open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
משה גרינברג

**משה גרינברג** (10 ביולי 1928 כ"ב בתמוז תרפ"ח – 15 במאי 2010 ב' בסיוון תש"ע) היה פרופסור בחוג למקרא באוניברסיטה העברית וחתן פרס ישראל לחקר המקרא בשנת תשנ"ד (1994). נודע בין השאר בזכות מחקריו על הדת ועל החוק במקרא. השפיע רבות על התפתחות חקר המקרא בזכות תלמידיו הרבים ואף תרם לחקר השפות השמיות.

## ביוגרפיה
גרינברג נולד בפילדלפיה וגדל במשפחה ציונית קונסרבטיבית. בהיעדר בית ספר יהודי שכרה את שמואל-לייב בלנק כמורה פרטי, כדי שילמדו עברית, מקרא וספרות עברית מנעוריו.

בבגרותו החל ללמוד מקרא וחקר תרבות אשור בהדרכת אפרים אביגדור שפייזר באוניברסיטת פנסילבניה, שם סיים את הדוקטורט שלו בשנת 1954. בו בזמן למד לימודי יהדות במוסד הקונסרבטיבי בית המדרש לרבנים באמריקה (ה-JTS). גרינברג הושפע רבות מגישותיהם של שפייזר ושל יחזקאל קויפמן, המדגישות את שילוב חקר תרבות אשור בחקר המקרא.

גרינברג לימד מקרא ולימודי היהדות באוניברסיטת פנסילבניה בשנים 1964–1970. בסיום תקופה זו עלה לארץ והצטרף לאוניברסיטה העברית, שם לימד מקרא עד שנת 1996. מאז 1970 התגורר בירושלים.

במשך הקריירה האקדמית שלו שימש גרינברג בתפקידים במוסדות הבאים: קולג' סוורת'מור , ה-JTS, ואוניברסיטת קליפורניה בברקלי.

בנוסף לפרס ישראל, זכה גרינברג בעמיתות גוגנהיים בשנת 1961, בפרס הריסון למצוינות בלימוד ובמחקר מאת מוסד דנפורת' ובפרס למחקרים טקסטואליים מאת המוסד הלאומי לתרבות יהודית באמריקה בשנת 2000, נבחר כחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-1987.

משה גרינברג נפטר ב-15 במאי 2010 בביתו בירושלים, והותיר אחריו אישה, אוולין, ושלושה בנים. בנו רפי הוא ארכאולוג באוניברסיטת תל אביב, ובנו יואל עובד כעיתונאי ומפרסם מפרי עטו גם בעיתונות האמריקאית, בנו איתן עובד בפרסום.

ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.

## ספרים
(רשימה חלקית)

**The Hab/piru*. New Haven: American Oriental Society, 1955
**The Religion of Israel*, abridged English translation of vols. 1-7 Yehezkel Kaufmann's Toldot ha'Emuna ha-Yisre'lit. Chicago: University of Chicago Press, 1960
**Introduction to Hebrew*. Englewood, NJ: Prentice Hall, 1965
**Understanding Exodus* New York: Behrman House, 1969
**Ezekiel 1-20 and Ezekiel 21-37* (Anchor Bible. Garden City: Doubleday, 1983, 1997)
**Biblical Prose Prayer*. University of California, 1983
**Studies in the Bible and Jewish Thought* (Philadelphia: Jewish Publication Society, 1995)

***על המקרא ועל היהדות**, עם עובד
***יהושע** (מקרא לישראל), ירושלים הוצאת מאגנס 1996

## קישורים חיצוניים

* Jeffrey H. Tigay, Moshe Greenberg; תולדות חיים 
* משה גרינברג, באתר מכון מנדל
* משה גרינברג, באתר מכון מנדל
;דברים לזכרו
* משה גרינברג - האיש ודרכו, מאת פרופ' מרדכי כוגן
* משה גרינברג-זכרונותיו של תלמיד, מאת פרופ' ישראל קנוהל
* דברי זיכרון לפרופ' משה גרינברג, מאת חיים שוורץ
* דברי הספד בקבורתו של משה בן שלמה ובתיה גרינברג, מאת פרופ' אוריאל סימון
* 
;כתביו
* מאמרים לקריאה מאת משה גרינברג, באתר מקראנט
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חוקרי מקרא ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לחקר המקרא
קטגוריה:ישראלים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מקרא
קטגוריה:עורכי האנציקלופדיה המקראית
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
אליסו וירסלדזה

**אליסו קונסטנטינובה אסולי וירסלדזה** (בגאורגית: **ელისო კონსტანტინეს ასული ვირსალაძე **; נולדה ב-14 בספטמבר 1942) היא פסנתרנית גאורגית.

## ביוגרפיה
וירסלדזה נולדה בטביליסי גאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). את שיעור הפסנתר הראשון שלה קיבלה בגיל 8 מסבתה, אנסטסיה וירסלדזה, שהייתה מורה ידועה למוזיקה ופסנתרנית בגאורגיה. היא בוגרת הקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי, שם סיימה את לימודיה בשנת 1964 ולמדה קורס נוסף בקונסרבטוריון של מוסקבה, אצל יעקב זק והיינריך נויהאוס. 

היא זכתה במקום השלישי בתחרות ברית המועצות בשנת 1961. כמו כן זכתה בפרס השלישי בתחרות הבינלאומית ע"ש צ'ייקובסקי היוקרתית במוסקבה בשנת 1962, ובמקום הראשון בתחרות ע"ששומאן בצויקאו בשנת 1966.

וירסלדזה מלמדת בקונסרבטוריון של מוסקבה מאז שנת 1967, פדגוגית ב-1970 ובשנת 1994 התמנתה לפרופסור. כמו כן היא מלמדת באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה במינכן, גרמניה, מאז 1995.

מאז 1966 מופיעה וירסלדזה ברסיטלים ומנגנת עם התזמורות המובילות עולם תחת שרביטם של יבגני סבטלנוב, קיריל קונדראשין, ריקרדו מוטי, קורט זנדרלינג ווולפגנג זאוואליש.

וירסלדזה נוהגת לנגן עם נטליה גוטמן, קוורטט בורודין, מסטיסלב רוסטרופוביץ'  וקוורטט קוארטאץ. 

היא נמנית עם חבר השופטים ברבות מתחרויות הפסנתר הבינלאומיות.

היא ידועה בפרשנותה היוצאת מן הכלל ליצירות של שומאן, בטהובן, מוצרט ושופן, וכן של המלחינים המודרניים הרוסים והסובייטים.
עם תלמידיה נמנה הפסנתרן אלכסיי וולודין.

## פרסים

פרס אמנית העם מגאורגיה הסובייטית בשנת 1971, ופרס אמנית העם הסובייטי בשנת 1989.

## קישורים חיצוניים

* 

* רומנטיקה ופסנתר עם הפסנתרנית אליסו וירסלדזה מאתר הבמה
* הקאמרטה מארחת את אליסו וירסלדזה ב-22 בדצמבר 2006, באתר הבמה 
* קונצרט מיוחד עם הפסנתרנית אליסו וירסלדזה, אתר בידור ובמה
* 

קטגוריה:מוזיקאים סובייטים
קטגוריה:פסנתרנים גאורגים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ברוסיה
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:סגל הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:פסנתרניות
קטגוריה:ילידות 1942
מוכרים בלבד

במסחר בניירות ערך, **מוכרים בלבד** הוא מצב שבו אין ביקוש לנייר ערך מסוים, גם לא בירידה המרבית המותרת, לפי כללי המסחר, ביום אחד. במקרה זה נרשמת בשערו של נייר הערך הירידה המרבית המותרת, מבלי שמתקיים בו מסחר באותו יום. לפי כללי הבורסה לניירות ערך בתל אביב, לאחר שני ימי מסחר רצופים שבהם נרשם נייר ערך כמוכרים בלבד, מותר ביום השלישי מסחר ללא הגבלה על שערו של נייר הערך. 

מצב של "מוכרים בלבד" הוא מצב קיצוני ביותר במסחר בניירות ערך, הנובע ממידע על הרעה משמעותית ביותר בפעילותה של החברה שזה נייר הערך שלה. בניירות ערך בעלי סחירות נמוכה, עלול להיווצר מצב כזה גם ללא כל הרעה בפעילותה של החברה. 

מונח זה התקיים בבורסה לניירות ערך בתל אביב לפני הנהגת שיטת המסחר הרציף בשנת 1997.

קטגוריה:ניירות ערך
עורק תרדמני

שמאל|ממוזער|250px|העורק התרדמני הימני (צבוע באדום)
**עורק התרדמה** (TA: Arteria Carotis, באנגלית: Common Carotid Artery), הנקרא גם **עורק תרדמני**, **עורק הראש** ו**עורק הקרוטיד**, הוא העורק המספק דם וחמצן לראש ולצוואר.

## אנטומיה
ישנם שני עורקי תרדמה הממוקמים בשני צדי הצוואר, עורק זה נקרא באנגלית Common Carotid Artery, כאשר Common מתייחס לעובדה שהוא מתפצל בהמשך לעורק חיצוני ולעורק פנימי:

1. עורק התרדמה החיצוני (The External Carotid Artery) - הקדמי והתיכון יותר מבין שני הפיצולים.

2. עורק התרדמה הפנימי (The Internal Carotid Artery) - האחורי והצדי יותר מבין שני הפיצולים.

