open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דוד עמית

**דוד עמית** (ו' בטבת תש"ח, 19 בדצמבר 1947 – י"א בניסן תשע"ג, 22 במרץ 2013) היה חוקר ארץ ישראל וארכאולוג ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד בישראל, בנם של משה ואלידע פרוינד. שירת בגדוד 50 של ה"נח"ל מוצנח" והשתתף במלחמת ששת הימים בקרבות סיני. במלחמת ההתשה שימש כסגן מפקד במוצב המזח שבקצה הדרומי של קו התעלה. במלחמת יום הכיפורים שימש מפקד מחלקה בדרגת סרן ונטל חלק בקרב העיר סואץ. לאחר שכל המפקדים הבכירים נפצעו נטל לידיו את הפיקוד על הכוח הנצור במשטרה שבעיר סואץ. על כך קיבל את עיטור המופת. במלחמת לבנון הראשונה שימש כסמג"ד במילואים.

היה בן קיבוץ בארות יצחק, והגיע בסוף שנות ה-60 לכפר עציון, ובשנות ה-80 שימש מזכיר הקיבוץ. היה ממייסדי בית ספר שדה כפר עציון וניהל אותו בשנותיו הראשונות. ערך עשרות חפירות ארכאולוגיות וסקרים מטעם רשות העתיקות במדבר יהודה, ירושלים, הר חברון ושפלת לוד. בין השאר חפר יחד עם צבי אילן בדרום הר חברון וגילה שני בתי כנסת קדומים בחורבת ענים ובמעון. חפר כפר מימי הבית השני ליד מזור, מחצבה תת-קרקעית ובית מלאכה לכלי אבן מימי הבית השני מערת כלי האבן במדרון הר הצופים בירושלים, סמוך לבריכת ממילא בירושלים, ועוד.

ד"ר עמית שימש מרצה לארכאולוגיה במכון שכטר למדעי היהדות. ערך קובצי מאמרים רבים בתחום ההיסטוריה והארכאולוגיה של ארץ ישראל. פרסם מאמרים בכתבי עת שונים ובהם קתדרה, אריאל ועת־מול. זמן קצר לפני מותו הוציא עם אשתו, חנה עמית, את הספר "רחוב בירושלים: מסע בזמן מתקופת המקרא ועד היום".

בשנותיו האחרונות התגורר בירושלים. נפטר בשנת 2013 ונקבר בבית העלמין בקיבוץ כפר עציון.

בשנת 2014, יצא בהוצאת יד יצחק בן-צבי, ספר המקבץ מבחר רחב של מאמרים שפרסם עמית.

## מעריכותיו ומאמריו
* **אבן, דרך, חותם: אוסף מחקרים**, הוצאת יד יצחק בן-צבי ובית ספר שדה כפר עציון, 2013
* **אמות מים קדומות בארץ ישראל** - קובץ מאמרים (עם יזהר הירשפלד ויוסף פטריך), הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1989
* **ימי בית חשמונאי** - מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר (עם ד"ר חנן אשל), הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1995
* **מערות המפלט מתקופת [[מרד בר כוכבא]]** (עם חנן אשל), אוניברסיטת תל אביב, 1998
* **חידושים בארכאולוגיה של ירושלים וסביבותיה** - קובץ מחקרים (עם גיא ד' שטיבל, אורית פלג–ברקת), הוצאת רשות העתיקות, 2009
* ** דגם ירושלים של בית שני במוזיאון ישראל**, אריאל, עמ' 176, 1997
* מנין קבלה הרודיון את מימיה?, באתר "סנונית"
* 
* "חידת יוטה", בתוך: "טבע וארץ" אדר-ניסן תשמ"א, מרץ 1991, חוברת ל"ג, בהוצאת החברה להגנת הטבע
* על מקור תוכניותיהם של בתי-הכנסת בדרום הר-יהודה, במקור מתוך: קתדרה יוני 1993 חוברת מספר 68, הוצאת יד בן צבי, ירושלים
* סמוע-אשתמוע, אתר בית ספר שדה כפר עציון
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* , 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארכאולוגים יהודים
קטגוריה:ארכאולוגים ישראלים
קטגוריה:חוקרי ארץ ישראל
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בארות יצחק: אישים
קטגוריה:כפר עציון: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בכפר עציון
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
העתיד (כתב עת)

שמאל|ממוזער|180px|עטיפת כתב העת העתיד משנת 1966
**העתיד** (בגרמנית: ***Die Zukunft***) היה רבעון גרמני בעברית שיצא לאור משנות ה-50 של המאה ה-20 ועד 1993.

הרבעון יצא במימון הממשלה הפדרלית הגרמנית, בהוצאת פרידריך ריינקה והודפס בישראל. היו לכתב העת עורכים שונים שהתחלפו, לעיתים, מגיליון לגיליון.

מטרת הרבעון הייתה להנגיש את התרבות הגרמנית ואת הנעשה בגרמניה לקורא העברי, אותו קורא שנרתע מגרמניה ותרבותה בשל השואה. לשם כך הופץ הרבעון חינם תקופה ארוכה, אף שרשמית נמכר והופץ רק למנויים משלמים.

## קישורים חיצוניים
* שלמה שפירא, העתיד
* 

קטגוריה:גרמניה: כתבי עת
קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:יחסי גרמניה–ישראל
PETRA

**PETRA** (ראשי תיבות של Positron-Electron Tandem Ring Accelerator) היה מאיץ חלקיקים שהיה בשימוש מ-1978 עד 1986 בסינכרוטרון האלקטרונים "דזי" (Deutsches Elektronen-Synchrotron) בהמבורג שבגרמניה.

מטרת המאיץ הייתה ללמוד על התנגשויות אלקטרון-פוזיטרון. היקפו היה 2.3 ק"מ והואצו בו אלקטרונים עד 19 מיליארד אלקטרו-וולט.

הגלאי TASSO מצא במתקן זה ראיות לקיומו של הגלואון כאשר נמצאו ראיות לקיומו של מבנה תלת-סילוני במישור יחיד (single-plane three-jet structure); הסילון השלישי יוחס ליצירתו של גלואון מאחד הקווארקים שהופקו בניסוי כתוצאה מהתנגשות בין אלקטרון לפוזיטרון.

את הפטרה החליף מאיץ החלקיקים HERA  (Hadron-Elektron-Ringanlage או Hadron-Electron Ring Accelerator). החל ב-2007 פועל בדזי מאיץ קרינה אלקטרומגנטית (magnetobremsstrahlung) בעל רגישות גבוהה בשם PETRA-III.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מאיצי חלקיקים
גארי קייהיל

**גארי ג'יימס קייהיל** (באנגלית: **Gary James Cahill**; נולד ב-19 בדצמבר 1985 בדרונפיל שבאנגליה) הוא כדורגלן עבר אנגלי, ששיחק בעמדת הבלם. קייהיל שיחק בעברו בין היתר באסטון וילה, אליה עלה מהנוער, בבולטון וונדררס, צ'לסי, (בה שימש כקפטן) וקריסטל פאלאס.

## קריירה
קייהיל החל לשחק באקדמיית הנוער של אסטון וילה בגיל 15, לאחר שהרשים מספר סקאוטים בליגה המקומית. לאחר 4 עונות במדי אסטון וילה, מהן בילה שנתיים בהשאלה לקבוצות מליגת המשנה, נמכר קייהיל לקבוצה בולטון וונדררס עבור סכום של כ-5 מיליון פאונד. באצטדיון ריבוק הפך קייהיל לאחד ממרכזי ההגנה של הקבוצה, תוך שהוא זכה בפרס השחקן החדש הטוב ביותר בעונתו הראשונה, ואף התמנה לסגן הקפטן.

במועד ההעברות של חורף 2012, נקנה קייהיל על ידי קבוצת העילית מלונדון, צ'לסי, בעבור שמוערך ב-7 מיליון פאונד. קיהייל קיבל מקום מיידי ברוטציית ההגנה של הכחולים, ועלה לשחק ב-11 הפותחים הן בחצי גמר ליגת האלופות נגד ברצלונה והן במשחק הגמר נגד באיירן מינכן. בחצי עונתו הראשונה בלונדון, שיחק קיהייל ב-19 משחקים, בהם כבש שני שערים ומסר בישול אחד. עונה לאחר מכן פתח בהרכב קבוצתו בגמר הליגה האירופית 2013, בו ניצחה צ'לסי 1–2 את בנפיקה ליסבון בדרך לזכייה בתואר.

בעונת 2016/17 קייהיל לבש את סרט הקפטן מספר רב של פעמים מכיוון שהקפטן ג'ון טרי מיעט לשחק. לקראת עונת 2017/18 קייהיל הפך לקפטן של צ'לסי בצורה רשמית בגלל עזיבתו של ג'ון טרי לאסטון וילה.

ב-1 ביולי 2019 שוחרר מצ'לסי באופן רשמי, לאחר שקיבל דקות משחק מועטות בלבד במשחקי עונת 2018/2019.

ב-20 באוגוסט 2021 חתם בבורנמות' מהצ'מפיונשיפ לעונה אחת.

בנובמבר 2022 הודיע על פרישה ממשחק.

### קריירת נבחרות
קיהייל שיחק עם הנבחרת הצעירה של אנגליה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 בשנת 2007, בה אנגליה הודחה רק בשלב חצי הגמר. משחקו הראשון במדים הלאומיים של הנבחרת הבוגרת היה ב-3 בספטמבר 2010, במשחק נגד נבחרת בולגריה. קייהיל נבחר על ידי רוי הודג'סון, מאמן אנגליה, לסגל עבור טורניר יורו 2012, אך נפצע במשחק ההכנה מול נבחרת בלגיה ולא שותף בטורניר.

