open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מהמטבח באהבה

**מהמטבח באהבה** הוא ספר בישול של רות סירקיס. זהו ספר הבישול הנמכר ביותר בישראל, ונחשב לפורץ הדרך בז'אנר ספרות הבישול העברית. הספר יצא ביותר מ-70 מהדורות ומכר כמיליון עותקים.

הספר נכתב לאחר שסירקיס חזרה משהות של ארבע שנים בלוס אנג'לס, שם כיהן רפי, בעלה, כקונסול. סירקיס, שמשנת 1966 כתבה טור מתכונים במגזין הנשים "את", כתבה אז טור שבועי בעיתון יהודי אשר עסק במתכונים לאוכל יהודי כשר ולפני כן הוציאה שני ספרים באנגלית. בשנת 1972, כשחזרה לישראל, פנו אליה מהוצאת זמורה ביתן מודן בבקשה לתרגם את ספרה "טעמה של מסורת" מאנגלית, והיא ביקשה לכתוב ספר חדש המותאם לישראל.

הספר יצא לאור במרץ 1975 בהוצאת זמורה ביתן מודן, בשם "מהמטבח באהבה: יסודות הבישול וסודות האירוח", ובמהירות זכה להצלחה גדולה מאוד. הספר מושפע מהמטבח האמריקאי, שם שהתה סירקיס בעת שכתבה אותו. היה זה ספר הבישול המשמעותי הראשון שיצא בישראל בפורמט של אלבום, והוא כלל איורים, תמונות צבעוניות ומתכונים ברורים ומדויקים להכנת המנות. הספר כוון לנשים עובדות ונכתב בלשון נקבה. רבים ממתכוניו אומצו והפכו לחלק בלתי נפרד מהמטבח הישראלי.

עד שנת 1982 יצא הספר בהוצאת זמורה, ביתן, מודן במעל 200,000 עותקים. לאחר מכן הוציאה סירקיס את הספר בהוצאה משלה.

## בתרבות
* באחד מפרקי חנוכה בתוכנית "מה פתאום?!" לומד קישקשתא להכין סופגניות בעזרת הספר.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי עיון בעברית: בישול
קטגוריה:ספרי 1975
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:רות סירקיס
מרכך שיער

**מרכך שיער**, הקרוי גם **מעצב שיער**, **קונדישנר** או **קרויטר** (באנגלית: **Hair conditioner**) הוא מוצר טיפוח לשיער הראש, המשפר את המרקם של השיער. ישנם מרככי שיער המבוססים על שמן, ואחרים על סיליקון. בשני המקרים הם יוצרים על השיער שכבה דקה המעניקה לשיער ברק ורכות.

## היסטוריה
במשך מאות שנים, שימשו שמנים טבעיים לטיפוח השיער האנושי. חלק ממוצרים טבעיים אלה משמשים עד היום, כולל שמנים אתריים כגון שמן עץ התה, ושמנים צמחיים כגון שמן חוחובה, ועוד.

מרכך שיער פופולרי אצל גברים בסוף התקופה הוויקטוריאנית היה שמן מקאסאר, המורכב משמן קוקוס או משמן תמרים. מוצר זה היה כה שמנוני, עד שלעיתים היה צורך להניח מטלית על הספות למשך זמן מה, על מנת להגן על הריפוד מפני מגע עימו. בשנת 1900 שווק בפריז לראשונה הברילנטין, ג'ל לעיצוב שיער לגברים, על בסיס צמחי. היה זה נוזל שמנוני, שלפי הפרסומות היה "מבריק את השיער ומחזיק אותו במצב אחיד, כל שערה במקומה, גם לאחר ערב שלם של ריקודי טוויסט סוערים".
בהמשך, הוספו חומרים מייבשים ואליפאטיים אחרים, שאפשרו למרכך להיות פחות שמנוני, לחדור לזקיק השערה ולהיצמד אליה למשך זמן ארוך.

## פעולת המרכך
החלק החיצוני של השערה עשוי שכבת קשקשים (אין להתבלבל עם הקשקשת), העוטפים אותה מבחוץ ורוכנים זה על גבי זה בשכבות. הם מכסים ומגוננים על השכבה הפנימית שבה נמצאים הפיגמנטים, המקנים לה את צבעה. בין קשקשים אלה מצטבר גם לכלוך.

גורמים חיצוניים שונים, כדוגמת השמש, מלח, והמים הקשים, וכן גם חומרי ניקוי כדוגמת השמפו, עלולים לפגוע בשערה ולהותיר את שכבות הקשקשים פתוחות באופן חלקי. כתוצאה מכך, מתייבש השיער, מאבד מהברק שלו, מתפצל, נשבר ונעשה קשה לסירוק. נזק גדול יותר נגרם לשיער צבוע, מסולסל או עם גוונים, שהפעולות הכימיות שנעשו בו מחלישות אותו ומפחיתות את עמידותו.

הצורך במרכך גובר עקב השימוש בשמפו. לשמפו תפקיד חיוני בהמסת הלכלוך השמנוני והסרתו מהשיער ומהקרקפת. השמפו פותח את הקשקשים העוטפים את השערה כדי לנקות מתחתם וביניהם, אך מלבד הסרת הלכלוך שהצטבר, עלול השמפו לפגוע גם בשכבת השומן המגנה על הקרקפת ועוטפת את השערה, ובקשקשים עצמם, ולהשאירם פתוחים. כאשר מדובר בשיער צעיר ובריא, הוא משקם את עצמו במהירות, מאזן את רקמת השומן החיונית, ועם התייבשותו, הקשקשים נסגרים וחוזרים לעטוף את השערה. אולם ככל ששיערו של האדם מתבגר, וככל שהשיער עבר יותר עיבוד כימי, כך פוחתת יכולתו לשקם את עצמו. בשיער פגוע וצבוע סגירת תאי הקשקשים שבשערה אינה מתרחשת בעצמה ובאופן מלא לאחר החפיפה. ללא סגירה זו, פני השערה יהיו מחוספסים וקשים לסירוק, החזרת קרני האור לא תהיה אחידה, והשיער ייראה עמום וחסר ברק. מעבר לכך, גם הצבע ידהה בקלות. תפקידו הכימי של המרכך הוא לסגור את שכבות הקשקשים המגינים על השערה, ולשמר ולשחזר את רקמת השומן העוטפת אותה.

לצורך פעולה זו מכיל המרכך המודרני מרכיבים כימיים שונים, שתפקידם לחדור אל השערה בתהליך של פלמור, בשילוב עם שמנים אתרים מטפחים.

## ראו גם
*פוליקווטרניום

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוצרי טיפוח שיער
חלבון נוגד קיפאון

שמאל|ממוזער|250px|תרשים של המבנה המולקולרי של חלבון נוגד קיפאון של חרק
**חלבונים נוגדי קיפאון** (Antifreeze protein; AFP) הם סוג של פוליפפטידים המיוצרים על ידי חיידקים, פטריות, צמחים ובעלי חוליות מסוימים המאפשרים לאורגניזמים המייצרים אותם לשרוד בטמפרטורה מתחת לאפס. חלבונים אלו נקשרים לגבישי קרח קטנים ומעכבים את הגדילה והגיבוש מחדש של הקרח שאחרת עלול היה להיות קטלני. ישנן גם ראיות גוברות לכך שחלבונים אלו מתקשרים עם ממברנות של תאי יונקים ומגנים מפני נזקי קור.

## מנגנון פעולה
בשונה מאתילן גליקול הנמצא בשימוש נרחב למניעת קיפאון ברכבים, חלבונים נוגדי קיפאון לא מורידים את טמפרטורת הקיפאון ביחס לריכוז, אלא פועלים באופן לא . הודות לכך חלבונים נוגדי קיפאון מסוגלים לפעול בריכוזים נמוכים פי 300–500 מאשר מומסים אחרים. תכונה זו גם מקטינה את ההשפעה שלהם על הלחץ האוסמוטי. תכונות ייחודיות אלו נזקפות להם בזכות יכולתם להיקשר למשטחים ספציפיים של גבישי קרח.

חלבונים נוגדי קיפאון יוצרים הבדלים בנקודת ההיתוך ובנקודת הקיפאון הידועים כ"היסטרזיס תרמי" (Thermal hysteresis). החיבור של חלבונים אלו בממשק בין קרח מוצק ומים נוזליים מעכב את הגדילה של גביש הקרח העדיפה מבחינה תרמודינמית.

במעבדה ניתן למדוד את ההיסטרזיס התרמי באמצעות אוסמומטר. לאורגניזמים שונים יש ערכים שונים של היסטרזיס תרמי. הרמה הגבוהה ביותר של היסטרזיס תרמי מופיעה בחלבונים נוגדי קיפאון של דגים והיא מגיעה ל -1.5°C. עם זאת, חלבונים נוגדי קיפאון של חרקים הם פי 10 עד 30 פעילים יותר מכל חלבון נוגד קיפאון מוכר של דג. הסבר לכך עשוי להיות הטמפרטורות שעמן חרקים נאלצים להתמודד על פני הקרקע, שעשויות להיות נמוכות מטמפרטורות של –1°C או –2°C שבהן נתקלים דגים במים קפואים. במהלך חודשי החורף הקרים מסוגל העש *Choristoneura* להתמודד עם טמפרטורות של –30°C ולהימנע מקיפאון, על אף שהחיפושית *Upis ceramboides* החיה באלסקה מסוגלת לשרוד אף בטמפרטורה של –60°C באמצעות שימוש במולקולה נוגדת קיפאון שאינה מורכבת מחלבונים.

קצב ההתקררות עשוי להשפיע על ערכי ההיסטרזיס התרמי של חלבונים נוגדי קיפאון, ואם הטמפרטורה צונחת במהירות האורגניזמים המייצרים חלבונים אלו עשויים שלא להסתגל לסביבה הקפואה.

