open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מורטישן

**מורטישן** (באנגלית: **Mortician**, בתרגום ישיר: קברן) היא להקת דת' מטאל ברוטאלי וגריינדקור,  שנוסדה ביונקרס, ניו יורק, בשנת 1989. ההשראה והנושא העיקרי של מורטישן הוא אימה, ובפרט סרטי אימה, ורוב שיריהם פותחים בסאמפל מסרטי אימה. הרבה מסרטי האימה אשר מבוסס עליהם שיר, או לקוח מהם סאמפל, הם סרטים מז'אנר הסלאשר, והרבה מהם גם סרטים עם תקציב נמוך ואיכות ירודה.

ההשראות המוזיקליות של מורטישן כוללות את: אוטופסי, פוזסט, טרוריזר, והחומרים המוקדמים יותר של: קריאייטור, אנטומבד, נפאלם דת' ובולט ת'רואר.

## היסטוריה
מורטישן נוסדה ב-1989 על ידי וויל ראמר ומאט סיצ'ר תחת השם casket, אך הם שינו את שם הלהקה מאוחר יותר למורטישן, אחרי שכתבו את שירם הראשון באותו השם, על שם דמות מהסרט פנטזם שמשוחקת על ידי אנגוס סקרים.

בינואר 1991, רוג'ר ג. בוז'ארד הצטרף ללהקה, ומאוחר יותר באותה שנה מאט סיצ'ר פוטר מהלהקה בגלל חוסר התחייבות ושימוש כבד בסמים. מאט נפטר שלוש שנים לאחר מכן בתאונת טביעה.

בשנת 1992, מורטישן החלו להשתמש במכונת תופים, אשר משמשת בתור כלי ההקשה לרוב אלבומיהם.

## חברי הלהקה

### חברי הלהקה הנוכחיים

* וויל ראמר - שירה, גיטרה בס (1989-הווה)
* רוג'ר ג. בוז׳ארד - גיטרה חשמלית (1991-הווה), תכנות מכונת תופים (1992-הווה)

### חברי הלהקה הנוכחיים להופעות חיות

* סאם אינזרה - תופים (2003-הווה)

### חברי הלהקה לשעבר

* דזמונד טולהרסט - גיטרה בס, גיטרה חשמלית (1997-1999)
* רון קאצ׳ניק - גיטרה חשמלית (2000-2002)
* מאט סיצ׳ר - תופים (1989-1991)
* מאט הרשנר - גיטרה חשמלית (1989–1990)
* ג׳ון מקנטי - גיטרה (1990)

## דיסקוגרפיה

### אלבומי סטודיו

*  (1996)
*  (1999)
*  (2001)
*  (2002)
* Final Bloodbath Session (2003)
*  (2004)

### סינגלים ומיני אלבומים

*  (סינגל, 1990)
*  (סינגל, 1992)
*  (מיני אלבום, 1995)
* Zombie Apocalypse (סינגל, 1998)
* Zombie Apocalypse (מיני אלבום, 1998)

### קומפילציות

* Mortal Massacre (1993)
* Zombie Apocalypse / House by the Cemetery (1998)
* Hacked Up for Barbecue / Zombie Apocalypse (2004)
* House by the Cemetery / Mortal Massacre (2004)
* From the Casket (2016)

### סקיצות

* Rehearsal 12/14/89 (1989)
* Demo #1 '90 (1990)

### ספליטים

* Living... / ...Dead (עם פלשגרינד, 2003)
* Relapse Singles Series Vol. 5 (עם: קנדירו, אפליקטד ומית'יק, 2005)
* Yonkers Death - Unreleased Death Metal Comp from 1991 (עם: אלייב, דת'רון ומליגננסי, 2007)

### אלבומי לייב

* Zombie Massacre Live (2004)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

2025 12
קטגוריה:להקות
קטגוריה:להקות מטאל
קטגוריה:להקות דת' מטאל
קטגוריה:להקות אמריקאיות
קטגוריה:ניו יורק: להקות
אליפות האמריקות בכדורסל נשים 2011

**[[פיב"א אמריקאפ נשים|אליפות האמריקות בכדורסל נשים]] 2011** היא האליפות ה-11 שנערכה על ידי פיב"א אמריקה.

באליפות השתתפו 10 נבחרות. מטרת התחרות הייתה גם לקבוע את הנבחרות שיקבלו זכות להשתתף באוליפמיאדת 2012. נבחרת ארצות הברית העפילה לולימפיאדה ישירות כאלופה אולימפית מכהנת ולא השתתפה באליפות זו.

המשחקים נערכו בנייבה, באולם "קוליסאו אלבארו סנצ'ס" שמכיל 8,000 צופים.

נבחרת ברזיל זכתה באליפות בפעם החמישית בתולדותיה.

## מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו נבחרות שניצחו בתחרויות העפלה אזוריות:
* צפון אמריקה –  
* מרכז אמריקה וקריביים – , , , 
* דרום אמריקה – , , , , 

תחילה המשחקים נערכו ב-2 בתים. הקבוצות החזקות העפילו למשחקי רחצי הגמר והגמר לקביעת אלופת התחרות.

## שלבי התחרות
### בית א'

### בית ב'

## שלב הנוקאאוט

## משחק הגמר

## שחקניות מצטיינות
* השחקנית המצטיינת – אריקה דה סוזה ()  
* מלכת הסלים – חביארה נוביון (), ניקול לאודן () – 18.8 נקודות למשחק
* מלכת הריבאונדים – ונסה גינדן (), אריקה גומס () – 8.3 ריבאונדים למשחק
* מלכת האסיסטים – אריקה ואלק () – 5.8 אסיסיטם למשחק

### חמישיית האליפות
* אדריאנה פינטו () 
* אויאנסיס גליס ()
* קים סמית' ()
* אריקה סנצ'ס ()
* אריקה דה סוזה ()

## דירוג סופי

הערה:נבחרת קובה ויתרה על השתתפותה בתחרות קדם אולימפית.

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר todor66
* נתונים מאתר פיב"א

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2011
קטגוריה:תחרויות ספורט בקולומביה
2011
קטגוריה:2011 באמריקה הדרומית
קטגוריה:2011 באמריקה הצפונית
ארנסט האלר

**ארנסט ג'ייקוב האלר** (באנגלית: **Ernest Jacob Haller**; 31 במאי 1896 – 21 באוקטובר 1970) היה צלם קולנוע אמריקאי.

בלט בעיקר בזכות צילום הסרט "חלף עם הרוח" ובקשריו המקצועיים והקרובים עם שחקניות בולטות בנות התקופה, כמו בטי דייוויס, ג'ואן קרופורד ואינגריד ברגמן.

האלר היה מועמד שבע פעמים לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר עבור צילום הסרטים "איזבל", ", "מילדרד פירס", "" ו"מה קרה לבייבי ג'יין?", וזכה במועמדות אחת: על הסרט "חלף עם הרוח".

הוא נהרג בתאונת דרכים בגיל 74.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:לוס אנג'לס: אישים
קטגוריה:צלמי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1896
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1970
יודמה

**יודמה** (ביוונית עתיקה: **Ἰοδάμη**) במיתולוגיה היוונית הייתה בתו של איטונוס שנהפכה לאבן על ידי האלה אתנה באמצעות ראשה של מדוזה.

## מיתולוגיה
יודמה הייתה הבת של איטונוס, בן אמפיקטיון ושל הנימפה מלניפה. היא הייתה כוהנת במקדש אתנה איטוניה שבנה אביה. לילה אחד, יודמה נכנסה למקדש ומולה הופיעה האלה אתנה. הכוהנה הביטה ישירות בפניה של מדוזה, שהיו על המגן של האלה ונהפכה לאבן. לאחר מכן, במקדש בנו לה מזבח ובכל יום הכוהנת שערכה את הטקס הדליקה את האש וחזרה שלוש פעמים: "יודמה חיה ודורשת אש".

לפני מותה, יודמה ילדה לזאוס בת בשם תבה, וסביר להניח שזאת הייתה הסיבה להתאבנותה על ידי אתנה.

סיפור חלופי על אתנה ויודמה מספר ששתיהן היו אחיות, ואתנה הרגה את אחותה בשוגג כשהתאמנו עם חרבות. הסיפור דומה לזה של אתנה ופאלאס.

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
ג'וזף מקאילוויין

**ג'וזף מקאילוויין** (באנגלית: **Joseph McIlvaine**; 2 באוקטובר 1769 – 19 באוגוסט 1826) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ניו ג'רזי משנת 1823 ועד מותו. קודם לכן כיהן כראש עיריית ברלינגטון, ניו ג'רזי, בשנים 1816–1823.

## ביוגרפיה
מקאילוויין נולד בעיר בריסטול שבמושבת פנסילבניה, כבנם של קולונל ג'וזף מקאילוויין (1749–1787) ושל קתרין סוואן. דודתו מצד אביו, מרי מקאילוויין (1752–1818), נישאה לג'וזף בלומפילד, שלימים כיהן כמושל ניו ג'רזי.

לאחר לימודים אקדמיים ולימודי משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין של ניו ג'רזי בשנת 1790 והחל לעסוק בעריכת דין בברלינגטון בשנת 1791.

ב־19 בספטמבר 1793 נישא מקאילוויין למריה ריד, בתו של בואוז ריד, מזכיר המדינה של ניו ג'רזי, ואחייניתו של , חבר הקונגרס הקונטיננטלי ומושל פנסילבניה. לזוג נולדו לפחות תשעה ילדים.

