open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יהושע זליג דיסקין

הרב **יהושע זליג דיסקין** (י"ד באדר ה'תרנ"ח; 8 במרץ 1898 – כ"ו בכסלו תשל"א; 24 בדצמבר 1970) היה רב והוגה דעות חרדי, ממקורביהם של החזון איש והרב יוסף שלמה כהנמן. בין השנים 1947 – 1968 כיהן כרבה של פרדס חנה.

## תולדותיו
נולד בעיירה חסלוויץ' שברוסיה לרב שמעון משה דיסקין, רבה של לכוביץ', בעל "מדרש שמעוני", שהיה דרשן ידוע ברוסיה, ולשרה, בת הרב אליהו בכרך מחסלוויץ, בעל שו"ת "בכורי האביב". בצעירותו קיבל חינוך תורני והוסמך לרבנות. בשנת תרפ"ו (1926) נישא למרים לאה, בת הרב שמעון יוסף ליפשיץ מאמצ'יסלב. לאחר נישואיו כיהן כרב בעיר פריאסלב. פעל במחתרת להקמת חדרים וישיבות ברוסיה הסובייטית. השלטון הסובייטי חשף את פעילותו והוא נאסר פעמיים וישב בכלא הסובייטי.

בשנת תרצ"ד (1934) עלה לארץ ישראל עם אשתו ושלושת ילדיו. התוודע אל החזון איש והיה ממקורביו. בשנותיו הראשונות לא שימש בתפקיד תורני או רבני ולמחייתו עבד כמנהל חשבונות. עם זאת, מדי שבת נהג לדרוש בקביעות בבית הכנסת הגדול בתל אביב. בשנת תרצ"ז החל לכהן כמורה בסמינר שרנסקי בתל אביב. בשנות ה-40 היה דורש באופן קבוע בסעודה שלישית בבית הכנסת הגדול בתל אביב.

בשנת תש"ז (1947), בעצת החזון איש, קיבל על עצמו את משרת הרבנות במושבה פרדס חנה, לאחר עזיבת הרב הקודם צבי יהודה מלצר, שהתמנה כרבה של רחובות. הרב דיסקין כיהן בתפקידו למעלה מעשרים שנה והיה אחראי על כל ענייני הדת בפרדס חנה. בשנות המדינה הראשונות הוא דאג לכשרות במחנה העולים בפרדס חנה. היה חבר הנהלת מדרשית נעם שפעלה בפרדס חנה. שמו עלה לכותרות בשנת 1957 בגלל הקפדתו שלא לקבור גויים בבית הקברות היהודי. בשנת 1962 התפרסם שוב בגלל סירובו לחתן יהודים עם בני קהילת בני ישראל מהודו.

מאז שנות הארבעים היה מקורב מאוד לרב יוסף שלמה כהנמן וסייע לו במוסדותיו השונים. בזקנותו פרש מן הרבנות והתיישב בבני ברק, ובה נפטר. נקבר בבית הקברות שומרי שבת.

## הוגה וסופר
הרב דיסקין הרבה לפרסם מאמרי תורה והגות בבמות חרדיות שונות, בין השאר ב"המודיע", ב"דגלנו", ביטאונם של צעירי אגודת ישראל, ובירחון "בית יעקב", ביטאונה של תנועת בית יעקב בארץ ישראל.

## חיים אישיים
היה נשוי למרים לאה (לבית ליפשיץ). ילדיהם:
* הרב שמעון משה - מראשי ישיבת קול תורה ומחבר ספר משאת המלך (נפטר בט"ז תמוז תשנ"ט)
* הרב יוסף - מראשי ישיבת תפארת ציון (נפטר בו' שבט תשע"ו)
* הניה רחל - אשת הרב גרשון אדלשטיין, ראש ישיבת פוניבז' ונשיא מועצת גדולי התורה (נפטרה בי"ד תשרי תשס"ב)

## קישורים חיצוניים
* הרב י. ז. דיסקין, בעקבות ההתעוררות הרוחנית: מי היו החלוצים הראשונים לשיבת ציון (המשך), ירחון בית יעקב
* הרב י. ז. דיסקין, מסירות נפש להצלת חייו של יהודי, ירחון בית יעקב
* הרב י. ז. דיסקין, יהדות של שיגרא נטולת-חיות, ירחון בית יעקב
* הרב י. ז. דיסקין, סקירה על שו"ת "עמק שאלה" לכ"ק האדמו"ר מהורנוסטיפול, ירחון הפרדס

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים חרדים
קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:פרדס חנה: רבנים
קטגוריה:סגל מדרשית נעם
קטגוריה:משפחת דיסקין
קטגוריה:רבני מועצות מקומיות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שומרי שבת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970
תותח מתנייע M-110

**תותח מתנייע M-110** הוא תותח מתנייע מתוצרת ארצות הברית בקליבר 203 מ"מ שהיה בשימוש צבאות נאט"ו וצבא ההגנה לישראל תחת השם "קרדום", והוא עדיין נמצא בשימוש בצבאות יוון, טורקיה וספרד. ה-M110 היה התותח מתנייע הגדול ביותר בארסנל של צבא ארצות הברית. 

ה-M-110 הוא תותח כבד בעל דיוק גבוה וטווח גבוה - עד 30 ק"מ. את התומ"ת מפעילים 13 אנשי צוות עם אפשרות למקלע בראונינג 0.3 או מא"ג להגנה עצמית. קיימת תצורה נוספת הקרויה M-107 ובה מותקן קנה בקליבר 175 מ"מ על גבי אותה התובה. 

התותח מסוגל לירות עד 3 פגזים בדקה או בקצב של 1–2 פגזים בירי מתמשך. הטווח שלו משתנה מ-16,800 מטר ל-28,800 מטר, תלוי בסוג הפגז.

ה-M110A2 הוא הדגם האחרון בעל בלם לוע כפול, לדגם ה-A1 היה בלם לוע פשוט. התומ"ת הוכנס לראשונה לצבא ארצות הברית בשנת 1963. הוא היה בשימוש במלחמת וייטנאם ובמלחמת המפרץ על ידי צבאות ארצות הברית ובריטניה.

## בשירות צה"ל
תותחים מדגם זה נרכשו על ידי ישראל ב-1971. חיל התותחנים הישראלי הפעיל אותם במלחמת יום כיפור לאחר שהוסבו מתצורת "רומח" 175 מ"מ, כשאזלה התחמושת 175 מ"מ, לתצורת "קרדום" 203 מ"מ וכן במלחמת שלום הגליל.

## ראו גם
* חיל התותחנים הישראלי
* תותח מתנייע M-107
* תותח מתנייע M-109

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תותחים מתנייעים בצה"ל
M-110
קטגוריה:אמצעי לחימה של צה"ל במלחמת יום הכיפורים
יואל ליבוביץ

[שמאל|ממוזער|220px|יואל ליבוביץ בשנת [1975]]
**יואל ליבוביץ** (באנגלית: **Joel Lebowitz**; ) הוא פיזיקאי ומתמטיקאי יהודי-אמריקאי. זכה במספר פרסים. תמך בנושאי זכויות האדם, ובמיוחד במאבקם של מדענים אסירי ציון.

## קורות חיים
נולד בטיאצ'יב (אז בצ'כוסלובקיה, כיום באוקראינה) להורים יהודים. שרד את מחנה ההשמדה אושוויץ, מקום בו נרצחו אביו, אימו ואחותו. 

לאחר השחרור מהמחנה, עבר לארצות הברית ולמד בבית ספר יהודי אורתודוקסי ולאחר מכן באוניברסיטת סירקיוז, שם קיבל תואר דוקטור בשנת 1956. הצטרף לסגל ההוראה באוניברסיטת ייל ובישיבה יוניברסיטי. בשנת 1977 עבר לאוניברסיטת ראטגרס, שם הוא מכהן עד היום. 

ליבוביץ פרסם יותר מחמש מאות מאמרים בנושא הפיזיקה הסטטיסטית. הוא אחד המייסדים והעורכים של כתב העת "Journal of Statistical Physics", אחד מכתבי העת החשובים בתחום זה. 

בין היתר, הוכיח ליבוביץ, יחד עם אליוט ליב, כי חוק קולון מציית לגבול התרמודינמי. הוא גם ביסס את מה שידוע בשם "שוויון לייבוביץ" עבור פרומגנטים במודל איזינג. תחום המחקר הנוכחי שלו הוא בבעיות של חוסר שיווי משקל במכניקה סטטיסטית. 

בין הפרסים הרבים שקיבל, הוענקה לליבוביץ מדליית מקס פלאנק בשנת 2007, "על תרומותיו החשובות בתחום הפיזיקה הסטטיסטית במערכות של שיווי משקל ובמערכות של חוסר שיווי משקל, ובמיוחד על תרומתו לגבי התאוריה של מעבר פאזה, והדינמיקה של מערכות אינסופיות ומצבים של חוסר שיווי משקל קבוע. כמו כן, עבור קידום תחום המחקר לכיוונים חדשים, ועל הכנסת מדענים נוספים לתחום". בנוסף זכה בפרס דני היינמן לפיזיקה מתמטית (2021). 

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הבית של יואל ליבוביץ 

קטגוריה:מתמטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי ברוקלין קולג'
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סירקיוז
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ראטגרס
קטגוריה:פעילים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:זוכי מדליית מקס פלאנק
קטגוריה:זוכי פרס דני היינמן לפיזיקה מתמטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:זוכי פרס דיראק
געשיות דו-אופנית

[שמאל|ממוזער|250px|[הר געש|הר הגעש קוטופקסי באקוודור, הידוע בגעשיות הדו-אופנית המתרחשת בו]]
**געשיות דו-אופנית** היא תופעה געשית, בה נפלטות לבות מאפיות ופלסיות מהר געש אחד, ללא פליטה של לבות בהרכב בינוני. סוג זה של געשיות קשור לרוב לאזורים של מתיחה טקטונית, ובעיקר לבקעים.

