open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אלכסנדר טאירוב

**אלכסנדר טאירוב** (רוסית: **Александр Яковлевич Таиров**,  (24 ביוני (לפי הלוח היוליאני) או ב-6 ביולי (לפי הלוח הגרגוריאני) 1885 ברומני, מחוז פולטבה, האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה) – 25 בספטמבר 1950 במוסקבה) היה במאי תיאטרון והוגה תיאטרון יהודי-רוסי.

## חייו
נולד בשם **אלכסנדר קורנבליט** (Александр Яковлевич Корнблит). אביו, יעקב קורנבליט, היה מנהל בית הספר היסודי בברדיצ'ב. בגיל 10 עבר לגור בקייב אצל דודתו, שחקנית לשעבר. בשנת 1905 חווה על בשרו את הפוגרום של קייב. הוא גם נעצר פעמיים על ידי המשטרה של הצאר והחליט בעקבות זאת לעבור לסנט פטרסבורג. שם הוא פגש לראשונה את שחקנית התיאטרון הידועה וורה קומיסרז'בסקאיה ושיחק לצידה בתיאטרון שלה תחת הבמאי המפורסם וסבולוד מיירהולד. במקביל הוא המשיך ללמוד משפטים, לימודים אותם החל כבר בקייב.

טאירוב הסתייג מהבימוי של מיירהולד, אותו חשב למכני מדי לטעמו. בשנת 1912 הוא ביים לראשונה הצגה בריגה. גם אחרי מהפכת אוקטובר המשיך לעבוד ברוסיה הסובייטית. אך בשנת 1929 היחסים עם המשטר החלו להתערער. באוגוסט 1941 הצטרף טאירוב לוועד היהודי האנטי-פשיסטי במוסקבה. 

אחרי סיום מלחמת העולם השנייה התיאטרון שבניהולו חווה התקפות חזקות עוד יותר. במאי 1949 נסגר התיאטרון. זמן קצר לאחר מכן נתגלה אצל טאירוב גידול מוחי ובספטמבר 1950 נפטר.

## התיאטרון הסינתטי
טאירוב היה אחד היוצרים החשובים בברית המועצות בתחום התיאטרון. הוא ניסה לשלב בין תפיסותיו של קונסטנטין סטניסלבסקי לבין אלה של מיירהולד. הוא חלם על תיאטרון בלי מחזות כתובים. הוא רצה ליצור שחקן שיהיה אומן בטכניקה "הפנימית" כמו גם ב"חיצונית". 

בטכניקה "הפנימית" הוא התכוון למערך הרצונות, הדמיון והרגשות של השחקן, ובטכניקה "החיצונית" התכוון ליכולות הגופניות והקוליות, לנשימה וכו'. מה שהוא כינה "סינתטי", היה הרצון לשלב בין כל האמנויות השותפות ליצירה התיאטרונית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:יהודים סובייטים
קטגוריה:הוועד היהודי האנטי-פשיסטי
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים רוסים
קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1885
קטגוריה:נפטרים ב-1950
עמנואל גלבר

**עמנואל גֶלבֶּר** (25 בספטמבר 1917 – 19 ביוני 1987) היה מפקד חיל ההספקה בצה"ל (קצין ההספקה הראשי) בשנים 1949–1957, בדרגת אלוף-משנה, ודיפלומט ישראלי, שכיהן כשגריר בניז'ר, בסיירה לאון, בקמבודיה ובסווזילנד.

## ביוגרפיה
עמנואל גלבר נולד באוסטריה, אחד משני ילדיהם של שרה לבית וישניצר וההיסטוריון והעסקן הציוני נתן מיכאל גלבר.
עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 עלה לארץ ישראל, בגיל 16. ב-1937 התגייס לשירות בנוטרות (כוחות השיטור היהודיים בארץ בתקופת המנדט הבריטי שפעלו במסגרת משטרת המנדט). ב-1938 החל ללמוד היסטוריה וכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולמד תוך כדי שירותו הצבאי, עד 1947.
ב-1940 התנדב לצבא הבריטי, והגיע לדרגת Regimental Quartermaster Sergeant (RQMS; רס"פ חטיבתי) בגדוד השלישי של הבריגדה היהודית. בשנת 1947 הצטרף למנגנון הקבע של "ההגנה". ושירת באגף האפסנאות. ב-1948 התמנה כסגן מפקד שירות ההספקה, וב-1949 התמנה כמפקד השירות. באותה עת הוחל באיחוד שירותי ההספקה, הציוד, הדלק, ההובלה ובעלי החיים לחיל אחד: חיל ההספקה והתובלה (התהליך הושלם ב-1953). גלבר כיהן כקצין ההספקה הראשי (מפקד החיל), בדרגת אלוף-משנה, עד שחרורו בקיץ 1957.

עם שחרורו התמנה כראש אגף המִנהל וכמשנה למנכ"ל "אל על", ושימש בתפקיד זה עד 1959, אז התמנה כסגן המפקח המשקי במערכת הביטחון.

בין השנים 1964–1980 מילא שורה של תפקידים דיפלומטיים במשרד החוץ: שגריר ישראל בניז'ר (מספטמבר 1964), שגריר בסיירה לאון (מסוף 1967), שגריר בקמבודיה (עד קיץ 1972), שגריר בסווזילנד, ולבסוף קונסול כללי בהונג קונג.
בשנת 1980 חיבר "מדריך להתכתבות דיפלומטית באנגלית".

בקיץ 1942 נשא את כרמלה קיפר, בתו של משה נחשון (קיפר), איש חינוך עברי, מייסד הגימנסיה העברית ברובנה ומורה למתמטיקה בגימנסיה הרצליה; בנם, פרופ' יואב גלבר, הוא היסטוריון ישראלי, חוקר הציונות, היישוב וההיסטוריה של מדינת ישראל (את עבודת הדוקטור שלו כתב על התנדבות היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה).

## קישורים חיצוניים
* אלוף-משנה עמנואל גלבר, באתר אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה

מפרי עטו:
* חלקם של מתנדבי היישוב לצבא הבריטי בבניין המערך הלוגיסטי של צה"ל, **[[מערכות (כתב עת)|מערכות]]** 304 (1986), 13–15, 23

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:קציני לוגיסטיקה ראשיים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:עובדי משרד הביטחון
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:שגרירי ישראל בקמבודיה
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:שגרירי ישראל בניז'ר
קטגוריה:שגרירי ישראל באסוואטיני
קטגוריה:סיירה לאון: יחסי חוץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1987
אלקטרומטר ליפמן

250px|ממוזער|שמאל|ציור של אלקטרומטר ליפמן
**אלקטרומטר ליפמן** (באנגלית: **Lippmann electrometer**) הוא התקן למדידת זרמים חשמליים זעירים שהומצא על ידי גבריאל ליפמן בשנת 1873.

ההתקן כולל שפופרת שהיא עבה בקצה אחד והיא דקה מאוד בקצה השני. הקצה הדק נועד לפעול כצינורית נימית. השפופרת מתמלאת עד למחצית בכספית עם תוספת קטנה של חומצה גופריתית דלילה מעל הכספית התוך הצינורית הנימית. חוטי מתכת מחברים לקצה העבה בתוך הכספית ובקצה הדק בתוך החומצה הגופריתית. 

כאשר מגיע הזרם החשמלי הזעיר הוא משנה את מתח הפנים של הכספית וגורם לו לעלות למרחק קטן בתוך הצינורית הנימית. עליה זו נמדדת באמצעות מיקרוסקופ מתאים בעל סולם מדורג.
 
ב-1876 הדגים אטיין-ז'ול מארה באמצעות האלקטרומטר שפותח על ידי ליפמן מדידה של הפעילות החשמלית של הלב, ציון דרך בתולדות האלקטרוקרדיוגרפיה.
ב-1887  השתמש אוגוסטוס דזירה ואלר באלקטרומטר במכונת האלקטרוקרדיוגרפיה שפיתח, הראשונה מסוגה.

## קישורים חיצוניים
*[אלקטרומטר ליפמן במוזיאון הווירטואלי לפיזיקה של בית הספר התיכון מרקו פוסקריני ב[ונציה|וונציה]] 
*המיקרוסקופ הנלווה לאלקטרומטר ליפמן, במוזיאון הווירטואלי לפיזיקה של בית הספר התיכון מרקו פוסקריני בוונציה 
*על האלקטורפיזיולוגיה - בתת-פרק "על האותות החשמליות והמגנטיות" בפרק "Universo del corpo" (עולם הגוף) מאת Francesco Figura & Paolo Rossini, ב - Enciclopedia Treccani- 1998

קטגוריה:אלקטרופיזיולוגיה
קטגוריה:מכשירי מדידה
פסטיבל אביניון

**פסטיבל אביניון** (בצרפתית: **Festival d'Avignon**) הוא פסטיבל תיאטרון בעיר אביניון שנוסד בשנת 1947 על ידי במאי התיאטרון ז'אן וילאר המתקיים מאז בכל שנה בחודש יולי. אורכו היה תחילה שבועיים, אחר-כך ארבעה שבועות. אחרי מותו של וילאר לקח חברו פול פואה על עצמו את ניהול הפסטיבל. מאז שנות השבעים מתקיימים בכל יום כ-60 מופעים.

הפסטיבל מתחלק לשני חלקים:
* **פסטיבל הפנים**- מעלה הצגות, מחזירים ומופעים מאורגנים וממומנים על ידי משרד התרבות של צרפת, ועיריית אביניון, וארגוני תרבות אחרים ללא מטרות רווח.
* **פסטיבל החוץ**- מציג על ידי תלמידים וסטודנטים של בתי ספר לתיאטרון מופעי רחוב, בנוסף מופיעים בפסטיבל שלל אמני רחוב ביניהם: מופעי אקרובטיקה, להטוטנות, קוסמות, והיפנוזה. מתרחש לרוב ברחוב "לה רפובליקה" (rue de la république). 

