אישה כותבת מכתב עם משרתת

**אישה כותבת מכתב עם משרתת** (בהולנדית: **Schrijvende vrouw met dienstbode**) הוא ציור שמן על קנבס מאת האמן ההולנדי יאן ורמיר, שהושלם בשנים 1670–1671. היצירה מוצגת ב בדבלין. הציור מציג אישה עומדת שמכתיבה כנראה מסר לאהובה באמצעות המשרתת שלה.

הציור נגנב באירוע מפורסם ב-27 באפריל 1974 במהלך פשיטה על  שבאירלנד, ונגנב שוב בשנת 1986 על ידי כנופיה בראשות ראש המאפיה מדבלין מרטין קאהיל, אם כי בשני המקרים הוא אותר והושב.

## תיאור היצירה
הציור מתאר אישה מהמעמד הבינוני, המלווה במשרתת, המשמשת ככל הנראה שליחה ומתווכת בין הגברת לבין אהובה. יצירה זו נחשבת לגשר בין האיפוק והשקט האופייניים ליצירתו של ורמיר בשנות ה-60 של המאה ה-17 לבין יצירתו המאופקת והקרירה יחסית בעשור שלאחר מכן. ייתכן כי הושפעה בחלקה מהציור "'אישה חותמת מכתב'" מאת חרארד טר בורך.בדיקות טכניות מראות כי בד הקנבס של הציור נחתך כמעט בוודאות מאותו גליל ששימש גם ליצירת "אישה עם לאוטה".

"אישה כותבת מכתב עם משרתת" היא הראשונה מבין יצירותיו של ורמיר שניסתה קומפוזיציה צנטריפוגלית - כלומר, כזו שהמוקד בה אינו מרוכז רק במרכז הבד. זהו גם הציור השלישי שלו שבו הדרמה והתנועה אינן ממוקדות בדמות אחת בלבד. המשרתת מוצגת כשהיא ניצבת במישור האחורי, מאחורי הגברת, זרועותיה שלובות והיא ממתינה לסיום כתיבת המכתב. תנוחות גופן של שתי הנשים מרמזות על נתק ביניהן. זרועותיה השלובות של המשרתת נראות כלפי חוץ כניסיון להפגין איפוק ושליטה עצמית, אך היא מנותקת מגברתה מבחינה רגשית ופסיכולוגית. מבטה של המשרתת לעבר החלון, שנראה באופן חלקי בלבד, מרמז על תחושת אי שקט ושעמום פנימי, בעוד היא ממתינה בקוצר רוח לשליח שייקח את מכתב הגברתה. עם זאת, כמה מהיסטוריוני האמנות מערערים על ההבנה הזו כחד-משמעית; כך, לדברי פסקל בונאפו, אף שבין הנשים לא ניכרים קשר עין או חיוך שמעידים על קרבה, עצם נוכחותה של המשרתת בזמן אינטימי כל כך - כתיבת מכתב אהבה - מעידה לפחות על מידה מסוימת של אינטימיות ביניהן.

הציור כולל מוטיבים ציוריים אופייניים לוורמיר, ובמיוחד את העיסוק הקבוע שלו בציר הפנימי־חיצוני של חללים סגורים באמצעות רצפת האריחים והקווים האנכיים של השמלות, מסגרת החלון וציור הקיר האחורי, באים לידי ביטוי גם עניינו בגאומטריה ובצורות מופשטות - עניין שמזכיר יצירות מוקדמות שלו כגון "נוף העיר דלפט", "יוצרת התחרה" ו-"אמנות הציור".

## היסטוריה
הציור "אישה כותבת מכתב עם משרתת" נגנב ב-27 באפריל 1974, יחד עם ציור מאת פרנסיסקו דה גויה, שני ציורים מאת תומאס גיינסבורו ושלושה ציורים מאת פטר פאול רובנס, מבית ראסבורו שבבעלותו של סר . את השוד ביצעו אנשי הצבא האירי הרפובליקני (IRA) החמושים, בראשות היורשת הבריטית רוז דגדייל. הפורצים השתמשו במברגים כדי לנתק את הציורים ממסגרותיהם. עם זאת, ציורו של ורמיר ושאר היצירות הושבו כעבור שמונה ימים, כשנמצאו בבית כפרי במחוז קורק.

בשנת 1986 נגנב הציור שוב, הפעם בידי כנופיה בראשות איש הפשע הדבלינאי מרטין קאהיל. יחד עם יצירות נוספות, הוחזק הציור כבן ערובה לדרישת כופר בסך 20 מיליון לירות איריות. הכסף לא שולם, וקאהיל לא החזיק בקשרים או בידע שיאפשרו לו להעביר את היצירה לגורמי פשע בין-לאומיים. לפי דיווח של , טעמו של קאהיל באמנות היה מוגבל ל"סצנות עליזות כמו ההדפס הזול בסלון ביתו, שתיאר ברבורים על נהר", אך הוא האמין כי יצירות המופת הגנובות יכניסו לו הון. הציור אותר לבסוף באוגוסט 1993 במהלך עסקה שבוצעה בנמל התעופה של אנטוורפן – שהתבררה כמבצע עוקץ מתוכנן של משטרת אירלנד. עוד קודם לכן הועבר הציור לגלריה הלאומית של אירלנד בדבלין, למרות היעדרו הפיזי.

## השוואה
[200px|ממוזער|שמאל|"[מכתב האהבה (ורמיר)|מכתב האהבה", ורמיר]]
חוקרי אמנות הצביעו על זיקה קומפוזיציונית בין "אישה כותבת מכתב עם משרתת" לבין הציור "מכתב האהבה", יצירה מוקדמת מעט יותר שבה ניצבת משרתת מאחורי גבירתה. עם זאת, חרף הדמיון במבנה, ניכרים הבדלים משמעותיים באופי הקשר בין הדמויות. בעוד שב"מכתב האהבה" מתקיים קשר עין בין הגיבורות, מלוּוה במתח רגשי קל ואינטראקציה גלויה - כאשר המשרתת מושיטה יד והגברת מגיבה במבט חודר - הרי שב"אישה כותבת מכתב עם משרתת" שוררת תחושת ניכור. המשרתת מופיעה כעומדת בידיים שלובות, מבטה מופנה לעבר החלון, ואין כל אינטראקציה נראית לעין בינה לבין הגבירה. מצב זה יוצר רושם של ניתוק פסיכולוגי ורגשי, למרות הקרבה הפיזית בין השתיים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:יאן ורמיר
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:יצירות אמנות שאותרו לאחר גניבה
קטגוריה:ציורי ז'אנר