open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אליס אלדרדג'

**אליס אלדרדג**' (באנגלית: **Alice Alldredge**; נולדה ב-1 בפברואר 1949) היא ביולוגית ימית ואוקיינוגרפית אמריקאית שמחקרה עוסק בשלג ימי, פלנקטון, חלקיקי הג'ל TEP במי ים, ובמחזור הפחמן. מחקרה נערך במעבדתה באוניברסיטת קליפורניה, סנטה ברברה ובשיתוף עם רשת  בפולינזיה הצרפתית.

## ביוגרפיה
אליס לואיס אלדרדג' נולדה ב־1949 בדנוור, קולורדו, ארצות הברית. בזמן שאביה, שהיה מהנדס כימי, הכניס אותה למדע, אלדרדג' מספרת שאמה הספרנית הייתה המודל לחיקוי האמיתי, שלימדה אותה שאישה יכולה לעשות כל מה שתרצה. לאחר שהשלימה תואר ראשון בביולוגיה בקארלטון קולג' בשנת 1971, היא המשיכה לדוקטורט באוניברסיטת קליפורניה-דייוויס ב־1975. לאחר קבלת הדוקטורט המשיכה ישירות למחקר פוסט-דוקטורנט במכון האוסטרלי למדעי הים אותו השלימה בין השנים 1975-1976

בשנת 1976, אלדרדג' הצטרפה לפקולטה של אוניברסיטת קליפרוניה, סנטה ברברה. שם ביצעה מחקרים על שלג ימי הנוצר מאצות, חיידקים, חומרי צואה ופסולת. השלג יכול לקחת שבועות לשקוע לקרקעית האוקיינוס, שם הוא מהווה מקור מזון עיקרי לפלנקטון. היא מצאה ששלג ימי שוקע במהירות המספיקה לספק כמויות משמעותיות של פחמן אורגני לאוקיינוס. מחקרים אלה וגילויה של חלקיקי הג'ל TEP (Transparent Exopolymer Particles) שקריטיים להיווצרות שלג ימי תרמו להבנת מאפייניו, המשמעות האקולוגית שלו וקידמו באופן משמעותי את התחום.

מחוץ לעולם המדעי, אליס אלדרדג' מתעסקת במדיטציה מעל ל-25 שנים. היא מובילה קבוצת מדיטציה בסנטה ברברה, קליפורניה וקבוצת ישיבה באוניברסיטת קליפורניה, בהן היא מלמדת מדיטצית מיינדפולנס.

אליס אלדרדג' נבחרה להיות עמיתה ב (AAAS) ב־1990 וב (AGU) ב-1998. היא חלקה את מדליית הזהב של פרס הנרי בריאנט ביגלו עם דוקטור  ב־1992. ב־1996, היא קיבלה את פרס ההוראה במדע מאוניברסיטת קליפורניה, סנטה ברברה ומקארלטון קולג' ב־2011 המכירים במצוינותה בהוראה. אלדרדג' זכתה בפרס ג. אוולין האצ'ינסון מ (ASLO) ב־2008, אשר מכיר במצוינות בתחומים אלה.

אלדרדג' הייתה אחראית התכנית לתואר שני במדע ימי באוניברסיטת קליפורניה, סנטה ברברה בין השנים 1995–2004, ואחראית מחלקת האקולוגיה, אבולוציה, ומדע ימי משנת 2004. מאז שנת 2005, אליס אלדרדג' חוקרת ב־LTER (Long Term Ecological Research) שנערך ב, פולינזיה הצרפתית העוקב בין השאר אחרי איכות המים, קצב גדילת פלנקטון, רמות הבקטריה במים, ומהירות שקיעת חלקיקים במים.

## קישורים חיצוניים
* אליס אלדרדג' מקבלת את פרס ג. אוולין האצ'ינסון מ־ASLO
* אליס אלדרדג' באתר אוניברסיטת קליפורניה, סנטה ברברה
* פרסומים של אליס אלדרדג' בגוגל סקולר

## הערות שוליים

קטגוריה:ביולוגיה ימית
קטגוריה:ביולוגיות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות מכללת קרלטון
קטגוריה:בוגרי מכללת קרלטון
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס
קטגוריה:אוקיינוגרפיה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1949
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
דרשן רנגנתן

**דרשן רנגנתן** (בהינדי: **दर्शन रंगनाथन**; 4 ביוני 1941 – 4 ביוני 2001) הייתה כימאית אורגנית הודית, שביצעה עבודה פורצת דרך בתחום קיפול חלבונים. בנוסף, היא זכתה להכרה בזכות עבודותיה בנושא מכלולים על-מולקולריים , עיצוב מולקולרי, הדמיה כימית של תהליכים ביולוגיים מרכזיים, סינתזה של פפטידים היברידיים פונקציונליים וסינתזה של ננו-צינורות.

## ביוגרפיה
דרשן רנגנתן נולדה בשם דרשן מרקן ב-4 ביוני 1941 לווידאוואטי מרקן ושאנטי סווארופ בדלהי. היא התחנכה בדלהי וקיבלה תואר דוקטור לפילוסופיה בכימיה מאוניברסיטת דלהי בשנת 1967. היא עסקה כמרצה, והתמנתה בהמשך לראש המחלקה לכימיה במכללת מירנדה  בדלהי. היא זכתה במלגת מחקר מהוועדה המלכותית לתערוכה של 1851 , מה שאפשר לה לבצע מחקר בתר דוקטורט באימפריאל קולג' בלונדון. במחקרה זה היא חקרה תרכובות כמו cycloartenol, סוג של סטרול צמחי המצוי בפרי הג'קפרוט.

בשנת 1970 פגשה דרשן את הכימאי סוברמניה רנגנתן , בהרצאה בה השתתפה בכנס ההודי-סובייטי על חומרים טבעיים. השניים נשאו באותה השנה ונולד להם ילד אחד. השניים שתפו פעולה גם בתחום המדעי וחברו יחד מספר מאמרים מדעיים כולל "Art in biosynthesis: the synthetic chemist's challenge", "Challenging problems in organic reaction mechanisms". בנוסף, היא כתבה יחד איתו סדרת מאמרים על הבעיות המרכזיות הנוכחיות בתחום הכימיה אורגנית.

דרשן רנגנתן אובחנה במחלת סרטן השד ב-1997, ונפטרה ביום הולדתה ה-60, בשנת 2001. משנת 2001 מתקיימת אחת לשנתיים הרצאת זיכרון לזכרה ביוזמת בעלה וזאת במסגרת האקדמיה ההודית למדעים. ההרצאה מועברת על ידי מדענית פורצת דרך שהביאה לתרומה יוצאת דופן בכל תחום מדעי או טכנולוגי.

## קרירה
בשנת 1970 החלה דרשן מחקר במכון הטכנולוגי ההודי בקנפור , ללא מלגה. לאחר מכן, בשנת 1993 עבדה במעבדת המחקר האזורית בטריוונדרום, וב־1998 הצטרפה ל בהיידראבאד, שם התקדמה לתפקיד סגנית מנהלת המעבדה. תקופה זו האיצה רבות את התקדמותה בתחום, תוך כדי שיתופי פעולה עם מדעניות נחשבות כגון איזבלה קרל.

רנגנתן התמחתה בשחזור תהליכים ביוכימיים טבעיים במעבדה. היא יצרה פרוטוקול שהשיג סינתזה אוטונומית של אימידאזול , מרכיב של היסטדין והיסטמין בעל חשיבות רפואית. היא גם פיתחה מערכת המדמה את פעילות מעגל האוריאה. במהלך הקריירה שלה, היא הפכה למומחית בתכנון חלבונים בעלי מגוון רחב של קונפורמציות שונות ועיצוב ננו-מבנים באמצעות פפטידים בהתארגנות עצמית .

היא הייתה עמיתת באקדמיה ההודית הלאומית למדעים. היא גם זכתה בפרס קרן אלה ונקטה ראמה ראו, מלגת שנת המאה לג'ווהרלל נהרו, פרס האקדמיה למדעים של העולם השלישי בכימיה בשנת 1999 על עבודתה בכימיה ביו-אורגנית, והפרס הרצאות של Sukh Dev Endowment.

בעת פטירתה, דרשן רנגנתן הייתה הכימאית האורגנית הפעילה ביותר בהודו, בעלת פרסומים בכתבי עת מובילים, ביניהם תריסר פרסומים בחמש השנים האחרונות לחייה ב-The Journal of the American Chemical Society, שישה ב-Journal of Organic Chemistry ועוד שלל באחרים. היא נבחרה כעמיתת האקדמיה ההודית למדעים והאקדמיה הלאומית למדע ההודית וזכתה בעוד הצטיינויות רבות במהלך הקריירה. הפרס האחרון בו זכתה בשנת 1999, שנתיים לפני מותה, היה פרס האקדמיה של העולם השלישי למדעים (The Third World Academy of Sciences) בתחום הכימיה. הפרס ניתן לה על תרומתה הבולטת לכימיה ביו-אורגנית, ובפרט לעיצוב כימי, מכלולים על-מולקולריים, סינתזה של פפטידים היברידיים פונקציונליים, סימולציה כימית של תהליכים ביולוגיים מרכזיים וסינתזה של ננו-צינורות.

## לקריאה נוספת
* דרשן רנגנתן: קורות חיים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מדעניות הודיות
קטגוריה:כימאיות
דורותי לביניה בראון

**דורותי לביניה בראון** (באנגלית: **Dorothy Lavinia Brown**; 7 בינואר 1919 – 13 ביוני 2004) הייתה המנתחת השחורה הראשונה במדינות הדרום של ארצות הברית, והאישה הראשונה שנכנסה אל הקונגרס הבינלאומי של המכללה האמריקאית לכירורגים. היא הייתה האישה השחורה הראשונה שנבחרה לבית הנבחרים של טנסי.

