open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מאהו

**מאהו** (בשפת המקור: "באמצע") הוא השם אשר ניתן בתרבויות הילידיות של הוואי וטהיטי לבני אדם אשר משתייכים למגדר שלישי. אנשים אלו קיבלו מעמד ותפקידים רוחניים וחברתיים ייחודיים בתרבויות הללו, בדומה לפאפאפין בסמואה. באופן היסטורי, המונח תיאר רק אנשים שנולדו כזכרים, אך בשימוש מודרני הוא כולל מגוון מגדרים וזהויות מיניות.

בהיסטוריה הפרה קולוניאלית של הוואי, מאהו נחשבו כמרפאים מוכשרים, אם כי רבים מהתיעודים ההיסטוריים על כך נמחקו בשל מאמציהם של המיסיונריים הנוצריים. התיעוד הראשון הידוע על קיום קבוצה זו הוא מספר של קפטן בשם ויליאם בילג' שעגן בטהיטי בשנת 1789, בו הוא כתב שמעמד המאהו נפוץ, ותיאר את בני המעמד כגברים בעלי מאפיינים נשיים רבים.

שליחים מיסיונריים להוואי החלו לקדם חוקים שמתבססים על הדת הנוצרית בעשור השלישי של המאה ה-19. בשל השפעתם, בשנת 1850 הועברה חקיקה נגד "מעשי סדום" בהוואי. חקיקה זו גרמה לסטיגמטיזציה של המאהו. החל באמצע שנות ה-60 מועצת העיר הונולולו אף דרשה מנשים טרנסיות לענוד תג שמזהה אותן כגברים.

עם זאת, מאז שנות ה-80 מאהו ופאפאין, לצד תרבויות קוויריות אחרות מהתרבויות באיים הפסיפיים החלו להתארגן ולפעול למען קידום מעמדם החברתי. מאמצים אלו הובילו להכרה בהם במגוון תחומים ולשיפור בתנאי חייהם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מגדר
אמה ויגואר

**אֶמֶה ויגואר** (בגרמנית: **Aimée & Jaguar**) הוא סרט גרמני משנת 1999 אשר עוסק בברלין במהלך מלחמת העולם השנייה. הסרט נכתב ובוים על ידי מקס פרברבוק ומבוסס על ספרה של אריקה פישר שמתאר את חייהן של לילי ווסט ופליס שרגנהיים באותן השנים. הספר מכיל תמונות של חלק מהמכתבים שנשלחו בין פישר לבין ווסט והתכתבויות רשמיות אחרי מלחמת העולם השנייה שמתייחסות למיקומה של שרגנהיים.

## עלילה
הסרט עוסק בחייהן של פליס שרגנהיים (מריה שראדר), אישה יהודייה שחייה תחת זהות בדויה ומשתייכת לתנועת התנגדות, ולילי ווסט (ג'וליאן קוחלר), נשואה ואם לארבעה אשר לא מרוצה מנישואיה לבעלה המתעלל, שמתפרנס כשוטר נאצי.

הסרט מתחיל ב-1997, כשלילי בת ה-83 (אינגבורג קלר) עוברת לגור בבניין מיושן שבעבר שימש כמחבוא לאנשי המחתרת.

לאחר מכן, הסרט עובר לשנת 1943, אז פליס נוטלת שם משפחה פיקטיבי ומתחילה לעבוד כעיתונאית בכתב עת נאצי, עבודה בה היא פוגשת את לילי לאחר שאילזה, עובדת הבית של לילי, מכירה ביניהן. פליס מתאהבת בלילי ומתחילה לשלוח לה מכתבי אהבה, כשהיא חותמת את שמה כיגואר, למורת רוחה של אילזה.

בהמשך השנה, פליס, אילזה וחברותיהן קלרה ולוטה נתפסות על ידי חיילים גרמנים. כל החברות מלבד לוטה מצליחות לברוח. לאחר שלוטה נרצחת, החיילים לא מוצאים אף אמצעי זיהוי על גופתה מלבד תמונה שלה ושל פליס. באותו הזמן, בשל הבדידות שמרגישה לאחר עזיבת בעלה לחזית, לילי פוצחת בסדרת רומנים עם גברים אחרים, אך מפסיקה לאחר שמתחילה לספוג יחס פוגעני מאחד המאהבים, שגם הוא עובד כשוטר נאצי. היא מתקרבת לפליס, שמנשקת אותה במהלך חגיגות ערב השנה החדשה בדירתה אחרי שלילי מוצאת את בעלה עם אילזה. לילי מתרגזת על פליס, אבל כשבעלה מנסה להשלים איתה היא מבינה שמעולם לא אהבה אותו ומשלימה עם פליס.

כשבעלה לא נמצא בבית בגלל המלחמה, לילי ופליס פוצחות ברומן. במהלך יום ההולדת של לילי, פליס וחברותיה מארגנות לה מסיבה שמסתיימת באורגיה לסבית. לילי מזדעזעת כשהיא רואה את אילזה ופליס מתנשקות בשכרות, ומתעצבת כשפליס דוחה אותה בהמשך הערב. למחרת, בעלה של לילי מגיעה בהפתעה לכבוד יום הולדתה ומופתע לראות את שהתחולל בדירה. אף על פי שהוא מתעצבן, הוא מבטיח שלא להעניש את לילי כל עוד נישואיהם יימשכו כרגיל, אך היא מבקשת להתגרש. מהחשש שבעלה של לילי ילשין עליהן למשטר, פליס וחברותיה מפסיקות לפגוש את לילי. מעשה זה שובר את ליבה של לילי, שפורצת בזעם כשפליס מבקרת אותה לאחר מספר שבועות. פליס מספרת ללילי שהיא יהודייה ופחדה על חייה, והשתיים משלימות.

לאחר אירועי קשר העשרים ביולי, פליס וחברותיה בורחות מגרמניה, אך ברגע האחרון פליס בוחרת להישאר עם לילי. לאחר יום נדידה באזורי הכפר של המדינה, הן חוזרות לדירתה של לילי, שם פליס נתפסת על ידי הגסטפו שזיהו אותה על ידי תמונה שלה עם לוטה. היא נשלחת למחנה ריכוז, אך היא עדיין מצליחה לתקשר עם לילי, עד שקשר זה נפסק בסוף 1944.

הסרט עובר ללילי ואילזה שנפגשות במקרה כששתיהן קשישות והן משוחחות על שקרה. לילי, אשר מאוכזבת מהטרגדיה שגרמה לחברותיה ואהבותיה, מספרת שהיא לא מצליחה לדמיין מסלול חיים אחר בו הייתה בוחרת.

## צוות השחקנים
* מריה שראדר
* ג'וליאן קוחלר
* יוהנה ווקלק
* הייקי מקטש
* אליזבת' דגן
* דטלב באק
* אינגבורג קלר
* קירה מלאדק
* שרה קאמפ
* קלאוס מנחן
* מרגיט בנדוקאט
* יוכן שטרן
* פיטר וק
* ליה דוליצקיה
* דני לוי
* רודריגר האקר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1999
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטי להט"ב גרמניים
מפרץ מוסקיטו

**מפרץ מוסקיטו** (באנגלית: **The Mosquito Coast**) הוא סרט דרמה-הרפתקאות משנת 1986 בבימויו של פיטר ויר, המבוסס על הרומן מאת פול ת'רו. הסרט מתמקד באלי פוקס (האריסון פורד), ממציא אקסצנטרי ומתבודד, שמואס בחיי הצריכה בארצות הברית ומשכנע את משפחתו לעבור לבליז, שם הוא מתכנן להקים אוטופיה. אולם, ככל שהחיים בג'ונגל הופכים קשים יותר, חזונו מתמוטט, והמשפחה מוצאת עצמה נאבקת לשרוד לא רק מול הסביבה העוינת אלא גם מול השיגעון הגובר של אלי.

## עלילה
אלי פוקס, ממציא מבריק אך אובססיבי, מאמין שהחברה המערבית עומדת בפני קריסה ומחליט לעקור את משפחתו לאזור מבודד בג'ונגל של בליז, אותו הוא מכנה "חוף היתושים". שם, הוא מקים קהילה קטנה ומתחיל לבנות מכונה הממירה אשפה לקרח, במטרה להביא טכנולוגיה מתקדמת לאזור הנידח. אך עם הזמן, התנהגותו הופכת תוקפנית וקיצונית יותר, ופרויקט החלום הופך לסיוט. משפחתו מוצאת את עצמה במצב שבו היא נקרעת בין נאמנות לאלי לבין רצון לברוח מהמציאות המסוכנת שיצר.

## צוות השחקנים
* **האריסון פורד** – אלי פוקס
* **הלן מירן** – אשתו, מרגו פוקס
* **ריבר פיניקס** – צ'רלי פוקס, בנו של אלי
* **קונרד רוברטס** – מר האט

## ביקורות
חוף היתושים קיבל ביקורות מעורבות בעת יציאתו. המבקרים שיבחו את המשחק של האריסון פורד וריבר פיניקס, אך העלילה והסיום קיבלו תגובות חלוקות. למרות זאת, הסרט נחשב ליצירה מורכבת ומעניינת מבחינת עיסוקו בנושאים של שיגעון, אובססיה ואידיאליזם. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 74%, וב-Metacritic, ציון של 49 מתוך 100.

