open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
צינור הזנה (גאולוגיה)

שמאל|ממוזער|250px|צינור געשי
**צינור הזנה** הוא מבנה גאולוגי, תעלה אנכית במרכזו של הר געש חרוטי, דרכו זורמת מאגמה מתוך תא מאגמה אל פני השטח במהלך התפרצות געשית. צינור הזנה עשוי להיות צר (מטרים ספורים) או רחב מאוד (800 מטרים), ובראשו נמצא לועו של הר הגעש. עומקו של צינור ההזנה תלוי במיקום תא המאגמה המצוי בתחתיתו.

## היווצרות
צינורות הזנה נוצרים כתוצאה מהתפרצות אלימה הנובעת מלחץ רב בתא המאגמה. בתוך המאגמה כלואים חומרים נדיפים (מים ובועות גז), וכאשר חומרים אלה אינם מצליחים להשתחרר מן המאגמה – גובר הלחץ בתא. חומרים אלה גורמים להגדלת נפח המאגמה, וכתוצאה מכך נוצר לחץ עז על סלעי הסביבה. הלחץ גורם לביקוע הסלעים, לחדירת המאגמה לתוכם ולהיווצרות דיְיקים. התארכותו של דייק והגעתו לפני השטח יוצרת צינור הזנה.

סלעי הקרום בשולי צינור ההזנה מתפרקים בשל הלחץ, נופלים לתוך המאגמה ומותכים בה, או שחלה בהם התמרת מגע המשנה אותם. שברי סלעים שאינם מותכים במגע עם המאגמה נסחפים עמה ונפלטים כקסנוליתים. הלחץ דוחק את הסלעים בעוצמה רבה, עד שנפער פתח בקרום – דרכו יכולה המאגמה להיפלט.

בין התפרצות אחת לשנייה עשויים הצינורות להיסתם במאגמה קרושה היוצרת פקק געשי. סתימה כזו עשויה להשתחרר במהלך ההתפרצות הבאה, בתנאי שעוצמתה מספיקה לדחוק את הפקק. במקרה של התפרצות שעוצמתה אינה עזה דיה, ייווצרו בהר הגעש צינורות הזנה משניים או מערכת סדקים שיאפשרו את פליטת המאגמה.

## מוליכים נוספים
[שמאל|ממוזער|250px|צינור געשי חשוף הנקרא "פּוּהיָה פֶּלֶה" בהר הגעש הואלאלאי באי [הוואי (אי)|הוואי]]
בנוסף לצינור ההזנה המוליך מאגמה מתא המאגמה אל פני השטח, קיימים סוגים נוספים של מוליכים געשיים:

### דיאטרם
דיאטרם הוא צינור דמוי משפך שנוצר בהתפוצצות גזים והתמלא אחר-כך בסלעי ברקציה. דיאטרמים פורצים אל פני השטח ומייצרים חרוט טוף ומארים. דיאטרמים אינם פולטים לבה באופן משמעותי. חלק מהתפוצצויות הדיאטרם יכולות לנבוע מתגובה למגע של מאגמה לוהטת במי תהום וכתוצאה מכך נוצרת התפרצות פריאטית.

### קימברליט
צינור קימברליט נוצר כמבנה אנכי בתא מאגמה בעומק שבין 150 ל-450 ק"מ במעטפת. צורת הגזר האופיינית לו מקורה ביחסים הגבוהים של פחמן דו-חמצני ומים היוצרים התפרצויות אנכיות עזות. התפרצויות אלה יוצרות עמודים אנכיים של סלע קימברליט הנושאים מתחתית המעטפת התחתונה גבישי מינרלים כיהלום, גארנט, ספינל ופרידוט. צינורות קימברליט מהווים פוטנציאל מידע חשוב בנוגע לתרכובות הקיימות במעטפת התחתונה ולתהליכים המתרחשים בה. קוטרו של צינור קימברליט עשוי להגיע לקילומטר אחד.

### למפרואיט
צינורות למפרואיט דומים לצינורות קימברליט באופן היווצרותם ופעולתם, בהבדל אחד: המים והחומרים הנדיפים הנישאים בצינורות גורמים לשיתוך של הסלעים המצויים מעליהם, וכך הם יוצרים מעבר רחב אל פני השטח.

## ראו גם
*גאולוגיה - מונחים
*התפרצות געשית
*הר געש

## לקריאה נוספת
*
*

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:וולקנולוגיה
פוליפרכון

**פוליפרכון** (ביוונית: Πολυπέρχων; תאריך הלידה לא ידוע במדויק סביר להניח שנולד בין 390 לפנה"ס ל-380 לפנה"ס - 303 לפנה"ס) היה מצביא מוקדוני נודע, יליד אפירוס. דיאדוך בעצמו, היה דמות משנית במלחמות הדיאדוכים.

## חייו
פוליפרכון החל את שירותו הצבאי תחת שלטונו של פיליפוס השני, מלך מוקדון במחצית השנייה של המאה ה-4 לפנה"ס והמשיך לשרת את בנו, אלכסנדר הגדול שאליו נלווה במסעותיו לכיבוש האימפריה הפרסית. לאחר מותו של אלכסנדר הגדול בבבל בשנת 323 לפנה"ס עבר ליוון ועזר בדיכוי המרד היווני נגד השלטון המוקדוני. לאחר רציחתו של פרדיקס, העוצר של יורש העצר, אלכסנדר הרביעי, עבר תואר העוצרות לאנטיפטרוס השישי, אך הוא נפטר בשנת 319 לפנה"ס וכך פוליפרכון התמנה לעוצר הממלכה.

עד מהרה הסתכסך עם בנו של אנטיפטרוס, קסנדר, שהיה אחד מסגניו הבכירים של פוליפרכון. מלחמתם הפנימית התפשטה חיש מהר ויתר הדיאדוכים הצטרפו למהומה. פוליפרכון מצא עצמו בברית עם אאומנס נגד קואליציה של קסנדר, אנטיגונוס מונופתלמוס ותלמי הראשון. למרות ההצלחות הראשוניות, ציו הושמד על ידי אנטיגונוס בשנת 318 וקסנדר השתלט על אתונה. פרק זמן קצר לאחר מכן נהדף פוליפרכון ממוקדון בידי קסנדר, וברח למולדתו, אפירוס, שם הצטרף לאמו של אלכסנדר הגדול אולימפיאס, אשתו רוקסנה ובנו הצעיר אלכסנדר הרביעי. החבורה כרתה ברית ואולימפיאס יצאה להחזיר לעצמה את השליטה במוקדון. אך קסנדר הביסה ורצח אותה בשנת 316 לפנה"ס. כתוצאה מהתבוסה נפלו רוקסנה ויורש העצר הצעיר בשבי קסנדרוס.

פוליפרכון נמלט לפלופונסוס, שם עדיין שלט בכמה נקודות אסטרטגיות וכרת ברית חדשה, הפעם עם אנטיגונוס שסר חינו בעיני בעלי בריתו הקודמים. פוליפרכון הצליח להשתלט על רובו של חצי האי הפלופונסי. שטחים אלה נותרו בחזקתו גם אחרי הסכם הפסקת האש משנת 311 ורציחתו של יורש העצר, אלכסנדר הרביעי בידי קסנדר. למרות הברית שהייתה לו עם אנטיגונוס החליט להפנות לו עורף ונטש אותו בשנת 309. פוליפרכון נותר דמות משנית במלחמות הדיאדוכים עד מותו כמה שנים מאוחר יותר.

## לקריאה נוספת
* פוליפרכון באתר ליוויוס 

* Waldemar Heckel, **The Marshals of Alexander's Empire**, Routledge, 1992.


## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוקדונים
קטגוריה:אלכסנדר הגדול
קטגוריה:אנשי צבא
קטגוריה:מלחמות הדיאדוכים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
נבחרת יפן בכדורסל

**נבחרת הגברים של יפן בכדורסל** היא נבחרת הכדורסל הלאומית של יפן. מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל היפנית. 

נבחרת יפן הייתה אחת הנבחרות החזקות באסיה בין השנים 1965-1997, כאשר היא זוכה פעמיים במדליית הזהב, 5 פעמים במדליית הכסף ו-7 פעמים במדליית הארד. הישג השיא שלה במשחקים האולימפיים הוא המקום התשיעי אליו הגיעה ב-1936. הנבחרת הופיעה שש פעמים באליפות העולם בכדורסל, כשהישג השיא שלה הוא המקום ה-11 ב1967.

## כל אליפויות העולם

## כל המשחקים האולימפיים

## כל אליפויות אסיה

## סגל הנבחרת
סגל הנבחרת בטורניר אולימפיאדת טוקיו (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר):

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

יפן
קטגוריה:יפן: כדורסל
כדורסל
הר גילון

**הר גילון** הוא הר בגליל התחתון המערבי, ברכס שגור. שיאו של ההר בגובה 367 מטר מעל פני הים.

צידו הדרומי של ההר מצוקי, ובתחתיתו זורם נחל חילזון. צידו הצפוני של ההר מתון, והוא גולש אל בקעת בית הכרם. ממזרח תחום ההר בידי בקעת מגד. ממערב להר ועד חוף הים התיכון אין הרים נוספים, ולכן מנשבת בו רוח מערבית חזקה בכל ימות השנה.

חלקים מההר מכוסים חורש טבעי; חלקים אחרים מעובדים בטרסות ומשמשים בעיקר לגידול עצי זית. במורד הצפוני של ההר מצויים כמה מעצי הזית העתיקים ביותר בגליל.

