open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rule, Britannia!

[שמאל|ממוזער|250px|[בריטניה (דמות)|בריטניה פסל מאת Jean Philippe "Turnkey" Giffard]]
**!Rule, Britannia** (בתרגום חופשי: **מִשְׁלִי, בריטניה!**) הוא שיר פטריוטי בריטי על פי פואמה בעלת שם זהה שכתב ג'יימס תומסון ולחן של תומאס ארן משנת 1740.

השיר מתקשר בעיקר לכוחות הצי, אך נעשה בו שימוש גם עבור שאר זרועות הצבא הבריטי.

## היסטוריה
המשורר ג'יימס תומסון היה סקוטי שהעביר את רוב חייו הבוגרים באנגליה. תומסון שאף לטפח זהות בריטית כוללת אשר תאחד את הזהויות הלאומיות השונות של כלל העמים המרכיבים את בריטניה: אנגלים, סקוטים, אירים וולשים. את הרעיון המרכזי של השיר ולפיו "בריטים לעולם לא יהיו עבדים" נטל ככל הנראה מסיפורה ההיסטורי של סופוניסבה אשר העדיפה את המוות על העבדות.

השימוש הראשוני בשיר נעשה בשנת 1740 במחזה "אלפרד" העוסק בחייו של המלך אלפרד הגדול. במחזה מועלית דמותו של המלך על נס בעיקר בעקבות ניצחונותיו ההיסטוריים של הצי הבריטי על הוויקינגים אך גם בהקשר התקופתי של כיבוש פורטובלו מידי הספרדים בידי כוחותיו של אדמירל וורנון בשנת 1739.

במשך השנים נחלש ההקשר המקורי של השיר והתפתחה לו זהות עצמאית משלו. הוא הושמע לראשונה לציבור הרחב בשנת 1745 ומייד זכה לפופולריות עצומה. הבריטים ראו בצירוף המילים "עריצים זרים" תזכורת היסטורית למלחמתם בצרפתים אשר היו נתונים עדיין לשלטון אבסולוטי, בעוד הבריטים זכו כבר ב-1689 למגילת זכויות האדם שלהם.

בתקופה שנכתב, בריטניה אמנם עדיין לא נחשבה לשליטת הימים וחוותה מאבקים קשים מול ההולנדים והספרדים על השליטה באוקיינוסים, אך השיר בהחלט סימן את הכיוון שבו הבריטים רואים את עצמם בעתיד.

## השפעה על יוצרים אחרים
*בטהובן ערך וריאציות על לחן השיר ביצירה "חמש וריאציות לפסנתר על משלי בריטניה" (79 WoO), בפרק השני של הסונטה לפסנתר מספר 24 אופוס 78 ובסימפוניה "ניצחון ולינגטון".
*ריכרד וגנר כתב בשנת 1836 אוברטורה לפסנתר בהשפעת הלחן.
*יוהאן שטראוס האב ציטט בשנת 1838 את השיר במלואו (וגם את ההמנון הבריטי) ב"הומאז' למלכה ויקטוריה מבריטניה".
*המלחין והאורגניסט הצרפתי אלכסנדר גילמן העשה שימוש בלחן ב"פנטזיות על מוזיקה אנגלית" לאורגן שכתב.
*ארתור סאליבן שהיה המלחין הבריטי הבולט ביותר בתקופת המלכה ויקטוריה ציטט מתוך השיר מספר פעמים בעבודותיו השונות.

## קישורים חיצוניים

* ביצוע השיר בלילה האחרון של הפרומס 2009 

קטגוריה:שירים פטריוטיים בריטיים
קטגוריה:מוזיקה בריטית
קטגוריה:שירים באנגלית
r
קטגוריה:שירים המבוססים על פואמות
קטגוריה:שירים על הממלכה המאוחדת
נבחרת טורקיה בכדורסל נשים

**נבחרת טורקיה בכדורסל נשים** היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של טורקיה. הישג השיא של הנבחרת הוא זכייתה במדליית הכסף באליפות אירופה בשנת 2011. בעקבות הישג זה, העפילה טורקיה לאולימפיאדת לונדון 2012. זו הפעם הראשונה בה השתתפה הנבחרת במשחקים האולימפיים. 
טורקיה השתתפה באליפות העולם בכדורסל לראשונה בשנת 2014 כמארחת הטורניר.

## כל האולימפיאדות
* 1976 עד 2008 - לא העפילה
* 2012 - מקום חמשי
* 2016 - מקום שישי

## כל אליפויות העולם
* 1953 עד 2010 - לא העפילה
* 2014 - מקום רביעי
* 2018 - מקום עשירי

## כל אליפויות אירופה

## קישורים חיצוניים

* 

* נתונים מאתר פיב"א

## הערות שוליים

טורקיה
קטגוריה:טורקיה: כדורסל
קטגוריה:נבחרות טורקיה
נבחרת קרואטיה בכדורסל נשים

**נבחרת קרואטיה בכדורסל נשים** היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של קרואטיה. 
הישג השיא של הנבחרת הוא המקום החמישי באליפות אירופה בשנת 2011. בעקבות הישג זה, העפילה קרואטיה לטורניר הקדם אולימפי לקראת אולימפיאדת לונדון 2012 ובו העפילה לראשונה בתולדותיה למשחקים האולימפיים בהם סיימה במקום העשירי.
קרואטיה מעולם לא העפילה לאליפות העולם בכדורסל.

## כל האולימפיאדות
* 1992 עד 2008 – לא העפילה
* 2012 – מקום עשירי

## כל אליפויות אירופה
* 1995 – מקום שמיני
* 1999 – מקום שמיני
* 2007 –  מקום 13
* 2011 – מקום חמישי
* 2013 – מקום 11
* 2015 – מקום 12
* 2021 – מקום 11
## קישורים חיצוניים

* 
* נתונים מאתר פיב"א

## הערות שוליים

קרואטיה
קטגוריה:קרואטיה: כדורסל
כדורסל נשים
קטגוריה:קרואטיה: ספורט נשים
דואר צ'כיה

**דואר צ'כיה** (בצ'כית: **Česká pošta**) היא חברת הדואר של הרפובליקה הצ'כית.
דואר צ'כיה נוסדה ב-1 בינואר 1993 בעת פרידת צ'כיה מסלובקיה.
דואר צ'כיה אמונה על משלוח דברי הדואר ברחבי צ'כיה ומחוצה לה, והיא חברה באיגוד הדואר העולמי. החברה מחזיקה כ-3,400 סניפי דואר ברחבי המדינה.

החברה מעסיקה כ-31 אלף עובדים (2016) והיא החברה השנייה בגודלה במשק הצ'כי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צ'כיה: כלכלה
צ'כיה
נבחרת קנדה בכדורסל נשים

**נבחרת קנדה בכדורסל נשים** היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של קנדה. 
נבחרת קנדה זכתה שלוש פעמים באליפות אמריקה בכדורסל, הפעם הראשונה הייתה כאשר אירחה בשנת 1995 ושוב ב-2015 ו-2017, וכן סיימה פעמיים במקום השלישי באליפות העולם בכדורסל לנשים בשנים 1979 ו-1986. קנדה השתתפה חמש פעמים במשחקים האולימפיים והישג השיא שלה הוא המקום הרביעי באולימפיאדת לוס אנג'לס 1984.

## כל האולימפיאדות
* 1976 - מקום שישי
* 1980 - לא העפילה
* 1984 - מקום רביעי
* 1988 עד 1992 - לא העפילה
* 1996 - מקום אחד עשר
* 2000 - מקום עשירי
* 2004 עד 2008 - לא העפילה
* 2012 - מקום שמיני
* 2016 - מקום שביעי
* 2020 - מקום תשיעי
* 2024 - מקום אחד עשר

## כל אליפויות העולם
* 1953 עד 1967 - לא העפילה
* 1971 - מקום עשירי
* 1975 - מקום אחד עשר
* 1979 - מקום שלישי
* 1983 - מקום תשיעי
* 1986 - מקום שלישי
* 1990 - מקום שביעי
* 1994 - מקום שביעי
* 1998 עד 2002 - לא העפילה
* 2006 - מקום עשירי
* 2010 - מקום שנים עשר
* 2014 - מקום חמישי
* 2018 - מקום שביעי
* 2022 - מקום רביעי

## כל אליפויות אמריקה
* 1989 - 20px|
* 1993 - 20px|
* 1995 - 20px|
* 1997 - מקום חמישי
* 1999 - 20px|
* 2001 - מקום רביעי
* 2003 - 20px|
* 2005 - 20px|
* 2007 - מקום חמישי
* 2009 - 20px|
* 2011 - 20px|
* 2013 - 20px|
* 2015 - 20px|
* 2017 - 20px|
* 2019 - 20px|
* 2021 - מקום רביעי
* 2023 - 20px|
* 2025 - 20px|

## קישורים חיצוניים

* 
* נתונים מאתר פיב"א

## הערות שוליים

קנדה
קטגוריה:קנדה: כדורסל
קטגוריה:נבחרות קנדה
סטיב רדגרייב

סר **סטיבן "סטיב" גפרי רדגרייב, [[מסדר האימפריה הבריטית|מפקד]]** (באנגלית: **Sir Steven "Steve" Geoffrey Redgrave, CBE, DL**; נולד ב-23 במרץ 1962) הוא חותר בריטי בעבר. הוא אלוף אולימפי 5 פעמים ברציפות, בעל 6 מדליות, אלוף עולם בעל 12 מדליות מהן 9 זהב ואלוף חבר העמים הבריטי. הוא נשא את דגל בריטניה בטקס הפתיחה בשתי אולימפיאדות שונות (ברצלונה 1992 ואטלנטה 1996).

