open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דרורית שטיינמץ

**דרורית שטיינמץ** (נולדה ב-26 ביולי 1965) היא, נכון ל-2025, ממלאת מקום מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

## ביוגרפיה
שימשה מנהלת התקציבים והפרויקטים במשרד ראש הממשלה. במסגרת תפקידה ייצגה את ראש הממשלה בנימין נתניהו בפניות לשינויים תקציביים בוועדת הכספים. בעקבות התנהלותה בתפקיד, המליץ הממונה על המשמעת בנציבות שירות המדינה לנזוף בה פעמיים ולא לקדמה, בשל הטעיית ועדת המכרזים, בין היתר בעניינים הקשורים לרכש ריהוט ושיפוץ במעון ראש הממשלה לקראת ביקורו של דונלד טראמפ בשנת 2017.

ב-2017 ביקש נתניהו למנות אותה לנציבת שירות המדינה, אולם היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט קבע כי היא אינה מתאימה לתפקיד.

באוקטובר 2023 מונתה ללא מכרז לסמנכ"לית פרויקטים מיוחדים במשרד ראש הממשלה. במאי 2024 מונתה למשנה למנכ"ל משרד ראש הממשלה, זאת לאחר שמנכ"ל המשרד יוסי שלי שינה את תנאי המכרז לתפקיד על מנת לאפשר את מינויה.

ב-18 בפברואר 2025 מונתה לממלאת מקום מנכ"ל משרד ראש הממשלה. תוקף מינויה פג בחודש מאי אותה שנה, אולם עם כניסתו של דניאל הרשקוביץ לתפקיד ממלא מקום נציב שירות המדינה, הוא האריך את כהונתה.

בינואר 2026 נחקרה באזהרה בלהב 433, בחשד לעבירת מרמה והפרת אמונים בפרשת השרה מאי גולן. היא חשודה בכך שדאגה באמצעות קשריה בנציבות שירות המדינה לתפקיד להראל הרשקוביץ, יועץ התקשורת של השרה מאי גולן, ונכדו של ממלא מקום נציב שירות המדינה דניאל הרשקוביץ. עקב כך, הגישה התנועה לטוהר המידות עתירה לבג"ץ בדרישה להורות על השעייתה של שטיינמץ ולהבהיר כי אין מקום למינויה למינוי של קבע או להארכת כהונתה כממלאת מקום.

### חיים אישיים
היא מתגוררת בירושלים.

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לי משרד ראש הממשלה
קטגוריה:מנכ"ליות משרדי ממשלת ישראל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1965
הכוחות המזוינים של מאוריטניה

**הכוחות המזוינים הלאומיים של מאוריטניה** (בערבית: **الجيش الوطني الموريتاني**) הוא השם הרשמי המאגד את כלל גופי הצבא ברפובליקה האיסלאמית של מאוריטניה.

במאוריטניה קיים גיוס חובה של שנתיים, אך זה אינו מיושם בפועל.

## היסטוריה
הכוחות המזוינים של מאוריטניה הוקמו ב-25 בנובמבר 1960 בסיוע של צרפת. בין הפעולות בהם הכוחות המזוינים של מאוריטניה היו מעורבים בהן ניתן למנות את:
* 1975 – 1991 מלחמת סהרה המערבית
* 1978 הפיכה במאוריטניה
* 1979 הפיכה במאוריטניה
* 1980 הפיכה במאוריטניה
* 1981 ניסיון הפיכה במאוריטניה
* 1984 הפיכה במאוריטניה
* 1989 – 1991 סכסוך הגבול סנגל–מאוריטניה
* 2003 ניסיון הפיכה במאוריטניה
* המתקפה על מגהיטי – חלק מ מלחמת הסאהל
* 2005 הפיכה במאוריטניה
* 2008 הפיכה במאוריטניה
מאוריטניה גם השהיית מאורסת במספר משלחות ובעולות צבאיות בינלאומיות.
## ארגון
על פי האמור בחוק המפקד העליון העומד בראש גופי הביטחון הוא הנשיא, המיישם מדיניות באמצעות השר ביטחון ובשיתוף ראש הממשלה. בין תפקידייהם של הכוחות המזוינים הם: הגנת המרחב הריבוני וביטחון פנים של המדינה, לצד סיוע בפרויקטים של פיתוח כלכלי, אבטחת הגבול והמאבק בקבוצות טרור, משימות הומניטריות וסיוע במקרי אסונות.

הכוחות המזוינים של מאוריטניה מורכבי מכ-30,000 חיילים סדירים וכ-65,000 במילואים, ואילו עיקר היחידות בהן הם משרתים:
* צבא יבשה – הזרוע הצבאית העיקרית בעלת למעלה מ-20,000 חיילים המחולקים לשישה פיקודים מרחביים כוללים את היחידות הבאות.
** 8 גדודי חי"ר
** 7 גדודי חי"ר ממוכן
** גדוד קומנדו מוצנח
** פלוגת סיור ממוכנת
** גדוד שריון
** 4 סוללות נ"מ
** 3 גדודי ארטילריה
** פלוגת הנדסה
** 6 פלוגות סער והתערבות מהירה
* ז'אנדמריה
** גדוד נשיאותי
** 2 גדודי משמר לאומי – יחידת פרשים המבצעת סיורים בין היתר על גמלים
* חיל האוויר – עקב גודלו הקטן עיקר ייעודו של החיל הוא סיוע לכוחות הקרקע. והוא מורכב מ-350 חיילים הפועלים משלוש בסיסים, ומפעילים כ-25 כלי טיס מסוגים שונים בשתי טייסת עיקר: סער/תובלה ו-סיור/תקיפה.
* חיל ים – עיקר מטר החיל היא עריכת סיור בט"ש צמודי חוף וסיוע לכוח הקרקע הפועל סמוך אליו. הוא כולל כ-650 חיילים הפועלים משני בסיסים המחזיקים בצי של כ-15 כלי שיט.
* פיקוד מבצעים מיוחדים
עיקר הציוד הצבאי של מאוריטניה מיושן ומקורו מצרפת, ברית המועצות וסין, ולצד זאת בשנים האחרונות מאוריטניה רוכשת ציוד חדש יותר מצרפת וארצות הברית.
## גלריה

קובץ:Mauritania AF Embraer A-29B Super Tucano 5T-MAW PAS 2013 02.jpg|כלי הטיס הקרבי העיקרי של חיל האוויר המאוריטני
קובץ:Roundel of Mauritania.svg|רונדל חיל האוויר
קובץ:Mauritania airforce plane in the Sahara.jpg
קובץ:Mauritanian troops stage border drills.jpg
קובץ:Africa Partnership Station 150422-N-EC444-067.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

מאוריטניה
מאוריטניה
מאוריטניה
קטגוריה:מאוריטניה: צבא וביטחון
פיליפ לוק

**רוי ג'יימס "פיליפ" לוק** (באנגלית: **Roy James "Philip" Locke**; 29 במרץ 1928 – 19 באפריל 2004) היה שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אנגלי. ידוע בעיקר בזכות תפקידו בסרט "כדור הרעם" (ורגאס) מסרטי ג'יימס בונד.

## ביוגרפיה
לוק נולד במרילבון שבלונדון ולמד ב בעיר. בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 הצטרף לתיאטרון רויאל קורט, שם תואר על ידי ג'ון אוסבורן כ"מיוחד ואמין". לוק היה חבר הלהקה השייקספירית המלכותית וגילם את דמותו של פרופסור מוריארטי בברודוויי במחזה "שרלוק הולמס" בשנים 1974–1976, והופיע במחזה "אמדאוס" ב.

כן הופיע בסדרות הטלוויזיה "דוקטור הו" ו"ג'יבס וווסטר", וכן בסרט "מנוסת הכלבים".

לוק נפטר באסקס בגיל 76 והותיר אחריו את בן לווייתו, מייקל איוואן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:שחקנים בסרטי ג'יימס בונד
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2004
איוואן נסטרנקו

**איוואן ואסיליוביץ' נסטרנקו** (באוקראינית: **Іван Васильович Нестеренко**; נולד ב-23 ביולי 2003 בזפוריז'יה שבאוקראינה) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת וורסקלה פולטבה מליגת העל האוקראינית.

## קריירת מועדונים
נסטרנקו גדל במחלקות הנוער של מטאלורג זפוריז'יה ושחטאר דונצק. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצת המילואים של מטאלורג זפוריז'יה.

בחודש ינואר 2021 חתם בוורסקלה פולטבה מליגת העל האוקראינית. ב-24 באפריל ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-0 לקולוס במסגרת המחזור ה-23 בליגה לעונת .

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:קשרי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:כדורגלני וורסקלה פולטבה
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-2003
סלאם ז'ידו

**סלאם ז'ידו** (בצרפתית: **Salam Jiddou**; נולד ב-1 בפברואר 2000 במאלי) הוא כדורגלן מאלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת הפועל חיפה מליגת העל הישראלית.

## קריירת מועדונים
ז'ידו גדל באקדמיה של FC Guidars במאלי, ובשנת 2018 עבר למונקו והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-12 בספטמבר 2023 חתם ב-ES סטיף מליגת העל האלג'יראית. ב-5 בפברואר 2025 חתם ב-NC מגרה, גם היא מליגת העל האלג'יראית.

ב-16 ביולי 2025 חתם על חוזה לעונה אחת בהפועל חיפה מליגת העל הישראלית.

