open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אולריק פלסנר

**אולריק פלסנר**, או בשמו המלא **ג'יימס יוהאן אולריק פלסנר** (בדנית: **James Johannes Ulrik Plesner**; 13 ביולי 1930 – 2 ביוני 2016) היה אדריכל ישראלי ממוצא דני.

## ביוגרפיה
פלסנר נולד בפירנצה, ובגיל ארבע עבר עם הוריו לדנמרק. אביו היה צייר והיסטוריון דני שעשה בפירנצה את לימודיו לדוקטורט בהיסטוריה של ימי הביניים. אמו, אמנית ובת של יצרן ויסקי סקוטי, ברחה ממשפחתה לאיטליה, שם נפגשו השניים. בשנת 1938 נפטר אביו מדלקת התוספתן. אביו החורג, קאר קלינט, היה אדריכל ומעצב דני. לדברי פלסנר אימו הייתה קתולית מאמינה. הוא ראה עצמו כבודהיסט.

לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, עבר פלסנר ללמוד אדריכלות באקדמיה הדנית. לאחר סיום לימודיו לתואר ראשון, קיבל הזמנה מהאדריכלית מינט דה סילווה (minnette de silva) לעבוד עמה בסרי לנקה בעקבות זכייתו בפרס שלישי בתחרות לעיצוב פסל לבודהה בניו דלהי. אחר כך היה שותפו של האדריכל ג'פרי באווה, ופתח משרד אדריכלים ובית ספר לאדריכלות. בסוף שנות השישים עזב את סרי לנקה לאחר שהשלטון בה התחלף לשלטון קומוניסטי.

[שמאל|ממוזער|250px|שער הכניסה ל[בית גבריאל, שפלסנר הוא ממתכנניו]]
[250px|ממוזער|פסל "ג'רי הדרקון" בעיצוב פלסנר ב[גן פעמון הדרור]]
בסוף שנות השישים הגיע פלסנר לישראל לצורך תכנון מלון הילטון. במהלך הביקור פגש את הסטודנטית תמר ליבס (לימים פרופסור לתקשורת באוניברסיטה העברית). ליבס חזרה עמו לסרי לנקה. הם התחתנו, בסוף שנות השישים עזב פלסנר את סרי לנקה ועבר ללונדון, שם עבד במשך חמש שנים במחלקת האדריכלות בקבוצת ארופ.

בסוף 1970 השתתף פלסנר בדיון על תוכנית אב לירושלים של אביה השמשוני וביקר את התוכנית על שאינה מתייחסת לירושלים כעיר ייחודית. 
בשנת 1972 עבר פלסנר לישראל עם משפחתו, ובשנת 1974 מונה על ידי ראש עיריית ירושלים טדי קולק למהנדס העיר ירושלים, והוא כיהן בתפקיד עד לשנת 1976. הוא סייע בתכנון פרויקטים בעיר כגן בלומפילד, גן פעמון הדרור, ואולם הכדורסל במלחה, ששימש את קבוצת הפועל ירושלים. בסוף שנות השמונים תכנן את בית גבריאל שעל גדות הכנרת.

לפלסנר ולליבס נולדו שלושה ילדים: דניאלה ומיה, שתיהן אדריכלות, שהיו שותפות במשרדו של אביהן, ויוחנן פלסנר, לשעבר חבר הכנסת מטעם קדימה, וכיום נשיא המכון הישראלי לדמוקרטיה.

פלסנר זכה בפרסים רבים, ביניהם פרס ליפשיץ לירושלים יפה (1983), פרס אדריכלות מטעם קרן דרייר (1987), מדליית האקדמיה המלכותית אקרסברג עבור הישג אמנותי (1987), פרס ניקרדיט לאדריכלות (1987), פרס למרכז המסחרי הטוב ביותר באירופה (מרכז הילרוד שבדנמרק, 1993), פרס רכטר (יחד עם "ספקטור-עמישר אדריכלים") עבור התכנון הטוב ביותר בישראל (בית גבריאל, 1994), פרס יקיר ישראל (בית גבריאל, 1994), מדליית הנסן - הכבוד הגבוה ביותר לאדריכל בדנמרק (פברואר 2011), "אות העיצוב" 2007 על תכנון מרכז החתירה על-שם דניאל בתל אביב, ופרס יקיר עמותת האדריכלים המאוחדים בישראל (2015).

אולריק פלסנר נפטר ב-2 ביוני 2016 בגיל 85. הוא הובא למנוחות לצד אשתו תמר ליבס שנפטרה שנה לפניו, בבית העלמין האלטרנטיבי בגבעת ברנר.

## לקריאה נוספת

* *In Situ. An architectural memoir from Sri Lanka.* An autobiography published in Denmark in 2013 in both English and Danish. Aristo Publishing, 451 pages, illustrated.

## קישורים חיצוניים
* Plesner Architects - פלסנר אדריכלים - אתר האינטרנט של משרד האדריכלים
* Plesner in Sri Lanka
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי איטליה
קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:משפחת ליבס
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
קטגוריה:אישים הקבורים בבית קברות אלטרנטיבי בגבעת ברנר
גן בלומפילד

[שמאל|ממוזער|250px|מזרקת האריות בגן בלומפילד לצד [רחוב דוד המלך, סמוך לתיאטרון החאן.]]
250px|ממוזער|שבילי גן בלומפילד
250px|ממוזער|שמאל|פתח מערת הקבורה המרכזית שבגן, שנת 1964
**גן בלומפילד** הוא גן עירוני בירושלים. הגן מהווה חלק משרשרת גנים סביב אזור העיר העתיקה. הגנים הסמוכים לו ביותר הם גן הפעמון שהוקם אחריו מעברו השני של רחוב דוד המלך, וכן בוסתן קטן בשם "גן גוזלן" הגובל בגן ליד מלון המלך דוד.

הגן תוכנן על ידי האדריכל אולריק פלסנר והוא נמצא בין רחוב דוד המלך לשכונות ימין משה ומשכנות שאננים. הגן נבנה בתרומת ברנרד ולואיס בלומפילד ממונטריאול ונחנך בשנת 1964. בקצהו הדרומי של הגן שוכנת מזרקת האריות המפורסמת שהוצבה שם ב-1989 כמתנה מטעם ממשלת גרמניה. בלב הגן קיימות גם מערות קבורה עתיקות של אנשים חשובים מתקופת בית שני, למשל מערת הורדוס;עצי זית פזורים ברחבי הגן.

מדרום לגן נמצא מתחם התחנה הראשונה וכן מתחיל פארק המסילה. ב-2014 נסלל בגן שביל אופניים המחבר בין פארק המסילה דרך הגן לכיוון מרכז העיר. סביב הגן קיימים מספר מבנים מוכרים כגון מרכז מורשת מנחם בגין, טחנת הרוח במשכנות שאננים וכן מלונות ודיור יוקרתי לאורך רחוב המלך דוד והרחובות הסמוכים.

ב-2014 הוצגה תוכנית להקים בגן סמוך לטחנת הרוח של ימין משה בית קפה המשקיף לגן. אך התוכנית בוטלה בשל התנגדות תושבי הסביבה. ב-2016 הוצגה תוכנית אחרת להקים בצפון הגן, ליד מלון המלך דוד, מרכז תרבות שישמש את הקרן לירושלים וכן את מועדון הצוללת הצהובה ובית קפה המשקיף לגן.

## קישורים חיצוניים

* גן בלומפילד באתר עיריית ירושלים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: גנים ופארקים
קטגוריה:רחוב דוד המלך
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אולריק פלסנר
קטגוריה:הנצחת האחים בלומפילד
קטגוריה:ימין משה
Rock in Rio (אלבום)

**Rock in Rio** (מילולית: רוק בריו) הוא אלבום הופעה שהוקלט בברזיל על ידי להקת ההבי מטאל איירון מיידן ב-2001. הופעתם הייתה חלק מפסטיבל רוק בריו שנערך בברזיל. במהלך ההופעה איירון מיידן הופיעו בפני קהל המעריצים השני הגדול ביותר שלהם- 250,000 איש (כאשר רק בפסטיבל רוק בריו 1985 איירון מיידן הופיעו בפני מספר גדול יותר של מעריצים- 400,000 אנשים).

האלבום הוקלט שנתיים לאחר חזרתם של ברוס דיקינסון ואדריאן סמית' ללהקה ושנה לאחר צאת אלבום הקאמבק, Brave New World. ההופעה בברזיל הייתה ההופעה האחרונה בסיבוב ההופעות שלהם "Brave New World Tour" שהתחיל עם צאת האלבום Brave New World. ההופעה מכילה ברוב חלקה הראשון שירים מהאלבום Brave New World, ואילו בחלק השני את רוב להיטה של הלהקה, כולל שני שירים מתקופתו של הסולן הקודם בלייז ביילי- "Sign of the Cross" ו-"The Clansman". ההופעה גם צולמה ושוחררה כ-DVD המכיל את כל ההופעה ובונוסים.

כל ההכנסות ממכירת האלבום נתרמו למתופף הלהקה לשעבר, קלייב בר שנאבק במחלת הטרשת הנפוצה

## רשימת השירים
### דיסק 1

### דיסק 2

## השתתפו
* ברוס דיקינסון- שירה
* סטיב האריס- גיטרה בס
* אדריאן סמית'-גיטרה
* דייב מארי- גיטרה
* יאניק גרס- גיטרה
* ניקו מק'בריין- תופים
* מייקל קני- קלידים

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

* מילים לשירים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי וידאו מ-2002
קטגוריה:אלבומי איירון מיידן
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
גביע אפריקה לאומות 2000

**גביע אפריקה לאומות 2000** היה הטורניר ה-22 של גביע אפריקה לאומות. הטורניר נערך בניגריה וגאנה, אשר החליפו את זימבבואה כמארחת במשותף. מה-22 בינואר ועד ל-13 בפברואר 2000 בחסות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. בטורניר זכתה נבחרת קמרון כאשר ניצחה את נבחרת ניגריה בגמר, 4–3 בדו-קרב בעיטות עונשין. הייתה זו זכייתה השלישית של קמרון בגביע.

