open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ארמיית הריין הבריטית

**ארמיית הריין הבריטית** (באנגלית: **British Army of the Rhine**, בראשי תיבות: **BAOR**) היה שמן של שתי עוצבות של הצבא הבריטי, אשר הוקמו ככוח כיבוש בריטי בגרמניה, האחת לאחר מלחמת העולם הראשונה והאחרת לאחר מלחמת העולם השנייה.

## ארמיית הריין הראשונה: 1919–1929
ארמיית הריין הראשונה הוקמה במרץ 1919 כדי להוציא לפועל ביחד עם יחידות מצבאות אחרים של מדינות ההסכמה את החזקתו של חבל הריין כאזור כיבוש, בהתאם לתנאי הסכם שביתת הנשק עם גרמניה. מפקדה הראשון של הארמייה היה הפילדמרשל לורד פלומר ומקום מושבה היה בעיר קלן וסביבותיה. היא פורקה ב-1929, לקראת יציאת צבאות מדינות ההסכמה מחבל הריין בעקבות הסכמי לוקרנו.

הארמייה כללה עם הקמתה חמישה קורפוסים ובהם 11 דיוויזיות. יחידות אלו פורקו ברובן במהרה, ושנה לאחר הקמתה כללה הארמייה שישה גדודים בלבד. בקיץ 1920 היו בה בסך הכל 13,360 איש. מ-1922 ואילך כללה הארמייה שתי חטיבות (בריגדות הריין ה-1 וה-2) אשר הרכב הגדודים שלהן השתנה מעת לעת.

אנשי הארמייה הוציאו לאור בשנות קיומה את העיתון היומי The Cologne Post.

## ארמיית הריין השנייה: 1945–1994
ארמיית הריין השנייה הוקמה ב-25 באוגוסט 1945 במקומה של קבוצת הארמיות ה-21. מפקדה הראשון (1945–1946) היה הפילדמרשל מונטגומרי. תפקידה המקורי היה פיקוד על היחידות שהנהיגו את ממשל הצבאי באזור הכיבוש הבריטי בגרמניה. לאחר שסמכויות השלטון האזרחיות הוחזרו לגרמניה הפכה הארמייה למפקדה עבור הגייסות הבריטים בגרמניה בלבד.

ככל שהתעצם האיום של מתקפה סובייטית על גרמניה המערבית על פני המישור הצפון-גרמני, עלתה חשיבותה של הארמייה ככוח מגן על גרמניה. היא השתלבה בכוחות נאט"ו בגרמניה לאחר הקמת ברית זו, והכוח הקרבי העיקרי בה היה הקורפוס הבריטי ה-1. בשנים 1952–1993 שימש מפקד הארמייה גם כמפקד קבוצת הארמיות הצפונית של נאט"ו באירופה (NORTHAG). בשעתו הייתה הארמייה מצוידת גם בנשק גרעיני טקטי.

קיצוצי תקציב בבריטניה בעקבות התפרקות ברית המועצות הביאו לפירוקה של הארמייה ב-1994. היא הוחלפה על ידי מסגרת אחרת – הכוחות הבריטיים בגרמניה (BFG), אשר עזבה את גרמניה בשנת 2020.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ארמיות בריטיות
קטגוריה:יחידות צבא היסטוריות
קטגוריה:המלחמה הקרה
קטגוריה:נאט"ו
קטגוריה:גרמניה: צבא וביטחון
קטגוריה:בעקבות מלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בעקבות מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שלטון הכיבוש של בעלות הברית בגרמניה
טויוטה יאריס

**טויוטה יאריס** (**Toyota Yaris**) היא סדרה של מכוניות סופרמיני האצ'בק מתוצרת חברת טויוטה היפנית, המיוצרות משנת 1998. ביפן שמו של הרכב **טויוטה ויטז** (Toyota Vitz), בעולם הרכב מוכר בשם **טויוטה יאריס**, כאשר בחלק מהשווקים הדור הראשון של הרכב נקרא **טויוטה אקו** (Toyota Echo).

## דגמים
* דור ראשון (1998–2005) XP10
* דור שני (2005–2010) XP90
* דור שלישי (2020-2010) XP130 מיוצר במפעל ההרכבה של טויוטה בצרפת

## טויוטה יאריס קרוס
בנוסף נמכרת גרסת קרוסאובר המבוססת על היאריס, טויוטה יאריס קרוס. הושק ב-2021.

File:Toyota Yaris front 20080214.jpg|(1999–2005)
File:Toyota Yaris rear 20080214.jpg|(1999–2005)
File:Toyota Yaris 1.3 VVT-i front.JPG|(2005-2009)
File:Toyota Yaris 1.3 VVT-i rear.JPG| (2005-2009)
File:Toyota Yaris II Facelift 20090517 front.JPG|(2009-2011)
File:Toyota Yaris II Facelift 20090517 rear.JPG| (2009-2011)
File:Toyota Yaris 1.0 VVT-i Cool (XP130) – Frontansicht, 18. Mai 2012, Ratingen.jpg| (2011-2014)
File:Toyota Yaris 1.0 VVT-i Cool (XP130) – Heckansicht, 18. Mai 2012, Ratingen.jpg|(2011-2014)
File:2015 Toyota Yaris (NCP130R) Ascent 5-door hatchback, GoGet CarShare (2015-06-15) 01.jpg| (2014-2020)
File:2015 Toyota Yaris (NCP130R) Ascent 5-door hatchback, GoGet CarShare (2015-06-15) 02.jpg| (2014-2020)
File:2020 Toyota Yaris Design HEV CVT 1.5 Front.jpg| (2020-)
File:2020 Toyota Yaris Design HEV CVT 1.5 Rear.jpg| (2020-)


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מכוניות מיני
יאריס
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1998
קטגוריה:מכונית השנה באירופה
קטגוריה:כלי רכב יפניים
1878 במדע

ממוזער

## ארכאולוגיה
* קרל הומן החל בחפירות בפרגמון, גילוי מזבח פרגמון.
* גילוי 31 שלדים של איגואנודונים במכרה בבלגיה.

## גאוגרפיה
* 22 ביוני – אדולף אריק נורדנשלד יצא בראש משלחת לחקר המעבר הצפון-מזרחי.

## גאולוגיה
* צ'ארלס לפוורת' פרסם את מחקרו בהקשר לגרפטוליטים (Graptolite) וחשיבותם להבנת סדר הזמנים בגאולוגיה בעזרת ביוסטרטיגרפיה.

## טכנולוגיה
* 19 בפברואר – המצאת פטיפון על ידי תומאס אלווה אדיסון.

* 18 בדצמבר – ג'וזף סוון קיבל באנגליה פטנט על נורה חשמלית
* 31 בדצמבר – קרל בנץ ייצר מנוע עם 2 פעימות.
* המצאת שפופרת קרוקס, גרסה מוקדמת של שפופרת קרן קתודית שממנה התפתחו הנורות הפלואורסצנטיות, על ידי ויליאם קרוקס
* המצאת טורבינת הדחפים הגלגלית של פלטון טורבינה יעילה, שמנצלת את אנרגיית המים, על ידי לסטר פלטון (Lester Allan Pelton).

## מטאורולוגיה
* 11 בפברואר – תחילת פרסום תחזיות מזג האוויר בבריטניה.

## רפואה
* אדם פוליצר פרסם Lehrbuch der Ohrenheilkunde בה ייסד את אותולוגיה, ענף המתמקד ברפואת אוזניים.

## נולדו
* 1 בינואר – אגנר ארלנג, מתמטיקאי דני (נפטר ב-1929) 
* 25 בינואר – ארנסט אלקסנדרסון, ממציא אמריקאי (נפטר ב-1975)
* 5 בפברואר – אנדרה סיטרואן, ממציא צרפתי (נפטר ב-1935)
* 8 בפברואר – מרטין בובר, פילוסוף אוסטרי-ישראלי (נפטר ב-1965)
* 28 בפברואר – פייר פאטו, מתמטיקאי צרפתי (נפטר ב-1929)
* 4 במרץ – פטר אוספנסקי, פילוסוף רוסי (נפטר ב-1947)
* 28 באוגוסט – ג'ורג' הויט ויפל, רופא אמריקאי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1976)
* 25 בדצמבר – לואי שברולה, ממציא אמריקאי (נפטר ב-1941)

## נפטרו
* 18 בינואר – ויליאם סטוקס, רופא אירי (נולד ב-1804)
* 18 בינואר – אנטואן בקרל, פיזיקאי צרפתי, סבו של אנרי בקרל (נולד ב-1788)
* 19 בינואר – אנרי ויקטור רניו, כימאי צרפתי (נולד ב-1810)
* 8 בפברואר – אליאס פריס, בוטנאי שוודי (נולד ב-1794)
* 10 בפברואר – קלוד ברנאר, פיזיולוג צרפתי (נולד ב-1813)
* 26 בפברואר – אנג'לו סצ'י, אסטרונום איטלקי (נולד ב-1818)
* 20 במרץ – יוליוס פון מאייר, פיזיקאי גרמני (נולד ב-1814)
* 13 במאי – ג'וזף הנרי, פיזיקאי אמריקאי (נולד ב-1797)
* 6 ביוני – רוברט סטירלינג, ממציא סקוטי (נולד ב-1790)
* 23 ביולי – קרל פון רוקיטנסקי, רופא אוסטרי (נולד ב-1804)

## קישורים חיצוניים

*
מורן בוזובסקי

**מורן בוזובסקי** (נולדה ב-23 במרץ 1992) היא מאמנת התעמלות אמנותית ישראלית, לשעבר קפטנית נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית. כיום מכהנת כמנכל״ית ענף ההתעמלות האומנותית במכבי תל אביב. כמו כן היא חברת הוועדה המקצועית באיגוד ההתעמלות בישראל, ומקימת רשת בתי ספר ללימוד התעמלות אומנותית.

