open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
איילות

**איילות** היא אגודת ספורט ישראלית שנוסדה בשנת 1976 על ידי חובבי ריצה שחיפשו דרכים לקדם את הריצה העממית והתחרותית בישראל.

זהו מועדון הריצה והטריאתלון הגדול בישראל, המונה למעלה מ-600 חברים הפרושים בכל הארץ. 

בית המועדון ממוקם בקאונטרי הרצליה, וממנו יוצאת מדי שבת ריצה משותפת, אך לאיילות אין שיוך גאוגרפי. מקום המגורים של החברים אינו רלוונטי, והם מתאמנים באופן עצמאי.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ישראל: ארגוני ספורט
קטגוריה:אתלטיקה: ריצות
קטגוריה:ישראל: טריאתלון
ניהול מחוץ לרשת

במחשוב, **ניהול "מחוץ לרשת"** (באנגלית: **out-of-band management** לעיתים מכונה **lights-out management** או **LOM**) כרוך בשימוש בערוץ תקשורת ייעודי ונפרד לניהול ותחזוקת המכשיר. זה מאפשר למנהל המערכת (system administrator) לנטר ולנהל שרתים וציוד רשתות אחר על ידי שליטה מרחוק ללא קשר אם המכשיר מופעל (כל עוד המכשיר מקבל מתח חשמלי).

לעומת זאת, **ניהול "בתוך הרשת"**, הוא השימוש של ערוצי הנתונים הרגילים (בדרך כלל באמצעות Ethernet) כדי לנהל את המכשירים. מגבלה משמעותית של ניהול "בתוך הרשת" היא הפגיעות שלה לבעיות במכשירים אותם היא אמורה לנהל. מנהלי המערכת צריכים גישה לרשת כאשר צצה בעיה, אך אותו גורם הבעיה יכול לגרום לאובדן גישה לאותם מכשירים הצריכים ניהול.

ניהול מחוץ לרשת תוקף מגבלה זו על ידי שימוש בערוץ פיזי נפרד לניטור ובקרה לעומת ערוצי המידע.

בניהול מערכות, ניהול מחוץ לרשת כולל שימוש בממשקי ניהול (או יציאות טוריות) לניהול וציוד רשת. מחוץ לרשת (OOB) הוא מונח רשת המתייחס לערוץ תקשורת נפרד שאינו עובר על זרם הנתונים הרגיל.

ניהול מחוץ לרשת מאפשר למפעיל הרשת לקבוע גבולות אמון בגישה לפונקציית הניהול כדי להחיל אותה על משאבי הרשת. זה גם יכול לשמש כדי להבטיח קישוריות ניהול (כולל היכולת לקבוע את המצב של כל רכיב רשת) ללא תלות בסטטוס של רכיבי רשת אחרים ברשת.

בתחום המחשוב, צורה אחת של ניהול מחוץ לרשת נקראת לפעמים ניהול כיבוי אור (LOM) וכוללת שימוש בערוץ ניהול ייעודי לתחזוקת מכשירים. זה מאפשר למנהל מערכת לפקח ולנהל שרתים וציוד אחר המחובר לרשת באמצעות שלט רחוק ללא קשר אם המכשיר מופעל או אם מערכת הפעלה מותקנת או מתפקדת.

לעומת זאת, ניהול ברשת דרך VNC או SSH מבוסס על קישוריות בתוך רשת (ערוץ הרשת הרגיל). זה בדרך כלל דורש תוכנה שחייבת להיות מותקנת במערכת המרוחקת המנוהלת ופועלת רק לאחר אתחול מערכת ההפעלה והעלאת רשת. הוא אינו מאפשר ניהול של רכיבי רשת מרוחקים ללא תלות במצב הנוכחי של רכיבי רשת אחרים. דוגמה קלאסית למגבלה זו היא כאשר מנהל מערכת מנסה להגדיר מחדש את הרשת במחשב מרוחק רק כדי למצוא את עצמם נעולים ולא מסוגלים לתקן את הבעיה מבלי לעבור פיזית אל המחשב. למרות המגבלות הללו, פתרונות בתוך הלהקה עדיין נפוצים מכיוון שהם פשוטים יותר ובעלות נמוכה בהרבה.

גם ניהול בתוך הרשת וגם מחוץ לרשת מתבצע בדרך כלל באמצעות חיבור רשת, אך כרטיס ניהול מחוץ לרשת יכול להשתמש במחבר רשת מופרד פיזית אם עדיף. לכרטיס ניהול מרחוק יש בדרך כלל ספק כוח עצמאי לפחות בחלקו והוא יכול להפעיל ולכבות את המכונה הראשית דרך הרשת. מכיוון שנדרש התקן מיוחד עבור כל מכונה, ניהול מחוץ לרוחב הרשת עשוי להיות יקר בהרבה.

קונסולות טוריות הן מקרה ביניים: הן מבחינה טכנית OOB מכיוון שהן לא מחייבות את הרשת הראשית לפעול לניהול מרחוק. עם זאת, ללא חומרה מיוחדת, קונסולה טורית לא יכולה להגדיר את הגדרות ה-UEFI (או ה-BIOS), להתקין מחדש את מערכת ההפעלה מרחוק או לתקן בעיות שמונעות מהמערכת לאתחל.

קטגוריה:מחשוב
קשר לוויין

[ממוזער|שמאל|300px|[פקטוריזציה של קשרים|פקטוריזציה של הטריפויל ושל קשר 8.]]
ממוזער|שמאל|200px|כפול וייטהד של קשר 8.
ממוזער|שמאל|350px|קשר כבל של הקשר מדוגמה 1.
ממוזער|שמאל|250px|לוויין כפול.
בתורת הקשרים המתמטית קשר לוויין (**satellite knot**) הוא קשר אשר המשלים שלו מכיל טורוס לא כוויץ אשר אינו מקביל שפה (כלומר, אינו איזוטופי לאף אחד מרכיבי השפה של משלים הקשר בגבולות משלים הקשר).

הבניה המקורית של קשרי לוויין יותר אינטואיטיבית וניתן להסבירה באופן ציורי: בהינתן שזר P (הנקרא *שזר תבנית* או *pattern link*) וקשר C (הנקרא *קשר עמית* או *companion knot*) מבצעים "מתיחה" של התבנית לאורך הקשר העמית. מכאן גם נובע השם "קשר לוויין".

## הגדרה פורמלית

בהינתן טורוס מלא W, דיסק המשוכן ב-W שיכון הולם (כלומר, ששפתו מוכלת בשפת הטורוס) ששפתו היא לולאה עיקרית של הטורוס (כלומר, לולאה שחיתוך לאורכה ישנה את הגנוס של הטרוס) נקרא *מרידיאן* של הטורוס.

יהי P שזר המשוכן בטורוס מלא לא קשור W (כלומר, שלולאה אורכית בו שקולה לאי-קשר) כך שלפחות רכיב אחד של השזר מהווה לולאה עיקרית ב-W. יהי C קשר ויהי V טורוס המהווה סביבה צינורית של C. הקשר המתקבל על ידי הומוטופיה של V ל-W נקרא קשר לוויין עם תבנית P ועמית C.

עם ההגדרה הזו קל לראות כי, תחת ההנחה ש-C ו-W אינם הקשר הטריוויאלי, משלים הקשר מכיל את הטורוס שתואר בתחילת המאמר - והוא המשלים של הקשר העמית. כמו כן, בהינתן קשר אשר המשלים שלו מכיל טורוס כזה, ניתן לבחור את הטורוס הנ"ל בתור עמית ולבחור לתבנית את הקשר שמתקבל מהומוטופיה שלו לטורוס לא קשיר. מכאן מתקבלת שקילות שתי ההגדרות שתוארו בהתחלת המאמר.

## תכונות
*העמית היחיד של הקשר הטריוויאלי הוא הקשר הטריוויאלי.
*מתוך הבניה נובע כי לקשר לוויין קיים טורוס עוקב-בולע (כלומר, טורוס המורכב מספירה החותכת את הקשר בדיוק בשתי נקודות ומסביבה צינורית של שאר הקשר, באנגלית *swallow-follow torus*). מכאן למשל נובע שהקשר בדוגמה הקודמת אינו קשר לוויין.
*פירוק של קשר לוויין לתבנית ועמית אינה יחידה, עם זאת, הורסט שוברט הוכיח כי במקרים מסוימים קיים פירוק יחיד. בהמשך מצאו ז'אקו, שאהלן וג'והנסון תנאי הכרחי ומספיק לפריקות יחידה של קשר לוויין דרך תהליך הידוע כ-**JSJ decomposition** על שם יוצריו.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תורת הקשרים
רפיק אל-תמימי

**מוחמד רפיק אל-תמימי** (בערבית: ** محمد رفيق التميمي**; 1889–1957, לעיתים נכתב "רפיק תמימי") היה מחלוצי הלאומיות הפאן-ערבית, לאומן פלסטיני, פובליציסט ואיש חינוך. בשנת 1945 מונה כחבר הוועד הערבי העליון והיה יו"ר תנועת הנוער הצבאית-למחצה אל-נג'אדה וראש הוועדה הלאומית ביפו.

## תולדות חייו
תמימי נולד בשכם, בן למשפחת תמימי העתיקה שהתייחסה אל פלג החוסיינים. אחיו, אמין, היה דמות פוליטית מובילה וכיהן בוועד הערבי העליון הראשון ב-1937.

