open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
טעות דפוס

שמאל|ממוזער|350px|טעות דפוס הנובעת משִׂיכּוּל אותיות באתר החדשות של YNET
[שמאל|ממוזער|350px|טעות הדפוס ב"[תנ"ך הנואפים" - בו נשמטה המילה "לא" בעשרת הדיברות, כך שבמקום "לא תנאף" כתוב "נאף".]]
**טעות דפוס** היא טעות הנוצרת בעת הכנתו של טקסט לדפוס. בניגוד לשגיאת כתיב, הנובעת מחוסר שליטה של הכותב בכללי הכתיב, ומביאה להחלפה של אות בדומה לה, טעות דפוס נובעת מתקלה בתפעול האמצעי המשמש לסידור האותיות בדפוס, בעיקר בחירת אות שגויה במקלדת (בדרך כלל אות סמוכה לאות הנכונה), אך גם שיבוש בבחירת הגופן, שיבוש סדר המילים במהלך הסידור לדפוס וכדומה.  

למניעת הופעתן של טעויות דפוס בטקסט המודפס משמשת ההגהה, אך גם זו אינה מושלמת. מארק טוויין אמר על כך: "הישמר והיזהר כאשר אתה מעלעל בספר העוסק בנושאי בריאות - אתה עלול למות מטעות דפוס". 

עד למעבר לסדר דפוס ממוחשב, מלאכת סידור הטקסט לדפוס נעשתה על ידי בעל מקצוע נפרד, סדר, שהשתמש במכונות מיוחדות למטרה זו, כגון מכונת ליינוטייפ. את עבודתו עשה הסדר על-פי טקסט בכתב יד או שנוצר במכונת כתיבה. האחריות לקיומן של טעויות הדפוס נפלה לפיכך על הסדר, שמשום מה נהוג היה לכנותו בקרב דוברי עברית דווקא ביידיש, "הבחור הזעצער". 

בעבודה בסדר דפוס ממוחשב, סידור הטקסט נעשה ישירות מקובץ המקור שסיפק יוצרו של הטקסט, קובץ שנוצר באמצעות מעבד תמלילים. האחריות ליצירתן של טעויות דפוס עברה לפיכך בעיקר אל יוצרי המקור של הטקסט. לרשותם של כל המעורבים בהכנה לדפוס עומדים כלים ממוחשבים לבדיקת איות, המתריעים על רבות משגיאות הדפוס.

בעידן הממוחשב טעויות דפוס נובעות בעיקר מבעיות בהקלדה. טעויות רווחות הן הקלדה שגויה של אות סמוכה לאות הרצויה במקלדת שהוקלדה בטעות, והקלדה בשִׂיכּוּל אותיות, כאשר אות אחת מתחלפת עם רעותה בשל הקלדה בשתי ידיים. ישנן סטטיסטיקות לגבי מספר טעויות ההקלדה האמורות ליפול אצל קלדנים מיומנים, וזו אחת מהדרכים ללמוד את מיומנותם, בנוסף למספר התווים שהם מקלידים בשעה.   

לעיתים מצורפת לספר רשימת תיקוני טעויות (אראטה), המנחה את הקורא בעניין טעויות (חלקן טעויות דפוס) שראוי לתקן קודם קריאת הספר.

[שמאל|ממוזער|400px| דפית ההקפה של [שדה התעופה הרצליה (מרכז המסלול מסומן בכוכבית סגולה). בתרשים משמאל הודפס מתאר המסלול במיקום שגוי. גם מתאר ההקפה הודפס בטעות בצידו הדרומי של המסלול. כשל ההדפסה נבע מהנחה שגויה של הגלופה השחורה בסיבוב של 180⁰. לטעות זו יכולות היו להיות תוצאות הרות-אסון אלמלא הוחלפה הדפית בחדשה לפני כניסתה לתוקף. בתרשים המתוקן (מימין) ניתן לראות את מתאר ההקפה הנכון, מצפון למסלול.]]
שמאל|ממוזער|400px|דף מתוך ''Judas Bible'' השמור בכנסיית St Mary's ב- Totnes (דבון, אנגליה). בעותק זה, שהודפס בשנת 1613, הודפסה המילה 'Judas' במקום המילה 'Jesus'. ניתן לראות את הדבקת המילה המתוקנת (מצוינת באדום)

## אזכורים בספרות ובאמנות
* בסרט '''ברזיל''' טעות דפוס גורמת להוצאתו להורג של אדם חף מפשע ומניעה את גלגלי העלילה. בכך מותח הסרט ביקורת חברתית כנגד הסתמכות יתרה על בירוקרטיה. 

* הסיפור הקצר **תיקקון** מאת אתגר קרת פותח במילים אלה: "אני חושב שמשהו אצלי במחשב נדפקק. כנראה שזה אפילו לא המחשב, שזה סתם המקקלדת."

## ראו גם
*טעות העתקה
*סדר (דפוס)
*התנ"ך המרושע - הוא "תנ"ך הנואפים", הנחשב לטעות הדפוס הידועה בהיסטוריה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דפוס
מבצע יובל

**מבצע יוֹבֵל** הוא שמו של מבצע במלחמת העצמאות של חטיבת אלכסנדרוני ב-9 במאי 1948 ל' בניסן ה'תש"ח בכפר קרע בפתח המערבי של ואדי עארה.

ב-6 במאי 1948 כ"ז בניסן ה'תש"ח כבשו הערבים את חירבת אל ראס, מעל משמר העמק ותקפו את משמר העמק. מטרת המבצע הייתה למשוך את הכוחות התוקפים על ידי התקפת הסחה על כפר קרע ועל חירבת ואדי עארה החולשת על הפתח המערבי של נחל עירון.

בהתקפה השתתפו פלוגה מגדוד 31, פלוגה מגדוד 32 ופלוגה מגדוד 34 שכללה מחלקת משוריינים.

ההתקפה החלה בשעה 05.00 בהתקפה על כפר קרע. הכוח התוקף מגדוד 31 הצליח לחדור לכפר מכיוון דרום-מערב ולכבוש את חלקו המערבי התחתון. אך עד מהרה משכה ההתקפה כוחות גדולים של צבא ההצלה מגדודי 'ירמוק' ו'קדסיה' ולוחמים מקומיים מכל כפרי הסביבה. מטה חטיבת אלכסנדרוני שהוקם במושב עין עירון קיבל דו"חות מהתצפיות על תגבורות ערביות המגיעות לאזור הקרב בכלי רכב שונים ובאוטובוסים.

המחלקה המשוריינת התקדמה על הכביש בתוך הואדי אך עד מהרה התברר שהמשוריינים חדירים לנשק קל ובגלל ריבוי הנפגעים בתוך המשוריינים הם נסוגו לעין עירון.

פלוגה מגדוד 32 כבשה את חירבת קרע מדרום לכביש אבל לאחר שהמשוריינים נסוגו החלו הערבים להסיט את ההתקפה לעברם והיה חשש שהם יעברו את הכביש ויחסמו את נסיגתם. פלוגת המשוריינים חזרה לאחר שהוחלפו מקלעי השוורצלוזה הפגומים שלהם ובחיפוייה נסוגה הפלוגה.

לאחר שהתברר שההתקפה השיגה את מטרת ההסחה נתן מפקד החטיבה דן אבן הוראה לסגת. הפלוגה מגדוד 31 נסוגה לאחר שפוצצה את בתי הכפר, כ-30 במספר, שנכבשו על ידה.

בתחקיר שבויים התברר שהערבים חשבו שבדעת היהודים להשתלט על כל ואדי עארה וכוחות גדולים נשלחו לשם מגזרת משמר העמק.

לחטיבת אלכסנדרוני היו במהלך הלחימה 10 הרוגים ופצועים רבים. בעיתון הארץ של יום ההתקפה נמסר על 7 אנשי הגנה שנהרגו וכ-20 ערבים הרוגים.

בעקבות המבצע נוצר מעין סטטוס קוו בין הצדדים, ועד סוף המלחמה ישבו כוחות ישראליים על גבעה כקילומטר ממערב לכפר קרע, בעוד כוחות ערביים מקומיים ישבו כמה מאות מטרים ממזרח לו. הכפר עמו היה שטח הפקר ותושביו התפזרו במרחבים הסמוכים.

## לקריאה נוספת
*דן אבן, **שנות שירות**, הוצאת מלוא, 1973

## קישורים חיצוניים
* על המבצע באתר חטיבת אלכסנדרוני

## הערות שוליים

יובל
יובל
קטגוריה:הקרבות מול צבא ההצלה במלחמת העצמאות
יובל
קטגוריה:חזית המרכז במלחמת העצמאות
פלך כותאיסי

**פלך כותאיסי** או **גוברניית כותאיסי** (בגאורגית: **ქუთაისის გუბერნია**, ברוסית: **Кутаисская губерния**) הייתה גוברניה  - מחוז היסטורי של האימפריה הרוסית בדרום-מערב הקווקז לאורך חופיו המזרחיים של הים השחור, שבירתה כותאיסי. הפלך היה תחת שליטת מלכות המשנה של הקווקז בראשות נציב עליון.