מבקר הסרטים מאיר שניצר כינה את הסרט "בלתי־נסבל" וכתב: "אין בסרט ארוך זה שום סצנה חשובה, לבד מסצנת הפתיחה. אין שום תפנית דרמטית/קרמית/מיסטית/אקשנית שאי־אפשר לנחש אותה לאחר כמה משפטי פתיחה אלגוריים וזאת אף הסיבה שהסרט הוא בלתי־נסבל"
.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי 1986
קטגוריה:סרטים בבימויו של פיטר ויר
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
מסיאלה לושה

**מסיאלה לושה** (באנגלית: **Masiela Lusha**; נולדה ב-23 באוקטובר 1985) היא שחקנית וסופרת אמריקאית ממוצא אלבני. היא התפרסמה בזכות גילום דמותה של כרמן לופז בקומדיית המצבים "ג'ורג' לופז" של רשת ABC, תפקיד אשר הקנה לה שתי זכיות רצופות בפרס האמן הצעיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר בקומדיה או דרמה. לאחר מעבר לתחום הקולנוע, הופיעה בסרט "בלאד: הערפדית האחרונה" של סרטי סוני, והשתתפה בסרט הטלוויזיה "Sharknado: The 4th Awakens" לצד דייוויד הסלהוף ואיאן זירינג.

## ראשית חייה
לושה נולדה בטירנה, אלבניה והיא ביתם היחידה של מקס ולדניאלה לושה. בשנת 1990 עזבה משפחתה את אלבניה כפליטים ועברה תחילה לבודפשט שבהונגריה, ולאחר מכן לווינה, אוסטריה. בגיל 7 עברה המשפחה למישיגן, ארצות הברית, שם התאחדו עם דודה, ד"ר ג'וזף ה. אלי, שהיה קולונל בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. אנגלית היא השפה הרביעית של לושה לאחר אלבנית, הונגרית וגרמנית. בגיל 12 החלה לדגמן במישיגן, ובתוך זמן קצר התגלתה על ידי סוכן הוליוודי.

לושה למדה בתיכון ברבנק וסיימה את לימודיה בגיל 15. בהמשך, למדה במכללת גלנדייל בקליפורניה, וסיימה תואר ראשון באוניברסיטת UCLA כשהיא מתמחה בכתיבה יוצרת.

## קריירת משחק
לושה החלה את קריירת המשחק שלה בשנת 2001 בסרט "Summoning". באותה שנה ערכה את הופעת הבכורה הטלוויזיונית שלה בסדרה "ליזי מקגוויר" בערוץ דיסני. היא השתתפה כשחקנית ראשית בסדרה המצוירת "Clifford's Puppy Days" בין השנים 2003–2005, וכן הופיעה בסדרות "חוק וסדר: כוונה פלילית" ו"סדנה לעצבים".

בשנת 2001, לוהקה לושה לתפקיד כרמן לופז בקומדיית המצבים "ג'ורג' לופז" שהופקה על ידי סנדרה בולוק וברוס הלפורד. הסדרה, אשר הגיעה לסינדיקציה עולמית לאחר ששודרו 120 פרקים, ביססה את מעמדה של לושה כשחקנית טלוויזיה ותיקה כבר בגיל 20. דמותה של כרמן נכתבה מהסדרה בשנת 2007 עקב "חילוקי דעות יצירתיים". במהלך שהותה בסדרה, זכתה לושה בשני פרסי האמן הצעיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר בקומדיה או דרמה. במקביל, דיבבה את דמותה של נינה בסדרה המצוירת "Clifford's Puppy Days" בערוץ PBS.

## קריירה ספרותית
לושה הוכרה כאחת מעשר המשוררות המוכשרות ביותר בצפון אמריקה, וזכתה להכרה ציבורית על ידי נשיא ארצות הברית ביל קלינטון. עוד לפני שסיימה את לימודיה בתיכון, פרסמה לושה שני ספרי שירה.

בין השנים 2005–2010, פרסמה לושה ארבעה ספרי שירה נוספים. בשנת 2009 פרסמה ספר ילדים בשם "Boopity Boop Writes Her First Poem". ב-2016 פרסמה את ספר השירה הרביעי שלה, "The Living Air". בנוסף, היא פרסמה רומן בשם "The Besa" אשר כתבה תוך חודש ימים בלבד. לושה תיארה את תפיסתה הספרותית בראיון: "בכל אמנות יש לנו אחריות להוסיף צבע, חמלה ותנועה לחברה שלנו."

## פעילות הומניטרית
בשנת 2010, מונתה לושה לשגרירה של ארגון הצדקה Sentebale, אותו ייסד הנסיך הארי. ב-2014 מונתה לשגרירת רצון טוב של האספה העולמית לנוער (World Assembly of Youth). לושה פעילה גם במסגרת ארגון "UN Women".

## חייה האישיים
בשנת 2012 החלה לצאת עם איש העסקים רמזי חביבי, והשניים נישאו ב-28 בדצמבר 2013 בפסגת ואנאקה בקווינסטאון, ניו זילנד. לזוג שני ילדים: בן שנולד בפברואר 2018, ובת שנולדה באוקטובר 2020.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:משוררות אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:מהגרות לארצות הברית
קטגוריה:נשים אלבניות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1985
וול סטריט 2: הכסף מדבר

**וול סטריט 2: הכסף מדבר** (באנגלית: **Wall Street: Money Never Sleeps**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2010 בבימויו של אוליבר סטון. הסרט הוא המשך לסרט "וול סטריט" משנת 1987 ומככב בו מייקל דאגלס שחוזר לדמותו של גורדון גקו, סוחר המניות המושחת, שזכה לאוסקר על תפקידו בסרט הראשון. ולצידו מככבים בו שיה לבוף, ג'וש ברולין, קארי מאליגן, פרנק לנג'לה, סוזן סרנדון ואלי וולך –ו הקולנועי האחרון.

הסרט מתרחש בעיר ניו יורק, 23 שנים לאחר המקור, ומסתובב סביב המשבר הכלכלי העולמי של שנת 2008. העלילה שלה מתמקדת בגורדון גקו מתוקן כביכול, בגילומו של דאגלס, ועוקבת אחר ניסיונותיו לתקן את מערכת היחסים שלו עם בתו וויני (מוליגן), בעזרת הארוס שלה, ג'ייקוב מור (לאבוף).

רוב הצילומים התקיימו בניו יורק בין ספטמבר לנובמבר 2009. לאחר שתאריך היציאה שלו הוזז פעמיים הסרט יצא לאקרנים ברחבי העולם ב-24 בספטמבר 2010, על ידי פוקס המאה ה-20. לפני הבכורה, הסרט הוצג בפני עיתונאים רבים הקשורים לתעשייה הפיננסית בהקרנות מוקדמות של הסרט.

למרות הפתיחה לקבלת פנים חיובית בפסטיבל הקולנוע בקאן 2010, הסרט קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים. אף על פי שלא עמד בציפיות הקריטיות שלו, הסרט זכה להצלחה בקופות, במקום הראשון בדירוג של ארצות הברית במהלך סוף השבוע הפותח שלו, והרוויח סך של 134 מיליון דולר במכירות כרטיסים ברחבי העולם, ויותר מ-15 מיליון דולר ב-DVD.

## עלילה
הסרט מתחיל עם שחרורו של גורדון גקו (מייקל דאגלס) מהכלא לאחר ריצוי עונש של שמונה שנים. בעודו מנסה לשקם את חייו, הוא פוגש את ג'ייקוב מור (שיה לה-באף), סוחר צעיר וחבר של בתו של גקו, ויני (קארי מאליגן). ג'ייקוב מחפש את עצתו של גקו כדי לנקום בבנקאי שהרס את הקריירה שלו, אך מגלה שגקו עדיין מתמרן את האנשים סביבו. הסרט מציג את הדילמות המוסריות בעולם הפיננסי, תוך הדגשת ההשפעה של התאווה לכסף על חיי הדמויות.

## צוות השחקנים
* **מייקל דאגלס** – גורדון גקו
* **שיה לה-באף** – ג'ייקוב מור
* **קארי מאליגן** – ויני גקו
* **ג'וש ברולין** – ברטון
* **סוזן סרנדון** – סילביה מור
* **פרנק לנגלה** – לואי זאבל

## ביקורות
וול סטריט 2: הכסף מדבר קיבל ביקורות מעורבות. המבקרים שיבחו את הופעתו של מייקל דאגלס ואת ההשפעה שלו על הסרט, אך העלילה נתפסה כפחות חזקה מהסרט המקורי. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 55%, וב-Metacritic, ציון של 59 מתוך 100.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים על שוק ההון
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
קטגוריה:סרטי אוליבר סטון
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי 2010
יחיאל בוהדנה

**יחיאל בוהדנה** (נולד ב-28 בספטמבר 1971) הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת ניצב המכהן כמפקד מחוז חוף.

## ביוגרפיה
נולד באשקלון, בנם של אברהם ועליזה בוהדנה.

בשנת 1989 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם בחטיבת גבעתי.

לאחר גיוסו למשטרה שירת כסגן מפקד תחנת אשקלון. ב-2009 מונה למפקד תחנת נתיבות. ב-2010 מונה למפקד תחנת שדרות.

ב-2016 קודם לדרגת ניצב משנה ומונה לתפקיד מפקד הכשרות קצונה במכללה הלאומית לשוטרים. ב-2021 מונה לממלא מקום מפקד מרחב דן עד ליוני 2021. ב-2022 מונה לסגן מפקד מרחב ירקון. ב-2023 מונה לקצין אגף מבצעים מחוז תל אביב. במאי 2024 מונה למפקד מרחב ירקון.

בספטמבר 2024 מונה למפקד מחוז חוף והועלה לדרגת ניצב.

בוגר תואר ראשון במזרחנות ותואר שני במדעי החברה.