## ביוגרפיה

בוזובסקי החלה להתעמל בשנת 1996 והשתייכה לאגודה מכבי מקפ"ת פתח תקווה. אל ענף ההתעמלות האמנותית הגיעה במקרה, כאשר הייתה בת ארבע, ואמה חיפשה עבורה ועבור אחותה התאומה, שרון, תחביב לשעות הפנאי, ולכן שלחה אותן לאימון התנסות בהתעמלות קרקע. באחד הימים לקחה אותם האם למתחם האימון במועד שגוי, בעת שהתקיים בו שיעור בהתעמלות אמנותית, המאמנת ילנה זליקמן עודדה את האמה להכניס את הילדות לניסיון, שרון פרשה לאחר זמן קצר, ומורן נשארה באימונים.

בוזובסקי הייתה אלופת ישראל לשנת 2007 בדרגת נערות. בשנת 2006 הגיעה למקום החמישי עם תרגיל האלות באליפות אירופה לדרגת נערות, ושנה לאחר מכן עמדה בראש קבוצת הנערות באליפות אירופה בה סיימו במקום החמישי. בהמשך, עברה להתחרות בבוגרות.

באליפות העולם שנערכה במוסקבה בספטמבר 2010 זכתה יחד עם חברותיה לנבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית בהישג שיא בקרב רב כאשר דורגה במקום רביעי.

באליפות העולם שנערכה במונפלייה בצרפת בספטמבר 2011 זכתה הנבחרת בהישג השיא שלה כאשר זכתה במדליית ארד בגמר התרגיל המשולב של 3 סרטים ו-2 חישוקים, בתוצאה של 26.675 נק'. לעומת זאת אכזבה הנבחרת בתחרות הקרב-רב כאשר ביצעה מספר טעויות בתרגיל הכדורים, בו דורגה במקום 14 בלבד, ונדחקה למקום העשירי בסיכום שני התרגילים. ובכך החמיצה את השלב הראשון בהשגת הקריטריון הנדרש להשתתפות באולימפיאדת לונדון (2012), אולם בתחרות קדם-אולימפית שהתקיימה ב-17 בינואר 2012 זכתה עם הנבחרת במקום השלישי בתחרות, ובמדליית כסף בגמר הקרב רב והעפילה לאולימפיאדה. באולימפיאדה העפילה הנבחרת לגמר וסיימה במקום השמיני.

כשנה לאחר האולימפיאדה פנה מנכ״ל מכבי תל אביב והציע לבוזובסקי לנהל את המחלקה להתעמלות אומנותית. בוזובסקי נענתה בחיוב. כמו כן הקימה רשת בתי ספר להתעמלות אומנותית בשם B-MOR אותה היא מנהלת.

נשואה לאורן ואם לשני ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* מורן בוזובסקי, באתר ההתעמלות האומנותי הישראלי
* מורן בוזובסקי, באתר gymstyle
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתעמלות אומנותיות ישראליות
קטגוריה:מתעמלות אומנותיות אולימפיות ישראליות
קטגוריה:מתעמלות אומנותיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:משתתפות ישראליות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון בן-גוריון (פתח תקווה)
קטגוריה:בוגרות המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:תאומים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1992
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1992
סופיה גצובה

**סופיה (סוניה) גֶצוֹבָה** (ו' בתשרי תרל"ג, 1872 – י"ב בתמוז תש"ו, 1946) הייתה רופאה פתולוגית, מחלוצי הפתולוגיה בארץ ישראל.

## חייה
גצובה נולדה ברוסיה ולמדה רפואה באוניברסיטת ברן, הוסמכה לרפואה בשנת 1904 והשתלמה במכון פסטר בפריז. עבדה כפתולוגית ושימשה רופאה באוניברסיטת ברן. נושא עבודת הדוקטור שלה היה 'בלוטת המגן של הקראטנים והאידיוטים'. בעת המחקר גילתה תאים מיוחדים מפוזרים בין התאים התירואידים, והם נקראו על שמה. בנוסף חקרה את חוט השדרה של חולי פלצת (טטנוס) שקיבלו ריפוי בגופרת מגנזיום, תרבית רקמה, שחפת ניסויית ואבעבועות רוח. בשנת 1912 קיבלה את התואר דוצנט (מרצה בכירה) לאנטומיה פתולוגית.

בשנת 1925 עלתה לארץ ישראל, והייתה בין הרופאים הפתולוגים הראשונים בארץ. היא החליפה במעבדת הפתולוגיה של בית החולים הדסה בירושלים את ד"ר יעקב ארדהיים, מגדולי הפתולוגים בווינה, שהחליף את ד"ר בנימין רומן.

החל משנת 1926 שימשה כפרופסור ועמדה בראש המכון לאנטומיה פתולוגית במרכז רפואי הדסה, אותו הרחיבה ופיתחה במשך 14 שנה. בנוסף ייסדה מוזיאון רפואי בהדסה. בישראל עסקה בעיקר בנתיחת גופות, כשהייתה נוסעת לבדה בכל הארץ, ביום ובלילה בתנאים קשים ובאמצעים דלים.

בימי מאורעות תרפ"ט (1929), אחרי הטבח בחברון, הייתה חברת הוועדה הרפואית, ביחד עם ד"ר גרשון גרי ועוד, שבדקה את גופות הנרצחים לשם קביעת האכזריות בביצוע הרצח.

גצובה הייתה מרצה בכירה בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים, כשבשנת 1940 העניקה לה האוניברסיטה באופן רטרואקטיבי עם פרישתה את המינוי פרופסור אמריטה. גצובה הייתה האישה הראשונה שמונתה לפרופסור בארץ ישראל.

בין השנים 1898–1903 הייתה גצובה ארוסתו הראשונה של חיים ויצמן. גצובה הייתה פעילה בסיעת הפרקציה הדמוקרטית והשתתפה כצירה בקונגרסים הציוניים הראשונים.

גצובה נפטרה בירושלים בי"ב בתמוז תש"ו ונטמנה בבית העלמין בהר הזיתים.

מתלמידיה : ד"ר אלחנן רבינוביץ.

## לקריאה נוספת
* 'גצובה, סופיה', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 140. 
* 'גצובה, סופיה', עמ' 43, 'נשים בישראל: לקסיקון'. הוצאת עם עובד בשיתוף ירחון נעמת, 1991.
* 'גצובה, סופיה', עמ' 134–135, 'רופאיה של ארץ ישראל: 1799-1948'. בעריכת ניסים לוי ויעל לוי, הוצאת א. בחור, 2008.
* צ' שחורי-רובין, "פרופ' סופיה גצובה: חלוצת הפתולוגיה בארץ ישראל", קורות-שנתון לתולדות הרפואה ומדעי הטבע, כרך כא (תשע"ב-תשע"ג), עמ' כה-נד.

## קישורים חיצוניים

*
* 
*פרופ' הנרי אונגר, תפקידים ואתגרים לפתולוגיה - מאמר במלאת 19 שנה לפטירת גצובה, למרחב, 19 ביולי 1965, עמ' 3–4 (חלק 1, חלק 2)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:ראשוני האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חיים ויצמן
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הקדושים
קטגוריה:יהודיות בלארוסיות
קטגוריה:סגל מרכז רפואי הדסה
קטגוריה:ירושלים: רופאים
קטגוריה:פתולוגים ביישוב
קטגוריה:חוקרות פתולוגיה ישראליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ברן
קטגוריה:מדעניות המאה ה-19
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1872
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1946
1879 במדע

## ארכאולוגיה
* תחילת חפירות גדולות בבבל על ידי אורמוזד ראסם
* גילוי ציורי קיר במערת אלטאמירה.

## ביולוגיה
* היינריך אנטון דה ברי לראשונה משתמש במונח סימביוזה.

## גאולוגיה
* ואסילי דוקוצ'ייב פרסם את מחקריו בפדולוגיה.

## טכנולוגיה
* 31 במאי – ורנר פון סימנס מפעיל רכבת חשמלית באמצעות מקור חשמל חיצוני.
* 22 באוקטובר – המצאת תומאס אלווה אדיסון לשיפור נורה חשמלית.