## קריירה בין-לאומית
ז'ידו נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של מאלי לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024), וערך שלוש הופעות בטורניר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים מאלים
קטגוריה:קשרי כדורגל מאלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלנים מאלים באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים באלג'יריה
קטגוריה:ספורטאים מאלים בישראל
קטגוריה:מאלים שנולדו ב-2000
נבחרת איטליה בכדורסל עד גיל 20

**נבחרת איטליה בכדורסל עד גיל 20** היא נבחרת כדורסל לאומית של איטליה המנוהלת על ידי פדרציית הכדורסל האיטלקית ומייצגת אותה בתחרויות כדורסל בין-לאומיות לגברים עד גיל 20, בעיקר אליפות העולם ואליפות אירופה. הנבחרת שיחקה ב-24 מתוך 26 אליפויות אירופה ומעולם לא ירדה לדרג ב', וזכתה בשש מדליות: שלוש מדליות זהב (1992, 2013 ו-2025), שתי מדליות כסף ומדליית ארד.

הנבחרת גם הופיעה באליפות העולם הראשונה עד גיל 22 ב-1993, וסיימה במקום הרביעי.

## תוצאות
### באליפות אירופה עד גיל 20

### אליפות העולם של עד גיל 21

## ראו גם
*נבחרת איטליה בכדורסל
*נבחרת איטליה בכדורסל נשים
*נבחרת איטליה בכדורגל עד גיל 20

## הערות שוליים

איטליה
קטגוריה:איטליה: כדורסל
כדורסל20
נאיל אומרוביץ'

**נאיל אומרוביץ**' (בבוסנית: **Nail Omerović**; נולד ב-20 באוקטובר 2002 בטוזלה שבבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן בוסני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת אוסייק מליגת העל הקרואטית ובנבחרת בוסניה והרצגובינה.

## קריירת מועדונים
אומרוביץ' גדל במחלקת הנוער של זבייזדה גרדצ'אץ. בעונת  ערך שלוש הופעות במדי סלובודה טוזלה במסגרת ליגת העל הבוסנית, ובשנת 2021 עבר לאוסייק מליגת העל הקרואטית והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. בשנת 2022 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון. בחודש פברואר 2023 חתם על חוזה חדש לשלוש שנים במועדון.

## קריירה בין-לאומית
ב-14 באוקטובר 2024 ערך אומרוביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בוסניה והרצגובינה, בהפסד 2-0 לנבחרת הונגריה במסגרת ליגת האומות 2024/2025.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים בוסנים
קטגוריה:מגני כדורגל בוסנים
קטגוריה:כדורגלני אוסייק
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בוסניה והרצגובינה
קטגוריה:בוסנים שנולדו ב-2002
שמואל וינר

**שמואל וינר** (תר"כ, 1860, בוריסוב – י"ט בשבט תרפ"ט, 30 בינואר 1929, סאן-רימו, איטליה) היה אספן ספרים, ביבליוגרף וביבליופיל, ומזרחן ברוסיה הצארית. התמחה ברישום ובקטלוג ספרות עברית ויידיש.

## ביוגרפיה
וינר נולד בבוריסוב במחוז מינסק בליטא (כהיום בבלארוס). אביו, רבי ירמיה היה תלמיד חכם, אוהב ספר ומלמד תלמוד, וממנו רכש וינר את ראשית ידיעותיו באהבת הספר ותולדות המחברים. כבר בגיל עשר קטלג את כ־300 ספרי ישיבת אביו ובתי המדרש בעיר.

במשך שנות נעוריו ביסס את מעמדו כבקי בטיב ספרים וביבליוגרף מומחה, אך בעסקי ספרים לא ראה ברכה. בשנת 1886 עבד בחנות קטנה במינסק אצל המוכר סאלאמאן, במחיר יומי של 2 רו"ק בלבד.

מאמרו הראשון, "הערה לתולדות הרמ"א", נדפס בשנת תרמ"ז בכנסת ישראל (כרך א', עמ' 156–157), ובו חשף את גילוי הדפוס הראשון של "שולחן ערוך" עם הגהות הרמ"א שנדפס בחייו בקרקוב, אשר היה שמור באוצר בית הכנסת ברחוב טלאמאצקה בוורשה.

ב־1887 נקרא וינר על ידי האקדמיה הקיסרית למדעים. היום הספרייה הלאומית הרוסית, בסנקט פטרבורג שברוסיה למיפוי וסידור ספרי עברית ויידיש ב.

כשנודעו כישוריו הביבליוגרפיים, הוזמן בשנת תרמ"ח (1888) על ידי משה אריה ליב פרידלנד להשלים ולסדר את אוסף ספריו שבידיו, ובשנת תרמ"ט (1890) החליט פרידלנד להפקיד את האוסף במוזיאון האסיאתי של האקדמיה הרוסית למדעים.

בשנת 1891 נסע ללמוד דרכי רישום מדעיות, וביקר אצל משה שטיינשניידר בברלין, שם הוצגה לו רשימתו לספרי הדפוס העבריים בספרייה הממלכתית של ברלין.

בשנת 1892 הושלם העברת אוסף פרידלנד למוזיאון, וינר ניהל ברציפות את הרישום המדעי של כל הכרכים שעמדו לרשותו, ואף הוסיף רוכשי ספרים נוספים לפרויקט. עבודתו הבחינה בין דפוסים שונים, תוצאות גרפיות ועלונים נדירים בעברית וביידיש.

באותה שנה הדפיס את החוברת הראשונה של "קהלת משה": אות א' (1010 כותרים), בהקדמה תיאר את מטרותיו ואת חשיבות התיעוד המדויק. בשנים הבאות יצאו לאור סדרת חוברות מקיפה, שכללו בין היתר רשימות של כ־30,000 כותרים וספרי יידיש.

בשנת תרפ"ה (1925) נמנעה ממנו הוצאת ספרייתו מרוסיה, ולכן פנה לאדמו"ר הריי"צ והציע למכור לו את אוסף ספריו במחיר הוגן ובתנאי תשלום נוחים. ובחודש כסלו תרפ"ה נרכשה הספרייה, והתוצאה הייתה ייסוד ספריית חב"ד, אשר כללה מאות כרכי הגדות, קינות, סליחות, סידורי תפילה, חוברות תחינות ביידיש, סיפורי מעשיות, ספרי מדע וספרות.

בשנותיו האחרונות סבל וינר מהידרדרות נפשית ודיכאון. הוא המשיך בקשרי מכתבים עם חכמי ישראל ברוסיה ומחוצה לה, וכן עם חוקרים זרים שהתייעצו עמו בענייני ספרות עברית. הוא חי במסעות מחקר בצרפת ובגרמניה ונפטר בסאן-רימו שבאיטליה (או במנטון שבצרפת לפי מקורות אחרים) ב־30 בינואר 1929.

## עבודתו ותגליות מרכזיות
עבודתו הביבליוגרפית הגדולה "קהלת משה" (Bibliotheca Friedlandiana), שבה מפורטים הספרים בספריית המוזיאון האסיאתי המודפסים באותיות עבריות, נותרה בלתי מושלמת; שבעת הכרכים הראשונים, המכסים את האותיות א–כ' ולכולם 5,507 רשומות, יצאו לאור (1893–1918), והכרך השמיני, המכסה את האות ל', נערך על ידי יוסף בנדר ופורסם בשנת 1936.

ב־1901 פרסם וינר את "רשימת הגדות פסח", ובה תיאר כמאתיים 'הגדות' (כ~900 מהדורות) שנדפסו במשך ארבע מאות שנה ר"ס-תר"ס. הוא ערך והשלים גם את עבודתו של ישראל טוביה איזנשטט, "דעת קדושים" (1897–1898).

## ספריו
*שמואל וינר, .

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אספני ספרים
קטגוריה:ביבליוגרפים עבריים
קטגוריה:ביבליופילים
קטגוריה:ילידי 1860
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1929
מריוס יואנו אליה

**מריוס יואנו אליה** (ביוונית: **Marios Joannou Elia**; נולד בפאפוס ב-19 ביוני 1978) הוא מלחין, אקדמאי ומנהל מוסדות אמנות ותרבות קפריסאי ממוצא יווני. הוגדר על ידי מוזיקולוגים, מבקרי מוזיקה ואמצעי התקשורת כ"פנומן מוזיקלי", "האדם של המונומנטלי", "חלוץ בין מלחיני דורו", "מחדש מוזיקלי", "הקוסם של הצליל", וכן כ"ילד פלא של המוזיקה העכשווית".

## יצירה אמנותית
אליה הוא יוצר של יצירות בעלות היקף והשפעה בינלאומית. סימפוניות, אורטוריות, אופרות, רפסודיות, יצירות מקהלות, קומפוזיציות חגיגיות ואחרות מתאפיינות במקוריות, בתבונה יצירתית, בייחודיות ובמיזוג של סגנונות מוזיקליים שונים. הרפרטואר שלו כולל כ-100 יצירות.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קפריסאים
קטגוריה:ילידי 1978
קטגוריה:מלחינים
יוליה סבירידנקו

**יוליה אנטוליבנה סבירידנקו** (באוקראינית: **Юлія Анатоліївна Свириденко**; נולדה ב-25 בדצמבר 1985) היא פוליטיקאית אוקראינית המכהנת כראש ממשלת אוקראינה, מאז 17 ביולי 2025. לפני כן כיהנה כסגנית ראשונה  לראש ממשלת אוקראינה וכשרת הפיתוח הכלכלי והמסחר של אוקראינה .