## תארים
;צ'לסי
* אליפות אנגליה (2): 2014/15, 2016/17
* גביע ה-FA: 2012
* גביע הליגה האנגלית: 2011/12
* ליגת האלופות: 2011/12
* הליגה האירופית: 2012/2013, 2018/2019

## קישורים חיצוניים

* 

* פרופיל השחקן באתר הרשמי של צ'לסי

## הערות שוליים

קטגוריה:בלמי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני אסטון וילה
קטגוריה:כדורגלני ברנלי
קטגוריה:כדורגלני שפילד יונייטד
קטגוריה:כדורגלני בולטון וונדררס
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:כדורגלני קריסטל פאלאס
קטגוריה:כדורגלני בורנמות'
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1985
כיף כף

**כִּיף כֵּף** הוא חטיף ופל מצופה שוקולד חלב מסדרת החטיפים של מפעל "עלית" של שטראוס גרופ המיוצר מ-1985. החטיף מאופיין בצורתו המלבנית ובאופן החלוקה שלו לרצועות ארוכות, המכונות "אצבעות". יש דמיון רב בין חטיף זה לבין חטיף קיטקט של חברת נסטלה, במבנהו ובשמו.

החטיף פותח על ידי טכנולוג המזון יורם וולשטיין.. השוקולד בחטיף מכיל 30% קקאו ומקורו בחוף השנהב.

## גרסאות
בחטיף "כִּיף כֵּף" יש ארבע "אצבעות". בגרסת מיני שלו יש שתי "אצבעות". ב-2013 החל שיווקו של "כיף כיף מקלות" בטעמים אחדים. גם חטיף זה דומה ברובו למוצר בשם Pepero  בניגוד לכיף כף הרגיל, מוצר זה מחולק למקלות במקום לאצבעות.

בעבר נמכרה גרסת המיני גם תחת המותג של "דני שובבני".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חטיפי שוקולד
קטגוריה:עלית: מוצרים
גלי

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים ולנשים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בטבע
אסתטיקה יפנית

[ממוזער|250px|
[גן קנרוקואן בעיר קנאזווה ביפן
]]
המחקר המודרני של ה**אסתטיקה היפנית** במערב החל רק לפני 200 שנים. האסתטיקה היפנית היא אוסף של אידיאלים עתיקים הכוללים את הוואבי-סאבי (היופי הטבעי שבחלודה וההזדקנות) והיוגן (מסתורין).
האידיאלים האלו ואחרים תומכים ברוב המוסכמות של החברה והתרבות היפנית לדברים שנחשבים לטעם טוב או יפה. לכן, למרות שהאסתטיקה היפנית נתפסת כפילוסופיה בעולם המערבי, המושג של אסתטיקה ביפן נחשב כחלק מהותי מחיי היום יום.
האסתטיקה היפנית בימינו מכילה בתוכה מגוון רב של אידיאלים, חלקם מסורתיים בעוד אחרים מודרניים ולעיתים הם אף מגיעים מתרבויות אחרות.

## שינטו - בודהיזם

שינטו נחשב לרוב כבסיס לחברה ולתרבות היפנית. עם הדגש הזה על האחדות של הטבע, עם דגש באתיקה, והחגיגה השינטואיסטית של הנופים, הוא קובע חלקים מהאסתטיקה היפנית. עם זאת, האידיאלים היפניים בתחום האסתטיקה מושפעים רבות גם מהבודהיזם. במסורת הבודהיסטית, כל הדברים נחשבים למתפתחים מהכלום או נהפכים אליו. הכלום הבודהיסטי אינו רק חלל, הוא ליתר דיוק חלל לפוטנציאל. אם הים ייצג פוטנציאל, אז כל דבר יהיה גל היוצא מהים וחוזר אליו, כאשר אין גלים נצחיים או מושלמים. בכל נקודה בזמן הגל אינו שלם, אפילו לא כאשר הוא בגובהו המרבי. הטבע נתפס כמכלול שלם ומשתנה שיש להעריך. הערכה זו לטבע היא הבסיס לאידיאלים יפניים רבים שקיימים בתרבות היפנית בתחומי האסתטיקה, האומנות ועוד. מהבחינה הזאת גם האמנות היפנית שונה מאוד מהאומנות המערבית.

## אנסו
אנסו (ביפנית: 円相 באנגלית: Ensō ) היא מילה יפנית אשר משמעותה "מעגל". היא מייצגת את המוחלט, ההארה, כוח, אלגנטיות, היקום והריק; לעיתים יהיה ניתן להשתמש במילה זו גם כדי לייצג את האסתטיקה היפנית עצמה. נזירי זן - בודהיזם לעיתים יאמינו כי "האופי של האומן נחשף לחלוטין כאשר היא או הוא מציירים את האנסו. רק אדם שהוא מושלם רוחנית ושכלית יכול לצייר אנסו אמיתי. אמנים מסוימים יתרגלו ציור אנסו על בסיס יומי, כתרגול רוחני".

## אסתטיקה והזהות התרבותית של יפן
[ממוזער|250px|
"נוף של סתיו וחורף", מאת ☀[סשו טויו (Sesshū Tōyō), אמן יפני בן המאה ה-15, המוזיאון הלאומי בטוקיו
]]
בגלל הטבע שלה, לאסתטיקה היפנית יש רלוונטיות יותר גדולה מאשר יש לאסתטיקה לרוב במערב. בספרה המהפכני, אייקו איקגאמי (Eiko Ikegami) מגלה היסטוריה מורכבת של חיי חברה אשר בהם אידיאלים אסתטיים נהפכים משמעותיים לזהות התרבותית של יפן. היא מראה כיצד רשתות תקשורת באומנות הייצוגית, טקס התה ושירה עצבו מנהגים תרבותיים ומנהגים פוליטיים. היא מראה כי מה אשר המערב לרוב מפולג, פוליטיקה ואומנות, ביפן היה מאוחד. לאחר ההיכרות של יפן עם האומות המערביות, האידיאלים היפנים של אסתטיקה נבחנו, בידי יפנים ולא יפנים כאחד, תחת תפיסת העולם המערבית ונמצאו כמשקפים את המסורת היהודית-נוצרית והפילוסופיה המערבית.

## ראו גם
קינצוגי - אמנות תיקון כלי חרס

*
קטגוריה:אסתטיקה
קטגוריה:יפן: תרבות
קטגוריה:מושגים באסתטיקה
כף גלידה

[200px|ממוזער|שמאל|כף גלידה מ[פלסטיק.]]
**כף גלידה** היא כף מדידה המשמשת להעברת גלידה לגביע גלידה או לקערית קטנה. לכף הגלידה צורה קעורה, כדי ליצור את צורת "כדור" הגלידה.

כף הגלידה מיוצרת לרוב בגודל של כדור גלידה אחד, בצורה שבה יהיה נוח למוכרי גלידה להניח כדורי גלידה בגביעים או בכוסות, ולגבות מחיר עבור מנת הגלידה בהתאם למספר הכדורים. בגלידריות קיימים סוגים נוספים של כפות גלידה, כגון כף עבור גודל של חצי כדור גלידה ועוד.

כפות דומות מאפשרות להכין כדורי פירות, כגון מלון.

## גלריית תמונות

קובץ: Ice Cream Scoop.jpg|כף גלידה.
קובץ: Kitchen-Scooper-Large.jpg|כף גלידה ממתכת.
קובץ: Kitchen-Scooper-Small.jpg|כף גלידה בגודל של חצי כדור.


קטגוריה:כלי עבודה במטבח
קטגוריה:גלידות
גלידה
Burn (אלבום)

**Burn** הוא אלבומה השמיני של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור בשנת 1974. באלבום משתתף לראשונה דייוויד קוברדייל כסולן.

## הקלטה
האלבום הוקלט במונטרה שבשווייץ בנובמבר 1973, באולפן הנייד של להקת הרולינג סטונז ("Rolling Stones Mobile Studio" - אולפן בו השתמשו רבות מהלהקות הגדולות בעולם).

צליל האלבום שונה מהסגנון שאפיין את הלהקה עד אז, ונוטה להשפעות של מוזיקת נשמה ופאנק (Funk), סגנונות שבלטו יותר באלבומם הבא, "Stormbringer".

## ביקורות
האלבום קיבל ביקורות מעולות, ונחשב לאחד מהטובים ביותר של הלהקה. אתר Allmusic העניק לאלבום 4.5 כוכבים מתוך 5. כמו כן, עבודתו של קוברדיל זכתה לשבחים רבים. בשנת 2006 דורג האלבום על ידי מגזין Classic Rock במקום 27 ברשימת "100 אלבומי הרוק הבריטיים הטובים ביותר בכל הזמנים".

## רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי ריצ'י בלקמור, דויד קוברדיל, גלן יוז, ג'ון לורד ואיאן פייס.

## מבצעים
*ריצ'י בלקמור - גיטרה
*דויד קוברדיל - שירה
*גלן יוז - גיטרה בס, קולות רקע
*ג'ון לורד - קלידים
*איאן פייס - תופים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי דיפ פרפל
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת וורנר רקורדס
טיק טק טכנולוגיות

**טיק טק טכנולוגיות בע"מ ** היא חברה פרטית ישראלית שהוקמה בשנת 1995 ועוסקת בשחזור מידע ושחזור חקירתי. במשך השנים החברה מיצבה את עצמה כאחת מחברות שיחזור המידע הגדולות בישראל.

