open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מליח

**מָלִיחַ** (שם מדעי: *Clupea*. מכונה **דג מלוח** או **הרינג**) הוא סוג דג גרם ממשפחת הסרדיניים אשר חי במים רדודים בצפון האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט, בים הבלטי ובים התיכון. הנפוץ ביותר הוא מליח אטלנטי (*Clupea harengus*). דגי המליח נעים בלהקות גדולות ומגיעים באביב לחופי אירופה ואמריקה הצפונית, שם הם ניצודים.

המליח נפוץ מאוד כדג מאכל בקרב קהילות יהדות המגרב ויהדות אשכנז, בעיקר כדג מלוח או דג מעושן, שנקרא לעיתים **פיקלינג** (מגרמנית: **Bückling**). חלק מן הדגים המשומרים הנמכרים ברשתות המזון ב"קופסאות סרדינים" הם למעשה שימורי מליח. המאכל המסורתי הוא פרשמק.

הן המליח האטלנטי והן המליח הפסיפי מתקשרים באמצעות נפיחות. הם פולטים בועות אוויר מפתח הביב (קצה המעי) ומייצרים באמצעותן תבניות של פעימות (שחוקרי התופעה מכנים Fast Repetitive Ticks - FRTs) שנמשכות עד 7 שניות. תפקיד התקשורת או משמעותה טרם הובנו, אך משום שתדירות השמעת רצפי הנפיחות לדג מתגברת בלהקות צפופות יותר של מליחים, משערים שיש לה פונקציה חברתית.

ישראלים ממוצא לובי נוהגים לכנות דג זה **רינגה** ובמטבח הטריפוליטאי נהוג להוסיף חתיכות של רינגה מיובשת לשקשוקה ולעסידה (מאכל מסורתי לובי מבצק ורוטב עגבניות).

## מינים
*מליח ארוקני (Clupea bentincki)
*מליח אטלנטי (Clupea harengus)
*מליח פסיפי (Clupea pallasii)

## ראו גם
* מטיאס

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:סרדיניים
קטגוריה:דגי מאכל
תמר בליי

**תמר בליי** (נולדה ב-1970) היא שפית ומסעדנית ישראלית ומרצה בנושאי בישול. התפרסמה כאחת ממקימי המסעדה "ארקדיה" בירושלים (יחד עם עזרא קדם).
## חייה
בליי התייתמה מאמה בגיל צעיר. בצעירותה עסקה בליי בשיט מפרשיות תחרותי. תוך כדי לימודי ניהול בתי מלון בבית הספר המקצועי הגבוה תדמור, עבדה כטבחית במסעדת פפיון ברמת השרון. לאחר מכן עברה לעבוד במסעדת "קרן" של חיים כהן, שם גם פגשה את עזרא קדם.

ב-1995 פתחה עם בן זוגה, עזרא קדם, את מסעדת "ארקדיה", בעלת מטבח ים-תיכוני. ב-2002 עזבה את השותפות במסעדה והחלה לעבוד כשפית-יועצת למסעדות ושירותי קייטרינג. בליי גם משמשת כמרצה בנושאי בישול בבית הספר למלונאות במכללת הדסה.

אם לבן ובת.

## קישורים חיצוניים
* פרופיל של תמר בליי, באתר שפים
* 

קטגוריה:שפיות ישראליות
קטגוריה:סגל מכללת הדסה
קטגוריה:מסעדניות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
כרוויה תרבותית

שמאל|ממוזער|250px|פירות הכרוויה
**כְּרַוְיָה תַּרְבּוּתִית** (שם מדעי: *Carum carvi*) היא צמח ממשפחת הסוככיים אשר צומח באירופה ובאסיה. קיימים זני כרוויה תרבותית חד-שנתיים, דו-שנתיים ואף תלת-שנתיים. הצמח דומה בצורתו לצמח הגזר ועליו גזורים או מנוצים. לצמח פרחים קטנים לבנים או ורודים. הכרוויה צומחת במקומות חמים ומוארים, בקרקע יבשה.

פירות הצמח (הנחשבים לעיתים בטעות לזרעים) משמשים כתבלין, המוכר בישראל בשמו הגרמני **קימל**. הפירות הם דו-זירעונים בצורת סהר וגודלם כ-2 מילימטרים. הם דומים במראם לפירות של כמון (שגם הוא ממשפחת הסוככיים), המשמשים גם הם כתבלינים וקל להתבלבל ביניהם, אם כי טעמיהם וריחותיהם שונים מאוד.

## שימושים
הכרוויה משמשת כתבלין נפוץ במטבחים אירופיים (בעיקר במרכז אירופה ובצפונה). לחם המכיל כרוויה ("לחם קימל") היה נמכר בעבר בישראל באופן נרחב. כרוויה משמשת גם לתיבול תבשילי בשר, כגון גולאש, להכנת כרוב כבוש, וכמרכיב במשקאות חריפים כגון אקוואויט. הכרוויה נמכרת ונצרכת לרוב כפירות שלמים ולא טחונים לאבקה, אם כי ניתן לקנות גם אבקת כרוויה. במטבח הלובי משתמשים באבקת כרוויה יחד עם כמון לתיבול מגוון תבשילים, והיא משווקת בישראל כ"קימל טחון".

בדומה לסוככיים אחרים, ניתן גם להשתמש בשורש הכרוויה לבישול, אולם הוא אינו נפוץ בשווקים בצורה זו. .

שמן המופק מזרעי הכרוויה משמש גם כתמצית ריח בייצור תמרוקים.

לכרוויה גם מסורת של שימושים רפואיים, בעיקר לבעיות בקיבה. מחקרים עדכניים ומתמשכים מציעים שצריכת כרוויה תרבותית יכולה לסייע כתומכת בפונקציות אנדוקריניות, במיוחד כאלו הקשורות להפרעות בבלוטת התריס ולמחלות אוטואימוניות (ראו מחלת השימוטו).

## גידול
פינלנד אחראית לכ-28% מייצור הקימל בעולם. גידול קימל מתאים במיוחד לאקלים הפיני ולקווי הרוחב של פינלנד, המבטיחים שעות רבות של אור שמש בקיץ. התוצאה היא פירות המכילים רמות גבוהות יותר של שמן אתרי מאלה המיוצרים באזורי גידול עיקריים אחרים כמו קנדה, הולנד, מצרים ומרכז אירופה.

## היסטוריה
במספר לשונות נפרדות קיימת המילה כרוויה או מילים דומות כשם לצמח תבלין, ביניהן יוונית עתיקה, סנסקריט וערבית (בפרסית ובלטינית, לעומת זאת, התבלין קרוי בשמות שונים). כתוצאה מכך מקור הצמח שנוי במחלוקת.

על פי פליניוס הזקן, מקור השם הוא באזור קאריה שבאסיה הקטנה.

הצמח נזכר כבר בתלמוד הבבלי כצמח ירק תרבותי, כמקור לתיבול מיני מאכלים וכצמח מרפא לטיפול במחלות לב:

קלאודיוס גלנוס מציין כי מים שבהם מושרים זרעי הכרוויה מסייעים בחיטוי פצעים, מניעת מחלות מידבקות וחיזוק הלב.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:סוככיים
ריבס

**רִבָּס** (שם עברי נוסף: **רָבָּרְבֶּר**; שם מדעי: *Rheum*) הוא סוג של צמחים רב-שנתיים ממשפחת הארכוביתיים, בעלי קני שורש עבים וקצרים.

בארץ ישראל נפוצים באופן טבעי שני מינים בסוג, ריבס המדבר וריבס חרמוני. שני מינים אחרים, *Rheum rhabarbarum* ו-*Rheum x hybridum*, משמשים כירק מאכל.

בישראל, הירק בייחוד אהוד בקרב יוצאי המדינות האנגלוסקסיות, צפון אירופה, גרמניה, כורדיסטן ואיראן ושמו בעברית מבוסס למעשה על שמו בפרסית.

כמו הכוסמת והחומעה, גם הריבס משתייך למשפחת הארכוביתיים. למרות הדמיון הפיזי, הוא אינו קרוב משפחה של הסלרי. פרחי הריבס קטנים, בצבע ירוק-לבן ופורחים בתפרחת גדולה.

כל מיני הריבס הגדלים בר בישראל הם ערכי טבע מוגנים.

## ראו גם

* גריסים אדומים - מאכל אהוב בדנמרק וגרמניה המוכן בין היתר מן הצמח

## קישורים חיצוניים
ממוזער|הצורה בה ריבס נמכר

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:ארכוביתיים
קטגוריה:צמחייה אלפינית
קטגוריה:ירקות
פומפרניקל

**פוּמְפֶרְנִיקֵל** (מגרמנית: **Pumpernickel**) הוא סוג לחם כהה וארומטי מגרמניה. הלחם מבוסס מחמצת שאור ומוכן מתערובת של קמח שיפון ושיפון טחון (באופן גס יותר). אזור וסטפאליה בגרמניה ידוע כמולדת הפומפרניקל, וקיים אזכור ראשון של לחם מסוג זה בווסטפאליה כבר ב-1450, אם כי לא ברור שאכן מדובר בלחם פומפרניקל. הפומפרניקל מאזור וסטפאליה ידוע כיוצא דופן בתערובת בין קמח שיפון ושיפון טחון וכן בזמן האפייה הארוך שלו. 