העורקים הימני והשמאלי אינם סימטריים. עורק התרדמה השמאלי (Left Common Carotid) מתפצל ישירות מקשת אבי העורקים, לצד העורק התת-בריחי השמאלי המספק דם לגפה השמאלית העליונה. עורק התרדמה הימני (Right Common Carotid) מתפצל מגזע הזרוע והראש, שהוא עורק משותף שממנו מתפצל גם העורק התת-בריחי הימני. עם זאת קיים גיוון באוכלוסייה במבנה העורק ובצורות בהן הוא יוצא מקשת אבי העורקים.

הקוטר הממוצע של עורק התרדמה אצל מבוגרים גברים ונשים הוא 6.5 מ"מ ו-6.1 מ"מ בהתאמה

## חשיבות קלינית
עורק התרדמה משמש לעיתים למדידת דופק, בעיקר במקרים בהם האדם נמצא במצב של הלם. מדידת הדופק מתאפשרת על ידי לחיצתו בעומק הגבול הקדמי של שריר מפנה הצוואר, ובגובה הגבול העליון של סחוס בלוטת המגן (Thyroid cartilage).

לחץ דם סיסטולי מינימלי שדרוש כך שנוכל להרגיש את הדופק בעורק התרדמה הוא 40 מ"מ כספית בלבד, לכן נוח לבדוק את הדופק בעורק התרדמה.
כשמופעל לחץ ממושך על אחד או שני עורקי התרדמה, אצל האדם ירד לחץ הדם וקצב פעימות הלב, מה שיוביל להיפוקסיה מוחית ולמין שבץ איסכמי חולף (T.I.A) מדומה, מה שעלול להוביל בהמשך לאיבוד הכרה - ומכאן שמם של עורקי התרדמה.

היצרות תסמינית בעורקי התרדמה יכולה להופיע אצל אנשים עם טרשת עורקים
[שמאל|ממוזער|250px|[דימות רפואי|הדמיית אולטרה סאונד דופלר של עורק תרדמני]]

## ראו גם
* היצרות העורק התרדמני
* אבי העורקים
* בלוטת מיצד האוזן
* העורק התת-בריחי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עורקי הראש והצוואר
קטגוריה:עורקי בית החזה
קטגוריה:ראש-צוואר
מרווה דגולה

**מרווה דגולה** (שם מדעי: *Salvia viridis*) היא צמח עשבוני חד-שנתי ממשפחת השפתניים, הנפוץ בחבל הים-תיכוני של ישראל. מרווה דגולה מאופיינת בעת הפריחה בפרחים סגולים ולעיתים קרובות מתנוססת בראש התפרחת קבוצת חפים סגולים (ישנן אוכלוסיות חסרות “דגל” במקומות שונים בארץ). בקיץ, לאחר הפריחה היא מאופיינת בדורים דורים של גביעים משתיירים כפופים מטה וצמודים לגבעול התפרחת.

## מאפיינים
צמח עשבוני חד-שנתי שגובהו 15 ס"מ ופרחיו סגולים או לילכיים, וכולו מכוסה בשיער לבן ובבלוטות יושבות. העלים ביציים או מוארכים, חרוקים ואינם מחולקים, אורכם 2 עד 7 ס"מ ורוחבם 1 עד 2 ס"מ לעיתים רחוקות 4 ס"מ. התפרחת אמירית. הגביע דמוי צינור ומשתייר. לאחר ההבשלה הגביע, שעוטף את הפרודות, נוטה כלפי מטה ולאחור, פיתחו נסגר, הוא נצמד אל הגבעול ולזרעים אין אפשרות ליפול (ראה בתמונה). רק משנרטב הגביע היטב במי-גשם מתפשקים העוקצים, הגביע נפתח והזרעים משתחררים. 

המרווה הדגולה נובטת בתחילת החורף, ולאחר שהתפתחו העלים התחתונים עולה מביניהם עמוד פריחה, המסתעף בצורת מנורה - זוגות זוגות של ענפי פריחה נגדיים. לאורך כל עמוד סדורים הפרחים השפתניים ובראשו צומחת ציצית של חפים סגולים, שאינם פרחים כלל - ה"דגל". הפריחה מפברואר עד מאי.

מרווה דגולה גדלה ברוב חלקי צפון הארץ ומרכזה, תכופות במרבדים, בקרקע חומה רדודה בחבל הספר, ובמדרונות הפונים דרומה לשמש בחבל הים-תיכוני. תפוצתה העולמית משתרעת בארצות שסביב הים התיכון.

משתמשים בעלי הצמח כתבלין לבשר, נקניק ועוד.

במספר אתרים בישראל קיימות אוכלוסיות של מרווה דגולה בהן הצמחים חסרי דגל. אוכלוסיות אלו נחשבו בעבר למין נפרד, המכונה "**מרווה ירוקה**". כיום ברור כי מדובר בזנים שונים של אותו המין, משום שקיימות אוכלוסיות מעורבות, המכילות פרטים חסרי דגל לצד פרטים בעלי דגל.

200px|שמאל|ממוזער|גבעול יבש של מרווה דגולה בעונת הסתיו, ממתין לבוא הגשם. בהירטבם, הגביעים הפורים מתפשקים לצדדים ומשחררים את הזרעים.מקובל לחשוב כי הדגל שבראש הצמח נועד למשוך חרקים מאביקים מרחוק. עם זאת, מחקר של אבישי שמידע הראה, שדבורים נמשכות גם אל צמחים חסרי דגל. ייתכן שלדגל יש תפקיד ב"לימוד" דבורים צעירות, שעוד לא הורגלו לזהות את הפרחים מרחוק.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:ארץ ישראל: שפתניים
קטגוריה:שפתניים
קטגוריה:פרחים סגולים בארץ ישראל
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
ג'ון נלסון

**ג'ון וילטון נלסון** (באנגלית: **John Wilton Nelson**; ) היה מנצח אמריקאי. הוא נודע בעיקר כפרשן של יצירות רומנטיות גדולות, בביצועי אופרות - בייחוד משל ברליוז - ובביצועיו הנמרצים והמסוגננים למוזיקה מתקופת הבארוק.

## ביוגרפיה
נלסון נולד בקוסטה ריקה להורים אמריקאים. הוא למד בוויטון קולג' ואצל מורל בבית הספר למוזיקה ג'וליארד בניו יורק.

הוא היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס משנת 1976 עד 1987 ושל תיאטרון האופרה של סנט לואיס משנת 1979 עד 1988 (או 1985 עד 1991, לפי בייקר). כמו כן היה המנהל המוזיקלי של פסטיבל קאראמור בקאטונה, ניו יורק משנת 1983 עד 1990. בספטמבר 1998 קיבל עליו ג'ון נלסון את תפקיד המנהל המוזיקלי של האנסמבל התזמורתי של פריז, החל בעונת 1998–99.

ג'ון נלסון ניצח בקביעות על תזמורות ברחבי העולם. באמריקה הופיע עם התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק, התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, תזמורת פילדלפיה והתזמורת הסימפונית של בוסטון, התזמורת הסימפונית של שיקגו, תזמורת פיטסברג, התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו ותזמורת קליבלנד. באירופה ניצח על כל התזמורות בלונדון, על התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן, תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג, תזמורת פריז, קלן, שטוטגרט, רוטרדם, אוסלו והתזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם. בתחילת 2016 הגיע לישראל וניצח לראשונה על התזמורת הקאמרית הישראלית ועל התזמורת הסימפונית חיפה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:בוגרי מכללת וויטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1941
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2025
מאיר ויניק

**מאיר ויניק** (24 באוקטובר 1885 – 15 במרץ 1966) היה מהנדס וכימאי. זוכה פרס ישראל לחקלאות לשנת ה'תשט"ז.

## ביוגרפיה
ויניק נולד באודסה שבברית המועצות, קיבל חינוך עברי ולאחר שלמד כימיה בפוליטכניון בוורשה והוסמך כמהנדס, עלה לארץ ישראל ב-1906, התיישב בראשון לציון וייסד את המעבדה ליין ביקב המקומי.

ויניק נמנה עם המורים הראשונים במקווה ישראל והיה מבוני התחנה המטאורולוגית בראשון לציון בשנת 1912.
בשנות הארבעים של המאה העשרים הוקמה במקוה ישראל תחנת ניסיונות חקלאית, שניהל מאיר ויניק. התחנה עסקה בעיקר בשתי בעיות:
* בעיית ההשקיה.
* בעיית הזיבול
בשני התחומים הגיעה התחנה לידי מסקנות מעשיות חשובות.

ויניק שימש כמורה לתורת הקרקע במקווה ישראל ובגימנסיה הרצליה. הוא נחשב למומחה לחקר קרקעות הארץ. בין השאר פנו אליו הבריטים לבדוק האם קרקעותיה של אל עריש מתאימות לחקלאות עבור תוכנית להתיישבות יהודית בחבל ארץ זה. ליד ביתו הקים תחנה לחקר החקלאות. ויניק עסק במשך תקופה ארוכה בחקר תורת הדשנים להדרים להשבחת פרי הדר. פעילותו המדעית מוצגת ב"בית ויניק" שבמקווה ישראל ועל שמו קרוי רחוב בראשון לציון.

ויניק היה נשוי למרים (לבית גולדברג), שתפקדה כעוזרתו הראשית בתחנת הניסיונות, הייתה בין העוזרות הראשונות במכון לביוכימיה של האוניברסיטה העברית, והראשונה בארץ בחקירה מיקרוביולוגית של הקרקע.

אחותה של מרים, גיסתו הייתה הד"ר רינה (רוזה) יונוביץ.