## מנגנון היווצרות
געשיות דו-אופנית מוסברת בדרך-כלל כתוצאה של התכה חלקית של תחתית הקרום, היוצרת מאגמות גרניטיות במהלך מגע עם נפחים גדולים של מאגמה בזלתית חמה יחסית הנובעת מהמעטפת. שני סוגי המאגמה יוצרים תאי מאגמה נפרדים, מהם נובעות התפרצויות מקבילות של שני סוגי הלבה.

געשיות דו-אופנית עשויה להתפתח גם בשדות געשיים – בתגובה לשינויים בקצב יצירת מאגמה או מתיחה, או שניהם גם יחד, וגם באגני גב קשת, בשלבים הראשונים של התפתחותם.

## חשיבות
מרבית האירועים הגעשיים הדו-שיאיים הקשורים בהידקקות הקרום משמשים לסיפוק ראיות של אירועי ביקוע בעבר. ניתן להשוות דגימות מאזורים אלה לאזורים יבשתיים בהם מתרחש בהווה ביקוע פעיל ומתקיימת געשיות דו-אופנית.

## ראו גם
* גאולוגיה - מונחים
* געשיות
* מאגמה
* לבה

## קישורים חיצוניים

* מחקר על געשיות דו-אופנית בהר הגעש קוטופקסי, אקוואדור (סעיף 4)

## הערות שוליים

קטגוריה:וולקנולוגיה
שדה סגור ממשית

**שדה סגור ממשית** הוא שדה סדור, שאין לו הרחבות אלגבריות סדורות (פרט לשדה עצמו). הדוגמה המוכרת לשדות כאלה היא שדה המספרים הממשיים, ואכן, יש תכונות חשובות של שדה המספרים הממשיים שהן משותפות לכל השדות הסגורים ממשית (התורות שקולות אלמנטרית).

שדה R הוא סגור ממשית אם ורק אם אין בו שורש ריבועי של מינוס אחת, וסיפוח השורש הזה מביא לשדה \ R[\sqrt{-1}] שהוא סגור אלגברית. שדה סדור הוא סגור ממשית אם ורק אם הוא אוקלידי ויש בו שורש לכל פולינום ממעלה אי-זוגית. בפרט, מכיוון שכל שדה סגור ממשית הוא אוקלידי, יש בו סדר יחיד. שדה הוא סגור ממשית אם ורק אם מעלת ההרחבות האלגבריות מעליו חסומה (משפט ארטין-שרייר (שדות סדורים), 1927). 

הפונקציות הפולינומיות מעל שדה סגור ממשית הן רציפות, במובן המוכלל המתאים למשפט ערך הביניים: אם פולינום מקבל ערכים a,b בקצוות של קטע, אז הוא מקבל כל ערך בין a ל-b בתוך הקטע.

לכל שדה סדור יש **סגור ממשי**, שהוא הרחבה אלגברית סדורה גדולה ביותר המכילה אותו. שלא כמו בניית הסגור האלגברי, בניית הסגור הממשי אינה מצריכה את הלמה של צורן. לדוגמה, החלק הממשי של שדה המספרים האלגבריים הוא הסגור הממשי של שדה המספרים הרציונליים. שלא כפי שמשתמע מן הדוגמה הזו, בדרך כלל שדה סדור אינו צפוף בסגור הממשי שלו.

התורה הלוגית של שדות סדורים ממשית היא שלמה, כריעה ו-o-מינימלית. בנוסף, תתי מבנים ותתי מבנים אלמנטריים הם היינו-הך בתורה זו (זאת אומרת  התורה היא model complete), מכיוון ש"עקרון טרסקי" מאפשר חילוץ כמתים בתורה מסדר ראשון שלהם (כשמוסיפים לשפת השדות את יחס הסדר). זוהי אבן היסוד לפתרון קצר ופשוט לבעיה השבע-עשרה של הילברט.

## ראו גם
משפט ארטין-שרייר (שדות סדורים)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שדות סדורים
M-66 (מרגמה)

**M-66** היא מרגמה בקוטר 160 מ"מ מתוצרת סולתם מערכות. היא מבוסס על דגם קודם יותר של מרגמת , ה-M-58 של חברת ואמאס הפינית. המרגמה יכולה לירות פגז במשקל  למרחק של , ומתופעלת על ידי צוות של 6–8 אנשים.

## המרגמה בצה"ל
ה-M-66 פותחה על ידי סולתם כמענה לחוסר היכולת של צה"ל להצטייד בנשק ארטילרי מודרני. במלחמת ששת הימים היה מצויד רק גדוד אחד ב-M-66, אשר פעל בחזית סיני כנגד הצבא המצרי. הגרסה הנגררת יצאה משירות ב-1974.

### מכמ"ת 160 מ"מ
בנוסף לגרסה הנגררת, הורכבה המרגמה על גבי תובת טנק שרמן ושירתה בצה"ל בשם  160 מ"מ. מרכב הטנק עבר שינוי על מנת לעמוד בהדף הירי מהמרגמה. גדודי המכמ"ת שירתו בצה"ל משנת 1968 והשתתפו במלחמת ההתשה, במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת שלום הגליל. הגרסה המתנייעת יצאה משירות ב-1985.

בנוסף לצה"ל הייתה המרגמה בשימוש צבאותיהן של אקוודור, דרום אפריקה, הונדורס וסינגפור.
ממוזער|שמאל|280px|מכמ"ת (מרגמה כבדה מתנייעת) 160 מ"מ בבית התותחן בזכרון יעקב

## קישורים חיצוניים

*מרגמה כבדה 160 מ"מ באתר בית התותחן
*מכמ"ת 160 מ"מ באתר בית התותחן
* מכמ"ת 160 מ"מ במסדר סיום קורס קציני תותחנים, סרטי גבע, גנזך המדינה, 1969 (התחלה 1:54)

קטגוריה:חיל התותחנים הישראלי: אמצעי לחימה
קטגוריה:מרגמות
סמוליאן

**סמוליאן** (בבולגרית: **Смолян**) היא עיר ואתר סקי בדרום בולגריה, בירת מחוז סמוליאן, השוכנת על הרכס המרכזי של הרודופי, 260 ק"מ דרומית מזרחית לבירה סופיה.

## היסטוריה
עדויות להתיישבות אנושית מאורגנת של, טים תראקים מתוארכות למאה ה-13 לפנה"ס, תקופת הברונזה המאוחרת. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס נכבש האזור על ידי הרפובליקה הרומית ועם הפיצול באימפריה הרומית עבר לחזקת האימפריה הביזנטית. במהלך המאה ה-5 מרבית תושבי האזור קיבלו על עצמם את הנצרות. בסמיכות לעיר נמצאו שרידי בזיליקות מתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה. במחצית השנייה של המאה ה-14 נפל האזור בידי האימפריה העות'מאנית והעיר מוזכרת בשמה המודרני בתעודות עות'מאניות מן המאה ה-17.

ב-17 בינואר 1878, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבשה העיר על ידי צבא האימפריה הרוסית. סמוליאן נותרה מתוקף סיכומי קונגרס ברלין, בשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. ב-1885 הכריז אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה באופן חד צדדי על איחוד בין רומליה המזרחית לנסיכות בולגריה, סוגיה שהובילה לפריצת מלחמת בולגריה–סרביה (1885). ב-3 במרץ 1886 נחתם הסכם בוקרשט אשר סיים את המלחמה ובמסגרתו נמסר החבל לבולגרים לפיקדון בן 5 שנים שמעולם לא הוחזר, להוציא את אזורי קרדז'אלי וסמוליאן שנותרו בחזקת העות'מאנים. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה ב-21 באוקטובר 1912, נכבשה סמוליאן בידי צבא ממלכת בולגריה ומאז נותרה בחזקת הבולגרים.

בראשית שנות ה-80 רדף המשטר הקומוניסטי בראשות טודור ז'יבקוב את בני המיעוט הטורקי במדינה ובכלל זה כפה עליהם אימוץ שמות בעלי קונוטציה סלאבית ועשרות אלפים מהם נאלצו להגר מבולגריה לטורקיה. באמצע שנות ה-80, הציעה המפלגה הקומוניסטית בסמוליאן להחיל את תהליך ה"בולגריזציה" גם על יהודי בולגריה והנהגת המפלגה בסופיה דחתה את הצעתה על הסף.

## כלכלה
התחבורה הציבורית לסמוליאן מתנהלת באמצעות אוטובוסים ומוניות. העיר מקושרת ליישובי הסביבה באמצעות רשת כבישים עירוניים ובין עירוניים. 24.6% משטח הרשות המקומית מיועד לחקלאות והגידול העיקרי הוא תפוחי אדמה. כמו כן מגדלים צאן ובקר לתעשיות הבשר וחלב. בשטח הרשות המקומית קיימים מפעל טקסטיל, מאפייה ומפעל ממתקים. חלק נכבד מהתוצר המקומי הגולמי מגיע מענף התיירות, בעיקר הארחת תיירים המגיעים לאתרי הסקי, סביבת העיר.

## דמוגרפיה
אוכלוסיית סמוליאן מצויה במגמת קיטון בשל שיעור תמותה הגדול משיעור הילודה ובשל הגירה שלילית. בין 1992 ל-1999 קטנה אוכלוסיית העיר ב-5.96% ובין 2000 ל-2009 ב-8.92%. 51% מהאוכלוסייה הן נשים ו-49% הם גברים.

## אקלים
בסמוליאן שורר אקלים ממוזג הררי והטמפרטורה השנתית הממוצעת נעה בין 7oc ל-9oc. כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה מ-700 מ"מ ועד 900 מ"מ.

