open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תקשורת בדרום סודאן

ה**תקשורת בדרום סודאן** לא מפותחת בהשוואה למדינות האזור כמו קניה, טנזניה ואוגנדה.

## חופש תקשורתי
לפי שר התקשורת, ברנבה מריאל בנג'מין (Barnaba Marial Benjamin), ממשלת דרום סודאן אחראית על חופש העיתונות, בשונה מסודאן. אולם, העיתונאים והעורכים של העיתונים האזרח וג'ובה פוסט טוענים להטרדות, גידופים וצנזורה דה פקטו מצד התנועה לשחרור העם הסודאני והממשלה מאיימת להפסיק את פעילותם בנוסף למספר תחנות רדיו. 

מספר ימים לאחר הכרזת עצמאותה של דרום סודאן, אסרה הממשלה הסודאנית על העברת עיתונים לדרום, סגרה את ההוצאות לאור ומשרדי החדשות ששייכים לדרום ופעלו בצפון כולל ההוצאה לאור של ג'ובה פוסט בח'רטום.

## תשתיות
עקב חוסר תשתיות המקשה על העברת סחורות ומידע והעוני הרב השורר במדינה, קיים קושי רב תפוצת העיתונים באופן סדיר ובמיוחד בערים המרוחקות מג'ובה.

ב-5 באפריל 2013 העבירה הסוכנות היפנית הבינלאומית לשיתוף פעולה חמישה מיליון וחצי דולרים לטובת מיסוד תחנות שידור לטלוויזיה ורדיו ציבוריים במדינה.

## הוצאות לאור ותפוצה
שתי ההוצאות לאור הגדולות במדינה בשפה האנגלית המתנהלות באופן עצמאי ורווחי הן העיתונים ג'ובה פוסט והאזרח.

תחנת הרדיו, מיריה (Miraya), משדרת 24 שעות ביממה במשך 7 ימים בשבוע בסיוע כוח משימה של או"ם בדרום סודאן וארגון חוץ-ממשלתי שווייצרי, Fondation Hirondelle. שידורי התחנה כוללים מוזיקה, מבזקי חדשות וספורט.

יזמים דרום סודאנים הקימו אתרי חדשות המספקים ידיעות מחו"ל כמו: South Sudan News Agency, Sudan Tribune, New Sudan Vision ו- SouthSudanNation.com.

## קישורים חיצוניים
*The New Sudan Vision
*Radio Miraya
*South Sudan News Agency
*SouthSudanNation.com 
*Media and Telecommunication Lansdcape in South Soudan, a infoasaid  guide, February 2012, 82 pp.

## הערות שוליים

*
סימפוניית ההפתעה

**סימפוניית ההפתעה** הוא שם שניתן לאחת מיצירותיו המוזיקליות הידועות של המלחין יוזף היידן, הסימפוניה מס' 94 בסול מז'ור. זוהי הסימפוניה השנייה מבין 12 (מספר 93-104) של היידן שנקראות סימפוניות לונדון, והיא נכתבה ב-1791. בשפה הגרמנית מוכרת הסימפוניה הזו בשם "mit dem Paukenschlag" ("במכת תוף דוד"). סימפוניה זו היא אחת המנוגנות ביותר על ידי תזמורות ברחבי העולם, בגרסאות שונות.

## כתיבת היצירה
היידן כתב את היצירה בלונדון, בביקורו הראשון באנגליה. היצירה נוגנה לראשונה באולם הנובר ב-23 במרץ 1792. בבכורה השתתף היידן עצמו, שניגן בפורטה-פיאנו.

## הכינוי "ההפתעה"
היידן היה ידוע בחוש ההומור שלו, ובשילוב בדיחות בסימפוניות שכתב. ה"ההפתעה" שהכניס בסימפוניה זו, הייתה שלוב אקורד חזק במיוחד באמצע הסימפוניה, בסיום הצגת מוטיב ב"פיאנו" - נגינה שקטה, ואז חזרה לנגינה חרישית. על פי הביוגרף של היידן, כשנשאל על כך אמר היידן כי הדבר נועד ליצור עבור הקהל גורם מפתיע ביצירתו. על פי טענה נפוצה, הדבר נועד להרדים את הקהל, ובהמשך להשכימו בבהלה. נושא הפרק מופיע גם באריה "Schon eilet froh der Ackersmann" מתוך האורטוריה "העונות".

## חלקי הסימפוניה
כמו כל הסימפוניות ה"לונדוניות" של היידן, מחולקת גם סימפוניה זו לארבעה חלקים באופן הבא:
# אדג'ו ויוואצ'ה - פרק הכולל מבוא לירי במקצב 3/4 שקודם לחלק עיקרי מהיר וקצבי מאוד במקצב 6/8. 
# אנדנטה - וריאציות במקצב 2/4 בסובדומיננטה של דו מז'ור. בחלק זה מופיעה ה"הפתעה".
# מינואט - כולל מינואט וטריו בסול מז'ור.
# אלגרו - פרק סיום קצבי האופייני לסיומי סימפוניות של היידן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סימפוניות מאת היידן
לה אמיסטאד

**אמיסטאד** (בספרדית: **La Amistad**, "הידידות") הייתה ספינת עבדים ספרדית שיצאה ב-1839 מהוואנה אל פוארטו פרינציפה (Puerto Principe, כיום קמגואיי) בקובה. בספינה הובלו חמישים ושלושה עבדים בתת-תנאים, חלקם הושלכו לים ואחרים מתו. במהלך ההפלגה השתלטו האפריקאים על הספינה בהנהגתו של אפריקני צעיר בשם ג'וזף סינקה, והרגו את רב החובל וחלק מאנשי הצוות. הם הכריחו את נווט האונייה להשיטה לאפריקה, אך המלחים הספרדים הסיטו בחשאי את הספינה מדרכה לכיוון צפון. בעודה בדרך נתפסה "אמיסטאד" על ידי ספינת המכס האמריקאית "וושינגטון" והושטה אל נמל ניו הייבן. אז החל אחד המשפטים המסעירים בתולדות ארצות הברית, "ארצות הברית נגד לה אמיסטאד". קדמה לו "פרשת דרד סקוט".

ספרד האשימה את האפריקאים בשוד ימי. נשיא ארצות הברית, מרטין ואן ביורן, יצא גם הוא נגד האפריקאים על מנת לקנות את תמיכתם של אנשי הדרום בבחירתו מחדש לנשיאות. אנשי הדרום תבעו לשפוט את האפריקאים בבית דין פדרלי באשמת רצח ושוד. ג'ון קווינסי אדמס, בתמיכת מתנגדי העבדות, ייצג את העבדים. הוא טען כי החוק הספרדי אוסר על סחר עבדים ומנוגד לזכות חירות האדם. בסופה של הפרשה זוכו האפריקאים החשודים, שוחררו והוחזרו למולדתם.

### בקולנוע
סרט הקולנוע "אמיסטאד" משנת 1997 מבוסס על מרד העבדים בספינה ועל המשפט שנערך לאחריו. את הסרט ביים סטיבן ספילברג ומשחקים בו אנטוני הופקינס בתפקיד ג'ון קווינסי אדמס ודג'ימון הונסו בתפקיד ג'וזף סינקה.

## לקריאה נוספת
* ויליאם א' אואנס, **מרד העבדים**. מאנגלית: שמואל שיחור. הוצאת עמיחי 1966.
* Rediker, Marcus (2012). *The Amistad Rebellion: An Atlantic Odyssey of Slavery and Freedom.*

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארצות הברית: עבדות
קטגוריה:אוניות וספינות מפרשים יחידאיות
קטגוריה:1839
קטגוריה:מרטין ואן ביורן
קטגוריה:התנועה לביטול העבדות
קטגוריה:סחר העבדים האטלנטי
פארק מורנינגסייד

שמאל|ממוזער|250px|מגרש בפארק מונינגסייד
**פארק מורנינגסייד** (אנגלית: **Morningside Park**) הוא פארק הנמצא בחלק הצפוני של ניו יורק ברובע מנהטן. הפארק משתרע על שטח של 120 דונם ונמצא בין רחוב 110 ל-רחוב 123 בגבול בין שכונת הארלם למורנינגסייד הייטס.

הייחוד הגאוגרפי של הפארק הוא צוק סלעי אבן צפחה במנהטן. הפארק הוקם כאמצעי לחיסכון בעלויות, וזאת כדי למנוע את ההוצאות של הרחבת רשת הרחובות על פני שטח סלעי קשה. הוא מופעל על ידי מחלקת הגנים של העיר ניו יורק.

## היסטוריה
רעיון יצירת הפארק הוצע בשנת 1867. עקב השפל הכלכלי באותה תקופה נדחה התכנון והביצוע עד ל-1887. פרדריק לו אולמסטד, וידידו קלוקט וו נתבקשו לתכנן מחדש את תוכניתם המקורית ולהתאימה לתקופה החדשה תוך תכנון תחנת רכבת עילית ברחוב ה-116 והשדרה השמינית.

## תכונות הפארק
בפארק קיימים מגרשי משחקים, מגרשי כדור-סל, מגרשי כדור יד. מכו כן ישנם מספר פסלים ברחבי הפארק:
* פסלי המרקיז דה לה פאייט וג'ורג' וושינגטון שפוסלו על ידי פרדריק אוגוסט ברתולדי ב-1900.
* פסלו שלקרל שולץ משנת 1913 שפוסל על ידי קרל ביטר
* מזרקת הדוב משנת 1914 על ידי אדגר וולטר
* בריכה ובה מספר בעלות כגון אנפות כחולות, אנפות לילה, שחרורים, וכן צבים ואווזים.

