open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לוץ שוורין פון קרוזיק

**יוהאן לודוויג "לוץ" גראף שוורין פון קרוזיק** (בגרמנית: **Johann Ludwig "Lutz" Graf Schwerin von Krosigk** ; 22 באוגוסט 1887 – 4 במרץ 1977) היה פוליטיקאי גרמני שמרני שכיהן בממשלות גרמניה האחרונות של רפובליקת ויימאר ולאחר מכן כשר האוצר במהלך כל תקופת שלטון המפלגה הנאצית. לאחר התאבדותו של יוזף גבלס, שימש בתפקיד ראש השרים במסגרת ממשלת פלנסבורג, שהתיימרה לשלוט בגרמניה בשבועות הראשונים של מאי 1945.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
קרוזיק נולד בתור **יוהאן לודוויג פון קרוזיק** בראטמנסדורף שבממלכת סקסוניה אך נודע בשמו הפרטי "לוץ", קיצור חיבה של השם לודוויג. למד משפטים ומדע המדינה בהאלה, בלוזאן ובאוניברסיטת אוקספורד ובמלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הגרמני, הגיע לדרגת אובר-לויטננט (סגן) ועוטר בצלב הברזל.

ב-1918 נשא קרוזיק לאישה את הברונית ארנגרד פון פלטנברג, איתה היו לו ארבעה בנים וחמש בנות. ב-1925 אומץ על ידי דודו הרוזן אלפרד פון שוורין ואימץ בעצמו את שם המשפחה שוורין פון קרוזיק כך שלאחר מות דודו הפך לרוזן פון שוורין. מאחר שתוארי האצולה חוסלו על ידי רפובליקת ויימאר, הוסיף את התואר "גראף" (רוזן) לשמו החוקי, והפך ל**יוהאן לודוויג גראף שוורין פון קרוזיק**.

### פעילות ציבורית
[ממוזער|שוורין פון קרוזיק ב[משפטי נירנברג]]
בתור שמרן שאינו משתייך לאף מפלגה, שוורין פון קרוזיק, התמנה לשר האוצר על ידי פרנץ פון פאפן ב-1932 והמשיך בתפקידו לבקשת הנשיא, פאול פון הינדנבורג, תחת קורט פון שלייכר והמשיך בכהונתו לכל אורך תקופת השלטון של המפלגה הנאצית.

במסגרת תפקידו, פון קרוזיק חתם על מספר חוקים בשנת 1933 שסילקו את יהודי גרמניה מן החיים הכלכליים. הוא היה אחד מן המארגנים את ניצולם הכלכלי של השטחים הכבושים על ידי גרמניה במזרח בזמן מלחמת העולם השנייה. כבר ב-1945 התייחס בטורים בעיתונות ל"מסך הברזל" היורד וחוצה את יבשת אירופה, מונח אותו שאל מנאומיו האנטי-סובייטים של יוזף גבלס ושלבסוף הועתק גם על ידי וינסטון צ'רצ'יל.
[250px|ממוזער|שמאל|הקבינט הראשון של היטלר, 1933: [אדולף היטלר|היטלר, גרינג, פון פאפן, **שוורין פון קרוזיק**, וילהלם פריק, פון בלומברג, הוגנברג]]

ב-1 במאי 1945, בעקבות התאבדותו של יוזף גבלס, התמנה לתפקיד ראש השרים בממשלת פלנסבורג (ממשלה זמנית של בכירים בממשל הנאצי, שניסו לקיים רציפות שלטונית לאחר התאבדותו של היטלר) על ידי הנשיא קרל דניץ. דניץ ושוורין פון קרוזיק ניסו לנהל משא ומתן לשביתת נשק עם בעלות הברית המערביות תוך כדי המשך הלחימה נגד צבא הסובייטי, אבל הממשלה לא הוכרה על ידי בעלות הברית והתפרקה כאשר חבריה נתפסו על ידי כוחות בריטיים ב-23 במאי 1945 בפלנסבורג.

פון קרוזיק נשפט באפריל 1949 במשפט השגרירים, נמצא אשם בביזת רכושם של מגורשים יהודים, הורשע כפושע מלחמה ונידון לעשר שנות מאסר. הוא עצמו קיבל את חומרת העונש בטענה שמדובר בעונש צודק על מצפונו שקהה וסומם. הוא ריצה את עונשו בכלא לנדסברג, אולם שוחרר כבר בינואר 1951 במסגרת גל חנינות.

שנים מאוחר יותר כתב שוורין פון קרוזיק מספר ספרים על מדיניות כלכלית, ואף שתי גרסאות של זכרונותיו.

שוורין פון קרוזיק הלך לעולמו בגיל 89 בעיר אסן.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר מוזיאון ברלין 
* 

קטגוריה:שרי ממשלת גרמניה הנאצית
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:שרי החוץ של גרמניה הנאצית
קטגוריה:שרי האוצר של גרמניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לוזאן
קטגוריה:אנשים שהורשעו על ידי בית הדין הבין-לאומי בנירנברג
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1887
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1977
ממלכת סקסוניה

**ממלכת סקסוניה** (בגרמנית: **Königreich Sachsen**) הייתה ממלכה שהתקיימה בין השנים 1806–1918 כחברה עצמאית במסגרת הקונפדרציה של הריין. בשנת 1871 שויכה לאימפריה הגרמנית והתקיימה כמדינה חופשית במסגרתה עד תום מלחמת העולם הראשונה וויתורו של מלך סקסוניה פרידריך אוגוסט השלישי על כס המלוכה בשנת 1918. בשטחה מתקיימת כיום מדינת סקסוניה בשטח גרמניה.

## היסטוריה
סקסוניה התקיימה כאלף שנים, עד 1806, במסגרת האימפריה הרומית הקדושה כנסיכות הבוחר מסקסוניה, ובראשה עמד נסיך בוחר. עם התפרקות האימפריה, בעקבות קרב אוסטרליץ, ניתן לה מעמד של ממלכה עצמאית בתמיכת צרפת. הנסיך הבוחר שעמד בראשה באותה עת היה למלך סקסוניה, פרידריך אוגוסט הראשון. בעקבות תבוסת פרוסיה בקרב ינה ובקרב אאורשטדט, באותה שנה הצטרפה סקסוניה לקונפדרציה של הריין ונותרה חברה בה עד לפירוקה ב-1813 בעקבות קרב לייפציג. בקרב זה תמך מלך סקסוניה בצרפת ובעקבות החלטתו ננטש על ידי חייליו ונלקח בשבי על ידי פרוסיה. שטח הממלכה נחלק ו-57% ממנו הועברו לידי פרוסיה כפרובינציית סקסוניה הפרוסית, בעוד יתרתו נותרה על כנה והמלך הושב לעמוד בראשה. עם הקמת הקונפדרציה הגרמנית הצטרפה הממלכה לשורותיה.

במלחמת אוסטריה–פרוסיה בשנת 1866 נתנה סקסוניה את תמיכתה בידי אוסטריה, ושלחה את צבאה להילחם לצד אוסטריה בבוהמיה ולא השאירה אותו להגן על שטחה. בתחילת הלחימה, ב-17 ביוני 1866 נכנסו כוחות פרוסיה לסקסוניה וכבשו אותה. בסיום הלחימה ביקשה אוסטריה מפרוסיה שלא לספח את סקסוניה כמחוות כבוד, ופרוסיה נעתרה לבקשה, והותירה את סקסוניה כמדינה עצמאית. מאוחר יותר באותה שנה הצטרפה סקסוניה על דעת עצמה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. מלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1871 הובילה לשיוך חברות הקונפדרציה אל האימפריה הגרמנית ומלך סקסוניה יוהאן נותר בתפקידו והוכפף לקיסר האימפריה הגרמנית. 

בתום מלחמת העולם הראשונה פרש וילהלם השני, קיסר גרמניה מתפקידו וויתר על כס המלוכה. מלך סקסוניה פרידריך אוגוסט השלישי הלך בעקבותיו והביא לפירוק ממלכת סקסוניה וצירופה אל רפובליקת ויימאר.

## מלכי סקסוניה
* פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה (1806–1827)
* אנטון, מלך סקסוניה (1827–1836)
* פרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה (1836–1854)
* יוהאן, מלך סקסוניה (1854–1873)
* אלברט, מלך סקסוניה (1873–1902)
* גאורג, מלך סקסוניה (1902–1904)
* פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה (1904–1918)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סקסוניה: היסטוריה
קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי גרמניה
קטגוריה:מדינות הקונפדרציה של הריין
קטגוריה:מדינות הקונפדרציה הגרמנית
קטגוריה:מדינות הקונפדרציה הצפון-גרמנית
קטגוריה:האימפריה הגרמנית: מדינות
קטגוריה:בית וטין
קטגוריה:מדינות שנוצרו בידי נפוליאון
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1918
ברון

ממוזער|כתר של ברון באצולת הממלכה המאוחדת
**בָּרוֹן**, או בגרסה הנשית **ברונית**, הוא תואר כבוד לאצילים המקובל באחדות ממדינות אירופה, בדרך כלל ארצות מערב אירופה. תואר אצולה זה מיוחס בדרך כלל כתואר פאודלי. מקור השם במילה הפרנקית baro שמשמעותה "אדם חופשי, לוחם". מילה זאת התמזגה עם המילה beorn באנגלית העתיקה שמשמעותה "אציל". בימי הביניים המוקדמים התואר ברון היה שווה לוסאל. במאה ה-13 כונו ברונים כל שכבת האצולה. בבריטניה היו קיימים, למשל, "ברונים גבוהים" ו"ברונים נמוכים" בהיררכיה של האצולה. 

