הבחירות לפרלמנט בגאורגיה (2024)

הבחירות לפרלמנט בגאורגיה נערכו ב-26 באוקטובר 2024. הבחירות נערכו על פי הכללים שאושרו ב-2017 באמצעות תיקונים בחוקה שהעבירו את שיטת הבחירות לייצוג יחסי מלא עם אחוז חסימה של 5%. מפלגת השלטון החלום הגאורגי ביקשה לזכות בכהונה רביעית. מייסדה, בידזינה איוואנישווילי, אוליגרך רב השפעה וראש ממשלה לשעבר שנחשב לעיתים קרובות למנהיג המדינה לאחר פרישתו הרשמית מהפוליטיקה ב-2021 – חזר לפוליטיקה כמה חודשים לפני הבחירות כדי להוביל את מפלגת החלום הגאורגי בבחירות.

בקמפיין שלה, החלום הגאורגי הבטיחה "שמירה על השלום" באמצעות "מדיניות פרגמטית" עם רוסיה על רקע המלחמה באוקראינה. היא איימה להוציא אל מחוץ לחוק את רוב מפלגות האופוזיציה, תמכה באימוץ , בחיזוק מעמדה של הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית ובהצטרפות לאיחוד האירופי על בסיס "חוקים גאורגיים". איוואנישווילי גם פנה לקרמלין, והציע שגאורגיה תתנצל על המלחמה ב-2008.

בתקופה שלפני הבחירות, האופוזיציה הדגישה את מה שהם ראו כשינוי הפרו-רוסי של מפלגת החלום הגאורגי וחוסר נכונותה לעמוד בקריטריונים שנקבעו על ידי הנציבות האירופית להצטרפות לאיחוד האירופי. קדמו לבחירות המחאות בגאורגיה בשנים 2023–2024 על חקיקה שנויה במחלוקת המחייבת ארגונים המקבלים מימון זר להירשם כ"סוכנים זרים", מה שעורר האשמות בסמכותנות. חוק זה גרם למתיחות ביחסים עם המערב, כאשר האיחוד האירופי וארצות הברית יזמו מגוון צעדים נגד החוק, כולל הקפאה דה פקטו של המועמדות של גאורגיה לחברות באיחוד האירופי, והצעת  של הקונגרס האמריקני.

החלום הגאורגי הכריזה על ניצחון בבחירות עם יותר מ-53% מהקולות, בעוד שארבע קבוצות האופוזיציה הגדולות – שהסכימו לא לשתף פעולה עם החלום הגאורגי בפרלמנט – קיבלו 37.79% בסך הכול. החלום הגאורגי רשמה את התוצאות הגבוהות ביותר באזורים כפריים, אך הפסידה בבירה טביליסי עם 42% בלבד. החלום הגאורגי גם הפסידה לאופוזיציה בקרב מצביעי הפזורה הגאורגית.

ארבע קבוצות האופוזיציה הגדולות והנשיאה סלומה זוראבישווילי הצהירו כי הבחירות הושפעו מקניית קולות, מילוי קלפיות, הפחדה ולחץ על הבוחרים. הם האשימו את החלום הגאורגי בגניבת הבחירות, וזוראבישווילי סירבה להכיר בתוצאות, שאותן כינתה לא לגיטימיות. האופוזיציה הודיעה שהיא עומדת להחרים את הפרלמנט החדש. משלחת משקיפים של המכון הרפובליקני הבין-לאומי (IRI) העריכה כי "הבחירות לפרלמנט בגאורגיה היו פגומות מיסודן", ונשיא IRI הצהיר כי "רק בחירות חדשות יכולות להחזיר את אמון העם הגאורגי בלגיטימיות של ממשלתו". הבחירות השנויות במחלוקת היוו את השלב הראשון של .

ב-13 בפברואר 2025 העביר הפרלמנט האירופי החלטה הקובעת כי האיחוד האירופי אינו מכיר בתוצאות הבחירות בגאורגיה כלגיטימיות.