## ביוגרפיה
דורותי לביניה בראון נולדה בפילדלפיה, פנסילבניה. וכמה שבועות אחרי שנולדה, היא ואמא שלה עברו לצפון ניו יורק. אמא שלה השאירה אותה כשהייתה בת חמישה חודשים בבית היתומים טרוי. בראון הייתה ילדה חכמה והתחילה להתעניין ברפואה אחרי שעברה כריתת שקדים בגיל חמש. כאשר הייתה בת 13, אמה הביולוגית לקחה אותה מבית היתומים, אולם דורותי ניסתה לברוח מהבית לבית היתומים חמש פעמים. בגיל 15, ברחה מהבית פעם נוספת ורשמה את עצמה לתיכון טרוי. מנהל בית הספר מצא לה בית אמנה - בית משפחת ווסלי רדמון.

בראון סיימה את התיכון בראש כיתתה ב-1937, וסיימה שנייה בכיתתה במכללת בנט ב-1941. בשנת 1944 התחילה ללמוד רפואה במכללת הרפואה מהרי וקיבלה את התואר ב-1948. היא התמחתה שנה בבית החולים הרלם בניו יורק, ולאחר מכן עברה לבית החולים ג'ורג' האברד ב-1949 להתמחות שנמשכה 5 שנים. ב-1955 קיבלה דרגת פרופסורית לכירורגיה. ובין השנים 1966 ו-1968 עבדה בבית המחוקקים של טנסי.

ב 1956 אימצה תינוקת, לבקשת מטופלת שלה. בתור מחווה לאמא החורגת שלה, היא החליטה לקרוא לילדה לולה דניס בראון, ולאחר מכן אימצה עוד ילד בשם קווין. ב־13 ביוני 2004, בראון מתה מדום לב בנשביל, טנסי, כשהיא בת 85.

במהלך מלחמת העולה השנייה דורותי ליוותה דוקטור ועבדה בתור מפקחת במחלקה בצבא.

בשנת 1955 דורותי נהייתה פרופסור לכירורגיה ומ-1957 עד 1983 היא הייתה המנתחת הראשית בבית החולים ריברסייד שבנשביל.

בין השנים 1966 – 1968 היא הייתה גם חברה בבית הנבחרים של טנסי, ובכך הייתה האישה השחורה הראשונה שנבחרה לבית המחוקקים. שם היא הציעה הצעת חוק לשינוי החוק של המדינה לגבי אישור חוקי של הפלה במקרים מסוימים. בנוסף על כך המהלך זמנה שם היא מימנה חלקית חקיקה שהכירה בשבוע היסטורית השחורים שהתפתח לחודש היסטוריית השחורים.

לאחר תקופתה בבית המחוקקים של טנסי דורותי עברה להיות פרופסור לרופאה באופן מלא בבית החולים ריברסייד, ואפילו עזרה בבתי חולים אחרים. בנוסף על כך עם כל הידע ברפואה שצברה עם השנים, דורותי החליטה להיות פרופסורית לניתוחים במכללת הרפואה מהרי, איפה שהיא למדה בעבר. זאת ועוד דורותי גם הייתה יועצת למכוני בריאות לאומיים כמו במכוני הלב, ריאה ודם.

דורותי הייתה גם חלק מחבר הנאמנים של המכללה בנט ודיברה בפנלים שעוסקים בבעיות מדעיות, דתיות, תרבותיות, רפואיות ועוד.

### פרסים
* בשנת 1993 דורותי לביניה בראון זכתה בפרס ההומניטרי של הקרן קרנגי.
* בשנת 1994 דורותי לביניה בראון זכתה בפרס הורציו אלג'ר, שמוענק למנהיגים יוצאי דופן, שהשיגו גדולה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פילדלפיה: אישים
קטגוריה:חברי האספה הכללית של טנסי
קטגוריה:כירורגיות
קטגוריה:כירורגים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1919
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1919
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2004
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004
פרנסס קלייר קירוואן

**פרנסס קלייר קירוואן** (באנגלית: **Frances Clare Kirwan**; נולדה ב-21 באוגוסט 1959) היא פרופסור בריטית למתמטיקה באוניברסיטת אוקספורד. את מרבית לימודיה ומחקרה היא ביצעה באוניברסיטאות אוקספורד וקיימברידג' שבבריטניה, ובאוניברסיטת הארוורד הנמצאת בארצות הברית. המחקרים שלה התרכזו במבנה אובייקטים גאומטריים- חקירת אובייקטים בגאומטריה אלגברית, בעזרת מיון של האובייקטים לקבוצות. הגילויים שלה משמשים פיזיקאים להבנת מודלים מתמטיים תאורטיים של היקום שלנו.

העבודה והמחקר שלה זיכו אותה בפרסים ומעמדות יוקרתיים, כגון פרס וויטהד של החברה המתמטית בלונדון בשנת 1989, ופרס סוניור וויטהד של החברה המתמטית בלונדון, בשנת 2013. מעבר לכך, היא אף הייתה נשיאת הקבוצה בין השנים 2004-2006. לאורך שנות המחקר שלה, היא פרסמה ארבעה ספרים.

## השראה ופעילות בתחום המתמטיקה
### התפתחות בתחום האקדמי
קירוואן סיפרה שאחד הזיכרונות הראשונים שלה מתחום המתמטיקה הוא זיכרון בו אביה מנסה להסביר לה מדוע סכום הזוויות בכל משולש הוא 180 מעלות. הרעיון לפיו ניתן להוכיח ולבסס טענות גאומטריות מאוד הלהיב אותה. היא השלימה את לימודי הדוקטורט שלה באוניברסיטת אוקספורד בשנת 1984, קיבלה את תואר ה"פרופסור" ב־1996, ובין השנים 2004–2006 היא הייתה נשיאת החברה המתמטית של לונדון.

### פעילות לקידום נשים בתחום המתמטיקה
בריאיון שערכה לאחר שזכתה בפרס לנשים במדע בשנת 2023 (2023 For Women In Science International Awards), היא שיתפה שהיא מרגישה בת מזל, כיוון שכאשר היא התחילה את התואר השני שלה בפקולטה למתמטיקה של אוניברסיטת אוקספורד, כבר היו כ־10 נשים שהיו חלק מהמחלקה למתמטיקה. מאז ומתמיד היו בסביבתה נשים מתמטיקאיות שהיוו עבורה מנטוריות, והיא הייתה יכולה לשאוב מהן השראה וללמוד מהן. היא אף הוסיפה, שהיא פונה לכל אישה הרוצה לעשות דוקטורט במתמטיקה, וממליצה לה בחום לעשות זאת.

## תחום המחקר
קירוואן היא פרופסור למתמטיקה, העוסקת בתחום הגאומטריה האלגברית. גאומטריה אלגברית, היא תחום מרכזי בענף המתמטיקה, העוסק בחקר ביטויים, עקומות, ועוד, אשר יכולים לבוא לידי ביטוי גם כמשוואות אלגבריות וגם כאובייקטים גאומטריים.

היא מתארת את המחקר שלה כ"ניסיון להבין אובייקטים בגאומטריה אלגברית, בעזרת מיון האובייקטים". כחלק מן המחקר, ולאורכו, היא גם התעסקה ונעזרה בתחום המתמטי "יריעות אלגבריות" (Moduli Spaces). היא אף הציגה נוסחא מתמטית, הנקראת "מפת קירוואן" ("Kirwan map"), על שמה, שנועדה לסייע בחקר יריעות אלגבריות.

## ספרים שפרסמה
קירוואן פרסמה מספר ספרים בעקבות מחקריה, ביניהם:

* "Cohomology of quotients in symplectic and algebraic geometry" שפורסם בשנת 1984
* "Complex algebraic curves" שפורסם בשנת 1992
* "Geometric invariant theory" שפורסם בשנת 1994 בשיתוף דייוויד ממפורד וג'ון פוגרטי
* "An introduction to intersection homology theory" שפורסם בשנת 2006 ונכתב יחד עם ג'ונתן וולף.



## פרסים שבהם זכתה

* London Mathematical Society Whitehead Prize, 1989
* London Mathematical Society Senior Whitehead Prize", 2013"
* DBE", 2014"
* Royal Society Sylvester Prize", 2021"
* L'Oréal-UNESCO For Women in Science Awards Laureate for Europe", 2023"
* London Mathematical Society Polya Prize", 2023"


## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאיות בריטיות
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1959
פטסי אוקונל שרמן

**פטסי אוקונל שרמן** (באנגלית: **Patsy O’Connell Sherman**; 15 בספטמבר 1930 - 11 בפברואר 2008) היא כימאית אמריקאית שיצרה את ה־Scotchgard, פולימר שיכול להדוף שמן ומים מבגדים ואחד מהמוצרים הנפוצים ביותר בדחיית כתמים והסרת לכלוך. היא זכתה במספר פרסים והחזיקה ב-16 פטנטים, מתוכם 13 יחד עם עמיתה, סם סמית'.

## קורות חיים
נולדה כפטסי אוקונל וגדלה במיניאפוליס, מינסוטה. אביה של פטסי היה סקרן לגבי המדע והיווה דוגמה לפטסי. פטסי גדלה במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר נשים לקחו על עצמן עבודות אשר נחשבו באופן מסורתי עבודות של גברים. בעקבות זאת פטסי בחרה בתחום המדע.

אוקונל שרמן למדה בתיכון מיניאפוליס צפון וסיימה את לימודיה בשנת 1948. בתיכון, שרמן סירבה לקבל את תוצאות מבחן ההתאמה לבנות שטען כי הקריירה המתאימה לה ביותר היא עקרת בית. היא התעקשה שיאפשרו לה לגשת לבדיקה שניתנה לבנים, מה שהצביע על כך שהיא צריכה להיות רופאת שיניים או מדענית.