## קישורים חיצוניים
* מאיר ויניק, אלבום המשפחות - מוזיאון ראשון-לציון
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1956
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לחקלאות
קטגוריה:אנשי חינוך ביישוב
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:כימאים ישראלים
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:מהנדסים יהודים פולנים
קטגוריה:מהנדסים ביישוב
קטגוריה:סגל בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:סגל גימנסיה הרצליה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1885
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1966
מרוות יהודה

**מַרְוַת יהודה** (שם מדעי: *.Salvia judaica Boiss*) היא צמח עשבוני רב-שנתי (בן חלוף) ממשפחת השפתניים, נפוצה בארץ ישראל.

גבעולי המרווה רבים, דקים, רבועים. במשך הפריחה והבשלת הזרעים מקבלים הגבעולים והצמח כולו גוון ארגמן או סגול. הפרחים סגולים, לא גדולים, וצינור הכותרת שלהם אינו בולט מתוך הגביע, שהוא חלק ואין לו שערות בלוטיות. תקופת הפריחה של מרוות יהודה הוא בחודשים אפריל עד יוני.

השם העברי "יהודה" נגזר מהשם הלועזי שניתן על ידי הבוטנאי השווייצרי בואסיה עוד בשנת 1853, שחקר את צמחיית המזרח התיכון במאה ה-19.

## מאפיינים
מרוות יהודה – צמח עשבוני רב-שנתי (בן חלוף), ים תיכוני, בעל הרבה גבעולים דקים ומאדימים או מכחילים עם ההבשלה.

צמח עשבוני רב-שנתי (בן חלוף), ים תיכוני, פריחתו סגולה עמומה והוא בעל שושנת עלים גדולים ורחבים ומפורצים, שממנה מתפתח גבעול אחד או יותר זקוף ומסתעף מבסיסו לגבעולי משנה נגדיים ואלכסוניים הנושאים תפרחות (לעיתים בצורת מנורה). הגבעול רָבוּעַ, מכוסים שערות. העלים נגדיים, פשוטים, משוננים.

הפרחים סגולים, קטנים יחסית (10 עד 15 מ"מ).

הגביע דו-שפתני, דמוי צינור, ארגמני, אינו דביק ואינו מכוסה שערות בלוטיות. השפה העליונה בעלת 3 שיניים, האמצעית בהן זעירה או מנוונת, השפה התחתונה עם שתי שיניים מחודדות.

צינור הכותרת אינו בולט כמעט מתוך הגביע ובתוכו יש טבעת שערות.

הכותרת דו-שפתנית באופן בולט וצבעה סגול עמום. השפה העליונה זקופה. השפה התחתונה בעלת 3 אונות. האונה האמצעית רחבה ושמוטה עם הבשלת עמוד העלי.

קצהו הקדמי של הקונקטיב חופשי, קצר, דמוי מרצע ואינו מסתיים בלשכה ריקה והוא מחוסר קשקש כל שהוא בקצהו הפנימי. האבקנים אנים חבויים מתחת לשפה העליונה, אלא הם מופנים כלפי גחונו של המאביק ולא כלפי גבו.

הפריחה מסוף מרץ עד תחילת יוני

## בית גידול ותפוצה
מרוות יהודה גדל בבתות ובשדות בור באזורי השפלה, ההר, עמק יזרעאל בבקעה המרכזית ובגולן. הוא גדל בישראל, בירדן, לבנון וסוריה.

### מרוות יהודה במקרא
חוקר הצומח המקראי, נגה הראובני, מזהה את מרוות יהודה, או מן דומה לו, המכונה מרוות ירושלים, Salvia hierosolyminata Boiss, עם צמח המוריה. זה אחד הפירושים המקובלים להר המוריה, האתר עקידת יצחק במקרא.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1853
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אדמון בואסייה
קטגוריה:שפתניים
קטגוריה:ארץ ישראל: שפתניים
קטגוריה:עשבי תיבול
קטגוריה:פרחים סגולים בארץ ישראל
התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס

**התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס** (באנגלית: **Indianapolis Symphony Orchestra**) היא תזמורת אמריקאית שמקום מושבה באינדיאנפוליס, אינדיאנה.

את התזמורת ייסד בשנת 1930 פרדיננד שאפר, פרופסור מקומי לכינור. בשנת 1937 נשכר פאביין סוויצקי כמנהלה המוזיקלי הראשון של התזמורת, נגניה הגיעו לדרגת מקצועיות מלאה וקיבלו משכורת לעונה בת 20 שבועות. תוך זמן קצר נודעה התזמורת ברחבי ארצות הברית, הופיעה בשידורי רדיו מסוף שנות ה-30 והוציאה סדרת תקליטים בחברת תקליטי RCA בשנות ה-40 ובראשית שנות ה-50.

בשנות 1956 התמנה איזלר סולומון למשרת מנהל מוזיקלי. התזמורת סיירה באמריקה והפיקה סדרת קונצרטי "הצדעה" בינלאומיים. סדרה זו זכתה בפרס מחלקת המדינה של ארצות הברית.

בשנת 1976 קיבל עליו ג'ון נלסון את הנהגת התזמורת וקבע את משכנה הנוכחי בתיאטרון העגול ע"ש הילברט במרכז אינדינאפוליס. נלסון החזיר את התזמורת לשידורים ברשתות הרדיו והוציא אותה לקונצרטים תכופים בקרנגי הול ובמרכז קנדי. הוא אף לקח את התזמורת לסיור הראשון שלה מחוץ לגבולות אמריקה, בגרמניה בשנת 1987.

בשנת 1987 החליף ריימונד לפארד את נלסון. בהנהלתו החלה התזמורת לקיים עונה בת 52 שבועות, ערכה סדרת הקלטות והתחילה לשדר בתוכנית רדיו שבועית.

### מנהלים מוזיקליים
* פרדיננד שייפר (1930 - 1937)
* פאביין סוויצקי (1937 - 1955)
* איזלר סולומון (1956 - 1975)
* ג'ון נלסון (1976 - 1987)
* ריימונד לפארד (1987 - 2001)
* מריו ונזאגו (2002 - 2009)
* קשישטוף אורבנסקי (2011 - 2021)
* יאן מרקל (2024 - ממשיך)

### מנצחי סדרת הפופס
* אריך קונצל (1982 - 2002)
* ג'ק אוורלי (2002 - ממשיך)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

אינדינאפוליס
אינדינאפוליס
קטגוריה:אינדיאנפוליס
טורנדו (סירת מפרש)

שמאל|ממוזער|250px|טורנדו מפליג על בידון אחד
ה**טורנדו** (אנגלית: Tornado) היא סירת מפרש אולימפית מדגם קטמרן, עם צוות של שני אנשים. היא משתתפת במשחקים האולימפיים מאז 1976. הסירה עוצבה ב-1967 על ידי רודני מארץ' האנגלי, ובעזרתם של טרי פירס ורג וייט, במיוחד להפיכתה לדגם אולימפי. בפדרציית השיט העולמית (IYRU), מוקדמות המשחקים האולימפיים מדגם קטמרן, ניצחו את המשתתפים האחרים.

כדי להגביר עוד יותר את ביצועי הסירה, ה"טורנדו" שונתה שוב בשנת 2000, עם עיצוב מפרש חדש שאפשר שימוש במפרש ספינקר ומוט ספיניקר, וכמו כן הגדלת שטח המפרשים המקוריים. הוסיפו גם כן טרפז נוסף, ושינו את החלוץ כך שבסיבובים יעבוד באופן אוטומטי. 

הטורנדו באופן טיפוסי שטה כאשר בידון אחד בלבד נמצא במים, והצוות מאזן את הסירה עם משקלם ובעזרת כיוון המפרשים. כאשר בידון אחד בלבד נמצא במים, החיכוך קטן במידה רבה. לטורנדו יש גם תורן מתכוונן ומסתובב, דבר שלא רק מגביר באופן משמעותי את האווירודינמיקה של החלק הקדמי החשוב של המפרש, אלא גם מוסיף שליטה במידת כיפוף התורן, מה שמוסיף למידת השטיחות של המפרש. עבור המהירות הגבוהה ומידת הרוח המדומה שמייצרת הסירה הזאת, נחוץ מפרש שטוח לעיתים קרובות.

הטורנדו מסוגלת לשוט במהירות מעל 30 קשר (56 קמ"ש) ברוח צד, ו-18 קשר (33 קמ"ש) ברוח קדמית. היא מכונה "הפורמולה 1 של השיט". 

## קישורים חיצוניים

*   חוקי הדגם העולמיים של הטורנדו
* איגוד הטורנדו העולמי

טורנדו
ז'ורז'י בן ז'ור

**ז'ורז'י בן ז'ור** (בפורטוגזית: **Jorge Ben Jor** או: **Jorge Benjor**; נולד ב-22 במרץ 1942) הוא מוזיקאי ברזילאי שכותב ומלחין שירים בסגנון סמבה, פאנק (Funk), רוק וסמבה-רוק. בן ז'ור זוכה לפופולריות רבה במולדתו, ברזיל, כמו גם ברחבי העולם. הציבור בישראל התוודע לשיריו באלבומים כגון ארץ טרופית יפה, בוא לריו ועוד. ב"ארץ טרופית יפה" כלולים כמה משיריו, בין שירי אמנים ברזילאים אחרים, בתרגומו של אהוד מנור, ובעיבוד מחודש של מתי כספי. ב"בוא לריו" מבצעת יהודית רביץ מבחר משיריו בתרגומו של יעקב גלעד.

## חייו
בן ז'ור נולד בריו דה ז'ניירו בשם Jorge Duílio Lima Meneses, אך הוא התפרסם בשם-הבמה ז'ורז' בן. ב-1988 החליף את שמו ל**ז'ורז' בן ז'ור**.