## רקע

החלום הגאורגי הייתה מפלגת השלטון בגאורגיה מאז שהביסה את התנועה הלאומית המאוחדת של מיכאיל סאקשווילי בבחירות לפרלמנט ב-2012. בהכרזה על תוכניותיה לנקוט במדיניות של הצטרפות לאיחוד האירופי ולנאט"ו, החלום הגאורגי הצהירה על גישה פייסנית יותר כלפי רוסיה בהשוואה ליריביה האנטי-רוסים. עם זאת, המתח הגאו-פוליטי של הפלישה הרוסית לאוקראינה וסכסוך נגורנו קרבאך הקשו על שמירה על איזון, על רקע הצהרות של פוליטיקאים אוקראינים כי גאורגיה הייתה "מסייעת מאוד" לאוקראינה על ידי פתיחת "חזית שנייה" נגד רוסיה ועל רקע מאמצי המערב לבודד את רוסיה באמצעות סנקציות בין-לאומיות.

ממוזער|הפגנה פרו אירופית
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, ממשלת גאורגיה גינתה את הפעולות הרוסיות והעניקה סיוע הומניטרי לאוקראינה, אך לא הצטרפה לסנקציות נגד רוסיה. בתמורה, רוסיה לא אישרה את הצעתה של הרפובליקה הדרום אוסטית הבדלנית לקיים משאל עם על הצטרפות לפדרציה הרוסית, ולמרות יחסים עוינים לא הכניסה את גאורגיה לרשימת המדינות הלא ידידותיות שלה.

ב-25 בפברואר 2022 התקיימו הפגנות גדולות מול הפרלמנט הגאורגי בטביליסי במשך שישה ימים רצופים, כדי להפגין סולידריות עם אוקראינה. ההפגנה קיבלה נימה אנטי-ממשלתית, המשקפת תסכול גובר מהתגובה הלקויה לכאורה של הרשויות הגאורגיות לפלישה הרוסית. המפגינים זעמו על המכשולים בפני מתנדבים לסייע לאוקראינה ועל סירובה של הממשלה להצטרף לסנקציות הבין-לאומיות נגד רוסיה.

ביוני 2022 סירב האיחוד האירופי לאשר את בקשתה של גאורגיה להצטרף לאיחוד, בטענה לצנזורה תקשורתית לכאורה ובעקבות סירוב הממשלה להצטרף לסנקציות נגד רוסיה, מה שהוביל להתגייסות של האופוזיציה נגד הממשלה. בעקבות כך, מפלגת  פרשה מהחלום הגאורגי באוגוסט 2022, והציעה חקיקה להסדרת השפעה זרה על ידי יצירת מרשם למעקב אחר ארגונים פעילים פוליטית במימון זר, שרבים מהם ממומנים על ידי המערב. בעוד שהממשלה טענה כי הצעת החוק נחוצה למטרות שקיפות, האופוזיציה, בסיוע הצהרות של פוליטיקאים מערביים, הצליחה להוביל מחאות נגד הצעת החוק, מה שהוביל בסופו של דבר למשיכת החוק על ידי הפרלמנט.

ממוזער|הפגנת ענק בכיכר החירות
עם זאת, בדצמבר 2023 החליט האיחוד האירופי להעניק לגאורגיה מעמד של מועמדת בעקבות שחרורה מהכלא של עיתונאית מהאופוזיציה שנעצרה באשמת ניצול לרעה של כוח ומעילה, והחלטת הפרלמנט לדחות את הליכי ההדחה נגד הנשיאה הפרו-אופוזיציונית סלומה זוראבישווילי. בסוף דצמבר 2023 סיכם ראש ממשלת גאורגיה איראקלי ר'אריבאשווילי את השנה, באומרו כי הממשלה הצליחה "לשמור על השלום" על רקע האיום של ערעור היציבות שנגרם על ידי "קבוצות קיצוניות וכוחות עוינים הפועלים בתוך המדינה", וגם כדי להבטיח את המועמדות של גאורגיה לאיחוד האירופי.

