open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בית האדמירליות

**אדמירלטי האוס** (באנגלית: **Admiralty House**) הוא מבנה רשמי של ממשלת בריטניה הממוקם בווייטהול שבמרכז לונדון. המבנה הושלם בשנת 1788 ושימש עד מחצית המאה ה-20 כמעון המגורים הרשמי של הלורד הראשון של האדמירליות. המבנה משמש לחדרי ישיבות ממשלתיים וכדירות שרד עבור שרים בכירים.

הקמת המבנה הסתיימה בשנת 1788, והוא תוכנן לשמש כבית המגורים הפרטי של האדמירליות. המבנה מילא תפקיד זה ברציפות עד שנת 1964, אז בוטל תפקיד הלורד הראשון של האדמירליות והסמכויות הימיות אוחדו למשרד ההגנה.

החל משנת 1964, הוקצו הקומות העליונות של הבניין כמעונות מגורים לשרים בכירים בממשלה וכסוויטות אירוח. לאורך השנים שימש המבנה כמעון חלופי לראשי ממשלת בריטניה בתקופות בהן נבצר מהם להתגורר בדאונינג 10, בין היתר עקב עבודות שיפוץ נרחבות או בעקבות נזקים שנגרמו מפיגועי טרור (כגון מתקפת המרגמות של ה-IRA בשנת 1991). בעשורים האחרונים שימש המבנה כמעונם הרשמי של סגני ראש הממשלה.

המבנה ממוקם בפינה הפנימית של חצר ה"ריפלי בילדינג" (Ripley Building) בוויטהול. חזיתו בנויה מלבנים צהובות (Yellow Stock Brick), המייצגות את המראה המקורי של מבני הממשל באזור טרם השחרתם מזיהום האוויר בתקופה הוויקטוריאנית.

המבנה נמצא בניהול משרד הקבינט. בעוד שהקומות העליונות משמשות למגורי שרים, קומת הקרקע והקומה הראשונה מוקדשות לפגישות עבודה ממשלתיות ואירוח דיפלומטי. המבנה אינו פתוח לקהל הרחב באופן קבוע, למעט אירועים מיוחדים כגון פסטיבל "בתים פתוחים" (Open House London).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ממשלת בריטניה
קטגוריה:לונדון: בנייני ממשל
חניון בייט

**חניון בייט** הוא חניון "חנה וסע" רחב היקף המוקם במחלף בייט, סמוך לכביש 16 ולבית החולים שערי צדק בכניסה המערבית לירושלים. החניון ממוקם בנקודת חיבור אסטרטגית עבור המגיעים לעיר ממערב, ומיועד לשמש את נוסעי הקו הירוק של הרכבת הקלה במטרה להפחית את עומסי התנועה במרכז העיר.

## מפרט הפרויקט
מיזם חניון בייט מבוצע על ידי קבוצת שפיר, בשיתוף חברת פיצרוטי, בתקציב מוערך של כ-514 מיליון ש"ח. החניון משתרע על שטח כולל של כ-90,000 מ"ר המתפרסים על פני שבע קומות. המבנה כולל כ-2,200 מקומות חנייה לרכבים פרטיים, וכן 30–35 עמדות חנייה לאוטובוסים.

המתחם מותאם לדרישות עדכניות, כאשר כ-30% ממקומות החנייה מצוידים בעמדות טעינה לרכב חשמלי, וניתן מענה מוסדר לחניית נכים ורכבים דו-גלגליים. החניון מיועד לשמש כמרכז תחבורתי משולב עבור נוסעי הקו הירוק של הרכבת הקלה.

## שיטת בנייה
המיזם מנוהל בשיטת BIM וכולל בניית חניון מקורה לצד גשרים, תשתיות, כבישים ומנהרות. שלבי הביצוע העיקריים כללו חפירה ודיפון, הקמת שלד החניון והסטת התנועה צפונה על גג המבנה. נעשה שימוש בכ-70,000 מ"ר לוחד"ים (תבניות) וכ-66,000 קו"ב בטון. מעל החניון מתוכנן מגדל של כ-30 קומות ומבנה מרקמי נוסף.

## סטטוס ולוחות זמנים
באוגוסט 2022 נפתח מחלף בייט עצמו עם פתיחת כביש 16. בפברואר 2025 הושלמה אבן הדרך הראשונה בפרויקט החניון – הסטת התנועה על גבי החניון הצפוני.פתיחתו של החלק הראשון של חניון בייט צפויה במהלך שנת 2026.

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: תחנות מרכזיות ומסופי אוטובוסים
דוקם

**דוקם** (בערבית: **ٱلدُققْم**) היא עיר נמל בעומאן, ב על רצועת החוף של הים הערבי הפתוחה לאוקיינוס ההודי. היא נמצאת כ-550 ק"מ ממסקט. נכון לשנת 2017, האוכלוסייה בעיר מנתה כ-12,000 תושבים.

## היסטוריה
דוקם הייתה כפר דייגים קטן בחוף הדרומי של עומאן, שאוכלס על ידי שבט ג'נובה. בפברואר 1954, קבוצת חיילים וגאולוגים מחברת  החלו בחיפושי נפט באזור. בשנת 2011 השיקה ממשלת עומאן תוכניות להפוך את העיירה למרכז תעשייתי ועיר נמל. במהלך השנים שלאחר מכן דוקם צמחה בקצב מסחרר.

נמל הדיג דוקם, הממוקם באזור הכלכלי המיוחד בדוקם (SEZAD), הוא נמל הדיג הרב-תכליתי הגדול ביותר בסולטנות עומאן, עם שטח של 600 דונם ועומק של 10 מטרים. בנייתו הושלמה בשנת 2021. שובר הגלים הראשי בנמל הוא באורך 2.2 ק"מ, שובר הגלים המשני באורך 1.1 ק"מ ואורך הרציפים הכולל כ-1.2 ק"מ.

בית הזיקוק דוקם, הממוקם גם הוא ב-SEZAD ומשתרע על שטח של 900 דונם, החל לפעול בסוף שנת 2023.

## אטרקציות
ממוזער|האי מסירה
שמורת חיות הבר אל ווסטה: השמורה ממוקמת לאורך צוקים מדבריים, 80 קילומטרים מכביש 37, ו-110 קילומטרים מהיימה. המקום נגיש רק לרכבים בעלי הנעה כפולה וביקור בו דורש אישור מראש.

חוף ראס מדרקה: החוף נמצא כ-80 קילומטרים דרומית למלון פארק אין בדוקם, וידוע בקמפינג, דיג, גלישה וציפורי ים.

הקרן השחורה: אחד המקומות הטובים ביותר לסיורים ולקמפינג הוא סכר וולקני הממוקם באמצע מישורי חול רחבים.

אי מסירה: האי הוא מקום פופולרי לגולשי רוח, מלחים וצפרים, והוא בית גידול למספר מיני צבים נודדים.

חוף ח'לוף: עקב קיומם של דיונות חול לבנות רכות ליד הכפר ח'לוף, אליהן ניתן להגיע רק ברכבי 4X4, חולות ח'לוף הם אחד המקומות המרשימים ביותר בעומאן, אך גם מהמקומות הקשים ביותר לנהגים חסרי ניסיון. הנהיגה דרך הדיונות מאתגרת כי הן חשופות כל הזמן לרוחות חזקות מהאוקיינוס.

## תחבורה
 נפתח בשנת 2014 ומקיים קו של טיסות לבירת המדינה, מסקט. בעיר זמינים גם שירותי אוטובוס, המחברים את דוקם עם מסקט וסלאלה. הכביש הלאומי 32 הוא הכביש הראשי מצפון לדרום, העובר במערב דוקם.

## אקלים
מזג האוויר בדוקם יבש, עם ממוצע של 36 מ"מ של משקעים בשנה. הטמפרטורה הממוצעת השנתית בדוקם היא 26.7 מעלות צלזיוס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עומאן: ערי נמל
קטגוריה:הים הערבי: ערי נמל
טיאנוון-2

**טיאנוֶון-2** (בסינית: **天问二号**) היא משימה של מינהל החלל הסיני לחקר אסטרואיד 469219 Kamoʻoalewa וכוכב שביט 311P/PanSTARRS. היא כוללת לקחית דגימה מקרקעית האסטרואיד וחזרתה לכדור הארץ.

השם "טיאנוון" בסינית, "天问", שפירושו 'שאלה שמיימית' מקורו בשיר ספרותי סיני באותו השם (מהמאה ה-4 לפני הספירה) מאת צ'ו יואן, מגדולי המשוררים בסין העתיקה.

## סקירה
המשינה נכללה בתוכנית לשנים 2020-2030. 

השיגור בוצע ב-28 במאי 2025 בעזרת משגר מדגם צ'אנגג'נג 3B ממרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג. על הגשושית הותקנו מספר מכשירי מדידה.

ב-30 באוקטובר 2025 בעזרת מדחפי הגשושית בוצע תמרון וגשושית החלה את דרכה לאסטרואיד. היא צפויה להגיעה לסביבות היעד ביוני 2026 וליולי 2026 מתוכננת נחיתה על הקרקעית. לאחר השלמת תוכנית מדעית ולקיחת דגימות קרקע בשנת 2027 תחל טיסה לכדור הארץ. בנובמבר 2027 צפוי להתרחש ניתוק קפסולה נחיתה עם דגימות הקרקע. לאחר ביצוע תמרון הגשושית תתחיל לטוס לכיוון כוכב שביט 311P/PanSTARRS והיא תגיע ליעד בשנת 2035.

