open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
גרף קיילי

[שמאל|ממוזער|300 פיקסלים|גרף קיילי של [חבורת התמורות הזוגיות A_4, עם יוצרים מסדר 2 (אדום) ו-3 (כחול)]]
בתורת החבורות, **גרף קיילי** של חבורה הוא גרף מכוון וצבוע, המהווה תיאור גרפי של החבורה, ומאפשר לחקור אותה בכלים גאומטריים, טופולוגיים והסתברותיים. הגרף נקרא על שם המתמטיקאי ארתור קיילי.

הגרף אינו מוגדר עבור חבורה G בפני עצמה, אלא רק ביחס לקבוצת יוצרים שלה, S. **גרף קיילי** של G ביחס ל-S הוא הגרף שקודקודיו הם אברי החבורה, ולכל יוצר s\in S יש בו קשת בצבע s מכל קודקוד g\in G למכפלה gs. באופן הזה מתקבל גרף מכוון רגולרי: מכל קודקוד יוצאות ונכנסות בדיוק |S| קשתות. באיור משמאל מוצג גרף קיילי של החבורה A_4 ביחס ליוצרים a=(12)(34) באדום, ו-b=(123) בכחול. מקובל להשמיט את הכיוונים עבור היוצרים מסדר 2, כפי שעשינו לעיל.

בחבורות קטנות הגרף מאפשר לבצע חישובים במהירות. בגרף שלנו אפשר לחשב כי (ab)^3=e, משום שאם יוצאים מאיבר היחידה וצועדים בכיוון אדום-כחול-אדום-כחול-אדום-כחול, חוזרים לנקודת ההתחלה. אותה תוצאה נקבל מכל נקודת התחלה, דבר המדגים את מידת הסימטריה של הגרף. אכן, חבורת הסימטריות של גרף קיילי צבוע היא בדיוק החבורה שאותה הוא מתאר. על הגרף אפשר להגדיר את **מטריקת המלה**, שלפיה המרחק מקודקוד g לקודקוד h שווה למספר הקטן ביותר של יוצרים (והאיברים ההפוכים להם) הדרוש לכתיבת היחס g^{-1}h. 

## גרף קיילי כמרחב גאודזי
אפשר להפוך את הגרף למרחב גאודזי, אם מתאימים כל קשת g\mapsto gs לקטע היחידה [0,1] (עם המטריקה הרגילה עליו). באופן הזה, כל גרפי קיילי של חבורה נוצרת סופית G (ביחס לכל קבוצת יוצרים סופית) הם קוואזי-איזומטריים זה לזה, וכך מתקבל העיקרון היסודי של תורת החבורות הגאומטרית: גרף קיילי הוא אינווריאנט קוואזי-איזומטרי של החבורה. לפי **הלמה של שוורץ-מילנור**,  כל מרחב גאודזי סימטרי די הצורך הוא גרף קיילי, במובן הבא: אם חבורה G פועלת על מרחב גאודזי X כחבורה של איזומטריות, באופן שהמרחב אינו גדול מדי (המנה X/G קומפקטית) ואינו קטן  מדי (לכל קבוצה קומפקטית K\sub X, הקבוצה \{g\in G:g(K)\cap K\ne\emptyset\} סופית), אז X קוואזי-איזומטרי לגרף קיילי של G (על ידי ההתאמה g\mapsto gx, כאשר x\in X נקודה קבועה). לדוגמה, אם M הוא יריעת רימן פשוטת קשר אז כל סריג קו-קומפקטי בחבורת האיזומטריות של M (לחלופין, החבורה היסודית של כל יריעת רימן קומפקטית ש-M הוא מרחב הכיסוי האוניברסלי שלה) הוא קוואזי-איזומטרי ל-M.

## פונקציות על גרף קיילי
מרחבי פונקציות המוגדרים על חבורה G מרחבים לתורת החבורות טכניקות אנליטיות שונות ומגוונות. הדוגמה החשובה ביותר היא מרחב הפונקציות האינטגרביליות-בריבוע, L^2(G), שהוא אובייקט יסודי בתורת ההצגות. בעוד שמרחב זה תלוי בחבורה בלבד, אפשר לתאר גם מרחבים התלויים בקבוצת היוצרים, כגון מרחב פונקציות הרמוניות (הערך בנקודה הוא ממוצע השכנים), פונקציות המקיימות את תנאי ליפשיץ או בעלות גידול פולינומי, וכדומה. ראו למשל תכונת ליוביל.

## ראו גם
*משפט קיילי
*גרף שרייר

## קישורים חיצוניים

*

קטגוריה:תורת החבורות הגאומטרית
קטגוריה:תורת הגרפים
יעקב אפרת

**יעקב אפרת** (1912 – 21 בדצמבר 1977) היה אגרונום ישראלי וחתן פרס ישראל לחקלאות לשנת תשל"ז (1977).
## ביוגרפיה
אפרת נולד בשם **יעקב מנקס** בפולין. בתום לימודיו התיכוניים למד חקלאות באוניברסיטת ננסי שבצרפת ובשנת 1930 סיים את לימודיו בתואר מהנדס חקלאי. אפרת עלה לארץ ישראל בשנת  1936 והיה רכז המספוא והפלחה בקיבוץ ניר דוד.

בשנים 1943–1946 עבד אפרת בתחנת הניסיונות המנדטורית בעכו, תחילה בחקר גידולי שדה ומאוחר יותר בקידום העשייה בחברת "הזרע". בשנת 1949 הוא הצטרף כמורה לבית הספר החקלאי "מקוה ישראל" והיה למנהל שטחי גידולי השדה של בית הספר. בשנת 1955, במקביל לעבודתו בהוראה, הצטרף אפרת למכון וולקני והחל לעבוד כחוקר גידולי שדה וגידולי קטניות. בשנת 1959 הוא השלים עבודת דוקטורט בנושא "בעיות האקולוגיה של שבולת שועל".

עבודתו של אפרת במכון וולקני נמשכה עד לפרישתו לגמלאות. במהלך תקופה זו עסקו מחקריו העיקריים בהשבחה ובטיפוח של דגני חורף. כמו כן הוא עמד בראש המחלקה לפלחה ולמספוא. בתחום המחקר של דגני החורף טיפח אפרת זנים שונים של חיטה רכה בעל כושר אפייה ועמידות בפני מחלות הלספטוריה והחילדון. שניים מאלו - "לכיש" ו"מרים" היו לזנים הנפוצים בארץ במהלך שנות השבעים. כמו כן פיתח אפרת זני חיטה קשה בעלי יבול גבוה ופותחו על ידו שיטות השבחה שונות.

בשנים 1960 ו-1971 הוענקו לו פרסי "הזרע" עבור הישגיו בפיתוח והשבחה של דגנים, ובשנת 1975 הוא נבחר כמרצה השנה של מינהל המחקר החקלאי. 

בשנת 1977 הוענק לאפרת פרס ישראל לחקלאות. באותה שנה פרש לגמלאות, וחודשים ספורים לאחר מכן נפטר ונקבר בבית העלמין הדרום.

בנו, אפרים אפרת, עסק גם הוא במחקר חקלאי במינהל המחקר החקלאי, בעיקר בתחום פרחי הציפורן. נפטר בגיל צעיר.

בנו, רון אפרת, הוא ויולן ראשי בתזמורת הפילהרמונית של רוטרדם.

## קישורים חיצוניים
* יעקב אפרת באתר מינהל המחקר החקלאי

## הערות שוליים

קטגוריה:אגרונומים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לחקלאות
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1977
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נאנסי
קטגוריה:סגל מכון וולקני
קטגוריה:סגל בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:מהנדסים חקלאיים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1977
ברוטוס (פסל)

**ברוטוס** (באיטלקית: **Brutus**) הוא פֶּסֶל שיצר הפסל מיכלאנג'לו בואונרוטי בשנת 1539–1540. הפסל הוא דיוקן של מרקוס יוניוס ברוטוס, פוליטיקאי רומאי בן המאה הראשונה לפנה"ס שהיה מראשי הקשר לרציחתו של הדיקטטור יוליוס קיסר.

הפסל היה ראשון הפסלים שהחלו נוצרים באיטליה בשנות הארבעים של המאה השש עשרה ועוצבו על פי הדגמים של הפיסול הרומאי העתיק. בניגוד לפסלים שנוצרו בעבר, הפסלים בסגנון הרומאי מוצבים על בסיס, הגימור של הטורסו הוא יותר מעודן כאשר הפסל לא נחתך אלא מגומר בצורה מעגלית והם חלולים בחלקם האחורי.

הפסל מציג את ברוטוס לבוש בטוגה וראשו מופנה לצידו. לפי ג'ורג'ו וזארי הפסל נוצר על ידי מיכלאנג'לו בהשראת תחריט אבן חן של ברוטוס, שנוצר במהלך העת העתיקה. חוקרים מודרניים פקפקו בהסבר של וזארי תוך שהם מציינים ששום תחריט כזה של ברוטוס לא נמצא והם הגיעו למסקנה, על סמך הדמיון בין הפסל של מיכלאנג'לו לפסליו של קרקלה, שפסלי קיסרי השושלת הסוורית היוו את ההשראה לפסל של ברוטוס.

הדיוקן של ברוטוס מבוסס על הדיוקנאות שמופיעים על מטבעותיו של ברוטוס, המטבעות הללו נטבעו בין השנים 44-42 לפנה"ס בשעה שברוטוס שהה בפרובינקיות המזרחיות והכין את צבאו לקראת ההתמודדות בקרב כנגד הטריומווירט השני. רוב החוקרים מחשיבים את התיאור של ברוטוס המופיע על המטבעות הללו כריאליסטי וכנאמן ביותר למראהו של ברוטוס האמיתי.

