זכויות להט"ב במונקו

**לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) ב[[מונקו]]** מתמודדים עם אתגרים משפטיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית של גברים ונשים היא חוקיות במונקו מאז 1793 כחלק מצרפת, עם זאת, זוגות חד מיניים ומשקי בית בראשות זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן הכרה משפטיות הזמינות לזוגות נשואים הטרוסקסואלים.

בשנת 2019, דירג הארגון האירופי "ILGA-Europe" את מונקו במקום ה-45 מתוך 49 מדינות אירופה ביחס לחקיקת זכויות להט"ב בעודו ציין כי למדינה אין חוקים המגינים על חברי קהילת הלהט"ב מפני אפליה בעבודה או בתחומים אחרים, אין הכרה בנישואים חד מיניים ובשינוי מגדר חוקי עבור אזרחים טרנסג'נדרים. למרות היעדר חקיקה זו, החברה המונגסקית מוגדרת עם רמת קבלה גבוה כלפי הומוסקסואליות ומערכות יחסים חד-מיניות בעוד דברי שטנה והסתה לשנאה על בסיס נטייה מינית אסורים בחוק מאז 2005.

## מעמד בחוק
פעילות הומוסקסואלית היא חוקית במונקו. עונשים פליליים על מעשים הומוסקסואלים בוטלו בשנת 1793 עקב אימוץ החוקים הצרפתיים בעוד גיל ההסכמה הוא שווה לזוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים – 15 שנים.

## הכרה במערכות יחסים חד מיניות
מונקו אינה מכירה בנישואים חד מיניים. עם זאת, מאז 27 ביוני 2020, המדינה התירה לזוגות חד מיניים לחתום על הסכם חיים משותפים המספק זכויות וחובות מסוימות עבור זוגות לא נשואים.

הצעת החוק להכרה בהסכמי חיים משותפים הוגשה לאספה הלאומית של מונקו ב-16 באפריל 2018. על פי הצעת החוק, זוגות חד מיניים והטרוסקסואלים הגרים ביחד ייחשבו בשוויון לאחים במס ירושה אם כי לא באותה רמה כמו זוגות נשואים. ההסכם, שפתוח גם לאחים והורים וילדים, מספק גם מערכת מנוייה של זכויות קניין וחובות הדדיות. החוזה נחתם בפני נוטריון ולאחר מכן מופקד בטאבו. ב-4 בדצמבר 2019 אישרה האספה הלאומית פה אחד את הצעת החוק. החוק נכנס לתוקף בשנת 2020, שישה חודשים לאחר פרסומו בעיתון "Journal de Monaco".

## הורות ואימוץ
מונקו אינה מכירה באימוץ משותף או חורג על ידי זוגות חד מיניים בעוד גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות אינה זמינה.

## הגנה מפני אפליה
חוקת מונקו אינה מתייחסת במפורש לאפליה או הטרדה על בסיס נטייה מינית או זהות מגדרית, אם כי היא מספקת הגנות כלליות על זכויות אזרח, לרבות שוויון בפני החוק, הליך הוגן, זכויות פרטיות, חופש דת ודעה.

חוק מס' 1.299 מ-15 ביולי 2005 בדבר חופש הביטוי הציבורי אוסר על דברי שטנה, הסתה לשנאה ואלימות ואפליה של מועמדים פוליטיים על בסיס מין, מוגבלות, מוצאם, נטייתם המינית והשתייכותם האמיתית או הנתפסת לגזע, קבוצה אתנית, לאום או דת. סעיף 2–234 של הקוד האזרחי, קובע באומרו כי,

"כאשר הם מחויבים כלפי אדם או קבוצת אנשים על סמך מינם, מוגבלותם, מוצאם, נטייתם המינית, השתייכותם או אי-שייכותם האמיתית או הנתפסת, למוצא אתני, לאום או גזע, חברות או אי-חברות אמיתית או נתפסת של דת: איומים הקבועים בסעיף 230 נענשים בעונש מאסר של שנתיים עד חמש שנים ובקנס הקבוע בסעיף 26, אלה הקבועים בסעיפים 233 ו-234 נענשים במאסר של שישה חודשים עד שלוש שנים". קנס שנקבע בסעיף 3–26.

ביולי 2010, בית משפט הרשיע אזרח לחמישה ימי מאסר וחייב אותו לשלם קנס של 5,000 אירו לאחר שהשתמש באלימות מילולית הומופובית גלויה נגד אזרח הומוסקסואל.

