open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ישראל הולצמן

**ישראל אילן הולצמן** היה מוכתר המושבה גדרה בין השנים 1947–1949, חלקן תחת השלטון הבריטי.

## ביוגרפיה
### ילדות ונעורים
הולצמן נולד בעיירה טורקה שבהרי הקרפטים, שהייתה באותה עת בשטח האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום באוקראינה). אביו, שלקה בהלם קרב בעקבות שירותו במלחמת העולם הראשונה, לא הצליח לתפקד כראש משפחה, ולכן החל הולצמן לעבוד כבר בגיל 13 במחלקת הנהלת חשבונות של חברה גרמנית שפעלה ביערות. האם והילדים התגוררו בתקופה זו בווינה, והולצמן רכש שליטה במספר שפות: יידיש, גרמנית, פולנית, עברית, ערבית ואנגלית.

במהלך השואה נרצחו אחותו ואחייניה. שני אחיו, צבי ויהושע, הצליחו לשרוד לאחר שקפצו לתוך בור הריגה והסתתרו מתחת לגוויות, ולאחר מכן הצטרפו לצבא האדום.

הולצמן עלה לארץ ישראל באונייה מטריאסטה שבאיטליה, והצטרף לקיבוץ עין המפרץ. רעייתו לעתיד, שושנה, עלתה שנה אחריו. שושנה התקשתה להסתגל לחיים בקיבוץ, ולאחר תקופה עברה להתגורר בתל אביב. לבסוף השתקעו בני הזוג בגדרה.

### פעילות בגדרה
בגדרה עבד הולצמן כפועל בניין, בין היתר בהקמת מבנה YMCA בירושלים, וכמוכר בחנות. עם הזמן החל להתבלט בפעילות ציבורית, וב-10 בספטמבר 1947 מונה לראש מועצת גדרה (מוכתר) מטעם הממשל הבריטי. בתפקידו זה שימש גם בתקופת מלחמת העצמאות ובשנותיה הראשונות של המדינה.

הולצמן נודע ביחסיו הטובים עם המוכתרים של הכפרים הערביים הסמוכים לגדרה, בהם קטרה, שהפך ברבות השנים לחלק מהיישוב. עד לסלילתו של כביש הביל"ויים בשנים 1945–1946, הייתה הדרך בגדרה דרך עפר ואבנים. אחת ממעשיות התקופה מספרת כי הודות ליחסו החם של הולצמן לחיילים בריטים שביקרו בגדרה ונחו בה, פורסם על היישוב בעיתון "הבוקר", דבר שסייע לגיוס תמיכה ציבורית לפרויקט סלילת הכביש.

ב-10 בספטמבר 1949, כשנה וחצי לאחר קום המדינה, מונה כחבר במועצה המקומית הראשונה של גדרה שמינה שר הפנים חיים משה שפירא. לאחר מכן התמודד בבחירות למועצה, אך הפסיד בהן.

### המשך הקריירה הציבורית
לאחר הפסדו בבחירות החל לעבוד במשרד הפיקוח על הצנע תחת השר דב יוסף, באזור הדרום. בתקופה שבה מפ"ם הצטרפה לקואליציה, מונה למנכ"ל חברת "חרסית וחול זך" – חברה לכריית חומרי גלם לייצור כלי חרס ואשלג בדרום הארץ. עם פרישת מפ"ם מהקואליציה, עבר לעבוד בבית החולים קפלן ברחובות כחבר ועד עובדים.

### משפחה
הולצמן נפטר ב-1993, היה נשוי לשושנה הולצמן (לבית בומויל), שנפטרה בשנת 1970. לזוג נולדו ילדים. כיום בגדרה קיים רחוב על שמו.

## הערות שוליים

קטגוריה:נפטרים ב-1993
קטגוריה:גדרה: אישים
קולה (מחוז)

**מחוז קולה** (באנגלית:**Kole District**) הוא מחוז באזור הצפון, אוגנדה. כמו רוב המחוזות האוגנדיים האחרים, הוא נקרא על שם "העיר הראשית" שלו, קולה, שם נמצא מטה המחוז.

## מיקום
מחוז קולה גובל במחוז לירה ממזרח, מחוז אפק מדרום ומחוז אויאם ממערב ומצפון. קולה, בירת המחוז, ממוקמת כ-28 קילומטרים, בכביש, צפונית-מערבית ללירה, העיר הגדולה ביותר בתת-האזור. מיקום זה נמצא במרחק של כ-290 קילומטרים, בכביש, צפונית לקמפלה, בירת אוגנדה והעיר הגדולה ביותר בה. הקואורדינטות של המחוז הן: 02 24N, 32 48E.

## סקירה כללית
מחוז קולה הוקם כחוק של הפרלמנט והחל לפעול ב-1 ביולי 2010. קודם לכן, השטח היה חלק ממחוז אפק. המחוז הוא חלק מתת-אזור לנגו, וגרו בו כ-1.5 מיליון תושבים בשנת 2002, על פי מפקד האוכלוסין הארצי.

## חלוקה
* תת-האזור לנגו כולל את המחוזות הבאים: מחוז אלבטונג מחוז אמולאטאר מחוז אפק מחוז דוקולומחוז קולה  מחוז לירה מחוז אוטוק מחוז אויאם
* מחוז קולה מחולק לתת-המחוזות הבאים:  אבוקה  אקאלו  אליטו  אייר  באלה 
## אוכלוסייה
מפקד האוכלוסין הארצי של שנת 2002 העריך את אוכלוסיית המחוז בכ-165,900. אוכלוסיית המחוז נאמדה ב-231,900 נכון ליולי 2012.

## ראו גם
* מחוזות אוגנדה

## קישורים חיצוניים
* 
* פורטל האינטרנט של מחוז קולה
## הערות שוליים

קטגוריה:אוגנדה: מחוזות
אורנק

**אורנק** (טטרית של קרים: **Örnek**) הוא קישוט לאומי טטרי קרים ואחד ההישגים התרבותיים העתיקים ביותר של טטרים קרים. בשנת 2021, אורנק והידע הקשור אליו נרשמו ברשימות המורשת התרבותית הבלתי מוחשית של אונסק"ו.

## תיאור
האורנק מורכב מאלמנטים קטנים המשתלבים לקומפוזיציה, בעיקר בעלי אופי צמחי וגאומטרי, מסודרים באופן סימטרי ולא סימטרי. הסמליות העיקרית היא דימויים של פרחים ועצים בגוונים של ורוד, ירוק, צהוב וכחול. הקישוט משמש כאלמנט דקורטיבי בבגדים לאומיים, נעליים, כיסויי ראש, וכן בתכשיטים, בכלי קרמיקה ומתכת, מוצרי עץ, מכשירי חשמל ביתיים, קישוט רהיטים ושטיחים.

## הכרה
בפברואר 2018, האורנק נרשם ברשימה הלאומית של המורשת התרבותית הבלתי מוחשית של אוקראינה.

הקישוט, כאלמנט של המורשת התרבותית הבלתי מוחשית של אוקראינה, נכלל ברשימה המוקדמת של אונסק"ו לשם הכללתו האפשרית ברשימה המייצגת של המורשת התרבותית הבלתי מוחשית של האנושות. ב-16 בדצמבר 2021, האורנק נכלל רשמית במורשת התרבותית של אונסק"ו. המועמדות של "אורנק - קישוט טטרי קרים" הייתה יוזמה ארוכת טווח של הארגון הציבורי הטטרי קרים "אלם".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טטרים
קטגוריה:קרים
קטגוריה:אמנות
סהר אלבז

**סהר אלבז** (נולד ב-16 במרץ 1996) הוא חייל צה"ל בדרגת סמל ראשון מיחידת רימון שעוטר בצל"ש הרמטכ"ל על לחימתו בקרב ח'וזאעה במבצע צוק איתן.

## ביוגרפיה
סהר אלבז נולד ב-16 במרץ 1996 בקריית ביאליק בישראל. בצעירותו עברה משפחתו לארצות הברית, והתגייס כחייל בודד ב-2013.

## קרב ח'וזאעה
ב-8 ביולי 2014 החל מבצע צוק איתן ברצועת עזה, ב-29 ביולי 2014, יומו ה-22 של המבצע, וביומו השלישי של קרב ח'וזאעה, התגלתה מנהרת טרור מהכפר ח'ירבת אחזעה שחצתה את גדר המערכת, ובמקום התפתח קרב עם מחבלי ארגון הטרור חמאס.

הנאמר על אלבז, באתר הגבורה:

.

בפברואר 2015 קיבל את צל"ש הרמטכ"ל מראש המטה הכללי דאז בני גנץ. לאחר מספר חודשים גם אחותו התגייסה כחיילת בודדה לצה"ל במסגרת גרעין צבר.

## ראו גם
* איתן פונד

## הערות שוליים

קטגוריה:חיילי צה"ל במבצע צוק איתן
קטגוריה:קריית ביאליק: אישים
קטגוריה:מעוטרי צל"ש הרמטכ"ל במבצע צוק איתן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1996
מלון המלך שלמה אילת

ממוזער|248x248 פיקסלים|מלון המלך שלמה מכיוון מערב
**מלון המלך שלמה אילת** הוא מלון למשפחות שממוקם על החוף הצפוני שבעיר אילת. המלון מנוהל על ידי רשת ישרוטל. המלון משתייך לסדרת ה- Isrotel Collection ונחשב לאחד ממלונות הדגל של הרשת באילת. מלון המלך שלמה כולל 465 חדרים וסוויטות.

## היסטוריה
המלון נפתח בשנת 1984 על ידי איש העסקים היהודי-בריטי דייוויד לואיס. זהו המלון הראשון של רשת ישרוטל, והקמתו סימנה את תחילת פעילותה המלונאית של הרשת בישראל. עם פתיחתו, אימץ המלון לראשונה בעיר את מודל "המלון עם אווירה" – גישה שהדגישה תוכני בידור, פעילויות סביב הבריכה ומופעים של צוות המלון, בדומה למודל שפעל באותה תקופה ברשתות תיירות בינלאומיות. גישה זו יושמה מאז במלונות נוספים של הרשת.

