open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חדשות.קום

**חדשות.קום** הוא אתר אינטרנט שהוקם בשנת 1999, ביוזמת חברת בזק בינלאומי והעיתונאי יאיר פידל, והיה אתר החדשות הראשון ברשת בעברית. 

בתקופת הקמת האתר, היו מעט אתרי תוכן בעברית באינטרנט, והעיתונים הגדולים (ידיעות אחרונות, הארץ ומעריב) עדיין התלבטו האם לפתוח אתר חדשות, מחשש לפגיעה בהכנסותיהם מהעיתונים המודפסים.

באתר חדשות.קום עבדו מספר כתבים צעירים שהשתחררו משירות צבאי בגלי צה"ל, וכן מספר כתבים מקול ישראל. מספר הכניסות לאתר היה גדול יחסית לאותה תקופה - כ-3,000 ביום, אך מרבית המבקרים היו מחוץ לישראל.

חברת בזק בינלאומי מימנה את האתר במשך חצי שנה. לאחר מכן, בגלל אילוצים רגולטוריים, רכשה בזק בינלאומי את האתר "וואלה", שהיה באותן שנים שער הכניסה לאינטרנט, ויצאה מההשקעה באתר חדשות.קום (הרגולטור לא אפשר לחברת האם בזק לרכוש את האתר וואלה, לכן היא הורתה לבזק בינלאומי לרכוש אותו). בעקבות זאת נכנס בנק מרכנתיל דיסקונט להשקעה באתר, ומימן אותו למשך שנה נוספת.

בתחילת שנת 2001, בעקבות משבר בועת הדוט קום, הופסק מימון האתר על ידי בנק מרכנתיל. בחודש ספטמבר של אותה שנה, ביום הכיפורים, האתר נסגר. 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי חדשות ישראליים
ג'ין סימונס (שחקנית)

[שמאל|ממוזער|250px|ג'ין סימונס בסרט "בס הצעירה" ([1953)]]
**ג'ין סימונס** (באנגלית: **Jean Simmons**; 31 בינואר 1929 - 22 בינואר 2010) הייתה שחקנית אנגלייה.

סימונס התפרסמה בעקבות תפקידיה בסרטי קולנוע בריטיים ואמריקאים בשנות ה-40 וה-50. נודעה בעיקר בשל תפקידה כאופליה בסרט "המלט" (1948), לצד לורנס אוליבייה, תפקיד עליו קיבלה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר; בתפקיד דיאנה בסרט "הגלימה" (1953) וכן בשל תפקידה כשרה בראון בסרט "ברנשים וחתיכות" (1955) לצד פרנק סינטרה ומרלון ברנדו, תפקיד עליו זכתה בפרס גלובוס הזהב. ב-1957 שיחקה לצידו של פול ניומן בסרט "עד שירימו עוגן". ב-1958 שיחקה לצידו של גרגורי פק במערבון "האדמה הגדולה" וב-1959 לצידו של רוק הדסון בסרט "אדמה זו שלי היא". ב-1960 שיחקה בסרט "הדשא ירוק יותר" לצדו של קרי גרנט. ב-1967 שיחקה בסרט "גירושין בנוסח אמריקה" לצידו של דיק ואן דייק. סימונס שיחקה גם בתפקיד הראשי בסרט "הסוף המאושר" (1969), עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ולפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. בשנותיה המאוחרות שיחקה גם בסדרות טלוויזיה, ואף זכתה בפרס אמי על משחקה במיני-סדרה "ציפורים מתות בסתר" (1983).

סימונס נישאה ב-1950 לשחקן סטיוארט גריינג'ר. ב-1960 התגרשה ממנו ונישאה לבמאי ריצ'רד ברוקס. הם התגרשו ב-1977.

ב-22 בינואר 2010 נפטרה סימונס בגיל 80, בשל מחלת הסרטן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקנית משנה במיני-סדרה או בסרט
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן משנה במיני-סדרה או בסרט
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי גביע וולפי
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקנית ראשית בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:מהגרים מבריטניה לארצות הברית
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1929
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1929
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2010
תומאס פיקרינג

**תומאס ריב "תום" פיקרינג** (באנגלית: **Thomas Reeve "Tom" Pickering**; נולד ב-5 בנובמבר 1931) הוא דיפלומט אמריקאי. בין תפקידיו הדיפלומטיים הרבים הוא שימש כשגריר ארצות הברית בישראל (1985–1988), לאומות המאוחדות (1989–1992), להודו (1992–1993) ולרוסיה (1993–1996). בין השנים 1997–2001 שימש כתת-מזכיר המדינה לעניינים מדיניים, השלישי בהיררכיה של מחלקת המדינה, תחת מדליין אולברייט.

## תולדות חייו
פיקרינג נולד בעיר אורנג' בניו ג'רזי. לאחר שסיים את לימודי התיכון בניו ג'רזי החל בשנת 1949 לימודי תואר ראשון במכללת בואדואן, בעיר בראונזוויק, במיין. בשנת 1953 סיים בהצטיינות לימודי תואר ראשון בהיסטוריה. הוא המשיך בלימודי תואר שני בבית הספר למשפטים ולדיפלומטיה באוניברסיטת טאפטס, במסצ'וסטס. עם סיום לימודי תואר שני קיבל מלגת פולברייט להשלמת תואר שני נוסף ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת מלבורן באוסטרליה, אותו השלים בשנת 1956. בין השנים 1956–1959 שירת בצי האמריקאי כקצין מודיעין. הוא המשיך לשרת כאיש מילואים בצי והשתחרר בדרגת לוטננט קומנדר.

## עבודתו בשרות החוץ
לאורך כארבעים שנותיו בשרות החוץ של מחלקת המדינה של ארצות הברית שירת בין השאר כשגריר ירדן (1974–1978), בניגריה (1981–1983), באל סלוודור (1983–1985), בישראל (1985–1988), באומות המאוחדות (1989–1992), בהודו (1992–1993) וברוסיה (1993–1996). בנוסף, הוא שימש כתת מזכיר המדינה לעניינים מדיניים בין השנים 1997–2000. הוא מחזיק בדרגה הגבוהה ביותר בשירות החוץ של ארצות הברית. בנוסף לשפת אמו, פיקרינג דובר צרפתית, ספרדית, וסוואהילי ואף מתמצא ברוסית, עברית, וערבית.

## לאחר פרישתו משרות החוץ
בשנת 2001 פרש פיקרינג משרות החוץ של ארצות הברית והחל לעבוד כסגן הנשיא ליחסים בינלאומיים של חברת בואינג, תפקיד בו שימש עד לשנת 2006. הוא חבר מועצת המנהלים של החברה הגדולה בעולם לייצור צנרת לתעשיית הנפט והגז, OAO TMK, היושבת במוסקבה. היום הוא חבר בעמותה בינלאומית לפתרון משברים, יושב ראש האקדמיה האמריקאית לדיפלומטיה, וחבר במועצת היועצים של הלשכה הלאומית למחקר אסיאתי. פיקרינג אף חבר במועצת המנהלים של המועצה האמריקאית-איראנית, ארגון הפועל למען נירמול היחסים בין ארצות הברית לאיראן. הוא יושב ראש קרן רוסטרופוביץ'-וישנבסקאיה, ארגון שלא למטרות רווח אשר נוסד על ידי מסטיסלב רוסטרופוביץ' ואשתו גלינה וישנבסקאיה לקידום בריאות ילדים בעולם.

לאחר פרישתו משרות דיפלומטי שינה משרד החוץ האמריקאי את שמה של קרן המלגות ליחסי חוץ במשרד וקרא אותה על שמו של תומאס פיקרינג. בשנת 2012 שימש פיקרינג, לצידו של אדמירל מייקל מאלן, בוועדת חקירה אשר התמנתה מטעם משרד החוץ האמריקאי, לבירור נסיבות מתקפת הטרור בקונסוליה האמריקנית בבנגאזי.

## קישורים חיצוניים

* רשימת תפקידיו הדיפלומטיים של תומאס פיקרינג, באתר ההיסטוריה של מחלקת המדינה האמריקאית

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:תתי מזכיר המדינה לעניינים מדיניים
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בישראל
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית באו"ם
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית ברוסיה
קטגוריה:שגרירים באל סלוודור
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בהודו
קטגוריה:שגרירים בירדן
קטגוריה:שגרירים בניגריה
קטגוריה:בוגרי מכללת בואודין
קטגוריה:בוגרי בית ספר פלטשר למשפטים ודיפלומטיה באוניברסיטת טאפטס
קטגוריה:דיפלומטים אמריקאים
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצי ארצות הברית
קטגוריה:בואינג: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1931
TFNP

בתורת הסיבוכיות, **TFNP** (Total Function Nondeterministic Polynomial) היא מחלקת סיבוכיות המהווה תת-מחלקה של מחלקת הסיבוכיות FNP בה מובטח כי קיים פתרון.
  
יחס בינארי  P(x,y) הוא ב-TFNP אם ורק אם קיים אלגוריתם דטרמיניסטי בעל זמן ריצה פולינומי היכול לזהות, בהינתן x ו-y האם האם P(x,y)=1 (כלומר, היחס הוא ב-FNP), ולכל x מובטח כי קיים y כך שהזוג הסדור (x,y) מקיים (x,y) \in P.

