open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חיים הכהן רפפורט (לבוב)

רבי **חיים הכהן רפפורט** (ה' בכסלו ה'ת"ס, 17 בנובמבר 1699 – י"ג בתמוז ה'תקל"א, 25 ביוני 1771) היה רב פולני-גליצאי בן המאה ה-18. רבה של לבוב ומראשי הלוחמים בתנועה הפרנקיסטית.

## ביוגרפיה
נולד לרב שמחה הכהן רפפורט אב"ד דובנה, הורדנה ולובלין שהתקבל בסוף ימיו כרב בלבוב אך נפטר בדרכו אליה. אחיו היה הרב בנימין הכהן רפפורט, רבה של קאליש ומחבר הספר "גבולות בנימין", והם התייחסו למשפחת הכהנים רפפורט. ובנו של הרב בנימין הוא רבי שבתי רבה של קראסני, אביו של הרב מרדכי כהנא רפפורט, שימש כאב"ד באלעקסניץ הסמוכה לברודי, ושם הדפיס את ספרו "אמרי נועם" בשנת ה'תקכ"ז.

למד בילדותו בסלוצק, ונישא למרים בתו של ר' שמואל שמעלקא אב"ד פשמישל, בנו של ר' מנחם מנדל אב"ד סלונים. כיהן בתחילת דרכו ברבנות כרבה של קהילת ז'טל בה כיהן גם כראש ישיבה. בשנת ה'ת"ץ, 1730, החל לכהן כרבה של סלוצק ומשנת ה'ת"ק, 1740 כאב"ד וראש ישיבה בלבוב, במקומו של רבי אריה לייב ב"ר שאול שעבר אז לכהן כרבה של אמסטרדם. בשנת ה'תקכ"ג התמנה כאב"ד גליציה כולה בכינוי "אב"ד לכל מדינת רוסיה".

לפי מקור אחד בזמן העלילה על האחים רייצס (בשנת ה'תפ"ח, 1728) כיהן בתפקיד תורני בלבוב, אך הצליח להימלט ממאסר מכיוון ששהה באותה עת בז'ולקייב.

הוא היה מראשי הלוחמים בשרידי התנועה השבתאית ואף חתם בשנת 1751 נגד רבי יהונתן אייבשיץ על רקע ההאשמות נגדו כשבתאי, אך בשלב מסוים חזר בו כנראה ומשך ידו מהמחלוקת בעניינו של הרב אייבשיץ.
במסגרת מעמדו כרב המפורסם ביותר בגליציה, עמד רבי חיים בראש משלחת הרבנים שנבחרו להשתתף בוויכוח הפומבי עם הפרנקיסטים שנערך בקיץ 1759 באקדמיה בלבוב.

לפי מסורת חב"דית היה מתלמידי הבעל שם טוב, שאף שלח אליו משימה של 'תיקון נשמה'.

הוא נפטר ונקבר בלבוב בי"ג בתמוז ה'תקל"א, 25 ביוני 1771. הוא הורה בצוואתו שלא לכתוב על מצבתו תארים מלבד **הרב**.

## משפחתו
* בנו הבכור רבי אריה ליב הכהן רפפורט - אב"ד ור"מ לבוב. בנו היה רבי דב בריש רפפורט אב"ד מז'יבוז', אביו של רבי חיים הכהן רפפורט אב"ד אוסטרהא שנקרא על שם סב אביו.
* רבי נחמן הכהן רפפורט - אב"ד גלוגא
* רבי שמחה הכהן רפפורט - אב"ד פודהייץ (נפטר תקכ"ה)
* יארה - נישאה לרב יואל קצנלנבוגן, אב"ד שינובה, יריטשוב והרובישוב. בנו של רבי דוד קצנלנבוגן אב"ד אה"ו ונכדו של רבי יחזקאל קצינאלפוגין, ה"כנסת יחזקאל"
* בת שנישאה לרב אהרן איטינגא אב"ד יברוב וריישא 
* מלכה - נישאה לרב גרשון גינזבורג, אב"ד הורקי
* בת שנישאה לרב נחמן בן בצלאל כ"ץ, בנו של רבי נפתלי כ"ץ, ה"סמיכת חכמים"
* רבקה - נישאה לבנו של רבי שלום שכנא מסלוצק
* בת שנישאה לרב שמחה בנו של דודה רבי בנימין אב"ד קאליש
* בתו הצעירה נישאה לרב ברוך ב"ר מנחם מנדל ב"ר הירץ

## ספריו
* **זכר חיים**, דרושים, לבוב: ישראל אלימלך שטאנד, תרכ"ו
*  (מהדורה נוספת: ניו יורק תשמ"א)

רוב כתביו אבדו ובהם פירוש לספר הזוהר.

## לקריאה נוספת
* מאיר וונדר, **[[אנציקלופדיה לחכמי גליציה]]**, ח"ד, עמ' 992–995.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:רבנים גליציאנים
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:לבוב: רבנים
קטגוריה:ילידי 1699
קטגוריה:נפטרים ב-1771
הארמייה הרביעית (ורמאכט)

**הארמייה הרביעית** הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במסגרת הצבא הגרמני (ורמאכט) במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
### הפלישה לפולין
הארמייה הוקמה ב-1 באוגוסט 1939, ולמפקדה מונה גנרל גינתר פון קלוגה. הארמייה השתתפה במערכה בפולין כחלק מקבוצת ארמיות צפון, וכבשה את המסדרון הפולני, ולאחר מכן השתתפה בכיבוש ורשה.

### המערכה על צרפת
במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה פלשה הארמייה שפעלה כחלק מקבוצת ארמיות A לבלגיה, ודיוויזיית הפאנצר ה-7 בפיקודו של ארווין רומל שפעלה כחלק מהארמייה הייתה הראשונה שחצתה את המז. לאחר מכן השתתפה הארמייה ב**מבצע אדום** כחלק מקבוצת ארמיות B, וכבשה את ברסט. כהוקרה על ניצחונות הארמייה, הועלה פון קלוגה ב-19 ביולי 1940 לדרגת גנרל-פלדמרשל.

### החזית המזרחית
במהלך מבצע ברברוסה פעלה הארמייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, והשתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה. ב-19 בדצמבר 1941 מונה פון קלוגה למפקד קבוצת ארמיות מרכז, ולודוויג קיבלר מונה למפקד הארמייה. קיבלר לא עמד בציפיות של היטלר, וב-20 בינואר 1942 הוחלף על ידי גוטהרד היינריצי שפיקד על הארמייה לסירוגין עד ה-5 ביוני 1944.

ב-5 ביוני 1944 מונה קורט פון טיפלסקירך למפקד הארמייה, וב-22 ביוני פתחו הרוסים במתקפה מוחצת על כוחות קבוצת ארמיות מרכז הגרמנית, ועל הארמייה הרביעית בראשות פון טיפלסקירך הוטל להגן על אזור מוגילב. עקב התפוררות הארמייה ביקש פון טיפלסקירך אישור נסיגה, אך האישור ניתן מאוחר מידי כאשר סטוובצי והרדזיה כבר היו בידי הצבא האדום. כתוצאה מכך רוב כוחות הארמייה נלכדו באזור מינסק, ונלקחו בשבי הרוסי. ב-18 ביולי 1944 נפצע פון טיפלסקירך בהתרסקות מטוס, ופרידריך הוסבאך מונה למפקד הארמייה.

ב-13 בינואר 1945 הותקפה הארמייה על ידי הרוסים במבצע פרוסיה המזרחית, ולאחר שבועיים כותרה בפרוסיה המזרחית. היטלר הורה על הארמייה להילחם ללא התחשבות באזרחים, אך ב-26 בינואר 1945 פתחה הארמייה הרביעית במתקפת נגד על הארמייה הרוסית ה-48, ופרצה את הדרך לאלבינג בשביל הפליטים, עקב כך הודח הוסבאך מתפקידו ב-29 בינואר ובמקומו מונה פרידריך-וילהלם מילר למפקד הארמייה. הארמייה לחמה בפרוסיה המזרחית עד לכניעת שרידי הכוחות ב-27 באפריל 1945.

## מפקדים
* גינתר פון קלוגה (1 באוגוסט 1939 - 19 בדצמבר 1941)
* לודוויג קיבלר (19 בדצמבר 1941 - 20 בינואר 1942)
* גוטהרד היינריצי (20 בינואר 1942 - 6 ביוני 1942)
* הנס פון זלמות (6 ביוני 1942 - 15 ביולי 1942)
* גוטהרד היינריצי (15 ביולי 1942 -1 ביוני 1943)
* הנס פון זלמות (1 ביוני 1943 - 31 ביולי 1943)
* גוטהרד היינריצי (31 ביולי 1943 - דצמבר 1943)
* יוהנס פריסנר (דצמבר 1943 - ינואר 1944)
* גוטהרד היינריצי (ינואר 1944 - 4 ביוני 1944)
* קורט פון טיפלסקירך (4 ביוני 1944 - 30 ביוני 1944)
* וינצנץ מילר (30 ביוני 1944 - 7 ביולי 1944)
* קורט פון טיפלסקירך (7 ביולי 1944 - 18 ביולי 1944)
* פרידריך הוסבאך (18 ביולי 1944 - 29 בינואר 1945)
* פרידריך-וילהלם מילר (29 בינואר 1945 - 27 באפריל 1945)

## ראו גם
* הארמייה הרביעית (האימפריה הגרמנית)

## קישורים חיצוניים
* הארמייה הרביעית באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

## הערות שוליים

4
קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
ונדזיגולה

**ונדזיגולה** (בליטאית: **Vandžiogala**, ונדז'יוגלה; בפולנית: **Wędziagoła**, ונדז'יאגולה; ביידיש: **ווענדזיגאלע**) היא עיירה במחוז קובנה שבליטא, כ-29 ק"מ צפונית לקובנה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
ונדזיגולה נזכרת לראשונה בשנת 1384, בעת שהתרחש בה קרב בין הליטאים ובין חיילי המסדר הטבטוני. במהלך מרד ינואר, בשנות ה-60 של המאה ה-19, השתתפו במעשי ההתקוממות רבים מבני העיירה.

