open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תהום סיגסבי

ממוזער|מפה של מפרץ מקסיקו משנת 1888
**תהום סיגסבי** (באנגלית: **Sigsbee Deep**) היא הנקודה העמוקה ביותר במפרץ מקסיקו.
## גאוגרפיה
התהום ממוקמת בחלקו הדרום-מערבי של מפרץ מקסיקו, שהוא מפרץ בשטח של 1.6 מיליון קמ"ר, אשר נמצא בין דרום אמריקה לצפון אמריקה. הנקודה היבשתית הסמוכה ביותר אליה היא העיר בראונסוויל שבטקסס, ארצות הברית, שנמצאת במרחק 320 קילומטרים מתהום זו.

עומק התהום שנוי במחלוקת. העומק המשוער הוא בין 3,750 ל-4,384 מטרים (כאשר העומק הממוצע של מפרץ מקסיקו הוא 1,615 מטרים בלבד).

התהום קרויה על שמו של רב החובל צ'ארלס דוויט סיגסבי, מפקד ספינות ממחלקת ההידרוגרפיה של ארצות הברית; הוא סייר עם ספינותיו במפרץ מקסיקו בסוף המאה ה-19 וגילה את התהום. בהמשך הוא פיקד על ספינת הצי האמריקני "מיין", שהתפוצצה בנמל הוואנה שבקובה ב-1898.

## קישורים חיצוניים

* Deep Sea Drilling Project: Leg 10 of the ''Glomar Challenger''
* GULF OF MEXICO SEAFLOOR


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מפרץ מקסיקו
אס (קלף)

שמאל|ממוזער|250px|ארבעת קלפי האס שנמצאים בחפיסת קלפים
ה**אָס** (באנגלית: **Ace**) הוא קלף בחפיסת קלפי משחק. בכל חפיסה ארבעה אסים, כשערכם הוא אחד, לפעמים, כתלות במשחק. סמלו של האס הוא האות A.

## מקור המילה
מקור השם האנגלי במילה הלטינית אס (as) שמשמעותה יחידה, משמו של המטבע הרומאי הקטן. באנגלית של ימי הביניים, לפני הקלף, המילה אמרה "מזל רע", אבל כיוון שהיום בדרך כלל האס הוא דווקא הקלף הגבוה ביותר, כשאומרים באנגלית אייס מתכוונים "מעולה".

## עיצוב
שמאל|ממוזער|100px
לקלף האס בחפיסת קלפים רגילה יש סמל אחד (עלה, תלתן, יהלום או לב) בדרך כלל קטן אבל לפעמים הוא מוגדל, בעיקר באס עלה, עליו בדרך כלל כתוב שמו של המדפיס. 

### אס עלה
אס העלה (♤) מיוחד בסימן העלה שעליו, שהוא גדול ומקושט במיוחד ולעיתים הוא מכונה קלף המוות (Death Card). בקסמי קלפים משתמשים לעיתים באס עלה במיוחד בגלל קישוטיו ובידולו משאר הקלפים.

## ערך הקלף
ברוב המשחקים כיום, האס נחשב הקלף הגבוה ביותר בחפיסה, מעל המלך; בחלקם הנמוך ביותר (כאחד); באחדים, כמו בפוקר ובבלאק ג'ק ניתנת הבחירה אם להחשיב אותו כקלף גבוה או נמוך. במשחקים מסוימים, כשהאס גבוה העלה הופך לשובר שוויון, קרי כשיש תיקו, האס העלה מנצח.

היסטורית, האס החל כקלף נמוך, וסימנו היה הספרה 1 ולא האות A. השימוש בספרה 1 עדיין מקובל בחפיסות צרפתיות, ספרדיות, ורבות נוספות. 

המהפך של אס לקלף הנחשב הגבוה בחפיסה התרחש באופן הדרגתי. במהלך המאות ה-15 וה-16, במספר משחקים האס קיבל את המקום הגבוה ביותר מבין קלפי המספרים, אבל נמוך יותר מהדיוקנאות - כלומר, בין קלף ה-10 לנסיך. המשחק המוקדם ביותר הידוע בו האס נחשב בתור הקלף הגבוה ביותר בחשיפה הוא טרפולה, משחק קלפים שמקורו בוונציה בראשית המאה ה-16.

## בתרבות

כיום הכינוי "אס" (Ace) ניתן לאדם שמצטיין במקצועו, ככגון טייס קרב שהפיל הרבה מטוסים - אלוף הפלות (Flying Ace). שחקן כדורגל מצטיין שמכריע משחקים מכונה לעיתים כ"אס מנצח". על אדם שמבצע מהלך מפתיע שמוביל לניצחון אומרים שהוא "שלף אס מהשרוול".

קלף אס עלה (♤) מכונה "קלף המוות" ומזוהה עם גמביט - גיבור-על מבית מארוול קומיקס שנשקו העיקרי הוא יידוי קלפים מתפוצצים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משחקי קלפים
אוניברסיטת גטינגן

250px|ממוזער|ספריית המדינה והאוניברסיטה (SUB), גטינגן
**אוניברסיטת גאורג אוגוסט בגטינגן** (בגרמנית: **Georg-August-Universität Göttingen**, או ה**גאורגיה אוגוסטה**) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית הנקראת על שמו של מייסדה ג'ורג' השני מלך בריטניה, דוכס הנובר. האוניברסיטה, השוכנת בעיר גטינגן שבסקסוניה התחתונה, נוסדה ב-1734 ופתחה את שעריה ב-1737. האוניברסיטה חברה ב-U15 (אוניברסיטאות בגרמניה), בגילדת האוניברסיטאות האירופאיות עתירות המחקר, באיגוד האוניברסיטאות האירופאיות ובקבוצת קוימברה.

## היסטוריה
תהפוכות פוליטיות רבות שזורות בתולדות האוניברסיטה: מספר התלמידים שהיה 1547 ב-1823 הצטמצם לכ-860 בעקבות מעורבותם של המורים והתלמידים בתנועות פוליטיות שהתנגדו לשלטון. שבעה פרופסורים הודחו ב-1837 בגלל המחאה כנגד ביטול החוקה הליברלית של 1833.

אביב העמים של 1848 הפך את המגמה. ממשלת פרוסיה, שסיפחה את הנובר ב-1866, הוסיפה לטפחה ולקדמה. ב-1903 שב מספר התלמידים ל-1529, ועל הוראתם הופקדו 121 מורים. בעשורים הראשונים של המאה העשרים הייתה האוניברסיטה למובילה עולמית בתחום האווירודינמיקה והידרודינמיקה תחת הנהגתו של לודוויג פרנדטל.

בתקופה שקדמה לעליית הנאציזם נהנתה האוניברסיטה ממוניטין בין-לאומי ניכר, שנבע ממספר רב של אישים בולטים שחבשו את ספסל הלימודים או לימדו בה, בהם זוכי פרס נובל רבים, מנהיגים כאוטו פון ביסמרק, אנשי רוח וסופרים כהיינריך היינה והאחים גרים; מדענים בולטים מקרל פרידריך גאוס ועד אנריקו פרמי.

תור הזהב שראתה האוניברסיטה בסוף המאה ה-19 וראשית המאה העשרים בא לקצו עם עלייתה של המפלגה הנאצית לשלטון. ב-1933, על רקע הפגנות אלימות של סטודנטים נאצים, ובעקבות חקיקת החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי על ידי המפלגה הנאצית, פוטרו מהאוניברסיטה או ברחו מפני הסכנה מדענים יהודים רבים ובכללם ג'ון פון נוימן, אדוארד טלר, יוג'ין ויגנר, ג'יימס פרנק, יעקב פולוצקי, אוטו טפליץ ומקס בורן. בעיקר נפגעו ענפי הפיזיקה והמתמטיקה. המסורת הכבירה של גטינגן במתמטיקה, שכללה מלבד גאוס גם את ברנהרד רימן, פליקס קליין, דויד הילברט ואמי נתר, נשברה על ידי הנאצים, שכן רבים מהמרצים בגטינגן היו יהודים או שנישאו ליהודיות. מסופר כי כשנה לאחר מכן שאל שר התרבות הנאצי ברנהרד רוסט את דויד הילברט "מה מצב המתמטיקה בגטינגן כעת, מששחררנו אותה מההשפעה היהודית?", והילברט ענה "מתמטיקה בגטינגן? היא כבר אינה קיימת". כמה מהפיזיקאים שהוכרחו לנוס מגטינגן מצאו מקלט בארצות הברית ואף השתתפו בפרויקט מנהטן. מאז לא שבה האוניברסיטה למעמד שהיה לה במתמטיקה ובפיזיקה.

בשנת הלימודים 2015 פעלו בה 4,446 אנשי סגל אקדמי ב-13 פקולטות, ובשנת 2016 נמנו בה 31,500 סטודנטים. עם בוגריה נמנה גרהרד שרדר, קנצלר גרמניה לשעבר, ועם חוקריה נמנים זוכי פרס נובל, ובהם מנפרד אייגן.

מוסדות נוספים הקיימים בעיר ומקיימים קשרי גומלין הדוקים עמה הם ארבעה מכוני מחקר המאוגדים תחת מכון מקס פלאנק, ספריית המדינה והאוניברסיטה, בה נשמרים כתבי יד יקרי ערך, והאקדמיה למדעים.

ברחבי הקמפוס והעיר פזורים פסלים המנציחים את המפורסמים שבתלמידי האוניברסיטה ומוריה, כגון ביסמרק והבנקאי האמריקאי ג'יי. פי. מורגן.

