הימים.
#זמן אקראי שהחל בארצות הברית בתקופה בה התחבורה לא הייתה מיידית, ועל כן זה היה הזמן בו נציגי הסנאט והקונגרס היו חייבים להתייצב בבירת האומה הנרחבת על מנת לקחת על עצמם את עול השלטון ולפתוח את המושבים בבתים המתאימים להם.

## הערות שוליים

קטגוריה:ביטויים ומושגים פוליטיים אמריקאיים
אריאל קארו

**אריאל קארו** (נולד באוקטובר 1965), תת-אלוף בצה"ל במילואים, בתפקידו האחרון כיהן כקצין מודיעין ראשי (קמנ"ר) בשנים 2009–2013.

## קורות חייו
אריאל קארו נולד ב-1965. לאחר לימודים בפנימייה הצבאית לפיקוד בתל אביב, התגייס באוקטובר 1983 לצה"ל ושירת כלוחם בחיל השריון. לאחר פציעה עבר לחיל המודיעין. ב-1995 מונה לקצין המודיעין של אוגדת אזור יהודה ושומרון. לאחר שנתיים עבר לחטיבת המחקר בחיל המודיעין לתפקיד ראש ענף. בשנת 2000 היה מפקד קורס קציני המודיעין.

בשנים 2001–2003 היה קצין המודיעין של פיקוד מרכז, במהלך הלחימה בתקופת האינתיפאדה השנייה ובמבצע חומת מגן. לאחר מכן מונה לסגן ראש החטיבה האסטרטגית באגף התכנון. משנת 2005 היה ראש מחלקת עיצוב המערכה באגף מבצעים, תפקיד אותו מילא גם במהלך מלחמת לבנון השנייה. בשנת 2007 עבר לתפקיד קצין מודיעין שדה ראשי, במהלך מבצע עופרת יצוקה. לאורך התפקיד פעל קארו להחזרת מודיעין השדה לאחריות אמ"ן, מתוך הבנה כי הניתוק אשר אירע בתחילת שנות ה-2000 היה לנתק המרכזי בזרימת המודיעין לדרגי השטח. במקביל פעל קארו לביסוס האיסוף הקרבי כמערך מקצועי בזרוע היבשה, אשר לימים הפך לחיל הגנת הגבולות.

במאי 2009 מונה לקצין מודיעין ראשי (מפקד חיל המודיעין) וכיהן בתפקיד עד מרץ 2013.

קארו הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. למד במכללה לביטחון לאומי בין השנים 2003–2004. הוא בעל תואר ראשון בהצטיינות בלימודי המזרח התיכון ומדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב ובעל תואר שני בהצטיינות במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.

קארו היה בין הקצינים הבכירים הבודדים בצה"ל שאינם בוגרי בה"ד 1.

לאחר שחרורו מונה לראש מינהלת מודיעין וסייבר בחברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות, ובשנת 2019 התקדם לתפקיד סמנכ"ל בכיר לפיתוח עסקי ושיווק ברפאל.

## קישורים חיצוניים

* בשדה של קארו, באתר דובר צה"ל
* הצופה עובר שדה, על המעבר לתפקיד קמנ"ר, באתר זרוע היבשה של צה"ל
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קציני מודיעין ראשיים
קטגוריה:בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד תל אביב
קטגוריה:תתי אלופים בצה"ל בוגרי הפנימיות הצבאיות לפיקוד
קטגוריה:קציני איסוף קרבי ראשיים
קטגוריה:קציני צה"ל שלא עברו קורס קצינים
קטגוריה:סגל רפאל
קטגוריה:קציני מודיעין של פיקוד המרכז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:חיילי חטיבת המחקר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
קרישיות יתר

**קרישיות יתר של הדם** (בלועזית: **תרומבופיליה**) היא מצב של חריגה במנגנון קרישת הדם: הדם נקרש בקלות יתר או יתר על המידה. פגיעה זו מביאה ליצירת תרומובוזות – פַּקֶּקֶת (קרישי דם) בלתי-רצויים בוורידים או בעורקים, אשר עלולים לגרום לתחלואה, לנכות ואף למצבים מסכני חיים.

תרומבופיליה יכולה להיות נרכשת (במהלך החיים) או מולדת (תורשתית), והיא עשויה להיות זמנית או קבועה.

באופן כללי, תרומבופיליה נובעת כתוצאה מהפרעה בהרכב הדם, ובפרט מהפרעה במערכת הקרישה ובפקטורי הקרישה.

באנגלית מבחינים בין שני מושגים בהקשר של קרישיות יתר: **תרומבופיליה** ו-Hypercoagulability, כאשר האחרון (Hypercoagulability) מתייחס לנטייה של הדם להיקרש בתוך מבחנה במעבדה.

## ראו גם
*קרישיות יתר בהריון

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:המטולוגיה
אוטונה אורסאולו

**אוטונה אורסאולו** (באיטלקית: **Ottone Orseolo**;  992 לערך - 1032) היה הדוכס ה-27 של ונציה. אוטונה כיהן כדוג'ה בין השנים 1009–1026.

## קורות חיים
אוטונה היה בנו השלישי של פייטרו אורסאולו השני, שכיהן כדוג'ה. אוטונה ירש את כיסאו של אביו בגיל 16, והיה לצעיר הדוג'ים מאז ומעולם בהיסטוריה של לה סרניסימה.

עוד בתקופת כהונתו של פייטרו, בעת שהקיסר אוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שהה בוורונה, והסכים להעניק זכויות מסחר לרפובליקת ונציה, הוא ביקש מפייטרו לשלוח את בנו השלישי לוורונה. בזמן שהותו בוורונה תמך הקיסר באוטונה כיורשו של פייטרו.

החל משנת 1006 החל פייטרו להכין את בנו לתפקיד דוג'ה, ומינה אותו לדוג'ה משנה לצידו, וזמן קצר לאחר מכן הוריש את רכושו לעניים ולכנסייה, ופרש למנזר. לאחר פירשתו המשיך אוטונה לשלוט בוונציה לבדו.

זמן קצר לאחר מות אביו, בשנת 1008, נשא אוטונה לאישה את מריה, בתו של גזה ואחותו של אישטוון הראשון, מלך הונגריה.

בשנת 1017 נפטר ויטאלה קאנדיאנו, פטריארך גראדו, ואוטונה מינה את אחיו, אורסו, (בנו השני של פייטרו), אשר כיהן באותה עת כבישוף של טורצ'לו לתפקיד הפטריארך, ואת אחיו הצעיר ויטאלה אורסאולו לתפקיד הבישוף שנתפנה.

