open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חבורת פופיק

**חבורת פופיק** היא סדרת ספרי ילדים שיצאה לאור בשנים 1975-1967 בהוצאת עופר. את הספרים כתבה ארנונה גדות, סופרת תל אביבית, שפרסמה גם סדרות נוספות לילדים, דוגמת עופר ועופריקו, שלומצי ופוק וחבורת צ'ופצ'יק. בשנות השבעים ספרי הסדרה נקראו בעיקר על ידי ילדים בגילאי בית הספר היסודי. החל מאמצע שנות השמונים דעכה הפופולריות שלה.

בניגוד לסיפורי חבורות אחרים שנכתבו על ידי סופרים ישראלים, סיפורי "חבורת פופיק" אינם מתרחשים בישראל כי אם על אדמת ארצות הברית. כל חבריה מתגוררים בעיר סן פרנסיסקו שבקליפורניה. בראש החבורה עומד מייסדה, המכונה פופיק (שמו האמיתי וכן שם משפחתו אינם ידועים), ואליו מצטרפים חבריו המתגוררים בשכנות לדירתו - תומאס (תום) רובסון, שירלי בל, פיט אשלי ואליזבט אשלי (אחותו של פיט). עם היווסדה מחליטים בני החבורה ששמה הרשמי יהיה "חבורת גשר שער הזהב", על שם המונומנט המסמל את עירם, אך בהמשך מתפרסמות הרפתקאותיהם תחת השם "חבורת פופיק".

לאורך כל עלילות הסדרה בולטת מנהיגותו של פופיק. ילדי החבורה מקבלים אותה ללא עוררין ואף אינם מתנגדים שחבורתם תזוהה בשמו ולא בשמה המקורי. החבורה מגלה אומץ ותושיה רבים ואינה נמנעת מהתמודדות עם קשיים פיזיים משמעותיים. בעקבות הצלחותיהם בפתרון תעלומות ובהתמודדות עם עבריינים מתוחכמים זוכה החבורה אף להערכה ציבורית ותקשורתית.

## ספרי הסדרה
בסדרת ספרי חבורת פופיק יצאו לאור הספרים הבאים:
* "פופיק וחבורת גשר הזהב", בו מצילים בני החבורה מכרה יהלומים מידי כנופיית נוכלים; 1967, 85 עמודים.
* "חבורת פופיק והמיליונר הקטן", בו יוצאים הילדים לאיתור בנו הקטן של איש עסקים עשיר שנחטף למטרות כופר; 1969, 86 עמודים.
* "פופיק על גדות האמזונס", בו נחלצת החבורה לסייע לבתו הכלואה של שליט מדינה דרום אמריקאית שהודח ונרצח על ידי יריביו הפוליטיים; 1968, 90 עמודים.
* "חבורת פופיק והמטוס החטוף", בו נלחמת החבורה בפושעים שחטפו חבורת אנשי עסקים במהלך טיסת בכורה; 1972, 77 עמודים.
* "חבורת פופיק באלסקה", בו יוצאים הילדים לאתר משלחת מדעית בינלאומית שמטוסה אבד בערבות הקרח; 1968, 90 עמודים.
* "חבורת פופיק בארץ האבודה", בה מגלים הילדים מדינה נטושה מתחת לשדות הקרח של הצפון הרחוק, שנבנתה על ידי עם קדום שנכחד מהעולם; 1975, 84 עמודים.
* "חבורת פופיק ותעלומת היהלומים", 1969, 88 עמודים.
* "חבורת פופיק בתעלומת הבית הבודד", 1974, 84 עמודים.
* "חבורת פופיק בהוליבוד", 1968, 89 עמודים.

## ראו גם
* החמישייה הסודית
* השביעייה הסודית
* חסמבה
* כס"ח

## קישורים חיצוניים
* אורי קציר, חסמבה אמריקנית, תוצרת ישראל, מאמר על הסדרה בבלוג אפלטון

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:סדרות ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי שנות ה-1960
קטגוריה:ספרי שנות ה-1970
קו נורת'רן

**קו נורת'רן** (, "הקו הצפוני") הוא קו עמוק במערכת הרכבת התחתית של לונדון. צבעו שחור במפת הרכבת התחתית של לונדון והוא הקו העמוס ביותר במערכת הרכבת התחתית של לונדון – כ-340 מיליון נוסעים בשנת 2019. רוב אורך הקו (58 ק"מ) בנוי בצורת קו עמוק מתחת לקרקע. למרות שמו ("הצפוני"), נורת'רן לא משרת את התחנות הצפוניות ביותר במערכת התחתית, אם כי הוא משרת דווקא את רוב התחנות הדרומיות ומשרת 18 מתוך 31 תחנות הרכבת הנמצאות דרומית לנהר התמזה. בקו 52 תחנות, מתוכן 38 מתחת לקרקע.

## היסטוריה
### היווצרות הקו
[ימין|400px|ממוזער|'''רכבת העיר ודרום לונדון''', [1890]]
קו הנורת'רן התפתח משתי חברות רכבת: **רכבת העיר ודרום לונדון** (the City & South London Railway; בקצרה − C&SLR) ו**רכבת הצ'ארינג קרוס, יוסטין והמפסטד** (the Charing Cross, Euston & Hampstead Railway; בקצרה − CCE&HR).

"רכבת העיר ודרום לונדון" היא הרכבת התחתית הראשונה שהייתה בקו עמוק שנבנתה תחת פיקוחו של ג'יימס הנרי גרייטהד, שהיה, בין היתר אחראי עם פיטר ו. ברלו (מהנדס בריטי) על הטאוור סאבוואי. הקו היה הראשון מקווי הרכבת התחתית של לונדון שנבנה על ידי קידוח עמוק מתחת לפני הרחוב וכן הראשון שהופעל באמצעות מתח חשמלי. הרכבת נפתחה בשנת 1890 ונסעה בין תחנת הרכבת התחתית סטוקוול לתחנת הרכבת התחתית רחוב קינג ויליאם (שכיום איננה בשימוש). מיקום התחנה היה לא נוח וחסר יכולת להתמודד עם תנועת החברה כך שבשנת 1900 נפתח מסלול חדש לתחנת הרכבת מורגייט דרך תחנת הרכבת בנק-מוניומנט.

## מפה

## קישורים חיצוניים

* 

* מדריך קו הנורת'רן
* היסטוריית הקו

נורת'רן
קטגוריה:מנהרות מתחת לנהר התמזה
טאראווה

[שמאל|ממוזער|250px|אטול טאראווה הוא חלק מ[איי גילברט]]
שמאל|ממוזער|250px|טאראווה ושכנו מדרום, מאייאנה, בתצלום לווין
**טאראווה** (אנגלית: Tarawa) הוא אטול במרכז האוקיינוס השקט, לשעבר בירתה של הקולוניה הבריטית לשעבר איי גילברט ואליס. כיום זהו מיקומה של בירת הרפובליקה של קיריבטי, דרום טאראווה. האי ידוע בעיקר כמקום היערכו של קרב טאראווה במהלך מלחמת העולם השנייה.

## גאוגרפיה
טאראווה מורכב מעשרים וארבעה איונים, מתוכם לפחות שמונה מיושבים. האיון הגדול ביותר (דרום טאראווה) נמתח מבונריקי (הפינה הדרום-מזרחית של האטול) לאורכו של כל הצד הדרומי, מלבד בֶּטְיוֹ. שביל מורם, המכונה השביל היפני, מחבר כעת בין בָּייריקי לבטיו.

העיר הגדולה ביותר, בּיקֶניבֶּאוֹ ושדה התעופה הבינלאומי בונריקי נמצאים בדרום טאראווה.

## איונים
* אָבַּאנוּאֶאָה (שקוע מאז 1999 בשל זרמי ים)
* אָבַּאוֹקוֹרוֹ
* אָבַּאטָאוֹ
* בָּייריקי
* בֶּטְיוֹ
* האי בּיקֶמָן (שקוע בשל זרמי ים)
* בּיקֶטָאוָוה
* בּוֹנְריקי
* בּוּאָריקי

## עיירות וכפרים
* אָבַּאטָאוֹ
* בָּייריקי
* בּיקֶניבֶּאוֹ
* בּוֹנְריקי
* בּוּאָריקי
* בּוּאוֹטָה
* אֶייטָה
* מָרֶנָאנוּקָה
* טָבּוֹריוֹ

## דמוגרפיה
אוכלוסיית האטול היא 28,802 בני אדם, נכון לשנת 1990. האוכלוסייה היא ברובה מיקרונזית. גדול האוכלוסייה ככל הנראה עובר את כושר הנשיאה של האיים, והקיום בהם נמשך ללא רעב הודות לסיוע בינלאומי, בעיקר מבריטניה, יפן וניו זילנד.

## מנהל
באטול טאראווה ישנן שלוש מועצות מקומיות:

* **המועצה העירונית של טֵיינַאיינַאנוֹ**, מבייריקי עד בונריקי, ידועה גם כדרום טאראווה, בירת הרפובליקה של קיריבטי.;
* **מועצת העיירה של בטיו**, על האיון בטיו;
* **צפון טאראווה**, בכל האיונים שבצד הזרחי ומצפון לבונריקי.

המרכז המנהלי העיקרי של הרפובליקה של קיריבטי נמצא בבייריקי בדרום טאראווה. הפרלמנט מתאסף באיון אָמְבּוֹ, ומספר משרד מנהל נמצאים בבטיו ובביקניבאו.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|250px|תותחי חוף יפניים בטאראווה
תומאס גילברט, רב החובל של הספינה "שארלוט" שבבעלות חברת הודו המזרחית הבריטית, היה האירופאי הראשון לתאר את טאראווה, עת הגיע לשם ב-20 ביוני 1788. רישומיו של גילברט מאותה שנה שרדו עד ימינו.

במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבש האטול טאראווה על ידי היפנים, והחל מ-20 בנובמבר 1943, היה זה מקום התרחשותו של קרב טאראווה העקוב מדם. באותו יום, כוחות חיל הנחתים האמריקני נחתו בטאראווה, וסבלו מאבדות רבות מאש חיילים יפנים, אשר תפסו עמדות מחופרות באיי האטול. הנחתים אבטחו את האיים לאחר 76 שעות של לוחמה עיקשת, עם כ-6,000 הרוגים בשני הצדדים.

## כלכלה
באיון בטיו ממוקם הנמל הראשי, ממנו מיוצאים קופרה ופנינים.

המטבע המקומי בקיריבטי הוא דולר אוסטרלי.

## חינוך
* בטאראווה נמצאים מכללה למורים ובית ספר ימי.

## קישורים חיצוניים

* 

* Tarawa on The Web - A History of the Bloodiest Battle
* The Marine Assault of Tarawa
* Tarawa the Aftermath
* "Tarawa" the USCG cat


## הערות שוליים

קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:מיקרונזיה (אזור)
קטגוריה:קיריבטי: אטולים
ניקי בלונסקי

**ניקול** "**ניקי**" **בלונסקי** (באנגלית: **Nicole "Nikki" Blonsky**; נולדה ב-9 בנובמבר 1988) היא שחקנית, זמרת ורקדנית אמריקאית ממוצא יהודי. היא ידועה בעיקר בשל תפקידה בתור טרייסי טורנבלד בסרט "היירספריי" (2007), תפקיד אשר הקנה לה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר.

## ביוגרפיה
בלונסקי נולדה וגדלה בגרייט נק בלונג איילנד שבניו יורק. בתה של קארן, עוזרת בית ספר, ושל קארל בלונסקי, עובד עירייה במחוז בקרת זיהום המים בכפר. אביה הוא יהודי, ואילו אמה היא קתולית. יש לה גם אח, ג'ייק.

בלונסקי סיימה את בית הספר התיכון ביוני 2005. היא הייתה פעילה בספרייה המקומית ועבדה בחנות גלידה, לפני שלוהקה לסרט "היירספריי".

## קריירה
בשנת 2007 לוהקה בלונסקי לתפקיד הראשי של טרייסי טורנבלד בסרט המוזיקלי "היירספריי". הסרט הוא עיבוד של מחזמר בעל אותו שם זוכה פרסי טוני משנת 2002, שנוצר על פי סרט משנת 1988 בשם "היירספריי", שנכתב על ידי ג'ון ווטרס.

ב-2008 שיחקה בסרט הטלוויזיה "גדולה כמו מלכה" בתפקיד מגי בייקר. ב-2009 התארחה בפרק בסדרה "בטי".

ב-2010 החלה לככב בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "Huge". בהמשך היא השתתפה בסרט הקומדיה "מחכים לנצח", שיצא לאקרנים ב-2011.

## חיים אישיים
ביולי 2008, בלונסקי והוריה היו מעורבים בעימות אלים עם משפחתה של ביאנקה גולדן, מתמודדת לשעבר בתוכנית המציאות "הטופ מודל הבאה", בנמל התעופה הבינלאומי באיי טרקס וקייקוס. גולדן, בלונסקי ואביה של בלונסקי הואשמו כולם בתקיפה. באותו דצמבר בוטלו האישומים נגד בלונסקי וגולדן.

ביוני 2020, בלונסקי יצאה מהארון בתור לסבית בסרטון שפורסם ברשת החברתית TikTok עם השיר "I'm Coming Out" של דיאנה רוס. באוגוסט 2020, בלונסקי אישרה שהיא מתגוררת בלונג איילנד.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:רקדניות אמריקאיות
קטגוריה:בלוגריות אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות לסביות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:רקדנים להט"בים
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא יהודי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1988
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1988
דן פוגלברג

**דן פוגלברג** (באנגלית: **Dan Fogelberg**; 13 באוגוסט 1951, פאוריה, אילינוי, ארצות הברית – 16 בדצמבר 2007, אי האיילים, מיין ארצות הברית), היה פזמונאי, מלחין, זמר ורב נגן אמריקאי שפעל במגוון סוגות מוזיקליות, נחשב לאחד מאבות הרוק הקל בארצות הברית ומכר למעלה מ-15 מיליוני עותקים מאלבומיו השונים.

## ראשית הקריירה
פוגלברג שהיה הצעיר מבין 3 אחים, נולד בפאוריה אלינוי למרגרט שהייתה נגנית פסנתר ממוצא סקוטי וללורנס פיטר פוגלברג שהיה מורה למוזיקה ממוצא שוודי והעניק בהמשך השראה לשירו המפורסם של בנו "Leader of the Band". בגיל 14 קיבל מסבו במתנה גיטרת סלייד ובמקביל למד לנגן בפסנתר. ב-1967 הצטרף ללהקה שביצעה גרסאות כיסוי לשירי הביטלס והוציאה 2 סינגלים. ב-1969 סיים את בית הספר התיכון בעירו ופנה ללימודי תיאטרון באוניברסיטת אילינוי. במקביל החל להופיע במסגרות שונות בשירי פולק. ב-1971 צד פוגלברג את עינו של האמרגן אירווינג אזוף שהפך למנהלו, שנה מאוחר יותר הוציא את אלבומו הראשון ובמקביל הופיע כזמר חימום במופעיו של ואן מוריסון. ב-1974 הפיק ג'ו וולש את אלבומו השני של פוגלברג שנקרא "Souvenirs", במסגרתו השתתפו בנגינה וקולות רקע חברי להקת האיגלס גלן פריי ודון הנלי והמוזיקאי גרהאם נאש. פוגלברג ניגן ב-8 כלי נגינה שונים במהלך הפקת האלבום והוא הפך להצלחתו המסחרית הראשונה.

## נישואים
פוגלברג נישא 3 פעמים. בין 1982–1985 לרקדנית מגי סלימייקר, בין 1991–1996 לאמנית אנסטסיה סאבאג' ובין 2002 ועד יום מותו למוזיקאית ג'ין מארי מאייר. לפוגלברג לא נולדו ילדים מנישואיו השונים.

## שיא הקריירה
האלבום "Souvenirs" הזניק את הקריירה של פוגלברג והוא הוציא סדרה של אלבומי זהב. ב-1975 התפרסם האלבום "Captured Angel" שהגיע למקום ה-23 ברשימת רבי המכר של הבילבורד האמריקני. ב-1978 חבר פוגלברג למוזיקאי והחלילן טים וייסברג ויחדיו הוציאו את האלבום "Twin Sons of Different Mothers" שהגיע למקום ה-8 בבילבורד האמריקני. האלבום נחשב פורץ דרך בתחום הרוק הרך והציג בנוסף מגוון סגנונות מוזיקליים. מהאלבום התפרסם במיוחד השיר "Tell It To My Face" (במקור של ההוליס) ששילב קטעי סולו מורכבים בגיטרה חשמלית וחליל אשר חלקם שאבו השראה מלהקת ג'תרו טאל. ב-1979 הוציא פוגלברג את אלבומו "Longer" שהגיע למקום ה-2 ברשימת רבי המכר וממנו התפרסם שיר הנושא.

ב-1981 פרסם פוגלברג את אלבומו המצליח ביותר שנקרא "The Innocent Age", במסגרתו ביצעה הזמרת ג'וני מיטשל קולות רקע ומתוכו התפרסם השיר המזוהה ביותר עמו שנקרא "Leader of the Band". בשנותיו האחרונות נהג פוגלברג לציין, שלו ניתנה לו הזכות לכתוב רק שיר אחד בימי חייו, היה בוחר בשיר זה. ב-1984 הוציא את האלבום "Windows and Walls" וב-1985 את אלבום הבלוגראס "High Country Snows". בסוף שנות ה-80 נטה סגנונו של פוגלברג לכיוון הבלוז ובמקביל הפך לפעיל חברתי במיוחד בתחום איכות הסביבה. ב-2003 פרסם את אלבומו האחרון " Full Circle".

## אחריתו
ב-2004 אובחן פוגלברג כחולה בסרטן הערמונית ועבר סדרת טיפולים שהביאה לעצירת התפשטות המחלה. ב-13 באוגוסט 2005 הודיע הזמר על החלמתו מהמחלה, אך היא שבה והתפרצה ופוגלברג הלך לעולמו ב-16 בדצמבר 2007. מעריציו הרבים הקימו אנדרטה לזכרו בעיר הולדתו פאוריה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זמרים-יוצרים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:מלחינים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:רב-נגנים
קטגוריה:זמרי פולק רוק אמריקאים
קטגוריה:זמרי-יוצרי קאנטרי אמריקאים
קטגוריה:אמני אפיק רקורדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
אלכס קאפי

**אלכס קאפי** (בגרמנית: **Alex Capus**, נולד ב-23 ביולי 1961 במחוז אורן, נורמנדי תחתית, צרפת), הוא סופר שווייצרי הכותב בגרמנית.

## חייו ועבודתו

קאפי נולד בצרפת לאב צרפתי ולאם שווייצרית. את חמש שנותיו הראשונות בילה בפריז בבית סבו שהיה איש משטרה. ב-1996 עבר עם אמו לעיירה אולטן שבקנטון זולותורן שבשווייץ. למד בבזל היסטוריה, פילוסופיה ואתנולוגיה. עבד כעיתונאי בין השנים 1986 ל-1995 בכמה עיתונים שווייצריים ולאחר מכן במשך ארבע שנים כעורך בסוכנות הידיעות הלאומית של שווייץ, בברן. כיום עובד כסופר עצמאי ומתגורר בעיירת ילדותו אולטן. נשוי ואב לארבעה ילדים. מאז נובמבר 2009 מכהן כנשיא המפלגה הסוציאליסטית המקומית. 

יצירותיו תורגמו לאנגלית, צרפתית, איטלקית, ספרדית, פורטוגזית, הולנדית, נורווגית, יוונית, בולגרית, טורקית, עברית, סלובנית, יפנית וקוריאנית. זכה במספר פרסים ספרותיים בשווייץ.