לאחר לימודים בשכם והצטיינות בקולג' בקושטא, קיבל תמימי מלגת לימודים לסורבון בפריז, שם פגש קבוצה של סטודנטים מ"סוריה הגדולה" שפיתחו תודעה לאומית פאן-ערבית. עם קבוצה זו נמנו עווני עבד אל-האדי, ג'מיל מרדם, שוכרי אל-קוותלי, תאופיק א-סווידי ועיזאת דראוזה. יחד הקימו ב-1911 את תנועת אל-פתאת, שהייתה לגרעין הלאומיות הערבית. לאחר סיום לימודיו שב למזרח ולימד בדמשק ובאיזמיר. בשנת 1913 היה ציר בקונגרס הערבי הלאומי הראשון.

תמימי שמר על חברותו בארגון בסוד וכך יכל לכהן במקביל במשרות שלטוניות בממשל האימפריה העות'מאנית (במסגרת זו נקרא רפיק ביי), היה מנהל בית ספר ממשלתי בביירות ובזמן מלחמת העולם הראשונה ערך עבור הממשלה דו"ח על מצב ולאיית ביירות.

ב-1919, לאחר המרד הערבי היה חבר בקונגרס של סוריה, תחת ממשלו קצר הימים של האמיר פייסל. עם כינון המנדט הבריטי שב לשכם. הוא קנה לו שם כמומחה בהוראת היסטוריה וגאוגרפיה וכתב מספר ספרים ללימוד היסטוריה, ספר על תולדות מלחמות הצלבנים ושמונה כרכים בנושא היסטוריה כללית. בנוסף כתב מאמרים פובליציסטיים בעיתונות הערבית. תחת השלטון הבריטי, תמימי שימש כמנהל מספר בתי ספר: בית הספר התיכון הצאלחייה בירושלים, בית ספר בחברון ותיכון העאמירייה אשר ביפו.

בוועידה השישית של הקונגרס הערבי-פלסטיני ב-1923 ייצג תמימי את נפת ג'מאעין (מחוז שכם) ונבחר כחבר ב.

לאחר חידוש פעילות המפלגה הערבית הפלסטינית ב-1944, היה בין ראשיה, אך לא ניתק את קשריו עם עווני עבד אל-האדי ושימש כמגשר בין המפלגה לבין אנשי מפלגת אל-איסתקלאל היריבה. בשנת 1945 התמנה לוועד הערבי העליון והתקרב למופתי חג' אמין אל-חוסייני. במהלך כהונתו כיו"ר תנועת הנוער אל-נג'אדה הכניס שיעורי נשק ותרגולים צבאיים על מנת להכשיר את החניכים לפעולות התנגדות וטרור. הוא מונה על ידי המופתי לראש הוועדה הלאומית ביפו, שם ניסה לארגן את העיר הן במקביל לראש העיר הנבחר, יוסוף הייכל והן במקביל לשלטון אנשי כנופיות ואנשי אל-נג'אדה שפעלו כפיקוד צבאי.

בפברואר 1948 נשלח כציר הפלסטיני לליגה הערבית ודרש ממדינות ערב מחויבות צבאית, פוליטית ומורלית לציבור הפלסטיני ומאבקו. לאחר מכן נשלח על ידי חג' אמין אל חוסייני לנהל את משרד הוועד הערבי העליון בדמשק.

## לקריאה נוספת
* יעקב שמעוני, **ערביי ארץ ישראל**, תל אביב, תש"ז עמוד 231
* 

* Levenberg, Haim (1993), *Military Preparations of the Arab Community in Palestine, 1945-1948*, Routledge, , pp. 140-150


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:פובליציסטים ערבים
קטגוריה:לאומיות פאן-ערבית: אישים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1889
קטגוריה:נפטרים ב-1957
I Get Around (שיר של טופאק שאקור)

**I Get Around** הוא הסינגל השני של הראפר האמריקאי טופאק שאקור מתוך אלבום הסטודיו השני שלו, Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z., ומשתתפים בו המפיק שוק ג'י ו-Money-B, חבריו של שאקור מההרכב Digital Underground. אתר Allmusic ציין כי בשיר, שהופק על ידי שוק ג'י, שאקור "מתרברב על כיבושיו המיניים". חלק מקולות הרקע בשיר מסומפלים מהשיר *Computer Love* של להקת *Zapp*. שוק ג'י סיפר כיצד השיר נכתב, בספר *How to Rap*, כאשר שאקור כתב את המילים תוך כדי האזנה למנגינה שלו זמן מה, והוא כתב גם את חלקו של ג'י. הסינגל הגיע למעמד זהב בארצות הברית, כשמכר מעל 500,000 עותקים.

השיר זכה להצלחה מסחרית רבה כשמכר מספר גבוה של עותקים, והגיע בשיאו למקום ה-11 במצעד הבילבורד הוט 100, מה שהפך אותו לסינגל הראשון של שאקור בטופ 20 במצעד הזה. השיר, שהגיע למעמד זהב, נכלל גם באלבום הלהיטים הגדולים של שאקור, Greatest Hits בשנת 1998. הקליפ לשיר הגיע למקום ה-16 במצעד "25 הקליפים הגדולים של החוף המערבי" במגזין ה-*[[XXL]]*, והגיע למקום ה-14 במצעד "שירי ההיפ הופ הגדולים ביותר" של VH1.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי טופאק שאקור
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על מין מזדמן
קטגוריה:שירי היפ הופ אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אינטרסקופ רקורדס
המערכה בגינאה החדשה

שמאל|ממוזער|250px|חיילים אמריקאים תוקפים עמדות יפניות סמוך לבונה. ינואר 1943.
**ה[[מערכה (צבא)|מערכה]] בגינאה החדשה** הייתה חלק מהזירה הפסיפית במלחמת העולם השנייה.
לפני המלחמה היה האי גינאה החדשה מחולק לשלושה חלקים:
*טריטוריית גינאה החדשה, החלק הצפון-מזרחי של גינאה החדשה, כולל האיים המקיפים אותו, היה בשליטת אוסטרליה תחת מנדט חבר הלאומים.
*טריטוריית פפואה, החלק הדרום-מזרחי של גינאה החדשה היה קולוניה אוסטרלית.
*גינאה החדשה ההולנדית, החלק המערבי של גינאה החדשה.

לאי גינאה החדשה נודעה חשיבות אסטרטגית רבה מכיוון שזהו שטח יבשתי גדול הסמוך לאוסטרליה. שטחו הנרחב של האי סיפק מקום רב להקמת בסיסי אוויר, צבא וצי.

הלחימה באי בין כוחות האימפריה היפנית לבין כוחות בעלות הברית החלה עם ההתקפה היפנית על רבאול ב-23 בינואר 1942. לאחר ההתקפה הפכה רבאול לבסיס הקדמי של היפנים ליתר המערכה בגינאה החדשה. הלחימה באי נמשכה באזורים מסוימים עד לסיום המלחמה באוגוסט 1945.

גנרל דאגלס מקארתור הוביל את כוחות בעלות הברית כמפקד העליון של אזור דרום מזרח האוקיינוס השקט. בסיסיו של מקארתור שכנו במלבורן, בבריזביין ובמנילה. בצד היפני פיקד גנרל היטושי איממורה על הארמייה האזורית השמינית של צבא יפן, שלחמה בגינאה החדשה ובמערכה באיי שלמה. בסיסו של איממורה שכן ברבאול. הארמייה ה-18, תחת פיקודו של לוטננט-גנרל הטזו אדאצ'י, הייתה אחראית לפעילות היבשתית בגינאה החדשה.

בתחילת המערכה ניצלו היפנים את יתרונם המספרי והמכני על פני הכוחות האוסטרלים באי ודחקו אותם, אך לאחר קרב ים האלמוגים וקרב מידווי, בהם ספג הצי הקיסרי היפני אבדות קשות, בהן מספר נושאות מטוסים, נאלצו היפנים להמשיך את המערכה על הקרקע, ללא סיוע אווירי מנושאות מטוסים, ושם נעצרה מתקפתם, לפני שהגיעו לפורט מורסבי. במקביל, כבשו בעלות הברית את האי גוודלקנל שבאיי שלמה, ופתחו חזית נוספת איתה נאלצו היפנים להתמודד. האבדות הקשות שספגו היפנים במערכה בגוודלקנל ובקרבות השונים במערכה באיי שלמה הביאו להיחלשות ההגנות היפניות בדרום מערב האוקיינוס בשקט, ובסופו של דבר הובילו לניצחון בעלות הברית.

## קרבות מרכזיים
*קרב רבאול
*מבצע MO
*קרב ים האלמוגים
*קרב בונה-גונה

## ראו גם
* רוח הרפאים מהביצה

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:זירת אסיה והאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קרבות יפן במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קרבות ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
Keep Ya Head Up

**Keep Ya Head Up** הוא סינגל של הראפר האמריקאי טופאק שאקור, והוא אחד השירים המצליחים והידועים ביותר שלו. השיר יצא בסוף שנת 1993 ואתר About דירג אותו במקום ה-11 במצעד "100 שירי הראפ הגדולים ביותר בכל הזמנים", כשהשיר היחידי של שאקור שהקדים אותו במצעד זה הוא Dear Mama שהגיע למקום ה-4 במצעד. השיר יצא לאור לראשונה בשנת 1993 בתור הסינגל השלישי מתוך אלבום הסטודיו השני של שאקור, Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z.. לאחר מכן הופיע השיר באלבום הלהיטים הגדולים של שאקור, Greatest Hits בשנת 1998, ושוחרר לו שיר "המשך" מתוך האלבום Still I Rise שיצא לאחר מותו, בשם Baby Don't Cry (Keep Ya Head Up II).

