חברה קדישא

[250px|ממוזער|אנשי [החברה קדישא של פראג מתפללים ליד מיטת שכיב מרע, ציור מ-1772.]]
**חֶבְרָה קַדִּישָׁא** (מארמית: חברה קדושה), ולחלופין **חברא קדישא גומלי חסד של אמת** (**גחש"א**) או **ח"ק גומלי חסדים**, היא הארגון המופקד על צורכי המת וקבורתו על פי ההלכה בקהילות יהודיות. אזכור לקיומה של חברה כזו מופיע כבר בתלמוד.

במסורת היהודית הדבר מכונה "חסד של אמת" שכן מת אינו יכול לגמול טובה למטפליו. בקהילות התקיימו בעבר גם ארגוני חסד אחרים שנודעו אף הם בשם "חברה קדישא" – לחינוך יתומים, טיפול בחולים וכיוצא בזה – אך כיום השם מזוהה כמעט בלעדית עם האחראים על הקבורה.

## תפקיד
[ממוזער|רכבי החברה קדישא צבועים בדרך כלל [כחול]]
[ממוזער|עגלת חברה קדישא של הקהילה היהודית בעיירה [צ'ופ. בעגלה זו נשאו יהודי הקהילה את מתיהם לקבורה]]
החברה קדישא דואגים לכל צורכי המת והקבורה, ובכלל זה ביצוע של טהרת המת (רחיצת גוף הנפטר מכף רגל ועד ראש), הלבשת המת בתכריכים ועוד. לאחר מכן הם אחראים לסדר הלוויה, להכנת הבור לקבר ולקבורה עצמה, ובמקרה הצורך גם לאמירת קדיש ולדאגה ל"מת מצווה" (מת שאין לו קרובים שידאגו לו ואפילו כהן מחויב להיטמא לו, קרי, לעסוק בקבורתו).

## בקהילות יהודיות בגולה
חברי החברה קדישא דאגו לצורכי המת ולקבורתו גם בקהילות יהודיות בגולה, ועמדו בקשר עם הפרנס, הגבאי ורב הקהילה.

בכל קהילה הוקמה 'חברה קדישא' שבאחריות אנשיה, שפעלו בהתנדבות, היה לדאוג לסידורי הלווייה והקבורה של בני הקהילה, ולהיות אחראים על שמירת בתי הקברות הקהילתיים. חברי החברה קדישא נהגו לקבוע לעצמם תקנות שונות שחייבו את כל חברי החברה קדישא. תקנות אלה נרשמו בפנקסים מיוחדים שהיו בבעלות החברה קדישא והיו חלק מפנקסי הקהילה. בפנקסים נהגו גם לתעד את הנפטרים שטיפלו בהם ואת מקום קבורתו של כל אחד.

החברה קדישא הקדומה ביותר שנשתמר ממנה תיעוד היא זו שפעלה בפראג ונוסדה בידי המהר"ל מפראג (רבי **יהודה ליווא בן בצלאל**) לאחר שעזב את כס הרבנות בניקלשבורג בשנת 1573 ועבר להתגורר בפראג כאדם פרטי. התקנות שכתב לחברה קדישא שהקים בעיר שימשו בסיס לתקנותיהן של חברות דומות ברחבי אירופה.

נהוג שחברה קדישא קובעת יום אחד בשנה שבו על חבריה להתענות, למקרה שחטאו, מעלו בתפקידם, או פגעו בשגגה באחד הנפטרים. תענית זו מוקדשת לעיתים גם לפיקוח על בתי הקברות. ביום זה היו מתאספים אנשי חברה קדישא לאמירת סליחות ותפילת תענית ציבור, ולעיתים מרא דאתרא היה דורש בפניהם דברי מוסר והתעוררות. במוצאי התענית, הייתה נערכת סעודה לחברי החברה קדישא. בכל קהילה נבחר יום אחר להיות התענית הקבועה, אך לרוב הועדף יום בחורף, שבו הימים קצרים יותר. בקהילות רבות בליטא היו נוהגים להתענות ביום ט"ו בכסלו, הקרוב ליום הקצר ביותר בשנה. בקהילות רבות אחרות, וכך נהוג בארץ ישראל, בחרו בתאריך ז' באדר, משום שבו נפטר משה רבנו שנקבר בידי ה', אך היו גם תאריכים נוספים.