## אבולוציה
המגוון והתפוצה של חלבונים נוגדי קיפאון מרמזים על כך שהסוגים השונים של חלבונים אלו התפתחו לאחרונה בתגובה לתקופת התקרחות שהתרחשה לפני כ1–2 מיליון שנה בחצי הכדור הצפוני ולפני כ-10–30 מיליון שנה באנטארקטיקה. ההתפתחות העצמאית של אדפציות שונות היא אבולוציה מתכנסת.

## שימושים מסחריים
חלבונים נוגדי קיפאון עשויים לשמש למגוון רב של שימושים מסחריים. תחומים מסוימים עשויים להפיק תועלת מהגנה על רקמות מנזקי קיפאון. בין היתר נבחנים השימושים הבאים:
*הגדלת הסיבולת לקפיאה של צמחי יבול והארכת תקופת הקציר באקלימים קרים
*הגדלת תוצרת של חוות דגים באקלימים קרים
*הארכת חיי המדף של מזונות מוקפאים
*שימוש בקריותרפיה
*ברפואה, שיפור השימור של רקמות להשתלה
*טיפול בהיפותרמיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים




קטגוריה:חלבונים
קטגוריה:פיזיולוגיה
השריר פושט האגודל הארוך

**השריר פושט האגודל הארוך** (TA: Musculus extensor pollicis longus) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה. בעת כיווצו מיישר השריר את הפרק המרוחק של האגודל ומסייע ליישור יתר פרקי האגודל. כאשר האגודל מיושר, פושט האגודל הארוך גם מקרב אותו ליתר האצבעות. גיד השריר מתווה את גבולה האחורי של תיבת ההרחה האנטומית.

## תיאור
השריר פושט האגודל הארוך מתחיל את דרכו מהשליש האמצעי של הפן האחורי של הגומד והקרום הבין גרמי (שבין הגומד לעצם החישור). גיד השריר נכנס לכף היד ונאחז בבסיס הגליל המרוחק של האגודל.

## עצבוב
השריר פושט האגודל הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.

## תמונות נוספות

קובץ:Gray424 heb.png|מבט אחורי על כף יד שמאל
קובץ:Gray416 heb.png|מבט צידי על כף יד שמאל


## קישורים חיצוניים

אגודל ארוך, פושט
קטגוריה:אגודלים
הליוס (לוויין)

**הליוס** הוא שמם של לוויינים צרפתיים צבאיים לחישה מרחוק, המאפשרים כיסוי נרחב של כדור הארץ. לווייני הדור הראשון הפסיקו את פעילותם לאחר כ-5 שנים בעבודה. כיום כוללת מערכת לווייני הליוס שני לוויינים הפועלים בתיאום. בנוסף למשרד ההגנה של צרפת, שותפות למיזם הלוויינים יוון, איטליה, ספרד ובלגיה.

לוויינים פותחו על בסיס לוויני ספוט שהיו לווייני צילום אזרחיים.

הלוויינים הוחלפו בלווייני CSO ששוגרו לראשונה בשנת 2018.

## סדרת לווייני הליוס
בסדרת לווייני הליוס כלולים הלוויינים הבאים:
*הליוס 1A, שוגר ב-7 ביולי 1995 על גבי המשגר אריאן 4 (סיים פעולתו)
*הליוס IB, שוגר ב-3 בדצמבר 1999, על גבי המשגר אריאן 4 (סיים פעולתו)
*הליוס IIA, שוגר ב-18 בדצמבר 2004 באמצעות המשגר אריאן 5
*הליוס IIB, שוגר ב-18 בדצמבר 2009 באמצעות אריאן 5

## ביצועים
לווייני הדור הראשון מצוידים בציוד עם רגישות של 100 ס"מ. לווייני הדור השני מצוידים בציוד עם רגישות של 35 ס"מ.

## קישורים חיצוניים
*אתר לווייני הליוס באתר סוכנות החלל של צרפת
* נתוני שיגורים

קטגוריה:לוויינים אירופאיים
השריר פושט האגודל הקצר

**השריר פושט האגודל הקצר** (TA: Musculus extensor pollicis brevis) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה. השריר פועל ליישור (פשיטה) של הפרק המקורב של האגודל במפרק בין הגליל המקורב של האגודל לעצם המסרק הראשונה. גיד השריר יחד עם גיד השריר מצדיד האגודל הארוך מתווה את הגובל הקדמי של תיבת ההרחה האנטומית.

## תיאור
תחילתו של השריר פושט האגודל הקצר מיד בהמשך לתחל של השריר מצדיד האגודל הארוך, בפן האחורי של עצם החישור והקרום הבין-גרמי (שמחבר בין החישור לגומד. גיד השריר נכנס לכף היד ונאחז בבסיס הגליל המקורב של האגודל.

## עצבוב
השריר פושט האגודל הקצר מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.

## תמונות נוספות

קובץ:Gray424 heb.png|מבט אחורי על כף יד שמאל
קובץ:Gray416 heb.png|מבט צידי על כף יד שמאל


## קישורים חיצוניים

אגודל קצר, פושט
קטגוריה:אגודלים
בנק זרובבל

**בנק זרובבל** היה בנק ישראלי ששירת את האגודות השיתופיות בעיקר מ"המגזר האזרחי".

בנק זרובבל נוסד ב-1932 והחל את פעילותו ב-1933. הבנק נוסד על ידי 37 באי כח של אגודות שיתופיות בעזרת זרוען "מרכז ברית פיקוח של אגודות האשראי בישראל". הוא שימש כבנק אגודות האשראי בארץ ישראל ויועד למתן אשראים רק לאגודות האשראי השונות שפעלו באותו זמן. רצונן של האגודות לחיות מיגיע כפיהן פעל כזרז להקמת בנק ובכך "נחסכה" מהאגודות בקשת עזרה מבחוץ. המקור הראשי לגיוס הכספים היה הנפקת איגרות חוב. כמו כן השקיעו האגודות השיתופיות בבנק, על אף שהונן עצמן לא היה גדול. הבנק נתן אשראי בשלושה תחומים:
* הון חוזר שבו משתמשות האגודות לתת הלוואות לחבריהן.
* הלוואות למטרות מיוחדות כגון חקלאות, מסחר, תעשייה, תחבורה, שיכון, מלאכה, משקי עזר ועוד.
* אשראי להבטחת רזרבה של האגודות במקרה של הוצאת פיקדונות רבים.
הבנק הצליח תוך מספר שנים לאגד עשרות אגודות ועשרות אלפי חברים. ב-1939 הפך לחברת מניות בדומה לבנקים אחרים.

מנהלו הראשון היה הרב ישעיהו שפירא, ממנהיגי תנועת העבודה של הציונות הדתית.

ב-1959 התמזג לתוכו "בנק לקרדיט גומלין" שהוקם ב-1926 וגם הוא היה מסונף ל"ברית פיקוח".

בשנת 1962 הוקמה שותפות בין הבנק ובין אוצר האכרים למשכנתאות, ולבנק זרובבל הועברו פעולות של האוצר שלא נגעו למשכנתאות. בשנת 1966 נפתחו לבנק שלושה סניפים חדשים והיו לו סך הכל 13 סניפים.

בעקבות הפסדים גדולים של בנק זרובבל, פנה בנק ישראל בשנת 1968 אל הנהלת "בנק הלוואה וחיסכון לישראל (לשעבר יפו תל אביב)" בבקשה שימזגו לתוך בנק הלוואה וחסכון לישראל את בנק זרובבל, תוך שבנק ישראל מתחייב לכסות את הפסדי בנק זרובבל שיתגלו במהלך שלוש השנים הבאות הבנקים מוזגו באופן רשמי ביולי 1969. באותה עת היו לבנק זרובבל 17 סניפים.

בפברואר 1970 התאחד הבנק המשותף עם הבנק לחרושת ולמסחר ובעקבות סכסוך משפטי ויתר על השם וחזר לשם זרובבל. הבנק נרכש ב-1971 על ידי בנק הפועלים.

## קישורים חיצוניים
* בנק זרובבל מתוך האוסף של צבי ויהודה ברלב - משרד ברלב ושות', רואי חשבון

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר המנדט הבריטי
זרובבל
זרובבל
קטגוריה:חברות ביישוב
קטגוריה:בנק הפועלים
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1971
צבי בן-פורת

**צבי בן פורת** (1930 - 9 בפברואר 2010) היה מלחין, מעבד ומנצח מקהלות ישראלי.

## ביוגרפיה
צבי בן פורת (פירר) נולד בבודפשט, הונגריה. ניצל מן השואה, שבה נספה אביו, איש אופרה בבודפשט, ועלה לארץ ישראל באוניית מעפילים בשנת 1947. אחרי תקופה שעשה בקפריסין, לשם גורש בצו הבריטים, הגיע לישראל ולמד מוזיקה בקונסרבטוריון בירושלים אצל המלחין יוסף טל. בין חבריו ללימודים היה המנצח אליהו ענבל.

במשך שנותיו בישראל עבד בהוראת זמרה בבית ספר ובתיאטרון "במתנו" לנוער ובעיקר באולפני קול ישראל ובאולפן ההקלטות בימק"א. בן פורת ניצח על מקהלות הילדים והנוער של קול ישראל. תלמידיו מאותם ימים, גדעון ברוידא והזמרות ירדנה שלומי-איתן, רוחמה רז ואביבה אבידן, מתארים אותו כ"אישיות חינוכית מהמעלה הראשונה" ומציינים את מסירותו לעבודה ולזמרים הצעירים.

ב-1966 כתב בן פורת את המוזיקה לסרטם של אבשלום כ"ץ ורם לוי "אני אחמד".

