open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מבצע בלוקבאסטר

**מבצע בלוקבאסטר** היה השלמת מבצע ממשי הגדול יותר שנערך על ידי הארמייה הקנדית הראשונה, שתוגברה על ידי הקורפוס ה-30 מהארמייה הבריטית השנייה מסוף פברואר עד תחילת מרץ 1945.

## סקירה כללית

בפברואר 1945 ציפו בעלות הברית להיות מסוגלות לכבוש את הרייכסוואלד ליד קלווה בתוך שלושה עד ארבעה ימים. לפני כן, הם התקדמו במהירות: לאחר מבצע בלקקוק (כיבוש משולש הרור בין רורמונד, היינברג וסיטארד) בין 14 ל-26 בינואר, הוורמאכט הגרמני פינה את עמדת מאס-רור בין היינברג לפנלו ללא קרב, כדי להימנע מכיתור. אולם, הקרב התמשך, בין השאר בגלל תקופה של מזג אוויר סוער שמנע מבעלות הברית לנצל באופן מלא את העליונות האווירית המוחלטת שלהן. מבצע ממשי היה איטי ויקר מהצפוי והמפקד הקנדי, הגנרל הארי קריראר, החליט להשיק את 'מבצע בלוקבאסטר' ב-26 בפברואר 1945.

שלוש דיוויזיות בריטיות וקנדיות התקדמו דרום-מזרחה, ותפסו עמדות גרמניות לא מוכנות ביער הוכוולד, לפני התקדמות לקסאנטן. ב-27–28 בפברואר נערך קרב שריון גדול בין הכוחות הקנדיים לגרמנים על תחנת הרכבת במרינבאום, במהלכו הושמדה 40% מהעיר. התקפות על פער הוכוולד החלו ב-27 בפברואר ונמשכו עד 2 במרץ, כאשר רגימנט אגם סופריור, שסבל אבדות כבדות, פרץ ואיבטח את הקצה המערבי של היער. לאחר הקרב חברו הכוחות עם הארמייה האמריקאית התשיעית בברנדונק, ליד גלדרן ב-3 במרץ.

## הקרב בתרבות
הקרב על פער הוכוולד היה הנושא של פרק בסדרה התיעודית "קרבות הטנקים הגדולים". ותיקים משני הצדדים מסרו עדויות על אלימות הקרב. הקנדים בפרט דיברו על העקשנות של חיילים גרמנים באזור הריין בעוד שחיילים גרמנים לשעבר מסרו עדויות על חוויותיהם שלהם עם הקנדים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:1945 בגרמניה
קטגוריה:קרבות זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קרבות הממלכה המאוחדת במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קרבות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1945
הדיוויזיה ה-180 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-180** (בגרמנית: **180. Infanterie-Division**), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-25 בנובמבר 1939, על בסיס מפקד חילות החלפה X/2 בברמן, והועמדה תחת פיקוד קורט וויטאש. ב-18 בספטמבר 1944 הועברה הדיוויזיה להולנד כדיוויזיה מבצעית מס' 180, ולחמה שם במהלך מבצע מרקט גארדן. ב-2 בנובמבר 1944 אורגנה הדיוויזיה מחדש וצורפו לה כוחות מ**דיוויזיית הרגלים המבורג**, והיא הועמדה תחת פיקוד ברנהרד קלוסטרקמפר. כמה חלקים מהדיוויזיה שלא נוצלו בלחימה עברו רפורמה מאוחר יותר ל**הדיוויזיה מס' 480**. הדיוויזיה לחמה באזור פנלו במהלך הקרב על הבליטה, ולאחר מכן לחמה במהלך קרב הרייכסוואלד כחלק מארמיית הצנחנים הראשונה. הדיוויזיה נמחצה במהלך מבצע ורסיטי, ולאחר מכן נדחקה לכיס הרוהר, שם הושמדה באפריל 1945.

## מפקדים
* קורט וויטאש (25 בנובמבר 1939–10 בינואר 1940)
* מרטין גילברט (10 בינואר 1940–24 בינואר 1942)
* הרברט למקה (24 בינואר 1942–27 בספטמבר 1944)
* ברנהרד קלוסטרקמפר (27 בספטמבר 1944–1 באוקטובר 1944)
* מרטין גילברט (1 באוקטובר 1944–נובמבר 1944)
* ברנהרד קלוסטרקמפר (25 בנובמבר–אפריל 1945)

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה מס' 180 באתר lexikon-der-wehrmacht 
* הדיוויזיה ה-180 באתר lexikon-der-wehrmacht 

180
דמיטרו פירטש

**דמיטרו וסיליביץ' פירטש** (באוקראינית: **Дмитро Васильович Фірташ**; נולד ב-2 במאי 1965) הוא איש עסקים ואוליגרך אוקראיני . יו"ר מועצת המנהלים של Group DF .

## ביוגרפיה
אחמטוב נולד במחוז טרנופול שבאוקראינה הסובייטית. אביו של דמיטרו היה נהג, ולאחר מכן מורה בבית ספר לנהיגה. לאמו שתי השכלות בתחום וטרינריה וכלכלה, היא עבדה כרואה חשבון במפעל סוכר.

במהלך 15 השנים האחרונות, דמיטרו פירטש הפך לבעלים של נכסים בתעשיית האנרגיה, הכימיקלים והטיטניום במרכז ובמזרח אירופה. המפעלים והחברות שלו פועלים באוקראינה, אוסטריה, הונגריה, גרמניה, איטליה, קפריסין, טג'יקיסטן, שווייץ, אסטוניה.

בשנת 2004, פירטש, יחד עם גזפרום, הקים את חברת RosUkrEnergo  כדי לבצע מעבר גז לאוקראינה ולמדינות האיחוד האירופי.

בשנת 2007 הוקמה Group DF  או ( The Firtash Group of Companies) במטרה לאחד את ניהול הנכסים בתחומים עסקיים שונים. היא כוללת מספר נכסים בתעשייה הכימית, האנרגיה והנדל"ן.