יוליה סבירידנקו נולדה בשנת 1985 בצ'רניהיב למשפחת עובדי מדינה. לאחר סיום לימודי בית ספר היא החלה ללמוד באוניברסיטה לכלכלה ומסחר בקייב. בשנת 2008 היא סיימה את לימודי תואר שני בכלכלה. בשנת 2016 היא עברה השתלמות בגרמניה ובשנת 2017 בשוודיה.

לאחר סיום הלימודים סבירידנקו עבדה תקופה קצרה בקייב וחזרה לצ'רניהיב. בשנת 2019 היא מונתה לסגן שר הכלכלה, משחר וחקלאות. לאחר סיום לימודיה עבדה תקופה קצרה בקייב, ולאחר מכן חזרה לצ'רניהיב. בשנת 2019 מונתה לסגנית שר הכלכלה, המסחר והחקלאות. בשנת 2020 עברה לעבוד במשרד נשיא אוקראינה. בשנת 2021 מונתה לשרת הכלכלה ולסגנית הראשונה לראש ממשלת אוקראינה. באביב 2025 חתמה על הסכם עם ארצות הברית בנוגע לניצול מחצבים.

ב-14 ביולי 2025 הציע נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי שסבירידנקו תחליף את דניס שמיהל כראש ממשלת אוקראינה, בכפוף להצבעה של המועצה העליונה של אוקראינה לפי סעיף 114 לחוקת אוקראינה. היא מותנה רשמית ב-17 ביולי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאיות אוקראיניות
קטגוריה:פוליטיקאים אוקראינים
קטגוריה:הפלישה הרוסית לאוקראינה: אוקראינים
קטגוריה:אוקראיניות שנולדו ב-1985
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1985
אינסטיטוטו דה קורדובה

**אינסטיטוטו דה קורדובה** (בספרדית: **Instituto Atlético Central Córdoba**) הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי. המועדון נוסד בשנת 1918 בעיר קורדובה. נכון לשנת 2025 קבוצת המועדון משחקת בליגת העל הארגנטינאית.

במועדון פועלת גם קבוצת כדורסל.
## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1918 על ידי עובדי מסילת ברזל. הוא פעל בשם Instituto Ferrocarril Central Córdoba. בשנת 1924 בעקבות הצטרפות תושבים רבים משכונת Alta Córdoba שמו שונה לשם הנוכחי.

קבוצה שיחקה בליגה מקומית וניצחה בה 4 פעמים ברציפות החל משנת 1925. לאחר תקופת משבר היא התחזקה לקראת שנות ה-60 של המאה ה-20 ובעקבות עונת 1972 קודמה לליגת המשנה הארגנטינאית. בשנת 1973 היא לראשונה שיחקה ברמה ארצית בכירה. בעונת 1981 בליגת העל הארגנטינאית היא לראשונה קודמה למחקי הליגה הבכירה. מאז היא משחקת לסירוגין בליגה הבכירה או בליגת משנה. נכון לשנת 2025 היא שיחקה 15 עונות בליגה הבכירה ו-33 עונות בליגת משנה.

הקבוצה שיחקה 15 פעמים בגביע ארגנטינה והצליחה להתקדם עד לשלב שמינית הגמר.

אצטדיון הקבוצה "אצטדיוו חואן דומינגו פרון" נבנה בשנת 1951 ולאחר מספר שדרוגים כולל כיום 26 אלף מקומות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל ארגנטינאיות
קטגוריה:קורדובה (ארגנטינה): מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1918
חוה הברטונית

**חוה הברטונית** הוא ציור מאת האמן הצרפתי פול גוגן, שנוצר בשנת 1889 בצרפת. היצירה בוצעה בטכניקה משולבת של צבעי מים ופסטל על נייר, וממדיה הם 33.7 על 31.1 סנטימטרים. היא מתארת דמות עירומה ונכללת בז'אנר העירום, העוסק בתיאור הגוף האנושי במצבו הטבעי. הציור משתייך לזרם הפוסט־אימפרסיוניסטי ונמצא כיום באוסף מוזיאון מקניי לאמנות  שבסן אנטוניו, טקסס, ארצות הברית.

היצירה מהווה דוגמה בוגרת לסגנון הקלואזוניזם – סגנון של ציור פוסט־אימפרסיוניסטי המאופיין בצורות שטוחות ונועזות המופרדות בקווי מתאר כהים. סגנון זה פותח על ידי פול גוגן, אמיל ברנאר, לואי אנקטן ואמנים נוספים מאסכולת פונ־אבן.

## הערות שוליים

קטגוריה:אדם וחוה בציורים
קטגוריה:פול גוגן
קטגוריה:ציורים בצבעי מים
קטגוריה:ציורי התנ"ך
טוקומאן (כדורגל)

**קלוב אתלטיקו טוקומאן** (בספרדית: **Club Atlético Tucumán**) הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי. המועדון נוסד בשנת 1902 בעיר טוקומאן. נכון לשנת 2025 קבוצת המועדון משחקת בליגת העל הארגנטינאית.

במועדון פועלת גם קבוצת כדורסל ומחלקות בענפי ספורט נוספים לרבות כדורגל נשים.
## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1902.

קבוצה שיחקה בליגה מקומית וניצחה בה מספר פעמים. הניצחון הראשון של אליפות הליגה היה בשנת 1919. בשנת 1973 היא לראשונה שיחקה ברמה ארצית בכירה. בשנת 2008 היא קודמה לליגת המשנה הארגנטינאית ותוך שנה התקדמה לליגה הבכירה.

לאור הצלחה בעונת 2015/2016 בליגת העל הארגנטינאית הקבוצה העפילה לגביע ליברטדורס 2017. בעונת 2016/2017 הקבוצה הגיעה לגמר גביע ארגנטינה אך הפסידה לריבר פלייט. הישג זה נתן לקבוצה העפלה לגביע ליברטדורס 2018. בתחרות זו הקבוצה הגיעה לשלב רבע הגמר.

הקבוצה משחקת ב-Tucumán Derby נגד סן מרטין דה טוקומאן. בשנים האחרונות הקבוצות משחקות בליגות שונות ודרגי לא מתקיים.

נכון לשנת 2025 הקבוצה שיחקה 20 עונות ברמה הבכירה ו-25 עונות בליגת משנה.

הקבוצה שיחקה 15 פעמים בגביע ארגנטינה והצליחה להתקדם עד לשלב הגמר.

אצטדיון הקבוצה אצטדיון מונמנטל חוסה פיירו נבנה בשנת 1922 וכלל 5,000 מקומות. לאח מספר שדרוגים הוא כולל כיום 35,200 מקומות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל ארגנטינאיות
קטגוריה:טוקומאן (פרובינציה)
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1902
סנטיני

**סנטיני** הוא תעתיק עברי לשם המשפחה **Santini** שמקורו איטלקי.

קטגוריה:שמות משפחה
מאריס גי מיצוקו

**מאריס גי מיצוקו** (בצרפתית: **Maryse Guy Mitsouko**; 3 בספטמבר 1941 – 28 במרץ 1995) הייתה שחקנית ודוגמנית צרפתייה.

## ביוגרפיה
מיצוקו נולדה בטיינג'ין. בשנת 1948, עקב מלחמת האזרחים הסינית, נמלטה יחד עם אימה לצרפת באונייה. לאחר מכן, עם הגעתן, העבירה אותה אימה לבית יתומים.

היא הפכה לדוגמנית בפריז ולאחר מכן הופיעה בסרט הבכורה שלה. היא הופיעה גם בסרטי ריגול איטלקיים-צרפתיים מאותה תקופה, וכן גם בסרט "כדור הרעם" מסרטי ג'יימס בונד, שם גילמה את מיס לה-פורט. בסרט זה, קולה מדובב על ידי קתרין קלמנס.

בשנת 1965 התאהבה במארק בלונדו, עימו הביאה לעולם בן. הם נפרדו בתחילת שנות ה-90.

היא התאבדה בירייה ב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקנים צרפתים
קטגוריה:שחקניות צרפתיות
קטגוריה:דוגמנים צרפתים
קטגוריה:דוגמניות צרפתיות
קטגוריה:מתאבדים
קטגוריה:מתאבדות
קטגוריה:שחקנים בסרטי ג'יימס בונד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1941
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1941
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1995
הסידור האפגני

ממוזער|הסידור האפגני מוצג במוזיאון התנ"ך בוושינגטון.
**הסידור האפגני** (באנגלית: **The Afghan Liturgical Quire – ALQ**) הוא סידור שמקורו בגניזה האפגנית, בעיר באמיאן  שבאפגניסטן. זהו הספר (קודקס) העברי העתיק ביותר שהתגלה אי פעם, והוא מכיל טקסטים ליטורגיים עבריים, כולל תפילות, ברכות ופיוטים. כתב היד נכתב בעברית, ארמית ופרסית-יהודית. הספר נמצא כיום במוזיאון התנ"ך בוושינגטון.

## מציאת כתב היד
הסידור התגלה על ידי אדם מן המיעוט ההאזארי של אפגניסטן בשנות ה-90 של המאה ה-20, והוא מסר אותו למנהיג מקומי. שנים אחדות אחר כך נמכר כתב היד לאספן אנגלי ונעלם. רק יותר מעשור אחר כך נחשף הסידור, כאשר נקנה על ידי סטיב גרין, מי שהקים לימים את מוזיאון התנ"ך בוושינגטון, ארצות הברית, שם הוא מוצג כיום.

