open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'אנלוקה בוסיו

**ג'אנלוקה כריסטיאנו בוסיו** (באנגלית: **Gianluca Cristiano Busio**; נולד ב-28 במאי 2002 בגרינסבורו שבקרוליינה הצפונית, ארצות הברית) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ונציה ובנבחרת ארצות הברית.

## קריירת מועדונים
### ספורטינג קנזס סיטי
בשנת 2016 הצטרף בוסיו למחלקת הנוער של ספורטינג קנזס סיטי, לאחר ששיחק באקדמיה של נורת' קרוליינה פיוז'ן. ב-25 באוגוסט 2017 חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון.

ב-28 ביולי 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-MLS, בהפסד 2–3 לדאלאס במסגרת עונת . ב-18 באוקטובר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–4 על ונקובר וייטקאפס במסגרת הליגה. בסך הכל ערך בוסיו 65 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים.

### ונציה
ב-9 באוגוסט 2021 חתם בוסיו בוונציה מהסרייה א'. ב-27 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–3 לאודינזה במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2021/2022. ב-1 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בתוספת הזמן בתיקו 1-1 נגד קליארי במסגרת המחזור השביעי בליגה.

## קריירה בינלאומית
בוסיו היה חלק מסגל נבחרת ארצות הברית לטורניר גביע הזהב 2021. ב-11 ביולי 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–1 על נבחרת האיטי במסגרת שלב הבתים של הטורניר. הוא שיחק בכל ששת משחקי הטורניר, בו זכתה נבחרתו.

נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ארצות הברית לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).

## תארים
;נבחרת ארצות הברית
* גביע הזהב של CONCACAF  (1): 2021

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:גרינסבורו: אישים
קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים
קטגוריה:קשרי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:קרוליינה הצפונית: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג קנזס סיטי
קטגוריה:כדורגלני ונציה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2021
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2023
קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2002
פרנסיס אוסטר

**פרנסיס אוּסטר** (בצרפתית: **Francis Huster**; נולד ב-8 בדצמבר 1947 בניי-סיר-סן) הוא שחקן, במאי תיאטרון, מפיק (קולנוע וטלוויזיה) וסופר יהודי צרפתי.

## קורות חיים
### ילדות ובגרות
פרנסיס אוסטר הוא בנו הצעיר של צ'ארלס אוסטר, מנהל מסחרי יהודי אשכנזי של מותג הרכב לנצ'יה, הנשוי לסוזט קוואגבאום, בעצמה ממשפחה יהודית פולנית שעורכת סדנאות תפירה. לפרנסיס יש אח גדול, ז'אן פייר, סופר, ואחות צעירה יותר, מוריאל אוסטר. פרנסיס ירש מסבתו מצד אמו, סבתא רוז, את האהבה למשחק; היא לקחה את נכדיה בסתר בימי חמישי (שהיה אז יום חופש לתלמידי בית הספר) כדי לצפות בסרטים בבתי הקולנוע.

פרנסיס היה תלמיד בבית הספר היסודי rue de Louvois ואז תלמיד בבית הספר Lycée Carnot בפריז. בין חבריו לכיתה היו איב לה מוין וז'אק ספייסר, חברים שבעתיד יצאו איתו למסעות. ז'אק וובר היה חבר נוסף שלו, אך מכיתה אחרת. פרנסיס נרשם בגיל חמש עשרה לקונסרבטוריון העירוני ברובע ה-18 של פריז, ואחר כך לקורס פלורנט ("cours Florent") ולבסוף לקונסרבטוריון הלאומי לאמנות דרמטית, ממנו זכה בשלושה פרסים ראשונים (קומדיה מודרנית, קומדיה קלאסית ותיאטרון זר). בשנת 1971 הוא התקבל לעבודה בקומדי פרנסייז, והפך לחבר בשנת 1977. הוא התפטר בשנת 1981.

### קריירה
בנוסף לתפקידיו הקלאסיים בקומדי פראנסז, פרנסיס אוסטר שיחק בסרטים רבים ויצר את "קבוצת פרנסיס אוסטר", איתם ביצע כמה הופעות לקהל פופולרי גדול, כולל Le Cid של פייר קורניי בתיאטרון רונד-פוינט בשנת 1987. "קבוצת פרנסיס אוסטר" הופיעה גם בין השנים 1993–1994 ברחבי צרפת, בלגיה ומונקו. קבוצה זו היוותה כר גידול לכישרונות צעירים, כגון קלוטילד קורו, ולרי קראנצ'נט, כריסטיאנה ריאלי, אסטל סקורניק, ולנטיין וארלה ואוליבייה מרטינז.

פרנסיס אוסטר עזב את Maison de Molière בשנת 1981 כדי להתמסר למסך הגדול. לאחר מכן הוא קיבל תפקיד ב"מה שגורם לדוד לרוץ?" מאת אלי שוראקי. פגישתו המכריעה עם קלוד ללוש פתחה פתח לשיתוף פעולה ארוך של שבעה סרטים, כולל "Si c'est à remaire" ("אם זה צריך להיות נזכר", 1976) או Le Courage d'aimer ("האומץ לאהוב", 2005).

בשנת 2008 ביים אוסטר את הרימייק של "אומברטו דה", סרטו של ויטוריו דה סיקה. סרט זה, שכותרתו Un homme et son chien ("אדם וכלבו"), מסמן את חזרתו של ז'אן פול בלמונדו לקולנוע ומאגד שורת שחקנים צרפתים, בהם חפסיה הרצי, ז'אן דוז'רדן, רוברט חוסיין, פייר מונדי, קרוליין סילהול, ברברה שולץ, עמנואל ריבה, מיילין פרסל, ניקול קלפן ואפילו דניאל פרבוסט. הסרט לא זכה להצלחה מסחרית.

בנובמבר 2015 הוא סיים כתיבת ספר L'énigme Stefan Zweig, עם הקדמתו של אריק-עמנואל שמיט למהדורות Le Passeur.

## לקריאה נוספת

*


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים צרפתים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים צרפתים
קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים צרפתים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1947
עולם הבובות של גלי

**עולם הבובות של גלי** הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית לילדים בגילאי הגן ששודרה בשנת 2014 בטלוויזיה החינוכית. הסדרה מתרחשת בסטודיו של בובנאית בשם גלי אותה גילמה אניה בוקשטיין.

## עלילה
הסדרה מתרחשת בסטודיו של גלי הבובנאית (אניה בוקשטיין) אשר עוסקת בבניית בובות תיאטרון, בסטודיו שלה נמצאים גם טוני הדג המדבר (בדיבובו של יובל סגל) ואליעזר שעון המטוטלת. בכל פרק מגיע שליח בשם אדם ומביא פרט חשוב להשלמת בניית הבובות להצגה. כאשר היא מסיימת לבנות, מציגה גלי את סיפור המשל באמצעות הצגת תיאטרון הבובות אשר עוזר לכולם להבין את מוסר ההשכל מאירועי הפרק.

## קישורים חיצוניים
* "עולם הבובות של גלי", באתר כאן חינוכית
* 

קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית: תוכניות וסדרות
קטגוריה:כאן חינוכית: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:חינוך לגיל הרך
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2014
קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
פייטרו לורנצטי

**פייטרו לורנצטי** (באיטלקית: **Pietro Lorenzetti**) או **פייטרו לאורטי** (Laurati) (1280 בקירוב – 1348) היה צייר איטלקי, בן תקופת הרנסאנס, מאסכולת סיינה. הוא היה פעיל בין השנים 1306–1345 בקירוב. יצירתו, בעלת המאפיינים הנטורליסטים, בישרה את אמנות הרנסאנס. אחיו היה הצייר אמברוג'יו לורנצטי.

## ביוגרפיה
מעט ידוע על חייו של לורנצטי מלבד שנולד, כנראה, בסיינה בסוף המאה ה-13 (1280/90 בערך), וכנראה מת שם בשנת 1348 כקורבן של מגפת המוות השחור הראשונה.

פייטרו עבד באסיזי, פירנצה, פיסטויה, קורטונה וסיינה (שם נמצאת יצירות "לידת הבתולה"), אם כי הכרונולוגיה המדויקת אינה ידועה. עבודתו מעידה על השפעתם של דוצ'ו, שייתכן כי עבד בסטודיו שלו, אולי לצד סימונה מרטיני, ג'וטו די בונדונה וג'ובאני פיזאנו.

לדברי ג'ורג'ו וזארי, ציורי הקיר של פיטרו עיטרו את חזית כנסיית סנטה מריה דלה סקאלה  שבסיינה. לרוע המזל, ציורי הקיר – הנחשבים כיום כעבודתם של שני האחים לורנצטי – נהרסו בשנת 1720.

בשנים 1336-1337 הוא עבד על הפרסקו "צליבת ישו" שמוצג בכנסייה בסיינה.