## יהודי ונדזיגולה
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-350 יהודים, רוב תושביה, והתקיימו בה שלושה בתי כנסת, בית מדרש, חדרים ובית ספר עברי. בתקופה הסובייטית שהחלה בשנת 1940, נסגרו בעיירה המוסדות הציוניים, והולאמו חלק מעסקי היהודים בה.

ב-25 ביוני 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו גזירות שונות על יהודי המקום, ובהן הגבלות תנועה, סימון בתים, חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה.

ב-8 ביולי 1941 רצחו ליטאים 68 יהודים מהעיירה בחורשה הסמוכה לבית העלמין היהודי ביישוב, ויתר יהודי היישוב רוכזו בגטו שהוקם במקום.

ב-9 באוגוסט 1941 פשטו ליטאים על הגטו, לקחו למעלה מ-100 יהודים שהתפללו בבית הכנסת במקום, והעבירו אותם לעיירה בובט (Babtai). שם נכלאו כשבועיים במבנה בית הכנסת המקומי, ונרצחו לאחר מכן. ב-28 באוגוסט 1941 הועברו לבובט יתר יהודי הגטו שבעיירה, ונרצחו במקום.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:ליטא: ערים
קטגוריה:ליטא: עיירות יהודיות
קטגוריה:שואת יהודי ליטא
קטגוריה:מחוז קובנה
וסילקוב

**וסילקוב** (בפולנית: **Wasilków**) היא עיירה במחוז ביאליסטוק שבפרובינציית פודלסיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
ראשיתה של וסילקוב במאות ה-13 וה-14, ובמאה ה-16 הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1567 נבנתה בעיירה כנסייה ראשונה.

בעקבות חלוקת פולין העיירה נכללה בשטחי פרוסיה ולאחר שנת 1815 באימפריה הרוסית.

## יהודי וסילקוב
ממוזער|בית הקברות היהודי בווסילקוב.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-950 יהודים, כרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ופעילות של ארגון הבונד.

ב-13 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו בביצוע מעשי ביזה והתעללות פומביים ביהודי היישוב. לאחר מספר ימים הועברה העיירה לשליטה סובייטית, בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, ובתקופה זו הגיעו למקום פליטים יהודים ממערב פולין, עד שמספר יהודי היישוב הגיע לכ-1,200 איש.

לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, ב-27 ביוני 1941, שבו לעיירה הגרמנים, והטילו על יהודי המקום גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה. בינואר 1942 רוכזו יהודי העיירה ב שהוקם בה, אשר מעת לעת אירעו בו מעשי שוד ורצח של יהודים בידי שוטרים מקומיים. יהודי הגטו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה קשות.

ב-2 בנובמבר 1942 רוכזו יהודי הגטו בקסרקטין, וב-19 בנובמבר שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:פודלסיה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
אהל שרה (עמותה)

**אהל שרה מרכז לחינוך ולשיקום הילד המיוחד** היא עמותה ישראלית המפעילה רצף שירותי חינוך, תעסוקה, דיור ופנאי לילדים ובוגרים עם מוגבלות שכלית התפתחותית מגיל 6 ועד שיבה.
## הקמה
אהל שרה הוקמה בשנות ה-70 על ידי הרבנית רבקה גינזבורג ובעלה הרב גרשון שמואל מבני ברק. אף על פי שלא היה לה רקע נרחב בטיפול או בחינוך מיוחד, זיהתה גינזבורג את הצורך במסגרות עבור אוכלוסייה זאת. בעלי צרכים מיוחדים אלו שהו בביתם חסרי מעש ומשפחתם התקשתה לטפל בהם. הזוג גינזבורג שכרו עבורם כיתות, מורים ומטפלים וכן החלו להפעיל עבורם מסגרת חינוכית ותעסוקתית. עם השנים גייסה גינזבורג כספים ואישורים והתרחבה הפעילות. הוקמו בתי ספר, הוסטלים ומערך דיור ותעסוקה. מייסדי העמותה נפטרו בשנת 2004. ב-2005 מונתה גב' מלכה וינברג למנכלי"ת והגדילה משמעותית את פעילות העמותה. נשיא אהל שרה הוא הרב אברהם גינזבורג בנם של המייסדים. את העמותה מלווה הנהלה שבראשה עמד הרב אברהם פולק משגיח ישיבת סלבודקה..

## פעילות
אהל שרה עוסקת במתן שירותי חינוך שיקום ורווחה לאוכלוסיות עם מוגבלות שכלית התפתחותית מגיל 6 ועד שיבה. העמותה מפעילה 4 בתי ספר בבני ברק לפי הנחיות משרד החינוך, לתלמידים מכל רחבי הארץ, מרכזי תעסוקה לבוגרות ולבוגרים לפי הנחיות משרד הרווחה הכוללים תעסוקה נתמכת ומוגנת לצד הכשרה וליווי לתעסוקה בשוק החופשי, וכן הוסטלים ומערך דיור לפי רמות תפקוד שונות.

ב-2024 מנתה אהל שרה כ-650 תלמידים, חניכים ודיירים. העמותה עוסקת גם בייעוץ ליווי ותמיכה למשפחות עם בן/בת עם מוגבלות שכלית התפתחותית. הוא מונה כ-600 עובדים. בנוסף, הקים הארגון את מיזם 'בלב אחד' העוסק בהכשרת נשים וגברים עם צרכים מיוחדים לקראת נישואין, ומספק ליווי, הכנה ותמיכה בכל תחומי החיים הנדרשים לזוגות מיוחדים.

בניין המטה המרכזי של העמותה בבני ברק, הושלם ב-2015 ונקרא "באר בת שבע" על שם הרבנית בת-שבע קניבסקי.

## פרסים
ב-2019 נבחר בית הספר של העמותה "גשרים" מכלל בתי הספר לחינוך מיוחד בישראל, וזכה בפרס החינוך למצוינות ולמקצועיות.

ב-2020 קיבלה העמותה אות נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות מטעם משרד המשפטים, על הפקת והפצת סדרת הספרונים 'השלושה מרחוב השלושה' - מיזם לשינוי תפיסות חברתיות לקבלה ושילוב אנשים עם מוגבלויות בקרב ילדים במגזר החרדי.

## קישורים חיצוניים
* 
* מה טובו אוהליך, כתבה במשפחה, 15 בדצמבר 2011
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:ישראל: ארגוני עזרה
קטגוריה:ארגונים מסייעים ללוקים במוגבלות שכלית התפתחותית
קטגוריה:בני ברק: ארגונים
ציון זיו (זלוף)

**ציון זיו (זלוף)** (נולד ב-1947) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, פיקד בעבר על גדוד 51 ועל חטיבת החרמון.

## שירות צבאי
זיו נולד בעיראק, עלה ארצה בשנת 1951 וגדל בכפר סבא ובנתניה, בה למד בבית הספר אלומות ובתיכון טשרניחובסקי. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1965 שובץ בגדוד 12 של חטיבת גולני. בגולני עבר זיו הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר ובתום הקורס שימש כמפקד מחלקה בגולני ולאחר מכן מפקד מחלקה בבה"ד 1. במלחמת ששת הימים פיקד על מחלקה בחטיבת עודד (חטיבה 9). כמפקד פלוגה בגדוד 51 לחם זיו במלחמת ההתשה. בין היתר הוביל זיו את פלוגתו במבצע פלצור, בפשיטה כנגד עמדות מחבלים בהר דב, במהלכו נהרגו כחמישים מחבלים.שימש מפקד פלוגה בגדוד 17 בקורס מ"כים, לאחר מכן לחם במלחמת יום הכיפורים כסגן מפקד גדוד 51, בין היתר במבצע קינוח. במבצע ליטני שימש כמפקד גדוד 51. זיו התפטר מתפקידו לאחר אירוע ירי דו-צדדי שהתרחש בגדוד. שימש קצין אג"ם של אוגדה 91. בשנים 1981-1982 פיקד על חטיבת החרמון. בתפקידו האחרון בצה"ל היה מדריך ראשי במכללה הבין זרועית לפיקוד ומטה (פו"ם). סיים את שירותו בצה"ל בשנת 1989 בדרגת אל"ם.

לאחר שחרורו שימש מנכ"ל עיריית עפולה.

## קישורים חיצוניים

* .

## הערות שוליים

קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי גדוד 51
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי מחלקות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מנכ"לי רשויות מקומיות
קטגוריה:עפולה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
מכלוף

**מכלוף** – שם משפחה יהודי לובי, בעיקר בקרב קהילת מחוז טריפולי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שמות משפחה
חיים הכהן רפפורט (אוסטרהא)

רבי **חיים הכהן רפפורט** (השני; נולד בשנת 1773 או 1774 ונפטר בל' בחשוון ה'ת"ר, 7 בנובמבר 1839) היה רב פולני בן המאה ה-19. רבה של אוסטרהא, ומחבר ספר השו"ת **מים חיים**.