ההערכה הייתה שכתב היד הגיע מהגניזה הקהירית במצרים, וכתיבתו יוחסה למאה ה-10 לספירה, עד שבשנת 2016 התגלה תצלום של הוצאתו ממערה באפגניסטן. בדיקות תיארוך רדיומטריות של ארבעה חלקים מכתב היד גילו שמקורו במאה השמינית לספירה. משום כך, בנוסף להיותו הספר העברי העתיק ביותר שידוע עליו (ספר שאינו מגילה), הוא גם סידור התפילה הקדום ביותר, שמקדים בכמאה שנה את סדר רב עמרם גאון, וכולל גם את ההגדה של פסח הקדומה ביותר שנמצאה.

## תיאור
הסידור האפגני מאגד שלושה סוגי תפילות: שחרית לשבת, פיוטים לחג הסוכות, והגדה של פסח. כל אחד מחלקי התפילה נקטע באמצע, ופיוטי הסוכות נחלקים לשניים, כשההגדה מפרידה ביניהם. התפילות כתובות כולן בכתב עברי, ומנוקדות בניקוד בבלי. עובדה זאת וכן העובדה שהסידור כולל גם הוראות ביהודית-פרסית, מלמדות על השפעה של רבני בבל של תקופת הגאונים על יהודי אפגניסטן. הקובץ נדד, ככל הנראה, לאורך דרך המשי שבמרכז אסיה, בין עיראק ואיראן לאפגניסטן ולסין המערבית.

גודלו של הסידור הרבוע הוא 12.5X12.5 ס"מ, והוא מורכב מכמה כתבי יד שחוברו יחד. מסיבה לא ידועה, חלק מתוך ההגדה של פסח מוצג הפוך בספר.

## ראו גם
* כתב יד לנינגרד
* הגניזה האפגנית

## קישורים חיצוניים
צילום של הסידור 

* 
* 


## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות אפגניסטן
קטגוריה:ליטורגיה יהודית
קטגוריה:תפילות ביהדות
קטגוריה:הגדה של פסח
קטגוריה:פיוטים לסוכות
חבורת שירו שיר

"**חבורת שירו שיר**" היא חבורת זמר ישראלית בניהולו של המלחין מאיר הרניק שפעלה בישראל בסוף שנות ה-50 ובתחילת שנות ה-60. החבורה כללה זמרים יוצאי "מקהלת בית הלל" עם הסולנית הדסה סיגלוב.

## רקע
בסוף שנות ה-50 פעלה ב"בית הלל" שבאוניברסיטה העברית בירושלים, מקהלת סטודנטים שנודעה בשם "מקהלת בית הִלל". מנצח המקהלה היה מאיר הרניק, וחבריה היו הסטודנטים של האוניברסיטה העברית ותושבים מירושלים וסביבתה. המקהלה הייתה רבת משתתפים, בעלת ארבעה קולות מוזיקלייים, ונהגה לבצע יצירות של מלחינים קלאסיים, כגון מוצרט ושוברט.

בשנת 1957 החליט הרניק להקים תוכנית ברדיו ללימוד שירים עבריים. הוא בחר קבוצה של זמרים מן המקהלה עם הדסה סיגלוב כסולנית. מאיר הרניק היה מלמד שיר אחד בכל תוכנית, כשהוא מלווה בפסנתר את חברי המקהלה.

השם שנבחר עבור תוכנית הרדיו היה "שירו שיר", שהפך עם הזמן גם לשמה של החבורה והיא הוזמנה להשתתף במופעים פומביים שונים ברחבי הארץ. תוכנית הרדיו הוקלטה באולפני קול ישראל בירושלים, ושודרה ב"תוכנית א'", ששמה שונה לימים לרשת א'.

התכנית הראשונה הוקלטה ב-15 ביולי 1958 ושידורה הראשון היה ב-20 ביולי 1958. התוכנית שודרה פעם בשבוע, בימי ראשון בערב. בכל שבוע הייתה החבורה מלמדת שיר חדש, ובשבוע הרביעי, היו חוזרים על שלושת השירים נלמדו באותו חודש.

חברי "שירו שיר" לא ידעו מראש מה הוא השיר העתיד להילמד בכל תוכנית. הם האזינו לו לראשונה בביצוע מאיר הרניק בעת ההתכנסות להקלטה. הוא היה משמיע להם את השיר פעם אחת, ואחר-כך היו מתחילים את הקלטת התכנית.

בסוף 1960, מילות השירים העתידיים להילמד פורסמו בעיתון 'רדיו', שהיה שבועון "קול ישראל" באותה התקופה. מאזיני התוכנית היו שולחים מכתבים עם חוות דעתם על השירים, והרניק היה משיב על המכתבים ומסביר על השיקולים שהנחו אותו בבחירת השירים.

בשנת 1959,הוקלט האלבום הראשון של החבורה, "שירו שיר עם מאיר הרניק" בהפקת הד ארצי, שהיה הראשון מבין שלושה תקליטים של החבורה, ובעקבותיו יצאו תקליטים נוספים, "שירו שיר עם מאיר הרניק" (1960) ו"שירו שיר עם הדסה סיגלוב ומאיר הרניק" (1961).

לאחר שהרניק נסע לשליחות בשוודיה בשנת 1967, פסקה פעילותה של חבורת שירו שיר במתכונתה זו, וחלק מחבריה המשיכו לשיר במסגרת להקת "השירוּשַלְמִים" בניצוחו ובניהולו של אריה לבנון, ואחר כך גם עם איתן צור, צבי בן-פורת ואחרים. את השם "שירושלמים" הגה יגאל מולדבסקי, חבר הלהקה וגם כתב עיתון "למתחיל" באותה עת, שם שנוצר בהשראת "שירו שיר" המקורית.

###### זמרי החבורה (רשימה חלקית)

* הדסה סיגלוב (סולנית)

* עמיקם מרבך (סולן)

* הרצל סיגלוב

* חוה סקלס

דליה הכהן (אשתו של אליהו הכהן, חוקר הזמר העברי)

###### מלווים של החבורה

* מאיר הרניק – פסנתר

* יוסף אורג – אקורדיון

* חנוך ושרונה תל אורן – חלילים

* נפתלי אהרוני – קונטרבס

* אלכס שפילמן – תופים

###### אלבומי החבורה
* חבורת שירו שיר – סדרה 1, עם מאיר הרניק (1960)
* חבורת שירו שיר – סדרה 2, עם מאיר הרניק (1961)
* חבורת שירו שיר – סדרה 3, עם הדסה סיגלוב ומאיר הרניק (1962)
* חבורת שירו שיר – היום אני שמח (1966)
* השירים היפים של חבורת "שירו שיר" (1982)

## קישורים חיצוניים
* חבורת שירו שיר, באתר הספרייה הלאומית
* חבורת שירו שיר, באתר זמרשת
* חבורת שירו שיר, באתר העמותה למורשת הזמר העברי (ארכיון)

## הערות שוליים

קטגוריה:מקהלות בישראל
קטגוריה:ירושלים: תרבות
קטגוריה:קול ישראל
שלמה מיכאל נעכעס

רבי **שלמה מיכאל נעכעס** (י"א בתשרי ה'תרנ"ב , 13 באוקטובר 1891 – ח' באדר א' ה'תשי"ד, 11 בפברואר 1954) היה רב אמריקאי יליד ירושלים, כיהן כאב"ד בלוס אנג'לס כעשרים וחמש שנה.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים, ליצחק וגולדה נעכעס. למד בישיבת עץ חיים ובישיבת חיי עולם, והיה מתלמידיהם של הרב יוסף יהודה שטרסברג והרב צבי הירש לויטן. לימים עבר ליפו, שם השתתף בשיעוריו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק. נסמך להוראה על ידי הרב יוסף ארוואץ, והרב מרדכי עזראן. בתקופת מלחמת העולם הראשונה נמלט עם הוריו ואחיו הגדול מירושלים לארצות הברית. בשנים הראשונות התגורר בניו יורק, בפיטסבורג ובקולומבוס (אוהיו) ושימש בהן כרב ודרשן.

בשנת 1917 עבר ללוס אנג'לס וכיהן בה כאב"ד במשך כשלושים שנה. כיהן כרב בית הכנסת "קהילת תלמוד תורה של לוס אנג'לס". השלים תואר במשפטים באוניברסיטת קליפורניה. בשנת 1921 ייסד את מוסדותיו: "בית מדרש המערבי לתורה ולחכמת ישראל" (Western Jewish Institute) וישיבת "תורה אור", שכללו גם תלמוד תורה. בשנים 1943–1946 מסר מדי יום שיעור בדף היומי בשידור רדיו לאלפי מאזינים ברחבי ארצות הברית. באמצע שנות הארבעים פרש מן הרבנות, אך המשיך לעסוק בכתיבה והוציא את ספריו.

לרב נעכעס הייתה ספרייה גדולה ובה כתבי יד רבים, חלקם נמסר לבית הספרים הלאומי בירושלים. בין השאר היה ברשותו ספר כרתי ופלתי מאת הרב יהונתן אייבשיץ עם הגהות בכתב ידו של הרב אייבשיץ עצמו, ועל פיו פרסם הרב נעכעס יישוב נאות לתמיהה מפורסמת על ר' יונתן אייבשיץ (שערי ציון, שנה י, עמ' ס). 

הרב נעכעס פרסם ספרים רבים בעברית ובאנגלית, וכן פרסם מאמרים בכתבי העת היהודיים והתורניים של תקופתו. השתתף בכתיבת ערכים באנציקלופדיה "אוצר ישראל" של אייזנשטיין ואנציקלופדיות נוספות ביידיש ובאנגלית. פרסם רשימות וזכרונות בעיתונים יהודיים ביידיש.

