איתן פרום

**איתן פרום** (באנגלית: **Ethan Frome**) הוא נובלה משנת 1911 מאת הסופרת האמריקנית אדית וורטון המספר את סיפורו של גבר המתאהב בבת דודתה של אשתו ואת הטרגדיות הנובעות ממשולש האהבה הזה. בשנת 1993 עובד הספר לסרט באותו השם.

לראשונה תורגם הספר לעברית בשנת 1932 בידי הסופר יהושע לוריא ופורסם בהוצאת שטיבל. זהו אחד התרגומים המוקדמים של הספרות האנגלית הקלאסית לעברית. מאז זכה הספר לתרגומים נוספים, בהם לתרגומה של טל ניצן משנת 1998 בהוצאת עם עובד.

## עלילת הספר
המספר, שזהותו אינה ידועה, עובד בתחנת כוח אך בשל שביתת נגרים, נאלץ לשהות במהלך החורף בעיירה הקטנה (והבדיונית) סטארקפילד, מסצ'וסטס. האיש המסיע אותו לעבודה הוא אדם צולע ושקט בשם איתן פרום, תושב ותיק ודמות מוכרת בקהילה. המספר מגלה שצליעתו של פרום נגרמה מתאונה. מנקודה זו, חוזר הסיפור 24 שנים לאחור כדי לספר על עברו של פרום.

בעברו, פרום הוא איש צעיר הנשוי לאישה חולנית בשם זינה (זנוביה) שנראית מבוגרת מגילה, מתנהגת בחוסר נעימות כלפי איתן, וחייה סובבים סביב חיפוש טיפולים יקרים למחלותיה השונות. על אף שלבני הזוג אמצעים מוגבלים, הם מארחים את בת דודתה של זינה, מאטי, המגיעה ממשפחה ענייה. איתן מתאהב במאטי, וככל שהעלילה מתקדמת, הולך ומתבהר שגם מאטי אוהבת אותו. על אף שהסיפור אינו מבהיר מפורשות אם זינה יודעת על חוסר נאמנותו של איתן, היא מתכננת לגרש את מאטי מביתם. זינה טוענת שבשל בריאותה המידרדרת המליץ לה רופאה לשכור עוזרת שתשחרר אותה מעבודות הבית, ודואגת לכך שהעוזרת החדשה תגיע בקרוב ברכבת. בשל כך, על מאטי לפנות את חדרה מיד. איתן אומלל מכך שהוא עומד לאבד את מאטי ושוקל לברוח איתה, אך אין לו די כסף לכך, והוא חש אשמה על נטישת זינה לטיפול בחווה לבדה.

למחרת בבוקר, איתן ממהר לעיר בניסיון להשיג מקדמה במזומן מלקוח עבור משלוח בולי עץ כדי שיוכל לברוח עם מאטי ולהתחתן עימה בסתר. תוכניתו של איתן משתבשת משום שהוא חש רגשות אשמה כלפי אשת הלקוח המביעה חמלה כלפיו. הוא מבין שאינו יכול לרמות את האישה הטובה ואת בעלה.

איתן חוזר לחווה כדי לקחת את מאטי לתחנת הרכבת. הם עוצרים על גבעה שעליה תכננו פעם להחליק במזחלת ומחליטים להחליק יחד כדי לדחות את הפרידה העצובה. אחרי שהם מחליקים פעם אחת, מאטי מעלה רעיון להתאבדות משותפת לפיה הם יחליקו שוב, אך הפעם יכוונו את המזחלת כך שתתנגש ישירות בעץ בוקיצה גדול. בדרך זו, לא ייפרדו לעולם ויוכלו לבלות את רגעיהם האחרונים יחד. השניים שורדים את ההתרסקות, אך איתן נותר עם צליעה קבועה ומאטי נותרת משותקת בשל פגיעה בחוט השדרה.

כשהסיפור חוזר להווה, נשאר המספר ללון בבית משפחת פרום בעקבות סופת שלגים, ומספר שהוא הזר הראשון המבקר בבית לראשונה מזה עשרים שנה. המספר עד לסצנה עגומה המתרחשת בין מאטי לבני הזוג פרום – זינה היא עתה המטפלת של מאטי. באופן אירוני, משאלתם של איתן ומאטי התגשמה – הם נשארים לבסוף יחד, אך הם אומללים וחייהם קשים מנשוא. מאטי פיתחה אופי רגזני, וזינה החולנית מתעלה לגודל השעה והופכת למטפלת שלה. זינה היא נוכחת קבועה בין השניים, אם כי עד סוף הסיפור לא מתבהר אם אמנם ידעה על הרומן.