על רכס ההר מצויים שני יישובים קהילתיים: גילון וצורית. על מורדותיו הצפוניים נמצאים כמה בתים המהווים את חלקו הדרומי של הכפר הערבי מג'ד אל-כרום. על גבעה במורדותיו הדרומיים נמצא היישוב שורשים. על ההר נמצא בית הספר היסודי הר גילון על שם ד"ר יעל פוזנר, המשרת את יישובי משגב הקרובים להר. מרבית ההר שייך מבחינה מוניציפלית למועצה האזורית משגב.

בתחתית ההר נכרו מנהרות גילון לצורך מעבר רכבות בקו מסילת עכו - כרמיאל.

## קישורים חיצוניים
* אודות גילון
* סובב הר גילון
* שביל סובב הר גילון

גילון
קסנדרוס

שמאל|ממוזער
**קסנדרוס** (יוונית: Κάσσανδρος)  (בערך 350 לפנה"ס - 297 לפנה"ס) שלט במוקדון, תחילה כעוצר משנת 317 לפנה"ס ובשנת 305 לפנה"ס הכריז על עצמו למלך מוקדון. הוא שלט בארץ זו עד מותו.

קסנדרוס היה בנו של אנטיפטרוס, גנרל ותיק ורב מוניטין בצבאותיהם של פיליפוס השני ובנו, אלכסנדר הגדול. עם מותו של אלכסנדר הגדול בבבל, היה אנטיפטרוס בין הדיאדוכים שחילקו בינם לבין עצמם את האימפריה של אלכסנדר. אנטיפטרוס השתלט על יוון ועל מוקדון, אך ציווה עם מותו בשנת 319 לפנה"ס להעביר את תפקיד העוצרות שבו החזיק לפוליפרכון, אדם זר, ולא לבנו קסנדרוס.

קסנדרוס לא כיבד את החלטתו של אביו וכרת ברית עם דיאדוכים אחרים כדי להשתלט על מוקדון. הוא תקף את פוליפרכון והצליח להשתלט על אתונה בשנת 317 לפנה"ס. שנתיים לאחר מכן צר על אולימפיאס, אמו של אלכסנדר הגדול, בפידנה ולאחר מותה אסר את רוקסנה, אשתו של אלכסנדר הגדול ואת בנו הצעיר של אלכסנדר הגדול, אלכסנדר הרביעי במעצר בית.

כדי להעלות את קרנו בעיני המוקדונים, התחתן קסנדרוס עם בת לשושלת הארגיידים, תסלוניקי ממוקדון, אחותו למחצה של אלכסנדר. בשל חששו מהרגע שבו יורש העצר החוקי, אלכסנדר הרביעי, יגיע לבגרות, קסנדר הוציא את הנער להורג יחד עם אמו בשנת 310 לפנה"ס.

בשנת 309 לפנה"ס התחיל פוליפרכון לקדם את הרקולס בנה של ברסינה פילגשו של אלכסנדר כיורש החוקי לכתר המקדוני, אך קסנדרוס שיחד את פוליפרכון לרצוח את הנער הזה. לאחר ביצוע הרצח חש קסנדרוס שמעמדו איתן די הצורך והחליט למסד את אחיזתו במוקדון באופן פורמלי. הוא הכריז על עצמו בשנת 305 לפנה"ס כמלך מוקדון.

התנגשות הענק של כל הדיאדוכים העיקריים בקרב איפסוס טרפה את קלפיו. בן בריתו החזק ביותר, אנטיגונוס מונופתלמוס הפסיד בקרב ומעמדו של קסנדרוס התערער. למרות זאת שלט במוקדון עד מותו בשנת 297 לפנה"ס.

בשנת 316 לפנה"ס ייסד את העיר קסנדריה (Cassandreia) . היא נקראה על שמו. העיר הפכה לאחת הערים החשובות במוקדון. אחותו הייתה אורידיקה שנישאה לתלמי הראשון.

## לקריאה נוספת

* Waldemar Heckel, **The Marshals of Alexander's Empire**, Routledge, 1992.



## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:דיאדוכים
קטגוריה:מלכי מוקדון
קטגוריה:מלחמות הדיאדוכים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
לאונרד לכנר

**לאונרד לכנר** (בגרמנית: **Leonhard Lechner**; נולד ב-1553 בקירוב – נפטר ב-1606) היה מלחין גרמני משלהי תקופת הרנסאנס וראשית תקופת הבארוק, שעסק בעריכת יצירות מוזיקליות ועבד עם אורלנדו לאסוס, שאותו הכיר כששר בקאפלת החצר במינכן.

## ביוגרפיה

לכנר נולד בטירול, אך מקום הולדתו המדויק אינו ידוע. הכינוי שאימץ לו לעיתים, "אתיסינוס", מרמז למוצא מעמק אדיג'ה בדרום טירול.

עד שנת 1570 כשהיה בן 14 לערך שימש כנער מקהלה בעיר לנדשט ( landshut ) בדרום מדינת בוואריה.
לאחר מכן עבר ככל הנראה לתזמורת המלכותית במינכן, שם הפך לאחד מחסידיו של אורלנדו לאסוס שהיה מגדולי המלחינים בתקופת הרנסאנס. ההשפעה על יצירתו התבטאה בעיקר בהיבט הטכני של הביצוע בשירת החיים והמוות הגרמנית.

בשנת 1575 עבר ככל הנראה לנירנברג ופרסם את האוסף הראשון של יצירותיו בשם: Motectae sacrae. בשנים 1576–1579 עבד על אוסף השירה המודפס של בן תקופתו יקוב רגנארט ובבית הספר סנט לורנס בעיר. בתקופה זו נישא לדורותיאה קאסט, אלמנתו של החלילן העירוני.

בשנת 1584 מונה למנצח הראשי של הדוכס אייטל פרידריך הרביעי בהכינגן. חילוקי דעות עם הדוכס הביאו לפיטוריו. תחנתו הבאה הייתה בעיר טובינגן, ואחריה בקנאנג Backnang) ) שם זכה להגנתו של הדוכס מוירטמברג. משרתו הבאה הייתה כטנור בתזמורת הארמון של שטוטגרט, ובהמשך מונה למלחין הראשי של הארמון לאחר פטירת בלדווין הויול. בשנת 1594 מת פטרונו והוא עצמו נפל למשכב. למרות זאת בתקופה זו זכה להכרה ופרסום, ותזמורתו לפופולריות רבה.

במותו זכה להלוויה מכובדת ונקבר בחצר כנסית בית החולים בשטוטגרט.

## פועלו

לכנר השאיר את חותמו העיקרי בפיתוח השיר הגרמני. בניגוד לרבו, אורלנדו לאסוס, הושפע בעיקר מסגנון השיר האיטלקי הכפרי. כפסגת יצירתו מוכרים שירי החיים והמוות הגרמניים. תרומתו הבולטת הנוספת התבטאה בפיתוח הראשוני של פיוטי התפילה הפרוטסטנטיים, אשר הוו בסיס לאחר מכן למלחינים אחרים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:ילידי 1553
קטגוריה:נפטרים ב-1606
התזמורת הסימפונית של קולורדו

**התזמורת הסימפונית של קולורדו** (באנגלית: **Colorado Symphony Orchestra**) היא תזמורת אמריקאית היושבת דרך קבע בדנוור שבקולורדו. התזמורת נוסדה ב-1989 כממשיכתה של תזמורת דנוור. בכל עונה מופיעה התזמורת ב"סדרת יצירות מופת" בת 21 שבועות, שתוכניתה כוללת מוזיקה קלאסית, וכמו כן היא מגישה קונצרטים של מוזיקה פופולרית, תוכניות לכל המשפחה, מופעי חגים וקונצרטים של קיץ בפארקים, לקהל מאזינים מגוון המונה בסביבות 200,000 איש. רוב הקונצרטים מתקיימים באולם הקונצרטים באווטצ'ר בשילוב אמנויות הבמה של דנוור.

במשך 12 שנים הייתה מרין אלסופ המנהלת המוזיקלית של התזמורת וכיום היא מנצחת כבוד שלה. בתקופת כהונתה, השיגה תזמורת קולורדו הכרה גדלה והולכת הן בקולורדו והן ברחבי ארצות הברית, ואף הרבתה להקליט לחברת נאקסוס. באפריל 2004 מינתה התזמורת את ג'פרי קהן, מנהל מוזיקלי של התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס והתזמורת הסימפונית של סנטה רוזה למנהל המוזיקלי התשיעי בתולדותיה בנות 82 השנים של תזמורת דנוור וקולורדו. הוא נכנס לתפקידו באופן רשמי בשנת 2005. העיתון "דנוור פוסט" תיאר את כהונתו של קהן כ"תקופה, שמאפייניה הם הגדלת קהל המאזינים וקשר איתן במידה שאינה מצויה עם נגני התזמורת."

בשנת 2008 האריך קהן את החוזה של התזמורת הסימפונית של קולורדו עד 2012. אף על פי כן, ביולי 2008 הודיע קהן על פרישתו מן התזמורת בסוף עונת 10–2009. הוא הזכיר מקרה של לחץ דם גבוה עד סיכון, שפקד אותו בשנת 2007 ואילץ אותו לבטל קונצרטים במשך שבועות אחדים, כנימוק העיקרי להחלטתו להקדיש את עיקר זמנו לקריירה שלו כפסנתרן סולן.

בינואר 2008 מינתה התזמורת את דגלס בויד למנצח אורח ראשי, בחוזה התחלתי של 3 שנים, הכולל שבועיים של הופעות אורח בכל עונה.בספטמבר 2008 מינתה תזמורת קולורדו את מרווין המליש למנצח הראשי על הקונצרטים הפופולריים שלה, בחוזה של שנתיים לשלושה קונצרטים בשנה..בינואר 2009 מינתה התזמורת את ג'יימס פאלרמו לנשיא ולמנכ"ל הבא שלה, החל במרץ 2009.

