אדם וסט

[ממוזער|200px|באטמן (אדם וסט) ורובין ([ברט וורד) בסדרה "באטמן"]]
**אדם וסט** (באנגלית: **Adam West**; נולד בשם **ויליאם וסט אנדרסון**; 19 בספטמבר 1928 – 9 ביוני 2017) היה שחקן אמריקאי שנודע בתפקידו כבאטמן בסדרת הטלוויזיה בעלת אותו השם של רשת השידור ABC משנות ה-60 של המאה ה-20. הוא הוסיף לשחק את באטמן בסרט הקולנוע "באטמן" מ-1966. הקריירה האמנותית שלו נפרשת על פני 63 שנים.

וסט החל לשחק בסרטים בשנות ה-50 של המאה ה-20. הוא שיחק לצידו של צ'אק קונורס בסרט "ג'רונימו" (1962) ולצדם של ההרכב "שלושת המוקיונים" בסרט "פורעי החוק מגיעים" (1965). הוא הופיע גם בסרט המדע בדיוני "רובינזון קרוזו על מאדים" (1964), ואת קריירת הדיבוב שלו בתוכנית הטלוויזיה "קסם של הורים" התחיל ב-2001, ולאחר מכן המשיך לדבב בתוכניות שונות כדוגמת "משפחת סימפסון" (1992, 2002), ו"איש משפחה" (2000–2017), שם שיחק גרסאות בדיוניות של עצמו בכל השלושה.

## ביוגרפיה
וסט נולד ב-19 בספטמבר 1928 בעיר ואלה ואלה שבוושינגטון. אביו היה חקלאי ואמו הייתה זמרת אופרה ופסנתרנית, אשר נאלצה לנטוש את חלומותיה ההוליוודים כדי לדאוג למשפחתה. בעקבות אמו, עוד בנעוריו אמר וסט לאביו כי לאחר שיסיים את לימודיו התיכוניים הוא מתכוון לעבור להוליווד. הוא עבר לסיאטל והשתכן שם עם אמו כשהיה בן 15, לאחר גירושי הוריו.

וסט למד בבית הספר התיכון של ואלה ואלה במשך שנתיים ולאחר מכן נרשם לבית-הספר הפרטי לייקסייד סקול בסיאטל. הוא סיים תואר ראשון בספרות ובחר בתחום הפסיכולוגיה כתחום התמחות משני במכללת וויטמן שבואלה ואלה, שם היה חבר באחוות זאטה זיטה, אחווה בת של ביתא תטה פי. הוא גם השתתף בצוות הדיבור והדיון של המכללה. הוא התגייס לצבא ארצות הברית, ושימש ככרוז ברשת הטלוויזיה האמריקנית של הצבא. לאחר שחרורו, הוא עבד כחלבן לפני שעבר להוואי, שם המשיך בקריירת טלוויזיה.

ב-9 ביוני 2017 אדם וסט נפטר ממחלת הלוקמיה כשהוא בן 88. הוא הותיר אישה וארבעה ילדים.

## קריירה
### תפקידיו המוקדמים
בעודו בהוואי, וסט נבחר לתפקיד של סיידקיק בתוכנית טלוויזיה לילדים בשם "המופע של אל קיני פופו (El Kini Popo Show)" לצד שימפנזה בשם "פיצ'ס". מאוחר יותר, וסט הפך לכוכב של התוכנית. בשנת 1959, וסט עבר עם אשתו ושני ילדים להוליווד, שם הוא אימץ את שם הבמה "אדם וסט" (עד אז הוא הוכר בשם ויליאם וסט אנדרסון).

הוא הופיע בסרט "צעירי פילדלפיה" בכיכובו של פול ניומן. היו לו תפקידים ככוכב אורח במספר סדרות מערבונים. בשלושה מערבונים של האחים וורנר ששודרו ברשת השידור ABC – "רגלי סוכר", "קולט 45" ו"איש חוק" וסט גילם את דוק הולידיי, אקדוחן ורופא שיניים. הוא גילם את דמותו של ביל היקוק הפראי בפרק "במת המערב" של המערבון "לאורך נתיב היבשה" יחיד עם ויליאם בנדיקס ודאג מק'לור.

הוא התארח בתוכניתו של אדמונד או'בראיין "ג'וני מידנייט", ועד מהרה גילם דמות המסייעת לשוטר סטיב נלסון בדרמה הפשע "הבלשים" בכיכובו של רוברט טיילור.

ב-10 בינואר 1961 הופיע וסט כסגן צעיר ושאפתן שמתנהג באופן טיפשי ומתעמת עם אקדוחן בשם קליי ג'קסון, הגולם בידי ג'ק מהוני, בפרק "האיש מקנזס" של סדרת הטלוויזיה "לארמי".

וסט הופיע בשתי הופעות אורח בסדרה "פרי מייסון" בשנת 1961 וב-1962. תפקידו הראשון היה כעיתונאי בעיירה קטנה בשם דן סאות'ן בפרק "מקרה העד המביש". תפקידו האחר היה לגלם זמר עממי בשם פיט נורלנד בפרק "מקרה ספרי הבוגוס".