בתחילת 2024 חוותה גאורגיה שוב משבר פוליטי משמעותי ותסיסה ציבורית עקב הצגתו מחדש של חוק "הסוכן הזר". ב-8 באפריל, לשכת הפרלמנט של גאורגיה רשמה את הצעת החוק לדיונים בפרלמנט. הפגנות פרצו ברחבי המדינה, כאשר מפגינים קראו לביטול החוק ו"הגנה על חירויות דמוקרטיות". תגובת הממשלה להפגנות הייתה מגוונת, עם מאמץ לקיים דיאלוג, ומאידך, דיווחים רבים על אלימות משטרתית. ב-11 במאי התקיימה עצרת מחאה שנחשבה לגדולה ביותר בהיסטוריה של גאורגיה. ההערכות מצביעות על כך שלפחות 169,000 איש השתתפו, כאשר בחלק מהדיווחים המספר אפילו היה גדול יותר.

ב-5 באוקטובר הודיעה הנשיאה סלומה זוראבישווילי בריאיון כי יש לה מועמד לתפקיד ראש הממשלה אם הקמת ממשלת קואליציה תהיה רלוונטית. היא ציינה כי  מחייבת את בחירת ראש הממשלה בהתייעצות עם הנשיא. היא גם ציינה כי בקרוב תתחיל במשא ומתן עם מפלגות האופוזיציה שחתמו על האמנה. יום לאחר מכן, נחשף כי הליך ההדחה נגד הנשיאה ייפתח מחדש. הוא ציין את ביקוריה מחוץ למדינה ללא אישור הממשלה, כולל נסיעות לצרפת, גרמניה ופולין, כאחת הסיבות למהלך.

ב-20 באוקטובר 2024 התאספו אלפי גאורגים בטביליסי לעצרת פרו-אירופית, ימים ספורים לפני הבחירות. מפגינים, שנשאו דגלי גאורגיה והאיחוד האירופי, התכנסו בכיכר החירות לאחר שצעדו מחמישה מקומות שונים ברחבי העיר. הקהל שר את ההמנון הלאומי ואת , תוך שהוא מחזיק כרזות עם מסרים כמו "גאורגיה בוחרת באיחוד האירופי". בהפגנה השתתפו כ-90,000 עד 100,000 איש. זוראבישווילי הצטרפה לאספת המחאה, ואישרה מחדש את מחויבותה של גאורגיה להצטרף לאיחוד האירופי. היא הביעה סולידריות עם אוקראינה ומולדובה, ופנתה ישירות למנהיגיהן, וולודימיר זלנסקי ומאיה סנדו בהבעת תמיכה. היא קראה לשותפותיה האירופיות והאמריקאיות של גאורגיה להכיר במחויבות הבלתי מעורערת של המדינה לעתיד אירופי, והכריזה כי גאורגיה כבר מנצחת בדרכה לקראת אינטגרציה באיחוד האירופי.

## התנהלות
לדברי משלחת המשקיפים של המכון הרפובליקני הבין-לאומי, "הבחירות לפרלמנט בגאורגיה היו פגומות מיסודן בשל מסגרת חוקית ופרקטיקות רגולטוריות שפגעו בתחרות אלקטורלית אמיתית, שימוש לרעה במשאבים ציבוריים על ידי הממשלה השלטת, פגיעה בחברה האזרחית, חסימת מפלגות אופוזיציה, הפחדה שיטתית של מצביעים... רק בחירות חדשות יוכלו להחזיר את אמון העם הגאורגי בלגיטימיות של ממשלתו".

ממוזער|שלטי קמפיין בתחנות אוטובוס ועל גבי האוטובוסים
ביום הבחירות נסגרה קלפי במרנאולי לאחר שפורסם צילום של מילוי פתקי הצבעה שנערך במקום, במהלך האירוע גם הותקף משקיף בעת שניסה לצלם את הנעשה. ועדת הבחירות המרכזית אמרה כי נפתחה חקירה פלילית וכל התוצאות שמקורן במקום יוכרזו כלא תקפות. שני אנשים אושפזו לאחר שתומכי החלום הגאורגי תקפו את משרדי UNM. משקיפי הבחירות ציינו גם מקרים של הפחדת מצביעים ומילוי פתקי הצבעה ברחבי המדינה. משקיפים מהאספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה אמרו כי הבחירות התקיימו על רקע "אווירה של שנאה והפחדה".

