open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kylie Minogue

***Kylie Minogue*** (בעברית: "**[[קיילי מינוג]]**"; מוכר גם כ-***Kylie Minogue 1994***) הוא אלבומה החמישי של הזמרת-יוצרת האוסטרלית קיילי מינוג. האלבום יצא לאור ב-19 בספטמבר 1994 על ידי מספר חברות תקליטים ביניהן: מאשרום רקורדס אשר שם מינוג הייתה חתומה מתחילת הקריירה. זה היה האלבום הראשון שלה מאז שעזבה את PWL.

האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים הבריטי.

## רקע וסוגה
מבחינה מוזיקלית, *Kylie Minogue* הוא אלבום דאנס-פופ בעיקר, אך עם זאת, הוא משלב בתוכו מגוון סוגות מוזיקליות שונות, ביניהן: ניו ג'ק סווינג, ג'אז, האוס וטכנו. גם באלבום הזה כמו בשני אלבומיה הקודמים (*[[Let's Get to It]]* ו-*[[Rhythm of Love]]*) מינוג הייתה שותפה לכתיבת השירים באלבום.

מבחינה לירית, האלבום עוסק בעיקר באהבה (כמו הסינגלים "Confide in Me" ו-"Put Yourself in My Place" אשר עוסקים באהבה ויושר) אך בין היתר גם במין, תאווה, בגידה ווידוי. האלבום זכה ברובו לביקורות חיוביות כאשר רבים מהמבקרים שיבחו את השימוש של מינוג במיד-טמפו וטענו שזה מחמיא לקולה.

בעקבות העסקה החדשה עם חברות התקליטים החדשות עבדה מינוג עם מפיקים שלא עבדה עימם קודם: סטיב אנדרסון, דייב סימן, אם פיפול, פיט הלר טרי פרלי וג'ימי הארי.

## הצלחה וסינגלים
האלבום זכה להצלחה באוסטרליה כאשר הגיע למקום ה-3 וזכה למעמד זהב, בבריטניה האלבום הגיע למקום הרביעי וזכה גם כן למעמד זהב. מתוכך האלבום יצאו שלושה סינגלים: "Confide in Me", אשר הפך לאחד מהשירים המצליחים של מינוג כאשר הגיע למקום הראשון באוסטרליה במשך 5 שבועות ובנוסף הגיע למקום הראשון גם בישראל ולמקום השני בבריטניה.

במצעד האירופאי הכללי הוא הגיע למקום ה-9 ובמצעד הדאנס האמריקאי נכנס גם כן. הסינגל השני היה השיר "Put Yourself in My Place" אשר הגיע למקום ה-11 באוסטרליה ובריטניה. הסינגל השלישי והאחרון מהאלבום היה השיר "", אשר הגיע למקום 16 בבריטניה אך באוסטרליה הגיע למקום ה-31. על מנת לקדם את האלבום מינוג הופיעה באירועים ובטלוויזיה אך לא יצאה לסיבוב הופעות רשמי.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי קיילי מינוג
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי זהב באוסטרליה
קטיה בנוביץ'

**קטיה בנוביץ**' (נולדה ב-23 במרץ 1972) היא עורכת ומתרגמת ישראלית.

## ביוגרפיה
בראשית דרכה עסקה בנוביץ' במוזיקה, ולמדה בבית הספר לאמנויות תלמה ילין. בשנות ה-90 של המאה ה-20 השלימה תואר ראשון בספרות כללית באוניברסיטת תל אביב. לאחר שסיימה את שירותה הצבאי החלה לעבוד כעורכת בהוצאת מפה, זמן מה עבדה בעריכה גם בהוצאת חרגול.

ב-2002 קיבלה עבודת תרגום ראשונה ומאז תרגמה עשרות רבות של ספרים לעברית. בנוביץ' עובדת כפרילנסרית ותרגומיה רואים אור בהוצאות הספרים הגדולות בישראל.

בנוביץ' היא בתו של האמן אלישע בנוביץ'.

## מבחר תרגומים בולטים
* "החוחית" מאת דונה טארט, הוצאת מודן, 2014
* "המצאת הכנפיים" מאת סו מונק קיד, הוצאת כנרת, זמורה־ביתן, 2015
* "הנני" מאת ג'ונתן ספרן פויר, הוצאת כנרת, זמורה־ביתן, 2015
* "חלון פנורמי" מאת ריצ'רד ייטס, הוצאת אחוזת בית, 2008
* "כל כללי הטקס" מאת אלן בנט, הוצאת אחוזת בית, 2006
* "ללכת בדרכך" (2014), ו"החיים אחריך" (2016) מאת ג'וג'ו מויס
* "מה ידעה מייזי" מאת הנרי ג'יימס, תרגום חדש בהוצאת תמיר, 2016
* "מורשת של מרגלים" מאת ג'ון לה קארה, הוצאת כנרת, זמורה־ביתן, 2020
* "סרפינה" מאת רייצ'ל הרטמן, הוצאת מודן, 2014
* "על היופי" מאת זיידי סמית', הוצאת כנרת, זמורה־ביתן, 2006
* "ילדה אהובה" מאת מריאנה פרדריקסון, הוצאת כנרת, 2006
* "אנשים נורמלים" (2019), ו"שיחות עם חברים" (2021) מאת סאלי רוני, הוצאת מודן
* "העדויות" מאת מרגרט אטווד, הוצאת מחברות לספרות, 2020
* "המולת הזמן" מאת ג'וליאן בארנס, הוצאת כתר, 2018
* "גאווה ודעה קדומה" מאת ג'יין אוסטין, הוצאת אהבות וספרים בעלמא, 2024
* "מסלולים" מאת סמנתה הארווי, הוצאת כתר, 2025
ועוד מספריהם של סלמאן רושדי, ג'ודי פיקו, לי צ'יילד, הרלן קובן וסופרים נודעים אחרים.

## קישורים חיצוניים

* 
* הספרים בתרגומה של קטיה בנוביץ' באתר "סימניה"
* ריאיון עם קטיה בנוביץ', במגזין המקוון 'קורא בספרים'

## הערות שוליים

קטגוריה:מתרגמות ישראליות
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמות מאנגלית לעברית
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית לעברית
קטגוריה:עורכות ספרותיות ישראליות
קטגוריה:בוגרות תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
שי הס

**שי הס** (נולד ב-2 בינואר 1973) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער. הס גדל בקבוצת הנוער של הפועל פתח תקווה ושיחק בקבוצה הבוגרת במשך שבע עונות.

## קריירה
הס החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, ולזכותו ארבע הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל. בשנת 1992 צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של הפועל פתח תקווה, ואת הבכורה ערך בחודש יולי בהפסד למכבי חיפה במסגרת משחקי האינטרטוטו. בעונת 1992/1993 שימש כמחליפו של רפי כהן ושותף בעשרה משחקי ליגה. בסיום העונה עבר כהן למכבי חיפה ובמקומו הוחתם בקבוצה איציק קורנפיין. קורנפיין פתח בארבעה מחמישה המחזורים הראשונים, אך לאחר ההפסד לקבוצת הפועל באר שבע קיבל הס את תפקיד השוער הראשון, תפקיד אותו מילא במשך שש העונות הבאות. בסיום עונת 1998/1999 שוחרר מהקבוצה והוחלף על ידי רפי כהן.

בעונות הבאות עבר הס בין מספר קבוצות: בני יהודה תל אביב, מכבי הרצליה, הפועל חיפה ומועדון ספורט אשדוד. בשנת 2002 עבר לקבוצת הפועל רמת גן מהליגה הארצית, בה שיחק עד לפרישתו בשנת 2007. בשנת 2021 מונה למאמן השוערים בהפועל באר שבע.

## קישורים חיצוניים

* שי הס - פרופיל באתר "מוזיאון פתח תקווה"

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי הרצליה
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:מאמני שוערים ישראלים
קטגוריה:פתח תקווה: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
מחנה העקורים אשווגה

**מחנה העקורים אשווגה** (בגרמנית: **Eschwege**) היה מחנה עקורים באשווגה אזור פרנקפורט בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה.

המחנה הוקם בינואר 1946 בשטחו של בסיס חיל האוויר הגרמני לשעבר במחוז פרנקפורט באזור הכיבוש האמריקני בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה.

בעת פתיחתו של המחנה היו בו כ-1,770 יהודים ניצולי השואה. אוכלוסייתו הצעירה של המחנה פיתחה במהירות קהילה מחודשת. באפריל 1947 התקיים במחנה גן ילדים ובו 50 ילדים. בבית הספר היסודי במחנה היו באותה תקופה 30 תלמידים. במחנה היו גם תלמוד תורה וישיבה, וכן בית ספר תיכון דתי "בית יעקב" לבנות.

חיי הדת התקיימו במספר בתי כנסת של המחנה ובמקווה. במחנה היה מועדון ספורט ובו 100 פעילים, בית קולנוע, אודיטוריום בן 500 מקומות ישיבה ולהקת תיאטרון. המחנה פרסם את העיתון "אונדזער האפנונג" ("תקוותנו" ביידיש).
בשיאו, ב-19 באוקטובר 1946, שכנו במחנה בערך 3,350 יהודים. המחנה נסגר ב-26 באפריל 1949.

במחנה ביקרו ביקרו מנהיגי תנועות הפועלים הציוניות ובראשם דוד בן-גוריון שביקר במחנה באוקטובר 1946 ונשא נאום.

