open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סק"א רוסטוב

ממוזער|200px
**מועדון הכדורגל סק"א רוסטוב על הדון** (ברוסית: **Футбольный клуб СКА Ростов-на-Дону**) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר רוסטוב על הדון. הישג השיא של הקבוצה הוא הזכייה בגביע הסובייטי ב-1981 והיותה סגנית האלופה ב-1966.

יריבתה הגדולה הייתה קבוצת רוסטוב, והמשחקים ביניהם מכונים הדרבי של רוסטוב.
## היסטוריה
### תור הזהב: התקופה הסובייטית
המועדון הוקם כמועדון ספורט צבאי בקיץ 1937 בשם "רודקה סקב"ו" (קבוצה של בית הקצינים הפיקודי). שמו הנוכחי הוענק לו ב-1960. הקבוצה העפילה לליגה הסובייטית הראשונה ב-1958. עד אז הקבוצה התמודדה רק בטורנירים אזוריים.

ב-1958 העפילה לליגה הבכירה ונותרה בה עד שנת 1973. בשנים 1959, 1960, וב-1963 ו-1964 הקבוצה סיימה במקום הרביעי בליגה, אך הישג השיא שלה היה מקום שני בעונת 1966 כשהוכתרה לסגנית האלופה באותה עונה, שבה זכתה דינמו קייב.

בשנות השבעים והשמונים הקבוצה התנדנדה בין הליגה הבכירה לליגת המשנה הסובייטית והופעתה האחרונה בליגה בכירה הייתה בשנת 1985.

ב-1980 היא זכתה בגביע ובשל זכייתה בגביע, ב-1981 הקבוצה קיבלה את הזכות להשתתף במשחקי גביע המחזיקות.

סק"א שיחקה מול אנקרגיוז'ו הטורקית: במשחק הראשון סק"א ניצחה 3:0 ובמשחק הגומלין הביסה 0:2 והעפילה לשלב שמינית הגמר, בו שיחקה מול איינטרכט פרנקפורט הגרמנית. המשחק הראשון הסתיים בניצחון 0:1 לרוסים, אך במשחק הגומלין בפרנקפורט הרוסים התקשו מאוד והפסידו 2:0, תוך שהם מאבדים את הסיכוי להעפיל לרבע הגמר מול טוטנהאם.

בשנים 1990–1991 הודחה לליגה השנייה.

### הצניחה החופשית: התקופה הפוסט סובייטית, תחייה ופירוק
למרות הצלחתה המזהירה בעת הסובייטית, לאורך שני העשורים הראשונים לקיומה של הליגה הרוסית הקבוצה התנדנדה בין הליגה הראשונה והשנייה ושיחקה מספר עונות בליגה החובבנית. היא מתקשה לשחזר את הישגיה ההיסטוריים והישג השיא שלה בתקופה הפוסט-סובייטית הוא מקום 13 בליגת המשנה הרוסית בעונת 2008. באותה עונה העפילה לשמינית גמר הגביע הרוסי בכדורגל.

ביולי 2019 נודע שהראפר הרוסי באסטה גייס משקיעים לקבוצה על מנת לסייע לתחייתה המחודשת. ברם בשנות תקופתו, הקבוצה צברה חובות רבים ובינואר 2024 הראפר הודיע על עזיבתו והקבוצה נכנסה לפשיטת רגל והליך פירוק.

הקבוצה אורגנה מחדש כקבוצה חובבנית שמתמודדת בליגת המדיה MFL, שמורכבת מקבוצות חובבניות שמשחקים בהן בלוגרים ואנשי שואו-ביזנס רוסיים.

## סק"א במפעלים האירופיים
;גביע המחזיקות

## תארים
 בברית המועצות:
;ליגת העל הסובייטית בכדורגל
* סגנות: 1966
;הגביע הסובייטי בכדורגל
* זכייה: 1981
* סגנות: 1969, 1971

## כדורעף
למועדון היה גם מחלקת כדורעף שזכתה בגביע הסובייטי בכדורעף בעונת 1983.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר האינטרנט הישן

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל רוסיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל סובייטיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל ששיחקו בליגה הבכירה בברית המועצות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1937
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהתפרקו
איסתרא בלגינא קיש קיש קריא

[ממוזער|כד אחסון שבור ומטבעות שנמצאו בחפירה ארכאולוגית; צבעם ה[ירוק|ירקרק-תכלכל נוצר בשל תגובת המתכת לחומרים בקרקע ובאוויר; מראה אופייני (צולם 2009)]]
"**אִסְתְּרָא** **בִּלְגִינָא קִישׁ קִישׁ קָרְיָא**" הוא פתגם בארמית שמופיע בתלמוד הבבלי. פירושו המילולי של הפתגם הוא 'מטבע בכד קורא "קיש קיש"', כלומר, מרעיש יותר מכד מלא מטבעות, והוא משל לאדם טיפש המתפאר במעט החוכמה שיש לו. הטיפש משול בכך לכד ריק מתוכן, לעומת הפיקח, המלא בחוכמה.

"איסתרא" היה מטבע פעוט ערך של המושבה היוונית אִיסטרוֹס שליד הדלתה של הדנובה בים השחור, שהונפק בסביבות המאה ה-5 לפנה"ס. הפתגם מופיע בתלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, שם מבואר במשל הגלום בפתגם זה הפסוק מספר משלי: . הפסוק מתפרש באמצעות משל זה, שבעוד החכמה הנמצאת בלב חכם - תנוח, הרי שזאת המצויה בלב הכסיל, הטיפש, תיוודע ותפורסם. בילקוט שמעוני על ספר משלי (רמז תתקנז), מוזכר הפתגם בהקשר של הפסוק .

על אף שבדרך כלל נאמר פתגם זה על טיפש שמעורר מהומה, הרי שהגמרא מבחינה באמצעות פתגם זה בין תלמיד חכם בנו של תלמיד חכם לבין תלמיד חכם שאביו עם הארץ.

הפתגם העברי המקביל הוא הפתגם **אילני סרק – קולם הולך**; כלומר, עצי סרק מרעישים בעליהם (קולם נשמע) יותר מעצי פרי, שהם שקטים יותר. מקורו של פתגם זה בבראשית רבה:

## בשפות ובתרבויות אחרות
*באנגלית: Empty Barrels Make the Most Noise (חביות ריקות עושות את הרעש הרב ביותר)
*בצרפתית: "Les tonneaux vides sont ceux qui font le plus de bruit" (חביות ריקות עושות את הרעש הרב ביותר)

## שימושים בשפה
* נחום סוקולוב מאשים, בשנת 1901, בעיתון הצפירה אשר בעריכתו, את התקשורת, שברצונה, מחליטה להאדיר, וברצונה מחליטה להקטין. "אפשר בידי מכה"ע [מכתבי העת] ל**קרוא קיש קיש, על ידי איסתרא בלגינא**, ואפשר להם להקטין גם את הדבר הגדול בגדולים"
*חיים נחמן ביאליק: "שָׁחָה נַפְשִׁי לֶעָפָר / תַּחַת מַשָּׂא אַהֲבַתְכֶם; / אַלְלַי, כִּי הָיִיתִי / **אִסְתְּרָא בִלְגִינַתְכֶם!**" (מתוך: "שחה נפשי", מאת ח"נ ביאליק).
*מנדלי מוכר ספרים, מתוך "בישיבה של מעלה ובישיבה של מטה", "כל השומע יצחק לו לאמור: חבת קבצן למה היא ומאי עבידתה? החבה נודעת במעשה: בחיל ובכח ידיים, בעבודת הצדקה ובפזור ממון לצורכי-הצבור, וכיוצא בזה – וחבתך הרי כל כחה אינה אלא בפה, היא **איסתרא בלגינא**, אך **קיש קיש קריא** ואין לי ממנה כלום! ולא עוד אלא שאתה עושה אותה קרדום לחפור בה וחובב להנאת עצמך."
*אהרן מגד, עשהאל, "הילדים הפריעו, שרה 'התנכרה' לה, פנחס, בעלה של אראלה, פלט הלצות ריקות, **<nowiki/>'איסתרא בלגינא קיש קיש קריא**'".
* בוגי יעלון מגיב על הדחתו מתפקיד שר הביטחון ומינויו של אביגדור ליברמן: "אני משוכנע שהרוב השפוי לא שם, אבל **איסתרא בלגינא קיש קיש קריא**, כלומר אבן קטנה בחבית ריקה עושה רעש גדול"
* רון חולדאי, על התבטאותו של יאיר נתניהו בעניין כיעורה של העיר תל אביב: "**איסתרא בלגינא קיש קיש קריא**".

## ראו גם
* אמור מעט ועשה הרבה

## קישורים חיצוניים

* איסטרא בלגינא, במילון השפה העברית

## הערות שוליים

קטגוריה:מילים וביטויים בארמית
קטגוריה:מטבעות
פרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה

בתקופת המועצה התשיעית של עיריית תל אביב-יפו הוחלט להעניק פרס עירוני על שם פרץ נפתלי לעידוד המחקר במדעי הכלכלה והחברה.