במאי 1971 השתתף עם גיל אלדמע ועזרא גבאי ביצירות "3 שירים ללא מילים", (פסטרולה - צבי בן פורת), (שיר ללא מילים - עזרא גבאי) ו (מחול הניצחון - גיל אלדמע) .

בן פורת כתב את המוזיקה לסדרת הטלוויזיה "סמי וסוסו", לתסכית "בלופר וחצי" מאת יוסי גודארד ולמחזמר "עוד לא נותקה השלשלת" של רעיה בלטמן ואת פתיח הפינה היומית 'פסוקו של יום'.

צבי בן פורת נפטר בדירתו בירושלים אחרי שנים של הסתגרות, לאחר שפרש מעבודה ויצירה.

## מיצירותיו
* אלגיה לכינור
* אימפרומפטו לפסנתר
* "גזוזטראות", זיכרון מבודפשט המופצצת במלחמת העולם השנייה
* נעימת "פסוקו של יום"
* שירי ילדים - רשימה חלקית:
:"נילס הולגרסן"
:"קרן אור"
:"אין כירושלים"
:"אופק אדמוני"
:"נדנדה"

## קישורים חיצוניים

* 
* שירים של צבי בן פורת, באתר זמרשת

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מנצחי מקהלות ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי הונגריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
שעת הזאבים (סרט, 2003)

**שעת הזאבים** (בצרפתית: **Le Temps du Loup**) הוא סרט קולנוע דובר צרפתית מ-2003 שכתב וביים מיכאל הנקה. הסרט עוסק בנסיונותיה של משפחה לשרוד בעולם בו אירע אסון כלשהו שטבעו אינו ברור מן הסרט. מהסרט לא ברור גם מהם התקופה והמקום בהם מתנהלת העלילה, אם כי הוא כולל רמיזות על כך שמדובר במדינה אירופית. שמו של הסרט לקוח מתוך פואמה נורדית בשם "חזון הנביאה" המתארת את התקופה שלפני הראגנארוק – סוף העולם במיתולוגיה הנורדית.

## הפקה
הנקה כתב את "שעת הזאבים" עוד לפני שכתב את סרטו מ-1992, "הווידאו של בני", אך מגבלות מימון אילצו אותו לדחות את יצירתו של הסרט. הוא ניסה ליצור את הסרט שוב לאחר יציאתו של "משחקי שעשוע", סרטו הראשון שזכה להצלחה בינלאומית נרחבת, אך נתקל שוב בקשיי מימון ויצירתו של הסרט בוטלה ברגע האחרון. את סרטו הבא, "לחיות על הקצה", יצר הנקה בצרפת בעקבות הצעתה של השחקנית ז'ולייט בינוש שהביעה את רצונה לשחק בסרט שלו. "שעת הזאבים" הופק לבסוף לאחר יציאתו של הסרט "המורה לפסנתר", שגם בו שיחקה איזבל הופר בתפקיד ראשי.

הסרט צולם בבורגנלנד, באוסטריה תחתית ובווינה. הוא לא הוקרן באופן מסחרי בישראל.

## תוכן ותגובות
הסרט מתחיל בבריחתם של בני המשפחה מן העיר אל בית הנופש שלהם, הממוקם באזור כפרי, שם הם מגלים שמשפחה זרה כבר עושה שימוש בבית כמקום מקלט מן האסון. הפרטים היחידים על טבעו של האסון המוצגים בסרט הם גופות שרופות של בהמות ועובדת חסרונם של מי שתייה בלתי-מזוהמים. בדומה לסרטו של הנקה "משחקי שעשוע" שעסק בהשפעתם השלילית לכאורה של מותחנים הוליוודיים, "שעת הזאבים" מהווה מעין פרודיה על סרטים הוליוודיים פוסט-אפוקליפטיים. לדבריו של הנקה הסכנה בז'אנר סרטי האסונות של הוליווד היא הנטייה להגזמה – דבר שהופך את האסון, בעיני הצופים, ל"משהו שניתן ליהנות ממנו מכיוון שהוא כל כך בלתי מציאותי". הסרט גם חוקר את נושא "הכשל בתקשורת" בין בני אדם בתקופה המודרנית, על ידי הצגתם של בני אדם ה"מושלכים" אל עולם כאוטי שהם אינם מסוגלים לעכל את משמעותו או אפילו להבינו.

הסרט מתואר לעיתים כסרט מדע בדיוני או סרט דיסטופי, אך מן הסרט עצמו לא ברור אם עלילתו מבוססת על אירועים היסטוריים או לא, ואם היא מתנהלת בעבר, בהווה או בעתיד. אחד המוטיבים המרכזיים בסרט הוא מוטיב החושך, כאשר חלקים גדולים מן הסרט מתמקדים בשוטטותם של בני המשפחה באפלה כמעט מוחלטת.

"שעת הזאבים" הוקרן במסגרת פסטיבל קאן מחוץ לתחרות הרשמית. הוא היה פסול לזכייה בפרס כלשהו בפסטיבל קאן מכיוון שאחד משחקני הסרט, הבמאי הצרפתי פטריס שרו, נכלל בחבר השופטים של אותה השנה. הסרט זכה בפרס המבקרים ובפרס התסריט הטוב ביותר וכן הועמד לפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל סיטג'ס (קטלוניה).

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי מיכאל הנקה
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטים אוסטריים
קטגוריה:סרטים גרמניים
קטגוריה:סרטים דיסטופיים
פרס מצלמת הזהב

**פרס מצלמת הזהב** (בצרפתית: **Caméra d'Or**) הוא פרס המוענק במסגרת פסטיבל הקולנוע בקאן לסרט הביכורים הטוב ביותר (באורך מלא) שהשתתף בפסטיבל. הפרס הוענק לראשונה ב-1978. בנוסף מוענק לעיתים פרס מיוחד לסרטי ביכורים בשם "פרס מצלמת הזהב - ציון לשבח".

בפרס מצלמת הזהב זכו שני סרטים ישראליים "אור" (2004) ו"מדוזות" (2007). בשנת 2009 זכה הסרט בבימוי סכנדר קובטי וירון שני, "עג'מי" בציון לשבח.
## כללי הפרס
הפרס ניתן לסרט הראשון שיצר במאי להקרנה מסחרית באורך של 60 דקות ומעלה, ללא התחשבות בסוגה (סרט עלילתי, סרט תיעודי או סרט אנימציה). במאים שעשו בעבר רק סרטי סטודנטים או סרטי טלוויזיה עדיין יכולים להתחרות בקטגוריה זו. המטרה המוצהרת היא לחשוף סרט "שתכונותיו מדגישות את הצורך לעודד את הבמאי לבצע סרט שני".
## רשימת הזוכים
השם שבסוגריים הוא שמו של במאי הסרט.
* 1978: **!Alambrista** (רוברט מ. יאנג)
* 1979: **Northern Lights** (ג'ון הנסון)
* 1980: **Histoire d'Adrien** (ז'אן-פייר דניס)
*1981: **Desperado City** (ואדים גלובנה)
*1982: **Mourir à 30 ans** (רומן ז'ופיל)
*1983: **Adj király katonát** (פאל ארדוש)
*1984: **[[זרים (סרט)|זרים]]** (ג'ים ג'ארמוש)
* 1985: **אוריאנה** (פינה טורס)
*1986: **Noir et Blanc** (קלר דוורס)
*1987: **סבי האנגלי** (ננה ג'ורג'דזה)
*1988: **[[סלאם בומביי!]]** (מירה נאיר)
*1989: **המאה ה-20 שלי** (אילדיקו אניידי)
* 1990: **Freeze Die Come to Life** (ויטלי קנבסקי)
* 1991: **טוטו הגיבור** (יאקו ואן דורמייל)
* 1992: **מאק - האיש והחלום** (ג'ון טורטורו)
* 1993: **ניחוח הפאפיה הירוקה** (טראן אהן הונג)
* 1994: **Petits arrangements avec les morts** (פסקל פראן)
* 1995: **הבלון הלבן** (ג'עפר פנאהי)
* 1996: **Love Serenade** (שירלי בארט)
* 1997: **Moe no Suzaku** (נעמי קאוואסה)
* 1998: **סלאם** (מארק לוין)
* 1999: **Throne of Death** (מוראלי נאיר)
* 2000: **שעתם של הסוסים השיכורים** (באהמן גובאדי)
* 2001: **Atanarjuat** (זכריאס קונוק)
* 2002: **Bord de mer** (ז'ולי לופז-קורבאל)
* 2003: **שחזור** (כריסטופר בו)
* 2004: **[[אור (סרט)|אור]]** (קרן ידעיה)
* 2005: **אני, אתה וכל השאר** (מירנדה ג'ולי), **The Forsaken Land** (וימוקטי ג'יאסונדארה)
* 2006: **12:08 מזרחה לבוקרשט** (קורנליו פורומבויו)
* 2007: **[[מדוזות (סרט)|מדוזות]]** (אתגר קרת ושירה גפן)
* 2008: **רעב** (סטיב מקווין)
* 2009: **שמשון ודלילה** (וורוויק ת'ורנטון)
* 2010 : **Ano Bisiesto** (מייקל רואו)
* 2011 : **Las Acacias** (פבלו ג'יורג'לי)
* 2012 : **[[חיות הדרום הפראי]]** (בן צייטלין)
* 2013 : **Ilo Ilo** (אנתוני חן)
* 2014 : **פארטי גירל** (מארי אמוחוקלי, קלייר בורגר וסמואל תיאיס)
* 2015 :**אדמה וצל** (סזאר אוגוסטו אסבדו)
* 2016 : **Divines** (הודה בנימינה)
* 2017 :**Montparnasse Bienvenue** (לנור סראיי)
* 2018 : **נערה** (לוקאס דוהנט)
* 2019 : **האמהות שלנו** (סזאר דיאז)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסטיבל הקולנוע בקאן
קטגוריה:צרפת: פרסים קולנועיים
מצלמת הזהב
קלימנט בויג'ייב

**קלימנט בויג'ייב** (בבולגרית: **Климент Бояджиев**; 27 באפריל 1861, אוחריד, האימפריה העות'מאנית – 15 ביולי 1933, סופיה, ממלכת בולגריה) היה שר המלחמה הבולגרי באוגוסט 1913, ראש המטה הכללי הבולגרי בשנת 1915, גנרל, ומפקד הארמייה הראשונה של צבא בולגריה במהלך מלחמת העולם הראשונה אשר הכריעה את ההתנגדות הסרבית.