## פיתוח הסיפור
"איתן פרום" נכתב במקור כחיבור בצרפתית שכתבה וורטון בזמן שלמדה צרפתית בפריז. היא שבה אליו רק כעבור מספר שנים והפכה אותו לנובלה המוכרת לנו היום. בתהליך הכתיבה, נהגה וורטון לקרוא חלקים מהרומן מדי יום לחברה הטוב וולטר ברי, עורך דין בין-לאומי. את תחושת המקום והתרבות של ניו אינגלנד ביססה הסופרת על עשר השנים שבהן חייתה בעיירה לנוקס, מסצ'וסטס. תאונת מזחלת אמיתית שהתרחשה בלנוקס ב-1904 שימשה ככל הנראה השראה לסיפור תאונת המזחלת של איתן ומאטי. בתאונה שהתרחשה במציאות התרסקו ארבע נערות ונער לתוך עמוד תאורה. התאונה גבתה את חייה של אחת הנערות. וורטון שמעה על התאונה מקייט ספנסר, אחת הנערות שניצלו, בזמן שהשתיים עבדו יחד בספריית לנוקס. בעקבות התאונה, סבלה ספנסר מפציעה בירך ומפציעות בפנים. הסופרת נשבתה לחלוטין ברעיון שתאונת מזחלת טרגית יכולה להפוך למטאפורה עוצמתית על עוולות הרומן הסודי.

זו אחת היצירות הבודדות של וורטון המתרחשת בסביבה כפרית. במבוא לנובלה, כתבה וורטון על "הגרניט הבולט" של ניו אינגלנד, על הפשטות של אדמתה ועל הסטואיות של תושביה. יש אזכורים תכופים לעצי אורן, בוקיצה ולעצים אחרים האופייניים לאזור. הקשר בין האדמה לאנשים הוא חלק מהותי מהזרם הספרותי נטורליזם שבו הסביבה היא כוח רב עוצמה המעצב את גורלו של האדם. באופן זה, הנובלה מתארת בהתמדה את האכזריות של החורפים בסטארקפילד.

## קבלת הספר
הניו יורק טיימס כינה את "איתן פרום": "סיפור מרתק ורדוף." וורטון הצליחה לכתוב ספר מושך ולבדל אותו מיצירותיה האחרות, גם בזכות העובדה שהדמויות אינן מהמעמד העליון האליטיסטי. עם זאת, הבעיות שהדמויות חוות נשארות זהות – על הגיבור להחליט אם למלא את חובתו או ללכת בעקבות לבו. הרומן ספג ביקורת ממבקר הספרות ליונל טרילינג על כך שהוא חסר חשיבות מוסרית או אתית. טרילינג כתב על הסיום ש"נורא לחשוב עליו," אך "השכל אינו יכול לעשות עמו דבר, אלא רק להתמודד איתו".

מבקר אחר כתב שיש הסבורים כי "גורלן של הדמויות כה קודר עד שהוא הופך את הקריאה למשמימה." לעומתו, הבחינו מבקרים אחרים בסוגיות המוסריות הקשות העולות מן היצירה ומציינים שהיא "מספקת פרשנות מעמיקה על המציאות הכלכלית-תרבותית באמריקה שיצרה סבל כזה ומאפשרת אותו." וורטון הקפידה תמיד להגדיר את הסיפור "העלאת זכרונות" ולא "רומן". המבקרים התייחסו לכך כשביקרו את הספר, חלקם בהגינות רבה יותר מאחרים. פרופ' אמריטה אליזבת' אמונס (Elizabeth Ammons) סיפרה שקריאת הרומן גרמה לה להיזכר בתקופה שבה הספרות פשוט הקסימה אותה, וראתה ב"איתן פרום" סיפור של "ביקורת חברתית ריאליסטית." על אף שגם מתחה ביקורת על הטקסט, המשיכה אמונס לנתח אותו ואמרה שהחורפים האכזריים של סטארקפילד משמשים אמצעי ספרותי להעברת מוסר ההשכל. לילבורן הוסיף שוורטון הופכת את מאטי למשותקת, אך משאירה אותה בחיים כדי להמחיש את אכזריותה של החברה כלפי נשים באותה תקופה.

## עיבודים
ב-1993 עובד הספר לסרט באותו השם, בבימויו של ג'ון מאדן ובכיכובם של ליאם ניסן, פטרישה ארקט, ג'ואן אלן וטייט דונובן.

הסיפור עובד ליצירת בלט בשם "סנואובליינד" (עיוורון שלג) עבור בלט סן פרנסיסקו. היצירה הועלתה לראשונה ב-2018.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נובלות
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרים אמריקאיים