## הנבחרות המשתתפות
שמאל|200px

## אצטדיונים

## שלב הבתים
### בית א'

### בית ב'

### בית ג'

### בית ד'

## שלב הפלייאוף

### המשחק על מקומות 3-4

## מלכי השערים
;חמישה שערים
*שון ברטלט

;ארבעה שערים
*  סמואל אטו
*  פטריק מבומה

## קישורים חיצוניים

2000
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2000
קטגוריה:תחרויות כדורגל בגאנה
קטגוריה:ניגריה: כדורגל
קטגוריה:2000 באפריקה
אלכסנדר ניקולאייביץ' אוסטרובסקי

[שמאל|ממוזער|250px|פסלו של אוסטרובסקי, מאת [ניקולאי אנדרייב (Андреев), מחוץ לתיאטרון מאלי]]

**אלכסנדר ניקולאייביץ' אוסטרובסקי** (ברוסית: ** Александр Николаевич Островский**; 12 באפריל 1823 – 14 ביוני 1886) היה סופר ומחזאי רוסי, חבר בהתכתבות באקדמיה הרוסית למדעים.

## ביוגרפיה
אוסטרובסקי נולד ב-1823 במוסקבה. אביו של אוסטרובסקי היה עורך דין, ואמו הייתה ממשפחת כמורה, היא נפטרה במהלך לידה כאשר אוסטרובסקי היה בן 4 בלבד. בשנת 1840 החל אוסטרובסקי ללמוד באוניברסיטת מוסקבה, אך לא סיים את לימודיו כי לא ניגש לבחינות ועזב את הלימודים בשנת 1843. עד לשנת 1851 הוא שירת במערכת המשפטית כפקיד. במקביל, בסוף שנות ה-40 של המאה ה-18, החלה הקריירה הספרותית שלו. בשנת 1849 הוא פרסם את המחזה הראשון שלו – הקומדיה "פושט רגל" (*Банкрот*). לצורך עלילת המחזה הוא השתמש באירועים שהיה עד להם במהלך עבודתו במערכת המשפט. בהמשך, במשך תקופה של כ-40 שנים כתב אוסטרובסקי כ-50 מחזות, שהפכו לבסיס התיאטרון הרוסי. בשנת 1850 החל לעבוד במערכת של מגזין "מוסקביטיאנין" ("המוסקבאי"). בשנת 1859 הוא עבר לעבוד ב"סוברמניק".

בשנת 1859 יצא לאור אוסף היצירות שלו. האוסף התקבל בברכה בציבור, וקיבל ביקורות טובות. באותה שנה הוא סיים לעבוד על אחד המחזות המפורסמים שלו – "סערה" (*Гроза*, "גְרוֹזָה").

בשנת 1873 הועלה המחזה "סנגורוצ'קה" (אודות הדמות הפולקלוריסטית-מיתולוגית באותו שם). באותה שנה היה בניין תיאטרון מאלי המוסקבאי, שבו הועלו רוב מחזותיו, בשיפוצים. לכן הוא התבקש לכתוב מחזה מוזיקלי שבו השתתפו שחקני התיאטרון ושחקני האופרה של תיאטרון בולשוי. המוזיקה למחזה נכתבה של ידי פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי הצעיר. מאוחר יותר חיבר רימסקי-קורסקוב אופרה בשם נערת השלג לפי המחזה.

רק בסוף חייו זכה אוסטרובסקי לרווחה כלכלית; הוא התחיל לקבל תמלוגים מהמדינה, ובשנת 1884 הוא התמנה למנהל בתחום רפרטואר התיאטראות של מוסקבה. ואולם אז כבר סבל מבעיות בריאות, והוא נפטר ממחלת לב בשנת 1886.

## מורשתו
מחזותיו של אוסטרובסקי מועלים על בימות התיאטרון ברוסיה עד היום. הם גם הוסרטו מעל 30 פעמים, כאשר הסרט הראשון על בסיס מחזה של אוסטרובסקי צולם כבר בשנת 1911.

## כתביו שתורגמו לעברית
* **משרה ושכרה בצדה**: קומדיה בחמש מערכות / א"נ אוסטרובסקי (עברית: א’ שלונסקי), מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1958.
* **[[היער (מחזה)|היער]]**; **משרה ושכרה בצדה**; **חכמים, היזהרו בטיפשותכם**, תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"ו-1986.
* **[[חסרת נדוניה]]**: מחזה בארבע מערכות (1879) / אלכסנדר ניקולאיביץ’ אוסטרובסקי (מרוסית: רנה ליטוין; אחרית דבר: רינה ליטוין), תל אביב: י’ גולן, תשנ"ז-1997; הועלה בתיאטרון גשר בשם "הנהר".
***כישרונות ומעריצים**- תרגום:עידו ריקלין, הוצג בשנת 2007 בבית צבי בבימוי סלבה מלצב

## קישורים חיצוניים

* יצירותיו 
* 
* 
* 

קטגוריה:מחזאים רוסים
קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:ילידי 1823
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1886
קאלידאסה

**קָאלִידָאסַה** (בדוונאגרי: **कालिदास**, Kālidāsa, "משרתהּ של קאלי") היה משורר ומחזאי קלאסי שכתב בשפת סנסקריט. קאלידאסה נחשב, במידה רבה, לגדול המשוררים והמחזאים בשפה זו. תקופת פעילותו המדויקת אינה ידועה, אולם קרוב לוודאי שמדובר בתקופת ממלכת גופטה, ככל הנראה במאה ה-4 עד למאה ה-6.

המקום שניתן לקאלידאסה בספרות הסנסקריט, נחשב למקביל למקום שניתן לשייקספיר בספרות האנגלית. שירתו ומחזותיו מבוססים בעיקר על המיתולוגיה ההינדית ועל הפילוסופיה ההודית.

אין בנמצא תיעוד היסטורי על קאלידאסה והממצאים מתבססים על מחקר העוסק בטקסט. ככל הנראה נולד וגדל בקשמיר, על אף שניכר כי את מרבית חייו ופועלו העביר בעיר אוג'אין שבמדינת מאדהיה פרדש. חוקר הסנסקריט לקשמי דהאר קאלה (1891–1953) מתאר כיצד מתוך הכתובים ניתן לראות תיאורים עשירים של צמחייה אופיינית לקשמיר, טקסי דת ופולחן המאפיינים את אזור קשמיר או תיאורים של מקומות אזוטריים בקשמיר אשר לא היו יכולים להיות מוכרים לאדם שלא גדל בה. לאחר מכן עבר קאלידאסה למרכז תת-היבשת ההודית, לעיר אוג'אין שבמדינת מאדהיה פרדש על מנת למצוא פטרון. עדויות רבות מסיקות כי פטרונו של קאלידאסה היה המלך ויקראמאדיטיה  אשר משל באוג'אין. השם ויקרמאדיטיה ככל הנראה אינו מציין דמות היסטורית והוא כינוי שניתן לכמה מלכים בתקופות שונות ובניהם צ'נדראגופטה השני  אליו מיוחס קאלידאסה. התאוריה הפופולרית מניחה שקאלידאסה פרח בתקופת שלטונו במאה הרביעית והחמישית לספירה והקריירה שלו נמתחה גם אל תקופת שלטונם של קומראגופטה הראשון  וסקנדאגופטה .

הממצאים הפלאוגרפים הראשונים של קאלידאסה נמצאו במקדש השמש של העיר מנדסור  שבמאדהיה פרדש בכתבים סנסקריטיים המתוארכים ל-473 לספירה.

## יצירתו
### מחזות
כיום ידוע על שלושה מחזות שכתב קאלידאסה:
* Mālavikāgnimitram  (मालविकाग्निमित्रम्), "מאלאוויקה ואגנימיטרם".
* Abhijñānaśākuntalam  (अभिज्ञान शाकुन्तलम्), "זיהויה של שאקונטלה" - נחשב ליצירת מופת. מחזה זה היה אחת העבודות הראשונות בשפה הסנסקריט שתורגמו לאנגלית על ידי ויליאם ג'ונס ב-1789 ומאז הוא תורגם לשפות רבות נוספות.
* Vikramōrvaśīyam  (विक्रमोर्वशीयम्), "על ויקראמה ואורוואשי".

### שירה
#### שירה אפית
כיום ידוע על שני שירים אפיים שכתב קאלידאסה:
* Raghuvamsa  (रघुवंश), "שושלת ראגהו".
* Kumārasambhava  (कुमारसम्भव), "לידתו של קומארה".

#### שירה לירית
בין שיריו הליריים של קאלידאסה, שני שירים חשובים הם:
* Ṝtusaṃhāra  (ऋतुसंहार), "הצגת העונות" - מתאר את שש עונות השנה, על ידי סיפור חוויותיהם של שני נאהבים בכל אחת מהעונות.
* Meghadūta  (मेघदूत), "שליח עננים" - מתאר את סיפורו של יאקשה (סוג של רוח טבע במיתולוגיה ההינדואית), המנסה לשלוח באמצעות ענן מסר לאהובתו, הנמצאת בהרי ההימלאיה. אחד השירים הפופולריים ביותר של קאלידאסה, שזכה לפרשנויות רבות.

