open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נער בית הכיסא

מִשְרת **נער בית הכיסא** (באנגלית: **groom of the stool**; מכונה לעיתים **מטפח הישבן**) הייתה קיימת אצל כמה מלכים באנגליה של המאה ה-16, ואולי עוד קודם לכן. נושא המשרה היה משרתו של המונרך, והיה אמור להתלוות אליו לחדר השינה, לדאוג לנוחיותו, ובעת הצורך להיות נוכח בבית הכיסא ולדאוג לנקיון אחוריו של המלך לאחר עשיית הצרכים.

המשרה הוענקה תמיד לחביבו של המלך, שזכה להתייחד עם המלך בלשכת בית הכיסא. היא אוישה על ידי בני אצילים ואנשי המעמד הגבוה. נושאי משרה רמת דרג זו נעשו לעיתים קרובות לאנשי סודו של המלך, משום שהייתה להם גישה לחדריו הפרטיים.

## מקור המונח
המילה "stool" באנגלית, שמשמעותה המקורית "כיסא", משמשת גם במובן של "בית כיסא", ואילו המילה  מציינת סוג של משרת אישי. נושא המשרה היה אחראי גם להלבשתו של המלך, ולכן יש היגיון במעבר לשימוש במילה "stole" שמשמעותה "גלימה", אשר מדגישה תפקיד נוסף של המשרת. קשר נוסף בין בית כיסא לבגדים מוצאים במילה נוספת שציינה באותה תקופה את שמו של בית הכבוד - "garderobe". חדר זה שימש גם כחדר בגדים, היות שהריח הגן על הבגדים מפני עשים. זה גם מקורה של המילה האנגלית "wardrobe" שמשמעותה כיום חדר ארונות או ארון בגדים.

## סיפורו של הנרי נוריס
בתור אנשים מקורבים ביותר לכס המלכות, נערי בית הכיסא נאלצו ליטול חלק בכל ההתרחשויות בארמון המלך. המפורסם מכולם בהקשר זה הוא סר הנרי נוריס (Sir Henry Norreys), אשר הוצא להורג בעוון בגידה בשנת 1536. נוריס, נער בית הכיסא של הנרי השמיני, הואשם על לא עוול בכפו בכך שהיה מאהבה של המלכה אן בולין. נוריס הועלה לגרדום יומיים לפני הוצאתה להורג של אן בולין, במסגרת הקשר שנרקם בידי אויביה. ייחוסו הגבוה של נוריס שיחק לטובתו, ותומאס קרומוול לא זכה לענות אותו בזמן החקירה, כך שנוריס יכול היה להמשיך לטעון לחפותו לכל אורך החקירה מבלי לשלם על כך מחיר. לא ידוע אם המלך, שחיכה רק אחד עשר יום לאחר ההוצאות להורג על מנת להתחתן עם ג'יין סימור, השתתף בעצמו בקשירת הקשר או שהסתפק באישור ההוצאות להורג.

## שינוי שם המשרה
בשנת 1660 שונה שם המשרה ל"נער הגלימה" (groom of the stole). לא מן הנמנע שהשימוש במילה האנגלית stole במקום המילה stool נועד לייפות את תיאור התפקיד, בעוד החובות המוטלות על נושא המשרה לא השתנו. כאשר מלכה עמדה בראש המדינה היו ממנים אישה לתפקיד "נערת הגלימה". משרת "נער הגלימה" בוטלה ב-1901, עם עלייתו לכס המלוכה של אדוארד השביעי.

קטגוריה:אנגליה: היסטוריה
קטגוריה:נושאי משרה בבית המלוכה הבריטי
קטגוריה:מקצועות עבר
קטגוריה:בתי שימוש
קטגוריה:נותני שירות
קטגוריה:משק בית מלכותי
הגדה השמאלית

[שמאל|ממוזער|300px|מפת פריז מחולקת לעשרים רבעים. הגדה השמאלית מצויה באזור שמדרום ל[נהר הסן]]
**הגדה השמאלית** (בצרפתית: **La Rive Gauche**) הוא אזור בפריז הנמצא מדרום לנהר הסן החוצה את העיר (לפיכך, הכינוי "הגדה השמאלית" הוא מנקודת מבטו של אדם השט בנהר עם כיוון זרימתו מערבה).

מעבר לזיהוי הגאוגרפי, הכינוי "הגדה השמאלית" מתייחס למאפיינים התרבותיים והחברתיים של אזור זה, שהרובע הבולט בו הוא הרובע הלטיני. רחובות עיקריים בגדה השמאלית הם שדרות סן ז'רמן ושדרות סן מישל.

## הרבעים של פריז בגדה השמאלית
שישה מתוך עשרים הרבעים של פריז מצויים בגדה השמאלית:
* הרובע החמישי
* הרובע השישי
* הרובע השביעי
* הרובע השלושה עשר
* הרובע הארבעה עשר
* הרובע החמישה עשר

## ראו גם
* הגדה הימנית
* רובעי פריז

## קישורים חיצוניים

* 
*  באתר ויקימסע 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פריז: שכונות
קטגוריה:פריז: גאוגרפיה
קטגוריה:פריז: אטרקציות תיירותיות
לוסיל קליפטון

**לוסיל קליפטון** (באנגלית: **Lucille Clifton**; 27 ביוני 1936 – 13 בפברואר 2010) הייתה משוררת אפרו אמריקאית וסופרת ילדים ידועה.

## ביוגרפיה
לוסיל קליפטון, בשם נעוריה סיילס, נולדה בפרבר של העיר באפלו, בצפון מדינת ניו יורק. הוריה היו עניים מאוד, והיא נאלצה לצאת לעבוד מגיל צעיר. היא עבדה כחופפת שיער במספרה, ובמקביל נאבקה על השלמת לימודיה. כבר מילדותה התבלטה בכישרונותיה, גם בתחום המתמטיקה וגם בתחום הכתיבה היוצרת.

ב-1953 החלה את לימודיה באוניברסיטת הווארד על בסיס מלגה, ולמדה שם עד 1955. לאחר מכן השלימה את לימודיה באוניברסיטה של מדינת ניו יורק, שליד עיר הולדתה באפלו. בשנת 1958 נישאה לפסל והפילוסוף פרד קליפטון, ולזוג נולדו ארבע בנות ושני בנים.  

בשנת 1967 עברה המשפחה להתגורר בבלטימור. שם חברה לקבוצת משוררים מקומית, ביניהם אנדרי קודרסקו. בשנת 1969 פרסמה קלפטון את ספר שיריה הראשון, שזכה להיכלל ברשימת עשרת ספרי השירה האמריקאיים הטובים ביותר שערך הניו יורק טיימס. מאז פרסמה קובצי שירה רבים שהקנו לה פרסים ספרותיים חשובים, היא מונתה ל"שרת השירה" של מדינת מרילנד, ונבחרה למועצת האקדמיה למשוררים אמריקאיים . בשנים 1985 עד 1989 כיהנה כפרופסור לספרות באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז ולאחר מכן במכללת סנט מרי שבדרום מרילנד.

שירתה עזת-הביטוי חושפת ללא רתיעה את עולם האישה בכלל ואת זה של האישה השחורה בפרט. לוסיל קליפטון קיבלה את פרס ספר השירה האמריקאי הטוב ביותר לשנת 2006. שם הספר "Blessing The Boats: New And Selected Poems 1988-2000", אסופה של 19 שירים העוסקים במיתוסים, משפחה, דרום ארצות הברית ואלוהים.

קליפטון זכתה לפרסום רב הן בשל ספרי הילדים הרבים שלה והן בשל הופעותיה בתוכניות טלוויזיה שונות. היא זכתה לפרסים ספרותיים על שירתה (בהם פרס אניספילד-וולף למפעל חיים בשנת 2001), לעיטורי כבוד וציונים על כתיבתה לילדים, ולשבחים על עבודתה כמורה ומנחה בחוגי יצירה. לעברית תורגמו רק שירים מועטים משלה, בעיקר על ידי חובבים.

בשנת 2022 יצא לאור בעברית ספרה של קליפטון "אמריקה עשתה מאיתנו גיבורות", בתרגומה של רעות בן יעקב (הוצאת טנג'יר)..

## שיר לדוגמה של לוסיל קליפטון

שמאל|ממוזער|250px|טבלה עם ציטוט של לוסיל קליפטון

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* הומאז' לירכיים שלי, שיר מתורגם של לוסיל קליפטון, באתר "במה חדשה"
* כושילאמאשלהם, אנתולוגיית שירה שחורה, הוצאת "רעב", 2012
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:באפלו: אישים
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער אמריקאיות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז
קטגוריה:זוכי פרס הספר הלאומי האמריקאי
קטגוריה:זוכי פרס אניספילד-וולף
קטגוריה:זוכי פרס לנן: שירה
קטגוריה:משוררות אמריקאיות
קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:סופרות אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:משוררות אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:משוררים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של ניו יורק בפרדוניה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא בניני
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1936
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1936
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
תמונה

ממוזער|צילום תמונה עם מצלמת טלפון נייד. התצוגה של הטלפון הנייד מציגה את התמונה המתבצעת.
שמאל|ממוזער|תמונה סרוקה של ההגדרה של תמונה ותמונות.
**תמונה** היא חפץ, כגון צילום או תמונה דו-ממדית אחרת, הדומה לנושא - בדרך כלל אובייקט פיזי - ובכך מספק תיאור שלו. בהקשר של עיבוד אותות, תמונה היא משרעת מבוזרת של צבעים. **תמונה ציורית** היא מערכת כתיבה המשתמשת בתמונות כסמלים עבור ישויות סמנטיות שונות, במקום הסימנים המופשטים המשמשים את האלפבית.