## ביוגרפיה
נולד למשפחת רבנים כהנים מיוחסת מבית רפפורט. אביו היה רבי דב בריש רפפורט אב"ד מז'יבוז', בנו של רבי אריה ליב הכהן רפפורט אב"ד ור"מ לבוב, ואמו הייתה בתו של רבי מאיר מקונסטנטין בנו של רבי יעקב עמדין. הוא נקרא על שם סב אביו - רבי חיים הכהן רפפורט, רבה של לבוב. נישא להענא ציפורה בת הגביר ר' אבא'לה הכהן זוסמן מאוסטרהא ועבר להתגורר בעירה. בני העיר כינו אותו **ר' חים ציפורה'ס** על שם אשתו. סמוך על שולחן חמיו העשיר, השקיע את מרצו בלימוד תורה והתכתב עם גדולי דורו, כמו רבי אפרים זלמן מרגליות, ובמשך הזמן התפרסם שמו. הוא ענה לשאלות בהלכה שנשלחו אליו ועסק גם בהתרת עגונות. בשנת ה'תקע"ה החליט ועד הקהילה המקומי ליזום צעד רשמי שיכיר בו כתלמיד חכם, ומאחר שסירב לקבלת מלגת קיום מקופת הקהילה, שלח לו הוועד "כתב סמיכת חכמים" ובו נאמר שבשל היותו תלמיד חכם החליט הוועד לפטרו מתשלום מיסי הקהילה. על מסמך זה החתימו את הדוכס, שליט העיר קרול יבלינובסקי, כדי להעצים את תוקפו והוא נמסר לידי הרב רפפורט.

עם פטירת רבה של העיר, רבי בצלאל מרגליות בשנת ה'תקפ"ב, 1822, הכתירו אותו כממלא מקומו ברבנות אוסטרהא.

נמנה עם גדולי דורו ובא בכתובים בשאלות הלכתיות עם רבים מהם. תשובותיו כונסו בספר השו"ת **מים חיים**. בין היתר, ישב בראש בית הדין ששפט בדין תורה שהתנהל בין מדפיסי ברדיטשוב ומדפיסי סלאוויטא על זכויות הדפסת הספר "חק לישראל".

הוא כיהן ברבנות אוסטרהא שבע עשרה שנים. בזקנותו התקשה לנהל את ענייני בית הדין המקומי ולבקשתו מונה בנו הרב יעקב הכהן רפפורט תחתיו כאב"ד העיר. הוא נפטר בל' בחשוון ה'ת"ר, 7 בנובמבר 1839, ונקבר בחלקת משפחת זוסמן באוסטרהא ועל מצבתו נכתב: "נפטר יום ה' א' דר"ח כסלו שנת ת"ר לפ"ק הרב אשר עבד עבודת הקודש פה קהילתנו משך שבע עשרה שנה הפליא עצה הגדיל תושי' מעינותיו נפוצו בקרית העיר וחוצה הורה באמת ושפט בצד' דלים וראשים מו"ה חיים הכהן רפאפורט אב"ד ומו"צ דפה ק' בהגאון המפורסם מ' דוב זצ-ללה"ה אב"ד מעזבוז נכד מאור הגולה פאר ישראל וקדושו רבים השיב מעון ושבר מלתעות רשע בהלחמו ביום קרב בוויכוחו העצום הגאון החסיד האמיתי מו"ר חיים כהן רפאפורט זצוקללה"ה אב"ד ור"מ דק' לבוב ונכד רבן שככ"ה החכם צבי זצוקללה"ה אב"ד דק' אמשטרדם יע"א ת'נ'צ'ב'ה."

לאחר פטירתו מילא בנו את מקומו גם כרבה של העיר.

## משפחתו
* בנו הבכור לייב הכהן רפפורט (נפטר בגיל צעיר).
* בנו רבי יעקב הכהן רפפורט - רבה של אוסטרהא.
* בנו רבי יקותיאל זיסל הכהן רפפורט - גר במינסק, מחידושיו באו בספרו של אביו. היה חתנו של רבי יעקב ברוכין ומראשי חברת מקיצי נרדמים.
* בתו (שכפי הנראה נקראה בשם צ'רנה-ביילה) שנישאה לדוב בער בן מרדכי קלמן היילפירסון (גלפרסון) מזסלאב ולהם נולדו, בין היתר: אברהם-שמואל הלפרסון (גלפרסון), איצק-סרול הלפרסון, יהושע (אבסיי) הלפרסון (גלפרסון), אריה-לייביש הלפרסון (גלפרסון) ויחיאל-מיכל הלפרסון (גלפרסון).

## ספריו
* 
* **אוצרות חיים** על התורה, נספח לשו"ת מים חיים

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:נפטרים ב-1839
לודוויג קיבלר

גנרל **לודוויג קיבּלר** (בגרמנית: **Ludwig Kübler**; 2 בספטמבר 1889 – 18 באוגוסט 1947), היה מפקד בכיר ב שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
קיבלר נולד ב-2 בספטמבר 1889 במינכן שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1908 התגייס קיבלר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-15 (פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. וב-9 ביולי 1915 הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-18 באוגוסט 1918 הועלה לדרגת האופטמן, ומונה למפקד גדוד ברגימנט, אך נפצע קשה זמן קצר לאחר מכן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר קיבלר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוגוסט 1928 הועלה קיבלר לדרגת מיור, וב-1 ביוני 1931 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-19 (הבווארי), וב-1 באפריל 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 בנובמבר 1933 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-7 של הרייכסווהר, וב-1 ביולי 1934 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1934 מונה קיבלר לראש מטה הקורפוס ה-7, וב-1 ביוני 1935 מונה למפקד החטיבה ההררית. ב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-9 באפריל 1938 מונה למפקד הדיוויזיה ההררית ה-1.

### מלחמת העולם השנייה
בפרוץ המלחמה היה קיבלר מפקד הדיוויזיה ההררית ה-1 ופיקד עליה בפלישה לפולין, כעתודת קבוצת ארמיות דרום, וב-27 באוקטובר 1939 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בדצמבר 1939 הועלה קיבלר לדרגת גנרל לוטננט, ובמהלך המערכה על צרפת לחם קיבלר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-12, ובשלב השני כחלק מהקורפוס ה-34 במסגרת הארמייה השישית.

ב-19 ביוני 1940 הועלה קיבלר לדרגת גנרל הכוחות ההרריים, וב-25 באוקטובר 1940 מונה למפקד הקורפוס ההררי ה-49. קיבלר היה מיועד להשתתף עם הקורפוס שבפיקודו במבצע פליקס לכיבוש גיברלטר, אך לבסוף המבצע בוטל בעקבות כישלון השיחות בוועידת אנדאי. במהלך המערכה בבלקן לחם קיבלר עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה השנייה, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם קיבלר עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-17 ובהמשך כחלק מהארמייה ה-11 ומארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, והשתתף עמו בקרב אומן, בקרב קייב, ובקרבות באזור רוסטוב על הדון.

ב-19 בדצמבר 1941 מונה קיבלר למפקד הארמייה הרביעית, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות מרכז, אך מכיוון שלא עמד בציפיות של היטלר, הוחלף קיבלר ב-20 בינואר 1942 על ידי גוטהרד היינריצי, והועבר לעתודת המילואים.

ב-22 ביולי 1943 מונה קיבלר למפקד כוחות האבטחה בגזרה המרכזית, וב-30 בספטמבר 1943 מונה למפקד האזור המבצעי החוף האדריאטי, שהפך ב-28 בספטמבר 1944 לקורפוס ה-97. זמן קצר לפני סוף המלחמה נפצע קיבלר ונפל בשבי היוגוסלבים.

### לאחר המלחמה
לאחר המלחמה נשפט קיבלר ביוגוסלביה על פשעי מלחמה, נמצא אשם ונידון למוות, והוצא להורג בליובליאנה ב-18 באוגוסט 1947.

## קישורים חיצוניים

* לודוויג קיבלר באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מפקדי ארמיות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1889
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1947
Scum

**Scum** הוא אלבום הבכורה של להקת הגריינדקור האנגלית נפלם דת'. האלבום יצא לאור ביולי 1987. האלבום זכה לביקורות מצוינות ונחשב עד היום ליצירת מופת של הז'אנר.

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי נפלם דת'.

## מבצעים
**צד א' (רצועות 1-16)**
* ניק נפלם - שירה, גיטרה בס
* ג'סטין ברודריק - גיטרה, שירה בשיר 6
* מיק האריס - תופים

**צד ב' (רצועות 17-28)**
* לי דוריאן - שירה
* ביל סטיר - גיטרה
* ג'ים וואיטלי - גיטרה בס
* מיק האריס - תופים, שירה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1987
קטגוריה:אלבומי דת' מטאל
יהושע דלין

**יהושע דלין** (באנגלית: **joshua Dlin**; 1907–1990) היה חזן בעל קריירה בינלאומית ארוכת שנים. מגיל צעיר שימש כחזן ראשי בבתי כנסת בבסרביה, פולין, ארץ ישראל וקנדה.

## קורות חיים
נולד בקישינב, בסרביה (היום מולדובה), בשנת 1907.
כבר בילדותו נחשב כילד פלא והצטרף למקהלת בית הכנסת העירוני. התחנך בחינוך תורני בישיבה ובמקביל השתלם בלימודי המוזיקה בקונסרבטוריון העירוני בקישינב ולאחר מכן באקדמיה למוזיקה בוורשה. קיבל הדרכה לחזנות מהחזנים הנודעים דוד משה שטיינברג, דוד רויטמן ואברהם קורלניק.

בגיל 17 (1924) מונה לחזן הראשי בבית הכנסת "זובחי צדק" בקישינב. בגיל 20 התמנה לחזן בבית הכנסת "סיני" בוורשה, וכיהן שם במשך שלוש שנים.
לאחר ניסיון שלא צלח, לעלות לארץ ישראל, התמנה לחזן בבית הכנסת הישן בבוקרשט, וכיהן בו במשך 7 שנים.

