open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פנתאון

[שמאל|ממוזער|250px|[הפנתאון ברומא]]**פַּנתֵּאוֹן** (ביוונית: **Πάνθεο**; "כל האלים") הוא מונח שהגדרתו השתנתה לאורך ההיסטוריה בהתאם להקשר החברתי והפוליטי. במקור, הוא מתייחס למקדש עבור כלל האלוהויות השייכות למערכת אמונות פוליתאיסטית אחת. הדוגמה הבולטת ביותר היא הפנתאון ברומא, שנבנה במקור כמקדש לכלל האלים האולימפיים. בשימוש המודרני והמושאל, הפנתאון משמש ככלי לסיווג של מצוינות והשפעה היסטורית. בעת החדשה, מבנים אלו, כדוגמת הפנתאון בפריז, משמשים כאתרי קבורה והנצחה ממלכתיים עבור קבוצה נבחרת של אנשים או הישגים הנחשבים לשיא בתחומם, בדרך כלל בעלי תרומה ציבורית, מדעית או תרבותית.

הביטוי "כניסה לפנתאון" מציין את הפיכתו של אדם או של יצירה לחלק מהקנון התרבותי או ההיסטורי המוכר, ובכך הוא מעניק גושפנקה למעמדם כבעלי חשיבות ארוכת טווח בחברה.

## אטימולוגיה
המונח פַּנתֵּאוֹן נגזר מהצירוף היווני "Πάνθεο" המורכב מהתואר "פאן" שמשמעותו "כל" ומהשם "תאוס" שמשמעותו "אל". מבחינה לשונית, הסיומת "יון" מעידה על מקום או היכל המוקדש לאלוהויות אלו. עם זאת, במעבר מהשפה היוונית למסורת הרומית, המושג עבר טרנספורמציה מהגדרה תאולוגית של מכלול האלים למבנה המגלם תפיסת עולם פוליטית-קוסמית. המחקר העכשווי מדגיש כי השימוש במילה "כל" במובנו הכמותי,  כל האלים, אלא מהותי, השואף לייצג את שלמות הסדר האלוהי, תחת קורת גג אחת. 

## אדריכלות
במישור האדריכלי, הפנתאון ברומא מהווה ייצוג פיזי של הקוסמולוגיה העתיקה, כאשר המבנה ההנדסי משמש ככלי להעברת מסרים שלטוניים במסווה של מסורת דתית. הכיפה הכדורית, המבוססת על גאומטריה של כדור מושלם הכלוא בתוך גליל, אינה רק הישג הנדסי אלא מודל של היקום. האוקולוס, הפתח העגול במרכז הכיפה, מאפשר חדירה של אור שמש הנע לאורך דפנות המבנה בהתאם למחזוריות השמימית, ובכך הופך את ההיכל לשעון שמש ענק, המקשר בין הזמן האנושי לזמן האלוהי. ניתוח זה מחזק את הסברה כי השם "פנתאון" שימש כשם תואר תיאורי למבנה הדומה לשמיים, ולאו דווקא כרשימת הקדשה פולחנית לכל אחת מהאלוהויות האולימפיות בנפרד. 

הפער בין השם "פנתאון" לבין היעדר עדויות ארכאולוגיות לפולחן קולקטיבי בתוך המבנה, מעלה את האפשרות כי המבנה שימש כבמה להאלהה של הקיסר. במקום לשמש כבית למערך האלים היווני-רומי המסורתי, המבנה סיפק מרחב שבו הקיסר מופיע כמי שמתווך בין השמים לארץ, בחסות "כל האלים". בכך, המונח הופך מכלי לסיווג דתי לכלי של אידאולוגיה פוליטית, המאחד את המפה הרוחנית של האימפריה סביב נקודת מוקד אחת. זוהי קפיצה מושגית שבה המבנה אינו רק מכיל את האלים, אלא מגדיר מחדש את היחס בין האלוהות לבין הסדר החברתי והפוליטי תחת כיפת השמיים הסימבולית.

## פנתאון מודרני
בעידן המודרני "פנתאון" משמש גם לציון מעין מאוזוליאום לאומי, המאגד את מקום קבורתם של גדולי האומה. לדוגמה, הפנתאון של פריז, שנבנה במקור ככנסייה על שם ז'נבייב הקדושה, והוסב בהמשך במהלך המהפכה הצרפתית לאתר חילוני – מקדש כבוד לגדולתה של צרפת. מבנה זה הוא רב חשיבות אדריכלית וחברתית, כמוקד של זיכרון לאומי וערכים רפובליקניים. הפנתאון הלאומי של ונצואלה  בקראקס הוא דוגמה להעתקת המודל הצרפתי לדרום אמריקה.

בשנת 1953, מיד לאחר מותו של יוסיף סטלין, פורסם צו רשמי להקמת פנתאון שישמש כמאוזוליאום ענק לדורות של מנהיגי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. אולם, הפרויקט נגנז לבסוף, בתקופת הדה-סטליניזציה של חרושצ'וב. 

## פנתאון בישראל
*הר הרצל

## ראו גם
* הפנתאון של פריז
*
*
*
קטגוריה:מבני דת
אחי גיבורי התהילה

[שמאל|ממוזער|250px|הצגת המחזה "אחי גיבורי התהילה" בקיבוץ [שריד, 1951]]
**אחי גיבורי התהילה** (באנגלית: **My Glorious Brothers**) הוא רומן היסטורי מאת הסופר היהודי-אמריקני הווארד פאסט, שפורסם בשנת 1948.

## עלילת הספר
הספר מספר על מרד החשמונאים מנקודת מבטו של שמעון הנשיא. העלילה מתרחשת בימים שקדמו למרד ובמהלכו ועל רקע הקרבות. גיבורי העלילה הם החשמונאים ובפרט שמעון החשמונאי, אחיו של יהודה המכבי. מלבד הפרטים ההיסטוריים הוסיף הסופר לעלילה מתיחות אישית בין החשמונאים.

מתכונתו של הספר הוא כמגילה אוטוביוגרפית אותה רושם שמעון, על עצמו ועל אחיו גיבורי המרד, ומוסרה לציר הסנאט הרומי לנטולוס סילאנוס שמגיע לארמונו בירושלים על מנת ללמוד על ארץ ישראל ועל העם היהודי היושב בה עבור הסנאט. בסוף הספר מופיע המכתב שכותב לנטולוס סילאנוס לסנאט, המתאר את מפגשו עם "הטיפוס היהודי" ועם שמעון הנשיא ואשתו בפרט. חלק זה עוסק בהשוואות בין התרבות הרומית לבין התרבות היהודית, ובייחוד בתפיסה היהודית בדבר החופש, הנגזרת מזיכרון יציאת מצרים, זיכרון השעבוד וחוקי העבדות המתקדמים שהנהיגה החברה היהודית, שייצרו חברה שכלתנית שלא התבססה על מעמד עבדים רחב כבשאר התרבויות הקדומות ותרבות רומי בפרט.

הספר העוסק בעצמאות היהודים פורסם בשנת 1948, בעיצומה של מלחמת העצמאות. הוא מוקדש .

פרסום הספר יצר חילוקי דעות בין פאסט למפלגה הקומוניסטית בה היה חבר, שלא ראתה את השאיפות הלאומיות הציוניות בעין יפה.

הספר תורגם על ידי רות לבנית ויצא בהוצאת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, ספרית פועלים וזכה לפופולריות רבה בישראל. ב-1953, בחגיגות יובל 25 שנה לגבעת ברנר, הספר הומחז והוצג בהצגת ענק. שנתיים קודם לכן הוא הוצג בקיבוץ שריד (אז תורגם על ידי שולמית בתדורי ומרדכי אמיתי והלחין אורי גבעון).

## אזכורים
שם הספר היווה השראה לשמואל גונן (גורודיש), שבתום הקרבות במלחמת ששת הימים, התפרסם בזכות נאומו שכונה "אחי גיבורי התהילה". בעקבות מלחמת יום הכיפורים כתב דודו ברק את השיר "אחי גיבורי התהילה" על בני מתתיהו החשמונאי, שבוצע על ידי הזמרת אילנית. בנאום הניצחון של מנחם בגין לאחר הבחירות ב-1977, הודה לחבריו ממחתרות האצ"ל והלח"י, שאותם כינה גם כן "אחי גיבורי התהילה".

## קישורים חיצוניים
* הווארד פאסט, אחי גיבורי התהילה. תסכית בעברית (מעבד ובמאי: מיכאל אוהד). הקלטת שידור רדיו מתוך אוסף תקליטי קול ישראל באתר הספרייה הלאומית
*ביקורת על הספר
* ההצגה בגבעת ברנר 
* אלי אשד, כולם היו אחי גיבורי התהילה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרי 1948
קטגוריה:ספרות יהודית
קטגוריה:מרד החשמונאים
קטגוריה:התקופה החשמונאית בארץ ישראל
קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:ספרים המתרחשים בארץ ישראל
העולם השלישי

[שמאל|ממוזער|250px|מפת העולם לפי [מדד הפיתוח האנושי של האו"ם:]]
[ממוזער|250px|חלוקת העולם על פי [המערב באמצע תקופת המלחמה הקרה (תחילת שנות ה-70 של המאה ה-20): בכחול העולם הראשון, באדום העולם השני, באפור העולם השלישי]]
**העולם השלישי** הוא מונח מימי המלחמה הקרה המתייחס למדינות הבלתי-מזדהות. המונח הפך לכינוי למדינות שאינן מפותחות, מבחינה כלכלית ומשטרית. מכיוון שמרבית מדינות העולם השלישי היו מדינות עם רמת פיתוח נמוכה, בעיקר באפריקה, אסיה ודרום אמריקה. "העולם השלישי" מתייחס למדינות שלא היו מזוהות עם מדינות המערב וברית נאט"ו ("העולם הראשון") וגם לא עם הגוש הקומוניסטי וברית ורשה ("העולם השני").