החברה מפעילה שתי חברות בת:
*Raid Recovery Online  - המתמחה בשחזור שרתי RAID  דרך האינטרנט, ללא צורך בקבלת הדיסקים לעבודה במעבדה.
*Safetter  - חברה המאפשרת רכישת שרות שחזור מראש ומשווקת ביטוח שחזור מידע באמצעות חברות ביטוח בישראל. הפתרון מבוסס פטנט בינלאומי, והוא נמכר כיום גם דרך יצרני מחשבים, ספקי תקשורת, Retail ועוד.

בין המקרים בהם טיפלה טיק טק במהלך השנים:

* **פיגוע בבית חב"ד**: ב-28 בנובמבר 2008, בוצעה מתקפת טרור במומבאי, על ידי מחבלים חמושים. בית חב"ד (הנקרא גם בשם "בית נרימאן") היה אחד היעדים המרכזיים של מתקפת הטרור. אחת המשפחות שנרצחו היו בני זוג ממשפחת הולצברג. המחשב של המשפחה נפגע קשות ורק על ידי שחזור הדיסק הקשיח של המחשב הצליחה חברת טיק טק להחזיר את המידע שנהרס ובו גם תמונות של המשפחה.
* **[[התרסקות היסעור ברומניה]]**: ב-26 ביולי 2010 התרסק מסוק "יסעור" בתרגיל משותף של חיל האוויר ישראלי והצבא הרומני. שישה אנשי צוות אוויר ישראליים נהרגו וכן איש צוות רומני. אחד ההרוגים, סגן ניר לקריף, נשא איתו מצלמה שנגרם לה נזק כבד. חברת טיק טק הצליחה לשחזר את כרטיס הזיכרון השבור מתוך המצלמה ובכך לשחזר את תמונותיו האחרונות של ניר
* **[[רצח נורית ונח מעוז]]**: ב-13 באוגוסט 2011 נרצחו בני הזוג נח ונורית מעוז. החשוד המרכזי ברצח היה בנם דניאל מעוז שרצח אותם מכיוון שהיה שרוי בחובות כבדים. על ידי פענוח המחשב של דניאל ושחזור הנתונים אותם ניסה למחוק התגלו הממצאים כי חיפש מספר ביטויים הקשורים לרצח הוריו. בין הממצאים נמצא כי חמש שעות לפני שרצח את הוריו חיפש דניאל בגוגל את הביטוי "האם קרן פנסיה עוברת בירושה" ועשרות ביטויים נוספים. פענוח המחשב הביא לחשיפת ראיות חשובות בתיק. דניאל מעוז הורשע ברצח שני הוריו ונשלח לשני מאסרי עולם.
* **[[רצח שלי דדון]]**: ב-1 במאי 2014 נרצחה שלי דדון במגדל העמק. החברה הצליחה לפענח את מכשיר הטלפון הסלולרי של דדון, ולסייע לפענוח הרצח. תעודה הוקרה מיוחדת הוענקה לחברה על ידי מפקד המחוז הצפוני של המשטרה, ניצב זהר דביר.
* **[[רצח תאיר ראדה]] ומשפטו של רומן זדורוב**: ב-2019 הגישה החברה חוות דעת מומחה מטעם ההגנה במסגרת הבקשה למשפט חוזר לרומן זדורוב תוך התייחסות לפעולות שבוצעו במחשבו: זדורוב לא חיפש סרטוני "סנאף", לא הוריד קבצים פדופילים למחשב ולא חיפש מידע על אלימות. במשפט החליטה המדינה למשוך את חוות הדעת של המשטרה ולא להגישה. בית המשפט ביקר את התנהלות המשטרה בנושא זה. בפס"ד התקבלה חוות הדעת שהגיש יואב זילברשטיין בצורה מלאה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות שירותי מחשוב ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1995
כלל הזהב של שיעור החיסכון

בכלכלה, **כלל הזהב** (באנגלית: **Golden Rule Savings Rate**) הוא שיעור החיסכון המאפשר צריכה מרבית ב"מצב העמיד", כלומר מצב שיווי משקל במודלים כלכליים שונים כמו למשל מודל הצמיחה של סולו. המושג הופיע לראשונה ברעיונותיהם של ג'ון פון נוימן ויצירותיו של מוריס אליאס, אולם הוא מזוהה בעיקר עם אדמונד פלפס, שדרש בשנת 1961 ב"מודל האופטימליות" את כלל הזהב: "התייחס לאחרים כפי שהיית רוצה שיתייחסו אליך" או בגרסתו השוללת: "אל תתייחס לאחרים באופן שבו לא היית רוצה שיתייחסו אליך".

במודל הצמיחה של סולו, כששיעור החיסכון עומד על 100%, כל התוצר מופנה להשקעות בהון לייצור עתידי ולכן אין צריכה כלל. לעומת זאת, כששיעור החיסכון עומד על 0%, אף חלק מהתוצר אינו מופנה להשקעה עתידית, לכן הצריכה היא מרבית ומלאי ההון פוחת בשל שחיקת ההון וקיומו של הפחת. המודל של סולו מצביע על שתי נקודות של "מצב עמיד": האחת היא הנקודה שבה שיעור החיסכון ושיעור הפחת מהתוצר משתווים, והשנייה היא בנקודת האפס, כאשר לא מתקיים ייצור כלל. לכן, רק בנקודה הראשונה מתקיימת צמיחה נקייה בת-קיימא, דהיינו, צמיחה של ממש בתוצר של המשק לאורך זמן. זאת ועוד, בכל נקודה בין שתי נקודות אלו שיעור ההשקעה גדול משיעור הפחת והצריכה חיובית מלבד בנקודה אחת - "נקודת כלל הזהב" - מצב יציב שבו שיפוע עקומת הצריכה שווה לשיפוע שיעור הפחת ולכן הצריכה היא מרבית. 

קטגוריה:שוק העבודה
אימפולס (להקת מחול)

**אימפולס** היא להקת מחול ישראלית, אחת מחמש הלהקות הייצוגיות של העיר באר שבע. הלהקה הוקמה באוקטובר 2007 על ידי הכוריאוגרף שלום כהן. הלהקה הוקמה כלהקת מחול המשלבת בתוכה מוטיבים אתניים וג'אז מודרני.

## היסטוריה

הלהקה הוקמה כמסגרת ייחודית שלא היו כמותה קודם לכן בעיר באר שבע, במטרה לתת מענה לרקדנים ורקדניות אשר רקדו במהלך חייהם ורצו להמשיך לרקוד באופן מקצועי אך במקביל להתגייס לצבא ולהמשיך ללימודים אקדמאיים.

הלהקה תחת חסות "פרגוד" מ-2010 ועד היום.

## אופי הלהקה

הלהקה מתנהלת בחזרות של אחת לשבוע בלבד. חזרות הנמשכות כ-3 שעות וכוללות בתוכן פן טכני של אלמנטים קלאסיים, יסודות מהיוגה, ומגוון רחב של שפה תנועתית שפיתח הכוריאוגרף שלום כהן.

## הישגים

להקות המחול אימפולס ופרגוד זכו בשנת 2011: במקום הראשון בתחרות הכוריאוגרפיה בפסטיבל המחול בכרמיאל עם היצרה "ונתנה תוקף". 
 

בשנת 2011 זכו במקום השלישי מתוך כ-60 להקות מחול מכל רחבי הארץ, בריקוד "נוסטלגיה" בתחרות הארצית ע"ש לאה פורת-גור.

הלהקה נוסעת מדי שנה לייצג את ישראל בפסטיבלי מחול ברחבי העולם. בשנת 2012 השתתפה בפסטיבל בעיירה בצ'כיה.

## יצירות הלהקה

* מוצרט במצרים מאת שלום כהן (2007)
* לך לך למדבר מאת שלום כהן (2009)
* הנשר מאת שלום כהן (2010)
* נוסטלגיה מאת שלום כהן (2011)
* ונתנה תוקף מאת שלום כהן (2011)
* אוצר לאומי מאת שלום כהן (2012)
* איש הנצח מאת שלום כהן (2012)
* רקוויאם מאת שלום כהן (2012)
* יום מושלם מאת שלום כהן (2012)
* מחבואים מאת שלום כהן (2012)
* ואן הלסינג מאת שלום כהן (2012)
* דונט מאת שלום כהן (2012)
* אימג'ן מאת שלום כהן (2012)
* כנגד כל הסיכויים מאת אלה זבורקו ונועה מגל (2012)
* פורסט גאמפ מאת נועה שביל (2012)

## קישורים חיצוניים
* אתר ארגון האם "פרגוד"

## הערות שוליים

קטגוריה:באר_שבע: תרבות
קטגוריה:להקות מחול ישראליות
קטגוריה:מחול מודרני
קטגוריה:ריקודי עם בישראל: להקות
שומרן

ממוזער|שומרנים
**שׁוֹמְרַן דַּפִּים** או בקיצור **שומרן** (ידוע גם בתור **שמרדף** כשם גנרי, **מגן דף**, **ניילונית** או **שקית תיוק**) שקית פלסטיק שקופה ודקה המשמשת לאחסון מספר מועט של מסמכים, בדרך כלל בגודל של דף A4. בצד השומרן חורים המאפשרים את אחסונו בתוך קלסר. 

השימוש העיקרי בו הוא משרדי ומטרתו היא הגנה על תוכנו מפני לכלוך או קימוט. 

המונח שומרן דפים אושר באקדמיה בשנת תשס"ו (2006), בהשראת מונחים אחרים במשקל פועלן המציינים אמצעים לשמירת ניירות ולתיוקם: חוֹבְקָן, כּוֹרְכָן, עוֹטְפָן, סוֹדְרָן ועוֹקְדָן (קלסר).