הוא אחד מתוך שישה ספורטאים בלבד שזכו במדליית זהב אולימפית בחמש אולימפיאדות שונות.

## ביוגרפיה
רדגרייב נולד במרלו, בקינגהמשייר.

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה רדגרייב במדליית זהב בחתירה ברביעייה כפולה.

## תארים
* בשנת 2011 זכה רדגרייב מטעם ה-BBC, בתואר אישיות השנה על מפעל חיים בספורט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:חותרים בריטים
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:אלופים אולימפיים: חתירה
קטגוריה:אלופים אולימפיים מבריטניה
קטגוריה:נושאי דגל בריטניה באולימפיאדה
קטגוריה:זוכי פרס לוריוס: מפעל חיים
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
קטגוריה:חותרים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:חותרים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:חותרים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:חותרים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1962
פרנב מוקהרג'י

**פרנב קומר מוקהרג'י** (בבנגלית: **প্রণব কুমার মুখোপাধ্যায়**, תעתיק מקורב: **פּרוֹנוֹבּ קוּמָר מוּקְהוֹפַּדְהְיַי**; 11 בדצמבר 1935 – 31 באוגוסט 2020) היה פוליטיקאי הודי שכיהן כנשיא הודו בשנים 2012 עד 2017.

## ביוגרפיה
מוקהרג'י נולד למשפחה בנגלית במיראטי שבבנגל שבהודו הבריטית (כיום במערב בנגל). אביו היה פעיל בתנועת העצמאות ההודית, והיה חבר המועצה המחוקקת של מערב בנגל בין 1952 ו-1964 כנציג של מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי.

מוקרהג'י קיבל תואר במשפטים ובהיסטוריה מאוניברסיטת קולקטה. ב-1963 קיבל משרת הוראה במכללה השייכת לאוניברסיטה, ובמקביל החל לעבוד כעורך בירחון בבנגלית, ומאוחר יותר עבר לשבועון.

## קריירה פוליטית
ב-1969 נבחר לרג'יה סבהה מטעם הקונגרס הבנגלי, שהתמזגה בהמשך עם הקונגרס הלאומי ההודי ומוקרהג'י נהיה מקורב לאינדירה גנדי. ב-1973 היה לשר בממשלה, וב-1982 מונה לשר האוצר בממשלתה.

לאחר רצח אינדירה גנדי ב-1984 הסתכסך מוקרהג'י עם בנה ויורשה רג'יב גנדי, שנמנע מלכלול אותו בממשלתו. מוקרהג'י פרש מהקונגרס ב-1986 והקים סיעה עצמאית, אך עד הבחירות ב-1989 חזר והתאחד עם הקונגרס. מוקהרג'י כיהן כשר המסחר (1993–1995) וכשר החוץ (1995–1996) בממשלת פ. ו. נרסימהה ראו וכשר ההגנה (2004–2006) ושר החוץ (2006–2009) ושר האוצר (2009-2012) בממשלות מאנמוהאן סינג.

בנוסף כתפקידיו ברשות המבצעת, שימש מוקרהג' כיושב ראש הרג'יה סבהה (1980–1984) והלוק סבהה (2004–2012), אליו נבחר ב-2004.

## נשיא הודו
ביולי 2012 נבחר מוקהרג'י לנשיא הודו כמומעד הקונגרס הלאומי ההודי.

בינואר 2017 הודיע כי לא יתמודד על קדנציה נוספת בבחירות לנשיאות הודו 2017 בגלל בריאותו. ב-25 ביולי 2017 הסתיימה כהונתו של מוקהרג'י.

נפטר ב-31 באוגוסט 2020 לאחר סיבוכים של מחלת נגיף קורונה 2019 במהלך התפרצות נגיף הקורונה בהודו.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי הודו
קטגוריה:שרי האוצר של הודו
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חברי הלוק סבהה
קטגוריה:חברי הרג'יה סבהה
קטגוריה:שרי החוץ של הודו
קטגוריה:נפטרים במגפת הקורונה
קטגוריה:חברי הקונגרס הלאומי ההודי
קטגוריה:שרי ממשלות מאנמוהאן סינג
קטגוריה:שרי ממשלת פ"ו נרסימהה ראו
קטגוריה:שרי ממשלות אינדירה גנדי
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1935
קטגוריה:הודים שנפטרו ב-2020
ג'ייסון וייט

שמאל|ממוזער|250px|ג'ייסון וייט
**ג'ייסון וייט** (**Jason White**, נולד ב-11 בנובמבר 1973) הוא נגן גיטרה אמריקאי המלווה את להקת הפאנק רוק (Punk rock) גרין דיי מאז 1999.

נולד בליטל רוק שבארקנסו, ארצות הברית. ב-1995 החל לנגן במסגרת להקת "Pinhead Gunpowder". מ-1999 מלווה את גרין דיי; בלהקה הוא מנגן כסולן גיטרה ראשי, בגיטרת בס ובגיטרה חשמלית, וכן מבצע קולות רקע.

ב-2005 נישא לג'אנה רולינס. בסוף שנת 2014 התגלה אצלו סרטן בשקדים, שמאז טופל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:חברי להקת גרין דיי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
גאולה (חברה)

**גאולה** הייתה חברה שהוקמה בשנת 1904 למטרת גאולת קרקע בארץ ישראל. החברה הוקמה לאחר שבשנת 1902 הוחלט באספה הכללית של חובבי ציון שהתכנסה באודסה על הקמת ועד שיעסוק ברכישת קרקעות ומכירתן לאנשים פרטיים. שמו של הוועד נקבע כ"ועד גאולה", מנחם אוסישקין נקבע כיושב ראש הוועד ומאיר דיזנגוף מונה למזכיר.

גאולה הייתה החברה הציונית הראשונה שעסקה בגאולת קרקע ממניעים ציוניים, רק ב-1910 הצטרפה חברת הכשרת הישוב לפעילות רכישת הקרקע.

על מנת להתגבר על האיסור שהוטל על יהודים רוסים לרכוש קרקעות בשטחי האימפריה העות'מאנית, הוחלט כי הקרקעות תרשמנה על שם אפ"ק שהיה ארגון בריטי, ואפ"ק יתן לוועד גאולה אישור שהקרקעות הן שלו.

קהל היעד לגיוס הכסף הוגדר כיהודים אמידים שמעוניינים לרכוש קרקעות בארץ ישראל לצורך השקעה ולא לצורך התיישבות בעתיד הקרוב.

רחוב גאולה בתל אביב נקרא על שם החברה שבנתה את השכונה.

החברה פורקה סופית בשלהי שנות ה-50 של המאה ה-20.

## לקריאה נוספת
* **ספר גאולה: (תרס"ד–תשי"ד): דברי ימי החברה**; סודרו ונערכו על ידי יוחנן פוגרבינסקי, תל אביב: הוצאת חברת גאולה בע"מ, תשט"ז.
* יוסף כץ, **[http://www.kotar.co.il/KotarApp/Viewer.aspx?nBookID=87927475#10.369.6.fitwidth גאולה תתנו לארץ: חברת ’גאולה’ לרכישת קרקעות 1902–1914**], ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשמ"ז 1987. ().

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגונים יהודיים
קטגוריה:ארגונים ציוניים
קטגוריה:חברות ביישוב
קטגוריה:גאולת אדמות בארץ ישראל
קטגוריה:חברות ישראליות שנסגרו
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו בעשור הראשון של המאה ה-20
חדר 101 (תוכנית טלוויזיה)

**חדר 101** היא תוכנית טלוויזיה סאטירית ישראלית, בהגשת עינב גלילי, ששודרה החל מדצמבר 2010 במסגרת הטלוויזיה החינוכית, ולאחר מכן בכאן 11.

התוכנית מבוססת על פורמט בריטי של רשת BBC. במהלך התוכנית מוצבת דילמה בפני עיתונאים, קומיקאים ואנשי ציבור: לו היו יכולים להשליך דברים מסוימים ולהיפטר מהם, מה הם היו? המטרה היא להשליך את הדברים ל"חדר 101", המופיע בספר "1984" של ג'ורג' אורוול.

התוכנית שודרה בערוץ חינוכית 23 במשך שלוש עונות, ובשידורים חוזרים גם בערוץ 2. העונה הרביעית של התוכנית עלתה ב-28 באוקטובר 2016. לאחר סגירת הטלוויזיה החינוכית, החל ערוץ כאן 11 לשדר את התוכנית בשידורים חוזרים בספטמבר 2018.

שידור העונה החמישית החל ב-17 במרץ 2019 בערוץ כאן 11. זוהי התוכנית הראשונה של הטלוויזיה החינוכית, שלאחר סגירת החינוכית חוזרת לשידור בעונה חדשה בערוץ כאן 11.

העונה האחרונה של התוכנית הסתיימה בפברואר 2020.

## אורחים בולטים

## קישורים חיצוניים
* חדר 101, באתר כאן
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות אירוח ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2010
קטגוריה:כאן 11: תוכניות וסדרות
קטגוריה:עינב גלילי
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט בריטי
טוני פאסון

סגן **פרנסיס אנתוני בלייר (טוני) פאסון** (**Francis Anthony Blair Fasson**; 17 ביולי 1913 – 30 באוקטובר 1942) היה קצין בצי המלכותי הבריטי, אשר חילץ מכונת צופן ומסמכים מצוללת גרמנית טובעת במלחמת העולם השנייה ונספה בפעולה זו. הפריטים שחילץ סייעו לבעלות הברית לפענח את צופן האניגמה הגרמני. פאסון עוטר על פעולתו בעיטור צלב ג'ורג'.
## חייו
פאסון נולד וגדל בכפר בקרבת אדינבורו שבסקוטלנד. בילדותו יצא ללמוד בפנימייה. בהמשך החל ללמוד במכללה הימית המלכותית בדרטמות', לקראת קריירה בצי המלכותי. אז גם התבלט כשחיין מצטיין. ב-1941, לאחר שכבר הוסמך כקצין, הוצב פאסון על סיפונה של המשחתת **פטארד** (Petard).