בציבור קיימת הקבלה רבה בין המנוח "מדינת עולם שלישי" לבין "מדינה מתפתחת" (וזאת בהשוואה למדינה מפותחת). עם זאת המונחים אינם זהים, מכיוון שמדינות מפותחות כמו אירלנד ושווייץ שייכות היסטורית לעולם שלישי, ומנגד קיימות מספר מדינות מתפתחות שהשתייכו דווקא לעולם שני (כגון סומליה וצפון וייטנאם).

## מאפיינים
למדינות "העולם השלישי" מספר מאפיינים דומים:
* ברובן מתקיים משטר אוטוריטרי, דיקטטורי או מלוכני.
* שחיתות שלטונית במידה רבה יחסית.
* שירותי בריאות מינימליים, שיעור תחלואה גבוה בקרב האוכלוסייה, תוחלת החיים נמוכה ושיעור תמותת תינוקות גבוה.
* שיעורי ילודה גבוהים ותוחלת החיים נמוכה, אשר יוצרים יחד פלח רחב של אוכלוסייה צעירה.
* רמת הכנסה לנפש נמוכה ורמת חיים נמוכה.
* אחוזי האבטלה גבוהים מאוד או ממוצע השתכרות נמוך במיוחד.
* שיעורי אלימות גבוהים.

חוקרים כמו עמנואל ולרשטיין מתנגדים לניתוח הפוליטי של עולם ראשון, שני ושלישי. לטענתם, המדינות אינן אלא יחידות משנה בתוך מערכת עולמית בלתי שוויונית. במערכת זו ההתפתחות הכלכלית, המבנה החברתי ודפוס המשטר נובעים דווקא ממערכת היחסים הכוללת ומן המיקום היחסי בתוכה, ולא מתוך התפתחויות "אימננטיות" לכל אחת מיחידות המשנה. על כן הציע ולרשטיין ניתוח פוליטי של מסגרת מאוחדת של ליבה מול פריפריה.

## ראו גם
*העולם הראשון
* העולם השני
* OLPC
* OECD

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:מדע המדינה
קטגוריה:עוני
קטגוריה:כלכלה
קטגוריה:סוציולוגיה
בלוטה

**בלוטה** (באנגלית: Gland) היא איבר המעבד, מייצר ומפריש חומרים. בחלק מהמקרים חומרי ההפרשה הם חומרי פסולת. במקרים אחרים מפרישות הבלוטות הורמונים. 

ניתן להבדיל בין שני סוגי בלוטות:
* בלוטה אקסוקרינית (בלוטת הפרשה חיצונית): בלוטה המפרישה את תוצריה אל פני שטח הגוף או אל איבר הנחשב חיצוני לגוף (לדוגמה הקיבה). בלוטות הזיעה, למשל, הן בלוטות אקסוקריניות.
* בלוטה אנדוקרינית (בלוטת הפרשה פנימית): בלוטה שמייצרת הורמונים ומפרישה אותם ישירות אל מחזור הדם, שלא דרך צינור. בלוטות הפרשה פנימית הן מנגנון בקרה עדין שהפרעות בו אינן נדירות (כגון ייצור יתר או ייצור חסר).

שמאל|ממוזער|200px|בלוטת התריס

## מרכיבי המערכת האנדוקרינית
* היפותלמוס (תת רמה שבמוח הביניים) – הוא השולט במערכת האנדוקרינית – מערכת התקשורת הבינתאית ולכן שולט על ייצור ההורמונים.
* בלוטת יותרת המוח – היפופיזה; היא המפקחת על שאר הבלוטות.
* בלוטת התריס – תירואיד (ידועה גם כ"בלוטת המגן"); היא המפקחת על קצב חילוף החומרים ועל קצב הלב.
* בלוטת מצד התריס – פאראתירואיד (ידועה גם כ"יתרת בלוטת התריס") המשובצת בבלוטת התריס; היא מווסתת את כמויות הסידן והזרחן ומאזנות את הקלציטונין.
* בלוטות יותרת הכליה – אדרנל; הן מאיצות את פעולת הלב, משפיעות על ייצור זרע או ביוץ וּוסת ועל גדילת שיער הגוף, משככות דלקות, מפקחות על השימוש בשומנים, בחלבונים, בפחמימות ובמינרלים, וכן משמרות את נפח ולחץ הדם ומווסתות את כמות הנתרן בשתן.
* הלבלב – ממוקם בקרבת בלוטות יותרת הכליה; מפריש אינסולין.
* בלוטת האצטרובל – מצויה בעומק המוח; מווסתת את הקצב היומי של שינה וערנות.
* התימוס – נמצא בבית החזה; פועל בעיקר בגיל הילדות להזנת חלקים ממערכת החיסון.
* בלוטות המין (גונדות) – שחלות (בנקבות) ואשכים (בזכרים) – נמצאות במערכת הרבייה; מעבר לרבייה הן עוזרות להתפתחות נורמלית של האדם.

אוסף בלוטות ההפרשה הפנימית בגוף נקרא המערכת האנדוקרינית.

הענף ברפואה החוקר את הבלוטות ומחלותיהן הוא האנדוקרינולוגיה. מחלות אנדוקריניות רבות גורמות להפרעות גדילה (ננסות, השמנת יתר וכדומה).

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:אנטומיה
מסכת כלאיים

[ממוזער|מתוך [פירוש המשנה לרמב"ם, מסכת כלאים, פרק ז' משנה א']]
**מַסֶּכֶת כִּלְאַיִם** היא המסכת הרביעית בסדר זרעים, שהוא הסדר הראשון מבין שישה סדרי משנה. כמרבית המסכתות בסדר זה, היא מופיעה במשנה, בתלמוד הירושלמי ובתוספתא בלבד, ולא ידוע על תלמוד בבלי עליה.

המסכת עוסקת בדיני "כלאיים", המבוססים בעיקר על הפסוק: "אֶת חֻקֹּתַי תִּשְׁמֹרוּ בְּהֶמְתְּךָ לֹא תַרְבִּיעַ כִּלְאַיִם שָׂדְךָ לֹא תִזְרַע כִּלְאָיִם וּבֶגֶד כִּלְאַיִם שַׁעַטְנֵז לֹא יַעֲלֶה עָלֶיךָ", ועוסקת באופן האיסור, דיני הזרעים, וכו'.

המסכת עוסקת, בין היתר, בסוגי הכלאיים הבאים:
* כלאי זרעים: זריעת ירקות, דגנים, קטניות זה עם זה בערבוב, או בתוך כרם.
* כלאי אילן: הרכבת רוכב מסוג אחד של אילן על כנה מסוג אחר של אילן.
* כלאי בהמה: הכלאת שני מיני בעלי חיים. כמו כן, איסור חרישה בשור וחמור יחדיו.
* כלאי בגדים: עירוב צמר ופשתן בבגד אחד (ידוע גם בשם שעטנז).

## מיקומה של המסכת בסדר זרעים
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, סודרה מסכת כלאיים לאחר מסכת דמאי לפי סדר הופעתם בכתוב. שכן קודם נאמר: "לֹא תְכַלֶּה פְּאַת שָׂדְךָ לִקְצֹר" ורק בהמשך הפרשה מופיעים מצוות כלאיים: "אֶת-חֻקֹּתַי תִּשְׁמֹרוּ בְּהֶמְתְּךָ לֹא תַרְבִּיעַ כִּלְאַיִם שָׂדְךָ לֹא תִזְרַע כִּלְאָיִם וּבֶגֶד כִּלְאַיִם שַׁעַטְנֵז לֹא יַעֲלֶה עָלֶיךָ".

## פרקי המסכת
#**הָחִטִּים (תשע משניות).** - דוגמאות למינים שונים ודומים באיסור כלאים.
#**כָּל סְאָה (אחת עשרה משניות).** - מניעת כלאים בהכנות לזריעה והיכר בשדות מעורבים ממינים שונים.
#**עֲרוּגָה (שבע משניות).** - הרחקות והיכר בשדות המעורבים במינים שונים.
#**קָרַחַת (תשע משניות).** - אופני הזריעה המותרים בכרם.
#**כֶּרֶם שֶׁחָרַב (שמונה משניות).** - אופני הזריעה המותרים וקידוש הזריעה האסורה.
#**אֵיזֶהוּ עָרִיס (תשע משניות).** - דיני גפנים המודלים על גדר וכדומה.
#**הַמַּבְרִיךְ (שמונה משניות).** - אופנים בהם הזריעה בכרם אינה מתקדשת.
#**כִּלְאֵי הַכֶּרֶם (שש משניות).** - כלאי בהמה.
#**אֵין אָסוּר (עשר משניות).** - כלאי בגדים.
בסה"כ במסכת 77 משניות.

## פרשני מסכת כלאיים

### על ה[[משנה|משניות]] (כלאיים)
* **[[פירוש המשנה לרמב"ם|פירוש המשניות להרמב"ם]]** - לרבי משה בן מימון.
* **פירוש רע"ב** - לרבי עובדיה מברטנורא.
* **תוספות יום טוב** - לרבי יום-טוב ליפמן הלר.
* **תפארת ישראל** - לרבי ישראל ליפשיץ.
* **הלכתא גבירתא** - לרבי ישראל ליפשיץ.
* **מלאכת שלמה** - לרבי שלמה העדני.
* **פירוש רבינו [[יצחק בן מלכי צדק|יצחק בן מלכי צדק סימפונטי]]**.
* **פירוש הרא"ש**- לרבינו אשר.
* **פירוש רבינו שמשון-** לר"ש משאנץ.