## הערות
: *במאמר זה משולב טקסט [[מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה]], טקסט שפורסם תחת [[הרישיון לשימוש חופשי במסמכים של גנו]].*

## קישורים חיצוניים
* מוזיאון השואה בארצות הברית - אשווגה
* תמונות ממחנה העקורים אשווגה

## הערות שוליים

קטגוריה:פרנקפורט: היסטוריה
אשווגה
21 גשרים

**21 גשרים** (באנגלית: **21 Bridges**) הוא סרט מתח ופעולה אמריקאי משנת 2019 בכיכובם של צ'דוויק בוזמן, סיינה מילר, ג'יי קיי סימונס, סטפן ג'יימס, קית' דייוויד וטיילור קיטש.

## עלילה
בלש משטרת ניו יורק אנדרה דייוויס (צ'דוויק בוזמן), שנחקר לא פעם במחלקה לחקירות שוטרים על כך שהפעיל כוח קטלני בשבעה מקרים שונים, מונה לחקור שוד לילי. שני נחתים לשעבר, ריי (טיילור קיטש) ומייקל (סטפן ג'יימס), נשכרו לשדוד משלוח סמים שהוסתר במרתף מסעדה, אולם השוד השתבש, והשניים ניהלו קרב יריות עם שוטרים שהגיעו למקום והרגו שמונה מהם. השודדים נמלטו על נפשם למנהטן ודייוויס מנהל אחריהם מצוד ברחבי העיר.

## קישורים חיצוניים
* 

;**ביקורות**
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2019
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
אתרי המהפכה התעשייתית של תקופת מייג'י ביפן: ברזל, פלדה, בניית ספינות וכריית פחם

**אתרי [[המהפכה התעשייתית]] של תקופת מייג'י ביפן: ברזל, פלדה, בניית ספינות וכריית פחם** (באנגלית:** Sites of Japan's Meiji Industrial Revolution: Iron and Steel, Shipbuilding and Coal Mining**; ביפנית: **明治日本の産業革命遺産 製鉄・鉄鋼、造船、石炭産業**) הם קבוצה של אתרים היסטוריים אשר מילאו חלק חשוב בתיעוש של יפן בתקופות באקומאצו ו-תקופת מייג'י, והם חלק מהמורשת התעשייתית של יפן. בשנת 2009 הוגשו האנדרטאות לרישום משותף ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו תחת הקריטריונים ii, iii ו־iv . האתרים התקבלו במושב 39 של המורשת העולמית של אונסק"ו.

## מחלוקות
שילובם של חלק מנכסים אלה כאתרי מורשת של אונסק"ו עוררו התנגדויות מצד קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית, בשל העובדה שאזרחים קוריאנים מגויסים ושבויי מלחמה סינים נאלצו לעבוד בתנאים קשים בשבעה מאתרים אלה במהלך מלחמת העולם השנייה ביפן. ממשלת יפן מתנגדת לטענה כי באתר האשימה היו עבודות כפייה של אסירים.

בשנת 2009 ביקשה יפן לכלול את האי האשימה, לצד 22 אתרי תעשייה נוספים המפורטים לעיל ברשימה של אונסקו. ממשלת דרום קוריאה התנגדה לכך, בטענה כי עובדי כפייה קוריאנים וסינים הוכרחו לעבוד באי לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה. גם ממשלת צפון קוריאה מתחה ביקורת על ההצעה בשל כך.

שבוע לפני תחילת ישיבת ועדת המורשת העולמית ה-39 של אונסק"ו, בבון שבגרמניה, דרום קוריאה ויפן הסכימו על פשרה: יפן תציג את השימוש בעבודות כפייה בהסבר למבקרים במתקנים באתרים רלוונטיים, ושתי המדינות ישתפו פעולה לאישור המועמדים להיות אתרי מורשת אחת של השנייה.

ביולי 2015, במהלך ישיבת ועדת המורשת העולמית ה-39 של אונסק"ו, משכה דרום קוריאה את התנגדותה לאחר ההכרה של יפן בנושא זה כחלק מההיסטוריה של האי, וציון במפורש כי "היו מספר גדול של קוריאנים ואחרים שהובאו בניגוד לרצונם ואולצו לעבוד בתנאים קשים בשנות הארבעים בחלק מהאתרים [כולל אי האשמה] " וכי יפן" הייתה מוכנה לשלב אמצעים מתאימים באסטרטגיה הפרשנית לזכר הקורבנות כאלה בהקמת מרכז מידע", ובעקבות הסכמה זו והסרת ההתנגדות, הוכר האי ב-5 ביולי כחלק מאתר המורשת העולמית - כחלק מאתרי המהפכה התעשייתית של תקופת מייג'י ביפן.

ההסכמה שהוסגה עוררה מחאה ציבורית בשתי המדינות; וכבר באותו יום, לאחר ההחלטה על אישור האתר, הודיע שר החוץ היפני פומיו קישידה כי כאשר נאמר "הובאו בניגוד לרצונם ואולצו לעבוד בתנאים קשים " אין מדובר ב"עבודות כפייה".

בשל מחלוקת זו, הוקם מנגנון פיקוח על ידי ועד המורשת העולמית, לפקח על הנצחת זכר הקורבנות, וסטטוס ההנצחה הוצג במהלך מושב ועדת המורשת העולמית ביוני 2018. בפגישה זו הגיעה ועדת אונסק"ו למסקנה כי יפן לא עמדה בהתחייבותה להנציח את זכר הקורבנות, ויעצו ("strongly urged") ליפן לקיים את הבטחותיה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יפן: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:מחוז נגסאקי
קטגוריה:מחוז קגושימה
קטגוריה:תקופת מייג'י
מקס נודלמן

**מקסים (מקס) נודלמן** הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, שבתפקידו האחרון כיהן כסגן מפקד אוגדת איו"ש.

## ביוגרפיה
נודלמן נולד בקישינב ועלה לישראל בגיל 11. התגייס להנדסה קרבית ועבר קורס מפקדים וקורס קצינים. שימש מפקד פלוגה בסמו"ר. בהמשך מונה לקצין הנדסה של אוגדת עזה. באוקטובר 2013 נפצע קשה במנהרה ליד עין השלושה: נודלמן נכנס למנהרה יחד עם כוח הנדסה ומטען רב עוצמה שהטמין החמאס פגע בו ובקצין נוסף. לאחר מכן מונה לראש ענף הנדסה במל"י. בהמשך פיקד על גדוד 603 בחטיבה 7 בין השנים 2015–2017. לאחר מכן כיהן כקצין הנדסה של פיקוד המרכז בדרגת אלוף-משנה.

בשנת 2020 מונה לסגן מפקד אוגדת איו"ש.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קציני הנדסה של פיקוד המרכז
קטגוריה:מפקדי גדוד 603
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים ילידי מולדובה
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קארזון

**קארזון** הוא אתר אינטרנט ישראלי המציג מידע על מחירי כלי רכב חדשים. האתר מופעל על ידי חברת קארזון טכנולוגיות בע"מ.

## היסטוריה
חברת קארזון טכנולוגיות הוקמה בשנת 2018 על ידי אמיר ווינשטוק, המייסד של אתר הנדל"ן *[[מדלן]]*.
בשנת 2019 השיקה החברה את אתר קארזון.

קארזון מנגישה מידע על רכבים, הכולל מידע על מחירונים, מחירונים היסטוריים והנחות שנתנו במבצעי מכירות ולמועדוני צרכנים, על מנת לשפר את ההחלטות שמבצעים רוכשי כלי רכב ולצמצם את תופעת אפליית המחירים בתחום
.

החברה אוספת ומנתחת מידע ממספר מקורות: משרד התחבורה, אתרי יבואני כלי רכב, פרסומי מבצעים והנחות בערוצים השונים, לקוח סמוי, רשתות חברתיות ומידע המוזן על ידי גולשי האתר, בנוסף למאגרי מידע שהחברה מפיקה בעצמה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
קטגוריה:שירותי אינטרנט ישראליים
קטגוריה:אתרי מסחר אלקטרוני ישראליים
DS 4

**DS 4** היא מכונית משפחתית קטנה יוקרתית וקומפקטית,  אשר משנת 2010 על ידי חטיבת רכבי היוקרה DS אוטומובילס בבעלות יצרנית הרכב הצרפתית קבוצת PSA הצרפתית לאחר שיוצרה בין השנים 2010–2015 בשם המותג סיטרואן DS4 על ידי יצרנית הרכב סיטרואן.

במלזיה הדגם יוצר על ידי יצרנית המכוניות המלזית **Naza Automotive Manufacturing**  חברת בת של הקונגלומרט **Naza** .

ה-"DS" הוכרז לראשונה בתחילת 2009 על ידי יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן כמותג משנה מוביל המיושם על חלק מהדגמים שלה, הפועל במקביל למותג הזרם המרכזי שלה. השם "DS" הוא גם מחזה על מילים, כמו שבצרפתית מבוטא כמו המילה "déesse", שפירושו "אלילה". ה-"DS" הוא סימן רכב עצמאי מאז 2015 (מאז 2012 בסין).

## "DS 4"

* 5 דלתות - הצ'בק.
* 5 נוסעים.
* מנוע קדמי.
* סוג הנעה: הנעה קדמית.
* בין השנים 2016 – 2018 יוצר דגם קרוסאובר קומפקטי הקרוי "DS 4 קרוס-בק".

## תמונות

קובץ:2016 DS DS4 Elegance BlueHDi 1.6 Rear.jpg| דגם "DS 4", שנת 2016
קובץ:Citroën DS4 (MSP16).jpg| דגם "DS 4"
קובץ:Citroën DS4 - wnętrze (MSP16).jpg| דגם "DS 4" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
קובץ:DS 4 Crossback - prawy przód (MSP17).jpg | דגם "DS 4" קרוס-בק
קובץ:Osaka Motor Show 2015 (164) - DS 4 CROSSBACK.JPG | דגם "DS 4" קרוס-בק


## ראו גם
* סיטרואן DS4 
* DS 3
* DS 4S

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2015
קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:כלי רכב צרפתיים
קטגוריה:כלי רכב המורכבים במלזיה
קטגוריה:רכבי סיטרואן
4
הרצל פיטוסי

**הרצל פיטוסי** הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ. בעונת 1981/82 היה מלך השערים בליגה הבכירה עם 22 כיבושים.

