שבת המכשפות (גויה, 1798)

**שבת המכשפות** (בספרדית: **El Aquelarre**) היא ציור שמן על בד משנת 1798 מאת האמן הספרדי פרנסיסקו דה גויה. הציור הוא אחד מ־14 "הציורים השחורים". כיום שמור הציור במוזיאון הפראדו שבמדריד. היצירה מתארת את שבת המכשפות - מפגש פולחני דמיוני של מכשפות עם השטן.

הציור נרכש בשנת 1798 יחד עם חמישה ציורים נוספים העוסקים בכישוף, על ידי הדוכס והדוכסית מ. ייחוס רכישת סדרת הציורים מיוחס לדוכסית, אך לא ידוע אם הוזמנו מראש או נרכשו לאחר שהושלמו. במאה ה-20 נרכש הציור על ידי אספן האמנות ואיש העסקים חוסה לאסארו גאלדיאנו, אשר הוריש אותו למדינה הספרדית לאחר מותו.

[ממוזער| [מעוף המכשפות **(Witches' Flight), 1797–1798** הוא ציור שמן בגודל 43.5 על 30.5 ס"מ, מאת פרנסיסקו גויה. הציור שמור כיום במוזיאון הפראדו שבמדריד.

יצירה זו היא אחת מתוך סדרה של שישה ציורים העוסקים בכישוף ובעל-טבעי, שנרכשו על ידי הדוכסית מאוסונה. סדרה זו משקפת את עניינה של הדוכסית בנושאים אזוטריים, כמו גם את מגמות התקופה ביחס לפולקלור ולביקורת חברתית באמצעות אמנות.]]

## תיאור היצירה
הציור מציג את השטן בדמות תיש גדול, מוקף במעגל של מכשפות צעירות וקשישות, בנוף קודר וחשוך מואר באור ירח. לתיש קרניים רחבות וכתר מעלי אלון מונח על ראשו, מה שמקנה לו נוכחות טקסית ומעוררת אימה.

בצידו הימני של הציור נראית מכשפה קשישה המחזיקה תינוק רזה עד כדי שלד, אך עדיין חי. לצידה, מכשפה צעירה יותר נושאת תינוק בריא יותר – רמז למהלך דומה הצפוי להתרחש גם עבורו. השטן מתפקד כמעין כוהן בטקס חניכה עבור הילדים, אם כי לפי האמונה העממית של התקופה, השטן נהג להזין עצמו בתינוקות ובעוברים.

בצד שמאל של היצירה נראה גופת תינוק מושלכת, בעוד שבמרכז התמונה, מכשפה – ככל הנראה צעירה – מחזיקה בכוח את רגליו של תינוק נוסף, כשהן מוצמדות לאדמה. ברקע מופיעות מכשפות נוספות, מכל הגילים, ולצדן שלוש גופות של תינוקות תלויות מהצוואר על מוט תקוע באדמה.

הציור מעורר תחושת אימה עמוקה ונועד לבקר את האמונות הטפלות והאכזריות הקשורות במאגיה ובפולחן שטני, תוך שימוש באיקונוגרפיה עזה של טקסים פגאניים, קורבנות אדם ודמוניזציה של נשים.

כמאפיין טיפוסי לדימויים של כישוף, רבים מהסמלים בציור "שבת המכשפות" מוצגים בצורה הפוכה או מסולפת – כחלק מהשפה החזותית של עולם הפולחן השטני.

התיש, המגלם את השטן, מושיט את פרסותיו השמאלית ולא הימנית לעבר הילד – מחווה הנתפסת כהיפוך של ברכה או פעולה טקסית מקובלת. ירח הרבע, הממוקם בפינה השמאלית העליונה של הקנבס, פונה כלפי חוץ מהציור – גם הוא סימן של הטעיה, ניכור וחוסר הרמוניה.

בחלק האמצעי העליון של הציור נראים עטלפים עפים בצרורות. תנועתם העקלתונית מהדהדת את קו המתאר של מופע הירח, ומוסיפה לאווירה האפלה והדמונית. עטלפים, כמו סמלים רבים אחרים בציור, מייצגים את הלא-נראה, את החרדה, ואת הכוחות האפלים המרחפים מעל הסצנה.