בשנת 2014 הא נעצר בווינה לפי דרישת FBI בנושא מתן שוחד. מאז מתנהל מאבק משפטי להסגרתו לארצות הברית. במרץ 2022 פירטש הפסיד במשפט נוסף ואם לא יהיה ערעור הוא יוסגר לארצות הברית

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים אוקראינים
קטגוריה:מיליארדרים אירופאים
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1965
הפראים והתמימים

**הפראים והתמימים** (באנגלית: **The Wild and the Innocent**) הוא מערבון אמריקאי משנת 1959 בבימויו של ג'ק שר, עם אודי מרפי וסנדרה די בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על זוג צעירים תמימים שגדלו כנוודים ומגיעים לעיר בה אנשים רעים ומושחתים שמנסים לנצל את תמימותם.

## תקציר העלילה
ינסי הוק (אודי מרפי) נודד ברחבי ויומינג עם דודו לי (ג'ורג' מיצ'ל) ודודתו האינדיאנית קירי (ליליאן אדמס). הם מתפרנסים מצייד גיריות ומכירת עורותיהן לתפירת פרוות. לי דוחה את הצעת חבריו להגיע לקליפורניה ולהקים חווה. הוא אוהב את המרחב אף על פי שמחיר הפרוות יורד.

לאחר שלי נפצע מתקיפת דב, הוא שולח את ינסי למכור את העורות. ינסי נפגש בבן סטוקר (סטרוטר מרטין) שמציע לתת לו את בתו הבכורה רוזלי תמורת העורות אך ינסי מסרב וגם מניס את סטוקר מהמקום לאחר שניסה לגנוב את העורות.

רוזלי מגיעה בחשאי לינסי ומבקשת להצטרף אליו במסעו לעיר קספר וינסי מסרב אך מסכים לבסוף. רוזלי היא נערה פשוטה, לבושה סמרטוטים, מלוכלכת ואנאלפביתית.

שניהם נכנסים לקספר, ינסי על סוס ורוזלי על חמור שנושא את ערימת העורות. התושבים מסתכלים עליהם בתימהון ותוך זמן קצר מתעמת ינסי עם הבריון צ'יפ (פיטר ברק) וגובר עליו.

הם נכנסים לחנות הכלבו של הזוג פורבס ומוכרים את העורות. בכסף קונה ינסי בגדים לו ולרוזלי, כעת הוא נראה כ"ג'נטלמן".

רוזלי מושכת את עיניו של פול ברטל (גילברט רולנד) שהוא השריף של העיר והאדם החזק ביותר. הוא גם בעל "אולם הריקודים" שהוא מסווה לבית בושת. ברטל הוא אדם חלקלק ורוזלי מוצאת חן בעיניו, הוא מציע לה לעבוד באולם הריקודים ומפנק אותה בבגדים ותכשיטים.

ינסי מרוצה שרוזלי השיגה "עבודה" ובינתיים הוא מתאהב במרסי הווארד (ג'ואן דרו) ואינו יודע שהיא למעשה זונה. בנשף ריקודים הוא רואה שהזוגות הרוקדים מתרחקים מהם הוא מתעמת שוב עם צ'יפ ואז מתבררת לו האמת.

הוא מצטייד ברובה ויוצא לאולם הריקודים כדי לשחרר את רוזלי. ברטל מאיים עליו ומתפתח קרב יריות שבסופו נהרג ברטל.

ינסי עומד לעזוב את קספר והזוג פורבס מקבל את רוזלי לעבודה בחנות אך היא רצה אחרי ינסי העוזב ולבסוף הם מגיעים לדוד ולדודה וממשיכים את חייהם כציידי פרוות.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*הפראים והתמימים, באתר יוטיוב
*הפראים והתמימים, באתר TCM
קטגוריה:מערבונים
קטגוריה:סרטי 1959
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי סנדרה די
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים רומנטיים
מתקפת הריינלנד

**מתקפת הריינלנד** הייתה סדרה של פעולות התקפיות של בעלות הברית של קבוצת הארמיות ה-21 בפיקודו של ברנרד מונטגומרי בין 8 בפברואר ל-25 במרץ 1945, בסוף מלחמת העולם השנייה. הפעולות נועדו לכיבוש חבל הריין ולהבטחת מעבר על נהר הריין.

המבצע היה חלק מאסטרטגיית "החזית הרחבה" של גנרל דווייט ד. אייזנהאואר לכבוש את כל הגדה המערבית של הריין לפני חצייתו. מתקפת הריין כללה את מבצע ממשי, מבצע רימון, מבצע בלוקבאסטר, מבצע ביזה ומבצע ורסיטי.
ימין|ממוזער|מתקפת הריינלנד (פברואר–מרץ 1945)

## הערות שוליים

קטגוריה:1945 בגרמניה
קטגוריה:קרבות זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קרבות ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קרבות הממלכה המאוחדת במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קרבות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1945
Strange Attraction

"**Strange Attraction**" הוא סינגל שיצא על ידי הלהקה הבריטית הקיור ב-1996 דרך אלקטרה רקורדס. תחילה, השיר יצא באלבומם "Wild Mood Swings", ויצא כסינגל בארצות הברית ואוסטרליה.

## היסטוריה
שום וידאו קליפ לשיר לא צולם כדי לקדם את הסינגל, ככל הנראה משום שרוברט סמית' חש שהסרטון האחרון לסינגל שיצא בלעדית בארצות הברית, "Fascination Street", לא היה מה שהלהקה כיוונה אליו. משום כך "Strange Attraction" נשאר הסינגל היחיד של The Cure (בלי להחשיב את המיקס המקורי של "Boys Don't Cry") ללא קליפ.