## קריירה
פיטוסי גדל במחלקת הנוער של קבוצת מכבי נתניה. בעונת 1970/1971 ערך את הבכורה בקבוצה הבוגרת. בעונה שלאחר מכן עבר לשחק בקבוצת מכבי הרצליה, וכעבור שנתיים שב לעונה נוספת במכבי נתניה.

בעונת 1974/1975 עבר לשחק בקבוצת בית"ר נתניה מליגת המשנה.

בינואר 1977 כבש שלושער בניצחון 3–1 על הפועל ראשון לציון, אך שתי דקות לסיום המשחק הורחק, לאחר שפגע בשחקן יריב.

בקיץ 1977 חתם בקבוצת מכבי פתח תקווה ששיחקה בליגה הארצית. בסיום העונה עלה עם הקבוצה לליגה הבכירה. במהלך העונה עמד לדין משמעתי לאחר שהתחמק מבדיקת סמים.

במחזור ה-23 של עונת 1978/1979 התדרדרה הקבוצה אל מתחת לקו האדום המוביל לירידת ליגה. רצף של ניצחונות שיפרו את מצבה, ושער ניצחון של פיטוסי במחזור ה-30 הבטיח את הישארותה בליגה לעונה נוספת. בעונת 1980/81 הבקיע 22 שערים והוכתר כמלך השערים.

לאחר שמונה עונות במכבי פתח תקווה, החל פיטוסי במעברים רבים בין קבוצות, ביניהן הפועל רמת גן, הפועל באר שבע, מכבי חדרה, בית"ר חיפה, הפועל אשדוד ועירוני אשקלון.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:נתניה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני מכבי הרצליה
קטגוריה:כדורגלני בית"ר נתניה
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני הפועל באר שבע
קטגוריה:כדורגלני הפועל לוד
קטגוריה:כדורגלני מכבי חדרה
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשדוד
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
יהודה ניידיץ'

הרב **יהודה ניידיץ**' (באנגלית: **Judah Nadich**; בולטימור, 13 במאי 1912 – ניו יורק, 26 באוגוסט 2007) היה רב קונסרבטיבי, ששירת קהילות בבפאלו ובשיקגו, ובהמשך היה איש הדת היהודי הבכיר של הצבא האמריקני באירופה עם שחרור מחנות הריכוז הנאציים על ידי כוחות בעלות הברית. מאוחר יותר היה נשיא האספה הרבנית, האיגוד הבינלאומי לרבנים השמרנים.

## ביוגרפיה
ניידיץ' היה בנם הבכור של יצחק ולנה נתנזון ניידיץ' שהיגרו מרוסיה בתחילת המאה העשרים. אביו היה בעל מכולת. אמו נפטרה כשהיה בן שבע, והוא ושתי אחיותיו גודלו על ידי אמם החורגת, נטי גיפטר ניידיץ', מהגרת מליטא. ליצחק ונטי הייתה בת מנישואיהם.

בשנת 1932 סיים ניידיץ' את לימודיו ב-City College. בשנת 1936 סיים את לימודי לתואר שני בהיסטוריה מאוניברסיטת קולומביה והוסמך בבית המדרש לרבנים באמריקה. הוא היה רב קהילות שמרניות בבפאלו ובשיקגו. ב-1942 התגייס לצבא כאיש דת.

בשנת 1945, כשהיה סגן אלוף בצבא ואיש הדת היהודי הבכיר של הצבא באירופה, נקרא הרב ניידיץ' לתפקיד היועץ היהודי של גנרל דווייט אייזנהאואר. הוא התבקש לייעץ כיצד להתמודד עם מאות אלפי העקורים היהודים המוחזקים תחת משטר צבאי. בספרו משנת 1953, "אייזנהאואר והיהודים", כתב ניידיץ' שהוא ואחרים שכנעו את בעלות הברית לנטוש מדיניות המחייבת להחזיר את העקורים למדינות מולדתם.

בשנת 1947 התחתן הרב ניידיץ' עם מרתה הדסה ריבאלוב, בתם של רוז ומנחם ריבאלוב, מייסד ועורך השבועון הראשון בעברית באמריקה, "הדואר". הוא כיהן בקהילה "קהילת ישראל" בברוקליין, מסצ'וסטס, במשך 10 שנים. משנת 1957 ועד פרישתו בשנת 1987, שימש כרב בית הכנסת בפארק אווניו בניו יורק. שם סייע בפיתוח תוכנית חינוכית לאחר הלימודים, המכונה כיום "התיכון העברי על שם הרב יהודה ניידיץ'."

בשנת 1974 קרא ניידיץ', כנשיא האספה הרבנית, לוועדת החוק של התנועה "לתת תשומת לב מדוקדקת" להצעתו להסמיך נשים לרבנות. ההצעה התקבלה בשנת 1985.

## קישורים חיצוניים
* מחווה לרב יהודה ניידיץ' ומרתה הדסה ריבאלוב ניידיץ', בלוג שנוצר ומתוחזק על ידי משפחתם.

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מרילנד
קטגוריה:בולטימור: אישים
קטגוריה:רבנים צבאיים אמריקאים
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
ממבו

שמאל|ממוזער|250px|רקדני ממבו
**ממבו** (בספרדית: **mambo**) הוא ריקוד וסגנון מוזיקלי אפרו-קובני. מקור הממבו בפולחנים של כתות, שמוצאן בממלכת קונגו.

הממבו פותח בקובה, בשנות ה-30 של המאה ה-20 בהשראת הדאנזון והסון. פירוש השם ממבו בשפה המדוברת בקונגו הוא "שיח עם האלים", ושמו מייצג את חופש התנועה ומורכבות הצעדים האופיינית לריקוד. בז'אנר זה לא נקבעה חוקיות של תנועות והוא דרש זריזות ומיומנות, על כן היה קשה מאוד ללימוד. הממבו תואר על ידי מעריציו כריקוד שבו התנועה היא חלק בלתי נפרד מהמלודיה.

יסודות הריקוד פותחו על ידי מהגרים מהאיטי, שהגיעו לקובה אחרי המהפכה בארצם, שילוב של מוזיקת הסווינג והמוזיקה הקובנית, הפיק קצב ייחודי ונוצר ריקוד חדש.

ריקוד הממבו משויך לפרץ פרדו, שהציג אותו לראשונה במועדון הלילה "לה טרופיקנה" בשנת 1943, בהוואנה, ומאז מנהלי להקות נוספים כמו טיטו רודריגז, פאפי קאמפו, טיטו פוואנטה, מחיטו וחוויאר פיתחו סגנון משלהם ונתנו תנופה למה שכונה "שיגעון הממבו". מוזיקת הממבו תפסה תאוצה ב-1947 והתחילה להתנגן בכל המועדונים. מדריכי ריקודים הסכימו שזה אחד מהריקודים היותר קשים מבין הסגנונות של הסלסה ומשום כך שיגעון הממבו לא החזיק זמן רב וריקוד הממבו הוגבל במידה רבה לרקדנים מתקדמים.

הממבו הוביל להתפתחות של הצ'ה צ'ה צ'ה.

## קישורים חיצוניים

* Mambo Mania 
* סוגי ריקודים קלאסיים. סגנונות ריקוד: רשימה. סגנונות של ריקוד מודרני 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחול
קטגוריה:מוזיקה קובנית
סיליגו

**סיליגו** (באיטלקית: **Siligo**) הוא כפר, שנמצא בנפת סאסארי, שבמחוז סרדיניה שבאיטליה.

## גאוגרפיה
הכפר נמצא כ-149 ק"מ מקליארי, בירת המחוז וכ-336.5 ק"מ מרומא, בירת איטליה.

## אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 15 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (28 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (5 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 892 מילימטרים בשנה. חודש נובמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (169 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (14 מ"מ גשם).

## תנועה ותחבורה
הכפר נמצא ליד הכבישים SP23 ו-SP41bis.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרדיניה: ערים
יצחק יחזקאל

ממוזער|תחרות שחייה בפתח תקווה, 1942
ממוזער|יצחק יחזקאל לאחר הזכייה בתחרות הקרב-רב למסטרס, 1983
**יצחק יחזקאל** (16 בינואר 1921 – 25 באפריל 2010) היה שחיין ישראלי. הצולח הראשון של הכנרת בשחיית יחיד לאורכה, כ-22 ק"מ (1944) אותה צלח עוד פעמיים לאורכה (1953 ו-1955) ועוד 10 פעמים לרוחבה בצליחה התחרותית מעין גב לטבריה (כ-9 ק"מ).

## ביוגרפיה
יחזקאל נולד וגדל בטביליסי, גאורגיה. משפחתו ברחה מהטיהורים הגדולים של סטלין לאיסטנבול, טורקיה, וכעבור מספר שנים הם עברו להתגורר בביירות, לבנון. 

בשנת 1936 יחד עם אחיו הבכור הם הסתננו לארץ ישראל והגיעו לכפר גלעדי. מספר ימים לאחר מכן, הם הוברחו במשאית לתל אביב כשהם מסתתרים מתחת לערמת חציר. מספר חודשים לאחר מכן, הצטרפו אליהם גם הוריהם ואחותם. למחייתם עסקו בסחר ברחובות העיר. 

לאחר מכן הצטרף לנוער העובד. בתנועה למד מקצוע, מסגר ואת השפה העברית. במקביל הצטרף למועדון הספורט של הפועל תל אביב, ושם התאמן בהתעמלות, והפך במהרה לספורטאי מוביל בקבוצה. הוא התאמן במספר ענפי ספורט והשתתף בתחרויות שחייה בסגנון החזה.