## זוכי הפרס
להלן רשימת זוכי פרס נפתלי לפי שנת זכייתם

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ישראל: כלכלה
קטגוריה:מדעי החברה
נפתלי
נפתלי
שורש (כתב סיני)

שמאל|ממוזער|450px|תרשים המתאר את 214 סימני השורש לפי מידת שכיחותם בסימניות הכתב הסיני
**שורש** (בסינית מפושטת: **部首**, תרגום: "רכיבים ראשוניים"; בפין-יין: **bùshǒu**) או **רדיקל** (באנגלית: **radical**) הוא מונח המתאר את הסימניות הבסיסיות המרכיבות את הכתב הסיני. כל עשרות-אלפי סימני הכתב הסיני מורכבים מצירופים שונים של מעל ל-200 סימניות יסוד (על פי תקן מילון קאנגשי הנפוץ ישנן 214), שהן עצמן סימניות פשוטות ובעלות משמעות. בכל סימנייה מורכבת בכתב הסיני (המבטאת מורפמה שלמה) קיימת תמיד סימנית-בסיס אחת עיקרית, הנקראת אף היא "שורש", המשמשת כמגדיר (דטרמינטור) לסימנית כולה, אם מצד משמעותה ואם מצד הגייתה הפונטית. לדוגמה: הסימנית zhú-烛 (שמשמעותה "נר") כוללת בתחילתה את סימנית-השורש Huǒ-火, המשמשת כמילה בפני עצמה, "אש". במקרה זה השורש משמש כמרכיב עיקרי בסימנית מצד משמעותו (שכן הגיית שתי הסימניות שונה לחלוטין). אך כפי שצוין, לעיתים שימושו של השורש הוא מצד משמעותו הפונטית. כך למשל, במילה zì-字 (סימניה בכתב הסיני) משמש כשורש הסימן 子 (שמשמעותו בפני עצמו היא "ילד") אך ורק משום הגייתו הקרובה - zi.

סימניות שורש רבות נכתבות בצורה מקוצרת ושונה מצורתן כסימניות בפני עצמן. למשל בסימניה 洗 ("לרחוץ") השורש הוא הסימן氵, המהווה צורה מקוצרת לסימניה 水 ("מים").

במילוני השפה הסינית והשפות המשתמשות בכתב הסיני (יפנית וקוריאנית) ממוינות המילים לפי מפתח השורשים. השורשים עצמם ממוינים בדרך כלל לפי מספר הקווים מהם הם מורכבים, בסדר עולה.

## מיונים אלטרנטיביים של השורשים
המילון הסיני העתיק שְׁווֹוֶן גְ'יֵה-דְזְה (Shuōwén jiězì), מהמאה הראשונה לספירה, הגדיר 540 שורשים.

מאידך, ישנה טענה כי כל סימני הכתב הסיני מבוססים בעיקרם על כמאה איורים (שורשים), שלושים  (שמבוססות על שלושים מהשורשים הנ"ל) ושלושים . עשרות אלפי האותיות הסיניות הן הרכבים של הסימנים הבסיסיים הללו, ובנויות באופן הגיוני. למשל: "דמעה" היא מים-עין, "לנוח" הוא אדם-עץ, "מדינה" היא מתחם-מלך, "חלב" הוא כוח-אישה, "פרח" הוא עשבים-אדם-סכין (עשבים שהאדם חותך).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שפות סיניות
סיני
*
עדה לזורגן

**עדה לזורגן** (נולדה בברלין בשנת 1957) היא מאפרת אופנה ובעלת בית ספר לאיפור בתל אביב.

## חייה
עדה לזורגן נולדה בברלין למשפחת ניצולי השואה. הם התקשו למצוא פרנסה ועדה גדלה במנזר. לפני שאביו המשפחה נעצר פעם נוספת הם ברחו מגרמניה המזרחית לישראל. גם בישראל הם התקשו ועברו לארצות הברית. לזורגן גדלה והתחנכה בארצות הברית. ב-1976 סיימה את לימודיה בבית הספר לקוסמטיקה של אליזבת ארדן במנהטן, והחלה לעבוד בחנות איפור.

בראשית שנות ה-80 עברה לתל אביב, והפכה למאפרת אופנה ודוגמניות. באותה תקופה איפרה דוגמניות בישראל, בהן תמי בן עמי ואילנה שושן, ועבדה עם צלם אופנה בהם יקי הלפרין ומיכה קירשנר.

באמצע שנות ה-80, בעקבות משבר מניות הבנקים חזרה עם משפחתה לגור בניו יורק. במהלך שהותה רבת השנים שם שימשה כמאפרת האישית של מריה קארי, סינדי לאופר, הסקורפיונז, ושל להקות הבי מטאל רבות. עבודות האיפור שלה הופיעו תכופות במגזין האופנה "הרפרס בזאר", בערוץ MTV, בתצוגות אופנה ברחבי העולם, וכן שלוש פעמים על שער המגזין "ווג".

באמצע שנות ה-90 שבה לישראל, הייתה למאפרת הראשית של שחקניות בהן מילי אביטל, סנדי בר ומיכל ינאי, וכן למאפרת הראשית בכמה מתוכניות הטלוויזיה בישראל, דוגמת "כוכב נולד", "רוקדים עם כוכבים" וטקסי מלכת היופי.

בשנת 1999 הקימה את בית הספר "סטודיו עדה לזורגן" וכן סוכנות מאפרים.

לזורגן נשואה לרמי ואם לשני בנים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מאפרות ישראליות
קטגוריה:ישראליות ילידות גרמניה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1957
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
שירת צלילים עיליים

**שירת [[צליל עילי|צלילים עיליים]]** (או **שירת אוברטונים**) היא אופן שירה שבו הזמר יוצר תחושה של הפקת יותר מגובה צליל אחד ברגע נתון.
בעזרת בקרה על מעבר האוויר מהריאות, דרך מיתרי הקול, חלל הפה, חלל האף והשפתיים, יכול הזמר לשלוט על התהודה (או הפורמנט) של גלי קול שהוא מפיק. באופן כזה, מתאפשרת הגברתו של צליל עילי מסוים ומתקבל אפקט הנשמע כמו מספר צלילים שונים (זאת אף על פי שבפועל מופק תדר יסודי אחד ממיתרי הקול).

שירת צלילים עיליים קיימת במסורות רבות, לעיתים כאמצעי מדיטטיבי.

קיימות טכניקות שונות להפקת צלילים עיליים בשירה, חלקן גרוניות - כמו בשירת גרון אינואיטית או שירה טיבטית, ואחרות מסתמכות על התהודה בחלל האף.
## ראו גם
*חומאי
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אקוסטיקה
קטגוריה:זמרה
הספר הירוק

**הספר הירוק** (בערבית: **الكتاب الأخضر**, בתעתיק: **אלכתאב אלאח'צ'ר**) הוא ספר שפרסם שליט לוב, מועמר קדאפי ב-1975, ובו פרש את משנתו הפוליטית. שמו ניתן לו על שום כריכתו הירוקה, בדומה לספר האדום של מאו. הירוק היה צבע דגלה של לוב החל מ-1977 בזמן שלטונו של קדאפי ועד לנפילת משטרו ב-2011. הצבע הירוק מזוהה עם האסלאם.

הספר מחולק לשלושה חלקים. החלק הראשון עוסק ב"פתרון בעיית הדמוקרטיה". קדאפי מביע גישה לפיה הדמוקרטיה הייצוגית לא מאפשרת את ביטוי רצונו של העם, ומעדיף דמוקרטיה ישירה, אותה יש לבסס באמצעות ועדות עממיות. החלק השני עניינו "פתרון בעיית הכלכלה", ובו מאמץ קדאפי את הסוציאליזם. בחלק השלישי מניח קדאפי את היסודות לתאוריה הבינלאומית השלישית, הדוחה הן את הקומוניזם והן את הקפיטליזם, ומהווה שילוב בין סוציאליזם מוסלמי לבין לאומיות ערבית. החלק התאורטי שלה מבוסס גם על רעיונות המובעים בקוראן.

הספר התפרסם תחילה בשפה הערבית, ובהמשך תורגם גם לשפות אחרות.

## ראו גם
*אינדוקטרינציה
*ממשנתו של מאו דזה-דונג
*סוציאליזם אסלאמי
*סוציאליזם ערבי
*רוחנמה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:לוב: פוליטיקה
קטגוריה:ספרות פוליטית
קטגוריה:ספרי 1975
קטגוריה:ספרים שנכתבו על ידי פוליטיקאים
קולה (בולגריה)

**קוּלָה** (בבולגרית: **Кула**) היא עיירה בצפון מערב בולגריה, השלישית בגודלה מבחינת כמות האוכלוסין במחוז וידין ושוכנת כ-149 ק"מ מהבירה סופיה, 30 ק"מ מבירת המחוז וידין ו-13 קילומטרים מגבול סרביה. משמעות השם קולה היא צריח (מגדל שמירה).

## היסטוריה
ראשית ההתיישבות האנושית במקום מתוארכת לתקופת האבן החדשה. העיר בנויה בסמיכות למבצר מתקופת האימפריה הרומית שנקרא **קסטרה מארטיס** והיה חלק ממערך מצודות דרכים שהגנו על פרובינציית מואסיה של האימפריה. בהמשך הווה האזור זירת לחימה בין הרומים לדאקים וידע פשיטות נרחבות של שבטים גותים. ב-408 נכבשה המצודה על ידי ההונים. ב-586 החריבו האווארים את המצודה והיא שוקמה רק במהלך המאה ה-13, תקופת האימפריה הבולגרית השנייה.

ב-1396 נכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית אשר כינו את המצודה בשם **אָדְלִיֶה** שמשמעו בטורקית עות'מאנית צריח בהתייחס לשרידי המצודה הרומית. העות'מאנים ביצעו טרנספר אוכלוסיות בכל הבלקן וישבו במקום צ'רקסים. הגאוגרף האוסטרו-הונגרי יהודי פליקס פיליפ קאניץ שסייר במקום באמצע המאה ה-19 תיאר עיירה בעלת צביון מוסלמי ובה 4 מסגדים.