## מאפיינים
תמונות עשויות להיות דו או תלת ממדיות, כגון תצלום או מסך, או תלת־ממדיות, כגון פסל או הולוגרמה.

הם עשויים להילכד על ידי מכשירים אופטיים - כגון מצלמות, מראות, עדשות, טלסקופים, מיקרוסקופים וכו' וחפצים ותופעות טבעיות, כגון העין האנושית או מים.

המילה 'תמונה' משמשת גם במובן הרחב של כל דמות דו-ממדית כגון מפה, גרף, תרשים עוגה, ציור או כרזה. במובן הרחב יותר הזה, תמונות ניתנות לעיבוד ידני, כמו רישום, אמנות הציור, גילוף, עיבוד אוטומטי על ידי הדפסה או טכנולוגיית גרפיקה ממוחשבת, או על-ידי אמנות חזותית בשילוב של שיטות, במיוחד בפסאודו-צילום.

תמונה נדיפה היא תמונה שקיימת רק לפרק זמן קצר. זה עשוי להיות השתקפות של אובייקט על ידי מראה, הקרנה של קמרה אובסקורה, או סצנה המוצגת על שפופרת קרן קתודית. תמונה קבועה, הנקראת גם עותק קשיח, היא תמונה שהוקלטה על אובייקט חומרי, כגון נייר או טקסטיל על ידי צילום או כל תהליך דיגיטלי אחר.

דימוי מנטלי קיים במוחו של אדם, כמשהו שאדם זוכר או מדמיין. הנושא של תמונה לא חייב להיות אמיתי; זה עשוי להיות מושג מופשט, כגון גרף, פונקציה או ישות דמיונית. לדוגמה, זיגמונד פרויד טען שחלם אך ורק בדימויים שמיעתיים של דיאלוגים. חוקרים שונים של הפסיכואנליזה הצביעו על האפשרות לתמרן דימויים מנטליים למטרות אידאולוגיות. לתמונות המונצחות בחינוך הציבורי, בתקשורת ובתרבות הפופולרית יש השפעה עמוקה על היווצרותם של דימויים נפשיים כאלה:"מה שהופך אותם לעוצמתיים כל כך הוא שהם עוקפים את יכולות המוח המודע, אך במקום זאת, מכוונים ישירות אל תת-המודע והרגשי, ובכך מתחמקים מחקירה ישירה באמצעות חשיבה מהורהרת. על ידי כך, דימויים אקסיומטיים כאלה מספרים לנו מה נחפוץ (ליברליזם, בתמונת מצב: הדגנים הפריכים בטעם דבש ומיץ התפוזים הטרי שנסחט בחלק האחורי של בית חד-משפחתי בפרברי) וממה נמנע (קומוניזם, בתמונת מצב: המונים חסרי חיים של גברים ומכונות צועדים לעבר אובדן מסוים בליווי מנגינות של שירים רוסיים סובייטיים). מה שהופך את התמונות האלה לעוצמתיות כל כך הוא שיש לה רק רלוונטיות מינורית יחסית לייצוב של תמונות כאלה, בין אם הן באמת לוכדות ומתכתבות עם הרבדים המרובים של המציאות, או לא." - דייוויד לאופולד, סוציולוגהפיתוח של טכנולוגיות אקוסטיות סינתטיות ויצירת אמנות קול הובילו לבחינת האפשרויות של דימוי קול המורכב מחומר פוני בלתי ניתן לצמצום מעבר לניתוח לשוני או מוזיקולוגי.

### דומם או נע

תמונה יכולה להיות גם תמונה  אחת. הביטוי הזה משמש צילום, במדיה חזותית ובתעשיית המחשבים כדי להדגיש שלא מדברים על סרטים, או בכתיבה טכנית מאוד מדויקת או פדנטית כמו תקן.

תמונה נעה/זזה היא בדרך כלל סרט או וידאו, כולל וידאו דיגיטלי.

פריים היא תמונת סטילס הנגזרת ממסגרת אחת של צילום נע. לעומת זאת, סרט סטילס הוא צילום שצולם על הסט של סרט או תוכנית טלוויזיה במהלך ההפקה, המשמש למטרות קידום מכירות.

## ספרות
בספרות, דימויים הם "תמונה נפשית" הפונה לחושים. זה יכול להיות גם פיגורטיבי וגם מילולי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צילום
קטגוריה:גרפיקה ממוחשבת
קטגוריה:עיצוב גרפי
אייריש קרים

**אייריש קרים** (באנגלית: **Irish Cream**) הוא ליקר על בסיס שמנת וויסקי אירי.

אחד מסוגי האייריש קרים הידועים ביותר הוא אייריש קרים של חברת בייליס, שהיה הראשון שיוצר בשנת 1974.

מותגים נוספים מוכרים הם "קרולנס", "מילווד" ו"בושמילס קרים".

נהוג לשתות אייריש קרים במגוון דרכים – כמשקה נקי, עם קרח, כחלק מקוקטייל או כתוספת לקפה במקום חלב וסוכר.


קובץ:בייליס.jpg|בקבוק אייריש קרים של בייליס.
קובץ:BlackIrishBottle.jpg|בקבוק איריש קרים של בלאק אייריש.



## ראו גם
*אייריש קופי
*אורגזמה (קוקטייל)
*אייריש קאר בומב

## קישורים חיצוניים

*האתר הרשמי של בייליס אייריש קרים

קטגוריה:ליקרים בטעם קפה
קטגוריה:ליקר שמנת
איל סן לואי

**איל סן לואי** (בצרפתית: **Île Saint-Louis**) הוא האי הקטן מבין שני האיים הטבעיים שבנהר הסן בעיר פריז, צרפת (האי השני הוא איל דה לה סיטה). איל סן לואי שייך לרובע הרביעי של העיר, והוא נקרא על שמו של לואי התשיעי מלך צרפת (לואי הקדוש).

האי מחובר במערכת גשרים ליתר חלקי פריז, בגדה הימנית ובגדה השמאלית, וכן לאיל דה לה סיטה, באמצעות **גשר סן לואי**. האי, שכיום משמש בעיקר למגורים, היה בעבר שני איים בלתי מיושבים ששמשו כשדה מרעה לבקר וכאזור לאחסון עצים. בנייתו הצפופה במהלך המאה ה-17, בעת מלכותם של אנרי הרביעי ולואי השלושה עשר, היא אחת הדוגמאות הראשונות לתכנון עירוני. האזור מופה ונבנה מקצה האי לקצהו בין השנים 1613-1664, והפך למעין נווה מדבר שליו ורגוע בלב העיר הרוגשת. לאי רחוב ראשי אחד, אשר חוצה אותו ממזרח למערב, אין בו תחנת מטרו, אך מצויות בו שתי תחנות אוטובוס.

## גשרים באיל סן לואי
שמאל|ממוזער|250px|גשר סן לואי, שמחבר את שני האיים של פריז, בציור מהמאה ה-19
חמישה גשרים מאפשרים גישה אל האי:
* **[[גשר סן-לואי]]** – מחבר את האי לאיל דה לה סיטה
* **[[גשר טורנל]]** מקשר את האי לגדה השמאלית
* **[[גשר לואי-פיליפ]]** מחבר את האי לגדה הימנית 
* **[[גשר מארי]]** גם הוא מגיע אל הגדה הימנית
* **[[גשר סולי]]** חוצה את האי מהגדה הימנית לשמאלית.

## קישורים חיצוניים

* 
* Ile Saint Louis : היסטוריה של האי בצרפתית 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פריז: שכונות
איל סן לואי
קטגוריה:הרובע הרביעי של פריז
קטגוריה:צרפת: איים
קטגוריה:פריז: גאוגרפיה
קטגוריה:סן
מהנדס טיסה

[ממוזער|עמדתו של מהנדס הטיסה בתא הטייס של מטוס הנוסעים [בואינג 747|בואינג 747-200]]
ממוזער|כנפי מכונן טיסה בחיל האוויר עד 1999. מ-1999 מכונני חיל האוויר עונדים כנפי טיס רגילות
**מהנדס טיסה** (בחיל האוויר הישראלי: **[[קורס טיס (צה"ל)#מגמות הקורס|מכונן אוויר]]**) הוא איש צוות אוויר במטוסים שאחראי לבדיקת המטוס לפני ואחרי כל טיסה ולניטור המערכות במטוס בזמן הטיסה. המערכות המנוטרות הן בין היתר: לחץ האוויר, הדלק, בקרת הסביבה, המערכת ההידראולית ומערכת החשמל. בחלק מהמטוסים הצבאיים מבצע מהנדס הטיסה בדיקה מקיפה של כלל המערכות.

עמדת מהנדס הטיסה ממוקמת בתא הטייס, בדרך כלל מאחורי ובין הטייס וטייס המשנה. במספר מטוסים צבאיים כמו ב־c-130 יושב מהנדס הטיסה בין הטייסים, במטוסי בואינג הוא יושב מול פאנל צדדי אשר בו מחווני ומפסקי המערכות השונות ובטופולב 134 הוא ממוקם באף המטוס. מהנדס הטיסה הוא מומחה למערכות המטוס ואחראי לאיתור ופתרון תקלות שעלולות להתעורר בזמן הטיסה או במצבי חירום. כמו כן, תפקידו הוא לעבד את הנתונים הנדרשים להמראה ולנחיתה של המטוס. במטוסי ההרקולס אחראי המכונן על גם ניהול התהליכים הטקטיים בטיסה (הצנחות, תדלוק אווירי וכו').

בעקבות התפתחות טכנולוגיית המחשבים ומערכות הטיסה, אין עוד צורך במהנדסי טיסה במטוסי הנוסעים החדישים. במטוסים שהחלו להיכנס לשירות החל משנות השמונים של המאה ה-20, ניטור מערכות הטיסה נעשה באמצעות מחשב המדווח על תקלות ישירות לטייסים.

בחלק מחברות התובלה האוויריות מהנדס הטיסה נחשב גם לקצין שני, אם הוא טייס בהכשרתו. בחברות התעופה המסחריות מהנדס הטיסה הוא שלישי בשרשרת הפיקוד, אחרי הקברניט והקצין הראשון ואינו הבכיר בצוות הטיסה.