### על [[תלמוד ירושלמי]] (כלאיים)

### על [[תוספתא]] (כלאיים)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

כלאיים
קטגוריה:כלאיים ביהדות
מסכת שביעית

[שמאל|ממוזער|220px|[פסיפס כתובת רחוב מתקופת התלמוד, בו מצוטטים חלקים מהתלמוד הירושלמי למסכת]]
**מַסֶּכֶת שְֹבִיעִית** היא המסכת החמישית בסדר זרעים, שהוא הסדר הראשון בשישה סדרי משנה. מסכת זו מכילה עשרה פרקים ו-89 משניות.

במסכת מפורטות הלכות דיני השמיטה בשנה השביעית, שהיא מצווה האוסרת את עבודת הקרקע במשך אותה שנה (שמיטת קרקעות) ומבטלת את כל החובות שעוד לא נפרעו (שמיטת כספים). שנת שמיטה חלה כל שבע שנים. .

על מסכת זו אין תלמוד בבלי, אלא תלמוד ירושלמי ותוספתא בלבד.

## דינים המפורטים במסכת
המסכת מסודרת לפי סדר כרונולוגי, ומתחילה בדיני השנה השישית המכונים תוספת שביעית. דינים אלו כוללים איסור חרישה ועיבוד הקרקע בזמנים משתנים לפני השנה השביעית. דינים אלו נקבעו מכיוון שלעיבוד הקרקע לוקח זמן להשפיע, מה שגורם לכך שלעיתים גם פעולה חקלאית שמבוצעת בשנה השישית משפיעה בפועל בעיקר על השנה השביעית. מיד לאחר דינים אלו מגדירה המשנה מהו "שדה אילן" (מטע). הסיבה להגדרת מהות המטע היא שדבר זה קובע רבות לעניין הלכות שביעית בהן יש הבדל בין טיפול בשדה לבין טיפול במטע.

בנוסף במסכת מופיע החובה לנהוג קדושה בפירות שגדלו בשנה השביעית, איסור ספיחין: פירות שהחלו לגדול לראשונה בשנה השביעית, וכן דין שמיטת כספים ופרוזבול, המבטלים את כל החובות שאנשים חבים איש לרעהו בסוף כל שנת שמיטה.

## מיקומה של המסכת בסדר זרעים
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, היה נכון שאחרי מסכת כלאיים תופיע מסכת ערלה (שכן זו סדר הופעת המצוות בתורה בפרשת קדושים: מצוות כלאיים מופיעה ב ואילו מצוות ערלה מופיעה ב), אך מכיוון שהערלה היא לא מהמצוות שאדם חייב לעשותם (שכן כל עוד לא נטע - לא התחייב בערלה) ואילו השביעית כן, סודרה מסכת שביעית אחרי מסכת כלאיים.

סיבה אחרת שמזכיר הרמב"ם, היא שלשביעית יוחדה פרשה מיוחדת "ולפיכך הקדים לדבר בשמיטה".

## פרקי המסכת
#**עַד אֵימָתַי (חורשין בשדה האילן) (שמונה משניות).**
#**עַד אֵימָתַי (חורשים בשדה הלבן) (עשר משניות).**
#**מֵאֵימָתַי (עשר משניות).**
#**בָּרִאשׁוֹנָה (עשר משניות).**
#**בְּנוֹת שׁוּחַ (תשע משניות).**
#**שָׁלֹשׁ אֲרָצוֹת (שש משניות).**
#**כְּלָל גָּדוֹל (שבע משניות).**
#**כְּלָל גָּדוֹל (אחת עשרה משניות).**
#**הַפֵּיגָם (תשע משניות).**
#**שְׁבִיעִית (תשע משניות).**
בסה"כ במסכת 89 משניות.

## קישורים חיצוניים

* מסכת שביעית באתר ספריא, עם פרושים.
* 

## הערות שוליים

שביעית
קטגוריה:שמיטה ויובל
אפריקאנס

**אפריקאנס** (**Afrikaans**) היא אחת השפות הרשמיות בדרום אפריקה ומשמשת בעיקר את האפריקאנרים (לבנים ממוצא הולנדי, גרמני וצרפתי) והצבעוניים (בני תערובת, צאצאי מתיישבים לבנים ובני שבטים אפריקאים וגזעים אחרים, כגון צאצאי מלזים שהובאו לדרום אפריקה). גם בנמיביה הסמוכה תפוצה נרחבת לשפה.

האפריקאנס התפתחה מההולנדית של המאה ה-17 אשר אליה השתרבבו מילים אנגליות, צרפתיות, אפריקניות ואפילו אסיאתיות. השפה שייכת למשפחת השפות ה"גרמאניות מערביות" ומזכירה מאוד הולנדית, ואף נחשבה לדיאלקט הולנדי ("הולנדית קייפ" או "הולנדית אפריקאית") עד תחילת המאה ה-20, אך בשנת 1925 זכתה להכרה כשפה בפני עצמה. אחד החלוצים בהפיכתה של האפריקאנס לשפה רשמית היה קורנליוס יאקובוס לאנגנהובן (1873–1932).

בשנות משטר האפרטהייד בדרום אפריקה נחשבה האפריקאנס לשפת השלטון הלבן, וניסיונות מפלגת השלטון להנחילה כשפת לימוד בבתי הספר ה"שחורים" נתקלו בהתנגדות עזה וגרמו לפרוץ מהומות ברחבי המדינה. האנגלית, שהייתה השפה הרשמית השנייה בצד האפריקאנס בימי השלטון הלבן, נחשבה מקובלת יותר על השחורים בדרום אפריקה כשפה המקשרת בין בני הקבוצות האתניות השונות, בהיותה שפה אוניברסלית יותר ובעיקר שפתה של האופוזיציה הליברלית למפלגת השלטון.

עם סיומו של משטר האפרטהייד ובחירתו של נלסון מנדלה כנשיא השחור הראשון בשנת 1994, הייתה האפריקאנס לאחת מ-11 שפות רשמיות שוות מעמד במדינה, אך משיקולים פרקטיים הוחלט שהשפה האנגלית תקבל קדימות בכל הכיתובים הרשמיים.

בנמיביה שימשה האפריקאנס כשפה רשמית (בצד הגרמנית) עד הכרזת עצמאותה בשנת 1990.

## קישורים חיצוניים

* מילון הגייה אפריקאנס-אנגלית-עברית
* 

*
קטגוריה:שפות פרנקוניות תחתיות
קטגוריה:הולנדית
קטגוריה:דרום אפריקה: תרבות
קטגוריה:שפות
מרושתי-כנף

ממוזער|''Italochrysa italica''
**מרושתי-כנף** (שם מדעי: Neuroptera; לעיתים **אֲרִינִמְלָאִים**) היא סדרה של חרקים בעלי גלגול מלא. היא מונה כ-4,700 מינים הנכללים ב-19 משפחות. בישראל ידועים כ־180 מינים הנכללים ב־10 משפחות.

הארינמל הבוגר הוא חרק עדין ומעופף הדומה בצורתו לשפירית. יש לו שני זוגות כנפיים שקופות ומרושתות בעורקים. מוטת כנפיו יכולה להגיע עד 17 ס"מ. גופו דק ומאורך ואורכו נע בין 8 מ"מ ועד ל-120 מ"מ. מחושיו אחוריים וגפי הפה לועסים ונושכים. עיניו גדולות ובולטות משני צדדי הראש.

רוב הארינמלים פעילים בערב ובלילה וניזונים מחרקים קטנים ורכי-גוף, אולם מיעוטם ניזונים מטל דבש. לאחר ההזדווגות מטילות הנקבות את ביציהן על הקרקע, או לעיתים בקצה של "עמוד" צמחי כדי למנוע את טריפתן. מן הביצים בוקעים זחלים הנושאים זוג לסתות משוננות, שבעזרתן הם צדים נמלים וחרקים קטנים אחרים. הזחל חי בתוך גומה דמוית משפך, שאותה הוא חופר בחול. הגומה היא למעשה מלכודת. לאחר שנשלמה הכנתה, נדחק הארינמל לתחתיתה, כשרק ראשו מציץ מן החול. כל חרק שמחליק בגומה נתפס בצבתות הארינמל, שמזריק לגוף החרק ארס ומיצי עיכול.

בתום שנה או יותר מתגלם הזחל בתוך פקעת שהוא טווה בקרקע. מן הפקעת בוקע הבוגר שחייו קצרים ונמשכים ימים אחדים עד חודש.

לזחלים של מינים אחדים, בעיקר בני משפחות העינפזיים והכנימאריים, חשיבות כלכלית, שכן הם טורפים יעילים של מזיקי חקלאות ובכך משמשים בתחום ההדברה הביולוגית.

## מיון
*תת-סדרה Hemerobiiformia
**על-משפחה Chrysopoidea - בה משפחה אחת - עינפזיים ושתיים שנכחדו
**על-משפחה Coniopterygoidea - בה המשפחה כנפקמחיים (Coniopterygidae)
**על-משפחה Hemerobioidea - בה המשפחה Hemerobiidae
**על-משפחה Ithonioidea - בה המשפחה Ithonidae
**על-משפחה Mantispoidea - בה שתי משפחות
*תת-סדרה Myrmeleontiformia
***משפחה Aetheogrammatidae - נכחדה
**על-משפחה Myrmeleontoidea - בה שלוש משפחות, ביניהם הארינמליים
**על-משפחה Nemopteroidea - בה שתי משפחות ואחת נכחדה. כוללת סוג שובלית נאה
ניתוח פילוגנטי שפורסם בשנת 2023 חקר את הקשרים בין רקומי-הכנף, ומיקם את הסדרות בקבוצה לפי העץ הפילוגנטי הבא:

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:חרקים
כינים

**כינים** (שם מדעי: Phthiraptera) הם סדרה של חרקים בעלי גלגול חסר המונה כ-5,000 מינים. הכינים הן טפילים חיצוניים של בעלי דם חם. רוב מיני הכינים הם טפילי עופות ומיעוטם טפילי יונקים.
סדרת הכינים מתחלקת לשתי תת-סדרות: כינים כוססות וכינים מוצצות. הכינים הכוססות ניזונות מפיסות עור, ופסולת אורגנית, ואילו הכינים המוצצות ניזונות מדם הפונדקאי.
עם הכינים המוצצות נמנים שני מינים טפילי אדם: *Pediculus humanus* (הכולל 2 תת-מינים: כינת הראש, כינת הגוף) וכינת הערווה.