החל מאמצע המאה ה-19 החלו להתיישב במקום תושבים ממוצא סרבי ובולגרי. הכפר שוחרר במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) והפך חלק מנסיכות בולגריה. באמצע המאה ה-20 החל תהליך תיעוש ביישוב, אך לקראת סוף המאה החל תהליך מואץ של הגירת עבודה וכמות האוכלוסין ירדה משמעותית.

## כלכלה
בעיירה מפעל לייצור מוצרי גומי, נעליים וטקסטיל. באזור הרשות המקומית קיימת חקלאות זעירה שעיקרה גידולי ירקות ודגן. מראשית המאה ה-21 ממצבת העיירה את עצמה כיעד תיירותי כאשר מגוון ממצאים ארכאולוגיים מוצגים במוזיאון ההיסטורי. כמו כן בעיירה גלריה לאמנות ותיאטרון.

## אקלים
בעיר שורר אקלים ממוזג עם השפעות מקצינות מכיוון הרי הבלקן. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11.2oc וערכי הקיצון נעים ממינוס 1.7oc בינואר ועד 23.1oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 750 מילימטרים וישנם 50 ימים מושלגים בממוצע בשנה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערי מחוז וידין
נסטיה צ'ך

**נסטיה צ'ך** (בסלובנית: **Nastja Čeh**; נולד ב-26 בינואר 1978) הוא כדורגלן עבר סלובני ששיחק בעמדת הקשר. במהלך הקריירה שיחק במספר רב של קבוצות, ביניהן גם בני סכנין ומכבי פתח תקווה, ולזכותו 46 הופעות במדי נבחרת סלובניה.

## קריירה
צ'ך נולד  בפטוי שביוגוסלביה (כיום בסלובניה), והחל את הקריירה בקבוצה המקומית דראווה. הוא שיחק לראשונה בקבוצת הבוגרים בגיל 17, במסגרת הליגה השנייה של סלובניה. בעונת  עבר צ'ך למריבור. בעונת  עבר לקבוצת אולימפיה ליובליאנה, שם שיחק במשך עונה אחת, שלאחריה חזר למריבור.

בשנת  נענה צ'ך להצעה מקלאב ברוז', וחתם שם ל-5 עונות. בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בגביע הבלגי. בעונתו השנייה,זכתה ברוז' באליפות ליגת העל הבלגית, ה-12 במספר של המועדון. בשנת  נמכר צ'ך לאוסטריה וינה. 

בשנת  היה קרוב לחתימה במכבי חיפה, אך לבסוף חתם צ'ך בחימקי. ב-5 בינואר 2009 חתם צ'ך בפאנסראיקוס היוונית, ולאחר חצי עונה, עבר לרייקה הקרואטית.

בינואר 2010, לאחר חצי עונה ברייקה, שבה לא שותף כמעט במשחקים, החליט לחתום בבני סכנין לחצי עונה. בקיץ 2010 האריך את חוזהו בסכנין ל-3 עונות נוספות. ביולי 2011 החל להתאמן במכבי פתח תקווה, ובאוגוסט חתם סופית על חוזה לעונה אחת במועדון. במהלך העונה שוחרר מהמועדון ועבר לשחק בקבוצת PSMS מידאן מאינדונזיה. בשנת 2013 חתם צ'ך בטאן הואה מווייטנאם. לאחר שנה חזר לעיר הולדתו וחתם בדרבה פטוי מהליגה השלישית בסלובניה.

צ'ך הוא שחקנה לשעבר של נבחרת סלובניה, במדיה רשם 46 הופעות והבקיע שישה שערים. צ'ך רשם שתי הופעות כמחליף במונדיאל 2002. בתום שנת  החליט צ'ך לפרוש מהנבחרת.

## תארים
;מריבור
* אליפות סלובניה – , 

;קלאב ברוז'
* אליפות בלגיה – , 
* הגביע הבלגי – , , 
* הסופר קאפ הבלגי – , , , 

;אוסטריה וינה
* אליפות אוסטריה – 
* הגביע האוסטרי – 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים סלובנים
קטגוריה:קשרי כדורגל סלובנים
קטגוריה:כדורגלני מריבור
קטגוריה:כדורגלני אולימפיה ליובליאנה
קטגוריה:כדורגלני קלאב ברוז'
קטגוריה:כדורגלני אוסטריה וינה
קטגוריה:כדורגלני חימקי
קטגוריה:כדורגלני פאנסראיקוס
קטגוריה:כדורגלני רייקה
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סלובניה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:ספורטאים סלובנים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים סלובנים באוסטריה
קטגוריה:ספורטאים סלובנים ברוסיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בקרואטיה
קטגוריה:ספורטאים סלובנים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים באינדונזיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בווייטנאם
קטגוריה:סלובנים שנולדו ב-1978
לירון כהן

**לירון כהן** (נולדה ב-5 באוגוסט 1982 בירושלים) היא כדורסלנית עבר ישראלית, לשעבר קפטנית נבחרת ישראל, כיום משמשת כמאמנת נבחרת ישראל בכדורסל נשים 3x3

## הקריירה
כהן החלה את הקריירה שלה בקבוצת מכבי רעננה, וזכתה עמה פעמיים בגביע המדינה (2000 ו-2001). בהמשך שיחקה במשך שתי עונות באליצור רמלה, וזכתה עמה בדאבל בעונת . בעונה שלאחר מכן הצטרפה לאפולון פטולמאידוס מהליגה היוונית, ולאחר מכן שבה לישראל, לקבוצת אנדה רמת השרון, עמה זכתה בגביע המדינה בשנת 2006.

בעונת  יצאה כהן מחוץ לישראל בפעם השנייה, לקבוצה הספרדית CB סן חוסה מהעיר לאון. כהן העפילה עם הקבוצה לגמר גביע המלכה, ואף שקבוצתה הפסידה, נבחרה לשחקנית המצטיינת במשחק. בנוסף, הייתה לאחת מחמש השחקניות שנבחרו לחמישיית העונה של הליגה הספרדית באותה עונה. בקיץ אותה שנה שיחקה במחנה האימונים בקבוצת לוס אנג'לס ספארקס ב-WNBA, אך לא נכללה בסגל הקבוצה הסופי.

את העונה הבאה פתחה כהן במקסימה ברוקר קושיצה מהליגה הסלובקית, וזכתה עמה בגביע המקומי. במהלך שהותה בסלובקיה בחר בה אתר "יורובאסקט" לגארדית האירופאית הטובה ביותר לשנת 2008. בהמשך, שיחקה גם בבשיקטש מהליגה הטורקית, ולקראת עונת  עברה לקבוצה החמישית מחוץ לישראל, ויסלה קרקוב. במדי קבוצה זו זכתה בגביע הפולני, וכן העפילה לשלב הפיינל פור של היורוליג, בו סיימה הקבוצה במקום הרביעי.
במאי 2010 חתמה לירון כהן בסגנית אלופת איטליה סקיו.

במאי 2013 חתמה לירון כהן באוניברסיטת איסטנבול הטורקית.

ב-21 בדצמבר 2014 הודיעה על פרישה ממשחק.

## בנבחרת
כהן שיחקה בנבחרת ישראל מ-2005–2015. לקראת משחקי מוקדמות אליפות אירופה שנערכו בשנת 2010, נבחרה לשמש כקפטנית הנבחרת. בסיום המשחקים דורגה כהן ראשונה בין הקלעיות בטורניר כולו (20.8 נקודות במשחק), ראשונה בין מוסרות האסיסטים (6.7 במשחק) ורביעית באחוזי העונשין (92.9% בממוצע). נכון לדצמבר 2014 היא שיאנית הסלים בכל הזמנים של נבחרת ישראל עם 1,729 נקודות, וכמו כן היא השחקנית בעלת מספר ההופעות הגדול ביותר בנבחרת - 171 משחקים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלניות אליצור רמלה
קטגוריה:כדורסלניות רמת השרון
קטגוריה:כדורסלניות נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורסלניות ישראליות באירופה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1982
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
האודיטוריום של טנריפה

**האודיטוריום של טנריפה** (בספרדית: **Auditorio de Tenerife**) הוא אודיטוריום שנפתח בספטמבר 2003 ומשמש כמרכז לאמנויות הבמה של טנריפה. הבניין שעוצב על ידי הארכיטקט הידוע סנטיאגו קלטרווה עשוי בטון לבן ומשובץ באריחי קרמיקה. חזותו של הבניין דומה לנחשול ענק העומד להתנפץ לתוך העיר. אגף הבטון, המתנשא לגובה ובעל צורה לא קונבנציונלית, מכיל אולם בן 428 מקומות להופעות של מוזיקה קאמרית, וכן אולם תיאטרון בן 1,616 מקומות המיועד לקונצרטים ולהופעות על הבמה (האולם החדש של התזמורת הסימפונית של טנריפה).

האודיטוריום ממוקם בעיר סנטה קרוס דה טנריפה (בירת האי) והפך לסמל העיר והאי. זהו אחד המבנים המסמלים את האדריכלות המודרניסטית הספרדית.

## המבנה
המבנה נמצא במרכז העיר, סמוך לשדרת החוקה, לנמל העיר, לתחנת הרכבת ולמגדלים התאומים של סנטה קרוס - המבנים הגבוהים ביותר באיים הקנריים. האודיטוריום ושני המגדלים הם האתרים המצולמים ביותר בעיר סנטה קרוס דה טנריפה. המבנה עומד על מגרש ששטחו 23,000 מ"ר, כאשר החלל, המחולק לשני אולמות, משתרע על שטח של 6,471 מ"ר. באולם הראשי ישנם 1,616 מושבים. עיצובו של האולם שונה מעיצובים מסורתיים, ותוכנן להקיף את המאזין במקורות קול.