## רשימת השמעה

# "Strange Attraction [Adrian Sherwood Album Mix]"
# "The 13th [Feels Good Mix]"
# "This is a Lie [Ambient Mix]"
# "Gone! [Critter Mix]"
# "Strange Attraction [Strange Mix]"

## משתתפים
* רוברט סמית' - שירה, גיטרה
* סיימון גאלופ - גיטרה בס
* פרי באמונטי - קלידים
* רוג'ר אודונל - קלידים
* ג'ייסון קופר - תופים

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1996
קטגוריה:סינגלים מ-1996
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אלקטרה רקורדס
הדיוויזיה ה-79 (ארצות הברית)

**הדיוויזיה ה-79** (באנגלית: **79th Infantry Division**) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, והיא פעילה עד היום כ**פיקוד התמיכה ה-79**.

## היסטוריה
### מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1917 בפורט ג'ורג' ג' מיד, מרילנד. ביולי 1918 היא הגיעה לצרפת כאחת מיחידות חיל המשלוח האמריקאי. שם היא הייתה מעורבת במתקפת מז-ארגון, ומכאן כינויה של הדיוויזיה, צלב לורן. כנראה ההרוג האחרון במלחמת העולם הראשונה, טוראי הנרי ניקולס גונתר, הגיע משורות הדיוויזיה. הוא נהרג ב-11 בנובמבר 1918 בעת שניסה להסתער על קן מקלעים גרמני. בסך הכל נפלו במהלך המלחמה 1,151 חיילי הדיוויזיה, בעוד 5,723 נפצעו. במאי 1919 חזרה הדיוויזיה לארצות הברית בטרם הושבתה שם ביוני. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-157 שהורכבה מהרגימנטים ה-313 וה-314, ומהבריגדה ה-158 שהורכבה מהרגימנטים ה-315 וה-316.

### מלחמת העולם השנייה
250px|שמאל|ממוזער|חיילים פצועים מדיוויזיית חי"ר 79 מטופלים על ידי חובשים. תועד במהלך הלחימה בנורמנדי, 7 ביולי 1944.
ב-24 ביוני 1921 הוגדרה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית מילואים, והוקצתה למדינת פנסילבניה. ב-15 ביוני 1942 הופעלה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקודו של אירה ויצ'ה. הדיוויזיה הורכבה מהרגימנטים ה-333, ה-334 וה-335. באפריל 1944 הגיעה הדיוויזיה לליברפול, ולאחר אימונים נוספים באנגליה, דיוויזיית הרגלים ה-79 הגיעה לצרפת דרך חוף יוטה ב-12 ביוני. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות ב-Valognes ושרבור ב-19 ביוני, והייתה חלק מהקורפוס ה-7. לאחר שהדיוויזיה נאלצה לצאת למגננה מול היריבים הגרמנים בתחילת יולי, La Haye-du-Puits נכבשה בקרבות בשטחים בנויים ב-8 ביולי. לאחר שכבשה את לסאי, שם היה גם שדה תעופה של הלופטוואפה, ב-8 באוגוסט, לה מאן נכבשה ברובה ללא פגע. לאחר לחימה עזה על ראש הגשר של בעלות הברית על הסן, הדיוויזיה הגיעה כחלק מהקורפוס ה-15 במזרח צרפת. ב-12 בספטמבר, שוחררה העיירה הקטנה שארמה לאחר קרבות בתים לפני חציית המוזל. הלחימה נמשכה עד אוקטובר במחוז מרת ומוזל. לאחר לחימה סביב אמברמניל, דיוויזיית הרגלים ה-79 הוצאה מהחזית להתרעננות ב-24 באוקטובר.

הדיוויזיה התבססה לאחר מכן בלונוויל לפני שחזרה לחזית ב-13 בנובמבר. קרבות ליד האגנאו ובקו זיגפריד נמשכו מדצמבר עד תחילת ינואר 1945. במהלך קרבות הגנה נגד מבצע נורדווינד, הדיוויזיה הייתה מעורבת גם בלחימה כבדה בהאטן ובריטרהופן. לאחר מכן לחמה במודר עד ה-6 בפברואר. כחלק מהקורפוס ה-16 במסגרת הארמייה התשיעית, התקדמה הדיוויזיה הלאה אל פנים גרמניה. ב-24 במרץ חצתה הדיוויזיה את הריין וקצת מאוחר יותר חצתה את תעלת הריין-הרן. זה גם המקום שבו נפרסו לראשונה 750 אנשי גדוד הטנקים ה-717 במסגרת הדיוויזיה.

לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בלחימה על כיס הרוהר. לאחר תום המלחמה הועברו יחידות בודדות לבוואריה ולמערב צ'כוסלובקיה כחיל כיבוש. ב-10 בדצמבר 1945 הועברה הדיוויזיה חזרה לארצות הברית, וב-20 בדצמבר פורקה הדיוויזיה. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 2,476 הרוגים ו-10,971 פצועים.

### לאחר המלחמה
פיקוד התמיכה ה-79 (SSC) הממוקם בבסיס האימונים של הכוחות המשותפים (JFTB) לוס אלמיטוס, קליפורניה הופעל רשמית ב-.1 בדצמבר 2009 במטרה לספק יחידות תמיכה מאומנות, מוכנות, מגובשות ומובלות היטב לפריסה עולמית כדי לעמוד בדרישות הסיבוביות והמגירה של צבא ארצות הברית לתמיכה באסטרטגיה הצבאית הלאומית. ה- SSC ה-79 הוא המפקדה הגבוהה יותר של למעלה מ-20,000 חיילי המילואים של צבא ארצות הברית המאורגנים בלמעלה מ-200 יחידות הפזורות במחצית המערבית של ארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