## דירוגים בין-לאומיים
* דירוג QS − מיקום 232 (2024)
* דירוג שאנגחאי - מיקום 151–200 (2024)
* דירוג Times Higher Education − מיקום 111 (2024)

## קישורים חיצוניים

* 

* ה'פלא' של פרסי נובל בגטינגן
* ליאו קורי, "מתמטיקאים יהודים בגטינגן: 1895-1933", **[[זמנים (כתב עת)|זמנים]]**, אביב 1999.
* 
* 

## הערות שוליים

*
גטינגן
גטינגן
גטינגן
גטינגן
קטגוריה:סקסוניה התחתונה: מבנים
פאלסרברך

ה**פאלסרברך** (בהולנדית: **Vaalserberg**, הר ואלס) הוא גבעה בגובה 322.4 מטר המהווה את המקום הגבוה ביותר בהולנד. הגבעה נמצאת בפרובינציית לימבורג, בנקודה הדרומית ביותר של המדינה, בשטח הרשות המקומית של ואלס, ליד עיר הנושאת את אותו שם, כשלושה קילומטרים ממערב לאאכן.

## מפגש שלוש המדינות
שמאל|150px|ממוזער|נקודת המפגש
הפאלסרברך נודע גם בזכות היותו משולש גבולות (בדומה לארבע הפינות בארצות הברית), ועל כן מכונה פסגתו **Dreiländenpunt** ("נקודת שלוש מדינות") או **Dreiländereck** בגרמנית. הגבולות שנפגשים במקום הם של הולנד, בלגיה וגרמניה. בין השנים 1839 ל-1920 הייתה זו **Vierländenpunt** או "נקודת ארבע מדינות"; שכן אז גבלה בנקודה גם הטריטוריה מורסנט. מפגש הגבולות הפך את המקום לאתר תיירות פופולרי בהולנד, ובבלגיה הוקם במקום מגדל (**Boudewijntoren**) שממנו ניתן לצפות לכל עברי הסביבה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הולנד: גאוגרפיה
קטגוריה:אאכן
קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: גאוגרפיה
קטגוריה:הפסגות הגבוהות במדינתן
מפרץ קמפצ'ה

ממוזער|356px|שמאל|מפרץ קמפצ'ה
**מפרץ קַמְפֵּצֶ'ה** (בספרדית: **Bahía de Campeche**), הוא מפרץ בדרום מפרץ מקסיקו. חופי המפרץ נמצאים במדינות מקסיקו: קמפצ'ה, וראקרוס וטבסקו.

בשל חום מימי המפרץ, מפרץ זה מהווה "חממה" של הוריקנים.

## מקור השם
המפרץ התגלה על ידי החוקרים הספרדים פרנסיסקו ארננדס דה קורדובה ואנטוניו דה אלמינוס בשנת 1517 והם נתנו לו את שמו.

## כלכלה
במפרץ מספר שדות נפט המהווים את אזור הפקת הנפט השני בתפוקתו בעולם. המפרץ מספק שני שלישים מייצוא הנפט של מקסיקו.

ב-3 ביוני 1979, בעקבות פיצוץ במתקן השאיבה איקסטוק I נגרמה דליפת הנפט מהגדולות בהיסטוריה.

## קישורים חיצוניים

* 

קמפצ'ה
קמפצ'ה
האלמנט החמישי

**האלמנט החמישי** הוא סרט מדע בדיוני ופעולה צרפתי-אמריקאי בבימויו של לוק בסון משנת 1997 ובכיכובם של ברוס ויליס, מילה יובוביץ', כריס טאקר וגארי אולדמן. הסרט, אשר יצא לאקרנים בשנת 1997, זכה להצלחה רבה והצליח להכניס 263 מיליון דולר בקופות כשתקציב הפקתו של הסרט עומד על 90 מיליון דולר. את התפאורה עיצבו יוצרי הקומיקס הצרפתים ז׳אן ז׳ירו וז'אן קלוד מאז'ירס ואת התלבושות עיצב ז'אן-פול גוטייה. בסרט הופעות אורח של שחקנים רבים, בהם איאן הולם, המוזיקאי טריקי ועוד.

## עלילת הסרט
הסרט מתרחש בעתיד בו לבני האדם יכולת לנוע בספינות חלל במהירות עצומה ועל פני כדור הארץ מתניידים בעזרת מכונות מעופפות וכן בקשר עם מספר רב של חיזרים. עם זאת, על האנושות והיקום כולו מאיים רוע כלשהו הנקרא "הרוע הגדול" המבקש להחריבם. אותו רוע משתמש בסוכן אנושי בשם ז'אן-בפטיסט זורג (גארי אולדמן), הבעלים של תאגיד-העל "זורג תעשיות" המנצל את עובדיו, כדי לסכל את תוכניותיהם של גזע חייזרים עתיק להציל את האנושות בעזרת נשק אולטימטיבי - היסוד החמישי.

עם תחילת הסרט נגלית התרחשות בחפירה ארכאולוגית במצרים בתחילת המאה ה-20, עת חייזרים הלוקחים ארבע אבנים המהוות חלקים מ"נשק אולטימטיבי" כנגד רוע וזאת כדי להגן עליהן. ארבע האבנים מייצגות את ארבעת היסודות, אש, אוויר, מים ואדמה. האבנים מקיפות פסל, שהוא "האלמנט החמישי", גם אותו החייזרים לוקחים. בו בזמן אנו מגלים כי נזיר שעקב אחר החפירה מודע לתוכניתם של החייזרים ומהווה סוכנם על פני כדור הארץ.

שלוש מאות שנים אחר כך מתחילה העלילה המרכזית של הסרט, עם הופעתו של אותו רוע בצורת גוף שחור גדול בחלל. אותם חייזרים מגוננים יוצרים קשר עם בני האדם, מספרים להם על הסכנה ומדווחים להם שהם שולחים את כל מרכיבי "הנשק האולטימטיבי" אליהם. המשלחת מותקפת בדרך בידי שכירי החרב של זורג במטרה ללכוד את אותם חלקים. עם זאת מצליחים בני האדם לשחזר על ידי הדפסת רקמות אדם, את אחד האלמנטים שעליו המשלחת הייתה אמורה להגן, המהווה בעצמו חלק מהנשק ומוגדר לבני האדם כישות עילאית. אותה ישות משוחזרת מתגלה כבחורה בעלת מראה אנושי העונה לשם לילו (מילה יובוביץ'). בעקבות שורת מקרים וטעויות לילו נוחתת בחיקו של נהג המונית קורבין דאלאס (ברוס ויליס), אשר בעברו היה איש קומנדו בשירות הממשלה. דאלאס ולילו יוצאים ביחד למשימה למצוא את החלקים הנוספים של "הנשק האולטימטיבי", אשר הוחבאו בגופה של חייזרית העומדת להופיע בכוכב מרוחק. כסיפור כיסוי למבצע, מצטרפים השניים לשדר רדיו ונאלצים לסבול את רודי רוד (כריס טאקר), שדרן ידוען בעל תוכנית רדיו בין-כוכבית, מעצבן, תזזיתי ומוקף דרך קבע בפמליית עוזרים חנפנים.

הספינה מותקפת על ידי שכירי החרב של זורג, אשר מרדו בו, ואף זורג עצמו, בניסיון ללכוד את ארבע האבנים, אך דאלאס ולילו מצליחים להביסם ולהימלט, זורג נלכד על גב הספינה בעת שזו מתפוצצת. דאלאס, לילו וחבריהם חוזרים לכדור הארץ, לאותו אתר ארכאולוגי במצרים, במטרה להרכיב את הנשק, אך לילו, אשר למדה במהלך המסע על מלחמה, נואשה מלעזור לבני האדם. לאחר שדאלאס מתוודה על אהבתו אליה היא מסכימה ומשלימה את הרכבת "הנשק האולטימטיבי" אשר אכן משמיד את אותו גוף שחור.

## צוות שחקנים ודמויות

## מוזיקה
את המוזיקה לסרט הלחין וכתב אריק סרה, המוזיקאי הכמעט קבוע בסרטיו של בסון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:לוק בסון
קטגוריה:סרטי הרפתקאות בחלל
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-1997
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים משנת 1997
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטים צרפתיים משנת 1997
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1997
אבק

[שמאל|ממוזער|250px|[צלעות קירור מאובקות של מחשב נייד]]
**אָבָק** הוא שם כללי לחלקיקים מוצקים קטנטנים, בקוטר של פחות מ-500 מיקרומטר (לחלקיקים גדולים יותר, ראו חול וגרגרים), ובאופן כללי יותר, לחומר מפורר עד דק. על פני כדור הארץ, אבק מופיע באטמוספירה מכמה מקורות שונים, ובהם אבק מאדמה שהורם על ידי הרוח, התפרצויות געשיות, וזיהום תעשייתי. אבק נפוץ מאוד גם בחלל החיצון (ראו תווך בין-כוכבי), שם גזים וענני אבק הם סימנים עיקריים למערכות כוכבים.

האבק המתאסף בבתים מקורו בתאי עור שנשרו, אבק אטמוספירי ואבק שמקורו סיבים מבגדים ומכיסויים. הוא מוסר בעזרת מטאטאים, מטליות אבק, או שואבי אבק.

ההתנהגות הפיזיקלית של אבק פועלת על פי חוקים שאינם תמיד תואמים לאלו של חומר מוצק או נוזלי. למשל, הלחץ המופעל על קופסה מלאה אבק אינו בהכרח אחיד. החלקיקים של האבק מפוזרים בכך שכל החלקיקים מסתדרים בין כוחות המשיכה ביניהם. כוחות המשיכה הללו יוצרים את האבק כמו שהוא נוצר – גוש אפור.