## מבנה גוף
הכינים הן חרקים חסרי כנפיים, בעלי גוף שטוח. אורך הכינה הבוגרת 0.4 מ"מ – 10 מ"מ. למינים רבים יש לוחות קשיחים בגב, בבטן או בצדדים, התומכים בבטן כשהיא מתמלאת במזון. בבטן הכינה 11 פרקים.
לחלק מהמינים אין עיניים או שהן מנוונות. גפי הפה מורכבות משלושה דוקרנים: העליון משמש למציצה והתיכון להפרשת רוק. החדק נוצר מהשפה העליונה שעליה שיניים קטנות האוחזות בפונדקאי בעת המציצה. הכינה מותאמת לסוג פונדקאי מסוים, ונדיר למדי שזן אחד של כינה יהיה טפיל לכמה מיני יונקים בהם האדם. לעיתים מותאמות הכינים גם לאזור מסוים בגופו של הפונדקאי, כגון: ראש (הנקראת גם כינת הראש) או ערווה. ביצי הכינים מודבקות לשיער הפונדקאים. השלב הצעיר של הכינה, זה הבוקע מהביצה, נקרא נימפה, הוא דומה לבוגרים, מלבד שינויים גופניים קטנים כמו אברי מין לא מפותחים.

ישנם סוגים רבים של כינים. בין הסוגים הידועים ניתן למנות את כינת הראש (*Pediculus humanus capitis*) הנטפלת לקרקפת של בני אדם, כינת הגוף וכינת הערווה, הנטפלת לאיברי המין, ולעיתים אף לגבות, לריסים, לשפם או זקן, ולבית השחי.

## גלריה

Pediculus humanus capitis - D9-01n5335.JPG|כינת הראש על מקל ניקוי אוזניים
Male human head louse.jpg|תקריב של כינת הראש
File:Sommer, Giorgio - Famille napolitaine.jpg|בדיקת כינים במשפחה נפוליטנית. תצלום של ג'ורג'ו סומר


## ביאורים

## ראו גם
*הספר הפופולרי לילדים "הכינה נחמה" של מאיר שלו, מתאר את הרפתקאותיה של כינה.
*כינת הראש

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* ההורג כינה בשבת כהורג גמל בשבת?, מאת פרופ' מרדכי כסלו, http://132.70.42.12/AB_project/publications/attachments/12.pdf 

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ארנסט הקל
קטגוריה:חרקים
קטגוריה:בעלי חיים בתנ"ך
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1896
בריומאים

**בַּרְיוֹמָאִים** (שם מדעי: Ephemeroptera), סדרה עתיקה של חרקים בעלי גלגול חסר המונה כ-2,500 מינים. הבריומאים מבלים את רוב מחזור החיים בשלב הנימפה. בתצורה הבוגרת שלהם, בה הם מתרבים, הם נמצאים רק זמן קצר, בין כחצי שעה לימים ספורים. חייו הקצרים של הבריומאי הבוגר מעניק לסדרה את שמה (בר-יום = בן יום).

חרקים אלה מגיעים עד לאורך 5 עד 30 מ"מ בהתאם למין. הגדול שביניהם מעולם (אם כי הדבר מצוי בוויכוח מדעי) היה הבויופלביה עם מוטת כנפיים של 45 ס"מ, מבין גדולי החרקים שהיו מעולם.

## מחזור חיים
ממוזער|נימפה של בריום
לנימפה רגליים קדמיות קצרות, מחושים גדולים וזימים משני צדי הבטן לצורך נשימה במים. הן חיות במשך חודשים ספורים עד שנים ספורות, במהלכן הן משילות את עורן בין עשרים לשלושים פעמים. הגלגול נעשה במים מתוקים, והנימפה יוצאת מהמים ליבשה או שהיא צפה על פני המים. תהליך הפיכת הטרום בוגר לבוגר הוא מהיר למדי ויכול להתרחש תוך מספר דקות. לבוגרים עיניים מפותחות וגפי פה מנוונים. חייהם הבוגרים קצרים ביותר עקב אי יכולתם להזין את עצמם. הבריומאים מעופפים בקבוצות. הביצים מוטלות למים תוך כדי תעופה.

## קישורים חיצוניים

* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1890
*
קטגוריה:חרקי מים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלפאוס היאט
קדומי-הלסת

**קדומי-הלסת** או **נַתְרָנָאִים** (שם מדעי: Archaeognatha) היא סדרה של חרקים חסרי כנפיים הכוללת כ-350 מינים בשתי משפחות שונות.
זו אחת הסדרות הוותיקות ביותר שלא השתנו אבולוציונית ונציגים ממנה נמצאו עוד מתקופת הדבון.

משמעות השם המדעי מגיעה מיוונית: קדום "Archaeos" לסת "gnatha" ונובעת מצורת הלסת בעלת condyle אחד ולא שניים כבשאר החרקים.

בעבר סדרה זו הייתה מאוחדת עם זנבזיפאים מאחר שלשתי הסדרות צורה חיצונית דומה עם שלושה "זנבות" (שני גנובתנים ארוכים, ביניהם יש תוספתן אמצעי).

## מינים בישראל (רשימה חלקית)
* משפחה הנתרניים (Machilidae)
** נתרן ישראלי *Charimachilis palaestinensis*
** נתרן תלת-קוצי *Silvestrichilis trispina*
** נתרן קשקשי *Lepismachilis*
** נתרן שטיניץ *Haslundiella steinitzi*
** *Allopsontus (Machilanus) hebraeus*
** *Praetrigoniophthalmus gigas*

## ביבליוגרפיה
*אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 3 עמוד 44.

## ראו גם
*זנבזיפאים סדרה דומה, היו מאוחדות בעבר.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קרל יוליוס ברנרד בורנר
קטגוריה:חרקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1904
דגל מאוריטניה

**[[דגל]] [[מאוריטניה]]** הוא הדגל הלאומי של הרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה. הדגל אומץ ב-1 באפריל 1959, וגרסה חדשה שלו אומצה ב-6 באוגוסט 2017.

## היסטוריה
הדגל הראשון של מאוריטניה אומץ בתקופת האוטונומיה של מאוריטניה במסגרת האימפריה הקולוניאלית הצרפתית, ב-1 באפריל 1959, כשהוא מכיל הסמלים האסלמיים הוותיקים - סהר וכוכב על רקע ירוק.

במסגרת משאל העם לשינוי חוקת מאוריטניה ב-5 באוגוסט 2017 הוצע להוסיף לדגל שני פסים אדומים משני צדיו, לייצג את הדם שנשפך במאבק לעצמאות מאוריטניה. השנוי אושר על ידי המצביעים, והדגל החדש הונף לראשונה במהלך יום העצמאות של מאוריטניה ב-28 בנובמבר 2017.

## עיצוב
הצבעים ירוק וזהב נחשבים לצבעים הכלל-אפריקאיים. ירוק מסמל גם את האסלאם, והזהב את החולות של מדבר סהרה. הסהר והכוכב הם סמלי האסלאם, שהיא הדת הראשית במאוריטניה. שני הפסים האדומים מסמלים את הדם שנשפך במאבק להשגת עצמאות מצרפת הקולוניאלית.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

*
* 

## הערות שוליים

מאוריטניה
מאוריטניה
קטגוריה:מאוריטניה: סמלים לאומיים
מאוריטניה
מאוריטניה
היינריך הרץ

**היינריך רודולף הרץ** (בגרמנית: **Heinrich Rudolf Hertz**; 22 בפברואר 1857 – 1 בינואר 1894) היה פיזיקאי גרמני ממוצא יהודי (נולד וגדל כנוצרי). היה הראשון שהדגים והראה את קיומה של הקרינה האלקטרומגנטית, על ידי בניית מכשיר המשדר גלי רדיו ומתקן לקליטת הגלים, בשנת 1888.

## קורות חיים
הרץ נולד בהמבורג לאביו גוסטב פרדיננד הרץ (במקור דוד גוסטב הרץ) שהיה עורך דין וציר בפרלמנט ולאמו אנה אליזבט פפרקורן. שניהם נולדו כיהודים אך המירו יחדיו את דתם לנצרות.

את לימודיו עשה באוניברסיטת ברלין. בשנים 1885–1889 היה מורה לפיזיקה בבית הספר הטכני שבקארלסרוהה, ולאחר מכן היה מרצה באוניברסיטת בון. היה תלמיד של הרמן פון הלמהולץ, ולאחר שסיים את הדוקטורט בגיל 23 בהצטיינות היה אסיסטנט שלו במשך שלוש שנים. ב-1885 בהיותו בן 28 שנים בלבד קבל הרץ משרה של פרופסור באוניברסיטת קארלסרוהה.

