סנהדרין

260px|ממוזער|כינוס הסנהדרין, איור משנת 1883
**סַנְהֶדְרִין** (או **סנהדרֵי גדולה** או **בית דין הגדול**; מיוונית: **Συνέδριον**) היא בית דין של שבעים ואחד דיינים ששימש ערכאה עליונה לפסיקת הלכה ומשפט בעם היהודי בתקופת בית שני, ובתקופת התנאים והאמוראים. היררכית, בית הדין היה רמה אחת מעל סנהדרין קטנה.

הסנהדרין החלה לפעול בתחילת ימי בית שני. היא פעלה בעם ישראל עד שנת 425 לערך. בדרכי וכללי פעולתה עוסקת מסכת סנהדרין.

## מקור השם
מקור המילה ביוונית: συνέδριον (תעתיק: סִינְהֶדְרִיוֹן), ופירושה המקורי "מועצה" או "מקום כינוס" (מילולית: ישיבה ביחד). כך נקראו מועצות ובתי דין שפעלו בשווקים של ערי יוון העתיקה.

בתרגום השבעים מציין הכינוי "סנהדרין" מושגים שונים, כגון דין, סוד, או קהל. באיגרת אריסטיאס נקרא כך מושבם של מתרגמי התורה ליוונית. פילון האלכסנדרוני משתמש בכינוי לפי הוראתו הכללית (מושב, מועצה, בית דין). ספר מקבים ב (יד, ה) מכנה בו את המועצה של המלך הסלאוקי, וספר יהודית (ו, א; ו, יז; יא, ט) את המועצה של המצביא הנכרי האויב. אולם בכל המקורות היהודיים הללו מתקופת בית שני אין אזכור למוסד יהודי מרכזי שנקרא "סנהדרין". גם יוסף בן מתתיהו משתמש בכינוי עבור חבר יועציו של אוגוסטוס קיסר, כנס המצביאים במחנה טיטוס ואף בתי דין נכריים בארץ ישראל. הוא מכנה בשמות "סינודוס" ו"סינדריון" את הרשויות המנהליות שנוסדו על ידי גביניוס, הנציב הרומי בסוריה, כשפיצל את המדינה החשמונאית לחמישה מחוזות נפרדים. בלשון "הברית החדשה", "סנהדרין" מציינת בתי דין.

המילה "סנהדרין" התקבלה בלשון חז"ל, שהושפעה מהלשון היוונית, ומבחינה דקדוקית נוקטים לגביה לשון נקבה ("הסנהדרין יושבת", "הסנהדרין דנה" וכדומה).  בכמה מקומות בספרות חז"ל מכונה הסנהדרין גם בית ועד. בתקופות מאוחרות יותר, נדרש השם כנוטריקון של "**שונ**א **הדר**ת-פנים בד**ין**".

## מקור סמכותה

התורה עוסקת במקרה שבו מתעורר ספק הלכתי שאין לו פותר ומצווה כי במקרה כזה יש לפנות אל הסמכות ההלכתית הנמצאת במקום שבחר ה'. התורה מצווה להישמע לפסיקת ההלכה המתקבלת על ידי אותה סמכות, ואף מאיימת בעונש מוות על מי שלא יקבל אותה:

בתורה שבעל-פה, "המקום אשר יבחר ה'" מתפרש כבית המקדש שבירושלים, והסמכות ההלכתית שהייתה שם בתקופת חז"ל היא הסנהדרין שישבה בלשכת הגזית שבעזרת בית המקדש, ושאבה את סמכותה ממקום זה. לכן, כאשר הסנהדרין אינה יושבת שם היא מאבדת את סמכותה.

חז"ל פירשו שעונש המוות מתייחס למקרה של "זקן ממרא" – אחד מן החכמים הסמוכים שאינו מקבל את הסמכות העליונה של הסנהדרין, ומורה הלכה למעשה בניגוד לדבריה.

