open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דגל קנזס

**[[דגל]] [[מדינות ארצות הברית|מדינת]] [[קנזס]]** הוא דגל כחול שבמרכזו נמצא סמל המדינה. מעל סמל המדינה נמצא מוט בצבע זהב וכחול, המסמל את רכישת לואיזיאנה ומעליו פרח חמניה - המסמל את המדינה.
מתחת לסמל המדינה רשום שם המדינה: "KANSAS".  

## היסטוריה
הדגל עוצב לראשונה בשנת 1925 ואומץ רשמית על ידי בית המחוקקים של קנזס בשנת 1927. בשנת 1961 נוסף שם המדינה לדגל.

הדגל הונף לראשונה בפורט ריילי על ידי מושל המדינה בן פולין בשנת 1927.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קנזס
קנזס
קטגוריה:קנזס: סמלים
סמל יוון

**[[סמל]] [[יוון]]** (ביוונית: **Εθνόσημο της Ελλάδας**) עוגן בחוק ב-15 במרץ 1822 והוא מוצג גם על מדי הצבא היווני וכוחות הביטחון.

מאז ייסודו עבר הסמל שינויים רבים, עקב שינויי שלטון. כיום, הוא כולל מגן כחול ובתוכו צלב יווני לבן. המגן מוקף בשני ענפי דפנה.

סמלה המקורי של יוון הורכב מהאלה אתנה וינשוף. קאפודיסטריס, ראש הממשלה הראשון של יוון המודרנית, הוסיף גם פניקס לסמל, לאות לידה מחדש. בתקופת שלטון המלך אוטו, נוסף כתר ושני אריות תומכים, מעוטרים בכתר. לאחר מכן השתנה הסמל שוב בתקופת המלך גאורגיוס הראשון. הסמל הנוכחי נכנס לתוקף עם סיום המלוכה ביוון, בשנת 1967.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יוון: סמלים לאומיים
יוון
יוון
מישל בראון

**מיסאל בראוורניק בייגול** (בספרדית: **Misael Browarnik Beiguel**; ב-10 ביוני 1976) הוא שחקן, זמר, דוגמן ומנחה טלוויזיה ארגנטינאי-יהודי שחי ועובד כיום במקסיקו.

הוא מוכר משלל תפקידיו בטלנובלות כמו "תשוקת הנצים", "לאהוב עד מוות" (אנ') ובשל כיכובו בסדרת המתח "הלב המסומן" (אנ') של נטפליקס.

## ביוגרפיה
בראון נולד בבואנוס איירס, ארגנטינה ב-10 ביוני 1976, בנם של השחקן קרלוס בראוורניק בראון ושל סיליביה לואיזה בייגול. יש לו שני אחים, ניקולאס (ניקו) ולורנה.

## קריירה
בראון הופיע לראשונה בטלוויזיה בגיל 16 כשהשתתף בשעשועון הטלוויזיה של כריס מורנה, "שחק איתי".

בשנת 1996 שיחק בסדרת הילדים המצליחה "קטנטנות". ב-1997 הוציא אלבום ראשון, הנקרא על שמו - "מישל", והופק על ידי מורנה. כמו כן דגמן עבור מספר חברות. ב-1999 עבר למקסיקו, שם קיבל תפקיד בטלנובלה "חלומות הנעורים".

בשנת 2002 קיבל את אחד התפקידים הראשיים בטלנובלה המקסיקנית "Súbete A Mi Moto" לצדם של פאולה נונייס ומארק תאצ'ר.

ב-2004 זכה בראון בפרס מטעם Telenovela Bulgaria כ"השחקן הצעיר הטוב ביותר" עבור השתתפותו ב"תשוקת הנצים".

ב-2010 הנחה את הגרסה הלטינית לתוכנית "הישרדות".

בשנת 2019 שיחק בסדרת הטלוויזיה ההיסטורית בהפקה משותפת של ספרד ומקסיקו; "*Hernán*" מבית פריים וידאו; בראון גילם את השליט הספרדי פדרו דה אלוואראדו ועלילתו מתרכזת בקונקיסטאדור הרנאן קורטס.

בשנת 2021 גילם את דמותו של פלאזה במותחן הפוליטי הספרדי "*Parot*" של פריים וידאו, ועלילתו מתרחשת בשנת 2013 בספרד, ועוקב אחר רוצח סדרתי של אסירים לשעבר.

בשנת 2022 החל לככב בסדרת הדרמה והמתח הקולומביאנית "הלב המסומן" מבית נטפליקס.

בשנת 2025 כיכב בדרמה הרומנטית המקסיקנית "החוט האדום" בתור מנואל. בהמשך, שיחק גם בסרט הקומדיה הרומנטית "הכי בעולם" שעלתה ישירות לנטפליקס.

## חיים אישיים
ב-23 בפברואר 2013, נישא בראון לדוגמנית והשחקנית הקולומביאנית מרגריטה מוניוס.

הוא דובר ספרדית, פורטוגזית, אנגלית ומעט עברית.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:זמרים ארגנטינאים
קטגוריה:זמרים יהודים
קטגוריה:דוגמנים ארגנטינאים
קטגוריה:דוגמנים יהודים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ארגנטינאים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה יהודים
קטגוריה:מהגרים מארגנטינה
קטגוריה:מהגרים למקסיקו
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1976
יושיביה

**יושיביה (יוֹשִׁבְיָה)** הוא מושב במערב הנגב הצפוני, מצפון לנתיבות, השייך למועצה אזורית שדות נגב.
## היסטוריה
המושב נוסד ביולי 1950 על ידי עולים מאלג'יריה וקיבל את שמו על שם יואל בן יושיביה, אישיות ממשפחות שבט שמעון שישבו במקום על פי ספר . המושב נבנה על אדמות ממשלתיות ששימשו את הכפר הערבי אל-מוח'רקה שתושביו ברחו במהלך מלחמת העצמאות. 

כחודש לאחר הקמת המושב התגוררו בו כ־25 משפחות במחנה אוהלים ולהם צריפים לבית כנסת, צרכנייה, בית ספר ומרפאה. בשנים שלאחר הקמת המושב נוספו לו עוד משפחות ובשיאו הגיע ל־92 משפחות. בסוף שנת 1954, עבר המושב מטיפול ישיר של הסוכנות היהודית לעבודה מול חברת "המכשיר" של הפועל המזרחי. 

אחר שנתיים תחת אחריות חברת "המכשיר" הגיעו היחסים לידי משבר. תושבי המקום טענו שהסוכנות וחברת המכשיר רימו אותם ושהמדריכים נתנו להם הוראות סותרות ומבלבלות, בעוד הסוכנות וחברת המכשיר טענו שהשקיעו במושב מעל ומעבר לכל מושב אחר, אך התושבים רימו אותם, לקחו הלוואות והשתמשו בהם לצריכה במקום השקעה במשק ומכרו את יבוליהם בשוק השחור. כן נטען שסכסוכים פנימיים במושב גרמו לכך שלא ניתן היה לעבוד מול התושבים. המושב שקע בחובות כבדים והופסק למושב אספקת מים לחקלאות, שירותי קופת חולים והדרכה. רבים עזבו את המושב ובשנת 1962 נותרו במושב 35 משפחות שהיו שקועות בחובות, דבר שהביא שוב לניתוק אספקת המים, שירותי טלפון וקופת חולים. 

בשנת 1958 שימש המושב כמקום הכשרה עבור חברי הגרעין של בני עקיבא שייסד את כפר מימון. מצב המושב המשיך להיות קשה ובשנת 1968 הוגדר כנמצא בתהליך גסיסה.

בשנת 2008 נפתחה שכונת הרחבה לטובת צעירי המושב וכיום מתגוררים בו כ-150 משפחות.

## קישורים חיצוניים
*
*יושיביה באתר המועצה האזורית שדות נגב
*יושיביה - מושב עובדים, אתר תנועת העבודה הישראלית

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:יישובי הפועל המזרחי
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
Assemblage 23

**Assemblage 23** (או: **A23**) הוא הרכב מוזיקלי מסיאטל שבארצות הברית היוצר שירים בסגנון הEBM/סינתפופ. מאחורי ההרכב עומד טום שיר (Tom Shear).

## ביוגרפיה
ראשית יצירתו של טום שיר הייתה בשנת 1980, בעת שניגן בגיטרה בס בלהקת "אדבוקטס", אז יצר טום מספר קטעים אינסטרומנטליים.