ביולי 2011 אימץ הפרלמנט של מונקו הצעת חוק נגד אפליה והטרדה, שכללה פרשנות רחבה משנת 2005. המאמרים העיקריים הנוגעים לחברי קהילת הלהט"ב בתוכנו היו:
* סעיף 1, אשר הוציא אל מחוץ לחוק אפליה על בסיס, בין היתר, "מין, נטייה מינית אמיתית או נתפסת, מצב אזרחי ומצב משפחתי".
* סעיף 3, שהחיל איסור זה על מקום העבודה הן במגזר הציבורי והן במגזר הפרטי, מגעים עם מנהלים, גישה ואספקה לסחורות ושירותים (דיור לא צוטט אך נכלל בקטגוריה זו), יחסי משפחה, גישה למקומות בילוי, תרבות. או מקומות או אירועים ציבוריים, בין היתר.
* סעיף 8, שדייק כי אפליה היא אסורה להתרחשות בתעסוקה בנוגע לתנאי גישה או עבודה, תנאי שכר, אמצעי משמעת ותנאי פיטורים.
* סעיף 10 שקבע חריגים מוצדקים מסוימים, אם תנאים לגבי מין ואמונות דתיות או פילוסופיות היו טבועות במהותן (עבור למשל, כנסיות וקהילות דתיות אחרות עדיין יכולות לפטר או לסרב להעסיק אדם על סמך קטגוריות סעיף 1).
* סעיף 40, שקבע עונשים במקרה של לשון הרע או עלבון לא פומבי הקשור לנטייה מינית אמיתית או לכאורה, בין היתר.
* סעיף 44, שקבע יצירת תוכנית בית ספרית למתן רגישות נגד גזענות וכל האפליה של סעיף 1, בכל שנה במחזורי בית הספר היסודי והתיכוני.

עם זאת, מועצת הממשל לא אישרה את הצעת החוק, והציעה הצעה חדשה במקום זאת ב-18 בדצמבר 2012 אשר לא כללה את ההוראות לגבי אפליה על רקע נטייה מינית.

חוק מס' 1.478 מיום 12 בנובמבר 2019 בנוגע לשינויים של הוראות מסוימות הנוגעות לעונשים תיקן שלושה סעיפים של הקוד האזרחי כדי לכלול את המונח "נטייה מינית",
* סעיף 1–238, המעניש פעולות אלימות שבוצעו על סמך נטייה מינית שלא הביאו ל-"מחלה או אי כושר עבודה מוחלט של הקורבן", עם עונש מאסר שנע בין 6 חודשים לשנה.
* סעיף 239, הקובע 10 שנות מאסר למי שתקף את בן זוגו (או כל אדם שחי תחת קורת גג אחת) על בסיס נטייה מינית.
* סעיף 421, הקובע עונשים של 5 שנות מאסר על תנאי או אמצעים אחרים הקבועים בסעיף 4–29 למי שתקף ללא סיבה, אדם, או קבוצת אנשים, על סמך נטייתם המינית.

## זהות מגדרית
נכון לשנת 2021, לא קיימים אמצעים חוקיים המאפשרים לטרנסג'נדרים לשנות את מינם החוקי במסמכי זיהוי רשמיים, כגון דרכונים, תעודות זהות או רישיונות נהיגה.

## שירות צבאי
למונקו אין צבא משלה, אם כי היא מחזיקה במשמר לאומי. צרפת, האחראית על ההגנה של המדינה, מאפשרת להומוסקסואלים, לסביות, טרנסג'נדרים ביסקסואלים לשרת בגלוי.

## תנאי מחיה
רוב המונגסקים קשורים לכנסייה הקתולית, הרואה באופן מסורתי בהומוסקסואליות וטרנסג'נדריות סימנים ל-"אי-מוסריות". מונקו אינה חברה בארגון האיחוד האירופי, המחייב את חבריה לכבד הגנות מסוימות על זכויות להט"ב, אם כי למדינה ואזרחיה ישנו קשר תרבותי וכלכלי חזק עם צרפת הידועה בתור אחת המדינות המתקדמות ביותר במעמד זכויות להט"ב בעולם.

ביוני 2017, פאולין דוקרואט, בתה הבכורה של סטפני, נסיכת מונקו ונכדתו של רנייה השלישי, נסיך מונקו והשחקנית האמריקאית גרייס קלי, השתתפה במהלך ציון מצעד הגאווה בניו יורק, והביעה תמיכה בזכויות להט"ב במונקו.

## טבלת סיכום

## הערות שוליים

מונקו
קטגוריה:מונקו
מונקו