הקמת המלון לוותה בבחינה של מודלים בינלאומיים. צוות שהורכב לשם כך נסע לאתרי נופש שונים בעולם, ואסף השראה לעיצוב ולפונקציות המלונאיות שיושמו באילת. במלון פעל לראשונה צוות בידור קבוע, שבו השתתפו לימים שחקנים ואמנים מוכרים.

לואיס הניח בתחילה כי עיקר התיירות לעיר תתבצע בחורף על ידי מבקרים ממדינות קרות, אך במהרה התברר שהביקוש גובר דווקא בחודשי הקיץ, בעקבות חופשת הקיץ בבתי הספר בישראל. במהלך שנותיו הראשונות פעל המלון בתפוסה מלאה לאורך רוב חודשי השנה.

## השיפוץ והפתיחה המחודשת
ב-2024 המלון נסגר לשיפוץ לאחר שאירח במשך למעלה משנה מאות מפונים מיישובי עוטף עזה, אותם קלט כבר בערב טבח שבעה באוקטובר. המלון עבר שיפוץ מקיף במשך חמישה חודשים שכלל עבודות שדרוג נרחבות בכל רחבי המתחם. מתחם הבריכות חודש לחלוטין, תוך החלפת דק העץ, הוספת צמחייה טרופית ותאורה רכה שמעניקה למקום אווירה רגועה ומוקפדת. במקביל, הושקעו משאבים גם בשדרוג הבר ומסעדת הבריכה שעוצבו מחדש בסגנון מודרני.

בכל חדרי המלון קיימות מרפסות הצופות לבריכה או להרי אדום. לאורך השנים עבר המלון מספר שיפוצים ושדרוגים, הבולטים בהם בוצעו בשנת 2025, אז חודשו מתחמי האירוח, הבריכות, הלובי, המסעדות וחדרי האורחים. כמו כן שופץ טרקלין העסקים לאורחי הקומות העליונות, הכולל מרפסת נוף.

המלון כולל מגוון מתקנים, בהם בריכה עם מגלשות מים, מתחמי פעילות לילדים, ואולמות אירועים. בין המתקנים מצויים "ממלכת הילדים", מתחם אתגרי בשם "נינג'ה קינג", ומסעדות הפועלות בתוך המלון וסביב הבריכה.

## גלריה

Hotel in Eilat.jpg
Isrotel King Solomon Eilat.jpg
Isrotel King Solomon.jpg
King Solomon and Royal Beach hotels in Eilat at night.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אילת: בתי מלון
קטגוריה:ישרוטל
אין לאן לברוח (סרט, 2015)

**אין לאן לברוח** (באנגלית: **No Escape**) הוא מותחן פעולה אמריקאי משנת 2015, בבימויים של האחים ג'ון אריק דאודל ודרו דאודל. הסרט עוקב אחר משפחה אמריקאית שמגיעה למדינה בדרום-מזרח אסיה, ונקלעת להפיכה אלימה. הם מנסים לשרוד ולברוח מכוחות מורדים המבקשים לפגוע בזרים.

## עלילה
ג'ק דוייר (אוון וילסון), מהנדס מים אמריקאי, עובר עם אשתו אנני (לייק בל) ובנותיהם למדינה לא מזוהה בדרום-מזרח אסיה במסגרת עבודה חדשה. עם הגיעם פורצת הפיכה אלימה, והמורדים מתחילים לצוד אזרחים זרים, בעיקר אמריקאים. המשפחה נאלצת להימלט על נפשה ולהתמודד עם סכנות שונות, תוך הסתייעות בדמות מסתורית בשם האמונד (פירס ברוסנן).

## שחקנים

* אוון וילסון – ג'ק דוייר
* לייק בל – אנני דוייר
* פירס ברוסנן – האמונד
* סטרלינג ג’רינס – לוסי
* קלייר גיר – ביאז

## הפקה
הסרט הופק על ידי חברת "The Weinstein Company", ונקרא בתחילה בשם *The Coup*. הצילומים התרחשו בתאילנד, אך המדינה בה מתרחשת העלילה אינה מזוהה במפורש. בעקבות ביקורת שהועלתה על ייצוג שלילי של המקומיים, הוסרו סימנים תרבותיים מסוימים בעריכה הסופית.

## ביקורות
הסרט זכה לביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes קיבל ציון של 47%, עם ביקורת על תיאור סטריאוטיפי של המקומיים, אך גם שבחים על הקצב והמתח. באתר Metacritic קיבל ציון של 38 מתוך 100. כמה מבקרים טענו שהסרט מתמקד במתח ואקשן תוך התעלמות מהקשר פוליטי עמוק יותר.

## הכנסות
הסרט הופק בתקציב מוערך של 5 מיליון דולר, והכניס כ-54 מיליון דולר ברחבי העולם, מתוכם כ-27 מיליון בצפון אמריקה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי מתח
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2015
המוזיאון האלזסי (שטרסבורג)

**המוזיאון האלזסי** (בצרפתית: **Musée alsacien**) הוא מוזיאון השוכן בעיר שטרסבורג, שבחבל אלזס בצפון-מזרח צרפת, במחוז ריין תחתון. המוזיאון נפתח לקהל ב-11 במאי 1907, והוא מוקדש לחיי היומיום (בעיקר הכפריים) באלזס הקדם-תעשייתית ובתחילתה של התקופה התעשייתית. במוזיאון יותר מ-5,000 מוצגים, והוא ידוע בעיקר בזכות שחזור הפנים של מספר בתים מסורתיים טיפוסיים. המוזיאון כולל גם אוסף עשיר של פריטים המתעדים את חיי היומיום של יהודי אלזס.

המוזיאון מורכב ממספר בתים מתקופת הרנסאנס הבנויים בסגנון חציבת עץ מסורתי, על גדות נהר איל, בקיי סן ניקולס שבמרכז ההיסטורי של שטרסבורג. בשנת 1917 נרכש המוזיאון על ידי עיריית שטרסבורג.

מוזיאון קטן נוסף גם באותו השם שוכן בעיר אגנו, במרחק של 30 קילומטרים צפונית לשטרסבורג.

## ביבליוגרפיה
**Le Musée Alsacien de Strasbourg*, Éditions des musées de la ville de Strasbourg 2006, 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות אלזס
קטגוריה:מוזיאונים אתנוגרפיים
קטגוריה:צרפת: מוזיאונים
קטגוריה:שטרסבורג: מבנים
פסטיבל נשות העולם

**WOW – פסטיבל נשות העולם** (באנגלית: **WOW – Women of the World Festival**) הוא רשת של פסטיבלי אמנות החוגגים את הישגיהן של נשים ונערות וכן מדגישים את המכשולים העומדים בפניהן, והוא חלק מתנועה פמיניסטית עולמית. קרן WOW מובילה את הפסטיבלים ויוצרת שותפויות לקיום פסטיבלי WOW ברחבי העולם.
## היסטוריה
הפסטיבל נוסד בלונדון בשנת 2010 על ידי ג'וד קלי, במאית תיאטרון שכיהנה באותה תקופה כמנהלת האמנותית של סאות'בנק סנטר. היא סיפרה שהרגישה שהתנועה הפמיניסטית הייתה "ברגע של רגיעה" באותה תקופה, ושהיא זקוקה למשהו שיחיה אותה מחדש.

מאז 2015, קמילה מלכת בריטניה משמשת כנשיאת WOW. בשנת 2015, שידרה ה־BBC את "שעת האישה" מפסטיבל לונדון. עד שנת 2018, היו 42 פסטיבלי WOW ב-23 מדינות.

קרן WOW הפכה לארגון צדקה עצמאי בשנת 2018, כאשר קלי הייתה המנהלת הראשונה שלו. היא פרשה מתפקידה בסאות'בנק סנטר במאי 2018, על מנת להתמקד ב-WOW.

בשנת 2020, בשנה העשירית של הפסטיבל נאמה מלכת בריטניה קמילה (אז דוכסית קורנוול). במאי של אותה שנה, ערכה קרן WOW אירוע מקוון בן יומיים בשיתוף פעולה עם BBC Arts ופסטיבל מרתון בן 24 שעות בשם WOW Global 24, בהשתתפות משתתפים מרחבי העולם. הפסטיבל הופק על ידי קרן WOW הבריטית ואוצר על ידי צוותים מרחבי העולם, כולל ארצות הברית, פקיסטן, טורקיה, ירדן, ניגריה, בריטניה, ברזיל, אוסטרליה והודו.

במרץ 2021, כאשר השפעות מגפת הקורונה המשיכו להיות מורגשות, הפסטיבל עבר למצב מקוון. 

בשנת 2023, WOW השיקה את פסטיבל הבנות הראשון שלה. 

## אירועים
פסטיבלי WOW מתקיימים כל השנה במקומות שונים בעולם. פסטיבל WOW לונדון מתקיים במשך מספר ימים בתחילת מרץ, סביב יום האישה הבינלאומי. הפסטיבל כולל הרצאות, דיונים, מוזיקה, קומדיות, הופעות ומפגשי חונכות במגוון נושאים.

בתחילה, המקום העיקרי של הפסטיבל היה מרכז סאות'בנק בלונדון. כיום מתקיימים גם פסטיבלים במקומות רבים אחרים, הן בתוך בריטניה והן ברחבי העולם. נכון לשנת 2019 נערכו פסטיבלים בערים קיימברידג', ליברפול, קארדיף, לידס, ניו יורק, ריו דה ז'ניירו, הרגייסה (סומלילנד), אלכסנדריה, בייג'ינג, אתונה, קראצ'י ואיסטנבול, כמו גם בפינלנד ובמספר מקומות באוסטרליה, בנגלדש ונפאל.