בשנת 1988 לאחר שהחל להתעניין במוזיקת הדאנס והאינדסטריאל הקים טום את Assemblage 23 בהשפעת סגנון המוזיקה של דפש מוד. טום שבהתחלה היה חסר ביטחון לגבי קולו לאט לאט החל להוסיף את שירתו לקטעי המוזיקה אותם יצר.
למרות הביקורות החיוביות להן זכה, ראה טום במוזיקה תחביב, עד שחברות תקליטים שונות החלו להתעניין בו.
בשנת 1999 חותם טום עם הלייבל הקנדי Gashed ומוציא את אלבומו הראשון Contempt. 
בשנת 2001 טום מוציא את אלבומו השני Failure בלייבלים Gashed וב-Accession האירופאית, מתוכו יוצא הסינגל Disappoint העוסק בתחושת האובדן של טום לאחר התאבדות אביו ב-1999.
 בסוף 2001, לאחר ריב עם הלייבל Gashed, טום חותם בלייבל האמריקאי Metropolis Records שמוציא בהוצאה מחודשת את אלבומיו Contempt ו-Failure. 
בשנת 2002 יוצא האלבום השלישי, Defiance, עם הסינגל Document. באותה עת ההרכב החל להיות מאוד פופולרי בסצנת ה-EBM. בשנת 2004 ההרכב מוציא לאור את האלבום הרביעי Storm. במרץ 2007 יוצא הסינגל Binary שמקדם את האלבום החמישי Meta.
טום מוציא שני אלבומי אוסף שמכילים קטעים נדירים וכאלו שלא שוחררו מהשנים 1988-1998.
בספטמבר 2009 יוצא הסינגל Spark שמקדם את אלבומו השישי Compass.
האלבום הקרוב Bruise, מתוכנן להשתחרר ב-12 ביוני 2012.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* 1999 *Contempt*
* 2001 *Failure*
* 2001 *Addendum* (אלבום רמיקסים)
* 2002 *Defiance*
* 2004 *Storm*
* 2007 *Meta* 
* 2009 *Compass* 
* 2012 *Bruise*

### סינגלים
* 2001 *Disappoint*
* 2002 *Document*
* 2004 *Let the Wind Erase Me*
* 2004 *Ground*
* 2007 *Binary* 
* 2009 *Spark*

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות סינת'-פופ
קטגוריה:להקות EBM
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1988
חוות שלם

ממוזער|250px|משרדי "הזרע"
**חוות שלם** הייתה חווה בבעלות חברת הזרע בפאתיה הדרום-מזרחיים של תל אביב-יפו, דרומית לדרך לוד ומערבית למחלף מסובים.

## היסטוריה
בשנת 1949 יזם מייסד חברת "הזרע", צדוק רוזנטל, הקמת חווה חקלאית לייצור זרעים. החברה חכרה שטח של 1,100 דונם באדמות הכפר אל-ח'ירייה שננטש במהלך מלחמת העצמאות. השטח היה חלק מאזור שלא סופח לאף אחת מהרשויות המקומיות שבסביבה (תל אביב-יפו, רמת גן או אזור), והיה לשטח גלילי.

האדריכל אריה שרון תכנן את המתחם, שבנייתו הסתיימה ב-1952. תוכננו 12 בתי מגורים ומבנה ציבור אחד, אך בסופו של דבר הוקמו חמישה בתי מגורים דו-משפחתיים. 10 המשפחות שהגיעו למקום היו משפחותיהם של מומחים חקלאיים שרוזנטל קיבץ מכל רחבי הארץ. הם התגוררו בבתים בחינם, אך זכותם זו הותנתה בכך שיעבדו בחווה. רוזנטל, יוצא קיבוץ גן שמואל, שאף להקים מודל קהילתי הדומה בחלקו לקיבוץ (התושבים התגוררו ועבדו יחדיו ומתחם המגורים הזכיר במראהו קיבוץ), אך התושבים קיבלו שכר עבור עבודתם והחזיקו ברכוש פרטי. הבתים נחשבו מרווחים בזמנם, וכל אחד מהם כלל שני חדרי שינה, פינת אוכל, מטבח, חדר אמבטיה, שירותים ושתי מרפסות.

תנאי המחיה בחווה היו קשים, בשל הבידוד היחסי בהם חיו תושבי החווה, הריחות העזים ממזבלת חיריה הסמוכה וריבוי היתושים והמזיקים. החל משנות ה-60, החלו דיירי החווה לנטוש אותה, ובשנת 1983 נטשה המשפחה האחרונה. בתי המגורים הנטושים ניזוקו עם השנים, ומטו לנפול. גם הפעילות החקלאית בחווה הופסקה בהדרגה, והמבנים ששימשו לייצור ואחסנת הזרעים הוסבו למשרדיה של חברת "הזרע".

בשנות ה-80 הסתיים הסכם החכירה של חברת "הזרע", אך היא המשיכה להחזיק בשטח, ומינהל מקרקעי ישראל לא פעל לפנותה. לאחר שהתקבלה ההחלטה להקים את פארק אריאל שרון, בשנת 2005, דרש המינהל את פינויו של השטח. בסופו של דבר, חתמה המדינה בשנת 2012 על הסכם עם חברת "הזרע", לפיו המתחם יפונה תמורת 19.8 מיליון ש"ח. מתחם החווה עתיד להיות הכניסה המרכזית לפארק אריאל שרון. בתי המגורים שופצו, ויהיו חלק ממרכז המבקרים של הפארק.

## קישורים חיצוניים

* 
*
* נאור מימר, 'חוות שלם ("הזרע") - מקיום לקיימות' , **אתרים - המגזין**, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 6 (דצמבר 2016), עמ' 151–156.

## הערות שוליים

ממוזער|ימין|מפת פארק אריאל שרון, שבתחומו נמצאת החווה|500px

קטגוריה:פארק אריאל שרון
שלם
קטגוריה:מחוז תל אביב
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אריה שרון
זבארגה

**זַבַּרְגָ'ה** הוא שבט בדואי בנגב, שהוכר על ידי מדינת ישראל כיישוב ושמו **זבארגה (שבט)**, אך עדיין ללא מעמד מוניציפלי.

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
סמל פינלנד

**[[סמל]] [[פינלנד]]** הוצג בעת הקבורה של גוסטב ואסה, בשנת 1560. הסמל שימש גם כסמל דוכסות פינלנד, כאשר היא הייתה חלק מהאימפריה הרוסית.
הסמל מוגדר בחוק הפיני כדלקמן:

בפועל, האריה הוא סמל שושלת בית בְּיֶילְבוֹ המופיע גם בסמל שוודיה. האריה היה בשימוש גם בסמל הדוכסות של פינלנד במאה ה-14. החרבות מופיעות גם בסמלים עתיקים של חבל קרליה. החרב המעוקלת המונחת מתחת לאריה מסמלת את המתיחות ששררה במאה ה-16 בין שוודיה לרוסיה. קיימת טענה כי תשעת הוורדים מייצגים את תשעת המחוזות הקדומים של פינלנד; אך למעשה לפלנד ומחוז אוסטרובותניה לא היו חלק מפינלנד ההיסטורית. לעומת זאת, תשע ערים בדיוק היה חלק מדוכסות פינלנד בזמן עיצוב הסמל המקורי: טורקו, פורבו, ראומה, נאנטלי, פורי, ויבורג, אקנס, הלסינקי ופריוזרסק, שנכבשה מידי רוסיה בשנה קודם לכן. במהלך השנים חל שינוי במספר הוורדים, אך במאה ה-20 הוחלט לשוב לגרסה המקורית. 

סמל פינלנד מופיע על הדגל הטקסי של המדינה. 

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

פינלנד

קטגוריה:פינלנד: סמלים לאומיים
פינלנד
קטגוריה:אריות בסמלי מדינות
סמל יפן

[ממוזער|שמאל|200px|חרטום ה[אונייה מיקאסה מעוטר בסמל היפני]]
[ממוזער|שמאל|200px|[דרכון יפני עם החותם הקיסרי]]
ממוזער|שמאל|200px|סמל החרצית משולב ברבים מבולי הדואר שהונפקו ביפן
**ה[[חותם]] ה[[קיסר יפן|קיסרי]] של [[יפן]]** (ביפנית: **菊の御紋** - קיקו נו גומון, "סמל החרצית האצילי" או "סמל החרצית הקיסרי") הוא המון והסמל המשמש את המשפחה הקיסרית ביפן ומופיע על המסמכים הרשמיים שלה. לפי חוקת מייג'י משנת 1890 איש לא היה רשאי להשתמש בחותם הקיסרי מלבד הקיסר, שהחותם שלו היה חרצית עם 16 פרחים לשוניים, עד שנת 1947. לכן, לכל חבר במשפחה הקיסרית היה חותם שונה במקצת. מקדשי שינטו השתמשו באותן שנים בחותם כסמלם או השתמשו באלמנטים שונים ממנו לסמל שלהם.

הקיסר גו דאיג'ו  ניסה בשנת 1333 לשבור את שלטון השוגון ביפן. לאחר שנכשל והוגלה הוא אימץ סמל חרצית עם 17 פרחים לשוניים כדי להבדיל את עצמו מממשיכו, הקיסר קוגון , שהמשיך להשתמש בחותם שבו 16 פרחים לשוניים.

הסמל מופיע כפרח חרצית צהוב או כתום, עם קווי מתאר שחורים או אדומים. במרכז מופיע עיגול המוקף ב-16 פרחים לשוניים. מערכת נוספת של 16 פרחים לשוניים של חרצית מוטים ביחס לחזית מופיעה מאחורי המערכת החזיתית, וניתן לראות אותה בקצוות התפרחת. דוגמה לשימוש בסמל ניתן למצוא במסדר החרצית, המסדר הגבוה ביותר ביפן.

שאר חברי המשפחה הקיסרית משתמשים בסמל חרצית בעל 14 פרחים לשוניים. חרצית בעלת 16 פרחים לשוניים משמשת כסיכה לחברי הדיאט של יפן (בית הנבחרים היפני), מסדרים, פקודות רשמיות, דרכונים וכו'.

במהלך ההיסטוריה כל קיסר עיצב לעצמו את חותמו, ולא היה חותם אשר נשמר במהלך הדורות. גם כיום אין חותם קבוע בחוק, אך השימוש הרווח הוא בסמל המופיע על הדרכונים של אזרחי יפן.