הוא שימש כפקיד מחוז ברלינגטון בשנים 1796–1800, כפקיד בית המשפט של מחוז ברלינגטון בין השנים 1800–1823, וכתובע הפדרלי של ארצות הברית למחוז ניו ג'רזי בין השנים 1804–1820. בשנת 1818 מונה לשופט בבית המשפט העליון של ניו ג'רזי, אך סירב לקבל את המינוי.

בשנת 1823 נבחר לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המושב שהתפנה עקב התפטרותו של סמואל סאות'רד, וכיהן מ־12 בנובמבר 1823 ועד מותו. מקאילוויין נפטר ב-19 באוגוסט 1826 בברלינגטון שבניו ג'רזי, ונקבר בבית העלמין של כנסיית סנט מרי האפיסקופלית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1769
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1826
נהר הקפרוצ'אי

**נהר הקפרוצ'אי** המוכר גם בשם **נהר אורימדון** (ביוונית עתיקה: **Εὐρυμέδων**), הוא נהר השוכן במחוז אנטליה, טורקיה, ונשפך לים התיכון.

בשפך הנהר, בשנות ה-460 לפנה"ס (התאריך המדויק שנוי במחלוקת), הגנרל האתונאי קימון הביס כוח פרסי גדול של ספינות וחיילים שנע מערבה ב. הקרבות היבשתיים והימיים נמשכו יום אחד וכללו את לכידתו או השמדתו של הצי הפרסי שכלל 200 תלת-חתריות.

בשנת 190 לפנה"ס, צי רומי בראשות  הביס את הצי הסלאוקי של אנטיוכוס השלישי, בראשות חניבעל, ליד הנהר.

סטראבון מתעד אגם שהוא קורא לו קפריאס ליד שפך הנהר, אף שהאזור כיום הוא ביצה מלוחה.  מתקופת הסלג'וקים, השוכן על יסודות רומיים, חוצה את הנהר באספנדוס. בהמשך הזרם, באמצע הדרך ל העתיקה, גשר רומי נוסף חוצה את עמק אורימדון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טורקיה: נהרות
קטגוריה:אנטליה
עומר אל-עקאד

**עומָר אל-עקאד** (בערבית: **عمر العقاد**, באנגלית: **Omar El Akkad**; נולד ב-1982) הוא סופר ועיתונאי מצרי-אמריקאי, שזכה במספר פרסים ספרותיים.

## קורות חייו
עומר אל-עקאד נולד בקהיר, מצרים, וגדל בדוחא, קטר. הוא למד בבית ספר אמריקאי בין-לאומי במצרים. בגיל 16 עבר עם משפחתו לקנדה, למד בבית ספר תיכון במונטריאול ולאחר מכן סיים תואר ראשון במדעי המחשב באוניברסיטה של קווינס בקינגסטון (אונטריו).

## קריירה עיתונאית וספרותית
אל-עקאד עבד כעיתונאי וסיקר אזורי סכסוך עבור העיתון הקנדי "הגלוב אנד מייל" במשך כעשר שנים. בין השאר סיקר את המלחמה באפגניסטן, את המשפטים הצבאיים במתקן מעצר גואנטנמו, את האביב הערבי במצרים ואת מחאות "Black Lives Matter" בארצות הברית.

הרומן הראשון שלו, "American War" ("מלחמה אמריקאית"), מתרחש בעתיד דיסטופי. הוא ראה אור בשנת 2017. הספר נכלל ברשימת "100 הרומנים המשפיעים ביותר" של ה-BBC.

הרומן השני שלו, "What Strange Paradise" ("איזה גן עדן מוזר"), מתאר את משבר ההגירה בארצות הברית דרך עיניו של נער המתעניין בגורלו של ילד סורי בשם אמיר, שהוא הניצול היחיד מטביעתה של סירת מהגרים.

בשנת 2025 ראה אור ספרו השלישי,  ("יום אחד, כולם יהיו מאז ומתמיד נגד זה"), שהוא ספר עיון המפרט טענות לרצח עם ברצועת עזה ודן בתגובת העולם המערבי לאירועים אלה.

## פרסים ספרותיים
הספר "מלחמה אמריקאית" היה מועמד לפרס על שם מרגרט אטווד ומועמד לפרס מטעם אמזון קנדה. ב-2018 הוא זכה בפרס ספרותי של מדינת אורגון על שם קן קיזי.

הספר "איזה גן עדן מוזר" זכה בנובמבר 2021 ב לספרות קנדית.

הספר "יום אחד, כולם יהיו מאז ומתמיד נגד זה" זכה בפרס הספר הלאומי בארצות הברית לשנת 2025 בקטגוריית ספרי העיון, ונבחר לאחר מספרי השנה בכתבי עת רבים, בהם הניו יורק טיימס, הוושינגטון פוסט והגלוב אנד מייל.

## חיים אישיים
אל-עקאד הוא מוסלמי. מתגורר עם אשתו וילדיו בפורטלנד, אורגון, ארצות הברית.

## ביבליוגרפיה

* American War – 2017 (New York: Alfred A. Knopf)
* What Strange Paradise – 2021 (Toronto: McClelland & Stewart)
* One Day, Everyone Will Have Always Been Against This – 2025 (New York: Alfred A. Knopf)


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים מצרים
קטגוריה:סופרים אמריקאים
אליפות האמריקות בכדורסל נשים 2015

**[[פיב"א אמריקאפ נשים|אליפות האמריקות בכדורסל נשים]] 2015** היא האליפות ה-13 שנערכה על ידי פיב"א אמריקה.

באליפות השתתפו 10 נבחרות. מטרת התחרות הייתה גם לקבוע את הנבחרות שיקבלו זכות להשתתף באולימפיאדת 2016. נבחרת ארצות הברית העפילה לאליפות העולם ישירות ישירות כאלופה אולימפית מכהנת ולא השתתפה באליפות זו.

המשחקים נערכו באדמונטון, במרכז ספורט הקהילתי שמכיל 2,500 צופים.

נבחרת קנדה זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדותיה.

## מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו נבחרות שניצחו בתחרויות העפלה אזוריות:
* צפון אמריקה –  
* מרכז אמריקה וקריביים –  , , ,, 
* דרום אמריקה – , , , , 

תחילה המשחקים נערכו ב-2 בתים. הקבוצות החזקות העפילו למשחקי חצי הגמר והגמר לקביעת אלופת התחרות.

## שלבי התחרות
### בית א'

### בית ב'

## שלב הנוקאאוט

## משחק הגמר

## שחקניות מצטיינות
* השחקנית המצטיינת – קיה נורסה ()  
* מלכת הסלים – יאמרה אמרגו () – 15.7 נקודות למשחק
* מלכת הריבאונדים – נדיה קולאדו () – 11.3 ריבאונדים למשחק
* מלכת האסיסטים – איניידיס קסהנובה () – 6.3 אסיסיטם למשחק

### חמישיית האליפות
* מליסה גרטנר ()  
* קיה נורסה ()
* יאמרה אמרגו ()
* טמרה טאטאם ()
* קלניה נובלה ()

## דירוג סופי

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר todor66
* נתונים מאתר פיב"א

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2015
קטגוריה:תחרויות כדורסל בקנדה
2015
קטגוריה:2015 בקנדה
קטגוריה:2015 באמריקה הצפונית
קטגוריה:2015 באמריקה הדרומית
קטגוריה:אלברטה: ספורט
העץ הבודד

**העץ הבודד** (בגרמנית: **Der einsame Baum**) הוא ציור שמן מאת הצייר הגרמני קספר דויד פרידריך, אשר נוצר בשנת 1822. היצירה נחשבת לאחת מיצירות הנוף הסמליות של תקופת הרומנטיקה הגרמנית, ומוצגת דרך קבע בגלריה הלאומית הישנה שבברלין.

## רקע היסטורי
הציור נוצר במסגרת הזמנה אישית של הבנקאי הברלינאי יואכים היינריך וילהלם וגנר, אשר אוסף האמנות שלו היווה את הבסיס להקמת הגלריה הלאומית. ואגנר הזמין מפרידריך צמד ציורים המייצגים ניגוד בין בוקר לערב - האחד נוף בוקר, והשני נוף ערב. הציור "העץ הבודד" שימש כציור הבוקר, ואילו "זריחת הירח מעל הים" היה ציור הערב .

במהלך אוגוסט 1822 ביקר ואגנר את פרידריך בדרזדן, וב-1 בנובמבר דיווח הצייר במכתב על השלמת שני הציורים. באפריל 1823 הוצגו היצירות בתערוכה מיוחדת לכבוד ביקורו של מלך בוואריה, ורק לאחר מכן הגיעו לאוספו של ואגנר בברלין. בשנת 1861, לאחר מותו של ואגנר, נמסר הציור לגלריה הלאומית בברלין במסגרת תרומתו. מספר הזיהוי הקטלוגי של הציור הוא W.S. 52.

## תיאור היצירה
הציור מתאר נוף של מישור ירוק ורחב ידיים, בו משולבים שלוליות מים, קבוצות עצים קטנות וכפרים. קו האופק תחום על ידי רכס הרים נמוך, ובין פסגותיו מבצבצים מגדלים של עיירה גותית. ברקע נראים ההרים המעוגלים של רכס **ישקֶן** בצפון בוהמיה, אזור שבו טייל פרידריך בשנת 1810 יחד עם חברו גיאורג פרידריך קֶרסְטינג.