## קישורים חיצוניים

* תיאור המשימה
* פירוט

## הערות שוליים

קטגוריה:חלליות סיניות
קטגוריה:משימות איסוף והחזרת דגימה
בית דובר

**בית דובר** (באנגלית: **Dover House**) הוא מבנה רשמי של ממשלת בריטניה הממוקם בווייטהול שבלונדון. המבנה, המשמש מאז סוף המאה ה-19 כמעונו של משרד סקוטלנד (Scotland Office), ידוע בזכות הארכיטקטורה הנאו-קלאסית הייחודית שלו ובכניסת ה"רוטונדה" יוצאת הדופן.

המבנה תוכנן במקור בשנות ה-50 של המאה ה-18 על ידי האדריכל ג'יימס פיין עבור סר מתיו פת'רסטונהו, חבר פרלמנט. בדצמבר 1787 נרכש המבנה על ידי הנסיך פרדריק, דוכס יורק (בנו של המלך ג'ורג' השלישי), ששינה את שמו ליורק האוס (York House). הנסיך שכר את שירותיו של האדריכל הנרי הולנד (Henry Holland) כדי לעדכן ולהרחיב את המבנה בסגנון הנאו-קלאסי שהיה אופנתי באותה תקופה.

בשנות ה-30 של המאה ה-19 שונה שם המבנה לשמו הנוכחי בית דובר, על שמו של בעליו הפרטי האחרון, ג'ורג' ג'יימס ולבור אגר-אליס, לורד דובר (Lord Dover). בשנת 1885, לאחר שמשפחתו של לורד דובר פינתה את הנכס, הוא עבר לידי הממשלה ומאז הוא משמש את משרד סקוטלנד. המאפיין האדריכלי הבולט ביותר של בית דובר הוא הרוטונדה (Rotunda) מבנה מעגלי שתוכנן על ידי הנרי הולנד והוצב בחצר הקדמית המקורית של הבית. הרוטונדה משמשת כמבואת כניסה למבנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ממשלת בריטניה
קטגוריה:לונדון: בנייני ממשל
משרד סקוטלנד

**משרד סקוטלנד** (באנגלית: **The Scotland Office**) משרד ממשלתי בממשלת הממלכה המאוחדת, האחראי לייצוג ענייניה של סקוטלנד במוסדות הממשל המרכזי בלונדון, ולקידום אחריותה של ממשלת בריטניה בתחומי המדיניות שאינם מועברים ("non-devolved") לסקוטלנד. בראש המשרד עומד מזכיר המדינה לענייני סקוטלנד ("Secretary of State for Wales"), ולצידו סגן שר פרלמנטרי.

המשרד משמש מתווך בין ממשלת בריטניה לממשלת סקוטלנד (Riaghaltas na h-Alba), ותפקידו לקדם את האינטרסים של ויילס במסגרת הממלכה המאוחדת. מטה המשרד שוכן בבית דובר שבשדרות וייטהול שבלונדון.

## תפקידים
**תפקידי משרד סקוטלנד**:
* פיקוח על העברת החקיקה ליישום מלא של הסכם ועדת סמית' (Smith Commission).
* הטמעת הסמכויות החדשות לאחר קבלת האישור המלכותי (Royal Assent) של "חוק סקוטלנד".
* להבטיח שמדיניות הממשלה המרכזית תשקף את האינטרסים הסקוטיים ותתמוך בהם.
* נציג וכמסביר של מדיניות הממשלה המרכזית בתוך סקוטלנד ופועל להבטחת תקשורת יעילה עם הציבור הסקוטי.
* מוודא שתחומי האחריות של הממשלה המרכזית מיוצגים ומבוצעים כראוי בסקוטלנד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משרדי ממשלת בריטניה
קטגוריה:סקוטלנד: ממשל
המשרד לענייני צפון אירלנד

**המשרד לענייני צפון אירלנד** (באנגלית: **Northern Ireland Office**, בקיצור: **NIO**) הוא משרד בממשלת הממלכה המאוחדת האחראי על ענייניה השוטפים של צפון אירלנד. בראש המשרד עומד מזכיר המדינה לענייני צפון אירלנד.

## סמכויות ותחומי אחריות
פעילות המשרד נגזרת מסמכויותיו הסטטוטוריות של מזכיר המדינה לענייני צפון אירלנד, ומתמקדת במספר צירי פעולה מרכזיים:
* אחראי על דיכוי וצמצום איומי הטרור והפעילות הצבאית למחצה (Paramilitary) הפוגעים בקהילות המקומיות.
* פועל לחיזוק הקשרים בין ממשלת הממלכה המאוחדת לבין המוסדות הנבחרים של צפון אירלנד (ה-Executive), וכן לשימור היחסים בין בריטניה לאירלנד בהתאם להסכם יום שישי הטוב.
* פיקוח על יישום "מסגרת וינדזור" (Windsor Framework) והגנה על שלמות השוק הפנימי של הממלכה המאוחדת.
* התמודדות עם סוגיות היסטוריות באמצעות ביטול והחלפת "חוק המורשת" (Legacy Act) במנגנונים הזוכים לאמון הציבור ותומכים בתהליך הפיוס.
* קידום צפון אירלנד כיעד להשקעות ולסחר חוץ.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משרדי ממשלת בריטניה
קטגוריה:צפון אירלנד: פוליטיקה
ערים באיחוד האמירויות הערביות

ממוזער|דובאי, העיר הגדולה במדינה
הטבלה למטה מציגה רשימה של כל הערים באיחוד האמירויות עם אוכלוסייה של לפחות 10,000 תושבים, בסדר יורד. הערים המרכזיות מוצגות בכתב מודגש, אך מספרי האוכלוסייה הם של הערים, ולא של האמירויות, שלרוב נושאות את אותו שם.

## הערים הגדולות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

איחוד האמירויות הערביות
*
נשיא ריאל מדריד

**נשיא [[מועדון הכדורגל ריאל מדריד]]** (בספרדית: **Presidente del Real Madrid Club de Fútbol**) הוא נשיאו של מועדון הכדורגל ממדריד שבספרד המתחרה בלה ליגה, ליגת הכדורגל הבכירה בספרד. מאז הקמתו בשנת 1900 היו למועדון 14 נשיאים שונים, שניים מהם כיהנו בשתי כהונות נפרדות. המועדון נמצא בבעלות חברי המועדון של הקבוצה, ובדומה לחברה בערבון מוגבל, הם בוחרים את הנשיא בהצבעה. הנשיא מחזיק באחריות על הניהול הכולל של המועדון, לרבות חתימה רשמית על חוזים עם שחקנים ואנשי צוות. בספרד נהוג שהנשיא צופה במשחקים בהם משתתפת הקבוצה יחד עם נשיא היריבה.

הנשיא נבחר אחת לארבע שנים על ידי חברי הנהלת המועדון (כולם ספרדים) המכונים "סוסיוס". הוא משמש כנשיא של כל מועדון הספורט של ריאל מדריד, כלומר גם של קבוצת כדורגל הנשים, קבוצת הכדורסל וכו'.

## רשימת הנשיאים
[ממוזער|[סנטיאגו ברנבאו כיהן כנשיא במשך הזמן הרב ביותר (34 שנים ו-264 ימים), והוביל את המועדון לדומיננטיות (16 אליפויות) מקומית ויבשתית (שישה גביעי אירופה). על שמו נקרא אצטדיון סנטיאגו ברנבאו, מגרשה הביתי של הקבוצה]]
[ממוזער|[פלורנטינו פרס (מימין, בתמונה לצד נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין), כיהן בשתי כהונות נפרדות כנשיא המועדון ומחזיק בשיא התארים (37)]]

## נשיאי כבוד
[ממוזער|שניים מנשיאי הכבוד של ריאל מדריד, [פרנסיסקו חנטו (מימין) ואמנסיו אמארו (משמאל), יחד עם מאמנם מיגל מוניוס]]

## ראו גם
*נשיא ברצלונה
*ריאל מדריד
*ריאל מדריד (כדורסל)

## קישורים חיצוניים
*נשיאים, באתר ריאל מדריד 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ריאל מדריד
ח'ומיינישהר

**ח'ומיינישהר** (בפרסית: **خمينی شهر**) היא עיר בנפה המרכזית של , בפרובינציית אספהאן, איראן, המשמשת כבירת המחוז והנפה. העיר משמשת גם כמרכז מנהלי למחוזות הכפריים מרבין-א-סופלה ומרבין-א-ווסטה, ומהווה חלק מאזור המטרופולין של אספהאן.

העיר הייתה ידועה במקור בשם סדה. בשנות ה-30 שונה שמה להומיונשהר. ולאחר המהפכה האיראנית ב-1979, שונה שם העיר שוב לח'ומיינישהר לכבוד האייתולה חומייני. התושבים המקומיים ממשיכים לכנות את העיר סדה.

## היסטוריה
השם המקורי של העיר, סדה, נגזר מהמילה Se-dezh, שפירושה "שלוש טירות" בפרסית, והוא קשור להיווצרות העיר בעקבות צמיחתם של שלוש טירות סמוכות. מקובל להניח שסה-דז' הייתה בסיס צבאי סאסאני שנמצא על פסגת ההר ליד העיר.

שינוי השם להומיונשהר התרחש בתקופת שלטונו של רזה שאה פהלווי. פירושו המילולי של השם הוא "עיר מבורכת או מכובדת", אך הומיון היה גם תואר של השאה ולכן השם נחשב מקושר לשושלת פהלווי. לאחר המהפכה, שונה שם העיר שוב, הפעם על שם האייתולה ח'ומייני.