## לקריאה נוספת
* יגאל ברונר ודוד שולמן, **עין להודו**, ידיעות אחרונות - ספרי חמד - הוצאת מאגנס, 2019

## קישורים חיצוניים

*  - על השפר "אות ההיזכרות של שָׁקוּנְטָלָה"
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים הודים
קטגוריה:סופרים הודים
קטגוריה:אנשי העת העתיקה
קטגוריה:הודו: היסטוריה
קטגוריה:העת העתיקה
קטגוריה:הינדואיזם
קטגוריה:מחזאים הודים
לומטיום פארי

**לומטיום פארי** (שם מדעי: *Lomatium parryi*) הוא עשב רב שנתי ממשפחת הסוככיים. הצמח נפוץ באזורים גבוהים במערב אמריקה, בפארקים לאומיים בארצות הברית ובעבר נאכל על ידי האוכלוסייה האינדיאנית המקומית.

השם פארי ניתן לו לכבודו של צ'ארלס כריסטופר פארי (1823–1890), הבוטנאי הראשי של מחלקת החקלאות של ארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

* אודות הצמח
* תמונות ומידע

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1918
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יימס פרנסיס מקברייד
קטגוריה:עשבי תיבול
קטגוריה:סוככיים
Virtual XI

**Virtual XI** ("אחת עשרה וירטואלי") הוא אלבום האולפן ה-11 של להקת ההבי מטאל הבריטית איירון מיידן. הוא יצא לאור ב-23 במרץ 1998, והוא האלבום השני והאחרון בו השתתף הסולן בלייז ביילי. האלבום חורג מעט מהסגנון הנהוג של איירון מיידן עקב השימוש המרובה בקלידים. הקלידים באלבום זה בוצעו על ידי בסיסט ומייסד הלהקה סטיב האריס ולא על ידי מייקל קני שנגן על הקלידים באלבומים הקודמים.

בנוסף לאלבום יצא בשנת 1999 משחק מחשב של איירון מיידן בשם 'Ed Hunter'. מסע ההופעות תמך גם ביציאת האלבום וגם ביציאת המשחק למחשב. מסע הופעות זה, בדומה לקודם, התבטל בחלק מהמקומות עקב אלרגיה שתקפה את הסולן, בלייז ביילי.

זהו האלבום השלישי שלא מכיל שיר שנושא את שם האלבום (שני הראשונים היו Piece Of Mind מ-1984 ו-The X Factor מ-1995). נכון לאפריל 2009, האלבום נמכר בקצת יותר ממיליון עותקים, מה שאומר שזהו אלבום האולפן הכי פחות נמכר שאיירון מיידן הוציאו.

## נושאי שירים
כאמור, השירים והליריקות חורגים מעט מהסגנון הרגיל של איירון מיידן, כנראה עקב השפעתו של הסולן בלייז ביילי. "The Angel and the Gambler" עוסק במישהו שלא מפחד לקחת סיכונים, "Lightning Strikes Twice" מבקש מאיתנו שלא לדחות משהו רק משום שהוא נראה בלתי סביר. "The Clansman" מספר על ניסיונם של הסקוטים לקבל עצמאות מבריטניה של ימי הביניים, "The Educated Fool" הוא שיר פילוסופי שעוסק בעובדה שעל כל בן אדם לקבל יותר ויותר אחריות כבוגר מבלי לקבל תשובות על החיים. "Don't Look to the Eyes of a Stranger" מראה את השקפת העולם של סטיב האריס לגבי הסכנות שקיימות בעולם מנקודת מבטו של אבא. השיר האחרון, "Como Estais Amigos" מוקדש לנופלים במלחמת פוקלנד בין בריטניה לארגנטינה. זהו האלבום היחידי בו השיר הסוגר של האלבום לא נכתב על ידי סטיב האריס. בנוסף, זהו אחד משני השירים היחידים של איירון מיידן ששמותם אינם באנגלית (השיר השני הוא "El Dorado" מהאלבום The Final Frontier).

עם חזרתם של ברוס דיקינסון ואדריאן סמית' ללהקה בשנת 1999, רק השירים "Futureal" ו-"The Clansman" נשארו בסט של הלהקה בהופעות חיות- "Futureal" בוצע בסיבוב ההופעות של 1999, ואילו "The Clansman" בוצע בכל סיבוב הופעות של הלהקה בין השנים 1998–2003. כמו כן גרסה חיה של "The Clansman" מופיעה באלבום ההופעה Rock in Rio שהוקלט בשנת 2001.

## רשימת השירים

## השתתפו באלבום
*בלייז ביילי - סולן
*סטיב האריס - גיטרה בס
*דייב מארי - גיטרה חשמלית
*יאניק גרס - גיטרה חשמלית
*ניקו מק'בריין - תופים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי איירון מיידן
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפן ביתי
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
נדים רוחאנא

**נדים רוחאנא** (בערבית: **نديم روحانا**; נולד ב-1950 בעספיא) הוא פסיכולוג חברתי ערבי-ישראלי. כיום משמש כפרופסור ליחסים בינלאומיים וניהול קונפליקטים באוניברסיטת טאפטס ומשמש כמנכ"ל "מדה אל-כרמל", המרכז הערבי למחקר חברתי יישומי.

## ביוגרפיה
רוחאנא סיים תואר ראשון באוניברסיטת חיפה בפסיכולוגיה ובסטטיסטיקה, תואר שני מאוניברסיטת מערב אוסטרליה ותואר דוקטור מאוניברסיטת המדינה של ויין בדטרויט. 

בין השנים 1984 ל-1986 לימד באוניברסיטת א-נג'אח בשכם, שם שימש כדיקן למחקר חברתי. אחר כך היה שנתיים תלמיד פוסט דוקטורט באוניברסיטת הרווארד ולימד בבוסטון קולג'. בין 2001 ל-2004 לימד במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב. לימד במרכז וואט'רהאד ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת הרווארד בין השנים 1992 ל-2001. כמו כן לימד באוניברסיטת מסצ'וסטס ובאוניברסיטת ג'ורג' מייסון.

בשנת 2000 ייסד את "מדה אל-כרמל", המרכז הערבי למחקר חברתי יישומי; משמש כמנהל המרכז מאז הקמתו. היה בין יוזמי ועורכי מסמך החזון הצהרת חיפה שפורסם בשנת 2007.

בשנת 1997 יצא ספרו "Palestinian citizens in an Ethnic Jewish State: Identities in Conflict", בהוצאת אוניברסיטת ייל.

## קישורים חיצוניים
* דף הבית של רוחאנא, באתר אוניברסיטת טאפטס
* שוויון האזרחים הערבים בעקבות דוח ועדת אור, הרצאה במכון ון ליר
* Nadim Rouhana - Point of View Seminar on International Conflict
* Israel's Palestinians Speak Out

קטגוריה:עספיא: אישים
קטגוריה:פסיכולוגים ערבים ישראלים
קטגוריה:חוקרי יחסים בין-לאומיים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: סוציולוגיה ואנתרופולוגיה
קטגוריה:בוגרי בית ספר אורתודוקסי ערבי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של ויין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:סגל אוניברסיטת א-נג'אח
אנייס ז'אווי

**אנייס ז'אווי** (בצרפתית: **Agnès Jaoui**; נולדה ב-19 באוקטובר 1964), היא שחקנית קולנוע, תסריטאית, במאית וזמרת יהודייה-צרפתייה, זכתה שש פעמים בפרס סזאר וכן בפרס "פסטיבל קאן".

## ביוגרפיה
ז'אווי, נולדה באנטוני ליד פריז, בחבל איל-דה-פראנס למשפחה מיהדות תוניסיה.
האב הוברט ז'אווי האם ג'וזיאן (ג'יזה) זרח, התפרסמה בצרפת בשנת 1996 בהופעתה בתפקיד הראשי בקומדיה "דמיון משפחתי" בסרט שיתפה פעולה עם בן זוגה ז'אן-פייר בכרי איתו גם כתבה את התסריט לסרט ואף זכתה יחד איתו בפרס סזאר בקטגוריית התסריט הטוב ביותר.
הופעתה זיכתה אותה גם במועמדות לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ב-1998 זכתה בפרס הסזאר בקטגוריית שחקנית המשנה על הופעתה בקומדיה המוזיקלית של אלן רנה "החיים הם שיר", וכן פרס סזאר בצוותא עם בעלה בכרי בקטגוריית התסריט הטוב ביותר.

הסרט אשר הביא לפרסומה היה "על אהבה וטעמים אחרים" אותו ביימה וכתבה עם חברה לחיים.
בסרט הופיעה בדמותה הראשית של השחקנית מאני, סרטה זכה להצלחה עולמית רחבה ואף היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
העניקו לז'אווי בזכות הסרט את הפרס המרכזי בטקס פרסי הסזאר, פרס הסרט הטוב ביותר. כמו כן זכתה בפרס בקטגוריית התסריט הטוב ביותר לצד בעלה בכרי והייתה מועמדת לפרס הבמאי הטוב ביותר ולפרס השחקנית בתפקיד משנה באותו טקס פרסי הסזאר. הסרט זכה גם בפרס לומייר וז'אווי בפרס לומייר לבמאי הטוב ביותר.

בשנת 2004 זכו בני הזוג בפרס התסריט הטוב ביותר במסגרת "פסטיבל הקולנוע בקאן" על תסריטם "תסתכלו עלי".
בסרט אף הופיעו ז'אווי ובכרי בתפקידים ראשיים, ז'אווי הופיעה בדמותה של מורה לפיתוח קול, הסרט שהיה השני שלה בתור במאית היה מועמד ל"פרס דקל הזהב".

בשנת 2017 כיכבה בסרט הדרמה "חמישים אביבים".

בשנת 2024 שיחקה במיני-סדרה "להיות קרל לגרפלד" (אנ') שם גילמה את מעצבנת האופנה הצרפתייה-יהודיה גבי אגיון. הסדרה בת שישה הפרקים עלתה בסטרימינג "דיסני פלוס" ב-7 ביוני.