במרכז הקומפוזיציה ניצבת עץ אלון גדול ומרשים, שגזעו איתן ורחב, והוא שורד על אף פגיעות הזמן. האלון ממוקם סמוך לשלולית מים, המשקפת את השמיים מעל. בין ענפיו העליונים, חלקם עירומים, ניתן להבחין בהתמזגות עם ענני שמים כעין כיפה מעליו.

לרגלי העץ נראה רועה צאן יושב למרגלותיו, כאשר עדר כבשים מפוזר סביבו באחו.

## סמליות ופרשנות
האלון הבודד משמש כיסוד סמלי מרכזי ביצירה. חוקרים ציינו כי פרידריך שאב השראה לעיצובו ממחקרים מוקדמים שנעשו בין השנים 1806–1810 באזור נויברנדנבורג והרי הענקים.

בעיני פרשנים מסוימים, העץ מגלם חיוניות, עמידות וחוזק, בעוד שהענפים היבשים בקצהו העליון מאזנים תחושות אלו בממד של דעיכה, זקנה או מוות. השילוב הזה נתפס כהתייחסות מטפורית למעבר בין חיים למוות, או בין הארצי לרוחני.

כפי שתיאר זאת ההיסטוריון וילהלם וולפראט, העץ מהווה מתווך בין שמיים לארץ - שורשיו נטועים עמוק באדמה, אך ענפיו שואפים כלפי מעלה, אל העננים:"המרחב הקוסמי נדמה כמתנדנד סביב עץ זה" (W. Wolfradt, 1924).
קובץ:Caspar_David_Friedrich_-_Mondaufgang_am_Meer_-_Google_Art_Project.jpg|טקסט=Caspar David Friedrich, Moonrise over the Sea (Mondaufgang am Meer), 1822, Alte Nationalgalerie, Berlin| קספר דייוויד פרידריך, *[[זריחת הירח מעל הים|זריחת ירח מעל הים]]* 1822
קובץ:Caspar_David_Friedrich,_Morgen_im_Riesengebirge.jpg|טקסט=Caspar David Friedrich, Morgen im Riesengebirge, 1810–11| קספר דייוויד פרידריך, *בוקר בהרי הענקים*, 1810–11
קובץ:Kozakov.jpg|טקסט=Photograph of the landscape in the Riesengebirge, including a view of Jeschken| תצלום הנוף בהרי הענקים


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עצים בציורים
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:ציורים בגלריה הלאומית הישנה
קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
ויטרינה (מסעדות המבורגר)

**ויטרינה** היא רשת של שתי מסעדות המבורגר בתל אביב, שנוסדה בשנת 2011 על ידי נתי מנשה.
החלה את דרכה כדוכן מזון מהיר קטן שהתמקד בנקניקיות ברחוב אבן גבירול בתל אביב, ובהמשך עברה להתמקד בהמבורגרים, שהפכו למנת הדגל של המקום.

עם השנים זכתה ויטרינה לסיקור תדיר במדורי אוכל, והיא נחשבת לאחד המקומות המזוהים עם סצנת ההמבורגרים התל אביבית.

## היסטוריה
ויטרינה נפתחה בשנת 2011 כדוכן נקניקיות באבן גבירול 54 בתל אביב, עם 14 סוגי נקניקיות. מייסד המקום נתי מנשה היה לפני כן מעצב ומייסד מותג האופנה Freedom of Choice. אביו, גידי מנשה, היה השף שאמון על התפריט. ההמבורגר, אשר בתחילה לא עמד במרכז התפריט, הפך בהדרגה למנה המרכזית של המקום.

בראשית דרכו צבר המקום קהל רב, ובתקופות עומס נרשמו תורים ארוכים של לקוחות הממתינים להזמנה ולמציאת מקומות ישיבה.

במאי 2016 נפתח סניף נוסף ברחוב לילינבלום (לילינבלום 40, פינת נחלת בנימין), שכונה "ויטרינה לילי". הסניף החדש היה גדול מהסניף המקורי, וכלל מקומות ישיבה ובר, וכן הציע תפריט מורחב.

בשנת 2017 הופסקה פעילות הסניף המקורי עקב הריסת המבנה שבו פעל. בהמשך אותה שנה דווח כי ויטרינה צפויה להיפתח מחדש במיקום אחר ברחוב אבן גבירול. נכון לשנת 2025 פועלת ויטרינה משני סניפים בתל אביב - אבן גבירול ולילינבלום.

## קונספט ותפריט
ויטרינה מזוהה עם תפריט מצומצם המתמקד בהמבורגרים ותוספות בסגנון אמריקאי. המנה המזוהה ביותר עם המקום היא המבורגר ה"באטלר", המוגש עם צ'יפס "50:50", שילוב של תפוח אדמה ובטטה, עם טופינג של גרידת לימון.

לצד ההתמקדות בהמבורגרים בשריים, הרחיבה ויטרינה לאורך השנים את ההיצע גם לכיוון צמחוני. בינואר 2018 פרסם Time Out תל אביב כי בסניף לילינבלום הושק המבורגר צמחוני חדש. באותה כתבה תואר גם הצ'יפס של המקום ככזה ש"ראוי לביקור בפני עצמו".

## ביקורות
ויטרינה תוארה פעמים רבות כאחד מההמבורגרים הטובים בתל אביב. למשל, בכתבה ב-Time Out תל אביב משנת 2023 מאת מתן שרון, נכתב כי "במשך לא מעט שנים" התשובה לשאלה "מה ההמבורגר הטוב בתל אביב" על פי הכותב הייתה "מאוד חד משמעית [...] - הבאטלר של ויטרינה".

ביקורת בולטת על ויטרינה פורסמה באתר הלייף-סטייל והאוכל *Secret Tel Aviv*, אשר כלל את סניף לילינבלום של הרשת במדריכי ההמלצה שלו להמבורגרים בתל אביב. לדברי הכותב, מדובר בהמבורגר היחיד בתל אביב הראוי ל"שבחים הגבוהים ביותר" מצדו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי קפה ומסעדות
אפרים בייטמן

**אפרים בייטמן** (באנגלית: **Ephraim Bateman**; 9 ביולי 1780 – 28 בינואר 1829) היה פוליטיקאי אמריקאי אשר ייצג את מדינת ניו ג'רזי בסנאט של ארצות הברית בשנים 1826–1829 ובבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1815–1823.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
בייטמן נולד ב-9 ביולי 1780 בסידרוויל שבניו ג'רזי, אזור השוכן בתחומי העיירה לורנס, מחוז קמברלנד. הוא למד בבתי הספר המקומיים ובבית הספר הלטיני של נתניאל אוגדן. בשנת 1796 החל התמחות כחייט, ובשנים 1799–1801 שימש כמורה בבית הספר המקומי. בשנת 1801 החל ללמוד רפואה אצל רופא מקומי, ובשנים 1802–1803 למד באוניברסיטת פנסילבניה. לאחר מכן עסק ברפואה בסידרוויל.

### קריירה פוליטית
בייטמן כיהן כחבר האספה הכללית של ניו ג'רזי בשנים 1808–1809, 1811 ו־1813, ובשנת 1813 אף כיבן כיושב ראש האספה. הוא נבחר לקונגרס ה־14 ולשלושת הקונגרסים שלאחריו, וכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מ־4 במרץ 1815 ועד 3 במרץ 1823.

בשנת 1826 היה חבר במועצה המחוקקת של ניו ג'רזי ואף כיהן כנשיאה. באותה שנה נבחר לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המושב שהתפנה עקב מותו של ג'וזף מקאילוויין, וכיהן מ־9 בנובמבר 1826 ועד 12 בינואר 1829, אז התפטר בשל מצב בריאותו הלקוי.

בחירתו לסנאט עוררה מחלוקת בקרב כמה מחברי בית המחוקקים של ניו ג'רזי ואזרחים, שטענו כי בייטמן, אשר ניהל את ישיבת הבחירה המשותפת, העניק לעצמו את קול ההכרעה מול תאודור פרילינגהייזן. ועדה מיוחדת חקרה את העניין וקבעה כי הבחירה הייתה חוקית.

### מותו
בייטמן נפטר ב-28 בינואר 1829 בסידרוויל שבמחוז קמברלנד, ניו ג'רזי, בגיל 48. הוא נטמן בבית העלמין של כנסיית האבן הישנה בעיירת פיירפילד, מחוז קמברלנד.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1780
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1829
מבנה מגורי החיילים בכיכר טקסים

**מבנה מגורי החיילים בכיכר טקסים** (בטורקית: **Taksim Kışlası**) או **מבנה המגורים של חיילי הארטילריה של חליל פאשה** (בטורקית: **Halil Paşa Topçu Kışlası**) שכנו במקום שבו נמצא פארק טקסים גזי, סמוך לכיכר טקסים באיסטנבול, טורקיה. המבנה נבנה בשנת 1806.

לבניין היו שני אגפים גדולים בני שתי קומות שיצרו חצר בצורת U, והוא גם כלל שער כניסה מעוטר בן שלוש קומות עם שני מגדלים ברחוב טקסים.

במהלך תקרית 31 במרץ 1909 נפגע בניין הקסרקטינים וניזוק מאוד, שלא תוקן מאז. בשנת 1921 החצר הפנימית שלו הוסבה לאצטדיון טקסים, והוא הפך לאצטדיון הכדורגל הראשון בטורקיה, ושימש את כל מועדוני הכדורגל הגדולים בעיר, כולל בשיקטש, גלאטסראיי ופנרבחצ'ה. האצטדיון נסגר בשנת 1939 ונהרס בשנת 1940, במהלך עבודות הבנייה והחידוש של כיכר טקסים ופארק גזי טקסים בהתאם לתוכניותיו של האדריכל ומתכנן העיר הצרפתי אנהרי פרוסט.