על פי סברה מקובלת, מקור השם "פומפרניקל" בניב גרמאני עתיק, והוא מורכב מהמילים "Pumpern" שפרושו לנפוח, ו-"Nickel", צורה של השם ניקולס, וכינוי נפוץ לשד או לשטן. פירוש השם פומפרניקל, אם כך, הוא "נפיחת השטן".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:המטבח הגרמני
קטגוריה:סוגי לחם
לבקוכן

**לֶבְּקוּכֵן** או **פְּפֶֿפֶֿרְקוּכֵן** ( או **Pfefferkuchen**) הן עוגיות גרמניות, אשר נמכרות באופן מסורתי בתקופת חג המולד. הלבקוכן הן עוגיות מתובלות, הדומות לדובשניות בישראל או לעוגיות זנגביל, אשר נפוצות גם במדינות אחרות באירופה בתקופת חג המולד.  באנגלית Lebkuchen מתורגם ל- Gingerbread.

## היסטוריה
העוגיות הומצאו כנראה על ידי נזירים בפרנקוניה של ימי הביניים (סביבות המאה ה-13) בגרמניה. 

קיימים תיעודים על אפיית לבקוכן בגרמניה עוד ב-1296 בעיר אולם.  

העיר הידועה ביותר בייצור לבקוכן היא נירנברג שבבוואריה וקיים מסמך המתייחס להכנת לבקוכן בעיר מ-1395. 

## קישורים חיצוניים

* המוזיאון היהודי בברלין, "לבקוכן" : איך יובאו הלבקוכן הגרמניות לארצות הברית לאחר שיהודי גרמניה נאלצו לגלות מארצם 
*

קטגוריה:מאכלי חג המולד
קטגוריה:עוגיות
קטגוריה:המטבח הגרמני: עוגות
פיוטר קפיצה

**פיוֹטר לאונידוביץ' קָפּיצה** (ברוסית: **Пётр Леони́дович Капи́ца**; 8 ביולי 1894 - 8 באפריל 1984) היה פיזיקאי סובייטי שגילה את תופעת ה"סופר נוזליות" יחד עם ג'ון אלן ודון מיסנר ב-1937.

קפיצה היה בנם של גנרל בחיל ההנדסה הרוסי, עם שורשים רומנים מבסרביה ושל אולגה לבית סטבניצקי, בת למשפחת אצילים ממוצא פולני. הוא נולד בעיר הנמל קרונשטאדט וסיים את לימודיו במכון הפוליטכני בפטרוגרד בשנת 1918. הוא התחיל לעבוד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה. בשנת 1921 יצא עם משלחת מדעית של ברית המועצות למערב אירופה ועבד עשר שנים במעבדת קוונדיש באוניברסיטת קיימברידג'. היה חבר של האקדמיה המלכותית הבריטית והיה המנהל הראשון של מעבדת מונד (בין 1930 ל-1934). המציא שיטות ליצירת שדות מגנטיים אולטרה-חזקים (ultrastrong magnetic fields) על ידי הזרקת זרמים חזקים לתוך אלקטרומגנטים מיוחדים לפרקי זמן קצרים.

בשנת 1934 התפתה קפיצה לשוב לברית המועצות לסדרת הרצאות, אך דרכונו נשלל ויציאתו מגבולות ברית המועצות נאסרה. בעקבות איבוד משרתו בבריטניה החל לעבוד בברית המועצות. עם תחילת עבודתו בברית המועצות קפיצה יסד את מכון הבעיות הפיזיקליות בברית המועצות ועמד בראשו עד מאסרו בשנת 1946. בשנת 1942 צורף לוועד היהודי האנטי-פשיסטי, כנציג הלא-יהודי. המאסר היה יוזמתו של לברנטי בריה, שהיה מנהלו הישיר. קפיצה נאסר בגלל סירובו לעבוד על פיתוח פצצת מימן סובייטית.

קאפיצה היה בין יוזמי הקמת מכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה.

מעמדו שוקם עם מותו של סטלין ובשנת 1955 חזר לעמוד בראש המכון שיסד עד מותו בשנת 1984. חלק בפרס נובל על עבודתו בפיזיקת טמפרטורה נמוכה עם ארנו פנזיאס ורוברט וילסון.

## פרסים והוקרה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:פיזיקאים סובייטים
קטגוריה:זוכי פרס נובל רוסים
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:רוסים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:סגל המכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ברוסיה
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור כוכב הפרטיזנים
קטגוריה:הוועד היהודי האנטי-פשיסטי
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:זוכי מדליית הזהב הבין-לאומית ע"ש נילס בוהר
קטגוריה:רוסים ממוצא פולני
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1894
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1984
קטגוריה:זוכי מדליית פרנקלין
אלן ללצ'וק

**אלן ללצ'וק** (**Alan Lelchuk**; נולד ב-1938) הוא סופר יהודי אמריקאי, מחזאי, מורה מרצה ומבקר ספרותי.

אלן ללצ'וק נולד וגדל בברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית. השלים את לימודיו בכמה אוניברסיטאות ובהן אוניברסיטת סטנפורד, ואוניברסיטת לונדון. היה מורה ומרצה באוניברסיטת ברנדייס שליד בוסטון, וכן שימש סופר תושב שם.

הוא כתב את ספרו הראשון על להיות יהודי בברוקלין, בשם "נער מברוקלין". מספרו הראשון עניינו באינטלקטואלים היהודים אמריקאים, חייהם, השקפתם ויצירתם. בכך הוא ממשיך את המסורת של סול בלו. הוא פרסם שבעה רומנים, רובם בנושאים אלה. הוא גם מתעניין בספרות העברית החדשה, ופרסם אנתולוגיה של ספרות עברית מתורגמת לאנגלית.

## ספריו של ללצ'וק בעברית
* **מרים 34**, תרגמה אביבה גורן, הוצאת "אדם", ירושלים 1982.

## לקריאה נוספת
*** הפתרון המיני והמבוי הסתום**, מאת גרשון שקד, נדפס באין מקום אחר, 1988.
***מסתבר שיש לבבות המקרינים יותר אהבה מאחרים**, על יצירתו של סול בלו, נדפס בארץ אחרת, 29, 2005.

קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מחזאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1938
1357

## אירועים
* מונחת אבן היסוד של גשר קארל בפראג.
* השפעת מזוהה כמחלה.
* דייוויד השני, מלך סקוטלנד, שוחרר על ידי האנגלים מהשבי.
* תיאור ראשון של הצגת תכריכי טורינו.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
ליאן ריימס

**ליאן ריימס** (באנגלית: **LeAnn Rimes**; נולדה ב-28 באוגוסט 1982) היא זמרת קאנטרי, שחקנית, ופזמונאית אמריקנית, זוכת פרס גראמי, זוכת העונה הרביעית של תוכנית המציאות האמריקאית "הזמר במסכה".

## ביוגרפיה
נולדה תחת השם מרגרט ליאן ריימס בג'קסון, בירת מיסיסיפי. בגיל 3 החלה לשיר ובגיל 7 החלה להופיע על הבמות, כששיחקה בהפקה מקומית למחזמר "מזמור לחג המולד", בדאלאס, טקסס. בגיל 11 הקליטה את אלבומה הראשון, הנקרא All That, תחת חברת תקליטים עצמאית שבחרה להפיץ את האלבום בשנת 1993 רק בדאלאס וסביבתה. בשנת 1996 פגשה את המוזיקאי ושדרן הרדיו ביל מאק, אשר עודד אותה להקליט את שירו Blue. השיר הפך ללהיט, אשר בעקבותיו זכה גם אלבומה השני, Blue, להצלחה רבה במצעדי המכירות, כשהוא מגיע למקום השלישי במצעד האלבומים האמריקני, ונמכר במעל ל-8 מיליון עותקים ברחבי העולם. השיר "Blue" זכה בפרס גראמי בקטגוריית "שיר הקאנטרי הטוב ביותר". ליאן ריימס זכתה באותה שנה (1997) בשני פרסי גראמי, תגלית השנה וזמרת הקאנטרי הטובה ביותר, ובכך הפכה לאדם הצעיר ביותר שזכה בפרס גראמי.

בשנת 1997 הקליטה את הלהיט "How Do I Live" לפסקול הסרט "קון אייר", אולם השיר נדחה על ידי מפיקי הסרט לטובת גרסתה של הזמרת טרישה אירווד. השיר הפך לאחד הלהיטים הגדולים ביותר של 1997 בארצות הברית, כשהסינגל שהה במצעד בילבורד האמריקני במשך זמן שיא של 69 שבועות, וזאת מבלי להגיע למקום הראשון (הגיע למקום השני בלבד). הסינגל, שנמכר בשלושה מיליון עותקים, היה הלהיט הראשון מתוך אלבומה הרביעי You Light up My Life: Inspirational Songs, שהגיע למקום הראשון בארצות הברית בספטמבר 1997. שבעה חודשים קודם לכן הוציאה אלבום גרסאות כיסוי, שהגיע אף הוא למקום הראשון בארצות הברית.

