פיליפ הווארד, רוזן ארנדל

[ממוזער|199x199 פיקסלים| [שלט הרלדי|שלט האצולה של פיליפ הווארד בין השנים 1557–1572: נחלק לארבע רבעים: 1: גולס, ועל גבי בנד בין שישה צלבי קרוסלט בטינקטורת ארז'ן, מגן אור מוטען באריה למחצה זקוף שאת פיו מפלח חץ בתוך מסגרת מלכותית פרחונית כפולה – מסמל את בית הווארד עם תוספת; 2: גולס עם שלושה אריות פוסעים ומגנים בטינקטורת אור חיוור עם ציפורניים ולשון בצבע אזור, שעל גביהם תגית בעלת שלוש שיניים בטינקטורת ארז'ן – מסמל את בית פלנטג'נט, ובפרט את תומאס מברד'רטון, הרוזן הראשון של נורפוק; 3: משבצות שחמט אור ואזור – מסמל את דה וארן, רוזן סארי; 4: גולס עם אריה שואג בטינקטורת אור – מסמל את משפחת פיצאלן.]]
**פיליפ הווארד** (באנגלית: **Philip Howard** ; 28 ביוני 1557 – 19 באוקטובר 1595) היה אציל אנגלי, רוזן ארנדל וקדוש קתולי, אשר הורשע בבגידה בתקופתה של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, בשל היותו קתולי, עזיבת אנגליה ללא היתר והשתתפות בקנוניה ישועית, ונדון למיתה. הוא נכלא במצודת לונדון ב-1585, ולאחר עשר שנים בכלא המצודה מת מדיזנטריה. הוא נמנה עם ארבעים המרטירים של אנגליה וויילס, וב-1970 הוכרז כקדוש על ידי האפיפיור פאולוס השישי.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
הווארד נולד בבית ארנדל שבסטרנד בלונדון ב-1557, במהלך התהפוכות של הרפורמציה באנגליה. הוא היה בנו היחיד של תומאס הווארד, דוכס נורפוק הרביעי, מאשתו הראשונה, מרי פיצאלן, בת הזקונים של הנרי פיצאלן, רוזן ארנדל, ואשתו הראשונה, ליידי קת'רין גריי. הוא הוטבל לנצרות על ידי הלורד צ'נסלור והארכיבישוף מיורק, ניקולס הית', בארמון וייטהול בנוכחותם של בני המלוכה. הוא נקרא על שמו של אחד מסנדקיו, פליפה השני, מלך ספרד, בעלה של המלכה מרי הראשונה. סנדקו השני היה סבו, הנרי פיצאלן, וסנדקיתו הייתה סבתו הגדולה, אליזבת סטפורד, אלמנתו של תומאס הווארד, דוכס נורפוק השלישי. סטאפורד החזיקה את הווארד התינוק מעל אגן טבילה מוזהב שנשמר באוצר הממלכה ונעשה בו על פי רוב שימוש להטבלת ילדי משפחת המלוכה בלבד.

זמן קצר לאחר לידתו נפטרה אמו, ככל הנראה מזיהום לידה. בהיותו הבן הבכור והיורש של דוכס נורפוק, יועד הווארד להיות הדוכס החמישי לעתיד, ומרגע לידתו נשא את התואר רוזן סארי, תואר משני של דוכסי נורפוק.

בשנת 1569 ארגן אביו את נישואיו לאחותו החורגת אן דייקר, בתה של אשתו השלישית של דוכס נורפוק, אליזבת לייברן, מנישואיה הקודמים. מאחר שהחתן והכלה היו בני 12 באותו העת, נערך בשנית טקס החתונה לאחר שנתיים, עת הגיעו שני הצדדים לגיל הנישואים. אֶחיו למחצה, תומאס וויליאם, בניו של אביו מאשתו השנייה, מרגרט אודלי, התחתנו לאחר מכן עם אחיותיה של דייקר.