אנדרו ליטון היה המנהל המוזיקלי של התזמורת בין השנים 2013 - 2016 ואחריו שימש בראט מיטשל בתור המנהל המוזיקלי של התזמורת עד לשנת 2021.

בשנת 2022 הסכים המנצח הקנדי פיטר אונדג'ן לקבל מינוי למשרת המנהל המוזיקלי הבא של התזמורת.

## מנהלים מוזיקליים
* מרין אולסופ: 1993 - 2005
* ג'פרי קהן: 2005 - 2010
* אנדרו ליטון: 2013 - 2016
* בראט מיטשל: 2016 - 2021
* פיטר אונדג'ן: 2022 - ממשיך

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים




קולורדו
קולורדו
קטגוריה:דנוור
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1989
קורט אלינג

**קורט אלינג** (באנגלית: **Kurt Elling**; נולד ב-2 בנובמבר 1967) הוא זמר ג'אז אמריקאי. 
## ביוגרפיה
אלינג סיים את לימודיו בקולג' לאומנויות ע"ש גוסטבוס אדולפוס שבמינסוטה בשנת 1989, אז עבר לאוניברסיטת שיקגו שם למד עד ינואר 1992, ועזב כאשר הוא צריך עוד נקודה אחת כדי לסיים את התואר.

במהלך העשור האחרון, אלינג הוציא שבעה אלבומים דרך חברת התקליטים בלו נוט. הוא גם הופיע והקליט עם מוזיקאים רבים, בהם בילי קורגן, באדי גאי, ג'ורג' פרימן, בוב שפרד, ג'ון הנדריקס. 

אלינג הוכתר על ידי המגזינים "דאון ביט" ו-"JazzTimes" במשך 3 שנים רצופות בקטגוריית הזמר הטוב ביותר. הוא גם סגן יו"ר "האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי ההקלטה" המעניקה מדי שנה את פרסי גראמי, ואלבומו "Nightmoves" זכה בשנת 2007 בפרס גראמי ל"אלבום הג'אז הווקלי הטוב ביותר".

## דיסקוגרפיה

*Close Your Eyes (1995)
* The Messenger (1997)
* This Time it's Love (1998)
* Live in Chicago (2000)
* Flirting with Twilight (2001)
* Man in the Air (2003)
* Nightmoves (2007)
* Dedicated to You (2009)
* The Gate (2011)


## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:זמרי ג'אז אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת גוסטבוס אדולפוס
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
גסטרקטומיה

**גסטרקטומיה** או **כריתת קיבה** (באנגלית: **Gastrectomy**) היא קטיעה חלקית או שלמה של הקיבה.

## רקע
כריתת קיבה מתבצעת בעת שישנו כיב מדמם דימום עז, או כשהכיב אינו מחלים על-אף טיפול תרופתי. כריתת קיבה מבוצעת לרוב בחולי סרטן בקיבה או בבעלי גידולים שפירים בקיבה. בלי קיבה לא ניתן לאכול שלוש ארוחות עיקריות ושלוש ארוחות ביניים ביממה. לפיכך, אם כן, ברוב המקרים העדרה של הקיבה מאלץ את האדם להסתגל לתפריט בו הוא ניזון מארוחות ביניים בלבד, המכילות כמות מצומצמת של מזון (כגון כריך), בתדירות של פעם בשלוש שעות. במהלך הניתוח כורתים את החלק הנגוע של הקיבה, בין אם בכריתה חלקית ובין אם בכריתה מלאה. טרם הניתוח נדרש לרוקן את הקיבה על ידי שאיבה באמצעות צינורית, אשר מוחדרת דרך האף, עוברת בוושט ומשם ממשיכה לקיבה. במהלך הניתוח מבוצע חיתוך של הבטן העליונה, על מנת לקבל גישה לביצוע כריתה חלקית של החלק הנגוע. לאחר הכריתה מבוצע חיבור גדם הקיבה לפיתול המעי הדק או לתריסריון. מקום בו מבוצעת כריתה מלאה, תופרים בזהירות את גדם הוושט לפיתול המעי הדק ויוצרים צינור רצוף למעבר המזון. מאז שפותחה שיטת הלפרוסקופיה, נהוג כיום, במקרים מסוימים, לכרות את הקיבה בלפרוסקופיה.

## החלמה
בתקופת ההחלמה מחובר המטופל למכשיר הזנה מלאכותית. כמו כן, מוחדרים לגופו נקז או שניים לניקוז נוזלים שהצטברו במהלך כריתת הקיבה. בתוך 5 ימים עד כשבוע מיום הניתוח יכול המטופל לאכול ולשתות כבשגרה. משך האשפוז הדרוש הוא בדרך כלל כשבוע וחצי או מעט למעלה מכך. עם זאת, ייתכן משך אשפוז ארוך יותר במצבים בהם מופיעים סיבוכים למיניהם. במהלך תקופת ההחלמה, בהנחיית פיזיותרפיסט, מבצע המטופל תרגילי נשימה. כמו כן נעזר המטופל בדיאטנית על מנת להסתגל לשגרת החיים החדשה מבחינת עיכול המזון. תופעות לוואי נפוצות לאחר הניתוח הן בחילות ושלשולים, אותן ניתן למנוע או לצמצם באמצעות תרופות. מרבית המטופלים יכולים לשוב לשגרה תוך חודש עד חודשיים. לאחר כריתת קיבה קיימת שגרת מעקב בה נהוג לבצע בדיקות דם. לעיתים נהוג להוסיף ויטמינים לתזונת המטופל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כריתת איבר
קטגוריה:כירורגיה אונקולוגית
קטגוריה:כירורגיה כללית: פעולות
מחלף שבעת הכוכבים

**מחלף שבעת הכוכבים** הוא מחלף המחבר את נתיבי איילון וכביש 541, המכונה גם דרך "שבעת הכוכבים", בהרצליה.
## מבנה ומיקום
מבנה המחלף הוא מטיפוס מחלף עלה תלתן חלקי בעל שתי לולאות. דרך שבעת הכוכבים עוברת בגשר מעל הדרך המהירה. הקישור מדרך שבעת הכוכבים בכיוון מערב לנתיבי איילון אפשרי בכיוון דרום באמצעות רמפת לולאה ובכיוון צפון באמצעות גשר. הקישור מנתיבי איילון בכיוון צפון לשבעת הכוכבים בכיוון מערב (לכיוון הרצליה פיתוח) מתבצע גם הוא ברמפת לולאה שמסתיימת ברמזור.

ממערב למחלף, כמעט בצמוד אליו, נמצא מחלף הסירה, המחבר את כביש 2 עם כביש 541.

בסמוך למחלף נמצאים קניון שבעת הכוכבים, שהוא מרכז הקניות הגדול בהרצליה, ופארק הרצליה.

ב-2019 נחנך, לטובת הפנייה מרחוב שבעת הכוכבים בכיוון מערב לאיילון צפון, גשר נוסף העובר מעל חניון תחנת הרכבת הרצליה (לא מופיע בתרשים).
## היסטוריה
המחלף נחנך בינואר 2000 לכיוון דרום בנתיבי איילון, ובספטמבר 2000 בכיוון הנגדי וכך היה הכניסה הצפונית ביותר לנתיבי איילון. מיד אחר כך נסלל מצפון למחלף קטע בנתיבי אילון בכיוון צפון בלבד שהסתיים ברחוב המעפילים בהרצליה. העבודות להשלמת קטע זו התעכבו מאחר שבמקביל נבנתה תחנת רכבת חדשה בהרצליה, במקום התחנה הישנה שהייתה בתוואי הכביש החדש. קטע זה נפתח לתנועה ב-4 בינואר 2005. המשך סלילת נתיבי איילון באופן מלא ממחלף שבעת הכוכבים למחלף המעפילים, שנבנה בצפון הרצליה על גבול כפר שמריהו, הצריך את הסתת תוואי מסילת הרכבת באזור ונמשך שנים רבות.

בינואר 2014 נסגר הקטע מצפון למחלף לטובת עבודות סלילה מחדש וקישור עם כביש 531. ב-29 בדצמבר 2016 נחנך הקטע הראשון, בכיוון צפון בלבד, המאפשר חיבור לכביש 531 בכיוון מזרח. ב-7 באוגוסט 2018 נפתח לתנועה הקטע בכיוון דרום.

## מנהרת שבעת הכוכבים
"מנהרת שבעת הכוכבים" הייתה תוכנית לחפירת מנהרה באורך של כ-500 מטר, שתחבר בין דרך שבעת הכוכבים לרחוב מדינת היהודים בהרצליה פיתוח, מתחת לכביש 2, הרצליה ב', נתיבי איילון ומסילת הרכבת. זאת לצורך יצירת קישור מהיר בין שני חלקי הרצליה. התוכנית אושרה ופורסמה למתן תוקף על ידי הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה בהרצליה ביולי 1999. אולם עם אישור התוכנית הוגשו נגד הוועדה המקומית הרצליה עשרות רבות של התנגדויות ותביעות לתשלום פיצויים. המתנגדים להקמת המנהרה בסמוך לקרקעותיהם חששו, בין היתר, מזיהומי אוויר ומפגעי רעש ומכך שלא יתאפשר להם בעתיד להקים מבנים באזור בשל בעיות הנדסיות שייגרמו מהקמת המנהרה.

