open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מדינה (מלטה)

**מדינה** (במלטית: **Mdina**) או **ל-אימדינה** (**L-Imdina**) היא עיר היסטורית קטנה במלטה ששימשה בעברה כבירת האי. העיר מכונה גם "העיר הדוממת" (Città Silenziosa) או "העיר האצילה" (Città Notabile) וגם "העיר העתיקה" (Città Vecchia). מדינה שוכנת במרכזו של האי מלטה על גבעה בגובה של 185 מטר המתרוממת בצפון מזרחה של הרמה התופסת את דרום מערבו של האי זו הנקודה הגבוהה ביותר במלטה. בעבר, כשהבחינו השומרים במקום באויב מתקרב, נהגו לצלצל בפעמונים, וכל התושבים היו מתכנסים בין חומות המצודה. בצמוד מדרום למדינה שוכנת העיר רבאט. הגברים תושבי מדינה מכונים "מידיאן" (Midjan) והנשים "מידיאנה" (Midjana).

## היסטוריה
קיימות עדויות לקיומו של יישוב במדינה כבר בסביבות שנת 4000 לפנה"ס. בשנת 1000 לפנה"ס בנו הפיניקים מצודה במדינה בשל מיקומה השולט, וכינוהה "מלט" (Malet) או "מקום מקלט". הרומאים בנו במקום יישוב בו התגוררו כאלף איש לו קראו "מליטה" (Melita) והקיפוהו, כמו גם את רבט השכנה, בחומה. לפי המסורת התגורר פאולוס הקדוש בעיר לאחר שספינתו נטרפה אל חופי מלטה בדרכה לרומא. בשנת 870 הגיעו הערבים אל מלטה והעניקו לעיר את שמה הנוכחי - "אל-מדינה", היינו, "העיר הבצורה". הערבים ביצרו רק את מדינה עצמה כדי לייעל את הגנתה. הנורמנים שיפרו את ביצורי העיר במאה ה-12 וכך יכלה למצור שהטילו עליה 18,000 חיילי האימפריה העות'מאנית ב-1422. עמידתה במצור העניקה לעיר את הכינוי "צ'יטה נוטבילה" (העיר האצילית).

עם בוא ההוספיטלרים אל מלטה ב-1530, איבדה העיר את מעמדה כבירת האי לטובת בירגו (ויטוריוסה), שכן האבירים הבינו כי ראוי למקם את בירתם סמוך לחוף. כאשר ולטה הייתה לבירת מלטה ב-1571, קיבלה מדינה את הכינוי "העיר העתיקה" (Città Vecchia), החלה ירידה הדרגתית באוכלוסייתה של מדינה וזו הפכה לעיר משנית בחשיבותה באי. ב-1693 פגעה רעידת אדמה והרסה את קתדרלת פאולוס הקדוש, אך זו נבנתה מחדש ב-1702 והייתה למבנה הידוע במדינה. 

כאשר כבש נפוליאון את מלטה ב-1798, בזזו הצרפתים את אוצרות האי וגם מדינה לא נמלטה מגורל זה. עם זאת, כאשר ביום 2 בספטמבר 1798 ניסו הצרפתים למכור את אוצרותיה של הכנסייה הכרמליטית בעיר, התקוממו תושבי העיר והרגו את חיל המצב הצרפתי במדינה.

## העיר כיום
מדינה קטנה למדי וגודלה 200 מטר על 200 מטר לערך. בחומה שלושה שערים והעיר סגורה לתנועת כלי רכב למעט מספר כלי רכב מורשים ורכב חירום. בעיר מבנים רבים בסגנון נורמני ומתקופת הבארוק, רובם מבני מגורים, והיא אחד ממוקדי התיירות החשובים באי. 

קתדרלת פאולוס הקדוש היא המבנה החשוב בעיר. הקתדרלה נבנתה במקום בו עמדה הוילה של פובליוס הקדוש, מושל מלטה בתקופת הרומאים, אשר הקביל את פניו של פאולוס הקדוש בשנת 60 לספירה, ולאחר מכן התנצר והיה לבישוף הראשון של האי. הכנסייה הנורמנית המקורית חרבה כאמור ברעידת אדמה ב-1693, ונבנתה שוב בסגנון הבארוק בין השנים 1697 ו-1702 על ידי לורנצו גאפה (Lorenzo Gafa). האפסיס של הכנסייה המקורית שבו פרסקו של פאולוס הקדוש בהגיעו לאי על ספינתו הטרופה, שרד את רעידת האדמה, וכך גם המזבח שבו.

## גלריה

Malta Mdina BW 2011-10-05 12-41-38.JPG|חזית הקתדרלה
Malta-Mdina-Cathedral-Detail.jpg|פנים הקתדרלה
Malta-Mdina-Gate.jpg|שער העיר
Mdina005.jpg|רחוב אופייני במדינה


## קישורים חיצוניים

* 
* יעקב רוזמרין, מדינה ורבט - מדינה בתוך מדינה, מסע אחר
* 

קטגוריה:מלטה: ערים
שלוש הערים

שמאל|ממוזער|250px|שלוש הערים - מראה כללי מכיוון צפון מערב
שמאל|ממוזער|250px|מפת שלוש הערים
**שלוש הערים** (מלטית **It-Tlett Ibliet**) הוא הכינוי הרווח לשלוש הערים המבוצרות בצפון מזרח מלטה - בירגו (Birgu המכונה גם ויטוריוסה - Vittoriosa), סנגלאה (Senglea) וקוספיקואה (Cospicua, המכונה גם בורמלה - Bormla). שלוש הערים שוכנות מזרחית לבירה ולטה, ומופרדות ממנה על ידי הנמל הגדול. ויטוריוסה וסנגלאה יושבות על שני חצאי איים ארוכים וצרים שאורך כל אחד מהם כקילומטר. קוספיקואה שוכנת מזרחית להן וחולשת על הכניסה אל שתיהן.

## הביצורים סביב שלוש הערים
סביב שלוש הערים הקימו אבירי "מסדר יוחנן הקדוש של בית החולים בירושלים" (ההוספיטלרים) קו ביצורים אחד במאה ה-17. הביצורים זכו לשם "קווי קוטונרה" (Cottonera Lines) על שמו של הגראנד מאסטר ניקולו קוטונר (Nicolau Cotoner) אשר השלים את בנייתם. קו הביצורים בנוי על ארבע גבעות מזרחית לעיר קוספיקואה, וצורתו כשל חצי עיגול, המוביל מערוץ קלקארה (Kallkara Creek) בצפון ל"ערוץ הצרפתי" (French Creek) בדרום. בקו הביצורים קבועים שמונה מתחמי הגנה מחומשים גדולים. על שמם של ביצורים אלה מכונות לעיתים שלוש הערים בכינוי "קוטונרה".

קו ביצורים פנימי יותר ולא שלם מכונה "קווי מרגריטה" (Margherita Lines), וגם הוא שוכן בקוספיקואה, אך קרוב יותר לשתי הערים האחרות.

## קישורים חיצוניים
* צילום אוויר של שלוש הערים באתר Google maps. הביצורים בתחתית התמונה
* האתר הרשמי של בירגו 
* האתר הרשמי של סנגלאה
* יעקב רוזמרין, שלוש הערים מן הצד השני, מסע אחר

קטגוריה:מלטה: היסטוריה
קטגוריה:סנגלאה
קטגוריה:מלטה: מבנים
קטגוריה:בירגו
קטגוריה:מלטה: ערים
קודורי (נהר)

נהר **קוֹדוֹרי** (בגאורגית: **კოდორი**, באבחזית: **Кәыдры**, קווידרי) הוא הנהר השני בגודלו באבחזיה, רפובליקה בדלנית בצפון-מערב גאורגיה. הנהר נוצר מהתמזגות הנהרות סאקן וגוואנדרה (გვანდრა), וזורם במרכז אבחזיה עד לים השחור ליד העיר דרנדה כשהוא עובר בדרכו גם ליד העיר לאטה.

בגאורגיה אין מרבצי ניקל, כרום ידועים, אולם כמות לא משמעותית, במיוחד של סיליקט ניקל, ניתן למצוא, בין היתר באזורים ההרריים של אבחזיה, באזור קודורי עילית. כמו כן, קובלט, שנמצא בגאורגיה יותר, נמצא ליד הכפר צ'ורצ'אני שבנפת חאשורי ובאזור נהר קודורי עילית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: נהרות
קטגוריה:אבחזיה: נהרות
קטגוריה:הים השחור: נהרות
קטגוריה:קווקז: נהרות
מועדון הדאנג'ן

**דאנג'ן** (אנגלית: Dungeon; בתרגום מילולי לעברית: צינוק), הוא מועדון פטיש וBDSM, הראשון שפעל בישראל. המועדון משרת קהילה של אלפי חובבי BDSM ופטיש ואף פתוח בימים מסוימים לקהל הרחב. המועדון תרם במידה משמעותית להתרחבותה ופרסומה בציבור הרחב של קהילת ה-BDSM בישראל.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 2002 על ידי עמוס לוי ושכן בכיכר קדומים ביפו העתיקה, במבנה טורקי עתיק. לאורך השנים משך המועדון תשומת לב תקשורתית ועורר מחלוקת ציבורית סביב פעילותו. בנוסף למאפיינים הרגילים של מועדון לילה, דוגמת בר משקאות, תקליטן ורחבת ריקודים, ייחודו של המועדון הוא בהופעות ה-BDSM והפטיש הנועזות שמתקיימות בו, ובאווירה המינית המתירנית שמאפיינת אותו. הכניסה למסיבות מחייבת עמידה בקוד לבוש, שכולל ביגוד קינקי ופטישיסטי, עם דרישת מינימום של לבוש מכובד בצבע שחור. כמו כן, על אורחי המועדון נאסר לצלם בתחומו, וזאת על מנת לשמור על פרטיותם של חברי הקהילה.