### אוסטרליה 2013
פסטיבל ה-WOW הראשון נערך בקתרין, הטריטוריה הצפונית, בשנת 2013. אירועים נוספים נערכו בעיר זו, כמו גם במלבורן ובערים שונות בקווינסלנד. האירוע הראשון התקיים בבריזביין, קווינסלנד, בשנת 2015, WOW אוסטרליה ממוקמת בעיר זו מאז 2021 (לאחר שנאלצה לבטל את אירוע 2020 עקב מגפת הקורונה). זהו שיתוף פעולה בין מרכז אמנויות הבמה של קווינסלנד (מרכז סאות'בנק) לבין עמותת Of One Mind, הנתמכת על ידי ממשלת קווינסלנד.

WOW עבדה עם נשים אבוריג'יניות ונשים מאיי מצרי טורס ותומכת בהצהרת אולורו מהלב.

## הערות שוליים

קטגוריה:נשים
קטגוריה:פסטיבלי אמנות
Sasuke

**סאסוקה** היא תוכנית מציאות יפנית בתחום הבידור הספורטיבי, המשודרת מאז 1997, בה 100 מתחרים מנסים להשלים מסלול מכשולים המורכב מארבעה שלבים. נפילה בכל נקודה במסלול או חריגה ממגבלת הזמן בשלבים הכוללים זמן מוקצב מובילה להדחה. השלמת המסלול על ידי הגעה לקו הסיום ולחיצה על הזמזם מקנה מעבר לשלב הבא. לסאסוקה גרסאות בינלאומיות רבות, הידועות בעיקר בשם "לוחם נינג'ה", עם 20 תוכניות מקומיות.

התוכנית מוקלטת באולפני מידוריאמה ביוקוהמה, ומשודרת ברשת TBS, בדרך כלל בין עונות של ג'יי דרמה. שם התוכנית, סאסוקה, נגזר משמו של סרוטובי סאסוקה, דמות נינג'ה בדיונית מסיפורי מסורת יפנית. כל פרק משדר טורניר שלם כספיישל יחיד, שנמשך בין 70 דקות בעונות המוקדמות ועד לשש שעות. עד כה הופקו 42 ספיישלים, כשניים בשנה בין 1999 ל-2011, ולאחר מכן אחד בשנה. התחרויות מתחילות בדרך כלל בשעות היום ונמשכות עד להשלמתן, ללא קשר לתנאי מזג האוויר או לחשיכה. לאחר פשיטת הרגל של חברת Monster9 בנובמבר 2011, העבירה מערכת השידור של טוקיו את ההפקה לאולפן FOLCOM, שהשיק מחדש את התוכנית תחת השם סאסוקה רייזינג. בטורניר ה-35 שינתה TBS את שם התוכנית פעם נוספת לסאסוקה לוחם נינג'ה, בהתאם למותג הבינלאומי לוחם נינג'ה. הלוגו של התוכנית שונה במהדורה ה-36, כאשר הלוגו החדש מעודכן עם השנה בכל מהדורה עוקבת.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה יפניות שעלו לשידור בשנת 1997
אתר צילומים

[ממוזער|צילומי חוץ לסרט "[הדליה השחורה (סרט)|הדליה השחורה", יוני 2005, בשדרות הוליווד]]
**אתר צילומים** (מכונה גם "**לוקיישן**"; מאנגלית: **Film location**) הוא מקום שבו מצלמים סרט קולנוע או סדרת טלוויזיה, במלואם או בחלקם. השימוש באתרי צילום נעשה במקום או בנוסף לשימוש בסטים שנבנו באולפנים או על בימות צילום.

אתרי צילומים עשויים להיות חיצוניים (צילומי חוץ) או פנימיים (צילומי פנים). הם משמשים ליצירת תחושת ריאליזם ואותנטיות, אך לעיתים הבחירה בהם נעשית מסיבות לוגיסטיות, כלכליות או היסטוריות.

## סוגי אתרי צילומים
ניתן לחלק את אתרי הצילומים לשני סוגים עיקריים:
* **צילומי חוץ (Location shooting)** – צילומים המתרחשים באתר ממשי מחוץ לאולפן, לעיתים במרחב ציבורי או באתר היסטורי.
* **צילומי אולפן (Studio shooting)** – צילומים המתבצעים בתוך אולפן, לרוב על במת צילום או סטים בנויים מראש.

## היסטוריה
בתקופת הטלוויזיה המוקדמת, המצלמות היו גדולות וכבדות, והיו מחוברות למכשירי הקלטה חיצוניים. עקב כך, רוב הצילומים התרחשו בתוך אולפנים. עם השנים, התפתחות טכנולוגית אפשרה שימוש במצלמות קטנות וניידות שהובילו ליכולת לצלם בקלות באתרים חיצוניים. למרות זאת, הקלטת סאונד באתר חוץ נשארה אתגר טכני ונדרש לרוב צוות נוסף.

## אתרי צילומים מחליפים
לעיתים, אתר הצילום משמש כתחליף למקום אחר – מסיבות כלכליות, פוליטיות או כדי לדמות תקופה היסטורית. להלן מספר דוגמאות בולטות:
* **אלמריה, ספרד** – שימשה כרקע לסרטי מערבונים המתרחשים בדרום-מערב ארצות הברית (למשל "הטוב, הרע והמכוער").
* **הוואי** – צולמו בה סצנות המדמות את אפריקה המערבית ("דמעות של שמש").
* **מלטה** – שימשה רקע לסרטים היסטוריים כמו "טרויה", "גלדיאטור" ו"מינכן".
* **פראג, צ'כיה** – שימשה כתחליף לאנגליה של ימי הביניים ("סיפורו של אביר"), איטליה של הרנסאנס ("בורג'יה") ואוסטריה של המאה ה-18 ("אמדאוס").
* **תאילנד** – מדמה את וייטנאם וסרטים רבים על מלחמת וייטנאם צולמו בה, בהם "צייד הצבאים" ו"שדות קטל".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צילום
קטגוריה:הפקת סרטים
אלכסיי קלגנוב

**אלכסיי קלגנוב** (נולד ב־1966) הוא רופא ישראלי המתמחה בתחום האורתופדיה. השתתף במלחמת לבנון השנייה כקצין רפואה במילואים בצה"ל. הוא טיפל בפצועים וביצע ניתוחי שדה תחת אש בקרבות בכפר עיתא א-שעב ובכפר ג'בל אבו טוויל . על אומץ ליבו בקרבות הוענק לו עיטור המופת.

## קורות חייו
נולד בעיר צ'ליאבינסק שבברית המועצות במשפחה יהודית. אביו היה מרצה באוניברסיטה ואימו מהנדסת. בשנת 1989 סיים לימודי רפואה באוניברסיטת צ'ליאבינסק. במשך 3 שנים עבד במחלקת טראומה בבית חולים בעיר הולדתו. בשנת 1992 עלה לארץ. התגורר בחדרה. בארץ התכונן ולמד לבחינה לרישיון רפואה ישראלי, שאותה עבר בהצלחה. לאחר קבלת הרישיון עבד בבית החולים הלל יפה והתמחה באורתופדיה. בשנת 1994 גויס לצה"ל במסגרת מילואים שלב ב'. במילואים סיים קורס קציני רפואה. שירת כרופא גדודי של גדוד חי"ר 7002.

בשנת 2000, כקצין רפואה במילואים נטל חלק במבצע חומת מגן. במהלך המבצע טיפל בחייל צה"ל שנפצע באורח קשה באחד הכפרים הסמוכים לבית לחם, ועל-כך זכה לצל"ש מפקד אוגדה. עם פרוץ מלחמת לבנון השנייה גויס למילואים בצו 8. ב-5 באוגוסט 2006, במהלך הלחימה בכפר עיתא א-שעב נפגע בית, ובו לוחמי צה"ל, מפגזי ארטילריה שגרמו להרס רב ולעשן כבד. אלכסיי קלגנוב נקרא לסייע בפעולות החילוץ ובטיפול בנפגעים שפונו אל אחורי הבית הנפגע. הוא ביצע ניתוח שדה לחייל פצוע קשה, בתנאי קרב קשים ותחת הפגזה. נחישותו של קלגנוב וכישוריו המקצועיים הצילו את הלוחם הפצוע. ב-13 באוגוסט, במהלך לחימת בג'בל אבו טוויל, טיפל ד"ר קלגנוב באירוע רב-נפגעים. הוא החל לבצע ניתוח של ניקוז בית החזה כדי להציל חיי לוחם, ובמהלך הניתוח נורה טיל נגד טנקים לעבר הכוח. מעוצמת הפיצוץ נפגע אלכסיי קלגנוב מרסיסים ועף מההדף. לאחר כמה דקות התעשת מהפגיעה וחזר לטפל בפצוע ובכך הציל את חייו. לאחר מכן הוא פנה יחד עם הפצועים האחרים לשטח ישראל. על מעשי גבורה ואומץ לב אלו הוענק בספטמבר 2007 לאלכסיי קלגנוב עיטור המופת.

לאחר שהחלים מהפציעה, חזר אלכסיי קלגנוב לעבודתו בבית החולים הלל יפה. בהמשך עבד בבית חולים אסותא ובמרפאה פרטית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* כתבה אודות אלכסיי קלגנוב
*[טקס הענקת עיטור המופת לאלכסיי קלגנוב על ידי רמטכ"ל [גבי אשכנזי]]

קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:רופאים יהודים רוסים
קטגוריה:אורתופדים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:רופאים צבאיים ישראלים
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת במלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:מעוטרי צל"ש מפקד אוגדה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
רוברט קנת שטראוס

[שמאל|ממוזער|250px|תמונתו של שטראוס בספר המחזור של [בית הספר לעסקים של הרווארד, 1931]]
**רוֹבֶּרְט קֶנת שְׁטְרַאוּס** (באנגלית: **Robert Kenneth Straus**; ) היה מוציא לאור של עיתונים ופוליטיקאי יהודי-אמריקאי שכיהן במועצת העיר ניו יורק בשנים 1938–1941, כנציג מנהטן. הוא קנה את העיתון "" בשנת 1958 וייסד את .Sun Litho Inc, בית דפוס מסחרי.