## שחזור
ב־16 בספטמבר 2011 החליטה מועצת עיריית איסטנבול לשקם מחדש את המבנה, אף על פי שהשטח נמצא בתחום תקנות הגנה על שטחים ירוקים. אינטרסים של פיתוח נתפסו בעיני רבים כניצול חוקים להגנת מבנים היסטוריים על מנת לגבור על ההגנה על שטחים ירוקים. הקסרקטינים המתוכננים להיבנות מחדש נועדו לשמש כמרכז קניות הכולל מרכזי תרבות, בית אופרה ומסגד, מבלי להכיל כל חלק ששרד מהקסרקטינים שהתקיימו באתר.

פרויקט שיקום הקסרקטינים גרם להתנגדות והפגנות באיסטנבול; לאחר שימוש באלימות מצד המשטרה נגד המפגינים הראשונים, ההפגנות התרחבו למאבק ומחאות ברחבי טורקיה בשנים 2013–2014, הידועים גם כהפגנות פארק גזי.

מרכז|ממוזער|400 פיקסלים |צילום אווירי של מגורי חיילי הארטילריה, שצולם בשנת 1930

## קישורים חיצוניים

* פרויקט Hayal-et מתאר את הבסיסים הצבאיים של טקסים.
* Brief History of the Past-Time Portals ch.4- Taksim Artillery Barracks 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איסטנבול
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: מבנים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: היסטוריה צבאית
קטגוריה:איסטנבול: מבנים
קטגוריה:שערים
ואטרלנד

**ואטרלנד** () היא רשות מקומית בהולנד במחוז צפון הולנד. היא ממוקמת מצפון לאמסטרדם, על החוף המערבי של אגם מרקרמיר. שטחה המוניציפלי כולל את עיירות התיירות ברוק אין ואטרלנד (Broek in Waterland) ומרקן (Marken).

## היסטוריה
האזור יושב כבר במאה ה-11. בין השנים 1619–1811, הכפרים רנסדורפ, זינדרדורפ, סכלינחאודה, לנסמיר, ברוק אין ואטרלנד וזאודרחאודה התאגדו לתוך איגוד בשם "אוניה פאן ואטרלנד" (בהולנדית: Unie van Waterland), שעיקר תפקידו הוא ליצור אחדות ברשויות המקומיות הנמצאות על קו החוף. אף על פי כן, היישוב מוניקנדאם אשר שימש כמקום מושבו של ההוֹכְט־שריף, ומעולם לא היה חלק מן האיחוד הזה. בשנת 1921, הכפרים רנסדורפ, סכלינחאודה וזינדרדורפ אוחדו לתוך העיר אמסטרדם.

הרשות המקומית של ואטרלנד נוסדה ב-1991 עם מיזוגן של כמה רשויות מקומיות אחרות בברוק שבהולנד. עם רשויות אלה נמנות ואטרלנד, קטוודה, מרקן ומוניקדנדאם, וכן חלקים מהרשויות המקומיות איפנדאם ולנדסמיר. בניין הרשות נמצא במקום שבו עמד היישוב מוניקדנדאם. מרקן, חלק מאותו היישוב, היה בעברו אי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הולנד: רשויות מקומיות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1991
ריצ'רד סטוקטון פילד

**ריצ'רד סטוקטון פילד** (באנגלית: **Richard Stockton Field**; 31 בדצמבר 1803 – 25 במאי 1870) היה התובע הכללי של ניו ג'רזי, חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם ניו ג'רזי, ושופט מחוזי בבית המשפט הפדרלי למחוז ניו ג'רזי.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
פילד נולד ב־31 בדצמבר 1803 באחוזת וייט היל שבמחוז ברלינגטון, ניו ג'רזי. בשנת 1810 עבר עם אמו לפרינסטון. בשנת 1821 השלים את לימודיו בקולג' של ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון), בשנת 1825 למד משפטים. באותה שנה התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בעריכת דין פרטית בסיילם, ניו ג'רזי, שם פעל בשנים 1825–1832.

בשנים 1833–1834 וכן בשנת 1837 כיהן כחבר האספה הכללית של ניו ג'רזי. במקביל חידש את עיסוקו בעריכת דין פרטית בפרינסטון בשנים 1834–1838. בין השנים 1838–1841 כיהן כתובע הכללי של ניו ג'רזי. לאחר מכן שב לעסוק בעריכת דין בפרינסטון בשנים 1842–1847.

בשנת 1844 היה חבר בוועידה החוקתית של ניו ג'רזי. בשנים 1847–1855 כיהן כפרופסור בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת פרינסטון. לאחר מכן חזר לעיסוק בעריכת דין פרטית בפרינסטון בשנים 1855–1862.

### כהונה בקונגרס
פילד מונה מטעם המפלגה הרפובליקנית לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המושב שהתפנה בעקבות מותו של הסנאטור ג'ון רנשו תומסון. הוא כיהן בסנאט מ־21 בנובמבר 1862 ועד 14 בינואר 1863, אז נבחר לו מחליף. הוא לא היה מועמד לבחירה בשנת 1863.

### כהונה שיפוטית פדרלית
ב־14 בינואר 1863 מינה הנשיא אברהם לינקולן את פילד לשופט בבית המשפט הפדרלי המחוזי של מחוז ניו ג'רזי, במקומו של השופט . מינויו אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית באותו יום, והוא קיבל את כתב המינוי בו ביום. כהונתו הסתיימה ב־25 באפריל 1870 עקב התפטרותו.

### מותו
פילד נפטר ב־25 במאי 1870 בפרינסטון שבניו ג'רזי, ונטמן בבית העלמין של פרינסטון.

### משפחתו
פילד היה נינו של ריצ'רד סטוקטון , נציג ניו ג'רזי בקונגרס הקונטיננטלי, ונכדו של ריצ'רד סטוקטון שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם ניו ג'רזי. בשנת 1831 נישא למרי ריצ'י. ילדיהם כללו את הלן פילד קונובר, רעייתו של פרנסיס סטיבנס קונובר ואם לריצ'רד פילד קונובר; הקולונל אדוארד פילד, ותיק מלחמת האזרחים האמריקאית וקצין קריירה בצבא ארצות הברית; ואניס תומסון, רעייתו של פרופ' צ'ארלס מקמילן.

### פעילות ציבורית והישגים
פילד היה ממייסדי החברה ההיסטורית של ניו ג'רזי ושימש כנשיאה. הוא היה גם ממייסדי בית הספר הציבורי המדינתי, המוכר כיום בשם "המכללה של ניו ג'רזי", וכיהן כיושב ראש חבר הנאמנים שלו. נוסף על כך היה ממייסדי בית הספר פרנהאם בעיר בוורלי, ניו ג'רזי, אשר שימש כבית ספר מכין לתלמידים שהתעתדו ללמוד בבית הספר הציבורי המדינתי.

בשנת 1859 העניקה אוניברסיטת פרינסטון לפילד תואר דוקטור למשפטים לשם כבוד.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:התובעים הכלליים של ניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1803
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1870
נועה גולדברג

**נועה גולדברג רוזן** (נולדה ב-1964) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלית.

## ביוגרפיה
רוזן נולדה בגרמניה. היא נולדה כילדה השישית במשפחה בת שבעה ילדים.

ב-1974 כשהייתה בת 10 הופיעה ב"פסטיבל הילדים".

בשנים 1983–1987 רוזן בתיכון לאמנויות תלמה ילין. ולמדה גם לימודי משחק בבית צבי.

בשנת 2018, לקראת יום הולדתה ה-118 של הסופרת והמשוררת מרים ילן שטקליס, יצרה מופע "יש לי סוד" בו היא שרה משיריה של המשוררת ומספרת על חייה. עמנואל, סבו של בעלה של רוזן היה אחיה של המשוררת.

חמותה, נורית ילן רוזן, שימשה השראה לשירים "בובה זהבה" ו"דני גיבור" (המוכר גם כ-"פרח נתתי לנורית"). היא בת אחיה של המשוררת. מאחר שלשטקליס לא היו ילדים, קיימה קשר קרוב עם ילדיו ונכדיו של אחיה, ושמה של נורית נכלל בשני השירים. רוזן נעזרה בנורית להשגת חומר ארכיוני להכנת המופע.

בשנים 2019–2020 למדה לימודי קולנוע במכללת מנשר לאמנות וקורס בניית עסק למוזיקאים ב"מעוף".

רוזן היא אם לארבעה ילדים ומתגוררת במושב עין עירון.