בן ז'ור החל לנגן בגיל 13, ובגיל 15 החל לשיר במקהלת כנסייה. בגיל 18 החל להופיע במסיבות ובמועדוני לילה. ב-1963 הופיע בן ז'ורז' עם שירו "Mas que Nada" (אשר זכה לפרסום בעולם לאחר שביצע אותו סרז'יו מנדז (Sergio Mendes)). מנהל של חברת "פיליפס" ששמע אותו החליט להפיק את אלבומו הראשון. שיר זה נחשב ללהיט הגדול ביותר של בן ז'ור עד היום.

שירים ידועים אחרים של בן ז'ור הם "Fio Maravilha" ("חוט פלא", שמו (הלא רשמי) של שחקן כדורגל ברזילאי מפורסם דאז, בגרסה העברית: "איזה כדורגל", תרגום: אהוד מנור), ו-"País Tropical" ("ארץ טרופית", בגרסה העברית: "ארץ טרופית יפה", תרגום: אהוד מנור).

שיריו של בן ז'ור זכו לפופולריות רבה בישראל בסוף שנות השבעים, בעיקר בזכות עיבודיו של מתי כספי ותרגומיו של אהוד מנור. המוזיקה הברזילאית בסגנון סמבה ובוסה נובה, ובכלל זה שיריו של בן ז'ור, השפיעו מאוד על המוזיקה הישראלית של סוף שנות השבעים ותחילת שנות השמונים. בתקופה זו אף נוצרו שירים ישראלים חדשים בסגנון ברזילאי.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים ברזילאים
קטגוריה:מלחינים ברזילאים
קטגוריה:משתתפי פסטיבל סן רמו 1990
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: אישים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1942
בית הספר התיכון הטמפלרי

שמאל|ממוזער|250px|בית הספר התיכון הטמפלרי, יוני 2007. לאחר שהיה נטוש כעשר שנים ולפני ששופץ והפך למלון
**בית הספר התיכון הטמפלרי** הוא מבנה במושבה הגרמנית בירושלים. המבנה ממוקם ברחוב עמק רפאים 3. החל משנת 2017 משמש המבנה חלק ממלון "אוריינט" מרשת ישרוטל.
## היסטוריה
המבנה נבנה בשנת 1882 במטרה לשמש בית ספר תיכון לבני המושבה הגרמנית בירושלים ולבני המושבות הטמפלריות האחרות ברחבי הארץ. בית הספר, שמומן ונתמך על ידי משרד החוץ של גרמניה, נחשב לטוב בבתי הספר בארץ ישראל באותה עת.

בית הספר פעל עד גירוש הטמפלרים בשנת 1939. לאחר מכן השתמשו במבנה מוסדות ומשרדי שלטון ממשלת המנדט הבריטי.

בשנת 1953 הוקם במקום מכון לסיבים ומוצרי יער על ידי מנחם לוין. במכון בוצעו "מחקרים בתחומי הפולימרים, הסיבים הטבעיים והסינתטיים, דטרגנטים וניקוי, פיזיקה של סיבים ואריגים, שימושי סיבים ברפואה וביוטכנולוגיה, עמידות ביולוגית של מוצרים סיביים". מאוחר יותר שונה שמו למכון הישראלי לסיבים. המכון פעל במתחם עד שנת 1998.

בשנת 1998 הוצא המתחם, בו שני מבני בית הספר ומבנה בית העם הטמפלרי במגרש הסמוך, למכרז ליזמים לצורך בניית בית מלון, והוא נמכר לחברת "קולוני ירושלים" (חברה שהוקמה לצורך פיתוח הפרויקט), בבעלות איש העסקים יוסף מוניאן, תמורת 16 מיליון שקל. בשנת 2000, נמכר המתחם לאיש העסקים היהודי-אמריקאי זמיר מורד שהגיש תוכנית לפיתוח המתחם. על פי התוכנית מבני בתי הספר היה אמורים להישמר והמבנה העיקרי של המלון היה אמור להיבנות בשטח המתחם מאחורי מבני בית הספר. חברת "קולוני" הגישה תוכנית להקמת מלון בגובה של כ-12 קומות, בו ישולב גם מבנה בית העם הטמפלרי, שמשמש את הכנסייה הארמנית, בקומת הקרקע. ועד התושבים של שכונת המושבה הגרמנית החל במאבק נגד התוכנית בטענה שהוא ישנה את אופי הסביבה ויהרוס את המרקם המעין כפרי של המושבה הגרמנית.

בדצמבר 2006 הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה בירושלים דחתה את התוכנית לבניית המלון בגובה של כ-12 קומות במאי 2009 אישרה תוכנית למבנה בן שמונה קומות עם 200 חדרי מלון. לאחר מאבק ופעולות מחאה הותר לכנסייה הארמנית להמשיך להשתמש במבנה ותוכנית המלון צומצמה.

במתחם הוקם מלון אוריינט, מלון ברמה של חמישה כוכבים הכולל 243 חדרים וסוויטות, חלקם במבני בית הספר התיכון הטמפלרי ששמרו. עלות הקמת המלון הייתה 342 מיליון שקל והוא כולל 11 דירות מגורים שנמכרו.

## המבנה
המבנה, המצוי בסמוך לבית העם הטמפלרי, הוא מבנה דו קומתי. חזית המבנה בולטת, גרם מדרגות אופייני מוביל לכניסה הראשית שבראשה גמלון האופייני לאדריכלות הטמפלרית.

## ראו גם
* מכון הרדג

## לקריאה נוספת
*דוד קרויאנקר, **ירושלים, מבט ארכיטקטוני**, מכון ירושלים לחקר ישראל, הוצאת כתר, 1996.
* פייטוש, עמק רפאים בית מס 3 בית הספר התיכון במושבה באתר מלון
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:המושבה הגרמנית (ירושלים)
קטגוריה:טמפלרים (תנועה)
קטגוריה:טמפלרים: מבנים
בית פרנק

**בית פרנק** היה המבנה הראשון שנבנה במושבה הגרמנית בירושלים. המבנה ממוקם ברחוב עמק רפאים 6.

## היסטוריה
המבנה נבנה בשנת 1873 על ידי הטוחן מתיאס פרנק. מבנה זה היה המבנה הראשון שנבנה על ידי הטמפלרים בירושלים. פרנק רכש את אדמות המושבה מכפריי הכפר בית צפאפא בשנת 1872 והחל לבנות את ביתו במקום בסגנון כפרי גרמני, תוך התאמות מקומיות. סגנון זה עתיד היה להפוך לסגנון האופייני לבנייה הטמפלרית בארץ ישראל. בסמוך למבנה בנה פרנק את טחנת הקמח שהופעלה באותה עת בקיטור - והייתה תחנת הקיטור הראשונה שהוקמה בארץ ישראל. בעקבות הקמת טחנה זו דעכה טחנת הרוח שפעלה בשכונת ימין משה אשר תחזוקתה והפעלתה לא היוו תחרות לטחנת הקיטור. בבוסתן הבית נטעו עצים רבים ונבנתה בריכת שחייה, גם היא הראשונה בירושלים.

בשנת 1939, כאשר נאסרו הטמפלרים על ידי שלטונות המנדט הבריטי הושכר הבית, ומאז משמש כבית דירות.

המבנה הוא מבנה דו קומתי. בחזיתו גמלון משולש האופייני לאדריכלות הטמפלרית ובו חלון עגול. במשקוף שער הבית נחקק שמו של הבית - אבן העזר (Eben Ezer), ובראש הכיפה שעל השער נחקקה שנת הבנייה - 1873.

כיום שוכן בבית מתיאס פרנק המרכז לסיוע הוליסטי ע"ש יורי שטרן. 

הבית קרוי על שם המקום המתואר בספר שמואל א':

## גלריית תמונות

P1250035.JPG|הכתובת מעל השער
P8170099.JPG|בית פרנק
MatheusFrank22.jpg|משפחת פרנק


## לקריאה נוספת
*דוד קרויאנקר, **ירושלים, מבט ארכיטקטוני**, מכון ירושלים לחקר ישראל, הוצאת כתר, 1996.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:המושבה הגרמנית (ירושלים)
קטגוריה:טמפלרים: מבנים
פרנק
פנסיון שמידט

שמאל|ממוזער|250px|פנסיון שמידט.
**פנסיון שמידט** הוא מבנה אשר שימש במקור כביתו של ראש ועד המושבה של המושבה הגרמנית בירושלים. המבנה ממוקם ברחוב עמק רפאים 8.

המבנה הראשון באתר נבנה בשנת 1875 על ידי ניקולאי שמידט השני, שהגיע לירושלים מרוסיה. בנו, ניקולאי שמידט השלישי היה בעל כרמים וסוחר יינות. בשנת 1928 בנה ניקולאי שמידט השלישי פנסיון בחזית המבנה המקורי שנקרא "פנסיון ניקולאי שמידט" (Pension Nikolai Schmidt) בו התגוררו תלמידי בית הספר התיכון הטמפלרי שהגיעו לירושלים ממושבות טמפלריות אחרות לצורך לימודיהם.

הבניין שימש להתכנסויות החילוניות בשכונה, ולאירועי תרבות, ושימש מקום משכנה של המקהלה הטמפלרית המקומית.

בצלע הבניין השתמר גרם מדרגות מקורה עץ האופייני לבנייה הטמפלרית.