## קורות חיים
רוברט קנת שטראוס נולד ב-22 באוקטובר 1905 בניו יורק לג'סי ולאירמה שטראוס. אבי סבו היה לזרוס שטראוס, מייסד שושלת משפחת שטראוס; סבו היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית וקורבן בטביעת הטיטניק איזידור שטראוס, ודודיו הרבאים היו בעל רשת הכלבו מייסיס נתן שטראוס והדיפלומט אוסקר שטראוס.

שטראוס למד בבית הספר לעסקים של הרווארד וסיים את לימודיו בשנת 1931 עם תואר בוגר אוניברסיטה בממשל וכלכלה. הוא עבד עבור פרנקלין דלאנו רוזוולט כשהלה כיהן כמושל ניו יורק ונשיא ארצות הברית, וסייע בניהול .

בשנת 1937, זמן קצר לאחר מות אביו, שטראוס התמודד על מושב במועצת העיר ניו יורק שזה עתה הוקמה. הוא התמודד כחבר במפלגת פיוז'ן העירונית, בראש ועדת הקמפיין שלו עמד  והוא נתמך על ידי ראש עיריית ניו יורק פיורלו לה גוארדיה, , והוועדה הלא-מפלגתית של האזרחים של השופט . במהלך הקמפיין, שטראוס היה תומך נלהב בשיטת בחירות בשיטה היחסית החדשה, והסביר לבוחרים כיצד היא פועלת. בסופו של דבר הוא נבחר עם 65,177 קולות, לאחר העברות קולות. הוא נבחר מחדש ב-1939, אך הובס ב-1941.

במהלך מלחמת העולם השנייה, שטראוס עבד ב בממלכה המאוחדת כמתמחה בענייני ממשל. בשנת 1958, הוא העביר את משפחתו לסן פרנסיסקו, קנה את העיתון "", והקים את בית הדפוס .Sun Litho Inc. סאן ליתו החלה בפרסום עיתונים קטנים בקליפורניה והייתה אחת מחברות הדפוס המסחריות הראשונות שהשתמשו ב ובדפוס אופסט לייצור קטלוגים וחומרי עסקים אחרים.

בהשראת תורתו של אלפרד קורז'יבסקי, שטראוס הפך לתומך של  ודגל בשילובה בתוכנית הלימודים של אוניברסיטת פייס. בשנת 1985, הוא ייסד את מרכז ברברה ורוברט ק. שטראוס לחשיבה ולמידה בקמפוס מנהטן של אוניברסיטת פייס. הוא היה חבר הנהלה ב.

שטראוס נפטר ב-24 בפברואר 1997, בבית החולים סנט פרנסיס בסנטה ברברה שבקליפורניה.

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
רוברט
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של הרווארד
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
קטגוריה:ניו יורק: עיתונאים
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:מו"לים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1997
לוט ובנותיו (הנדריק חולציוס)

**לוט ובנותיו** (בהולנדית: **Lot en zijn dochters**) הוא ציור שמן על בד משנת 1616 מאת האמן ההולנדי הנדריק חולציוס. הציור מציג רגע דרמטי מתוך ספר בראשית, פרק י"ט, בו בנותיו של לוט משכרות את אביהן ושוכבות עמו, במטרה לשמר את המשכיות השושלת המשפחתית לאחר חורבן סדום ועמורה. היצירה מוצגת כיום ברייקסמוזיאום באמסטרדם.

## רקע מקראי
הסיפור המתואר בציור לקוח מבראשית י"ט. לוט ובנותיו ניצלו מהחורבן של סדום ועמורה. לאחר שנמלטו והסתתרו במערה, הבנות חששו שלא יוכלו להקים משפחה, ושיכרו את אביהן כדי לשכב עמו ולהרות ממנו.

## תיאור היצירה
הציור יוצר ניגוד בולט בין עורו השזוף והמקומט של לוט לבין עורן הבהיר והחלק של בנותיו. הניגוד הפיזי מדגיש את פער הדורות ואת תחושת הניכור. הקומפוזיציה מדויקת ומאוזנת, ומאפשרת להציג גם את חזית וגם את גב הגוף הנשי — הישג טכני מרשים בתקופת הבארוק.

### סמליות ומשמעות
הציור מעורר מתח בין תוכן דתי לבין הצגה חושנית. יש המפרשים את דמותו של לוט כמעין ייצוג של בכחוס – אל היין והאורגיה – מה שמחבר את הסיפור המקראי עם דימויים מהמיתולוגיה הקלאסית. סמליות זו הופכת את לוט ממושא לחמלה לדמות המעלה שאלות מוסריות, במיוחד כאשר בנותיו מוצגות בצורה מעודנת וחושנית.
[250px|ממוזער|שמאל|[לוט ובנותיו (אורציו ג'נטילסקי, לוס אנג'לס)|לוט ובנותיו  ציור מאת אורציו ג'נטילסקי, מרכז גטי, לוס אנג'לס]]
הציור משלב תמה מינית עם אווירה דרמטית: הגוף של לוט שרירי ומואר, הבנות מוצגות באופן חושני. במקביל, הנוף ברקע — העיר השרופה — מזכיר את הממד הטרגי והדתי של הסיפור. העבודה מדגימה את הסגנון של חולציוס, עם שימוש דרמטי באור וצל, והתמודדות עם נושאים תנ"כיים דרך עדשה של הרנסאנס – המשלבת מוסר, רגש וחושניות.

## השוואה לציור של אורציו ג’נטילסקי
הציור של אורציו ג’נטילסקי "לוט ובנותיו" (1621–1622), השמור כיום במוזיאון גטי בלוס אנג'לס, הוא אחד הציורים היחידים של לוט ובנותיו שבהם לוט לא נראה כמו מארח של פיקניק בעירום. לדעת בקי דימטייה ג’נטילסקי, שהיה אחד מכוכבי תקופת הבארוק, הצליח ליצור סצנה מרשימה מבלי לסטות מהסיפור. הוא מציג מעט עור חשוף, אך לא ברמה דומה לזו של חולציוס, ומרמז על ההקשר דרך קנקן יין ריק ועיר בוערת ברקע. דימטייה מציינת כי היא חשה אי נוחות אף מלהזכיר זאת, אך מוסיפה כי ג’נטילסקי נהג להשתמש בבתו כמודל לציוריו. אם אכן הבת ארטמיזיה ג'נטילסקי שימשה כמודל לדמותה של אחת הבנות בציור זה, אז ייתכן שדווקא הציור של ג’נטילסקי הוא המצמרר ביותר מכולם.

## פרשנות וביקורת
לדברי בקי דימטייה, זוהי לדעתה הגרסה המצמררת ביותר של הסיפור. היא טוענת ש"חולציוס מדמיין את לוט כבכחוס, מארח של אורגיה שיכורה". ייתכן, לדבריה, שהוא קיווה שקהל היעד שלו, ככל הנראה גברים, לא יכיר את הסיפור המקראי, ויתרכז במקום זאת במסר הלא מוצהר: "נשים נמשכות לגברים מבוגרים". היא מדגישה שהיא אינה מסוגלת להתבונן בציור יותר מרגע, אך לו יכלה – הייתה משבחת את גולציוס על קומפוזיציה יפהפייה ועל הדרך המיומנת שבה הצליח להציג את שתי הפנים של העירום הנשי.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:לוט בציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי עירום
מצפה צביקה לביא

**מצפה צביקה לביא** הוא אתר הנצחה וזיכרון ונקודת תצפית השוכנת מעל מטעי השקדיות של חבל יתיר, בסמוך ליישוב כרמל בדרום־מזרח הר חברון. המצפה הוקם לזכרו של רס"ר במילואים צביקה לביא, לוחם ומפקד שנפל בקרבות ברצועת עזה, ומנציח את סיפור חייו, אישיותו ופועלו החברתי. המצפה ממוקם ליד שביל ישראל במקטע מערבית לערד.

## רקע והקמה
המצפה הוקם ביוזמת בני נוער מיישוב כרמל, בשיתוף עם משפחת לביא, ובסיוע מיזם "אבן הפינה" של עדי אלוש, הפועל להקמת אתרי הנצחה לזכר חללים תוך חיבור לערכי אהבת הארץ, נתינה והמשכיות. מיקומו של המצפה נקבע בתוך המטעים בהם גדל צביקה כילד, באדמות שפיתוחן החקלאי הובל על ידי אביו, האגרונום משה לוי.
המצפה משקיף על מטע השקדיות הגדול בישראל – מיזם חקלאי מתקדם שהוקם בלב המדבר, ומשלב חקלאות חדשנית עם שימור סביבתי. המרחב סביבו הפך למערכת אקולוגית מורכבת של חי, צומח ואדם. סיפורו של צביקה, שגדל באזור וראה בו בית, מקבל משמעות מחודשת בתוך נוף של תנופה, עמל וחזון.

## סיפורו של צביקה לביא
לביא איש משפחה ועובד סוציאלי בהכשרתו, נפל בקרב ברצועת עזה במהלך מלחמת חרבות ברזל. נולד וגדל במושב כרמל שבדרום הר חברון, בן למשה ומימי לביא. את ילדותו העביר בין שדות ומטעים, בהם עבד וגדל. שירת בצה"ל כלוחם בסיירת מטכ"ל, ובהמשך ביחידת מגלן. בשירות המילואים שירת בעוצבת "חיצי האש" 551. היה בעלה של טליה ואב לשקד, אמיתי ואביב. התגורר עם משפחתו ביישוב עלי. בתום לימודיו עבד בהוסטל לאנשים המתמודדים עם תחלואה כפולה. לאחר מותו שונה שמו של ההוסטל ל"הוסטל לביא".