ב-20 בדצמבר 2024 פרסם המשרד למוסדות דמוקרטיים וזכויות אדם (ODIHR) של הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה את ניתוח הבחירות. ה-ODIHR מצא כי הבחירות נוהלו ביעילות במובן הטכני, אך נתפסו בציבור כמוטות כתוצאה משינויים משפטיים בפרטי תהליך ניהול הבחירות, עם חששות לגבי תפקידם של אנשים הקשורים למפלגת השלטון. נמצא כי השימוש במכשירים אלקטרוניים להצבעה, חסר שקיפות בגישה ובתיעוד. קמפיין הבחירות הרשמי החל חודש לפני סגירת רישום המועמדים, בניגוד להמלצות ODIHR; זה הוביל למחלוקות על הקצאת זמן שידור לתקשורת ודיווח כספי.

ה-ODIHR מצא כי היו "מעט" מועמדויות ואין מספיק "מסרים ספציפיים לנשים". נשים היו רוב בוועדות בחירות בדרג נמוך, אך מיעוט (ארבע מתוך 17) בוועדת הבחירות המרכזית (CEC). על פי הדו"ח של ODIHR, תקופת הקמפיין כללה "הפחדה, כפייה, תמריץ ולחץ על מצביעים, במיוחד עובדי המגזר הציבורי ואנשים פגיעים כלכלית". מימון הקמפיין, הן הממשלתי והן הפרטי, היטיב עם מפלגת השלטון והפיקוח יושם באופן לא עקבי. הסיקור התקשורתי והרגולציה התקשורתית היטיבו עם מפלגת השלטון ופגעו באופוזיציה. מאתיים תלונות בנוגע לתהליך הבחירות הוגשו לפני הבחירות. הנהלים של ועדת הבחירות המרכזית וועדות הבחירות המחוזיות (PECs) בטיפול בתלונות נעשו ברובם על ידי תהליכים לא קולגיאליים ולא שקופים, לעיתים קרובות ללא "חקירה נאותה לגופן" של התלונות. במהלך הבחירות, כמה משקיפים דיווחו על הפחדה ומכשולים. הייתה "הפחדה נרחבת של מצביעים". רוב 1,200 התלונות שהוגשו לאחר הבחירות נדחו על ידי ועדות הבחירות המחוזיות (DEC), ועדת הבחירות המרכזית, בתי המשפט ו.

## שיטת הבחירות
הפרלמנט של גאורגיה מורכב מ-150 חברים הנבחרים לתקופת כהונה של ארבע שנים. כפי שנקבע בתיקונים לחוקה שאומצו ב-26 בספטמבר 2017, בחירות 2024 יסמנו את המעבר למערכת מלאה של ייצוג יחסי. 150 חברי הפרלמנט נבחרים ברשימה סגורה במחוז בחירה ארצי אחד, עם אחוז חסימה של 5%. כדי לקבוע את מספר המושבים שהשיגה מפלגה פוליטית, מספר הקולות שהשיגה מוכפל ב-150 ומחולק בסכום הקולות שקיבלו כל אלה שקיבלו לפחות 5% מהקולות הכשרים שניתנו בבחירות. אם המושבים שהשיגו המפלגות הפוליטיות הם פחות מ-150, המושבים הנותרים מוענקים בזה אחר זה למפלגות הפוליטיות בעלות התוצאות הטובות ביותר. ב-6 בפברואר 2023, ועדת הבחירות המרכזית של גאורגיה (CEC) אימצה צו המציג רישום בוחרים אלקטרוני ומערכת הצבעה אלקטרונית ברוב הקלפיות.