79
79
79
שירים שהוקלטו על ידי מרינה דיאמנדיס

ממוזער|200px|דיאמנדיס מופיעה בראונדהאוס, פברואר 2016
הזמרת-יוצרת הוולשית **[[מרינה דיאמנדיס]]**, הידועה בשמה הפרטי, **מרינה**, ובשם הבמה שלה לשעבר, **מרינה אנד דה דיימונדס**, הקליטה חמישה אולפן ושבעה מיני-אלבומים. היא זכתה לפרסום ציבורי לאחר שדורגה במקום השני בסקר Sound of 2010 של רשת BBC. אלבום האולפן הראשון שלה, *[[The Family Jewels]]* יצא לאור בפברואר והכיל, בין היתר, חומרים משני המיני-אלבומים הראשונים שלה, *[[The Crown Jewels EP]]* ו-*[[The American Jewels EP]]*. דיאמנדיס הייתה שותפה בכתיבת כל אחת משלוש-עשרה הרצועות של האלבום, בהם חמשת הסינגלים שלו "Mowgli's Road", "Hollywood", "I Am Not a Robot", "" ו-"Shampain". הכותבים והמפיקים ליאם האו ופסקל גבריאל כתבו, בהתאמה, שלוש וארבע רצועות מהאלבום, יחד עם דיאמנדיס. בשנים 2009 ו-2010 הקליטה דיאמנדיס גרסאות כיסוי לשירים  של גוון סטפני ו-"Starstrukk" של 3OH!3.

דיאמנדיס הייתה שותפה לכתיבת כל אחת משבע-עשרה הרצועות שהופיעו בגרסת הסטנדרט, הדלוקס והאמריקאית של אלבום האולפן השני שלה, *[[Electra Heart]]*, שיצא במרץ 2012. הסינגל המוביל, "Primadonna", היה לרצועה המצליחה ביותר שלה במצעד הבריטי, בו הגיעה למקום ה-11. בכתיבת השיר השתתפו גם המפיקים ד"ר לוק וסירקט, ששיתפו פעולה שוב בכתיבת השיר "Lies". במאי 2013, הוציאה דיאמנדיס את הרצועה "Just Desserts" בהשתתפות צ'ארלי XCX דרך SoundCloud ויוטיוב. השיר היה לשיתוף הפעולה הראשון שלה עם אמן אחר. רצועת הנושא, "Electra Heart", יצאה לאור במאי 2014 על ידי המפיק BetaTraxx, ובה משמשת מרינה כאמנית אורחת. אלבום האולפן השלישי, *[[Froot]]*, נכתב על ידי דיאמנדיס בלבד והופק על ידי דייוויד קוסטן. באלבום האולפן הרביעי שלה, *[[Love + Fear]]*, המחולק לשני החצאים, נכללו שלושה שירים שהפיק המוזיקאי והמפיק המוזיקלי ג'ואל ליטל. אלבום האולפן החמישי, *[[Ancient Dreams in a Modern Land]]*, נכתב גם כן על ידי מרינה בלבד.

## שירים

## הערות שוליים

*
דיאמנדיס, מרינה
בית הקברות הצבאי בראשון לציון

300px|ממוזער|שמאל|המתחם החדש בבית הקברות
**בית הקברות הצבאי בראשון לציון** שוכן בחלקה הצפוני של העיר. הוא נוסד במלחמת העצמאות. קבורים בו 351 חללים.

## בית הקברות
בית הקברות שוכן בחלקו הדרומי של מתחם בית הקברות גני אסתר. הוא כולל שני מתחמים, השוכנים במרחק מה זה מזה. המתחם הוותיק ממוקם במערב והמתחם החדש במזרח. הוא נוסד כחלקה בתוך בית הקברות, ולימים הוכרז כבית קברות צבאי.

המתחם הוותיק ממוקם על גבי מדרון גבעה המשתפל כלפי צפון וכולל שמונה חלקות קבורה, שנבנו במדורג. ראשיתו הייתה בחלקת חללי תש"ח, שבה נטמנו בני העיר שנפלו במלחמת העצמאות. חלקה זו מוקמה בראש הגבעה. בחלקת תש"ח נקברו גם אזרחים שנהרגו במלחמה, ועל קבריהם מוצבות מצבות אזרחיות. במתחם הוותיק קבורים רוב החללים שמצאו את מנוחתם באתר. בו ממוקמת רחבת הטקס של בית הקברות. 

לאחר שהתמעט השטח הפנוי לקבורה במתחם הוותיק הוקם במרחק מה ממנו מתחם חדש ונרחב בצורת משולש, הממוקם בקרקע מישורית. הוא כולל ארבע חלקות קבורה והשימוש בו החל בשנת 2005. מעבר להולכי רגל מקשר בינו לבין המתחם הוותיק. כניסה נוספת לבית הקברות הוקמה בסמוך למתחם החדש.

## החללים בבית הקברות
בבית הקברות טמונים חללים שנפלו בכל מלחמות ישראל וביניהן. כארבעים מהם (לא כולל אזרחים הקבורים במקום) נהרגו במלחמת העצמאות, וכמספר הזה נהרגו במלחמת יום הכיפורים.

בחללים נכללים שמונה שעוטרו בעיטורים ובציונים לשבח:
* מרדכי רטר - מעוטר עיטור העוז וצל"ש הרמטכ"ל
* איתן גיסין ואיתן גל - מעוטרי עיטור העוז
* אליעזר דוצ'ימינר, יצחק שלום ודן שני - מעוטרי עיטור המופת
* יעקב אבבי - מעוטר צל"ש הרמטכ"ל
* חנוך רדליך  - מעוטר צל"ש האלוף

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

ראשון לציון
קטגוריה:ראשון לציון
מבצע בזק

ממוזער|חציית הריין (22–28 במרץ 1945)
ממוזער|מפה של פעולות בעלות הברית בריין התחתון בין 24–28 במרץ.
**מבצע בזק** היה החלק של הארמייה האמריקנית התשיעית במבצע ביזה, חציית הריין התחתון על ידי קבוצת הארמיות ה-21 במהלך 22–28 במרץ 1945, בחודשים האחרונים של מלחמת העולם השנייה, בו הקימה הארמייה התשיעית ראשי גשר בגזרה בין וזל לוואלזום על הגדה הימנית של הריין.