ב-30 באוקטובר 1942 תקפו הפטארד וארבע משחתות בריטיות אחרות את הצוללת הגרמנית U-559, שמטוס בריטי איתר בים התיכון, בקרבת פורט סעיד שבמצרים. הן פגעו בה באמצעות פצצות עומק ואילצו אותה לעלות על פני המים. אז פגעו בצוללת גם תותחי 20 מילימטר של הפטארד וצוותה נטש אותה, אך היא הוסיפה לצוף.

פאסון ועמו המלח קולין גרזייר (Colin Grazier) ועוזר הקנטינה טומי בראון (Tommy Brown), קפצו אל הצוללת (לפי גרסה אחרת הם פשטו את בגדיהם ושחו אליה) במטרה לחפש ולמצוא בה מידע מודיעיני מועיל.

פאסון וגרזייר נכנסו לצוללת החשוכה, שכבר החלה להתמלא במים, ביודעם שהיא עשויה לטבוע בכל רגע. הם מצאו את מכונת האניגמה והגיעו אל תא הקברניט, פרצו בו ארון והוציאו ממנו מסמכים הנוגעים להפעלת המכונה. בראון שחה מספר פעמים אל הפטארד כדי להעביר אליה את הפריטים. פאסון וגרייזר המשיכו לחפש מידע בצוללת כשלפתע היא שקעה בבת אחת במעמקי הים, כשהיא מטביעה אתה את שניהם. בראון ניצל.

פריטי השלל מן הצוללת הועברו אל מרכז פיענוח הצפנים הבריטי בבלצ'לי פארק. באותה עת, בעקבות שינוי בהפעלת האניגמה על ידי הגרמנים, לא היו הבריטים מסוגלים כבר מזה תשעה חודשים לפענח את התשדורות שהוצפנו על ידה. פריטי השלל סיפקו מידע חיוני שהביא לפריצת דרך ואפשר בתוך מספר שבועות את פיענוח התשדורות מחדש. לכך נודעה משמעות עצומה במערכה נגד הצוללות הגרמניות באוקיינוס האטלנטי.

לא ניתן היה להעניק לפאסון ולאחרים את עיטור צלב ויקטוריה - העיטור הצבאי הבריטי הגבוה ביותר - משום שפעולתם לא נעשתה "נוכח פני האויב", כנדרש לשם הענקתה. על כן הוענק לו ולגרייזר עיטור צלב ג'ורג'. לבראון הוענקה מדליית ג'ורג'.

שמו של פאסון הונצח על גבי האנדרטה לנעדרי הצי המלכותי בעיר פורטסמות' שבבריטניה. סיפור הפעולה שבה השתתף מוצג בתערוכה בצריף 8 שבמוזיאון בבלצ'לי פארק. העיטור שהוענק לו מוצג כיום במוזיאון בטירת אדינבורו.

## קישורים חיצוניים
* תמונתו של פאסון באתר TracesOfWar
* דף הזיכרון לפאסון באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
* סיפורו של פאסון  באתר Discover the Borders
* סיפורו של פאסון באתר QWiki
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:קציני הצי המלכותי הבריטי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא בריטים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי צלב ג'ורג'
קטגוריה:אניגמה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1913
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1942
דרום סודאן במשחקים האולימפיים

**[[דרום סודאן]]** השתתפה לראשונה ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).

דרום סודאן זכתה לעצמאות מסודאן ב-9 ביולי 2011, ועד לאולימפיאדת לונדון (2012), האולימפיאדה הראשונה שנערכה לאחר מכן, טרם הקימה ועד אולימפי לאומי. משכך, לא הייתה חברה בוועד האולימפי הבינלאומי, ולא התאפשר לה ליטול חלק במשחקים. עם זאת, באולימפיאדת לונדון השתתף ספורטאי דרום סודאני אחד, רץ המרתון גואור מריאל. מריאל השיג את הקריטריון האולימפי להשתתפות במשחקים, אך בהיעדרה של משלחת דרום סודאנית, בתחילה לא הותר לו להשתתף בהם. בסופו של דבר, כשבוע לפני פתיחת המשחקים, החליטה מועצת המנהלים של הוועד האולימפי הבינלאומי להתיר למריאל להשתתף במשחקים, כמשתתף עצמאי, תחת הדגל האולימפי. מריאל סיים את המירוץ במקום ה-47.

בשנת 2015 הכיר הוועד האולימפי הבינלאומי בוועד האולימפי הלאומי של דרום סודאן, מה שאפשר את השתתפותה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). במשחקים אלה השתתפו שלושה אתלטים מדרום סודאן, בהם מריאל, אך הם לא רשמו הישגים משמעותיים.

## ראו גם
* דרום סודאן במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
מנדף כימי

200px|שמאל|ממוזער|מנדף כימי טיפוסי
**מִנְדָּף כימי** הוא מתקן אוורור המגן על העובדים בסביבתו מחשיפה לחומרים מסוכנים בעיקר כאלו הנדיפים מביניהם. ישנם מנדפים כימיים עם זכוכיות מיוחדות המגנים גם מפני חומרים ותוצרי תגובות נפיצים. מנדפים נפוצים מאוד במעבדות כימיות ובמקומות עבודה בהם יש שימוש בחומרים מסוכנים.

## היסטוריה
המנדף הופיע לראשונה בתקופה הוויקטוריאנית, כנראה במעבדתו של תומאס אדיסון שלא יכול היה להשתמש בארובה לפליטת תוצרי הניסויים הכימיים שביצע בקיץ. הוא גם הראשון שהשתמש בשימשה העולה אנכית כלפי שטח העבודה.

עם הכניסה לעידן הגרעין, ב-1943 ג'ון ובר הוסיף למנדף שאיבה אחידה בפתח כניסת אוויר ובקרת שינוי זרם פליטה. עם הזמן התפתחו סוגים נוספים של מנדפים.
## מבנה
קיימות שתי תצורות למנדפים הכימיים: בעלי צינור סילוק וללא צינור. העיקרון זהה לשתיהן: האוויר נשאב מהפתח הקדמי ויוצא עם פליטות המבנה (במקרה בו קיים צינור סילוק) או מנוטרל ומוחזר חזרה לחדר בו נמצא המנדף.

על מנת ששום חומר מסוכן לא ייפלט החוצה ברבים מן המנדפים קיימות הגנות נוספות מפני התפוצצות וחיבור פנימי ישיר למכל שפכים. כמו כן ישנם מנדפים המיועדים להגן על חומרים איתם עובדים במנדף.

במקור המנדפים נבנו מעץ עם צינורות פליטה מאסבסט שהוחלפו בפלדה פחמנית עטופה באפוקסי עם צינורות פליטה מפוליוויניל כלוריד או פוליפרופילן.

רוב המנדפים הנייחים קיימים ב 5 רחבים: 1000, 1200, 1500, 1800 ו-2000 מילימטרים. העומק נע בין 700 ל-900 מילימטרים וגובה בין 1900 ל 2700 מילימטרים. הם יכולים לאפשר עבודה לאחד עד שלושה עובדים. בפנים קיימת תאורה מוגנת אדים. מנדפי לימוד שקופים לא רק מפתח קדמי אלא גם בצדדים על מנת לאפשר תצפית רחבה על המתרחש בפנים.

## השקעות תפעול
מנדף כימי אחד באורך 1800 מילימטרים העובד 24/7/365 עלה בסוף המאה ה-20 5,000 דולרים (כ-20 אלף שקלים).

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי מעבדה
קטגוריה:כימיה
קטגוריה:אוורור
דיאן סילנטו

**דיאן סילנטו** (באנגלית: ** Diane Cilento**; 5 באוקטובר 1933 – 6 באוקטובר 2011) הייתה שחקנית קולנוע וסופרת אוסטרלית מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1963 על תפקידה בסרט "טום ג'ונס".

## ביוגרפיה
סילנטו נולדה בפרוור מולולאבה שבמדינת קווינסלנד, אוסטרליה לזוג הרופאים פייליס וסיר רפאל סילנטו.
החליטה לפתח קריירת משחק באופן מלא לאחר שזכתה במלגת לימודים לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון.
החלה את דרכה בהפקות קולנוע וטלוויזיה זניחות בבריטניה כגון "הקצה העירום" לצד גרי קופר ודברה קר ו"הודתי לטיפש" לצידם של כוכבי הקולנוע פיטר פינץ' וסוזן הייוורד.
בשנת 1956 הועמדה סילנטו לפרס טוני על הופעתה בתפקיד הלנה במחזה "מלחמת טרויה לא תפרוץ".
זכתה למרב הפרסום שלה בקריירה בשנת 1963 כאשר הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בקומדיה "טום ג'ונס" בתור מולי סיגרים.
ב-1965 שיחקה סילנטו בדרמה התקופתית המוערכת של קרול ריד "ייסורים והתלהבות" בתור קונטסינה נכדתו של לורנצו דה מדיצ'י.
ב-1967 הופיעה לצידו של פול ניומן במערבון של מרטין ריט "הומברה".
ב-1973 התפרסמה בסרט הפולחן הבריטי "איש הקש" בתפקיד המורה גברת רוז ובדרמה "היטלר: עשרת הימים האחרונים" בתפקיד האנה רייטש הטייסת הנאצית הנאמנה של אדולף היטלר (אלק גינס).