## ראו גם
* המנון יפן
* דגל יפן
* חותם יפן
* חותם הקיסר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יפן: סמלים לאומיים
יפן
יפן
סייד

**סייד** (ערבית: **سَيِّد**, תעתיק מדויק סַיִּד) הוא תואר כבוד הניתן לגברים שמקובל כי הם צאצאי הנביא המוסלמי מוחמד מנכדיו, חסן וחוסיין, בני בתו פאטמה זהרה וחתנו עלי בן אבו טאלב, שהיה גם בן-דודו. לנשים מצאצאי הנביא מוחמד יש כינויים אחרים (סיידה וכיוצא בזה). במקרה שמוצאו של אדם ממוחמד מגיע דרך אמו אך לא דרך אביו, אין הוא זכאי לתואר **סייד**, אם כי יש לו עדיין ייחוס.

מוסלמים מסוימים מעניקים כינוי זה גם לצאצאים של אבו טאלב, דודו של מוחמד, מבניו האחרים: ג'עפר, עקיל וטאלב.

אין לבלבל כינוי זה עם השם "סעיד", שהוא מילה ערבית ופרסית שמשמעותה "שמח". מילה אחרת שלפעמים מבלבלים בינה לבין תואר זה היא "שהיד", המונח הערבי למי שמת מות קדושים.

המילה **סייד** משמעותה המילולית "אדון", בדומה לסר או לורד האנגלי. בעולם הערבי משמשת מילה זו עדיין לעיתים כתחליף ל"אדון", כמו "סייד ג'ון סמית'". הרעיון מובע גם באמצעות המילה "סידי" בניבים מערביים של השפה הערבית.

השיעים מבדילים בין סיידים לאלו שאינם על פי צבע מצנפתם: הסיידים עוטים מצנפות שחורות או ירוקות (צבע בית עלי), ואילו אלו שאינם סיידים לובשים מצנפות לבנות או בצבע בהיר אחר.

הנהגת השיעים לאורך הדורות הורכבה במרביתה המכרעת מסיידים; בין המנהיגים השיעים בני זמננו שהם סיידים: מזכ"ל חזבאללה לשעבר חסן נסראללה, האב הרוחני של הארגון מוחמד חוסיין פדלאללה (גם קודמו עבאס מוסאווי, היה סייד), הפוליטיקאי השיעי-עיראקי הקיצוני מוקתדא א-סאדר, אבראהים אל-ג'עפרי ראש ממשלת עיראק, האייתוללה הבכיר בעיראק עלי סיסתאני, והמנהיג העליון לשעבר של איראן האייתוללה עלי ח'אמנאי (גם קודמו, האייתוללה רוחאללה ח'ומייני היה סייד).

## כינויים אחרים
כינויי כבוד ערביים אחרים כוללים את התארים "שייח'" ו"שָריף". שושלת ה"סיידים" מבית חסן ששלטו במכה, אל-מדינה, עיראק וכעת שולטים בירדן, בית האשם, נשאו את התואר "שָריף" ואשראף. בעולם הערבי "שָריף" לרוב שמור עבור צאצאי חסן בעוד "סייד" מצוי בשימוש עבור צאצאי חוסיין.

כינוי נוסף, המצוי בשימוש בעיקר בדרום ובדרום מזרח אסיה, הוא "מיר" או מירזא.

## ציון המוצא
סיידים לעיתים קרובות כוללים את התארים הבאים בשמותיהם כדי לציין את הדמות דרכה הם מציינים את ייחוסם. אם מוצאם מיותר מאב ידוע אחד או אימאם שיעי, הם ישתמשו בתואר של האב דרכו הם משתלשלים בדרגה הישירה ביותר.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תארים
קטגוריה:תארים ותפקידים באסלאם
קטגוריה:תוארי אצולה
תומאס האריס

**תומאס האריס** (באנגלית: **Thomas Harris**; נולד ב־11 באפריל 1940) הוא מחבר ספרי מתח אמריקאי ויוצרו של ד"ר חניבעל לקטר.

## חייו
תומאס האריס נולד בעיר ג'קסון במדינת טנסי בארצות הברית. בגיל צעיר עקרה משפחתו למדינת מיסיסיפי בה גדל. למד באוניברסיטת ביילור שבעיר וייקו בטקסס. היה כתב לענייני פלילים בארצות הברית ובמקסיקו. שימש ככתב ועורך של סוכנות הידיעות אסושיאייטד פרס בעיר ניו יורק.

בשנת 1977 התפרסם ספרו הראשון "יום א' השחור", סיפור על לוחם מוסד ישראלי המסכל מזימת טרוריסטים ערבים לבצע, בעזרת אמריקאי בוגר מלחמת וייטנאם, פיגוע המוני בסופרבול, משחק הגמר של ליגת הפוטבול האמריקאית.

בשנת 1981 הופיע ספרו "הדרקון האדום" המתאר לראשונה בספריו רוצח סדרתי, המסתייע בעזרתו של רוצח סדרתי אחר שנלכד ומרצה עונשו בכלא שמור, והוא ד"ר חניבעל לקטר, רופא, רוצח אכזרי וקניבל, הדמות הקבועה לאורך הטטרולוגיה.

בשנת 1988 התפרסם ספרו "שתיקת הכבשים", בו מנסה סוכנת ה FBI קלריס סטרלינג ללכוד רוצח סדרתי באמצעות ניצול כישוריו של ד"ר לקטר הכלוא.

בשנת 1999 הופיע ספרו "חניבעל", בו ד"ר לקטר, שנמלט לאיטליה, חוזר לארצות הברית ומצליח להערים על קלריס סטרלינג המנסה ללוכדו.

הביקורות לא נטו חסד לספריו, אך ציינו כי היטיב לאפיין דמויותיהם של רוצחים סדרתיים. ספריו הפכו לרבי מכר. כל ספריו עובדו לסרטי קולנוע וכולם תורגמו לעברית.

## סרטי קולנוע על פי ספריו של האריס
***יום א' השחור** (1977) סרט מתח על המוסד בכיכובו של רוברט שואו.
***[[צייד אדם]]** (1986) גרסה מוקדמת לספר "דרקון אדום" עם השחקן בריאן קוקס בתפקיד ד"ר לקטר
***[[שתיקת הכבשים]]** (1991). בהשתתפות אנטוני הופקינס כד"ר לקטר וג'ודי פוסטר כקלריס סטרלינג.
***חניבעל** (2001). אנטוני הופקינס הוא שוב ד"ר לקטר, אך את קלריס מגלמת הפעם ג'וליאן מור.
***[[דרקון אדום (סרט)|דרקון אדום]]** (2002). בהשתתפות אנטוני הופקינס כד"ר לקטר והפעם עם אדוארד נורטון כסוכן האף. בי. איי.
***[[חניבעל: מקור הרוע (סרט)| מקור הרוע]]** (2007). הסרט מספר על ילדותו והתבגרותו של חניבעל לקטר מגיל 6 עד 20. מבוסס על הספר מקור הרוע.

## ספריו בעברית
***יום א' השחור**. הוצאת ש. פרידמן, 1983.
***[[הדרקון האדום (ספר)|הדרקון האדום]]**. הוצאת זמורה ביתן 1983.
***שתיקת הכבשים**.הוצאת מודן 1992
***חניבעל**. הוצאת מודן 1999.
***חניבעל: מקור הרוע**. הוצאת מודן 2007.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

*
קטגוריה:אמריקאים ילידי טנסי
קטגוריה:סופרי מתח ואימה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ביילור
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
אריות ים

**אריות ים** או **כפירי ים** (שם מדעי: Otariinae) הם תת-משפחה של יונקים ימיים מתת-הסדרה טורפים ימיים (Phocoidea). את אריות הים מאפיינים סנפירים ארוכים, אוזניים קטנות ותנועה ביבשה על ארבעת סנפיריהם. כושרם לכופף את הסנפירים האחוריים לפנים מקנה להם יכולת לטפס במהירות על גבי סלעים. קולו של אריה הים הוא נביחה רמה. אריות ים נמצאים בדרך כלל באזורים בעלי אקלים קוטבי – ליד אנטארקטיקה או הקוטב הצפוני.

## מיון
* תת-משפחת **אריות ים** (Otariinae)
** סוג ומין יחיד: אריה ים שטלר – (*Eumetopias jubatus*)
** סוג ומין יחיד: אריה ים אוסטרלי – (*Neophoca cinerea*)
** סוג ומין יחיד: אריה ים דרום-אמריקאי – (*Otaria flavescens* בעבר: *Otaria byronia*)
** סוג ומין יחיד: אריה ים הוקרי – (*Phocarctos hookeri*)
** סוג אריה ים מצוי - (*Zalophus*):
*** מין אריה ים קליפורני – (*Zalophus californianus*)
*** מין אריה ים גלאפגוס (*Zalophus wollebaeki*)
*** מין אריה ים יפני (נכחד בסביבות שנות ה-50) (*Zalophus japonicus*)

## ראו גם
* כלבי ים
* דובי ים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:אוטריים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
אמיל רנו

**שארל-אמיל רנו** (בצרפתית: **Charles-Émile Reynaud**; 8 בדצמבר 1844 - 9 בינואר 1918) היה מורה צרפתי, ממציא הפרקסינוסקופ ואבי ההנפשה.

## ביוגרפיה
רנו, יליד מונטריי, היה בילדותו שוליה בבית מלאכה למכניקה עדינה, ואחר כך שוליית צלם. אימו שלמדה ציור תרמה לנטיותיו האומנותיות.

כל אלה בנוסף לידע שרכש במכניקה ובאופטיקה, הספיקו לו כדי להמציא, בגיל 28, את הפרקסינוסקופ.
מכשיר עגול, דומה לסיר רחב, שסדרת הציורים של שלבי תנועה שהוצמדה לדופן הפנימית שלו השתקפה במערכת מראות. זו הותקנה על ציר במרכז המכשיר ואפשרה, בזמן שה"סיר" מסתובב, לקבל אשליית תנועה: סרט מצויר.