הוא נשוי ואב לשלושה. מתגורר באשקלון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז חוף במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
חיים סרגרוף

**חיים סרגרוף** (נולד ב-1972) הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת ניצב, המכהן כמפקד מחוז תל אביב.

## ביוגרפיה
לאחר שירותו הצבאי, התגייס למשטרת ישראל ב-1993 כלוחם בימ"ס איו"ש. שימש בתפקידים שונים, בהם ממלא מקום מפקד תחנת שכונות בתל אביב, קצין אג"ם במרחב יפתח, מפקד תחנת תל אביב צפון וסגן מפקד מרחב יפתח. ב-2016 הועלה לדרגת נצ"מ ומונה למפקד תחנת קדמה, וב-2019 למפקד מרחב שומרון במחוז ש"י. בשנת 2022 למד במכללה לביטחון לאומי, וב-2023 מונה למפקד מרחב אשר.

בספטמבר 2024 מונה למפקד מחוז תל אביב והועלה לדרגת ניצב. באוגוסט 2025 פורסם שהשר איתמר בן גביר פועל להדיח את סרגרוף, לאחר שזה הבטיח "לשמור על הדמוקרטיה ושלטון החוק".

בדצמבר 2025 פורסם כי סרגרוף ביצע עבירות בניה בביתו הפרטי באור יהודה ובנה קומת מגורים נוספת על הגג ללא היתר. העירייה פתחה נגדו בהליך אכיפה ובעקבות זאת הוא ביקש להסדיר בדיעבד את עבירות הבניה.

## חיים אישיים
הוא נשוי ואב לשלושה. מתגורר באור יהודה.

הוא בוגר תואר ראשון במדעי הרוח והחברה, תואר שני בחינוך, מינהל ציבורי וביטחון לאומי ותואר שני נוסף במדע המדינה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז תל אביב במשטרת ישראל
קטגוריה:אור יהודה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
נמל חודיידה

**נמל חודיידה** הוא נמל מרכזי על חוף הים האדום. זהו הנמל השני בגודלו בתימן (אחרי נמל עדן), הממוקם באל-חודיידה, העיר הרביעית בגודלה בתימן. הנמל נמצא תחת שליטת המורדים החותים. הנמל מטפל בעד 80% מהאספקה ההומניטרית, הדלק והסחורות בצפון תימן.

## גאוגרפיה
הנמל ממוקם במרכז החוף המערבי של תימן, על הים האדום. הנמל נבנה בין השנים 1958 ו-1961 בסיוע כספי וטכני מברית המועצות.

## קרב על הנמל
בשנת 2015 השתלטו החות'ים על הנמל. מאז הקואליציה בראשות סעודיה וממשלת תימן המוכרת באופן בינלאומי האשימו שוב ושוב את החות'ים בשימוש בנמל כדי לקבל נשק מאיראן. ביוני 2018 פתחה הקואליציה בראשות סעודיה במתקפה שהובילה איחוד האמירויות כדי להשתלט מחדש על הנמל ולקחתו מידי החות'ים.

## תקיפות אוויריות ישראליות
בעקבות מעורבות החות'ים במלחמת חרבות ברזל, במסגרתה שיגרו החות'ים טילי קרקע-קרקע וכטב"מים לעבר שטח ישראל, תקפה ישראל את הנמל במספר מבצעים:
* ב-20 ביולי 2024 ביצעה ישראל את מבצע יד ארוכה, במהלכו הותקף הנמל.
* ב-29 בספטמבר 2024, בתגובה לתקיפות נוספות מצד החות'ים לעבר ישראל, הותקף הנמל שנית על ידי חיל האוויר הישראלי. במבצע זה הותקפו גם שדה התעופה ומתקני דלק באזור.
* ב-19 בדצמבר 2024, בעקבות המשך שיגורים מצד החות'ים לעבר ישראל, תקף חיל האוויר הישראלי את הנמל בשלישית במסגרת מבצע העיר הלבנה.
* ב-26 בדצמבר 2024 הושבתה פעילות הנמל כתוצאה ממבצע צלילי הכרם.
* ב-5 במאי 2025, במסגרת מבצע עיר נמלים, תקפה ישראל את נמל חודידה באמצעות יותר מ-30 מטוסי קרב שהטילו 48 חימושים.
*ב-10 ביוני 2025 הותקף שוב הנמל, לראשונה באמצעות ספינות חיל הים הישראלי.

## הערות שוליים

חודיידה
קטגוריה:חות'ים
קטגוריה:תימן: תחבורה
קטגוריה:ים סוף
חולה עלייך

"**חולה עלייך**" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי כפיר צפריר. את השיר הוציאה ב-8 בספטמבר 2024 לאור חברת התקליטים די-מיוזיק כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.

## רקע וכתיבה
"חולה עלייך" נכתב והולחן על ידי צפריר, דולב רם ופן חזות. השניים האחרונים השתתפו גם בהפקתו המוזיקלית לצד צוק "צוקי" אלגזי. השיר מציג רגשות חזקים של אהבה ותשוקה דרך שימוש בדימויים שונים. הביטוי "חולה עלייך" מתייחס לאהבה עזה, שבה הדובר מגלה את היקף רגשותיו העמוקים כלפי בחירת לבו. לצד זאת, הביטוי "חולה ממך" מכניס ממד נוסף, ורומז לעומס רגשי שנגרם כתוצאה מהזוגיות הזו, כאילו היא הופכת לכאב או חולי שמטלטל את הדובר. ישנו משחק בין הרצון לפשטות באהבה לבין המורכבות שהיא מביאה איתה בפועל, מה שמתבטא בשורה "זה צריך להיות פשוט, זה מסתבך".

הדובר מנסה להתקרב לבת הזוג, מבקש ממנה לשתף פעולה ולעלות אתו לגבהים רגשיים, כפי שהוא מתאר בשיר: "רק לעלות". הוא מרגיש ריגוש פיזי ורגשי כשהוא נמצא איתה, עד כדי תלות מסוימת בה: "את הסם שלי לקחתי קצת ואני כולי בהזיות". החוויה שהוא מתאר אינה רק של אהבה טהורה, אלא גם של סוג של סחרור רגשי, חיפוש אחר איזון בין התשוקה העצומה והקושי שהיא מביאה איתה.

## הצלחה מסחרית
"חולה עלייך" זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו של ישראל. הוא הגיע בשיאו למקום השמיני במצעד השבועי של מדיה פורסט, המאגדת את נותני האיירפליי בישראל לכדי דירוג רשמי.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי כפיר צפריר
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פן חזות
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי פן חזות
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי פן חזות
קטגוריה:סינגלים בהוצאת די-מיוזיק
פתח שריף

**פתח שריף אבו אל-אמין** (בערבית: **فتح شريف ابو الامين**; 1969 – 29 בספטמבר 2024) היה מפקד חמאס בלבנון וכן חבר התנועה בחו"ל. היה יו"ר התאחדות המורים של אונר"א ומנהל בית הספר "דיר יאסין" של אונר"א בלבנון. הוא נהרג ב-29 בספטמבר 2024 בתקיפת חיל האוויר הישראלי במסגרת מבצע חיצי הצפון יחד עם אשתו, בנו ובתו, במחנה הפליטים אל-בס שבנפת צור בדרום לבנון.

## ביוגרפיה
לצד היותו מפקד תנועת החמאס בלבנון, פתח שריף היה יו"ר התאחדות המורים של אונר"א בלבנון. במרץ 2024 אונר"א בלבנון הודיעה על השעייתו מתפקידו כמורה מטעם הסוכנות, בעקבות מה שתואר כ"הפרת הנהלים" של הסוכנות, לאחר שהילל את טבח 7 באוקטובר. הוא הושעה למשך שלושה חודשים. בעקבות השעייתו נערכה הפגנה של עשרות פעילים נגד ההחלטה, מול משרדי אונר"א בביירות, ובעקבות לחצים של ארגונים איסלאמיים הוא הושב לעבודתו.

על פי דובר צה"ל: "שריף היה אמון על תיאום הפעילות של חמאס מלבנון מול גורמי חזבאללה, וכן היה אחראי על מאמצי ההתעצמות של הארגון בלבנון בתחום גיוס פעילים ורכש אמצעי לחימה. שריף הוביל את מאמצי בניין הכוח של חמאס בלבנון ופעל לקדם את האינטרסים של חמאס בזירה, הן מבחינה פוליטית והן מבחינה צבאית".

מחוז דרום לבנון הוא אזור הפעילות העיקרי של שלוחת חמאס בדרום לבנון, ופעיליה אחראים משם למרבית הירי לנהריה והקריות.

### מותו
ב-29 בספטמבר 2024, במסגרת מבצע חיצי הצפון של חיל האוויר הישראלי, הוא נהרג בסיכול ממוקד יחד עם אשתו, בנו ובתו במחנה הפליטים אל-בס בנפת צור שבמחוז דרום לבנון. התאחדות המורים בלבנון פרסמה הצהרה בעקבות מותו, בה נכתב כי הוא "מת כשהיד למען תמיכה בסוגיה הפלסטינית הצודקת שלמענה חי. אנחנו מתחייבים בפני השהיד הגיבור שלנו שנקיים את הברית ונמשיך בדרכו".

## הערות שוליים

קטגוריה:מבצע חיצי הצפון
קטגוריה:טרוריסטים לבנונים
קטגוריה:טרוריסטים פלסטינים
קטגוריה:פעילי חמאס שנהרגו בידי ישראל
קטגוריה:פעילי חמאס שנהרגו במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:צור
קטגוריה:אישים שנהרגו בתקיפות אוויריות ישראליות
קטגוריה:טרוריסטים עובדי אונר"א
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1969
קטגוריה:לבנונים שנפטרו ב-2024
הספרייה המרכזית של מקאו

**הספרייה המרכזית של מקאו** (סינית: *澳門中央圖書館*; פורטוגזית: *Biblioteca Central de Macau*) היא ספרייה אחת מתוך מערכת הספרייה הציבורית של מקאו. היא ממוקמת בסאו לזרו במקאו.