הפלך נוסד בדצמבר 1846 כאחד משני הפלכים שחילקו את גאורגיה לשני חלקים למעשה, פלך טביליסי במזרח גאורגיה, ופלך אימרתי במערב גאורגיה, וחולק לתתי-מחוזות בשם אוייזד ואוקרוג :
* אוייזד כותאיסי  (כותאיסי)
* אוייזד אוזורגתי  (כיום נפת אוזורגתי)
* אוייזד לצ'חומי  (לצ'חומי)
* אוייזד רצ'ה  (רצ'ה)
* אוייזד סנקי  (כיום נפת סנקי)
* אוייזד שורפני  (כיום נפת זסטפוני ונפת חרגאולי)
* אוייזד זוגדידי  (כיום נפת זוגדידי)
* אוקרוג סוחומי
* אוקרוג בטומי - נוצר בשנת 1878 לאחר הסכם ברלין 
* אוקרוג ארטווין  - נוצר בשנת 1878 לאחר הסכם ברלין 

בשנת 1848 נכלל בתחום הפלך מועצה אזורית סמורזאק'אנו (אוקרוג באבחזיה). בזמן מלחמת קרים (1853-1856) הפך הממשל בפלך לממשל סמי-צבאי. באוגוסט 1856 נוסדה **גנרל-גוברניית כותאיסי** (General gubernatoro), ממשל צבאי בראשות גנרל. בשנת 1867 נכלל אזור נסיכות אודישי  בסמגרלו (המזרות של סמגרלו, זוגדידי ולצ'חומי), באופן רשמי, בפלך כותאיסי. ומצד שני הועברה המזרה של אחלציחה לפלך טביליסי. בשנת 1883 הוספו לשטחי הפלך, לזמן קצר, מועצה אזורית בתומי, אוקרוג סוחומי ומועצה אזורית ארטווין, עד לשנת 1903. מועצות אזוריות אלה, בשטח של 6,109 קמ"ר, יצרו את אובלסט בתומי. בשנת 1917 בוטל פלך כותאיסי.

שטח הפלך היה 25,942 ורסטה ריבועית (верста) ואוכלוסייתו מנתה ב-1897 1,058,241 נפשות מתוכם 62,000 אוכלוסייה עירונית.

ענפי החקלאות העיקריים בפלך היו תירס וענבים. 314 מפעלים (1900), 8.5 מיליון רובל. אורך מסילת הברזל היה 379 ורסטה.
## אוכלוסייה
חלוקת אוכלוסייתה הפלך לפי דת ב-1897:

## מושלים
מושלים צבאיים :

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

כותאיסי, פלך
כותאיסי, פלך
קטגוריה:כותאיסי
קטגוריה:גאורגיה בתקופת האימפריה הרוסית
קטגוריה:מלכות המשנה של הקווקז
כותאיסי
שגיא בשן

**שגיא בשן** (9 בספטמבר 1964 – 28 באוגוסט 2021) היה יועץ תקשורת ישראלי וכתב בערוץ 2.

## ביוגרפיה
בשן נולד וגדל בקיבוץ נירים. למד בתיכון האזורי מעלה הבשור. לאחר שחרורו מצה"ל, בו שירת כקצין בחיל השריון, למד תקשורת במכללה האקדמית ספיר. הוא החל לעסוק בתקשורת באזור הדרום, ומ-1992 שימש ככתב במהדורת החדשות של הטלוויזיה בכבלים בבאר שבע. ב-1995 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 2, כעורך וידאו. בשנת 1999 מונה לכתב הערוץ בדרום.

במסגרת תפקידו, סיקר בשן את פינוי נצרים במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות. כתבות ידועות נוספות של בשן עסקו בחיילי פלחה"ן גבעתי, ששישה מחבריהם נהרגו באסון הנגמ"שים בשכונת זייתון בעזה, כאשר היה חלק מהפעילות וליווה אותם בתור כתב ערוץ 2, וכן בארבע בנות תושבות אלי סיני, לפני הפינוי במסגרת תוכנית ההתנתקות ובמהלך הפינוי. במקביל לעבודתו, שימש בשן כמרצה בחוג לתקשורת במכללה האקדמית ספיר.

ביוני 2010 פרש מחברת החדשות, והקים משרד יחסי ציבור בשם בשן-ברקוביץ אסטרטגיה. בנובמבר 2010 מונה למנהל תקשורת והסברה בחברת כי"ל דשנים.

בשנת 2013 מונה למנהל המדיה והדיגיטל בתאגיד "כימיקלים לישראל".

בשנת 2017 הקים את "בשן תקשורת שיווקית".

בשן היה פעיל בעמותת בית קובי ועזר ללוחמי גבעתי גם לאחר סיום תפקידו בערוץ 2.

ב-2007 סבל מהשמנת יתר ומשקלו נאמד ב-190 ק"ג. ב-2015, לאחר שחלה במחלת הסרטן, ירד משקלו. את התמודדותו עם מחלת הסרטן תיעד בסרט דוקומנטרי בשם "מיסטר T". למרות מחלתו, המשיך בעבודה ככל שהיה יכול ואף עזר בניהול ההתמודדות הפוליטית של גדי ירקוני, שגם הוא בן קיבוץ נירים.

בשן הנחה תוכנית שבועית בשם "בשורות טובות" ברדיו דרום וכן הגיש את פינת הבישול בתוכנית "גומרים הולכים" ברדיו תל אביב.

בשן נפטר ממחלת הסרטן ב-28 באוגוסט 2021 כשבועיים בטרם מלאו לו 57, והובא למנוחות בבית העלמין מנוחה נכונה בבאר שבע.

## חיים אישיים
בשן היה גרוש פעמיים ואב לארבעה. 

## קישורים חיצוניים

* 
* שגיא בשן, באתר יוטיוב
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:יחצ"נים ישראלים
קטגוריה:נירים: אישים
קטגוריה:מיתר: אישים
קטגוריה:סגל רדיו דרום
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי מעלה הבשור
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית ספיר
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:באר שבע: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
קטגוריה:אישים הקבורים בבאר שבע
מחוז בתומי

**מחוז בתומי** או **אובלסט בתומי** (בגאורגית: **ბათუმის ოლქი**, בַּתוּמיס אוֹלכּה, ברוסית: **Батумская область**, בתומסקאיה אובלסט) הוא אובלסט במלכות המשנה של הקווקז, שהורכב ממועצה אזורית בתומי ומועצה אזורית ארטווין בשנת 1883, והיה שייך, עד לשנת 1903 לפלך כותאיסי. בראש המחוז עמד מושל צבאי.

שטח המחוז היה 6,109 ורסטה ריבועית (кв. верста ). ואוכלוסייתו מנתה כ-142,000 איש.

מחוז בתומי הוקם מחדש ב-1903.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

בתומי, מחוז
בתומי, מחוז
קטגוריה:בתומי
בתומי, מחוז
קטגוריה:גאורגיה בתקופת האימפריה הרוסית
קטגוריה:מלכות המשנה של הקווקז
בתומי
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1878
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1903
אלי פטהי אוקיאר

שמאל|ממוזער|250px|מוסטפא כמאל ואלי פתהי אוקיאר ב-1930
**אלי פטהי אוקיאר** (טורקית **Ali Fethi Okyar**; 29 באפריל 1880 – 7 במאי 1943) היה איש צבא, מדינאי ודיפלומט טורקי, כיהן כראש ממשלת טורקיה השני.

אוקיאר שנולד בפרילפ אשר במקדוניה העות'מאנית היה בוגר האקדמיה הצבאית באיסטנבול ושירת בצבא העות'מאני. ב-1909 כיהן כנספח הצבאי בפריז.
הוא השתתף בפעולות צבאיות באלבניה, במלחמת טורקיה-איטליה ב-1911 ובמלחמת הבלקן הראשונה. ב-1913 היה בין עובדי הסגל הדיפלומטי הטורקי בבולגריה. לאחר מלחמת העולם הראשונה היה בין גולי מלטה ושב לטורקיה ב-30 במאי 1921.

אוקיאר הצטרף לתנועה הלאומית הטורקית, וכיהן כיושב ראש האספה הלאומית הגדולה של טורקיה בין 14 באוגוסט 1923 ל-27 באוקטובר 1923. לאחר הכרזת העצמאות של טורקיה שימש כראש ממשלתה השני, למשך זמן קצר מ-22 בנובמבר 1924 ועד 3 במרץ 1925. לאחר מכן מונה לשגריר טורקיה בפריז.

ב-1930 פנה מוסטפא כמאל אל אוקיאר בבקשה להקים מפלגת אופוזיציה למפלגת העם הרפובליקאית, וזאת במטרה לבסס מערכת שלטון רב-מפלגתי במדינה. התנאי היחיד שהציב מוסטפא כמאל לאוקיאר היה שעקרון הפרדת הדת והמדינה חייב להישמר. אוקיאר הקים את המפלגה הרפובליקנית החופשית (Serbest Cumhuriyet Fırkası) ב-12 באוגוסט 1930, אך בתוך שלושה חודשים בלבד התגברו בה קולות המתנגדים לרפורמות אטאטורק, ואוקיאר שחשש לגורלה פיזר את המפלגה ביוזמתו שלו ב-17 בנובמבר 1930.

ב-1934 מונה אוקיאר לשגריר טורקיה בלונדון וב-4 בינואר 1939 נבחר שוב כחבר האספה הלאומית הטורקית. הוא כיהן כשר המשפטים עד 12 במרץ 1941, וכשנתיים לאחר מכן הוא מת באיסטנבול.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר משרד הביטחון הלאומי הטורקי
* 

קטגוריה:אנשי צבא טורקים
קטגוריה:ראשי ממשלת טורקיה
קטגוריה:שרי המשפטים של טורקיה
קטגוריה:טורקים ממוצא צ'רקסי
קטגוריה:חברי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה
קטגוריה:חברי מועצת האיחוד והקידמה
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1880
קטגוריה:נפטרים ב-1943
ג'וליאן שווינגר

**ג'וליאן סימור שווינגר** (באנגלית: **Julian Seymour Schwinger**; 12 בפברואר 1918 – 6 ביולי 1994) היה פיזיקאי אמריקאי-יהודי. חתן פרס נובל בפיזיקה לשנת 1965 (ביחד עם ריצ'רד פיינמן ושינאיצ'ירו טומונאגה).