יצירת המופת שלו היא סדרת פרסקאות בכנסייה התחתונה של הבזיליקה של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי, שם צייר סדרה של סצנות גדולות המתארות את הצליבה, ההורדה מהצלב ואת הקבר. הדמויות ביצירות אלה מציגות אינטראקציות רגשיות. ניתן לראות בהן את ההשפעה הנרטיבית של ציורי הקיר של ג'וטו. ביצירות אלה ואחרות של הכנסייה התחתונה. האחים לורנצטי ומתחריהם בני זמנם מפירנצה, כג'וטו וממשיכיו ברנרדו דאדי ומאסו די באנקו , הנביטו את המהפכה הציורית האיטלקית שחילצה דמויות מהרקע המוזהב של האיקונוגרפיה הביזנטית לעולמות ציוריים של ערים, אדמות ואוויר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-14
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-13
קטגוריה:חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר
קטגוריה:ילידי 1280
קטגוריה:נפטרים ב-1348
ריביאן R1T

**ריביאן R1T** (באנגלית: **Rivian R1T**) היא מכונית חשמלית בינונית, במרכב טנדר בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ריביאן משנת 2021. היא הוצגה בתערוכת הרכב של לוס אנג'לס בנובמבר 2018.

הריביאן R1T הוא הטנדר החשמלי הראשון בעולם, מבלבד שהוא גם הרכב הראשון של ריביאן, בעוד פורד F-150 לייטנינג, שברולט סילברדו EV וטסלה סייברטראק הם מתחריו הרשמיים, אך מיועדים לייצור משנת 2022 ה-R1T מיוצר כבר מספטמבר 2021.

## היסטוריה
הרכב נחשף לראשונה במאי 2018 תחת השם ריביאן A1T, אך עם הצגתו שינתה את שמו לריביאן R1T. ריביאן הצהירה כי בכוונתה להתחיל את ייצור הטנדר בשנת 2020, אך הייצור נדחה מספר פעמים בעיקר בשל מחסור בשבבים במפעלים ובבדיקות שטח שהתעכבו, עד לספטמבר 2021.

## מפרט טכני
מפרט הרכב כולל 4 גרסאות שונות; 2 גרסאות של שני מנועים חשמליים, גרסת שלושה מנועים חשמליים וגרסת ארבעה מנועים חשמליים.

טעינה מהירה של הדגם אפשרית עד להספק של 225 קילוואט, טעינה כזו מאפשרת הוספה של כ-225 ק"מ לטווח הנסיעה בזמן של 20 דקות.

## גלריה

קובץ:Debut of the Rivian R1T pickup at the 2018 Los Angeles Auto Show, November 27, 2018.jpg|הריביאן R1T מוצג בתערוכת הרכב הבינלאומית של לוס אנג'לס בנובמבר 2018
קובץ:Rivian Normal Plant Floor.jpg|הריביאן R1T הראשון יוצא מפס הייצור בספטמבר 2021


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ריביאן
קטגוריה:טנדרים
קטגוריה:מכוניות חשמליות
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בארצות הברית
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2018
Sogou

**סוגו** (באנגלית: **Sogou**; במנדרינית: **搜狗**) היא חברת טכנולוגיה סינית המתמחה בשירותים ומוצרים הקשורים לאינטרנט, הכוללים טכנולוגיות פרסום מקוון, מנוע חיפוש, דפדפן אינטרנט, טכנולוגיית זיהוי קול, תוכנה וחומרה.

סוגו מעסיקה כ-3,000 עובדים ומספקת שירות ללקוחות דוברי מנדרינית ברחבי העולם. משרדיה הראשיים נמצאים בעיר גואנגג'ואו, סין.

על פי נתונים סטטיסטים, 16.7% מגולשי האינטרנט בסין, המחפשים באינטרנט משתמשים בסוגו כמנוע החיפוש הראשי.

## היסטוריה
סוגו הוקמה בשנת 2004 על ידי וואנג שיאהוצ'ואן (Wang Xiaochuan) כחטיבה בתוך חברת סוחו (Sohu) במטרה לפתח מנוע חיפוש חדש שאותו השיקה בסוף אותה שנה.

בשנת 2006, שחררה את תוכנת סוגו פין-יין (Sogou Pinyin) המאפשרת כתיבת מנדרינית תקנית באותיות לטיניות ונמצאת בשימוש של כ-300 מיליון משתמשים.

בשנת 2010, נהפכה סוגו מחטיבה פנימית של חברת סוחו לחברה עצמאית.

בשנת 2013, בעקבות רכישה על ידי טנסנט מוזגה סוגו עם מנוע החיפוש סוסו (SoSo) והושקעו בחברה של כ-448 מיליון דולר.

בשנת 2014, רשמה החברה ציון דרך חשוב כשהפכה למנוע החיפוש העיקרי של אתר QQ.com ותוכנת WeChat.

בתאריך 9 בנובמבר 2017, החלה להיסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק, תחת השם SOGO.

בשנת 2018, דיווחה החברה על רווח נקי של כ-98 מיליון דולר.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות אינטרנט
קטגוריה:חברות טכנולוגיה סיניות
קטגוריה:אתרי אינטרנט בסינית
הצליבה (פייטרו לורנצטי)

"**הצליבה**" (1340 בקירוב) הוא ציור מאת פייטרו לורנצטי המתאר את צליבת ישו. מאז שנת 2002 נמצא הציור באוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
## תיאור
"הצליבה" שייך לעבודתו המאוחרת של לורנצטי, הנחשב לאחר ממבשרי הציור של תקופת הרנסאנס, כנראה בשל השתייכות הציור לקבוצה של עבודות בנושא הפסיון של ישו. על פי חוקרים, ציור שנושאו "ישו בפני פונטיוס פילטוס", הנמצא באוסף מוזיאון הוותיקן, עשוי להיות אחד מהם.

בדומה לפרסקו של צליבת ישו מן הכנסייה התחתונה של הבזיליקה של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי (1320), גם כאן העבודה מחולקת למעיין שני מישורים. במישור העליון מופיע ישו על הצלב, ולצידו שני הגנבים. לרגליהם מתוארים חיילים רומאים. למרות שלורנצטי איננו מתאר את דמויות הנצלבים באופן אנטומי, הוא עושה שימוש בדם המתפרץ מן הגוף כביטוי לדרמה האנושית של הצליבה. מתחת לשלושת הצלבים מתוארת התרחשות רבת משתתפים. את מרכזה תופשת דמותה של מרים, אם ישו, המתוארת כמתעלפת ונתמכת על ידי מספר נשים. בצידו הימני של התיאור מופיעים שני פרשים. אחד מהם, המתואר עם הילה משושה, מזוהה כלונגינוס הקדוש, החייל הרומי שדקר את ישו, ובידו הרומח של לונגינוס.

הדרמה, המאפיינת את יצירתו של לורנצטי מבוססת לא רק על הברית החדשה, כי אם גם על מקורות בני זמנו של הצייר, כגון כתיבתו של בונוונטורה הקדוש, בן המאה ה-13.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים
קטגוריה:פייטרו לורנצטי: ציורים
קטגוריה:מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
קטגוריה:ציור גותי
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-14
קטגוריה:ציורי טמפרה
קטגוריה:צליבת ישו באמנות
מצוות קריאה לשלום במלחמה

בשעת מלחמה, מצווה מן התורה **לקרוא לשלום** אל העיר בטרם ההתקפה אליה. המצווה מחייבת להציע לעיר האויב הסכם כניעה ושעבוד לפני שמתחילים לצור עליה או לכבוש אותה. קיימת מחלוקת אם חיוב זה חל רק במלחמת רשות או גם במלחמת מצווה.

## מקור המצווה
מקור המצווה מחומש דברים פרק כ (שבו נאמרו דיני המלחמה) פסוקים :

## דיני המצווה
לפני שכובשים מקום חובה לשלוח עליהם הצעת שלום שיהיו לעבדים ולמס. עבדים משמעו שלא ימרדו בשלטון, ומס משמעו שיעלו כסף למלך כמס ויתחייבו לבוא לעזרתו בבניית מבנים. לפי חלק מהראשונים יש לחייב אותם גם בשבע מצוות בני נוח כדי שלא לעבור על האיסר של כריתת ברית עם עובדי עבודה זרה, ואם הם לא הסכימו לקבל אחד מהדברים האלו מותר להמשיך ולהילחם בעיר. גם אם העיר נמנעה מלקבל את הצעת השלום, אסור להקיף אותה מכל הצדדים בעת ששצרים עליה, אלא יש להשאיר צד אחד ריק מחיילים כדי שכל אלו שאינם מועניינים במלחמה יוכלו לברוח.

נחלקו הראשונים האם החובה לקרוא לשלום קיימת גם במלחמת מצווה. לדעת הרמב"ם והרמב"ן המצווה קיימת גם במלחמת מצווה, בעוד לפי רש"י החובה קיימת רק במלחמת רשות אבל במלחמת מצווה אין חובה לקרוא לאויב לשלום, אמנם גם לפי רש"י מותר לקרוא להם לשלום גם במלחמת מצווה כמו שמצינו שיהושע שלח לשבעת העממים לפני שנכנסו לארץ.

## טעם המצווה
בספר החינוך כתב שהטעם כדי שעם ישראל לא ישחית את עצמו, ואפילו שאין הם ראויים לרחמים בכל זאת יש בדבר אכזריות, לכן צריך להציע להם שלום.