במשך הדיונים הממושכים כמה מההתנגדויות נדחו ועלו לדיונים בוועדת הערר המחוזית, וחלקן אושרו לאחר חוות דעת שמאית מטעם העירייה שקבעה כי תהיה פגיעה כמעט ודאית בערך הקרקע. עם זאת, בעקבות ההתנגדויות העזות, ב–2004 החלו תהליכים לביטול תוכנית הקמת המנהרה, וביולי 2005 פורסמה באופן רשמי הודעת ביטול לתוכנית. בעקבות זאת, הוועדה המקומית מיהרה לבקש כי כל התביעות לתשלום פיצויים יידחו לחלוטין וכי ייקבע שאין חבות לתשלום בגין הפגיעה הנובעת מהתוכנית. ועדת הערר דחתה את בקשת הוועדה המקומית, וקיבלה את עמדת התושבים על בסיס סעיף 197 לחוק, שמטרתו "להעמיד את הזכויות בקרקע במצב שהיה לפני אישור התוכנית הפוגעת" וביקשה להמשיך בהליכים שהחלו. ביוני 2007, ועדת הערר המחוזית החליטה שבעלי נכסים שנפגעו מתוכנית מנהרת שבעת הכוכבים בהרצליה יפוצו, למרות שזו בוטלה. מאחר שהתוכנית הייתה בתוקף כמה שנים, שבמהלכן ירדו ערכי הנכסים הגובלים בה. בתחילת 2018 תבעה עיריית הרצליה מבעלי נכסים להחזיר את פיצויים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

שבעת הכוכבים, מחלף
שבעת הכוכבים, מחלף
קטגוריה:הרצליה: תחבורה
שבעת הכוכבים
פרויקט אוילר

**פרויקט אוילר** (באנגלית: **Project Euler**) הוא אתר חידות מתמטיות-אלגוריתמיות. האתר קרוי על שמו של המתמטיקאי השווייצרי בן המאה ה-18, לאונרד אוילר, הנחשב למתמטיקאי הפורה ביותר מאז ומעולם. האתר הוקם בשנת 2001 על ידי קולין יוז (המכונה באתר "אוילר"), ומושך אליו מרחבי העולם חובבנים ומתמטיקאים כאחד. האתר כולל 954 חידות נכון ל - 16 ביולי 2025.

החידות באתר מתאפיינות בכך שהן מציגות לפותר בעיות להן פתרון כוח גס פשוט ומתבקש אך בלתי ישים על מחשבים בימינו - סיבוכיותו גבוהה מדי. לכן, הפותר נאלץ להפגין תובנה מתמטית למציאת שיטות יעילות יותר לפתרון הבעיה. עם פתרון כל חידה, נחשף בפני הפותר פורום בו משתפים ביניהם הפותרים השונים את השיטות בהן נעזרו לשם הפריה הדדית ולעידוד הפותרים לחשוב על שיטות נבונות יותר בהמשך.

האתר טוען כי לכל החידות פתרונות הדורשים זמן ריצה של דקה לכל היותר על מחשב ביתי ממוצע (אם כי התכנות והחשיבה הנדרשים על מנת להגיע לפתרונות אלה עשויים כמובן לקחת שעות ואף ימים). למעשה, קיימות בעיות באתר אשר ניתן לפתור עם דף ועט בלבד, ובהן ניתן להציג את הפתרון ללא שימוש בהרצת קוד על המחשב.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חידות
קטגוריה:לאונרד אוילר
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2001
קטגוריה:פתרון בעיות
בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמה

ממוזער|250px|מפת תחנות המחקר באזור. בסיס ג'נרל ברנאדו אוהיגנס ריקלמה מסומן באות "C"
**בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמה** (בספרדית: **Base General Bernardo O’Higgins Riquelme**), או בשמו האחר **פוארטו קובאדונגה** (**Puerto Covadonga**), הוא הבסיס העיקרי והקבוע של צ'ילה באנטארקטיקה. הבסיס, שנקרא על שמו של ברנרדו או'היגינס, הוא גם עיר הבירה של הקומונה "קומונה דה לה אנטארקטיקה" (comuna de la Antártica) המשתרעת על שטח של 1,236,000 קמ"ר באנטארקטיקה ואינה מוכרת על ידי שאר מדינות העולם כחלק מצ'ילה בשל הברית האנטארקטית.

קומונה זו יחד עם "קומונה דה קאבו דה הורנוס" מרכיבות את אנטארקטיקה צ'ילנה שהיא פרובינציה של מחוז מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה בצ'ילה.

הבסיס נמצא בגובה 3 מטר כ-30 ק"מ דרומית מערבית מהנקודה הצפונית ביותר של חצי האי האנטארקטי. הבסיס נוסד ב-18 בפברואר 1948 והוא אחד הבסיסים המיושבים בקביעות הוותיקים ביותר באנטארקטיקה. בחורף מתגוררים בבסיס 16 אנשים ובקיץ 44 אנשים עם מקומות מגורים ל-60 אנשים. הבסיס מופעל על ידי צבא צ'ילה.

בבסיס מופעלת תחנת קליטה גרמנית שהוקמה ב-1991. חיישנים מסוג SAR הנמצאים בלוויינים מעל אזור הקוטב הדרומי מייצרים כמויות מידע רבות, ומידע רב שכזה אינו יכול להיות מאוכסן בלוויינים עצמם ויש להעבירו לתחנות קרקע אחרות. לשם כך נבנתה תחנת קליטה זו שמיקומה נבחר משיקולי תשתית קיימת, גאולוגיה של האזור ונוחות גישה לבסיס.

## קישורים חיצוניים

* אתר תחנת הקליטה הגרמנית
* מצלמת רשת לצפייה בפינגווינים

קטגוריה:אנטארקטיקה: גאוגרפיה
קטגוריה:צ'ילה: גאוגרפיה
קטגוריה:הטריטוריה הצ'יליאנית האנטארקטית
קטגוריה:ארץ גרהאם
קיגומה (מחוז)

**מחוז קיגומה** הוא אחד מ-31 מחוזות מנהליים בטנזניה. הוא גובל במחוז קגרה בצפון, במזרח במחוזות שיניאנגה וטבורה, בדרום במחוז רוקווה, במערב באגם טנגניקה, אשר מהווה גם גבול טבעי עם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובצפון-מערב עם בורונדי.

על פי אומדן מ-2002, במחוז קיגומה מתגוררים 1,679,109 נפשות.

על החוף המערבי של אגם טנגניקה ובקרבת הגבול עם בורונדי שוכנת בירת המחוז קיגומה. העיר ההיסטורית אוג'יג'י נמצאת כ-6 ק"מ דרומית לקיגומה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טנזניה: מחוזות
היכל התהילה של הכדורגל הישראלי

שמאל|ממוזער|250px|
[שמאל|ממוזער|250px|[מרדכי שפיגלר (מימין), שנבחר כגדול שחקני הכדורגל בישראל, לצידו של יורם ארבל, מחברי הוועדה.]]
**היכל התהילה של הכדורגל הישראלי** הוא היכל התהילה לשחקנים הטובים ביותר בתולדות הכדורגל הישראלי, שיזם ערוץ הספורט בשיתוף פעולה עם ארגון שחקני הכדורגל בישראל (המקורי), והוקם במימון המועצה להסדר ההימורים בספורט.

פאנל מיוחד של אנשי תקשורת המסקרים את ענף הכדורגל בישראל גיבש בחודשים מרץ ואפריל 2009 רשימה של חמישים שחקנים שנבחרו להיכל התהילה, מתוך רשימה התחלתית של מאה מועמדים. שמות השחקנים נכנסו להיכל התהילה כעבור חודש. את התוכנית לכל אורכה הנחה דני ענבר.

בין חברי הוועדה המיוחדת היו אנשי ספורט, שדרי ספורט, כתבי ספורט ואנשי תרבות בכירים, ביניהם: מוטי קירשנבאום, גברי לוי, דני דבורין, זוהיר בהלול, יורם ארבל, רמי וייץ, שגיא כהן, אבי מלר, שלומי ברזל, אמיר אפרת ועוד.

50 חברי היכל התהילה בחרו את מרדכי שפיגלר, אייל ברקוביץ', חיים רביבו, אלי אוחנה ואורי מלמיליאן כחמשת שחקני הכדורגל הישראלים הטובים ביותר בתולדות הכדורגל הישראלי. כמו כן, נבחר מרדכי שפיגלר כגדול שחקני הכדורגל בישראל, ושערו של אלי אוחנה במשחק מול נבחרת אוסטרליה במוקדמות מונדיאל 1990 נבחר כשער החשוב ביותר בכל הזמנים. בנוסף, המשחק של נבחרת ישראל מול נבחרת שוודיה במונדיאל 1970 נבחר כמשחק הטוב ביותר בהיסטוריה, ואילו עמנואל שפר שאימן את הנבחרת במונדיאל זכה בפרס מפעל חיים.

### חברי היכל התהילה הישראלי

## קישורים חיצוניים
* 

*
כדורגל הישראלי
קטגוריה:ישראל: כדורגל
ארסנאלה

**הארסנאלה של ונציה** (באיטלקית: **Arsenale di Venezia**) היא המספנה ואזור מפעלי ייצור הנשק של הרפובליקה של ונציה. מבני המספנה ממוקמים ברובע קסטלו של ונציה שבאיטליה.

## מקור השם והשפעתו
ככל הנראה מקור השם "ארסנאלה" מערבית: "דאר אל סינא'א" (מספנה). לימים, בשל השפעתה וגודלה של הארסנאלה, הפכה המילה למונח מקובל בשפות אירופיות לאתר ייצור ואחסון כלי נשק (ארסנל).

## היסטוריה
המספנה הראשונה באתר זה החלה לפעול, ככל הנראה במאה השמינית, כאחת המספנות של האימפריה הביזנטית. מבני המספנה הקיימים עד ימינו החלו להיבנות בשנת 1104 בתקופת כהונתו של אורדלאפו פאליירו כדוג'ה. 

