open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קוראים לי ארל

**קוראים לי ארל** (באנגלית: **My Name Is Earl**) היא קומדיית מצבים אמריקאית זוכת פרס אמי, שנוצרה על ידי גרג גרסיה. הסדרה שודרה בארצות הברית ברשת NBC במשך ארבע עונות, בשנים 2009-2005.

בישראל שודרה הסדרה בערוץ Yes Stars בלוויין במהלך המחצית השנייה של שנות ה-2000.

## עלילה
ארל היקי (מגולם על ידי ג'ייסון לי) הוא נוכל חביב שזוכה ב-100,000 דולר בלוטו אך מיד לאחר מכן נפגע ממכונית, מאבד את הכרתו וכמו גם את כרטיס הלוטו שהיה בידיו. בעודו מתאושש בבית החולים הוא נחשף לראשונה לקונספט של קארמה בתוכנית טלוויזיה, ומשתכנע בעקבות כך שמזלו הרע נובע מכל העוולות שהוא גרם לאנשים בעבר. בעקבות כך ארל מחליט לשנות את חייו מקצה לקצה ומכין רשימה של כל הדברים הרעים שהוא עשה בחייו ומתחיל לפעול על מנת לנסות לכפר על כל הדברים ברשימה. כאשר כרטיס הלוטו מגיע במפתיע חזרה לידיו של ארל הוא רואה זאת כסימן לכך שהוא נמצא בדרך הנכונה ובעקבות כך הוא הופך מסור במיוחד לכפר על כל הדברים הרעים שעשה בחייו.

לאורך הסדרה מסייעים לארל אחיו המגושם והתמים רנדי וקבוצת החברים האקסצנטריים שלהם אשר כוללת את גרושתו המניפולטיבית ג'וי, בעלה האפרו-אמריקני דארנל והעובדת הזרה וטובת לב קטלינה אשר עובדת במוטל בו ארל ורנדי מתגוררים.

## צוות השחקנים הראשי
* ג'ייסון לי בתפקיד **ארל היקי**, נוכל שמחליט לשנות את דרכיו ולהקדיש את חייו לתיקון כל העוולות להם הוא גרם בעברו. הוא מאמין שבעשותו כן הדבר יתן לו קארמה טובה ויביא לשיפור ניכר בחייו.
* אית'ן סופלי בתפקיד **רנדי היקי**, אחיו הצעיר, הילדותי והנאיבי של ארל אשר מעריץ את ארל ומסייע לו לתקן את כל העוולות להם ארל גרם בעברו.
* ג'יימי פרסלי בתפקיד **ג'וי**, גרושתו הבוטה, המניפולטיבית והאנוכית של ארל. היא נישאה במקור לארל כאשר הוא היה שיכור והיא הייתה בהריון (אם כי הילד לא היה שלו). בהמשך היא בגדה בו עם דארנל, התגרשה מארל והתחתנה עם דארנל.
* אדי סטיפלס בתפקיד **דארנל "איש הסרטנים" טרנר**, בעלה האפרו-אמריקני של ג'וי. דארנל עובד כטבח בבר מקומי. לדארנל יש לו ידע נרחב במגוון רחב במיוחד של נושאים. דארנל קשור במיוחד לצב המחמד שלו מיסטר טרטל. דארנל מסייע לעיתים רבות לארל ולרנדי.
* נאדין ולסקז בתפקיד **קטלינה**, עובדת זרה מקסיקנית לא חוקית אך טובת לב אשר עובדת במוטל בו ארל ורנדי מתגוררים וכחשפנית במועדון חשפנות מקומי. קטלינה היא ידידה טובה של ארל ורנדי. בעונה השנייה היא מתחתנת עם רנדי על מנת לקבל גרין קארד.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 

קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: בימוי קומדיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: ליהוק לקומדיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: עריכת קומדיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: תסריט לקומדיה
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2005
הלן היימן

250px|ממוזער|שמאל|הלן היימן
**הלן ואלרי היימן** (באנגלית: **Hélène Valerie Hayman**; נולדה ב-26 במרץ 1949 בוולברהמפטון) הנושאת בתואר **הברונית היימן** (באנגלית: Baroness Hayman) היא הלורד יושבת הראש לשעבר של בית הלורדים – הבית העליון של פרלמנט הממלכה המאוחדת.

היימן כיהנה כחברת פרלמנט מטעם מפלגת הלייבור בין השנים 1974–1979, והפכה ללורד לכל ימי חייה בשנת 1996. בשנת 2006 מונתה לתפקיד הלורד יושבת הראש, החברה הבכירה בבית הלורדים, הראשונה. היימן כיהנה בתפקיד עד 2011.

## קורות חיים
הלן נולדה למוריס ומוד מידלוויק (Maurice Middleweek ו-Maude Middleweek) והתחנכה בבית הספר לבנות וולברהמפטון. הלן קיבלה תואר במשפטים במכללת ניוהם שבקיימברידג' בשנת 1969. בין השנים 1969–1971 עבדה בעמותת הצדקה "שלטר" (Shelter), ובשנים 1971–1974 עבדה במחלקת העבודה הסוציאלית של רובע קמדן שבלונדון. בשנת 1974 נישאה למרטין היימן (Martin Hayman). לבני הזוג היימן ארבעה בנים.

בשנת 1974 נבחרה היימן כחברת הפרלמנט הבריטי מטעם מחוז ולווין והטפילד (Welwyn and Hatfield). בעת בחירתה הייתה הצעירה בחברי בית הנבחרים (ונותרה הצעירה שבהם עד בחירתו של דייוויד אלטון בשנת 1979, וכן הייתה האישה הראשונה שהניקה את ילדיה בבניין הפרלמנט הבריטי. בבחירות 1979 איבדה את כיסאה בפרלמנט ובמקומה נבחר נציג המפלגה הקונסרבטיבית.

בין השנים 1982–1997 כיהנה בוועדת האתיקה של הקולג' המלכותי של הגניקולוגים וכן בוועדות האתיקה של הקולג' האוניברסיטאי של לונדון ובית הספר לרפואה של הקולג' האוניברסיטאי (University College Hospital), כמו כן כיהנה היימן בשנים 1992–1997 כחברת המועצה של האוניברסיטה.

בשנת 1996 הוענק לה תואר האצולה לכל ימי חייה – **[[ברון|הברונית]] היימן** (**Baroness Hayman**) של דארטמאות' פארק שברובע קמדן. לאחר ניצחון מפלגת הלייבור בבחירות 1997 כיהנה כשרה זוטרה במשרד לאיכות הסביבה והתחבורה, וכן במשרד הבריאות. ביולי 1999 מונתה לתפקיד שרת המדינה במשרד החקלאות, הדגה והמזון. בשנת 2001 מונתה לחברה במועצת המלך אולם התפטרה מהתפקיד באותה שנה על מנת לכהן כיושבת ראש קרן חקר הסרטן בריטניה (Cancer Research UK). כמו כן בשנת 2005 החלה היימן לכהן כיושבת ראש רשות האיברים האנושיים (Human Tissue Authority) וכנאמנה של הגנים הבוטניים המלכותיים בקיו.

ב-4 ביולי 2006 נבחרה מתוך תשעה מועמדים לתפקיד "הלורד יושבת הראש" (Lord Speaker) – יושב ראש בית הלורדים – ובכך הייתה גם לראשונה להיבחר לתפקיד זה (שנוצר בעקבות חוק הרפורמה החוקתית 2005). היא כיהנה בתפקיד במשך כחמש שנים, עד 31 באוגוסט 2011.

## קישורים חיצוניים

* קורות חייה באתר Dod's Parliamentary Companion online
* כתבה המתארת את בחירתה של היימן ללורד ספיקר, אתר חדשות ה-BBC, 4 ביולי 2006
* תוצאות הבחירות לתפקיד הלורד יושב הראש (PDF)

קטגוריה:פוליטיקאיות בריטיות
קטגוריה:לורדים לימי חייהם
קטגוריה:חברות מפלגת הלייבור (הממלכה המאוחדת)
קטגוריה:חברי מפלגת הלייבור (הממלכה המאוחדת)
קטגוריה:יושבי ראש של פרלמנטים
קטגוריה:חברי בית הלורדים הבריטי
קטגוריה:חברות הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1974–1979)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1974–1979)
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1949
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1949
טרי ווגן

**סר מייקל טרנס ווגן**, הידוע יותר בכינויו **טרי ווגן** (באנגלית: **Terry Wogan**; 3 באוגוסט 1938 – 31 בינואר 2016) היה שדרן טלוויזיה ורדיו ברשת השידור הציבורית הבריטית BBC. מוכר במיוחד כפרשן לשעבר של הרשת בתחרות האירוויזיון - תחרות הזמר השנתית של איגוד השידור האירופי. שימש בתפקיד זה בקביעות מאז 1980 ועד 2008, ואף הנחה את התחרות יחד עם אולריקה ג'ונסון כשהתקיימה בברמינגהאם שבאנגליה ב-1998. הוא ליווה את התחרות בפרשנות הומוריסטית ואף סרקסטית, דבר שהפך אותה לפופולרית גם בקרב צופים מחוץ לבריטניה. במקרים אחדים עוררו דבריו כעס בתחנות השידור האירופיות שאירחו את התחרות.

בבריטניה ידוע ווגן גם כמי שהגיש את תוכנית הבוקר הרדיופונית Wake up to Wogan ברשת BBC2, וכמי שהנחה את מבצע ההתרמה השנתי של BBC Children in Need.

## ביוגרפיה
ווגן נולד ב-3 באוגוסט 1938 בעיר לימריק באירלנד, הבכור מבין שני ילדים. אביו היה מנהל ברשת מרכולים בלימריק. הוא למד בית ספר של מסדר הישועים, מגיל שמונה. וחווה חינוך דתי נוקשה, מאוחר יותר העיר ששטפו לו את המוח כדי להאמין באיום שילך לגיהנום. למרות זאת, הוא הביע לא פעם את חיבתו לעיר הולדתו, והעיר בהזדמנות אחת כי "לימריק מעולם לא עזבה אותי, מה שזה לא יהיה, הזהות שלי היא לימריק". 