בשנים הבאות ייצר רנו ומכר פרקסינוסקופים רבים. במקביל שקד על שכלול ההמצאה והגדלתה, כך שתתאפשר הקרנת סרטים לקהל. למכשיר ההקרנה קרא תיאטרון חזותי. הוא כלל מרכיבים ליצירת פסקול והשמעתו. הקרנה נפרדת של רקע ותנועה על אותו מסך והמנועים שלו היו שלושה אנשים.

לסדרת סרטיו הראשונה שהקרין פומבית קרא ריינו "פנטומימה קורנת", שם כלל שלושה מסרטיו:"בירה טובה", "הליצן וכלביו" ו"פיירו המסכן". הקרנה זו, שנערכה ב-28 באוקטובר 1892 במוזיאון גרוון בפריז, הייתה ההקרנה הראשונה בהיסטוריה של סרטים מצוירים ועל כן מצוינת כיום ההנפשה הבינלאומי מדי שנה. בשל כך נחשב רנו לאבי ההנפשה.

החל משנת 1896 יצר רנו סרט ראינוע משל עצמו, "וילהלם טל", בהשתתפות הליצנים פוטיט  ושוקולד. ביולי 1897 יצר סרט חדש של צילום מונפש בבימויו, "הסיגר הראשון" (Le premier cigare) בביצוע השחקן הקומי גליפו. ב-1899  שילב סרטי אנימציה מתוצרתו עם יומני החדשות גומון.(Gaumont)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ממציאים צרפתים
קטגוריה:הנפשה
קטגוריה:אנימטורים
קטגוריה:חלוצי הקולנוע
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1844
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1918
פרקסינוסקופ

[ממוזער|
פרקסינוסקופ מתוצרת גרמניה הפועל על ידי [מנוע אוויר חם]]
שמאל|ממוזער|250px|פרקסינוסקופ
**פרקסינוסקופ** הוא מכשיר להקרנת סרטים מצוירים, שהומצא בשנת 1873 על ידי אמיל רנו.

המכשיר עגול ודומה לסיר רחב. לדופנו הפנימית מוצמדת סדרת ציורים של שלבי תנועה, המשתקפת במערכת מראות. סדרת הציורים הותקנה על ציר במרכז המכשיר ואפשרה, בזמן שה"סיר " מסתובב, לקבל אשליית תנועה היוצרת מעין סרט מצויר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טכנולוגיות תצוגה
סמל אירלנד

**סמל אירלנד** מורכב מנבל אירי או נבל קלטי (אירית: Clàrsach), הקרוי גם נבל בריאן בורו בצבע זהב על רקע כחול. הסמל משמש כיום כסמל הרפובליקה של אירלנד. הנבל נבחר בעת יסוד אירלנד החופשית בשנת 1922, אולם הסמל נרשם רשמית רק ב-9 בנובמבר 1945.
[ימין|ממוזער|120px| נבל בריאן בורו-נבל טריניטי קולג' ב"חדר הארוך" בספריה העתיקה של [טריניטי קולג' (דבלין)|טריניטי קולג']]. 
ימין|ממוזער|120px|נבל אירי, שדוגמתו מופיעה בסמל
הנבל האירי מזוהה עם אירלנד מאז המאה ה-13 והופיע על מטבעות כבר משנת 1536, בתקופת שלטונו של הנרי השמיני. מקורו של נבל בריאן בורו הוא במאה ה-14, והוא שוכן בספריית הטריניטי קולג', בדבלין. בשל כך הוא נקרא גם נבל טריניטי קולג'. הנבל קרוי על שם בריאן בורו, המלך הנעלה של אירלנד, אך הוא מת כ-400 שנה לפני יצירת הנבל, ואין לו שום קשר אליו.

הסמל מופיע על המטבעות האיריים (גם לאחר המעבר לאירו), הדרכונים וכל המסמכים הממלכתיים.

## ראו גם

* נס נשיא אירלנד
* הנס המלכותי של הממלכה המאוחדת

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אירלנד: סמלים לאומיים
אירלנד
אירלנד
קטגוריה:נשים באירלנד
שושנה אשמן-שגב

**שושנה אַשְׁמַן-שֶׂגֶב** (20 באוגוסט 1923 – 7 בנובמבר 1965) הייתה סופרת ילדים, עורכת ועיתונאית ישראלית.

## ביוגרפיה
שושנה אשמן-שגב נולדה בתל אביב, בתו של המשורר והמחזאי אהרן אשמן. סיימה את בית הספר היסודי והתיכון בעירה, והשלימה לימודיה בבית מדרש למורים. עסקה בהוראה, ובנוסף למורה כללית הייתה פסנתרנית (תלמידתו של פרנק פלג) וגם מורה לנגינה.

בשנת 1948 עשתה הסבה לעיתונאות, והחלה לפרסם סיפורים קצרים, רשימות וטורים בעיתוני הילדים בארץ. עברה לעיתון "לאשה", ובו הייתה כתבת בכירה ועורכת מדורים.

אשמן-שגב נשאה לוויקטור שגב וילדה שני בנים. הבכור, עידן (1949, פרופסור לנוירופיזיולוגיה באוניברסיטה העברית) והצעיר, יואב (1952, פרופסור אמריטוס למתמטיקה באוניברסיטת בן-גוריון).

בסתיו של שנת 1965 ירדה לאילת לשם הכנת כתבה, יחד עם צלם העיתונות גיורא רון (רוכמן). מכוניתם התהפכה סמוך לבאר שבע כתוצאה מפגיעה של משאית ושניהם נספו. שנה לאחר מכן נפטר גם בעלה ויקטור ממחלת כבד.

אשמן-שגב השאירה אחריה רשימות עיתונאיות רבות שמיעוטן כונסו לאחר מותה. כתיבתה, בעיקר לבני הנעורים, הייתה בעלת לבוש של קלילות ורהיטות, אך הנושאים שבהם טיפלה היו רציניים.

## ספריה של שושנה אשמן-שגב
***המלחין והשוטר: סיפורים מעולם המוזיקה**, ציורים א. לואיזדה, תל אביב, יבנה, 1960.
***בנות-הנעורים**, יבנה, תל אביב, 1968.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:הרוגות תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1965
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1965
משל הכרם

**משל הכרם** הוא משל שנושא הנביא ישעיהו לעם ישראל ב. הנמשל מפורש ב, הנביא ממשיל את עם יהודה לכרם שהכזיב והעלה פירות באושים, ועתיד לתת על כך את הדין.

## תוכן המשל

הנביא ממשיל את אלוהים לכורם המטפל במסירות בכרם שנטע, ואת עם ישראל לכרם, שלמרות הטיפול המסור מניב פירות באושים.

ניתן לחלק את המשל לשלושה חלקים:

**הטיפול בכרם והאכזבה מהתוצאות** (פסוקים א'-ב'):

כאן ניכרת הבנה עמוקה של הנביא בחיי האיכרים ובעבודה החקלאית, והוא מתאר אותה בדייקנות: לפני נטיעת הכרם יש לחפור באדמה כדי להוציא את האבנים הקשות ("ויעזקהו") ולפנות אותן החוצה ("ויסקלהו").
לאחר ההכנות נטע בכרם "שורק" - גפן מזן משובח, ולהשלמת המלאכה בנה בכרם מגדל לשומריו וחצב בו יקב לעשיית יין.

למרות ההשקעה הגדולה, במקום להצמיח ענבים, הצמיח הכרם באושים (ענבים סרוחות ונפסדות) .

**בקשה למשפט בין האיכר ובין כרמו** (פסוקים ג'-ד'):

**גזר הדין** (פסוקים ה'-ו'):

כגודל ההשקעה בטיפוח הכרם, כך גודל ההשקעה בהריסתו. האיכר מסיר את גדר הקוצים ("הסר משוכתו") ואת חומת האבן ("פרץ גדרו") ומפקיר את הכרם למרמס ולמרעה בהמות.
לצד הפעולות האקטיביות נוקט בעל הכרם דרכי מניעה, כדי לא לאפשר שיקום בעתיד, הוא לא מניח לאנשים אחרים לזמור ולעדור בכרם ומקלל אותו כעין קללת דוד על הרי הגלבוע: .
אפשר שכבר בפסוק זה הנמשל צץ ועולה, כי היחיד שיכול לצוות על העבים מהמטיר מטר הוא אלוהים.

בפסוק ז' החותם את הנבואה חושף הנביא את הנמשל:

במקום משפט וצדקה, חוטאים ישראל בעיוות הדין ובאטימות חברתית.

## הרטוריקה של המשל

לא בכדי בוחר ישעיהו דווקא בדימוי החקלאי של כרם, היחס בין האל לעמו משול במקומות רבים ליחס הנוטע וכרמו:  (תהלים פ),  (ירמיה ב, כא),  (הושע י, א). על יסוד ההשוואה הזו כתב הפייטן בתפילת יום הכיפורים: .

זאת ועוד, בני ישראל הם עובדי אדמה ברובם, ותוכחה שבה משוקעים מונחים רבים מחיי היום יום שלהם ודאי תובן ותחדור ללבם בקלות.
כדי להוסיף עניין למשל משתמש הנביא בלשון נופל על לשון: .