בשנת 1943 צלח יחזקאל לראשונה את הכנרת, לרוחבה למרחק של כ-9 ק"מ, ובסך הכל השתתף ב-10 תחרויות של צליחת הכנרת לרוחבה מעין-גב לטבריה, עד שנת 1968 (כולל), יותר מכל שחיין ישראלי אחר.

ב-28 באוקטובר 1944 צלח יחזקאל את הכנרת לאורכה מצמח בדרום לטבחה בצפון, כ-22 ק"מ במשך 9 שעות, 39 דקות ו-44 שניות, ובכך היה לשחיין הישראלי הראשון שעמד במשימה זו. בשנת 1953 חזר על המשימה בשחייה רק בכיוון ההפוך, מכפר נחום לצמח בזמן של 10 שעות, 18 דקות ו-20 שניות. בשנת 1955 חצה את הכנרת שוב לאורכה מצמח בדרום לכפר נחום בצפון בזמן של 8 שעות, 33 דקות ו-25 שניות.  

יחזקאל שרת במהלך שירותו בצה"ל בחיל הים כמדריך ספורט ומאמן קרב מגע. במסגרת שירות המילואים שלו, היה המאמן הראשי של נבחרת השחייה של חיל הים, אתה זכה באליפויות צה"ל במשך כמה שנים ואחר כך של נבחרת השחייה של הנח"ל, שניצחה את נבחרת חיל הים בשחייה כל עוד הוא היה המאמן הראשי. הוא השתחרר משרות המילואים בשנת 1968.

בשנים 1945–1965 אימן את קבוצות הילדים והנוער של הפועל תל אביב בהתעמלות, בשחייה ובכדורמים.

בשנת 1994 לקה יחזקאל בשבץ מוחי ראשון, ולאחר 6 חודשי החלמה הוא חזר לעבוד בפיסול בסטודיו שלו. לאחר מכן, סבל מעוד חמישה אירועי שבץ מוחי, שהשאירו אותו משותק בחצי הגוף.

הוא התגורר עם משפחתו בתל אביב עד שנת 1951, ממנה עבר להתגורר בחולון עד למותו בשנת 2010.

## התנדבות
* בין השנים 1960–1992 התנדב יחזקאל ללמד עיוורים לשחות.
* בין השנים 1980–1994 התנדב כנהג אמבולנס במגן דוד אדום.

## תארים והישגים
בשנת 1959, לאור הישגיו כספורטאי אוזכר בין 3000 ספורטאים מצטיינים בארץ ובעולם בספרם של זמרי ופז .

בשנת 1989 זכה יחזקאל בעיטור "לאיש כפועלו".

## ראו גם
* שחיית מרתון במים פתוחים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחיינים ארץ-ישראלים
קטגוריה:שחייני מים פתוחים ישראלים
קטגוריה:ספורטאי הפועל תל אביב
קטגוריה:ישראלים ילידי גאורגיה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
קירסטי ספרבו

**קירסטי ספרבו** (בנורווגית: **Kirsti Sparboe**; נולדה ב-7 בדצמבר 1946) היא זמרת ושחקנית נורווגית.

## ביוגרפיה
ספרבו נולדה בטרומסה כצעירה מבין חמישה ילדים.

ב-1964 התגלתה על ידי עיתונאי אשר הזמין אותה לשיר באירוע עיתונאי, אירוע זה שודר בטלוויזיה והיא הוזמנה להופיע בתוכנית ב-NRK.

באותה שנה יצא הסינגל הראשון שלה וב-1965 יצא האלבום הראשון שהקליטה.

היא ייצגה את נורווגיה באירוויזיון שלוש פעמים:
* ב-1965 סיימה במקום ה-13 עם השיר "Karusell".
* ב-1967 סיימה במקום ה-14 עם השיר "Dukkemann".
* ב-1969 סיימה במקום האחרון עם השיר "Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli".

בנוסף היא ניסתה לייצג את נורווגיה באירוויזיון 1966 וסיימה במקום השני בתחרות המקדימה, ב-1970 השתתפה בקדם האירוויזיון הגרמני וזאת לאחר שבאותה שנה מספר מדינות וביניהן נורווגיה סירבו להשתתף בתחרות.

ב-1969 יצא שירה "En Student Från Uppsala" (סטודנט מאופסלה) שהיווה המנון לא רשמי עבור הסטודנטים באוניברסיטת אופסלה.

היא שרה את הגרסה הנורווגית של השיר "Un banc, un arbre, une rue" שזכה באירוויזיון בביצועה של סברין.

ב-1973 שיחקה לראשונה בתיאטרון.

ב-1984 ו-1985 הופיעה בהצגה בילבי בתיאטרון באוסלו.

ב-1992 שיחקה בסרט "Ute av drift!" המבוסס על מחזה מאת ריי קוני.

ב-1998 קיבלה אות כבוד מטעם עיר הולדתה טרומסה.

היא נשואה בשלישית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:משתתפי מלודי גרנד פרי
קטגוריה:זמרות נורווגיות
קטגוריה:נציגי נורווגיה באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1965
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1967
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1969
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה נורווגיות
קטגוריה:נורווגיות שנולדו ב-1946
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1946
סיבות להצביע למפלגה הדמוקרטית

**סיבות להצביע למפלגה הדמוקרטית: המדריך השלם** (באנגלית: **Reasons to Vote for Democrats: A Comprehensive Guide**) הוא ספר סאטירי משנת 2017 מאת מייקל נואלס המכיל 266 עמודים, כאשר רובם ריק. הוא היה ספר רב-מכר באתר של אמזון במרץ 2017.

## תקציר ורקע
הספר חולק לעשרה "פרקים": כלכלה, מדיניות חוץ, זכויות אזרח, חינוך, ביטחון פנים, אנרגיה, מקומות עבודה, פשע, הגירה וערכים ועקרונות, כאשר כולם ריקים. הספר מכיל ציטוט של תוקידידס. סופו של הספר הוא ביבליוגרפיה של מהיכן נואלס השיג לכאורה את ה"מידע" שבו. נואלס, בספר, כינה אותו ה"טיעון הקוהרנטי הנחקר והממצה ביותר של אפולוגטיקת המפלגה הדמוקרטית עד כה".

בנוגע לחוסר התוכן, נואלס אמר דרך פוקס ניוז כי הוא "צופה במפלגה הדמוקרטית כבר 10 שנים לפחות, וכשראיתי את הרשומה שלהם ואת הסיבות להצביע עבורם - מסיבות של כלכלה או מדיניות חוץ או ביטחון פנים או זכויות אזרח וכן הלאה - הבנתי שכנראה עדיף פשוט להשאיר את כל הדפים ריקים". נואלס ציין בספר שכדי להיות כשיר להפצה, "עורכי דין שמאלנים דרשו שנציין את הספר כריק ברובו ושמכיל 1,235 מילים בדיוק".

## ביקורות
הספר דורג במקום ה-85 באמזון נכון לאפריל 2017 כפי שצוטט על ידי הלוס אנג'לס טיימס, והפך לרב-מכר במרץ של אותה שנה.

המבקר רוג'ר קימבל כתב סקירה ארוכה בויקלי סטנדרד, וטען כי "נואלס התאים עניין ומסר באופן חסכוני יוצא מן הכלל" וכי "המחקר של נואלס ייזכר בזכות תוכן הניתוח שלו". בספר, בן שפירו, מייסד The Daily Wire אשר שם מוגשת התוכנית של נואלס, "המופע של מייקל נואלס", קרא לו "יסודי" והפרשנית מישל מלכין קראה לו "ספר מרתק אמיתי!". גם הגרדיאן כתב ביקורת על הספר.

ב-17 באפריל 2017, נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ הזכיר את הספר בטוויטר, וקרא לו "ספר נהדר להנאת הקריאה שלכם". נואלס הגיב באמירה: "אני גאה בכך שהנשיא טראמפ נהנה מעבודת הידע החשובה הזו".

מבקרים אחרים היו פחות מחמיאים. ג'ון וגנר מהוושינגטון פוסט אמר שזה "ספר המרמז שלדמוקרטים אין רעיונות". כתב נוסף של הוושינגטון פוסט, פיליפ בומפ, אמר שקידום הספר על ידי טראמפ הוא טקטיקה פוליטית מלוכלכת. העיתון גם טען שטראמפ התמודד עם ביקורת על "חציית קווים אתיים על ידי שימוש ב לקידום מוצרים מסחריים".

## ראו גם

* ההיסטוריה של העם הפלשתיני

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי סאטירה
קטגוריה:ספרים ריקים
קטגוריה:ספרות פוליטית אמריקאית
לטביה באירוויזיון 2001

תחרות האירודזיסמה לשנת 2001 הונחתה באותה שנה על ידי דיטה טורסטר והורנס סקאלב.

הזוכה נקבע על ידי צוות מומחים מתחום המוזיקה (80 %) ועל ידי הצבעה במסרונים על ידי הקהל (20 %).

## נקודות שהוענקו ללטביה

## קישורים חיצוניים
* לטביה באירוויזיון 2001 - פירוט

2001
קטגוריה:מדינות באירוויזיון 2001
בלארוס באירוויזיון 2006

התחרות הלאומית לבחירת נציג בלארוס באירוויזיון 2006 באולם "ארמון הרפובליקה" (Palace of the Republic) במינסק והונחתה על ידי דניס קוריאן.

שלושת השירים שקיבלו את מרב הקולות על ידי הקהל עלו לשלב הגמר בו ועדה מטעם רשת השידור במדינה בחרה את הנציג לתחרות.

את בלארוס בשנה זו ייצגה פולינה סמולובה עם השיר "Mama" שהושפע מהסגנון של מייקל ג'קסון.