## תאורה
שמאל|ממוזער|250px|האודיטוריום של טנריפה בלילה
המבנה בדרך כלל מואר בלילה בצבע לבן בוהק, אך באירועים מיוחדים המבנה מואר בתאורה צבעונית. למשל, בערב השנה החדשה 2007–2008 המבנה הואר בצבעים לבן וצהוב והשעון היה מושלך על כנף אחת של הבניין כדי לסמן את השעות. האודיטורים גם משתתף בשעת כדור הארץ שבו כל העולם מכבה את האורות לשעה אחת.

## ביקורות
המבנה ספג ביקורות בגלל מספר סיבות: שינוי מיקומו, בעיות מבניות שונות, עליית התקציב והפרה לכאורה של כללי בטיחות. למרות הביקורת, המבנה משמש כסמל העיר והאי, וכאטרקציה תיירותית מובהקת.

## ראו גם
* בית האופרה של סידני

## קישורים חיצוניים

* 

אודיטוריום
קטגוריה:ספרד: בתי אופרה
קטגוריה:מבנים שתכנן סנטיאגו קלטרווה
שבועת החובש

**שבועת החובש** היא שבועה אותה נשבעים החובשים בחיל הרפואה של צבא ההגנה לישראל, עם סיום הכשרתם המקצועית.

במסגרת שבועה זו החובש מתחייב לערכים של שוויון וצדק במתן טיפול כלפי אוהב וכלפי אויב, וכן היא מדגישה את המחויבות האישית של החובש ללוחמים הפצועים, שמעבר למחויבות הרגילה של כל איש צוות רפואי למטופליו, כפי שמשתקף במשפט "אני נשבע כי על ליבי יהיה חרוט לעד הדיבר העליון של ההקרבה - לא להשאיר פצוע בשדה". עיקרון זה מרכזי באתוס של דמות החובש, ומשתקף בשירו של דן אלמגור "בלדה לחובש", המספר אודות חובש שהקריב את חייו למען הצלת חיים של לוחם.

שבועה זו אינה מחייבת באופן פורמלי את החובשים, אך היא מהווה קוד אתי ויש לה משמעות נורמטיבית להתנהגות החובש. כך לדוגמה, בפסיקת בית הדין הצבאי לערעורים שעסקה בחובש שאנס מטופלת, נכתב כי "חילל המערער את שבועת החובש עד זוב דם". קוד אתי זה הושאל גם לניב ישראלי נפוץ: "לא משאירים פצועים בשטח", המשמש כביטוי נגד נטישת אדם בעת צרה.

קיים מתח בין לשון השבועה העוסק במודל אידיאלי של מתן טיפול לאויב כמו לאחים לנשק, בדומה למדי ללשון שבועת הרופא, לבין העובדה כי לחובש, כלוחם מן השורה, מחויבות קודמת כלפי לוחם פצוע.

## הערות שוליים

קטגוריה:אתיקה רפואית
קטגוריה:חיל הרפואה
וינסנט (סרט)

**וִינסֶנט** (באנגלית: **Vincent**) הוא סרט קצר בשחור-לבן מסוג סטופ מושן שיצא בשנת 1982. את הסרט ביים, כתב ועיצב טים ברטון, יחד עם מפיק הסרט ריק היינריקס. אורכו של הסרט הוא כ-6 דקות, והוא מעולם לא הופץ בצורה רשמית. "וינסנט" נמצא במהדורה מיוחדת לאספנים של ה-DVD לסרט הסיוט שלפני חג המולד כקטע בונוס, באתר YouTube, וכן באוסף "Cinema 16: American Short Films" שיצא בשנת 2006.אנשים אומרים שטים ברטון מדמה כאן את עצמו. 

את הסרט מקריין שחקן הקולנוע וינסנט פרייס, שהיה מושא הערצה של ברטון ומקור ההשראה לסרט. שיתוף הפעולה ב"וינסנט" הוביל להשתתפותו בסרט "המספריים של אדוארד", שיצא כמה שנים לאחר מכן. פרייס אמר לאחר מכן שהעבודה על "וינסנט" הייתה "הדבר משביע-הרצון ביותר שאי-פעם נעשה. זו עבודה אלמותית – הרבה יותר טוב מכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד".

## עלילה
"וינסנט" הוא סיפורו של ילד בן 7 בשם וינסנט מאלוי. וינסנט מתואר כילד נחמד ומנומס ודי רגיל, למעט דבר אחד: הוא רוצה להיות כמו השחקן וינסנט פרייס. בדמיונו של וינסנט הוא חי חיים קודרים בטירה אפלה, שם הוא עושה ניסויים מרושעים ומעביר את הזמן בבדידות ויגון.

הסופר האהוב על וינסנט הוא אדגר אלן פו, וקריאה בספרו מעלה בו את הרעיון לפיו יש לו אישה אהובה, אך היא נקברה בחיים. וינסנט יוצא לחפור במקום בו היא נקברה, אך מכיוון שבמציאות מדובר בגינת הפרחים של אמו – זו שולחת אותו לחדרו כעונש. 

כאשר מתירה לו אמו לצאת החוצה ולשחק, טוען וינסנט כי הוא אחוז ברוח ואינו מסוגל לעזוב את הבית שכן הוא סובל מחולשה שנגרמה משנים של בידוד. בתגובה, גוערת בו אימו ומעמתת אותו עם המציאות, שלפיה הוא אינו וינסנט פרייס וכל עולמו הוא בעצם דמיון.

דבריה של אמו מחזקים את הדיבוק שווינסנט טען שהוא אחוז, ודמיונו מתחיל לרדוף אותו עד לאיבוד שפיות, כביכול. וינסנט נופל על הרצפה, ומצטט בית מתוך הפואמה "העורב".

## הפקה והוצאה לאור
בזמן שעסק כאמן קונספט באולפני ההנפשה של וולט דיסני, התיידד טים ברטון עם שניים מבכירי החברה – המנהלת גולי ג'קסון (שהייתה בת-זוגו מאוחר יותר, בשנות ה-80) וראש מחלקת פיתוח הקריאייטיב טום וילהייט. השניים התרשמו מכישרונו הייחודי של ברטון, והעריכו את עבודתו למרות שלא הייתה ב"סגנון של דיסני". בשנת 1982 נתן וילהייט לברטון תקציב של 60 אלף דולר להפיק סרט קצר לפואמה "וינסנט", שכתב במקור בתור ספר ילדים. ברטון גייס לפרויקט חברים לעבודה בדיסני: האנימטור ריק היינריקס, אנימטור הסטופ מושן סטיבן צ'יודו והצלם ויקטור עבדלוב, ועבד על הסרטון במשך חודשיים עד להשלמתו.

הסרטון צולם בשחור-לבן ובסגנון הקולנוע האקספרסיוניסטי הגרמני של שנות ה-20, ומושפע מיצירתם של וינסנט פרייס ושל אדגר אלן פו על ברטון כילד, וכן על מדמיונו אז: תכנון מזימות מרושעות עבור דודתו שבאה לביקור, או עריכת "ניסויים" על כלב המשפחה (תמה המופיעה בסרט קצר נוסף של ברטון, "פרנקנוויני)". הדמות הראשית בסרט, הילד וינסנט מאלוי, משקף את ברטון בעצמו. את הסרט מקריין ומספר שחקן הקולנוע וינסנט פרייס, גיבור ילדות של ברטון, ושיתוף הפעולה ב"וינסנט" ייסד קשר חברות בין השניים עד למותו של פרייס בשנת 1993.

הסרטון הוקרן בבית קולנוע בלוס אנג'לס במשך שבועיים במסגרת דרמת הנעורים "Tex". הסרטון הוקרן בפסטיבלי קולנוע בלונדון, שיקגו וסיאטל, זכה לתשבחות המבקרים וזכה בשני פרסים. בדיסני היו מרוצים מהסרט, אך לא הגיעו להחלטה באשר להפצתו.

## קישורים חיצוניים

* "וינסנט" - צילומי מסך מתוך הסרט

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1982
קטגוריה:סרטי טים ברטון
קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
לאגוואט

שמאל|ממוזער|250px|קתדרלת סנט אריאן במרכז העיר

**לאגוואט** (בערבית: **الأغواط**, תעתיק: אלאע'ואט; בצרפתית: **Laghouat**) היא עיר בצפון אלג'יריה. העיר היא בירתה של מחוז לאגוואט. היא שוכנת מדרום להרי האטלס ומצפון למדבר סהרה, במרחק 400 ק"מ דרומית לבירה אלג'יר. הנהר "ואדי דג'אדי" זורם ליד העיר.

## היסטוריה
העיר מוזכרת לראשונה במאה ה-11 (לפי ההיסטוריון אבן ח'לדון) והייתה תחת שלטון מרוקאי ועות'מאני. בשנת 1852 כבשו הצרפתים את העיר. 
צבא של 6,000 חיילים, תחת פיקודו של שלושה גנרלים, (פליסייר, יוסוף ובואוסקרן) - הטילו מצור על העיר לאגוואט. הקרב החל ב-21 בנובמבר, עד 4 בדצמבר של אותה שנה, העיר לאגוואט הייתה סוערת. היה חיסול שיטתי של האוכלוסייה לפי פקודה, יותר משני שלישים נהרגו. שאר אוכלוסיית העיר ניצלו בקושי באמצעות כניעה. הצרפתים הרסו שכונות שלמות ובנו במקומם בתים חדשים ומודרניים.

מאז 1962, לאגוואט היא תחת שלטונה של אלג'יריה העצמאית. בשנת 1974 לאחר החלוקה המנהלית המחודשת, לאגוואט החזירה לעצמה את מעמדה כעיר בירה של המחוז.