## אירועים היסטוריים
הפארק נכנס להיסטוריה של העיר ניו יורק עקב הכוונה של אוניברסיטת קולומביה להתרחב על חשבון הפארק בשנת 1968 ולבנות אולם התעמלות. הפארק שימש אז מוקד להפגנות מאחר שנראה היה שהכוונה היא גזענית במטרה ליצור הפרדה בין שחורים ולבנים. האוניברסיטה ניסתה לשכנע שהכוונה הייתה הפוכה ורצתה ליצור אינטגרציה ולא הפרדה, נטשה את רעיון הבנייה עקב כך.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנהטן: פארקים
קטגוריה:הארלם
מבצר לטרון

**מבצר לטרון** הוא מבצר צלבני השוכן על גבעת לטרון בגובה של 261 מטרים מעל פני הים. המבצר ממוקם כ-250 מטרים דרומית-מזרחית למנזר השתקנים וצופה עליו.

המבצר הוקם כחלק ממערך הגנה על הדרך לירושלים. המגדל הראשון הוקם בשנת 1132 או 1137 ועבר בשנת 1141 לידי מסדר הטמפלרים שבנה במקום מבצר גדול בשם "לה טורון דה שבלייה" (Le toron des chevaliers), היינו, "מגדל האבירים". שם זה השתבש בפי תושבי הסביבה והפך ל"לטרון". המבצר נהרס על ידי צבאות צלאח א-דין בשנת 1187. הצלבנים שבו וכבשו את המקום בשנת 1229, במסגרת מסע הצלב השישי, אך לא ידוע אם שבו והקימו את המבצר. באמצע המאה ה-13 נהדפו הצלבנים מהמבצר. במלחמת העצמאות שכנה במבצר עמדה של הלגיון הירדני, שכוחות צה"ל ניסו ללא הצלחה לכובשה בקרבות לטרון. שרידי העמדה ניכרים בשטח וסביבה נראות עד היום תעלות קשר ירדניות. האתר נכבש במלחמת ששת הימים.

שמאל|ממוזער|250px|מפת האזור 

במקום נערכו סקרים בלבד שחשפו מגדל עוז ומרתף, וכן שרידי חומה, קשתות, מגדלים וכנסייה. בסמוך, ממזרח לשרידי המבצר, שוכנת אנדרטת עוצבת סער.

שמאל|ממוזער|250px|מראה במבצר 

מראש הגבעה תצפית פנורמית, ממנה ניתן לצפות אל הרי ירושלים ושפלת יהודה, כביש מס' 1, שער הגיא, אזור מודיעין, גוש דן ומישור החוף הדרומי. סביב לגבעה ועל מורדותיה חלקות של כרמי זיתים בבעלות מנזר השתקנים, ובעמק מדרום למבצר עובר נחל נחשון.

## קישורים חיצוניים

*
*קטע שביל ישראל העובר באזור המבצר
*ד"ר ענת אביטל, טיול מיד לשריון לטרון אל מנזר השתקנים והמבצר הצלבני – מקטע מהמם על שביל ישראל, באתר "מטיילים עם ענת".

קטגוריה:לטרון
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:מבצרי צלבנים בארץ ישראל
תמרה קלינגון

**תמרה קלֵינגון** (ברוסית: **Тамара Ефимовна Клейнгон**;נולדה ב-6 ביוני 1981) היא שחקנית וקומיקאית ישראלית.

## ביוגרפיה
קלינגון נולדה בעיר קונוטופ שבאוקראינה וגדלה בעיר אומן עד לגיל שתים עשרה, שם למדה בבית ספר יהודי. אמה של קלינגון התאבדה בשנת 1993 לאחר שסבלה ממחלה נפשית. באותה שנה עלתה לישראל עם אביה והם התיישבו בעיר אשדוד. היא למדה בבית ספר בכפר סילבר ליד אשקלון. במקביל למדה בחוג ציור ושיחקה במשך חמש שנים בתיאטרון הנוער "יובנטה" של ד"ר מיכאל קיפניס, שם גמלה בליבה ההחלטה להיות שחקנית. בגיל 16 השתתפה בתחרות של הקראת שני מונולוגים וריקוד שנערכה באשדוד וזכתה בפרס לאמנים צעירים.

קלינגון סיימה את לימודיה בסטודיו למשחק ניסן נתיב בשנת 2005. ביחד עם תשעה מחבריה לכיתה הם הקימו את אנסמבל ציפורלה. קלינגון פעילה עד היום באנסמבל. לתקופה ערכה את העמוד הקומי של ציפורלה בעיתון "העיר". קלינגון מלמדת משחק במסגרת "ציפורלה", היא לימדה ב"עמותת עלם", לנוער בסיכון ומעבירה סדנאות ב"צופים ומלמדת במרכז לנוער "יהודה וישראל" של הרב מוטי גל.

במהלך לימודיה בניסן נתיב שיחקה בסדרה "אדומות" בערוץ הילדים ובתפקיד משני בסרט "אור" בבימויה של קרן ידעיה. לקראת סוף לימודיה שיחקה בתפקיד מרכזי בסדרה "ילדי CCCP", היא גילמה את דמותה של סבטה, אשתו של הגיבור הראשי.

קלינגון שיחקה בסדרה "תיכון השיר שלנו" (2009). שנה לאחר מכן שיחקה בסדרה "בלו נטלי" בתפקיד סוניה ובסדרה "שירות חדרים", בתפקיד ג'ני, בתה של שוורץ, שהשתחררה זה עתה מהכלא. החל מ-2011 שיחקה במשך 8 עונות בסדרה "סברי מרנן" בערוץ 2 כאלין חסון, אשתו של מני חסון (קובי מאור).

שיחקה במחזה "כבר מזמן ויתרו עליה" בבימויה של נויה לנצט, במסגרת פסטיבל קריאה בבית ליסין.

בשנת 2014 שיחקה קלינגון בסרט "אפס ביחסי אנוש" בתפקיד אירנה.

בשנת 2019 שיחקה בסרט "המחשמלים" בתפקיד אנה, זמרת נכה בכיסא גלגלים.

בשנת 2025 שיחקה בסדרה "תחריר".

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* תמרה קלינגון, באתר אישים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* שפרה קורנפלד ואסתר רדא, בתפקיד עצמם - ראיון עם תמרה קליינגון מציפורלה ומיכל כהן במאית הסרט, באתר YouTube, 5 בספטמבר 2017.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בוגרי התיכון החקלאי כפר סילבר
קטגוריה:בוגרות הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:קומיקאים יהודים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות אוקראינה
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1990
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:אשדוד: אישים
קטגוריה:קומיקאיות ישראליות
קטגוריה:קומיקאים ישראלים
קטגוריה:סברי מרנן: שחקנים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
מרק"ם

**מרק"ם** הוא מיזם משותף של התנועות גשר וצו פיוס ובמסגרתו פועלות קהילות מעורבות של חילונים ודתיים ביישובים שונים ברחבי הארץ.

בעקבות גילויים של מחלוקות ושנאה בין דתיים לחילונים, החליטו חברי הארגונים צו פיוס וגשר באוגוסט 2008 להקים רשת קהילות מעורבות שבהן יקיימו חיים משותפים אוכלוסיות בעלות אורחות חיים שונים, חילונים ודתיים. בחודש יוני 2009 נערך בכנסת כנס הייסוד של המיזם. הכנס התקיים בחסותם של ראשי "השדולה ליחסי דתיים חילוניים", חברי הכנסת אורי אורבך ואיתן כבל.

## הקהילות
בישראל קיימות כיום למעלה מ-20 קהילות השותפות למיזם, ומקיימות חיים קהילתיים משותפים, מתוך כבוד הדדי, וקבלת גישות שונות ליהדות. קהילות אלו חברו לארגונים צו פיוס וגשר, ומקבלות מהם תמיכה כלכלית וארגונית, ליווי וייעוץ.
* צופים - התנחלות עירונית מעורבת ליד קלקיליה, אשר הוקמה בשנת 1989 על ידי ארגון אמנה, ושייכת למועצה אזורית שומרון.
* שלפים - יישוב קהילתי לעתיד. כיום (2021) שכונה זמנית בעמק המעיינות, בין קיבוץ שלוחות הדתי לקיבוץ רשפים החילוני.
* אליאב - יישוב קהילתי מעורב המצוי במזרח חבל לכיש ושייך למועצה אזורית לכיש. עלה לקרקע ב-2004.

## קישורים חיצוניים
* מרק"ם רשת הקהילות המעורבות לדתיים וחילונים - אתר הבית

קטגוריה:גשר מפעלים חינוכיים
קטגוריה:ארגונים החברים באיגוד ארגוני יהדות ישראלית
שם שועלים יש

"**שָׁם שׁוּעָלִים יֵשׁ**" הוא שירו של קדיש סילמן. הולחן בלחן עממי.

נושא השיר הוא כינון היישוב היהודי החדש בארץ ישראל, הקמת היישובים ובניית הבתים והרחבת ההתיישבות החקלאית ברחבי הארץ, ובעיות הביטחון והקמת ארגוני המגן העבריים בתקופת השלטון העות'מאני ותקופת המנדט, המסופרים מבעד לדברי שיחתם הרצינית והמבודחת כאחד, והמעגלית, של זוג צעירים: הבחור קורא לחברתו אהובתו בכינויים מצטטים משיר השירים, כגון "תמתי", או "יונת חן שלי", המתכתב עם "יונתי" המקראי, לבוא ולהתקרב אליו, ואולם לבחורה שאלות רבות ושונות הנוגעות לקיום, להגנה עליו, למגורים ולחיי היומיום, ועליהן תשובות מיידעות של הבחור המנסה לרצות את אהובתו. השיר רצוף בדימויים מטפוריים: "שועלים" הם שודדים ורוצחים תושבי הארץ, "אגרשם" מתכוון לעימות חמוש, "אקדוח" הוא כל כלי נשק, "במחצלתי" הוא אתר אחסון של הנשק - במחסן חוקי או ב"סליק", "סֻכָּתִי" היא כל מקום מגורים, גם אם צנוע, באוהל, צריף או בית אבן, ו"כרמי" הוא המתחם החקלאי שבו חי ועובד המשיב, בין שבמציאות ובין שבדמיונו.