## ספריו

***Diese verfluchte Schwerkraft**, קובץ סיפורים, 1994
***Munzinger Pascha**, רומן, 1997
***Eigermönchundjungfrau**, קובץ סיפורים, 1998
***Mein Studium ferner Welten**, קובץ סיפורים, 2001
***Fast ein bisschen Frühling**, רומן, 2002
***?Glaubst du, dass es Liebe war**, רומן, 2003
***Dreizehn wahre Geschichten**, סיפורים היסטוריים, 2004
***Reisen im Licht der Sterne**, רומן אמיתי, 2005
***Patriarchen**, עשרה דיוקנאות, 2006
***Himmelsstürmer**, תריסר דיוקנאות, 2008
***Der König von Olten**, מעשיות, 2009
***Etwas sehr, sehr Schönes**, מעשיות, 2009
***Das Treffen in Brakel. Sie haben es in der Hand**, שישה סיפורים, 2010
***Der König von Olten kehrt zurück**, סיפורים, 2011
***Skidoo**, סיפור, 2012

### תורגמו לעברית

***שאלה של זמן**, רומן, 2007. מגרמנית: אהוד אלכסנדר אבנר, הוצאת קרן, 2010
***לאון ולואיז**, רומן, 2011. מגרמנית: יוסיפיה סימון, הוצאת ידיעות ספרים, 2012

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סופרים שווייצרים כותבי גרמנית
קטגוריה:ספרות שווייצרית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בזל
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1961
יואב רענן

**יואב (צ'יקו) רענן** (15 בינואר 1928 – 9 בנובמבר 2022) היה קופץ למים ישראלי, אשר שלט בענף הקפיצה למים בישראל בשנות ה-50 וייצג את ישראל בשתי אולימפיאדות (הלסינקי 1952 ומלבורן 1956), אלוף אסיה (מנילה 1954) ואלוף המכביה הרביעית.

## ביוגרפיה
רענן נולד בקהיר להורים שהיגרו ב-1913 מירושלים למצרים. ב-1939 החל לעסוק בספורט הקפיצה למים, לאחר שהוקסם מביצועיה של הקופצת הבריטית דניס ניומן (Denise Newman), שהופיעה במצרים. מי שהביא להתקדמותו בספורט היה האלוף המצרי פאריד סימייקה  שאימן אותו במצרים. כשהיה בן 18 זכה בסגנות אליפות מצרים בקפיצה למים, וב-29 בנובמבר 1947 עלה לארץ ישראל, לאחר שהתפטר מעבודתו בחברת התעופה החבשית. בישראל התגייס לחיל האוויר, ובו שירת כאלחוטאי. לאחר שחרורו מצה"ל, ב-1950, החל לעבוד באל על בתפקיד דומה. לאחר שזכה במדליית כסף במכביה השלישית, כמעט ללא אימונים, החל לנצל את נסיעותיו לחו"ל במסגרת עבודתו כדי להתאמן ברצינות ולהתחרות. הוא זכה להישגים במספר תחרויות בינלאומיות, וב-1952 נבחר לייצג את ישראל באולימפיאדה הראשונה שבה נטלה חלק – אולימפיאדת הלסינקי. באולימפיאדה סיים רענן במקום ה-9 ממקפצה בגובה 3 מטר ובמקום ה-30 ממקפצה בגובה 10 מטר.

במכביה הרביעית זכה רענן במדליית זהב בתחרות הקפיצה, לאחר שגבר על אלוף המכללות האמריקאי, מורלי שפירא, שניצח אותו במכביה השלישית.

במשחקי אסיה שנערכו במנילה, הפיליפינים בשנת 1954 זכה רענן בשתי מדליות: מדליית זהב ממקפצה של 3 מטר ומדליית כסף ממקפצה של 10 מטר.

באולימפיאדת מלבורן נמנה רענן על המשלחת המצומצמת ששיגרה ישראל (בת שלושה ספורטאים בלבד). הוא סיים במקום ה-22 ממקפצה בגובה 3 מטר. הוא טען כי סבל משריר מתוח בגבו שפגע בביצועיו, ועל כן החליט לוותר על התחרות ממקפצה בגובה 10 מטר שבה היה אמור להשתתף.

בשנת 1967 שפט רענן באליפות אירופה בקפיצה למים.

בישראל ייצג רענן את מועדון ברית מכבים עתיד.

נפטר ב-9 בנובמבר 2022.

## ראו גם
*ישראל במשחקי אסיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורטאים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:קופצים למים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:קופצים למים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:קופצים למים באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:נושאי דגל ישראל באולימפיאדה
קטגוריה:אלופי המכביה: קופצים למים
קטגוריה:אלופי אסיה ישראלים
קטגוריה:עובדי אל על
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
אוהד שרגאי

**אוהד שרגאי** (נולד ב-30 בספטמבר 1983), הוא זמר ומוזיקאי ישראלי. התפרסם בכוכב נולד 8 כאשר הגיע לשלישיית הגמר. היה חבר בהרכב עילי בוטנר וילדי החוץ לצד עילי בוטנר, אדר גולד ותום גפן.

## ביוגרפיה
שרגאי נולד בכפר סבא כבן זקונים לשמעון ולאה, סוכן ביטוח ומנהלת חשבונות. בילדותו למד בקונסרבטוריון בכפר סבא וניגן באורגנית. היה חבר להקת פיקוד הצפון בצה"ל. לאחר שחרורו עבד בספריית וידאו.

ב-2010 השתתף בעונה השמינית של כוכב נולד, והגיע למקום השלישי, אחרי דיאנה גולבי ועידן עמדי. הגיש פינת מוזיקה שבועית בתוכנית יפה לך בערוץ 24.

מ-2011 היה חבר בהרכב עילי בוטנר וילדי החוץ לצד עילי בוטנר ואדר גולד לאחר כמה זמן גם תום גפן הצטרף ללהקה בשנת 2024 לאחר 14 שנות פעילות, הגיעה הלהקה לסוף דרכה.

בדצמבר 2018 פרסם את סינגל הסולו הראשון שלו, "טיול שנתי". את השיר כתב איתי צוק בהשראת סיפורו האישי של שרגאי.

שרגאי חיבר עם ענבר ויצמן את השיר Home שיצג את ישראל באירוויזיון 2019 בתל אביב בביצוע קובי מרימי. השיר הגיע למקום ה-23.

בהמשך השנה השתתף בעונה השביעית של הכוכב הבא לאירוויזיון 2020 והגיע לחצי הגמר.

ב-1 בדצמבר 2019 הוציא את מיני-אלבום הבכורה שלו "אלבומצ'יק".

## דיסקוגרפיה
### עם [[עילי בוטנר וילדי החוץ]]
* 2013: "תם ולא נשלם"
* 2017: "בית"

### מיני-אלבומים
* 2019: "אלבומצ'יק"

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אוהד שרגאי באתר mako
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים להט"בים ישראלים
קטגוריה:מתחרי כוכב נולד
קטגוריה:מתמודדי הכוכב הבא
קטגוריה:בוגרי תיכון כצנלסון
קטגוריה:חברי להקת פיקוד הצפון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
הרגימנט האסלאמי למשימות מיוחדות (צ'צ'ניה)

שמאל|ממוזער|סמל הגדוד האסלאמי למשימות מיוחדות של צ'צ'ניה
**הגדוד האסלאמי למשימות מיוחדות של צ'צ'ניה** (רוסית: Исламский полк особого назначения, ИПОН) הוא ארגון צבאי טרוריסטי שהוקם ב-1996 על ידי הלאומן הצ'צ'ני ארבי בארייב בתמיכת ראש התנועה הבדלנית הצ'צ'נית דאז, זלימחאן יאנדרבייב.

הארגון השתתף במבצעי חבלה נגד הכוחות הפדרליים הרוסיים, צבא רוסיה וסוכני שירות הביטחון הפדרלי. בנוסף היה מעורב בחטיפת בני ערובה כמו במשבר בני הערובה בתיאטרון במוסקבה. בתחילת מלחמת צ'צ'ניה השנייה יחידה שלמה של הגדוד בפיקוד מובלאדי בּייסארוב ערקה לצד הכוחות הרוסיים.

בשל כך, בשנת 2003 - על פי דרישת רוסיה - מחלקת המדינה האמריקנית והאו"ם הכירו בגדוד כארגון טרור. 

## מפקדי הרגימנט
* ארבי בארייב (1996 - 2001)
* אסלאם צ'לאייב (2001 - 2002)
* מוראד יוסופחאג'ייב (2001 - 2002)
* מובסאר בראייב (2002)
* חמזאט טזאבייב (2002 - 2004)
* סעיד אמין עליחאנוב (2004)
* עליחאן משוגוב (2004)
* יונאדי טורצ'אייב (2004 - 2005)

## מבצעים
* **25-[[26 ביוני]] [[2001]]** - לוחמי הרגימנט ביצעו מתקפה על בסיס חיל האוויר הרוסי בחאנקלה ופצעו 7 חיילים.
* **23-[[26 באוקטובר]] [[2002]]** - לוחמי הרגימנט היו מבין מארגני הפיגוע בתיאטרון במוסקבה
* **[[19 באוגוסט]] [[2004]]** - לוחמי הרגימנט נטלו חלק במתקפתו המשולבת של דוקה אומרוב על העיר גרוזני
* **[[10 ביולי]] [[2006]]** - הרגימנט היה שותף למתקפת טרור משולבת בגרוזני על בניין המחלקה למאבק בפשע המאורגן ובטרור של אם.וה.דה.