המחלקות PPA, PPP ,PLS, FP ו-PPAD הן תת-מחלקות של TFNP הנבדלות ביניהן בשיטת ההוכחה בה משתמשים כדי להוכיח קיום של פתרון. כך, למשל, Polynomial Pigeonhole Principle) PPP) מוגדרת על ידי הבעיות בהן קיום פתרון מובטח על ידי עקרון שובך היונים. 

## לקריאה נוספת

* Megiddo and Papadimitriou, A Note on Total Functions, Existence Theorems and Computational Complexity (1989).


קטגוריה:מחלקות סיבוכיות
קנדריק פרקינס

**קנדריק לה-דייל פרקינס** (באנגלית: **Kendrick La'Dale Perkins**; נולד ב-10 בנובמבר 1984 בנדרלנד שבטקסס) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדת הסנטר.

## תיכון
פרקינס שיחק בצעירותו בקבוצת הכדורסל של "בית ספר תיכון קליף ג'. אוזן" מבימונט שבטקסס, והוביל את הקבוצה לארבע זכיות רצופות באליפות המחוזית ולזכייה אחת באליפות מדינת טקסס. בשנתו האחרונה בתיכון, ב-2003, הוא השיג ממוצעים של 27.5 נקודות, 16.4 ריבאונדים ו-7.8 חסימות למשחק, וסייע לקבוצה לסיים עם מאזן עונתי של 33 ניצחונות והפסד בודד. באותה שנה הוא השתתף במשחק כוכבי התיכונים היוקרתי מטעם מקדונלד'ס.

## קריירת NBA
### בוסטון סלטיקס
על אף ששקל הצטרפות לאוניברסיטת ממפיס, החליט פרקינס לגשת ישירות לדראפט ה-NBA מבלי ללמוד באוניברסיטה. הוא נבחר במקום ה-27 על ידי קבוצת ממפיס גריזליס, אך הועבר מיידית לבוסטון סלטיקס. תרומתו של פרקינס לקבוצה הייתה דלה מאוד בעונתו הראשונה בבוסטון, כאשר הוא שותף בעשרה משחקים בלבד ב-3.5 דקות בממוצע.

בעונות  ו- החל פרקינס בהדרגה לקבל יותר ויותר דקות משחק מהמאמן דוק ריברס, והפך לאחד מהשחקנים החזקים ביותר בבוסטון ולשחקן הדומיננטי של הקבוצה מתחת לסל. פרקינס עשה את פריצתו הגדולה בקריירה ב-2006, כאשר העמיד ממוצעים עונתיים של 5.2 נקודות ו-5.9 ריבאונדים, ופעמים רבות קלע נקודות והוריד ריבאונדים במספרים כפולים. לאחר עזיבתו של מארק בלונט למינסוטה טימברוולבס בסיום אותה עונה, הפך פרקינס לסנטר הפותח הקבוע של בוסטון.

בעונת  סייע פרקינס לבוסטון לזכות באליפות ה-NBA הראשונה שלו, לאחר ניצחון בסדרת גמר הליגה על לוס אנג'לס לייקרס. בעונת  שיפר פרקינס את משחקו במידה רבה - הוא השיג ממוצעים של 8.5 נקודות, 8.1 ריבאונדים ו-2 חסימות בעונה הסדירה, ושיפר אותם לממוצעי "דאבל דאבל" של 11.9 נקודות, 11.6 ריבאונדים ו-2.6 חסימות במשחקי הפלייאוף. עם זאת, קבוצתו לא הצליחה בניסיונה לזכות באליפות שנייה ברציפות, בשל הפסד לאורלנדו מג'יק בשלב חצי גמר המזרח, בגלל היעדרו של הכוכב הגדול קווין גארנט שנפצע במהלך העונה ונעדר בפלייאוף.

### אוקלהומה סיטי ת'אנדר
בפברואר 2011 עבר פרקינס בעסקת חליפין לאוקלהומה סיטי ת'אנדר ביחד עם נייט רובינסון בתמורה לג'ף גרין וננאד קרסטיץ' שעברו לבוסטון.

### קליבלנד קאבלירס
בפברואר 2015 הועבר פרקינס ליוטה ג'אז ומיד שוחרר ממנה וחתם בקליבלנד קאבלירס. בעונתו היחידה של פרקינס בקאבלירס הגיעה הקבוצה עד סדרת גמר ה-NBA, בה הפסידה לגולדן סטייט ווריורס בתוצאה 4-2. פרקינס התקשה להיכנס לרוטציית הקבוצה, ושותף לאורך הפלייאוף בשמונה משחקים בלבד.

### ניו אורלינס פליקנס
ביולי 2015 חתם פרקינס בניו אורלינס פליקנס על חוזה לעונה אחת.

## סטטיסטיקת קריירה ב-NBA
עודכן ב-14 באפריל 2018

### בעונה הסדירה

### בפלייאוף

## ראו גם
*Shaqtin' a Fool

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר ה-NBA
* סטטיסטיקות השחקן באתר celticstats.com

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני אוקלהומה סיטי ת'אנדר
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני ניו אורלינס פליקנס
קטגוריה:שחקני כדורסל תיכונים שנבחרו בדראפט ה-NBA
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של ממפיס גריזליס
קטגוריה:טקסס: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1984
רטיבור

**רטיבור** (בפולנית: **Racibórz**, רָצִ'יבּוּז'; בגרמנית: **Ratibor**) היא עיר בדרום פולין. בעיר מתגוררים 56,397 תושבים (נכון ל-2012).

## היסטוריה
עד סוף המאה ה-5, יושב האזור של רטיבור על ידי שבטים גרמאניים. דוכסות רטיבור נוסדה בשנת 1172 ורטיבור הייתה בירתה. לרטיבור הוענק מעמד של עיר ב-1217 ומשנת 1299 היא נוהלה על ידי מועצה עירונית משלה. בעקבות ההגירה של גרמנים מזרחה התיישבו בעיר גרמנים רבים החל במאה ה-13 וגרמנית הייתה לשפה השלטת בעיר. ב-1742 סופחה העיר לפרוסיה ביחד עם רובה של שלזיה ומאז ועד אחרי מלחמת העולם השנייה הייתה תחת שלטון גרמני.

במהלך מלחמת העולם השנייה, פעל ברטיבור מחנה עבודה נאצי.

ביוני 1945 נכנס צבא צ'כוסלובקיה לרטיבור במטרה לספח אותו לצ'כוסלובקיה ותושביה הגרמנים גורשו ממנה. אולם על פי קביעת ועידת פוטסדאם הוכללה רטיבור בפולין.

## הקהילה היהודית

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:שלזיה (פרובינציה): ערים
Edinburgh Review

The **Edinburgh Review**, היה אחד מכתבי העת הבריטי המשפיעים ביותר במאה ה-19. הוא החל להופיע ב-1802 והפסיק ב-1929. המוטו של כתב העת היה המשפט הלטיני " judex damnatur ubi nocens absolvitur" (השופט מורשע כשהנאשם מזוכה), אותו טבע הסופר פובליליוס סירוס.

## המאה ה-19
הגיליון הראשון של כתב העת ראה אור ב-10 באוקטובר 1802. מייסדיו היו פרנסיס ג'פרי, סידני סמית והברון הנרי בראם (Henry Brougham, שנעשה לימים לורד צ'נסלור), המוציא לאור היה ארצ'יבלד קונסטבל והוא נוסד כרבעון, במתכונת זו פעל עד ל-1929.
הוא התמקד בביקורות ספרותיות ופוליטיות. עורך הגיליון הראשון היה סידני סמית.

כתב העת תמך במפלגה הוויגית ובמדיניות הלסה פר וקרא בדרך כלל לרפורמות פוליטיות. יריבו העיקרי היה כתב העת The **Quarterly Review** שתמך במפלגה הטורית. המגזין נודע גם בשל התקפותיו על "משוררי האגמים", במיוחד על ויליאם וורדסוורת'.

כתב עת שקדם לו, בעל יעדים דומים, Edinburgh Magazine and Review, יצא לאור מדי חודש בשנים 1773–1776.

## המאה ה-20
כתב העת הסקוטי לענייני תרבות New Edinburgh Review, שנוסד ב-1969, אימץ ב-1984 את השם Edinburgh Review החל מגיליון 67/8, באמצו את המוטו "To gather all the rays of culture into one" (לרכז את כל הקרניים לאחת). הוא עדיין יוצא לאור כחלק מרשת כתבי העת Eurozine.

## כותבים בולטים
בין חשובי הכותבים ל-Edinburgh Review היו המחנך וההיסטוריון תומאס ארנולד; הסופר, המשורר והקרדינל ריצ'רד ברהאם (Richard Barham); המטפיזיקאי תומאס בראון; ההיסטוריון והסופר תומאס קרלייל; הסופר והמהפכן האיטלקי אוגו פוסקולו; ההיסטוריון הנרי האלאם ; המטפיזיקאי הסקוטי ויליאם המילטון; הסופר אייברהם הייווארד (Abraham Hayward); הסופר ומבקר הספרות ויליאם הזליט; המשוררת פליסייה המנס ; המסאי והמשורר ליי האנט ; המדינאי והסופר ג'ורג' קורנוול לואיס (George Cornewall Lewis); המשורר, ההיסטוריון והפוליטיקאי, תומאס בבינגטון מקולי; השופט, הפוליטיקאי וההיסטוריון, ג'יימס מקינטוש ; הפילוסוף ג'ון סטיוארט מיל; המשורר רוברט מונטגומרי (Robert Montgomery); המתמטיקאי והפיזיקאי ג'ון פלייפייר ; העיתונאי הנרי ריב (Henry Reeve); הכימאי הנרי רוסקו (Henry Roscoe); הפילוסוף ברטראנד ראסל; איש הכנסייה צ'ארלס ויליאם ראסל (Charles William Russell); הסופר והמשורר סר וולטר סקוט; ואיש הכנסייה ארתור פנרין סטנלי (Arthur Penrhyn Stanley).