## קישורים חיצוניים
* סרטון על הסיפור הלוקח מתוך האתר מקראנט

## הערות שוליים

קטגוריה:שירה בתנ"ך
כרם
קטגוריה:ספר ישעיהו
סמל קנזס

**[[סמל]] [[מדינות ארצות הברית|מדינת]] [[קנזס]]** מספר את סיפור הקמתה של המדינה.

## תיאור הסמל
הסמל כולל שדה שמאחוריו זורחת שמש המסמל את ענף החקלאות במדינה; נהר ובו עוברת אוניית קיטור המסמלת את המסחר; בקתה ואדם החורש בשדה, המסמלים את המתיישבים הראשונים באזור; עגלה המסמלת את המסע של המתיישבים מערבה; שני אינדיאנים, רכובים על סוסים צדים ביזון (מתוך עדר של ביזונים) מסמלים את המתיישבים המקוריים של האזור, ו-34 כוכבים בראשו של הסמל המסמלים את היותה של קנזס המדינה ה-34 שהצטרפה לארצות הברית. בתחתית הסמל מופיע מוטו המדינה: "*Ad Astra per Aspera*" (בלטינית: "עד הכוכבים על אף הקשיים").

הסמל מופיע במרכזו של דגל המדינה.

## היסטוריה
הסמל הוצע על ידי ג'ון אינגלס, סנטור של המדינה, אשר הציע גם את מוטו המדינה, והתקבל כסמל המדינה על פי החלטה משותפת של שני בתי המחוקקים של המדינה מ-25 במאי 1861.

קטגוריה:קנזס: סמלים
קנזס
קטגוריה:סוסים בתרבות
אלישע והדובים

[שמאל|ממוזער|200px|אלישע: הנערים נהרגים על ידי הדובים. מאיורי התנ"ך, [1712]]
[250px|ממוזער|שמאל|מרכבת [אליהו הנביא בשמים, הנערים לועגים לאלישע ומותקפים על ידי הדובים. איור מכתב יד צרפתי, שנת 1463.]]
סיפור **אלישע והדובים** הוא מקרה המתואר בספר מלכים ב', , בו שיסה הנביא אלישע דובות בנערים שהקניטו אותו.

## התנהגות הנערים ותגובת אלישע
זה לשון המקרא:

לפי הגמרא במסכת סוטה הנערים האלו גרו ביריחו ומכרו מים לתושבי יריחו לפני שריפא אלישע את מעיין העיר ( באותו הפרק) – הוא מעיין אלישע של ימינו (עין א-סולטאן), ועתה קופחה פרנסתם בידי הנביא. ככל הנראה עד טיהור המעיין נאלצו תושבי יריחו לרכוש את מימיהם מהעיר נערן הסמוכה (ממעיין עין דויוק ועין נועמה). בעקבות טיהור המעיין ביריחו הפסיקו תושבי יריחו לרכוש מים משכניהם, והנערים הם שיצאו נגד הנביא. לפי פירוש נוסף, כינוי זה הוא על שם שהיו "מנוערים מן המצות" וקטני אמונה.

חז"ל דרשו את המילים "עלה קרח" כך: "אמרו לו, עלה שהקרחת עלינו את המקום" – היינו "הקרחת=גזלת את מקום פרנסתנו", אך לפי הפשט לעגו הנערים לאלישע, שבניגוד לרבו אליהו הנביא, שהיה "בעל שיער" ועלה לשמיים פסוקים ספורים לפני כן, היה קרח. כעונש על חוצפתם הוציא אלישע דובים מהיער שטרפו את הנערים.

## פרשנות
הפרשנים ניסו להקהות את חומרת העונש ש. ועוד דרשו ש"קיללם בשם ה'" דווקא, שלא מקללתו מתו אלא מהקללה שקללם בשם ה'.

עם זאת לא מנעו חכמים את תוכחתם מאלישע וגינו את האכזריות במעשה:
.

בגמרא מובאת מחלוקת כמה נסים היו בפרשה זו. האם היה יער ואלישע הוציא ממנו את הדובים, או שמא אלישע יצר את היער וגם את הדובים, החכם הסובר את הדעה האחרונה קובע כי לא דובים היו ולא יער היה, ובעקבות דבריו נוצר הביטוי המפורסם **לא דובים ולא יער**.
. הגמרא מקשרת בין מעשה הדובים לכוונתו הרעה של בלק בהקרבתו 42 קורבנות נגד ישראל: .

### פירוש על דרך הקבלה
הרמ"ע מפאנו מבאר על דרך הקבלה ששני הדובים הם נשמות בלק ובלעם. ועוד מבאר כי נשמתו של אלישע התגלגלה ברבי יוסי דמן יוקרת, שהמית את בנו ובתו, והוא אלישע הנביא ש"גירה דובים בתינוקות ועתה גירה המות בבנו".

### שיוך לתת-מין דוב בימינו
יש המזהים את הדוב המקראי עם תת-המין דוב חום סורי.

## ראו גם
* "לא דובים ולא יער" (מתוך הערך "אלישע")
* שתיים דובים – רומן מאת הסופר מאיר שלו

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:נסי אלישע
קטגוריה:בעלי חיים בתנ"ך
דגל קליפורניה

**[[דגל]] [[מדינות ארצות הברית|מדינת]] [[קליפורניה]]** (באנגלית: **Flag of California**) המכונה גם **דגל הדוב** הוכר רשמית כדגל המדינה על ידי בית המחוקקים של המדינה בשנת 1911.

## היסטוריה
דגל הדוב הונף לראשונה ב-18 ביוני 1846 בסונומה שבקליפורניה על ידי "מניפי דגל הדוב" בהנהגתו של ויליאם ב. אייד במטרה להביא לעצמאות מהשלטון המקסיקני. בעקבות מרד זה הכריזה קליפורניה על עצמאותה ונוסדה רפובליקת קליפורניה שאייד הפך לנשיאה. זמן קצר לאחר מכן, ב-9 ביולי 1846 הניף ג'ון דרייק סלואוט מצי ארצות הברית את דגל ארצות הברית (שבאותה עת היו בו 28 כוכבים) במונטריי שבקליפורניה והכריז על הטריטוריה כשטח ארצות הברית.

יומיים מאוחר יותר הגיע צי ארצות הברית לסונומה והניף את דגל ארצות הברית במקום דגל הדוב.

דגל הדוב המקורי נשמר בסן פרנסיסקו עד שנשרף בשריפה הגדולה בעקבות רעידת האדמה של 1906 שהחריבה את העיר.

## תיאור הדגל
הדגל לבן עם פס אדום בחלקו התחתון, כוכב אדום בפינתו השמאלית העליונה של הדגל ודוב גריזלי קליפורניה (זן נכחד) הפונה שמאלה הולך על דשא במרכז הדגל.

בדגל המקורי היה הדוב קטן יותר ולא היה עשב תחת רגליו.

## פרשנות הדגל
* הדוב מזכיר את דובי הגריזלי הנמצאים בצפון המדינה ומסמל את חוזקה של המדינה.
* Republic- אזכור הרפובליקה כשריד לעצמאותה הקצרה של קליפורניה.
* הכוכב האדום- סולידריות למדינת הכוכב היחיד Lone Star State הלא היא טקסס.

## הדגל באמנות
בכיכר העיר סונומה שבקליפורניה ישנו פסל המתאר את הנפת הדגל בפעם הראשונה.

## קישורים חיצוניים

* 
* תמונות של הדגל המקורי.
* יצירת דגל הדוב.
* 

קליפורניה
קליפורניה
קטגוריה:קליפורניה: סמלים
ח'וואלד

**חַ'וואלִד** או **אלחַ'ואלִד** (בערבית: **الخوالد**) הוא כפר ערבי-בדואי בעמק זבולון אשר קיבל הכרה בשנת 1993. עד להסדרת מעמדו של היישוב בתים בו נהרסו מספר פעמים, בעקבות צווי הריסה שהוציא מינהל מקרקעי ישראל.

משמעות השם היא ה"ח'אלדים", כלומר צאצאיו של המצביא ח'אלד בן אל-וליד מבני לווייתו של הנביא מוחמד.

היישוב נמצא בתוואי נחל ציפורי בסמוך ליישוב נופית. בכפר נולד וגדל איסמעיל חאלדי, השגריר הבדואי-ישראלי הראשון. הוא שימש שגריר ישראל באריתראה.

## קישורים חיצוניים

* הרשויות באו לכפר ח'וואלד בגישה לא נכונה - ראיון עם סמי חלדי פעיל בכפר, על תהליך ההכרה של המדינה ביישוב. באתר דוגרינט 
* 
* ח'וואלד באתר המועצה האזורית זבולון
* על חוואלד באתר  היישוב נופים

## הערות שוליים

250px|ממוזער|ימין|מסגד הכפר בעת בנייתו

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1993
קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
סמל הולנד

**[[סמל]] [[הולנד]]** מבוסס על סמלהּ של הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, שאומץ עם הקמתה ב-1815. בסמל מופיע אריה מוזהב שטפריו ולשונו אדומים ובידו חרב, על גבי מגן כחול עם משבצות מוזהבות. במגן תומכים שני אריות זקופים, ומעליו מופיע כתר הולנד. מתחת למגן מופיע המוטו ההולנדי, בצרפתית: "Je maintiendrai" (אני אתגבר). ברקע הסמל - גלימה מלכותית שצדה החיצוני ארגמן, צדה הפנימי פרוות סמור, וכתר נוסף בראשה.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הולנד: סמלים לאומיים
הולנד
הולנד
קטגוריה:אריות בסמלי מדינות
סמל איסלנד

**[[סמל]] [[איסלנד]]** (Skjaldamerkið, באיסלנדית) מתאר את ארבעת השומרים של איסלנד על פי מחזור העולם, עומדים על לוח בזלת עם דגל איסלנד במאונך, בחזית. השור הוא השומר של דרום מערב איסלנד, העיט הוא השומר של צפון מערב איסלנד, הדרקון הוא שומר צפון מזרח איסלנד וענק הסלעים שומר על דרום מזרח איסלנד. הם מתוארים בסמל לפי הסדר הזה.
הממשלה האיסלנדית היא היחידה שרשאית להשתמש בסמל הזה על גבי הדגל. הסמל מופיע על גבי המטבעות באיסלנד ועל המסמכים הרשמיים של המדינה.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:איסלנד: סמלים לאומיים
איסלנד

איסלנד
קטגוריה:שור בתרבות
קטגוריה:עיט בתרבות
קטגוריה:דרקונים
סמל נורווגיה

**[[סמל]] [[נורווגיה]]** הוא אחד העתיקים באירופה, מקורו הוא על גלימת אנשי בית המלוכה.
הסמל הוא מגן אדום שעליו אריה זהב זקוף, לראשו כתר ובידו גרזן שראשו כסף. מעל המגן, כתר מלכותי.