בשיר, שהגיע בשיאו למקום ה-2 במצעד שירי הראפ של הבילבורד ולמקום ה-12 במצעד הבילבורד הוט 100, משתתף דייב הוליסטר. בתחילת הקליפ לשיר מופיע רקע שחור עם המילים "*Dedicated to the memory of Latasha Harlins, it's still on*". ההפניה היא אל לטאשה הארלינס, נערה שחורה שנהרגה על ידי מוכר בחנות קוריאני בן 51, כשמספר מקורות העידו כי רציחתה תרמה למהומות לוס אנג'לס (1992). בקליפ מופיע שאקור במרכז מעגל מוקף אנשים בזמן שהוא שר, ובמספר סצנות גם מחזיק ילד קטן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי טופאק שאקור
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים עם נושאים פמיניסטיים
קטגוריה:שירי היפ הופ אמריקאיים
קטגוריה:שירי R&B עכשוויים אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אינטרסקופ רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ג'ייב רקורדס
לשון (מאכל)

שמאל|ממוזער|250px|מארז לשון בקר כשר
**[[לשון (איבר)|לשון]]** היא בשר הנחשב כחלק פנים על אף שמדובר בשריר. בשר הלשון מבושל בישול ארוך. על פי רוב, נעשה שימוש בלשון פר, עגל, כבש וחזיר. בתרבויות מסוימות נחשבת הלשון למאכל תאווה.

בבריטניה נהוג לאכול את הלשון קרה ומתובלת בפלפל אנגלי בסלט או בכריך. בצרפת מעדיפים לאכול את הלשון חמה. בצפון אמריקה ממעטים לאכול את הלשון, הגם שהיא החלק היחיד של ראש הבהמה אשר בכלל נמכר בשווקים.

ישנם דגים כמו בקלה אשר הלשון שלהם נחשבת למאכל מיוחד.
## הכנה
בישול הלשון הוא תהליך רב שלבי. השלב הראשון הוא בישול ארוך במים עם תבלינים עד להתרככות הבשר. השלב השני הוא צינון הלשון, קילוף הקרום העוטף את הלשון וחיתוך הלשון לפרוסות. בשלב השלישי מבושלות פרוסות הלשון בישול נוסף ברוטב המעניק למאכל את טעמו, שכן לבשר הלשון טעם חלש מאוד. התבשיל המוכן נאכל חם או קר.

דרך נוספת להכנת לשון למאכל היא כבישה. לשון כבושה מיוצרת גם באופן תעשייתי וניתנת לרכישה במעדניות בשר.

## ערכים תזונתיים

לשון בקר שוקלת בממוצע כ-1,400 גרם, ומשקלה יכול להגיע עד 2 ק"ג. לשון עגל שוקלת בין 700-350 גרם, ולשונות כבש וחזיר בתחום 225-90 גרם.

הלשון אינה מכילה עצמות, ותכולת החלבון שלה גבוהה, בעוד כמות השומן נמוכה יחסית לחלקי בשר אחרים. הלשון עשירה בוויטמין B<sub>3</sub>, ברזל וויטמין B<sub>12</sub>.

## היסטוריה
ברומא העתיקה נחשבה הלשון של ציפור שיר למאכל תאווה.

### יהדות

המדרש מתייחס אל הלשון כמאכל תאווה ומציין את הלשון כמאכל שאברהם הגיש למלאכים. החת"ם סופר נהג לאכול לשון בהמה עם תמכא בשביעי של פסח והועלתה ההשערה שהדבר נעשה זכר למאכל שאברהם הגיש למלאכים.

## ראו גם
* לשונות חתולים
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חלקי פנים
יואב אבן

**יואב אבן** (נולד ב-18 בפברואר 1974) הוא עיתונאי ישראלי המשמש כתב הבריאות של חברת החדשות של ערוץ קשת 12.

## ביוגרפיה
אבן החל את דרכו העיתונאית בשנת 1999 כתחקירן בתוכנית "חמש עם גדי סוקניק", ואחר כך מונה לכתב כללי בתוכנית.

בשנת 2002 יצא לאור ספרו "ברווזים" - קובץ של שש נובלות, בהוצאת "אסטרולוג".

משנת 2005 הוא משמש ככתב הבריאות של חדשות 2 לאחר שהחליף בתפקיד את צ'יקו מנשה.

בסוף 2022 עבר אבן ניתוח לב פתוח להוצאת גידול שפיר שהתפתח על אחד משסתומי ליבו.

אבן רווק ומתגורר בתל אביב-יפו.

## החשד לאונס
בשנת 2011 נעצר אבן בחשד לאונס ונחקר במשטרה. לבקשת המשטרה ולבקשת אבן, הוטל צו איסור פרסום חריג למדי על המקרה, שכלל את זהותו כחשוד, עצם החקירה ואף עצם קיומו של הצו. גרסת המתלונן (גבר טרנסג'נדר שהזדהה כאישה באותה תקופה), כולל זיהויו של אבן כאנס, פורסמה בבלוג "תיקון עולם". לבסוף התיק נסגר מחוסר ראיות.

ביוני 2015 ביקש אבן להסיר את צו איסור הפרסום והוא פרסם ספר אלקטרוני בשם "הצד שלו", שבו גולל את הפרשה מנקודת מבטו. עותק אלקטרוני של הספר הופץ בחינם, ולמעלה ממאה ושבעים אלף איש הורידו אותו. בספרו, חשף אבן בין השאר כיצד חבריו בעיתונות העבירו לו את הידיעה שהוגשה נגדו תלונה במשטרה, עוד בטרם החלה חקירתו באופן רשמי. כמו כן, תיאר אבן את הגיבוי הכלכלי והחברתי המלא אותו קיבל במסגרת הפרשה מצד בכירים בעולם התקשורת, לרבות על ידי מעסיקו ומנכ"ל "חברת החדשות", אבי וייס, שלדברי אבן קיבל את גרסתו ולא האמין להאשמות המתלונן נגדו, ואף הוסיף כי עבודתו ממתינה לו מתי שירצה. מבקרים העירו כי אבן, בספרו, מנסה לחמוק מאחריות על האירועים המיוחסים לו. ריאיון עם המתלונן ובו גרסתו לאירועים פורסם בעיתון "ידיעות אחרונות" ב-26 ביוני 2015.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:כתבי בריאות ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון שמעון בן צבי (גבעתיים)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
מקדם וארבורג

**מקדם וארבורג** בכימיה בכלל ובאלקטרוכימיה בפרט הוא גודל המכמת את קצב הדיפוזיה של יון בתמיסה. קבוע זה מנהל קשר הדוק עם עכבת וארבורג.
חשיבותו של קבוע וארבורג רבה משום שהוא חלק מהותי בניתוח תוצאות מדידות עכבה חשמלית ומשמש לאבחון מערכות כימיות ואלקטרוכימיות במאמרים מדעיים רבים.

## חישוב הקבוע

ניתן לחשב את גודלו של קבוע וארבורג בעזרת חישוב השיפוע של האזור תלוי הדיפוזיה בדיאגרמת נייקוויסט של מדידת עכבה חשמלית.
לחלופין ניתן לחשב את הקבוע בערת הנוסחא הבאה:

A_W={\frac{R T}{n^2F^2\sqrt2}}{\left(\frac{1}{D_O^{1/2}C_O^b}+{\frac{1}{D_R^{1/2}C_R^b}}\right)}=\frac{R T}{n^2F^2\Theta C\sqrt{2D}}

כאשר:
R- קבוע הגזים, T- הטמפרטורה במעלות קלווין, F- קבוע פאראדיי, n- מספר הקשרים הקוולנטיים של היון, D- מקדם הדיפוזיה, O או R בכתב תחתי- מסמנים את הצורון המחומצן או המחוזר בהתאמה, C- ריכוז היון, A- שטח הפנים של האלקטרודה בניסוי.

כוחה של משוואה זו יפה לשני חצאי תגובת חימצון-חיזור הן במקרה של תגובה הפיכות והן במקרה של תגובה הפיכה באופן חלקי.

## ראו גם
* עכבת וארבורג
* דיפוזיה
* מדידות עכבה חשמלית

קטגוריה:אלקטרוכימיה
אל תשלח ידך אל הנער (ספר)

**אל תשלח ידך אל הנער** הוא ספר אוטוביוגרפי מאת הרב ישראל מאיר לאו, רבה של תל אביב-יפו לשעבר ולפנים הרב הראשי לישראל. הספר נכתב לקראת מלאת 60 שנה לשחרור מחנה הריכוז בוכנוואלד.

הספר יצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים באפריל 2005 בכריכה רכה. באוגוסט 2006 יצא לאור במהדורת זהב, בכריכה קשה, לאחר הדפסת מאה אלף עותקים מהספר. בחנוכה תשע"ב קיבל את ספר היהלום על מכירת 100 אלף עותקים. הספר יצא לאור בעברית. ותורגם לאנגלית (שם הספר: "**Out of the Depths**"), וכן גם לצרפתית, ליפנית, לרוסית ולסינית (בשפות אלה הספר נקרא "**לולק**", כינויו של הרב לאו בילדותו).

