פרשת מותו של אהוד שניאור

**פרשת מותו של רב"ט אהוד שניאור** היא אירוע שהתרחש ביחידת דובדבן ב-2002, ובו נגרם מותו של רב-טוראי אהוד שניאור מטרטורים בהוראת מפקדיו. הוא התמוטט ומת בעת שביצע "ריצת אפוד". האירוע והמשפט שבא בעקבותיו עוררו דיון ציבורי על התנהלות ופיקוח בצה"ל, וכיצד יחסי מפקד-חייל צריכים להתנהל. הסמל שהורשע בהתעללות וגרימת מותו של שניאור, נידון לשנתיים מאסר בפועל.

## רקע
[ממוזער|סיכת [יחידת דובדבן.]]שניאור, גדל בכרמיאל, למד באורט "כרמים" במגמה המדעית, הרחיב את לימודיו במקצועות מתמטיקה ופיזיקה, וסיים בממוצע בגרות של 98. לאחר מכן התגייס לצה"ל, התנדב לשירות קרבי והתקבל ליחידת דובדבן.

שניאור, חייל בשלב האימון המתקדם ביחידת דובדבן, שב לצוותו ביולי 2002 לאחר שנעדר למעלה מחודש בשל פציעה. עם חזרתו, קבעו רופאיו כי עליו לבצע חזרה הדרגתית לפעילות גופנית ("סרגל מאמצים") במשך שלושה שבועות. ב-8 באוגוסט, כשלושה שבועות לאחר חזרתו, הפגין שניאור קשיים פיזיים ניכרים במהלך אימון ריצה. באותו הלילה נערכה ביחידה "הקפצת כוננות" ושניאור לא התעורר במהלכה. בתגובה, החליטו מפקדו הישיר ומפקד כיתה נוסף להטיל עליו עונש פיזי. העונש כלל פעילות עצימה עם ציוד במשקל רב, ובכלל זה זחילה, בעוד המפקד מניח את רגלו על קסדתו של שניאור. למרות בקשתו המפורשת של שניאור להיבדק על ידי חובש בטרם ביצוע העונש, פנייתו לא טופלה והוא לא נבדק.

למחרת, ב-9 באוגוסט בשעות הצהריים, נערך אימון ריצה נוסף עם אפודים. שניאור נדרש להשתתף באימון ואף להשלים משימות פיזיות שהחסיר ביום הקודם עקב תשישותו. במהלך המקצה השלישי של הריצה, כ-700 מטרים מנקודת הזינוק, התמוטט שניאור. מאמצי ההחייאה בשטח כשלו, ומותו נקבע זמן קצר לאחר מכן. בעקבות האירוע נפתחה חקירה פלילית שהובילה להעמדתו לדין של מפקדו הישיר, סמל נ'.

## המשפט
חובת הזהירות המפקדית כלפי פקודים, וכלפי כל חייל הנמוך בדרגה, מעוגנת בחקיקה, בפקודות הצבא ובפסיקה, בדגש על פעילות אימונים. בתי הדין הצבאיים הבהירו כי על המפקדים מוטלת החובה לוודא שאימונים אינם כרוכים בסיכונים מיותרים.

במקרה של רב"ט שניאור, חוות דעת רפואיות קבעו כי מותו נגרם כתוצאה מריצה בתנאים קיצוניים, ככל הנראה עקב מכת חום. מפקדו הישיר, שהיה מודע למצבו הגופני ולנסיבות המורכבות שקדמו לאימון, הורה על השתתפותו בריצה חריגה זו. התנהלות זו סווגה כרשלנות חמורה, והובילה להרשעת המפקד בבית הדין הצבאי בגרימת מוות ברשלנות ובהתעללות, והוא נידון לשנתיים מאסר בפועל. בפסק הדין נקבע כי המפקד התעלם במפגיע ממצבו הרפואי של החייל, מצרכיו וממגבלותיו, וכי העונש שהוטל עליו היה בלתי חוקי בעליל ובוצע תוך השפלה.

במקביל עתרו הוריו של שניאור לבג"ץ בדרישה להורות לפרקליט הצבאי הראשי להגיש כתבי אישום גם נגד מפקד המחלקה ומפקד הפלוגה. העתירה נועדה להבטיח מיצוי דין לצורך מניעת הישנות מקרים דומים בעתיד. במסגרת הדיון המשפטי, הדגישו השופטים את גודל האחריות המוטלת על המפקד. השופט אדמונד לוי עמד על החובה להגן על שלומם הפיזי והנפשי של החיילים, וקבע כי המפקדים כשלו במילוי חובתם. הוא מתח ביקורת חריפה על תפקוד מפקדי הפלוגה והמחלקה, תוך דגש על היעדר ערנות ובקרה מספקת על מפקדי הכיתות. עוד עלו שאלות נוקבות בנוגע להחזרת המנוח לפעילות מלאה בטרם עת והתעלמות מסימני אזהרה קריטיים, כגון מדידת עומס חום. השופטת עדנה ארבל תמכה בזכותם המוסרית והמשפטית של ההורים לדרוש צדק, והדגישה את הצורך בהפקת לקחים מערכתית לשמירה על חיי חיילי צה"ל.

## השלכות
פרשת מותו של רב"ט שניאור הובילה לנקיטת צעדים פיקודיים ומשמעתיים נרחבים נגד שרשרת הפיקוד: קידום מפקד הבסיס בוטל, המג"ד הודח, ומפקדי הפלוגה והמחלקה הודחו מתפקידים פיקודיים ושוחררו מצה"ל. במקביל, מפקדי הכיתות הודחו מתפקידי לחימה והוגשו נגדם כתבי אישום פליליים.

המקרה והמשפט שבאו אחריו עוררו דיון רחב בציבור ובצה"ל על נושאי אחריות מפקדית, התנהלות עם חיילים, והצורך בפיקוח ובהדרכה נאותה למניעת אירועים דומים בעתיד. ועדת החקירה שהוקמה חשפה נורמות פסולות, חריגה מנהלים ואלימות כלפי טירונים ביחידה, מה שעורר דיון ציבורי וצבאי נוקב על מהות האחריות המפקדית. כתוצאה מכך, צה"ל ריענן נהלים מחמירים האוסרים על "טרטורים", הידק את הפיקוח הרפואי ביחידות המובחרות וקידם שינויים בהכשרות המפקדים, במטרה להטמיע תרבות של כבוד הדדי ואחריות לשלום החיילים ומניעת הישנות טרגדיות דומות.

## הערות שוליים

קטגוריה:צה"ל: היסטוריה
קטגוריה:יחידת דובדבן
קטגוריה:2002 בישראל
קטגוריה:פרשות מוות בישראל