## לקריאה נוספת

* Shattock, Joanne. *Politics and Reviewers: the Edinburgh and the Quarterly in the Early Victorian Age*. London, Leicester, and New York: Leicester University Press, 1989.
* Christie, William. *The Edinburgh Review in the Literary Culture of Romantic Britain*. London, Pickering & Chatto, 2009.


## קישורים חיצוניים
* 
* פקסימיליה של המהדורה הראשונה
* האתר הנוכחי של כתב העת
* 

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: כתבי עת
קטגוריה:כתבי עת באנגלית
משה בן אלול

[שמאל|ממוזער|250px|בן אלול (ראשון מימין) ולצדו [זרובבל גלעד ודוד כהן, 1934]]
**משה בן אלול** (**רייכרודל**; 18 באוגוסט 1901 – 24 ביולי 1981) היה עיתונאי ישראלי. עורכו הראשון של השבועון "דבר השבוע".

## קורות חיים
משה בן אלול נולד במרינסק שברוסיה בשנת 1901. קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדר" בריגה, ולמד בבית ספר עממי, בגימנסיה, בקורסים למורים ובאוניברסיטת ריגה. עסק בהוראה. בשנת 1920 עלה לארץ ישראל. עבד כחלוץ בבניין, בסלילת כבישים ובחקלאות, ולאחר מכן כספרן וכמורה בבית הספר לילדי עובדים בתל אביב. משנת 1928 היה מורה לספרות והיסטוריה בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. כתב מאמרים בעיתון "דבר" מאז היווסדו ב-1925 והיה חבר מערכת העיתון.

בשנים 1929–1930 היה בן אלול שליח ההסתדרות הכללית אל תנועת החלוץ בלטביה. בשנת 1930 השתתף כציר בקונגרס ארץ ישראל העובדת בברלין, קונגרס שיזם דוד בן-גוריון של נציגי תנועות יהודיות מכל העולם בקריאה לצאת לעזרת היישוב ותנועת העבודה בתקופה שלאחר מאורעות תרפ"ט.

משנת 1931 היה עורכו של "במעלה", ביטאון תנועת הנוער העובד. במלחמת העולם השנייה, בשנים 1942–1945, התנדב ליחידה ארץ ישראלית בצבא הבריטי.

בשנת 1946, כאשר נוסד השבועון "דבר השבוע", נתמנה בן אלול להיות עורכו הראשון, ומילא תפקיד זה עד לשנת 1956. כתב בשם העט "מ. אחי-יוסף".
היה חבר אגודת העיתונאים.

משה בן אלול נפטר בשנת 1981 והוא בן 80 שנה.

משנת 1926 היה נשוי לרבקה לבית הכט, והיה אב לבן, דוד בן אלול, עיתונאי אף הוא, ששימש עורך מדור הקולנוע של "דבר השבוע".

## ספריו
* **מה שלום ידידי?: מבחר רשימות**; ציורים: אריה נבון, תל אביב: דבר, תש"ך 1959.
* **איך למדתי עברית מפי חיות ועופות: מפלאי השורש העברי**, תל אביב: דבר, תשכ"ה 1965.
* **אדם הולך בעקבות עצמו: מבחר רשימות ומאמרים**, תל אביב: עם עובד / תרבות וחנוך, תש"ם 1980.

## לקריאה נוספת
* 'בן־אלול (רייכרודל), משה', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 85. 
* גצל קרסל, **לכסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים**, ספרית פועלים, 1965, כרך א, עמ' 262.
* מיכאל אסף, 'העיתונאי-החלוץ – משה בן-אלול', **[[ספר השנה של העיתונאים]]**, 1982, 339.

## קישורים חיצוניים
* 

ממאמריו:
* 
* 
* , 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:סגל דבר
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים בשפה העברית
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:סגל בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
ויליאם בראון (שגריר)

**ויליאם אנדריאס בראון** (באנגלית: **William Andreas Brown**; נולד ב-7 בספטמבר 1930) היה דיפלומט אמריקאי אשר כיהן כשגריר ארצות הברית בתאילנד (1985–1988) וכשגריר ארצות הברית בישראל (1988 - 1992). בשנת 1993, לאחר פרישתו, שב לישראל למשך חודשים ספורים כשגריר זמני, עם סיום כהונתו של השגריר ויליאם הרופ.

## ביוגרפיה
בראון נולד בלקסינגטון שבמסצ'וסטס למשפחה דלת אמצעים ממעמד הפועלים. הוריו התגרשו בעודו תינוק והוא גודל על ידי אימו וסבו. בשנת 1948, לאחר סיום לימודי התיכון, התקבל ללימודים באוניברסיטת הרווארד במלגה של עתודת קצינים לצי האמריקאי (באנגלית: Naval Reserve Officers Training Program). ב-1952 סיים בהצטיינות לימודי תואר ראשון בהיסטוריה רוסית. עם סיום לימודיו התגייס לחיל הנחתים האמריקני, ועם סיום הכשרתו כקצין תותחנים נשלח לקוריאה הדרומית, פחות מחודש לאחר הפסקת האש במלחמת קוריאה. בקוריאה שהה כשנה ושימש כקצין תצפית קדמי וקצין בקרת אש בתותחנים. בשנת 1954, לאחר שסורבה בקשתו לצאת ללימודי סינית, התפטר מתפקידו והשלים לימודי תואר שני באוניברסיטת הרווארד בסינית וביפנית. בשנת 1956 סיים בחינות בעל-פה לקראת תואר דוקטורט בהרווארד בלימודים סיניים.

בראון הצטרף לשירות החוץ של מחלקת המדינה של ארצות הברית בסוף שנת 1956. בשנת 1957 נשלח לקונסוליה האמריקאית בהונג קונג, ובמהלך עבודתו שירת אף בסינגפור, מוסקבה, ניו דלהי, וטאיפיי. בין השנים 1979–1982 שימש כסגן ראש המשלחת הדיפלומטית בשגרירות ארצות הברית בתל אביב, תחת השגריר סמואל לואיס, הוא נשוי להלן.

## קישורים חיצוניים


* Interview with Ambassador William Andreas Brown, The Foreign Affairs Oral History Collection of the Association for Diplomatic Studies and Training.


קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בישראל
קטגוריה:שגרירים בתאילנד
קטגוריה:קצינים וחוגרים בחיל הנחתים של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
המערה (אופרה)

**המערה** היא אופרת וידאו-ארט בשלוש מערכות של המלחין האמריקאי סטיב רייך לטקסט של אשתו, בריל קורוט. הצגת הבכורה נערכה ב-1994 על ידי אנסמבל סטיב רייך בניצוחו של פול היליר.

## עלילה
המערה המדוברת באופרה היא מערת המכפלה, בה קבורים לפי המסורת שלושת האבות  ושלוש האמהות וכן אדם וחוה. האופרה מורכבת משלוש מערכות, בכל אחת נשאלות חמש שאלות: מיהו אברהם בשבילך? מי היא שרה בשבילך? מי היא הגר בשבילך? מי הוא ישמעאל בשבילך? מי הוא יצחק בשבילך? במערכה הראשונה עונים על השאלה יהודים ישראלים, בשנייה עונים פלסטינים, ובשלישית אמריקאים.

## קישורים חיצוניים
* אודות האופרה

קטגוריה:אופרות
קטגוריה:אופרות באנגלית
Journal of Hellenic Studies

**Journal of Hellenic Studies** או בשמו המקוצר **JHS** הוא כתב עת מדעי בריטי המכיל מאמרים שעניינם מחקר יוון העתיקה; כלומר שפה, ספרות, היסטוריה וארכאולוגיה של יוון העתיקה. בכתב העת מתפרסמות גם ביקורות של ספרים חשובים על מחקר יוון העתיקה. הוא רואה אור מדי שנה מאז 1880 עד ימינו בידי החברה ללימודי יוון העתיקה (Society for the Promotion of Hellenic Studies).

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר החברה הבריטית למחקר יוון העתיקה 

קטגוריה:כתבי עת להיסטוריה
פרגוס מילאר

**פרגוס מילאר** (באנגלית: **Fergus Millar**; 5 ביולי 1935 – 15 ביולי 2019) היה פרופסור בריטי שהיה מופקד על קתדרת קאמדן להיסטוריה עתיקה באוניברסיטת אוקספורד.