בשנה זו בלארוס כשלה מלעלות לגמר.

## נקודות שהוענקו לבלארוס

## קישורים חיצוניים
* בלארוס באירוויזיון 2006

קטגוריה:מדינות באירוויזיון 2006
קטגוריה:בלארוס באירוויזיון
רנצו בלומנטל

**רנצו בלומנטל** (בגרמנית: **Renzo Blumenthal**; נולד ב-26 בדצמבר 1976) הוא דוגמן שווייצרי.

## ביוגרפיה
בלומנטל נולד בקנטון גראובינדן, שווייץ, כשני מבין ארבעה בנים למשפחה דוברת רומאנש. 
בנעוריו שיחק כדורגל במחלקת הנוער של גראסהופרס ציריך. 

ב-2005 זכה בתחרות מר שווייץ, ולאחר היבחרו החל בקריירת דוגמנות. הוא דגמן מספר סוגי מוצרים, ביניהם נעליים והלבשה תחתונה. ב-2006 הופיעה בקמפיין לקידום התיירות בשווייץ שבמרכזה היה בחזה חשוף, ועל כך ספג הקמפיין ביקורת בטענה שהוא מעודד תיירות מין. ב-2006 גם הופיע בתוכנית המציאות "Der Match", בה ידוענים ממגוון תחומים עוברים אימוני כדורגל.

הוא הגיש תוכנית רדיו אינטרנטית ביחד עם מיס שווייץ טניה גוטמן. ב-2013 לקח חלק בקמפיין להעלאת המודעות לתרומת דם.

ב-2007 התחתן, ויש לו ארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

* 


## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי מיסטר שווייץ
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1976
בריחת לבנים

**בריחת לבנים** (באנגלית "**White Flight**" או "**White Exodus**") היא תופעה שבה ישנה נדידה מיידית או מתמשכת של אוכלוסייה של אנשים לבנים מאזורים שהופכים למגוונים אתנית ותרבותית. המונח הפך שגור בארצות הברית, שבה נצפו בשנות החמישים והשישים נדידות גדולות מעין אלה של אזרחים שמוצא אבותיהם אירופי מאזורים עירוניים שהחלו להיות מגוונים אתנית אל עבר פרברים שריכוזי האוכלוסייה בהם היו הומוגניים יותר. המונח משמש לאחרונה אף לתיאור נדידה של לבנים מאזורים פרבריים הקרובים לערים לאזורים יותר נידחים, כמו גם למעבר מצפון-מזרחה וממרכז-מערבה של ארצות הברית לאזורים בדרום-מזרחה ובדרום-מערבה. המונח שימש גם לתיאור הגירה רחבת היקף של לבנים מאפריקה לאחר תהליכי הדה-קולוניזציה שלה.

נדידה של לבנים בני המעמד הבינוני נצפתה במהלך פעילותה של התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח בשנות החמישים והשישים מחוץ לערים כגון קליבלנד, דטרויט, קנזס סיטי ואוקלנד, על אף שהפרדה גזעית בבתי ספר ציבוריים נפסקה שם זמן רב לפני החלטת בית המשפט העליון האמריקאי בפרשת פסק דין בראון נגד מועצת החינוך (1954). בשנות השבעים נעשו מאמצים לבצע אינטגרציה מחודשת באמצעות מערכות היסעים כפויות, ומאמצים אלו הביאו לנדידת משפחות נוספות מהאזורים הללו. באופן כללי, ישנה עמדה בספרות ההיסטורית לפיה עזיבת הלבנים נעשתה בתגובה לצפיפות אוכלוסין, הן בשל חדירה של אוכלוסיות גדולות של שחורים מהדרום הכפרי אל ערים בצפון ובמערב במהלך ההגירה הגדולה של אפרו אמריקאים, והן בשל גלי הגירה מרחבי העולם. ברם, יש בספרות גם מי שמאתגרים את המונח "בריחת לבנים", בטענה כי מינוח זה מתעלם מעמידה של לבנים על מה שנתפס על ידם כזכותם למרחב נקי משחורים. ההיסטוריונית אמנדה סליגמן (Amanda Seligman) טוענת כי ניתן להבין מהמונח באופן מוטעה שלבנים עזבו מיד עם הגיעם של שחורים לשכונותיהם, כאשר בפועל אלה הגנו על המרחב שלהם באלימות, בהפחדה ובטכניקות משפטיות. לי בוסטן , פרופסור לכלכלה באוניברסיטת פרינסטון, מייחסת את בריחת הלבנים הן לגזענות והן לטעמים כלכליים.

ג'יימס קולמן, פרסם בשנה 1975 פרסם מחקר שסקר את ההשפעות של מערכות הסעות בבתי ספר, שנועדו להביא תלמידים שחורים מהמעמד הנמוך לבתי ספר מהמעמד הגבוה בו רוב מוחלט של התלמידים היו לבנים. ההתקדמות בביטול ההפרדה בבתי הספר, הביא הורים לבנים להוציא את ילדיהם מבתי ספר משולבים ולמצוא פתרונות בדמות בתי ספר פרטיים בפרברים. את היציאה ההמונית כינה קולמן "בריחת הלבנים" - The white flight. הממצאים של קולמן בנוגע ל"בריחת הלבנים" לא התקבלו בצורה טובה בחוגים מסוימים בעיקר אצל חלק מחברי האגודה הסוציולוגית האמריקאית. בתגובה, צמחו מאמצים במהלך אמצע שנות ה-70 לשלול את חברותו. ובכל זאת, קולמן נשאר חבר ובסופו של דבר הפך לנשיא של האגודה. 

לפי הגאוגרפית הסביבתית לורה פולידו (Laura Pulido), התהליך ההיסטורי של פרבור (suburbanization) ופיזור האוכלוסייה תרם לממדי הגזענות הסביבתית  הנוכחיים. על פי טענתה, עם בריחתם של לבנים, החלה המדינה מתעדפת אזורים שבהם גרים לבנים על פני אזורים שהחלו להתרכז בהם אוכלוסיות של שחורים.

## ראו גם
* ההגירה הגדולה (אפרו-אמריקאים)

## הערות שוליים
 

קטגוריה:ארצות הברית: דמוגרפיה
קטגוריה:הגירה
קטגוריה:אמריקאים לבנים
חתולה (אתר ארכאולוגי)

**חתולה** הוא אתר ארכאולוגי-פרהיסטורי השוכן על הגדה הדרומית של נחל נחשון, ליד עמק איילון. שם האתר נגזר משמה של חורבה הנמצאת כ-2.5 קילומטר ממזרח לאתר הארכאולוגי (ח'רבת חתולה). האתר משתרע על רצועה שנמתחת במדרון קדום של הנחל. אורכה 100 מטר ורוחבה 25 מטר. את האתר גילה האב קלוד ממנזר השתקנים שבלטרון ונערכו בו מספר חפירות מאז 1980 על ידי אברהם רונן ומוניק לשבליה מטעם אוניברסיטת חיפה והמרכז הצרפתי למחקר פרהיסטורי בירושלים. באתר שתי שכבות עיקריות, הראשונה מהתרבות הנאטופית המאוחרת והשנייה מהתקופה הנאוליתית הקדם קראמית א'.

## התרבות הנאטופית
עובי השכבה הנאטופית כמטר אך רוב הממצאים נמצאו סמוך לסלע האם. המכלול הנאטופי כולל בתוכו כלי צור מסותתים ועצמות בעלי חיים רבות. לדעת החוקרים כל הממצאים בשכבה הם מתקופה אחת והם התפזרו לשכבה בעובי של מטר עם הזמן, ולכן בין השכבה הנאטופית לשכבה הנאוליתית קיים פער גדול. רוב כלי הצור הם מיקרוליתיים. חלק מכלי הצור שימשו כמרצעים ובאתר קיים המכלול הגדול ביותר של מרצעי צור מכל השכבות הנאטופיות בארץ ישראל. בנוסף לכלי הצור נמצאו גם חרוזים, צדפים מחוררים וקונכיות. באתר לא נמצאי מבנים אך כן נמצאה קבורה של ילדה בת 12–14 שייתכן שהיא מן התקופה. על פי סוגי המיקרוליתים שייכת השכבה לשלב המאוחר של התרבות הנאטופית, המתוארך באתרים אחרים לכ-13,700–11,500 שנים לפני זמננו בקירוב.

## התקופה הנאוליתית
בשכבה זו, בניגוד לשכבה הקודמת, נמצאו אבנים רבות, רובן חלוקי נחל שבורים שחופרי האתר סבורים שהובאו לאתר על ידי בני האדם שישבו אותו. באתר התקיימה פעילות אנושית ענפה. באתר נמצאו שני מבנים ועל יד אחד מהם נמצא לוח כתישה. נמצאו במבנים ובקרבתם מכתשים ועליים רבים. רובם עשויים גיר וחלקם בזלת. נמצאו כלי צור הכוללים מרצעים וגרזנים השייכים ל והתרבות הסולטנית. ממצאים נוספים כללו חרוזים, תליונים מאבן ירוקה וכמה צדפים וקונכיות. נמצאו ארבע קבורות בהם חלק מן השלדים נמצאו ללא גולגולת. ליד חזהו של אחד השלדים מצאו החופרים חרוז עגול עשוי גיר.

## לקריאה נוספת
* אברהם רונן ומוניק לשבליה, "חתולה", מתוך; אפרים שטרן, **האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל**, החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, כרך 2, עמ. 558-559

קטגוריה:אתרים ארכאולוגים נאוליתים בארץ ישראל
קטגוריה:אתרי התרבות הנאטופית בארץ ישראל
קטגוריה:יהודה: אתרים ארכאולוגיים
אדמונד קונן

**אדמונד קונן** (בגרמנית: **Edmund Conen**; 10 בנובמבר 1914 באורציג, הקיסרות הגרמנית – 5 במרץ 1990 בלברקוזן, גרמניה המערבית) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת החלוץ.