בשנת 2003 בוטל הפסטיבל בשל שביתת עובדי הפסטיבל, שמחו נגד רפורמה מתוכננת בתקצוב הפסטיבל. לפסטיבל זה תוכננו מאה וחמישים הפקות תיאטרון שונות. הפסטיבל התחדש בשנת 2004.

אלפי תושבים ותיירים פוקדים מדי שנה את הפסטיבל, כמו כן מאות בני ובנות נוער פוקדים את הפסטיבל בזמן חופשת הקיץ מבתי הספר המתרחשת בחודש יולי גם כן.

כיום מבקרים בפסטיבל בכל שנה כ-600,000 צופים.

## הפקות מפורסמות בפסטיבל
* "Einstein on the Beach" בבימויו של רוברט וילסון, 1976
* "ציפורנים" בבימויה של פינה באוש, 1983
* "המהאבהראטה" בבימויו של פיטר ברוק, 1985
* "וויצק", בבימויו של תומאס אוסטרמאיאר, 2004

## גלריה
### פסטיבל הפנים

קובץ:Festival d'Avignon - Cléopatre et Antoine 2.JPG|alt=
קובץ:Festival d'Avignon - Cléopatre et Antoine 3.JPG|alt=
קובץ:La Cour d'Honneur du Palais des Papes pendant le Festival d'Avignon.jpg|alt=


### פסטיבל החוץ

קובץ:Festival d'Avignon - rue des Marchands.JPG|מבקרים בפסטיבל
קובץ:Festival d'Avignon 2007 (AVIGNON,FR84).jpg|תזמורת רחוב
קובץ:Festival d'Avignon - Place de l'horloge 4.JPG|מופע להטוטנות רחוב
קובץ:Festival d'Avignon 2007 (AVIGNON,FR84) - 1051041569.jpg|מופע תחפושות
קובץ:Festival d'Avignon - Place de l'horloge 2.JPG|"שדרת האמנים"
קובץ:Festival d'Avignon - rue de la république 3.JPG|קוסם רחוב
קובץ:Festival d'Avignon - rue de la république 5.JPG|רחוב הרפובליקה בעת הפסטיבל
קובץ:Festival d'Avignon - Place du Palais des papes 1.JPG|מופעי נוער
קובץ:Festival d'Avignon, produits exotiques sur le marché des allées de l'Oulle.jpg|שוק המזכרות
קובץ:Avignon - boutique festival.jpg|פסטיבל אביניון


## קישורים חיצוניים

* 

אביניון
קטגוריה:תיאטרון צרפתי
אביניון
העצב מניע העיניים

שמאל|ממוזער|350px|פיצולי עצב מניע העיניים
ממוזער|Medial longitudinal fasciculus
**העצב מניע העיניים** (בלטינית: **Nervus oculomotorius**, באנגלית: **Oculomotor nerve**; נהוג לסמנו: **CN III**) הוא זוג עצבי הגולגולת השלישי. זהו העצב העיקרי מבין שלושת זוגות עצבי התנועה האחראים על תנועות עיניים (יחד עם העצב הרביעי והעצב השישי), וכן אחראי עצב זה לתנועת העפעפיים, למיקוד העדשה, ולשינוי גודל האישון.

זוג העצבים יוצא מהחלק הקדמי של המוח האמצעי, מקיף אותו, חודר את קרומי המוח סמוך לחיבור אוהל המוחון, משם מתקדם עד לכל אחת משתי ארובות העין. כל עצב מתפצל לשני סעיפים, החודרים לחלל ארובת העין דרך חריץ הארובה העליון (Superior orbital fissure), יחד עם יתר עצבי התנועה האחראים על תנועות עיניים.

פיצולי העצב:
# **הסעיף העליון (Superior branch of oculomotor nerve)**
#* פיצול אל השריר הישר העליון (Superior rectus muscle) - שריר אשר מפנה את העין לכיוון מעלה.
#* פיצול אל השריר מרים העפעף העליון (Levator palpebrae superioris muscle) - שריר אשר פותח את העפעף העליון.
# **הסעיף התחתון (Inferior branch of oculomotor nerve)**
#* פיצול אל השריר הישר המרכזי (Medial rectus muscle) - שריר אשר מפנה את העין לכיוון פנימה (עין ימין לכיוון שמאלה, ולהפך).
#* פיצול אל השריר הישר התחתון (Inferior rectus muscle) - שריר אשר מפנה את העין לכיוון מטה, וכן עוזר בהרפיית האישון כאשר העין פונה לצד.
#* פיצול אל השריר האלכסון התחתון (Inferior oblique muscle) - שריר אשר מפנה את העין לכיוון מעלה ולצד.
#* פיצול פאראסימפתטי אל הגוף הריסני (Ciliary body) אשר אחראי על מיקוד העדשה, וכן לכיווץ הקשתית - ומכאן לשינוי גודל האישון.

## פתלוגיות
במקרה של פגיעה ב-CN III, כיוון שהמערכת הפארא-סימפתיתית נישאת על העצב, הדבר מוביל להשפעת יתר של המערכת הסימפתטית, ובכך להרחבת האישונים (Midrasis). בנוסף בשל כיווניות השרירים אותם העצב מעצבב, פגיעה עלולה להביא להשפעת יתר של CN מספר 6, מה שיגרום למשיכת העיניים לכיוון צידי (Abduction), לראיה כפולה (diplopia). תופעה נוספת שהרבה פעמים מלווה לפגיעה בעצב 3 היא צניחת העפעף (Ptosis).

### Internuclear ophthalamicplegia
Internuclear ophthalamicplegia היא מחלה נדירה המתרחשת כאשר יש פגיע בצבר של אקסונים הנקרא - medial longitudinal fasciculus (MLF) המעביר מידע בין שני צידי המוח, הגורם לפגיעה בתנועה של העיניים האופיינית להפרעה. כאשר יש הסטה של המבט, מגיעה האינפורמציה הנוירונלית לגרעינים בטקטום שבמוח האמצעי הנקראים Superior colliculus . מאזור זה האינפורמציה מגיעה לגרעין נוסף הנקרא PPRF . מגעין זה יוצאות שתי שלוחות עצביות, המעבירות כל אחת את המידע לעין אחרת אחת לעצב מספר 6, בעין האיפסילטרלית לכיוון ההסטה, ולעצב מספר 3 בעין הקונטרה לטרלית. השלוחה המעבירה את האינפורמציה לשריר הקונטרה-לטרלי המעוצבב על ידי עצב מספר 3 נקראת MLF. פגיעה ב-MLF תגרום רק להזזת העין האיפסילטרלי לכיוון הסטת המבט.

Internuclear ophthalmoplegia.jpg|הפגיעה האופיינית ל-Internuclear ophthalamicplegia חד צידית שמאלית.


## מיקום העצב
[מרכז|ממוזער|350px|עצבים החודרים ל[ארובת העין:.2nd N = עצב 2 - עצב הראייה.3rd N = עצב 3 - עצב מניע העיניים.4th N = עצב 4 - עצב הסליל.6th N = עצב 6 - העצב המצדידOpthalmic = העצב האופתלמי (השלוחה הראשונה של העצב המשולש, המסומן בתרשים.5th N)Lacrimal Nerve = עצב בלוטת הדמעות (סעיף משני של עצב הפנים - העצב השביעי)]]

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מניע העיניים
עצב מניע העיניים
משה רוטשילד (איש עסקים)

**משה רוטשילד** (נולד בשנת 1952) הוא איש עסקים. לשעבר טייס בחיל האוויר .

## ביוגרפיה
נולד בקיבוץ גברעם. בשנת 1952 השתתף בקורס טיס בחיל האוויר והשתתף כטייס במלחמת יום כיפור. לאחר המלחמה הוצב בטייסת 201 של מטוסי פנטום בבסיס חצור, לאחר מכן היה למדריך בקורס טיס בבסיס חצרים.

בשנת 1978 יצא לטיול תרמילאים בדרום אמריקה. בפרו הכיר את איש העסקים הישראלי לשעבר ברוך איבצ'ר. הוא חזר לישראל והחל לעסוק במגוון עבודות. לאחר מכן נסע לפרו והחל במגוון יוזמות עסקיות שם. בשנת 1990 עלה לשלטון בפרו אלברטו פוג'ימורי ורוטשילד התקרב אל השלטון והחל להיות מעורב בעסקאות נשק, בעיקר בתחום המטוסים וציוד האזנה. הוא הקים בפרו חברה בשם "מובטק" (Mobetek) ששימשה אותו לעסקאות אלה.

בשנת 2000 נפל משטרו הרודני של פוג'ימורי. הקונגרס הפרואני ומערכת המשפט פתחה במספר ועדות חקירה אשר גילו כשלים טכניים בציוד שנמכר, האשמות בשוחד ושימוש באמצעי ההאזנה למטרות פוליטיות. עם תחילת החקירה נמלט רוטשילד מפרו. לפי הערכות נאמד היקף הסחר שבו היה מעורב ביותר מחצי מיליארד דולר. נשיאת בית המשפט החמישי למאבק בשחיתות הוציאה צו מעצר בינלאומי נגדו. כמו כן נערכו נגדו חקירות בשווייץ ובפנמה. בשנת 2005 דווח כי חשבון בנק שהיה בבעלותו, בבנק הספרדי BBVA בציריך שבו היו 6.5 מיליוני דולרים, הוקפא. בשנת 2009 פנתה עמותת אומ"ץ לשר המשפטים כדי לברר מדוע לא מוסגר רוטשילד לפרו, בעקבות צו המעצר הבינלאומי שהוצא נגדו על ידי האינטרפול.

