ספר ביכורים

**ספר ביכורים** או **רומן ביכורים** (באנגלית: **Debut novel**) הוא הספר הראשון שסופר מפרסם. לעיתים קרובות מדובר בהזדמנות הראשונה של המחבר ליצור רושם בעולם ההוצאה לאור, ולכן הצלחתו או כישלונו של ספר הביכורים עשויים להשפיע על יכולתו של המחבר לפרסם ספרים נוספים בעתיד. סופרים מתחילים שאין להם שם מוכר קודם (כגון פרסום בעיתונות, עיונים, או כתבי עת ספרותיים) מתקשים לרוב למצוא מו"ל.

לעיתים מחברים חדשים מוציאים את ספרם הראשון בהוצאה עצמית, שכן הוצאות ספרים אינן מוכנות להסתכן בהשקעת הון בשיווק ספר של מחבר לא מוכר. ברוב המקרים, מו"לים רוכשים זכויות לספרים – ובמיוחד לספרים ראשונים – באמצעות סוכנים ספרותיים, המשמשים כסינון ראשוני ליצירות לפני העברתן להוצאות. הקשיים הללו נובעים הן ממגבלות משאבים של ההוצאות בבחינת יצירות חדשות והן מן העובדה שקוראים נוטים לרכוש ספרים של סופרים בעלי שם יותר מאשר של סופרים בראשית דרכם. משום כך, נוצרו פרסים ספרותיים מיוחדים המוקדשים לספרי ביכורים.

## פרסום והכרה
בשוק הספרותי הבריטי והאמריקאי, סופרים מקבלים לרוב מקדמה כספית קטנה לפני פרסום ספרם הראשון; במקרים נדירים שבהם מצפים להדפסה רחבה ומכירות רבות, גובה המקדמה עשוי להיות גדול בהרבה. דוגמה לכך היא בשנת 2013, כאשר City on Fire מאת גארת' ריסק הולברג עורר מלחמת מכרזים בין עשרה מו"לים, והזכויות נרכשו לבסוף על ידי קנופף תמורת שני מיליון דולר.

באופן כללי, ספרי ביכורים אינם נמכרים היטב עד שהמחבר רוכש לעצמו מוניטין ספרותי. ישנן חריגות: היוטיוברית זואלה פרסמה את ספרה הראשון נערה מחוברת בנובמבר 2014, והוא נמכר ב־78,109 עותקים בשבוע הראשון בבריטניה, הודות לקהל מבוסס שכבר היה לה. לשם השוואה, חמישים גוונים של אפור נמכר בכ־14,814 עותקים בשבוע הראשון, ו-הארי פוטר ואבן החכמים זכה בתחילה להדפסה קטנה בלבד. ספרי ביכורים מצליחים נוטים להמשיך להימכר מפה לאוזן, ולעיתים יודפסו מחדש, בעוד שהוצאות ספרים אינן משקיעות לרוב בקמפיינים שיווקיים גדולים לסופרים חדשים.

מסיבה זו קיימים בעולם פרסים ספרותיים רבים המוקדשים לספרי ביכורים, בדרך כלל לפי ז'אנר או לאום. בין היוקרתיים שבהם ניתן למנות את פרס המינגוויי/פ"ן בארצות הברית, פרס גונקור בצרפת, Guardian First Book Award בבריטניה, Aspekte-Literaturpreis בגרמניה ופרס נומה לספרות ביפן. בישראל פרס ספיר וכן פרסים אחרים כמו פרסי שר התרבות והספורט, מעניקים פרסים הן לספרי ביכורים והן לספרים מוערכים.

מבקרת הספרות לסלי ג'יימיסון מהניו יורק טיימס תיארה את ההתלהבות הציבורית הרבה סביב ספרי ביכורים ופרסים אלו כחלק מהקסם שבגילוי סופרים חדשים. הסופרת אייאנה מת'יס הוסיפה כי ספר ראשון הוא "חלק מנשמתו של הכותב באופן שבו ספרים מאוחרים לעולם לא יוכלו להיות", שכן הוא תוצר של כל חייו עד לאותו רגע.

## מאפיינים ספרותיים
לעיתים ספר הביכורים של מחבר יהיה פשוט יותר מבחינה סגנונית או רעיונית בהשוואה ליצירותיו המאוחרות, ולעיתים אף לא יכלול את המאפיינים הייחודיים המוכרים ביצירתו הבשלה. דייב אסטר מהאפינגטון פוסט ייחס זאת לשני גורמים:

# סופרים בראשית דרכם עדיין מגבשים את סגנונם הייחודי.
# קהל הקוראים נכון יותר לקרוא יצירות של סופרים לא מוכרים אם הן דומות מבחינת סגנון לספרות המקובלת.

דוגמאות לכך הן ההוביט של ג'.ר.ר. טולקין, The Edible Woman של מרגרט אטווד ו-רשומות מועדון הפיקוויקים של צ'ארלס דיקנס – ספרים שנחשבים פשוטים יותר לעומת יצירותיהם המאוחרות. עם זאת, ישנם ספרי ביכורים שנחשבים ליצירת המופת של מחברם, כגון מאדאם בובארי של גוסטב פלובר, מלכוד 22 של ג'וזף הלר, תוף הפח של גינטר גראס ו-הכל קורס של צ'ינואה אצ'בה. ישנם סופרים הפותחים את דרכם דווקא בכתיבת סיפורים קצרים, שקל יותר לפרסם, ורק לאחר מכן עוברים לכתיבת ספר.

## אטימולוגיה
לפי ה־Oxford English Dictionary, השימוש המתועד הראשון במונח "ספר ראשון" (first novel) הוא משנת 1876, אך ידוע שהביטוי היה קיים לפחות מתחילת המאה ה־19. המילון אינו כולל ערך ל־"debut novel" (ספר ביכורים), אך המופע המוקדם ביותר בבסיס הנתונים של Google Books הוא משנת 1930. בעיתונות ניתן למצוא שימוש כבר ב־1922, בביקורת על ספרה של מרג'ורי פיקתול The Bridge. מאז שנות ה־80 של המאה ה־20, המונח "ספר ביכורים" הפך לשכיח יותר ויותר בשיח הספרותי.

## ראו גם
* קרן רון אדלר
* ספר עלטה

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרות