open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בשרי

**בְּשַׁ֫רִּי** (בערבית: **بشرّي**, באנגלית: **Bsharri**) הוא יישוב עתיק (כיום זו עיר) בצפון לבנון, למרגלות רכס  מעל ואדי קאדישא. מכונה גם "העיר הקרובה לגן העדן". תושבי העיר נוצרים, רובם מרונים.

## אטימולוגיה
מקור השם היה "הבית של אִשְתָר" אלה אכדית שגם הפיניקים סגדו לה.

בזמן הצלבנים המקום נקרא: בויסרה (Buissera).

## גאוגרפיה
בשרי נמצאת במחוז צפון לבנון והיא עיר הבירה של נפת בשרי העיר שוכנת מעל ואדי קאדישא, ברום של כ-1,500 מ' מעל גובה פני הים. בסמוך לה נמצא יער ארזי האל המוכר כאתר מורשת עולמית, שבו כ-400 עצים שגילם מעל 1,500 שנה. העיר נמצאת כארבעים ק"מ דרומית-מזרחית לטריפולי, כחמישים ק"מ מזרחית לבתרון והיא מרוחקת כ-130 ק"מ מביירות, בירת לבנון.

## היסטוריה
תחילת ההתיישבות באזור העיר החלה עוד בתקופת הפיניקים. במאה ה-7, עם תחילת הכיבוש המוסלמי, מרונים שנמלטו מסוריה הגיעו לאזור צפון לבנון והתיישבו בין היתר בבשרי. ואדי קדישא, המכונה גם "העמק הקדוש", הפך למרכז הרוחני של הכנסייה המרונית.

בניגוד לרוב תושבי לבנון דיברו תושבי העיר ארמית-סורית עד המאה ה-19. בעקבות כך השתרש מבטא כבד וייחודי, המזהה את תושבי העיר.

בעת מלחמת האזרחים הלבנונית (1975–1990) הייתה בשרי כיס התנגדות של המחנה הנוצרי אל מול המחנה הרדיקלי. רבים מבני העיר הצטרפו לארגון השמרני "החזית הלבנונית" בזמן מלחמת האזרחים. סמיר ג'עג'ע, מנהיג הארגון משנת 1986, הוא יליד העיר.

## מוזיאון ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן
המשורר, הצייר והפסל ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן נולד בעיר בשרי ולבקשתו הוא נקבר בה, באתר שהיה בעבר מנזר מאר סרכּיס. המקום הפך למוזיאון לזכרו והוא כולל את חפציו, ציוריו וכתבי היד של שיריו. בפתח המוזיאון ניצב פסל של ראשו של ח'ליל ג'ובראן.

## סקי
ליד בשרי נמצא אתר הסקי העתיק ביותר בלבנון: The Cedars Ski Resort שבו הותקנה מעלית הסקי הראשונה במדינה, בשנת 1953. אחד המסלולים מגיע עד להר בעל הפסגה הגבוהה ביותר בלבנט, בגובה 3,088 מטר מעל פני הים.

בשרי הייתה אחת הערים המועמדות לארח את אולימפיאדת החורף ב-2018.

## גלריית תמונות

קובץ:Bsharri - Cemetery.jpg|בית העלמין בבשרי
קובץ:Bsharri under the night.png|בשרי בלילה
קובץ:Statue of Jesus Christ in Bcharre, Lebanon.jpg|פסל של ישוע משקיף על העיר
קובץ:Bsharri .png|בשרי – מראה כללי


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לבנון: ערים
פיצוץ לווייתן

[שמאל|ממוזער|250px|פיצוץ גופת הלווייתן בעזרת [דינמיט]]
**פיצוץ לווייתן** הוא מעשה של הריגת לווייתן או פירוק גופתו בחומרי נפץ, לאחר שעלה לחוף.

## מקרה שהתרחש באורגון
הפיצוץ המתועד הראשון התרחש באורגון שבארצות הברית ב-12 בנובמבר 1970, כאשר גופת ראשתן גדול-ראש (היו שדיווחו על לווייתן אפור) פוצצה, בניסיון לסלק אותה מהמקום ולמנוע ריקבון.

[שמאל|ממוזער|250px|הלוויתן שפוצץ ב[אורגון]]
באותו אירוע, ראשתן גדול-ראש באורך כ-14 מטרים ובמשקל של כשמונה טונות גסס על החוף באורגון לאחר שנסחף אל החוף. רשויות אורגון, שהתייעצו עם אנשי חיל הים האמריקאי, סברו שלא ניתן להיפטר מגופת הלווייתן בדרך של הרחקה או קבורה, והחליטו לפוצץ אותה. ההנחה הייתה שהדינמיט יפורר את הגופה באופן שיאפשר לנקות את החוף.

חיל הים האמריקני השתמש בחצי טון של דינמיט כדי לפוצץ את הלווייתן. מהלך הפיצוץ תועד בידי כתב הטלוויזיה פאול לינמן, שתיאר "חתיכות גדולות של שומן-לווייתנים" שחלקן הגיעו למרחק גדול מהחוף. משערים שהפיצוץ היה גדול מהצפוי בגלל הגזים שהצטברו בבטן הלווייתן.

המקרה התפרסם לאחר שהפיליטוניסט דייב בארי, שצפה בסרטון המתעד את האירוע, כתב עליו. כמה אגודות העוסקות בזכויות בעלי החיים טענו כי ייתכן שהלווייתן היה בחיים בזמן שהופעל מטען הנפץ, ועל-כן ראוי להשתמש בעתיד בשיטות הומאניות יותר.

## מקרים אחרים
בדרום אפריקה התרחשו מספר מקרים של פיצוץ לווייתנים, בשל אוכלוסיית הלווייתנים הגדולה באזור:
* פיצוצים שימשו לסילוק לווייתנים שעלו על החוף ב-6 באוגוסט 2005.
* מספר שבועות לאחר מכן פוצצה גופת לווייתן פיצוץ מבוקר כדי למנוע סכנה לספינות באזור.
* מקרה דומה התרחש ב-20 בספטמבר 2005.
* ב-15 בספטמבר 2005, השתמשו בפיצוץ כדי להרוג לווייתן קטלן שעלה לחוף בקייפטאון. השלטונות דיווחו שלא יכלו להציל את הלווייתן, לכן פוצצו אותו כדי לגאול אותו מייסוריו.
*בספטמבר 2010 ביצעו שלטונות אוסטרליה המתת חסד ללווייתן באמצעות פיצוץ, בסמוך לנמל אולבני פרינס במערב היבשת.

## ראו גם
* החפת לווייתנים
* התפוצצות לווייתן
* הלווייתנאים והאדם

## קישורים חיצוניים
* ידיעה על ההתפוצצות באורגון
* שיר על התפוצצות הלווייתן באורגון

* Beached whale towed, blown up at sea(20 בספטמבר 2004). *SABCnews.com*.
* Explosives used to blow up whale in South Africa (8 באוגוסט 2001). *Pravda.RU*.
* Stranded humpback dies (22 באוגוסט 2001). *Dispatch.co.za*.
* Son of blubber (יולי 1994). Oregon Department of Transportation employee newspaper, *TranScript*.


## הערות שוליים

קטגוריה:לווייתנאים בתרבות
קטגוריה:התפוצצויות
שאטנבורג

שמאל|ממוזער|250px|הטירה
**שאטנבורג** (בגרמנית: **Schattenburg**) היא טירה בעיר פלדקירך שבמדינת פורארלברג, אוסטריה.

הטירה נמצאת על הר ממנו ניתן להשקיף על הסביבה. יש בה מוזיאון היסטורי והיא מהווה מוקד תיירותי חשוב. הטירה הוקמה במאה ה-12 על ידי הרוזן הוגו פון מונטפורט ושימשה את שושלתו עד שנת 1390.

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע על הטירה 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוסטריה: טירות
אלימינציה (כימיה)

**אֵלִימִינַצְיָה** (מאנגלית: **Elimination**; בעברית: **תגובת החסרה**) היא סוג של תגובה כימית האופיינית לתרכובות אורגניות.

תגובת אלימינציה מהווה במידה רבה את התגובה ההפוכה לתגובת סיפוח. בתגובת אלימינציה מאבדת תרכובת שני אטומים; במקומם נוצר קשר קוולנטי כפול בין שני אטומי הפחמן הסמוכים. האטומים העוזבים הם מתמירים—הם אינם מהווים חלק משרשרת הפחמנים הראשית של התרכובת.

בתגובות ההתמרה השכיחות ביותר חומר המוצא הוא הלואלקאן (אלקאן בעל אטום הלוגן) והתוצר הוא אלקן. שני האטומים העוזבים הם אטום ההלוגן ואטום מימן. תגובה זו היא אחת הדרכים העיקריות לסינתזה של אלקנים. **תגובת אלימינציה כפולה** של אלואלקאן המכיל שני הלוגנים מביאה לעזיבתם של ארבעה אטומים ולקבלת אלקין (פחמימן בעל קשר קוולנטי משולש).

בתגובת אלימינציה נדרש בסיס לואיס אשר יתקוף את אטום המימן העוזב. לבסיס לואיס, מעצם הגדרתו, זוג אלקטרונים לא-קושר. זוג זה יוצר קשר קוולנטי עם אטום המימן וגורם לניתוקו מהאלקאן. 

[מרכז|ממוזער|400px|תגובת אלימינציה. חומר המוצא הוא ההלואלקאן 2-כלורו-2-מתיל פרופאן; התוצר הוא האלקן 2-מתיל פרופּן; בנוסף נוצר [מימן כלורי]]

## מנגנון

תגובות אלימינציה מתרחשות בשני מסלולים עיקריים: התהליך יכול להיות חד-שלבי (אזי מסומנת התגובה כ-**E2**) או דו-שלבי (**E1**). הספרה בסימון אינה מתייחסת למספר השלבים אלא למספר המולקולות המשפיעות על מהירות התגובה (ובמלים אחרות: המספר מציין את **סדר התגובה** בקינטיקה כימית). בתגובת E2 משפיע ריכוז שני המגיבים (בסיס הלואיס והאלקאן) על מהירות התגובה; זוהי תגובה דו-מולקולרית. בתגובת E1 משפיע רק ריכוז האלקאן על מהירות התגובה; זוהי תגובה חד-מולקולרית.