## דמוגרפיה
אוכלוסיית העיר לאגוואט מנתה 170,693 תושבים במפקד האוכלוסין שהתקיים ב-2012. העיר מהווה חלק ממחוז לאגוואט, שאוכלוסייתו הכוללת היא כ-480,000 תושבים. גרף האוכלוסייה מתייחס לכמות האוכלוסייה בעיר בעידן אלג'יריה העצמאית:

## הדיוקסיה של לאגוואט
מאז 14 בספטמבר 1955 העיר היא מקום מושבה של "הדיוקסיה של לאגוואט" (בלטינית: Dioecesis Laghuatensis), שהוקמה ב-19 ביולי 1901. ב-10 ביוני 1948 ביקרה במקום נציגות האפיפיור. הדיוקסיה כפופה ישירות לכס הקדוש והיא מקום מושבו של הארכיבישוף של אלג'יריה. בדיוקסיה יש כ-300,000 מאמינים. בשנת 2004 שירתו במקום 1,916 כמרים ו-61 נזירות.

## חינוך
בעיר קיימת אוניברסיטת "עאמר טלידג'י".

## תחבורה
העיר ממוקמת על ציר תחבורה ראשי (N1) החוצה את המדינה מצפון לדרום.
במזרח העיר קיים נמל תעופה בינלאומי גדול, "אל-מקרארג". ותחנת רכבת המקשרת את העיר עם שאר המדינה.

60 ק"מ דרומית לעיר נמצא שדה הגז "חאסי ראמל", שהוא הגדול ביותר בצפון אפריקה.

## יהודים
עד לסוף 1948 הייתה בעיר קהילה גדולה. בעיר היו בתי כנסת ובית ספר המלמד עברית. כל יהודי העיר עזבו בעקבות הרב המקומי שעלה לישראל.

## קישורים חיצוניים

אתר מידע של העיר
* 

קטגוריה:אלג'יריה: ערים
אבא דוד גולדפיין

הרב **אַבָּא דָּוִד גוֹלְדְפַיְן** (ה'תרל"ד - י"ט באייר ה'תרצ"ו, 11 במאי 1936) היה רבה הראשי של מוסקבה.

## ביוגרפיה
נולד ליהודה גולדפיין, בעיר בראדייק, שבמחוז קובנה שבליטא. למד בתלמוד תורה מקומי, וכן בישיבת וולוז'ין, שם התקרב אל ראש הישיבה, רבי חיים סולובייצ'יק, ובישיבת סלבודקה. הוא התפרסם בבחרותו בכינוי "העילוי מאוטיאן".

נשא לאשה את חנה, בתו של רבי יוסף רוזין, "הגאון מרוגוטשוב". על שידוך זה מסופר, שפעם עבר דרך עירו של הרב רוזין, דווינסק, ושמע שיעור ממנו. במהלך השיעור הקשה כמה קושיות חזקות. לאחר השיעור הציע לו הרב רוזין את בתו. לאחר נישואיו התמנה לרב של בית כנסת בדווינסק. בתרע"ה עבר להתגורר במוסקבה, ולאחר זמן קצר נתמנה לרב העיר.

תלמידיו מעידים שהיה בקי בתלמוד בבלי ובתלמוד ירושלמי, וכן במשנה תורה לרמב"ם עם הפירוש משנה למלך, בעל פה.

מקצת חידושי התורה שכתב נדפסו בספר חותנו, "צפנת פענח" (חלק ראשון), בשם "קונטרס אחרון". כמו כן נדפס ממנו קונטרס של חידושי תורה בארצות הברית, וכן תשובות בשו"ת "יחווה דעת" מהרב צבי מקובסקי (ירושלים ה'תרצ"ה).

שני כרכים בכתב יד של חידושיו על הרמב"ם בשם "פתח בית דוד" נמצאים בידי מכון ירושלים, וכרך נוסף בספריית חב"ד.

## מתלמידיו
* הרב משה צבי נריה
* הרב דוד חנזין

## הערות שוליים

קטגוריה:נפטרים ב-1936
קטגוריה:דאוגבפילס: רבנים
קטגוריה:מוסקבה: רבנים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
מרסל כהן (בלשן)

**מרסל סמואל רפאל כהן** (בצרפתית: **Marcel Samuel Raphaël Cohen**; 6 בפברואר 1884 - 5 בנובמבר 1974) היה בלשן יהודי צרפתי, מגדולי החוקרים של השפות השמיות ובעיקר הענף האתיופי שבה.

## חייו
כהן נולד בפריז למשפחה יהודית, ולמד בתיכון קונדורסה (Lycée Condorcet). הוא שמע הרצאות של הבלשן אנטואן מייה  אשר גילה את כישרונו ועודד אותו לחקור את השפות השמיות. בשנים 1909-1905 למד במכון הלאומי לשפות ותרבויות המזרח , שם התמחה בערבית מדוברת, וכתב תזה בנושא הדיאלקט הערבי של יהודי אלג'יריה.

בשנים 1910–1911 נסע בעזרת מלגה ממשרד החינוך לאתיופיה לערוך מחקר לשוני. בשנת 1916 מונה למרצה במכון הלאומי לשפות ותרבויות המזרח, ובשנת 1926 לפרופסור מן המניין. בין תלמידיו המובהקים נמנה הבלשן וולף לסלאו.

## עבודות עיקריות

* 1924: *Système verbal sémitique et l’expression du temps*.
* 1931: *Études d'éthiopien méridional*.
* 1936: *Traité de langue amharique*.
* 1947: *Essai comparatif sur le vocabulaire et la phonétique du chamito-sémitique*.
* 1950: *Histoire d’une langue, le français*.
* 1956: *Pour une sociologie du langage*.
* 1959: *La grande invention de l'écriture et son évolution*.


קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1884
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1974
U.S. News & World Report

**U.S. News & World Report** הוא מגזין חדשות אמריקאי אשר נוסד בשנת 1933. הוא נחשב למגזין השלישי בתפוצתו לאחר מגזין Time וניוזוויק. נחשב בעל עמדה שמרנית. ביוני 2008 הוכרז כי המגזין יצא מדי שבועיים ולא מדי שבוע. בנובמבר 2008 הוחלט כי המגזין יצא פעם בחודש.

העיתון United States News הוקם על ידי דייוויד לורנס (1888 - 1973) בשנת 1933, ובשנת 1946 ייסד את העיתון המתמקד בחדשות חוץ World Report. בשנת 1948 איחד לורנס את שני העיתונים לכדי עיתון אחד. בשנת 1984 נרכש העיתון על ידי מורטימר צוקרמן, בעלי הניו יורק דיילי ניוז.

מטה החברה שוכן בוושינגטון הבירה. משנת 1983 מפרסם המגזין את America's Best Colleges, רשימת הקולג'ים הכי טובים באמריקה אשר נחשב לאחד מהרשימות בעלות הכי הרבה השפעה. כך גם לגבי America's Best Hospitals report, רשימת בית החולים הכי טובים בארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

*

* 

קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
אברהם יעקב זלזניק

רבי **אברהם יעקב זלזניק** (ט"ו בכסלו ה'תרע"ג, 1912 – כ"א באלול ה'תש"ע, 31 באוגוסט 2010) היה ראש ישיבת עץ חיים בירושלים וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים בט"ו בכסלו ה'תרע"ג לרב שלמה זלמן זלזניק, ראש ישיבת עץ חיים. לאחר פטירת אביו, בשנת תשל"ה מונה תחתיו כאחד מראשי הישיבה.

נישא לאיטה בתו של הרב ישראל שלום לוריא מירושלים. התגורר כל ימיו בשכונת כרם בירושלים.

בשנת ה'תשל"ז מונה לכהן במועצת גדולי התורה. במשך כל השנים היה מחברי המועצה שסרו למרותו של הרב שך, וכשהרב שך פרש ממועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בתחילת שנת ה'תשמ"ט וייסד את תנועת דגל התורה, הצטרף אליו הרב זלזניק, ועבר לכהן במועצת גדולי התורה של התנועה החדשה.

נפטר בירושלים בכ"א באלול ה'תש"ע, בגיל 98.

אחיו הרב שמעון זלזניק, שימש כר"מ בישיבת ההסדר שעלבים. אח נוסף, הרב אפרים היה אף הוא תלמיד חכם בולט, כיהן בראשות ישיבת עץ חיים והיה תלמידם של רבי יצחק זאב סולובייצ'יק ושל הרב יוסף דב סולובייצ'יק. גיסיו הם הרב חיים גריינימן, הרב אברהם יעקב ויינר (מחבר ספרי "שארית יעקב"), הרב יוסף ליס והרב חיים אהרן טורצ'ין, ראש "הישיבה למצוינים".

בנו רבי יצחק דוד זלזניק, חיבר ספר 'יד יצחק' נפטר בכ' תמוז תשע"ה

חתנו הרב יוסף קפלן, נכדו של הרב ירוחם ליבוביץ, כיהן כראש כולל "בית אשר" בירושלים נפטר בי"ג תשרי תשע"ה.

חתנו הרב רפאל ישעי' קרביץ מחשובי התלמידי חכמים בירושלים נפטר בכ"ז ניסן תשע"ט

## ספריו
* **אור יעקב** על מסכתות הש"ס.

## קישורים חיצוניים
* הרב אליהו דיכובסקי, קוים לדמותו של רבי אברהם יעקב זלזניק, ישורון כו, תשע"ב, עמ' שכה - שסג
* הגאון רבי אברהם יעקב זלזניק זצ"ל, אתר בחדרי חרדים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל
קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה של דגל התורה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:מקור ברוך: אישים
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:רבני ישיבת עץ חיים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
עיריית מוסקבה

[שמאל|ממוזער|מתחם מבנים של ממשלת מוסקבה ב[רחוב ארבאט החדש, בניין מזכירות המועצה לסיוע כלכלי לשעבר.]]
**עיריית מוסקבה** (ברוסית: **Мэрия Москвы**; באופן רשמי מכונה גם **ממשלת מוסקבה**, **Правительство Москвы**) היא הגוף הניהולי העליון בעיר מוסקבה, העומד בראש המערכת של רשויות השלטון של מוסקבה. את העירייה מנהל ראש העיר שהוא גם "ראש ממשלת מוסקבה". ראש העיר הנוכחי הוא סרגיי סוביאנין.