בעקבות נפוטיזם זה איבד אוטונה את הפופולריות שלו ואת אהדת הציבור, ולאחר שפופו, פטריארך אקווילה גינה את מעשיו, נאלצו אוטונה ואחיו להימלט בשנת 1022 לאיסטריה מאימת ההמון הזועם; אולם בשנת 1023 בזז פופו את גראדו, ובעקבות הביזה קראו תושבי ונציה וגראדו לאוטונה ולאחיו לשוב לוונציה ולגראדו, ובשנת 1024 הכיר האפיפיור יוחנן ה-14 בזכותו של אורסו להיות בישוף גראדו.

מינויים משפחתיים נוספים הביאו להדחתו של אוטונה בשנת 1026 מכיסאו. אוטונה גולח, והוגלה לקונסטנטינופוליס, בה קיבל אותו הקיסר קונסטנטינוס ה-8 בזרועות פתוחות, והעניש את ונציה על ההדחה בביטול זכויות המסחר שהוענקו לעיר בתקופת פייטרו. בשל קשריו הטובים של אוטונה עם קיסר האימפריה הרומית הקדושה, גם הקיסר קונראד השני, מיהר לבטל את זכויות הסחר של הסוחרים הוונציאנים, וגיסו של אוטונה, אישטוון הראשון מלך הונגריה תקף את ערי החוף באזור דלמטיה שהיו בשליטת ונציה וכבש חלק מהן.

זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1032 אולץ הדוג'ה אשר נבחר לאחר הדחת אוטונה, פייטרו בארבולאנו להתפטר, וויטאלה נשלח לקונסטנטינופוליס לקרוא לאחיו הבכור לשוב לוונציה (בינתיים שלט אורסו, ארכיבישוף גראדו בעיר). עם הגעת ויטאלה לקונסטנטינופול הוא גילה כי אחיו על ערש דווי, ואוטונה נפטר זמן קצר לאחר מכן מבלי ששב לוונציה. עם הגעת החדשות בדבר מותו של אוטונה לוונציה, התפטר אורסו מכס הדוג'ה, וקרוב משפחה רחוק, דומניקו אורסאולו (לפי היסטוריון אחר מדובר באח צעיר של אוטונה ואורסו), ניסה את כס הדוג'ה. ההמון הוונציאני התנגד לכך, ובחר את דמוניקו פלאבאניקו לדוג'ה.

בנו של אוטונה, פטר אורסאולו ירש את אישטוון כמלך הונגריה.

## קישורים חיצוניים

אורסאולו, אוטונה
קטגוריה:ילידי 992
קטגוריה:נפטרים ב-1032
סטיבן אוסטין

**סטיבן פולר אוסטין** (באנגלית: **Stephen Fuller Austin**; 3 בנובמבר 1793 – 27 בדצמבר 1836), המוכר בכינוי "אבי טקסס", היה מייסד התיישבות אזרחי ארצות הברית בחבל טקסס כשהיה בשליטת מקסיקו.

## חייו
אוסטין נולד בווירג'יניה וגדל במיזורי.

במשבר הכלכלי בשנת 1819, אוסטין, כמו אביו, איבד את כל כספו. בשלב זה אוסטין עבר לארקנסו. שם רכש אדמות באזור שיהפכו בהמשך לליטל רוק, עיר הבירה של מדינת ארקנסו. לאחר הרכישה גילה אוסטין כי המדינה בוחנת את האזור כדי להפוך אותו לעיר הבירה הטריטוריאלית. תביעתו לבעלות על הקרקע נדחתה על ידי בית המשפט.

בארקנסו התמודד אוסטין לקונגרס ללא הצלחה ומונה כשופט. האספה הטריטוריאלית ארגנה מחדש את הממשלה וביטלה את מינויו של אוסטין בשנת 1820.

לאחר שבוטל המינוי של אוסטין בארקנסו, הוא עבר ללואיזיאנה ושם הסדיר את לימודי המשפטים במדינה. אוסטין הפך לחבר במסדר "הבונים החופשים", והתקבל ללשכת לואיזיאנה מס' 111 בסנט ג'נבייב, מיזורי. בהמשך, בעת שהותו בטקסס פעל אוסטין להרחבת פעילות הבנייה החופשית בטריטוריה החדשה של טקסס.

הוא הוביל את תהליך הקולוניזציה השני והמצליח בסופו של דבר של טקסס, כשהביא 300 משפחות אמריקאיות לטקסס בשנת 1825. בנוסף הוא עבד יחד עם הממשלה המקסיקנית כדי לתמוך ולחזק את ההגירה האמריקאית למקסיקו.

אוסטין ראה עצמו כאזרח נאמן של מקסיקו עד שהגנרל המקסיקני, סנטה אנה, חטף אותו והחזיק אותו בשבי מפחד שאוסטין ינהיג מרד של אזרחי ארצות הברית היושבים בטקסס נגד מקסיקו. אולם, דווקא חטיפתו של אוסטין האיצה את בואו של מרד זה משום שעם שחרורו מהשבי תמך אוסטין במרד. הוא היה גנרל בצבא רפובליקת טקסס בעת המהפכה הטקסנית ושר החוץ הראשון של רפובליקת טקסס.

אוסטין חלה בשבי המקסיקני במחלה כרונית שגרמה למותו בגיל העמידה כשהיה שר החוץ של רפובליקת טקסס. אוסטין נפטר רווק וחולה בדירה שכורה. אוסטין בירת טקסס, מחוז אוסטין ומוסדות בולטים שונים בארצות הברית קרויים על שמו.

## קישורים חיצוניים

* 
*סטיבן אוסטין  באתר  MASONRYTODAY
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:טקסס: היסטוריה
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טרנסילבניה (קנטקי)
קטגוריה:המהפכה הטקסנית
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ארצות הברית
קטגוריה:אישים שפסליהם הוכנסו לאוסף היכל הפסלים הלאומי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של מדינת טקסס
קטגוריה:מהגרים מארצות הברית למקסיקו
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1793
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1836
סיפורים מאליס איילנד

**סיפורים מאליס איילנד** (בצרפתית: **Recits D`Ellis Island**), עדויות על נדודים ותקווה, הוא ספר תעודי של ז'ורז' פרק ורוברט רובר (Robert Bober). הספר נכתב במקור בצרפתית ויצא לאור בצרפת בשנת 1980. הספר יצא לאור גם בישראל, בעברית בהוצאת בבל בשנת 2009.
 
ז'ורז' פרק היה סופר, מחזאי ופובליציסט צרפתי ממוצא יהודי. נחשב לאחד מחשובי הסופרים בעולם לאחר מלחמת העולם השנייה והמפורסם בחברי קבוצת אוליפו. ז'ורז' פרק כתב: "מה שאני, ז'ורז' פרק, באתי לחקור כאן, זה את הנדודים, את הפזורה, את הגלות. אליס איילנד בשבילי הוא המקום של הגלות, כלומר המקום של העדר המקום, הלא-מקום, השום מקום".
 
