כיסוי האוריינטציות

בטופולוגיה, **כיסוי האוריינטציות** של יריעה הוא מרחב כיסוי של היריעה שאפשר להפוך גם לאגד או לאלומה. באמצעות כיסוי האוריינטציות ניתן להגדיר קרקטר כפלי של החבורה היסודית \pi_1(M) המודד באיזו מידה היריעה אינה אוריינטבילית. קרקטר זה נקרא **קרקטר האוריינטציות**. אפשר לזהות דרך כיסוי האוריינטציות את כל האוריינטציות האפשריות של היריעה. ניתן להתייחס אל כיסוי האוריינטציות כאל תחליף אוריאנטבילי עבור יריעה לא אוריאנטבילית.

## רקע

אוריינטציה היא מבנה מופשט שניתן (לעיתים) להגדיר על יריעה. לא על כל יריעה ניתן להגדיר אוריינטציה. יריעה שעליה ניתן להגדיר 
אוריינטציה נקראת **[[אוריינטביליות|אוריינטבילית]]** . על יריעה אוריינטבילית קשירה ניתן להגדיר בדיוק שתי אוריינטציות. שתי האוריינטציות האלה נקראות מנוגדות (או לעיתים הפוכות). אם מסמנים אחת מהן ב-o אז את השנייה מסמנים ב--o. יריעה אוריינטבילית שעליה נקבעה אוריינטציה נקראת **מכוונת** (oriented).

המשמעות האינטואיטיבית של אוריינטציה היא כיוון. לדוגמה, בחירת אוריינטציה על עקום, שקולה לבחירת כיוון התקדמות לאורך העקום. בממדים גבוהים יותר, מושג האוריינטציה הופך מורכב, אך במקרים מסוימים עדיין ניתן לתארו בצורה אינטואיטיבית. לדוגמה, בחירת אוריינטציה על משטח במרחב, שקולה לבחירת "צד" של המשטח. כיוון שלטבעת מביוס לא ניתן "לבחור צד", היא אינה אוריינטבילית.

## הגדרת הכיסוי
### אוריינטציה בנקודה
כיסוי האוריינטציות מבוסס על מושג האוריינטציה בנקודה. תהי M יריעה חלקה. ו-x נקודה עליה. אוריינטציה של M ב-x מוגדרת בתור אוריינטציה על המרחב המשיק .T_x M באופן כללי יותר אם M יריעה טופולוגית אז אוריינטציה של M ב-x מוגדרת בתור יוצר של חבורת ההומולוגיה היחסית .H_n(M,M-\{x\};\Z)

### כיסוי האוריינטציות
נסמן את קבוצת האוריינטציות בנקודה x ב-\operatorname{orient}_M(x) (זו קבוצה בת שני איברים). ניתן לאגד קבוצות אלו למרחב כיסוי \operatorname{orient}_M באופן הבא: 



כאשר הטופולוגיה על \operatorname{orient}_M מוגדרת מקומית על ידי זיהוי של סביבה פתוחה U \subset M עם \R^n, ודרכה זיהוי של \operatorname{orient}_U עם U\times \{1,-1\}. קל לראות שהטופולוגיה המתקבלת על orient_U אינה תלויה בזיהוי.
המרחב \operatorname{orient}_M מצייד בהעתקה טבעית \,p:\operatorname{orient}_M\to M ולפי הבנייה, העתקה זו היא כיסוי. הזוג (\operatorname{orient}_M,p) נקרא **כיסוי האוריינטציות**, זהו כיסוי דו-יריעתי.

כיסוי האוריינטציות הוא טריוויאלי (זאת אומרת איזומורפי ל-M \times \{1,-1\}) אם ורק אם M אוריינטבילית. אם M קשירה אז כיסוי האוריינטציות קשיר אם ורק אם M לא אוריינטבילית. 

החבורה S_2=\{1,-1\} פועלת על הסיבים  של כיסוי האוריינטציות באופן חופשי וטרנזיטיבי. כיסוי עם פעולה כזאת נקרא S_2-טורסור.