סופות אבק מתחוללות באזורים יבשים, כאשר חול מעל פני האדמה נגרף ונישא למעלה בזרמי אוויר עולים. בשנת 1934 התחוללו בטקסס סופות אבק כה עזות, עד שקילפו את שיכבת האדמה העליונה, הרסו חוות חקלאיות רבות והפכו את המקום למשטח אבק ענק, הידוע בכינויו "אגן האבק". בישראל מתחוללות סופות אבק בעיקר באזור הנגב.

## ראו גם
*קרדית אבק הבית
*הצטברות אבק
*שואב אבק
*תווך בין-כוכבי
*סופת חול
*אבק שרפה
*נשורת גרעינית, מכונה לפעמים "אבק רדיואקטיבי"
* מוך טבורי
* מאבק נוצות

## קישורים חיצוניים

* 
* – חלק מהאבק שלנו הוא בכלל מהחלל!
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאולוגיה
קטגוריה:זיהום אוויר
קטגוריה:אבקות
*
מזג אוויר

אטלס מטאורולוגי,1887|ממוזער|288 פיקסלים
שמאל|ממוזער|250px|מפה בה משתמשים חזאי מזג אוויר
[שמאל|ממוזער|250px|מפת אפיק המשקעים במהלך [הסופה במזרח התיכון (2013)|הסופה והשלג הכבד ב-2013]]

הביטוי **מֶזֶג אֲוִיר** הוא תיאור למצב האוויר המשתנה באטמוספירה בסמוך לפני הקרקע בין חום לקור, יובש ללחות, סערה או רגיעה, עננות או בהירות ועוד במקום ובזמן נתון. מזג האוויר כולל בתוכו בעיקר מצבים של שלושה מרכיבים, והם: חום, אוויר ומים. מזג האוויר מתייחס לשינויים בטמפרטורה ובמשקעים היום-יומיים, לעומת זאת האקלים, מתייחס לשינויים ארוכי טווח, של מצב כדור הארץ בתקופות רחוקות יותר.

מזג האוויר משתנה בעיקר מהבדלי לחץ האוויר באטמוספירה, אשר יכולים להשתנות כתוצאה מזווית קו המשווה של כדור הארץ ביחס לשמש (זאת גם הסיבה לכך שעונות השנה שונות בצפון כדור הארץ ובדרום כדור הארץ).

חיזוי מזג האוויר, כלומר ידיעת מזג האוויר באזור מסוים בזמן קרוב, הוא מערכת כאוטית, כלומר, ששינוי קטן באוויר יכול בסופו של דבר לשנות את כל התחזית. כך שהחיזוי לא מדויק לטווח הארוך. (האפקט ששינויים קטנים עלולים להשפיע על מערכת גדולה ידועה גם בשם אפקט הפרפר). אקלים לעומת זאת, היא איננה מערכת כאוטית, ולכן שינויים קטנים לא יכולים לשנות את כל המערכת, ולכן חיזוי אקלים לטווח הארוך הוא דבר שניתן לחזות כפי שניתן לראות על התחזיות של ההתחממות עולמית. אנשים העוסקים בחיזוי מזג האוויר נקראים חזאים, אשר חוזים את מזג האוויר לטווח הקרוב על פי תמונות לווין שמגיעות אליהם מהחלל.

על מנת לחזות את מזג האוויר, משתמשים במפה סינופטית. זוהי מפה המציגה את מערכות הלחץ בזמן נתון. שקע הוא מערכת המעודדת עליית אוויר והיווצרות עננים ואילו רמה ברומטרית מעודדת שקיעת אוויר והיווצרות מזג אוויר בהיר.

מודל חדש של בינה מלאכותית עשוי להפיק תחזיות מדויקות של מזג האוויר ממחשב ביתי. הוא אינו נדרש לחישובים פיזיקליים מורכבים אלא מסתמך על נתונים מההיסטוריה האקלימית של כדור הארץ.

## ראו גם
* אקלים
* מטאורולוגיה
* היסטוריה של המטאורולוגיה
* סינופטיקה
* אקלים ארץ ישראל
* שקע קפריסאי

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מטאורולוגיה
מוזיאון

[שמאל|ממוזער|250px|[המוזיאון הבריטי בלונדון]]
[שמאל|ממוזער|250px|חזית [מוזיאון הלובר בפריז, מוזיאון אמנות מהמוכרים בעולם ובעל מספר המבקרים הרב ביותר]]
**מוזיאון** הוא מקום שמרוכזים בו אוספים בתחום מסוים או בתחומים אחדים: יצירות אמנות, חפצי אומנות, עתיקות, מדע וכדומה. זהו מוסד המאפשר לציבור גישה למוצגים המייצגים מגוון תופעות טבע, תרבות, היסטוריה ומורשת, לצורכי חינוך, מחקר, לימוד, המסרה והנאה.

מקור המושג "מוזיאון" במילה Μουσεῖον ביוונית עתיקה, שמשמעותה "היכל המוזות". ככל הידוע, המוזיאון הראשון נוסד במאה ה-4 לפנה"ס באלכסנדריה שבמצרים ההלניסטית, כנראה על ידי תלמי הראשון. ייעודו היה מקום למפגש ולמידה של הוגי דעות, משוררים ומדענים, והוא כלל את הספרייה הגדולה של אלכסנדריה. המוזיאון הראשון שהכיל אוסף של חפצי אמנות היה כנראה בפרגמון שבאסיה הקטנה, באותה תקופה.

בעולם המודרני ישנם אלפי מוזיאונים, המתמחים בציור, בפיסול, ארכאולוגיה, היסטוריה ונושאים תרבותיים שונים. ישנם מוזיאונים המוקדשים ליצירתו של אמן יחיד ומציגים תערוכות קבע מעבודותיו.

האוספים במוזיאון מסודרים לפי שיטה מסוימת או מאורגנים לצרכים שונים, כגון למידה או הסתכלות. האחראי על האיסוף והתצוגה במוזיאון נקרא אוֹצֵר, והאחראי על ניהול האוסף נקרא רשם.

המוזיאונים עם מספר המבקרים הרב ביותר הם מוזיאון הלובר, עם 8 מיליון מבקרים בשנה, ואחריו מוזיאון ד'אורסה ומוזיאון הוותיקן עם 5 מיליון מבקרים בכל אחד מהם.

**מוזיאון לאומי** הוא מוזיאון ראשי במדינה בתחומו, ופעמים רבות הוא מתוקצב על ידי המדינה.

במהלך המאה ה-21 החלו המוזיאונים בתהליך של מחשוב האוספים והצגתם באתרי אינטרנט. בשנת 1997 הקים גנג'ו גולן מוזיאון וירטואלי של אמנות מודרנית שקיים רק באתר אינטרנט. במאי 2018 נוסד בישראל המוזיאון הווירטואלי העולמי (World Virtual Museum), אשר מורכב מתערוכות ומיצירות אמנות של אמנים מכל רחבי העולם. לציוריו יש כבר למעלה מ-2,000,000 צפיות בגוגל.

## ראו גם
*רשימת מוזיאונים
*רשימת מוזיאונים בישראל
* מוזיאון וירטואלי
* מוזיאון וירטואלי עולמי

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* [מוזיאון אמנות ממוחשב באתר [Web Gallery of Art]]
* 
* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אמנות חזותית
קטגוריה:מוסדות לימוד ומחקר
קטגוריה:תשתיות תיירותיות
ג'ובאני בליני

[250px|ממוזער|שמאל|[דיוקן הדוג'ה לאונרדו לורדאן משנת 1501]]
250px|ממוזער|שמאל|הציור "אישה מביטה במראה" של בליני; צויר כשהיה בן 85.
**ג'ובאני בליני** (באיטלקית: **Giovanni Bellini**; 1430–29 בנובמבר 1516) צייר איטלקי ונציאני. 

ג'ובאני בליני הוא הבן המפורסם ביותר של משפחת אמנים. אביו הוא הצייר יאקופו בליני, ואחיו הוא הצייר ג'נטילה בליני (Gentile Bellini). ג'ובאני היה מורהו של טיציאן.

בשנת 1474 החלו ג'ובאני ואחיו ג'נטילה לצייר שורה של תמונות היסטוריות עבור ארמון הדוג'ה (ארמון שליטי ונציה). עבודה זו העסיקה אותם שנים רבות.

ג'ובאני בליני נחשב כמי שחידש את הציור הוונציאני, בהוסיפו לו סגנון צבעוני וחושני. תוך כדי שימוש בצבעי שמן המתייבשים לאט יצר ג'ובאני עומק ועושר של גוונים והצללות הנחשבים מרהיבים ביופיים. 

ביצירה דיוקן הדוג'ה לאונרדו לורדאן משנת 1501, חידש בליני את סגנון ציור הדיוקנאות, בכך שצייר את נשוא הדיוקן שהוא מישיר מבט אל החזית, ולא בפרופיל כפי שהיה מקובל קודם לכן, וזאת בהתאם לניסיון לחקות פסלים של חצי הגוף העליון (פרוטומה), שהיו מקובלים באותה עת (בהשראת הפיסול הרומי). דיוקן זה הביא לג'ובאני פרסום רב והפך אותו פופולרי ביותר בוונציה.

לפי רידולפי היה הצייר ג'ורג'ונה שוליה של בליני.

הביוגרפיה של בליני נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.