מטרתה הראשונה של הארסנאלה הייתה לצורך בנייה ותחזוקה של ספינות פרטיות. בשנת 1320 הוקמה ה"ארסנאלה החדשה" (Arsenal Nuovo) אשר היוותה למעשה קו ייצור לבניית ספינות (הן ספינות קרב והן ספינות סוחר). בארסנאלה נבנו מפעלי ייצור חבלים ותחמושת, והוקמה במתחם המבוצר של הארסנאלה מבני מגורים עבור העובדים הרבים של המספנות והמפעלים.

קו הייצור של הארסנאלה הרשים כל כך את דנטה אליגיירי שהוא כלל התייחסות אליו בתיאור הגיהנום בקומדיה האלוהית.

במהלך המאה ה-16 הגיעה המספנה לשיאה, והועסקו בה 16,000 פועלים אשר ייצרו מדי יום ספינה חדשה על חימושה באמצעות קו הייצור היעיל והמהיר שלה.

מפעלי הארסנאלה עסקו בייצור כלי נשק שונים. כבר בשנות ה-70 של המאה ה-14 החלו בייצור בומבארד (מעין בליסטרא). בהמשך הוקמו באסנאלה מפעלים לייצור ארטילריה, והיה זה ברתולומאו קולאוני, מראשי הקונדוטיירי, שהגה לראשונה את הרעיון להציב את התותחים הקלים שיוצרו בארסנאלה על עגלות, וליצור ארטילרייה ניידת.

[ממוזער|שמאל|250px|הכניסה אל הארסנאלה, ציור מעשה ידי [קאנאלטו, 1732.]]
ממוזער|שמאל|250px|הכניסה אל הארסנאלה, 2006.
ממוזער|שמאל|250px|שער הכניסה הקרקעי.
שער הכניסה של האסנאלה - "פורטה מאגנה" הוקם בשנת 1460 בסגנון קלאסי. ככל הנראה השער נבנה על ידי אנטוניו גאמבלו אשר התבסס על תוכניותיו של יאקופו בליני. בשנת 1687 הוצבו בשני צידי השער פסלי אריות שהובאו מיוון. אחד האריות - המכונה כיום "אריה פיראוס" כוסה גרפיטי במהלך המאה ה-11 על ידי שכירי חרב מסקנדינביה ששמרו על הארסנאלה.

בשנת 1473 הוקם אגף חדש של הארסנאלה - "הארסנאלה החדשה ביותר" (*Arsenal Novissimo*) ובה קווי ייצור נוספים.

במאה ה-16 נבנו באסנאלה ספינות תותחים אשר לימים נעשה בהם שימוש בקרב לפאנטו.

מרבית הארסנאלה נהרסה בתקופת שלטונו של נפוליאון בונפרטה בעיר ונציה. לאחר הקמת איטליה המודרנית הפכו חלקים מהארסנאלה לבסיס חיל הים האיטלקי, וכן פועלים בה מכוני מחקר ומכון לשימור ספינות היסטוריות. חלק משטחי הארסנאלה משמשים את הביאנלה של ונציה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מספנות
קטגוריה:ונציה: מבנים
סן ג'ורג'ו מג'ורה

ממוזער|250px|שמאל|מבט על האי.
[ממוזער|250px|שמאל|מבט על האי מ[כיכר סן מרקו.]]
**סן ג'ורג'ו מג'ורה** (באיטלקית: **San Giorgio Maggiore**) הוא אחד מהאיים המצויים בלגונת ונציה. האי, המהווה חלק מרובע סן מרקו של העיר, נמצא דרומית לרובע, ומזרחית לאי ג'ודקה.

## היסטוריה
סן ג'ורג'ו מג'ורה היה אחד האיים המיושבים הראשונים בלגונת ונציה. לאחר ייסודה של העיר כונה האי "איסולה ממיה" על שם משפחת ממו אשר התגוררה בו.

בשנת 829 הוקמה באי כנסייה המוקדשת לגאורגיוס הקדוש, ושם האי שונה ל"סן ג'ורג'ו מג'ורה" (סן ג'ורג' הגדול) על מנת להבדילו מהאי סן ג'ורג' אין אלגה שבמזרח הלגונה.

בשנת 982 נוסד באי מנזר סן ג'ורג'ו על ידי המסדר הבנדיקטיני בעקבות תרומת שטחי האי למסדר על ידי הדוג'ה של ונציה טריבונו ממו.

בשנת 1566 הוקמה באי כנסיית סן ג'ורג'ו מג'ורה בתכנונו של אנדראה פלדיו.

בעקבות נפילתה של הרפובליקה של ונציה נסגר המנזר, ובשנת 1812 הוקם באי נמל ובסיסים צבאיים.

כיום ממוקמים באי הנהלת קרן צ'יני ומרכז אמנות.

## קישורים חיצוניים

* תצלומי האי

קטגוריה:איים בלגונת ונציה
נוף המכרות בקורנוול ובמערב דבון

שמאל|ממוזער|250px|מכרה בדיל בקורנוול
**נוף המכרות בקורנוול ובמערב דבון** (באנגלית **Cornwall and West Devon Mining Landscape**) כולל עשרה אתרי מכרות, בעיקר של בדיל, נחושת וארסן, הנמצאים במחוזות קורנוול ודבון, בדרום מערב אנגליה. מכרות אלו היו מן המכרות החשובים בעולם במהלך המהפכה התעשייתית, והיוו כשלעצמם מהפכה טכנולוגית חשובה. המכרות הוכרזו כאתר מורשת עולמית בשנת 2006.

## רקע היסטורי
במאה ה-18 ובמאה ה-19 חלו שינויים גדולים בנוף המחוזות קורנוול (Cornwall) ודבון (Devon), בקצה הדרום מערבי של אנגליה. השינויים חלו עקב פעולות כרייה נרחבת, בעיקר בעורקים עמוקים של בדיל ונחושת. התפתחות המכרות הביאה אחריה בנייה נרחבת: מתקנים מעל פני הקרקע, בתי יציקה, ערים חדשות, נמלים, ותעשיות נלוות. עד תחילת המאה ה-19 הופקו באזור שני שלישים מכמות הנחושת העולמית. בסוף המאה ה-18 הוחל גם בכריית ארסן, ובמכרות במזרח דבון ומערב קורנוול הופקה חצי מהכמות העולמית של יסוד כימי זה. 

המכרות בקורנוול ובדבון הובילו מהפכה טכנולוגית. מנועי קיטור חדשים, פרי המצאתם של ריצ'רד טרוויטיק וארתור וולף איפשרו כרייה לעומקים שלא ניתן היה להגיע אליהם לפני כן. מנועים אלה, בצד שיטת ההפעלה שלהם וכל דרך הפעלת המכרה, שהייתה חדשנית לאותה תקופה, יוצאו מקורנוול ודבון למכרות בכל רחבי העולם. "ייצוא" נוסף היה של כוח אדם: כבר מתחילת המאה ה-19 היגרו מספרים משמעותיים של כורים מן האזור לרחבי העולם, כדי לעסוק בכרייה במקומות שונים, תוך שימור המסורות האנגליות שלהם. קהילות רבות שנוסדו על ידי מהגרים מקורנוול ניתן למצוא כיום באוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה, מקסיקו, איי הבתולה הבריטיים, ספרד, וכן בחלקים אחרים של אנגליה, ויילס, סקוטלנד, אירלנד, איי התעלה, והאי מאן. 

תעשיית המכרות המשיכה להתקיים בקורנוול לאחר קריסת מחיר הנחושת בשנות ה-60 של המאה ה-19, והמוקד עבר לכריית בדיל. כריית מתכות בכלל הסתיימה בקורנוול ב-1998, עם סגירתו של מכרה הבדיל האחרון באירופה.

## אתר מורשת עולמית
שרידי המכרות בקורנוול ודבון הם עדות לתרומתם של מחוזות אלה למהפכה התעשייתית, שראשיתה בממלכה המאוחדת. מעבר לתרומה למהפכה התעשייתית, השפיעה הכרייה בקורנוול ודבון על הכרייה בעולם כולו: הטכנולוגיה שפותחה שם יוּצאה לעולם כולו.

ארגון אונסק"ו הכריז על המכרות בקורנוול ודבון כאתר מורשת עולמית, על פי שלושה מהמדדים שנקבעו: 
* קריטריון 2: המכרות בקורנוול ובדבון מציגים "שינוי חשוב בערכים אנושיים לאורך תקופת זמן... באמצעות פתרון יצירתי בתחום הטכנולוגיה";
* קריטריון 3: המכרות מציגים "עדות ייחודית... למסורת התפתחות... חברתית-כלכלית;
* קריטריון 4: המכרות הם "...דוגמה יוצאת דופן לסוג בנייה, ... וטכנולוגיה..." במהלך שלב חשוב ומשמעותי של ההיסטוריה של האנושות.

## קישורים חיצוניים

* אתר המכרות 
* תיאור תהליך הבחירה, באתר BBC 

קטגוריה:אירופה: מכרות
קטגוריה:קורנוול
קטגוריה:דבון (מחוז)
קטגוריה:אנגליה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:דבון (מחוז): גאוגרפיה
קטגוריה:קורנוול: גאוגרפיה
השעות היפות של דוכס ברי

**השעות היפות** (בצרפתית: **Belles Heures**) הוא ספר שעות שנכתב ואויר במאה ה-15 עבור ז'אן, דוכס ברי, בנו של ז'אן השני, מלך צרפת.

את הספר הזמין הדוכס מהאחים לימבור בשנת 1404, לאחר מות פטרונם הקודם, פיליפ השני, דוכס בורגונדיה, והיה ליצירתם הראשונה עבור דוכס ברי (לימים יצרו עבורו גם את ספר השעות העשירות מאוד).