## קורות חיים
שווינגר נולד בניו יורק להורים יהודים אורתודוקסים שהיגרו מפולין. למד בקולג' עירוני. סיים אוניברסיטת קולומביה בשנת 1936 ועשה את הדוקטורט בהנחיית איזידור אייזק רבי. עבד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ביחד עם רוברט אופנהיימר. בזמן מלחמת העולם השנייה עבד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס על פיתוח מכ"ם. 

עבר למחקרים בתחום מכניקת הקוונטים. בשנים 1945–1974 לימד באוניברסיטת הרווארד. באותה תקופה הציע שיטת רנורמליזציה למחקרים בתחום האטום.

בשנת 1965 קיבל פרס נובל על עבודה בסיסית באלקטרודינמיקה קוונטית בעלת מסקנות פורצות דרך לפיזיקה של חלקיקים אלמנטריים יחד עם ריצ'רד פיינמן ושינאיצ'ירו טומונאגה.

היה מנחה למספר דוקטורנטים, ביניהם ארבעה חתני פרס נובל.

בשנת 1972 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. החל משנת 1989 עבד בתחום היתוך קר.

## קישורים חיצוניים

* ג'וליאן שווינגר
* ג’וליאן שווינגר, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות.
* fundamental work in quantum electrodynamics, with deep-ploughing consequences for the physics of elementary particles
* הספרייה היהודית
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי הסיטי קולג' של ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:יהודים זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1994
עובד

[250px|ממוזער|שמאל|[מכונאים במפעל אווירונאוטיקה באוהיו, 1946]]
**עובד** הוא מי שעושה דבר מה עבור אדם, ארגון או אנשים אחרים ומקבל בעבור כך תשלום.

ניתן לחלק את העובדים לשני סוגים עיקריים:
* עובד שכיר – העובד עבור מעביד תמורת משכורת. בין עובד למעבידו מתקיימים יחסי עובד-מעביד. זכויותיו וחובותיו של העובד נקבעים בחוזה העבודה האישי שבינו לבין מעבידו, ובמקורות נוספים: דיני העבודה, צווי הרחבה, הסכמים קיבוציים ועוד.
* עובד עצמאי – אדם העובד עבור אחר (או אחרים) מבלי שיתקיימו ביניהם יחסי עובד-מעביד.

את העבודה למען אחר ניתן לעשות במגוון דרכים: כעובד שכיר, כעובד עצמאי, בהתנדבות, כחבר באגודה שיתופית ועוד, אך בימינו עבודה כעובד שכיר היא הדרך הנפוצה לעשות זאת, אם כי קיימים גם עובדים עצמאיים רבים. היותו של אדם בסטטוס של עובד שכיר מקנה לו את ההגנה של דיני העבודה (שחלים בדרך כלל רק על שכירים, ולא על עצמאים, מתנדבים, וכו'). התייחסות לעובד קיימת גם בחוקים אחרים:
* אחדים מחוקי המיסים כוללים כללי מיסוי מיוחדים לעובדים. בראשם פקודת מס הכנסה, שסעיף 2(2) בה מטיל חיוב במס על הכנסת עבודה.
* חוק הביטוח הלאומי חל על כל תושבי ישראל, אך יש בו התייחסות נרחבת לעובדים, הן בצד החובות (חובתו של המעביד לשלם דמי ביטוח לאומי בעד עובדיו השכירים) והן בצד הזכויות (באחדים מענפי הביטוח, כגון ביטוח אבטלה).

אף שלמושג "עובד" חשיבות מהותית בהקשרים אלה, הוא אינו מוגדר בחקיקה, וגבולותיו נקבעו בפסקי דין רבים של בית הדין לעבודה. בין השאר נקבע בפסקי דין אלה כי חייל בשירות קבע אינו בגדר עובד, וגם אסיר המועסק בבית סוהר אינו עובד.

עבודתו של העובד נעשית למען מעבידו, במקום עבודתו או במקום שאליו נשלח על ידי מעבידו. במצב השגרתי, לעובד מעביד יחיד, אך יש גם הקשורים ביחסי עובד-מעביד עם מעבידים אחדים, באותו מקצוע או במקצועות שונים.

העובד משתלב במקום עבודתו ופועל להגשמת מטרותיו של מקום העבודה, בהתאם להנחיות מנהליו. תרומתו של העובד מתבטאת בהקדשת זמנו למעביד. תשומות אחרות שנדרשות, כגון כלי עבודה וחומרי גלם, מסופקות על ידי המעביד.

הטעם העיקרי להבחנה בין עובד שכיר שחלים עליו דיני העבודה המגינים, לבין עצמאי אשר אינו זוכה להגנתם, הוא טעם חברתי-כלכלי: הרצון להגן על עובדים מוחלשים מפני ניצול. אחד המבחנים המבדילים בין עובד שכיר לבין עובד עצמאי הוא קיום פיקוח של מספק העבודה על עבודת העובד ועל אופן ביצועה. היו מקרים בהם היה חוזה בין העובד לבין נותן העבודה, בהם הוגדר העובד כ"קבלן עצמאי", אולם בית המשפט קבע כי דין אותו "קבלן עצמאי" כדין עובד שכיר ונותן העבודה חייב בכל החובות של מעביד כלפי עובד זה.

## קישורים חיצוניים

* להתפתחות ההלכה בתחום יחסי עובד מעביד: בנימין בראון, "הלנת שכר בפסיקת החפץ חיים - לקראת מודרניזציה של דיני העבודה ההלכתיים?"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יחסי עבודה
קטגוריה:משאבי אנוש
לאון לדרמן

**לאון מקס לדרמן** (באנגלית: **Leon Max Lederman**; 15 ביולי 1922 – 3 באוקטובר 2018) היה פיזיקאי אמריקאי-יהודי. חתן פרס נובל לפיזיקה בשנת 1988 יחד עם מלווין שוורץ וג'ק שטיינברגר.

## קורות חיים
נולד בניו יורק להורים יהודים שהיגרו מאוקראינה (מקייב ומאודסה). קיבל את התואר הראשון מהסיטי קולג' של ניו יורק, ואת הדוקטורט מאוניברסיטת קולומביה בשנת 1951. לימד באוניברסיטה זו עד לשנת 1979. בשנת 1977 ניסוי "E277", שנערך בפרמילאב בהובלתו, הוכיח את קיומו של החלקיק קווארק תחתון. בשנת 1979 התמנה למנהל פרמילאב בשיקגו - כיום נושא תואר "מנהל כבוד" של מוסד זה.

בשנת 1982 לדרמן קיבל פרס וולף לפיזיקה.

בשנת 1988 הוא קיבל פרס נובל בפיזיקה על "שיטת אלומת הנייטרינו ועל הדגמת מבנה הדובלט של הלפטונים על ידי גילוי הנייטרינו המיואוני".

החל משנת 1989 לימד באוניברסיטת שיקגו ובאוניברסיטה הטכנית של אילינוי.

בשנת 1993 פרסם עם עמיתו דיק טרסי ספר מדע הפופולרי בשם "That Goddamned Particle". עורך הספר לא אהב את השם וקיצר את שם הספר ל "That God Particle". מכאן התקבע שמו של חלקיקי בוזן-היגס לכינוי "החלקיק האלוהי".

לדרמן נאלץ למכור את המדליה המוענקת לזוכי פרס נובל כדי לממן את טיפולו הרפואי בדמנציה בה לקה. 

היה פעיל במספר תנועות ציבוריות, ונשיא החברה האמריקאית לפיזיקה (American Physical Society).

נפטר ברקסברג ב-3 באוקטובר 2018.

## קישורים חיצוניים

* פרס נובל בפיזיקה 1988
* 
* לאון לדרמן, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בוגרי הסיטי קולג' של ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס וולף לפיזיקה
קטגוריה:פיזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של אילינוי
קטגוריה:יהודים זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס אנריקו פרמי
קטגוריה:זוכי מדליית אליוט קרסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2018
וילה האמרשמידט

ממוזער|250px|וילה האמרשמידט
**וילה האמרשמידט** (בגרמנית: **Villa Hammerschmidt**) הייתה בית המגורים הרשמי של נשיא גרמניה בין השנים 1951–1994 בבון בעת שזו הייתה בירת גרמניה המערבית. בשנת 1994, עם העברת בירת גרמניה (לאחר איחוד גרמניה המזרחית וגרמניה המערבית) לברלין העביר נשיא גרמניה דאז, ריכרד פון וייצזקר את מעונו הרשמי מהווילה  לארמון בלוו שברובע טירגארטן בברלין. מאז שנת 1994 מהווה הווילה מקום מגורים משני של הנשיא, והוא משתמש בה בעת ביקוריו בבון.

הווילה נמצאת במרכז הרובע הממשלתי של בון, על גדת נהר הריין (הזורם צפונית לווילה) ולמול מוזיאון קניג (הנמצא דרומית לווילה). הווילה נמצאת בסמוך לארמון שאומבורג, מקום המושב המשני הרשמי של קנצלר גרמניה.

## היסטוריה
הווילה נבנתה בשנת 1860 בסגנון נאו-קלאסי עבור התעשיין העשיר אוגוסט דייקהוף. בשנת 1868 נרכש המבנה על ידי לאופולד קניג ועבורו שופץ המבנה ועוצב מחדש על ידי האדריכל אוטו פנר. בשנת 1928 הווילה חולקה למספר דירות מגורים, ובשנת 1945 עם תום מלחמת העולם השנייה תפס הצבא הבריטי את הווילה כדירת שרד. מאז שנת 1950 מהווה הווילה בית מגורים רשמי של ממשלת גרמניה.