## קישורים חיצוניים
* אמירי הגדוד האסלאמי למשימות מיוחדות של צ'צ'ניה

קטגוריה:ארגוני טרור אסלאמי
קטגוריה:העימות הרוסי-צ'צ'ני
קטגוריה:תנועות בדלניות
קטגוריה:ארגוני טרור שפורקו
דגל אדום (שיר)

"**Bandiera Rossa**" (באיטלקית: "**דגל אדום**") הוא שיר סוציאליסטי איטלקי. פעמים רבות מכונה השיר על פי מילותיו הראשונות, Avanti Popolo. השיר מהלל ומשבח את הדגל האדום, סמל הסוציאליזם והקומוניזם, ואת תנועת העובדים.

השיר ידוע החל מסוף המאה ה-19 (בסביבות 1870) כהמנון הרפובליקנאים האיטלקים. הנוסח המוכר היום נכתב על ידי קרלו טוצי ב-1908, ואומץ כהמנון המפלגה הקומוניסטית האיטלקית. הלחן לקוח משיר עם לומברדי. מלבד הטקסט האיטלקי המקורי, יש נוסחים נוספים לשיר המתייחסים למפלגות סוציאליסטיות מסוימות. שתי השורות האחרונות של השיר, "יחי הקומוניזם והחופש", הוספו לטקסט אחרי עליית הפשיסטים בראשות בניטו מוסוליני לשלטון. באותה עת, גם ההתחלה המקורית של השיר שונתה מ "Compagni avanti alla riscossa" ל-"Avanti o popolo, alla riscossa".

הסרט הישראלי "אוונטי פופולו" קרוי על שם שיר זה.

הבית הראשון והפזמון של השיר, בצירוף תרגום חופשי:

## קישורים חיצוניים

* להשמעת השיר (הבית הראשון באיטלקית במבטא אמריקאי, שאר הבתים באנגלית)

קטגוריה:שירי 1908
קטגוריה:שירים באיטלקית
קטגוריה:שירים סוציאליסטיים
אורן (מחוז)

**אורן** (בצרפתית: **Orne**) הוא מחוז בחבל נורמנדי שבצפון מערב צרפת. קרוי על שם נהר אורן. בירתו היא העיר אלנסון. קוד המחוז הוא 61.

## היסטוריה וגאוגרפיה

אורן הוא אחד מ-83 המחוזות שנוצרו במהפכה הצרפתית ב-4 במרץ 1790. רוב שטחו היה שייך לדוכסות נורמנדיה ומיעוטו לפרובינציית פרש. מהווה חלק מחבל נורמנדי תחתית, יחד עם המחוזות קלבדוס ומאנש.

המחוזות השכנים הם אור, אור ולואר, סארט, מאיין וקלבדוס. בתחום המחוז זורם נהר האורן, האזור משופע ביערות והנקודה הגבוהה ביותר היא בגובה 417 מטרים. המחוז היחיד בנורמנדי ללא גישה לים.

## כלכלה ותרבות

מוצאה של גבינת הקממבר הוא מכפר באותו שם השוכן בתחומי מחוז אורן, גידול סוסים פופולרי מאוד באזור והמחוז מוביל בצרפת בתחום.

ביישוב סה שוכנת קתדרלת סה המפורסמת.

חלק מהתושבים דוברים ניב מיוחד של השפה הנורמנית.

## אישים בני המקום
*שארלוט קורדה, מתנקשת ז'ירונדינית, 1768-1793.
*סופי דה סגיר, סופרת, 1799-1874.
*רמי דה גורמון, סופר ומשורר, 1858-1915.
*אמיל שארטייה, פילוסוף, 1868-1951.
*פרנאן לז'ה, צייר ופסל, 1881-1955.
*אנדרה ברטון, סופר ומשורר, 1896-1966.
*אלכס קאפי, סופר שווייצרי, נולד ב-1961.

## גלריה

קובץ:FranceNormandieRabodangesLac.jpg|נוף אופייני
קובץ:Orne pont.jpeg|נהר אורן
קובץ:Chateau des Ducs Alencon.jpg|טירה באלנסון


## קישורים חיצוניים

* 

* אתר המועצה הכללית

## הערות שוליים

קטגוריה:נורמנדי: מחוזות
קטגוריה:נורמנדי תחתית
קבוצה (מבנה נתונים)

**קבוצה** (באנגלית: **Set**) היא סוג של מבנה נתונים מופשט שכל ערך מופיע בו לכל היותר פעם אחת, ואין חשיבות לסדר בין הערכים. מימוש של קבוצה הוא למעשה ייצוג ממוחשב של קבוצה מתמטית סופית.

אפשר להגדיר קבוצה כמקרה פרטי של מבני נתונים אחרים: רשימה בה מתעלמים מהסדר ולא מאפשרים הוספה של ערכים קיימים, או מילון שהמפתחות שלו הם הפריטים עצמם, והערכים בו הם קבוע כלשהו.

קבוצה תיקרא **סטטית**, אם לא ניתן להוסיף אליה או להוריד ממנה ערכים לאחר יצירתה, או **דינמית** אם לפחות אחת מפעולות אלה מותרת.
**קבוצה סטטית** מאפשרת לבדוק האם פריט מסוים נמצא בה, האם היא ריקה, מה מספר האיברים בה וכדומה.
מימוש של **קבוצה דינמית** יאפשר, בנוסף לאלה, ליצור קבוצה חדשה בעלת תכולה מוגדרת, להוסיף פריט, להסיר פריט, לבצע פעולות איחוד וחיתוך בין קבוצות ועוד.

ניתן לממש קבוצה בדרכים רבות, ובין המימושים ישנם הבדלים בסיבוכיות של פעולות ובפשטות המימוש. בין המימושים הנפוצים של קבוצה:
* מערך הוא המימוש הפשוט ביותר.
* טבלאות גיבוב המאפשרות סיבוכיות \ \mathcal O(1) במקרה הממוצע אבל \ \mathcal O(n) במקרה הגרוע, ברוב ההקשרים.
* עצים המאפשרים סיבוכיות \ \mathcal O(\log(n)) למציאת פריט. מימוש קבוצה בעזרת עץ דורש הגדרה של סדר כלשהו בין איברי הקבוצה, אך סדר זה מוגדר במטרה לשפר יעילות ולא משנה את הגדרת הטיפוס. כמו כן, מימושים רבים של קבוצה כעץ אינם מאפשרים שינוי של פריט בקבוצה על מנת לא לפגוע בסדר שהוגדר בעץ, וכדי לשנות פריט יש להוציא אותו מהקבוצה, לשנות אותו ואז להחזיר.

קבוצה המאפשרת קיום של מספר פריטים בעלי אותו ערך נקראת **[[מולטי קבוצה]]**.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מבני נתונים
אורל (כדורגל)

**מועדון הכדורגל "אורל"** (ברוסית: **ФК Урал**) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר יקטרינבורג (שבהרי אורל), המתמודד בליגה הרוסית הראשונה. הקבוצה מייצגת את העיר יקטרינבורג ומחוז סברדלובסק באליפות הרוסית והוא קיים משנת 1930.

הקבוצה התמודדה בליגת העל הסובייטית בעונת 1969 בלבד ומעולם לא זכתה בתואר לאומי. הקבוצה התמודדה בליגת העל הרוסית בכדורגל בשנים 1992–1996 ובשנים 2013–2024. הישגי השיא של הקבוצה הם העפלה לגמר הגביע הרוסי בכדורגל בעונות 2017, 2019 וההעפלה לגמר גביע אינטרטוטו בשנת 1996.

מגרש הבית של הקבוצה הוא האצטדיון המרכזי ביקטרינבורג.

## היסטוריה
המועדון הוקם ב-1930 כמועדון הכדורגל של מפעל אורלמשסטרוי, כאשר חמש שנים לאחר מכן המועדון זכה בתואר הראשון שלו: אליפות העיר סברדלובסק. באליפות ברית המועצות המועדון לא נחל הצלחה רבה, אף על פי שהצליח 3 פעמים להעפיל לרבע גמר הגביע הסובייטי. בשנים 1933–1946 נקרא "אורלמאשזבוד". משנת 1960 נתמך המועדון על ידי מפעל המכונות "אורלמאש" ועל שמו נקראה הקבוצה עד שנת 2002.

רק עם נפילת ברית המועצות הצליח המועדון להגיע לליגת העל הרוסית. בשנים 1992–1996 הקבוצה שיחקה בליגה הבכירה, כשהישג השיא שלה היה מקום שמיני. בשנת 1996 השתתפה הקבוצה בגביע האינטרטוטו. אורל ניצחה את היברניאנס פאולה המלטזית 2-1, גברה על צסק"א סופיה הבולגרית באותה תוצאה, השוותה 1-1 מול שטרסבורג הצרפתית והביסה את קוצ'אליספור הטורקית 0-2 בדרך לחצי הגמר מול סילקבור הדנית שהדיחה את הנציגה הרוסית מן הטורניר. באותה שנה נשרה הקבוצה לליגת המשנה שם שיחקה עד שנת 2002, עת שינתה שמה לקבוצת הכדורגל אורל (או "פ.צ. אורל").

בגביע הרוסי, המועדון העפיל בעונת 2008 לחצי גמר, אחרי ניצחון על לוקומוטיב מוסקבה, קובאן קרסנודר וסאטורן ראמנסקו. המסע החלומי נגדע באיבו, כשהקבוצה הודחה מהגביע אחרי הפסד לאמקאר פרם בחצי הגמר.

בעונת 2012/2013 זכתה באליפות הליגה הרוסית הראשונה והעפילה לליגת העל הרוסית. בעונת 2016/2017 גברה על רובין קאזאן בחצי גמר הגביע הרוסי בכדורגל והעפילה לגמר הגביע לראשונה בתולדותיה. היא שחזרה את הישג זה גם בעונת 2018/2019 עם המאמן דמיטרי פרפיונוב, אך בעונת 2019/2020 התקשתה לשחזר את ההישג והודחה במפתיע בחצי גמר על ידי חימקי ופרפיונוב התפטר לאחר שהתקשה להצעיד את הקבוצה למקום שמוביל למפעלים האירופיים.