## דירוג בתי הדין ותפקידיהם
הסנהדרין היא חלק ממערך בתי הדין, המורכב משלושה סוגי בתי דין, ולכל אחת מהן סמכות שונה:
* בית דין של **שלושה** דיינים, שרשאי לדון בדיני ממונות (הלוואות, גזלות, חבלות, וכיוצא בהן). בית דין מסוג זה נוהג אף בחוץ לארץ.
* **[[סנהדרין קטנה]]** – בית דין של **עשרים ושלושה** דיינים, אשר רשאי לדון אף בדיני נפשות. בית דין כזה היו מעמידים בכל קהילה יהודית בארץ ישראל שיש בה יותר מ־120 (לפי דעה אחרת: 230) אנשים, ועוד אחד לכל שבט ושבט. בנוסף, היו שתי סנהדראות קטנות בירושלים: אחת בפתח הר הבית ואחת בפתח העזרה. בית דין זה נוהג גם בחוץ לארץ, אך לא יותר מאחד בכל מחוז.
* **סנהדרין גדולה** (בית הדין הגדול), שהיא בית דין של **שבעים ואחד** דיינים (יש הסוברים שהסנהדרין כללה רק שבעים דיינים). הסנהדרין מוסמכת לדון בדיני נפשות חמורים במיוחד (מיתתו של נביא שקר, אנשי עיר הנידחת ועוד).
: בנוסף, הסנהדרין פוסקת הלכה לכל ישראל בכל המחלוקות המתעוררות בדיני תורה, ועל פי תורת ישראל, חייבים הכול לעשות על־פי הוראתם. עניינים נוספים הנוגעים לעם ישראל היו גם הם בסמכותו של בית הדין הגדול, כגון קידוש החודש, עיבור השנה, מינוי כהן גדול, מינוי סנהדרין קטנה בכל עיר ועיר, ועוד.

## חברי הסנהדרין
בתלמוד הבבלי, פירט רבי יוחנן מהן התכונות הנדרשות מחברי הסנהדרין:

על סמך הנאמר בתלמוד, אפיין הרמב"ם (בספרו משנה תורה) את התכונות הנדרשות מחברי הסנהדרין. עיקרן הוא:
* אין מעמידין בסנהדרין, בין בגדולה בין בקטנה, אלא אנשים חכמים ונבונים, מופלאין בחכמת התורה, בעלי דעה מרובה, ויודעין קצת משאר חכמות, כגון רפואות, וחשבון תקופות ומזלות, ואיצטגנינות, ודרכי המעוננים והקוסמים והמכשפים והבלי עבודה זרה וכיוצא באלו, כדי שיהיו יודעין לדון אותם.
* ואין מעמידין בסנהדרין אלא כוהנים ולויים וישראליים מיוחסים, הראויין להשיא לכהונה.
* אין מעמידין בכל סנהדרין לא זקן מופלג בשנים ולא סריס, מפני שיש בהן אכזריות, ולא מי שאין לו בנים, כדי שיהיה רחמן.
* כשם שבית דין מנוקין בצדק, כך צריכין להיות מנוקין מכל מומי הגוף. וצריך להשתדל ולבדוק ולחפש שיהיו כולן בעלי שיבה, בעלי קומה, בעלי מראה, נבוני לחש, ושיהיו יודעין ברוב הלשונות כדי שלא תהיה סנהדרין שומעת מפי התורגמן.

### כהנים ולוויים
הכהנים והלוויים שימשו בהיסטוריה גם כדיינים בסנהדרין, ולהלכה נפסק שמצווה (אך לא חובה) למנות אותם בכל הרכב של הסנהדרין.

יש שטענו כי רצוי למנות כהן כנשיא הסנהדרין, שיכהן כסמכות הרוחנית העליונה אליה פונים בשאלות קשות.

הקשר בין כוהנים ולויים לבין הסנהדרין מופיע לראשונה בפסוק מספר דברים: 

קשר זה מופיע במקורות מקראיים נוספים:
* בעד שקר: 
* בעגלה ערופה: 

מקור נוסף להלכה זו נמצא במדרש תנאים, שם כתוב: "כל סנהדרין שהיא משולשת הרי זו משובחת". לפי פירוש המלבי"ם, כוונת המדרש היא שמומלץ לסנהדרין כי שליש מהדיינים בה יהיו כוהנים, שליש – לויים ושליש – ישראלים.