במהלך מלחמת חרבות ברזל, שימש צביקה כסמל מחלקה בלחימה בעזה. הוא נפצע קשה ונפטר לאחר שלושה שבועות, בנר חמישי של חנוכה תשפ"ד. לזכרו נכתבו ספרי תורה, על שמו נקרא הוסטל שבו עבד, הוקם בית כנסת לזכרו, ונולדו יוזמות קהילתיות – בהן גם הקמת המצפה.

## ערכים והנצחה
המצפה מבטא את רוחו של צביקה – אהבת אדם, חיבור, הקשבה ונתינה. משפטים שאמר בחייו, כמו "להקשיב, לראות את הטוב ולאהוב", מופיעים במשרדי הגד"ש ובאתר עצמו. המצפה נועד לשמש מוקד השראה חינוכי וקהילתי, מקום בו המבקר מוזמן להתבונן בנוף ולשאוב ערכים מסיפור חייו של לביא.

## גישה ופעילויות
המצפה פתוח למבקרים לאורך השנה, ומהווה תחנת עצירה מרכזית בסיורים חקלאיים וחינוכיים, בהם "פסטיבל השקדיות" המתקיים מדי חורף. המקום ממשיך את רוחו של צביקה באמצעות פעילות חינוכית, חיבור לאדמה ולמורשת, ושאיפה לטוב.

## הערות שוליים

צביקה
צביקה
צביקה
צביקה
קטגוריה:אנדרטאות באזור הדרום
קטגוריה:בקעת ערד
נבחרת גביע דייוויס של פינלנד

**נבחרת גביע דייוויס של פינלנד** היא נבחרת טניס הגברים הלאומית של פינלנד. היא משחקת בבית העליון של גביע דייוויס.

הנבחרת הופיע לראשונה בשנת 1928, במהלך השנים היא שיחקה 145 משחקים וניצחה ב-61.

## הישגים
* חצי הגמר - 2023 

## קישורים חיצוניים

* נבחרת פינלנד בטניס – דף הנבחרת מאתר גביע דייוויס

## הערות שוליים

פינלנד
טניס
אברהם אדלסברגר

**אברהם אדלסברגר** (ב- 23 באפריל 1863, הוקנהיים – ב-24 באוגוסט 1940, אמסטרדם) היה תעשיין, יועץ כלכלי ואספן אמנות יהודי גרמני.

## ביוגרפיה
בשנת 1897 השתקע אדלסברגר בעיר נירנברג. רעייתו קלותילדה, אותה נשא לאישה בשנת 1893, הייתה ילידת פירט. לשניים נולדו שני ילדים – פאול וסופי. עד שנות ה־30 של המאה ה־20 ניהל אדלסברגר מסחר בענף כשות, ששימשה לתעשיית הבירה. בנוסף, היה תחילה שותף ובהמשך בעלים יחיד של מפעל לצעצועי פח בשם "Heinrich Fischer & Cie". החברה, אשר העסיקה כ־300 עובדים, התמקדה בייצוא וייצרה צעצועים נעים באמצעות קפיץ או מנגנון גלגל תנופה.

בשנת 1909 התקבל כחבר בלשכת הבונים החופשיים "אלברכט דירר" בנירנברג.

[ממוזער|שמאל|250px|״[יופיטר ואנטיופה (הנדריק חולציוס)|יופיטר ואנטיופה״, ציור מאת הנדריק חולציוס]]

הצלחתו הכלכלית אפשרה לו לבנות וילה עירונית מרווחת ולייסד אוסף אמנות שכלל פורצלן ויצירות מהמאה ה־19. באוספו נכללו יצירות מאת פטר פאול רובנס, גוסטב שנלבר, יורג יעקובידס, קרל שפיצווג, פאול ובר ואחרים. אחת היצירות הבולטות באוסף הייתה ציורו של הצייר ההולנדי הנדריק חולציוס, "יופיטר ואנטיופה".

עוד בטרם פרץ המשבר הכלכלי העולמי הידרדר מצבו הכלכלי של אדלסברגר. בשנים 1927–1928 נטל הלוואות בסך 600,000 רייכסמארק ושיעבד לבנק נכסים פרטיים וחלק קטן מאוספו כאמצעי בטוחה. בשנים 1930 ו־1931 ניסה למכור ציורים, בהם גם את "יופיטר ואנטיופה", במכירה פומבית במינכן – אך ללא הצלחה, ככל הנראה בשל דרישות מחיר גבוהות מדי. בשנת 1937 נאלץ למכור את ביתו ונכסים נוספים. באותה תקופה עבר מפעלו תהליך אריזציה – העברתו הכפויה לבעלות "ארית".

על אף שבנו פאול היגר לארצות הברית כבר בשנת 1934 ובתו סופי ובעלה נמלטו לאמסטרדם, נותרו אדלסברגר ורעייתו בנירנברג. רק בשנת 1939 הצליחו להימלט לאמסטרדם, אל בית בתם. אדלסברגר הביא עמו לגלות מספר יצירות אמנות בודדות, ביניהן גם ציורו של חולציוס. באוגוסט 1940 נפטר אדלסברגר באמסטרדם.

בשנת 1941, לאחר מותו, רכשה גרמניה הנאצית את הציור "יופיטר ואנטיופה" באמצעות עסקת מכירה כפויה, והציור צורף לאוסף הרמן גרינג לשם קישוט אחוזתו קארינהאל. קלותילדה, רעייתו של אדלסברגר, גורשה בשנת 1943 למחנה הריכוז ברגן-בלזן, אך שרדה את השואה. לאחר מלחמת העולם השנייה הגישה תביעות פיצויים מול ממשלת גרמניה, אולם אוסף האמנות של בעלה זכה בהן לאזכור משני בלבד. הציור "יופיטר ואנטיופה" לא הושב לה.

רק בשנת 2009 הוחזר הציור ליורשי המשפחה על ידי ממשלת הולנד, ובשנת 2010 נמכר בבית המכירות סותבי'ס תמורת 6.8 מיליון דולר.

## לקריאה נוספת
* "סיפורם של האדלסברגרים" בתוך: פרנק־אובה בטס, נרדפים, מתנגדים, מנוצלים – על תקופת הנאצים באזור שווצינגן – הוקנהיים, הוצאת Verein für regionale Zeitgeschichte, אובשטאט־וייהר 2015. טקסט מקוון

## קישורים חיצוניים

בירגיט רוף, רכוש אמנותי שנבזז מפרנקוניה, נירנברגר נכריכטן, 27 בפברואר 2010.

פרנק־אובה בטס, יצרן מפורסם של צעצועי פח, העיתון של הוקנהיים, 25 בפברואר 2014.

ועדת ההשבה, 9 במרץ 2009

מרטין טילה, אוניברסיטת ברלין החופשית, 5 ביוני 2019, מתוך ניוזלטר של lootedart.com: עקבות רכוש אמנותי שנבזז – מחקר ושחזור אוסף האמנות של אברהם אדלסברגר

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:אספני אמנות יהודים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1863
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1940
מוזיאון יהדות מונטריאול

**מוזיאון יהדות מונטריאול** (בצרפתית: **Musée du Montréal juif**, ובראשי תיבות MMJ) הוא מוזיאון מקוון ונייד שאוסף, מתעד ומציג את ההיסטוריה והחוויות של הקהילה היהודית במונטריאול באמצעות תערוכות, סיורים רגליים, וטכנולוגיה דיגיטלית מקוונת וניידת. המוזיאון נמצא במונטריאול, קוויבק, קנדה. הוא נוסד בשנת 2010 על ידי זאב מוזס, המכהן גם כמנהל המוזיאון.

## פעילות
המוזיאון נוסד בשנת 2010, לציון 250 שנה לקיומה של הקהילה היהודית במונטריאול. המיזם החל כתוכנית לתיעוד ומיפוי ההיסטוריה היהודית של העיר, והתפתח לתערוכות מקוונות, ראיונות היסטוריים מצולמים, וסיורים רגליים באמצעות האינטרנט והטלפון הנייד.

אתר המוזיאון מציע תערוכות מקוונות הכוללות תיאורים כתובים של מוסדות, אירועים, מקומות ואישים בולטים בתולדות חיי היהודים במונטריאול. כל תערוכה כוללת גם תצלומים ארכיוניים וקישורים למחקר נוסף. התערוכות נועדו להציג כיצד מרכיבים שונים בהיסטוריה של הקהילה היהודית משתלבים בתוך ההיסטוריה הרחבה של מונטריאול, קוויבק, קנדה והעולם היהודי כולו. באתר מופיעות למעלה מ-125 תערוכות מקוריות, לצד תערוכות רבות המתבססות על מחקריה של שרה טאובן בנושא בתי כנסת היסטוריים במונטריאול.

החל משנת 2013 החל המוזיאון להציג תערוכות דיגיטליות, בהן: **Between These Walls** (ינואר 2013), **A Geography of Jewish Care** (יוני 2013), ו־**Work Upon Arrival** (ינואר 2014). בפברואר 2014 הוצגה תערוכה זמנית בנושא עובדי תעשיית ההלבשה בשם **Parkley Clothing: 1937**. תערוכה נוספת בשם **Sacrée / Profane - Samy Elmaghribi** עסקה בזמר הקנטור הפופולרי ממוצא מרוקאי סמי אלמגריבי והוצגה בחורף 2015. המוזיאון גם מארגן אירועים ציבוריים כגון הרצאות, פאנלים ותוכניות העשרה שונות.