## כימיה
* פר תאודור קלבה גילה הולמיום ותוליום.
* לרס נילסון גילה סקנדיום.

## פיזיקה
* גילוי אפקט הול על ידי אדבין הול.
* ניסוח חוק סטפן-בולצמן על ידי יוזף סטפן.

## נולדו
* 1 בינואר – ארנסט ג'ונס, נוירולוג בריטי (נפטר ב-1958)
* 22 בפברואר – יוהנס ברנסטד, כימאי דני (נפטר ב-1947)
* 8 במרץ – אוטו האן, פיזיקאי גרמני, חתן פרס נובל (נפטר ב-1968)
* 14 במרץ – אלברט איינשטיין, פיזיקאי גרמני, חתן פרס נובל (נפטר ב-1968)
* 20 במרץ – מוד מנטן, רופאה ומדענית קנדית, עסקה בביוכימיה, היסטוכימיה ובקינטיקה אנזימטית (נפטרה ב-1960)
* 28 במרץ – מילוטין מילנקוביץ', גאופיזיקאי סרבי (נפטר ב-1958)

## נפטרו
* 3 במרץ – ויליאם קינגדן קליפורד, מתמטיקאי אנגלי (נולד ב-1845)
* 4 באפריל – היינריך וילהלם דוב, פיזיקאי גרמני (נולד ב-1803)
* 4 במאי – ויליאם פרוד, מהנדס בריטי (נולד ב-1810)
* 5 בנובמבר – ג'יימס קלרק מקסוול, פיזיקאי סקוטי (נולד ב-1831)

## קישורים חיצוניים

*
פיאט CR 42

**פיאט CR 42 פאלקו** (באיטלקית: **Fiat C.R.42 Falco**; פאלקו פירושו בז) היה מטוס קרב דו-כנפי חד מושבי איטלקי. המטוס שימש את חיל האוויר המלכותי האיטלקי סמוך למלחמת העולם השנייה ובתקופת מלחמת העולם השנייה. יצרנית המטוס הייתה חברת "פיאט אוויאציונה" (Fiat Aviazione) שמרכזה בטורינו, והיא סיפקה את המטוס לחילות האוויר של איטליה, בלגיה, שוודיה והונגריה. יותר מ-1,800 כלים מסוג זה נבנו, והיה זה אחד מכלי הטיס האיטלקים הנפוצים במלחמת העולם השנייה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מטוסים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת איטליה
קטגוריה:מטוסים איטלקיים במלחמת העולם השנייה
מאת'רוול (כדורגל)

שמאל|ממוזער|250px|אצטדיון פיר פארק
**מועדון הכדורגל מאת'רוול** (באנגלית: **Motherwell Football Club**) הוא מועדון כדורגל סקוטי מקצועני מהעיר מאת'רוול שבצפון מחוז לנרקשייר שנוסד ב-1886. המועדון משחק בליגת העל הסקוטית והוא אחת משבע הקבוצות שנשארו בה מאז יסודה ב-1998 (לפני כן ירד ב-1985). מאז 1896 הקבוצה משחקת ב"אצטדיון פיר פארק" שבעיר מאת'רוול, אשר מכיל 13,742 מקומות ישיבה.

היריבות העיקריות של הקבוצה מאז ומעולם הן הקבוצות *המילטון אקדימקל* ו*איירדריוניאנס* המקומיות. המשחקים ביניהן נקראים "הדרבי של לנרקשייר".

המועדון זכה סך הכל ב-4 תארים לאומיים מקומיים: בליגת העל הסקוטית לעונת 1931/1932, בגביע הסקוטי בעונות 1951/1952 ו-1990/1991 ובגביע הליגה הסקוטית לעונת 1950/1951.

## היסטוריה

## סגל הקבוצה
;נכון ל-13 באוקטובר 2025

 
 

 
 

 

 (בהשאלה מוסט ברומיץ' אלביון)
 (קפטן)
 

 
 
 
 
 
 (בהשאלה מנוטינגהאם פורסט)
 

 (בהשאלה מסלטיק)

## הישגים באירופה

* **מוקדמות [[ליגת האלופות]]**:
** סיבוב שלישי (1): 

* **[[הליגה האירופית]]**:
** סיבוב רביעי פלייאוף (2): , 
** סיבוב שלישי (1): 
** סיבוב מוקדמות (1): 

* **[[גביע אופ"א]]**:
** סיבוב ראשון (2): 1994/1995, 
** סיבוב מוקדמות (1): 1995/1996 

* **[[גביע אירופה למחזיקות גביע]]**:
** סיבוב ראשון (1): 1991/1992

## תארים
* **[[ליגת העל הסקוטית]]:** 
****זכייה (1):** 1931/1932
**סגנות (7): 1926/1927, 1929/1930, 1932/1933, 1933/1934, 1994/1995, 2012/2013, 2013/2014

* **[[הגביע הסקוטי]]:**
****זכייה (2):** 1951/1952, 1990/1991
**סגנות (6): 1930/1931, 1932/1933, 1938/1939, 1950/1951, 2010/2011, 2017/2018

* **[[גביע הליגה הסקוטית]]:**
****זכייה (1):** 1950/1951
**סגנות (3): 1954/1955, 2004/2005, 2017/2018

* **ליגת לנרקשייר**:
****זכייה (1):** 1899/1899
**סגנות (3): 1900/1901

***גביע לנרקשייר**: 
****זכייה (40):** 1894/1895, 1898/1899, 1900/1901, 1906/1907, 1907/1908, 1911/1912, 1926/1927, 1927/1928, 1928/1929, 1929/1930, 1931/1932, 1932/1933, 1936/1937, 1939/1940, 1949/1950, 1951/1952, 1952/1953, 1953/1954, 1954/1955, 1955/1956, 1956/1957, 1957/1958, 1958/1959, 1959/1960, 1960/1961, 1961/1962, 1963/1964, 1968/1969, 1972/1973, 1976/1977, 1980/1981, 1982/1983, 1984/1985, 1988/1989, 1989/1990, 1990/1991, 2009/2010, 2010/2011, 2012/2013, 2013/2014
**סגנות (14): 1887/1888, 1893/1894, 1895/1896, 1897/1898, 1914/1915, 1922/1923, 1925/1926, 1950/1951, 1960/1961, 1962/1963, 1969/1970, 1970/1971, 1974/1975, 1992/1993

***[[ליגות כדורגל מוספות#ליגת הכדורגל של גלאזגו ומערב סקוטלנד|אליפות מערב סקוטלנד]]**:
****זכייה (1):** 1902/1903

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל סקוטיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1886
ז'נבייב בוז'ולד

**ז'נבייב בוז'ולד ** (באנגלית: **Geneviève Bujold**; נולדה ב-1 ביולי 1942) היא שחקנית קולנוע קנדית זוכת פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1969 על תפקידה בסרט "אן של אלף הימים".

## ביוגרפיה

בוז'ולד נולדה במונטריאול ללורטה ולג'וזף בוז'ולד.
מוצאה של בוז'ולד הוא צרפתי קנדי ואירי.
התחנכה במוסדות לימוד דתיים לפני שלמדה תיאטרון בקונסרבטוריון לאומנות ודרמה שבעיר הולדתה.
התגלתה לראשונה דווקא בצרפת בסרטו של אלן רנה "המלחמה נגמרה" בו שיחקה לצידו של איב מונטאן.
בעת ששהתה בצרפת הצטלמה בוז'ולד גם לסרטו של פיליפ דה ברוקה "מלך ליום אחד".
בקנדה התפרסמה בוז'ולד בדרמות "מעשה הלב" ו"איזבל" בתפקידים עליהם זכתה בפרסי הקולנוע הקנדי.

בוז'ולד התפרסמה בקנה מידה עולמי בשנת 1969 עם יציאת הדרמה ההיסטורית "אן של אלף הימים" בה שיחקה בתפקיד אן בולין אשתו של המלך הנרי השמיני (ריצ'רד ברטון).
על הופעתה בסרט זכתה בוז'ולד בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר והייתה מועמד לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר אותו הפסידה למגי סמית'.
הופיעה ב-1970 בעיבודו הקולנועי של הבמאי היווני המוערך מייקל קאקויאניס לטרגדיה היוונית "נשות טרויה" בתור הנביאה המיתולוגית קסנדרה לצידן של קתרין הפבורן וונסה רדגרייב.
ב-1974 שיחקה בסרט האסונות "רעידת אדמה" בתפקיד השחקנית דניס מארשל.
ב-1976 הופיעה בוז'ולד במותחן המסתורין של בריאן דה פלמה "הזדמנות שנייה" בתפקיד אליזבת אשתו החטופה של סוחר המקרקעין מייקל קורטלנד (קליף רוברטסון).
ב-1979 שיחקה בתפקיד הראשי במותחן של מייקל קרייטון "עילפון חושים" בתור המנתחת ד"ר סוזן ווילר.

ב-1984 שיחקה בוז'ולד לצידו של קלינט איסטווד במותחן הפשע "על חבל מתוח".
ב-1988 זכתה בוז'ולד לשבחים על הופעותייה בסרטים "תאומי המריבה" של דייוויד קרוננברג בתפקיד השחקנית קלייר ניבאו ו"מודרניים" של אלן רודולף.
בשנים האחרונות השתתפה בתפקידי משנה בקומדיה "בית ללא חוקים" ובסרטים הקנדים המצליחים
"בעיני המתבוננים"
ו"לילה אחרון". בשנת 1995, הייתה מועמדת לשחק בתפקיד קפטן ניקול ג'יינוויי בסדרת המדע הבדיוני, מסע בין כוכבים: וויאג'ר, אך בשל לוח הזמנים התובעני ויתרה עליו, וקייט מאלגרו נכנסה לנעלי תפקיד זה.

לבוז'ולד בן אחד, השחקן והמפיק מאט אלמונד מנישואיה לבמאי פול אלמונד איתו עבדה רבות במהלך הקריירה.

