open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דברי ימי ממלכת אירלנד

ממוזער|שמאל|דף החתימות של דברי ימי ממלכת אירלנד.
**דברי ימי ממלכת אירלנד** (באירית: **Annala Rioghachta Éireann**) או **דברי ימי ארבעת המורים** (באירית: **Annala na gCeithre Mháistrí**; באנגלית: **Annals of the Four Masters**) הם כרוניקה שנכתבה בשלהי ימי הביניים באירלנד, המתארת את ההיסטוריה של אירלנד וסקוטלנד.

הכרוניקה מתחילה לתאר את ההיסטוריה החל מהמבול, המתוארך לשנת 2,242 לבריאת העולם.

## תוכן הכרוניקה
הכרוניקות מהוות אסופה של כרוניקות קדומות יותר, אולם חלקים מהם הם יצירה מקורית של כותבי הכרוניקה. הכרוניקות נכתבו בין השנים 1632–1636 על ידי נזיר במנזר הפרנציסקני שבדונגל טאון. האירועים המתוארים קודם למאה ה-12 מסתמכים על כרוניקות קדומות שנכתבו במנזרי אירלנד. אירועים מאוחרים יותר מתבססים על דברי ימי אלסטר ואירועים מהמאה ה-17 נכתבו על ידי הנזירים הפרנציסקנים אשר כתבו את האסופה על סמך זכרונם.

המחבר העיקרי של הכרוניקה היה הנזיר הפרציסקני מיכאל או'קלריי (Mícheál Ó Cléirigh) ולו סייעו פרגרין או'קליירי (Peregrine O'Clery), פרגוס או'מולקונרי (Fergus O'Mulconry) ופרגרין או'דיגנן (Peregrine O'Duignan) (שלושת האחרונים לא היו נזירים פרנציסקנים). על שם התקבל כינוי הכרוניקה "ארבעת הנזירים" (באירית: *Na Ceithre Máistrí*) שתורגם לאנגלית כ"ארבעת המורים.

המימון לפרויקט ניתן על ידי הלורד פרגל או'גאדרה (Fearghal Ó Gadhra) ממחוז סלייגו.

הכרוניקות נכתבו באירית, ומספר העתקים מקוריים נותרו עד ימינו והם מוצגים בטרינטי קולג' שבדבלין, באקדמיה האירית המלכותית ובמכללה האוניברסיטאית של דבלין.

## תרגום הכרוניקות
התרגום הראשון של הכרוניקות לאנגלית (המתאר אירועים החל משנת 1171) פורסם על ידי אוון קונלאן (Owen Connellan) בשנת 1846. מספר שנים מאוחר יותר ערך ההיסטריון ג'ון או'דונובן תרגום של הטקסט המלא, במימון ממשלתי בשווי 1,000 ליש"ט שהושג בהתערבות המתמטיקאי ויליאם רוואן המילטון - באותה עת נשיא האקדמיה האירית המלכותית.

## חשיבות הכרוניקות
בשל ספקות ההיסטוריונים בדבר הדיוק בכרוניקות, השימוש בהם כבסיס לאירועים היסטוריים שנוי במחלוקת, ומקבל להשתמש בהם לתארך אירועים של לידה ופטירה של אצילים אירים גאליים, ולהתעלם מתיאורים אחרים.

## ראו גם
* דברי ימי אירלנד

## קישורים חיצוניים

*נוסח דברי ימי ממלכת אירלנד (דברי ימי ארבעת המורים)

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ממלכת אירלנד
קטגוריה:אירלנד: היסטוריה
קטגוריה:ספרי שנות ה-1630
דברי ימי אירלנד

[300px|ממוזער|שמאל|תיאור שנת [432 בדברי ימי ממלכת אירלנד, יצירה המתבססת על דברי ימי אירלנד.]]
**דברי ימי אירלנד** הוא כינוי מודרני לכרוניקה קדומה שנכתבה במנזרים באירלנד בין השנים 432–911.

מרבית כרוניקות אלה ששרדו עד ימינו מתבססות על טקסט קדום מקורי, ורק החל מתיאור שנת 911 ניתן לראות וריאנטים בין הכרוניקות. כרוניקות אלה המתבססות על הטקסט הקדום כוללות את דברי ימי אניספאלן, דברי ימי אלסטר, הכרוניקון סקוטורום, דברי ימי קלונמאקנוייז, דברי ימי טיגרנאך, דברי ימי רוזקרי ודברי ימי בויל.

## תיאור הכרוניקה
הכרוניקה מתארת את האירועים שאירוע בשנה מסוימת תחת הכותרת של השנה. במרבית המקרים מדובר בתיאור אירוע בודד או מספר מועט של אירועים שהתרחשו באותה שנה. כך לדוגמה הפשיטה הוויקינגית על מנזר איונה בשנת 806, בה נרצחה כל אוכלוסיית המנזר, וממנה ניתן ללמוד כנראה על פשיטות שנערכו בשנה זו בכל רחבי סקוטלנד ואירלנד, מתוארת בכרוניקה כך:

ככל הנראה המספר מתייחס למספר ההרוגים.
מרבית אירועים הכרוניקה הם למעשה ציוני פטירה של אצילים שונים, והחל משנת 800 מצוינים בכרוניקה אירועי פשיטה של הוויקינגים, וכן מצוינים בכרוניקה תיאורי אירועים אסטרונומיים כגון ליקוי חמה שהתרחש ב-29 ביוני 512.

## מחבר הכרוניקה
לא ידועים שמות המחברים, אולם ככל הנראה מדובר בנזירים במנזרים שונים שתיעדו את ההיסטוריה של המנזרים. הכרוניקה נכתבה באזורים שונים, ובהם במנזר איונה. ככל הנראה מדובר במספר כרוניקות שאוחדו במהלך המחצית השנייה של המאה השביעית לכרוניקה אחת - איחוד שבוצע כנראה באיונה. כנראה בין השנים 740–911 נכתבה הכרוניקה באיונה ובשנה זו הועברה למנזר אחר (ייתכן שמדובר בארמאז' - Armagh).

לאחר שנה זו נכתבו האירועים בשני אתרים שונים ונוצרו למעשה מספר כרוניקות שונות (כגון הכרוניקות המוזכרות לעיל ודברי ימי ממלכת אירלנד).

אירלנד
קטגוריה:אירלנד: היסטוריה
רוד הספ

**רודולפוס הוברטוס (רוד) הספ** (בהולנדית: **Rudolfus Hubertus (Ruud) Hesp**; נולד ב-31 באוקטובר 1965 בבוסום שבהולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק כשוער.

## קריירה
הספ החל את הקריירה שלו בהארלם בעונת 1985/86. לאחר שתי עונות בהן קיבל מעט דקות משחק, עבר לפורטונה סיטארד. בקבוצה הזו שיחק במשך שבע שנים וזכה בתואר "השוער ההולנדי של השנה" ב-1989. ב-1994 עבר לרודה, עמה זכה בגביע ההולנדי ב-1997. לאחר מכן עבר לראשונה מחוץ להולנד, לקבוצה הספרדית ברצלונה. גם בברצלונה שיחק במשך שלוש שנים, תחת הדרכתו של לואי ואן חאל, שהביאו כמחליף לשוער הראשון הקודם של ברצלונה, ויטור באיה. היה לו חלק עיקרי בזכיית הקבוצה בגביע המלך הספרדי ב-1998 בכך שהציל בעיטת עונשין בדו-קרב במשחק הגמר. מאוחר יותר השלימה הקבוצה דאבל, כשזכתה באליפות הליגה. עם הקבוצה זכה באליפות נוספת ב-1999. הוא חזר להולנד ב-2000, שוב לפורטונה סיטארד, ופרש כעבור שנתיים בגיל 37.

הספ לא שותף באף משחק של נבחרת הולנד, אף על פי שזומן לסגלה ביורו 1996 ובמונדיאל 1998. בשני המקרים שימש שוער שני לשוערים הראשונים, אדווין ואן דר סר ואד דה חוי.

לאחר פרישתו החל לעבוד כמאמן שוערים. תחילה ברודה, ומאוחר יותר, ב-2007, עבר לאמן בכרונינגן. בנוסף, הספ הוא מאמן השוערים בנבחרת הולנד.

## קישורים חיצוניים

* רוד הספ באתר לה ליגה
* פרופיל 

קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:שוערי כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלני הארלם
קטגוריה:כדורגלני פורטונה סיטארד
קטגוריה:כדורגלני רודה
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הולנד
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:ספורטאים הולנדים בספרד
קטגוריה:מאמני שוערים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1965
דואן אלבאנאך

[ממוזער|שמאל|200px|[נבל - הכלי המוזיקלי אשר ליווה את השירה. נבל זה מוצג כיום במוזיאון סקוטלנד והוא אחד משלושה נבלים מימי הביניים שנותרו עד ימינו.]]
ה**דואן אלבאנאך** (בגאלית סקוטית: **Duan Albanach**; מילולית: שירת הסקוטים) היא שירה אפית המתארת את ההיסטוריה של סקוטלנד ואירלנד. שירה זו מופיעה במספר גרסאות ששרדו עד ימינו, כחלק מכרוניקות איריות שונות.

השירה כוללת 27 בתים, וככל הנראה הושרה בבתי אצילים בליווי נבל, או באירועים ציבוריים (ירידים) בהם הציבור יכול היה לשמוע את השירה או להצטרף אליה.