השיר נעשה אהוד ביישוב, נהגו לשיר אותו באירועים שמחים וחגיגיים במסגרת המשפחה והקהילה, והוא נחשב אחד משירי התנועה הציונית. כך למשל, הוא צורף אל "פנקסי" – הספרון שהוענק לכל חבר או חברה בתנועת הנוער "השומר הצעיר" בראשיתה, מאז 1918.
קולו של החזן המפורסם משה קוסביצקי נתגלה בהיותו בן שבע (בשנת 1906) כאשר שר בערב נשף חנוכה את השיר שנקרא גם "שיר של נוטרים" (מתוך עיתון "דבר" 25.8.1961, כתבה לרגל ביקורו של החזן קוסביצקי בישראל).
שרה צ'יזיק (מגיבורות תל-חי) מספרת במכתב מעקרון בפברואר 1919 על חוויות השמירה בגן הירק, על העצבים המתוחים, ועל צל העצים והגדר שנדמו לגנבים, ואז כשעלתה הלבנה החלו היא וחברתה לשיר, והיא מציינת במיוחד את השיר "שם שועלים יש".
שרה ממשיכה ומתארת חוויה היתולית שהייתה קשורה לשיר זה. בעת השמירה נשמעה יללת שועל. שרה כותבת כי הבחינה שאין זה שועל אמיתי. היא ייללה אף היא כשועל בתשובה ליללה ששמעה, ואמנם לא טעתה - תוך זמן קצר נכנסו בקול צחוק השומרים שניסו להפחידן. (המכתב מעקרון פורסם יחד עם זיכרונות ומכתבים אחרים שלה לאחר שנפלה. בעיתון "הצפירה" 4.6.1920).

השיר זכה, בין השאר, לביצועים של טובה בן-צבי, חדוה ודוד, רמה סמסונוב, עוזי מאירי עם אופירה גלוסקא, עפרה חזה ועוד.

## מילות השיר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי עוזי מאירי
קטגוריה:שירי אופירה גלוסקא
קטגוריה:שירי עפרה חזה
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:ציונות בתרבות
קטגוריה:שירים על שועלים
אוליגואנצפאליה

**אוֹלִיגוֹאֶנְצֶפַאלְיָה** (באנגלית: Oligoencephaly) הוא מונח פסיכיאטרי המתאר מצב של אדם הלוקה בשכלו כתוצאה ממוח שלא התפתח פיזית כראוי. ישנם מספר מקרים רפואיים אשר נמצאים תחת המונח אוליגואנצפאליה.

## היסטוריה ואטימולוגיה
המילה **אוֹלִיגוֹאֶנְצֶפַאלְיָה** מקורה ביוונית עתיקה ומשמעותה המילולית היא "מוח קטן". למעשה מילה זו מורכבת ממילה ותחילית, המילה אליגו- היא תחילית בשפה היוונית (oligos - ὀλιγο) שתרגומה "קטן" (small / little). המילה השנייה היא אֶנְצֶפַאלְיָה (ἐγκέφαλος - אנצפַלוס) שאף היא מיונית עתיקה ופירושה "מוח". המונח נמצא בספרות הרפואה זמן רב ולא ברור זמן תחילתו.

## ראו גם
* מוח
* הפרעה אורגנית

## לקריאה נוספת
* Harvey A. **Stevens,Mental retardation: a review of research** ,University of Chicago Press, 1964 עמ' 430-438
* Abe Bert Baker, **Clinical neurology** (כרך 4) עמ' 1959.
* Joseph Godwin Greenfield, William Blackwood, **Greenfield's Neuropathology**, עמ' 372.
* Max L. Hutt, Robert Gwyn Gibby, **The mentally retarded child: development, education, and treatment**, Allyn and Bacon, 1976 עמ' 56.
* **The British encyclopaedia of medical practice: Medical progress**, עמ' 295.
* Hans Mautner, **Mental retardation: its care, treatment, and physiological base**, Pergamon Press, 1959 עמ' 234.
* M. Basavanna, **Dictionary Of Psychology**, 2000, עמ' 282.
* Clemens Ernst Benda, **Developmental disorders of mentation and cerebral palsies**, Grune & Stratton, 1952 (עמ' 16 וכן עמ' 163)
* Harvey A. **Stevens, a review of research Mental retardation**, University of Chicago Press, 1964 (עמ' 430)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלות
קטגוריה:פסיכיאטריה
קטגוריה:נוירולוגיה
כל דעביד רחמנא לטב עביד

**כָּל דְּעָבִיד רַחְמָנָא - לְטַב עָבִיד** הוא ביטוי ארמי שמשמעו: "כל מה שעושה הקב"ה - לטובה הוא עושה זאת" (מילולית: "כל שעושה הרחמן לטובה עושה"). ביטוי זה, המיוחס לרבי עקיבא, מתאר אמונה אבסולוטית בכל מעשיו של הקב"ה שהם נועדו לטוב, אף אם בראייה עכשווית נראה שהם רעים, וכן מתאר ביטוי זה ביטחון מלא בכל הנקרה בדרכו של האדם.

## מקור הביטוי
מקורו של הביטוי הוא בתלמוד, שם מובא סיפור על רבי עקיבא שכאשר הלך בדרך והגיע לעיר אחת ותושביה סירבו לארחו, אמר לעצמו: "כל מה שעושה הקב"ה לאדם - זה לטובתו"; הלך רבי עקיבא ונשכב לישון בשדות. היו עמו תרנגולת (להעיר אותו מהשינה), וחמור (לשאת משאות) ונר (כדי ללמוד בלילה). באה רוח וכיבתה את הנר, ואז בא חתול ואכל את התרנגול ולאחר מכן בא אריה וטרף את החמור. רבי עקיבא הגיב בסיסמה "כל מה שעושה הקב"ה - לטובה". באותו לילה בא גדוד רומאי לעיר, פשט עליה ושבה את בני העיר, ובכך הוברר לו שכל המקרים המצערים הללו - היו לטובתו. רש"י מוסיף ואומר ש"אילו היה נר דלוק היה הגייס רואה אותי ואילו היה החמור נוער או התרנגול קורא היה הגייס בא ושובה אותי".

בהתאם לדברי התלמוד, נפסק בשולחן ערוך: "לעולם יהא אדם רגיל לומר: כל מה דעביד רחמנא, לטב עביד". פסיקה זו עוררה את תמיהתם של הפרשנים, מהסיבה שספר השולחן ערוך עוסק יותר בענייני הלכה ופחות בענייני השקפה, רבים מהם ראו בכך את הנחיצות של השימוש באידיאה זו ביהדות עד כדי כך שהיה צריך לחרוג מהקו המנחה של ספרו כדי לכתוב זאת.

## תפיסות דומות
בשירת האזינו בספר דברים נכתב "הַצּוּר תָּמִים פָּעֳלוֹ, כִּי כָל דְּרָכָיו מִשְׁפָּט, אֵל אֱמוּנָה וְאֵין עָוֶל, צַדִּיק וְיָשָׁר הוּא". על פי התפיסה המתוארת בפסוק כל מעשי האל מושלמים, ולא יוצא ממנו חוסר צדק ועוול.

בתלמוד מסופר כי מקור שמו של התנא מהדור השני של התנאים נחום איש גמזו היה מפני שהייתה לו אמונה תמימה, ובכל מה שאירע לו הוא היה אומר "גם זו לטובה".

תפיסה דומה משתקפת במשנה הקובעת "חיב אדם לברך על הרעה כשם שהוא מברך על הטובה" .

בימינו קיבל הביטוי שינויים נוספים: הכל לטובה, הכל דבש.

## ראו גם
*ביטחון (יהדות)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמרות חז"ל
קטגוריה:יהדות
קטגוריה:מילים וביטויים בארמית
סולסיזם

**סוֹלְסִיזְם** (באנגלית: **Solecism**) הוא מונח בבלשנות המתאר מצב של סטייה מחוקי הדקדוק או התחביר הרשמיים או המקובלים. המונח הושאל לתחומים נוספים ומשמש שם לתיאור חריגה מהמקובל או מהנימוס. כמו כן משמש המונח לתיאור חריגה מההיגיון השכלי או מעובדות ידועות.

ישנן דוגמאות רבות בשפה העברית לסולסיזם, להלן כמה מן המפורסמות שבהן:
* אי שימוש כראוי באותיות אית"ן בפועלי בזמן עתיד (לדוגמה: אני יאכל במקום אני אוכל)
* אי הקפדה על התאם בין שמות המספרים למין הדקדוקי (לדוגמה: **עשר** אנשים במקום **עשרה** אנשים. פי **עשר** במקום פי **עשרה**)
* אי הקפדה על צורת משקלי השמות - הנכונה (לדוגמה: יושן במקום **יָשֵׁן**, וכן יושנים במקום **יְשֵׁנִים**)
* במקום ציווי נעשה שימוש בצורת עתיד או בציווי החדש (למשל תִּכָּנְסוּ או "כנסו" במקום **הִכָּנְסוּ**)

## היסטוריה ואטימולוגיה
מקור המונח בשפה יוונית עתיקה; המילה עברה גלגולים רבים עד לשפה העברית. בתחילה אנשי הקולוניה סולי (Soli - Σόλοι) שבקיליקיה אשר באסיה הקטנה, נחשבו כשוגים בלשון באוזני האתונאים. לכן החלו היונים להשתמש בפועל סוילויקוס (soloikos) או סולוקימוס (soloikismós) על מנת לתאר אנשים ששוגים בלשון, כמו אנשי סולי, וכך נולד פועל חדש בשפה היוונית שמשמעותו "לדבר בצורה לא תקינה". מכאן עברו המילה ומשמעותה לשפה הלטינית מעט בשינוי: soloecismus; מהלטינית עברה המילה לשפה האנגלית ולבשה צורה חדשה: solecism, וממנה עברה כמות שהיא לשפה העברית: סוֹלְסִיזְם.

## לקריאה נוספת
* אהרן מוריאלי, **לקסיקון השמות**, עם עובד, 1994, עמ' 136.
* Thomas Gamaliel Bradford, **Encyclopædia Americana: a popular dictionary of arts**, sciences (כרך 11- עמ' 479)
* James Donnegan, **A new Greek and English lexicon**, London 1826 (עמ' 880)
* Granville Sharp, **Three tracts on the syntax and pronunciation of The Hebrew tongue**, London 1804, עמ' 54.

