סידנא עלי

**סַיִדְנא עלי** (בערבית: **سيدنا علي** – "אדוננו עלי"; מכונה לעיתים בטעות **סידני עלי**) הוא מסגד הנמצא על הצוק בחלק הצפוני של חוף הרצליה, סמוך לשכונת נוף ים שבמערב הרצליה. המבנה היה המסגד של הכפר הערבי אל-חרם ששכן במקום עד מלחמת העצמאות.
המבנה וסביבתו נחשבים גן לאומי מאז שנת 1966.

## המסגד
שמאל|ממוזער|250px|מסגד סידנא עלי, מבט מהאוויר
250px|ממוזער|שמאל|שלט הסבר בגן לאומי סידנא עלי
ממוזער|טקסט=מבט ממינרט המסגד לכיוון פאתי הרצליה, 1969|מבט ממינרט המסגד לכיוון פאתי הרצליה, 1969
במסגד קבור הקדוש המוסלמי **עלי בן עליל** המכונה **אִבּן עלים**, מצאצאי הח'ליף עומר בן אל-ח'טאב. לפי המסורת הערבית היה עלי לוחם מוסלמי שנהרג בקרבות עם הצלבנים בסביבת אפולוניה בשנת 1250 בקירוב. הערבים קוראים למקום גם "חַרַם (מקום קדוש) סידנא עלי" או בקיצור **אֶל-חַרַם** (המקום הקדוש) וזה היה שמו של הכפר הערבי שהיה שם עד 1948. לפי הכתובים עלי בן עליל מת כבר ב-1081 ולכן ייתכן שנהרג בקרב מול ביזנטים הרבה לפני הגעת הצלבנים.

המבנה הנוכחי של המסגד הוקם בתקופה הממלוכית בשנת 1481. הערבים נהגו לבוא למקום לחגיגה עממית בסוף עונת האבטיחים. זאב וילנאי כותב שהייתה אבן שחורה קבועה בקיר ליד הקבר ושמשה לוודא אם אדם דובר אמת או שקר. היו מעמידים את הנבחן מספר צעדים לפני האבן ומכסים את עיניו. הוא היה צועד ומושיט את ידו קדימה. אם נגעה היד באבן – אות הוא שהוא חף מפשע, אבל אם לא – סימן שהוא דובר שקר וחייב להתפלל במקום ולכפר על חטאיו. בימינו האבן אינה נמצאת במקום.

בדורות קודמים האמינו השומרונים, כנראה בהשפעת השם עַלִי, שבמקום נמצא קברו של עֵלִי, שהיה כהן במשכן בשילה.

בשנת 1839 נחו במקום השר משה מונטיפיורי ואשתו יהודית במסעם ברכיבה מיפו לחיפה. יהודית מספרת ביומנה:

בשנת 1948 נמלטו התושבים המוסלמים מכפרם עקב מלחמת העצמאות. בשנת 1990 הוחזר המסגד למוסלמים. המקום שופץ והיום קיים בו בית תפילה מוסלמי פעיל.

חוף הרחצה שלמרגלות המסגד קרוי "חוף סידנא עלי".

ייתכן שסידנא עלי הוא גלגול של מצודת הריבאט שהייתה בארסוף כפי שתיאר מוקדסי:

בסמוך למסגד על מצוקי החוף שכנה בעבר אפולוניה, הקרויה גם ארסוף ותל ארשף.

בשטח המסגד צולם בשנת 1970 סרטו של מנחם גולן, "הפריצה הגדולה", כששטח המסגד משמש כבית כלא לכאורה.

## תחנת המשטרה הבריטית בסידנא עלי
שמאל|ממוזער|250px|תחנת משטרת החופים הבריטית בסידנא עלי
מצפון למסגד נמצא מוסד לשיקום נערים **מצפה ים**. הבניין הבולט בתוכו הוקם על ידי הבריטים כתחנה של משטרת החופים שצוידה במכ"ם לגילוי אוניות מעפילים.