## קיום המצווה בהיסטוריה

בתלמוד ירושלמי כתוב שלפני שיהושע נכנס לארץ הוא שלח לשבעת העממים קריאת שלום, "אמר רבי שמואל שלש פרסטיניות [אגרות] שלח יהושע לארץ ישראל עד שלא יכנסו לארץ: מי שהוא רוצה להפנות - יפנה, להשלים - ישלים, לעשות מלחמה - יעשה. גרגשי פינה והאמין לו להקב"ה והלך לו לאפריקי... גבעונים השלימו [ככתוב:] וכי השלימו יושבי גבעון את ארץ ישראל; שלושים ואחד מלך עשו מלחמה ונפלו".

## ראו גם
* מצוות ירושת ארץ ישראל

## קישורים חיצוניים

* הרב אליעזר יהודה ולדנברג, "קריאה לשלום ותנאי כניעה", מהספר **[[הלכות מדינה (ספר)|הלכות מדינה]]**
* אברהם קלמנטינובסקי, קריאה לשלום, בתוך: **מחניך קדוש**, ישיבת כרם ביבנה תשע"ו, עמ' 65–77, באתר ספריית אסיף.
* נריאל שלם, "קריאה לשלום לפני מלחמה וקבלת כניעה במהלכה", **[[אסיף (כתב עת)|אסיף]]** ו (תשע"ט), עמ' 896–904.
* הרב אליעזר מלמד, מצווה להציע שלום, **[[פניני הלכה]]**
* חנן פורת, השלום כאופציה אידיאלית, באתר מקור ראשון 
* וקראת לשלום, באתר מחלקי המים

## הערות שוליים

קטגוריה:מצוות עשה
קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:מצוות הנוהגות בזמן הזה
קטגוריה:הלכות צבא ומלחמה
קטגוריה:פרשת שופטים
קטגוריה:שלום
פתחה (תשכיל)

ממוזער|סימן הפתחה
**פַתְחָה** (בערבית: **الفَتْحَة** או **الفَتْح**) (-َ) היא אחת מתנועות התשכיל בשפה הערבית. היא מסומנת כקו אלכסוני קצר מעל האות. הפירוש המילולי של המילה "פתחה" הוא "פתיחה, פֶּתח". הגיית הפתחה דומה להגיית הפתח בעברית. האות המאריכה של הפתחה היא אליף. כאשר מתעתקים מערבית נהוג להחליף פתחה בפתח, וכאשר הפתחה מלווה באליף – בפתח שלאחריו א.

## הגייה
פתחה מציינת תנועה פתוחה לא מעוגלת, /a/, קצרה, בדומה לפתח העברי. האות המאריכה של הפתחה היא אליף (ﺍ), ובהופעתה היא גורמת לביטוי /aː/.

לאחר פתחה יכולות להופיע גם האותיות המאריכות של התנועות האחרות, יא (ﻱ) וואו (ﻭ), כדי ליצור את הדיפתונגים /ai/ ו-/au/, בהתאמה. בניבים הרבים מתרחשת במקרים רבים מונופתונגיזציה של תנועות אלה לכדי /eː/ ו-/oː/, בהתאמה. את צליל ה/eː/ עשויים לסמן גם בפַתְחַה מקלובה, דהיינו בתמונת המראה של הפַתְחַה.

## ראו גם
* אליף תלויה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תשכיל
גוטייה ממץ

**גוטייה ממץ** (גם גוטיה, גוסיון, או גויסיאן בצרפתית: **Gautier de Metz**; היה משורר צרפתי. נודע בעיקר בכתיבת שיר אנציקלופדי בשם "תמונת העולם".

מהמהדורות הראשונות של יצירה זו עולה כי שמו האמיתי היה גוסוין ולא גוטייה כפי המקובל.

## יצירתו "תמונת העולם"
בינואר 1245 כתב גוטייה את חיבורו הנקרא בצרפתית "L'Image du monde" שפירושו "דימוי העולם" או "תמונת העולם". הוא כתוב בצורת שירה ומכיל תוכן אנציקלופדי על הבריאה, כדור הארץ והיקום. תוכן היצירה מערב עובדות ופנטזיה.

החיבור נכתב במקור במקור בלטינית והכיל 6594 קטעים מחורזים המחולקים לשלושה חלקים. חלקים מסוימים לוקטו ממקורות שונים לטיניים, במיוחד מחיבורו של ז'אק דה ויטרי, ועוד. אך בהשמטת אלמנטים שונים של היצירה, מכפי שהיו במקורותיו.

## קישורים חיצוניים

* גרסת פרוזה של ''L'image du monde'' באתר Wikisource
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:צרפתים במאה ה-13
קטגוריה:משוררים מימי הביניים
הר קרילון

ממוזער|280x280 פיקסלים|הר קרילון - מבט מדרום מערב.
**הר קרילון** (באנגלית: **Mount Crillon**; נהגה באנגלית: "**הר קרילון**" וצרפתית "**הר קרייון**") הוא פסגה גבוהה ברכס פיירווד'ר, בשטחו של הפארק הלאומי גליישר ביי (מפרץ הקרחונים), באזור הדרומי ביותר של הרי סנט אליאס, במדינת אלסקה שבארצות הברית.

ההר ממוקם בקצה הדרומי ביותר של רכס פיירווד'ר.

גובהה של הפסגה 3,879 מטרים מעל פני הים; הר קרילון הוא ההר ה-51 בגובהו באלסקה.

הר קרילון הוא ההר ה-67 בגובהו באמריקה הצפונית.

ההר מתנשא לגובה של 2199 מטרים מעל סביבתו; הר קרילון הוא ההר ה-21 בהתנשאותו באלסקה.

הר קרילון ממוקם 32 קילומטרים מדרום-מזרח להר פיירווד'ר.

ההר קרילון ממוקם 16 קילומטרים ממזרח לראשו של מפרץ ליטויה (מפרצון היוצא ממפרץ אלסקה).

על ההר מצויים קרחון קרילון הצפוני (North Crillon Glacier) והדרומי (South Crillon Glacier), שניהם זורמים לכיוון מערב, ונשפכים אל מפרת ליטויה.

על המדרון הצפוני של ההר מצוי ראשה (מוצאה) של השלוחה הדרומית של קרחון ג'ונס הופקינס הנשפך לתוך מפרצון ג'ונס הופקינס, הנשפך אל מפרץ גליישר. לרגלי המדרון המזרחי של הפסגה מצוי שדה קרח גדול, המהווה את ראשו (מוצאו) של קרחון בריידי - שהוא הדרומי ביותר מבין הקרחונים הגדולים של הרי סנט אליאס.

## היסטוריה
### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי מגלה הארצות הצרפתי, ז'אן-פרנסואה דה גאלאפ דה לא פרוס (Jean Francois de Galaup de la Perouse).

לה פרוס קרא להר על שמו של ידידו פלי-פרנסואה-דורות'ה דה ברטון, קומט דה קריון (רוזן קריון) (Felix-Francois-Dorothee de Bretton, Comte de Crillon).

### הטיפוס על ההר

הטיפוס הראשון המתועד לפסגת ההר, בוצע על ידי ברדפורד וושברן (Bradford Washburn), ו-הייץ'. אדמס קרטר (H. Adams Carter), בשנת 1934.

## לקריאה נוספת

• Colby Coombs, Michael Wood, **[https://books.google.co.il/books?id=_4oTCgAAQBAJ&pg=PA184&lpg=PA184&dq=%22Mount+Crillon%22&source=bl&ots=rvoVUKy2Wq&sig=ACfU3U1UxzIkxpBOyr8E4ACz7L0XTbz2Mg&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwiTj8CGnMPzAhUKi1wKHbepBAs4ChDoAXoECBMQAw#v=onepage&q=%22Mount%20Crillon%22&f=false Alaska: A Climbing Guide]**, P 184

## קישורים חיצוניים

* הר קרילון באתר שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית
* הר קרילון באתר "אנציקלופדית ההרים הקנדית"
* מפה טופוגרפית של אזור הר קרילון
* הר קרילון באתר peakbagger
* תרשים הנוף הנשקף מהר קרילון באתר peakvisor
* תרשים הנוף הנשקף מהר קרילון באתר peakfinder
* הר קרילון באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)
* מפת אזור הר קרילון
* תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הר קרילון (לפי גבהים)

## הערות שוליים

קרילון
קרילון
קרילון
צל העולם

ספר **צל העולם** (**גם** **'צלמות הארץ**' **או** **'צלמות העולם**') הוא ספר מאת רבי מתתיה דלקרוט העוסק בענייני התכונה (אסטרונומיה) והעולם. בכתב היד נקרא הספר 'צלמות הארץ'. הספר היה פופולרי בקרב יהדות אשכנז, והוא נדפס במהדורות רבות.

## תוכן הספר

הספר מבוסס על ספרו של ויליאם קקסטון סופר וסוחר אנגלי מהמאה ה-15. ויליאם עצמו כתב את ספרו על פי חיבורו של גוטייה ממץ (Gautier de Metz) משורר צרפתי בן המאה ה-13. גוטייה חיבר שיר, בשם "Image du monde", העוסק בענייני התכונה, המורכב ממדע ופנטזיה גם יחד. חיבורו זה תורגם לשפות רבות במאות השלוש עשרה עד החמש עשרה. בהתאם לכך המידע בספר צל עולם תואם את הידע שהיה קיים בימי הביניים.

הספר כאמור, עוסק בענייני חכמת הטבע והעולם, וכפי שנכתב בהקדמה לספר: "חידושי ארבע חלקי העולם ומענייני גן עדן וגיהנום וארבע יסודות".