;התגובה לפי מנגנון E1. 

בתגובה זו שני שלבים נפרדים: ראשית מתנתק ההלוגן (ברום, באדום) מהאלקאן; האלקאן הופך לקרבוקטיון. בשלב השני תוקף בסיס לואיס (אשלגן אתאוקסיד, בכחול; אטום החמצן הוא התוקף, ולאשלגן אין כל תפקיד בתגובה) את אטום המימן הקשור לפחמן הסמוך לפחמן שממנו התנתק ההלוגן. התנתקות המימן מביאה ליצירת קשר כפול בין שני הפחמנים. בסיס הלואיס הופך לכוהל:

מרכז|600px|E1

;התגובה לפי מנגנון E2. 

התגובה מתרחשת בשלב יחיד, תוך היווצרות מצב מעבר בלתי-יציב אשר מתפרק לאחר שבריר שנייה (מצב המעבר מתואר מעל לחץ התגובה). תגובת E2 מתרחשת בנוכחות בסיס חזק (בעל זיקה חזקה ליוני מימן). הבסיס תוקף מיידית את אטום המימן באלקאן, מבלי "לחכות" להתנתקות ההלוגן. התנתקות ההלוגן מתרחשת לאחר יצירת הקשר הכפול. בתגובת E2 לא נוצר קרבוקטיון. תגובות E1 ו-E2 הפוכות, לפיכך, בסדר התרחשות הדברים:
מרכז|600px|E2

## ראו גם
* כלל זייצב
* כלל הופמן

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:תגובות כימיות
הנריק שרינג

**הנריק בולסלאב שרינג** (בפולנית: **Henryk Bolesław Szeryng**; 22 בספטמבר 1918 – 8 במרץ 1988) היה כנר יהודי-פולני, שהיגר למקסיקו והיה לאזרח המדינה.

## ביוגרפיה
שרינג נולד בז'לאזובה וולה בפולין, שם החל בלימודיו. בהמשך למד בברלין אצל קרל פלש. הופעת הסולו הראשונה שלו הייתה בשנת 1933, בנגינת הקונצ'רטו לכינור של יוהנס ברהמס. משנת 1933 עד 1938 למד קומפוזיציה בפריז, אצל נדיה בולאנז'ה ובשנות מלחמת העולם השנייה עבד כמתורגמן ופרשן מטעם ממשלת פולין הגולה (שרינג שלט בשבע שפות) וניגן בקונצרטים לפני חיילי בעלות הברית בכל רחבי העולם. באחד הקונצרטים האלה במקסיקו סיטי קיבל הצעה לקבל עליו את מחלקת כלי הקשת באוניברסיטה המקומית. הוא נענה להצעה ובשנת 1946 קיבל אזרחות מקסיקנית.

בשנים הבאות התמקד שרינג בהוראה, לפני שחידש את קריירת הקונצרטים שלו בשנת 1954. הופעתו הראשונה בניו יורק קצרה שבחים רבים ומאז עד סוף חייו הרבה במסעות קונצרטים. הוא מת בקאסל, גרמניה.

גישתו למוזיקה נחשבת לשקולה, נטולת יומרות ועתירת כבוד למלחין. מורשתו המוזיקלית מציבה אותו בין גדולי הכנרים של המאה ה-20.

לשרינג הקלטות רבות, ביניהן שתיים של מכלול הסונאטות והפרטיטות לכינור מאת יוהאן סבסטיאן באך וכמה מן הסונאטות של בטהובן וברהמס, עם הפסנתרן ארתור רובינשטיין. שרינג עסק גם בהלחנה; יצירותיו כוללות מספר קונצ'רטי לכינור ויצירות מוזיקה קאמרית.

בין תלמידיו נמנה הכנר מרדכי ברוצקי.

## פרסים ואותות הוקרה

פרס גראמי לביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית:

* פייר פורנייה, ארתור רובינשטיין והנריק שרינג על שוברט: שלישיות מס' 1 ב-סי במול מז'ור, אופוס 99 ומס' 2 ב-מי במול מז'ור, אופוס 100 (שלישיות פסנתר), (1976)
* פייר פורנייה, ארתור רובינשטיין והנריק שרינג על ברהמס: שלישיות (מכלול)/שומאן: שלישייה מס' 1 ב-רה מינור (1975)

* גראן פרי די דיסק 1959 לקונצ'רטו לכינור של ברהמס עם התזמורת הסימפונית של לונדון בניצוח פייר מונטה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:כנרים יהודים פולנים
קטגוריה:נגנים יהודים פולנים
קטגוריה:כנרים מקסיקנים
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:יהודים זוכי פרס גראמי
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:מעוטרי עיטור הכוכב של יוגוסלביה
קטגוריה:מקסיקנים שנולדו ב-1918
קטגוריה:נפטרים ב-1988
פייר פורנייה

**פייר פורניה** (בצרפתית: **Pierre Fournier**; 24 ביוני 1906 – 8 בינואר 1986) היה צ'לן צרפתי, שכונה "אציל הצ'לנים" על שום גישתו האלגנטית למוזיקה ועל הצליל המלכותי שלו.

## קורות חייו
פורניה נולד בפריז, בן לגנרל בצבא צרפת. אמו לימדה אותו לנגן בפסנתר, אולם מקרה קל של שיתוק ילדים בו לקה בילדותו גרם לו לאבד את הזריזות וקלות התנועה ברגליו. מחמת הקושי להפעיל את דוושות הפסנתר, פנה לצ'לו.

הוא סיים את הקונסרבטואר של פריז בגיל 17, בשנת 1923. הוא נקרא "צ'לן העתיד" וזכה בשבחים על הווירטואוזיות שלו ועל טכניקת הקשת שהפגין. פורניה התפרסם כשניגן עם תזמורת אדוארד קולון בשנת 1925 והחל במסעות קונצרטים ברחבי אירופה. הוא ניגן עם כל המוזיקאים הדגולים של זמנו והקליט את מכלול המוזיקה הקאמרית של ברהמס ושוברט בשביל ה-BBC על תקליטי אצטט, אך הם התבלו לפני שאפשר היה להעביר את ההקלטות לאמצעי עמיד יותר. 

פורניה לימד במשך שנתיים (מ-1937 עד 1939) באקול נורמל דה מוזיק בפריז, וירש את משרתו של פבלו קזאלס. אלפרד קורטו וז'אק טיבו קראו לו ב-1943 להצטרף אליהם בשלישייה המפורסמת שלהם, שכן חברם קזאלס, שמצא מקלט בפראדס, סירב לנגן באותה העת. ב-1941 מונה פורנייה לפרופסור לצ'לו בקונסרבטואר של פריז, שם התכחש לסטודנטים יהודים. במסגרת טיהור האמנים לאחר מלחמת העולם השנייה הוא קיבל עונש הרחקה לשלוש שנים מהופעות משום שהקליט שידורים רבים לרדיו פריז בזמן הכיבוש. למרות זאת, הוא חידש את הקריירה שלו כסולן וכמוזיקאי קאמרי: עם הפסנתרן ארתור שנבל, הכנר יוזף סיגטי והכנר ויליאם פרימרוז, הוא ערך סיבוב הופעות חשוב בארצות הברית בשנת 1948. הוא הופיע שם בניו יורק ובבוסטון וזכה בהצלחה רבה. הצלחת סיבוב ההופעות הזה גרמה לו לעודד לוותר על פעילות ההוראה שלו בקונסרבטוריון (1949) ולהרחיב את התחייבויותיו להופעות ולהקלטות.

משנת 1956 ואילך, קבע את מושבו בשווייץ, אם כי מעולם לא ויתר על אזרחותו הצרפתית. בשנת 1963 קיבל אות לגיון הכבוד הצרפתי.

הוא המשיך להופיע עד שנתיים לפני מותו, בגיל 79. בנו, ז'אן-פייר, היה לפסנתרן קונצרטים תחת השם ז'אן פונדה.

## פרסים ואותות הוקרה

פרס גראמי לביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית:

* פייר פורניה, ארתור רובינשטיין והנריק שרינג על שוברט: שלישיות מס' 1 בסי במול מז'ור, אופוס 99 ומס' 2, במי במול מז'ור, אופוס 100 (1976).
* פייר פורניה, ארתור רובינשטיין והנריק שרינג על ברהמס: שלישיות (מכלול) / שומאן: שלישייה מס' 1 ברה מינור (1975).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צ'לנים צרפתים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1906
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1986
יעקב פרי (פרולוב)

**יעקב פרי** (**פרולוב**; 24 באוגוסט 1915 – 8 בפברואר 2001) היה מפקד בכיר ב"הגנה" ובצה"ל, בו הגיע לדרגת אלוף. בין התפקידים שמילא: מ"מ אלוף פיקוד הדרום, מפקד מחוז ירושלים, נשיא בית הדין הצבאי לערעורים, מפקד פיקוד ההדרכה, ולאחר שחרורו מצה"ל, יו"ר האגודה למען החייל.

## ביוגרפיה
יעקב פרי נולד בסופיה שבבולגריה בשם יעקב פרולוב. הוא עלה לארץ ישראל ב-1925. עוד כתלמיד בגימנסיה הרצליה הצטרף פרי ל"הגנה". ב-1939 סיים קורס מפקדי מחלקות בג'וערה. מאז היה במנגנון הקבע של ההגנה. בשנים 1942-1946 פיקד על החי"ש בתל אביב ואחר כך פיקד על נפת הדרום.