דירת נשיא גרמניה נמצאת בקומה השנייה של המבנה. בקומה הראשונה נמצאים חדרי האירוח הרשמיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* תצלום אוויר של המבנה
* תיאור ביקור מיכאיל גורבצ'וב בווילה

קטגוריה:בון
קטגוריה:נשיא גרמניה
קטגוריה:מבנים נאו-קלאסיציסטים
קטגוריה:גרמניה: מעונות רשמיים
קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: מבנים
הבנות נחמה

**הבנות נחמה** הן להקה ישראלית שבה חברות קרולינה, דנה עדיני ויעל דקלבאום. שלוש חברות הלהקה מנגנות בגיטרה ושרות. לדבריהן, שם הלהקה נובע מתוך האלמנט המנחם והמרגיע של המוזיקה שלה.

## היסטוריה
ההרכב החל את דרכו בהופעה במועדון "ג'ה-פן" התל אביבי במסגרת "ערב יצירה נשית". באותה עת היו חברות הלהקה אלמוניות למדי בתחום המוזיקה. עם השנים פיתחה כל אחת מהן דרך מוזיקלית עצמאית דרך עבודות סולו או במסגרת להקות, והוציאו יצירות פרי ידיהן. קרולינה התפרסמה משיתוף הפעולה עם להקת "סוליקו", בשיר "לא ציפיתי", דנה עדיני נחשפה בדואט "רבות הדרכים" עם דניאל סלומון וממשחקה בטלנובלה "השיר שלנו" ודקלבאום בדואט "לא יודע מה עובר לך בראש" עם שלמה ארצי.

בו בזמן המשיכו השלוש בהופעות חיות אקוסטיות בהרכב המשותף "הבנות נחמה" גם מחוץ לישראל, תוך שהן צוברות קהל. בתחילת דרכן ביצעה כל זמרת את יצירותיה שלה, אולם עם הזמן הלחינו וכתבו שלוש חברות הלהקה גם יחד שירים במופע, חלקם באנגלית.

בחודש מאי 2006 הופיעה הלהקה בפסטיבל השירים של ישראל עם שירן "להיות" ("So Far"). בחודש יולי 2007 יצא השיר כסינגל לתחנות הרדיו ובמהירה הפך ללהיט. ב-3 באוגוסט באותה שנה יצא לאור אלבומה הראשון של הלהקה, הנושא את שמה. האלבום הופק על ידי יונתן לוי מלהקת איזבו, בחברת "לייבלה" ובהפצת הליקון. באוקטובר יצא הסינגל השני, "הכל כשורה" ובינואר 2008 יצא הסינגל השלישי, "מאה אחוז אור". כחודש לאחר צאתו הגיע האלבום למעמד אלבום זהב. עד כה נמכרו ממנו למעלה מ-35,000 עותקים.

השיר "להיות" ("So Far") זכה בפרס הישג השנה לשיר על שם משה וילנסקי מטעם אקו"ם לשנת תשס"ז. מנימוקי השופטים:
:"אי אפשר לחשוב על השנה החולפת בלי השיר הזה. העיבוד שלו נשמע קלאסי, וחיתוך המילים ההיפ-הופי נותן משהו חדש לנוף המוזיקה שלנו. יש בו איכות מיוחדת של הרמוניות קוליות של שלוש זמרות מדהימות שמחממות כמו שמש את המקשיב להן. כל אחת מהן היא עולם ומלואו, וביחד הן יוצרות עולם מוזיקלי חדש. המעבר לאנגלית הופך את השיר לשיר שיכול להגיע רחוק. הבגד הצנוע בו הולבש, ישמור עליו כשיגיע למקומות קרים."

## שירי האלבום
200px|ממוזער|שמאל|עטיפת האלבום הראשון של "הבנות נחמה"

## סינגלים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שלישיות מוזיקליות ישראליות
קטגוריה:להקות בנות ישראליות
קטגוריה:להקות פולק ישראליות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2004
קטגוריה:קרולינה
הקתדרלה הגרמנית

**הקתדרלה הגרמנית** (בגרמנית: **Deutscher Dom** - "דויטשר דום") היא קתדרלה הממוקמת במרכז ברלין בצדה הדרומי של כיכר הז'נדארמנמארקט למול הקתדרלה הצרפתית. 

הקתדרלה נבנתה בשנת 1705 על פי תכנונו של מרטין גרינברג  ובביצועו של ג'ובני סימונטי. בשנת 1785 שופצה הכנסייה ונוספה לה הכיפה בתכנונו של קארל פון גונטארד.

הכנסייה נהרסה לחלוטין במלחמת העולם השנייה. בין השנים 1977–1988 נבנתה הכנסייה מחדש, ובשנת 1996 נפתחה מחדש לציבור כמוזיאון להיסטוריה של גרמניה.

## היסטוריה
הקתדרלה הוקמה בין השנים 1701–1708 בהתבסס על תוכניותיו של האדריכל מרטין גרינברג בסגנון הבארוק.

בשנת 1785, בהוראת פרידריך השני שופצה כיכר הז'נדארמנמארקט ולקתדרלה הצרפתית ולקתדרלה הגרמנית נוספו כיפות תואמות בתכנונו של האדריכל קארל פון גונטארד.

בשנים 1881–1882 שופצה הכנסייה בפיקוח משרד האדריכלים פון דר הודה והניקה (von der Hude & Hennicke) בסגנון נאו-בארוק.

לאחר מהפכת 1848 נערכה בכנסייה הלוויה ל-183 הרוגי המהפכה, כאשר לאחר הטקס הפרוטסטנטי נערכה בכנסייה טקסים על ידי אנשי דת קתולים ויהודים.

בשנת 1943 נהרסה הכנסייה בהפצצות מלחמת העולם השנייה. עבודות השיקום החלו בשנת 1982 והסתיימו בשנת 1996. עם סיום העבודות, ובעקבות החלפת נכסים עברה הכנסייה לבעלות ממשלת גרמניה, והחל משנת 2002 מוצגות בבניין תערוכות המציגות את ההיסטוריה של גרמניה ואת התפתחות הדמוקרטיה הפרלמנטרית בגרמניה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ברלין: כנסיות
קטגוריה:ברלין: קתדרלות
קטגוריה:ברלין: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאונים להיסטוריה
ג'רום פרידמן

**ג'רום אייזק פרידמן** (באנגלית: **Jerome Isaac Friedman**; נולד ב-28 במרץ 1930) הוא פיזיקאי יהודי אמריקאי. חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1990.

## חייו
פרידמן נולד בשיקגו במשפחת מהגרים יהודית מרוסיה. הוא התעניין באומנויות והתחיל את לימודיו בבה"ס הגבוה בשיקגו. עם הזמן הוא עזב את לימודיו ועבר ללימודי פיזיקה באוניברסיטת שיקגו. הוא סיים את לימודי הדוקטורט בשנת 1956. החל ללמד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בשנת 1960 והתמנה לפרופסור בשנת 1983.

את המחקרים שלו עוסקים בתחום חלקיק אלמנטרי. בשנים 1968–1969, יחד עם עמיתיו, ביצע מספר ניסויים במאיץ חלקיקים SLAC. הם קבלו את העדויות הראשונות על המבנה הפנימי של הפרוטון - קיום הקווארק.

קיבל פרס נובל לפיזיקה בשנת 1990 (ביחד עם ריצ'רד טיילור והנרי קנדול) על מחקר חלוצי בפיזור אינאלסטי עמוק של אלקטרונים על פרוטונים ונייטרונים קשורים, שהיה בעל חשיבות חיונית לפיתוח מודל הקווארקים בפיזיקת החלקיקים.

מכהן כפרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.

## קישורים חיצוניים

* ג’רום פרידמן, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:יהודים מעוטרי מסדר השמש העולה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:חברי האקדמיה אירופיאה
קיוגה

**קיוֹגַה** (**Kyoga**; מבוטא גם "צ'וגה") הוא שמה של מערכת אגמים גדולה ורדודה במרכז אוגנדה. שטחה הכולל כ-1,720 קמ"ר בממוצע (השטח משתנה מאוד במשך השנה ומשנה לשנה), והיא נמצאת ברום ממוצע של 914 מטר מעל לפני הים. לרוב מתייחסים למערכת כולה בכינוי אגם קיוגה.

אגם קיוגה הוא חלק ממערכת האגמים הגדולים של מזרח אפריקה, אך אינו נחשב בעצמו לאחד האגמים הגדולים.

מקור המים העיקרי של האגם הוא הנילוס הלבן, שזורם מאגם ויקטוריה לאגם קיוגה, וממנו אל אגם אלברט. קטע זה של הנילוס הלבן מכונה "נילוס ויקטוריה". הזרימה מווסתת על ידי תחנת הכוח ההידרו-אלקטרית נָלוּבָּאָלֶה (ידועה גם בשמה הקודם, סכר מפלי אואן) שבמוצא הנהר מאגם ויקטוריה. מקור מים נוסף לאגם קיוגה הוא אזור הר אלגון שבגבול אוגנדה-קניה.

את האגם סובבת מערכת מסועפת של ביצות, המוזנות ממספר רב של נחלים ונהרות.

העומק המרבי של אגם קיוגה הוא 5.7 מטרים, וברוב שטחו העומק אינו עולה על 4 מטרים. חלקי האגם שעומקים פחות מ-3 מטרים מכוסים לחלוטין בשושנות מים, ואילו גדותיו הביצתיות משופעות בצמחי גומא פפירוס ויקינתון מים - מין פולש, שנצפה לראשונה באגם ב-1988 והתפשטותו המהירה גורמת לנזקים סביבתיים. צמחי הגומא יוצרים גם איים צפים, שנעים בין מספר איונים קבועים באגם.

באגם קיוגה נצפו לפחות 46 מיני דגים שונים, והוא שורץ תנינים.