## תקיפה ראשונית
מבצע בזק, בפיקודו של וויליאם ה. סימפסון, כלל הסתערות של דיוויזיית הרגלים ה-30 (בין וזל למלן) ודיוויזיית הרגלים ה-79 (בין מלן לוואלזום), גזרה שהוגנה על ידי ארמיית הצנחנים הראשונה בפיקודו של אלפרד שלם. מכיוון ששלם נפצע בהתקפה אווירית על עמדת הפיקוד שלו ב-Haltern ב-21 במרץ, הפיקוד הועבר ב-27 במרץ לגינתר בלומנטריט.

## גישור על הריין
שמאל|ממוזער|300x300 פיקסלים|הארמייה האמריקנית התשיעית חוצה את נהר הריין. M2, שביל פלדה, גשר פונטון, סוף מרץ 1945
נהר הריין גושר על ידי גדוד ההנדסה המשוריין ה-17, שהיה חלק מדיוויזיית השריון ה-2. בליל 23 במרץ, פלוגות E ו-C כוננו שתי רפסודות צפות ראשוניות מעל הריין, דרומית לווזל ומול ספלן (כיום חלק מהעיר Voerde). בבוקר החלה בשעה 9:45 פריסת גשר שיכול לשאת הובלה ממוכנת, ועד השעה 16:00 חצתה המשאית הראשונה את הגשר הצף. יותר מ-1152 רגל של שביל M2 ו-93 מצופים פנאומטיים שימשו בפרויקט, שנדרש רק שש שעות וחמש עשרה דקות להשלמתו, וקבע שיא לגודל הגשר.

## הפריצה
לאחר שהוקם גשר על הריין, חצתה דיוויזיית הרגלים ה-75 ב-24 במרץ ודיוויזיית הרגלים ה-35 חצתה את הריין ב-25–26 במרץ. לאחר שדיוויזיית השריון ה-8 חצתה, הארמייה התשיעית הצליחה לפרוץ מראש הגשר, לדחוף לאורך הקצה הצפוני של כיס הרוהר, ולחבור ב-1 באפריל ליד ליפשטדט עם הארמיית האמריקנית הראשונה שהגיעה מדרום, כך כותרה קבוצת ארמיות B בפיקודו של ולטר מודל.

## הערות שוליים

קטגוריה:1945 בגרמניה
קטגוריה:קרבות ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קרבות זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קרבות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1945
יחסי ערב הסעודית – קרואטיה

**יחסי ערב הסעודית–קרואטיה** הם היחסים הדו-צדדיים בין קרואטיה וערב הסעודית.

## סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-18 ביוני 1995.

הנסיך הסעודי אל-וליד בן טלאל ביקר בקרואטיה באוגוסט 2014 ונפגש עם נשיא קרואטיה איוו יוסיפוביץ' ועם שר הכלכלה איוואן ורדולדאק. הנסיך הביע את רצונו להשקיע בתיירות הקרואטית.

בהצהרתו לעיתונות אמר: "ב-6 השנים האחרונות קרואטיה עוברת כמה קשיים [משבר כלכלי]. במקום להדגיש את השלילי, אני מעדיף להדגיש את הצדדים החיוביים: יש לכם יציבות, נשיא טוב, דמוקרטיה, עיתונות חופשית, חופש ביטוי ומערכת מס טובה מאוד. אני רואה שאתם עדיין לא מושכים מספיק משקיעים זרים, אבל אני גם רואה שאתם עובדים קשה על זה. מערכת המס שלכם צריכה להיות אטרקטיבית יותר בהשוואה למדינות אחרות, עליכם להפחית את הבירוקרטיה ולהיות אגרסיבים יותר במשיכת השקעות. אני תמיד מחפש הזדמנות בכל מדינה, ומה שאני רואה בקרואטיה הוא שמגזר התיירות חשוב ביותר. ההכנסות מתיירות בקרואטיה בשנה שעברה היו בסביבות 6 מיליארד אירו והיו לכם 10 מיליון מבקרים. יש פוטנציאל שאני מחפש."

קרואטיה מייצאת ציוד צבאי לערב הסעודית. בשנת 2013 ייצאה קרואטיה לערב הסעודית כלי נשק בשווי של כ-15 מיליון אירו (1.1 מיליארד קונה).

## נציגויות דיפלומטיות
* קרואטיה מיוצגת בסעודיה באמצעות שגרירותה בקהיר, מצרים.
* ערב הסעודית אינה מיוצגת בקרואטיה, אך אזרחים סעודים הזקוקים לסיוע מטופלים על ידי שגרירות סעודיה בסרייבו, בוסניה והרצגובינה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
מוזיקה בגרמניה הנאצית

[ממוזער|ה[מלחין והמנצח הגרמני, ריכרד שטראוס, מונה לראש לשכת המוזיקה של הרייך , אך נאלץ מאוחר יותר להתפטר בגלל האשמות על כתיבת אופרה על פי יצירה של שטפן צווייג היהודי.]]
[ממוזער|[פולקסאמפפנגר]]
**המוזיקה בגרמניה הנאצית** – כמו ברוב ההיבטים האחרים של הממשל של הרייך השלישי, השקפותיו והעדפותיו האישיות של אדולף היטלר מילאו תפקיד משמעותי בשליטה הנאצית במוזיקה הגרמנית. המוזיקה בגרמניה הנאצית נשלטה על ידי מספר ישויות שונות, שעליה היו אחראים שר התעמולה הנאצי, יוזף גבלס, והתאורטיקן הנאצי, אלפרד רוזנברג. רוב הפעילות של הארגונים התמקד בהדרת מלחינים ומוזיקאים יהודים מפרסום וביצוע מוזיקה, ולמנוע תצוגה פומבית של מוזיקה הנחשבת ל-"יהודית", "אנטי-גרמנית" או "מנוונת". ארגונים אלו גם פעלו לקדם מלחינים "גרמנים" מועדפים, כמו ריכרד וגנר ואנטון ברוקנר, בעיקר מפני שיצירותיהם נחשבו כתרומות חיוביות לקהילת העם.