## תחילת הקריירה
בויג'ייב היגר לסופיה לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), עם הקמת נסיכות בולגריה. בשנת 1883 סיים את בית הספר הצבאי בסופיה. במהלך מלחמת בולגריה–סרביה (1885), הוא שירת בחזית, בתפקידי מטה. בשנת 1895 סיים בהצטיינות את לימודיו באקדמיה הצבאית בטורינו, איטליה. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה פיקד על אוגדת הרגלים הרביעית "פרסלב" של הצבא הבולגרי והנחיל לעות'מאנים תבוסה בקרב לולבורגז. למשך תקופה קצרה, בין ה-22 באוגוסט עד ה-1 בספטמבר 1913, כיהן כשר המלחמה הבולגרי. ב-1 בפברואר 1915 שכל את בנו, שהיה קצין צעיר בצבא ונהרג בפיגוע בקזינו בעיר סופיה. בין ה-15 באפריל ועד ה-7 בספטמבר 1915, כיהן כראש המטה הכללי הבולגרי ובתפקידו פעל לשיקום הצבא הבולגרי בחומר וברוח, לאחר התבוסה במלחמת הבלקן השנייה.

## מלחמת העולם הראשונה
במהלך מלחמת העולם הראשונה מונה למפקד הארמייה הבולגרית הראשונה אשר לחמה במסגרת המערכה על סרביה והכתה את הסרבים בקרב מוראבה ובקרב קוסובו שהובילו להכרעתם. כוחותיו כבשו בזו אחר זו ערים סרביות בחבל מקדוניה ובכלל זה את העיר אוחריד, בה נולד. בהמשך עברה הארמייה שתחת פיקודו לחזית המקדונית. בשלהי אוגוסט 1916 נחלו כוחותיו כישלון לאחר קרב לרין, עת נפלה העיר פלורינה בחזרה לידי כוחות מדינות ההסכמה והוא הודח מהצבא ב-25 בספטמבר 1916.

## אחריתו
בויג'ייב היגר לגרמניה בין השנים 1918 ועד 1923. בשנה זו נשפט בפני בית משפט צבאי על חלקו בכישלון הצבא במלחמה שהוביל לחוזה ניי ונידון לחמש שנות מאסר. בויג'ייב נכלא, אך שנה מאוחר יותר זכה לחנינה מטעם המלך בוריס השלישי ושוחרר. הוא נפטר בסופיה ב-15 ביולי 1933.

## ראו גם
* בולגריה במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סרביה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים בולגרים
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא בולגריה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מלחמת הבלקן הראשונה: אישים
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1861
קטגוריה:נפטרים ב-1932
השריר פושט האצבע

**הַשְּׁרִיר פּוֹשֵׁט הָאֶצְבַּע הַמְּיֻחָד** (TA: musculus extensor indicis proprius) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה. בעת כיווצו השריר מיישר (פושט) את האצבע המורה בעיקר במפרק בין הגלילים המקורב. השריר משפיע על יישורם של מפרקי האצבע האחרים ובסך הכל הוא גורם לתנועה המביאה להצבעה בעזרת האצבע.

## תיאור
תחילתו של השריר פושט האצבע בפן האחורי של הגומד ובקרום הבין-גרמי (שבין הגומד לחישור), מעט בהמשך לתחילתו של השריר פושט האגודל הארוך. גיד השריר נכנס לכף היד ונאחז בחלקה האחורי של האצבע השנייה.

## עצבוב
השריר פושט האצבע מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.

## תמונות נוספות

קובץ:Gray424 heb.png|מבט אחורי על כף יד שמאל


## קישורים חיצוניים

אצבע, פושט
חוסר שינה תורשתי קטלני

ממוזער|חוסר שינה תורשתי קטלני הוא מחלה גנטית אוטוזומלית דומיננטית
**חוסר שינה תורשתי קטלני** (באנגלית: **Fatal familial insomnia** או **FFI**) היא מחלה גנטית דומיננטית נדירה, הנגרמת בשל נוכחות פריון ופוגעת בפעילות המוח. המוטציה האחראית על המחלה נמצאה רק בחמישים משפחות בעולם ואופיינית לאזור הרי הדולומיטים באיטליה. התדרדרותו של החולה עד למצב של חוסר שינה מוחלט, לא ניתנת לטיפול ומובילה בסופו של דבר למוות תוך 7 עד 36 חודשים.

המחלה תוארה לראשונה בשנת 1974 על ידי רופא איטלקי בשם איגנציו רויטר. בשנות התשעים חוקרים גילו שהמחלה נגרמת על ידי מוטציה בגן PRNP, הגורמת ליצירת חלבון PrP שמתקפל בצורה לא תקינה (PrP^Sc). הקיפול השגוי משנה את תכונות החלבון, הוא נעשה עמיד לפירוק ויכול להדביק חלבונים תקינים. כך נוצרת שרשרת של קיפולים שגויים ומצטברת פגיעה ברקמת המוח.

בניגוד למחלות פריונים אחרות, אשר נגרם בהן נזק מוחי רחב, במחקר שנערך על המוחות של חולים שנפטרו מהמחלה, נמצא נזק ממוקד באזור התלמוס, אזור האחראי לוויסות מצבי שינה ועירות. חולים במחלה לא נרדמו גם בהשפעת תרופות השינה החזקות ביותר.

התפרצות המחלה מתרחשת בין גיל 18 ל-60, כאשר לרוב המחלה פורצת דווקא בסביבות גיל 50. ומתרחשת בארבעה שלבים.
*בשלב הראשון, הנמשך כארבעה חודשים, החולה חווה אינסומניה (נדודי שינה) הולכת וגוברת המובילה להתקפי פאניקה, פרנויה ופוביות.
*בשלב השני, הנמשך כחמישה חודשים, מופיעות הלוסינציות (הזיות) והתקפי הפאניקה מורגשים יותר.
*בשלב השלישי, הנמשך כשלושה חודשים, היעדר השינה המוחלט מוביל לאובדן משקל מהיר.
*בשלב האחרון, הנמשך כשישה חודשים נוספים, מופיעה דמנציה (שיטיון) אשר מובילה לאובדן יכולתו של החולה לתקשר עם סביבתו ולבסוף למותו.

## ראו גם
*מחלת קרויצפלד-יעקב
*מחלת קורו
*מחלת הפרה המשוגעת
*מחלות הקשורות בפריונים

## קישורים חיצוניים

*כתבת ה-BBC על התסמונת התורשתית והחיפוש אחר טיפול

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלות פריוניות
קטגוריה:הפרעות שינה
קטגוריה:מחלות חשוכות מרפא
אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר

**אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר** (באנגלית: **Victoria University of Manchester**; הייתה ידועה בדרך כלל כ**אוניברסיטת מנצ'סטר**) הייתה אוניברסיטה במנצ'סטר שבאנגליה. ב־1 באוקטובר 2004 היא אוחדה עם המכון למדע וטכנולוגיה באוניברסיטת מנצ'סטר (University of Manchester Institute of Science and Technology או בראשי תיבות UMIST) על מנת ליצור ישות חדשה – **[[אוניברסיטת מנצ'סטר]].

==היסטוריה==
האוניברסיטה נוסדה ב-1851 בשם **אוונס קולג** (*Owens College*) על שם ג'ון אוונס (John Owens), סוחר טקסטיל עשיר שהותיר עיזבון בסך 96,942 ליש"ט למטרה זו. המשכן הראשון של הקולג' היה ברחוב קוואי (Quay) במנצ'סטר בבניין שהיה קודם ביתו של התעשיין והלוחם למען סחר חופשי ריצ'רד קובדן. כשהקולג' התפתח היה המקום צר מדי ולכן תוכנן מעבר לאזור צ'ורלטון און מדלוק (Chorlton on Medlock) ב-1871. הארכיטקט הבריטי אלפרד ווטרהאוס (Alfred Waterhouse) תכנן את המבנה החדש של הקולג' מערבית לדרך אוקספורד שנפתח ב-1873. הקולג' קיבל צ'רטר מלכותי ב-1880, כקולג' הראשון באוניברסיטת ויקטוריה הפדרלית. הקולג' האוניברסיטאי של ליברפול הצטרף לאוניברסיטה ב-1884, ויורקשייר קולג' שבלידס הצטרף ב-1887.

ב-1903 עזב הקולג' של ליברפול את אוניברסיטת ויקטוריה על מנת להפוך לאוניברסיטת ליברפול העצמאית, והקולג' שבלידס החרה החזיק אחריו ב-1904 על מנת להפוך לאוניברסיטת לידס. ב-15 ביולי 1903 נוסדה אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר באמצעות צ'רטר מלכותי, וב-24 ביוני 1904 אוחדו האוניברסיטה שנותרה והקולג' בתוקף חוק שהועבר בפרלמנט.

לפני האיחוד עם UMIST ב-2004 למדו באוניברסיטה 18,000 סטודנטים במשרה מלאה (כולל 2,500 סטודנטים זרים מיותר מ-120 ארצות). היא נחשבה כאחת האוניברסיטאות הטובות ביותר בבריטניה, כשהיא מקבלה ציונים גבוהים במחקרים השוואתיים.