## ניצול האגם על ידי האדם
כחצי מיליון איש חיים לחופי אגם קיוגה ובמשטחי גומא צפים על פניו. כמות הדגה השנתית באגם נעה בין 50,000 ל-160,000 טון, ומתוכה הכמות המשמעותית ביותר היא של נסיכת הנילוס - זן שהוכנס לאזור בשנות החמישים של המאה ה-19.

## משבר סביבתי
כמויות גשם חריגות שירדו ב-1997-1998, כתוצאת מתופעת אל ניניו, גרמו לניתוקם מהקרקע של צמחי גומא ויקינתון מים, ואלו זרמו באגם וחסמו את מוצאו. כתוצאה מכך עלה מפלס המים אף יותר, שטח בן כ-580 קמ"ר הוצף, תושבים פונו מבתיהם ונגרמו נזקים כלכליים כבדים בטווח הקצר. עם זאת, כתוצאה מהשינוי במערכת האקולוגית עלתה כמות הדגה. עד שנת 2004 נפתחה החסימה בניקוז האגם באופן חלקי ופני המים ירדו בכחצי מטר.

## קישורים חיצוניים

* אגם קיוגה (באתר מאגר הנתונים על אגמי העולם)
* מידול הזרימה באגם קיוגה (מרכז ההערכה להשפעה סביבתית, פינלנד)
* פרויקט הניהול המשולב של אגם קיוגה באתר אוניברסיטת אופסלה
* נזקי יקינתון המים באגמי קיוגה וויקטוריה והמאבק בהתפשטותו
* 

קטגוריה:אוגנדה: ימות ואגמים
קטגוריה:אגמי הבקע הסורי-אפריקני
מלווין שוורץ

**מלווין שוורץ** (באנגלית: **Melvin Schwartz**; 2 בנובמבר 1932 - 28 באוגוסט 2006) היה פיזיקאי אמריקאי-יהודי, חתן פרס נובל בפיזיקה בשנת 1988 ביחד עם לאון לדרמן וג'ק שטיינברגר.

## ביוגרפיה
שוורץ גדל בניו יורק בזמן השפל הגדול. הוא למד בבית הספר למדעים ברובע הברונקס, שם הוא החל להתעניין בפיזיקה כבר בגיל 12. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון הוא החל ללמוד פיזיקה באוניברסיטת קולומביה, כאשר איזידור איזק רבי היה ראש המחלקה. שוורץ סיים את עבודת הדוקטורט שלו בשנת 1958. בשנות ה-60 של המאה ה-20, ביחד עם שותפיו לקבלת פרס נובל, שוורץ ערך ניסויים בתחום האטום במעבדה הלאומית ברוקהייבן. בשנת 1963 קיבל תואר פרופסור באוניברסיטת קולומביה.

בשנת 1966, עבר לאוניברסיטת סטנפורד בה נבנה מאיץ חלקיקים. במאיץ זה הוא עשה מספר מחקרים בתחום חלקיקי האטום.

בשנת 1988 קיבל פרס נובל בפיזיקה על שיטת אלומת הנייטרינו ועל הדגמת מבנה הדובלט של הלפטונים על ידי גילוי הנייטרינו המואוני.

בשנת 1991 התמנה למנהל תחום אנרגיות גבוהות ופיזיקה גרעינית במעבדת ברוקהייבן. באותה תקופה גם חזר לאוניברסיטת קולומביה וקיבל תואר פרופסור בשנת 1994 ופרופסור כבוד (Emeritus) בשנת 2000.

שוורץ נפטר ב-28 באוגוסט 2006 באיידהו, לאחר מאבק עם מחלת פרקינסון והפטיטיס C.

## קישורים חיצוניים

*מלווין שוורץ, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות.
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון ברונקס למדעים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006
חמגשית

[ממוזער|שמאל|200px|חמגשיות מ[פוליסטירן מוקצף]]
[ממוזער|שמאל|200px|חמגשית מחולקת מ[פוליסטירן מוקצף]]
**חַמְגָּשִׁית** (הלחם של חַם + מגשית) היא אריזה חד-פעמית לארוחה, המוכנה להגשה מיידית, המיועדת לטלטול נוח של הארוחה. חלק מהחמגשיות משמשות גם לשמירה על טמפרטורת המזון.

חלק מהחמגשיות הן סוג של תבנית אפייה חד-פעמית מיריעת אלומיניום, בעלת שוליים מסולסלים המיועדים לסגירה על גבי מכסה מותאם. לעיתים היא מחולקת למספר מדורים, לשם הפרדה בין מרכיבי הארוחה. היא מאפשרת חימום חוזר של הארוחה בתנור וכן אכילת הארוחה ישירות מתוכה. 

קיימות גם חמגשיות מקלקר או חומרים פלסטיים דומים, המיועדות לשמירה על חום הארוחה, אך לא לחימום חוזר.

חמגשיות משמשות לאריזת ארוחות טייק אוויי ולהבאת ארוחות לסועדים על ידי חברות הסעדה. ארוחות טיסה וארוחות טלוויזיה ארוזות בסוגי חמגשית הניתנים לחימום.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי הגשה
קטגוריה:כלי בישול
קטגוריה:כלי קיבול
קטגוריה:אריזה
קטגוריה:מוצרים חד-פעמיים
הקתדרלה הצרפתית

**הקתדרלה הצרפתית** (בגרמנית: **Französischer Dom** - "פרנצזישר דום") היא כנסייה פרוטסטנטית הממוקמת במרכז ברלין בצידה הצפוני של כיכר הז'נדארמנמארקט, מול הקתדרלה הגרמנית.

הכנסייה נבנתה בין השנים 1701–1705 עבור הקהילה ההוגנוטית שהתגוררה בעיר. בשנת 1785 נבנתה ליד הכנסייה כיפת הקתדרלה על פי תכנונו של האדריכל קארל פון גונטארד. 

הכנסייה נהרסה לחלוטין במלחמת העולם השנייה ושוקמה בשנות ה-80 של המאה ה-20.

כיום פועל בכיפה מוזיאון להיסטוריה הוגנוטית.

## מקור השם
אף שכיום נקראת הכנסייה "הקתדרלה הצרפתית" - מקור שמה במילה "כיפה" בצרפתית "dome" ולא במילה הגרמנית לקתדרלה ("Dom").

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|250px|הכנסייה בשנת [1857 (בימין התמונה).]]
[שמאל|ממוזער|250px|הכנסייה בשנת [1900 (בימין התמונה).]]
שמאל|ממוזער|250px|פעמוני הכנסייה
לאחר תכנון הכיכר בשנת 1688 על ידי יוהאן ארנולד נרינג בהוראות הנסיך פרידריך השלישי (לימים פרידריך הראשון, מלך פרוסיה), התיישבו סביבה מתיישבים הוגנוטים אשר ברחו מצרפת והורשו להתיישב בפרוסיה בעקבות האדיקט של פוטסדאם משנת 1685 אשר הבטיח לבני כל הדתות חופש פולחן.

הכנסייה הצרפתית נבנתה בין השנים 1701–1705 עבור הקהילה ההוגנוטית. בעת בנייתה הייתה הכנסייה זהה בצורתה לכנסייה ההוגנטית שנהרסה בסאן מוריץ בעמק המארן שבצרפת. הכיפה של המבנה וחזיתות המבנה נוספו למבנה הכנסייה בשנת 1785 על פי תכנונו של האדריכל קארל פון גונטארד בהוראת המלך הפרוסי פרידריך השני. 

מאז שנת 1935 פועל בכנסייה מוזיאון להיסטוריה של ההוגנוטים בגרמניה.

במהלך הפצצות מלחמת העולם השנייה נהרסה הכנסייה. עבודות השיקום החלו בשנת 1981 והסתיימו בשנת 1987 - בה הותקנו במגדל הכנסייה 60 פעמונים במסגרת אירועי ציון 750 שנה להיווסדה של ברלין.

בין השנים 2004–2006 שופצה חזית הכנסייה בעלות של 6 מיליון אירו. במסגרות עבודות אלה הוחלפו 18 מ-60 פעמוני הברונזה של הכנסייה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ברלין: כנסיות
קטגוריה:ברלין: קתדרלות
סטודיו ג'יבלי

**סטודיו ג'יבלי** (ביפנית: 株式会社スタジオジブリ, ברומאג'י: Kabushiki-gaisha Sutajio Jiburi) הוא אולפן קולנוע יפני עצמאי העוסק בסרטי אנימציה. לפני כן היה חברת בת של טוקומה שוטן, אחת ממפיצות הבידור הגדולות ביפן.

אנימות שנוצרו על ידי סטודיו ג'יבלי וזכו בפרס הגרנד פרי של האנימציה הן "הטירה המרחפת" ב-1986, "השכן הקסום שלי טוטורו" בשנת 1988, ו"שירות המשלוחים של קיקי" בשנת 1989.

## מקור השם
השם ג'יבלי נגזר מכינוי שנתנו האיטלקים למטוסי הסיור שטסו בסהרה במהלך מלחמת העולם השנייה, שנגזר מהמילה הלובית ל"רוח חמה שנושבת במדבר סהרה" (שירוקו). התאוריה מאחורי השם הייתה שהסטודיו נושף רוח חדשה לתוך תעשיית האנימה היפנית. לוגו החברה מציג את הדמות טוטורו מהסרט "השכן הקסום שלי טוטורו".

## היסטוריה
סטודיו ג'יבלי, נוסד ב-15 ביוני 1985, על ידי הבמאים הייאו מיאזאקי ואיסאו טקהאטה והמפיק טושיו סוזוקי, כחברת בת של בית ההוצאה לאור "טוקומה שוטן". למיאזקי וטקהאטה כבר היו קריירות ארוכות בקולנוע ובאנימציה ביפן, והם עבדו יחד על מספר סרטים מאז סוף שנות ה-60 של המאה ה-20. 