השירה מתארת את ההיסטוריה של המלכה מאז הגיע המלך האגדי אלבאנוס לאלבה (כינוייה של סקוטלנד בימי הביניים), ומסתיימת בתקופת מלכותו של מלקולם השלישי במחצית השנייה של המאה ה-11.

פסקת הפתיחה של הדואן אבאנאך היא:





## קישורים חיצוניים
* הדואן אלבאנאך בשפת המקור
** תרגום לאנגלית

קטגוריה:סקוטלנד: היסטוריה
קטגוריה:ספרות סקוטית
קירשנבאום

**קירשנבאום** (בגרמנית: **Kirschenbaum**) הוא שם משפחה גרמני שפירושו "עץ דובדבנים". הגרסה היידית של השם היא **קירשנבוים**.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
ספריית קוטון

[ממוזער|שמאל|[בשורות לינדיספארן - אחד מספרי ספריית קוטון.]]
[ממוזער|שמאל|עותק [בראשית קוטון כמעט והושמד כליל במסגרת השרפה בבית אשבורנהאם.]]
**ספריית קוטון** (באנגלית: **Cotton library**) או **הספרייה הקוטוניאנית** (באנגלית: **Cottonian library**) היא אוסף הספרים (הספרייה) שנאספו על ידי סר  (1571/0–1631).

ספריית קוטון כללה אוסף של ספרים, כתבי יד, מדליות ומטבעות שנאספו על ידי קוטון. רבים מספרים אלה היו ספרים שנכגנבו או נמכרו לאחר פיזור המנזרים על ידי הנרי השמיני. הספרייה היוותה את האוסף הגדול ביותר של ספרות אנגלית עתיקה וספרות אנגלית אמצעית - והייתה המקור באמצעותו שרדו עד ימינו יצירות מופת ידועות כמו "ביאוולף", השיר "פנינה" וכן בשורות לינדיספארן.

הספרייה שימשה כמקור לימוד ומחקר למלומדי תקופתו של קוטון ובהם פרנסיס בייקון, וולטר ראלי וג'יימס אשר. ריצ'רד ג'יימס שימש כספרן בספרייה זו.

עם הקמת הספרייה הבודליאנית חלק מהאוסף הועבר לספרייה זו. נכדו של קוטון, סר ג'ון קוטון, תרם את האוסף לעם הבריטי, והספרייה עברה לבית אסקס שברחוב הסטרנד ומאוחר יותר הועברה לבית אשבורנהאם. ב-23 באוקטובר 1731 פרצה במבנה שרפה וספרים רבים שהיו בספרייה אבדו (אף שחלק מהם הועתק קודם לכן, ולכן חלק מהיצירות שרדו).

כיום האוסף שמור בספרייה הבריטית.

## שיטת המיון
רוברט קוטון סידר וקיטלג את ספריו בהתאם לארון בו ניצב הספר - כאשר כל ארון נקרא על שם הפרוטומה של הקיסר הרומי שניצבה בפינת הקיר שלצידו היה הארון. כך לדוגמה שניים מכתבי היד הידועים ביותר שבספרייה מויינו: "קוטון ויטליוס א 15" (Cotton Vitellius A.xv) ו"קוטון נירון א 10" (Cotton Nero A.x) - הראשון - ביאוולף, ניצב בארון שמימין פסלו של הקיסר ויטליוס, והיה ספר מספר 15 במדף העליון, והשני - הפנינה היה הספר העשירי במדף העליון בארון שלצד פסלו של הקיסר נירון.

כיום הספרייה הבריטית ממשיכה להשתמש בשיטת המיון של קוטון לספריו.

## קישורים חיצוניים

* 

* תיאורי השרפה בבית אשבורנהאם

קוטון
קטגוריה:וסטמינסטר
קטגוריה:ספרות אנגלית
קטגוריה:הספרייה הבריטית
דייוויד אנדרסן

**דייוויד אמיל אנדרסן** (באנגלית: **David Emil Andersen**; נולד ב-23 ביוני 1980 במלבורן, אוסטרליה) הוא כדורסלן עבר אוסטרלי-דני ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת אסוול ליון-וילרבאן מליגת העל הצרפתית.

## מהלך הקריירה
את הקריירה המקצוענית החל אנדרסן בקבוצת ולוגונג הוקס האוסטרלית, ולאחר שנה חתם בקבוצת קינדר בולוניה האיטלקית, איתה זכה במספר רב של תארים במהלך 4 שנותיו בקבוצה, כולל זכייה ביורוליג במאי 2001 (באותה עונה בה מכבי תל אביב זכתה בסופרוליג). בקיץ 2002 נבחר אנדרסן במקום ה-37 של דראפט ה-NBA על ידי אטלנטה הוקס, אך מיקום זה בסיבוב השני של הדראפט אינו מבטיח חוזה עם הקבוצה, ואנדרסן נשאר באיטליה. לאחר שהקבוצה הבולונזית פשטה את הרגל בקיץ 2003 עבר אנדרסן למונטפסקי סיינה, יריבתה של בולוניה בליגה האיטלקית, ובעונה הבודדת בה שיחק בקבוצה זכה עימה באליפות איטליה נוספת.

לאחר סיינה עבר אנדרסן לצסק"א מוסקבה הרוסית, שם התפתח להיות אחד השחקנים הטובים ביותר באירופה (תחת המאמן אטורה מסינה). כבר בעונתו הראשונה בקבוצה נבחר אנדרסן לחמישיית העונה של היורוליג, לצד שארונאס יאסיקביצ'יוס, אנתוני פארקר וניקולה וויצ'יץ' ממכבי וארווידאס מצייאוסקאס מטאו ויטוריה. את העונה סיימה צסק"א עם הפסד בחצי הגמר לטאו ויטוריה. לאחר מכן זכה אנדרסן עם צסק"א בשני תוארי יורוליג: בעונת 2005/06 ובעונת 2007/08, כשבשני הגמרים זכו הרוסים בתואר על חשבון מכבי תל אביב.

לאחר 4 עונות בשורות האלופה הרוסית עבר אנדרסן לקבוצת ברצלונה מהליגה הספרדית, המשתתפת גם ביורוליג. אנדרסן היה שותף לזכייה באליפות ספרד, ובסיום עונה אחת בקבוצה חתם ביוסטון רוקטס מה-NBA.

אנדרסן, המחזיק גם בדרכון דני, נמנה עם סגל נבחרת אוסטרליה, והיה שותף לזכייתה במקום ה-7 באולימפיאדת בייג'ינג 2008. בינואר 2014 חתם בשטרסבורג עד סוף העונה. ב-11 בספטמבר חתם באסוול ליון-וילרבאן מאותה הליגה לשנתיים.

בשנת 2000 זכה במדליית הספורט האוסטרלית .

## תארים
### תארים קבוצתיים
**עם קינדר בולוניה**
* זכייה ביורוליג: 2001
* זכייה באליפות הליגה האיטלקית: 2001
* 3 זכיות בגביע האיטלקי: 1999, 2001, 2002

**עם מונטפסקי סיינה**
* זכייה באליפות הליגה האיטלקית: 2004

**עם צסק"א מוסקבה**
* שתי זכיות ביורוליג: 2006, 2008
* מקום שני ביורוליג: 2007
* 4 זכיות באליפות הליגה הרוסית: 2005, 2006, 2007, 2008
* 3 זכיות בגביע הרוסי: 2005, 2006, 2007

**עם ברצלונה**
* אליפות הליגה הספרדית: 2009

**עם נבחרת אוסטרליה**
* זכייה במדליית זהב באליפות אוקיאניה: 2005
* זכייה במדליית זהב באליפות אוקיאניה: 2007

### תארים אישיים
* חבר בחמישיית העונה של היורוליג: 2005

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים אוסטרלים
קטגוריה:כדורסלנים דנים
קטגוריה:כדורסלני וירטוס בולוניה
קטגוריה:כדורסלני מנס סאנה סיינה
קטגוריה:כדורסלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורסלני ברצלונה
קטגוריה:כדורסלני יוסטון רוקטס
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:כדורסלני ניו אורלינס הורנטס
קטגוריה:כדורסלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורסלני אסוול ליון-וילרבאן
קטגוריה:כדורסלני נבחרת אוסטרליה
קטגוריה:כדורסלני שטרסבורג
קטגוריה:כדורסלני מלבורן יונייטד
קטגוריה:זוכי מדליית הספורט האוסטרלית
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:בחירות דראפט של אטלנטה הוקס
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1980
מורילו בקר

**מורילו בקר** (בפורטוגזית: **Murilo Becker**; נולד ב-14 ביולי 1983) הוא כדורסלן ברזילאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת מינאס טניס מליגת העל הברזילאית. גובהו 2.07 מטרים.

## קריירה
בקר החל את דרכו בכדורסל המקצועני בקבוצת קוריאנתיאנס הברזילאית. לאחר מכן עבר לפרנקה סאו פאולו. ב-2005 הוא נרשם לדראפט ה-NBA, אך יצא ממנו בסופו של דבר. הוא שיחק בסאו פאולו במשך שלוש עונות, כאשר עונת השיא שלו הייתה , שבה הוא קבע ממוצעים של 16.6 נקודות ו-7.1 ריבאונדים למשחק והוביל את קבוצתו לגמר אליפות הליגה, בו היא הפסידה לאוניברסאו. הוא נבחר לחמישייה השנייה של העונה.