לחברה קדישא היו מתמנים רק פעם בשנה, בזמן המסיבה שהיו עורכים חבריה. מי ממשתתפי המסיבה שרצה בכך היה מגיש את מועמדותו המנומקת וחברי החברה היו שוקלים אותה. הדרישות נגעו למעמד, גיל, חוכמה וכדומה. תהליך הסינון והבדיקה נחשב אמין וקפדני, ומי שנבחר לשמש בחברה קדישא בעיירה אחת יכול היה להתמנות ביתר קלות לתפקיד ציבורי גם במקומות יישוב יהודיים אחרים בזכות הבדיקה המדוקדקת שכבר עבר. היהודי הצעיר ביותר שהתמנה לחבריא הוא שניאור זלמן מלאדי מייסד חסידות חב"ד המכונה 'האדמו"ר הזקן' ו'בעל התניא' שהתמנה לכך בגיל 10 שנים בלבד.

## במדינת ישראל
[ממוזער|הכניסה לבניין "[חברה קדישא הראשית והכללית" ברחוב פינס בירושלים]]
הקבורה במדינת ישראל נעשית בפיקוחה ובמימונה של המדינה. על פי תקנות שירותי הדת היהודיים (חברות לענייני קבורה), התשכ"ז-1966, אין היתר לקבור יהודי שלא באמצעות גוף שיש לו רישיון קבורה מהמשרד לשירותי דת. נכון לאפריל 2024 ישנן בישראל 455 חברות קדישא שקיבלו רישיון מהמשרד לשירותי דת. חברות הקדישא מאוגדות באופנים שונים: 45 חברות קדישא מאוגדות כעמותות, 85 פועלות במסגרת מועצה דתית, 29 במסגרת רשויות מקומיות (או תאגידים עירוניים), 269 במסגרת אגודות או ועדים מקומיים, 3 במסגרת חברות בע"מ ועוד 24 חברות קבורה מעניקות שירותי קבורה אזרחית בלבד.

בין השנים 2020 ל-2023, 97% מהנקברים היהודים נקברו בקבורה דתית (כש-2% מתוכה היא קבורה דתית לא-יהודית). רוב פעילות הקבורה היהודית הדתית בישראל מתבצעת על ידי חברות קדישא יהודיות המתנהלות כעמותות (57%). בהתאם לפסק דין קסטנבאום משנת 1992, מוגדרות חברות הקדישא המאוגדות כעמותות כגופים דו-מהותיים אשר הולדתם במשפט הפרטי, אולם עקב מאפיינים מסוימים, כגון מילוי תפקיד ציבורי על-פי דין, או מילוי פונקציה ציבורית חיונית, או זיקה מוסדית לגופים ציבוריים, מוחלים עליהם בתחומים מסוימים דיני המשפט המנהלי.

נהוג כי כמה משירותי החברה קדישא ניתנים לציבור ללא תשלום. החפיפה בין השירותים שמגישות החברות השונות ניכרת, אך אינה בהכרח מלאה. אלה כוללים
* תיאום לוויה
* העברת הנפטר ממקום הפטירה לבית העלמין בשעות העבודה
* הכנת הנפטר לקבורה והבאתו לקבורה
* קיום טקס הקבורה
* העברת תושבי חו"ל וקבורתם בישראל
* מוקדי רישום הלוויות בבתי החולים
* מחשוב שירותי הקבורה
* מוקד שירות טלפוני
בבתי העלמין:
* תחזוקה ושיפוץ אולמות ההספדים
* התקנת ספסלי ישיבה ומתקני שתייה

אנשי החברה קדישא נוהגים לצום בז' באדר, יום לידת ופטירת משה, לאות אבל על המתים שמקום קבורתם לא נודע וככפרה על פגיעה בכבוד הנפטרים שאולי לא נהגו בהם כשורה.
ממוזער|קובץ תקנות של חברה קדישא
עמותת פורום החברות קדישא בישראל ע"ר פועלת לייצג את חברות הקדישא החברות בה מול רשויות המדינה וגופים רשמיים אחרים בכל עניין הנוגע לנפטרים יהודים ולשירותי קבורה בישראל ובחו"ל. עם חברי העמותה נמנים אברהם מנלה ויצחק דב גלבשטיין, המנהלים גם חברות קדישא.

## ראו גם
* קבורה
* הלוויה
* זק"א
* מערכת מידע לבית קברות
* קריוניקה

## קישורים חיצוניים

* פורום חברות הקדישא
* רשימה ארצית של חברות קדישא, באתר הרשות הארצית לשירותי דת
* 
* 
* 
* 
* יהודה (אודי) מזרחי צורף, "חסד של אמת: לתולדות חברת הכתפים והרוחצים של עדת הספרדים בירושלים", מושב זקנים, ירושלים תשפ"א, עמ' 23-42.

## הערות שוליים

קטגוריה:קבורה ביהדות
קטגוריה:ארגוני קבורה
קטגוריה:מוסדות יהודיים
קטגוריה:ארגוני קבורה בישראל