אביו של הווארד, נוצרי קתולי שקיבל חינוך פרוטסטנטי, נעצר ב-1569 על קשירת קשר נגד המלכה אליזבת הראשונה, בעיקר בשל כוונתו להתחתן עם מרי, מלכת הסקוטים. אף ששוחרר באוגוסט 1570, מספר חודשים לאחר מכן היה מעורב בקשר רידולפי להפלת אליזבת מכסאה, להמליך את מרי תחתיה ולהשיב את הקתוליות לאנגליה, והוא נעצר שוב בספטמבר 1571. נורפוק נשפט בעוון בגידה במלכות ונדון למוות בינואר 1572. הוא הוצא להורג ביוני לאחר מכן, עת פיליפ היה בן 15. לאחר מותו של אביו, הועברו פיליפ ואֶחיו למחצה אל דודם, הנרי הווארד, רוזן נורת'המפטון, בבית אודלי אנד. בשל הוצאתו להורג של אביו, איבד פיליפ נכסים רבים שהיו שייכים לאביו ואת התואר רוזן סארי, שכן תואר דוכסות נורפוק הופקע מאביו. הווארד לא ניסה להשיב לעצמו את תואר הדוכסות, אולם מספר שנים לאחר מכן היה באפשרותו ובאפשרות אחיו למחצה הצעירים להשיב חלק מנכסיהם שהופקעו.

הווארד ללמוד בקולג' סנט ג'ון שבקיימברידג', בעוד אשתו הייתה תחת חסותו של סבו מצד אמו, הנרי פיצאלן. הווארד סיים את לימודיו ב-1574, ולקראת גיל 18 החל לפקוד את חצר המלוכה של אליזבת הראשונה, הגם שהיה זה מספר שנים בודדות לאחר הוצאתו להורג של אביו בעוון בגידה במלכה. למרות עברו המשפחתי, הוא חי חיים קלי דעת בקיימברידג' ובחצר המלוכה והתחבב על המלכה.

[ממוזער| פיליפ הווארד בגיל 18, דיוקן מאת [ג'ורג' גוואר|ג'ורג' גאוור, 1575 לערך.]]
ביולי 1578 נפטרה דודתו מצד אמו, ג'יין פיצאלן, ללא צאצאים חיים, מאחר ששלושת ילדיה מנישואיה לג'ון למלי מתו בינקותם. עם מות דודתו, הפך פיליפ לצאצא היחיד השורד של סבו מצד אמו, ועל כן היה היורש לתואר רוזן ארנדל ותאריו המשניים, כמו גם לכל נכסיו של פיצאלן בסאסקס, לרבות טירת ארנדל, מקום מגוריהם של משפחת פיצאלן, אשר הפך לימים לביתו העיקרי של צאצאיו של הווארד. לאחר מותו של סבו בפברואר 1580, קיבל הווארד את הירושה המלאה של משפחת אמו, והמלכה העניקה לו את התואר רוזן ארנדל. מאחר שרוזנות ארנדל נשארה בידי השושלת הראשית של משפחת הווארד, עם שחזור דוכסות נורפוק ב-1660, התואר היה לימים לאחד מתארי המשנה של דוכסי נורפוק.

הווארד ממוספר כרוזן העשרים, השמונה עשר, השלושה עשר או הראשון של ארנדל, בשל הקמות חוזרות של התואר. בספירה מתמשכת מזמן הקמת הרוזנות לראשונה ב-1138 בידי סטיבן, מלך אנגליה, עבור ויליאם ד'אוביני, הרי שהווארד הוא הרוזן ה-20.

### קבלתו מחדש לכנסייה הקתולית והמאסר שלאחריה
ממוזער|אן דייקר, אשתו של פיליפ הווארד
[ממוזער| [תומאס הווארד, רוזן ארנדל|תומאס הווארד, בנם היחיד של פיליפ הווארד ואן דייקר]]
הווארד היה עד לדיון במצודת לונדון בשנת 1581 בין קבוצה של תאולוגים פרוטסטנטים וכמרים קתוליים, אשר הביא אותו לשוב לארנדל ולחשוב על פיוס עם הכנסייה הקתולית, על אף הסכנות הטמונות בכך.