סילנטו נישאה בשנת 1956 לאנדראה וולפה והתגרשה בשנת 1960, לסילנטו נולדה ילדה אחת מנישואים אלו.
בשנת 1962 נישאה סילנטו לכוכב הקולנוע הסקוטי שון קונרי, מנישואיהם שנמשכו 11 שנה נולד השחקן ג'ייסון קונרי.
משנת 1985 עד למותו הייתה סילנטו אשתו השלישית של המחזאי והתסריטאי האנגלי אנתוני שייפר.

סילנטו מתה ממחלת הסרטן ב-6 באוקטובר 2011 בעיר קיירנס שבצפון קווניסלנד באוסטרליה יום לאחר יום הולדתה ה-78.

## פילמוגרפיה נבחרת
* קרייטון המרשים (1957)
* הקצה העירום (1961)
* הודתי לטיפש (1962)
* טום ג'ונס (1963)
* קשקושים של איש פשוט (1964)
* ייסורים והתלהבות (1965)
* הומברה (1967)
* שליליים (1968)
* זי.פי.ג'י (1972)
* היטלר: עשרת הימים האחרונים (1973)
* איש הקש (1973)
* הילד שהיה לו הכול (1984)

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אוסטרליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אוסטרליות
קטגוריה:בוגרות האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:אוסטרלים ממוצא איטלקי
קטגוריה:אוסטרליות שנולדו ב-1933
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:נפטרות ב-2011
קטגוריה:אוסטרלים שנפטרו ב-2011
מילה של אהבה

**מילה של אהבה** הוא מחזה פרי עטו ובבימויו של מיקי גורביץ' שהוצג בתיאטרון החאן.

## עלילה
המחזה נפתח במונולוג פרי עטו של המחזאי (אין המדובר במיקי גורביץ', המחזאי האמיתי, אלא בשחקן שמשחק את המחזאי), שכל מה שמתרחש בהצגה הזו כתוב מראש ולא יהיו פה הפתעות, הכול בשליטה, כולל המונולוג שהוא אומר כרגע. הוא אומר שתעלה בחורה יפה ותבקש מתנדב מהקהל, וכך אמנם קורה. לבמה עולים שלושה חיילים והבחורה שואלת אותם אם הם יהיו מוכנים למות בשבילה. שניים עונים שלא וזה שלא משיב נשאר. שני החיילים שירדו מהבמה חוזרים למקומם, בו מתיישב בחור בשם אחמד עם כרטיס שמצביע שזה המקום שלו. לאחר ויכוח הם זורקים אותו בכוח מהמקום. במהלך כל ההצגה אחמד מנסה לתפוס את מקומו, הוא עולה לבמה ומשלא מצליח בשום דרך הוא חוטף את הבחורה. החיילים פותחים במרדף אחר הערבי.

## אודות המחזה
זהו מחזה על תיאטרון וגם מחזה פוליטי שהתיאטרון משמש בו כמשל, והיחס של החיילים היהודים לצופה הערבי, יכול להיות משל לסכסוך היהודי-ערבי. המחזה מסתיים במאבק בין אחמד לאחד החיילים, שכביכול נהרג, אבל לא ברור אם זה אכן כך, כי מדובר בתיאטרון. הצגת הבכורה נערכה ב-26 בינואר 2001.

## היוצרים
* מחזאי: מיכאל גורביץ'
* במאי: מיכאל גורביץ'
* עיצוב תפאורה: פרידה קלפהולץ-אברהמי ויהודית בלוך
* עיצוב תלבושות: פרידה קלפהולץ-אברהמי ויהודית בלוך
* עיצוב תאורה: רוני כהן
* מלחין מוזיקה יוסף ברדנשווילי
* הדרכה קולית: רחל הוכמן

## השחקנים
* שרון שטרק - הנערה / הנסיכה
* לירון ברנס - החייל הגבוה
* יוסי עיני - החייל הנמוך
* יואב היימן - מיכאל
* אריה צ'רנר - מנהל התיאטרון / המלך
* ליליאן ברטו - המלבישה
* אלי בן דוד/אורי הוכמן - אחמד
* יהויכין פרידלנדר - הרוזן - ראש הממשלה
* נעמי פרומוביץ' - נעמי
* רותי בורנשטיין - המשרתת / אשת חצר
* אבינעם מור-חיים - הרופא
* בתפקיד אורח - עליזה רוזן

## המחזה בדפוס
* מיכאל גורביץ', **מילה של אהבה : מחזה**, הוצאת המכון למחזאות ישראלית.

## קישורים חיצוניים
* "מילה של אהבה", באתר ארכיון תיאטרון החאן  
* עמוד ההצגה ובו קישורים לצילום התוכניה, לתמונות מההצגה, לטקסט המלא של המחזה ולסרט הווידאו המלא של ההצגה, באתר של מיקי גורביץ'

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות משנות ה-2000
קטגוריה:מחזות מיכאל גורביץ'
מחזור מטוני

200px|ממוזער|שמאל|מערכת שמש הליוצנטרית

**מחזור מטוני** הוא מחזור של תשע-עשרה שנות חמה, המשמש בסיס לקביעת השנים המעוברות בלוחות שנה ירחיים־שמשיים, זאת לצורך התאמת הלוח, המבוסס על חודשי ירח, לשנת החמה. כאשר מחזור של תשע-עשרה שנים מכיל שתים עשרה שנים בנות שנים עשר חודשי ירח ושבע שנים בנות שלושה-עשר חודשי ירח, היינו שנים מעוברות. ביסוד המחזור עומדת תגליתו של האסטרונום והמתמטיקאי היווני מטון מאתונה, שאורכן של תשע-עשרה שנות חמה שווה בקירוב טוב לאורכם של מאתיים שלושים וחמישה חודשי ירח.

מטון גילה את המחזור בשנת 432 לפני הספירה והוא שולב בחישוב הלוח היווני באופן שהשנים השלישית, השישית, השמינית, האחת עשרה, הארבע עשרה, השבע עשרה, והתשע עשרה בכל מחזור היו מעוברות. לפני כן היה שימוש במחזור, מדויק פחות, של שמונה שנים, כאשר בכל מחזור היו שלוש שנים מעוברות.

המחזור המטוני משמש כבסיס לחישוב מספר לוחות שנה. הוא היה בשימוש בלוח הבבלי, ומשמש להסדרת השנה המעוברת של הלוח העברי וכן לחישוב חג הפסחא.

## הבסיס המתמטי
בתקופתו של מטון היה מקובל שאורך שנת חמה הוא 365.25 ימים, כלומר 19 שנים הם בני 6,939 ימים ו-18 שעות.

אורך ממוצע של חודש ירחי היה ידוע בדיוק גבוה יחסית ונחשב ל-29 ימים, 12 שעות, 44 דקות ושלוש שניות ושליש, כלומר 235 חודשים הם 6,939 ימים, 16 שעות ו-33 דקות. זאת אומרת ש-235 חודשי ירח שווים בקירוב ל-19 שנות חמה, כאשר השגיאה עומדת על שעה ו-27 דקות שהמחזור קצר מ-19 שנות חמה. כיום ידוע ששנת החמה קצרה ב-11 דקות ו-14 שניות מ-365.25 ימים, כלומר 19 שנים הן בנות 6,939 ימים, 14 שעות, 26 דקות ו-27 שניות, כך שהשגיאה בפועל היא לכיוון השני וגדולה יותר, דהיינו המחזור ארוך מ-19 שנות חמה בשעתיים ו-6 דקות.

באופן מעשי שנת חמה וחודשי ירח מורכבים מימים שלמים, כך שמחזור יכול להיות 6,940 ימים או 6,939 ימים. כדי להגיע למחזור של 6,940 יש צורך ש-235 החודשים במחזור יהיו מורכבים מ-125 חודשים מלאים בני 30 יום ו-110 חודשים חסרים בני 29 יום. מתוך הנחה שבשנה רגילה מחצית מהחודשים הם בני 29 יום ומחצית בני 30 יום, אזי 7 חודשי העיבור צריכים להיות בני 30 יום, ועוד 4 חודשים במחזור של 19 שנה צריכים לקבל יום נוסף ולהפוך לחודשים של 30 יום.

בלוח העברי, התאמה זו מתבצעת באמצעות הוספת יום לחודש חשוון, שברוב השנים הוא בן 29 יום. בשל הכלל ההלכתי לא אד"ו ראש, מוסיפים יום ביותר מארבע שנים בכל מחזור וכנגדן גורעים יום מחודש כסלו באחת השנים הבאות. התוצאה היא שאורך של 19 שנים עבריות נע בין 6,938 יום ל-6,942 יום וב-13 מחזורים (247 שנים) יש כמעט תמיד 90,216 יום. בלוח הגרגוריאני, 247 שנים נמשכות בין 90,213 ל-90,216 יום.

## לקריאה נוספת
* **** by Alexander Philip, Cambridge University Press,1921

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחות שנה
קטגוריה:יחידות זמן
האבן והשושנים

**האבן והשושנים** הוא מחזה פרי עטו ובבימויו של מיקי גורביץ'.

## עלילה
אבא מראה לבתו את איבר מינו, הבת נוגעת בו, היא אומרת שהוא מאוד חמוד, האיבר מזדקר, הוא מתנתק מהאבא, תופש את הבת ובורח יחד איתה. האבא והאמא רודפים אחרי איבר המין. לבסוף הבת מתגלגלת באבן וניצלת.