בחיל האוויר הישראלי ישנם מהנדסי טיסה במטוסי הבואינג 707 שתפקידם הוא לבצע את תהליך ההתחברות בעת תדלוק אווירי. כינוי בעל התפקיד בעת הטיסה הוא **בוּמר**, על שם מוט התדלוק המכונה "בום".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צוות אוויר
קטגוריה:מקצועות ההנדסה
קטגוריה:תעופה אזרחית
קטגוריה:תעופה
מזכרת משה

שמאל|ממוזער|250px|מזכרת משה, 2008
[שמאל|ממוזער|250px|מודעה על [אפיית מצות מכונה בשכונה, 1908]]
**מזכרת משה** היא שכונה בנחלאות שבירושלים שנוסדה בשנת 1882, ובנייתה הושלמה בשנת 1885, הודות לסיוע הכספי שקיבלה מ'קרן משה מונטיפיורי', שהוקמה בשנת 1874, במלאת תשעים שנה לנדבן היהודי-בריטי משה מונטיפיורי. השכונה נועדה לציבור תושבים אשכנזים, בעוד שהשכונה הסמוכה, אהל משה, שנוסדה כשנה אחריה מכספי הקרן, נועדה לספרדים.

## היסטוריה
'קרן משה מונטיפיורי' שמה לה למטרה לסייע ליהודי ארץ ישראל על ידי עידוד פעולות יצרניות. הקרן סייעה ליהודי ירושלים לבנות שכונות מחוץ לחומות העיר, במסגרת הלוואה ארוכת טווח ללא ריבית. חמש שכונות נבנו באופן זה, וכולן נושאות את שמו של מונטיפיורי: מזכרת משה, אוהל משה, ימין משה, זיכרון משה וקריית משה. על כך כתב ש"י עגנון בספרו 'תמול שלשום': "וכל מקום שם בירושלים נקרא משה: אוהל משה, וזיכרון משה, וימין משה, ומזכרת משה. מבקש אתה ללכת לאחד ממשה אלה, אך שוכח אתה אותה מילה קטנה שנטפלה למשה, ואתה הולך ממשה למשה, ואין אתה מגיע למשה זה שרצית". השכונה גם הוזכרה בשירו של דן אלמגור "ירושלים שלי": "אמר הרוכל ממזכרת משה/ירושלים שלי/היא מחנה יהודה בערב חגים/ שבת של פפיטס קללות נהגים/וחומוס של רחמו וריח דגים/וחומוס של רחמו וריח דגים/כביסה על הכביש ומקלחת מדלי/ירושלים שלי".

מזכרת משה נבנתה על קרקע שהייתה שייכת לשכונה הסמוכה, משכנות ישראל, אשר מקימיה לא הצליחו לבנותה במתכונת הגדולה שאליה קיוו. השכונה נבנתה כחצר צרה וארוכה, המוקפת בתים הצמודים זה לזה וסוגרים עליה. התוכנית המקורית הייתה לטפח חצר זו לכדי גן ירק שופע, עטור צמחים, עצי אקליפטוס ואף מזרקה קטנה. אך בפועל החצר נותרה ריקה ומוזנחת, ונוצלה לבורות מים רבים. 

מכתב תלונה שפרסם יהודי ירושלמי בשנת 1885 בדפי עיתון 'הצבי' לאליעזר בן-יהודה, מלמד כי השכונה וסביבותיה היו אז מלוכלכים ומוזנחים, כנראה בשל חוסר מודעות של תושביה, יוצאי העיר העתיקה, להיגיינה וניקיון. הנהלת הקרן התריעה בפני התושבים, כי מי שלא יקפיד על הניקיון (פינוי אשפה, הטלת שפכים במקומות הראויים וכו') יגורש מהשכונה. נראה שהאזהרה הועילה, כי השכונה הלכה והתבססה, ואף נפתחו בה בתי עסק זעירים, כמו חנות לממכר פחמים, חנות יינות, מצחצח נעליים, מאפייה ועוד.

בית הכנסת 'חסד ורחמים' הוקם בשנת 1925 על ידי בני משפחות ספרדיות וותיקות מהעיר העתיקה. חזיתו של בית הכנסת מעוטרת בדלת מתכת ועליה סמליהם של 12 שבטי ישראל, וכן דלת מפוארת בעזרת נשים, שעליה תבליט עם מלות הפרק "אשת חיל מי ימצא" (משלי).

כיום שוכנים בחצר מתקני ציבור כמו מקלט, מגרש כדורסל וגן ילדים, וכן כמה גמ"חים בתי תבשיל לעניים. מ"חלום האקליפטוסים" נותרו רק שניים בצפון החצר, ושורשיהם נוגעים בתשתיות הצנרת. בסמוך שוכן מבנה ששימש עם הקמתו ב-1938 כמועדון נוער. כיום נקרא המקום בשם 'בית וינר', ומשמש כמרכז "ארץ מורשת", ובו חדרי לימוד, ספרייה וארכיון המתעד את השכונות באזור.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נחלאות
קטגוריה:הנצחת משה מונטיפיורי
קטגוריה:ירושלים: שכונות
זכוכית בורוסיליקט

[שמאל|ממוזער|250px|[כוס כימית למעבדה עשויה **פיירקס**]]
**זכוכיות בורוסיליקטיות** הן זכוכיות המכילות בורון ומשמשות לייצור כלי בית, כלי מעבדה ורכיבים אופטיים (כדוגמת עדשות). יתרונן של זכוכיות אלו הוא ביציבותן לחום ובעמידותן המכנית והכימית. הידועה שבהן נקראת **פיירקס** (Corning 7740) ומיוצרת על ידי חברת "קורנינג".
זכוכית בורו-סיליקאט פותחה בסוף המאה ה-19 על ידי היצרן הגרמני  ושווקה בשם במסחרי Duran. ב-1915 החלה חברת קורנינג לייצר זכוכיות בורוסילקאט בשם המסחרי פיירקס שהפך למילה נרדפת לזכוכיות אלו בארצות דוברות אנגלית. בהמשך, יצור כלי המטבח עברו לחברה נפרדת, אינסטנט ברנדס. זו הגישה בקשה לפשיטת רגל ב-12 ביוני 2023.

## הרכב
בנוסף לצורן דו-חמצני ולתחמוצות נתרן, אשלגן וסידן (המרכיבים של זכוכיות Soda Lime רגילות) מכילה הזכוכית גם תחמוצת בורון, B2O3.

### טווח הריכוזים המשקליים בזכוכיות בורוסיליקט
* 4-8% תחמוצות מתכות אלקליות: Na<sub>2</sub>O ו-K2O
* 2-7% תחמוצת אלומיניום Al2O3
* עד 5% תחמוצת מתכת אלקלית עפרורית CaO או MgO
* 70-80% סיליקה SiO2
* 7-13% תחמוצת בורון B2O3

### פיירקס
פיירקס היא זכוכית הבורוסיליקט הידועה ביותר. הרכבה (באחוזי משקל):

## תכונות
*הכנסת בורון כ-network former לרשת הטטראדרות היוצרות את הזכוכית גורמת לירידה במקדם ההתפשטות התרמי
מקדם ההתפשטות התרמי בפיירקס הוא  ביחידות של [ 1 חלקי c° ] בלבד בהשוואה ל- ביחידות של [ 1 חלקי c° ] בזכוכיות רגילות, תכונה זו הופכת זכוכית בורוסיליקטית מתאימה לכלי בישול, לגופי תאורה וכן לייצור מראות טלסקופ ועדשות, שצורתן צריכה להישאר קבועה למרות טמפרטורת סביבה משתנה.
*תכולה נמוכה של מתכות אלקליות מעניקה לזכוכית בורוסיליקט יציבות כימית מוגברת בהשוואה לזכוכיות Soda Lime (המכילות כ-15% תחמוצות של מתכות אלקליות). קטיונים של נתרן ואשלגן הם network modifiers - אינם קשורים קוולנטית לרשת הטטראדרות היוצרת את הזכוכית אלא קשורים יונית לחמצנים בלתי מגשרים ויכולים לעבור דיפוזיה או לדלוף מהזכוכית (חילוף יונים) לתמיסות.
*צפיפות: 2.23 גרם/סמ"ק (פיירקס)
* מבחינה אופטית, זכוכיות בורוסיליקט הן זכוכיות crown: בעלות מקדם שבירה נמוך, 1.51-1.54 בתחום הנראה ובעלות נפיצה נמוכה - מספר אבה בסביבות 65. אחת מזכוכיות הבורוסיליקט שנפוצה מאוד ביישומים אופטיים היא BK7, שבאורך גל 587.6nm מקדם השבירה שלה nd = 1.5168 ומספר אבה הוא Vd = 64.17 .
* Annealing point, כלומר הטמפרטורה בה משתחררים במהירות מאמצים ש"הוקפאו" בזכוכית עבור פיירקס היא 565°C לעומת 545°C בזכוכית רגילה (Soda Lime) וה Softening point כלומר הטמפרטורה בה הזכוכית תזרום בהשפעת מאמץ חיצוני היא 820°C בהשוואה ל-735°C בזכוכית רגילה.

## יישומים
*כלי מעבדה
*כלי בישול
*צנרת של מים מזוקקים
*ציפוי גופי חימום לאקווריום (נדרשת עמידות תרמית בשל הפרשי הטמפרטורות בין גוף החימום הפנימי למי האקווריום)
*יישומים אופטיים
**מראות טלסקופ
**עדשות לפנסים
**מעטפת חיצונית של נורות להט, כספית, נתרן ומתכת הליד בהספקים גבוהים
*מדפסות תלת-מימד

## ראו גם
* זרודור

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זכוכית
ליש

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
נאדית

שמאל|ממוזער|250px|נאדיות הריאה - איור
**הנאדיות** או **נאדיות הריאה** הן מבנים מיקרוסקופיים בצורת שלפוחיות, העטופים בנימי דם רבים ונמצאים בקצות הסימפונות בריאות. הנאדיות מתחילות להופיע החל מההתפצלות ה-16 בריאה. מספר הנאדיות עולה ככל שמתקדמים במורד העץ הריאתי.