## ביוגרפיה

קונן נולד ב-10 בנובמבר 1914 באורציג שב. הוא ערך בנבחרת 28 הופעות וכבש בהן 27 שערים בין השנים 1934–1942.

במונדיאל 1934, בגיל 19 בלבד, כבש 4 שערים וסיים במקום השני בתואר מלך השערים של הטורניר אחרי אולדז'יך ניידלי הצ'כי. במשחקו הראשון בנבחרת נגד בלגיה בשמינית הגמר, במצב של 2–2 כבש שלושער שניצח את המשחק ב-17 דקות בלבד. שחזור של מקרה זה קרה פעם נוספת רק במונדיאל 1970 על ידי גרד מילר. בסיום הטורניר כבש שער נוסף במשחק על המקום השלישי נגד אוסטריה וגרמניה סיימה במקום השלישי כשקונן זכה בנעל הכסף של הטורניר, אותה חלק עם אנג'לו סקיאביו האיטלקי. 

שנתיים לאחר המונדיאל הופסקה הקריירה שלו בגיל 21 עקב מחלה למשך 3 וחצי שנים. לאחר שחזר לשחק כבש ב-25 ביוני 1939 צמד נגד דנמרק בקופנהגן. במהלך מלחמת העולם השנייה שיחק קונן את משחקו האחרון עבור הנבחרת בשנת 1942, בניצחון 3–5 על הונגריה.

לאחר סיום קריירת המשחק קונן עבד בתור מאמן כדורגל באמצע שנות החמישים, בין השאר באיינטרכט בראונשווייג ובבאייר לברקוזן.

בשנת 1990 נפטר קונן בלברקוזן שבגרמניה בגיל 75. נפטר חודשים ספורים לפני שגרמניה המערבית זכתה במונדיאל השלישי בהיסטוריה שלה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלני שטוטגרטר קיקרס
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. זארבריקן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1934
קטגוריה:מאמני כדורגל גרמנים
קטגוריה:מאמני באייר לברקוזן
קטגוריה:מאמני איינטרכט בראונשווייג
קטגוריה:פרייבורג (כדורגל)
קטגוריה:חלוצי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1914
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1990
אפי כהן

**אפרים כהן** הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שפיקד על גדוד 605 ועל חטיבת מנשה.

## שירות צבאי
עם גיוסו לצה"ל שובץ כהן בחיל ההנדסה הקרבית. עבר הכשרה כלוחם וקורס מ"כים וקורס קציני הנדסה. עם סיום הקורס שימש כמפקד מחלקה, ולקח חלק בלחימה בלבנון, ובכלל זה במלחמת לבנון הראשונה. בשנים 1994–1996 שימש מפקד גדוד 605. בשנים 1999–2001 פיקד על חטיבת מנשה, ולקח חלק בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה.

## קישורים חיצוניים
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי חטיבת מנשה
קטגוריה:מפקדי גדוד 605
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי מחלקות במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:חיילי חיל ההנדסה במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
עמותת נצח יהודה

**עמותת נצח** (בעבר נקראה **עמותת נצח יהודה**, ולפני כן **עמותת הנח"ל החרדי**) היא עמותה שהוקמה בשנת ה'תשנ"ט (1999) על ידי קבוצה של רבנים חרדים בתמיכת האגף הביטחוני-חברתי (אגף הנוער והנחל) במשרד הביטחון ואגף כוח האדם בצה"ל, במטרה לספק מענה לנוער חרדי שאינו מוצא את מקומו בלימוד תורה בישיבה.

כתוצאה משיתוף פעולה זה הוקם גדוד הנח"ל החרדי ובשנת 2005 כאשר הוקמה חטיבת כפיר, השתלב הגדוד בשמו הנוכחי - גדוד 97 - "נצח יהודה" כחלק מגדודי חטיבה 900. בהמשך הוקמו מסלולי "נצח" נוספים - מגיני הנגב בחיל האוויר, פלוגת תומר בחטיבת גבעתי, פלוגת ח"ץ בחטיבת הצנחנים, ומסלולים נוספים לתומכי לחימה/משרתי המערך הטכנולוגי, הנותנים מענה מותאם לנוער בוגר החינוך החרדי.

## פעילות הארגון
עמותת נצח יהודה מעסיקה כ-56 עובדים במחלקות השונות.

הארגון פועל ב-4 תחומים מרכזיים:
# **ליווי אישי ורוחני לכלל החיילים במסלולי החרדים בצה"ל:** המחלקה המרכזית המהווה את ליבת הפעילות בארגון היא ליווי מקצועי לחיילים החרדיים בצה"ל והתאמת הבסיסים לשירות חרדים.
#**בתי חייל חיילים בודדים:** העמותה משכנת כ-100 חיילים בודדים בדירות העמותה.
# **הכנה לצה"ל:** העמותה ייסדה את מסלול ההסדר "בצוותא" בשת"פ עם עמותת חדוותא, ופועלת בשיתוף פעולה עם עמותת "אחריי" בהפעלת מכינות קדם-צבאיות קרביות לנוער חרדי.
# **ארגון בוגרי צבא חרדים:** מחלקת הבוגרים מלווה כ-14,000 בוגרים לאחר השירות הצבאי. המחלקה מסייעת לבוגרים לאתר לימודי מקצוע/מכינות אקדמיות, השמה לתעסוקה, בית מדרש לבוגרים העוסק בסוגיית הזהות ותוכניות נוספות.
העמותה עוסקת ביצירת הגשר בין צה"ל לחברה החרדית ובמיזמים כגון "טקס הזיכרון החרדי" הראשון אשר נוסד על ידי עמותת נצח יהודה בשנת 2018 בשיתוף משרד הביטחון וצה"ל. בטקס השתתפו כ-1,200 איש מהציבור החרדי ומהיחידות החרדיות. אירוע שיצר תהודה רחבה בקרב הקהילות החרדיות בארץ ובעולם ואיפשר את הקוצנזוס השקט של תמיכה בנוער החרדי שבחר מרצונו לשרת בצה"ל.

## מנהלי העמותה

## לקריאה נוספת
* זאב דרורי, **בין אמונה לצבא: גדוד הנח"ל החרדי – סיכונים וסיכויים**, מכון פלורסהיימר למחקרי מדיניות, ירושלים 2005
* דוד זולדן, **חרדים לגורלם** – סיפורו של הנח"ל החרדי, ידיעות ספרים, 2009

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* סערת אושרת קוטלר - מנכ"ל העמותה בראיון
* 
* אני מצהיר - סרטו של דני קושמרו על נצח יהודה, ערוץ 2
* 
* אבי בניהו מספר על חלקם של הרב יוסף שלום אלישיב והרב עובדיה יוסף בהקמת הגדוד, דה פוסט
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:רווחת חיילי צה"ל
קטגוריה:ישראל: ארגונים העוסקים בצה"ל
קטגוריה:גיוס בני ישיבות לצה"ל
פלוך

**פלוך** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1972 בבימויו של דן וולמן שגם כתב את התסריט ביחד עם חנוך לוין, עם אברהם חלפי בתפקיד הראשי. הסרט יצא לאקרנים בנובמבר 1972, ויצג את ישראל בפסטיבל הסרטים של ונציה.

במאי 1973 הוצג הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בוואיאדוליד שבספרד. בהקרנה שהתקיימה ב־4 במאי נתקבלה הודעה טלפונית על כך שהונחה פצצה באולם ההקרנה. הפלסטינים הרבים שישבו באולם הרעישו והשליכו פצצות סירחון והקרנת הסרט הופסקה. הבמאי דן וולמן והמפיק שלומי כהן פונו ולמחרת נתבקשו לעזוב את ואיאדוליד.

זה ניסיונו הראשון של לוין בקולנוע והוא גם משחק בסרט בתפקיד קטן. ניסיונו השני והאחרון בקולנוע היה כתיבת תסריט לפנטסיה על נושא רומנטי ב-1977. הדמויות בסרט הן גרוטסקיות כמו בכל מחזותיו של חנוך לוין.

## תקציר העלילה
פלוך (אברהם חלפי) הוא גבר כבן 70, נשוי לגרדה (לולה יעקובוביץ) וסבא לתינוק. כלתו (עדה ספיר) שונאת אותו ולא מאפשרת לו לשחק עם הנכד. הם נפרדים בכעס ובלילה באים שוטרים לדירתו ומבשרים לפלוך ואשתו כי הייתה תאונת דרכים ובנו, כלתו ונכדו, נהרגו.

פלוך מסתגר במחסן ולא פותח אותו לחברו הוותיק זבש (ישראל סגל) שמגיע לעודד אותו. הוא מדוכא, אינו רוצה לאכול ובקושי מדבר עם אשתו.

לבסוף הוא מגיע להחלטה כי הוא רוצה להתחיל את חייו מחדש, להתגרש מגרדה ולהתחתן עם בחורה צעירה כדי להקים משפחה חדשה ולהמשיך את השושלת. גרדה מסרבת אבל הוא כופה עליה טקס גירושים משפיל ועוזב את הבית.

הוא מתחיל לעסוק בפעילות גופנית כדי להתכונן לחייו החדשים. הוא מגיע לשדכן ד"ר גוטליב (סאביץ' גולדרייך) אבל יוצא משם במפח נפש. זבש עוקב אחריו כל הזמן בתקווה שגם הוא ימצא בחורה צעירה כדי להתחתן.