## קישורים חיצוניים


* Online etymology dictionary, solecism
* dictionary.com - solecism


## הערות שוליים

קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:עברית
קטגוריה:תחביר
קטגוריה:דקדוק
משה בתיבה (שיר)

"**מֹשֶׁה בַּתֵּבָה**" (ידוע במילותיו הראשונות: "**דּוּמָם שָׁטָה**") הוא שיר ילדים עברי מאת קדיש סילמן. השיר בנוסחו המקורי נדפס בשנת תרע"ז בשני ספרי לימוד בארצות הברית: "שחרית" ו"היסטוריה לילדים" (שם מזוהה המחבר).

השיר הולחן בנעימה עממית יידית ועל ידי המלחין נסים נסימוב. שני הלחנים זכו למספר ביצועים, בהם של הזמרת יפה ירקוני. השיר נעשה אהוד והוכנס לתוכנית הלימודים של הגנים ובתי הספר הממלכתיים ביישוב ובחברה הישראלית לאחר הקמת המדינה וסייע לקבע את המיתוס של משה התינוק שט בתיבת הגומא על מי היאור, אף שלפי פשט הסיפור המקראי משה הוטמן על הגדה ושם נמצא.

## מילות השיר
ישנן שתי גרסאות לשיר. בגרסה הראשונה, שהולחנה בנעימה עממית, שלושה בתים ומילותיה הן:

בגרסה השנייה, שהולחנה על ידי נסימוב, הושמט הבית האמצעי, והנוסח שלה שונה מעט: השורה המסיימת היא "יֶלֶד יָפֶה וָרַךְ" והשורה השנייה בבית האחרון היא "מֹשֶׁה הַקָּטָן פֹּה שָׁט".

## תכנים ואמירות
[שמאל|ממוזער|200 פיקסלים|[משה בתיבה (סיפור מקראי)|משה בתיבה ובת פרעה והפמליה שלה, בתחריט של גוסטב דורה מ-1886]]
; יצירת השיר והרקע ההיסטורי לכתיבתו
סילמן שהיה "ממקימי "אחוזת בית" ולקח חלק בחיי הציבור והחברה של היישוב", הרבה לעסוק בשיריו בלאומיות היהודית החדשה ובמפעל הציוני בארץ ישראל.
; רקע היסטורי מקראי
סיפור הטמנתו של התינוק בתיבה על ידי אימו ואימוצו על ידי בת פרעה, הובא במקרא. על פי המסופר בספר שמות, גזר פרעה להרוג בנים זכרים שנולדו אצל שבטי ישראל במצרים. יוכבד אמו של משה הכינה תיבה מגומא, אשר צופתה בחומר ובזפת, והניחה את בנה בתיבה עשויה מגומא, בין קני סוף של נהר היאור (הנילוס). אחותו מרים ניצבה בסמוך וצפתה בדאגה על התיבה לראות מה יעלה בגורל אחיה. אחר כך נאמר, כי בת פרעה מצאה את התיבה עם משה; היא ריחמה עליו והחליטה לאמצו ולגדלו; אף שידעה שהיא מפרה בכך את הצו של פרעה, שעל פיו יש להטביע כל תינוק עברי ביאור:  לימים קראה בת פרעה את שם הילד "משה" על שם משייתו מן המים:  דימוי משה בתיבה מופיע ביצירות אמנות רבות: בספרות, בציור ובפיסול.
; התיאור הפואטי
השיר המחורז הכולל שלושה בתים, מתאר כביכול מצב הרמוני ושלו. נהר היאור ששימש להשקיה, תעבורה ורחצה, מתואר כ„זך”.
משה התינוק מתואר כ„יפה רך”, ואת סביבתו הטבעית בתיבה בין קני הסוף של היאור בנוף מלא אור, יופי ורוגע. הגם שהראליה של הסיפור, מתארת עולל כבן שלושה חודשים, בזמן שאין ודאות מה יעלה בגורלו וסכנת מוות מרחפת מעליו, הן בשל חוק המדינה המצרית והן בשל תנאי הטבע. וכך, הדובר פונה אל גלי היאור ומבקש מהם כביכול להרגע, לבל יפגעו בתינוק. השיר מסתיים בהכרזה: „לֹא יִטְבַּע, חָיֹה יִחְיֶה”; ומכיוון שחייו של משה הם עובדה ידועה לכל, ההכרזה הזו אינה מובנת כפשוטה, אלא כמהלך מטפורי של המשורר. ההכרזה על הידוע והמובן מאליו, מקפלת בתוכה מסר מהותי, כאשר דמותו וחייו של המנהיג הדגול, הוא מקרה פרטי של חיי האומה וגורלה.

## קישורים חיצוניים

* רוחמה רז, משה בתיבה (נעימה עממית), באתר הספרייה הלאומית
* מבחר הקלטות וביצועים של "משה בתיבה", באתר הספרייה הלאומית
* אקורדים לשיר משה בתיבה, באתר נגינה

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי שנות ה-1910
קטגוריה:שירי יפה ירקוני
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי ילדים
קטגוריה:שירי פסח
קטגוריה:שירים המבוססים על התנ"ך
קטגוריה:פרשת שמות
קטגוריה:משה
מבנה עומק (תחביר)

**מִבְנֵה עֹמֶק** (ידוע גם כ"תחביר עומק". באנגלית: Deep structure), הוא מונח בבלשנות גנרטיבית המתאר את עומקם של מבנים תחביריים מעבר למִבְנָם השטחי.

מבנה העומק מסייע להבין ולפתור מספר בעיות תחביריות, להלן מספר דוגמאות:
* "החתונה מחר". במשפט זה, הנושא הוא המילה "החתונה" (שם עצם), והנשוא הוא המילה "מחר", אשר היא מחלק הדיבור: תואר הפועל. הקושי העולה כאן הוא כיצד ייתכן שתואר הפועל יתאר שם עצם?! התשובה לכך ניתנת על ידי תחביר עומק הטוען שהמשפט "החתונה מחר" הוא גלגול או קיצור של המשפט: "החתונה **תיערך** מחר". לפי זה, תואר השם "מחר" אכן מתאר פועל 'נסתר'.
* "אתם שם". במשפט זה המילה "אתם" (שם עצם) היא הנושא, והמילה שם (תואר הפועל) היא הנשוא. גם כאן קיים הקושי כיצד ייתכן שתואר הפועל יתאר שם. על ידי תחביר עומק ניתן להסביר שבמשפט יש פועל 'נסתר' "אתם **תימצאו** שם", אשר אותו תואר הפועל מתאר.
* במשפט "השוטרים על הסוסים", הוא משפט דו-משמעי בניתוחו. ניתן לנתחו כך: המילה "השוטרים" משמשת כנושא, והצירוף (השֵׁמָנִי עם מילת היחס) "על הסוסים" משמש כנשוא. מאידך גיסא, על ידי תחביר עומק החושף את הרובד העמוק של המשפט משתנה הניתוח: "השוטרים **נמצאים** על הסוסים", המילה "השוטרים" משמשת כנושא, המילה "נמצאים" משמשת כנשוא, ואילו "על הסוסים" הוא תיאור מקום.
* גם המשפט "הכנר על הגג", המילה "הכנר" משמשת כנושא, והצירוף "על הגג" משמש כנשוא. לפי תחביר עומק מסתתרת כאן מילה: "הכנר **נמצא** על הגג", ולכן ניתוח המשפט הוא כך: המילה "הכנר" משמשת כנושא, "נמצא" כנשוא, ו"על הגג" כתיאור מקום.

## ראו גם
* בלשנות גנרטיבית

## לקריאה נוספת
* יעקב קמחי, **בגרות בלשון**, אנקורי, 2002 (עמ' 282)
*מרדכי רוזן, **פרקי לשוננו**, חולון תשמ"ו, ח"ב עמ' 28.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:בלשנות גנרטיבית
קטגוריה:עברית
פולירזין

**פולירזין** הוא תרכובת שרף המשמשת בדרך כלל לייצור פסלים, מיניאטורות ופריטי ריהוט מעוצבים. זהו חומר קשיח הניתן ליציקה מורכבת, תוך שהוא מאפשר רמת פירוט גבוהה תוך שמירה על מרקם אחיד.

תוספים המוכנסים לתרכובת מאפשרים את שינוי מראהּ, חיזוק כוחהּ, הפחתת משקלהּ, הגברת עמידותהּ לחום, ועוד. פולרייזן גם תואם טווח רחב של גימורים שונים, לרבות צבעים וציפויים מתכתיים, ולכן נפוץ בתעשיית חפצי הנוי.

## קישורים חיצוניים
* What is Polyresin? - פורסם באתר wisegeek.com

קטגוריה:טכניקות פיסוליות
קטגוריה:שרפים
יצחק איציק אוירבך

הרב **יצחק איציק אוירבך** (? – ז' באדר תר"ז, 1847) היה רבה של לונטשיץ בפולין.

## קורותיו

בנו של הרב חיים אוירבך, בעל "דברי משפט", שכיהן כרבה של לונטשיץ. נישא להענא, בת זאב וולף מזאלשין. בשנת תקע"ה נולד בנו הבכור הרב מאיר אוירבך. כעבור זמן קצר נפטרה אשתו והוא נישא בשנית. כיהן כרב בעיירה דוברי שבמחוז קאליש ולאחר מכן כרב ואב"ד בפלוצק.

בט' באלול תקצ"ט חלה אביו והוא הובהל מפלוצק ללונטשיץ כדי לשהות במחיצת אביו הנוטה למות. כעבור שלושה ימים, בי"ב באלול תקצ"ט, נפטר. הרב יצחק איציק היה ראשון הסופדים ואחריו בנו הרב מאיר אוירבך. 