במאה ה-14 התגבשה סופית ההייררכיה הפאודלית של בני האצולה: התואר ברון הוא הנמוך ביותר, מתחת לויקונט ומעל האביר (שהוא אציל חסר תואר). במאה ה-14 הוכנס תואר אצולה חדש - ברונט, בין הברון והאביר. במאה ה-19 העניק נפוליאון ה-1 את התואר ברון לפקידים ולאנשי כמורה וראשי ערים בעלי רכוש מעל 15000 פרנק. התואר ברון עובר בירושה לכל בניו של הברון ומכאן הריבוי של בני תואר אצולה זה. במאה ה-20 הברונים בבריטניה קיבלו תואר לורד ונכנסו לבית הלורדים.

במרחב הגרמני מקבילה לתואר הברון דרגת "פרייהר".

## ברונים מפורסמים
* הברון מינכהאוזן
* הברון פייר דה קוברטן
* הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד
* "הברון האדום" מנפרד פון ריכטהופן
* הברון מוריס דה הירש (Moritz, Freiherr Von Hirsch Auf Gereuth)
* הברון יוסף גינצבורג
* הברון אוכס פון לרכנאו
* הברון של לה ברד ושל מונטסקייה
* הברון פליקס דה מנשה
* הברון מתיאש צ'אני
*הברון עילי ברון

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:פיאודליזם
קטגוריה:תוארי אצולה
מצחתה מתיאנתי

**מצחֶתָה מתיאנֶתי** (בגאורגית: **მცხეთა-მთიანეთი**) הוא מחוז במזרח גאורגיה. המחוז גובל מצפון ברוסיה, ממזרח בקאחתי, ממערב בכארתלי הפנימית ומדרום הוא גובל בכארתלי תחתית ובטביליסי רבתי. המחוז הוא חלק מהמחוז ההיסטורי כארתלי, והוא מחולק לחמש נפות: נפת אחלגורי, נפת דושתי, נפת תיאנתי, נפת מצחתה, נפת קאזבגי.

## גאוגרפיה
120px|ממוזער|ימין|שושנת העמקים הקווקזית בגאורגיה
האזור עשיר ומגוון מבחינת החי והצומח. בשטח המחוז נכללים שמורות הטבע שמורת הטבע של קאזבגי ושמורת הטבע של סאגוראמו. החלק הקדמי של ההרים מכוסה בעיקר בתערובת של שיחים קוצניים ועצים. עצי אלה לבנה ואלון נמצאים בעיקר בחלקים הנמוכים של ההרים כשעצי האשור בחלקים הגבוהים. ניתן גם למצוא סוגים שונים של עצים מחטניים יחד עם עצי אורן במחוז. שדות אלפיניים ותת-אלפיניים מעל לאזור המיוער של ההרים. שושנת העמקים הקווקזית ניתן למצוא בדרך כלל במדרונות הצפוניים של ההרים כאשר את הערער גדל על המדרונות הדרומיים. בחלקים מסוימים ניתן למצוא עצי שדר וצפצפות בכמויות קטנות כמו גם גבתונים צהובים וסוגים שונים של תבואה. בתוך היער מכוסה הקרע במספר סוגי מרבדי פרחים, בהם פעמוניות, ורדים ועוד.

שיחי היפופיאה נמצאים בעיקר בחורשת תרגי. החי במזרח המחוז כולל: יעלים קווקזיים הנמצאים בעיקר בחבסורתי. בחלק התחתון של אזור היערות ניתן עדיין למצוא איילים וכן טורפים כמו דוב חום, זאבים, שועלים, דלקים (ממשפחת הסמוריים), גיריות, סמורים ושונרים (במקרים נדירים). תנים, ארנבים וסנאים ניתן למצוא בעיקר ביערות שבחזית ההרים כשבערבות ניתן למצוא מספר רב של עכברים ונברנים.

ישנם מספר סוגי דגי מים מתוקים במחוז שנמצאים בנהרות המחוז. ביניהם: טרוטות, קרפיונים ואחרים.

## היסטוריה

עד להכרזת העצמאות של גאורגיה, בשנת 1991, היה המחוז חלק מהמחוז ההיסטורי כארתלי. 

בשטח המחוז נכללים את המחוזות ההיסטוריים:

* כארתלי הפנימית
* חבסורתי
* ארצו-תיאנתי
* פשאבי
* מתיאולתי
* גודאמקארי
* כניסחבי
* בזלתי

## חלוקת יישובים לפי גודל
[שמאל|ממוזער|350px|מרחב הר קזבק והכפר [סטפנצמינדה|קזבגי-סטפנצמינדה בצפון המחוז במבט ממלון רומס-הוטל]]

* ערים: 2 (מצחתה,דושתי)
* עיירות: 7 (זאהֶסי, אחלגורי, ז'ינוואלי, פאסנאורי, תיאנתי, סיוני, סטפנצמינדה)
* כפרים: 606. ביניהם 45 כפרים לא מיושבים, 77 יישובים הכוללים 10 תושבים ופחות, ישוב אחד שכולל כ-5000 תושבים ועוד 483 כפרין מאוכלסים.

## מושלי המחוז
1998 – קוֹבָּה בּוּצ'וּקוּרי
2002 – ארמָז שָמַנאוּרי
2004 - דוד בָּשאלישווילי 
2004 – גיאורגי חאצ'ידזֶה 
2005 – ואסיל מאר'לָפֶּרידזֶה
2008 - צֶזאר צ'וֹצֶ'לי

## אתרים

* ארמאזי
* עיר-מוזאון מצחתה
* מנזר אנאנורי
* מנזר זדאזני
* קומפלקס המנזרים לרגוויסי
* מנזר שיומע'וימי
* שאטילי
* כנסיית גרגטי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גאורגיה: מחוזות
קטגוריה:כארתלי
התזמורת הקאמרית רמת גן

**התזמורת הקאמרית רמת גן** היא תזמורת קאמרית ישראלית אשר נוסדה בשנת 1955 על ידי המנצח מיכאל טאובה. מיד עם ייסודה פנה טאובה אל פאול בן-חיים וביקשו לכתוב יצירה מתאימה לתזמורת החדשה. בן-חיים נענה לבקשה והלחין ב-1956 את "מוזיקה לכלי קשת", יצירה שחמשת פרקיה מבוססים על נושא אחד. באותה שנה גם ניגנה תזמורת רמת גן את יצירתו של אלכסנדר אוריה בוסקוביץ', "שישה קטעים לבני הנעורים", שעובדה למענה.

בשנת 1957 ניגנה התזמורת בביצוע בכורה את "חזיונות" של עדן פרטוש, בניצוח מיכאל טאובה ועם החלילן חנוך תל אורן. אותה שנה גם הזמין מיכאל טאובה אצל פרטוש יצירה לחליל, פסנתר ותזמורת כלי קשת, המבוססת על נושאים תימניים. 

בשנת 1958 ביצעה התזמורת הקאמרית רמת גן את "מוזיקת אבל" של עדן פרטוש בעיבודה הסימפוני, בניצוח גארי ברתיני ועם עוזי ויזל בצ'לו סולו. בביצוע הבכורה ניגנו אותה עדן פרטוש (ויולה) ואילונה וינצה-קראוס (פסנתר). 

בשנת 1978 כתב חנוך יעקבי לתזמורת הקאמרית רמת גן גרסה חדשה של יצירתו, "כינור היה לדוד", שחיבר במקור לכבוד הכרזת המדינה בתש"ח. היצירה נכתבה במקור לויולה ופסנתר ועובדה לויולה ותזמורת כלי קשת. הסולן בקונצרט זה היה זאב שטיינברג. עוד קודם לכן, בשנת 1959 השמיעה התזמורת, בניצוח מיכאל טאובה, בביצוע בכורה את "פרטיטה ישראליאנה" של יעקבי.

בין השנים 1960 ל-1967 ניהל את התזמורת הקאמרית רמת גן המנצח סרג'יו קומיסיונה. המנצח הישראלי אביב רון הוא המנהל המוזיקלי הנוכחי של התזמורת משנת 1996 ועד היום. התזמורת הקאמרית רמת גן מופיעה באולמות שונים בעיר, בין השאר בתיאטרון ראסל ובתיאטרון רמת גן.

בשנת 2005 חגגה התזמורת הקאמרית רמת גן 50 שנה להיווסדה והיא ממשיכה בפעילות ענפה בתחומי מוזיקה שונים, בין השאר בתוכניות מוזיקליות לילדים ונוער.

## קישורים חיצוניים

* התזמורת הקאמרית רמת גן באתר עיריית רמת גן
* 

רמת גן
תזמורת
דרמבוי

**דרמבוי** (בגאלית סקוטית: **Drambuie**) הוא ליקר העשוי מדבש, ויסקי סקוטי, תערובת תבלינים ועשבי תיבול.

דרמבוי מיוצר באי סקאי בסקוטלנד, ומקובל לשתות אותו "נקי", עם קרח, או כמרכיב בקוקטיילים, כמו למשל 'מסמר חלוד'.

דרמבוי מכיל 40% אלכוהול. ישנה טענה הסוברת כי הדרמבוי הומצא על ידי הטוען לכתר אנגליה צ'ארלס אדוארד סטיוארט, המכונה ""הנסיך היפה צ'ארלי", בעת שנס מקרב קלודן כנגד האנגלים בשנת 1745.

על פי אתר האינטרנט של המותג, מקורו של המשקה, כמו הרבה צמחי מרפא, כטוניק מרפא מעורבב בבית מרקחת. במקרה זה הרוקח היה הרופא המלכותי של צ'ארלס אדוארד סטיוארט, המכונה בוני הנסיך צ'רלי, ששמו נראה לפעמים על תווית הבקבוק. "דרמבוי", בגאלית עתיקה פירושו "המשקה המספק".