רבים מהאירועים ההיסטוריים של ח'ומיינשהר מושפעים מהאירועים שהתרחשו באספהאן. ההיסטוריה של האזור מתוארכת לתקופת הסאסאנים. קיומו של מסגד גדול בסמטת חוזאן מראה כי כבר בעבר הייתה במקום עיר נחשבת.

## דמוגרפיה
בעת מפקד האוכלוסין הלאומי של 2006, אוכלוסיית העיר מנתה 218,737 תושבים ב-57,551 משקי בית. מפקד האוכלוסין הבא בשנת 2011 ספר 244,696 תושבים ב-70,121 משקי בית. מפקד האוכלוסין של 2016 מדד את אוכלוסיית העיר כ-247,128 תושבים ב-75,180 משקי בית.

## סקירה כללית
המרחק בין העיר לאספהאן הוא 8 ק"מ. העיר ממוקמת במערב מחוז אספהאן. אדמתה מושקית על ידי נהר זיאנדהרוד והיא מגדלת חיטה, שעורה, מלפפונים, מלונים, קטניות, טבק ומוצרים נוספים.

האקלים בעיר מתון ויבש. הטמפרטורה הגבוהה ביותר בקיץ היא 39 מעלות והנמוכה ביותר בחורף היא מינוס 8 מעלות.

בעיר יש מבנים היסטוריים רבים ומספר עתיקות.

בעיר יש שלוחה של אוניברסיטת אזאד האסלאמית ואת .

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: ערים
קטגוריה:פרובינציית אספהאן: יישובים
אתגר (דו-שבועון)

**אתגר** היה כתב עת ישראלי שיצא לאור בין השנים 1960 עד 1967, על ידי חברי תנועת "הפעולה השמית". הוא עסק באקטואליה, בפוליטיקה ישראלית ובנושאי חוץ. כמו כן התפרסמו בו באופן קבוע ביקורות ספרות, תיאטרון וקולנוע, ומדי פעם גם שירים. 
## היסטוריה
תנועת "הפעולה השמית". נוסדה בסוף 1956, על ידי יוצאי לח"י ו"הכנענים". ובראשה עמדו נתן ילין-מור שהיה מפקד לח"י וחבר הכנסת הראשונה, כנציג יחיד של רשימת "הלוחמים" (אנשי לח"י שהתנגדו להתמזג עם "תנועת החרות"); עורך "העולם הזה" אורי אבנרי ואחד מראשי "הכנענים", בועז עברון (יחד עם אחיו הצעיר יאיר עברון). בין הפעילים הנוספים היו אנשי הלח"י יעקב ירדור ושלמה בן שלמה; בנימין עמרי (רבינוביץ) שהיה קודם פעיל מפא"י, שלום כהן, אלי תבור ועמוס קינן.

התנועה דגלה בהקמת פדרציה ישראלית־ערבית במזרח התיכון. שם התנועה נבחר כדי להצביע על הקשר ההיסטורי־תרבותי שבין מדינת ישראל לבין מדינות ערב שבסביבתה הקרובה, סביבה שכונתה במונחי התנועה "המרחב השמי" (מונח החופף ל"סהר הפורה"). כן קראה להתנתקות מן הציונות ולהפרדת הדת מן המדינה. עיקרי רעיונות התנועה, שהיה להם הרבה מן המשותף עם רעיונות הכנענים, פורסמו בחוברת שנקראה "המנשר העברי" (1958).

מטרות כתב עת, היו כפי שהוגדרו בגיליון הראשון היו:

כתב העת יצא לאור בערך מדי שבועיים.
## קישורים חיצוניים
* אתגר באתר עיתונות יהודית היסטורית של הספרייה הלאומית, עם אפשרות חיפוש בטקסט העיתון
## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
חגיגה בפונדק עם זוג רוקד

**חגיגה בפונדק עם זוג רוקד** (באנגלית: **Merrymaking in a Tavern with a Couple Dancing**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר ההולנדי יאן סטיין, שנוצר בסביבות שנת 1670. ממדי היצירה הם 61.7 × 75.1 ס"מ והיא נמצאת באוסף המלכותי הבריטי.

## תיאור היצירה
הציור מתאר סצנה רבת משתתפים של חגיגה בתוך חלל גדול. המרחב נראה רחב דיו כדי להיתפס כאולם, אך מאוכלס בדמויות באופן המזכיר פונדק. החלל מעוטר בענפים, דבר המרמז כי האירוע קשור לחגיגה מיוחדת, אולי חתונה, אף שאין ביצירה דמויות שניתן לזהות בבירור כזוג החוגג.

בין המשתתפים נראים טיפוסים שונים. בצד שמאל יושב שיכור קודר המסתגר תחת כובעו, ואילו בצד ימין נראה גבר מנומס המציע משקה לאם צעירה. במרכז הסצנה רוקד אדם זקן באופן מגוחך עם אישה צעירה הנעה בתנועות ביישניות. המפתחות התלויים מחגורתה של האישה מצביעים כי היא ככל הנראה בעלת הבית או המארחת.

דמויות נוספות מוסיפות לגיוון הקומי של הסצנה. צעיר עולה במדרגות עם אישה, ילד טועם משקה חריף בחשאי, ונגן צעיר מנגן בכלי נגינה. התינוק המופיע בציור מוקף צעצועים ובהם תוף, סירה קטנה ושוט המשמש לסיבוב סביבון.

## פרשנות
הציור מציג מגוון רחב של דמויות וגילים, ובכך יוצר רושם של ייצוג שלבים שונים בחיי האדם. בין הדמויות ניתן לזהות תינוק, ילד, צעיר, מבוגרים ואדם זקן מאוד. ריבוי הדמויות והגילים מעניק לסצנה ממד רחב יותר של התבוננות בחיי האדם.

הדמות המבוגרת ביותר ביצירה היא אדם ששתה לשוכרה ושוכב על הרצפה כשהוא אוחז בקנקן הבירה שלו ומחייך אל הצופה. דמות זו עשויה לייצג סוג של חוכמה פילוסופית. לפי הפרשנות המוצעת, ייתכן כי היא מתייחסת לדמותו של הפילוסוף היווני דיוגנס. סמוך לדמות זו מופיע כלב, פרט המרמז על הקשר לזרם הציני בפילוסופיה, שכן המילה היוונית לכלב היא המקור למונח ציני.

## רקע אמנותי והשוואות
בארצות השפלה המשיך פיטר ברויגל האב להיות דמות נערצת גם כמאה שנים לאחר מותו בשנת 1569. בפלנדריה המשיכו אמנים כגון דוד טנירס הבן ליצור סצנות מרובות דמויות המתארות קהל רב של משתתפים. לעומת זאת, בציור הז'אנר של הרפובליקה ההולנדית נטו האמנים להתמקד במספר קטן יותר של דמויות.

יצירות מסוג זה של יאן סטיין, הכוללות מספר רב של דמויות, הן יוצאות דופן בהקשר זה ומהוות מחווה מודעת למסורת הציור של ברויגל. באמצעות קומפוזיציה מרובת משתתפים מבקש הציור להציג במידה מסוימת תמונה רחבה של חיי האדם.

## תולדות היצירה
הציור חתום בפינה הימנית התחתונה בחתימה "JSteen". בשנת 1814 נרכש בידי המלך ג'ורג' הרביעי מסר תומאס ברינג כחלק מקבוצה של שמונים ושישה ציורים הולנדיים ופלמיים. מרבית הציורים בקבוצה נאספו קודם לכן בידי אביו של תומאס ברינג, סר פרנסיס ברינג.

הציורים הגיעו לבית קרלטון ב־6 במאי 1814. בשנת 1819 תועד הציור בחדר הכניסה בקומת הקרקע של המבנה. בשנת 1841 הוצג הציור בגלריית התמונות בארמון בקינגהאם, והוא חלק מן האוסף המלכותי הבריטי.

## הערות שוליים

קטגוריה:יאן סטיין: ציורים
קטגוריה:ציורים באוסף המלכותי של הממלכה המאוחדת
קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:כלי נגינה באמנות
קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:כלבים באמנות
קטגוריה:ציורי מזון ומשקאות
לוי גוטפרוינד

**לוי-לדיסלב "גולדי" גוטפרוינד** (י"ד בתשרי ה'תש"ח, 28 בספטמבר 1947 – כ"ו באייר ה'תשכ"ז, 5 ביוני 1967) היה חייל צה"ל שעוטר בעיטור המופת לאחר נפילתו במלחמת ששת הימים.

## ביוגרפיה
גוטפרוינד נולד בברטיסלאבה לפינחס ולרחל. המשפחה עלתה לארץ ישראל ב-1949 והתיישבה במושב מזור.

הוא סיים את לימודיו התיכוניים בבית ספר "עמל" בפתח תקווה. לפרסנתו עבד כחרט וכמסגר. היה חבר בתנועת "הנוער העובד והלומד".

ביולי 1965 גויס לצה"ל ושירת בנח"ל המוצנח. במהלך שירותו הסדיר פרצה מלחמת ששת הימים. ביומה הראשון של המלחמה נפצע בקרב ברפיח. בעודו נלחם ניסה לשתק עמדת אויב בעזרת מקלעו, על מנת שחבריו יוכלו להמשיך להסתער עליה. הוא נפצע אך המשיך להילחם עד שנפגע שוב ומת. לאחר נפילתו הוענק לו, בגין מעשה זה, עיטור המופת.

נקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:בוגרי הנוער העובד והלומד
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת במלחמת ששת הימים
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:מועצה אזורית חבל מודיעין: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה
בחירתו של הארט

**בחרתו של הארט** (באנגלית: **Hart's War**) הוא סרט מלחמה אמריקאי משנת 2002 בבימויו של גרגורי הובליט, שעלילתו מתרחשת במחנה שבויים גרמני לשבויי מלחמה אמריקאים בתחילת 1945 , במהלך מלחמת העולם השנייה.

## עלילה
לוטננט תומאס הארט, קצין מודיעין בצבא ארצות הברית נופל בשבי במהלך קרב הבליטה. הוא נחקר ועונה במשך שלושה ימים, עד שהוא מסגיר את המידע שבידיו לידי שוביו. לאחר מכן הוא מועבר למחנה שבויים אמריקאים שנמצא באזור נורדריין-וסטפאליה. במחנה השבויים פוגוש אותו קולונל וויליאם מקנמרה - שבוי, בעל הדרגה הבכירה ביותר במחנה. הוא מתשאל את הארט. כאשר הארט טוען שלא נשבר בחקירה, מקנמרה לא מאמין לו (זאת כיוון שהארט אומר שנחקר במשך 3 ימים בלבד). מקנמרה מורה להארט להתמקם במגורי חוגרים במחנה, בטענה שמגורי הקצינים מלאים. כמה ימים אחרי זה הגמנים מביאים למחנה שני טייסי טסקיגי. מקנמרה מורה לשכן גם אותם במגורי חוגרים, היות ומדובר בקצינים שחורים. הם מקבלים יחס משפיל מאחראי המגורים, רב-סמל ויק בדפורד, אשר תוקף אותם מילולית על רקע גזעי.

כעבור יום מוצאים השומרים הגרמנים נשק קר במיטתו של אחד הטייסים השחורים, למאר ארצ'ר. הגרמנים מוציאים אותו להורג בשל כך. בהמשך מסתבר ש רב-סמל בדפורד הוא זה ששתל את הנשק במיטתו של למאר. יום למחרת מוצאים את בדפורד מת. הטייס השני, לינקולן סקוט מואשם על ידי הגרמנים ברציחתו של בדפורד. מקנמרה מבקש ממפקד המחנה, אוברסט ורנר ויסר לערוך משפט ללינקולן סקוט. ויס, שמשועשע מהרעיון, מסכים. מקנמרה דורש מתומאס הארט (שלפני המלחמה היה סטודנט למשפטים) להיות סנגורו של הנאשם.  

## צוות שחקנים
* ברוס ויליס - קולונל וויליאם מקנמרה
* קולין פארל - לוטננט תומאס הארט
* טרנס הווארד - לוטננט לינקולן א. סקוט
* קול האוזר - רב-סמל ויק בדפורד
* מרצ'ל יורש - אוברסט ורנר ויסר
* לינוס רואץ' - קפטן פיטר רוס
* רורי קוקריין - סמל קארל ווב
* אדריאן גרנייה - טוראי דניאל א. אברמס
* סם וורת'ינגטון - קורפורל בי.ג'יי. גודרי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שבי במלחמת העולם השנייה: סרטים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים בגרמנית
קטגוריה:סרטים רב-לשוניים
קטגוריה:סרטי מלחמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
סטארי אוסטרופול

**סטארי אוסטרופול** (באוקראינית: **Старий Остропіль**; ביידיש: **אָסטראָפּאָל**) הידועה גם פשוט כ**אוסטרופול** היא כפר על גדות נהר **סלוץ**' (Sluch), השוכן במחוז חמלניצקי, שבחבל חמלניצקי, כ-222 ק"מ דרומית-מערבית לקייב, אוקראינה. הכפר משמש כמרכז המנהלי של המועצה האזורית של סטארי אוסטרופול. העיירה ליובר (Lyubar) נמצאת במרחק של 18.5 ק"מ ממנה.
עד ל-18 ביולי 2020, השתייכה סטארי אוסטרופול למחוז סטרוקונסטנטינוב. המחוז בוטל ביולי 2020 כחלק מהרפורמה המנהלית של אוקראינה, שצמצמה את מספר המחוזות בחבל חמלניצקי לשלושה בלבד. שטח מחוז סטרוקוסטיאנטיניב מוזג לתוך מחוז חמלניצקי הגדול יותר.

## היסטוריה
* **ייסוד**: העיר הוקמה בשנת 1576 על ידי הנסיך קונסטנטין וסיל אוסטרוז'קי, לאחר שהביס כוחות טטריים באזור והבין את החשיבות האסטרטגית של המקום.
* **המאה ה-16 וה-17**: במהלך מרד קוסינסקי (1592), המורדים (קוזאקים ואיכרים) כבשו את העיר המבוצרת. בשנת 1619 כבר היו בה טירה מבוצרת, והיא הפכה למרכז מלאכה ומסחר חשוב שאיגד תחתיו 23 כפרים.
* **[[מרד חמלניצקי]]**: בשנת 1649, לאחר קרבות קשים מול כוחות פולניים, נכבשה העיר. הפולנים הבטיחו לקוזאקים ולתושבים שהתבצרו בטירה יציאה חופשית, אך הפרו את הבטחתם וטבחו כמעט בכולם. מאוחר יותר באותה שנה, כבש בוגדן חמלניצקי את האזור מחדש.
* **המאה ה-18:** העיר זכתה לזכויות "מגדבורג" (ניהול עצמי) וזכויות לקיום ירידים. בתקופה זו חיה ופעלה בעיר דמותו המפורסמת של הרשל'ה מאוסטרופולי, שהפך לאחד מגיבורי הפולקלור היהודי במזרח אירופה.
* **המאה ה-20:**
** 1917: העיר הפכה לחלק מהרפובליקה העממית של אוקראינה.
** 1932–1933: הכפר סבל מההולודומור (רעב כפוי תחת שלטון סטלין).
** 1941–1944: הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה, עד לשחרור על ידי הצבא האדום.
** 1991: עם התפרקות ברית המועצות, הכפר הפך לחלק מאוקראינה העצמאית.

## יהודים
אוסטרופול הייתה מרכז יהודי חשוב במאה ה-17 ומוזכרת בטקסטים רבים מאותה תקופה, בין היתר כמקום הולדתו של המקובל והקדוש המפורסם רבי שמשון מאוסטרופולי. כמו כן, היא זכתה לפרסום רב על שום האגדות והסיפורים המתהלכים בעם מזה דורות על הרשל'ה אוסטרופולר, שסימל טיפוס מובהק של קבצן שמח ובדחן וחי בעיירה זו. היישוב היהודי בעיירה החל לגדול מהמאה ה־18. לפי ספירות רשמיות נמצאו בה בשנת 1765, 122 יהודים, ב 1847, 1417 יהודים וב 1897, 2714 יהודים. בשנת 1914 היו בה כשמונה מאות משפחות יהודיות, בהן כ-3300 נפש מרביתם חסידים. במהלך מלחמת העולם הראשונה, התחוללו פרעות שערכו חיילי בודיני בשנת 1919, ולאחר המלחמה רבים היגרו וב 1923 היו בעיירה רק 1,300 יהודים. לפי מפקד ברית המועצות (1939), חיו במקום 3,743 נפשות, מתוכם: 2,481 אוקראינים, 1,063 יהודים, 98 רוסים ו-57 פולנים. האוכלוסייה היהודית במקום הושמדה יחד עם זו של סטרוקונסטנטינוב על ידי הנאצים בשנת 1942, לפני שהאזור שוחרר על ידי הצבא האדום ב-1945. זכרם של 5,200 היהודים שנרצחו הונצח ב"פארק הזיכרון לשואה" (Holocaust Memorial Park) בברוקלין, ניו יורק.

## אישים מפורסמים
* **[[הרשל'ה אוסטרופולר]]** (1757–1811): דמות היסטורית, בדחן יהודי שהפך לגיבור של בדיחות ואנקדוטות.
* **[[משה מרקוביץ' גולדשטיין]]** (הידוע כ-ו'. וולודארסקי, 1891–1918): פעיל בתנועת המהפכה הרוסית.
* **[[טוני לוין]]**: נגן הבס המפורסם (שניגן עם פיטר גבריאל וקינג קרימזון) – אימו נולדה באוסטרופול.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אוקראינה: כפרים
ג'ון לייד וילסון

**ג'ון לייד וילסון** (באנגלית: **John Lyde Wilson**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מקרוליינה הדרומית, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית בשנים 1806–1808, בשנים 1812–1814 ובשנים 1816–1818, לאחר מכן ועד 1822 כחבר הסנאט של קרוליינה הדרומית, לאחר מכן ועד 1824 כמושל קרוליינה הדרומית ה-49, ובתקופה נוספת כחבר הסנאט בשנים 1826–1830.
## ראשית חייו
ג'ון לייד וילסון נולד במחוז מרלבורו שבקרוליינה הדרומית, כבנם של ג'ון ומרי לייד וילסון. למד משפטים בבולטימור, וב-1807 התקבל ללשכת עורכי הדין של קרוליינה הדרומית. הוא עסק בעריכת דין בג'ורג'טאון  שבקרוליינה הדרומית.
## קריירה פוליטית
וילסון נעשה פעיל בפוליטיקה כאשר נבחר לשלוש תקופות כהונה בלתי רצופות כחבר בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית בשנים 1806–1818. לאחר מכן הוא נבחר לסנאט של קרוליינה הדרומית, כיהן בו עד 1822, וכיהן כנשיא הסנאט בשבועיים האחרונים לכהונתו.