פלוך מחליט לעזוב את העיר ונוסע למלון מרוחק וזבש אחריו. שם הוא מתוודע לפסנתרנית (עפרה דירון) שמלווה צ'לן (ארנן צפריר) שגם מחזר אחריה. היא מוצאת חן בעיני פלוך וגם הוא מתחיל לחזר אחריה אבל היא מתייחסת אליו וגם אל המלצר (תום לוי) בקלות ראש. פלוך משוכנע שהיא אוהבת אותו ומגיע לחנות תכשיטים כדי לקנות לה טבעת אירוסין.

המוכר (חנוך לוין) מתייחס אליו בגסות אבל בעל החנות (נתן וולפוביץ') אומר לפלוך כי התנהגות המוכר היא בשל אהבה נכזבת שנכווה בה.

פלוך מגיע למלון כדי להעניק את הטבעת לפסנתרנית. היא מציגה לפניו את עורך הדין שלה, חיימוביץ (איצקו רחמימוב), ושניהם זוממים לסחוט את פלוך שחושב לעצמו שצעירה תתחתן עם זקן כמוהו.

פלוך נמלט משם ומגיע לביתם של בני זוג (נתן כוגן ודבורה קידר). לאחר שהוא רב עם הילדים, הם מגרשים אותו ופלוך מתהלך חסר אונים לבדו בלילה בעיר במבט דיכאוני וחסר תקווה.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* 
**ביקורות**
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:חנוך לוין
קטגוריה:סרטי 1972
קטגוריה:סרטי דן וולמן
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1972
ציסטה נרתיקית

ממוזער|200px| A 1906 illustration of a Gartner cyst on the vaginal wall
**ציסטה נרתיקית** (באנגלית: **vaginal cysts**), ידועה גם בשם "כיסתה נרתיקית", היא ציסטה שפירה נדירה אשר מתפתחת בדופן הנרתיק. היא יכולה להיות מולדת או להופיע בילדות ובבגרות. ברוב המקרים אינה גורמת לתסמינים ומופיעה עם מעט סיבוכים או ללא סיבוכים כלל.

## סוגים
* ציסטות מולריות זהו הסוג הנפוץ ביותר של ציסטה נרתיקית. ציסטה זו מתפתחת בדרך כלל על דופן הנרתיק האנטרולטרלית.
* ציסטה קשקשית מהווה כ-23% מכלל הציסטות בנרתיק והיא השנייה בשכיחותה. מקורה של הציסטה ברקמת אפיתל שנותרה מניתוחים או מטראומה אחרת. היא נמצאת לרוב על דופן הנרתיק האחורי התחתון.
* ציסטה אפידרמואידית ממוקמת בקצה התחתון האחורי של הנרתיק. נוצרת מחתיכות קטנות של אפיתל שנלכדו מתחת לפני השטח כתוצאה מתיקון כירורגי לא מושלם לאחר אפיזיוטומיה.
* ציסטה של צינור גרטנר מתפתחת משרידי רקמות קטנות שהגיעו מצינור המזונפרי .

## סימנים ותסמינים
ברוב המקרים הסימפטומים הם מינימליים או נעדרים אך יש נשים שעלולות לחוות לחץ וגינאלי, אי נוחות, נפיחות, יחסי מין כואבים או דימום.

לכל סוג ציסטה תסמינים ספציפיים המאפיינים אותה, כך למשל ציסטה של צינור גרטנר גורמת לתסמינים הבאים: זיהום, בעיות בתפקוד שלפוחית השתן, כאבי בטן, הפרשות מהנרתיק ובריחת שתן.

## אבחנות
האבחון מתבצע באמצעות שימוש באולטרסאונד, סריקת CT ו-MRI. בסריקות אלה הציסטות נראות כמו מבנים אחרים הבולטים מהנרתיק כדוגמת רקטוצלה וציסטוצלה, לכן יש צורך בהערכה היסטולוגית היכולה לאשש את האבחנה כי המבנה הוא אכן ציסטה נרתיקית. בנוסף ניתן לאבחן את הסוג הספציפי של הציסטה.

ציסטות בנרתיק מתגלות לעיתים קרובות במהלך בדיקת אגן שגרתית או במהלך בדיקה דו-ממדית.

## טיפול
קיימים מספר טיפולים אפשריים בציסטה נרתיקית בהתאם לסוגה, ומיקומה בנרתיק:
* ניתן להסיר ציסטות על ידי ניתוח פולשני וניקוזה. הסיבוכים בניתוחים אלה מעטים ולרוב תלויים במיקום הציסטה בנרתיק. כאשר הציסטה מוסרת בניתוח הסיכוי שהיא תחזור נמוך.
* במקרים בהם הוחלט לא להסיר את הציסטה אצל הרופא המטפל, מתקיימות ביקורות חוזרות באופן סדיר על מנת לוודא שאין שינויים בציסטה כלומר שאינה גדלה, קטנה, משנה את צבעה וכו'.
* במקרים מסוימים ציסטות מטופלות על ידי מתן אנטיביוטיקה.

## ראו גם
* ציסטה שחלתית
* גידולים טרום-סרטניים בצוואר הרחם

## קישורים חיצוניים

* דלקות והפרשות בנרתיק, באתר קופת חולים מאוחדת

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלות מערכת המין ודרכי שתן
קטגוריה:נרתיק
קטגוריה:הפרעות גינקולוגיות
הרי חמרין

**הרי חמרין** (, ) הם רכס הרים קטן בצפון מזרח עיראק. הרי חמרין נמצאים בחלק המערבי ביותר של הרי זגרוס. ההרים נמשכים ממחוז דיאלא הגובל באיראן, צפון מערבה לחידקל, וחוצים את צפון מחוז סלאח א-דין ודרום מחוז כירכוכ. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:עיראק: גאוגרפיה
דוסה

**דוסה** היא חביתית דקה ופריכה העשויה מבלילה מותססת של אורז וקטניות האופיינית למטבח של דרום-הודו. הדוסה מוגשת בדרך כלל עם מלית של תבשיל תפוחי אדמה וירקות, ולצידה מטבלים אופייניים כמו סמבר, צ׳מנדי וצ'אטני.

## על המנה
[ממוזער|[מסאלה דוסה מקוצ'ין, קראלה, הודו.]]
הבלילה הבסיסית לדוסה עשויה מאורז, קטנית מסוג אוראד וזרעי חילבה. אוראד (אנ') היא קטנית בהירה, המזכירה בצורתה מש והיא בעלת קליפה שחורה. תהליך ההכנה של הבלילה כולל השריה של האורז והקטניות, טחינה שלהם למרקם חלק והתססה של הבלילה במשך 12–16 שעות. להכנת הדוסה משתמשים לרוב במחבת גדולה וכבדה הנקראת טאווה (אנ'), המזכירה מחבת להכנת חביתיות (קרפים). בלילת הדוסה משמשת גם להכנת המאכל אידלי (Idli) האופייני גם הוא למטבח של דרום הודו.

## היסטוריה
הדעות חלוקות באשר למקורות הדוסה: היסטוריון האוכל אצ'איה טוען כי המאכל היה נפוץ במדינת טאמיל העתיקה, וההיסטוריון תהנקאפאן נאיר סבור כי מקור הדוסה באזור שכיום הוא קארנאטאקה.

## מאכלים נוספים המבוססים על אותה בלילה
*אוטאפאם : חביתית עבה יותר ועליה תוספות של עשבי תיבול וירקות.
*אידלי : לחמניות קטנות מאודות בתוך סיר ייעודי עם שקעים, מוגש עם מרק או רוטב.

## דוסה במטבח היהודי-קוצ'יני
במטבח האופייני ליהודי קוצ'ין נפוץ המאכל "דושה" ויש לו כמה אופני הכנה. בספרו של רן שנער "הארי קארי"  מוזכרות שתי גרסאות של הדושה: הדושה הבסיסית - חביתית רכה העשויה קמח, ביצים, שומן, שמרים ומים, ודומה יותר לבלינצ'ס מהמטבח המזרח-אירופי. הגרסה השנייה היא "קרלה דושה" הדומה יותר לדוסה. הבלילה בגרסה זו עשויה מתערובת של אורז ועדשים כתומות שהושרו ונטחנו למחית חלקה יחד עם יוגורט, והיא עוברת תהליך תסיסה במשך 4–6 שעות.

## ראו גם
* חביתית
*לחוח
*נאן
*קולצ'ה

## קישורים חיצוניים

* צ'יפאפאם - מאכלי יהדות קוצ'ין: בלוג

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח ההודי
קטגוריה:מאכלי אורז
קטגוריה:חביתיות
קטגוריה:מאכלים מותססים
גלריה בית גורדון-לונדון

**הגלריה העירונית לאמנות בראשון לציון** היא גלריה לאמנות בראשון לציון ששוכנת בבית גורדון - מלון לונדון, מבנה בן כ־120 שנה, שעבר שימור. בגלריה מוצגות יצירות של אמנים ישראליים בתחומי הציור, פיסול, אמנות דיגיטלית ועוד.

## היסטוריה
הגלריה העירונית לאמנות הוקמה בשנת 2007. אפי גן היא מנהלת ואוצרת הגלריה החל משנת 2007. הגלריה פועלת בתמיכת משרד התרבות והספורט ועיריית ראשון לציון.

## תערוכות
בגלריה חמישה חללי תצוגה - החלל המרכזי וארבעה חדרים שמציגים תערוכות מתחלפות לאורך השנה. מדי רבעון נפתחות בגלריה מספר תערוכות יחיד המוצגות במקביל. בין האמנים שהציגו תערוכות יחיד בגלריה בשנים האחרונות נמנים דב אור-נר, גרי גולדשטיין, דוד וקשטיין, גדעון גכטמן, רני ששון, יוכי שרם, ברכה ביינ' ונידה גיא. מדי שנה במסגרת כנס השפה מתקיימת בגלריה תערוכה קבוצתית המקשרת בין עשייה אמנותית עכשווית לשפה העברית. התערוכה מלווה את כנס השפה העברית "לשון ראשון". בין האמנים שהציגו תערוכות קבוצתיות בגלריה בשנים האחרונות נמנים יאיר לוי, נאוה הראל-שושני, מיכל בלייר, ניצן מינץ, דפנה שלום, צילה פרידמן, מיכאל בן אבו.