בשנת תרע"א נישא לטאבא (טילייה), בת ר' חיים ישראל גודשטיין, שו"ב בפיטסבורג. נפטרה בשנת 1948. הוא נפטר בשנת 1954 ונקבר בבית הקברות היהודי "בית שלום" במזרח לוס אנג'לס.

## מספריו
* 
* 
* **תורתו של שם** (5 כרכים על התורה, ירושלים, תר"ץ)
** 
** 
** 
** 
** 
* 
* 
* **וירד מיעקב** (על פרקי אבות, לוס אנג'לס, תש"ט)
* **פירושי רבינו [[יהודה החסיד]] למסכת אבות** (על פרקי אבות, לוס אנג'לס, תש"י)
* 
באנגלית:
* 

## קישורים חיצוניים
* 
*
* ד"ר נעכעס, אתר גני
* על הרב  נעכעס באתר kevarim.com
* קברו
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים חרדים אמריקאים
קטגוריה:לוס אנג'לס: רבנים
קטגוריה:עורכי אנציקלופדיה אוצר ישראל
דרייבנטס

**דרייבנט בע"מ** (באנגלית: **DriveNets**) היא חברת הייטק ישראלית העוסקת בפיתוח תוכנה לניהול רשתות תקשורת.

## היסטוריה
החברה הוקמה בנובמבר 2015 על ידי יזמי ההייטק עידו סוסן (מנכ"ל) והלל קוברינסקי (מנהל אסטרטגיה ראשי). קודם לכן נמנה סוסן עם מייסדי Intucell, שנרכשה על ידי סיסקו ב-2013 תמורת 475 מיליון דולר, וקוברינסקי נמנה עם מייסדי Interwise, שנמכרה ב-2007 ל-AT&T תמורת 121 מיליון דולר. מטה החברה שוכן ברעננה, ולה משרד גם בניו ג'רזי. 

המוצר של החברה, DriveNets Network Cloud, הוא תוכנה לניהול רשתות תקשורת, המאפשר גידול בתעבורת הרשת באמצעות נתבים פשוטים וזולים. 

בפברואר 2019 השלימה החברה גיוס של 110 מיליון דולר, ובאוגוסט 2019 הוגדל גיוס זה ל-117 מיליון דולר. עם המשקיעים בחברה נמנו קרן פיטנגו וקרן בסמר, וכן יו"ר מיקרוסופט ג'ון ו. תומפסון , יו"ר סיגייט טכנולוגיות סטיב לוצו  ומנכ"ל פאלו אלטו נטוורקס לשעבר מארק מקלפלין.

בינואר 2021 השלימה החברה גיוס של 208 מיליון דולר, לפי שווי של יותר ממיליארד דולר, ובכך הפכה לחד-קרן.

באוגוסט 2022 השלימה החברה גיוס של 262 מיליון דולר, לפי שווי של 2.5 מיליארד דולר.

ביולי 2025 רכשה חברת AT&T מניות של החברה, מעובדי החברה וממשקיעים בה, תמורת 650 מיליון דולר.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תוכנה ישראליות
קטגוריה:רעננה: חברות
קטגוריה:חברות חד-קרן ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2015
יוסף גלרון-גולדשלגר

**יוסף גלרון-גולדשלגר** (נולד ב־24 ביולי 1950) הוא ספרן, חוקר ספרות עברית ומיזם תרבות ישראלי-אמריקאי. משמש כמנהל הספרייה למדעי היהדות באוניברסיטת המדינה של אוהיו בארצות הברית. יוצר לקסיקון הספרות העברית החדשה.

## ביוגרפיה
יוסף גלרון-גולדשלגר נולד בישראל בשנת 1950. למד ספרנות וספרות עברית. את דרכו האקדמית החל בישראל, ולאחר מכן היגר לארצות הברית. בשנת 1988 הוזמן לנהל את הספרייה למדעי היהדות באוניברסיטת המדינה של אוהיו, תפקיד בו הוא מכהן עד היום. במסגרת עבודתו עוסק בחקר ותיעוד הספרות העברית, ומפתח מאגרים ביבליוגרפיים ותרבותיים.

## לקסיקון הספרות העברית החדשה
בשנת 2004 ייסד גלרון-גולדשלגר את לקסיקון הספרות העברית החדשה, מיזם מקוון להמשכיות מפעלו של גצל קרסל, מחבר "הלקסיקון לספרות עברית בדורות האחרונים" (1965–1967). המיזם, הפועל בחסות אוניברסיטת המדינה של אוהיו, כולל (נכון לאוגוסט 2019) מעל 3,400 ערכים של סופרים, משוררים, מתרגמים ועורכים, לצד תוכן עניינים של כתבי עת ספרותיים כמו "הו!", "מטעם" ו"מכאן". האתר מספק מידע ביבליוגרפי מפורט, מראי-מקומות ומקורות על יצירות וסופרים, ומתעדכן באופן שוטף.

הלקסיקון מהווה כלי מחקרי חשוב לחוקרי ספרות, סטודנטים וחובבי ספרות, וזכה להכרה בזכות תרומתו להנגשה ולשימור של המורשת הספרותית העברית.

## מספריו
* **כתבי [[ישראל ישעיהו]] : ביבליוגרפיה**, הוצאת עם עובד, תל אביב, תשמ"ד 1984.
* **כתבי [[דב סדן]]: ביבליוגרפיה תרצ"ו - תשמ"ד, כולל השלמות לשנים תרפ"ו - תרצ"ח**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, תשמ"ז 1986.
* **[[ישעיהו אברך]] - ביבליוגרפיה**, הוצאת עם עובד, תל אביב, תשמ"ט 1988.
* **כתבי [[נורית גוברין]] : ביבליוגרפיה <1950–2004>**, מכון כץ לחקר הספרות העברית - בית הספר למדעי היהדות ע"ש חיים רוזנברג - אוניברסיטת תל אביב, תשס"ה 2005 
* **ביבליוגרפיה של כתבי [[נתן רוטנשטרייך]]**, מוסד ביאליק, ירושלים, תש"ע 2010.

## פעילות נוספת
בנוסף לספריו, הכין ופירסם ביבליוגרפיות אישיות של פרופ' דן מירון ושל פרופ' משה פלאי.
גלרון-גולדשלגר פרסם עבודות מחקר בתחומי הספרות העברית והיהדות, ועוסק בתיעוד ביבליוגרפי של פרסומים ספרותיים וכתבי עת. הוא פעיל במדיה החברתית, במיוחד בפייסבוק, שם הוא מעדכן אודות מיזמיו והלקסיקון.

## חיים אישיים
נשוי ומתגורר באוהיו, ארצות הברית. פעיל בקהילה האקדמית המקומית וממשיך לעסוק במחקר ובהוראה בתחום מדעי היהדות והספרות העברית.

## קישורים חיצוניים
* לקסיקון הספרות העברית החדשה

* גלרון-גולדשלגר, יוסף, באתר הספרייה הלאומית

קטגוריה:ביבליוגרפים ישראלים
קטגוריה:ביבליוגרפים עבריים
קטגוריה:ביבליוגרפים יהודים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי תוכנית פולברייט ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
איזופוס והמעבוראי

ממוזער|"המוות כמעבוראי", ציור סאטירי מ-''Punch,'' 1858|306x306 פיקסלים
**איזופוס והמעבוראי** או **איזופוס ומשיט המעבורת** (באנגלית: **Aesop and the Ferryman**) הוא משל ממשלי איזופוס שאיזופוס עצמו נמצא בו. איזופוס לעיתים ממלא חלק במשליו, כאשר הנסיבות שלפיהן הוא מספר את המשל מצוינות.
בסיפוור זה הוא נלעג על ידי המעבוראי (בגרסאות אחרות דווקא עלל ידי בוני הסירות), והוא מספר להם בתגובה איך בקרוב יהיו מחוסרי עבודה.

## מיתוס אטילוגי
אריסטו מזכיר בספרו "מטאורולוגיה" כיצד איזופוס הקניט פעם מעבוראי בכך שסיפר לו מיתוס הנוגע לכריבדיס, מפלצת הים. לפי סיפורו, בלגימה אחת מן הים, המפלצת הביאה את ההרים לעין. בלגימה השנייה הופיעו האיים, והלגימה השלישית עתידה לבוא ולייבש את הים לחלוטין, ובכך למנוע מהמעבוראי את פרנסתו. הסיבה שאריסטו סיפר על כך הייתה קשורה לאמונתו של הפילוסוף דמוקריטוס שמפלס הים יורד בהדרגה, עד שבסוף ייעלם לחלוטין.

כמה מאות שנים מאוחר יותר, תגובה דומה של איזופוס הופיעה בכתבי בבריוס, ובה איזופוס נלעג על ידי בוני ספינות. במקרה הזה הוא סיפר להם את מיתוס הבריאה, שבו מלך האלים רצה לגרום ליבשה להופיע מתוך תוהו ובוהו ומים. לכן על כדור הארץ נצטווה לקחת שלוש לגימות מים, שהשלישית שבהן עתידה לבוא, ותייבש את הים לחלוטין.

המשל ממוספר 8 בסיווג פרי.

## מוסר ההשכל
על פי בבריוס, מוסר ההשכל של הסיפור הוא שמי שמתחצפים לאנשים החכמים מהם, מכניסים את עצמם לצרות.

## ראו גם
*משלי איזופוס
*סיווג פרי

## הערות שוליים

קטגוריה:משלי איזופוס
קוף עם מצלתיים

**קוף עם מצלתיים** הוא צעצוע מכני של קוף המחזיק מצלתיים בידיו. כאשר הוא מופעל, הוא מכה שוב ושוב את המצילות זו בזו, ובמקרים מסוימים, מנענע את ראשו וצורח. ישנן גרסאות מעודכנות של הקוף המופעלות על ידי סוללות.