בגיל 15, לאחר שאביו קיבל קידום, עבר ווגן לדבלין עם משפחתו. בבית הספר התיכון הוא השתתף בחוג דרמה וגילה אהבה לרוקנרול. לאחר שסיים את לימודיו ב-1956, לווגן הייתה קריירה קצרה כבנקאי, שהצטרף לבנק המלכותי של אירלנד. בעודו בשנות העשרים לחייו, הוא הצטרף לרשות השידור הלאומית של אירלנד, RTÉ (Raidió Teilifís Éireann), כקריין לאחר שראה פרסומת בעיתון לתפקיד.

### קריירה
ווגן ערך ראיונות והציג סרטים דוקומנטריים במהלך השנתיים הראשונות שלו ב-Raidió Teilifís Éireann, לפני שעבר למחלקת הבידור הקל כתקליטן ומנחה של חידוני טלוויזיה. כאשר תוכנית בה עבד ירדה משידור בשנת 1967, ווגן פנה ל-BBC עבור עבודה נוספת. הוא החל לעבוד ב-BBC Radio, בתחילה שידר מדבלין. אחר כך הוא הגיש את מהדורת יום שלישי של Late Night Extra במשך שנתיים ב-BBC Radio 1, ונסע מדי שבוע מדבלין ללונדון. 

באפריל 1972, הוא החל להגיש את תוכנית הבוקר ב-BBC Radio 2, והחליף מקום עם ג'ון דאן, שהנחה לזמן קצר את תוכנית אחר הצהריים. ווגן השיג שיא של 7.9 מיליון מאזינים.

בדצמבר 1984, ווגן עזב את תוכנית הבוקר שלו ברדיו, כדי להמשיך בקריירה במשרה מלאה בטלוויזיה והוחלף על ידי קן ברוס. בטלוויזיה הגיש במשך כ-25 שנה בעיקר תוכניות אירוח ובידור. בין האורחים הישראלים בתוכניתו היו אורי גלר, והשדכנית הלנה עמרם.

בשנת 1998 הנחה את תחרות האירויזיון שנערכה בבירמינגהם והעניק לישראל את הפרס הזוכה בתחרות. בשנה לאחר מכן התארח בתחרות האירויזיון בירושלים כנציג הBBC הסוקר את התחרות.

## חיים אישיים
בשנת 1965 נישא להלן ונולדו להם ארבעה ילדים.

בשנת 2005 קיבל ווגן אזרחות בריטית בנוסף לאזרחותו האירית, ולכן היה זכאי להשתמש בתואר "סר" לפני שמו, כאשר הוענק לו תואר אבירות באותה שנה.

## הנצחה
רשת BBC קראה על שמו את בית השידור Western House  של  BBC Radio 2 ,הנמצא בשכונת פיצרוביה בלונדון, ל Wogan House.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שדרני רדיו וטלוויזיה בריטים
קטגוריה:אבירים מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:BBC: אישים
קטגוריה:מנחי האירוויזיון בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1938
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2016
משה מטראצ'ינה

**משה מטראצ'ינה (טראצ'ינו) ** (1555- 1623) היה מחכמי איטליה במאה ה-17, רב בקהילת פרארה (Ferrara) ונחשב כפוסק מרכזי באיטליה.

## המשפחה
משפחתו הייתה מפורסמת בתלמידי חכמים. מוצא המשפחה הוא מהעיר טראצ'ינה (Terracina) בחופה המערבי של איטליה, בין רומא לבין נאפולי. בזמן השלטון הספרדי במאה ה-15 גורשו היהודים תושבי העיר: חלקם עברו לרומא - מדינת הכנסייה, אך הרוב העדיפו לעבור לצפון איטליה.

ר' מנחם מטראצינה הזמין סופרים שיכתבו עבורו ספרי קודש. היה זה תחליף לדפוס כאשר מדובר היה בהעתקות בודדות.
באחד הספרים כותב הסופר:

מנחם בן משולם מטרצינה מופיע בראש כת"י של תנ"ך שנכתב בפיזה בשנת רנ"ו (1496), וכך נכתב:

## רבנות בפרארה
רבי משה היה מחשובי רבני קהילת פרארה במשך עשרים וחמש שנה לפחות.

בשנת שנ"ח (1598) פסק הלכה בקשר לכשרות המקווה בקהילת רוויגו. המחלוקת ידועה ונכתבו אודותיה ספרים לכאן ולכאן. בסופו של דבר מופיעה בספר פלגי מים הפיסקה הבאה : 

בשנת שס"א (1600) פסק בסכסוך בין בנקאי מנטובה לבין בעלי המלאכה והסוחרים של אותה קהילה.

בשנת ש"ע (1610) התבקשה הסכמה לפסק דין של הרמ"ע מפאנו, וכה הוא כתב בראש התשובה ובסופה: 

לפסק הדין ניתנה הסכמה של "משה בכמר מנחם זלה"ה מטראצינה.

סמוך לשנת ש"ף (1620) התעוררה בפירארה מחלוקת בעניין הזכות להלוות בריבית לגויי הסביבה. המוחזקים בכך לא רצו להניח למשפחה נוספת להצטרף לעיסוק זה. לפני כמה שנים פרסם הרב דניאל שוורץ כרוז ובו דעות הרבנים שאסרו להשיג את גבולם של המוחזקים בהלוואות.בכרוז סוכמו דבריהם של הרבנים בקיצור, אך הם כתבו תשובות מפורטות. אחד המוזכרים בכרוז הוא "האלוף כמהר"ר משה טירצינה".

## משיב
נוסף לנושאים שנהפכו למחלוקות ציבוריות, שהוזכרו לעיל, השיב רבי משה ופסק בכל תחומי ההלכה: ריבית, נידה, כתובה, ארבעה אבות נזיקין **הלכות דיינות**, ועוד.

בכתב יד אחד, שבו מקובצות תשובות של כמה חכמי איטליה מאותה תקופה, נמצאות תשובות של רבי משה מטראצינה, כתובות בכתב ידו בנושאים הבאים:
* בעניין מכירת בית במשכנתא, וצוואה בעש"ג (=ערכאות של גויים) וחרם לגלות שטרותיו.
* בעניין נאמנות הבוררים לומר שטעו בקביעת התאריך המוזכר בפסק.
* שאנשי הוועד הנבחר אינם צריכים להתחשב בתקנות הקודמות שנשכח זכרם.
* בעניין חיוב המשלח בנזקי השליח.
* בדין שכיר-שותף שנגרם נזק בפשיעתו.

## לקריאה נוספת
הרב ישראל מרדכי פלס **הגאון כמה"ר משה מטריצינה**, המעין, הוצאת מוסד יצחק ברויאר, כרך מה גל' ג [ניסן תשס"ה] עמ' 70-79.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:פרארה: רבנים
בית הבטון

שמאל|ממוזער|250px|בית הבטון
**בית הבטון** הוא בית משאבות בן שתי קומות  במקורות הירקון סמוך לכפר הבפטיסטים, אבן ראשה בהיסטוריה של הפרדסנות בישראל. נקרא כך מפני שבבנייתו נעשה השימוש הראשון בבטון בארץ ישראל לבניית בית. המבנה נבנה בשנת 1912 על ידי חברת "פלשתינה" בבעלותו של בצלאל יפה, על מנת לספק מים לפרדסי המושבה פתח תקווה והסביבה.

## היסטוריה
### חברת פלשתינה
בשנת 1911 חתם בצלאל יפה על חוזה עם ועד המושבה פתח תקווה לאספקת מים. לאחר מכן הקים את חברת "פלשתינה".
היזם דניאל ליכטנשטיין, שהיה הראשון שהביא לארץ ישראל ב-1910 את שיטת הבנייה בבטון, ועל כן זכה לתואר אבו צמנטה בפי הערבים, שכנע את יפה להקים את בית המשאבה מבטון. עוד קודם לכן חדש ליכטנשטיין בריכות אגירת מים ותעלות הולכת מים יצוקות בטון כחלופה לאבני הכורכר שאובדן המים דרכן עקב חִלְחוּל היה גדול. בשנת 1912 החלה בניית המבנה. אדריכל המבנה היה גדליהו וילבושביץ, שלמרות יעודו התעשייתי של המבנה, תכנן אותו בסגנון האקלקטי כהצהרה מודרנית וחדשנית.
### מנוע דיזל
חידוש נוסף בבית הבטון, מלבד השימוש בבטון, היו המשאבות הצנטריפוגליות ומנועי הדיזל החדשים אותם הביא לארץ ישראל נתן שיפריס עובד החברה.

המחסור בנפט עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 גרם להפסקת פעילות בית המשאבות זמן קצר לאחר הפעלתו.
### ירקון חברה להשקאה בע"מ
לאחר מותו של בצלאל יפה נמכר המבנה ל"ירקון חברה להשקאה בע"מ" שהייתה חברת בת של "חברת החשמל לארץ ישראל" ובעלת הזיכיון הבלעדי לשאיבה מרכזית של מי הירקון. בשיא תפוקתה, בשנות ה-40 של המאה ה-20, השקתה 'ירקון' כ-6000 דונם חקלאיים לאורך נחל הירקון, כ-40% מכלל השטח המעובד באזור וספקה מי שתייה לכמה משכונות פתח תקווה. שאר השטח הושקה במי בארות מקומיות. לאחר קום המדינה כדי למנוע חפיפה בין פעילות חברת החשמל לחברת מקורות עברה 'ירקון' לאחריות מקורות. מכון השאיבה בבית הבטון היה פעיל עד שנות ה-70 של המאה ה-20 ומאז ננטש. כיום, ניתן להבחין בו לצידו הדרומי של כביש 5. כמו כן, מסלול שביל ישראל עובר בסמוך אליו.