במהלך שנות פעילותו צולמו במועדון מספר וידאו קליפים, לשירים "חבל שחור" של רגב דהן, "ממעמקים" של עידן רייכל, "אינטואיציה" של שלומי שבן ו-"Satisfaction's Guaranteed" של הילה דוידסון. כמו כן, צולמו במועדון פרקים לתוכניות טלוויזיה כגון "דאבל דייט", "הכל דבש" ו"מה זה השטויות האלה?!". הפרק העשירי בעונה השנייה של הסדרה "צומת מילר" נקרא "המורה מהדאנג'ן", ובו אדיר מילר והסוכן שלו מבקרים במועדון כדי לבדוק האם המורה של בנו של מילר מבלה שם.

בנובמבר 2007 נסגר המועדון בהוראת עיריית תל אביב, בטענה כי הוא גורם לרעש ומפריע לדיירים במקום. בעקבות מחאה ציבורית ועתירה שהוגשה בנושא לבית המשפט המחוזי בתל אביב, איפשר בית המשפט לפתוח את המועדון לתקופת ניסיון של חודש בינואר 2008, אולם בסופו של דבר המועדון לא חזר לפעול. לאחר סגירתו לא נפתח מועדון BDSM במקומו, אך מסיבות המיועדות לקהילה המשיכו להתקיים במועדונים רגילים בתל אביב.

ביולי 2010 נפתח המועדון מחדש, במיקום אחר ברחוב השרון בדרום תל אביב. הנכס ברחוב השרון היה בבעלות חברה בת של הסוכנות היהודית, שלאחר שגילתה שהשכירה את הנכס לטובת מועדון סאדו-מאזו, סירבה לחדש את חוזה השכירות.
לאחר מאבק משפטי ותקשורתי שארך כשנתיים, במרץ 2018 נאלץ המועדון להעתיק את מקומו פעם נוספת, לרחוב הארבעה בתל אביב.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* סגירת הדאנג'ן - דיכוי של מיעוט מיני, GoGay
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: מועדוני לילה
קטגוריה:BDSM
קטגוריה:נווה שאנן (תל אביב)
בנג'מין בריגז

שמאל|ממוזער|200px|בנג'מין בריגז
**בנג'מין ספוּנר בְּרִיגְז** (באנגלית: Benjamin Spooner Briggs;
24 באפריל 1835–נעלם ב-1872) היה יורד ים אמריקאי ורב החובל של ספינת הרפאים "מרי סלסט" בשעה שנתגלתה ב-4 בדצמבר 1872. הוא, אשתו שרה, ובתו סופיה מתילדה, נעלמו.

בריגז פיקד בעבר על בריגנית בשם Sea Foam ("קצף הגלים"), ובשעת נישואיו לשרה קוֹבּ בשנת 1862 פיקד על סקונר בשם Forest King ("מלך היער"). על ספינה זו הפליג הזוג לירח הדבש שלו באירופה. בשנת 1865 נטל את הפיקוד על הברקה "ארתור", והעביר את הפיקוד על "מלך היער" לאחיו אוליבר.

בנו, ארתור ס' בריגז, נולד בעיירה מָרִיוֹן שבמסצ'וסטס. המשפחה עברה למרסיי שנה לאחר מכן, וחזרה למריון לפני שנולדה בתם ב-31 באוקטובר 1870.

בשנת 1871 שקלו בריגז ואחיו לוותר על הימאות ולפתוח חנות למכירת מוצרי מתכת בניו בדפורד, מסצ'וסטס, אולם לבסוף נמלכו בדעתם.

בשנת 1872 קנה בריגז מניה בבריגנית "מרי סלסט", ושיפץ את תא הנוסעים כדי להתאימו למשפחתו. אשתו שרה ובתו נלוו אליו במסע לג'נובה, בשעה שבנו ארתור נותר עם סבתו במסצ'וסטס על מנת שלא לקטוע את לימודיו בבית הספר. הספינה עזבה את חופי אמריקה ב-7 בנובמבר לכיוון אירופה, ונתגלתה, כאשר היא נטושה באופן מסתורי, ב-4 בדצמבר כ-600 מייל מחופי גיברלטר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:אמריקאים שנעלמו
קטגוריה:ימאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1835
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1872
לינדזי פרייס

**לינדסי ג'לין פרייס** (באנגלית: **Lindsay Jaylyn Price**; נולדה ב-6 בדצמבר 1976) היא שחקנית טלוויזיה וזמרת אמריקאית.

## קורות חייה
לינדזי פרייס נולדה ב-6 בדצמבר 1976 בארקאדיה, קליפורניה, הוריה גדלו כאחים חורגים. אימה הייתה בילדותה יתומה קוריאנית, ואומצה על ידי משפחה אמריקאית. יש לה אח גדול בשם בריאן.

פרייס החלה את הקריירה שלה בגיל 6 כאשר הופיעה בפרסומת ל"טויס אר אס". בגיל 8 היא ביצעה הופעת אורח בסדרה "Finder of Lost Loves". מ-1991 עד 1993, היא שיחקה בסדרה "כל ילדיי", ומ-1995 עד 1997, היא שיחקה בסדרה "היפים והאמיצים". לאחר מכן היא שיחקה בסדרה "בוורלי הילס 90210". ב-1999 שיחקה בסרט "הפיצול הגדול" בכיכובה של ג'ודי גריר. בשנת 2003 שיחקה בסיטקום "זיווגים" של רשת NBC, התכנית אשר מבוסס על סדרת טלוויזיה בריטית באותו שם ירדה מן המרקע לאחר עונה אחת.  

ב-2005 הוציאה פרייס אלבום הנושא את שמה, ובאותה שנה הופיעה בסדרה "פפר דניס". בשנים 2008–2009 הופיעה בשתי עונות של סדרת הדרמה "ליפסטיק ג'ונגל", בתפקיד המעצבת ויקטורי פורד. במחצית השנייה של 2009 הופיעה פרייס בסדרת הדרמה "איסטוויק", המבוססת על ספרו של ג'ון אפדייק, "המכשפות מאיסטוויק".

## חיים אישיים
ב-31 ביולי 2004, נישאה פרייס לשון פילר בחוות סדלרוק, מליבו קליפורניה. הזוג התגרש בשנת 2007.
בשנת 2009 נישאה פרייס בשנית לשף האוסטרלי קרטיס סטון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא דרום קוריאני
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1976
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
פובליוס הקדוש

**פובליוס הקדוש** (במלטית: **San Publju**) נחשב לבישוף הראשון של מלטה ולמי שעשה אותה לאומה הנוצרית הראשונה במערב ובין הראשונות בעולם.

פובליוס היה השליט הרומאי של האי. לפי מעשי השליחים הוא הקביל את פניו של פאולוס הקדוש לאחר שספינתו של האחרון נטרפה אל היבשה ליד איי סנט פול בצפון-מערבו של האי בשנת 60, עת היה פאולוס בדרכו לרומא. לפי הברית החדשה ריפא פאולוס הקדוש את אביו של פובליוס ממחלת הדיזנטריה:

לאחר מכן, התנצר פובליוס הקדוש והיה לפי המסורת לבישוף הראשון של האי. הוא הוצא להורג בגין אמונתו על ידי הקיסר טראיאנוס באתונה בשנת 112 לערך. ביוון יש קדוש נוסף באותו שם שהיה נזיר, אך ייתכן כי דמויותיהם של השניים התערבבו.

פובליוס הקדוש הוא אחד מהקדושים הפטרונים של מלטה כולה, ובייחוד של העיר פלוריאנה שליד ולטה, ויום חגו ב-21 בינואר.

## ראו גם
* הארכיבישופות הקתולית של מלטה
* קתדרלת פאולוס הקדוש
* איי סנט פול

## קישורים חיצוניים

* פרטים נרחבים וכן תמונות

קטגוריה:מרטירים
קטגוריה:מלטה: דת
קטגוריה:בישופים קתולים
קטגוריה:אתונה הרומית
קטגוריה:נפטרים ב-112
לאוניד קאופמן

**לאוניד קאופמן** (נולד ב-26 באוגוסט 1958) הוא המאמן הראשי של פנימיית המחוננים בשחייה במכון וינגייט, מאמן נבחרת ישראל (1994–2002, 2007–2016) והמנהל המקצועי של איגוד השחייה בישראל.

## ביוגרפיה
קאופמן נולד בבלארוס הסובייטית, אז חלק מברית המועצות, והחל לשחות בגיל שש. כשהיה בן 17 החל ללמוד לתואר ראשון בחינוך גופני וכשסיים את לימודיו בגיל 21 הצטרף לצבא האדום כמאמן של ספורטאים מצטיינים. בשנת 1984 החל לעבוד כמאמן שחייה. בין השנים 1987-1991 שימש כמאמן נבחרת השחייה של ברית המועצות. בין השאר אימן את ילנה רודקובסקאיה, האלופה האולימפית במשחה ל-100 מטר חזה מברצלונה.

באפריל 1991 עלה לישראל. באוגוסט 1991 גייס גלעד ויינגרטן (ששימש אז כמנהל מכון וינגייט) את קאופמן כמאמן השחייה של המרכז לטיפוח מחוננים בספורט, שפועל במכון וינגייט, והחל משנת 1994 הצטרף למסגרות השונות באיגוד השחייה בישראל. במקביל השלים תואר שני ושלישי. בין השנים 1994–2002 שימש כמאמן נבחרת השחייה של ישראל, וחזר לתפקיד שוב בין השנים 2007–2016. תחת הדרכתו השיג ענף השחייה בישראל פריצות דרך משמעותית, וצוות השחיינים שלו הגיע לראשונה למשחה הגמר באולימפיאדה של אטלנטה שהתקיימה ב-1996. קאופמן הדריך גם את הפיינליסט הבא של ישראל, יעקב טומרקין, שסיים במקום השביעי במשחה ל-200 מטר גב באולימפיאדת לונדון ב-2012, ההישג הישראלי הטוב ביותר בשחייה במשחקים האולימפיים. השחיינים הישראליים הגיעו גם לגמר באליפות העולם בפעם הראשונה במהלך כהונתו וזכו במדליות באליפויות אירופה רבות.