הרץ הבהיר והרחיב את תאוריית האלקטרומגנטיות של האור שפרסם הפיזיקאי הסקוטי ג'יימס קלרק מקסוול בשנת 1873. הרץ הוכיח שחשמל יכול להיות מועבר בגלים אלקטרומגנטיים שנעים במהירות האור ובעלי תכונות רבות של האור. ניסוייו אלו בגלים אלקטרומגנטיים הובילו לפיתוח הטלגרף האלחוטי והרדיו. יחידת התדירות שנמדדת במחזורים לשנייה, קרויה על שמו, הרץ. מ-1885 עד 1889 הפך הרץ לאדם הראשון ששידר וקלט גלי רדיו בניסויים שהולידו את עידן התקשורת האלחוטית, לפני התגליות של ג’וליאלמו מרקוני האיטלקי ואלכסנדר פופוב הרוסי.

בשנת 1886 נישא לאליזבט דול ונולדו להם שתי בנות – יוהנה ומתילדה.

הוא זכה במדליית רמפורד בשנת 1890.

הרץ נפטר בגיל 37 כתוצאה מהרעלת דם. בן אחיו, גוסטב הרץ (1887–1975), זכה בשנת 1925 בפרס נובל לפיזיקה.

בשל מוצאו היהודי, למרות היותו נוצרי, השלטון הנאצי פעל למחיקת מורשתו ושמו מרחובות ברחבי גרמניה וסילק את דיוקנו שהיה תלוי בבית עיריית המבורג.

רחוב באזור התעשייה חוף שמן בחיפה נושא את שמו.

## קישורים חיצוניים

* ראסל ברנס; ד"ר גלי גרנק, היינריך הרץ והגלים האלקטרומגנטיים, אתר shvoong, 29 באוקטובר 2007
* 
* 
* , 22 בפברואר 2012
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:פיזיקאים גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בון
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בגרמניה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיל
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות אולסדורף
קטגוריה:אישים שעל שמם יחידות מידה
קטגוריה:מורים לפיזיקה
קטגוריה:סגל מכון קרלסרוהה לטכנולוגיה
קטגוריה:זוכי מדליית רמפורד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1857
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1894
רשת קיימברידג'

**רשת קיימברידג**' הייתה קבוצת אנשי מודיעין ואנשי שירות החוץ בבריטניה שריגלו עבור הק.ג.ב. – ארגון המודיעין הסובייטי.

רשת קיימברידג' כללה מספר לא ידוע של צעירים שנהוג לכנותם **חמישיית קיימברידג**', על סמך מידע שסיפק עריק ה-ק.ג.ב. אנטולי גוליצין, שנפגשו כסטודנטים או מרצים באוניברסיטת קיימברידג' בשנות ה-30 של המאה העשרים. תהליך הדגירה של **חמישיית קיימברידג**' התאפשר בסביבה אינטלקטואלית פוליטית הידועה בשם קבוצת בלומסברי והתאפיין, בין השאר, באהדה לברית המועצות ולקומוניזם והתנגדות לפשיזם (וכנראה אף נטייה להומוסקסואליות). גוליצין טען שהרשת כללה חמישה מרגלים, אף שידע לנקוב בשמם של שלושה בלבד. לימים זוהה אדם רביעי, אך קיים ויכוח לגבי זהותו של "האדם החמישי". כיום מוערך כי היו יותר מחמישה אנשים, שמתוכם מוכרים היטב ארבעה, אשר גויסו לשירות המודיעין הסובייטי באמצע שנות ה-30 על ידי סוכנים מאגף ביון החוץ בנ.ק.ו.ד., בפיקודו של אברהם סלוצקי. לימים הגיעו ארבעתם לתפקידים בכירים בשירות המודיעין ובשירות החוץ בבריטניה והעבירו סודות כמוסים ביותר לברית המועצות.

הארבעה היו:
*גאי ברג'ס: איש שירות השידור ושירות החוץ הבריטי. ערק ב-1951 לברית המועצות.
*דונלד מקלין: איש שירות החוץ הבריטי שערק יחד עם ברג'ס לברית המועצות ב-1951.
*קים פילבי: בכיר במודיעין הבריטי שערק לברית המועצות ב-1963.
*אנתוני בלאנט: האריסטוקרט שבחבורה. קרוב רחוק של המלכה ובעל תואר אצולה. שירת במודיעין הבריטי בימי מלחמת העולם השנייה. בגידתו נחשפה כעבור שנים רבות, לעת זקנתו. לא הועמד לדין אך תואר האצולה נשלל ממנו והוא נפטר כמנודה.

לאחר שנים הועלתה סברה כי ברשת היה עוד חבר חמישי: ג'ון קיירנקרוס (John Cairncross), איש מודיעין בריטי שהודה בריגול אך מעולם לא הועמד לדין.

ב-2003 הפיק שירות השידור הבריטי, ה-BBC, סדרת דרמה על רשת קיימברידג' בשם "מרגלי קיימברידג'". הסדרה הוצגה בערוצי הלוויין בישראל (Yes) בחודש מאי 2004.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בריטים שריגלו למען ברית המועצות
קטגוריה:מבצעי הק.ג.ב.
מסכת עירובין

שמאל|ממוזער|150px|הנושא המרכזי בה דנה מסכת עירובין הוא עירוב. בתמונה: עמודי עירוב בירושלים
**מַסֶּכֶת עֵרוּבִין** היא המסכת השנייה בסדר מועד, שהוא הסדר השני בשישה סדרי משנה. המסכת כוללת עשרה פרקים העוסקים בעיקר בדיני עירובין ואיסורי שבת שונים. בתלמוד הבבלי כוללת המסכת 104 דפים בעוד שבתלמוד הירושלמי כוללת המסכת 65 דפים.

## שם המסכת ונושאה
פירושה העברי של המילה הוא כלאיים (תרגומה הארמי של המילה כלאים בתורה הוא עירובין) היינו עירוב שני תחומים שיש להבדילם. לפיכך נושא המסכת הוא איסורי רשויות השבת, בעיקר איסורי דרבנן של טלטול (כלומר נשיאת חפצים) בין רשויות יחיד שונות, ותקנות חכמים עירוב חצירות ושיתוף מבואות שהם מעשים סמליים המשתפים ומערבים את כל היחידים המתגוררים באזור המגורים, והופכים אותם לבני רשות אחת, שלהם מותר לטלטל.

המסכת מבארת מהם העקרונות האדריכליים לפיהם מסווגות הרשויות השונות:
* רשות היחיד
* רשות הרבים
* כרמלית
* מקום פטור

המסכת מפרטת את ההלכות הנוגעות להיבטים הטכניים בביצוע עירוב חצרות ושיתוף מבוי.

כמו כן עוסקת המסכת באיסור תחומין: הליכה למרחק של יותר מאלפיים אמה ממקום שביתתו של אדם בשבת, ואת הלכות עירובי תחומין המאפשרים ללכת עד ארבעת אלפים אמה בשבת.

מסכת זו לפי סברת הרב זאב וולף איינהורן (מהרז"ו; ממפרשי מדרש רבה) הייתה בתחילה מסכת אחת יחד עם מסכת שבת.

מסכת עירובין נחשבת לאחת משלוש המסכתות הקשות שבתלמוד בבלי הידועות בראשי התיבות **ע**נ"י (**עירובין** נידה יבמות).

## מיקומה של המסכת בסדר מועד
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, המסכת נקבעה בסדר מועד לאחר מסכת שבת משום שכל עיסוקיה נוגעים לדיני שבת.

## פרקי המסכת
#**מָבוֹי (עשר משניות)**- עוסק בדיני הכשר מבוי ובדיני שיירה.
#**עוֹשִׂין פַּסִּין (שש משניות)**- מדבר על עירוב בורות מים וחצרות ללא שימוש (קרפיפות).
#**בַּכֹּל מְעָרְבִין (תשע משניות)**- מדבר על עירוב תחומין- במה מערבים, היכן מניחים ואפשרויות שונות.
#**מִי שֶׁהוֹצִיאוּהוּ (אחת עשרה משניות)**- עוסק באופנים שונים שבהם אדם מפסיד את תחום השבת שלו.
#**כֵּיצַד מְעַבְּרִין (תשע משניות)**- עוסק בחישובים ומדידות של תחום שבת מהעיר וחוצה לה.
#**הַדָּר (עשר משניות)**- עוסק בעירוב חצרות בשטח המשותף לשכנים בצורות שונות.
#**חָלוֹן (אחת עשרה משניות)**- עוסק בצירוף חצרות ובעלויות שונות לעירוב אחד.
#**כֵּיצַד מִשְׁתַּתְּפִין (אחת עשרה משניות)**- ממשיך לעסוק בדיני עירוב חצרות ובשימושים שונים במים בחצר משותפת.
#**כָּל גָּגּוֹת (ארבע משניות)**- עוסק במעמדם של גגות ושטחים נוספים ביחס לעירוב.
#**הַמּוֹצֵא תְּפִילִּין (חמש עשרה משניות)**- מכנס בתוכו לקט של דינים שמהווים השלמה למסכתות שבת ועירובין.

בסך הכל במסכת 96 משניות.

## לקריאה נוספת
***משנה מסכת עירובין, נוסח כ"י קויפמן ונוסח רפוס ראשון (רנ"ב)**, עם שינויי נוסחאות מכתבי יד עתיקים, דפוסים ראשונים וקטעי גניזה, בעריכת אברהם גולדברג, בהוצאת מאגנס, תשס"ו / 1996.

## קישורים חיצוניים

* תלמוד בבלי, מסכת עירובין, במפעל המילון ההיסטורי של האקדמיה ללשון העברית
* 
* 
* שיעורים במסכת עירובין מאתר "הדף היומי"
* אביעד אברהם סטולמן, מהדורה ופירוש על דרך המחקר לפרק "המוצא תפילין" במסכת עירובין, המחלקה לתלמוד, אוניברסיטת בר-אילן, מאתר "פלא יועץ"
* 
* 

## הערות שוליים

עירובין
קטגוריה:הלכות עירובין
קטגוריה:הלכות שבת
דגל סנט לוסיה

**[[דגל]] [[סנט לוסיה]]** מורכב משני משולשים שווי שוקיים (ניתן לראות זאת גם כשלושה משולשים), בצבעים, שחור, לבן וזהוב, הממוקמים אחד על גבי השני, ובעלי בסיס משותף. המשולשים ממוקמים במרכז הדגל, שרקעו תכלת.