בשנת 2016 עבר המוזיאון למבנה פיזי ברחוב סן לורן 4040, במבנה תעשייה לשעבר בשם בניין וינבורג. במאי 2020 איבד המוזיאון את משכנו, אך הודיע על כוונתו להיפתח מחדש צפונית יותר ברחוב סן לורן בתחילת 2022.

## סדרת הבדידות השלישית
באוקטובר 2011 החלה פעילות סדרת **הבדידות השלישית**, בלוג שפרסם ראיונות מעמיקים, מחקרים, יצירות ספרותיות, מאמרים מצולמים וסיפורים אישיים הקשורים למורשת היהודית של מונטריאול. המונח "הבדידות השלישית" מתייחס בהקשרים אקדמיים לחוויה היהודית בקנדה, ובפרט במונטריאול, הממוקמת בין התרבות הצרפתית והאנגלית במדינה. שם הסדרה מבוסס על ספרו הידוע של הסופר יו מקלנן בשם **Two Solitudes** שעסק בקונפליקט בין הצרפתים והאנגלים במונטריאול.

## מיזם הסיפורים
בשנת 2012 יזם המוזיאון את **מיזם הסיפורים**, יוזמה לתיעוד היסטוריה שבעל פה שמטרתה לאסוף את סיפוריהם של בני ובנות הקהילה מרקעים וחוויות מגוונים, לשתף את הציבור הרחב בסיפורים אלו ולשמרם לדורות הבאים. בשנת 2015 הושקה אפליקציית רשת שאפשרה למשתמשים להקליט סיפורים ולהעלות תמונות.

## סיורים רגליים
ביוני 2014 החל המוזיאון להפעיל סיורים יומיים רגליים בעקבות ההיסטוריה היהודית בשכונות פלאטו ומייל אנד של מונטריאול. ביוני 2015 הושקו סיורי אוכל יהודי תחת השם **Beyond the Bagel**. המוזיאון מציע ארבעה מסלולי סיור נפרדים, שכל אחד מהם מתמקד בהיבט אחר של חיי הקהילה היהודית: **להותיר חותם**, **רבנים, סופרים ומהפכנים**, **מעבר לבייגל**, ו**בצל ההר**. מסלול "להותיר חותם" מוצע הן באופן וירטואלי והן כסיור מודרך פיזית.

## ראו גם
* היסטוריה של היהודים בקנדה

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* סדרת הבדידות השלישית

## הערות שוליים

קטגוריה:קנדה: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאונים בנושא יהדות
קטגוריה:מונטריאול
קטגוריה:יהדות קנדה
פריץ שטריך

**פְרִיץ שְׁטְרִיךְ** (בגרמנית: **Fritz Strich**; ) היה היסטוריון ספרות שווייצרי-גרמני יהודי.

## קורות חיים

שטריך נולד בקניגסברג, היה תלמידו של  והפך למרצה באוניברסיטת מינכן בשנת 1910. בשנת 1915 מונה לפרופסור שלא מן המניין במינכן ובשנת 1929 לפרופסור באוניברסיטת ברן. בכך התחמק מרדיפת היהודים בגרמניה הנאצית. בשנת 1941 קיבל שטריך  ועבד כפרופסור בברן עד פרישתו לגמלאות בשנת 1953.

שטריך קיבל את  בשנת 1932, את  בשנת 1951 ואת  בשנת 1953. שטריך היה חבר ב.

עזבונו של שטריך בספרייה הציבורית  מתעד "מעל לכל את עבודתו המדעית".

שטריך נפטר בברן בגיל 80.

## כתביו
המסות והמאמרים שכתב עוסקים בכל הספרות הגרמנית החדשה מלסינג ועד תומאס מאן – שילר, גתה, הלדרלין, היינה, ניטשה, קפקא ועוד.

* *Franz Grillparzers Ästhetik*, Berlin 1905; Reprint: Gerstenberg, Hildesheim 1977, 
* *Die Mythologie in der deutschen Literatur. Von Klopstock bis Wagner*, Halle 1910; Reprint: Francke, Bern 1970
* *Deutsche Klassik und Romantik oder Vollendung und Unendlichkeit. Ein Vergleich*. Meyer & Jessen, Munich 1922; 5. A. Francke, Bern 1962
* *Dichtung und Zivilisation*. Meyer & Jessen, Munich 1928
* *Schiller. Sein Leben und sein Werk*. Deutsche Buch-Gemeinschaft, Berlin 1928
* *Der Dichter und die Zeit. Eine Sammlung von Reden und Vorträgen*. Francke, Bern 1947
* *Goethe und die Weltliteratur*. Francke, Bern 1946; 2. verb. A. ebd. 1957
* *Kunst und Leben. Vorträge und Abhandlungen zur deutschen Literatur*. Francke, Bern 1960
* *Goethes Faust*. Francke, Bern 1964


## לקריאה נוספת

* Joseph Walk (edit.): *Kurzbiographien zur Geschichte der Juden 1918–1945.* Edited by the Leo Baeck Institute, Jerusalem. K. G. Saur, Munich 1988, .
* *Strich, Fritz.* In *Lexikon deutsch-jüdischer Autoren*. Volume 19: *Sand–Stri.* Edited by Archiv Bibliographia Judaica. De Gruyter, Berlin among others. 2012, , Pages 588–597.


## קישורים חיצוניים

* Fritz Strich, Historisches Lexikon der Schweiz
* Literature by and about Fritz Strich in the German National Library catalogue


## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים יהודים גרמנים
קטגוריה:חוקרי ספרות יהודים גרמנים
קטגוריה:היסטוריונים שווייצרים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1882
קטגוריה:שווייצרים שנפטרו ב-1963
סלומון שטריקר

**סָלוֹמוֹן (שְׁלֹמֹה) שְׁטְרִיקֶר** (בגרמנית: **Salomon Stricker**; ) היה פתולוג והיסטולוג יהודי מהאימפריה האוסטרו-הונגרית.

## קורות חיים
שטריקר נולד בוואג-נוישטאדטל (כיום  בסלובקיה). הוא למד באוניברסיטת וינה, ולאחר מכן הפך לעוזר מחקר במכון לפיזיולוגיה תחת . מאוחר יותר הפך לראש המכון לפתולוגיה כללית וניסויית בווינה.

שטריקר זכור בזכות מחקריו הנרחבים בתחומי ההיסטולוגיה והפתולוגיה הניסויית, והוא מוכר בזכות תגליותיו בנוגע ל של תאי דם אדומים ולכיווץ של דפנות כלי הדם. הוא גם תרם במחקריו על רבייה תאית אין ויוו, על ההיסטולוגיה של הקרנית, ועל הקשר בין תאים למטריצה החוץ-תאית.

בין כתביו נמצא "Handbuch der Lehre von den Geweben des Menschen und der Thiere" (מדריך לתורת הרקמות של האדם ושל החיות) ספר לימוד בן 2 כרכים המכיל את מאמריו של שטריקר על היסטולוגיה, יחד עם חיבורים של מספר רופאים ומדענים בולטים אחרים, כגון היינריך וילהלם ולדייר, תאודור מיינרט ואחרים. בזמנו, הוא נחשב לאחד מספרי הלימוד החשובים ביותר בנוגע להיסטולוגיה. שטריקר היה גם מחברם של מספר חיבורים פילוסופיים.

בספרו פורץ הדרך "פשר החלומות", דן זיגמונד פרויד בקטע מתוך ספרו של שטריקר *Studien über das Bewusstsein* ("מחקרים על התודעה") בנוגע לביטוי של רגש בחלומות (למשל פחד, שמחה) ולתוכן הרעיוני של החלום, וכיצד שני מרכיבים אלה משתווים לדינמיקה הרעיונית/רגשית במצב ערות. בספרו, שטריקר משתמש בדוגמה: "אם אני מפחד משודדים בחלומותיי, השודדים, כמובן, דמיוניים, אך הפחד מפניהם אמיתי". במכון של שטריקר החל רופא העיניים , על פי הצעתו של פרויד, את ניסוייו בקוקאין כחומר הרדמה מקומי.

משנת 1871 עד 1880, שטריקר היה עורך ה-"Medicinischen Jahrbücher" (שנתונים רפואיים).

שטריקר נפטר בווינה בגיל 64, ונקבר בבית העלמין דבלינג.

## מבחר מכתביו

* *Handbuch der Lehre von den Geweben des Menschen und der Thiere* (Textbook on the doctrine of tissues of humans and animals), (1871–73)
* *Vorlesungen über allgemeine und experimentelle Pathologie* (Lectures on general and experimental pathology), (1877–83)
* *Studien über das Bewusstsein* (Studies on consciousness), (1879)
* *Studien über die Sprachvorstellungen* (Studies on language performances), (1880)
* *Über die Bewegungsvorstellungen* (1882)
* *Studien über die Association der Vorstellungen* (Studies on the association of ideas), 1883
* *Physiologie des Rechts*, (1884).


## קישורים חיצוניים

* 

* Stricker, Salomon, *Meyers Großes Konversations-Lexikon*
* *Jewish Encyclopedia*: “Stricker, Salomon” by Isidore Singer & Frederick Haneman, 1906.


## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת וינה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וינה
קטגוריה:היסטולוגים
קטגוריה:רופאים יהודים
קטגוריה:יהודים אוסטרו-הונגרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1834
קטגוריה:נפטרים ב-1898
רויאל ראמבל (2025)

**רויאל ראמבל (2025)** היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בפעם הראשונה בנטפליקס באופן בינלאומי ובשירות הזרמת המדיה Peacock ברחבי ארצות הברית. האירוע כלל את שלושת המותגים (Raw, סמאקדאון ו-NXT) ונערך ב-1 בפברואר 2025 באצטדיון לוקאס אויל שבאינדיאנפוליס, אינדיאנה. האירוע היה האירוע ה-38 בסדרת אירועי רויאל ראמבל.