מבנה הנאדיות מאפשר חילוף גזים יעיל בין חלל הנאדיות לדם, שכן שטח הפנים שלהן גדול ביותר ביחס לנפחן, בשל ממדיהן הקטנים. דבר זה גורם לכך שחלקיקי הגז מתנגשים אחד בשני ובדפנות הנאדית בקצב גבוה, ולכן מפעפעים בקצב גבוה. כאשר אנו שואפים אוויר, הנאדיות מתמלאות ומתאפשר פעפוע של חמצן ופחמן דו-חמצני בין הנאדיות לזרם הדם. הפחמן הדו-חמצני מפעפע מרקמות הגוף אל זרם הדם ומהדם אל הנאדיות ולבסוף נפלט החוצה. החמצן מפעפע אל זרם הדם ומשם לתאי הגוף, בהם נעשה בו שימוש להפקת אנרגיה בנשימה תאית.

כל נאדית חייבת להיות קטנה ובעלת דופן דקה, על-מנת שכמות משמעותית של גזים תוכל לפעפע דרכה. עובי דופן הנאדית הוא כעוביו של תא אחד בלבד. כמו כן לנימי הדם המקיפים נאדית, דפנות דקות במיוחד - הן בנויות בעצמן משכבת תאים אחת בלבד. נתונים אלה מגדילים את יכולתם של הגזים לפעפע בין חלל הנאדית וזרם הדם. תאי הדם האדומים נדחסים בזה אחר זה לנימי הדם הדקים שמסביב לנאדית, עובדה המשפרת יעילות מיצוי פעפוע הגזים מכל תא דם אדום.

בריאותיו של אדם בוגר יש בין 300 ל-450 מיליון נאדיות. בשל מספרן הגדול של הנאדיות, על אף נפחה הקטן של הריאה, שטח הפנים שלה עצום, ומאפשר חילוף של כמות גדולה של גזים. אילו היו נפרסות כל הנאדיות בריאה של אדם מבוגר זו ליד זו היה מתקבל שטח שבין 80 ל-120 מטרים רבועים, כשטח דירה בת ארבעה חדרים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מערכת הנשימה
Beatles '65

**Beatles '65** הוא אלבום של להקת הביטלס. האלבום הוא האלבום השישי שיצא בארצות הברית. ההבדל היחיד בינו לבין האלבום Beatles for Sale הוא החלפת שני שירים בסינגלים I Feel Fine ו-She's a Woman.

## רשימת רצועות
כל השירים נכתבו על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני, למעט אם צוין אחרת.
### צד ראשון
# No Reply
# I'm a Loser
# Baby's in Black
# Rock and Roll Music (צ'אק ברי)
# I'll Follow the Sun
# Mr. Moonlight (רוי ליי ג'הנסן)

### צד שני
# Honey Don't (קארל פרקינס)
# I'll Be Back
# She's a Woman
# I Feel Fine
# Everybody's Trying to Be My Baby (קארל פרקינס)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי הביטלס
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני אבי רוד
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומי חברת קפיטול רקורדס
גילה קצב

**גילה קצב** (1948) היא אשתו של נשיא המדינה לשעבר משה קצב משנת 1969. הייתה רעיית נשיא מדינת ישראל השמינית בין ה-1 באוגוסט 2000 ל-1 ביולי 2007. פעלה שנים רבות בארגונים "יד שרה" ו"המועצה לילד החוסה", זאת תוך שילוב של עבודה סדירה במשך כשלושים שנה בבנק לאומי. פעלה רבות בתחומים חברתיים, כגון סיוע לילדים במצוקה, וטיפול וסיוע לנפגעי אלימות במשפחה.

כאשר בעלה הואשם והורשע בביצוע עבירות אונס, מעשה מגונה בכוח והטרדה מינית של נשים שהיו כפופות למרותו בעת שכיהן כשר התיירות וכנשיא המדינה, עמדה קצב לימין בעלה, ותמכה בטענותיו שהוא חף מפשע ושנעשה להם עוול.

## ביוגרפיה
נולדה בבית החולים הדסה שבתל אביב בשנת 1948, בת לבן-ציון ורחל פרדני (לבית אלפסי), יוצאי תנועת בית"ר מפולין ומאוקראינה, חסידי גור. סבה היה ממייסדי העיר בני ברק. אביה עלה ארצה מפולין. הוא היה מפקד אחד מגדודי בית"ר בתל אביב, היה טכנאי שיניים במקצועו ובעל מעבדת שיניים ברחוב יוחנן הסנדלר. אמה רחל הייתה עקרת בית גילה היא בתם השלישית מתוך ארבעה ילדים; אחיה יאיר הוא איש חב"ד, אחותה חיה עבדה באוניברסיטת חיפה ואחיה הצעיר אהרון הוא עובד בנק מראשון לציון

אחרי שסיימה את לימודיה התיכוניים, שוחררה מצה"ל מטעמי דת.

בשנת 1967 הכירה את משה קצב דרך שידוך בעקיפין של דודה של גילה, יצחק אלפסי. בני הזוג קצב נישאו בשנת 1969 באולמי בני ברית שבתל אביב, ולהם ארבעה בנים ובת. קצב עבדה במשך כ-30 שנה בבנק לאומי. עם בחירות 2000 לנשיאות ישראל נבחר בעלה, חבר הכנסת משה קצב, לנשיאות ישראל וגילה עזבה את הבנק ואת קריית מלאכי ועברה להתגורר עם בעלה במשכן נשיאי ישראל שבירושלים. בשנת 2006 זכתה בפרס ירושלים מטעם ערוץ 7.

במהלך חקירת עבירות המין שבהן נחשד משה קצב והמשפט שבו הורשע, עמדה לצדו והביעה בו אמון מלא, אם כי נמנעה מחשיפה תקשורתית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בני זוג של נשיאי מדינת ישראל
קטגוריה:זוכי פרס ירושלים (ערוץ 7)
קטגוריה:קריית מלאכי: אישים
קטגוריה:עובדי בנק לאומי
קטגוריה:בני זוג של שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:בנות זוג של שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:בני זוג של חברי הכנסת
קטגוריה:בנקאיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
מחנה יהודה (ירושלים)

שמאל|ממוזער|350px|מחנה יהודה במרחב העירוני, מפה בריטית 1927
ממוזער|שכונת מחנה יהודה, 2018
**מחנה יהודה** היא שכונה יהודית במרכז ירושלים, והיחידה בגוש הנחלאות השוכנת מצפון לרחוב יפו.

## היסטוריה
השכונה נוסדה בשנת 1887 (תרמ"ז) ונקראה על שם יהודה נבון, אחיו הבכור של אחד ממקימי השכונה, יוסף נבון, שמת בדמי ימיו. מאחר ששוק מחנה יהודה הסמוך נטל את שם השכונה, סוברים רבים בטעות כי הוא מהווה חלק ממנה, ולא היא: גבולות השכונה הם: רחוב יפו מדרום, רחוב יוסף נבון ממערב, רחוב דוד ילין מצפון ורחוב יוסף בן מתתיהו ממזרח.

שכונת מחנה יהודה הוקמה ביוזמת שלושה עסקנים: יעקב פרוטיגר, מנהל בנק פרוטיגר ומיסיונר לשעבר; היזם היהודי שלום קונסטרום; והעסקן יוסף נבון. השלושה היו שותפים בכמה פרויקטים עסקיים בירושלים, בהם גם הקמת שכונת 'סוכת שלום' הסמוכה למחנה יהודה.

אחד המבנים הבולטים בשכונת מחנה יהודה הוא בית הכנסת 'זהרי חמה' שנבנה על ידי ר' שמואל לעווי, ושוכן בדרומה, על רחוב יפו. בית הכנסת ידוע בשל שעון השמש הענק הקבוע בחזיתו.

מוסדות מפורסמים בשכונה זו הם ישיבת שפת אמת בה קבורים גם שניים מאדמו"רי גור וישיבת מאור עיניים. הרב שמחה בונם אלתר, אדמו"ר גור, היה גר בשכונה ברחוב אלפנדרי.

## ראו גם
* שוק מחנה יהודה
* מחניודה

## לקריאה נוספת
* בנימין קלוגר, **מחנה יהודה ושכנותיה** השכונות שעשו את ירושלים החדשה, בהוצאת "המודיע" תש"פ

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נחלאות
קטגוריה:ירושלים: שכונות
קטגוריה:מרכז העיר ירושלים
פאלי

**פאלי** היא שפה הודו-ארית המפורסמת בעיקר עקב היותה השפה הליטורגית בה נכתבו הכתבים הבודהיסטים הראשונים. כתבים אלו, הידועים גם בשם הקאנון הפאלי או בשפת הפאלי טי-פיטאקה (שלושת הסלים), הועלו על הכתב בסרי לנקה במאה הראשונה לפנה"ס. הפאלי נכתב במגוון של מערכות כתב, החל מהברהמי, דוואנגרי ומערכות כתב הודיות אחרות, וכלה בצורה הכתובה באלפבית לטיני שפותחה על ידי המלומד הבריטי רהיס דייוידס מאגודת הטקסט הפאלי. 

