ציור בארוק

[ממוזער|300x300 פיקסלים| קריאתו של מתיו הקדוש (1599–1600), מאת [קאראווג'ו. קפלת קונטארלי, סן לואיג'י דיי פראנצ'זי, רומא. אלומת האור, הנכנסת לתמונה מכיוון חלון אמיתי, מבטאת כהרף עין את המרתו של מתיו הקדוש, הציר שעליו יסוב גורלו, ללא מלאכים מעופפים, עננים נפרדים או אמצעים פלאיים אחרים.]]
[ממוזער|300x300 פיקסלים| [רמברנדט|רמברנדט ואן ריין, משמר הלילה או חברת המיליציה של קפטן פרנס באנינג קוק, 1642, שמן על בד, 363 X 437 סנטימטר, רייקסמוזיאום, אמסטרדם. הציור הוא דוגמה קלאסית לאמנות הבארוק.]]
**ציור הבארוק** הוא הציור המזוהה עם תנועת תרבות הבארוק. תנועת הבארוק מזוהה לעיתים קרובות עם אבסולוטיזם, הרפורמציה הנגדית והתחייה הקתולית, אך למרות זאת אפשר למצוא ברחבי מערב אירופה אמנות ואדריכלות בארוק רבה וחשובה במדינות שלא היו אבסולוטיות או היו פרוטסטנטית וזה מראה את הפופולריות הנרחבת של תנועה זו.

ציור הבארוק מקיף מגוון רחב של סגנונות, שכן רוב הציורים החשובים והעיקריים ביותר נוצרו בתקופה שמתחילה בסביבות 1600 ונמשכת לאורך המאה ה-17 ועד לתחילת המאה ה-18 שייכים לסגנון מזוהה כיום כציור הבארוק. בביטויים הטיפוסיים ביותר שלה, אמנות הבארוק מאופיינת בדרמה גדולה, צבעים עשירים ועמוקים והן אורות עזים וצללים כהים, אך הקלאסיציזם של ציירי הבארוק הצרפתיים כמו פוסן וציירי הז'אנר ההולנדיים כמו ורמיר נכללים גם הם במונח זה, לפחות באנגלית. בניגוד לאמנות הרנסאנס, שבדרך כלל הציגה את הרגע שלפני התרחשות אירוע, אמני הבארוק בחרו את הנקודה הדרמטית ביותר, הרגע השיא שבו התרחשה הפעולה: מיכלאנג'לו, שעבד ב, מראה את דוד שלו רגוע ושקט לפני שהוא נלחם גוליית; דוד בסגנון הבארוק של ברניני נתפס בעת השלכת האבן לעבר הענק. אמנות הבארוק נועדה לעורר רגש ותשוקה במקום הרציונליות השלווה שזכתה להערכה בתקופת הרנסאנס.

בין הציירים הגדולים ביותר של תקופת הבארוק נמנים ולאסקס, קאראווג'ו, רמברנדט, רובנס, פוסין, ו-ורמיר. Caravaggio הוא יורש של הציור ההומניסטי של הרנסאנס הגבוה. גישתו הריאליסטית לדמות האדם, שצוירה ישירות מהחיים ומוארת באופן דרמטי על רקע אפל, זעזעה את בני דורו ופתחה פרק חדש בתולדות הציור. ציור הבארוק הופך לעיתים קרובות סצנות לדרמטיות יותר באמצעות אפקטי אור של chiaroscuro ; ניתן לראות זאת ביצירות של רמברנדט, ורמיר,  ודה לה טור.

הצייר הפלמי אנתוני ואן דייק פיתח סגנון דיוקן חינני אך מרשים שהשפיע מאוד, במיוחד באנגליה.

השגשוג של הולנד של המאה ה-17 הוביל לייצור עצום של אמנות על ידי מספר רב של ציירים שברובם היו בעלי התמחות גבוהה בציור ז'אנר, נופים, טבע דומם, דיוקנאות או ציור היסטורי. הסטנדרטים הטכניים היו גבוהים מאוד, וציור תור הזהב ההולנדי הקים רפרטואר חדש של נושאים שהיה משפיע מאוד עד להגעתו של המודרניזם.

## היסטוריה
ועידת טרנטו (1545–1563), שבה ענתה הכנסייה הקתולית על שאלות רבות אודות רפורמות פנימיות שהועלו הן על ידי הפרוטסטנטים והן על ידי אלה שנשארו בתוך הכנסייה הקתולית,  בתשובות קצרות ובמעוקם במקצת בצוויה שפורשו והוצגו לאחר מכן על ידי מספר מחברי דת כמו , שדרשו שציורים ופסלים בהקשרים כנסייתיים יתארו את נושאיהם בצורה ברורה ועוצמתית, ובהגינות, ללא האווירה הסגנונית של המנייריזם. זה הוביל לתפיסה פופוליסטית של תפקידה של אמנות כנסייתית כפי שנתפסה על ידי היסטוריונים רבים של אמנות כמניע לחידושים של קאראווג'ו והאחים קראצ'י, שכולם עבדו (והתמודדו על עמלות) ברומא בסביבות שנת 1600, אם כי בניגוד לקראצ'י, קרוואג'יו ספג ביקורת מתמדת על חוסר צניעות במושאי עבודתו.