## ביוגרפיה
מילאר למד בטריניטי קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד לתואר הראשון ובאול סולס קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד. באוקספורד הוא למד פילוסופיה והיסטוריה עתיקה וקיבל תואר דוקטור בשנת 1962. הוא עבד ביוניברסיטי קולג' לונדון ובאוניברסיטת אוקספורד, שם כיהן משנת 1984, עד לפרישתו בשנת 2002 כמופקד הקתדרה על שם קאמדן. מילאר שימש כעורכו של כתב העת Journal of Roman Studies בשנים 1979-1975 וכנשיא האגודה הבריטית ללימודים קלאסיים בשנים 1993-1992 והחזיק במספר תפקידים באקדמיה הבריטית, אליה הוא נבחר כחבר בשנת 1976.

בשנת 2005 העניקה לו האקדמיה הבריטית את מדליית קניון ללימודים קלאסיים, בכתבה שהוא אחד מההיסטוריונים של העת העתיקה המשפיעים ביותר במאה העשרים.

זכה לתואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית. 
מילאר התמחה בהיסטוריה של רומא ושל יוון העתיקה.
בין תלמידיו היה פרופ' זאב רובין מאוניברסיטת תל אביב.

נפטר ב-15 ביולי 2019.

## ספריו

* Millar, Fergus (1964). Study of Cassius Dio. Oxford University Press. p. 250 pages. .
* Millar, Fergus; Berciu, D (1967), The Roman Empire and its neighbours, London Weidenfeld & Nicolson, OCLC 264971844
* Millar, Fergus (1967). Roman Empire and Its Neighbours. Weidenfeld & Nicolson. p. 370 pages. .
* Millar, Fergus (1977). The Emperor in the Roman World, 31 BC-AD 337. Cornell University Press. p. 657 pages. .
* Millar, Fergus; Erich Segal (1984). Caesar Augustus: Seven Aspects. Clarendon Press. p. 221 pages. .
* Millar, Fergus (1993). The Roman Near East (31 BC-AD 337). Harvard University Press. p. 587 pages. .
* Millar, Fergus (1998). The Crowd in Rome in the Late Republic. University of Michigan Press. p. 236. .
* Millar, Fergus (2002). The Roman Republic in political thought. Hanover. p. 201 pages. . Series: Menahem Stern Jerusalem lectures
* Millar, Fergus; edited by Hannah M. Cotton and Guy M. Rogers (2002). Rome, the Greek World, and the East vol. 1: The 
Roman Republic and the Augustan Revolution. Chapel Hill. p. 383 pages. .
* Millar, Fergus; edited by Hannah M. Cotton and Guy M. Rogers (2004). Rome, the Greek World, and the East vol. 2: Government, Society and Culture in the Roman Empire. Chapel Hill. p. 470 pages. .
* Millar, Fergus; edited by Hannah M. Cotton and Guy M. Rogers (2006). Rome, the Greek World, and the East: Volume 3: The Greek World, the Jews, and the East. The University of North Carolina Press. p. 552 pages. .
* Millar, Fergus (2006), A Greek Roman Empire : power and belief under Theodosius II (408-450), Univ. of California Press, cop, 


## קישורים חיצוניים


* Professor Fergus Millar staff page at the Faculty of Oriental Studies, University of Oxford
* Journal of Jewish Studies announcement of "History of the Jewish People in the Age of Jesus Christ."


## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי העת הקלאסית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:היסטוריונים בריטים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1935
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2019
איסאן

שמאל|ממוזער|איסאן כחלק ממפת תאילנד
שמאל|ממוזער|אזור איסאן
**איסאן** (באיסאן ובתאית: **อีสาน**) הוא האזור הצפון-מזרחי של תאילנד הכולל 20 מחוזות. אזור זה גובל בנהר המקונג בצפון ובמזרח (לאורך הגבול עם לאוס), בקמבודיה ובהרי פרצ'ינבורי בדרום ובצפון ובמרכז תאילנד במזרח.

על פי מדדים שמפרסמת ממשלת תאילנד זהו האזור העני ביותר והכי פחות מתויר במדינה, תושביו מתפרנסים בעיקר מחקלאות ושטחו 160,000 קמ"ר. מאזור זה באים רוב העובדים התאילנדים שמגיעים לעבוד בחקלאות בישראל.

השם "איסאן" נגזר מהשם "איסאנפורה", בירת ממלכת צ'נלה, ממלכה קמבודית קדומה. השפות המדוברות הן איסאן (ניב של שפת לאו שנכתב באותיות תאיות) ותאית.

## דמוגרפיה

נכון לשנת 2010, אוכלוסיית איסאן מונה כ-21,305,000 איש. ארבעים אחוזים מתושבי איסאן מתגוררים במחוזות אובון רטצ'תאני, אודון תאני, קוראט וקון קאן.

## המחוזות הגדולים באזור
* מחוז נאקון ראטצ'אסימה שבירתו היא העיר נאקון ראטצ'אסימה, הקרויה גם קוראט.
* מחוז אובון ראטצאתאני שבירתו אובון ראטצאתאני ובו שני פארקים לאומיים, הפארק הלאומי פה תם והפארק הלאומי פו צ'ונג ניוי.
* מחוז בוריראם שבירתו היא העיר בוריראם.
* מחוז אודון תאני
* מחוז קו קאן שבירתו היא העיר קון קאן.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תאילנד: גאוגרפיה
דוי אינתנון

ממוזער|251x251 פיקסלים|דוי אינתנון - הנקודה הגבוהה בתאילנד 2,565 מטר.
ממוזער|250x250 פיקסלים|הטלסקופ בדוי אינתנון
**דוי אינתנון** (בתאית: **ดอยอินทนนท์**) הוא ההר הגבוה ביותר בתאילנד, גובהו 2,565 מטרים. ההר נמצא במחוז צ'יאנג מאי והוא מורכב מבתולית גרניטי.

זהו האזור הקר ביותר במדינה והטמפרטורות בו יורדות לעיתים אף מתחת ל-0.

בשנת 1954 הוכרז אזור ההר כפארק לאומי ובשנים 1972 ו-1975 שטח הפארק הורחב עד לגודלו היום - 482 קמ"ר.
הפארק הלאומי מקיף שטחים מגובה 800 מטר ועד לפסגת ההר ונקרא הפארק הלאומי דוי אינתנון.

בשנים 1987 ו-1992 נבנו על ההר 2 מקדשים לכבוד ימי ההולדת 60 של המלך והמלכה.

## קישורים חיצוניים

* אתר הפארק הלאומי דוי אינתנון
* 

קטגוריה:תאילנד: גאוגרפיה
קטגוריה:הפסגות הגבוהות במדינתן
אלפרד קאפי

שמאל|ממוזער|250px|אלפרד קאפי
**אלפרד קאפי** (בצרפתית: **Alfred Capus**; 25 בנובמבר 1857 - 1 בנובמבר 1922) היה מחזאי, סופר ועיתונאי צרפתי.
## ביוגרפיה
אלפרד קאפי נולד בעיר אקס-אן-פרובאנס שבדרום צרפת לאב שהיה פרקליט במרסיי. לאחר שסיים את חוק לימודיו בבית ספר תיכון בטולון, לא הצליח להתקבל לאקול פוליטקניק בפריז, ולמד בבית הספר למכרות שבעיר - אחד המוסדות החשובים להכשרת מהנדסים - אך לא קיבל הסמכה כמהנדס.

ב-1878 פרסם סיפורים קצרים בשיתוף עם ל. וונובן, ובשנה שלאחריה הם שיתפו פעולה בכתיבת המחזה "נשוי בעל כורחו" שהוצג בתיאטרון קלוני בפריז. ב-1886 הפך לעיתונאי וכתב דברי הספד על מותו של צ'ארלס דרווין. הוא התפרסם בשל כתבותיו העסיסיות ומלאות הדמיון בעיתונים היומיים "לה גולואה" ו"ל'אקו דה פארי" ובשבועון "ל'אילוסטראסיון".

אלפרד קאפי החל לפרסם סדרת נובלות: "המפסיד מרוויח" (1890), "הבחנה כוזבת" (1891) ו "שנים הרפתקניות" (1895). נובלות אלה מתארות את מאבקיהם של שלושה צעירים בתחילת הקריירה שלהם כסופרים. על בסיס הנובלה האחרונה הוא כתב את הקומדיה הראשונה שלו "ביניול ובתו" (1895). ב-1896 כתב את המחזה "הזכאי" בשיתוף עם אלפונס אלה. ב-1900 כתב את הקומדיה "הגברים של לאונטין" (שעובדה ב-1928 לסרט קולנוע גרמני בהשתתפות השחקנית ההולנדית טרוס ואן אלטן). ב- 1902 כתב את המחזה "גבירת הארמון" שהוצג באותה שנה בהשתתפות לוסיין גיטרי, וב-1904 - את המחזה "נעורינו" שהיה המחזה הראשון שלו שהועלה על הבמה על ידי הקומדי פראנסז.

הוא שימש כנשיא אגודת הסופרים וקיבל את אות לגיון הכבוד הצרפתי. ב-1909 וב-1911 ניסה להיבחר לחבר האקדמיה הצרפתית ללא הצלחה, אך ב-12 בפברואר 1914 נבחר לחבר אקדמיה זו במקומו של אנרי פואנקרה שמת ב-1912. הוא כתב כמה מאמרים בעיתון "לה פיגארו" תחת שם העט גרנדורז'. ב-1914, עם מותו של גאסטון קאלמט, שהיה מנהל עיתון זה, אלפרד קאפי הפך לעורך ומנהל של העיתון. במשך ארבע שנות מלחמת העולם הראשונה ערך את החדשות בעיתון זה בפטריוטיות רבה.