## פעילויות ופרויקטים
בגלריה מתקיימים אירועי תרבות כגון הרצאות, סיורים והדרכות לקבוצות. סדרת 'שיחות מכווצות על אמנות' כוללת דיאלוג עם הקהל. הגלריה שותפה בפרויקטי אמנות שונים בראשון לציון כגון שילוב פיסול במרחב העירוני, הקמת בית אמנים, הקמת גלריה פתוחה לאמנות וסביבה, הערכת פסטיבלים בינלאומיים לפיסול באבן ועוד.

## גלריה

כמעט טבעי; מיצב, יוכי שרם.jpg|כמעט טבעי; מיצב, יוכי שרם
פסבדו רחם; מיצב, רני ששון.jpg|פסבדו רחם; מיצב, רני ששון
שדות געגוע; ציור, ברכה בינ'ונידה גיא.jpg|שדות געגוע; ציור, ברכה ביינ' ונידה גיא
עגלה; מיצב, גדעון גכטמן.jpg|עגלה; מיצב, גדעון גכטמן
שני נלסונים עם פרוכת; מיצב, גדעון גכטמן.jpg|שני נלסונים עם פרוכת; מיצב, גדעון גכטמן


## ראו גם
*גלריה לאמנות כ"ץ, תל אביב
*זומר אמנות עכשווית

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ישראל: גלריות לאמנות
קטגוריה:ראשון לציון: תרבות
גבריאיל טרויפולסקי

**גבריל ניקולאיביץ' טרויפולסקי** (ברוסית: **Гавриил Николаевич Троепо́льский**; 29 בנובמבר 1905 – 30 ביוני 1995) היה סופר, מחזאי ותסריטאי רוסי. ב-1985 קיבל אות הוקרה על הישגיו בתחום התרבות ברוסיה. חתן "פרס המדינה" (1975). ספרו המפורסם ביותר "בים הלבן האוזן השחורה" יצא לאור על ידי "מסדה" בשנת 1974 ומספר על ידידות נפלאה בין כלב צייד ובעליו ונאמנות שלא הייתה מוטלת בספק.

## ביוגרפיה
נולד בנובוספאסובקה (רוסיה, מחוז וורונז') ב-1905 לאביו הכומר ניקולאי טרויפולסקי (אחד בין שישה אחים). נעוריו עברו עליו ביערות שבסביבת עיירת-הולדתו, שם צמחה בו החיבה לטבע וליצוריו.

ב-1924 סיים בית ספר חקלאי והתחיל לעבוד כמורה וחקלאי בכפר. בתקופת הכיבוש הנאצי של אזור וורונז' (1942-1943) ביצע משימות מודיעין עבור הצבא האדום.

## יצירתו
בתום לימודיו פרסם מאמרים בכתבי-עת מדעיים וכן נובלות בהן תיאר חיי יום יום בכפר, עבודה חקלאית, נופים ובעלי חיים. סיפורו הראשון התפרסם ב-1937 תחת שם העט לירוואג.

ב-1953 ראו אור סיפוריו החקלאיים בכתב עת "נווי מיר" ובהם שאף לתאר בכנות גם תופעות שליליות בחיי הכפר וקיבל הכרה כאחד הכותבים הטובים בנושא.
* 1953 - "מחיי אגרונום" סיפורים סטיריים, ב-1955 יצא לאקרנים הסרט "אדמה ואנשים" שהתבסס על סיפוריו (במאי סרגיי רוסטוצקיי)
*1958-1961 - רומן "אדמה שחורה"
*1971 - מחזה "האורחים"
* 1971 - ספר לילדים "בים הלבן אוזן השחורה" (תורגם ליותר מ 20 שפות )
*1975 - סיפור "השכל הישר"

ספריו תורגמו ל 52 שפות.
ממוזער|כריכת הספר "בים הלבן - האוזן השחורה"|טקסט=

## בים הלבן - האוזן השחורה
ספרו המפורסם ביותר "בים הלבן האוזן השחורה" יצא לאור על ידי "מסדה" ב-1974 בתרגומו של דוידה קרול וציורים של אראלה.

סיפור-חייו של כלב-צייד, ידידותו עם אדוניו-מאלפו, שיטוטיו ותלאותיו, ידידותו החדשה עם הילד שמוצאו עד סופו הטראגי, והוא סיפור טבע ריאליסטי ונוגע ללב, הכתוב בסגנון אפי מאופק ובכושר-ביטוי בולט, רצוף תיאורים מרשימים ובינת חיים.

## ראו גם
* ספרות רוסית

## לקריאה נוספת
*אפק, אוריאל, לקסיקון אופק לספרות ילדים, זמורה, ביתן, תשמ"ו 1985, ע' 292.

## קישורים חיצוניים
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:מחזאים רוסים
קטגוריה:תסריטאים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1905
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1995
האוניברסיטה הלבנונית

**האוניברסיטה הלבנונית** (, ) היא מכון ציבורי ללימודים גבוהים בלבנון. האוניברסיטה נוסדה בשנת 1951 בתמיכת נשיא לבנון בשארה אל-ח'ורי.

באוניברסיטה 16 פקולטות:

עד לשנת 1975 שכנה האוניברסיטה בביירות ובפרווריה, אך אחרי 1976 בשל מלחמת האזרחים בלבנון, הוקמו סניפים בהר הלבנון, בצפון לבנון, בדרום לבנון ובבקאע.

האוניברסיטה מפעילה 62 ספריות, שבהן למעלה מ-700 אלף ספרים, הנגישים בחינם לסטודנטים.

האוניברסיטה מציעה תוכניות של חילופי סטודנטים, ופעילויות ספורט.

## קישורים חיצוניים

*  

לבנונית
קטגוריה:האוניברסיטה הלבנונית
טט

**טט** (בצרפתית: **Têt**, בקטלאנית: **Tet**) הוא נהר במחוז פירנה-אוריינטאל שבדרום צרפת באורך 115.8 ק"מ. עמק הטט מסווג כארץ של אמנות והיסטוריה .

## גאוגרפיה
מקור הנהר במרגלות פיק קרלי  בגובה 2,405 מטר מעל לגובה פני הים בעיירה . הנהר חוצה ממערב למזרח את המחוז פירנה-אורייטאל ונשפך לים התיכון, בעיירה , לאחר שחצה את העיר פרפיניאן .

מסלולו חסום ב (על ידי סכר הידרואלקטרי) ו (מאגר מים).

## הידרולוגיה
ספיקת המים של נהר הטט תלוי בעיקר בהמסת השלג באביב ובאופן משני בגשמי הסתיו. אף על פי שהזרימה שלו ברוב נמוכה, בטט יכולים להתרחש שיטפונות וזרימתו הגיע לשיא של 3,600 מ"ק לשנייה באוקטובר 1940.


קובץ:Bouillouses vue5.JPG|אגם בויאוז
קובץ:Tet gelee 2005.JPG|נהר הטט הקפוא, חורף 2005
קובץ:Trainjaune 03.jpg|הרכבת הצהובה שחוצה את נהר טט ליד וילפראנש-דה-קונפלן (Villefranche-de-Conflent).
קובץ:Tet Villefranche-de-Conflent.jpg
קובץ:La tet à Villefranche.JPG
קובץ:La Têt à Néfiach (1).jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נהרות ונחלים הנשפכים לים התיכון
קטגוריה:צרפת: נהרות
יוסף עבאדי

**יוסף עבאדי** (3 במאי 1928 – 28 באפריל 2011) היה תעשיין מזון ישראלי, שידוע בתור מי שהוביל את מאפיית עבאדי, יצרנית הכעכים המלוחים המכונים "עוגיות עבאדי".

## ביוגרפיה
משפחתו עלתה בשנת 1928 מהעיר חלב שבסוריה לארץ ישראל, באותה שנה שבה נולד עבאדי. אביו אליהו הקים בארץ מאפייה קטנה בביתו, כהמשך למאפייה שהקימה המשפחה בסוריה, וייצר ומכר בה כעכים מלוחים. בגיל 13 עזב יוסף את הישיבה שבה למד כדי להצטרף לעסקי מאפיית המשפחה.

בנערותו הצטרף יוסף עבאדי לארגון האצ"ל, שבו שימש מפקד וכונה "יפתח". עם הפעולות בהן השתתף נמנה פיצוץ מלון המלך דוד.

בשנת 1949 נישא יוסף לשמחה. באותה שנה הקים יחד עם אשתו מפעל ראשון בבעלות המשפחה, שהמשיך לייצר את עוגיות הדגל שלה, בשוק מחנה יהודה. בשנים אלה הסתובב יוסף באזור השוק עם מגשים, על עגלה ואחר כך על אופניים, ובהמשך הקים דוכן קבוע. בשנת 1962 חתמה המאפייה על הסכם שיתוף פעולה עם מאפיית אנג'ל והרחיבה את עסקיה. בשנת 1976 הועבר המפעל לאתר ייצור גדול יותר בשכונת עטרות בירושלים.

בנו של יוסף, יורם, הצטרף בשנות ה-90 למאפייה כמנכ"ל. בשנים אלה, בעקבות התרחבות עסקיה של המאפייה, הפך עבאדי לדמות מוכרת ברחבי ישראל כשכיכב בקמפיין פרסום טלוויזיוני כדמות של אופה אותנטי ששומר בסוד את מתכון הכעכים, ואף הופיע על גבי לוגו החברה.

בשנת 2011 נפטר בבית החולים שערי צדק בירושלים. השאיר אחריו 3 ילדים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי סוריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011