## ראו גם

*היישוב

## קישורים חיצוניים

*אתרים לאורך הירקון אתר רשות נחל הירקון
*רקע היסטורי - ספריית מט"ח
*מסלול טיול - אתר רשות הטבע והגנים

## הערות שוליים

קטגוריה:מבנים ביישוב
קטגוריה:התקופה העות'מאנית: מבנים
קטגוריה:פתח תקווה: מבנים
קטגוריה:פתח תקווה: היסטוריה
קטגוריה:נחל הירקון
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז מרכז
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:פרדסנות בארץ ישראל ובמדינת ישראל
GIGO

**GIGO** (ראשי התיבות של: **Garbage In, Garbage Out**, בתרגום חופשי: "קלט זבל, פלט זבל") מונח מעולם מדעי המחשב המתייחס למצב בו קלט שגוי שהוזן לתוכנית מחשב או לפונקציה מבלי לוודא את נכונותו יוביל לפלט שגוי.

המונח משמש בהשאלה גם לתיאור של קבלת החלטות שגויות על בסיס מידע שגוי או חסר.

בתחום התוכנה, על מנת להימנע מהתופעה מקובל לבצע בדיקות תקינות והגבלות על נתוני הקלט בכניסה לפונקציה.

## אטימולוגיה
המונח מבוסס על משקל של מונחים מוכרים.

מתחום מדעי המחשב:
*נכנס ראשון יוצא ראשון – FIFO
*נכנס אחרון יוצא ראשון – LIFO

מתחום הבקרה:
*מערכות מרובות קלט פלט – MIMO
* לכל קלט חסום פלט חסום – יציבות BIBO

## דוגמאות
* **סוג המשתנה** – פונקציית חיבור שמקבלת כקלט שני איברים וסוכמת אותם. לדוגמה עבור קלט 1 ו-2 תחזיר 3. אם תקבל כקלט ספרה ותו – היא תספק פתרון מספרי בהתאם להמרת ASCII על אף שאין לזה משמעות מתמטית. למשל עבור 1+a תחזיר 98.

* **סימן** – פונקציית העברת כסף מחשבון בנק של לקוח לחשבון בנק של פלוני – מקבלת כקלט את סכום העברה ואישור הלקוח על העברה. בהתאם מחסירה את הסכום מחשבון הלקוח ומוסיפה לפלוני. במידה והייתה מקבלת כקלט סכום בסימן שלילי, דוגמת (100-), הייתה הפונקציה מחסירה סכום שלילי מחשבונו כלומר מוסיפה לו כסף ומוסיפה סכום שלילי לפלוני כלומר מחסירה לחשבון פלוני כסף וללא רשותו.

***יחידות מידה** – התרסקות החללית מקפת האקלים של מאדים (Mars Climate Orbiter) ב-1998 – מחשבי המקפת קיבלו נתוני דחף ביחידות ליברה בעוד היא תוכנתה לקבל נתוני דחף ביחידות ניוטון. זה גרם למקפת להיכנס למסלול נמוך מהמתוכנן וכתוצאה מכך היא נשרפה מהחיכוך באטמוספירה.

## הערות שוליים

קטגוריה:תכנות
קטגוריה:לוגיקה
קטגוריה:קבלת החלטות
קטגוריה:מונחים בתוכנה
אושקר קרמונה

**אַנְטוֹנְיוֹ אוֹשְׁקָר פְרַאגוֹזוֹ קַרְמוֹנָה** (פורטוגזית: **António Óscar Fragoso Carmona**; 24 בנובמבר 1869 - 18 באפריל 1951) היה נשיא ייצוגי של פורטוגל משנת 1933 עד 1951. בשנת 1923 מונה לשר המלחמה של פורטוגל ובשנת 1926, בעקבות מהפכת ה-28 במאי, נתמנה לראש ממשלת פורטוגל. בשנת 1933 נתמנה לנשיא טקסי של פורטוגל, אך היה חסר השפעה פוליטית אמיתית, שכן הכוח היה בידי הרודן אנטוניו דה אוליביירה סלזאר.

## ביוגרפיה
קרמונה נולד בליסבון, בירת פורטוגל, כאח הבכור בין חמישה אחים. קרמונה שירת בצבא הפורטוגזי ועלה בדרגותיו לאורך הקריירה שלו עד שהיה לקצין רב השפעה על השיח הפוליטי בתוך ההנהגה הצבאית. כתוצאה מהמחסור בקצינים נאמנים למשטר הרפובליקני הוא עלה במהירות בין הדרגות. בהיותו שר המלחמה פעל קרמונה בניסיון להסתיר קשרים במעגלים פנימיים בצבא נגד הממשל. היה זה תפקידו כתובע צבאי במשפט "סאלה דו רישקו" נגד קושרי קשר אנטי-רפובליקנים אשר הביא אותו לידיעת הציבור הלאומי. במהלך המשפט, שבו ייצג את הרפובליקה, הביא את הנאשמים לסרב לקבל את הטענה ש"הרפובליקה היא כאדם חולה" וש"נדרש מנתח לטפל בה." בהמשך התמנה קרמונה לשר החוץ הפורטוגזי, גם כן בחסות ממשלה רפובליקנית. כאשר הגנרל מנואל גומש דה קושטה הואשם בקשירת קשר נגד הרפובליקה והועבר ממשרתו הצבאית למשרה משנית, קרמונה התפטר מתפקידו כשר החוץ ועורר שערורייה שלטונית אשר הוסיפה לפגוע ביציבות המשטר הרפובליקני.

בשנת 1926 קרמונה שיתף פעולה עם גומש דה קושטה וקצינים נוספים בארגון הפיכת ה-28 במאי בפורטוגל אשר הדיחה את הממשלה הרפובליקנית והחליפה אותה במשטר צבאי שבתורו החל את תקופת הדיקטטורה הלאומית בפורטוגל. הממשל הצבאי החדש נאבק כקודמו הרפובליקני במשבר הכלכלי הממושך שבו הייתה פורטוגל שקועה. לאחר הדחתו של גומש דה קושטה ממשרת נשיא פורטוגל החליף אותו קרמונה, שבאותה העת כיהן גם כראש ממשלת פורטוגל, במשרה הנשיאותית. קרמונה התחקה אחר הפרופסור לכלכלה פוליטית, אנטוניו דה אוליביירה סלזאר מאוניברסיטת קוימברה, אשר יצא נגד מדיניותה הכלכלית של הממשלה. קרמונה הזמין את סלזאר לקחת את משרת שר האוצר ותוך זמן קצר יחסית התגלה סלזאר כנכס עבור המשטר. בהמשך תמך קרמונה בסלזאר במאבקיו של האחרון מול שאר שרי הממשלות הצבאיות השונות. לבסוף, ב-1932, קרמונה מינה את סלזאר לראש הממשלה הפורטוגזי החדש ואפשר לו יד חופשייה בניהול המדינה. קרמונה נשאר בעל המשרה הנשיאותית הייצוגית ברובה עד לפטירתו ב-1951.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:נשיאי פורטוגל
קטגוריה:מרשלים
קטגוריה:אנשי צבא פורטוגזים
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:ילידי 1869
קטגוריה:נפטרים ב-1951
מסת"ב

[שמאל|ממוזער|200px|[ברקוד של דאנאקוד. דאנאקוד זה בן 7 ספרות, והברקוד מייצג גרסה בעלת 12 ספרות (אשר אינה מסת"ב).]]
**מסת"ב** (ראשי תיבות של **מספר ספר תקני בין־לאומי**) הוא המונח העברי ל־**ISBN** (ראשי תיבות של **International Standard Book Number**), שהוא קוד מזהה בין־לאומי, ייחודי למהדורה של ספר. בדרך כלל הוא מודפס על כריכתו האחורית של הספר, בספרות ובברקוד, כך שניתן לקרוא אותה בקופה רושמת באמצעות קורא ברקוד. כאשר ספר יוצא בשני סוגי כריכות, כריכה קשה וכריכה רכה, מקבל כל סוג מסת"ב משלו.

הקוד משמש בעיקר בקטלוגים מסחריים ובקטלוגים של ספריות.

## היסטוריה
השיטה נוצרה בבריטניה בשנת 1966 על ידי רשת חנויות הספרים WH Smith, וכונתה בתחילה SBN) Standard Book Number). השיטה אומצה כתקן בין־לאומי ISO 2108 בשנת 1970. מזהה דומה, ה־ISSN) International Standard Serial Number), משמש לזיהוי כתבי עת.

בארבעים שנותיו הראשונות כלל המסת"ב עשר ספרות, והחל מ־1 בינואר 2007 הוא הוגדל ל־13 ספרות.

במסת"ב 10, הספרות מפוצלות לארבע קבוצות. גודל הקבוצות אינו קבוע. במסת"ב 13 נוספת בתחילת המספר קבוצה בת 3 ספרות.
* במסת"ב 13: 978 או 979.
* שפת המדינה אליה משתייך המו"ל:
: 0 – ספרים היוצאים לאור בארץ דוברת אנגלית (בריטניה, ארצות הברית, קנדה וכו')
: 2 – צרפתית, 3 – גרמנית, 4 – יפנית, 88 – איטלקית
: 965 – ספרים היוצאים לאור בישראל
* זיהוי המו"ל
* מספר סידורי לכותר אצל המו"ל
* ספרת ביקורת (זו יכולה להיות לעיתים גם האות X). חישוב:
** במסת"ב 10: 10 פחות השארית של החישוב הוא סיכום של מכפלת כל ספרה במיקומה היחסי, מחולקת ב-11. אם תוצאת החישוב היא 10 אז ספרת הביקורת תהיה X
** במסת"ב 13: 10 פחות השארית של סכום מכפלת כל ספרה במיקום אי זוגי ב-1 ובמיקום זוגי ב-3, מחולקת ב-10

## בישראל
בכל מדינה יש נציג האחראי על הקצאת המסת"ב, המהווה נציג של סוכנות ISBN העולמית, הממוקמת בלונדון. בישראל נעשה הדבר על ידי המרכז לספריות וספרות בישראל. הנציג מקצה לכל מו"ל מספר מזהה, ואת המספר הסידורי של הכותר נותן המו"ל בעצמו.