בשנת 2000 שרה את הלהיט "Can't Fight the Moonlight", שיר הנושא לסרט "חופשיות על הבר". השיר זכה להצלחה עולמית, והגיע למקום הראשון במצעד הבריטי ולמקום ה-11 במצעד בילבורד האמריקני. ריימס שרה את כל השירים בסרט, ואף הופיעה בו, בתפקיד עצמה. בנוסף, הקליטה שירים שהופיעו בסרטים "בכל מקום אחר" (1999), "מסלול מסוכן" (2001), "דיילת בעננים" ו"לא רק בלונדינית 2" (שניהם מ-2003).

עוד בטרם חגגה את יום הולדתה ה-21 הוציאה ריימס אלבום אוסף, בשם "Greatest Hits", בשנת 2003.

לאור הצלחתה הבינונית בבריטניה (יחסית לארצות הברית), הקליטה ריימס דואטים עם שני זמרים בריטים מצליחים: "Written In The Stars", דואט עם אלטון ג'ון (מקום עשירי במצעד הבריטי, מרץ 1999) ו-"Last Thing On My Mind", דואט עם רונאן קיטינג (מקום חמישי במצעד הבריטי, מאי 2004).

בשנת 2025 החלה לשחק בסדרת הדרמה המשטרתית של ABC, "מוקד 911: נאשוויל" בתור דיקסי בנינגס.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן

## קישורים חיצוניים

* האתר הבינלאומי הרשמי
* 

*
קטגוריה:אמריקאים ילידי מיסיסיפי
קטגוריה:ג'קסון (מיסיסיפי): אישים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:זמרות קאנטרי
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרות-יוצרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרי-יוצרי קאנטרי אמריקאים
קטגוריה:משתתפי הזמר במסכה (תוכנית טלוויזיה אמריקאית)
קטגוריה:זוכים בתוכניות מציאות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1982
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1982
אוצלול גאלאץ

**אוצלול גאלאץ** (ברומנית: **Oţelul Galaţi**) הייתה קבוצת כדורגל מהעיר גאלאץ המשחקת בליגת העל הרומנית. הקבוצה זכתה באליפות רומניה בעונת 2010/2011.

הקבוצה העפילה לראשונה לליגה הבכירה בשנת 1986 ובשנת 1988 הגיעה הקבוצה לראשונה למפעל אירופאי כלשהו כאשר העפילה לגביע אופ"א וכבר במשחק הבכורה שלה במעפלים האירופיים ניצחה את יובנטוס האיטלקית בתוצאה 0–1 (למרות שבמשחק הגומלין, שנערך באיטליה, ניצחה יובנטוס 0–5). ההישג הגדול ביותר של הקבוצה בליגה הרומנית עד 2011 היה מקום רביעי והיא הגיעה למקום זה בשלוש עונות: 1988, 1997 ו-1998. בנוסף רשמה הקבוצה הגעה לגמר הגביע הרומני בשנת 2004, כאשר היא מפסידה בגמר לדינמו בוקרשט בתוצאה 0–2. בעונת 2010/2011 זכתה הקבוצה באליפות וב"סופרקאפ הרומני".

בעונת  ירדה הקבוצה לליגת המשנה הרומנית ובשנת 2016 פורק המועדון. עוד באותה שנה המועדון הוקם מחדש. לאחר חמש שנים בליגה הרומנית השלישית העפילה הקבוצה לליגת המשנה בסיום עונת 2021/2022 ובתום עונת 2022/2023 שבה לליגה הראשונה.

## הופעות אירופיות
הופעת הבכורה של הקבוצה הייתה בגביע אופ"א כאשר הקבוצה הוגרלה בסיבוב הראשון מול קבוצת יובנטוס החזקה מאיטליה. אוצלול ניצחה במשחק הראשון, שנערך ברומניה, בתוצאה 0–1 אך נכנעה במשחק השני בתוצאה 0–5 והודחה מהמפעל. הקבוצה חזרה למפעלים האירופיים רק בעונת 1997/1998, אז שיחקה בגביע אופ"א והוגרלה מול קבוצת גוריצה הסלובנית אך הפסידה בשל הפרש שערי חוץ והודחה מהמפעל.

עונה לאחר מכן הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז עברה בסיבוב המוקדם הראשון את קבוצת סלוגה יוגומגנאט ממקדוניה אך הפסידה בסיבוב השני המוקדם לקבוצת וויילה בולדקלאב הדנית. בעונת 2004/2005 הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז גברה בסיבוב המוקדם הראשון בתוצאות 0–4 ביתי ו-1–4 בחוץ על קבוצת דינמו טירנה מאלבניה ועברה לסיבוב השני מוקדם, בו הפסידה לקבוצת פרטיזן בלגרד מסרביה ומונטנגרו. בשנת 2007 שיחקה הקבוצה בגביע האינטרטוטו. בסיבוב השני ניצחה את קבוצת סלאביה סראייבו מבוסניה והרצגובינה. בסיבוב השלישי הפסידה לקבוצת טרבזונספור מטורקיה והודחה מהטורניר.

בעונת 2007/2008 שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א. בסיבוב המוקדם השני הפסידה לקבוצת לוקומוטיב סופיה מבולגריה והודחה מהטורניר.

בעונת  זכתה באליפות רומניה הראשונה שלה ועלתה לליגת האלופות בפעם הראשונה בתולדותיה. הקבוצה העפילה ישירות לשלב הבתים וסיימה את המשחקים במקום האחרון בבית אחרי בנפיקה ליסבון, פ.צ. בזל ומנצ'סטר יונייטד.

## שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של אוהדי הקבוצה 
* ההיסטוריה של הקבוצה 

קטגוריה:קבוצות כדורגל רומניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1964
קטגוריה:גאלאץ
מיראביליס

**מיראביליס** (באנגלית: **Mirabilis**) הייתה חברת תוכנה ישראלית שפיתחה את תוכנת ICQ - תוכנת מסרים מיידיים.

## היסטוריה
מיראביליס נוסדה בשנת 1996 על ידי ארבעה ישראלים: יאיר גולדפינגר, ספי ויגיסר, אמנון עמיר (בנו של פרופ' דן עמיר) ואריק ורדי. המשקיע העיקרי בחברה היה איש העסקים יוסי ורדי, אביו של אריק ורדי, עם בעלי המניות הנוספים במיראביליס נמנו שורה של משקיעים פרטיים, דן פרופר, האחים מיכאל ובנימין יסלזון, משפחת סטימצקי, וחברת אריסון השקעות. החמישה הבינו שישנם אנשים רבים המחוברים לרשת האינטרנט וגולשים באמצעות מערכת הפעלה שאינה UNIX, וכי לא קיימת תוכנה שתאפשר חיבור מיידי ביניהם. מה שהיה חסר זו הטכנולוגיה לאיתור ולקישור בין אנשים במערכת ההפעלה "חלונות" של מיקרוסופט. כך עלה הרעיון שהוביל לפיתוח תוכנת ICQ.

ב-8 ביוני 1998, פחות משנתיים מיום הקמתה, נקנתה מיראביליס על ידי AOL, ענקית אינטרנט אמריקאית. במסגרת העסקה שילמה AOL סכום של 407 מיליון דולר. באותה עת מספר האנשים אשר התקינו את תוכנת ה-ICQ הגיעה ל-11.5 מיליון, וקצב ההצטרפות הגיע ל-57,000 איש מדי יום. ככל הידוע כמות הכסף שגייסה החברה מאז הקמתה ועד מכירתה היה כ-3 מיליון דולר.

לאחר שנמכרה לחברת AOL המשיך השימוש בתוכנת ICQ לגדול בקצב מהיר, בסוף שנת 2000 היו לה כ-300 מיליון משתמשים, שמתוכם כ-9 מיליון גולשים השתמשו ב-ICQ מדי יום. שני הפטנטים של מיראביליס נרשמו על שמות ארבעת המייסדים. הבקשה לאישור הפטנט להעברת מסרים מיידיים באינטרנט הוגשה בינואר 1997 ואושרה באוקטובר 2002. ביוני 1998 הגישה החברה בקשה נוספת העוסקת בהעברת מסרים מיידיים באמצעות הרשת הסלולרית, ובקשה זו אושרה במאי 2002.

מיראביליס מוצגת פעמים רבות כמי שהתחילה את מהפכת הסטארט-אפ בישראל בתקופת בועת הדוט-קום. בגורמה לגל עצום של השקעות בסטארטאפים ישראלים.

באפריל 2010 נמכרה מיראביליס לחברת DST (Digital Sky Technologies), חלק מקבוצת Mail.Ru Group הרוסית, תמורת 187.5 מיליון דולר. ב-12 ביוני 2012 החליטה הנהלת Mail.Ru הרוסית לסגור את מרכז הפיתוח של ICQ בישראל.