שמו של הספר כפי שהיה כתוב בכתב היד הוא 'צלמות הארץ', אך כנדפס לראשונה באמסטרדם בשנת ה'תצ"ג (1733) שונה שמו ל'צל העולם'.

החיד"א בספרו שם הגדולים מזכיר את הספר למרות שהוא אינו עוסק בעניינים תורניים: "'צל העולם' - ספר בחכמות למידיות טבעיות והוא ספר קדמון, והיה ביד יחידי סגולה כתב יד, ונדפס באמסטרדם שנת תצ"ג, ומלא מחידושי העולם".

הספר הזה העניק לעברית המודרנית את המלה "חדק", במשמעו כאף של פיל

## מהדורות
הספר, נדפס במהדורות רבות (בחלק מהמהדורות הוא נדפס יחד עם ספרים אחרים):
* אמסטרדם, ה'תצ"ג (1733) - מהדורה ראשונה
* לעמבערג, ה'תקס"ד
* צ'רנוביץ, ה'תרכ"ז (1867)
* מונקאטש, ה'תרנ"ז (1897) ובמהדורת צילום בירושלים בשנת ה'תשכ"ח.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

### מהדורות
* מהדורה ראשונה -  וגם כאן
* 
* 
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 1733
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:ספרי מדע פופולרי
ויליאם קקסטון

[ממוזער|320px|ויליאם קקסטון מציג דוגמה לתוצר המדפסת שלו בפני [אדוארד הרביעי, מלך אנגליה|אדוארד הרביעי מלך אנגליה ובפני המלכה אליזבת וודוויל וילדיהם; ציור של דניאל מקליז]]
[ממוזער|200px|[סימן מסחר|סימון מסחרי של בית הדפוס של ויליאם קקסטון, 1478]]
**ויליאם קקסטון** (1422–1491 לערך) היה סוחר, דיפלומט, סופר ומוציא לאור אנגלי. הביא את מכונת הדפוס הראשונה לאנגליה, והביא לכך שהייתה המדינה הראשונה ששווקו בה ספרים מודפסים בקמעונאות.

## קורות חייו ופועלו
הפרטים על אודותיו מועטים, שמות הוריו ותאריך לידתו אינם ידועים. משערים שנולד בין השנים 1415–1424.

בשנת 1438 שימש כעוזרו של רוברט לארגה , סוחר משי עשיר בלונדון. לאחר מותו של לארגה ב-1441 עבר קקסטון לברוז' שבפלנדריה, עיר מסחר ותרבות עשירה, והשתקע בה בשנת 1450.

קקסטון זכה להצלחה בעסקיו והיה לנגיד החברה הלונדונית של הרפתקני הסחר .

בנסיעותיו העסקיות נחשף למלאכת הדפסת הספרים ולמד אותה. התרשמותו מתעשיית הדפוס החדשה בקלן, הובילה אותו להקים בעצמו בית דפוס בברוז' בשיתוף עם המוציא לאור הפלמי קולארד מניסיון . קקסטון החל לעסוק בתרגום כְתבים שונים לאנגלית והדפסתם בבית הדפוס שלו.

בשובו לאנגליה ב-1475, שב קקסטון לאנגליה והביא עימו מכונת דפוס מאותן המכונות שהמציא גוטנברג, שלא היו כמותן בארצו, ופתח ב-1476
בית דפוס ברובע וסטמינסטר שבלונדון. הוא נחשב למדפיס הראשון על אדמת אנגליה, שבה המשיך לעסוק שם בתרגום ספרים והדפסתם. במהלך שני העשורים הבאים פיתח עסק מצליח להוצאה לאור ולמכירת ספרים.

קקסטון התפרסם בעקבות תרגומיו הרבים והוזמן על ידי אנשי אצולה שונים לתרגם ולפרסם יצירות נודעות. הספר הראשון שהפיק בדפוס היה "סיפורי קנטרברי" של ג'פרי צ'וסר. הגרסה המודפסת הראשונה של משלי איזופוס בשפה האנגלית פורסמה על ידיו ב־1484. תרגומו ל"מקראת הזהב" ב-1483 מכיל, לראשונה בדפוס, פסוקים מהברית החדשה בשפה האנגלית. בסך הכול הפיק קקסטון 100 ספרים, מתוכם 24 תרגם לאנגלית בעצמו, אך משאיפתו לתרגם ספרים כה רבים פעל בפזיזות, ותרגומיו אינם מצטיינים בדיוקם.

ויליאם קקסטון נפטר בלונדון בשנת 1491 ונקבר בכנסיית סנט מרגרט שבמתחם מנזר וסטמינסטר

קקסטון נבחר ב-2002 לאחד מ-100 הבריטים הגדולים ביותר בסקר ה־BBC.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

[ממוזער|מרכז|ויליאם קקסטון בחלון [זכוכית צבעונין באולם הגילדות, לונדון]]

קטגוריה:מתרגמים לאנגלית
קטגוריה:אנגלים במאה ה-15
קטגוריה:מתרגמים אנגלים
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:מדפיסים
קטגוריה:ילידי המאה ה-15
קטגוריה:נפטרים ב-1491
הדיוויזיה השישית (נורווגיה)

**הדיוויזיה השישית** (בנורווגית: **6. divisjon**) הייתה דיוויזיה של צבא נורווגיה, אשר התפרסמה בשל חלקה בקרב נרוויק במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1916 כהרחבה של הבריגדה השישית של צבא נורווגיה. בסיס הדיוויזיה היה בהארסטאד. עם תחילת המערכה על נורווגיה ב-1940, מפקד הדיוויזיה קרל גוסטב פליישר ערך במהירות את אנשיו ויצא למתקפות הגנה כנד הוורמאכט. ב-28 במאי פתח פליישר במתקפה בשיתוף פעולה עם הבריטים, הצרפתים והפולנים וכבש מחדש את העיר נרוויק. עם זאת, לאור התקדמות המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, נאלצו בעלות הברית להסיג את כוחותיהם מנרוויק ביוני, והדיוויזיה השישית נותרה לבדה בעיר. פליישר נאלץ להורות על אנשיו להניח את נשקם ולהיכנע. פליישר עצמו הצליח להימלט יחד עם הממשלה הנורווגית הגולה לקנדה. עם זאת, הממשלה החליטה לשלוח אותו כנספח צבאי בארצות הברית. עבור פליישר, תפקיד כזה נחשב להשפלה, והוא התאבד.

הדיוויזיה הוקמה מחדש מייד לאחר שחרור נורווגיה ב-1945. הדיוויזיה הוצבה בכוננות ללכל אורך המלחמה הקרה כחלק מברית נאט"ו. לכל אורך התקופה, היא הייתה הדיוויזיה היחידה של צבא נורווגיה, ולפיכך צוידה בנשק חדשני מאוד. ב-1954 נקבע המטה של בנרוויק, אולם ב-1971 הוא הועבר להארסטאד, וב-1991 להיגליה. עם סיום המלחמה הקרה עברה הדיוויזיה קיצוצים בהדרגה עד שפורקה סופית ב-2009.

## קישורים חיצוניים
* «6. Divisjon» på Lokalhistoriewiki

קטגוריה:הכוחות המזוינים של נורווגיה
קטגוריה:יחידות צבא במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:נורווגיה במלחמת העולם השנייה
דינמו ולדיווסטוק (כדורסל)

**דינמו** היא קבוצת כדורסל רוסית מהעיר ולדיווסטוק במזרח רוסיה, שמייצגת את מחוז פרימוריה ב.

## היסטוריה
בדצמבר 2020, במהלך ישיבת אגודת הספורט "דינמו ולדיווסטוק" הוצע להקים את מועדון הכדורסל דינמו ולדיווסטוק, לצד מועדון כדורגל, בחסות משטרת ולדיווסטוק ובמימון משקיעים פרטיים. כבר בעונת הבכורה דינמו זכתה באליפות העיר ולדיווסטוק לעונת 2021 ונרשמה ל, הליגה השנייה בחשיבותה בענף הכדורסל ברוסיה, לקראת עונת 2021/2022.

הקבוצה פתחה את עונת 2021/2022 בהעפלה לשלב שמינית גמר הגביע הרוסי בכדורסל. בעונת 2023/2024 זכתה באליפות סופרליגה-1.

בעונת 2025/2026 העפילה לשלב חצי גמר הגביע הרוסי בכדורסל.

## הישגים לפי עונה

## תארים
;סופרליגה-1
** זכייה: 2023/2024
;הגביע הרוסי בכדורסל
**חצי גמר: 2025/2026
;אליפות ולדיווסטוק:
** זכייה: 2021

## קישורים חיצוניים

* 

* דינמו ולדיווסטוק, באתר התאחדות הכדורסל הרוסית

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורסל רוסיות
קטגוריה:ולדיווסטוק: ספורט
אבון (צרפת)

**אבון** (בצרפתית: **Avon**) היא קומונה במחוז סן ומארן באיל-דה-פראנס הצרפתי. היישוב ממוקם ליד פונטנבלו ומהווה איתו שטח עירוני רצוף.