באוגוסט 2007 חתם בקר על חוזה של שלוש שנים במכבי תל אביב, קבוצה ישראלית המשחקת ביורוליג. עם זאת, הוא לא הצליח להשתלב בסגל הקבוצה, ועקב כך הושאל לאקדמיק סופיה, כאשר היה מועמד לעבור גם לעירוני רמת גן. 

הוא הציג יכולת טובה במדי סופיה, ושיחק עימה אף בגביע יול"ב. במרץ 2008 הוא הוחזר למכבי תל אביב מההשאלה, לאחר פציעה של הסנטר המוביל שלה מרכוס פייזר שחייבה אותה להביא שחקן חיזוק. אף על פי כן, הוא לא שותף במדי מכבי גם לאחר חזרתו, ובסיום העונה חזר לברזיל, אל קבוצת מינאס טניס.

בקר הוא מהשחקנים המובילים של נבחרת ברזיל. הוא זכה עם הנבחרת במשחקים הפאן-אמריקאיים ב-2003 וב-2007, בזכות ניצחונות במשחקי הגמר על  ו בהתאמה. הוא שיחק מספר פעמים גם באליפות אמריקה בכדורסל, וזכה עם נבחרת ברזיל באליפות ב-2005.

בקר הוא בעל יכולת פיזית גבוהה וידוע כמצטיין בלקיחת ריבאונדים.

## קישורים חיצוניים

* סטטיסטיקות באתר Latinbasket

קטגוריה:כדורסלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני אקדמיק סופיה
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1983
איי קיו ועושר האומות

**איי קיו ועושר האומות** (באנגלית: **IQ and the Wealth of Nations**) הוא ספר של הפרופסורים ריצ'רד לין וטאטו והנן הטוען שישנו מתאם גבוה בין התמ"ג לנפש של מדינות העולם, לבין האינטליגנציה הממוצעת של אותן המדינות, כלומר: ככל שהאינטליגנציה הממוצעת של מדינה כלשהי גבוהה יותר, אחוזי הצמיחה והתמ"ג לנפש, של אותה המדינה, יהיו גבוהים בהתאם. הספר יצא לאור בשנת 2002. בשנת 2006 הוציאו המחברים ספר המשך בשם: **איי קיו ואי שוויון בינלאומי**. 

## תוכן
הספר סוקר נתונים של מבחני מנת משכל משישים מדינות וטוען למתאם של 0.82 (ערכו של מתאם המבטא התאמה מוחלטת הוא 1) בין מנת המשכל הממוצע של המדינה לתוצר מקומי גולמי שלה. 

הספר עורר ביקורת בטענה שהוא מייצג גישה גזענית. 

## קישורים חיצוניים
* 
* איי קיו ועושר האומות (היסטוריה ללא צנזורה)

קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:ספרי 2002
קטגוריה:פסיכולוגיה: ספרי מדע
התאחדות הטיפוס הספורטיבי והאתגרי בישראל

התאחדות הטיפוס הספורטיבי והאתגרי בישראל** (**בעבר: מועדון המטפסים הישראלי ולפני כן המועדון האלפיני הישראל**י**) היא עמותה רשומה, שמטרתה קידום ספורט הטיפוס בישראל. במועדון חברים מאות מטפסים, ביניהם מטפסים ספורטיביים, מטפסי סלע ואלפיניסטים.

המועדון הוא הגוף היציג של ספורט הטיפוס ומוכר על ידי מינהל הספורט ככזה. הוא פועל כיום בעיקר בטיפוס צוקים, ופחות בטיפוס אלפיני. המועדון חבר בהתאגדות הבינלאומית של האיגודים האלפיניים. 

## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1939 ונקרא במקור "המועדון האלפיני הארץ-ישראלי". המועדון נוסד על ידי משה (מוסא) חבצלת (1904–1981), שהיה גם הנשיא הראשון של המועדון, ויועד בעיקר לעולי מרכז אירופה, ששאפו להקים מועדון סקי. בהיעדר אתרי סקי בארץ ישראל, עברו לעסוק בטיפוס אלפיני, שבתורו הפך לטיפוס סלע. האמיר עבדאללה, סבו של המלך חוסיין, ואבי סבו של המלך עבדאללה, היה חבר במועדון האלפיני הארץ-ישראלי.

המועדון נרשם כעמותה בשנת 1987 ופועל כמוסד ללא כוונת רווח. מטרות המועדון הן להרחיב את חוג המטפסים ואת המתקנים לטיפוס בישראל תוך הנחלת ערכי טבע והשמירה עליו, מקצועיות ובטיחות. המועדון מעודד את חבריו להיפתח לסוגים שונים של טיפוס. 

בשנת 2011 שינה המועדון את שמו ל"מועדון המטפסים הישראלי". השינוי התבצע במטרה לפנות לכל המטפסים בישראל, ולא רק לאלו המגדירים עצמם "מטפסים אלפיניים". למעט השם, מטרות המועדון נותרו כשהיו. התאחדות היא הגוף היחידי בישראל המפיק את אליפויות ישראל ושולח מטפסים לתחרויות בין לאומיות. כתוצאה מהכרה זו שונה שוב השם בשנת 2019 להתאחדות הטיפוס בישראל, וכך הוא מוכר כיום בישראל ובעולם.

## פעילויות
בין הפעילויות הבולטות של המועדון: פיתוח אתרי טיפוס ומסלולים חדשים, הוספת מסלולים לאתרים קיימים, שיפור הבטיחות במסלולי הטיפוס השונים ותמיכה במשלחות טיפוס בעולם. כמו כן, עורך המועדון פעילויות היכרות, קורסי טיפוס, וכינוס מפגשים ובהם הרצאות לקידום הידע המקצועי והבטיחותי של המטפסים. המועדון התקין ציוד ומינה אחראים לתחזוקתם של מספר אתרי טיפוס: שילת, אתר בית אריה, מצוק גיתה ורכס רמים. בנוסף לכל אלו, מספק המועדון שירותים לחבריו כדוגמת תיקון נעלי טיפוס וביטוח המכסה תאונות טיפוס. המועדון מפרסם עלון ומקיים אתר אינטרנט ופורום פעיל בנושא טיפוס, ובו סיפורים, מאמרים, מידע מקצועי ועדכונים על אתרי טיפוס חדשים ומתחדשים.

## ראו גם
* האיגוד הישראלי לטיפוס ספורטיבי

## קישורים חיצוניים
* אתר מועדון המטפסים הישראלי
* 
* על המועדון בהאנציקלופדיה של הטיפוס

## הערות שוליים

טיפוס
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:מועדוני מטפסים
קטגוריה:ישראל: טיפוס ספורטיבי
כריסטיאן ירווי

ממוזער|Kristjan Järvi (2021)
**כריסטיאן ירווי** (באסטונית: **Kristjan Järvi**, נולד ב-13 ביוני 1972 בטאלין שבאסטוניה) הוא מנצח, פסנתרן, מלחין ומעבד מוזיקלי אסטוני-אמריקאי. כריסטיאן הוא בנו הצעיר של נמה ירווי. אחיו, פאבו ומריקה גם הם מוזיקאים.

## ביוגרפיה
כאשר היה בן שבע היגר ירווי יחד עם משפחתו לארצות הברית, שם השתקעו בראמסון שבניו ג'רזי.
ירווי גדל בניו יורק, שם למד נגינה בפסנתר אצל נינה סווטלנובה בבית הספר מנהטן למוזיקה. בהמשך למד ניצוח באוניברסיטת מישיגן אצל קנת קיסלר.

משנת 1998 עד 2000 שימש ירווי כעוזר מנצח לאסה-פקה סאלונן בתזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס. הוא המייסד והמנהל המוזיקלי של האנסמבל האבסולוטי, השוכן בניו יורק.
בשנת 2007 קיבל ירווי עם האנסמבל האבסולוטי את פרס הבנק של גרמניה על הישג אמנותי יוצא דופן.

ירווי כיהן כמנצח ראשי ומנהל מוזיקלי של תזמורת האופרה של ארצות הצפון באומה שבשוודיה בשנים 2000 עד 2004. בין השנים 2004 - 2009 הוא היה המנצח הראשי של תזמורת אמני הצליל בווינה, אוסטריה. ירווי משמש גם כיועץ אמנותי לתזמורת הקאמרית של בזל, שווייץ. ירווי היה מועמד לפרס גראמי, וכן קיבל את פרס מבקרי התקליטים הגרמנים ופרס גראמי שוודי על אלבום האופרה שלו "אי האושר".

ירווי עומד בקשרים כמנצח אורח עם מספר תזמורות, בהן התזמורת הסימפונית של לונדון (עמה יש לו חוזה בלעדיות הופעות), תזמורת הגוונדהאוס של לייפציג, התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן, התזמורת הסימפונית של קלן ותזמורת רדיו ברלין בגרמניה, התזמורת הסקוטית הלאומית, תזמורת ה-BBC הלאומית של ויילס והתזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול בבריטניה.

הרפרטואר של ירווי כולל יצירות מן התקופה הקלאסית והרומנטית, אך הוא מומחה גם למלחינים מן המאה ה-20 ולמוזיקה עכשווית, שהזמין יצירות אצל ארוו פרט, ה. ק. גריבר, ארקי-סוון טואור, אזקיאל וינאו ופטר ואהי.