בשנת 1939 עלה לארץ ישראל, והופיע כחזן אורח בירושלים, בחיפה ובתל אביב. בסוף שנת 1941 נתמנה לחזן הראשי בבית הכנסת הגדול בתל אביב. בשנת 1948 נתמנה לחזן בבית הכנסת "בית דוד" במונטריאול, קנדה. גם לאחר המיזוג של בית הכנסת "בית דוד" עם בית הכנסת "תפארת ירושלים" בשנת 1965, המשיך בתפקידו כחזן בבית הכנסת המאוחד (שקיבל את השם באנגלית: "TBDJ synagogue") עד 1970, עת פרש לגמלאות.

בסוף שנת 1973, ערב מלחמת יום הכיפורים, הגיע לביקור בארץ, והתפלל את תפילת הסליחות, בבית הכנסת הגדול בתל אביב, בליווי המקהלה בניצוחו של מנשה לב רן. תפילה זו הוקלטה והופצה על ידי חברה מסחרית.

בשנת 1990 הלך לעולמו.

## סגנונו
ניחן בקול טנור לירי. היה בעל "נוסח" תפילה יהודי מסורתי אך גם מקורי ומאופיין בסילסולים מיוחדים, שאימץ מנוסחי העדות השונות. תפילתו הייתה מלאה השתפכות הנפש, כהגדרת בני דורו, ואחרים שיבחו את הנוסח האקזוטי הרומני שלו השונה מהנוסח הליטאי/רוסי. תפילותיו היו מלאות רוח חיים, אנשים שהשתתפו בתפילותיו זוכרים זאת כחוויית חזנות בלתי נשכחת. במקומות שבהם כיהן כחזן הצליח למשוך עשרות ומאות מתפללים, והקים לתחיה בתי כנסת שהיו כמעט ריקים ממתפללים.

## יצירותיו
יצירותיו על קטעי התפילה: "כי לקח טוב", "אנא עבדא דקודשא בריך הוא", "ארבעה ראשי שנים הן", "מה אשיב" הוקלטו על ידי חברת קולומביה ו"היום הרת עולם" ו"אב הרחמים" (המוקדש לקדושי הגולה) הוקלטו על ידי חברת "זמרות הארץ".
פרקים מתפילת ה"סליחות" לימים הנוראים הוקלטו על ידי רדיו ירושלים.

## קישורים חיצוניים
* מודעה משנת 1939, על שבת חזנות בחיפה בהשתתפותו, באתר הספרייה הלאומית
* 
* תמונה וחוברת תווים של יהושע דלין כולל סקירה קצרה של הקריירה שלו, בעיקר בקנדה, באתר המוזיאון של יהדות מונטריאול
* הקלטת נוסח שבע ברכות מאת יהושע דלין, באתר YouTube
* קטע מתפילת הסליחות מאת יהושע דלין, באתר YouTube
* קטע מתפילה חיה בימים הנוראים מאת יהושע דלין, הוקלט כנראה על ידי גוי, באתר YouTube
* אב הרחמים בביצוע יהושע דלין, הוקלט בפלשתינה בידי חברת "זמרות הארץ". להאזנה באתר ארכיון המוזיקה היהודית של אוניברסיטת אטלנטיק פלורידה

## הערות שוליים

קטגוריה:חזנים קנדים
קטגוריה:חזנים רוסים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1907
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1907
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1990
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-1990
מוזיאון דיר א-זור

200px|ממוזער|שמאל|לוחות בכתב יתדות מאוסף המוזיאון
**מוזיאון דיר א-זור **(בערבית: **متحف دير الزور**, בתעתיק מדויק: **מתחף דיר אלזור**) הוא מוזיאון לארכאולוגיה והיסטוריה של אזור צפון-מזרח סוריה, הידוע בשם ג'זירה או צפון מסופוטמיה. המוזיאון שוכן בעיר דיר א-זור, שהיא עיר הבירה של מחוז דיר א-זור. במאי 2015 דווח כי בעקבות התקרבות כוחות ארגון המדינה האסלאמית לאזור, פינה הצבא הסורי את אוסף המוזיאון ליעד לא ידוע.

## היסטוריה
המוזיאון נוסד ב-1974. בתחילה שוכן המוזיאון בגלריה בתוך מרכז קניות. בשנת 1983 עבר המוזיאון למבנה ששימש לפני כן כבית משפט ונבנה ב-1930. בשנת 1996 עבר המוזיאון למבנה הנוכחי, שתוכנן במיוחד כדי לשמש כמוזיאון. בניית המוזיאון נעשתה כשיתוף פעולה סורי-גרמני. בסיס אוסף המוזיאון העת פתיחתו היו 140 פריטים שנתרמו על ידי המוזיאון הלאומי של דמשק ועל ידי המוזיאון הלאומי של חלב.

## אוסף ותצוגה
אולמות התצוגה משתרעים על פני שטח של 1,600 מטר מרובע, והם מאורגנים סביב חצר. אוסף המוזיאון כולל כ-25,000 פריטים. חלקם הגדול הוא לוחות בכתב יתדות מהעיר העתיקה מארי שנחפרו בשנת 1933, וכן 550 לוחות בכתב יתדות שנחפרו בתרקה. בנוסף, אוסף המוזיאון כולל ממצאים שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות של צוותים בינלאומיים באזור נהר החבור העליון כמו תל שייח' חמד המזוהה עם העיר האשורית "דור-קוטלימו", תל ביידר (Tell Beydar) , תל ברק המזוהה עם ממלכת "נגר" העתיקה, תל ליילאן שזוהה עם שובת-אנליל עיר הבירה של שמשי-אדד הראשון ותל מוזאן, שהוא התל של העיר העתיקה אורקש. האזור מדרום מזרח לדיר א-זור בעמק הנהר פרת מיוצג במוזיאון בממצאים מהתקופה הקלאסית של דורה אירופוס, שהיוותה פעם את גבול האימפריה הרומית.

האוסף מאורגן סביב ארבעה נושאים כרונולוגיים: פרהיסטוריה, סוריה העתיקה (מסוף האלף ה-4 לפנה"ס ועד האלף ה-1 לפנה"ס), התקופה הקלאסית והתקופה האסלאמית. נושא נוסף הוא אתנוגרפיה. התצוגה כוללת מספר שחזורים בגודל טבעי של מבנים מתקופות שונות. בהם בית מאתר בוקראס (Bouqras) המתוארך לתקופה הנאוליתית קדם-קרמית ב בעמק הפרת, שער עיר מתקופת הברונזה הקדומה מתל בדרי (Tell Bderi) בעמק נהר החבור, החזית הדרומית עם ציורי קיר מ"חצר התמרים" מארמונו של זמרי-לים, שהיה מלך מארי במאה ה-18 לפנה"ס, והשער האסלאמי מקסר אל-חייר א-שרקי.

## קישורים חיצוניים

* 
* Deir ez-Zor, Archaeological Museum באתר livius.org

## הערות שוליים

דיר א-זור
ליל תיפח

**ליל תיפח** הוא כינוי נהוג בתרבות עולם הישיבות לליל יום ההולדת ה-20 של גברים רווקים.
## המנהג ומקורו
גיל עשרים מוזכר בתלמוד הבבלי כתאריך יעד לנישואין שאין לאחר את זמנם מעבר לו.

הרב אברהם אזולאי כתב שלפי תורת הקבלה על גבר שמגיע לגיל עשרים להישאר ער באותו הלילה ולערוך "משמר" – לימוד תורה במשך כל הלילה. כך כתב גם רבי אריה ליב אפשטיין בספר "הפרדס". הרב בן ציון מוצפי העיר שדבריהם לא קשורים כלל לגברים רווקים דווקא.

לפי המסורת, נשלמת דעתו של האדם רק עם מלאת לו עשרים שנים, ועונשי כרת ומיתה בידי שמים אינם חלים על אדם הצעיר מגיל זה. על בסיס זה, נועד המנהג לפתוח את שנות בגרותו של האדם בדרך טובה.

סיבה נוספת למנהג היא תיקון לקללה המוזכרת כלפיו בתלמוד ולפיה אומר עליו הקדוש ברוך הוא כביכול:  - לפי ההלכה הותר לדחות את גיל הנישואין לצורך לימוד תורה, ובלימוד לילי זה, מצהיר הלומד על כוונתו להתמיד בלימוד התורה.

המנהג מיושם בעיקר בקרב תלמידי ישיבה חרדים.

## ביקורת
יישום המנהג באופן גורף עורר ביקורת מצד רבנים, הרב שלמה זלמן אוירבך העיר לבחור שעדיף שיישן באותו לילה בזמן השינה וכך ילמד טוב יותר ביום המחרת וכך נקטו גם הרב אלעזר מנחם מן שך, הרב יוסף שלום אלישיב, והרב יעקב משה הלל. הרב אהרון יהודה לייב שטיינמן אמר שאם יפסיד סדר לימוד אחד כדי לעשות משמר.

## הערות שוליים

קטגוריה:מנהגים יהודיים
קטגוריה:נישואים ביהדות
קטגוריה:ישיבה: מושגים
קטגוריה:יום הולדת
קטגוריה:לילות מיוחדים
קסר אל-חייר אל-ע'רבי

שמאל|250px|ממוזער|קסר אל-חייר אל-ע'רבי
250px|ממוזער|שמאל|דגם של המצודה במוזיאון הלאומי של דמשק

[ממוזער|240px|[תצלום אוויר|תצ"א של צבא הלבנט הצרפתי במסגרת הסקר הארכאולוגי של אנטואן פואדבאר שזיהה בטעות את האתר כמחנה צבא רומי]]
**קסר אל-חייר אל-ע'רבּי** (בערבית: **قصر الحير الغربي**, תעתיק מדויק: **קצר אלחיר אלע'רבי** - "ארמון הציד המערבי") הוא ארמון עתיק ששימש גם כמצודה, השוכן 60 ק"מ דרומית-מערבית לתדמור, במדבר הסורי על דרך דמשק בסוריה. ארמון זה הוא ארמון תאום לקסר אל-חייר א-שרקי ("ארמון הציד המזרחי"). שני הארמונות נבנו על ידי הח'ליף השאם אבן עבד אל-מלכ מבית אומיה. הארמון נבנה בשנת 727 לפי הלוח האזרחי, שנת 109 להיג'רה, בסגנון האדריכלות האומיית.