בין השחיינים הבולטים שאימן קאופמן, נמנים: מיקי חליקה, איתן אורבך, יואב גת, יואב ברוק, שילו איילון, קרן רגאל, עדי ביכמן, אניה גוסטומלסקי, רותם פלד, יעקב טומרקין, גיא ברנע, גל נבו, אנדראה מורז, קרן זיבנר, שי לבנת ועוד.

נבחר למאמן השנה לשנת 2011, על ידי הוועד האולימפי בישראל.

## קישורים חיצוניים

* 
* ד"ר לאוניד קאופמן - מאמן השנה לשנת 2011, באתר איגוד השחיה בישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:מאמני שחייה ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
כוחות ההצלה

[שמאל|ממוזער|100px|הסמל הבינלאומי של [מגן דוד אדום]]
**כוחות ההצלה** הוא שם כללי לכל גופי החירום של המדינה העוסקים בהגנה והצלת חיים בשעת חירום.

## כוחות ההצלה המרכזיים בישראל

כוחות ההצלה המרכזיים בישראל הם: מגן דוד אדום (מד"א), שירותי כבאות והצלה (מכבי אש), פיקוד העורף ויחידות צה"ל השונות.

* **[[מגן דוד אדום]] בישראל** הוא הגוף הלאומי המופקד על הצלת חיי אדם בימי שגרה ובחירום. מגן דוד אדום בישראל מטפל במצבי חירום רפואיים, מפנה ומטפל בחולים ופצועים.

* **[[שירותי כבאות והצלה]] בישראל** (מכבי האש) הם הגורם המציל חיים, מחלץ לכודים ומצמצם ממדי הנזק לרכוש במקרים של דליקות, תאונות דרכים, התפשטות חומרים מסוכנים ופיגועי טרור.

* **יחידת החילוץ וההצלה הארצית של [[פיקוד העורף]]** היא יחידת מילואים עם גרעין מצומצם של חיילים סדירים. עם הקמתה היא איחדה בתוכה את כל פלוגות חילוץ והצלה של צה"ל שעסקו עד אז (ראו: פלח"צ), אם כי מאז 2016 שונה שמה ל"חטיבת החילוץ וההדרכה".

* **יחידת החילוץ ב[[משטרת ישראל]]** המשטרה נמנית עם כוחות הביטחון של מדינת ישראל. בנוסף לתפקידה של משטרת ישראל להגן על החיים והרכוש במדינה ולאכוף את השמירה על החוק, קיימת במשטרה יחידת חילוץ והצלה הפועלת בהתנדבות, בעיקר במטרה לסייע למטיילים הנקלעים לסכנות שונות.

## גופים אזרחיים הפועלים בשיתוף פעולה עם כוחות ההצלה הממלכתיים

ברחבי הארץ פועלות תשע יחידות חילוץ אזוריות ושלוש יחידות צוללים מתנדבים אשר הוקמו במטרה לסייע למטיילים שנקלעו לסכנות שונות. המשמר האזרחי מתאם את פעולתן של יחידות אלה. על פי הדיווחים, כמדי שנה יחידות אלה מבצעות כ־280 חילוצים, חלקם מורכבים מאוד.

זק"א - ארגון התנדבותי שקם בעקבות הפיגוע בקו 405 ועזר בטיפול איסוף גופות החללים. מתנדבי זק"א מטפלים בפיגועי טרור, תאונות דרכים, מקרי רצח, התאבדויות ונפטרים גלמודים. בארגון קיימות גם בנוסף יחידות מיוחדות לאיתור חילוץ והצלה שונות כגון: יחידה לאיתור נעדרים, יחידות אופנועים, יחידות טיפוס גלישה וחילוץ, יחידות צוללים ויחידות כלבנים - היחידות השונות עובדות בשיתוף פעולה מלא עם משטרת ישראל ברחבי הארץ.

בהקשר של תאונות דרכים - איתור מיקום התאונה ופינוי מהיר של הפצועים לבתי החולים, עובדים כוחות ההצלה בשיתוף פעולה עם חברת רינג אס.או.אס.

איחוד הצלה - ארגון המתנדבים הלאומי, הוא ארגון התנדבותי שהוקם בשנת 2006 ומטרתו מתן מענה רפואי ראשוני ומקצועי על מנת להציל חיים. הארגון מונה אלפי חובשים, פרמדיקים ורופאים פעילים הפזורים בכל רחבי הארץ והוא מאושר כגוף מסייע רשמי בשעת חירום על ידי משרד הבריאות.

יחידת הכלבנים לישראל - ארגון התנדבותי שקם כדי לטפל בחדירות ליישובים יהודים ביו"ש בעזרת כלבים ובמשך הזמן התרחב גם לתחום של איתור נעדרים. כיום הארגון מונה כ-200 מתנדבים עם כ-30 כלבי הצלה שמפוזרים ברחבי ישראל.

קטגוריה:רפואת חירום
קטגוריה:ישראל: הצלה
קטגוריה:תשתיות בריאות: הצלה
רכבות

**רכבות** הוא אלבום הבכורה של גבריאל בלחסן. האלבום יצא לאור בשנת 1999 בחברת התקליטים העצמאית שלומציון, בהפקת שלום גד. תפוצתו הייתה נמוכה והפורמט היה תקליטור צרוב.

האלבום מתאר את חוויותיו של גבריאל בלחסן בבית החולים הפסיכיאטרי אברבנאל. השיר המפורסם ביותר מתוכו הוא שיר הנושא שלו.

בשנת 2005 הוציאה בחברת התקליטים התו השמיני את האלבום מחדש, בעטיפה חדשה.

## השירים באלבום
#אל תנאף (03:46)
#תלמי אליהו (03:37)
#מרכז עזריאלי (02:47)
#רכבות (03:48)
#קניון עזריאלי ב' (00:58)
#כף הקלע (02:44)
#אוקיינוס קפוא (02:29)
#שתים עשרה השנים (04:14)
#בננה ביץ' (03:01)
#בית חדש (03:18)

## קישורים חיצוניים

* "ספר תפילה לימים הנוראים (וגם לאחריהם)", ביקורת על האלבום באתר השרת העיוור

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1999
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קינטוכור

**קינטוכור** בעברית **מַחְבַּר הַכִּישׁוֹר**, הוא קומפלקס חלבוני באורגניזמים אאוקריוטים, אשר מורכב על גבי הצנטרומר ומקשר בין הכרומוזום לסיבי המיקרוטובולים בכישור, הנוצרים במיטוזה ובמיוזה. הקינטוכור כולל למעלה מ-40 חלבונים שונים, כגון חלבוני קישור למיקרוטובולים (כגון CENP-A או CenH3, שמקורם מהיסטון H3), חלבונים מוטוריים (דינאינים וקינזינים) ואחרים.

## קישורים חיצוניים
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אברוני התא
אוסנה

**אוסנה** או **אסנה** היא פרי יער הגדל על שיחים ממינים שונים בסוג פטל (*Rubus*), בתת-הסוג *Rubus subg. Rubus*, או ממיני כלאיים בין מינים מתת-הסוג *Rubus subg. Rubus* ומתת-הסוג *Rubus subg. Idaeobatus*. זהו השם העברי למונח הלועזי Blackberry. בשימוש עממי, נקראת האוסנה לעיתים קרובות בשם **פטל שחור**. עם זאת, שם זה אינו מדויק ועשוי ליצור בלבול, כיוון ש"פטל שחור" עשוי לתאר גם פטל (סוג) שצבעו שחור.

פרי האוסנה דומה לפטל (תת-סוג), אך ניתן להבדיל בין פטל לבין אוסנה בקלות יחסית: הצמדות המצעית (בסיס הפרח היוצא מהגבעול) אל הפרי מאפיינת את האוסנה בשונה מבפטל. כשפטל נקטף, המצעית נתלשת מהפרי ומשאירה "חור", בעוד שכשאוסנה נקטפת, המצעית נקטפת איתה.

## מאפיינים
האוסנה היא שיח קוצני רב-שנתי. פריה גדול יחסית, בגוון סגול כהה-שחור ומורכב מהרבה גרגרים קטנים בדומה לצורת הפטל. פרחי האוסנה, שצבעם לבן, פורחים באפריל-מאי והפרי מוכן לאסיף בחודשים יולי-אוגוסט. הפרי אכיל ונחשב למעדן, לפרי הבוסר טעם חמצמץ בעוד שהפרי הבשל הוא מתוק. חיות בר ניזונות מהפרי ומפיצות אותו. הפרחים מואבקים בין השאר על ידי דבורים. עוד שימוש של צמח האוסנה הוא כגדר חיה.

האוסנה נפוצה בצפון אמריקה, באירופה וברחבי העולם במיוחד סמוך למקורות מים. בארץ ישראל גדל מין דומה, *Rubus sanctus* - פטל קדוש.

## ערכים תזונתיים
ב-1 ספל אוסנה טרייה יש:
* אנרגיה - 84 קילוקלוריות
* חלבון - 1.7 גרם
* שומנים - 1.3 גרם
* פחמימות - 17 גרם
* ויטמין C - 30 מ"ג
* סידן - 46 מ"ג
* אשלגן - 245 מ"ג

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ורדיים
קטגוריה:גרגרי יער
פט ריילי

**פטריק ג'יימס "פט" ריילי** (אנגלית: **Patrick James "Pat" Riley**; נולד ב-20 במרץ 1945 ברומא, מדינת ניו יורק, ארצות הברית), הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי לשעבר בליגת ה-NBA, המשמש כיום כנשיא קבוצת מיאמי היט. נחשב לאחד המאמנים הטובים ביותר בליגת ה-NBA בכל הזמנים. הוביל את קבוצותיו ל-5 אליפויות NBA.