במלחמת העצמאות הקים את גדוד 52 עם לוחמי נפת אפרים במחוז תל אביב. כאשר הוקמה חטיבת גבעתי צורף הגדוד לחטיבה. כמפקד הגדוד הוא פיקד על כיבוש משלטי חוליקאת במבצע יואב. בסוף המלחמה החליף את שמעון אבידן בתפקיד מפקד חטיבת גבעתי. אחר כך שימש כראש מחלקת מבצעים במטכ"ל, ראש מטה וממלא מקום מפקד הפיקוד השמיני וכראש מטה פיקוד הדרום. ב-1954 שימש כאלוף הפיקוד כממלא מקומו של אלוף משה צדוק. בשנים 1955–1957 שימש ראש מנהל הסגל. לאחר מכן שימש מפקד פיקוד ההדרכה, מפקד מחוז ירושלים (1959–1961), בתקופה זו פיקד על מצעד צה"ל שנערך בירושלים. ב-1961 מונה לנספח צה"ל באיטליה, שווייץ ויוגוסלביה. בדצמבר 1963 מונה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים, ושנה אחר כך הועלה לדרגת אלוף.

לאחר שחרורו מצה"ל, כיהן כיושב ראש האגודה למען החייל, בשנים 1969–1979, וכיושב ראש "יד לבנים" רחובות.

בשנת 1970 קיבל פרי את תואר יקיר העיר רחובות.

פרי היה נשוי לחסיה לבית לנדו (נפטרה ב-1964), שמשפחתה הייתה ממקימי העיר רחובות. לזוג נולדו שלושה בנים. בנו  נהרג במלחמת יום הכיפורים. לאחר פטירתו, נקבר יעקב פרי לצד בנו, בבית הקברות הצבאי בעיר רחובות, בה קרוי רחוב על שמו.

## קישורים חיצוניים

[ממוזער|250px|ימין|יעקב פרי נואם, לצידו [דוד בן-גוריון|דוד ופולה בן-גוריון]]

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת גבעתי (תש"ח)
קטגוריה:מפקדי פיקוד הדרום
קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:נשיאי בית הדין הצבאי לערעורים
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים באיטליה
קטגוריה:ראשי האגודה למען החייל
קטגוריה:יקירי רחובות
קטגוריה:מפקדי חטיבת ירושלים
קטגוריה:מפקדי פיקוד ההדרכה
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד הדרום
קטגוריה:מפקדי חטיבה 5
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בשווייץ
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת סיני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1915
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
הר ויטני

**הר ויטני** (באנגלית: **Mount Whitney**) הוא ההר הגבוה ביותר בחלק היבשתי הרציף של ארצות הברית וגובהו הוא 4,421 מטרים (הר דנאלי, הנמצא באלסקה, הוא ההר הגבוה ביותר בארצות הברית כולה כיוון שגובהו הוא 6,168 מטרים). ההר נמצא על גבול המחוזות איניו וטוליר של מדינת קליפורניה. המדרונות המערביים נמצאים בשטח הפארק הלאומי סקוויה והמזרחיים ביער הלאומי איניו.

ההר נקרא על שם פרופסור ג'וסיה דוויט ויטני, שהיה הגאולוג הראשי של קליפורניה ויו"ר סוכנות הסקר הגאולוגי של קליפורניה בין השנים 1860–1874, ופרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת הרווארד מ-1865.

הר ויטני, נמצא במרחק של כשעתיים נסיעה מהמקום הנמוך ביותר בארצות הברית, עמק המוות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

ויטני
הר שסטה

**הר שסטה** (באנגלית: **Mount Shasta**) הוא הר געש המתנשא לגובה 4,322 מטר, הוא ההר השני בגובהו ברכס קסקייד והחמישי בגובהו במדינת קליפורניה של ארצות הברית.

הוא נמצא במחוז סיסקיו של קליפורניה.

עד לפני כ-4,500 שנה, היה ההר מתפרץ בכל 800 שנים, אך מאז עלתה התדירות לפעם ב-600 שנים. התפרצותו האחרונה של שסטה התרחשה בשנת 1250 בקירוב.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

שסטה
שסטה
שסטה
עצם הגומד

שמאל|ממוזער|250px|עצם גומד ימנית. משמאל-מבט קדמי, מימין-מבט תיכון. 1.זיז המרפק, 2.הזיז הווי, 3.חריץ סהרוני לעצם הזרוע, 4.חריץ לראש החישור, 5.הרכס הבין גרמי, 6.ראש, 7.זיז החרט
**עצם הגֹּמֶד** (TA: Ulna, בלטינית: **אולנה** - מרפק), או עצם הזֶנֶד, היא עצם ארוכה הממוקמת בין עצם הזרוע לשורש כף היד, מרכיבה את שלד האמה ביחד עם עצם החישור.

## מבנה אנטומי
עצם הגומד רחבה בחלקה העליון, והיקפה הולך ומוצר ככל שמתקרבים לחלקה התחתון.

### חלק עליון
לחלקה העליון של העצם צורה המזכירה מפתח צינורות. לוע המפתח מורכב מזיז המרפק (Olecranon) הבולט (זיז המרפק אינו מכוסה ברקמה למעט עור, לכן הוא ניתן למישוש בקלות) ומהזיז הַוָּוִי (Processus coronoideus ulnae). חלקו הפנימי של הלוע, החריץ הסהרוני (Trochlear notch), מופרק עם הסליל (Trochlea humeri) של עצם הזרוע. מפרק החישור והגומד המקורב נמצא בחלק הצידי של עצם הגומד, בין חריץ מתאים לראש החישור.

בזיז המרפק נאחז פושט המרפק – שריר הזרוע התלת-ראשי. שרירים נוספים, בהם שריר הזרוע והשריר כופף האצבעות העמוק, נאחזים בזיז הווי ובגבששת הגומד (Tuberositas ulnae), המרוחקת ממנו קמעה.

### גוף העצם
לחלקו העליון של גוף העצם צורת מנסרה. שלושה קווים מחלקים את הגוף לשלושה משטחים. הקו הבולט ביותר הוא הרכס הבין גרמי (Margo interosseus ulnae), אזור האחיזה של הקרום הבין גרמי (Membrana interossea) המחבר בין העצם לעצם החישור.

השרירים כופפי האצבעות נאחזים באזור הקדמי והתיכון של גוף העצם. בנוסף לאחרים, נאחזים בגוף העצם גם השרירים המסובבים את האמה פנימה והחוצה.

### חלק תחתון
חלקה התחתון של עצם הגומד קטן וכולל שתי בליטות. הבליטה הצידית יותר, הראש (Caput ulnae) המעוגל, מופרקת עם עצם החישור. הבליטה השנייה, צרה יותר מהראש ותיכונה לו, היא זיז החרט (Processus styloideus ulnae).

בחריץ שבין הבליטות, עובר גיד הפושט את שורש כף היד.

## ראו גם
*עצמות – מונחים

## קישורים חיצוניים

* 

גומד
רוק תל אביב

שמאל|ממוזער|250px|עטיפת האלבום "רוק תל אביב"
**רוק תל אביב** הוא תקליט הסולו הראשון של הזמר והיוצר הישראלי מני בגר, אשר יצא במאי 1981 בחברת התקליטים "סי.בי.אס".

מני בגר, מי שהיה סולן להקת גן עדן, עזב את הלהקה, עבר לגור בתל אביב והוחתם על חוזה עם חברת סי בי אס. השיר הראשון שלו כסולן, "הלילה לבד", הוקלט ויצא כסינגל בהפקת יזהר אשדות כבר ב-1980, אבל נגנז והוקלט מחדש בגרסה אחרת עם המפיק ירוסלב יעקובוביץ' שנבחר לאלבום וגם הוסיף קטעי סקסופון. האלבום הוקלט גם בשפה העברית וגם בשפה האנגלית, מכיוון שחברת סי בי אס חשבה להפיץ אותו גם בחו"ל, אך בסופו של דבר ניסיון זה נכשל, והאלבום הופץ בארץ בלבד.

נגני התקליט היו יעקובוביץ’ בסקסופונים וליריקון, אלונה טוראל בקלידים, חיים קריו בגיטרות ושני נגני להקת תמוז - מאיר ישראל בתופים וכלי הקשה ואיתן גידרון בבס. את התקליט הקדיש בגר לאימו. חוץ מ"הלילה לבד" יצאו כסינגלים גם "עייף מכדי לקום", "לעולם לא מאוחר לרוקנרול" והלהיט הגדול ביותר שהניב התקליט:"זה היה ביתי", שכתב והלחין בגר.

במאי 2021, האלבום יצא לראשונה על גבי תקליטור.

## רשימת רצועות
# "לעולם לא מאוחר לרוקנרול"
# "זה היה ביתי"
# "הלילה לבד"
# "אשת השטן"
# "איש לא ידוע (נגן אלמוני)"
# "המסך עולה"
# "אמא יש לי להקה"
# "רק לא ליפול"
# "עייף מכדי לקום"
# "בוא איתי לשם"

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1981
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ירוסלב יעקובוביץ'
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני טריטון
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
השבת השחורה (לבנון)

**השבת השחורה** הוא כינוי לשורה של מעשי טבח בביירות, שבוצעו בשלביה הראשונים של מלחמת האזרחים הלבנונית החל מ-6 בדצמבר 1975.

## מהלך האירועים
האירועים הנדונים נמצאים במחלוקת בין תומכי המחנה הנוצרי לבין תומכי המחנה הרדיקלי. לטענת הנוצרים, החל מהשבוע הראשון של מלחמת האזרחים, החלו לוחמי אש"ף להקים מחסומים ברחבי העיר, וביצעו מעשי טבח וזוועה בנוצרים, לעיני המעוכבים במחסומים. לטענת הנוצרים, ב-30 במאי 1975, בתגובה לרציחתו של מוסלמי במזרח ביירות, 30 אזרחים לבנונים נחטפו ונרצחו לעיני הציבור.

על כל הצדדים מקובל, כי ביום שבת, 6 בדצמבר 1975, גופותיהם של ארבעה חברים בפלנגות המרוניות, נמצאו במכונית נטושה במזרח ביירות. נראה כי לאחר שחגגו במסיבה באזור חבל מתן, עברו בשעות הליל ליד מחנה הפליטים הפלסטיני תל א-זעתר. הארבעה נרצחו במכות גרזן, וגופותיהם עברו התעללות.