## מייסדי מיראביליס לאחר מכירתה

לאחר מכירת מיראביליס, ניסו חלק ממייסדי החברה לשחזר את הצלחתה. יאיר גולדפינגר פתח בקריירה מוצלחת של הקמת סטארט אפים והשקעה בהם. גם יוסי ורדי, ובנו אריק ורדי הפכו ליזמים סדרתיים. בשנת 2006 ספי ויגיסר היה מעורב בהקמת חברה בשם "נוקה TV" שפיתחה מוצר בתחום הווידאו על פי דרישה. החברה הצליחה לגייס עם הקמתה 3.6 מיליון דולר, אך נמכרה בשנת 2009 תמורת חצי מיליון דולר בלבד. אמנון עמיר השלים לימודי דוקטורט במכון ויצמן וכיום חי בסן דייגו, שם הוא מסיים פוסט־דוקטורט.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תוכנה ישראליות
קטגוריה:חברות אינטרנט ישראליות
קטגוריה:קבוצת אריסון
קטגוריה:חברות ישראליות שעשו אקזיט
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1996
יום בחירה

**יום חופשה לבחירה** (מוכר כ"**יום בחירה**") הוא יום שבו רשאי עובד בישראל להיעדר מעבודתו אך לקבל שכר כאילו עבד, לפי בחירה אישית מתוך רשימה של ימים מיוחדים שנקבעו. הזכות ליום בחירה נקבעה בתחילה בהסכמים קיבוציים, ולאחר מכן עוגנה גם בחוק חופשה שנתית תשי"א-1951, במשמעות שונה במקצת.

## יום בחירה בהסכמים קיבוציים

על פי הסכמים קיבוציים שונים, רשאי עובד במדינת ישראל להצהיר על יום או יומיים בשנה (על-פי ההסכם שאליו הוא כפוף) כעל ימים בהם הוא מעוניין להיעדר בתשלום מעבודתו, וזאת מתוך רשימה של ימים מיוחדים.

הרשימה כוללת בדרך-כלל את פורים, שושן פורים, יום הזיכרון לשואה ולגבורה, יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, יום ירושלים ותשעה באב. בחלק מההסכמים הרשימה רחבה יותר וכוללת גם את הושענא רבא, ערב פסח, ערב שביעי של פסח, אחד במאי וימים נוספים.
מקובל כי ימי הבחירה אינם באים על חשבון החופשה השנתית, אלא בנוסף להם. החוק אינו מחייב את המעביד לתת ימי בחירה, ולכן רק מי שמכוח הסכם קיבוצי מגיעים לו ימי בחירה, יוכל לדרוש אותם. כך לדוגמה, בענפי היצוא, יבוא, מסחר בסיטונות ושירותים ישנו הסכם קיבוצי כללי על פיו זכאים העובדים ליום בחירה בתשלום.

אם העובד אינו כפוף להסכם קיבוצי, או אם כבר ניצל את ימי הבחירה שהוקצו לו, תיגרע ההיעדרות מימי החופשה השנתית שלו.

## יום בחירה בחקיקה

בחקיקה ניתנה למושג "יום בחירה" משמעות שונה מזו שבהסכמים הקיבוציים: זהו יום אחד בשנה שבו עובד רשאי להיעדר מעבודתו, על חשבון חופשתו השנתית, בלי להזדקק להסכמת המעסיק (אך נדרשת הודעה של 30 יום מראש על הכוונה להיעדר ביום הבחירה). תחילה נקבע יום ירושלים כיום כזה, בחוק יום ירושלים לאחריו נקבע חג הסיגד כיום כזה, בחוק חג הסיגד. בתיקון לחוק חופשה שנתית משנת 2010 נקבעה רשימה של עשרות ימי בחירה. בשנת 2012 נוספו לימי הבחירה עוד מועדים, בעלי משמעות לדתות והעדות השונות בישראל (שומרונים, מוסלמים, דרוזים, צ'רקסים, אתיופים ומועדים בינלאומיים), שהעובד רשאי לבחור מתוכם ללא קשר לדתו.

## הערות שוליים

קטגוריה:תגמול עובדים בישראל
בחירה
אלעזר גרנות

**אלעזר גרנות** (12 במרץ 1927 – 19 בספטמבר 2013) היה פוליטיקאי, משורר, עיתונאי וסופר ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם המערך.

## ביוגרפיה
אלעזר גרנות נולד בירושלים, בנו של משה גרינהוט ונכדו של הרב ד"ר אלעזר הלוי גרינהוט. אמו, חיה, הייתה בתו של אברהם בלומנפלד, מראשוני השומרים העבריים בארץ (חתנו של הרב נחום מגיד ונכדו של ישראל ב"ק). הוא למד ברחובות ובבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. בשנים 1944–1946 התנדב לבריגדה היהודית והשתתף בקרבות באיטליה ובפעולות החטיבה בארצות אירופה. עם שחרורו חזר לירושלים ולמד פילוסופיה, סוציולוגיה, ספרות עברית ותנ"ך באוניברסיטה העברית. במלחמת העצמאות (1947–1949) שירת בפלוגת הסטודנטים ובגדוד "בית חורון" (גדוד 62 בחטיבת עציוני), במסגרתו נלחם בקרב ארמון הנציב (18-17 באוגוסט 1948). אחר כך עבר לחטיבה 8 שבפיקודו של יצחק שדה, והשתתף בקרבות לשחרור הנגב.

בימי המצור על ירושלים, נישא למלכה (לבית מוסאיוף, נכדת שלמה מוסיוף) ונולדו להם שני ילדים (דן ורות). ב-1951 עברו לקיבוץ סאסא. ב-22 בספטמבר 1955 נרצחה מלכה בידי מסתננים שתקפו את האוטובוס בו נסעה. אלעזר נישא בשנית לאילנה ונולד להם בן (רועי). ב-1958 עברו אלעזר, אשתו וילדיו לקיבוץ שובל שבנגב. לימים נשא לאשה את יעלה, בתו של ח"כ לשעבר חנן רובין, מראשי מפ"ם.

בשנים 1962–1964 היה גרנות רכז הדור הצעיר של מפ"ם ולאחר מכן מזכירה הארגוני (1975–1979), מזכירה המדיני של הסיעה (1979–1981) וב-1985 מזכירה הכללי של המפלגה. בשנת 1981 נבחר גרנות לכנסת העשירית מטעם המערך. כהונתו נמשכה גם לאורך הכנסת ה-11, והיה חבר בוועדות הכנסת השונות. בשנים 1994–1996 כיהן כשגריר ישראל בדרום אפריקה.

שירים פרי עטו נתפרסמו בכתבי עת ספרותיים ובעיתונים. כמו כן כתב פרקי רומן בשם "שתי שקיעות באפולוניה" על רקע רצח ארלוזורוב. מאמריו בענייני חברה, מדינה ופוליטיקה נתפרסמו בעיתונות המפלגתית, בעיקר ב"על המשמר" ומוספו השבועי "חותם", וב"דבר".
בבחירות לכנסת ה-17 הוצב במקום ה-115 הסמלי ברשימת מרצ לכנסת.

גרנות נפטר ב-19 בספטמבר 2013 בגיל 86. נקבר בבית הקברות של קיבוץ שובל.

ב־2016 נטען בכתבה בעיתון "ידיעות אחרונות", על בסיס מסמכים מארכיון מיטרוחין, כי גרנות קיים קשר עם הק.ג.ב. בתקופה שלפני מלחמת ששת הימים, ולאחר המלחמה נותק הקשר עקב ניתוק הקשרים הדיפלומטיים בין ישראל לברית המועצות. בכתבה הכחיש בנו את הטענות.

## ספריו
* להולכים בלילה: שירים (ספרית פועלים, 1956)
* בפעמון הזה: שירים (ספריית פועלים, תש"ל - 1969)
* שקיעה רכה (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2013)

## לקריאה נוספת
* '''לאט לך, לאט''', רשימת בקורת, עמיר עקיבא סגל, עיתון 77, גיליון 378 ספטמבר-אוקטובר 2014.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* אלעזר גרנות באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית באתר של נילי דגן

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפ"ם
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:שובל: אישים
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:חברי הכנסת האחת עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת: משוררים
קטגוריה:שגרירי ישראל בדרום אפריקה
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בשובל
קטגוריה:משפחת מוסאיוף
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
הקאובוי העירום

**רוברט ג'ון בורק** (באנגלית: **Robert John Burck**; נולד ב-23 בדצמבר 1970) הידוע בכינויו **הקאובוי העירום**, הוא נגן רחוב מניו יורק.

## קריירה
בורק נולד בסינסינטי, אוהיו. במשך שנים ניסה לזכות בפרסום ותהילה, בשל כך השתתף במספר תוכניות טלוויזיה אמריקניות, כשהבולטת שבהן היא "אמריקן איידול", בה השתתף במבחני הבמה של העונה הראשונה, אולם לא עבר לשלב הבא. הוא עבר לניו יורק בשל אוכלוסייתה הרבה, הכוללת קהל פוטנציאלי לשיריו.

בורק קנה את פרסומו בזכות היותו נגן רחוב בסמוך ל"טיימס סקוור", הלבוש באופן קבוע בתחתונים, בכובע ובמגפי בוקרים בלבד (גם בימי החורף הקרים של ניו-יורק), ובידיו גיטרה. לדבריו הוא חי מהנדבות אותן הוא מקבץ מהעוברים והשבים. בשנים האחרונות הפך "הקאובוי העירום" לאחד מסמליה של כיכר טיימס. ההערכה היא, כי הוא משתכר כאלף דולר מדי יום, בעיקר מתיירים שנהנים לצפות בו ומבקשים להצטלם עמו. עם זאת, סירב בורק בעבר לחשוף את חשבונות הבנק ומקורות ההכנסה שלו, ואף ויתר בשל כך על כוונות לרוץ למשרות פוליטיות.