## בתרבות הפופולרית
הקוף הופיע בשלל סרטי אימה כמו הסרט "הקוף" אך בגרסה שהוא מנגן על תוף ולא על מצלתיים. בסרט "צעצוע של סיפור 3" הקוף מופיע בתפקיד אחראי על מצלמות בגן הילדים סאני סייד. בסצנה נוספת הוא מתעמת עם וודי על שליטה במצלמות האבטחה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צעצועים חשמליים
קטגוריה:בובות
קטגוריה:פרימטים בתרבות
קטגוריה:צעצועים מסורתיים
לישה (חתולים)

שמאל|ממוזער|250px|חתול לש שמיכה
**לישה** היא התנהגות בקרב חתולי בית במסגרתה החתול דוחף לפנים ומושך לאחור לסירוגין את כפותיו הקדמיות כנגד משטח כמו רהיט או שטיח, כנגד שמיכות או כנגד בעל חיים אחר או אדם. התנועה כוללת "תפיסה" באמצעות הטפרים, המשווה להתנהגות דמיון ללישת בצק.

ישנם מספר הסברים באשר למקור ההתנהגות. הסבר אחד הוא שמדובר באינסטינקט הקיים בקרב גורי יונקים (בהם גם תינוקות), המניע אותם לעסות את בלוטות החלב של אימם כדי לעודד ייצור חלב; ההתנהגות נשארת בבגרות כתוצאה מתהליך הביות שעברו החתולים. במקרים אלו הלישה מעידה על חיבה או העדפה של היצור הנילוש. הסבר נוסף הוא שמדובר בפעולת הכנה של מצע למנוחה. עוד הסבר הוא כי מכיוון שלחתולים יש בלוטות ריח בכפות יכולה פעולת הלישה לשמש לסימון טריטוריה או לאיתות על תחילת הייחום.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:התנהגות חברתית בבעלי חיים
קטגוריה:חתול
ערים בסוריה

**ה[[עיר|ערים]] ב[[סוריה]]** (באנגלית: **List of cities in Syria** ) מחולקות מבחינה מנהלית ל-14 מחוזות, אשר מחולקות ל-65 נפות, ובתוכן מחולקות ל־284 נפות משנה. לכל אחת מהנפות והמחוזות יש מרכז מנהלי (עיר בירה), למעט נפת ריף דמשק ומחוז מרכז ריף דמשק. גם לכל אחת מנפות המשנה יש מרכז משלה.

בדרך כלל, שמו של המחוז זהה לשם המרכז המנהלי שלו, למעט מחוז הר סימאון שמרכזו הוא העיר חלב. כלל זה חל גם על נפות המשנה (נאחיות), למעט נאחיית הר סימאון, שגם היא מנוהלת מהעיר חלב.

## ערי בירה של מחוזות ונפות בסוריה
ב-64 מתוך 65 הנפות של סוריה קיימת עיר המשמשת כמרכז אזורי (מרכז מנהלי). החריגה היחידה היא נפת ריף דמשק שאין לה מרכז אזורי רשמי.

עיר הבירה דמשק משמשת הן כמחוז, הן כנפה והן כתת-נפה. מחוז ריף דמשק אינו כולל מרכז רשמי, ומוסדות הממשל המחוזיים שלו ממוקמים בעיר דמשק.

13 הערים הראשונות ברשימה הן גם מרכזי המחוזות שלהן, וגם מרכזי הנפות שבהן הן נמצאות.

נתוני האוכלוסייה מבוססים על מפקד האוכלוסין הרשמי שנערך בשנת 2004.

## ערים בחלוקה למחוזות

[ממוזער|ימין|300px|[מחוזות סוריה

]]

## ערים נוספות

## ראו גם
* נפות סוריה
* מחוזות סוריה

## קישורים חיצוניים

* נתונים סטטיסטיים אודות אוכלוסיית מחוז דמשק 
*  החשיבות האסטרטגית של הגדרה וקביעת גבולות אזור דמשק
*  תוצאות מפקד האוכלוסין והדיור בסוריה לשנת 2004 

## הערות שוליים

קטגוריה:סוריה: יישובים
קטגוריה:סוריה: ערים
קטגוריה:סוריה: מחוזות
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
קטגוריה:סוריה: חלוקה מנהלית
דוב הויזנר

**דב הויזנר** (בפולנית: Bernard Hausner; כסליו תרל"ה, 3 בנובמבר 1874 – י' באב תרצ"ח 7 ביולי 1938) היה פעיל ציוני, מורה וקונסול פולין בתל אביב.

## ביוגרפיה
נולד בצ'ורטקוב לשלמה ולטשארנה, למד בתלמוד תורה ובישיבת הרב ישעיהו מאיר שפירא. כשהתבגר למד בגימנסיה בבוצ'אץ' ולאחר מכן בסטאניסלאבוב.

למד פילוסופיה באוניברסיטת וינה ובאוניברסיטת קארל בפראג שם כתב דוקטורט על הפילוסופיה של רס"ג, במקביל למד מדעי היהדות בבית המדרש לרבנים בווינה והוסמך לרב על ידי הרב אריה שוורץ ומאיר איש שלום.

בלימודיו היה ממקימי "אגודת בר כוכבא" – אגודת סטודנטים יהודית-לאומית וממייסדי פועלי ציון בווינה. עם פרסומו של הרצל הצטרף לתנועה הציונית. ב-1897 היה למשך תקופה קצרה במילוי מקום מזכירו של בנימין זאב הרצל.

ב-1901 מונה למורה ללימודי יהדות בגימנסיות בלבוב, פעל גם במוסדות הקהילה והביא להקמת ספרייה יהודית, בתקופה זו נישא לאממה לנדה. במלחמת העולם הראשונה ייסד לגיון יהודי בהצבא האוסטרו-הונגרי. דגל הארגון היה בצבעי תכלת לבן עם התקדמות המלחמה קרס הלגיון וחייליו חולקו בשאר הצבא.

באביב 1915 שימש למשך שנה וחצי כרב ראשי ללבוב. לאחר מכן גויס לצבא האוסטרי כרב צבאי. בקרב ויטוריו ונטו נפצע ונעטר בעיטור צלב הזהב.

אחרי המלחמה, ב-1918, חזר ללבוב והמשיך בפעילותו הצביורית והציונית. מבין פעולותיו: הקמת השבועון "חווילה", יסוד בתי ספר, יו"ר הקק"ל המקומי, פרסום מאמרים בנושאי ציונות ועוד. במסגרת פעילותו היה ציר בקונגרסים הציוניים 10–14.

ב-1921 נבחר לנשיא המזרחי בגליציה המזרחית. וב-1922 נבחר לסיים הפולני.

ב־1927 עלה הויזנר לארץ ישראל, ונתמנה מטעם ממשלת פולין ליועץ מסחרי בתל אביב במטרה להגדלת היצוא מפולין. ב-1929 קיבל על כך תואר קצין במסדר פולוניה רסטיטוטה .

ב־1932 נתמנה לקונסול כללי של פולין בתל אביב, ביזמתו נפתח סניף של בנק פ.ק.או בתל אביב, הגדיל את קו הספינות גדיניה – ישראל. פעל להגדלת ייצוא הטבק מראש פינה לפולין ובתרצ"א קיבל על כך תואר אזרח כבוד מהמושבה בראש פינה.

ב־1934 עבד בארצות הברית מטעם ממשלת פולין, ב-1935 חזר לישראל. שם המשיך בפעילות ציבורית כיו"ר ברית עברית עולמית, יו"ר התאחדות בעלי הבתים ועוד.

נפטר בתל אביב, בי' אב תרצ"ח. הותיר ארבעה ילדים. בנו הקטן היה גדעון האוזנר. מנכדיו: תמר האוזנר-רוה, ועמוס האוזנר ששמו השני דב על שמו.

על שמו רחוב בתל אביב.

## כתביו

* **Gramatyka języka hebrajskiego**, Lwow 1904 (דקדוק עברי)
* **Słowacki a Biblia**, Lwow 1909 (מסה על השפעת התנ"ך על שירתו של יוליוש סלובצקי)
* **Machzor : Modlitwy na dni świąteczne**, Lwow 1912 (תרגום המחזור)
* **Najważniejsze orzeczenia i postanowienia papieży, książąt kościoła i królów polskich w sprawie "mordu rytualnego"**, Lwow 1913 (חיבור נגד עלילות דם)
* **Ijob a tragedya grecka**, Lwow 1913 (חיבור על ספר איוב)
* **Sanacja polskiego pieniadza bez pomocy zagranicy**, Warszawa 1926 (ספר בכלכלה)ספריו התפרסמו בפולנית, כתב מאמרים בעיתונות בנושאים ציוניים.