## גלריה

Saint Mark preaching in Alexandria by Gentile and Giovanni Bellini.jpg|מרקוס המבשר מרצה באלכסנדריה בגלריית פינאצ'וטקה די בררה במילאנו
Pietà Martinengo by Giovanni Bellini.jpg|פייטת מרטיננגו בגלריית האקדמיה
Pietà di Brera by Giovanni Bellini at Pinacoteca di Brera (Milan)-2.jpg|פייטה בגלריית פינאצ'וטקה די בררה  במילאנו
(Venice) Angelo annunciante e Vergine annuciata - Giovanni Bellini - Gallerie Accademia.jpg|הבשורה למרים בגלריית האקדמיה
Circoncisione, Giovanni Bellini.jpg|מילת ישו באוסף פארנזה במוזיאון קפודימונטה 
Accademia - Pala di San Giobbe by Giovanni Bellini.jpg|יצירת המזבח של סן ג'וב בגלריית האקדמיה
Portrait of a Man by Giovanni Bellini-Bode museum-Berlin.jpg|דיוקן גבר במוזיאון בודה
 

## ראו גם
* הייסורים בגן (בליני)
* דיוקן הדוג'ה לאונרדו לורדאן
* האסכולה הוונציאנית (ציור)
* פייטת מרטיננגו
* מדונה וילד עם יוחנן המטביל וקדושה
* בליני (משקה)

## קישורים חיצוניים

* ג'ובאני בליני - הרנסאנס המוקדם
* 
* 
* 
* 

*
קטגוריה:ציירים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:ציירים ונציאנים

קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ארצות הברית
קטגוריה:חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר
קטגוריה:פסלים איטלקים במאה ה-15
קטגוריה:פסלים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-15
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1430
קטגוריה:נפטרים ב-1516
ירג רוסקופף

**ירג רוסקופף** (בגרמנית: **Jörg Roßkopf**; נולד ב-25 במאי 1969) הוא שחקן טניס שולחן גרמני.

## הישגיו הבולטים
באולימפיאדת ברצלונה זכה במדליית הכסף בתחרות הזוגות ובאולימפיאדת אטלנטה זכה במדליית הארד בתחרות היחידים. בסך הכל משנת 1988 ועד 2004 הוא השתתף ב-5 משחקים אולימפיים.

בגביע העולם בשנת 1998 זכה במקום הראשון. בתחרות זאת בשנת 2001 זכה במקום השלישי.

בגביע העולם לזוגות בשנת 1990 זכה במקום השני וב-1992 הגיע לשלב חצי הגמר.

באליפויות אירופה הגיע פעם אחת לשלב הגמר, ארבע פעמים לחצי הגמר ושלוש פעמים לשלב רבע הגמר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מדליסטים אולימפיים גרמנים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן גרמנים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1969
תומאס גיינסבורו

ממוזער|250px|בנותיו של תומאס גיינסבורו

**תומאס גיינסברו** (באנגלית: **Thomas Gainsborough**; 14 במאי 1727 – 2 באוגוסט 1788) היה צייר אנגלי שפעל בבריטניה במאה ה-18.

## ביוגרפיה
תומאס גיינסבורו נולד ב במחוז סאפוק שבאנגליה לאב שהיה מורה ושעסק גם במסחר בצמר. בעודנו ילד יצא לצייר בחיק הטבע. ב-1740, אביו שהתרשם מציוריו שלח אותו ללמוד אמנות בלונדון. בתחילה למד אצל אמן שעסק בחריטה, אולם עד מהרה נקשר לאסכולת הציור של ויליאם הוגארת. ב-1746 נישא למרגרט בר, שאביה  העניק לזוג הצעיר קיצבה שנתית. תמונותיו, שהיו בעיקר ציורי נוף, לא נמכרו היטב וב-1748–1749 שב גיינסבורו לסדברי והתרכז בציורי דיוקנאות. ב-1752 עבר עם רעייתו ושתי בנותיו להתגורר בעיר איפסוויץ'. ציורי דיוקנאות לא היה בהם די כדי לכלכל את משפחתו, וגיינסבורו לווה כספים כנגד ביטחון של קיצבת רעייתו.

ב-1759 גיינסבורו ומשפחתו עברו להתגורר בעיר באת', שם עקב אחרי ציורי הדיוקנאות של אנתוני ואן דייק, ולבסוף זכה לקבל הזמנות לציור דיוקנאות של אנשי החברה הגבוהה. ב-1761 שלח את ציוריו לתערוכה של  בלונדון. ב-1769 אגודה זו הפכה לאקדמיה המלכותית לאמנויות (RA), שגיינסבורו היה אחד ממייסדיה. הוא הציג את תמונותיו בתערוכות השנתיות של האקדמיה המלכותית, אך ב-1773 חדל להציגן שם. ב-1774 עקר עם משפחתו ללונדון, והחל מ-1777 הציג שוב את תמונותיו בתערוכות האקדמיה.

ב-1780 צייר גיינסבורו את דיוקנו של ג'ורג' השלישי מלך אנגליה ואת זה של המלכה. מכאן ואילך זכה להזמנות רבות לצייר דיוקנאות של אנשי בית המלוכה. בשנותיו האחרונות שב גיינסבורו לצייר ציורי נוף, שהיו אהובים עליו ביותר. היות שהיה עסוק בציורי דיוקנאות לא היה סיפק בידו לצייר בחיק הטבע, והוא צייר בסטודיו שלו ציורי נוף מזיכרונו. הצייר ג'ון קונסטבל אמר: "כשאנו מתבוננים בציוריו של גיינסבורו, נקוות דמעות בעינינו, אך אין אנו יודעים מאין הן באות."

תומאס גיינסבורו נפטר בלונדון ב-1788 כתוצאה ממחלת הסרטן.

## מציוריו החשובים
* (1748)
*אדון וגברת אנדרוס (1748–1749)
*הילד הכחול (1770 בקירוב)
*שרה סידונס (1785)
* (1785)
* שלוש הנסיכות הבכירות

## לקריאה נוספת

*  Bermingham, Ann,  **Sensation and Sensibility: Viewing Gainsborough's "Cottage Door"**, Yale University Press; Illustrated edition, 2005. 


## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1727
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1788
אנרי רוסו

[שמאל|ממוזער|250px| ציורו של רוסו, "המלחמה". ביצירה זו מבטא רוסו עולם מלא תום, אך עם זאת, חדור [דיכאון.]]
**אנרי ז'וליין פליקס רוסו** (בצרפתית: **Henri Julien Félix Rousseau**; ; מכונה גם "רוסו המוכס" Le Douanier Rousseau) היה צייר צרפתי פוסט-אימפרסיוניסט אשר סגנונו הייחודי היה מחלוצי סגנון "הציור הנאיבי" המבוסס על חוסר מיומנויות אמנותיות נרכשות.

אנרי רוסו התחיל בקריירה צבאית אך בהמשך עזב את הצבא. בשנת 1868 הוא הגיע לפריז וקיבל עבודה במשרדי המכס.

רוסו התחיל לצייר בגיל 40. בשנת 1886 הוא לראשונה הציג את עבודותיו, אך לא זכה לביקורות חיוביות. בגיל 49 פרש מעבודתו כפקיד מכס והקדיש את כל זמנו לאמנותו. סגנונו, הנושא אופי אוטודידקטי, ספג ביקורת מהקהל והמבקרים אשר גיחכו על עבודותיו. בשנת 1894 הוא הכיר את אלפרד ז'ארי שהתרשם מעבודותיו. רק בשנת 1905 עבודות שלו זכו להצלחה. בשנים האחרונות לחייו זכה להערכה בקרב אמנים מודרניים כמו פבלו פיקאסו.

ביצירתו של נחום גוטמן אפשר לחוש בהשראתו של רוסו.

## ראו גם
* הצוענייה הנמה
* הילד על הסלעים

## קישורים חיצוניים

* אנרי רוסו
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:ציירים פוסט-אימפרסיוניסטים
קטגוריה:אמנות נאיבית
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1844
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1910
יצחק וקנין

**יצחק וקנין** (נולד ב-12 במאי 1958 כ"ב באייר ה'תשי"ח) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן בתפקידים: שר לשירותי דת, חבר הכנסת מטעם סיעת ש"ס, סגן יושב ראש הכנסת, יו"ר ועדת האתיקה, יושב ראש הלובי החקלאי וסגן שר בממשלות ישראל.

## ביוגרפיה
יצחק וקנין נולד ב-1958 במושב יערה לאליהו וסימי וקנין, שעלו ממרוקו כארבע שנים קודם לכן. סיים את שירותו בצה"ל בדרגת רס"ל. עבד בהוראת מכונאות רכב. בשנת 1982 נבחר לתפקיד מזכיר היישוב גורנות הגליל ולאחר מכן, בשנים 1988–1996, שימש יו"ר ועד מושב יערה. במקביל התמנה למזכיר המועצה האזורית מעלה יוסף (1988–1993) וליושב ראש המועצה הדתית במעלה יוסף (1993–1996).

בשנת 2000 הקים את עמותת **ברכת מרגלית** לזכר הרבנית מרגלית יוסף, אשת הרב עובדיה יוסף. העמותה עוסקת במתן סיוע לנזקקים ומעוטי יכולת מכל המגזרים בכל השנה ובפרט קמחא דפסחא בערב חג הפסח.