## לקריאה נוספת
*דוד קרויאנקר, **ירושלים, מבט ארכיטקטוני**, מכון ירושלים לחקר ישראל, הוצאת כתר, 1996.

קטגוריה:המושבה הגרמנית (ירושלים)
קטגוריה:טמפלרים: מבנים
קטגוריה:ירושלים: בתי מגורים
ועידת העשוקים

[שמאל|ממוזער|250px|כרזת ההפגנה בשנת [2004]]

**ועידת העשוקים** או בשמה הרשמי "**הוועידה לצדק חברתי**", היא הפגנה הנערכת מדי שנה (מאז שנת 2000) מול מלון "דייוויד אינטרקונטיננטל" בתל אביב בעת שנערכת בו "ועידת העסקים" של העיתון גלובס. המפגינים מוחים על המפגש של פוליטיקאים ואנשי עסקים המתרחש בוועידה ללא כל התייחסות לנושא העוני בישראל. ועידת העשוקים מאורגנת על ידי השומר הצעיר והפורום למאבק באבטלה אך מגיעים אליה מפגינים גם מתנועות נוער וארגונים חברתיים אחרים (בעיקר מהנוער העובד והלומד ומברית הנוער הקומוניסטי הישראלי).

ההפגנה, בניגוד להפגנות חברתיות אחרות, מתאפיינת באופי הומוריסטי המשלב מערכונים של חניכי השומר הצעיר המבקרים את מפגש ההון והשלטון. בנוסף למערכונים, ישנם מספר נואמים מתנועות הנוער, מהתנועה הקיבוצית ומההסתדרות.

פעמים רבות במהלך ההפגנה מנסים חלק מהמפגינים להיכנס למלון, כדי להפריע לקיום הוועידה ולמשוך תשומת לב. במהלך ההפגנה בשנת 2003 נכנסו שלושה ממארגני ההפגנה והפריעו לנאומו של שר האוצר דאז, בנימין נתניהו.

## קישורים חיצוניים
* כתבת ווידאו על ההפגנה ב - 2005, הטלוויזיה החברתית
* כתבת ווידאו פרומו לקראת ועידת העשוקים ב-2006, הטלוויזיה החברתית
* כתבת ווידאו על ועידת העשוקים ב-2008, הטלוויזיה החברתית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:השומר הצעיר
קטגוריה:הפגנות בישראל
קטגוריה:תל אביב: היסטוריה
אברמק קופלוביץ'

**אברהם (אַבּרָמֶק) קוֹפּלוֹביץ**' (בפולנית: **Abraham (Abramek) Koplowicz **; 18 בפברואר 1930 – 1944) היה נער יהודי-פולני שנרצח בשואה; לאחר מותו נמצאה ופורסמה מחברת שיריו.

את מחברת שיריו תרגמה מפולנית לעברית הסופרת והמשוררת עירית עמיאל (ז״ל) ניצולת שואה

את שמונת שיריו כתב אברמק בהיותו בגטו לודז'. שירו המוכר ביותר הוא "חלום״
:

## ביוגרפיה
אברמק נולד בלודז' בפברואר 1930, בן יחיד להוריו מנדל ויוכת גיטל. כשהיה בן תשע נדרשה המשפחה לעבור לגטו, והוא החל לעבוד כשוליה במחלקת סנדלרים - נושא שאף עליו כתב בשיריו. את שיריו, שתארו את חוויותיו ואת חייו בגטו, כתב במחברותיו. בשנת 1944 נשלח עם משפחתו למחנה ההשמדה אושוויץ. אמו נשלחה היישר לתאי הגזים, ואברמק ואביו נשלחו למחנות העבודה. באחד הימים החליט האב, מנדל קופלוביץ', להחביא את אברמק כדי לחסוך ממנו את הסבל. בערב חזר וגילה כי בנו איננו עוד – אברמק נרצח בגיל 14. לאחר המלחמה חזר האב ללודז', שם מצא בבית המשפחה ציור ואת מחברת השירים של בנו אברמק.

מנדל התחתן בשנית עם חיה גרינפלד, אמו של אליעזר המכונה לולק. על מחברת השירים, שמר בסוד, ולא גילה על דבר קיומה לבני משפחתו. בשנת 1985, לאחר מותה של אמו (מנדל נפטר ב-1983), מצא לולק, אחיו החורג של אברמק, את מחברת השירים. בשנת 1993 סיימה המתרגמת עירית עמיאל לתרגם את המחברת לעברית. ספר השירים יצא לאור בהוצאת "יד ושם". בהמשך תורגמו השירים ביוזמתו של אליעזר ל-23 שפות נוספות ומשמשים מחנכים ברחבי העולם להנציח את הילדים אשר נספו בשואה. עד סוף ימיו באפריל 2020, המשיך אליעזר להפגש עם קבוצות נוער וצעירים סביב סיפורו של אחיו למחצה, ושיריו.

בפברואר 2004 מצא אורי מייזלמן את הספר בחנות ספרים ישנים בתל אביב. אורי, יחד עם חבריו אוהד קוסקי ורועי הדס מלהקת קרח תשע, הקליטו את שיריו של אברמק קופלוביץ'. ערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה תשס"ה (2005) יצא הדיסק "אברמק", כפרויקט ללא כוונת רווח, בהוצאת הנוער העובד והלומד ומרכז ההדרכה 'המעורר' לחנויות. באותה שנה הושמעו שירים מן האלבום בפתיחת העצרת הראשונה לציון יום השואה הבינלאומי באו"ם.

אמנים נוספים הלחינו משיריו של אברמק, ביניהם המשורר הפולני זביגנייב פרייזנר, כחלק מפרויקט 'יומנים של תקווה'.

## קישורים חיצוניים
קליפ לשיר "חלום" מאת אברמק קופלוביץ' https://www.youtube.com/watch?v=HAPMOOUuLw0
* הסיפור של אברמק קופלוביץ' באתר ארגון יוצאי לודז' בישראל
* טקס מסירת יומניו של אליעזר "לולק" גרינפלד ליד ושם, באתר יד ושם
* אברמק- הנער מגטו לודז', באתר הנוער העובד והלומד
* אברמק קופלוביץ' (1930 - 1944), באתר "חלונות לזיכרון": להנצחת מיליון וחצי הילדים שנספו בשואה, משרד החינוך
* יורם בר-קובץ (רביד), שירים מן הגטו, "הקיבוץ", 17 ביוני 2004
* 
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ילדים בשואה: פולין
קטגוריה:סופרי השואה
קטגוריה:משוררים יהודים
קטגוריה:משוררים פולנים
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אסירים בגטו לודז'
קטגוריה:סופרים ומשוררים שנספו במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1930
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1944
מישהו לרוץ איתו (סרט)

"**מישהו לרוץ איתו**" הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של עודד דוידוף משנת 2006. הסרט מבוסס על ספר באותו שם מאת דויד גרוסמן.

## הפקה והקרנה
הסרט פתח את פסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2006 והיה מועמד לשנים-עשר פרסי אופיר, כמעט בכל הקטגוריות המיועדות לשחקנים וליוצרים. שחקן המשנה, צחי גראד, זכה בפרס אופיר על תפקידו בסרט. בשנת 2007 יצא הסרט לטלוויזיה כמיני סדרה בת שני חלקים. בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה זכתה בר בלפר בפרס השחקנית הטובה ביותר בדרמה בודדת, מיני סדרה, סרט טלוויזיה וסדרת דרמה על משחקה בסרט. בנוסף, הסרט היה מועמד בעוד שלוש קטגוריות, בהן בימוי ותסריט. הסרט צולם ברובו בירושלים ושני אתרי הצילום העיקרים של הסרט הם מלון פאלאס, הנמצא בקצהו של רחוב אגרון, ששימש בתור "מעון האמנים של פסח", והכפר הערבי הנטוש ליפתא בכניסה לירושלים ששימש בתור המחבוא של תמר.
## תקציר העלילה
תמר בת ה-16 (בר בלפר) עזבה את ביתה, ואיש איננו מבין מדוע. היא מסתובבת ברחובות ירושלים, מנגנת בגיטרה ושרה. אך המתח ברחובות אלה עולה, בגלל פני האנשים המאיימים במבטם עליה. חייו של אסף (יונתן בר-אור), נער ביישן וגמלוני, משתנים כאשר לקח על עצמו משימה פשוטה לכאורה, שהתגלתה כמסובכת מאוד. יהיה עליו לאתר את הבעלים של כלב (כולם מתייחסים לכלבה כאל כלב, בגלל האגרסיביות שלה, אך תמר יודעת שזוהי כלבה נקבה) עזובה שנמצאה ברחובות ירושלים. במהלך החיפוש, מובל אסף על ידי הכלבה (דינקה) למפגשים עם דמויות מגוונות, ולמקומות שונים, שבאמצעותם הוא נחשף לסיפורה של תמר. כחודש לפני שהתחילה משימתו זו של אסף, יצאה תמר, מוזיקאית צעירה, עם כלבתה דינקה, למסע חיפוש ברחובות ירושלים אחר אחיה שי. שי נקלע לבעיות שונות אצל פסח (צחי גראד), בעל מעון לילדים מוזיקליים, צעירים עם בעיות בבית, או יתומים. תמר נכנסת למעון וכך נלכדת בעלילה מסוכנת. אסף נדהם מסיפורה של תמר, ויוצא בעקבות הנערה שמעולם לא הכיר. הסרט מתקדם בשני צירי זמן – של אסף ושל תמר – במהלך מסעות ההתבגרות של שתי הדמויות, שבסופם יגיעו לגילוי עצמי ולאהבת אמת.

## שחקנים

דויד גרוסמן עצמו הופיע בסרט כניצב (בהופעת קמע) בסצנה בה תמר ושי שרים את ה"תקווה" ומיד לאחר מכן בורחים.