שם הספר, "אל תשלח ידך אל הנער", נלקח מסיפור עקדת יצחק, שבו אמר מלאך אלוהים לאברהם משפט זה, ועצר אותו מלשחוט את יצחק בנו.  

הספר אינו מקיף את כל חייו של הרב לאו עד למועד כתיבתו. חלקו הראשון עוסק בילדותו ובנעוריו של הרב לאו, עד לנישואיו בגיל 21. בחלקו השני מובאים סיפורים אחדים מבגרותו של הרב לאו, ובו הוא ממחיש כיצד עיצבו זכרונות ילדותו את דרכו כרב וכאיש ציבור.
במהדורה החדשה נוספו הקדמות  מאת שמעון פרס ואלי ויזל ונאומיו של הרב לאו באו"ם ובביקור ברק אובמה ב"יד ושם".

## קישורים חיצוניים
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרים ישראליים
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי 2005
קטגוריה:ספרי זיכרונות
קטגוריה:אוטוביוגרפיות עבריות
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
פרד קרגר

**פרד קרגר** (באנגלית: **Fred Karger**; נולד ב-31 בינואר 1950) הוא יועץ פוליטי יהודי-אמריקאי ופעיל חברתי למען זכויות להט"ב בארצות הברית שהתמודד לנציגות המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012.

קרגר שימש כיועץ במסעות הבחירות של רונלד רייגן, ג'ורג' ווקר בוש וג'רלד פורד. קרגר היה שותף בחברת הייעוץ הפוליטי "Dolphin Group" הנמצאת בקליפורניה. הוא פרש אחרי 27 שנים ומאז עובד כאקטיביסט בנושאים שונים הקשורים לזכויות להט"ב. החלטתו להתמודד בבחירות לתפקיד נשיא ארצות הברית עבור המפלגה הרפובליקנית, הפכה אותו להומוסקסואל המוצהר הראשון בהיסטוריה של ארצות הברית המשתייך למפלגה משמעותית ומתמודד לתפקיד.

## ראו גם
*לוג קאבין רפובליקנס

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:מועמדים בבחירות המוקדמות מטעם המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:להט"בים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פוליטיקאים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:יועצים פוליטיים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית ב-2012
קטגוריה:פוליטיקאים הומוסקסואלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דנוור
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
פלונגה

[ממוזער|250px|[אנדרטה לזכר יהודי פּלוּנגֶה שנרצחו בשואה, בבית העלמין הדרום]]
**פּלוּנגֶה** (בליטאית: **Plungė**; ביידיש: **פלונגיאן**) היא עיר בליטא במחוז טלז, בת כ־17,500 תושבים. לפני מלחמת העולם השנייה התקיימה בעיר קהילה יהודית גדולה, אך כולה נרצחה במהלך השואה.

## היסטוריה
משוער כי היישוב הוקם בין המאה ה-1 למאה ה-5 לספירה. היישוב הוקם על אדמות יער סמוגיטיה. מהמאה ה-14 ועד אמצע המאה ה-16, פלונגה הייתה חלק ממחוז גנדינגה כיישוב מן השורה. מאוחר יותר, אוכלוסיית פלונגה החלה לגדול מהר יותר ועלתה על אוכלוסיית גנדינגה. בשנת 1567 הוזכרה פלונגה לראשונה כעיר. העיר הייתה חלק מדוכסות סמוגיטיה בדוכסות הגדולה של ליטא בתוך חבר העמים הפולני-ליטאי.

ב-13 בינואר 1792 הוענקו לפלונגה זכויות מגדבורג (זכויות ממשל עצמי שניתנו לתושבי ערים רבות ברחבי מזרח אירופה). משנת 1806 ועד 1822 היא הייתה שייכת לפלטון זובוב. עם פטירתו עברה הבעלות למשפחת אוגינסקי ובשנת 1879 הם בנו בעיר ארמון ששרד עד ימינו.

ב-1925, בתקופת בין המלחמות הוקמה גימנסיה, וב-1932 הונח קו מסועף של הרכבת. ב-1933 נחנכה הכנסייה הקתולית הנוכחית. ב-1939 הוקם בית החולים פרטיו החלו לפעול בעיר מחלקת יולדות ומחלקת כירורגיה.

במהלך שנות העצמאות של ליטא הכלכלה של פלונגה התבססה על המפעל לייצור סיבי פשתן וכותנה Kučiskis – Pabedinskiai וגם על פעילותם של אנשי עסקים יהודים ומוצרים חקלאיים מתוצרת חקלאים מזאמוט.

לאחר מלחמת העולם השנייה והכיבוש הסובייטי, פלונגה החלה לצמוח במהירות - העיר מנתה 7,400 תושבים בשנת 1950, ועד 1990 היו בה כ-23,300 תושבים. במהלך שנות הכיבוש הסובייטי הפכו הליטאים לרוב תושבי העיר. על פי החלטת הממשלה משנת 1963, פלונגה הייתה אמורה להפוך למרכז אזורי עם תעשייה חזקה. עם זאת, תוכניות אלה לא יצאו אל הפועל שכן התברר כי לעיר אין מספיק משאבי מים. עם זאת כמה חברות כן הוקמו בפלונגה. אולם רובן פשטו את הרגל לאחר הכרזת העצמאותה של ליטא.

הסמל של פלונגה אושר בצו הנשיא ב-6 ביוני 1997. בשנת 2009 נבחרה לבירת התרבות של ליטא.

## יהודי העיר
יהודי ליטא היו פעילים בממשלת העיירה והיוו כמחצית מתושביה של פלונגה ערב השואה.

במהלך המרד בליטא ביוני 1941, והפלישה הגרמנית במסגרת מבצע ברברוסה, נכבשה פלונגה על ידי הכוחות הגרמניים ב-25 ביוני. לאומנים ליטאים, בראשות יונאס נוריקה,הקימו השתלטו בכוח והקימו משטר מקומי . זמן קצר לאחר כיבוש העיירה כוחות גרמניים רצחו 60 צעירים יהודים, שהואשמו על ידי הליטאים בהיותם כוח עורפי של הצבא האדום. ב-26 ביוני 1941, למחרת הגעת הגרמנים לפלונגה, העבירו כוחות ליטאיים את יהודי העיירה לגטו מאולתר באלימות קשה, עינויים ורצח. על חלקם נכפו עבודות פרך. ב-13 או 15 ביולי אירע טבח פלונגה. הלאומנים הליטאיים ריכזו יהודים - גברים, נשים וילדים לתעלות ליד הכפר קאוזנאי וירו בהם. מתוך 1,700 היהודים שחיו בפלונגה ב-1939, מעטים מאוד שרדו. אלה שבכל זאת שרדו, היו לא פעם יהודים שגורשו על ידי הסובייטים לפני השואה. אתרי זיכרון לאירועי 1941 נמצאים בעיר ובסביבתה. ניצול השואה והפסל היהודי יעקב בונקה היה אחד מיהודי העיירה הבודדים ששרדו את המלחמה.

לאחר המלחמה חזרו כמה עשרות מיהודי פלונגיאן לעיר והקימו בה קהילה קטנה. בערב ראש השנה ה'תשי"ט (1958) נערך פוגרום ביהודי העיר.

בין האישים שנולדו בעיירה - הרב יוסף יוזל הורוביץ, 'הסבא מנובהרדוק'.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ליטא: ערים
קטגוריה:מחוז טלז
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
פטר לינדברג

**פטר לינדברג** (באנגלית: **Peter Lindbergh**; 23 בנובמבר 1944 – 3 בספטמבר 2019) היה צלם אופנה גרמני.

## ביוגרפיה
לינדברג נולד כפטר ברודבק (Peter Brodbeck) בליסה (בגרמנית: ליסה (וארטלאנד)) בפולין. וגדל בדיסבורג שבגרמניה. הוא הצטרף ללימודי ציור אצל גינתר ק. קירשברגר, אולם אז הוא החל לצלם ב-1971. וביסס עצמו כצלם פרסומות.

הוא עבר לפריז ב-1978, והתרכז בצילום אופנה, הוא צילם דוגמניות-על רבות, בכללן כריסטי טרלינגטון, נעמי קמפבל, לינדה אוונג'ליסטה, סינדי קרופורד, סטפני סימור, איזבלה רוסליני, נסטסיה קינסקי וטטיאנה פטיץ. היה שותף לפרויקטים אחרים ביחד עם קרל לגרפלד, דריל האנה, ג'ורג'ו ארמני ואחרים. צילומיו פורסמו במגזינים כמו שטרן, הרפרס בזאר וווג. הוא גם צילם את סלין דיון בפרסומת שלה לבושם.

לינדברג נחשב לאחד מצלמי האופנה הבולטים בעולם, במיוחד בשחור-לבן, וסייע ליצור את תופעת דוגמניות-העל של שנות ה-90. הוא העדיף שהדוגמניות שלו תהיינה מאופרות בצניעות ועם תסרוקת פשוטה.

נפטר ב-3 בספטמבר 2019.