על פי חוקת הפדרציה הרוסית, מוסקבה נחשבת לסובייקט עצמאי של הפדרציה הרוסית, עיר פדרלית. העיר מנוהלת על ידי ראש עיריית מוסקבה, ולו שבעה סגנים, שני ראשי מחלקות במעמד שר הכפופים לראש העיר, ושבעה ראשי מחלקות במעמד שר הכפופים לסגני ראש העיר.

העיר מחולקת ל-12 מחוזות אדמיניסטרטיביים, כשבראש כל מחוז עומד פקיד אחראי הנושא את התואר פרפקט ואחראי לניהול המחוז. מחצית ממחלקות העירייה יושבת בבניין קומקון (המכונה כיום "בניין ממשלת מוסקבה").

## ראשי עיריית מוסקבה מאז 1990

*גברייל פופוב (1990 - 1992)
*יורי לוז'קוב (6 ביוני 1992 - 28 בספטמבר 2010)
*ולדימיר רסין (29 בספטמבר - 21 באוקטובר 2010), ממלא מקום
*סרגיי סוביאנין (21 באוקטובר 2010 - ואילך)

## ראו גם
* חלוקה מנהלית של מוסקבה
* הדומה העירונית של מוסקבה
* הערים הפדרליות של רוסיה
* מגדל סוחארב

## קישורים חיצוניים

* 
* הפורטל העירוני המוסקבאי

קטגוריה:רוסיה: עיריות
קטגוריה:מוסקבה: ממשל
קטגוריה:מוסקבה: פוליטיקה
אלישע נתניהו

**אלישע נתניהו** (21 בדצמבר 1912 – 3 באפריל 1986) היה מתמטיקאי ישראלי, מומחה לאנליזה מרוכבת ופרופסור בפקולטה למתמטיקה בטכניון.

## ביוגרפיה
נתניהו נולד בוורשה שבפולין (תחת שליטת האימפריה הרוסית), בשם **אלישע מיליקובסקי** כבנם השלישי מבין תשעת ילדיהם של שרה (לבית לוריא) והרב נתן מיליקובסקי שהיה נואם ופעיל ציוני נודע. בשנת 1920 עלתה משפחתו לארץ ישראל. הוא למד בבית הספר הריאלי בחיפה, וסיים את לימודיו שם בשנת 1930. בשנת 1935 חזר לבית ספר זה כמורה למתמטיקה.

למד באוניברסיטה העברית בירושלים, שם השלים תואר ראשון, תואר שני (1935) ודוקטורט (1942), בהנחיית בנימין אמירה ומיכאל פקטה. הוא התגייס לצבא הבריטי כמתנדב, ושירת במצרים ובאיטליה כקצין ביחידת הנדסה צבאית, שם התמחה בהכנת מפות, ובתפקיד זה השתתף מאוחר יותר גם במלחמת העצמאות.

בשנת 1946 החל ללמד בטכניון כמרצה. בשנת 1953 יצא לשבתון באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1958 הועלה לדרגת פרופסור. בטכניון הוא שימש בתפקידים ניהוליים, בין השאר כראש המחלקה למתמטיקה, דיקן הפקולטה למדעים ודיקן הפקולטה למתמטיקה. בנוסף, עזר להקמת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. לנתניהו מספר ארדש 1.

אלישע נתניהו נפטר ב-3 באפריל 1986 והובא לקבורה בבית הקברות חוף הכרמל.

מדי שנה מתקיימת לזכרו הרצאה בטכניון, הניתנת על ידי מתמטיקאי בכיר. האזכרה נערכת במימון קרן שהוקמה על ידי אחיו עמוס מילוא (מיליקובסקי), הטכניון, רעייתו ובניו.

## חיים אישיים
לאלישע נתניהו היו שבעה אחים ואחות, הפסלת,  מרים (מירי) מרגולין. אחיו הבכור של אלישע, היה ההיסטוריון, פרופסור בנציון נתניהו,אביו של  ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו.

בשנת 1949 נישא לשושנה נתניהו, לימים שופטת בבית המשפט העליון. בניהם הם נתן נתניהו (יליד 1951), פרופסור למדעי המחשב, ודן נתניהו (יליד 1954), מומחה למערכות מידע, מנכ"ל חברת IACS.

## קישורים חיצוניים

* דף לזכרו באתר הטכניון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
אלישע
קטגוריה:סגל הטכניון: מתמטיקה
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:ישראלים במלחמת העצמאות
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
אוניברסיטת מקמסטר

**אוניברסיטת מקמסטר** (באנגלית: **Mcmaster University**) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בעיר המילטון באונטריו, קנדה.

נכון לשנת 2022, באוניברסיטה יש למעלה מ-32,000 סטודנטים לתואר ראשון ולמעלה מ-5,000 סטודנטים לתארים מתקדמים. בוגרים וסטודנטים לשעבר מתגוררים ברחבי קנדה וב-139 מדינות.

האוניברסיטה קרויה של שמו של הסנטור וילהלם מקמסטר, שתרם לאוניברסיטה את ההון הראשוני להקמתה. בית המחוקקים של אונטריו הכריז על הקמתה בשנת 1887. הלימודים התקיימו בבניין אולם מקמסטר בטורונטו. תארים ראשונים הוענקו בשנת 1894. בשנת 1930 עברה האוניברסיטה מטורונטו לעיר המילטון.

מבחינת איכות המחקר נחשבת האוניברסיטה כאחת הטובות בקנדה. שלושה מבין בוגרי וחוקרי האוניברסיטה זכו בפרסי נובל: דונה סטריקלנד, כלת פרס נובל בפיזיקה לשנת 2018, סיימה תואר ראשון בהנדסת פיזיקה (B.Eng) בשנת 1981,
מיירון שולס, חתן פרס נובל בכלכלה לשנת 1997, סיים תואר ראשון בכלכלה בשנת 1964, וברטרם ברוקהאוז, חתן פרס נובל בפיזיקה לשנת 1964 היה פרפסור לפיזיקה באוניברסיטה. תחומים שנחשבים לחזקים במיוחד באוניברסיטה הם רפואה והנדסה. 

האוניברסיטה חברה בארגון האוניברסיטאות העולמי של אונסק"ו.
האוניברסיטה חברה ברשת אוניברסיטאס 21 ובקבוצת אוניברסיטאות המחקר הקנדי U15.
אוניברסיטת מקמסטר מחזיקה בארכיון האישי של הפילוסוף הבריטי ברטרנד ראסל.

## פקולטות
באוניברסיטת מקמסטר שש פקולטות:

* **הפקולטה למדעי החברה:** בפקולטה מחלקות כגון כלכלה, אנתרופולוגיה, פוליטיקה, לימודי עבודה, פסיכולוגיה, סוציולוגיה, עבודה סוציאלית.
* **הפקולטה למדעי הרוח:** נלמדים מקצועות כגון היסטוריה, לימודים קלאסיים, תולדות האמנות, בלשנות, פילוסופיה ועוד.
* **הפקולטה להנדסה:** ניתן ללמוד הנדסה אזרחית, הנדסה כימית, הנדסת חומרים, הנדסת חשמל, הנדסת מכונות.
* **הפקולטה למדעים:** מוצעים לימודי ביולוגיה, כימיה, פיזיקה, מדעי סביבה, מתמטיקה, סטטיסטיקה ועוד.
* **הפקולטה למדעי הבריאות:** שבו מוצעים לימודי רפואה בהתמחויות שונות.
* **בית הספר למנהל עסקים**

## דירוגים
#### דירוג בין-לאומי
* דירוג שאנגחאי: מקום 98 (2023)
* Times Higher Education: מקום 103 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 189 (2024)

#### דירוג אזורי - קנדה
* דירוג שאנגחאי: מקום 5 (2023)
* Times Higher Education: מקום 4 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 9 (2024)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

מקמסטר
מקמסטר
מקמסטר
*
אריה ים דרום-אמריקאי

ממוזער|אריה ים זכר בגן חיות
**אריה ים דרום-אמריקני** (שם מדעי: *Otaria flavescens*), הנקרא גם **אריה הים הדרומי** ואף **אריה ים [[פטגוניה|פטגוני]]** וכן **אוטריה**, הוא מין יונק בתת-המשפחה אריות ים שבמשפחת האוטריים, החי בחופי צ'ילה, פרו, אורוגוואי וארגנטינה. זהו המין היחיד בסוג *Otaria*.

## תיאור כללי
הזכר ניכר בראש גדול במיוחד עם רעמה מפותחת, המשווה לו את המראה הקרוב ביותר לאריה מבין חברי משפחת האוטריים. גופו שוקל כפליים מזה של הנקבה, שכמותו, צבעה כתום וחוטמה סולד. רעמת הזכרים בהירה מזו של הנקבות, ופרוות הראש והצוואר של הנקבות בהירה מזו של הזכרים. הגורים נולדים שחורים או חומים כהים, וגונם מבהיר בהמשך.