יחד עם זאת, למרות שציור דתי, ציור היסטורי, אלגוריות ודיוקנאות עדיין נחשבו לנושאים האציליים ביותר, נוף, טבע דומם וז'אנר הפכו נפוצים יותר גם במדינות קתוליות, והיו הז'אנרים העיקריים במדינות הפרוטסטנטיות.

### המונח
המונח "בארוק" שימש בתחילה במשמעות גנאי שמציינת את הגזמות ההדגשה שלו. אחרים שואבים אותו במקור מהמונח המנמוני "בארוקו" המציין בלוגיקה צורה של סילוגיזם. בפרט, המונח שימש לתיאור יתירות אקסצנטרית ושפע פרטים רועש, שעמד בניגוד חד לרציונליות הברורה והמפוכחת של הרנסאנס. שמו טוהר מהיבטים שליליים לראשונה על ידי היסטוריון האמנות יליד שווייץ, היינריך ולפלין (1864–1945) ב-Renaissance und Barock שלו (1888); ולפלין זיהה את הבארוק כ"תנועה מיובאת להמונים", אמנות שהיא אנטיתזה לאמנות הרנסאנס. הוא לא עשה את ההבחנות בין מנייריזם לבארוק כפי שעושים מחברים מודרניים, והוא התעלם מהשלב המאוחר יותר, הבארוק האקדמי שנמשך עד המאה ה-18. מחברים בצרפתית ובאנגלית לא התחילו להתייחס לבארוק כאל מחקר מכובד עד שהשפעתו של ולפלין הפכה את תחום לימוד הגרמני של הבארוק לבולט.

## וריאציות לאומיות
בעקבות איטליה, מדינות הים התיכון ובעקבותיהן באיטיות רוב האימפריה הרומית הקדושה בגרמניה ובמרכז אירופה, אימצו בדרך כלל גישה בארוקית מלאה.

אמנות שונה למדי התפתחה מתוך מסורות ריאליסטיות צפוניות בציור תור הזהב ההולנדי של המאה ה-17, שהיה בו מעט מאוד אמנות דתית, ומעט ציור היסטורי; במקום זאת היא מילאה חלק מכריע בפיתוח ז'אנרים חילוניים כמו טבע דומם, ציור ז'אנר של סצנות יומיומיות, וציור נוף. בעוד שהאופי הבארוקי של אומנותו של רמברנדט ברור, התווית "בארוק" פחות בשימוש עבור ורמיר ואמנים הולנדים רבים אחרים. רוב האמנות ההולנדית חסרה את האידיאליזציה ואהבת הפאר האופייניים להרבה יצירות בארוק, וזה כולל את  השכן ששותף לחלק מהמגמות ההולנדיות, תוך שהוא ממשיך לייצר את הקטגוריות המסורתיות שלו בסגנון הבארוק ברור יותר.

בצרפת קלאסיקה מכובדת וחיננית העניקה טעם מיוחד לציור הבארוק, וגם שם המאה ה-17 המאוחרת נחשבת כתור זהב לציור. שניים מהאמנים החשובים ביותר, ניקולא פוסין וקלוד לורן, שנשארו בבסיסם ברומא, שם עבודתם, שכמעט כולה בציורים שצוירו בכן לציור, זכתה להערכה רבה על ידי פטרונים איטלקים כמו גם צרפתים.

## ציירי בארוק
### בריטיים
* ויליאם דובסון (1611–1646)
* גודפרי נלר (1646–1723)
* פיטר לילי (1618–1680)

### הולנדיים
[ממוזער|223x223 פיקסלים| ארמון בנטהיים (1653), מאת [יאקוב ואן רויסדאל]]

### פלמיים
[ממוזער|טקסט=|שמאל|223x223 פיקסלים|[פטר פאול רובנס, גלילאו גליליי, בערך 1630]]
*פטר פאול רובנס (1577–1640)
*אנתוני ואן דייק (1599–1641)
*יאקוב יורדאנס (1593–1678)
*יאן ברויגל האב (1568–1625)
*פרנס סניידרס (1579–1657)
*דוד טנירס הבן (1610–1691)
*אדריאן ואן אוטרכט (1599–1652)
*קורנליס דה פוס (1584–1651)