## פילמוגרפיה
* דמיון משפחתי (1996)
* החיים הם שיר (1997)
* על אהבה וטעמים אחרים (2000)
* עשרים וארבע שעות בחיי אישה (2002)
* תסתכלו עלי (2004)
* חמישים אביבים (2017)
* מקום ציבורי (2018)

## בתור במאית
* על אהבה וטעמים אחרים (2000)
* תסתכלו עלי (2004)
* בואו נדבר על גשם (2008)
* מקום ציבורי (2018)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות צרפתיות
קטגוריה:במאיות קולנוע צרפתיות
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים צרפתים
קטגוריה:תסריטאיות קולנוע צרפתיות
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים צרפתים
קטגוריה:זוכות פרס סזאר
קטגוריה:זוכי פרס לומייר
קטגוריה:צרפתים ממוצא יהודי-תוניסאי
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1964
משרד המשפטים של רוסיה

**משרד המשפטים של רוסיה** (ברוסית: **Министерство юстиции России**) הוא המשרד הממשלתי ברוסיה הממונה על ענייני חוק ומשפט במדינה.

המשרד אחראי לביצוע פסקי דין בהקשר לענישה בעבריינים באמצעות שירות בתי הסוהר הפדרלי, רישום ארגונים לא מסחריים לרבות סניפי ארגונים בינלאומיים וארגוניים בינלאומיים לא מסחריים וממשלתיים, ארגוני ציבור, מפלגות פוליטיות וארגוני דת. המשרד מעניק שירותי נוטריון וסנגוריה ציבורית ואחראי גם לרישום מעמד אזרחי (נישואים אזרחיים ועוד).

## היסטוריה

משרד המשפטים של האימפריה הרוסית הוקם על ידי הקיסר אלכסנדר הראשון ב-8 בספטמבר 1802 ברפורמה הממשלתית שהוא קידם בזמנו. אז גם נוצר תפקיד שר המשפטים כששר המשפטים כיהן גם כגנרל-פרוקורור של האימפריה הרוסית. בתקופת הצארים משרד המשפטים עסק במינוי שופטים ופיטורם ופיקח על פסיקותיהם. שר המשפטים הראשון היה גברייל דרז'אבין. ב-13 בדצמבר 1895 לאחריות משרד המשפטים הועבר מינהל הכלא הראשי. בעקבות מהפכת אוקטובר 1917, משרד המשפטים פורק.

המשרד הממשלתי לענייני משפט בברית המועצות הוקם בתחילה בשם "קומיסריון המשפטים העממי". ב-30 בינואר 1928 הוחלט ששר המשפטים יכהן גם כתובע וגם כיו"ר בית המשפט העליון. ב-1936 הפרקליטות הופרדה מהמשרד והפכה לארגון נפרד.

משרד המשפטים של הפדרציה הרוסית הוקם ב-23 בדצמבר 1991, לשר המשפטים הראשון של הפדרציה הרוסית מונה ניקולאי פיודורוב.

## יחידות סמך
באחריות המשרד נמצאים גופים כדוגמת: 
* משרד התובע הכללי של רוסיה
* שירות בתי הסוהר הפדרלי
* שירות ההוצאה לפועל הפדרלי

## שרי המשפטים של הפדרציה הרוסית

שר המשפטים הרוסי הוא אחד משרי הממשל החשובים בממשלת רוסיה. מאז מאי 2008 עד ינואר 2020 כיהן בתפקיד שר המשפטים אלכסנדר ולדימירוביץ' קונובלוב עת הוחלף בקונסטנטין צ'ויצ'נקו.

### שרי המשפטים של הפדרציה הרוסית

## גלריה

קובץ:Italianskaya Street 25.jpg|ארמון שובאלוב, שימש כבניין משרד המשפטים מהמאה ה-18 ועד שנת 1917
קובץ:Minjust_emblem.gif|סמל משרד המשפטים לשעבר
קובץ:FSSP_LOGO.gif|סמל השירות הפדרלי לפיקוח משפטי


## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של משרד המשפטים הרוסי
* האתר הרשמי של שירות בתי הסוהר הפדרלי של רוסיה
* האתר הרשמי של שירות ההוצאה לפועל הפדרלי, לשכת ההוצאה לפועל הרוסית

## הערות שוליים

משפטים
רוסיה
קטגוריה:משרד המשפטים של רוסיה
בית השגריר הצרפתי

שמאל|ממוזער|250px|הפינה הצפון-מערבית של המבנה
שמאל|ממוזער|250px|מבט מכיוון דרום-מערב
**בית השגריר הצרפתי**, הידוע גם כ**בית עבד אל-רחים**, הוא מבנה לשימור השוכן ברחוב טולוז 1 בשכונת גבעת עלייה ביפו.
## היסטוריה
את הבית תכנן האדריכל יצחק רפופורט עבור מוחמד עבד אל-רחים, אחד מנכבדי יפו שהיה ידוע גם כ"אבו חסן". הבנייה החלה בשנת 1935 בעלות של 50,000 לירות שטרלינג ונמשכה בתקופת המאורעות. הבית נבנה בסגנון הבינלאומי אגב שילוב מוטיבים של ארט-דקו ומזרחיים, והשתרע על פני 800 מ"ר. מתחת למבנה הוקם חניון לשלוש מכוניות וסביבו נשתלה גינה ובה בריכת נוי. הבעלים, שהיה ממנהיגי היישוב הערבי ביפו, עזב עם משפחתו את הארץ בפרוץ מלחמת העצמאות וגלה לביירות, בעוד הוא משאיר בידי ידידו, אדריכל רפפורט, ייפוי כח בלתי חוזר על כל רכושו בארץ ישראל. בשנת 1949 מכר רפפורט בשמו ועבורו את הבניין (במקביל למימוש נכסים אחרים שלו) לממשלת צרפת, ומאז משמש המבנה כמשכנו הרשמי של שגריר צרפת בישראל. בשנת 1954 פגש רפופורט את עבדול רחים בנמל נאפולי ומסר לידיו שתי מזוודות מלאות במלוא התמורה שקיבל עבור הרכוש שנמכר.

## קישורים חיצוניים

* בית שגריר צרפת  
* תמונות המבנה באתר רפפורט אדריכלים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יפו: מבנים
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים לשימור
קטגוריה:הסגנון הבין-לאומי בארץ ישראל
קטגוריה:גבעת עלייה
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי מגורים
קטגוריה:יחסי ישראל–צרפת
זלמן עמית

**זלמן עמית** (**Zalman Amit**; נולד ב-1934) הוא פסיכולוג ופעיל פוליטי ישראלי-קנדי, חוקר התמכרות, פרופסור אמריטוס לפסיכולוגיה במכון ללימודי נוירוביולוגיה התנהגותית באוניברסיטת קונקורדיה שבמונטריאול. כיום פועל כאמן.

## קורות חיים
עמית נולד בשנת 1934 בארץ ישראל, שאליה עלו הוריו מפולין ב-1932. למד בתיכון חדש בתל אביב ובין השנים 1952 ל-1954 שירת בנח"ל. אחרי השירות הצטרף לקיבוץ חוקוק, שבו היה חבר במשך 14 שנים. את לימודיו החל באוניברסיטת ויילס  שבבריטניה, והמשיך אותם באוניברסיטת מקגיל שבקנדה, שם סיים את שלושת תאריו. מחקר הדוקטורט שלו, בהנחיית הפסיכולוגית ד"ר מוריאל שטרן (Muriel Stern), עסק במנגנונים במוח העוסקים בהתמכרות לסמים, בעיקר אלכוהול. לאחר שסיים את הדוקטורט לימד במשך שנתיים באוניברסיטת תל אביב, וסיים ללמד בה בשנת 1972 בדרגת מרצה בכיר. באותה שנה חזר לקנדה ולימד באוניברסיטת קונקורדיה, שם קיבל דרגת פרופסור מן המניין בשנת 1978. בשנת 2000 פרש לגמלאות מן האוניברסיטה כפרופסור מחקר אמריטוס (Distinguished Professor Emeritus).

מחקריו של עמית עוסקים במנגנונים הנוירולוגים הקשורים להתמכרות לסמים, בעיקר לאלכוהול. הוא פרסם ארבעה ספרים, כ-40 פרקים בספרים וכ-300 מאמרים מדעיים בכתבי עת אקדמיים. הוא שימש כמנחם של 34 תלמידי דוקטורט (בהם פרופ' שמעון עמיר) ו-40 תלמידי תואר מוסמך.

עמית זכה בפרס החוקר הלאומי בתחום הבריאות והרווחה בקנדה (National Health Research Scholar award, Health and Welfare).

עמית הוא מהמייסדים של ארגון הידידים הקנדים של שלום עכשיו ("Canadian Friends of Peace Now"). הוא היה פעיל זמן מה בגוש שלום ואף חבר במזכירות הארגון. הוא בין המייסדים של "Alliance of Concerned Jewish Canadians", ארגון שמאל יהודי בקנדה. הוא מפרסם ביחד עם ד"ר דפנה לויט מידעון אינטרנט אודות הסכסוך במזרח התיכון. כתב עם ד"ר לויט ספר אודות תהליך השלום שאמור לצאת בשנת 2011.

## חיים אישיים
היה נשוי לד"ר אן סאת'רלנד-עמית (לבית רדפרן) (1938–2009), פסיכולוגית, במשך 34 שנים, עד מותה.
אב לארבעה. מתגורר בקינגסבורג שבנובה סקוטיה.

## מספריו

* Israeli Rejectionism: The Secret History of the Middle East Peace Process
* Stay slim for good / Zalman Amit and E. Ann Sutherland ; with [editor] Andrew Weiner. New York : Walker, 1976.
* Stop Smoking for Good, Walker & Company, 1976
* Guide to intelligent drinking / by Zalman Amit and E. Ann Sutherland with Andrew Weiner. New York : Walker, 1977.
* Phobia free : how to fight your fears / E. Ann Sutherland and Zalman Amit with Andrew Weiner. New York : Stein and Day, 1977.