לפני מותו ציווה הרב חיים אוירבך שעל כס הרבנות בלונטשיץ יישב בנו. אף על פי שרבי יצחק איציק כיהן כרב בפלוצק, שנחשבה משרה רבנית מכובדת, הוא עזב את רבנותו בפלוצק כדי למלא את מקום אביו כרבה של לונטשיץ. הוא הקים בה ישיבה שמנתה מאות תלמידים. בין התלמידים רבי חנוך הניך הכהן לוין. 

חיבר ספר בירורי הלכה על סדר ארבעת חלקי השולחן ערוך והנציח בו את שם אביו - "דברי חיים".

## משפחתו
השאיר אחריו ארבעה בנים ובת. בנו הבכור הוא הרב מאיר אוירבך. על פי מצוות הרב חיים אוירבך שצאצאיו ימשיכו את שושלת הרבנות בלונטשיץ, לאחר מותו של רבי יצחק איציק פנו ראשי הקהילה לבנו רבי מאיר בהצעה לרשת את משרת אביו, אך סמוך לאותו זמן התמנה כרבה של קולו (Koło). רבי מאיר אוירבך, שהתייתם בינקותו ולא הכיר את אמו, הנציח בשם ספרו, "אמרי בינה", את זכר הוריו: "בינה" ראשי תיבות **בן** **י**צחק **ה**ענא.

## ספרו
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:משפחת חיים אוירבך
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:לונטשיץ: רבנים
קטגוריה:פלוצק: רבנים
סומוביט

**סומוביט** (בבולגרית: **Сомовит**) הוא כפר בצפון בולגריה, בשטח הרשות המקומית גוליאנצי אשר במחוז פלבן, השוכן לגדות הדנובה, 30 קילומטרים מבירת המחוז פלבן ו-162 קילומטרים מבירת בולגריה סופיה.

## היסטוריה
הכפר הוקם במהלך המאה ה-16, עת שלטה בבולגריה האימפריה העות'מאנית. ב-1718 צוין הכפר במפות ניווט לשיט בדנובה שהוצאו לאור בווינה. במהלך המאה ה-19 התפתח נמל הדנובה הקטן שבמקום והעניין הוביל להתפתחות כלכלית, גידול בכמות האוכלוסין ופיתוח תשתיות שכלל הקמת בתי ספר וכנסייה. לאחר מלחמת העולם השנייה התחולל בבולגריה משבר כלכלי וחברתי חמור שלווה בתהליך הגירה פנימית אל הערים הגדולות. בעקבות המשבר הלכה אוכלוסיית הכפר והידלדלה. עם תום מלחמת העולם השנייה הוחל בפיתוח מואץ של הכפר, תוך בניית יחידות דיור ומרכז עסקים. לאחר קריסת השלטון הקומוניסטי בבולגריה התחולל במדינה משבר כלכלי, אשר השליך על ירידה הדרגתית בכמות האוכלוסין בסומוביט.

בתקופת מלחמת העולם השנייה פעל בכפר מחנה הריכוז סומוביט, ובו נכלאו בני הקהילה היהודית. במאגרי המידע של יד ושם קיים תיעוד באשר ל-521 מיהודי בולגריה שהיו כלואים במחנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בולגריה: כפרים
כנסיית אל-קובייבה

שמאל|ממוזער|250px|המקומות השונים שהוצאו כזיהוי לאמאוס שבברית החדשה
[שמאל|ממוזער|250px|הכנסייה ב-[2012]]
שמאל|ממוזער|250px|תרשים האתר: 1. "בית קליאופס"; 2. הכנסייה הצלבנית; 3. הכנסייה המודרנית; 4. המבצר הצלבני; 5. קפלת המבצר; 6. בור מים; 7. בתי מגורים.
**כנסיית אל-קובייבה** או **כנסיית קליאופס הקדוש** היא כנסייה פרנציסקנית המנוהלת על ידי משמורת ארץ הקודש, והשוכנת בכפר הפלסטיני אל-קובייבה שבהרי יהודה. הכנסייה מנציחה את התגלות ישו לשניים מתלמידיו בדרך לאמאוס, מיד לאחר שקם לתחייה. כחצי קילומטר ממערב לכנסייה, בלב כיפה מיוערת, שוכנת אכסניה פרנציסקנית.

## המסורת הנוצרית

התגלות ישו לשני תלמידיו בדרך לאמאוס מתוארת בפירוט בבשורה על-פי לוקאס:

המסורת הנוצרית מזהה את אחד התלמידים כ"קליאופס", בעלה של מרים, אחת מאלו שנכחו בצליבה (הבשורה על-פי יוחנן פרק 29, 25), ואת התלמיד השני כ"שמעון" בנו של קליאופס ואחד משבעים התלמידים של ישו.

## זיהוי המקום
קיימות מחלוקות באשר לזיהוי אמאוס לה נתכוונה הברית החדשה, בין היתר בשל הנוסחים השונים הקיימים לגבי מרחקה של זו מירושלים. בברית החדשה השתמרו שני נוסחים - 60 ו-160 ריס, ואצל יוסף בן מתתיהו נזכר מרחק של 30 ריס ממחנה אספסיאנוס באמאוס (ריס היא מידת מרחק השווה לסטדיה, שאורכה 184 מטרים). בתקופה הביזנטית זוהתה אמאוס בניקופוליס שבלטרון. הצלבנים שיקמו את הכנסייה שבאמאוס ניקופוליס, ובמקביל הקימו כנסייה גם באבו גוש שאולי ציינה מסורת מקבילה.

זיהוי אמאוס עם אל-קובייבה החל בימי הביניים. בתחילת המאה ה-12 הקימו הצלבנים כפר וכנסייה באל-קובייבה, אשר לא היה להם קשר למסורות אמאוס. לאחר שהצלבנים גורשו מירושלים ומהרי יהודה במחצית המאה ה-13, החלו עולי רגל נוצרים לעלות מיפו לירושלים דרך רמלה ונבי סמואל, והאיסור לבקר במקומות הקדושים שמסביב לירושלים גרם לנדידת מסורות עתיקות לאתרים נגישים. הימצאותה של אל-קובייבה על הדרך שבה הלכו, שרידי הכנסייה במקום, וריחוקו כשישים סטדיות בקירוב מירושלים, התאימו למקורות. 

ב-1861 נרכש המקום בידי המרקיזה פאולינה דה ניקולאי, ונתרם למשמורת ארץ הקודש הפרנציסקנית. במקום נערכו חפירות בשנים 1873-1875, 1881-1889, ו-1940-1944, אשר חשפו את שרידי הכנסייה הצלבנית הקדומה (2) ואת המבנה המיוחס ל"בית קליאופס" שבו התארח ישו, ואשר שוכן בפינתה הצפון-מערבית (1). בחצר הכנסייה התגלו שרידיה של דרך רומית. עוד נחשפו במקום מבצר צלבני קטן (4) ובו קפלה (5) השוכנים ממערב לשרידי הכנסייה, וכן בור מים גדול (6) שאורכו 40 מטרים, רוחבו 25 מטרים ועומקו שבעה מטרים. מצפון וממזרח לכנסייה נמצאו שרידי בתי מגורים של הכפר מימי הביניים (7). בצמוד מדרום לשרידי הכנסייה הצלבנית, הוקמה כנסייה מודרנית (3) אשר קודשה בשנת 1902.

## העוגב בכנסייה
בכנסייה זו יש עוגב קטן המכיל מקלדת ידיים אחת ומקלדת רגליים. לעוגב זה יש כעשרה רגיסטרים. סרטון שצולם במקום מציג עוגב זה:
https://www.youtube.com/watch?v=N6DOO9yUdc4

## ראו גם
* אמאוס
* אמאוס ניקופוליס
* המנזר הבנדיקטיני באבו גוש

## קישורים חיצוניים

* אל-קובייבה באתר משמורת ארץ הקודש
* מידע נוסף אודות המקום באתר משמורת ארץ הקודש 

## הערות שוליים

קטגוריה:משמורת ארץ הקודש
קטגוריה:ארץ ישראל: מקומות קדושים לנצרות
אמאוס אל-קובייבה
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: כנסיות ומנזרים
חיים אוירבך

הרב **חיים אוירבך** (? – י"ב באלול תקצ"ט, 1839) היה הרב של לונטשיץ שבפולין, מחבר הספר **דברי משפט**.

## חייו
נולד בליסא. אביו היה הרב יצחק איצק, מדייני העיר, בנו של רבי מנחם, רבה של פוזנה. הרב אוירבך נמנה עם קבוצת תלמידי החכמים המפורסמים בליסא, ובראשם רבי יעקב לורברבוים, בעל "נתיבות המשפט", רבי עקיבא איגר ורבי אברהם טיקטין, בעל "פתח הבית" ורבה של לונטשיץ, שעמו למד בחברותא.

לאחר שרבי אברהם טיקטין עבר לכהן כרב בעיר גלוגא, הוא המליץ לבחור תחתיו את רבי חיים אוירבך, שעבר מליסא ללונטשיץ וכיהן בה כרב במשך מספר שנים. בט' באלול תקצ"ט הלך לבית המשפט להמליץ על שחרור אסיר יהודי ובדרך לקה בשיתוק ונפל למשכב. בני משפחתו ובראשם רבי יצחק איציק אוירבך, שכיהן אז כרב בפלוצק, ונכדו הרב מאיר אוירבך, שכיהן אז כרב בקובל, הובהלו לעיר. כעבור שלושה ימים, בי"ב באלול תקצ"ט, נפטר. 

מתלמידיו המובהקים הוא הרב נפתלי הרץ קלצקין (אביו של הרב אליהו קלצקין), ור' גדליה טיקטין, רבה של ברסלאו.

לפני פטירתו ציווה שעל כס הרבנות בלונטשיץ יישב בנו, רבי יצחק איצק, שכיהן אז כרב בפלוצק. הוא עזב את משרתו, שנחשבה משרה רבנית מכובדת, כדי למלא את מקום אביו כרבה של לונטשיץ. 

בשנת תרט"ו (1855) נפטר בקאליש  בגיל שלושים ושתיים צעיר בניו של הרב חיים אוירבך, הרב אליעזר. אחיינו, הרב מאיר אוירבך, בא לקאליש כדי להספידו. אנשי הקהילה שהתרשמו מאישיותו הציעו לו את משרת הרבנות שנחשבה אחת הנכבדות בפולין.