## קריירה במשחק
**בטלוויזיה ובקולנוע**
* **[[בלוז לחופש הגדול]]** – תפקיד ראשי בסרט, גילמה את נעמי (1987).
* **אשה באפור** – סדרת טלוויזיה, גילמה את לאה (1997).
* **[[החבר'ה הטובים (סדרת טלוויזיה)|החבר'ה הטובים]]** – סדרת נוער ששודרה בערוץ הילדים, שיחקה בתפקיד אורח בעונה השנייה, גילמה את ענת (2000).
* **[[כנפיים (סדרת טלווזייה)|כנפיים]]** – גילמה את אמא של דן דן (2003).
* **[[חזרות (סדרת טלוויזיה)|חזרות]]** – (2021).
* '''צדיק''' – עובדת יד ושם (2023)

**בתיאטרון**
* **[[מלכת אמבטיה]]** – (1987).
* **פרודו** – (1987-1988).
* **[[בית ברנרדה אלבה]]** – (1990-1992).
* **סולו** – גילמה את מארי (1991).
* **בשפל** – גילמה את נטשה (1992).
* **[[הילד חולם]]** – (1993).
* **זבובים בחופשה** – (1993).
* **אנטיגונה** – (1993).
* **חלום גולדפאדן** – (1995).
* **ושיודע לשאול** – (1999).
* **[[רומיאו ויוליה]]** – (2000).
* **[[חברות הכי טובות]]** – (2009).

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות ישראליות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
אנדריאקה

**אנדריאקה** (ביוונית עתיקה: **Ἀνδριάκη**) הייתה עיר עתיקה בחוף ליקיה ששימשה כנמל של העיר . אתרהּ נמצא במחוז , אנטליה, בדרום-מערב טורקיה.

## היסטוריה
אנדריאקה נוסדה בראשית התקופה ההלניסטית. היא מוזכרת כבר בכתבי תלמי. אפיאנוס מספר שבשנת 42 לפנה"ס נשלח פובליוס קורנליוס לנטולוס ספינטר על ידי מרקוס יוניוס ברוטוס לאסוף כסף, והוא שבר את השרשרת שהגנה על הכניסה לנמל, ועלה במעלה הנהר אל מירה. הגאוגרף סטראבון ממקם את אנדריאקה כנמל שהיה נמוך מהעיר מירה. העיר פרחה בתקופה הרומית, ובתקופה הביזנטית נמלהּ שופץ והורחב והוקמו בעיר שש כנסיות. העיר שקעה ונזנחה מכיוון שנמלהּ נסתם בסחף והפך במרוצת הזמן לביצה.

## אתרים
מלבד שרידי אמת מים, אגורה ומאגרי מים בולט בצדה הצפוני של הכניסה לאתר מבנה גזית גדול שבנה הקיסר אדריאנוס לממגורות. כתובת מתארכת את המבנה לשנה 119 לספירה. הוא שופץ ומשמש מאז 2014 כמוזיאון לעתיקות המקום. בולטות באתר חורבות של כנסיות, המתוארכות למאות ה-5 וה-6, ושל בית כנסת מן התקופה הביזנטית. אחד הממצאים באנדריאקה הוא כתובת מתקופת נירון המפרטת חוקי מכס.

## גלריה

קובץ:Andriake Church B 0249 panorama.jpg|ממוזער|שרידי כנסייה ביזנטית
קובץ:Ruins in Andriake, Myra, Turkey.jpg|ממוזער|שרידי בית הכנסת העתיק
קובץ:Andriake Harbour area Reconstructed ship 0298.jpg|ממוזער|ספינה משוחזרת
קובץ:Andriake Harbour agora cistern 0274 panorama.jpg|ממוזער|מאגר מים
קובץ:Andriake Harbour agora 0266.jpg|ממוזער|מבנים באגורה של הנמל
קובץ:Andriake Museum General view 0339.jpg|ממוזער|תצוגה במוזיאון
קובץ:Andriake Museum Votive stele 12 gods 0343.jpg|ממוזער|כתובת עתיקה במוזיאון


## ראו גם
* בית הכנסת באנדריאקה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טורקיה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:יוון העתיקה: ערים בטורקיה
ג'יימס וולטר וול

**ג'יימס וולטר וול** (באנגלית: **James Walter Wall**; 26 במאי 1820 – 9 ביוני 1872) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם ניו ג'רזי בשנת 1863, ואחד ממנהיגי תנועת השלום בתקופת מלחמת האזרחים האמריקאית. הוא היה חבר המפלגה הדמוקרטית ובנו של הסנאטור גארט וול.

## ביוגרפיה
וול נולד ב-26 במאי 1820 בטרנטון שבניו ג'רזי. הוא קיבל חינוך פרטי בפלאשינג שבקווינס, ניו יורק, והשלים את לימודיו בקולג' של ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון) בשנת 1838. הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1841 והחל לעסוק בעריכת דין בטרנטון. בהמשך שימש גם כנציב לענייני פשיטת רגל.

בשנת 1847 עבר לברלינגטון, ניו ג'רזי, ובשנת 1850 נבחר לראש עיריית ברלינגטון. באותה שנה הוצעה לו מועמדות מטעם המפלגה הדמוקרטית לקונגרס, אך הוא דחה אותה. בשנת 1854 ניסה להיבחר ללא הצלחה לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרס ה־34.

וול תמך בג'ון ברקינרידג' בבחירות לנשיאות בשנת 1860, ולאחר מכן היה מעורב בניהול המערכתי של העיתון New York Daily News, עיתון תומך שלום שהממשלה סגרה באוגוסט 1861.

ב־12 בספטמבר 1861 דיווח הניו יורק טיימס על מעצרו של וול בחשד ל"נטיות פרישה". בטרנטון נפוצו שמועות על מעצרים נוספים הצפויים להתרחש. וול נכלא למשך כמה שבועות במבצר לאפאייט. הוא שוחרר יחד עם ג'ורג' ל. בואון ופירס באטלר (בעלה של פרנסס ("פאני") קמבל).

לאחר שחרורו, בעקבות התחייבות לנאמנות לאיחוד, פרסם וול מכתב לעורך שבו כתב:

וול, שהיה עורך עיתון, רמז בדבריו לנוכחותו של סיימון קמרון בבר של מלון קונטיננטל בפילדלפיה – אותו אדם שהורה על מעצרו. הניו יורק טיימס פרסם את המכתב ביום השנה הראשון למהומות רחוב פראט.

וול נבחר על ידי בית המחוקקים של ניו ג'רזי מטעם המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית, כדי למלא את המושב שהתפנה בעקבות מותו של הסנאטור ג'ון רנשו תומסון. הוא כיהן מ־14 בינואר ועד 3 במרץ 1863, אך נכשל בניסיון להיבחר מחדש.

וול נודע גם כפלגיאטור ספרותי חסר בושה: עמודים שלמים מתיאורי איטליה בספרו משנת 1856 "Foreign Etchings" הועתקו ללא ייחוס מספר משנת 1849, "Notes of a Two Years' Residence in Italy", מאת הסופר האירי המילטון גייל.

לאחר כהונתו שב וול לעסוק בעריכת דין בברלינגטון, וכן בפעילות ספרותית. בשנת 1869 עבר לאליזבת, ניו ג'רזי, שם נפטר ב-9 ביוני 1872 בגיל 52. הוא נטמן בבית הקברות של כנסיית סנט מרי האפיסקופלית בברלינגטון, ניו ג'רזי.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:טרנטון (ניו ג'רזי): אישים
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1820
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1872
איל ג'וגיטון

**איל ג'וגיטון** (בלאדינו: **El Jugueton**) היה כתב עת סאטירי בלאדינו שיצא לאור באיסטנבול. כתב העת, שנערך על ידי הסופר והרומניסט אליה קרמונה, הושק לאחר מהפכת הטורקים הצעירים בשנת 1908. **איל ג'וגיטון** היה העיתון הסאטירי בלאדינו שפעל במשך הזמן הרב ביותר בעיר, והוותיק ביותר בלאדינו מבחינת אורך תקופת פרסומו בעיר בכלל, אחרי איל טיימפו כתב העת נסגר בשנת 1931.

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות איסטנבול
קטגוריה:איסטנבול: היסטוריה
ויליאם רייט (פוליטיקאי מניו ג'רזי)

**ויליאם רייט** (באנגלית: **William Wright**; 13 בנובמבר 1794 – 1 בנובמבר 1866) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מניו ג'רזי. הוא כיהן כראש העיר החמישי של ניוארק, ייצג את המדינה בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1843–1847, וכחבר הסנאט של ארצות הברית בשנים 1853–1859 ושוב מ־1863 ועד מותו בשנת 1866. אף שתחילה היה חבר המפלגה הוויגית, נבחר רייט לבית הנבחרים כוויגי עצמאי, ובסופו של דבר כיהן בסנאט כחבר המפלגה הדמוקרטית.

## ביוגרפיה
רייט נולד ב-13 בנובמבר 1794 בקלארקסטאון שבמחוז רוקלנד, מדינת ניו יורק. הוא למד בבתי ספר ציבוריים ובאקדמיית פוקיפסי. במהלך מלחמת 1812 התנדב להגנת סטונינגטון שבקונטיקט. הוא למד את מקצוע הסדרות (עיבוד וייצור אוכפים) ועסק במסחר בברידג'פורט, קונטיקט. בשנת 1821 עבר לניוארק, ניו ג'רזי, שם ניהל עסק לאוכפים ומוצרי עור. בשנים 1840–1843 כראש עיריית ניוארק.

ב־25 במאי 1843 נבחר רייט לנשיא השני של מסילת הרכבת מוריס ואסקס, במקומו של לואיס קונדיקט, תפקיד שבו החזיק יותר מעשרים שנה – עד מותו.

באוקטובר 1843 נבחר רייט כוויגי עצמאי לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרס ה־28, מטעם מחוז הקונגרס החמישי החדש (שכלל את מחוזות ברגן, אסקס, הדסון ופאסאיק). בשנת 1844 נבחר מחדש ללא התנגדות כוויגי לקונגרס ה־29, וכיהן מ־4 במרץ 1845 ועד 3 במרץ 1847.