ב-5 מרץ 2003 הוכרז כי ב-1 באוקטובר 2004 תאוחד האוניברסיטה עם המכון למדע וטכנולוגיה באוניברסיטת מנצ'סטר (UMIST) על מנת להוות את האוניברסיטה הקונבנציונלית הגדולה ביותר בבריטניה – אוניברסיטת מנצ'סטר, וכי אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר ו-UMIST יחדלו להתקיים. האוניברסיטה החדשה נחנכה ב-1 באוקטובר 2004.

במהלך ההיסטוריה של אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר למדו ופעלו במוסד אישים ידועים רבים, בהם כמה מזוכי פרס נובל. בין הנודעים שבהם: ארנסט רתרפורד, ויליאם לורנס בראג, הנס בתה, נילס בוהר, ג'יימס צ'דוויק, ג'וזף שטיגליץ, איאן קרשו וחיים ויצמן.

## המוטו ושלט האצולה של האוניברסיטה
המוטו של האוניברסיטה היה "Arduus ad solem", כלומר "חתירה אל השמש". זוהי מטפורה לצין השאיפה לנאורות. המשפט הוא ציטוט מתוך הספר הרביעי של ורגיליוס על אינאיס, ואין הסבר בארכיונים של האוניברסיטה לסיבות לבחירה בו. המשפט המקורי מתייחס לנחש ולשמש, ושניהם מופיעים על שלט האצולה של האוניברסיטה. הנחש משויך מסורתית לחוכמה. שלט האצולה הוענק באוקטובר 1871 לקולג' אוואנס בעוד שלאוניברסיטת ויקטוריה היה שלט אצולה משלה שבוטל עם האיחוד עם הקולג' ב-1904.

## קישורים חיצוניים
*האתר הישן של אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר (נסגר בספטמבר 2004)
*האתר הרשמי של אוניברסיטת מנצ'סטר שהחליפה את אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר

## הערות שוליים

ויקטוריה של מנצ'סטר
~
כנפיים (סרט)

**כנפיים** (באנגלית: **Wings**) הוא סרט ראינוע משנת 1927 על טייסי קרב במלחמת העולם הראשונה.

זהו הסרט הראשון שזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר בטקס האוסקר שהחל להתקיים משנת 1929 (כאשר אז תואר הפרס היה "ההפקה היוצאת מן הכלל ביותר") וסרט הראינוע היחיד שזכה בפרס זה (עד זכייתו של הסרט "הארטיסט" ב-2012 היה זה גם הסרט האילם היחיד שזכה בפרס).

הסרט בוים על ידי ויליאם ולמן והשחקנים הראשיים הם קלרה בואו, צ'ארלס "באדי" רוג'רס וריצ'רד ארלן. גרי קופר הופיע בסצנה, שבזכותה נסקה הקריירה שלו בהוליווד, וסימנה את תחילת הרומן שלו עם קלרה בואו.

## עלילה
ג'ק פאוול (צ'ארלס "באדי" רוג'רס) ודייוויד ארמסטרונג (ריצ'רד ארלן) הם יריבים בעיירה אמריקאית קטנה, ושניהם נלחמים על ליבה של סילביה לואיס היפה (ג'ואניה רלסטון). ג'ק לא מבין ששכנתו, מרי פרסטון (קלרה בואו), מאוהבת בו. שני הבחורים הצעירים מתגייסים לשרת כטייסי קרב בחיל האוויר. כשהם עוזבים למחנה האימונים, ג'ק טועה לחשוב שסילביה מעדיפה אותו, והיא טובת לב מדי כדי להשלות אותו, אך מנגד מגלה לדייוויד שהיא אוהבת אותו.

בטירונות, ג'ק ודייוויד מצוותים יחד. שותפם לאוהל הוא צוער וויט (גרי קופר), אולם היכרותם איתו היא קצרה, כאשר וויט נהרג בהתרסקות מטוס באותו היום. במהלך האימונים הקשים שהם עוברים יחדיו, שני הבחורים הופכים מאויבים לחברים הטובים ביותר. אחרי סיום האימונים הם נשלחים להילחם בכוחות הגרמניים שבצרפת.

מרי מתגייסת למאמץ המלחמתי בתור נהגת אמבולנס. כשהיא בפריז, היא מגלה שג'ק בחופשה שם. היא מוצאת אותו, אבל הוא שיכור מדי מכדי לזהות אותה. היא מכניסה אותו למיטה, אבל כששני שוטרים צבאיים מתפרצים לחדר כשהיא מחליפה בתמימות את השמלה ששאלה למדיה באותו חדר, היא מאולצת להתפטר ולחזור לאמריקה.

הסיפור מגיע לשיאו בקרב סן-מייל המפורסם. מטוסו של דייוויד מיורט והוא נחשב למת. הוא, בכל אופן, שורד את ההתרסקות, גונב מטוס גרמני, וממריא חזרה לבסיסו. בצירוף מקרים טרגי, ג'ק, שרוצה לנקום את מות חברו, מזהה את המטוס הגרמני שבו טס דייוויד ומיירט אותו. כשג'ק נוחת כדי לקחת מזכרת מהמטוס הוא מזועזע לגלות מה עשה, אבל לפני שהוא מת, דייוויד סולח לחברו.

לאחר המלחמה, ג'ק חוזר הביתה ומתקבל כגיבור. כשהוא מחזיר את חפציו של דייוויד להוריו האבלים, אמו מאשימה את המלחמה ולא את ג'ק במות בנה. ג'ק פוגש שוב את מרי ומבין שאותה הוא אוהב.

## צוות השחקנים הראשי
* קלרה בואו – מרי פרסטון
* צ'ארלס "באדי" רוג'רס – ג'ק פאוול
* ריצ'רד ארלן – דייוויד ארמסטרונג.
* ג'וביאנה רלסטון – סילביה לואיס. ארלן ורלסטון נפגשו במהלך הצילומים והתחתנו ב-1927.
* גרי קופר – צוער וויט.

## פרסי אוסקר
בטקס פרסי אוסקר ה-1 (1928), לא היה קיים פרס לסרט הטוב ביותר, אלא היו קיימים שני פרסים נפרדים. אחד שנקרא פרס אוסקר להפקה היוצאת מן הכלל ביותר, שבו זכה סרט זה, והשני שנקרא פרס אוסקר להפקה הייחודית והאמנותית הטובה ביותר שבו זכה הסרט "זריחה". שנה לאחר מכן האקדמיה פתחה פרס יחיד, והוא על ההפקה הטובה ביותר, בהחלטה שהפרס בו זכה סרט זה שווה ערך לפרס זה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הטוב
קטגוריה:סרטי גרי קופר
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אילמים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1927
נער מקהלה

**נער מקהלה** הוא חבר במקהלה כנסייתית נוצרית.

מקורו של המונח בהשקפה המגדרית הנוצרית קתולית (השקפה אשר נותרה אף בכנסייה האנגליקנית ובכנסיות אחרות) לפיה טקסי הכנסייה צריכים להיערך על ידי גברים בלבד. מקורה של השקפה זו בצו של שאול התרסי (השליח פאולוס), שלפיו "נשים צריכות להיות שקטות בכנסייה" (בלטינית: **mulieres in ecclesiis taceant**) – צו המבוסס על ההשקפה היהודית האוסרת תפילת נשים בקול רם בנוכחות גברים, ובייחוד שירת נשים בנוכחות גברים (קול באישה ערווה). 
בהתאם להשקפה זו, התפילה בכנסייה הקתולית נערכה על ידי גברים, והמקהלה אשר התפתחה לצד התפילה על מנת ללוות את הכומר בתפילה ולשיר מזמורי תהילים ומזמורים אחרים הייתה על טהרת הגברים. על מנת לאפשר מגוון רחב של קולות, את קולות הסופרן והאלט נהגו לשיר ילדים ונערים אשר קולם טרם התחלף. במהלך ימי הביניים ותקופת הרנסאנס והבארוק נכתבו יצירות מוזיקליות רבות המיועדת למקהלות אלה.

מספר זרמים בנצרות הפרוטסטנטית מאפשרים גם לילדות ונערות לשיר במקהלות הכנסייה.

על מנת שנערי המקהלה יוכלו לקרוא את הטקסטים שהיה עליהם לשיר וכן ידעו לקרוא תווים, נפתחו בכנסייה הקתולית ובכנסייה האנגליקנית בתי ספר יסודיים בתנאי פנימייה (בתי ספר מקהלתיים) בהם למדו נערי המקהלה הן לימודי חול, הן לימודי קודש והן שירה, ובכך הפכו בתי ספר אלה, אשר נחשבו לרוב (ועדיין נחשבים) לבתי ספר איכותיים, כאמצעי לנערים ממשפחות חסרות יכולת לרכוש השכלה טובה. לרוב הנערים הצטרפו לבתי ספר אלה בגיל 7, והשתתפו במקהלה הכנסייתית עד גיל 14, כאשר הזמרים הטובים ממשיכים לשיר במקהלת הכנסייה לאחר גיל זה בקולות הטנור והבריטון והבס.

מלחינים רבים החלו את דרכם המוזיקלית כנערי מקהלה, לדוגמה: יוזף היידן, אשר החל את דרכו המוזיקלית בגיל 8 בשנת 1740, פרנץ שוברט אשר הפך לנער מקהלה בהיותו בן 11 וטוביאס האסלינגר שהיה נער מקהלה בעיר לינץ.