במסגרת פעילותו הפילנתרופיות ייסד ירווי קרן להעשרה מוזיקלית בבית יתומים באסטוניה ואת האקדמיה האבסולוטית בברמן שבגרמניה.

## חיים אישיים
לירווי בן, לוקאס, מנישואיו הראשונים לכנרת ליילה יוזפוביץ. הוא ואשתו השנייה, החלילנית היילי מליטה הורים לבן, פין ביירון.המשפחה מתגוררת לסירוגין בווינה ובפלורידה.

## קישורים חיצוניים

* 


* Full Biography 
* Kristjan Järvi official site
* Tonkünstler-Orchestra official site
* Absolute Ensemble official site


## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים אסטונים
קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:בוגרי בית הספר מנהטן למוזיקה
קטגוריה:מהגרים מאסטוניה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1972
טונו קליוסטה

**טונו קליוסטה** (באסטונית: Tõnu Kaljuste, נולד ב-28 באוגוסט 1953) הוא מנצח אסטוני.

## חייו
קליוסטה נולד בטאלין, בן להיינו (1925-1989), מנצח מקהלה וליה קליוסטה, כתבת רדיו. טונו שר בילדותו במקהלה של אביו וסיים את בית הספר התיכון למוזיקה של טאלין ב-1971. בשנת 1976 קיבל תואר ראשון מן הקונסרבטוריון של טאלין, שם למד אצל יורי וריסטה ורומן מאסטוב, והמשיך לתואר שני בקונסרבטוריון של לנינגרד, שם למד עד 1978.

קליוסטה תפס בשנת 1974 את מקום אביו בראש המקהלה הקאמרית אלרהיים, הרכב שביצע יצירות כוראליות מתקופת הרנסאנס ועד מוזיקה עכשווית. הוא היה פרופסור לניצוח מקהלה בקונסרבטוריון של טאלין בשנים 1978 - 1980 וזכה בפרס הניצוח המצוין בתחרות המקהלות הבינלאומית על שם בלה בארטוק לשנת 1980. בתמיכה כספית של ממשלת אסטוניה הפל קליוסטה את מקהלת אלרהיים להרכב מקצועי מלא וב-1981 שינה את שמו למקהלה הקאמרית הפילהרמונית של אסטוניה. כמו כן ניצח קליוסטה על האופרה הלאומית של אסטוניה בין 1978 ל-1995.

אחרי שאסטוניה זכתה בעצמאות בשנת 1991, הוסרו רבים מן המחסומים בפני הופעות והקלטות בינלאומיות וקליוסטה עשה לו שם בהקלטות לחברת ECM ליצירות של מלחינים אסטוניים כמו וליו טורמיס, ארקי-סוון טיור, ריינו אלר וארוו פרט. בשנת 1993 הקים את התזמורת הקאמרית של טאלין; כן היה מנצח ראשי של מקהלת רדיו שוודיה בשנים 1994 - 2000 ושל המקהלה הקאמרית של הולנד בשנים 1998 - 2000.

מלבד יצירות של מלחינים אסטוניים, קליוסטה מקליט גם יצירות של בטהובן, פנדרצקי, שניטקה, רחמנינוב, מוצרט, טאנייב, ויוואלדי ועוד.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מנצחים אסטונים
קטגוריה:מנצחי מקהלות
קטגוריה:אסטונים שנולדו ב-1953
אלת טרבינת

ממוזער|''Pistacia terebinthus''

**אלת טרבינת** (שם מדעי: *Pistacia terebinthus*), היא מין עץ ממשפחת האלתיים, הנפוץ בחורש הים תיכוני בחלקו המערבי של אגן הים התיכון, ממערב טורקיה ועד ספרד. זהו עץ נשיר דו-ביתי, בעל עלים מנוצים.

במזרח הים התיכון תופס את מקומו האקולוגי המין אלה ארצישראלית, הנבדל ממנו בעיקר במספר זוגות העלעלים ובכך שעלעליו מחודדים בקצותיהם. יש חוקרים הרואים בשני העצים תת-מינים של מין אחד, ואחרים מסווגים כל אחד כמין נפרד. שניהם נחשבים טקסונים ויקריים, כלומר טקסונים בעלי תכונות דומות המחליפים זה את זה באזורי תפוצה שונים. מצב שימור העץ הוא ללא חשש.

בשם "טרבינת" תורגמה לרוב המילה "אלה" (כשם עץ) בתרגומי התנ"ך.

## ראו גם

* אלה (עץ)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
טרבינת
קטגוריה:צרפת: עצים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
חרונינגן (מחוז)

מחוז **חרונינגן** (בהולנדית: ) הוא המחוז הצפוני ביותר בהולנד. המחוז גובל בצפון עם גרמניה, במערב עם פריסלנד, בדרום עם דרנתה ובמזרח עם סקסוניה התחתונה, גרמניה. עיר בירת המחוז היא חרונינגן שהיא גם העיר הגדולה ביותר במחוז.

במחוז 573,614 תושבים, הוא המחוז ה-9 במספר התושבים בהולנד. שטח המחוז עומד על 2,333 קמ"ר, והוא המחוז ה-8 בגודלו בהולנד. צפיפות האוכלוסין במחוז עומדת על 246 איש לקמ"ר, הצפיפות ה-9 בגודלה בהולנד.

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של הולנד משנת 2002/2003, ל-59% מאוכלוסיית המחוז אין דת, 28% מהתושבים פרוטסטנטים, 6% קתולים, 2% מוסלמים ו-5% מגדירים את עצמם אחרת.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

*
קטגוריה:הולנד: מחוזות
פיטר היל-ווד

**פיטר דניס היל-ווד** (אנגלית: **Peter Denis Hill-Wood**; 25 בפברואר 1936 – 28 בדצמבר 2018) היה איש עסקים בריטי ששימש כיושב-ראש מועדון הכדורגל ארסנל.

## ביוגרפיה
היל-ווד נולד בקנסינגטון שבלונדון. אביו, שלושת דודיו וסבו היו שחקני קריקט מקצועניים במועדון הקריקט דרבישייר. היל-ווד למד באיטון קולג' ביחד עם סר רוג'ר גיבס שהיה דירקטור בהנהלת ארסנל. לאחר שסיים את איטון הוא שירת בצבא הבריטי, ולאחר שחרורו החל לעבוד בתחום הבנקאות כאשר בסופו של דבר הוא מגיע למשרת סגן היושב-ראש של בנק המברוז.

לאחר שפרש מהמברוז הוא החל לעבוד כדירקטור בחברת קאוונהאם בע"מ ובקרן הלניק אנד ג'נרל.

היל-ווד נישא ב-1971, והיה אב לשלושה ילדים.

נפטר ב-28 בדצמבר 2018.

## הבעלות על ארסנל
היל-ווד היה דור שלישי במשפחתו ששימש בתפקיד יושב ראש ארסנל, לאחר אביו דניס (1962–1982) וסבו סמואל (1929–1936, 1946–1949). הוא החליף את אביו שהלך לעולמו ב-1982, אך כיושב ראש הוא לא היה אחראי על הפעילויות העסקיות הקבועות של ארסנל; בדרך כלל המועדון נוהל על קן פריאר כאשר המאמן ארסן ונגר היה אחראי על תחום הכדורגל והנושאים הנוגעים לסגל השחקנים הבכיר.

היל-ווד הביא לארסנל את צ'יפס קסוויק שעבד עמו בהמברוז על מנת לנצל את קשריו לתועלת המועדון שהיה זקוק למימון לצורך בניית האצטדיון החדש.

היל-ווד מכר את רוב האחזקות של משפחתו בארסנל לדייוויד דין (לשעבר סגן יושב-ראש ארסנל) בשנות ה-80 ובשנות ה-90.

קטגוריה:כלכלנים בריטים
קטגוריה:ארסנל
קטגוריה:בוגרי איטון קולג'
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1936
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2018
מאנור גראונד

**מאנור גראונד** (אנגלית: **Manor Ground**) היה אצטדיון כדורגל בפלאמסטד שבלונדון, ששימש את ארסנל בין 1888 ל-1890 ובין 1893 ל-1913, לפני שהמועדון עבר לאצטדיון הייבורי.

## היסטוריה
המשחק הראשון של דיאל סקוור (השם הראשון של ארסנל) נערך בדצמבר 1886 על מגרש באייל אוף דוגס. בשאר המשחקים של עונת 1886/1887 המועדון שיחק בפלאמסטיד קומון. בספטמבר 1897 הוא עבר לספורטסמן גראונד, ושיחק שם במשך שישה חודשים.

לאחר הצפתו של ספורטסמן גראונד ב-1888 המועדון עבר למאנור פילד הסמוך, כאשר זמן קצר לאחר מכן השתנה שם המקום למאנור גראונד. המגרש היה ידוע לשמצה בגלל הבוץ שהיה בו ובגלל הביוב שזרם בצדו המערבי. במאנור גראונד לא היו יציעי עמידה, והמועדון השתמש במושבים מכלי תחבורה צבאיים שהושאלו מבסיסי צבא סמוכים. המשחק הראשון של ארסנל במאנור גראונד היה נגד מילוול רוברס ב-30 במרץ 1888; המשחק הסתיים בניצחון 3 - 0 לטובת ארסנל.