בנוסף לפעילותו בניו יורק, הוא מופיע גם בקרנבל ברובע הצרפתי בניו אורלינס ובאוסטין, טקסס כאשר מתקיימים שם פסטיבלים.

בורק משווק אלבומים של שיריו, חולצות הנושאות את תמונתו ורינגטונים באמצעות מספר אתרי אינטרנט ייעודיים לכך.

בורק רשם סימן מסחרי על דמותו. דמותו מופיעה בפרסומת לחברת המכוניות שברולט ובפרסומת למותג M&M's של החברה מרס.

## קישורים חיצוניים

* 

* The Tao Of The Naked Cowboy - כתבה נרחבת על "הקאובוי העירום" באתר האינטרנט - www.orato.com
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:סינסינטי: אישים
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:ניו יורק: תרבות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
אלקטרום

[שמאל|ממוזער|250px|מטבעות אלקטרום מממלכת [לידיה מהמאה השישית לפנה"ס]]
[שמאל|ממוזער|250px|מטבעות אלקטרום של [אלכסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית]]
[250px|ממוזער|[ראש של מומיה ממצרים, מצופה בזהב או אלקטרום, מהמאה השנייה, התקופה הרומית.]]
**אלקטרום** (ידוע יותר בשם "**זהב לבן**", לפי האקדמיה ללשון העברית: **כסף פז**) הוא שמה היווני של סגסוגת טבעית של כסף וזהב המוכרת באנגלית בשם "זהב ירוק", לעיתים עם שרידי נחושת ומתכות אחרות. האלקטרום נוצר גם באופן מלאכותי. היוונים הקדמונים כינו את האלקטרום "זהב" או "זהב לבן", זאת בניגוד ל"זהב טהור". גוון האלקטרום נע בין כסוף חיוור לזהוב בוהק - זאת בהתאם ליחס בין כמות הזהב לכמות הכסף אשר מרכיבים אותו.

באזור שנמצא כיום במערב טורקיה, בשנת 687 לפני הספירה, בני לידיה השתמשו בו לשם יצור המטבעות הגסים הראשונים.

## בעיות השימוש באלקטרום
בימי הביניים נהוג היה לנשוך מטבעות בצבע זהב, כדי לבדוק אם זהו זהב או שהמתכת היא מטבע בצבע הזהב. לכן, בשימוש באלקטרום היו כמה בעיות:
*לא היו ידועות כמויות הכסף והזהב באלקטרום, מפני שזוהי סגסוגת טבעית.
*ניתן היה להתבלבל בקלות בין אלקטרום לזהב, מפני ששיטת זיהוי הזהב בתקופה זו הייתה נשיכת המטבע. מפני שזהב הוא מתכת רכה, נשיכת מטבע זהב הייתה משאירה סימן שיניים, אך אותה בדיקה יכולה לפעול גם על אלקטרום שרובו זהב, ולפיכך יכול היה להיווצר בלבול בין האלקטרום לזהב, אף על פי שערכו נמוך משל זהב.

בשל כך, האלקטרום יצא משימוש בהכנת המטבעות והחליף אותו הזהב.

## אלקטרום בתרגום התנ"ך
המונח אלקטרום - Electrum, שמשמעותו היא גם ענבר, שימש ביוונית לתיאור תופעות שונות בהן חשמל סטטי, קרינת (או צבע) השמש וייתכן אף מטאורים, נבחרה על ידי מתרגמי ספר יחזקאל לתרגום המילה חשמל, תרגום זה, "אלאקטרי" נבחר גם על ידי הירונימוס בוולגטה. מכיוון שהמילה "חשמל" מופיעה אך ורק בספר יחזקאל, שלש פעמים בתחילת פרק א', לא ידוע אם התרגום אכן משקף את משמעות המילה כפי שהובנה בעברית המקראית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגסוגות
מברישן ירוק

**מברישנית** או **מברישן ירוק** (שם מדעי: *Micrommata virescens*) הוא מין של עכביש ממשפחת המברישניים. עכביש זה אינו טווה קורים אלא צד חרקים על העלים והגבעולים של הצמחים בהם יש לו הסוואה מלאה. למברישן ארס חלש המשמש כנגד חרקים קטנים ובצד התחתון של רגליו נמצאות מברשות שיער קצרות וכהות. בעזרת מברשות אלו העכביש אורג שק שינה המשמש את הנקבות גם להטלת ביצים. בקיץ מטילה הנקבה כ-60 ביצים ירקרקות בשקים אלו, ושומרת עליהם במחבוא קבוע בין שיחים. הוא חי באירופה.

## מבנה גוף
גודלה של הנקבה הוא בין 12–15 מילימטר ושל הזכר 8–10 מילימטר.
צבע הראשחזה של הנקבה הוא ירוק בהיר ובטנה ירקרק-צהבהב ומסביב לעיניה יש לה שיער לבן.
צבע הראשחזה של הזכר הוא ירוק כהה ובטנו חום עם שני פסי אורך צהובים.

## מקום חיותו
עכביש זה, נמצא בצמחייה נמוכה, במקומות לחים ואף על צמרות העצים.

## קישורים חיצוניים

אתר עם תמונות מברישן ירוק בגרמנית
ימין|ממוזער|מברישן ירוק מוסווה על עלה

קטגוריה:מברישניים
קטגוריה:אירופה: עכבישים
קארל בלגן

**קארל ויליאם בלֵייגֶן** (אנגלית: Carl William Blegen; 27 בינואר 1887 - 24 באוגוסט 1971) היה ארכאולוג אמריקאי, שחפר אתרים רבים וידועים ביוון, וזכה לשם עולמי ולתוארי כבוד רבים.
## ביוגרפיה
בלגן, יליד מיניאפוליס, מינסוטה, החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת מינסוטה (1904), והשלים את הדוקטורט באוניברסיטת סינסינטי, שבאוהיו. את תואר הפרופסור קיבל מאוחר יותר, ב-1920, מאוניברסיטת ייל.

בלגן התמחה בענייני יוון, והחל לחפור שם אתרים רבים. הוא חפר בפילוס, שם הצליח למצוא את ארמונו של נסטור. הוא ניהל את משלחת החפירות לטרויה, והיה המבקר שם, בין השנים 1932–1938. הוא חפר עוד אתרים רבים ביוון, כקורינתוס ועוד.

מאוחר יותר קיבל בלגן תוארי כבוד והוקרה מאוניברסיטאות רבות, כאוניברסיטת אוסלו, ההיברו יוניון קולג', אוניברסיטת אתונה, ועוד. ב-1963 עמד בראש האגודה לארכאולוגיה בארצות הברית.

בלגן הלך לעולמו ב-1971 באתונה, יוון. נחשב עד היום לאחד הארכאולוגים החשובים ביותר, ולאחד ממניחי הייסוד לארכאולוגיה המודרנית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מינסוטה
קטגוריה:מיניאפוליס: אישים
קטגוריה:ארכאולוגים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סינסינטי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ייל
קטגוריה:ארכאולוגים מיקניים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1887
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1971
פרלין

[ממוזער|שמאל|250px|פרלין [שוקולד ממולא דובדבן]]
[ממוזער|שמאל|250px|מגוון פרליני [שוקולד בבונבוניירה]]
**פְּרָלִין** (מצרפתית: **Praline**) הוא שקד המצופה בקרמל. משמעות המילה עברה מספר שינויים מאז המצאתה במאה ה-18, ובשפה העברית היא משמשת כיום ככינוי כולל לממתקי שוקולד ממולאים (ידועים בשפות אחרות גם כפרלינים בלגיים: pralines belges).

## התפתחות הפרלין
המושג פרלין שימש במקור לתיאור שקדים מצופים בקרמל, נפרדים אחד מן השני (להבדיל מה**[[נוגט]]**, שהוא שכבה של שקדים לכודים בתוך לוח קרמל שלם). יש הגורסים  כי הפרלין נקרא על שם מרשל דו פלסי-פרלין (Maréchal du Plessis-Praslin; 1598–1675), והומצא על ידי הטבח שלו, קלמנט לסניה. השם קיים בוודאות מאז המאה ה-18, אולם הקשר למרשל או לטבח שלו אינו ודאי.

עם הזמן החלו קונדיטורים לטחון את הפרלין לאבקה, ומאוחר יותר למחית; מחית הפרלין הפכה לנפוצה ופופולרית יותר מהפרלין המקורי. המחית, לעיתים בתוספת שמנת, משמשת כקרם או מילוי בקינוחים ובעוגות. המחית הנמכרת כחומר גלם מכונה במקומות שונים "פרלינה" או "נוגט".

באזורים שונים מייצרים את המחית לא רק משקדים אלא גם מאגוזי לוז (באירופה), או מפקאן (בארצות הברית).

מחית הפרלין התחבבה מאוד על השוקולטיירים באירופה, והפכה למילוי פופולרי לשוקולדים שבתורם אימצו את השם פרלין. עם הזמן התרחב המושג, וכיום כאמור הוא משמש שם כולל לשוקולדים ממולאים.