פט ריילי זכה בארבע אליפויות עם מג'יק ג'ונסון וכרים עבדול-ג'באר בשנות ה-80 בסגנון שקיבל את הכינוי "שואו טיים" לייקרס, והוביל את הניו יורק ניקס בעונת 1993/1994, ללא אף כוכב-על, עד לגמר ה-NBA נגד יוסטון רוקטס וכוכבה האקים אולאג'ואן. ב- הוביל את קבוצת מיאמי היט לאליפות ה-NBA, שנה אחת בלבד לאחר שחזר לאמן בפעם הראשונה מאז 2003.

ריילי זכה 3 פעמים בתואר "מאמן השנה" - פעם אחת עם כל קבוצה שאימן (לוס אנג'לס לייקרס - 1990, ניו יורק - 1993, מיאמי - 1997). בסך הכל במהלך קריירת האימון שלו ניהל ריילי 1,904 משחקים בעונה הרגילה של ה-NBA, ומאזנו כולל 1,210 ניצחונות מול 694 הפסדים (63.6%), נתון שמעמיד אותו במקום השני בכל הזמנים, אחרי לני וילקינס. בפלייאוף ניהל 282 משחקים, ומאזנו כולל 171 ניצחונות מול 111 הפסדים (60.6%). באפריל 2008 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל.

ב-2008 הוביל מהלך לבחירתו של מי שהיה עוזרו אריק ספולסטרה למאמן מיאמי. הוא עצמו הסתפק בתפקיד ג'נרל מנג'ר ונשיא, ולכן נשאר מעורב בבחירת השחקנים ובחירות הדראפט. כמו כן היה מעורב בהחתמתו של לברון ג'יימס בקבוצה ב-2010 ומימוש התוכנית של השלישייה הגדולה: ג'יימס, דוויין וייד וכריס בוש, שהובילו את ההיט לשתי אליפויות רצופות ולארבע העפלות לגמר.

ב-9 בפברואר 2022 הוכרז כאחד מחמישה עשר המאמנים הגדולים בתולדות הNBA.

## לקריאה נוספת
* **הצוות המנצח: הנוסחה הבדוקה של פט ריילי**, מאנגלית: ברוך קורות, הוצאת מטר, תשנ"ה 1994.

## קישורים חיצוניים

* הישגיו כמאמן, אתר ה-NBA
* 

ימין|ממוזער|200px|פט ריילי, 2007

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:פרשני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קנטקי
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני סן דייגו רוקטס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני פיניקס סאנס
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: מאמנים
קטגוריה:מאמני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:מאמני ניו יורק ניקס
קטגוריה:מאמני מיאמי היט
קטגוריה:מאמני משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:זוכי פרס מאמן השנה ב-NBA
קטגוריה:בחירות דראפט של סן דייגו רוקטס
קטגוריה:מנהלי קבוצות ב-NBA
קטגוריה:מדינת ניו יורק: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
אופטסאט (משפחת לוויינים)

**אופטסאט** (OptSat) הוא שם מסחרי של משפחת לווייני תצפית קטנים מתוצרת התעשייה האווירית לישראל. ישראל מתמחה בייצור של לוויינים קטנים וקלים, המתאימים לשיגור הבלתי שגרתי לכיוון מערב, המתחייב ממיקומה של ישראל ומהתנאים הגאו-פוליטיים בקרבתה. לווייני ארוס כבר פועלים בחלל ומהווים נגזרת אזרחית של לווייני אופק. OPTSAT משמש בפועל כלוויין בסיס ללווייני אופק, ארוס, טכסאר ועוד.

## אופטסאט 1000
אופטסאט 1000 היא משפחת לוויינים, חלוצה בתחום הדמיה אלקטרו-אופטית. שתי משפחות לוויינים יצאו מסדרה זו: אופק 3, וארוס A.
הלוויינים במשקל 250 ק"ג, מיוצבים בשלושה צירים. לוויינים אלו נשלטים מתחנה יחידה או מכמה תחנות קרקעיות (Ground Control Station).

## אופטסאט 2000

אופסאט 2000 היא משפחת לוויינים המהווה לוויין בסיס עבור אופק, והנגזרת האזרחית שלו, הלוויין ארוס. על פי נתונים שפורסמו על ידי התעשייה האווירית ללוויין כושר צילום תמונות (בשחור לבן) ברזולוציה של 70 סנטימטרים.
שמאל|ממוזער|250px|איור של הלוויין אופטסאט 2000
שמאל|ממוזער|250px|איור של הלוויין אופטסאט 3000

## אופטסאט 3000
אופטסאט 3000 היא משפחת לווייני צילום מתקדם מדור שלישי, אותה משווקת התעשייה האווירית בקרב לקוחות בחו"ל. לוויין מסדרת אופטסאט 3000 נחשף לראשונה בסאלון האווירי בפריס ב-17 ביוני 2007. מדובר בלוויין המבוסס על המרכב הגנרי שפותח בתעשייה האווירית, וישמש כבסיס ללוויין צילום מתקדם, לוויין מכ"ם (טכסאר) ולוויין מחקר עם מצלמה מולטי ספקטראלית (ונוס). למרכב הגנרי יתרונות רבים על הדור הנוכחי של לווייני אופק, ובראשם המודולריות של המטע"ד.

הלוויין יכלול מצלמה פאן כרומטית ובנוסף לה מצלמה מולטי ספקטראלית, לראשונה בלוויין צילום מתוצרת ישראל. התעשייה האווירית מצפה כי משך השימוש בלוויין יהיה לפחות שש שנים.

בינואר 2010 נחשפה פומבית מצלמת הלוויין, המכונה **יופיטר**. המצלמה מתוצרת אל-אופ, ולה רזולוציה של 50 ס"מ מגובה 600 ק"מ.

משקל הלוויין כ-400 ק"ג ובתכנון לבנות לפחות 2 לוויינים בגרסה צבאית שישוגרו תחת השם "אופק" ואחד תחת השם "ארוס C". מבין הלקוחות מחו"ל איטליה היא אחת הראשונות לרכוש לוויין זה.

ב-2 באוגוסט 2017 שוגר לחלל, ממרכז החלל הגיאני, אופטסאט 3000 שנרכש על ידי איטליה לשימוש משרד הביטחון האיטלקי.

הלוויין האיטלקי-ישראלי SHALOM מיועד להיות לוויין צילום היפרספקטראלי ואמור להשתמש בפלטפורמת אופטסאט 3000.

## ראו גם
* אופק (לוויין)

## קישורים חיצוניים

* נתונים על הלוויין, באתר התעשייה האווירית
* נתונים על הלוויין מאתר Defense Update
* נתונים על מצלמת החלל יופיטר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:התעשייה האווירית לישראל: לוויינים
קטגוריה:צילום על ידי לוויין
סרט דביק

**סרט דביק** (נקרא בפי העם גם **סרט הדבקה**) הוא שם למשפחה של סרטים המכילים דבק (לרוב חד-צדדי), המשמשים להצמדה קבועה או זמנית של אובייקט אחד למשנהו או לאיחוי קרעים. הסרט הדביק הוא דבק רגיש לחץ.
ממוזער|סרט דביק
ממוזער|סרט דביק במתקן חיתוך
יש המייחסים את המצאת הסרט הדביק לריצ'רד דראו (Richard Drew) מחברת 3M (בשמה דאז - Minnesota Mining and Manufacturing Company) בשנת 1926, אולם סביר להניח שהוא אימץ טכנולוגיה מוכרת והצליח לשווק אותה בארצות הברית.

הסרטים הדביקים הראשונים היו כנראה פלסטרים, ששימשו להצמדת גזה לפצעים, הסרטים הראשונים שיצאו לשימוש משרדי היו עשויים מנייר מצופה דבק ולכן נקראו נייר דבק.

מאוחר יותר יוצרו סרטי הדבקה מנייר שנקראו מסקינג-טייפ (Masking Tape), האיזולירבנד שהיה עשוי מוויניל, סרטי הסלוטייפ שהיו עשויים מצלופן.

## שימושים רפואיים

סרט דביק רפואי הוא סוג של סרט דביק המותאם לשימוש ברפואה. זהו אחד מהכלים המשמשים להגשת עזרה ראשונה.

## ראו גם
* נייר דבק
* סלוטייפ

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:אביזרי חיבור
מקלובה

**מקלובה** (בערבית: **مقلوبة** – הפוכה) היא תבשיל ערבי לבנטיני מסורתי המכיל אורז, בשר או עוף וירקות מטוגנים. את המקלובה מכינים כך שהירקות והבשר מתבשלים בתחתית הסיר, כשמעליהם שכבת אורז המתבשלת תוך ספיגת טעמי השכבה שמתחתיה. בעת ההגשה הופכים את הסיר על מגש עגול (ומכאן השם 'מקלובה'), כך שמתקבל "תל" מעוצב של אורז שמעליו הבשר והירקות.

לרוב מכינים את התבשיל מבשר כבש או עוף וירקות שונים (בעיקר חצילים, כרובית, עגבניות, קישואים, תפוחי אדמה ובצל) ואגוזים (קשיו, שקדים וכדומה). לצד המקלובה מגישים לעיתים ירקות טריים, סלט ירקות, מרק. 

המאכל נודע כתבשיל ביתי במטבח של ערביי ארץ ישראל שהוא חלק מהמטבח המזרח-תיכוני, אם כי הוא נפוץ גם במטבח הסורי והצפון-אפריקאי.

האזכור המוקדם ביותר של המנה נמצא בספר בישול מהמאה ה-13, "כִּתאבּ אל-טַבִּיח'" (ספר המנות), שנכתב על ידי מוחמד בגדאדי בתקופת הח'ליפות העבאסית.