בשנת 1952, הפכה לאישה הראשונה שסיימה תואר ראשון בכימיה ומתמטיקה ממכללת גוסטבוס אדולפוס בסנט פיטר, מיניאפוליס. ולאחר מכן התקבלה לעבודה ב-3M (חברת ההמצאות הגדולה בעולם) ועבדה שם במשך כל הקריירה שלה עד לפרישתה בשנת 1992.

פטסי נישאה להוברט שרמן ונולדו להם שתי בנות, שרילין וונדי. בתה שרילין היא כימאית בחברה בה פטסי עבדה, 3M, ובתה השנייה וונדי היא ביולוגית בעלת חברה אופטיקה.

פטסי נפטרה בשנת 2008 משבץ.

## תחום מחקרה
אוקונל שרמן עבדה בתור כימאית מחקר ב-3M ויחד עם עמיתה סם עבדה על פרויקט צבאי. סוג הדלק החדש ששימש במטוסים נטה לפרק את קווי הדלק הישנים מגומי. המשימה שלהם הייתה לפתח סוג חדש של תרכובת גומי שיכולה לעמוד בכימיקלים הקשים בדלק הסילוני החדש. תפקידה של פטסי בפרויקט היה לעבוד על flourochemicals- התרכובות בחומר גומי סינתטי.

אחר צהריים אחד, טכנאית מעבדה נשאה כוס זכוכית מלאה בתרכובת הניסוי האחרון של פטסי. הטכנאית הפילה בטעות את כוס הזכוכית, שהתנפצה והתיזה חלק מהתרכובת על נעלי הטניס הלבנות שלה. גם לאחר ניסיונות רבים פטסי ועמיתיה לא הצליחו להוריד את החומר מהנעליים. תוך זמן קצר, לנעל הטניס היה כתם לבן במקום שבו התרכובות נשפכו – באותו מקום הנעל נשארה נקייה יותר משאר חלקי הנעל ושום חומר לא הצליח לחדור. בעקבות זאת, פטסי ועמיתה סם ניגשו לנעל עם פרספקטיבה חדשה, במקום לנסות לתקן את הנעל הם ניסו ללמוד על התרכובת הפלורוכימית. לאחר שלוש שנים, פטסי וסם שיכללו את דוחה הכתמים שיצרו עבור בדי צמר וקראו לו Scotchgard™. הם לא עצרו שם והמשיכו לשכלל את נוסחת הכימיקל עד שייצרו מגוון מוצרים הניתנים לשימוש על חומרים שונים.

## פרסים
פטסי זכתה במספר פרסים במהלך חייה
* האישה הראשונה שהתקבלה לאגודת קרלטון היוקרתית של 3M ב ב־1974.
* היכל התהילה של ממציאי מינסוטה ב־1989.
* היכל התהילה הלאומי של הממציאים ב־2001.
* פרס השירות המצטיין שלJoseph M. Biedenbach לשנת 1991 האגודה האמריקנית לחינוך הנדסי.
* שרמן הייתה חברה באגודה האמריקנית לכימיה במשך למעלה מ-50 שנה, היא פרשה בשנת 1992.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מינסוטה
קטגוריה:מיניאפוליס: אישים
קטגוריה:כימאיות אמריקאיות
קטגוריה:כימאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת גוסטבוס אדולפוס
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2008
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2008
טטיאנה אפנסייבה

**טטיאנה אלקסייבנה אפנסייבה** (ברוסית: **Татья́на Алексе́евна Афана́сьев**; 19 בנובמבר 1876 – 14 באפריל 1964). הייתה מתמטיקאית ופיזיקאית רוסית הולנדית שתרמה לתחום המכניקה הסטטיסטית והתרמודינמיקה הסטטיסטית.
ממוזער|טטיאנה ופאול בזמן חתונתם
## ביוגרפיה
טטיאנה אפנסייבה נולדה בקייב, אוקראינה, שהייתה באותה תקופה חלק מהאימפריה הרוסית. אביה היה אלכסנדר אפנסייב, מהנדס בכיר במסילות הברזל האימפריאליות. הוא לקח את טטיאנה לנסיעותיו ברחבי האימפריה אך נפטר כשעוד הייתה צעירה. טטיאנה עברה לגור בסנט פטרסבורג עם דודתה סוניה ודודה פטר אפנסייב, שהיה פרופסור במכון הפוליטכני בסנט פטרסבורג.

טטיאנה למדה בבית ספר להוראה בסנט פטרסבורג עם התמחות במתמטיקה ומדעים. אחרי שסיימה את לימודיה בבית הספר, התקבלה לאוניברסיטת הנשים של סנט פטרסבורג, שם היא למדה מתמטיקה ופיזיקה תחת אורסט חבולסון. בשנת 1902 עברה לאוניברסיטת גוטינגן שבגרמניה. שם היא המשיכה את לימודיה עם פליקס קליין ודייוויד הילברט ופגשה את פאול ארנפסט, בעלה לעתיד.

פאול ארנפסט עבר לגוטינגן בשנת 1901, גם הוא כדי ללמוד תחת קליין והילברט. שניהם השתתפו בקורסים של קליין והילברט. באחת מפגישות מועדון המתמטיקה תהה ארנפסט מדוע טטיאנה לא הגיעה לפגישות המועדון וגילה שזה בגלל איסור על השתתפות נשים במועדון. ארנפסט ערער את החוק והצליח לשנותו, וכך התחילה חברותם שהובילה לנישואיהם ב-1904.

פאול וטטיאנה נשארו בווינה למרות העובדה שפאול היה מובטל. בתם הראשונה, טטיאנה פבלובנה ארנפסט, נולדה באוקטובר 1905 בווינה. הם חזרו לגוטינגן בספטמבר 1906 בתקווה שיהיו לפאול אפשרויות תעסוקה, אך לא היו.

בשנת 1907 עברו לסנט פטרסבורג בחיפוש אחרי מקום בו יוכלו להרגיש בבית, עקב הרגשות המעורבים של ארנפסט על האנטישמיות במדינתו. מכיוון שברוסיה לא הוכרו נישואים בין שתי דתות שונות, טטיאנה ופאול נטשו את דתם רשמית (טטיאנה הייתה נוצריה רוסית אורתודוקסית ופאול היה יהודי).

הם גרו בסנט פטרסבורג חמש שנים ובזמן הזה הקימו קולוקוויום פיזיקה לא פורמלי. בשנת 1910 נולדה בתם השנייה אנה. ב-29 בספטמבר 1912 קיבל פאול משרת פרופסור באוניברסיטת ליידן והמשפחה עברה להתגורר שם. ב-1915 נולד בנם הראשון פאול, וב-1918 נולד בנם השני וסילי, שסבל מתסמונת דאון והתקשה פיזית ומנטלית. פאול האב סבל מהערכה עצמית נמוכה ואחרי לידתו של וסילי גם מדיכאון ועצב רב על מצבו של בנו הצעיר.

ב-25 בספטמבר 1933 ירה ארנפסט בבנו וסילי בחדר ההמתנה של מכון פרופסור וואטרינג באמסטרדם, שם טופל הבן, ולאחר מכן ירה בעצמו. בעיתונות ההולנדית דווח רק על מותו הלא צפוי ועל הישגיו. לאחר האירוע שבה טטיאנה לגור בליידן. 6 שנים אחר כך, בשנת 1939, בנה פאול נהרג במפולת שלגים בזמן שעשה סקי באלפים.

## פועלה
בשנת 1912 פורסם המאמר הגדול "Begriffe Grundlagen der statischen Auffassung in der Mechanik" או "היסודות הרעיוניים של הגישה הסטטיסטית במכניקה". הגרסה באנגלית פורסמה בשנת 1959.

טטיאנה פעלה לקדם את לימודי המתמטיקה ברוסיה ובהולנד, שם פרסמה מגזין על הדידקטיקה של המתמטיקה שפורסם תחת השם ”Euclid". בנוסף, טטיאנה הייתה הכוח המוביל בקבוצת העבודה במתמטיקה של איגוד החינוך לחדשנות. קבוצת העבודה תרמה רבות לקידום לימודי המתמטיקה בהולנד במיוחד אחרי מלחמת העולם השנייה.

בנוסף לפעילותה לקידום לימודי המתמטיקה, טטיאנה המשיכה לפרסם מאמרים כמו: "Die Grunglagen der Thermodynamik" (חוקי הבסיס של תרמודינמיקה), " On the use of the notion of 'probability' in physics" (השימוש של הרעיון של הסתברות בפיזיקה) ועוד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאיות רוסיות
אלזדה קלובר

**אלזדה קלובר** (באנגלית: **Elzada Clover**; 1980–1897) הייתה בוטנאית אמריקאית, ששימשה כפרופסורית באוניברסיטת מישיגן בין השנים 1960–1967. קלובר הייתה האישה הראשונה שהשלימה שייט בסירה לאורך נהר הקולורדו בגרנד קניון, והראשונה לזהות ולמיין מעל חמישים סוגי צמחים הנמצאים בו. ממצאיה של קלובר תרמו רבות לתחום הבוטניקה במאה העשרים, והוכיחו שגם נשים מסוגלות לפרוץ דרך בעולם המדע.

## ביוגרפיה
אלזדה קלובר נולדה ב־12 בספטמבר 1897 באובורן, נברסקה. היא הייתה השביעית מתוך תשעת הילדים של מיינרד פרנץ' קלובר ושרה גייטס קלובר. לאחר מות אמה, בשנת 1913, קלובר למדה בתיכון בעיירה קרובה בשם פרו, ושם הוכשרה לעסוק בהוראה.