השימוש במסת"ב אינו מחייב, והמספרים ניתנים תמורת תשלום. יש מו"לים שמעדיפים לא לרכוש מספרים אלו.

המרכז לספריות וספרות בישראל הוא הנציג הבלעדי של הארגונים הבין־לאומיים לאספקת מספרים לפי התקן הבין־לאומי: ISBN לספרים ו־ISMN ליצירות מוזיקליות.

### דאנאקוד

בענף המו"לות הישראלי נפוץ השימוש גם בקוד אחר, הקרוי "**דאנאקוד**", והוא אינו קשור למסת"ב. חברת "ד.א.נ.א. מערכות", שהוקמה ב־1981, מנהלת ומקצה קודים אלה תמורת תשלום. לצד הקוד כתוב במילים "מסת"ב", "ISBN" או "דאנאקוד", כדי להסיר ספק באשר לסוגו. באמצעות הקוד האחיד מתאפשר שיתוף מידע בין מוציאים לאור לגופים אחרים העוסקים בסחר בספרים.

בנוסף, יוצרת החברה קטלוג ספרים עבריים בו משתמש כל גוף המעוניין בו, בין אם הוא מסחרי או לא. גם הספרייה הלאומית משתמשת במאגר שנוצר על ידי החברה כדי לקבל פרטים ראשוניים על הספרים העבריים החדשים היוצאים לאור.

## קישורים חיצוניים

* 
* מסת"ב ISBN, ו־ISMN באתר המרכז לספריות וספרות בישראל
*ד.א.נ.א אתר חברת ד.א.נ.א
* 
* 

קטגוריה:ספר
קטגוריה:תקני ISO
קטגוריה:קוד מזהה בין-לאומי
קטגוריה:שיטות ותקנים בספרנות
המאות השחורות

[ממוזער|300px|תהלוכת תמיכה במאות השחורות ב[אודסה, 1905]]
ממוזער|300px|תהלוכה של המאות השחורות, 1907
**המאות השחורות** (ברוסית: **Черносотенцы**) הוא שם כללי לארגוני הימין הקיצוני הריאקציוני בתחילת המאה ה-20 ובעיקר אחרי 1905, שפעלו באימפריה הרוסית וזכו לתמיכת שלטון הצאר, התאפיינו בארגון קרבות רחוב נגד דמוקרטים וסוציאליסטים ופוגרומים ביהודים.

לתנועה השתייכו מספר ארגוני הימין הקיצוני: "המפלגה המונרכיסטית הרוסית", "ברית העם הרוסי", "ברית מלאך מיכאיל" ועוד. באוקטובר 1906 נערכה במוסקבה ועידה שמטרתה הייתה איחוד התנועות השונות לארגון אחד. הארגון אכן הוקם, אך תוך שנה התפרק.

ממנהיגי התנועה הבולטים:
* ולדימיר פורישקביץ' - ממייסדי "ברית העם הרוסי" ו"ברית מלאך מיכאיל". חבר דומה ובין מארגני רצח גריגורי רספוטין.
* אלכסנדר דוברובין - ממייסדי "ברית העם הרוסי"
* ניקולאי מרקוב - ממייסדי "ברית העם הרוסי"
* אנטוני חרפוביצקי - מראשי הכנסייה האורתודוקסית הרוסית הגולה

## פרעות המאות השחורות
בעקבות מהפכת 1905, שבה נאלץ הצאר להעניק זכויות אזרחיות ופוליטיות לעם (מניפסט הצאר), התנקמו אנשי הריאקציה ביהודים על המפלה שנחלו מידי אנשי המהפכה. הכוחות הריאקציוניים ארגנו קבוצות המכונות "המאות השחורות" (או "המאה השחורה"; ברוסית: Чёрная сотня), אשר כללו כ-100 חברים כל אחת, ואלו ערכו בשנים 1905–1906 פוגרומים ביהודים. עיירות וערים יהודיות רבות הותקפו ומאות יהודים נהרגו.

באותו זמן התחזקה התעמולה האנטי יהודית, ואווירת הטרור שלטה בערים רבות בתחום המושב ומעבר לו. הממשלה נתנה לעיתונות הריאקציונית יד חופשית לעסוק בהסתה אנטי-יהודית, בניסיון להסיט את זעם ההמונים לעבר היהודים ולצייר את התנועה המהפכנית כתוצאה של "מזימות יהודיות".

פוגרומים פרצו ב-660 ערים באזורים הדרומיים ודרום מזרחיים של תחום המושב (מרבית שטחי אוקראינה של ימינו). לעומת זאת, לא היו פוגרומים בשטחי פולין או ליטא של ימינו. היו גם מעט מקרים בבלארוס או ברוסיה עצמה. 24 פוגרומים התקיימו מחוץ לתחום המושב, אך אלו היו מופנים למהפכנים ולא יהודים.

המספר הגדול ביותר של פוגרומים נרשם במחוז צ'רניגוב בצפון אוקראינה. הפוגרומים שם באוקטובר 1905 גבו את חייהם של 800 יהודים, עם נזקים לרכוש המוערכים ב-70,000,000 רובל. פוגרום אודסה היה הקשה ביותר, במסגרתו נרצחו 400 יהודים. מעל 150 יהודים נרצחו ברוסטוב על הדון, 67 ביקטרינוסלב, 54 במינסק, 30 בסימפרופול ומעל 30 באורשה. הפוגרומים המשיכו בשנת 1906, בינואר – בהומל, ביוני – פוגרום גדול בביאליסטוק (מעל ל-80 הרוגים), ובאוגוסט – בשדלץ (כ-30 הרוגים), כשאנשי המשטרה ואנשי הצבא היו בין המבצעים.

## קישורים חיצוניים

* Black Hundreds 
* 

קטגוריה:יהדות האימפריה הרוסית
מאות
קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקה
קטגוריה:רוסיה וברית המועצות: אנטישמיות
קטגוריה:1905 ברוסיה
קטגוריה:1906 ברוסיה
בני הרדי

**בני הרדי** (באנגלית: **The Hardy Boys**) היא סדרת ספרים של ספרות בלשית שנכתב בידי סופרי צללים שונים תחת שם העט "פרנקלין דיקסון".

הספר מספר על פרנק וג'ו הרדי, שני נערים אמריקאים שאביהם הוא חוקר האף.בי.איי לשעבר, ובעל סוכנות בלשות פרטית.
הנערים עוסקים בחקירות יחד עם אביהם, או בחקירות שאביהם עסוק מדי מכדי לטפל בהן.
הם נעזרים בחבריהם ובחברותיהם הטובים מהתיכון כמו: צ'ט מורטון, ביף, לולה מורטון, וחברים נוספים.
במהלך חקירותיהם נתונים הנערים לעיתים קרובות בסכנת חיים מידי אויביהם המנסים למנוע מהם להתעסק בחקירה. דבר המדאיג במיוחד את דודתם גרטרוד שממליצה להם תמיד להפסיק להיות בלשים למרות שבסתר היא מעריצה את עבודתם.

## הספרים
* "תעלומת חרב הסמוראי" - חיפוש אחר איל הון יפני שנעלם. הוצאת מ' מזרחי, 1992.
* "תעלומת הבית הבודד". הוצאת זמורה ביתן.
* "סוד הטחנה העזובה" - חשיפת זייפני שטרות. הוצאת זמורה ביתן.
* "מטמון הזהב". הוצאת זמורה ביתן, 2010.
* "פרשת בני הערובה". הוצאת זמורה ביתן.
* "התעלומה התת-מימית" - מאבק בשודדי באר נפט במקסיקו. הוצאת מ' מזרחי, 1995.
* "תעלומה בחצות הלילה". הוצאת זמורה ביתן, 1992.
* "תעלומת השעון המתקתק" - אל תוך כספת משוריינת מוחדרים מכתבים. הוצאת זמורה.
* "תעלומת העקבות מתחת לחלון" - תעלומת גניבתם של מסמכים סודיים. הוצאת זמורה ביתן, 1992.
* "תעלומה במעמקי המערות" - חשיפת מרגלים. הוצאת זמורה ביתן, 1992.
* "תעלומת נמל התעופה" - קולו של טיס שהתרסק מטריד את חבריו-גילוי אוצר. הוצאת זמורה ביתן, 1992.
* "בעקבות המרגל מהפנטגון" - חשיפת מרגל אמריקאי בכיר, ולכידת גונבי שבשבות עתיקות. הוצאת מ' מזרחי, 1992.
* "הרפתקה בכביש החוף". הוצאת זמורה ביתן, 1981.
* " תעלומה באי הביקתה". הוצאת זמורה ביתן.
* "תעלומת הסמל המסתורי". הוצאת מ' מזרחי, 1995.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ספרות בלשית
קטגוריה:סדרות ספרים
הוקאן סירן

**הוקאן אריק גונאר סירן** (בשוודית: **Håkan Erik Gunnar Syrén**; נולד ב-31 בינואר 1952) הוא אדמירל שוודי בדימוס אשר שימש כמפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) העשירי של צבא שוודיה.