קטגוריה:מוזיקה כנסייתית
קטגוריה:שירה
קטגוריה:ילדות
קטגוריה:תפקידים טקסיים
בית המקהלה

שמאל|ממוזער|250px|מיקום בית המקהלה בקתדרלה.
[ממוזער|250px|בית המקהלה של [קתדרלת קלן, סגנון גותי קורן]]
[שמאל|ממוזער|250px|מושבי המקהלה הכנסייתית בבית המקהלה. [קתדרלת בריסטול, בריסטול, אנגליה, מבט לעבר מזבח הכנסייה.]]
[בית המקהלה וספסלי המקהלה ב[קתדרלת לאון|ממוזער|250px]]

**בית המקהלה**, (באנגלית: **Choir** או **Quire**) באדריכלות כנסייתית, הוא כינויו של אזור הכנסייה או הקתדרלה שבין הטרנספט (בית הרוחב) או הספינה (במקרים בהם אין טרנספט, או במקרים בהם חלק מהספינה נמצא מערבית לטרסנפט) לבין אזור הקודש המכיל את המזבח. לרוב האזור נמצא בחלקו המזרחי ביותר של הספינה, אולם במנזרים, בהם הציבור אינו משתתף בתפילה,  לעיתים, נמצא בית המקהלה בחלק המערבי של הספינה. לעיתים קרובות בית המקהלה מסתיים באפסיס, גומחה חצי-מעוגלת בה נמצא המזבח הראשי (בקתדרלות וכנסיות אנגליות בדרך כלל אין אפסיס ובית המקהלה מסתיים בקיר ישר ובו חלון ויטראז' גדול).

באדריכלות הכנסייתית הקדומה, אזור הקודש היה ממוקם בקצה המערבי של הספינה. המקהלה עמדה בסמוך למזבח על מנת להשתתף בטקסים, וגדר שכונתה "**cancelli**" הפרידה בין מושבי המקהלה לבין מושבי המתפללים. לימים התפתחה גדר זו לסורג המפריד בין המתפללים לבין המקהלה ואזור המזבח. סורג זה נועד להפריד בין החלק הציבורי של הספינה הראשית, ששימש כמושבים למתפללים בעת טקסים ותפילות, אך גם שימש למטרות חולין (כגון מסחר) בזמנים שבהם לא נערכו תפילות, זאת לעומת בית המקהלה ששימש רק לענייני דת ופולחן.

בית המקהלה התפתח והפך לאזור הכולל מבנה מושבים עשוי עץ. לרוב עוטרו בית המקהלה ומושביו בתגליפי עץ רבים (דוגמה ידועה לכך הם תגליפי העץ של ירג סירלין האב במינסטר של אולם). בתקופה קדומה יותר שימשו ספסלים ארוכים את מושב המקהלה. בהמשך עם התפתחות המבנה נבנו מושבים לכל אחד מחברי המקהלה, כאשר אלה יכלו להתקפל על מנת לאפשר לחברי המקהלה לעמוד, ולכרוע ברך במהלך התפילה. לעיתים עוצב המושב על מנת להקל על חברי המקהלה העומדים בזמן התפילה ולאפשר הישענות נוחה עליו.

בקתדרלות מוקם מושבו של הבישוף - הקתדרה - באזור בית המקהלה. מושב זה הופרד משאר מושבי בית המקהלה בכך שהיה גבוה מהם וחופה בגג עץ.


קובץ:Saint-Denis (93), basilique Saint-Denis, abside 3.jpg|בית המקהלה של בזיליקת סן-דני, בסגנון גותי קורן
קובץ:Chartres - Cathédrale 16.JPG|בית המקהלה בקתדרלת שארטר, בסגנון גותי בשל

קובץ:Picardie Beauvais2 tango7174.jpg|בית המקהלה של קתדרלת בווה, גובה פנימי של 48 מטר (הגבוה ביותר בעולם)


קובץ:Boston Stump misericord 02.JPG|מושבי עץ מגולפים בבית המקהלה בבוסטון סטאמפ בלינקולנשייר. אחד הכיסאות מקופל ומציג את המיזריקורד - משענת לזמן העמידה בתפילה
קובץ:Albi cathedral - choir and choir screen.jpg|בית המקהלה של קתדרלת אלבי, מבט מערבה. הסורג המקושט, שהפריד בין הספינה הראשית, שם ישב הקהל, לבין בית המקהלה, בו התרחש הפולחן הנוצרי.
קובץ:Klosterbuxheim chorgestuehl.jpg|בית מקהלה מגולף במנזר בקסהיים
קובץ:Stalles.eglise.Anellau.png|תרשים המדגים את מושבי המקהלה באנלו שבצרפת


## ראו גם
* אדריכלות כנסיות
* סורג (אדריכלות)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אדריכלות כנסייתית
המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל

**המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל** (בצרפתית: Le **Centre national d'études spatiales**, מוכר בראשי תיבות: **CNES**) הוא גוף ממשלתי צרפתי שנועד לקיים פעילות מחקרית ותעשייתית בתחומי חלל, כולל תכנון ובניית לוויינים, משגרים ותיאום המאמצים של צרפת בתחום החלל. גוף זה שנוסד ב־1961, משמש כסוכנות החלל הצרפתית.

מטרת העל של CNES, המוצהרת על ידה רשמית היא . מיעדים אלה נגזרים תחומי הפעולה השונים של CNES, שחלקם מבוצעים תחת המטריה הכוללת של סוכנות החלל האירופית, אשר צרפת הייתה בין מייסדיה.

## קישורים חיצוניים

* 

* מצגת רשמית מ - 2010 המתארת את פעולות CNES

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
צרפת
קטגוריה:תוכנית החלל הצרפתית
קטגוריה:צרפת: ארגונים ממשלתיים
E-GEOS

שמאל|ממוזער|250px|סמליל החברה
**e-GEOS** היא חברה איטלקית, בבעלות משותפת של סוכנות החלל האיטלקית וחברת טלספאציו. מטרות החברה הן פיתוח, ייצור ושיווק של מוצרים, שירותים ויישומים של חישה מרחוק של כדור הארץ. החברה תומכת בפעילות החלל של איטליה, ומאפשרת שילוב המגזר העסקי בתחום המו"פ החללי של המדינה.

## תחומי פעילות עיקריים
* תכנון, הטמעה ושיווק אפליקציות, מוצרים ושירותים בתחום החישה מרחוק
* תפעול מתקני קרקע לרבות מפעלי ייצור, התומכים בפעילויות החישה מרחוק באמצעות לוויינים איטלקיים
* אספקת שירותי ניהול וייעוץ טכני
* מחקר ופיתוח של רכיבים חדשניים ליישומי חלל ולחישה מרחוק, כולל מערך הבדיקות והניסויים
* פעילות לעידוד שותפויות עסקיות בין חברות פרטיות לסוכנות החלל האיטלקית
* מחקר טכנולוגי בסיסי מוכוון חישה מרחוק, ויצירת שותפויות על בסיס עסקי עם חברות אחרות

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר האינטרנט של החברה
* עלון מידע על החברה ופעילותה

קטגוריה:חברות איטלקיות
קטגוריה:איטליה: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:איטליה: תעופה
ולדימיר ואזוב

**ולדימיר ואזוב** (בבולגרית: **Владимир Вазов**; 18 במאי 1868, סופוט, האימפריה העות'מאנית – 20 במאי 1945, ריבאריצה ממלכת בולגריה) היה גנרל, ומפקד אוגדת הרגלים התשיעית "פלבן" של צבא בולגריה, במהלך מלחמת העולם הראשונה, אשר לחמה בחזית המקדונית והשתתפה בשלושת הקרבות ליד אגם דויראן.

## תחילת הקריירה
ואזוב נולד למשפחה עם נטייה פוליטית לאומנית. הוא הלך בדרכיו של אחיו הבוגר גאורגי ואזוב, איש צבא נוקשה שאף הוא הגיע לדרגת גנרל. אחיו הבכור היה הסופר והמשורר הבולגרי הנודע איוואן ואזוב והאח הצעיר בוריס, גדל להיות פוליטיקאי ואיש ציבור. בשנת 1886 החל ולדימיר ואזוב את לימודיו בבית הספר הצבאי בסופיה וסיימם בשנת 1888, כשהוא בדרגת סגן משנה. בין השנים 1902–1903, נשלח לבית הספר לארטילריה של הצבא הרוסי בעיר פושקין. במלחמת הבלקן הראשונה הוצב בגזרת לילבורגז כמפקד גדוד ארטילריה ובמלחמת הבלקן השנייה שירת בתפקיד זהה בגזרה הסרבית, ליד העיר פירוט.

## מלחמת העולם הראשונה
בתהילתו זכה במהלך מלחמת העולם הראשונה, כמפקד אוגדת חיל הרגלים התשיעית "פלבן", של הצבא הבולגרי בחזית המקדונית. למרות נחיתות מספרית לעומת הכוחות הצבאיים הבריטיים והיווניים, הצליח לשמור על הקו הדרומי של החזית, שעבר סמוך לאגם דויראן שבמקדוניה של ימינו והשתתף בכל שלושת הקרבות העקובים מדם, שנוהלו בגזרה. באחרון שבהם קרב דויראן השלישי, שהתחולל בחודש ספטמבר 1918 הנחיל תבוסה מוחצת לכוחות הצבא הבריטי והיווני אשר איבדו 7,000 מחייליהם.

## אחריתו
ואזוב נחשב גיבור מלחמה. עם סיום המלחמה, לאחר ההגבלות שהוטלו על בולגריה במסגרת חוזה ניי, הותר לו להישאר בצבא, בניגוד לקצינים רבים אחרים. ואזוב השתחרר מהשירות ב-24 בפברואר 1920. עם שחרורו עמד בראש ארגון קציני המילואים הבולגרים.