## לקריאה נוספת
*גרשום באדר, **מדינה וחכמיה**, ניו יורק תרצ"ד, עמ' 71
*
*יצחק רפאל, **[[אנציקלופדיה של הציונות הדתית]]**, כרך שני, מוסד הרב קוק, ירושלים תש"ך, עמ' 19–23

## קישורים חיצוניים

*
*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:משפחת האוזנר
קטגוריה:פעילים ציונים באוקראינה
קטגוריה:לבוב: רבנים
קטגוריה:יהודים חברי הסיים הפולני
קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:ילידי 1874
קטגוריה:נפטרים ב-1938
הפוליטיקה של האוכל (2020)

הפוליטיקה של האוכל היא סדרת טלוויזיה בת ארבעה פרקים של היוצרים זאביק גורודצקי, הלית לוי, וורד סמין שס, בהשתתפות אורי מאיר צ'יזיק, אשר הופקה על ידי ״טדי הפקות״ ושודרה ב-ערוץ 8 בהוט משנת 2020. הסדרה המבוססת על תחקיר עיתונאי מעמיק המתבסס על ראיונות עם מומחים, חקלאים, יצרנים, רגולטורים וצרכנים, לצד הצגת נתונים ומסמכים. הסדרה עסקה בחשיפת המנגנונים הכלכליים, החברתיים והפוליטיים המעצבים את מערכת המזון בישראל ועודדה לצרכנות מודעת יותר, תוך הגנה על האינטרסים של החקלאים והצרכנים כאחד.

הסדרה זכתה להד ציבורי רחב בזכות תזמונהּ בזמן מגפת הקורונה בישראל, מציגה ניתוח ביקורתי של התהליכים המתרחשים מאחורי ייצור, שיווק וצריכת המזון בישראל. ומדגישה את ההשפעות השליליות האפשריות על בריאות הציבור ועל המבנה הכלכלי. הסדרה מבקרת את משרד הבריאות וגופים רגולטוריים על שיתוף פעולה לכאורה עם גורמים כלכליים ועסקיים, דבר הפוגע בבריאות הציבור. ומצביעה על כך שתזונה בריאה הפכה ל"פריבילגיה" השמורה לבעלי האמצעים, שכן המזון הזול והנגיש יותר נוטה להיות יותר זמין, זול, מעובד ולא בריא.

"הפוליטיקה של האוכל" מדגישה את קיומו של השילוש: "הון-שלטון-מזון", וטוענת כי רשתות המזון והיצרנים הגדולים מהווים חלק מרשת סבוכה של בריתות עסקיות ואינטרסים סמויים, המשלבים כסף, כוח ושליטה. כתוצאה מכך, ה"שפע" הנראה על מדפי הסופרמרקטים הוא למעשה אשליית שפע המהווה הסחת דעת מעקבות ריכוזיות, היעדר שקיפות, ושיקולים כלכליים רווחיים, שלעיתים קרובות עומדים בניגוד מוחלט לאינטרסים הבריאותיים והתזונתיים של הצרכנים.

בשנת 2024 הסדרה הומרה גם לספר בהוצאת רדיקל.

## עיסוק פרקי הסדרה
הסדרה מקדישה פרקים נפרדים לארבע קטגוריות המזון הבסיסיות: לחם, בשר, חלב ופירות וירקות. ובאמצעותן, מדגימה עקרונות רחבים יותר החלים על כלל שוק המזון:

**לחם**: הפרק העוסק בלחם חושף את המניפולציות בייצור לחם אחיד, תוך הוצאת רכיבים תזונתיים חיוניים (כגון סובין ונבט חיטה) לטובת הגדלת רווחיות והארכת חיי מדף. נטען כי הלחם האחיד שהוא הזול ביותר והיחיד מבין הלחמים המפוקחי מחיר על ידי הממשלה, נצרך בעיקר על ידי אוכלוסיות ממעמד סוציו-אקונומי נמוך, מה שמוביל להרחבת פערי בריאות. הפרק אף חושף קשרים בין מאפיות למשרד הבריאות.

**חלב**: הפרק עוסק בהשפעת מועצת החלב על שוק החלב הישראלי, תוך הטענה שהיא מעודדת בשיווק מאסיבי צריכה מוגברת של חלב. גם כאשר קיים שיעור גבוה של אי-סבילות ללקטוז באוכלוסייה, ולמרות קיומם של מקורות סידן חלופיים ויעילים יותר. הפרק מציג שאלות בהתייחס לעמידות תעשיית החלב בפני שינויים תזונתיים ובריאותיים.

**פירות וירקות**: הפרק מתמקד בקשיי החקלאים המקומיים ובהשפעת רשתות השיווק הגדולות. נטען כי רשתות אלו פועלות למנוע הקמת שווקים סיטונאיים עצמאיים כשוק איכרים או בכלל, ובכך מחלישות את כוח המיקוח של החקלאים - תוך שימוש בקלף מיקוח יכולת היבוא המקביל. שתוצאתה הגברת התלות של השוק הישראלי ביבוא פירות וירקות, מה שמשפיע על טריותם, איכותם ומחירם לצרכן.

**בשר**: הפרק עסק בריכוזיות בשוק הבשר הישראלי, כשרוב העסקים הקטנים בתחום פונים ליבוא בקר חי מאירופה בשיטות ספנות, כשהשחיטה מתבצעת בישראל לצורך וידוא כשרות. הפרק אף עסק בנושא צער בעלי חיים בהקשר זה.

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות ישראליות
קטגוריה:כלכלת ישראל בתרבות
קטגוריה:ערוץ 8
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2020
קטגוריה:מזון
האסטרונום שנפל לבאר

[ממוזער|איור של [ג'ון טניאל למהדורת 1884 של משלי איזופוס.]]
**האסטרונום שנפל לבאר** הוא משל ממשלי איזופוס, המבוסס על אנקדוטה יוונית העוסקת בפילוסוף הקדם-סוקרטי והאסטרונום תאלס ממילטוס. זו הייתה אחת מכמה בדיחות עתיקות שנכנסו לאוסף משלי איזופוס, ומספרה 40 בסיווג פרי. בזמן התקיפה המדעית כנגד האסטרונומיה במאות ה-16 וה-17, הסיפור הפך לפופולרי שוב.

## המשל ופרשנותו
הסיפור על תאלס שנפל לבאר בעודו בוהה בכוכבי השמיים, הופיע לראשונה בדיאלוג "תאיטטוס" של אפלטון (המאה הרביעית לפנה"ס). גרסאות אחרות לפעמים משנות את זהות האדם הנופל, או את מי שמציל אותו, אך כולם שומרים על ההערה הלעגנית של המציל שעדיף לאדם לשמור את ראשו על האדמה. המשורר הרומאי אניוס סיכם את מוסר ההשכל של הסיפור בשורה: ***Quod est ante pedes nemo spectat, caeli scrutantur plagas*** ("אין איש המתבונן באשר נח לרגליו כאשר הוא מחפש את מרחבי השמיים") וצוטט פעמיים על ידי קיקרו לתופעה.

תומאס אקווינס מספר את הסיפור בפירושו לאתיקה של אריסטו:

***כאשר יצא תאלס מביתו כדי להביט בכוכבים, הוא נפל לתעלה; בעודו מבכה את העובדה, אישה זקנה העירה לו: "אתה, תאלס, לא יכול לראות את מה שלרגליך ואתה מצפה לראות את מה שבשמיים?"***

הסיפור חזר על עצמו בתור אנקדוטה משעשעת בספר הבדיחות של שייקספיר (1530). בגרסה זו הפילוסוף:

***נפל שמנמן לתעלה מעל האוזניים. לכן צחקה אשה זקנה שטיפל בה בביתו ואמרה לו בלעג: הו תאלס, איך תוכל לדעת בדברים העליונים שלמעלה, ואתה'' ''אינך יודע מה כאן מתחת לרגליך?***

בינתיים, אנדראה אלקיאטו יצא במתקפה רצינית כנגד האסטרונומיה בספר הסמלים שלו. באותה מהדורה ראשונה היה איור של האסטרונום, ראשו באוויר, עומד למעוד מעל בלוק בניינים על הקרקע. השיר הלטיני הנלווה התייחס לסיפורו של איקרוס ובמהדורות מאוחרות יותר השתמשו במקום זאת באיור של נפילתו מהשמיים. עם זאת, הסמל נקרא "נגד אסטרונומים" והשיר מסתיים באזהרה "תן לאסטרונום להיזהר מלחזות כל דבר. כי המתחזה ייפול בראשו, כל עוד הוא עף מעל הכוכבים." מהדר הסמלים האנגלי ג'פרי ויטני הלך בעקבותיו של אלקיאטו בהכללת הסיפור והתקפה חריפה לא פחות בספרו *"בחירת הסמלים*" (1586). באותו זמן, מחזהו של ג'ון לילי, "גלאתיאה" (שהוצג לראשונה ב-1588) מציג עלילת משנה הכוללת אלכימאי מזויף ואסטרונום מזויף, שבהתבוננות בכוכבים נופל לאחור לתוך בריכה.

המשורר גבריאלה פארנו כלל גם הוא את סיפורו של האסטרולוג הנכשל בקובץ *Centum Fabulae* (1554), אך סיים בנקודה פילוסופית יותר, "איך אתה יכול להבין את העולם מבלי להכיר את עצמך קודם?" גם ז'אן לה פונטיין כלל עלילה זו בין משליו. השיר שלו יוצא דופן בכך שהוא מגביל את הסיפור לרמז בן ארבע שורות בלבד לפני שהוא פותח בגינוי של 45 שורות של אסטרונומיה (עם גינוי צדדי על האלכימיה). אבל הקרב נגד האמונות הטפלות הוכרע כאשר שארל דני כלל רק תקציר של שירו של לה פונטיין בספרו *Select Fables* (1754). מסקנתו היא שהספקולציות לגבי העתיד הן סרק; כמה אנשים, הוא שואל,

***בואו, לרצון התיקון הישיר,***

***בית אמיתי נפל,***

***בכדי לבנות טירה באוויר?***

## ראו גם

משלי איזופוס

סיווג פרי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משלי איזופוס
ג'יימי ויילט

**ג'יימי מייקל ויילט** (באנגלית: **Jamie Waylett**; נולד ב-21 ביולי 1989) הוא שחקן בריטי לשעבר. תפקידו הקולנועי היחיד עד כה הוא תפקידו של וינסנט קראב בשישה מתוך שמונת סרטי הארי פוטר. בשנת 2012 הוא נכלא למשך שנתיים בגין השתתפותו במהומות באנגליה בשנת 2011.