ב-23 בנובמבר 1945 הצליחה אוניית המעפילים "ברל כצנלסון" להגיע לחופי הארץ ליד חוף שפיים. הספינה התגלתה בידי הבריטים במשטרת סידנא עלי והם הזעיקו כוחות צבא שעצרו חלק מהמעפילים ומאנשי הפלמ"ח שלא הספיקו להתפנות.

בעקבות מקרה זה הוחלט לתקוף ולפוצץ את תחנות משטרת החופים הבריטית בסידנא עלי ובגבעת אולגה. הפעולה בוצעה ב-25 בנובמבר 1945. הבריטים הבחינו בכוח המתקרב ופתחו באש לעברו. הכוח פרץ למקום והניח את חומר הנפץ. הבריטים הוזהרו כי המקום עומד לפני פיצוץ. רובם עזבו את המקום והנשארים נפגעו מהפיצוץ.

בעקבות פעולה זו הטילו הבריטים עוצר על קיבוץ שפיים ועל מושב רשפון, וערכו במקום חיפוש נרחב עם מכשירים מגנטיים לגילוי מחבואי נשק. בשפיים נתקל הצבא בהתנגדות פסיבית ופרץ לקיבוץ בכוח תוך הפעלת גז מדמיע. בצורה דומה פעל במושב רשפון. ההגנה הזעיקה לשני היישובים אלפים מתושבי האזור. הצבא פתח עליהם באש והם נעצרו לאחר שאחד מהם נהרג. הבריטים השלימו את החיפוש ללא התנגדות נוספת. שללם היה ציוד צבאי מועט ומעט תחמושת. עוצר ובקשה למסדר זיהוי הפוגעים בגבעת אולגה הוטל גם בגבעת חיים ומושב חגלה כיוון שעקבות חולית הפושטים הובילה לשם. אלפים מתושבי עמק חפר הגיעו לעזור ליישובים, עקפו את המחסומים חדרו למשק וחלקם צבאו על הגדרות הבריטיות. המצב הסתבך והבריטים ירו על ההמון ובסוף היום נמנו שמונה הרוגים יהודים. אנדרטת המצור על גבעת חיים מוצבת לזכר האירוע ליד גבעת חיים.

הבריטים שיקמו את הבניין תוך זמן קצר והמשיכו לנסות ולאתר בעזרת הרדאר אוניות מעפילים.

## מחנה הקומנדו הימי
לאחר מלחמת העצמאות נעשה המקום מרכז אימונים ל"יחידת המתאבדים של אסקימו". מפקד המקום היה אהרון בן-יוסף. לאחר כשנתיים מוזגו לשייטת 13 והמחנה נעזב.

## לקריאה נוספת
* זאב וילנאי, **[[מדריך ארץ ישראל]]: תל אביב, השרון, השפלה והנגב**, הוצאת "תוּר", מהדורה שלישית, תש"י–1950
* זאב וילנאי, " עלי", בתוך: **[[אריאל (אנציקלופדיה)|אריאל – אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל]]**, הוצאת עם עובד: תרבות וחינוך, 1978, כרך נ–ע, עמ' 5382–5385
* יהודה סלוצקי, **[[ספר תולדות ההגנה]]**, כרך שלישי (ממאבק למלחמה), חלק שני, הוצאת עם עובד, תשל"ב, עמ' 861–865
* מנחם תלמי, אפרים תלמי, **כל הארץ: לכסיקון  של ישראל**, הוצאת "עמיחי", ספטמבר 1966, עמוד 492
* חנה טרגן, "קבר סידנא עלי בארסוף: לתולדותיו של מקום קדוש", בתוך: ישראל רול, אורן טל ומיכאל וינטר (עורכים), **מפגש הצלבנים והמוסלמים בארץ ישראל: השתקפותו בארסוף, בסידנא עלי ובאתרי החוף**, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2007, עמ' 111–126

## קישורים חיצוניים

* סיור בחוף סידנא עלי, באתר טבע ונופים בישראל
* גן לאומי סידנא עלי, באתר טבע ונופים בישראל
* 
* 
* , 
* , 

## הערות שוליים

קטגוריה:השרון: גנים לאומיים
קטגוריה:הרצליה: מבנים
קטגוריה:ישראל: מסגדים
קטגוריה:התקופה הממלוכית בארץ ישראל