למרות הצלחותיו כסופר וכעיתונאי, כישרונותיו של אלפרד קאפי באו על ביטוים בעיקר במחזותיו שהוצגו בתקופת הבל אפוק. המחזאי הצרפתי רובר דה פלר שיבח מחזות אלה ואמר כי מדובר ב"אחת ההצלחות הנדירות ביותר של התיאטרון הצרפתי". ב-1923, כאשר הסופר והמהנדס הצרפתי אדואר אסטונייה נבחר לאקדמיה הצרפתית במקומו של אלפרד קאפי, הוא תיאר אותו כ"פילוסוף אדיב שהאירוניה שלו חותכת כסכין, אך לעולם איננה מסתיימת ללא חיוך".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1858
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1922
ג'ון ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השביעי ממרלבורו

**ג'ון וינסטון ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השביעי ממרלבורו** (באנגלית: **John Winston Spencer-Churchill, 7th Duke of Marlborough**; 2 ביוני 1822 - 4 ביולי 1883) היה מדינאי ואציל בריטי, שר, חבר קבינט ממשלת בריטניה וסבו של וינסטון צ'רצ'יל.

## ביוגרפיה
מרלבורו נולד בגרבולדישאם הול שבנורפוק, והיה בנו הבכור של ג'ורג' ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השישי ממרלבורו ואשתו ליידי ג'יין, בתו של אדמירל ג'ורג' סטיוארט, הרוזן השמיני מגאלאווי. עם לידתו קיבל את תואר הרוזן מסנדרלנד, אותו נשא עד 1840 כשהפך למרקיז מבלנדפורד, שהוא התואר המוענק ליורש של דוכסות מרלבורו. בין 1834 ל-1839 למד באיטון קולג', וב-1840 למד באוריאל קולג' שבאוקספורד. ב-7 ביוני 1853 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד במשפט אזרחי מטעם אוניברסיטת אוקספורד.

מרלבורו היה חבר הפרלמנט הבריטי מטעם וודסטוק בין 1844 ל-1845 ובין 1847 ל-1857. בשנתו האחרונה מונה לתפקיד לורד לוטננט של אוקספורדשייר, בו החזיק עד 1883. לאחר שירש מאביו את הדוכסות הוא נכנס גם לבית הלורדים. בין 1866 ל-1867 הוא שירת תחת לורד דרבי בתפקיד לורד סטיוארד, ובין מרץ 1867 לדצמבר 1868 תחת דרבי ובנג'מין דיזראלי בתפקיד הלורד נשיא המועצה עם מושב בקבינט ממשלת בריטניה. ב-10 ביולי 1866 הושבע לחבר במועצה המלכותית, וכעבור שנתיים הפך לאביר במסדר הבירית. בין 1876 ל-1880 שירת פעם נוספת תחת ד'יזראלי, הפעם כלורד לוטננט של אירלנד. כהונתו באירלנד נחשבה למוצלחת, והוא פעל לשיפור הכלכלה המקומית.

מרלבורו מת ב-4 ביולי 1883 בכיכר ברקלי 29 שבמייפייר ממחלת לב, ונקבר בקפלה שבארמון בלנהיים. צוואתו בוצעה ב-15 בספטמבר של אותה שנה, והוערכה בשווי של 146,000 לירות שטרלינג. הוא החל גם במכירת חלקים מרכוש המשפחה על מנת להתמודד עם ההידרדרות במצבו של ארמון בלנהיים, שהחלה בתקופת הדוכס השישי ממרלבורו. בנו הבכור ויורשו, ג'ורג', המשיך במגמה זו.

## משפחתו
ב-12 ביולי 1843 נישא מרלבורו לליידי פרנסס אן אמילי (1822–1899), בתו הבכורה של המרקיז השלישי מלונדונדרי, בכנסיית ג'ורג' הקדוש שבמייפייר. לזוג נולדו אחד עשר ילדים:
*ג'ורג' צ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השמיני ממרלבורו (1844–1892)
*לורד פרדריק ג'ון וינסטון ספנסר-צ'רצ'יל (1846–1850)
*ליידי קורנליה הנרייטה מריה ספנסר-צ'רצ'יל (1847–1927): נישאה לאיבור ברטי גסט, הברון הראשון מווימבורן, בנה של ליידי שרלוט גסט.
*ליידי רוזמונד ג'יין פרנסס ספנסר-צ'רצ'יל (מתה ב-1920)
*לורד רנדולף הנרי ספנסר-צ'רצ'יל (1849–1895): פוליטיקאי שמרן ואביו של ראש ממשלת בריטניה סר וינסטון צ'רצ'יל.
*ליידי פאני אוקטביה לואיז ספנסר-צ'רצ'יל (1853–1904): נישאה לאדוארד מרג'וריבנקס, הברון השני מטווידמות'.
*ליידי אן אמילי ספנסר-צ'רצ'יל (1854–1923)
*לורד צ'ארלס אשלי ספנסר-צ'רצ'יל (1856–1858)
*לורד אוגוסטוס רוברט ספנסר-צ'רצ'יל (1858–1859)
*ליידי ג'ורג'יאנה אליזבת' ספנסר-צ'רצ'יל (1860–1906)
*ליידי שרה איזבלה אוגוסטה ספנסר-צ'רצ'יל (1865–1929)

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר thepeerage.com
* 

קטגוריה:משפחת ספנסר-צ'רצ'יל
7
קטגוריה:חברי בית הלורדים הבריטי
קטגוריה:לורדים לימי חייהם
קטגוריה:חברי המועצה המלכותית
קטגוריה:הלורד נשיא המועצה
קטגוריה:בריטים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:לורד לוטננט של אירלנד
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1822
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1883
ג'ורג' צ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השמיני ממרלבורו

שמאל|ממוזער|250px|ג'ורג' צ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השמיני ממרלבורו
**ג'ורג' צ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השמיני ממרלבורו** (באנגלית: **George Charles Spencer-Churchill, 8th Duke of Marlborough**; 13 במאי 1844 – 9 בנובמבר 1892) היה אציל בריטי, בנו של ג'ון וינסטון ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השביעי ממרלבורו.

## חייו
בין 1857 ל-1860 למד באיטון קולג', ולאחר סיום לימודיו הצטרף לצבא הבריטי וב-1863 קיבל דרגת לוטננט במסגרת שירותו במשמר הפרשים המלכותי.

ב-8 בנובמבר 1869 נישא בארמון וסטמינסטר לליידי אלברת'ה אן המילטון, בתו של הדוכס הראשון מאברקורן. הם התגרשו ב-20 בנובמבר 1883, זמן קצר לאחר שהוא ירש תואר הדוכס ממרלבורו בעקבות מות אביו. למרות שמבחינה טכנית הדוכסית החדשה הייתה אלברת'ה, היא העדיפה את התואר ששימש אותה לאורך רוב נישואיהם ונודעה בשם אלברת'ה, המרקיזה מבלנדפורד. לזוג נולדו ארבעה ילדים:
* ליידי פרנסס לואיזה ספנסר-צ'רצ'יל (1870–1954): נישאה לסר רוברט גרסלי, הברונט האחד-עשר וילדה לו ילדים.
* צ'ארלס ריצ'רד ג'ון ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס התשיעי ממרלבורו (1871–1934)
* ליידי ליליאן מוד ספנסר-צ'רצ'יל (1873–1951): נישאה לקולונל ססיל גרנפל וילדה לו ילדים.
* ליידי נורה ביאטריס הנרייטה ספנסר-צ'רצ'יל (1875–1946): נישאה לפרנסיס ברדלי-בירט וילדה לו ילדים.

בתקופת נישואיו לאלברת'ה נולד לו ילד מחוץ לנישואים, גאי ברטראנד (נולד ב-1881), לאחר רומן שניהל עם אדית פירס-ויליאם (מתה ב-1897). פירס-ויליאם הייתה אשתו של הניג פינץ', הרוזן השביעי מאיילספורד (1849–1885). בניסיון להניא את לורד איילספורד מתביעת הגירושים שהגיש, איימו ליידי איילספורד ולורד רנדולף צ'רצ'יל (אחיו הצעיר של מרלבורו) על הנסיכה מוויילס כי הם יזמנו את נסיך ויילס, לימים המלך אדוארד השביעי, כעד במשפט הגירושים. ב-1886 הוא גם הוזכר כאחד מארבעת האנשים שעמם ניהלה ליידי קולין קמפבל רומן, במסגרת משפט הגירושים שלה שזכה לתהודה תקשורתית רבה באותה עת.

ב-29 ביוני 1888 נישא לג'יין ליליאן וורן פרייס, אלמנתו של מיליונר נדל"ן ניו יורקי בשם לואיס קאר האמרסליי. טקס הנישואים האזרחי נערך בבית עיריית ניו יורק בניהולו של ראש העיר אברהם סטיבנס יואיט. הטקס דתי נערך יום אחד לאחר מכן, בכנסיית המשכן הבפטיסטית ובניהולו של הכומר המקומי דניאל פוטר. מהנישואים הללו לא נולדו ילדים.