## ביוגרפיה
ויילט נולד בקילברן, לונדון, החמישי מבין שישה ילדים שנולדו לאלן ויילט (יליד 1958) ות'רזה ויילט (לבית דה פרייטס, ילידת 1958). הוא מתגורר ברובע קֶמְדֶן, לונדון. בגיל תשע הוא נפגע ממכונית, הוא היה צפוי למות או לסבול מנזק מוחי חמור, אך הפתיע את הרופאים כשחזר לעצמו במלוא כוחותיו השכליים.

## קריירה
בעוד ויילט היה תלמיד בבית הספר היסודי 'עמנואל', תמונתו צולמה כחלק מתהליך האודישנים הכללי לסרטי הארי פוטר. בתחילה הוא נחשב לתפקיד של דאדלי דרסלי, אך לוהק לתפקיד וינסנט קראב לאחר אודישן מול הבמאי כריס קולומבוס.

באוגוסט 2009, כוכבו של ויילט לסרט "הארי פוטר" ג'ושוע הרדמן הודיע כי ויילט לא יחזור לסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 1", או לסרט האחרון בסדרה, "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2".

## סוגיות משפטיות
ב-7 באפריל 2009, ווילט וחברו נעצרו על ידי המשטרה. לאחר מכן, השוטרים חיפשו ברכבם ומצאו סכין ושמונה שקיות קנאביס. תמונות במצלמה הובילו את המשטרה לבית אמו של ווילט, שם התגלו צמחי קנאביס נוספים בגידול. ווילט הואשם חודש לאחר מכן בהחזקת הסם. הוא הופיע בבית המשפט ב-16 ביולי והודה בגידול הצמחים בבית אמו, אך טען שהם נועדו לשימושו האישי ולא להפצה. ב-21 ביולי, הוא נידון ל-120 שעות של עבודת שירות. הוא הואשם בעבר בשימוש בקוקאין באוקטובר 2006.

ב-14 באוקטובר 2011, ווילט נעצר בגין השתתפותו במהומות בממלכה המאוחדת באוגוסט. משטרת המטרופולין האשימה אותו ב"הפרת סדר אלימה, החזקת חפץ בכוונה להרוס או לפגוע ברכוש, וקבלת סחורה גנובה". הוא הואשם במיוחד בהחזקת בקבוק תבערה בעת ביזת בית מרקחת בחוות צ'אק, לונדון. הוא הואשם גם בגידול קנאביס לאחר שהמשטרה מצאה חמישה עשר צמחים במהלך חיפוש בביתו. ב-20 במרץ 2012, הוא נידון לשנתיים מאסר בגין השתתפות במהומות.

## פילמוגרפיה
**קולנוע**

**טלוויזיה**

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקנים בריטים
ערן אופיר

**ערן אופיר** הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף המכהן כראש מנהלת גבולות ותפר במשרד הביטחון, האחראית על הקמה, פיתוח ותחזוקה של תשתיות ביטחוניות לאורך גבולות ישראל.

## ביוגרפיה
### שירות צבאי וביטחוני
אופיר שירת בתפקידים שונים בצה"ל ומאז תחילת שנות ה-2000, משמש כראש מינהלת גבולות ותפר במשרד הביטחון - הגוף האחראי על מענה הנדסי-ביטחוני לאורך גבולות המדינה. במסגרת תפקידו, תכנן והוביל פרויקטים הנדסיים לאורך הגבולות עם מצרים, סוריה, לבנון, ירדן (כולל גבול אילת–ירדן), רצועת עזה וקו התפר ביהודה ושומרון.

אופיר היה אחראי לתכנון ולביצוע של כ־1,200 ק"מ של מכשולים ביטחוניים, כולל גדרות, חומות, חיישנים תת-קרקעיים ותשתיות הגנה נוספות.

ביולי 2025 הומלץ על קידומו לדרגת אלוף על ידי הרמטכ"ל אייל זמיר ומנכ"ל משרד הביטחון אמיר ברעם, וההמלצה אושרה על ידי שר הביטחון ישראל כ"ץ.
ב־24 ביולי 2025 הועלה לדרגת אלוף.

### פרויקטים בולטים

* **[[המכשול נגד מנהרות בגבול רצועת עזה|המכשול בעזה]]** – גדר חכמה בגובה של כ־6 מטרים הכוללת מצלמות לראיית לילה, חיישנים סייסמיים, מכשול תת-קרקעי ומגדלי בטון מוגנים. אופיר תיאר את המכשול כ"מותאם לאיומי הרצועה". ב-7 באוקטובר 2023, המכשול נפרץ לכל אורכו בעשרות נקודות שונות ללא קושי על ידי ארגון הטרור חמאס. עם קריסת המכשול, חצו אלפי מחבלי הארגון ואזרחי הרצועה לשטח ישראל, וביצעו את טבח ה-7 באוקטובר.

* **מערך גבולות מערבי** – כולל קיר תת-קרקעי, מצלמות תצפית, מיגון למעברים ותחנות הסעה, במיוחד באזור יהודה ושומרון.
* **היערכות בגבול ירדן ודרום** – יוזם פרויקט לחיזוק האחיזה הביטחונית והאסטרטגית לאורך גבול ירדן, עם דגש על אזור אילת וצפון הערבה.

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:עובדי משרד הביטחון
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
אורי ינאי

**אורי ינאי** הוא עובד סוציאלי, פרופסור אמריטוס בבית הספר לעבודה סוציאלית ורווחה חברתית ע"ש פאול ברוואלד, באוניברסיטה העברית בירושלים.

## קורות חיים
אורי ינאי יוצא מרכז אירופה. הוא עובד סוציאלי שסיים דוקטורט בעבודה סוציאלית. ינאי הצטרף לבית הספר לעבודה סוציאלית ורווחה חברתית ע"ש פאול ברוואלד באוניברסיטה העברית בירושלים, שם התקדם לדרגת פרופסור. הוא פרש כפרופסור אמריטוס.

מחקריו של ינאי מתמקדים בזכויות של קורבנות לסוגיהם. בין השאר בוחן את הסיוע והטיפול המוענקים לנפגעי טרור ולשאריהם, תוך השוואה ולימוד של הנעשה במדינות שונות בעולם אנגליה, צפון אירלנד, גרמניה, צרפת, קנדה וארצות הברית (לפני ואחרי מתקפת הטרור ב-11 בספטמבר).

הוא טבע את המונח המשפטי ״צדק מאחה״, וחקר את מעמדם של נפגעי עבירה ועוברי חוק המבקשים לעשות צדק מחוץ לכותלי בית המשפט.

לצד עבודתו האקדמית היה חבר נשיאות ארגון יוצאי מרכז אירופה, ארגון שמסייע לאוכלוסייה היקית המבוגרת להשתלב בתעסוקה. כיום מכהן בוועדת המלגות של הארגון. בשנת 2024 נבחר ליקיר הארגון.

## פרסומים נבחרים
* אורי ינאי וטלי גל (עורכים), **מפגיעה לאיחוי - צדק מאחה ושיח מאחה בישראל**, הוצאת מאגנס, 2016
* אורי ינאי, טיפול המשטרה בנפגעי עבירה: הדאגה לפיצוי הנפגע, משטרה וחברה מס' 6, תשס"ב 2002
* ינאי אורי, רחל שרביט, שרי גרבלי, הוועדה של עבריין וקורבן: דרך הגישור לטיפול בפשיעה בקהילה, **[[חברה ורווחה (כתב עת)|חברה ורווחה]]** כא(1), 2001, עמ' 27-50

## קישורים חיצוניים

* Uri Yanay, באתר ResearchGate

## הערות שוליים

קטגוריה:עובדים סוציאליים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: עבודה סוציאלית
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
בוב סימונס

**בוב סימונס** (באנגלית: **Bob Simmons**; 31 במרץ 1923 – 21 באוקטובר 1987) היה שחקן ופעלולן אנגלי.

## ביוגרפיה
סימונס נולד בפולהאם שבלונדון ולמד ב, שם שימש גם מדריך חינוך גופני. לאחר מכן השתתף בסרט "", שהפקתו כללה את במאי סרטי ג'יימס בונד הראשונים טרנס יאנג, התסריטאי ריצ'רד מייבאום והצלם טד מור. מאוחר יותר עבד עבור הסרט "ג'ינגיס חאן", שם נפצע בעינו כשנבעט מסוס.

כאשר אלברט ברוקולי החל להפיק את סרטי ג'יימס בונד נבחן סימונס כמועמד לתפקיד, אך עד מותו ב-1987 היה מתאם הפעלולים בכל הסרטים, פרט ל"מרוסיה באהבה", שאל הפקתו הצטרף מאוחר יותר, וכן "בשרות הוד מלכותה" ו"האיש בעל אקדח הזהב". כן הופיע בסיקוונס קנה האקדח בשלושת הסרטים הראשונים: "ד"ר נו", "מרוסיה באהבה" ו"גולדפינגר". סימונס גילם גם את דמותו של ז'אק בובר בסרט "כדור הרעם".

עם פרישתו כתב סימונס אוטוביוגרפיה. הוא נפטר בגיל 64.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקנים בסרטי ג'יימס בונד
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1923
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1987