ב-20 בפברואר 2024 העביר הפרלמנט הגאורגי תיקונים לחוק הבחירות ברוב של 81 קולות בקריאה שלישית. תיקונים אלה משנים את אופן בחירת היו"ר ו"החברים המקצועיים" של ועדת הבחירות המרכזית ומבטלים את תפקיד סגן היו"ר, השמור באופן מסורתי לנציג האופוזיציה. על פי החוק החדש, יושב ראש הפרלמנט, במקום הנשיא, ממנה ופותח את תהליך בחירת יו"ר ועדת הבחירות המרכזית והחברים מקצועיים. הפרלמנט זקוק לרוב של 3/5 (90 קולות) בסיבוב הראשון כדי לבחור מועמדים. אם לא יצליח, ניתן יהיה להשתמש ברוב רגיל (76 קולות) בסיבוב הבא, עם שני ניסיונות אפשריים. אם שני הניסיונות נכשלים, הנשיא מקבל את הסמכות למנות את יושב ראש או חבר ועדת הבחירות המרכזית. החוק גם קובע שחברי ועדת הבחירות המרכזית יכהנו כהונה מלאה של חמש שנים. ועדת הבחירות המרכזית מורכבת מ-17 חברים: 7 ממונים על ידי יו"ר הפרלמנט והפרלמנט, ו-9 ממונים על ידי האופוזיציה.

ממוזער|מחאת האופוזיציה בעקבות הטענות לזיופים בבחירות
ב-4 באפריל 2024, הפרלמנט של גאורגיה ביטל את מכסות המגדר המחייבות, כאשר 85 חברי פרלמנט הצביעו בעד ו-22 נגד. בעבר, החוק דרש שלפחות אחת מכל ארבעה מועמדים ברשימה תהיה אישה. ב-27 באוגוסט 2024 חתמה הנשיאה על צו הקובע את 26 באוקטובר כמועד הבחירות.

ב-30 במאי אימץ הפרלמנט תיקונים נוספים לחוק הבחירות, כולל שינויים בכללי הפעולה של ועדת הבחירות המרכזית וביטול הקבוצה המייעצת של ועדת הבחירות המרכזית, שכללה נציגים מהסנגוריה הציבורית ומומחים לאומיים ובין-לאומיים נבחרים. תיקון משמעותי נוסף הוא השינוי בתהליך קבלת ההחלטות של ועדת הבחירות המרכזית. בעבר, החלטות דרשו רוב של שני שלישים. כעת, אם לא ניתן להעביר החלטה בישיבת ועדת הבחירות המרכזית, היא תהיה כפופה להצבעה חוזרת באותה ישיבה ותיחשב כעוברת אם תקבל רוב קולות.

ב-16 באוגוסט הוציאה ועדת הבחירות המרכזית צו המחייב את יושב ראש ועדת הבחירות של כל מחוז להגריל את חלוקת תפקידים בין חברי הוועדה שבוע לפני הבחירות, במקום ביום הבחירות. המבקרים טוענים שהשינוי הזה נותן לרשויות זמן להשפיע על תהליך הבחירות ומאיים על השקיפות. האופוזיציה ערערה על צו זה בבית המשפט, אך בית המשפט בטביליסי אישר את החלטת ועדת הבחירות המרכזית.

הועלו חששות לגבי זכויות ההצבעה של מהגרים מגאורגיה. למרות ההשפעה הכלכלית המשמעותית שלהם באמצעות העברות כספים, השתתפותם בבחירות הארציות נותרה מוגבלת. נתונים רשמיים מצביעים על כך שיותר מ-125,000 איש עזבו את גאורגיה בשנה שקדמה לבחירות, בעוד שההערכות מצביעות על כך שמספר המהגרים הכללי עשוי להגיע ל-1.6 מיליון. נוהלי ההצבעה הנוכחיים של גאורגים מחוץ למדינה ספגו ביקורת על כך שהם מסורבלים, כאשר מעט קלפיות ממוקמות לעיתים קרובות רק בערים הגדולות, מה שמקשה על מהגרים המתגוררים באזורים מרוחקים יותר להצביע. כתוצאה מכך, שיעור ההצבעה בקרב המהגרים היה נמוך יחסית. לדוגמה, רק 66,217 נרשמו להצביע בבחירות לפרלמנט ב-2020, ורק 12,247 השתתפו בפועל. בחודש ספטמבר 2024 הודיעה ועדת הבחירות המרכזית כי תפתח 60 קלפיות ב-42 מדינות.

## תוצאות
התוצאות אושרו רשמית על ידי ה-CEC ב-16 בנובמבר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בחירות 2024
קטגוריה:גאורגיה: פוליטיקה
גאורגיה
קטגוריה:2024 באירופה
קטגוריה:2024 באסיה
גאורגיה