בשנת  1979 נסע ז'ורז' פרק עם רובר בובר, במאי סרטים דוקומנטריים, לניו יורק, כדי לצלם סרט תיעודי על תופעת ההגירה לאמריקה. זו  גם נסיעה  שלהם אל עצמם ואל יהדותם. הסרט התמקד בגל העצום של ההגירה שהתרחשה בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20. הספר סיפורים מאליס איילנד מתאר את ההיסטוריה של אליס אילנד, את תהליך הצילומים, מראה תמונות מהם, מספר על המחשבות  שליוו את עשיית הסרט, מגולל את ההיסטוריה של האי ושל ההגירה לאמריקה ומביא שורה ארוכה של ראיונות  מרתקים שערך פרק עם מהגרים יהודים ואיטלקים שהגיעו לאמריקה בראשית המאה ה-20 ועברו דרך אליס איילנד.
 
אליס איילנד הוא אי מלאכותי הנמצא בנמל ניו יורק בשפך נהר הדסון. האי שימש מרכז של מחלקת ההגירה של ארצות הברית. דרך אליס אילנד עברו מרבית המהגרים שהגיעו לארצות הברית מסוף המאה ה-19 ועד תחילת המאה ה-20. ב-1 בינואר 1892 נפתחה באי תחנת קליטת מהגרים של השלטון הפדרלי. התחנה פעלה עד ה-20 בנובמבר 1954, כאשר ל-98% מהבאים הותר להיכנס לארצות הברית. כשני האחוזים הנותרים הוחזרו למדינות מוצאם מנימוקים רפואיים וכלכליים, על חשבון קווי הספנות שהביאו את העולים.
 
פקידי ההגירה העבירו את המהגרים במעין סרט נע כאשר המהגר עבר מפקיד לפקיד ואלה נהגו לסמן בגיר את המהגרים באותיות על בגדיהם, אותיות  שציינו את הסיבות למניעת הכניסה לארצות הברית. היו מהגרים שהצליחו להיכנס לארצות הברית על ידי מחיקת הסימנים. כיום פועל באי מוזיאון ההגירה האמריקאי. ניתן להגיע לאליס אילנד במעבורות היוצאות מפארק באטרי בקצהו הדרומי של מנהטן או באלה המגיעות מג`רזי סיטי, ניו ג'רזי.
 
פרק מנסה לשחזר את זהותו היהודית שאבדה בשואה, זו שנשכחה בנקודת המעבר ומרכז המעצר הזה שבין העולם ישן והחדש. במעמד הגורלי מול פקידי ההגירה, התבצע תהליך מהיר של "סלקציה" עוד לפני שזו הופעלה על ידי הנאצים. פרק עומד נבוך אל מול השאלות שנועדו לנפות את  המהגרים "בני החיים", אלו שהתקבלו לחיות באמריקה. אליס איילנד כונה בפי המהגרים "אי הדמעות";

## לקריאה נוספת
* ז'ורז' פרק, רובר בובר, **סיפורים מאליס איילנד**. תרגמה מצרפתית: נורית פלד-אלחנן. הוצאת בבל, 2009. 177 עמודים.
## קישורים חיצוניים
* אליס איילנד, בית חרושת לייצור אמריקאים
* 
* פאר פרידמן, על "סיפורים מאליס איילנד" מאת ז'ורז' פרק עם רובר בובר
* ז'ורז' פרק עם רובר בובר אי הדמעות  מתוך סיפורים מאליס איילנד, מכונת קריאה בבל
* ז'ורז' פרק עם רובר בובר סיפורים מאליס איילנד: עדויות על נדודים ותקווה
* מראה על אליס איילנד מגשר ברוקלין
* ז'ורז' פרק באתר הוצאת בבל
 

קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:ספרי 1980
קטגוריה:ספרי הוצאת בבל
אורי קיין

**אורי קיין** (באנגלית: **Uri Caine**; נולד בפילדלפיה ב-8 ביוני 1956), פסנתרן ומלחין ג'אז ומוזיקה קלאסית בת זמננו יהודי-אמריקאי, יוצר מרכזי בדור השני של "הזרם השלישי". קיין ידוע בחיבוריו בין סגנונות מוזיקליים שונים תוך שיתופי פעולה החוצים את גבולות הסוגות המוזיקליות.

## קורות חיים
קיין נולד למשפחה יהודית בפילדלפיה, בבית דובר עברית. בילדותו נחשף לג'אז, רגטיים ומוזיקה קלאסית כמו גם למוזיקת נשמה של ג'יימס בראון ומוזיקה יהודית ומנגינות ופיוטים של יהודי תימן ועיראק.

קיין למד באוניברסיטת פנסילבניה אצל המלחין האוואנגארדי ג'ורג' קראמב שם נחשף למוזיקה קלאסית בת זמננו. ב-1980 עבר לניו-יורק, ניגן פסנתר באופן מקצועי ושיתף פעולה עם מוזיקאי ג'אז ניו-יורקים כמיקי כץ, דון ביירון ודייב דאגלס. בשנות השמונים החל להלחין ויצר יצירות כ"מדרכות ניו-יורק - פנטסיה בצלילים על דמותה של ניו יורק בתחילת המאה ה-20", "Blue Wail" ועוד.

פריצתו הגדולה של קיין הייתה בשנת 1997 כאשר החל להוציא את ההקלטות של "פרויקט גוסטב מאהלר", פרויקט שראשיתו בחקירותיו של קיין אחר מקורות המוזיקה של מאהלר במוזיקה יהודית ובו מנגנן האנסמבל של קיין פרשנות מודרנית (לדברי קיין - "מדרשים מוזיקליים") למוזיקה של מאהלר ויוצא ממנה להרפתקאות ג'אז, פיוטים ו אלתורים. התקליט הראשון היה *Gustav Mahler/Primal Light*, אשר זכה לפרס "אלבום מאהלר הטוב ביותר לשנת 1997" על ידי אגודת מאהלר הגרמנית (Die Gustav Mahler Gesellschaft). מחד, זכה הקונצרט בו הוענק הפרס לעשר דקות של תשואות בעמידה, מאידך, עורר עליו את זעמם של מספר מבקרים שראו במעלליו של קיין "חילול הקודש". בפרויקט מאהלר יצאו גם התקליטים *Gustav Mahler in Toblach*, ששיאו הוא קטע משירים על מות ילדים המוליך לתפילת אל מלא רחמים ו-*Gustav Mahler: Dark Flame*.

בעקבות מאהלר ערך קיין פרשנויות גם לווריאציות גולדברג מאת יוהאן סבסטיאן באך ווריאציות דיאבלי מאת לודוויג ון בטהובן וכן למוזיקה של ואגנר, שומאן ומוצארט.