## ביוגרפיה
סירן נולד בווקשה ב-31 בינואר 1952. אביו היה אוברסט-לויטננט בצבא השוודי. הוא גדל באופסלה וב-1970 החל ללמוד באקדמיה הימית המלכותית. ב-1973 הוא סיים את לימודיו ומונה למפקד מחלקה בגדוד ארטילריית החוף וקסהולם. ב-1980 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית קרלברי בסטוקהולם. הוא סיים את לימודיו ב-1984 והוצב במטה הצי בסטוקהולם. ב-1988 הוא נשלח לקורס במכללת המלחמה של הצי בארצות הברית. לאחר שחזר לשוודיה, הפך למורה באקדמיה הצבאית קרלברי, ובמקביל מונה לראש מחלקת התכנון של הצי. בין 1992-1994 הוא שימש כמפקד הגדוד האמפיבי, ולאחר מכן שימש כמפקד גדוד ארטילריית החוף וקסהולם עד 1996. בין 1996-1998 שימש סירן כראש מחלקת התכנון במפקדת הכוחות המזוינים. ב-1999 הוא מונה למזכיר ועדת ההגנה. זמן קצר לאחר מכן הוא הועלה לדרגת גנרל מאיור ומונה למפקד שירות המודיעין והביטחון הצבאי. ב-31 בדצמבר 2003 הוא מונה למפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) של הצבא השוודי. הוא היה הראשון, והיחיד עד כה, שהגיע לתפקיד משורות הצי השוודי. הוא כיהן בתפקיד עד 24 במרץ 2009. לאחר סיום תפקידו, הוא נבחר לתפקיד יושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי. הוא סיים את התפקיד ב-6 בנובמבר 2012. לאחר פרישתו הפך ליועץ בכיר עבור תאגיד החלל השוודי, וכיום הוא חבר במועצת המנהלים של התאגיד ומנהל חברה פרטית לייעוץ צבאי בשם In General AB.

## קישורים חיצוניים

* הוקאן סירן באתר האיחוד האירופי

קטגוריה:אדמירלים שוודים
קטגוריה:מפקדים בלגיון הכבוד
קטגוריה:המפקד העליון של הכוחות המזוינים של שוודיה
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1952
מרדכי שטריגלר

**מרדכי שטריגלֶר** (בכתיב יידי: **שטריגלער**) (1921–1998) היה משורר יידיש, סופר, עיתונאי ועורך.

## ביוגרפיה
שטריגלר נולד בשנת 1921 בעיר זאמושץ' שבפולין. למד לימוד דתי והמשיך את לימודיו, החל משנתו העשירית, בישיבה בליטא. כבר בעת שהיה בן 16 הוסמך לרבנות. בשנת 1937 השתקע בעיר ורשה, והתכונן לחיי יצירה וכתיבה.

עם הכיבוש הנאצי נכשל שטריגלר בניסיונו לברוח מפולין לרוסיה, נכלא במחנות ריכוז והשמדה ושרד את כולם. הוא גויס לעבודת כפייה במפעלי ייצור תחמושת, של מפעלי האסאג - הוא מחנה העבודה סקרז'יסקו-קמיינה ונדד עם המפעל ממחנה עבודה למחנה עבודה. בין המחנות ששרד היה מחנה מיידנק, בקיץ 1944 הגיע למחנה בוכנוואלד, ושרד בו עד חודש אפריל 1945, עם שחרור המחנה בידי הצבא האמריקאי.

מרדכי שטריגלר היה מקורב מאוד לקבוצת הניצולים שהקימה לימים את הקיבוץ ע"ש קדושי בוכנוואלד, קיבוץ נצר סרני. הוא היה מנהיג תרבותי, ספרותי ורוחני, שלא נשבר במחנות הנאצים, ותרם רבות לשרידת יהודים רבים שהיו במחיצתו. הוא לא עלה לארץ ישראל, אלא בחר בחיים של כתיבה אינטנסיבית להנצחת יהדות פולין שנשמדה, ולהנצחת ההשמדה.

בשנת 1946 השתקע בפריז, בירת צרפת, תוך כתיבה אינטנסיבית ביותר של ספרי תיעוד, רומנים, שירים ומאמרים. בשנת 1953 עקר לארצות הברית והשתקע בעיר ניו יורק, בה התגורר עד למותו בשנת 1998. בשנות ה-60' היה העורך של 'היידישער קעמפער', ומשנת 1987 ועד מותו בשנת 1998 היה עורך עיתון היידיש המוביל בארצות הברית, "פארווערטס". שטריגלר פרסם בעיתונות היידיש אלפי מאמרים.

דברים משל מרדכי שטריגלר התפרסמו גם בישראל, בעברית, בעיקר בעיתונות. בין העיתונים שבהם נדפסו מאמריו: "דבר", "מאזנים", "בטרם", "הפועל הצעיר", "פנים אל פנים" ועיתונים נוספים.

בשנת 1978 זכה בפרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.

ארכיונו האישי הופקד לצמיתות בספרייה הלאומית ב-2008.

## ספריו
בבית הספרים הלאומי בירושלים אצורים ורשומים קרוב לחמישה עשר מספריו של מרדכי שטריגלר. שירה, סיפורת, ודברי מסה ופולמוס. לעברית תורגם רק ספרו:
***נרות שאוכלו** (תרגם: בנימין טנא), תל אביב: עם עובד, תש"ח-1948.

## קישורים חיצוניים
* 
* מרים טרין ויחיאל שיינטוך, משירי מרדכי שטריגלער במחנה בוכנוואלד
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז בוכנוואלד
קטגוריה:זוכי פרס מאנגר
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:ניצולי השואה: פולין
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:עורכי עיתונים ביידיש
קטגוריה:עיתונאים כותבי יידיש
קטגוריה:מהגרים מצרפת לארצות הברית
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1921
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
שלום לאמונות

"**שלום לאמונות**" הוא האלבום השני של הזמרת מירי מסיקה. האלבום יצא לאור ב-22 בפברואר 2007, על ידי חברות התקליטים הד ארצי ועננה. האלבום יצא במהדורה מוגבלת שכללה את פסקול הסרט "שלוש אמהות" שבו גם שיחקה מירי מסיקה.

ב-27 במרץ 2007 האלבום הגיע למעמד זהב וב-28 במאי 2008 למעמד פלטינה, על מכירות של למעלה מ-40,000 עותקים בישראל.

## רשימת רצועות

### פסקול הסרט שלוש אמהות
שמאל|ממוזער|250px|עטיפת הפסקול

## סינגלים

## וידאו קליפים
לחמישה משירי האלבום צולמו וידאו קליפים:
*"ממי"
*"עכשיו אתה חוזר בחזרה"
*"אם זאת האהבה שלך" - צולם בהופעה חיה ב-30 ביולי 2007. בימוי: יוני מרדכי.
*"שירה" - צולם בתוכנית "הלילה עם ליאור שליין". ב-5 בנובמבר 2007.
*"הוא" - בימוי: ליאור מולכו ואמיר פיי גוטמן.

## המשתתפים באלבום
* תופים: תומר צדקיהו, אשר פדי.
* בס: מיקי ורשאי, בנצי גפני.
* גיטרה חשמלית: יונתן פריג', דודו טסה.
* קלידים: אורי זך, שמוליק נויפלד, מאיר עמר, איתי זילברשטיין.
* תכנות: אורי זך, שמוליק נויפלד, מאיר עמר, איתי זילברשטיין.
* כלי הקשה: אמיר פינטו.
* חצוצרה: אברהם פלדר.
* גיטרה אקוסטית: איתי פרל, אבי סינגולדה, דודו טסה, לידור לוי, דידי שחר.
* חליל: סלעית להב.
* גיטרה קלאסית: אבי סינגולדה.
* סאז: יניב טייכמן.
* סינתי-בס: אורי זך.
* צ'לו: מיה בלזיצמן.
* עוד: יניב טייכמן.
* כינור: הדר כהן, אטיין מנרי.
* ויולה: גליה חי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי 2007
קטגוריה:פסקולים מ-2007
קטגוריה:אלבומי מירי מסיקה
קטגוריה:פסקולי סרטים
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי פלטינה בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
ג'ון קללון הולמס

**ג'ון קללון הולמס** (באנגלית: **John Clellon Holmes**;
12 במרץ 1926 - 2 במרץ 1988) היה סופר, משורר ופרופסור אמריקאי, נודע בעיקר בזכות ספרו Go, שיצא לאור בשנת 1952. 

Go, נובלה אוטוביוגרפית בחלקה, נחשב לייצוג הראשון של דור הביט, ובה מתאר הולמס אירועים מחייו עם ידידיו ג'ק קרואק, ניל קסאדי ואלן גינסברג. בשנת 1958 יצא לאור ספרו The Horn, העוסק בג'אז של דור הביט. את הכינוי "דור הביט" טבע ג'ק קרואק, אך הולמס העניק לו פרסום שהחדיר אותה לשפה המדוברת, במאמר שפורסם ב-1952 ב-The New York Times Magazine וכותרתו "זהו דור הביט". הולמס המשיך לכתוב עד סוף ימיו.  

בשנים שלאחר מכן לימד הולמס באוניברסיטת ארקנסו, וכן באוניברסיטת ייל ובאוניברסיטת בראון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:דור הביט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1926
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1988
חישת מניין

**חישת מניין**, בעבר כונה **חישת צפיפות** או **חישת סף** (באנגלית: **Quorum sensing**), היא יכולת של אורגניזמים לתקשר ולתאם התנהגות באמצעות מולקולות איתות. התופעה נצפתה לראשונה בחיידקי *Vibrio fischeri*, חיידקים ביולומינסנטיים החיים בסימביוזה עם מינים מסדרת Sepiolida.

## היסטוריה
בעוד שהתופעה הביולוגית מוכרת מאז שנות ה-60 המאוחרות, השימוש הראשון בביטוי 'quorum sensing' היה במאמר משנת 1994 שם נרשם:

"As described at the outset, certain bacterial behaviors can be performed efficiently only by a sufficiently large population of bacteria.We describe this minimum behavioral unit as a quorum of bacteria"

## תכונות חיידקים בעלי חישת מניין
חישת מניין מאפשרת לחיידקים השייכים לאותו מין, או החיים באותה סביבה (כדוגמת חיידקי פה), לשנות התנהגות או לפעול בתיאום בהתאם למספרם. כך למשל, החיידק הסתגלני *[[Pseudomonas aeruginosa]]*, יכול לגדול במארח בלי להזיק לו, עד הגיעו לריכוז מסוים, בו הופכים החיידקים ל"תוקפניים", והם יוצרים ביופילם ומפרישים רעלנים ואנזימים הגורמים למחלה במאכסן.