ב-16 באפריל 1925 השתתפו ואזוב ורעייתו בתפילת האשכבה בכנסיית סווטה נדליה בסופיה, לזכרו של הגנרל קונסטנטין גאורגייב, שנרצח יומיים קודם לכן בידי קומוניסטים. במהלך האירוע התפוצצה במקום פצצה רבת עוצמה, שנועדה לחסל את המלך בוריס השלישי, אשר למזלו הטוב איחר לאירוע. 160 בני אדם נהרגו בפיגוע או נפטרו מפצעיהם לאחריו ובכלל זה שר ההגנה לשעבר וקצינים בכירים בצבא הבולגרי כגון הגנרל סטפן נרזוב, ו-320 נפצעו. ואזוב נפצע קשה באירוע ונדרש להחלמה בת מספר חודשים.

בין השנים 1926 ועד 1932 כיהן כראש עיריית סופיה ונחשב אחד מראשי העיר הטובים שהיו, כשבתקופתו עברה העיר תנופת פיתוח בעיקר בתחום התשתיות. ואזוב נישא ונולדו לו שלושה ילדים, כשבנו בכורו ולדימיר הפך בעצמו לקצין בכיר בצבא הבולגרי. ולדימיר ואזוב פרש לכפר ריבאריצה שם הלך לעולמו ב-20 במאי 1945.

## ראו גם
* בולגריה במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא בולגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מלחמת הבלקן הראשונה: אישים
קטגוריה:גנרלים בולגרים
קטגוריה:ראשי עיריית סופיה
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1868
קטגוריה:בולגרים שנפטרו ב-1945
ELV

**ELV** (ראשי תיבות: **European Launch Vehicle**) היא חברה איטלקית, בבעלות משותפת של סוכנות החלל האיטלקית וחברת אוויו. מטרות החברה הן פיתוח, ייצור ושיווק של משגר הלוויינים העתידי של אירופה, וגה. החברה בבעלות משותפת של אוויו (70%) וסוכנות החלל האיטלקית (30%).

## תחומי פעילות עיקריים
* ניהול תוכנית משגר הלוויינים וגה כקבלן הראשי של המיזם;
* הטמעה, פיקוח, ניהול ותיאום כולל של ייצור המשגר וגה, רכיביו וציוד הקשור בו.

## קישורים חיצוניים
* אתר האינטרנט של החברה

קטגוריה:חברות איטלקיות
קטגוריה:איטליה: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:איטליה: תעופה
בטרם הזרוע השבורה

"**בטרם הזרוע השבורה**" (באנגלית: In Advance of the Broken Arm) הוא רדי מייד שיצר מרסל דושאן בשנת 1915, לאחר הגירתו לארצות הברית. היצירה מורכבת מאת לפינוי שלג ועליה מופיעה כתובת באנגלית: "In Advance of the Broken Arm/(from) Marcel Duchamp 1915." (בטרם זרוע שבורה/(מאת) מרסל דושאן"). דושאן יצר מהדורות נוספות לרדי מייד זה. הראשונה נוצרה במרץ 1945. מהדורה שנייה נוצרה בשנת 1963 ומהדורה נוספת בת שמונה יצירות, הרביעית במספר, נוצרה בשנת 1964 על ידי דושאן וארטורו שוורץ.

עותקים מן היצירה מצויים במוזיאון לאמנות מודרנית, מוזיאון ישראל, הגלריה הלאומית של קנדה ועוד.

## קישורים חיצוניים
*בטרם זרוע שבורה, באתר Marcel Duchamp Studies Online journal 
*בטרם זרוע שבורה, באתר מוזיאון ישראל

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:מרסל דושאן
קטגוריה:יצירות משנת 1915
קטגוריה:מוזיאון ישראל: פסלים
סוכנות החלל האיטלקית

**סוכנות החלל האיטלקית** (באיטלקית: L**'Agenzia Spaziale Italiana**, המוכרת בראשי התיבות: **ASI**), היא גוף ממשלתי איטלקי שנועד לקיים פעילות מחקרית ותעשייתית בתחומי חלל, כולל תכנון ובניית לוויינים, משגרים ותיאום המאמצים של איטליה בתחום החלל. הסוכנות הוקמה בשנת 1988. נשיא הסוכנות הוא ג'ורג'יו סאקוצ'יה.

איטליה, באמצעות סוכנות החלל שלה ותעשיות החלל הפרטיות, מהווה גורם משמעותי בתוכניות החלל של אירופה. לסוכנות החלל האיטלקית הסכמים לשיתופי פעולה עם מדינות אחרות ועם סוכנויות חלל שונות  ובהן נאס"א.
מטה הסוכנות נמצא ברומא, ושני מרכזים גדולים שלה ממוקמים במטרה וטרפאני. כמו כן, בבעלות הסוכנות אתר שיגור לחלל, בסמוך לקניה. תקציבה השנתי של סוכנות החלל האיטלקית עומד על כ־2.1 מיליארד דולר.

טלסקופ החלל AGILE הוא בין הפרויקטים הבולטים של הסוכנות.

## חברות בבעלות חלקית של סוכנות החלל האיטלקית
סוכנות החלל האיטלקית שותפה בבעלות על ארבע חברות העוסקות במחקר ובטכנולוגיות ליישומי חלל, התומכות בפעילותה של איטליה בתחום החלל:

*ELV - פעילות עיקרית בפיתוח משגר הלוויינים וגה והנעה רקטית, בשיתוף אוויו
*CIRA - המרכז האיטלקי למחקרי תעופה וחלל
*ALTEC - תמיכה לוגיסטית בתחנת החלל הבינלאומית ובלוויינים איטלקיים
*e-GEOS - פיתוח, ייצור ושיווק של מוצרים, רכיבים ושירותים של חישה מרחוק

## קישורים חיצוניים

* 

איטליה
קטגוריה:איטליה: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:איטליה: תעופה
דימיטר גשוב

**דימיטר גשוב** (בבולגרית: **Димитър Гешов**; 14 בספטמבר 1860, סבישטוב, האימפריה העות'מאנית – 8 בינואר 1922, סופיה ממלכת בולגריה) היה גנרל ומפקד אוגדת הרגלים השנייה "התראקית" של צבא בולגריה במהלך מלחמת העולם הראשונה, אשר לחמה בחזית המקדונית ובמסגרתה פיקד גשוב על קרב דויראן הראשון. בהמשך מונה גשוב למפקד הארמייה הראשונה, אך הודח לאחר קרב סקרה.

## תחילת הקריירה
גשוב שירת במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) כמתנדב במיליציית המתנדבים הבולגרית אופלצ'נצי, אשר לחמה לצד הכוחות הרוסיים. בשנת 1890 סיים את לימודיו בהצלחה באקדמיה הצבאית באודסה. במהלך מלחמת בולגריה–סרביה (1885) שירת כמפקד פלוגה והשתתף בקרב ההדיפה נגד הכוחות הסרביים ליד העיר ברזניק במערב בולגריה, ומאוחר יותר, כשהבולגרים עברו למתקפה, השתתף בכיבוש העיר פירוט. במלחמת הבלקן הראשונה שירת כמפקד חטיבה ובסיומה קודם להיות מפקד אוגדה בגזרת אודרין. במלחמת הבלקן השנייה נלחם עם אוגדתו כנגד הסרבים ליד העיירה קריבולאק, (בימינו במקדוניה). לאחר המלחמה הועלה לדרגת מאיור גנרל.

## מלחמת העולם הראשונה
במהלך מלחמת העולם הראשונה פיקד על אוגדת חיל הרגלים השנייה "התראקית" של הצבא הבולגרי. בין 9 באוגוסט ל-18 באוגוסט 1916, פיקד גשוב על קרב דויראן הראשון, במסגרתו ניסו כוחות בריטיים וצרפתיים עדיפים מספרית, לפרוץ את הקו הדרומי של החזית המקדונית ללא הצלחה, תוך שהם סופגים למעלה מ-3,000 נפגעים ונאלצים לסגת חזרה לאזור סלוניקי. גשוב מונה למפקד הארמייה ה-1, אך ביוני 1918 לאחר תבוסת הבולגרים בקרב סקרה הוא הודח על ידי ניקולה ז'קוב מפקד הצבא ובמקומו מונה הגנרל סטפן נרזוב.

## אחריתו
לאחר תבוסת בולגריה במלחמת העולם הראשונה, צומצם צבאה לכדי ז'נדרמריה בכפוף לסיכומים שהוכתבו בחוזה ניי. ב-1 ביולי 1919 השתחרר גשוב מהצבא. הוא לא עסק בתפקידים ציבוריים כלשהם והלך לעולמו בסופיה ב-8 בינואר 1922.

## ראו גם
* בולגריה במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים בולגרים
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא בולגריה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878): אישים
קטגוריה:מלחמת הבלקן הראשונה: אישים
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:ילידי 1860
קטגוריה:נפטרים ב-1922
נולד

בהלכות שבת, **נולד** הוא אחד מסוגי המוקצה האסורים בטלטול בשבת ויום טוב. "נולד" הוא חפץ שלא היה קיים, לפחות במצבו הנוכחי, בערב שבת, כגון 'ביצה שנולדה בשבת', ועל כן הוא לא היה "מוכן" לשימוש בעת כניסת השבת ונחשב כמוקצה.

דיני 'נולד' נידונו בהרחבה במסכת 'ביצה'.

## הגדרת נולד

## מיגו דאתקצאי
הכלל "מיגו דאתקצאי לבין השמשות אתקצאי לכולי יומא" (מתוך שהוקצה בבין השמשות הוקצה לכל היום), קובע שחפץ שהיה מוקצה בזמן בין השמשות יהיה מוקצה לכל יום השבת, גם אם במהלך היום הוא כבר אינו מוקצה בפני עצמו.

כלל זה חל רק אם מתקיימים שני תנאים:
* הדבר אינו ראוי לשימוש.
* האדם דחה אותו בידיו מלהיות ראוי.