## ראו גם
* פסגור
* שקית
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציוד משרדי
אנסאר (לבנון)

**אנסאר** (, בתעתיק מדויק: **אנצאר**) הוא כפר בנפת א-נבטיה בדרום לבנון הממוקם בין א-נבטיה לצור. אוכלוסיית הכפר מוערכת ב-31,970 תושבים.
ימין|ממוזער| מחנה המעצר אנסאר

## היסטוריה

לאחר מלחמת לבנון הראשונה, בנה צה"ל מחנה שבויים מחוץ לאנסאר. האסירים התגוררו באוהלים כשהמחנה מחולק לחלקים שכל אחד מהם מכיל חמישים אוהלים בגודל 3X3 מטר ומוקף בגדרות תיל בגובה 4 מטר. בשיאו החזיק המחנה 9,000 אסירים. ב-8 באוגוסט 1983, כמה אסירים נמלטו במנהרה שחפירתה נמשכה 45 ימים. בחודש שלאחר מכן שוחררו 4,500 אסירים מאנסאר בתמורה לשישה חיילים ישראלים שהוחזקו על ידי אש"ף. לפני כן הועברו לישראל 200 אסירים. הם לא נכללו בהחלפה. 1,100 מהמשוחררים הועברו באוטובוסים לישראל ולאחר מכן הוטסו לאלג'יריה. השבויים הישראלים נלקחו בסירה קטנה לספינת מלחמה צרפתית מול טריפולי. לאחר מכן נבנה מחנה חדש בסמוך ובו צריפים במקום אוהלים. ב-1985 גורם אחד העריך כי המחנה הכיל 15,000 אסירים, בעיקר שיעים לבנונים. חייל מילואים של צה"ל ששירת באנסאר צוטט במעריב כאומר כי המחנה הישן ישב על גבי מערכת מנהרות. בשנת 1988 כאשר הקים צה"ל מחנה שבויים בנגב סמוך לגבול מצרים, כלא קציעות, להחזקת אסירים שנעצרו במהלך האינתיפאדה הראשונה, הוא נודע אצל הערבים בשם אנסאר השלישי שעדיין משתמשים בשם זה.

אנסאר היא עיר הולדתו של המשורר והעיתונאי סעיד פיאד (1921–2003).
ימין|ממוזער| ביתו של סעיד פיאד באנסאר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז א-נבטיה: יישובים
אסינייאט

[ממוזער|300px| אסינייאט מוקדם מה-[29 בספטמבר 1790, נושא ערך של 500 ליברות]]
ממוזער|left|ערך האסינייאטים (1789–1796) לפי ממשלות מהפכניות שונות וביחס למטבע כסף שקדם למהפכה
[ממוזער|250px| אסינייאט מה-[4 בינואר 1792]]

**אסינייאט** (Assignat) הוא מכשיר מוניטרי בו נעשה שימוש בזמן המהפכה הצרפתית ומלחמותיה.

האסינייאטים היו שטרות עשויים מנייר שהונפקו על ידי האספה הלאומית בשנים 1789–1796. הם הונפקו על רקע פשיטת הרגל של הממשלה הצרפתית ב-1790 ולאחר החרמת רכוש הכנסייה. הממשלה חשבה שבעיותיה הפיננסיות ייפתרו על ידי הנפקת שטרות המייצגים את ערך הרכוש שהוחרם, שכלל בעיקר את אדמות הכנסייה. השימוש באסינייאטים היה מוצלח בתחילה והם שימשו כדי לפרוע חלק משמעותי מהחוב הציבורי, מאחר שכובדו על ידי נושים מקומיים ובינלאומיים כאחד.

הכוונה הראשונית הייתה שהאסינייאטים ישמשו כאיגרות חוב המגובות על ידי הרכוש המוחרם ונושאות ריבית של 5%. הממשלה הייתה אמורה להשמיד את האסינייאטים ברגע שהם חזרו לקופת האוצר. אולם, המחסור בכסף עודד את האספה לשנות את אופן השימוש בשטרות. באפריל 1790 הריבית הורדה ל-3% ולאחר מכן בוטלה לחלוטין. בנוסף, האסינייאטים לא הושמדו ובמקום זאת הוחזרו לסירקולציה לאחר שהגיעו לאוצר המדינה. כך הם הפכו באופן מעשי להילך חוקי ולכסף פיאט בסירקולציה. צעדים אלה זכו לביקורת ואף זירזו את פרישתו של ז'אק נקר.

אי נקיטת אמצעי זהירות מספקים והנפקת יתר, לצד חוסר אמון ציבורי בערך של האסינייאטים, גרמו לירידת ערכם. הממשלה המשיכה להדפיס אסינייאטים בכמויות גדולות. פריצת המלחמות הגבירה את הלחץ על הכלכלה וגרמה להחרפה של האינפלציה. כתוצאה מכך האסינייאטים איבדו 60% מערכם בשנים 1793-1790. האספה הלאומית ניסתה ללא הצלחה לקבע את שער החליפין בין האסינייאטים למטבעות אחרים, אך הערך של האסינייאטים המשיך לרדת. היפר-אינפלציה גרמה למחסור במזון ולאי-שקט ברפובליקה, והאספה ניסתה לפתור זאת על ידי קביעת מחירי מקסימום למוצרים שונים ב-1793, אך צעד זה הוביל לכך שחקלאים נמנעו מלהביא את מוצריהם לשוק בערים ורק החריף את אי-השקט.

ב-1795, כשעלה הדירקטורט לשלטון, בוטלו מחירי המקסימום למוצרי המזון, האינפלציה נמשכה וכמוה נמשכו המהומות. ב-1796 הערך הנומינלי של האסינייאטים הגיע ל-45 מיליארד ליברה בעוד שערך הקרקעות שהוחרמו מהכנסייה היה 2–3 מיליארד ליברה, כך שהאסינייאטים הפכו לכמעט חסרי ערך. האסינייאטים נשרפו באופן סימבולי בכיכר ונדום והדירקטורט הנפיק במקומם את ה"מנדטים", מטבע בצורת שטרי בעלות על קרקעות. כמו האסינייאטים גם המנדטים כשלו וערכם ירד כה מהר שאחרי כשנה הם הפכו לחסרי ערך.

ב-1803 נבלמה האינפלציה על ידי נפוליאון שהכניס לשימוש את מטבע הפרנק, שהיה מגובה בזהב.

## קישורים חיצוניים

* 
* אלון לנדאו, שני צידי המטבע, המשבר הפיננסי הגדול של המאה ה-18, מאי 2024

## הערות שוליים

קטגוריה:המהפכה הצרפתית
קטגוריה:צרפת: כלכלה
קטגוריה:הרפובליקה הצרפתית הראשונה
ליאור שמיר

ליאור שמיר (נולד ב-20 במרץ 1972) הוא פרופסור משנה (assistant professor) למדעי המחשב באוניברסיטת לורנס טק במישיגן ארצות הברית.

שמיר נולד ברמת גן וגדל בקריית אונו.
למד בתיכון "בן צבי" שבקרית אונו, שירת בצה"ל כלוחם וקצין ביחידה מובחרת. למד לתואר ראשון במדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב ולתואר שני במדעי המחשב באוניברסיטה הפתוחה. עשה את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת M.T.U שבמישיגן. נושא הדוקטורט הוא "לוגיקה עמומה וחישובים רכים לניתוח זרמי מידע אסטרונומיים". מספר פרסומים שלו קשורים לתקופה זו וחשיבותם מרובה בקרב אסטרופיזיקאים בעולם.

כיום מרצה למדעי המחשב באוניברסיטת לורנס טק במישיגן. המחקר שלו עוסק בעיקר באסטרונומיה אבל גם בביורפואה, בינה מלאכותית, מתמטיקה, עיבוד תמונה ואמנות. עוסק גם בכתיבת מאמרי מדע פופולרי.

ספרו, Astronomical Image Processing, יצא לאור בשנת 2008.

שמיר נשוי ואב לשתי בנות.

## קישורים חיצוניים
* ליאור שמיר, באתר של אוניברסיטת לורנס טק
* ליאור שמיר 
* 

* LTU Computer Scientist Proposes New Way To Identify Individuals, CBS, January 30, 2013
* Painting by numbers, The Economist, July 30, 2011
* Computers match humans in understanding art, EurekAlert!

* מאמרי מדע פופולרי מאת ליאור שמיר
* מאמרי מדע פופולרי מאת ליאור שמיר, באתר "מסע אחר"
* פרסומים מדעיים של ליאור שמיר

קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון בן צבי (קריית אונו)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
חי או מת (ספר)

**חי או מת** (באנגלית: **Dead Or Alive**) הוא ספר מאת הסופר האמריקאי טום קלנסי. הספר, שהוא העשירי בסדרה אודות ג'ק ראיין, מנתח מודיעין של ה-CIA, הוא השני בסדרה (לאחר The Teeth of the Tiger), אשר מתאר את פעילותו של בנו של ג'ק ראיין, ג'ק ראיין ג'וניור, במסגרת פעילותו במוסד מודיעין אמריקאי לא רשמי בשם "הקמפוס" והראשון בסדרה הזו שתורגם לעברית. הספר גם המשך ישיר לספר נוסף של קלנסי, קשת שש. במהלך עלילת הספר פועלים ראיין ג'וניור וחבריו לארגון, בניסיון לאתר את הטרוריסט המסוכן ביותר בעולם, "האמיר", ולסכל את מזימתו לבצע פיגוע טרוריסטי בקנה מידה חסר תקדים על אדמת ארצות הברית. עלילת הספר עוקבת אחר ג'ק ראיין האב, אשר כתוצאה מחוסר שביעות רצונו מפעולותיו של יורשו בתפקיד נשיא ארצות הברית, אד קילטי, מחליט לשוב ולהתמודד כנגדו בבחירות לנשיאות ארצות הברית.