## אודות המחזה וההצגה
ההצגה נוצרה במשותף על ידי מיקי גורביץ' ותלמידיו כהצגת בוגרים בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב. ההצגה הציגה בתחילה בסטודיו, אחר-כך עברה להציג בתיאטרון הקאמרי ולבסוף השתתפה כהצגה אורחת בפסטיבל עכו 1990.

## היוצרים
* כתיבת מחזה ובימוי: מיכאל גורביץ'
* עיצוב תפאורה ותלבושות: גלית האן
* עיצוב תאורה: אבי פקלר

## השחקנים
* המספר - ניר רון
* הילדה - איריס בורר
* האבא - יורם מגד
* פילי - יואב בר-לב
*האמא - מרית יפה
* מפקח המשטרה - מארק איווניר
* מפקד המשטרה - מחמוד קדח
* הנסיך - יצחק עצמון
* 3 זונות - דלית מילשטיין, חנוך רעים, אסתי יצחייק שטינברג
* האישה - יפעת ריס
* פילי הילדה - יונת מתן
* המכשף - רמי עמית

## קישורים חיצוניים
* עמוד המחזה ובו תמונות, טקסט ווידאו, באתר של מיקי גורביץ'

קטגוריה:מחזות מהמאה ה-20
קטגוריה:מחזות מיכאל גורביץ'
דוד רודי

**דוד רוּדי** (1917 – 17 באוגוסט 1997) היה פסיכולוג ישראלי.

## קורות חיים
דוד רודי נולד בווילנה, בן לעורך דין יהודי אמיד. בנעוריו השתתף בקטטה בין יהודים לפולנים והרג סטודנט אנטישמי. אביו הבריח אותו לרומניה (שגבלה אז בפולין), ומשם עלה לארץ ישראל. החל ללמוד הנדסה בטכניון, וכעבור שנה עבר ללמוד פילוסופיה ופסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. במלחמת העולם השנייה לחם במסגרת הבריגדה היהודית של הצבא הבריטי. בתום המלחמה המשיך בלימודי פסיכולוגיה באיטליה, והפך למטפל בשארית הפליטה. ב-1952 חזר לישראל, ועבד כפסיכולוג של שירות בתי הסוהר. שירת גם את אגף המודיעין של צה"ל (בין השאר אישר את גיוסם של מרדכי קידר ואברי אלעד).
הוא פתח קליניקה פרטית משגשגת, ובתחילת שנות ה-70 פתח בקיבוץ גליל ים את המכון לפסיכותרפיה אנליטית, שבשיאו עבדו בו יותר משלושים מטפלים.

רודי נמנה עם חוגי הבוהמה התל אביבית.
חוקר החברה הישראלית עוז אלמוג תיאר אותו כך:

רודי פרסם ספרים אחדים, חלקם נועד לפסיכולוגים וחלקם לציבור הרחב. כן היה בעל תוכנית רדיו ב"קול ישראל" ונמנה עם הכותבים בירחון "מוניטין".

ב–17 באוגוסט 1997 בגיל 80, נמצא מת בביתו.

לרודי בן ובת, שניהם פסיכולוגים.

## סרט דוקומנטרי עליו ועל פועלו
בשנת 2021 יצרה הבמאית נועה אהרוני סרט דוקומנטרי בשם "**אף מילה אמת**", על רודי ועל פועלו. הסרט הוא בן 82 דקות, ושמו זהה לשם ספרו האחרון של רודי. בסרט מופיעים כמרואיינים בנו ובתו של רודי, נשותיו, פסיכולוגים שעבדו אצלו במכון בשנות ה-60 וה-70, ומטופלים שלו. בסרט מוצגים, באופן בקורתי, היחסים בין רודי לבין הפסיכולוגיות והפסיכולוגים שעבדו אצלו, היחסים שלו עם מטופליו, שיטות טיפול בלתי-קונבנציונליות שהנהיג, ומאבקו לזכות בהכרה כ"פסיכולוג קליני" שבשיאו עתר לבג"ץ. כמו כן מובאות בסרט עדויות על יחסי מין שקיים רודי עם מטופלותיו ועם פסיכולוגיות במכון, כולל עדות מצולמת ממטופלת. אהרוני מספרת שנתקלה בעשרות עדויות כאלו, אבל הרוב הגדול של המטופלות לא הסכימו להחשף לסרט, מתוך בושה ואשמה. כמו כן מסופר בסרט על משפט שנוהל נגד רודי על ידי אחת ממטופלותיו לשעבר. המטופלת הייתה צעירה מרודי בכחמישים שנה, ובת 22 בזמן תחילת הטיפול. היא תבעה את רודי על כך שבמהלך הפגישות הטיפוליות ביניהם, קיים איתה ביוזמתו יחסי מין. רודי נמצא מת בדירתו ביום בו החלו הדיונים במשפט. הוא היה בן 80 במותו.

במרץ 2022 שודרה ב"ערוץ 8" סדרת טלוויזיה תיעודית בשם "**האמת העירומה**", שאף אותה יצרה נועה אהרוני.

## ספריו
* **ילדות ומאבקי הנעורים: פסיכולוגיה התפתחותית** (הוצאת יזרעאל, 1962)
* **אישיות אזוטרית: סינדרום סכיזואידי** (הוצאת יזרעאל, 1967)
* **הפציינט ואני: (מעבר להעברה)** (הוצאת יזרעאל, תשל"ג)
* **טניס ופסיכולוגיה** (פאנטא ריי - ההוצאה לאור של המכון לפסיכותרפיה אנליטית, תשל"ד (1974)
* **פסיכותרפיה על חם**, המכון לפסיכותרפיה אנליטית, 1974
* **פסיכולוגיה לא לפסיכולוגים** (זמורה-ביתן, 1983)
* **אף מלה אמת** (הוצאת ביתן, 1987)

## קישורים חיצוניים
* עוז אלמוג, ד"ר רודי הפסיכולוג-גורו הישראלי הראשון, באתר "אנשים ישראל"
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997
Day of Defeat: Source

**Day of Defeat: Source** הוא משחק רשת בגוף ראשון שמבוסס על מלחמת העולם השנייה. המשחק פותח על ידי Valve והופץ על ידי Electronic Arts ועל פלטפורמת סטים. המשחק יצא לאור ב-26 בספטמבר 2005 והוא השני בסדרה. המשחק הוכרז רשמית בפברואר 2005.

## המשחק
במשחק מסופר על מלחמת העולם השנייה בשנת 1944 שהפעם מתרחש באירופה. במשחק יש אפשרות להצטרף לצבא ארצות הברית או לוורמאכט. שחקן שנכנס בוחר אחד מהקבוצות הקיימות ולכל קבוצה יש מגבלה של שחקנים עם אותה דמות.

המשחק יצא לראשונה עם 4 מפות ועם הזמן Valve הוציאה למשחק עוד עדכונים שביניהם מפות חדשות למשחק.

כחלק מפרויקט SteamPipe, עבר המשחק עדכון בסוף מרץ 2013.

## הדמויות
במשחק יש 6 דמויות שלכל אחת מהן יש כלי נשק משלה. את הדמויות יש בשתי הקבוצות עם כלי נשק שונים לשני הצבאות.
* **רובאי** - טווח בינוני עד ארוך לכל מטרה שבאה לפניו. האמריקאים נושאים M1 גאראנד והגרמנים נושאים מאוזר K98, לשני הצבאות גם יש 2 רימונים לאותה דמות ולאמריקאים יש סכין ולגרמנים את חפירה.
* **תוקף** - מתאים לטווח קצר. האמריקאים נושאים M1 תומפסון והגרמנים MP40, הדמות נושאת גם רימון יד ורימון עשן בנוסף אקדח M1911 לאמריקאים ו-P38 לגרמנים.
* **תומך** - טווח קצר עד בינוני. האמריקאים נושאים M1918 והגרמנים StG 44, ושני הצבאות נושאים גם 2 רימוני יד.
* **צלף** - דמות לטווח ארוך, ירייה בודדת ביריב הורגת אותו. האמריקאים נושאים ספרינגפילד (רובה) והגרמנים מאוזר K98, לשני כלי הנשק יש כוונת טלסקופית. הצלפים גם נושאים אקדח בתור נשק משני.
* **מקלען** - חיילים הרסניים לטווח קרוב ובינוני, האמריקאים נושאים M1919 בראונינג והגרמנים MG 42, כל המקלענים גם נושאים אקדח.
* **מפציץ** - כוח רב עוצמה, החיילים נושאים רקטות שמסוגלות בפגיעה אחת להגיע לטווח רחב ולהרוג המון אויבים. האמריקאים נושאים את הבזוקה (כלי נשק) והגרמנים Panzerschreck, בגלל איטיות הדמות ולצורך הגנה מפני צלפים הוא נושא נשק משני; האמריקאים נושאים M1 קרבין והגרמנים מאוזר C96.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* הדף של המשחק באתר של Valve 

קטגוריה:משחקי רשת
קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף ראשון)
קטגוריה:משחקי וידאו מבוססי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2005
קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי macOS
קטגוריה:משחקי לינוקס
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בארצות הברית
נמל התעופה הבין-לאומי מפלי ויקטוריה

**נמל התעופה הבין-לאומי מפלי ויקטוריה** (באנגלית: **Victoria Falls Airport**) ממוקם בוויקטוריה פולס, זימבבואה, והוא אחד מנמלי התעופה המסחרים החשובים בזימבבואה. עיקר תנועת הנוסעים בשדה היא תנועת תיירים המעוניינים לנפוש בעיירה ויקטוריה פולס אשר שוכנת ליד מפלי ויקטוריה. המתחרה העיקרי של השדה הוא שדה התעופה ליוינגסטון בליווינגסטון זמביה.