היישוב הוזכר לראשונה בשנת 839 במסמכי לואי החסיד. במרכז היישוב עומדת כנסייה שנבנתה לפני כ-1000 שנים. בשנת 1846 הוא חובר לרשת מסילת ברזל. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 ביישוב התגורר גאורג איבאנוביץ' גורדייף והוא נטמן בבית הקברות העירוני לצד קתרין מנספילד שעבדה איתו.

בזמן מלחמת העולם השנייה בראש העיירה עמד רמי דומונסל שפעל להצלת היהודים וקיבל הכרה כחסיד אומות העולם.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צרפת: יישובים
קטגוריה:איל-דה-פראנס
המחלקה לחפצים מיוחדים

**המחלקה לחפצים מיוחדים** הייתה סדרה קומית ישראלית לילדים ששודרה בשנת 2018 בטלוויזיה החינוכית בכיכובם של אודי ואביעד.

## עלילה
מדי פרק מגיע למחלקה לחפצים מיוחדים פריט מההיסטוריה של מדינת ישראל בעל ערך היסטורי ולאומי וצוות המחלקה מנסה לחקור עליו באופן קומי.

## צוות השחקנים

## חפצים

## קישורים חיצוניים

* "המחלקה לחפצים מיוחדים", באתר כאן חינוכית

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות קומיות ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2018
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות לימודיות-חינוכיות
קטגוריה:כאן חינוכית: תוכניות וסדרות
בית הכנסת חארה צגירה

250px|ממוזער|שמאל|החצר המוזנחת של בית הכנסת לשעבר
**בית הכנסת חארה צגירה** (בערבית: كنيس حارة صغيرة, בתעתיק: חארה צגירה, כלומר: "שכונה קטנה") הוא בית כנסת עתיק באי ג'רבה, תוניסיה.

## על בית הכנסת
בית הכנסת ממוקם ברחוב מוקטאר עטיה, צפונית לכיכר העצמאות, בשכונה היהודית לשעבר חארה צגירה, הנקראת כיום אֶ-ריאד, מספר קילומטרים דרומית-מערבית לחוּמְת-סוּק, בירת האי.

בית הכנסת נבנה בשנות השלושים על ידי המתפללים עצמם.

מאחורי החזית החיצונית, יש חצר מרובעת המוקפת באכסדרה עם שלוש קשתות, ובכל פינה יש חדר עבודה. בקצה החצר יש אולם מרובע, שהוא אולם התפילה, שבתקרתו נברשת מקושטת ומעוקלת בעלת שלוש קשתות. אולם התפילה מוביל לחדרי לימוד אחרים ולספרייה. 

בבתי הכנסת בדרום תוניסיה בכלל, וב"אלגריבה" בפרט, אין עזרת נשים. לא ברורה הסיבה לכך אולי מפני שנשים לא נהגו לפקוד בקביעות את בית הכנסת ולא נטלו חלק פעיל בתפילות חגיגיות, כמו בשבת, בראש השנה, ביום הכיפורים ובפורים. גורם אפשרי נוסף הוא היעדר נוהג או הלכה המחייבים הפרדה מוחלטת בין נשים לגברים בבית הכנסת, כך לדברי אנשי המקום, והן נהגו לשבת בחצר הפנימית של בית הכנסת.

ככל שהקהילה היהודית בכפר התמעטה, בית הכנסת ננטש והבניין כעת מט ליפול. 

הקהילה היהודית של ריאד, המונה כ-80 אנשים, מתפללת כיום בעיקר בבית הכנסת אלגריבה, הממוקם בפאתיו הדרומיים של הכפר.

## ראו גם
* בית הכנסת חארה
* יהדות ג'רבה
* בית הכנסת אלגריבה
* יהדות תוניסיה

## לקריאה נוספת
* חיים סעדון, **תוניסיה** (סדרת קהילות ישראל במזרח במאות ה-19 וה-20), משרד החינוך והתרבות ויד בן-צבי, תשס"ה
* יעקב פינקרפלד, **בתי-הכנסת באפריקה הצפונית**, ירושלים (תשל"ד)
* שמשון צרפתי, **תוניס 'אל כדרה' – תוניס 'הירוקה**', הוצאת המחבר, (תשנ"ג, 1993)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

הרה סגירה
הרה סגירה
הרה סגירה
קטגוריה:יהדות תוניסיה
קטגוריה:ג'רבה
גרנד פרי מיאמי

**גרנד פרי מיאמי** הוא מרוץ גרנד פרי שנתי המהווה חלק ממרוצי אליפות הפורמולה 1 החל מעונת 2022. המרוץ מתקיים במסלול מיאמי אינטרנשיונל אוטודורם, שנבנה במיוחד לצורך האירוע.

## היסטוריה
ההצעה הראשונית לקיום מרוץ גרנד פרי במיאמי ניתנה בשנת 2018. על פי התכנון המרוץ הראשון היה אמור להתקיים כבר בשנת 2019. עיכובים שנגרמו בשל תוכניות הפיתוח של נמל מיאמי הובילו לדחיית תאריך היעד לשנת 2021. מיקום המסלול שונה לאזור אצטדיון הארד רוק  ומגרשי החנייה הסמוכים לו. המרוץ לא נכלל בסופו של דבר בלוח המרוצים לעונה. באפריל 2021 נחתם חוזה ל-10 שנים לקיום המרוץ החל מעונת 2022. המרוץ מתקיים במסלול מיאמי אינטרנשיונל אוטודורם שנבנה במיוחד לצורך האירוע.

תושבים המתגוררים בסמוך למסלול ניסו למנוע את קיומו של המרוץ ופנו לבית המשפט בטענה שהרעש שנגרם כתוצאה מהמרוץ פוגע באיכות חייהם ויכול אף להוביל לפגיעה ממשית בבריאותם. בית המשפט דחה את הטענות ואפשר את קיום המרוץ כמתוכנן. מרוץ הבכורה התקיים ב-8 במאי, כמרוץ החמישי של עונת 2022. שארל לקלר זינק למרות מהפול פוזישן ומקס ורסטאפן ניצח את המרוץ.

בשידור החי של מרוץ הבכורה צפו 2.58 מיליון אמריקאים, שיא צופים במרוץ פורמולה 1 בשידור חי במדינה. בעונת 2024 נוסף למרוץ הגרנד פרי גם מרוץ ספרינט. במרוץ נקבע שיא צפייה חדש: 3.1 מיליון צופים ראו בשידור חי ברשת ABC את ניצחון הבכורה של לנדו נוריס באליפות

## תוצאות מרוצים

### מרוצי ספרינט

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות ספורט מוטורי בארצות הברית
קטגוריה:מיאמי: ספורט
מיאמי
פאלושוורשמרט

**פאלושוורשמרט** (בהונגרית: **Pálosvörösmart**) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה ששוכן למרגלותיו הדרומיים של רכס הרי מאטרה.

האזור היה מיושב לסירוגין כבר מהמאה ה-14 והוזכר לראשונה בכתבים משנת 1304. בשנת 1950 התאחד הכפר עם אבשאר ובשנת 2007 התפצלו בחזרה לשני כפרים נפרדים. מאז שנת 2007 כמו ביישובים רבים באירופה גם בפאלושוורשמרט מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 2007 היה מספר התושבים 672 ובשנת 2023 רק 578 תושבים.

על פי מפקדי הקהילות היהודיות בהונגריה בכפר חי יהודי אחד בשנת 1920.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
ואמושגיירק

**ואמושגיירק** (בהונגרית: **Vámosgyörk**) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.

כמו יישובים רבים באירופה גם בואמושגיירק מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 2,120 ובשנת 2023 רק 1,884 תושבים.

על פי ממצאים ארכאולוגיים האזור היה מיושב עוד בתקופה הפרהיסטורית והיה מיושב לסירוגין עד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1273.

## יהודי ואמושגיירק
יהודים חיו בואמושגיירק במאה ה-18 ובמאה ה-19. ובשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
אורי שרצקי

**אורי שרצקי** (נולד ב-1 בינואר 1969) הוא סופר ועיתונאי ישראלי, ממייסדי הפועל קטמון ירושלים ומנכ"ל הקבוצה הנוכחי.

## ביוגרפיה
שרצקי נולד וגדל בירושלים, בוגר התיכון ליד האוניברסיטה. את לימודי התואר הראשון שלו עשה באוניברסיטה עברית בירושלים בעבודה סוציאלית במסלול קהילתי. לאחר לימודיו פנה לעיתונאות ספורט ולעריכה, ובאוגוסט 1996 הקים את הירחון "שם המשחק". הירחון, שיצא תחת חברת מעריב החזקות ונסגר בשנת 2010, היה כתב העת היחיד בישראל שהתפרסם באופן קבוע ועסק בכלל ענפי הספורט. הירחון לא עסק בחדשות ספורט שוטפות, אלא פרסם בעיקר כתבות צבע ועומק בשילוב ראיונות עם ספורטאים.

במקביל לעבודתו כעורך "שם המשחק", עבד שרצקי במקומון "כל העיר" של רשת שוקן ובהמשך ערך את מדור הספורט של "כל הזמן", השלוחה הירושלמית של רשת המקומונים של מעריב. בסוף 2009 מונה לעורך הראשי של רשת המקומונים הארצית, ושנתיים לאחר מכן סיים את תפקידו.