**ביקורת**
* 
* 
* 
* איך מדברים בספרות ובקולנוע? מישהו לרוץ איתו כמקרה בוחן הד האולפן החדש 97 (2010), עמ' 87–93, משרד החינוך.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2006
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי עודד דוידוף

קטגוריה:סרטים ישראליים מבוססי ספרים
קטגוריה:ירושלים בקולנוע
קטגוריה:סרטי נעורים ישראליים
ליגת העל של סן מרינו

ה**קאמפיונאטו סאמירינזה די קאלצ'ו** (באיטלקית: **Campionato Sammarinese di Calcio**) היא ליגת הכדורגל הבכירה בסן מרינו. לפי דירוג אופ"א (נכון ל-2025,) זוהי הליגה שמדורגת במקום האחרון באירופה.

יש בליגה 15 קבוצות שנפגשות פעמיים אחת נגד השנייה, בסיום העונה יש פלייאוף אליו מעפילות 12 הראשונות כשהרביעייה הראשונה עולה ישר לשלב השני. מנצחת הפלייאוף מוכתרת כאלופת הליגה של סן מרינו ובעקבות זאת מעפילה לשלב ההעפלה הראשון של ליגת האלופות. בנוסף, סגנית האלופה מעפילה לסיבוב הראשון של הקונפרנס ליג והקבוצה שזוכה בגביע מצטרפת גם היא לסיבוב הראשון של הקונפרנס ליג.

## הקבוצות בעונת 2025/2026

## אלופות הליגה לפי עונות
* קבוצה המסומנת ב**כתב מודגש** זכתה בקופה טיטאנו באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.

## אליפויות לפי קבוצות

## קישורים חיצוניים
* 
* רשימת אלופות הליגה באתר RSSF

סן מרינו
קטגוריה:סן מרינו: כדורגל
בית אימברגר

שמאל|ממוזער|250px|בית אימברגר
שמאל|ממוזער|250px|תקריב של החזית
**בתי אימברגר** (Imberger) הם שני מבנים במושבה הגרמנית בירושלים. הבית הקדמי ברחוב עמק רפאים 14 נבנה בשנת 1877 על פי תוכניות של האדריכל הרמן אימברגר, בן המשפחה, והבית האחורי נבנה בשנת 1926.

המבנים נבנו על ידי משפחת אימברגר שהייתה אחת המשפחות הוותיקות ממקימות המושבה הגרמנית. בעוד שהמבנה הקדמי בנוי בסגנון טמפלרי קלאסי – בית בן קומה אחת, שמעל דלתו כתובת מהתנ"ך, המבנה האחורי בן שלוש קומות ובנוי בסגנון מנדטורי.

על המשקוף של הדלת חקוק, בגרמנית, המשפט מספר ישעיהו:

## לקריאה נוספת
*דוד קרויאנקר, **ירושלים, מבט ארכיטקטוני**, מכון ירושלים לחקר ישראל, הוצאת כתר, 1996.

קטגוריה:המושבה הגרמנית (ירושלים)
קטגוריה:טמפלרים: מבנים
קטגוריה:ירושלים: בתי מגורים
קטמרן

[שמאל|ממוזער|250px|סירת קטמרן (משמאל) עוגנת לחופיה של [ספצס]]
[ממוזער|שמאל|250px| מעבורת מסוג קטמרן בשימוש [הצי האמריקני]]**קָטָמָרָן** היא סירה או ספינה המורכבת משני גופי ציפה המחוברים יחדיו. הקטמרן יכולה להיות מונעת באמצעות מפרש או באמצעות מנוע. סירות קטמרן משמשות גם כסירות תענוגות וגם כסירות ספורטיביות.

לרוב הקטמרן תהיה רחבה ומרווחת מסירה רגילה ואף תתאפיין ביציבות גבוהה בשל המבנה המיוחד שלה.

## היסטוריה
הקטמרן הומצאה על ידי הפאראבאס, קהילת דייגים בדרום הודו במאה החמישית. מקור השם הוא מהשפה הטמילית, המדוברת בדרום הודו. המילה מורכבת משני חלקים:
# קאטה - לקשור
# מאראם - עץ.
הקטמרן היא סירה או ספינה שבה השתמשו השבטים שחיים באיים כספינות בים הפתוח והסער בגלל יציבותה.

## ספורט
לקטמרן ספורטיבית מספר חלקים עיקריים:
* שני גופי ציפה הנקראים בידונים.
* שלדה המחברת בין שני הבידונים.
* טרמפולינה - רשת המגשרת בין שני הבידונים ומאפשרת לאנשי הצוות לעבור בין הצדדים.
* שני מפרשים:
** חלוץ - מפרש קטן הפרוש בקדמת הקטמרן ומאפשר לקטמרן לבצע תמרונים ביתר קלות.
** ראשי - מפרש גדול הפרוש במרכז הקטמרן. מפרש זה מהווה למעשה את לוכד הרוח העיקרי והוא אשר מניע את הקטמרן.

בדרך כלל קטמרן ספורטיבית מושטת באמצעות שני אנשי צוות:
* משיט - אחראי על ניווט הסירה, שולט בהיגוי הקטמרן ובמפרש הראשי.
* איש צוות - אחראי על איזון הסירה, שולט במפרש החלוץ.

עד כה במשחקים האולימפיים היו שני דגמים של קטמרנים: טורנדו ו-Nacra 17.

## קישורים חיצוניים

* אתר עמותת שייטי הקטמרנים בישראל
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:אוניות וספינות מפרשים
שניים סינים עם כינור גדול

"**שניים סינים עם כינור גדול**" (או בקיצור "**שניים סינים**") הוא שיר ילדים עברי, שהוא תרגום של שיר ילדים עממי בגרמנית בשם "**Drei Chinesen mit dem Kontrabass**" ("**דְרַיי כִינֵזֶן מִיט דֵם קוֹנְטְרַבַּס**", כלומר: שלושה סינים עם קונטרבס). התרגום לעברית מיוחס לנתנאל לורך. הגרסה העברית הוקלטה בשנת 1975 על ידי להקת "קצת אחרת" בגרסה מורחבת.

## הטקסט ואופן השירה
נהוג לשיר את השיר ראשית באופן רגיל, ולאחר מכן באופן שבו כל תנועותיו זהות, כגון "" ואחר כך "" וכן הלאה. נוהג זה קיים גם כן בגרסה המקורית בגרמנית.
קיימות גם שתי גרסאות נוספות (הנאמנות פחות למקור הגרמני), בהן שני הסינים "ישבו על הספסל" במקום "ישבו בצד הכביש", או לחלופין, "ישבו בצד הרחוב".

## מקור השיר
מקור השיר הגרמני לוט בערפל, אך ידוע שהוא עבר תהפוכות וגרסאות רבות עד שהגיע לצורה שהיום נחשבת לסטנדרטית, והיא:

## השיר בעברית

בתחילת שנות הארבעים של המאה העשרים תורגם השיר לעברית לראשונה על ידי נתנאל לורך, שהיה בהמשך דרכו מזכיר הכנסת.  ב-1975 הוא עובד מוזיקלית בידי חברי להקת "קצת אחרת", שלמה יידוב, שלמה גרוניך ושם טוב לוי, שאף הוסיפו לו מילים וביצעו אותו כגרסת משחק היתולית.
לשיר קיימים ביצועים מפורסמים נוספים, של להקת האחים והאחיות, עופרה חזה ועוזי חיטמן.
ישנן גרסאות שונות לזהות העממית של היושבים על המדרכה בשיר. בשנים בהן נפוץ השיר לראשונה בגרמניה, היו גרסאות בהן היושבים היו יפנים. בנוסף, הכינור הגדול המופיע בשיר הופיע במקור כקונטרבס, אך כאשר השיר תורגם לעברית, נבחר הביטוי כינור גדול על מנת להתאים למשקל שהכתיב הלחן.

## בתרבות
* בתוכנית "הקומדי סטור" ישנה פרודיה שעשו לשיר, ובו שני הסינים (בגילומם של גיל ססובר ורובי דואניאס) מדביקים את האזרחים במחלת הניקוד (מחלה שגורמת לקורבן לדבר רק עם צליל דיבור אחד) ובסופו של דבר, כמו בשיר, הם מסולקים על ידי שוטר (אסף אשתר).
* בשיר "קיבלתי דוח" מתוך ההלבום השני של להקת "למה אני חי?" מופיע קטע בו הזמרים שרים את השיר, אך משנים אותו לכדי כך שהסינים קיבלו דוח מהשוטר.

## קישורים חיצוניים

* '''שניים סינים עם כינור גדול''', באתר הספרייה הלאומית
* מילות השיר והאזנה לו, באתר זמרשת
#### בעברית ("שניים סינים עם כינור גדול")
* 
* 
* 
* 
#### בגרמנית ("Drei Chinesen mit dem Kontrabass")
*
#### באנגלית ("Three Chinese with a Double Bass")
* 
#### בצרפתית ("Trois chinois et une contrebasse")
* 
#### באיטלקית ("Tre cinesi con un contrabasso")
* 
#### בדנית ("Tre små kinesere")
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בגרמנית
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שתורגמו מגרמנית לעברית
קטגוריה:שירי ילדים
קטגוריה:שירי משחק
קטגוריה:שירים על הרפובליקה העממית של סין
קטגוריה:שירים על כינורות
קטגוריה:שירים על מוזיקאים
התזמורת האדומה (שולצה-בויזן והארנק)

"**התזמורת האדומה**" (בגרמנית: **Rote Kapelle**) היא כינוי שנתן הגסטפו לקבוצה מחתרתית בראשות הארו שולצה-בויזן וארוויד הארנק, שפעלה בגרמניה הנאצית עד לחיסולה בשנת 1942. כינוי זה ניתן גם לרשת ריגול בראשות ליאופולד טרפר, שלא היה לה קשר לרשת שבראשה עמדו שולצה-בויזן והארנק.