דרמבוי יוצר לראשונה באופן מסחרי ברחוב יוניון באדינבורו בשנת 1910. רק שנים עשר מארזים נמכרו במקור. בשנת 1916, דרמבוי הפך לליקר הראשון שהורשה לשימוש בבית הלורדים. בספטמבר 2014, דרמבוי נמכרה ליצרני גלנפידיך, ויליאם גרנט ובניו , במחיר מוערך של כ-100 מיליון פאונד.

לדרמבוי ודרמבוי 15 יש הכשר.

## ראו גם
*גלייבה
*אייריש מיסט

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ליקרי דבש
קטגוריה:ליקרי עשבים
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
טפסות

שמאל|ממוזער|250px|טפסות מפלדה

**טְפָסוֹת** הן תבנית שלתוכה יוצקים בטון. תפקידן לתמוך בבטון הנוזלי ולשמור על צורתו בזמן היציקה, עד אשר הבטון יתמצק ויהיה חזק דיו לשאת את משקלו באופן עצמאי. פרק זמן זה נמשך בדרך כלל 24 שעות. לאחר שהבטון מתמצק, מפרקים את הטפסות. את הטפסות מניח הטפסן.

טפסות יכולות להיות לוחות או קרשי עץ, תבניות פלדה וקיימים גם חומרים אחרים בהם משתמשים, כגון פח מכופף, פלסטיק ואפילו קרטון (נהוג ביציקה של עמודי בטון עגולים). לעיתים, חלק מהטפסות הם למעשה רכיבי בטון אחרים, כגון יציקה קודמת, לבני בטון או לבנים מסוגים אחרים. בתקרת צלעות לדוגמה, משמשות לבני איטונג כחלק מהטפסות התחתונות של התקרה. סוג הטפסות בהן משתמשים ליציקה כלשהי נבחר לפי כמה שיקולים:
*מורכבות הצורה הרצויה של הבטון.
*מידת החזרתיות של הצורה. אם מדובר בצורת יציקה אשר חוזרת על עצמה פעמים רבות במבנה, או אפילו במבנים אחרים, רצוי להשתמש בתבניות פלדה המיוצרות במיוחד, בהן ניתן להשתמש פעמים רבות. בנייה מסוג זה נקראת בנייה מתועשת.
*עלות כוח האדם העוסק בטפסנות - אם כוח האדם זול יחסית, משתלם יותר כלכלית לבנות טפסות עץ ולפרקן, במקום להשתמש בטפסות יקרות מפלדה. מסיבה זו, ברוב אתרי הבנייה בישראל, משתמשים בטפסות עץ.
*סוג הטקסטורה הרצויה לבטון. אם הבטון אמור להישאר חשוף, טקסטורת הטפסות תהפוך לתשליל (נגטיב) טקסטורת הבטון.

בסגנון הבנייה הברוטליסטי, בו הבטון נשאר חשוף, יש משמעות רבה לבחירה של הטפסות. אם מדובר בטפסות עץ, כיוון הקרשים ואורכם נראה אחר כך על גבי הבטון ולכן נבחר בקפידה.

מלבד מתן צורה לבטון, על הטפסות לעמוד בלחץ הבטון, השואף להישפך כלפי חוץ. מסיבה זו, כחלק מעבודת הטפסנות, בונים תמיכות המונעות מהטפסות להתפרק לאחר יציקת הבטון לתוכן. תמיכות אלה יכולות להיות מוטות אלכסוניים (כמו בתמונה) או מוטות פלדה קצרים המחברים את הלוחות דרך חלל היציקה ונמתחים כאשר הלוחות נלחצים כלפי חוץ (לאחר מכן הם נשארים בתוך הבטון הקשה).
פעמים רבות קורה, שהטפסות לא נבנו היטב, ולכן, הקרשים נבקעים מלחץ הבטון. לעיתים, שלדת העץ צפה למעלה ואז הבטון פורץ מתחת. במקרים אלו, כסף רב מתבזבז, הן עלות הבטון והן שעות עבודה רבות יורדות לטמיון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בנייה
קטגוריה:הנדסה אזרחית
קטגוריה:בטון
פלימות' (מונטסראט)

**פלימות**' (באנגלית: **Plymouth**) היא עיר הבירה לשעבר של מונטסראט, אי בים הקריבי השייך לבריטניה. העיירה פלימות' היא עיר הרפאים היחידה בעולם שמשמשת כעיר בירה. 
## היסטוריה
לאחר התפרצות הר הגעש סופרייר הילס בשנת 1995 העיר נחרבה ונעזבה, ודרום האי נאסר למגורים ולביקור. בנייני הממשלה נמצאים בעיר בריידס שבאי, אולם פלימות' עדיין נשארה בירת מונטסטראט "דה יורה". פלימות' ממוקמת במה שמכונה אזור ההדרה, או אזור V, מכיוון שאזור זה יושב בדרך של הפעילות הגעשית הגדולה ביותר כיום, יש גישה מוגבלת לציבור, אם כי סירות קטנות מורשות לחצות את החוף. הסיורים נערכים על ידי מדריכים שהוכשרו בקפדנות הנושאים מכשירי קשר במקרה של התפרצות נוספת.

הבניינים הגיאורגיים שהיו מפוארים בעבר נמצאים בשלבים שונים של חורבות, רובם קבורים מטר וחצי מתחת לאפר ורק החלקים גלויים לעין.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מונטסראט
קטגוריה:ערי רפאים
קטגוריה:ערי בירה לשעבר
חוק דתיים שלובים

**חוק דתיים שלובים** (נקרא גם: **חוק דוסים שלובים**) הוא ביטוי המשמש בעיקר בפי חלק מהמגזר הדתי-לאומי בישראל לתיאור התאוריה הפופולרית לפיה בין כל שני אנשים דתיים זרים קיים מכר אחד משותף לפחות. "חוק דתיים שלובים" הוא מעין גרסה מגזרית-מקומית של רעיון "שש דרגות ההפרדה", לפיו בין כל שני אנשים בעולם מקשרת שרשרת של לא יותר מחמישה מכרים. מקור השם "חוק דתיים שלובים" הוא פרפרזה על חוק הכלים השלובים.

בארצות הברית מכונה החוק "**גאוגרפיה יהודית**". הוא מתבסס על אותם עקרונות – ישנם מוסדות ומקומות רבים שבהם יהודים עוברים ולכן יש סבירות גבוהה שיהיו להם מכרים משותפים.

## בתרבות הפופולרית
בשנת 2004 יצר אילן אשכולי סרט בשם "חוק הדתיים השלובים" שבו יש אזכור רב למושג. הסרט זכה במקום הראשון לסרטי סטודנטים בפסטיבל חיפה.

בסרט "לרקוד עם טייסים", כאשר טופר הארלי (צ'רלי שין) נכנס בפעם הראשונה לבסיס שדה התעופה, החיילים משחקים ב"גאוגרפיה יהודית" כדי לגלות את הקשר שלהם לאבא של הארלי.

## הוכחה מתמטית
נכון ל-2024, במדינת ישראל יש כ-10 מיליון אזרחים, לפי נתונים דמוגרפיים. בחישוב הסתברותי-קומבינטורי, בהנחה ובחרנו באקראי 10 אזרחים, הסיכוי שיהיה זוג (מבין 45 זוגות אפשריים) שיהיה להם מכר משותף הוא 6.9% (כל זאת בהנחה כי האדם הממוצע משמר כ-150 קשרים בין אישיים, לפי מספר דאנבר).

נתון מקביל על החברה היהודית-דתית מצביע על כ-790 אלף אזרחים מאוכלוסייה זו, שלפי פרדוקס יום ההולדת, מקפיץ את הסיכויים ל-97.8%.

## ראו גם
* תופעת העולם הקטן
* שש דרגות של הפרדה

## קישורים חיצוניים
*  – על פינוי גוש קטיף בו מזכירים הרבנים יובל שרלו ודוד סתיו את המושג והתופעה בהקשר הפינוי
*על חוק הדתיים השלובים שמעתם?, באתר יוטיוב, 25 בספטמבר 2019

קטגוריה:ציונות דתית
קטגוריה:ניבים וביטויים ישראליים
קטגוריה:רשתות חברתיות
קטגוריה:ישראל: תרבות
יוסי בן יוחנן

**יוסי בן יוחנן איש ירושלים** (על פי כתב יד קאופמן: **יוֹסֵה**) היה אב בית הדין הראשון מתקופת הזוגות. בן זוגו, נשיא הסנהדרין, היה יוסי בן יועזר.

## במקורות
במחלוקת הגדולה בתקופת הזוגות אודות הסמיכה ביום טוב מוזכר שמו כמצדד בדעה לסמוך. בצירוף העובדה כי הוא הראשון לחלוק במחלוקת זו והמסורת כי זו המחלוקת הראשונה המתועדת בהלכה היהודית, נמצא שיחד עם יוסי בן יועזר הוא הראשון לחלוק בתולדות ההלכה.

המימרא הידועה ביותר שלו היא המוזכרת בפרק הראשון במסכת אבות: "יהי ביתך פתוח לרווחה, ויהיו עניים בני ביתך, ואל תרבה שיחה עם האשה. באשתו אמרו, קל וחומר באשת חברו".

יחד עם יוסי בן יועזר גזר טומאה על ארץ העמים ועל כלי זכוכית.

לאחר מותם של יוסי בן יועזר ויוסי בן יוחנן נאמר עליהם: "משמת יוסף בן יועזר איש צרידה ויוסף בן יוחנן איש ירושלים בטלו האשכולות - איש שהכל בו".

## במחקר

המשנה במסכת אבות מונה את יוסי בן יועזר ויוסי בן יוחנן, אחרי אנטיגנוס איש סוכו, ואומרת עליהם: "קבלו מהם" ובחלק מהגרסאות "קבלו ממנו". בהסתמך על הגרסה "מהם", כותב נחמן קרוכמל, שיוסי בן יוחנן למד גם אצל שמעון הצדיק, אותו הוא מזהה כשמעון השני, וגם אצל אנטיגנוס איש סוכו.