### מעורבות בהפועל קטמון ירושלים
בשנת 2007, לאחר מספר שנים בהן ניסו אוהדי הפועל ירושלים ללא הצלחה, למצוא משקיע חדש שירכוש את הקבוצה מידי ויקטור יונה ויוסי סאסי, החליטו חלק מהאוהדים בראשותו של שרצקי לקנות חלק מהבעלות על הקבוצה, זאת באמצעות חברה בע"מ שהוקמה לשם כך. לאחר שזו לא הצליחה להגיע להסכם עם סאסי, הוחלט על הקמת קבוצה חדשה אלטרנטיבית. האוהדים פנו להנהלת הפועל מבשרת ציון/אבו גוש מליגה א', שעמדה על סף פירוק, ולאחר קבלת הסכמתה, מיזגו אותה עם החברה שהקימו ושינו את שם הקבוצה ל"הפועל קטמון". לאחר המיזוג, מונה שרצקי לנציג האוהדים בהנהלת הקבוצה החדשה.

לאחר שתי עונות ובשל מחלוקות עם אנשי מבשרת בהנהלת המועדון המאוחד, החליטו האוהדים להקים קבוצה חדשה בליגה ג' שתהיה בבעלות עמותה בשם "קטמון מועדון אוהדים" ותיקרא "הפועל קטמון ירושלים". שרצקי קיבל את תפקיד יושב ראש העמותה, אותו מילא כשלוש שנים. במהלך תקופתו כיו"ר עלתה הקבוצה מליגה ג' לליגה א'.

מעט לאחר סיום תפקידו כיו"ר הפועל קטמון, התמנה שרצקי באוגוסט 2013 למנכ"ל הקבוצה. בעונתו הראשונה כמנכ"ל הפכה הפועל קטמון לקבוצת האוהדים הראשונה שמשחקת בליגת כדורגל מקצוענית בישראל. במהלך ניהולו לאורך השנים, נעשו מספר ניסיונות שלא צלחו לאיחוד בין הפועל קטמון ירושלים לבין הפועל ירושלים. בתום עונת 2016/2017 ירדה הפועל ירושלים לליגה א' ובכך הפכה הפועל קטמון ירושלים לקבוצת הפועל הבכירה בעיר. בעונת 2018/2019 זכתה הקבוצה בגביע הטוטו של הליגה הלאומית, והפכה לקבוצת האוהדים הראשונה בישראל שזוכה בתואר כלשהו.

ב-26 בפברואר 2020 החליט בית המשפט המחוזי בירושלים על פירוק העמותה אשר ניהלה את הפועל ירושלים. מספר חודשים לאחר מכן, ב-1 ביוני 2020, החליטו חברי עמותת "קטמון מועדון אוהדים" לאשר את קניית השם "הפועל ירושלים" ולהחליף את שם המועדון לשם זה. הוחלט ששרצקי ימשיך לכהן כמנכ"ל הקבוצה גם לאחר שינוי השם, ושנה לאחר מכן, ב-30 באפריל 2021, הבטיחה הפועל ירושלים את חזרתה לליגת העל, אחרי היעדרות של 21 שנים.

## חיים אישיים
שרצקי מתגורר כיום בהר אדר. נשוי לרווית, עובדת באגף הרווחה של עיריית ירושלים, ואב לשלושה.

## ספריו
* **ספר הכדורגל השלם: אנציקלופדיה קטנה של כדורגל**, הוצאת מפה (2002)
* **לקסיקון מפה: ספורט**, עם אודי הירש, הוצאת מפה (2004)
* **רביבו**, עם חיים רביבו, הוצאת גלורי (2004)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:עורכים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:הר אדר: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
אשר קרשקש

רבי **אשר קרשקש** היה אחד מהראשונים, חי ופעל בפרובנס שבצרפת במחצית הראשונה של המאה ה-15, בשנת ה'ק' בקירוב. התפרסם בזכות חיבורו על המורה הנבוכים שחיבר הרמב"ם.

## ביוגרפיה
מעט מאד ידוע על חייו, הוא חי ופעל בפרובנס, במחצית הראשונה למאה ה-15.

כאמור, הוא התפרסם בעקבות חיבורו על המורה נבוכים, בשם **פירוש על המורה נבוכים** שהחל ממהדורת הדפוס השנייה בשנת שי"ג הוא נדפס לצידה.

מלבד חיבורו על הרמב"ם הוא חיבר חיבור נוסף בשם **אוַת נפש** הכולל ביאור נרחב על פירושו של האבן עזרא לתורה. שד"ל מייחס את חיבור הספר לרבי ידעיה הפניני.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופים יהודים צרפתים
קטגוריה:חכמי פרובנס
קטגוריה:פילוסופים של ימי הביניים
קטגוריה:יהודי פרובאנס במאה ה-15
ברנרד בלוסאק

**ברנרד בלוסאק** (צרפתית: **Bernard Blossac** : 29 באפריל 1917 - 1 בדצמבר 2002) היה מאייר אופנה צרפתי.

## ביוגרפיה
ברנרד דה לה בורדונה-בלוסאק נולד בניי-סיר-סן.
את ילדותו בילה עם משפחתו ביון ולאחר מכן בפריז. בחופשות בתקופות הלימודים יצאה המשפחה לטיולים. זו הייתה הזדמנות עבורו לגלות מקומות אחרים: אירלנד, חוף נורמנדי, שווייץ, בלגיה וחוף התכלת. נכס גדול שהניב רווחים שהיה למשפחה, אפשר להוריו לספק את התשוקה שלהם לצייד. ברנרד לא אהב את ספורט הצייד והעדיף לעסוק בציור נופים או ציור טבע דומם. בגיל מוקדם הוא התעניין באסתטיקה של דברים - רהיטים, ציורים ובגדים והתלהב מיצירות ה"אר נובו" של אותה תקופה.

הוא עזב את מערכת החינוך המסורתית ונכנס לסדנת ציור ברובע מונפרנאס בפריז עם אנדרה מרצ'נד, מוריס טסטארד ולבסוף עם פול קולין. במשך שנים רבות הוא פעל לשכלל את הטכניקה שלו, תוך שימוש באמצעי ציור שונים - עיפרון, פחם, גיר וכו'. הוא גם עבד על נושאים מיוחדים כמו תפאורות ותלבושות. במהלך אותן שנים הוא עשה מחקרים מקיפים על התלבושות של המאה ה-19 וליווה אותם ברישומים רבים.

תקופה זו נמשכה עד 1941, במהלכה פגש את פול קאלדקס, נשיא ארגון נשיא אגוד מעצבי הבגדים. האחרון הציג אותו בפני עורכי מגזינים כמו ווג, פמינה או L'Officiel de la couture et de la mode de Paris.. הם הזמינו ממנו ציורים.

בשנים שלאחר המלחמה, הוא צייר בכתבי עת זרים - אנגלים, אמריקאים, הולנדים ושווייצרים. במשך שלושים השנים הבאות, הוא נסע ללונדון וניו יורק כדי לגוון את עסקיו.

הוא שילב את התשוקה שלו לאופנה עם השליטה שלו ברישומי נופים ודיוקנאות. לפעמים הוא הכניס כמה ציורים של דגמי בגדים חדשים עם דמויות שצייר בעבר.

רישומיו פורסמו במגזינים, עיתונים, ורק לעיתים לעיתים רחוקות בתערוכות.

הוא סיים את פעילותו המקצועית בשנת 1973. מוזיאון האופנה של העיר פריז, מחזיק בכמה רישומים שלו, וכן אספנים זרים קנו כמה מציוריו.

אף שהפסיק את פעילותו המקצועית, הוא המשיך לצייר להנאתו האישית במיוחד במהלך החופשה שהוא היה לוקח מדי קיץ ליד הגבול השווייצרי. הרבה רישומי עיפרון מתוארכים לתקופה זו.

בלוסאק הלך לעולמו ב-1 בדצמבר 2002 בעיר הולדתו.

## הערות שוליים

קטגוריה:מאיירים צרפתים
קטגוריה:מאיירי אופנה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1917
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2002
שורש 26

**שורש 26**, או **ג'יה בּוּ** (בסינית: **卩部**, פיניין: **Jié bù**) הוא השורש העשרים-ושישה של הכתב הסיני. פירושו "**[[חותם]]**",  והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משני קווים.

במילון קאנגשי יש 40 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.

בדרך כלל הוא משתנה לצורה 㔾 כאשר הוא מופיע בתחתית תו סיני כאשר הוא מרכיב אותו יחד עם שורשים אחרים, כגון בתו: 卮.

## התפתחות

קובץ:卩-oracle.svg|השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה
קובץ:卩-bronze.svg|השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
קובץ:卩-seal.svg|השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn)


## תווים נגזרים

## לקריאה נוספת

* 
* 


## קישורים חיצוניים

* מאגר Unihan - U+5369

קטגוריה:שורשים (כתב סיני)
משה בן שלמה מסלרנו

רבי **משה בן שלמה** מסלרנו (נפטר בט"ו בשבט ה'ל"ט, ינואר 1279) היה רב ופילוסוף מחכמי איטליה בתקופת הראשונים והמפרש הראשון של "מורה נבוכים" לרמב"ם.