וסט כיכב בפרק "האויב הבלתי נראה" של הסדרה "בגבולות המסתורין". הוא היה שחקן משנה בסרט הקולנוע "חייל בגשם" בכיכובם של ג'קי גליסון וסטיב מקווין, וגילם את מייג'ור דן מק'רידי בסרט "רובינזון קרוזו על מאדים". בשנת 1965 הוא השתתף במערבון הקומי "פורעי החוק מגיעים", הסרט האחרון בכיכובם של ההרכב "שלושת המוקיונים" (the Three Stooges). הוא גילם את דמותו של כריסטופר רולף בפרק "חנית ביניים" בסדרה "הרובאי", אשר שודרה ב-25 באפריל 1961.

### שנות ה-60 עד שנות ה-80
#### באטמן
המפיק ויליאם דוזייר ליהק את וסט לתפקיד ברוס ויין והאלטר אגו שלו, באטמן לסדרת הטלוויזיה בעלת אותו השם. דוזייר בחר דווקא בוסט, בין השאר, לאחר שראה אותו מגלם קפטן דמוי האופי של ג'יימס בונד בפרסומת מסחרית של חברת "נסקוויק". הוא היה בתחרות על התפקיד באטמן מול השחקן לייל וואגונר.

מופע הקאמפ הפופולרי שודר ברשת השידור ABC מ-1966 עד 1968; סרט באורך מלא, בבימויו של לסלי ה. מרטינסון עלה לאקרנים בשנת 1966.

בדמותו של באטמן, הופיע וסט בתשדיר שירות, שבה עודד את ילדי בית הספר לשמוע בקולו של נשיא ארצות הברית, לינדון ג'ונסון, שקרא להם לקנות בולי חיסכון אמריקאים, כדי לתמוך במלחמת וייטנאם.

בשנת 1970, לוסט הוצע לגלם את דמותו של ג'יימס בונד בסרט "יהלומים לנצח" על ידי המפיק אלברט ברוקולי. וסט סירב להצעתו, ובהמשך ציין באוטוביוגרפיה שלו כי הוא מאמין שדמותו של בונד צריכה תמיד להיות מגולמת בידי שחקן בריטי.

#### לאחר באטמן
[ממוזער|313x313px|וסט בטקס [פרס אמי|פרסי האמי ה-41, 1989]]
לאחר תפקידו כבאטמן, וסט, יחד עם ברט וורד ואיבון קרייג (שגילמו את דמויותיהם של רובין ובאטגירל בהתאמה) קיבלו טייפקאסטינג לאותן הדמויות. תפקידו הראשון לאחר גילומו של באטמן היה בסרט "הילדה שידעה יותר מדי" (1969). ביצועיו בסרט לא תאמו את הטייפקאסטינג שהוצמד לו לאחר שגילם את באטמן, והסרט נחל אכזבה קשה בתגובות.

במשך זמן מה, התפרנס וסט מהופעות אישיות כבאטמן. בשנת 1974, כאשר וורד וקרייג חזרו על ביצוע דמויותיהם מבאטמן בתשדירי שירות בנוגע לשכר שווה עבור נשים, וסט נמנע מכך. במקומו, השחקן דיק גוטייה גילם את באטמן לצדם של וורד וקרייג. אחת ההופעות הבלתי נשכחות של וסט כבאטמן לאחר שהסדרה באטמן הסתיימה, הייתה כאשר שיתף פעולה עם איגוד ההיאבקות מקצועית של ממפיס, שם השתתף ב"מלחמת מילים" מול ג'רי לולר.

וסט הופיע לאחר מכן בסרטים תֵּאַטְרָלִים רבים, כגון "נישואיו של סוכן מניות צעיר" (1971), "קללת ליל הירח" (1972), "המומחה" (1975), "הופר" (בתפקיד עצמו, 1978), "הזונה השמחה הולכת הוליווד" (1980), "לילה אחד חשוך" (1983) והסרט הפורנוגרפי "ליידי צ'טרלי הצעירה 2" (1985). הוא הופיע גם בסרטי טלוויזיה כמו "עיני צ'ארלס סאנד" (1972), "השטן המסכן" (1973), "נוודה סמית'"(1975), "לאהבתה (1980) ו"אני לוקח את הגברים האלה" (1983).

הוא ניסה את ניסיונו כשחקן אורח במספר סדרות טלוויזיה, בהן "מווריק", "אבחון: רצח", "אהבה, סגנון אמריקאי", "בוננזה", "העמק הגדול", "נייט גלרי", "אליאס סמית' וג'ונאס", "מניקס", "חירום!", "אליס" (סדרה המבוססת על אליס לא גרה כאן יותר), "אשת משטרה", "מבצע תחתונית", "הבנות האמריקאיות", "וגה$", "בלש גדול, בלש קטן", "לוורן ושירלי", "מעשי כשפים", "אי הפנטזיה", "ספינת האהבה", "לב אל לב", "זורו" (סדרה המבוססת על הדמות זורו), "מלך השכונה", ו"ג'ורג' לופז". וסט הופיע גם בפרק של הסדרה בוננזה שלכאורה מעולם לא שודר וכן הופיע בכמה הופעות אורח בתפקיד עצמו ב"משפחת פאודי". ב-1986 הוא כיכב בסדרת הקומדיה המשטרתית "התחנה האחרונה".