המלה "פאלי" פרושה "שורה" ומציינת את שורות המקור של הטי-פיטאקה בניגוד לפרשנות המסורתית המאוחרת המתלווה אליהם ומכונה אַטְּהַקַטְהַא . במקור, אם-כן, המלה לא ציינה שפה מסוימת אלא אוסף כתבים מסוים ורק מאוחר יותר החלה המלה לציין את שפת הכתבים. מחקרים אטימולוגיים מצביעים על כך שפאלי אינה השפה בה דיבר הבודהה, אלא היא תוצר שילוב בין כמה שפות מדוברות אליו נוספו שינויים ו"תיקונים" במאות השנים אחר מותו אחת התופעות הלשוניות האלה מכונה "סנסקריטיזציה" ובמסגרתה שונו מילים מסוימות כך שדמו בהגייתן ובצורתן למילים בסנסקריט. למרות שהשפה הפאלית היא תוצר תהליכי עיצוב ממושכים, נראה שהיא אחת הדוגמאות המקורבות ביותר לשפת הדיבור בחבל מגדה בה ככל הנראה חי גאוטמה הבודהה ושם פיתח ולימד את תורתו.

## הגיית השפה וכתיבתה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הודו: תרבות
קטגוריה:שפות הודו-איראניות
קטגוריה:שפות עתיקות
קטגוריה:שפות קודש
Past Masters, Volume Two

**Past Masters, Volume Two** הוא אלבום אוסף של להקת הביטלס הכולל סינגלים בלבד של הלהקה. האלבום יצא ב-1988 והכיל סינגלים מהשנים 1965–1970. זהו האלבום הראשון שיצא בתקליטור (יחד עם חלקו הראשון של אוסף זה, Past Masters, Volume One). באלבום חמישה עשר שירים שחלקם הם איי-סייד ובי-סייד.

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו על ידי פול מקרטני וג'ון לנון, למעט אם צוין אחרת.

# Day Tripper (1965, איי-סייד)
# We Can Work It Out (1965, איי-סייד) 
# Paperback Writer (1966, איי-סייד)
# Rain (1966, בי-סייד)
# Lady Madonna (1968, איי-סייד)
# The Inner Light (ג'ורג' האריסון) (1968, בי-סייד)
# Hey Jude (1968, איי-סייד)
# Revolution (1968, בי-סייד)
# Get Back (1969, איי-סייד)
# Don't Let Me Down (1969, בי-סייד)
# The Ballad of John and Yoko (1969, איי-סייד)
# Old Brown Shoe (האריסון) (1969, בי-סייד)
# Across the Universe (ביצוע עבור אלבום לצדקה בשם No One's Gonna Change Our World שנעשה על ידי אמנים שונים עבור הקרן העולמית לשימור חיות הבר, 1969) 
# Let It Be (1970, איי-סייד)
# (You Know My Name (Look up the Number  (1970, בי-סייד)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי הביטלס
קטגוריה:אלבומי חברת פרלופון
Imagine

"**Imagine**" (בעברית: "**דמיינו**") הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי המוזיקאי הבריטי ג'ון לנון. שיר זה נחשב כשיר הסינגל הטוב ביותר בקריירת הסולו של לנון. בתוכנו הוא מתאר עולם אוטופי ללא גבולות בין אומות, ללא דת, ללא רכוש וללא מלחמות. השיר הושמע לראשונה ב-1971 כחלק מהאלבום *[[Imagine (אלבום)|Imagine]]*, והופק על ידי פיל ספקטור.

## על השיר
שיר זה נחשב אחד השירים הטובים ביותר בכל הזמנים: בשנת 2004, דורג במקום השלישי ברשימת "500 השירים הגדולים בכל הזמנים" של הרולינג סטון, ובשנת 2017 בחרה האגודה הלאומית למפיקי מוזיקה (National Music Publishers' Association) בשיר "Imagine" כשיר של המאה ה-20. ב-2017 הוחלט גם להוסיף את שמה של יוקו אונו כמחברת השיר.

בשנת 2018 הופק בבריטניה סרט תיעודי של הבמאי מיכאל אפשטיין המנציח את תהליך יצירתו של השיר ואת חלקה של יוקו אונו בכתיבתו. הסרט "ג'ון ויוקו: רק שמיים מעל" הוצג בפסטיבל דוקאביב בשנת 2019.

השיר נפתח במילים:

נשיא ארצות הברית לשעבר, ג'ימי קרטר, אמר:

השיר הושמע בליל ראש השנה האזרחית בזמן מעבר התאריך מ-2009 ל-2010, בכיכר טיימס בניו יורק, כסמל לעתיד טוב יותר.

בספר "לנון באמריקה" שנכתב על ידי ג'אופרי ג'וליאנו, לנון מציין כי השיר הוא "אנטי-דתי, אנטי-לאומי, אנטי-שגרתי, ואנטי-קפיטליסטי. אך מכיוון שהוא מצופה סוכר, הוא מקובל".

## מדינת נוטופיה
נוטופיה היא מדינה דמיונית המתוארת בשיר Imagine שהוכרזה על ידי ג'ון לנון ויוקו אונו באחד באפריל 1973. המדינה או האומה הזאת אמורה להתנהל על פי תפיסת העולם שבשיר Imagine.
בהכרזת העצמאות של המדינה מנוסח:

צבע דגלה של נוטופיה הוא לבן. על גבי חותם המדינה תמונת כלב ים וההמנון הבין-לאומי של המדינה כולל את האלבום Mind Games של ג'ון לנון ומספר שניות של שקט.

בשנת 2006 חברת ההפקות Lions Gate Entertainment הקימה אתר אינטרנט לנוטופיה לטובת פרסום הסרט הדוקומנטרי The U.S. vs. John Lennon.

## ביקורת על השיר
כנגד השיר יצאה ביקורת לפיה זהו שיר צבוע. הזמר אלביס קוסטלו שואל בשירו "The Other Side of Summer" משנת 1991: "האם היה זה מיליונר שאמר 'דמיינו שאין רכוש'?"

פרופסור זאב מגן טוען כי חזונו האוטופי של לנון הוא לא אידיאל אליו יש לשאוף אלא "כניעה לנטיות ההרסניות והאפלות של הנשמה האנושית".

## גרסאות בעברית
המשורר עודד פלד פרסם תרגום של השיר לעברית בעתון 77, גיליון 131 (דצמבר 1990), עם הקדמה קצרה של רוני סומק. בשנת 1997 פורסם התרגום גם במעריב.

בשנת 2005 תרגם דן אלמגור את מילות השיר עבור המופע שיר נולד.

## קישורים חיצוניים

* השיר ומילות השיר
* אתר האינטרנט של נוטופיה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'ון לנון
קטגוריה:שירי ג'ון לנון
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי מחאה
קטגוריה:שירים ביקורתיים על הדת
קטגוריה:שירים נגד מלחמה
קטגוריה:בלדות משנות ה-1970
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:מחלוקות דתיות במוזיקה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיטליה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפל רקורדס
עולם הקולנוע

**עולם הקולנוע** היה שבועון ישראלי שעסק בבידור, והופיע בין שנות ה-50 ל-שנות ה-70.

## היסטוריה
הופעת השבועון החלה באוגוסט 1951, ביזמת הוצאת ש. פרידמן בתל אביב בפורמט של מגזין קודם בשם "קולנוע" שיצא לאור מסוף שנות ה-30 ובמהלך שנות ה-40. השבועון עסק במגוון נושאים הקשורים בבידור בישראל אך במיוחד בהוליווד. השבועון הכתיר עצמו בכותרת "שבועון אינפורמטיבי מצויר לענייני קולנוע ואומנות". השבועון התמקד במיוחד בקולנוע הוליוודי, ופרסם כתבות רכילות על כוכבי הוליווד ותקצירי סרטים שהופקו על ידי האולפנים הגדולים בהוליווד באותה התקופה.

השבועון התבסס על כתבות שהתקבלו ממערכות יחסי הציבור של האולפנים בארצות הברית, וכן על כתבים בחו"ל, חלקם הגדול סטודנטים לקולנוע שלמדו בארצות הברית. הכתב הקבוע צ'סט ראל היה נציג העיתון באירופה, ואף שיחק בתפקידים זעירים בסרטים של במאים כמקס אופולס. כתבי העיתון בארצות הברית היו: אן אברמס ואביק גילבוע בהוליווד, יעקב בעל תשובה ומאוחר יותר חיים קינן בניו יורק. באירופה: ג'רלד קוב לונדון, בני כהן פריז ונתן לביא רומא. עם הכתבים בארץ נמנו: ג. עיטור (תיאטרון ובידור), בינה ברזל (לאשה), יצחק בן נר, (רדיו), עידן תדמור, ישעיהו לויט, חיים קינן ובני דודקביץ' (מוזיקה), ואריה חשביה. על אף תשומת הלב שהקדיש השבועון להוליווד, ניסה השבועון לקדם את אמנות הבמה וחיי התרבות בישראל, ושילב כתבות על הצגות חדשות, על מופעי בידור, ועל טקס בחירת מלכת היופי. בשנות ה-60 היה השבועון מעלה מופעי בידור ב"היכל הספורט" בתל אביב, בהשתתפות "להקות קצב", בהנחיית חיים קינן. הפרס ללהקה הזוכה היה – מנוי שנתי ל"עולם הקולנוע".

על מדורי העיתון נמנו מדור "המכתבים למערכת" (ביולי 1953 שאל הקורא משה נודלמן מתל אביב "האם יודע הצנזור כי בסרט 'יצורים חמודים' המוצג בתל אביב מופיעה בחורה עירומה מדי ערב בערב?". תשובת המערכת הייתה – "יש להניח כי הוא יודע".) "המצלמה המשוטטת" שכללה בעיקר חומר פרסומי שהתקבל מאולפני הסרטים ההוליוודים הגדולים, "עולם הקולנוע מציג את", שהביא מדי שבוע ביוגרפיה אוהדת של כוכב הוליוודי, "שיחת היום בהוליווד", מדור רכילות, "ביקור באולפנים" בו הביא אחד מכתבי החוץ רשמי ביקור באולפן, "מסיפורי הסרטים" שהביא מדי שבוע תקציר של סרט חדש, "במות ובדים" מדור שסקר את הבידור המקומי בישראל, "אורות וצללים" שהיה מדור ביקורת הקולנוע, "מבחן זיהוי" בו הובאה קריקטורה של שחקן מפורסם, שתמונתו הופיע באחד מעמודי העיתון האחרים, "שאל כאוות נפשך" ששימש לשאלות הקוראים, ו"תמונות כבקשתך".