דרך שימוש באלמנטים חזותיים הפוכים, גויה מדגיש את תחושת ההיפוך הערכי והמוסרי של העולם המתואר – עולם שבו התהום מחליפה את הקדושה, והחיים מוחלפים במוות.

## זיקה ל"מכשפה באוויר"
ממוזער| '''שבת המכשפות (1821–1823)''' היא אחת מהיצירות המרכזיות בסדרת "הציורים השחורים" של פרנסיסקו גויה, שנוצרו בשנותיו האחרונות. הציור הגדול, בגודל 140 על 438 ס"מ, נמצא כיום באוסף מוזיאון הפראדו שבמדריד.
פרנסיסקו גויה השתמש בדימויים של כנסי מכשפות במספר יצירות, ובמיוחד בציורו מתוך סדרת "הציורים השחורים" - שבת המכשפות או *התיש הגדול* (*The Great He-Goat*), שנוצר בין השנים 1821–1823. השימוש החוזר בדמויות שטניות ובמכשפות אינו רק ביטוי לסקרנות אסתטית או לפולקלור – אלא מהווה ביקורת חריפה על מוסדות הדת והכפייה באותה תקופה.

פרשנים בני המאה ה-20 ראו בציורים אלה מחאה עקיפה נגד אלו שתמכו ושמרו על ערכי האינקוויזיציה הספרדית – מוסד שהיה פעיל בציד מכשפות, במיוחד במהלך משפטי המכשפות בבסקוניה במאה ה-17. לפי השקפות אלה, גויה לא צייר מכשפות מתוך אמונה בקיומן, אלא כדי לשקף את האיוולת, האכזריות והבערות של רדיפות דתיות.

הציור *שבת המכשפות* מ-1798, לדעת חוקרים, נוצר בתקופה של מאבק עז בין הליברלים הספרדים לבין תומכי המונרכיה והכנסייה, מאבק שהגיע לשיאו בעשור המבשר רעות (1823–1833) – תקופה של ריאקציה שמרנית ומדכאת תחת שלטונו של פרננדו השביעי, מלך ספרד. ביצירתו, גויה מבטא את תחושת החרדה והניכור שחווה לנוכח השמרנות הדתית והדיכוי הפוליטי, תוך שימוש במכשפות כסמל לפחדים קולקטיביים שמופצים ומשמשים לשליטה חברתית.

שני הציורים – *שבת המכשפות* מ-1798 ו-*שבת המכשפות (התיש הגדול)* מ-1821–1823 – יכולים להיתפס כהתקפה על האמונות הטפלות שרווחו בספרד בתקופה שבה סיפורים על מפגשי מכשפות ליליים והופעתו של השטן היו נפוצים בקרב האוכלוסייה הכפרית.

הם משקפים את סלידתו של גויה מהנטייה העממית להאמין בשדים, מכשפות וכשפים, ואת ביקורתו כלפי חזרתה של החברה — בהובלת הכנסייה — לפחדים מימי הביניים. באמצעות דימויים קודרים, פרועים ולעיתים גרוטסקיים, הוא מציג את ההשפלה והסכנה שבכניעה לבערות מיסטית ולשליטה מוסרית באמצעות פחד.

באופן פרדוקסלי, אחת מהיצירות האלו הוזמנה על ידי אריסטוקרטים מהשכבה הגבוהה, מה שמוסיף מימד אירוני: כפי שניסח זאת אחד המבקרים, גויה לועג בפומבי לפחדים מהעבר שנוצלו בידי בעלי הכוח – הכנסייה והאצולה – לצרכים פוליטיים וכלכליים. ציוריו אינם רק ביקורת על דמיון עממי פרוע, אלא על האופן שבו שלטון משתמש בו כדי לשמר סמכות ולחסום שינוי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שטן
קטגוריה:פרנסיסקו דה גויה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
קטגוריה:הירח באמנות