הנאצים קידמו אידאולוגיות אריות באמצעות צנזורה כבדה ושליטה תרבותית, הוספת יצירות יהודיות לרשימה השחורה, איסור על הופעות באולמות קונצרטים ושליטה בתכני רדיו על מנת לקדם את התיאוריה הנאצית.

שר התעמולה הנאצי, יוזף גבלס, קבע כי הרדיו הוא "המתווך המשפיע והחשוב ביותר בין תנועה רוחנית לאומה, בין הרעיון לעם". הוא השקיע מאמצים רבים בניצול טכנולוגיות הרדיו וביכולתה להגיע לאוכלוסייה הגרמנית ללא קשר למעמדם הסוציו-אקונומי.

## לקריאה נוספת

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 


## הערות שוליים

*
קטגוריה:גרמניה: אנטישמיות
קטגוריה:צנזורה במוזיקה
יבשת שקועה

[ממוזער|[מפה טופוגרפית של זילנדיה]]
**יבשת** **שקועה** היא אזור של קרום יבשתי שגודלו נרחב אך הוא נמצא ברובו מתחת לפני הים. מונח זה משמש כמה פליאוגאולוגים וגאוגרפים בהתייחס לכמה יבשות (שאף אחת מהן אינה גדולה כמו כל אחת מהיבשות המוכרות).

ההגדרה של מונח זה אינה ברורה. אם שברי יבשות ומיקרו-יבשות שקטנים מ-2,500,000 קמ"ר, שהם כשליש משטחה של יבשת אוסטרליה, אינם נכללים, אז זילנדיה (בעלת שטח של כ-4,900,000 קמ"ר) תהיה המאפיין הגאולוגי היחיד שניתן לסווגו כיבשת שקועה.

יבשות שקועות נוספות הן, לדוגמה, ברינגיה, דוגרלנד, רמת קרגלן, מאוריציה, סאהול וסונדאלנד (קרויה גם סונדה).

לאורך זמן רב אנשים חיפשו אחרי יבשות שקועות והועלו השערות לגבי "יבשת אבודה" אפשרית מתחת למי האוקיינוס האטלנטי. בשנות ה-30 נערך גם חיפוש אחר למוריה, שחשבו כי הייתה יבשת שקועה בין חופי הודו ואפריקה.

## ראו גם
* ברינגיה
* דוגרלנד
* סונדאלנד

## הערות שוליים

קטגוריה:יבשות
הפועל גבעתיים (כדורגל)

**הפועל גבעתיים** הייתה קבוצת כדורגל ישראלית שמקורה בעיר גבעתיים. הקבוצה הוקמה ב-1945, והצליחה להעפיל לליגת המשנה, אז ליגה א', שם שיחקה במשך 3 עונות. לאחר מכן נחלש מעמדה של הקבוצה, שהתפרקה לפני הקמת המדינה, אך הוקמה שוב ב-1961. בהמשך התדרדרה עד לליגה ג', וב-1977 התפרקה סופית.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1945, ואחד הטורנירים הראשונים שהשתתפה בהם היה הגביע הארץ-ישראלי 1946, אחד הטורנירים האחרונים לפני הקמת מדינת ישראל, בו היא הפסידה בסיבוב הראשון להפועל תל אביב 6:0 במשחק הראשון, אך הצליחה להפתיע ולנצח אותה 1:0 במשחק השני. הקבוצה הייתה אמורה לשחק בליגה ב' של ארץ ישראל בעונת 1946/1947, אך לבסוף לא השתתפה והתפרקה לפני שהליגה התחילה, בכל אופן הליגה הופסקה באמצע ולא חודשה עקב מלחמת העצמאות.

המועדון הוקם מחדש לאחר הקמת מדינת ישראל רק ב-1961, כקבוצת מילואים בליגות נמוכות של הפועל רמת גן ששיחקה באצטדיונה, אצטדיון המכתש.

בעונתה הראשונה הקבוצה סיימה במקום הראשון בליגה ג' מחוז תל אביב, ועלתה לליגה ב'. בעונה העוקבת, סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה ב' דרום א', והצליחה להעפיל לליגה א', ובכך השלימה 2 עליות ליגה בשנתיים והגיעה עד לליגה א', שאז הייתה ליגת המשנה בישראל. בעונתה הראשונה בליגה א', 1963/1964 הצליחה גבעתיים להפתיע את הליגה ולסיים במקום הרביעי, והייתה רחוקה 8 נקודות בלבד, מלהעפיל לליגה של קבוצת האם הפועל רמת גן, שזכתה באליפות ההיסטורית היחידה שלה בעונה זו. בעונה שלאחר מכן הצליחה לסיים במקום השביעי, אך בעונת 1965/1966 התדרדרה הקבוצה וסיימה במקום ה-16 והאחרון בליגה, עם 5 ניצחונות בלבד, 19 הפסדים, ו-16 נקודות בלבד שלא הספיקו לה להישאר בליגה, וכך ירדה לליגה ב'. המועדון המשיך להתדרדר והקבוצה ירדה לליגה ג' בעונה הכפולה של 1966/1968, כאשר היא מסיימת את העונה עם 5 נקודות בלבד. הקבוצה הצליחה להתאושש בשנים הבאות ובעונת 1972/1973 העפילה חזרה לליגה ב', שם נשאר 5 עונות עד לעונת 1976/1977 (בעונה זו ליגה ב' הפכה לליגה הרביעית בישראל לאחר הקמת הליגה הארצית) ובסיום עונה זו הקבוצה התפרקה סופית.