## ספריו

* 10 Women by Peter Lindbergh Foreword by Karl Lagerfeld, Peter Lindbergh (1993), 
* Peter Lindbergh: Portfolio Interview by Dr. Antonio Ria, Peter Lindbergh (1999), 
* Peter Lindbergh: Stories Foreword by Wim Wenders, Peter Lindbergh (2002), 
* Peter Lindbergh: Images of Women Introduction by Martin Harrison, Peter Lindbergh (2004), 
* Peter Lindbergh: Untitled 116 by Peter Lindbergh (2006), 


## לקריאה נוספת

*	Peter Lindbergh", in Photo Box: Bringing the Great Photographers into Focus (London: Thames & Hudson, 2009; ), p.414.


## קישורים חיצוניים

* 

* עבודות הפרסומות של פטר לינדברג
* 
* 

קטגוריה:צלמים גרמנים
קטגוריה:צלמי אופנה גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1944
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2019
קימבר סטרלינג

**קימבר סטרלינג** (בדנית: **Cimber Sterling**) הייתה חברת תעופה זולה דנית.

בסיסה הראשי היה בנמל התעופה קופנהגן קסטרופ והנהלתה ישבה בסונדנבורג שבדנמרק. החברה נוסדה ב-1 באוגוסט 1950 כקימבר אייר ובשנת 2008, התאחדה עם חברת סטרלינג איירליינס.
בשיא פעילותה טסה החברה לכ-53 יעדים מדנמרק, בעיקר ברחבי אירופה, סקנדינביה ודנמרק עצמה, ביניהם: סטוקהולם, אוסלו, ברגן, זלצבורג, דבלין ועוד, בשיתוף פעולה עם Scandinavian Airlines  ולופטהנזה. הבסיסים העיקריים שלה היו נמל התעופה של קופנהגן ושדה התעופה בילונד, עם בסיס קטן יותר בנמל התעופה של אלבורג. 
החברה הודיעה על הליך פירוק וסגירת החברה ב-3 במאי 2012. קימבר סטרלינג איבדה לבסוף את מאבקה להישאר פעילה לאחר שנים של הפסדים, והנפקה ראשונית הרת אסון שבאה בעקבות ניסיון שאפתני לבנות על מותה של סטרלינג איירליינס בשנת 2008.

## צי המטוסים

## פעילות החברה בישראל
החברה הפעילה מסוף שנת 2010 ועד אפריל 2012, 3-4 טיסות שבועיות וסדירות בקו נמל התעופה בן-גוריון - נמל התעופה קופנהגן קסטרופ במהלך כל השנה. הטיסות התבצעו במטוסי בואינג 737-700.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דנמרק: תעופה
קטגוריה:חברות דניות
קטגוריה:חברות לטיסות חסך
קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו
משה קרליץ

הרב **משה קרליץ** (1882 לערך – 1941) היה רב ותלמיד חכם בליטא, עורך המאסף התורני "כנסת ישראל". אחיו הצעיר של החזון איש. נספה בשואה.

## תולדותיו
נולד בקוסובה לרב שמריהו יוסף קרליץ. למד בישיבת סלובודקה. נישא לבת הרב פסח פינפר, שהיה רב בפונאר שבפרוורי וילנה. לאחר פטירת חותנו ירש אותו ברבנות. כמו כן כיהן כדיין ומו"ץ בווילנה.

לאחר כמה שנים עזב את פונאר והתמנה כרב בפרוור הווילנאי זרצ'ה. באותה תקופה אסף סביבו קבוצת תלמידים, ובהם הרב שלמה היימן, שכיהן כראש ישיבת רמיילס בווילנה ולימים ראש ישיבת תורה ודעת בארצות הברית. כשהתרבו התלמידים הוא הקים עבורם מסגרת של ישיבה ושיכן אותה באחד מבתי המדרש בווילנה. כעבור זמן קצר הודיע לו הרב חיים עוזר גרודזנסקי שדעתו אינה נוחה מפעילות הישיבה מחשש שהיא תערער את מעמדה של ישיבת רמיילס שבווילנה, ובעקבות זאת החליט הרב קרליץ לסגור את הישיבה לאלתר.

בשנת תרפ"ג (1923) הוציא את הספר "אור חדש" המכיל ביאורים, הערות וציוני מראי-מקום לספר שערי תשובה של רבינו יונה גירונדי. בשנת תרפ"ח (1928) יצאה מהדורה של הספר משולב בתוך הספר "שערי תשובה".

בין השנים תר"צ-תרצ"ה (1930–1935) ערך והוציא את הירחון התורני "כנסת ישראל" ששימש במה לחידושי תורה של גדולי התורה מווילנה ומשאר ערי ליטא. בין המשתתפים: הרב חיים עוזר גרודזנסקי, אחיו החזון איש (בעילום שם), הרב חנוך אייגש בעל המרחשת, הרב שמעון שקופ, הרב אלחנן וסרמן, הרב אהרון קוטלר, הרב יעקב ישראל קניבסקי, הרב אלעזר מנחם מן שך, הרב יחזקאל אברמסקי, הרב אריה בינה ועוד.

נספה בשואה.

## חיים אישיים
היה נשוי לבת הרב פסח פינפר ולהם שני בנים:
* פסח - חיבר את הספר "פתח החידוש", ומת בחיי אביו.
* שמריהו - נהרג בשואה.

## לקריאה נוספת
* **רבי משה קרליץ - מלך היסורין**, בתוך: הרב שלמה כהן (יו"ר המערכת) ואחרים, **פאר הדור: פרקים ממסכת חייו ויצירתו של גאון דורנו מרן רבי אברהם-ישעיהו קרליץ זצ"ל בעל „חזון אי"ש”**, בני ברק: הוצאת נצח, תשכ"ז, ח"א עמ' קח-קטו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:משפחת קרליץ
קטגוריה:עורכי כתבי עת תורניים
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:ילידי 1882
שנה אקדמית

**שנה אקדמית** היא פרק הזמן שבמהלכו מתקיימים לימודים במוסדות להשכלה גבוהה.

## השנה האקדמית בישראל
השנה האקדמית במוסדות להשכלה גבוהה בישראל מתחילה בדרך כלל בחודש אוקטובר (לאחר סיום חגי תשרי) ומסתיימת בחודש יוני או ספטמבר. במהלך הסמסטרים חלות חופשות לימודים קצרות בהתאם לחלק ממועדי ישראל.

מרבית המוסדות מחלקים את השנה האקדמית לשלושה חלקים הנקראים **סמסטרים**.
החלק הראשון הוא **סמסטר חורף** החל בקירוב מאוקטובר ועד ינואר. מיד עם סיומו נערכת חופשת סמסטר בת כחודש ובה מתקיימות בחינות הסיום לקורסים (פרק זמן המכונה גם "תקופת בחינות").
החלק השני הוא **סמסטר אביב** החל בקירוב ממרץ ועד יוני. מיד עם סיומו נערכת חופשה בת כחודש ובה מתקיימות בחינות הסיום לקורסים (תקופת בחינות).
החלק השלישי הוא **סמסטר קיץ** שחל בקירוב מיולי ועד ספטמבר. זהו חלק חובה רק לחלק מהסטודנטים, לרבות הלומדים במסלול לימודי ערב שמחויבים בהשלמות בקורסי חובה. בנוסף אליהם רשאים ללמוד בו גם שאר הסטודנטים מקצועות בחירה על פי בחירתם. עם סיומו נערכות בחינות סיום לקורסים לרוב לפני חגי תשרי. 

בעבר נהגה במוסדות מסוימים בישראל (כמו באוניברסיטה העברית) שיטת הטרימסטרים (ראו להלן).

## השנה האקדמית במדינות העולם
במוסדות אקדמיים בעולם מחולקת השנה האקדמית לרוב לפי אחת משתי שיטות:
*שיטת הסמסטרים, המתמשכים לרוב מאוגוסט ועד דצמבר (עד לערב חג המולד) ומינואר ועד למאי או יוני. אורכם של הסמסטרים הוא 15 עד 18 שבועות.
*שיטת ה**טרימסטרים** – כלומר חלוקת השנה האקדמית לשלושה פרקי זמן שווים, המקבילים בקירוב לעונות הסתיו, החורף והאביב, ואורכם כ-10 עד 12 שבועות. שיטה זו נפוצה בקרב מוסדות אקדמיים בבריטניה ובארצות הברית.

שיטה שלישית הקיימת בעולם לחלוקת השנה האקדמית היא חלוקה ל**רבעים**, שאורך כל אחד מהם כ-12 שבועות. הם משתרעים גם על פני עונת הקיץ ומכסים שנה קלנדרית שלמה.

במדינות בחצי הדרומי של כדור הארץ - אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה, צ'ילה - מקבילה בדרך כלל השנה האקדמית לשנה הקלנדרית ונמשכת מפברואר או מרץ ועד לנובמבר או דצמבר. הסיבה לכך היא שעונת הקיץ – שבה משובצת חופשת הקיץ - חלה בחצי הכדור הדרומי מחודש דצמבר ועד לחודש פברואר.

מידת הגיוון בין המוסדות האקדמיים בארגון השנה האקדמית במסגרת השיטות המתוארות  - הן מבחינת משך חלקי השנה האקדמית והן מבחינת מועדי תחילתם וסיומם - היא רבה, בין מדינות העולם כמו גם בין מוסדות הפועלים במסגרת אותה מדינה.