בשנת 1917 התחילה ללמד בבית ספר קטן בעיירה תקמה. לאחר שבע שנים שבהם עבדה בנברסקה, היא עברה עם אביה לטקסס ושם המשיכה לשמש מורה. בשנת 1930, חזרה לעיירה פרו ושם נרשמה למכללה וקיבלה תואר ראשון. לאחר מכן, למדה קלובר באוניברסיטת מישיגן לתואר מוסמך ודוקטור לפילוסופיה בבוטניקה. לצורך התזה שלה, היא חקרה את הצמחים בעמק ריו גרנדה. בשנת 1935, מונתה למורה לבוטניקה באוניברסיטה בה הוסמכה לדוקטורט. בנוסף, מונתה לסגנית-משגיחה בגנים הבוטניים של האוניברסיטה. בשנת 1957 קלובר מונתה למשגיחה בתפקיד מלא בגנים הבוטניים באוניברסיטת מישיגן, ובשנת 1960 היא קיבלה תואר פרופסורית לבוטניקה באוניברסיטה. קלובר עזרה להקים את אוסף הקקטוסים והסוקולנטים באוניברסיטה.

### גילוייה בגרנד קניון
בתחילת שנת 1938 לקלובר היה רעיון לצאת למשלחת לגרנד קניון יחד עם ידידה, נורמן נווילס, שהוריו היו בעלי הצריף שבו גרה קלובר. קלובר הציגה את רעיונותיה לאוניברסיטת מישיגן וקיבלה מימון למשלחת, בהבטחה שהיא תביא דגימות בוטניות מהגרנד קניון שישמשו למחקר באוניברסיטה. קלובר ונווילס החליטו שהם צריכים עוד ארבעה אנשים למשלחת, לכן, קלובר הזמינה תלמיד מאוניברסיטת מישיגן, יוג'ין אטקינסון, ומורה לבוטניקה ששמה לויס ג'ותר, ונווילס הזמין צייר ששמו מר גיסבון ומודד גאולוגי ששמו דון האריס.

לצורך המשלחת, נווילס והאריס בנו שלוש סירות בעבודת יד. המשלחת יצאה לדרך ב־20 ביוני 1938 מעיירה ששמה הגרין ריבר ביוטה והסתיימה ב-1 באוגוסט 1938 באגם מיד שבאריזונה. המסע ארך 43 ימים ואורכו היה יותר מ־650 מיילים (1,000 ק"מ). המשלחת חידשה הרבה דרכים מדעיות בהבנת הצומח בגרנד קניון ואספה הרבה דגימות צמחים מנהר הקולורדו. אף על פי שחשיבות הממצאים הבוטניים שנאספו במשלחת אכזב במעט את האוניברסיטה, קלובר עשתה היסטוריה בכך שהייתה לאישה הראשונה (ביחד עם לויס ג'ותר) לשוט בסירה לאורך נהר הקולורדו בגרנד קניון. במהלך השנים שאחרי המסע, הרבתה להרצות בפני אנשים על אותו שיט.

קלובר כתבה שני ספרים ביחד עם לויס ג'ותר על המחקר שלהן בשנת 1938:
* "Floristic Studies in the Canyon of the Colorado and Tributaries" (1941)
* "Cacti of the canyon of the Colorado River and tributaries" (1944).

קלובר נפטרה ב-2 בנובמבר 1980, בגיל 83.

## קישורים חיצוניים
* סיכום קורות חייה של אלזדה קלובר, University Of Michigan Library.
* קורות חייה של אלזדה קלובר, Global Plants.
* נשים במדע: אלזדה קלובר, Matthaei Botanical Gardens, Emily Welch
* קורות חייה של לויס ג'ותר, Arizona Archives Online

קטגוריה:אמריקאים ילידי נברסקה
קטגוריה:בוטנאים אמריקאים
קטגוריה:בוטנאיות
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1897
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1897
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1980
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1980
פרנסס הארדקאסל

**פרנסס הארדקאסל** (באנגלית: **Frances Hardcastle**; 13 באוגוסט 1866 – 26 בדצמבר 1941) הייתה מתמטיקאית בריטית, חברה באגודה האמריקאית למתמטיקה, שמחקריה תרמו לתורה של חבורת סימטריות נקודתית.

## קורות חייה ופועלה
### תחילת דרכה
פרנסס הארדקאסל, נולדה בשנת 1866 בצ'למספורד שבמחוז אסקס, בריטניה למשפחה של חוקרים ומדענים. אביה של אמהּ היה האסטרונום ג'ון הרשל, ושניים מארבעת אחיה עסקו במדע.

את תחילת דרכה במדע התחילה הארדקאסל בגירטון קולג', קיימברידג', שם הייתה בין הנשים הראשונות אשר הורשו בשנת 1888 לצפות בהרצאות בנושאי המתמטיקה. באותה תקופה נשים הורשו רק לצפות בהרצאות ולהיבחן, אך לא לסיים את הלימודים. בשנת 1891 עברה הארדקאסל את החלקים הראשון והשני של מבחני הגמר במתמטיקה .

### לימודים ומחקר
ב-1893 הפליגה הארדקאסל לארצות הברית. אחרי הפוגה קצרה שבה לאנגליה, אך חזרה לאמריקה ללימודים באוניברסיטת שיקגו בזכות מלגה מיוחדת. את לימודיה המשיכה במכללת ברין מאר לנשים, פנסילבניה. המנחה שלה הייתה המתמטיקאית המובילה שרלוט סקוט. בברין מאר ערכה מחקר בתחום "חבורת סימטריות נקודתית" ועבודתה הובילה למספר מאמרים שהתפרסמו בין היתר ב-*Bulletin Of The American Mathematical Society*.

בתקופה זו תרגמה הארדקאסל לאנגלית את עבודתו של פליקס קליין, *Über Riemanns Theorie der algebraischen Functionen und ihrer Integrale*. הספר יצא לאור בשנת 1893, תחת השם Riemann's theory of algebraic functions and their integrals: a supplement to the usual treatises ("התיאוריה של ריימן על הפונקציות האלגבריות והאינטגרלים שלהם – תוספת לחיבורים הרגילים").

הארדסטל התקבלה ב-1894 כחברה באגודה האמריקאית למתמטיקה, והייתה בין הנשים הראשונות שצורפו לאגודה זו.
ב-1895 התקבלה ללימודי המשך לתארים מתקדמים באוניברסיטת קיימברידג' ובתוך שנים ספורות פרסמה מחקרים אחדים בנושא חבורת סימטריות נקודתית. ב-1903 קיבלה תואר באוניברסיטת לונדון, וב-1905 הוענק לה תואר מטעם טריניטי קולג', דבלין.

### פועלה לקידום מעמד הנשים
הארדקאסל הייתה פעילה בתנועה לקידום מעמד האישה ומילאה בה תפקידי מפתח. עד 1909 שימשה כמזכירת האיחוד הלאומי למאבק למען מתן זכות בחירה לנשים (NUWSS) . הארדקאסל כתבה מכתבים לא מעטים למערכת הטיימס הלונדוני, בהם חזרה והדגישה את החשיבות שיש לנשים בתחומים מדיניים.

הארדקאסל הייתה אחת מ-156 נשים בריטיות שתמכו בפומבי במטרות הקונגרס הבינלאומי, שנערך בהאג באפריל 1915 ובו הועלו התביעות להסדרת סכסוכים בינלאומיים באמצעים אחרים מלבד מלחמה ולהענקת פתחון פה לנשים בנושאים מדיניים.

פרנסס הארדקאסל מתה ב-1941 בקיימברידג'. את עזבונה והורישה לחברתה לחיים, הרופאה אתל ויליאמס .
## פרסומים עיקריים

* "Observation on the modern theory of point - groups" (1897), in: *American Mathematical Society Bulletin*
* "Theorem concerning the special systems of point – groups on a particular type of base – curve" (1898), in: *Proceeding of the London Mathematical Society*
* "Present state of the theory of point – groups" (1902), in: *British Association Report*


## קישורים חיצוניים
* 
*  A.E.L. Davis, "Hardcastle, Frances (1866–1941)", **, 2004

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאיות בריטיות
קטגוריה:סופרג'יסטיות בריטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1866
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1866
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1941
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1941
בריינה קרא

**בריינה רבקה קרא** (באנגלית: **Bryna Rebekah Kra**; נולדה ב-6 באוקטובר 1966) היא מתמטיקאית אמריקאית שמחקרה עוסק בעיקר בתורה הארגודית. בין תרומותיה הבולטות נמצאות עבודותיה על הקשר בין דינמיקה על מרחבים הומוגנים של חבורות נילפוטנטיות, ממוצעים ארגודים במערכות דינמיות כלליות, ותורת המספרים החיבורית. כיום קרא היא פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת נורת'ווסטרן ומחזיקת הקתדרה על שם שרה רבקה רולנד. הייתה ראשת האגודה האמריקאית למתמטיקה בין השנים 2023 ו-2025.

## ביוגרפיה
בריינה קרא נולדה ב-6 באוקטובר 1966 בבוסטון. אביה, ארווין קרא, היה גם הוא מתמטיקאי, ולכן כבר מילדותה המתמטיקה הייתה חלק מחייה. כתוצאה מהסביבה שבה התחנכה, תמיד ידעה שתחום המתמטיקה מעניין אותה, גם לפני שידעה שתרצה לעסוק בו.