באותה שנה נבחר וילסון כמושל קרוליינה הדרומית לתקופת כהונה של שנתיים. וילסון האמין בזכויות המדינות, ותקף את הקונגרס על ביצוע עבודות ציבוריות על סמך ההכנסות מהמכסים של 1824 . במהלך תקופת כהונתו כמושל, הוא קידם את הרפורמה ההומנית בחוקים שנגעו לשחורים, וגיבה את הקמתו ב-1823 של הקולג' הרפואי של קרוליינה הדרומית .

ב-1826 נבחר וילסון לתקופת כהונה שנייה בסנאט המדינתי, אך תומאס ס. גרימקה, שהאשים אותו בהתנהלות פזיזה בניהול כספי המדינה בעת שכיהן כמושל, פעל לניהול הליך הדחה נגדו. מתוך תחושה שכבודו נפגע, קרא וילסון לגרימקה לקיים דו-קרב. עם זאת, שני הצדדים הסכימו "לשים בצד את חילוקי הדעות ביניהם" כאשר הנושאים הכספיים הוסדרו.

ב-1832 השתתף וילסון ב"וועידת הביטול" , וחש עצמו מחויב לפרישת קרוליינה הדרומית מהאיחוד. בנוסף, הוא שימש כמנהיג מועדון הלינץ' שפעל כקבוצה שלקחה את החוק לידיים כדי לאכוף את החוק ולשמור על הרגישויות של הדרום. כאשר ההמון הגיע ב-1835 אל משרד הדואר של צ'ארלסטון כדי להחרים דואר שכלל ספרות של התנועה לביטול העבדות, הוא תמך בצעדיהם ובמעשיהם. בהתבסס בעיקר על ניסיון אישי, כתב וילסון ב-1838 את "קוד הכבוד" (The Code of Honor), שתיאר את ההנחיות לעורכי הדו-קרב, וטען שאלו יובילו להצלת חיים במקום לעודד דו-קרב.
## חיים אישיים
ב-1809 נשא וילסון לאישה את שארלוט אלסטון, שנפטרה ב-1817. ב-1825 הוא נישא בשנית לרבקה וילר (לבית מלטבי-אידן).

ג'ון לייד וילסון נפטר בצ'ארלסטון ב-12 בפברואר 1849. הוא נטמן בכנסיית סנט פול שבעיר.

## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1396-1397.


## קישורים חיצוניים

* ג'ון לייד וילסון באתר אגודת המושלים הלאומית 
* ג'ון לייד וילסון באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הדרומית
קטגוריה:מושלי קרוליינה הדרומית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של קרוליינה הדרומית
קטגוריה:לוחמי דו-קרב
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1784
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1849
נהר טרקולס

**נהר טרקולס**, (בספרדית: **Río Grande de Tárcoles**) מכונה גם "נהר הגרנדה דה טרקולס"', הוא נהר בקוסטה ריקה. מקורו במורדות הדרומיים של רכס הרי הגעש המרכזיים בקוסטה ריקה . הנהר זורם לכיוון דרום-מערב ונשפך למפרץ ניקויה. אורכו של הנהר הוא 111 ק"מ; ואגן הניקוז שלו משתרע על שטח של 2,121 קמ"ר, ומנקז חלק גדול מהאזור מאזור המטרופולין רבתי של קוסטה ריקה , שבו מתגוררת כ-50% מאוכלסית קוסטה ריקה.

## בעלי חיים, עופות וציפורים בנהר
[שמאל|ממוזער|250x250 פיקסלים|[תנין אמריקאי|תנין אמריקאי בנהר]]
הנהר משמש כגבול הצפוני של הפארק הלאומי קאררה  והוא מהווה חלק מבית הגידול של התנין האמריקאי, בעוד ששפך הנהר על גדותיו הוא מקום המחיה של ברווזים רבים, עופות דורסים ועופות ימיים. בין האנפות הרבות השוכנות בו נמצאות, אנפת מקור-סירה, ואנפה נמרית חשופת-גרון; ציפורים אחרות שניתן לצפות בהן כוללות את שלדג גמדי אמריקאי  האנפה עבת ברך , וסבכי צהוב . המגוון הביולוגי כולל כ-300 מינים של ציפורים, קופי קפוצ'ין, דביבונים, מגוון גדול של דגים, צפרדעים וצבים. זוחלים, כמו התנין האמריקאי, קיימנים, בסיליסק מצוי ואיגואנות גדולות, נראים בדרך כלל בסביבת הנהר.

### תנינים בנהר
חלק גדול מפרסומו של הנהר נוסע מאוכלוסיית התנינים האמריקאים הגדולה בנהר. מקום זה הוא בעל צפיפות מאד גדולה של תנינים, הנובע מתנאי הגידול המאוד טובים לתנינים, המגוון הביולוגי הגדול בנהר, מאפשר אספקת מזון שוטפת לתנינים, היעדר כמעט מוחלט של אויבים טבעיים. בנוסף אין בעיות של עונתיות רבה בגלל האקלים הטרופי באזור הנהר.

על כביש 34 עובר גשר שנודע בשם "גשר התנינים" אליו מגיעים תיירים רבים, ההולכים לאורך הגשר וצופים בבטחה בתנינים הגדולים מתחת לגשר.

## בעיות זיהום בנהר
הנהר הוא אחד הנהרות המזוהמים ביותר בקוסטה ריקה, והוא נושא חלק ניכר מהשפכים מערי עמק מרכז קוסטה ריקה. שפכים ביתיים, מסחריים ושפכים מבתי חולים המופקים בעמק המרכזי זורמים לאגן נהר טרקולס ומשם לאוקיינוס השקט של קוסטה ריקה. מחקר שנערך בשנת 2009 על ידי אוניברסיטת קוסטה ריקה (UCR) ומעבדת המים הלאומית, סוכנות של המכון לאמות מים וביוב של קוסטה ריקה (AyA), אישר את הרמות הגבוהות של צואה המגיעה למפרץ ניקויה, עקב השפכים הנאספים על ידי נהרות מטרופוליניים. על פי המחקר, אלו המתגוררים ליד הנהר במחוז זה נוטים לחלות עקב זיהום מים ב-422% יותר מאשר אלו המתגוררים בעמק המרכזי. המחקר הגיע למסקנה כי 67% מהפסולת האורגנית של המדינה מגיעה לנהר טרקולס. כמו כן, נמצא כי מי שפכים הנפלטים בעמק המרכזי מגיעים למפרץ ניקויה תוך 24 שעות.
מקור נוסף לזיהום בנהר היא אשפת פלסטיק הנשטפת לנהר במיוחד בעת שיורד גשם רב. וכן חומרי הדברה הנשטפים לנהר מחוות הסמוכות לנהר, הם גם מזהמים את מי השתייה

הזיהום בנהר הושפע גם מדליפה בשנת 2000 של כ-400,000 ליטר סולר על ידי בית הזיקוק של קוסטה ריקה  כתוצאה מצינור פגום שעובר מתחת לאפיק הנהר ליד העיר לוס מנגו דה אתנאס, ככל הנראה, עקב הגשמים העזים באותו יום, אפיק הנהר נשא כמות גדולה של סלעים, וייתכן שאחד מהם קרע את הצינור. מה שהעמיק את הנזק האקולוגי לנהר ולסביבתו הקרובה.

## גלריית תמונות

## קישורים חיצוניים

* סרטונים על נהר טרקולס ביו טיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:קוסטה ריקה: גאוגרפיה
קטגוריה:אמריקה: נהרות
ינו שמידל

**ינו שמידל** (בהונגרית: ** Jenõ Schmiedl**) היה שחקן טניס שולחן יהודי-הונגרי, אלוף הונגריה ביחידים (1939), 4 פעמים אלוף הונגריה בזוגות גברים (1937, 1939–1941) ואלוף הונגריה בזוגות מעורבים (1939)

## ביוגרפיה
שמידל שיחק במכבי מועדון הסיף ואתלטיקה (VAC) בהמשך שיחק בקבוצת Újpesti TE.

### 1937
באליפות הונגריה שנערכה בשנת 1937 הוא זכה במדליית זהב בזוגות גברים ביחד עם היהודי קרוי בנקו.

### 1939
#### אלוף הונגריה ביחידים
לשיאו הגיע באליפות הונגריה שנערכה בשנת 1939 שבה הוא זכה ב-3 מדליות זהב, ביחידים, בזוגות גברים ביחד עם פרנץ שוש ובזוגת מעורבים ביחד עם היהודייה אנה שיפוש

### 1940
באליפות הונגריה שנערכה בשנת 1940 הוא זכה במדליית זהב בזוגות גברים ביחד עם פרנץ שוש.

### 1941
באליפות הונגריה שנערכה בשנת 1941 הוא זכה במדליית זהב בזוגות גברים ביחד עם יוז'ף פרקש.

## קישורים חיצוניים

* By Jakov Sobovitz, The History of Sport and Physical Education among the Jewish People in Hungary in the Last 120 Years 

קטגוריה:שחקני טניס שולחן יהודים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן הונגרים
דיוקן עצמי (ואן גוך, 1887)

**דיוקן עצמי**  (בהולנדית : **Zelfportret**)  הוא ציור שמן (מספר קטלוגי : F 345, JH 1249) שצויר על ידי וינסנט ואן גוך באביב 1887 במהלך שהותו בפריז. הציור נמצא באוסף מכון האמנות של שיקגו.

## רקע
בשנת 1886 עזב ואן גוך את הולנד ועבר לפריז, שם התגורר עם אחיו תאו ואן גוך, שהיה סוחר אמנות. בתקופה זו נחשף לאימפרסיוניזם והושפע מהאנרגיה של העיר. במהלך שהותו בפריז, שנמשכה כשנתיים, יצר לפחות עשרים וארבעה דיוקנאות עצמיים.