### אפיון של כיסוי האוריינטציות
המרחב המכסה \operatorname{orient}_M הוא תמיד אוריינטבילי. יתר על כן, מרחב זה מצויד באוריינטציה טבעית

מאידך, אם M יריעה קשירה לא אוריינטבלית ו-\pi:\widetilde M \to M כיסוי דו-יריעתי אוריינטבילי שלה, אז הכיסוי (\widetilde M,\pi) איזומורפי לכיסוי האוריינטציות.

## דוגמאות

## קרקטר האוריינטציות

נקבע נקודה x \in M. אנו מקבלים פעולת מונודרומיה 
של החבורה היסודית \pi_1(M) על הסיב של \operatorname{orient}_M. פעולה זו מגדירה קרקטר כפלי,
\chi: \pi_1(M) \to \{1,-1\}.

קרקטר זה נקרא **[[קרקטר האוריינטציות]]**. הוא שולח כל (מחלקה של) מסילה סגורה אל 1 אם היא שומרת על האוריינטציה, ואל -1 אחרת. יריעה קשירה M היא אוריינטבלית אם ורק אם קרקטר האוריינטציות שלה טריוויאלי, כלומר כל איבר של החבורה היסודית (ואף של ההומולוגיה הראשונה של היריעה) שומר על האוריינטציה.

## אגד האוריינטציות

את כיסוי האוריינטציות orient_M ניתן להפוך לאגד האוריינטציות Orient_M. באופן אינטואיטיבי הסיב של Orient_M בנקודה ,x \in M הוא ישר העובר דרך שתי הנקודות של .orient_M(x) באופן פורמלי Orient_M מוגדר להיות מרחב המנה של orient_M \times \R תחת יחס השקילות הבא: .((x,o),r) \sim ((x,-o),-r)  זהו אגד קווי.

קיים איזומורפיזם קנוני בין Oreint_M \otimes Oreint_M לאגד הטריוויאלי. במילים אחרות Oreint_M \cong Oreint_M^*. 

לבניה זאת יש גם גרסה ליניארית: עבור מרחב ליניארי V ניתן להגדיר את ישר האוריינטציות עליו Orient(V). זהו מרחב ליניארי חד־ממדי שקבוצת האוריינטציות על V היא תת-קבוצה בתוכו. התכונות של אגד האוריינטציות מתקיימות גם עבור ישר האוריינטציות. 

### אגד הצפיפויות
באופן אינטואיטיבי אפשר לחשוב על תבנית בתור נפח מכוון (זאת אומרת נפח עם סימן). לדוגמה אם \omega היא התבנית הסטנדרטית על \R^n אז |\omega(v_1,\dots, v_n)| הוא הנפח של המקבילון הנפרס על ידי .\{v_1,\dots, v_n\} אולם \omega(v_1,\dots, v_n) לאו דווקא חיובי. אפשר לחשוב על אוריינטציה בתור זיקוק הסימן מהתבנית. באופן דומה אפשר להגדיר את מושג הצפיפות שהוא זיקוק הנפח מהתבנית.

את אגד הצפיפויות ניתן להגדיר בעזרת אגד האוריינטציות:
,D_M:=\Omega^{top}_M \otimes Orient_M^*=\Omega^{top}_M \otimes Orient_M
כאשר \Omega^{top}_M  הוא אגד התבניות הדיפרנציאליות.