## ערים תאומות

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערי מחוז סמוליאן
נפתלי נוסבוים

הרב **נפתלי נוסבוים** (נולד בה' באייר תש"ח, 14 במאי 1948) הוא רב ישראלי, המשמש כדיין, פוסק הלכה וראש ישיבה חסידי ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד בצרפת לשמעון יהודה ולרוזה (רודה), במשפחה מחסידות דז'יקוב. בהיותו כבן שנה עלה עם הוריו לישראל. בבחרותו התקרב לחסידות גור. למד בישיבת בית מאיר בבני ברק. נישא לרחל, בתו של הרב ישראל גרוסמן, ראש ישיבות תומכי תמימים בכפר חב"ד ופינסק-קרלין. מתגורר בשכונת נווה צבי בירושלים.

בשנת תשמ"ז, עם הקמת בית הדין אהבת שלום, מונה לאב"ד. באותה שנה זכה בפרס "נזר הוראה" מטעם קרן אברהם הכהן, על שליטה בשולחן ערוך. בשנות ה-90 מונה לראש הישיבות חיי משה הגדולה והקטנה. הוא מוסר שיעור יומי בישיבה הגדולה ושיעור כללי בישיבה הקטנה. הרב נוסבוים הוא גם ראש ישיבה בישיבת טשיבין, שבה הוא מוסר שיעור לשיעור ג', ראש ישיבת שומרי אמונים, ומראשי ישיבת שער השמים.

בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 מונה לאב"ד בבתי הדין החדשים "נתיבות חיים" ו"הישר והטוב", וכדיין חבר נשיאות בבית הדין "משפט שלום" של הרב ברוך שרגא. הוא מוסר שיעור בדף היומי בבית הכנסת אור הצפון ובבית הכנסת ביאלה בני ברק.

עיקר מומחיותו היא בדיני ממונות. מכהן כחבר נשיאות מפעל הש"ס העולמי, מפעל "שערי הוראה", ועד הרבנים לענייני צדקה, קרן "יגדיל תורה", וחבר בית דין "משמר התורה" לענייני צניעות.

חבר בוועדת הרבנים של תחרות חיבורים תורניים של מפעל הפיס למגזר החרדי.

הרב נוסבוים הוא אב לשמונה ילדים. אחד מבניו נפטר בשנת 2010 ממחלה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* הרב נפתלי נוסבוים באתר JDN
* הרב נפתלי נוסבוים באתר כיכר השבת
* הרב נפתלי נוסבוים באתר בחדרי חרדים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים בישראל
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:דיינים ישראלים
קטגוריה:רבני גור
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:חברי נשיאות מפעל הש"ס
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:רבני ישיבת טשעבין
קטגוריה:נשיאי כולל חבת ירושלים
קטגוריה:מגידי שיעור בדף היומי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
עגלת משטחים

שמאל|ממוזער|250px|עגלת משטחים רגילה
**עגלת משטחים** היא מכונה הבנויה, על פי רוב, ממגבה הידראולי, ונועדה לסייע בשינוע משטחים למרחקים קצרים.

עגלות חשמליות מכילות מנוע עזר חשמלי כדי לאפשר שינוע והובלה של משטחים בקלות וללא מאמץ של המפעיל. הן בנויות ממזלג שנועד להיכנס תחת משטחים המתאימים למלגזות. תחת כל שן של המזלג מורכב גלגל בודד או צמד גלגלים. זוג גלגלים נוסף מורכב תחת בסיס העגלה, והוא בעל יכולת היגוי. היגוי העגלה מתבצע באמצעות זרוע מתכתית המחוברת לזוג הגלגלים. זרוע זו משמשת גם כידית הפעלה של המנגנון ההידראולי (המשאבה)(בחשמליות יש בדרך כלל משאבה חשמלית).
בדרך כלל, מזלג העגלה מתרומם לגובה נמוך יחסית – מספיק כדי להגביה את המשטח מהקרקע ולאפשר תנועה נוחה של העגלה. כושר ההרמה של העגלות עומד על מספר טונות (כ-2 טון)

## אופן הפעולה
שמאל|ממוזער|250px|ניתן לראות את המוטות המושכים את הגלגלים הקדמיים
עגלת משטחים הידראולית מכילה זוג בוכנות הידראוליות המשמשות כמגבה הידראולי. כדי לדחוס שמן מבוכנה אחת לשנייה, יש להניע את זרוע העגלה מעלה ומטה. על מנת לשלוט על פעולת המגבה, ישנה ידית קטנה בעלת מספר מצבים: כאשר הידית מוסטת כלפי מטה, הנעת הזרוע תעביר שמן בין הבוכנות, ותגרום להעלאת המזלג. כאשר הידית נמשכת כלפי מעלה, השמן יתרוקן מהבוכנה, ושיני המזלג ירדו מטה. מצב אפשרי נוסף של הידית הוא מצב ביניים, בו תנועת הזרוע לא תשפיע על הבוכנות.
כאשר הבוכנה מתרוממת, היא מושכת, באמצעות מערכת של מוטות, את הגלגלים הקדמיים של העגלה, כך שכל גלגלי העגלה מתרוממים בו זמנית באופן שווה.

## עגלות מתקדמות
לעגלת משטחים חשמלית יכולת הרמה הידראולית חשמלית של המזלג, והנעה חשמלית העוזרת בהזזת העגלה.
ישנן גם עגלות בעלות מערכת שקילה מובנת.

## ראו גם
* מלגזה
* משטח

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שינוע
משטחים
קטגוריה:כלי הרמה
עפרה פוקס

[ממוזער|שמאל|250px|עפרה פוקס לצד בעלה, [אהוד מנור (צולם סביב שנת 1993)]]
**עֹפרה פוּקְס מנור** (נולדה ב-4 בינואר 1942) היא שחקנית, זמרת, רקדנית ובמאית טלוויזיה ישראלית.

## ביוגרפיה
פוקס נולדה בקיבוץ בית אורן, בת לשחקן יהודה פוקס, למעצבת התלבושות מינה פוקס ואחות לשחקנית עדנה פוקס. כשהייתה בת 12 עברה המשפחה להרצליה ואביה הקים את תיאטרון זירה. פוקס החלה את הקריירה שלה בגיל 17 בלהקת כרמון. את שירותה בצה"ל עשתה בלהקת פיקוד המרכז.

למדה משחק בניו יורק, ושם פגשה את אהוד מנור. בשנת 1964 התחתנו וחזרו לישראל. פוקס למדה בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב ובנוסף, היא בוגרת לימודי בימוי לטלוויזיה ממורלי קולג' בלונדון.

בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70 הייתה זמרת פופ. בין להיטיה נמנים השירים "שיר אהבה" ("כמו גלגל"), "אני שומעת צעדים", "איזה בוקר של זהב", "אחי הצעיר יהודה" (שנכתב על גיסה), "הבתים שנגמרו ליד הים" ועוד. פוקס שיחקה בהצגות "פטר והזאב", "היידי בת ההרים", "מחכים לגודו", "הזוג המוזר" ועוד.

ב-1972 שיחקה פוקס בסרט הקולנוע "הגלולה". באותה השנה השתתפה פוקס בפסטיבל שירי הילדים עם השיר "רולי רול" שהגיע למקום האחרון.

ב-1997 יצא האלבום "שפה משותפת" - אלבום משותף של עפרה פוקס ואהוד מנור.

פוקס מתגוררת בתל אביב ולה שלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:במאיות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:חברות להקת פיקוד המרכז
קטגוריה:חברי להקת פיקוד המרכז
קטגוריה:רקדניות ישראליות
קטגוריה:אהוד מנור
קטגוריה:בית אורן: אישים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:משתתפות פסטיבל שירי הילדים
קטגוריה:שכונת למד: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
אל-קאהר (טיל)

[300px|ממוזער|שמאל|כותרת ראשית של העיתון [אל-אהראם שבו דווח על פיתוח טילי קרקע קרקע מצרי בשם "אל-קאהר"]]
**אל-קאהר** הוא טיל קרקע קרקע בליסטי מתוצרת מצרים לטווח קצר שעצם פיתוחו שימש לתעמולה מצרית אך נתגלה כבעל ביצועים ירודים.

החל מראשית שנות השישים נודע על פיתוח של טיל קרקע קרקע מתוצרת מצרית בעזרת מדענים גרמנים. ב-23 ביולי 1962 פורסם במצרים כי שוגר בהצלחה טיל קרקע-קרקע ששמו אל-קאהר. נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר הכריז שהטילים מסוגלים להגיע "דרומית לביירות".
הידיעה עוררה בישראל כעס וחשש והמוסד נתבקש לבדוק את מצב הפרויקט המצרי. משנמצא כי יש בסיס להצהרות בדבר פיתוח הטיל בעזרת מדענים גרמניים הוחל במבצע דמוקלס של המוסד שנועד למנוע את הסיוע של המדענים למצרים ולסכל בכך את תוכנית הפיתוח של הטיל. בשנים שלאחר מכן טילי אל-קאהר גדולי הממדים הופיעו במצעדים הצבאיים כשהם מוצבים על משאיות. במלחמת ששת הימים על אף היותו של הטיל מבצעי לכאורה, לא שיגר צבא מצרים טילי קרקע קרקע כלל.

עם מינויו של סעד א-שאזלי לרמטכ"ל צבא מצרים בשנת 1971, ביקש לברר אודות הטיל הסודי ואת הסיבה לכך שלא נעשה בו שימוש במלחמה. בבירוריו מצא שהפרויקט נזנח ומספר טילים שיוצרו מאוחסנים ללא שימוש. בנוסף, גילה שפותח במצרים טיל נוסף, קטן יותר ששמו אל-זאפר. 