חיידקים בעלי חישת מניין מייצרים ומפרישים תרכובות איתות (הקרויות משרנים עצמיים, autoinducers), כדוגמת N-אציל הומוסרין לקטון (AHL). לחיידקים אלו יש גם קולטנים המסוגלים לזהות באופן ספציפי את המשרן. כאשר המשרן נקשר לקולטן, הוא גורם לשעתוק של גנים מסוימים, בהם גנים לסינתזה של המשרן.

החיידקים מייצרים באופן קבוע מעט מולקולות משרן. כאשר נמצאים בסביבה רק חיידקים בודדים, ריכוז המשרן בסביבתם נמוך, והסיכוי שהמשרן העצמי ייקשר לקולטנים של החיידקים נמוך. כאשר נמצאים חיידקים רבים באותה סביבה, עולה ריכוז המשרן העצמי כך שמולקולת המשרן מגיבות עם הקולטנים. כתוצאה מכך מופעל תהליך איתות, שכתוצאה ממנו מתבטאים הגנים המתאימים, כדוגמת לוציפראז ב-*Vibrio fischeri*.

כיום ידוע כי ישנם גם משרנים עצמיים שאינם ספציפיים למין מסוים (AI2). הדעה הרווחת היא, שתפקידם לאותת על כמות החיידקים הכוללת בסביבת הגידול.
כמו כן עקב היות מולקולות המשרן מטבוליט של החיידקים, הן מצביעות לא רק על ריכוז החיידקים בסביבה, אלא גם על רמת המטבוליזם שלהם.
תופעה דומה בקרב רב תאיים היא "נחיליות", בה חרקים שונים מתנהגים אחרת ואף משתנים מורפולוגית כאשר צפיפותם גבוהה. הדוגמה המובהקת היא ארבה.

## חוקרים ידועים בנושא

* בוני בסלר - אוניברסיטת פרינסטון

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בקטריולוגיה
לאנדסקנכט

שמאל|ממוזער|250px|תחריט של לאנדסקנכט מראשית המאה ה-16
ה**לאנדסקנכט** היו שכירי חרב אירופאים (לרוב גרמנים) שפעלו מסוף המאה ה-15 עד סוף המאה ה-16 ושימשו בדרך כלל כנושאי רומח. המונח "לאנדסקנכט" בא משתי מילים בגרמנית - Land ("ארץ" או "מדינה") ו-Knecht ("משרת" או "אביר"). לפעמים הם ידועים גם בשם "לאנצקנכט", שבו המילה Land מוחלפת במילה Lantz, שמשמעותה בגרמנית היא "רומח פרשים".

הלאנדסקנכטה היו לוחמים חמושים ומנוסים, שגויסו במספרים גדולים ברחבי גרמניה ואוסטריה על ידי הקיסר הרומי הקדוש, מה שהבטיח גם כמות וגם איכות לצבא הקיסרי במשך 150 שנה (למרות שהלאנדקסנכטה היו גם מועדים למרידות). בשיאם, בתקופת שלטונו של שארל החמישי מהבסבורג ובהנהגתם של מנהיגים בולטים כגיאורג פון פרונדסברג וניקולס מסאלם, השיגו הלאנדסקנכטס הקיסרי הצלחות חשובות כמו לכידתו של המלך הצרפתי פרנסואה הראשון, מלך צרפת בקרב פאביה ב-1525, והעמידה מול הטורקים העות'מאנים בראשות סולימאן המפואר במצור על וינה ב-1529.

## אסטרטגיה צבאית
עיקר נשקם של הלאנדסקנכטים היו רמחים באורך של בין 4 ל-5 מטרים. היחידות הצבאיות היו נכנסות לקרב בצורת ריבוע עם חומת רמחים מסביב. מלפנים היו פורצים נושאי החרבות שהיו כוח חלוץ בהתקפה. צבא לאנדסקנכטים היה במבנה היררכי מדוקדק עמוס בבעלי תפקידים. כמו כן כל חייל היה מחויב לחתום על אמנה שהייתה הקוד האתי של הלוחמים.

מרגע כניסתם אל הצבא השכיר הפסיקו למעשה אנשי צבא הלאנדסקנכט להיות מחויבים למדינה כלשהי ועל כן הורגשה בצבא "רוח חופש". להבדיל מסולם המעמדות הקפדני שהיה באירופה, לוחמים נבחנו והתקדמו בזכות יכולותיהם הצבאיות ולא על סמך המוצא המעמדי שלהם. דבר זה משך רבים מבני העם הפשוט אל שורות שכירי-חרב אלה.

האגדות על הלאנדסקנכט החלו רווחות במאה ה-19 עם תחילתה של ההתעוררות הלאומית הגרמנית. כחלק מזרם הרומנטיקה באמנות החלו להמציא מארשים בדיוניים שהוצגו כשירי המנון מלחמתיים של אנשי הלאנדסקנכט. המארש "מוות רוכב בפלאנדריה" זכה לפופולריות בקרב חיילי צבא הקייזר, אחרי הקרבות העזים של תחילת המערכה הבלגית בימי מלחמת העולם הראשונה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גרמניה: היסטוריה
קטגוריה:יחידות צבאיות לפי סוג
בית זית

**בית זית** הוא מושב בהרי יהודה, כ-7 ק"מ מערבית לירושלים, וכ-1 ק"מ דרומית למוצא. שייך למועצה אזורית מטה יהודה.

## היסטוריה
המושב נוסד בשנת 1949 ואוכלס בעולים מיוגוסלביה וממצרים. הוא נועד לשמש כחלק מפרוזדור ירושלים - סדרת יישובים שהוקמו בתפיסה שגרסה כי יישובים לאורך הציר לירושלים יאבטחו אותו. היישוב נועד להתבסס על חקלאות ולתושבים הוקצו שטחי מטעים וכרם וכן מטילות.

ב-1956 הורחב היישוב עם יחידות של תושבים ותיקים, רובם עובדי סוכנות ומוסדות. כך הוא הפך למושב הגדול ביותר בהרי יהודה.

היישוב הורחב במחצית שנות התשעים בבנייה במגרשים לבני המקום באופן שלא ייצור הפרדה בין היישוב הוותיק לחדש, כך שהרחבת היישוב בוצעה מסביב ליישוב הוותיק. בני המושב שבנו את ביתם לצד הוריהם שותפים היום לניהול המוניציפלי של היישוב ותרומתם בתחומים אלה בולטת.

בבחירות 2009 בלט שיתוף הפעולה בניהול היישוב בין ועד האגודה החקלאית לוועד המקומי. שיתוף הפעולה והירתמות התושבים הביא לכך שלא התקיימו בחירות לוועד המקומי והוסכם בין הגורמים על רשימה אחת שתנהל את היישוב תוך שיתוף פעולה של כל חברי הוועד.
מרכז|ממוזער|600px|בית זית

## כלכלה
במהלך השנים נכשלו ענפי החקלאות במושב, עד שרוב האוכלוסייה הפסיקו לעסוק בחקלאות, והיישוב אינו נחשב יישוב חקלאי. תקופת מה פרח במושב ענף הקיט (צימרים), אך עם ירידת כדאיותו פסק גם זה בשנות ה-90.

בקיץ 2009 ניטעו בשטחי בית זית כ-150 דונם כרם באמצעות אגודת הפלחה האזורית ובשותפות עם יקבי כרמל מזרחי.

## אתרי עניין
### אתר עקבות דינוזאורים
שמאל|ממוזער|250px|עקבות דינוזאורים שהתגלו ביישוב
בשנת 1962 נתגלתה, בחצר המשק של משפחה במושב, שכבת סלע קדומה ובה כ-200 עקבות שזוהו כעקבות דינוזאורים בני כ-120 מיליוני שנים. האתר נחקר על ידי הפלאונטולוג משה אבנימלך. לא ניתן לדעת מה הייתה הצורה המדויקת של הדינוזאור שעבר במקום, אולם ניתן להקיש כמה מאפיינים על מבנה גופו. ייתכן שהעקבות הן של דינוזאורים מסוג סתרותיומימוס ומסוג אלפרוזאורוס. חיות אלו מזכירות בצורתן יען, והן היו בעלות יכולת ריצה על שתי רגליים. משקלן היה בין 150 ל-300 ק"ג, גובהן כ-2.4 מטרים, ואורכן כ-4 מטרים. זהו האתר היחידי בישראל ואחד הבודדים בעולם שבו נתגלו עקבות דינוזאורים וחשיבותו מבחינה מדעית גבוהה.

### מאגר בית זית
ממערב ליישוב נמצא מאגר בית זית. זהו מאגר שנוצר על ידי סכר בערוץ נחל שורק. אורכו כקילומטר, רחבו עד 70 מטר וצורתו כבננה. עומקו בשיאו כמעט 20 מטר. מצידו המזרחי של המאגר ישנו שביל אופניים ופינות חמד למטיילים.
מרכז|ממוזער|600x600 פיקסלים|מאגר בית זית ומאחוריו, המושב

## ראו גם
* מאגר בית זית

## קישורים חיצוניים

*אתר מושב בית זית
*סיפור מקומי בית זית – ארכיון קהילתי
* המאגר כאתר טבע עירוני
* רחלי עינב, בסוסים מסביב לאגם בית זית, באתר טבע הדברים
* 
*תיאור הדרך לאגם בית זית

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבים במחוז ירושלים
קטגוריה:בית זית: אישים
ערכים (ארגון)

ממוזער
[ממוזער|משרדי ארגון ערכים על יד [ישיבת שפת אמת בירושלים.]]
ארגון **ערכים** הוא ארגון החזרה בתשובה.

הארגון הוקם בשנת 1979 על ידי הרבנים אברהם בקר ויחיאל פריד (שפרשו מהארגון בשנת 1984 לטובת ארגון קטן יותר בשם "אפיקים").