## מתחם המצודה
הארמון נבנה בחלקו התחתון מאבן גיר מסותתת בגובה 2 מטר. המשך הבנייה לגובה נעשה בלבני בוץ מיובשות. מבנה המצודה הוא מרובע, אורך הצלעות הוא 70 מטר. פתח הכניסה לארמון היה מעוטר. פתח זה הועבר בשנת 1940 אל המוזיאון הלאומי של דמשק והוצב בחזית הכניסה של המוזיאון. הפתח מעוצב כמגדלים חצי גליליים המותקנים משני צידי עמודי הפתח. המגדלים מעוטרים בצורות גאומטריות בסגנון האדריכלות הפרסי, ביזנטי וערבי. הכניסה לארמון הובילה לאכסדרה מקורה שהקיפה חצר מרכזית מרובעת. המבנה כלל שתי קומות, כנראה דומות בפריסתן. כל קומה חולקה לשישה אגפים נפרדים. כל אגף כלל מספר חדרים, אולם ושירותים. בכניסה לכל אגף נמצא חלון קמור עם קשת מקושתת בסטוקו. נחלק הפנימי עוטר בפסלים, ציורים ותגליפים, שהועברו למוזיאון בדמשק. העלייה לקומה השנייה נעשתה דרך שני גרמי מדרגות. שלוש מהפינות החיצוניות של מבנה הארמון עוצבו כמגדלים עגולים, ואילו הפינה הצפונית-מערבית היא מגדל מרובע בעיצוב ביזנטי. בין כל שתי פינות נמצא זוג מגדלים חצי עגולים.

המצודה הייתה חלק ממתחם שכלל גם גינה, אגם, טחנה, ח'אן, חמאם וכן תעלת מים תת-קרקעית שהובילה מים מסכר חרבקה (Harbaqa Dam), ששכן 16 ק"מ דרומית-מערבית לארמון. הסכר במקורו היה סכר רומי מהמאה השנייה לספירה. השליטים האומיים התגאו ביכולתם להפוך אזור מדברי לגן שופע. הגינה נבנתה בצורת מלבן שגודלו 1,050 מטר על 442 מטר וכוללת בתוכה שרידי תעלת המים. הח'אן שוכן 10 ק"מ צפונית-מערבית למצודה. הוא בעל צורה מרובעת, כשאורך כל צלע הוא 55 מטר. הוא עשוי מלבני בוץ והוא כולל חצר מרכזית. החמאם שוכן גם הוא צפונית-מערבית למצודה. הוא מורכב משני חלקים: חדר האדים עם 3 תאים, ובריכת מים קרים בעלת 4 תאים.

המצודה סייעה לח'ליף לפקח ולשלוט על תנועת שבטי המדבר באזור ואף היוותה מחסום ונקודת הגנה בעת הצורך. בנוסף לכך, שימשה גם כבסיס למשחקי ציד. לאחר סיום שלטון בית אומיה, היא שימשה גם את השושלת האיובית ואת הממלוכים. המצודה ניטשה סופית לאחר הפלישה המונגולית, במחצית השנייה של המאה ה-13.

חלק גדול מהמצודה נהרס עם השנים. באתר נשארו המאגר לאיסוף מים מסכר חרבקה, מתקן רחצה והח'אן.

## גלריית תמונות

## קישורים חיצוניים

* Qasr al-Hayr al-Gharbi באתר discoverislamicart.org

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוריה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:סוריה: מבצרים
קטגוריה:אדריכלות אומיית
אנחל ארוצ'ה

**אנחל ארוצ'ה גיין** (בספרדית: **Ángel Arocha Guillén**, נולד ב-24 ביוני 1907 בטנריפה שבספרד, נפטר ב-2 בספטמבר 1938 בבלגר) היה כדורגלן ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ.  ארוצ'ה שיחק במדי הקבוצות טנריפה, ברצלונה ואתלטיקו מדריד, וכן במדי נבחרת ספרד.

## ביוגרפיה
[שמאל|ממוזער|250px|שחקני ברצלונה שזכו ב[גביע המלך הספרדי|גביע ב-1928. משמאל לימין: 
עומדים: פורנס (מאמן), מאס, קאסטייון, ליורנס, ולטר, גוסמאן, קרלויה ופלאטקו. יושבים: פיירה, ססטרה, סמיטייר, ארוצ'ה וסאז'י.]]

ארוצ'ה החל את הקריירה שלו בטנריפה, שבקרבת כפר הולדתו שבאיים הקנאריים. כבר בגיל 15, ב-1922, ערך את הופעת הבכורה במדיה. ב-1927 עבר לברצלונה. כעבור שנה הצליח לזכות עם הקבוצה בגביע המלך. בגמר פגשה ברצלונה את ריאל סוסיאדד. מכיוון שהמשחק הראשון הסתיים בתיקו, התקיים משחק חוזר, שגם הוא הסתיים בתיקו. במשחק החוזר השני, שנערך ב-28 ביוני 1928, הבקיע ארוצ'ה את אחד משלושת שערי קבוצתו, שניצחה 3-1 וזכתה בתואר. ב-1929 החלה לפעול הליגה הספרדית. ברצלונה זכתה באליפות הראשונה בתולדות הליגה, כשארוצ'ה תורם לכך 4 שערים ב-7 משחקים בהם שותף. ב-28 באפריל 1929 כבש שלושער בניצחון 5-1 על ראסינג סנטנדר.

בהמשך דרכו בברצלונה, המשיך ארוצ'ה להבקיע בקצב גבוה והיה המבקיע הבכיר בקבוצה. בעונתה השנייה של הליגה כבש 11 פעמים ב-13 משחקים. עונתו השלישית בליגה, עונת 1930/1931, הייתה השיא עבורו, וב-15 משחקים בהם השתתף הצליח לכבוש 16 שערים. בין היתר כבש שלושה שלושערים, אחד מהם בדרבי נגד אספניול בו ניצחה ברצלונה בתוצאה 6-2 ב-11 בינואר 1931. בעונה שלאחר מכן דעכה כמות השערים שכבש, פפ סמיטייר הוביל את מבקיעי השערים של הקבוצה, בעוד ארוצ'ה הבקיע 8 שערים ב-15 הופעות. בעונת 1932/1933 הבקיע 11 שערים ב-10 משחקי ליגה, כולל 4 צמדים ושער בקלאסיקו נגד ריאל מדריד ב-1 בינואר 1933, שהסתיים בתיקו 1-1, אך המבקיע המוביל של הקבוצה היה ז'ואן רמון.

בסך הכול, ב-6 שנים בקבוצה, הבקיע ארוצ'ה 215 שערים ב-207 משחקים, רשמיים ולא רשמיים. ב-60 משחקי ליגה כבש 50 שערים. מאז האליפות ב-1929 כשל ארוצ'ה לזכות עם הקבוצה פעם נוספת באליפות או בגביע. ב-1933 עזב את ברצלונה והצטרף לאתלטיקו מדריד, שהייתה אז בליגה השנייה. ארוצ'ה עזר לקבוצה להעפיל בחזרה לליגה הראשונה בתום עונת 1933/1934. בעונת 1934/1935 כבש 4 שערים בלבד ב-14 הופעות. לאחר שבעונת 1935/1936 הצליח לכבוש פעם אחת בלבד ב-6 משחקים ובמקביל אתלטיקו מדריד ירדה חזרה לליגה השנייה, חדל ארוצ'ה לשחק כדורגל.

ב-1931 השתתף בשני משחקי ידידות של נבחרת ספרד. שניהם היו מול נבחרת , ובשניהם ארוצ'ה כבש שער. הראשון היה ב-26 באפריל והשני ב-13 בדצמבר. כמו כן, בתור מי שגר בברצלונה, בירת קטלוניה, במשך מספר שנים, השתתף ארוצ'ה ב-8 משחקי ידידות של נבחרת קטלוניה, בהם הבקיע 6 פעמים.

ב-1936 פרצה מלחמת האזרחים הספרדית וארוצ'ה התגייס לצבאו של הגנרל פרנקו. ארוצ'ה נפל בחזית של בלגר שבקטלוניה ב-2 בספטמבר 1938.

## תארים
### ברצלונה
* הגביע הספרדי (1): 1927/1928
* אליפות ספרד (1): 1929 
* אליפות קטלוניה (4): 1927/1928, 1929/1930, 1930/1931, 1931/1932

## קישורים חיצוניים

* אנחל ארוצ'ה במדור השחקנים האגדיים של מועדון הכדורגל ברצלונה
* אנחל ארוצ'ה באתר טנריפה

קטגוריה:חלוצי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני טנריפה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:טנריפה: אישים
קטגוריה:ספרדים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:אישים שנהרגו במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1938
קבוצת ארמיות D

**קבוצת ארמיות D** (בגרמנית: **Heeresgruppe D**) הייתה קבוצת ארמיות של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
קבוצת ארמיות D הוקמה ב-26 באוקטובר 1940, בצרפת. היא הוקמה על בסיס קבוצת ארמיות C, שפורקה ביוני של אותה שנה. קבוצת הארמיות הוצבה בבלגיה, הולנד, צרפת, ולוקסמבורג. ולקחה חלק בלחימה בחזית המערבית. המפקד שלה היה גם האוברבפסלהאבר ווסט, היינו המפקד העליון של אזור המערב, מה שגרם כך שלעיתים היא מכונה בטעות "קבוצת ארמיות מערב".

