התחנה המרכזית של מזרח ירושלים

[ממוזער| אוטובוס 18 ל[רמאללה]]
ממוזער|מוניות ברחבת שער שכם בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20
ממוזער|מפת מסופי האוטובוסים של התחנה המרכזית של מזרח ירושלים
**התחנה המרכזית של מזרח ירושלים** היא מרכז תחבורה המשרת את השכונות הערביות בירושלים ובגדה המערבית. היא כוללת שלושה מסופים סמוכים: האחד ברחוב סולטאן סולימאן, ממזרח לגן הקבר, בין שער שכם ושער הפרחים המיועד בעיקר לקווים הבין-עירוניים, השני בדרך שכם ממערב לגן הקבר המשמש את הקווים העירוניים (מסוף דרך שכם) והשלישי בפינת הרחובות הנביאים וסולטאן סולימאן, סמוך לתחנת הרכבת הקלה של הקו האדום (מסוף הנביאים).
## היסטוריה
אזור רחבת שער שכם שימש כמרכז תחבורתי החל משנות ה-20 של המאה ה-20, עם התפתחות האזור כמרכז לפעילות מסחרית של תושביה הערבים של העיר. אז החלו להתרכז בו עגלות סוסים ומוניות, בהמשך החלו לפעול מהמקום שירותי אוטובוסים לערי הסביבה (בית לחם, יריחו, רמאללה). בדצמבר 1947 ביצע ארגון צבאי לאומי שני פיגועים בקהל שעמד ברחבה; הראשון ב-12 בדצמבר, בו הטילו מתוך שתי מכוניות שתי פצצות, שהורכבו בתור פחי נפט ושמשקלן נאמד ב-50 ק"ג. הפצצות פיזרו רסיסי ברזל על הכיכר, מספר אוטובוסים נפגעו, תחנת הדלק במקום עלתה באש, שני מחסנים קטנים בקרבת מקום התמוטטו ובית קפה נהרס כמעט כליל. בפיגוע נהרגו 10 אנשים ו-50 נפצעו; בפיגוע השני ב-29 בדצמבר השליכה חוליה של האצ"ל פצצה ממונית לתוך הקהל שעמד ברחבה ואחר כך פתחו ביריות. בפיגוע נהרגו 2 שוטרים בריטים, 15 אזרחים ערבים ונפצעו 32.

בזמן מלחמת העצמאות הופסקה הפעל התחבורה הציבורית באזור וחודשה רק בתום המלחמה.

בתקופת השלטון הירדני בירושלים, הוקמו מגרש חניה ותחנות אוטובוס ברחוב סולטאן סולימאן, על מגרש בבעלות הווקף, ההקדש המוסלמי האחראי על מספר נכסים בעיר העתיקה, בצמוד לשטח בשם חצר המטרה (סמוך לבית קברות מוסלמי וגן הקבר) שהושכר לעיריית ירושלים למשך שלושים שנה. שבועיים לאחר מלחמת ששת הימים, חודשה פעילות מונית השירות שפעלו במקום, ובמסגרת מדיניות הגשרים הפתוחים הותר למונית השירות לפעול בקו בין ירושלים לעמאן בירת ירדן. בנוסף פונו הריסות בתים משטח ההפקר שהיה מול שער שכם והמקום החל לשמש לפעילות לא רשמית של מוניות.

מסוף גן הקבר הוקם על ידי עיריית ירושלים והחל לפעול ביוני 1976, הוא כולל 14 רציפים וכן חדרי משרדים ושירותים. לתחנה זו הועברו קווי האוטובוסים הנוסעים לשועפאט, רמאללה, אל־בירה ושכם. בתחנה הישנה ברחוב סולטאן סולימאן יריחו נשארו קווי האוטובוסים הנוסעים לאזורי בית־לחם וחברון. באותה עת גם הוכשר חניון רשמי לעשרות המוניות שפעלו באזור, בקצה ברחוב הנביאים, מול שער שכם.

באפריל 1984 תכננו חברי המחתרת היהודית לפוצץ חמישה אוטובוסים שחנו במסוף סולטאן סולימאן, אך נתפסו על ידי השב"כ בסמוך להטמנת חומר הנפץ. נגד 29 אנשים הוגשו כתבי אישום בגין השתייכות לארגון, ו-15 מהם הורשעו אחרי שנתיים חנן הנשיא חיים הרצוג את אנשי המחתרת.

לאחר שהעומס בתחנה זו גדל, הציגה עיריית ירושלים ב-1986 תוכנית להקמת תחנה חדשה במגרש שבין שער שכם לשכונת מוסררה, אזור שהיה בשטח ההפקר של הקו העירוני בין 1948 ל-1967. במסגרת אותה תוכנית גם תוכנן קצה שדרות בר-לב ("כביש 1") על חלק מהשטח. לתוכנית הוגשו התנגדויות רבות מצד התושבים ופעילי איכות הסביבה. עקב כך הודיעה ראש העירייה טדי קולק על ביטול התוכנית. 

ב-1999 אושרה תוכנית חלופית, להקמת מסוף נוסף בדרך שכם המסוף נבנה על ידי החברה לפיתוח מזרח ירושלים, בעלות של 18 מיליון שקל ונחנך ביולי 2003.

בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 החלו לפעול, מרחבת שער שכם, קווי מוניות שירות לתל אביב בסופי שבוע. קווי שירות המשמשים בעיקר את קהילת העובדים הזרים בישראל, הבאים לבקר במקומות הקדושים בעיר העתיקה.

ב-2018 החל לפעול מסוף שלישי (מסוף הנביאים), פחות או יותר במקום שהוצע בתוכנית מ-1986.

## ראו גם
* התחנה המרכזית של ירושלים
* הרכבת הקלה בירושלים
* מתקפות האצ"ל על שער שכם
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: תחנות מרכזיות ומסופי אוטובוסים