## ראו גם
* פררו רושה
* אייסקונפקט

## קישורים חיצוניים

* פרלינים תוצרת בית, באתר "אוכל ורק אוכל"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ממתקים
קטגוריה:שוקולד
קטגוריה:מאכלי שקדים
הסכם דייטון

שמאל|ממוזער|250px|השליטה בשטח לפני הסכם דייטון
שמאל|ממוזער|250px|חלוקה מדינית של בוסניה והרצגובינה בעקבות הסכם דייטון
שמאל|ממוזער|250px|טקס החתימה על ההסכם
**הסכם המסגרת הכללי לשלום בבוסניה והרצגובינה**, הידוע גם כ**הסכם דייטון**, **הסכמי דייטון**, **פרוטוקול פריז** ו**הסכם דייטון–פריז**, הוא הסכם מסגרת כללי לכינון שלום בבוסניה והרצגובינה, אשר שם קץ למלחמת בוסניה (אחת ממלחמות יוגוסלביה), שלוש שנים וחצי לאחר שפרצה.
ההסכם נוסח בחודש נובמבר 1995 בבסיס חיל האוויר האמריקאי רייט-פטרסון ליד העיר דייטון, אוהיו, ונחתם באופן רשמי ביום 14 בדצמבר 1995 בפריז.

המשא ומתן לקראת ההסכם החל לאחר ניסיונות כושלים קודמים להשכנת שלום באזור, ולאחר  (בקרואטית: Operacija Oluja) של הצבא הקרואטי באוגוסט 1995, במהלכו הדף הצבא הקרואטי את צבא הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה ממרבית שטחה של קרואטיה. ברקע למגעים לקראת ההסכם עמדו גם הפצצות נאט"ו כנגד הכוחות הסרביים של בוסניה במסגרת , הפעולות כנגד צבא רפובליקה סרפסקה, טבח סרברניצה וניסוח כתבי האישום כנגד מנהיגי הסרבים בבוסניה בבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר.

בחודשים ספטמבר ואוקטובר 1995, הפעילה הקהיליה הבינלאומית, ובעיקר ארצות הברית ורוסיה, לחץ גובר על מנהיגי שלושת הצדדים המעורבים בסכסוך – הקרואטים, הסרבים והבוסניאקים – לקחת חלק בדיונים בדייטון. הדיונים התקיימו בין 1 בנובמבר ל-21 בנובמבר 1995 בהשתתפות סלובודן מילושביץ' מטעם הסרבים, פרניו טוג'מן בשם הקרואטים, ונשיא בוסניה אלייה איזטבגוביץ' בלווית שר החוץ שלו מוחמד סצירביי (Muhamed Sacirbey) בשמם של הבוסניאקים. הישיבות נוהלו על ידי ריצ'רד הולברוק האמריקאי יחד עם קארל בילדט מטעם האיחוד האירופי והמשנה לשר החוץ הרוסי איגור איוונוב (Игорь Иванов). עוד נכחו בדיונים גנרל וסלי קלארק (Wesley Clark) האמריקאי וקולונל ארונדל ליקי (Arundell Leakey) הבריטי.

ההסכם הסופי נחתם כאמור בפריז ב-14 בדצמבר 1995 גם על ידי נשיא צרפת ז'אק שיראק, נשיא ארצות הברית ביל קלינטון, ראש ממשלת בריטניה ג'ון מייג'ור, קנצלר גרמניה הלמוט קוהל וראש ממשלת רוסיה ויקטור צ'רנומירדין. ההסכם ניסח את חלוקתה המדינית של בוסניה והרצגובינה לשתי ישויות נפרדות – רפובליקה סרפסקה והפדרציה של בוסניה והרצגובינה, לאורך קו הפרדת הישויות (IEBL, ) שאורכו 1,080 ק"מ. בנוסף קבע ההסכם את הרכב ממשלתה של בוסניה והרצגובינה והעניק מנדט למספר ארגונים בינלאומיים לפקח על ההסכמות שהושגו במסגרתו, ובין היתר לכוח היישום של נאט"ו (IFOR, Implementation Force) שהתפרס בשטח המדינה ב-20 בדצמבר 1995 והחליף את כוחות האומות המאוחדות.

קורט באוסנר, מומחה אמריקני לבוסניה, הגדיר את תוצאת ההסכם: "מערכת להכלת שרי צבא מקומיים, שהיא גם מערכת לסיפוק משאלותיהם".

בהסכם דייטון נעשה לראשונה שימוש בתצלומי לוויין תלת-ממדיים ובטכנולוגית מיפוי ממוחשב לשם קביעת קו גבול בהסכם רשמי.

## ראו גם
* מלחמת בוסניה
* הסכם וושינגטון

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

דייטון
קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: היסטוריה
קטגוריה:רפובליקה סרפסקה: פוליטיקה
קטגוריה:מלחמת בוסניה
קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: חוק ומשפט
קטגוריה:1995 בצרפת
אפקט ביפלד-בראון

**אפקט ביפלד-בראון** הוא אפקט שנתגלה סביב שנת 1920 על ידי ד"ר פאול אלפרד ביפלד משווייץ, ועוזר המחקר שלו, תומאס טאונסנד בראון מארצות הברית.

## האפקט
[שמאל|ממוזער|250px|כלי ריחוף מסוג [Ionocraft המדגים את עיקרון אפקט ביפלד-בראון]]
כאשר מחברים מקור מתח ישר (DC) בעל מתח גבוה (20KV ומעלה) לקבל, שהלוחות שלו הם בעלי צורה שונה אחד מהשני (א-סימטרי), מופעל כח וקטורי כלפי הלוח הקטן יותר. האפקט מתגלה גם בעוצמות זרם נמוכות במיוחד (0.5ma).

## שימושים אפשריים ומחקרים תעשייתיים
במשך עשרות שנים הדעה המקובלת הייתה שמדובר בתופעה שולית וחסרת תועלת. בעשורים האחרונים נחשף כי מספר חברות נחשבות, וביניהן בואינג ונאס"א קיימו מחקרים בנושא, שתוצאותיהם לא פורסמו - אם בשל תוצאות דלות ואם בשל סודות תעשייה.

אם נכונות טענות חלק מהחוקרים בתחום מדובר בשיטת הינע שיש לה פוטנציאל עצום, ועשויה להחליף את מנגנוני העילוי המקובלים ואת ההינע הרקטי בתוכניות החלל.

## מחלוקת על מקור התופעה
במשך עשרות שנים מקובל היה שהאפקט מקורו בתנועת יונים. בשנים האחרונות נסיינים רבים קוראים תיגר על הסבר זה, ולעת עתה אין הכרעה סופית בשאלת מקור התופעה, או אפילו בשאלה באילו תנאים היא מתקיימת.

לטענת חוקרים צרפתיים ניסויים בני כמה ימים רצופים שעשו השניים באותן שנים במכון מחקר בצרפת גילו כי קיים יחס ישר בין עוצמת המתח לבין עוצמת הכח. כמו כן, גילו החוקרים כי קיימים הבדלים בעוצמת הכח בין יום ללילה ואפילו בין זמני גאות לשפל. כמו כן נטען כי הניסוי נעשה בתנאים מבוקרים ברמה גבוהה, כולל ואקום גבוה מאוד, שעצם קיום התופעה בו שולל את ההסבר המסורתי.

מודלים קטנים שמשקלם גרמים בודדים עד עשרות גרמים כבר "הורמו" בהצלחה באמצעות שימוש באפקט הזה, על ידי עשרות אנשים ברחבי העולם. מודלים כאלו נקראים לרוב "Lifters". קיימות הדרכות רבות ברשת האינטרנט כיצד לשחזר את התופעה בבנייה ביתית.

מספר פטנטים נרשמו על האפקט הזה על ידי ממציאיו.

## קישורים חיצוניים

* 	
*The Biefeld-Brown Effect, באתר Montalk
*דגמי LIFTER שנבנו, באתר The Quest For Overunity
*אייל בירנברג, "התפוח לא נופל. נקודה", **[[בטאון חיל האוויר]]** 147(248), אוקטובר 2002

קטגוריה:אלקטרומגנטיות
קטגוריה:מנועים
יושיטומו נארה

**יושיטומו נארה** (בקאנג'י: **奈良美智**, בהירגנה: **ならよしとも**, נולד ב-12 במאי 1959 בהירוסאקי, יפן) הוא אמן פופ ארט מודרני.

נארה עובד וחי בטוקיו, אך התגורר תקופה ארוכה בקלן שבגרמניה, ועבודותיו זכו לפרסום בינלאומי. הוא למד באוניברסיטת אאיצ'י , וקיבל את התואר הראשון ב-1985, ואת התואר השני ב-1987. בין השנים 1988 ל-1993 הוא למד ב"קונסטקדמי דיסלדורף" בדיסלדורף, גרמניה. הוא הציג קרוב ל-40 תערוכות עצמאיות מאז 1984.