בתום עונת 2023/2024, הפסידה בטורניר מבחן לאקרון טוליאטי וירדה לליגת המשנה, אחרי 11 שנים בליגה הבכירה.
## הישגים לפי עונה (מאז 1992)

## אורל במפעלים האירופיים

## אצטדיון הקבוצה
הקבוצה מארחת את משחקיה ביקטרינבורג ארנה המכיל 35,696 מושבים. לקבוצה גם אצטדיון משני בשם בנק SKB ארנה, המכיל 10,000 מושבים.
## קבוצת בת
אורל מפעילה קבוצת מילואים בשם "אורל-2" המתמודדת בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה.

## הישגים
**ב[[רוסיה]]**:
***[[ליגת העל הרוסית בכדורגל]]**: מקום 8 (1993, 1995, 2016)
***[[הליגה הרוסית הראשונה]]**: זכייה (2013/2012)
***[[גביע ליגת הכדורגל הלאומית]]**: זכייה (2012, 2013, 2018)
***[[הגביע הרוסי בכדורגל]]**: גמר (2017, 2019)
**ב[[אירופה]]**:
***[[גביע אינטרטוטו]]**: חצי גמר (1996)
**ב[[ברית המועצות]]**:
***[[הגביע הסובייטי]]**: רבע גמר (1966, 1968, 1991)
***אליפות העיר סברדלובסק**: זכייה (1935)

## גלריה


תמונה: Logo of FC Ural.png|סמל הקבוצה מאז 2003
תמונה: Uralmash.png|סמל אורלמש, 1960-2003


## סגל הקבוצה
### סגל נוכחי
נכון ל-16 ביולי 2022

 (בהשאלה מצסק"א מוסקבה)

 (בהשאלה מרובין קאזאן)

 

 (בהשאלה מספרטק מוסקבה)
 (בהשאלה מרודינה מוסקבה)

## ראו גם
*אורל (כדורסל)

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:יקטרינבורג: ספורט
יוסף משה כהנא

**יוסף משה כהנא** הוא גראמער, מפיק ראשי של עשרות אלבומי חסידות בעלזא, ומפיק עצמאי.
## ביוגרפיה

כהנא הוא חסיד בעלזא, ומתגורר בקריית בעלזא בירושלים.

## קריירה
עומד בראש "לחיים הפקות" המפיקה את מקהלת המבוגרים "לחיים" ומקהלת הילדים "פרחי לחיים".

כהנא הפיק סדרת אלבומים בשם לחיים טיש, בהם מבצעים מיטב הזמרים החרדיים שירים חסידיים יהודיים עתיקים, ביניהם אלבומים של ניגוני חב"ד, הסדרה זכתה להצלחה רבה עקב מומחיותו להציג שירים עתיקים בביצוע מוצלח כשל שירים חדשים, ונמכרה בעשרות אלפי עותקים. הסדרה היא בביצוע זמרים חסידיים מובילים ובעלי מנגנים חסידיים, בהם: יעקב יהודה דסקל, אייזיק האניג, אהרלה סמט, זאנוויל ויינברגר, מוטי ויזל (אהרון הלוי), דודי קאליש, יואלי פולקוביץ, משה דמן, שלמה דסקל לוי פולקוביץ ונוספים ובהשתתפות מקהלות חסידיות בהם מקהלת מלכות, מקהלת "לחיים", מקהלת הילדים **שבח**, מקהלת הילדים של מוישי קרויס והאחים ויינברגר. בסדרת האלבומים לחיים טיש מופיעים ניגוני ליל שבת ויום שבת, פורים, פסח, חנוכה, סוכות, שבועות ועוד.

ב-2017 הפיק כהנא דיסק בשם "לחיים מזרח טיש" שבו מבוצעים שירים מזרחיים שורשיים בביצוע ובהברה חסידית, כאשר לדבריו “הגיע הזמן לעצור את האפליה, הציבור הספרדי חשוף כיום לכל הלהיטים החסידיים ובקי בהם, אבל הציבור החסידי והליטאי אינם מכירים את נכסי צאן הברזל של המוזיקה המזרחית”.

כהנא מומחה ביצירת חרוזים לשירים, והפיק את סדרת "לחיים אידן", בביצוע הזמר והמלחין הרב ירמיה דמן. כהנא הוא מפיק ראשי של עשרות אלבומי חסידות בעלזא ואף הפיק אלבומים של חסידויות נוספות, כמו סקולען, אבל למרות זאת איננו מצטייר כזמר ואינו אוהב להיכנס לקטגוריה של "זמרים חסידיים". הוא סבור שנגינה "חסידית" היא רק שירים ששרים החסידים עם רבם בטיש ומשום כך הקים את "לחיים הפקות".

בנוסף לכך הפיק כהנא עשרות אלבומים נוספים בהפקה עצמית וסדרות מוזיקליות נוספות.

## דיסקוגרפיה
* **בגלל אבות**, 2008
* **א אידישע מאמע**, 2016
* **[[לחיים חסידים]]**, 2019

### סדרת אידיש חן
* **הייליגע שבת**
* **לחיים אידן**
* **לחיים ברודער**
* **לחיים טאטע**

### סדרת [[לחיים טיש]]
* **אוסף לחיים טיש ויז'ניץ**, 2000
* **[[לחיים טיש ל"ג בעומר (אלבום)|לחיים טיש ל"ג בעומר]]**, 2010
* **[[לחיים טיש תורה (אלבום)|לחיים טיש, תורה]]**, 2012

### סדרת לחיים קומזיץ
* **לחיים זיץ** (השבעתי), 2012
* **לחיים קומזיץ 2**, 2015
* **קומזיץ מיט לחיים** (3), 2018
* **קומזיץ 4**, 2020

### סדרת מתיקות
### סדרת לחיים קינדער
* קינדער פארברענגען 4, 2017

## קישורים חיצוניים
* 
* שלמה ארצי שר שיר של יוסף משה כהנא

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:חסידי בעלז
קטגוריה:מלחיני מוזיקה חסידית
קטגוריה:קריית בעלז: אישים
מילה שמורה

**מילים שמורות** (מאנגלית: **reserved words**, לעיתים מכונה **keywords**) הן סוג של מבנה דקדוקי בשפות תכנות. למילים השמורות יש משמעות מיוחדת כאשר הן מופיעות בשפה והן מוגדרות היטב בתיאור הפורמלי של שפת התכנות. על פי רוב המילים השמורות כוללות מילות בקרה המגדירות לולאות, התניות, מעבר לתוויות, שמות טיפוסי נתונים פרימיטיביים ועוד.

רשימת המילים השמורות מוגדרת עוד כאשר השפה נמצאת בפיתוח אך לעיתים מילים שמורות יופיעו לצורך שימוש עתידי בלבד. לדוגמה ב-Java, המילים *const* ו-*goto* הן מילים שמורות ולא ניתן להשתמש בהן לצורך תהליך הפיתוח עצמו למשל כשמות משתנים ופונקציות, אף על פי שאין להן אף משמעות ב-Java. על ידי שמירת המילים הללו, שמרו לעצמם מפתחי השפה את הזכות להשתמש בהן בעתיד מבלי לפגוע בתאימות לאחור של השפה.

מספר המילים השמורות משתנה עם שפת התכנות. בעוד ש-Java ושפות אחרות שהתפתחו מ-C כוללות סדר גודל של כ-50 מילים שמורות, COBOL מכילה כ-400 כאלו. בקצה השני של הספקטרום ניתן למצוא את PL/I ופרולוג שאינן כוללות אף מילה שמורה. לא ניתן להסיק דבר על איכותה של השפה ממספר המילים השמורות שבה, שכן המספר נובע בעיקר מהצרכים שלשמה פותחה השפה.

לדוגמה, בשפת התכנות Javascript יש כ-70 מילים שמורות, כמו:

`function`, `var`, `let`, `const`, `if`, `else`, `for`, `while`, `class`, `import`, `export`, `await` .

## קישורים חיצוניים
*מילים שמורות בשפת C++, ויקיספר

קטגוריה:תכנות
גזבר

**גזבר** הוא אדם המנהל את ענייניו הכספיים של ארגון. מקורו של המונח בגזבר בית המקדש שהיה אחראי על אוצרותיו.

גזבר המדינה עומד בראש משרד האוצר שהוא המיניסטריון האחראי על כלכלתה ומימונה של המדינה. הגזבר נחשב לראש משרד האוצר, אף על פי שמדינות רבות בוחרות בכינוי אחר לתפקיד זה כגון מזכיר האוצר של ארצות הברית, שר האוצר של בריטניה, שר האוצר של ישראל ועוד. באוסטרליה ובמדינות רבות אחרות הגזבר נחשב לתפקיד השני בחשיבותו לראש הממשלה.

## בישראל
בישראל המונח גזבר נפוץ בארגונים קטנים יותר, בייחוד מוסדות ללא כוונת רווח כגון ועדי בית, עמותות וכדומה. באחריות הגזבר לעקוב אחר הוצאת המשאבים הכלכליים של הארגון, בדרך כלל בהתאם לתוכנית תקציבית המוגדרת בתחילת שנה, ולוודא שמצב מקורות ההכנסה מספק את צרכיו. עליו להתריע מפני שימוש בזבזני וחריגות תקציביות.

כמו כן כל רשות מקומית מחזיקה אדם בתפקיד גזבר (גזבר המועצה, גזבר העירייה, גזבר הקיבוץ וכן הלאה). הגדרת תפקיד גזבר הרשות נקבעה בחוק הרשויות המקומיות וזו מטילה על הגזבר את האחריות לביטחון קופתה של הרשות המקומית. לא ניתן לספק התחייבות כספית כלשהי מצד הרשות ללא התחייבות החתומה בידי ראש הרשות והגזבר יחד.