גודלו ומשקלו של ארי הים הדרום-אמריקני משתנה באופן ניכר מפרט לפרט. זכר בוגר יכול להגיע ליותר מ-2.73 מטרים ולשקול עד 350 ק"ג, בעוד שהנקבה הבוגרת תגיע עד לכ-1.9 מטר ותשקול כחצי מהזכר. חיות אלה מקיימות את הדו-צורתיות הזוויגית הגדולה ביותר מבין חמשת מיני אריות-הים הקיימים.

## תחום תפוצה
כפי שמצביע שמו, אריה הים הדרום-אמריקני מצוי לאורך חופי אמריקה הדרומית ועל האיים הסמוכים לחופים. מושבות רבייה חשובות מונות את האי לוֹבּוֹס באורוגוואי, חצי האי ואלדס שבארגנטינה, מצר ביגל שבארץ האש, ואיי פוקלנד. פרטים צעירים עשויים לנדוד הרחק צפונה, לעיתים עד לדרומה של אקוודור – אם כי הם אינם מתרבים שם. אריה הים מעדיף להתרבות על חופים חוליים, אולם יתרבה גם על קרקע של חצץ או חלוקי-אבן. הוא נצפה גם על סלעים שטוחים עם מִקווי-שפל. המושבות מפוזרות בעיקר על חופים סלעיים, כאשר במזג אוויר חמים ושמשי הן מקפידות על יצירת מרווחים בין פרט לפרט.

## מזון
מזונם של אריות הים הוא מגוון של דגים, אם כי הם אוכלים גם רכיכות כמיני דיונונים ותמנונים. הם אף נצפו טורפים פינגווינים, שקנאים וכלבי ים. הם לרוב צדים במים רדודים במרחק של פחות מ-8 קילומטרים מהחוף, ותרים אחר טרף איטי סמוך לקרקעית הים. משנתפס, מנוער הטרף בעוצמה ונקרע לגזרים.

אריה הים עצמו משמש טרף לקטלנים ולכרישים.

## ראו גם
* אריה ים
* טורפים ימיים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ממוזער|ימין|אריות ים צוללים בפרו

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' שו
קטגוריה:אוטריים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:בעלי חיים באיים הסאב-אנטארקטיים
קטגוריה:בעלי חיים באמריקה שלחופי האוקיינוס השקט
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס הדרומי
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס השקט
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1800
דב אהרונוב

**דב אהרונוב** (נולד ב-9 בפברואר 1938) הוא מתמטיקאי ישראלי ופרופסור אמריטוס בפקולטה למתמטיקה בטכניון. תחום מחקריו הוא אנליזה מרוכבת, הכולל את תורת הפונקציות הגאומטריות (geometric function theory), משוואות דיפרנציאליות רגילות, מערכות דינמיות, "אריזה של "עיגולים" (כדורים במספר ממדים) "The Schwazian derivative and univalent functions" ותחומי אינטגרציה (quadrature domains), שבה היה מפורצי התחום.

## אודות
נולד בקריית חיים להלל ודולה אהרונוב. אביו הגיע לארץ מהעיר דניפרופטרובסק באוקראינה. אמו עלתה בגיל 16 מליטא ובארץ עבדה במסגרת "גדוד העבודה". אביו עבד כל חייו בבית חרושת "שמן" כמנהל עבודה ואמו הייתה עקרת בית. דב ניגן במשך שנים רבות בילדותו בכינור, אולם בגיל 18 החליט לבחור בכיוון המדעי.

את לימודיו האקדמאים החל כעתודאי בטכניון, בחיפה. סיים תואר ראשון במתמטיקה בשנת 1960. שירת כממלא מקום קצין במטה הכללי ואחר כך עבר לחיל הים בחיפה, במטרה להמשיך לתואר שני בטכניון. בחיל היה בין האחראים על עבודות המחשוב הקשורות בשיפוץ הצוללת "תנין". הוא סיים תואר שני בשנת 1963 וקיבל תואר דוקטור בשנת 1967, בהנחייתו של פרופסור אלישע נתניהו. נושא עבודתו: "נגזרות השוורציות ופונקציות פשוטות". עשה פוסט דוקטורט באוניברסיטת מרילנד ואחר כך הצטרף למחלקה למתמטיקה בטכניון. בשנת 1972 מונה לפרופסור חבר ובשנת 1978 פרופסור מן המניין. בשנת 1989 מונה לעמוד בראש הקתדרה למתמטיקה בטכניון על שם רג' ואוה דונר. בשנת 2006 יצא לגמלאות.

ביחד עם המתמטיקאי האמריקאי הרולד שפירא- Harold Shapiro פיתח במשך עשרות שנים את התאוריה של תחומי אינטגרציה (quadrature domains). מאמרם, "Domains on which analytic functions satisfy quadrature identities", משנת 1976 שפורסם בJournal d'Analyse Mathématique נחשב לפורץ הדרך בתחום.

בהנחייתו של פרופ' אהרונוב סיימו לימידי דוקטורט:
*דאוד בשותי
*גילה פרוכטר (כמחליף לפרופ' אורי סרברו בשנה האחרונה של התזה)
*פרץ רונן
*לביא קרפ
וכן סטודנטים לתואר שני:
*אדריס תיתי
*מיניוביץ רות
*יוסף שרגל
*אלכס סטודניצקי
*גרסיאלה גומז
*חמוטל אורגד

פרופ' אהרונוב פרסם כ - 70 מאמרים אקדמיים בכתבי עת מתמטיים.

בשנת 1972 הוענק לו פרס רוזנבלום על עבודת מחקר בטכניון ובשנת 1992 הוענק לו פרס מהלר למתמטיקה.

אחיו, יקיר אהרונוב, הוא פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת תל אביב. דב אב לשלושה ילדים: עינת הבכורה והתאומים ניב ודורית.

ניב בוגר תואר ראשון במתמטיקה של הטכניון.

עינת ודורית שתיהן בעלות תואר פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית בירושלים. דורית היא פרופ' למדעי המחשב. עינת היא פרופ' למדעי כדור הארץ. לאחר פרישתו לגמלאות התפנה לכתיבה ופרסם מאות כתבות בנושאים הקשורים לילדותו בקריית חיים, וכן בנושאים הקשורים למדינה ולחברה.

## קישורים חיצוניים

* על דב אהרונוב באתר מכללת בראודה
* Packing of complex spheres

קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:סגל הטכניון: מתמטיקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
ללא הגבלת הכלליות

**ללא הגבלת הכלליות** (לעיתים גם **"בלי הגבלת הכלליות"** או **בה"כ**) הוא ביטוי המשמש בהוכחות מתמטיות כדי לציין שניתן להוכיח טענה למקרה פרטי וההוכחה עדיין תהיה תקפה גם למקרה הכללי. כלומר, זהו מצב בו מניחים הנחה נוספת בשביל להקל על הוכחה, וזאת בתנאי שההנחה לא מצמצמת את קבוצת האובייקטים עליהם ההוכחה חלה.

שימוש נפוץ במונח הוא כשרוצים להוכיח טענה על שני משתנים, x ו-y שונים, השייכים לקבוצה כלשהי, שאין להם מאפיינים נוספים. ההוכחה עשויה לפתוח במשפט "נניח ללא הגבלת הכלליות כי x\ a, b שלמים כך ש-\ a/b שווה לשורש 2. לשם ההוכחה מניחים ללא הגבלת הכלליות כי \ a, b זרים, כי לכל מספר רציונלי יש הצגה בדרך זו וכל הצגה אחרת שווה לה.
*בהוכחת הנוסחה למציאת שורשים של פולינום ממעלה שלישית ניתן להסתפק ללא הגבלת הכלליות בהוכחת נכונותה לכל פולינום מתוקן, שכן כל פולינום ניתן לתקן על ידי חלוקה במקדם העליון.
*את משפט פרמה לנקודות קיצון מספיק להוכיח ללא הגבלת הכלליות למקסימום מקומי כי ההוכחה למינימום מקומי אנלוגית לחלוטין.
*משפט קנטור-שרדר-ברנשטיין בונה התאמה חד-חד ערכית בין שתי קבוצות המקיימות תנאי מסוים. בהוכחת המשפט מניחים ללא הגבלת הכלליות כי הקבוצות זרות, כי אם הן אינן זרות ניתן להתאים את החיתוך שלהן לעצמו באופן טריוויאלי ואין טעם לסרבל כך את ההוכחה.

## ראו גם
*עד כדי

קטגוריה:מושגים במתמטיקה
קטגוריה:הוכחה
יער חימקי

**יער חימקי** (רוסית: Химкинский лес) הוא יער עצי שדר בעיירת חימקי שליד מוסקבה בשטח 1,000 דונם והוא חלק מ"החגורה הירוקה" סביב מוסקבה.

## קישורים חיצוניים

* מפת היער והכביש המתוכנן
* מפת העיר

חימקי
קטגוריה:מחוז מוסקבה: גאוגרפיה
קטגוריה:חימקי
גותים (מסופוטמיה)

250px|ממוזער|שמאל|אזור הגותים ממזרח לבבל במאה ה-18 לפנה"ס
[250px|ממוזער|השבטים הגותים ו[האימפריה האכדית]]
ה**גוּתים** היו עם נוודי שמקורו במערב פרס. במאה ה-23 לפנה"ס פלשו הגוּתים למסופוטמיה ושדדו אותה ואת ערי-המדינה בתדירות גבוהה עד שאותו-ח'גל שליט העיר אור גירש אותם.

## היסטוריה
הגוּתים ניהלו מלחמות נגד מלכי אכד עד שהשתלטו על רוב מסופוטמיה.

צורת השלטון של הגותים הייתה שונה מאלו של שומרים ואכדים. תואר המלך לא עבר בירושה מאב לבן, אצל הגותים כל מנהיג שבט היה יכול להכריז על עצמו כמלך.