אורך המסלול בשדה מאפשר נחיתת מטוסים צרי גוף כדוגמת בואינג 737 ואיירבוס A319, אולם קיימת תוכנית להאריך את מסלול הנחיתה כך ששדה התעופה יוכל לטפל במטוסים גדולים יותר ובכך לאפשר טיסות ישירות מאמריקה ואירופה. כמו כן, הרחבת המסלול תתבצע לצד שדרוג הטרמינל הקיים.

שדה התעופה פעיל כיום במשך 12 שעות ביממה בלבד. קיימים בו דיוטי-פרי קטן וסניף בנק.

## קישורים חיצוניים

* 

מפלי ויקטוריה
קטגוריה:זימבבואה: מבנים
קטגוריה:זימבבואה: תחבורה
ידיעה משותפת

בתורת המשחקים, אנו נאמר שעובדה F היא **ידיעה משותפת** בין השחקנים אם כל השחקנים יודעים את F, כל השחקנים יודעים שכל השחקנים יודעים את F, כל השחקנים יודעים שכל השחקנים יודעים שכל השחקנים יודעים את F וכו’ (לכל מספר סופי של שלבים).

דוגמה פשוטה לעובדה שהיא ידיעה משותפת הוא מאורע פומבי: כשמורה עומד מול כיתה ומלמד, עובדה זו היא ידיעה משותפת בין כל התלמידים. כלומר כל תלמיד יודע שכל תלמיד יודע שכל תלמיד... שהמורה עומד מול הכיתה ומלמד.

## לקריאה נוספת
*

קטגוריה:תורת המשחקים
2/3 מהממוצע

**2/3 מהממוצע** הוא משחק בתורת המשחקים שבו על כל שחקן לבחור מספר ממשי בין 0 ל-100, כולל הקצוות. המנצח יהיה השחקן שבחר את המספר הקרוב ביותר ל-2/3 מממוצע המספרים שנבחרו על ידי כל השחקנים.

## פתרון שווי משקל
במשחק זה אין אסטרטגיה שולטת חזק, אולם יש בו שיווי משקל באסטרטגיות טהורות יחיד. נמצא את שווי המשקל על ידי סילוק חוזר של אסטרטגיות נשלטות: לכל שחקן, כל ניחוש הגבוה מ-66.67 נשלט חלש, מכיוון שלא ייתכן שהוא יהיה 2/3 מהממוצע. לכן, נסלק את כל האסטרטגיות הנ”ל. כעת, לכל שחקן, כל ניחוש הגבוה מ-44.45 נשלט חלש, מכיוון שאם אף שחקן אינו מנחש ערך הגבוה מ-66.67, לא ייתכן שערך הגבוה מ-44.45 יהיה 2/3 מהממוצע. תהליך זה יימשך עד שכל המספרים הגדולים מ-0 יסולקו מהמשחק.

אם היינו מגבילים את אפשרויות הבחירה למספרים הטבעיים בין 0 ל-100, היינו מקבלים תוצאה קצת שונה. במקרה זה, כל המספרים הגדולים מ-0 ו-1 היו מסולקים מהמשחק. כעת, יש יתרון בבחירת 0 אם השחקן מצפה שלפחות 1/4 מהשחקנים יעשו זאת גם כן, כיוון שבמקרה זה 2/3 מהממוצע יהיה לכל היותר 1/2. באופן דומה, במקרה ההפוך יש יתרון בבחירת 1.

## תוצאות המשחק בניסויים
כאשר נותנים לאנשים לשחק במשחק, בדרך כלל הניחוש המנצח גבוה בהרבה מ-0. לדוגמה, בתחרות שנערכה באינטרט על ידי המגזין הדני "פוליטיקן" (Politiken), בה השתתפו כ-20,000 שחקנים בעבור פרס של 5,000 קרונות דניות (כ-3,350 ש”ח), הניחוש המנצח היה 21.6 .ניסויים שנערכו בסטודנטים לכלכלה, הראו שגם הם אינם מנחשים 0.

## רציונליות מול ידיעה משותפת של רציונליות
משחק זה מדגים את הפער שבין הנחת רציונליות מושלמת של שחקן לבין ידיעה משותפת על הרציונליות של כל השחקנים. גם שחקן רציונלי לחלוטין לא ינחש 0 במשחק זה, אלא אם הוא בטוח ששאר השחקנים רציונליים לחלוטין ושהעובדה שכולם רציונלים היא ידיעה משותפת. אם שחקן רציונלי מאמין שאחד השחקנים לא יפעל לפי סילוק חוזר של אסטרטגיות נשלטות, הפעולה הרציונלית עבורו תהיה לנחש מספר גדול מ-0. 
נקודה מעניינת שעולה מפער זה היא שניתן להניח שכל השחקנים רציונליים, אולם לשחקנים אין ידיעה משותפת על הרציונליות אחד של השני. 

## היסטוריה
המשחק 2/3 מהממוצע הומצא על ידי אלן לדו (Alain Ledoux) ופורסם בשנת 1981 במגזין “משחקים ואסטרטגיה” (Jeux et Stratégie). המשחק הוצג כשובר שוויון בין כ-4,000 קוראים שצברו ניקוד זהה במשחקים קודמים, שכל אחד התבקש לנחש מספר שלם בין 0 ל-1,000,000,000. המנצח היה מי שנחש את המספר הקרוב ביותר ל-2/3 מהממוצע.

בשנת 2005, סוטר (Matthias Sutter ), הריץ ניסוי כזה, בו הוא נקרא "תחרות מלכת היופי", סוטר הדגים כי קבוצות של 4 שחקנים מצליחות טוב יותר מקבוצות של שני שחקנים או שחקן בודד. ובכך הציע כי לגודל הקבוצה יש השפעה על יכולת קבלת ההחלטות שלהם במשחקים אשר בהם עיבוד מידע (מידע מסיבובים קודמים- התפלגות המספרים, ממוצע, המספר הזוכה, השינוי במספרים הזוכים לפי התפתחות הסיבובים וכו) הוא חלק חשוב בהחלטה.

## לקריאה נוספת
*
## הערות שוליים
ֿ

קטגוריה:תורת המשחקים
אל-חבאניה

**אל-חבאניה** (בערבית - الحبانية תעתיק מדויק: **אלחבאניה**) היא עיר בעיראק, במחוז אל-אנבאר, השוכנת ליד שדה תעופה צבאי חשוב . העיר שוכנת על גדת אגם אל-חבאניה המהווה חלק מנהר הפרת.

הבסיס הצבאי שימש את חיל האוויר המלכותי הבריטי בין 1936 ל-1959 והיה זירת קרבות במהלך המלחמה האנגלו-עיראקית במאי 1941. לאחר עזיבת האנגלים הועבר הבסיס לחיל האוויר העיראקי, ומשמש אותו מאז. לאחר מלחמת המפרץ השנייה שימש הבסיס את צבא ארצות הברית ואת צבא עיראק החדש, במשותף.

בשנת 1987 מנתה אוכלוסיית העיר אל-חבאניה 61,284 נפשות. במהלך השנים גדלה האוכלוסייה מאוד, ולאחר מלחמת המפרץ השנייה הגיעו לעיר עשרות אלפי פליטים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:עיראק: ערים
רציונליות מושלמת

בכלכלה ובתורת המשחקים, מניחים פעמים רבות כי למשתתפים **רציונליות מושלמת**: כל השחקנים במשחק תמיד יפעלו על מנת למקסם את תועלתם. כלומר, כל שחקן לוקח בחשבון את כל הפעולות האפשריות ובוחר ברצף הפעולות שיניב את התוצאה הטובה ביותר עבורו. מסקנה מיידית מהנחה זו היא ששחקן רציונלי לא ישתמש באסטרטגיה נשלטת חזק.

מונח זה מתקשר למונח "**האדם הכלכלי**" (*Homo economicus ;* הומו אקונומיקוס) שמציין פרט שמקבל החלטות רציונליות הממקסמות את תועלתו האישית.

מחקרים רבים בפסיכולוגיה ובכלכלה התנהגותית בעשרות השנים האחרונות הראו שבמציאות השחקנים אינם נוהגים בצורה כזו באופן מלא, אלא פועלים ברציונליות מוגבלת המושפעת מהטיות קוגניטיביות שונות.

## לקריאה נוספת
*

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תורת המשחקים
קטגוריה:כלכלה התנהגותית
אהרון אשל

**אהרון (ארול) אשל** (1934 – 19 באפריל 2022) היה קצין צה"ל בדרגת אל"ם, שכיהן כמפקד חטיבת הערבה וכמפקד חטיבה 655, חטיבת מילואים במרחב שלמה. לאחר שחרורו מצה"ל שימש כמפקד שירותי הכבאות של עיריית תל אביב-יפו.