## היסטוריה
### ייסודה ומיקומה
[330px|ממוזער|[לשכת הגזית מתוך מודל בית המקדש הראשון של גרהרד שות, סוף המאה ה-17]]
הסנהדרין, או בשמה המקורי "מועצת הזקנים", הייתה המוסד הדתי העליון ביהודה בימי בית שני, אך שימשה גם כהנהגה מדינית. המוסד התפתח ממוסד קדום לו – **[[כנסת הגדולה]]**. בידיה רוכזו סמכויות משפטיות ומדיניות. היא הנהיגה את העם וייצגה אותו, והיוותה גם בית מדרש עליון ללימוד תורה. את הבסיס לסנהדרין נטלו חז"ל מ־70 הזקנים שסייעו ביד משה רבנו במשפט ().

מקומו של בית דין הגדול (של 71 חכמים) היה בתחילה בלשכת הגזית אשר בבית המקדש; מלבדה, ישבו שתי סנהדריות קטנות (23 חכמים כל אחת) בפתח העזרה ובפתח הר הבית. 40 שנה לפני חורבן בית המקדש השני גלתה הסנהדרין הגדולה ממקומה לשטח החיצוני של הר הבית, ומאותו זמן ואילך בטלה סמכותה להוציא עבריינים להורג, מפני שרשאים בתי־הדין לפסוק גזר־דין מוות רק כשבית־הדין הגדול יושב במקומו בלשכת הגזית.

### גלותה וביטולה
לאחר החורבן נדדה הסנהדרין ממקום למקום:

הדעה הרווחת היא שהסנהדרין הפסיקה לפעול סמוך לזמן ביטול הנשיאות, בשנת 425 בהסתמך על חקיקה רומית שביטלה את סמכותה. עם זאת, ישנן ראיות המרמזות על שרידי סנהדרין עד מסע הצלב הראשון.

לאחר חורבן הבית, ישבה הסנהדרין ביבנה עד מרד בר כוכבא (הסתיים ב־135), בעקבות המרד והגזרות שגזרו הרומאים בעקבותיו על יהודה, עברה הסנהדרין לגליל. היא ישבה בכפרים קטנים כמו אושא ושפרעם, כדי להרחיק ממנה את עינה של הקיסרות הרומאית. רבי יהודה הנשיא – נשיא הסנהדרין, שישב בבית שערים, העביר לעירו את הסנהדרין, וכאשר חלה ועבר לציפורי, עברה איתו לשם גם הסנהדרין. בימי רבי יהודה נשיאה, עברה הסנהדרין לטבריה למשך תקופה ארוכה.

לצד חוקרים המצדדים בהמשך קיום הסנהדרין לאחר ימי מרד בר כוכבא, קיימים גם חוקרים הטוענים כי אין כל ראיה לקיומו של גוף מרכזי הקרוי "סנהדרין" לאחר המרד. י' לוין טוען: "השם 'סנהדרין' כמעט שאיננו מופיע בתיאורי תקופה זו. השימוש במונחים העשויים להעיד על קיומו של מוסד כזה הוא נדיר למדי, ואף מוגבל לסוף המאה הראשונה או לראשית השנייה.". לטענתו, לא נזכר במקורות גוף עליון דתי או שיפוטי, ומונחים, כגון ועד, בית הוועד, בית מדרש ועוד ביטויים דומים – מכוונים כולם להתכנסויות של בתי דין מקומיים, או להתכנסויות חכמים לשם לימוד.

71 חברי הסנהדרין היו העילית הרוחנית של העם היהודי. רבן גמליאל השני הוא מהבולטים שבחברי הסנהדרין הגדולה, ולפי המסורת מרדכי היהודי היה בין חברי כנסת הגדולה, גלגולה הקודם של הסנהדרין.

### ניסיונות לחידוש הסנהדרין

לאחר ביטול הסנהדרין, היו ניסיונות שונים במהלך השנים לחדש את הסמיכה ואת הסנהדרין.