העיתון החזיק מעמד עד לאמצע שנות ה-70, כאשר נדחק על ידי השבועון העולה להיטון, שהתחיל להופיע בשנת 1969. באמצע שנות השבעים התאחד השבועון עם להיטון, והעיתון המאוחד נקרא – "להיטון – עולם הקולנוע" שם שהפך למותג בשדה עיתונות הבידור בישראל. בסוף שנות ה-80 חדל גם העיתון המאוחד מלהתקיים.

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:קולנוע ישראלי
קטגוריה:כתבי עת לקולנוע
LD50

[250px|ממוזער|[סמל הגולגולת והעצמות – מסמל סכנת הרעלה או קרינה]]
בטוקסיקולוגיה, **מינון סמי-לתלי** או **LD<sub>50</sub>** (ראשי תיבות של "Lethal Dose ,50%" – "מינון קטלני, 50%") הוא המדד לקטלניותו של חומר או קרינה. המדד הומצא על ידי J.W. Trevan ב-1927. תחת המילון הרפואי "MeSH" מוגדר LD50 כ-"הכמות של רעלן, חומר טוקסי או עוצמת הקרינה המייננת הדרושים על מנת להרוג 50% מאוכלוסיית הנבדקים."

## מדידה
הבחירה ב-50% מוות, חציון של המדגם, ולא בממוצע של המדגם איננה מקרית – היא נועדה לצמצם את ההשפעה של מדידות חריגות (מקרי קצה) על מדגם קטן וכך להפחית את מספר החיות הדרושות לעריכת הניסוי ברעלן. החלפה זו של החציון בממוצע נשענת על ההנחה שהשפעת הרעלן מתפלגת באופן דומה להתפלגות נורמלית ולכן הממוצע והחציון דומים. מדד זה מוצלח לגבי רעלנים רבים אך לא לגבי כאלה שהשפעתם בבירור אינה מתפלגת באופן נורמלי ולא לגבי כאלה שהשפעתם רגישה מאוד להבדלי מינון קטנים. 

מדד זה גם אינו מוצלח עבור הבנה למינון המינימלי הרעיל למישהו באוכלוסייה או בשביל להבין מהו המינון הבטוח להרוג כול אדם ואדם. כדי להעריך באילו ריכוזים בהם חומר מסוים **מתחיל** להיות רעיל או הורג את כל האוכלוסייה, קיימים מדדי LD1 ו-LD99 בהתאמה (מדד מאון הרעילות הראשון ומאון הרעילות ה-99), אך השימוש בהם נדיר.

LD50 לרוב נמדד ביחידות של מסת החומר הניתן חלקי יחידות מסת גוף. לרוב המדידות יתבצעו בטווח של גרם חומר חלקי קילוגרם מסת גוף או מיליגרם חומר חלקי קילוגרם מסת גוף. במקרה של רעלנים חזקים במיוחד (בעיקר נוירוטוקסינים כגון בוטולינום טוקסין) רעילות תמדד במיקרוגרם או ננוגרם חלקי קילוגרם מסת גוף.

בנוסף, רעילות חומר מסוים תלויה גם בדרך מתן החומר. כך לדוגמה, חומר הניתן באופן אוראלי (דרך הפה) יכול לתת ערכי LD50 שונים בהרבה מאותו חומר הניתן דרך הספגה בעור. מסיבה זו, מצוינת דרך מתן החומר ליד ערך ה- LD50 של חומר מסוים הניתן לאורגניזם מסוים.

### דוגמאות
* השוואה בין מספר חומרים נפוצים:

* השוואה בין ערכי LD50 של מלח בישול הניתן לעכבר מצוי:

## גרסאות נוספות
### קרינה
כאשר מודדים LD50 במתן קרינה נהוג להשתמש במדדי LD50 /30 או LD50 /60, כאשר המספר הנוסף מתייחס לימים שעברו מאז מתן הקרינה הראשונית. כמות קרינה אשר נמדד לה ערך LD50 /60 מסוים, היא כמות קרינה הדרושה על מנת להרוג 50% מהאוכלוסייה במהלך ה-60 ימים שעברו מהחשיפה.

### LCt50
מדד נוסף הנגזר מ-LD50 הוא LCt50 אשר מייצג את ריכוז החומר (C) והזמן (t) אשר בו 50% מהאוכלוסייה מנוטרלת (לא בהכרח מוות אלא גם שיתוק, הרדמה ו/או נכות). מדד ה-LCt50 לרוב משמש למדידת חומרים המשמשים ללוחמה כימית.

### לוחמה ביולוגית
בלוחמה ביולוגית, LD50 הוא מדד למספר המיקרו-אורגנזמים הדרושים על מנת לחסל 50% מאוכלוסיית האויב.

## התנגדות התנועות לזכויות בעלי חיים
מספר תנועות למען זכויות בעלי חיים יצאו נגד הניסויים אשר נועדו לקבוע את ערכי ה-LD50 בחיות שונות. מאמציהם צלחו מבחינה חלקית – מספר מדינות אירופאיות החלו בחקיקה אשר תגביל את ניסויי ה-LD50 וב-2001 הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי הסיר את החובה לדווח את ערכי ה-LD50 של חומרים תוך העדפת שיטות אשר משתמשות בפחות בעלי חיים (כגון Fixed Dose Procedure – שיטה המשתמשת בכ-10-20 בעלי חיים לעומת 60-80 בעלי חיים ב-LD50).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יחידות מידה
קטגוריה:טוקסיקולוגיה
קטגוריה:מאונים
סלט (עיר)

[ממוזער|אורות העיר סלט במבט ממערב, מאזור [עדי עד שבבנימין.]]
**סַלְט** (בערבית: **ألسلط**; בתעתיק מדויק: **אלסלט**) היא בירת מחוז בלקא, העיר החמישית בגודלה בירדן. היא שוכנת בדרום הגלעד על מספר גבעות בגובה 790–840 מעל פני הים, כ-30 ק"מ מצפון מערב לבירה עמאן, ובימים בהירים היא נראית מבקעת הירדן.

על שמה רחוב בחיפה. יש המזהים את סלט עם העיר המקראית רמות גלעד.

## היסטוריה
בתקופה הביזנטית נקראה העיר "סלטוס", שמשמעותו עמק העצים, והיא הייתה מקום מושבה של בישופות. העיר נהרסה על ידי המונגולים ונבנתה מחדש בתקופת שלטונו של הסולטאן הממלוכי ביברס (1260–1277). העיר הפכה פעם נוספת לבירת האזור תחת שלטון האימפריה העות'מאנית.

בראשית שנות ה-30 של המאה ה-19 הותקפה סלט על ידי שליט מצרים אבראהים פאשא במהלך השתלטותו על ארץ ישראל. תקופת הזוהר של העיר הייתה בסוף המאה ה-19 עם הגעתם של סוחרים משכם, אז הפכה סלט מכפר של איכרים לעיירה.

העיירה סלט הייתה המקום בו בחר הרברט סמואל, הנציב העליון של ארץ ישראל ועבר הירדן, להכריז ב-20 באוגוסט 1920 על כוונת בריטניה להעניק שלטון עצמאי בעבר הירדן.
בעת הקמת אמירות עבר הירדן (1921), סלט הייתה הגדולה שבין עריה, ואוכלוסייתה מנתה כ-20,000 תושבים.

בשנת 1927 נפגעה העיר קשה ברעידת אדמה ונמנו בה כ-80 הרוגים.

ל בארץ ישראל (1936–1939) הייתה השפעה גם על האוכלוסייה הערבית שבעבר הירדן המזרחי, שכללה מיעוט קטן של פלסטינים לשעבר. על פי דיווח של שלטונות עבר הירדן, כמה מכוניות עמוסות טיילים יהודים מארץ ישראל שביקרו בסלט בזמן המרד, יודו באבנים "בידי עשרים ילדים מבני הכפר". השלטונות, שרצו למנוע את גלישת הסכסוך בארץ ישראל המערבית אל עבר הירדן, הורו לעצור את הילדים ו"הלגיונרים הערבים הלקו אותם על אחוריהם".

ב-2021 הוכרז המרכז העירוני של סלט אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

## אתרים חשובים
בתוך המסגד במרכז העיר נמצא קבר גד בן יעקב. בקרבת העיר נמצאים קבר "אחי יוסף", קבר יהושע בן נון במתחם "מקאם נבי יושע" (הבולט באורך מצבתו - כשישה מטרים), קברו של הושע בן בארי שהיה משבט ראובן וקברו של הנביא שועיב (יתרו, חותנו של משה).

## חקלאות
סלט מפורסמת ברחבי ירדן בפירות ובירקות המגודלים בסביבתה, במיוחד זיתים, רימונים, ענבים ואפרסקים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* As-Salt: The Middle East's city of tolerance and generosity - מאתר ה-BBC
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ירדן: ערים
קטגוריה:נחלת שבט גד
פיג'ו פרטנר

** פיג'ו פרטנר** (Partner) הוא רכב מסחרי מתוצרת חברת פיג'ו הצרפתית. 

הרכב מוצע גם בגרסה משפחתית המכונה **פרטנר קומבי**. באיטליה הרכב מוכר כפיג'ו ראנץ'.
הפרטנר הושק בשנת 1996 ומיוצר עד היום, לאחר מתיחת פנים בשנת 2008.

הפרטנר זהה במאפייניו ובעיצובו לסיטרואן ברלינגו, ומבוסס כמוהו על בסיס שלדת סיטרואן ZX. שני הדגמים מוצעים בעולם גם בגרסה חשמלית.