יצחק אייזיק הלוי כותב שיוסי בן יוחנן מונה לאב בית דין לאחר מותו של אנטיגנוס איש סוכו, בשעה שעדיין לא היה תפקיד של נשיא הסנהדרין. לטענתו, משרת הנשיא אוישה רק כשני עשורים יותר מאוחר כאשר חוניו השני העביר את התפקידים השלטוניים לידי יוסף בן טוביה החוכר, ועלה צורך בדמות בסנהדרין שתטפל בתפקידים שבעבר היו באחריות הכהן הגדול ולא טופלו על ידי חוניו השני. לדבריו, זאת הייתה הסיבה שהעדיפו את יוסי בן יועזר הכהן לתפקיד נשיא הסנהדרין, אף על פי שיוסי בן יוחנן היה הרבה יותר מבוגר. יצחק אייזק הלוי גם קובע את פטירתו של יוסי בן יוחנן בימי חוניו השלישי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הזוגות
קטגוריה:יהודי המאה השנייה לפנה"ס
קטגוריה:אבות בתי הדין: סנהדרין
טורטולה

**טורטולה** (באנגלית: **Tortola**) הוא הגדול והמיושב ביותר מבין איי הבתולה הבריטיים. האי מצוי באיי הבתולה שבים הקריבי. אורכו כ-18 ק"מ ורוחבו כ-5 ק"מ.

## גאוגרפיה
האי טורטולה הוא אי הררי שנוצר על ידי פעילות געשית. פסגת האי הוא ההר סייג' (Mount Sage) שגובהו 582 מטרים.

נכון ל-2010 מתגוררים באי כ-23,491 תושבים, כ-9,400 מתוכם מתגוררים בבירת איי הבתולה הבריטיים – העיר רואוד טאון שהיא היישוב הגדול באי.

## כלכלה
איי הבתולה הבריטיים מהווים אתר מרכזי לבנקאות ולשירותים פיננסיים. שירותי בנקאות ופיננסים אלה מהווים מרכיב מרכזי בכלכלת האי. בשל חוק עסקי החברות הבינלאומי שנחקק באי בשנות ה-80 של המאה ה-20, הפך האי למקלט מס, ובהמשך, בשל הפעילות העסקית הרבה בו, לאחד האיים העשירים ביותר בים הקריבי.

התיירות משמשת אף היא מרכיב חשוב בכלכלת האי. מבקרים לאי נוחתים באי ביף ומשם חוצים את גשר המלכה אליזבת לטורטולה. חופי האי מהווים אתר תיירות פופולרי.

על אף שהאיים מהווים טריטוריה בריטית, המטבע הרשמי באיי הוא הדולר האמריקאי.

## קישורים חיצוניים

*מפת האי
* 

700px|ממוזער|שמאל|פנורמה של האי - מבט צפונה מבלמונט.

קטגוריה:איי הבתולה הבריטיים: איים
קטגוריה:איים בים הקריבי
לילות אוגוסט החמים

שמאל|ממוזער|250px|תצוגת מכוניות ישנות ברינו
**לילות אוגוסט החמים** הוא אירוע חגיגי של תצוגת מכוניות ישנות ומופעים של מוזיקת רוק המתקיים ברינו, נבדה.

## היסטוריה
לילות אוגוסט החמים הוא אירוע המתקיים מדי שנה בתחילת חודש אוגוסט בעיר רינו ועיקרו תצוגה רבת משתתפים של מכוניות ישנות משופצות ששנת היצור שלהן היא לכל המאוחר שנת 1972. האירוע הזה מתקיים בעיר משנת 1986, והוא מהווה חלק מאירועי הקיץ המאורגנים ברינו שהיא עיר תיירות. ב-2006 השתתפו באירוע כ-5500 מכוניות, שהגיעו לתצוגה מ-36 מדינות שונות בארצות הברית. ב-2005 השתתפו מעל 5000 מכוניות. 

סביב האירוע מתקיימות הופעות של מוזיקת רוק, מופעלים דוכנים של מזון מהיר ודוכנים המוכרים מוצרים לאחזקת ושיפוץ מכוניות. בעלי המכוניות גאים להציג אותן: פותחים מכסי מנוע ודלתות, מציגים אלבומי תמונות של המכוניות לפני השיפוץ ואחרי, ויושבים בגאווה על כיסאות מתקפלים ליד המכוניות. בעיר מתקיימת גם מכירה פומבית של מכוניות בה נוטלים חלק כ-800 כלי רכב הנמכרים ברובם במחיר הגבוה מחמישים וחמישה אלף דולר למכונית. המכוניות נראות מטופחות מאוד ומבריקות, וחלקים רבים עשויים מפלדת אל-חלד.

התצוגה נערכת במספר מגרשי חנייה גדולים שהוכנו לשם כך לפני האירוע, וכן במרכז העיר. המכוניות גם נוסעות בכבישי העיר ובעיקר במרכז, להנאת העוברים והשבים. ההערכה היא כי מספר המתעניינים באירוע כולל כשבע מאות אלף משתתפים ומבקרים.

## תמונות

car01.jpg
car02.jpg
car03.jpg
car04.jpg
car05.jpg
Blue custom 40s Ford ragtop.jpg
Purple 1930s Ford custom.jpg
Hotrod & yellow pickup.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מכוניות
קטגוריה:נבדה: תרבות
קטגוריה:ארצות הברית: פסטיבלים
ביף (אי)

ממוזער|שמאל|250px|האי ביף, כפי שצולם מחלון מטוס
**האי ביף** (**Beef Island**) הוא אחד מאיי הבתולה הבריטיים.
האי ממוקם בסמוך לאי טורטולה, ומקושר אליו באמצעות גשר המלכה אליזבת.

על האי ממוקם שדה התעופה המרכזי של איי הבתולה - שדה התעופה ביף איילנד.

היישוב העיקרי באי הוא מפרץ טרליס (Trellis Bay), ובו שוק מקומי וכן אתרי תיירות כגון חופי רחצה, מסעדות ובתי קפה.

על האי התגוררה השחקנית האירית מורין או'הרה.

## קישורים חיצוניים

* מפת האי ביף

קטגוריה:איי הבתולה הבריטיים: איים
קטגוריה:איים בים הקריבי
שאבייר אנדרסון

**שאבייר קונסייסאו אנדרסון** (בפורטוגזית: **Anderson Conceição Xavier**; נולד ב-22 בינואר 1980) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.

## קריירה

את הקריירה המקצוענית שלו פתח אנדרסון בקבוצת ויטוריה, במדיה שיחק עד גיל 25 ובשורותיה כבש תשעה שערים. בשנת 2005 הצטרף לקבוצת קורינתיאנס אך לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה.

בתחילת עונת  הגיע אנדרסון לישראל והצטרף לקבוצת מכבי חיפה. את משחקו הרשמי הראשון במדי האלופה הישראלית, ערך אנדרסון בהפסד 2-1 לליברפול במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. במשחק הגומלין, שהסתיים בתיקו 1-1, ביצע אנדרסון את המהלך שהוביל לשערו של רוברטו קולאוטי. במשחקים שלאחר מכן נשמעו קולות לפיהם יש להחליפו ושאינו מתאים לקבוצה, אך לאחר מספר שבועות כבש אנדרסון את שערו הראשון, בנגיחה, במשחק מול פרטיזן בלגרד במסגרת שלב הבתים של גביע אופ"א.

בעונת  הושאל לואסקו דה גאמה. בספטמבר 2008 חזר אנדרסון למכבי חיפה לאחר שלא מצא קבוצה אחרת, אך במהרה עזב וחזר לברזיל. לאחר שהגיע ל-3 קבוצות שונות ב-2009 אך בכולן כשל, החליט אנדרסון לתלות את נעליו.

## תארים
* גביע בהייה: 1996, 1997, 1999, 2000, 2002, 2003, 2004
* הגביע הצפוני של ברזיל: 1997, 1999
* טורניר ריו - סאו פאולו: 2005
* הליגה הברזילאית: 2005
* גביע הטוטו: 2007

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני ויטוריה
קטגוריה:כדורגלני קורינתיאנס
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני ואסקו דה גאמה
קטגוריה:כדורגלני ז'ובנטודה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בישראל
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1980
יואב צוקר

**יואב צוקר** (נולד ב-31 במרץ 1973) הוא שחקן, מדבב ודוגמן ישראלי ומגיש הפודקאסט "טראש טק". יחד עם עומרי ברק

## ביוגרפיה
צוקר שירת בצה"ל כקצין ביחידה מובחרת וכשהשתחרר, הפך לאחד הדוגמנים הידועים בישראל. הוא השתתף בקמפיינים לפפסי קולה, בורגר ראנץ', פלפל, לי ג'ינס סליו ועוד. בשנת 1997 נבחר ל"דוגמן השנה", לצד סנדי בר, שנבחרה ל"דוגמנית השנה".

לאחר מכן הנחה במסגרת "זאפ לראשון" במשך 7 שנים את התוכניות:
*קופסת הלהיטים עם עופר נחשון.
*זאפ קולטורה עם נטלי עטיה.
*שח-תיין עם קלרה ח'ורי.
*אילי ולילי עם טל מן.
*מסיבת פיג'מות בזאפ עם עדי אשכנזי.

צוקר השתתף בסדרה "רמת אביב גימל", שם שיחק באחד התפקידים הראשיים במשך שלוש עונות. הוא גילם את תומר, סטודנט לרפואה שבמהלך הסדרה הפך להיות החבר הרציני של שרון (בגילומה של יעל בר זוהר). הוא גם הנחה תוכניות רבות בערוץ הספורט (כמו "אלוף האלופים" עם בקי גריפין) ובערוץ 2 (כגון תחרות הסופר מודל) ושיחק בסדרות נוספות בתפקידי אורח.