### קריירה אקדמית
קרא למדה לתואר ראשון באוניברסיטת הרווארד וקיבלה את תואר הדוקטור בשנת 1995 מאוניברסיטת סטנפורד. בהמשך עבדה קרא במספר משרות פוסט-דוקטורט, ובשנת 2000 מונתה כחברת סגל באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה. לאחר ארבע שנים עברה לאוניברסיטת נורת'ווסטרן. קרא נשארה שם עד היום, ובשנת 2013 היא מונתה כפרופסור שרה רבקה רולנד (Sarah Rebecca Roland Professor) למתמטיקה. בנוסף לתפקידה באוניברסיטה, קרא גם חברה באיגודים רבים המתמחים במתמטיקה ומדעים מדויקים. בשנים 2009 עד 2012 קרא כיהנה כיו"ר המחלקה למתמטיקה. בין 2023 ו-2025 כיהנה כראשת האגודה האמריקאית למתמטיקה.

במהלך השנים הוענקו לקרא פרסים, תארים, ומלגות רבות. בשנת 2006 הוזמנה לדבר בקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים, ובאותה שנה הוענקה לה מלגת המאה (Centennial) של ה-AMS (האגודה האמריקאית למתמטיקה). בשנת 2010 זכתה בפרס לוי קוננט של האיגוד האמריקאי למתמטיקה ובשנת 2012 נכנסה למחזור הראשון של עמיתי האיגוד האמריקאי למתמטיקה. בשנת 2019 נשאה את הרצאת נתר.
ב-2020 היא קיבלה את פרס ״התוכניות שעושות את ההבדל״ של האיגוד האמריקאי למתמטיקה לאחר שייסדה את התוכנית ״הזדמנויות מחקר לנשים בוגרות. (Graduate Research Opportunities for Women - GROW). בשנת 2022 קרא זכתה בשני פרסים מאוניברסיטת נורת'ווסטרן, פרס הפרובסט לשירות סגל מופתי ופרס דורותי אן וקלרנס ל.ור סטיג למחקר יוצא דופן. 

בנוסף קרא היא חברת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים (2016), האקדמיה הלאומית למדעים (2019) והאגודה לנשים במתמטיקה (2023).

## מחקר
בריינה קרא עוסקת בתחום תורה הארגודית, תחום זה חוקר את התכונות/מאפיינים של מערכות דינמית. קרא מתארת מערכת דינמית כמרחב תאורטי עם כללים מסוימים שדרכם ניתן לדעת מה קורה בכל נקודה במרחב. המטרה המרכזית של תחום המחקר שלה הוא לאפשר לחזות התנהגות ארוכת טווח של המערכת הזאת כאשר מיישמים את הכלל שוב ושוב.

התגלית העיקרית שאותה מצאה קרא הוא קשר בין חבורות נילפוטנטיות והמשטחים ההומגניים שלהן לדפוסים בקבוצות של מספרים שלמים. קשר זה מאפשר לנתח דפוסים של קבוצות המספרים האלו. על התגליות המתמטיות האלה, קרא כתבה ספר בשיתוף פעולה עם ברנרד הוסט. הספר יצא בשנת 2018.

התגליות של קרא ועבודתה בתחום הובילו לפיתוח הקשרים בין  משפטי מבנה בדינמיקה לקומבינטוריקה אינסופית והיוו השראה להתפתחויות רבות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאיות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:נושאות הרצאת נתר
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1966
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
פרנסס גרטרוד מקגיל

**פרנסס גרטרוד מקגיל** (באנגלית: **Frenecs Gertrude McGill**; ) הייתה בקטריולוגית, קרימינולוגית ופתולוגית משפטית. פרנסס שימשה כפתולוגית המשפטית הראשונה של קנדה ונחשבת חלוצה בתחום. הלהט של מקגיל לפתור תעלומות פליליות זיכה אותה בכינוי הלא רשמי "שרלוק הולמס מססקצ'ואן".

## ראשית חייה והשכלתה
פרנסס גדלה בחווה במינדוסה, בדרום מערב מניטובה ולה שלושה אחים, חלק מהמקורות מציינים כי שנת הולדתה של מקגיל היא 1877 אך רוב המקורות מעידים על כך שנולדה בשנת 1882. בשנת 1900 שני הוריה של מקגיל, הנרייטה וגמור ואדוארד מקגיל נפטרו ממחלת הטיפוס. עם סיום לימודיה בבית הספר בוויניפג שקלה קריירה בתחום המשפט אך לבסוף החליטה ללכת בעקבות אחיה הרופא ואחותה האחות, ולמדה רפואה באוניברסיטת מניטובה. על מנת לממן את לימודיה עבדה מקגיל בהוראה בתקופת הקיץ. מקגיל סיימה תואר ברפואה בשנת 1915 וקיבלה את פרס הדיקן ואת מדליית הזהב של האצ'ינסון על המעמד האקדמי הגבוה ביותר. לאחר סיום לימודיה התמחתה במשך שנה בבית החולים של ויניפג, ובתום ההתמחות שבה ללימודים והמשיכה לתואר שני במעבדה המחוזית.

## קריירה מקצועית
מקגיל התקבלה לעבוד כבקטיריולוגית במחלקת הבריאות של ססקצ'ואן ברג'ינה בשנת 1918 (באותה שנה פרצה מגפת השפעת הספרדית שהרגה בקירוב כ-50,000 קנדים). בשנת 1920 עברה מקגיל לתפקיד פתולוגית של הפרובינציה, ולאחר שנתיים מונתה למנהלת המעבדה המחוזית. במסגרת עבודתה עסקה בעיקר בחקר מקרי מוות חשודים באמצעות יישום מדע משפטי. באותו הזמן תחום זה נחשב עדיין חדש יחסית בקנדה, מקגיל כאשת מקצוע מוסמכת נאלצה ואף הצליחה להימנע מהמכשולים שניצבו בפניה על עצם היותה אישה המתעסקת בתחומים מדעיים שלרוב נשלטים על ידי גברים. מקגיל נאלצה להוכיח את עצמה בפני המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה (ה-RCMP) שלכאורה לא רצו לקבל אישה פתולוגית.

מכיוון שה-RCMP לא הקים את המעבדה המשפטית הראשונה שלו עד לשנת 1937, מקגיל נדרשה לבצע את הנתיחות ואת שימור הראיות הקשורים לכוחות המשטרה, ברחבי ססקצ'ואן. החקירות חייבו אותה לעבור ממקום למקום בזמנים קצרים, לנסוע מרחקים עצומים, לעיתים גם בתנאי מזג אוויר קיצוניים. במהלך עבודתה מקגיל התגלתה כאדם חזק, שמסירותה וכוחה מוקדשים לעבודתה. כמו כן יכולותיה לבצע חקירות מבעיתות ללא היסוס הרשימו רבות את עמיתיה לעבודה, הגברים.

בשנת 1942 פרשה מקגיל מעבודתה במעבדה המחוזית במטרה לנסות להיכנס לעבודה במעבדה פרטית המתמחה במחלות עור ואלרגיות, אך מצאה עצמה חוזרת לעבוד עבור המעבדה של ה־RCMP, זאת משום שבשנת 1943 מנהל המעבדה לזיהוי פלילי של ה-RCMP ברג'יניה נהרג בהתרסקות מסוק ומקגיל נקראה לשמש כמחליפתו.

בתפקידה כמנהלת המעבדה המשיכה מקגיל לנהל חקירות ברחבי ססקצ'ואן. בנוסף היא הרצתה והכשירה שוטרים ובלשים בפסיקה רפואית, פתולוגיה וטוקסיקולוגיה. היא לימדה תלמידים כיצד לקרוא זירות פשע, ולאסוף ולשמור ראיות. היא הדגישה רבות לתלמידיה את החשיבות של חשיבה ביקורתית בעת בחינת זירת פשע. בנחישותה לחשוף את האמת ואת כלל העובדות של כל מקרה, תפקדה מקגיל גם כחוקרת רפואית וגם כבלשית משטרה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בקטריולוגיות
קטגוריה:ילידות 1877
קטגוריה:נפטרות ב-1959
ורה פדייבה

**ורה ניקולאבנה פדייבה** (ברוסית: **Вера Николаевна Фаддеева**; 1906 – 1983) הייתה מתמטיקאית סובייטית שעבדה בין השנים 1930 עד 1980 ועסקה במתמטיקה ליניארית. פרסמה עבודות רבות בסביבות שנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20 וזכתה במספר פרסים מדעיים. לאורך השנים פרסמה מאמרים רבים גם ביחד עם בעלה, דימיטרי קונסטנטינוביץ' פדייב. פדייבה נחשבת למתמטיקאית חשובה שרעיונותיה משמשים בסיס למתמטיקה בימינו.

## מחקר וקריירה
בשנת 1927, בגיל 21, התקבלה לפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה במוסד הפדגוגי בלנינגרד, אך שנה לאחר מכן עברה לאוניברסיטת לנינגראד וסיימה את לימודיה שם בשנת 1930 בהיותה בת 24.

בין השנים 1930-1934 עבדה במועצה למידות ומשקולות בלנינגראד, כשבמקביל בין השנים 1933 ל-1934 עבדה כחוקרת במכון לסייסמולוגיה של האקדמיה למדע בברית המועצות, בלנינגראד.

בשנת 1935 החלה מחקר במכון להנדסה בלנינגראד שם חקרה במשך שלוש שנים.

בשנת 1942 מונתה כחוקרת זוטרה במכון סקלטוב למתמטיקה, שם עבדה לאורך שאר הקריירה שלה. מיד לאחר התחלת עבודה במכון, באותה שנה, נאלצו ורה ומשפחתה לברוח מהעיר בזמן הפלישה של גרמניה הנאצית ללנינגראד. פדייבה ומשפחתה גרו בעיר קאזאן במשך כשנתיים, ואחריהן שבו לביתם.