#### חזרה לבאטמן
לעיתים קרובות, וסט חזר לדבב את באטמן. הפעם הראשונה בסדרה המונפשת הקצרה "ההרפתקאות החדשות של באטמן" מבית Filmation, והפעמים האחרות היו בתוכניות קצרות אחרות כגון "שעת ההרפתקה של טרזן ובאטמן" ו"טרזן והסופר 7". בשנת 1979, וסט שוב לבש את חליפת הבאטמן עבור תוכנית הטלוויזיה "אגדות גיבורי העל". בשנת 1985, חברת DC קומיקס העניקה לוסט כבוד מיוחד ב-"Fifty Who Made DC Great" עבור תפקידו בסדרות הטלוויזיה של באטמן.

וסט היה אחד המועמדים לגילום דמותו של תומאס ויין, אביו של ברוס ויין, בסרט באטמן (1989) של טים ברטון. במקור, וסט רצה לגלם שוב את באטמן. וסט מעולם לא הופיע באחד מסרטי הקולנוע של זיכיון המדיה של באטמן לאחר שנות ה-60, וכמוהו גם ברט וורד (שגילם את רובין לצד וסט). וסט הופיע בשנת 1992 בפרק בבאטמן: איש העטלף של פוקס, אבל לא כבאטמן (קולו של באטמן דובב כבר בידי קווין קונרוי). במקום זאת, הוא דיבב את סיימון טרנט, דמות גיבור בסדרת טלוויזיה בשם "הרוח האפורה", שכעת מתקשה למצוא עבודה. המפיקים כמעט שקלו שלא לשדר פרק הזה, מאחר שהם הניחו שהפרק משקף את מצבו של וסט במציאות; עם זאת, וסט קיבל בשמחה לשחק דמות זו. וסט חזר יותר מאוחר לדבב את קולו של ראש עיריית גות'אם סיטי גריינג בסדרה האנימציה הבאטמן ברשת השידור Kids' WB.

הוא חזר לדבב את באטמן בסדרה "באטמן: זמנים חדשים". הוא שיתף פעולה עם מארק המיל, שדובב את הג'וקר גם בבאטמן: איש העטלף. וסט גם דובב שנית את דמותו של תומאס ויין באחד מפרקי הסדרה "באטמן: האמיצים והנועזים".

### שנות ה-90 שנות ה-2000
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 מעמדו של וסט כאייקון פופ הוביל לכך שהופיע בסרטים רבים, ביניהם "יופי מקומי" ובסדרות טלוויזיה רבות, ביניהן קומדיית המצבים "ניוז רדיו", "מרפי בראון", "הרפתקאות פיט ופיט", "המופע של בן סטילר" ו"המופע של דרו קארי". הוא הרבה להופיע בתור "ד"ר ויין" בסדרה "זורו". בשנת 1991 הוא כיכב בפרק הפיילוט של הסדרה "לוקוול". פרק הפיילוט, שנכתב על ידי קונאן או'בריאן ורוברט סמיגל לאחר סיום הסדרה "לילה מאוחר עם קונאן או'בריאן", שודר ב-NBC בקיץ, אך הסדרה לא נבחרה לעלות לשידור. הסדרה שודרה מאוחר יותר בערוץ "טריו". ב-1994 שיחק וסט תפקיד לא-קומי כאביו של דמותו של פיטר ולר בסרט "העידן החדש" של מייקל טולקין.

הוא גילם את דמותו של גיבור חסר ישע בפרק "מתקפת המוטנט" בסדרת הטלוויזיה "צמרמורת". בפרק, גיבור התוכנית הוא גיק חובב ספרי קומיקס שגיבור העל המועדף עליו, "הצבי הדוהר" (Galloping Gazelle; הדמות שאותה משחק וסט), מתואר בדעיכתו בערוב ימיו. לקראת הסוף, הנער נדהם לגלות שהצבי הדוהר אמיתי, אף על פי שעליו (על הנער) להציל את המצב בכוחות עצמו.

בשנת 1994, וסט, ביחד עם ג'ף רובין, כתב את האוטוביוגרפיה שלו, "בחזרה אל מערת העטלף", שהוצאה לאור על ידי ספרי ברקלי. משנת 2000 ועד מותו דיבב וסט את דמותו של "ראש העיר וסט" בסדרה איש משפחה המונפשת.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת וושינגטון
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת וויטמן
קטגוריה:מדבבים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא ולשי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא שוודי
קטגוריה:אישים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017