הספר כולל איורים גדולים רבים (בגודל מלא שטח הדף) המתארים אירועים בחיי קדושים נוצריים ואירועים מהברית החדשה.

גודלו של הספר 23.8 על 17 ס"מ.

הספר מוצג כיום במוזיאון הקלויסטרז השייך למוזיאון המטרופוליטן בעיר ניו יורק שבארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

[ימין|ממוזער|250px|איור המתאר את [צליבת ישו.]]
קטגוריה:כתבי יד מאוירים
קטגוריה:כלכלה, חברה ותרבות בימי הביניים
קטגוריה:ספרות ימי הביניים
בז עצים

230px|שמאל|ממוזער|בז עצים במעוף
שמאל|ממוזער|230px|בז עצים במעוף

**בז עצים** (שם מדעי: *Falco subbuteo*) הוא עוף דורס מהסוג בז השייך למשפחת הבזיים.

## תפוצה
בז העצים נפוץ ברחבי אירופה (מלבד הצפון הרחוק) אסיה ואפריקה (חורף).

הוא מקייץ ומקנן שכיח למדי בחבל הים תיכוני ובנגב הצפוני, וחולף במספרים קטנים על פני כל הארץ. הוא שכיח למדי בצפון הארץ ובמרכזה, בעיקר בנופי פארק ובשטחי עיבוד בהם נישאים עצים. לעיתים חודר בז העצים לתחומי יישובים כפריים ואף לערים.

מקום החיות האופייני של בז העצים הוא נופים פתוחים למחצה, דוגמת מישורים ושדות עם עצים פזורים, יישובים כפריים עם עצים גבוהים וגם חורשים ויערות מעורבים עם שטחים פתוחים. לרוב נראה חג מעל לעצים או לשדות.

## מראה
אורך גופו של הבז נע בין 29 - 32 סנטימטרים, משקלו נע בין 130 - 320 גרם ומוטת כנפיו 74–84 סנטימטרים. הנקבה גדולה מהזכר.

כיפת הראש וחלקי הגוף העליונים אפורים - צפחתיים אחידים. בעורף מתבלטים כתמים בצבע בז' לבנבן היוצרים מעין קולר לא מושלם ומתחברים אל הסנטר, הגרון וצידי הצוואר שצבעם זהה. פאות שחורות יורדות מבסיס המקור אל הלחיים הלבנבנות. הגחון בגוון בז' מפוספס בצבעים שחומים. תת השת ונוצות הירך ערמוניים תחתית הכנף מנומרת בנקודות קטנות בצבעי בז' ואפור כך שמרחוק הוא נראה לרוב אפור.

## מזון
בז עצים טורף בעיקר של עופות להקניים כמו סנוניות וסיסים וכן עטלפים וחרקים מעופפים. בז העצים צד בעיקר בשעות בין הערביים ואף בלילה. זהו בז מהיר המנהל את הציד באמצעות מרדף אווירי אחר טרף. שיטת צייד נוספת שלו היא הבהלה של עופות נחים בידי משק כנפיים קולני ליד אתר לינה, מה שגורם לתבהלה והבז מנצל אותה לצלול אל העופות.

## רבייה
בז העצים מקנן בחודשים יוני - יולי.

בעונת החיזור בז העצים קולני מאוד. הוא מבצע מופעי חיזור מרהיבים תוך השמעת קול גבוה בן הברה אחת.

לרוב דוגר בז העצים בקינים נטושים של עורב אפור ולעיתים בקינים של דורסי יום אחרים. גודל התטולה הוא לרוב שלוש ביצים בצבע צהבהב מנומר בצפיפות בכתמים חלודיים. הנקבה דוגרת לבדה במשך כ-29 יום. הגוזלים בוקעים פקוחי עיניים ועטויי פלומה לבנה צפופה. הזכר מביא את המזון והנקבה מגישה אותו למקורם. הגוזלים פורחים מהקן בגיל 30 יום לערך וההורים ממשיכים לטפל בהם במשך חודש נוסף.

## ראו גם
*בזיים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:ארץ ישראל: בזיים
קטגוריה:בזיים
איתן נאוה

[שמאל|ממוזער|240px|קברי [מרדכי פרידמן ואיתן נאוה בחלקת חללי מלחמת ששת הימים בהר הרצל]]
**איתן נאוה** (י' בסיוון ה'תש"ד, 1 ביוני 1944 – כ"ז באייר ה'תשכ"ז, 6 ביוני 1967) היה צנחן מחטיבה 55 שנהרג בקרב על גבעת התחמושת במלחמת ששת הימים. על לחימתו בקרב הוענק לו עיטור הגבורה.

## קורות חייו
איתן נאוה נולד במושב השיתופי מולדת ב-1 ביוני 1944 לוולטר וקלרה נאוה, יוצאי גרמניה שעסקו בחקלאות. בנעוריו למד בבית-הספר היסודי במושב וסייע להוריו בעבודות המשק ובכל עבודה אחרת, בייחוד בכלים ממונעים ובטרקטורים, יש לו 4 אחים.

נאוה התגייס לצה"ל בפברואר 1962 והתנדב לחטיבת הצנחנים. כעבור שבעה חודשי אימון עבר ניתוח ברגלו, נפסל לצניחה וסווג כבעל בריאות לקויה. הוא הועבר להיאחזות הנח"ל אלמגור ושם הכיר את אשתו לעתיד. על חלקו בכיבוי שרפה שהתחוללה באוגוסט 1963 באזור אלמגור, קיבל צל"ש ממפקד החטיבה. לאחר השירות חזר למושב מולדת ונולד לו בן, כשנה לפני מלחמת ששת הימים.

בתקופת ההמתנה לקראת מלחמת ששת הימים, גויס והתאמן יחד עם חטיבתו בדרום לקראת צניחה באזור אל-עריש. עם פרוץ המלחמה התברר שאין בכך צורך והחטיבה הועלתה לירושלים לתגבר את הכוחות של פיקוד מרכז, כחלק מהקרב על ירושלים. ביום השני למלחמה, בקרב על גבעת התחמושת, גילה אומץ-לב ונהרג בקרב תוך חיפוי על חבריו הנלחמים בתעלות הקשר. על מעשה זה קיבל משר הביטחון את עיטור הגבורה.

בתיאור המעשה נכתב:

הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים. סיפור גבורתו הונצח בשיר גבעת התחמושת כשהבית השני מספר כיצד המפקד שולח את נאוה לחפות במקלע על הכוח המתקדם, ונאוה, אף שידע שהמעשה כרוך בפגיעה בלתי נמנעת, אינו מהסס לרגע ויוצא למשימה.

### גילוי קבלת צל"ש המח"ט
בארכיון גבעת התחמושת נמצא במהלך מחקר סרטון שציין כי היה אירוע באלמגור שבגינו זכו חיילים בצל"ש, ביניהם נאוה. לאחר מחקר בארכיון המושב מולדת נמצא מקור המוכיח כי נאוה זכה בצל"ש מח"ט משום שסייע בכיבוי שריפה בכורזים. צל"ש זה נשכח ונמצא לאחר שנים רבות.

בספר "מאריות גברו" של מפקדת הצנחנים הוקדש עמוד לתיאור תולדות חייו ולתיאור הקרב במהלכו נפל.

בנו הקריא את תפילת יזכור בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-69 של מדינת ישראל לזכרו, בטקס שנערך בנושא ירושלים - לציון 50 שנים לשחרורה, שבו לקח נאוה חלק.

## הנצחה
על שמו של נאוה נקרא רחוב בקריית גת.

## ראו גם
* יגאל ארד
* יעקב חץ

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* סיפור גבורתו באתר הגבורה
* מילות השיר גבעת התחמושת, באתר של יורם טהרלב
* השיר גבעת התחמושת מתוך אתר גבעת התחמושת, "באדיבות הד ארצי בע"מ"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מולדת (מושב): אישים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הגבורה במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מעוטרי חטיבה 55
קטגוריה:ישראלים שהקריבו את עצמם
קטגוריה:גבעת התחמושת
קטגוריה:מעוטרי צל"ש מפקד חטיבה
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת ששת הימים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967
קטגוריה:לוחמי חטיבה 55
מקאם שהאב א-דין

**מקאם שהאב א-דין** (ערבית: **مقام شهاب الدين**) בנצרת הוא מבנה מקאם המזוהה כקברו של שהאב א-דין, אחיינו של צלאח א-דין, שמצא את מותו בקרב קרני חיטין ב-1187. המקום נמצא מול חאן אל-באשה בדרום השוק העירוני בעיר ובסמוך לבזיליקת הבשורה. במקום שוכן מבנה קטן הנושא כיפה ירוקה ובו חדר בודד. פרוזדור חיצוני מוביל אל חצר קטנה וממנה עולה גרם מדרגות אל הגג, המשמש כמסגד.

## מסגד המריבה
המקום ניצב בליבם של עימותים וחיכוכים בלתי פוסקים בין האוכלוסייה הנוצרית לאוכלוסייה המוסלמית בנצרת, על רקע כוונתם של האחרונים להקים במקום מסגד. התוכנית אושרה על ידי ממשלת ישראל בשנת 1997, ובשל קרבתו הרבה לבזיליקת הבשורה התנגדו לה הנוצרים. המקום זכה לכינויים "מסגד המריבה" ו"כיכר המריבה", וביקורו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני בשנת 2000 מיקד את תשומת הלב העולמית לעניין. לבסוף קבעה הממשלה בחודש מרץ 2002, לאחר שבחנה את המלצותיה של ועדה מיוחדת בראשותו של שר הבינוי והשיכון נתן שרנסקי, כי המסגד לא יוקם באתר שבו ביקשו להקימו. תחת זאת הציעה הוועדה שבעה אתרים חלופיים להקמתו של המסגד. ההחלטה גררה תגובות גינוי מצידם של פוליטיקאים ערבים ואנשי דת מוסלמים. דובר הכנסייה הקתולית בישראל והקהילה הנוצרית המקומית הביעו קורת רוח.