בהמשך שיתף קיין פעולה עם מוזיקאי רוק, היפ הופ, כליזמר ומוזיקה אלקטרונית. ב-2006 הקליט במסגרת פרויקט "מצדה" של ידידו ג'ון זורן תקליט בשם *Moloch: Book of Angels Volume 6*, אשר מכיל קטעים שהולחנו לפי שמות המלאכים במיסטיקה העברית.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* ראיון באתר All About Jazz 
* ביקורת על ה"מאהלר של קיין" 
* אורי קיין: מדרשים מוזיקליים 
* שיחה עם אורי קיין 
* פורטרט 

## הערות שוליים

קטגוריה:נגני ג'אז: פסנתרנים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
נמרוד בוכמן

**נמרוד בוכמן** (נולד ב-8 ביולי 1983) היה שוער נבחרת ישראל בכדורגל חופים וקבוצת "מסעדות אחלה" פתח תקווה אלופת הליגה הישראלית בכדורגל חופים. בוכמן הצטרף לקבוצה זו, לאחר שבשנים 2007 ו-2008 שיחק במדי קבוצת תל אביב. ב-2010 זכה בוכמן יחד עם קבוצת "קדמת עדן כפר סבא" באליפות המדינה בכדורגל חופים.

בוכמן השתתף במוקדמות אליפות אירופה בכדורגל חופים ביוון. כמו כן, השתתף במוקדמות אליפות העולם בקסטליון שבספרד (2009) שם רשם הופעות בכל 4 המשחקים של הנבחרת, שהעפילה לשמינית הגמר שם הודחה על ידי המארחת ספרד.

בוכמן שימש גם כשוער אס"א תל אביב בליגת הכדורגל באולמות וזכה עמה באליפות המדינה בליגת הכדורגל באולמות בשנת 2009 לאחר שנבחר למצטיין בסדרת הגמר. ואף השתתף עמה בליגת האלופות האירופאית באוסטריה.

ב-2010 זכה בוכמן יחד עם קבוצת אס"א תל אביב בדאבל בליגת הכדורגל באולמות לאחר זכייה בגביע ובאליפות המדינה.

## פעילות ציבורית
בוכמן שימש כאחד מראשי מטה המאבק של אוהדי הפועל תל אביב נגד הריסת אולם אוסישקין והיה מראשי מטה המאבק של אוהדי הפועל תל אביב נגד בעלי הקבוצה, אלי טביב.

בבחירות לעיריית תל אביב-יפו שנערכו בשנת 2008, הוצב במקום ה-13 ברשימת "עיר לכולנו". בשנים 2010–2012 ריכז בוכמן את המטה הארצי של "פורום פעולה אזרחית" בראשות הרב מיכאל מלכיאור אשר הובילה את המאבק הציבורי להגדלת חלקו של הציבור בתגליות הגז הגדולות במה שידוע לציבור דרך ועדת ששינסקי. בהמשך הוביל הפורום את המאבק הציבורי נגד הריכוזיות במשק והמאבק על "קרן הדורות הבאים" אשר אמורה להבטיח כי הכספים שיגיעו מתגליות הגז העצומות יופנו למטרות של חינוך, רווחה, בריאות והגנה על הסביבה.

בקיץ 2011 היה בוכמן אחד מהפעילים הבולטים במסגרת המחאה החברתית.

## חיים אישיים
בוכמן הוא אחיהם של הכדורסלנים יפתח וכרמל בוכמן. הוא בעל תואר שני בדיפלומטיה מאוניברסיטת תל אביב. נכון לשנת 2016, הוא חי בברלין.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלני חופים ישראלים
קטגוריה:שחקני נבחרת ישראל בכדורגל חופים
קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אליאנס (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לגרמניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
גונתר שולר

**גונתר שולר** (באנגלית: **Gunther Schuller**; 22 בנובמבר 1922 – 21 ביוני 2015), היה מוזיקאי ג'אז ומוזיקה קלאסית. נגן קרן יער, מלחין, מנצח, מוזיקולוג ותאורטיקן של מוזיקה מודרנית. מגדיר ומעצב "הזרם השלישי", סגנון מוזיקלי הניצב בין מוזיקה קלאסית לג'אז.

## קורות חיים וקריירה
שולר נולד בניו יורק למשפחה מוזיקלית, אביו היה נגן כינור בפילהרמונית של ניו יורק. שולר הצעיר למד נגינה בחליל ובקרן ובגיל 15 כבר הופיע באופן מקצועי עם הבלט האמריקאי. בשנים 1943–1945 שימש כנגן הקרן הראשי של התזמורת הסימפונית של סינסינטי ובין השנים 1945–1959 ניגן בתזמורת המטרופוליטן אופרה. במקביל החל לנגן ג'אז והופיע עם מיילס דייוויס החל מ-1949.

בשנת 1955 הקים, יחד עם הפסנתרן ג'ון לואיס את "אגודת הג'אז המודרני" (Modern Jazz Society) שהפכה מאוחר יותר ל"אגודת הג'אז והמוזיקה הקלאסית" (Jazz and Classical Music Society). בשנת 1957, כאשר שימש כמרצה באוניברסיטת ברנדייס, הגדיר את "הזרם השלישי".

שולר לא רק הגדיר את הזרם אלא הלחין מספר רב של יצירות שביטאו את מה שראה כעיקר הסינתזה בין הסגנונות. בהן *Transformation*  (1957, לאנסמבל ג'אז), *Concertino*  (1959, לרביעיית ג'אז ותזמורת), *Abstraction*  (1959, ל-9 כלי נגינה), *Variants on a Theme of Thelonious Monk*  (1960, ל-13 כלי נגינה) אותו ביצעו אורנט קולמן, אריק דולפי וביל אוונס ואופרה בשם *The Visitation*  (1966). בשנים אלה הופיע כנגן וכמנצח בהרכבים שונים ומגוונים.

בשנת 1959 הפסיק להופיע על במות והחל להקדיש עצמו להוראה, כתיבה תאורטית והיסטורית והלחנה. עם זאת הקליט מספר פעמים תקליטים יחד עם אמנים כדיזי גילספי, ג'ו לובנו ואחרים. ב-1989 שבר היעדרות ארוכה מן הבמה כאשר ניצח על יצירתו של צ'ארלס מינגוס *Epitaph* בלינקולן סנטר. הוא הלחין למעלה מ-160 יצירות, שימש כעורך סדרת *Jazz Masterworks Editions* של הסמיתסוניאן, פרויקט שמטרתו להציג את המיטב של היסטוריית ההקלטות של הג'אז מראשיתו על מנת לשחזר ולשמר הקלטות מיושנות ולהנגישן לציבור הרחב וכמנהל של להקת הג'אז של המכון.

בשנת 1981 הקים את חברת התקליטים GM Recordings, המיועדת להוצאת מוזיקה של "הזרם השלישי".

## פרסים והוקרה
בשנת 1974 ו-1976 זכה בשני פרסי גראמי על ההופעה הקאמרית הטובה ביותר ועל האלבום הקלאסי הטוב ביותר. ב-1988 זכה לפרס ויליאם שומאן המוענק על ידי אוניברסיטת קולומביה על מפעל חיים בהלחנת מוזיקה אמריקאית. ב-1993 קיבל פרס למפעל חיים על תרומתו לג'אז מאת המגזין דאון ביט ובשנת 1994 זכה בפרס פוליצר להלחנה על יצירתו *Of Reminiscences and Reflections*. כמו כן קיבל למעלה מעשרה תוארי דוקטור לשם כבוד.