## הפקה
### רקע

רויאל ראמבל הוא אירוע היאבקות מקצועית שנתי, המופק על ידי ארגון ה-WWE מאז שנת 1988. האירוע נחשב לאחד מארבעת אירועי הדגל הגדולים של ה-WWE במהלך השנה (יחד עם רסלמניה, סאמרסלאם וסדרת ההישרדות), והוא ידוע בעיקר בזכות שני קרבות הרויאל ראמבל המסורתיים - אחד לגברים ואחד לנשים.

קרב הרויאל ראמבל הוא קרב הדחה ייחודי שבו מתחילים בזירה שני מתאבקים, ובהפרש זמן קבוע (בדרך כלל 90 שניות או שתי דקות) מצטרף מתאבק נוסף, עד שמגיעים ל-30 משתתפים (מספר המשתתפים השתנה במהלך השנים). מתאבק מודח מהקרב כאשר הוא מושלך מעל החבל העליון של הזירה ושתי רגליו נוגעות ברצפה. ההדחה יכולה להתבצע על ידי מתאבק אחר. הקרב נמשך עד שנשאר בזירה מתאבק אחד בלבד, והוא המנצח.

הזכייה בקרב הרויאל ראמבל נחשבת להישג יוקרתי במיוחד, והיא מעניקה למנצח (או למנצחת) הזדמנות להתמודד על אחת מאליפויות העולם של ה-WWE (אליפות העולם הבלתי מעורערת או אליפות הנשים הבלתי מעורערת) באירוע רסלמניה, אירוע ההיאבקות הגדול והחשוב ביותר של השנה. הזדמנות זו מכונה "הדרך לרסלמניה" ("Road to WrestleMania"), והיא מהווה את אחת העלילות המרכזיות בתקופה שבין רויאל ראמבל לרסלמניה.

בנוסף לקרבות הרויאל ראמבל עצמם, האירוע כולל בדרך כלל קרבות היאבקות מקצועית נוספים על תארים שונים ובמסגרת עלילות שונות המתנהלות בתוכניות השבועיות של ה-WWE (Raw, סמאקדאון ו-NXT).

### עלילות

האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות גם מ-Raw וגם מסמאקדאון.

ב-13 בנובמבר 2024, הוכרז שג'ון סינה יתחרה בקרב הרויאל ראמבל אשר תהיה הופעתו האחרונה ברויאל ראמבל, כשסינה הכריז באירוע כסף בבנק 2024, כי הוא יפרוש בסוף שנת 2025. במהלך פרק הבכורה של *Raw* בנטפליקס ב-6 בינואר 2025, סינה הכריז שהוא יתחרה בקרב המסורתי כדי לנסות לזכות בפעם ה-17 בקריירה שלו באליפות עולם ברסלמניה 41.

בפרק "יום 1" של Raw, התקיים קרב בין סולו סיקואה לרומן ריינס. במהלך הקרב, קווין אואנס, שחזר לאחרונה לדמות "היל" (דמות רעה), תקף את רומן ריינס. קודי רודס הגיע לזירה כדי לעזור לריינס, מה שהוביל לעימות בין אואנס לרודס ולקביעת קרב יחידים ביניהם לרויאל ראמבל.

לאחר שג'וני גרגאנו ותומאסו צ'אמפה הפסידו את התארים, צ'אמפה החל להפריע לקרבות של אלכס שלי וכריס סייבן, מה שיצר יריבות בין הצוותים וגרם לקביעת קרב זוגות ביניהם לרויאל ראמבל.

## אירוע

## תוצאות לאורך הזמן
### Raw

בפרק העוקב של התוכנית *Raw*, ג'יי אוסו, הזוכה בקרב הרויאל ראמבל של הגברים, הגיע לזירה כדי להכריז נגד מי הוא יתמודד ברסלמניה 41. אולם, גונתר קטע אותו והביע את כוונותיו להתמודד מול ג'יי אוסו על ברסלמניה 41.

### סמאקדאון

בסמאקדאון, שארלוט פלייר, זוכת קרב הרויאל ראמבל של הנשים, קיימה שיחה עם טיפאני סטרטון, במהלכה איתגרה אותה לקרב יחידים ברסלמניה 41.

לאחר שג'יי אוסו שוחח עם קודי רודס על האפשרות להתמודד מולו על התואר הבלתי מעורער, סולו סיקואה, ג'ייקוב פאטו וטאמה טונגה קטעו את שיחתם והתפתח עימות בין הקבוצות.

## תוצאות

### סדר הכניסות וההדחות בקרב הרויאל ראמבל של הנשים

### סדר הכניסות וההדחות בקרב הרויאל ראמבל של הגברים

## ביאורים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מופעי ה-WWE
מנחם נהון

הרב **מנחם נהון** (סביב ה'תק"י, 1750 - ניסן ה'תקפ"ד, 1824) היה פוסק הלכה, אב בית הדין ורבה של טיטואן בראשית המאה התשע עשרה.
## קורותיו
נולד בטיטואן לאביו רבי יצחק, נצר לשושלת רבנים בעיר. למד בישיבות העיר, ואצל הרב אפרים מונסונייגו. לא יאוחר משנת ה'תקמ"ח נמנה עם דייני העיר. נכון לשנת תקנ"א כיהן כדיין שני בבית הדין בראשות הרב אברהם מונסונייגו. לא יאוחר משנת תקס"ג, התמנה לאב בית הדין ורבה של טיטואן. בבית דינו ישבו רבי משה הלוי, רבי וידאל ישראל (הראשון) ורבי משה אבן צור. רבי מנחם ובית דינו התפלמסו עם דייני רבאט בגדרי תקנות הקהל בעקבות שאלה שהעלו יהודי אלקצאר, וכתבו קונטרס ארוך להשיב על דבריהם. כדרכם של רבני המערב דאז, בית דינו התכתב עם הדיינים שביתר ערי המערב, כדוגמת רבי רפאל בירדוגו ממקנס, רבי יהודה בן עטר השני מפאס, רבי שלמה אביטבול מצפרו, ורבי רפאל מסעוד אבן מוחא ממרקש.

מפסיקותיו ידוע שפסק שמשך בין השמשות הוא 13 וחצי דקות, ונחלקו אם סבר כשיטת רבנו תם או כשיטת הגאונים.

נפטר בטיטואן בניסן ה'תקפ"ד. בעיר נבנה בית כנסת על שמו.

לאחר פטירתו התמנה רבי משה הלוי כאב בית הדין ורבה של העיר. מתלמידיו ידועים רבי יצחק בן ואליד ורבי יצחק הלוי מג'יברלטר. מבניו מפורסם רבי שלמה נהון, שהיה מרבני העיר טיטואן.
## חיבוריו
* **ספר הפסקים** - נזכר על ידי רבי שמואל ישראל.
* **פסקי דין** - מהם נדפסו בשו"ת משפטים צדיקים ובשו"ת נר מערבי. ומהם נותרו בכתבי יד.
## הערות שוליים

קטגוריה:תטואן: רבנים
קטגוריה:אבות בתי דין
פונט-און-רויאן

**פונט-אן-רויאן** (בצרפתית: **Pont-en-Royans**) היא קומונה במחלקת איזר במחוז אוֹבֶרְן-רוֹן-אָלפְּ בדרום מזרח צרפת. בשנת 2021 היו בה 802 תושבים.

העיירה ממוקמת ליד עמק איזר בשערי פארק הטבע האזורי וֶורקוֹר . היא שוכנת במפגש של נהרות בורן (הנובע בלנס-אן-ורקור ) ויובלו ה-Vernaison (שמקורו בטריטוריה של סן-אגאן-און-ורקור ). שני הנהרות יחד אוספים את רוב מימי הוורקור. הגדה השמאלית והנהר לאחר מפגשם ממוקמים במחלקת דְרוֹם .

כיום, פונט-אן-רויאן היא עיירה המציגה את הארכיטקטורה של ימי הביניים של המאה השש עשרה ומפורסמת בבתים התלויים הצבעוניים שלה. הארכיטקטורה המקורית שלה נובעת מהתאמה מוצלחת לסביבתה, כדי לקדם את פעילות המסחר שלה בעצים:
* מוזיאון המים שלה שואף לחקור את המים על כל צורותיהם. בר מאפשר טעימות מים של יותר מ-900 בקבוקי מים מהעולם.
* מערות Choranche  מובילות דרך נהר תת-קרקעי של נטיפים. דו-חיים ייחודיים (הפרוטאות) שהם שרידים מתקופת הדינוזאורים.
* עמקי קירקס ומפלים.
* דרך הנקיק של Bourne בין פונט-אן-רויאן ו-וילארד-דה-לאנס החצובה בסלע וסיווגהּ שלושה כוכבים במדריך מישלן. החל משנת 2008 מתבצעות עבודות לאבטחת התוואי שהיווה מקור תאונות רבות.
## גלריה

קובץ:Pont-en-Royans F.jpg|פונט-און-רויאן-מראה כללי.
קובץ:הגשרון של פונט-און-רויאן.jpg|הגשרון של פונט-און-רויאן.
קובץ:הגשרון של פונט-און-רויאן מצד שני.jpg|הגשרון של פונט-און-רויאן מצד שני.
קובץ:הערבה הבוכייה בפונט-און-רויאן.jpg|הערבה הבוכייה בפונט-און-רויאן.
קובץ:פונט-און-רויאן מעל הנחל.jpg|פונט-און-רויאן מעל הנחל.
קובץ:פונט-און-רויאן מבט מקרוב.jpg|פונט-און-רויאן מבט מקרוב.
קובץ:פונט-און-רויאן מעל הקמרון.jpg|פונט-און-רויאן מעל הקמרון.
קובץ:פונט-און-רויאן עם מגדל הכנסייה.jpg|פונט-און-רויאן עם מגדל הכנסייה.
קובץ:המשך פונט-און-רויאן.jpg|המשך פונט-און-רויאן.
קובץ:כרזת מוזיאון המים בפונט-און-רויאן.jpg|כרזת מוזיאון המים בפונט-און-רויאן.