## גלריית תמונות

Maqloba.jpg|הפיכת סיר המקלובה על מגש עגול
Mkloph114.jpg|מקלובה עם חצילים
طبخة المقلوبة Maqluba.jpg|מקלובה עוף וגזר, לצידה מוגשים סלט ירקות ומרק
Maklube.jpg|מקלובה בטורקיה עם סלט ירקות וגבינה
Maqloba 1.jpg|מקלובה חצילים וכרובית מוגשת עם סלט ומרק


## קישורים חיצוניים

* 
* מקלובה, מאתר "על השולחן"
* 
* מקלובה של בישולצ'יק

## הערות שוליים

מקלובה
קטגוריה:המטבח העיראקי
קטגוריה:מאכלי אורז
קטגוריה:המטבח הפלסטיני
קטגוריה:המטבח המזרח-תיכוני
קבוצת גיל

באנתרופולוגיה, **קבוצת גיל** הא קטגוריה חברתית או קבוצה חברתית משותפת, המכילה אנשים בעלי גיל דומה, בעלי זהות משותפת, השומרים על קשרים לאורך זמן רב והעוברים יחדיו שורה של מעברי סטטוס. זאת בניגוד למעמד גילאי אותו אנשים עוברים באופן אינדיבידואלי.

בעוד קבוצת שנה או מחזור בבית-הספר יכולים להוות דוגמה לקבוצת גיל (כגון: מחזור שנת 2004), המושג נפוץ בעיקר בעת התייחסות למערכות בחברות שבטיות. תופעה זו שכיחה בעיקר במזרח אפריקה, מרכז ברזיל ומספר אזורים בגינאה החדשה, בהם בחברות רבות הדגש על קיבוץ חברתי מבוסס גיל מאפיל על קיבוץ חברתי מבוסס שארות ומוצא. קבוצות גיל בחברות אלו נוצרות על ידי הקיבוץ המחזורי של אנשים צעירים – בדרך-כלל גברים – ליחידה משותפת בעלת שם וזהות שיתופיים. בכל עת שהחברים מתבגרים, ותק הקבוצה עולה בעוד קבוצות מבוגרות יותר נעלמות וחדשות נוצרות מתחת.

ניתן להתייחס אל קבוצות הגיל והמערכות אשר בתוכן הן נמצאות כאל *מחזוריות* או *פרוגרסיביות*. במערכות מחזוריות, ישנו מספר סופי של קבוצות, כאשר כל קבוצת גיל שבה ומופיעה עם חברים חדשים במהלך הדורות. במערכות פרוגרסיביות, קבוצת גיל מופיעה פעם אחת וכאשר חברי הקבוצה מתים היא פוסקת מלהתקיים. חברות בעלות מערכת מחזורית או פרוגרסיבית, בדרך-כלל מגיעות לאותם רעיונות לגבי קוסמולוגיה וטבע הזמן.

## דוגמה טיפוסית
מערכות במזרח אפריקה מספקות את הדוגמאות הקלאסיות, כגון: מערכת הזולו אימפי בה חטיבות לוחמים מבוססות על קבוצות גיל. רוג'ר קיסינג (1981), מביא את הדוגמה של שבט הקרימוג'ונג שבאוגנדה בו ישנן כשש קבוצות גיל פעילות בכל זמן נתון, בהן הגברים הצעירים מצורפים לקבוצה הצעירה ביותר אשר נסגרת לאחר פרק זמן של כ־5–6 שנים ולאחר-מכן נפתחת קבוצה חדשה. באופן המתאים לצורתן המורכבת של מערכות רבות במזרח אפריקה, קבוצות גיל בשבט הקרימוג'ונג מקובצות גם הן ל*קבוצות דור* המכילות חמש קבוצות גיל רציפות. ישנן בסך-הכל ארבע קבוצות דור; כל אחת בעלת שם קבוע וחוזרת באופן מחזורי כל מאה שנים. בזמן נתון, שתי קבוצות דור תהיינה פעילות: אחת צעירה ואחת וותיקה. שתי קבוצות הדור מוצמדות, לסירוגין, לשתי קבוצות חברים הלובשים קישוטי פליז ומיוחסים באופן סימבולי כ"צהובים", ולשתי קבוצות חברים הלובשים קישוטים מנחושת והמיוחסים באופן סימבולי כ"אדומים". השמות לקבוצות הגיל נבחרים ממאגר שמות המשויך אל כל זוג קבוצות דור, אשר להם אין סדר קבוע.

כאשר מתים מרבית מחברי קבוצת דור, החברים הנותרים מאותה קבוצה פורשים, ובמקומם עולה קבוצת הדור הצעירה ונהפכת לוותיקה. בנקודה זו המצטרפים החדשים נהפכים לחברים הראשונים בקבוצת הדור הבאה ברצף. קבוצת הדור הוותיקה אחראית על חניכת המצטרפים החדשים אל תוך קבוצת הגיל הצעירה של קבוצת הדור הצעיר, וכל קבוצת גיל כפופה רשמית לזו שמעליה. בעוד שחברי קבוצת גיל מסוימת חיים עם משפחתם הקרובה ועם חברי שארות קרובים אחרים, וקבוצות גיל אינן מאורגנות באופן הדוק מבפנים, בכל זאת יש להם תפקיד חלקי ומעמד במקרים חברתיים רחבים יותר. לדוגמה, קבוצות הגיל הוותיקות אחראיות על מערכת השפיטה.

## ראו גם
*קבוצת השווים
## לקריאה נוספת

*Keesing, R. M. 1981. Cultural Anthropology: A Contemporary Perspective (2nd ed.). New York: Holt, Rinehart and Winston. .
*Keesing cites Dyson-Hudson (1963) as his source for the Karimojong example, but no full reference is given.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אנתרופולוגיה
קטגוריה:קבוצות חברתיות
פרידוט

**פרידוט** הוא שמה של אבן חן, סוג של פורסטריט, מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) השייך לקבוצת האוליבין. נוסחת המבנה של הפרידוט היא Fe,Mg)2SiO4) כאשר אחוז המגנזיום גבוה מאחוז הברזל.

## אטימולוגיה
מקור שם אבן החן הגיע כנראה מערבית - "פארידת" שפרושו "אבן חן" או מהמילה הצרפתית "פריטו" (peritot), כלומר "בלתי ברור".

## שיווק
בניסיון להגדיל את שיווקו יש צורפים המשווקים את הפרידוט תחת השם המסחרי "אזמרגד של ערב" (Evening Emerald), אבל לעומתם יש המכנים בלעג את הפרידוט "אזמרגד לעניים" (לאזמרגד יש גוון ירוק כהה בהשוואה לגוון הירוק צהבהב של הפרידוט). תקופה מסוימת אף שווק הפרידוט תחת השם "כריזוליט" (מיוונית, "אבן זהובה") אלא ששם זה ניתן גם לאבני חן נוספות כדוגמת הכריזובריל הצהוב והשימוש בשם זה הופסק.

## היסטוריה
הפרידוט היא אחת מאבני החן בהן נעשה שימוש בתקופה העתיקה ומשערים כי החלו לכרות אותה כבר לפני 4000 שנה. המקור העיקרי ממנו כרו את האבן מהתקופה העתיקה ועד מלחמת העולם הראשונה הוא קבוצת האיים זגברגד המכונים גם "האי של יוחנן הקדוש" (כיום זבירגט בים האדום מול חופי מצרים). היוונים קראו לאי טופאזיוס ועל שמו לאבן הפרידוט "טופזיון" והרומאים "טופזיוס"" בעקבותיהם. בסופו של דבר ניתן השם לטופז על מנת להבחין בין שתי אבני החן. משערים גם כי הפטדה, אבן המצויה בחושן שכיום מזהים אותה עם הטופז הייתה לאמיתו של דבר סוג של פרידוט.

## תפוצה
האוליבין הוא אחד המינרלים הנפוצים ביותר. בשל נקודת ההתכה הגבוהה של האוליבינים הם הראשונים בשורת בואן להתגבש מתוך מגמה מאפית עשירה במגנזיום וענייה בסיליקה ומצוי לכן בלבה ובקסנוליתים בפרידוטיט של מעטפת כדור הארץ שהמגמה נושאת אל פני השטח. עם זאת, פרידוט באיכות של אבן חן מתהווה רק בחלק קטן מאוד ממקרים אלו. גבישי פרידוט נמצאו גם במטאוריטים של ברזל-ניקל. את הפרידוט כורים בצפון קרולינה, אריזונה, הוואי, נבדה וניו מקסיקו בארצות הברית, ובאוסטרליה, ברזיל, סין, קניה, מקסיקו, בורמה, נורווגיה, פקיסטן, דרום אפריקה, סרי לנקה וטנזניה. פרידוט/אוליבין באיכות גבוהה נכרה באופן מסחרי בשדות הלבה של ערב הסעודית. גביש הפרידוט/אוליבין החתוך כאבן חן הגדול ביותר מצוי במוזיאון הסמית'סוניאן בוושינגטון הבירה ומשקלו 310 קרט (62 גרם). סוג מיוחד של פרידוט/אוליבין מפקיסטן ידוע כפרידוט "קשמיר". בשל גודלן הבלתי רגיל של אבנים אלו הצליחו אומנים מקומיים ליצור אבנים מלוטשות מרובות פאות שמשקלן מעל ל-100 קרט (20 גרם).

בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד פרידוט הוא אבן ההולדת של חודש אוגוסט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

שמאל|ממוזער|350px|אבני חן של פרידוט

קטגוריה:אבני חן
קטגוריה:אוליבין
קטגוריה:נזוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים
חלום החדר האדום

**חלום החדר האדום** (**הונג לו מנג**, במנדרינית: **紅樓夢**) הנודע גם כ**חלום בביתן האדום**, **חלום ההיכלות האדומים**, **חלום הארמונות האדומים**, **סיפורה של אבן**, **חלום המשכנות האדומים**, או **דברי ימי האבן**, מאת צאו סו'אה-צ'ין הוא אחת מיצירות המופת של הספרות הסינית. הוא חובר בסביבות אמצע המאה ה-18 בימי שושלת צ'ינג ויצא לאור ב-1764.