הוא מת ב-9 בנובמבר 1892 בארמון בלנהיים, ונקבר בו.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר thepeerage.com

## הערות שוליים

קטגוריה:משפחת ספנסר-צ'רצ'יל
8
קטגוריה:בריטים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1844
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1892
מיה קוך

**מיה קוך** (6 באוגוסט 1946 – 3 במרץ 2007) הייתה לוחמת בשחיתות. ממייסדי עמותת עוגן, זוכת אות אביר איכות השלטון של התנועה למען איכות השלטון.

## ביוגרפיה
קוך נולדה בשנת 1946 בעיר חיפה. בשנת 1974 החלה לעבוד בחברת תנובה, אשר ישבה במתחם השוק הסיטונאי בתל אביב, בתפקיד מזכירת גזבר החברה, קוך ידועה בעקבות חשיפת פרשת השחיתות בחברת תנובה.

קוך נפטרה בשנת 2007 ממחלת הסרטן, בגיל 60.

## חשיפת פרשת השחיתות בתנובה
בשנת 1977 חשפה שחיתות במקום עבודתה ב'תנובה', כשזו עוד הייתה קשורה באופן עמוק בריכוזיות השלטון בישראל. קוך דיווחה למשטרה על היעלמותן של המחאות רבות מהחשבונות הציבוריים של תנובה והראיות שהיא סיפקה הביאו להרשעתם של שלושה בכירים בתנובה בגנבת עשרות אלפי דולרים. כתגובה קיבלה מכתב פיטורין מתנובה.

קוך נאבקה בפיטוריה ותנובה פנתה כניסיון טיוח לפסיכיאטר, ד"ר משה אבנון שלא בדק אותה אישית וכתב חוות דעת, שעל פיה קוך אינה שפויה כביכול וכי עליה להתאשפז בבית חולים פסיכיאטרי. כחלק מתוצאותיו של המאבק תוקן חוק טיפול בחולי נפש, ונקבע שאסור לאשפז אדם בכפייה ללא בדיקת פסיכיאטר מחוזי. ד"ר אבנון הושעה מתפקידו. במהלך הפרשה רואיינה קוך לכ-200 כתבות בתקשורת.

## הקמת עמותת עוגן
בשנת 1989 הייתה קוך בין מייסדי עמותת עוגן לסיוע לעובדי ציבור הרוצים לחשוף שחיתות וחוששים לפגיעה אישית בהם או במקום עבודתם.

## זכייה באות אביר איכות השלטון
בשנת 2006 זכתה קוך באות אביר איכות השלטון של התנועה למען איכות השלטון.

## ראו גם
* עמותת עוגן
* התנועה למען איכות השלטון

## לקריאה נוספת
* דן מרגלית, **התפכחות**, זמורה ביתן, 2009, עמ' 111

## קישורים חיצוניים
* אתר עמותת עוגן
** גב' מיה קוך ז"ל
** ניצחון השפיות
* 
*

קטגוריה:חושפי שחיתויות בישראל
קטגוריה:זוכי אות אביר איכות השלטון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2007
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
מפרק העצה והכסל

שמאל|ממוזער|250px|מבט קדמי על מפרקי האגן
שמאל|ממוזער|250px|מבט אחורי על מפרקי האגן
**מפרק הֶעָצֶה וְהַכֶּסֶל** (TA: **Articulatio sacroiliaca**. בראשי תיבות מאנגלית: **SIJ**) הוא מפרק נושא משקל בין עמוד השדרה לאגן. בגוף האדם שני מפרקים כאלו, משני צידי עצם העצה. המפרק הוא בחלקו מפרק סינוביאלי ובחלקו מפרק פיברוטי (סיבי), התנועה שהוא מאפשר מעטה אך הוא חזק ויציב.

פני המפרק אינם חלקים אלא בנויים בליטות ושקעים בשתי העצמות המרכיבות את המפרק המשתלבים אלו באלו. פני המפרק בסיוע מערכת הרצועות החזקה שלו שומרים על יציבותו. המפרק מאפשר תנועה סיבובית בין עצמותיו, הבאה לידי ביטוי בזמן הליכה ובעת ספיגת זעזועים. כך למשל בנחיתה מגובה, הכוח שמפעיל משקל הגוף על העצה דרך עמוד השדרה, גורם לעצה להסתובב מעט קדימה (חלקה העליון נע קדימה וחלקה התחתון נע אחורה) ביחס לאינומיניט (המבנה המורכב משלוש עצמות האגן המאוחות), סיבוב הגורם למפרק כולו לספוג חלק מהעומסים המופעלים על הגוף.

## רצועות
קופסית המפרק ורצועותיו אחראים על חלק ניכר מעמידותו של מפרק העצה והכסל. חלק ממבני הרקמות הרכות הם אקסטרינסים (או חוּצִיִם) וחלקם אינטרינסים (או תּוֹכִיִם).
הרצועות האינטרינסיות שומרות על עצמות המפרק מהודקות זו לזו:
* **רצועות העצה והכסל הבין גרמיות** (Ligamentum sacroiliaca interossem) הן רצועות עמוקות, קצרות וחזקות המחברות בין גבששת העצה לגבששת הכסל.
* **רצועות העצה והכסל הקדמיות** (Ligamentum sacroiliaca anterius) מכסות את החלק הקדמי של המפרק. הן אינן חזקות כרצועות האחרות של המפרק ולעיתים הן מתגרמות החל מהעשור השישי לחיים.
* **רצועות העצה והכסל האחוריות** (Ligamentum sacroiliaca posterius) הן מערכת חזקה של סיבים קצרים רוחביים המחברים בין הכסל לחלק העליון של העצה (רצועת העצה והכסל האחורית הקצרה) ושל סיבים ארוכים אורכיים המחברים בין החלק התחתון של העצה לקוצי הכסל האחורים (רצועת העצה והכסל האחורית הארוכה).
הרצועות האקסטרינסיות מאפשרות מעט תנועה סיבובית במפרק אך מגבילות אותה ומונעות מהעצה להסתובב יתר על המידה קדימה בתגובה לעומסי משקל הגוף המונח עליה:
* **רצועת העצה והגבשוש** (Ligamentum sacrotuberale) מחברת בין העצה לגבששת השת. סיביה נאחזים בפנים האחוריים של העצה ושל עצם העוקץ ובכסל, והם נמשכים עד לגבששת השת.
* **רצועת העצה והקוץ** (Ligamentum sacrospinale) מחברת בין העצה ועצם העוקץ לבין קוץ השת.
* רצועת הכסל והמותן (Ligamentum iliolumbale) מחברת בין הזיז הרוחבי של החוליה המותנית החמישית לבין רכס הכסל. חלקה התחתון של הרצועה מכונה **רצועת המותנים והעצה** והיא נאחזת בחלק הצידי של עצם העצה.

## ראו גם
* גומות ונוס

## לקריאה נוספת


* Moore KL, **Clinically Oriented Anatomy**, 3rd. Baltimore, Williams & Wilkins, 250-252, 1992. 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מפרקים
קטגוריה:אגן
המועצה הלאומית למחקר ופיתוח אזרחי

**המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח** (המולמו"פ) היא גוף ממשלתי ישראלי הנמצא באחריות משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה ומטרתו לספק ייעוץ בלתי-תלוי לממשלת ישראל בנושאי תכנון, תיאום ותקצוב מחקר ופיתוח אזרחי בישראל. למועצה מערך נתונים לאומי על המחקר והפיתוח בישראל.

## מטרות
מטרתה של המועצה לתת לממשלה ייעוץ מקצועי בלתי תלוי בתחומי תכנון, תיאום והתקצוב של כל המחקר והפיתוח האזרחי בישראל (בעיקר באוניברסיטאות ותמריצים), לגבש מדיניות אחידה ומאוזנת, ליצור מסגרת תומכת לניצול מיטבי של הפוטנציאל המדעי הטכנולוגי של מדינת ישראל. להבטיח את פיתוחו, ואת מיצויים של המשאבים הלאומיים המושקעים במחקר ובפיתוח למען רווחתה ושגשוגה של מדינת ישראל.

כחלק מתפקודה, המועצה מקימה ועדות לאומיות וועדות-משנה כדי לחקור ולתת המלצות בנושאי מדיניות מחקר ופיתוח (מו"פ). בין הנושאים שבהם עסקו הוועדות הללו היו מו"פ הממשלתי, בהקמת מערך נתונים לאומי, למו"פ במכוני המחקר ובמדענים הראשיים, בתשתיות מחקר, בקשרי מו"פ בינלאומיים, בקשרי אקדמיה-תעשייה, במדעי החיים והרפואה, באנרגיה ובתיאום מו"פ ביטחוני ואזרחי.
## היסטוריה
המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח הוקמה לראשונה על פי החלטת ממשלת ישראל השמינית בראשות דוד בן-גוריון ב-15 בנובמבר 1959 והתכנסה לראשונה בפברואר 1960. בין השאר מימנה מחקרים לתעשייה התרופות ותעשיית האלקטרוניקה בישראל.

בשנת 1997 החליט ראש הממשלה בנימין נתניהו לסגור את המועצה, אך היא הוקמה מחדש על פי  שחוקק בנובמבר 2002. ביולי 2004 כוננה לראשונה המועצה בראשות הפרופסור דן זסלבסקי. המועצה מורכבת ממליאה שבה 15 חברים ומשקיף ממשרד הביטחון, ובראשם עומד יושב ראש. המועצה כפופה לשר המדע והטכנולוגיה ולמשרדו מאז שנת 2007.