מכאן אנו מקבלים את הפירוק:

ניתן להפוך את הפירוק הזה למפורש יותר באופן הבא: תהי \omega \in \Omega^{top}_M(M) תבנית דיפרנציאלית הפיכה. נסמן ב-sign(\omega) את האוריינטציה המתאימה. ניתן לחשוב על sign(\omega) כעל חתך של orient_M או לחלופין של Orient_M. נסמן 
|\omega|=\omega \times sign (\omega)\in\Omega^{top}_M\otimes Orient_M(M)=D_M(M).
אנו מקבלים 
\omega=sign(\omega)|\omega|
במילים אחרות, ניתן לחשוב על תבנית דיפרנציאלית הפיכה בתור שילוב של האוריינטציה (הסימן של התבנית) וצפיפות (הערך המוחלט של התבנית). אינטואיטיבית, צפיפות היא אפשרות להגדיר נפח. להבדיל מתבניות דיפרנציאליות, ניתן להגדיר אינטגרל של צפיפות גם ללא בחירת אוריינטציה. מכאן, צפיפות מגדירה מידה (לאו-דווקא חיובית). למעשה מושגים אלה כמעט שקולים.

#### המקרה ליניארי
בדומה לתבניות ולאוריינטציות, גם צפיפויות ניתן להגדיר עבור מרחב ליניארי וגם שם מתקיים אותו הפירוק. במקרה הליניארי ניתן לחשוב על שלושת האובייקטים האלה כעל פונקציות על קבוצת הבסיסים .\mathcal B 

תהי .f:\mathcal B \to \R
* f היא תבנית אם לכל שני בסיסים b_1,b_2 \in \mathcal B מתקיים f(b_1)=\det (M_{b_1}^{b_2})f(b_2) כאשר M_{b_1}^{b_2} היא מטריצת המעבר בין הבסיסים. 
* f היא איבר ב אם לכל b_1,b_2 \in \mathcal B מתקיים .f(b_1)=sign(\det (M_{b_1}^{b_2}))f(b_2) f
 היא אוריינטציה ממש אם בנוסף ערכיה הם ±1.
* f היא צפיפות אם לכל b_1,b_2 \in \mathcal B מתקיים .f(b_1)=|\det (M_{b_1}^{b_2})|f(b_2)
תיאור זה מסביר את הפירוק למעלה. כמו כן אפשר להבין מתיאור זה מדוע ניתן להגדיר אינטגרל של צפיפות ולא של תבנית, לאור העבדה שבנוסחת החלפת המשתנים של אינטגרל מרובה, מופיע הערך המוחלט של היעקוביאן ולא היעקוביאן עצמו.

## אלומת האוריינטציות
את כיסוי האוריינטציות orient_M ניתן גם להפוך ל**[[אלומה (מתמטיקה)|אלומת]] [[אלומת האוריינטציות|האוריינטציות]]** ,\mathcal Orient_M באופן דומה לבניית אגד האוריינטציות. עבור קבוצה פתוחה קשירה U \subset M נגדיר 
\mathcal Orient_M(U):= (orient(U) \times \Z)/ S_2,
כאשר orient(U) היא קבוצת האוריינטציות על M והפעולה של S_2 היא אלכסונית. בעזרת אקסיומות האלומה ניתן להכליל הגדרה זאת לקבוצות פתוחות כלליות.

אלומת האוריינטציות היא אלומה קבועה מקומית . הרחבת סקלרים  של אלומה זו ל-\R היא אלומה קבועה מקומית של מרחבים ליניאריים, במילים אחרות מערכת מקומית . הגדרה שקולה של מערכת מקומית היא – אגד עם קישוריות  שטוחה. כך אנו מקבלים אגד עם קישוריות שמתאים לאלומת האוריינטציות. אגד זה איזומורפי קנונית לאגד האוריינטציות. מכאן שקיבלנו קישוריות שטוחה על אגד האוריינטציות.

אלומת האוריינטציות היא מקרה פרטי של מושג הקומפלקס המדאל (dualizing complex). לכל מרחב טופולוגי X (קומפקטי מקומית) ניתן להגדיר את הקומפלקס המדאל. זהו אובייקט בקטגוריה הנגזרת 
של האלומות על .X אם X היא יריעה אז האובייקט המדאל הוא אלומת האוריינטציות מוזזת למקום ה-.n:=\dim(X)

## קישורים חיצוניים
* Orientation covering, ב-Manifold Atlas 

## הערות שוליים

קטגוריה:טופולוגיה אלגברית