## פילמוגרפיה נבחרת
* המלחמה נגמרה (1966)
* מלך ליום אחד (1966)
* איזבל (1968)
* אן של אלף הימים (1968)
* מעשה הלב (1970)
* נשות טרויה (1971)
* קאמורסקה (1973)
* רעידת אדמה (1974)
* סייפים (1976)
* הזדמנות שנייה (1976)
* גבר נוסף, צ'אנס נוסף (1977)
* עילפון חושים (1978)
* רצח לפי פקודה (1979)
* הטיסה האחרונה של נח ארק (1980)
* משימה אחרונה (1980)
* הקדושה והחטא (1982)
* על חבל מתוח (1984)
* בחר בי (1984)
* בעקבות הכרך (1985)
* מודרניים (1988)
* תאומי המריבה (1988)
* חתונת הנייר (1989)
* איזה לילה (1992)
*מארב של רוחות (1993) 
* חברי מקס (1994)
* הרפתקאותיו של פינוקיו (1996)
* בית ללא חוקים (1997)
* בעיניי המתבונן (1999)
*אתמול בלילה (1998)
* אחוזת ג'ריקו (2003)
*Finding Home (2003)
**Disappearances* (2006)
* הטרוצקי (2009)
* אגדת שלג (אנ') (2013) - דיבוב

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנדיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון קנדיות
קטגוריה:זוכי פרס ג'יני
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקנית ראשית בדרמה
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1942
קטגוריה:אישים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
בית החולים הירקון

**בית החולים הירקון** היה בית חולים ממשלתי קטן, שפעל בצפון תל אביב. הוא הוקם כבית חולים לשעת חירום בסוף 1940, והפך לבית חולים כללי בתחילת 1944. ביוני 1953 אוחד עם בית החולים תל-השומר.

## היסטוריה
בנייני בית החולים הוקמו ב-1937 על מגרש בשטח שבעה וחצי דונם, כיום במרובע הרחובות שטריקר, לואי מרשל, ברנדייס ויהודה המכבי, מכספי עזבונו של אריך סלומון מדרום אפריקה, כבית עולים חדש שנועד להחליף את בית העולים הקיים ברחוב העלייה.

### כבית חולים רזרבי
בעקבות הפצצת חיל האוויר האיטלקי על תל אביב, בספטמבר 1940, נדרשה הקמת בית חולים רזרבי לשעת חירום. המתקן אורגן תחילה בבית הספר "הכרמל" שהלימודים בו הושבתו, ובדצמבר הועבר לבית העולים החדש. בתחילת 1941 כלל בית החולים 135 מיטות, מהן 30 מיטות פעילות. מנהל בית החולים הרזרבי היה ד"ר מטולסקי.

### כבית חולים קבוע
על רקע מצוקת אשפוז קשה, דרשה עיריית תל אביב מממשלת המנדט לפתוח במקום בית חולים קבוע. אישור ממשרד המושבות בלונדון התקבל רק באוגוסט 1943. בינואר 1944 נפתח בית החולים הירקון כבית חולים ממשלתי קבוע, ויועד לחולי המושבות. תחילה כלל 80 מיטות בשתי מחלקות, פנימית וכירורגית, ובהמשך נוספה מחלקת ילדים ובה 10 מיטות. מנהלו היה ד"ר שמעון בטיש, לימים מנכ"ל משרד הבריאות, והמנהל האדמיניסטרטיבי היה אליהו לרמן.

במהלך מלחמת העצמאות עבר בית החולים מידי מחלקת הבריאות של ממשלת המנדט לרשות מחלקת הבריאות של הוועד הלאומי, והוגדל כדי לאפשר קליטת פצועים.

בבית החולים בוצעו מאות ניתוחי ברית מילה לעולים חדשים בוגרים. "לחדר כבר הגיעו שני המנתחים של ביה"ח, ד"ר טולצ'ינסקי וד"ר בן-טובים. זהו אחד ממאות הניתוחים הבלתי רגילים המבוצעים בבית חולים זה, מאז הקמת המדינה, כאשר נערים בני גילים שונים, ילדי פליטים ושרידי השואה, שנולדו בבונקרים, ביערות העד ברוסיה הצפונית, במקומות סתר בין נוצרים, מוכנסים עתה בבריתו של אברהם אבינו כדי להיות בישראל יהודים כדת וכדין".

ליד בית החולים פעל בית ספר לאחיות. בית הספר המשיך את פעילותו בתקופת מלחמת העצמאות, וב-1951 העניק תעודות לבוגרות של תשעה בתי ספר ממשלתיים לאחיות, שנסגרו בתקופת המעבר.

### סגירת בית החולים
ב-1953 הועבר בית החולים הצבאי בתל-השומר לרשות משרד הבריאות, והוחלט למזג לתוכו את בית החולים הירקון ואת בית החולים הממשלתי בפרדס כ"ץ (לשעבר, בית החולים למחלות מידבקות).

בנייני בית החולים הועברו לוועד למען החייל, שקיים בהם אכסניה לחיילים. חלקו הצפוני של השטח הופרד, והוקם בו בית הספר תיכון עירוני י"א. ב-1981 החל לפעול במקום הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב. הבניין ששימש את הקונסרבטוריון נהרס ב-2008, ובמקומו נבנה בניין חדש.

## קישורים חיצוניים
* 
* קלאוזנר, ל. מפת תל אביב יפובהוצאת סטימצקי, 1952 בערך, עם סימון מיקום **ב"ח ירקון.**

## הערות שוליים

הירקון
קטגוריה:הצפון החדש
הירקון
קטגוריה:תל אביב לפני הקמת מדינת ישראל
הירקון
קטגוריה:בנייה ופיתוח בתקופת המנדט
פיטיגרילי

**פיטיגרילי** (באיטלקית: **Pitigrilli**, הוא שם העט שבו נודע **דינו סגרה**; **Dino Segre**; 9 במאי 1893 – 8 במאי 1975) היה סופר, עיתונאי ותסריטאי יהודי-איטלקי.

## ביוגרפיה
דינו סגרה נולד בשנת 1893 בטורינו שבאיטליה, בן לאב יהודי, דוד, ואם קתולית, לוצ'יה אלנה. הוא חונך כקתולי, ובגיל שבע הוטבל. בשנת 1916 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת טורינו. תקופה מסוימת קיים קשר רומנטי עם המשוררת עמליה גוליילמינטי. באותה תקופה החל לפעול כסופר וכעיתונאי. בשנת 1920 יצא לאור הרומן הראשון שלו, Mammiferi di lusso ("יונקים דה לוקס"). בשנת 1924 יסד את כתב העת הספרותי Grandi Firme, שזכה לקהל קוראים ניכר. כתב העת פעל עד שנת 1938, שבה הוחרם על ידי ממשלת איטליה הפשיסטית בהתאם לחוקי הגזע.

בשנת 1930 החל לסייר באירופה. הוא שהה בעיקר בפריז, עם גיחות לאיטליה. לפי מסמכים ועדויות של חברי המחתרת Giustizia e Liberta ("צדק וחירות"), פיטיגרילי שימש מודיע של המשטרה החשאית הפשיסטית, OVRA, החל מיולי 1930. כיוון שבאיטליה שררו חוקי גזע אנטישמיים, פיטיגרילי זכה לאמונם של מתנגדי הפשיזם, בזכות מוצאו היהודי.

בשנת 1940 חזר לטורינו, חרף הסכנה שיועבר למחנה ריכוז, עקב מוצאו היהודי. ב-10 ביוני 1940 אכן הוצא נגדו צו גירוש לעיר ל'אקווילה שבמרכז איטליה, אך זה הומר, בהשתדלות ידידיו, להגליה לכפר אושו (Uscio) שבצפון איטליה, לא הרחק מטורינו. כעבור שלושה חודשים נענתה בקשתו להשתחרר, והוא חזר לטורינו, בסוף 1940 עבר לרומא, ועסק בכתיבת תסריטים. ב-13 בספטמבר 1943 נמלט לשווייץ, שם התגורר עד 1947. בשנת 1948 היגר לארגנטינה, והתגורר בה עשר שנים. לאחר מכן חזר לפריז, תוך שהוא מבקר לעיתים בביתו שבטורינו. בשנת 1949 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי, Pitigrilli parla di ("פיטיגרילי מדבר").

פיטיגרילי נודע באמרות כנף שיצר, ובהן: "דקדוק: מבנה מורכב שמלמד שפה אך מעכב דיבור" וכן "אין להתבייש אם משנים דעה בכל יום; אולם כדי לשנות דעה, צריך שיהיו דעות להחלפה".

## משפחתו
בשנת 1931 נישא לדבורה סינגליה. בשנת 1940 נישא לעורכת הדין לינה פורלן, בעודו נשוי לאשתו הראשונה, ממנה התגרש פורמלית רק ב-1973.

ממוזער|האדם המבקש את האהבה, פיטיגרילי, הוצאת שי, 1975

## ספריו
פיטיגרילי כתב 47 ספרים. מרביתם יצאו לאור בהוצאת Sonzogno במילאנו. ספריו זכו לפופולריות רבה בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, ותורגמו לשפות רבות. עקב תוכנם הארוטי אסר הוותיקן על קריאתם. גם בגרמניה המערבית נאסרו פרסום מודעות לספריו והצגתם בחלונות הראווה.