לוחמי הפלנגות זעמו בעקבות האירוע (שלטענת הנוצרים, לא היה מעשה הרצח הראשון), והאשימו את התנועה הלבנונית הלאומית, של המוסלמים והפלסטינים ברציחות. כוחות של הפלנגות והמיליציה הנמרים תקפו מוסלמים שנעו במזרח ביירות, שמרבית תושביה היו נוצרים, וירו ללא הבחנה בהתקהלויות אנשים. עשרות שבויים מוסלמים נחטפו ברחבי בעיר, ושוחררו בעד כופר או נרצחו.

הלוחמים הנוצרים, בהנהגת ג'וזף סעד, אביו של אחד מארבעת הנרצחים, החלו להקים מחסומים בדרכים המרכזיות בביירות. מכוניות והולכי רגל נעצרו במחסומים, והתבקשו להראות תעודות מזהות. פלסטינים (שבהיותם פליטים לא נשאו תעודת זהות) ומוסלמים (תעודות הזיהוי הלבנוניות מראות את דת מחזיק התעודה) נרצחו בו במקום בשיסוף הגרון. מרבית ההרוגים היו עובדי הנמל, שהמשיכו לעבוד במזרח ביירות הנוצרית ברובה. מוסלמים רבים נחטפו ועונו במהלך האירועים.

מאות בני אדם נהרגו תוך שעות ספורות, מרביתם אזרחים. ההערכות לגבי מספר הקורבנות נעות בין 110 ל-600. מפקדת הפלנגות הודיעה ביום למחרת, כי הנקמה על הרצח צריכה הייתה להיות מוגבלת לחטיפות, אולם מספר לוחמים סוררים הפרו את הכללים.

מיד לאחר מכן, לוחמי המחנה הרדיקלי תקפו את עמדות הפלנגיסטים במלונות סנט ג'ורג' ופיניקיה בתגובה ורצחו 38 מהנוצרים שעבדו במלונות. הלחימה המסיבית התנהלה בכל העיר ובפאתיה, עד 22 ביוני 1976.

## קישורים חיצוניים
* יא ביירות, מלחמת האזרחים בלבנון
* حرب لبنان.. الانفجار ج3, באתר אל-ג'זירה, 10 בינואר 2005

השבת השחורה (לבנון)
שבת שחורה
קטגוריה:1975
קטגוריה:מלחמת האזרחים בלבנון
קאן

**קאן** (בצרפתית: **Cannes**) היא עיר קיט בדרום-מזרח צרפת השוכנת בריביירה הצרפתית, ובה כ-70,000 תושבים. בעיר נערך מדי שנה פסטיבל סרטים בינלאומי נודע, "פסטיבל קאן".

## דמוגרפיה
אוכלוסיית העיר קאן מנתה 67,304 תושבים במפקד האוכלוסין שהתקיים ב-1999. ההערכות כיום אומדות את אוכלוסייתה בכ-69,700 תושבים. היא מהווה חלק מהמטרופולין של ניס, שאוכלוסייתו הכוללת עולה על 900,000 תושבים.

## גאוגרפיה
קאן שוכנת בריביירה הצרפתית, ויש אליה גישה נוחה מכיוון האלפים הימיים. היא ידועה בזכות חופיה החוליים, אשר מרביתם פתוחים לציבור.

## היסטוריה
בימי הביניים הייתה קאן חלק פיאודלי ממנזר מקומי. עד תחילת המאה ה-19, הייתה קאן כפר חקלאי, שרבים מתושביו התפרנסו מדיג. בכפר הייתה צפיפות אוכלוסייה גבוהה יחסית לאזור. בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-19, אריסטוקרטים זרים, ביניהם צרפתים, בנו בתי קיט באזור, ובכך הפכו את הכפר בהדרגה לעיר קיט.

ב-1 במרץ 1815 נחת נפוליאון בקאן, לאחר שברח מהאי אלבה שאליו הוגלה לאחר תבוסתו.

האחראי לגדילת הכפר היה הלורד הנרי פטר ברוהאם (1777–1868), פוליטיקאי בריטי מוכשר ונשוא פנים בזמנו שגילה את קאן ב-1834 בדרכו לאיטליה. הוא קנה אדמה מערבית לכפר, שהיום מהווה את הכניסה לעיר. ברוהם השתמש בקשריו הפוליטיים בצרפת על מנת לפתח את האזור.

פיתוחה של עיר החוף הביא להתפתחות הרכבת הקלה באזור, ובייחוד לפתיחתה של הרכבת הקלה של קאן, שנפתחה ב-1899.

בזמן מלחמת העולם השנייה, פלשו הגרמנים לעיירה במטרה להפוך אותה בסיס צבאי-ימי במטרה לפלישה וכיבוש צפון אפריקה. הגעת הנאצים לקאן הייתה בשלב מאוחר יחסית במלחמה.צבאות בעלות הברית כבר היו במרחק קילומטרים בודדים מה שגרם לנאצים לעזוב במהרה ובחופזה את עיירת הקייט המנומנמת.חלק מהבניינים הפכו למפקדות של הנאצים בעיירה ורובם התרכזו בשדרת אנטיב הידועה. לפי רישומי מפקד האוכלוסין של אותה התקופה,טרם ברור מספר היהודים שהתגוררו בקאן בזמן מלחמת העולם השנייה אך מספרם היה מועט מאוד וגם מוטל בספק אם הצהירו על דתם ויהדותם.
ברישומים שהתגלו בשנת 1974 הראו שהנאצים ידעו שקאן הייתה עיירת קיט קטנה יחסית עם מיעוט אוכלוסייה דל וללא ביסוס מספק של רישומי תושבים מה שגרם להם להבין שלא כדאי לאבד זמן יקר וחסר תועלת אלא לבסס אותה כמוקד צבאי להגעה למחוזות נוספים.

## כלכלה
קאן מאופיינת כעיר קיט המארחת מגוון של ירידים, פסטיבלים ותערוכות מהבולטים בתחומם בעולם. בין השאר מתקיים בקאן מדי שנה בחודש מאי פסטיבל הקולנוע בקאן, במרץ יריד הנדל"ן MIPIM, מדי שנה פסטיבל הפרסום הבינלאומי (האריה של קאן), ומדי שנתיים יריד תעשיית המוזיקה MIDEM.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## ראו גם
* מלון קרלטון (קאן)

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:צרפת: ערי חוף
קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: ערים
קטגוריה:הים הליגורי: ערי נמל
סיינה

**סיינה** (איטלקית: **Siena**) היא בירתה של נפת סיינה בחבל טוסקנה, איטליה.

מרכזה ההיסטורי של סיינה הוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו. סיינה היא אחד האתרים האטרקטיבים באיטליה עם יותר מ-163 אלף מבקרים (בשנת 2008). סיינה מפורסמת באוכל, באומנות, במוזיאונים, במרכז העיר בסגנון ימי הביניים ובפאליו, מרוץ סוסים הנערך פעמיים בשנה.

ממוזער|שמאל|פיאצה דל קמפו ממגדל הפעמונים

## היסטוריה
בדומה לערים טוסקניות רבות שנמצאות באזור הררי, מיישביה הראשונים של סיינה היו האטרוסקים (900 עד 400 לפנה"ס), ובפרט שבט ה"סאינה". הרומאים הקימו עיר שנקראה סאינה יוליה (*Saena Julia*) באתר היישוב הקדום בתקופת הקיסר אוגוסטוס. תיעוד ראשון של העיר מתוארך לשנת 70 לספירת הנוצרים.

בין המאה ה-2 לפני הספירה למאה ה-1 לספירה, עבר השלטון מהאטרוסקים לרומאים.

סיינה לא שגשגה תחת הרומאים בשל מיקומה המרוחק מהדרכים הראשיות, עד כי גם הנצרות לא חדרה אליה עד המאה הרביעית לספירה, אז השתלטו עליה הלומברדים. העיר החלה לפרוח רק עם קביעת תוואים חדשים לדרכים דרך סיינה בגלל התקפות ביזנטיות על הדרכים העתיקות. עקב כך הפכה סיינה מרכז מסחר בדרך בין צפון איטליה לרומא, ותנועת הצליינים לרומא עברה דרכה והייתה נדבך משמעותי בכלכלתה במהלך ימי הביניים.

במאה ה-12 המשטר האריסטוקרטי בסיינה השתנה בהדרגה למשטר רפובליקני. באותה עת, נבנו מבניה המפורסמים של העיר, כולל הקתדרלה והפיאצה דל קמפו. ב-1203 הוקמה אוניברסיטת סיינה הפועלת עד ימינו אלה. העיר ספגה מכה קשה מן המוות השחור ב-1348.

במהלך ימי הביניים ובתקופת הרנסאנס, סיינה הייתה יריבה פוליטית של שכנתה פירנצה, ואף התחרתה עמה בתחום האמנויות והתרבות. לאחר מאבקים ממושכים ומצור שנמשך כשנה בפיקוד של בלז דה מונלוק, נכנעה סיינה ב-1557 לפירנצה כאשר מ-40 אלף תושבים שרדו רק כ-8 אלפים. היא סופחה לדוכסות הגדולה של טוסקנה אשר תחת שלטונה נשארה עד איחוד איטליה במאה ה-19.

כיום, סיינה עודנה מרכז אקדמאי ותרבותי באיטליה. הודות למבניה ורחובותיה מימי הביניים, העיר מושכת אליה רבבות תיירים מדי שנה, והיא הוכרזה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.

## בית הכנסת בסיינה
ערך מורחב – **[[בית הכנסת בסיינה]]**

קהילה יהודית משמעותית מתועדת בסיינה החל מהמאה ה-14. בשנת 1571 הגביל בית מדיצ'י את מגורי היהודים לשכונה מוגדרת, או לגטו, ובשכונה זו הוקם בשנת 1786 בית הכנסת הנוכחי ברחוב ויקולה דל סקוטה מאחורי הטורה דל מנג'ה שבפיאצה דל קמפו. בית הכנסת פתוח למבקרים אך אין בו כיום תפילות.