לאחר ששב לישראל מתגורר בגני יהודה ופועל ממשרדים ביהוד. הוא מנהל את עסקיו באמצעות חברת "RTCOM". דווח כי הוא עוסק בהשקעות בחברות היי-טק ועסקי תקשורת בסיירה לאון. כמו כן דווח כי הוא מכר לחוף השנהב תחמושת, מסוקים צרפתיים מדגם פומה וחלקי חילוף. בשנת 2005 דרשה ממשלת צרפת מידע מישראל אודות עסקאות אלה בעקבות מלחמת אזרחים המתרחשת במדינה.

בשנת 2005 הוגש נגדו כתב אישום על תשלום שוחד לשני פקידים מהוועדה המקומית לתכנון בסכום של 280 אלף שקל ועל עבירות בנייה בביתו בגני יהודה. בסעיף השוחד הוא הורשע בעסקת טיעון ונגזרו עליו שישה חודשי עבודות שירות וקנס. כמו כן הורשע בעסקת טיעון בעבירה על חוק התכנון והבנייה ונגזר עליו קנס.

הוא נשוי לענת ירושלמי ואב לשלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:סוחרי נשק ישראלים
קטגוריה:מורשעים בעבירות שוחד בישראל
קטגוריה:מורשעים בעבירות בנייה בישראל
קטגוריה:מורשעים בהסדר טיעון
קטגוריה:גברעם: אישים
קטגוריה:גני יהודה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
אנדי ויליאמס

**הווארד אנדרו "אנדי" ויליאמס** (באנגלית: **Howard Andrew "Andy" Williams**; 3 בדצמבר 1927 – 25 בספטמבר 2012) היה זמר אמריקאי. הוא הקליט 18 אלבומי זהב ו-3 אלבומי פלטינה. בין השנים 1962 ו-1971 הגיש תוכנית בידור בטלוויזיה "המופע של אנדי ויליאמס", וכן הנחה תוכניות ספיישל רבות. הוא היה הבעלים של "תיאטרון מון ריבר" בעיר ברנסון (Branson) שבמיזורי הקרוי על שמו של השיר "מון ריבר" המזוהה ביותר עם ויליאמס.

## ביוגרפיה
ויליאמס נולד בעיר וול לייק שבאיווה, בנם של ג'יי אמרסון ופלורנס ויליאמס. היו לו שלושה אחים גדולים ממנו - בוב, דון ודיק. הוא למד בבית הספר התיכון "וסטרן הילד" בסינסינטי. הופעותיו הראשונות היו במקהלת הילדים של הכנסייה המקומית. הוא ואחיו הקימו את רביעיית "האחים ויליאמס". הם הופיעו ברדיו בהתחלה באיווה ואחר כך בשיקגו ובסינסינטי. ב-1944 ליוו האחים ויליאמס את בינג קרוסבי בלהיטו "Swinging on a Star".

תחילת קריירת הסולו שלו הייתה ב-1953 כשהקליט שישה שירים בתקליטי RCA, אבל הם לא היו ללהיטים. ב-1954 קיבל פינה קבועה בתוכנית האירוח "Tonight Starring Steve Allen", ובהמשך הוחתם בחברת התקליטים "Cadence Records", חברה קטנה בניו יורק שנוהלה על ידי המנצח ארצ'י בלייר (Archie Bleyer). הסינגל השלישי שהוציא "Canadian Sunset" הגיע למקום השביעי במצעד, ובפברואר 1957 יצא הלהיט "Butterfly", גרסת כיסוי לשיר של צ'ארלי גרסי, שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד. השיר הגיע למקום הראשון גם במצעד הסינגלים הבריטי ושהה בו שבועיים. בשנים שאחר כך היו לו להיטים נוספים שהגיעו למקומות גבוהים במצעדים.

ב-1961 עבר ויליאמס להקליט בחברת קולומביה רקורדס ועבר להתגורר בלוס אנג'לס. להיטו באותה תקופה היה "Can't Get Used to Losing You" שהגיע למקום שני במצעד. תקופת Cadence Records הייתה שיא הצלחתו במצעדי הסינגלים. להיטיו הגדולים ביותר היו "Butterfly" ו-"I Like Your Kind of Love", שניהם בסגנון דומה לשיריו של אלביס פרסלי.

ב-1964 שיחק ושר בקומדיה הרומנטית "הכלה העשירה ביותר בעולם" לצידה של סנדרה די.

ב 1970 יצא לאקרנים אחד מסרטי האהבה הפופולריים בהיסטוריה - "סיפור אהבה", כשווילאמס מבצע את שיר הנושא המרגש והמפורסם מפסקול הסרט ("מאיפה להתחיל"), שאף זכה באוסקר של אותה שנה.

ויליאמס הלך לעולמו ב-25 בספטמבר 2012.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי איווה
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: מוזיקה ומילים מקוריות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1927
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2012
הנגבי

**הנגבי** הוא שם משפחה עברי שמשמעותו "איש הנגב".

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
פרס איינהורן

**פרס משה איינהורן לחקר הלשון והספרות הרפואית העברית** הוא פרס שייסדה עיריית תל אביב ע"ש ד"ר משה איינהורן, על יסוד קרן בת 19,000 דולר שהקים בערוב ימיו. הפרס, ע"ס 2,000 ל"י, ניתן לרוב מדי שנתיים, יחד עם פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית, והוענק לראשונה בשנת 1966.

## זוכים

## הערות שוליים

*
איינהורן
איינהורן
קטגוריה:עברית
פירסטנברג

**פירסטנברג** הוא שם משפחה ממקור גרמני (Fürstenberg).

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
הר חילזון

**הר חילזון** הוא הר בגליל התחתון, בין בקעת סחנין לוואדי סלמה. על ההר שוכנים שני יישובים - לוטם וחמדון.

מקור שמו של ההר נובע מצורתו המזכירה חילזון כשצופים בו מכיוון צפון. בהר זורמים שני נחלים: נחל כמון הנשפך לנחל צלמון ונחל חילזון הנשפך לאזור עכו.

## צמחייה
הצמחייה בהר מגוונת מאוד. מורדות ההר משמשים לחקלאות שעיקרה מטעים של עצי זית. בחלק העליון יותר של ההר יש חורש ים תיכוני ועשרות סוגים של צמחי בר הנפוץ ביותר הוא לוטם. כשהוקם היישוב לוטם בשנות ה-70, תושבי הקיבוץ נטעו במקום עצי אורן וכך הם הקימו את יער לוטם. בשנים האחרונות בשל הרחבת היישוב לוטם היער והחורש נפגעו.

## ראו גם
*לוטם (ישוב)
*חמדון
*לוטם (צמח)
*נחל חילזון

חילזון
אמאדו בודו

**אמאדו בודו** (בספרדית: **Amado Boudou**; נולד ב-19 בנובמבר 1962) הוא איש עסקים ארגנטינאי שכיהן כסגן נשיאת ארגנטינה מאז בשנים 2011–2015. בשנים 2009–2011 שימש כשר הכלכלה בארגנטינה.

## ביוגרפיה
אמאדו בודו נולד במאר דל פלאטה שבבואנוס איירס בשנת 1962. בודו למד באוניברסיטת מאר דל פלאטה וקיבל תואר בכלכלה.

בודו חובב גיטרות חשמליות, בתקופת לימודיו באוניברסיטה הוא היה מפיק מופעי רוק בעירו, כולל פסטיבל בהשתתפות כ-15,000 איש.

מ-10 בדצמבר 2011 ועד 10 בדצמבר 2015 כיהן בודו כסגן נשיאת ארגנטינה.

בית המשפט גזר עונש מאסר בית לבודו, שהיה סגן הנשיא בתקופת כהונתה השנייה של כריסטינה פרננדז דה קירשנר משנת 2011 עד 2015. בודו מרצה עונש מאסר של 70 חודשים בגין רכישה לא-תקינה של חברה להדפסת שטרות כסף.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלנים ארגנטינאים
קטגוריה:אנשי עסקים
קטגוריה:שרי האוצר של ארגנטינה
קטגוריה:סגני נשיאי ארגנטינה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1962
היו זמנים (שיר)

[250px|ממוזער|שמאל|חיילי צה"ל במשטרת [הר-טוב ליד בית שמש, 1948]]
[ממוזער|צילום מקליפ של [נועה קירל לשיר היו זמנים במסגרת פרויקט של הלהקות הצבאיות לרגל 80 שנה להקמת הפלמ"ח]]

"**היו זמנים**" הוא שיר ישראלי מאת חיים חפר בהלחנת משה וילנסקי.

השיר נכתב בעיצומה של מלחמת העצמאות והושר לראשונה על ידי להקת הצ'יזבטרון במסגרת תוכניתה השנייה, בהופעה בחודש יולי 1948.
"היו זמנים" פורסם בדפוס בפעם הראשונה במוסף של על המשמר, "בשער", ב־22 ביולי 1948. באותו חודש החלה לשיר אותו להקת הצ’יזבטרון, שבראשה עמד חיים פיינר (חפר), במסגרת תוכניתה השנייה. הביצוע המקורי של השיר הושמע לראשונה ב־20 ביולי 1948 במופע הבכורה של הלהקה במחנה צריפין עם הסולנית נעמי פולני, יומיים לפני הפרסום בעיתון.