בניסוי שיגור שנערך בטיל אל-קאהר לבקשתו של שאזלי ב-23 בספטמבר 1971 הטיל התגלה כפרימיטיבי: טווח פעולתו המרבי 7.5 ק"מ בלבד, משקלו כ-2.5 טון וממדיו עצומים ואינם נוחים לתפעול בתנאי לחימה. רמת הדיוק של הטיל נמוכה אך עוצמת הפיצוץ שלו הייתה גבוהה (יצר מכתש בחול בקוטר של 30 מ' ובעומק 10 מ'). למרות יכולותיו הירודות של הטיל החליט שאזלי להכניסו לשימוש בצבא מצרים.

לקראת סוף מלחמת יום הכיפורים ביום ה-22 באוקטובר 1973, שעות אחדות לפני הפסקת האש הראשונה, הודיעה מצרים כי שוגרו טילי אל-קאהר לעבר ראש הגשר הישראלי בדוורסואר. בדיעבד, התברר כי היו אלה שלושה טילי סקאד, שהופעלו על ידי צוותים סובייטיים. עוד התברר, כי הם ירו ללא ידיעת צבא מצרים כלל, אלא מתוך רצון של המפעילים הסובייטים לעשות שימוש מבצעי בטיל, שהיה טיל קרקע קרקע חדש. הטילים פגעו בריכוז משאיות תחמושת ישראליות, וגרמו להריגתם של שבעה חיילי צה"ל.

ככל הנראה, מעולם לא נעשה שימוש מבצעי בטיל אל־קאהר.

## קישורים חיצוניים
* סרטון מתוך מצעד צבאי שבו מוצג הטיל אל-קאהר
* סרטון תעמולה: "הרקטה הערבית הראשונה", ניסויי שיגור במעמד הנשיא נאצר
## הערות שוליים

קטגוריה:טילים בליסטיים
קטגוריה:טילי קרקע-קרקע
קטגוריה:מצרים: צבא וביטחון
קטגוריה:תוכנית הגרעין של מצרים
קטגוריה:1962 במצרים
שדה סגור ריבועית

**שדה סגור ריבועית** הוא שדה, שבו לכל איבר יש שורש ריבועי. שדות אלו הם השדות הפיתגוריים שאינם סדורים. במאפיין אפס, השדה הסגור ריבועית הקטן ביותר הוא שדה המספרים הניתנים לבניה.

אם K/F הרחבת שדות מממד סופי שבה F אינו סדור ו-K סגור ריבועית, אז גם F סגור ריבועית.

## דוגמאות

* שדה המספרים מרוכבים הוא סגור ריבועית. בכלליות, כל שדה סגור אלגברית הוא גם סגור ריבועית.
* שדה המספרים ממשיים הוא **אינו** סגור ריבועית, כיוון שאין למספרים השליליים שורש אצלו.
* האיחוד של כל השדות הסופיים F_{5^{2n}} עבור n\geq0 הוא סגור ריבועית אך אינו סגור אלגברית.

## ראו גם
* שדה אוקלידי

קטגוריה:תורת השדות
פרס רופין

**פרס רופין** הוא פרס חיפאי לספרות, על שם ארתור רופין ולזכרו. הפרס הוענק לראשונה בשנת 1945.

## היסטוריה
פרס רופין נוסד כאות הוקרה לסיוע שניתן על ידי ארתור רופין לפיתוח העיר חיפה. ההחלטה על חלוקת הפרס נעשתה בקיץ 1943. בתחילה הפרס ניתן על ידי ועד הקהילה העברית בחיפה וועד הדר הכרמל בחלקים שווים ולאחר קום המדינה ניתן על ידי עיריית חיפה. הפרס ניתן בשלושה תחומים: ספרות יפה, מדעי החברה וטכניקה ולכל תחום חבר שופטים נפרד. הפרס לספרות יפה ניתן מדי שנה, אולם הפרס לטכניקה ניתן רק בחלק מהשנים אם מפני שלא הייתה כוונה לחלקו ואם מפני שלא הוגשו הצעות שעמדו בדרישות ועדת הפרס. בעשר השנים הראשונות הוא חולק רק שלוש פעמים. לקראת שנת 1950 הוכפל גובה הפרס והועמד על 150 לירות. בשנת 1966 היה גובה הפרס 1,000 לירות. טקס חלוקת הפרס כוללת הרצאה לזכרו של ארתור רופין.

## זוכים

## הערות שוליים

*
רופין
קטגוריה:חיפה: תרבות
קטגוריה:הנצחת ארתור רופין
קארל וולפסקהל

[שמאל|ממוזער|250px|"החוג הקוסמי" של מינכן, בסביבות שנת [1900; מימין: אלברט ורווי (Verwey), שטפן גאורגה, לודוויג קלאגס, אלפרד שולר וקארל וולפסקהל]]
**קארל ווֹלְפְסקֵהל** (לעיתים **וולפסקל**; **Karl Wolfskehl**; 17 בספטמבר 1869, דארמשטאדט – 30 ביוני 1948, אוקלנד, ניו זילנד) היה סופר, משורר ומתרגם יהודי-גרמני נודע. יצירתו כללה שירה, פרוזה ודרמה, ולצד זאת הוא תרגם לגרמנית משפות רבות, בהן גרמנית עילית-בינונית (Mittelhochdeutsch), צרפתית, אנגלית, איטלקית, שוודית, עברית, לטינית עתיקה ולטינית ימי-ביניימית.

## קורות חיים
נולד בדארמשטאדט, בנו של הבנקאי, עורך הדין וחבר הפרלמנט המדינתי (ה-Landtag) אוטו וולפסקהל, בן למשפחה מבוססת ועתיקה, שישבה בעיר מזה דורות. קארל הוא אחיינו של התעשיין והמתמטיקאי החובב פאול וולפסקהל. למד גרמניסטיקה, היסטוריה של הדתות וארכאולוגיה בגיסן, בלייפציג ובברלין. ב-1898 נישא להאנה דה האן (Hanna de Haan) (1878-1946), בתו של מנהל התזמורת הקאמרית של דארמשטאדט וילהלם דב האן, ולזוג נולדו שתי בנות: יהודית (1899) ו-רנטה (1901).

וולפסקהל פעל בחוג הקוסמי של מינכן – חבורת אינטלקטואלים שהתרכזו סביב אלפרד שולר. ב-1904 התפרק החוג, בעקבות קרע בין וולפסקהל, שזכה לתמיכתו של שטפן גאורגה, לבין לודוויג קלאגס (Klages), שזכה לתמיכת אלפרד שולר.

לאחר עליית הנאצים לשלטון היגר וולפסקהל בשנת 1933 לשווייץ, משם המשיך ב-1934 לאיטליה, ולבסוף הגיע ב-1938 לניו זילנד עם בת-זוגו, מרגוט רובן (Margot Ruben), כשהוא בן שישים ותשע וכמעט עיוור. וולפסקהל הלך לעולמו בניו זילנד ב-1948.

## ספרו שתורגם לעברית
* **הקול מדבר** / קארל וולפסקהל (תרגמו: פרנץ ברגבור וגרהרד ליבס), תל אביב: שוקן, תש"ב (שירים שנכתבו ברובם לאחר עליית הנאצים לשלטון).

## קישורים חיצוניים

* פרסומיו של קארל וולפסקהל, ב-openlibrary
* 

* Geoff Cumming, Jewish poet 'alone and shunned', *The New Zealand Herald*, Jan 9, 2010 (כולל תמונתו)


קטגוריה:סופרים יהודים גרמנים
קטגוריה:משוררים יהודים גרמנים
קטגוריה:מחזאים יהודים גרמנים
קטגוריה:מתרגמים יהודים גרמנים
קטגוריה:דרמשטאדט: אישים
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:סופרים יהודים ניו זילנדים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1869
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1948
שלמה אלטון

שמאל|ממוזער|250px|שלמה אלטון (משמאל) ויוסי דגני, בתקופת שירותו בגדוד 7
**שלמה אלטון** (10 באפריל 1927 – 22 ביוני 1967) היה אלוף-משנה בצה"ל, כיהן כמפקד חטיבת גולני ומפקד בית הספר לקצינים, נפגע במהלך מלחמת ששת הימים ומת מפצעיו כשבועיים לאחר מכן.

## קורות חייו
אלטון נולד באיזמיר שבטורקיה, בנם של רחל ואברהם. התחנך בבית ספר "אליאנס" ובבית ספר למסחר. בשנת 1944 עלה לארץ ישראל לבדו, במסגרת עליית הנוער. הצטרף להכשרה בשדה נחום ולאחר שנתיים עבר לגבעת ברנר במסגרת הכשרה מגויסת לפלמ"ח.

ביולי 1954 התחתן אלטון עם עליזה דורה, שאותה הכיר בפלמ"ח.

## שירותו הצבאי
בתחילת 1947 עבר קורס מ"כים בקיבוץ דליה, ופיקד על כיתה בגדוד 8 של חטיבת הנגב, תקופה בה איבטח הגדוד את קווי המים מניר עם לגבולות. לאחר קורס קצינים שימש אלטון כמפקד מחלקה בגדוד 8 וכמפקד פלוגת הסיור של גדוד 7 בחטיבה. באמצע שנות החמישים היה מפקד "המצודה" באילת. במלחמת סיני שימש אלטון כמפקד גדוד 13 (גדעון). הגדוד בפיקודו נלחם בקרב רפיח והבקיע את מתחם מוצבי הצבא המצרי בגזרה הצפון-מזרחית של צומת רפיח.