ב-1890 החליטה הנהלת ארסנל להעביר את המועדון לאינוויקטה גראונד שהיה יותר מתאים לארח משחקי כדורגל, והיה קרוב מאוד למאנור גראונד. השהות באינוויקטה גראונד נמשכה שלוש שנים שבמהלכן המועדון הפך למקצועני ושינה את שמו לוולוויץ' ארסנל, והיא הסתיימה לאחר שדמי השכירות הועלו על ידי הבעלים של האצטדיון. הנהלת ארסנל רכשה את מאנור גראונד בכסף שהתקבל ממכירת מניות, והקימה יציע ראשי אחד ומספר טראסות עמידה. המועדון חזר לשחק במאנור גראונד לפני תחילת עונת 1893/1894, בדיוק בזמן לעריכת הבכורה בפוטבול ליג. ממוצע הצופים באותה עונה היה כ-6,000.

למעט שתי תקופות, מאנור גראונד שימש את ארסנל במשך עשרים שנים. הנהלת הפוטבול ליג החליטה לסגור את האצטדיון למשך חמישה שבועות בעקבות בעיות בהכלת הקהל במשחק נגד ברטון וונדררס שנערך בינואר 1894.

ב-1904 נבנה היציע השני של האצטדיון שקודם לכן היה טראסת עמידה. בנוסף, בסיום העונה המועדון העפיל לליגה הראשונה, ומספר הצופים הגיע לעיתים עד ל-20,000. אולם, מספר הצופים פחת במהירות כיוון שמאנור גראונד היה ממוקם באזור תעשייה מבודד יחסית שלא היו בו תושבים מקומיים רבים.

הנהלת ארסנל עמדה בפני פשיטת רגל ב-1910, כאשר ממוצע הצופים היה רק 11,000. לצורך השוואה, הממוצע במשחקים של צ'לסי היה 28,000. איש העסקים הנרי נוריס רכש את ארסנל, הציל את המועדון מסגירה, וכעבור שלוש שנים העביר אותו לאצטדיון הייבורי, לאחר ניסיון כושל למזג את ארסנל עם פולהאם.

המשחק האחרון של ארסנל במאנור גראונד היה התיקו 1–1 מול מידלסברו ב-26 באפריל 1913. במשחק נכחו רק 3,000 צופים. האצטדיון הוזנח לאחר עזיבת ארסנל, ולבסוף נהרס. שטחו של האצטדיון מכוסה כיום באזור תעשייה. עזיבת ארסנל הייתה אחת מהסיבות שצ'רלטון אתלטיק, מועדון מקומי נוסף, הפך למקצועני ב-1920 והיה למועדון הראשי של אזור פלאמסטיד.

## לקריאה נוספת
* אלן רופר, The Real Arsenal Story: In the Days of Gog (עמודים 9 ו-19), Wherry ()
* פיל סואר ומרטין טיילר, The Official Illustrated History of Arsenal (עמוד 25), המלין, 2005 ()
* דין הייז, Arsenal: The Football Facts (עמוד 268), John Blake ()

## קישורים חיצוניים

* תוכנית פיתוח לאצטדיון הייבורי, אתר מועצת רובע איזלינגטון
* תמונת לוויין של אזור האצטדיון בגוגל מפות

קטגוריה:ארסנל
קטגוריה:לונדון: מבנים היסטוריים
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל באנגליה
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לשעבר
אינוויקטה גראונד

**אינוויקטה גראונד** (באנגלית: **Invicta Ground**) היה אצטדיון כדורגל בפלאמסטיד שבלונדון, ששימש את ארסנל בין 1890 ל-1893.

## היסטוריה
האצטדיון נקרא על שם אינוויקטה, המוטו של מחוז קנט שהיה המחוז שבו שכן פלאמסטיד באותה תקופה. המתחם היה האצטדיון הטוב הראשון של ארסנל, והיה מצויד ביציע, שורה של טראסות וחדרי הלבשה. האצטדיון שכן בפלאמסטיד היי סטריט; מאנור גראונד, האצטדיון הישן של ארסנל, שכן בצד הנגדי של הרחוב והיה קטן מאוד בהשוואה לאינוויקטה גראונד; הנהלת ארסנל נאלצה להשתמש בעגלות צבאיות על מנת לספק מקומות ישיבה לצופים.

כאשר הנהלת ארסנל העבירה את המועדון לאצטדיון הוא עדיין היה חובבני, ובמשחקיו צפו כאלף צופים בממוצע. אולם, בתוך שנה המועדון הפך למקצוען ושינה את שמו לוולוויץ' ארסנל. מספר הצופים במשחקי ארסנל גדל בהתמדה, כולל שיא של 12,000 במשחק נגד הארט אוף מידלות'יאן ב-30 במרץ 1891, שהסתיים בתבוסה 1 - 5 לרעת ארסנל.

הנהלת ארסנל התכוונה להשתמש באצטדיון גם עבור עונת 1893/1894, שהייתה העונה הראשונה בפוטבול ליג בתולדות המועדון. אולם, ג'ורג' ויבר שהיה בעלי האצטדיון העלה את דמי השכירות על האצטדיון ל-350 לירות שטרלינג על מנת ליהנות גם כן מהתקופה הטובה של ארסנל. הנהלת ארסנל לא יכלה לשלם סכום כה גבוה והחליטה להחזיר את המועדון למאנור גראונד, אותו רכשה מיד לאחר הנפקת מניות. ההנהלה ניצלה את קיץ 1893 על מנת לבנות יציעים ומתקנים בסיסיים נוספים באצטדיון.

קבוצת החובבים רויאל אורדננס פקטוריס שיחק מספר פעמים באינוויקטה גראונד; אולם, הקבוצה עזבה בסוף 1894 וויבר לא הצליח למצוא תחליף עבורה. לבסוף הוא החליט להרוס את האצטדיון, ובנה במקומו בתי מגורים. הרחובות העוברים כיום באתר של האצטדיון הם מינרל סטריט והקטור סטריט; חלק מהטראסות הישנות של האצטדיון עדיין נמצאות בגינות האחוריות של בתי הקטור סטריט.

## לקריאה נוספת
* פיל סואר ומרטין טיילר, The Official Illustrated History of Arsenal, המלין, 2005 ()

## קישורים חיצוניים

* תצלום לוויין של אתר האצטדיון בגוגל מפות

## הערות שוליים

קטגוריה:ארסנל
קטגוריה:לונדון: מבנים היסטוריים
קטגוריה:לונדון: אצטדיוני כדורגל
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לשעבר
גאבראן מק דומאנגארט

**גאבראן מק דומנגארט** (בגאלית סקוטית: **Gabrán mac Domangairt**; נפטר בשנת 560 לערך) היה מלך דאל ריאטה באמצע המאה השישית החל משנת 540 לערך ועד פטירתו.

גאבראן נחשב לאב המיתי של קנל נ'גאבראן (שבט גאבראן).

האזכור ההיסטורי היחיד של גאבראן הוא ציון מותו בדברי ימי אירלנד. ייתכן שמוות זה נגרם על ידי ברידיי הראשון מלך הפיקטים.

גאבראן נחשב למייסד שבט גאבראן אשר שלט בדאל ריאטה עד שלהי המאה השביעית ואף לאחר מכן. מלכי סקוטלנד סברו עד המאה ה-17 כי הם צאצאי פרגוס מור - סבו של גאבראן, ובהתאם הם צאצאיו של גאבראן.

בניגוד למלכים מקנל לואיירן (שבט לואיירן) ה"סנכוס פר נ'אלבן" אינו מזכיר מלכים משבט גאבראן, ולכן הוא וצאצאיו אינם מוזכרים בכרוניקה זו.

## קישורים חיצוניים
* דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך
* דברי ימי הפיקטים

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי דאל ריאטה
קטגוריה:נפטרים ב-560
לוארן מק ארק

**לוארן מק ארק** (בגאלית סקוטית: **Loarn mac Eirc** - לוארן בנו של ארק) היה מלך דאל ריאטה בשלהי המאה החמישית.

לוארן נחשב כמלך מיתי בשל מיעוט המקורות ההיסטוריים המהימנים המתארים את מלכותו.

לוארן נזכר בדואן אלבאנאך ובסנכוס פר נ-אלבן שם מצוין כי היה בנו של ארק.

לוארן נחשב כאב המיתולוגי של קנל לואיירן (שבט לואיירן) - אשר שלט באזור ארגייל ופירת' אב לורן.

מספר מלכים של דאל ריאטה טענו להיותם צאצאי לוארן ובהם: פרכאר פוטה, אינבכלאך מק פרכאר, סלבאך מק פרכאר, דונגל מק סלבאך ומוירדאך מק איינבכלאך.

## קישורים חיצוניים
* דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך
* דברי ימי הפיקטים

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי דאל ריאטה
פרגוס מור

ממוזער|טקסט=מפת ממלכת דאל ריאטה (590 לספירה בקירוב), ממלכה קלטית עתיקה. שטחה צבוע בצבע ירוק, כאשר השטח הצבוע בצהוב מייצג את השטחים שנכבשו על ידי הפיקטים|מפת ממלכת דאל ריאטה (590 לספירה בקירוב), ממלכה קלטית עתיקה. שטחה צבוע בצבע ירוק, כאשר השטח הצבוע בצהוב מייצג את השטחים שנכבשו על ידי הפיקטים
**פרגוס מור מק איירק** (בגאלית סקוטית: **Fergus Mòr Mac Earca**; 434 לערך – 501 לערך) היה מלך אגדי של ממלכת דאל ריאטה, ולמייסד הממלכה, אשר מלך ככל הנראה במאה החמישית (ככל הנראה בין השנים 498 לערך ועד מותו). פרגוס היה בנו של ארק.