אחדים מספריו תורגמו לעברית:
* *La cintura di castità*, מילאנו, 1921. עברית: "חגורת הצניעות", תרגם א' רבותא, 1938
* *Cocaina*, מילאנו, 1921. עברית: "קוקאין", תרגם א' רבותא, הוצאת שביט, 1947; "קוקאין", תרגם אליעזר כרמי, הוצאת תמוז, 1986.
* *La Vergine a 18 carati*, מילאנו, 1924. עברית: "18 קאראט בתולים", תרגם עזריאל מכיר, הוצאה עממית.
* *L'esperimento di Pott*, מילאנו, 1929. עברית: "הניסוי של השופט פוט", תרגם ארנו בר, הוצאת שוקן, 2003.
* "האדם המבקש את האהבה", תרגמה אביגיל ויטורינו, הוצאת פלס, תש"ט.
* "עלבון המוסריות (וסיפורים אחרים)", תרגם א’ מאריו, הוצאת כרמי את נאור, 1954.
* "הנרקומנית", 1963
* "להט האהבה", תרגם א’ מאריו, הוצאת מסדה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים יהודים איטלקים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע איטלקים
קטגוריה:עיתונאים יהודים
קטגוריה:עיתונאים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1893
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1975
בית הכנסת של ברודסקי

**בית הכנסת של ברודסקי** (ביידיש: **די בראָדסקי שול**) הוא בית כנסת היסטורי במרכז העיר קייב שבאוקראינה, שהיווה מרכז דתי ותרבותי ליהודי קייב.

בית הכנסת נמצא ברחוב שותא רוסתוולי 13. הוא נבנה בשנת 1898 לפי תכנונו של האדריכל גאורגיי שלייפר, ובמימון הסוחר והתעשיין אליעזר ברודסקי. הפרויקט בוצע על ידי חברת הבנייה של לב גינזבורג.

## היסטוריה
בסוף שנות התשעים של המאה ה-19 החליט הסוחר העשיר, התעשיין והנדבן היהודי אליעזר ברודסקי לבנות לעצמו בית כנסת. באביב של שנת 1897 הוא קיבל אישור מהסנאט של האימפריה הרוסית. בית הכנסת הכוראלי נפתח ב-24 באוגוסט (5 בספטמבר לפי הלוח הגרגוריאני) של שנת 1898, ביום הולדת ה-50 של ברודסקי. עלות הבנייה הסתכמה ב-150 אלף רובלים. בטקס הפתיחה החגיגי נוכחו ראש המחוז, ראש העיר קייב ונציגים חשובים אחרים של אותה תקופה.

בקני המידה של מזרח אירופה, בית-הכנסת היה מודרני להפליא: ניתנו בו דרשות סדירות במקום פלפולים תלמודיים או שיעורי מוסר של מגידים, נאסר להרעיש ולהפריע בתפילה, צופה מהמתפללים להגיע בלבוש אירופאי והייתה מקהלת בנים עם חזן מקצועי. מוטיבים אלה (שהיו מובנים מאליהם במרכז ומערב אירופה) נחשבו לסממנים אליטיסטיים, ובית-הכנסת – כמו מוסדות דומים במזרח – שירת לא את כלל הציבור אלא את האליטה המסחרית הגליציאנית ואת החוגים המתקדמים שהיו מקורבים אליה.

אחרי מהפכת אוקטובר, בשנת 1926, בית הכנסת נסגר בהוראת השלטונות. המבנה שימש כמועדון. בשנת 1955 קיבל תיאטרון הבובות האקדמי של קייב את המבנה. במהלך השנים בוצעו במבנה שינויים רבים. ב-1970 נבנתה חזית חדשה ונבנתה מחדש הקומה השלישית.

בשנת 1992 פרסם נשיא אוקראינה חוק העוסק בהחזרת מבני דת לידי קהילות שהמבנים היו שייכים להן בעבר. לאחר פנייה של הקונגרס היהודי-אוקראיני בראשות ודים רבינוביץ' ב-1997, עבר תיאטרון הבובות למבנה אחר, והקהילה יהודית קיבלה את בית הכנסת לרשותה. ב-14 במרץ 2000 התקיים טקס חגיגי של פתיחתו המחודשת של בית הכנסת. ב-2008 הקהילה חגגה 110 שנים לבית הכנסת.

## גלריה

קובץ:Brodsky Synagogue.jpg |המראה המודרני
קובץ:Brodsky_synagogue_in_seventieths.png |מראה בית הכנסת בשנות ה-70, עת שימש כתיאטרון בובות
קובץ:Синагога Бродского вул. Шота Руставели, 13 в Киеве 1.jpg |ארון הקודש
קובץ:Синагога Бродского вул. Шота Руставели, 13 в Киеве 2.jpg |פרוכת
קובץ:Синагога Бродского вул. Шота Руставели, 13 в Киеве 3.jpg


## קישורים חיצוניים

* בית הכנסת עבר לידי קהילה, כתבה באנגלית

## הערות שוליים

קטגוריה:אוקראינה: בתי כנסת
קטגוריה:קייב: מבני דת
ברודסקי
קטגוריה:יהדות קייב
לודוויג פרסטר

left|ממוזער|בית הכנסת הגדול של בודפשט
**לודוויג כריסטיאן פרידריך (פון) פֶרסטֶר** (בגרמנית: **Ludwig Christian Friedrich (von) Förster**; 8 באוקטובר 1797 – 16 ביוני 1863) היה אדריכל אוסטרי.

פרסטר, יליד אנסבך, למד במינכן ובווינה. בשנת 1836 ייסד את העיתון *[[:en:Allgemeine Bauzeitung|Allgemeine Bauzeitung]]*, שהיה בין העיתונים האדריכליים החשובים ביותר באוסטריה. בין השנים 1842–1845 לימד באקדמיה לאמנויות יפות בווינה. בין השנים 1861–1863 כיהן כחבר מועצת העיר וינה.

## יצירותיו
* תיאטרון רדוטה, ברנו (1831).
* בית הכנסת הגדול של בודפשט, בודפשט (1854-1859).
* בית הכנסת טמפלגאסה, וינה (1858).
* בית הכנסת במישקולץ, מישקולץ (1863).
* ארמון טודסקו, וינה (1863).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אדריכלים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1797
קטגוריה:נפטרים ב-1863
גשר שירותי השיקום התעסוקתי של ישראל

**גשר – שירותי השיקום של ישראל** (עד פברואר 2018 "קרן - רשת מרכזי אבחון ושיקום מקצועי", לפני כן "קרן למפעלי שיקום"), היא עמותה ציבורית ישראלית, המספקת שירותים לאבחון ולשיקום תעסוקתי במקרים של אנשים עם מוגבלויות. העמותה פועלת כהקדש ציבורי שנוסד בשנת 1964 על ידי אגף השיקום במשרד הרווחה. 

## אודות העמותה והאבחונים

העמותה מפעילה 73 מסגרות ברחבי הארץ ונותנת שירות לכ-14,000 אנשים עם מוגבלות בשנה. הפעילות הארגונית מתמקדת באבחון, ליווי וטיפול שיקומי, הכשרה מקצועית ושילוב בעבודה של אנשים עם מוגבלות, לקויות וחסמים תעסוקתיים. ביחידות האבחון עובדים רכזי אבחון, שהם פסיכולוגים ועובדים סוציאליים שיקומיים תעסוקתיים, וכן מאבחנים בעלי השכלה אקדמית במדעי החברה ובריפוי בעיסוק.

האבחונים המתבצעים על ידי העמותה כוללים:
* אבחון ומיון תעסוקתי
* אבחון פסיכודיאגנוסטי
* אבחון תצפיתי

האבחון התעסוקתי בוחן את כישוריו ויכולותיו של האדם, למול מגבלותיו ובהתאמה עם מרכיבי אישיותו, על מנת למצוא דרכים לשלבו בשוק העבודה בהתאם לאפשרויות הריאליות העומדות לרשותו. 

תת התמחות של העמותה היא באבחון של אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, המופנים אליה מטעם משרד הרווחה, לצורך קביעת רמת תפקודם המדויקת ומתן המלצות בעניינם.

## אוכלוסיות היעד
העמותה מטפלת באנשים עם נכות בגיל העבודה, דורשי הבטחת הכנסה ואבטלה, עולים חדשים עם מוגבלות או חסמים תעסוקתיים, נוער חריג, אנשים בעלי מוגבלות וצרכים מיוחדים.

## גורמים מפנים ושותפים בתהליך השיקום
* משרד הרווחה – האגף לשיקום 
* המוסד לביטוח לאומי 
* שירות התעסוקה 
* משרד הביטחון 
* משרד הבריאות 
* מוסדות רפואיים 
* משרד החינוך ומסגרות חינוך 
* אגף לשרותי טיפול באדם המפגר 
* משרד התמ"ת 
* תב"ת - תנופה בתעסוקה (מיסודם של ממשלת ישראל וג'וינט ישראל)

## סכנת סגירה
ב-2012 הגיע גירעון העמותה ל-23 מיליון שקלים. במאי 2013 נחתם הסכם הבראה שבמסגרתו יפוטרו 150 מתוך 600 העובדים בתמורה לכיסוי הגירעון. באוקטובר הודיעה העמותה כי היא עומדת לפני סגירה, עקב אי העברת כספים ממשרד הרווחה. בהסתדרות טענו כי מטרת משרדי הרווחה והאוצר הייתה לפרק את העמותה.

## קישורים חיצוניים
*

קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ישראל: תעסוקה
קטגוריה:נכות בישראל
קטגוריה:מוגבלות שכלית התפתחותית
קטגוריה:שיקום
קטגוריה:ישראל: עמותות
אקול מיליטר

ה**אקול מיליטר** (בצרפתית: **École Militaire**, "בית ספר צבאי") הוא מתחם רחב-ידיים של בתי ספר להכשרה צבאית ברובע השביעי של פריז, בירת צרפת, דרום-מזרחית לשאן דה מארס ומוזיאון המלחמה של צרפת.

