המתמיד

שמאל|ממוזער|250px|ביאליק, בערך בתקופה בה נכתב השיר.
"**הַמַּתְמִיד**" הוא משיריו הידועים של חיים נחמן ביאליק, והוא פואמה היסטורית המתארת את דמות "המתמיד" בישיבה הליטאית של הימים ההם.

## על יחסו של ביאליק לישיבת וולוז'ין
[250 פיקסלים|ממוזער|שמאל|"המתמיד" (1921) [חיתוך עץ מאת יוסף בודקו]]
הפואמה מהווה צוהר ליחסו של ביאליק לישיבת וולוז'ין ולמדניה ולמסורת הלמדנות הליטאית בכלל.

הפואמה נפתחת ביחס של הערצה לעולם "ההוא", ומילותיו הראשונות הן:

בהמשך מתאר ביאליק את חיי הדוחק של "המתמיד":

יש דעות שונות אודות יחסו של ביאליק לישיבת וולוז'ין כמייצגת של טיפוס הישיבה הליטאית ויחסו למסורת בכלל.
לדוגמה: בן ציון יהושע כותב:
:.
עם זאת, דן מירון ממעיט בחשיבות השפעתה של וולוז'ין על ביאליק:
:.

הרב מבריסק - רבי יצחק זאב סולובייצ'יק, בנו של רבי חיים מבריסק, טען כי דמות המתמיד האולטימטיבי שעמד לנגדו של ביאליק בכתבו את הפואמה, הייתה דמותו של הנצי"ב מוולוז'ין, שכיהן כראש הישיבה בזמן שהותו של ביאליק בוולוז'ין.

על פי עדות הרב יהודה ליב דון יחיא, הדמות שככל הנראה שימשה מודל לשירו זה של ביאליק היה תלמיד בישיבת וולוז'ין שכונה "המתמיד מלודז'". תלמיד זה למד כ-20 שעות ביום, לא ישן במיטה אלא רק בבית המדרש כשעתיים או שלוש בלבד וכמעט שלא דיבר עם חבריו.

## משקל הקריאה של הפואמה

הפואמה כתובה במשקל שירי מסוג אמפיברכוס, שבו המקצב הוא תלת הברתי: הברה לא מוטעמת - הברה מוטעמת - הברה לא מוטעמת, וחוזר חלילה. הגיית הקריאה היא הגייה אשכנזית מלעילית. בדוגמה שלהלן מובאות שתי השורות הראשונות בפואמה, וההברות המוטעמות כתובות בהדגשה:

## תולדות הפואמה

הפואמה "המתמיד" פורסמה בשני שלבים. החלק העיקרי שלה פורסם בכתב העת "השלח", בשנת 1898 (תרנ"ח). אל חלק זה צירף ביאליק כמחצית משירו "מבני העניים" שפורסם כשנתיים קודם לכן בכתב העת "הזמן" שבעריכת עזרא גולדין, והפואמה השלמה פורסמה לראשונה בשנת 1901.

חוקר הספרות אבנר הולצמן טוען כי הקשיים בהשלמתה של הפואמה וגיבושה לכדי יצירה אחת נראים בטיוטות וקטעים גנוזים שנמצאו בארכיונים של ביאליק. ביאליק התקשה להחליט מי תהיה דמות הדובר הלירי של היצירה ואילו קטעים ביוגרפיים לחשוף מעברו של תלמיד ישיבה מתמיד. בסופו של דבר הוא החליט לוותר על הרצף העלילתי הדרמטי, להשמיט את פרקי הביוגרפיה, ולהפוך את היצירה לפואמה תיאורית המתבוננת במתמיד. הלכי הנפש של הדובר המתאר מתמזגים עם תיאורו של המתמיד. זהו הדגם הטיפוסי שאימץ ביאליק בפואמות שלו, והוא מתבטא בעיקר ב"מתי מדבר" וב"הבריכה". בכך תרם ביאליק לשירה העברית את המעבר מעולם השירה של המאה ה-19 אל תחום המודרניזם.

## ראו גם
* מים שקטים חודרים עמוק

## לקריאה נוספת
* בן-ציון יהושע-רז, "קול מתמיד מעורר שחר" : "המתמיד" של ביאליק בישיבת ’עץ חיים’ בוולוז’ין, **קובץ הציונות הדתית** ה, 2002, עמ' 594–603
* זיוה שמיר, "פאוסט העברי: מבוכה פואטית ופוליטית והשתקפותה ב’המתמיד’ לביאליק", **מווילנה לירושלים**, 2002, עמ' 403–426
* יוסף חיים בן זכריה הלוי, "הכיאזמוס כאמצעי לפיסוק ב'המתמיד' לביאליק", **[[בקורת ופרשנות]]** 26, 1990, עמ' 29–35
* מאיר בוסאק, "'המתמיד' של ביאליק ומקורותיו", **[[הצופה]]**, 4 ביולי 1980
* שמואל טרטנר, "'המתמיד' לביאליק: ההתהוות והמיבנה הסופי", **[[הספרות]]** 22, 1976 עמ' 55–58

## קישורים חיצוניים

[250px|ממוזער|שמאל|רחוב המתמיד ב[הרצליה]]
* הַמַּתְמִיד - הטקסט המלא באתר פרויקט בן-יהודה
* חנה הלוי, יוסף הצדיק ו"המתמיד" לביאליק, **[[מים מדליו]]** 13, 2002, עמ' 203–216
* יעקב אדלשטיין, "המתמיד" של ביאליק והמתמידים החדשים, אתר מכללת יעקב הרצוג
* בן ציון יהושע, ביאליק ושירת "המתמיד" בוולוז'ין – בתולות אדמוניות ותפוחים אדומים, אתר "אימגו"
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישיבות בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:פואמות בעברית
קטגוריה:שירי חיים נחמן ביאליק