## קישורים חיצוניים


*Charles Tolnay, "Michaelangelo's Bust of Brutus", *The Burlington Magazine for Connoisseurs* 67 (388), July, 1935, pp. 23-29
 
## הערות שוליים

קטגוריה:מיכלאנג'לו בואונרוטי: פסלים
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פרוטומות
קטגוריה:פיסול של תקופת הרנסאנס
גזה נאגי

**גזה נאגי** (בהונגרית: **Géza Nagy**; 29 בדצמבר 1892 - 13 באוגוסט 1953) הוא שחמטאי הונגרי בדרגת אמן בינלאומי.

נאגי זכה באליפות הונגריה בשנת 1924. הוא הגיע למקום השישי בתחרות בודפשט 1926 (ניצחו: ארנסט גרינפלד ומריו מונטיצ'לי).

נאגי ייצג את הונגריה בשתי אולימפיאדות:

באולימפיאדת השחמט 1927, בלוח השני של נבחרת הונגריה באולימפיאדה הראשונה בלונדון +8 -3 =3 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בין היתר, ניצח את בוריסלב קוסטיץ', קארל הרומאדקה, יסטה סטולץ וקארל קארלס באולימפיאדת השחמט 1928, בלוח הראשון של נבחרת הונגריה באולימפיאדה השנייה בהאג +9 -2 =5.

בשתי ההופעות זכה נאגי במדליית זהב קבוצתית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמנים בין-לאומיים
קטגוריה:אלופי הונגריה בשחמט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1892
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1953
הגישה האונטולוגית הטבעית

**הגישה האונטולוגית הטבעית** (באנגלית: **The Natural Ontological Attitude**, או בקיצור: **NOA**) היא עמדה פילוסופית שהציע הפילוסוף ארתור פיין כחלופה הן לריאליזם מדעי והן לאנטי-ריאליזם מדעי. 

על פי הגישה האונטולוגית הטבעית, עלינו לבטוח בטובי המדענים ולהאמין בקיומם של ישים בלתי נראים, כגון אלקטרונים, כאשר טובי המדענים בטוחים במידה מספיקה כדי להאמין בקיומם. בניגוד לריאליזם מדעי, הגישה האונטולוגית הטבעית אינה טוענת שהמדע פרוגרסיבי, כלומר: מתקדם לקראת האמת על ידי שימור ידע מתאוריות ישנות לחדשות, ואינה מחפשת הצדקות לאמונה בקיומם של ישים בלתי נראים מעל ומעבר להצדקות שהמדענים נותנים לטענותיהם. 

פיין תוקף פילוסופים ריאליסטים הטוענים שריאליזם מדעי היא העמדה היחידה המסבירה את הצלחת המדע. פיין טוען כי הצלחת המדע צנועה יותר ממה שפילוסופים ריאליסטים נוטים לטעון, וכי ההיסטוריה של המדע דומה ל"בית קברות" של תאוריות בלתי מוצלחות שהועלו ונשכחו. 

פיין טוען כי האסטרטגיה הריאליסטית אינה מצליחה להסביר הצלחות מדעיות באופן נקודתי, וכי אינסטרומנטליסטים מציעים במקרים רבים הסברים נקודתיים עדיפים להצלחת המדע.

בנוסף טוען פיין כי כל הסבר כללי להצלחת המדע מניח את המבוקש. הסברים כלליים להצלחת המדע הם מסוג היסק להסבר הטוב ביותר, כלומר: ההסקה שההסבר הטוב ביותר הוא המתקבל ביותר על הדעת ולכן חייב להיות אמיתי או קרוב לאמת. ההסתמכות על ההסבר הטוב ביותר נובעת מכך שהוא משמש מדענים בהצלחה בעבודתם. פיין טוען שבעוד שההסבר הטוב ביותר הוא אסטרטגיה לגיטימית להסברים נקודתיים שמעלים המדענים בעבודתם (לדוגמה: "אלקטרונים הם ההסבר הטוב ביותר לתופעות חשמליות, לכן הם חייבים להתקיים"), הוא אינו אסטרטגיה לגיטימית להסבר **כללי** של הצלחת המדע, משום שכך משתמשים בו כדי להצדיק את עצמו (ראו גם בעיית האינדוקציה). 

פיין טוען כי הגישה האונטולוגית הטבעית היא המכנה המשותף המינימלי לריאליסטים ולאנטי-ריאליסטים, ובשל הסיבות שפורטו לעיל, היא העמדה המקסימלית הניתנת להצדקה פילוסופית, ולכן חייבים להסתפק בה. 

קטגוריה:הוויכוח על ריאליזם מדעי
קטגוריה:פילוסופיה של המדע
סנטה פה (ארגנטינה)

**סנטה פה** (בספרדית: **Santa Fe**) היא עיר בארגנטינה ובירת פרובינציית סנטה פה הממוקמת בצפון-מזרח המדינה, ממש ליד מפגש הנהרות פרנה וסלאדו. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010 מספר התושבים בעיר היה כ-391,164 תושבים, על פי מפקד האוכלוסין משנת 2022 מספר התושבים הוא 573,448 תושבים https://www.estadisticasantafe.gob.ar/wp-content/uploads/sites/24/2023/02/CENSOSF-0223-2.pdf. במטרופולין של העיר ישנם כ-653,073 תושבים, מה שהופך אותו לשמיני בגודלו בארגנטינה.

מ-10 בדצמבר 2019 ראש העיר הוא אמיליו יטון (ספ').  

## היסטוריה
סנטה פה נוסדה בשנת 1573 באזור סמוך, והועברה למיקומה הנוכחי בשנת 1653 בשל הצפות נהר. העיר הפכה לבירת המחוז כשמחוז סנטה פה הופרד ממחוז בואנוס איירס בשנת 1814. בהצפה של נהר הסלאדו בשנת 2003, פונו כמאה אלף מתושבי העיר, ורבים מבתיה נותרו שקועים במים למשך כשבוע.

## ספורט

## יהודי העיר
יהודי סנטה פה הם בדרך כלל בעלי אחוזי התבוללות נמוכים. בעיר שלושה בתי כנסת: שניים קונסרבטיבים ואחד אורתודוקסי.

## ערים תאומות

* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:פרובינציית סנטה פה: ערים
קטגוריה:פרובינציות ארגנטינה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
אמלאיב, מלך סקוטלנד

**אמלאיב ** (באנגלית: **Amlaíb, King of Scotland**, בגאלית סקוטית: **אמלאיב מק אילדולב** - **Amlaíb mac Ilduilb** באיות עתיק, **Amhlaigh** באיות מודרני, כלומר "אמלאיב בנו של אינדולף"; שנת לידתו לא ידועה. נפטר בשנת 977) היה מלך סקוטלנד משנת 973 לערך ועד מותו.

## ביוגרפיה
אמלאיב היה בנו של אינדלף, מלך סקוטלנד (אידיאלב מק קאוסאנטין), ואחיו של קולן (קולן מק אילדולב). ככל הנראה שמו הוא גרסה קדומה של השם "אולאף".

לא ידוע הרבה על מלכותו, והיא מוזכרת ב"דברי ימי טיגרנאך" וב"כרוניקון סקוטורום") בהם מצוין כי אמלאיב מלך סקוטלנד נפטר בשנת 977 וככל נהראה נהרג על ידי קנת השני (קינאד מק מל קולים). ב"דברי ימי אלסטר" מצוין "קינאד מק דומנייל" כרוצחו של אמלאיב - אולם ייתכן ומדובר בקנת השני, מאחר שסבו נקרא דומנייל.

שמו אינו מוזכר בתיאורי המלכים שהגיעו בשנת 973 להישבע אמונים למלך אנגליה, אדגר בצ'סטר, ולכן, ככל הנראה מלכותו החלה לאחר תאריך זה, או בעת מסעו של קנת השני לצ'סטר.

## קישורים חיצוניים

* דברי ימי אלסטר

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:בית אלפין
קטגוריה:נפטרים ב-977
אדגר

**אדגר** (באנגלית: **Edgar**) הוא שם פרטי גברי, שם משפחה, או שם מקום.  מקור השם באנגלית עתיקה (Ēadgār), והוא מורכב מהמילים "אד" (ēad) שמשמעו – עושר, שפע או אושר, ו"גאר" (gār) שמשמעו חנית, כלומר השם משמעו "חנית-עושר" או "חנית-אושר". 

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
מישל תאטו

**מישל יוהאן תאטו** (בצרפתית: **Michel Johann Théato**; 22 במרץ 1878–1923) היה אתלט לוקסמבורגי והמנצח בריצת מרתון באולימפיאדת 1900 בפריז. תאטו התחרה במשחקים האולימפיים כחלק מנבחרת צרפת ורק בסוף המאה ה-20 התגלה שהוא אזרח לוקסמבורג.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלופים אולימפיים מצרפת
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת מרתון (גברים)
קטגוריה:אתלטים לוקסמבורגים
קטגוריה:רצי מרתון
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת פריז (1900)
קטגוריה:ילידי 1878
קטגוריה:נפטרים ב-1919
אברהם ריבוצקי

**אברהם ריבוצקי** (1886–1946) היה פוליטיקאי, עיתונאי וסופר. פרסם ספרים ומאמרים בעברית על ארץ ישראל, העם היהודי ובעיות השעה. אחד מספריו נקרא:"מהצהרת בלפור עד הצהרת סמואל" בהוצאת "עבודה" משנת 1921 http://www.2all.co.il/web/Sites/simplebooks/16107_(410).JPG עד שנת 1917 הנהיג מפלגת העבודה הדמוקרטית היהודית חברתית (פועלי ציון). 

ריבוצקי עלה לארץ ישראל במהלך העלייה השלישית. בשנת 1919 עמד בראש 'מפלגת פועלים סוציאליסטית עברית בארץ ישראל' (מפס"ע). בשנת 1920 מונה למנהל הראשון של חברת הספנות העברית הראשונה של היישוב, 'החברה לאסדות וספנות חופית בע"מ'. 