לאחר המלחמה נשלח לשליחות איסוף כספים במסגרת הבונדס בדרום אמריקה, והשלים את לימודי הבגרות. למד במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובבית הספר הגבוה למלחמה בצרפת, בה שהה במשך שנתיים. בשנת 1965 מונה למפקד חטיבת גולני. במהלך כהונתו בתפקיד שאף לשלב את כוחות החטיבה בפעולות התגמול והתעקש להשתתף בהן בעצמו. בשנת 1966 התמנה למפקד בית הספר לקצינים, במהלך מלחמת ששת הימים הצטרף למפקדת פיקוד הדרום כקצין אג"ם של הפיקוד. בתחילת הקרבות נפגע באורח קשה במהלך סיור ברצועת עזה ולאחר 17 ימים נפטר.

הניח אחריו את רעייתו עליזה, ושני ילדים – עידית וגל.

## קישורים חיצוניים

* 
* שלמה אלטון באתר חטיבת גולני
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי טורקיה
קטגוריה:בוגרי בתי ספר של כל ישראל חברים
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:מפקדי גדוד 13
קטגוריה:מפקדי חטיבת גולני
קטגוריה:מפקדי בית הספר לקצינים של צה"ל
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת ששת הימים
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד הדרום
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בחיפה
קטגוריה:חיילי חטיבת הנגב במלחמת העצמאות
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת סיני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967
דיווחית

**דיווחית** היא מערכת אלחוטית של מכשירים מסוג זימונית, לשידור התרעות קוליות או הודעות טקסט של פיקוד העורף בזמן חירום, המיוצרת ומופעלת על ידי חברת "ביפר תקשורת".
## היסטוריה
ה"דיווחית" הושקה לראשונה בינואר 1991, לקראת מלחמת המפרץ, כתשתית התרעה ואזעקה על בסיס מערכת הזימונית של חברת "ביפר", עבור לקויי שמיעה. הפרויקט החל ביוזמה של חברת "ביפר" בשיתוף אגודת החירשים בישראל והארגון היהודי ההומניטרי ג'וינט. במסגרת הפרויקט חולקו מכשירי זימוניות רוטטות, שפעלו עם הפעלת האזעקה באזור, במקרה של התקפת טילים על ישראל.

בשנת 2000 חודש הפרויקט ביוזמת משרד העבודה והרווחה, פיקוד העורף וחברת "ביפר" ושוב חולקו מכשירי זימונית ללקויי שמיעה, עבור שידור סימולטני של התראות כגון אזעקה בעיתות חרום. חברת "ביפר" המשיכה בפיתוח המערכת עבור "פיקוד העורף", במטרה לשדר תשדורת אלחוטית, לצורך העברת אזעקה בעיתות חרום למספר בלתי מוגבל של מכשירים, בתוך שניות בודדות. המטרה הייתה לקצר את זמן התגובה של הציבור בעת התקפת טילים או שיגור רקטות, תוך שילוב עם מערך ההתרעה של פיקוד העורף. את המערכת החל פיקוד העורף לפרוס ביישובי קו העימות. בשנת 2005 התנהל
גם משא ומתן עם האיחוד האירופי לרכישת כ-50 אלף מערכות "דיווחית", שיתריעו מפני אסונות טבע המוניים, כגון צונאמי, הוריקן, שיטפונות ומפולות שלגים.

בסוף שנת 2005 הוחל בפריסה של מערכות "דיווחית" בכל יישובי עוטף עזה. בינואר 2006 הוחל בפריסה של מערכות "דיווחית" בתחנות כיבוי ברחבי המדינה, ועד תחילת קיץ 2006 נפרסו בישראל כבר כ-15,000 מערכות "דיווחית".

במהלך מלחמת לבנון השנייה חולקו כ-5,000 מכשירים באזור גבול הצפון, ולאחר המלחמה הותקנו דיווחיות בבתי התושבים במטולה.

בקיץ 2007 הותקנה מערכת מדגם "דיווחית פלוס" ב-65 בתי עסק ומפעלים באזור שדרות, כשדרוג של מערכות קיימות של ביפר, אשר מתריעות על נפילת רקטות. המערכת המשודרגת מעבירה דיווח התרעות "צבע אדום" ועדכון מיידי של הנחיות חירום, והותאמה לצורכי חברות עסקיות, מוסדות חינוך ומוסדות ציבור. היא מקושרת בממשק ישיר למערכת זיהוי הירי בעוטף עזה, והופכת את קבלת ההודעה להתרעה קולית שמכריזה בקול רם 'צבע אדום', כך שנוכחים במקום ידעו מיד להיכנס למרחבים מוגנים.

במהלך שנת 2008 הורחבה הפריסה של המערכת עד אזור אשדוד. בנוסף חילק משרד הרווחה מכשירים לכבדי שמיעה בכל אזור הדרום.

בספטמבר 2010, הודיע פיקוד העורף כי ירכוש אלפי מכשירי "דיווחית" לכבדי שמיעה, בעלות כוללת של כ-13 מיליון שקל, על רקע הפקת לקחים ממלחמת לבנון השנייה ומבצע עופרת יצוקה, במהלכם התקשו כבדי שמיעה לשמוע את צופרי האזעקה.

## קישורים חיצוניים
* הדיווחית, באתר קבוצת ביפר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הגנה אזרחית בישראל
קטגוריה:טכנולוגיה תקשורתית
קופה איירליינס קולומביה

**קופה איירליינס קולומביה** (בספרדית: **Copa Airlines Colombia**; נקראה במקור **Aero República** - **אארו רפובליקה**), היא חברת תעופה קולומביאנית, השנייה בגודלה בקולומביה בתנועת נוסעים בינלאומית (אחרי אוויאנקה) והשלישית בגודלה בתנועת נוסעים פנימית. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי אל דוראדו שבבוגוטה.

## תולדות החברה
החברה נוסדה ב-23 בנובמבר 1992 בשם **אארו רפובליקה** והתחילה את פעולתה ביוני 1993 במטוסי בואינג 727, עם טיסות מבוגוטה לסן אנדרס, סנטה מרתה, קרטחנה וקאלי. בשנת 1995 החלה להפעיל טיסות בינלאומיות לארובה וקובה.

במאי 1997 רשויות התעופה של קולומביה הפסיקו את פעולות החברה בטענה שהיא לא עומדת תחת נוהלי הבטיחות הנדרשים. הדבר גרם להפסקת הטיסות לשבועיים עד שתוקנו הדרישות.

באפריל 2006 רכשה חברת התעופה של פנמה, קופה איירליינס, את החברה. ב-6 באוקטובר 2010 הכריזה החברה על החלפת שמה ל**קופה איירליינס קולומביה**, כדי לאחד את פעולותיה עם חברת האם קופה איירליינס.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון ליוני 2019:

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות קולומביאניות
קטגוריה:קולומביה: תעופה
קטגוריה:אמריקה הדרומית: חברות תעופה
אלון בן זקן

**אלון בן זקן** (נולד ב-2 בינואר 1970) הוא כדורסלן עבר ישראלי ומנהל מקצועי של מחלקת הנוער במכבי תל אביב בהווה.

## תיאור הקריירה
בן זקן החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי אשדוד, ולאחר מכן במחלקת הנוער של מכבי תל אביב ושיחק בבוגרים בעיקר בתור מחליף עד לעונת 1992/93 בה קיבל דקות משחק ראשונות בתוך סדרת חצי גמר האליפות מול הפועל גליל עליון בעקבות פציעתו של הרכז הקבוע, גיא גודס. בהמשך שיחק במכבי תל אביב עד לעונת 1995/96 ולאחר מכן עבר למכבי אשדוד ושיחק בה מספר קדנציות בליגה הארצית ובליגה הלאומית. בין היתר שיחק עונה אחת בא.ס. רמת השרון.

בן זקן הוא ממארגני "קבוצת הוותיקים של מכבי תל אביב" ומשתתף באופן קבוע במשחקיה. מאז עונת 2004/05 שימש בן זקן מנהל מקצועי בקבוצת מכבי בנות אשדוד. ובתחילת עונת 2010/11 החל לשמש כמנכ"ל קבוצת הגברים של מכבי אשדוד. בתחילת עונת 2014/15 עזב את מכבי אשדוד והחל לשמש כמנכ״ל של מחלקת הנוערבמכבי תל אביב.

בן זקן נשוי ומתגורר ברמת השרון אב לשניים בן ובת. לומד לתואר שני ב.

## קישורים חיצוניים

* אלון בן זקן באתר האוהדים של מכבי תל אביב
* אלון בן זקן הוא המנכ"ל החדש של מכבי אשדוד גברים, באתר "ashdodnet".
* אלון בן זקן עוזב את מכבי אשדוד לטובת מחלקת הנוער של מכבי תל אביב, באתר "ashdodnet".

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני מכבי אשדוד
קטגוריה:כדורסלני א.ס. רמת השרון
קטגוריה:אשדוד: כדורסלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
תוספות איוורא

**תוספות איוורא** הוא קובץ תוספות על התלמוד שנכתב על ידי קבוצת חכמים מהעיר איוורא (כיום אֶוְורֶה - Évreux שבחבל נורמנדי עילית בצפון צרפת), בשלהי המאה ה-13. חכמים אלו היו מאחרוני בעלי התוספות, וחידושיהם שולבו בתוספות הנדפסים עם התלמוד. השם "איוורא" אוית בספרות במגוון של צורות, כגון "אברא", "אוביה", "ייברא" ו"עיברא".

בראש קבוצת חכמי איוורא עמדו שלושה אחים, בניו של רבי שניאור: רבי משה מאיוורא, רבי שמואל מאיוורא ורבי יצחק מאיוורא, המכונים **גדולי איוורא**. הם למדו במשותף, נשאו ונתנו זה עם זה, ופעמים מוסר האחד את חידושיו של השני. הם כתבו תוספות על מסכתות רבות, אפשר גם שעל כל הש"ס, וחומר רב נשתייר מתורתם על סדר קדשים (חלקו מובא בשיטה מקובצת על סדר זה). תוספותיהם מכונים גם "שיטת איוורא".

זמן פעילותם המדויק אינו ידוע, אך כפי הנראה פעלו בשנים 1224-1295.

## גישתם של גדולי איוורא בהוראה
השקפתם של חכמי איוורא על עצמאות התלמיד ביחס לרבו משתקפת במקור הבא:

## ראו גם
* רבי משה מאיוורא
* רבי שמואל מאיוורא
* רבי יצחק מאיוורא
## לקריאה נוספת
* יעקב הלוי ליפשיץ, מבוא לתוספות איוורא על מסכת סוטה, מוסד הרב קוק, ירושלים תשס"ח

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני צרפת
קטגוריה:פירושי התלמוד
קטגוריה:בעלי התוספות
קפריס

שמאל|ממוזער|160px|פנים המסעדה
שמאל|ממוזער|160px|המטבח הפתוח
שמאל|ממוזער|160px|שולחן גבינות
שמאל|ממוזער|160px|אויסטרים
שמאל|ממוזער|160px|מרק
שמאל|ממוזער|160px|קינוחים
שמאל|ממוזער|160px
**קפריס** (**Caprice**) היא מסעדה צרפתית השוכנת במלון ארבע העונות בהונג קונג.

## המסעדה
בתקרת חדר האוכל תלויות ארבע מנורות בדולח גדולות, המטבח הגדול פתוח, וניתן לראות את צוות המטבח במלאכתו ומעליו תלויה מנורת בדולח גדולה. יש חלונות מהרצפה לתקרה המביטים על נמל ויקטוריה וקאולון. במסעדה מאה מקומות ישיבה, יש בה גם בר וטרקלין אורחים ושלושה חדרי אוכל פרטיים שבכל אחד מהם תפוסה של 16 אורחים.

## השפים והאוכל
חלק מצוות המסעדה הגיעו ממסעדת "לה סינק" (Le Cinq) במלון ארבע העונות ג'ורג' החמישי בפריז. שף המסעדה, ונסאן תיארי (Vincent Thierry), היה בה סו-שף (סגן-שף). במסעדת קפריס עובד תיארי בצוותא עם 25 שפים והוא מעניק פרשנות מודרנית למטבח הצרפתי. חלק גדול מחומרי הגלם בהם הוא משתמש מובאים מצרפת וחלקם אסיאתיים. בין המנות שהגה נמצאות מקפא ואסאבי וקוויאר אוסטרה, רביולי לנגוסטין ושקדי עגל, פילה של דג סול עם ירקות אביב בתחליב למון גראס. שף הקינוחים הוא לודוביק דוטה (Ludovic Douteu). בין המטעמים שיצר נמצאים חומיות עם קונפי משמש וגלידת קקאו, פרופיטרול פטל עם גלידת מנטה ארומטית ורוטב היביסקוס חם.

## דירוגים
*	קיבלה שלושה כוכבי מישלן במהדורת מישלן להונג קונג ומקאו 2010 שראתה אור בנובמבר 2009.
*	נבחרת כאחת מעשר המסעדות הצרפתיות הטובות ביותר בעולם מחוץ לצרפת בשנים 2009 ו-2010.
* נבחרה למקום ה-10 בטיבה באסיה במדריך מילה לשנת 2011/2010.
*	נבחרה למקום ה-16 בטיבה באסיה במדריך מילה לשנת 2010/2009.
* נבחרה למקום ה-11 בטיבה באסיה במדריך מילה לשנת 2009/2008.

## לקריאה נוספת

* **The Mielle Guide: Your Guide to Asaia's Best Restaurant's 2009/2010**, Ate Media Pte Ltd, Singapore, 2010, pp. 10, 16, 37, 63.


## קישורים חיצוניים

* מסעדת קפריס באתר dininginfranced
* אתר מסעדת קפריס

## הערות שוליים

קטגוריה:הונג קונג
קטגוריה:מסעדות
מונטיצ'לו (אילינוי)

**מונטיצ'לו** (באנגלית **Monticello**) היא בירת מחוז פיאט שבמדינת אילינוי שבארצות הברית. העיר מונה 5,138 איש נכון למרשם התושבים של שנת 2000. העיר מוכרת בזכות פארק אלרטון הסמוך לה הנמצא בבעלות אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.

## היסטוריה
בשנת 1822 הגיע לאזור ג'ורג' הווארת' כדי לכהן כגורם המקשר בין ממשל ארצות הברית לבין השבטים הילידים. בשנת 1829 ג'יימס א. פיאט קנה את הבקתה של הווראת' ועבר להתגורר בה. מתיישבים נוספים שהגיעו למקום התיישבו בקרבת הבקתה.

בשנת 1837 החליטו תושבי המקום לייסד את היישוב כעיירה. אברהם מרקיז, ויליאם ברנס, ג'יימס מקריינולדס וג'יימס פיאט הצעיר הקימו חברה והשקיעו כספים משותפים כדי לקנות אדמה מפיאט האב. מקריינולדס הציע לקרוא למקום מונטיצ'לו על שם מקום מוצאו של תומאס ג'פרסון. מונטיצ'לו הוקמה באופן רשמי ב-1 ביולי 1837 וחגיגות ההקמה נערכו ב-4 ביולי.
הבניין הראשון בעיירה החדשה היה ביתו של מר קאס ששימש גם כחנות מכולת. הבניין השני היה בקתת עץ שנבנתה על ידי ג'ון טנברוק. בשנת 1839 בנה ניקולאס דה-בור את "המבצר הישן" (The Old Fort) שהוסב מאוחר יותר למלון.

ב- 27 בינואר 1841, הוכרזה הקמה של מחוז חדש - מחוז פיאט על שם ג'יימס פיאט האב. כעיר היחידה במחוז, הפכה מונטיצ'לו להיות בירת המחוז. המחוז החל את פעילותו ב- 5 באפריל של אותה שנה מהמבצר הישן. בשנת 1843 נבנה בית משפט הראשון על אדמה שנתרמה על ידי ויליאם ה. פיאט.

## קישורים חיצוניים

* 
* Monticello Railway Museum
* Allerton Park

ממוזער|שמאל|Monticello, Illinois Post Office.

קטגוריה:אילינוי: ערים
קטגוריה:אילינוי: מושבי מחוזות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1837
מחוז פיאט

**מחוז פיאט** (באנגלית: **Piatt County**) הוא מחוז במדינת אילינוי שבארצות הברית. בירת המחוז היא מונטיצ'לו ונכון לשנת 2007 גרו במחוז 16,493 תושבים.

## גאוגרפיה
לפי מרשם התושבים האמריקאי, שטח המחוז עומד על 1,140 קמ"ר שמתוכם 1 קמ"ר מים ושאר השטח הוא יבשה. 
המחוז גובל עם מחוז מקלין בצפון, מחוז שמפיין במזרח, מחוז דגלאס בדרום-מזרח, מחוז מולטרי בדרום, מחוז מקון בדרום מערב ומחוז דה וויט במערב.

## היסטוריה
המחוז הוקם ב- 27 בינואר 1841 בעקבות בקשתם של תושבי מונטיצ'לו. המחוז נקרא על שם תושב הקבע הוותיק ביותר ובעל האדמות המרכזי של המחוז - ג'יימס א. פיאט האב. כעיר היחידה במחוז, הפכה מונטיצ'לו להיות בירת המחוז. המחוז החל את פעילותו ב- 5 באפריל של אותה שנה מ"המבצר הישן" בעיר ובשנת 1843 נבנה בית המשפט הראשון על אדמה שנתרמה על ידי ויליאם ה. פיאט.

## דמוגרפיה
ההרכב הגזעי של המחוז הוא ברובו לבן (98.0%). הצפיפות היא 14 נפש לקמ"ר.

## קישורים חיצוניים

* 
* [[המרשם הלאומי של מקומות היסטוריים] - אתרי מחוז פיאט]

פיאט
נועדנו

"**נועדנו**" הוא שם אלבומו השלישי של הזמר גלעד שגב, שיצא בשנת 2009.

האלבום כולל 11 שירים, בנוסף לשני שירי בונוס בגרסאות רמיקס. את רוב שירי האלבום כתב והלחין שגב בעצמו. יוצאי דופן הם השירים "נועדנו", שאת מילותיו כתב שגב על פי מנגינת השיר "Marble House" של להקת The Knife ו"כשאלך", שתרגם על פי השיר "When I Go" של להקת מינימל קומפקט.

האלבום מכר מעל ל-20,000 עותקים והגיע למעמד אלבום זהב. מהאלבום יצאו הסינגלים "אישה מהשמים" (לו גם הופק וידאו קליפ), "נועדנו", "אל מסתתר" ו"שתי דקות". השיר "אישה מהשמים" היה השיר המושמע ביותר בתחנות הרדיו בשנת תש"ע, והגיע למקום השלישי במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ.

## רשימת השירים

## סינגלים

## קישורים חיצוניים

* מילים ואקורדים לשירים של האלבום עכשיו טוב באתר שירונט

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי גלעד שגב
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי גלעד שמואלי
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
טיה מריה

**טיה מריה** (באנגלית: **Tia Maria**) הוא ליקר קפה בעל 26.5% אלכוהול בנפח, על בסיס רום המיוצר בג'מייקה. המשקה הומצא על ידי ד"ר אוונס (Dr. Evans) בשנת 1947. טיה מריה מיוצרת מפולי קפה מסוג "ההר הכחול" מההרים במזרח ג'מייקה, וניל וסוכר.
על פי האגדה, באמצע המאה ה-17 בג'מייקה, האי היה שרוי במלחמות קולוניאליות. 
אצילה ספרדייה הוכרחה לנטוש את ביתה עקב הקרבות העזים ובמהלך הכאוס המשתולל, המשרתת האישית שלה הספיקה, בקושי רב, להציל מעט מהרכוש המשפחתי, והחשוב מכל – תיבת אוצר אשר הכילה זוג עגילי פנינה שחורה ומתכון ישן וסודי של הליקר המשפחתי. 
כאות להערכת תודה על מעשה זה, קראה הספרדייה האצילה למשקה על שם המשרתת – "TIA MARIA" הדודה מריה. 