בשנת 1847 ניסה להיבחר ללא הצלחה לתפקיד מושל ניו ג'רזי, ובשנת 1850 הצטרף למפלגה הדמוקרטית. הוא נבחר כסנאטור דמוקרטי וכיהן מ־4 במרץ 1853 ועד 3 במרץ 1859, אך נכשל בניסיון להיבחר מחדש בשנת 1858. במהלך כהונתו היה יושב ראש ועדת התעשיות (בקונגרסים ה־33 וה־34), ועדת הביקורת והפיקוח על ההוצאות השוטפות (הקונגרס ה־35), וועדת הצעות החוק הערוכות (הקונגרס ה־35).

בשנת 1863 נבחר מחדש כסנאטור מטעם המפלגה הדמוקרטית, וכיהן מ־4 במרץ 1863 ועד מותו בניוארק ב-1 בנובמבר 1866. הוא נטמן בבית הקברות מאונט פלזנט בניוארק.

## משפחתו
בשנת 1819 נישא רייט למינרווה דארו. לזוג נולדו שלושה ילדים: פרדריק, קתרין ואדוארד.

בנם, קולונל אדוארד ה. רייט (1824–1913), היה קצין קבע בצבא ארצות הברית. הוא נישא לדורותיאה אלייזה מייסון (1840–1916), המכונה דורה, בתו של מושל מישיגן סטיבנס מייסון, והם היו הוריו של , קצין בצבא ארצות הברית שהגיע לדרגת לוטננט גנרל.
## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1794
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1866
עמית קפלן

**עמית קפלן** (נולדה ב-27 באפריל 1971) היא סוציולוגית שמתמחה בתחומי המגדר והמשפחה, פרופ' חבר לסוציולוגיה בבית הספר למִמשל וחבְרה במכללה האקדמית תל אביב-יפו.

## ביוגרפיה
נולדה בקיבוץ עין החורש. אחיה הצעיר הוא במאי הקולנוע והתסריטאי נעם קפלן.

למדה את לימודיה התיכוניים בקריית חינוך מעיין שחר (סיימה ב-1989).

עם סיום שירותה הצבאי החלה בלימודים אקדמיים ולמדה סוציולוגיה לתואר ראשון, שני ושלישי באוניברסיטת תל אביב.

ב-2002 סיימה תואר שני. עבודת הגמר שלה לתואר שני עסקה בדפוסי קוהביטציהבישראל, ונכתבה בהדרכת פרופסור יוסי שביט ופרופסור חיה שטייר.

ב-2010 סיימה תואר שלישי. עבודת הדוקטור שלה עסקה בכלכלה הפוליטית של חיי משפחות, ונכתבה בהדרכת פרופ' חיה שטייר.

עם סיום לימודיה התקבלה כמרצה במכללת תל אביב-יפו. בהמשך התמנתה כמרצה בכירה ובשנת 2025 התמנתה כפרופסור חבר.

בנוסף להוראה ולמחקר היא משמשת במכללה כראש רשות המחקר וכראשת התכנית לתואר שני בלימודי משפחה.

## מחקרה
תחומי מחקרה העיקריים של קפלן הם: משפחות ואי שוויון (אי-שוויון חברתי ואי-שוויון כלכלי), מגדר ושוק העבודה, "עבודה שקופה", מדיניות חברתית ומחקר השוואתי של נושאים אלה. בשנים האחרונות התמקדה קפלן בשני נושאים עיקריים:
* מחקר השוואתי בין-לאומי המתמקד בשינויים בחיי משפחות. בנושא זה היא קיבלה מענק מהקרן הלאומית למדע (ישראל) (ISF), בשיתוף עם פרופ' ענת הרבסט-דבי מאוניברסיטת בר-אילן.
* עבודות שקופות במרחב הביתי ובשוק העבודה. בנושא זה קיבלה יחד עם מרכז "שוות" במכון ון ליר בירושלים (פרופ' חנה הרצוג, פרופ' נעמי חזן, הדס בן אליהו ורונה ברייר גארב) מענקי מחקר ממשרד המדע והמוסד לביטוח לאומי. היא ערכה גיליון מיוחד בנושא "עבודה שקופה" בכתב העת סוציולוגיה ישראלית, בשיתוף עם פרופ' חנה הרצוג.

## פרסומיה
קפלן פרסמה כ-30 מאמרים מדעיים בתחומי התמחותה. להלן מבחר מהם:

### בעברית
* 
* 
* 

### באנגלית

* 
* 
* 


### מאמר דעה בעיתונות
* 

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סוציולוגים ישראלים
קטגוריה:סוציולוגיות ישראליות
קטגוריה:עין החורש: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי מקיף מעיין השחר
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית תל אביב-יפו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
אלה בינשטוק

**אלה בינשטוק** (ברוסית: **Биншток, Элла Мироновна**; 19 בנובמבר 1929 – 14 במאי 2003) ציירת ישראלית, ילידת ברית המועצות.

## קורותיה
אלה מירונובנה נולדה במוסקבה. בגיל 14 החליטה להיות אמנית. בגיל 19 הכירה את אולג קרוטקוב, לא-יהודי שמשפחת אביו נמנתה על האצולה, לימים, בעלה. היא למדה במכון לאמנות אסטונית של טרטו באסטוניה בשנים 1949–1955 וקרוטקוב הצטרף אליה. לימדה בבית הספר לאמנות בעיר קוסטרומה בשנים 1955–1956. בשנת 1957 שבה למוסקבה, והחלה להשתתף בתערוכות עם ציורים ועבודות גרפיות. בשנת 1970 התקבלה לאגודת האמנים של ברית המועצות (MOSKh) במחלקת ציור מונומנטלי, בהמלצתם של האקדמאי פאבל קורין והאמן ס.מ. איוואשב-מוסאטוב.
בשנים 1957–1989 עבדה במפעל (קומבינט) לאמנות מונומנטלית ודקורטיבית. יחד עם בעלה, אולג, ביצעה עבודות רבות בתחום האדריכלות: פסיפסים, ויטראז'ים, ציורי קיר, עבודות מתכת – בערים רבות בברית המועצות. בשנת 1981 התקיימה תערוכת היחיד הראשונה שלה במוזיאון לאמנויות יפות בקוסטרומה.

עבודותיה נמצאות במוזיאונים בקוסטרומה, פבלודר, פושצ'ינו (Пу́щино) במחוז מוסקבה, וכן באוספים פרטיים במוסקבה, פראג, מינסק, שיקגו, ניו יורק, מונטריאול, פינלנד, תל אביב, ירושלים ובאר שבע.

עלתה לישראל ב-1992 עם בעלה, אולג קרוטקוב, והתיישבו בבאר שבע.
בינשטוק העידה על עצמה:

בינשטוק נפטרה בבאר שבע והותירה אחריה את בעלה (1929–2013) בן ובת ושלושה נכדים. הבן דמיטרי היה נגן קונטרבס. בתה, אנה גיטרמן, נגנית ויולה בסינפונייטה הישראלית באר שבע. רות קרוטקוב, שחקנית ומחזאית, היא נכדתם של בני הזוג.

בשנת 2017 פתחה הבת אנה ובעלה את גלריית "אלה ואולג" בבאר שבע להנצחת פעלם של בני הזוג.
### תערוכות
* 1981: תערוכת יחיד. המוזיאון לאמנויות יפות, קוסטרומה
* 1989: שאנור, ישראל, כפר האמנים
* 1991: תערוכת יחיד. אולם התערוכות ברחוב ויילוב, מוסקבה
* 1992: מוזיאון לאמנות "אקדמגורודוק", פושצ'ינו
* 1993:
** תערוכת יחיד. הספרייה העירונית, באר שבע, ישראל (אורגנה על ידי איגוד הציירים והפסלים של באר שבע)
** גלריה "סטנבט" (Stanbet; סטס נמין), פינלנד
* 1994: גלריה אמליה ארבל, תל אביב (אורגנה על ידי ההסתדרות)
* 1998: אולם התערוכות "אמנות-סלון" במנז'ה, מוסקבה
* 1999:
** האקדמיה למוזיקה, אוניברסיטת תל אביב
** גייכל-א-תרבות, תל אביב (אורגנה על ידי התזמורת הפילהרמונית הישראלית)
* 2000:
** האגודה הבינלאומית "אביב", תל אביב
** תערוכת יחיד שנייה. הספרייה העירונית, באר שבע
* 2001: אולם התערוכות העירוני, אשקלון
* 2002: מתנ"ס "דיונה", אשדוד
* 2003: מרכז תרבות, קיבוץ רביבים

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה ומבחר תמונות 
* ביוגרפיה  
* הנכדה רות מספרת על הכרותה עם בני הזוג, ספוטיפיי

קטגוריה:ישראליות ילידות ברית המועצות
קטגוריה:ציירים יהודים רוסים
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:אישים הקבורים בבאר שבע
קטגוריה:עולות בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2003
מלכיאל אשכנזי

הרב **מלכיאל אשכנזי** היה רב ספרדי ומנהיג הקהילה היהודית בחברון בשנת 1540.

## ביוגרפיה
שנת לידתו, מותו ומוצאו לא ידועים. הכינוי "אשכנזי" מלמד שמוצאו אירופאי. היה לו אח בשם משה ואחות שהתגוררו במצרים.

רבי יוסף סמברי מונה אותו בין חכמי צפת לצד רבי יהוסף אשכנזי. רבי מאיר ב"ק מספר ששהה תקופה קצרה בירושלים.