## ספורט
קבוצת הכדורגל של העיר, קאלצ'ו סיינה, נוסדה ב-1904 ומשחקת בסרייה א', הליגה האיטלקית הראשונה. הישג השיא שלה הוא זכייה בודדת בקופה איטליה.

קבוצת הכדורסל מונטפסקי סיינה נוסדה ב-1871 והייתה לקבוצת הכדורסל הראשונה באיטליה כולה. בשנות האלפיים הפכה מונטפסקי למעצמת כדורסל, זכתה מספר פעמים באליפות ובגביע המדינה, ואף העפילה לפיינל פור של היורוליג, אך מעולם לא הגיעה לגמר.

## ארכאולוגיה
בנובמבר 2022 נמצאו מעל 20 פסלי ברונזה ואלפי מטבעות המתוארכים לתקופה בסביבות המאה ה-1 לספירה, ושהשתמרו בבית מרחץ עתיק בעיירה סן קשאנו די באני

## ראו גם
* פאליו
* פאלאצו פובליקו
* בית הכנסת בסיינה
* פאלאצו סלימבני
* רוזנות סנטה פיורה

## קישורים חיצוניים
* 
https://www.&#x20;claudiocalvani.it
* 
* סולו איטליה - אתרים בסיינה
* 
* 

## הערות שוליים

[ממוזער|400px|ימין|[קתדרלת סיינה]]
[ימין|ממוזער|700px|[פיאצה דל קמפו הנחשבת לאחת הכיכרות הנאות באירופה כולה]]

*
קטגוריה:טוסקנה: ערים
קטגוריה:אזורים ללא מכוניות
גייזר ויימנגו

שמאל|ממוזער|250px|גייזר ויימנגו בזמן התפרצות
ממוזער|250px|גייזר ויימנגו בסביבות 1910
ממוזער|250px|מקומו של הגייזר ב-2011
**גייזר ויימנגו** (באנגלית: **Waimangu**) הוא גייזר הממוקם בניו זילנד, ליד הר רוטורואה. אחת מהתפרצויותיו, שקרתה ב-1904, היא הגבוהה ביותר שאירעה: שיא גובה המים אז היה 457 מטרים.

## היסטוריה
רוב סביבתו של הגייזר נהרסה בהתפרצות הר געש סמוך לשנת 1886.

הגייזר נוצר בשנת 1900 ובכל התפרצויותיו שיא גובה המים היה גבוה מהרגיל.

ב-31 באוגוסט 1903 נהרגו ארבעה תיירים, בעת התפרצות של הגייזר.

הגייזר נאטם בעקבות מפולת סלעים בשנת 1904.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ויימנגו
ג'נט ארקיין

**ג'נט דוס סנטוס ארקיין** (בפורטוגזית: **Janeth dos Santos Arcain**; נולדה ב-11 באפריל 1969 בסאו פאולו שבברזיל) היא כדורסלנית עבר ברזילאית ששיחקה בליגת ה-WNBA. בשנת 2015 הוצגה בהיכל התהילה של כדורסל הנשים.

## קריירה ב-WNBA
ארקיין היא אחת השחקניות המקוריות של ליגת ה-WNBA, מאז הקמתה ב-1997. בדראפט 1997, היא נבחרה במקום ה-13, על ידי יוסטון קומטס. ארקיין שיחקה בכל משחק של הקומטס, בשבע העונות הראשונות שלה בקבוצה וזכתה עימה בארבע אליפויות רצופות. עונת השיא שלה הייתה 2001, בה סיימה עם ממוצע נקודות של 18.5, זכתה בתואר השחקנית המשתפרת של השנה והייתה חלק מחמישיית העונה הראשונה של ה-WNBA.

## קריירה בינלאומית
ארקיין זכתה עם נבחרת ברזיל באליפות העולם 1994 ובשתי מדליות אולימפיות: כסף ב-1996 וארד ב־2000.

## קישורים חיצוניים

* 

* ריאיון עם ארקיין

קטגוריה:מדליסטים אולימפיים ברזילאים
קטגוריה:שחקניות WNBA
קטגוריה:כדורסלניות ברזילאיות
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל הנשים
קטגוריה:כדורסלניות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורסלניות באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:כדורסלניות באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:כדורסלניות באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:משתתפות אולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית מברזיל
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית מברזיל
קטגוריה:ברזילאיות שנולדו ב-1969
ארגון הפעולה הקומוניסטית

**ארגון הפעולה הקומוניסטית** (ערבית: **منظمة العمل الشيوعي في لبنان**) הוא מפלגה לבנונית מרקסיסטית-לניניסטית.

## היסטוריה
ארגון הפעולה הקומוניסטית נוסד בשנת 1970 כאיחוד בין שתי קבוצות שמאל רדיקליות, הארגון למען לבנון הסוציאליסטית ותנועת הלבנונים הסוציאליסטים, מושאן איברהים מונה להיות מנהיג המפלגה, ארגון הפעולה הקומוניסטית מתח ביקורת קשה על המפלגה הקומוניסטית הלבנונית ומזכ"לה ג'ורג' חאווי והאשימה אותה בנטיות "רפורמיסטיות", אולם האיבה ביניהם פחתה באמצע שנות השבעים והם ניהלו משא ומתן על איחוד שבסוף לא צלח.

במהלך מלחמת האזרחים השנייה, ארגון הפעולה הקומוניסטית השתייך למחנה הרדיקלי, איברהים היה מזכיר התנועה הלאומית הלבנונית, שהתפרקה אחרי תחילת מלחמת לבנון הראשונה וסילוקו של אש"ף מביירות. עם התחזקות האחיזה הסורית בלבנון ארגון הפעולה הקומוניסטית ירד למחתרת מכיוון שהוא סירב לאמץ את המדיניות האנטי-פלסטינית של סוריה ולקטוע את קשריו עם אש"ף. ארגון הפעולה הקומוניסטית קיים קשרים קרובים עם החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין כתוצאה מהאידאולוגיה הקרובה של שתי המפלגות.

במהלך הנוכחות הישראלית ברצועת הביטחון ארגון הפעולה הקומוניסטית קיים יחסים קרובים עם חזבאללה ותמך במאבקו לסילוק ישראל מדרום לבנון.

## חברות
ארגון הפעולה הקומוניסטית הוא אחת מהמפלגות הלבנוניות המעטות שהם רב-עדתיות, בין חבריו יש נוצרים, סונים ודרוזים, ובסיס כוחו נמצא באוכלוסייה השיעית. בשנות השמונים של המאה העשרים, למפלגה היו כ-2,000 חברים.

קטגוריה:לבנון: מפלגות
קטגוריה:מפלגות קומוניסטיות באסיה
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1970
כוח ההרתעה הערבי

**כוח ההרתעה הערבי** (בערבית: **قوات الردع العربية**, תעתיק לעברית: **קוואת א-רדע אלערביה**) היה כוח התערבות צבאי שהוקם על ידי הליגה הערבית במטרה לשמור על הפסקת האש (הזמנית) שהושגה בימיה הראשונים של מלחמת האזרחים בלבנון.

עם החרפת מלחמת האזרחים הלבנונית ב-17 וב-18 באוקטובר 1976, התכנסה הליגה הערבית לוועידת ריאד, בה הושג הסכם הפסקת אש, והוקם כוח ההרתעה הערבי כדי לאכוף את הפיקוח על יישום הפסקת האש. בשל היותה ועידה לא-רשמית הייתה הוועידה בעלת מעמד שולי ולא מחייב. מצב זה חייב את התכנסותן של המדינות שוב במסגרת ועידה בקהיר ב-25 וב-26 באוקטובר, לאשרור החלטות ועידת ריאד וקבלת ההחלטה הסופית על גודל הכוח הכלל-ערבי: 30,000 חיילים.

בוועידת קהיר החליטה הליגה על הגדלת כוח שמירת השלום הערבי, שמנה עד אז 2,300 חיילים, ל-30,000. כוח התערבות שנוצר, הורכב במרביתו מכוחות סוריים, עם תרומה סמלית של מדינות ערביות אחרות, ובכלל זאת סעודיה ולוב. הכוח אמנם נשלח מלכתחילה לבקשתו של ראש ממשלת לבנון סולימאן פרנג'יה, ואמור היה להיות תחת פיקודו של נשיא לבנון, אולם למעשה היה הכוח תחת פיקודה הישיר של סוריה.

בראשיתו כלל הכוח 30,000 חיילים, מתוכם 25,000 חיילים שנשלחו מטעם סוריה. עיראק (יריבתה המרה של סוריה באותה העת) התנגדה לכוח, לאור חששה כי כוח זה יאפשר לסוריה להגביר את השפעתה בלבנון, בחסות כלל-ערבית. אולם, כשהכוח הפך לעובדה קיימת, ניסתה לשלוח את חייליה דרך סוריה (המעבר היבשתי היחיד ללבנון), אולם המשטר הסורי מנע את כניסתם. באביב 1979, לאחר שהליגה הערבית האריכה את מנדט הכוח, הסודאנים, הסעודים וחיילים מאיחוד האמירויות עזבו את הכוח, וכך הוא הפך לכוח סורי בלבד.

למעשה, הכוח יצר נראות של כוח פאן-ערבי, ובכך הכשיר **בדיעבד** את פלישתה של סוריה ללבנון במאי 1976 (חצי שנה טרם יצירת הכוח).