בראשית פעילותו קיים הארגון סמינרים לחילונים במתכונת של שבוע בבית הארחה שבו התקיימו הרצאות מגוונות. הסמינרים התקיימו בבית ההארחה שערי אברהם, ולאחר מכן בפנימיית "אור חדש" שברכסים. כיום נערכים הסמינרים בבתי מלון, בעיקר במתכונת של סופי שבוע, מיום רביעי עד מוצאי שבת. מתקיימים סמינרים לאקדמאים וללא אקדמאים, והמרצים והתוכן מותאמים למשתתפים.

הארגון מתקיים מתרומות. 

הארגון מנוהל כיום על ידי הרב יוסף וליס, איש עסקים שחזר בתשובה באחד מהסמינרים הראשונים של הארגון, וכן הרב ישעיה הורוויץ והרב אהרן לוי. הארגון מתאר את פעילותו בעלון שבועי "ערכים לשבת" ובמגזין שנתי "השיבנו".

עלון ערכים לשבת - החל לצאת לאור בשנת תשפ"ג ומיד בתחילתו החל לתפוס תאוצה וביקוש רב בקרב הציבור החרדי, העלון מכיל מדורים כמו פרשת שבוע, חינוך, בית יהודי,, תורת הנפש, שו"ת טיפים כלליים, בעקבות גדולי ישראל, ערכים לשולחן שבת, מדור ילדים ועוד. מאת המרצים והרבנים, הרב דוד ברוורמן, הרב משה לנדאו, הרב ישי וליס, הרב צביאלי בן צור, הרב דניאל נשיא, הרב מיכאל לסרי, הרב אליעזר אייזיקוביץ ועוד.

הארגון מפעיל את עמותת מנוף - המרכז למידע יהודי, המשמשת כמחלקת הסברה ותיעוד. כמו כן עורך הארגון סמינרים במדינות שונות, בהן ארצות הברית, מקסיקו וארגנטינה, כאמצעים למניעת התבוללות וחיזוק הזהות היהודית.

בין המרצים בארגון בעבר ובהווה נמנים הרבנים צבי ענבל, משה גרילק, מרדכי נויגרשל, ניסים יגן, מיכאל לסרי ואהרן לוי.

בשנת 2019 קיבלה העמותה מעל למיליון ש"ח מהמשרד לשירותי דת להכשרת מרצים. בשנת 2023 תקציב העמותה היה כ-57,000,000 ש"ח, מתוכם כ-820,000 ש"ח ממימון ממשלתי. העמותה קיבלה אישור ניהול תקין ב-2026.

## לקריאה נוספת
*משה גרילק, **שיח שבים**
*ד"ר בעז כספי (-שם ספרותי של ד"ר שלום סרברניק), **הכמיהה אל המעמקים**, הוצאת מודן

## קישורים חיצוניים

* 
*  שיעורים מרבני ערכים, באתר בינינו
* אתר "רציו" של הארגון, בענייני תורה ומדע

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגונים לחזרה בתשובה
מרצ-הבחירה הדמוקרטית-שח"ר

**מרצ-הבחירה הדמוקרטית-שח"ר** הייתה רשימה מאוחדת למפלגות מרצ, הבחירה הדמוקרטית ותנועת שח"ר שהתמודדה בבחירות לכנסת ה-16 וזכתה לשישה מנדטים.

## היסטוריה
לקראת הבחירות ב-2002 הוחלט במרצ לשריין מקום ברשימתה לנציג עולים על מנת לחזק את כוחה בקרב מגזר זה. לצורך כך הוחלט לרוץ ברשימה משותפת עם הבחירה הדמוקרטית (שהוקמה על ידי פורשי ישראל בעליה), וב-24 בנובמבר 2002 הוצע המקום החמישי ברשימה לנציגה רומן ברונפמן (חברו של ברונפמן לסיעה אלכסנדר צינקר לא הצטרף לאיחוד והקים את מפלגת אזרח ומדינה, שכשלה בבחירות).
ב-12 בדצמבר 2002 צורפה לאיחוד תנועת שח"ר, שהקים יוסי ביילין מוקדם יותר באותה השנה בעודו חבר מפלגת העבודה, ולנציגיה ביילין ויעל דיין שפרשו מהעבודה לאחר כישלונם בפריימריס במפלגת העבודה, שוריינו המקומות ה-11 וה-12.

בבחירות עצמן כשלה הרשימה המשותפת וזכתה לשישה מנדטים בלבד, וזאת לעומת 10 מנדטים בהם זכתה מרצ לבדה בבחירות 1999. עקב הכישלון פרש יוסי שריד מראשות המפלגה. לאחר הבחירות הוחלט במרצ להקים גוש שמאל חדש בשם "יחד" שירכז את כל תנועות השמאל בארץ, וזאת על מנת לנסות לעורר את מחנה השמאל, שספג כולו מפלה בבחירות 2003. יחד עם זאת בפועל רק מרצ ושח"ר הצטרפו לאיחוד החדש (ברונפמן נציג הבחירה הדמוקרטית נשאר בסיעה המשותפת בכנסת אולם שמר על עצמאות מפלגתו). ביילין שלא נבחר לכנסת המשיך בפעילות פוליטית במסגרת המפלגה החדשה וב-17 במרץ 2004 אף נבחר לעמוד בראשה. ב-2005 שונה שם המפלגה ל"מרצ-יחד" לאחר שבמפלגה נוכחו לדעת שהשם "יחד" לא זכה להכרה מספקת בציבור.

בבחירות לכנסת ה-17 זכתה "מרצ-יחד" בחמישה מנדטים. הבחירה הדמוקרטית לא נבחרה לכנסת לאחר שברונפמן שהכריז תחילה על כוונתו להתמודד באופן עצמאי במסגרת הבחירה הדמוקרטית הסיר את מועמדות מפלגתו לקראת הבחירות.

## נציגי הרשימה בכנסת ה-16

## הערות שוליים

קטגוריה:סיעות בכנסת
קטגוריה:מרצ
בזלתי (מחוז)

**בַּזַּלֵּתִּי** (גאורגית: **ბაზალეთი**) מחוז היסטורי במזרח גאורגיה. הממוקם סביב העיירה דושתי  (מצחתה מתיאנתי), סמוך לכפר  ואגם  בשם בזלתי.

## גאוגרפיה
המחוז ההיסטורי שכן על הגדה הימנית של נהר האראגווי, והיה המחוז הדרום-מערבי ביותר בשרשרת של מחוזות בעמק אראגווי. היא השתרעה מדרום לטירת אנאנורי  בצפון ועד לסביבת מוחראני בדרום. שטח המחוז היה כ-525 קמ"ר, אדמה פורייה בדגנים, שעורה ודוחן.

על פי וחושטי בגרטיוני, ממזרח - מצודת בודווי (ბოდავის ციხე) והר טיני ( ტინის მთა), ממערב - הר גרמיסחווי  ורכס אלווי , מצפון - הר צ'רתלי (ჭართლის მთა).

## היסטוריה
ההתיישבות האנושית הראשונה באזור רמת בזלתי מתוארכת לתקופת האבן. בזלתי נזכרת לראשונה בתיאור גאורגי מימי הביניים המוקדמים של שלטונו של מיריאן הראשון , המלך השני ברשימת המלוכה המסורתית של כארתלי (איבריה) ברשומות הגאורגיות, ששלט בערך במאה ה-2 לפנה"ס. האזכור מתאר בזיזה של בזלתי על ידי שבט קווקזי בשם דזורדזוק . על פי לאונטי מרובלי, הצליח המלך מיריאן הראשון, מלך ממלכת איבריה, להביס את שבטי הדזורדזוקים (אבותיהם של הצ'צ'נים והאינגושים ), שפלשו למחוזות קאחתי ובזרתי, והדף אותם לשטחם. כתוצאה מהניצחון, הצליח מיריאן, לבנות מערך ביצרים במעבר דריאל, שאבטח את הגבולות הצפוניים של הממלכה.

בזלתי מוזכרת גם ביצירה אשׁחָרַהָצוּיִץ  ("גאורגרפיה"), יצירה ארמנית מהמאה השביעית המיוחס לאנניה משיראק . הסופר המוסלמי בן המאה התשיעית, אחמד אל-בלאד'רי, מדווח על הכיבוש הערבי של בזלתי (Bāzalīt).

מאה שנה לאחר מכן, באמצע המאה העשירית, בזלתי והאזורים האסטרטגיים הסמוכים בין נהרות כסאני  ואראגווי (במיוחד מצודת לוֹצוֹבָּאן ) הפכו לשטח מריבה בין שליטי אבסגיה וקאחתי. בשלהי המאה ה-13, בזלתי נכבשה על ידי המונגולים שנלחמו בדוד השמיני, מלך גאורגיה . המפקד המונגולי (ארמני במוצאו) חוטלובוגה , החריב את בזלתי ומחוזות אחרים בגאורגיה. עם הופעתה של דוכסות אראגווי , בזלתי הפכה לאחד המחוזות העיקריים שלה והייתה לאזור מתקדם מבחינה פוליטית וכלכלית.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גאורגיה: מחוזות היסטוריים 
קטגוריה:כארתלי
אבדון

[ממוזער|אבדון נלחם בכריסטיאן, איור מהספר [מסעות ההלך מאת ג'ון באניין]]
**אֲבַדּוֹן** הוא, במסורות מסוימות, השד השולט במדור הגיהנום השביעי. שמו שאוב מהמילה העברית אבדון.