עדויות היסטוריות מועטות תומכות בקיומו, אולם לאחר מותו הפך למיתוס ולמעשה לאב הלאומי של סקוטלנד - ובמהלך ימי הביניים והרנסאנס לא היה ספק בקיומו ההיסטורי. מלכי סקוטלנד החל מקנת מק אלפין ועד ימינו, טענו להיותם צאצאצים של פרגוס מור.

## אזכורים היסטוריים
פרגוס מור מוזכר בדיברי טיגרנאך בשנת 501 בה מצוין מסע מלחמה מדאל ריאטה לבריטניה ומותו בבריטניה. על אף שהכינויים "דאל ראיטה" ואף הכינוי "מור" מאוחרים למאה החמישית, ונכתבו אף לאחר המאה השישית - שורות אלה יצרו מיתוס לפיו פרגוס מור פלש מאירלנד לבריטניה - אף שאין כל תעוד היסטורי אחר לפלישות אלה, וייתכן שהאזכור נכתב שנים רבות לאחר מותו של פרגוס מור.

פרגוס מור מוזכר כמלך דאל ריאטה בדואן אלבאנאך ובסנכוס פר נ-אלבן. הסנכוס מציין כי פרוגס מור כונה גם "מק ניסה מור". שני מקורות אלה מקורן במאות ה-10 וה-11, היינו כ-500 שנים לאחר מותו של פרגוס מור.

הסנכוס מציין כי אביו של מור היה ארק בן אאוכייד. בהתבסס על כרוניקות איריות המציינות את הגניאולוגיה של פרגוס מור, מתארך ההיסטוריון ג'ון מוריס את תקופת שלטונו, והוא סבור כי פרגוס החל לשלוט בממלכת דאל ריאטה כוסאל של המלך ארתור על מנת ליצור חיץ בין ממלכתו לבין ממלכות הפיקטים (פורטריו).

פרגוס ייסד למעשה את ממלכת דאל ריאטה והחל שושלת שמשלה בדאל ריאטה. אחריו מלכו נכדיו גאבראן מק דומנגארט וקומגאל מק דומנגארט ונינו אאדאן מק גאבראן.

## אזכורים מאוחרים
בספרו של אנדרו מוינטאון, *Orygynale Cronykil of Scotland*, מהמאה ה-15, מציין אנדרו כי פרגוס מור היה הסקוטי הראשון ששלט בסקוטלנד, וכי קנת מק אלפין היה צאצאו. כמו כן מציין אנדרו כי פרגוס הביא את אבן סקון מאירלנד לסקוטלנד, וכי אחריו מלך בנו דונגאל. ספרו של ג'ורג' ביוקנן, ה"ררום סקוטיקארום היסטוריה" שנכתב בשלהי המאה ה-16, מתבסס על ג'ון מפרדון ומציין כי בעת הכיבוש הרומי של סקוטלנד גורשו הסקוטים, ומשפחתו של פרגוס גידלה אותו בגלות בסקנדינביה, וכי נלחם גם בפרנקים בטרם שובו לסקוטלנד ושחרורה. על פי ביוקנן פרגוס נהרג בקרב נגד דורסטוס, מלך הפיקטים ומלך אחריו בנו, יוגניוס. ספר זה נכתב בתקופת שלטונו של המלך ג'יימס השישי אשר האמין כי הוא צאצאו של פרגוס, וכתב לאשתו אן מדנמרק כי הוא "בן לגזע פרגוס". נכדו של ג'יימס, צ'ארלס השני האמין אף הוא שהוא צאצא של פרגוס והזמין שמונים ותשעה דיוקנאות מאת ג'ייקוב דה וט עבור הגלריה הגדולה של ארמון הולירוד בהם מצוירים מלכי סקוטלנד מאז שלטונו של פרגוס ועד כהונתו שלו.

## קישורים חיצוניים
* דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך
* דברי ימי הפיקטים
* קורות חייו של פרגוס מור

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי דאל ריאטה
קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:נפטרים ב-503
קומגאל מק דומאנגארט

**קומגאל מק דומאנגארט** (בגאלית סקוטית: **Comgall mac Domangairt**) היה מלך דאל ריאטה בראשית המאה השישית. קומגאל היה בנו של דומנגארט רטי, ונכדו של פרגוס מור - מלכי דאל ריאטה שקדמו לו.

על פי "דברי ימי אלסטר" נפטר דומנגאל בשנת 538 או 542 או 545. על פי "דברי ימי טיגרנאך" נפטר דומנגאל בשנת 537.

קומגאל נחשב לאב המיתולוגי של קנל קומגייל (שבט קומגייל).

על פי ה"סנכוס פר נ'אלבאן" היה לקומגאל בן אחד - קונאל, אשר מלך בדאל ריאטה לאחר מותו יורשו של קומגאל. הסנכוס מציין כי לקונאל היו שבעה בנים (שמות של שישה מהם מוזכרים).

## קישורים חיצוניים
* דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך
* דברי ימי הפיקטים

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי דאל ריאטה
קטגוריה:נפטרים ב-538
זיטה מלוקה

**זיטה** (באיטלקית: **Zita**; 1218 לערך – 27 באפריל 1272) נחשבת קדושה בנצרות. זיטה היא קדושה איטלקייה, הנחשבת לפטרוניתם של המשרתים. המאמינים גם מתפללים אליה למציאת מפתחות אבודים.

זיטה נולדה בכפר ליד לוקה ובגיל שתים עשרה החלה לעבוד כמשרתת בבית משפחת פאטינלי בעיר לוקה. היא סבלה רבות מיחס אדוניה, למרות עבודתה המסורה; אך מאוחר יותר הפכה לראש משק הבית.

בגיל חמישים נפטרה. אחרי מותה התפתח פולחן וב-1278 שכרה משפחת פאטינלי נוטריון שיתעד את הנסים המיוחדים לזיטה. הנסים המתועדים ביססו את פולחן זיטה. ב-1580 התגלה, לטענת המאמינים, כי גופתה השתמרה כמומיה. הגופה החנוטה שמורה בבזיליקת סן פרדיאנו בעיר לוקה. ב-1696 הכריז עליה אינוקנטיוס השנים עשר כקדושה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חנוטים
קטגוריה:נשים במאה ה-13
קטגוריה:קדושות נוצריות
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:איטלקים במאה ה-13
קטגוריה:ילידי 1212
קטגוריה:נפטרים ב-1272
פולה רדקליף

**פולה ג'יין רדקליף** (באנגלית: **Paula Jane Radcliffe**; נולדה ב-17 בדצמבר 1973) היא אתלטית בריטית בעבר, אלופת העולם (הלסינקי 2005) ושיאנית עולם בעבר (2003–2019) בריצת מרתון. רדקליף ניצחה שלוש פעמים במרתון לונדון (2002, 2003, 2005) ושלוש פעמים במרתון ניו יורק (2004, 2007, 2008).

סגנון ריצתה של רדקליף אינו מתאפיין בסיום מהיר במיוחד, אלא בריצה בקצב קבוע, מהיר מכדי שיריבותיה יוכלו לעמוד בו, ושמירה על קצב זה עד ליצירת פער שאינו ניתן לסגירה.

## ביוגרפיה
רדקליף היא ילידת אנגליה. אף על פי שכילדה סבלה מאסתמה ואנמיה, החלה רדקליף לרוץ באופן רציני בגיל 7, כנראה בהשפעת אביה, רץ מרתון חובב בעצמו. בגיל 12 עברה המשפחה דירה ושם הצטרפה למועדון בדפורד וקאונטי (Bedford & County), בו החלה להתאמן תחת אלכס ורוזמרי סטנטון, הממשיכים לאמנה גם היום.

רדקליף למדה באוניברסיטת לונגביורו היוקרתית, וזכתה לתואר בצרפתית, גרמנית וכלכלה. במהלך הלימודים הכירה את גארי לואו (Garry Lough), רץ 1,500 מצטיין. השניים נישאו והוא כיום משמש כמנהל ושותף לאימונים. לזוג בת והם מתגוררים במונקו (בעקבות גלות מס). בנוסף, לזוג בית באנגליה והם מבלים חודשים רבים באימוני גובה בפונט-רומאו בצרפת.

## הישגים
הצלחותיה הראשונות הגיעו כבר באליפות העולם לנוער ב-1992 שם התבלטה. באליפות העולם בקרוס קאנטרי של IAAF 1992, רדקליף זכתה בתואר הג'וניור, תוך שהיא גוברת על וואנג ג'ונקסיה וגטה וואמי בבוסטון, וזאת לאחר שהתאוששה מהתקף אסתמה קשה בשבועות שלפני כן. את עונת 1994 החמיצה עקב פציעה. באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה במקום חמישי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:13.11 דקות.

לאחר שזכתה במדליית זהב באליפות אירופה באתלטיקה 2002 במינכן על ריצת ה 10,000 מטר, היא ייחסה את זה לטיפול באמבט קרח ואמרה "זה כאב מוחלט, ואני חוששת מזה, אבל זה מאפשר לגוף שלי להתאושש הרבה יותר מהר".