### צרפתיים
[ממוזער|210x210 פיקסלים| [יוסף הקדוש|יוסף הנגר, 1642, הלובר]]
* פיליפ דה שאמפן (1602–1674)
*ז'ורז' דה לה טור (1593–1652)
*שארל לה ברן (1619–1690)
* האחים :
** (בערך 1599–1648)
** (בערך 1593–1648)
** (1607–1677)
*אסטאש לה סואר (1617–1655)
*קלוד לורן (1600–1682)
*פייר מיניאר (1612–1695)
*  (1659–1743)
*ניקולא פוסן (1594–1665)
*סימון וואה (1590–1649)

### איטלקיים
[טקסט=David and Goliath|ממוזער| [דוד וגוליית (אורציו ג'נטילסקי)|דוד וגוליית, ציור מאת אורציו ג'נטילסקי, (1605–1607 לערך)]]

### פולניים
*שימון צ'כוביץ' (1689–1775)

### ספרדים
[טקסט=|שמאל|ממוזער|255x255 פיקסלים|[ברטולומה אסטבן מוריו, פטרוס הקדוש בדמעות, 1650–1655]]
*קלאודיו_קואלו (1642–1693)
*ברטולומה אסטבן מוריו (1617–1682)
*חוסה דה ריברה ("לוֹ סְפַּניולֶטוֹ") (1591–1652)
*דייגו ולאסקס (1599–1660)
*פרנסיסקו דה סורבראן (1598–1664)

## גלריה


קובץ:JosefaObidos1.jpg|ממוזער| מולד מאת יוזפה דה אובידוס, 1669, המוזיאון הלאומי לאמנות עתיקה, ליסבון
קובץ:Brueghel, Jan, the younger - The animals entering Noah`s Ark - Google Art Project.jpg|ממוזער|טקסט=|שמאל|240x240 פיקסלים|כניסת בעלי החיים לתיבת נוח (1613), מאת יאן ברויגל האב
קובץ:Yepes-virgen_desamparados.jpg|טקסט=|,הבתולה של חסרי ישע,1644,דוגמה של טרומפ-לויל בסגנון 
קובץ:Baco, por Caravaggio.jpg |קאראווג'ו, בכחוס, בערך 1595, גלריית אופיצי, פירנצה, שמן על בד,95x85 ס"מ
קובץ:Judit decapitando a Holofernes, por Artemisia Gentileschi.jpg|ארטמיזיה ג'נטילסקי, יהודית עורפת את ראשו של הולופרנס, 1614–1620,אופיצי, פירנצה, שמן על בד,199x162 ס"מ
קובץ:Frans Hals 008.jpg|פרנס הלס, הצוענייה,1628–1630,מוזיאון הלובר, פריז, שמן על בד,199x162 ס"מ
קובץ:Rubens - Judgement of Paris.jpg|פטר פאול רובנס (1602–1670),פאריס, בערך 1636,הגלריה הלאומית, לונדון
קובץ:José de Ribera 054.jpg|חוסה דה ריברה (1591–1652),מות הקדושׁים של פיליפוס הקדוש, 1639, מוזיאון הפראדו, מדריד
קובץ:Velazquez-The Surrender of Breda.jpg|דייגו ולאסקס, כניעת ברדה,1635,מוזיאון הפראדו, מדריד, שמן על בד
קובץ:Las Meninas, by Diego Velázquez, from Prado in Google Earth.jpg|דייגו ולאסקס, לאס מנינאס,1656–57,מוזיאון הפראדו, מדריד, שמן על בד, 318x276 ס"מ
File:Rembrandt - De Staalmeesters- het college van staalmeesters (waardijns) van het Amsterdamse lakenbereidersgilde - Google Art Project.jpg|רמברנדט, הוועד של אגודת הדרייפרים, 1662, רייקסמוזיאום, אמסטרדם, שמן על בד, 191.5x279 ס"מ
קובץ:Jan Vermeer - The Art of Painting - Google Art Project.jpg|יאן ורמיר, אמנות הציור או אלגוריה על הציור, 1666–67, המוזיאון לתולדות האמנות, וינה, 130x110 ס"מ


## לקריאה נוספת

* 
* 
* Mark Getlein, Living With Art, 8th edition.
* Gombrich, E.H., The Story of Art, Phaidon, 1995. 
* Christine Buci-Glucksmann, Baroque Reason: The Aesthetics of Modernity, Sage, 1994
* Michael Kitson, 1966. The Age of Baroque
* Heinrich Wölfflin, 1964. Renaissance and Baroque (Reprinted 1984; originally published in German, 1888) The classic study. 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

אמנות
קטגוריה:בארוק
קטגוריה:ציור