## קישורים חיצוניים
* An Evening With Woodturner Zalman Amit

## הערות שוליים

קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:פסיכולוגים יהודים קנדים
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לקנדה
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל 
קטגוריה:חוקוק: אישים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מקגיל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
השושלת הטאהרית

**השושלת הטאהרית** (בפרסית: طاهریان) הקימה נציבות עם מידה רבה של אוטונומיה בשטחים המזרחיים של הח'ליפות העבאסית. עליית הטאהרים מסמלת את תחילת התפרקותה של הסמכות העבאסית בפריפריה של הח'ליפות.

## מייסד השושלת
מייסד השושלת היה טאהר בן אל-חסין. סבו של טאהר היה ככל הנראה מוולא ממוצא פרסי. מחקר אחד טוען כי הטאהרים היו נצר למשפחה ערבית שהתיישבה בח'וראסאן בתקופה האומיית (יו קנדי מאמץ את טענות הטאהרים למוצא ערבי, אך קרוב לוודאי שטענות אלו היו כוזבות). טאהר, שהיה מצביא חשוב של הח'ליפה אל-מאמון, היה בתחילה מושל העיירה פושנג, הסמוכה להראת, בדומה לאביו ולסבו לפניו.

## עליית השושלת הטאהרית
אחרי הניצחון של אל-מאמון על אל-אמין הפך טאהר למושל סוריה ואזור אל-ג'זירה (צפון מסופוטמיה). בשנת 821 עבר לח'וראסאן שהפכה לבסיס השושלת. בנוסף שלטו הטאהרים בשיא כוחם גם על ריי, כרמאן, ח'ווארזם ובאופן נומינלי גם על טבריסתאן. סיסתאן היה מחוז חסות של הטאהרים בח'וראסאן עד להשתלטות העיארון על אזור זה. הסאמאנים פעלו כווסאלים של הטאהרים בטרנסאוקסאניה. נצר של המשפחה הטאהרית מונה למושל פארס. משרת ה"צאחב א-שורטה" (מפקד המשמר) בבגדאד הייתה מקור כוח חשוב של הטאהרים מעלייתם ועד אחרי נפילת ח'וראסאן לידי הצפארים. בני המשפחה הטאהרית החזיקו במשרות חשובות גם בעיראק, ואף בחצי האי ערב.

## נפילת השושלת הטאהרית
הסוף דה-פקטו של השושלת הטאהרית בא עם נפילת ח'וראסאן לידי הצפארים ב-873. למרות זאת נותרה למחמד בן טאהר מישרתו כראש השורטה וכמושל בגדאד ואף המשיך להחזיק לסירוגין בתואר של מושל ח'וראסאן, למרות שלא שלט בה.

## יחס הטאהרים אל הח'ליפות בבגדאד
טאהר השמיט את שם הח'ליפה מהח'וטבה ומחלק מהמטבעות שטבע. למרות שזהו הדפוס הקלאסי להצהרת עצמאות מהח'ליפות, מת טאהר בשנת 822, זמן קצר אחרי פעולות אלו, ואיננו יודעים אם התכוון לבסס לעצמו ממלכה אוטונומית. יורשיו של טאהר לא ניסו להצהיר על עצמאותם ושמרו על נאמנות דה-יורה לח'ליפות.

## האפיון הדתי של הטאהרים
הטאהרים נחשבו לסונים נאמנים. עם זאת, במספר התייחסויות במקורות, נזקפים סנטימנטים פרו-שיעיים לחלק מבני המשפחה הטאהרית. ייתכן שהיו אלה רק נטיות פרו-עליות.

## ראו גם
*השושלת הסאמאנית
*השושלת הצפארית

## לקריאה נוספת
* כאהן, קלוד, האסלאם, מלידתו עד תחילת האימפריה העות'מאנית (המאה השביעית עד סוף המאה החמש-עשרה), תל אביב: דביר, תשנ"ה / 1995.
* קנדי, היו, מחמד והח'ליפות: המזרח התיכון המוסלמי מהמאה השישית עד המאה האחת-עשרה, עמנואל קופלביץ' (מתרגם), ירושלים ובאר שבע: מוסד ביאליק והוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשנ"ט / 1998.
* Gordon, Matthew S., The Breaking of a Thousand Swords: A History of the Turkish Military of Samara (A.H. 200-275/815-889 C.E.), Albany, NY: State University of New York Press, 2001.

## קישורים חיצוניים

* מעוז, משה, בית עבאס, מתוך "הספרייה הווירטואלית של מטח".
* 

טאהרית
קטגוריה:שושלות איראניות
מודעות בזמן הרדמה

**מודעות בזמן הרדמה** (באנגלית: **Anesthesia awareness**) היא מצב שבו מטופל הנמצא תחת הרדמה כללית, נשאר בהכרה מלאה או חלקית, אך גופו ושריריו משותקים ומונעים ממנו את יכולת התנועה והדיבור. במצב כזה, ייתכן שהוא יחוש כאב כפי שהיה מרגיש אדם ער, אך הסובבים, כולל הצוות הרפואי, לא יידעו על כך. השכיחות המדויקת של התופעה אינה ברורה לחלוטין, אך אין חולק על כך שהיא נדירה יחסית. 
מודעות בזמן הרדמה מתרחשת  כאשר ההרדמה הניתנת למטופל אינה מספיקה כדי להביא אותו לחוסר הכרה מוחלט. במקרה כזה, הוא עלול להרגיש כאב או לחץ במהלך הניתוח, לשמוע שיחות ולחוש בחוסר היכולת לנשום - אם אכן כך.
במקרה שהתופעה מתרחשת, כ-42% מהמטופלים חשים את הכאב של הניתוח, 94% מהם חווים פאניקה או חרדה ו-70% חווים סימפטומים פסיכולוגיים מתמשכים. במקרים מסוימים, עלולה להתעורר בעקבות כך הפרעת דחק פוסט-טראומטית (PTSD) שמצריכה טיפול ממושך.

הדרך בה חווים המטופלים השונים את המצב של מודעות בזמן הרדמה, שונה מאוד מאדם לאדם, וכך גם הדרך בה הם מגיבים אליה. במצב החמור ביותר המטופל מודע לחלוטין למתרחש סביבו, וחש כאב כאילו הוא עירני לגמרי. במקרים אחרים, עלולה להיות רק תחושה קלה של חוסר נוחות, ערנות חלקית או שמיעת חלקי שיחות בלבד.

## שכיחות התופעה
כאמור, אין תמימות דעים לגבי שכיחותה המדויקת של התופעה. על פי מחקר שנעשה בקרב 19,575 מנותחים בארצות הברית נמצאו עשרים וחמישה שטענו כי היו ערניים בזמן ההרדמה, כלומר שכיחות של 0.1 עד 0.2% או אחד מתוך חמש מאות עד אלף איש. 
עם זאת, מחקר מקיף יותר הראה שרק שישה מקרב 87,361 חולים שנבדקו העידו על כך, מה שמצביע על שכיחות של 0.0068%. ישנם מחקרים המצביעים על עלייה בשיעור הסובלים מהתופעה בקרב מנותחים שקיבלו חומרים להרפיית שרירים. 

## מניעה
טרם נמצאה דרך למנוע לחלוטין את תופעת ה**מודעות בזמן הרדמה**, אך על ידי מספר צעדי מנע ניתן להוריד את שכיחותה: 

* יש להקפיד שהתהליך ההרדמה יבוצע על ידי צוות רפואי מיומן הכולל לפחות רופא מרדים.
* יש להימנע מביצוע הרדמה כללית במקרים שהדבר איננו הכרחי.
* יש לתת תערובת חומרי הרדמה מגוונת הכוללת תרופות הרדמה ממשפחות כימיות וממשפחות תרפויטיות שונות, במיוחד באנשים המטופלים פסיכיאטרית או סומנולוגית אשר ייתכן שתערובת מסורתית פחות תשפיע עליהם.
* יש להקפיד על מתן מינון מדויק של תרופות הרדמה.
* יש לקיים ניטור קפדני של כלל הפרוצדורה הרפואית.

רופא מרדים שעבר הכשרה מתאימה אמור לדעת היטב על הגורמים לתופעה ולנסות למנוע אותם ככל הניתן וגם על התנהלותו שלו אמור להיות פיקוח חיצוני כל שהוא, בכל ניתוח.

## ניטור באמצעות EEG
על אף שלא נמצאה דרך למנוע מצב שבו מטופל נשאר בהכרה מלאה, ישנם מכשירים חדשים המבוססים על אלקטרואנצפלוגרם (EEG) שבאמצעותם ניתן לגלות זאת, ובמקרה כזה להימנע מלנתח או במקום זאת, להוסיף חומרי הרדמה אחרים לתערובת. 

מכשירי ניטור אלה, שעקרון פעולתם דומה לזה של מכשירי EEG אחרים, מודדים בזמן אמת את הפעילות החשמלית בקליפת המוח ומציגים ערכים שבין 0 ל-100, כאשר המספר 100 מייצג אדם עירני לחלוטין, ואפס - חוסר פעילות חשמלית. הטווח הנורמלי של אדם מורדם צריך להיות בין 40 ל-60, כאשר ערך גבוה מ-60 מצביע על ערנות.

## אזכורים בתרבות
רוב עלילת סרט הדרמה משנת 2007, סכין בלב, עוסקת בניתוח שבו המנותח חווה מודעות בזמן הרדמה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כאב
קטגוריה:הרדמה
1939 בקולנוע

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1939 ונוגעים לעולם הקולנוע.