## ביוגרפיה
אהרון אשל נולד וגדל ברעננה למרים ואברהם אייזיק, ילידי פולין. השניים עלו לארץ ישראל ב-1932. רוב בני משפחותיהם נספו בשואה. היה בתנועת מחנות העולים וחבר גרעין נח"ל להשלמת קיבוץ משגב עם. והתגייס עם גרעינו לנח"ל בשנת 1952. עבר הכשרת לוחם וקורס מ"כים חי"ר שלאחריו שירת כמדריך טירונים. בינואר 1954 התנדב לצנחנים. בצנחנים שימש סייר במחלקת הסיור הגדודית. בהמשך עבר קורס קציני חי"ר ועם סיומו מונה למפקד מחלקה בגדוד הצנחנים 890, בפלוגה עליה פיקד מאיר הר-ציון, ולחם בפעולות התגמול. בהמשך שימש קצין מבצעים חטיבתי ומפקד מחלקה בקורס המ"כים של הצנחנים. כמו כן השתתף במבצע כנרת. לאחר מכן מונה לסגן מפקד הפלוגה המסייעת של הגדוד, והקים את מחלקת התול"ר הראשונה בצה"ל. לחם במלחמת סיני כסגן מפקד פלוגה ומפקד מחלקת התול"רים, והשתתף בקרב המיתלה.

לאחר המלחמה מונה למפקד פלוגה א' בגדוד. ב-1960 מונה לסגנו של אברהם ארנן, מפקד סיירת מטכ"ל. בשנת 1962 שימש מדריך בבה"ד 1. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם של חטיבה 80, חטיבת מילואים של הצנחנים. לאחר מכן שהה בשליחות המדינה באתיופיה ועסק באימון והדרכת קציני הצבא האתיופי. עם שובו ארצה מונה למפקד פלוגה בבית הספר לקצינים. כמו כן שימש כמפקד גדוד מילואים 115. בשנת 1969 מונה לסגן מפקד חטיבה 247. לאחר מכן שימש כמפקד מחנה גבע (סנור) – בסיס האימונים החטיבתי של הצנחנים. בתפקידו זה הקים ומיסד את גדוד 450, קורס המ"כים של הצנחנים. בשנת 1972 שימש כסגן מפקד חטיבת הבקעה וכיועץ למבצעים מיוחדים ברצועת עזה. בשנת 1974 מונה למפקד חטיבת הערבה ולאחר מכן פיקד על חטיבת אילת. בשנת 1978 השתחרר מצה"ל ובמילואים שימש כמפקד חטיבה 655 במרחב שלמה.

בשנים 1980–2000 שימש מפקד שירותי הכבאות של בתל אביב-יפו בדרגת טפסר בכיר.

היה ממקימי אנדרטת חץ שחור ליד קיבוץ מפלסים והשתתף בצוות המתכנן של שיקום בית הצנחן. ב-2012 זכה באות יקיר העיר רמת גן.

נפטר באפריל 2022. הותיר אחריו אישה, נירה, וארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים
* אהרון (ארול) אשל, מתוך אתר "הצנחנים העשור הראשון 1948–1958".
* עדויות אישיות: אהרון (ארול) אשל "הצבתי תותח לא-רתע במיתלה ושיתקתי עמדות אויב...", מתוך אתר "הצנחנים העשור הראשון 1948–1958".
* .
* .
* .
* .
* אהרון אשל יקיר העיר רמת גן
* אלוף-משנה אהרון (ארול) אשל על הגיוס לסיירת מטכ"ל. על ירמי ברדנוב ועל פעולות התגמול של הצנחנים, מראיין: אורי מילשטיין
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי חטיבות חי"ר במילואים
קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:כבאים ישראלים
קטגוריה:מפקדי חטיבת הערבה
קטגוריה:יקירי רמת גן
קטגוריה:בוגרי המחנות העולים
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:מפקדי מחלקות במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת סיני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
הליון

**הליון** (באנגלית: **Hellion**) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת *New Mutants Vol.2 #2* מאוגוסט 2003, ונוצרה על ידי צמד הכותבים נונזיו דה פיליפיס וכריסטינה וייר והמאייר קרון גראנט. 

הליון הוא האלטר אגו של ג'וליאן קלר, מוטאנט בעל יכולת טלקינזיס שנשלח לאחוזת אקסבייר במטרה לשלוט בכוחותיו. הוא הפך לתלמידה המועדף של אמה פרוסט, וקרא לעצמו בשם הקוד "הליון" מתוך מחווה לקבוצתה לשעבר הליונס, שנהרגו. חבר קרוב של ססילי קינקייד וסאנטו ואקארו, שהוצג גם כבן זוגה של לורה קיני. ידיו נכרתו באירועי "הביאה השנייה" בידי זקיפי נמרוד, והן הוחלפו בידיים קיברנטיות בידי מדיסון ג'פריס. באירועים המובילים לאירועי "הבלתי אנושיים נגד אקס-מן", הליון נראה גוסס לאחר שבא במגע עם ערפילי טריגן, הערפילים המעניקים לבלתי אנושיים את כוחותיהם ורעילים למוטאנטים. הוא תקף את אטילאן החדשה כדי להתנקם בבלתי אנושיים, אך הובס ונלקח למעצר לאחר שהובטח לו טיפול רפואי.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
סטרונג גאי

**סטרונג גאי** (באנגלית: **Strong Guy**, בעברית: בחור חזק) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת *New Mutants #29* מיולי 1985, ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ביל סיינקביץ. 

סטרונג גאי הוא האלטר אגו של גואידו קרוסלה, מוטאנט שנולד למשפחה איטלקית ממעמד הפועלים. בעקבות תאונה בילדותו, כוחותיו המוטאנטיים התפתחו וגופו הפך לגדול וחזק יותר באופן לא פרופורציונלי. הוא גילה כי הוא מסוגל לספוג אנרגיה קינטית ולתעל אותה מחדש ככוח פיזי. כאשר גואידו עבד כשומר סף במועדון לילה, הוא פגש את חברי המוטאנטים החדשים קאנונבול ומג'יק. הוא הצטרף לקבוצת אקס פקטור במהלך שנות ה-90, והיה חבר מרכזי בגלגוליה השונים של הקבוצה.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
קטגוריה:חוקרים פרטיים בדיוניים
סאנפייר

**סאנפייר** (באנגלית: **Sunfire**) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת *X-Men #64* מינואר 1970, ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר דון הק.

סאנפייר הוא האלטר אגו של שירו יושידה, מוטאנט יפני חם-מזג ושחצן שמסוגל לייצר פלזמה מחוממת ולעוף. עקב מזגו החם הוא אינו מוצא את מקומו בקבוצות האקס השונות, אף על פי שהיה חבר לזמן מה בקבוצת אקס-מן. יושידה נולד לאם אשר סבלה מקרינה רדיואקטיבית לאחר שנחשפה לפצצת האטום שהוטלה על הירושימה. היה חבר בפרשי אפוקליפס. בן דודו של נבל-העל הסמוראי הכסוף.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
ת'אנדרבירד

**ת'אנדרבירד** (באנגלית: **Thunderbird**, בעברית: ציפור הרעם) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת *Giant-Size X-Men #1* ממאי 1975, ונוצרה על ידי הכותב לן ויין והמאייר דייב קוקראם. 

ת'אנדרבירד המקורי הוא האלטר אגו של ג'ון פראודסטאר, מוטאנט אינדיאני משבט האפאצ'י בעל כוחות על-אנושיים, סיבולת גבוהה וחושים מחודדים. חיי ההרפתקנות שלו בקבוצת האקס-מן היו קצרים, משום שהוא מת לאחר משימתם השנייה. ת'אנדרבירד השני הוא ניל שאארה, אינדיאני בעל כוחות פירוקינטיקה, מה שמאפשר לו להמיר אנרגיה לפלזמה מחוממת. 

את דמותו של ת'אנדרבירד המקורי מגלם בסדרת הלייב אקשן "בעלי היכולות" השחקן בלייר רדפורד.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
רוקסלייד

**רוקסלייד** (באנגלית: **Rockslide**, באופן מילולי: מפולת סלעים) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת *New Mutants Vol.2 #3* מספטמבר 2003, ונוצרה על ידי צמד הכותבים נונזיו דה פיליפיס וכריסטינה וייר והמאייר קרון גראנט. 

רוקסלייד הוא האלטר אגו של סאנטו ואקארו, תלמיד מוטאנט ממוצא אמריקאי-איטלקי באחוזת אקסבייר בעל חוזק על-אנושי והיכולת ליצור לעצמו מגן אנושי על ידי הטמעת אדמה סלעית לגופו. חזותו מכוסה בגרניט, בצורה שדומה לחבר ארבעת המופלאים הדבר. חבר לשעבר של יחידת הליונס. לאחר אירועי "בית אם", רוקסלייד הוא מבין היחידים ששמר על כוחותיו. חבר טוב של ג'וליאן קלר וססילי קינקייד. למרות חזות סטראוטיפית מוקדמת של בריון, ואקארו הפך עד מהרה לחבר קרוב ושומר טוב לב. 

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
חאפז מח'לוף

**חאפז מח'לוף** (בערבית: حافظ مخلوف; 2 באפריל 1971) הוא קולונל סורי ששימש כאחראי על מחוז דמשק במינהל הביטחון הכללי הסורי.

## ביוגרפיה
מח'לוף נולד בדמשק בשנת 1971. הוא בן דודו של הנשיא בשאר אל-אסד מצד אמו, ואחיו של ראמי מח'לוף, אחד מאנשי העסקים המצליחים בסוריה. חאפז מח'לוף נודע יותר מכל כאחד משני הניצולים בתאונת דרכים בה נהרג אחיו הבכור של בשאר, באסל אל-אסד, שיועד לרשת את אביו, הנשיא חאפז אל-אסד.