## קישורים חיצוניים

* גזבר הרשות המקומית, משרד הפנים של ישראל 

קטגוריה:מקצועות הכלכלה
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
קטגוריה:תפקידים
שרגא פייבל הינדס

הרב **שרגא פייבל הינדס** (תרל"ח, 1878 - י"ג באב תרצ"ו, 1 באוגוסט 1936) היה רב, מנהל ור"מ בישיבת שער התורה בגרודנה, חתנו של ראש הישיבה רבי שמעון שקופ.

## ביוגרפיה

נולד לרב שניאור זלמן הינדס. למד בישיבת סלבודקה, ביחד עם הרב אליעזר יהודה פינקל, והיה שם מבחירי התלמידים. באותם ימים התפרסם בשם "העילוי מסלוצק". בשנת ה'תרס"ו, הוצע על ידי הרב נתן צבי פינקל ה"סבא מסלובודקה", לרבי שמעון שקופ כחתן לבתו בריינא. רבי שמעון נסע לסלוצק על מנת לבחון את המועמד בבית הרב איסר זלמן מלצר. לאחר נישואיו התמנה כר"מ בישיבת תורת חסד בלודז', בתפקידו זה כיהן עד מינויו בשנת ה'תרע"ב בידי חמיו לשמש כר"מ בישיבתו בבריינסק. בשנת ה'תרפ"ד נקרא לשמש כר"מ ומנהל כספים בישיבת שער התורה בגרודנה, שחמיו עמד בראשה.

הוערך על ידי גדולי דורו, בהם רבי חיים עוזר גרודזנסקי. היה עסקן פעיל למען המוסדות היהודיים בעיר, והיה מראשי אגודת ישראל, בעירו.

נפטר בליל שבת בי"א באב, ה'תרצ"ו, בן חמישים ושש בלבד.

אשתו, בנו יהושע ובנותיו יהודית ורחל נספו בשואה. בת נוספת הייתה חברת הכנסת פייגה אילנית, אמו של החייל אורי אילן.

## מתלמידיו
* רבי שמואל רוזובסקי
* רבי יצחק דוב קופלמן
* רבי ישראל זאב גוסטמן
* רבי זיידל אפשטיין

## לקריאה נוספת
* חיים רוזנטל, **תורה יבקשו מפיהו**.

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים חרדים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:משפחת שקופ
קטגוריה:ילידי 1878
שמואל מאיר

**שמואל (שמוליק) אליעזר מאיר** (ג' בתמוז תשי"ד, 4 ביולי 1954 – כ"ב בכסלו תשנ"ז, 3 בדצמבר 1996) היה סגן ראש עיריית ירושלים מטעם המפד"ל.

## ביוגרפיה
שמואל מאיר נולד ב-1954 בעיר בני ברק למשפחה שהייתה מצאצאי מייסדי העיר. בן משפחתו היה ראש עיריית בני ברק יצחק מאיר. בצעירותו למד בישיבת ירושלים לצעירים והיה פעיל בתנועת הנוער עזרא. את שירותו הצבאי עשה במסגרת סיירת גולני. לאחר שחרורו למד בישיבת מרכז הרב ועבד בהדרכה. לאחר לימודיו האקדמיים החל לכהן כמנהל אולפנת צביה בירושלים. תחת ניהולו התרחבה האולפנה ופתחה סניפים נוספים בעפולה, הרצליה ובית שמש.

בבחירות למועצת עיריית ירושלים בשנת 1989 עמד מאיר בראש רשימת המפד"ל. תחילה כיהן כחבר מועצה ומאוחר יותר כסגן ראש העיר ומחזיק תיק הכספים. במסגרת תפקידו יצר קשרי חברות עם רבים מאנשי המועצה, בהם גם כאלו הרחוקים מהשקפת עולמו הפוליטית כטדי קולק, ארנן יקותיאלי ואהוד אולמרט. אולמרט המשיך לשמור על הקשרים המיוחדים עם משפחת מאיר גם לאחר מותו.

מאיר היה פעיל בפיתוח ההתיישבות היהודית במזרח העיר. כדי לקדם פעילות זאת הקים גוף בשם "הפורום למען ירושלים" שכלל גופים שונים שעסקו בנושא זה. ב-1992 הקים אוהל מחאה מול בניין האוריינט האוס במסגרת מאבקו בפעילות אש"ף בירושלים. היה שותף ליוזמות שונות שנועדו ליצור רצף התיישבות יהודית מצפון העיר ועד לדרומה, בהם: הרחבת שכונת פסגת זאב, בניית טיילת בדרך העופל שלמרגלות הר הזיתים, עבודות לפיתוח עמק יהושפט, בנייה באזור שער הפרחים, פיתוח מנהרות הכותל, שיקום בית כנסת החורבה, בניית שכונת הר חומה ושכונת מעלה הזיתים.

למאיר ולארנן יקותיאלי היה חלק בחשיפת מעשיו הפליליים של אריה דרעי שכיהן כשר הפנים.

בכ"ב בכסלו תשנ"ז (1996) נהרג מאיר בתאונת דרכים סמוך לאדם והובא למנוחות בהר הזיתים. לאחר מותו הוא הונצח בכמה אתרים בעיר. על שמו נקראה שכונת חומת שמואל ("הר חומה"). כן נקראים על שמו בית הכנסת של עיריית ירושלים בכיכר ספרא, הטיילת בשכונת פסגת זאב, ומבנה פנימייה בישיבת נתיב מאיר.

## חיים אישיים
אשתו הייתה רות פיק בתו של ד"ר פנחס פיק, מעורכי האנציקלופדיה העברית, וחנה פיק-גוסלר, חברתה של אנה פרנק. לזוג נולדו שמונה ילדים. אחד מהם, אבי מאיר, הוא מנכ"ל משרד ההתיישבות והמשימות הלאומיות.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:בוגרי ישיבת ירושלים לצעירים
קטגוריה:בוגרי תנועת עזרא
קטגוריה:חברי מועצת העיר ירושלים
קטגוריה:לוחמי סיירת גולני
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים
קטגוריה:ציונות דתית: אנשי ציבור
קטגוריה:פעילי המפד"ל
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:אישים שעל שמם שכונות בישראל
קטגוריה:עובדי עיריית ירושלים
קטגוריה:חומת שמואל
קטגוריה:סגני ראש עיריית ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
מנוחת צהריים (ציור)

"**מנוחת צהריים**" (1926) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הישראלי נחום גוטמן. הציור מתאר פלאחים ערבים בשדה ונחשב לאחת היצירות החשובות באמנות הישראלית. החל משנת 1983 מצוי הציור באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות.

במרכז הציור נראות דמויותיהם של שני פלאחים ערבים בשדה. הדמות הגברית ישנה, שוכבת על גבה ומכסה את עיניה במטפחת מנוקדת. לרגליה אבטיח. תווי הפנים שלה מודגשים מאוד, כמעט כבאיור או בקריקטורה. מאחוריה יושבת דמות נשית, לבושה שמלה בצבע תכלת. היא מפנה את פניה הצידה. ברקע נראות דמויות נוספות, תיאור נוף של השדה, וכן תיאור של אזור ירוק, מעין בוסתן.

סגנון הציור מושפע מן האמנות הפוסט-אימפרסיוניסטית ומסגנונם של אנרי רוסו, פול גוגן ואחרים, בעיקר התיאור האתנוגרפי של הדמויות וסקאלת הצבעים החמה של הציור. הדמויות הכבדות מתוארות בקו גס וכללי. ניתוח של הקומפוזיציה עשוי אף להצביע על קשר בין הגוף הכבד של הפלאחים לבין תיאור הנוף. בעיקר מתבטא הדבר בדמיון שבין רגלי הגבר לבין ערמות החציר או הגבעות.

## ראו גם
* נושאת האלומות

## קישורים חיצוניים
*"מנוחת צוהריים" באתר מוזאון תל אביב לאמנות

קטגוריה:ציורי זוגות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:מוזיאון תל אביב לאמנות: יצירות אמנות
קטגוריה:מוזיאון תל אביב לאמנות: ציורים
קטגוריה:נחום גוטמן: ציורים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1920
קטגוריה:יצירות משנת 1926
ימין אורד

[שמאל|ממוזער|250px|[פסיפס על קיר חדר האוכל המציג את מפת הכפר]]
**יְמִין אוֹרְד**, על שם אורד וינגייט, הוא כפר נוער פנימייתי דתי לאומי בשולי הכרמל, סמוך ליישובים ניר עציון, עין הוד ועין חוד.
כפר הנוער מצוי בבעלותה ותחת אחריותה של הוועדה לעליית הנוער הדתי שהקימה תנועת הקיבוץ הדתי.

## היסטוריה
המקום נוסד ב-1953 ונקרא תחילה "כפר וינגייט". גרים בו כ-500 בני נוער עולים מחבר המדינות, מאתיופיה, מאמריקה הלטינית, צרפת ועוד. הכפר שואף לחזק את אישיותם של החניכים תוך כבוד והבנה לרקע התרבותי שממנו באו, וללוותם כבוגרים.

בשטח הכפר וכחלק ממנו פעל מכון שבות עם, להנחלת זהות יהודית ולליווי בגיור.

בשנת 2000 הוקמה על ידי צוות כפר הנוער המכינה הקדם-צבאית ימין אורד.

בשרפה בכרמל ב-2010 ניזוקו רבים ממבני הכפר, ותושביו פונו.

מנהל הכפר בשנת 2015 היה שמולי בינג. בשנים 1961–1979 בראש הכפר עמד יצחק מאיר. בין השנים 1979–2006 עמד בראש הכפר ד"ר חיים פרי, שפיתח ומימש בו את שיטת החינוך "דרך הכפר" וזכה על פועלו בפרסים כגון "עולם הילדים"  פרס "מגן הילד" והשתתפות בטקס הדלקת המשואות.

משנת 2020 מנהל הכפר הוא בועז שוורץ.