למשל, אדם שהניח ענבים על גגו כדי שיתייבשו ויהיו לצימוקים, אסורים בשבת מדין "מיגו דאתקצאי"- האדם דחה אותם מדעתו, ובבין השמשות עדיין לא היו ראויים לאכילה.

כאשר מתקיים רק אחד מן התנאים, יש מחלוקת תנאים בנוגע להאם מותר להשתמש בדבר במהלך השבת. ר' יהודה סובר שלא, ור' שמעון סובר שכן. כך, לדוגמה, ר' שמעון יתיר לאכול פירות העומדים למכירה- כי הם ראויים לאכילה, למרות שהאדם דחה אותם מדעתו, ור' יהודה יאסור.

'מיגו דאתקצאי' הוא סוג נוסף של נולד- גם אם החפץ 'נולד' להיות ראוי לשימוש במהלך השבת, הוא אסור.

## דוגמאות
דוגמה לחפץ המוגדר כ'נולד' היא ביצה שהוטלה במהלך השבת או החג; זו הדוגמה שבאמצעותה נפתחת המסכת העיקרית שעוסקת בתחום זה, מסכת ביצה.

בספרות ההלכתית העדכנית קיימים דיונים רבים הדנים בדין "נולד" ובדברים האסורים בטלטול בגללו. כך למשל דנים הפוסקים האם קיים איסור טלטול של קרח שנמס והפך למים, משום איסור "נולד".

פוסקי הדור הקודם, כחלק מדיון על היחס ההלכתי לחשמל, דנו האם יש מקום לאסור שימוש בחשמל בשבת, מדין "נולד".

## הערות שוליים

קטגוריה:שבת
קטגוריה:מוקצה
Bloom Energy Server

שמאל|260px|הלוגו של חברת "Bloom Energy"
שמאל|ממוזער|250px|מתוך טקס הצגת תאי האנרגיה של בלום
**Bloom Energy Server** (בעברית: תא האנרגיה בלום) הוא תא דלק של תחמוצת מוצקה המיוצר על ידי חברת "Bloom Energy" האמריקאית. התא משתמש בדלקים במצב נוזל או גז (דלקי מאובנים כבנזין, סולר ופרופאן) לצורך ייצור חשמל עבור האתר בו הוא בשימוש. לפי הצהרת החברה, תא בודד בגודל 10 סנטימטרים רבועים מייצר חשמל בכמות של כ-25 ואט.

על אף שהשיטה שבו נוצרת האנרגיה בתאי-הדלק מוכרת מכבר בתעשייה, טוענת החברה כי מצאו דרך ייחודית לייצר בתאים שלה אנרגיה ללא בעירה או שריפת דלקים, ובנצילות גבוהה יותר מאשר בתאי-דלק קודמים.

החברה המייצרת את התא גייסה עד כה יותר מ-400 מיליון דולר מקרנות הון סיכון ומשקיעים פרטיים לפיתוח המוצר. הגנרל קולין פאוול, מזכיר המדינה של ארצות הברית לשעבר, יושב בדירקטוריון החברה. בין החברות המשתמשות במוצר הן גוגל, פדקס, eBay, וולמארט וחברת קוקה-קולה.

## קישורים חיצוניים

* 
* Bloom Energy - אתר האינטרנט של החברה
* עודד בריינר, , באתר nrg מעריב, 22 בפברואר 2010
* 
*  ?The Bloom Box: An Energy Breakthrough, כתבה על המוצר מתוך תוכנית הטלוויזיה "60 דקות" ומידע נוסף, באתר CBS News, 30 באוגוסט 2010 
* טום מק'ניקול, Tech Pioneers Who Will Change Your Life - K.R. Sridhar, באתר הטיים מגזין 

קטגוריה:ייצור חשמל
אודה ליום הולדתה של המלכה אנה

שמאל|ממוזער|250px|גאורג פרידריך הנדל
שמאל|ממוזער|250px|אנה, מלכת בריטניה, כנסיכה בשנת 1687
**אודה ליום הולדתה של המלכה אן** (HWV 74) היא קנטטה חילונית (או "אודה אנגלית"), שהלחין גאורג פרידריך הנדל לפי לברית מאת אמברוז פיליפס , לכבוד יום הולדתה ה-48 של אן, מלכת בריטניה, שחל ב-6 בפברואר 1713. היא ידועה גם כ" Eternal Source of Light Divine" ("מקור נצחי של האור האלוהי"). איננה מופיעה בתוכנית הטקס ליום הולדת המלכה אנה באותה שנה, וסבורים שלא בוצעה אז אם בכלל.
סגנונה מושפע ממסורת אודות החצר האנגליות, כולל אלו של הנרי פרסל.
האודה כוללת שבעה פרקי אריות קצרים המתחלפים לסירוגין בקטעי מקהלה שנראים כמו פזמון. כל פזמון כזה מסתיים במילים:

*The day that gave great Anne birth*
*Who fixed a lasting peace on Earth*.

היום שבו נולדה אנה הגדולה
שהביאה עלי אדמות שלום בר קיימא

הטקסט מהלל את השגת הסכם אוטרכט במו"ם שנוהל בשנת 1712 על ידי ממשלת הטורי של המלכה לשם סיום מלחמת הירושה הספרדית.
את האודה מבצעים זמרת אלט או קונטרטנור, סופרן, באס, מקהלה, חצוצרה סולו ותזמורת
היא מתחילה עם קונטרה-טנור או זמרת אלט סולן, מלווה בחצוצרה בנגינת אובליגטו תובענית,

*Eternal source of light divine*
*with double warmth thy beams display*
*and with distinguish'd glory shine*
*to add a lustre to this day.*
ממשיכה עם דואט לקונטרה-טנור ובאס, המסתיים בפוגת-
כוראל (כמו בקונצרטו מס 3, אופוס 3), אחר כך באים קטעי סולו קצרים, ואחרי כל אחד - קטע מקהלה קצר ובסיום - קטע לקונטרה-טנור סולו ואחריו חלק מקהלתי ברה מז'ור עם חצוצרות ותופים ופינאלה בצורת פוגה הכוללת גם כן חומר שאפשר למצוא בקונצרט השלישי אופוס 3.

## קישורים חיצוניים

*פרטיטורה ל**אודה ליום הולדתה של המלכה אן** (Händel-Werkausgabe, hrsg. v. Friedrich Chrysander, Leipzig 1887)
* Donald Burrows (editor) *The Cambridge Companion to Handel*, 1997
* Percy Young - *Handel*, The Master Musicians Series, J.M.Dent &Sons,London, 1979
* נעם בן זאב - "למלכה יש יום הולדת" בעיתון הארץ, 9 בנובמבר 2009
* רוויו בכתב העת "גרמופון" ביולי 1989
*Eternal source of light divine קטע הפתיחה עם הקונטרה טנור ג'יימס באומן והחצוצרן כריסטיאן סטיל-פרקינס
*אלפרד דלר
*הקטע The day gave great Ann birth
*As the rosy steps the morn

 
קטגוריה:יצירות מאת הנדל
קטגוריה:קנטטות
איוואן קולב

**איוואן קולב** (בבולגרית: **Иван Колев**; 15 בספטמבר 1863, באנובקה, ממלכת רומניה – 29 ביולי 1917, וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית) היה גנרל ומפקד אוגדת הפרשים הראשונה של צבא בולגריה במהלך מלחמת העולם הראשונה, אשר לחמה בגזרת דוברוג'ה, במסגרתה היה אחד ממפקדי קרב דובריץ'. קולב נחשב למייסדו של חיל הפרשים הבולגרי.

## תחילת הקריירה
קולב החל את הקריירה כמורה בכפרו, אך הוא פוטר. לאחר מכן כיהן כפקיד ממשל ברשות המקומית. בשנת 1884 היגר לסופיה ועבד כעוזר למזכיר בית המשפט המחוזי. ב-2 בנובמבר 1885 הצטרף קולב כאזרח מתנדב למערך הלוחם במלחמת בולגריה–סרביה (1885) ולאחריה נרשם ללימודים בבית הספר הצבאי בסופיה. הוא סיים בהצלחה והוצב לתפקידי קצונה זוטרים באסקדרון פרשים. בשנת 1890 התקבל לאקדמיה הצבאית היוקרתית בטורינו איטליה, אותה סיים ארבע שנים מאוחר יותר בהצטיינות יתרה. בשנת 1908 הועלה לדרגת קולונל ושלוש שנים מאוחר יותר נשלח לשנת שירות והשתלמות בצבא האוסטרו-הונגרי. בשנת 1908 מונה למפקד גדוד פרשים. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה היה מפקד מצודת ימבול וראש המטה של הארמייה השלישית ובמלחמת הבלקן השנייה כיהן כראש המטה של הארמייה החמישית.

## מלחמת העולם הראשונה
במהלך מלחמת העולם הראשונה קיבל קולב פיקוד על אוגדת הפרשים הראשונה של הצבא הבולגרי ונטל חלק בקרבות בגזרת דרום דוברוג'ה, כששיא תהילתו באה לו כשהיה אחד ממפקדי קרב דובריץ'. ב-30 בספטמבר 1916 העניק לו מפקד החזית אוגוסט פון מקנזן את צלב הברזל דרגה שנייה והוא הועלה לדרגת גנרל. לרוע מזלו חלה קולב, כנראה בטיפוס הבטן, והוחש לטיפול בסנטוריום בווינה, שם הלך לעולמו ב-29 ביולי 1917. מאוחר יותר הוחזרו שרידיו לבולגריה והוא נקבר בסופיה.

## ראו גם
* בולגריה במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אנשי צבא בולגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מלחמת הבלקן הראשונה: אישים
קטגוריה:גנרלים בולגרים
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1863
קטגוריה:נפטרים ב-1917