מינויו של ריבוצקי למנהל החברה, נתמך על ידי נציגי ועד הצירים, הקפא"י, חברי ועדת המים כסניף הימים של 'תנועת העבודה המאוגדת', ובתמיכת אנשי תנועת פועלי ציון ותנועת החלוץ והפועל הצעיר. הוא ניהלה במשך כשנה, ובשנת 1921 סיים תפקידו שלא מרצונו. היה זה עקב הפסקת פעילות החברה מחוסר תקציב, שהיה אמור להגיע מוועד פועלי ציון, האחראי על מכירת מניות החברה בניו יורק. משלא הגיע ההון הדרוש, הביא הדבר לביטול חוזה החכירה. למרות ההשקעה הגדולה באונייה "החלוץ" וחיוניותה ליישוב, הוחזרת החלוץ לבעליה הקודמים, מר ליפשיץ ושות'. 

לימים יצא ריבוצקי לארצות הברית וחי בעיר ניו יורק, שם עסק בכתיבה. בחודש נובמבר 1931, ביקשה הגברת ריבוצקי לרדת מאונייה בנמל יפו לבקר בארץ ישראל ו'סורבה כניסתה' בשל חשד שלטונות המנדט הבריטי בבעלה אברהם ריבוצקי. הוא נחשד עקב פעילותו הפוליטית במעורבות בפעילות נגד המנדט. חיים ארלוזורוב מראשי הסוכנות היהודית בארץ ישראל, התערב אצל הפקידות ביפו, ואף נאלץ להפגש עם ממלא מקומו של הנציב העליון, עד שלבסוף הסדיר זאת משנאלץ לערוב לה. משך ביקורה הוקצב לשלושה חודשים כחוק. ארלוזורוב רשם זאת ביומנו "יומן ירושלים", מיום ד', 4 נובמבר 1931, כתב המאיר מעט על מעמד משפחת אברהם ריבוצקי בעיני ראשי היישוב http://benyehuda.org/arlosoroff/jj_nov1931.html

## קישורים חיצוניים
### כתביו
* מהצהרת בלפון עד הצהרת סמואל, יפו תרפ"א.

### ביקורת
* 
* 
* לקסיקון אישי ישראל  הוצאת עם עובד, תשמ"ג

קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:ימאות ביישוב
קטגוריה:קומוניסטים ארץ-ישראלים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1946
פעיל שלום

**פעיל שלום** הוא אדם הפועל למען פתרון של שלום לסכסוכים בין מדינות או עמים. פעילות למען השלום אינה מחייבת השתייכות למפלגה כלשהי. חלק ניכר מפעילי השלום היו חלק מתנועות שלום בלתי-מפלגתיות, שלא שאפו להיבחר לפרלמנט, ולא תמכו במפלגה מסוימת.

לעיתים קרובות יש ויכוח על מטרותיהם של פעילים אלו ואם הם באמת ובתמים חותרים לשלום. לעיתים ישנה הסכמה על מטרותיהם, אך נטוש ויכוח בשאלה אם פעילותם אכן עוזרת לקידום מטרותיהם, או שמא היא מעכבת ואף מונעת אותן. יש הסוברים שלפעילי השלום יש השפעה עקיפה על המדיניות גם כשהם נכשלים במימוש מטרותיהם הישירות. לדוגמה ד"ר לורנס ויטנר סבור שאף שתנועות השלום בארצות הברית נכשלו באופן עקבי במניעת מלחמות ובהפסקתן, הייתה להן השפעה ממתנת על מדיניות החוץ האמריקאית. לדבריו המדיניות הייתה עשויה להיות אגרסיבית הרבה יותר לולא פעילי השלום. פעילי שלום שונים נוקטים במגוון של דרכים שונות לקידום מטרותיהם, ובהן הפגנות, תעמולה, שביתת רעב, וכן מפגש ישיר עם הצד היריב, גם כאשר מפגש כזה אסור על פי חוק.

פרס נובל לשלום ניתן לעיתים לפוליטיקאים מובהקים שע"פ ועדת הפרס תרמו להשכנת שלום, לפקידי ממשל שעסקו בכך, ובין מקבליו גם פעילי שלום אחדים.

## ראו גם
*פציפיזם

## הערות שוליים




קטגוריה:אי-אלימות
קטגוריה:אנטי מלחמה
קטגוריה:פציפיסטים
זיקורת

[שמאל|ממוזער|250px|[הזיקורת הגדול של אור שבשומר]][שמאל|ממוזער|250px|שרידי הזיקורת [צ'וגהא זנביל באתר הארכאולוגי ליד העיר שושן שבדרום־מערב איראן]]
**זיקורת** (באכדית: **Ziqquratu**, מהשורש ז־ק־ר – זקור, בולט), או **זיגוראת**, הוא מגדל בעל צריח מונומנטלי מטיפוס המיוחד למסופוטמיה (אזור עיראק המודרנית) בממלכות שומר, אכד, עילם, בבל ואשור. מבנים כאלו הוקמו החל מ־4,500 שנה לערך לפני זמננו לאורך כ־2,000 שנה.

## מקור השם
מקור השם למבנה הוא במילה האכדית Ziqquratu. שורש המילה באכדית הוא ז־ק־ר, שפירושו "להיות גבוה, בולט" (אכדית Zaqāru 'זקר') המתאים למגדל, בדומה לעברית להזדקר, זקר, זקור (באכדית Zaqru). האות ת' בסוף המילה היא סיומת הנקבה באכדית (כמו בכל השפות השמיות). תעתיק קיים נוסף לשם בעברית הוא **זיקוראת**, אף שבעברית אין אם קריאה א' לפני סיומת נקבה.

## מבנה
הזיקורת בנוי מדרגות. בסיסו רחב והוא הולך וצר כלפי מעלה. חלק מהזיקורתים נבנו במבנה רבוע, כפירמידה וחלקם, בעיקר המאוחרים שבהם, במבנה עגול. העלייה לזיקורת הייתה על גבי גרמי מדרגות שנבנו מחוץ למבנה.

זיקורתים גבוהים התנשאו לגובה של יותר מ־50 מטרים. ברוב הזיקורתים היה חלל פנימי גדול, בחלקם מולא החלל בעפר.

## מטרה
מטרת בניית הזיקורת הייתה פולחנית ויועדה להנציח את השליט וליצור מיזם שבו היו שותפים והתגאו כל תושבי העיר. הד למטרות אלה ניתן למצוא בסיפור מגדל בבל במקרא, בבחינת "נעשה לנו שם".

ההיסטוריון היווני הרודוטוס (484–425 לפני הספירה) הִרבּה לטייל במזרח, ראה זיקורתים ותיאר אותם כמקדשים הבנויים על מדרגות אחדות ומשקיפים על העיר כולה. כמו כן הועלתה השערה שהמגדל היה חיוני על מנת לאפשר לנכבדי העיר ולכהנים להימלט לגובה בשעת שיטפון, שהוא תופעה נפוצה באזורי המישור של מסופוטמיה. השיטפונות באזור עזים וגובה המים גבוה מבית־חומר רגיל בן קומה אחת. מטרה נוספת יכלה להיות הקרבת קורבנות בגובה רב, כך שהעשן וניחוח קורבנות עלה כלפי מעלה לשמיים.

## שרידים ותיעוד
באזור עיראק התגלו שרידי 32 זיקורתים בחפירות ארכאולוגיות, אולם טרם נמצא שריד למקדש שהיה אמור להיות בראש המגדל או בבסיסו. עם זאת, נמצאו כתובות עתיקות הנוגעות לבניית זיקורתים, כגון כתובת המשויכת לאביו של נבוכדראצר השני, המספרת שהאל מרדוך ציווה עליו לשקם את הריסות העיר בבל ואת מגדל א־תמנ־אנקי (בית יסוד השמים והארץ). הוא פקד להכין לבנים שרופות, להביא ביטומן ולהגיע עד לשמים. בניית אותו מגדל מונצחת, לדעת רבים מהחוקרים, באפוס הבריאה הבבלי, "אנומה אליש". ייתכן שסיפור מגדל בבל מושפע ממראם המרשים של שרידי המגדל, שבנייתו הופסקה. גם שרידי המגדל היו גבוהים פי כמה מבתי התושבים שהיו בני קומה אחת.

הזיקורת הגדול ביותר שנחשף הוא הזיקורת הגדול של אור.

## בתרבות
[שמאל|ממוזער|250px|[פיטר ברויגל האב, "מגדל בבל", 1563]]
[ממוזער|הדמיית [ארמון הסובייטים, במוסקבה (לא נבנה)]]
ציירים רבים דימו את מגדל בבל בדמות זיקורת, דוגמה טובה היא ציורי מגדל בבל של פיטר ברויגל האב ושל גוסטב דורה. גם מבנים שנבנו לאחר התקופה העתיקה ניסו להעתיק את מבנה הזיקורת וקיימים מבנים רבים המחקים זיקורת רבוע או מעוגל כחלק מהעיצוב. אחת הדוגמאות השאפתניות ביותר לבניית זיקורת מודרני היא התכנון לארמון הסובייטים, שלא הושלם, במוסקבה.