עיצוב הדגל מזכיר את שני הרי הפיטוס, (ספרדית: Pitons) שהם שני פקקים געשיים תלולים – שרידיהם של הרים געשיים לחופי מפרץ סופרייר (Soufrière Bay), בסמוך לעיירה סופרייר בדרום-מערב המדינה.

הצבע הכחול מסמל נאמנות, כמו גם את השמים הטרופיים, ואת הים הקריבי והאוקיינוס האטלנטי, המקיפים את סנט-לוסיה. הצבע הזהוב מסמל שגשוג ואת השמש. השחור והלבן מסמלים שניהם את ההשפעות התרבותיות - מאפריקה ומאירופה - על המדינה, אשר פועלות יחד לטובת העתיד. עם זאת העיצוב של המשולש האחורי מדגיש את השליטה של התרבות ה"שחורה", האפריקאית על פני התרבות ה"לבנה", האירופאית.

צורת המשולש שווה-השוקיים, מזכירה את הפיטונס צמד הפסגות המפורסמות שמזדקרות מהים כלפי השמים ומסמלת את השאיפה ואת הערגה האנושית.

הדגל, נבחר בתחרות מעצבים, ואומץ ב-1 במרץ 1967. העיצוב המדויק שלו השתנה עם השנים, עד לנוסח המוצג שלו כיום (2007).

## דגלים היסטוריים

File:Flag of Saint Lucia (1967–1979).svg|1967-1979
File:Flag of Saint Lucia 1979.svg|1979-2002


## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

סנט לושה
קטגוריה:סנט לוסיה: סמלים לאומיים
סנט לוסיה
בדולח (יישוב)

**בדולח** היה מושב עובדים והתנחלות בגוש קטיף שברצועת עזה, כשלושה ק"מ מצפון-מזרח לרפיח. המושב השתייך לארגון יישובי "אמנה", ונשא אופי דתי. היישוב פונה בעקבות תוכנית ההתנתקות.

## היסטוריה
על הקמת היאחזות נח"ל בדולח הוחלט ב-3 בינואר 1979 על ידי ועדת שרים לענייני ביטחון, בעצם ימי המשא ומתן לגיבוש הסכם השלום בין ישראל למצרים. ההחלטה הורתה להקים את הנקודה, שכונתה קטיף ו', תוך שלושה שבועות. ב-15 בינואר 1979 התקיים במקום סיור של הגורמים המיישבים שקבעו את מיקום הנקודה. המקום הוקם כמאחז צבאי והוכשר להתיישבות על ידי הצבא. לאחר כחודש הוחלט שהחל מאפריל 1979 הוא יעבור להיות היאחזות נח"ל רגילה בטיפול המחלקה להתיישבות. דבר העלייה על הקרקע לא פורסם באופן רשמי ולא התקיים טקס עלייה על הקרקע. בחודשים הראשונים סבלו החיילים מחוסר תעסוקה בגלל היעדר צינור מים שלא אפשר הקמת גן ירק. בהמשך הוקם במקום גן ירק של 20 דונם, שבו גודלו כרוב, כרובית וחצילים, משתלת צמחי חולות ומתפרה לבובות וכריות.

ההיאחזות נקראה בתחילה קטיף ו' ואחר כך גדיד, אולם ביוני 1980 הוחלט לקרוא למקום בדולח כסמל לחקלאות בחממות זכוכית, והשם גדיד ניתן להיאחזות צפונית יותר שהייתה אחר כך ליישוב גדיד.

ביולי 1982 היאחזות נח"ל בדולח אוזרחה על ידי משפחות היישוב עצמונה שפונה מסיני, אולם כעבור כמה חודשים, עקב הצפיפות במקום, עברו אנשי עצמונה ליישוב שליו, והמקום נשאר נטוש.

הדבר לא הביא לזניחת הרעיון להקמת יישוב בשם בדולח. ב-11 במרץ 1986 עבר למקום גרעין המשפחות שגרו במשך 4 שנים ביישוב מורג. משפחות אלו באו במסגרת איגוד יישובי הפועל המזרחי ממושבי הנגב, לכיש, השרון וממפוני חבל ימית. באוקטובר 1986 התקיים טקס חנוכת היישובים בדולח ועצמונה בנוכחות השר דוד לוי.

במושב התגוררו 33 משפחות (50 בשיאו) שכלכלתן התבססה בעיקר על חקלאות.

ב-17 באוגוסט 2005 פונה היישוב בדולח על ידי "החטיבה הכחולה" של חיל האוויר כחלק מתוכנית ההתנתקות שעליה החליטה ממשלת ישראל בשנת 2004. אחרי הפינוי עברו רוב המשפחות מבדולח לאתר הקרווילות בניצן.

ימין|ממוזער|200px|גינה בבדולח

## קישורים חיצוניים

*מושב בדולח, באתר "מרכז קטיף"

## הערות שוליים

קטגוריה:התנחלויות שפונו במהלך תוכנית ההתנתקות
קטגוריה:גוש קטיף: יישובים
קטגוריה:יישובים דתיים ברצועת עזה
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1979
גני טל

שמאל|250px|הכניסה לגני טל החדשה, מאי 2012|טקסט=
**גַּנֵּי טַל** הוא מושב דתי, הנמצא בתחום המועצה האזורית נחל שורק. ביישוב מתגוררות כ-210 משפחות (נכון ל-2021): בני הדור הראשון שפונו במסגרת תוכנית ההתנתקות מהמושב גני טל שהיה מושב עובדים בגוש קטיף שברצועת עזה, ילדיהם שהקימו משפחות לאחר פינוי גוש קטיף ומשפחות נוספות שהצטרפו במהלך השנים.

במושב מתקיימת פעילות ענפה לכל שכבות הגיל, תוך דגש על פעילות ילדים ונוער הכוללת תלמוד תורה לבנים ותלמודית לבנות בשעות אחר הצהריים, שבהם משתתפים כמאה מילדי המושב.

## הקמת היישוב
המשפחות שפונו מגני טל שבגוש קטיף רצו לשמור על מסגרת הקהילה שהייתה ביישוב הישן. ולכן לאחר הפינוי עברו כולן לאתר מגורים זמני שהוקם ביישוב יד בנימין וגרו שם 8 שנים, ובד בבד איתרו מקום בו יוכלו להקים יישוב חדש אליו יעבירו את הקהילה בשלמותה. הוחלט שחברי המושב יקימו מושב חדש על חלק מאדמות קיבוץ חפץ חיים. במהלך שנת 2010 החלו העבודות להקמת היישוב, ובשנת 2012 החלו 65 המשפחות שגרו ביישוב בגוש קטיף, לעבור מאתר המגורים הזמני ביד בנימין אל היישוב החדש.

## חקלאות
החל מ 2013 החלו מספר משפחות  בגידול קפה שיובא ממקומות שונים בעולם.

כמו כן ישנם מטעי אבוקדו . דבורים להאבקה.

## שירותי דת
עד לשנת תשס"ז כיהן הרב גבריאל קדוש כרב היישוב. החל מסוף שנת תשס"ח מכהן הרב ד"ר אביעד ספרוני כרב היישוב.

## קישורים חיצוניים

* גני טל החדשה באתר מרכז קטיף

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו למפוני תוכנית ההתנתקות
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מועצה אזורית נחל שורק
קטגוריה:יישובים במחוז המרכז
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2010
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
מיתולוגיות

**מיתולוגיות** (בצרפתית: **Mythologies**) הוא ספר שנכתב על ידי רולאן בארת אשר יצא לאור ב-1957.

## תוכן
בספר זה מגדיר בארת את השפה הסמיוטית כמערכת מיתולוגית ומבקש להראות כיצד הופכים הסימנים למיתוסים. וכיצד החברה משתמשת בסימנים, ומציגה את משמעותם כטבעית לחלוטין, על מנת להצדיק מערכות אידאולוגיות, כגון זו של קהל אוהדים.

בארת' מסתמך על החלוקה הבסיסית של דה-סוסייר ל"מסמן" ו"מסומן", אך מוסיף מערכת נוספת של מתן משמעות, על מנת להסביר כיצד מקבלים הסימנים את משמעותם המיתולוגית ה"טבעית".

המיתוסים, לפי בארת, מתייחסים לדברים שאכן קרו במציאות, ואשר החברה העניקה להם משמעויות נלוות. לכן, המיתוסים הם בעצם עיוות של המציאות. המשמעות החברתית-תרבותית שהסימן מעורר בנו מכונה "קונוטציה". לפירוק הקונוטציות והסבר היווצרותן, משתמש בארת, במערכת הסמיולוגית של דה-סוסייר. המערכת הסמיולוגית הראשונה, ה"דנוטציה", מהווה את הקשר השרירותי ב"לאנג", המשמעות המילונית של הסימן. בעוד שהמערכת הסמיולוגית השנייה ה"קונוטציה" מהווה את קשר ההסכמה החברתית-תרבותית של השימוש בסימן (הפארול).

ניתן לפשט את ההסבר ולהלבישו על דוגמה ספציפית. אוהדי מכבי תל אביב בכדורגל או בכדורסל משתמשים בסיסמה: "מי שלא קופץ אדום". לצבע האדום יש משמעות אידאולוגית בקרב אוהדי מכבי. במערכת הסימיולוגית הראשונה, הדנוטציה, מקשר האוהד את המילה אדום עם הצבע האדום. אמירת המילה אדום פירושה הצבע האדום. לאחר מכן במערכת הסימיולוגית השנייה, הקונוטציה, מקשר האוהד את הצבע האדום עם קבוצת הפועל תל אביב בכדורגל או בכדורסל, היריבה המושבעת. ההקשר הוא למעשה זו שהופך את המילה אדום לשנואה כל כך בקרב אוהדי מכבי. אדום הוא תועבה, מילה נרדפת ליריב שיש לשנוא ולנצח בכל מחיר.