האקול מיליטר הוקם על ידי לואי החמישה עשר, מלך צרפת ב-1750 לפי הצעתו של הכלכלן ז'וזף פארי דוברנה (Joseph Paris Duverney) בתמיכתה של מאדאם דה פומפדור, במטרה לייסד אקדמיה צבאית לצוערים ממשפחות דלות-אמצעים. המבנה תוכנן על ידי האדריכל אנז'-ז'אק גבריאל, והבנייה החלה ב-1752 על חוות גרנל (Grenelle). בית הספר נפתח ב-1760. ב-1777 ערך הרוזן סן ז'רמן שינוי מבני ביעדי המוסד, ארגן אותו מחדש, ושינה את שמו ל"בית הספר לג'נטלמנים צעירים" (École des Cadets-gentilshommes). ב-1784 הצטרף לשורות בית הספר נפוליאון בונפרטה הצעיר כדי להתחנך בו. הוא סיים את לימודיו בבית הספר תוך שנה אחת במקום שתיים.

שמאל|ממוזער|380px|המבנה המרכזי של האקול מיליטר
[שמאל|ממוזער|380px|מבט רוחבי על האקול מיליטר; מאחוריו נראה [מגדל אייפל]]

המתחם כולל שני מוסדות:
*מכללת ההגנה המשותפת (Collège interarmées de défense)
*המוסד ללימודים גבוהים של ביטחון לאומי (Institut des hautes études de défense nationale)

## מכללת ההגנה המשותפת
מכללת ההגנה המשותפת (Collège interarmées de défense) היא מוסד צרפתי ללימודי צבא גבוהים. הוא החליף את ארבע המכללות החיליות - Écoles supérieures de guerre - של צבא יבשה הצרפתי, הצי הצרפתי, חיל האוויר הצרפתי והז'נדרמריה הצרפתית, ואת האיחוד העליון שלהן (Cours supérieur interarmées), מאז 1 בספטמבר 1993. מכללת ההגנה המשותפת ממוקמת במתחם האקול מיליטר, והיא כפופה למפקד הארגוני של צבא צרפת (Chef d'État-Major des Armées). נושאי הלימוד מגוונים ומתמקדים בשילוב ענפי הלוחמה הצבאית, ביחסים בינלאומיים ובמינהל ותכנון.

במכללה לומדים קצינים משלושת החילות הצרפתיים (אוויר, ים, יבשה), מהז'נדרמריה, משירותי הצבא (השירות הרפואי ושירות התדלוק) ומסוכנות הרכש של אמצעי לחימה. מועמדים ללימוד במכללה מתקבלים לאחר מבחנים מסננים. לאחר קבלתם, הם רוכשים הכשרה מקצועית לקראת איוש משרות בגוף הצבאי שבו שירתו קודם לכן, בתפקידים משולבים, בתפקידים קישוריים, או בכל משרה אחרת שנתונה תחת מכלול העיסוק הביטחוני בצרפת ושפועלת לפי קודי הפעילות הביטחוניים הצרפתיים.

## שיתוף פעולה עם צה"ל
משנות החמישים של המאה העשרים יצאו קציני צה"ל להשתלמויות בשני בתי הספר במתכונת הקודמת: "בית הספר לפיקוד ומטה" (École d'état-major) ו"בית הספר הגבוה למלחמה" (École supérieure de guerre). וביניהם אביגדור - ינוש בן גל, מנחם אבירם, אהרון דוידי, שלום עירון, מרדכי גור, דני מט, יהונתן דותן, דב שפיר, יואש צידון, דורון רובין, ארוין לביא, יוסי אבירם, אילן פז, צבי פולג שלמד במחזור 100 של המכללה, אייל זמיר ועוד.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פריז: חינוך
קטגוריה:הרובע השביעי של פריז
קטגוריה:פריז: מבנים
קטגוריה:צבא צרפת
קטגוריה:פריז: מבנים היסטוריים
קטגוריה:צרפת: אקדמיות צבאיות
קטגוריה:קציני צה"ל בוגרי בית הספר הגבוה למלחמה בפריז
שלך בבגידה

**שלך בבגידה** (באנגלית: **Unfaithfully Yours**) הוא סרט קומדיה רומנטית משנת 1984 בבימויו של הווארד זייף ובכיכובם של דאדלי מור, נסטסיה קינסקי, ארמנד אסנטה ואלברט ברוקס. התסריט נכתב על ידי ולרי קרטין, בארי לוינסון, ורוברט קליין. הסרט מבוסס על סרט באותו השם משנת 1948. השיר "שלך בבגידה" שכתב ביל קונטי ושר סטיבן בישופ נכתב עבור הסרט.

## עלילת הסרט
קלוד איסטמן (דאדלי מור) הוא מלחין ומנצח של התזמורת הסימפונית היוקרתית. הוא נישא לדניאלה (נסטסיה קינסקי), אישה צעירה ויפה ממוצא איטלקי. לפני נסיעה, הוא מבקש מאב הבית האיטלקי, ג'וזפה (ריצ'רד ליברטיני), שישגיח על דניאלה, אך המסר שעבר לחברו של קלוד, נורמן (אלברט ברוקס), שישכור בלש פרטי שיעקוב אחריה.

הדו"ח של הבלש מגיע עם סרט וידאו מטושטש שנראה בו כי דניאלה בילתה עם גבר אחר בזמן היעדרותו של קלוד. הסימן היחיד שאפיין את הגבר הוא גרביים סקוטיים עם צורות מעוינות. קלוד רואה שלבן חסותו, הכנר הנאה ורודף השמלות מקסמיליאן שטיין (ארמנד אסנטה) אותו סוג הגרביים.

תחילה מחליט קלוד לא להתעמת עם מקסמיליאן, כאשר מקסמיליאן מזמין את קלוד יחד עם דניאלה ואת נורמן ואשתו למסעדה. במסעדה מתפתחת מריבת כינורות לצלילי הצ'רדש של ויטוריו מונטי.

קלוד מתעמת עם דניאלה כאשר היא אומרת לו שזה לא עניין גדול. בערב ההשקה, קלוד מנצח על התזמורת לצלילי "קונצ'רטו לכינור של צ'ייקובסקי", ומרכיב תוכנית לרצוח את דניאלה ולהפליל את מקסמיליאן ברצח. כאשר הוא מנסה לבצע את תוכניתו, אירועים בלתי צפויים משבשים לו את התוכנית.

כאשר הבלש הפרטי שוב צופה בסרט המעקב הוא מגלה שאין זו הייתה דניאלה, אלא, אשתו של נורמן, קרלה, שניהלה רומן עם מקסמיליאן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1984
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי הווארד זיף
ישראל זוהר

**ישראל זוהר** (נולד ב-1944) הוא קלרניתן, כליזמר ומלחין ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד בנתניה למשפחת זונשיין, דור שביעי בארץ. החל להופיע בפני קהל בגיל תשע, ובהיותו בן 14 זכה בפרס על נגינה בקלרינט בתחרות הלנה רובינשטיין. בגיל 27 עבר להתגורר בתל אביב. כשהתזמורת הפילהרמונית הישראלית ויתרה על שירותיו של נגן הקלרינט גיורא פיידמן, היא בחרה את זוהר לתפקיד כקלרניתן וכנגן קלרינט בס.
זוהר היה חבר קבוע בפילהרמונית הישראלית החל מ-1 באוקטובר 1968 ועד 30 בספטמבר 2011.

סמוך לגיל 40, בעת שירותו במילואים בלבנון, פגש בשני בחורי ישיבה שעסקו במבצע תפילין, דרכם התוודע למוזיקה של הכליזמרים, ועבר ממוזיקה קלאסית למוזיקת נשמה יהודית. בשנת 1984 החל לחקור יחד עם המוזיקולוג עדי סולקין את הסגנון הכליזמרי הייחודי של צפת והר מירון, רכש בקיאות בסגנונות הכליזמר השונים והתקבל כנגן הרשמי בהילולה המסורתית במירון בל"ג בעומר. כתוצאה מכך יזם ועזר בהקמת פסטיבל הכליזמרים בצפת. הוא היה סולן של תזמורת וינה ועם התזמורת הפילהרמונית ביצע רבות את יצירתו "לילה במירון" במקומות רבים בארץ ובעולם, כולל בסאן פאולו בכיכר העיר לפני קהל של 250,000 איש.

זוהר הפיק 12 אלבומים והשתתף יחד עם הכנר יצחק פרלמן בקונצרט עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של זובין מהטה. קונצרט זה הונצח באלבומו של פרלמן, "Tradition" (1990).

זוהר מרבה לנגן בהופעות ברחבי הארץ ובחו"ל את תוכניתו המוזיקלית "כזוהר הרקיע". בין היתר הופיע באולם מוזיקפראיין עם הפילהרמונית של וינה, עם הפילהרמונית של ברלין, והפילהרמונית של ניו יורק. בטקס פתיחת חגיגות יום העצמאות ה-50 שנערך על יד הכותל המערבי ניגן את יצירתו של המלחין הישראלי אנדרה היידו "תרועת מלך". כמו כן הופיע בתוכניות טלוויזיה רבות, ששודרו ברחבי אירופה, יפן וברזיל. זוהר גם השתתף בנגינה בתקליטים רבים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

__לחיפוש__

קטגוריה:קלרניתנים ישראלים
קטגוריה:קלרניתנים
קטגוריה:כליזמרים
קטגוריה:נגנים בתזמורת הפילהרמונית הישראלית
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:מירון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
L3/35

**L3/35** (באיטלקית מכונה גם: **Carro Veloce CV-35**, "טנק מהיר") הוא טנק איטלקי קל, ששימש את צבאות איטליה וצבאות נוספים בתקופה שבין מלחמות העולם, וכן בקרבות רבים במלחמת העולם השנייה. על אף שתוכנן כטנק קל, מבנהו חסר הצריח משקלו הקל וכוח האש שלו הן תכונות המאפיינות שריונית מודרנית.