## היסטוריה
ממוזער|בול לזכר התזמורת האדומה של שולצה-בויזן והארנק
בראש "התזמורת האדומה" עמדו הארו שולצה-בויזן, קצין מודיעין בלופטוואפה, וארוויד הארנק (Arvid Harnack), פקיד במשרד הכלכלה, שניהם קומוניסטים בנטייתם הפוליטית, שלא היו מעולם חברי מפלגה רשומים. הקבוצה כללה גם את אשתו של שולצה בויזן ואת מילדרד פיש-הרנק - אשתו של ארוויד הארנק, וכן חברים נוספים מהאליטה החברתית של הרייך.

שולצה-בויזן התנגד לנאציזם עוד לפני עליית היטלר לשלטון, אך הצטרף ללופטוואפה ככיסוי. הוא המשיך להפגש עם מתנגדי נאציזם אחרים ובהם ליברטאס, אתה התחתן בשנת 1936. הארנק היה פעיל אף הוא בחוגים אנטי נאציים, אך בשנת 1937 הצטרף למפלגה הנאצית ככיסוי. בשנת 1939 נפגשו שתי הקבוצות והחל לפעול ביחד.

פעילותה העיקרית של הרשת הייתה איסוף מידע על פשעי מלחמה ורצח עם שבוצעו על ידי גרמניה, והפצת עלונים נגד היטלר. הם ניסו להעביר את המידע שהתקבל לארצות זרות, דרך קשרים אישיים בשגרירות ארצות הברית, וקשרים עקיפים בברית המועצות. הם התנגדו לניסיונות הסוכנים הסובייטיים לגייסם לשורותיהם.

באוגוסט 1942 הלשין יוהאן ונצל, חבר בקבוצתו של טרפר, אשר ידע גם על פעולתם של אנשי שולצה-בויזן, על פעילות הקבוצה לגסטפו, כפי הנראה לאחר שנעצר ועונה. חברי הקבוצה נעצרו והוצאו להורג בכלא פלצנזה.

אדווין טיטיינס שזכה בתואר חסיד אומות העולם לא נעצר עם יתר חברי הקבוצה אך נפטר בשנת 1944 מהתקף לב.


File:Harnak Arvid.jpg|ארוויד הארנק
File:Harnak Mildred.jpg|מילדרד הארנק (Mildred Harnack)
File:Shtebe_Ilza.jpg|אילזה סטבה


## קישורים חיצוניים

* על "התזמורת האדומה", באתר יד ושם

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחתרות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ארגונים מתנגדים גרמנים למשטר הנאצי
קטגוריה:קהילת המודיעין הרוסית: מבצעים
דניסטר

**דניסטר** (ברומנית: **Nistru**; באוקראינית: **Дністер**; ברוסית: **Днестр**) הוא נהר באירופה, הזורם בתחומי אוקראינה ומולדובה. אורכו 1,362 קילומטרים. שטח האגן: 72,100 קמ"ר.

שמו של הנהר אינו בעל משמעות בשפות הסלאביות ולכן משערים כי מקור שמו הוא בשפה קלטית, של עם שישב באזור.

הדניסטר נובע מהרי הקרפטים ליד העיר דרוהוביץ' בגובה 900 מ' במחוז לבוב (גליציה) באוקראינה, בקרבת הגבול עם פולין ונשפך לתוך הים השחור בקרבת אודסה. הדניסטר קובע בחלק ממסלולו את הגבול בין רפובליקת מולדובה ובין אוקראינה וגם מהווה גבול בין המדינה הבלתי מוכרת, הרפובליקה המולדובית של טרנסניסטריה ובין יתר רפובליקת מולדובה.

בין יובליו הגדולים: זברוץ', סרט, ראוט. ליד העיר דובוסרי במולדובה נבנה סכר להפקת חשמל. כיום תנועת אניות קיימת עד הסכר של העיר דובוסרי.

## ערים על הדניסטר

*חוטין – אוקראינה
*מוהיליב-פודילסקי – אוקראינה
*יאמפול – אוקראינה
*סורוקה – מולדובה
*אוטאץ' – מולדובה
*ריבניצה – טרנסניסטריה
*טיגינה – טרנסניסטריה
*טירספול – טרנסניסטריה
*נובודניסטרובסק – אוקראינה
*זאלשצ'יקי – אוקראינה
*האליץ' – אוקראינה 
*סמביר – אוקראינה
*סטארי סמביר – אוקראינה
*דובסרי – טרנסניסטריה 
*אקרמן (בילהורוד דניסטרובסקי; בשפך הנהר) – אוקראינה

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע מאנציקלופדיה של אוקראינה

קטגוריה:קצרמר מולדובה
קטגוריה:קצרמר טרנסניסטריה
קטגוריה:מולדובה: נהרות ונחלים
קטגוריה:אוקראינה: נהרות ונחלים
קטגוריה:הים השחור: נהרות
קטגוריה:נהרות גבול
קטגוריה:טרנסניסטריה
ארץ טרופית יפה

שמאל|ממוזער|250px|מתי כספי במופע ארץ טרופית יפה
**"ארץ טרופית יפה"** הוא פרויקט שירים ברזילאיים בנוסח עברי, שהוקלטו לראשונה ב-10 במרץ 1977 במסגרת תוכנית הרדיו "דו רה ומי עוד" ב"קול ישראל". התוכנית הפכה מאוחר יותר לאלבום שיצא לאור ב-1978, וגם למופע שזכה להצלחה רבה בישראל.

## רקע
בשנות ה-70 הייתה המוזיקה הברזילאית בסגנון סמבה ובוסה נובה פופולרית מאוד בעולם, והשפיעה על אמנים צעירים בישראל. מתי כספי היה אחד האמנים הישראליים שהושפעו מאוד מהסגנון הברזילאי. כספי ואהוד מנור, שהיה ידידו ושותפו ליצירות רבות, יצרו גרסאות עבריות לכמה מהשירים הברזילאים הפופולריים ביותר. לביצוע השירים נבחרו אמנים צעירים יחסית שרובם היו אז בראשית דרכם.

אהוד מנור לא היה דובר פורטוגזית, ולפיכך נעזר בחבר צמד "הפרברים", אורי הרפז, אשר בילה את ילדותו בברזיל ורכש את השפה. התוצאה הסופית הייתה בחלק מהמקרים תרגום מקורב של המילים ובחלק אחר מילים חדשות ללא קשר למקור הפורטוגזי, תוך ניסיון לשמור על המצלול והמקצב המקוריים. עיבודי השירים קרובים מאוד לעיבודים המקוריים. הפופולריות של המופע ושל האלבום שיצא בעקבותיו הביאה את מתי כספי ואהוד מנור לעבד ולתרגם שירים ברזילאיים נוספים. את חלקם ביצע מתי כספי בעצמו, וחלקם ניתנו ללהקות כגון שוקולד מנטה מסטיק ואחרות.

באוסף נכללו שירים מאת ז'ורז' בן ז'ור, ויניסיוס דה מוראיס, אנטוניו קרלוס ז'ובים ויוצרים ברזילאים אחרים. כל השירים שנכללו בו זכו להצלחה קודם לכן בברזיל ובארצות אחרות. אלבום האוסף נערך והופק על ידי עודד פנחסי, והניהול המוזיקלי של המופע והאלבום נעשה בידי מתי כספי. אהוד מנור חיבר את הנוסחים העבריים של השירים. לצורך ביצוע השירים הוקמה להקה מיוחדת שכללה את הזמרים: מתי כספי, יהודית רביץ, קורין אלאל, יוריק בן דוד, צילה דגן וצמד הפרברים (יוסי חורי ואורי הרפז).

בעקבות הצלחתה של תוכנית הרדיו, הועלתה לבמה הפקה עם אותם המשתתפים שצולמה לטלוויזיה הישראלית. צילום המופע נעשה ב-14 באוקטובר 1978 בקיבוץ ברור חיל. במופע המצולם מופיעים גם נגנים ורקדנים בני הקיבוץ ממוצא ברזילאי.

למרות הצלחת התוכנית, האלבום והמופע, הלהקה התפרקה בתום ההופעות. חלק מחברי הלהקה - יהודית רביץ וצמד הפרברים - המשיכו לבצע שירים ברזילאים גם אחרי המופע, ואף יצרו מוזיקה בסגנון ברזילאי. יהודית רביץ אף הוציאה אלבום - "בוא לריו", שמורכב כולו מנוסחים עבריים לשירי ז'ורז' בן ז'ור. הפרברים הוציאו את האלבום "פרברים טרופיקל" עם שירים בסגנון דרום-אמריקאי.

כמו כן ב-1987 הוציא מתי כספי אלבום בשם "ארץ טרופית משגעת" שבו הוא שר יחד עם להקה ברזילאית שירים מהמופע "ארץ טרופית יפה", שירים ברזילאים מתורגמים אחרים ושירים מקוריים שכתב עם אהוד מנור.