הוא במקור הוטבל כקתולי, ועל אף שקיבל חינוך פרוטסטנטי, מאז ומעולם הקתוליות נשארה אצלו מתחת לפני השטח, במיוחד נוכח העובדה שהאנשים הכי קרובים אליו נותרו נאמנים לכנסייה הקתולית בתקופת הרפורמציה. סבו מצד אמו היה קתולי נאמן, ואביו, שגם קיבל חינוך פרוטסטנטי אך היה למעשה קתולי, נשא קלון על קשירת קשר נגד אליזבת הראשונה במטרה להחליפה במרי, מלכת הסקוטים, ובכך להשיב את הקתוליות לאנגליה. סבו מצד אביו גם כן הוצא להורג על ידי הנרי השמיני, בין היתר מאחר שהיה קתולי.

בשנת 1583 נחשד בשותפות לדבר עבירה בקשר תרוקמורטון. הוא התכונן לברוח לארצות השפלה הספרדיות, אולם תוכניותיו עלו בתוהו לאחר ביקור של המלכה אליזבת בביתו בלונדון, אז הורתה שיישאר במעצר בית. באותה שנה חזרה בחשאי אשתו, ללא ידיעתו ומחשש גדול שלא ירשה זאת, למחתרת הקתולית.

ב-30 בספטמבר 1584 התקבל הווארד שוב לכנסייה הקתולית על ידי הכומר הישועי ויליאם וסטון. בה בעת, אחיו למחצה הצעיר, ויליאם, גם כן נעשה קתולי. הווארד, שעדיין פקד את חצרה של אליזבת, הצליח להסתיר את אמונתו הקתולית לתקופה, בטרם עשה לביתו. בשנה שלאחר מכן פעל הווארד בניגוד לאזהרותיו של הכומר וסטון, בנסותו לברוח לאירופה היבשתית מתוך מטרה לחיות בגלוי כקתולי עם אשתו וילדיו.

בעוד ממרים קתולים רבים אחרים הצליחו לברוח מאנגליה, מסעו של הווארד אל אירופה היבשתית סוכל על ידי פרנסיס וולסינגהם. מאחר שאביו של הווארד, דרך הקרבה המשפחתית שלו לאן בולין, היה בן דוד מדרגה שנייה של המלכה אליזבת, הוא נחשב על ידי קתולים נרדפים שקשרו נגד המלכה, כיורש אפשרי לכתר האנגלי. על כן, שודדי ים בשירות צי טיודור, עת הפליג מליטלהמפטון, תקפו ועלו על ספינתו. תחילה חשב ששודדי הים רצו כופר נפש עבורו, אולם הוא נעצר והושם במצודת לונדון ב-25 באפריל 1585. ביולי 1585 נולד בנו, תומאס.

הוא הובא למשפט בעוון היותו קתולי, עזיבת אנגליה ללא היתר, השתתפות בקשר ישועי ונשיאת התואר דוכס נורפוק, תוך הפרת הקלון שהוטל על אביו. ב-17 במאי 1586 נקנס ב-10,000 לירות שטרלינג ונגזר עליו מאסר לפי הוראת המלכה. ביולי 1586 הוצעה לו חנינה תמורת זניחת הקתוליות, אולם הוא סירב. ב-1588 הואשם שהתפלל, יחד עם קתולים אחרים, לניצחון הארמדה הספרדית. הוא נשפט בעוון בגידה ב-14 באפריל 1589 ונמצא אשם. הוא נדון למוות ולקלון, עם הפקעת כל נכסיו בידי הכתר.