### קריירה פוליטית
בשנת 1996 נבחר יצחק וקנין לראשונה לכהן כחבר הכנסת, מטעם מפלגת ש"ס. כהונתו נמשכת מראשית הכנסת הארבע עשרה ובמהלכה הוא כיהן כסגן שר במשרד התקשורת (הממשלה ה-28) ובמשרד העבודה והרווחה (הממשלה ה-29).

לפני הבחירות לכנסת ה-21 הודיע שלא יתמודד לכהונה נוספת. ב־1 בינואר 2019 אישרה הכנסת את צירופו לממשלה ה־34 כשר לשירותי דת, במקומו של דוד אזולאי שנפטר. הוא כיהן בתפקיד עד ה-17 במאי 2020 שאז הוקמה ממשלת ישראל השלושים וחמש.

#### פעילות בכנסת
##### חקיקה
במהלך כהונתו בכנסת, יזם וקידם וקנין את חקיקתם של מספר חוקים, ובהם:
* "חוק התספורות" להגבלת "תספורת" בהסדרי חוב (יחד עם זהבה גלאון).
* תיקון לחוק שעות עבודה ומנוחה המחייב מעבידים לאפשר לעובדיהם לצאת להפסקת שירותים שלא על חשבון שעות המנוחה שלהם וכן להעמיד לרשותם מתקן שירותים תקין במקום העבודה (יחד עם שלי יחימוביץ' ושלמה מולה).
* תיקון לחוק יסודות התקציב המקנה פטור מדמי חכירה שנתיים למי שמחזיק בקרקע כדין ביישובי קו עימות (יחד עם ישראל חסון ושי חרמש).
*  המקנה הטבות מהמדינה לחקלאים בצפון הארץ המגדלים ביצים ועוף למאכל.

## חיים אישיים
יצחק וקנין הוא חבר המושב יערה, נשוי לציפורה ולהם חמש בנות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ש"ס
קטגוריה:ראשי מועצות דתיות בישראל
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת החמש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השמונה עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת התשע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים
קטגוריה:יושבי ראש ועדת האתיקה
קטגוריה:שרים שכיהנו בעת שלא היו חברי כנסת
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל השלושים וארבע
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת החמש עשרה
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השמונה עשרה
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת התשע עשרה
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת העשרים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:הגליל: אישים
קטגוריה:מועצה אזורית מעלה יוסף: אישים
קטגוריה:סגני שרים בממשלת ישראל
קטגוריה:סגני שרי התקשורת
דפנה (מיתולוגיה)

[ממוזער|''אפולו ודפנה'' (1622-1625) הוא פסל של האמן האיטלקי [ג'ובאני לורנצו ברניני (1598-1680). ברניני הושפע במידה רבה מתיאוריו של אובידיוס למיתוס כמות שהם מופיעים במטמורפוזות. הפסל נמצא היום בגלריית בורגזה ברומא.]] 

**דפנֵה** (ביוונית: Δάφνη) היא דמות במיתולוגיה היוונית. דפנה היא אחת מהנאיאדות, נימפה המקושרות למעיינות, בארות, נחלים ומקורות אחרים של מים מתוקים. על פי הסיפור, אפולו התאהב בדפנה ורדף אחריה. כשראתה שלא תוכל לברוח, ביקשה מאביה שיעזור לה והוא הפך אותה לעץ דפנה. מאז העץ מקודש לאפולו, ובמשחקים הפיתיים שנערכו כל ארבע שנים בדלפי, לכבודו של האל אפולו, למנצחים הוענק זר דפנה שעליו נאספו בעמק טמפה שבתסליה.

## המיתוס
ישנן כמה גרסאות למיתוס על דפנה. בחלקן, דפנה משכה את תשומת לבו של האל אפולו משום יופיה. אפולו רדף אחריה ורגע לפני שנתפסה, דפנה העלתה תפילה לאביה אל הנהר, וזה הפך אותה לעץ דפנה (בעברית: ער אציל).

על פי גרסה נוספת המופיעה במטמורפוזות של אובידיוס, דפנה סירבה לכמה חתנים וביקשה מאביה, פניוס, אל הנהר המקומי, שיתיר לה להישאר בבתוליה. אולם ארוס קופידון נוקם באפולו שלגלג על יכולות הקשתות שלו, ומשלח בו חץ שגורם לאפולו להתאהב בה ולרדוף אחריה: "כָּכָה הָאֵל וְהַבְּתוּלָה – אוֹתוֹ הַתִּקְוָה תִשָּׂא וְאוֹתָהּ – הַפַּחַד

... עָיְפָה הַנִּימְפָה וְחָוְרוּ פָּנֶיהָ, מֵרוּץ וּבָרֹחַ כֹּחָהּ עֲזָבָהּ,

בִּרְעָדָה אֶל גַּלֵי פֶּנֶיוְס תִּתְחַנֵּן:

"חוּשָׁה, אוֹי, אָבִי, עָזְרֵנִי! אִם יֶשְׁנָהּ יַד אֵלִים בִּנְהָרוֹת

“תַּרְאֶה נִפְלָאוֹת וְאָסְפָה אֶת יָפְיִי, לִי נֶהְפַּךְ לְמַשְׁחִית!”

עוֹד אֲמָרֶיהָ בְּפִיהָ...

תַּעֲטֶה קְלִיּפַת-עֵץ רַכָּה אֶת עֶדְנַת עֲלוּמֵי חָזֶהָ,

הָיְתָה הַזְּרוֹעַ לְעָנָף וְשַׂעֲרוֹת-רֹאשָׁהּ לְעָלִים,

...וְנִצְּבוּ בְּלִי-נוֹעַ רַגְלֶיהָ הַקַּלוֹת"(אובידיוס, ספר א' שורות 535-550, בתרגום יהושע פרידמן).

על פי הגרסה של הייגינוס, כשאפולו רדף אחרי דפנה, אלת האדמה גאיה היא שהפכה אותה לעץ דפנה.

## הצמח דפנה

העץ ער אציל, שהשם "דפנה" הוא כינוי נפוץ שלו, הוא ממוצא ים-תיכוני, אך מגדלים אותו בארצות רבות כצמח תבלין ונוי. הוא גדל בצפון ישראל כעץ בר בחורשים לחים, וכדמוי שיח בגבול הדרומי של תפוצתו.

## בתרבות
המיתוס של דפנה והמטמורפוזה שעברה מנימפה בעלת דמות אנושית לעץ, הצית את דמיונם של אומנים לאורך מאות שנים. נכתבו אודותיה כמה אופרות (בין השאר מאת יאקופו פרי, ומאת היינריך שיץ) וכן ישנם פסלים וציורים שלה. רוב התיאורים האמנותיים של המיתוס מתמקדים ברגע המטמורפוזה של דפנה, שבו הפכה לעץ.

האסטרואיד 41 דפני שהתגלה על ידי הרמן גולדשמידט ב-1856, נקרא על שמה.

## קישורים חיצוניים

* **[http://digilander.libero.it/debibliotheca/Arte/bernini/bernini_apollo_and_daphne.jpg אפולו ודפנה]** - פסל של ג'ובאני לורנצו ברניני
* דפנה, ב-Theoi Project 
* תמונות של אפולו ודפנה, במסד הנתונים האייקונוגרפי של מכון ורבורג
*יעל רנן, אובידיוס, '''מטמורפוזות''' - אפולו ודפנה, מתוך: ספרות המערב - קובץ מסות.
* 

קטגוריה:מיתולוגיה יוונית
קטגוריה:נימפות
אנדז'יי מייבסקי

**אנדז'יי מייבסקי** (בפולנית: **Andrzej Majewski**; ), מחבר פתגמים, סופר, פובליציסט, כתב פיליטונים ואמן צילום, בוגר האקדמיה לכלכלה.
## ביוגרפיה
מייבסקי, יליד ורוצלב, זכה בחידון פתגמים על שם שטיינהאוס בשנת 1995, ובציון לשבח בתחרות על שם לֶץ בשנת 2000. 

הפתגמים שחיבר ראו אור במספר אנתולוגיות בנושא הפתגם הפולני והעולמי. הללו תורגמו לשפות רבות, ביניהן אנגלית, גרמנית, רומנית, צ'כית, קוריאנית ועברית. 

מלבד פתגמים כתב מייבסקי שירים וסיפורים לילדים שפורסמו בספרי לימוד ובעיתונות עם קהל יעד מתאים. 

כיום (ינואר 2007) משמש מייבסקי נשיא קרן "Sapere Aude Foundation". הוא ראש האיגוד האקולוגי "ורוצלב שלנו", איש ציבור, מארגן חידונים ומופעים לנוער, חבר הארגון מנסה אינטרנשיונל, חבר ומייסד מועדון מכוניות בוורוצלב, וסגן ראש מועדון גביע המכוניות (1998) הפולני.

## דוגמאות לפתגמים שכתב
* קולומבוס לא היה הראשון שגילה את אמריקה - הוא היה הראשון לרשום עליה פטנט.
* עבד חולם על החירות, אדם חופשי חולם על עושר, העשירים חולמים על כוח, ובעלי הכוח חולמים על החירות.
* האדם המציא את המכונית כדי לשבת בנוחות בפקקי תנועה.
* אהבת האמת הראשונה היא גם תמיד האחרונה.
* אם אינך רוצה שיירד גשם, הסתובב תמיד עם מטרייה.
* פוליטיקה היא אמנות גדולה. היא מצליחה לשכנע את האדם לשלם עבור מה שנגנב ממנו.