## היסטוריה
הספרייה נוסדה בשנת 1895. תחילה היא נקראה "**הספרייה הלאומית של מקאו**" והייתה חלק מליציי מקאו, בית ספר פורטוגלי, והייתה ממוקמת בכנסיית סנט-אוגוסטין. שנתיים לפני כן הכריזו השלטונות הפורטוגליים של מקאו על הרצון להקים ספרייה ובית ספר במקאו.

הספרייה נדדה בין מבנים שונים. ב-1917 היא עברה למבנה סמינר סנט-ג'וזף, ולאחר מכן לבית מלון בלה ויסטה.

בשנת 1929 הספרייה עברה שוב, הפעם לבניין הסנאט של מקאו, שם היא קיבלה שני חדרים. ב-1983 היא קיבלה מבנה משלה ועברה לשם. ב-1994 שונה שמה מספרייה לאומית של מקאו לספרייה המרכזית של מקאו.

ב-2007 מבנה הספרייה עבר שיפוץ פנים, ובאותה שנה גם הוכרז על מעבר למבנה חדש, בניין בית משפט הישן. אולם, בשנת 2020 התכנית נזנחה. במקום זה הוכרז כי הספרייה תעבור לבית מלון אסטוריל לשעבר, הממוקם בכיכר טאפ סיק. ב-2021 נודע כי חברה הולנדית תעצב את הספרייה החדשה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מקאו
אל-בס

**אל-בַּס** (בערבית: **مخيم البص**, בתעתיק מדויק: **מֻחַ֫'יַּם אלבץ**) הוא מחנה פליטים פלסטינים השוכן כקילומטר וחצי מזרחית לעיר צור במחוז דרום לבנון שבאזור דרום לבנון.

## היסטוריה
המחנה נבנה על ידי ממשלת צרפת בשנת 1939 עבור פליטים ארמנים שהגיעו מארמניה. בשנת 1948 המחנה קלט פליטים פלסטינים שהגיעו מאזור הגליל בעקבות מלחמת העצמאות, והארמנים גורשו לאזור ענג'ר.

## גאוגרפיה ודמוגרפיה
שטח המחנה הוא כ-0.8 קמ"ר. מספר הפלסטינים במחנה הרשומים ברישומי אונר"א הוא כ-10,000 נפש, רובם כאלו שגרו בכפרים וערים בצפון ישראל, כגון א-דאמון, כפר כנא, ג'ש וחיפה.

## תעסוקה
תושבי המחנות עובדים בדרך כלל בחקלאות ובעבודות בנייה עונתיות. תושבי המחנה מתגוררים בבניינים שנבנו מלבני בטון ("בלוקים"), שחלקם נבנו על ידי הפליטים עצמם. מערכות המים, התברואה וניקוז מי הגשמים שוקמו בין השנים 2007–2008.

## הערות שוליים

קטגוריה:לבנון: יישובים
קטגוריה:מחנות פליטים פלסטיניים בלבנון
ארטיום קפוסטה

**ארטיום קפוסטה** (ברוסית: **Артём Капуста**) הוא אמן רב תחומי ואמן רחוב ישראלי.

נולד ב-1982 בויטבסק שבבלארוס. בשנת 2008 סיים לימודי אמנות דקורטיבית וגרפיקה באוניברסיטה בעיר. בשנת 2009 עלה לישראל. בארץ החל קפוסטה לעסוק בציור, עיצוב גרפי, צילום ואף בדפוס משי ועיצוב תכשיטים. מתגורר בתל אביב ויוצר בסטודיו בנווה שאנן.

לצד יצירתו בישראל, קפוסטה מרבה גם ליצור ולהציג בתערוכות ופסטיבלים בינלאומיים. עבודותיו מתאפיינות בצבעים עזים ובולטים ובמשמעויות סימבוליות. לדבריו, הדמויות אותן הוא יוצר מצויות בדיאלוג פנימי, בעוד הוא נמצא בדיאלוג מתמשך עם הצבעים - דיאלוגים העוסקים בניתוח עצמי, בדידות, חוסר מושלמות, יופי ושתיקה.

עבודותיו עוסקות רבות בזהות ובהגירה. רבים מציוריו עוסקים בגוף בכלל ובגוף הנשי בפרט, ובשילוב של דימויים ריאליסטיים ופאנטסטיים. אמנות הרחוב שלו מתאפיינת בשימוש בלוחות עץ המשולבים בשרשראות או הנעוצים במסמרים, אותן הוא מעצב מראש ומדביק על גבי קירות או עמודים. בין היתר חוזרים אצלו דימויים של קקטוסים, כרוב (תרגום שם משפחתו לעברית), מטריושקות וגולגולות.

בשנת 2015 הציג קפוסטה תערוכת יחיד במוזיאון האמנות של ויטבסק, במסגרתה תרם עבודה אחת לאוסף הקבוע של המוזיאון.

## תערוכות יחיד
* 2008 - תערוכת סיום, אוניברסיטת ויטבסק, בלארוס.
* 2015 - 'Frustration', מוזיאון האמנות ויטבסק, בלארוס.
* 2015 - 'Art Evening', בית התפוצות, תל אביב
* 2015 - 'Metamorphosis', גלריה Espace, ירושלים
* 2016 - Four Rooms, Art Club תל אביב
* 2017 - 'skull and 17 portraits', המרכז לתרבות רוסית בתל אביב

## עבודות ברחוב

File:Kapusta Zvulun street.jpg|עבודה אופיינית לקפוסטה ברחוב - קקטוס עם קוצים עשויי מסמרים
File:Kapusta 2023 Kiryat Hamelacha.jpg|מטריושקה עם פני גולגולת, פצצה ודגל אש"ף - עבודה מתקופת מלחמת חרבות ברזל
File:Kapusta in Mesilat Wolfson street.jpg|מטריושקה עם פני גולגולת
File:Kapusta Solidarity with Ukraine.jpg|עבודה המתכתבת עם מלחמת רוסיה אוקראינה
File:Tambur Tzuki and Kapusta in Park HaMesila Tel Aviv.jpg|סמיילים מחוברים בשרשראות
File:Kapusta Levintin street.jpg|סמיילי עם מסמרים
File:Green elf graffiti.jpg|כרוב בקריית המלאכה


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי בלארוס
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:אמני רחוב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
ג'ון סמית' (פוליטיקאי מניו יורק)

**ג'ון סמית**' (באנגלית: **John Smith**; 12 בפברואר 1752 – 12 באוגוסט 1816) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם ניו יורק בין השנים 1804 ל-1813. קודם לכן כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית עבור מחוז הקונגרס הראשון של ניו יורק בין השנים 1800–1804. הוא היה חבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
הוא נולד ב-12 בפברואר 1752 במסטיק ביץ' שבפרובינציית ניו יורק, אז חלק מאמריקה הבריטית. הוא היה בנם של חבר הסנאט של ניו יורק ויליאם סמית' (1720–1799) ומרי (לבית סמית') סמית' (1735–1758). הוא היה נינו של השופט העליון ויליאם "טנג'יר" סמית' (1655–1705).

אמו נפטרה ב-22 באפריל 1758, שבוע לאחר לידת הבת מרי שמתה בשנה שלאחר מכן. הוא התגורר במנור סנט ג'ורג' במסטיק ביץ', מחוז סאפוק, ניו יורק. בשנת 1762 נישא אביו לרות' וודהול (1740–1822), אחותו של הגנרל נתנאל וודהול (1722–1776), ומנישואים אלו היו לג'ון שישה אחים למחצה.

### קריירה
הוא היה חבר האספה המדינתית של ניו יורק, וייצג את מחוז סאפוק בשנים 1784–1785, מ-1787 עד 1794, ומ-1798 עד 1800.

הוא נבחר לקונגרס ה-6 כדי למלא את המושב שהתפנה בעקבות מותו של ג'ונתן הייבנס, ותפס את מקומו ב-27 בפברואר 1800. הוא נבחר מחדש לקונגרסים ה-7 וה-8 וכיהן עד ה-23 בפברואר 1804, אז תפס את מקומו בסנאט של ארצות הברית.

בפברואר 1804 נבחר כחבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המושב שהתפנה כתוצאה מהתפטרותו של דוויט קלינטון, במקום ג'ון ארמסטרונג שמונה זמנית. הוא נבחר מחדש ב-1807, וכיהן עד 4 במרץ 1813.

### חיים אישיים
ב-16 באוקטובר 1776, סמית' התחתן עם לידיה פאנינג (1760–1777) מבלפורט, לונג איילנד. יחד, הם היו הורים לבן אחד:
* ויליאם סמית' (1777–1857), שנישא לחנה קרמן (1785–1861), בתו של סמואל קרמן.

שמונה שנים לאחר מותה של לידיה במהלך הלידה ב-1777, הוא התחתן בשנית ב-1785 לאליזבת פלאט (1765–1787), בתם של מרי (לבית ואן וויק) פלאט והשופט זפניה פלאט, חבר הקונגרס המחוזי בניו יורק. בין אחיה היו חבר בית הנבחרים ג'ונאס פלאט וגזבר מדינת ניו יורק צ'ארלס ז. פלאט. אליזבת מתה במרץ 1787, שנתיים בלבד לאחר נישואיהם.