## מפקדים
* גנרל-פלדמרשל ארווין פון ויצלבן (26 באוקטובר 1940 - 15 במרץ 1942)
* גנרל-פלדמרשל גרד פון רונדשטט (15 במרץ 1942 - 2 ביולי 1944)
* גנרל-פלדמרשל גינתר פון קלוגה (2 ביולי 1944 - 15 באוגוסט 1944)
* גנרל-פלדמרשל גרד פון רונדשטט (15 באוגוסט 1944 - 11 במרץ 1945)

## מצבת כוחות
במאי 1941 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה השביעית
* הארמייה הראשונה
* הארמייה ה-15
* מפקדת הכוחות הגרמניים בהולנד.

במאי 1944 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* קבוצת ארמיות G
* קבוצת ארמיות B
* ארמיית הפאנצר החמישית
* ארמיית הצנחנים הראשונה

בדצמבר 1944 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* קבוצת ארמיות G
* קבוצת ארמיות B
* קבוצת ארמיות H
* ארמיית הפאנצר השישית

## קישורים חיצוניים
* הארכיון הפדרלי של גרמניה
* Heeresgruppe D באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית 

D
סדרת סרטים

**סדרת סרטים** היא אוסף של סרטי קולנוע הקשורים זה לזה, וממשיכים זה את זה. היחס בין הסרטים אינו קבוע מראש, אבל בדרך כלל לכל סדרה יש עולם בדיוני פנימי משלה, ועלילות כל סרטי הסדרה מתרחשים באותו עולם. לפעמים, סדרת סרטים נתפסת כיצירה אחת, למשל:  של הבמאי קשישטוף קישלובסקי; אבל ברוב המקרים, הצלחתו של הסרט הראשון בסדרה מהווה השראה ליצירתם של סרטי ההמשך. סרטי המשך בודדים הם נפוצים, יחסית, אבל לא תמיד הם זוכים להצלחה מספקת, על מנת להצדיק את הפקתם של סרטי המשך נוספים באותה הסדרה.

היקום הקולנועי של מארוול הוא סדרת הסרטים המצליחה ביותר מבחינה מסחרית, שהצליחה לעקוף את ההצלחות המסחריות של סדרות סרטי הארי פוטר, מלחמת הכוכבים וג'יימס בונד; סדרת סרטי שר הטבעות של פיטר ג'קסון ממשיכה לשמור על מקורה, כסדרה עם ההכנסות הגבוהות ביותר בקופות הכרטיסים.

## דוגמאות
;דוגמאות לסדרות 2 סרטים
* בואו נדבר על זה, בואו נדבר על זה פעם שנייה
* הנזירות בלוז, הנזירות בלוז 2
* ספיידרמן המופלא, ספיידרמן המופלא 2

;דוגמאות לסדרות 3 סרטים
* משפחת אדמס, החיים על פי משפחת אדמס, משפחת אדמס: המפגש
* שר הטבעות: אחוות הטבעת, שר הטבעות: שני הצריחים, שר הטבעות: שיבת המלך
* תראו מי מדבר, תראו מי מדברת, תראו מי מדבר עכשיו
* שני קוני למל, קוני למל בתל אביב, קוני למל בקהיר 

;דוגמאות לסדרות 4 סרטים
* נשק קטלני
* שרק
* היורשים

;דוגמאות לסדרות 5 סרטים
* הארי המזוהם
* מת לחיות
* משימה בלתי אפשרית
* שודדי הקאריביים
*היקום הקולנועי של לזמן את הרוע

;דוגמאות לסדרות 6 סרטים
* שליחות קטלנית

;דוגמאות לסדרות 7 סרטים
* הנוסע השמיני
* אקס-מן
* המסור
* מהיר ועצבני

;דוגמאות לסדרות 8 סרטים
* הארי פוטר

;דוגמאות לסדרות 9 סרטים
* מלחמת הכוכבים

;דוגמאות לסדרות 10 סרטים
* כוכב הקופים

;דוגמאות לסדרות 12 סרטים או יותר
* החבובות
* יום שישי ה-13
* מסע בין כוכבים
* סוד הממלכה הקסומה

;דוגמאות לסדרות 24 סרטים או יותר
*היקום הקולנועי של מארוול
*ג'יימס בונד

## ראו גם
* סדרת קולנוע

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מונחים בקולנוע
דיון (יוון)

[ממוזער|הר [אולימפוס, כפי שנראה מדיון]]
**דיון** או **דיו** (ביוונית: **Δίον**; בלטינית: **Dium**) הוא כפר שנמצא למרגלות הר אולימפוס. הכפר ידוע בשל ההיסטוריה העשירה שלו והמקדש המוקדוני העתיק לזאוס.

## היסטוריה
התיעוד ההיסטורי הראשון לדיון מגיע מתוקידידס שתיאר את התמרונים של המצביא הספרטני ברסידאס במלחמה הפלופונסית. על פי דיודורוס סיקולוס ארכלאוס, מלך מוקדון ביסס את מעמדה של העיר בשלהי המאה ה-5 לפנה"ס. נראה שדיון הפכה לעיר בעלת חשיבות דתית ותרבותית רבה למוקדונים העתיקים. במקום זה הקריבו מלכי מוקדון זבחים מפוארים לאלים לציון ראש השנה המוקדוני שחל בשלהי ספטמבר. באביב נערכו במקום טקסי הטהרות של הצבא המוקדוני ונערכו משתאות. העיר הייתה ידועה בשל המזבח הגדול לזאוס ולמוזות שנבנה בה לזכר אירועים מיתולוגיים שהתרחשו בסביבותיה. האזור שפע צמחייה גבוהה ונמוכה, יובלים שהובילו לנהר שהיה רחב דיו לשיט בסירות. פיליפוס השני ואלכסנדר הגדול המשיכו את המסורת ופיארו את העיר. אלכסנדר אף הגדיל לעשות והורה לליסיפוס, אחד הפסלים המפורסמים ביותר של יוון ליצור פסלים רבים עשויים ברונזה בעיר לזכר ניצחונו בקרב גרניקוס (334 לפנה"ס).

העיר המשיכה לשגשג בתקופה ההלניסטית. קסנדרוס הקיף את העיר בחומות חזקות ובנה בנייני ציבור רבים. העיר ומקדשיה נהרסו בשנת 219 לפנה"ס על ידי הליגה האיטולית במהלך מלחמת בעלות הברית, אך שוקמה במהרה.

העיר נפלה בידי הרומאים בשנת 169 לפנה"ס במהלך המלחמה המוקדונית השלישית ובשנת בשנת 32 לפנה"ס או בשנת 31 לפנה"ס הקים בה אוגוסטוס מושבה רומאית. העיר המשיכה לשגשג תחת הקיסרים הרומאים שהעריצו את אלכסנדר. התערערות השלטון הרומי לא פגעה בשגשוג העיר. במאה ה-4 וה-5 לספירה ישבו בה בישופים נוצרים של האימפריה הרומית המזרחית. סופה של העיר היה ברעידות אדמה והצפות. היא ננטשה על ידי תושביה ולא שוקמה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יוון: ערים
קטגוריה:מוקדון
אנדרטת חטיבה 188

250px|ממוזער|שמאל|הבמה באתר הזיכרון לחטיבה 188
250px|ממוזער|שמאל|"הזקן בעל אלף הנשמות"
250px|ממוזער|שמאל|סלע זיכרון בחורשת הנופלים של חטיבת ברק
**אנדרטת [[חטיבה 188]] (עוצבת ברק)** היא אנדרטה הנמצאת באתר הנצחה לזכר חללי חטיבה 188 שנפלו במערכות ישראל. האתר נמצא ברמת הגולן מצפון לקצרין לצד כביש 91 צמוד למחנה חטיבת ברק.

## חטיבה 188
חטיבה 188 היא חטיבת שריון סדירה שהוקמה ב-1955 כחטיבת חי"ר 18.

לאחר מבצע קדש עברה הסבה לחטיבה ממוכנת 45. במלחמת ששת הימים נלחמה בקרבות בעמק דותן וברמת הגולן, וב-1969 הפכה לחטיבת שריון 188. במלחמת יום הכיפורים נלחמה בקרבות קשים נגד הצבא הסורי ובמלחמת לבנון הגיעה עד לביירות.

במספר מקומות ברמת הגולן יש אנדרטאות ללוחמי החטיבה. אתר ההנצחה המרכזי הוקם ב-1981 בעיצוב הפסל דוד פיין ממעיין ברוך. מדי שנה, בסמוך ליום הכיפורים נערכת במקום אזכרה לנופלי החטיבה ובאתר יש מקום לפיקניק למשפחות הנופלים.

לחטיבה 188 קיים אתר הנצחה נוסף בפארק עוצבות השריון בלטרון, בדומה ליחידות שריון נוספות.

## האנדרטה
במרכז האנדרטה נמצאת במה מעגלית מדורגת ובראשה כן עגול של אבני בזלת. על הכן ניצב במהופך צריח טנק סורי צבוע שחור שקנהו מוטל על המדרגות.

מאחורי הצריח נמצאים שלושה סלעים גדולים המסמלים את שלושת גדודי השריון של החטיבה. משני צידי האנדרטה חקוקים על לוחות שיש שחורים, שמותיהם של לוחמי החטיבה שנפלו בקרבות מאז מלחמת ששת הימים עד ימינו.

בצד ימין חקוקות מילות שיר של יהודה עמיחי: **במרחק שתי תקוות מהקרב חזיתי שלום**. בצד שמאל נמצאים סמלי החטיבה והגדודים וכן קטע מהמנון חטיבת ברק מאת ירון לונדון ונורית הירש: **...ומשדות העבר לעתיד, מקרבות הים עד הלום והבז ששעט הוא יעיד, בזכותו עוד יגיע שלום...**.