המותג טיה מריה נקנה על ידי חברת המשקאות האיטלקית אילווה בשנת 2009.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ליקרים בטעם קפה
לואיג'י קאפלו

**לואיג'י קאפלו** (באיטלקית: **Luigi Capello**) (1859–1941) היה גנרל בצבא איטליה במהלך מלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
קאפלו החל את הקריירה הצבאית שלו בהשתתפות במלחמת איטליה בלוב ובמלחמת איטליה- טורקיה (1911-1912). במהלך מלחמת העולם הראשונה פיקד קאפלו על מספר יחידות צבאיות, מאז יוני 1917 פיקד על הארמייה השנייה. הוביל את הארמייה לכיבוש העיר גוריציה מידי צבא אוסטרו-הונגריה. קאפלו הודח מתפקידו לאחר התבוסה האיטלקית בקרב קפורטו (אוקטובר-נובמבר 1917).

לאחר המלחמה הצטרף קאפלו למפלגה הפשיסטית האיטלקית. בשנת 1923 הודח קאפלו משורות המפלגה עקב חברותו בבונים חופשיים. קאפלו נכלא ונשפט בשנת 1927 בעקבות מעורבותו בניסיון ההתנקשות הכושל בבניטו מוסוליני. קאפלו שוחרר מכלאו בשנת 1936 ונפטר ב-5 שנים לאחר מכן ברומא.

## קישורים חיצוניים

* לואיג'י קאפלו

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איטלקים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:אנשי צבא איטלקים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ילידי 1859
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1941
ליביו רוטמן

**ליביו רוטמן** (**Liviu Rotman**; נולד באפריל 1947, בבוקרשט, רומניה) הוא היסטוריון ישראלי, חוקר תולדות יהדות רומניה, מרצה באוניברסיטת תל אביב ופרופסור חבר באוניברסיטת בוקרשט, חבר במועצה האקדמית של המכון למדעי יהדות של אוניברסיטת בוקרשט.

## קורות חיים
ליביו רוטמן נולד בשנת 1947 למשפחה יהודית בבוקרשט. אביו, מרקו רוטמן, היה מהנדס בניין. סיים בשנת 1964 את לימודי התיכון בתיכון "מיכאי ויטיאזול" ("מיכאי האמיץ") בבירה הרומנית. למד לאחר מכן בבית הספר הלאומי ללימודי פוליטיקה ומנהל וסיים תואר בלימודי היסטוריה באוניברסיטת בוקרשט, שבה סיים גם את עבודת הדוקטורט בנושא פעילותה של עיריית בוקרשט במחצית השנייה של המאה ה-19.

ב-1985 עלה לישראל יחד עם רעייתו, שני ילדיו ואימו. בין השנים 1990–2003 עבד כחוקר וכמרצה באוניברסיטת תל אביב, בעיקר במסגרת המרכז לתולדות יהדות רומניה ע"ש גולדשטיין-גורן, חלק מהמכון לחקר התפוצות של האוניברסיטה.

## מחקריו
בעבודתו ההיסטורית ערך רוטמן בין השנים 1997–2003 סדרה בת חמישה כרכים של תולדות יהודי רומניה. כמו כן, תרם תרומה חשובה לחקר תולדות החינוך היהודי המודרני ברומניה. בשנות ה-2000 חקר במיוחד את תולדות יהודי רומניה תחת המשטר הקומוניסטי בתקופה שבין השנים 1944–1965. בנוסף, חקר היבטים של שואת יהודי רומניה ואת תופעות הכחשת השואה והטריוויאליזציה של השואה ברומניה.

## מבחר ספרים ומאמרים
* Evreii din România în perioada comunistă 1944-1965 Polirom, Iaşi, 2004 (The Jews in Communist Romania between 1944-1965 (היהודים ברומניה בתקופה הקומוניסטית, 1944-1965, הוצאת פולירום, יאש, 2004 ברומנית)
*https://web.archive.org/web/20070630194132/http://www1.yadvashem.org/about_yad/what_new/data_whats_new/pdf/english/1.4_Antisemitic_Propaganda_and_Official_Rhetoric.pdf
*:Antisemitic Propaganda and Official Rhetoric concerning the Judeo-Bolshevik Danger
Romanian Jews and Communism between 1938-1944* *התעמולה האנטישמית והרטוריקה הרשמית בנוגע ל"סכנה היודאו-בולשביקית": היהודים הרומנים והקומוניזם בין השנים 1938-1944*
*(.Liviu Rotman and Carol Iancu (eds), History of the Jews in Romania Vol. II, *The Nineteenth Century*, 2005 (בעריכתו יחד עם קרול יאנקו - הכרך ב *לתולדות יהודי רומניה - המאה י"ט,* 2005, המרכז לחקר התפוצות, אוניברסיטת תל אביב)
*(Raphael Vago and Liviu Rotman (eds, Vol. III, Between the Two World Wars (עריכה יחד עם רפאל ואגו - כרך ג - *בין מלחמות העולם* 2005)
**Vol. IV, The Communist Era until 1965 * 2005, (כרך ד, התקופה הקומוניסטית עד שנת 1965)
*(*Education as a Reflection of Society: The Jewish-Romanian School (1851-1914*) (*החינוך כראי של החברה: בית הספר היהודי-רומני*, 1851-1914) 1999 (ברומנית: *Şcoala israelito-română: Învăţămantul evreiesc modern din România*)
*,(Mihai E Ionescu, Liviu Rotman (editori, *Holocaust in Romania :History and contemporary significance* Bucharest 2003
* The Kehillah in Romania: The Pulse, Character and History of the Jewish Community of Romania. Tel Aviv, 2015

## קישורים חיצוניים
* ריאיון עם ליביו רוטמן בכתב העת השוודי בשפה הרומנית "קוריירול רומנסק" באתר "ישרא-פרס", 23 בספטמבר 2010.
* אנה מאריה דמבויו, מאמר סקירה. 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:היסטוריונים רומנים
קטגוריה:חוקרי יהדות רומניה
קטגוריה:חוקרי חינוך ישראלים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים רומנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מדעי הרוח
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
אמנואלה פיליברטו, דוכס אאוסטה

**הנסיך אמנואלה פילברטו מבית סבויה, הדוכס השני מאאוסטה** (באיטלקית: **Emanuele Filiberto Vittorio Eugenio Genova Giuseppe Maria di Savoia**; 13 בינואר 1869 - 4 ביולי 1931) היה בן למשפחת המלוכה האיטלקית מבית סבויה ומפקד הארמייה השלישית במלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
אמנואלה נולד בעיר ג'נובה ב-13 בינואר 1869. אביו, הנסיך אמדאו מסבויה, דוכס אאוסטה נבחר בשנת 1870 לכהן כמלך ספרד, כאמדאו הראשון, מלך ספרד. מינוי זה הפך את אמנואלה ליורש העצר הספרדי. בשנת 1873 החליט המלך אמדאו להתפטר מתפקידו והמשפחה חזרה להתגורר באיטליה. לאחר מות אביו בשנת 1890 ירש אמנואלה את התואר דוכס אאוסטה השני.

200px|ממוזער|שמאל|אמנואלה פיליברטו, דוכס אאוסטה

אמנואלה, שהיה בן דודו של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה, החל את הקריירה הצבאית שלו בשנת 1903 בנאפולי. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה אמנואלה למפקד הארמייה השלישית. הארמייה השלישית ניהלה קרבות קשים מול צבא אוסטרו-הונגריה בצפון איטליה. הארמייה השלישית זכתה באיטליה לכינוי "הארמייה הבלתי-מנוצחת" (באיטלקית: armata invitta) בעקבות ניצחונותיה הרבים. השגים אלה גרמו לעליית קרנו של הנסיך הגנרל בקרב העם האיטלקי, למורת רוחו של מלך איטליה.

בעקבות שרותו במלחמת העולם הראשונה הועלה הנסיך אמנואלה ב-1926 לדרגת מרשל צבא איטליה, על ידי רודן איטליה בניטו מוסוליני. אמנואלה נפטר ב-4 ביולי 1931 בעיר טורינו. לבקשתו הוא נקבר בבית העלמין של חיילי הארמייה השלישית ולא בבית הקברות המלכותי, כיאה למעמדו.

על שמו של אמנואלה הוקם בשנת 1942 גשר הדוכס מאאוסטה שעל נהר הטיבר ברומא.
בנו הבכור של אמנואלה פיליברטו, הנסיך אמדאו הדוכס השלישי מאאוסטה, היה המשנה למלך איטליה במזרח אפריקה האיטלקית במהלך מלחמת העולם השנייה.

## משפחתו
בשנת 1895 התחתן אמנואלה פיליברטו עם הלן, נסיכת אורליאן, בתם של הנסיך פיליפ, רוזן פריז ומארי איזבל, נסיכת אורליאן, ממנה נולדו לו שני בנים:
* הנסיך אמדאו, הדוכס השלישי מאאוסטה (1898–1942)
* הנסיך איימונה, הדוכס הרביעי מאאוסטה (1900–1948)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:אנשי צבא איטלקים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בית סבויה
קטגוריה:מרשלים איטלקים
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות זרים
קטגוריה:אבירי מסדר מלטה
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:מעוטרי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה הבלגי
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1869
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1931
הקהילה היהודית ברקסינגן

שמאל|ממוזער|250px|בית הכנסת לשעבר, המשמש את הכנסייה האוונגלית
הקהילה היהודית בעיר **רקסינגן** (גרמנית: **Rexingen**) שבווירטמברג, גרמניה התקיימה מאז המאה ה-16, עד לשנת 1942. בית הכנסת הראשון בעיר נחנך בשנת 1710, והוחלף בבניין נאה ומרווח בשנת 1835. בשנת 1824 ייסדה הקהילה בית ספר יסודי.