ב-1540 רכש מתחם מוקף בחומה בחברון וייסד את בית הכנסת אברהם אבינו. העמותה המפעילה את בית הכנסת נקראה על שמו. לפי החיד"א הוא מחדש היישוב היהודי בחברון. הוא מספר שבזכות פעולותיו הפכה חברון ממרכז קראי למרכז יהודי.

רבי סלימאן מנחם מני פרסם אגרת שלו שתוכנה בקשה מנדיבי אירופה תרומות ליישוב המתחדש. אביו, רבי אליהו מני קרא לבנו מלכיאל על שמו.

הוא נחשב סמכות מוערכת בהלכה, ופסיקותיו התקבלו באופן נרחב, גם מחוץ לחברון. השל"ה מצטט ממנו מנהג בנושא מלקות בערב ראש השנה. רבי אליעזר בן ארחא מצטט ממנו פסק בנושא חימום מקווה. הוא חתום כמסכים על פסק מאת רבי משה גלאנטי. רבי דוד קונפורטי מספר שבכתבי יד קיימים תשובות ופסקים ממנו. לפי רחמים יוסף חיים אופלטקה הוא ייבא מספר מנהגים אשכנזיים לחברון ועל כן נהוג בחברון מספר מנהגים שלא כמנהג הספרדים.

רבי יהוסף שוורץ זיהה אותו עם רבי מלכיאל חזקיה ב"ר אברהם, מחבר הספר "מלכיאל" בעניין גן עדן וגיהנום, (טיהינגן ש"ך).

הייתה ברשותו ספרייה נרחבת. עותק התלמוד הבבלי המוגה של רבי בצלאל אשכנזי היה בידו. הוא מוזכר באגרות רבי שלמה שלומיל בהקשר קניית התפילין של רבי ישראל סרוג. רבי שלמה נרבוני מביא כתב יד מספרייתו ומכנהו "החכם השלם החסיד והקדוש".

אשכנזי מצוטט כעורך שישה מכתבי רבי חיים ויטאל, למרות כן, קיים רק כתב יד אחד ששמו מופיע עליו, הוא הועתק על ידי רבי יעקב בירב השני והוא עוסק ב"סדר האצילות בקיצור מופלג", יוסף אביב"י עסק בזיהוי סגנונו בעריכת כתבי רח"ו.

מאיר בניהו תיארך את שנת פטירתו לש"פ. הוא קבור בבית העלמין היהודי העתיק בחברון.

## קישורים חיצוניים
* 
* החיד"א, **[[שם הגדולים]]**, מערכת גדולים בערכו
* אברהם יערי, תולדות היישוב היהודי חברון, **[[מחניים (כתב עת)|מחניים]]**, חוברת אלול תשכ"ג, עמ' 86–87
* יוסף לייכטר, **על מעברם של חכמים מצפת לחברון במאה השש-עשרה**,, כנס מחקרי חברון, א (תשע"א), עמ' 50–52 (להורדה)

## הערות שוליים

קטגוריה:חברון: רבנים
קטגוריה:ילידי 1520
בית הספר היהודי אולוס

**בית הספר היהודי אולוס** (בטורקית: **Ulus Özel Musevi Lisesi**) הוא בית ספר פרטי הממוקם בשכונת אולוס שברובע בשיקטאש, איסטנבול. המוסד נבנה ב-1915, וכולל גן ילדים, בית ספר יסודי, חטיבת ביניים ובית ספר תיכון, וזהו בית הספר היחיד של הקהילה היהודית בטורקיה. שפת הלימוד בבית הספר היא טורקית.

## בוגרים מפורסמים
* ספרד (להקה)
** צ'קי בנשושע
** סאם סטמאטי

## קישורים חיצוניים
* בית הספר התיכון היהודי הפרטי אולוס 

## הערות שוליים

קטגוריה:איסטנבול: חינוך
קטגוריה:יהדות איסטנבול
קטגוריה:בתי ספר יהודיים בתפוצות
אולוס

ממוזער|250x250 פיקסלים|כיכר אולוס והסביבה
ממוזער|250x250 פיקסלים|מבט לעבר אולוס מהגלגל הענק בפארק גנצ'ליק
**אולוס** (בטורקית: **Ulus**) הוא רובע באנקרה, טורקיה, הממוקם במרכז עיר הבירה. הרובע שימש בעבר בתור לבה של אנקרה העתיקה. משמעות השם בטורקית היא "שבט" או "אומה".

כיום זהו אזור מסחרי ותיירותי בעיקרו, המורכב מבנקים, קניונים, חנויות, בתי מלון, עסקים, מסעדות ואתרים היסטוריים רבים. האספה הלאומית הגדולה של טורקיה התכנסה כאן לראשונה ב-1923 בבניין הפרלמנט בכיכר אולוס, אשר עדיין עומד על תילו בצורתו המקורית. מול בניין הפרלמנט ההיסטורי נמצא המלון העתיק ביותר בעיר, אנקרה פאלאס, בו נהג לשהות אטאטורק. מצודת אנקרה, אטרקציה היסטורית נוספת, ממוקמת ממזרח לאולוס, בסמוך לה.

במרכז כיכר אולוס ניצבת אנדרטת הרפובליקה, שהוקמה ב-1927 כסמל למלחמת העצמאות של טורקיה.

פסל הניצחון בכיכר אולוס הופיע בצד האחורי של שטרות ה-2 וחצי לירה טורקית בשנים 1939–1952, ועל שטרות ה-50 לירה בשנים 1951–1979.

קניון הממוקם לצד כיכר אולוס היה יעד לפיגוע טרור ב-22 במאי 2007.

## אתרים מפורסמים
* טירת אנקרה
* מוזיאון האתנוגרפיה של אנקרה
* פאלאס אנקרה
* תיאטרון רומא העתיק של אנקרה
* מסגד אסלהאנה
* מוזיאון Çengelhan Rahmi M. Koç
* עמוד יוליאנוס (362 לספירה)
* מוזיאון הארכאולוגיה והאמנויות של ארימטן
* פארק גנצ'ליק
* מסגד האקי ביירם
* מקדש אוגוסטוס
* מוזיאון הרפובליקה
* בית מרחץ רומי (המאה ה-3 לספירה)
* הדרך הרומית של אנקרה
* מוזיאון האמנות והפיסול הממלכתי
* כנסיית סנט תרזה הקתולית, אנקרה
* סולוהן
* מוזיאון כלא אולוקאנלר
* מוזיאון מלחמת העצמאות - במקור בניין הפרלמנט הראשון

## מבנים היסטוריים נבחרים

קובץ:Ankara_Sosyal_Bilimler_Üniversitesi_-_Ankara.jpg|אולוס - בניין המושל לשעבר
קובץ:Ankara Resim Heykel Müzesi (2024).jpg|
קובץ:Tarihi_yapılar_5_-_Ulus_-_Ankara_Türkiye.jpg|אולוס - בניין איש בנקסי (İş Bankası) לשעבר
קובץ:Tarihi_yapılar_4_-_Ulus_-_Ankara_Türkiye.jpg|אולוס - משרד התיירות - שדרות אנפרטלאר
קובץ:Tarihi_yapılar_3_-_Ulus_-_Ankara_Türkiye.jpg|אולוס - שדרות אנפרטלאר 1
קובץ:Tarihi_yapılar_11_-_Ulus_-_Ankara.jpg|אולוס - שדרות אנפרטלאר 2
קובץ:Tarihi_yapılar_6_-_Ulus_-_Ankara_Türkiye.jpg|אולוס - שדרות אנפרטלאר 3
קובץ:Tarihi_yapılar_9_-_Ulus_-_Ankara.jpg|אולוס - שדרות אנפרטלאר 4
קובץ:Tarihi_yapılar_8_-_Ulus_-_Ankara_Türkiye.jpg|אולוס - שדרות אנפרטלאר 5
קובץ:Anafartalar_caddesi_1_-_Ulus_-_Ankara.jpg|שדרות אנפרטלאר 1 - אולוס - אנקרה
קובץ:Anafartalar_caddesi_2_-_Ulus_-_Ankara.jpg|שדרות אנפרטלאר 2 - אולוס - אנקרה
קובץ:Ulus_Anafartalar_caddesi.jpg|שדרות אנפרטלאר באולוס
קובץ:Tarihi_yapılar_7_-_Ulus_-_Ankara_Türkiye.jpg|אולוס - רחוב הממשלה
קובץ:Tarihi_yapılar_2_-_Ulus_-_Ankara_Türkiye.jpg|אולוס - רחוב אלסנג'ק
קובץ:Tarihi_yapılar_-_Ulus_-_Ankara_Türkiye.jpg|אולוס - רחוב סוסאם
קובץ:Çıkrıkçılar_Yokuşu_1.jpg|צ'יקריקצ'ילאר יוקושו 1
קובץ:Çıkrıkçılar_Yokuşu_3.jpg|צ'יקריקצ'ילאר יוקושו 3
קובץ:Işıklar_Cd._1_Ulus-Ankara.jpg|אולוס - שדרות אישיקלאר
קובץ:Işıklar_Cd_2_Ulus_Ankara.jpg|אולוס - שדרות אישיקלאר
קובץ:Konya_sokak_1_-_Ulus_-_Ankara.jpg|רחוב קוניה 1 - אולוס - אנקרה
קובץ:Konya_sokak_2_-_Ulus_-_Ankara.jpg|רחוב קוניה 2 - אולוס - אנקרה
קובץ:Konya_sokak_3_-_Ulus_-_Ankara.jpg|רחוב קוניה 3 - אולוס - אנקרה