בן נוסף היה הרב מנחם, אב"ד אוסטרובה ומוציא הספר "דברי משפט". מתלמידיו: רבי אהרן יחיאל, אב"ד איז'ביצה.

## ספרו
* 

*
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:לונטשיץ: רבנים
זמר (שיר של רחל המשוררת)

"**זֶמֶר**" (ידוע גם כ"**לך ועליך**" או כ"**בוקר וערב**") הוא שיר אהבה של רחל המשוררת, אשר נכתב בתל אביב בניסן תרפ"ח 1928. השיר הולחן על ידי דוד זהבי, ובשנות השישים על ידי נעמי שמר, שלחנה זכה למספר ביצועים. כמו כן קיימים לחנים נוספים של השיר: אביאסף ברנע,דב ירמיה, מרדכי זעירא ושוקי מהצמד שוקי ודורית.

## ניתוח
"זמר" מתאר את מערכת היחסים של המשוררת עם אהובהּ. היא מתארת את האהבה הממלאת את התודעה ומהווה מקור ליצירתה: "לְךָ וְעָלֶיךָ שָׁרוּ שִׁירָי", הכרזה שמאירה את השיר גם באור ארספואטי. היא מספרת על האהבה והגעגועים מייצרים מכלול של חוויות ורגשות, בקשת רחבה כביכול מהקצה האחד אל הקצה האחר, מטבע פואטי חוזר בשירת רחל. אותם מתארת המשוררת בבית הראשון, ובהם סערת נפש ושתיקה, צהלה ובכי, פצע ותרופה, אושר ויגון. בבית השני, מוסרת המשוררת תיאורי מצבים בקצרה ובתמציתיות מהודקת, ובהם: אי הקשבה שלה לאהובה, מרצון או מתוך חוסר תשומת לב - "יֵשׁ לֹא הִבְחַנְתִּי קוֹל מַעֲנֶךָ"; וזו הביאה "כמעט" לניתוק הקשר-"השרשרת" בין השניים; אולם לאחר זמן מה חזרו הגעגועים והאהבה ועמם הכוח הפואטי לשיר בשל ואל מושא האהבה; אך גם בשירה מחודשת זו משחקים בערבוביה האהבה והדחייה, ומשמעותם הדואלית של היחסים מתחזקת. הבית השלישי, מכריע את תמונת הרגשות שמתארת המשוררת, היא חוזרת על שתי המילים הראשונות של השיר: "לְךָ וְעָלֶיךָ" (שתי המילים שהם שמו השני של השיר בציבור הרחב), ומבהירה בכך את ההתמסרות המלאה לאהבה וההכרה שהיא המנביעה את רצון החיים ואת כוח היצירה. ויתר על כן, את הרגשתה שהזולת ואהבתה אותו, הם מרכז חייה - "זֶמֶר יָחִיד"; ועם יחידאיותו, בחייה, הרי שמתאים לנגנו בתזמורת ענק של "אֶלֶף כִּנּוֹר", הגם שתמונת האהבה והיחסים המורכבת שרירה וקיימת, ולאחר חזרה על המילים מהבית הראשון: "סַעַר וָדֹמִי, צַהַל וּבֶכֶה, / פֶּצַע וָצֹרִי", בא פירוט של צמד מילים נוסף, המסכם את חוויית האהבה המורכבת ורבת הפנים, ושל היחסים היודעים מורדות ועליות: "אֹפֶל וָאוֹר", ונימתו האחרונה מגלה לבסוף תחושה של אושר ושמחה.

## לקריאה נוספת
* רחל בלובשטיין, זֶמֶר, **[[שירת רחל (ספר)|שירת רחל]]**, תל אביב: הוצאת דבר, תרצ"ה-1935, עמ' פא.

## קישורים חיצוניים

* בלפור חקק, האהבה כאחדות הניגודים: השיר "זמר" לרחל, ממעמקים, אתר דעת

#### ביצועים בלחן נעמי שמר
* 15px "זמר (לך ועליך)" בביצוע שולי נתן, סרטון בערוץ יוטיוב, **1971**
* 15px "זמר (לך ועליך)" בביצוע נורית גלרון, סרטון בערוץ יוטיוב, **1979**
* 15px "זמר (לך ועליך)" בביצוע אלינוער מואב, סרטון בערוץ יוטיוב, **שנות ה-80**
* 15px "זמר (לך ועליך)" בביצוע הגבעטרון, סרטון בערוץ יוטיוב, **1990**
* 15px "זמר (לך ועליך)" בביצוע חיה קורן, סרטון בערוץ יוטיוב, **2000**
* 15px "זמר (לך ועליך)" בביצוע רוני גינוסר, סרטון בערוץ יוטיוב, **2011**

#### ביצועים בלחן דוד זהבי
* 15px "זמר (לך ועליך)" בביצוע דורון תבורי, סרטון בערוץ יוטיוב, **2003**

#### ביצועים בלחן שוקי שוקי
* 15px "זמר (לך ועליך)" בביצוע שוקי ודורית, סרטון בערוץ יוטיוב, **1980**

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1928
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רחל המשוררת
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דוד זהבי
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נעמי שמר
חתום באש

**חתום באש** הוא האלבום החמישי של להקת הרוק הישראלית סינרגיה. האלבום יצא לאור ב-14 בפברואר 2012, והוא מכיל 12 שירים. האלבום כולל שיתוף פעולה עם זמרת האופרה דניאלה לוגסי והסופר אשכול נבו.

## רשימת הקטעים באלבום

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי סינרגיה
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
זריקת פרסה

שמאל|ממוזער|200px|זריקת פרסה
[שמאל|ממוזער|200px|תחרות זריקת פרסה שהתקיימה ביום השנתי של העובדים החקלאיים בקהילת יומה, [אריזונה]]
**זריקת פרסה** הוא משחק המתקיים בשטח פתוח בין שני אנשים (או לחלופין: בין שני צוותים של שני אנשים) באמצעות ארבע פרסות ושתי מטרות השלכה הממוקמות בארגז חול. המשחק משוחק על ידי שחקנים מתחלפים, הזורקים פרסות סוסים לעבר יתדות הנמצאות באופן מסורתי במרחק 40 רגל (12 מטר) זו מזו.

במשחקים המודרניים המתקיימים כיום, מקובל להשתמש בפרסות מסוגננות יותר, הגדולות פי שניים מגודלן של פרסות רגילות בפועל. משחק זריקת פרסה משוחק בעיקר בתחומי ארצות הברית ומנוהל על ידי האגודה - NHPA האחראית על כללי המשחק. וולטר ריי ויליאמס הבן הוא בין השחקנים הבולטים וזכה במספר אליפויות לנועד ולבוגרים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משחקים
רוברטו די מטאו

**רוברטו די מטאו** (איטלקית: **Roberto Di Matteo**; נולד ב-29 במאי 1970) הוא כדורגלן עבר איטלקי ומאמן בהווה.

## קריירה
### קריירת משחק

### קריירת אימון
קיבל רישיון אימון בזמן שהיה פצוע עוד כשהיה בחוזה עם צ'לסי.

ב-2 ביוני 2008 חתם די מטאו בקבוצת מילטון קינס דונס כשהוא החליף את מקומו של פול אינס שעבר לבלקברן רוברס. הוא מינה את אדי ניוטון כעוזרו, מאמן הכושר הקודם שלו בצ'לסי. בעונתו הראשונה עם הקבוצה הוא סיים במקום שלישי בליגה השלישית באנגליה. מילון קינס דונס הפסידה בחצי-גמר הפלייאוף בפנדלים מול סקאנת'ורפ.

ב-30 ביוני 2009 עבר לווסט ברומיץ' אלביון. במשחק הראשון תחת הדרכתו הקבוצה הפסידה 6:0 לצ'לסי. אחרי אותו משחק הגיעו תוצאות יותר טובות, ודי מטאו אף זכה בתואר מאמן החודש בפרמייר ליג בספטמבר 2010, אך בפברואר 2011 אחרי ניצחון אחד בלבד ב-10 משחקים הוחלט לפטר את המאמן האיטלקי.

ב-29 ביוני 2011 מונה די מטאו לעוזר מאמן צ'לסי אנדרה וילאש בואש. ב-4 במרץ נהיה ממלא מקום מאמן הקבוצה אחרי פיטורו של וילאש בואש.
ב-5 במאי זכה די מטאו בתוארו הקבוצתי הראשון אחרי ניצחון 1:2 על ליברפול בגמר הגביע האנגלי. ב-19 במאי 2012 הוביל את צ'לסי לניצחון בגמר ליגת האלופות. ביוני 2012 חתם על חוזה לאמן את הקבוצה למשך שנתיים.

ב-21 בנובמבר 2012 פוטר המאמן מצ'לסי בעקבות רצף של אי הצלחות, והקשה שבהן, התבוסה ליובנטוס 3-0 במסגרת ליגת האלופות.

ב-7 באוקטובר 2014 מונה למאמנה של שאלקה 04 הגרמנית. ב-26 במאי 2015 התפטר די מטאו מאימון הקבוצה.

ב-2 ביוני 2016 מונה למאמן אסטון וילה. ב-3 באוקטובר פוטר מתפקידו.