## ספרים פרי עטו

* **Early Jazz: Its Roots and Musical Developmen**t, Oxford University Press. 1968
* **The Swing Era: The Development of Jazz, 1930-1945**, Oxford University Press, 1991
* **Gunther Schuller: A Bio-Bibliography**, Greenwood Publishing Group, 1987


## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר פרו-ארטה 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:סגל הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: מוזיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
הליגה הארצית בכדוריד

**הליגה הארצית ב[[כדוריד]]** היא הליגה השלישית והנמוכה ביותר בכדוריד הישראלי. הליגה כוללת שני מחוזות (צפון/דרום), כשבכל מחוז 8 קבוצות.

הקבוצה שמסיימת ראשונה בכל מחוז בסיום העונה, עולה לליגה הלאומית. ואותן מחליפות שתי הקבוצות שסיימו במקום האחרון בליגה הלאומית. הצפונית מבין השתיים נשלחת לשחק בעונה שלאחר מכן בליגה הארצית צפון, והדרומית, בארצית דרום.

להלן הקבוצות המשתתפות בעונת 2022/2023:

## קישורים חיצוניים
* ליגה ארצית צפון - אתר איגוד הכדוריד
* ליגה ארצית דרום - אתר איגוד הכדוריד

קטגוריה:ליגות כדוריד בישראל
התנועה הדמוקרטית האשורית

**התנועה הדמוקרטית האשורית** (באנגלית: (**Assyrian Democratic Movement** (ADM, בארמית סורית: **ܙܘܥܐ ܕܝܡܘܩܪܛܝܐ ܐܬܘܪܝܐ**, תעתיק לעברית: זועא דימוקרטיא אתוריא או בקיצור זועא (Zowaa)) היא מפלגה אשורית אתנית בעיראק, ונכון ל-2009 היא המפלגה האשורית היחידה אשר זוכה לייצוג בפרלמנט העיראקי.

המפלגה הוקמה ב-12 באפריל 1979 במטרה לשמש ייצוג לעם האשורי בעיראק וכדי להתנגד למשטר מפלגת הבעת' וניסיונותיו החוזרים ונשנים לנשל את האשורים מאדמותיהם. ב־1982 הכריזה התנועה על מאבק מזוין נגד משטרו של סדאם חוסיין. ראש התנועה הדמוקרטית האשורית בפרוץ המאבק היה יונדם כנא, שהיה במשך שנים רבות מסומן כמטרה על ידי מפלגת הבעת' העיראקית, כיום הוא משמש כחבר פרלמנט מטעם המפלגה.

התנועה מוציאה לאור את העיתון "בהרה".

האגף הצבאי של התנועה נקרא "יחידות הגנה למישור נינוה".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:עיראק: מפלגות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1979
ליילה פהלווי

**ליילה פהלווי** (בפרסית: **لیلا پهلوی**, תעתיק מדויק: לילא פהלוי), הידועה גם כ**הנסיכה לילה מ[[איראן]]** (27 במרץ 1970 – 10 ביוני 2001), הייתה בתו הצעירה של שאה איראן, מוחמד רזה שאה פהלווי.

## ביוגרפיה
ליילה פהלווי נולדה בשנת 1970 בטהראן, בירת איראן, לשאה האיראני מוחמד רזה פהלווי ולאשתו השאהבאנו (בפרסית: شهبانو, "קיסרית"), פרח פהלווי. בשנת 1979 התחוללה באיראן המהפכה האיראנית בה הודח השאה משלטונו והמדינה הפכה לתיאוקרטיה אסלאמית, אז עזבה משפחת השאה את איראן. לאחר מותו של אביה במצרים בשנת 1980 היגרה משפחת פהלווי לארצות הברית. פהלווי למדה בבית הספר הפרטי היוקרתי "Rye Country Day School" בניו יורק וכן למדה בבית ספר ממלכתי במסצ'וסטס. בהמשך למדה תואר בספרות באוניברסיטת בראון. בראיונות שהעניקה לתקשורת האמריקאית סיפרה פהלווי כי הבריחה מאיראן הייתה טראומטית מאוד עבורה וכי היא סובלת מסיוטים על רקע זה. כמו כן, סיפרה הנסיכה כי היא מעוניינת לשוב לאיראן.

ליילה פהלווי העבירה את חייה בין ביתה שבקונטיקט, ארצות הברית, לערים שונות באירופה. היא נודעה באורח החיים הבוהמי אותו ניהלה, אשר התבטא במסעותיה הרבים ברחבי העולם ובמסיבות ונשפים של בני המעמד העליון ברחבי ארצות הברית ואירופה, בהם לקחה חלק באופן קבוע. על אף מערכות היחסים הרבות אותן ניהלה, היא מעולם לא נישאה. פהלווי הייתה פעילה מאוד בקרב חוגי הגולים האיראניים: היא עסקה בארגון מפגשים של האליטה האיראנית הגולה, וכן נטלה חלק פעיל בארגון טקסי הזיכרון לאביה. בנוסף לכך ניהלה את "קרן מורשת איראן", אשר עיקר פעילותה התבטא בארגון כנסים ותערוכות אומנות בנושא התרבות הפרסית ותרבות איראן המודרנית.

בשנים האחרונות לחייה, החלה פהלווי לעסוק בדוגמנות ודגמנה עבור מעצב העל ולנטינו גרוואני. באותה התקופה מצבה הבריאותי והנפשי החל להדרדר, היא איבדה ממשקלה ואובחנה כסובלת מאנורקסיה נרבוזה. היא נאלצה להפסיק את קריירת הדוגמנות שלה וטופלה במרפאות רבות בארצות הברית ובריטניה. במקביל שקעה בדיכאון ופיתחה תלות בכדורי שינה. ב-10 ביוני 2001 היא נמצאה מתה בחדר בית המלון בו שהתה בלונדון. בנתיחה שלאחר המוות התגלה כי סיבת המוות הייתה מנת יתר של ברביטורט (תרופה להרגעה ולשינה) וקוקאין, להם הייתה מכורה פהלווי. עם זאת, ישנה תאוריית קשר הטוענת כי הנסיכה נרצחה.

מותה של הנסיכה ליילה פהלווי הכה בתדהמה רבים בקהילות יוצאי איראן. מקורביה סיפרו כי חייה של פהלווי היו חיים טראגיים ועל אף חיי החברה שלה, היא חיה בבדידות ומתה לבד. פהלווי נקברה בחלקת קבר ליד סבתה, פרידה ע'ותבי (בפרסית: فریده قطبی, תעתיק מדויק: פרידה קטבי), בבית הקברות של פאסי בפריז. רבים הגיעו להלווייתה וקהילות איראניות רבות הכריזו על יום אבל וקיימו טקסי זיכרון.