השיר פורסם שוב בדפוס ביחד עם הלחן במגזין “קולנוע” במדור הפזמונים המיוחד “משירי החבריה” של גיליון ה-15 בספטמבר 1949.

ראו במאמרו של ד"ר אלי אשד במגזין "יקום תרבות" "היו זמנים" שירו של חיים חפר בגרסה המקורית.

https://www.yekum.org/2018/08/היו-זמנים-שירו-של-חיים-חפר-בגרסה-המק/

מילות השיר עוסקות באחד מלוחמי הפלמ"ח, המספר בזקנתו לנכדיו על עלילותיו במלחמת העצמאות. במקור הן ביטאו למעשה כמיהה לבואם של ימים נורמליים לאחר המלחמה, להקמת יישובים אזרחיים על שדות הקרב ולכך שדור הלוחמים יזכה לראות בנים ונכדים ולהזדקן. כיום יש להן נופך נוסטלגי.

מילות השיר חוזות . לימים הוגשם חזון זה בכ-30 יישובים בישראל היושבים במקום שבו היה משלט, כגון העיר בית שמש, שהוקמה על המשלט המשותף.

השיר זכה לפופולריות רבה והוסיף להיות מושר ומושמע לאורך שנים, במיוחד בביצועיהן של שושנה דמארי ויפה ירקוני. הוא זכה לביצועים רבים נוספים ובהם של שמעון ישראלי, אילנית, שרית חדד ונועה קירל.

## קישורים חיצוניים

* 
*  השיר בביצוע יפה ירקוני, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube
* היו זמנים בגרסה המקורית בתרגום לרוסית ובפרודיה, במגזין הרשת "יקום תרבות", אוגוסט 2018

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1948
קטגוריה:שירי הצ'יזבטרון
קטגוריה:שירי שושנה דמארי
קטגוריה:שירי יפה ירקוני
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי חיים חפר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי משה וילנסקי
קטגוריה:שירי מלחמת העצמאות
קטגוריה:שירים על זמן
קטגוריה:שירים על נוסטלגיה
כריסטיאן גודינו

**כריסטיאן גודינו** (**Christian Goudineau**; נולד ב-5 באפריל 1939 - 9 במאי 2018) הוא ארכאולוג והיסטוריון צרפתי, המתמחה בחקר הגאלים. פרופסור של כבוד בקולז' דה פראנס.

בין השנים 1965 ל-1968 למד בבית הספר הצרפתי ברומא (École française de Rome). בשנת 1968 מונה לעוזר הוראה ואחר כך נהיה פרופסור באוניברסיטת פרובאנס. בשנת 1984 נבחר כפרופסור בקולז' דה פראנס ועזב את משרתו באוניברסיטת פרובאנס.

בין השנים 1985 ל-1994 שימש כמנהל יחיד המחקר אודות הגאלים ב-CNRS, ובין השנים 1992 עד ל-1995, שימש כראש הוועדה לארכאולוגיה ב-CNRS. בשנת 1998 מונה לחבר בלגיון הכבוד הצרפתי.

## קישורים חיצוניים

 

קטגוריה:ארכאולוגים צרפתים
קטגוריה:היסטוריונים צרפתים
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1939
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2018
קומאנובו 2009

**קומאנובו 2009** (במקדונית: **КК Куманово 2009**) היא קבוצת כדורסל מקדונית מהעיר  המתמודדת בליגת העל המקדונית.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1946 והשתתפה ב**ליגה המקדונית האזורית**. בעונת 1979/80 הבטיחה את העפלתה לליגה היוגוסלבית, אך בהיעדר אולם מתאים ויתרה על ההשתתפות. בעונת 1992/93 החלה לשחק בליגה המקדונית שהוקמה. בעונת 2001/02 הגיעה עד לגמר הפלייאוף והפסידה לקבוצת רבוטניצ'קי סקופיה. בעונה שלאחר מכן נשרה לליגה השנייה. בעונת 2009/10 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה. בעונת 2012/13 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע והפסידה לקבוצת מזט סקופיה 79-71.

בעונות 1998/99, 2000/01 השתתפה הקבוצה במסגרת גביע קוראץ'. בעונת 2012/13 החל המועדון להשתתף בליגה הבלקנית והגיעה עד לשלב חצי הגמר בעונת הבכורה.

בעונת 2016/17 הגיע המועדון לגמר הליגה הבלקנית אך הפסיד בצמד המשחקים 88-55 ו-77-73 לקבוצת ברואה הבולגרית.

הקבוצה מארחת בהיכל הספורט **גרדסקי**, שקיים מאז שנת 1980, ומכיל 7,000 מקומות ישיבה. ההיכל נבנה כמחווה של חברת "ИСКРА-КУМАНОВО" לעיר קומנובו. לפני כן אירחה הקבוצה באולם "סוקולנה" שהיה קיים מאז שנת 1931.

## תארים והישגים
***[[ליגת העל המקדונית בכדורסל|הליגה המקדונית]]**:
**מקום שני: 2002
***[[הגביע המקדוני בכדורסל|הגביע המקדוני]]**:
**גמר: 2013
****[[הליגה הבלקנית בכדורסל|הליגה הבלקנית]]**
**גמר 2016/17
## קישורים חיצוניים

* 
* אתר אוהדים של הקבוצה
* עמוד הקבוצה באתר "eurobasket"

קטגוריה:קבוצות כדורסל מקדוניות
DAG

**DAG** (ראשי תיבות של: **D**efense **A**cquisition **G**uidebook) הוא טקסט שפותח כדי לסייע בהבנה ויישום של פרקטיקות רכישה של מחלקת ההגנה של ארצות הברית בכפוף לסדרת ההוראות "DoD Directive 5000 series". טקסט זה, זמין גם בפורמט אלקטרוני ברשת האינטרנט בנוי על בסיס HTML מספק תובנה למבט מחזור חיים ותפקידים פונקציונליים בתוך מחזור החיים של רכישות.

בשנת 2002 הפך המסמך 5000.2-R ל DAG הרשמי.

## קישורים חיצוניים
* Defense Acquisition Guidebook, 28 June 2013 PDFs 
* Defense Acquisition Guidebook, 16 September 2013 PDF
* Defense Acquisition Guidebook, Feb 2017 PDF
* Defense Acquisition Guidebook (DAG) html format at Defense Acquisition University
* DoD Directive 5000.01
* DoD Instruction 5000.02
* Recent Policy and Guides  at Defense Acquisition University
* Acquisition Community Center page  at Defense Acquisition University

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלקת ההגנה של ארצות הברית
פוקוצ'יאמה

**פוּקוּצִ'יָאמָה** (ביפנית: **福知山市**) היא עיר בצפון מחוז קיוטו שביפן, על שפת נהר היורה.
## גאוגרפיה
פוקוצ'יאמה נמצאת בתוך הארץ, כ-25 ק"מ מים יפן, בקצה הדרומי של עמק פוקוצ'יאמה, והיא מוקפת בהרים מהצפון, מהדרום, ומהמזרח.

נכון לשנת 2008 אוכלוסיית העיר מונה כ-82,425 איש, וצפיפותה עומדת על כ-146 אנשים לקמ"ר.

העיר הוקמה ב-1 באפריל בשנת 1937.

ב-1 בינואר 2006 הערים מיווה ויקונו ממחוז אמטה, והוי ממחוז קסה, מוזגו לעיר.

## תחבורה
רכבות בין עירוניות עוצרות בתחנת פוקוצ'יאמה, עם חיבורים לאוסקה קיוטו ואמאנוהשידאטה בין היתר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יפן: ערים
קטגוריה:קנסאי: ערים
קטגוריה:מחוז קיוטו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1937
בריכת אורחה

**בריכת אורחה** או **בריכת ג'וּחַדֶר** היא בריכה מרובעת עשויה בטון ובזלת אשר אוגרת את מי המעיינות של **עין אום א-שרשיח** הנובעים למרגלות גבעת אורחה. לפי אחת ההשערות הבריכה נבנתה בתקופת השלטון הסורי בגולן ושימשה את הקצינים הסורים, ועל כן כינויה "בריכת הקצינים". הנביעות מתחלקות לשתי קבוצות של 4-3 מעיינות אשר נובעים כולם באותו אזור ומתנקזים למסיל ג'וחדר, אשר נשפך לנחל הרוקד. הספיקה הממוצעת של נביעות המעיין היא 30 מ"ק לשעה. 

הבריכה מתוחזקת על ידי בני הנוער מרמת מגשימים, המשפצים אותה ודואגים לתחזוקתה לזכר חברם רזיאל נגר שנהרג בשנת 2005 בעת טיול ברמת הגולן. במקום שתי אנדרטאות לזכרו, שהוקמו שם על ידם.   

מי הנביעות סופקו בתחילת שנות ה-70 לרמת מגשימים ונוב.

לבריכה ניתן להגיע על ידי נסיעה לאורך כביש 98 מאלוני הבשן לכיוון רמת מגשימים. בצומת אורחה (מפגש כביש 98 עם ציר הנפט לצד אנדרטת גדוד סופה) יש לפנות מזרחה לדרך עפר. הבריכה נמצאת כ-200 מטרים בהמשך הדרך.

## קישורים חיצוניים

*בריכת אורחה באתר נלך

## הערות שוליים

אורחה
קטגוריה:קו התלים הישראלי
ג'יימס קליס

**ג'יימס קליס** (באנגלית: **James Callis**; נולד ב-4 ביוני 1971) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע בריטי יהודי. ידוע בעיקר בשל הדמות אותה גילם בסדרת המדע הבדיוני "בטלסטאר גלקטיקה" - ד"ר גאיוס באלטר. כמו כן, קליס שיחק בסרט הקולנוע "יומנה של ברידג'ט ג'ונס" בתפקיד טום - החבר הטוב ביותר של ברידג'ט. בשנת 2010 לוהק לסדרת הטלוויזיה אאוריקה.