בשנת 1949, פרסמה שניים מהמאמרים החשובים ביותר שלה: " The method of lines applied to some boundary problems" ו-" On fundamental functions of the operator X". מחקרים אלו דנים בבעיות בתחום המתמטיקה הליניארית, ומסקנותיהם מיושמים עד היום בתחום זה.

בשנת 1951, בגיל 45, מונתה לראש מעבדה חישובית במכון סקלטוב, תפקיד שהחזיקה עד סוף שנות עבודתה. פדייבה המשיכה לעבוד עם בעלה במכון ולחקור פונקציות מתמטיאות ומשוואות.

בשנת 1980 הכינה את המחקר האחרון שלה שעסק באלגברה ליניארית בנוסחאות מחשב, אך לא הספיקה לערוך את החישובים והמאמר פורסם בשנת 1984.

לאורך הקריירה שלה פרסה פדייבה למעלה מ־40 מאמרים לבדה וכ20 מאמרים ביחד עם בעלה.

ורה פדייבה נפטרה 15 באפריל 1983, בהיותה בת 76.

## משפחתה
פדייבה נולדה ב־20 בספטמבר 1906 למתמטיקאי ניקולאי זמיאטין, בעיר טמבוב באימפריה הרוסית (כיום רוסיה). היא התחנתה בגיל 24 עם המתמטיקאי דימיטרי פדייב, ונולדו להם שלושה ילדים, בהם לדוויג פדייב, שגדל להיות מתמטיקאי ואסטרופיזיקאי פורץ דרך.

## ספרה
בשנת 1950 פדייבה הוציאה לאור ספר ביחד עם הקולגה שלה, מארק גביורין, והיה הכתב המפורסם ביותר שלה: שיטות חישוביות של אלגברה ליניארית (Computational methods of linear algebra). הספר, שהיה הראשון מסוגו בתחום, תיאר את האלגברה הליניארית, הציע פטרונות לפטירת משוואות ליניאריות והסביר את החישוב של השורש הריבועי. בשנת 1959 תורגם ספרה של פדייבה למספר שפות ותפס תאוצה והפשעה רבה במערב ובשנת 1960 הורכב ונכתב מחדש, בשנה זו זכתה ורה בפרס המדיני של ברית המועצות למדע על הספר. 3 שנים לאחר מכן פורסם הספר המחודש באנגלית.

## קישורים חיצוניים
* 
* The method of lines applied to some boundary problems (1949)
* On fundamental functions of the operator X (1949)
* Computational methods of linear algebra (1950)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאיות רוסיות
קטגוריה:סובייטיות שנולדו ב-1906
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1906
קטגוריה:סובייטיות שנפטרו ב-1983
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1983
קלאודיה ג'ואן אלכסנדר

**קלאודיה ג'ואן אלכסנדר** (באנגלית: **Claudia Joan Alexander**; 30 במאי 1959 – 11 ביולי 2015) הייתה מדענית וחוקרת קנדית-אמריקאית שעסקה בגאופיזיקה ומדע פלנטרי.

אלכסנדר עבדה במכון הגאולוגי של ארצות הברית, במעבדת הסילון של NASA, והייתה מנהלת הפרויקט האחרונה של תוכנית גלילאו. היא עבדה בשיתוף עם ארגון החלל האירופאי על משימת "רוזטה".

בנוסף, אלכסנדר עסקה בחינוך בנושאי המתמטיקה, הנדסה ומדעים, בעיקר עבור נשים צעירות וכהות עור, וכתבה כמה ספרים.

על שמה קרויים מלגה, פרט על אסטרואיד, ופרס המוענק מדי שנה באוניברסיטת מישיגן.

## ביוגרפיה
קלאודיה אלכסנדר נולדה ב-30 במאי 1959 בוונקובר שבקנדה, וגדלה בקליפורניה. הוריה היו הרולד אלפרד אלכסנדר וגיינל ג'סטנה וויליאמס אלכסנדר) והיו לה שני אחים, סוזן ודויד. כשהייתה ילדה, רצתה אלכסנדר להיות כתבת. הוריה רצו שהיא תהיה מהנדסת, ולאחר שכנועים רבים, היא הסכימה ללמוד הנדסה.

באחת מתקופות הקיץ בשנותיה בתיכון, אלכסנדר התמחתה בהנדסה במרכז החקר איימס, שם התעניינה במחלקת המדע הפלנטרי ובתחום.

לאחר סיום התיכון, אלכסנדר למדה תואר ראשון בגאופיזיקה באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה (1983), ותואר שני באסטרופיזיקה באוניברסיטת UCLA שבלוס אנג'לס. נושאי הדוקטורט שלה היו מדעי האטמוספירה, אוקיינוסים, וחלל, והיא התמחתה בפלזמת חלל, באוניברסיטת מישיגן, ב־1993.

לאחר שסיימה את לימודיה לתואר שני, אלכסנדר הצטרפה ל-JPL (מעבדת הסילון של נאס"א) ועבדה שם על מכשור הספקטרומטר למיפוי על גלים כמעט בטווח האינפרא-אדום, כחלק ממשימת גלילאו. היא קודמה לתפקיד מנהלת הפרויקט האחרונה של משימת גלילאו, והייתה אחראית על סופה, בה המדענים תכננו את כניסת הכלי לאטמוספירה של צדק. המשימה הניבה תגליות על הרכב האטמוספירה של צדק; גילוי 21 ירחים חדשים של כוכב הלכת הענק; וגילוי אטמוספירה על גנימיד, אחד מירחיו הגדולים של צדק.

ב־1988 אלכסנדר עבדה על מידול תרמו-פיזיקלי של גרעיני מטאוריטים, במסגרת תוכנית הדוקטורנית למדעים ופיזיקה פלנטרית באוניברסיטת מישיגן.

מ־1998 ועד פטירתה, אלכסנדר השתתפה בתוכנית "רוזטה" שהוביל ארגון החלל האירופאי, כמדענית ומנהלת בפרויקט מטעם ארצות הברית ונאס"א. "רוזטה" הייתה גשושית שחקרה את המטאוריט 67P/Churyumov-Gerasimenko.

### פעילות מחוץ לעבודתה וחיים אישיים
קלאודיה אלכסנדר הייתה פעילה בקידום החינוך בתחומי המדעים, מתמטיקה, הנדסה וטכנולוגיה, בעיקר בקרב נשים צעירות כהות עור. היא כתבה כמה ספרים לקהל צעיר, בעיקר בנושאי החלל, ובהם "Windows to adventur: Venus", ו"Ventana a la Aventura: Ventana a".

ב־2003 זכתה בפרס האמרלד עבור נשים כהות עור בתחומי המחקר וההנדסה. ב־2007 דודה הקים עם אוניברסיטת מישיגן את "מלגת קלאודיה אלכסנדר", לעזרה כלכלית לסטודנטים לתואר ראשון בעיקר בתחומי חקר החלל, מדע פלנטרי והנדסה. לאחר פטירתה מדענים מארגון החלל האירופאי קראו על שמה פרט באסטרואיד 67P/Churyumov-Gerasimenko.

אלכסנדר הייתה חברה בארגון כותבי הרומנטיקה של ארצות הברית, ותחביביה האישיים כללו גם כתיבה וטניס.

קלאודיה אלכסנדר הלכה לעולמה ב-11 ביולי 2015 לאחר עשור בו חלתה בסרטן השד.

## קישורים חיצוניים

* Claudia Joan Alexander, PhD
* Dedication to Claudia Alexander
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2015
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1959
קטגוריה:גאופיזיקאים
ברברה אסקינס

**ברברה ס. אסקינס** (באנגלית: Barbara S. Askins) היא כימאית אמריקאית. היא נולדה בשנת 1939 ופעלה בארצות הברית. אסקינס גילתה דרך לשיפור איכות תמונות באמצעות שימוש בחומרים רדיואקטיביים. בשנת 1978 היא קיבלה את פרס "National Inventor of The Year" (בארצות הברית) מטעם "The Association of Inventions and Innovations" על תגלית זו..

## קורות חיים
ברברה אסקינס נולדה בבלפסט, טנסי. היא התחילה את הקריירה שלה כמורה. לאחר מכן, המשיכה ללימודי תואר ראשון ושני בכימיה. בשנת 1975, לאחר שסיימה את לימודיה, אסקינס החלה לעבוד במרכז טיסות החלל מרשל (Marshall Space Flight Center) שנמצא באלבמה. על תגליותיה במרכז טיסות החלל מרשל היא כתבה פטנט עליו הייתה כתובה כממציאה היחידה. בנוסף, אסקינס פרסמה מאמר על תגליותיה בשם "Photographic Image Intensification by Autoradiography". 

אסקינס נישאה לרוברט א. אסקינס (באנגלית: Robert E. Askins), שגם הוא כימאי. יש להם שני ילדים, ביתה, שגילה כ-63, ובנה הקטן ממנה בשנתיים. כשלאסקינס נולדו ילדיה, היא חיכתה עד שיהיו בבית הספר לפני שחזרה ללמוד את תאריה. כאישה בתחום המדעי, שנשלט על ידי גברים בתקופה, אסקינס זכתה לזלזול בתחילת דרכה. זלזול זה אף הוגבר מכיוון שהייתה נשואה עם ילדים, ובכל זאת למדה ועבדה. אך הסטיגמות לא הפריעו לאסקינס להשאיר את החותם שלה בהיסטוריה, ובשנת 1978, היא הפכה לאישה הראשונה שזכתה בתואר "National Inventor of The Year" והייתה הממציאה היחידה שרשומה על הפטנט. היא המשיכה לעבוד בנאס"א גם לאחר זכייתה, ושימשה כמודל לחיקוי למדענים ומדעניות רבים.