## אילן יוחסין של שושלת פהלווי

## קישורים חיצוניים

* עמוד הזיכרון לנסיכה ליילה באתר הרשמי של פרח פהלווי 
* רוז ג'ורג', Leila Pahlavi: the peacock princess, The Independent (אנגלית)
* דיווח על מותה של הנסיכה ליילה באתר ה-BBC (אנגלית)
* כתבה על מותה של הנסיכה ליילה באתר "The Iranian" (אנגלית)
* 

קטגוריה:דוגמניות
קטגוריה:מאזנדראנים
ליילה
קטגוריה:נשים איראניות
קטגוריה:ילידות 1970
קטגוריה:ילידי 1970
קטגוריה:איראניות שנפטרו ב-2001
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-2001
דומניקו פלאבאניקו

**דומניקו פלאבאניקו** (באיטלקית: **Domenico Flabanico**; נפטר בשנת 1043) היה הדוכס ה-29 של ונציה. דומניקו כיהן כדוג'ה מאז הדחתו למעשה של פייטרו בארבולאנו בשנת 1032 ועד פטירתו. 
## חייו
פלאבאניקו עלה לשלטון בוונציה בתקופה של אי סדר. קודמו, פייטרו בארבולאנו הודח בשל הלחץ הכלכלי הרב שהוטל על וונציה על ידי הקיסר קונסטנטינוס ה-8, קיסר האימפריה הביזנטית והקיסר קונראד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בעקבות הדחת הדוג'ה אוטונה אורסאולו. כמו כן, בעקבות ההדחה של אוטונה, תקף אישטוון הראשון מלך הונגריה את ערי ונציה שבחוף דלמטיה וכבש וסיפח חלק מהן. באבולאנו כשל בהתמודדות עם לחצים אלה וההמון החליט להדיחו ולהשיב את אוטונה מגלותו בקונסטנטינופוליס לכס הדוג'ה. לאחר שהתברר שאוטונה נמצא על ערש דווי, ניסה דומניקו אורסאולו, קרובו של אוטונה לתפוס את כס הדוג'ה. מחאה ציבורית כנגד ניסיון זה הביא לבחירתו של דומניקו פלאבאניקו, שהיה בן למשפחת סוחרים עשירה, אולם לא היה בן למשפחת אצולה.

בתקופת שלטונו של דומניקו פלאבאניקו נחקקו חוקים חדשים שנועדו להגביל את כוחות של הדוג'ה בניסיון למנוע את הפיכת הרפובליקה למדינה מלוכנית. פלאבאניקו כשל במגעיו הדיפלומטיים עם המדינות הסמוכות, והפסקת זכויות הסחר הביאו לירידה בהיקף המסחר ובכוחה של ונציה. רק בתקופת יורשו, דומניקו קונטאריני הראשון, שעלה לשלטון לאחר מותו של פלאבאניקו בשנת 1043, החלה עליה מחודשת בהיקף המסחר ובכוחה של ונציה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
פלאבאניקו, דומניקו
קטגוריה:נפטרים ב-1041
אדמונד מנחם אייזלר

שמאל|ממוזער|250px|אדמונד מנחם אייזלר

**אדמונד מנחם אייזלר** (בהונגרית: **Edmund Menachem Eisler**; 1942 – 1850) היה סוחר וסופר יהודי-הונגרי, הנמנה עם מחברי האוטופיות הציוניות הראשונות.

## קורות חיים
אייזלר נולד בטרנבה שבהונגריה עילית (כיום בסלובקיה), בן למשפחה של סופרים ומפרשי המקרא. למחייתו עבד כסוכן ביטוח וחברת פחם, ולצד זאת פעל כמשכיל פרסם שירים, פיליטונים ומאמרים בעיתונות היהודית בשפה הגרמנית בהונגריה.

בשנת 1882 חיבר בגרמנית את הרומן האוטופי **חזות העתיד** (בגרמנית: *Ein Zukunftsbild*), אשר התפרסם בעילום שם בווינה ב-1885. בספרו, שנכתב על רקע גילויי האנטישמיות במרכז אירופה (בהם עלילת הדם בטיסה-אסלאר) והפוגרומים בדרום-מערב האימפריה הרוסית, חזה אייזלר הגירה המונית של יהודים מאירופה, אשר הופכת את אירופה ל"יודנריין" (נקייה מיהודים), בעקבות רדיפות אנטישמיוֹת בהובלת גרמניה.

בסיפורו, היהודים המהגרים מאירופה עולים לארץ ישראל, ומייסדים בה את מדינת "יהודה" – מונרכיה חוקתית יהודית הנחלקת לשבטים, שבה השפה הלאומית היא עברית. המדינה שזה עתה הוקמה מותקפת על ידי המדינות השכנות, אך נוחלת מולן ניצחון.

החיבור 'חזות העתיד' נתגלה מחדש על ידי פרץ סנדלר, שתרגם אותו והוסיף מבוא במסגרת האנתולוגיה "חזיוני מדינה" בעריכת גצל קרסל.
(עוד באסופה: 'מסע לארץ ישראל בשנת ת"ת' מאת אלחנן ליב לוינסקי, 'אנטיגויות בציון' מאת יעקב בכר ו'שני דמיונות' ליצחק פרנהוף.)

## יצירתו בתרגום לעברית
* "חזות העתיד" (תרגם: פרץ סנדלר), בתוך: פרץ סנדלר, גצל קרסל (עורכים), **חזיוני מדינה: ילקוט אוטופיות ציוניות**, תל אביב: מ. ניומן, תשי"ד-1954, עמ' 27–98.
** נדפס שוב בתוך: רחל אלבוים-דרור, **המחר של האתמול**, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"ג 1993, כרך ב: מבחר האוטופיה הציונית, עמ' 9–35.

## ראו גם
* מדינת היהודים
* אלטנוילנד
* אוטואמנציפציה

## לקריאה נוספת
* פרץ סנדלר, "מ. אייזלר וחזותו" (מבוא ל'חזות העתיד'), בתוך: פרץ סנדלר, גצל קרסל (עורכים), **חזיוני מדינה: ילקוט אוטופיות ציוניות**, תל אביב: מ. ניומן, תשי"ד-1954, עמ' 9–26.
* "מנחם (אדמונד) אייזלר: תמונת עתיד", בתוך: רחל אלבוים-דרור, **המחר של האתמול**, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"ג 1993, כרך א: האוטופיה הציונית, עמ' 58–60.


* Shlomo Avineri, 'Edmund Eisler’s Zionist utopia,' *Midstream* 31,2 (1985), 50-53.


