רנה נוויל

[ממוזער|160px|פסלון "[הנאהבים מעין סח'רי"; נוויל מצא את הפסלון באוסף עתיקות בבית לחם והגדיר את זמנו כפרהיסטורי]]
[ממוזער|200px|מצבת קברו של רנה נוויל ב[כנסיית סנטה אנה, ירושלים]]
**רְנֶה נֶוויל** (**René Victor Neuville**; 30 באוקטובר 1899, גיברלטר – 23 ביוני 1952, ירושלים) היה דיפלומט צרפתי, שכיהן כקונסול צרפת בירושלים, ומחלוצי המחקר הפרהיסטורי בארץ ישראל.

## קורות חייו
רְנֶה נֶוויל נולד בגיברלטר בעת שאביו שירת כקונסול צרפת במקום. הוא הצטרף לשירות החוץ הצרפתי מיד בתום מלחמת העולם הראשונה. תחילה הוצב בטנג'יר ואחרי כן בוונטימיליה שבאיטליה, שם למד אגיפטולוגיה. ב-1927 הוצב בירושלים כסגן הקונסול הצרפתי, ובמשך אחת-עשרה השנים הבאות התמסר לחקר הפרהיסטוריה של ארץ ישראל. רנה נוויל היה פעיל בחברה המזרחנית הארץ-ישראלית, שימש כחבר הנהלתהּ ובשנת 1931 כיהן כנשיא החברה. כמו כן היה חבר במועצה הארכאולוגית המייעצת של מחלקת העתיקות המנדטורית.

ב-1937 הוצב מטעם משרד החוץ של צרפת בארצות צפון אפריקה, ובשהותו במרוקו המשיך במחקריו באתרים פרהיסטוריים. אחרי מלחמת העולם השנייה, שבמהלכה הצטרף לכוחות צרפת החופשית, מונה לקונסול הכללי של צרפת בארץ ישראל ובעבר הירדן ושימש בתפקיד זה עד למותו.

## חלקו במחקר הפרהיסטורי בארץ ישראל
במרוצת השנים שבהן שהה בארץ (1928–1937, 1946–1949) ניהל רנה נוויל חפירות באתרים פרהיסטוריים במדבר יהודה מטעם  בפריז, במערות אֻם קַטַפָה, אבו זיף, צַחבָּה, א-טַבַּן, אֻם נְקוּס, עֵין סַח'רי, אֻם א-זֻויתינה ואֻם קַלעָה, במחסי-הסלע עִרק אל-אחמר ואל-קֻצַיר, וכן בטרסות אל-חִ'יאם ואבו זיף. בשנים 1929–1934 השתתף בחפירותיו של אלכסיס מאלון בתלוליות ע'סול מטעם המכון האפיפיורי למקרא, ובשנים 1934–1935 חפר לצד משה שטקליס במערת קדומים (קפזה) שלמרגלות הר הקפיצה. לפני פטירתו ב-1952 הספיק לחפור שנית באום קטפה ולקבל לידיו שני אוספים מן החפירות שערכו עוזריו הבדואים באתרים נוספים, ואלה פורסמו על ידי ז'אן פרו.

כבר ב-1934 סיכם נוויל, לראשונה, את הסכימה של שלבי התקופה הפלאוליתית העליונה בארץ ישראל. נוויל, לצד דורותי גארוד ואלפרד רוּסט , שחפר בסוריה, התווה את המסגרת הכרונו-תרבותית של הפרהיסטוריה באזורנו המשמשת בעיקרה עד היום. לפני פטירתו הספיק נוויל להפיק את חיבורו המקיף על התקופות הפלאוליתית והמזוליתית במדבר יהודה, שבו הציג את תוצאות מחקריו ועליו זכה בפרס בּוֹרדין (Prix Bordin) מטעם האקדמיה לכתובים ולספרות  המסונפת למכון של צרפת. החיבור כלל גם את מחקריהם של עמיתיו, הגאולוג יעקב בן-תור והזואולוג גאורג האז מהאוניברסיטה העברית ושל הארכאולוג ז'אן פרו והפלאונטולוג ריימונד וופרי (Vaufrey) מהמרכז הלאומי למחקר מדעי (CNRS) בצרפת.

## נציג צרפת בארץ ישראל
נוויל נמנה עם שורת דיפלומטים-ארכאולוגים ששרתו בקונסוליה הצרפתית בירושלים, דוגמת פול-אמיל בוטה, שכיהן כקונסול הכללי של צרפת בירושלים, ושארל קלרמון-גנו, ששימש בה כמתורגמן. נוויל הקדיש חיבור מיוחד לתולדות נציגי צרפת בירושלים מאז המאה ה-17.