## הפעילות המחקרית של אסקינס
בנאס"א, אסקינס התבקשה למצוא דרך לשפר את איכות תמונות פילם אסטרונומיות וגאוגרפיות. תהליך הצילום מן החלל לוקח זמן רב, ופעמים רבות מתגלה לבסוף כי איכות התמונות המצולמות לא טובה מספיק לשימוש. כמובן, גם במידה והתמונות טובות לשימוש, ניתן ללמוד הרבה משיפורן. אסקינס צלחה במשימה. באמצעות שימוש בחומרים רדיואקטיביים וחשיפה לקרינה, ניתן ליצור הדפס נוסף של התמונה שנקרא אוטורדיוגרף. אוטורדיוגרף זה יהיה בעל ניגודיות טובה יותר, צפיפות משופרת (צפיפות תמונה משמעותה הכהות של התמונה, הצפיפות מושפעת מחשיפה לשמש), ובכך ליצור תמונה בעלת פרטים יותר ברורים – איכותית יותר.

אמנם המצאתה נועדה לשיפור איכות תמונות גאוגרפיות ואסטרונומיות, אך היא תרמה בהרבה יותר מתחום חקר החלל. השתמשו בשיטתה על מנת לשפר איכות של תמונות X-ray, ובכך לחשוף אנשים לפחות קרינה, ולתת אבחונים יותר טובים. אסקינס הצליחה אף לשפר איכות תמונות X-ray שהיו 96% תת-חשופות. בנוסף שיטתה עזרה בשיפור תמונות שאינן מקצועיות, למשל תמונות ישנות ולא ברורות. היא אף הצליחה ליצור אוטורדיוגרף ברור יותר של תמונות בנות 70.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ממציאות
קטגוריה:ממציאים
קטגוריה:כימאיות אמריקאיות
קטגוריה:כימאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אלבמה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אלבמה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1939
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
מבצר דימדים

**מבצר דִימְדִים** (בכורדית: **قەڵای دمدم**, בפרסית: **قلعه دمدم**, תעתיק עברי: קָלְעָת דִימְדִים) היא טירה עתיקה, שהייתה על תל בשם דימדים, באיראן, בפרובינציית מערב אזרבייג'ן, ממערב לימת אורמיה, בגובה של כ-2,000 מ' מעל פני הים.

בשנת 1609, השליט הכורדי של האזור, האמיר-חאן לפזרין ביקש לשמור על עצמאותו, לנוכח חדירה עות'מאנית וספאווית לאזור ולכן בנה מחדש את המבצר ההרוס על תל דימדים. בניית המבצר נחשבה למהלך מאיים מול השלטונות הספאווים, מה עוד שכורדים רבים, מאזורים שונים, התאספו סביב המבצר. לאחר מצור ארוך ועקוב מדם המבצר נכבש, כל המגנים ובכללם גם האמיר הכורדי - נטבחו. בנוסף, שאה עבאס הורה על טבח כללי באזורי אורמיה ומהאבאד. שרידי הכורדים גורשו לח'וראסאן ובמקומם יושבו טורקים בני שבט אפשר.

היסטוריונים פרסיים טענו שהקרב התרחש כתוצאה ממרד או בגידה כורדית.

בפולקלור הכורדי מסופר ונכתב רבות על גבורתם של אנשי המבצר והאמיר הכורדי. התיאור הספרותי הקדום ביותר מיוחס למשורר  (1590–1660). במאה העשרים נכתבו שני ספרים על בסיס הסיפור: הסופר הכורדי-ארמני  כתב בשנת 1966 רומן בשם "קלעת דימדים" והסופר הכורדי  כתב גם הוא אפוס פיוטי שהתפרסם בכורדיסטן, בטורקיה ובגרמניה.

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:האימפריה הספווית
קטגוריה:כורדיסטן: היסטוריה
מיצ'יו צוג'ימורה

**מיצ'יו צוג'ימורה** (ביפנית: , 17 בספטמבר 1888 – 1 ביוני 1969) הייתה אגרונומית וביוכימאית יפנית שמחקריה עסקו בעיקר במרכיבים של תה ירוק. היא הייתה הראשונה שגילתה, בשיתוף עם עמיתתה למחקר סייטארו מיורה, שתה ירוק מכיל ויטמין C. היא גם הייתה האישה הראשונה ביפן שקיבלה תואר דוקטור באגרונומיה.

## קורות חיים
מיצ'יו צוג'ימורה נולדה ב-1888 בעיר שנקראת כיום אוקגאווה (בעבר אוקגאווה-שוּקוּ) שבמחוז סייטמה ביפן. היא לימדה בבית הספר היסודי הגבוה ג'ינג'ו כעוזרת למורה, ולאחר מכן למדה בבית הספר הרגיל לנשים של מחוז טוקיו ובבית הספר הגבוה לנשים של העיר טוקיו. ב-1913, לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר הגבוה, צוג'ימורה עבדה במשך שבע שנים כמורה במחוזות קאנאגאווה וסייטמה. לאחר מכן היא התחילה לעבוד כחוקרת.

## קריירה מחקרית
המורים של צוג'ימורה המליצו לה על האוניברסיטה האימפריאלית של הוקאידו, אך באותה התקופה מוסד זה עדיין לא קיבל נשים לתפקידי מחקר. כדי להתגבר על הבעיה היא החלה לעבוד כעוזרת ללא שכר במעבדה לתזונת מזון של המחלקה לכימיה חקלאית.

במהלך עבודתה באוניברסיטה האימפריאלית של הוקאידו, צוג'ימורה התמקדה במחקר על טוואי המשי, וכעבור שנתיים, בשנת 1922, עברה לאוניברסיטה האימפריאלית של טוקיו כדי להמשיך את מחקרה בביוכימיה. בשנה שלאחר מכן נשרפה המעבדה של צוג'ימורה ברעידת האדמה הגדולה של קאנטו, והיא שוב נאלצה לעבור מוסד, הפעם למכון המחקר ריקן. שם היא ניהלה מחקר תחת פרופ' אומטארו סוזוקי, אגרונום שנודע בזכות הגילוי של ויטמין B<sub>1</sub>. במחקרה המשותף עם סייטארו מיורה היא גילתה את הקיום של ויטמין C בתה הירוק, גילוי שתרם לגידול בייצוא של תה ירוק מיפן לצפון אמריקה. לאחר גילוי זה, צוג'ימורה המשיכה את מחקרה כדי לגלות מרכיבים נוספים בתה הירוק.

לראשונה בשנת 1929 הצליחה צוג'ימורה לבודד ולהסיר קטכין – מרכיב מר בתוך התה ירוק. בשנה שלאחר מכן היא הסירה גם את הטאנין (עוד מרכיב מר בתה הירוק) בתצורה גבישית, וקבעה את המבנה הכימי שלו. תוצאות המחקר שלה, שעזרו להבין את היתרונות הבריאותיים של תה ירוק, ופורסמו במאמר שנקרא "על המרכיבים הכימיקליים של התה הירוק"  – זיכו אותה בתואר דוקטור מהאוניברסיטה האימפריאלית של טוקיו ב-1932. בכך היא הפכה לאישה הראשונה ביפן שקיבלה תואר דוקטור באגרונומיה.

ב-1949 הפכה צ'וגימורה לפרופסורית באוניברסיטת אוצ'נומיזו, והייתה הדיקנית הראשונה של הפקולטה לכלכלת בית. לצד עבודתה כחוקרת, צוג'ימורה הייתה מורה מסורה שעמלה למען הלימוד של הדורות הבאים. אחרי שעזבה את אוניברסיטת אוצ'נומיזו, היא לימדה באוניברסיטה לנשים ג'יסן. בזמן שהדריכה שם, היא זכתה בפרס יפן לאגרונומיה על מחקרה בתחום התה הירוק, והפכה לחברה מדרגה רביעית במסדר הכתר היקר.

מיצ'יו צוג'ימורה נפטרה ב-1 ביוני 1969 בטויוהאשי, בגיל 80.

## לקריאה נוספת
* Japanese Women in Science and Engineering: History and Policy Change, Naonori Kodate and Kashiko Kodate, Routledge, 2016

## קישורים חיצוניים
* "On Tea Tannin Isolated from Green Tea"
* Giants in History: Michiyo Tsujimura
* COMSOL Blog-Happy Birthday, Michiyo Tsujimura

## הערות שוליים

קטגוריה:אגרונומים
קטגוריה:תה ירוק
קטגוריה:מדעניות יפניות
אדית הרד

**אדית הרד** (Edith Heard; נולדה ב-5 במרץ 1965) היא ביולוגית וגנטיקאית בריטית, שכיום מנהלת את המעבדה האירופאית לביולוגיה מולקולרית (EMBL) בגרמניה. מחקרה של הרד עוסק בעיקר בתחום האפיגנטיקה והשתקה של כרומוזום X בתאים בפרט. במהלך הקריירה שלה הרד גילתה תגליות חשובות רבות לגבי כרומוזום X ובתחום האפיגנטיקה בכללותו. בשנת 2011 זכתה בפרס השנתי של ה־Fondation pour la Recherche Médicale לכבוד תרומה יוצאת מן הכלל לידע הרפואי העולמי.

## קורות חיים
### ילדות ולימודים
אדית הרד נולדה בשנת 1965 בלונדון. אביה ייחס חשיבות רבה יותר לתחומי המתמטיקה והפיזיקה ביחס לתחום הביולוגיה. לכן לא הייתה בקיאה בתחום זה בתחילת לימודיה ובשנת 1983 החלה ללמוד לתואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת קיימברידג'. בזמן לימודיה נחשפה לנושא הביולוגיה בצורה מעמיקה יותר ובתמיכת מוריה שזיהו את הכישרון שלה בתחום זה, החליטה לעבור ללימודי מדעי החיים. הרד סיימה בהצלחה את התואר והתחילה ללמוד לדוקטורט בקרן המחקר לסרטן בממלכה במאוחדת במהלך הדוקטורט שלה היא נחשפה לראשונה לאפיגנטיקה תחום בו עוסקת כיום.