## ילדותו ולימודיו
קליס נולד וגדל בלונדון ב-4 ביוני 1971, שם הוריו ניהלו אכסניה. קליס הוא יהודי, נצר למהגרים מרוסיה ופולין. קליס למד באוניברסיטת יורק בה רכש תואר בספרות בשנת 1993. בזמן לימודיו היה שחקן רוגבי נלהב בד בבד עם משחק, תסריטאות ובימוי. קליס היה חבר באגודת גילברט וסאליבן ואפילו הופיע בהפקות של אוניברסיטת קיימברידג' כולל מחזה של הרולד פינטר - מסיבת יום הולדת.

## קריירה
קליס למד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון אותה סיים בשנת 1996. באותה השנה הוא זכה בפרס ג'ייק טינקר בתואר השחקן העולה המבטיח ביותר במחזה "Old Wicked Songs" לצד בוב הוסקינס.

קליס הופיע במגוון הפקות תיאטרון, רדיו וטלוויזיה. הוא גם היה מעורב בכתיבה ובימוי. בכורתו בבימוי הייתה בסרט מזל של מתחילים, בו היה גם שותף בכתיבה. לצד ניק כהן. קליס גם כיכב בסרט לצד כוכבים רבים כגון: ג'ולי דלפי, סטיבן בקרוף וכריסטופר קזנובה. הביקורות קטלו את הסרט, אך למרות זאת זכה להצלחה קטנה.

קליס הופיע בסרט יומנה של ברידג'ט ג'ונס לצד רנה זלווגר ויו גרנט בקיץ 2001. עד דצמבר 2002 השתתף במחזות בתיאטרון סוהו והופיע במספר תפקידים בטלוויזיה. בשנת 2003, השתתף קליס במיני סדרה בטלסטאר גלקטיקה ובסדרה בטלסטאר גלקטיקה שמהוות רימייק לסדרה מ-1978 - בטלסטאר גלקטיקה בתור ד"ר גאיוס בלאטר - מדען מבריק ומפורסם המנוצל על ידי הסיילונים כדי לעזור להם לפרוץ את הגנות 12 הקולוניות של קובול. על משחקו בסדרה הוא זכה בשנת 2006 בפרס סטורן עבור שחקן המשנה הטוב ביותר ובפרס מכון הסרטים האמריקאי.

## חייו האישיים
קליס נשוי לנהה משנת 1998 ויש להם שלושה ילדים.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים בריטים
קטגוריה:בוגרי בית הספר הארו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת יורק (אנגליה)
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון
קטגוריה:זוכי פרס סאטורן לשחקן משנה בטלוויזיה
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-רוסי
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-פולני
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1971
פרויקט יער סהרה

**פרויקט יער סהרה** הוא תוכנית שנועדה לספק מי שתיה, מזון ואנרגיה מתחדשת באזורים מדבריים, כמו גם צמיחה מחודשת באזורי מדבר לא מיושבים. הצעה זו משלבת את רעיון חממת מי ים עם אנרגיה סולרית מרוכזת (CSP). האנרגיה הסולרית המרוכזת הוא צורה של אנרגיה מתחדשת שמייצרת חשמל מאור השמש באמצעות אנרגיה תרמית, בדרך כלל טורבינות קיטור קונבנציונליות. הטענה היא כי טכנולוגיות אלה יחד תיצורנה מקור קיימא ורווחי של אנרגיה, מזון, צמחייה ומים. הצוות המייסד מאחורי פרויקט יער סהרה היה מורכב ממומחים מחממת מי ים בע"מ, אקספלוריישן אדריכלות, מקס פורדהם ייעוץ הנדסי וקרן בלונה. התוכנית כוללת איוד נרחב של מי ים. באמצעות בחירת מקומות מתחת לפני הים, לא תהיינה עלויות שאיבה. בין הפרויקטים המתוכננים הם חממות פיילוט בירדן וקטר.

נכון לפברואר 2012, חברת חממת מי ים כבר אינה חלק מפרויקט יער סהרה.

## ראו גם
* מגה-מבנה
* אנרגיה סולרית

קטגוריה:מגה-פרויקטים
קטגוריה:התפלה
קטגוריה:מיזמים עתידיים
אהרן טורקניץ

**אהרן טוּרקֶניץ** (תרל"ג, 1873 – תש"ד, 28 בפברואר 1944) היה איש העלייה השנייה, ממייסדי הפועל הצעיר, חבר הוועד המרכזי שלה, ועורך עיתון "הפועל הצעיר" בדפוס בשנתו הראשונה, ומחנך עברי בגליל.

## קורות חיים
אהרן בן חנה דבורה וישראל טורקניץ נולד בשנת 1873 בעיירה פינסק שבמערב האימפריה הרוסית (בתחום המושב היהודי, באזור רוסיה הלבנה–ליטא), וגדל בחצר של חסידות קרלין. התחנך בחדרים ובתלמודי תורה, ולמד בישיבה, אך בגיל 18 הסיר מעליו כל סימן לדת. התמסר ללימודים עצמיים בספריות פינסק, העמיק בפילוסופיה, במדעי המתמטיקה והאסטרונומיה, רכש השכלה רבה בספרות ושירה רוסית, טולסטוי ופושקין, מאפו, מיכ"ל ומנדלי מוכר ספרים העבריים. נישא לגאולה. ב-1903 למד באוניברסיטת אודסה קורסים מזורזים במקצוע שהתברר לו כדרוש בארץ ישראל - רפואת שיניים, ולאחר מכן עבד במקצועו בקובל שבווהלין. בשנת 1904 עלה לארץ ישראל עם משפחתו. גם בהגיעו ארצה המשיך להתפרנס כרופא שיניים מביתו שבנווה שלום, אך עיקר מרצו הופנה לפעילותו הציבורית.

ב-1905, זמן קצר לאחר עלייתו, היה מהגרעין המייסד של מפלגת הפועל הצעיר.
ב-1907 נוסד עיתון "הפועל הצעיר". על רקע ידיעתו את השפה העברית על בוריה, התמנה כעורך העיתון עם הופעתו בדפוס, לצד זאב סמילנסקי: טורקניץ ערך את גיליונות א', ד', ו', ז' ו-ח'. בגיליונות אלה גם פרסם מאמרים משלו, אך משהפסיק לערוך, לא פרסם עוד. נהג לחתום, כמקובל בעיתון אז, בשם העט "נץ", האותיות האחרונות של שמו הפרטי ושם משפחתו. הוא מחברו של המאמר הראשי בגיליון הראשון: "העבודה הריאלית בא"י" (גיליון 1; ללא חתימה) באותו גיליון פרסם עוד שני מאמרים: "בנין וסתירה" (בחתימת "נץ"), ו"התחלה קשה" (בחתימת "אבי-ברק").

כעבור זמן קצר עבר לשפיה ואחר כך לראש פינה, ושם שימש כמורה לצד שמחה וילקומיץ. הם הקפידו על הוראת עברית מוקפדת ב"ניב הגלילי" לפי שיטת יצחק אפשטיין.

טורקניץ לימד בבית הספר לבנות בנווה צדק ובאופן ייחודי נהג להעביר חלק משיעוריו בגאוגרפיה, מתמטיקה או הנדסה בחצר בית הספר או במגרש סמוך, תוך שהוא ממחיש ומסביר הלכה למעשה את אופן מדידת השטח והחומר העיוני.

טורקניץ נפטר בפברואר 1944, בגיל 70 משברון לב לאחר ששמע על שואת יהודי אירופה. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק. אלמנתו גאולה נפטרה ב-1959, ונקברה לצדו.

## חיים אישיים
היה נשוי לגאולה, ולהם שלושה ילדים:

* יפה - גננת, נישאה לברוך בן-יהודה, שהיה מורה בבית הספר של אביה בראש פינה (בתם השלישית הייתה נתיבה בן-יהודה).
* ישראל - נישא ללולה.
* שולמית - נישאה ב-1931 לזאב שיפמן.

## ביבליוגרפיה
*עוד אזכֹּרה - מאת יפה טורקניץ בן יהודה, הוצ' פרטית.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:חברי הפועל הצעיר
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית ביישוב
קטגוריה:עורכי עיתונים בשפה העברית
קטגוריה:רופאים יהודים אוקראינים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:רופאי שיניים ביישוב
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1873
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1944
חממת מי ים

**חממת מי ים** היא מבנה של חממה שמאפשר הצמחת גידולים באזורים צחיחים, באמצעות מי ים ואנרגיה סולארית. הטכניקה כרוכה בשאיבת מי ים (או הזרמה, במקרה של מיקום מתחת לגובה פני הים) למיקום צחיח ולאחר מכן חשיפתו לשני תהליכים: ראשית, הוא משמש כדי ללחלח ולקרר את האוויר, ושנית, הוא מתאדה על ידי חימום בחום השמש והתפלתו לייצור מים מתוקים. לבסוף, אוויר הלח הנותר משוחרר מהחממה ומשמש לשיפור תנאי הגידול לצמחים באוויר הפתוח. הטכנולוגיה הוצגה על ידי הממציא הבריטי צ'רלי פאטון בתחילת 1990 והוא פותחה על ידי חברתו בבריטניה חממת מי ים בע"מ. למלח הנוצר מהתהליך, כמו גם חומרים נוספים, ישנם שימושים נוספים. חממת מי-ים יכולה להיות פתרון למשבר מים.