בשנים 1998 וב-2003 היא זכתה באליפות אירופה בריצת שדה.

במרתון לונדון שנערך ב-13 באפריל 2003 זכתה רדקליף במדליית זהב בשיא עולם חדש של 2:15:25 שעות. שיא זה החזיק מעמד כ-16 שנים ונשבר על ידי בריג׳יד קוסגיי מקניה (2:14:04 שעות).

מעט לפני אולימפיאדת אתונה בשנת 2004 סבלה רדקליף מכאבים ברגלה ובעיות בקיבה, דבר שהקשה עליה את ההכנות למרוץ. היות שגופה לא יכל לספוג פחמימות כראוי, רדקליף הייתה חלשה בזינוק למרוץ אך למרות זאת זינקה אליו. רדקליף נאלצה לפרוש מהמרוץ בקילומטר ה-36 כשהיא תשושה.

לפני אולימפיאדת בייג'ינג 2008 פורסם כי רדקליף סובלת מפציעה בירך וכי לא תוכל להתמודד במשחקים האולימפיים. במאי סבלה רדקליף משבר ברגלה השמאלית והחל מרוץ כנגד הזמן להכנות מלווה בחששות רבים כי רדקליף לא תוכל להתחרות. רדקליף זינקה למרוץ כשהיא איננה כשירה ונאלצה לעצור כדי לבצע מתיחות מספר פעמים. היא סיימה את המרוץ במקום ה-23.

באפריל 2015 פרשה רדקליף מריצה תחרותית לאחר שסיימה את מרתון לונדון.

## תארים והישגים
רדקליף חברת מסדר האימפריה הבריטית.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רצות מרתון
קטגוריה:רצות למרחקים ארוכים
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטית השנה בעולם
קטגוריה:זוכי פרס לוריוס: קאמבק השנה
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:שיאניות עולם בריטיות: אתלטיקה
קטגוריה:בריטים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:רצות 3000 מטר
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1973
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1973
היועץ לביטחון לאומי

**העוזר לנשיא לענייני ביטחון לאומי**, קרוי בפי כל **היועץ לביטחון לאומי** (באנגלית: **National Security Advisor**, בראשי תיבות: NSA, או כדי להבדיל מהסוכנות לביטחון לאומי עם אותם ראשי תיבות, ANSA), מכהן כיועץ הראשי לנשיא ארצות הברית בענייני ביטחון לאומי והוא עומד בראש צוות שאמון על הכנת המחקרים, התדריכים והמידע המודיעיני עבור הנשיא והמועצה לביטחון לאומי. משרדו ממוקם באגף המערבי של הבית הלבן והוא פועל לצד סגן היועץ לביטחון לאומי.

ממלא מקום היועץ לביטחון לאומי הנוכחי הוא מזכיר המדינה, מרקו רוביו אשר נכנס לתפקידו ב-1 במאי 2025.

## מהות התפקיד
השפעתו ותפקידו של היועץ לביטחון לאומי משתנים מממשל לממשל ותלויים לא רק בתכונותיו של האדם שמתמנה לתפקיד, אלא גם בסגנון ובפילוסופיית הניהול של הנשיא המכהן. באופן אידיאלי, היועץ לביטחון לאומי משמש כיועץ ראשי עבור הנשיא בתחום הביטחון הלאומי, האמון לקידום האג'נדה וסדר היום המדיניות שלו או שלה.

היועץ לביטחון לאומי הוא תפקיד מטה במשרד הרשות המבצעת של הנשיא ואין לו סמכות על מחלקת המדינה או מחלקת ההגנה, בניגוד למזכיר המדינה ומזכיר ההגנה, שנדרשים לאישור מינויהם על ידי הסנאט- והם פקידים בעלי סמכות סטטוטורית על המחלקות שלהם.

היועץ לביטחון לאומי ממונה על ידי הנשיא ללא צורך באישור הסנאט. כיוון שכך, הוא אינו קשור מנהלתית למחלקות ההגנה והמדינה, חופשי ממדיניותן ומהפוליטיקה הפנימית שלהם, ובהתאם מספק לנשיא ייעוץ בלתי תלוי בנושאי ביטחון לאומי. עם זאת, הגדרת תפקיד היועץ וסמכויותיו משתנה מממשל לממשל.
[ממוזער|היועץ לביטחון לאומי [טום דונילון במשרדו באגף המערבי יחד עם סגן הנשיא ג'ו ביידן, סגן היועץ לביטחון לאומי דניס מקדאנה והיועץ לביטחון לאומי של סגן הנשיא אנתוני בלינקן]]
בעתות משבר, היועץ לביטחון לאומי עשוי לפעול מחדר המצב של הבית הלבן או ממרכז המבצעים הנשיאותי לשעת חירום, ולעדכן את הנשיא באירועים האחרונים במצב משבר.

## היועצים לביטחון לאומי

## קישורים חיצוניים

* 
* מועצת הביטחון הלאומי, באתר הבית הלבן
* 

## הערות שוליים

*
יועץ לביטחון לאומי
קטגוריה:משרות פוליטיות בארצות הברית
קטגוריה:ביטחון לאומי
קובי סלע

**קובי סלע** (נולד בג' בסיוון תשכ"ט, 1969) הוא שדרן רדיו ישראל-חרדי, עיתונאי ואיש יח"צ, העוסק בייעוץ לחברות ועסקים ובמוזיקה.

## ביוגרפיה
סלע נולד וגדל בבת-ים. למאיר ומרים סילם. משפחה ממוצא תוניסאי. למד בישיבת תורת חיים בבני ברק, בישיבת עטרת ישראל בירושלים, בישיבת מאור ישראל בקריית גת ובישיבת מיר בירושלים. שירת בצה"ל כסמ"ר בחטיבת בנימין, הפסיק את שירות המילואים שלו בעקבות ההתנתקות.

סלע החל להגיש ברדיו מגיל תשע ככתב זעיר ברשת א'. אחר כך הגיש והפיק תוכניות בגלי צה"ל בהתחלה אצל אברי גלעד וארז טל ובהמשך בפינות שונות בתחנה.

בתשנ"ב, לאחר נישואיו החל לעבוד כמגיש ב"אוניית ארץ הצבי" של ערוץ 7, שם הגיש את התכנית "שירים במעלות" - המצעד החסידי של ערוץ 7 שהתגלגל בהמשך לקול חי מיוזיק. התכנית שודרה למעלה מ-1300 שבועות.

בערוץ 7 הגיש תוכניות צרכנות שונות ביניהן "מילה בסלע" "חברים בצלחת" (מעל מאה פרקים) ועוד.

הגיש עם מנחם טוקר במשך שנה וחצי את התוכנית "קבלייט שבת" ברדיו תל אביב, התכנית שודרה עד ינואר 2010.

כתב על מוזיקה חסידית בעיתון הדתי "בשבע". כתב גם בירחון לצעירים "עשרה+" ובשבועון החרדי "בקהילה". הוא הגיש גם את התוכנית האקטואלית לחרדים "סידיש". ב-2015 החל לשמש כדובר קבוצת בשבע.

בשנת 2004 השתתף בתוכנית המציאות "סוף הדרך", שהופקה בשיתוף עם צו פיוס.

בשנת 2007 הקים סלע את "קובי סלע, יחסי ציבור ותקשורת כהלכה", חברה המתמחה ביח"צ ותקשורת למגזר החרדי והדתי. החברה התמזגה ב-2012 לתוך משרד הפרסום "גל אורן".

בשנת 2010 הצטרף קובי לצוות קול ברמה כמגיש המצעד החסידי-מזרחי 'הטבלה'. התכנית פעלה עד סוף 2012.

בשנת 2011 שימש קובי כחלק מהוועדה המקצועית בתוכנית "בית ספר למוזיקה" בערוץ 2.

סלע התמודד בבחירות 2018 למועצת בית אל ברשימת "יחד". ונבחר.

כיום סלע מנהל את משרד היח"צ שבבעלותו 'קוביס' הממוקם בקניון רמות, מגיש ברדיו קול חי את התוכנית 'קוביס מוקיר שבת' המשודרת בימי שישי, עורך את מדור המוזיקה בערוץ 7 וממשיך להגיש את המצעד החסידי שירים במעלות.

## חיים אישיים
נשוי לנחמה ואב לשישה. מתגורר ביישוב בית אל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* קובי סלע - תגית באתר ערוץ 7
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת עטרת ישראל
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:סגל בשבע
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:בית אל: אישים
קטגוריה:יוצרי קולנוע חרדי
קטגוריה:שחקני קולנוע חרדי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
לילך גליל

**לילך גליל אל עמי** (נולדה ב-9 באוקטובר 1967) היא סופרת ומשוררת ישראלית. עוסקת בהנחיית סדנאות כתיבה ובעריכת כתבי יד.

## ביוגרפיה
סיפוריה הראשונים התפרסמו בשנים 1996-7 ב"על המשמר", "דבר ראשון", "מאזנים" ובמוסף "ידיעות אחרונות". בשנים אלה זכתה בפרס הרי הרשון לכתיבת פרוזה לקובץ סיפוריה הראשון ("עכשיו תכתבי"). לאחריו פרסמה שלושה רומנים וספר סיפורים נוסף. בין השנים 2003–2005 שימשה כעורכת העיתון "פנדורה", מגזין לסבי פמיניסטי בהוצאת קל"ף.