### עבודה מחקרית
במחקר הדוקטורטי שלה הרד חקרה על שכפול גן במסגרת מחקר על מחלת הסרטן. לאחר מכן המשיכה להתמחות פוסט דוקטורט במכון פסטר שבצרפת. לאחר שסיימה את התמחותה שם, הרד הצטרפה למרכז הלאומי למחקר מדעי בצרפת. בשנת 2001 הקימה מעבדה משלה במכון קירי שבפריז והתמנתה לראש יחידת הגנטיקה והביולוגיה ההתפתחותית של המכון. בשנת 2012 קיבלה תואר פרופסור במוסד המחקר קולז' דה פרנס (Collège de France) והתחילה ללמד בו. ב-2019 היא מונתה להיות המנהלת הכללית של המעבדה האירופאית לביולוגיה מולקולרית, תפקיד שהיא מחזיקה בו גם היום. הרד חברה במועצה המדעית של ארגון הבריאות העולמי.

### מחקר
הרד גילתה לראשונה את תחום האפיגנטיקה בזמן שחקרה על שכפול גנים, במהלך המחקר היא לא הצליחה לבצע פעולה שהתבססה על אפיגנטיקה והתחילה ללמוד יותר על התחום כתוצאה מכך. כיום המחקר שלה מתמקד בעיקר בתחום זה בנוסף לגנטיקה וביולוגיה התפתחותית, היא מתמקדת בחקר ההשתקה של כרומוזום X. זהו תהליך שמתרחש אצל יונקות בהתפתחות המוקדמת, שבו אחד משני העותקים של כרומוזום X מושתק. התהליך הזה בעל ערך בהתפתחות מכיוון שיש לנקבות שני כרומוזומי X, בעוד שלזכרים יש רק אחד. לנושא זה חשיבות רבה בהבנת שלב ההתפתחות העוברית בתאי גזע ובמחקר הסרטן. הרד רצתה לגלות מה בגוף גורם לתהליך הזה לקרות. לצורך זה החלה לפתח שיטות חדשות בעלות חשיבות להדמיה של דנ"א ותהליכים גנטיים של התאים כדי שתוכל לראות מתי הכרומוזום מושתק. במסגרת המחקר היא גילתה שכרומוזום X מושתק פעמיים בזמן ההתפתחות העוברית. לתגלית הזאת הייתה חשיבות עצומה בחקר תאי הגזע והדגישה את הגמישות בהכוונת התאים לתפקידיהם.

### פרסים
אחד הפרסים המשמעותיים שהרד זכתה בהם היה ה־Inserm Grand Prix. היא זכתה בפרס בעקבות העבודה שלה באפיגנטיקה ובפרט המחקר שלה על ההשתקה של כרומוזום ה-X אצל יונקים בהתפתחות.

בנוסף זכתה הרד בפרסים הבאים:
* פרס Fondation pour la Recherche Médicale לכבוד תרומה יוצאת מן הכלל לידע הרפואי העולמי.
* פרס החברה האירופאית לגנטיקה אנושית
* פרס רנה ואנדרה דוקס
* שני פרסי ERC Advanced Investigator בשנים 2010 וב- 2015
* פרס L’Oreal - UNESCO for Women in Science בשנת 2020
* מדליית הזהב של CNRS בשנת 2024

### חיים אישיים
הרד נשואה לביולוג מולקולרי צרפתי בשם וינסנט כולוט. לזוג שני ילדים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ביולוגיות בריטיות
אנה ג'יין הריסון

**אנה ג'יין הריסון** (באנגלית: **Anna Jane Harrison**; 23 בדצמבר 1912 – 8 באוגוסט 1998) הייתה מדענית אמריקאית והאישה הראשונה לכהן כיושבת ראש האגודה האמריקאית לכימיה (ACS, American Chemical Society). עסקה במחקר והוראה במשך 35 שנים במכללת מאונט הוליוק, וזכתה ב-20 פרסים שונים בכימיה. ידועה בזכות מחקר שעסק בספקטרוסקופיה מולקולרית באזור האולטרה סגול הרחוק של הספקטרום.

## ביוגרפיה
אנה הריסון נולדה וגדלה בבנטון סיטי שבמיזורי. אביה, אלברט הריסון, עסק בחקלאות ונפטר כשהייתה בת 7. אימה, מרי קתרין ג'ונס, נותרה לבדה לגדל בת קטנה עם העזרה של בנה הגדול. הריסון למדה בבית ספר של חדר אחד קרוב לביתה. בהמשך למדה בתיכון קרוב לשכונת מגוריה והמשיכה לאוניברסיטת מיזורי. ב-1933 סיימה תואר ראשון בכימיה ובין השנים 35–1933 חזרה לבית ספר שבה למדה כמורה לכימיה.

## קריירה
באותן שנים שבהם עבדה כמורה, הריסון המשיכה ללמוד לקראת התואר השני שאותו קיבלה בשנת 1937. לאחר מכן, פרסמה עבודה על אפקטים פוטו-וולטאיים והמשיכה משם לדוקטורט שאותו קיבלה בשנת 1940. מחקר התזה שלה התמקד בקשר של נתרן קטילים (סוג של רדיקלים). נהיית מדריכה בין השנים 1940-1942 במכללת סופי ניקטומוב בניו אורלינס, לוס אנג'לס וב-1944 סייעה למאמץ המלחמתי בכך שפיתחה מחקר על גז רעיל למען קו ההגנה של ארצות הברית. 

שנתיים לאחר מכן גם עזרה בפיתוח של תיקי עזרה ראשונה לשטח וגילוי של גזים רעילים ב-1945 הריסון עברה למכללת מאונט הוליוק בתואר פרופ' חבר במחלקה של כימיה שם גם התמנתה לפרופסור ב 1950. בין השנים הללו כתבה עוד מאמר על תכולת מים ושידור אינפרא אדום של משקפים פשוטים (1947). היא כתבה מאמר על ספקטרום הספיגה עם אור סגול ב-1953 והמשיכה משם להיות ראש המחלקה ב-1960 .אנה הריסון זכתה בפרס הראשון שלה (Citation of Merit, University of Missouri, College of Arts and Sciences) ב-1960 ועזבה את האוניברסיטה רק ב-1979. 

במהלך עבודתה באוניברסיטה זכתה בעוד שני פרסים מעורכים - (Manufacturing Chemists Association Award in College Chemistry, 1969; James Flack Norris Award for Outstanding Achievement in Teaching of Chemistry, ACS Northeastern Section, 1977). גם לאחר שפרשה מהאוניברסיטה בשנת 1979, 

הריסון לא הפסיקה להתעניין בכימיה וב-1983-84 הייתה נשיאת האגודה לקידום המדע האמריקאי ((American Association for the Advancement of Science (AAAS). זכתה ב-1982 בפרס בחינוך לכימיה (ACS) ובין השנים 1988–1991 הייתה חברה במועצת המנהלים של Sigma Xi. 

במהלך חייה, הריסון כתבה מאמרים רבים עבור  ואף חיברה יחד עם אדווין ס. וויבר ממכללת מאונט הוליוק ספר לימוד בשם A Search to Understand. הריסון נלחמה למען זכויות נשים בענף המדע והשתתפה כחברת צוות בהרבה ארגוני מדע שונים. נפטרה משבץ בשנת 1998 בגיל 83.

## קישורים חיצוניים

* נשים במדע
* - ספר של נשים שעשו היסטוריה במדע  SADIE, HARRISON,HANNAH WILLS, ERIKA JONES, FARRAH LAWERENCE-MACKEY, REBECCA MARTIN
* המאמר על תכולת מים ושידור אינפרא אדום של משקפים פשוטים של אנה.
* המאמר על ספקטרום הספיגה עם אור סגול של אנה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מיזורי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מיזורי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1998
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
המועצה המחוקקת של ביהר

**המועצה המחוקקת של ביהר** (בהינדי: **बिहार विधान परिषद**; באנגלית: **Bihar Legislative Council**) היא הבית העליון של בית המחוקקים המדינתי של ביהר.

## היסטוריה
המועצה המחוקקת של ביהר הוקמה בעקבות חוק ממשלת הודו, 1935 שחוקק הפרלמנט הבריטי, שהורה על הקמת בתי מחוקקים בכלל מחוזות הודו הבריטית. החוק קבע כי בביהר יהיו שני בתי מחוקקים. בחוק נקבע כי במועצה המחוקקת של ביהר יהיו לא פחות מ-29 חברים ולא יותר מ-30, המחולקים ל-9 כלליים, 4 למוסלמים, 1 לאירופאים, 12 יבחרו על ידי האספה המחוקקת, והמושל ימנה עד לארבעה.

לאחר עצמאות הודו הוגדלה המועצה ל-72 חברים ב-1952, וב-1957 הוגדלה ל-96 חברים. ב-2000 פוצלו שמונה-עשר מחוזות מביהר למדינה חדשה בשם ג'הרקנד, דבר שהקטין את המועצה ל-75 חברים.

## הרכב
חברי המועצה המחוקקת נבחרים בחלוקה הבאה: 27 נבחרים על ידי האספה המחוקקת של ביהר, 24 על ידי גופי שלטון מקומי, 6 על ידי בעלי השכלה גבוהה, 6 על ידי מורי מוסדות להשכלה גבוהה, ו-12 ממונים על ידי המושל. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ביהר
קטגוריה:ביהר
קטגוריה:בתים עליונים