## תארים
### תארים כשחקן
**אראו**
*אליפות שווייץ: 1992/1993
**צ'לסי**
*הגביע האנגלי: 1997, 2000
*מגן הקהילה: 2000
*גביע הפוטבול ליג: 1998
*גביע אירופה למחזיקות גביע: 1998
*הסופר קאפ האירופי: 1998

### תארים כמאמן
;קבוצתיים
**צ'לסי**
*הגביע האנגלי: 2011/2012
*ליגת האלופות: 2011/2012
;אישיים
**וסט ברומיץ' אלביון**
***[[מאמן החודש בפרמייר ליג]]**: ספטמבר 2010

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר הרשמי של צ'לסי
* דף המאמן באתר הרשמי של צ'לסי

קטגוריה:קשרי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. ציריך
קטגוריה:כדורגלני אראו
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:מאמני כדורגל איטלקים
קטגוריה:מאמני וסט ברומיץ' אלביון
קטגוריה:מאמני צ'לסי
קטגוריה:מאמני שאלקה 04
קטגוריה:מאמני אסטון וילה
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1970
מעיין הקשת

**מעיין הקשת** (בערבית: **عِين القُوس**) הוא מעיין שכבה הסמוך לנווה צוף בהרי בנימין. מי המעיין נובעים ממערה חצובה בסלע, וזורמים לבריכה דרך שוקת גדולה. לצידה של הבריכה הגדולה ישנה בריכה נוספת, נמוכה יותר, המתאימה לרחצת ילדים. בשנת 2015 בנה הנוער מנווה צוף בריכה גדולה נוספת צפונית-מזרחית לשתי הבריכות. סביב המעיין צומחים שיחי פטל ועצי דולב מזרחי.

ב-2009 שיפצו בני נוער מנווה צוף את המעיין ומאז הוא מתוחזק על ידם. ליד המעיין הוקמה סככת צל והוצבו ספסלים ושולחנות פיקניק. בפרסומים של המועצה האזורית מטה בנימין המעיין נקרא "מעיין מאיר" או "עין מאיר" על שם מייסד היישוב, מאיר סגל.

מאז 2009 הפך למוקד סכסוך בין תושבי דיר ניזאם ונבי סאלח לתושבי נווה צוף. לטענת תושבי הכפרים במשך מאות שנים הם עשו שימוש במי המעיין. האתר מוזכר בדיווחים של מבקרים שהגיעו לאזור בתקופת המנדט הבריטי, שתארו אותו כמקום קדוש למוסלמים, המוקדש לקדושה ריא (סית' ריא). מנגד טוענים תושבי היישוב שהמעיין לא היה בשימוש עד שהם שיפצו אותו.

בכל יום שישי מקיימים הפלסטינים ביחד עם פעילי שמאל הפגנות במקום. ב-17 בנובמבר 2012 במהלך ההפגנה השבועית נורה בגבו מאש חיה מתפרע בשם רושדי תמימי ומת כעבור יומיים. ב-19 ביולי 2013 נפצעה דוברת "בצלם" ברגלה מכדור גומי, בשעה שתיעדה את ההפגנה השבועית. במאי 2020, במהלך ניסיון לפיגוע דריסה, נורה למוות מחבל פלסטיני בן 39.

## גלריית תמונות

קובץ:מעיין מאיר - נווה צוף.JPG|הבריכה
קובץ:מעיין מאיר מבט מהכניסה.jpg|מבט מהכניסה
קובץ:שלט המעיין.jpg|ממוזער|השלט במעיין


## לקריאה נוספת
* 
* 

## קישורים חיצוניים
* מעין מאיר, באתר בנימין
* עין אל-קוס - מעיין מאיר, באתר iNature

## הערות שוליים

קשת
קטגוריה:בנימין
ממשל פתוח

**ממשל פתוח** הוא דוקטרינה ולפיה לאזרחי המדינה יש זכות עיון במסמכים ובהליכים שלטוניים כדי לאפשר פיקוח ציבורי יעיל. במובנו הכללי ביותר, ממשל פתוח עומד בניגוד לשיקולי הגיון המדינה, שיקולים אשר הצדיקו שמירת מקפת על סודות מדינה ומהווים את הנימוקים להתנגדות משטרים להנהגת שקיפות. את מקור הטיעונים בעד הנהגת ממשל פתוח ניתן למצוא כבר בעידן הנאורות האירופי, אז נידונה דרך ההקמה הנכונה של החברה הדמוקרטית המתהווה.

בין חידושי הגישה, הוא תפיסת "שלטון קוד-פתוח", אשר מנצלת את תנועת הקוד הפתוח להפצת המידע לציבור. כלים אלה מאפשרים לאזרחים להתערב באופן ישיר יותר בהליכים החקיקתיים.

## היסטוריה
במערב, עקרון הצבת הממשל תחת ביקורת ציבורית עלה לראשונה בעידן האורות באירופה, אז תקפו פילוסופים רבים את העדפת השלטון האבסולוטי האירופאי לשמור על סודות מדינה
.

העברת חקיקה התואמת גישה זו ניתן לראות לראשונה כבר בשנת 1776, בשוודיה (אשר כללה באותם ימים גם את פינלנד) אשר קבעה בחוקתה את חופש העיתונות.

ממשל חופשי נתפס לרוב כנגזר מחוק חופש המידע, אשר קיים במרבית המדינות הדמוקרטיות בימינו. הראשונות לחוקק חוק זה היו מדינות סקנדינביה, אשר יצרו בכך את התקדים הראשון לתפיסת הממשל החופשי, עוד במאה ה-18.

מאז הועבר חוק חופש המידע בארצות הברית בשנת 1966, החלו לעלות חוקים דומים גם בשאר העולם. חוקים העוסקים בתחום זה נחקקו בדנמרק ובנורווגיה ב-1970, בצרפת והולנד ב-1978, באוסטרליה קנדה וניו זילנד ב-1982, הונגריה ב-1992, אירלנד ותאילנד ב-1997, קוריאה הדרומית ב-1998, בריטניה בשנת 2000, יפן ומקסיקו ב-2002, הודו וגרמניה ב-2005.

עם עליית האינטרנט וזמינות המידע באינטרנט עלתה גם הדרישה לספק מידע חופשי על פעולות זרועות הממשל השונות בצורה זמינה לכל אזרח באינטרנט.

חלק גדול מאתרים ממשלתיים מבוססים על מערכת CKAN.

## תוכן
מקובל להאמין כי שקיפות שלטונית מעלה את אחריות הממשל לפעולותיו. שקיפות שלטונית מאפשרת לאזרחים לפקח על מעשי הממשל, מצמצמת שחיתות שלטונית ומאפשרת הפצת מידע לציבור, ובכך מאפשרת לו להתקדם, להתפתח ולפעול באופן יעיל יותר.

היום, מוצאת השיטה את תומכיה העיקריים דווקא בארגונים לא ממשלתיים, אשר מנסים להתנגד לנטייתה הטבעית של הממשלה לפעול באופן סודי. בין ארגונים אלה, ניתן לציין את הארגונים הבינלאומיים *[[Transparency International]]* ואת *[[Open Society Institute]]*. ארגונים אלה מקדמים כינון סטנדרטים של פתיחות ושקיפות ברחבי העולם, וטוענים שסטנדרטים אלה נחוצים להתפתחותן התקינה של חברות דמוקרטיות.

בשל ההשקעה הנדרשת להפיכת הממשל לפתוח, ארגוני השלטון הקטנים יותר (כדוגמת מנגנוני השלטון העירוניים) הם הראשונים לאמץ יוזמות ממין זו, וארגונים גדולים יותר נוטים לעקוב אחר המגמה רק בשלב מאוחר יותר.

## ראו גם
* נתונים פתוחים
* אחריות רשויות ציבור ועובדי מדינה
* דמוקרטיה אלקטרונית
* ממשל אלקטרוני
* מיזם ממשל זמין
* חוק חופש המידע
* כנסת פתוחה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* אתרים שהוקמו על ידי הסדנא לידע ציבורי
** אתר "כנסת פתוחה"
** ״מפתח התקציב״ לתקציב המדינה
## הערות שוליים

קטגוריה:מדע המדינה
חטיבת היבשה

**חטיבת היבשה** (אשר נקראה גם חטיבת ההדרכה) הייתה אמונה על פיתוח תפיסות היסוד של מרכיבי היבשה של צה"ל. עיקר מטרתה הייתה לייצר תו"ל ותפיסות אשר יוטמעו בהכשרות ובאימונים בצבא היבשה. כמו כן תפקידה היה לתכנן, להפעיל ולבקר את האימונים היבשתיים, הכוללים גם את ניהול תקציבי האימונים.

מחלקת ההדרכה אשר פעלה תחת החטיבה, היוותה גוף מקצועי אשר בונה את מסגרות ההדרכה וההכשרה בזרוע היבשה. מתוך כך הייתה אחראית המחלקה לגופי ההדרכה, לבניית התוכן וצורות ההדרכה וההכשרה במסגרות השונות של זרוע היבשה, כמו גם לפיתוח קורסי ההכשרה המקצועיים בזרוע.

בשנת 2020 עם הקמת פיקוד ההכשרות והאימונים, בוצע רה-ארגון לסמכויות החטיבה ושינוי ארגוני, כך שחלק מסמכויות החטיבה התחלקו בין מחלקת הדרכה, אג"ם ותקציבים של זרוע היבשה ומפקד החטיבה הפך להיות מפקד מרכז הכשרות היסוד אשר מאגד תחתיו את בתי הספר של חילות השדה, אשר עד אז היו תחת פיקוד ישיר של קציני החיל הראשיים.

בראש המרכז עמד קצין בדרגת תת-אלוף. 
## מפקדי חטיבת היבשה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זרוע היבשה
קן ציפור

ממוזער|160px|גרפיטי של השיר "קן ציפור" ליד בניין העירייה של רמת גן
[250px|ממוזער|שמאל|"קן ציפור" ב[הספארי ברמת גן|ספארי ברמת גן]]

"**קַן צִפּוֹר**" הוא שיר ילדים מאת המשורר חיים נחמן ביאליק.
השיר מתאר את חיי הטבע וקצבם באמצעות המבט בקן הציפורים, שבו שלוש ביצים שטרם בקעו מהן האפרוחים.

בעת כתיבת השיר, אפרוח הייתה מילה נרדפת לגוזל וכוונת השיר לצאצאי הציפור, המכונים בימינו גוזלים.

השיר הולחן על ידי יצחק אדל והוא זכה לביצועים רבים, למשל על ידי נחום נרדי ואורי גבעון.
תחילת הלחן של השיר "קן ציפור" דומה ביותר, אף אם אינה זהה, ללחן של השיר "נר לי" מחג החנוכה.