הגיש את תוכנית הספורט "זמן בייג'ינג" לקראת האולימפיאדה בערוץ הראשון. צוקר הנחה את הגרלות הלוטו של מפעל הפיס, את התוכנית רודפי פרסום בוואלה ואת התוכנית "ספורט ביזנס" בערוץ ONE.

בעבר היה מבעלי המועדון התל אביבי המצליח "האוס אנד פיין" ומבעלי הבר "סלונה" שביפו.

צוקר סיים לימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב, עבד כמנהל מותג בפרוקטר אנד גמבל, כמנהל שיווק בחברה בינלאומית גדולה ושימש כמנכ"ל חברת "זניט מדיה" מקבוצת פובליסיס ישראל. בין השנים 2016–2021 שימש כסמנכ"ל החדשנות של חברת Natural Intelligence,, בין השנים 2021–2022 שימש כסמנכ"ל שיווק בחברת הסטארטאפ "PayEm" וכיום משמש כסמנכ"ל שיווק בקרן הון הסיכון Collider Ventures.

בשנת 2017 הועסק כיועץ ניו מדיה בשירות שר המדע אופיר אקוניס.

בשנת 2018 החל לעסוק בדיבוב, כאשר דיבב בהפקות "נוטי נאטס", הדרקון הראשון שלי: העולם הנסתר", "ווילי: מהיר וחייכני", "ברבי וקסם הדולפינים" ו"ברבי: הרפתקאות בבית החלומות".

צוקר נשוי לגילי ואב לשתי בנות..

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:מנחי ערוץ הילדים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
מוזאיקת הטבק

**נגיף מוזאיקת הטבק** הוא שמו העברי של הנגיף **TMV**. ההשפעות של הווירוס תוארו לראשונה ב-1883 על ידי האגרונום הגרמני, אדולף מאייר. שמו ניתן לו משום שהוא גורם לעלה הטבק להיראות כמו מוזאיקה. הנגיף אלים וממית את הצמחים הנדבקים בו.

## היסטוריה
בשנת 1886, אדולף מאייר תיאר לראשונה את מחלת מוזאיקת הטבק שניתן להעביר בין צמחים, בדומה לזיהומים חיידקיים. בשנת 1892, דמיטרי איבנובסקי נתן את הראיות הקונקרטיות הראשונות לקיומו של גורם זיהומי שאינו חיידקי, והראה כי תמהיל נגוע מדבק גם לאחר סינון דרך מסנני צ'מברלנד הטובים ביותר. בשנת 1953, רוזלינד פרנקלין חקרה את הווירוס בקולג' בירקבק באוניברסיטת לונדון. זמן קצר לאחר שהחלה בעבודתה על הווירוס TMV היא הגיעה, בזכות צילומים בקרני רנטגן שלא נעשו לפניה, לתוצאות שסתרו את ההנחה המקובלת באותה תקופה על החוקרים של וירוס זה, ולפיה מקלוני ה-TMV הם כולם באותו אורך (של 3000 אנגסטרם). למרות התנגדותו של הווירולוג נורמן פירי (Norman Wingate Pirie; 1997-1907), שנחשב למומחה העיקרי של וירוסים אלו, היא עמדה על דעתה (שהתבררה בסופו של דבר כנכונה) ופרסמה את מסקנותיה במאמר ב-Nature. בתגובה החליט פירי להפסיק לספק לה את הדגימות עבור מחקרה, אך דבר זה לא מנע ממנה להמשיך במחקריה. כיוון שבזכות מחקר ה-TMV היו לפרנקלין קשרים עם המחלקות המקבילות באוניברסיטת טיבינגן ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, היא המשיכה לקבל דגימות של הווירוס, בעיקר מברקלי. ב-1956 פענחה פרנקלין ביחד עם צוות החוקרים שלה את המבנה של הווירוס TMV. הם מצאו כי הווירוס בנוי מתת-יחידות חלבוניות המסודרות כמעין בורג מסביב לנקב שנמצא בליבת הווירוס, כאשר יחידות ה-RNA משוקעות בין תתי-היחידות של החלבון.

## גנום
גנום TMV מורכב מ-RNA חד-גדילי (ss) בגודל 6.3-6.5 kbp. הגנום מקודד ל4 מסגרות קריאה (ORFs), שתיים מהן מייצרות חלבון בודד עקב קריאה ריבוזומלית של קודון העצירה - UAG.

## תכונות פיזיקוכימיות
TMV הוא וירוס תרמי. הוא יכול לעמוד עד 50 מעלות צלזיוס .

## TMV בסביבה
TMV הוא אחד הנגיפים היציבים ביותר ובעל טווח הישרדות רחב. כל עוד הטמפרטורה שמסביב נשארת מתחת ל-40 מעלות צלזיוס, הווירוס TMV יכול לשמור על צורתו היציבה. חממות וגנים בוטניים יהוו את התנאים הטובים ביותר להתפשטות ה-TMV, בשל צפיפות האוכלוסין הגבוהה של מארחים אפשריים והטמפרטורה הקבועה לאורך כל השנה. יכול לשרוד עד 3000 ימים לכן משתמשים בו לגדל TMV במבחנה .

שמאל|ממוזער|250px|עלה של צמח הטבק שנגוע במוזאיקת הטבק

## קישורים חיצוניים

* 

*  


## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נגיפים
וילהלם פיק

**וילהלם פיק** (בגרמנית: **Wilhelm Pieck**; 3 בינואר 1876 – 7 בספטמבר 1960) היה מדינאי מזרח-גרמני, נשיאה הראשון והיחיד של גרמניה המזרחית.

## ביוגרפיה
### תחילת דרכו
וילהלם פיק נולד ב-3 בינואר 1876 בעיר הגרמנית גובן (הנקראת כיום גובין בפולין) שבחלק המזרחי של גרמניה. פיק למד בצעירותו נגרות, אך שילוב של אירועים בעולם, אידאולוגיה החלטית ושאיפות פוליטיות הובילו אותו לעולם הפוליטי.

בתור נגר, הצטרף לפדרציית עובדי העץ ב-1894, וזו הובילה אותו להצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD) ב-1895, פיק התקדם במנגנון המפלגה, ובשנת 1899 הוא היה המזכיר האזורי של המפלגה במחוז הולדתו, ובשנת 1906 מונה למזכיר המפלגה.

בניגוד לעמדת רוב מפלגתו, שתמכה במלחמת העולם הראשונה כשזאת פרצה בשנת 1914, פיק השתייך למיעוט שהתנגד למלחמה, בזמן זה הוא אימץ דעות פציפיסטיות. התנגדותו למלחמה הובילה למעצרו ולישיבתו בכלא צבאי. לאחר המלחמה עבר וילהלם פיק להתגורר תקופה קצרה באמסטרדם וכאשר חזר היה בין מקימיה של המפלגה הקומוניסטית של גרמניה (KPD), והיה חבר בפוליטביורו שלה.

ב-5 באוגוסט 1930 נשא נאום חשוב ובו תיאר את תורתו. בנאום זה הבדיל בין השיטה הפשיסטית לקומוניסטית. פיק טען גם כי על הגרמנים "להיאבק נגד איום אימפריאליסטי של מלחמה או פשיזם...".

### גלות
ב-1933, עם עלייתו של היטלר לשלטון, פיק יצא לגלות בצרפת, וב-1935 עבר למוסקבה שבברית המועצות. במוסקבה שירת בתפקידים שונים, כולל יו"ר הקומינטרן (האינטרנציונל הקומוניסטי) בין השנים 1938–1943.

פיק גם שימש כיועץ לסטלין, וכשגרמניה הנאצית פלשה לברית המועצות במבצע ברברוסה בשנת 1941, פיק התגייס למען ברית המועצות בניסיונה להפיץ תעמולה בקרב הכוחות הגרמניים. מאמצים אלה נשאו פרי כשבשנת 1943 הוקם הוועד הלאומי למען גרמניה החופשית, קבוצת התנגדות לנאצים שהורכבה מקומוניסטים גולים ושבויי מלחמה.

### נשיא גרמניה המזרחית
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה חזר וילהלם פיק לגרמניה, שנעשתה לגרמניה המזרחית יחד עם הצבא האדום. ב-1946 הוביל את מפלגתו "המפלגה הקומוניסטית של גרמניה" (KPD) לאיחוד עם מפלגתו של אוטו גרוטהוול, "המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה" (SPD) ובכך ליצירת מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה (SED). ב-7 באוקטובר 1949 הכריז רשמית על הקמת הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית וארבעה ימים מאוחר יותר נעשה לנשיאה הראשון עד מותו בשנת 1960.

בתור נשיא פעל ביחד עם ולטר אולבריכט, מזכ"ל מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה, ועם אוטו גרוטהוול, ראש ממשלת גרמניה המזרחית, לכינון מדינה קומוניסטית. לאחר מותו מהתקף לב בוטל מוסד הנשיאות והחליף אותו מוסד דומה בשם מועצת המדינה, אליו התמנה מזכ"ל מפלגת האיחוד הסוציאליסטי ולטר אולבריכט.