הרומן נאסף ביחד עם עוד שלוש יצירות ספרותיות סיניות הנודעות כארבעת הרומנים הקלאסיים הסיניים. מבין אלו, סיפור החדר האדום נחשב כפסגת היצירה הסינית הקלאסית. צאו סו'אה-צ'ין כתב את שמונים הפרקים הראשונים, אולם נפטר טרם ראה הרומן אור. בשנת 1792 נדפסה גרסה בת 120 פרקים בעריכת גאו אה שככל הנראה כתב את ארבעים הפרקים האחרונים.

בשנת 2002 יצא תרגומו של רן קידר לעברית של הספר, שתורגם מהגרסה האנגלית של הספר, שבה 40 פרקים.

שני כרכים ראשונים, מתוך ארבעה, של תרגום עברי נוסף ליצירה יצאו לאור בשנת 2018 ובשנת 2021, בהוצאת מוסד ביאליק ובתרגומם של אנדרו פלקס ואמירה כץ, תחת הכותרת "חלום המשכנות האדומים".

ישנם מכתשי אסטרואידים המכונים 433 Eros על שמם של שני גיבורי הרומן ג'יה באו-יו' ולין דאי-יו' .

## תקציר העלילה
הסברה הרווחת במחקר היא כי מדובר ברומן אוטוביוגרפי למחצה, המשקף את קורותיה של משפחתו של צאו סו'אה-צ'ין. כוונתו הייתה להקדישו לכל אותן נשים ששאו הכיר בצעירותו: חברות, קרובות, ומשרתות, כפי שהמספר מפרט בפרק הראשון. 

הרומן עצמו הוא תיעוד אירועים מפורט ביותר של חיי שבט ג'יה המורחב, המסתעף לשני ענפים, בית נינג-גואו ובית רונג-גואו, אשר מאכלסים שני מבני מגורים סמוכים בבייג'ינג,  בירת ממלכת צ'ינג. אבות אבותיהם מונו לדוכסים, ובפתיחתו של הרומן עדיין היוו שני הבתים את אחת מהמשפחות הידועות ביותר בבירה. במקור היו עשירות ורבות השפעה ביותר, עם נשים בנות השבט אשר נעשו פילגשים בחצר המלכות, לבסוף סר חינו של השבט מעיני הקיסר, שפשט על אחוזותיו והחרימן. הרומן איפוא משרטט את נפילת הג'יה מאיגרא רמא של היוקרה, ונסוב על סיפורן של שלושים דמויות עיקריות וארבע מאות משניות.

ראשית הסיפור מתאפיין באלמנטים דאואיסטים ובודהיסטים. אבן פלאים, שננטשה על ידי האלה נו'וה, נועדה להעפיל לשחקים, אולם במקום זאת היא מגיעה לפתחה של ממלכת החיים לאחר שהיא מפצירה בנזיר טאואיסטי ובנזיר בודהיסטי להביאה להתבונן בעולם.

הגיבור הראשי, ג'יה באו-יו' הוא היורש הבכיר במשפחתו, ככל הנראה גלגול נשמות של האבן (אם כי כתב היד האמין ביותר של משפחת ג'יה, מתאר את האבן ואת ג'יה באו-יו' כשתי ישויות נפרדות, אם כי קשורות זו לזו). בחיים הקודמים הללו הוא קיים מערכת יחסים עם פרח, שהתגלגל כיום להיות דודניתו החולנית של באו-יו', לין דאי-יו' הרגשנית. על כל פנים, גורלו בימי חייו נגזר מראש, חרף אהבתו לדאי-יו' הוא נאלץ לשאת דודנית אחרת, סו'אה באו-צ'אי. הרומן מתחקה אחר משולש האוהבים הזה כשברקע מתרחשת ירידתה של המשפחה מגדולתה.

הרומן הוא יוצא דופן לא רק במספרן הרב של הדמויות המתוארות בו - ארבע מאות בסך הכול, אשר חלק הארי שלהן הוא נשים - ובעומק הפסיכולוגי המובא בו - כי אם גם בתיאורים המדויקים והמפורטים של מבנה החיים והחברה בסין במאה ה-18.

## ביבליוגרפיה
* Cao Xueqin/** The Story of the Stone: also known as The Dream of the Red Chamber**. translated by David Hawkes. Penguin Books, 1970-1983, five volumes
*חלום המשכנות האדומים בהוצאת מוסד ביאליק.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרים סיניים
קטגוריה:סיפורת פמיניסטית
קטגוריה:ספרי המאה ה-18
גליליאו צעיר

**"גליליאו צעיר"** הוא ירחון לילדים ונוער העוסק בתחומי חיים שונים מנקודת מבט מדעית. כתב העת מיועד לילדים בגילאי 15-7 וכולל כתבות בתחומי הדעת השונים – פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, אסטרונומיה, טכנולוגיה, גאוגרפיה, היסטוריה, תרבות, איכות הסביבה, בעלי חיים ועוד, מדור ניסויים הממחיש את ההסברים התאורטיים, וכן חידות ושעשועונים נושאי פרסים בתחומי המדע. כל גיליון מכיל חמש כתבות, בהן כתבה ראשית, ולמעלה מעשרה מדורים קבועים. לעיתים יש נושא מרכזי לגיליון, כך שהכתבות והמדורים מתייחסים לאספקטים שונים שלו. הטקסט מלווה באיורים מקוריים.
## היסטוריה
"גליליאו צעיר" ראה אור לראשונה בפברואר 2004. העורכת הראשונה הייתה מירית פרידמן ולאחריה ערכו אותו מיכל בלום ורוית קלימר. המגזין היה שייך בתחילה לחברת SBC, והיא זו שבשנת 2008 אף איחדה אותו עם מגזין הנוער "מסע צעיר". באפריל 2009 עבר המגזין לידי חברת מוטו תקשורת, ומאוקטובר 2013 יוצא המגזין לאור על ידי מו"ל עצמאי בשם 'גליליאו צעיר בע"מ' אשר זכתה בהליכי ההתמחרות נגד חברת "אבלון מחקרים בע"מ". החברה בבעלות שירי אביב, לשעבר סמנכ"לית מוטו תקשורת. העורכת הנוכחית היא רוני לנגרמן-זיו, שערכה בשנים האחרונות את מגזיני ההורות "הורים וילדים" ו"להיות משפחה". העורך המדעי של המגזין הוא צבי עצמון, שהיה גם העורך המדעי של המגזין למבוגרים "גליליאו" עד סגירתו. בגיליון 121, שפורסם בפברואר 2014, "חגג" המגזין 10 שנות הוצאה לאור.

## תוכן
הנושאים הנדונים ב"גליליאו צעיר" כוללים נושאי טבע, איכות הסביבה, היסטוריה, תרבות, אמנות, מדע וטכנולוגיה. מדי פעם, נושא מסוים מלווה מספר גיליונות; למשל, סדרת כתבות על החושים האנושיים, או סדרה על גיבורי על בהיבט מדעי. פרויקטים נוספים כוללים סדרת כתבות שכל אחת מהן מוקדשת לבעל מקצוע מסוים, בעיקר מתחומי המדע. מדי שנה עורך "גליליאו צעיר" את תחרות ההמצאות, שמטרתה לסייע לקוראים הצעירים בפיתוח החשיבה היצירתית. בכל גיליון נבחרת המצאת החודש, ובסוף השנה מוזמנים הקוראים לבחור את ההמצאות הטובות ביותר לדעתם.

מבין המדורים הקבועים ניתן להזכיר את מדור חדשות המדע, מדור איכות הסביבה המספק הצצה לנושאי איכות סביבה בארץ ובעולם, את מדור מדינה המתעמק בכל חודש במדינה אחרת על ייחודיותה, בעלי החיים ואוצרות הטבע שלה, מדורי עולם החי - העוסקים בחיות בית ובחיות הספארי, ומדור הניסויים, המציג ניסויים שאפשר לעשות בבית ומספק להם את ההסבר המדעי. בנוסף, בירחון מדור המלצות לאתרי אינטרנט, ספרים, אירועי תרבות ומדע, סרטים ועוד. כמו כן, הוא מפרסם ציורים של קוראים.

## ראו גם
* גליליאו (כתב עת)

## קישורים חיצוניים
* 
* עמוד הפייסבוק של גליליאו צעיר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כתבי עת למדע פופולרי
קטגוריה:ישראל: עיתוני ילדים ונוער
קטגוריה:טכנולוגיות למידה
מערכון

[שמאל|ממוזער|250px|חבורת [מונטי פייתון, אמני מערכונים מצליחים]]

**מערכון** (מערכה + סיומת הקטנה "ון" – כלומר מערכה קטנה) הוא קטע תיאטרלי קצר, שלרוב מציג סיטואציה מבדחת והומוריסטית. מערכונים מוצגים בטלוויזיה, ברדיו או על הבמה.

## סוגי מערכונים
ישנם כמה סוגי מערכונים:
***סיטואציה** – במערכונים כאלו ישנה סיטואציה אירונית או אבסורדית (כמו פסיכולוג שחושף בפני הלקוח שלו את הבעיות שלו).
***טקסט ויכולת הבעה קולית** – במערכונים אלו יש שימוש בדיאלוגים שנונים ושימוש בקולות מסוימים ובהשפעה מילולית. במערכונים אלו יש שימוש בעיקר ברדיו.
***תנועה ומימיקה** – במערכונים אלו יש שימוש בהומור פיזי ובהבעות פנים. מערכונים מסוג זה מתבססים רק על הבמה.