## אירועים
היסטוריונים וחובבי סרטים רבים חוזרים ל-1939 ומכתירים אותה כ"שנה הטובה בהיסטורית הקולנוע". הוליווד הייתה בשיא תור הזהב שלה, וסרטים יוצאי דופן רבים מאוד יצאו לאור, חלקם נמנים בין הקלאסיקות של כל הזמנים.
* 15 באוגוסט - פרימיירה להקוסם מארץ עוץ בלוס אנג'לס, קליפורניה
* 17 באוקטובר - פרימיירה למר סמית הולך לוושינגטון בוושינגטון די. סי.
* 15 בדצמבר - פרימיירה לחלף עם הרוח באטלנטה, ג'ורג'יה

## שוברי הקופות

## [[פרס אוסקר|טקס פרסי האוסקר]]

## סרטים
* אינטרמצו – בכיכובם של אינגריד ברגמן ולסלי הווארד
* אנקת גבהים – סרט בבימויו של ויליאם ויילר ובכיכובם של לורנס אוליבייה ומרל אוברון 
* הקוסם מארץ עוץ – בכיכובה של ג'ודי גרלנד
* חלף עם הרוח – בכיכובם של ויוויאן לי וקלארק גייבל
* מר סמית הולך לוושינגטון – בבימויו של פרנק קפרה
* נינוצ'קה – בבימויו של ארנסט לוביטש ובכיכובה של גרטה גרבו
* ניצחון אפל – בכיכובה של בטי דייוויס

## נולדו
* 3 בפברואר - מייקל צ'ימינו
* 7 באפריל - פרנסיס פורד קופולה
* 13 במאי - הארווי קייטל
* 19 במאי - ג'יימס פוקס
* 25 במאי - איאן מקלן
* 22 ביולי - טרנס סטמפ
*22 ביולי - גילה אלמגור
* 30 ביולי - פיטר בוגדנוביץ'
* 2 באוגוסט - וס קרייבן
* 12 באוגוסט - ג'ורג' המילטון
* 29 באוגוסט - ג'ואל שומאכר
* 24 באוקטובר - פ. מארי אברהם
* 27 באוקטובר - ג'ון קליז
*28 בדצמבר - יהורם גאון

## נפטרו
* 12 בדצמבר - דאגלס פיירבנקס

## ראו גם
*1938 בקולנוע
*1939
*1940 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

## קישורים חיצוניים

* שנת 1939 באתר IMDb
חורחה בורוצ'גה

**חורחה לואיס בורוצ'גה** (בספרדית: **Jorge Luis Burruchaga**; נולד ב-9 באוקטובר 1962) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ. ידוע כמי שהשתתף עם נבחרת ארגנטינה בשני משחקי גמר של גביע העולם.

## ביוגרפיה
בורוצ'גה החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ארסנאל סארנדי, וב-1979 החל לשחק בקבוצה הבוגרת. ב-1982 הוא עבר לקבוצת אינדפנדיינטה, וסייע לה לזכות באליפות ליגת העל הארגנטינאית ב-1983. כעבור שנה הוא זכה עם הקבוצה בגביע ליברטדורס וסיים כמלך השערים של הטורניר עם שישה שערים. באותה שנה הוא זכה עמה גם בגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון על ליברפול.

ב-1985 עבר בורוצ'גה לקבוצה הצרפתית נאנט, ושיחק במדיה במשך שבע שנים. ב-1992 הוא עבר לשחק בקבוצת ולנסיאן. ב-1994 הוא הושעה על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית למשך שנתיים ממשחק במדינה, מאחר שהיה מעורב עם קבוצתו, ולנסיין, בהטיית תוצאת משחק בינה לבין אולימפיק מרסיי. בורוצ'גה עזב את הקבוצה וחזר לאינדפנדיינטה, בה סיים את הקריירה שלו ב-1998.

במדי נבחרת ארגנטינה שיחק בורוצ'גה שבע שנים, במהלכן הופיע ב-59 משחקים וכבש 13 שערים. הוא היה שותף לזכיית הנבחרת בטורניר מונדיאל 1986, לאחר שכבש את השער המכריע בניצחון 2-3 בגמר על נבחרת גרמניה המערבית, וכן בישל שער לחוסה לואיס בראון. במהלך כל הטורניר הוא כבש שני שערים. כעבור ארבע שנים, במונדיאל 1990, הוא השתתף בכל משחקי הנבחרת שהעפילה בפעם השנייה ברציפות לגמר מול גרמניה המערבית, אך הפעם הפסיד עמה בתוצאה 1-0.

ב-2002 החל בורוצ'גה לעבוד כמאמנה של קבוצת נעוריו, ארסנל סרנדי, שהעפילה לליגה הארגנטינאית הבכירה. במשך שנותיו כמאמן הצליח למנוע מהקבוצה להדרדר למאבקי הירידה מהליגה. ב-2005 הוא חתם כמאמן באסטודיאנטס לה פלאטה, וב-2006 עבר לאמן את אינדפנדיינטה, אותה עזב באפריל 2007. ב-2008 הוא מונה למאמן באנפילד, ובמאי 2009 חזר לאמן את ארסנל סרנדי. הוא התפטר מהמועדון באפריל 2010.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלוצי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני ארסנאל דה סרנדי
קטגוריה:כדורגלני אינדפנדיינטה
קטגוריה:כדורגלני נאנט
קטגוריה:כדורגלני ואלנסיין
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:מאמני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:מאמני אסטודיאנטס לה פלאטה
קטגוריה:מאמני אינדפנדיינטה
קטגוריה:מאמני באנפילד
קטגוריה:מאמני ליברטד
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1983
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1989
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1962
סינטור

**סינטור** (לפי האקדמיה ללשון העברית:  **דִּבְקוּק**) הוא תהליך מתחום מטלורגיית אבקות, שבו באמצעות חימום ודחיסה הופכים גוף המורכב מגרגירי אבקה לחומר מוצק הנדסי, כלומר מחומר אבקתי מתפורר לחומר בעל תכונות מכניות משופרות שאפשר להשתמש בו במבנים ובמכונות. בתהליך הסינטור מחממים את הגוף לטמפרטורה שהיא בערך 80% מטמפרטורת ההתכה של החומר, וכתלות בזמן ובטמפרטורה, גרגירי האבקה מתחברים זה לזה ויוצרים גוף קשיח.

התהליך משמש ליצירת חומרים קרמיים, מתכות - בעיקר מתכות בעלות טמפרטורת היתוך גבוהה כגון טונגסטן ומוליבדן, ולעיתים חומרים פלסטיים.

הכוח המניע בתהליך זה הוא מינימיזציה של אנרגיית פני שטח (מתח פנים), שהיא גבוהה במצב אבקתי. את תהליך הסינטור נהוג לחלק למספר שלבים, כאשר השלב הראשון הוא היווצרות "צווארים" (necking) בין הגרגרים, לאחר מכן דחיסת החומר והיעלמות החללים.

קיימות דרכים רבות ליצירת חומר גלם: התכה, כבישה, חציבה. תהליך הסינטור במטלורגיית אבקות מאפשר יצירת חומר בעל הרכב כימי מדויק, עם גודל גרעין קטן (ראו רב גביש), שתלוי בגודל גרגרי האבקה ובתהליך הסינטור. גודל הגרעין הוא גודל הגבישים במוצק, והוא משפיע באופן מהותי על תכונות החומר. חומרים בעלי גודל גרעין קטן נוטים להיות חזקים יותר. אחד המאפיינים של התהליך הוא שבדרך כלל נותרים חללים בחומר, אשר מעלים את פריכותו. עבור מתכות ניתן לבצע מספר טיפולים מכניים (אקסטרוזיה למשל) אשר מעלימים את החללים ומעלים את החוזק. לעיתים החללים דווקא רצויים, במסננים או בבידוד חום למשל.

לסינטור קודמת כבישה, המקנה לגרגרי האבקה את צורת הגוף, שבקירוב נשמרת בסינטור, וצפיפות גבוהה ככל האפשר.

ישנן מדפסות תלת מימד העובדות בסינטור אבקה בעזרת לייזר (SLS - Selective Laser Sintering) וייחודן הוא ביכולת לבנות מודלים ממתכות.

## ראו גם
* מטלורגיה
* חומר קרמי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הנדסת חומרים
קטגוריה:עיבוד מתכת
קטגוריה:מטלורגיה
עם הספר (להקה)

**עם הספר** (באנגלית: **Amaseffer**) היא להקת מטאל מתקדם ישראלית, השרה בעברית ובאנגלית. הלהקה הוקמה בתל אביב ב-2004 על ידי ארז יוחנן ויובל קרמר. ב-2005 הצטרף הגיטריסט חנן אברמוביץ' והלהקה קיבלה את שמה. הלהקה מנגנת מוזיקה המערבת כלי נגינה רבים, שחלקם לא מוכרים ברוק הכבד כמו חלילים וטאבלה ומשלבת מקצבים ומלודיות מזרחיות. הרעיון העומד בבסיס הפעילות של הלהקה הוא להפיק שלושה אלבומים הפורסים את תולדות בני ישראל כפי שהם מסופרים בתורה משעבוד מצרים ועד הכניסה לארץ כנען.

התקליט הראשון, **Slaves for Life** (עבדים לכל החיים), יצא ברחבי העולם ב-2008 וזכה להתייחסות חיובית ולביקורות חיוביות רבות בעולם. בהקלטת התקליט השתתפו בין היתר אלמוג בר בשירה, קובי פרחי מאורפנד לנד ויותם אבני מ-Prey For Nothing. התקליט מכסה את תקופת עבדות עם ישראל עד עשר המכות, שהוא אחד השירים העוצמתיים באלבום.