## ראו גם
* הפועל רמת-גן גבעתיים

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1945
קטגוריה:קבוצות כדורגל ישראליות
גבעתיים
קטגוריה:קבוצות כדורגל ישראליות שהתפרקו
קטגוריה:גבעתיים: ספורט
קטגוריה:הפועל רמת גן
קטגוריה:היישוב: כדורגל
קטגוריה:היישוב: מועדוני ספורט
שדות מוקשים בקרואטיה

טקסט=Multicouloured map of Croatia|שמאל|ממוזער|323x323 פיקסלים|מיקומים משוערים של שדות מוקשים חשודים בקרואטיה ב-2006
[ממוזער|שלט אזהרה על שדה מוקשים שנותר מ[מלחמת העצמאות של קרואטיה]]
טקסט=A white painted rectangular warning sign on a metal pole|ממוזער|סימן שדה מוקשים סטנדרטי
[טקסט=A large advertising poster on a standalone mount|ממוזער|[שלט חוצות למען מודעות לגבי מוקשים]]
[טקסט=A self-propelled machine being loaded onto a vehicle transportation trailer|ממוזער|[מגוב נוכרי המשמש לפינוי מוקשים בקרואטיה]]
נכון לדצמבר 2022, שטח **[[שדה מוקשים|שדות המוקשים]] ב[[קרואטיה]]** מוערך בכ- של שטח. שדות המוקשים ממוקמים ב-29 יישובים בתוך 6 מחוזות. על פי ההערכות, הם מכילים כ-13,235 מוקשים יבשתיים, כמו גם נפלי תחמושת ממלחמת העצמאות של קרואטיה. אזורים החשודים כמכילים מוקשים מסומנים בכ-6,534 שלטי אזהרה.

ב-1990, בעקבות ניצחונה של האיחוד הדמוקרטי הקרואטי  על המפלגה הקומוניסטית של קרואטיה , המתיחות האתנית בין הקרואטים לסרבים החריפה. לאחר הבחירות, הצבא העממי היוגוסלבי החרים את הנשק של כוחות ההגנה הטריטוריאלית בקרואטיה כדי למזער התנגדות אפשרית. ב-17 באוגוסט, המתיחות הסלימה למרד גלוי מצד הסרבים-קרואטים. הצבא העממי היוגוסלבי התערב, ומנע מהמשטרה הקרואטית להתערב. המרד התרכז באזורים המאוכלסים ברובם בסרבים, בעיקר בעיר קנין , ובאזורים ההיסטוריים ליקה , קורדון , באנובינה , וסלאבוניה. מאוחר יותר, באזור בלתי רציף זה הוקמה הרפובליקה הסרבית של קראינה . הרפובליקה הסרבית של קראינה הצהירה על כוונתה להצטרף לסרביה , וכתוצאה מכך הכריזה ממשלת קרואטיה על האזור כאזור בדלני. הסכסוך המשיך להסלים, עד לתחילתה של מלחמת העצמאות של קרואטיה במרץ 1991. ב-25 ביוני באותה שנה, הכריזה קרואטיה (יחד עם סלובניה) על עצמאותה עם התפרקות יוגוסלביה . עד ינואר 1992, החזיקה הרפובליקה הסרבית של קראינה בריבונות בגודל של כ-.

לאחר המלחמה, שטח בגודל של כ- נחשד בתחילה כשדה מוקשים, אך הערכה זו צומצמה מאוחר יותר ל- לאחר בדיקה פיזית.

נכון ל-4 באפריל 2013, בסך הכל נהרגו 509 בני אדם ו-1,466 נפצעו ממוקשים ב-1,352 תקריות בקרואטיה. 557 אזרחים ו-226 חיילים מהצבא הקרואטי נפגעו ממוקשים ב-1991–1995. ב-1996–1998, היו כ-100 נפגעים אזרחים ממוקשים בשנה בקרואטיה. מספר הנפגעים ממוקשים צנח לפחות מעשרה ב-2010. במהלך פעולות של פינוי מוקשים שהתרחשו ב-1996–1998, שבעה מהנדסים של הצבא הקרואטי נהרגו ו-18 נפצעו ממוקשים. מאז 1998, נהרגו 60 מהנדסים ממוקשים.

ישנה מסגרת נרחבת בקרואטיה לסיוע לנפגעי מוקשים ולמשפחותיהם. סיוע זה כולל טיפול רפואי, שיקום פיזי, תמיכה פסיכולוגית וחברתית, סיוע בתעסוקה והשתלבות בחברה, מודעות ציבורית וגישה לשירותים ציבוריים.

מאז 1998, ממשלת קרואטיה הוציאה כ-450 מיליון אירו על פעולות פינוי מוקשים. העלות לפינוי כל המוקשים הנותרים מוערך בכ-500 מיליון אירו. ההפסד הכלכלי לקרואטיה, עקב אובדן שימוש בקרקע בתוך שדות מוקשים חשודים, מוערך בכ-335 מיליון קונה (כ-47.3 מיליון אירו) לשנה.

## לקריאה נוספת

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קרואטיה: גאוגרפיה
קטגוריה:מוקשים
קטגוריה:אסונות סביבתיים
קטגוריה:בעקבות מלחמות
Come Home the Kids Miss You

***Come Home the Kids Miss You*** הוא אלבום האולפן השני של הראפר האמריקאי ג'ק הארלו. האלבום יצא לאור ב-6 במאי 2022, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ו-Generation Now. האלבום מכיל את הסינגלים "Nail Tech" ו-"First Class". האלבום כולל שיתופי פעולה יחד עם פארל ויליאמס, דרייק, ג'סטין טימברלייק וליל ויין.

## רקע והכרזה
חודש לאחר שהוציא את הסינגל המוביל "Nail Tech" בפברואר 2022, הארלו חשף את שם האלבום ותאריך היציאה שלו בסיפור כיסוי עם "רולינג סטון". הוא גם דיבר על עבודה עם מפיקי האלבום, כולל רוג'ט צ'הייד ואנג׳ל לופז, כדי ליצור שירים שמתפתחים תוך כדי כך שהם "גורמים לך להמשיך להקשיב", וכינה את זה "כל המשימה" עבור פרויקט. הארלו כינה את החומרים של אלבומו השני "רציניים יותר" ואת כוונתו ליידע את המאזינים שהוא "אחד הטובים בדור [שלו]".