## עבודותיו
;ספרי פתגמים:
*"פתגמים ומשפטים שיינערו את העולם אבל גם לא" - יצא בשנת 1999
*"פתגמים בהתנצלות בפני מגנום בפארוו" (Magnum in Parvo) - יצא בשנת 2000
*"פתגמים (Aphorisms for every occasion)- יצא בשנת 2007
;ספרי ילדים:
*אדם הנודד הבלתי נלאה- אגדה בנוסח שירי (2002) 
*102 עצות לילדים חכמים, מנומסים ולא ממושמעים (2003)
;עבודות בצילום:
*ריקוד שמש בגשם (2000)
*ארעיות ונצח (2004)
;תערוכות צילום:
*ורוצלב – מוזיאון העיר בבית העירייה (2004)
*ורשה – מוזיאון בורשה (2005)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סופרים פולנים
קטגוריה:צלמים פולנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1966
ניקולו פאגאניני

** ניקולו פאגאניני** (באיטלקית: **Niccolò Paganini**; 27 באוקטובר 1782 – 27 במאי 1840) היה כנר וירטואוז, גיטריסט ומלחין איטלקי. פאגאניני נחשב לאחד מגדולי הכנרים בכל הזמנים ואחד מגדולי הווירטואוזיה של זמנו. ביצירותיו השאיר פאגאניני חותם של טכניקות נגינה מודרניות ובכך תרם רבות להתפתחות טכניקות הנגינה על הכינור. כנרים נוספים כגון פבלו סרסטה הושפעו רבות מטכניקות הנגינה של פאגאניני, וטכניקות אלו ניכרות בכתיבתם. פאגאניני וכתביו היוו השראה רבה על מוזיקאים ומלחינים רבים.

## ביוגרפיה
ניקולו פאגאניני נולד בג'נובה שבאיטליה ב-27 באוקטובר 1782. אביו, שהיה חובב מוזיקה ובעל חנות, לימד אותו לנגן בכינור בגיל 7, ופאגאניני החל להלחין בטרם מלאו לו 8 שנים. בגיל 12 פאגאניני ניגן את הקונצרט הפומבי הראשון שלו. בגיל הנעורים למד ממספר מורים. במהרה הוא התפרסם ברחבי איטליה, אך הוא לא הצליח להתמודד עם הצלחתו והחל לשתות לשוכרה ולהמר. הקריירה של פאגאניני ניצלה בזכות גברת שזהותה לא ידועה שלקחה אותו תחת חסותה באחוזתה, שם הבריא והמשיך ללמוד נגינה בכינור למשך מספר שנים. באותו הזמן, למד גם לנגן בגיטרה. 

בגיל 23 חזר פאגאניני לעסקי המוזיקה, כשהיה המורה למוזיקה של אחותו של נפוליאון בונפרטה. במהרה היה פאגאניני לאגדה בשל שליטתו המופלאה בכינור, ובשנים 1828–1834 הוא ניגן מאות קונצרטים בערים הגדולות של אירופה. בשנים אלה הופיע בין השאר בכורה במילאנו (1813), וינה (1828) ולונדון ופריז (1831). פאגאניני היה בין המוזיקאים הראשונים, אם לא הראשון שבהם, שהיה לנגן הנודד בין מדינות שונות כאמן בודד, ללא ליווי מוזיקלי. פאגאניני עשה הון רב כמוזיקאי נודד, והצליח למשוך אל עצמו קהל רב. 

במופעיו היה נוהג פאגאניני לנגן אחת מיצירותיו עד סופה על הכינור, לקרוע מיתר אחד ולאחר מכן לנגן שוב את כל היצירה על מספר המיתרים הנותרים עד שניגן יצירה שלמה על מיתר אחד.

בריאותו של פאגאניני הדרדרה כתוצאה מהרעלת כספית. המחלה גרמה לו לאבד את היכולת לנגן בכינור, והוא פרש מנגינה בסביבות שנת 1834. ניקולו פאגאניני נפטר ב-27 במאי 1840 בעיר ניס שבצרפת, ונקבר בפארמה שבאיטליה. פאגאניני פיתח שיטות חדשות של נגינה בכינור והמוזיקה שכתב הייתה מורכבת מאוד. עשרות שנים אחרי מותו כנרים עדיין לא היו מסוגלים לנגן את יצירותיו. הוא השאיר אחריו סדרה של סונאטות, 24 קפריצ'י, שישה קונצ'רטי לכינור, רביעיית מיתרים ויצירות רבות המשלבות נגינה בגיטרה.

## השפעה
מלחינים משמעותיים רבים הושפעו מיצירותיו של פאגאניני. יצירות מפורסמות של מלחינים אחרים רבים כגון יוהנס ברהמס, פרנץ ליסט, רוברט שומאן, פרדריק שופן, וסרגיי רחמנינוב מתבססות על תמות של פאגאניני, ובייחוד תמות מ-24 הקפריצ'י שלו. מהמוכרים מביניהם הם שישה אטיודים לפסנתר של ליסט המבוססים על תמות שונות של פאגאניני, ומביניהם "La Campanella" המבוסס על התמה בפרק השלישי של הקונצ'רטו השני של פאגאניני, ו"רפסודיה על תמה של פאגאניני" של רחמנינוב, המבוססת על תמה מקפריצ'ו מספר 24 מתוך 24 קפריצ'י של פאגאניני.

## ראו גם
*תחרות פאגאניני

## קישורים חיצוניים

* שלמה מינץ, "הקפריסים של פגניני: אטיודים או יצירות אמנות?" בתוך אופוס המגזין למוזיקה קלאסית
* 
* 
* 

קטגוריה:מלחינים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:כנרים איטלקים
קטגוריה:מלחינים מהתקופה הרומנטית
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:ילידי 1782
קטגוריה:נפטרים ב-1840
גיזת הזהב

שמאל|ממוזער|250px|יאסון מביא לפליאס את גיזת הזהב, אמנות מהמאה הרביעית לפנה"ס
[שמאל|ממוזער|250px|איירופה (Αερόπη), תיאסטס (Θυέστης) וגיזת הזהב, [ג'ובאני פרנצ'סקו בצי , המאה השש-עשרה]]
**גיזת הזהב** (ביוונית: **Χρυσόμαλλον δέρας**) הייתה שרידי צמרו של האַיִל האגדי כריסומאלוס (Χρυσομαλλος) במיתולוגיה היוונית, אשר שימשה עילה למסעם של יאסון וגיבורים מיתולוגיים נוספים לעיר קולכיס על הספינה **ארגו**, מסע המכונה "**מסע ה[[ארגונאוטים]]**". סיפור המסע והרקע לו מכונים על פי רוב בשם "גיזת הזהב".

## תקציר העלילה
סיפורו של יאסון וגיזת הזהב מופיע ביצירות "ארגונאוטיקה" מאת אפולוניוס מרודוס ו"מטמורפוזות" מאת אובידיוס.

לאתאמאס, מלך בויאוטיה, נולדו שני ילדים מאשתו הראשונה, המלכה נאפלה: בן בשם פריקסוס ובת בשם הלה. לאחר מותה של נאפלה, נשא המלך את המלכה אינו. בעקבות תככיה של אינו ועצתו של האורקל מדלפי, עמד אתאמאס להקריב את פריקסוס והלה קורבן לאלים כדי למנוע בצורת בארצו. אז הופיעה נאפלה בחלומו של פריקסוס והורתה לו לברוח עם אחותו. הרמס, שליח האלים, הביא להם את כריסומאלוס, איל מופלא בעל צמר זהב, שידע לעוף ולדבר בשפת אנוש.

פריקסוס והלה עפו על גבו של כריסומאלוס לקולכיס שבקווקז, לעיר בשם פאסוס, אשר כיום נקראת פותי. כאשר עברו מעל המצר שבימינו נקרא הדרדנלים, התחוללה סופה והלה נפלה למצר המים שנקרא על שמה: "הלספונטוס". פריקסוס הגיע לקולכיס והתקבל על ידי אייטס המלך. הוא וכריסומאלוס חיו שם בשלווה עד סוף ימיו. כשהזדקן האיל, ביקש אייטס מפריקסוס להקריבו לזאוס. אייטס תלה את צמרו הזהוב על עץ אלון בחורש הקדוש של ארס. דרקון הופקד על משמר הצמר, המכונה "גיזת הזהב".

פליאס, דודו של יאסון, שלח אותו להשיב את גיזת הזהב למולדתו של פריקסוס, בתקווה שלא ישוב ממסעו. לטענתו, משימה זו מוטלת על מי שחפץ למלוך ביולקוס, מפני שרק עם השלמתה תוכל נשמתו של פריקסוס לנוח בשלום.

## בתרבות
[שמאל|ממוזער|250px|גיזת הזהב ב[סמל עיריית לידס|סמל  עיריית לידס ]]
היוונים זיהו את קבוצת הכוכבים "טלה" (Aries) שעל שמה המזל טלה, עם כריסומאלוס.

האגדה היוותה גם השראה לשמו של מסדר האבירים מסדר גיזת הזהב.

בסמל ניו זילנד משובץ סמל גיזת הזהב המסמל את ענף הצאן המפותח של המדינה.

### בתרבות הפופולרית
בספר פרסי ג'קסון וים המפלצות מסדרת הספרים פרסי ג'קסון, גיבורי הסדרה משתמשים בגיזה כדי להציל את העץ של מחנה החצויים שמגן עליו וכך בסוף הספר יוצאת תאליה מן העץ ופותחת את העלילה לספר השלישי.