## עלילה
עלילת הספר נפתחת בתיאור פעולה צבאית של יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית, אשר נועדה ללכוד את האמיר, הטרוריסט שנחשב למסוכן ביותר בעולם. חרף מידע מודיעיני אשר הצביע על מיקומו באזור, היחידה מגלה שמדובר במידע שגוי, המצטרף לשורה של מקורות מודיעיניים שגויים באשר למקומו של האמיר. בשלב זה נכנס לתמונה ארגון ה"קמפוס", ארגון מודיעיני סודי אשר הוקם ביוזמתו של ג'ק ראיין האב מתקופת כהונתו כנשיא, ואשר בין חבריו נכללים בנו של ראיין, ג'ק ראיין ג'וניור, וכן ידידיו הוותיקים של ראיין וסוכני ה-CIA לשעבר, ג'ון קלארק ודומינגו שאבז, אשר גויסו לארגון לאחר פרישתם הכפויה משורות סוכנות הביון המרכזית ומ"קשת" בעקבות צמצום כוחות שקילטי הנהיג. אנשי ה"קמפוס" שמים לעצמם למטרה לגלות את מקום הימצאו של האמיר, בכל אמצעי שיידרש.

בו בזמן, ג'ק ראיין האב, אשר כעת עוסק בכתיבת זיכרונותיו מתקופת נשיאותו, מגלה מורת רוח רבה מפעולותיו של יורשו בתפקיד, ויריבו הפוליטי הוותיק אדוארד קילטי. למורת רוח זו נוסף צערו הרב של ראיין על מותו של ידידו הטוב ביותר, רובי ג'קסון, אשר במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית, כאשר הוביל בסקרים למול קילטי, נרצח על ידי גזען מדרום ארצות הברית, מה שהוביל למעשה לבחירתו של קילטי כ"מועמד פשרה", בהיעדר מתמודדים אחרים. תחושה זו, כמו גם תחושת חובתו של ראיין לארצו, מובילה אותו לבסוף להתגייס פעם נוספת למען טובת מולדתו, ולהתמודד בבחירות לנשיאות ארצות הברית כנגד קילטי, הרץ לכהונה שנייה.

בסופו של דבר, מתברר כי מזימתו של האמיר עשויה, אם לא תימנע, להביא לחורבנה המוחלט של ארצות הברית היבשתית. בשל אזלת ידו של ממשלו של הנשיא קילטי, העול מונח על כתפיהם של חברי ארגון הקמפוס. בשלב זה, ועל מנת למנוע את התרחשותו של האסון הגדול ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית, נדרשים חברי הקמפוס לגייס את כל כוחם ותושייתם, ולפעול יחדיו על מנת לסכל את האיום. לשם כך עליהם ללכוד את האמיר, חי או מת.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* דף הספר באתר הרשמי של טום קלנסי (אנגלית)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
קטגוריה:ספרי טום קלנסי
קטגוריה:ספרי מתח
קטגוריה:ספרי ריגול
The Pretty Reckless

220px|ממוזער|טיילור מומסן בהופעה של הלהקה, 2010
**The Pretty Reckless** היא להקת רוק אלטרנטיבית מניו יורק, שנוסדה ב-2009 והתפרסמה בעיקר בעשור השני של המאה ה-21. הלהקה כוללת את טיילור מומסן, בן פיליפס, מארק דיימון וג'יימי פרקינס.

השיר "Kill Me" של הלהקה היה מועמד לשיר השנה במגזין הרוק "Revolver". השיר שודר בסיום הפרק האחרון של העונה השישית בסדרה "אחת שיודעת", בה גילמה בעבר חברת הלהקה מומסן את דמותה של ג'ני האמפרי.

הלהקה ערכה סיבוב הופעות בעולם מ-2010 ועד מרץ 2012 כדי לקדם את אלבום הבכורה שלה, "Light Me Up". לאחר סיום סיבוב ההופעות, יצאה הלהקה לסיבוב נוסף, בו תפקדה כהופעת חימום לאוונסנס וללהקת מרילין מנסון.

## חברי הלהקה
**נוכחיים:**
* טיילור מומסן - סולנית וגיטרה.
* בן פיליפס - גיטרה, סולן משנה.
* מארק דיימון - גיטרה בס.
* ג'יימי פרקינס - כלי הקשה, מערכת תופים.

**לשעבר:**
* ג'ון סקולו - גיטרה.
* מאט צ'יארלי - גיטרה בס.
* ניק קארבון - כלי הקשה, מערכת תופים.
* אנה מאונטיין - סולנית משנה.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2010: *Light Me Up*
* 2014: *Going to Hell*
* 2016: *Who You Selling For*
* 2021: *[[Death by Rock and Roll (אלבום)|Death by Rock and Roll]]*

### מיני-אלבומים
* 2010: *The Pretty Reckless*
* 2012: *Hit Me Like a Man EP*

## הופעות
### סיבובי הופעות
* 2010–2012: *Light Me Up Tour*
* 2012: *The Medicine Tour*
* 2013–2015: *Going to Hell Tour*
* 2016–2017: *Who You Selling For Tour*

## קישורים חיצוניים

* 

* דף הלהקה בפייסבוק

קטגוריה:ניו יורק: להקות
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:אמני אינטרסקופ רקורדס
אילן הרטוב

**אילן הרטוב** (14 באוקטובר 1927 – 16 בנובמבר 2013) היה דיפלומט וכלכלן ישראלי, ששימש ראש מועצת קריית שמונה.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים לאהרן ולדורה בלוך, בתו של יוסף פיינברג, ממייסדי ראשון לציון. למד בגימנסיה העברית רחביה. שירת בפלמ"ח. בוגר לימודי כלכלה ומנהל עסקים. בתחילת שנות ה-50 היה סופרו הפרלמנטרי של העיתון "הדור". בצעירותו עברת את שמו ל"הרטוב", תרגום שם נעוריה של אמו "פיינברג".

בשנת 1954 כיהן למשך שנה כראש המועצה של קריית שמונה. לאחר מכן החל לעבוד בשירות החוץ הישראלי.

בשנת 1956 שימש הרטוב כמלווה של ליאון יוריס במהלך שהותו בישראל להכנת התחקיר לצורך כתיבת הספר "אקסודוס".

ב-1965 מונה לנספח כלכלי במדגסקר ב-1967 מונה ליועץ כלכלי באתיופיה.

בתחילת שנות ה-70 מונה כיועץ כלכלי של ראש עיריית ירושלים טדי קולק וכיהן כסמנכ"ל חברת קרתא.

בשנת 1976 היה בין חטופי המטוס באנטבה, שבו טס עם אימו לחתונת אחיו, העיתונאי דניאל בלוך, בארצות הברית. הוא שימש מתורגמן של אידי אמין מול החטופים הישראלים. אימו, דורה בלוך, אושפזה בבית חולים בקמפלה ושם נרצחה על ידי אנשיו של אידי אמין.

ב-1978 מונה לנספח כלכלי לארצות מערב אפריקה בחוף השנהב. ב-1981 היה ראש מדור אינטרסים גאנה ובטוגו. ב-1986 ציר כלכלי באיטליה. ב-1990 מונה לנהל מחלקה כלכלית במשרד החוץ. בשנים 1991–1993 כיהן כשגריר ישראל בפיג'י.

הרטוב כיהן כחוקר במכון טרומן בירושלים.

## חיים אישיים
היה נשוי למרים ואב לשתי בנות. בתו אילת, אשת רוני הרניק (בנם של מאיר ורעיה הרניק, ואח של גוני הרניק), נהרגה באסון ורסאי, בשנת 2001. אחיו היה העיתונאי דניאל בלוך.

נפטר ב-16 בנובמבר 2013 בגיל 86, והובא למנוחות ביישוב נטף בו התגורר.

## קישורים חיצוניים
* 
*אילן הרטוב באתר משרד החוץ

## עץ משפחה

קטגוריה:שגרירי ישראל בפיג'י
קטגוריה:משפחת פיינברג-בלקינד
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:ראשי מועצת קריית שמונה
קטגוריה:כתבים פרלמנטריים ישראלים
קטגוריה:שגרירי ישראל בגאנה
קטגוריה:יועצים כלכליים ישראלים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:נטף: אישים
קטגוריה:יתומי פעולות האיבה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
גשר יוסף

ממוזער|300x300 פיקסלים|מבט אווירי על הגשר, הירדן והקיבוצים הסמוכים
**גשר יוסף** הוא גשר פלדה המחבר בין כביש 90 וקריית שמונה ובין הקיבוצים הסמוכים, העובר מעל נהר הירדן על כביש 9779. הגשר מהווה נקודת מעבר חשובה באזור עמק החולה והוא בעל משמעות סמלית לתושבי האזור (צללית הגשר מופיעה בסמלו של קיבוץ עמיר למשל). זהו גשר הברזל הראשון שנבנה במדינה.

הגשר נמצא בסמוך לקיבוצים עמיר ושדה נחמיה, מעט דרומית לנקודת החיבור של מקורות הירדן. הגשר צר יחסית ומאפשר תנועת כלי רכב בכיוון אחד כל פעם, על פי זכות קדימה.

על הגשר קיים מעבר המאפשר תנועת הולכי רגל בכיוונים שונים וכמו כן קיים מעבר תת-קרקעי בצידו המזרחי, אשר מהווה את נקודת הסיום של "טיילת עמי" הנמצאת בסמוך.

## היסטוריה
בסוף שנות ה-20 הקים שלטון המנדט גשר תלוי מעל נהר הירדן, הנועד לשרת את האוכלוסייה באזור. מיקומו היה קרוב למקום בו היה ממוקם בעבר גשר טורקי אשר נהרס לחלוטין. הבריטים קראו לגשר החדש "שייח' יוסוף", על שמו של נכבד בדואי הקבור באזור.