כנציג צרפת בארץ ישראל ובעבר הירדן פעל נוויל בהתאם לעמדת ממשלתו למען בינאום ירושלים (לפי תוכנית החלוקה מ-1947) מתוך ההכרה שרק במסגרת זו יובטחו המקומות הקדושים לנוצרים ונחלותיה ההיסטוריות של צרפת בירושלים ובסביבתה. נוויל היה חבר בוועדה הקונסולרית שמינתה מועצת הביטחון של האו"ם ב-1948 להפסקת האש בירושלים ובחלק מתקופת פעולתה עמד בראשה. על אף ההפגזות שניתכו על ירושלים במלחמת העצמאות לא עזב נוויל את מגוריו בקונסוליה ואף הקפיד על הנפת דגל צרפת מדי יום ביומו. בתקופה זו לא היה בכוחו להתמקד בפעולה מדעית כאוות נפשו, אף שלא הרפה ממנה.

## הוקרה ועיטורים
רנה נוויל היה מעוטר לגיון הכבוד הצרפתי. ב-1936 הוענקה לו דרגת אביר וב-1948 הועלה לדרגת קצין. כמו כן נשא דרגת מפקד במסדר אבירי הקבר הקדוש .

## מותו והנצחתו
נוויל נפטר ב-1952 בירושלים אחרי מחלה קשה. מסע ההלוויה יצא מבניין הקונסוליה הצרפתית, עבר בשער מנדלבאום והסתיים בכנסיית סנטה אנה שבעיר העתיקה, שם נקבר.

א"ל סוקניק, ראש המחלקה לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית, הדגיש בהספדו את הלהט שאִפיין את נוויל הן במילוי תפקידו כנציג ממשלת צרפת והן בעבודת המחקר המדעי.

## ראו גם
* הנאהבים מעין סח'רי

## לקריאה נוספת
* דברים לזכרו בכתב העת של החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה: *[[Israel Exploration Journal]]* ,Vol. 2 (4), 1952, p. 255
* עופר בר-יוסף ויוסף גרפינקל, **הפרהיסטוריה של ארץ ישראל: תרבות האדם לפני המצאת הכתב**, הוצאת אריאל (ירושלים) ומוזיאון התרבות הירמוכית (קיבוץ שער הגולן), 2008, עמ' 325–326
* ד' גלעד, פרק 'האתרים הפרהיסטוריים' בתוך הערך "מדבר יהודה, מערות", **[[האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל]]** כרך 3, 1992, עמ' 893–896
* צילה הרשקו, **בין פאריס לירושלים – צרפת, הציונות והקמת מדינת ישראל 1945–1949**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000

## קישורים חיצוניים
* משה שטקליס, "שלושים שנות מחקר  של ארץ-ישראל ושכנותיה", **ארץ ישראל – מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה**, כרך ד', תשט"ז, עמ' 24–33 (טבלת אתרים וחוקריהם בעמ' 31)
* עופר בר-יוסף, "חמישים שנות מחקר  בארץ-ישראל", **ארץ ישראל – מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה**, כרך י"ג (ספר משה שטקליס), תשל"ז, עמ' 1–17
* לוטן אדלטין, עפר מרדר ויצחק גלעד, "אחרי שבעים שנה: מחקרי רנה נוויל והפרהיסטוריה של מדבר יהודה", **מחקרי ארץ יהודה**, קובץ ד', 2021, עמ' 11–46
* פרסומי רנה נוויל ברשומות הקתדרה לתולדות המחקר של ידיעת הארץ והארכאולוגיה ע"ש זאב וילנאי, מכללת כנרת

* Jean Perrot, "René Neuville (1899-1952)", *Bulletin de la Société préhistorique de France* 49, 1952, pp. 626–628 
* "René Neuville (1899-1952)", *Syria* 39 (3), 1952, pp. 409–411 


## הערות שוליים

קטגוריה:ארץ ישראל: ארכאולוגים
קטגוריה:ארץ ישראל: פרהיסטוריה
קטגוריה:ארכאולוגים צרפתים
קטגוריה:דיפלומטים צרפתים
קטגוריה:קונסולים בארץ ישראל
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:חוקרי ארץ ישראל
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1899
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1952