בתגובה נבנה במקום מבנה בלתי חוקי, אך הוא נהרס ביום 1 ביולי 2003 לפי צו של בית המשפט המחוזי בנצרת. כאשר החלו דחפורי מינהל מקרקעי ישראל לבצע את מלאכת ההריסה, קרא המואזין במסגד למאמינים להגיע אליו ולהצילו. בתגובה הגיעו כמה עשרות אנשים למקום ובהם שניים מסגני ראש העיר נצרת, אך פעולת ההריסה שגובתה בנוכחותם של כ-500 שוטרים, התנהלה בשקט יחסי. התקרית היחידה שנרשמה במהלך האירוע הייתה פציעתו של שוטר באורח קל כתוצאה מדקירה.

המתיחות בין העדות בנצרת זכתה לאזכור בנאומו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר עת ביקר בעיר וערך מיסה בהר הקפיצה בשנת 2009.

## קישורים חיצוניים

* המקום באתר לשכת התיירות העירונית

תמונה:Makan shaab aldin0037.jpg|המסגד על הגג
קובץ:Shihab el din 2.jpg|ציטוט מהקוראן הקבוע מעל מבנה הקבר המבטיח להולכים אחר דת אחרת שאינה האסלאם, שהם מהמרים על הסוס הלא נכון
תמונה:Makan shaab aldin0036.jpg|הפרוזדור המוביל אל החצר
תמונה:Makan shaab aldin0035.jpg|חלון המבנה הפונה אל החצר


## הערות שוליים

קטגוריה:נצרת: מבנים
קטגוריה:נצרת: דת
קוטג' (מבנה)

שמאל|ממוזער|210 פיקסלים|קוטג'ים טוריים בגרמניה.
[שמאל|ממוזער|175|[איליה רפין, **קוטג' אוקראיני** (1880)]]

**קוטג**' הוא בית מגורים צמוד קרקע, עם חלקת גינה פרטית, לרוב בסביבה כפרית או בסביבה המדמה עצמה ככזו. קוטג' מאפשר לדיירים בו יותר פרטיות מאשר לדיירי בית משותף, אך פחות פרטיות מאשר לדיירי וילה.

## בישראל
[255 פיקסלים|ממוזער|שמאל|קוטג'ים ב[שכונת רמות (באר שבע)|שכונת רמות בבאר שבע. מימין קוטג' דו משפחתי, שרק חציו השמאלי הורחב במהלך השנים. משמאל, קוטג' שטרם הורחב. רמות הישנה נבנתה בתחילת שנות התשעים בחופזה, כדי לסייע בקליטת גל העלייה.]]
בישראל משתמשים בביטוי לתיאור בית מגורים הצמוד לאחד או יותר מגבולות המגרש שלו. בדרך כלל הוא נבנה בצמוד לבית מגורים זהה, או למספר בתים. בכך הוא נבדל מהווילה שהיא בית מגורים צמוד קרקע המוקף שטח אדמה.

קוטג' נפוץ הוא **קוטג' דו-משפחתי**: בית החולק קיר משותף עם בית אחד נוסף. בדרך כלל ייבנו בו זמנית על ידי קבלן אחד לפי תוכנית דומה. קוטג'ים חד ודו-משפחתיים, נפוצים בישראל, באזורי בנה ביתך.

קוטג' מסוג אחר הוא **קוטג' טורי** - בית צמוד קרקע אשר הוא חלק מקומפלקס הכולל לפחות שלושה בתים צמודי קרקע הצמודים זה לזה, ובנויים בשורה. בניגוד לבית טורי, בקוטג' טורי אין דירות מעל דירות אחרות ולכל דירה יש שטח גינה פרטי משלה.

בניית קוטג' במקום וילה מאפשרת שימוש יעיל יותר בקרקע, דבר אשר מוזיל את מחירו של הבית והופך אותו למוצר בר השגה עבור אנשים רבים יותר. הדבר נכון במיוחד, כשמדובר בקוטג'ים קטנים, שיש להם רישיונות להרחבת המבנה. זוג צעיר או עולים חדשים יוכלו הרבה פעמים להרשות לעצמם קנייה של קוטג' קטן בעיר ספר, תוך מחשבה, שכאשר הם יתבססו מבחינה כלכלית, הם ירחיבו את ביתם.

ישנם גם קוטג'ים הצמודים למגדלי מגורים. בדרך כלל זה משום, שבמקור היו במקום שני קוטג'ים והשכונה הייתה שכונה צדדית בעיר. לאחר שהעיר התפתחה והשכונה הפכה למרכזית, אחד מהם נהרס ותחתו נבנה מגדל מגורים.

### שיכוני שטיח
"שיכוני שטיח" הם דגם של שיכונים, שנבנה בישראל בסוף שנות החמישים, בעיקר בבאר שבע. שיכוני שטיח הם שיכונים של קוטג'ים טוריים, קטנים משמעותית מהמקובל, עם חצרות קטנות משמעותית מהרגיל (סך כל מגרש משפחתי פחות ממאה מטר מרובע, במקום רבע דונם, כמקובל), בהם החצרות מגודרות בקירות גבוהים ובין הקוטג'ים ישנם שבילים להולכי רגל, ברוחב שלושה מטרים. הקוטג'ים יכולים להיות חד קומתיים או דו קומתיים. בחלק מהמקרים, חלק מהקומה השנייה של הקוטג'ים, מקרה לסירוגין את השביל שבין הקוטג'ים. זו שיטת בנייה זולה ומהירה, עבור אוכלוסייה ענייה יחסית, על קרקע זולה, ש**לא** הופכת את השיכון לשכונת מצוקה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בית מגורים צמוד קרקע
חימנסיה לה פלאטה

**קלוב דה חימנסיה אי אסגרימה לה פלאטה** (בספרדית: **Club de Gimnasia y Esgrima La Plata**, מועדון ההתעמלות והסיף לה פלאטה) הוא מועדון כדורגל מהעיר לה פלאטה שבארגנטינה. המועדון משחק במסגרת ליגת העל הארגנטינאית, והוא השתתף ב-90 מעונותיה.

למועדון יריבות עתיקה עם המועדון השני בעיר, אסטודיאנטס דה לה פלאטה, ומשחק הדרבי ביניהם מכונה "אל קלאסיקו פלאטנסה". המשחק הרשמי הראשון בין הקבוצות נערך ב-27 באוגוסט 1916, במסגרת ליגת העל, והוא הסתיים בתוצאה 1-0 לחימנסיה.

## תארים והישגים
* אליפות הליגה השנייה בכדורגל הארגנטינאי בשנת 1915
* אליפות ליגת העל הארגנטינאית בשנת 1929 (עידן חובבני).
* זכייה ב-קופה סנטנריו בשנת 1994
* סגנות הליגה בשנים: 1924 (חובבנים), קלאוסורה 1995, קלאוסורה 1996, אפרטורה 1998, קלאוסורה 2002, אפרטורה 2005
* אליפות הליגה השנייה בכדורגל הארגנטינאי בשנים 1944, 1947 ו- 1952.

## שחקנים בולטים
* רוברטו סוסה
* פדרו טרוגליו
* גיז'רמו בארוס שלוטו
* לוקאס ליכט

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל ארגנטינאיות
קטגוריה:לה פלאטה: ספורט
קטגוריה:פרובינציית בואנוס איירס: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1887
קטגוריה:לה פלאטה: מועדוני כדורגל
כריתת כיס המרה

**כריתת כיס המרה** (**cholecystectomy**, **כוֹלֵצִיסְטֶקְטוֹמִיָּה**) היא ניתוח לכריתה של כיס המרה. פעמים רבות הוא מבוצע עקב סיבוכים של אבני כיס מרה.

## רקע
כריתת כיס מרה מבוצעת במקרה של תסמינים חמורים ביותר המצביעים על אבנים בכיס המרה, או במקרה של דלקת חריפה בכיס המרה. הניתוח מבוצע במקרים בהם אין בעיות קרישת דם, בעיות במערכת החיסונית, או בעיות אחרות שעלולות לגרום לסיבוכים. במקרה של דלקת רצוי לדחות את הניתוח עד שהדלקת תחלוף. גם אחרי שהדלקת נעלמת לרוב תדחה הכריתה בחודשיים ואף יותר. אם במהלך דלקת נוצר נקב בכיס המרה, מופיע נמק, או מתפתחת מורסה, הצורך בכריתת כיס המרה עולה.

## אבחנה של אבני מרה ודלקת בכיס המרה
אולטרסאונד היא שיטת אבחון מצוינת לאבני מרה. באבחון של דלקת חריפה של כיס המרה מסתמכים בעיקר על התסמינים הכוללים כאב הגובר במהירות ומחמיר בעת נשימה עמוקה, בחילה והקאה, התקשות שרירי הבטן בצד ימין, חום גבוה מהנורמלי שעולה בהדרגה. תסמינים של סיבוכים (ניקוב בכיס המרה, נמק או מורסה) הדורשים ניתוח: חום גבוה מאוד, רעידות, חסימת מעיים ועלייה בתוך שעות ספורות בספירת תאי הדם הלבנים. האבחנה מצריכה ספירת  דם, בדיקת כימיה בדם, בדיקות תפקודי כבד (GGT ,GOT ,GPT) ובדיקת האנזים עמילאז. התפתחות שיטות הפעולה הכלים והמכשור, כדוגמת הלפרוסקופיה, צמצמו את ניתוחי כריתת כיס המרה ובמקרים בהם יש צורך בניתוח הוא מבצע באמצעות לפרוסקופ.