בשנות ה-30 שימש הגשר את היישובים היהודים שהוקמו בעמק, ובשנת 1944 הפך לחלק מכביש 9779 שנסלל אז על ידי הבריטים.

בשנת 1956 נהרס הגשר התלוי ובמקומו נבנה גשר חדש. בנייתו ארכה כשנה, כאשר חלקי הפלדה אשר הוזמנו מגרמניה הורכבו על גדת הנהר ולבסוף הגשר המוגמר הועלה למקומו בשלמותו, בעזרת מנופי ענק. המיזם נחשב בזמנו לאחת מעבודות הגישור הגדולות ביותר בארץ ועלותו הוערכה בכמאה אלף לירות ארץ ישראליות, אשר שולמו בין השאר בעזרת כספי השילומים.

הגשר נקרא על שמם של  ו, חברי קיבוץ עמיר אשר נפלו בקרבות בסביבה במהלך מלחמת העצמאות. טקס הענקת השם ופתיחת הגשר התקיים ב־16 באוגוסט 1956 בקיבוץ עמיר במעמד שר העבודה דאז, מרדכי נמיר.

בשנת 2015 בוצעו עבודות לשימור וחידוש הגשר על ידי חברת קדמור.

## גלריה

קובץ:חיאם אל-ואליד (חומה ומגדל - קיבוץ עמיר)-ZKlugerPhotos-00132ft-090717068512161f.jpg|הגשר התלוי אשר קדם לגשר יוסף, 1940
קובץ:עמיר - גשר בקרבת עמיר.-JNF036582.jpeg|הגשר התלוי אשר קדם לגשר יוסף, 1940


## קישורים חיצוניים

*מיכאל בן-דרור, גשר תלוי ואוטובוסים, באתר מושב שדה נחמיה
*על דעת המקום: הגשרים של בקעת החוּלה ונקמת היד השמאלית, יהודה זיו, אתר עונג שבת, מרץ 2015.
*תמונות מהגשר
*

## הערות שוליים

י
קטגוריה:עמק החולה
בית כנסת עולי בורסה

**בית כנסת עולי בורסה** הוא בית כנסת השוכן ברחוב הנביאים בירושלים.

## היסטוריה
בשנות השלושים של המאה העשרים החליטו יהודים מן העיר בורסה, טורקיה, לעזוב את קהילתם ולעלות ארצה, וכך הגיעו המשפחות הראשונות לעיר ירושלים. את בית הכנסת הקטן של יוצאי בורסה הקימו בשנת 1933 כמה משפחות ובהן: סבן, בן מלך, בובטס ופלג'י. 

העולים הגיעו ללא תמיכה מהממסד הציוני, לפיכך הקימו ביוזמתם בית כנסת בבניין שהיה בחזקת משפחת בנין . החדר הושכר למתפללים בהשתדלות הרב יעקב מאיר, הראשון לציון של אותה תקופה, על מנת שישמש להם מקום מפגש ובית תפילה. ארון הקודש שנתרם היה לא אחר מאשר ארון הבגדים של גב' בנין, עדות למצבה החומרי של הקהילה.

בשנות הארבעים, בעיצומו של המאבק בבריטים, התגייסו צעירים מקרב המתפללים למחתרות האצ"ל והלח"י ובבית הכנסת הוקם סליק קטן לכלי נשק (בארון הקודש שהעניקה גב' בנין).

כיום הסליק משמש כתחתית ל"כיסא אליהו" המוצג בבית הכנסת.

בשנות השבעים החליט בנה של המנוחה, אברהם בנין, לנסות לפתח את המתחם ולהרוס את המבנים שבו. מתפללי בית הכנסת התנגדו וטענו כי החדר בו שוכן בית הכנסת הובטח להם לצמיתות על ידי גב' בנין המנוחה. הדברים הגיעו לדיון משפטי, בו התערב הבנאי מר אברהם חסידוף, והבטיח מקום חלופי למתפללים, אך הוא נפטר ותוכניותיו נגנזו.

כמה מספרי התורה הקיימים בבית הכנסת הובאו הישר מבית כנסת "גירוש" בעיר בורסה, ואחרים הובאו, בעקבות מלחמת העצמאות, מקבר רחל ומבית כנסת איסטמבוליס של העיר העתיקה, על ידי משפחות סבן ובורלא. על הקיר בבית הכנסת מונצחים חמישה עשר מראשוני בית הכנסת שייסדו את המקום. מעל ארון הקודש כתובה הכתובת: "לקרב לבבות אחים, לתרום ולהתרים, לעזרת עולים נרדפים אשר לציון נכספים". המקום זכה לכמה חזנים מפורסמים ובהם מרדכי כלפון ומשה ויטאל.

## כיום
לאחר שבעבר פעל המקום בכל ימות השבוע הוא עבר לפעול רק בשבתות ובחגים, בין הבאים רק מעטים מצאצאי העולים וכן תלמידי ישיבות המתגברים את המקום. התפילה בנוסח ספרדי ירושלמי עם מספר מנגינות בנוסח הטורקי המסורתי כגון "יגדל אלוהים חי" ו"אין כאלוהינו".
כאמור בית הכנסת הוא חדר גדול השוכן בקומתו הראשונה של בניין הנושק לרחוב הנביאים. תקרתו גבוהה והחלונות שמצויים בגובה העין, צופים אל החצר. החדר עצמו מתחלק לעזרת נשים השוכנת מאחור ותופסת כרבע מן השטח. מקומות הישיבה הם כיסאות נפרדים עגולים מעץ.

עולי בורסה
קטגוריה:רחוב הנביאים
עולי בורסה
בלאי (עיר)

**בלאי** (בצרפתית: **Blaye**) היא עיר בדרום-מערב צרפת במחוז ז'ירונד שבחבל אקיטן החדשה. בעיר ממוקמם על הגדה הימנית של שפך הז'ירונד.
לעיר נודעה חשיבות רבה כאשר במאה השש-עשרה וובאן בנה את ההגנה על הנמל העיר בורדו במורד שפך נהר הז'ירונד בעיר בלאי. בסביבות העיר נבנו מצודה ושני מבצרים, מצודת בלאי על הגדה הימנית בעיר בלאי, פור פאטה במרכז שפך הז'ירונד על האי פאטה ופור מדוק על הגדה השמאלית. שלושת הביצורים האלה הוכרזו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמי כחלק מביצורי וובאן.

בלאי ידועה גם בזכות 60 אלף דונם הכרמים הנמצאים באזורה.

## היסטוריה
בעת מלחמת גאליה בנה יוליוס קיסר אופידום גאלי בסנטוניי שנקרא *Blavia Santorum*. מעריכים כי אופידום זה הוקם באזור בו נמצאת העיר בלאי שהוא שטח שולט על שפך נהר הז'ירונד.

ב-625, נבנה ארמון ראשון באזור על ידי השושלת המרובינגית שהופכים את בלאי לעיר מלוכה. האדון ששולט על בלאי המפורסם ביותר היה רולאן, אחיינו של קרל הגדול, שנקבר בבזליסק סן-רומאן.

ב-848 נבזזה העיר על ידי הוויקינגים שהמשיכו לאחר מכן במעלה הגארון.

בלאי הופכת לעיר חשובה במסע הצליינות לסנטיאגו דה קומפוסטלה בגלל שבימי הביניים לא היו גשרים על הגארון והמעבר היחידי לבורדו ולגסקוניה הוא לעבור את הג'ירונד על גבי סירה.

במהלך מלחמת מאה השנים בלאי שהייתה עיר מפתח בהגנה על אקיטן נכבשה מספר פעמים. ב-1452 העיר משוחררת סופית על ידי כוחות שהוביל מי שלימים יהיה לואי האחד עשר. הניצחון בבלאי פתח את מעבר הצבאות הצרפתיים לאקיטן שסייע לניצחון בקרב קאסטיליון (Castillon) שנה לאחר מכן, קרב שסיים את מלחמת מאה השנים בדרום צרפת.
לאחר מכן, החלה תקופה ארוכה שבו שרר שקט בעיר שהופר במלחמות הדת בצרפת בקרב הימי על הז'ירונד ב-1593.

בסוף המאה השבע עשרה בונה וובאן את מצודת בלאי כהגנה על בורדו. במהלך המהפכה הצרפתית והקיסרות הראשונה, בשבועות האחרונים של נפוליאון, קרב יחיד על מצודת בלאי בו הוכיחה את יעילותה.
במאה התשע עשרה, נכנסה העיר לתקופת בנייה בהובלתו של ז'ורז'-אז'ן אוסמן. באותה תקופה נבנה הגשר הראשון מעל הגארון ובכך ירד מעמדה האזורי של בלאי.

## מסחר
בבלאי נמל קטן בעיקר לייצוא תבואה ושטחים נרחבים ליד העיר לתעשיית היין. בנוסף, ליד העיר ישנה תחנת כוח גרעינית עם 4 כורים גרעיניים.

## ערים תאומות
לבלאי שלוש ערים תאומות:
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צרפת: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אקיטן: ערים
קטגוריה:נצרות: אתרי עלייה לרגל
אנדרטת הבקעה

**אנדרטת הבקעה** היא אנדרטה שהוקמה לזכר הנופלים בבקעת הירדן על גבעה למרגלות הר הסרטבה, מעשה ידיו של הפסל יגאל תומרקין.
## תיאור המקום
אנדרטת הבקעה כוללת פסל מחלקי נשק שרותכו ויצרו ביחד צורה של תותח נ"מ המתנשא לגובה 21 מטר וקיר זיכרון. הפסל הוקם על ידי יגאל תומרקין. שמותיהם של 378 לוחמי חטיבת הבקעה ויחידות אחרות שנפלו בבקעת הירדן חקוקים על לוחות מתכת, שמדי פעם נגנבים. לצד האנדרטה הוצבו שלוש אבנים להנצחת חללי צה"ל ונפגעי פעולות איבה תושבי בקעת הירדן.