## קישורים חיצוניים
* שלוש רמות של משמעות, אתר **עמלנט**
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:סמיוטיקה
קטגוריה:סטרוקטורליזם
קטגוריה:חיבורים אסתטיים
קטגוריה:ספרי 1957
הלגה דן

**הלגה דֵן** (בגרמנית: **Helga Deen**; 6 באפריל 1925 – 16 ביולי 1943) הייתה נערה יהודייה-הולנדית, ילידת פומרניה (אז בגרמניה), שסיפור ימיה האחרונים תחת השלטון הנאצי נכתב ביומנה בשנת 1943 ונתגלה רק ב-19 באוקטובר 2004.

## ביוגרפיה
הלגה דֵן נולדה בעיר שצ'צ'ין (כיום בפולין, אז שטטין בגרמניה) ב-6 באפריל 1925. לאחר עליית הנאצים לשלטון, משפחתה נמלטה להולנד השכנה והתיישבה בעיר טילבורך. ב-1 באפריל 1943, כשהייתה בשנת לימודיה האחרונה בבית הספר התיכון, נלקחו היא ובני משפחתה ונאסרו  במחנה הריכוז פיכט (Vught) שבהולנד. לאחר חודשיים, ב-1 ביוני, החלה לכתוב בחשאי יומן לאחר שחבר שלה, קֵס ואן דן ברג, ביקש ממנה לתעד את כל קורותיה במקום שאליו הוגלתה. את רשימותיה התחילה בפנייה ל"יקירי".

ביומן תיארה הלגה את האימה ואת החיים בצל הפחד שהיו מנת חלקם של בני משפחתה, בצד תיאורים של חיי היומיום במחנה הריכוז ותנאי המחיה הקשים, את תחושות חוסר האונים והייאוש, ובמקביל את מלחמת ההישרדות היומיומית. היא גם איירה בעפרונה את מראה המחנה בו הוחזקה. היא מספרת על טיפולי החיטוי מכינים, על כמות האוכל הזעומה, על הוויכוחים שהתנהלו בין האסירים, ועל משלוחי הילדים למחנות ההשמדה. ב-5 ביוני אותה שנה הורו הנאצים לשלוח את כל הילדים במחנה פיכט להשמדה. הרכבת הראשונה ובה ילדים עד גיל שלוש יצאה כבר למחרת, והילדים בגילאי 4–16 נשלחו יום מאוחר יותר. בסך הכול נשלחו 1,269 ילדים למחנה המעבר וסטרבורק, ומשם למחנה ההשמדה של האס.אס. בסוביבור, שם הם נרצחו מיד עם הגעתם. אחרי כן נשלחו גם המבוגרים.

ב-16 ביולי 1943 נרצחה הלגה דֵן במחנה סוביבור, יחד עם אביה וילי בן ה-45, אמה קיתה בת ה-49 ואחיה קלאוס גוטפריד בן ה-15. גם ביומה האחרון בחיים כתבה ביומנה, וניסתה לבטא את תחושותיה לגבי גורלה המר. סך הכל כתבה 21 רשומות ביומן עד מותה.

## מציאת היומן
היומן, כמה מכתבים, עט נובע, מגבת קטנה וקווצת שיער שלה נארזו יחדיו בתיק יד בצבע חום, שהוברח החוצה מסוביבור. 61 שנים אחרי כן, בשנת 2004, הגיע היומן לידי עובדי הארכיון האזורי בטילבורך על ידי בנו של חברה של הלגה דן במהלך מלחמת העולם השנייה. היומן מצוי כיום בארכיון הלאומי של הולנד בעיר אפלדורן.

## ראו גם
* אנה פרנק
* 'השמיים שבתוכי', יומנה של אתי הילסום

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יהודים בשואה: הולנד
קטגוריה:פליטות רדיפות הנאצים
קטגוריה:נשים יהודיות בשואה
קטגוריה:סופרות ומשוררות שנספו בשואה
קטגוריה:אסירים במחנה וסטרבורק
קטגוריה:נספים במחנה ההשמדה סוביבור
קטגוריה:כותבות יומן בשואה
קטגוריה:ילידות 1925
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1925
קטגוריה:הולנדיות שנפטרו ב-1943
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1943
סקרמנטו

**סקרמנטו** (באנגלית: **Sacramento**) היא עיר הבירה של מדינת קליפורניה שבארצות הברית וכן בירתו של מחוז סקרמנטו. עם אוכלוסייה של 524,943 תושבים (לפי מפקד משנת 2020), סקרמנטו היא העיר השביעית בגודלה בקליפורניה. בסקרמנטו רבתי גרים מעל מיליון בני אדם. סקרמנטו היא מקום מושבו של בית המחוקקים של קליפורניה. העיר ידועה בתרבות העכשווית שלה ומכונה "העיר ההיפסטרית" ביותר בקליפורניה. בשנת 2002 פרויקט של אוניברסיטת הרווארד שנערך עבור מגזין טיים כינה את סקרמנטו כעיר "המגוונת ביותר באמריקה".

## גאוגרפיה
העיר נמצאת במפגש שני נהרות, סקרמנטו ו. שטחה הוא 257 קמ"ר, 2 אחוזים ממנו מים.

### אקלים
לסקרמנטו יש אקלים ים תיכוני אשר מאופיין בחורפים מתונים וקיצים יבשים אך קרירים בלילה. לרוב האזור אינו סובל מלחות גבוהה. הטמפרטורה הממוצעת לאורך השנה היא 16 מעלות. הטמפרטורה החמה ביותר שנמדדה הייתה 46 מעלות, ביולי 1925. היום הקר ביותר שנמדד היה בדצמבר 1932, כאשר עמדה הטמפרטורה על 8- מעלות.

בשנה ממוצעת ישנם 58 ימים בהם יורד גשם. כמות המשקעים הממוצעת היא 470 מ"מ בשנה. בסוף דצמבר 1861 ובינואר 1862 פקד את העיר השיטפון הגדול של 1862, שבו כל העיר הוצפה. בפברואר 1992 אירע אירוע נדיר בעיר כאשר במשך 16 ימים לא הפסיק לרדת גשם ובסופם נמדדו 163 מ"מ גשם. סקרמנטו היא העיר השנייה הרגישה ביותר לשיטפונות אחרי ניו אורלינס. 

שלג הוא מחזה נדיר מאוד בעיר ומאז 1900 רק שלוש פעמים ירד שלג בעיר כשהפעם האחרונה ב-1976. 

## דמוגרפיה
צפיפות האוכלוסין בעיר היא 1,617.4 לקמ"ר. 48% מתושבי העיר הם לבנים, 16% הם אסיאתים, 15% הם שחורים, ו-1.3% הם ילידים אמריקאים (אינדיאנים). כ-16% דיווחו כי מוצאם מ'קבוצה אתנית אחרת' או מ'שתי קבוצות אתניות ויותר'. 21.6% מהאוכלוסייה מזהים עצמם כהיספאנים, אשר יכולים להיות מכל קבוצה אתנית. 

לעיר אחת מאוכלוסיות הלהט"ב הגדולות בארצות הברית והיא מדורגת במקום השביעי בקרב הערים הגדולות בארצות הברית והשלישית בקליפורניה אחרי סן פרנסיסקו ואוקלנד כאשר בערך 10% מתושבי בעיר מגדירים את עצמם להט"ב. כמו כן, 1.4% מהעיר נישואין בנישואין חד מיניים. 

הגיל הממוצע בעיר הוא 33. 27.3% מן התושבים הם מתחת לגיל 18 ו-11.4% הם מעל גיל 65.

20% מהאוכלוסייה נמצאת מתחת לקו העוני.

העיר מצביעה באופן מסורתי לנשיאות ארצות הברית למפלגה הדמוקרטית, עם מעל ל-70% תמיכה בכל אחת מארבע מערכות הבחירות האחרונות.

## יהדות
מספר היהודים בסקרמנטו מוערך בכ-30,000, אולם המספר המשויך לקהילות יהודיות קטן בהרבה ומגיע לכמה אלפים בודדים. בעיר קיים סניף של "הפדרציה היהודית".
בסקרמנטו מספר קהילות יהודיות ממגון הקשת: אורתודוקסים, קונסרבטיביים ורפורמיים. 
* ישנו בית כנסת אורתודוקסי אחד "כנסת ישראל" כמו גם מספר בתי-כנסת של חב"ד. 
* ישנו בית כנסת קונסרבטיבי אחד "מוזאיק-לאו" 
* ישנם מספר בתי כנסת רפורמיים.

בעיר פועל בית ספר יסודי יהודי פרטי "בית ספר שלום" שאינו מזוהה עם זרם כזה או אחר של היהדות ומשרת את כל הקהילה היהודית.

## ערים תאומות
נכון לשנת 2015 לסקרמנטו יש 13 ערים תאומות:

## קישורים חיצוניים

* 
* אתרה הרשמי של העיר
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מדינות ארצות הברית: ערי בירה
קטגוריה:קליפורניה: ערים
קטגוריה:קליפורניה: מושבי מחוזות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1849
לבלר (עוף)

ממוזער|ציפור לבלר באפריקה
**לַבְלָר** (שם מדעי: *Sagittarius serpentarius*) הוא מין יחיד במשפחת ה**לבלריים** שבסדרת דורסי היום. הוא ייחודי בין שאר חברי הסדרה ברגליו הארוכות במיוחד, בנוצותיו הארוכות ובאופן התנהלותו על הקרקע.