מהאנדרטה יש מורד מכוסה דשא שבקצהו התחתון במה ועליה סמלי החטיבה והגדודים. במרכז האתר נמצא טנק שוט, מהסוג ששירת את החטיבה עד 1992 ולידו שלט המכנה אותו **הזקן בעל אלף הנשמות**.

במתחם האנדרטה משולב סלע בזלת שעליו נחרתו שמות חללי החטיבה (אז כחטיבה 45) במלחמת ששת הימים . הסלע היה מוצב במקור באנדרטת החטיבה בצומת קבטיה.

## חורשת הנופלים
מול אתר הזיכרון, בצד הדרומי של כביש 91, נמצא אתר הנקרא "חורשת הנופלים, חטיבת ברק". באתר נמצא עמוד מתכת גבוה ועליו סמל החטיבה ולידו סלע עליו חקוק: **בן אדם כעץ שתול על פלגי מים, שורש מבקש - לזכר נופלי חטיבת ברק במערכות ישראל**.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

חטיבה 188
חטיבה 188
קטגוריה:חטיבה 188
קטגוריה:אנדרטאות חטיבתיות בישראל
קטגוריה:ישראל: אתרי הנצחה
לא תאכלו על הדם

**לא תאכלו על הדם** הוא ציווי הלכתי המופיע בפרשת קדושים, בחומש ויקרא. על פי התורה שבעל פה, נגזרים ממנו איסורים רבים.

## הפסוק בתורה
הפסוק במלואו הוא: 

## פשט הפסוק
פשט הפסוק עוסק באיסור על מעשה הקשור בכישוף ועבודה זרה, כפי שמראה המשך הפסוק: "לא תנחשו ולא תעוננו" העוסק בצורות שונות של כישוף. נראה שהאיסור הוא על אכילת בשר, מיד לאחר שחיטתו, כאשר הדם עדיין גלוי על הארץ. הרמב"ם והרמב"ן מסבירים שלעובדי האלילים היה מנהג לאכול את הבשר כאשר הדם גלוי משום שהם האמינו כי השדים אוכלים את הדם ובכך הם מתרצים, והאדם האוכל מקבל קשר לשדים שיכולים לגלות לו עתידות. התורה רצתה לגדוע את האמונה הזאת ולכן אסרה את המעשה. לפי הרמב"ם, זו הסיבה גם למצוות כיסוי הדם, ומצוות זריקת הדם שבקרבנות.

## האיסור בהלכה
התורה שבעל פה לומדת מפסוק זה מספר איסורים. ביניהם:
# איסור אכילת אבר מן החי (אכילת הבהמה בעוד היא חיה).
# איסור אכילת בשר קדשים לפני זריקת הדם.
# איסור לבית הדין לאכול באותו יום בו הוציאו אדם להורג.
# לימוד שבני משפחתו של הרוגי בית דין אינם עורכים סעודת הבראה.
# אזהרה לבן סורר ומורה, כלומר 'לא תאכלו אכילה שתהרגו עליה' ומכאן נלמד האיסור לנהוג כבן סורר ומורה שבתורה מפורש רק עונשו .
# איסור אכילה לפני התפילה (אין לאכול קודם שמתפללים על הדם) - אף על פי שהגמרא מציינת את הפסוק כמקור, כתבו הראשונים שמדובר באיסור מדרבנן, והפסוק הוא אסמכתא בלבד..
על כל האיסורים הללו, אין עונש מלקות, כי לאו זה הוא "לאו שבכללות", כלומר לאו שלומדים ממנו איסורים רבים, ולכן לא לוקים משום לאו זה.

## קישורים חיצוניים

* פשט ודרש בפרשנות המקרא - פרק בתורת המשפט העברי: לא תאכלו על הדם, פרופ' אליאב שוחטמן, באתר דעת

## הערות שוליים

קטגוריה:כשרות
קטגוריה:הלכה
קטגוריה:אבר מן החי
קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:מצוות לא תעשה
קטגוריה:פרשת קדושים
קטגוריה:איסורי עבודה זרה
קבוצת ארמיות C

**קבוצת ארמיות C** (בגרמנית: **Heeresgruppe C**) הייתה קבוצת ארמיות של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
קבוצת ארמיות C הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, בפרנקפורט. היא לקחה חלק פעיל במהלך המערכה בפולין, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ערכה בעיקר התקפות קטנות על קו מאז'ינו, במטרה למנוע מהצרפתים להעביר כוחות משם לגזרת המערכה העיקרית בארדנים. באפריל 1941, הועברה לפרוסיה המזרחית, ועם תחילת מבצע ברברוסה, אוחדה עם קבוצת ארמיות צפון. 

הקבוצה הוקמה מחדש בנובמבר 1943, ונשלחה לחזית האיטלקית, שם הובילה את הכוחות הגרמניים והאיטלקיים לכל אורך המערכה כנגד קבוצת הארמיות ה-15 של בעלות הברית. היא נכנעה לכוחות בעלות הברית ב-2 במאי 1945.

## מפקדים
* גנרל-פלדמרשל וילהלם פון לב (26 באוגוסט 1939 - 22 ביוני 1941)
* גנרל-פלדמרשל אלברט קסלרינג (21 בנובמבר 1943 - 10 במרץ 1945)
* גנרל אוברסט היינריך פון ויטינגהוף (10 במרץ 1945 - 30 באפריל 1945)
* גנרל חיל הרגלים פרידריך שולץ (30 באפריל 1945 - 1 במאי 1945)
* גנרל חיל השריון הנס רטיגר (1 במאי 1945 - 2 במאי 1945)

## מצבת כוחות
בספטמבר 1939 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה השביעית
* הארמייה הראשונה
* הארמייה החמישית
* פלגת הארמייה A

ביולי 1940 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה הראשונה
* הארמייה ה-12
* הארמייה השנייה

בספטמבר 1940 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה השביעית
* הארמייה השישית
* הארמייה השנייה
* הארמייה הראשונה

בנובמבר 1940 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה ה-11
* הארמייה השנייה

בדצמבר 1940 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה ה-11
* הארמייה השנייה
* ארמיית הפאנצר השלישית

במאי 1941 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה ה-18
* הארמייה ה-16
* ארמיית הפאנצר הרביעית

בדצמבר 1943 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה העשירית
* הארמייה ה-14

באפריל 1944 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה העשירית
* הארמייה ה-14
* פלגת הארמייה פון צנגן

במרץ 1945 כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
* הארמייה העשירית
* הארמייה ה-14
* ארמיית ליגוריה

## קישורים חיצוניים
* הארכיון הפדרלי של גרמניה
* Heeresgruppe C באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית 

D
קבוצת אלון (תברואה)

**קבוצת אלון בע"מ** היא חברת החזקות ורשת מפעלי תעשייה ישראלית בשליטת משפחת אלון. החברה הוקמה בשנת 1974, על ידי רפאל אלון  ועוסקת בייצור פתרונות ברי קיימא לתחום איכות הסביבה ובפרט מוצרי תברואה וכלי אצירה. החברה נרכשה באוקטובר 2023 על ידי קבוצת אלבר מקבוצת אליעזרא החזקות.

עיקר הפעילות העסקית של החברה הוא מול רשויות מקומיות, משרדי ממשלה ומערכת הביטחון הישראלית.

## פיתוח וטכנולוגיה
החברה מפתחת ומייצרת מתקני תברואה  מסוגים שונים, בהם: משאיות אשפה מסוגים שונים כמו משאיות שמרוקנות את האשפה מהפח/המכולה לתוכן בשכונות מגורים, משאיות שמשנעות מכולות אשפה גדולות ופורקות את האשפה מהן באתר הפריקה על ידי זרוע, משאיות עם מנוף לאיסוף גזמי עצים ופסולת חריגה בגודלה, משאיות לשאיבת בקבוקים, דחסני אשפה נייחים, הקמת תחנות מעבר והפרדה לפסולת וכלי אצירה כגון פחים טמוני קרקע, דחסניות טמונות בקרקע ובמות הרמה תת-קרקעיות.

## פעילויות
לקבוצה מספר חטיבות. חטיבה העוסקת בתחום תחנות המעבר והפרדה לפסולת. חטיבה נוספת עוסקת באיסוף אשפה והפקת חומרים למיחזור, הפרדתם לחומרי גלם ושינועם למפעלי המיחזור.. חטיבה אחרת עוסקת בהשכרת שטחי תעשייה ומבנים אשר בבעלות הקבוצה. כמו כן, לקבוצה יש חברת בת העוסקת בביצוע עבודות הנדסיות.

## חברות-בת, חברות מוחזקות וחברות קשורות
* "נוי שירותי תברואה" - לשעבר "המנוף אילת": חברה לאיסוף ופינוי פסולת, מיחזור והפעלת תחנות מעבר.
* "קבוצת אלון" - לשעבר "אלון מתכת": ארבעה מפעלי ייצור הממוקמים בא.ת. ברקן, ורשת מוסכי שירות למשאיות אשפה ודחסני אשפה נייחים הממוקמים בשדרות, ברקן, אילת, אזור, ירושלים וחיפה.
* "קבוצת אלון השקעות": מפעלי מתכת למסגרות כבדה.
* "קבוצת אלון תשתיות" לעבודות בניין ועבודות הנדסיות.