הטנק הוא הדגם המרכזי בסדרת טנקים קלים המתחילה בטנק ה-CV/29 שנכנס לשימוש בשנת 1929, ה-L3/33 שהיה דגם מוקדם של ה-L3/35 וה-L3/38 שהיה דגם משופר שלו.

הטנק היה רק"מ חמוש בשני מקלעי 8 מילימטר (אם כי היו דגמים בעלי חימוש שונה), וצוותו מנה שני אנשים. המפקד שהיה גם התותחן ישב משמאל, והנהג מימין. המנוע היה מאחור.

הטנק נמכר למדינות רבות ברחבי העולם, ונעשה בו שימוש בקרבות הבאים - המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה, מלחמת סין–יפן השנייה, מלחמת האזרחים בספרד, המלחמה ההונגרית סלובקית וכן מרד רשיד עאלי אל-כילאני בעיראק. במלחמת העולם השנייה נעשה בטנק שימוש בכל מקום בו לחמו האיטלקים, לרבות המערכה על צרפת המערכה במדבר המערבי, המערכה במזרח אפריקה, המערכה בבלקנים, החזית המזרחית, סיציליה והמערכה באיטליה.

## ראו גם
* H-39 הוצ'קיס
* ויקרס סימן 6 (טנק)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טנקים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אמצעי לחימה איטלקיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:טנקים איטלקיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:טנקים איטלקיים
A Million Lights

־
**A Million Lights** (בתרגום חופשי: **מיליון אורות**) הוא האלבום השלישי של זמרת הפופ הבריטית שריל. האלבום יצא לאור ב-15 ביוני 2012, על ידי בחברת התקליטים Fascination Records. ב-18 במאי 2012, יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום "Call My Name".

כמו כן, זהו האלבום הראשון של קול שיצא תחת השם "שריל", זאת לאחר עקבות גירושיו מבעלה מאשלי קול.

## רקע
ב-18 באפריל 2012, חשפה קול את שמו של אלבום האולפן השלישי שלה "A Million Lights", באוות יום חשפה קול את תאריך צאת האלבום ב-15 ביוני. ב-24 במאי, הוציאה לאור שריל את עטיפת האלבום ורשימת השירים ובנוסף הודיעה שתוציא לאור שתי גרסאות גרסה סטנדרטית, וגרסת דלוקס, שריל אישרה זאת בעמוד הפייסבוק שלה.

## סיבוב הופעות
כדי לקדם את האלבום, קול יצאה ב-3 באוקטובר 2012, לסיבוב ההופעות הראשון שלה, "A Million Lights Tour", באירופה. אשר הסתיים ב-17 באוקטובר.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## היסטוריית יציאות

## קישורים חיצוניים

* האלבום A Million Lights באתר ספוטיפיי

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי שריל קול
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי קלווין האריס
The End

שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|לוח זיכרון המצטט את מילות השיר
**The End** הוא שיר של להקת הביטלס מאלבומם Abbey Road מ-1969.
## הפקה
השיר נכתב על ידי פול מקרטני (הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון). זהו השיר האחרון שהוקלט על ידי כל הלהקה יחד (ג'ון לנון, פול מקרטני, ג'ורג' האריסון ורינגו סטאר, וגם השיר האחרון שהלהקה הקליטה. בחלקו הראשון של השיר משתעשעים לנון, מקרטני והאריסון באלתורים על הגיטרות, כל אחד בתורו, וכן סולו התופים היחיד של רינגו סטאר בכל הקלטות הביטלס. בחלקו השני, לאחר פאוזה קצרה של פסנתר, נשמע המשפט המסכם - "And in the end, the love you take is equal to the love you make" (ובסופו של דבר, האהבה שאתה מקבל שווה לאהבה שאתה נותן). אחרי משפט זה, נשמע מצלול של קולות: אורגן, גיטרות, כלי נשיפה ומיתר המסתיים באקורד רב רושם.

לכאורה, אין דרך מרשימה מזאת לסיים את האלבום האחרון של הביטלס. אך לחברי הלהקה הייתה הפתעה: בסוף השיר The End יש כ-20 שניות של שקט מוחלט -המטעה את המאזינים לחשוב שהאלבום הסתיים. לאחר מכן נשמע אקורד פתאומי וחזק, ולאחריו אותו שיר שנחתך על ידי מקרטני - Her Majesty. האקורד המפתיע אינו אלא סיומו של השיר Mean Mr. Mustard. לאחר 23 שניות שבהן פול מקרטני מדבר על הוד מעלתה, נקטע השיר במפתיע, בדיוק כמו בסוף השיר I Want You בצידו הראשון של האלבום. באלבום הרמיקס של הלהקה LOVE, נמצא סולו התופים ואלתור הגיטרות בשיר Get Back. במשחק הווידאו של הלהקה The Beatles: Rock Band, השיר מגיע בסופו של המשחק.

בסיקור של השיר סולו הגיטרה של ג'ורג' האריסון בסיום השיר זכה לתשבחות.

פיל קולינס ביצע גרסת כיסוי לשיר בשנת 1998.

## ביצוע
* פול מקרטני - שירה מובילה וקולות רקע, גיטרה בס, פסנתר, סולו גיטרה
* ג'ון לנון - קולות רקע, סולו גיטרה
* ג'ורג' האריסון - קולות רקע, גיטרה מובילה, קצב גיטרה, סולו גיטרה
* רינגו סטאר - תופים, קולות רקע
* ג'ורג' מרטין - תזמור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
Golden Slumbers

"**Golden Slumbers**" הוא שיר של להקת הרוק הביטלס מאלבומם Abbey Road משנת 1969. השיר נכתב על ידי פול מקרטני וניתן קרדיט ללנון-מקרטני, והוא השיר השישי במחרוזת הבי-סייד של האלבום. השיר מלווה בשיר "Carry That Weight" ומתחיל את ההתקדמות שמובילה לסוף האלבום. שני השירים הוקלטו יחד, ושניהם מכילים כלי קשת וכלי נשיפה שעובדו והולחנו על ידי המפיק ג'ורג' מרטין.

זהו שיר הערש השני של הלהקה לאחר השיר Good Night מהאלבום The Beatles. בשיר זה משתתפים 30 נגני כלי מיתר אשר לא קיבלו קרדיט ביצירת השיר. מקרטני היה הזמר המוביל בשיר וניגן על פסנתר, ג'ורג' האריסון ניגן על גיטרה בס ואילו רינגו סטאר ניגן על התופים והטימפאני.

## הקלטה
מקרטני היה הסולן הראשי. הוא פותח את השיר בטון רך המתאים לשיר ערש, עם פסנתר, גיטרה בס וליווי קטעי מיתרים. התופים נכנסים בשורה "Golden slumbers fill your eyes", ומקרטני עובר לטון חזק יותר, שניהם מדגישים את המעבר לפזמון. מקרטני אמר, "אני זוכר שניסיתי להשיג קול חזק מאוד על זה, כי זה היה נושא כל כך עדין, אז עבדתי על הכוח של הקול על זה, ובסופו של דבר די מרוצה עם זה".

ההקלטה העיקרית של "Golden Slumbers"/"Carry That Weight" הייתה ב-2 ביולי 1969. ג'ון לנון לא היה נוכח, שכן הוא נפצע בתאונת דרכים בסקוטלנד ב-1 ביולי, ואושפז שם עד 6 ביולי.

תופים, טימפאני ושירה נוספת נוספו בסשן אוברדאב ב-31 ביולי, באותו יום בו נוצרה עריכת הניסיון הראשונה של מחרוזת הצד השני, כאשר לנון השתתף בסשן. ב-15 באוגוסט נוספו אוברדאב תזמורתי שכלל 30 נגנים ל-"Golden Slumbers" ולחמישה שירים נוספים ב-Abbey Road.

הלהקה הסקוטית White Trash הקליטה את השיר "Golden Slumbers/Carry That Weight" שיצא כסינגל בחברת התקליטים אפל רקורדס שבוע לפני יציאת Abbey Road.

## משתתפים
לדברי איאן מקדונלד:

**הביטלס**
* פול מקרטני - שירה, פסנתר
* ג'ורג' האריסון - גיטרה בס 6 מיתרים
* רינגו סטאר - תופים, טימפאני
**מוזיקאים נוספים**
* נגני סשן ללא שם - שנים עשר כינורות, ארבע ויולות, ארבעה צ'לו, קונטרבס, ארבע קרנות, שלוש חצוצרות, טרומבון, טרומבון בס
* ג'ורג' מרטין - עיבוד תזמורתי

## מצעדי כל הזמנים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סינגלים מ-1969
קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים המבוססים על פואמות
קטגוריה:שירים על שינה
קטגוריה:בלדות משנות ה-1960
קטגוריה:בלדות רוק
שרה אראני

**שרה אראני** (באיטלקית: **Sara Errani**; נולדה ב-29 באפריל 1987) היא שחקנית טניס מקצוענית מאיטליה. בשיאה דורגה במקום חמישי בעולם ב-20 במאי 2013 בדירוג ה-WTA.