## היסטוריה
רעיון חממת מי ים נחקר לראשונה ופותח בשנת 1991 על ידי חברתו של צ'ארלי פאטון Light Works בע"מ, פרויקט הפיילוט הראשון החל בשנת 1992 עם חיפוש אחר אתר מבחן שנמצא לבסוף באי הקנרי טנריפה. אבטיפוס של חממת מי ים הורכב בבריטניה ונבנה באתר בטנריפה. התוצאות מפיילוט זה אישרו את הרעיון והוכיחו פוטנציאל לאזורים צחיחים אחרים.

העיצוב המקורי של הפיילוט התפתח לדגם בעלות נמוכה באמצעות שימוש במבנים קלים ובשימוש בחומרים חכמים. מבנה זה נועד להיות חסכוני ומתאים לחומרים הזמינים במקום הבנייה. העיצוב נבדק לראשונה ואומת באמצעות חממת מי ים שנייה שנבנתה בחופי האי אל איירם, אבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בשנת 2000. בשנת 2004 הושלמה בניית חממת מי ים שלישית ליד מוסקט, עומאן בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת סולטאן קאבוס. פרויקטים אלה אפשרו אימות של מודל סימולציה תרמודינמית, שבהתחשב בנתונים מטאורולוגיים מתאימים, יחזה במדויק ולכמת את ביצועי חממת מי הים בחלקים אחרים של העולם.

בשנת 2010, נבנתה חממת מי ים לצרכים מסחריים באוסטרליה. המפעל כעת פועל באופן עצמאי כחוות Sundrop Pty בע"מ.

## תהליך
חממת מי ים משתמש בשמש, ים והאטמוספירה כדי לייצר מי שתייה ואוויר קריר. התהליך משחזר את המחזור ההידרולוגי הטבעי בסביבה מבוקרת. קיר החזית של הבניין מאייד את מי הים. הוא מורכב מסורג העשוי בצורת חלת דבש ופונה לכיוון הרוח הנושבת. מאווררים שולטים בתנועות הרוח. מי הים מחלחלים מבעד לסורג, מקררים וממלאים את האוויר בלחות, שעובר לאזור הנטיעות. אור השמש מסונן דרך גג שנבנה במיוחד
כשהוא לוכד אור אינפרא אדום, ובמקביל מאפשר לאור הנראה לעין לעבור, ליצירת פוטוסינתזה. דבר זה יוצר תנאים אופטימליים לגדילה – קרירות ולחות יחד עם אור בעצמה גבוהה. מי ים שחוממו בגג עוברים דרך מאייד שני ליצירת אוויר חם ורווי, אשר לאחר מכן זורם דרך מעבה המקורר על ידי מי ים הנכנסים. הפרש הטמפרטורות גורם למים מתוקים להתעבות על זרם האוויר. כמות המים המתוקים נקבע על ידי טמפרטורת אוויר, הלחות היחסית, קרינת השמש ושיעור זרימת האוויר. תנאים אלה יכולים להימדד עם נתונים מטאורולוגיים מתאימים, המאפשרים לתכנן מראש כדי להתאים את המודל לכל מקום בהתאמה.

חממת מי ים מאדה הרבה יותר מים מאשר היא מעבה בחזרה למים מתוקים. אוויר לח זה אובד בגלל שיעור גבוה של אוורור כדי לשמור על היבולים קרירים ולספק להם חמצן. פליטת האוויר הלח הגבוהה מספקת תועלת מסוימת לטיפוח גידולים בסמיכות לחממה.

## פרסים
התהליך זכה למספר פרסים, ביניהם:
*פרס מוזיאון העיצוב עבור עיצוב תעשייתי ואדריכלות בת-קיימא (1999)
*פרס המוסד להנדסה וטכנולוגיה לקיימות (2006)
*פרס הטכנולוגיה, המוזיאון לטכנולוגיה, סן חוזה, קליפורניה (2006)
*פרס סנט אנדרוז לסביבה (2007)

## ראו גם
* פרויקט יער סהרה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מבנים חקלאיים
קטגוריה:התפלה
קטגוריה:חממות
הורנט (בריג, 1805)

**הוֹרְנֶט** (באנגלית: USS ***Hornet***) הייתה אוניית מפרשים מלחמתית מסוג סלופ-בריג, ( סלופ מלחמתי בעל מעטה בריג) של הצי האמריקני, והשלישית שנשאה שם זה. היא הושקה ב-28 ביולי 1805 בבולטימור, והוכנסה לשירות פעיל ב-18 באוקטובר. במלחמת 1812 פיקד על האונייה ג'יימס לורנס, מי שלימים, בעודו מפקד ה"צ'סאפיק", העניק לצי האמריקני את המוטו המפורסם "Don't give up the ship". ב-1811 הוחלף מערך המעטה שלה למעטה רוחבי שלם. "הורנט" טבעה בסערה עם כל צוותה ב-1829 בחוף מקסיקו.

## תחילת שירותה בצי
מפקדה הראשון של "הורנט" עם הכנסתה לשירות פעיל ב-18 באוקטובר 1805 היה מאסטר-קומנדנט אייזק צ'ונסי. המשימה הראשונה שהוטלה עליה הייתה לסייר לאורך החוף האטלנטי של ארצות הברית, אותה מילאה עד 29 במרס 1806. מכאן הפליגה אל הים התיכון, והצטרפה לשייטת האמריקנית שהגנה על אוניות סוחר אמריקניות מפני הקורסארים הברברים. היא שבה לצ'ארלסטון ב-29 בנובמבר 1807 והוצאה משירות פעיל.

ב-26 בדצמבר 1808 הוחזרה האונייה לשירות פעיל. היא הסיעה את גנרל ג'יימס וילקינסון אל ניו אורלינס, סיירה במימי הבית כדי לאכוף את חוק האמברגו, ונשאה אשגרים אל הולנד, צרפת ואנגליה. מנובמבר 1810 עד ספטמבר 1811 עברה "הורנט" שיפוץ מקיף במספנת הצי בוושינגטון, במהלכו הוחלף מערך המעטה שלה ממעטה בריג למעטה אונייה (מפרשים רוחביים על שלושה תרנים).

## מלחמת 1812
בפרוץ המלחמה צורפה "הורנט" לשייטת בפיקודו של קומודור ג'ון לורנס. ב-9 ביולי 1812 לכדה את הפריבטיר "דולפין", אך זמן קצר לאחר מכן חילצו הבריטים את אוניית השלל משבייה. אחר כך סייעה בהטלת הסגר על נמל סלבדור בברזיל, בו שהתה אה"מ "בּוֹן סִיטְוואַייֶן". ב-24 בפברואר 1813 לכדה לאחר קרב בחופי גיאנה הבריטית את אה"מ "פיקוק".

אחרי שביית "פיקוק" הפליגה "הורנט" צפונה אל ניו לונדון. היא נותרה כלואה בנמל עד 14 בנובמבר 1814, אז הצליחה לחמוק בעד ההסגר שהטילו עליו אוניות הצי המלכותי, ובדרכה אל ניו יורק תפסה שלל ספינת סוחר נוספת. "הורנט", שהידיעות על סיומה של המלחמה עדיין לא הגיעו אליה, הפליגה דרומה וב-23 במרס 1815 לכדה את אה"מ "פינגווין" ליד האי טריסטן דה קונה.

## המשך שירותה בצי
לאחר סיור באיי הודו המערבית, הפלגה אל קופנהגן ב-1818 והפלגה נוספת אל הים התיכון ב-1819, הוצבה "הורנט" בקי וסט ובפנסקולה בפלורידה, ונטלה חלק בהדברת הפירטיות בים הקריבי. ב-29 באוקטובר 1821, ליד סנטו דומינגו, לכדה את הסקונר הפירטי "מוסקו" (Moscow).

"הורנט" הוסיפה לסייר בים הקריבי למשך 9 השנים הבאות. ב-4 במרס 1829 יצאה מפנסקולה כשפניה אל חוף מקסיקו ומאז לא נראתה עוד. ב-27 באוקטובר 1829 קיבל מפקד שייטת הים הקריבי ידיעה, כי חודש קודם לכן, ב-29 בספטמבר 1829, נקלעה "הורנט" לסערה ליד טמפיקו, איבדה את תרניה, התמלאה מים וטבעה עם כל אנשי צוותה.

## מקורות
* ערך זה כולל קטעים מתורגמים מן החיבור  Dictionary of American Naval Fighting Ships הנמצא כיום ברשות הציבור.

* James, W. *Naval History of Great Britain*. London, 1837. Vol. VI, pp. 383-387. Digitized copy in:   pbenyon.plus.com


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניות מלחמה בצי ארצות הברית
המכללה האקדמית לחברה ואמנויות

**המכללה האקדמית לחברה ואמנויות** (כיום: **בית הספר לחברה ואמנויות**) בנתניה הייתה מכללה אקדמית שקיימה לימודים לתואר ראשון במדעי ההתנהגות, לתואר שני בטיפול באמנות בהתמחויות: אמנות חזותית, תנועה ומחול ופסיכודרמה, וכן לתואר המקדם שינוי חברתי באמצעות כלים מעולם האמנויות.

המכללה החליפה בישראל את שלוחת אוניברסיטת לסלי בקיימברידג', ארצות הברית, שפעלה בישראל במשך כ-33 שנה והפסיקה את פעילותה בארץ במסגרת שינוי מעמדן של השלוחות של האוניברסיטאות הזרות בישראל.

קמפוס המכללה נחנך בשנת 2012 והיה ממוקם בקרבת תחנת הרכבת נתניה, והתפרש על פני 3,000 מ"ר.