האנדרטה נמצאת על גבעה בולטת ליד מפגש הבקעה ליד המושב פצאל. כביש סלול מוליך אליה מכביש 90 כ-200 מטר צפונית לצומת הבקעה. הדרך עוברת ליד חורשה וחניון ופונה לעבר הגבעה. משמאל - שדרה של שלטים המציגים את יישובי הבקעה ומימין - אמפיתיאטרון לכינוסים ואירועי תרבות על שם אל"ם אברהם אלרן (ממושי) שהיה ממפקדי חטיבת הבקעה ונפל בקרב במלחמת לבנון הראשונה.נכון לתאריך 4/2/2025 מתחם האנדרטה עובר שיפוץ וחידוש. 

## היסטוריה
את הקמת האנדרטה יזם רחבעם זאבי, שהיה אלוף פיקוד המרכז בתקופת מלחמת ההתשה בבקעת הירדן וועד ציבורי בראשות יצחק נבון.

האנדרטה נחנכה ב-28 בנובמבר 1972 בטקס ממלכתי בהשתתפות ראש הממשלה גולדה מאיר. על האנדרטה הונצחו שמות 189 חללי צה"ל שנפלו באזור הבקעה במלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה. בשנת 1978 הוספו לאנדרטה עוד 87 שמות של נופלים, בהם חללי אסון הנ"ד.

לקראת יום הזיכרון בשנת 1981 הוציא השירות הבולאי בול שמציג את האנדרטה. הבול שימש למשלוח איגרת הזיכרון של משרד הביטחון למשפחות הנופלים.

בשנות ה-80 התקיימה "צעדת הבקעה" שנקודת הסיום שלה הייתה באנדרטת הבקעה.
בשנים האחרונות מונצחים ברחבת האנדרטה גם לוחמים תושבי הבקעה שנפלו במקומות אחרים ובפעולות איבה.

בדצמבר 2002 הונחה בצד האנדרטה לוחית זיכרון לרחבעם זאבי.

## גלריה

קובץ:PikiWiki Israel 31543 Habika (Jordan Valley) war memorial.JPG|לוחית זיכרון לרחבעם זאבי
קובץ:PikiWiki Israel 31542 Habika (Jordan Valley) war memorial.JPG|תיאטרון ע"ש אל"ם אברהם אלרן (ממושי)
קובץ:PikiWiki Israel 31544 Habika (Jordan Valley) war memorial.JPG|הנצחה לתושבי הבקעה שנפלו בפעולות איבה
קובץ:Andartat-habikaa.JPG|האנדרטה במבט מדרום


## קישורים חיצוניים

* 
* אנדרטת הבקעה, באתר "תיירות הבקעה"
* אנדרטת הבקעה באתר "נלך"

## הערות שוליים

קטגוריה:אנדרטאות חטיבתיות בישראל
קטגוריה:בקעת הירדן: אנדרטאות
קטגוריה:מלחמת ההתשה בבקעת הירדן
קטגוריה:יגאל תומרקין: אנדרטאות
קטגוריה:פצאל
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קליפת המוח הלימבית

**קליפת המוח הלימבית** (מכונה גם **הקורטקס הלימבי** או **האונה הלימבית**) היא אזור בקליפת המוח הממוקם מסביב לקצוות של החלק הפנימי של המיספרות המוח הגדול.

קליפת המוח הלימבית היא אזור מוקדם יותר מבחינה התפתחותית ביחס לניאוקורטקס (הכולל את האונה המצחית, האונה הרקתית, האונה העורפית והאונה הקודקודית).
קליפת המוח הלימבית ממוקמת מסביב לקצוות המרכזיים (medial edge) של ההמיספרות ומכאן שמו - משמעות המילה limbus היא "גבול".

הקורטקס הלימבי הוא חלק מהמערכת הלימבית.

גירוס הסינגולום (cingulate gyrus או cingulate cortex) הוא אזור חשוב של הקורטקס הלימבי.

## היסטוריה
ברוקה נתן לאונה הלימבית את שמה ב-1898, וזיהה בינה לבין גירס הסינגולום והגירוס הפארהיפוקמפאלי, תוך קישורה אל חוש הריח. טרנויראנוס שם לב לפני כן, שבין מינים ביולוגיים, גודל הגירוס הפארהיפוקמפאלי מתגוון יחד עם גודל העצב האוליפקטורי. ב-1937, ג'יימס פאפז העלה את התיאוריה שמעגל עצבי (מעגל פאפז) שכולל את המבנה ההיפוקמפאלי וגירוס הסינגולום מהווה את הסובסטרט העצבי להנהגות רגשית, וקלובר ובוסי דיווחו שבקופים, ניתוח הסרה של המבנה ההיפוקמפאלי וקומפלקס האמיגדלה גרר השפעה מהותית על תגובות רגשיות. כתוצאה מפרסומים אלו, ההרעיון שכל האונה הלימבית מוקדשת להרחה נדחה, וחיבור ישיר בין רגש לאונה הלימבית נוצר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קליפת המוח
קטגוריה:המערכת הלימבית
ביצורי וובאן

**ביצורי וובאן** (צרפתית **Réseau des sites majeurs de Vauban**) הם קבוצה של 12 ביצורים שנבנו על ידי סבסטיאן דה וובאן הארכיטקט הצבאי של לואי הארבעה עשר בגבולות צרפת. ב-2008 אתרים אלו הוכרזו כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.

## רשימת האתרים
* אראס (פה-דה-קאלה): מצודת אראס
* בזאנסון (דו): מצודת בזאנסון ופור גריפון
* בלאי-קוסק-פור-מדוק (ז'ירונד): מצודת בלאי וחומות העיר, פור פאטה, פור מדוק
* בריאנסון (האלפים העליונים): פור דה טט, פור דה רונדוייה, פור דה סלטס, גשר אספלד והעיר העתיקה
* קמאר-סור-מר (פיניסטר): טור וובאן
* לונגי (מרת ומוזל): העיר החדשה של לונגווי
* מון-דופן (האלפים העליונים): *place forte*
* מון-לואי (פירנה-אוריאנטל): מצודה וחומות העיר
* נף-בריזאש (או-רן): כל העיר
* סן-מרטין-דה-רה (השראנט הימי): חומות העיר ומצודה
* סנט ואס-לה-אוג/טטיאו (מאנש): מגדלי תצפית
* ווילפראנש-דה-קופלה (פירנה-אוריאנטל): פור ליבריה, חומות העיר ומערה בשם Cova Bastera

וובאן בנה גם את מצודת ליל אך זו לא אושרה כאתר מורשת לאומי בגלל שהיא מוחזקת עדיין על ידי הצבא.

## גלריה

 קובץ:Arras citadelle02.jpg|הכנסייה במצודה אראס
 קובץ:0 Besançon - Remparts occidentaux de la Citadelle (1).JPG|חומות מצודת בזאנסון
 קובץ:Fort pâté.jpg|הכניסה לפור פאטה
 קובץ:Citadelle de Blaye 8.jpg|מצודת בלאי
 קובץ:Fort la Hougue 1.jpg|מגדל לה-אוג
 קובץ:Mont-Louis vue aérienne.jpg|מצודת מון-לואי
 קובץ:Briancon 18.JPG|גשר אספלד
 קובץ:20100712 Tour Vauban - 6.jpg|טור וובאן
 קובץ:Aerial image of Neuf-Brisach (view from the southwest).jpg|נף-בריזאש
 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צרפת: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:צרפת: מבנים
*
שדה פרודהו ביי

**שדה פרודהו ביי** (באנגלית: **Prudhoe Bay Field**) הוא שדה נפט יבשתי הממוקם במדרון הצפוני של אלסקה שבארצות הברית, 600 מייל (966 ק"מ) צפונית לאנקורג' ו-400 מייל (644 ק"מ) צפונית לפיירבנקס. התגלה בשנת 1968 והחל להניב נפט בשנת 1977 עם הפעלת צינור נפט חוצה-אלסקה . נחשב לשדה , לשדה הגדול בצפון אמריקה, ולשדה הנפט המפיק הגדול בארצות הברית.

## גלריה
 
Trans-Alaska Pipeline System Luca Galuzzi 2005.jpg|צינור נפט חוצה אלסקה.
Alaska Pipeline Closeup Underneath.jpg|צינור נפט חוצה אלסקה – צילום תקריב.
Alaska Pipeline and caribou.jpg|צינור נפט חוצה אלסקה ואייל הצפון
Valdez Marine Terminal.jpg|מסוף ימי של קו צינור נפט חוצה אלסקה בוואלדז 


## קישורים חיצוניים


* BP, Fact Sheet: Prudhoe Bay, revised August 2006
* Polar Petroleum Corp, Alaska: America's Last Energy Frontier, 2013
* U.S. State of Alaska, Alaska Department of Revenue, Tax Division, Alaska Oil Production: Production History FY, 1959-2012, 15 December 2012


## הערות שוליים

פרודהו ביי
קטגוריה:ארצות הברית: אנרגיה
קטגוריה:אלסקה
וילה רופינלה

**וילה רופינלה** (באיטלקית: **Villa Rufinella** או **La Rufinella**) היא וילה מפוארת השוכנת בנקודה הגבוהה ביותר בעיר פרסקטי שליד רומא. הווילה הייתה שייכת למספר דמויות חשובות בהיסטוריה.

הווילה הוקמה ב-1578 על ידי אלסנדרו רופיני (Alessandro Ruffini), בישוף מלפי. ב-1773 עברה הוילה לרשות האפיפיור.