## קישורים חיצוניים

* 
* נעמי עמית, אבי ורשבסקי, אביבה לוטן, רוני מגידוב, אילה פז, מהו זיגורט? באתר מט"ח
* מהו הזיקורת שבנו השומרים?, באתר אנציקלופדית אאוריקה
* מאמר ארוך ומפורט באנגלית
* Iraq's answer to the pyramids, באתר ה-BBC

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מסופוטמיה
קטגוריה:שומר
קטגוריה:בבל
קטגוריה:מגדלים לפי סוג
לואו

**לוֹאוּ** (Low; "נמוך") היא להקת רוק אלטרנטיבי אמריקאית.
## היסטוריה
הלהקה הוקמה בשנת 1993 בדולות', מינסוטה על ידי בני הזוג המורמונים אלאן ספרהוק (גיטרה, שירה) ומימי פרקר (תופים, שירה) וג'ון ניקולס (בס). להבדיל מלהקות הרוק הרבות של אותה תקופה, שבה הסגנון הפופולרי היה גראנג' רועש, לואו ניגנו שירים שקטים, איטיים ומינימליסטיים. למשל, מערכת התופים הייתה מורכבת רק מתוף סנר ומצילת היי האט.

הסגנון שלהם קיבל את הכינוי סלואוקור (Slowcore) - הלחם של Slow (איטי) ו-Core (ליבה). ספרהוק עצמו הביע את חוסר שביעות רצונו מהכינוי הזה, אך השם הפך לשם כללי לסגנון הזה וכונו בו להקות אחרות, בהן Death Cab for Cutie, Red House Painters, , Mojave 3 ו-מאזי סטאר.

הלהקה פעלה מאז הקמתה ברציפות והוציאה כמעט כל שנה אלבומים אשר זכו ברובם לביקורות אוהדות וצברה קהל מעריצים נאמן.

בשנת 2005 השיר California מתוך האלבום "The Great Destroyer" זכה בתואר "שיר השנה" של תוכנית הרדיו "הקצה" בגלגלצ.

בספטמבר 2008 ובינואר 2015 הלהקה הופיעה בתל אביב.

מימי פרקר נפטרה מסרטן השחלה ב־5 בנובמבר 2022.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
טפרי באנטי

**טפרי באנטי** (אוקטובר 1921 - 3 בפברואר 1977) היה איש צבא אתיופי אשר שימש כשליט אתיופיה השני לאחר הפלת מוסד הקיסרות.

## קורות חייו
באנטי נולד בכפר סמוך לעיר אדיס אבבה, ורבים חושדים שהשתייך לעם האורומו, דבר אשר הוא עצמו הכחיש. באנטי התגייס לצבא האתיופי בגיל 20 ולמד באקדמיה הצבאית אואלטה ולאחר מכן שירת בחטיבות השנייה, השלישית והרביעית. בערב של ה-23 בנובמבר 1974, ראש הדרג אמן אנדום שהיה במראקים עם חברי החונטה נרצח לאחר חילופי אש בביתו. בזמן שמקרה זה קרה באנטי פיקד על החטיבה הרביעית שהוצבה בעיר אסמרה. לאחר מותו של אנדום מילא את מקום ראש החונטה מנגיסטו עד לבחירתו של באנטי לשליט אתיופיה.

בריגדיר גנרל (תת-אלוף) טפרי באנטי נבחר לראש החונטה ושליט אתיופיה ב-28 בספטמבר 1974 ברוב קולות, המעשה הראשון אשר עשה הוא ששינה את האיות של שם משפחתו כדי שישמע אמהרי יותר, על מנת להדגיש את מוצאו החבשי. במהלך כהונתו הוא הכריז ונשא נאומים רבים על מנת להדגיש שהחונטה היא לטובת העם והיא תקים מפלגה הדומה למפלגה הקומוניסטית הסובייטית. טפרי נרצח במהלך פגישה בארמון מנליק השני, על ידי שליחים שנשלחו על ידי סגנו מנגיסטו היילה מריאם יחד עם עלמיו היילה, מוגס וולדה מיכאל ואסרט דסטה. לאחר רצח באנטי התמנה במקומו רוצחו, מנגיסטו.

## לקריאה נוספת
* מרינה ודוד אוטווי, אתיופיה: אימפריה במהפכה,  .
*אנדרגצ'אוו טירונאה, המהפכה האתיופית 1974 - 1987, , .

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלחמת האזרחים האתיופית
קטגוריה:אנשי צבא אתיופים
קטגוריה:שליטי אתיופיה
קטגוריה:ילידי 1921
קטגוריה:אתיופים שנפטרו ב-1977
בית מעצר הדרים

**בית מעצר הדרים** הוא בית סוהר בשרון השוכן בסמוך למחלף הדרים בכביש 4.

בית המעצר הוא חלק ממתחם השרון הכולל עוד 3 בתי סוהר: בית הסוהר השרון, בית הסוהר אופק ובית הסוהר רימונים ומאוכלס בכ-500 עצירים ושפוטים.

בית המעצר שוכן בבניין שתוכנן על פי תפיסה מודרנית אודות שמירה על כבוד האדם של האסירים.

בית המעצר מאוכלס ברובו בעצירים שאינם שפוטים, בעצורי יום ועצורים עד תום ההליכים.

בבית המעצר ישנם שני אגפים המיועדים לאסירים ביטחוניים, באגפים אלו נכלאו אסירים בולטים מארגוני הטרור, בעבר היה כלוא בבית המעצר מרואן ברגותי, ועד יולי 2008 סמיר קונטאר.

## קישורים חיצוניים
* בית המעצר הדרים באתר שב"ס
* 
* 

הדרים
קטגוריה:השרון
קטגוריה:כביש 4
פולאבים

[שמאל|ממוזער|250px|מפה של [מרכז אירופה בין השנים 919–1125, שנערכה בידי ויליאם שפרד (Shepherd). שטחי הפולאבים מסומנים בסגול קרוב לקצה העליון; ובהם קבוצות האובודיטים והוולטים בלבן, והסורבים בסגול.]]
**פולאבים** (ברוסית: **Полабы**; בפולנית: **Połabianie**) הוא שם כולל המתייחס למספר שבטים סלאביים מערביים שנכחדו ברובם, אשר ישבו לאורך נהר האלבה, בין הים הבלטי מצפון, נהר הזאלה (Saale) והגבול הסקסוני ממערב, הסודטים ופרנקוניה מדרום, ופולין ממזרח. הפולאבים היו ידועים גם כ"סלאבים של האלבה" וכ"ונדים".

הסלאבים הפולאבים החלו להתיישב בשטח גרמניה של היום במחצית השנייה של האלף הראשון לספירה. במהלך המאה ה-12 הם נכבשו בידי הסקסונים והדנים, וכתוצאה מכך נכללו במרוצת הדורות באימפריה הרומית הקדושה. השבטים עברו בהדרגה תהליך גרמניזציה, ובמאות שלאחר מכן התבוללו; הסורבים הם צאצאיהם היחידים של הפולאבים אשר שמרו על זהותם ועל תרבותם. השפה הפולאבית נכחדה כיום. עם זאת, שתי השפות הסורביות מדוברות כיום בפי כ-60,000 מתושבי האזור, וממשלת גרמניה מכירה בהן כשפות רשמיות של האזור.

## לקריאה נוספת

*Christiansen, Erik (1997). *The Northern Crusades*. London: Penguin Books, 287. .
*Goldberg, Eric Joseph (2006). *Struggle for Empire: Kingship and Conflict Under Louis the German, 817-876. Ithaca and London: Cornell University Press. .
*De Vere, Maximilian Schele (1853). *Outlines of comparative philology, with a sketch of the languages of Europe*. New York: University of Virginia.
* [[יוהאן קספר צויס|Zeuß, Kaspar]] (1837). *Die Deutschen und die Nachbarstämme'' (in German). Munich: Ignaz Joseph Lentner.


## קישורים חיצוניים

*מפה המראה את הארצות שבהן ישבו הפולאבים 

## הערות שוליים

קטגוריה:עמים סלאביים
קטגוריה:עמים קדומים
קטגוריה:גרמניה: היסטוריה
בית סוהר רימונים

**בית סוהר רימונים** הוא בית סוהר במחוז המרכז השוכן בסמוך לכביש 4 ליד צומת תל מונד והוא חלק ממתחם השרון הכולל 4 בתי סוהר בית הסוהר השרון, בית הסוהר אופק, בית המעצר הדרים ובית סוהר רימונים.

בית הסוהר הוקם ב-18 בפברואר 2004 והוא אחד מארבעת בתי הסוהר של שירות בתי הסוהר ברמת ביטחון מרבית.

בית הסוהר מחולק לשני בניינים ומשתרע על 23,000 מ"ר. בכלא 13 אגפי כליאה הבנויים על פי מדרג אגפי, וכן אגף הפרדה ארצית ובידוד. בית הסוהר מיועד לאכלס כ-1100 אסירים בכלל האגפים השונים, כאשר בכל תא, שגודלו 10.5 מ"ר, משוכנים שני אסירים או שמונה. עם בניית הכלא המחודש הועברו אליו אסירים מבית סוהר אשמורת המיושן הנמצא בצומת בית ליד, שכיום אינו מאויש באסירים.

עד 2022, מפקד בית הסוהר היה גונדר משנה. החל משנת 2022 הכלא אוחד עם בית הסוהר הצמוד לו, בית הסוהר אופק (מתקן הכליאה לנוער מתחת לגיל 18), משרתים בשני המתקנים כ-400 אנשי סגל.מפקד בית סוהר **רימונים-אופק** הוא מפקד שני המתקנים, בדרגת תת-גונדר.

בית סוהר רימונים מתאפיין בשילוב בין שמירה קפדנית על הביטחון באמצעות טכנולוגיה מתקדמת ביותר ובין דאגה לרווחת האסיר. בבית הסוהר נבנו חדר כושר, 8 חדרי לימוד, כיתת מחשבים וכן חדרים המיועדים לביקורים פתוחים ולביקורים סגורים.

על פי דו"ח הוועדה לשירות בתי הסוהר של לשכת עורכי הדין, שפורסם ב-5 במרץ 2008 נמצא כי בית סוהר רימונים הוא בעל תנאים ראויים וסבירים וכי האסירים בו זוכים לתנאים משופרים.