במהלך השנים עיצוב הסמל השתנה מעט, בהתאם לאופנת הסמלים באירופה. בשנת 1280, אריק מגנוסון הוסיף את הכתר לאריה, וכן את הגרזן. במהלך ימי הביניים ידית הגרזן התארכה רבות, עד שנראתה כמו חנית, אולם בשנת 1844 הושב הגרזן לסמל, במקומה של החנית. בשנת 1905 ממשלת נורווגיה שינתה שוב את הסמל - שינתה את צורת המגן למשולש, וקבעה כי האריה צריך להיות מעט יותר זקוף. הסמל הנוכחי אושר על ידי הוקון השביעי, מלך נורווגיה ב-20 במאי 1922.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נורווגיה: סמלים לאומיים
נורווגיה
נורווגיה
קטגוריה:אריות בסמלי מדינות
סמל קליפורניה

**[[סמל]] [[מדינות ארצות הברית|מדינת]] [[קליפורניה]]** (באנגלית: **Seal of California**) או **החותם הגדול של מדינת קליפורניה** (**The Great Seal of the U.S. state of California**) אומץ על ידי האספה החוקתית של המדינה בשנת 1849. הסמל עוצב מחדש בשנת 1937.

## תיאור הסמל
בסמל מופיעה אלת החכמה מינרווה, דב גריזלי - שהוא החיה המסמלת את המדינה באופן רשמי, האוכל מאשכול ענבים המסמלים את תעשיית ייצור היין של המדינה, אלומת חיטה - המסמלת את ענף החקלאות המהווה מרכיב חשוב בכלכלת המדינה, וכן כורה המסמל את הבהלה לזהב ואת ענף המכרות, וספינה מייצגת את המסחר ואת הכלכלה של המדינה. בסמל מופיע מפרץ סן פרנסיסקו ונהר סקרמנטו, וכן מוטו המדינה: "יוריקה" - "מצאתי" (Eureka) - המתאר את גילוי הזהב במדינה.

סביב הסמל מצויים 31 כוכבים המסמלים את היותה של קליפורניה המדינה ה-31 המצטרפת לארצות הברית.

האלה מנרווה "נולדה" כאדם בוגר לאחר שקפצה מראשו של האל יופיטר ועל כן היא מסמלת את מדינת קליפורניה שהפכה למדינה מבלי להיות קודם טריטוריה.

## קישורים חיצוניים

*סמלי קליפורניה לאורך ההיסטוריה

קטגוריה:קליפורניה: סמלים
קליפורניה
קטגוריה:דוביים בתרבות
קמניץ

**קמניץ** (בגרמנית: ) היא עיר במדינת סקסוניה שבגרמניה. אוכלוסיית העיר מונה 241,210 תושבים נכון לשנת 2012, ושטח השיפוט שלה הוא 220 קמ"ר.

קמניץ היא העיר השלישית בגודלה בסקסוניה. היא קרויה על שם נהר קמניץ הקטן, העובר בשטחה. בגרמניה המזרחית שונה שם העיר ל**קרל-מרקס-שטאט** (Karl-Marx-Stadt), ולאחר נפילת חומת ברלין ב-1989 שונה בחזרה לשם הישן.

בעיר שוכנת אוניברסיטה לטכנולוגיה, עם כ-10,000 סטודנטים ומהווה מרכז מדעי חשוב.

## היסטוריה
העיר הוקמה על ידי מתיישבים משבטים סלאבים בסוף המאה ה-10, ומוזכרת לראשונה במסמכים בשנת 1143, כמקום מושבו של מנזר. בשנת 1170 העניק פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לעיר מעמד של עיר קיסרית חופשית (ככזו, זכתה העיר לחסות הקיסר). בימי הביניים הפכה העיר למרכז טקסטיל, כשיותר משליש מתושבי העיר עסקו בענף זה. במהלך המאה ה-19 הפכה העיר למרכז תעשייתי גדול (היא כונתה בשל כך "מנצ'סטר של סקסוניה"), ובשנת 1913 עמדה אוכלוסייתה על 320,000 תושבים – שיא שאליו לא שבה עוד – מבין הערים הבודדות שמספרם לא גדל מתקופה זו.

במהלך מלחמת העולם השנייה, עקב הריכוז הגבוה של מפעלים חיוניים לכוחות הצבא הגרמניים, הופצצה העיר באופן נרחב. בסיום המלחמה מרבית העיר הפכה לחורבות. גרמניה המזרחית ששלטה על האזור, שיקמה את העיר ובנתה בה דיור מוזל. חלק ממוקדי התיירות שוקמו אף הם, בעיקר לאחר איחוד הגרמניות.

העיר, נכון ל-2006, מחזיקה במספר הלידות הנמוך לנפש בעולם. בחודש אוגוסט 2018, בעקבות חשד לרצח של אזרח גרמני בידי מבקשי מקלט מסוריה ומעיראק, התקיימה בעיר ההפגנה הלאומנית הגדולה ביותר מאז מלחמת העולם השנייה, ובה השתתפו כ-8,000 בני אדם.

בעיר מתקיים מדי שנה מאז שנת 1996 פסטיבל סרטים בינלאומי לילדים ונוער בשם "CHLINGEL International Film Festival"

## יהדות קמניץ

בעיר קמניץ התקיימה קהילה יהודית מפוארת. בבעלותה היה בית הכנסת, שהיה אחד הבניינים המפוארים בעיר. יוסף מולפלדר היה ראש הקהילה בוף המאה ה-19/תחילת המאה ה-20.

בית הכנסת חרב ב-9 בנובמבר 1938, בליל הבדולח. הרב פוקס, רב הקהילה, ניסה להציל את ספרי הקודש מבית הכנסת הבוער אך סבל ממכות קשות מידי הפורעים. עקב גודלו ופארו של בית הכנסת התקשו הנאצים להחריבו וקבוצת אנשי אס אה פינו את הריסותיו במשאיות. בתקופה לפני כן, גורשו מבתי הספר הציבוריים כל הילדים היהודים, והוקם להם בית ספר יהודי ששרת אותם עד שנשלח המורה שניהל אותו למחנות הריכוז. לאחר השואה נותרו בקמניץ יהודים מעטים, כשרובם עזבו את העיר ועברו לברלין או לערים אחרות.

זהו מקום הולדתה של סוניה אולשנצקי, שהייתה לוחמת ב"רזיסטנס". אולשנצקי פעלה כבלדרית ברשת "רובין", אחת מעשרות רשתות שהפעילו האנגלים בצרפת של וישי, במסגרת מינהלת המבצעים המיוחדים הבריטית במלחמת העולם השנייה. היא נתפסה על ידי הגסטפו, והוצאה להורג במחנה הריכוז נצוויילר-סטרוטהוף.

ב-2009 מנתה הקהילה היהודית בקמניץ כ-700–800 אנשים (רובם מהגרים מאוקראינה ומרוסיה). לקהילה ישנו מבנה (2001), ובו מתקיימות פעילויות רבות למגוון הגילאים.

## ערים תאומות
נכון ל-2022, לקמניץ 12 ערים תאומות:

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* אתר הקהילה היהודית בקמניץ
* דף לזכר יהדות קמניץ

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר - כל הערכים
קטגוריה:סקסוניה: ערים
קובוס שחור-רגל

**קובוס שחור-רגל** (שם מדעי: *Kobus kob*; מוכר גם בכינוי האפריקני **קוב**) הוא מין אנטילופה המצויה בסוואנות של אפריקה לאורך מרכז אפריקה מסנגל ועד מערב קניה. באזורים הדרומיים יותר של אפריקה קיים מין דומה - קובוס המשקפיים.

## מאפיינים
גובהו של הקובוס שחור-הרגל עד כתפו הוא 70 עד 100 ס"מ, אורך גופו 1.25 עד 1.8 מטר ומשקלו 80-100 ק"ג. צבע גבו הוא כתום-אדום, שמתבהר ללבן בחלקיו התחתונים וברגליים, ישנן טבעות לבנות סביב עיניו ופסים שחורים ברגליו. לקובוס זנב קטן באורך של 20–40 ס"מ. לזכרים קרניים באורך כ-50 ס"מ.