## ביצוע הניתוח
כאשר הניתוח מתבצע בשיטה הפתוחה, ללא לפרוסקופיה, חותכים את חלקה הימני של הבטן, המנתח בוחן את צינור המרה ומוציא ממנו, לרוב, את האבנים שנתקעו בו. במקרה של עמילאז גבוה המנתח יבחן גם את הלבלב.

בחלק משמעותי של הניתוחים מתגלה כולסטרולוזיס של כיס המרה.

## התאוששות
לאחר הניתוח יוכנסו לגוף נקזים לניקוז עודף נוזלים מאזור הניתוח. לפעמים יש גם צורך בצינור לניקוז המרה. לאחר שלושה ימים יחזור המנותח לאכול ולשתות כרגיל, עד אז יקבל מזון דרך הוריד. השהות בבית החולים נמשכת לכל היותר עשרה ימים. 

כריתת כיס המרה אינה פוגעת בהרגלי האכילה ואינה פוגמת בייצור המרה. לאחר הכריתה, המרה מופרשת ישירות מהכבד לתריסריון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כריתת איבר
ממבה

[250px|שמאל|ממוזער|[ממבה ירוקה מזרחית]]
**מַמְבָּה** (שם מדעי: *Dendroaspis*) הוא סוג נחש אפריקני זריז וארסי מאוד. הממבה שייכת למשפחת הפתניים הכוללת גם את הסוגים קוברה, טאיפן ופתן. הממבה השחורה היא הנחש הארסי הארוך באפריקה, ולה ארס קטלני הפוגע בעצבים ובלב. קיימות אגדות וסיפורים רבים באפריקה אודות נחשים אלו. לפני קיומו של הנסיוב נגד ארס, הכשה על ידי ממבה הסתיימה באחוזי מוות גבוהים. להכשת ממבה שחורה לא מטופלת יש 100% סיכוי תמותה, אך כיום מקרי מוות נעשו נדירים הרבה יותר עם זמינותו של הנסיוב.

## התנהגות
מרבית מיני הממבות הם שוכני עצים, אולם הממבה השחורה היא יבשתית. הממבות צדות במשך היום: הן צדות באופן אקטיבי יונקים קטנים, ציפורים ולטאות, וחוזרות למאורה שלהם בערב. 

הממבות קרובות של הקוברה (משפחת הפתניים), כאשר הן מאוימות הן מותחות מן "צווארון" בדומה לקוברה, אך קטן ממנו. 

רבים מאמינים שהממבה השחורה תרדוף ותתקוף בני אדם. אולם, אמונה זו היא כנראה חוסר הבנה למהירות בה החיה נעה. הממבה השחורה משתמשת בדרך כלל במהירות שלה לברוח מאיומים. האדם הוא הצייד הראשי שלהם, ולא הטרף שלהם; הממבות מנסות להתחמק ממגע עם בני האדם לרוב.

## ארס
כל מיני הממבות ארסיים מאוד. הארס שלהם מכיל ברובו רכיבים נוירו-טוקסינים (רעל עצבים). בנוסף לכך הארס שלהם מכיל גם רכיבים קרדיו-טוקסינים הפוגעים בפעילות שריר הלב. מידת הרעילות של הארס של פרט מסוים בתוך המין או התת-מין משתנה בהתאם למספר גורמים, ובכלל זה האזור הגאוגרפי בו מצוי. אפילו מזג האוויר והגובה בו הוא שוכן יכולים להשפיע על מידת הרעילות. הכשה יכולה להיות קטלנית לאדם ללא טיפול רפואי ושימוש בנסיוב מתאים.

ממבה ירוקה מזרחית, ממבה ירוקה מערבית וממבה ג'יימסונית מכילים ארס הדומה בהרכבו ובהשפעתו לזו של הממבה השחורה. אולם, מכיוון שמידת הרעילות של הארס שלהם נמוכה יותר (בהתבסס על מדד LD50), והמזג שלהם לרוב לא אגרסיבי כמו של הממבה השחורה, וכמו כן שלושת המינים הללו לא מזריקים כמות ארס רבה כמו הממבה השחורה, לכן ההכשות שלהם מסוכנות פחות באופן יחסי. 

לפני השימוש בנסיוב, התאפיינה כל הכשה מכל אחד ממיני הממבה באחוזי תמותה גבוהים.

## מינים
בסוג זה 4 מינים: שלושה מינים של ממבה ירוקה והממבה השחורה. הצבע שחור בא לתאר את פנים הלע של הנחש ולא את צבעו שבגוון חום או אפור.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1848
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הרמן שלגל
קטגוריה:פתניים
הרב אליס

**מיטשל הרברט "הרב" אליס** (באנגלית: **Mitchell Herbert "Herb" Ellis**, 4 באוגוסט 1921 - 28 במרץ 2010) היה גיטריסט ג'אז אמריקאי.

## שנים ראשונות
אליס האזין לג'אז ששמע ברדיו מאז ילדותו בפרמרסויל ליד דאלאס והתנסה בנגינה בגיטרה כילד וכנער, בנוסף לבנג'ו ומפוחית. ב-1940 התכוון ללמוד מוזיקה באוניברסיטת צפון טקסס ולהתמחות בקונטרבס, כיוון שלא הייתה קיימת אז תוכנית לגיטרה. אולם לאחר שישה חודשים בלבד נאלץ לעזוב את הלימודים כתוצאה ממחסור כספי והחל להופיע עם להקה מקנזס. ב-1943 הצטרף לתזמורתו של ג'ימי דורסי ושם ניתנה לו לראשונה ההזדמנות לנגן מספר קטעי סולו. הוא נדד עם הלהקה שהופיעה בתכיפות גדולה באולמי ריקודים ומועדונים ברחבי ארצות הברית וצבר ניסיון, ביטחון והכרה. ב-1947 פרש מהביג בנד של דורסי יחד עם הבסיסט ג'ון פריגו והפסנתרן לו קרטר. יחד יצרו שלישיית גיטרה-בס-פסנתר, בשם *The Soft Winds*. ההרכב התקיים עד 1952, אז החליף אליס את ברני קסל בטריו של אוסקר פיטרסון.

## שלישיית אוסקר פיטרסון
שלישיית אוסקר פיטרסון כללה את פיטרסון בפסנתר, את ריי בראון בבס ואת הרב אליס בגיטרה והתקיימה בהרכב זה מ-1952 ועד 1958. סקוט יאנאו, מבכירי מבקרי הג'אז בארצות הברית קרא לטריו "אחת משלישיות הפסנתר-בס-גיטרה הזכורות ביותר בהיסטוריה של הג'אז". הייתה זו שלישייה ייחודית בזמנה, תקופת ההפרדה הגזעית, כיוון שאליס היה נגן לבן ושני עמיתיו אפרו-אמריקאים. בנוסף להקלטות כשלישייה עצמאית היוותה השלישייה גם "חטיבת קצב" בהקלטות חברת Verve, בין היתר ליוו את סטן גץ, בן ובסטר, דיזי גילספי, רוי אלדרידג' ואחרים, בראשם תקליטי האיחוד של הצמד אלה פיצג'רלד ולואי ארמסטרונג (יחד עם המתופף באדי ריץ'). 

השלישייה נסעה רבות ברחבי ארצות הברית ואירופה והופיעה גם במסגרת "ג'אז בפילהרמונית".

## לאחר ימי הטריו
ב-1959 עזב אליס את הטריו וחבר לאלה פיצג'רלד, עמה יצא לסיבוב הופעות ארוך ברחבי העולם.

סגנונו של אליס הושפע מאוד מזה של צ'ארלי כריסטיאן, דבר שהוכר על ידיו ואף הונצח בתקליטו מ-1960, *Thank you, Charlie Christian*.

לאחר תום הסיור עם פיצג'רלד בשלהי 1960, התיישב אליס בלוס אנג'לס בכוונה לנוח ולהתפרנס מנגינה בסרטים ובטלוויזיה. הוא ניגן במופעי טלוויזיה רבים, תוכניות אירוח ותוכניות מוזיקה והשתתף בפסקוליהם של עשרות סרטים.

בשנות השבעים הופיע והקליט אליס בתחילה עם הגיטריסט ג'ו פאס ולאחר מכן בשלישיית גיטרה יחד עם ברני קסל וצ'ארלי בירד, יחד נקראו *The Great Guitars*. עשור זה היה פורה ביותר עבור אליס ששיתף פעולה גם עם קאונט בייסי, ריי בראון, קולמן הוקינס ואחרים. בנוסף הקליט סרטי וידאו ללימוד גיטרה. הוא נע בין סגנונות ג'אז שונים מסווינג ועד בי בופ דרך ג'אז של "החוף המערבי" ו"Cool Jazz".

לאחר 37 שנות שימוש בגיטרה של חברת גיבסון הוציאה החברה דגם מיוחד על שמו. 

אליס המשיך לנגן במסגרות שונות, עם הרכבים שונים ובפסטיבלים רבים, בין היתר בהופעת איחוד של *The Soft Winds* בנובמבר 1995.

מת מאלצהיימר בביתו בלוס אנג'לס בגיל 88.

## לקריאה נוספת

* Berendt, Joachim E., **The Jazz Book: From Ragtime to Fusion and Beyond**, Lawrence Hill and Company, 1982 
* Britt, Stan, **The Jazz Guitarists**, Blandford Press, 1984
* Down Beat, May 6, 1965; August 1991; April 1992


## קישורים חיצוניים

* הרב אליס באתר classic jazz guitar 
* הרב אליס באתר Musician Guide 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נגני ג'אז: גיטריסטים
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1921
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010