המלכה אליזבת, אולם, לא חתמה על צו ההוצאה להורג. הווארד לא ידע זאת וחי בפחד מתמיד מההוצאה להורג. בזמן מאסרו חרט בלטינית בתאו את המשפט: "ככל שנסבול עבור ישוע בעולם הזה, כך תהי תהילתנו עם ישוע בעולם הבא". משפט זה חקוק על אחת המדרגות בבית התפילה על שם הווארד בארנדל.

### מותו
בסתיו 1595, כאשר גסס מדיזנטריה, עתר הווארד למלכה בבקשה לראות את אשתו ואת בנו, שנולד לאחר מאסרו. המלכה השיבה כי אם ישתתף בתפילה פרוטסטנטית אחת, הוא לא רק יראה את אשתו ואת ילדיו, אלא גם יושבו לו תאריו ונכסיו. לכך הווארד השיב שאם דתו היא סיבת סבלו, הוא מצר על כך שיש לו רק תקופת חיים אחת להפסיד. הווארד נשאר במצודה ולא זכה לראות את אשתו ובנו. הוא מת לבדו ב-19 באוקטובר 1595 במצודה.

הווארד נקבר מתחת לרצפת קפלת פטרוס הקדוש בשלשלאות, בתוך תחומי המצודה, שם גם נקבר אביו. אלמנתו מעולם לא נישאה שוב, ובילתה ימיה בכתיבת שירה נוצרית, בהשתתפות במיסות ובחיים דתיים.

בשנת 1624 התיר ג'יימס הראשון, מלך אנגליה, להעביר את שרידיו לבית אלמנתו בסארי, ולבסוף לכנסיית פיצאלן שבטירת ארנדל בסאסקס.

אף על פי שהוטל על הווארד קלון במשפטו, בשנת 1604, זמן קצר לאחר עלייתו לכתר של המלך ג'יימס הראשון והודות להתערבות דודו של הווארד, הותר לבנו לשאת את תואר הרוזנות ונכסיו הושבו לחזקתו.

## מורשת
יחד עם גבירתנו של העלייה, פיליפ הווארד הוא הקדוש המגן של דיוקסיית ארנדל וברייטון. בנייתה של קתדרלת ארנדל, שהוקדשה במקור לפיליפו נרי הקדוש, הוזמנה ב-1868 על ידי הנרי פיצאלן-הווארד, דוכס נורפוק החמישה עשר. מעמדה שודרג לקתדרלה ב-1965, והקדשתה לגבירתנו ולפיליפ הווארד הקדוש שונתה מיד לאחר הכרזתו של פאולוס השישי על הווארד כאחד מארבעים המרטירים של אנגליה וויילס באוקטובר 1970. ב-10 במרץ 1971, בנוכחותם של בישוף המשנה של ארנדל וברייטון מייקל באוון ומועצת הקאנונים של הדיוקסיה, הועברו שרידיו של הווארד מכנסיית פיצאלן אל בית התפילה החדש שנבנה בקתדרלה, שם נערך טקס ההקדשה. מאז הפך בית התפילה למקום עלייה לרגל.

בזמן מאסרו בילה הווארד את מרבית זמנו בכתיבה ובתרגום של שירה קתולית וספרות העוסקת בדבקות דתית. כתבי היד הוברחו מהטירה באופן קבוע ונערכו ותוקנו על ידי הכומר וסטון, בטרם הוברחו לארצות השפלה הספרדיות לפרסום על ידי הממרה ריצ'רד ורסטגן.

חומרי מחקר על אודות חייו של הווארד, כמו גם על מספר מיצירותיו בתחום השירה הנוצרית, נאספו על ידי המשוררת לואיז אימוג'ן גיני ופורסמו כחלק מהאסופה שלה משנת 1939: "המשוררים הממרים".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אצולה אנגלית
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נוצרים קתולים
קטגוריה:רוזנים
קטגוריה:משוררים אנגלים
קטגוריה:מרטירים
קטגוריה:ילידי 1557
קטגוריה:נפטרים ב-1595