במחצית השנייה של המאה ה-11 הפכה חיפה למרכז יהודי חשוב ליהודי הגליל, לאחר שישיבת גאון יעקב בראשותו של ר' אליהו הכהן גאון גלתה מירושלים לצור, וחיפה נבחרה כמרכז הסמלי לריבונות הגאונות הארץ-ישראלית בראשות ר' אליהו הכהן. באירוע רב רושם שנערך בחיפה בהושענא רבה ד'תתמ"ג (1082) הכריז ר' אליהו הכהן על לוח השנה של אותה שנה, חידש את הגאונות והסמיך 'חברים בסנהדרין הגדולה'. תיאור המאורע המופיע במגילת אביתר, שחוברה בידי אביתר בנו של ר' אליהו הכהן ונמצאה בגניזה הקהירית, מספר על הגעתו של ר' אליהו הכהן לחיפה "לקדש את השנה, ויחדש את הגאונות ואת הסמיכה בבית הוועד נגד כל בני ישראל, וישם אלות נמרצות וקללות נחרצות על כל חולק ומפליג ועל כל גוזל ומשיג גבולין, וכתוב בספר התקנה והסמיכה, וחותם ידו ויד כל החכמים בו". אך למרות אירוע זה המצביע על חשיבות המקום בעיני יהודי ארץ ישראל, הביא הכיבוש הצלבני בשנת 1100 לחורבן היישוב היהודי בחיפה, ור' בנימין מטודלה שעבר בה בסביבות 1170 (ד'תתק"ל) כבר לא הזכיר קהילה יהודית במקום.

קרוב לחמש מאות שנים מאוחר יותר הוביל מהר"י בירב ניסיון נוסף לחידוש הסמיכה. מהר"י בירב סמך, על פי שיטתו, ארבעה חכמים, שסמכו חכמים נוספים, אך לא התיימרו לחדש את הסנהדרין. בניסיונות חידוש הסנהדרין המאוחרים יותר לא נסמך בפועל איש. מהר"י בירב, וכן הבאים אחריו, נתלו במה שכתב הרמב"ם בפירושו למשנה, וגם בהלכות סנהדרין שבמשנה תורה: "שאם יסכימו כל החכמים שבארץ ישראל למנות דיינים ולסמוך אותם, הרי אלו סמוכים ויש להם רשות לדון דיני קנסות ולסמוך חכמים אחרים".

#### ניסיונות לחידוש הסנהדרין בשנים האחרונות

ב-2004 נעשו ניסיונות לחדש את הסנהדרין, על ידי קבוצה של רבנים ואקדמאים, כגון הסנהדרין החדשה וסנהדרין לישראל. הרב מרדכי אליהו הקים סנהדרין בה נכחו 23 דיינים.

## ראו גם
* שבעים הזקנים
* סמיכת זקנים
* נשיא הסנהדרין
* קברי הסנהדרין
* ארבע מיתות בית דין
* תקנות אושא
* חידוש הסנהדרין
* הישיבה הארץ ישראלית
* הסנהדרין של פריז

## לקריאה נוספת
* יהושע אפרון, "הסנהדרין בחזון ובמציאות של הבית השני", בתוך: **חקרי התקופה החשמונאית**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תש"ם 1980, פרק שביעי, עמ' 250–290.
* אברהם ביכלר, **הסנהדרין**, מוסד הרב קוק, ירושלים, תשל"ה
*
* שמואל ק’ מירסקי, **בין שקיעה לזריחה: השתלשלות הסנהדרין לישיבה בירידתה לבבל...**, הוצאת סורא, ירושלים-ניו יורק, תשי"א.
* חיים דב מנטל, **מחקרים בתולדות הסנהדרין**, הוצאת דביר, תל אביב, תשכ"ט.
* ישראל רוזנסון, **מסעות עשרה – על נדודי הסנהדרין בארץ ישראל**, מכון ארץ חפץ, ירושלים, תשמ"ח.

## קישורים חיצוניים

*סנהדרין, לקסיקון לתרבות ישראל, המרכז לטכנולוגיה חינוכית
*
* אתר "שביל הסנהדרין"
* הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם, מתוך משנה תורה לרמב"ם
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מוסדות יהודיים
קטגוריה:מוסדות משפטיים
קטגוריה:בתי דין (יהדות)
קטגוריה:מסכת סנהדרין