ב-23 בפברואר 2014, ירה האסיר סמואל שיינביין בשלושה סוהרים, ולאחר מכן התבצר בתא השירותים. סוהר אחד נפצע קשה, אחד בינוני ושניים נפצעו קל. לאחר שהמשא ומתן נכשל, שיינביין פתח שוב באש, ונורה למוות על ידי כוחות יחידת מצדה של השב"ס.

## קישורים חיצוניים
* בית סוהר רימונים באתר שירות בתי הסוהר

## הערות שוליים

רימונים
קטגוריה:השרון
קולן, מלך סקוטלנד

**קולן** או **קולין** (באנגלית: **Cuilén** או **Colin**, בגאלית סקוטית: **קולן מק אילדולב** - **Cuilén mac Ildulb** באיות עתיק, **Cailean** באיות מודרני, כלומר "אמלאיב בנו של אינדולף"; שנת לידתו לא ידועה. נפטר בשנת 971), המכונה "הלבן" (בגאלית סקוטית: **An Fionn** - "אן פיון") היה מלך סקוטלנד משנת 967 לערך ועד מותו.

## ביוגרפיה
קולן היה אחד משלושת בניו של אינדלף, מלך סקוטלנד (אילדאלב מק קאוסאנטין); שני הבנים האחרים היו אמלאיב ואֶוֹכאיד (Eochaid).

קולין הומלך לאחר שהביס את קודמו, דאב (דאב מק מל קולום), בקרב שנערך בשנת 965.

על פי "דברי ימי אלסטר" וה"כרוניקון סקוטורום", בשנת 971 קולין ואחיו אוכאיד נהרגו בשריפה בלות'יאן. מצית האש היה אמדארך נסיך ממלכת סטרת'קלייד כנקמה על כך שקולין אנס את בתו של אמדארך.

ככל הנראה נקבר דאב באיונה - מקום קבורתם המסורתי של מלכי אלבה.

לאחר מותו של קולין, הומלך אחיו של דאב, קנת השני, אולם בשנת 973 הודח קנת לזמן קצר על ידי אחיו של קולין, אמלאיב.

## קישורים חיצוניים

* דברי ימי אלסטר

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:בית אלפין
קטגוריה:נפטרים ב-971
אורחות צדיקים

**אורחות צדיקים** הוא אחד מספרי המוסר החשובים ביהדות, הגם כי זהות מחברו אינה ידועה. לפי השערות שונות וכתבי יד, הספר חובר בסביבות שנת ה'ר' (1440). הספר מעמיד במרכזו את העבודה על תיקון המידות, דהיינו על תכונות האדם והנהגותיו, כבסיס לחיי תורה ומצוות. יש בספר פרקים עבור למעלה מ-20 מידות, וכן על הנהגות בסיסיות כגון לימוד תורה, יראת שמים ותשובה.

בהקדמתו מסביר המחבר במשל את נחיצותו של הספר גם לתלמידי חכמים: כמו שאם יהיה בחבית יין משובח חור קטן, כל היין יישפך דרך אותו חור, כך גם תלמיד חכם שאין בו מידות טובות, כל תורתו תאבד.

## המבנה הרעיוני של הספר
הספר, המבוסס במתכונתו על "ספר תיקון מידות הנפש" של ר' שלמה אבן-גבירול, מחלק כמוהו את המידות בצורה של ניגודים, כשלכל מידה מוקדש פרק נפרד. הגאווה לעומת הענווה, הבושה לעומת העזות, האהבה לעומת השנאה, הרחמים לעומת האכזריות וכו'. בכל פרק כזה המחבר מביא את המידה המדוברת באסוציאציות חיוביות ושליליות. אף במידת האכזריות יש צד טוב (כשאדם מסרב לתת לבנו דבר מה שיזיק לו, הרי זה סוג מסוים של אכזריות, אך חיובית) וגם באהבה יש צד רע (אוהב כסף יותר מדי, שהוא עלול לקום ולגזול). בכך, אחד המסרים הכוללניים הבולטים בספר הוא, שאין תכונה שהיא חיובית או שלילית לגמרי אלא על האדם לאזן את חלקי האישיות שלו ולתת לכל חלק את מקומו הרצוי.

הספר משלב את דבריו במובאות רבות מ"מבחר הפנינים", מובאות רבות מהרמב"ם, ותקציר של קטעים או פרקים רבים מ"חובות הלבבות" (כך למשל "שער חשבון הנפש", המבוסס כולו על זה שבספר חובות הלבבות) ומ"שערי תשובה" (שגם הוא עצמו כנראה השתמש בשער התשובה של חובות הלבבות כבסיס לספרו).

## קישורים חיצוניים

***[https://sites.google.com/site/kadish67/middot ספר המידות - אורחות צדיקים]** – צילומי כתבי-יד ודפוסים ישנים של הספר; העתק של "סימני ספר המידות" (חלק מ"אורחות צדיקים" שנעדר מהדפוסים ונדפס כאן מתוך כתב-יד) יחד עם הערות על כתבי היד ועל תקופת חייו המשוערת של המחבר. כל החומר באתר ברישיון חופשי.
* הספר אורחות צדיקים טקסט מלא וערוך באתר דעת.
* אפליקציית  אורחות צדיקים לאנדרואיד.
* סדרת שיעורים ב'ארחות צדיקים' | הרב בועז שלום | אתר 'טעמו וראו'

קטגוריה:ספרי מוסר
קטגוריה:ספרות הראשונים
קטגוריה:יצירות שמחברן אינו ידוע
אטנפו אבטה

**אטנפו אבטה** (באמהרית: አጥናፉ አባተ; 1930 - 3 בפברואר 1977) היה איש צבא אתיופי אשר שימש כיושב ראש הדרג השני לאחר הפלתו של עלם טסמה בגלל חילוקי הדעות בתנועה עצמה, למרות שלא התמנה לשליט אתיופיה, אבטה היה אחד מאלו שעיצבו את החונטה כפי שאנחנו מכירים. האידאולוגיה של אבטה הייתה שמרנית וכללה בין היתר לאומנות (לאומיות אמהרית-כלל אתיופית), סוציאליזם, דתיות וממלכתיות.

## קורות חייו

אבטה נולד ליד העיירה ביצאנה שבמחוז גוג'אם והתחנך באקדמיה הצבאית אואלטה. בזמן המהפכה האתיופית אבטה שירת בחטיבה הרביעית שהוצבה באדיס אבבה. באפריל 1974 אבטה הצטרף ל**וועדה לתיאום הכוחות המזוינים** (הדרג) ושיחק תפקיד מכריע בגיבוש קבוצה זו לתנועה ב-24 באפריל, חמישה ימים לאחר מכן חלק מחברי הקבוצה הוחלפו על ידי חמישה סוכנים מהמועצה לביטחון לאומי האתיופית תחת ההוראה של שר ההגנה אבאיה אבבה ובהסכמתו של עלם טסמה בעקבות ההסכם שנוסח עם ראש הממשלה אנדלקטצ'או מקונן. הצטרפותם של הסוכנים מהמועצה לא הייתה מקובלת על אבטה והוא החל לארגן קבוצת התנגדות ובכך הקים מחדש את הקבוצה שכללה בתוכה חברים חדשים בין היתר מהמשמר הקיסרי האתיופי, מחיל ההנדסה ומחיל האוויר. ראש הוועדה הקודם, עלם נהפך לנטול סמכויות ומפחד לחייו ברח למחוז הולדתו ב-22 ביוני.

בשנים הראשונות לקיומו של הדרג, מערכת היחסים בין שני האישים החזקים בתוכו אבטה ומנגיסטו הייתה מתוחה, אך חברית מתי שצריך להתאחד. אבטה התמנה במאי 1976 להיות האיש שאחראי לגיוס איכרים לצבא, תוכנית שנכשלה כישלון חרוץ ולכן אבטה הוחלף עי ידי קצין אחר. מזלו של אבטה היה כאשר לא נכח באותה הפגישה שבה נרצח אמן אנדום, לאחר רצח אנדום, אבטה נשאר היחיד אשר התנגד למנגיסטו התנגדות שהובילה לרציחתו ב-3 בפברואר 1977.

## לקריאה נוספת
* מרינה ודוד אוטווי, אתיופיה: אימפריה במהפכה,  (אנגלית).

קטגוריה:מלחמת האזרחים האתיופית
קטגוריה:אנשי צבא אתיופים
קטגוריה:פוליטיקאים אתיופים
קטגוריה:ילידי 1930
קטגוריה:אתיופים שנפטרו ב-1977
טים פולנטי

[שמאל|ממוזער|250px|טים פולנטי לפני חיילים אמריקאים ב[קוסובו]]
**טים פולנטי** (באנגלית: **Tim Pawlenty**; נולד ב-27 בנובמבר 1960) הוא פוליטיקאי אמריקאי ומושל מינסוטה ה-39.

## ביוגרפיה
פולנטי נולד בסיינט פול, הצעיר מחמישה אחים, לאב נהג משאית ואם עקרת בית שמתה ממחלת הסרטן בהיותו בן 16. בנעוריו עבד פולנטי במשרות שונות על מנת לחסוך ללימודים באוניברסיטה והיה היחיד מבני משפחתו שסיים תואר ראשון, כאשר ב-1983 קיבל את התואר במדע המדינה מאוניברסיטת מינסוטה. הוא המשיך ללימודים מתקדמים בבית הספר למשפטים של המוסד, והחל לעבוד בחברת עורכי דין בה גם המשיך להיות מועסק לאחר שהוסמך בעצמו לעריכת דין.

אשתו של פולנטי, מרי, אותה הכיר בזמן לימודיו, הייתה מספר שנים שופטת, ולאחר מכן מגשרת בחברות פרטיות. לזוג שתי בנות.