## ראו גם
*שנת הלימודים

קטגוריה:אקדמיה
אקדמית
משפחת ח'אלדי

[שמאל|ממוזער|250px|[ספריית ח'אלדיה]]
[שמאל|ממוזער|140px|אחמד סאמח אל-ח'אלדי, אביו של [וליד ח'אלדי.]]
**משפחת ח'אלדי** (בערבית: **الخالدي**) היא אחת המשפחות הוותיקות והנכבדות ביותר בקרב הציבור המוסלמי בירושלים. לפי מסורת משפחתית המשפחה היא נצר לח'אלד בן אל-וליד, מצביא צבאו ואחד מבני לווייתו של הנביא מוחמד, מכובשי ארץ ישראל. למרות שלמשפחה אין רכוש רב וקרקעות כמו למשפחות חוסייני או נשאשיבי, היא נחשבת למכובדת ביותר ובניה נשאו באופן מסורתי משרות שיפוט ושלטון.

במשך מאות שנים הייתה ח'אלדי המשפחה השלטת בירושלים, אך היא ירדה מגדולתה במאה האחרונה. בין בניה נמנו:
* שייח' ח'ליל אל-ח'אלידי, נשיא בית הדין השרעי העליון ומתחרהו העיקרי של חג' אמין אל-חוסייני על משרת המופתי של ירושלים ב-1922
* מוחמד עלי אל-ח'אלדי שימש כמנהל בית המשפט הירושלמי במשך שישים שנה
* יוסף אל-ח'אלדי, איש רוח, בלשן וראש עיריית ירושלים בשלוש קדנציות שהתפרסו על פני שלושים שנים בסוף המאה ה-19
* רוחי אל-ח'אלדי, אחד משלושת צירי מחוז ירושלים בפרלמנט העות'מאני בשנים 1908–1912. נבחר גם לתפקיד "סגן שלישי" לנשיא בית הנבחרים. למד משפטים בפריז. שימש גם קונסול טורקיה בבורדו, צרפת.
* חוסיין פח'רי אל-חאלדי, רופא ומדינאי פלסטיני מתון, מייסד מפלגת הרפורמה הפרו-בריטית, ראש עיריית ירושלים וראש ממשלת ירדן
* השופט חג' ראע'ב אל-ח'אלדי (1866–1952), בשלהי התקופה העות'מאנית ייסד את ספריית ח'אלדיה ברובע המוסלמי בירושלים, אחד מנכסיה החשובים של המשפחה. היה מראשי האופוזיציה (מעארדון) בתחילת תקופת המנדט הבריטי.
* מוסטפא אל-ח'אלדי, שופט בבית הדין השרעי העליון שלאחר פרישתו היה לראש עיריית ירושלים בשנים 1938–1944
* איסמעיל אל-ח'אלידי, היגר לניו יורק ועסק בארגון ערביי ארצות הברית לפני הנכבה (1948) ואחריה
* אחמד סאמח אל-ח'אלידי (1895–1951), בוגר מגמת רוקחות באוניברסיטה האמריקאית בביירות, בשנת 1920 היה מפקח אזורי מטעם מנהלת החינוך הבריטית ביפו ובעזה, בשנים 1925–1948 ניהל את הקולג' הערבי בירושלים. חיבר כ-20 ספרים בנושאי היסטוריה ומורשת וספרות ערבית.
* וליד ח'אלדי, נולד ב-1925 בירושלים, היסטוריון שנודע בכתיבתו על אודות הנכבה, מייסד ומזכ"ל המוסד ללימודי פלסטין בביירות
* רשיד ח'אלידי היסטוריון ואינטלקטואל פלסטיני-אמריקאי בולט (בנו של איסמעיל אל-ח'אלידי)

## לקריאה נוספת
* יעקב שמעוני, **ערביי ארץ ישראל**, תל אביב, תש"ז, עמוד 211–212

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ח'אלידי
*
יצחק קרליץ

הרב **יצחק זונדל קרליץ** (מכונה: **ר' איצ'לה קוסובר**; 1880 לערך – אב ה'תש"ב, יולי 1942) היה רבה של קוסובה, מייסד וראש הישיבה הקטנה ולאחר מכן הישיבה הגדולה בעיירה, אשר שימשו מרכז תורה לבני המקום ולבחורים מן הסביבה. נודע בפרישותו ובצדיקותו, והיה מן הדמויות הרוחניות הבולטות באזור. היה אחיו של החזון איש, ונספה בשואה יחד עם בני קהילתו.

## ביוגרפיה
נולד בקוסובה לרב שמריהו יוסף קרליץ, רבה של העיירה. מילדותו נודע בפרישותו ובדבקותו בלימוד התורה. בצעירותו נשא את קיילה, בתו של הרב ראובן, אב"ד נרבה הסמוכה לביאליסטוק. גם לאחר נישואיו המשיך לנהוג חיי סיגופים ופרישות, חרף חיי עוני ומחסור ששררו בביתו.  

לאחר פטירת אביו בשנת 1916 סירב לקבל עליו תחילה את משרת הרבנות באופן רשמי, וביקש שגיסו, הרב אבא סוויאטיצקי, יתמנה כרב העיירה. עם זאת, מילא בפועל את תפקיד ההנהגה הרוחנית של הקהילה, והכרעות הלכתיות וענייני הציבור הוכרעו על ידו. לאחר שמונה גיסו לרבה של טיקטין, נתמנה הרב קרליץ כרבה הרשמי של קוסובה והחזיק במשרה זו עד להירצחו בשואה.

בשלב מסוים הביע רצון לעלות לארץ ישראל, אולם אחיו, החזון איש, התנגד לכך והדגיש כי הרוחניות של יהודי קוסובה תלויה בו, ולכן עליו להמשיך לכהן כרב העיירה.  

דמותו זכתה להערכה בקרב יהודים מקבוצות שונות ואף בקרב תושבים לא-יהודים בקוסובה. בני דורו תיארו אותו כאדם עניו ונעים הליכות, שהשפעתו חצתה גבולות זרמים ועדות. כאשר נוסד בעיירה בית ספר מרשת תרבות, התנגד לכך בפומבי והזהיר את בני קהילתו מפני השפעתו, ואף הצליח למנוע מהורים לשלוח את ילדיהם ללמוד בו.

לאחר מלחמת העולם הראשונה הקים מחדש ישיבה קטנה בקוסובה, במקום הישיבה שהקים אביו ונסגרה במהלך המלחמה. תלמידי הישיבה הצעירים הוכשרו אצלו ללימוד גמרא ולאחר מכן נשלחו לישיבות הגדולות ברחבי ליטא. בשלב מאוחר יותר ייסד ישיבה גדולה בקוסובה, שקלטה בחורים מן האזור והייתה למרכז תורה חשוב, כך שהצעירים לא נזקקו עוד לנדוד לעיירות אחרות. לצד פעילותו בקרב הנוער השפיע גם על האברכים ובעלי הבתים בעיירה, וחיזק את רוחם בלימוד התורה.

בשנות ה-30 של המאה ה-20, לאחר שאחיו הרב מאיר קרליץ, שכיהן כרבה של לכוביץ, עלה לארץ ישראל והתפנתה משרת הרבנות בעיר, פנה הרב חיים עוזר גרודזנסקי בהצעה למנות את הרב קרליץ כממלא מקומו. ההצעה נבעה גם מתוך רצון להקל על מצבו הכלכלי הקשה. אף שתחילה ניאות לקבל את המינוי, בסופו של דבר סירב לעזוב את בני קהילתו בקוסובה והעדיף להישאר כרבם.

במהלך מלחמת העולם השנייה הפצירו בו בני קהילתו ופרטיזנים יהודים מן האזור להימלט ולהציל את עצמו ואת משפחתו, אולם הוא סירב לנטוש את בני קהילתו. בחודש אב תש"ב (יולי 1942), ביום שבת, בעת שהתפלל תפילת שחרית בביתו, נורה למוות בידי חיילים נאצים. אשתו קיילה, שעמדה בתקופת הגטו בראש פעילות ציבורית וסייעה בהפעלת מטבח לנזקקים, ובתם – נספו אף הן, ושלושתם נקברו בקבר משותף. בנו היחיד, אריה לייב, שרד את השואה ועלה לישראל, אך מצבו הנפשי לא אפשר לו להקים משפחה.

## אילן יוחסין

## לקריאה נוספת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קוסובה: רבנים
קטגוריה:משפחת קרליץ
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:ילידי 1880
קטגוריה:נפטרים ב-1942
כנסת ישראל (כתב עת תורני)

**כנסת ישראל** היה כתב עת תורני (קובץ תורני) מרכזי שיצא לאור בווילנה בין השנים ה'תר"צ–ה'תרצ"ה (1930–1935) על ידי הרב משה קרליץ.

הרב משה קרליץ, אחיו הצעיר של החזון איש, שימש כרב ודיין בווילנה. לצד עיסוקו הרבני וההלכתי יזם בתחילת שנות ה-30 את הוצאתו לאור של כתב עת תורני, שישמש במה לפרסום חידושי תורתם של גדולי התורה בווילנה ובשאר ערי ליטא. החוברת הראשונה יצאה לאור בשנת תר"צ, ועל שער החוברת נכתב: "כנסת ישראל - ירחון לחידושי תורה בענייני הלכה, בהשתתפות חכמי וגאוני הדור שליט"א". מחיר החוברת, כפי שצוין בראש עמוד השער: 1 זהוב.

ב"דבר המערכת" שהופיע בראש הקובץ הראשון כתב העורך כי בחר בשם "כנסת ישראל" כשמה הרשמי של ישיבת סלובודקה שהוא נמנה עם תלמידיה. מטרת הוצאת הירחון: "לאחד ולקשר את כל המון תלמידיה הנמצאים במקומות שונים בתבל ולהחזיק ביניהם את רוח התורה הישיבתי-סלבודקאי".

בתוך זמן קצר מאז החל להופיע תפס "כנסת ישראל" מקום מרכזי בעולם התורה בליטא, הן בשל רמתם הגבוהה של תכניו והן בשל השתתפותם של גדולי התורה המפורסמים בדור. בין המשתתפים: הרב חיים עוזר גרודזנסקי, החזון איש (בעילום שם), הרב חנוך הניך אייגש בעל המרחשת, הרב שמעון שקופ, הרב אלחנן וסרמן, הרב אהרון קוטלר, הרב יעקב ישראל קניבסקי, הרב אלעזר מנחם מן שך, הרב יחזקאל אברמסקי ועוד. הרב משה קרליץ פרסם אף הוא חידושי תורה משלו, תחת שם העט "המשקי"ף" וכן "אחד הרבנים".

החל מהחוברת השמינית הצטרף לעריכת הירחון הרב שמואל גריינימן, גיסו של הרב קרליץ, ושמו התנוסס לצד שמו של הרב קרליץ. בסוף שנת תרצ"ה יצאה החוברת השבע עשרה. באותה תקופה עלה הרב גריינימן לארץ ישראל, והופעתו של הירחון פסקה.

## קישורים חיצוניים
;כל גליונות כתב העת
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:כתבי עת תורניים
קוסובה (עיירה)

**קוסובה** (בבלארוסית: **Косава**; בפולנית: **Kossów**; ברוסית: **Ко́ссово**; נקראה גם קוסוב-פולֶסקי) היא עיירה קטנה בבלארוס במחוז ברסט, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
לפני מלחמת העולם הראשונה השתייכה קוסובה לאימפריה הרוסית. בין שתי מלחמות העולם הייתה קוסובה חלק מהרפובליקה הפולנית השנייה. לאחר מלחמת העולם השנייה עברה קוסובה לשליטת ברית המועצות וב-1991, לאחר התפרקות ברית המועצות, נכללה העיירה בתחום בלארוס העצמאית.

## יהודי היישוב
יהודים הגיעו לעיירה עוד במאה ה-16, ועסקו במלאכה ובמסחר זעיר, והחזיקו משקי עזר קטנים. בסוף המאה ה-19 התגוררו בעיירה כ-3,000 תושבים, מהם כשני שלישים יהודים.

בשנת תק"ל התמנה לרב בקוסובה הרב אפרים מרדכי הלוי אפשטיין, נכדו של בעל הפרדס הרב אריה לייב הלוי אפשטיין. לאחר מותו של הרב אפרים מרדכי התמנה תחתיו חתנו הרב יהודה מאיר בשנת תקס"ח. בתקופה מאוחרת יותר, בשנת 1858 התמנה לרב העיירה הרב שאול קצנלנבוגן. הרב קצנלנבוגן עזב את העיירה בשנת 1882 בעלותו על כס הרבנות בקוברין, ואת מקומו ירש חתנו הרב שמריהו יוסף קרליץ (אביו של החזון איש). במקביל נתמנה לרב בעיירה הרב מנחם מנדל שרשבסקי, חתנו של הרב שמואל סלונימסקי שהיה רב בעיירה. הרב שרשבסקי כיהן כרב במשך 43 שנה עד לעלייתו לארץ ישראל ב-1927. לאחר עלייתו של הרב שרשבסקי לירושלים ב-תרפ"ז כיהן תחתיו כרב בעיירה חתנו, הרב מאיר לייקין, ולאחר פטירת הרב קרליץ ב-1916 כיהן כרב בעיירה חתנו, הרב אבא סוויאטיצקי, ולאחריו בנו, הרב יצחק קרליץ. שלושתם נספו בשואה.

### בשואה
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים ב-1 ביולי 1941, הוטלו גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת תשלום סכומי כופר. שנים עשר מחברי היודנרט שמונה בעיירה הוצאו להורג בפומבי זמן לא רב לאחר מינוים. עם הבאת יהודים מהסביבה לעיירה, הגיע מספר יהודיה לכ-2,250 איש, ומאות מהם הועסקו בעבודות כפייה, תוך הוצאה להורג של יהודים שהפרו כללים שונים. בין הנרצחים היה הרב יצחק קרליץ, שסירב לצאת מן העיירה בשבת מחמת איסור תחומין. במרץ 1942 הועברו ליישוב יהודים מגטו איבצביצ'י שבהמשך נרצחו.

באמצע יוני 1942 רוכזו יהודי העיירה בשלושה גטאות שהוקמו בה. ב-24 ביולי 1942 רצחו הגרמנים את המאושפזים בבית החולים היהודי בעיירה, ולמחרת רצחו בבורות ירי כ-1,200 מיהודי הגטאות. כ-200 יהודים שהתגלו במקומות מסתור נרצחו כעבור זמן מה.

ב-2 באוגוסט 1942 השתלטו על העיירה פרטיזנים סובייטים, וכמה עשרות יהודים הצטרפו אליהם. עם שובם של הגרמנים למקום, הם רצחו את כל היהודים שנותרו בו. מקהילת קוסובה שרדו בשואה 26 יהודים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* קוסוב פולסקי באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* Kosava castle 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז ברסט: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:עיירות
אבא סוויאטיצקי

הרב **אַבָּא סְוִיָאטִיצְקִי** (תרמ"ז, 1887 - ג' באלול תש"א, אוגוסט 1941) היה רבן של רוז'נקה, קוסובה וטיקטין, גיסו של החזון איש. נספה בשואה.

## קורותיו
נולד בהרלובי שבמחוז לידא לרב המקומי, גרשון סוויאטיצקי, מתלמידי רבי ישראל מסלנט. למד תורה אצל אביו. בצעירותו עזב את עירו ושהה בלידא, לאחר מכן בגרודנה, ומשם עבר לסוקולקה. רבה של סוקולקה, יצחק הלוי שוסטר, עמד על מעלותיו והציע אותו כשידוך להניה-חיה קרליץ, בת ידידו, הרב שמריהו יוסף קרליץ, שהיה אז רבה של קוסובה הסמוכה.

אביו, הרב גרשון סוויאטיצקי, עזב את רבנותו בהרלובי לטובת הרבנות ברוז'נקה, ולאחר פטירתו התמנה אבא כממלא מקומו ברבנות רוז'נקה. לאחר פטירת חותנו, הרב שמריהו יוסף קרליץ, בשנת תרע"ו (1916), נבחר הרב סוויאטיצקי למלא את מקומו, והוא עבר לכהן כרבה של קוסובה. נחשב בין הבולטים שברבני ליטא, ובכרוז המחאה של רבני ליטא על הפגיעה ברב חיים עוזר גרודזנסקי בפרשת הרבנות בווילנה, שמו מתנוסס בראש רשימת החותמים.

בפרוץ מלחמת העולם השנייה, לאחר שרבה של טיקטין, הרב אברהם קלמנוביץ', נמלט לווילנה, התמנה הרב סוויאטיצקי תחתיו לרבה של טיקטין. הוא כיהן ברבנות עד שנת תש"א (1941), אז הוצא להורג יחד עם בני קהילתו בהשמדת יהודי טיקטין, ביער לופוחובה הסמוך לעיר, והם נקברו שם בקבר אחים.

## חיים אישיים
היה נשוי להניה חיה (לבית קרליץ).

בנם היחיד, הוא הרב חיים סוויאטיצקי, שורד השואה שהיגר לארצות הברית, וכיהן שם כר"מ בישיבת תפארת ירושלים. בנו הוא יזם הנדל"ן האמריקאי גארי ברנט.

## קישורים חיצוניים
* **רבי אבא סוויאטיצקי - אציל המדות**, בתוך: הרב שלמה כהן (יו"ר המערכת) ואחרים, **פאר הדור: פרקים ממסכת חייו ויצירתו של גאון דורנו מרן רבי אברהם-ישעיהו קרליץ זצ"ל בעל "חזון אי"ש"**, בני ברק: הוצאת נצח, תשכ"ז, ח"א עמ' קלז-קמ.

קטגוריה:קוסובה: רבנים
קטגוריה:משפחת קרליץ
קטגוריה:רבנים בשואה
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:אישים הקבורים בקבר אחים
קטגוריה:ילידי 1887
קטגוריה:נפטרים ב-1941
שמואל אליהו קהאן

הרב **שמואל אליהו הלוי קהאן** (מבוטא: **קגן**; כ"א בשבט תרמ"ט, 23 בינואר 1889 – תש"א, 1941) היה רבן של קרוגלה, סטארי-דורוגי  ואוּרֶצֶ'ה  שבבלארוס, בה שימש למעלה מעשרים שנה, עד הירצחו בשואה יחד עם בני קהילתו. גיסו של החזון איש.

## ביוגרפיה
נולד בדוקור לראשה-גולדה ולשלום קהאן, חסיד חב"ד. בהיותו בן שתים עשרה נסע למינסק, שם למד בישיבתו של הרב חיים שלמה גולובנציץ. כעבור זמן עבר ללמוד בישיבה בשקלוב אצל הרב פסח פרוסקין, ומשם עבר לישיבת סלובודקה שם למד אצל הרב משה מרדכי אפשטיין ועמד בקשר עם ראש הישיבה הסבא מסלבודקה. 