בסביבות שנת 2200 לפנה"ס מלך גותי בשם ארידופיזיר הביס בקרב את מלך אכד נרם-סין, השתלט על העיר סיפר והכריז על עצמו מלך "ארץ שומר ואכד". בהמשך האכדים הצליחו למנוע את התפשטותם של הגותים. שני יורשים של ארידופיזיר הובסו על ידי האכדים והמלך הגותי סרלגב אפילו נשבה על ידי המלך האכדי שאר קאלי שארי. לאחר מותו הגותים הביסו את צבאות האכדים והשתלטו על רוב מסופוטמיה. 

המלך הגותי האחרון טיריגן (לפי המקורות הוא שלט רק 40 יום) הובס בסביבות שנת 2109 לפנה"ס על ידי שליט העיר ארך אותו-ח'גל. צבאו נמלט והוא נשבה והוצא להורג. 

## שפה
לגבי השפה יש שתי גישות, חלק מן החוקרים טוענים שהיא שייכת לקבוצת השפות הקווקזיות וחלק אחר טוען שהיא שייכת לקבוצת השפות ההודו-אירופיות.

## מלכים גותיים במסופוטמיה

## ראו גם
*שומר
*מסופוטמיה
*האימפריה האכדית
## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:שומר
קטגוריה:מסופוטמיה
קטגוריה:עמים קדומים
קרוזיירו

**מועדון ספורט קרוזיירו** (בפורטוגזית: **Cruzeiro Esporte Clube**) הוא מועדון ספורט וקבוצת כדורגל מהעיר בלו הוריזונטה שבמדינת מינאס ז'ראיס, ברזיל. היא ואתלטיקו מיניירו הן שתי קבוצות הכדורגל הגדולות במינאס ז'ראיס.
בשנת 2019, כאשר המועדון חוגג 98 שנים להיווסדו, קרוזיירו ירדה לראשונה בתולדותיה לליגה הברזילאית השנייה. נכון לעונת 2025/2026 הקבוצה משחקת בליגת העל הברזילאית.

הבעלים (90%) הנוכחי של הקבוצה הוא כדורגלן העבר של נבחרת ברזיל, רונאלדו.

## היסטוריה
להיסטוריה של קרוזיירו דמיון מסוים לזו של פלמיירס, הוותיקה ממנה ב-7 שנים. קרוזיירו נוסדה ב-2 בינואר 1921 על ידי מהגרים איטלקים מבלו הוריזונטה. שמה המקורי, בדיוק כמו זה של פלמיירס, היה "סוסיאטה ספורטיבה פלסטרה איטליה" וצבעי מדיה היו כצבעי דגל איטליה: אדום, לבן וירוק.

עד לשנת 1925 היה מועדון פלסטרה איטליה (של מינאס ז'ראיס) פתוח לחברים מהקהילה האיטלקית בלבד, אז הוחלט להרשות הצטרפותם של חברים מהחברה הברזילאית הכללית. דיונים בקרב חברי המועדון בנוגע לאופי הלאומי שלו המשיכו לאורך שנות ה-30, כאשר ההתלבטות הייתה בין שימור האופי האיטלקי של פלסטרה איטליה לבין התפתחות כמועדון כלל ברזילאי.

מלחמת העולם השנייה הכריעה את הדילמה. בגלל צו ממשלתי שאסר לארגונים בברזיל לשאת שמות המזוהים עם מדינות הציר, נאלץ מועדון פלסטרה איטליה להחליף את שמו בשנת 1942. תוך מספר חודשים השתנה שם המועדון ארבע פעמים, מ"פלסטרה איטליה" ל"פלסטרה מיניירו" ול"איפירנגה", עד שקיבל את שמו הנוכחי "קרוזיירו". השם קרוזיירו מתייחס לקבוצת הכוכבים הצלב הדרומי (בפורטוגזית: Cruzeiro do Sul), שהיא אחד מסמלי ברזיל, ובכך הביעה הנהגת קרוזיירו את ההכרעה הסופית לטובת אופי ברזילאי מובהק למועדון.

## שחקנים מפורסמים
*  טוסטאו
*  פיאזה
*  רוברטו פרפומו
*  נליניו
*  דירסאו לופס
*  רונאלדו
*  פליפה מלו
*  דידה
*  ז'אירזיניו
*   בלטי
*   גומס
*   ז'ילברטו דה סילבה מלו
*   מאייקון
*   אלסון
*  חואן פבלו סורין
*   לוקאס סילבה

## תארים
### בינלאומי
***[[הגביע הביניבשתי]]**:
** מקום שני בשנים 1976, 1997.
***[[גביע ליברטדורס]]: (2)**
** (1976, 1997)
** מקום שני: 1977, 2009.
***[[גביע רקופה סודאמריקנה|הסופר קאפ הדרום אמריקאי]]: (1)**
** (1998)
* **[[סופרקופה סודאמריקנה]]: (2)**
** (1991, 1992)

### לאומי
***[[ליגת העל הברזילאית]]: (3)**
** 2003, 2013, 2014
** מקום שני 3 פעמים
*טאסה ברזיל (אוחד עם ליגת העל): 1966.
***[[הגביע הברזילאי]]: (5)** (שיא משותף)
** (1993, 1996, 2000, 2003, 2017)
** מקום שני: 1998, 2014

### במדינה
***[[אליפות מינאס ז'ראיס בכדורגל|אליפות מינאס ז'ראיס]] - (38)**
** 1926, 1928, 1929, 1930, 1940, 1943, 1944, 1945, 1956, 1959, 1960, 1961, 1965, 1966,1967, 1968,1969, 1972, 1973, 1974,1975, 1977, 1984, 1987, 1990, 1992, 1994, 1996, 1997, 1998, 2003, 2004, 2006, 2008, 2009, 2011, 2014, 2018.

## קישורים חיצוניים

* 

* כתבה על הקבוצה באתר פיפ"א. 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1921
קטגוריה:בלו הוריזונטה: ספורט
קטגוריה:בלו הוריזונטה: מועדוני כדורגל
ויקטור דרגונסקי

**ויקטור יוזפוביץ' דְרָגוּנְסקי** (ברוסית: **Виктор Юзефович Драгунский**; 30 בנובמבר 1913, ניו יורק – 6 במאי 1972, מוסקבה, רוסיה הסובייטית) היה סופר ילדים ושחקן יהודי-רוסי.

## קורות חיים
דרגונסקי נולד בניו יורק להורים יהודים שהיגרו לארצות הברית מהומל שברוסיה הלבנה. אמו באה מהאינטליגנציה הרוסית (משפחה של רופאים ומורים); אביו היה בנו של בעל מכולת. בעקבות קשיי תעסוקה וחיי עוני חזרו הוריו איתו להומל בשנת 1914. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה מת אביו מטיפוס ואמו התחתנה עם קומיסר קומוניסטי שמת ב-1920. ב-1922 נישאה אמו בשלישית, למיכאיל רובין, שחקן התיאטרון היהודי, והמשפחה נסעה איתו ברחבי רוסיה. ב-1925 הגיעו למוסקבה; רובין נסע לסיבוב הופעות ולא שב, וויקטור, יחד עם אמו ואחיו הצעיר, השתקעו בעיר. כדי לעזור בפרנסת המשפחה החל דרגונסקי לעבוד עוד כשהיה נער (כשייט בנהר מוסקבה, כחרט, כפועל לייצור ציוד רכיבה). בשנת 1934 סיים ויקטור לימודי תיאטרון והופיע כשחקן בתיאטראות שונים במוסקבה. בהמשך היה ליצן בקרקס מוסקבה, הלחין מילים לפזמונים וחיבר מערכונים לתיאטרון. 

במהלך מלחמת העולם השנייה התנדב לצבא האדום. נטל חלק בקרב מוסקבה.

את דרכו כסופר החל בגיל 48. ספרו הראשון, "סיפורי דניס" (ברוסית: *Денискины рассказы*; דניס הוא שם בנו הבכור), ראה אור בשנת 1961 וכבש מיד את קהל הקוראים. הרפתקאותיו של דניס, תלמיד בית הספר היסודי, נחשבים היום לקלאסיקה והם נכללים בספרי הלימוד בבתי הספר ברוסיה. הם גם תורגמו לשפות רבות, בהן הינדי ויפנית. גם כיום, שנים לאחר שחוברו, ילדים אוהבים לקרוא את הרפתקאותיו המצחיקות, החכמות ומלאות התום של דניס וחבריו.

ויקטור דרגונסקי מת בשנת 1972 מהתקף לב, והוא בן 59 בלבד.

ויקטור דרגונסקי נישא פעמיים והיה אב לשלושה ילדים. בנים: לאוניד (1937 - 2007) (עיתונאי וסופר), דניס דרגונסקי (יליד 1950) (פילולוג, סופר ועיתונאי). בת - קסניה דרגונסקיה (1965 -2021) ( דרמטורגית, סופרת ילדים ומבקרת אמנות).

## ספריו שתורגמו לעברית
* **מעולמו של רוביק** (תרגמה ועיבדה: איילה מאור; ציורים: תקוה וינטרויב), ירושלים: מאסטר פראס, תשס"ה-2005.
* **הרפתקאות דניס** (מרוסית: דינה מרקון; איורים: אבי כץ), ספרית פועלים - הקיבוץ המאוחד, 2010 – מתאר דמויות של ילדים ויחסים בין ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער רוסים
קטגוריה:סופרים סובייטים
קטגוריה:סופרים יהודים רוסים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים רוסים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים סובייטים
קטגוריה:פילולוגים יהודים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער סובייטים
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1913
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1972