## ביוגרפיה
תאריך לידתו של רבי משה מסלרנו אינו ידוע, אך היסטוריונים מעריכים כי חי במחצית הראשונה של המאה ה-13. תאריך פטירתו נודע בעקבות גילוי קברו בשנת 1963 על המצבה נכתב: "ציון זה של החכם מרנא ר' משה בר שלמה נ"ע שנפטר בט"ו ימים לירח שבט שנת ל"ט לפרט". מעט מאוד ידוע על חייו ופועלו. הוא היה תלמידו של רבי יעקב בן אבא מרי אנטולי ומחסידיו ופרשניו של הרמב"ם, וכן קיים מפגשים ודיונים רבים עם מלומדים נוצריים על הפרשנות למורה הנבוכים וכן על פילוסופיה ועל תאולוגיה נוצרית. בנוסף, לקח חלק פעיל בפולמוס הרמב"ם.

## כתביו
ארבעה חיבורים פרי עטו של רבי משה מסלרנו ידועים למחקר: הראשון, הוא הפירוש למורה הנבוכים לרמב"ם – חיבור זה כלל את הפירוש השיטתי, המלא, הראשון לשני חלקיו הראשונים של מורה נבוכים, ונכתב כמה עשרות שנים בלבד לאחר מותו של הרמב"ם. פירוש זה זכה, ככל הנראה, לתפוצה רחבה והוא השתמר באחד-עשר כתבי-יד, אך טרם הובא במלואו לדפוס. החיבור השני של משה מסלרנו הוא מילון מונחים עברי-איטלקי של מושגים פילוסופיים אשר שימשו בסיס לדיוניו הרבים עם המלומדים הנוצריים. תפוצתו של החיבור הייתה גדולה מאוד והוא שימש ככלי עזר ללימוד המונחים הסכולסטיים וההגות הרמב"מית. החיבור השלישי, מאמר האמונה, הוא חיבור פולמוסי מיליטנטי. כתב היד של חיבור זה לא שרד, אולם הוא מוזכר בכתבים אחרים של משה מסלרנו. חיבורו הרביעי, הטענות מכיל תיעוד של ויכוחים ודיונים שניהל רבי משה מסלרנו עם אנשי דת ומלומדים נוצרים אחרים, בעיקר בסוגיות פילוסופיות-תאולוגיות והפרשנות למורה הנבוכים. הוא מאופיין ברמה גבוהה של אינטלקטואליות וראציונליות והוא הניסיון הראשון להתווכח עם עיקרי האמונה הנוצרית בהתבסס על הרמב"ם והפילוסופיה האריסטוטלית.

## לקריאה נוספת
* Stanislaus Simon - Mose ben Salomo von Salerno und seine philosophischen Auseinandersetzungen mit den Lehren des Christentums, 1931
* אשר בנימין - פירוש רבי משה בן שלמה מסלרנו לפרקי הנבואה שבמורה נבוכים לרמב"ם: מהדורה ביקורתית עם מבא והערות, 2005
* ליאור יערי-דולב - "וטענתי עליהם" בחינה היסטורית של החיבור "הטענות" לרבי משה בן שלמה מסלרנו, 2015

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופים יהודים איטלקים
קטגוריה:ראשוני איטליה
קטגוריה:נפטרים ב-1279
קטגוריה:יהודי איטליה במאה ה-13
סונטת סתיו

**סונטת סתיו** (בשוודית: **Höstsonaten**) הוא סרט דרמה משנת 1978 שנכתב ובוים בידי אינגמר ברגמן, עם אינגריד ברגמן, ליב אולמן ולנה נימן בתפקידים הראשיים.

זה סרטה האחרון של אינגריד ברגמן ושיתוף הפעולה היחיד שלה עם אינגמר ברגמן.

חלק מהעלילה מתואר בפלשבק בו מופיעה לין אולמן, בתם המשותפת של אינגמר ברגמן וליב אולמן, בתור אווה הילדה (ללא מילים).

הסרט עובד גם להצגת תיאטרון והוצג גם בישראל - בהבימה (עם ליא קניג וטטיאנה קנליס אולייר) ובבית צבי.

העלילה הדרמטית היא על מפגש של יממה בין אם לבתה אותה לא ראתה שבע שנים ועל השיחות הטעונות בין שתיהן על רקע משקעי ותסכולי העבר. במסע כואב אל תוך הלילה נחשפים רגשות שהודחקו, מטענים אותם הזמן והמרחק לא הצליחו לעמעם.

הסרט הופץ בישראל על ידי פורום פילם.

## תקציר העלילה
שרלוט אנדרגסט (אינגריד ברגמן) היא פסנתרנית בעל שם בינלאומי. בתה אווה (ליב אולמן), גרה בכפר קטן עם בעלה ויקטור (הלבר ביורק) המשמש ככומר הקהילה. היה להם ילד, אריק, שטבע באגם. אתם גרה גם אחותה הלנה (לנה נימן). הלנה חולה במחלה נוירלוגית קשה הגורמת לה לשיתוק והפרעות קשות בדיבור. רק אווה מסוגלת להבין אותה ולטפל בה.

שרלוט שהייתה עסוקה בקריירה שלה הכניסה את הלנה למוסד סיעודי. לאחר שאריק מת החליטה אווה בהסכמת בעלה להעביר את הלנה לביתם בלי להודיע לשרלוט.

בעלה האחרון של שרלוט היה הצ'לן לאונרדו והוא מת מסרטן. אווה שלא ראתה את אמה שבע שנים החליטה להזמין אותה לביתם כדי לעודד אותה. שרלוט מופתעת למצוא בדירה את הלנה ואווה אומרת שלא הודיעה לה על כך כי חששה שלא תגיע בגלל זה. הלנה מוציאה בקושי את המילה "אמא" ושרלוט מלטפת אותה בבמט קפוא.

אווה הכינה לאמה את נגינה הפרלוד מס' 2 של שופן. היא מנגנת ושרלוט בפנים קפואות מתקשה לשבח את נגינתה ומדגימה לה בנגינה ללא תווים איך צריך לנגן את הפרלוד.

בלילה חולמת שרלוט שאווה מנסה לחנוק אותה ומתעוררת בצווחה. אווה מגיעה לחדרה ואז מתחיל דוח שיח ארוך בין האם והבת. אווה מאשימה את אמה בהזנחת המשפחה ובהתרכזות רק בעצמה ובקריירה שלה ובכך שהכריחה אותה לבצע הפלה כשהייתה בגיל ההתבגרות ושרלוט מודה שיש בה איזו נכות רגשית כי לא קבלה שום רגשות אהבה מהוריה.

הלנה זוחלת לחדרם וממלמלת "אמא" אך הן לא שומעות אותה.

שרלוט מותשת, את המצב מציל האמרגן שלה פאול (גונאר ביוגסטרנד) שמציע לה הופעה (הם משוחחים באנגלית). שרלוט מקצרת את ביקורה ונפרדת מאווה. אווה כותבת מכתב התנצלות ונותנת לוויקטור לשלוח אותו למרות שהם בטוחים שמרגוט לא תפתח אותו.

## צוות השחקנים

## פרסים
### [[פרס אוסקר]]
* מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר - אינגריד ברגמן
* מועמדות לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר - אינגמר ברגמן

### [[פרס גלובוס הזהב]]
* מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה - איגריד ברגמן
* פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר - אינגמר ברגמן

### פרס דוד די דונטלו
* פרס דוד די דונטלו לשחקנית הזרה הטובה ביותר - אינגריד ברמן וליב אולמן
* פרס איגוד המבקרים האמריקני לשחקנית הטובה ביותר - אינגריד ברגמן

## קישורים חיצוניים

* קדימון מקורי לסונת סתיו, באתר יוטיוב
* סצנת נגינת הפרלוד של שופן, באתר יוטיוב
* סונטת סתיו עם כתוביות באנגלית, באתר יוטיוב
* ביקורת על סונטת סתיו, באתר "סריטה"

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1978
קטגוריה:סרטים שוודיים
קטגוריה:סרטים בשוודית
קטגוריה:סרטי אינגריד ברגמן
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטי אינגמר ברגמן
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר
קטגוריה:סרטים על הורות
אנטוניו לופז (מאייר)

**אנטוניו לופז** (מאייר) (אנגלית: **Antonio Lopez**: 11 בפברואר 1943 – 17 במרץ 1987) היה מאייר אופנה שיצירתו הופיעה בפרסומים כמו ווג, הרפרס בזאר, אל והניו יורק טיימס. הוא פרסם מספר ספרים עם איוריו. הניו יורק טיימס כינה אותו בהספד "מאייר אופנה גדול". בדרך כלל הוא חתם על יצירותיו בשם "אנטוניו".

## ביוגרפיה
אנטוניו לופז נולד באוטואדו, פוארטו ריקו. כשהיה בן שבע עברה משפחתו לעיר ניו יורק. הוריו, מריה לואיזה קרוז ופרנסיסקו לופז השפיעו עליו ליישם את כשרונותיו האמנותיים באופנה. הוא למד בבית הספר לאופנה טרפגן, בתיכון לאמנות ועיצוב, ובמכון הטכנולוגי לאופנה (FIT). לופז סיים את לימודיו בבית הספר לאופנה טרפגן בשנת 1955.