האבזור הסטנדרטי של הרכב כולל הגה כוח פרוגרסיבי (המשתנה בהתאם לסל"ד המנוע), בלמי דיסק מאווררים מלפנים, בלמי תוף מאחור, מערכת ABS, מערכת EBD (לחלוקת כוח הבלימה), צמד כריות אוויר מלפנים, וחגורת בטיחות פירוטכנית.  

המהירות המרבית מגיעה ל-160-142 קמ"ש, בהתאם לסוג המנוע. זמן ההאצה מ-0 ל-100 קמ"ש נע בין 16.9 ל 13.4 שניות, בהתאם לסוג המנוע.

## מנועים
שני המנועים העיקריים בהיצע הם מנועי דיזל בעלי 4 צילינדרים, בשני נפחים:
בנפח 1900 סמ"ק, עם הספק מרבי של 71 כ"ס בסל"ד 4600, ומומנט מרבי של 13 קג"מ בסל"ד 2500. 
בנפח 2000 סמ"ק, עם הספק מרבי של 90 כ"ס בסל"ד 4000, ומומנט מרבי של 21.4 קג"מ בסל"ד 1900. למנוע זה הזרקה ישירה במסילה משותפת.

בנוסף הרכב מוצע עם 2 מנועי בנזין בנפח של 1360 סמ"ק ו- 1587 סמ"ק, וכן קיימות גרסאות חשמליות.

## פרטנר II
שמאל|ממוזער|250px|פיג'ו פרטנר II
הדור השני הוצג רשמית בינואר 2008.

## קישורים חיצוניים

* - באתר הישראלי של פיג'ו

פרטנר
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1996
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:מכוניות מסחריות
פרץ גולדשטיין

[ממוזער|260px|ימין|קבר ריק ומעליו מצבה לזכרו של פרץ גולדשטיין בחלקת שבעת הצנחנים שנהרגו באירופה ב[הר הרצל.]]
**פרץ גולדשטיין** (4 ביולי 1923 – 1 במרץ 1945, בהונגרית: **Goldstein Ferenc**, פֶרֶנְץ גולדשטיין) היה מצנחני היישוב מעבר לקווי אירופה הכבושה במהלך מלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
פרץ גולדשטיין נולד ברומניה ב-4 ביולי 1923. כנער הצטרף לתנועת הנוער הציונית "הבונים". עלה לארץ ישראל בשנת 1940 ונשלח לקיבוץ אפיקים, שם הצטרף לקבוצת אנשים שהורכבה מיוצאי טרנסילבניה, אשר התכוננו להקמת קיבוץ מעגן.

בדצמבר 1942 התנדב לשירות בפלוגה א' של הפלמ"ח. בהמשך, על-פי המלצת מפקדיו, התקבל לקבוצת צנחני היישוב, אשר אומנו לצנוח באירופה הכבושה בידי גרמניה הנאצית, על מנת לסייע במאמץ המלחמתי הבריטי. במסגרת ההכנות לשליחות זו עבר יחד עם שאר קבוצת הצנחנים קורס הכנה של "ההגנה", אימונים שונים וקורס צניחה בריטי ברמת דוד. לצורך ביצוע תפקידו קיבל גולדשטיין זהות בדויה תחת הכינוי סרג'נט ג'ונס. הגדרת תפקידו הייתה איסוף מודיעין וסיוע בחילוץ צוותי אוויר של בעלות הברית שנפלו בשבי. הנהגת היישוב היהודי ייעדה לו תפקיד נוסף וחשוב – הצלת יהודים באירופה הכבושה וסיוע בארגונם לעלייה ארצה.

ב-13 באפריל 1944 צנח גולדשטיין ביוגוסלביה יחד עם יואל פלגי והיה הצעיר שבין צנחני היישוב. כעבור חודשיים חצו את הגבול להונגריה. גולדשטיין הסתתר תחילה בבודפשט, ובעקבות התייעצות עם ישראל קסטנר החליט להסגיר עצמו לגסטפו כדי שלא לפגוע ברכבת ההצלה עליה נסעו 1685 יהודים, ובתוכם הוריו של גולדשטיין. בהמשך נשלח ברכבת לגרמניה יחד עם פלגי. השניים ניסו להימלט מהרכבת, אולם רק פלגי הצליח. גולדשטיין נשלח למחנה הריכוז אורניינבורג ונספה שם ב-1 במרץ 1945.

## הנצחתו
אנדרטה לזכרו הוצבה בקיבוץ מעגן ונחשפה בטקס שהסתיים באסון מעגן. לזכרו הוקם קבר ריק ומעליו מצבה בחלקת יד לצנחני היישוב בארץ שנפלו באירופה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים.

## קישורים חיצוניים

*פרץ גולדשטיין באתר "הצנחנים - עשור ראשון"

## הערות שוליים

250px|ממוזער|ימין|שלט הנצחה לפרץ גולדשטיין ברחוב על שמו בפתח תקווה

קטגוריה:יד לצנחני היישוב בארץ שנפלו באירופה
קטגוריה:צנחני היישוב שנהרגו
קטגוריה:צנחני היישוב ביוגוסלביה
קטגוריה:אנשי היישוב שמקום קבורתם לא נודע
קטגוריה:אישים המונצחים בגן הנעדרים בהר הרצל
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז זקסנהאוזן
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1945
גרשום קומרוב

200px|שמאל|ממוזער|שער גיליון "ידיעות אחרונות" מיום 31.3.1940, עוד לפני שעבר לידי משפחת מוזס
**גרשום קומרוב** (1904 – מאי 1997) היה עורך ומו"ל עברי בארץ ישראל, ממייסדי העיתון "ידיעות אחרונות".

## ביוגרפיה
גרשום קומרוב היה בן למשפחת פרדסנים, הבכור משני בניהם של שפרה לבית מילוסלבסקי ואברהם קומרוב, שעלה עם משפחתו (הוריו ינטה ואפרים יהודה קומרוב ודודיו שמואל וצבי הוכברג) בסוף המאה ה-19.

בשנים 1933-4 ערך והוציא עם ראובן מוזס שבועון עממי מצויר בשם "תוכנית השבוע".

משנת 1938 הוציא לאור שבועון בשם "קולנוע" שפעל במשך מספר שנים החל משנת 1938 ובמהלך שנות ה-40, והתבסס על פרסום חומר יחצ"ני שהתקבל מאולפני הקולנוע בהוליווד.

בשנת 1939 קנה מאביעזר גולן ודוד קרסיק עיתון שאותו התחילו להוציא לאור ללא שם, משום שלא קיבלו רישיון משלטונות המנדט הבריטי.
בעזרת אחיו אבנר קומרוב, שהיה קצין מחוז תל אביב, השיג קומרוב רישיון וקרא לעיתון "ידיעות אחרונות". גולן וקרסיק נשארו כחברי מערכת יחד עם הד"ר עזריאל קרליבך, אז פובליציסט בהצופה, שהובא לשמש כעורך ראשי במשרה חלקית.

כמה חודשים לאחר מכן, כשתפוצת העיתון לא עלתה על כ-2,000 עותקים ביום, פשט קומרוב את הרגל והציע אותו לאלכסנדר מוזס - בעל בית הדפוס בו הודפס העיתון - בעד החוב שחב לו. מוזס העביר את השליטה בעיתון לאביו יהודה ומאז ידיעות אחרונות נמצא בבעלות משפחת מוזס.

בין השנים 1959–1963 ערך והוציא עם אחיו את המגזין "עולם האשה".

בשנותיו האחרונות התגורר קומרוב עם רעייתו ברוניה בשיכון ותיקים ברמת גן, כשכנם של אב"א אחימאיר והרצל רוזנבלום. היה להם בן אחד - מנוח.

אחיו הצעיר של אביו, מאיר קומרוב, היה פרדסן בנס ציונה ועסקן ציבור.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מו"לי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים בשפה העברית
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:אישים הקבורים בנס ציונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1904
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997
הסכם פותי

**הסכם פותי** היה הסכם זמני בין האימפריה הגרמנית והרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, שבו קיבלה גאורגיה הגנה והכרה מגרמניה. ההסכם נחתם ב-28 במאי 1918, על ידי הגנרל אוטו פון לוסוו מהצד הגרמני וראש הממשלה נואה רמישווילי ושר החוץ אקקי צ'חנקלי מהצד הגאורגי, בעיר הנמל הגאורגית, פותי. 

המנהיגים הפוליטיים המובילים של גאורגיה ראו בהסכם עם גרמניה את הדרך היחידה להימנע מכיבוש על ידי האימפריה העות'מאנית, שהמשיכה במערכה צבאית נחושה נגד הרפובליקה הדמוקרטית הפדרטיבית של עבר הקווקז, פדרציה חופשית של ארמניה, אזרבייג'ן וגאורגיה שקמה בעקבות מהפכת אוקטובר הבולשביקית, משנת 1917 ברוסיה. מצד שני ביקשה גרמניה לנצל את המצב כדי להבטיח את מיקומה לאור המלחמה המתמשכת, והיריבות הגדלה בין גרמניה לאימפריה העות'מאנית על ההשפעה והמשאבים בקווקז. במיוחד שדות הנפט של באקו בים הכספי ומסילת הברזל המשותפת, וצינור הנפט המקשר בין בתומי לבין הים הכספי. 