השם "לבלר" (שפירושו: פקיד, רשם) ניתן לו בשל הנוצות הארוכות המזדקרות מראשו, שהזכירו לחוקרי המין את עטי הנוצה שהיו מעטרים במאה ה-19 את ראשי הפקידים. יש סברות שהשם הלועזי נגזר מהביטוי בערבית לעוף דורס – "טאיר ג'ארח" (طائر جارح). שם המין בלטינית (*Sagittarius serpentarius*) מתורגם כקשת (איש הדורך קשת) של הנחשים.

## מאפיינים
הלבלר מצוי בשטחי יבשת אפריקה, דרומית למדבר סהרה. הוא נמצא בעיקר בשטחי עשב פתוחים אך גם בכל קרקע שאינה סבוכה מצמחייה, אפילו אדמות חקלאיות. את עיקר תנועתו הוא עושה בהליכה ובריצה מהירה, ובשיטה זו הוא עובר ביום 30 ק"מ לפחות.

הלבלר ניזון ממגוון בעלי חיים אותם הוא מוצא וצד על הקרקע: יונקים קטנים, מכרסמים, לטאות, נחשים, צבים, חרקים, ציפורים וביצים.

את הטרף הורג הלבלר בעזרת כפות רגליו החזקות, ובעיקר בעזרת הטופר החיצוני שאותו מכוון הלבלר אל חיבורי הגולגולת. הלבלר פורש את כנפיו וציצית ראשו עומדת, בשעה שהוא מקפץ במהירות על הטרף ונועץ בו את טפריו. אם הטרף גדול מכדי להיבלע בשלמות, הלבלר מקפץ עליו קדימה ואחורה עד אשר הוא נקרע לחתיכות הניתנות לבליעה.

נוצות חזהו אפורות וקצוות כנפיו שחורות. סביב עיניו כתם כתום-אדום. משערים כי צבע בוהק זה מטעה מיני נחשים מסוימים, אותם תוקף הלבלר. ידוע שעופות דורסים רבים, הניזונים מנחשים הם בעלי צבעים דומים באזור הפנים.

ללבלר שיטת הטעיה נוספת עבור נחשים. בהתקרבו לנחש הוא מצמיד את זנבו הארוך לאדמה. הנחש התוקף, שאינו מבדיל בין רגלו של העוף לבין זנבו, מבזבז את ארסו על נוצות הזנב החלולות שאינן מוליכות ארס.

הלבלר נשאר עם בת זוגו לכל החיים, אך אורח חייו אינו חברתי ובני הזוג שומרים מרחק אחד מהשני ולעיתים רחוקות נצפים ביחד, למעט בתקופת החיזור ובתקופת גידול הצאצאים.

על אף שהותו הרבה על הקרקע, הלבלר מיטיב לעוף ומעופו נאה ביותר. בעת סכנה הוא מזנק במהרה באוויר ומעופף הרחק מהסכנה.

הוא ישן ומקנן בעצים רחבים, לרוב עצי שיטה. קינו עשוי להגיע לשני מטרים בקוטרו, אך מוטלות בו 2 עד 3 ביצים בלבד. הנקבה דוגרת על הביצים במשך 45 ימים. הגוזלים נשארים בקן כ-3 חודשים, ועוזבים את הקן כשבוע לאחר שלומדים לעוף.

הלבלר שקט בדרך כלל ומשמיע קולות המזכירים קרקור לעיתים נדירות, בעיקר בתקופת החיזור. הגוזלים מטים את ראשם לאחור כאשר הם משמיעים את צווחותיהם, בדומה למיני עיטים ועיטמים מסוימים.

הלבלר הוא העוף הלאומי של סודאן.

## גלריה

קובץ:Secretary Birdy.JPG
קובץ:2S6A2932 זוג לבלרים בקינון אופייני.jpg
קובץ:Secretary Birds (13983499376).jpg
קובץ:Sagittarius serpentarius -Masai Mara, Kenya-8 (2).jpg
קובץ:Sagittarius serpentarius -Kruger National Park, South Africa-8a.jpg
קובץ:Sagittarius serpentarius -Namib-Naukluft National Park, Namibia -eating-8.jpg
קובץ:Sagittarius serpentariusEYP03CA.jpg|איור של לבלר
קובץ:Emblem of Sudan.svg|סמל סודאן


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון פרידריך מילר
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1779
קטגוריה:דורסי יום
קטגוריה:ציפורים לאומיות
קטגוריה:סודאן: סמלים לאומיים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:מינים יחידים במשפחתם
קטגוריה:סודאן: עופות
קטגוריה:דרום אפריקה: עופות
קטגוריה:עופות הסוואנה האפריקנית
קטגוריה:טנזניה: עופות
Mycobacterium leprae

***Mycobacterium leprae*** הוא מין חיידק הגורם למחלת הצרעת.

החיידק נתגלה ב-1873 ברקמות שריר של חולי צרעת על ידי הרופא הנורווגי גרהארד ארמור הנסן ונקרא לעיתים "מתג הנסן" על שם מגלהו. החיידק משתייך לאותו הסוג של *M. tuberculosis*, החיידק הגורם למחלת השחפת.

החיידק האווירני אובליגטורי לא נצבע בצביעת גראם אך נחשב בכל זאת לגראם-חיובי. ניתן לצבוע אותו בצביעה יציבת חומצה. בדופן התא של החיידק, המכילה חומצות מיקוליות, מבנה מיוחד המקנה לו עמידות בפני אנטיביוטיקה הפוגעת בבניית הדופן, כפניצילין. החיידק הוא טפיל מוחלט ולא ניתן לגדלו מחוץ לתאים חיים. במעבדה מגדלים את החיידק בכפות רגליים של עכברים או בארמדילים. בשנת 2001 נקבע הרצף המלא של גנום החיידק; אורכו 3.27 מיליון בסיסי DNA.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חיידקים שתוארו ב-1874

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי גרהארד ארמור הנסן
מצר גיברלטר

[שמאל|ממוזער|250px|מצר גיברלטר, כפי שצולם על ידי צוות ה[מעבורת חלל|מעבורת אטלנטיס במשימה STS-98 ב-19 בפברואר 2001 (מתוך אתר נאס"א)]]
[שמאל|ממוזער|250px|נוף הנשקף אל מצר גיברלטר, התמונה צולמה מגבעות מעל [טריפה (עיר)|טריפה (עיירה קטנה), ספרד.]]
**מצר גיברלטר** (בערבית: **مضيق جبل طارق**; בספרדית: **Estrecho de Gibraltar**; באנגלית **Strait of Gibraltar**) הוא מצר ים המפריד בין אירופה לאפריקה ומקשר בין האוקיינוס האטלנטי לבין הים התיכון. בצדו הצפוני (האירופי) שוכנות ספרד והמושבה הבריטית גיברלטר, ובצדו הדרומי (האפריקאי) – מרוקו והעיר סאוטה (מובלעת בשליטה ספרדית בצפון מרוקו). בעת העתיקה נודעו הצוקים שבכניסה המזרחית למצר בשם "עמודי הרקולס". במצר מצויים מספר איים קטנים, כמו האי פרחיל, שיש מחלוקת בין ספרד ומרוקו על השליטה בו.

מקור השם גיברלטר בשמו של המצביא המוסלמי טארק אבן זיאד, שחצה את המצר בשנת 711 בדרכו לכיבוש ספרד הוויזיגותית. צוק גיברלטר נקרא על שמו, ג'בל טארק (ג'בל בערבית: הר), שם ששובש עם הזמן לגיברלטר.

כנתיב השיט היחיד המקשר בין האוקיינוס האטלנטי לים התיכון, הייתה למצר גיברלטר חשיבות אסטרטגית רבה. חשיבות השליטה בו הוכרה כבר בתקופה הפיניקית (מהמאה העשירית לפנה"ס).

עומקו של המצר הוא כ-300 מטר, ורוחבו בנקודה הצרה ביותר כ-14.4 ק"מ.

בשנים האחרונות נבדקת האפשרות לכריית מנהרה מתחת למצר, שתאפשר מעבר יבשתי בין אירופה לאפריקה. בסוף 2003 נחתם הסכם בין ספרד למרוקו, לבדיקת ישימות הנדסית, גאולוגית וכלכלית לחפירת מנהרת רכבת מתחת למצר.

## חצייה בשחייה
חציית מצר גיברלטר היוותה אתגר לשחיינים, מאז שנת 1928. בגלל הזרמים בים, מסלולי השחייה אינם בדרך הקצרה ביותר, אלא מטריפה לחופי מרוקו, מרחק של 16.5 עד 22 קילומטר. באפריל 1928 חצתה מרצדס גלייטזה את המצרים בניסיון הרביעי שלה, לאחר ששנה קודם לכן חצתה את תעלת למאנש.

עד שנת 1949 הייתה השחייה איטית יחסית והשחיינים השיגו זמן ממוצע של מעל 11 שעות. בשנת 1948 חצה שחיין מפרו את המצר ב-9 שעות ו-20 דקות. בספטמבר 1953 חצתה את המצר השחיינית פלורנס צ'דוויק בזמן שיא של חמש שעות ושבע דקות. בשנת 1955 חצה את המצר סאקונדו קאסטלו בפחות מ-5 שעות. בשנים 2000–2012 עמד זמן השחייה הממוצע על 4:31 שעות.

## ראו גם
* האירוע המסיני
* אטלנטרופה

## קישורים חיצוניים

* 
* מפות מצר גיברלטר באוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

גיברלטר
קטגוריה:גיברלטר: גאוגרפיה
גיברלטר
גיברלטר
גיברלטר
גיברלטר
גיברלטר