ב-21 באוקטובר 1792, הוא נישא בפעם השלישית לאליזבת (לבית וודהול) ניקול (1762–1839). אליזבת, אלמנתו של הנרי ניקול (נכדו של ויליאם ניקול), הייתה בתם של נתנאל וודהול ורות (לבית פלויד) וודהול (אחותו של ויליאם פלויד, מהחותמים על הכרזת העצמאות). יחד, הם היו הורים לארבעה ילדים:
* שרה אוגוסטה סמית' (1794–1877), שנישאה למבקר העיר ניו יורק ג'ון ל. לורנס, בנו של הסוחר ג'ונתן לורנס.
* אגברט טנג'יר סמית' (1796–1879), שנישא לשרה שנק, בתו של הגנרל ויליאם קורטנוס שנק ואחותו של הגנרל רוברט שנק, שגריר ארצות הברית לבריטניה הגדולה.
* צ'ארלס ג'פרי סמית' (1803–1876), שנישא ללטיטיה ג'יין סוידם (1808–1872), בתו של ג'ון סוידם מניו יורק.
* רוברט סמית' (נפטר ב-1862), סוחר שמת רווק.

סמית' מת ב-12 באוגוסט 1816 במסטיק בלונג איילנד. הוא נקבר בבית הקברות המשפחתי בסמיתס פוינט, ניו יורק. אלמנתו נפטרה ב-14 בספטמבר 1839.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממדינת ניו יורק
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1752
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1816
נרמברן

**נרמברן** (באנגלית: **Naremburn**) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית וילובי (City of Willoughby). הוא ממוקם כ-6 ק"מ צפונית למרכז העסקים הראשי של סידני.

## גאוגרפיה

נרמברן הוא פרוור עירוני ואינו כולל גופי מים, יערות או פארקים. הפרוורים המקיפים אותו הם נורת'ברידג' מצפון, קרואוז נסט מדרום, סיינט לנארדס, ארטרמון ווילובי ממזרח ובמערב קמריי.

## היסטוריה
מקור שמו של הפרוור לא ברור, אך ניכר שנקרא כך במהלך המאה ה-19. בדרך כלל התייחסו אליו רק כמרכז העיירה. שטרות הקניין הראשונים ניתנו בפרוור בשנת 1794, להמפרי אוונס ופיטר דרגן.

משרד הדואר של הפרוור נפתח בשנת 1882 ונסגר סופית ב-1996.

## תרבות
נרמברן הוא בעיקר פרוור מגורים, עם מיעוט שטחי מסחר ותרבות. יש רחוב מסחרי אחד (דרך וילובי) ליד המעבר לפרוור הסמוך קרואוז נסט.

בפרוור ממוקמת הכנסייה הקתולית של סיינט לנארדס, עם צריח מצופה נחושת בולט בירוק על רק הבניינים הנמוכים סביבו. הכנסייה נקראת על שם הפרוור הסמוך סיינט לנארדס, שבתורו קרוי על שם הכפר אפטון-סיינט-לנארדס בגלוסטרשר באנגליה. הכפר האנגלי נקרא על שם הכנסייה בו, שמקודשת ללאונרד הקדוש מנובלאק, קדוש-פטרון של האסירים.

## תחבורה

שני קווי אוטובוס משרתים את הפרוור, 114 ו-115. תחנת הרכבת הסמוכה בסיינט לנארדס נותנת גישה למערכת הרכבות במרחק הליכה קצר.

## קישורים חיצוניים

* נרמברן, Dictionary of Sydney

קטגוריה:פרוורי סידני
שרלוטה לנדאו-מיזאם

**שרלוטה לנדאו-מיזאם** (בגרמנית: **Charlotte Landau-Mühsam**; 20 בספטמבר 1881, ליבק – 1972, חיפה) הייתה פעילת זכויות נשים ופוליטיקאית גרמניה מהעיר ליבק.

## קורות חייה
לנדאו-מיזאם, הייתה בתו של הרוקח מליבק וחברה במועצת העיר. אחיה אריך מיזאם היה פעיל פוליטי.

היא הצטרפה למפלגה הדמוקרטית הגרמנית זמן קצר לאחר הקמתה, והייתה חברה במועצת העיר ליבק מ-1919 עד 1921. היא הייתה אחת הנציגות הראשונות והחברה היהודייה היחידה במועצת העיר בתקופת בחירות זו. עד 1933 הייתה חברה בוועדה למחלקת הבריאות.

כחברה ותיקה באגודת הנשים היהודיות, היא סייעה בהקמת אחד מבתי התמחוי בעיר.

לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-30 בינואר 1933, האווירה הפכה לבלתי נסבלת עבור המשפחה. היא החלה להתכונן להגירתה ושילמה את מס הנסיעה האימפריאלי. בין ה-4 ל-17 באפריל נסעו שרלוטה לנדאו-מיוזם ובעלה לחיפה עם ילדיהם הנס ואווה. הבן גוסטב הצטרף מאוחר יותר.

## הוקרה
בספטמבר 2024 שונה שמה של חצר בית העירייה של ליבק ל-"שרלוטה לנדאו-מיזאם-פלאץ" כדי לכבד ולהוקיר את עבודתה הפוליטית והחברתית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פמיניסטיות גרמניות
טומבסטון עיר ללא חוק

**טומבסטון: עיר ללא חוק** (באנגלית: **Tombstone**) הוא סרט מערבון משנת 1993 בבימויו של ג'ורג' פ. קוסמטוס, בכיכובם של קורט ראסל וואל קילמר.

הסרט מבוסס באופן רופף על אירועים אמיתיים שהתרחשו בשנות ה-80 של המאה ה-19 בדרום מזרח אריזונה, כולל קרב האקדחים באו. קיי. קוראל. הוא מתאר כמה פורעי חוק ואנשי חוק במערב הפרוע, כמו בין היתר ואייט ארפ, ויליאם ברוציוס, ג'וני רינגו ודוק הולידיי. הסרט הופץ על ידי אולפני הוליווד פיקצ'רס. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בארצות הברית ב-25 בדצמבר 1993. הסרט זכה להצלחה כלכלית, והוא מדורג במקום ה-16 ברשימת סרטי המערבונים הרווחיים ביותר מאז 1979.

הסרט, אשר הופק בתקציב של 25 מיליון דולרים, גרף מעל ל-73.2 מיליון דולרים ברחבי העולם.

## תקציר העלילה
עלילת הסרט מתרחשת בשנות ה-80 של המאה ה-19 ומתמקדת באיש החוק בדימוס ואייט ארפ (קורט ראסל) אשר עובר לגור בעיירה טומבסטון שבאריזונה על מנת לחיות שם חיים שלווים יחד עם אחיו וירג'יל. עם זאת, הם מוצאים את עצמם עד מהרה מסובכים בסכסוך אלים עם כנופיית פורעי חוק חסרת רחמים המכונה "הקאובויז", בראשות ביל ברוציוס (פאוארס בות') וג'וני רינגו (מייקל ביהן).

הסכסוך ביניהם מגיע לשיא בקרב היריות ההיסטורי ב"או. קיי. קוראל", בו ואייט, אחיו ובן בריתם דוק הולידיי (קילמר), מתעמתים עם פורעי החוק.

## צוות השחקנים הראשי
* **[[קורט ראסל]]** בתפקיד ואייט ארפ
* **[[ואל קילמר]]** בתפקיד דוק הולידיי
* **[[סם אליוט]]** בתפקיד וירג'יל ארפ
* **[[ביל פקסטון]]** בתפקיד מורגן ארפ
* **פאוארס בות**' בתפקיד קורלי ביל ברוקיוס
* **[[מייקל ביהן]]** בתפקיד ג'וני רינגו
* **[[דיינה דלייני]]** בתפקיד ג'וזפין מרקוס

## ביקורות
טומבסטון נחשב לאחד מסרטי המערבונים המודרניים המצליחים ביותר, וזכה לשבחים בזכות משחקם של קורט ראסל ו-ואל קילמר. הופעתו של קילמר כדוק הולידיי זכתה להערכה מיוחדת, והסרט הפך לקלאסיקה בקרב חובבי הז'אנר. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 74%, וב-Metacritic ציון של 50 מתוך 100.

## ראו גם
* קרב האקדחים באו. קיי. קוראל
* טומבסטון

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1993
קטגוריה:פולקלור אמריקאי
קטגוריה:אריזונה
קטגוריה:מערבונים
רבי חידקא

**רבי חידקא** (בחלק מכתבי היד: **חדקאי**; בתלמוד הירושלמי: **הונדקס**) היה תנא בדור הרביעי, כנראה מתלמידי רבי עקיבא.

## מאמריו
משמו של רבי חידקא נמסרו שתי הלכות. פסקו הידוע ביותר הוא החיוב לאכול ארבע סעודות בשבת ולא שלוש, משום שלדעתו הפסוק שממנו לומדים שיש לאכול שלוש סעודות בשבת מתייחס רק לסעודות הנאכלות ביום השבת עצמו, ולא לסעודת ליל שבת. דעתו נדחתה מן ההלכה, אך בגינהּ יש הנוהגים לאכול סעודה נוספת בשבת, המכונה "סעודת רבי חידקא".

הלכה נוספת המוזכרת בשמו היא שישנן שמונה מצוות בני נח (ולא שבע), משום שבני נח מצווים גם על איסור סירוס.

גם באגדה נמסרו מספר מאמרים בשמו:
* 
* 
* .
* בי"ז באדר היה 
* מסר בשם חברו שמעון השקמוני את האימרה הידועה "מגלגלים זכות על ידי זכאי וחובה על ידי חייב", כנימוק מדוע פרשות מסוימות בתורה (פסח שני, המקושש ובנות צלפחד) נאמרו במיוחד עבור דמויות מסוימות.