בתחילת 2010 התפטרו חברי מליאת המועצה ביחד עם יושב ראש המועצה, במחאה על כישלון המאמצים להקנות למועצה מעמד עצמאי, לדבריהם, בניגוד לחוק המועצה מ-2002. הם קובלים על כך שמכיוון שהמועצה נמצאת תחת משרד המדע והטכנולוגיה, הם מתקשים להפעיל סמכות, לקבל תקציב נאות לפעילות, ולפעול באופן אובייקטיבי ללא תלות במשרד המדע, אותו הם אמורים לתכנן. הם ביקשו להעביר את המועצה למשרד ראש הממשלה, בדומה למועצה הלאומית לכלכלה או המועצה לביטחון לאומי, או להפוך אותה לגוף סטטוטורי, בדומה למעמד האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

## בעלי תפקידים
חברי המועצה ממונים על ידי נשיא המדינה, על פי המלצת הממשלה. בספטמבר 2007 מונה לתפקיד יושב ראש המועצה פרופ' עודד אברמסקי, והתפטר ממנו ביוני 2010, במחאה על חוסר הנכונות להסדיר מעמד עצמאי לוועדה. החליף אותו בתפקיד היושב ראש פרופ' יצחק בן ישראל, אשר כיהן כיושב ראש המועצה בין השנים 2010–2017. אחריו כיהן משה ארנס כיושב ראש המועצה, והחל ממרץ 2018 כיהן בתפקיד הרב פרופ' דניאל הרשקוביץ עד אשר מונה לתפקיד נציב שירות המדינה כחצי שנה לאחר מכן. בנובמבר 2020 מונה פרופ' פרץ לביא ליושב ראש המועצה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ישראל: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:משרד המדע והטכנולוגיה
בנק אמריקאי ישראלי

**בנק אמריקאי ישראלי**, או **בנק יפת** בשמו הראשון, היה בנק ישראלי שפעל משנת 1933 ועד למיזוגו הסופי בבנק הפועלים בשנת 1999.
## אודות הבנק
הבנק נוסד בשנת 1933 על ידי יעקב (הרמן) יפת, בן למשפחת בנקאים יהודים מברלין (ואביו של ארנסט יפת) שעלה לארץ ישראל, בשותפות עם אלפרד פויכטוונגר ורוברט לוי. לפני שעלה ניהל יפת את בנק יפת-זונדהיימר ושות' בברלין (בנק שנוסד על ידי אביו בפרנקפורט). הסניף הראשון הוקם ברחביה בירושלים, סניף תל אביב נפתח בשנת 1934, וסניף חיפה בשנת 1949. יעקב יפת נפטר בשנת 1939 ואלפרד פויכטוונגר, היה למנהל הבנק. אלפרד היה אח של אילזה פויכטוונגר אשתו של יעקב יפת וב-1953 היא מכרה לו את חלקה בבנק.

בשנת 1956 הוטל על הבנק קנס של 100,000 לירות, לאחר שהורשע בעבירות מטבע חוץ. בשנת 1957 מכר אלפרד פויכטוונגר את הבנק לקבוצת משקיעים זרים בראשות דוד דונסקי וסם דובינר. 

ביולי 1969 רכש בנק הפועלים 75% מהבעלות על בנק יפת, והמשיך להפעילו כבנק עצמאי.

בשנת 1975 התאחד בנק יפת עם הנציגות הישראלית של אקסצ'יינג נשיונל בנק אוף שיקגו (Exchange National Bank of Chicago) שהיו לה שני סניפים בישראל (בירושלים ובתל אביב), ליצירת **בנק אמריקאי ישראלי**.

הסניף הראשי של הבנק בתל אביב שכן בשדרות רוטשילד 11 משנות השלושים עד לסגירתו בשנת 1998. בנין ההנהלה המרכזית של הבנק שכן בשדרות רוטשילד 28, בשנת 2002 מכר בנק הפועלים את הבניין למיקי דורסמן.

ב-1 ביולי 1999 מוזג בנק אמריקאי-ישראלי אל בנק הפועלים וחדל להתקיים כגוף עצמאי או כמותג. כל 17 סניפי הבנק הפכו לסניפי בנק הפועלים ובהמשך חלקם נסגרו.

## הערות שוליים

אמריקאי ישראלי
יפת
קטגוריה:בנק הפועלים
קטגוריה:משפחת פויכטוונגר: בנקים
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1933
אנדי דיק

[200 px|ממוזער|דיק מחזיק ב[פינייטה עם תגזיר של הקומיקאי טום גרין עבור "The 1 Second Film" בדצמבר 2004]]
**אנדרו ר. "אנדי" דיק** (באנגלית: **Andrew R. "Andy" Dick**; נולד ב-21 בדצמבר 1965) הוא קומיקאי, שחקן, מוזיקאי ומפיק אמריקאי.

## ביוגרפיה
דיק נולד בצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית, ואומץ עם לידתו בידי סו ואלן דיק. הוא גדל במספר מקומות, בקונטיקט, פנסילבניה, ניו יורק ויוגוסלביה. כבר כנער לקח חלק במספר הפקות תיאטרון, וגילה משיכה מיוחדת לתחום הקומדיה.

פריצתו של דיק הייתה בשנת 1992 בתוכניתו של בן סטילר ברשת פוקס. ב-1994 שיחק בסרט הקומי "בצבא עכשיו" לצידה של לורי פטי. בשנת 1995 החל לככב בתפקיד ראשי בסיטקום "עיקר החדשות" ברשת NBC, למשך חמש עונות עד לירידת התוכנית ב-1999. מאז הופיע דיק במספר רב של תוכניות טלוויזיה וסרטי קולנוע, בהם: תוכנית הלילה של דייוויד לטרמן, הסדרה "נני", הסרטים "ייעוץ מזחל", "אחי איפה האוטו שלי" ו"זולנדר". בשנת 2001 הפיקה רשת MTV תוכנית בכיכובו, הנקראת "המופע של אנדי דיק", אשר שודרה במשך שלוש עונות, והסתיימה בשנת 2004.

בשנת 2003 כיכב בסרט הקומי "הפטיש העברי" לצד אדם גולדברג וג'ודי גריר. בשנת 2006 שיחק בדרמה "עבדות" לצד מייקל אנגרנו, ובסרט "תקוות גדולות" לצד לייסי שאבר. 

בשנת 2015 שיחק בסרט האימה "סלאשר באל איי", לצד דייב בטיסטה.

## חיים אישיים
דיק, המגדיר עצמו כדו מיני, היה נשוי בין השנים 1986 ל-1990, והוא אב לשלושה ילדים ממערכות יחסים שונות. דיק נעצר בעבר באשמת אחזקה בלתי חוקית של מריחואנה וקוקאין, ומודה כי הוא מתמודד עם בעיות סמים ושתיית אלכוהול גם בימים אלו. ביולי 2008 נעצר דיק לאחר שהטריד מינית צעירה בת 17. בינואר 2010 נעצר פעם נוספת לאחר שהטריד מינית שני גברים.

ב-11 במאי 2022 נעצר דיק בידי אנשי משרד השריף של מחוז אורנג' בקליפורניה, בעקבות תלונה על תקיפה מינית של גבר. דיק שהה במחיצת אנשים נוספים באתר מחנאות בקניון טרביוקו , ואנשי השריף הוזעקו למקום לאחר שאחד הגברים בחבורה התלונן שדיק הטריד אותו מינית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:ביסקסואלים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת קולומביה בשיקגו
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
אנדרו פלטשר

**אנדרו (אנדי) ג'ון פלטשר** (באנגלית: **Andrew John Leonard Fletcher**; 8 ביולי 1961 – 26 במאי 2022) היה חבר להקת המוזיקה האלקטרונית הבריטית דפש מוד וממייסדיה.

## קריירה
### דפש מוד
פלטשר ניגן בס בלהקה שהקים עם וינס קלארק, עבר לנגן בסינתיסייזר, בלהקה "Composition of Sound", יחד עם מרטין גור. בשנת 1980 הקימו השלושה את דפש מוד ביחד עם דייב גהאן, שנבחר כסולן. הוא חבר הלהקה היחיד שמעולם לא כתב או הלחין שיר בלהקה, אף על פי שהביע עניין לעשות זאת בעבר.

## חיים אישיים
פלטשר נפטר במאי 2022 בגיל 60. כחודש לאחר מותו, פורסם כי סיבת המוות היא מפרצת באבי העורקים.

היה נשוי לגריין ולהם שני ילדים: מייגן וג'ו. להוריו קוראים ג'וי וג'ון, ויש לו שלושה אחים: סוזן, קרן וסימון כאשר הוא הבוגר מביניהם. פלטשר התגורר במרכז לונדון, בשכונת הסיטי של וסטמינסטר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דפש מוד
קטגוריה:בסיסטים בריטים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1961
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2022
סוכריית תירס

שמאל|ממוזער|250px|סוכריות תירס בגוון צהוב־כתום
**[[סוכרייה|סוכריות]] [[תירס]]** (באנגלית: **Candy Corn**) הן סוכריות המורכבות מבלילה של סוכר, סירופ תירס ודבש עם קמצוץ מלח. הן מעוצבות בגודל, בצבע ובצורה של גרגירי תירס שנשרו מהקלח, כולל פאת הגרגיר בצהוב בהיר, גוף הגרגיר בצהוב־כתום, אדום או סגול (בדומה לתירס האמריקאי) וקצה הגרגיר בלבן. הסוכריות מחולקות באופן מסורתי בתקופת ליל כל הקדושים בארצות הברית וקנדה.