### קריירה ציבורית
פולנטי החל את תפקידיו הציבוריים ב-1988, כשהתמנה לחבר במועצת התכנון של העיר בה התגורר, איגן, פרבר של סיינט פול. ב-1989 נבחר למועצת העיר וב-1992 לבית הנבחרים של מינסוטה, תפקיד בו כיהן עוד חמש קדנציות כולל כמנהיג הרוב הרפובליקני. בשנת 2002 התמודד לראשונה על משרת מושל המדינה, וניצח בבחירות לאחר שזכה ב-44.4% מהקולות לעומת 37.2% ליריבו העיקרי.

בתקופת כהונתו הראשונה פעל פולנטי לאזן את התקציב הגרעוני של המדינה, שסבלה מגרעון של יותר מ-4 מיליארד דולר, תוך קיום הבטחת הבחירות שלו: "ללא מיסים חדשים", באמצעות קיצוצים נרחבים בהעברות לחינוך, בריאות, ופרויקטים נוספים.

פולנטי פעל למען אישור בניית אצטדיון חדש לקבוצת הבייסבול המקומית, מינסוטה טווינס. עלות האצטדיון, שנפתח בינואר 2010, מוערכת בסך של כ-522 מיליון דולר וממומנת ברובה על ידי כספי המדינה שמקורם בהעלאת מס הקנייה על טבק ומשקאות חריפים.

בבחירות שנערכו ב-2006, נבחר פולנטי לקדנציה שנייה לאחר שניצח ברוב דחוק של 46.7% לעומת 45.7% את יריבו מהמפלגה הדמוקרטית.

פולנטי כיהן כיושב ראש איגוד מושלי המדינות, והיה מראשוני התומכים בסנאטור ג'ון מקיין לתפקיד מועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית בבחירות 2008. הוא נחשב לאחד המועמדים המובילים לרוץ לצידו של מקיין כמועמד לתפקיד סגן הנשיא, אך לבסוף נבחרה לתפקיד שרה פיילין.

פולנטי החליט שלא להתמודד על קדנציה שלישית כמושל וסיים את כהונתו בינואר 2011. לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012, הכריז במרץ 2011, על הקמת ועדת גישוש ובמאי השיק את קמפיין הבחירות שלו.

ב-13 באוגוסט 2011 הגיע פולנטי למקום השלישי (13.6%) באספות הבחירה של הרפובליקנים באיווה, אחרי מישל בקמן (28.6%) ורון פול (27.7%). יום למחרת הודיע פולנטי כי הוא מסיר את מועמדותו מרשימת המתמודדים בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הרפובליקנית 2012.

## קישורים חיצוניים

* טים פולנטי באתר מדינת מינסוטה
* אתר הבית של פולנטי
* כתבה בניו יורק טיימס
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מינסוטה
קטגוריה:סיינט פול: אישים
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:מושלי מינסוטה
קטגוריה:מועמדים בבחירות המוקדמות מטעם המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית ב-2012
קטגוריה:חברי בית המחוקקים של מינסוטה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:יושבי ראש אגודת המושלים הלאומית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
מרדכי ולגר

**מרדכי (מרקו) ולגר** (2 באפריל 1952 – 30 במרץ 2008) היה מהנדס ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל.

## ביוגרפיה
ולגר נולד בשנת 1952 בפולין ובהיותו בן חמש עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בטבריה. בשירותו בצה"ל הוא היה ביחידת הניסויים של חיל החימוש ובתום שירותו הצבאי למד הנדסת אווירונאוטיקה בטכניון. לאחר סיום הדוקטורט הוזמן ולגר לתקופת הבתר-דוקטורט אל מרכז המחקר איימס שבקליפורניה. במרכז זה, בהנהלת נאס"א, שהה ולגר עד 1987 ובו הוא השתלם בנושאי רובוטיקה, ראייה ממוחשבת ובקרה.

לאחר שובו לישראל הצטרף ולגר לחברת "אל-אופ" והיה שותף לפיתוח קסדת טיס בעלת מסד נתונים ולוח תצוגה פנימיים. בשנת 1990 הוא קודם לעמוד בראש קבוצת הבקרה של "אל אופ", תפקיד בו שימש עד למותו. בשנת 2005 היה ולגר שותף לצוות משותף ל"אל-אופ", "נס טכנולוגיות", משרד הביטחון וחיל האוויר הישראלי שזכה בפרס ביטחון ישראל על "פיתוח מערכת מודיעין חזותית מתקדמת ביותר."

בתפקידו כראש קבוצת הבקרה היה ולגר שותף בשנות עבודתו לפרויקטים המובילים בתחום בישראל, ביניהם פיתוח מערכות הבקרה של טנק המרכבה, פיתוח הנחתה אוטומטית במזל"טים ושדרוג מערכות תצפית אוויריות על ידי שילוב GPS בתכונותיהן. תרומתו הייחודית נגעה לפיתוח רכבים אוטונומיים (בלתי מאוישים) הפועלים על פי מסלול מוגדר מראש ותוך שמירה על כללי התנועה המקובלים.

ולגר נפטר בשנת 2008 כתוצאה מטביעה במהלך שליחות בברזיל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת אווירונאוטיקה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:מהנדסי אווירונאוטיקה ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל
קטגוריה:הרוגי טביעה ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
אפרים אשכנזי

**אפרים אשכנזי** (י"ח באדר ב' תרצ"ח, 21 במרץ 1938 - ו' בטבת תש"ל, 15 בדצמבר 1969) היה טייס חיל האוויר הישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל.

## ביוגרפיה
אשכנזי נולד בקיבוץ מרחביה, בנם של פנינה ומשה אשכנזי, לימים ראש המועצה האזורית יזרעאל. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בהצטיינות ובנעוריו החל בפעילות בתנועת "השומר הצעיר". בגיל 16 הוא היה למדריך קן התנועה בעפולה ובגיל 18 למדריך הקן בקריית חיים.

בשנת 1956 התגייס לצה"ל והתנדב לחיל האוויר. הוא שירת כטייס ובשנת 1958 החל בשירות קבע. נמנה עם חברי משלחת חיל האוויר לסלון האווירי בפריז, ועם קבלת ההחלטה על רכישת מטוסים מסוג מיראז' 3 נשלח מטעם החיל לבחינתם ולדרוש מטעם צה"ל עריכת שיפורים לצורכי החיל. בתפקידו זה עמד בראש צוות הקצינים שפיתח עבור המטוס את מערכת הירי ופעלו לשיפור כוונת התותחים במטוס הנשר, פעולה שזיכתה אותו בפרס ביטחון ישראל לשנת 1968.

לאחר מלחמת ששת הימים נשלח אשכנזי לבחינת מטוסי ה-F-4 פנטום והסקייהוק שהיו עתידים להיות מסופקים לישראל על ידי ארצות הברית. בשובו לישראל מונה לסגן מפקד טייסת.

אשכנזי נפטר ממחלה ממארת בדצמבר 1969 ונקבר בבית הקברות שבקיבוץ מרחביה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:רבי-סרנים בצה"ל
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: חיילי צה"ל
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:מרחביה: אישים
קטגוריה:חללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים במרחביה
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1969
וודית

**ווֹדית** (**Vađđaa ceeli**) היא שפתם של הוודים, מדוברת בפי כ-80 איש המתגוררים באזור העיר קינגיסֶפּ (מחוז סנקט פטרבורג) על-יד הגבול עם אסטוניה.

השפות הקרובות ביותר אליה הן אסטונית, פינית, קַרֶלִית (מדוברת ברפובליקת קַרֶלִיָה שברוסיה), שתי השפות הנפוצות פחות (איז'וֹרית ווֶפּסית), המדוברות במחוז סנקט פטרבורג (רוסיה) והשפה הלִיווִית (מדוברת בצפון-מערב לטביה). שבע השפות הללו מהוות את הענף הבַלטוֹ-פיני בקבוצת השפות הפינו-אוגריות (המשתייכת למשפחת השפות האוּרַאלִיוֹת). ענף זה, יחד עם שפת סאמי (או לאפּית, המדוברת במחוז לאפלנד, החולש על צפון-פינלנד וצפון-מזרח שוודיה), מהווה את קבוצת השפות הפינו-לאפּית. קרובה-רחוקה של השפה היא ההונגרית. שפה זו, יחד עם הפינו-לאפיות ושפות נוספות (38 בסך הכול, רובן ככולן מדוברות ברוסיה), מהוות את משפחת השפות האוּרַאלִיוֹת.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שפות פינו-אוגריות
קטגוריה:רוסיה: שפות
גלטירמר אצטט

ממוזער|תרופת הקופקסון|שמאל|250px
**גלטירמר אצטט** הוא חומר המשפיע על מערכת החיסון ומשמש כתרופה לטרשת נפוצה. החומר מוכר יותר תחת השם המסחרי **קופקסון**, וידוע גם בשם הגנרי **קופולימר 1**. הזכויות לשיווק הקופקסון נמצאות בידי חברת טבע תעשיות פרמצבטיות, ומשנת 2015 נמכרת גם גרסה גנרית של התרופה.

הבסיס לפיתוח התרופה הוא מחקר שנערך במכון ויצמן למדע בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי פרופ' מיכאל סלע, פרופ' רות ארנון וד"ר דבורה טייטלבאום, ועסק בהשפעתם של פולימרים סינתטיים דמויי חלבון על מערכת החיסון של עכברים.

חברת טבע החלה לבדוק את התרופה בעזרת ניסויים. תחילה בוצעו ניסויים בבעלי חיים. התברר שהתרופה יעילה על חזירי ים וקופים. המכונים הלאומיים לבריאות, סוכנות של מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית, העניקה ל"טבע" מענק של שני מיליון דולר על מנת לבצע ניסויים בבני אדם. לאחר שגם ניסויים אלו התבררו כמוצלחים, אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי את השימוש בתרופה, בשנת 1996.