## קישורים חיצוניים
* , 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מבשרי הציונות
קטגוריה:יהודים סלובקים
קטגוריה:משוררים יהודים הונגרים
קטגוריה:עיתונאים יהודים הונגרים
קטגוריה:סופרים יהודים הונגרים
קטגוריה:סופרי פנטזיה יהודים
קטגוריה:אוטופיסטים
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:סוכני ביטוח
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1850
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1942
רב-חומט

**רַב־חֹמֶט** או **חומט כחול לשון** (שם מדעי: *Tiliqua*) הוא סוג זוחל ממשפחת החומטיים. החומט מכונה לעיתים "כחול לשון" בשמו בשל הלשון הכחולה והגדולה שלו אשר מוציא אותה במצב של איום - על מנת להיראות גדול יותר.
## מאפיינים
רב־חומט יכול להגיע לאורך עד 60 ס"מ ולאורך חיים של 20 שנים. לרב־חומט יש 7 מינים שכוללים 9 תת-מינים. רב־חומט מצוי בטבע בשלל צבעים. בניו גינאה, לדוגמה, הוא בעל גוף לבן עם פסים כחולים ואילו באוסטרליה הוא מעוטר בגחון לבן, גב חום, ראש חום וטבעות שחורות העוטפות את גופו.

רב־חומט חי כיחיד במשך רוב השנה. עונת הרבייה שלו היא בחודשים ספטמבר-נובמבר. משך ההיריון הוא 3–5 חודשים כך שהרב־חומט משריץ את ולדותיו חיים בחודשים דצמבר-אפריל. הוא משריץ כ-12 צאצאים.

לטאת רב־חומט ניזונה מעכברים, צמחים, חרקים, עכבישים ופרוקי-רגליים שונים.
כהרבה בעלי חיים מדבריים אחרים היא מנצלת כל הזדמנות להזין את עצמה מחרקים בסביבתה. כמו לטאות אחרות, תפיסת הטרף שלה נעשית באמצעות לשונה הדביקה המותאמת לכך, ופחות על ידי שימוש בלסתות.

טורפיו העיקריים הם כלבים, חתולים, עופות דורסים ופתניים אוסטרליים.

## מינים
*רב-חומט ננסי (*Tiliqua adelaidensis*)
**Tiliqua gigas*
**Tiliqua multifasciata*
**Tiliqua nigrolutea*
**Tiliqua occipitalis*
*רב-חומט קצר-זנב (*Tiliqua rugosa*)
**Tiliqua scincoides*

## גלריה

Blue tongued skink NSW Australia.JPG
Tiliqua scincoides 3.jpg
Shingleback-sa.jpg
Western Blue-tongued Lizard (Tiliqua occipitalis).jpg
Tiliqua scincoides 10.JPG


## קישורים חיצוניים

* חומט כחול לשון באתר של גן החיות התנ"כי
* חומט כחול לשון באתר "בית החיות"

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:חומטיים
פייטרו בארבולאנו

**פייטרו בארבולאנו** (באיטלקית: **Pietro Barbolano**) המכונה גם **פייטרו צ'נטראניגו** (**Pietro Centranigo**) היה הדוכס ה-28 של ונציה. פייטרו כיהן כדוג'ה בין השנים 1026–1032.

## חייו
פייטרו נבחר לתפקיד לאחר הדחת קודמו, אוטונה אורסאולו. בעקבות ההדחה (שנבעה מכעס תושבי ונציה על הנפוטיזם של אוטונה), הוטלו סנקציות רבות על העיר ונציה על ידי הקיסר קונסטנטינוס ה-8, קיסר האימפריה הביזנטית והקיסר קונראד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. כמו כן, בעקבות ההדחה אישטוון הראשון מלך הונגריה תקף את ערי ונציה שבחוף דלמטיה וכבש וסיפח חלק מהן.

בעקבות הלחץ הכלכלי החלה דרישה עממית להשבת אוטונה לכיסאו. בשנת 1032, בעקבות הלחץ הציבורי התפטר פייטרו מכס הדוג'ה, וקרא לאוטונה לשוב מגלותו בקונסטנטינופוליס. באופן זמני שלט בוונציה אחיו של אוטונה, אורסו, ארכיבישוף גראדו.

בעת שהגיעו השליחים לקונסטנטינופוליס, התברר כי אוטונה נמצא על ערש דווי. בשורה זו הביאה לניסיון של דומניקו אורסאולו להשתלט על כס הדוג'ה. תושבי העיר התנגדו לניסיון, שנראה בעיניהם ניסיון להקים מונרכיה בעיר, ולכן בשנת 1032 נבחר הסוחר העשיר דומניקו פלאבאניקו לתפקיד הדוג'ה.

בארבולאנו, פייטרו
קטגוריה:נפטרים ב-1032
איגור קוניצין

**איגור קונסטנטין קוניצין** (רוסית: И́горь Константи́нович Куни́цын; נולד ב-30 בספטמבר 1981) הוא טניסאי עבר רוסי, שדורג בשיאו במקום ה-35 בדירוג הסבב העולמי לגברים (ATP) (2009). זכה בתואר אחד ביחידים ותואר אחד בזוגות.

## קריירה
קוניצין, יליד ולדיווסטוק, החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 1998. הוא נכנס לראשונה אל בין 1,000 המדורגים הראשונים בדירוג העולמי ב-25 במאי באותה שנה, כאשר התקדם למקום ה-804. בהמשך השנה נכנס גם לסבב הזוגות, ונכנס אל בין אלף הראשונים בזוגות באפריל 1999, למקום ה-854.

בשנים הבאות החל קוניצין בהתקדמות עקבית, והגיע במאי 2000 לראשונה למאייה השלישית בעולם ליחידים, אם כי לא הגיע להישגים גבוהים בטורנירי הסבב עצמם. על אף שהתקשה להתקדם בתקופה מסוימת וסיים את שנת 2001 במקום ה-391 בלבד, הוא העפיל לראשונה במהלך שנת 2002 אל בין 200 הראשונים בדירוג, וסיים אותה כשהוא במקום ה-149 בעולם.

קוניצין נשאר בסביבת דירוג זו בשנים שלאחר מכן, אך ביצע את התקדמותו הגדולה בשנת 2006, שבה התקדם 105 שלבים בדירוג והעפיל לראשונה למאייה הראשונה בעולם. במהלך השנה הוא השתתף לראשונה בטורניר גראנד סלאם, כאשר שיחק ואף עלה לסיבוב השני באליפות וימבלדון. הוא החל להגיע להישגים גם בסבב הזוגות, כאשר הגיע יחד עם דמיטרי טורסונוב עד לגמר טורניר נוטינגהאם, והגיע למאייה הראשונה בעולם גם בדירוג לזוגות.

בשנת 2007 קוניצין המשיך את התקדמותו, והעפיל לראשונה לאליפות אוסטרליה הפתוחה ולאליפות צרפת הפתוחה שבהן הפסיד בסיבוב הראשון, ולאליפות ארצות הברית הפתוחה שבה עלה לסיבוב השני. בנוסף, הגיע לסיבוב השני באליפות וימבלדון לזוגות, ולגמר טורניר ניופורט יחד עם נתן הילי. הוא ביצע התקדמות רבה בשנה זו בשני התחומים כשבזוגות סיים במקום ה-71, אך לקראת סופה חלה ירידה אצלו ביחידים למרות יכולתו הטובה במהלך השנה.

את פריצתו הגדולה עשה קוניצין בשנת 2008, כאשר העפיל יחד עם דמיטרי טורסונוב עד לחצי גמר אליפות צרפת הפתוחה לזוגות, ובעקבות כך התקדם למקום ה-49 בעולם בדירוג הזוגות. בנוסף, הוא זכה בגביע קרמלין במוסקבה שהיה תואר ה-ATP הראשון שלו, לאחר ניצחון בגמר על בן ארצו, מאראט סאפין. באותה שנה הוא זומן לראשונה לנבחרת רוסיה, למפגש חצי גמר גביע דייוויס מול נבחרת ספרד. קוניצין ניצח יחד עם דמיטרי טורסונוב במשחק הזוגות של המפגש, אך רוסיה הפסידה במפגש כולו בתוצאה 3-2.

בשנת 2009 המשיך קוניצין להתקדם, והשיג את דירוג השיא בקריירה שלו, כשהתקדם ארבעה מקומות למקום ה-35 בעולם בחודש יולי. הוא זומן בפעם השנייה לנבחרת רוסיה, למפגש רבע גמר גביע דייוויס מול נבחרת ישראל. הוא הפסיד יחד עם מאראט סאפין את משחק הזוגות, שהכריע את המפגש, לאנדי רם ויוני ארליך, ולאחר מכן הפסיד גם במשחק היחידים להראל לוי.

## תוארי יחידים

## קישורים חיצוניים

** איגור קוניצין באתר Yahoo!

קטגוריה:טניסאים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1981
לימפומה מפושטת של תאי B

**לימפומה מפושטת של תאי B** (באנגלית: **Diffuse large B cell lymphoma**, בראשי תיבות: **DLBCL**) מהווה את הסוג הנפוץ ביותר של לימפומה (סרטן הלימפה) שאינה לימפומת הודג'קין, וכוללת כ-40% מכלל הלימפומות של מבוגרים. לימפומה זו נחשבת ללימפומה אגרסיבית. הגיל החציוני להופעת המחלה הוא גיל 64, אולם היא מהווה עד 25% מכלל הלימפומות בגיל הילדות שאינן לימפומות מסוג הודג'קין. הפרוגנוזה הצפויה היא 46% שיעורי הישרדות לאחר 5 שנים. הגידול עצמו יכול לנבוע מקשרי לימפה, מתאים צנטרובלסטיים של מרכז נבט בקשר הלימפה, או מתאים גדולים אחרים בקשר הלימפה. עם זאת, הגידול יכול להימצא גם באזורים שהם מחוץ לקשרי הלימפה (גידול אקסטרא-נודאליים) כגון לימפומה בלבלב, במוח, בתפליט פלאורלי ועוד. האבחנה של הגידול נעשית באמצעות נטילת ביופסיה מהקשר עצמו. אצל מחצית מן החולים המחלה תאובחן בשלבים מוקדמים (שלב I-II) ואצל המחצית השנייה, המחלה תאובחן בשלבים מתקדמים (שלב III-IV). 

## סיווג
על פי מחקרים שבוצעו על תאי DLBCL, באנליזת DNA ניתן לאפיין שלוש תתי קבוצות של המחלה:
#קבוצת תאים המבטאת גנים המאפיינים את מרכז הנבט, אשר נחשבת לתת קבוצה עם פרוגנוזה טובה יחסית.
#קבוצת תאים שמבטאת גנים של תאי B משופעלים, עם פרוגנוזה פחות טובה מאשר הקבוצה הראשונה.
#קבוצה שלישית, שהיא כנראה מסוג Primary mediastinal B-cell lymphoma.

ישנם מספר פגמים כרומוזומליים בגידול זה, כגון טרנסלוקציה בין כרומוזום 14 ל-18 (לרוב בעל פרוגנוזה גרועה) או טרנסלוקציה הכוללת את כרומוזום 3. האפיון ההיסטולוגי הוא של תאים גדולים עם גרעין גדול וגרעינונים, אשר נצבע חיובי ל-CD10 ול-CD5.

## פרוגנוזה
המדד הפרוגנוסטי מבוסס על מדד IPI אשר כולל חמישה פרמטרים שכל אחד מהם מקנה נקודה:

*גיל מעל 60
*ann arbor stage שלישי או רביעי (מעורבות של מספר קשרי לימפה משני צידי הסרעפת או באתרים אקסטרא-נודאליים)
*מעורבות אקסטרה-נודולרית ביותר מאתר אחד
*יכולת גופנית לקויה המוגדרת על פי מדדים מקובלים (מדד ECOG או מדד קרנובסקי)
*רמת אנזים LDH גבוהה

צבירה של עד נקודה אחת מצביעה על לימפומה בסיכון נמוך, וצבירה של 4-5 נקודות מעידה על לימפומה בסיכון גבוה. כאשר מתרגמים זאת לטיפול, המשמעות היא שככל שהניקוד גבוה יותר, כך התגובה לטיפול תהיה נמוכה יותר.

## טיפול
הטיפול הסטנדרטי הוא מתן קומבינציה של תרופות כימותרפיות, הקרויות מישלב CHOP יחד עם ריטוקסימאב, הנקרא CHOP-R  (האות R מייצגת מתן טיפול מורחב הכולל ריטוקסימב). לרוב מקובל לתת 4 מחזורי טיפול ולבצע הערכה, ובמידת הצורך לתת מחזורי טיפול נוספים, בהתאם לשלב בו נמצאים במחלה (Stage). הסיכוי לתגובה טובה לטיפול תלוי במדד IPI שפותח במקור לחולים עם לימפומה מפושטת של תאי B בהתבסס על טיפול שקיבלו, המבוסס על טיפול ב-CHOP (ללא ריטוקסימב). כך נמצא, כי אצל חולים עם מדד הנע בין 0-1, השרידות ל-5 שנים היא מעל 70%, בעוד שאצל חולים עם מדד של 4-5, השרידות ל-5 שנים עומדת על 20%, כאשר הנוגדן Rituximab הביא לעלייה של 15% במספרים אלו. 

מאחר שמדובר בלימפומה אגרסיבית, היא מחייבת טיפול מיידי באמצעות שילוב תרופות אלו, במספר מחזורי פעולה. אחוז ההישרדות של הטיפולים השונים הוא נמוך מעט מ-50% לאחר חמש שנים.

אם המחלה חוזרת לאחר טיפול כימותרפי, ניתן לשקול טיפול כימותרפיה קו שני, או, אצל חולים הצעירים מגיל 65, לבצע השתלת מח עצם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גידולים ממאירים ראשוניים במערכת הלימפה וברקמות יוצרות דם