נכון ל-2015 נמשכת העבודה על אלבומה השני של הלהקה, **When the Lions Leave Their Den** באולפן הקלטות בירושלים. התקליט יכסה את תקופת הנדודים במדבר סיני, שם השיר הפותח אותו הוא "עמוד האש".

הלהקה גם כתבה את הפסקול לסרט על פרשת אלטלנה.

## קישורים חיצוניים
* 

* ריאיון עם טל עופר
* סקירה של האלבום הראשון

קטגוריה:שלישיות מוזיקליות ישראליות
קטגוריה:להקות פרוגרסיב מטאל ישראליות
קטגוריה:להקות רוק מתקדם ישראליות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2004
פרס ארנסט בלוך

**פרס ארנסט בלוך** הוא פרס המוענק מדי שלוש שנים על ידי  ועיריית לודוויגסהאפן.

הפרס נוסד בשנת 1985 לציון 100 שנה להולדתו של הפילוסוף הגרמני ממוצא יהודי ארנסט בלוך. הפרס מוענק בעבור "יצירה יוצאת דופן או תרומה מדעית בעלת גישה פילוסופית... בעלת חשיבות לתרבותינו וניתוח ביקורתי של המציאות". סכום הפרס הוא כעשרת אלפים אירו. יחד עם הפרס המרכזי מוענק גם פרס קטן ליוצר צעיר בסך 2,500 אירו.

רשימת זוכי הפרס:
* 1985: פרס ראשי - דולף שטרנברגר; פרס משני - לא ניתן
* 1988: פרס ראשי - האנס מאייר; פרס משני - אנה צז'קה
* 1991: פרס ראשי - לשק קולקובסקי; פרס משני - פרנסואה וילמרט
* 1994: פרס ראשי - יירגן מולטמן; פרס משני - אלק קרוטשניט
* 1997: פרס ראשי - פייר בורדייה; פרס משני - מיכאל פאון
* 2000: פרס ראשי - אריק הובסבאום; פרס משני - נאביד קרמני
* 2003: פרס ראשי - איוון נייג'ל; פרס משני - ריינר מאסטטן
* 2006: פרס ראשי - דן דינר; פרס משני - קורליין אמק
* 2009: פרס ראשי - שילה בנחביב; פרס משני - ראלף בקר
* 2012: פרס ראשי - אבישי מרגלית; פרס משני - ליסה הרצוג
* 2015: פרס ראשי - אקסל הונת; פרס משני - אן קוטן
* 2018: פרס ראשי - אשיל מבמבה; פרס משני - מקסימילין פרובסט
* 2021: פרס ראשי - מית'ו סניאל; פרס משני - האנה אנגלמאייר
* 2025: פרס ראשי - אריק ווילארד; פרס משני - רוניה אותמן

## קישורים חיצוניים
* 

בלוך
*
שירה פרבר

**שירה פרבר רקנאטי** (נולדה ב-4 ביולי 1967) היא שחקנית, במאית, מחזאית ותסריטאית ישראלית.

## ביוגרפיה
פרבר נולדה וגדלה בתל אביב ובילדותה שיחקה בטלוויזיה החינוכית. בנעוריה למדה במגמת התיאטרון והמשחק בבית הספר התיכון "תלמה ילין". שירתה בלהקת פיקוד צפון. ב-1990 סיימה את לימודיה בסטודיו למשחק "ניסן נתיב" בתל אביב וזכתה במלגה מטעם קרן שרת. באותה שנה הופיעה בתפקיד הראשי במחזה צייד המכשפות בתיאטרון באר שבע, בדמותה של אביגיל ויליאמס.

ב-1991 זכתה פרבר בפרס שחקנית השנה של הסתדרות השחקנים. באותה שנה שיחקה בתפקיד פיבי ב"כטוב בעיניכם" בתיאטרון באר שבע. ב-1993 שיחקה בתיאטרון הבימה בהצגה "מותו של סוכן". בנוסף שיחקה פרבר במספר סרטים – בסרטו של חיים בוזגלו "צלקת", "בסמה מוצ'ו" של יוסף פיצ'חדזה, "ביי ביי לאהבה" של איילת דקל, וכן בסרטו של יגאל בורשטיין "אושר ללא גבול", על תפקידה בסרט זה קיבלה מועמדות לפרס אופיר.

בשנת 1996 סיימה פרבר את לימודיה לתואר ראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, ומאוחר יותר סיימה גם תואר שני במסלול בימוי ותסריטאות. היא כתבה תסריטים למספר סדרות טלוויזיה לערוץ הילדים, ערוץ לוגי, ערוץ הופ! וערוץ 2. פרבר גם כתבה טורים אישיים בעיתונים "עולם האישה", "הורים וילדים" ו"Time Out תל אביב".

ב-1996 השתתפה בסרטו של יגאל בורשטיין "אושר ללא גבול" לצד אריאל זילבר, דני שטג ועוד.

ב-1997 שיחקה פרבר בתיאטרון בית ליסין בהצגות "פופקורן" ו"הזוג המוזר". בתיאטרון הסימטה שיחקה בהצגות המקוריות "מעוז 29", "אוטוסדראדה" ו"חדקול". ב-2009 ביימה ב"צוותא" את ההצגה "האביב מתעורר", וכן שיחקה ב"הביתה", קופרודוקציה של תיאטרון הנגב וצוותא.

ב-2010 כתבה יחד עם אלה שמואלי את המחזה "אולי מחר אני אהיה", מונודרמה המבוססת על חייה של לאה גולדברג. את ההצגה ביימה איה קפלן ויובל מסנר הלחין את שיריה של גולדברג להצגה, המוצגת בקפה תיאטרון הקאמרי.

ב-2014 שיחקה בסדרה "מתים לרגע" את אריאנה גוטליב.

ב-2021 השתתפה בעונתה הרביעית של סדרת הריאליטי "הישרדות VIP".

פרבר ביימה שלושה סרטים קצרים: הסרטים התיעודיים "ניקו החולם", שהוקרן במסגרת פסטיבל דוקאביב 2020, "פרלמנט" שהוקרן בערוץ 8, והסרט העלילתי "עיניים שלי" (2019, כתיבה בימוי ומשחק) שזכה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל Titan באוסטרליה ופרס השחקנית והתסריט הטוב ביותר בפסטיבל היהודי בניו יורק.

ב-2023 הופיעה בהצגה "הייתי והנני אלכסנדר פן" בתיאטרון ניקו ניתאי.

ב-2025 משחקת במחזה, "אש בארזים" על פי משל יותם, בתיאטרון תמונע, כתבה וביימה אלמה וייך.

## חיים אישיים
פרבר הייתה נשואה לשחקן ליאור אשכנזי, ולהם בת אחת. 

ב-2015 נישאה בנישואים אזרחיים בטקס שנערך בקפריסין לאיש העסקים הישראלי לני רקנאטי.

במהלך השתתפותה בתוכנית הריאליטי "הישרדות VIP עונה 4" , הצהירה שהיא אתאיסטית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* דליה בן ארי, שירה פרבר: "אם הייתי יודעת שככה זה יהיה, לא הייתי הולכת להישרדות VIP", באתר את, 15 בדצמבר 2021

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:במאיות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרות תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:בוגרות הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:סגל הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:חברות להקת פיקוד הצפון
קטגוריה:חברי להקת פיקוד הצפון
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:מתחרי הישרדות (ישראל)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1967
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
רעיון

ממוזער|נורה דולקת מסמלת רעיון חדש

למושג "**רעיון**" ישנן כמה הגדרות:
# מושג מופשט או ייצוגי הקיים או שנוצר בשכלו של אדם, לרוב מתכוונים ברעיון לקטע מחשבה מקורי / או שלא מקורי – הצץ בתודעתו של יצור חי. יכולת טובה להפקת רעיונות נקראת יצירתיות, היא והיכולת להבין רעיונות נחשבות למרכיב חיוני בהגדרת בני האדם.
# עיקרה של תורה מסוימת או של תוכנית עבודה מסוימת (תורות ותוכניות עשויות להכיל מספר רעיונות מרכזיים).

## הקשר הגילוי בפילוסופיה של המדע

מרבית הפילוסופיה של המדע דנה בהצדקת רעיונות בעזרת רעיונות אחרים או בניסוי, כאשר הפילוסופים, על פי רוב, מכריזים כי הם מזניחים את הקשר הגילוי. דהיינו, הם אינם דנים מהיווצרותם של רעיונות אלא רק בהצדקתם לאחר שאלו צצים. ההיסטוריונים של המדע מכירים דיווחים על הקשר הגילוי אך דיווחים אלה אינם בדיקים. שניים מהדיווחים המפורסמים הם הדיווח על גילוי חוק הציפה על ידי ארכימדס (בהמשך להבנה כיצד למדוד נפח כלשהו שאירעה כשהתרחץ באמבט ופרץ בצעקות "אאורקה" – מצאתי) ועל ניוטון שהבין את חוק הגרוויטציה (במטע תפוחים כשחשב לרגע שתפוח נופל מהעץ).

## רעיונות מולדים ורעיונות מתגלים

התבוננות בטבע הרעיונות מגלה שקיימים כמה רעיונות (הנקראים רעיונות מולדים) שהם כל כך כלליים ומופשטים, שלא היו יכולים להיווצר כייצוג של כל אובייקט שלנו, אילולא היו תמיד איזה שהם שביבי רעיונות, במובן מסוים, במוחנו כך שנוכל ללמוד אותם ולפתחם. אלה נבדלים מרעיונות מתגלים שהם תמונות או מושגים המלווים בשיפוט שהם גרמו או שנגרמו על ידי חפץ כלשהו מחוץ למוח.
השקפה אחרת הגורסת כי אנו רק מגלים רעיונות באותו אופן שבו אנו מגלים את העולם האמיתי, מחוויות אישיות. ההשקפה כי בני אדם רוכשים כמעט את כל או אפילו את כל התכונות ההתנהגותיות שלהם מלצבור חוויות חיים ידועה בתור טאבולה ראסה ("לוח חלק").