בשנת 2007 הוטלו על מח'לוף סנקציות על ידי מחלקת האוצר של ארצות הברית בשל תפקידו בערעור היציבות השלטונית בלבנון ובתהליכים הדמוקרטיים שלה ובמוסדותיה. הסנקציות כללו הקפאה של כל הנכסים שעשויים להיות בארצות הברית. בשנת 2011 מחלקת האוצר החמירה את הסנקציות עליו והאיחוד האירופי הטיל עליו סנקציות גם כן בגין השפעתו באלימות שהופגן כלפי המפגינים בסוריה. האופוזיציה בסוריה אף טענה שהשפעתו רבה יותר מזה של ראש מינהל הביטחון הכללי, עלי ממלוכ. הוא נחשב לחלק מהחוג הפנימי הנשיא אסד.

השלטונות בשווייץ הקפיאו 3 מיליון אירו מחשבונו בחשד להלבנת כסף. הוא עתר נגד ההחלטה וזכה, אולם עקב אי יכולתו להיכנס לשווייץ לפגוש את פרקליטיו, עתירתו נדחתה על ידי בית המשפט העליון של שווייץ.

ב-18 ביולי 2012, רשת אל-ערביה דיווחה שהוא נהרג בפיגוע התאבדות במהלך ישיבה במטה הביטחון הלאומי בדמשק, המשמש את שירותי המודיעין הסורי, ומקורות אחרים ציינו כי הוא רק נפגע. בספטמבר 2014 התפרסמו דיווחים שהוא עזב את סוריה לבלארוס.

## לקריאה נוספת
* סמדר פרי, **סופם של הרוצחים מדמשק**, ידיעות אחרונות, 19 ביולי 2012

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא סורים
קטגוריה:משפחת אל-אסד
קטגוריה:נפגעי התנקשויות
קטגוריה:סורים שמחלקת האוצר של ארצות הברית הטילה עליהם סנקציות
קטגוריה:ילידי 1971
השבועה האולימפית

ממוזער | ימין**השבועה האולימפית** היא הבטחה שנישאת במהלך טקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים. השבועה נאמרת על ידי ספורטאי מייצג אחד מהנבחרת המארחת של המשחקים בשם כל הספורטאים המשתתפים, וכן על ידי נציג מהשופטים בתחרויות ונציג המאמנים. במהלך השבועה אוחזים הנשבעים בקצה הדגל האולימפי.

## היסטוריה ונוסח השבועה
לראשונה נישאה השבועה באולימפיאדת אנטוורפן (1920) על ידי הבלגי ויקטור בוין, כשהוא אוחז בידו השמאלית בדגל בלגיה. באולימפיאדת מינכן (1972) נוספה שבועת השופטים והחל מאולימפיאדת הנוער סינגפור (2010) נוספה לטקס גם שבועת המאמנים. האישה הראשונה לשאת את השבועה הייתה הגולשת האלפינית האיטלקייה ג'וליאנה מינוצו , באולימפיאדת החורף קורטינה ד'אמפצו שנערכה בשנת 1956. באולימפיאדת מינכן, שנערכה בשנת 1972, האתלטית הגרמניה, היידי שילר  הייתה האישה הראשונה לשאת את השבועה באולימפיאדת קיץ. 

נוסח השבועה המקורית חובר על ידי פייר דה קוברטן ומאז שונה מספר פעמים על מנת להתאימה לרוח התקופה. נוסח השבועה הראשונה שנישאה ב-1920 היה: "אנו נשבעים לקחת חלק במשחקים האולימפיים ברוח האבירות, למען כבוד למדינתנו ולתהילת הספורט". ב-1961 שונתה השבועה כך שתסיר אלמנטים דתיים ולאומניים: "אנו מבטיחים לקחת חלק במשחקים האולימפיים ברוח האבירות, למען כבוד לנבחרתנו ולתהילת הספורט". 

כיום נוסח שבועת הספורטאים הוא: "בשם כל המתחרים, אני מבטיח/ה שניקח חלק במשחקים אולימפיים אלו כשאנו מכבדים ומצייתים לחוקים שנקבעו, מתחייבים לספורט נקי מאמרוץ וללא סמים, ברוח ספורטיבית, למען תהילת הספורט וכבוד נבחרתנו".

נוסח שבועת השופטים: "בשם כל השופטים ובעלי התפקידים, אני מבטיח שנשפוט במשחקים אולימפיים אלו ללא משוא פנים, כשאנו מכבדים ומצייתים לחוקים שנקבעו ברוח הספורטיבית האמיתית." 

נוסח שבועת המאמנים: "בשם על המאמנים ושאר חברי הנלווים למשלחות הספורטאים, אני מבטיח שנקדיש עצמנו לכך שהרוח הספורטיבית והמשחק ההוגן ישמרו על בסיס עקרונות היסוד האולימפיים"

## הערות שוליים
 

קטגוריה:אולימפיאדה
קטגוריה:אתיקה
פאולוס פאגיוס

**פאוילוש באגיוש** (גרמנית: **Paul Fagius**; 1504–1549) היה רפורמטור והבראיסט גרמני, בעל בית דפוס שהתמחה בכתבים עבריים.

## חייו
פאולוס פאגיוס נולד בריינצאברן שבגרמניה לאב ששימש כמורה וכפקיד מועצה. ב-1515 יצא ללמוד באוניברסיטת היידלברג וב-1522 עבר לאוניברסיטת שטרסבורג, שם למד עברית מפי הרפורמטור הגרמני וולפגאנג קפיטו. ב-1527 זכה במשרת הוראה באיזנא שבוירטמברג, ושימש שם כמורה עד 1535, אז חזר לשטרסבורג והקדיש את עצמו ללימודי תאולוגיה. 

ב-1537 חזר פאגיוס לאיזנא ככומר והקים בה בית דפוס שהתמחה בכתבים עבריים. הוא הזמין לאיזנא את אליהו בחור, כדי שישמש לו מורה לעברית ויסייע לו בניהול בית הדפוס. באותן שנים תרגם פאגיוס שניים מחיבוריו של הבחור ללטינית: "ספר התשבי", מילון ללשון חז"ל והעברית הרבנית, ו"המתורגמן", מילון לארמית של תרגומי המקרא. נוסף לכך תרגם פאגיוס ללטינית את מסכת אבות, התקין מהדורה לטינית של ספר טוביה על בסיס גרסה עברית שהגיעה לידיו, וחיבר מסה פרשנית על הפרקים הראשונים של ספר בראשית. פאגיוס תרגם ללטינית גם חיבור מאת יהודי מומר, שהסתמך על מקורות יהודיים בניסיון להוכיח את אמיתות האמונה הנוצרית. יחד עם אליהו בחור ערך פאגיוס את המילון העברי-יידי-גרמני-לטיני "שמות דברים". 

ב-1542 העתיק את מושבו לקונסטנץ, ושם פרסם את חיבורו על יסודות הדקדוק העברי ותרגם ללטינית את פירוש תהלים לרד"ק. ב-1543 התמנה פרופסור להוראת הברית הישנה באוניברסיטת שטרסבורג, וב-1546 מונה על ידי הנסיך פרידריך השני מפפאלץ לקדם את הרפורמה באוניברסיטת היידלברג. מאמציו של פאגיוס נתקלו בהתנגדות כה עזה, שנאלץ לפרוש ממשרתו ולשוב לשטרסבורג. 

במחצית השנייה של שנות הארבעים, עם ניצני הקונטרה-רפורמציה, פוטר פאגיוס ממשרתו בשטרסבורג והעתיק את מושבו לאנגליה. ב-1549 הוא קיבל משרה כמרצה לעברית באוניברסיטת קיימברידג', ובאותה שנה חלה במחלת המלריה כתוצאה מהדבקות בטפיל *Plasmodium malariae* והלך לעולמו. בתקופת הרסטורציה הקתולית של המלכה מרי הראשונה הוצאו עצמותיו מקברן והועלו על המוקד במשפט ראווה. ב-1560 הוקמה מצבת זיכרון לזכרו.

בהקדמה לספר התשבי כתב עליו אליהו בחור: "ובאמת ראוי הוא שבני עמו יקראו עליו כמו שאנו קוראין על רבינו משה בן מיימון 'ממשה עד משה לא קם כמשה' - כך יאמרו עליו 'מפאולוס עד פאולוס לא קם כפאולוס'".

## מחיבוריו
[שמאל|ממוזער|250px|[עמוד שער|עמוד השער של ספר "פירוש המלות על דרך הפשט", מאת פאוילוש באגיוש]]

### יצירות פרי עטו
* פירוש על פרקים ראשונים של ספר בראשית (איזנא, 1542).
* יסודות הדקדוק העברי (קונסטנץ, 1543). 
* ספר האמונה או האמת (Liber Fidei seu Veritatis) (איזנא, 1542).
* מסה קצרה (Parvus Tractulus) (איזנא, 1542).

### תרגומים לטיניים מעברית
* פרקי אבות (איזניא, 1541).
* ספר התשבי (איזנא, 1541).
* המתורגמן (איזנא, 1542).
* ספר טוביה (איזנא, 1542).
* אלפא ביתא דבן סירא (איזנא, 1542).
* ספר אמנה (איזנא, 1542).
* פירוש תהלים לרד"ק (קונסטנץ, 1544).

### מהדורות
* תרגום אונקלוס (שטרסבורג, 1546).

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הבראיסטים
קטגוריה:מדפיסים עבריים
קטגוריה:מו"לים גרמנים
קטגוריה:הוצאות ספרים עבריות
קטגוריה:מתרגמים ללטינית
קטגוריה:מתרגמי התנ"ך
קטגוריה:מתרגמים מעברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:ילידי 1504
קטגוריה:נפטרים ב-1549