המילה אבדון מופיעה במקרא, בספרים תהילים, משלי ואיוב, במשמעותה זהה לזו בת ימינו. בספר חזון יוחנן (פרק ט', פסוקים ז'–י"א) אבדון מכונה "המשחית" ו"מלך הארבה" על ידי יוחנן עצמו:

במזמור שנמצא באחת ממגילות ים המלח, אשר נחשפו בשנת 1947, מסופר על "שאול האבדון" ועל "שטף הבליעל אשר הציף את אבדון". ממסמכיו העתיקים של פילון האלכסנדרוני, פילוסוף יהודי שחי באלכסנדריה בין השנים 20 לפנה"ס–50 לספירה, אבדון מצוין כמקום – שאול או גיהנום – ולא כשד או מלאך. נראה כי היה זה יוחנן הקדוש אשר שייך לשד מסוים את השם אבדון. בכתב מן המאה ה-3 הקרוי "מעשי תומאס", אבדון הוא שמו של שד, או השטן עצמו. בין היתר, אבדון זוהה כמלאך המוות וההרס, שד המצולות, והעומד בראש היררכית השדים במקביל לשד סמאל התלמודי.

בכישוף ובאלכימיה, אבדון הוא המלאך המשחית של חזון אחרית הימים. בספרו של המלומד הבריטי מסוף המאה ה-18 פרנסיס בארט, *The Magus* ("הקוסם"), מתואר אבדון בציור צבעוני כאחד מן השדים הרשעים. במיתוס הימיביניימי, אבדון שימש כמילה נרדפת לגיהנום או לשליטו, ובספר חזון יוחנן, כאמור, הוא תואר כמלאך התהום הנוצרי. כמו כן, נראה כי אבדון הוא השד המקביל לאל היווני אפוליון, המתואר בברית החדשה כמובילם של שדי הארבה אשר יפרצו אל פני האדמה באחרית הימים.

בתורות העל-טבעיות, אבדון מקושר אל צבעי האדום, החום והירוק, לעונת החורף וחודש ינואר בפרט, לשבת, לאינטואיציה, להקרבת קורבן ואתגר, לאבן האודם ולחרב. סמלו בקלפי הטארוט הוא קלף ה"שיפוט".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שדים
אמון (שד)

**אמון** (Aamon) הוא אחד משדיו של עשתרות (Astaroth), על פי האמונה, אמון רואה את העבר והעתיד ומעביר את יכולתו לאלו אשר כרתו ברית עם השטן.

אין הסכמה בנוגע לתיאורו החיצוני: לעיתים הוא מתואר כאדם בעל ראש ינשוף ולעיתים כאדם בעל ראש זאב וזנב נחש. דמונולוגים קישרו את שמו לאל המצרי אמון, (Amun) או לאל בעל חמון מקרתגו.

לפי **"מבוא לקבלה"** (עמוד 64) "אמון הוא הרוח השביעית שרשומה בגואטיה. אמון הוא דוכס השולט על ארבעים לגיונות של רוחות. הוא בדרך כלל מופיע כזאב עם זנב של נחש אפעה, ויורק אש. הוא יכול גם ללבוש צורה של אדם עם ראש של עורב, ושיניים של כלב. הוא יודע על העבר ויכול לחזות את העתיד, הוא גם יכול לפתור מריבות בין חברים.".

## קישורים חיצוניים

*מבוא לקבלה 

קטגוריה:שדים
קוקיתיים

[ממוזער|[קוקייה מצויה]]
**קוקיתיים** (שם מדעי: Cuculinae) היא תת-משפחה של עופות ממשפחת הקוקייתיים.
## מאפיינים
ציפורים אלה הן הגדולות במשפחה כשהגדולה מכולן היא קוקיית מקור צ'אנל (Scythrops novaehollandiae), שמשקלה עד 930 גרם. הן בעלות מקורים שונים בגודלם ובאורכם. הן מצויות בעיקר בין העצים וחלקן גם על הקרקע. הן מצויות במגוון בתי גידול וחלקן נודדות כל שנה כדי להימלט מהחום או מהקור. חלקן חיות בישראל.

אלה קוקיות טפיליות אשר מטילות ביצה בקינים לא להן ומותירות את הדגירה והטיפול בגוזל לציפורים ה"מארחות". לעיתים הן שוברות את הביצים שכבר מצויות בקן או שהגוזל שלהן עושה זאת. הציפורים ה"פונדקאיות" הן בדרך כלל פרושיים, סבכיים סתריים ונחליאליים. בישראל מרבית הקוקיות מטילות את ביציהן בקיני עורבים.

הקוקיות ניזונות בעיקר מחרקים שונים  ומפירות.

## מיון
*תת-משפחה **קוקיתיים** (Cuculinae)
**סוג ומין יחיד *Rhinortha chlorophaea*
**סוג *Ceuthmochares*
**סוג ומין יחיד *Taccocua leschenaultii*
**סוג ומין יחיד *Zanclostomus javanicus*
**סוג ומין יחיד *Rhamphococcyx calyorhynchus*
**סוג *Phaenicophaeus*
**סוג *Dasylophus*
**סוג *Clamator *- בו המין קוקייה מצוייצת
**סוג *Coccycua*
**סוג ומין יחיד *Pachycoccyx audeberti*
**סוג ומין יחיד *Microdynamis parva*
**סוג *Eudynamys*
**סוג ומין יחיד *Urodynamis taitensis*
**סוג ומין יחיד *Scythrops novaehollandiae*
**סוג *Chrysococcyx *- בו קוקייה ירוקה וקוקייה אזמרגדית
**סוג *Cacomantis* - בו קוקייה חיוורת
**סוג *Cercococcyx*
**סוג *Surniculus*
**סוג *Hierococcyx*
**סוג קוקייה (*Cuculus*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם אלפורד ליץ'
*
אורי פורת

ממוזער|250px|שמאל|יורם גלובוס ונציגו בישראל, אורי פורת, בעת שכיהן כיו"ר מועצת המנהלים של חברת "גלובוס גרופ"
**אורי פורת** (26 בספטמבר 1935 - 6 בפברואר 2007) היה עיתונאי ופובליציסט ישראלי, כיהן כמנכ"ל רשות השידור.

## ביוגרפיה
פורת נולד בראשון לציון, דור חמישי לתושבי העיר. הוא החל את הקריירה העיתונאית שלו ככתב בביטאון חיל הים "בין גלים". לאחר שחרורו מצה"ל התקבל לידיעות אחרונות ככתב, ומילא שם תפקידים מגוונים. בין היתר היה בעל טור קבוע בעיתון, וכתב את הטור "רישון זה גזע". בנוסף שימש כראש ועד העיתונאים בעיתון.

בשנת 1976 נבחר לסגן יושב ראש אגודת העיתונאים בתל אביב וליושב ראש ועדת האתיקה של האגודה. ב-1981 נבחר כיו"ר אגודת העיתונאים, אך בטרם החל את תפקידו זה התמנה ליועץ התקשורת של ראש ממשלת ישראל מנחם בגין. שימש בתפקידו זה במשך חצי שנה גם תחת יצחק שמיר.

בין השנים 1984 ל-1989 כיהן מנכ"ל רשות השידור. בתקופת כהונתו ביקש לבצע שינוי מבני מקיף ברשות, להכניס לפעולה ציוד מודרני שדרש פחות כוח-אדם, ולפעול נגד אבטלה סמויה. במקביל נערכו דיונים על השוואת תנאי עיתונאי רשות השידור לתנאים של עיתונאי העיתונות כתובה, שקיבלו שכר גבוה ב-20%. באותן השנים הייתה העיתונות הכתובה בישראל מבוססת כלכלית (בעיקר העיתונים הגדולים "ידיעות" ו"מעריב") ושילמה משכורות טובות בהרבה מרשות השידור. אולם בטרם הגיע להסכמות פרץ סכסוך עבודה, שהביא לשביתת השידורים ברשות באוקטובר 1987.

שבועיים לאחר פרוץ השביתה הגיש פורת תוכנית "הצלה" לרשות השידור. על פי התוכנית העובדים ברשות השידור יקבלו תוספת שכר בגובה של כ־25 אחוז; תיחתם אמנה לשקט תעשייתי למשך שנתיים; יצומצמו 20 אחוזים מכוח האדם על־ידי פיטורי 320 עובדים, כדי לאפשר את תשלום תוספת השכר לעובדים החיוניים; יופעל מיידית ציוד חדיש, שבשל התנגדות הוועדים ברשות לא היה ניתן להפעילו במשך עשר שנים. העובדים דחו את ההצעה (בעיקר עקב פיטורי מספר רב של עובדים) והשביתה נמשכה כמעט עוד חודשיים.

בתום הכהונה חזר לכתוב טור בידיעות אחרונות, אחר כך היה מנכ"ל "ג.ג. אולפני ישראל" בנוה אילן, מקבוצת גלובוס גרופ. באולפנים הופקו גם תוכניות ששודרו בערוץ 1, של רשות השידור. בהם: "חיים שכאלה" (בשנות ה-90), "בטברנה", וה"המופע של קושניר" ותוכניות מיוחדות שדרשו אולפנים גדולים. כמו כן שכרה הרשות באופן קבוע את אולפן 3, בן 350 מ"ר, עבור ערוץ 33. מאחר שהיה מנכ"ל רשות השידור לפני ואחרי שעבד עבור "ג.ג. אולפני ישראל", הדבר העלה ביקורת על ניגוד עניינים בין שני תפקידיו. התנועה לאיכות השלטון אף עתרה לבג"ץ נגד המשך עבודתו ברשות.

ב-1998 נבחר לקדנציה שנייה כמנכ"ל רשות השידור, ממנה התפטר ב-2001, בשל דו"ח חמור על תפקודו.

ב-2002 פרסם את הספר "רישון: המזרח הפרוע", הכולל אנקדוטות וסיפורים מבדחים מראשון הקטנה ו"הפרלמנט של ראשון".

בתפקידו האחרון, כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של חברת "גלובוס גרופ" כנציגו של המפיק יורם גלובוס.

נפטר ב-6 בפברואר 2007. הותיר אחריו אישה ושני ילדים. בתו נטע נשואה לאורן ז'ורבין, בנו של אליעזר ז'ורבין. בראשון לציון קרוי רחוב על שמו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:מנכ"לי רשות השידור
קטגוריה:יועצי תקשורת של ראשי ממשלת ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות גני אסתר בראשון לציון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007