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנקרה
איסתיקלאל (אנקרה)

**איסתיקלאל** (בטורקית: **İstiklal**) הייתה שכונה ברובע אלטינדג באנקרה.

## אודות השכונה
השכונה, שנקראה בעבר **יענביי** (Yeğenbey), **האג'נדי אוקסוז** (Hacendi Öksüz) ו**הוג'ה הינדי** (Hoca Hindi), הייתה ידועה כ**שכונת היהודים**. אף על פי שברשומות עד לתקופת האימפריה הרומית נכתב כי היו בעיר חמש שכונות יהודיות, כתובות שתוארכו למחצית הראשונה של המאה ה-2 ונמצאו בשער צ'אנקירי (Çankırıkapı) של מצודת אנקרה מציינות כי היו בה 12 שכונות יהודיות. גם אווליה צ'לבי כותב בספרו "ספר המסעות" (Seyahatname) מהמאה ה-17: "יהודי העיר רבים הם, רק היהודים לבדם מונים 12 שכונות". נכון ל-2005, בשכונת איסתיקלאל, שהיא היחידה מבין שכונות אלו ששרדה עד ימינו, מספר היהודים הוא זעום וכמעט אפסי. בשכונה קיים בית כנסת אחד, שסבורים כי הוא קדם למאה ה-17; הוא עבר שיפוץ ב-1843, נבנה מחדש ב-1904 ונחנך ב-1909. בתקופת מלחמת העצמאות של טורקיה, התארח מוסטפא כמאל אטאטורק בביתו של תושב השכונה יוסף רוסו. מאוחר יותר, אישים כמו מקבולה אטאדאן (אחותו של אטאטורק), עלי צ'טינקאיה, טונאלי חילמי ואיהסאן סברי צ'אליאנגיל התארחו אף הם בשכונה, בשל המחסור בבתי מלון בעיר.

בשנת 2007 הוחלט על ידי רובע אלטינדג לספח את השכונה לתוך שכונת אנפרטלאר, ובכך הסתיים קיומה הרשמי.

## ראו גם
* בית הכנסת אנקרה

## בספרות
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנקרה
קורטולוש

**קורטולוש** (בטורקית: **Kurtuluş**) היא שכונה ברובע שישלי שבאיסטנבול, אשר נקראה במקור **טטבלה** (בטורקית: Tatavla), שמשמעותו ביוונית "אורוות" (בשפת מקור: Ταταύλα). פירוש השם הטורקי המודרני הוא "שחרור", "גאולה", "עצמאות" או "הצלה". ב-13 באפריל 1929, שש שנים לאחר ייסוד הרפובליקה הטורקית, פרצה בשכונה שרפה גדולה שהחריבה אותה ברובה, ו-207 בתים נשרפו. השם שונה ל"קורטולוש" לציון שיקומו של האזור ובנייתו מחדש.

השכונה, שהייתה בעבר מאוכלסת בעיקר ביוונים נוצרים-אורתודוקסים ובארמנים, מאוכלסת כיום בעיקר בטורקים שעברו אליה לאחר הקמת הרפובליקה של טורקיה ב-1923. עם זאת, עדיין מתגוררת בה אוכלוסייה מצומצמת של יוונים, ארמנים ויהודים, וכן מספר כורדים שהם מהגרי עבודה חדשים יחסית.

את קורטולוש משרתת תחנת המטרו אוסמאנביי (בטורקית: Osmanbey) וקווי אוטובוס רבים מכיכר טקסים. השכונה גובלת בפאנגלטי, פריקיי ודולאפדרה.

## היסטוריה
ממוזער|יוונים מטטבלה (כיום קורטולוש) בלבוש מסורתי במהלך הקרנבל (באקלהורני), שנות ה-30 של המאה ה-20.
ראשיתה של השכונה במאה ה-16 כאזור מגורים עבור יוונים מהאי כיוס, אשר יושבו במקום כדי לעבוד במספנות הראשיות של האימפריה העות'מאנית ברובע השכן קסימפאשה (בטורקית: Kasımpaşa). במקור הם התגוררו בקסימפאשה, אך נאלצו לעבור לאזור חדש במעלה הגבעה לאחר שהכנסייה שלהם שם הפכה למסגד. בשנת 1793 הוציא הסולטאן סלים השלישי צו שקבע כי רק יוונים יורשו להתגורר בטטבלה, מעמד ייחודי שהיה משותף לה ולעיירה הקטנה אייוואליק שנמצאה בחוף הים האגאי.

ב-1832 כילתה שרפה את השכונה לחלוטין, ו-600 בתים ו-30 חנויות נשרפו. במהלך המאה ה-19 הגיעה אוכלוסיית טטבלה ל-20,000 תושבים, ופעלו בה מספר כנסיות אורתודוקסיות (אגיוס דימיטריוס, אגיוס גאורגיוס ואגיוס אלפתריוס), בתי ספר וטברנות; היא זכתה לכינוי "אתונה הקטנה" בשל אופייה היווני המובהק. השכונה הייתה בדרך כלל אזור מגורים ליוונים בעלי הכנסה צנועה יותר. אף על פי כן, בסוף המאה ה-19 נבנו בה מספר בתים מפוארים, שחלקם עומדים על תילם עד היום, בעיקר לאורך שדרות קורטולוש.

למרות התהפוכות של מלחמות הבלקן, ולאחריהן מלחמת העולם הראשונה ומלחמת יוון–טורקיה, ואף השרפה ההרסנית ב-1929, המשיכה השכונה לשמש בית לאוכלוסייה יוונית גדולה (לצד אוכלוסייה ארמנית ויהודית משמעותית). עם זאת, פרעות איסטנבול בשנת 1955 שכנעו את מרבית היוונים כי הגיעה העת להגר מהמדינה.

## תרבות
טטבלה הייתה מפורסמת בעבר בקרנבל הבאקלהורני (בטורקית: Baklahorani) התוסס שלה, אירוע שנתי שאורגן על ידי הקהילה היוונית-אורתודוקסית ב"יום שני הנקי", יום שני האחרון לפני התענית. הקרנבל התקיים במהלך המאה ה-19 ואולי אף קודם לכן. האירוע נאסר על ידי השלטונות הטורקיים ב-1943, אך חודש בשנת 2010.

תיאור חי של טטבלה לפני מלחמת העולם הראשונה ניתן למצוא ברומן "לוקסנדרה" (Loxandra) מאת מריה יורדנידו שפורסם ב-1963, המבוסס על חוויותיה של סבתה.

## קישורים חיצוניים

* Şişli Belediyesi (עיריית Şişli). Tarihçe (היסטוריה קצרה).
* מסע דרך קורטולוס, מראה של טורקיה ישנה וחדשה, אוון פייפר, 2 באפריל 2020.

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות איסטנבול
קטגוריה:שכונות
קטגוריה:איסטנבול
אלכסנדר קאטל

**אלכסנדר גילמור קאטל** (באנגלית: **Alexander Gilmore Cattell**; 12 בפברואר 1816 – 8 באפריל 1894) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ניו ג'רזי.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
קאטל נולד ב-12 בפברואר 1816 בסיילם שבניו ג'רזי. הוא קיבל השכלה אקדמית ועסק במסחר בעיר סיילם עד שנת 1846.

### תחילת דרכו הציבורית
בשנת 1840 נבחר קאטל כחבר האספה הכללית של ניו ג'רזי, וכיהן כפקיד האספה בשנים 1842–1844. בשנת 1844 כיהן כחבר בוועידה החוקתית של המדינה. בשנת 1846 עבר לפילדלפיה, שם עסק במסחר ובבנקאות. הוא כיהן כחבר מועצת העיר פילדלפיה בשנים 1848–1854, ייסד את בנק Corn Exchange Bank, ושימש כנשיאו בשנים 1858–1871.

### פעילות בקונגרס
בשנת 1863 עבר קאטל למרצ'נטוויל, ניו ג'רזי. בשנת 1866 נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית לסנאט של ארצות הברית, במקומו של ג'ון פוטר סטוקטון, שמושבו הוכרז כפנוי. הוא כיהן בסנאט מ־19 בספטמבר 1866 ועד 3 במרץ 1871, ולא התמודד לכהונה נוספת. במהלך כהונתו היה יושב ראש הוועדה המשותפת לספרייה בקונגרס ה־41.

### בערוב ימיו
קאטל מונה על ידי הנשיא יוליסס ס. גרנט לחבר בוועדת שירות המדינה הראשונה של ארצות הברית, ושירת בתפקיד זה במשך שנתיים. לאחר מכן התפטר כדי לקבל את תפקיד הסוכן הפיננסי של ארצות הברית בלונדון, תפקיד שבו כיהן בשנים 1873–1874. בשנים 1884–1891 היה חבר במועצת מעריכי המיסים של ניו ג'רזי, ושימש כנשיאה בשנים 1889–1891. בשנת 1891 מונה לחבר מועצת החינוך של המדינה לתקופה של שלוש שנים.

קאטל נפטר בג'יימסטאון, ניו יורק, ב-8 באפריל 1894, ונקבר בבית הקברות קולסטאון בצ'רי היל, ניו ג'רזי. היו לו חמישה אחים ושתי אחיות; אחד מאחיו, ויליאם קסאדי קאטל, כיהן כנשיא השישי של מכללת לאפייט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1816
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1894