## השפעות וסגנון
משיכות המכחול הצפופות משקפות את תגובתו של ואן גוך לטכניקת הפואנטיליזם שפיתח ז'ורז' סרה בציורו "יום ראשון אחר הצהריים על גדות האי לה גראנד ז'אט". בעוד שסרה השתמש בשיטה זו על בסיס תפיסה מדעית ואובייקטיבית של צבע, ואן גוך הפך אותה לשפה ציורית רגשית. פני הציור מתמלאים נקודות וקווים קצרים בצבעים ירוקים, כחולים, אדומים וכתומים היוצרים תחושה של תנועה.

## פרשנות
בציור מודגש מבטו של האמן, ואן גוך עצמו כתב לאחיו תיאו כי הוא מעדיף לצייר את עיני בני האדם יותר מאשר קתדרלות, משום שלדבריו נפש אנושית מעניינת אותו יותר. דברים אלה משקפים את העניין שלו בביטוי רגשי ובחקר הדמות האנושית. 

תקופת עבודתו של ואן גוך כצייר הייתה קצרה יחסית. לאחר תקופתו בפריז עבר לעיר ארל שבדרום צרפת, שם שהה כחמישה עשר חודשים. כאשר נפטר בשנת 1890 עסק באמנות במשך כחמש שנים בלבד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות עצמיים
קטגוריה:וינסנט ואן גוך: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
ריצ'רד אירווין מנינג הראשון

**ריצ'רד אירווין מנינג הראשון** (באנגלית: **Richard Irvine Manning I**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מקרוליינה הדרומית, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, ובהמשך מפלגת האיחוד, שכיהן כחבר בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית בשנים 1822–1824, לאחר מכן ועד 1826 כמושל קרוליינה הדרומית ה-50, כחבר הסנאט של קרוליינה הדרומית בשנים 1830–1834, ולאחר מכן ועד מותו כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
## ראשית חייו
ריצ'רד אירווין מנינג הראשון נולד במחוז סאמטר שבקרוליינה הדרומית, כבנם של לורנס פ. מנינג ושל סוזאנה (לבית ריצ'רדסון) מנינג, משפחה ממעמד בעלי האחוזות, שראשון בניה באמריקה, צ'ארלס מנינג, הגיע למושבת וירג'יניה מאוקספורדשייר, אנגליה ב-1683 בגיל 22.

ב-1811 סיים מנינג את לימודיו בקולג' קרוליינה הדרומית (כיום אוניברסיטת קרוליינה הדרומית), שם הוא היה חבר באגודה הספרותית . הוא שירת כקפטן במיליציה של קרוליינה הדרומית במהלך מלחמת 1812. לאחר המלחמה הוא עסק בניהול חוות היקורי היל במחוז סאמטר. שם נולד ב-1816 בנו, ג'ון לורנס מנינג, לימים גם הוא מושל קרוליינה הדרומית. בנוסף אליו נולדו לו ארבעה בנים וארבע בנות מרעייתו, אליזבת פרייר ריצ'רדסון, אותה הוא נשא לאישה ב-1814.

## קריירה פוליטית
ב-1822 נבחר מנינג לבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית, וכיהן בו תקופת כהונה אחת של שנתיים. ב-1824 הוא נבחר כמושל קרוליינה הדרומית. במהלך השנתיים של תקופת כהונתו כמושל, הוא קידם את הרפורמה בחוקים שנגעו לשחורים, כאשר דחף לשים קץ להוצאה להורג בהעלאה על המוקד ולקיום עונש מוות רק לאחר משפטים בהם נשפטו הנידונים על ידי חבר מושבעים.

עם תום כהונתו כמושל ב-1826, נותר מנינג פעיל בפוליטיקה, והוא השתתף במפלגת האיחוד שהייתה אופוזיציה ל"מפלגת המבטלים" . באותה שנה הוא התמודד ללא הצלחה על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית, וב-1830 ניסה להתמודד שוב על משרת המושל, גם כן ללא הצלחה. אך באותה שנה הוא נבחר לסנאט של קרוליינה הדרומית. ב-1834 נבחר מנינג בבחירות מיוחדות למושב מחוז הקונגרס השמיני של קרוליינה הדרומית בבית הנבחרים של ארצות הברית כדי למלא את מקומו של ג'יימס בלייר  שנפטר בעת כהונתו. באוקטובר אותה שנה הוא נבחר לתקופת כהונה מלאה בזכות עצמו, אך לא הצליח למלא את ימי כהונתו, ונפטר בפילדלפיה ב-1 במאי 1836, יום הולדתו ה-47. נטמן בכנסיית טריניטי האפיסקופלית בקולומביה. לזכרו הוקמה גם מצבה בבית הקברות של הקונגרס.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1397-1398.


## קישורים חיצוניים

* ריצ'רד אירווין מנינג הראשון באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 
* ריצ'רד אירווין מנינג הראשון באתר The Political Graveyard 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הדרומית
קטגוריה:מושלי קרוליינה הדרומית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקרוליינה הדרומית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הג'קסונית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של קרוליינה הדרומית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרוליינה הדרומית
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת 1812
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1789
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1836
פרס המוזיקה הלטינית של בילבורד לאלבום הדיגיטלי הלטיני של השנה

**[[פרסי המוזיקה הלטינית של בילבורד]]** **לאלבום הדיגיטלי הלטיני של השנה** (באנגלית: **Latin Billboard Music Awards For Latin Digital Album of the Year**) הוא פרס בקטגוריית הדיגיטל של הטקס. ניתן על ידי קוראי מגזין בילבורד הלטיני המורכב מקהל מבוגרים הבוחרים את הזוכים בתחומים השונים, והזוכה בטקס מקבל פסלון זהב בצורת מיקרופון עם בלוק מזהב וחריטה מודגשת של שם הטקס.

הפרס לאלבום הדיגיטלי הלטיני של השנה חולק משנת 2010, ונפסק ב-2014.

## זוכים ומועמדים

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסי מוזיקה
קטגוריה:מוזיקה לטינו-אמריקאית
קטגוריה:פרסים אמריקאיים
קטגוריה:פרסי בילבורד
פיקוד האוויר של קפריסין

**פיקוד האוויר של קפריסין** (ביוונית: **Διοίκηση Αεροπορίας Κύπρου**; בטורקית: **Kıbrıs Hava Komutanlığı**), הידוע גם כ**חיל האוויר הקפריסאי**, הוא הזרוע האווירית של המשמר הלאומי של קפריסין. כוח זה מצויד במסוקי תקיפה ולוחמה נגד טנקים, מערכות טילי קרקע-אוויר ומערכות מכ"ם משולבות.

## היסטוריה
ההיסטוריה של התעופה הקפריסאית החלה ב-16 באוגוסט 1960, לאחר קבלת העצמאות מהממלכה המאוחדת, עם הקמת זרוע אווירית באי. הזרוע צוידה במספר קטן של מטוסים קלים ועסקה בעיקר במשימות חיפוש והצלה (SAR), פינוי רפואי, כיבוי שריפות, בקרת זיהום ימי ומשימות שיטור והגנה לאורך חופי המדינה.

עד שנת 1987, כלי הטיס של התעופה הקפריסאית פעלו תחת רישום אזרחי, שכן האופי הצבאי של החיל טרם התפתח במלואו. באותה שנה נרכשו 3 מסוקים קלים מסוג בל 206, 4 מסוקי תובלה מסוג ארוספסיאל גזל ו-2 מטוסי אימון מסוג פילאטוס PC-9.

החל מאותו רגע, החל חיל האוויר הקפריסאי לאמץ עבור כלי הטיס שלו צביעת הסוואה וסימני לאומיות הכוללים את דגל הלאום ואת הרונדל (סמל הלאום על הכנפיים) הקלאסי הדומה לזה של חיל האוויר היווני, בשל הקשר הצבאי והלאומי ההדוק בין המדינות.

ביולי 2022 הודיעה ממשלת קפריסין על רכישת שישה מסוקי יורוקופטר EC145 מחברת איירבוס (עם אופציה לשישה נוספים) למטרות סיור ותקיפה, במטרה להחליף את מסוקי ה-מי-24 המתיישנים. המסוקים הראשונים הגיעו במרץ 2025.

במרץ 2026 הועלו מערכות ההגנה האווירית של הפיקוד לכוננות בעקבות תקיפות איראניות על בסיסים באי, תוך שיתוף פעולה עם כוחות יווניים וסיוע לכוחות בריטיים במעקב אחר איומים אוויריים נגד האי.

## ארגון
חיל האוויר הקפריסאי מורכב משלושה טייסות ועוד מספר יחידות נוספות:
* **טייסת מסוקי תקיפה 450** (450 M.E/P)
* **טייסת חיפוש והצלה 460** (460 MED)
* **טייסת הכטב"מים 470**
* **טייסת כיבוי בחירום**

כלי הטיס של משטרת קפריסין פועלים תחת מבנה פיקודי נפרד בעתות שלום.

## בסיסי חיל האוויר
* **בסיס חיל האוויר אנדראס פפנדראו, פאפוס (פעיל)**: הבסיס המרכזי של החיל, הצמוד לנמל התעופה הבין-לאומי פאפוס. הבסיס כולל מסלולי המראה, דירי מטוסים ממוגנים ומתקני שליטה ובקרה משולבים.
* **בסיס חיל האוויר לקטמיה, ניקוסיה (מפקדה)**: בסיס המילואים של החיל, השוכן דרומית לבירה. משמש בעיקר כנקודת היערכות למסוקים הפועלים באזור ניקוסיה.
* **תחנות הטרואודוס (פעיל)**: בהרי הטרואודוס ממוקמים מספר מתקני מכ"ם והגנה אווירית. מיקומם המדויק וייעודם אינם מפורסמים רשמית.