## קישורים חיצוניים
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוברן-רון-אלפ: ערים
פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בוולנסיה

**פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בולנסיה** (בספרדית:** El Festival Internacional de Cine de Valencia – Cinema Jove** או בקיצור **"Cinema Jove"** - פסטיבל צעיר) הוא פסטיבל סרטים המתקיים מדי שנה בוולנסיה, ספרד, בחודש יוני מאז 1986.

המאפיין הייחודי של הפסטיבל הוא קידום יוצרי קולנוע צעירים על ידי הגבלת המשתתפים לגיל 40 בבחירה הרשמית, המורכבת משלוש קטגוריות: סרטים עלילתיים, סרטים קצרים, סדרות רשת. בנוסף, הפסטיבל מציע הקרנות מחווה ליצירות סמליות, של במאים שהותירו את חותמם על תקופתם בצעירותם, תערוכות, מפגשים מקצועיים ועוד.

הפסטיבל מאורגן על ידי מינהל התיירות, התרבות והספורט של ולנסיה, באמצעות המכון הוולנסיאני לקולנוע על שם ריקרדו מוניוז סואי ומוכר על ידי הפדרציה הבינלאומית של מפיקי סרטים (FIAPF).

## היסטוריה
בשנת 1986 ייסדה ממשלת הקהילה האוטונומית של ולנסיה את פסטיבל הקולנוע הצעיר. במקור הוא הוקדש לחינוך קולנועי אך במהרה הפך למקום מפגש בינלאומי עבור יוצרי קולנוע צעירים .

הפסטיבל נוצר במקור במטרה לתמוך ביוזמות הראשונות של במאים צעירים ליצירת סרטים. בתוך ארבע שנים בלבד, קהל היעד הגאוגרפי התרחב ברמה הארצית והבינלאומית והוקם מדור רשמי לסרטים קצרים. באופן דומה, משך הפסטיבל הוארך לשבוע אחד, מה שאפשר תוכנית מקיפה יותר ואפשר את שילובו של מדור רשמי לסרטי עלילה בשנת 1991 . מאז 2015, פסטיבל מארח גם מבחר רשמי של סדרות אינטרנט .

בנוסף לבחירה הרשמית, הפסטיבל מציע הקרנות של סרטים סמלים כדי להמשיך את רעיון החינוך הזה, שהיה משימתו העיקרית.

## פרסים
הבחירה הרשמית כוללת טקסי פרסים שונים בכל שנה, נכון ל־2023 שלוש קטגוריות הן: הסרט העלילתי הטוב ביותר, הסרט הקצר הטוב ביותר וסדרת הרשת הטובה ביותר, הזוכים מקבלים את פרס "Lune de Valence" וסכום כספי.

חברי ועדת הבחירה ממונים על ידי נשיא הפסטיבל מבין מומחים מעולם הקולנוע, וכך גם חברי חבר השופטים. אין ערעורים על החלטות חבר המושבעים או הוועדה.
## סרטים ישראלים בפסטיבל
בשנת 2004 זכה הסרט "אור" של קרן ידעיה בפרס דקל הברונזה, הפרס השלישי בחשיבותו בפסטיבל, והסרט "עטאש (צימאון)" של תאופיק אבו ואיל  בפרס הצילום.

בשנת 2009 זכה סרטם של ירון שני וסכנדר קובטי "עג'מי", בפרס הבימוי הטוב ביותר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קולנוע בספרד
קטגוריה:ולנסיה
קטגוריה:ספרד: פסטיבלי קולנוע
ראלף איינסן

**ראלף איינסן** (באנגלית: Ralph Ineson; נולד ב-15 בדצמבר 1969) הוא שחקן ומדבב אנגלי שידוע בזכות תפקידיו הקולנועיים כאמיקוס קארו בשלושת סרטי הארי פוטר האחרונים (2011-2009), ויליאם בסרט "המכשפה" (2015), האביר הירוק בסרט "האביר הירוק" (2021), ד"ר וילהלם סיברס בסרט "נוספרטו" (2024) ודיבוב ולכידת תנועה של גלקטוס בסרט היקום הקולנועי של מארוול "ארבעת המופלאים: צעדים ראשונים" (2025). תפקידיו הטלוויזיוניים הידועים היו דמותו של כריס פינץ' בסדרה הבריטית "המשרד" (2001), דאגמר קלפג'ו ב"משחקי הכס" (2012) וניקולאי טרקנוב ב"צ'רנוביל" (2019). עבודת הדיבוב שלו במשחקי וידאו כוללת את דיבוב דמויותיהם של צ'ארלס ויין במשחק הווידאו "Assassin's Creed IV: Black Flag" (2013), לוראת' נאהר ב"דיאבלו 4" (2023) וסיד ב-"Final Fantasy XVI (2023).

## ביוגרפיה
איינסן נולד ב-15 בדצמבר 1969 ביורק, אנגליה. הוא התחנך בבתי הספר וודלי ופוקלינגטון, ולאחר מכן למד במכללת פורנס שבאוניברסיטת לנקסטר. אחרי שנת הלימודים הראשונה שלו, הוא עבר ללנקסטר ועבד כמאבטח בבית הפקות לתיאטרון "דה דיוקס" - שם עזר בהפקה ציבורית למחזות שייקספירים בפארק ויליאמסון.

## קריירה
איינסן הופיע בשנת 1996 בוידאו קליפ "My Kingdom" של הרכב המוזיקה האלקטרונית הבריטי Future Sound of London. בהמשך, הוא שיחק בתפקיד חוזר בדמותו של כריס פינץ' בקומדיה הבריטית "המשרד". הוא כיכב בתפקיד דונלד במפורד בסיטקום המדע בדיוני Goodnight Sweetheart ובתפקיד זאק באופרת הסבון Coronation Street. בתחילת שנות ה-2000 הוא גילם את דמותו של החייל בדימוס סם ווקר בעונתה הראשונה של הסדרה "ספוקס", ותפקיד מינורי בפרק הרביעי של סדרת הדרמה "החיים האלה". בשנת 2008 הוא גילם את דמותו של פרנק מונק בפרק "Wounds" שבעונה השביעית של הסדרה "להעיר את המתים", ולאחר מכן גילם את דמותו של דאגמר קלפג'ו בעונתה השנייה של הסדרה "משחקי הכס", את ניקולאי טרקנוב ב"צ'רנוביל" ודיבב את דמותו של הצייד ב"הקריסטל האפל: עידן המרד".

תפקידיו הקולנועיים של איינסן כוללים הופעה בסרטים "ראשון האבירים" (1995) ו"ממעמקי הגיהנום" (2001). הוא גילם את דמותו של אוכל המוות אמיקוס קארו בסרטי הארי פוטר "הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם", "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 1" ו"הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2". בשנת 2014, הוא הופיע בסרט אולפני מארוול" "שומרי הגלקסיה" ובתפקיד מינורי ב"קינגסמן: השירות החשאי".

בשנת 2015, איינסן גילם את דמותו של ויליאם לצד אניה טיילור-ג'וי ב"המכשפה", סרט הבכורה של הבמאי רוברט אגרס שזיכה אותו בפרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים סאנדנס.

בשנת 2017, איינסן גילם קצין במסדר הראשון ב"מלחמת הכוכבים – פרק 8: אחרוני הג'דיי". התפקיד היה במקור גדול יותר, אך הופעתו נחתכה לתפקיד מינורי בחדר העריכה. הסצנה המחוקה ניתנת לצפייה במהדורת ה-Blu-ray של הסרט.

תפקידיו האחרונים של איינסן כוללים השתתפות בסרטים "האביר הירוק", "שחקן מספר אחת", "הבלדה על באסטר סקראגס", "כולם מדברים על ג'יימי", "מלך הצפון", "היוצר" ו"נוספרטו". איינסן יגלם את דמותו של נבל-העל גלקטוס בסרט היקום הקולנועי של מארוול "ארבעת המופלאים: צעדים ראשונים".

איינסן השתמש במבטא יורקשייר היוצא דופן שלו במגוון עבודות דיבוב, כמו קריינות לערוץ דיסקברי, דיבוב ולכידת תנועה לדמותו של צ'ארלס ויין במשחק הווידאו "Assassin's Creed IV: Black Flag", לוראת' נאהר ב"דיאבלו 4" וסידולפוס טילמון ב-"Final Fantasy XVI.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

איינסן
איינסן, ראלף
איינסן
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1969
ג'ק ויטינגהם

**ג'ק ויטינגהם** (באנגלית: **Jack Whittingham**; 2 באוגוסט 1910 – 3 ביולי 1972) היה תסריטאי ומחזאי בריטי.

## ביוגרפיה
נולד במערב יורקשייר, אנגליה וסיים את לימודיו התיכוניים ב-1929. במהלך שנות ה-30 המוקדמות היה מאורס לזמן קצר לעדה אליזבת אופילד. בין 1932 ל-1937 עבד וטינגהם עבור מספר עיתונים ובשנת 1937 הצטרף לאלכסנדר קורדה כתסריטאי בחוזה. במהלך מלחמת העולם השנייה התבסס באיסלנד עם גדוד ארטילרי. ב-1942 התחתן עם מרגוט איזובל גוך ונולדו להם בת ובן.

בין הסרטים שוויטינגהם היה שותף ליצירתם ניתן למנות את "מנדי" ושניים מסרטי ג'יימס בונד: "כדור הרעם" ו"לעולם אל תאמר לעולם לא".

ויטינגהם נפטר מהתקף לב בוולטה שבמלטה בגיל 61.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תסריטאים בריטים
קטגוריה:מחזאים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1910
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1972