האולפן נוסד לאחר הצלחת הסרט "הנסיכה מעמק הרוחות" משנת 1984, שהפך לאהוד במיוחד בתור סדרת מאנגה, בהוצאת מגזין אנימציה של הוצאת "טוקומה שוטן". סוזוקי היה חלק מצוות ההפקה של הסרט, והקים את סטודיו ג'יבלי עם מיאזאקי, שגם הזמין את טקהאטה להצטרף אליהם.

האולפן הפיק בעיקר סרטים של מיאזאקי, כשהבמאי השני הכי פורה שלה הוא טקהאטה (שביים בין השאר את "קבר הגחליליות" ב-1988). במאים נוספים שעבדו עם סטודיו ג'יבלי כוללים את יושיפומי קונדו, הירויוקי מוריטה, גורו מיאזאקי והירומסה יונבאישי. המלחין ג'ו היסאישי סיפק את הפסקול של רוב סרטי סטודיו ג'יבלי שביים מיאזאקי. 

באוגוסט 1996, חברת וולט דיסני והוצאת "טוקומה שוטן" יצרו שותפות שבה הוסכם שאולפני וולט דיסני יהיו המפיץ הבינלאומי הבלעדי של סרטי האנימציה של הסטודיו. במסגרת הסכם זה, דיסני הסכימה גם לממן 10% מעלויות ההפקה של האולפן. באותה עת כל שלושת הסרטים הראשונים של מיאזאקי בסטודיו ג'יבלי שדובבו בעבר על ידי Streamline Pictures דובבו באנגלית מחדש על ידי דיסני.  

באוקטובר 2001, נפתח מוזיאון ג'יבלי במיטקה, טוקיו. הוא מכיל תערוכות המבוססות על סרטי סטודיו ג'יבלי ומציג אנימציות, כולל מספר סרטי סטודיו ג'יבלי קצרים שאינם זמינים במקומות אחרים.

באפריל 2005, סטודיו ג'יבלי פוצל מחברת "טוקומה שוטן", והוקם מחדש כחברה עצמאית עם מטה שהועבר למיקום חדש.

בספטמבר 2013, הודיע המייסד והבמאי מיאזאקי על פרישתו מעשיית סרטים, ב-3 באוגוסט 2014 הודיע סטודיו ג'יבלי באופן זמני על עצירת פעילותו בעקבות פרישתו של מיאזאקי ועזיבה של מספר עובדים. במאי 2015 יצאה לאקרנים הסרט "ממלכת החלומות והטירוף" המתעד את מיאזאקי בעבודה על יצירתו האחרונה, והסטדיו המשיך לפעול. 

בנובמבר 2016, הודיע מיאזאקי שהוא עובד על סרט חדש.

ב-2019 שירות הסטרימינג HBO Max רכש את זכויות השידור בארצות הברית של כל 21 סרטי סטודיו ג'יבלי.

בפברואר 2020 רכשה ספק שירותי הזרמת מדיה "נטפליקס" את זכויות השידור של הסטודיו מחוץ לארצות הברית.

## הפקות בולטות לאורך השנים
;סרטים באורך מלא

הפקות משנה:

הצב האדום (2016)

;סדרות טלוויזיה
* רוניה בת השודד (2014–2015)

;משחקי וידאו
* Magic Pengel (2003)
* Ni no Kuni (2010)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* האתר של הפודקאסט של טושיו סוזוקי 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קולנוע ביפן
קטגוריה:חברות אנימה
קטגוריה:חברות יפניות להפקת סרטים
קטגוריה:אולפני הנפשה יפניים
פאריזר פלאץ

**פאריזר פלאץ** (בגרמנית: **Pariser Platz**; "כיכר פריזאית") היא כיכר במרכז ברלין, בירת גרמניה. הכיכר ממוקמת בקצה המערבי של שדרת אונטר דן לינדן ובה ניצב שער ברנדנבורג. הכיכר קרויה על שם פריז בירת צרפת, לזכר כיבושה של העיר פריז על ידי כוחות בעלות הברית (ובהם צבא פרוסיה) שנלחמו במלחמות השחרור נגד צבאות הקיסרות הראשונה בשנת 1814.

הכיכר היא אחת הכיכרות המרכזיות והמתוירות ביותר בברלין. בסמוך לכיכר נמצאים בניין הרייכסטאג, האנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו, ושגרירות ארצות הברית בגרמניה.

## היסטוריה
פאריזר פלאץ הושלמה בין השנים 1732–1734 בסגנון נאו קלאסי בהתאם לתכנונו של האדריכל קארל גוטהארד לאנגאנס במסגרת הרחבת העיר ברלין שנעשתה בהוראת מלך פרוסיה פרידריך וילהלם הראשון. עד שנת 1814 נקראה הכיכר בשם "הכיכר הרבועה" (בצרפתית: "Quarrée", בגרמנית: "Viereck"). בשנת 1814, בעקבות הניצחון של צבאות הברית כנגד נפוליאון בונפרטה (בהם השתתף גם הצבא הפרוסי) שונה שמה של הכיכר על מנת לציין את הניצחון ואת כיבוש העיר פריז בירת צרפת. 

בעת הקמתה הייתה הכיכר בקצה המערבי של העיר. במקום בו עומד כיום שער ברנדנבורג, במערב הכיכר, עמד שער העיר הפונה לכיוון פוטסדאם בירת ברנדנבורג. השער נבנה בקצהָ של שדרת אונטר דן לינדן (שהכיכר הייתה הקצה המערבי שלה) כחלק מציר התהלוכות שנבנה בהוראת בית הוהנצולרן במטרה לקיים בו מצעדי ניצחון צבאיים.

קודם למלחמת העולם השנייה נחשבה הכיכר לכיכר המרכזית של ברלין, והיו ממוקמות סביבה שגרירויות ארצות הברית וצרפת וכן מלון היוקרה אדלון והאקדמיה לאמנויות של ברלין (אקדמי דר קינסטֶה). 

במהלך מלחמת העולם השנייה נהרסו מבני הכיכר בהפצצות בעלות הברית ובהפצצות הארטילריות של הצבא הסובייטי במהלך הקרב על ברלין. סביב הכיכר התרחשו קרבות עזים שבמהלכם כבשו החיילים הסובייטים את בניין הרייכסטאג הסמוך. מלון אדלון ושער ברנדנבורג נפגעו בקרבות אך לא נהרסו כליל. המלון נהרס זמן קצר לאחר המלחמה לאחר שהוצת בטעות על ידי חיילים סובייטים.

לאחר הקמת חומת ברלין בסמוך לשער ברנדנבורג הפכה הכיכר לחלק מ"רצועת המוות" שממזרח לחומה. שרידי הבניינים פונו על מנת להקל על כוחות מזרח גרמניה אשר מנעו מתושבי מזרח ברלין להתקרב לחומה.

עם איחוד העיר בשנת 1990 הוחלט על שיקום הכיכר. בכיכר נבנו מבני השגרירויות, האקדמיה לאמנות וכן שוקם מלון אדלון. כיום נמצא בכיכר בניין בנק דרזדן יוצא הדופן.

בשנת 2005 נבנתה בסמוך לכיכר (דרומית לה) האנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו.

בכיכר יש תחנה של האו באן והאס באן, הנקראת Brandenburger Tor, על שם השער; עד שנת 2009 נקרא התחנה Unter den Linden.


2005-10-26 Brandenburger-Tor.JPG|פאריזר פלאץ. ברקע: שער ברנדנבורג.
Bundesarchiv B 145 Bild-P054320, Berlin, Brandenburger Tor und Pariser Platz.jpg|שער ברנדנבורג והריסות הכיכר בתום הקרב על ברלין
Brandenburg gate 1982.jpg|הכיכר בשנת 1982. למעט שער ברנדנבורג, כל שרידי מבניה של הכיכר פונו על מנת ליצור את "רצועת המוות" כחלק מחומת ברלין.
Pariserpaltz1.jpg|הכיכר. מבט מצפון לדרום. משמאל: מלון אדלון. במרכז: האקדמיה לאמנות של ברלין.


## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* תצלום 360° פנורמי של הכיכר

קטגוריה:ברלין: כיכרות
קטגוריה:אונטר דן לינדן
מקסימיליאן הקר

שמאל|ממוזער|210px|מקסימיליאן הקר, 2006
**מקסימיליאן הקר** (בגרמנית: **Maximilian Hecker**; נולד ב-26 ביולי 1977) הוא מוזיקאי גרמני הידוע במוזיקת הדרים פופ שלו.
## קריירה
הקר נולד בבהיידנהיים, גרמניה. לאחר שהופיע כמתופף במספר להקות גרמניות קטנות, קלטות הדמו שלו משכו את תשומת לבה של חברת התקליטים "קיטי-יו", אשר הוציאה את אלבום הבכורה שלו, "Infinite Love Songs" ב-2001. לאחר מכן, הוא ביצע מספר סיבובי הופעות באירופה והוציא עוד מספר אלבומים. בשנת 2004 הוא עשה סבב הופעות בכל העולם ביחד עם ברברה מורגנשטרן.