זוהי התרופה הראשונה בעולם לטרשת נפוצה שלא מכילה אינטרפרונים. היא מוחדרת לגוף על ידי הזרקה תת-עורית. ניסיונות לפיתוח קופקסון לבליעה טרם צלחו.

הקופקסון אינה מרפאת את המחלה, אלא גורמת לירידה בתדירות ההתקפים, כאשר מהלך המחלה הוא התקפי-הפוגתי. מחקרים תצפיתיים מביעים עדות לכך כי קופקסון גם מעכב את מהלך ההידרדרות הפיזית של החולה, אך הדבר לא הוכח בניסוי קליני מבוקר.

קופקסון משווקת ב-47 מדינות. מכירותיה השנתיות של התרופה בשנת 2012 היו כ-3.75 מיליארד דולר.

באפריל 2015 אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) שיווק של גרסה גנרית לקופקסון, מתוצרת חברת סנדוז.

במרץ 2021 הודיע האיחוד האירופי כי פתח בחקירה רשמית נגד חברת "טבע" בחשד שעברה על חוק ההגבלים העסקיים, בכך שהכשילה באופן בלתי חוקי ומכוון את יריבותיה בייצור תרופת קופקסון.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* Copolymer 1 reduces relapse rate and improves disability in relapsing‐remitting multiple sclerosis - Neurology Jul 1995, 45 (7) 1268-1276; DOI:10.1212/WNL.45.7.1268
* מסע בארץ הלמה, "המכון - חדשות מדע בשפה ידידותית", דצמבר 2008
* מידע על תרופות דומות לקופקסון - אתר כמוני
* 
* מידע על הקופקסון מאתר האינטרנט של "טבע תעשיות פרמצבטיות", עותק שמור בארכיון האינטרנט
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: תגליות
קטגוריה:טבע תעשיות פרמצבטיות
קטגוריה:תרופות לטיפול בטרשת נפוצה
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
עיט פיליפיני

**עיט פיליפיני** (שם מדעי: *Pithecophaga jefferyi*) הוא מין עוף דורס שהוא מהגדולים והנדירים שבמיני העיטים. עיט זה, הוא חלק מהקבוצה הלא טקסונומית "עיטים טרופיים" שבמשפחת הנציים. העיט הפיליפיני ידוע גם בשם "האריבון" או "הארינג איבון" - "מלך העופות". השם המקומי שלו הוא "באנוג".

העיט הפיליפיני מצוי בארבעה איים ראשיים בפיליפינים: לוזון, סאמאר, לייטה, ומינדנאו; המספר הגדול ביותר של עיטים נמצא כיום במינדנאו.

## מאפיינים

ראשו של העיט מקושט בנוצות חומות. נוצות אלה דומות במקצת לרעמת אריה, שמקנה לו דמיון לגריפון המיתי. צידו האחורי חום, הצד התחתון לבן; הרגליים הכבדות צהובות ומצוידות בטפרים גדולים וחזקים. המקור הבולט, הגדול וגבה הקשת הוא כחלחל-אפור, עם עיניים כחולות-אפורות. בממוצע, אורך הנקבה הוא בערך מטר אחד, משקלה בערך 7 ק"ג, ומוטת כנפיים באורך של בערך 2 מטר. זה הופך את העיט הפיליפיני לאחד מהעיטים הגדולים בעולם, עם אזור הכנפיים הגדול ביותר. ההרפיה ועיטם שטלר הם בערך באותו הגודל כמו העיט הפיליפיני. הזכר הבוגר קטן מהנקבה בכ-10-20% ומשקלו הממוצע הוא 5 ק"ג. תוחלת חייו של עיט זה מוערכת בכ-30–60 שנה.

כיום, נחשב העיט הפיליפיני לציפור הלאומית של הפיליפינים, עובדה המסייעת להגברת המודעות לגביו והסכנה שבו הוא נמצא בטבע.

## טרף
העיט הוא טורף-על באיי הפיליפינים ועקב גודלו הוא יכול לצוד טרף עד לגודל של מקוקי סרטנים ואפילו אייל פיליפיני צעיר ששוקל 14 ק"ג. עם זאת קופים זכרים בוגרים עלולים להיות מסוכנים לציד והעיט יעדיף לצוד פרטים צעירים. הוא טורף לעיתים קרובות יותר יונקים קטנים יותר כמו עטלפים, גלשנים ומכרסמים אך גם צעירי טורפים ופרסתנים. כמו כן הוא צד עופות אחרים (בעיקר מיני ינשופיים וקלאוניים) וזוחלים כמו נחשים ולטאות כוח.

העיט מתקיף את הטרף בשתי שיטות: הוא מחכה לטרף מענף גבוה ומביט עליו עד לרגע מתאים לתקיפה או שהוא סורק את השטח ממעוף נמוך וחוטף חיות מבוהלות. בשיטה זו הרבה פעמים העיטים צדים בצוות כשאחד העיטים מבהיל את החיות והשני כבר נמצא נמוך יותר. מקורו וטפריו הגדולים של העיט עוזרים לו להרוג את הטרף במהירות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1896
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם רוברט אוגולוי-גרנט
קטגוריה:עיטי-נחשים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:עופות יערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
קטגוריה:הפיליפינים: עופות
קטגוריה:הפיליפינים: מינים אנדמיים
קטגוריה:הפיליפינים: סמלים לאומיים
קטגוריה:ציפורים לאומיות
פיט (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים
קטגוריה:שמות חיבה
דאב, מלך סקוטלנד

**דאב** או **דאף** (באנגלית: **Dubh** או **Duff**, בגאלית סקוטית: **דאב מק מל קולום** – **Dub mac Maíl Coluim** באיות עתיק, **Dubh mac Mhaoil Chaluim** באיות מודרני, כלומר "דאב בנו של מלקולם", פירוש השם דאב בגאלית סקוטית הוא שחור; שנת לידתו לא ידועה. נפטר בשנת 967) היה מלך סקוטלנד משנת 962 לערך ועד מותו.

על פי ה"דואן אלבאנאך" דאב כונה "הנסער" (בגאלית סקוטית: **Dén** – "דֶן") ועל פי "דברי ימי מלכי אלבה" כונה דאב "השחור".

דאב היה בנו של מלקולם הראשון (מאל קולום מק דמונייל).

ספרים בני זמנו של דאב אינם מציינים פרטים רבים אודותיו, למעט העובדה שעלה לשלטון לאחר מותו של אינדלף בשנת 962.

ג'ון מפרדון (מקור מאוחר יותר) מספר פרטים רבים נוספים אודות מלכותו, הכוללים עלילות של שימוש בכישוף ובגידה. היסטוריונים מודרניים סבורים שאין כל בסיס היסטורי לתיאורים אלה של ג'ון מפרדון.

"דברי ימי מלכי אלבה" מתארים קרב בין דאב לבין קולן, בנו של אינדלף, על פי דברי הימים דאב ניצח בקרב, אולם גורש מהממלכה. ה"אוריגינייל קרוניקל" מאת אנדרו מוייטון מציין כי דאב נרצח בפורס, ביום של ליקוי חמה (ולכן ניתן לתארך את הרצח ל-20 ביולי 966) "דברי ימי מלכי אלבה" מציינים כי דאב נהרג על ידי סקוטים (תיאור שמשמעו שקשרו נגדו), וכי הרצח התרחש בשנת 967. היסטוריונים סבורים כי קולן הוא שהרג את דאב ומלך אחריו.

ישנה סברה לפיה אבן סואנו הסמוכה לפורס היא מצבה שהוקמה לזכרו של דאב על ידי אחיו קנת השני.

בנו היחיד של דאב, קנת השלישי מלך בשנת 997.

צאצאיו של דאב (משפחת מקדאב או מקדאף) נשאו בתואר מורמאר פיף עד שנת 1371.

## קישורים חיצוניים
* דברי ימי אלסטר

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:בית אלפין
קטגוריה:נפטרים ב-967
איגואנה (סוג)

**איגואנה** (שם מדעי: *Iguana*) הוא סוג זוחל המשתייך למשפחת האיגואניים שמוצאה מאמריקה הלטינית והיא אחת הלטאות הגדולות ביותר באמריקה, באורך של מעל 2 מטרים. 

כיום ישנם 2 מינים בסוג. עם זאת במשך השנים הכיל הסוג מינים רבים שהועברו לסוגים אחרים, וידועים בשם העממי "איגואנה". השם איגואנה מקורו בשיבוש ספרדי לשם הלטאה בשפת שבט טאינו - Iwana.

## מאפיינים
האיגואנות נפוצות בעיקר באמריקה הדרומית והמרכזית. תחום תפוצתן משתרע מדרום ברזיל ופרגוואי עד למקסיקו ולאיים הקאריביים, ומגיע עד למדינות דרום ארצות הברית, כפלורידה וטקסס. האיגואנות ידועות בחוש הטעם המפותח שלהן, מפותח יותר משל בני אדם.

אורכו של זכר איגואנה בוגר יכול להגיע לכ-2 מטרים כאשר הזנב מהווה שני שלישים מאורכו (1.3 מטרים). התזונה העיקרית של האיגואנה היא עלים, פירות וחרקים. לרוב תימצא על ענפי עצים גבוהים אך עדיין תרד לקרקע לחפש פירות שנפלו או מקור מים בו תוכל להתרחץ. האיגואנות נוהגות להיכנס לאגמים ונחלים כדי להתקרר או לברוח מטורפים.

## התנהגות
כשהאיגואנה חשה מאוימת, היא תחשוף ציצית עור גדולה מתחת לגרון כדי להפחיד את האויב. כאשר טורף פוטנציאלי יתקרב, האיגואנה תצליף בו עם זנבה הארוך ותישאר במקום. במידה ותהיה לה הזדמנות, האיגואנה תתקוף ולא תברח.