## הסכם שתורא

כדי להבהיר את ההסכמות שהושגו בהסכם קהיר מאוקטובר 1976, בנוגע לפעילות הפלסטינית בדרום לבנון, נציגי לבנון, סוריה (במסווה של כוח ההרתעה הערבי) והפלסטינים נפגשו בשתורא החל מה-21 ביולי 1977. ההסכם שהושג בין הצדדים ארבעה ימים לאחר מכן, תאם במרביתו את העמדה הסורית. במסגרתו: הכוחות הפלסטיניים ייסוגו 15 ק"מ מהגבול עם ישראל, וצבא לבנון יהיה אחראי על הבטחת האזור ממנו ייסוגו. כוח ההרתעה הערבי יאבטח את רצועת החוף המערבית, יסייע בשיקום צבא לבנון, ויחד עם צבא לבנון יהיה אחראי על הביטחון בכל המדינה. חיילי הכוח החלו להתפרס ב-30 ביולי באזורים האסטרטגיים בבקאע, סביב ביירות, באזור צידון וטריפולי. אולם שום סעיף מלבד זה בהסכם, לא יושם בסופו של דבר, בשל חוסר יכולתו של צבא לבנון לפנות את אש"ף מבסיסיו בדרום.

ביוני 1983 בחרה הממשלה הלבנונית שלא להאריך את מנדט הכוח, וכך למעשה סיימה את קיומו. סוריה לא הסיגה את כוחותיה, והבטיחה להשאירם "כל עוד נוכחותם נחוצה לממשלה הלבנונית". החלטה 1559 של מועצת הביטחון אילצה את סוריה לסיים את כיבושה הצבאי בלבנון ב-2005.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
כוח הרתעה ערבי
כוח הרתעה ערבי
קטגוריה:כוחות צבא בין-לאומיים
שארל דבאס

**שארל דבאס** (בערבית: **شارل دباس**; 16 באפריל 1884–22 באוגוסט 1935), היה נשיא לבנון הראשון בתקופת המנדט הצרפתי. בניגוד למרבית הנשיאים שבאו אחריו, דבאס היה יווני-אורתודוקסי ולא מרוני.

דבאס מונה לנשיא פעמיים על ידי הנציב הצרפתי, בעיקר על רקע היותו נשוי לצרפתייה. לפני שנכנס לזירה הפוליטית היה עורך עיתון בצרפתית שיצא לאור בלבנון. לאורך כהונתו כנשיא סירב דבאס להשתמש במכונית השרד שלו אלא לנסיעות רשמיות, וראה במשרה את פסגת הקריירה שלו. גם כששכב על ערש דווי בפריז ב-1935, עדיין קיווה לשוב ללבנון ולתפוס בשנית את כס הנשיאות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נשיאי לבנון
קטגוריה:ראשי ממשלת לבנון
קטגוריה:ביירות: אישים
קטגוריה:ילידי 1884
קטגוריה:יוונים שנפטרו ב-1935
אלפרד ג'ורג' א-נקאש

שמאל|ממוזער|250px|א-נקאש (מימין) עם נשיא סוריה תאג' אלדין אלחסני. שני האישים מונו על ידי הצרפתים
**אלפרד ג'ורג' א-נקאש** (בערבית: ألفرد جورج النقاش; 1887–1978) היה מדינאי לבנוני נוצרי-מרוני שכיהן כראש ממשלת לבנון וכנשיא המדינה בזמן המנדט הצרפתי על לבנון.

הוא התמנה לנשיאות על ידי השלטונות הצרפתיים לאחר התפטרותו של אמיל אדה באפריל 1941, ולפני שהושבע לתפקיד כיהן פייר ג'ורג' ארלאבוס כנשיא זמני במשך 6 ימים. הוא כיהן בתפקיד עד 18 במרץ 1943. בבחירות בשנת 1943 התמודד לפרלמנט במחוז ביירות.

כיום קרוי אחד הרחובות המרכזיים בביירות על שמו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי לבנון
קטגוריה:ראשי ממשלת לבנון
קטגוריה:נוצרים לבנונים
קטגוריה:לבנון במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ביירות: אישים
קטגוריה:ילידי 1887
קטגוריה:לבנונים שנפטרו ב-1978
קיטל

[ממוזער|שמאל|250px|קיטל [ליטאים (זרם)|ליטאי]]
**קיטל** ("גלימה" ביידיש) או "סַרְגֶנֶס" (ביידיש מערבית) היא גלימה לבנה שלובשים יהודים אשכנזים דתיים במועדים מיוחדים, בליל הסדר ובימים נוראים.

## טעם לבישת הקיטל

לפי דעה אחת הקיטל מסמל ניקיון מן החטא כמו המלאכים. לפי סברה שנייה הקיטל נועד לעורר את האדם אל התשובה, משום שהקיטל מזכיר לו את יום המיתה בהיותו דומה לתכריכי המת. אכן יש שנהגו ללבוש קיטל התפור מכל עבריו ללא כפתורים ועיטורים, בדומה לתכריכים. 

טעם נוסף הוא שהקיטל נועד למשוך חסד ורחמים על האדם, שכן הצבע הלבן קשור למידת החסד.

## זמן לבישת הקיטל
**יום כיפור** - לבישת הקיטל מוזכר בפירוש המפה של הרמ"א על השולחן ערוך לגבי יום הכיפורים. ובקהילות מסוימות נהוג ללבוש קיטל ביום הכיפורים בלבד. אמנם יש קהילות מסוימות, בעיקר מחסידי פולין (כגון גור), שאף ביום כיפור אינם לובשים קיטל. 

**ראש השנה** - בקהילות רבות נהוג ללבוש קיטל גם בראש השנה; כך הוא המנהג בעיקר בקהילות "אשכנז המערבי" (מערב אירופה), ובמיעוט מקהילות מזרח אירופה (בהן חסידויות מסוימות). אולם רוב החסידים וקהילות אשכנז המזרחיים נוהגים שרק בעלי התפילה, בעל תוקע והמקריא (ולעיתים גם הכהנים), לובשים קיטל בראש השנה.

**הושענא רבה** - יש שנוהגים ששליח הציבור לובש קיטל במהלך תפילות הושענא רבה, משום שיום זה נחשב ליום החיתום האחרון של ימי הדין. בחסידויות ירושלמיות וכן בחסידות סלונים נוהגים כולם ללבוש קיטל בהושענא רבה. 

יש שמנהגים ששליח הציבור לובש קיטל במהלך תפילת מוסף של שמיני עצרת, בו נאמרים פיוטי הגשם, ובמהלך תפילת מוסף של יום-טוב ראשון של פסח, בה נאמרת תפילת טל.

בנוסף, רבים נוהגים ללבוש קיטל במהלך ליל הסדר. יש סברה שאומרת כי הדבר נעשה כדי להבטיח שבבגד לא יהיו פירורי חמץ, דבר שמתאים רק לקיטל אותו נוהגים ללבוש ביום הכיפורים שהוא יום צום.

### לבישת הקיטל בחתונה
שמאל|ממוזער|250px|חתן לבוש קיטל תחת החופה
מנהג נפוץ שהחתן לובש קיטל לראשונה בזמן החופה. המנהג ללבוש בגדים לבנים בחתונה מוזכר כבר אצל הרב אהרון הכהן מלוניל בספר אורחות חיים. וכלבו כתב שהוא לקיים מה שנאמר: בְּכָל עֵת יִהְיוּ בְגָדֶיךָ לְבָנִים. ובמטה משה כתב בטעם הדבר לרמז שעוונותיו נמחלים וחטאיו כשלג ילבינו טעם נוסף הוא על מנת להזכיר לו את יום המיטה, בכך שהוא לבוש בגד מתים, ועל ידי זה יתעורר לתשובה. הסבר נפוץ אחר גורס שהדבר בא לרמז על כך שביום הנישואין נמחלים כל עוונותיו של האדם, בדומה ליום כיפור. 

מנהג חב"ד בדורות האחרונים ללבוש קיטל פעם אחת בשנה בלבד, או ביום הכיפורים או תחת החופה. לפיכך חתן הלובש קיטל ביום חופתו, אינו לובשו שוב ביום הכיפורים שלאחריו. 

בקהילות אשכנז המערבי נוהגים שלא ללבוש קיטל בשנה הראשונה של הנישואין.

## מנהגים שונים
הקיטל של הליטאים עשוי מבד רגיל, בדומה לחלוק רופאים. החסידים הירושלמים לובשים כתונת פסים לבנה וחלק מחסידי סלונים לובשים קפוטה חלקה בצבע לבן. במערב אירופה לבשו בגד יותר דומה לתכריכים שנקרא סַרְגֶּנֶס. הוא עשוי ללא כפתורים והולבש דרך פתח הצוואר. לפעמים היה כובע מחובר לבגד. 

יש נוהגים שעד גיל 20 לא לובשים קיטל בימים הנוראים מכיוון שעד גיל 20 אין בית דין של מעלה מענישים. 

המנהג הנפוץ הוא שרק מי שנשוי לובש קיטל.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בגדי שבת ויום טוב
קטגוריה:יום הכיפורים
קטגוריה:חלוקים וגלימות
כל ילדיי

**כל ילדיי** (באנגלית: **All My Children**) היא אופרת סבון של רשת ABC האמריקאית ששודרה מ-5 בינואר 1970. הסדרה מביאה את סיפורם של תושבי עיירה בורגנית בדיונית בשם "פיין ואלי" הממוקמת בפנסילבניה.
באפריל 2011 הודיעה רשת ABC על הפסקת שידורה של הסדרה ב-23 בספטמבר 2011, לאחר 41 שנים ו-10,712 פרקים.
באפריל 2013 הוחזרה הסדרה לאוויר ושידרה עוד 43 פרקים חדשים לאחר שחברת PROSPECT PARK שרכשה את הזכויות וההיסטוריה של אופרות הסבון מרשת ABC החלה לשדר פרקים חדשים באמצעות iTunes ו-Hulu בארצות הברית. שידורי הסדרה הסתיימו ב-2 בספטמבר 2013. בסה"כ שודרו 10,755 פרקים.