## קישורים חיצוניים

* 
* כפר הנוער ימין אורד באתר "אנשים ישראל"
* מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית על בניין בית הכנסת בימין אורד, באתר 'חלון אחורי', 29.4.2015
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים במחוז חיפה
קטגוריה:ישראל: מוסדות לימוד
קטגוריה:מוסדות חינוך של הקיבוץ הדתי
קטגוריה:הכרמל: יישובים
קטגוריה:כפרי נוער
קטגוריה:מועצה אזורית חוף הכרמל: חינוך
קטגוריה:הנצחת אורד וינגייט
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
צלילה ינאי

**צלילה-הילה ינאי-שפר** היא מדבבת, שחקנית  וציירת ישראלית.

## ביוגרפיה
הופיעה בארצות הברית בצמד המרגניות יחד עם לאה לופטין.

ב-1981 שיחקה בתפקיד משני בסרט "מסג'יסט הצמרת". 

בשנים 1982-1989 הפעילה ודיבבה את הבובה נולי בתוכנית "פרפר נחמד", והפרק האחרון בו השתתפה בתפקיד היה פרק שנקרא "עץ עץ".

ב-1988 דיבבה בגרסה העברית של סדרת האנימה היפנית "היי! בינבה" ששודרה בישראל בטלוויזיה החינוכית.

בשנות ה-90 הייתה כתבת בכירה ברשת עיתוני "קול הכפר" - "קול הכפר", "קול רענן" ו"קול הרצליה".

תערוכת היחיד שלה, "לעוף בכנפים שבורות", הוצגה בבית מפעל הפיס בתל אביב ב-2015.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מדבבות ישראליות
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:פרפר נחמד: בובנאיות
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
החופש הפריזי

**החופש הפריזי** (בפריזית: **Fryske frijheid**) הוא כינוי לטענה פריזית לחירות מפאודליזם ומכל אדון מלבד הקיסר שניתנה להם לטענתם על ידי קרל הגדול; ולמוסדות השלטוניים שצמחו עקב טענה זו. המיתוס הפריזי מספר על דמות בשם "ליבר פריזו" (הפריזי החופשי) שהצליח, יחד עם שותפיו לדרך, לשוב מאיטליה מנצח במאה ה-9, עם הישג זה. על פי האגדה, הפריזים היו מן המשתלטים על רומא, באומץ לב רב, עבור קרל הגדול. קרל הגדול נתן להם בתמורה את מתת החירות מאדון פאודלי. ייתכן וקיים גרעין של אמת במיתוס, וכי קרל השמן (ולא קרל הגדול) העניק לפריזים זכויות ב-855, לאחר שנלחמו עבורו נגד הנורמנים. 

מעבר למיתוס הפריזי, הייתה קיימת בהיסטוריה הפריזית מחלוקת לגבי זכויות האדונים, שהובילה לחיכוכים בין הפריזים לאצולה ההולנדית ולרוזני הולנד והיו קיימים מוסדות שלטוניים עצמאיים בפריזיה בחלק מן התקופות. היחס של שליטי האימפריה הרומית הקדושה ושל האצולה המקומית לרעיון ה"חופש הפריזי" היה שונה משליט לשליט. בשנת 993 נרצח ארנולף, רוזן הולנד על ידי הפריזים, לאחר שניסה לשלוט בהם ביד רמה. ב-3 בנובמבר 1248 הכיר ויליאם השני, רוזן הולנד ב"חופש הפריזי" לאחר שהפריזים סייעו לו במצור על אאכן. ב-1417 הכיר זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ב"חירות הפריזית". לעומת זאת, לודוויג הרביעי העדיף להעניק את השליטה על פריזיה לרוזני הולנד.

ה"חופש הפריזי" הסתיים סופית ב-1498, כשצבא הלנדסקנכט, שכירי החרב הגרמנים של אלברכט, דוכס סקסוניה, הביס את הפריזים.

קטגוריה:הולנד: היסטוריה
קטגוריה:גרמניה: היסטוריה
קטגוריה:האימפריה הרומית הקדושה
רומניה ספרותית

**רומניה ספרותית** (ברומנית: **România Literară**) הוא כתב עת ספרותי שנוסד ביאשי, בנסיכות מולדובה והופיע לראשונה ב-1 בינואר 1855, בעריכתו וניהולו של וסילה אלכסנדרי.

כתב העת שייסד אלכסנדרי נסגר בצו שלטוני ב-3 בדצמבר 1855.

בשנת 1932 חידש ליביו רבראנו, בבוקרשט, ברומניה, את הופעתו של *רומניה הספרותית* עד סגירתו השנייה ב-6 בינואר 1934.

## העיתון הספרותי
התאחדות הסופרים מרומניה הוציאה לאור, בתקופה שבין 18 במרץ 1954 ובין 3 באוקטובר 1968 כתב עת בשם *העיתון הספרותי* (*Gazeta literară*), שם שהיה תרגום שמו של כתב העת הספרותי החשוב ביותר בברית המועצות. ב-1968, לאחר עלייתו לשלטון של ניקולאה צ'אושסקו והתחזקות הנטייה להתרחקות מהערכים התרבותיים הסובייטים וחיזוק הערכים הלאומים הרומנים, הוחלט לשנות את שם כתב העת לשם כתב העת הספרותי שייסד בזמנו אלכסנדרי וכך הוסב השם ל*רומניה ספרותית*.

## קישורים חיצוניים
* 
* România Literară 

קטגוריה:כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:ספרות רומנית
קטגוריה:עיתונות רומנית
קטגוריה:רומניה: כתבי עת
קטגוריה:וסילה אלכסנדרי
תחנת הרכבת התחתית בונד סטריט

**תחנת הרכבת התחתית בונד סטריט** (באנגלית: **Bond Street tube station**) היא תחנה ברכבת התחתית של לונדון הממוקמת ברחוב אוקספורד, קרוב לצומת עם רחוב בונד. למרות שם התחנה, הכניסה למעשה היא מרחוב אוקספורד ולא מרחוב בונד ואף קרובה יותר לצומת עם רחוב דייוויס. 

הקווים העוברים בתחנה הם קו סנטרל בין התחנות מרבל ארץ' ואוקספורד סירקוס, קו ג'ובילי, בין רחוב בייקר וגרין פארק ו-קו אליזבת בין דרך טוטנהאם קורט ופדינגטון. לפי המפה של הרכבת התחתית, תחנת הרכבת התחתית בונד סטריט ממוקמת באזור 1.

## היסטוריה
200px|ממוזער|ימין
התחנה נפתחה לראשונה ב-24 בספטמבר 1900 בידי חברת "סנטרל לונדון ריילוואי", כשלושה חודשים לאחר שהתחנות הראשונות בקו סנטרל נפתחו. שטחי בניין התחנה, בשיתוף עם שאר תחנות קו הסנטרל עוצבו על ידי האדריכל הנרי בל. 

התחנה עברה בניה מחודשת מספר פעמים. ראשית הוחלפה המעליות בדרגנוע, רכישת כרטיסי הכניסה הועברה אל מתחת לקרקע ונבנתה חזית חדשה לתחנה אשר עוצבה בידי האדריכל צ'ארלס הולדן, התחנה המחודשת נפתחה ב-8 ביוני 1926. ב-1 במאי 1979 נחנך רציף חדש בתחנת בונד סטריט של קו ג'ובילי.

ב-24 באוקטובר 2022, באיחור ניכר משאר התחנות החדשות בקו אליזבת, נפתח החלק החדש בתחנה הכולל שתי כניסות חדשות לתחנה, שני רציפים חדשים ומעבר תת-קרקעי לתחנה המקורית של קו סנטרל ו-קו ג'ובילי.

## קישורים חיצוניים

* 

בונד סטריט
פרדיס

**פרדיס** (בערבית: **فرديس**) הוא כפר בנפת חאצביא בדרום לבנון.

## גאוגרפיה
הכפר נמצא כ-3 ק"מ מדרום לחאצביא, וכ-1.5 ק"מ מצפון לכפר ראשיא אל-פוח'אר.

גובהו כ-550 מטרים מעל גובה פני הים.

## היסטוריה
בשנת 1838, במהלך תקופת האימפריה העות'מאנית, ציין עלי סמית כי אוכלוסיית פרדיס הורכבה מדרוזים ונוצרים-יוונים.

בשנת 1852 ציין אדוארד רובינסון את המקום ככפר על הכביש שבין ראשיא אל-פוח'אר לחאצביא שממזרח לכאוכבא.

בשנת 1875, ויקטור גרן ציין אותו ככפר קטן, המאוכלס על ידי "יוונים סכיזמטיים" ודרוזים.

### העידן המודרני
בשנת 1988, כאשר הוצב שם הנורבאט  של יוניפי"ל, מנה הכפר 500 תושבים, כולם דרוזים.

## דמוגרפיה
בשנת 2014 היוו הדרוזים 90.46% והנוצרים היוו 8.99% מהמצביעים הרשומים בפרדיס. האוכלוסייה הנוצרית היא יוונית-אורתודוקסית.

## קישורים חיצוניים

* פרדיס   , לוקליבן
קטגוריה:ציטוט מקור בשפה זרה (צרפתית)
קטגוריה:דפים עם נקודות ציון בוויקינתונים
אראקל מתבריז

[שמאל|250px|עטיפת ספר הכרוניקה של אראקל מתבריז, מהדורה משנת [1669|ממוזער]]
**אַרָאקֶל מתָבְּריז**  (בארמנית  **Առաքել Դավրիժեցի**, **אראכּל  דַבריזֶ'צי** 
בערך בשנות 1590 תבריז – 1670 אצ'מיאדזין) היה כרוניקון  והיסטוריון ארמני, נזיר, יליד איראן שכתב כרוניקה של הארמנים במאה ה-17.
בהיררכיה הכנסייתית הארמנית הגיע לדרגה הגבוהה של ורדאפט  שהוא "מורה רוחני").