## ציוד
### כלי טיס

### הגנה אווירית
* **[[ברק MX]] (ישראל)**: מערכת טילי קרקע-אוויר (ככל הנראה 2 סוללות).
* **[[אספיד]] (איטליה)**: 24 משגרים (6 סוללות). פועלות בשילוב מערכת "Skyguard".
* **[[מיסטרל (טיל)|מיסטרל]] (צרפת)**: כ-30 משגרים (מעל 300 טילים).
* **[[טור (מערכת טילי קרקע-אוויר)|TOR M-1]] (רוסיה)**: 6 מערכות. התקבלו מיוון בתמורה למערכות ה-S-300.
* **[[בוק (מערכת טילים)|Buk M1-2]] (רוסיה)**: 8 מערכות.
* **[[GDF-005]] (שווייץ)**: תותחי נ"מ 35 מ"מ (24 יחידות).

## תקריות אוויריות מול טורקיה
לאורך השנים אירעו מספר תקריות שבהן מכ"מים קפריסאים "נעלו" על מטוסים טורקיים שחדרו למרחב האווירי של קפריסין או חלפו בקרבת בסיסים רגישים, במיוחד באזור בסיס פאפוס בשנים 2000 ו-2002. תקריות אלו הובילו למחאות דיפלומטיות חריפות מצד טורקיה והנהגת צפון קפריסין.

## ראו גם
* המשמר הלאומי של קפריסין

## קישורים חיצוניים

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:קפריסין: צבא וביטחון
קפריסין
Ya Ya Ya

"**Ya Ya Ya**" הוא שיר מאת הזמר-יוצר הנורווגי יונאס לוב. היצירה חוברה על ידו בשיתוף עם סונדרה סקפטום, שגם הפיק אותו מוזיקלית. השיר ראה אור ב-26 בינואר 2026, ולאחר זכייתו ב"מלודי גרנד פרי 2026" נבחר לייצג את  בתחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 2026.

## תחרות הזמר של האירוויזיון
### מלודי גרנד פרי 2026
"מלודי גרנד פרי 2026" הייתה המהדורה השישים וארבע של התחרות "מלודי גרנד פרי", המשמשת את תאגיד השידור הנורווגי כקדם הרשמי לקביעת נציגותה של המדינה לתחרות הזמר של האירוויזיון. משדר הגמר התקיים ב-28 בפברואר 2026 באולם הוקונס האל שבעיר לילהאמר. מבנה התחרות הורכב משני שלבים עיקריים. השלב הראשון היה שלב מיון בשם "MGP-cupen" ("גביע MGP"), אשר התקיים בין 20 בינואר ל-26 בינואר 2026 במסגרת תוכנית הרדיו ניטימן בתחנת NRK P1. במסגרת שלב זה התמודדו שמונה שירים בשלושה סבבים של דו-קרב, ובכל סבב נבחר שיר אחד להמשיך לשלב הבא עד לקביעת הזוכה. השיר שניצח בשלב "MGP-cupen" העפיל לשלב הגמר של התחרות, שם הצטרף לשמונה שירים נוספים שהעפילו ישירות לגמר. הכרעת התוצאות במסגרת שלב "MGP-cupen" נקבעה באמצעות הצבעת הציבור בלבד, אשר נערכה בהצבעה מקוונת דרך האתר הרשמי של תאגיד השידור הנורווגי nrk.no.

ב-19 בינואר 2026, במסגרת מסיבת עיתונאים שנערכה באולפן 1 של תאגיד השידור הנורווגי NRK, הוכרז כי יונאס לוב נמנה עם משתתפי התחרות "מלודי גרנד פרי 2026" עם השיר "Ya Ya Ya". בתום שלבי התחרות הוכרז השיר כמנצח הגמר לאחר שקיבל את הניקוד המשוקלל הגבוה ביותר במסגרת ההצבעה. בעקבות זכייה זו נבחר "Ya Ya Ya" לייצג את  בתחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 2026 שתתקיים בעיר וינה שבאוסטריה.

### באירוויזיון
 נורווגיה שובצה להתחרות בחלקו השני של חצי הגמר השני, שיתקיים ב-14 במאי.

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2026
קטגוריה:סינגלים מ-2026
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2026
קטגוריה:שירי נורווגיה באירוויזיון
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר מיוזיק גרופ
מדליות במשחקים הפאראלימפיים מילאנו – קורטינה (2026)

ב**** זכו עד עכשיו .

## טבלת המדליות הכללית

## טבלאות לפי ענפי ספורט

### [[ביאתלון]] [[קובץ:Biathlon_pictogram.svg|40px|קישור=]]

### [[גלישת שלג]] [[קובץ:Snowboarding_pictogram.svg|40px|קישור=]]

### [[הוקי קרח]] [[קובץ:Ice_hockey_pictogram.svg|40px|קישור=]]

### [[סקי]]

### [[קרלינג]] ב[[כיסא גלגלים|כיסאות גלגלים]] [[קובץ:Wheelchair_curling_pictogram_(Paralympics).svg|40px|קישור=]]

## ראו גם
* מדליות במשחקים האולימפיים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

2026
סאווה (עיר)

**סאווה** (בפרסית: **ساوه**) היא עיר בפרובינציית מרכזי, איראן. היא ממוקמת במרחק של כ-100 ק"מ דרומית-מערבית לטהראן. במאה ה-7 לפנה"ס העיר הייתה מעוז של ממלכת מדי. בתקופת האימפריה הפרתית היא נקראה סאוואקינה, והייתה אחד ממרכזיה העיקריים של האימפריה.

מקור שמה של העיר סאווה בפרסית הוא המילה הפרסית סאווה – המתארת ביצה, או אדמת ביצות, והוא משקף את הגאוגרפיה ההיסטורית של האזור.

במהלך תור הזהב האסלאמי, סאווה פרחה כמרכז של פעילות אינטלקטואלית וכלכלית. העיר ידועה באתריה ההיסטוריים, כולל מסגד ג'אמה של סאווה, אחד המסגדים העתיקים ביותר באיראן, והאימאמזאדה אסחאק, אתר חשוב של עלייה לרגל.

## היסטוריה
במאה ה-11, העיר הייתה מקום מגורים של הדיילאמיטים והסלג'וקים. היא ניזוקה קשות בפלישה המונגולית במאה ה-13, אך שוקמה במהלך שליטתה של השושלת האילח'אנית. מאוחר יותר העיר גדלה בתקופת האימפריה הספווית. בקיץ 1725 העיר נכבשה על ידי האפגנים לאחר קרב עם תחמאספ מירזה. בסופו של דבר היא איבדה חלק ניכר מחשיבותה כאשר טהראן הפכה לבירה הרשמית של איראן, ובאמצע המאה ה-19, רבים מתושביה עברו לטהראן. לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2016, אוכלוסיית העיר מונה כ-220,762 נפשות ב-67,230 משקי בית. האקלים בסאווה הוא אקלים צחיח למחצה לפי סיווג קפן. הקיץ חם ויבש מאוד, בעוד החורפים קרירים עד קרים, עם מעט גשמים. בסאווה ישנו ייצור של חיטה וכותנה בהיקף גדול. כמו כן, היא ידועה ברימונים ובמלונים שלה.

## אגדות
על פי המסורת האיראנית, האמגושים שביקרו את ישו התינוק נסעו מסאווה, והם קבורים בין חורבותיה. מרקו פולו תיאר את קברי האמגושים בספרו "איל מיליון":

אגדה נוספת על סווה המוזכרת בטקסטים פרסיים היסטוריים היא אגם סווה, שלפי האגדה היה ממוקם ליד העיר. על פי האגדה, אגם זה התייבש בליל לידתו של מוחמד. חקירה שנערכה לאחרונה באזור זראנד, שבין טהראן לסאווה, חשפה מספר עדויות לקיומו של האגם במישור זראנד.

## אקלים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מרכזי: יישובים
קטגוריה:איראן: ערים
יאן פינקבה

**יאן פינקבה** (באנגלית: **Jan Pinkava**, נולד ב-21 ביוני 1963) הוא מפיק, תסריטאי, אנימטור ובמאי קולנוע צ'כי, בריטי ואמריקאי. הוא ידוע בעבודותיו בפיקסאר על הסרטים "המשחק של גרי" ו"רטטוי".

## ראשית חייו
פינקבה נולד ב-21 ביוני 1963 בפראג בצ'כוסלובקיה (כיום צ'כיה) שם גם גדל בתחילת ילדותו. הוא אחד מתוך ארבעה אחים במשפחתו. הוא והוריו היגרו לממלכה המאוחדת בשנת 1969, שם קיבל אזרחות בריטית. מ-1974 עד 1982 הוא למד בבית הספר גראמר קלוסטר. כבר בגיל צעיר נטה לאהוב אמנויות כמו מוזיקה, דרמה ופיסול.

בשנת 1975, משפחתו הביאה לו מצלמה במתנה, איתה השתעשע בצילום וסטופ מושן. ב-1980 זכה בפרס "הקולנוען הצעיר" בעיתון של BBC בזכות הסרט הקצר שיצר ושמו "Rainbow At The Competition". לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, למד באוניברסיטת "Aberystwyth" מדעי המחשב עד שהשיג דוקטורט.

## קריירה
לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה הוא פנה לקריירה באנימציה ממוחשבת תחילה בלונדון, עם החברה Digital Pictures, שהתמחתה בפרסומות טלוויזיה.