## פיגוע הירי במפעל בברקן

ב-7 באוקטובר 2018 התרחש פיגוע ירי במפעל "אלון" באזור התעשייה ברקן, ובו מחבל פלסטיני שעבד במפעל רצח שניים מעובדי המפעל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות ישראליות
קטגוריה:תעשיית מתכת בישראל
טה אנאו

**טה אנאו** (באנגלית: **Te Anau**) היא עיירה באי הדרומי של ניו זילנד השוכנת לחופו הדרום מזרחי של אגם טה אנאו.

שם העיירה נגזר משם האגם הסמוך, הקרוי על שמן של מערות טה אנא-או (Te Ana-au) הנמצאות לחופו המערבי של האגם ומשמעות שמן בשפה המאורית היא - "מערת המים המתערבלים".
על פי מפקד האוכלוסין המקומי לשנת 2013, מונה העיירה 1911 תושבים. העיירה ממוקמת בסמיכות לאתרי תיירות וטבע מרהיבים,
ובהם ההפארק הלאומי פיורדלנד, המילפורד סאונד ודאוטפול סאונד. בהתאם לכך, עיסוקם העיקרי של התושבים המקומיים הוא תיירות ואירוח,
ומספר המיטות לאירוח בעיירה עומד על כ-4,000. העיירה משמשת גם כבסיס יציאה למסלולי המילפורד טרק והקפלר טרק.

## ראו גם
* אגם טה אנאו
* הפארק הלאומי פיורדלנד
* דאוטפול סאונד
* טה ואהיפוונמו

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ניו זילנד: יישובים
קטגוריה:סאות'לנד
קטגוריה:האי הדרומי
אמריקה מוביל

**אמריקה מוביל** (בספרדית: **América Móvil**) הוא תאגיד טלקומוניקציה מקסיקני אשר משרדיו הראשיים במקסיקו סיטי, מקסיקו. הוא תאגיד התקשורת האלחוטית השביעי בעולם במונחי משתמשים ואחד התאגידים הגדולים בעולם בכלל. פריסת פלטפורמת התקשורת ברמה עולמית מאפשרת לו להציע ללקוחותיו סל שירותים ופתרונות תקשורת משופרים ב-22 מדינות באמריקה הלטינית, מרכז ומזרח אירופה.

נכון לשנת 2024, אמריקה מוביל מדורג במקום 208, במדד פורבס גלובל 2000, ומדורג במקום 328, במדד פורצ'ן גלובל 500. 

התאגיד, בבעלותו של קרלוס סלים, מספק שירותי תקשורת אלחוטית לכ-315 מיליון משתמשים ומעל 74 מיליון קווי תקשורת קווית, נכון לספטמבר 2024.

התאגיד מעסיק מעל 176,083 עובדים, ולו חברות בת רבות כגון אמבראטל, טלמקס, טלסל, נואסטרה ויז'ן וקלארו.

## לקוחות אלחוטיים גלובליים של אמריקה מוביל
נכון לרבעון השלישי (אוקטובר) של 2024:
#### אוסטריה ומזרח אירופה
*  - A1 טלקום אוסטריה 5,121 מיליון 
*       (מזרח אירופה) - A1 15,347 מיליון
#### אמריקה הדרומית
*  - קלארו 9,689 מיליון 
*    - קלארו 28,840 מיליון 
*  - אמבראטל, קלארו 88,276 מיליון 
*  - קלארו 12,772 מיליון 
*  - קלארו 40,597 מיליון
#### אמריקה המרכזית והקריביים
*      (אמריקה המרכזית) - קלארו 16,969 מיליון 
*   (הקריביים) - קלארו 7,836 מיליון 
#### אמריקה הצפונית
*  -  טלמקס, טלסל 84,171 מיליון 
#### לקוחות אלחוטיים עולמיים - 315,816 מיליון

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מקסיקו: כלכלה
קטגוריה:חברות תקשורת
קטגוריה:מקסיקו: תקשורת
דבר שטיבולו במשקה

ממוזער|דוגמה לדבר שטיבולו במשקה, תפוח רטוב ממים
**דבר שטיבולו במשקה** הוא דין הלכתי למאכל שנטבל במשקה ובעקבות רטיבותו מצריך נטילת ידיים קודם אכילתו.

יסוד הלכה זו בדברי התלמוד: "אמר רבי אלעזר אמר רב אושעיא: כל שטיבולו במשקה צריך נטילת ידיים". כלומר כל האוכל מאכל שיש עליו רטיבות של אחד משבעת המשקים (יין, דבש דבורים, שמן, חלב, טל, דם, ומים) המכשירים לקבל טומאה, חייב ליטול את ידיו לפני אכילתו, על מנת שידיו לא יטמאו את המשקים שעל המאכל והמשקים הטמאים יטמאו את המאכל.

## דיני הנטילה כיום
לדעת הרבה מהראשונים גם היום, שאיננו נוהגים בדיני טומאה וטהרה, צריכים ליטול ידיים לפני אכילת מאכל שיש עליו אחד מן המשקים. לשיטתם, הטעם שתיקנו נטילת ידיים לדבר שטיבולו במשקה הוא אותו טעם שתיקנו נטילת ידיים לפת חולין - משום סרך תרומה, כלומר, כדי להרגיל את הכהנים שאוכלים תרומה ליטול את ידיהם. וכמו שדין נטילת ידיים לפני הסעודה לא התבטל בזמן הזה, כך גם דין הנטילה לפני מאכל שטיבולו במשקה לא נתבטל. וכך היא דעת בעל העיטור, הרמב"ם, רש"י, רבנו יונה, רא"ש ומרדכי.

אמנם, לדעת כמה ראשונים (מהר"ם מרוטנבורג, רשב"ט, והתוספות) ישנו הבדל בין הנטילות: הנטילה שלפני הלחם נתקנה גם משום סרך תרומה. ואילו נטילה לדבר שטיבולו במשקה אינה מחשש שתיגרם מכך טומאה לתרומה, אלא רק כדי להיזהר שלא יטמא המשקה ובשתייתו האדם יטמא. ממילא כיום שאין נוהגים להקפיד שלא לאכול מאכלים טמאים ולהיטמא, אין צורך ליטול ידיים לפני אכילת דבר שטיבולו במשקה.

עמדה נוספת בראשונים סוברת שנטילת ידיים לדבר שטיבולו במשקה נועדה לנקיות בלבד, ולכן היא אינה מצווה ואין לברך עליה. כך סובר למעשה רבנו ירוחם.

בשולחן ערוך נפסק שיש ליטול ידיים לדבר שטיבולו במשקה **אך אין לברך** על נטילה זו. כיום ישנם רבים שלא נוהגים ליטול את ידיהם לפני דבר שטיבולו במשקה. מספר פוסקים כתבו שהואיל ויסוד נטילה זו בדברי חכמים ובכל ספק בדיני חכמים הלכה כמיקל, כך גם בדין זה, ויש למקילים על מי לסמוך.

נטילת ידיים זו מהווה חלק מליל הסדר, בו מיד אחרי הקידוש נוטלים ידיים ללא ברכה לפני אכילת הכרפס אותו נוהגים לטבול במי מלח או בחומץ.

## ראו גם
* מים אחרונים
* מים ראשונים
* נטילת ידיים
* הכשר לקבל טומאה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* דין נטילת ידיים על דבר שטיבולו במשקה, באתר הלכה יומית

## הערות שוליים

קטגוריה:היטהרות
קטגוריה:מצוות ותקנות דרבנן
קטגוריה:אכילה ושתייה ביהדות
קטגוריה:נטילת ידיים
הליגה הכלקידיקית

**הליגה הכלקידיקית** (ביוונית: **Κοινόν τῶν Χαλκιδέων**; מוכרת גם בשם "הליגה האולינתית" על שם העיר החשובה ביותר בברית) נוסדה על ידי אולינתוס בשנת 432 לפנה"ס בצפון מזרח יוון. תחילה הייתה מכוונת נגד ניסיונות התפשטות של אתונה שעמדה בראש ברית חזקה המוכרת בשם הליגה האטית-דלית. לאחר התפרקות האימפריה האתונאית הראשונה בעקבות תבוסתה במלחמה הפלופונסית בשנת 404 לפנה"ס הייתה לכוח הדומיננטי בצפון מזרח יוון עד עלייתה של מוקדון באמצע המאה ה-4 לפנה"ס. פיליפוס השני נלחם בליגה זו כדי להרחיב את גבולותיו והצליח להביס אותה בסופו של דבר בשנת 348 לפנה"ס.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה צבאית
SAGE0536AGN

**SAGE0536AGN** היא גלקסיה שנתגלתה בשנת 2011 על ידי טלסקופ החלל שפיצר של נאס"א. על פי הערכות גסות, גיל הגלקסיה הוא כ-9 מיליארד שנה, מרחקה מכדור הארץ הוא כשני מיליארד שנות אור ומסתה כ-25 מיליארד פעמים מסת השמש.

צוות המחקר גילה חור שחור גדול במרכז הגלקסיה (כפי שנצפה תדיר במרכזי גלקסיות). לאחר הגילוי הופעל הטלסקופ SALT כדי לקבוע את גודלו המשוער של החור השחור, אולם על פי פרסום של ה-Royal Astronomical Society, התצפיות גילו כי החור השחור בעל מסה גדולה פי 30 ממה שמצופה עבור סדר גודל כזה של גלקסיה. על פי חישובי האסטרו-פיזיקאים, גודלו חורג מגבול מה שנחשב אפשרי עבור הגלקסיה. 

הועלו השערות שונות באשר לתעלומת הגודל. חלקן טוענות לאנומליה במדידות, חלקן טוענות לגדילה מואצת של החור השחור בגלקסיה או לעצירה לא מובנת בהתפשטותה של הגלקסיה. חלק מהמדענים סוברים כי למעשה זוהי גלקסיה מסוג חדש למדע, שטרם הוכר.

## קישורים חיצוניים
* Oddly Gigantic Supermassive Black Hole Puzzles Scientists, באתר space.com
* Black hole is 30 times bigger than expected, באתר CNN
* תיאור הגילוי

קטגוריה:חורים שחורים