בישראל, שודרה הסדרה החל מיוני 1999 ועד 2004 באופן יומי בערוץ 2. לאחר הפסקה של מספר חודשים, הסדרה חזרה לשידור בערוץ 1 מנובמבר 2004 עד אמצע ינואר 2006.
בפרקים רבים הסדרה פרצה דרך בעיסוק בנושאים שהיוו טאבו בתעשיית הבידור האמריקאית. ב-1983 היא הייתה אופרת הסבון הראשונה שעסקה בגלוי בהומוסקסואליות והציגה דמות לסבית, וב-1987 הייתה בין הראשונות שעסקו במחלת האיידס וביחס החברה לחולים במחלה. בשנת 2010  הועמדה הסדרה לפרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה.
אחת הדמויות האייקוניות של הסדרה היא אריקה קיין, אותה גילמה סוזן לוצ'י במשך 41 שנה, מ-1970 ועד ביטול הסדרה ב-2011.
הסדרה היוותה קרש קפיצה לכמה ממשתתפיה, ובראשם שרה מישל גלר ששיחקה בתור קנדל הארט, ולאחר מכן כיכבה בסדרה באפי ציידת הערפדים. ג'סי מקרטני, ששיחק בסדרה מ-1998 ועד ל-2001, זכה על תפקידו בשני פרסי אמי. בסדרה שיחקה גם שאנון קיין.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* האתר של כל ילדיי ברשת ABC
* 
* 

קטגוריה:אופרות סבון אמריקאיות
קטגוריה:זוכי אמי בשעות היום: בימוי דרמה
קטגוריה:זוכי אמי בשעות היום: תסריט דרמה
קטגוריה:זוכי אמי בשעות היום: דרמה
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:טרנסג'נדר בטלוויזיה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בפילדלפיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2013
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1970
הר ארבוס

שמאל|ממוזער|250px|הר הגעש פעיל
[שמאל|ממוזער|250px|מפת האי [רוס (אי)|רוס]]
**הר אֶרֶבּוּס** (**Mount Erebus**) באנטארקטיקה הוא הר הגעש הפעיל הדרומי ביותר בכדור הארץ. ההר נמצא באי רוס, והוא מתנשא לגובה 3,794 מטרים. באי מצויים שלושה הרי געש נוספים, רדומים. ארבוס פעיל באופן רצוף מאז שנת 1972. על ההר קיימת תצפית מדעית המנוהלת על ידי "המכון הטכנולוגי למכרות וטכנולוגיה של ניו מקסיקו". הר הגעש יושב מעל פרוסת קרום דקה, כך שסלע מותך מתרומם ביתר קלות מתוך כדור הארץ. בלועו של הר ארבוס קיים אגם של לבה נוזלית, אחד מאגמי הלבה הבודדים בעולם. הלבה מתפרצת מן האגם מספר פעמים ביום, כמו בהר הגעש סטרומבולי. בשנת 2005 נצפו מספר התפרצויות אפר וזרמי לבה קטנים מתוך פירים ליד אגם הלבה.

היישוב האנטארקטי הגדול ביותר - תחנת מק'מרדו, המופעלת על ידי ארצות הברית - נמצא בטווח הראייה של הר הגעש (כ -40 ק"מ משם).

הר ארבוס התגלה בשנת 1841 על ידי חוקר הקוטב סר ג'יימס קלארק רוס, שקרא לו על שמה של "ארבוס", אחת משתי אוניות המשלחת. מקור השם במיתולוגיה היוונית, הכינוי שניתן לחלק מעולם השאול, שאותו עוברים המתים בדרכם לממלכת המתים, היא האדס. הספינה האחרת הייתה "טרור", שהעניקה את שמה להר טרור (הר געש אחר). המטפסים הראשונים להר היו חברי משלחת נמרוד של ארנסט שקלטון לקוטב הדרומי, בשנת 1908.

## האסון האווירי על הר ארבוס

ב-28 בנובמבר 1979 התרסק על הר ארבוס מטוס אייר ניו זילנד בטיסה מספר 901. זו הייתה טיסת תיור שיצאה משדה התעופה באוקלנד אל עבר אנטארקטיקה לצורך תצפית. המטוס, מדגם DC-10-30, התרסק אל צלע ההר וכל 257 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.

## ראו גם

* טיסה 901 של אייר ניו זילנד

## קישורים חיצוניים

* התצפית המדעית על הר ארבוס, מידע מקיף על ההר.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ארבוס
ארבוס
תזה

**תֶּזָה** (מיוונית: **θέσις**) היא רעיון שאדם מציג, תוך שהוא בוחן את מאפייניו ומשמעותו. בעולם האקדמי, תזה מציגה מחקר שערך מציג-התזה, והיא משמשת בדרך כלל למילוי חלק מהדרישות לקבלת תואר שני. המסמך המקביל, לקבלת תואר "דוקטור" (ובמדינות אירופיות ואסייתיות רבות, גם לקבלת דרגת פרופסור), נקרא "**דִּיסֶרְטַצְיָה**".

מציג התזה מקבל הדרכה אישית במהלך כתיבת התזה מאיש מחקר המכונה "מנחה התזה". המנחה הוא גם אחד מהאנשים השופטים את איכות התזה לשם קבלת התואר. קבוצת שופטים זו מכונה "ועדת התזה". ועדה זו מכילה, ברוב האוניברסיטאות בעולם, שלושה אנשי מחקר במקרה של תזה לקבלת תואר שני, וחמישה אנשי מחקר במקרה של דיסטרציה לקבלת תואר "דוקטור".

התזה אינה כלי נוח לדיווח על ממצאי מחקרים ובמאה ה-21, היא נכתבת רק כמטלה לימודית ומכוחה של מסורת. הסיבה לכך היא אורך התמליל הדרוש לניסוחה. הכלי המרכזי לדיווח על ממצאי מחקר הוא עתה מאמר בכתב עת אקדמי בעל ביקורת עמיתים. ככל שהאינטרנט מתפתח, קל יותר לאתר מאמרים בכתבי עת כאלה והדבר גורם לירידה מתמדת במעמדן של התזות. אמצעים מקובלים אחרים לדיווח על ממצאים הם קיום הרצאה מול קהל בכינוס מחקרי, כשההרצאה כוללת מצגת, או הצגת פוסטר בכינוס מחקרי.

הכתיבה של תזה מועברת כחלק מתהליך השלמת הדוקטורט, והיא משמעותית להצלחתו של תהליך זה. תזה מוצלחת מחייבת תוכן מקיף, משקף את המחקר הביבליוגרפי והחדשני, ומוכיח את הידע המקצועי והיכולות האנליטיות של המחקר. עבודה בעלת איכות גבוהה מהווה יתרון גדול בעיניהם של אנשי הוראה ותלמידים פוטנציאליים, ועשויה לעזור להם לקבל מעמד מוערך בקהל החוקרים ובעולם האקדמי בכללי.

## פטור מכתיבת תזה
במאה ה-21 ישנם מוסדות אקדמיים המקיימים מסלולי לימודים לתואר שני ללא תזה. הלומדים בהם אינם נדרשים להגיש עבודת מחקר, ואז מספר הקורסים שעל הסטודנט ללמוד במסגרת המסלול, גדול יותר מאשר במסלולים הכוללים תזה. במרבית המקרים, צריכים הסטודנטים במסלולים אלה להגיש בתום הלימודים **עבודת גמר** יישומית (לא מחקרית). תואר שני ללא תזה אינו מאפשר המשך ללימודי דוקטורט.

בחלק מהמוסדות האקדמיים, פטורים תלמידי דוקטורט מכתיבת תזה, אם הם פרסמו מספר מאמרים בכתבי עת מחקריים שבהם נהוגה ביקורת עמיתים. מבין המוסדות שאינם פוטרים מכתיבת תזה במקרה כזה, יש כאלה שפוטרים את התלמידים מעריכת מחקר חדש עבור התזה, ומאפשרים להם לסכם את כל המאמרים שהם כבר פרסמו לחיבור בעל מבנה של תזה.

תלמידים שהצטיינו בלימודי התואר הראשון יכולים כיום להתקבל למסלול ישיר לדוקטורט. ישנן מדינות בהן מסלול זה מדלג לחלוטין על כל לימודי התואר השני וישנן מדינות, כמו ישראל, שבהן הוא מדלג רק על כתיבת התזה של התואר השני, אך לא על הגשת הצעת המחקר המקדימה לה. תלמידים שמצטיינים בלימודי התואר השני יכולים להתקבל למסלול משולב לדוקטורט.

## ראו גם
* עבודה אקדמית
* מאמר מדעי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תיעוד, תקשורת והוראת מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:כתיבה
קטגוריה:מדע וטכנולוגיה
פרח אדום (להקה)

**פרח אדום** היא להקה ישראלית המתמחה בסגנון מוזיקת הרבטיקו היוונית.
## היסטוריה
סגנון המוזיקה רבטיקו נוצר בסוף המאה ה-19 באסיה הקטנה בסמירני, איזמיר של היום והמשיך להתפתח בפיראוס, אתונה וסלוניקי. להקת ״פרח אדום״ רואה עצמה כממשיכת דרכן של הזמרת היהודיה רוזה אשכנזיאשר הייתה מגדולות זמרות יוון (נפטרה ב-1980) והזמרת היהודיה סטלה חסקיל (1918–1954), וכן את דרכם של יהודי סלוניקי בעיקר צדיק וגאזוז, אשר נהגו לשיר את שירי הרבטיקו בשפת הלדינו. תומר כץ, סולן הלהקה ומנהלה המוזיקלי, כתב טקסטים בעברית למנגינות רבטיקו ויצר שירים ולחנים עבריים חדשים ומקוריים בסגנון זה. כמו כן השתתף תומר בסרט הדוקומנטרי על הזמרת היהודיה רוזה אשכנזי "קנרית מתוקה שלי" של הבמאי רועי שר

הלהקה משתפת פעולה עם אומנים יוונים, ביניהם המשורר הידוע מנוליס רסוליסהזמרת סופיה פפזוגלו ושני נגני הבוזוקי המובילים ביוון מנוליס קרנתיניס וניקוס תאתאסופולוס, וזכתה לביקורות נלהבות בארץ וכן ביוון.