## תוכניות מערכונים בינלאומיות

*הקרקס המעופף של מונטי פייתון 
*סאטרדיי נייט לייב

## אמני מערכונים מפורסמים בישראל
### אמני במה
*הגשש החיוור
*דבי ונולי
*שלישיית מה קשור
*שלישיית פרוזק
*אסי וגורי
*
*דז'יגאן ושומאכר

### תוכניות מערכונים בטלוויזיה
שנות השבעים
*ניקוי ראש 
*זהו זה! 
שנות השמונים
*מוצ"ש 
שנות התשעים
*נייס גיא 
*החמישייה הקאמרית 
*פלטפוס 
*הקומדי סטור 
*החרצופים 
*דומינו גרוס 
שנות ה-2000
*כוכבי השכונה 
*שידורי המהפכה 
*הרצועה 
*ארץ נהדרת 
*קצרים 
*באבאגנוש 
*היכל התרבות 
*הישראלים 
*לא לפני הילדים 
*מקום לדאגה 
*שבוע סוף! 
שנות ה-2010
*כאן גרים בכיף 
*מצב האומה (תוכנית טלוויזיה) 
*בובה של לילה 
*הפרלמנט 
*בובה של מדינה 
*גן חיות 
*היהודים באים 
*מדינת הגמדים 

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:הומור
קטגוריה:מונחים בתיאטרון
קטגוריה:קומדיה
פרנץ ציראייס

**פרנץ ציראייס** (13 באוגוסט 1905 – 24 במאי 1945), קצין אס אס ששימש כמפקד מחנה הריכוז מאוטהאוזן.

## ביוגרפיה
ציראייס נולד בשנת 1905 בעיר מינכן שבבוואריה. הוא הצטרף לרייכסווהר בשנת 1924 לאחר שמגיל צעיר הפגין פטריוטיות רבה. לאחר מכן הצטרף למפלגה הנאצית והפך לחבר בדיוויזיית האס אס לייבשטנדרטה. משום שהיה מובטל לעיתים התגייס לצבא הגרמני בחוזה ל-12 שנים. בשנת 1936 השתחרר מהצבא בדרגת סמל. לקח חלק בטיהור האס אה בשנת 1934 בליל הסכינים הארוכות. בשנת 1938 מונה למפקד האס אס בתורינגיה. בשנת 1939 מונה על ידי היינריך הימלר למפקד מחנה הריכוז מאוטהאוזן, ובשנת 1944 אף הועלה בדרגה עקב "הישגים מיוחדים" כמפקד מחנה.

לאחר שחרור המחנה ברח ציראייס יחד עם אשתו ובנו. ב-23 במאי אותה שנה התגלה על ידי חיילים אמריקאים בבקתת הציד שלו באוסטריה. הוא ניסה להימלט מהחיילים, אך נורה, נפצע באורח קשה ונתפס. לאחר תפיסתו הוא הועבר לבית חולים צבאי, שם מת מפצעיו יום לאחר מכן. גופתו נתלתה על גדר המחנה על ידי אחד מהשבויים לשעבר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי אס אס
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:סגל מחנה מאוטהאוזן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1905
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1945
Sober (שיר של קלי קלרקסון)

**Sober** הוא הסינגל השני של קלי קלרקסון מאלבומה השלישי My December. הסינגל יצא לתחנות הרדיו בתאריך ה-6 ביוני 2007 עקב ההצלחה הבינונית של "Never Again", ביחס ללהיטים מאלבומה הקודם של קלרקסון, Breakaway. השיר זכה בעיקר לביקורות חיוביות.

## רקע
קלרקסון הצהירה שזהו אחד השירים המועדפים עליה ביותר באלבומה השלישי. השיר הוא בלדה רכה ומשתתפים בה כלי נגינה רבים, ביניהם גיטרה, סקסופון, צ'לו, ועוד.
קלי סיפרה כי את ההשראה לכתיבת השיר קיבלה מחברה שאמרה לה את המשפט "Sometimes you have to pick the weeds and keep the flowers", ועליו היא ביססה את השיר.
המשפט "Three months and I'm still sober" מופיע בשיר הרבה פעמים כמעין תפילה.

## גרסאות
לשיר יש שתי גרסאות. הגרסה האחת היא הגרסה שהשתחררה לרדיו, והיא גרסה מקוצרת של השיר כדי להתאימו לרדיו. הגרסה השנייה, גרסה האלבום, ארוכה ביותר מדקה מגרסת הרדיו. החלקים הנוספים הם מספר שורות נוספות וקטעים אינסטרומנטליים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי קלי קלרקסון
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קלי קלרקסון
קטגוריה:בלדות משנות ה-2000
קטגוריה:סינגלים בהוצאת RCA רקורדס
חמאסטן

[ממוזער|275px|דגל [חמאס]]
**חמאסטן** (בערבית = **حماستان**; הלחם של "חמאס" ו"סטן" = ארץ) הוא כינוי המשמש בעיקר את מתנגדי חמאס למצב שבו לארגון חמאס יש ריבונות על אדמה פלסטינית. הכינוי משקף מצב בו תיווצר בשטח זה רפובליקה איסלאמית בה מונהגים חוקי השריעה.

משמעות נוספת של הביטוי משקפת את החשש מהקמת מדינה תומכת טרור בדגם הדומה לתמיכה שהעניק שלטון הטליבאן באפגניסטן לארגון הטרור אל-קאעדה.

## שימוש
הכינוי נוצר, ככל הנראה, בסוף 2004 בעקבות עליית כוחה של תנועת חמאס ברשות הפלסטינית, אז שימש המונח את המתנגדים לתוכנית ההתנתקות. ב-18 וב-25 באוקטובר 2004 עשה בו לראשונה שימוש חבר הכנסת אפרים סנה ממפלגת העבודה:

ב-9 במאי 2005 התבטא שר החוץ, סילבן שלום כי "לא נראה לי הגיוני שאם חמאס ינצח בבחירות לרשות הפלסטינית ביולי, ישראל תוכל לבצע את ההתנתקות וגם לא נראה לי הגיוני להקים 'חמאסטן'".

הכינוי הוזכר גם בריאיון עם מחמוד א-זהאר, מראשי חמאס, בריאיון לניוזוויק זמן קצר אחרי ביצוע תוכנית ההתנתקות. א-זהאר נשאל על ידי הכתב קווין פריאנו: "גורמים ישראלים רשמיים מזהירים שאחרי הנסיגה תהפוך עזה ל"חמאסטן". על כך הוא השיב: "היא צריכה להיות חמאסטן. מדוע לא? אנחנו לא מושחתים. אנו משרתים את המעמדות הנמוכים. אנו מגינים על אדמתנו. היא צריכה להיות חמאסטן!".

הכינוי חזר לשימוש בישראל לאחר שבנימין נתניהו, מנהיג "הליכוד", השתמש בו בינואר 2006 כתגובה לניצחון חמאס בבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית באומרו: "היום קמה מדינת חמאסטן". לאחר השתלטות חמאס על רצועת עזה ביוני 2007 הכינוי חדר אף לעיתונות הזרה עת נוצרה דה פקטו ריבונות של חמאס ברצועת עזה. לטענת בנימין נתניהו, הוא זה שטבע את המונח.

## ההיבט הלשוני
המונח מורכב משתי מילים משפות שונות. המילה "חמאס" היא ראשי תיבות של מילים מן השפה הערבית (שמשמעותן: "תנועת ההתנגדות האסלאמית"), ואילו הסיומת "סטן", שמשמעותה "מדינה" (דוגמת פקיסטן ואפגניסטן), באה מן השפה הפרסית.

באופן דומה, קודם לכן נקבע הכינוי פתחלנד, שתיאר את אזור מחנות הפליטים הפלסטיניים בדרום לבנון. בכינוי זה המילה פת"ח היא היפוך ראשי תיבות של מילה בערבית בצירוף הסיומת לנד, המסמלת מדינה או חבל ארץ בשפות גרמאניות. לכן יש המשתמשים בביטוי **חמאסלנד** במקום חמאסטן. עם זאת, שימוש זה שכיח פחות, בעיקר בגלל הזיהוי של הסיומת "סטן" עם מדינות מוסלמיות.

## ראו גם

* פתחלנד
* ציר הרשע

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סלנג
קטגוריה:סלנג עברי
קטגוריה:חמאס
קטגוריה:מונחים ומושגים בסכסוך הישראלי-ערבי
קטגוריה:ביטויים הקשורים לסכסוך הישראלי-פלסטיני
האימפריה הבולגרית

**האימפריה הבולגרית** הוא השם של שתי תקופות בהיסטוריה של בולגריה מתקופת ימי הביניים, שבמהלכן היא מילאה תפקיד של כוח משמעותי באירופה בכלל ובדרום אירופה בפרט, כאשר לעיתים קרובות היא מתעמתת עם האימפריה הביזנטית. שתי "האימפריות הבולגריות" לא נחשבות כשתי ישויות נפרדות, כי אם כמדינה אחת שקיומה חודש לאחר שליטה ביזנטית על השטח שלה.

**[[האימפריה הבולגרית הראשונה]]** נוסדה כתוצאה מההתרחבות של בולגריה הישנה אל הטריטוריה של נהר הדנובה, ובדרך כלל מתארכים את שנות קיומה בין 681 (כאשר האימפריה הביזנטית הכירה בה באמצעות אמנת שלום) עד 1018, כאשר האימפריה הביזנטית השתלטה עליה. היא הגיעה בהדרגה לשיאה במהלך המאה ה-9 וראשית המאה ה-10 תחת שלטונם של בוריס הראשון וסימיון הראשון, כאשר היא התפתחה והפכה למרכז התרבותי והספרותי של אירופה הסלאבית, כמו גם אחת המדינות הגדולות ביותר באירופה.