## עבודתו
נארה התפרסם במהלך זרם הפופ ארט היפני של שנות התשעים. הנושא של הפסלים והציורים שלו פשוטים באופן מטעה: רוב העבודות מתארות אובייקט בלתי מזיק למראית עין (בדרך כלל ילדים וחיות מצוירים בצבעי פסטל ובסגנון של סרט מצויר) עם מעט או ללא רקע.
הילדים הללו, שנראים בתחילה חמודים ואפילו פגיעים, מנופפים לפעמים בנשק כמו סכינים ומסורים.

נארה נחשב לאחד הידועים מבין האמנים היפנים כיום, ולמייצג נאמן של האמנות היפנית העכשווית. כך, למשל, בתערוכה שכונתה "שמש עולה, ירח נמס", שהוצגה במוזיאון ישראל בשנת 2006, והוקדשה לאמנות היפנית בת דורנו, קידם את פני הבאים פסל של נארה בשם "עולי הרגל הקטנים (טיול לילי)", שהיה אחד המוצגים העיקריים בתערוכה.

בשנת 2011 עבודתו של נארה הוצגה בתערוכה שנקראה "BYE BYE KITTY! ! ! בין גן עדן לגיהנום באמנות יפנית עכשווית " שאצר דייוויד אליוט בבניין אגודת החברה היפנית במנהטן, בניו יורק, יחד עם חמישה עשר אמנים יפנים עכשוויים אחרים. יחד עם נארה השתתפה והציגה בתערוכה עם קבוצת האמנים האמנית דוקטור לאמנות טומוקו קאשיקי.

## השפעות על עבודתו

ספרי הקומיקס היפני, המאנגה והאנימה, מהווים השפעה ברורה על סגנונו של נארה ועל דמויותיו בעלות העיניים הגדולות. עם זאת, נארה חותר תחת הדמויות החמודות בהחדרה של דימויי אימה לעבודותיו.

עבודתו מושפעת מאוד מילדותו כ"ילד מפתח" בחברה התעשייתית היפנית, שהוריו העובדים הותירו לרוב בחברת חיות המחמד והטלוויזיה. נארה שואף לחתור תחת הדימוי המושלם שיש לילדות בחברה היפנית המתבטא במילה "קאוואיי" (かわいい, חמוד). השפעות נוספות שמונה נארה על עבודתו הן ציורי הרנסאנס, מוזיקת פאנק ומינימליזם, כמו גם הסופרת בננה יושימוטו התנועה האמנותית "סופר פלאט", שיצר האמן טקאשי מורקמי, ומושג ה"אוטאקו", המתייחס למעריצי אנימה אובססיביים היוצרים תת-תרבות משלהם.

## הוקרה
באפריל 2025 נכלל ברשימת "טיים 100" לשנת 2025 בזכות "יצירתו האמנותית הייחודית, המשלבת תום ילדותי עם ביקורת חברתית נוקבת, וזוכה להכרה עולמית על יכולתה לעורר הזדהות וחשיבה מחודשת על עולם מודרני מורכב".

## קישורים חיצוניים
* 

* על התערוכה "שמש עולה ירח נמס" ויצירת נארה "עולי הרגל הקטנים" אתר אימגו
* גלריה של נארה באתר ארטנט
* מידע וגלריות של נארה 
* סקירה מקיפה על עבודתו של נארה, אתר "מטרו אקטיב"

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים יפנים
קטגוריה:פסלים יפנים
קטגוריה:אמני פופ ארט
קטגוריה:יפנים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1959
תופסים ראש

**תופסים ראש** הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית בהנחייתו של נתן דטנר, ששודרה בין השנים 1988–1991 בערוץ הראשון.

## על התוכנית ומשתתפיה
התוכנית שילבה קטעי משחק, יצירה ושירה בהשתתפות ילדים מבית הספר לאמנויות תל אביב. בכל פרק הילדים שרו מחרוזת משירי זמר אורח ואחר כך הזמרים המתארחים ענו על שאלות הילדים.

שיר הפתיחה של התוכנית נכתב על ידי אהוד מנור והולחן על ידי רוני וייס, והוא בוצע על ידי נתן דטנר וילדי התוכנית.

הציירת עדית פאנק הגישה בין השנים 1988- 1990 פינה של אמנות עם ילדים בתוכנית.

בין הילדים שהשתתפו בתוכנית היו: טל מוסרי, דנה דבורין, נועה כהן, רן גואטה, ריקי בליך, איתי בארלי, דנה מושקטבליט, אורי אומנותי, יעל קרוון, ימי ויסלר, אוהד קנולר, צק ברקמן, רועי שגב, איה קרמרמן, יונתן גורפינקל, אסף קמיל, מאיה מנור, מעיין בלום, עידו מוסרי, אייל נעמן (אייל נעמן טל) ושיר גוטליב.

האמנים השונים שהשתתפו בתוכנית היו: שלמה יידוב, חיים משה, דני סנדרסון, נוער שוליים, דורון מזר, משינה, גידי גוב, גלי עטרי, יגאל בשן, עוזי חיטמן, ירדנה ארזי, שושנה דמארי, נורית גלרון, מיקי גבריאלוב, אריאל זילבר, דני בסן, דודו דותן, הכל עובר חביבי, אייל גפן, אסנת וישינסקי, האחיות יוספי ואדם.

חלק מהילדים שהשתתפו בתוכנית המשיכו במהלך שידורה ולאחריה ללהקת הנוער "צעירי תל אביב" והם: שיר גוטליב, טל מוסרי, דנה דבורין, נועה כהן, עידו מוסרי ואסף קמיל. מטעם בית הספר לאמנויות הייתה אחראית על ליהוק התלמידים מרכזת החוג לדרמה, צביה הוברמן, שהפכה לימים למנהלת בית הספר.

בסוף כל תוכנית דטנר היה נפרד מהצופים בבית במשפט **"תפסתם מה קורה כאן? לא תפסתם? תתפסו בתוכנית הבאה"**, ובתוכנית האחרונה אמר דטנר את המשפט **"תפסתם מה קורה כאן? לא תפסתם? כבר לא תתפסו בחיים"**.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1988
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:נתן דטנר
גריבען

ממוזער|חלקי העוף בתחילת הטיגון
## אזכורים תרבותיים
חיים נחמן ביאליק הזכיר את גלדי השומן בסיפוריו "החצוצרה נתבישה": 
ו"מאחורי הגדר": בסרט גברת דאוטפייר מציין בהומור דניאל הילארד, בגילומו של רובין ויליאמס, שהוא לעולם לא יקנה גריבען ממוהל, רמז לדרך הכנת המנה ולמרכיביה.

## קישורים חיצוניים
* סוזי גיורא, פוג'אצה (לחמניות הונגריות) עם גלדי שומן, מאתר "על השולחן"
* מתכון לגריבען 

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח האשכנזי
קטגוריה:בשר עוף
קטגוריה:מילים וביטויים ביידיש
קטגוריה:מאכלי עוף
אגריפינה

**אגריפינה הזקנה** (14 לפנה"ס - 18 באוקטובר 33) הייתה אצילה מן השושלת היוליו-קלאודית.

## ביוגרפיה
אגריפינה נולדה בשנת 14 לפנה"ס, אמה הייתה יוליה, בתו של אוגוסטוס ואביה היה מרקוס ויפסניוס אגריפה, מצביאו הבכיר ביותר של אוגוסטוס. בנוסף לכך, היא הייתה אמו של הקיסר קליגולה, גיסתו של הקיסר קלאודיוס וסבתו של הקיסר נירון מצד אמו.

בשנת 4 נישאה אגריפינה למצביא גרמניקוס, בנו של דרוסוס ונכדה של ליוויה. את הנישואים ארגן סבה אוגוסטוס, כחלק מהסדרי הירושה. במקביל אימץ אוגוסטוס את טיבריוס והכריז עליו כיורשו, בעוד שטיבריוס עצמו אימץ את גרמניקוס כאדם שעתיד לרשת את כס הקיסרות אחריו.

לזוג נולדו תשעה ילדים. שישה מתוכם שרדו והגיעו לגיל בגרות: נירון (אין לבלבל בינו לבין אחיינו הקיסר באותו שם), דרוסוס, קליגולה, אגריפינה הצעירה, ליווילה הצעירה ודרוסילה.

כשגרמניקוס עזב את רומא בשנת 14 לטפל בהתקוממות הלגיונות בגרמניה, הצטרפו אליו אגריפינה וילדיהם. כשחזר גרמניקוס לרומא בתום המערכה, הם השתתפו בטריומף שהוענק לו.

אגריפינה שוב הצטרפה אל בעלה גרמניקוס כשלאחרון הוענקה השליטה בפרובינקיות המזרחיות של האימפריה בשנת 18, אולם כעבור שנה מת גרמניקוס מהרעלה. מילותיו האחרונות היו עצה לאגריפינה לשמור על פרופיל נמוך ולא להתעמת עם מוקדי הכוח ברומא.

אולם אגריפינה לא שעתה לאזהרותיו של בעלה המנוח והחלה מקדמת את מעמדם של בניה הבכורים, דרוסוס ונירון, כיורשי טיבריוס. דבר זה הביא אותה לעימות עם טיבריוס, שרצה להוריש את הקיסרות לבנו הטבעי דרוסוס יוליוס קיסר. בקשתה להינשא מחדש נענתה בשלילה על ידי טיבריוס, שחשש שבעלה החדש יהפוך למגנם של בניה ויחד הם יפעלו לחתור תחתיו. המצב החמיר כתוצאה מהסתתו של סיאנוס, מפקד המשמר הפרטוריאני, שהודיע לאגריפינה שטיבריוס מתכנן להרעיל אותה. כתוצאה מכך היא סירבה לאכול משולחנו.