## קורות חייו
אראקל נולד בשנת 1590 בתבריז, שהייתה אז בירת האימפריה הפרסית הספווית.
למד תאולוגיה בעיר הקדושה הארמנית אצ'מיאדזין והגיע לדרגת "ורדאפט", (ארכימנדריט שהוא גם מעין "מורה רוחני") הניתנת לכמרים רווקים מלומדים במיוחד  המוסמכים ללמד ולהטיף. 

החל משנת 1636 התמנה לאב המנזר **אובנאוואנק**  באזור **אשטראק**. בהמשך שימש 
כשגריר של  הקתוליקוס **פיליפוס אחבאקצי** (שכיהן בשנים 1633–1655). מילא בשם הקתוליקוס שליחויות רבות באספהאן, אורפה, ירושלים, חלב, אתונה ועוד, היה עד לאירועים רבים שהתרחשו באזור מזרח התיכון באותה תקופה.
בשנים האחרונות לחייו שהה במנזר באצ'מיאדזין. אראקל נפטר בשנת 1670 באצ'מיאדזין והובא לקבורה בבית הקברות של המנזר, כרצונו.

## פעילותו ככרוניקון והיסטוריון
במהלך חייו ושליחויותיו הדיפלומטיות בשרות הפטריארך הארמני, הוורדאפט אראקל היה עד לרבים מאירועי התקופה בארצו ובארצות השכנות ותיאר אותם, לפי בקשת פיליפוס, ראש הכנסייה שלו, בכרוניקה הקרויה "ספר ההיסטוריה". אראקל השלים את ספרו בעת שהות בשנים 1661–1662 באספהאן
בעידודו של הקתוליקוס **יעקב מג'ולפה**. הכרוניקה שלו פורסמה עוד בחייו באמסטרדם בשנת 1669  על ידי  הדפס הארמני **אוסקן ארבאנצי**. הספר כלל 56 פרקים. 

בדיעבד התברר כי הדפס החדיר לתוך המהדורה הראשונה של הספר שני פרקים נוספים שהיו תרומתו הפרטית. במהדורות הבאות פרקים אלה לא נכללו יותר. לעומת זאת במהדורה החדשה הופיע בין הפרקים 55–56 פרק חדש פרי עטו של המחבר, על אודות היהודים ועל משיח השקר שבתי צבי.  
הכרוניקה של אראקל מתבריז כוללת מידע רב על תולדות ארמניה בימי פלישותיו של עבאס שאה הראשון ומלחמותיו בטורקים העות'מאנים, על גירוש תושבי ארמניה המזרחית לאירן בשנת 1604, פרטים חשובים על חיי הקהילות הארמניות בקושטא ובפולין, על מרד הג'לאלים ופרעותיהם  נגד הארמנים, מידע בעל ערך רב על בניית הכנסיות והמנזרים ועל התרבות והכלכלה בארמניה במאה ה-17.
בו בזמן  אראקל הוסיף בספרו אינפורמציה על  הגנאלוגיה של השולטנים הטורקים והשאהים הפרסים.

הכרוניקה שלו חשובה גם מבחינת תולדות היהודים במזרח התיכון. הוא הביא עדות חשובה על מדיניות ההעברה הכפויה  לדת האסלאם בקרב היהודים בימי השאה עבאס השני.

## כתביו
ספר ההיסטוריה – פורסם לראשונה ב-1669

## קישורים חיצוניים

* *Bat Yeor - *The Decline of eastern Christianity  under Islam From Jihad to Dhimmitude' 
Associated University Press, London, 1996,
(בת יאור - שקיעת הנצרות המזרחית תחת האסלאם - מג'יהאד אל ד'ימיות, הוצאת אסושייטד יוניברסיטי פרס, לונדון, 1996) 
* (*Arakel of Tabriz* (A.K.Sanjian) in *Iranian Encyclopaedia* on line, 2010    
* תרגום חדש לאנגלית של ג'ורג' בורנוטיאן של ההיסטוריה מאת אראקל מתבריז

קטגוריה:נזירים ארמנים
קטגוריה:היסטוריונים ארמנים
קטגוריה:הכנסייה האפוסטולית הארמנית
קטגוריה:נפטרים ב-1670
מצר קוריאה

שמאל|ממוזער|250px|מצר קוריאה
**מצר קוריאה** הוא מצר ים הגובל מצפון בקוריאה הדרומית ומדרום באי קיושו של יפן ומחבר את ים יפן לים סין המזרחי. 
## גוף מים
באמצע המצר נמצא האי צושימה המחלק את המצר למצר מערבי הגובל בקוריאה ומצר מזרחי הנקרא מצר צושימה וגובל ביפן. אורך המצר כ-280 קילומטר, רוחב המצר כ-180 קילומטר ושטחו כ-75,000 קמ"ר. עומקו נע בין 50–150 מטר ברובו הגדול, עם ממוצע עומק של 101 מטר ומקסימום עומק של 227 מטר. באופן כללי, המצר המערבי הוא עמוק יותר ממצר צושימה. טמפרטורת המים במצר מושפעת מחלק מזרם הקורושיאו העובר דרך המצר. בחורף טמפרטורת המים הממוצעת היא 14 מעלות, באביב היא בין 18–21 מעלות ובקיץ היא מגיעה ל-25 מעלות.

המצר משמש כנתיב שיט בעיקר עבור יפן, קוריאה, רוסיה וארצות הברית. ברית המועצות השתמשה במצר בעיקר עבור אוניות צי האוקיינוס השקט היושבות בבסיס ולדיווסטוק.

ברוב מדינות העולם השם "מצר קוריאה" מתייחס לכלל המצר הכולל את מצר צושימה ואת המצר המערבי. אולם מאחר מלחמת העולם השנייה ועד 1981 יוחד השם מצר קוריאה ביפן למצר המערבי בלבד. החל משנת 1981 משתמשים ביפן בשם "מצר צושימה" לציון כלל המצר, בניסיון להטמיע שם זה במקום השם "מצר קוריאה".

במהלך הפלישות המונגוליות ליפן חצה צי משותף קוריאני-מונגולי את המצר אולם לא הצליח לחדור ליפן. 

החל מתחילת המאה ה-20 דובר על מנהרה באורך של 128 קילומטר שתעבור מתחת לים ותחבר את קוריאה עם יפן, דרך האי צושימה. בשנות ה-80 נעשה סקר נרחב לבדיקת המשמעויות של מנהרה כזאת.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קוריאה
קטגוריה:יפן: מצרי ים
קוריאה
קוריאה
מצר קוריאה
מצר קוריאה
קטגוריה:ים סין המזרחי
אנדרטת כובשי החלל

ממוזער|משפחה על רקע האנדרטה. צילום מ-1967
**אנדרטת כובשי החלל** (ברוסית: **Монумент Покорителям космоса**) היא אתר הנצחה במוסקבה, הכולל את מוזיאון החלל הרוסי ואת שדרת הקוסמונאוטים. האנדרטה הוקמה באזור אוסטאנקינסקי בשנת 1964 כדי לחגוג את הישגיהם של הסובייטים בתחום חקר החלל. אתר ההנצחה ניצב בסמוך אל מרכז התערוכה של כל רוסיה, בו ממוקם "**ביתן החלל**", אשר מציג תערוכות הקשורות לתוכנית החלל הרוסית.

## היסטוריה
במרץ 1958, כמה חודשים לאחר ההשקה של החללית ספוטניק 1, הוכרזה תחרות עיצוב בנושא "אובליסק החלל" כדי לחגוג את תחילתו של עידן החלל ברחבי ברית המועצות של אותה התקופה. מתוך כ-350 הצעות שונות נבחרה הצעותיהם של הפסל פריידיש קרנדיבסקי ושל האדריכלים "קולצ'ין וברש". הפתיחה החגיגית של אתר ההנצחה התקיימה ב-4 באוקטובר 1964 ביום השנה השביעי לשיגורה של החללית ספוטניק 1.

האנדרטה תוכננה כדי להתאים בתוכה את מוזיאון החלל הרוסי, אך המוזיאון נפתח רק ב-10 באפריל 1981, ולאחר שלוש שנות שיפוצים נפתח שוב, הפעם מחדש, ב-12 באפריל 2009 (ביום השנה ה-48 לטיסתו של יורי גגארין לחלל).

בשנת 1967 הונצחה האנדרטה במטבע מיוחד לכבוד 50 שנה למהפכת אוקטובר.

## מבנה האנדרטה
החלק העיקרי של האנדרטה הוא אובליסק ענק, שבראשו רקטה שממנה יוצאת פלומה של עשן. גובהה של האנדרטה הוא 107 מטרים והיא מצופה טיטניום. ניתן להבחין בה מכל מקום בסביבה.

פסלו של קונסטנטין ציולקובסקי, ממבשרי האסטרונומיה של רוסיה, ממוקם בצמוד אל האובליסק.

על האובליסק חקוק שיר ברוסית האומר: "והפרס על מאמצינו, הניצחון על הדיכוי והחושך, חישלנו כנפיי אש לאומה ולעידן שלנו!". מתחתיו באותיות קטנות כתוב: "אנדרטה זו נבנתה כדי לחגוג את ההישגים הבולטים של העם הסובייטי בחקר החלל". שני הצדדים של בסיס האנדרטה, בחלקים הקדמי שלהם, מעוטרים בתבליטים המתארים את הגברים והנשים שהשתתפו בתוכנית החלל הרוסית בתקופת ברית המועצות, בעלי מקצועות שונים כגון: מדענים, מהנדסים, וכמו כן גם את הכלבה לייקה, שהייתה היצור הראשון בחלל.

## ראו גם
* שדרת הקוסמונאוטים
* מוזיאון החלל הרוסי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רוסיה: מוזיאונים
כובשי החלל
קטגוריה:מוסקבה: אנדרטאות
קטגוריה:מוסקבה: אטרקציות תיירותיות
קטגוריה:ודנ"ח