המדינה הבולגרית של ימי הביניים הושבה על כנה כ**[[האימפריה הבולגרית השנייה|אימפריה הבולגרית השנייה]]**, לאחר מרד מוצלח נגד של שני אצילים מוליקו טרנובו, אסן ופיטר, ב-1185. תחת שלטונו של איוון אסן השני במחצית הראשונה של המאה ה-13 היא השיבה לעצמה בהדרגה את רוב הכוח שהיה בידיה בעבר, למרות שהדבר לא נמשך זמן רב בגלל בעיות פנים ופלישות מבחוץ. האימפריה התקיימה עד כיבושה בפלישה העות'מאנית לבלקנים בשלהי המאה ה-14. ב-1422 הוצא להורג בבלגרד צאר וידין קונסטנטין השני ומועד זה נחשב לסיומו הרשמי של עידן האימפריה הבולגרית השנייה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בולגריה: היסטוריה
קטגוריה:רומניה: היסטוריה
קטגוריה:ולאכיה
קטגוריה:אימפריות
קטגוריה:מדינות לשעבר בבלקן
תחנת הרכבת באר שבע – צפון / אוניברסיטה

**תחנת הרכבת באר שבע – צפון / אוניברסיטה** היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל הממוקמת בעיר באר שבע על מסילת הדרום בסמוך לאוניברסיטת בן-גוריון בנגב שאליה היא מקושרת באמצעות גשר להולכי רגל.

## היסטוריה
תחנת הרכבת **באר שבע – צפון / אוניברסיטה** נפתחה ב-29 במרץ 1956 כתחנת הרכבת **באר שבע.** באותו היום אף נחנך קו הרכבת נען-באר שבע. התחנה הישנה כללה רציף צד אחד.

בשנת 2002 התקבלה החלטה להוציא משימוש את התחנה הישנה, ולהקים במקומה תחנת נוסעים מודרנית במרחק של כ-250 מטר צפון-מערבה בעלות של 45 מיליון שקל. בתחנה החדשה הוקם רציף צד אחד, ורציף אי, הממוספרים כרציפים 2,3,4. בתחנה אין רציף מס' 1. התחנה החדשה נחנכה ב-7 בדצמבר 2005. אבישי ברוורמן יזם את הקמת התחנה החדשה, כחלק מחזון כולל של פיתוח האוניברסיטה והעיר באר שבע.  את התחנה תכננו האדריכלים דני לזר ודפנה מתוק שתכננו גם את תחנת הרכבת לוד - גני אביב ואת גשר הולכי הרגל המחבר את התחנה לשער האוניברסיטה.

ב-25 בדצמבר 2021 השתנה שירות הנוסעים העובר בתחנה והקו הממשיך לקו החוף המערבי ולולאת השרון בוטל והוחלף בקו פרברי הממשיך לאשקלון.

ב-18 בספטמבר 2022 הוחלט כי תעבור רכבת פעם בשעה אל תחנת אשקלון. רכבת ישראל מפעילה בשעות השיא הסעה ללא עלות לתחנת אשקלון דרך כל תחנות הקו.

בנוסף הוחלט לסגור את קו דימונה - באר שבע צפון בשישי ובמוצאי שבת ועד להודעה חדשה.

בסוף ספטמבר 2025 הוחלט לפצל את שירות הרכבות בתחנה לתחנות הנגב המערבי רק עד לאופקים במקום לאשקלון.

## מבנה התחנה
בתחנה קיים אולם המתנה גדול, רציף צד אחד (2), ורציף אי (3,4) שמחוברים באמצעות מעבר תת-קרקעי. כמו כן, מהתחנה יוצא גשר הולכי רגל המוביל לקמפוס אוניברסיטת בן-גוריון. בינואר 2016 נחנך גשר נוסף להולכי רגל, "גשר הסליל הכפול", המחבר בין פארק ההייטק גב ים נגב לתחנת הרכבת.

מרכז|200px|תרשים התחנה

## שירות רכבות בתחנה

*בתחנה עוצרות רכבות פעם בשעה לכל כיוון בקו באר שבע מרכז - נהריה.
*בתחנה עוצרות רכבות פעם בשעה לכל כיוון בקו באר שבע מרכז - כרמיאל.
*בעבר עצרו בתחנה רכבות לבאר שבע מרכז ולנתניה (בשעות שיא) ותל אביב סבידור מרכז (בשעות שפל) דרך תחנות הנגב המערבי פעם בשעה לכל כיוון. החל מספטמבר 2025 עוצרות רכבות פעם בשעה לכל כיוון בקו באר שבע מרכז - אופקים.
*מהתחנה יוצאות ארבע רכבות ביום לדימונה.

## קווי אוטובוס העוברים בתחנה
**מקרא סימנים:**
* ♿ - אוטובוס עירוני נגיש
* 🔄 - קו סיבובי (מעגלי)
* 🛡️ - אוטובוס ממוגן ירי

### קווים עירוניים

### קווים בין-עירוניים ואזוריים

## מתחם הדיור והתחזוקה

## ראו גם
*מסילת הדרום
*מסילת באר שבע - ערד

## קישורים חיצוניים

* 
* תחנת הרכבת באר שבע – צפון / אוניברסיטה באתר רכבת ישראל
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:באר שבע: תחנות רכבת
באר שבע צפון
חוסה מריה ויטייר

**חוסה מריה ויטייר** (בספרדית: **José María Vitier**; נולד ב-7 בינואר 1954, הוואנה) הוא מלחין ופסנתרן קובני.

סגנונו המוזיקלי מאופיין בשילוב מוטיבים מהפולקלור הקובני והשפעות ג'אז עם ז'אנרים של מוזיקה קלאסית.

ויטייר כתב מוזיקה לקולנוע, לטלוויזיה לתיאטרון ולבלט, לצד יצירות לתזמורות סימפוניות וקאמריות, למקהלה, לפסנתר סולו, ולהרכבי ג'אז. מהידועות ביצירותיו הן "המיסה הקובנית" (Misa Cubana) והנעימה לסרט הקובני "תותים ושוקולד" (Fresa y Chocolate).

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מוזיקאים קובנים
קטגוריה:פסנתרנים קובנים
קטגוריה:מלחינים קובנים
קטגוריה:הוואנה: אישים
קטגוריה:ילידי 1954
סואץ (עיר)

[ממוזער|310px|סואץ בציורו של [דייוויד רוברטס, שביקר בה ב-1839]]
**סוּאֵץ** (בערבית: **السويس**, תעתיק מדויק: **אלסויס**, תעתיק חופשי: **אַ-סּוּאַיְס**) היא עיר נמל בצפון-מזרח מצרים ובירת המחוז הקרוי על שמה. העיר שוכנת על החוף הצפוני של מפרץ סואץ בקצה הדרומי של תעלת סואץ, כ-120 ק"מ מזרחית לבירה קהיר. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 מונה אוכלוסיית העיר 716,458 בני אדם, והיא מדורגת כעיר השישית בגודלה במצרים (אחרי קהיר, אלכסנדריה, גיזה, שוברא אל-ח'ימה ופורט סעיד).

בעיר יש שני נמלי-ים, פורט איברהים ופורט תאופיק, שהם נמלים מפותחים מאוד. מסילות רכבת וכבישים מהירים מחברים את העיר עם קהיר ופורט סעיד. בעיר יש מפעל פטרוכימי, ולמזקקות הנפט שלה יש קווי-צינורות הנושאים את התוצר הסופי לקהיר. סואץ היא תחנת דרך עבור עולי-רגל מוסלמים הנוסעים אל מכה וממנה. ב עיר ליד המיקום של סואץ של ימינו היה הקצה המזרחי של התעלה שחיברה בין נהר הנילוס לבין הים האדום. ב סואץ הייתה תחנה ימית של האימפריה העות'מאנית. חשיבותה כנמל גדלה לאחר שתעלת סואץ נפתחה ב-1859. העיר ננטשה במהלך מבצע קדש וכמעט ונחרבה עד היסוד במהלך מלחמת ההתשה (מבצע אבוקה) ומלחמת יום הכיפורים בין מצרים וישראל. הבנייה מחדש של סואץ החלה זמן קצר לאחר שהמצרים פתחו מחדש את תעלת סואץ, בעקבות מלחמת יום הכיפורים.

## יהודים בסואץ
בסואץ הייתה קהילה יהודית, ורב העיר עד למלחמת העולם הראשונה היה הרב שלום דנגור.

על פי החוקר חיים בר-דרומא, עצמון, המוזכרת כנקודת גבול ארץ ישראל בפרשת מסעי הייתה במפרץ סואץ, מקום בו מסתיימת בימינו תעלת סואץ. על פי זאב וילנאי בספרו 'חופי ישראל ושכנותיה' (עמוד 225), על חצי האי בצפון מערב סואץ הייתה העיר קליסמה, הנקראת עד היום 'תל אל יהודיה'.

## תעלת סואץ

תעלת סואץ היא תעלת מים מלאכותית המשמשת למעבר אוניות ממזרח אסיה, האוקיינוס ההודי וים סוף, לים התיכון ולאירופה. אורכה של התעלה 162.5 ק"מ והיא נמתחת בין הערים סואץ בדרום לפורט סעיד ופורט פואד בצפון. רוחבה של התעלה נע בין 100 ל-200 מטרים, ועומקה בין 10 ל-20 מטרים.

חשיבותה הגדולה של התעלה היא מתן האפשרות לספינות הנעות בין אסיה לאירופה להימנע מהצורך להקיף את אפריקה דרך כף התקווה הטובה והאוקיינוס האטלנטי הסוער, ובכך לקצר ולהוזיל משמעותית את הדרך.

בניית התעלה שחיברה בין הים התיכון לים האדום דרך רצועת היבשה שחיברה בין אסיה לאפריקה ועברה בעיר, הייתה תוכנית עתיקה שהשתנתה פעמים רבות במהלך ההיסטוריה. הרומאים עשו שימוש באזור למעבר של סירות קטנות וקראו לו **תעלת הפרעונים**.

## ערים תאומות
* 
* 

## ראו גם
*קרב העיר סואץ

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מצרים: ערים
קטגוריה:מצרים: ערי חוף
קטגוריה:מצרים: ערי נמל
קטגוריה:תעלת סואץ
קטגוריה:מחוזות מצרים: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1859
קטגוריה:ים סוף: ערי נמל
קטגוריה:אפריקה: ערי נמל