אגריפינה ובנה הבכור נירון נעצרו בפקודת טיבריוס בשנת 27. כעבור שנתיים הם הוגלו לאיים הפונטיים. אגריפינה מתה מרעב בשנת 33, לא ידוע אם כתוצאה מהרעבה מכוונת או מהחלטה שלה.

## לקריאה נוספת
* רוברט גרייבס, **[[אני, קלאודיוס]]** (1934); תרגומים לעברית: נפתלי גולן, הוצאת מסדה, 1950; אביעד שטיר, ספרי עליית הגג, 2010.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:השושלת היוליו-קלאודית
קטגוריה:נשים ברומא העתיקה
קטגוריה:נשים במאה ה-1 לפנה"ס
קטגוריה:נשים במאה ה-1
קטגוריה:נפטרים ב-33
דרגון

שמאל|ממוזער|220px|דרגונים גרמנים, 1830.
**דְּרָגוּן** הוא סוג של לוחם בחיל הפרשים שהיה נפוץ בצבאות העולם מהמאה ה-17 עד המאה ה-20. 

בהתחלה היו אלו חיילי חי"ר רכובים היודעים להילחם בעודם רכובים על סוסים. בהגיעם למחוז חפצם בשדה הקרב היו יורדים מהסוסים ונערכים כמו חי"ר רגיל. הדרגונים היו נחותים יחסית לסוגי הפרשים האחרים ועיקר כוחם היה בהיותם חי"ר רכוב. בסוף המאה ה-18 עברו רוב גדודי הדרגונים הסבה והפכו לפרשים במלוא מובן המילה ואילו תפקידם כחי"ר רכוב הלך והצטמצם.החל מהופעת השריון בשדה הקרב במלחמת העולם הראשונה, תפקיד חיל הפרשים כחיל רכוב על סוסים בשדה הקרב הלך והצטמצם. חילות הפרשים הפכו בעצם לחילות משוריינים והתחלקו בין שריון קל וסיור ליחידות שריון סדירות. למרות מעבר זה שימרו רוב יחידות הפרשים בחלק מצבאות אירופה את שמן המקורי ולעיתים גם שימרו תפקיד סמלי כפרשים (בעיקר בצבא הבריטי והצרפתי). 

כיום יש עדיין יחידות המשמרות את השם "דרגונים" או "דרגונים קלים" ופועלות כיחידות שריון.

## ראו גם
* קרבינייר
* הוסר

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:חיל הפרשים
קטגוריה:עיסוקים קרביים
Never Again

**Never Again** (בתרגום חופשי: לעולם לא שוב) הוא שיר פופ-רוק שנכתב ומבוצע על ידי הזמרת האמריקאית קלי קלרקסון שפורסם בשנת 2007, והוא הסינגל הראשון מאלבומה השלישי, My December שיצא באותה שנה. השיר הגיע בשיאו למקום ה-8 במצעד הבילבורד הוט 100.

## רקע
### משמעות השיר
למרות שקלרקסון אף פעם לא אישרה זאת, ככל הנראה השיר נכתב על דייוויד הודג'ס, חבר להקת אוונסנס לשעבר, איתו הייתה קלרקסון במערכת יחסים ובגד בה. הודג'ס היווה השראה גם ללהיטה של קלרקסון מאלבומה הקודם, Behind These Hazel Eyes.
קלי סיפרה שהיא כתבה את השיר שנתיים קודם לכן, ב-2004, ושהיא בכלל חשבה שהוא לא יכנס ל-My December. השיר מראה קו מוזיקלי חדש לקלרקסון, שהיה יותר רוקיסטי מכל מה שעשתה בעבר.

זמן קצר לאחר יציאת הסינגל לרדיו, דייוויד הודג'ס פרסם שיר תגובה ל-Never Again, בשם Just A Little Girl (בתרגום חופשי: רק ילדה קטנה). בשיר מטיח הודג'ס האשמות קשות בקלרקסון, ומאשים אותה בשקר.

## וידאו קליפ
הוידאו קליפ בוים על ידי הבמאי ג'וזף קאהן וצולם בלוס אנג'לס בין ה-11 באפריל ל-13 באפריל 2007. הקליפ הוצג לראשונה בתוכנית TRL ב-1 במאי 2007.

בתחילת הקליפ רואים את קלי טובעת באמבטיה, ובהמשך רואים את חברה לחיים, שכנראה הטביע אותה, נרדף על ידה בניסיונותיו לברוח עם המאהבת שלו.

השיר יצא ביום הולדתה של קלי, ב-24 באפריל.

## גרסאות
* גרסת האלבום
* רמיקס של דייב אוודה
* רמיקס של ג'ייסן נבינס

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי קלי קלרקסון
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קלי קלרקסון
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי ג'וזף קאהן
קטגוריה:שירים על אלימות במשפחה
קטגוריה:שירים על בגידה: מעילה באמון
קטגוריה:סינגלים בהוצאת RCA רקורדס
בית הקברות מאונט פלזנט

200px|שמאל|ממוזער|מדריך בנושא בית הקברות מאונט פלזנט
**בית הקברות מאונט פלזנט** (אנגלית: **Mount Pleasant Cemetery**) הוא בית קברות הממוקם בעיר טורונטו שבאונטריו, קנדה.
## היסטוריה
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-19, בתי הקברות המורשים היחידים בעיר היו כאלה שהשתייכו לכנסייה האנגליקנית או לכנסייה הרומית הקתולית. עבור תושבים מנוחים שלא השתייכו לאף אחת מהכנסיות הללו, היו צריכים למצוא הסדרי קבורה מחוץ לעיר. 

ב-1873 הוצע הרעיון להקים בעיר בית קברות לשימוש כלל התושבים. ב-4 בנובמבר 1876 הוקם בית הקברות מאונט פלזנט בפרוורי העיר על שטח של כ-0.8 קמ"ר, במטרה לשמש את כלל התושבים בעיר. בבית העלמין היה מסלול של יותר מ-19 ק"מ לנסיעת מרכבות, שהיה מצוי בסביבת גבעות ואגמים בהם ברווזים וברבורים.

עקב הגידול באוכלוסייה והתפשטות העיר, מצוי כיום בית הקברות במרכז העיר. יש בו שבילי הליכה רבים, מזרקות, פסלים, גנים בוטניים ועצים. הוא משמש כמקום הקבורה של מעל מ-168,000 איש, בהם זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה פרדריק בנטינג וצ'ארלס בסט, הפסנתרן גלן גולד, ראש ממשלת קנדה ויליאם ליון מקנזי קינג, חמישה מראשי ממשלת אונטריו, חמישה מראשי העיר טורונטו ואחרים.

## קישורים חיצוניים

* 
מאונט פלזנט
קטגוריה:טורונטו
ג'רמיין אוניל

**ג'רמיין לי אוניל** (באנגלית: **Jermaine Lee O'Neal**; נולד ב-13 באוקטובר 1978) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1996–2014. בעונת  נבחר לשחקן המשתפר של העונה, ולאורך הקריירה השתתף שש פעמים במשחק האולסטאר ורשם ממוצעים כוללים של 13.2 נקודות, 7.2 ריבאונדים, 1.4 אסיסטים ו-1.8 חסימות למשחק.

## קריירה ב-NBA
אוניל נבחר על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס בבחירה ה-17 של דראפט ה-NBA לשנת 1996, ישירות מהתיכון.

בשנת 2000 עבר לאינדיאנה פייסרס, שם הפך לאחד מכוכבי הקבוצה לצד רג'י מילר. בעונת  נבחר לשחקן המשתפר של העונה וכן נבחר בפעם הראשונה להשתתף במשחק האולסטאר.

בפגרת הקיץ 2008 עבר אוניל בטרייד לטורונטו ראפטורס תמורת טי. ג'יי. פורד, ובפברואר 2009 עבר למיאמי היט. באוגוסט 2010 חתם אוניל על חוזה בבוסטון סלטיקס.

## נבחרת ארצות הברית
אוניל שיחק עבור נבחרת ארצות הברית באליפות העולם בכדורסל 2002 אשר נערכה באינדיאנה, שם סיימה הנבחרת במקום השישי. באליפות האמריקות 2003 זכה עם ארצות הברית במדליית הזהב.

## סטטיסטיקות הקריירה
### בעונה הסדירה של ה-NBA

### בפלייאוף ה-NBA

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הדרומית
קטגוריה:קולומביה (קרוליינה הדרומית): אישים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:שחקני כדורסל תיכונים שנבחרו בדראפט ה-NBA
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:כדורסלני אינדיאנה פייסרס
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:כדורסלני מיאמי היט
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני פיניקס סאנס
קטגוריה:כדורסלני גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:בחירות דראפט של פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:כדורסלני ליגת ה-BIG3
קטגוריה:קרוליינה הדרומית: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1978