ב-1993 הוא הצטרף לפיקסאר ועבר לארצות הברית.

הסרט הקצר המונפש שלו מ-1997, "המשחק של ג'רי" (Geri's Game), זכה באוסקר לסרט קצר מונפש הטוב ביותר ביום הולדתה של אמו, מה שגרם לה להקדיש לו את הפרס מרחוק עם הודעה בצ'כית, וזכה במגוון פרסים נוספים.

הסרט הקצר "67 צלחות אלומיניום" נוצר במהלך פסטיבל האנימציה הבינלאומי אוטווה בשנת 1998 על ידי קבוצת מתנדבים בהנחייתו של פינקבה. הסרט הוא בהנפשה סטופ מושן, צולם ביום אחד ארוך ונערך ביום הבא.

בשנת 2000, הוא החל לפתח את הסרט "רטטוי", סיפור העוסק בעכבר הרוצה להיות שף, שהתבסס על סיפורו המקורי. סרט זה היה אמור להיות סרט הבכורה שלו כבמאי סרטים באורך מלא. בשנת 2005, הוחלף פינקבה בבראד בירד, במאי הסרט "משפחת סופר-על". בראיון בשנת 2006, לפינקבה לא היתה תגובה למקרה זה, ובמשך שנתיים נמנע מלתת תגובה על היווצרות הסרט. בזמן שהוחלף, פינקבה יצר את הקו העלילתי המרכזי של הסרט ויצר את הסגנון, הדמויות המרכזיות והסטים. לאחר שעזב את הפרויקט, פינקבה לקח על עצמו תפקידים אחרים ולאחר מכן עזב את החברה. בתוצר הסופי, פינקבה הופיע בקרדיטים על כמפתח רעיון הסיפור וכבמאי שותף. הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר, כולל מועמדות לפינקבה עצמו (יחד עם וברד בירד) בקטגוריית התסריט המקורי הטוב ביותר.

לאחר מכן עבד כמנהל פיתוח בלייקה על הסרט החדש שלו "Little White Lie", אך עזב את החברה ב-2011.

מ-2014 עד 2019, פינקאבה היה מנהל קריאטיבי בפרויקט Google Spotlight Stories, יחידה ניסיונית השייכת לקבוצת הטכנולוגיות והפרויקטים המתקדמים של גוגל, אשר יצרה סרטונים אינטראקטיביים immersive ב-360° עבור סרטים, מובייל ומציאות מדומה. העבודה השיתופית זכתה בפרסים רבים, כולל פרס ASIFA להתקדמות טכנית באמנויות האנימציה, פרס האמי הראשון על חידוש מצטיין בסיפור אינטראקטיבי ומועמדות לאוסקר.

מאז יוני 2023, פינקאבה הוא מנהל מכון האנימציה באקדמיית הקולנוע בוֹדן-וירטמברג, אחד המוסדות המובילים בעולם לאנימציה, אפקטים חזותיים ומדיה אינטראקטיבית, הממוקם בלודוויגסבורג, גרמניה. כמנהל המוסד, פינקבה מפקח על כל הפעילויות האמנותיות והמנהלתיות. כחלק מתפקידו, הוא יושב ראש הכנס FMX – Film & Media Exchange: הכנס הגדול ביותר באירופה למדיה דיגיטלית המוקדש לאנימציה, אפקטים חזותיים, מדיה אינטראקטיבית ומדיה סוחפת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עובדי גוגל
קטגוריה:אנימטורים בריטים
קטגוריה:אנשי פיקסאר
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1963
Tanzschein

"**Tanzschein**" (בעברית: "**רישיון ריקוד**") הוא שיר בביצוע הזמר האוסטרי קוסמו. היצירה חוברה על ידו בשיתוף עם אליאס שטייסקל ואלה שטרן, והופקה על ידי נונו פאנץ'. השיר עתיד לייצג את  באירוויזיון 2026.

## תחרות הזמר של האירוויזיון
### ''''
קוסמו נמנה עם שנים עשר האמנים שנבחרו להשתתף בהליך הבחירה הלאומי של אוסטריה לקראת תחרות האירוויזיון 2026, **. השיר "Tanzschein", אשר הוגש מטעמו לתחרות, יצא לאור ב-6 בפברואר 2026. מופע הקדם התקיים ב-20 בפברואר 2026 בעיר וינה. בתום שלב ההצבעה דורג השיר במקום הראשון, ובכך נקבע כי קוסמו ייצג את אוסטריה בתחרות האירוויזיון לשנת 2026.

### באירוויזיון
 מתוקף היותה המדינה המארחת, אוסטריה תעפיל לגמר באופן אוטומטי. עם זאת, היא שובצה להצביע בחצי הגמר השני.

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2026
קטגוריה:סינגלים מ-2026
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2026
קטגוריה:שירי אוסטריה באירוויזיון
קטגוריה:שירים בגרמנית
אלכסנדרה קפיטנסקו

**אלכסנדרה קפיטנסקו** (ברומנית: **Alexandra Căpitănescu**; נולדה ב-31 ביולי 2003) היא זמרת וכותבת שירים רומנייה. היא זכתה להכרה ציבורית רחבה לאחר ניצחונה בעונה האחת עשרה של תוכנית הכישרונות המוזיקלית *Vocea României*. בשנת 2026 נבחרה לייצג את  בתחרות הזמר של האירוויזיון עם השיר "Choke Me".

## ביוגרפיה
בשנת 2023 השתתפה קפיטנסקו בעונה האחת עשרה של תוכנית המציאות המוזיקלית *Vocea României*, הגרסה הרומנית של זיכיון The Voice. במהלך העונה התקדמה בשלבי התחרות עד לשלב הגמר, שבו הוכרזה כזוכת התוכנית.

ב-6 בפברואר 2026 הודיע תאגיד השידור הרומני כי קפיטנסקו נמנית עם האמנים שנבחרו להשתתף בתחרות *Selecția națională 2026*. תחרות זו משמשת כקדם שבאמצעותו נקבעת נציגותה של  לתחרות הזמר של האירוויזיון. קפיטנסקו העפילה משלב חצי הגמר אל שלב הגמר של התחרות. ב-4 במרץ 2026 הוכרזה כזוכה בתחרות לאחר שקיבלה את הניקוד הגבוה ביותר במסגרת ההצבעה המשולבת. בעקבות זכייה זו נבחרה לייצג את  בתחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 2026.

## דיסקוגרפיה
### מיני-אלבומים
* 2024: **

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות רומניות
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2026
קטגוריה:נציגי רומניה באירוויזיון
קטגוריה:ילידות 2003
דניאל פצ'י

**דני פצ'י** (בהונגרית: **Daniel Pecsi**; 1895 – ?) היה שחקן טניס שולחן יהודי-הונגרי, אלוף העולם הראשון בזוגות (לונדון 1926), בעל 4 מדליות מאליפויות העולם, מהן 3 זהב, ו-1 כסף.

## ביוגרפיה
מכלוביץ' נולד בטורקווה. הוא שיחק במועדון MTK.

באליפות הונגריה שנערכה בשנת 1912 זכה במדליית זהב בטורניר ביחידים.

באליפות העולם הראשונה שנערכה בלונדון, אנגליה בתחילת דצמבר אותה שנה הוא זכה ב-2 מדליות זהב, בטורניר לזוגות ביחד עם רולנד יעקובי לאחר ניצחון במשחק הגמר על זולטאן מכלוביץ' ובלה וון קרלינג מהוגנריה ב-4 מערכות 3–1 במערכות (21–15, 21–11, 19–21, 21–11) ובטורניר הקבוצתי ביחד עם רולנד יעקובי, בלה וון קרלינג וזולטאן מכלוביץ' לפני אוסטריה שזכתה בכסף ואנגליה והודו שזכו בארד. נוסף לכך בטורניר זוגות מעורבים ביחד עם ספרינג מאנגליה הם הגיעו לשלב רבע הגמר שוב הפסידו לאדוארד פרוידנהיים וגרטרוד וילדם מאוסטריה.

באליפות העולם השנייה שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בסוף ינואר 1928 הוא זכה ב-2 מדליות, 1 זהב ו-1 כסף. מדליית זהב, בטורניר הקבוצתי ביחד עם שנדור גלנץ, לאסלו בלאק, רולנד יעקובי וזולטאן מכלוביץ' לפני אוסטריה ובריטניה. מדליית כסף בטורניר בטורניר בזוגות מעורבים ביחד עם אריקה מצגר מגרמניה לאחר הפסד ב-3 מערכות, לזולטאן מכלוביץ' ומריה מדניאנסקי מהונגריה 1–2 (21–19, 20–22, 16–21). נוסף לכך, הוא הגיע בטורני זוגות לשלב רבע הגמר שביחד עם הרברט האנש מגמרניה הם הפסידו לשנדור גלנץ ללאסלו בלאק ב-4 מערכות.

## קישורים חיצוניים
* By Jakov Sobovitz, The History of Sport and Physical Education among the Jewish People in Hungary in the Last 120 Years 
* Wiesław Pięta, Aleksandra Pięta, Czech and Polish Table Tennis Players of Jewish Origin in International Competition (1926-1957), PHYSICAL CULTURE AND SPORT. STUDIES AND RESEARCH 

קטגוריה:יהודים הונגרים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן יהודים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן הונגרים
קטגוריה:אלופי עולם יהודים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1895
קטגוריה:הונגרים שנפטרו במאה ה-20
טיטוב

קטגוריה:שמות משפחה רוסיים
קטגוריה:שמות משפחה פטרונימיים