"קן ציפור" הוכנס אל קובצי שירים לילדים ולתוכנית הלימודים בגני הילדים ובתי הספר של היישוב העברי, ואחר כך במערכת החינוך של מדינת ישראל.

חוקרת הספרות זיוה שמיר מציינת שאת תבניתו של השיר ניתן לייצג באמצעות מעגלים קונצנטריים (או בובת מטריושקה), הממקדים את תשומת לבו של הקורא אל המרכז. סדרת המעגלים שבשיר, מהחוץ פנימה, היא: עצים, קן ציפור, ביצה, אפרוח זעיר. שמיר מוסיפה שתבנית זו מופיעה, באופן פחות גלוי, גם באחדים משיריו הקאנוניים של ביאליק, כגון "הברֵכה".

השיר "קן ציפור" מומחש בשדרות ח"ן ברחובות בארבעה פסלי רחוב צבעוניים: ציפור בעלת חללים בצורת שלוש ביצים, שני ספסלים בצורת ביצה וביצה ענקית חלולה, שבתוכה ספסל המקיף אפרוח. לפסלים נלווה שילוט הכולל את מילות השיר.

## לקריאה נוספת
* זיוה שמיר, **שירים ופזמונות גם לילדים - לחקר שירת ביאליק לילדים ולנוער**, הוצאת פפירוס, 1986, הפרק: תבנית המעגלים הקונצנטריים: 'קן ציפור', עמ' 35–44

## קישורים חיצוניים

* 
* קן צפור, באתר פרויקט בן-יהודה
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי חיים נחמן ביאליק
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יצחק אדל
קטגוריה:שירי ילדים
קטגוריה:שירים על בעלי כנף
גל לב

**גל לב** (נולד ב-5 באוגוסט 1985) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע ומוזיקאי ישראלי היוצר פסקולים לסרטי קולנוע וטלוויזיה בארץ ובעולם. זוכה פרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר לשנת 2022 ופרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2024 (למוזיקה המקורית הטובה ביותר עבור הסדרה "האמת").

## ביוגרפיה
גל לב נולד וגדל בתל אביב. אחרי שירותו הצבאי החל את לימודיו בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב (2007-2010), שם למד במחזור עם ג'ייסון דנינו הולט וליאל דניר. בשנה השלישית ללימודיו הלחין וכתב מוזיקה להצגות של בני מחזורו, בהן גם שיחק, ביניהן "ז'ק ואדונו" בבימויו של מישה לוריה ו"הרומן שלי עם גאיה" בבימויו של מיקי גורביץ'. לב אף היה חבר בלהקת טררם. כיום הוא חלק מהרכב האינדי אלקטרוני סודה ביט עם אלון לוי (תמיד אותו חלום) ודותן מושונוב.

## פילמוגרפיה

## במה
* "פיטר פן"- אורנה פורת ותיאטרון חיפה-דמות: פיטר פן
* "בארץ לובנגולו מלך זולו"- תפקיד ראשי - נחום גוטמן - מרכז מנדל, ומדיטק חולון
* "טררם" - 3 שנים
* "כשהאנייה שוקעת"- צוותא
* "טררם קידס"- הצגות ילדים - שנתיים. - כח הקצב
* השתתף במותק של פסטיבל 5 לשנת 2012

## מוזיקה
השכלה מוזיקלית-קונסרבטוריון ת"א 1997-2003 מנגן על 8 כלי נגינה: פסנתר, תופים, גיטרה, גיטרה בס, קלרינט, סקסופון, חלילית ומפוחית.

* לחן והפקה מוזיקלית לפסטיבל עכו לתיאטרון 2011 - "לב" (בימוי - ג'ייסון דנינו הולט)
* לחן והפקה מוזיקלית לפסטיבל עכו לתיאטרון 2010 - "משורה משחרר רק המוות" (בימוי - ג'ייסון דנינו הולט)
* כתיבת לחנים והפקה מוזיקלית לפסטיבל ישראל 2011 - "ליידי טוויסטד" (בימוי - ג'ייסון דנינו הולט)
* כתיבת לחנים והפקה מוזיקלית לקלטת הילדים - "הקייטנה של אין כמוטי" 2011
* כתיבת לחנים והפקה מוזיקלית לקלטת הילדים - "הקיץ של אביבית" שתעלה בקרוב
* כתיבת לחנים והפקה מוזיקלית לסרט הדוקומנטרי - "תעודה של זהות"- זוכה פסטיבל דוק אביב בסרט הטוב לשנת 2010
* לחן, ניהול מוזיקלי והפקה מוזיקלית להצגות בניסן נתיב ת"א ב-2010: "שוב צלצלו בדלת" "ז'אק ואדונו" "הרומן שלי עם גאיה"(בימוי מיקי גורביץ')
* לחן, ניהול מוזיקלי הפקה מוזיקלית להצגות בניסן נתיב י-ם 2012 "המפקח האונד" "קומדיה שחורה" בבימויו של דור צויגנבום
* עיבודים חדשים לשיריה של דיקלה דורי - 2012
* ניהול והפקה מוזיקלית פרויקט שירה ניסן נתיב 2009
* ניהול והפקה מוזיקלית פרויקט תנועה ניסן נתיב 2009
* כתיבת לחנים והפקה מוזיקלית ל-2 סרטי גמר - "סם שפיגל" וזוכה פרס בסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסטודנטים בסינמטק ת"א 2010
* הלחנת פסקול הסרט "חמדה" של שמי זרחי (2024)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:זוכי פרס אופיר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
קטגוריה:משתתפי מותק של פסטיבל
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר והפזמון
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
ואקצוקי רייג'ירו

**ואקצוקי רייג'ירו** (ביפנית: 若槻 禮次郎; 21 במרץ 1866 - 20 בנובמבר 1949) היה פוליטיקאי יפני וראש הממשלה היפנית ה-25 וה-28.

## ראשית חייו
ואקצוקי נולד בעיר מצואואה שבנחלת איזומו (כיום מחוז שימאנה), למשפחת סמוראים בשם אוקמורה. לאחר נישואיו אימצה אותו משפחת אשתו מכיוון שלא היה לו יורש זכר, ולפיכך קיבל על עצמו את השם ואקצוקי. הוא החל ללמוד משפטים באוניברסיטת טוקיו ב-1892.

## קריירה פוליטית
לאחר סיום הלימודים החל ואקצוקי לעבוד במשרד האוצר, ראשית בתפקיד מנהל אגף המיסים, ולאחר מכן בתפקיד סגן השר. הוא נכנס לבית האצילים של הדיאט של יפן ב-1911, וכיהן בתפקיד שר האוצר בכהונתו השלישית של קאצורה טרו ובכהונתו השנייה של אוקומה שיגנובו בראשית העשור השני של המאה ה-20. באותה עת הפך גם למנהיג מפלגת ריקן דושיקאי, וממשיכת דרכה קנסייקאי ב-1914.

ואקצוקי התמנה לתפקיד שר הפנים ביוני 1924, בממשלתו של קאטו טקאקי, ופעל למען הרחבת זכות הבחירה ולמען חקיקת החוק לשמירה על הסדר ב-1925.

## ראש הממשלה
ואקצוקי התמנה לראשות ממשלת יפן ב-30 בינואר 1926, בעקבות מותו בתפקיד של קאטו. כהונתו הראשונה נמשכה עד ה-20 באפריל 1927, אז נאלץ להתפטר בעקבות משבר פיננסי שפקד את המדינה.

ואקצוקי קיבל את עיטור מסדר פרחי הפאולוניה ב-10 בנובמבר 1928. לאחר שיצג את יפן בוועידה הימית בלונדון ב-1930, פעל ואקצוקי ליישום ההגבלות על החימוש שהתקבלו בוועידה, צעד שגרר מתיחות בינו לבין הממסד הצבאי וגורמים לאומניים.

לאחר התפטרות ראש הממשלה המאגוצ'י אוסאצ'י, בעקבות פציעתו בניסיון התנקשות, החליפו ואקצוקי בנשיאות מפלגת ריקן מינסייטו, ממשיכת דרכה של קנסייקאי. באפריל 1931 קיבל את תואר הקזוקו דאנשאקו (ברון), ובאותו חודש הוא החליף את המגוצ'י בראשות הממשלה. במהלך כהונתו השנייה התחזק צבא יפן והחל לפעול ללא אישור הממשלה האזרחית. כך לא הצליח ואקצוקי למנוע את תקרית מוקדן, ואת הסלמת המצב בסין לאחר מכן.

## לאחר הפרישה
אחרי פרישתו מראשות הממשלה התמנה ואקצוקי לנשיא מפלגת מינסייטו ביולי 1934. על אף העלייה במיליטריזם במדינה, הוא המשיך להשמיע התנגדות למלחמת סין–יפן השנייה, והתנגד לפתיחת מלחמה עם ארצות הברית והמעצמות המערביות. אפילו לאחר ההתקפה על פרל הארבור, טען ואקצוקי שיש לסיים את המלחמה בהקדם האפשרי. לאחר ששמע על כניעת גרמניה הנאצית במאי 1945, הוא ניסה לשכנע את ראש הממשלה דאז קנטרו סוזוקי לפתוח במשא ומתן עם ארצות הברית לסיום המלחמה. באוגוסט של אותה שנה הוא השתתף בפאנל שהמליץ לקבל את החלטות ועידת פוטסדאם ללא תנאים.

לאחר כניעת יפן, קיבל ואקצוקי זימון מטעם המפקד העליון של כוחות הברית לשמש עד תביעה בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק.

ואקצוקי נפטר מתעוקת לב בבית הקיץ שלו בשיזואוקה, ב-20 בנובמבר 1949. הוא קבור בטוקיו.

## לקריאה נוספת

* Beasley, William G. **The Rise of Modern Japan**. Palgrave Macmillan, 2000. .
*Jansen, Marius B. **The Making of Modern Japan**. Harvard University Press, 2000. 


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:מעוטרי מסדר פרחי הפאולוניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:ילידי 1866
קטגוריה:נפטרים ב-1949