ההסכם נחתם יומיים אחרי הכרזת העצמאות של גאורגיה ב-26 במאי 1918, וארבעה ימים לאחר ועידת השלום העקרה, בין האימפריה העות'מאנית לבין המדינות של עבר-הקווקז, שהייתה בתיווך הגרמנים, שנסגרה ב-24 במאי 1918. בעידוד פרידריך קרס פון קרסנשטיין ופרידריך ורנר פון דר שולנברג, נסוגה גאורגיה מהפדרציה, והכריזה על עצמה כרפובליקה נפרדת. בחיפוש הנואש אחר בעלת ברית, ולנוכח מתקפה עות'מאנית מתחדשת, מיהרו השרים הגאורגים לפותי, שם פגשו במשלחת הגרמנית בראשות הרוזן וון לוסוו, שהמתין על סיפון הצוללת "מינה הורן". ב-28 במאי נחתם הסכם זמני, שבו קיבלה גאורגיה הכרה בעצמאותה ואת חסותה של האימפריה הגרמנית. הוועידה סיפקה לגרמניה, בין היתר, גישה חופשית וללא הגבלות למסילות הברזל של גאורגיה, לכל ספינותיה, ולכל נמלי הים שלה, החזקת נקודות אסטרטגיות על ידי כוחות המשלחת הצבאית, הכנסה למחזור של המטבע הגרמני בגאורגיה, ייסוד של חברת כריה משותפת גרמנית-גאורגית, והחלפת נציגויות דיפלומטיות וקונסולריות בין שתי המדינות. בנספח סודי נוסף הבטיח וון לוסוו לעזור בהשגת הכרה בינלאומית לגאורגיה, והגנה על אחדותה הטריטוריאלית. מיד לאחר מכן, עזבה המשלחת הגרמנית לקונסטנצה, כשאתה גם נציגות גאורגית שכללה את צ'חנקלי, זוראב אבליאשווילי וניקו ניקולדזה, שהוסמכו על ידי ממשלת גאורגיה לשאת ולתת על הסכם סופי עם ברלין. למרות זאת, סירבה גאורגיה בהחלטיות להצטרף למעצמות המרכז במלחמה, ועקב כך התארך המשא ומתן על ההסכם הסופי, משא ומתן שנכשל בסופו של דבר, בעקבות תבוסתה הצבאית של גרמניה בנובמבר 1918. 

שיתוף הפעולה הגרמני-גאורגי היה לפיכך קצר, אך הועיל מאוד לרפובליקה הגאורגית החדשה, ותרם להישרדותה בשנת 1918 הסוערת. 

## מקורות

* לנג, דויד מרשל (1962), "ההיסטוריה המודרנית של גאורגיה" עמ' 207-8. לונדון: ווידנפלד וניקולסון 

פותי, הסכם 
פותי, הסכם 
פותי, הסכם
קטגוריה:פותי
פותי
פותי
עמי נאווי

**עמי כדורי נאווי** (נולד ב-2 באוגוסט 1964) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הרכז, ומשמש כמאמן עירוני אליצור גבעתיים מהליגה הארצית.

## קריירה
נאווי החל את דרכו המקצועית כשחקן בקבוצת מכבי רמת-גן עימה זכה בתואר - גביע הליגה בעונת 1989/1990, ולאחר מכן שיחק בהפועל תל אביב שבה זכה לפרסום, הפועל אריה ת"א (קבוצת הבת), מכבי הוד השרון ובני הרצליה.

לאחר שפרש ממשחק, שימש כעוזרם של שרון דרוקר, מאמנה של מכבי רעננה, ואפי בירנבוים בהפועל תל אביב.

בעונת 2010/11 מונה תחילה לתפקיד עוזר המאמן של אלעד חסין במכבי חיפה. בדצמבר 2010 לאחר פיטוריו של חסין, מונה נאווי למאמן הקבוצה אך פוטר במרץ 2011.

ב-30 באוגוסט 2012 מונה למאמנה של עירוני רמת גן.

ב-4 במרץ 2016 מונה למאמנה של אליצור יבנה עד תום העונה.

ב-2020 הצטרף למכבי תל אביב והחל לאמן את קבוצת הפיתוח של המועדון.

ב-20 ביולי 2024 מונה למאמנה של עירוני אליצור גבעתיים מהליגה הארצית.

## חיים אישיים
לנאווי שלושה בנים מגרושתו טל.

## קישורים חיצוניים

* העמוד של עמי נאווי, באתר ויקי-הפועל
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:מאמני כדורסל ישראלים
קטגוריה:כדורסלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורסלני מכבי עירוני רמת גן
קטגוריה:כדורסלני מכבי הוד השרון
קטגוריה:כדורסלני בני הרצליה
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה בכדורסל
קטגוריה:מאמני אליצור יבנה
קטגוריה:מאמני מכבי הוד השרון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
אלבר רוסל

**אלבר רוסל** (בצרפתית: **Albert Roussel**; 5 באפריל 1869 – 23 באוגוסט 1937) היה מלחין צרפתי.

## ביוגרפיה
בשנת 1889 שירת כקצין בצי הצרפתי ובעת ההפלגות החל להלחין. המוזיקה משכה אותו ובשנת 1894 פרש מהצבא והחל בלימודי מוזיקה. למד ב**סקולה קנטורום** והיה מתלמידיו הראשונים של המלחין הצרפתי ונסן ד'אנדי.

יצירותיו הראשונות היו קאמריות. בשנת 1904 החל להלחין את הסימפוניה הראשונה **פואמת היער** שבוצעה לראשונה ב-1908 וזכתה להצלחה.

במלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא הצרפתי למרות גילו המתקדם ושירת כנהג אמבולנס בחזית, וכקצין תובלה ביחידת ארטילריה. בגלל בריאותו הרופפת שוחרר מהצבא בשנת 1918 והשתקע במחוז ברטאן.

רוסל המשיך להלחין וללמד. בין תלמידיו היו אריק סאטי וז'אן מרטינו. בזמנו נחשב אחד המלחינים הצרפתים החשובים. את יצירתו האחרונה, טריו לאבוב, בסון וקלרינט, לא הצליח לסיים, והוא נפטר בעיר רויאן מהתקף לב בגיל 68.

## יצירותיו של רוסל

בתקופה הראשונה הושפע רוסל מהאימפרסיוניזם ובמיוחד מדביסי. ביצירותיו האחרונות הודגש המרכיב הקלסי עם השפעה של המוזיקה של ימי הביניים והרנסאנס המוקדם.
כמה מהבולטות מיצירותיו:
*סימפוניה מס' 1, **פואימת היער** (אופוס 7, 1904 -1906). היצירה מושפעת מהמוזיקה של דביסי, ובחלק השלישי משתתפת גם מקהלה
*סימפוניה מס' 2 (אופוס 23, 1919-1921)
*סימפוניה מס' 3 (אופוס 42, 1930)
*סימפוניה מס' 4 (אופוס 53, 1935)

רוסל חיבר גם סוויטות לתזמורת, קונצ'רטו לפסנתר ותזמורת (אופוס 36, 1927), קונצ'רטינו לצ'לו ותזמורת (אופוס 57), מוזיקה קאמרית, יצירות לבלט, ושירים.

### באכחוס ואריאדנה, סוויטה מתוך המוזיקה לבלט
בשנת 1930 פרסם רוסל שתי סוויטות מתוך הבלט באכחוס ואריאדנה. זו היצירה המפורסמת והמנוגנת ביותר שלו. העלילה מבוססת על סיפור במיתולוגיה היוונית שעוסק באהבותיהם והרפתקאותיהם של תזאוס, אריאדנה ובאכחוס אל היין.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1869
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1937
לוטוס 1-2-3

**לוטוס 1-2-3** הוא תוכנת גיליון אלקטרוני מתוצרת חברת התוכנה לוטוס (כיום חלק מיבמ).
## היסטוריה
לוטוס 1-2-3 שיצא לאור לראשונה ב-26 בינואר 1983 זכה להצלחה רבה בשנות השמונים, והרים תרומה מכרעת לחדירתם של מחשבי IBM PC למגזר העסקי. התוכנה פעלה במערכת ההפעלה DOS, והייתה דומיננטית בה בתחום הגיליון האלקטרוני. התוכנית הוסבה גם למערכות ההפעלה OS/2 ו"חלונות", אך בסביבת "חלונות" קמה לה מתחרה, "אקסל" של "מיקרוסופט", שתוך שנים מעטות הגיעה לשליטה בשוק.

חברת לוטוס נוסדה על ידי מיצ'ל קפור, חברם של מפתחי הגיליון האלקטרוני ויזיקלק (VisiCalc). תוכנת 1-2-3 המקורית פותחה על ידי ג'ונתן סקס אשר פיתח בעברו כבר שתי תוכנות גיליון אלקטרוני בזמן שעבד בחברת קונסנטריק דטה סיסטמס. לוטוס 1-2-3 יצא לאור ב-26 בינואר 1983 וכבר בשנתה הראשונה עברה במכירותיה את הגיליון האלקטרוני הנמכר ביותר, ויזיקלק.

## דעיכת השימוש בתוכנה
תוכנת "אקסל" של "מיקרוסופט" לא הייתה בהתחלה מתחרה משמעותית, בעת שיצאה בשנת 1985 למחשבי מקינטוש. אקסל אפילו לא הגיעה למחשבי PC עד שנת 1987 כשיצאה גרסה 2.2 של מערכת ההפעלה חלונות. אולם במהלך תקופה זו סבלה לוטוס מבעיות טכניות. גרסה 3 של לוטוס כבר נכתבה בשפת C במקום באסמבלי, אולם לא התאימה לפלטפורמות ישנות בגלל הצורך בזיכרון רב יותר. עד שגרסה 3 של לוטוס יצאה לשוק בשנת 1989, באיחור של כשנה, אקסל כבר הספיק להגיע למספר משתמשים רחב בסביבת חלונות, והשימוש בלוטוס הלך ודעך. 

בשנות ה-90 חברת יבמ ניסתה לשווק את  Lotus SmartSuite יחד עם מערכת ההפעלה OS/2 כאלטרנטיבה לחבילת המוצרים המקבילה של מיקרוסופט, וכתוצאה הופלתה לרעה בקבלת רישיונות OEM להפצת חלונות 95 על מחשביה. ב-2013 הכריזה יבמ על הפסקת התמיכה בחבילת מוצרי לוטוס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:תוכנות DOS
קטגוריה:תוכנות עסקיות
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1983