## משפחה
לפיק הייתה בת ושמה אלי וינטר (Elly Winter, 1898-1987), חברה במפלגה הקומוניסטית הגרמנית מ-1918. ב-1933 עזבה את גרמניה לברית המועצות. ב-1945, עם תום מלחמת העולם השנייה, חזרה לגרמניה המזרחית ביחד עם אביה, הצטרפה למפלגת האיחוד הסוציאליסטי, ועבדה בארכיונים של המפלגה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים גרמנים
קטגוריה:פוליטיקאים מזרח גרמנים
קטגוריה:נשיאי גרמניה המזרחית
קטגוריה:מעוטרי עיטור קרל מרקס
קטגוריה:מעוטרי עיטור דגל העמל
קטגוריה:מעוטרי גיבור עמל של גרמניה המזרחית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פרידריכספלדה
קטגוריה:נגרים
קטגוריה:חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1876
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1960
וילהלם יאהן

**וילהלם יאהן** (בגרמנית: **Wilhelm Jahn**; 24 בנובמבר 1835 - 21 באפריל 1900) היה מנצח אוסטרי. 
## ביוגרפיה
וילהלם יאהן נולד במחוז ברונטאל של האימפריה האוסטרו הונגרית (כיום בצ'כיה). הוא היה מנהל האופרה של וינה משנת 1880 עד 1897 והמנצח הראשי של הפילהרמונית של וינה משנת 1882 עד 1883. את הופעת הבכורה שלו ערך בפראג ב-28 במרץ 1859 בתיאטרון העיירה החדשה. לאחר שהגיע לאופרה בווינה, שינה יאהן את אופי הרפרטואר בכיוון הגרמני, במקצת על ידי תמיכה ביצירות בלט ורומנסק. הוא ניצח על הבכורה החלקית של הסימפוניה השישית של ברוקנר, כאשר ביצע את שני הפרקים האמצעיים ב-1883. יאהן נפטר בווינה שבאוסטריה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים אוסטרים
קטגוריה:גרמנים ממוראביה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1835
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1900
התזמורת הקאמרית האנגלית

**התזמורת הקאמרית האנגלית** (באנגלית: **English Chamber Orchestra**) היא תזמורת קטנה (מכאן ה"קאמרית"), שמקום מושבה הקבוע בלונדון.

היא התפתחה מתזמורת גולדסבורו, שייסדו בשנת 1948 לורנס ליאונרד וארנולד גלודסבורו. הקבוצה קיבלה את שמה הנוכחי בשנת 1960, כאשר הרחיבה לראשונה את הרפרטואר שלה אל מעבר לתקופת הבארוק. הרפרטואר שלה נשאר מוגבל מפאת גודל הקבוצה, שנשאר יציב למדי, בסביבות גודל התזמורת שהיה מקובל בתקופת מוצרט.

זמן קצר אחר כך התהדק הקשר בין התזמורת לבין פסטיבל אלדבורו והיא ניגנה את ביצועי הבכורה של "חלום ליל קיץ", "אוון וינגרייב", "נהר החרטומנים" ועוד כמה מיצירותיו של בנג'מין בריטן. המלחין עצמו ניצח על התזמורת בכמה הזדמנויות והקליט איתה כמה וכמה תקליטים.

בתקופה ההיא לא היה לתזמורת מנצח ראשי והיא עבדה באופן צמוד עם שורה של מנצחים אורחים, ביניהם ריימונד לפארד, קולין דייוויס ודניאל בארנבוים. בשנת 1985 התמנה ג'פרי טייט למנצח הראשי הראשון של ההרכב.

בשנת 2000 התמנה ראלף גותוני למנצח ראשי. ביוני 2009 מינתה התזמורת הקאמרית את פול ווטקינס למנהל המוזיקלי החדש שלה, החל בעונת 2009-10, בחוזה התחלתי לשלוש שנים. בתקופת הביניים שלפני כניסתו לתפקיד היה רוי גודמן מנצח אורח ראשי. בין נגניה נמנית הצ'לנית אניטה לסקר-וולפיש שהייתה חברה בתזמורת הנשים באושוויץ.

בינואר 2005 עבדה התזמורת עם הקבוצה הכוראלית מדרום אפריקה, "ליידיסמית בלק ממבזו" על אלבום הקבוצה "ללא גבולות", בשיתוף פעולה יוצא מן הכלל.  

ב-2023 מינתה התזמורת את רוברטו פורס וסס מספרד-תרפת במנצח האורח הראשי. הכנרת והמנצחת  סטפני גונלי הוכרה באותה שנה כמנהלת התזמורת, בה מנגנת ככנרת ראשית מזה 30 שנה.

## קישורים חיצוניים

* 

אנגלית
אנגלית
אנגלית, קאמרית
ולדימיר ווינוביץ'

**ולדימיר ניקולאייביץ' ווֹינוביץ**' (רוסית: **Владимир Николаевич Войнович**; 26 בספטמבר 1932 - 27 ביולי 2018) היה סופר ומחזאי רוסי.

## חייו
ולדימיר ווינוביץ' נולד בשנת 1932 בדושנבה (טג'יקיסטן) לאב ממוצא סרבי ולאם יהודיה. אביו היה עורך של עיתון ואמו - מורה למתמטיקה. בשנת 1941 עבר עם הוריו לזפוריז'יה (אוקראינה). לאחר מלחמת העולם השנייה נדד עם משפחתו, והשתתף בפרנסתה כרועה, נגר ושרברב. בשנים 1950–1954 שירת כמכונאי מטוסים בחיל האוויר הסובייטי.

ב-1960 החל לעבור כעורך בתחנת רדיו, ובמהרה פרסם שיר על קוסמונאוטים, שהפך אותו לפזמונאי ידוע. באותה שנה פרסם את ספרו "**אנו חיים כאן**" (רוסית: **Мы здесь живём**), אשר פורסם בהמשכים בכתב העת "**עולם חדש**" (רוסית: **Новый мир**). ב-1962 התקבל כחבר מן המניין לאגודת הסופרים של ברית המועצות.

החל מסוף שנות ה-60 היה ווינוביץ' פעיל מרכזי למען השמירה על זכויות האדם ברוסיה הסובייטית, דבר אשר גרר התנגשויות עם השלטון. כתוצאה מפעילותו הפוליטית וכתיבתו הסאטירית אודות החיים בברית המועצות, נשללה ממנו ב-1974 חברותו באגודת הסופרים, וב-1980 הוא אולץ להגר מברית המועצות למערב גרמניה. אזרחותו הסובייטית נשללה בצו מיוחד. בין 1980–1992 חי בגרמניה, לאחר מכן עבר לארצות הברית. עבד ברדיו "אירופה החופשית". בשנות ה-90 חזר להתגורר ברוסיה.

ספרו הידוע ביותר הוא "הרפתקות החייל איבן צ'ונקין" והמשכו "הטוען לכס המלכות". ב-2007 כתב את חלקו השלישי של עלילות צ'ונקין - "מגורש" (Перемещённое лицо).

## ספריו שתורגמו לעברית
* **הרפתקות החייל איבן צ'ונקין**, תרגם מרוסית צבי ארד, הוצאת עם עובד, תשל"ז
* **הטוען לכס-המלכות: הרפתקות חדשות של החייל איואן צ’ונקין**, תרגם מרוסית צבי ארד, הוצאת עם עובד, תשמ"א.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:מתנגדי משטר בברית המועצות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1932
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2018
זלצבורג (מדינה)

שמאל|ממוזער|400px|נוף בזלצבורג
**מדינת זלצבורג** (בגרמנית: **Salzburg**; מילולית: "טירת המלח") היא אחת מתשע המדינות המרכיבות את אוסטריה. היא ממוקמת במרכז אוסטריה, סמוך לגבולה עם גרמניה. אוכלוסייתה מונה כ-530,000 תושבים, והיא משתרעת על שטח של 7,154 קמ"ר. עיר בירתה היא זלצבורג, שהיא גם מחוז בפני עצמו במדינה. המדינה גובלת במדינות האוסטריות אוסטריה עילית ממזרח, שטיריה ממזרח, קרינתיה מדרום, וטירול ממערב ומדרום, בגרמניה (המדינה הגרמנית בוואריה) מצפון, ובאיטליה (האזור האוטונומי דרום טירול) מדרום.

## חלוקה מנהלית
זלצבורג מחולקת לחמישה מחוזות (הנקראים בגרמנית Bezirke ובניב המקומי Gaue), ועיר מחוז אחת.

### מחוזות
* פינצגאו
* פונגאו
* לונגאו
* טננגאו
* פלכגאו

### ערי מחוז
* זלצבורג

## גאוגרפיה
הנהר הראשי במדינה הוא זלצך, המתחיל בהרי האלפים וזורם מדרום לצפון לכיוון בוואריה, שם הוא מתחבר לנהר אין הזורם לדנובה. בדרום המדינה משתרעים הרי האלפים, ובהם נמצאים גם ההרים דאכשטיין וגרוסגלוקנר.

בשטח מדינת זלצבורג נמצאת העיירה באד הופגאסטיין הידועה באתר סקי שלה ומעיינות המרפא שלה והעיירה פלכאו הידועה באחד מאתרי הסקי הגדולים באירופה.

## היסטוריה
זלצבורג הייתה ארכיבישופות עצמאית בקיסרות הרומית הקדושה עד 1803 כשהקיסרות אורגנה מחדש וזלצבורג ניתנה לפרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה, אחיו של הקיסר פרנץ השני כפיצוי. בעקבות תבוסת אוסטריה בקרב אוסטרליץ נגד נפוליאון בונפרטה זלצבורג סופחה כפיצוי לבוואריה ופרדיננד גורש לווירצבורג. ב-1816 בעקבות תבוסתו של נפוליאון קיבלה אוסטריה בחזרה את זלצבורג כפיצוי מידי בוואריה בקונגרס וינה. מאז נהייתה זלצבורג מדינה פדרלית באוסטריה. לאחר צאת הסרט "צלילי המוסיקה" זכתה זלצבורג לפרסום ומבקרים רבים עוד באים לראות את הבית בו צולם הסרט.