ב-4 בנובמבר 2012 להקת ״פרח אדום״ ובראשה תומר כץ ארגנו את סמינר הרבטיקו הראשון מסוגו בישראל, בו התארח נגן הבוזוקי היווני אדוניס חראלומבופולוס, מטובי נגני הבוזוקי ביוון. הסמינר התקיים בבית הקהילה היוונית בירושלים. מאז מתקיים הסמינר מדי שנה בהדרכת המוזיקאים החשובים ביותר ביוון, כולל Dimitris Mystakidis, Evgenios Voulgaris.

באוקטובר 2013 אירחה להקת ״פרח אדום״ את המוזיקאית היווניה ת'יאודורה את'נסיו למופע ראשון מסוגו בישראל, שהוקדש לשיריה של הזמרת היהודיה סטלה חסקיל.

באוגוסט 2016 להקת ״פרח אדום״ אירחה למופע משותף את אחת הזמרות הגדולות ביוון, הזמרת מריו.

בינואר 2016 להקת ״פרח אדום״ העלתה מופע חדש "יוון והקשר הישראלי", בו הלהקה משתפת פעולה עם האומנים הוותיקים דקלון ויהודה קיסר.

הלהקה הוציאה עד כה את האלבומים "פרח אדום בהופעה", "אש של אהבה" וכן D.V.D של הופעה חיה "בבית הקונפדרציה".

## חברי הלהקה
* תומר כץ - בוזוקי, עוד, בגלמה, ניהול מוזיקלי, לחנים וטקסטים
* אלעד קינר - קונטרבס
* ורה גורנשטיין - כינור
* רעות-רבקה שאבי, ענבל דדון - שירה
* אוראל תמוז, נימרוד עצמון - גיטרה
* גבריאל פיסק, עומר להב - כלי הקשה

## קישורים חיצוניים

* על פרח אדום בפורטל "הבמה"

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות אתניות ישראליות
לילי בולאנז'ה

**לילי בולאנז'ה** (בצרפתית: **Lili Boulanger**; 21 באוגוסט 1893 – 15 במרץ 1918) הייתה מלחינה צרפתייה, אחותה הצעירה של המלחינה והמורה לקומפוזיציה ידועת השם נדיה בולאנז'ה.

## קורות חייה
לילי בולאנז'ה הייתה ילדת פלא, שכישרונה ניכר כבר בגיל שנתיים. הוריה, מוזיקאים שניהם, עמדו על כך ועודדו את בתם לרכוש השכלה מוזיקלית. (אמה, ראיסה מישצ'קאיה, הייתה נסיכה רוסייה, שנישאה למורה שלה בקונסרבטואר בפריז, ארנסט בולאנז'ה; סבה, פרדריק בולאנז'ה, היה צ'לן נודע וסבתה, ז'ולייט, הייתה זמרת). עוד בטרם מלאו לה חמש שנים התלוותה לילי אל נדיה בת העשר לשיעורים בקונסרבטואר בפריז, וזמן קצר אחר כך כבר ישבה בשיעורי תאוריה של המוזיקה ולמדה נגינה בעוגב; במקביל גם שרה וניגנה בפסנתר, כינור, צ'לו ונבל. בשנת 1913, בגיל 19, זכתה בפרס רומא על יצירתה "פאוסט והלנה", האישה הראשונה שזכתה בפרס זה; נדיה ויתרה על התחרות אחרי ארבעה ניסיונות כושלים ומיקדה את מאמציה בהדרכת אחותה.

לילי החלה כתלמידתה של נדיה והמשיכה אצל פול וידאל, ז'ורז' קוסאד וגבריאל פורה. פורה התרשם ביותר מכשרונותיה של האישה הצעירה ונהג להביא לה שירים לקריאה. מות אביה בשנת 1899 השפיע עליה מאוד; רבות מיצירותיה נוגעות בנושא האבל והאובדן. יצירתה המוזיקלית התייחדה בססגוניות של ההרמוניה והכתיבה האינסטרומנטלית שלה, ובמיומנותה להתאים מוזיקה לטקסט; בחיבוריה אפשר להבחין בהשפעתם של פורה ושל קלוד דביסי. ארתור הונגר הושפע כמלחין מיצירתה החדשנית. לדברי פסנתרן הג'אז הרבי האנקוק, היא אחת המלחינות האהובות עליו.

על חייה ועבודתה העיבה מחלה כרונית, שראשיתה בדלקת סימפונות בגיל שנתיים, שהחלישה את המערכת החיסונית שלה. כתוצאה מכך התפתחה אצלה שחפת מעיים (הנקראת כיום מחלת קרוהן), שקטלה אותה בדמי ימיה, בגיל 24. אף כי אהבה מסעות והשלימה יצירות אחדות באיטליה לאחר הזכייה בפרס רומא, בריאותה המעורערת אילצה אותה לשוב הביתה, שם ארגנה עם נדיה פעולות תמיכה בחיילים צרפתים במלחמת העולם הראשונה. שנותיה האחרונות היו גם הן פוריות מבחינה מוזיקלית, כאשר עמלה להשלים יצירות שנותרו עד אז באמצע העבודה. לילי בולאנז'ה נקברה בפריז, בבית הקברות של מונמארטר, בלי שהספיקה להשלים את האופרה La princesse Maleine, שלה הקדישה את רוב שנותיה האחרונות. הביוגרפיה המדויקת ביותר שלה היא The Life and Works of Lili Boulanger () מאת המוזיקולוגית ליאוני רוזנשטיל.

האסטרואיד 1181 "לילית" נקרא על שמה.

## יצירות נבחרות
* פאוסט והלנה", קנטטה למצו-סופרן, טנור, בריטון ותזמורת (1913)
* "בוקר אביב", לתזמורת (1917-18)
* "ערב נוגה", לתזמורת (1917-18)
* תהילים כ"ד, לטנור, מקהלה, עוגב ותזמורת (1916)
* תהילים ק"ל (ממעמקים קראתיך יה), לאלט, טנור, מקהלה ותזמורת (1910-17)

## מקורות

* Annegret Fauser:"Lili Boulanger". Grove Music Online, ed. L. Macy, accessed 9 Apr 05. (subscription access)


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלחינים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מלחינות צרפתיות
קטגוריה:משפחת בולאנז'ה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של מונמארטר
קטגוריה:חולות שחפת
קטגוריה:צרפתים ממוצא רוסי
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1893
קטגוריה:נפטרות ב-1918
קטגוריה:זוכי פרס רומא
קבוצת העשור של ה-WNBA

[שמאל|ממוזער|250px|[שריל סוופס זכתה ב-4 אליפויות WNBA וב-3 מדליות זהב אולימפיות]]
**קבוצת העשור של ה-WNBA** הוא פרויקט שנערך בשנת 2006 בו בחרו את הכדורסלניות הטובות ביותר בעשור הראשון של ליגת ה-WNBA. את 10 הכדורסלניות הטובות ביותר בחרו מתוך רשימה של 30 שחקניות, ואת ההצבעה העניקו אוהדי הליגה, אנשי תקשורת, מאמנים ושחקנים. הרשימה כללה את 10 הכדורסלניות הטובות והמשפיעות ביותר בעשור הראשון של הליגה, עם התייחסות לספורטיביות, שירות לקהילה, מנהיגות ותרומה לכדורסל הנשים.

תשע כדורסלניות מההרכב הראשון זכו במדליה אולימפית אחת לפחות, ושבע כדורסלניות זכו באליפות ה-WNBA. רק כדורסלנית אחת מההרכב הראשון (סינתיה קופר), כבר לא שיחקה כדורסל מקצועני בזמן שהקבוצה נבחרה. שריל סוופס, טינה תומפסון וליסה לסלי, היו שלוש הכדורסלניות היחידות בהרכב הראשון ששיחקו בכל העונות של ה-WNBA.

## בחירת השחקנים
### ההרכב הראשון

### ראויות לציון

## פיינליסטיות אחרות

## קישורים חיצוניים
*קבוצת העשור באתר ה-WNBA

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסי WNBA
טאביטאואה

**טאביטאואה** (באנגלית: **Tabiteuea**) הם שני איי אטול שכנים בשרשרת איי גילברט, השייכת לרפובליקת קיריבטי שבמרכז האוקיינוס השקט. 
## גאוגרפיה
האי הצפוני נקרא **טביטאואה צפון** (Tabiteuea North) והאי הדרומי **טביטאואה דרום** (Tabiteuea South). מקור שם האיים הוא במילה הגילברטית ל"הארץ בלי צ'יפים" (הארץ בלי המנהיגים), בשל התרבות השיתופית שהייתה נהוגה בהם.

שטחו של האי הצפוני הוא 26 קמ"ר ומתגוררים בו כ-3,600 תושבים (2010), ואילו שטחו של האי הדרומי הוא כ-12 קמ"ר ומתגוררים בו כ-1,300 תושבים (2010). 

בסוף המאה ה-19 נערכה מלחמה בין האי הצפוני לדרומי, לאחר שתושבי האי הצפוני הוטבלו לנצרות ופשטו על האי הדרומי במטרה להמיר בכוח את דת תושביו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:איי גילברט
קטגוריה:קיריבטי: אטולים
נונואוטי

**נונואוטי** (באנגלית: **Nonouti**) הוא אטול אלמוגים באיי גילברט ברפובליקת קיריבטי שבמרכז האוקיינוס השקט, ואחד המחוזות של קיריבטי.

האטול ממוקם בדרום איי גילברט, במרחק של 38 ק"מ מטאביטאואה. בצידו המערבי של האטול נמצא האי העיקרי שלו - האי נומאלאנג. צידו המזרחי של האטול הוא שונית אלמוגים ומספר איונים קטנים.

אטול נונואוטי הוא האטול השלישי בגודלו באיי גילברט - אורכו כ-35 ק"מ ורוחבו כ-15 ק"מ. במרכז האטול מצויה לגונה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:איי גילברט
קטגוריה:קיריבטי: אטולים