כאשר האיגואנה חשה חמימה ובטוחה, היא תשנה את צבעה מירוק לחום כתמתם. כמו שאר הזוחלים, האיגואנה תשיל את עורה כשהיא תגדל עד שהיא תגיע לגודלה הסופי.

## מיון
הסוג כולל שני מינים:
*איגואנה ירוקה (*Iguana iguana*) המשמשת גם כחיית מחמד פופולרית.
*איגואנת האנטילים הקטנים (*Iguana delicatissima*) שהיא מין אנדמי לאיי האנטילים הקטנים

שני מיני הסוג איגואנה מתאפיינים בשורת קוצים גרמיים על גבם המגיעים עד הזנב, בעין שלישית, וב"שק עור" עודף מתחת לגרונם. הם ניחנים בראייה מצוינת למרחק - של צורות, צבעים וצללים.

## גלריה

Iguana delicatissima.jpg|איגואנת האנטילים הקטנים
Darica Iguana 02358.jpg|איגואנה ירוקה
Iguana-001.jpg|איגואנה בתצוגה בדרום אפריקה


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1768
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'וזפוס ניקולאוס לאורנטי
קטגוריה:איגואנות
מפעיל תחנת חובבים

שמאל|ממוזער|250px|מפעילת תחנת חובבים
**מפעיל תחנת חובבים** הוא אדם שמשתמש בציוד שבתחנת רדיו חובבים על-מנת להיות מעורב בקשר דו-צדדי עם אנשים אחרים, שדרך התקשורת שלהם דומה, ושנמצאים על תחומי התדרים שהוקצו לחובבי הרדיו. על-מנת להפעיל תחנת חובבים יש לקבל רישיון שידור על ידי הגורם הממשלתי המוסמך לכך.

## דמוגרפיה
מספר ממשלות בעולם נוהגות לפרסם את סטטיסטיקת אוכלוסיית חובבי הרדיו במדינה. מספר חובבי הרדיו הגדול ביותר נמצא ביפן, בה גרים נכון להיום כ-1,296,059 חובבי רדיו בעלי רישיון שידור.

המדינות תימן וקוריאה הצפונית הן המדינות היחידות ששוללות מאזרחיהן להפוך למפעילי תחנות חובבים, וזאת מסיבות אידאולוגיות. במדינות מסוימות תהליך קבלת הרישיון למי שאינו אזרח בה הוא קשה, עקב תהליכים בירוקרטים או תשלומי אגרה; אך רוב הממשלות מזכאות את כל תושבי העולם לרישיון במדינתן, ויש מספר לא קטן של חובבי רדיו בעלי רישיונות בכמה מדינות.

### מין

אם משקללים את סך כל הנתונים שהממשלות נותנות לגבי סטטיסטיקת המפעילים, ייווכח שאוכלוסיית חובבי הרדיו מכילה ברובה גברים, בצורה מכרעת. בארצות הברית, לדוגמה, רק כ-15% מכלל חובבי הרדיו הן נשים. בסין, רק כ-12% מכלל חובבי הרדיו הן נשים. רוב חובבות הרדיו בעולם מאוגדות באגודה בינלאומית מיוחדת, המאגדת בתוכה נשים בלבד, שנקראת "אגודת חובבות הרדיו הצעירות".

### גיל
במדינות רבות בעולם אין רף מינימלי של גיל ממנו ניתן לקבל רישיון שידור ולהפוך לחובב. ממוצע הגילים של חובבים בעולם מראה שרובם מבוגרים. במדינות מסוימות, ממוצע הגילים אף עומד על בני 60 ומעלה, שהוציאו את רישיונם בגיל 40 או 50 לחייהם.

אגודות ומועדוני חובבי הרדיו בעולם נוהגים להגיב לסטטיסטיקה הזאת בכך שהם מפתחים תוכניות ספציפיות המעודדות השתתפות של נערים בחובבות הרדיו. האגודה הבינלאומית לנוער חובבי הרדיו הוא ארגון המקדם מעורבות של נוער, באירופה בפרט, בתחרויות ספורט של חובבי רדיו. בנוסף, מתקיים קשר בין אגודות חובבי הרדיו לבין תנועת הצופים, במסגרתו חניכי התנועה לומדים את נושא חובבות הרדיו, ואף מתאמנים ביצירת קשרים. ארגון הצופים העולמי מקיים בכל חודש אוקטובר את "ג'מבורי באוויר", במסגרתו פועלים כחצי מיליון חניכים מהתנועה ומדריכים חניכים אחרים כיצד ליצור קשרים דו-צדדיים חובבים.

קטגוריה:חובבות רדיו
אינדלף, מלך סקוטלנד

**אינדלף** או **אינדאלב** (באנגלית: **Indulf**, בגאלית סקוטית: **אילדאלב מק קאוסנטין**- **Ildulb mac Causantín** באיות עתיק, באירית: **Ildulb**, כלומר "אינדלף בנו של קונסטנטין"; שנת לידתו לא ידועה. נפטר בשנת 962), המכונה "התוקפן" (**An Ionsaighthigh**), היה מלך סקוטלנד משנת 954 ועד מותו.

## ביוגרפיה
אינדלף היה בנו של קונסטנטין השני (קאוסנטין מק אאדה). ייתכן ואמו הייתה בתו של הרוזן אדולף הראשון מברניקיה אשר שהה בגלות בסקוטלנד באותה עת.

ג'ון מפרדון העריך כי אינדולף היה מלך סטרת'קלייד בעת כהונתו של קודמו מלקולם הראשון והפך למלך ממלכת אלבה (סקוטלנד הקדומה) עם איחוד הממלכות, אבל היסטוריונים מודרניים מטילים ספק בטענה זו.

על פי "דברי ימי מלכי אלבה" בתקופת מלכותו נכבשה העיר "אופידיון אדן" (היא אדינבורו) - וככל הנראה מדובר בכיבוש העיר על ידי אינדולף וביסוס שלטונו כמלך אלבה.

על פי ה"כרוניקון סקוטורום" נפטר אינדלף בשנת 962. "דברי ימי מלכי אלבה" מציינים כי אינדלף נהרג בעת לוחמה בוויקינגים בסמוך לקולן  ואילו "נבואת ברכאן" מציינת כי אינדלף נפטר ב"בית השליח הקדוש, במקום בו אביו נפטר" - היינו במנזר המוקדש לאנדרו הקדוש.

לאחר מותו של אינדלף עלה לשלטון, דאב בנו של מלקולם הראשון, קודמו. בניו קולן ואמלאיב מלכו אחרי דאב. בנו השלישי, אאוכאיד (Eochaid) נהרג במהלך הבגידה שהביאה למותו של קולן, בסטרת'קלייד בשנת 971.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:בית אלפין
קטגוריה:נפטרים ב-962
יעקב רובין (עורך דין)

**יעקב רובין** (1 בספטמבר 1936 – 29 באפריל 2012) היה מבכירי עורכי הדין בישראל, ראש לשכת עורכי הדין בין השנים 1987–1991.

## ביוגרפיה
### לימודים
רובין היה בוגר תיכון בית הכרם (ליד"ה). לאחר סיום התיכון ב-1954 התגייס לצה"ל. הוא השתחרר בדרגת סרן, ובהמשך כיהן כסגן-אלוף במילואים.

רובין למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים כמוסמך למשפטים בהצטיינות. החל בעבודת דוקטורט אצל פרופסור שלו גנוסר, אך בשל מלחמת יום הכיפורים לא סיים אותה, והחל לעסוק בפרקטיקה פרטית.

ממייסדי חוג התלמוד למשפטנים הירושלמים.

### הוראה אקדמית
יעקב רובין שימש החל משנת 1961 בתפקידי הוראה שונים - באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בר-אילן, במסלול האקדמי המכללה למינהל ובמכללת שערי משפט.

### עיסוק בעריכת דין
רובין עשה את שנת ההתמחות הראשונה אצל שופט בית המשפט העליון יואל זוסמן, ואת שנת ההתמחות השנייה אצל עו"ד ארנולד שפאר. ב-1969 הצטרף למשרדו של דוד ארד וב-1972 פתח משרד עו"ד עצמאי. הוא נחשב למוביל בתקדימים משפטיים בדיני הראיות. בשנים האחרונות צירף למשרדו את שני בניו.

## פעילות ציבורית
יעקב רובין כיהן משך עשרות שנים במגוון תפקידים ציבוריים:
* ראש לשכת עורכי הדין בישראל בין השנים 1987–1991
* חבר ולאחר מכן יו"ר אגודת שוחרי האוניברסיטה העברית בירושלים.
* יו"ר אגודת ידידי הרשות למלחמה בסמים.
* יו"ר סניף ארץ ישראל יפה בירושלים.
* חבר הנהלה באגודת מלר"ז (המועצה הציבורית למניעת רעש וזיהום אוויר בישראל (מלר"ז (ע"ר)).
* חבר הוועד המנהל של המכללה למנהל.
* יו"ר ועדת הביקורת של מוזיאון המדע בירושלים.
* חבר הוועדה לבחירת שופטים.
* חבר הוועדה למילון משפטי של האקדמיה ללשון העברית.
* חבר ההסתדרות הציונית העולמית.
* חבר בצוות המייעץ של כנס הרצליה.

## חיים אישיים
רובין, התגורר בירושלים, היה נשוי לשלומית רובין (מבקרת עיריית ירושלים לשעבר), אב לארבעה, בהם חנן רובין שכיהן כחבר מועצת עיריית ירושלים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: משפטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:ראשי לשכת עורכי הדין
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:נציגי לשכת עורכי הדין בוועדה לבחירת שופטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012