## לקריאה נוספת
* רבי יהודה בן קלונימוס משפיירא, **יחוסי תנאים ואמוראים**, ירושלים תשכ"ג, עמ' רא"ה–רל"ז.

## קישורים חיצוניים
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הרביעי לתנאים
קטגוריה:תלמידי רבי עקיבא
קטגוריה:יהודים במאה ה-2
הגביע הוולשי

**הגביע הוולשי** (בוולשית: **Cwpan Cymdeithas Pêl-droed Cymru**; השם באנגלית: **FAW Welsh Cup**. מטעמי ספונסרים נקרא הגביע: **JD Welsh Cup**) הוא מפעל כדורגל של התאחדות הכדורגל של ויילס בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"). הגביע הוולשי, המשוחק מאז 1887, הוא המפעל השני בחשיבותו בוויילס אחרי ליגת העל הוולשית, ומפעל הגביע הכי יוקרתי במדינת ויילס.

התאחדות הכדורגל של ויילס (ה-FAW) היא הגוף המארגן של תחרות זו, שנערכה ללא הפסקה (למעט במהלך שתי מלחמות העולם ובמגפת הקורונה העולמית) מדי שנה מאז הקמתה בשנים 1877–1878.

בשנים הראשונות של הכדורגל המאורגן בוויילס, כדורגל היה ענף הספורט של צפון ויילס ולא איגוד הרוגבי ששיחק בדרום, ולמעשה התאחדות הכדורגל, ה-FAW נוסדה ברקסהאם ב-1876, ושם נשאר המשרד הראשי של ה-FAW עד 1986; רק ב-1912 זכתה קבוצה מדרום ויילס, קארדיף סיטי, בפעם הראשונה בגביע הוולשי.

מחזיקת הגביע הוולשי מעפילה לשחק בליגת הקונפרנס של אופ"א בעונה שלאחר מכן (קודם לכן העפילו קבוצות לגביע אירופה למחזיקות גביע, וגביע אופ"א שהופסק ב-1999, ועד 2021, העפילו לליגה האירופית של אופ"א).

## משתתפים
עד 1995, מועדונים וולשיים ששיחקו בליגה הוולשית או האנגלית הוזמנו לשחק בגביע הוולשי. מדי פעם הוזמנו להשתתף גם כמה מועדונים אנגליים, בעיקר קבוצות מאזורי הגבול (לדוגמה, צ'סטר סיטי, קרו אלכסנדרה, טרנמיר רוברס, הרפורד יונייטד ושרוסברי טאון). עם זאת, במקרה של זכייה של מועדון אנגלי בגביע הוולשי, הם לא הורשו לעלות לגביע אירופה למחזיקות גביע. במקום זאת, המועדון הוולשי הממוקם הטוב ביותר בתחרות הגביע הוולשי לקח את הכרטיס לגביע האירופי.

מ-1996 עד 2011, רק מועדונים ששיחקו בשיטת ליגת הכדורגל הוולשית הורשו להיכנס לגביע הוולשי. כלל זה הוציא את ששת המועדונים הוולשיים ששיחקו בשיטת ליגת הכדורגל האנגלית: סוונסי סיטי, קולווין ביי, מרתיר טיידפיל (הוחלף ב-מרת'יר טאון), ניופורט קאונטי, קרדיף סיטי ורקסהאם. ב-20 באפריל 2011 הזמינה התאחדות הכדורגל של ויילס את ששת המועדונים הללו להצטרף מחדש לגביע הוולשי לעונת 2011/2012, אך רק מרת'יר טאון, ניופורט קאונטי ורקסהאם נכנסו בפועל.

במרץ 2012, אופ"א הצהירה כי מועדונים וולשיים שמשחקים במערכת הליגה האנגלית בכדורגל אינם יכולים להעפיל לתחרויות אירופיות באמצעות הגביע הוולשי אך הם יכולים להעפיל באמצעות הליגה האנגלית ותחרויות הגביע האנגלית, ומכאן שהם שוב הוצאו מהגביע הוולשי. קולווין ביי הצטרף לשיטת הליגה הוולשית ב-2019, ובכך שבה להתחרות שוב בגביע הוולשי.

### פורמט
בין העונות 1961/1962 ו-1984/1985 נערך הגמר כמפגש של שני משחקים, במקור על בסיס נקודות ולא על ציון מצטבר. בעונת 1985/1986, הוא חזר לפורמט של משחק אחד (אם כי נדרש משחק חוזר בשתי העונות הראשונות שלאחר מכן), ולאחר מכן שונה למשחק בודד שהוכרע על ידי הארכה ופנדלים לפי הצורך.

עם שישה ניצחונות, שרוסברי טאון מחזיקה בשיא הפעמים הרבות ביותר שקבוצה אנגלית זכתה בגביע, שיא שיישאר ללא הפרעה מכיוון שלקבוצות אנגליות לא ניתנת האופציה להתחרות בגביע מאז 1995. הזוכה האנגלית האחרונה בגביע הוולשי הייתה הרפורד יונייטד ב-1990.

## היסטוריית משחקי הגמר
### הזוכות בגביע מאז הקמתו ועד הקמת הפרימייר ליג הוולשית (1877 - 1992)

### הזוכות בגביע מאז הקמת ליגת העל הוולשית (1992 ואילך)
*קבוצות אשר זכו באליפות ליגת העל הוולשית באותה העונה והשלימו דאבל מסומנות בכתב **מודגש**.

### זכיות לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים

* 
* משחקי גמר הגביע של הגביע הוולשי  – RSSSF (Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation)

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: תחרויות כדורגל
ויילס
קטגוריה:ויילס: כדורגל
שיירה (סרט)

**שיירה** (באנגלית: **Convoy**) הוא סרט דרמה-פעולה אמריקאי משנת 1978 בבימויו של סם פקינפה ובכיכובם של קריס קריסטופרסון, אלי מק'גרו, ארנסט בורגניין, וברט יאנג.

הסרט נוצר בהשראת שיר הקאנטרי הפופולרי "Convoy"  מאת סי. וו. מק'קול  בתקופה בה מכשירי ה-CB radio היו בשיא הפופולריות שלהם בארצות הברית, והוא הופק בעקבות שני סרטי קולנוע בולטים שעסקו בנושאים דומים - "White Line Fever"  שיצא ב-1975 ו"הפרחח ובת השריף" שיצא ב-1977.

הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-10 ביוני 1978. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-28 ביוני 1978. הסרט הופץ על ידי אולפני יונייטד ארטיסטס. הסרט זכה לביקורות מעורבות מצד המבקרים; עם זאת, זה היה הסרט המצליח ביותר מבחינה מסחרית בקריירה של פקינפה.

## תקציר העלילה
ממוזער| העתק של קישוט מכסה המנוע של המשאית של דאק
עלילת הסרט מתמקדת בקבוצת נהגי משאיות בראשות "ראבר דאק" (קריס קריסטופרסון), אשר יוצאים למסע ברחבי אריזונה וניו מקסיקו במחאה נגד השחיתות המשטרתית לאחר עימות אלים עם השריף המקומי, לייל ואלאס (ארנסט בורגניין). אל משאיתו של ראבר דאק מצטרפת כטרמפיסטית גם צלמת עיתונות (אלי מק'גרו). במהלך הנסיעה, מספר רב של משאיות מצטרפות לשיירה, והמסע שלהם הופך להתקוממות חברתית המונית נגד הממסד.

## צוות השחקנים הראשי
* קריס קריסטופרסון בתפקיד ראבר דאק (נהג משאית)
* אלי מק'גרו בתפקיד מליסה
* ארנסט בורגניין בתפקיד השריף לייל ואלאס
* ברט יאנג בתפקיד פיגפן (נהג משאית)
* פרנקלין אג'אי  בתפקיד ספיידר מייק (נהג משאית)
* מאדג' סינקלייר בתפקיד וידו וומן
* פטריס מרטינס  בתפקיד מריה

## ביקורות
הסרט זכה לביקורות מעורבות, כאשר חלק מהמבקרים שיבחו את סצנות האקשן ואת הפסקול, בעוד אחרים מתחו ביקורת על העלילה. עם זאת, הסרט הפך לקלאסיקה בקרב חובבי הז'אנר בזכות האווירה הרומנטית סביב חיי נהגי המשאיות. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 43%.

וינסנט קנבי מ"הניו יורק טיימס" כתב כי "נוצרו בעבר סרטים הרבה פחות יקרים והרבה יותר מבדרים על ידי במאים ללא שאיפות להיות אמנים. 'שיירה' היא בדיחה גרועה שפוגעת בבמאי. אין לו אומץ לנגן את הסרט ישר כמלודרמה וגם לא את חוש ההומור כדי להפוך אותו למעין קומדיה של 'הפרחח ובת השריף'. הסרט הוא הונאה גדולה, יקר ומזויף".

גם מבקרי הקולנוע בישראל ראו פגמים מסוימים בסרט, אך באופן כללי הייתה ביקורתם חיובית. ורדי בן יעקב כתב ב"מעריב": בסך הכל, סרט נאה ומבדר, מבוים ומשוחק כהלכה ולא נעדר משמעויות שמעבר לזה.". זאב רב נוף כתב ב"דבר": ""שיירה" הוא סרט של אווירה — ושל רוח חופשית. של נוסטלגיה מתמרדת — ולא סרט של רעיונות מעמיקים ורציפים.". משה אורן כתב ב"על המשמר": "זהו מוצר אופייני נוסף ממטבחו של פקינפה: גברי, קצבי, קשוח (מבלי להיות אלים במקרה זה), ססגוני ומהנה להפליא. ... קולנוע אמריקני במלוא מובן המילה. עשוי במקצועיות ובתנופה של אדם היודע ליהנות מכך.".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי יונייטד ארטיסטס
קטגוריה:סרטי מסע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1978
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטים שצולמו בקליפורניה
ולטר לייטאי-לזרוס

**ולטר לייטאי-לזרוס** (בהונגרית: **Lajtai-Lazarus Walter**; בודפשט, 13 בפברואר 1893 – מחנה הריכוז בוכנוולד, 27 בפברואר 1945) היה מלחין יהודי-הונגרי, מנצח. אחותו, גיטה לנארט הייתה זמרת אופרה, גיסו יוז'ף ואגו היה אדריכל. ולטר לייטאי-לזרוס היה בעל קריירה מוזיקלית עשירה ובולטת הן כמלחין, הן כמנצח והן כמנהל בית אופרה בממלכת הונגריה ומחוצה לה.