בשנת 2014 פרסמה את ספר שיריה הראשון ("כשהאיילה תחלוף") ומאז פרסמה שירים בכתבי עת שונים ובעיתונים, השתתפה בתוכניות רדיו, וכן הופיעה בפסטיבלי שירה בארץ. ב-2016 פרסמה ספר שירה שני ("אני רוצה לספר לך הרים וגבעות") בעריכת המשוררת אגי משעול. ספרה הבא, "מינהיות", בנוי מפרגמנטים ליריים ומספר על אודות דמות המבקשת להתחקות אחר שברי זיכרונות במהלך ניסיונותיה להבין את מיניותה.

ספר שיריה האחרון, "מתוך הנילוס האדום", מוקדש לאמה. יש בו שירים מן השנים האחרונות והוא נחתם בפואמה "חרוזות" שנכתבה במהלך ליווי המשוררת את אמה בימיה האחרונים.

## פרסומים
### ספרים
* **עכשיו תכתבי**, קובץ סיפורים, ספרית פועלים, 1997
* **רואה את הקולות**, רומן, ידיעות אחרונות (סדרת פרוזה), 2000
* **תראי אותי**, קובץ סיפורים, גוונים, 2004
* **בית. אהבה**, רומן, מטר, 2006
* **בצִלו**, רומן, מטר, 2009
***כשהאיילה תחלוף** (שירה), פרדס, 2014
* **אני רוצה לספר לך הרים וגבעות** (שירה), פרדס 2016
***מינהיות** (שירה בפרוזה), עיתון 77 2020
***מתוך הנילוס האדום** (שירה), עולם חדש 2021

### סיפורים באנתולוגיות
* **דרמה ביום אביב**, בספר "עיר – סיפורים תל אביביים" (בעריכת עליזה ציגלר), ידיעות אחרונות (סדרת פרוזה), 1999
* **לישון**, בספר "נימפה בג'ינס – סיפורי נשים" (בעריכת דורית זילברמן וציפי שחרור), הד ארצי, 1998

### סיפורים בכתבי עת
* **בית גדול מול הים**, בכתב העת "מטעם" (בעריכת יצחק לאור), גיליון 3, ספטמבר 2005
* **תמיד מישהו חסר** (מחזור פרגמנטים), בכתב העת "מטעם" (בעריכת יצחק לאור), גיליון 6, יוני 2006
* **החתול**, בכתב העת "מטעם" (בעריכת יצחק לאור), גיליון 11, ספטמבר 2007
* **מכונת הכתיבה**, בספר "מסמרים", "איזה יופי" (בעריכת אמיר רותם), ספטמבר 2006
* **דרך הימים**, בספר "מסמרים", "אושר ועושר" (בעריכת אמיר רותם), מרץ 2008
* **לילה לבן**, ב"מאזניים", יוני 2011
* **שמש צהובה**, ב"עיתון 77", יוני 2013

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* ביקורת של עמרי הרצוג על הקובץ **תראי אותי**
* 
* לילך גליל באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית באתר של נילי דגן

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרות לסביות ישראליות
קטגוריה:להט"ביות ישראליות
קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים
קטגוריה:זוכי פרס הרי הרשון
קטגוריה:בוגרות תיכון רוטברג (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרי תיכון רוטברג (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1967
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
קרן לב"י

**למען ביטחון ישראל (לב"י) הקרן להתעצמות צה"ל**, המוכרת בשם המקוצר **קרן לב"י**, הייתה עמותה אזרחית שפעלה משנת 1980 עד שנת 2017 ומטרתה הייתה איסוף תרומות למען חיילי צה"ל ולפיתוח אמצעי לחימה בישראל. יו"ר הקרן מונה על ידי ראש ממשלת ישראל ושר הביטחון, ופעל בהתנדבות. פעילי הקרן היו אזרחים מתנדבים וצוות קטן של חיילים וקצינים.

בשנת 2016 הוחלט לאחד את הקרן עם האגודה למען החייל, ולקרוא לגוף החדש "יחד למען החייל".

## היסטוריה
קרן לב"י הוקמה בשנת 1980 אך נרשמה בפועל כעמותה רק ביולי 1982. בשלוש השנים הראשונות הצליחה הקרן לגייס כ-45 מיליון דולר, אולם עם השנים הכנסות הקרן ירדו ובדו"ח מבקר המדינה על משרד הביטחון משנת 1989 אף הועלתה השאלה האם יש לה זכות קיום.

בשנת 2003 הוציא צה"ל פקודת מטכ"ל שהורתה לנתב את כל התרומות ליחידות צה"ל דרך הקרן על מנת להסדיר את קבלת התרומות ליחידות השונות.

### פעילות בתחום החינוך
[300 פיקסלים|ממוזער|חיילים לקראת שחרור בפרויקט "בגרות לוחמים", [2001]]
לב"י הפעילה מיזם "בגרות לוחמים" במסגרתו למדו לוחמים ותומכי לחימה להשלמת בגרויות. על פי דיווחי לב"י בכל מחזור עברו כ-94% מהחיילים את בחינות הבגרות בהצלחה, כאשר 85% מתוכם בממוצע גבוה מ-85. קרן לב"י מימנה את המיזם עד לשנת 2011 בסך של למעלה מ-14 מיליון ש"ח.

במסגרת מיזם "עדים במדים" תמכה לב"י בחינוך להנחלת זיכרון השואה לחיילי צה"ל. במסגרת המיזם יצאו לפולין בכל שנה כ-24 משלחות חיילים, בהן השתתפו כ-3,700 אנשי קבע ואנשי מילואים.

במיזם "חוות השומר", שהוא חלק ממערך המקא"מ (מערך קידום אוכלוסיות מיוחדות), אשר היה ידוע בעבר בשם "נערי רפול", מטופלים צעירים שנפלטו ממערכת החינוך, כדי להעניק להם הזדמנות נוספת להתגייס לצה"ל ולהשתלב בחברה הישראלית. במיזם מטופלים חיילים חסרי כישורי חיים בסיסיים, נטייה להתנהגות תוקפנית, רקע סוציו אקונומי נמוך, קשיי הסתגלות, רקע פלילי והשכלה נמוכה.

במיזם "אנחנו בלב" סייעה לב"י לחיילים בודדים, עולים חדשים בישראל בתמיכה בקורסי עברית אותם מקיים חיל החינוך בצה"ל.

לב"י גם תמכה בקורס "אמיר", המיועד לבני הקהילה האתיופית בלבד, כדי להקל על השתלבותם של בני העדה במקצועות צבאיים ובתפקידים איכותיים ומגוונים בצה"ל.

### פעילות בתחום הרפואה
במסגרת מיזם "בריאות מכל הלב" סייעה קרן לב"י לרכישת אמבולנסים וניידות טיפול נמרץ לצה"ל. הקרן גם סייעה ברכישת מרפאות שיניים ניידות המותקנות על גבי משאיות ומגיעות למקומות בהם אין מרפאות שיניים קבועות.

קרן לב"י סייעה להקים מרפאות פיזיותרפיה ביחידות מובחרות. הקרן גם תרמה מערכות ובובות סימולציה המאפשרות ללוחמים ולצוות הרפואי לדמות מצבים של טיפול ובכך לשפר את הכשירות של הצוותים. עד לשנת 2011 העבירה לב"י לתחום הרפואה בצה"ל כספי תרומות בסך כ-39 מיליון ש"ח.

### פעילות בתחום היהדות

בשנת 2009 הועברו מיליוני שקלים מכספי תרומות באמצעות קרן לב"י למיזמים בתחום היהדות, בהם: הכנסת שישה ספרי תורה מהודרים לבסיסי צה"ל בשווי של מעל 800,000 שקלים, הקמת בית כנסת בצורת הסנה הבוער בבה"ד 1 בסך של כחמישה מיליון שקלים, אלפי ספרי תהילים ללוחמים במבצע עופרת יצוקה, ניידת תודעה להפצת תודעה דתית בקרב יחידות לוחמות בשטח, שיפוץ בתי כנסת ועוד.

## ראשי הקרן
* ישראל סחרוב
* מנחם סבידור
* מרים גלזר-תעסה
* האלוף (במיל') דני מט
* אשר גולדשלגר
* מאיר בלייר

## ראו גם
* שירותרום

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משרד הביטחון
קטגוריה:רווחת חיילי צה"ל
קטגוריה:ישראל: ארגונים העוסקים בצה"ל
קטגוריה:ישראל: עמותות
מיכלאשוילי

**מיכֶּלאשוילי** (בגאורגית: **მიქელაშვილი**, או מיכֶּלאסשווילי, მიქელასშვილი, בתרגום חופשי "בן מיכאל") הוא שם משפחה גאורגי ויהודי-גאורגי. 

המיכלאשוילים הם נצר למשפחת האצולה, מיכלאדזה, משפחת אצולה מדרג נמוך שנקראה אזנאורי. בישראל נפוץ גם **מיכאלשוילי** שהוא סוג של שיבוש. ההגיה בעברית של שני השמות מיכלאשווילי ומיכאלשווילי הוא ב-"כ" שאיננה דגושה. לעיתים קרובות מעוברת כ"מיכאלי".

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה ביהדות גאורגיה
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם מיכאל