הקובוס שחור-הרגל הוא פעיל יום, אך בשעות החמות ביותר של היום הוא לא פעיל. הוא חי בקבוצות של נקבות וגורים או זכרים בלבד. קבוצות אלו מונות בין 5 ל-40 פרטים, אולם באזורים מסוימים ידועות אף קבוצות של למעלה מאלף פרטים. מערכת הרבייה של הקובוסים היא מסוג  רביית לק: הזכרים מתקבצים בשטח גדול, קבוע, בו הם נאבקים על שליטה באזור הליבה, כלומר, במרכז. הנקבות שנכנסות לזירת הלק מעדיפות להזדווג עם הזכרים החזקים, שהשתלטו על המרכז.

משכו של ההיריון 7.5 עד 9 חודשים ובסופו נולד בדרך כלל גור אחד. הגור יונק מאמו עד הגיעו לגיל 6–7 חודשים, ואז הוא נגמל מיניקה. הנקבות מגיעות ל[בגרות מינית בגיל 13 חודש ואילו הזכרים מגיעים לבגרות מינית בגיל 18 חודש. אורך חיי הקובוס הזה כ-17 שנה.

## תת-מינים
**K. k. kob* - נפוץ במערב אפריקה מסנגל ועד קמרון, צ'אד והרפובליקה המרכז אפריקאית.
**K. k. leucotis* - נפוץ בסודאן ובצפון מערב אוגנדה.
**K. k. thomasi* - נפוץ בצפון קונגו ובדרום מערב אוגנדה.

## גלריה

Male Ugandan kob - Queen Elizabeth National Park, Uganda.jpg|קובוס שחור-רגל באוגנדה
Female and male Ugandan kobs - Queen Elizabeth National Park, Uganda.jpg
Uganda Natural World (21868595574).jpg
Uganda-Kob (4x3).jpg
Ugandan kobs (Kobus kob thomasi) female and calf.jpg|נקבה עם עופר
Ugandan kobs (Kobus kob thomasi) males fighting composite.jpg|זכרים לוחמים


## קישורים חיצוניים

* 
* קובוס שחור-רגל באתר IUCN 
* Kob 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1777
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן כריסטיאן ארקסלבן
קטגוריה:צבאי סוף
קטגוריה:ניגריה: יונקים
קטגוריה:אוגנדה: יונקים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: יונקים
קטגוריה:יונקים בסוואנה האפריקנית
אאורקה

[ממוזער|250px|אאורקה – מקור המילה באגדה מפורסמת שמופיעה בכרך התשיעי של הספר "[על אודות האדריכלות" מאת ויטרוביוס, ומסופר בה על הדרך בה הצליח ארכימדס לגלות האם הכתר של המלך היירון השני עשוי מזהב טהור.]]
**אֵאוּרֵקָה** (ביוונית: **** – "מצאתי"; מבוטא **הֵאוּרֵקָה** ביוונית עתיקה ו**אֶבְרִיקָה** ביוונית מודרנית) היא אמרתו המפורסמת של ארכימדס, המיוחסת לו לאחר גילוי חוק הציפה שעל שמו. הביטוי משמש בהשאלה לציון גילוי חשוב או תובנה חשובה ומפתיעה. 

מקור המילה באגדה מפורסמת שמופיעה בכרך התשיעי של הספר "על אודות האדריכלות" מאת ויטרוביוס, ובה מסופר על הדרך שבה הצליח ארכימדס לגלות האם הכתר של המלך היירון השני עשוי מזהב טהור. כדי למצוא את הרכב כתר המלך היה צריך להשוות את נפחו לנפח של כתר זהב באותו משקל, אולם אז לא ידעו איך למדוד את נפח הכתר. בעת שארכימדס רחץ בבית מרחץ ציבורי הוא הבין שגופו השקוע באמבט דוחה כמות מים השווה לנפח גופו. בדרך זו הוא למד כיצד למדוד נפח של גוף כלשהו. מרוב התלהבות יצא בריצה לרחוב כשהוא עירום וצועק "**אאורקה!**" (מצאתי). הסיפור ככל הנראה לא מדויק משום שהבדלי הנפח בין כתר זהב לכתר מזויף באותו משקל, שלצורך הדוגמה חציו זהב וחציו כסף, יגרמו לעליית פני המים בהפרש קטן מדי מכדי שיבחינו בו במכשירי המדידה של אותם ימים.

הביטוי משמש כמוטו של מדינת קליפורניה שבארצות הברית, וזאת כדי לסמל את הבהלה לזהב של שנת 1848.

## ראו גם
*חוויית "אהא!"
*חוק ארכימדס

## לקריאה נוספת
* סיפור המעשה בתרגום לעברית בתוך: ויטרוביוס, **[[על אודות האדריכלות]]** בעשרה ספרים. תרגם לעברית והוסיף מבוא, הערות, איורים ומפתחות רוני רייך. תל אביב, הוצאת דביר, תשנ"ז/1997. עמ' 193–194.

## קישורים חיצוניים

*הסיפור המקורי בספרו של ויטרוביוס
*ארכימדס במוזיאון המדע בירושלים
*סיפור התגלית של ארכימדס (הערה: יש לשים לב כי ההגדרה של חוק ארכימדס שמופיעה באתר לא נכונה)
* 

קטגוריה:היסטוריה של הפיזיקה
קטגוריה:ארכימדס
קטגוריה:ביטויים ביוונית
נעלי אולסטאר

שמאל|ממוזער|250px|נעלי אולסטאר בצבע שחור
**צ'אק טיילור אול-סטאר** (באנגלית: **Chuck Taylor All-Stars**), או **קונברס אול סטאר** (**Converse All Stars**), הן נעלי בד המיוצרות בחברת קונברס האמריקאית.
הנעליים יוצרו לראשונה ב-1917 כנעלי כדורסל, ושמן הראשון היה "אול סטאר".

נעלי אולסטאר לא היו פופולריות עד תחילת שנות העשרים. בשנת 1922 שחקן הכדורסל צ'ארלס ("צ'אק") טיילור "אימץ" אותן כנעליו האהובות ביותר. הוא התרשם מאוד מעיצוב הנעליים, והפך למקדם מכירות של המוצר. לאחר מספר שינויים קלים בעיצוב הנעליים הוטבעה עליהן חתימתו של צ'אק טיילור, ושמן שונה לשם הנוכחי – צ'אק טיילור אולסטאר.

עד שנת 1966 יוצרו ונמכרו נעלי אולסטאר רק בצבעי שחור-לבן. באמצע אותה שנה החלה חברת קונברס לשווק את הנעליים בשלל צבעים, בגזרות גבוהות ונמוכות, ולאחר מכן גם בגזרה גבוהה עד הברך. נוסף על כך חל גיוון גם בחומרים שמהם עשויה הנעל.

בשנת 2003 קנתה חברת נייקי את חברת קונברס בסכום של 305 מיליון דולר.

## קישורים חיצוניים

* אתר האינטרנט של חברת קונברס 

קטגוריה:מותגי הנעלה
קטגוריה:כדורסל
סמל אוגנדה

**[[סמל]] [[אוגנדה]]** מורכב ממגן ושתי חניתות על רקע של שדה ירוק. 

המגן והחניתות מייצגים את רצון תושבי אוגנדה להגן על ארצם. על המגן יש 3 איורים - גלי מים, המייצגים את אגם ויקטוריה; שמש, המייצגת ימים רבים של שמש יוקדת הפוקדת את אוגנדה, ותוף מסורתי, המייצג ריקודים ושמחות. 

מימין למגן מופיע עגור כתר לבן-לחיים, הציפור הלאומית של אוגנדה. משמאל מופיע קובוס שחור-רגל סוג של אנטילופה, המייצג חיי פרא ושפע. השדה מייצג את הקרקע הפורייה של אוגנדה. במרכז השדה עובר הנילוס, ולגדותיו - שיחי כותנה וקפה. בתחתית מופיעה הסיסמה "For God and My Country" (באנגלית - לאלוהים ולארצי).

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אוגנדה: סמלים לאומיים
אוגנדה

אוגנדה
קטגוריה:מעלי גירה בתרבות
קטגוריה:עגוראים בתרבות
סמל אזרבייג'ן

**[[סמל]] [[אזרבייג'ן]]** משלב אלמנטים עתיקים ומודרניים. מוקד הסמל הוא סימן הלהבה האדומה במרכז. הלהבה מזוהה עם האומה האזרית עוד מימי קדם, והיא מקור השם "אזרבייג'ן". צבעי הכחול והירוק לקוחים מהדגל הלאומי. הכוכב בן שמונה הפינות מייצג את שמונת הזרמים המרכיבים את האומות הטורקיות, מקור הלאום האזרי. בין כל שתי פינות נמצא כוכב מתומן אחר. אלומת החיטה בתחתית מייצגת את הענף החקלאי המרכזי באזרבייג'ן. הצמח השני המופיע בתחתית הסמל הוא האלון, הגדל אף הוא בשפע באזרבייג'ן.

## ראו גם
*דגל אזרבייג'ן
*המנון אזרבייג'ן

## קישורים חיצוניים

אזרבייג'ן
קטגוריה:אזרבייג'ן: סמלים לאומיים
אזרבייג'ן
אזרבייג'ן
סידני שלדון

**סידני שלדון** (באנגלית: **Sidney Sheldon**; 11 בפברואר 1917 – 30 בינואר 2007) היה סופר ותסריטאי אמריקאי.
## חייו
שלדון נולד בשיקגו להורים יהודים. הקריירה שלו החלה בשנת 1937 בהוליווד בתור עורך וכותב תסריטים בכמה סרטים.
בזמן מלחמת העולם השנייה שירת בצבא, לאחר המלחמה החל לכתוב מחזות זמר לתיאטרון ברודוויי וכמו כן כתב תסריטים לאולפני MGM ול-אולפני סרטי פרמאונט.

במשך השנים כתב שלדון לטלוויזיה, לקולנוע ולתיאטרון. ב-1947 זכה בפרס אוסקר עבור
"The Bachelor and the Bobby-Soxer" ("הרווק ובת הטיפש עשרה"), ב-1959 זכה בפרס "טוני" עבור המחזמר Redhead. ב-1948 השתתף בכתיבת התסריט של מצעד הפסחא. יצר והיה מועמד לפרס אמי על סדרת הטלוויזיה "אני חולם על ג'יני".

בשנת 1969 כתב שלדון את הרומן הראשון שלו "פנים ללא מסיכה" שזיכה אותו בפרס אדגר אלן פו. ספרו "מעבר לחצות" (1973) זכה לעמוד חודשים אחדים בראש טבלת רבי המכר של עיתון הניו יורק טיימס. וכמו כן עובד לסרט קולנוע בכיכובה של סוזן סרנדון.

## מספריו
*פנים ללא מסיכה (1970) - זכה בפרס הספרותי על שם אדגר אלן פו והוסרט לקולנוע.
*מעבר לחצות (1973) - הספר הוסרט לקולנוע.
*זר במראה (1976) - הספר הוסרט לקולנוע.
*קשר דם (1977) - הספר הוסרט לקולנוע.
*זעם המלאכים (1980) - הספר הוסרט למיני סדרה.
*שושלת החטאים (1982) - הספר הוסרט למיני סדרה.
*הימור כפול (1985) - הספר הוסרט למיני סדרה.
*סערת האלים (1987) - הספר הוסרט למיני סדרה.
*במערבולת הזמן (1988) - הספר הוסרט למיני סדרה.
*זיכרון חצות (1990) - המשך של "מעבר לחצות"; הספר הוסרט למיני סדרה.
*מזימת יום הדין (1991)
*מרוץ לצמרת (1992)
*דבר אינו לנצח (1994) - הספר הוסרט למיני סדרה.
*כבוד משפחתי (1995)
*שיקוי העוצמה (1997)
*ספרי מה חלמת (1998)
*הנרדפת (2001) - המשך של "שיקוי העוצמה".
*מי מפחד מהחושך (2004)

## אוטוביוגרפיה
*הצד האחר שלי (2005)

## קישורים חיצוניים

* אלי אשד, פרידה מסידני שלדון
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס טוני
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המקורי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס אדגר
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1917
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
קתי גריפין

שמאל|ממוזער|250px|גריפין, 2011
**קתלין מארי "קתי" גריפין** (באנגלית: **Kathleen Mary "Kathy" Griffin**; נולדה ב-4 בנובמבר 1960) היא קומיקאית ושחקנית אמריקאית.

## ביוגרפיה
גריפין נולדה באוק פארק, אילינוי שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-קתולית ממוצא אירי. לאחר שסיימה את לימודיה, עברה ללוס אנג'לס, שם התחילה בקריירת מופעי סטנד-אפ ואף החלה להופיע בתפקידים קטנים בסרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה, ביניהן "הנסיך המדליק מבל אייר", "סיינפלד", "של מי השורה הזאת בכלל?" ו"המופע של דרו קארי". לבסוף זכתה בתפקיד קבוע בסדרה הקומית "סוף סוף סוזן".

בעונת 2003 היא זכתה בתוכנית ריאליטי "החפרפרת".

תוכנית המציאות בכיכובה, "שחקנית סוג ז'", זכתה בפרס אמי ב-2007 וב-2008.

גריפין היא גם מדבבת עבור סדרות אנימציה.

ב-2010 הוציאה אוטוביוגרפיה בשם "Official Book Club Selection".

בשנת 2015, בעקבות פטירתה של המנחה ג'ואן ריברס כשנה דאשתקד, הצטרפה לתוכנית האופנה השבועית של , "משטרת האופנה", בה היא מעבירה ביקורות אופנה ועל אירועים מרכזיים בשטיח האדום. גריפין עזבה את התכנית בתום העונה.

במאי 2017 עוררה גריפין סערה מעוררת מחלוקת בהקשר לנשיא דונלד טראמפ, בו הצטלמה עם בובה בדמות ראשו הכרות. הדבר עורר סערה רחבה בארצות הברית ובכלי התקשורת, אף על פי התנצלותה מצדה של גריפין מספר פעמים. בעקבות השערורייה, הודיעה רשת CNN כי פיטרה את גריפין מתפקידה כמנחת טקס השנה החדשה של הרשת.

ב-2 באוגוסט 2021 עברה גריפין ניתוח, לאחר שאובחנה כחולה בסרטן הריאה. על-פי הודעתה המוקדמת של גריפין, בניתוח הוסרה מחצית ריאתה השמאלית.

בשנת 2022 הצטרפה לעונתה החמישית של הסדרה הקומית "משלחת חיפוש" בדמותה של ליקריץ.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:אוק פארק (אילינוי): אישים
קטגוריה:קומיקאיות אמריקאיות
קטגוריה:מדבבות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע
קטגוריה:בוגרי מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:פעילות למען זכויות להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: הפקת תוכנית מציאות
קטגוריה:כותבות אוטוביוגרפיה אמריקאיות
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה אמריקאים
קטגוריה:אתאיסטיות אמריקאיות
קטגוריה:פעילות פוליטיות אמריקאיות
קטגוריה:סטנדאפיסטיות אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:מנחות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות אמריקאיות
קטגוריה:זוכים בתוכניות מציאות
קטגוריה:זוכות פרס גרייסי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
לודוויג במברגר

**לודוויג במברגר** (בגרמנית: **Ludwig Bamberger**; 22 ביולי 1823, מיינץ – 14 במרץ 1899, ברלין) היה בנקאי, כלכלן ופוליטיקאי יהודי-גרמני.

## קורות חיים
במברגר נולד בעיר מיינץ להורים יהודים. הוא למד כלכלה ומשפטים באוניברסיטת גטינגן ולקח חלק פעיל במהפכה הרפובליקנית בגרמניה (1848). במברגר היה אחד מראשי המהפכנים בעירו וערך עיתון רפובליקני, שבו פרסם מאמרי תמיכה בדמוקרטיה. ב-1849 היה מעורב במרד במדינת באדן. לאחר כישלון המרד נדונו מארגניו למוות, אולם במברגר נמלט לשווייץ.

במשך כעשור וחצי חי בגולה, קודם בלונדון ובהולנד ומ-1852 ואילך בפריז, שם עבד כבנקאי, רכש ידע נרחב בכלכלה ואף עסק מעט בפוליטיקה. 

ב-1866 קיבלו מהפכני 1849 חנינה כללית, שאפשרה לבמברגר לשוב לגרמניה. הוא עשה כן ב-1867 ואף נבחר לחבר הרייכסטאג ארבע שנים לאחר מכן. ב-1869 הצטרף למפלגה הליברלית הלאומית של גרמניה. ב-1870 היה שותף להקמת הבנק דויטשה בנק, שיועד להתמחות בסחר בינלאומי, יחד עם אדלברט דלברוק ובנקאים נוספים. 

למשך תקופה קצרה שימש כיועצו של אוטו פון ביסמרק, בעיקר בנוגע להקמת הבנק המרכזי של הקיסרות הגרמנית החדשה. הוא היה מעורב בחקיקה כלכלית מקיפה והיה ידוע כליברל התומך בסחר חופשי ומתנגד בתקיפות לסוציאליזם. כמו כן היה לו חלק בדבקותה של המדינה בבסיס הזהב, והתנגד תקיפות לשימוש בבסיס דו מתכתי. 

כששינה ביסמרק את טעמו ופנה בעצמו לרפורמות חברתיות, קולוניאליזם ולהחלת מכסי מגן, היה במברגר בין המתנגדים למדיניותו. במשך שלוש שנים שימש כיועצו של הקיסר (לימים) פרידריך השלישי. ב-1892 פרש מהחיים הפוליטיים וב-1899 נפטר בברלין.

## במברגר והיהדות
במברגר, שכונה "היהודי האדום", היה בן למשפחה יהודית מתבוללת. ב-1880 פרסם מאמר בשם "יהדות וגרמניות" (*Deutschtum und Judentum*), בו השיב על המאמרים האנטישמיים שפרסם היינריך טרייצ'קה, בהם טען כי היהודים לא השתלבו בחברה הגרמנית, ולכן עליהם לעזוב את גרמניה.

## מאמריו
מלבד המאמרים בנוגע ליהדות, פרסם גם מאמרים בנושאים מדיניים וכלכליים. עיקר מאמריו המדיניים העבירו ביקורת על השלטונות בגרמניה (בעיקר על משטר ביסמרק שלאחר השינוי). מאמריו הכלכליים עסקו בעיקר בכלכלה מדינית כללית ובסוגיות מטבע. כל מאמריו אוגדו לחמישה ספרים בשנים 1894–1898.

## לקריאה נוספת
* עמוס אילון - **[[רקוויאם גרמני (ספר)|רקוויאם גרמני - יהודים בגרמניה לפני היטלר, 1743-1933]]** (תרגם מאנגלית: דני אורבך), הוצאת דביר, 2004.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:בנקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:כלכלנים יהודים גרמנים
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט הגרמני
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:אביב העמים: אישים
קטגוריה:מהפכנים גרמנים
קטגוריה:מהפכנים יהודים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1823
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1899