## תולדות הקהילה
היהודים הראשונים שהתיישבו דרך קבע ברקסינגן בשנת 1649, וולף פולאק ודוד בוכבינדר, נמלטו אליה עם משפחותיהם מפולין מפחד הפרעות ת"ח ות"ט. בשנת 1710 הגביל השלטון ברקסינגן את מספר המשפחות היהודיות ל-18. על היהודים, שהיו במעמד יהודי חסות, הוטל לשלם דמי-חסות חד פעמיים כגון מסי לידה, פטירה ונישואים, פטור משירות צבאי בנוסף למיסים מיוחדים כגון מימון אווזים לשליטי העיר לחג מרטין הקדוש.

בשנת 1790 פרצה שרפה גדולה בעיר ממנה נפגעו בעיקר תושבי הרובע היהודי, שנשארו ללא מקום מגורים. למרות מצבם, הכפיל מושל העיר את דמי החסות פי 10. על יהודי העיר נאסר בשנת 1803 להחזיק במקרקעין שלא לצורכי מסחר, ואלו ששכרו בתים של נוצרים הצטוו לפנות את מקום מגורים. יהודי רקסינגן התפרנסו בעיקר ממסחר בתבואות, בקר ועורות, ועם פרסום "חוק היהודים" בשנת 1828 , גם מחקלאות ונדל"ן. 

הקהילה היהודית שהיוותה שליש מאוכלוסיית המקום, נשאה אופי אורתודוקסי ואנשיה הרבו לקבוע עיתים ללימודים תורניים. במשך שנים רבות פעלו בה האגודות "תלמוד תורה" ו"אומרי תהילים", וכן קופת "עזרה בצרה" שסייע למשפחות יתומות. אנשי הקהילה התייחסו יפה לעוברי אורח יהודים ממזרח אירופה וגם תמכו בגובי כספי החלוקה בירושלים. כמו כן תרמו בעין יפה למגביות ציוניות.

במלחמת העולם הראשונה התגייסו 66 מצעירי הקהילה, מתוכם 14 לא חזרו. בהם הסגן יוסף צינדרפר, מהטייסים היהודיים הראשונים בגרמניה. בשנת 1932 מנתה הקהילה 562 נפשות. באותה עת התקיימה בעיר אספה אזורית של "האיגוד לשמירת האינטרסים של היהדות החרדית".

בשנת 1938 עלו במרוכז כ-38 מצעירי רקסינגן והקהילות הסמוכות, והקימו את המושב השיתופי שבי ציון. 

בליל 9 בנובמבר 1938 פלשו אנשי האס אה לבית הכנסת, עקרו את הנברשות והעלו באש ערימה של ספרי תורה ותשמישי קדושה. לאחר מכן העלו גם את הבניין באש. הבניין שופץ לאחר המלחמה ומשמש את הכנסייה האוונגלית. מבין 128 יהודי רקסינגן שגורשו למחנות ריכוז, שרדו את השואה צעיר אחד ו-3 נשים. 174 מיהודי העיר הספיקו להגר לפני המלחמה, רובם לישראל (שם הקימו את היישוב 'שבי ציון') ולארצות הברית.

## קישורים חיצוניים
*פרופסור יואכים שלור: '''הארץ "כאן", הארץ "שם": הרהורים על שיבה''', באתר ארגון יוצאי מרכז אירופה
*אתר על בית הכנסת (בגרמנית)

רקסינגן
XL איירווייז (גרמניה)

**XL איירווייז גרמניה** (בגרמנית: **XL Airways Germany**) הייתה חברת תעופה גרמנית שבסיס פעולתה היה בנמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט.
החברה הפעילה טיסות שכר והייתה לה חברת אחות XL איירווייז בצרפת. החברה הפעילה גם טיסות עבור חברות אחרות אשר חכרו את מטוסיה.

## היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 2006 על ידי קבוצת אויון מאיסלנד. באותה שנה נקנתה החברה ושמה שונה ל-XL איירווייז גרמניה ובכך חברה לחברות XL איירווייז צרפת ו-XL איירווייז אנגליה. בשנת 2007 הטיסה החברה כ-200,000 נוסעים ברחבי גרמניה. בשנת 2008 בעקבות המשבר העולמי ועליית מחירי הדלק נכנסה החברה לקשיים ולאחר מכאן נרכשה על ידי בנק השקעות גרמני.

ב-27 בדצמבר 2012, הגישה בקשה לפשיטת רגל;

הטיסות עצמן הופסקו ב-14 בדצמבר.

ב-3 בינואר 2013, חברת התעופה נסגרה סופית.

## צי המטוסים (2010)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה גרמניות שנסגרו
המנון בורקינה פאסו

**המנון הניצחון** (בדגארה: **Ditanyè**, בצרפתית: **L'Hymne de la victoire**) הוא **[[המנון לאומי|ההמנון הלאומי]] של [[בורקינה פאסו]]**. השיר נכתב על ידי הנשיא תומא סנקרה ואומץ בשנת 1984, עת שינתה המדינה את שמה מוולטה עילית לבורקינה פאסו והחליפה את המנונה מ"ההמנון הלאומי הוולטאי". מעמדו של ההמנון מעוגן בחוקה בסעיף 34 המפרט את סמליה הלאומיים של המדינה.

## מילות ההמנון

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* המנון בורקינה פאסו באתר נשיאות בורקינה פאסו. 

## הערות שוליים

בורקינה פאסו
קטגוריה:בורקינה פאסו: סמלים לאומיים
מר קראב

**יוג'ין הרולד קראב**, או בקיצור **מר קראב** (באנגלית: **Mr. Krabs**, נולד ב-30 בנובמבר 1942 או 25 בספטמבר 1960) הוא אחת הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה "בובספוג מכנסמרובע". מר קראב מופיע ברוב פרקי התוכנית, וידוע בקמצנותו והאובססיביות שלו כלפי כסף. את קולו של מר קראב מדבב קלנסי בראון. בעברית, הוא מדובב על ידי עמי מנדלמן. ישנן השערות האומרות שמר קראב נקרא על שמו של בכיר בנאס"א, יוג'ין קרנץ. מר קראב הוא סרטן כפי שנרמז משמו.

## אישיותו
אישיותו של מר קראב מתאפיינת באובססיביות לכסף, בקמצנות רבה ובחמדנות. באחד הפרקים אפילו ניסה לרצוח את סקווידוויד על מנת לקבל כסף עבור יצירותיו. מר קראב מנהל את מסעדת הסרטן הפריך. הוא מעסיק את בובספוג כטבח ואת סקווידוויד כקופאי (לפעמים מתנהג אל סקווידוויד באופן מוזר מרוב הנאה). בחדרו של מר קראב תלוי על קיר החדר השטר הראשון שמצא בחייו. מר קראב עושה את כל שביכולתו על מנת להתעשר, כגון מכירת חלקי גופו, הקמת באר משאלות, הכנת קציצות סרטן בעלת דברים מיוחדים (נקניקיה בטעם קציצת סרטן, קציצת סרטן עם ממרח ג'לי מדוזות, קציצת סרטן מפלצתית, קציצת סרטן תוספת אקסטרה גבינה, קציצת סרטן תוספת חמוצים) ועוד.

קראב הוא אביה של פרל קראב, לווייתנית מתבגרת בת 16. קראב אוהב את בתו, אף כי במספר פרקים אמר קראב כי הדבר שהוא אוהב ביותר בחייו הוא כסף. מר קראב מתקמצן גם כלפי בתו פרל, כמו שנראה בפרק בו פרל חגגה את יום הולדתה, בו מר קראב חילק פצפצים לכל המתארחים. מר קראב אוהב את בובספוג ובפרק "החופשה של מר קראב" אמר קראב כי בובספוג הוא הבן שמעולם לא היה לו.

## סגנון חיים
מר קראב חי בבית שצורתו היא עוגן חלוד, יחד עם בתו, פרל קראב. פרל נבוכה מקמצנותו ואובססיביותו של מר קראב.

בצעירותו קראב שירת בחיל הים והוענק לו הכינוי "קראב שרירי ברזל". בפרק "סבאל'ה שודד הים" מתגלה שמר קראב הוא בן למשפחת שודדי ים, ושמר קראב ירש את הקמצנות ואת האובססיביות לכסף מסבו, סבא קרבא. סבו של מר קראב, סבא קרבא, נראה מתגאה מאוד בנכדו. מר קראב הוא שודד הים האחרון למשפחת קראב.

למר קראב יריב ושמו פלנקטון. בעבר, פלנקטון וקראב היו החברים הטובים ביותר, אך בגלל מריבה על מתכון קציצת הסרטן הפכו לאויבים. פלנקטון מנהל את מסעדת הדלי, מסעדה לא מוצלחת בצורת דלי ענק, שמתחרה בסרטן הפריך, ומנסה בפרקים רבים "לגנוב את המתכון הסודי לקציצת הסרטן" אותו המציא קראב, כדי לפרנס את עצמו. פעמים רבות מנסה בובספוג לגרום לקראב ולפלנקטון לחזור ולהיות שנית חברים, ללא הצלחה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים בדיוניים
קטגוריה:בובספוג מכנסמרובע - דמויות
קטגוריה:סרטנאים בתרבות