בזמן לימודיו ב-F.I.T. כסטודנט בשנת 1962, החל בהתמחות במגזין Women's Wear Daily מה שהוביל אותו לעזוב את בית הספר ולעבוד בפרסום. זמן קצר לאחר מכן עבר לתפקיד עצמאי בניו יורק טיימס. הוא גם הכין איורים של עיצובי אופנה של צ'ארלס ג'יימס.

לופז עבד בשיתוף פעולה הדוק עם חואן ראמוס, ובמשך כמה שנים הם היו שותפים. בשנת 1969 עבר לפריז יחד עם ראמוס והיה מקורבו של קרל לגרפלד. הוא נשאר שם עד אמצע שנות השבעים.

לופז היה ידוע בכך שגילה דוגמניות צעירות ומוכשרות שהפכו למוזות שלו, המכונות לעיתים קרובות "נערות אנטוניו". לופז גילה את ג'סיקה לאנג בשנת 1974. הוא גילה את ג'רי הול והתגורר עמה בפריז בתחילת קריירת הדוגמנות שלה. הוא "גילה" את כוכבי העל של וורהול, דונה ג'ורדן וג'יין פורת', ונתן דחיפה חשובה לקריירה שלהן. לופז וראמוס גילו גם את פט קליבלנד, גרייס ג'ונס וטינה צ'או.

ספר של איור האופנה שלו - "סיפורי אנטוניו מאלף לילה ולילה" יצא לאור בשנת 1985. הספר היווה את ההשראה לאירוע "לילות ערב" מארק ג'ייקובס ב-2007. ספר על הקריירה שלו "אנטוניו לופז: אופנה, אמנות, סקס ודיסקו", שראה אור בהוצאת ריזולי בספטמבר 2012.

## חיים אישיים
מעגל החברים שלו כלל גם את הצלם ביל קנינגהאם; בסביבות 1966 אנטוניו הציג בפניו את הצלם דייוויד מונטגומרי, שהעניק לקנינגהם את המצלמה הראשונה שלו.

לופז מת מתסבוכת של איידס. הוא חי בניו יורק אך שהה בלוס אנג'לס בזמן תערוכת אמנותו בגלריה רוברט ברמן בסנטה מוניקה. שותפו לחיים חואן ראמוס שרד עד 1995, אז מת גם הוא מאיידס .

## השפעה ומורשת
הצייר פול קרניקאס הוא נשיא קרן אנטוניו לופז. זהו ארגון שמגייס כספים למחקר, טיפול וחינוך לאיידס באמצעות מכירות פומביות של צילומים. הארגון נוסד בשנת 1987 בתגובה למותו של לופז.

עבודתו של לופז נכללה באפריל 2009 בתערוכת "קו האופנה", שאצר רוברט ריצ'רדס בחברת המאיירים בשיתוף עם קרן לסלי לוהמן לאמנות הומואים.

יצירתו נכללת גם בתערוכה "אופנת ציור" במוזיאון העיצוב בלונדון, אנגליה, בתאריכים 17 בנובמבר 2010- 6 במרץ 2011.

בשנת 2013 השיקה MAC Cosmetics קמפיין המוקדש ללופז. במודעות הקמפיין הוצגו הדוגמניות ג'רי הול, פט קליבלנד ומריסה ברנסון, שהיו כולן ידידות קרובות של לופז ונקראו לעיתים קרובות "נערות אנטוניו" בתחילת דרכן בדוגמנות.

ביוני 2016 נפתחה התערוכה "אנטוניו לופז: אופנת פאנק עתידית" בניו יורק.

יצירות האמנות של לופז שימש השראה לאמן המאנגה היפני הירוהיקו אראקי, לרוב יצירותיו של לופז מוזכרות, ואף לעיתים מצולמות ישירות, בשערי הגיליונות של ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו. העיצוב של אחד מגיבורי הסדרה, התבסס על עיצוב שעשה לופז לשער הניו יורק טיימס.

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מפוארטו ריקו לארצות הברית
קטגוריה:מאיירים אמריקאים
קטגוריה:מאיירי אופנה
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1987
אלויס אהור

**אלויס אהור** ( גרמנית:**Alois Auer** : 1 במאי 1813 - 10 ביולי 1869) היה מדפיס, ממציא ומאייר בוטני אוסטרי. הוא הפיק מספר עבודות בגרמנית ובשפות אחרות. הוא היה מנהל בית הדפוס הרשמי של המדינה האוסטרית שהדפיס איורים בעל עניין מדעי וייצר התקדמות רבה בטכנולוגיית ההדפסה. 

## חיים וקריירה
אהור נולד בעיר וולס האוסטרית, והוכשר כמלחין. ברגעי הפנאי שלו למד צרפתית, איטלקית, אנגלית ושפות אחרות, בהן עבר בחינה בשנים 1835 ו- 1836 באוניברסיטת וינה. הקריירה המוקדמת של אהור החלה באוקטובר 1837 עם מינוי לפרופסור לאיטלקית בגימנסיה בלינץ. הוא רכש שליטה בשפות אחרות במהלך מסעותיו בגרמניה, שווייץ, צרפת ואנגליה משנת 1839.

אהור למד את טכניקות הטיפוגרפיות שבהן ישתמש כאשר יהיה מנהל בית הדפוס של חצר המלכות בווינה בשנת 1841. גופני הדפוס שהשתמש בהם איפשרו גמישות רבה יותר בהדפסה. הם עמדו בדרישות של 500 ניבים אירופיים (לא כולל רוסית, טורקית ועברית) וכמעט 150 שפות בעולם. בניהולו הפך משרד הדפוס הקיסרי לאחד המפעלים הגדולים מסוגו באירופה. הוא נשאר שם עד 1868.

העבודה הראשונה שפורסמה בנושא "הדפסת טבע" (בגרמנית: Naturselbstdruck) הייתה שכלול תהליך הדפסת ציורים בוטניים (1853).  כוונתו הייתה לייצר אובייקטים אמנותיים-מדעיים, תוך צמצום גדול של הבעיות בשימוש בצמחי מרפא ויצירות טבע אחרות. מאייר אחר, הנרי ברדבורי, החל לייצר עבודות בתהליך דומה לאחר שראה את המצאתו של אהור.
ממוזער|251x251 פיקסלים
העניין במדעי הטבע, הפיזיקה והשפות הביא לפרסומים שכללו יצירות משלו. תהליכי ההדפסה השונים והיסטוריה נרחבת של בית הדפוס הממלכתי עצמו. מלבד הכרכים והתבניות שנוצרו בתהליך מיוחד, הוא גם הפיק כמה מהספרים המוקדמים ביותר בשילוב תצלומים.

הוא המציא מערכת 'טיפומטרית', המאפשרת שימוש במספר רב של גופנים זרים קישוטיים בתהליך ההדפסה.

תפקידו בדפוס המלכותי כלל פיקח על התקדמות טכנולוגיות בתחום העיתונות המודפסת, ותהליכים טיפוגרפיים חדשים. בווינה בשנת 1858, אהור המציא את ההדפסה של עיתונים מגליל נייר רציף, אך זו נפוצה בארצות הברית על ידי ויליאם בולוק כעבור חמש שנים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מאיירים בוטניים
קטגוריה:אוסטרים
קטגוריה:מדפיסים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1813
קטגוריה:נפטרים ב-1869
בית הכנסת בית אהרון (סקופיה)

**בית הכנסת בית אהרון** (במקדונית: ****) היה בית הכנסת הראשון שנבנה בסקופיה. בית הכנסת היה ממוקם ברובע היהודי, לצד בית הכנסת בית יעקב.

## היסטוריה
בית הכנסת בית אהרון נבנה בסקופיה ב-1366.

בית הכנסת נפגע קשות לאחר השריפות ב-1628 וב-1637, ונבנה מחדש לאחר כל שריפה.

בית הכנסת נהרס לאחר רעידת האדמה בסקופיה ב-1963, ועל הריסותיו של בית הכנסת נמצא המרכז להנצחת השואה של יהודי מקדוניה.

## ראו גם
* יהדות מקדוניה הצפונית
* בית הכנסת בית יעקב (סקופיה)

## לקריאה נוספת

* Жени, Лебл. „Плима и слом“. Фонд на Холокаустот на Евреите од Македонија. Скопје, ноември 2013 година. .


## קישורים חיצוניים

* 
* 


קטגוריה:הבזאר הישן (סקופיה)
קטגוריה:סקופיה: מבנים
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: בתי כנסת
קטגוריה:אירופה: בתי כנסת
הפסקת אוכל

**הפסקת אוכל** היא תוכנית טלוויזיה העשרה ישראלית לילדים בנושא אוכל ותזונה בהנחיית רותי רוסו ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית בשנת 2016, ולאחר מכן עלתה לשידור בכאן חינוכית.

## מבנה התוכנית
בכל תוכנית מתארח שף או מומחה תזונה לשיחה עם רותי ועם פאנל של 4 ילדים סקרנים לשיחה על אוכל, תזונה ובישול. כל פרק בתוכנית מתאר נושא שונה שקשור לאוכל ותזונה ביניהם: פירות, ירקות, בשר, חטיפים, מוצרי חלב, עיצוב התזונה, חוש הטעם וכו'.

## קישורים חיצוניים
* "הפסקת אוכל" באתר כאן חינוכית
* 

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2016
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית: תוכניות וסדרות
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות לימודיות-חינוכיות
קטגוריה:כאן חינוכית: תוכניות וסדרות