בשנת תר"ע, בהיותו בחור בן עשרים ואחת, פרסם חידושי תורה בקובץ **יגדיל תורה** שיצא לאור בסלוצק בעריכת הרב איסר זלמן מלצר והרב משה בנימין טומשוב. הרב מלצר גם הסמיכו לרבנות.

במשך תקופה שהה בכווידאן שליד וילנה ולמד בחברותא עם החזון איש. החזון איש שידך לו את אחותו בדאנה, ונישואיהם נערכו בשנת תרע"ד (1914) בקוסובה, בה כיהן ברבנות חותנו הרב שמריהו יוסף קרליץ.

לאחר נישואיו מונה לרבה של קרוהלה, ובהמשך כיהן כרב הקהילה בסטארי-דורוגי . 

בשנת תרע"ח נקרא לכהן כרבה של אוּרֶצֶ'ה  שבפלך מינסק. תחילה שימש כרב הקהילה החסידית, אך בראשית שנות ה-1920 חדלו רבני קהילת המתנגדים לכהן, עקב מעבר לרבנות אחרת והגירה, ומאז שימש כרב יחיד של כלל הקהילות בעיר

הוא כיהן במשרה זו במשך למעלה מעשרים שנה, עד השואה. ערב המלחמה מנתה הקהילה היהודית באורצ'ה כ-979 נפשות, מתוך 5,591 תושבי המקום.

במהלך מלחמת העולם השנייה סירב להצעות להימלט ולהציל את עצמו, ובחר להישאר עם בני קהילתו. בשנת תש"א (1941) נרצח יחד עם רעייתו ובני קהילתו בידי הנאצים.

## אילן יוחסין

## לקריאה נוספת
*

## הערות שוליים

  
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:משפחת קרליץ
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
קטגוריה:ילידי 1889
קטגוריה:נפטרים ב-1941
נחום מאיר קרליץ

הרב **נחום מאיר קרליץ** (במקור: **ציבולניק**; תרמ"ט, 1889 - ו' בטבת תשי"ט, 17 בדצמבר 1958) היה רב חרדי-ליטאי. כיהן כרב העיירה מיישאגולה שבמחוז וילנה, ולימים ראש כולל חזון איש ורב בית הכנסת הליגמן - מראשוני בתי הכנסת בבני ברק. ממייסדי החינוך החרדי בארץ ישראל. גיסו של החזון איש.

## תולדותיו
נולד בהורודוק שבמחוז מינסק, בלארוס, לרב יהושע תנחום ציבולניק, מאברכי "כולל פרושים" בקובנה. אמו הייתה אחותם של הרבנים שניאור פייבוש גולוב, אב"ד דרבנה, והרב חיים שלמה גולובנציץ, ששימש ראש ישיבה במינסק וכיהן ברבנות מוהילב ובסוף ימיו בירושלים.

בהיותו תינוק בן כמה חודשים נפטר אביו, ואמו מסרה אותו לאחיה הרב שלמה גולובנציץ כדי שיגדלו בביתו ויחנכו בדרך התורה. בהיותו בבית משפחת גולובנציץ במינסק נקלע לעיר נער יתום בשם אהרון קוטלר, והשניים התיידדו וקבעו לימוד בחברותא במשך תקופה. בשנת תרס"ה (1905) נסעו השניים ללמוד בישיבת סלובודקה. כעבור זמן עבר נחום מאיר ציבולניק ללמוד בישיבת וולוז'ין אצל הרב רפאל שפירא, ומשם נסע ללמוד בתלמוד תורה בקלם. לאחר כשנתיים וחצי שב לישיבת סלובודקה. בשנות מלחמת העולם הראשונה עבר עם תלמידי הישיבה לעיר קרמנצ'וג. עם תום המלחמה עבר ללמוד בישיבת ראדין אצל החפץ חיים.

נישא לבתיה קרליץ, כמה שנים לאחר פטירת אביה הרב שמריהו יוסף קרליץ. לאחר נישואיו החליף את שם משפחתו מציבולניק לקרליץ, כשם משפחת חותנו, כדי לקבל נתינות פולנית. במשך תקופה נסע מביתו לישיבת מיר. כעבור זמן התמנה לרבה של מיישָגולה שבמחוז וילנה.

בשנת תרצ"ה (1935), שנתיים אחרי עליית גיסו החזון איש, עלה הרב נחום מאיר קרליץ עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בסמוך לגיסו בבני ברק. יחד עם גיסו הרב שמואל גריינימן ייסד את "מרכז חינוך התורה בארץ ישראל", שהוקם ביוזמת החזון איש ואיגד עשרות מוסדות תורניים ודתיים ביישוב החדש.

בשנת 1939 בבחירות הראשונות שנערכו בעיר בני ברק, היה מועמד מטעם רשימת פאג"י למועצת העיר בני ברק, הרשימה זכתה במקום אחד בלבד, והוא לא נבחר.

בשנות ה-50 התמנה כרב בית הכנסת הליגמן שבמרכז בני ברק. לאחר פטירת החזון איש התמנה לעמוד בראשות כולל חזון איש שבשכונת זיכרון מאיר.

נפטר בשנת תשי"ט, ונקבר בבית הקברות שומרי שבת, בסמוך לקבר גיסו החזון איש.

## חיים אישיים
היה נשוי לבתיה (לבית קרליץ). בניהם:
* הרב נסים - פוסק הלכה חרדי.
* הרב יהושע תנחום (נפטר בט"ו בחשוון תשל"ז).

## קישורים חיצוניים
*  רבי נחום־מאיר קרליץ, מתוך ספר "פאר הדור" מאת שלמה כהן, עמ' קמד–קנב.
* אישי ישראל על הרב נחום מאיר קרליץ

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1889
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ראשי כולל אברכים ישראלים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:משפחת קרליץ
קטגוריה:בני ברק: רבנים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שומרי שבת
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1958
הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין

**הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין** (מגרמנית: **Großherzogtum Mecklenburg-Schwerin**) הייתה דוכסות היסטורית בצפון גרמניה לחופי הים הבלטי, כיום חלק ממדינת מקלנבורג-מערב פומרניה. בירתה של הדוכסות הייתה העיר שוורין, כיום גם עיר הבירה של מקלנבורג-מערב פומרניה.

## היסטוריה
מקלנבורג-שוורין נוסדה כדוכסות כאשר התפצלו שני בניו היורשים של נסיך מקלנבורג היינריך השני. יוהאן קיבל את החלק המערבי; דוכסות מקלנבורג-שטארגארד ואחיו, אלברכט השני קיבל את החלק המזרחי הגדול יותר. בשנת 1358 איחד אלברט את העיר שוורין לתוך הדוכסות והפך אותה לבירת דוכסות מקלנבורג-שוורין.

בתקופת המלחמות הנפוליאוניות שמר פרידריך פרנץ הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין על נייטרליות, אולם לאחר קרב ינה וקרב אאורשטדט הצטרף פרידריך פרנץ לקונפדרציה של הריין.

לאחר תבוסת נפוליאון ברוסיה, פרש פרידריך פרנץ מהקונפדרציה של הריין, והצטרף למדינות הקואליציה השישית, והשתתף בקרב לייפציג.

בקונגרס וינה קיבל פרידריך פרנץ יחד עם בן דודו קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, מעמד של דוכס גדול. פרידריך פרנץ היה מהשליטים הגרמניים הריאקציונריים, ולא הסכים לשום רפורמה פוליטית במדינה.

בשנת 1819 ביטל פרידריך פרנץ את הצמיתות בדוכסות.

בשנת 1837 מת פרידריך פרנץ הראשון, ובמקומו עלה לשלטון נכדו פאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין. בשנת 1842 מת פאול פרידריך, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.

במהלך מהפכות 1848 התעוררה תסיסה בדוכסות למען חוקה יותר ליברלית, ובאוקטובר 1849 חוקק פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין חוקה יותר ליברלית. בד בבד הכניס גם גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ אף הוא חוקה יותר ליברלית במדינתו.

בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשות פרידריך פרנץ השני לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית.

בשנת 1883 מת פרידריך פרנץ השני, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך פרנץ השלישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין. בשנת 1897 מת פרידריך פרנץ השלישי, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.

ב-22 בפברואר 1918 התאבד אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ללא שהשאיר בנים אחריו, ויורשו קרל מיכאל, דוכס מקלנבורג ויתר על התואר, ומשום כך קיבל את נחלותיו פרידריך פרנץ הרביעי שהיה בן דודו.

ב-14 בנובמבר 1918 התפטר פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.

## לאחר מכן
כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1933.

במהלך השלטון הנאצי, בשנת 1933, אוחדו המדינות מקלנבורג-שוורין ומקלנבורג-שטרליץ לכדי מדינת מקלנבורג המאוחדת.

## שליטי מקלנבורג-שוורין
* פרידריך פרנץ הראשון (1815–1837)
* פאול פרידריך (1837–1842)
* פרידריך פרנץ השני (1842–1883)
* פרידריך פרנץ השלישי (1883–1897)
* פרידריך פרנץ הרביעי (1897–1918)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מקלנבורג-מערב פומרניה
קטגוריה:מדינות הקונפדרציה הגרמנית
קטגוריה:מדינות הקונפדרציה הצפון-גרמנית
קטגוריה:האימפריה הגרמנית: מדינות