לאחר תום מלחמת העולם השנייה הוכללה זלצבורג באזור הכיבוש האמריקאי.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר התיירות של מדינת זלצבורג
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אוסטריה: מדינות
גריגורי פרלמן

**גריגורי (גרישה) יעקובלביץ' פֵּרֶלמן** (; באנגלית: **Grigori Perelman**; נולד ב-13 ביוני 1966) הוא מתמטיקאי רוסי-יהודי, שהתפרסם בעיקר לאחר שהוכיח את השערת פואנקרה. בשנת 2006 סירב לקבל את מדליית פילדס. נימוקי השופטים להענקת המדליה היו: "על תרומתו לגאומטריה, והתובנות המהפכניות שלו באשר למבנה האנליטי והגאומטרי של ".

## קורות חיים
פרלמן נולד למשפחה יהודית. למד בצעירותו בבית הספר התיכון מס' 239 בלנינגרד שברוסיה הסובייטית (כיום סנקט פטרבורג), המתמחה בהוראת מתמטיקה ופיזיקה. בגיל 16 זכה במדליית הזהב באולימפיאדת המתמטיקה הבינלאומית, בהשיגו ציון מושלם. קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה הממלכתית של סנקט פטרבורג, ולאחר מכן עבד במכון סטקלוב למתמטיקה. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 עבר לארצות הברית. ב-1996 חזר למכון סטקלוב למתמטיקה בסנקט פטרבורג, שם עסק בגאומטריה של יריעות רימאניות.

בנובמבר 2002 פרסם את עבודתו על השערת פואנקרה - בעיה שניסח המתמטיקאי והפיזיקאי הצרפתי אנרי פואנקרה ב-1904. ההשערה נחשבה במשך שנים לאחת הבעיות הפתוחות החשובות ביותר בטופולוגיה, והיא עוסקת באפיון של הספֵירה התלת-ממדית מבין כל היריעות מאותו ממד. בעבודתו הציג פרלמן מתווה להוכחה של "השערת הגאומטריזציה של תרסטון", שהשערת פואנקרה היא מקרה פרטי שלה. העבודה פורסמה ב-arXiv. שלא כמקובל, פרלמן לא פרסם אותה לאחר מכן בכתב עת העובר ביקורת עמיתים.

בשנת 2003 נתן פרלמן סדרה של הרצאות על עבודתו ב-MIT, אוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת ניו יורק וב-אוניברסיטת סטוני ברוק. מתמטיקאים אחדים עבדו במשך כמה שנים על הפיכת המתווה של פרלמן להוכחה פורמלית מפורטת. עד אמצע 2006 נכתבו שלוש עבודות בהיקף של מאות עמודים, שבכל אחת מהן נסקרה ההוכחה בשלמותה. תוך כך התגבשה הסכמה שהוכחתו של פרלמן הביאה את השערת פואנקרה אל פתרונה.

באוגוסט 2006 זכה פרלמן במדליית פילדס, אות ההוקרה החשוב ביותר למתמטיקאים, אך סירב לקבלה. אין זו הפעם הראשונה שבה פרלמן התכחש לממסד המדעי: קודם לכן סירב לקבל פרס של החברה המתמטית האירופית. בתחילת 2010 הודיע מכון קליי למתמטיקה שבכוונתו להעניק לפרלמן פרס בסך מיליון דולר על פתרון השערת פואנקרה, שהיא אחת מ"שבע בעיות המילניום" של המכון, אך פרלמן ויתר על הפרס. פרלמן הסביר שלדעתו תרומת המתמטיקאי האמריקאי ריצ'רד המילטון למציאת הפתרון שוות ערך לתרומתו והוא לא יכול לקבל את הפרס לבדו. בספטמבר 2011 החליט המכון לתרום את הסכום כמלגות.

פרלמן נמנע מראיונות עיתונאיים ואין מידע אודות עיסוקיו לאחר שעזב את עבודתו במכון סטקלוב ב-2005. ב-2014 דווח בתקשורת הרוסית כי פרלמן עוסק במחקר בנושא ננוטכנולוגיה.

## לקריאה נוספת

* מאשה גסן, **חידת פרלמן: סיפור על גאון ועל פריצת הדרך המתמטית של המאה**, מאנגלית: דפנה לוי, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 2012.
* דונל או'שיי, **השערת פואנקרה: פתרונה של חידה מתימטית בת מאה שנים**, מאנגלית: עמנואל לוטם, תל אביב: אריה ניר הוצאה לאור, 2008

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* סילביה נסר ודייוויד גרובר, Manifold Destiny: A legendary problem and the battle over who solved it, The New Yorker, 21 באוגוסט 2006
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:טופולוגים יהודים
קטגוריה:זוכי מדליית פילדס יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1966
ריימונד לפארד

**ריימונד ג'ון לפארד** (באנגלית: **Raymond John Leppard**; 1 באוגוסט 1927 – 22 באוקטובר 2019) היה מנצח ונגן צ'מבלו בריטי. במהלך שנות ה-60 מילא לפארד תפקיד חשוב בהתחדשות העניין במוזיקה של תקופת הבארוק, בייחוד בהחייאת האופרה הבארוקית, שלפארד נמנה עם ראשוני המנצחים החשובים שהעלו אותה בתקופה המודרנית.

## קורות חיים
לפארד נולד בלונדון וגדל בבאת'. למד צ'מבלו וויולה בטריניטי קולג', קיימברידג', שם היה פעיל גם כמנצח מקהלה ושימש מנהל מוזיקלי לאגודה הפילהרמונית של קיימברידג'.

בשנת 1952 הופיע לראשונה בלונדון, ובהמשך ניצח על אנסמבל לפארד, שהקים בעצמו. הוא יצר קשר קרוב עם תזמורת גולדבורו, שהייתה בשנת 1960 לתזמורת הקאמרית האנגלית. הוא הופיע גם ברסיטלים כנגן צ'מבלו והיה חבר בסגל המורים בטריניטי קולג' ומרצה למוזיקה משנת 1958 עד 1968.

התעניינותו במוזיקה עתיקה הניעה אותו לערוך להוצאה מחודשת כמה פרטיטורות מאותה תקופה. בעיני מוזיקולוגים הוצאות אלה שנויות במחלוקת, אך ביצועיו היו חשובים להצגת יצירות מופת אופראיות מוקדמות לקהל הרחב. הפקתו ל"הכתרת פופאה" של מונטוורדי הוצגה בפסטיבל גליינדבורן בניצוחו, בשנת 1962. בהמשך לכך טיפל בשנים הבאות בעוד אופרות משל מונטוורדי, כמו גם באופרות של פרנצ'סקו קאוואלי.

בנובמבר 1969 הופיע לראשונה בארצות הברית כשניצח על מקהלת וסטמינסטר ועל הפילהרמונית של ניו יורק. באירוע זה הופיע גם כסולן בקונצ'רטו לצ'מבלו ברה מז'ור של היידן. בשנת 1973 התמנה למנצח ראשי של תזמורת BBC הצפונית (אחר כך הפילהרמונית של ה-BBC) במנצ'סטר, משרה בה התמיד עד 1980.

לפארד ניצח גם על "בילי באד" של בריטן במטרופוליטן אופרה ובאופרה של סן פרנסיסקו ועל אלקסטה ואלקינה באופרה העירונית של ניו יורק. כמו כן ניצח בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן ובפריז, המבורג, סנטה פה, סטוקהולם וז'נבה.

בגליינדבורן ניצח על ביצוע בכורה עולמי של "זריחת הירח" מאת ניקולס מו. משנת 1987 עד 2001 כיהן לפארד כמנהל המויקלי של התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס. בשנים 2004–2006 הוא שימש יועץ מוזיקלי לתזמורת לואיוויל.

ריימונד לפארד קיבל אותות כבוד על פועלו בבריטניה ובאיטליה.

נפטר ב-22 באוקטובר 2019.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים בריטים
קטגוריה:נגני צ'מבלו בריטים
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1927
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2019
נחל גשרון

300px|שמאל|ממוזער|מבט-על על הנחל
**נַחַל גִּשְׁרוֹן** (בערבית: وادِي جسرية – ואדי ג'סריה) הוא נחל אכזב בהרי אילת. 

יובליו העליונים מתחילים באזור ראס א־נקב שליד מעבר נטפים. הנחל יורד בתלילות עד שפכו לים האדום בטאבה שבמצרים. 

בנחל מסלולי הליכה למטיילים לאורך חלקיו העליונים, מהם ישנה תצפית על נופיו. בנחל יש מספר מצוקים בהם ניתן לבצע גלישת מצוקים.

בנחל מתחיל המקטע האחרון של שביל ישראל, שנגמר בבית ספר שדה אילת שלמרגלות הר צפחות.

## קישורים חיצוניים

* נחל גשרון - מסלול טיול מפורט באתר טיולי - טיולי משפחות 
* טיול בנחל גשרון בynet

גשרון
קטגוריה:מצרים: נהרות ונחלים
קטגוריה:שביל ישראל
גשרון
טנסי ויסקי

**טנסי ויסקי** (באנגלית: **Tennessee whiskey**) הוא סוג של בורבון המסונן דרך פחם מעץ אדר הסוכר. בדומה לשאר סוגי הבורבון הוא עשוי מ-51% תירס לפחות ומיושן בחביות עץ אלון חרוכות, אך שאר סוגי הבורבון לא מסוננים דרך פחם. תהליך הסינון ידוע בשם "תהליך מחוז לינקולן"  על שם מחוז לינקולן בטנסי. סינון זה מעדן את טעם הוויסקי באופן ניכר ומשאיר בו טעם ייחודי ומעט מתוק יותר מסוגי בורבון אחרים.