הישג השיא של אראני הוא זכייה באליפות צרפת הפתוחה בטורניר זוגות נשים ביחד עם רוברטה וינצ'י אף היא מאיטליה לאחר ניצחון על מריה קירילנקו ונדיה פטרובה שתיהן מרוסיה 4–6, 6–4, 6–2 וכן הגעה לשלב הגמר בטורניר זה בטורניר לנשים. בשלב הגמר היא הפסידה למריה שראפובה מרוסיה 3-6, 2-6 שזכתה לראשונה בטורניר זה ועלתה למקום הראשון בעולם.

אראני זכתה פעמיים ברציפות ביחד עם נבחרת איטליה בגביע הפדרציה בשנים 2009, 2010.

## ביוגרפיה
בגיל 12 נסעה אראני לפלורידה, ארצות הברית ללמוד ולהתאמן באקדמיית הטניס של ניק בולטיירי. בגיל 16 עברה להתאמן בוולנסיה, ספרד בהדרכתם של פאבלו לוזנו ודוד אנדרס.

ב-13 ביולי 2008 זכתה אראני בתואר הראשון שלה במסגרת הסבב העולמי לנשים (WTA), בטורניר פלרמו, איטליה לאחר ניצחון בשלב הגמר על מריה קוריצ'בה מאוקראינה 6–2, 6–3.

בשנת 2012 זכתה אראני בשלושה תארים ובפרסים בסכום של יותר מ-1.8 מיליון דולר. בתחילת השנה היא הגיעה לראשונה בקריירה שלה לשלב רבע גמר בטורניר גראנד סלאם, באליפות אוסטרליה הפתוחה ודורגה במקום 33 בעולם דירוג השיא שלה. היא הגיעה למשחק הגמר בטורניר זה בטורניר לנשים ביחד עם רוברטה וינצ'י שבו הפסידו לסבטלנה קוזנצובה ולורה זבונרבה מרוסיה 7–5, 4–6, 3–6. אל אליפות צרפת הפתוחה שנערכה ביוני אותה שנה הגיעה אראני במקום 21 בעולם. בטורניר עצמו היא הגיעה לשלב הגמר לאחר ניצחונות על קייסי דלאקווה מאוסטרליה 6-4, 2-6, 2-6, מלני אודין מארצות הברית 2-6, 3-6, אנה איבנוביץ' מסרביה (14 בעולם) 6-1, 5-7, 3-6, סבטלנה קוזנצובה (28 בעולם) 0-6, 5-7, אנגליקה קרבר מגרמניה (10 בעולם) 6–3, 7–6 השחקנית הראשונה מהטופ 10 שאותה ניצחה ואת סמנתה סטוסור מאוסטרליה (6 בעולם) 7–5, 1–6, 6–3. בשלב הגמר היא הפסידה למריה שראפובה (2 בעולם) 3-6, 2-6. נוסף לכך, היא זכתה בתואר לזוגות נשים ביחד עם רוברטה וינצ'י לאחר ניצחון בשלב הגמר על מריה קירילנקו ונדיה פטרובה 4–6, 6–4, 6–2.

בעונת 2013 הרוויחה אראני 3,073,992 דולר, רק מפרסים על תחרויות בהן השתתפה.

אל טורניר ווימבלדון שנערך ביולי  2015 הגיעה אראני במקום 19 בעולם. בסיבוב הראשון גברה אראני על פרנצ'סקה סקיאבונה מאיטליה המדורגת במקום 80 בעולם בתוצאה 6:2 5:7 6:1. בסיבוב השני של הטורניר הודחה אראני על ידי אלכסנדרה קרוניק מסרביה המדורגת 82 בעולם לאחר שהפסידה 6:3 7:(2)6 6:2.

ב-2018 לאחר שנכשלה בבדיקת סמים אסורים והודתה בשימוש בלטרוזול הושעתה לעשרה חודשים.

באולימפיאדת פריז זכתה במדליית זהב במסגרת טורניר זוגות הנשים ביחד עם ג'סמין פאוליני לאחר ניצחון בשלוש מערכות על מירה אנדרייבה ודיאנה שניידר מספורטאים אינדיבידואלים ניטרליים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טניסאיות איטלקיות
קטגוריה:טניסאיות באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:איטלקיות שנולדו ב-1987
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1987
קטגוריה:אלופות אולימפיות מאיטליה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: טניס
קטגוריה:טניסאים באולימפיאדת פריז (2024)
ריקלה גלזר

**ריקְלֶה** (**רות**) **גלֶזֶר-קפלן** (ביידיש: **ריקלע גלעזער-קאַפּלאַן**; 17 בדצמבר 1924 – 12 בינואר 2006) הייתה אסירה בגטו וילנה ופרטיזנית שחיברה בתקופת המלחמה שירים פופולריים העוסקים בשואה.

## קורות חיים
גלזר נולדה בעיר וילנה שבפולין. בגיל 16, כשנכבשה העיר על ידי הגרמנים, גורשה לגטו וילנה.

בגטו חיברה שירים למנגינות של פזמונים ידועים. בשיר "גטו שלי" ("דו געטאָ מײַן"), שחיברה למנגינת השיר הרוסי "מוסקבה שלי" ("Моя Москва") מאת המלחין הסובייטי איסאק דוּנאיֶיבסקי, מתאר באירוניה לא את יופייה של העיר (כבמקור), כי אם את תלאות הגטו.

כשהייתה בת 18 התפרסם שירה הנודע "היה זה יום קיץ" ("ס'איז געווען אַ זומערטאָג", סִיז גֶווֵן אַ זוּמֶרטוֹג), שאותו כתבה למנגינת הלהיט היידי "פָּפִּירוֹסְן" ("פּאַפּיראָסן", 'סיגריות') מאת הרמן יבלוקוף. השיר עוסק בפּוֹנָאר, הפרוור שבו נרצחו עשרות אלפי יהודים, רובם בני וילנה. (לימים זכה השיר להקלטות, והושר בין היתר על ידי חוה אלברשטיין.)

זמן קצר אחרי כן גורשה מהגטו למחנה. היא הצליחה לקפוץ מהרכבת, יצרה קשר עם אנשי ארגון הפרטיזנים המאוחד (פ.פ.או) והצטרפה לפרטיזנים הליטאים של יערות רודניקי שמדרום לווילנה, כלוחמת בגדוד "מוות לפשיזם". בין הפעולות הצבאיות הוסיפה לכתוב.

בחודש דצמבר 1948 עלתה לישראל עם משפחתה באונייה "נגבה" והמשפחה השתקעה בחולון.

בשנת 1991 התפרסם בהוצאת טרקלין בתל אביב ספר שיריה, "לידער פון לעבן" (לידֶר פוּן לֶבְּן, 'שירי חיים').

## ספר שיריה
* **לידער פון לעבן**, תל אביב: טרקלין, תשנ"א 1991.

## לקריאה נוספת
* **לידער פון די געטאָס און לאַגערן**; טעקסטן און מעלאָדיעס געזאַמלט: ש’ קאַטשערגינסקי; רעדאַקטירט: ה' לייוויק, ניו יורק: ציקא, 1948, עמ' 7–8, 364.

## קישורים חיצוניים

* ריקלה גלזר בקטלוג פרידמן, אוניברסיטת פנסילבניה
* רות-ריקלה קפלן (גלזר) באתר ארגון הפרטיזנים, לוחמי המחתרות והגטאות
* ריקלה גלזר באתר Music and the Holocaust 
* עדות באתר יוטיוב https://youtu.be/CfZwhwLtHfs
* עדות באתר יוטיוב https://youtu.be/P0DB8ezFHEw
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים יהודים ליטאים
קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:משוררי השואה
קטגוריה:ילדים בשואה: ליטא
קטגוריה:אסירים בגטו וילנה
קטגוריה:ניצולות השואה: ליטא
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מליטא
קטגוריה:וילנה: אישים
קטגוריה:חולון: מוזיקאים
קטגוריה:עולות לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2010
סכמת לינאטי ליוליסס

שמאל|ממוזער|200px|כריכת המהדורה הראשונה מ-1922
**סכמות גילברט ולינאטי ליוליסס** הן רשימות  שנוצרו  על ידי מחבר **[[יוליסס]]**, הסופר ג'יימס ג'ויס, על מנת לסייע לידידיו קרלו לינאטי וסטיוארט גילברט להבין את המבנה והעלילה בספר. לינאטי אף תרגם את הספר לאיטלקית, וגילברט פרסם את הסכמה שלו ב-1930 בספר נפרד. סכמות אלו משמשות עד ימינו חוקרים בניתוח הספר.

ב-21 בספטמבר 1920 שלח ג'ויס ללינאטי מכתב ובו, בנוסף לרשימות שצירף, כתב בין היתר:

סכמת גילברט ליוליסס נוצרה בשנת  1921, ופורסמה על ידו בשנת 1930. הסכמה של גילברט כוללת תיאור פרטני של כל פרק, ובכלל זה שמו המקביל לאודיסאה (שמות הפרקים לא נכללו בספר המקורי), זמן התרחשות, צבע, סמל, מדע או אמנות קשורים,  טכניקת כתיבה, איבר, סמלים ותיאור הסצנה.

סכמת לינאטי מקיפה מעט יותר וכוללת גם דמויות מקבילות מהמיתולוגיה היוונית ומשמעות.
בסכמה של לינאטי חסר תיאור מפורט של שלושת הפרקים האחרונים משום שהם היו בשלבי כתיבה ראשוניים באותה עת.

### טלמאכיה

### אודיסיאה

### השיבה הביתה

## הערות שוליים

קטגוריה:יוליסס