## לקריאה נוספת
* רוברט גרייבס, **גיזת הזהב**, בתרגום משה דור, הוצאת עם עובד, 1959; בתרגום איתמר פארן, הוצאת אודיסיאה, 2004

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מסע הארגונאוטים
אלן באדיו

**אלן באדיו** (בצרפתית: **Alain Badiou**; נולד ב-17 בינואר 1937) הוא פילוסוף צרפתי, המשתייך בדעותיו לשמאל הסוציאליסטי.

## ביוגרפיה
באדיו נולד ברבאט שבמרוקו, ובצעירותו עבר לצרפת, שם למד בסורבון. היה פעיל במפלגה הקומוניסטית והשתתף בקבוצת הלמידה של לואי אלתוסר. לאורך השנים פרסם רומנים ומחזות לצד כתיבה פורייה של פילוסופיה.

העביר סדנאות של חשיבה פילוסופית בבקתות בשווייץ, בסגנון "שפר את חייך". כיום מלמד בסמינר קולז' בינלאומי קורסים על ה"אנטי פילוסופים" - פאולוס, ניטשה, לודוויג ויטגנשטיין ולאקאן, אמריטוס של אקול נורמל סופרייר. מושפע גם מאפלטון, הגל, וז'יל דלז.

## הגותו
תפיסת האמת שלו מושפעת ממשפט גדל במתמטיקה, כל מערכת של אקסיומה מכילה נקודת יתר. ברגע מסוים יכולה להגיח האמת, באחד מארבעה תחומים: מדע, אמנות, פוליטיקה, ואהבה. נאמנות לאותו אירוע ("להמשיך") היא הטוב, והרע מוגדר כסוגים שונים של שלילת האמת. הסובייקט מכונן ביחס לאותה אמת.

האדם הוא החיה היחידה שיש לה פוטנציאל לחרוג מהמוכר והחייתי, וזהו הפוטנציאל לסובייקטיביות, הפוטנציאל ("הרוחני") שהופך את האדם לנצחי. על ידי תזוזה מ"מה שישנו", הבהמתי, התחום המוכר שבו אנו פועלים מדחפים, עיקרון ההישרדות, הוויה לקראת המוות. הסובייקטיביות היא דבר מה לא צפוי, כשהאדם מסוגל לזהותו כחידוש גמור מבלי לנסות למקם אותו בתוך המוכר. האדם מאפשר לאמת לעבור דרכו, "מישהו" רואה את עצמו כ"אני" כשהוויתו מטולטלת.

בשנת 2011 ביחד עם אריק חזן חיבר ספר על האנטישמיות בצרפת. באדיו הואשם באנטישמיות על ידי בני לוי ואחרים.

## ספרו שתורגם לעברית
***אתיקה: מסה על תודעת הרוע** (תרגום: עדי אפעל), רסלינג, 2005.
***נושא השינוי: שיעורים מבית הספר האירופי לתארים מתקדמים** (תרגום: אלירן בר-אל), רסלינג, 2021

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פילוסופים צרפתים
קטגוריה:סגל אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1937
קליפורניום

**קַלִיפֿוֹרְנִיּוּם** (Californium) הוא יסוד כימי רדיואקטיבי ומתכתי מסדרת האקטינידים, שסמלו הכימי Cf ומספרו האטומי 98. קליפורניום הוא היסוד הטרנס-אורני השישי.

## היסטוריה
היסוד זוהה על ידי צוות המדענים סטנלי ג'רלד תומפסון , קנת סטריט , אלברט גיורסו וגלן סיבורג בפברואר 1950. הגילוי פורסם ב-1 במאי 1950. היסוד נקרא על שם אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ומדינת קליפורניה. הוא נוצר במאיץ החלקיקים שפעל אז בברקלי, ציקלוטרון שהיקפו 1.52 מ', באמצעות הפצצת <sup>242</sup>Cm, שהוא איזוטופ יציב יחסית, בקרינת אלפא. כתוצאה מכך נוצרו אטומי 245Cf.

## תרכובות
תרכובות מעטות בלבד המכילות קליפורניום נוצרו והן נחקרות. ביניהן:
*קליפורניום שלוש-חמצני (CfO3).
*קליפורניום שלוש-כלורי (CfCl3).
*קליפורניום אוקסיכלורידי (CfOCl).
*קליפורניום (III) ברומיד

## שימושים
האיזוטופ 252Cf הוא מקור נייטרונים חזק, ו-1 מיקרוגרם (0.000001 גרם) מסוגל לייצר כ-170,000,000 נייטרונים בדקה. בשל תכונה זו הוא משמש כמזהה כסף וזהב במכרות. כמו כן, הוא משמש לאיתור בארות נפט ומים, באמצעות מתקן מסוג מודד לחות נייטרונים .

## איזוטופים של קליפורניום

קליפורניום-251, האיזוטופ היציב ביותר של היסוד, דועך בדעיכת אלפא לקוריום-247.

## קישורים חיצוניים

*.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:אקטינידים
קטגוריה:אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
מתיל"ן

**יחידת מתיל"ן** היא יחידה מיוחדת של משמר הגבול. השם מתיל"ן הוא ראשי תיבות של "**מ**ארבים, **ת**צפיות, **י**ירוט, **ל**וחמה **נ**יידת" וייעודה לוחמה בטרור ולוחמה בפשיעה החמורה באמצעות מארבים, תצפיות והסוואה.

## היסטוריה
היחידה פעלה באזור קו התפר בהרי יהודה, בעיר ירושלים ועוטף ירושלים בין השנים 1996 ל-2012.

תחילה הוקמו צוותי מתיל"ן בכל מרחב ונחלקו למספר גזרות: מג"ב ירושלים, מג"ב צפון, מג"ב מרכז, מג"ב דרום (שם הוקם הצוות הראשון) ומג"ב רמון בגבול מצרים. צוותים אלה היו קטנים ושולבו בתוך הפלוגות המבצעיות והוכפפו למפקד הפלוגה. לאחר זמן קצר יחסית, צוותי המתיל"ן בכל חלקי הארץ פורקו ואנשי הצוות שולבו במשימות פלוגות הבט"ש אליהם השתיכו, למעט במג"ב ירושלים שנשארה ולא פורקה.

מתיל"ן מג"ב ירושלים הפכה ליחידה עצמאית, בעלת מטה סדור וכללה מספר צוותים מבצעיים בשיאה מנתה היחידה כארבעים לוחמים ואנשי מנהלה. היחידה הייתה תחת פיקוד ישיר של מפקד מרחב ירושלים והופעלה בכלל הגזרות.

מתיל"ן ירושלים פעלה בעיקר במרחב התפר ובכפרי מזרח העיר ירושלים והעוטף ועסקה באיסוף מודיעין טקטי, במקביל פעלה היחידה באופן חשאי ועסקה בפעילות מסועורבת, ובמארבים מוסווים, בין היתר הייתה לכח מעצרים מורכבים ועשתה שימוש באמצעים ייחודיים שלא היו מצויים בקרב שאר היחידות באותה העת.

בשנת 2000 בשלהי האינתיפאדה השנייה היוותה מתילן ירושלים חוד החנית באזור ירושלים וקו התפר בלחימה בטרור ולזכותה עשרות רבות של פעילויות מבצעיות בסיכול ומעצרים של מפגעים וחוליות טרור. היחידה זכתה להערכה והוקרה ואף ניתן לה פרס המפכל ויחידה מצטינת של מפקד מגב. המשמעת ביחידה הייתה רחוקה מצבאית: הלוחמים הסתובבו ברובם בבגדים אזרחיים וללא יחס לדרגות או סולם פיקודי. הערכים המובילים ביחידה היו דבקות במטרה, אחוות לוחמים, העזה וביצוע מושלם של משימות.

בשנת 2007 עבר משכנה של היחידה למפקדת עוטף ירושלים ובין היתר הייתה היחידה אמונה על הכפרים והיישובים היהודים בגזרת העוטף.

במרוצת הזמן החליט מפקד מג"ב ניצב יורם הלוי לאחד את היחידה עם ימ"ס ירושלים. בשנת 2012 פורקה היחידה ולוחמיה שולבו ביחידת הימ"ס של ירושלים.

בשנת 2017, במסגרת החטיבה הטקטית של משמר הגבול, הוקמו צוותי מתיל"ן.

בינואר 2021 הוקמו צוותים נוספים במרחבי מג"ב השונים בכלל זה בעוטף ירושלים, מג"ב ירושלים ובמגב איו"ש.

## מיון והכשרה
בתחילת דרכה של מתיל"ן ירושלים הלוחמים גויסו בשיטת חבר מביא חבר. ולאחר שהלוחמים היו נבחרים הם נשלחו למיון וגיבוש של היחידה.

במהלך ההכשרה הלוחמים עברו תוכני שדאות, הישרדות בשטח, הסוואה, ירי, כושר קרבי, לוחמה בטרור. בסיום ההכשרה עברו הלוחמים השלמה יחידתית בלוחמת גרילה בבית הספר ללוחמה נגד גרילה בבא"פ אליקים במסגרתו מתקיימים סיורים וניווטים למרחקים ארוכים, בדגש על שליטה בתפעול אמצעי הסוואה מתקדמים.

## סמל
סיכת היחידה כוללת במרכזה טרקטורון, מאחוריו פיצוץ, על רקע מצודה וכנפיים בדומה לסמל משמר הגבול. לימים למתיל"ן ירושלים היה סמל יחידה שונה ייחודי.