## האלבום

### רשימת השירים באלבום

## חברי הלהקה
*מתי כספי
*יהודית רביץ
*קורין אלאל
*יוריק בן דוד
*צילה דגן
*צמד הפרברים: יוסי חורי ואורי הרפז

## קרדיטים
*מפיק ועורך: עודד פנחסי
*גרסה עברית לשירים: אהוד מנור
*עיבודים וניהול מוזיקלי: מתי כספי
*תיזמור כלי הקשה אהרון קמינסקי
*הפקת תקליט: עמירם הר-אבן
*עוזרת הפקה: רחל הרמתי
*טכנאי הקלטה: אבנר גל, יהודה מורים, גרשון מייטל
*הוקלט באולפני רשות השידור - נובמבר 1977

## קישורים חיצוניים

* 
* פירוט על ארץ טרופית יפה כולל מילות שירים וקטעים להאזנה, באתר של מתי כספי
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתי כספי
קטגוריה:קורין אלאל
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:מוזיקה ברזילאית
קטגוריה:שירים שתורגמו מפורטוגזית לעברית
צפרא כץ

**צפרא כץ** (באנגלית: **Safra Catz**; נולדה ב-1 בדצמבר 1961) היא מנהלת אמריקאית יהודיה ילידת ישראל. מכהנת כמנכ"לית של תאגיד אורקל העולמי. היא האישה ה-19 בהשפעתה בעולם על פי דירוג 100 הנשים המשפיעות בעולם של פורבס לשנת 2021. הונה האישי מוערך בכ-3.3 מיליארד דולר (אוקטובר 2025).

## קורות חיים
כץ נולדה וגדלה בחולון, ובגיל 6 עברה עם משפחתה לברוקליין שבמסצ'וסטס. אביה הוא פרופסור לפיזיקה. היא בעלת תואר ראשון מבית הספר למנהל עסקים וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה ותואר J.D  במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת פנסילבניה.

כץ שימשה במספר תפקידי מפתח בבנקאות העולמית מאז 1986. היא מילאה תפקידים בכירים בבנקים להשקעות בעולם, בהם דונלדסון לופקין וג'נרט (Donaldson, Lufkin & Jenrette) שבו עבדה מאז 1997.

את דרכה באורקל החלה באפריל 1999, ובאוקטובר 2001 צורפה לדירקטוריון החברה. בינואר 2004 מונתה לנשיאת החברה, ובנובמבר 2005 מונתה גם לסמנכ"ל הכספים של החברה, תפקיד בו כיהנה עד ספטמבר 2008, ושוב החל מאפריל 2011. היא הייתה הכוח המניע בהשתלטותה של אורקל על חברת PeopleSoft, במחיר של 10.3 מיליארד דולר.

במאי 2008 מונתה לכהונה בת שלוש שנים בדירקטוריון בנק ההשקעות HSBC.

בשנת 2009 נבחרה למקום ה-16 בדירוג הנשים החזקות ביותר בעולם במגזין הכלכלי פורבס. באותה שנה גם דורגה על ידי מגזין פורצ'ן כאישה ה-12 בהשפעתה בעולם העסקים.

בשנת 2010 נמנתה כאישה בעלת השכר הגבוה ביותר בארצות הברית (כ-42 מיליון דולר בשנה). הונה האישי הוערך בכ-670 מיליון דולר ב-2017.

ב-18 בספטמבר 2014 אורקל הודיעה כי צפרא כץ ומארק הנד יחליפו את המנכ"ל לארי אליסון שהודיע על פרישתו.

לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 מונתה על ידי הנשיא הנבחר דונלד טראמפ לחברה בצוות המעבר הנשיאותי.

ב-11 בדצמבר 2017 פורסם כי בפברואר 2018 תצטרף כץ לדירקטוריון חברת וולט דיסני.

במרץ 2018 פורסם שכץ היא אחת המועמדות להחליף את הרברט ריימונד מקמאסטר בתפקיד היועצת לביטחון לאומי של ארצות הברית.

ב-2022 הוערכה עלות שכרה השנתית של כץ בתפקידה כמנכלי"ת אורקל ב-138 מיליון דולר. נכון ל-2024 היא האשה היחידה ברשימת המנהלים עם השכר הגבוה ביותר בוול סטריט.

בספטמבר 2025 הודיעה חברת אורקל על החלפתה של כץ בשני מנכלי"ם משותפים, קליי מגוירק, נשיא חטיבת תשתיות הענן של אורקל, ומייק סיציליה, נשיא חטיבת התעשייה של אורקל.  

כץ נשואה לגל תירוש ולהם שני ילדים.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה רשמית, באתר "אורקל" 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנהלות אמריקאיות
קטגוריה:אורקל
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:בוגרות בית הספר וורטון
קטגוריה:בוגרי בית הספר וורטון
קטגוריה:סגל בית הספר לעסקים של אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-רומני
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1961
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
קובה (גיבור עם)

**קוֹבּה** (בגאורגית: **კობა**) היה גיבור בפולקלור הגאורגי, שהאגדה עליו מקבילה לאגדה על רובין הוד. משמעות השם קוֹבּה היא "העשוי לבלי חת". 

קובה גם היה הדמות הראשית בנובלה של אלכסנדר קזבגי משנת 1883, "רוצח-אב". סיפור זה מתרחש במאה ה-19 בצפון גאורגיה (שהייתה אז תחת כיבוש רוסי), ומתאר סיפור אהבה בין נונו ללאגו, שנתקל בהתנגדות משפחתה של נונו. המושל גריגולה, שחשק בנונו, כלא את לאגו באשמת גזילת רכוש מדינה, ולאחר מכן חטף ואנס את נונו. קובה, חברו של לאגו, נשבע לנקום, והוא חדר לכלא ושחרר את לאגו. הם החליטו לברוח מהשלטונות הרוסים הרודפים אחריהם, אל אזור צ'צ'ניה; הצ'צ'נים מתוארים באגדה כאנשים אמיצים ורודפי חופש, בניגוד לגאורגים, שמתוארים כמוגבלים מאוד בצעדיהם בשל שליטתם ההדוקה של מושלים כגון גריגולה. בינתיים נונו ברחה, אביה הצטרף אליה, והיא קבעה להתאחד עם לאגו וקובה בוולדיקווקז שבצפון אוסטיה בלילה שלמחרת. בעקבות הלשנה לשלטונות, הגיעו גריגולה ואנשיו למקום במפגש, ורצחו את לאגו ואביה של נונו, במטרה להאשים אותה לאחר מכן במעשה, וכך לשלוח אותה לסיביר. נונו מתה מרוב צער ואבל על מות יקיריה. קובה ברח מאנשיו של גריגולה, ולבסוף נקם את נקמת חבריו כשהצליח להרוג את גריגולה בעת שרכב בכרכרה ביער. קובה הוא גיבור האגדה ומתואר כלוחם צדק ואמת המגלה כבוד רב לערך הידידות. 

יוסיף סטלין העריץ את דמותו של קובה, עד כדי כך שהפך אותו לשם העט שלו, כמו גם לכינויו במחתרת.

קטגוריה:מיתולוגיה גאורגית
קטגוריה:פולקלור
ג'ון טורטורו

**ג'ון מייקל טוּרְטוּרוֹ** (באנגלית: **John Michael Turturro**; נולד ב-28 בפברואר 1957) הוא שחקן אמריקאי סיציליאני, זוכה פרס אמי. טורטורו ידוע בעיקר בתפקידיו בסרטי האחים כהן משנות ה-90 ובסרט "אחי, איפה אתה?" משנת 2000 שאותו ביימו האחים כהן.

## ביוגרפיה
נולד בברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית ממוצא איטלקי. למד לתואר ראשון באוניברסיטת המדינה של ניו יורק בניו פלאץ, ולתואר שני בבית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל.

את הופעותיו הראשונות עשה בשנות ה-80 בהצגות אוף ברודוויי ובסרטים שזכו להצלחה מקומית בלבד. ב-1988 שיחק בסרט "5 פינות" לצד טים רובינס וג'ודי פוסטר. ספייק לי התרשם מהופעתו בסרט זה וליהק אותו לעשה את הדבר הנכון. ב-1990 עשה את הופעתו הראשונה אצל האחים כהן בסרט צומת מילר ושנה לאחר מכן בתור ברטון פינק בברטון פינק ובעוד שני סרטים נוספים של האחים כהן. דמותו של "חזוס" (ישו) שגילם טורטורו בסרטם של האחים כהן, ביג לובובסקי, הפכה לדמות קאלט על אף שזכתה לדקות מסך ושורות תסריט מועטות.

ב-2005 זכה בפרס אמי עבור משחקו בסדרה מונק בתור אחיו הסובל מבעיות נפשיות של אדריאן מונק.

בשנת 2014 ביים את הסרט "רק ג'יגולו" שבו הוא משחק תפקיד מרכזי, בהשתתפות וודי אלן.

בשנת 2016 שיחק בדרמת האגרוף "ידי האבן" לצידם של רוברט דה נירו, אדגר רמירס, ואשר. באותה שנה גילם את דמותו של עורך הדין הנוירוטי ג'ון סטון, שסובל מאקזמת רגליים חריפה ואלרגיות כלליות בדרמת הטלוויזיה ליל האירוע שזכתה בשבחים רבים.

בנובמבר 2019 לוהק לגלם את קרמיין פלקונה, ראש המאפיה בעיר גות'אם, בסרט באטמן שיצא לאקרנים בשנת 2022.

בשנת 2022 כיכב בסדרת הדרמה ״ניתוק״ מבית אפל TV, בבימויו של בן סטילר.

בשנת 2024 שיחק בסרט החדר הסמוך של פדרו אלמודובר, כידיד של ג'וליאן מור, אחת משתי הגיבורות העיקריות בסרט.

## חייו האישיים
טורטורו נשוי לשחקנית היהודיה קתרין בורוביץ', ולזוג שני ילדים, אמנדו ודייגו. איידה טורטורו היא בת דודה שלו.

## פילמוגרפיה חלקית

### טלוויזיה
*לא רעב ולא אוהב (2019) – דיבוב
*הקנוניה נגד אמריקה (2020)
*ניתוק (2022-הווה)
*מר וגברת סמית' (2024)

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:זוכי פרס אובי
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן אורח בקומדיה
קטגוריה:זוכי פרס גות'הם: שחקנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957