## קורות חיים
ולטר לזרוס נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף לזרוס, החזן הראשי של בית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאן ושל קרולינה גליקסמן (1865–1921). תחילה למד ב"בית הספר למוזיקה פודור" ולאחר מכן ב"בית הספר הלאומי למוזיקה" , שם היה תלמידו של המלחין אלברט שיקלוש. בין השנים 1911–1914 למד אצל מקס רגר בקונסרבטוריון לייפציג. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה והשיג דרגת סגן. בשנות ה-20 עבד כקורפטיטור של בית האופרה המלכותית ההונגרית, ולאחר מכן היה מנהל האופרה של קלוז'-נאפוקה. בשנת 1925, המנצח אגיסטו טנגו  החתים אותו כמנצח בפולקסאופר של וינה. ב-1926 הפך למנהל המוזיקלי של "תיאטרון הסרטים רדיוס". משנת 1939 הוא לא יכול היה להופיע בשום מקום בשל יהדותו (החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי), אלא בפני קהל יהודי בלבד. הוא פעל רק בתיאטרון גולדמארק במסגרת הפעילות האמנותית של אומיקה – ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. בכורת האופרה הקומית במערכה אחת שלו בשם "מזל" הוצגה במאי 1942. הוא גורש למחנה ריכוז ומצא את מותו בבוכנוולד.

אשתו הייתה בורבלה (ברברה) שפארבר, אתה התחתן ב-6 בספטמבר 1917, והתגרש ממנה עשר שנים מאוחר יותר.

## לקריאה נוספת
* פטר ברשון: קורבנות המוזיקאים ההונגרים בתקופת השואה
* לייטאי-לזרוס ולטר באתר אומיקה
* לקסיקון הונגרי לאמנויות הבמה. עורך אלדאר שופפלין. בודפשט, אגודת השחקנים הלאומית ומכון הפנסיה, 1929.
* /Horák Magda: A magyar értelmiség veszteségei az 1940-es években., Lévai Jenő: Írók, színészek, énekesek és zenészek regényes életútja a Goldmark-teremig. Budapest, 1943./

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים יהודים הונגרים
קטגוריה:מנצחים יהודים הונגרים
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:משתתפי פעילות האומנות אומיקה
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:נספים במחנה הריכוז בוכנוואלד
קטגוריה:נרצחים: מוזיקאים
קטגוריה:נספים במחנות ריכוז והשמדה
קטגוריה:נספי השואה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1893
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1945
אלמפה

## ביוגרפיה
**אלמפה (Anempodist Ivanovich Sofronov)** נולד ב-2 (14) בנובמבר 1886 בנסלג' הראשון של זוכסוגון, קוטברוס, מחוז יקוטסק, אימפריה רוסית. משנת 1907 עבד במשרד הדפוס של העיתון "יקוטסקי קראי", שיתף פעולה בירחון "סכה סאנאטה", היה מנהל התיאטרון ברפובליקה (1909-1927), יו"ר החברה התרבותית-החינוכית "סכה אומוק", עורך העיתון הסובייטי הראשון בשפה היקוטית "מנצ'ארי" (1921-1922), היה חבר יוזם של החברה המחקרית המדעית היקוטית "סכה קסקילה" (1925). ב-1925, ביוזמת א.י. סופרונוב וע.א. אויונסקי, הוצע פרויקט לפתיחת גלריית ציורים בעיר יקוטסק. ב-1926 הפך סופרונוב למייסד ועורך הירחון הספרותי-אמנותי הראשון "צ'ולבון", למנהל הראשון של התיאטרון הסכה ויו"ר הקולנוע הממשלתי ברפובליקה.

משנת 1925 עבד בסקציה היקוטית של ההוצאה המרכזית. בירושלים יצאו בנפרד ספריו הדרמטיים. סופרונוב נשלח כנציג ממשלת יקוטיה לבנינגרד לחגוג את ה-200 לאקדמיה המדעית של ברית המועצות, השתתף בעבודת הקונגרס התורכולוגי הראשון בבאקו.

ב-1927 נעצר והוחזק בבתי כלא בנובוסיבירסק, קזאן ובוטירקה על פי "מקרה הקונפדרליסטים" שתויק. בהחלטה מ-29 באוקטובר 1928, על פי סעיף 58-11 של החוק הפלילי של RSFSR על השתתפות בעבודת ארגון נגד מהפכני, נידון ל-5 שנות מאסר במחנה ריכוז סולובקי.

אלמפה נפטר ב-24 בדצמבר 1935 מדלקת ריאות ונקבר בבית הקברות המרכזי של יקוטסק. ב-15 באוגוסט 2012 על פי החלטה ציבורית של מחוז טטה, על פי צווי משרד התרבות של רוסיה והמשרד לתרבות ופיתוח רוחני של רוספובליקת סכה, נקבר מחדש במולדתו במקום חדאאיי במוזיאון-שמורת טאטה (הכפר איטיק-קוויול).

שמור טוהר ב-15.11.1962 על ידי נשיאות בית המשפט העליון של רפובליקת יקוטיה-ASSR על בסיס ערעור פיקוח של התביעה הכללית של ברית המועצות (החלטת OGPU מ-29.10.28 בוטלה והתיק נסגר בשל חוסר הוכחות לאשמה).

## יצירה
המשורר כתב למעלה מ-150 שירים, המבקרים ציינו שהוא הכניס זרם לירי לשירת היקוטית. שירים מסוימים הפכו לפופולריים ושרים עד עצם היום הזה. השיר "סכה ירייאטה" (שיר הסכה) שימש כהמנון למורדים במלחמת האזרחים ביקוטיה.

הסיפורים הסאטיריים של הסופר נמנים בין הטובים ביותר בפרוזה היקוטית. כמתרגם, הסופר תרגם יצירות של קלאסיקאים בספרות הרוסית איבאן קרילוב, לב טולסטוי, אנטון צ'כוב. תרגם את "הפשיטה" של אלכסנדר פאדייב.

## תרגומים לעברית
* **"בלאגן סיבירי"** סיפור קצר, תרגום: קטיה בורגזוב, הוצאת קלאסיקה מתקדמת, 2016.

קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי בברית המועצות
קטגוריה:סופרים סובייטים
קטגוריה:ילידי 1886
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1935
ארבעה סוגים של טיפשות אסטונית

**ארבעה סוגים של טיפשות אסטונית** (במקור באסטונית: **Tallinna narrid ja narrikesed**, מילולית: טיפשים גדולים ושוטים קטנים של טאלין) היא סדרה סאטירית משנת 1892 מאת אדוארד בורנהה, המתארת דמויות גרוטסקיות בעיר טאלין של סוף המאה ה-19.  החלק המפורסם ביותר הוא החלק הראשון, "Kuulsuse narrid" ("שוטי התהילה"), שגיבוריו יאן טאטיקס וסאלומון וספירול הפכו לסטריאוטיפים ידועים בתרבות האסטונית.

## יצירה
בספר שני חלקים עיקריים: "Kuulsuse narrid" (מאסטונית: "שוטים של תהילה") ו-"Raha narrid" ("שוטי כסף"). החלק הראשון היה ידוע ברבים; החלק השני צונזר במהלך הכיבוש הסובייטי, ולכן ידוע מעט. החלק השלישי והקצר נכתב לאחר כמה שנים וכך גם אחרית הדבר – בחלק הרביעי.

## תרגום לעברית
* **ארבעה סוגים של טיפשות אסטונית**, תרגום: דוד שמעוני, הוצאת קלאסיקה מתקדמת, 2024.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 1892
סביניין מרדאק

סביניין מרדאק שם העט של **אוגוסט אסנוף** (ג'וזף אוגוסט אסנוף), נולד ב-3 ביוני 1880 בפורט -לואי, נפטר ב-19 בדצמבר 1939 ב־Curepipe, הוא מהנדס וסופר, סופר, משורר ומבקר ספרות מאוריציאני  .

בזכות מלגה, למד אוגוסט אסנוף באנגליה בין השנים 1900 ל-1903, שם הוא קיבל תואר מהנדס (בהצטיינות: מדליית סימנס). הוא הפך ב־1910 הפך לאחד ממנהלי "Forges Tardieu". בהמשך, התמנה למשרת מהנדס אזרחי.

אסנוף כתב תחת הפסבדונים סאווניאן מרדק, הוא כתב מסות על השפה הקריאולית ושירים בכתב העתק "L'Essor", סיפורים לילדים ב- "Le Radical" ו"La Vie Catholique", הוא ייסד כתב עת, ופרסם מספר רומנים, כאשר "פוליט", שפורסם ב-1926, נחשב למופת הספרות המאוריציאנית. אסנוף פרסם גם תחת הפסבדונים "ז'אק סינסר" ביקורות ספרותיות באותם כתבי עת.

אוגוסט אסנוף זכה בפרס האקדמיה הצרפתית (פרס הלשון הצרפתית 1928) ובאת אות לגיון הכבוד.

בסוף חייו הוא היה נשיא הכבוד של "החברה הסופרים המאוריציאנים", שנוסדה ב-1938. רחוב אוגוסט אסנוף בעיר קירפיפ.