נשיאת המכללה הייתה פרופ' עמיה ליבליך. מנכ"לית המכללה הייתה דליה בן שושן, יו"ר הוועד המנהל היה מר יהודה גוהר, ד"ר ליאת שמרי-זאבי הייתה ראש התוכנית לתואר שני בטיפול באמנות חזותית, פרופ' ויויאן מרקוב-שפייזר הייתה ראש התוכנית לתואר שני בטיפול באמצעות תנועה, פרופ' אריאלה פרידמן הייתה ראש התוכנית לתואר ראשון במדעי ההתנהגות, מר חנן שניר היה ראש התוכנית לתואר שני בפסיכודרמה ופרופ' מרים גולן הייתה ראש התוכנית לתואר שני בחברה ואמנויות.

בינואר 2015 אישרה המועצה להשכלה גבוהה להכיר זמנית במכללה כמוסד להשכלה גבוהה עד יולי 2016, החלטה שאושרה על ידי הממשלה במאי 2015.

ב-2019, קיבלה המכללה האקדמית לחברה ואמנויות אישור מן המועצה להשכלה גבוהה לאיחוד אקדמי עם הקריה האקדמית אונו, וכיום נקרא: "בית הספר לחברה ואמנויות - אונו". לאחר האיחוד, התארים שנלמדו במכללה, נלמדים במסגרת הקריה האקדמית אונו והקמפוסים השייכים לה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: מכללות אקדמיות
קטגוריה:נתניה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:הקריה האקדמית אונו
פסגת בימברי

**פסגת בימברי** (באנגלית: **Bimberi Peak**) או **הר בימברי** (באנגלית: **Mount Bimberi**) הוא הר באלפים האוסטרליים, הגבוה בהרי טריטוריית הבירה האוסטרלית, אחת מטריטוריות אוסטרליה. גובה הפסגה 1,912 מטרים.

הפסגה ממוקמת על קו הגבול בין הטריטוריה לבין המדינה ניו סאות' ויילס.

הפסגה היא שמורת טבע המחולקת בין המדינות. בניו סאות' ויילס ממוקמת הפסגה בפארק הלאומי קוסיוזקו, ובטריטוריה ממוקמת הפסגה בפארק הלאומי נמדג'י.

מסלול הליכה מוביל לפסגה, כשמצידה המזרחי מוביל המסלול מטריטוריית הבירה, ומצידה המערבי מוביל המסלול מניו סאות' ויילס.

בחודשי החורף הפסגה מושלגת.

## קישורים חיצוניים

* נתוני הפסגה באתר טיפוס פסגות באוסטרליה 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טריטוריית הבירה האוסטרלית: גאוגרפיה
בימברי
קטגוריה:ניו סאות' ויילס: גאוגרפיה
סבינה מנדל

**סבינה מנדל** (פולנית: **Sabina Mandel**; נולדה ב-1949) היא ציירת ישראלית. ממשיכת המסורת האקפרסיוניסטית בזרם הארט ברוט.

## ביוגרפיה
מנדל נולדה בורוצלב, פולין, עלתה לישראל בפברואר 1957 וגדלה בקריית ביאליק. למדה בבצלאל בשנים 1970–1974.

היא מתגוררת בחיפה. חברה ב"אגודת הציירים והפסלים בישראל". הציגה במוזיאון לאמנות חדשה בחיפה, בית האמנים בחיפה, בית האמנים ירושלים, בתערוכות קבוצתיות בגרמניה ובאוסטריה, בארסוף גלריה לאמנות ברשפון, בגלריה רדיוס בדיזנגוף סנטר, במוזיאון הימי בחיפה, במוזיאון חיפה, ובמוזיאון וילפריד ישראל.

|קטנצ'יק-באדיבות האמנית סבינה מנדל
|מסכות א3
קובץ:Mandel.jpg|"מתכופפות"


## קישורים חיצוניים

* סבינה מנדל, באתר מוזיאון ישראל

קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:ישראליות ילידות פולין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
סטמפניו

[ממוזער|250px|ההצגה סטמפניו בתיאטרון [יידיש בווילנה, 1928]]
**סטֶמפֶּניוּ** (ביידיש: **סטעמפעניו**) הוא רומן קצר של שלום עליכם.

שלום עליכם כתב אותו ב-1888 ושלח אותו בצירוף מכתב למנדלי מוכר ספרים אותו העריץ. הוא הודיע לו שזה הרומן היהודי הראשון שלו והוא שונה מהרומנים של עמים אחרים בכך שהוא מתאר את החיים היהודים השונים בתנאים, מנהגים והרגלים משאר אומות העולם.

הרומן מסתמך על דמותו של הכליזמר יוסל'ה דרזנר (1822–1879) שסיפורים רבים סופרו עליו בקשר לנגינתו המהפנטת ויכולתו לכבוש את ליבן של נשים חסודות, בתולות ונשואות.

לפי שלום עליכם, כוונתו הייתה ליצור ברומן שלושה טיפוסים או גיבורים ראשיים: סטמפניו וכינורו, רוחל'ה - בת ישראל תמימה המתאהבת בו ופריידל - אשתו התגרנית של סטמפניו.
***סטמפניו** - בן ממשיך לשושלת כליזמרים מהכפר סטמפני, שסבו הכיר אישית את הכנר הגדול פגניני. בגיל חמש עשרה עזב את הבית והקים להקה (קאפעליע) שנסעה וניגנה בחתונות ובחגיגות בערים ובעיירות ושימעה יצא למרחוק בעיקר בגלל נגינתו של סטמפניו. נשים חסודות נמשכו אליו בזכות נגינתו ולשונו החלקלקה וכמעט בכל מקום השאיר אחריו אהבות אומללות עד שנתקל בפריידל.
***פריידל** - "אשה קוזק". סטמפניו חתם לה על תנאי אירוסים והבטיח לה לחזור לאחר שבועיים. היא לא ויתרה, מצאה אותו באחת העיירות והכריחה אותו להתחתן אתה. את הכסף שהוא מרוויח היא אוגרת אצלה, פותחת בנק פרטי להלוואות וסוחרת בתכשיטי אלמוגים.
***רוחל'ה** - נישאה בשידוך ל**מוישה-מנדל**, בנם היחיד של **אייזיק-נפתלי** ו**דְבוֹסי-מלכה**. ממש בור שומן, חלום שנתממש. בעלה מבלה את רוב זמנו בישיבה ואינו מתייחס אליה. אין פלא לפיכך שהיא נופלת בקסמו של סטמפניו.

שלום עליכם לא הקצין את הרומן. לאחר שרוחל'ה נפגשת באופן אסור עם סטמפניו ועומדת ליפול ברשתו, היא רואה בדמיונה את חברתה **חיה-אטל** שארוסה **בניומין ** זנח אותה ונישא לאחרת. רוחל'ה בורחת לבעלה ומשכנעת אותו להפסיק לגור עם הוריו. הזוג עובר ליהופץ (קייב) שם הם מתחילים חיים חדשים ונולד להם בן.

הרומן תורגם על ידי יצחק דב ברקוביץ וב-1997 הופיע תרגום עדכני יותר של אריה אהרוני והוא עובד לסדרה של ליטוגרפיות אצל אמנים רבים, בהם אנטולי קפלן ומאנה כץ.

## עיבודים לתיאטרון וקולנוע
סטמפניו הועלה בתיאטרון הבימה ב-1972 בעיבודו ובבימוי של שמואל בונים עם מוזיקה של דובי זלצר. בתפקידים הראשיים שיחקו נסים עזיקרי בתפקיד סטמפניו ולבנה פינקלשטיין בתפקיד רוחל'ה. ההצגה הועלתה 37 פעם בלבד.

בשנת 1989 הוקרן בערוץ הראשון סרט בשם "סטמפניו", בבימויו של דן וולמן, ובכיכובם של אביטל קורמן, עמוס שוב, טל קרסלניק ורות פרחי.

התיאטרון הקאמרי העלה את ההצגה ב-2012 בצורת עיבוד חפשי לרומן על ידי עדנה מזי"א ובבימויה (בשיתוף יחזקאל לזרוב שיצר גם את הכוריאוגרפיה למחזה). בתפקידים הראשיים השתתפו יחזקאל לזרוב בתפקיד סטמפניו ורונה לי שמעון בתפקיד רוחל'ה.

בינואר 2024 העלה תיאטרון בית ליסין את ההצגה בעיבודה של עדנה מזי"א ובבימוי רוני ברודצקי. בהפקה זו שיחק אסף יונש את סטמפניו ודניאל גל את רוחל'ה.

## קישורים חיצוניים

*סטמפניו, באתר "הבימה"
*סטמפניו באתר "הקאמרי"
*סטמפניו, בבלוג של ירון בן-עמי
*
*
*
*
## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי שלום עליכם
קטגוריה:ספרות יידיש
קטגוריה:ספרי שנות ה-1880
קטגוריה:ספרי ספריית פועלים
הפארק הלאומי נמדג'י

**הפארק הלאומי נמדג'י** (בכתיב מלא: **הפארק הלאומי נאמאדג'י**) (באנגלית: **Namadgi National Park**) הוא פארק לאומי הממוקם בטריטוריית הבירה האוסטרלית שבאוסטרליה. הפארק גובל בשטחי הפארק הלאומי קוסקיוזקו שבמדינת ניו סאות' ויילס. הפארק ממוקם כ-40 ק"מ דרומית מערבית לקנברה בירת אוסטרליה, ומהווה 46% משטח טריטוריית הבירה האוסטרלית. שטחו של הפארק 1,058 קמ"ר.