בשנת 2012 מקסימיליאן הקר פרסם ספר אוטוביוגרפי ובאותה שנה הוא הקים חברת תקליטים ומאז הוא מוציא איתה את רוב האלבומים.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* 2001 - Infinite Love Songs
* 2003 - Rose
* 2005 - Lady Sleep
* 2006 - I'll Be a Virgin, I'll Be a Mountain
* 2007 - Once I Was
* 2008 - One Day
* 2010 - I Am Nothing But Emotion, No Human Being, No Son, Never Again Son
* 2010 - Favourite Demos (הפצה דיגיטלית)
* 2010 - Rare And Unreleased (הפצה דיגיטלית)
* 2012 - Mirage Of Bliss
* 2015 - Spellbound Scenes of My Cure(CD)
* 2016 - The Best of Maximilian Hecker (הפצה דיגיטלית)
* 2018 - Wretched Love Songs (הפצה דיגיטלית)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:זמרי פופ גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1977
מלחמת ספרד–אמריקה הדרומית

[שמאל|ממוזער|250px|[צילום של סוללה פרואנית במהלך קרב קייאו]]
**מלחמת ספרד–אמריקה הדרומית** (בספרדית: **Guerra Hispano-Sudamericana**), המכונה גם **מלחמת איי צ'ינצ'ה** (**Guerra de las Islas Chincha**) הייתה עימות ממושך בין ספרד לבין פרו וצ'ילה, ובמידה פחותה גם אקוודור ובוליביה, שהתחולל בין השנים 1864 ו-1866.

תחילתו של העימות במשלחת חקר מדעית ספרדית שסקרה את חופיה של אמריקה הדרומית בסוף שנת 1862. מעט לאחר שעזבה המשלחת את פרו, ב-3 באוגוסט 1863, נהרג ספרדי שהתגורר בפרו בקטטה שהתרחשה באסיינדה טלמבו (Talambó), אירוע שקיבל את השם "תקרית טלמבו", בעקבותיה דרש האדמירל הספרדי שהיה במקום את התנצלותה של פרו. סירובה של פרו להתנצל בנימוק כי מדובר באירוע משטרתי פנימי שיידון במערכת המשפט עורר את הספרדים לשלוח במרץ 1864 נציג, תחת מינוי קולוניאלי של גובה מיסים, לגבות חובות ישנים של פרו לספרד מתקופת מלחמת העצמאות של פרו. ב-14 באפריל 1864 השתלטה המשלחת הימית הספרדית על איי צ'ינצ'ה (Chincha) העשירים בגואנו, שהיו שייכים לפרו, בתואנה כי הדבר מהווה תשלום על החוב הפרואני לספרד. המשבר הביא לחתימתו של הסכם ויואנקו פרחה (Tratado Vivanco-Pareja) ב-27 בינואר 1865, אותו דחה מאוחר יותר, בנובמבר אותה שנה, הקונגרס הפרואני בשל ההשפלה הלאומית שהייתה גלומה בו.

צ'ילה, כמדינות דרום אמריקאיות אחרות, צידדה בפרו כנגד ההתנשאות והתוקפנות הספרדית. כאשר סרבה צ'ילה לצייד ספינה ספרדית בפחם, בנימוק כי המחצב מהווה אספקה צבאית ואינו אפשרי בשם הנייטרליות הצ'יליאנית בסכסוך, הטיל האדמירל הספרדי מצור ימי על צ'ילה, ועל אף שלמעשה היה בכוחו להטיל מצור על נמל ולפראיסו בלבד, הרי ששיתוקו של נמל עיקרי זה הסב לצ'ילה נזק כלכלי משמעותי. ב-17 בספטמבר 1865, יום לפני חגיגת עצמאותה של צ'ילה, סירבו הצ'יליאנים לכבד ספינה ספרדית בנמל ולפראיסו במטח כבוד. שבוע לאחר מכן, ב-24 בספטמבר, הכריזה צ'ילה מלחמה על ספרד. עוד בטרם חברו פרו וצ'ילה באופן רשמי הנחיל הצי הצ'יליאני תבוסה צורבת לזה הספרדי בקרב פפודו (Papudo) ב-26 בנובמבר 1865, בעקבותיה התאבד האדמירל הספרדי על סיפון ספינתו.

בתחילת דצמבר נחתם הסכם צבאי בין צ'ילה ופרו ובאמצע ינואר הכריזה גם פרו מלחמה על ספרד. ב-31 בינואר 1866 הפגיז הצי הספרדי את נמל ולפראיסו, שרף את העיר והשמיד את צי הסוחר הצ'יליאני. מעט לאחר מכן, ב-7 בפברואר 1866, התעמתו הציים בקרב אבטאו (Abtao), אולם לאחר מספר מטחים הדדיים לא הגיעו לכדי קרב של ממש. הספרדים פנו לנמל קייאו הפרואני המבוצר. בו בזמן הצטרפו גם אקוודור ובוליביה לברית כנגד ספרד, והצי המשותף הועמד תחת פיקודו של איש הצבא והנשיא הצ'ילאיני לשעבר בלנקו אנקלדה. ב-2 במאי 1866 התחולל קרב קייאו, אולם הוא לא הוכרע צבאית בצורה ברורה. לאחר הפגזת הנמל נסוגו הספרדים ובכך הסתיים העימות.

## קישורים חיצוניים

אמריקה הדרומית-ספרד
ספרד-אמריקה הדרומית
ספרד-אמריקה הדרומית
ספרד-אמריקה הדרומית
ספרד-אמריקה הדרומית
קטגוריה:אמריקה הדרומית: היסטוריה צבאית
קטגוריה:קצרמר אמריקה הדרומית
קטגוריה:קצרמר ספרד
סורת א-זלזלה

**סורת א-זַלזַלַה** (ערבית: **سورة الزلزلة**), היא סורה מספר 99 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שמונה פסוקים (אַיַא֫ת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְּריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-נסאא ולפני סורת אל-חדיד.

סורה זו מתארת את יום הדין כיום בו תתחולל רעידת אדמה חזקה. בני האדם יחולקו לקבוצות בהתאם למעשיהם בימי חייהם ומעשיהם, הטובים והרעים, ולו הפעוטים ביותר, יוצגו בפניהם.

המסורת האסלמית המובאת בפַצָ'אאִ'יל אל-קֻראן רואה את קריאת סורה זו כשקולה לקריאת מחצית הקוראן כולו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

זלזלה
אנטינואוס סילוואנוס

שמאל|ממוזער|250px
"**אנטינואוס סילואנוס**" או "**אנטינואוס מאפרודיסיאס**" (Antinous of Aphrodisias) הוא תבליט המציג את דמותו של אנטינואוס (ביוונית: Ἀντίνοος), גבר צעיר ממוצא יווני אשר היה מאהבו של הקיסר הרומי אדריאנוס. יצירה זו מן הפיסול הרומי מוצגת במוזיאון הלאומי, מרחצאות דיוקלטיאנוס, רומא. התבליט, המתוארך לשנים 130–138, נעשה על ידי פסל בשם אנטונינוס, יליד העיר אפרודיסיאס שבאסיה הקטנה.

אנטינואוס מוצג בדמותו של סילוואנוס (Silvanus), אל היערות הרומי. הוא מתואר עומד, בידו מגל ומעל ראשו משתרג ענף גפן ועליו אשכולות ענבים. לרגלי הדמות ניצב כלב ואילו מעברו השני מתואר מעין מזבח. עמידתו של אנטינואוס, בתנוחת ה-"קונטרה פוסטו", וגופו המעודן מציגים השפעה של הפיסול היווני הקלאסי על היוצר. התיאור בתבליט זה הוא שטוח מאוד מצידו האחד של התבליט והוא הולך והופך לתלת־ממדי בצידו הימני של התבליט.

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:תבליטים
קטגוריה:פיסול רומי
קטגוריה:רומא: פסלים
קטגוריה:גברים בפיסול
הריביירה הטורקית

שמאל|ממוזער|250px
**הריביירה הטורקית** (בטורקית: **Türk Rivierası**) או **חוף הטורקיז**, הוא השם שניתן לחלק מחופי הים התיכון והים האגאי בדרום-מערב אסיה הקטנה בטורקיה. הריביירה הטורקית מקבילה לקו חוף באורך של יותר מאלף ק"מ בנפות אנטליה ומולה, ממזרח לעיר אלניה ועד בודרום; וכוללת את האזורים ההיסטוריים של פמפיליה, ליקיה וקאריה. 

הריביירה הטורקית עשירה באוצרות טבע ובאוצרות היסטוריים, ובין היתר נמצאים בה גם אתרי המורשת העולמית בקסנתוס ובלטואון. כל אלה, בנוסף לאקלים ים תיכוני נוח, הפכו את הריביירה הטורקית ליעד תיירות פופולרי. העיר הגדולה והחשובה בריביירה היא אנטליה, ושדה התעופה הבינלאומי שבה מהווה שער כניסה עיקרי לחלק ניכר מ-20 מיליון התיירים שפוקדים את טורקיה מדי שנה. שדות תעופה נוספים נמצאים במילאס, סמוך לעיר התיירותית בודרום, ובדלמאן, לא הרחק מהערים מרמריס ופטהייה.

## תמונות

## ראו גם
* הדרך הליקית

## קישורים חיצוניים

* משרד התיירות של טורקיה

*
קטגוריה:טורקיה: כלכלה
קטגוריה:טורקיה: גאוגרפיה
קטגוריה:הים התיכון
קטגוריה:הים האגאי
קטגוריה:ריביירות
עמוד אנטונינוס פיוס

**עמוד אנטונינוס פיוס** (באיטלקית: **Colonna di Antonino Pio**) הוא עמוד ניצחון שהוקם ברומא בשנת 161 לספירה על ידי קיסרי רומא לוקיוס ורוס ומרקוס אורליוס לכבוד הקיסר אנטונינוס פיוס. 
## מבנה
גובהו של העמוד היה כ-14.75 מטרים ורוחבו היה כ-190 ס"מ. העמוד, לבד מבסיסו, לא עוטר בתבליטים כמו עמודי הנצחה אחרים כדוגמת "עמוד טראיאנוס", אלה בלט בגוון האדום של אבן הגרניט שממנה נוצר.