סוכריות תירס נוצרו לראשונה ב־1880 על ידי המגדנאי ג'ורג' רמינגר מחברת הממתקים ונדרלי (Wunderle). ייצור הסוכריות המקורי כלל תערובת סוכר דביקה, לה הוסף בצק סוכר כדי ליצור מרקם נגיס, וקצוות של מרשמלו כדי לאפשר אחיזה נוחה. החל מסוף המאה ה־20 הסוכריות עשויות בעיקר סוכר וסירופ תירס. אגודת המגדנאות האמריקאית (National Confectioners Association) העריכה ב־2004 כי 20 מיליון ליטראות של סוכריות נמכרות כל שנה (יותר מתשעה מיליון ק"ג). אף על פי שהסוכריות נמכרות בעיקר בליל כל הקדושים (ובתחילת המאה ה־21, גם בחג המולד ובפסחא, בגוונים מסורתיים) הן זמינות כל השנה בשוק הצפון אמריקאי.

סוכריות התירס הופיעו במספר סרטים אמריקאים כאלמנט תרבותי. בין השאר הם היו החטיף שנאכל על ידי דמותו של נורמן בייטס במותחן פסיכו מ־1960. הן אינן נפוצות מחוץ לצפון אמריקה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סוכריות
קטגוריה:ארצות הברית: תרבות
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
קטגוריה:מאכלי ליל כל הקדושים
צ'ארלסטאון (נוויס)

**צ'ארלסטאון** (באנגלית: **Charlestown**) היא בירת האי נוויס ומחוז סנט פול צ'אלרסטאון בפדרציית סנט קיטס ונוויס שבאיי הודו המערבית. העיר ממוקמת בצידו המערבי של האי נוויס. מתגוררים בה כ-1,500 תושבים והיא המרכז האדמיניסטרטיבי, התחבורתי והמסחרי של האי. בעיר ממוקם רציף המעבורת המקשר את האי נוויס לאי סנט קיטס.

## היסטוריה
העיר הוקמה בשנת 1860 סביב מצודת צ'ארלס ההיסטורית, אשר הגנה על העיר מדרום, לאחר שהיישוב הראשון באי, ג'יימסטאון, נהרס בעקבות צונאמי. מצודה נוספת – מצודת הסלעים השחורים (Fort Black Rocks) – הגנה על העיר מצפון.

במהלך המאה ה-18 שימשה העיר כנמל צבאי עבור הצי הבריטי, וכן כאתר תיירות בשל מעיינות המרפא שסביבו.

שרפה שאירעה בשנת 1873 כילתה את מרבית בתי העיר.

בשל רעידות האדמה הרבות הפוקדות את האזור, ובשל התמוטטות המבנים ברעידות אלה, התפתח הנוהג לבנות בעיר מבנים שגובהם שתי קומות בלבד, כאשר הקומה העליונה עשויה עץ והתחתונה אבן. הדבר הגן על תושבי הקומות התחתונות מהתמוטטות הקומה העליונה והקל על שיקום המבנים בעקבות רעידות האדמה.

## תרבות ואמנות
בעיר נולד אלכסנדר המילטון, מהאבות המייסדים של ארצות הברית, וכיום ביתו משמש כמוזיאון להנצחתו. מוזיאונים נוספים הממוקמים בעיר הם מוזיאון הספורט העירוני (*Nevis Sport Museum*) ומוזיאון הוריישו נלסון (אשר התחתן במבנה בו ממוקם כיום המוזיאון).

## חינוך
בעיר חמישה גני ילדים, ושבעה בתי ספר יסודיים הממומנים על ידי הממשלה. בנוסף פועלים בעיר שלושה בתי ספר פרטיים. בעיר שלושה בתי ספר תיכוניים.

## קישורים חיצוניים

* נתוני  מזג האוויר בעיר
* 

קטגוריה:סנט קיטס ונוויס: ערים
קטגוריה:ערי בירה של יחידות מנהליות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1860
בת פרעה (להקה)

**בת פרעה** (באנגלית: **Pharaoh's Daughter**) היא להקת מוזיקת עולם מניו יורק. סגנונם המוזיקלי שילוב של הפולק האמריקאי, כליזמר יהודי, וצלילי המזרח התיכון.

חברי הלהקה הם: בתיה שכטר (שירה, עוד, גיטרה, סאז), דפנה מור (חליליות, זורנה, נאי, מלודיקה, קולות רקע), מג אוקורה (כינור), יובל אריה (תופים), שניר עזרא בלומנקרץ (בס, עוד), נח הופלד (צ'לו), דניאל פרידמן (תופים), ג'ייסון לינדנר (קלידים) ואלן קשאן (סנטור).

## דיסקוגרפיה

## ראו גם
* מוזיקת עולם
* כליזמר (מסורת מוזיקלית)

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: להקות
קטגוריה:כליזמרים
קטגוריה:להקות אמריקאיות
ישיבת אור תורה

**ישיבת אור תורה** היא ישיבה השוכנת בטבריה על קבר רבי מאיר בעל-הנס.

## היסטוריה
הישיבה נוסדה בשנת ה'תר"ס (1900) ביוזמתו של האדמו"ר רבי שמואל וינברג מסלונים על ידי הרב משה קליערס, שכעשור מאוחר יותר מונה לרב העיר, בשיתוף הרב נח וינברג והרב יצחק מתתיהו סנדברג אשר עלו לארץ ישראל והשתקעו בטבריה בהוראת האדמו"ר רבי אברהם וינברג (הראשון) מסלונים. בשנים הראשונות כיהן כנשיא הישיבה הרב סנדברג.

בעת הקמתה (1900) שכנה הישיבה מחוץ לחומות העיר ותלמידיה, רווקים ונשואים כאחד, נהגו לשהות במבנה הישיבה כל ימות השבוע, זאת בניגוד לשאר הישיבות באותה תקופה, שלא הייתה בהן פנימיות. גם ראש הישיבה הרב קליערס נהג ללכת לישיבה ביום ראשון ולשהות בה עד יום חמישי ואז שב לביתו בין חומות העיר טבריה.

בשנים שלאחר מכן בעת ששהה הרב אשר זאב וורנר, בארצות הברית הוא גייס בין השאר עבור הישיבה כספים.

בשנת ה'תרע"ד בעת מסע הרבנים אל המושבות, עברה המשלחת וביקרה בישיבת אור תורה וכך מספר אחד התלמידים:

ברעידת האדמה שהייתה בארץ ישראל בשנת (1927), ה'תרפ"ז התמוטטו מספר מבנים בחצר הישיבה ובעקבות זאת נאספו כספים כדי לבנות מבנה חדש עבורה, שהוקם בשנת תרפ"ט.

הרב משה קליערס כיהן בראשות הישיבה עד פטירתו בכ"ג בשבט ה'תרצ"ד. לקראת פטירתו ביקש מהרב אשר זאב ורנר לשוב מארצות הברית על מנת שיקבל את תפקיד רב העיר וראשות הישיבה. הרב ורנר כיהן כראש הישיבה עד פטירתו בשנת תשי"ח ומאז ממלא את מקומו, בנו, הרב שמחה בונם וורנר.

הישיבה ניהלה גם תלמוד תורה בתוך העיר העתיקה של טבריה ובהמשך הקימה סניף של התלמוד תורה בשכונת קריית־שמואל.

## מבוגרי הישיבה
* רבי אברהם וינברג (השלישי), מחבר "ברכת אברהם"
* רבי שלום נח ברזובסקי, האדמו"ר מסלונים, מחבר "נתיבות שלום"
* הרב אהרן יוסף לוריא, מחבר "עבודת פנים"
* הרב ישראל דב אודסר, "בעל הפתק"
* הרב יצחק מתתיהו לוריא, מחבר "שערי לימוד"
* הרב משה לוריא, מראשי ישיבת המקובלים שער השמים
* הרב שלמה זאב גולינסקי, מחבר "זבח שלמה" ור"מ בישיבת שער השמים
* הרב יעקב גיל (ליפשיץ) - רבה של נס ציונה וחבר הכנסת הראשונה.

## קישורים חיצוניים

* סקירה קצרה - על מוסדות "אור תורה" - רבי מאיר בעל הנס בטבריה, באתר הישיבה
* עדו ישראלי, 'מסורת ומודרנה: התמורות במערכת החינוך בטבריה בשלהי התקופה העות'מאנית', בתוך: דרך אפרתה - ביטאון המכללה בנושאי חינוך והוראה, כרך י"ז, תשפ"ג.

## הערות שוליים

ישיבת
קטגוריה:ישראל: ישיבות
ישיבת
קטגוריה:ישיבות בארץ ישראל בתקופה העות'מאנית
קטגוריה:ישיבות בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי
קטגוריה:ישיבות חסידיות בישראל
קטגוריה:תנועת החסידות בארץ ישראל
קטגוריה:טבריה: חינוך