## חקר פתרון בעיות בפסיכולוגיה

## רעיונות כקניין
במקרים מסוימים, ניתן לתבוע מישהו שמשתמש ברעיון שלך. משום שקיימים לבעלי הרעיון זכויות יוצרים, אם כי המונח קניין רוחני משמש בטעות במקום המונח זכויות יוצרים. חוק זכויות היוצרים נועד להסדיר את הזכויות הללו אך אינו מגן על הרעיונות בפועל. החוק אינו מעניק את המעמד המשפטי של הנכס על רעיונות כשלעצמם. לעומת זאת, חוקים המתיימרים להסדיר אירועים הקשורים לשימוש, העתקה, ייצור, מכירה, וצורות אחרות של ניצול הביטוי הבסיסי של עבודה, יכולים לשאת רעיונות. חוק זכויות יוצרים משנה באופן מהותי את החוק על פטנט בעניין זה: באפשרות הפטנטים להעניק זכות על רעיונות.

זכויות היוצרים נועדו להסדיר היבטים מסוימים של שימוש בביטויים של עבודה, ולא ברעיון. לפיכך, יש לזכויות יוצרים מערכת יחסים שלילית לרעיונות.

עבודה פירושה מימוש מוחשי של הביטוי. זה יכול להיות עבודה מקורית או נגזרת של האמנות. רעיון כשלעצמו אינו מספיק לצורך בטענה זכויות היוצרים.

הסכמי סודיות הם כלי משפטי כדי לסייע לתאגידים ויחידים במתן אי רשות לרעיונות לברוח לכלל הציבור. ככלל, הסכמים אלו מנוסחים בחוזה משפטי.

## ראו גם
* יצירתיות
* זכויות יוצרים

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:תורת ההוויה
קטגוריה:קוגניציה
קטגוריה:אינטליגנציה
קטגוריה:יצירתיות
חוג השברים המקסימלי

בתורת החוגים, **חוג השברים המקסימלי** של חוג R הוא החוג הגדול ביותר שאפשר להציג כל איבר שלו כמנה של איברים מ-R (ראו הגדרה מדויקת להלן). הקשר בין החוג המקורי לחוג השברים המקסימלי אינו הדוק כמו הקשר אל חוג השברים הקלאסי, אבל בניגוד לאחרון, חוג השברים המקסימלי תמיד קיים.

## רקע
הבנייה הקלאסית של שדה המספרים הרציונליים כשדה השברים של חוג המספרים השלמים מדגימה תופעה כללית בתורת החוגים הקומוטטיביים: כל תחום שלמות אפשר לשכן בשדה. כלומר, תחום שלמות אפשר להרחיב לחוג שאינו גדול מדי (כל איבר שלו הוא מנה של איברים מן התחום, ולכן כל שיכון של התחום שתמונתו מוכלת בחבורת ההפיכים של התמונה - למעט אפס, כמובן - מתרחב לשיכון של שדה השברים כולו) ואינו קטן מדי (לכל איבר שלו יש בחוג הפכי).

בתור הזהב של תורת החוגים נבדקו אפשרויות רבות להכליל רעיון זה למקרה הלא קומוטטיבי. במהרה התברר שלא כל תחום (היינו, חוג ללא מחלקי אפס) אפשר לשכן בחוג עם חילוק. Oystein Ore הוכיח שלחוג יש חוג שברים קלאסי, אם ורק אם הוא מקיים את תנאי אור (ביחס לאוסף האיברים הרגולריים). מכאן נובע שיש חוג שברים קלאסי לכמה מחלקות חשובות של חוגים: לכל חוג קומוטטיבי, לכל תחום PI (היינו, תחום שהוא אלגברה עם זהויות מעל שדה), ולכל חוג נותרי ימני ושמאלי.

## הגדרה
נניח ש- R \subseteq T הם חוגים. T הוא **חוג שברים כללי** ימני של R, אם לכל x, y\in T (y\neq 0) יש איבר r \in R כך ש- xr \in R בעוד ש-yr\neq 0. אפשר, כביכול, לכתוב x = (xr)r^{-1}, מנה של שני איברים ב-R.

מתברר שלכל חוג יש **חוג שברים מקסימלי** ימני  Q = Q_{max}^r, כך שלכל חוג שברים כללי (ימני) T של R יש הומומורפיזם יחיד מ-T אל Q, המרחיב את העתקת הזהות על R. עבור החוג הזה, ההומומורפיזם המובטח הוא תמיד שיכון.

כאשר חוג השברים הקלאסי (הימני) של R קיים, הוא חוג שברים כללי, אבל חוג השברים המקסימלי עשוי להיות גדול ממנו. חוג השברים הקלאסי שווה לחוג השברים המקסימלי אם R הוא חוג גולדי ימני פשוט למחצה; וגם אם R הוא חוג קומוטטיבי המקיים את תנאי השרשרת העולה על מאפסים.

## בנייה

Utumi בנה את חוג השברים המקסימלי (ב-1956) מאוסף האידיאלים הימניים הצפופים של החוג (אידיאל ימני U הוא צפוף אם לכל a,b בחוג, a \neq 0, קיים x כך ש- ax \neq 0 ו- bx \in U). בניה זו מכלילה את אחת הבניות האפשריות של חוג השברים הקלאסי, שבה נעשה שימוש רק באידיאלים המכילים איברים רגולריים.

את חוג השברים המקסימלי של R אפשר לבנות מתוך הסגור האינג'קטיבי, באופן הבא. יהי I הסגור האינג'קטיבי של R (כמודול ימני מעל עצמו). I הוא מודול שמאלי אינג'קטיבי מעל  H = \operatorname{End}(I_R), וחוג השברים המקסימלי (הימני) הוא  Q = \operatorname{End}({}_HI). במילים אחרות, חוג השברים המקסימלי הוא המרָכז של המרָכז של (ההצגה הרגולרית הימנית של) R בחוג האנדומורפיזמים של I (כחבורה אבלית).

## המרכז המוכלל

המרכז של חוג השברים המקסימלי נקרא **המרכז המוכלל** של החוג R. אם R ראשוני, המרכז המוכלל הוא שדה.

## מקורות

* T.Y. Lam, Lectures on Modules and Rings, 13B.

קטגוריה:תורת החוגים
תולעת גינאה

**תולעת גינאה** או **דרקונקולוס** (שם מדעי: *Dracunculus medinensis*), היא תולעת טפילית הגורמת למחלה זיהומית המדבקת בשתיית מים מזוהמים. תולעת גינאה היא הנמטודה המזיקה לאדם הארוכה ביותר - התולעת הנקבה גדלה עד לאורך של 80 ס"מ (הזכר מגיע לאורך של כ-4 ס"מ בלבד).

## מחזור החיים
במים המזוהמים נמצאים שטרגליים (סוגי סרטנים זעירים) המודבקים בפגית (לָארְוָה) של הטפיל. לאחר שתיית מים אלו, השטרגל מת ולקיבה משתחררת הפגית בשלב 3 שלה וחודרת דרך קיר המעי לחלל הבטן.
לאחר הגעה לבגרות, הזכרים מתים בעוד הנקבות הבוגרות נודדות דרך רקמות הגוף לאזור העור, לרוב מתחת לברכיים. כשנה לאחר ההדבקה יוצרות התולעים נפיחויות ופצעים מכאיבים בעור. כאשר המאכסן מחפש הקלה לכאב בהשריית הרגליים במים, יוצאות התולעים ומשחררות לרוות בשלב 1 למים, שבתורן נבלעות על ידי שטרגליים.
היציאה מהגוף יכולה להתרחש גם מאזורים אחרים בגוף.

## המחלה
### אפידמיולוגיה
המחלה היא ייחודית לאדם. ההדבקה נעשית על ידי שתיית מים עומדים ומזוהמים בטפיל. לעיתים רחוקות מתרחשת הדבקות על ידי אכילת דג המאכסן את הטפיל. התולעת נמצאת באגמים באפריקה ובהודו.

### פתולוגיה
נקבות התולעים יוצרות תגובה אלרגית הגורמת לכאב חזק, פריחה, בחילה, שלשול סחרחורת ובצקת מקומית. לאחר בקיעת העור נרגעת האלרגיה אך נוצרים פצעים כואבים. החלמה מלאה מתאפשרת רק לאחר הסרת התולעים. מוות של התולעת במפרקים יכול לגרום לדלקת מפרקים ושיתוק עמוד השדרה.
לעיתים קרובות נגרמת הדבקה בקטריאלית שניונית.

### טיפול ומניעה
לא קיים חיסון כנגד הדבקות אך ניתן למנוע אותה באמצעות סינון מי השתייה (למשל על ידי בד צפוף) או טיהורם (למשל על ידי הרתחה או חומר כימי), וחינוך אנשים הנושאים את המחלה להימנע מכניסה למים כל עוד הם חולים בה. קווים מנחים להתנהגות מונעת נכתבו ב-1986 במטרה לחסל את הטפיל, בזמן שהיו 3.5 מיליון חולים ב-20 מדינות, ו-120 מיליון איש בסיכון. ב-2008 דווחו רק על 5,000 מקרים, ומספר המקרים המדווח ממשיך לרדת בכל שנה עד שבשנת 2024 דווחו 2 מקרים בלבד.
הטיפול המסורתי בתולעת הוא שליפתה על ידי כריכתה על מקל. לחלופין ניתן להוציא את התולעת על ידי ניתוח אם התולעת כולה נמצאת בקרבת העור. תרופות יכולות להקל על הסימפטומים בלבד.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תולעים נימיות
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758