לפני המאה ה-18 היה חלקו הגדול של העמוד ובסיסו קבורים באדמה. רק כשישה מטרים מחלקו התחתון של העמוד היו חשופים. בשנת 1703, עם הריסתם של כמה מבנים באתר, נחשפו בסיס העמוד וכן חלקיו האחרים. בשנת 1759 ספגו שרידי העמוד נזקים משמעותיים בעקבות שרפה. חלקים מן העמוד שימשו לתיקון ה"אובליסק של אוגוסטוס", אשר ניצב בכיכר מונטה צ'יטוריו (Piazza di Monte Citorio). בסיס העמוד, העשוי שיש לבן, שוחזר בין השנים 1706–1708 והוצב בשנת 1741 במרכזה של כיכר Piazza di Montecitorio. מאוחר יותר, בשנת 1787 נלקח הבסיס אל מוזיאון הוותיקן והוצג שם.

באחד מפאותיו של בסיס העמוד מופיעה כתובת הקדשה לקיסר. שתי פאות נוספות מציגות תבליטים ובהם תיאור של פרשים רומים ושל חיילים רגלים. הפרשים מתוארים בקומפוזיציה פשוטה, רוכבים קבוצות-קבוצות במעגל. אין בתבליטים אלו התייחסות לחלל והוא נותר כקיר חלק. אף דמויות הפרשים המעוצבות בתלת־ממדיות, אינן מחוברות לחלל אלה נדמות כ"מרחפות" בו. 

בתבליט האחרון מוצגים האלים המלווים את הקיסר ורעייתו העוברים האלהה. בתבליט זה מופיע עלם מכונף, המייצג את הנצח או את השלטון. הוא נושא על גבו את הקיסר ואת אשתו, הקיסרית פאוסטינה, אל השמיים. הקיסר אוחז בשרביט המעוטר בסמל הנשר הקיסרי. נשרים נוספים מופיעים גם משני עברי הזוג. לרגלי העלם המכונף שוכב בהסבה "שדה מארס" (Campus Martius), האנשה של אזור בעיר רומא. כסימן לזיהויו הוא אוחז באובליסק המאפיין רחבה זו. ממולו יושבת דמותה של "רומא", מואנשת כלוחמת אשר על מגנה מתוארים רמוס ורומולוס, מייסדיה המיתולוגיים של העיר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלות רומית
טראיאנוס
קטגוריה:פיסול רומי
קטגוריה:מוזיאוני הוותיקן: פסלים
כיבוש 101

**כיבוש 101** (באנגלית: **Occupation 101**) הוא סרט תיעודי משנת 2006 המסקר את הסכסוך הישראלי-פלסטיני, בבימויים של סופיאן ועבדאללה עומייש. הסרט, הדן במידה משתנה באירועים הנעים מעליית הציונות לאינתיפאדה השנייה ולתוכנית ההתנתקות, ופורש את טיעונו דרך עשרות ראיונות עם אישיויות פוליטיות הנודעות בביקורתן על ישראל ובתמיכתן בתביעות הפלסטיניות. עיקר הסרט נסוב סביב שאלת יחסי ארצות הברית–ישראל, בעוד שהסרט עצמו מכנה את עצמו "קול הרוב הדומם" ו-"פרויקט החינוך מחדש של אמריקה".

## הצוות
עם הדמויות המופיעות בסרט נמנים:
* ג'יימס א. אקינס
* פרנסיס בויל
* נועם חומסקי
* רמזי קלארק
* פול פינדלי
* ג'ף הלפר
* עמירה הס
* רשיד ח'לידי
* אדוארד ס. ווקר הבן
* אליסון וייר

## פרסים
הסרט קצר שבחים ופרסים במהלך הרצתו במגוון פסטיבלי סרטים, ובהם:
* זוכה פרס "Golden Palm" (התואר הגבוה ביותר הניתן על ידי חבר השופטים) ובפרס "העריכה הטובה ביותר" בפסטיבל הסרטים של בוורלי הילס בשנת 2007
* זוכה בפרס "Artivist Best Feature Film" תחת קטגוריית זכויות אדם לשנת 2006
* זוכה פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ריבר'ס אדג'
* זוכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל "The Dead Center Film"
* זוכה בפרס הקהל לסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של "East Lansing"
* זוכה בפרס לזכר ג'ון מייקלס בפסטיבל הסרטים "Big Muddy"

## ראו גם
* מוות בעזה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים תיעודיים העוסקים בסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:תוכנית ההתנתקות בתרבות
בוהן

שמאל|ממוזער|250px|אצבעות הרגליים עם הבוהן בימין התמונה
**בוהן** היא מילה מקראית () שמשמעותה האצבע הרחבה, בכף היד (נקראת גם אגודל) ובכף הרגל. לעיתים, המילה בוהן ברבים (**בהונות**) מתייחסת לכלל אצבעות כף הרגל, ולאו דווקא לרחבה בהן. שימוש זה נוצר בעברית בהשפעת לשונות אירופה שבהן יש מילים נפרדות לאצבעות הרגליים והידיים (למשל באנגלית, toes לעומת fingers).

המילה הערבית إِبْهَام (תעתיק: אִבְּהַאם) דומה בצלילהּ למילה העברית "בוהן" וזהה לה במשמעותה, והן חולקות מקור משותף.

האגודל המפותח של האדם מאפשר לו להשתמש בידו בנוחות כדי לאחוז כלים. מיקום האגודל, כאצבע נגדית לשאר האצבעות, מחזק את האחיזה וגמישות התנועה של האגודל מספקת טווח תנועה נרחב לכף היד. בדומה לזאת, אצל קופים קטנים שחיים על העצים וכמעט ואינם מגיעים אל הקרקע, כל ארבע הבהונות משמשות לשיפור אחיזת ארבע הגפיים בענפים.

הבוהן בכף הרגל אצל בני האדם התפתחה למבנה ארוך יותר ובעל מערכת שרירים נפרדת משאר אצבעות כף הרגל. שינוי זה הפך את הבוהן לבעלת תפקיד חשוב בהליכה ובשמירה על שיווי משקל. בזמן הליכה, כ-70 אחוז מהאנרגיה במהלך דחיפת כף הרגל מהקרקע בשלב הסופי מגיעים משרירי הבוהן.

לבוהן בכף הרגל אצל בני האדם יש תפקיד חשוב במניעת נפילות. כתוצאה מכך שמרכז הכובד של גוף האדם נמצא מעט קדמית לאגן, רוב הנפילות כתוצאה מאיבוד שיווי משקל פתאומי הן קדימה. כדי למנוע נפילה קדימה, בנוסף לכיווץ חזק של שרירי השוק האחוריים, השריר שמכופף את הבוהן מתכווץ בחוזקה, דוחף את הקרקע ועוזר לייצב את הגוף. אף על פי שמדובר בשריר קטן יחסית, המבנה המיוחד של הבוהן מאפשר לו להפעיל כוח משמעותי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנטומיה
קטגוריה:כפות רגליים
קטגוריה:אצבעות
אידיאל מקסימלי

בתורת החוגים **אידיאל מקסימלי** של חוג הוא אידיאל (אמיתי) שהוא מקסימלי ביחס לסדר ההכלה - כלומר, אינו מוכל באף אידיאל גדול יותר (פרט לחוג עצמו). חוג המנה ביחס לאידיאל מקסימלי הוא חוג פשוט, כלומר אין לו אף אידיאל לא טריוויאלי. במקרה הקומוטטיבי, חוג המנה הוא שדה.

לפי הלמה של צורן, כל אידיאל בחוג עם יחידה (או אפילו חוג שיש בו אידמפוטנט שונה מאפס כלשהו) מוכל באידיאל מקסימלי (זהו "משפט קרול", 1929). חוג שיש לו אידיאל מקסימלי אחד בלבד נקרא חוג מקומי.

כל אידיאל מקסימלי הוא אידיאל ראשוני.

## הגדרה
יהי R חוג. אידיאל אמיתי I הוא מקסימלי אם אין אידיאל אמיתי J המכיל אותו ממש.

## אידיאלים חד-צדדיים
באותו אופן ניתן להגדיר **אידיאל שמאלי מקסימלי** להיות אידיאל שמאלי (אמיתי) שאינו מוכל באף אידיאל שמאלי אחר. זה שקול לכך שמודול המנה R/I הוא R-מודול שמאלי פשוט. (וכן לאידיאלים ימניים).

לאידיאלים שמאליים מקסימליים תפקיד חשוב בתורת המבנה של חוגים פרימיטיביים. חיתוך כל האידיאלים השמאליים המקסימליים הוא הרדיקל של ג'ייקובסון.

## דוגמאות
בחוגים בעלי ממד קרול 1 (ובפרט, בכל חוג דדקינד), כל אידיאל ראשוני (שונה מאפס) הוא מקסימלי. לכן בחוג השלמים, האידיאלים המקסימליים הם אלו הנוצרים על ידי מספרים ראשוניים.

אם F שדה סגור אלגברית, אז כל אידיאל מקסימלי של האלגברה האפינית של הפולינומים
F[\lambda_1,\dots,\lambda_n] הוא מן הצורה
\langle \lambda_1-a_1,\dots,\lambda_n-a_n \rangle; בשפה גאומטרית, פירושו של דבר שכל יריעה אפינית אי-פריקה ממימד 0 היא נקודה. אם n>1, לא כל אידיאל ראשוני הוא מקסימלי.

**דוגמה פתולוגית**. בחוג ללא יחידה 2\mathbb{Z}, האידיאל 4\mathbb{Z} הוא מקסימלי, אבל חוג המנה הוא חוג בלי יחידה בן שני איברים, שבו הריבוע של כל איבר הוא 0 (ולכן זה אינו שדה).

## מקורות
* 
* http://www.mathreference.com/ring,maxi.html 
* http://planetmath.org/encyclopedia/MaximalIdeal.html 

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תורת החוגים