## קישורים חיצוניים
*כתבה על מתיל"ן,ירושלים "מראות המשטרה", גיליון 183.
*, כתבה בערוץ 10 על פעילות מתיל"ן ירושלים

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות משמר הגבול
רשימת קכל

ממוזער|333x333 פיקסלים|קטלוג קכל – מהדורה שפורסמה ב-1975
**רשימת קכל** (בגרמנית: **Köchel-Verzeichnis**) היא קטלוג כרונולוגי שלם ליצירות מאת וולפגנג אמדאוס מוצרט. הרשימה נקראת על שמו של מחברה המקורי לודוויג פון קכל. סימן הקיצור המציין את הרשימה הוא K או KV (ראשי התיבות של שמה הגרמני של הרשימה). כדי לציין את מספרה של יצירה מסוימת מציגים אותה כך: **[[סימפוניה מס' 40 של מוצרט|סימפוניה מס' 40 בסול מינור (K.550)]]**, סימפוניה זו, לספירתו של קכל, היא היצירה ה-550 אותה חיבר מוצרט. בעברית נפוץ השימוש באות ק' כסימן היכר למספר סידורי ברשימה.

## היסטוריה
בשנים שלאחר פטירתו של מוצרט נעשו מספר ניסיונות ליצירת קטלוג מלא של עבודותיו. לודוויג פון קכל היה הראשון שהצליח במלאכה בשנת 1862 כשפרסם את ספרו עב הכרס (551 עמודים): "הקטלוג הכרונולוגי-נושאי השלם ליצירתו של וולפגנג אמאדה מוצרט" (*Chronologisch-thematisches Verzeichnis sämtlicher Tonwerke Wolfgang Amadé Mozarts*). במסגרת הקטלוג כלל קכל את התיבות הפותחות של כל אחת מהיצירות המופיעות בו.

חרף נסיונותיו של קכל לארגן את הרשימה בצורה כרונולוגית, הוא היה צריך לנחש את תאריכי חיבורן של מרבית היצירות שנכתבו לפני שנת 1784. לאחר פרסום ספרו של קכל, יצירות רבות המיוחסות למוצרט נתגלו לראשונה, נזקפו לזכותו של המלחין ואפילו תוארכו מחדש. גילויים ושינויים אלה גרמו לסדרת חידושים של הרשימה (8 במספר) לאורך השנים. התיקונים העיקריים לרשימה בוצעו בגרסאות השלישית (פורסמה על ידי אלפרד איינשטיין בשנת 1937) והשישית (פורסמה בשנת 1964).

בשנת-2024 התגלתה בספרייה בלייפציג שבגרמניה יצירה לא מוכרת שהלחין מוצרט כשהיה כפי הנראה בתחילת גיל הנעורים שלו. היצירה נכתבה כנראה בשנות ה-60 של המאה ה-18 לשלישיית מיתרים ואורכה כ-12 דקות.

רשימת קכל מאפשרת לדעת בקלות יחסית את השנה בו נכתבה כל יצירה לפי מספרה הקטלוגי. כדי לחשב את גילו של מוצרט בעת כתיבת היצירה יש לחלק את מספרה העיבודי ב-25 ולהוסיף 10 (נכון לגבי היצירות מספרור 100 ומעלה), וכדי לגלות בקרוב טוב את שנת כתיבת היצירה יש להוסיף 1756 לתוצאה המתקבלת.

כדי לשמר בצורה מיטבית את הספרורים המקוריים של קכל, הוספו בגרסאות המאוחרות אותיות לצד המספרים. ברשימה המצורפת מובאות גרסתו המקורית של קכל (*K<SUP>1</SUP>*) אל מול הגרסה השישית משנת 1964 (*K<SUP>6</SUP>*)

בעמודת גרסאות ההדפסה זמינים הקבצים המציגים גרסאות הדפסה של היצירות המדוברות. O משמעו פתיחה (Overture); P מסמל שזוהי פרטיטורה מלאה, של כל הכלים יחדיו; S מסמל שזהו קובץ המכיל דף לכל כלי במקום כולם מסודרים יחדיו; המספרים מסמלים את החלקים של היצירות.

## רשימת מקורות
### קובצי PDF
#### עיקריים
* Free Scores.com
* imslp.org

#### אחרים
* Mfiles
* Mutopia Project

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קטלוגים מוזיקליים
קטגוריה:רשימות בנושא מוזיקה
קטגוריה:וולפגנג אמדאוס מוצרט
מתילן

**מתילֵן** (בלועזית: **Methylene**) היא קבוצה פונקציונלית יונית, בעלת מטען שלילי כפול, המורכבת מאטום פחמן ושני אטומים של מימן (CH2).

המתילן מהווה בסיס לתרכובות רבות, במיוחד בחומרים אורגניים. שני האלקטרונים החופשיים של המתילן יכולים ליצור שני קשרים יחידים, כמו במתאן ובמתילן כלוריד, או קשר אחד כפול, כמו בפורמלין ומתילן-ציקלופרופין.

חומרים נוספים המבוססים על מתילן כוללים את:
*מתילן בלו
*חומצה אספרטית
*טירוזין
*חומצה גלוטמית
*ציסטאין
*סרין
*פנילאלנין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קבוצות פונקציונליות
תור (עוף)

[שמאל|ממוזער|250px|[תור אדום עין בדרום אפריקה]]
[שמאל|ממוזער|250px|[תור מנוקד]]
**תור** (שם מדעי: *Streptopelia*) הוא סוג של עוף בגודל בינוני-קטן ממשפחת היוניים. למרבית המינים בסוג קווי דמיון משותפים: החלק העליון חום בהיר והחלק התחתון בגווני ורוד-אדום. לחלקם עיטור על הצוואר (צווארון) בצבעי שחור ולבן.

מוצאם של מרבית המינים באפריקה, חלקם נפוצים אף באזורים הטרופיים של דרום אסיה. התורים הם עופות סתגלתניים, המצליחים לשרוד ולהתרבות במגוון אזורי מחיה.

מספר מינים מוגדרים כמינים פולשים במדינות שונות, כך תור הצווארון הנפוץ בכל אירופה ופלש בעזרת האדם לארצות הברית (בשנות ה-60) ומרחיב שם את תפוצתו, התור המנוקד  שפלש לארצות הברית, לאינדונזיה, לאוסטרליה ולניו זילנד. או הצוצלת שפלשה למרבית המדינות שהיו בעבר חלק מהאימפריה העות'מאנית, לרבות לישראל.

## אזכורים ב[[תנ"ך]]

וַיֹּאמֶר אֵלָיו, קְחָה לִי עֶגְלָה מְשֻׁלֶּשֶׁת, וְעֵז מְשֻׁלֶּשֶׁת, וְאַיִל מְשֻׁלָּשׁ; וְתֹר, וְגוֹזָל: (בראשית פרק טו פסוק ט)

וּבִמְלֹאת יְמֵי טָהֳרָהּ לְבֵן אוֹ לְבַת תָּבִיא כֶּבֶשׂ בֶּן שְׁנָתוֹ לְעֹלָה וּבֶן יוֹנָה אוֹ תֹר לְחַטָּאת אֶל פֶּתַח אֹהֶל מוֹעֵד אֶל הַכֹּהֵן: (ויקרא פרק יב פסוק ו)

גַּם חֲסִידָה בַשָּׁמַיִם יָדְעָה מוֹעֲדֶיהָ, וְתֹר וְסִיס וְעָגוּר שָׁמְרוּ אֶת עֵת בֹּאָנָה (ירמיהו פרק ח פסוק ז).

הַנִּצָּנִים נִרְאוּ בָאָרֶץ, עֵת הַזָּמִיר הִגִּיעַ; וְקוֹל הַתּוֹר, נִשְׁמַע בְּאַרְצֵנוּ: (שיר השירים פרק ב פסוק יב)

במקרא ובהלכה קיימת הבחנה חדה בין תורים ובין יונים. לא נאמר במקורות מה הם המאפיינים לכל סוג. החוקרים נותנים כמה השערות 1. ברק בנוצות (הצוואר)-רק ליונים. 2. היונים בלבד שותות מים בשאיבה רציפה שלא כשאר העופות 3. התור צר יותר ומעודן 4. קולו של התור כשמו ("תור תור", ולא "הום הום" כקולן של היונים) 5. התור אינו יציב בארץ. כמשתמע מהפסוקים הנ"ל.

התור מוזכר במקרא ובחז"ל יחד עם בן יונה כקרבן עוף והוא מזוהה עם התור המצוי ותור הצווארון.

## מינים
**ב[[ישראל]] נפוצים שלושה מינים בסוג זה:**
* תור צווארון *Streptopelia decaocto*
* תור מצוי *Streptopelia turtur*
* צוצלת (תור העיר) *Streptopelia senegalensis*

**ועוד שני מינים נדירים:**
* תור מזרחי *Streptopelia orientalis*
* תור צווארון אפריקני/תור צוחק *Streptopelia roseogrisea*

**שאר המינים ברחבי העולם:**
* תור ג'אווה *Streptopelia bitorquata* 
* תור הכף *Streptopelia capicola* 
* תור מנוקד *Streptopelia chinensis* 
* תור אפריקני *Streptopelia decipiens* 
* תור אדאמווה *Streptopelia hypopyrrha* 
* תור בין-ערביים *Streptopelia lugens* 
* תור מדגסקר *Streptopelia picturata* 
* תור לבן-זנב *Streptopelia reichenowi* 
* תור אדום עין *Streptopelia semitorquata* 
* תור אדום *Streptopelia tranquebarica * 
* תור הארגמן *Streptopelia vinacea* 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1855
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל לוסיאן בונפרטה
קטגוריה:יוניים
קטגוריה:בעלי חיים בתנ"ך