אוגוסט אסנוף היה נשוי לאליאן ברנג'ה, ולזוג היו תשעה ילדים. הזוג אליאן ואוגוסט אסנוף פרסמו ב-1923 את "ספרנו". אוגוסט ואליאן הם סבים מצד האם של פול ברנג'ר, ראש ממשלה לשעבר של מדינת מאוריציוס. אליאן השתמשה גם בשם פרטי מישל, המוזכר ב"כתבים המאוריציאניים" 1939, והיא פרסמה ב-1927 תחת השם מישל את "ספר האהבה".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים הידועים בשם עט
One Assassination Under God - Chapter 1

***One Assassination Under God - Chapter 1*** הוא אלבום האולפן השנים-עשר של להקת הרוק האמריקאית מרילין מנסון. הוא יצא לאור ב-22 בנובמבר 2024 על ידי Nuclear Blast . האלבום הופק על ידי סולן הלהקה, מרילין מנסון וגיטריסט הלהקה טיילר בייטס. הסינגלים "As Sick As the Secrets Within", "Raise the Red Flag" ו-"Sacrilegious" קדמו ליציאתו.  

## רשימת רצועות

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי מרילין מנסון
קטגוריה:אלבומים באנגלית
AME72

**AME72** הוא הכינוי של **ג'יימס אמה** (אנגלית: **James Ame**), אמן גרפיטי בריטי. עבודותיו מתאפיינות בשימוש חוזר בדמויות לגו.

אמה נולד בבריטניה בשנת 1972, והחל לעשות גרפיטי בשנת 1985. למד לצייר באופן עצמאי.

לדבריו, השימוש החוזר בתמה של דמות הלגו קשורה לנוסטלגיה – כיוון שבילדותו החליט אביו שלא לרכוש טלוויזיה חדשה לאחר שהישנה התקלקלה, וכך מצא עצמו משחק רבות במשחק ההרכבה הפופולרי.

עבודותיו מקושרות לזרם הפופ ארט ועוסקות בין היתר בסוגיות חברתיות כגון צרכנות ומסחור. עם זאת, הן מתאפיינות גם במבט אופטימי והומוריסטי. על פי רוב הוא עובד בשילוב טכניקה של יד חופשית ושבלונות. לאמה עבודות רבות ברחבי העולם, בין היתר בבריטניה ובישראל. עבודותיו הוצגו במוזיאונים וגלריות, לרבות במוזיאונים לאמנות עכשיוית בתל אביב, בחיפה ובבייג'ינג, ונמכרו בבתי מכירות דוגמת Dreweatts Neate Fine Art Auction Group ו-Bonhams Fine Art Auctioneers & Valuers.

בשנת 2019 זכה בשיא גינס על יצירת האמנות הגדולה ביותר שבוצעה בטכניקה של אמנות סטנסיל – כלומר באמצעות ריסוס ספריי צבע דרך שבלונות. העבודה, המכונה 'המבוך' (The Maze) בגודל 267.74 מטר רבוע, והיא הוצבה ב-Elma Arts Hotel בזכרון יעקב.

File:Ame72 (4390135892).jpg
File:By ovedc - Graffiti in Florentin - 19.jpg|בשכונת פלורנטין בתל אביב
File:AME72 - Fabregat Anrikah street.jpg|בשכונת פלורנטין בתל אביב
File:Lego Streetart 2 (123963695).jpeg
File:Street art at the Flea market in Jaffa IMG 6810.JPG|בשוק הפשפשים יפו
File:By ovedc - Graffiti in Florentin - 66.jpg
File:Lego Streetart 1 (123963693).jpeg
File:PikiWiki Israel 29500 Art of Israel.JPG
AME72 in HaMelekh George street Tel Aviv.jpg|ברחוב אלנבי בתל אביב


## קישורים חיצוניים

* ריאיון עם AME72 ביוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:אמני גרפיטי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1972
זאהיר ביגייב

**זאהיר ביגייב** (טטרית:Mokhәmad-zahir Bigiev) (1870, רוסטוב על דון - 1902, רוסטוב על דון) - סופר טטרי, הנחשב לאחד ממייסדי הפרוזה הריאליסטית הטטארית .

## בִּיוֹגְרַפִיָה
מוחמד זאהיר יארולה בן בגיייב - נציג בולט של הספרות הטטרית בסוף המאה ה-19. הוא היה מהראשונים ביצירת רומנים ריאליסטיים על החיים החדשים בטטרסטן, כמו גם יצירות בז'אנר הבלש.

זאהיר בגייב נולד ב-22 בספטמבר 1870 בעיר רוסטוב-על-הדון. אביו, יארולה בגייב, היגר מהכפר קיקין במחוז צ'מבאר של מחוז פנזה לרוסטוב-על-הדון. את החינוך היסודי קיבל זאהיר בבית ספר רוסי. לאחר מכן למד גם במדרסה.

בגיל 16-17 כבר כתב את הרומן הבלשי "חדיג'ה" (יצא לאור בעברית בהוצאת קלאסיקה מתקדמת). כדי לפרסם את היצירה הזו, הגיע ב-1886 לקאזן, שם נשאר ללמוד במדרסת קול בויה. ב-1890 פרסם את הרומן "חטאים גדולים". ב-1891 שב לעיר מוצאו, עבד כמולא, וכתב את הרומנים "רוצחת" ו"אפוסטט", שמעולם לא ראו אור.

בעת ששליט בוכארה טייל ברחבי האימפריה הרוסית, מסר לו בגייב את שני ספריו כמתנה, והציע לפתוח בבוכארה עיתון. להצעה זו הסכים שליט בוכארה, אך מסיבות כלשהן העיתון לא יצא לאור. ב-1893 טייל הסופר באסיה המרכזית, והנסיעה הזאת עמדה ביסוד היצירה הספרותית-פובליציסטית "מסע באירק הנהר", שנדפסה רק לאחר מותו, ב-1908.

מאסיה המרכזית שב בגייב מאוכזב, הוא ראה אי-צדק בכל מקום ולא מצא דרך להיפטר ממנו. הסופר נפטר ב-1902.

## תרגומים לעברית
ממוזער| רומן מאת זגיר ביגייב "אוליוף, או היופי חדיצ'ה".
**חדיג'ה**, עברית: נטשה בורגזוב, יצא לאור בהוצאת 'קלאסיקה מתקדמת' בשנת 2024

## הערות שוליים

קטגוריה:טטרים
קטגוריה:סופרים
קטגוריה:ילידי 1870
קטגוריה:נפטרים ב-1902
Hyacinth House

"**Hyacinth House**" הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי להקת הרוק האמריקאית הדלתות. השיר מופיע באלבום האחרון של הלהקה עם הסולן ג'ים מוריסון, L.A. Woman משנת 1971. מילות השיר נכתבו על ידי מוריסון, בעוד המוזיקה הולחנה על ידי הקלידן ריי מנזרק.

## הלחנה והקלטה
בניגוד לכל רצועות האלבום האחרות שהוקלטו במכונת הקלטה בעלת שמונה רצועות, "Hyacinth House" הוקלט במכונה בת 4 רצועות. מוריסון הקליט את שירתו בחדר האמבטיה של האולפן עבור הבידוד שהוא סיפק ולהדהוד של קירות האריחים.

בדומה לשירים האחרים באלבום L.A. Woman, בקרדיטים של האלבום מופיעים כותבי השירים כ-the Doors; אבל ארגון זכויות הביצוע ASCAP מציג את הכותבים כחברי הדלתות בנפרד. עם זאת, המוזיקה מיוחסת גם לקלידן ריי מנזרק, המזכיר את הפולונז בלה במול מז'ור של פרדריק שופן, אופוס 53 במהלך סולו העוגב, ואת המילים למוריסון, שנכתבו בזמן שמוריסון שהה בבית החוף של הגיטריסט רובי קריגר.

### מילים
השיר מתייחס ליקינתון המיתולוגי, שהיה נער יפה ומאהב של האל היווני אפולו. על פי המיתוס, אפולו הרג בטעות את יקינתון בתחרות זריקת דיסקוס כאשר יקינתון רץ לתפוס את הדיסקוס של אפולו במאמץ להרשים את האל. לאחר המוות המצער, סירב אפולו לתת להאדס לתבוע את הנער. במקום זאת, מדמו של המת, אפולו יצר את היקינתון, צמח עם אשכול פרחים ריחני.

"Hyacinth House" מכיל אנלוגיות לתהפוכות בחייו האישיים של מוריסון ובמערכות היחסים שלו. השורה "מישהו שלא צריך אותי", מתייחסת לצרות שלו עם חברתו פמלה קורסון. לדברי קריגר, השורה שנשמעה בגשר של השיר: "I see the bathroom is clear" היא התייחסות להתרחשות שבה חברו של מוריסון, בייב היל, עזב את חדר האמבטיה של האולפן כדי שמוריסון יוכל להשתמש בו כדי להקליט את שירתו. קריגר אמר גם כי השורה "To please the lions" נוצרה בהשראת מוריסון שהיה בביתו של קריגר וראה בובקט תינוק שקריגר שמר כחיית מחמד. הדלתות, ג'ון דנסמור, אמר על הפרשנות והמילים של מוריסון: "הוא בחן מחדש, אבל לא בחרטה. לקראת הסוף, ג'ים אמר, 'בטח בפעם הבאה, אני אהיה קצת בודד, גנן זן שעובד בגינה שלו'. אני לא מפרש את זה כחרטה, אבל הייתה לו תחושת בטן".

## משתתפים
בהוצאה מחודשת של חוברת התקליטור של L.A. Woman משנת 2007:

**הדלתות**
* ג'ים מוריסון - שירה
* ריי מנזרק - אורגן האמונד
* רובי קריגר - גיטרה
* ג'ון דנסמור - תופים

**מוזיקאים נוספים**
* ג'רי שף - גיטרה בס

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי הדלתות
קטגוריה:שירים באנגלית