## יצרני טנסי ויסקי
* ג'ק דניאל'ס
* ג'ורג' דיקל (George Dickel)

## קישורים חיצוניים
* מדריך הוויסקי 

*
קטגוריה:ויסקי
קטגוריה:מאכלי תירס
Ñ

200px|שמאל
**Ñ** (באותיות קטנות: **ñ**) היא האות השבע-עשרה באלפבית הספרדי. שמה הוא eñe (נהגה, בקירוב: אֵ-נְיֶה) והיא מייצגת עיצור חכי אפי (בייצוג IPA: /ɲ/). 

האות נהגת בדומה ל"ניי" (באנגלית כמו "ny", באיטלקית gn ובספרדית כמו ní).

## היסטוריה
האות ñ הייתה במקור הדיגרף nn. עם הזמן, במקום לכתוב nn החלו לכתוב n שמעליה אות n זעירה, וכך נוצרה האות ñ. (תהליך דומה התרחש גם בפורטוגזית, שבה צירופים כגון an הפכו ל-ã.) לסימן ~ שמעל האות קוראים כיום טילדה (tilde). 

האות ñ הייתה ייחודית לשפה הספרדית, אולם מאוחר יותר היא אומצה על ידי שפות אחרות, כגון ארגונית, אסטורית, גליסית, טגלוג, בסקית ועוד. 
[שמאל|ממוזער|250px|מקש האות Ñ ב[מקלדת מחשב|מקלדת ספרדית]]

בצרפתית ובאיטלקית קיים הצירוף Gn, שהגייתו קרובה להגיית Ñ ספרדית.
בפורטוגזית יש צירוף Nh שהגייתו זהה להגיית Ñ ספרדית. 
וכן בפולנית קיימת האות Ń הזהה בהגייתה ל-Ñ הספרדית.

במקלדת נכתב הצירוף בצורה הבאה:

ñ = Alt+164

Ñ = Alt+165

## ראו גם
* N
* אלפבית לטיני

## קישורים חיצוניים

* , 23 באפריל 2021
N
קטגוריה:ספרדית
בית בלגיה

שמאל|ממוזער|250px|בית בלגיה (מאחור)
**בית בלגיה** הוא בית הארחה ומועדון לסגל האקדמי בקמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם. במקום גינה משובצת פסלים, מסעדה, חדרי אירוח וישיבות, ומתקיימים בו אירועים שונים, תערוכות והרצאות וקורסים שאינם חלק מתוכנית אקדמית רשמית של האוניברסיטה. המבנה קרוי על שמה של דונה פביולה מלכת בלגיה.

## תיאור המבנה
המבנה הוקם בשנת 1967 על ידי הקבלן דניאל בן מנשה, על פי תוכנית של האדריכל זאב רבינא, והוא בנוי בסגנון השונה מיתר מבני גבעת רם - בניגוד למבנים הבנויים בסגנון בינלאומי בעלי קירות אנכיים ישרים, מבנה זה הוא מבנה המורכב משני מבנים מעגליים המחוברים זה לזה.

המבנה תוכנן בהתייחס לשני גורמים שעמדו במקום:

האחד, מאגר מים עגול ששימש את האוניברסיטה והפך להיות הבסיס של המבנה המעגלי הקטן - על מאגר המים נבנה חדר האוכל. מבנה חדר האוכל נבנה תוך התייחסות למבנים מסורתיים ירושלמיים וחלונותיו הצרים נבנו בסגנון של חרירי הירי של חומות ירושלים.

השני, עץ גדול שסביבו נבנה המבנה העיקרי. המבנה העיקרי הוא בניין מעגלי, ובמרכזו חצר גדולה שבמרכזה העץ. ארקדה המכוסה קשתות מאפשרת כניסה לחצר המבנה.

ביוני 2012, נפתח הבניין מחדש, לאחר ששופץ במשך שנה. ב-2019 הוסב המבנה באופן זמני לאכלוס חברת לייטריקס שנזקקה לשטח נוסף, והוא אמור לחזור לרשות האוניברסיטה העברית בשנת 2024.

## לקריאה נוספת
*דוד קרויאנקר, **ירושלים, מבט ארכיטקטוני**, מכון ירושלים לחקר ישראל, הוצאת כתר, 1996.

## קישורים חיצוניים
* 
* בית בלגיה (מתוך האתר הרשמי של האוניברסיטה העברית)

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: מבנים
קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: מבנים
קטגוריה:קמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם
הדברים שמאחורי השמש

"**הדברים שמאחורי השמש**" הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2006, בבימויו של יובל שפרמן, עם אסי דיין,
סנדרה שדה, טלי שרון, זהר שטראוס וטס השילוני בתפקידים הראשיים.

## תקציר העלילה
יצחק (אסי דיין) מחליט, לאחר עשר שנים של נתק, לבקר את אביו (קונסטנטין אנטול) השרוי בתרדמת. הוא מוצא עצמו לבד בבית חולים ומתוסכל מחוסר העניין של משפחתו במצבו: אשתו, סמדי (סנדרה שדה), אמנית אנונימית המנסה להגשים את חלומה, בנו, עמית (זהר שטראוס), ילד מזדקן בן שלושים עסוק בעיקר בלבזבז את זמנו ובתו, נעמה (טלי שרון), נמצאת בתהליכי השלמה עם זהותה המינית. 

רק בתו הצעירה, דידוש (טס השילוני), נוהגת לבקר את סבה אותו מעולם לא הכירה, מבלי שיצחק אפילו יידע, במטרה לגלות את הסוד המשפחתי הישן - מטרה שתשנה את חיי הדמויות השונות.

## על הסרט
"הדברים שמאחורי השמש" הוא סרטו הראשון של הבמאי והתסריטאי יובל שפרמן. 

הסרט זכה בפרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים ובפרס אופיר על משחקו של אסי דיין. הסרט היה מועמד לשבעה פרסי האוסקר הישראלי בקטגוריות שונות של צוות השחקנים, היוצרים וההפקה. הסרט הוקרן בפסטיבל קאן בצרפת.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי לסרט 'הדברים שמאחורי השמש'
* "הדברים שמאחורי השמש" באתר "קרן הקולנוע הישראלי"
* 

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2006
קטגוריה:סרטי להט"ב ישראליים
עמודי הזית

**עמודי הזית** הוא פסל סביבתי השוכן במרכזו של פארק עמודי הזית, ממזרח לקיבוץ רמת רחל.
## היצירה
הפסל עוצב על ידי הפסל רן מורין בשנת 1991. הוא עשוי משלושה עמודים שגובהם 15 מטרים והוא נראה היטב מרחבי ירושלים. בראש כל עמוד צומח עץ זית בן עשרות שנים וענפי שלושת העצים מתחברים זה לזה. בבסיס העמודים שלוש מדרגות המובילות אליהם, ומתחת להן מערך ממוחשב הדואג לדישון עצי הזית שבראש העמודים ולהשקייתם.

בכניסה לרחבת הפסל נצבים שני עצי זית נוספים הצומחים מתוך פירמידות עשויות אבנים לא מסותתות. ענפי שני העצים מתחברים זה לזה ויוצרים מעין שער כניסה לאתר.

סביב הפסל נטועים כ-200 עצי זית ב-27 שורות בתוכנית מעגלית המובילה לעמודי הזית, ושלושה שבילים מרכזיים מובילים ממנו בצירים
המכוונים לאתרים משמעותיים בנוף: "ציר ההרודיון", "ציר בית לחם" ו"ציר ים המלח". לדברי יוצר האתר, עץ הזית הוא "סמל לחוסן, לפוריות ולשלום". למאפיינים השונים של הפסל ישנן פרשנויות שונות: יש הרואים בשלושת עצי הזית שבראש העמודים את שלוש הדתות – יהדות, נצרות ואסלאם, וכן אלגוריה לעם ישראל, שעל אף שגורש מהארץ הוא שב לחיות בה. יש הרואים בפסל המחשה לניתוק השורשים מהקרקע, והחייאתם באמצעות הטכנולוגיה - סמל לציונות. ישנם המצביעים על המיסטיות של הספרה 3, כמתווה דרך-אמצע בין כוחות מנוגדים ומביאה לידי הרמוניה ושלום.

## לקריאה נוספת
*דוד קרויאנקר, **ירושלים, מבט ארכיטקטוני**, מכון ירושלים לחקר ישראל, הוצאת כתר, 1996.

## קישורים חיצוניים

* תצלומים של הפסל
* פסל עמודי הזית - אתר קיבוץ רמת רחל
* אודות הפסל באתר של הפסל רן מורין
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: פסלים
קטגוריה:רמת רחל
לונאסה

**לונאסה** (באנגלית: **Lughnasadh** או **Lughnasa**) הוא חג גאלי שנחוג ב-1 באוגוסט או במועד סמוך לו. כיום, החג מצוין גם על ידי קבוצות נאו-פגניות כמו הוויקה.

## לקריאה נוספת

*  
*  
*  
*  
*  
*  

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חגים ומועדים
קטגוריה:אירועים בחודש אוגוסט
הרנוגיים

שמאל|ממוזער|200px|הרנוג השיטים
**הרנוגיים** (שם מדעי: Loranthaceae) היא משפחת צמחים טפילים למחצה, המונה כ-78 מינים וכ-1078 מינים ואשר נפוצה בעיקר בארצות הטרופיות. המשפחה מיוצגת בארץ על ידי מין אחד בלבד - הרנוג השיטים. בעבר דבקון הזית שויך למשפחה זאת, אך הוא הועבר למשפחת הסנטליים.

צמחים אלו מכילים כלורופיל ולפיכך הם מסוגלים לייצר בעצמם את מזונם לפיכך הם נחשבים לטפיל למחצה, אולם את המים ואת המלחים הדרושים להכנת המזון אין הם קולטים מתוך האדמה, אלא מצמחים אחרים, שעליהם הם גדלים..

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1808
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטואן-לורן דה ז'יסייה
קטגוריה:משפחות צמחים