הפארק מהווה שמורת טבע ומגן על האזור הצפוני של האלפים האוסטרליים. הפארק כולל שטחי טונדרה אלפינית וערבות דשא, ומהווה בית גידול לקנגורו אפור מזרחי, וולבי, וומבט, רוסלה ועורבני אוסטרלי.

האקלים בפארק סוב-אלפיני, ובחודשי החורף פסגות ההרים מכוסות שלג. הגבוה בהרי הפארק הוא פסגת בימברי שגובהה 1,912 מטרים מעל פני הים.

מקור שמו של הפארק בשמם של ההרים בשפת האבוריג'ינים - התושבים המקוריים של אוסטרליה. באזור הפארק התגלו עדויות להתיישבות אבוריג'ינית משנת 19,000 לפנה"ס לערך, והפארק בעל חשיבות דתית ותרבותית לאבוריג'ינים, חשיבות שהוקרה על ידי ממשלת אוסטרליה.

המתיישבים האירופאים הראשונים התיישבו באזור הפארק בשנות ה-30 של המאה ה-19 אולם התיישבות הייתה בעיקר בעמקים, ושטחי היערות שעל מורדות ההרים לא נפגעו. הפארק הלאומי הוקם בשנת 1984 על מנת להגן על יערות אלה.

בפארק ממוקם מרכז מבקרים בסמוך לעיירה תארווה.

## אתר מורשת לאומית אוסטרלית
ב-7 בנובמבר 2008 הוכרז הפארק כאתר מורשת לאומית אוסטרלית, בשל היותו חלק מ-11 האזורים המהווים את האלפים האוסטרליים.

[800px|ממוזער|מרכז|מבט פנורמי מראש פסגת [הר ג'יניני, על הפארק הלאומי.]]


קובץ:Mount Ginini - Namadgi National Park - 2.jpg
קובץ:Namadgi National Park walking trail.jpg
קובץ:Mount Ginini - Namadgi National Park.jpg
קובץ:Eucalyptus niphophila - Mount Ginini - Namadgi National Park.jpg


## קישורים חיצוניים

* 
* אתר רשמי, באתר המשרד לאיכות הסביבה של אוסטרליה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוסטרליה: פארקים לאומיים
קטגוריה:טריטוריית הבירה האוסטרלית: גאוגרפיה
קונגרס (אונייה, 1799)

**קונגרס** (באנגלית: USS ***Congress***) הייתה פריגטת מפרשים (38 תותחים) של הצי האמריקני, אחת משש הפריגטות הראשונות של הצי לאחר הקמתו מחדש ב-1794. היא נבנתה על ידי ג'יימס הֵקִיט בפורטסמות', ניו המפשייר, והושקה ב-15 באוגוסט 1799. כמו אחיותיה הייתה גם היא גדולה וחזקה מכל פריגטה סטנדרטית אחרת בת זמנה. היא נקראת על שמו של הקונגרס האמריקני, שם שנבחר על ידי ג'ורג' וושינגטון.

את שירותה בצי החלה "קונגרס" בהגנה על אוניות סוחר אמריקניות, תחילה במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת (1800-1798) נגד פריבטירים צרפתיים ואחר כך במלחמה הברברית הראשונה (1805-1801) נגד הקורסארים הברברים של צפון אפריקה. במלחמת 1812 ערכה האונייה כמה הפלגות-סיור ארוכות בלוויית אוניית האחות שלה "פרזידנט", ותפסה שלל או סייעה בתפיסה של עשרים ספינות סוחר בריטיות. בסוף שנת 1813, בשל מחסור בחומרי גלם שנדרשו לתיקונה, הושמה האונייה בעתודה עד סופה של המלחמה. ב-1815 הושבה "קונגרס" לשירות פעיל, השתתפה במלחמה הברברית השנייה (1815) והוסיפה לפטרל גם במהלך 1816. בתחילת שנות העשרים נטלה חלק בהדברת הפירטיות באיי הודו המערבית, ערכה הפלגות אחדות לאמריקה הדרומית, והייתה אוניית המלחמה האמריקנית הראשונה שביקרה בסין. את עשר שנותיה האחרונות בצי עשתה "קונגרס" בנמל, כאוניית קליטה של מלחים לפני הצבתם לאוניות. ב-1834 הוצאה מן השירות ונגרטה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אוניות מלחמה בצי ארצות הברית
קטגוריה:פריגטות בצי ארצות הברית
קטגוריה:אוניות מלחמה במלחמת 1812
קטגוריה:ספינות מלחמה בצי ארצות הברית במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת
נעמה ארמון

[שמאל|ממוזער|180px|נעמה ארמון ורוי קלדרון בהצגה עניין של גברים", [התיאטרון הערבי עברי ביפו, בבימויה של עמית זרקא]]
**נעמה ארמון** (נולדה ב-20 באוקטובר 1981) היא שחקנית ישראלית.

## ביוגרפיה
ארמון נולדה בחיפה. המשפחה יצאה עם האב שהיה בשליחות לארצות הברית וקנדה למשך שלוש שנים וחזרו לנשר. אביה, רוברט ארמון, הוא פרופסור למיקרוביולוגיה בטכניון. אמה, אילנה ארמון, עובדת מעבדה במכון הציטולוגי בבית החולים רמב"ם. נעמה למדה בבתי הספר היסודיים בחיפה: אילנות, גלילות ורמות יצחק א', בחטיבת הביניים א' נשר קריית חינוך ע"ש יצחק רבין ובתיכון המקיף נשר. בתקופת לימודיה בתיכון השתתפה במשך ארבע שנים בסדנה למשחק בהדרכתו של מאיר גן-אור. גן-אור הוא האדם שהשפיע עליה יותר מכל, נטע בה אמונה ועיצב אותה כשחקנית.
ארמון הייתה בת גרעין בקיבוץ שדה בוקר במשך שנה ואחר-כך שירתה בפלוגת קרקל, יחידה קרבית המשותפת לבנים ולבנות שיצאה מהנח"ל.

## קריירה
בתום שירותה הצבאי הקריאה מחזה של מאיר גן-אור בתיאטרון חיפה, שם פגש אותה הבמאי סיני פתר והזמין אותה ללמוד בסמינר הקיבוצים. היא בוגרת בית הספר לאמנויות הבמה בסמינר הקיבוצים, עם לימודי תעודה (2008-2005). בשנה השלישית ללימודיה שיחקה בהצגה "ביאטריצ'ה" בבימויו של שי פיטובסקי, שהמשיכה לרוץ בצוותא. זהו עיבוד של פיטובסקי לספר הילדים של נחום גוטמן "מעשה שתחילתו חמור וסופו ארי דורס". בנוסף שיחקה במחזה "התקלה" על פי ספרו של פרידריך דירנמאט שגם ביים פיטובסקי ב"צוותא. 

אחר-כך קיבל פיטובסקי את בימוי קבוצת הצעירים של הבימה וצירף אליה את ארמון. הקבוצה מונה גם את לאה גלפנשטיין, אלינור פלקסמן, אייל רדושיצקי, יובל שלומוביץ', הראל מוראד, שחר רז ועודד אהרליך, רובם יוצאי סמינר הקיבוצים. במסגרת זו שיחקה ארמון בהצגה "ארץ חדשה", הצגה חברתית-פוליטית שנעשתה אחרי מפגשים שבועיים עם נוער פליטים מדארפור, בעקבות עבודה של משחקי תיאטרון איתם.
במסגרת צעירי הבימה שיחקה גם בהצגות "החוטם" ו"מיסיה דה פורסיניאק". ארמון שיחקה גם בהצגה "עניין של גברים" המספרת על קצבית ופועל בניין שמתאהבים. יוצרת ההצגה והבמאית היא עמית זרקא ולצידה של ארמון שיחק רוי קלדרון.

ב-2012 שיחקה בהצגה "איש עומד מאחורי אישה יושבת" בהבימה. פרי עטו של חנוך לוין, בבימויו של בנו, אהרון לוין. ערב לשניים, בו שיחקה ביחד עם דניאל סבג, לצלילי נגינת פסנתר של איתמר גרוס.

ב-2013 שיחקה ב"הבימה" בהצגה "אדם לא מת סתם" מאת שחר פנקס, בבימוי שיר גולדברג.

ב-2015 שיחקה בהצגה עשר דקות מהבית, מחזה פרי עטה של מאיה ערד יסעור. ההצגה מתמקדת בשלושה ימים שעברו על יצחק רבין במהלך אוקטובר 1994; ביום שבו נודע שהוא עומד לזכות יחד עם ערפאת בפרס נובל לשלום, נחטף החייל נחשון וקסמן ועל פי מידע שנמסר לשב"כ הוא הוחזק בעזה, שנמסרה לפלסטינים. באותה שנה גם שיחקה במחזה "אלוהים מחכה בתחנה" ב"הבימה".

ב-2016 שיחקה בהצגה "ירמה לאור ירח" בתיאטרון אלעד, ובמחזה "הזקן והים", עיבוד של הספר מאת ארנסט המינגוויי בבימוי שי פיטובסקי. תיאטרון אלעד נוסד ב-2014 כגלעד זיכרון על-ידי השחקנים בעז דן, יליד קיבוץ אילות, וזוגתו דנה יצחקי, לזכרו של אלעד דן, אחיו הבכור של בעז, שנפל חלל במלחמת לבנון השנייה.

## חיים אישיים
נעמה ארמון נשואה לרוי קלדרון, שחקן תיאטרון וטלוויזיה, מדריך קבוצות ומאמן אישי.

## תפקידים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף נשר
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרות בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981