ב-1804 מכר האפיפיור פיוס השביעי את הוילה ללוסיאן בונפרטה, אחיו הצעיר של נפוליאון, שגלה מצרפת עקב חילוקי דעות בינו ובין הקיסר. בונפרטה עסק בארכאולוגיה ובחפירותיו בסביבות הוילה גילה בין היתר פסל שלם של טיבריוס. כן חפר בעיר העתיקה טוסקולום, שאתרה נמצא בסמוך.

ב-1820 עברה הוילה לרשותה של הנסיכה מריה אנה מסבויה, שהורישה אותה למריה כריסטינה, מלכת שתי הסיציליות, שחיה בה עד 1843. גם מריה כריסטינה ביצעה חפירות ארכאולוגיות באזור טוסקולום באמצעות משלחות בראשות לואיג'י ביונדי ולואיג'י קאנינה. 

ב-1848 עברה הוילה לרשות ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה, שמכר אותה למשפחת לנסלוטי (Lancellotti).

מאז שנת 1966 הוילה היא רכוש אגודה קתולית שהפכה אותה למלון ומרכז כנסים בשם וילה טוסקולנה (Villa Tuscolana; על שם העיר הרומית העתיקה הסמוכה טוסקולום).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:לאציו
קטגוריה:איטליה: מבנים
ריטה זוהר

**ריטה זוהר** (נולדה ב-16 בינואר 1944) היא שחקנית ישראלית, זוכת פרס אופיר על משחקה בסרטו של אברהם הפנר "אהבתה האחרונה של לורה אדלר".

## ביוגרפיה
זוהר נולדה במחנה ריכוז במהלך מלחמת העולם השנייה, בעיר באלטה באוקראינה הסובייטית בברית המועצות. בשנות ה-50 עלתה לארץ יחד עם אימה וסבתה, והן שוכנו יחד במחנה דוד.

### קריירת משחק
זוהר משחקת בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה למעלה מ-70 שנה. התחילה לשחק מגיל ארבע, ובגיל 17 עברה לשחק בתיאטרון הקאמרי ובהצגות בשפת היידיש. בשלב מסוים עברה להתגורר בארצות הברית, שם למדה אצל לי סטרסברג.

בשנת 1984 שיחקה בסרט "אמדאוס" את גברת שלומברג.

לאחר עשור שבו לא שיחקה ולא הופיעה בישראל, ליהק אותה הבמאי אברהם הפנר לתפקיד לורה אדלר בסרטו "אהבתה האחרונה של לורה אדלר" (1990), היא מזוהה עם התפקיד עד היום וזכתה עליו בפרס אופיר בקטגוריית "השחקנית הראשית הטובה ביותר".

שמונה עשרה שנים מאוחר יותר, שיחקה את התפקיד הראשי בסרטו של חורחה גורביץ' "בדרך אל החתולים" (2011) המבוסס על רומן מאת יהושע קנז. על תפקידה בסרט זה זכתה בפרס המשחק בפסטיבל הקולנוע ירושלים (2009) והייתה מועמדת לפרס אופיר.

בשנת 2025 גילמה את בסי בסרט הדרמה האמריקאי "אלינור הגדולה" שביימה סקרלט ג'והנסון.

## חיים אישיים
זוהר מתגוררת בלוס אנג'לס. התחתנה בשנת 1968, והיא ובעלה הורים לשלושה.

## פרסים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:זוכות פרס אופיר: השחקנית הטובה
קטגוריה:שחקניות ישראליות
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: השחקן הטוב
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
מרדכי גובר

[<div style="text-align: center;">
האנדרטה לחללי [מלחמת העצמאות בכפר אחים (בראש הרשימה צבי ואפרים גובר)
|שמאל|ממוזער|250px]]

**מרדכי גוּבֶּר** (1893 – ספטמבר 1978) היה איש ציבור ישראלי, ממייסדי כפר ביל"ו וכפר ורבורג וממייסדי מושבי העולים בחבל לכיש, ראש המועצה האזורית באר טוביה (1954-1950) וראש המועצה האזורית לכיש (1955–1968). בעלה של רבקה גובר; שכל את שני בניו במלחמת העצמאות.

## ביוגרפיה
גובר נולד ב-1893 בעיירה גרודק (הורודוק) שליד העיר ביאליסטוק, רוסיה (אזור ליטא), שאליה עבר אביו, צבי הירש גובר (שכּונה הרשל "רוז'ינויֶר"), לאחר שישב רוב ימיו בעיירת הולדתו רוז'ינוי. בשנת 1903 שלח אותו אביו ללמוד בישיבה ברוז'ינוי, ושם למד עד 1906 אצל ר' אברהם שקולניק ואצל ר' שבתי והתגורר אצל קרובי אביו. אחר כך למד בישיבת סלובודקה. היה למורה להוראת עברית ופעיל במחתרת הציונית. 

שימש כמורה במושבה נובו ויטבסק (זשאָלטע) שבאוקראינה, ושם הכיר את רבקה לבית בּוּמָגִין. השניים נישאו ב-1921. בשל פעילותו הציונית נאסר פעמיים, מהן ב-1922.

בשנת 1925 קיבלו שני בני הזוג במפתיע רישיון יציאה מברית המועצות. הם עלו לארץ ישראל והצטרפו ל"חבורת הדרום" ברחובות, שם הכשירו עצמם לעלייה על הקרקע. בשנת 1934 יחד עם חבריהם היו בין מייסדי כפר ביל"ו וכפר ורבורג. 

במלחמת העצמאות שימש בנו הבכור, , כמפקד ב"הגנה", ונהרג בהתקפה על טירת שלום כשהוא בן עשרים. שלושה חודשים לאחר מכן נהרג בנו השני, , בקרב על משלטי חוליקאת, כשהוא בן שבע עשרה; גופתו נמצאה כעבור כשנה יחד עם גופת חברו לנשק , והוא נקבר לצד אחיו בבית הקברות הצבאי בכפר ורבורג.

עם תום מלחמת העצמאות פנו בני הזוג גובר לסוכנות בבקשה להביא עולים חדשים להתיישבות בסביבת באר טוביה. בין השנים 1954-1950 כיהן גובר כראש המועצה האזורית באר טוביה. במסגרת תפקידו הוא עסק בקליטת העולים ואשתו ניהלה את בית הספר במעברת קסטינה. 

בשנת 1955 החלה הסוכנות היהודית בביצוע תוכנית התיישבות רבתי בחבל לכיש ומרדכי ורבקה גובר העמידו עצמם לרשות המפעל. הם עברו ללכיש והיו ממייסדי מושבי העולים בחבל. בין השנים 1955–1968 שימש גובר כראש המועצה האזורית לכיש. רבקה שימשה כמדריכת עולים, מורה במעברת קסטינה, מנהלת בית ספר ומתנדבת. הם הקדישו ל"קרן המגן" את משקם בכפר ורבורג.
 
בשנת 1962 שונה שמו של בית ספר קסטינה לבית ספר "האחים", לזכרם של שני בניו שנהרגו. בשנת 1967 עברו בני הזוג גובר לכפר אחים, שנקרא על שם בניהם.

נפטר בשנת 1978, ונקבר לצד בניו בבית הקברות בכפר ורבורג. שלוש שנים לאחר מכן שמה אשתו קץ לחייה , ונטמנה לצדו. השניים ציוו את משקם למדינה.

## לקריאה נוספת
* רבקה גובר, **מורשה להנחיל**, ירושלים: קריית ספר, תשל"ט. (אוטוביוגרפיה)

## קישורים חיצוניים
* מאיר סוקולובסקי, 'משפחת גובר', בתוך: מאיר סוקולובסקי (ליקט וערך), **רוז'ינוי: ספר זיכרון לקהילת רוז’ינוי והסביבה**, תל אביב: ארגון יוצאי רוז’ינוי בישראל, תשי"ז, עמ' 195 ( תמונה 199)
*  (טור 2)
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:כפר ביל"ו: אישים
קטגוריה:כפר אחים: אישים
קטגוריה:כפר ורבורג: אישים
קטגוריה:ראשי המועצה האזורית באר טוביה
קטגוריה:ראשי המועצה האזורית לכיש
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים במושבים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1893
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1978
Sad Day For Puppets

**Sad Day For Puppets** (סאד דיי פור פאפטס, בתרגום לעברית: יום עצוב לבובות) היא להקת אינדי שוודית שנוסדה ב-2006 בסטוקהולם. ללהקה סגנון ייחודי.

מאז יציאת אלבום הבכורה של הלהקה Unknown Colors ב-2008 נוצרה התעניינות הדרגתית אך עולה בלהקה גם מחוץ לתחומי שוודיה. **Sad Day For Puppets** ערכו סיבוב הופעות ביפן ובאירופה וחיממו להקות אחרות ובהן את MGMT. אלבומם השני, Pale Silver & Shiny Gold, יצא בספטמבר 2010.

הלהקה מוחתמת בחברת HaHa FONOGRAM השוודית ושיריה יוצאים ביפן, ארצות הברית ואירופה.

## חברי הלהקה
*אנה אקלונד - סולנית
*מרכוס סנדגרן - גיטריסט
*מרטין קלהולם - גיטריסט
*אלכס סוונסון-מטס - בס
*מיכאל בק - תופים

## אלבומים
**אלבומי סטודיו**
* Unknown Colors, 2008
* Pale Silver & Shiny Gold, 2010
* Come Closer, 2013

**[[מיני-אלבום|מיני אלבומים]] וסינגלים**

הלהקה הוציאה ארבעה סינגלים ושני מיני אלבומים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:להקות אינדי
קטגוריה:להקות שוודיות