הארלו גם הסביר שהוא מקווה לשתף פעולה עם דולי פרטון "באיזה חרא קשה" עבור האלבום, ושההנהלה שלו ניהלה משא ומתן עם שלה.

## רשימת רצועות

### הערות
* "First Class" מכיל דגימות מ"Glamorous", שנכתב על ידי פרגי, לודאקריס, ג'מאל ג'ונס, ויל.איי.אם ואלביס ויליאמס, כפי שבוצע על ידי פרגי.

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי ג'ק הארלו
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי בוי-1דה
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הדני
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומי חברת אטלנטיק רקורדס
אגרתה

[ממוזער|הסופרת הרוסייה [הלנה בלוואצקי, היוצרת האפשרית של "המיתוס של אגרתה"]]
לפי אזוטריסיזם, **אגרתה** (באנגלית: **Agartha**) הוא אזור תת-קרקעי או בלתי נגיש הנמצא בליבת כדור הארץ. אין ראיות המאשרות את קיומו. מהקיום המדומיין של הממלכה נובעת האמונה כי כדור הארץ חלול.

## היסטוריה
האגדה נותרה מעורפלת ברובה באירופה עד 1910, כאשר דיווח מפורט של האוקולטיסט הצרפתי בן המאה התשע-עשרה אלכסנדר סן-איב ד'אלוויידר פורסם לאחר מותו.

בספרו Beasts, Men and Gods משנת 1922, מספר החוקר פרדיננד אוסנדובסקי סיפור שנמסר לו על ממלכה תת-קרקעית הקיימת בתוך כדור הארץ. ממלכה זו הייתה ידועה לחברה בודהיסטית בדיונית בשם אגהרתי (Agharti).

## אמונות באגרתה
### מיתולוגיה
במיתולוגיות שונות, בעיקר ביוונית ובנוצרית, מוזכרים קיומם של אזורים תת-קרקעיים כמו האדס וטרטרוס ביוונית, והגיהנום בנוצרית. על פי מספר טענות, למקומות אלה, שאליהם ניתן לגשת לאחר המוות, ניתן להגיע דרך כניסות נסתרות. כמו כן, במיתולוגיה ההינדית מוזכר גיהנום תת-קרקעי הנקרא פטאלה.

## קשרים למיתולוגיה
אגרתה מזוהה או מבולבלת לעיתים קרובות עם שמבהלה אשר מופיעה לעיתים קרובה בבודהיזם וג'ריאנה ובתורת הקלאצ'קרה הטיבטית, ואשר התחדשה במערב על ידי הלנה בלוואצקי והאגודה התאוסופית. תאוסופיים במיוחד מתייחסים לאגרתי כמכלול עצום של מערות מתחת לטיבט המאוכלסות על ידי אלים למחצה, המכונים אסורות. הלנה וניקולאי רוריך, שתורתם מקבילה במידה רבה לתאוסופיה, רואים בקיומה של שמבהלה הן רוחני הן וגשמי.

## ראו גם
* גמד
* האדס
* שיבלבה

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים
* סן-איב ד'אלווידרה והקשר האגרתי, מאת ג'וסלין גודווין .
* מפה/דיאגרמה של אגרטה וכדור הארץ החלול, מבוסס על כתביו של ריימונד וו. ברנרד .
* על אדוארד בולוור-ליטון: אגרטה, שמבהלה, וריל ושורשי הנסתר של הכוח הנאצי, מאת ג'וזף ג'ורג' קאלדוול.
* "אגרתה אלגוריתמית" - תרומה מאמר למכונת תרבות 16, 2015 (הגיליון המיוחד של כתב העת על תרבות מזל"טים ). ברוכים הבאים לאלקטרוקן, אגרתה אלגוריתמית.

קטגוריה:מקומות בדיוניים
קטגוריה:כדור הארץ
קטגוריה:טיבט
איי ארגנטינה

**איי ארגנטינה** (באנגלית: **Argentine Islands**) הם קבוצת איים בארכיפלג וילהלם שבאנטארקטיקה.

קבוצת האיים ממוקמת 9 קילומטרים דרומית-מערבית מהאי פטרמן; ו-7 קילומטרים צפונית-מערבית לכף טאקסן, בחצי האי קייב, שבארץ גרהאם.

## היסטוריה
### גילוי האיים

הארכיפלג התגלה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.

### מקור השם

שמו של הארכיפלג ניתן לו על ידי שארקו, מגלה האיים.

הארכיפלג נקרא על שם הרפובליקה הארגנטינאית, כהערכה על תמיכתה של ממשלת ארגנטינה במשלחת הצרפתית השלישית בפיקודו של שארקו.

### בסיסי מחקר וחקר האיים

המשלחת הבריטית לחקר ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון ריימיל ריימיל הקימה בסיס מחקר באיי ארגנטינה בשנת 1935 וערכה סקר מעמיק של האיים.

המשלחת בנתה צריף באי וינטר, ששימש בסיסם הצפוני; הצריף הושאר במקומו בסוף תקופת המחקר, אך נהרס בשנת 1946. בשנה שלאחר מכן, סקר שטחי חסות איי פוקלנד הקים בסיס קבוע באותו אתר, שנקרא "בסיס F" (או "בסיס איי ארגנטינה"); הבניין הראשי מבסיס זה, בית וורדי (Wordie House), מהווה כיום אתר מורשת היסטורי מוגן של אנטארקטיקה (HSM-62).

בשנת 1954 בסיס F הועבר לאי גאלינדז, ובשנת 1977 שמו שונה ל-"בסיס פאראדיי". בשנת 1996 התוכנית האנטארקטי הבריטית העבירה את הבסיס לידי התוכנית האנטארקטית האוקראינית, אשר ממשיכה להפעיל אותו בשם "בסיס המחקר ורנדסקי".

## איי ארגנטינה
* האי בלאק
* האי קורנר
* סלע קורנר
* האי גלינדז
* האי סקואה
* האי וינטר

## לקריאה נוספת

•H. Yevchun, А. Fedchuk, І. Drohushevska, O. Pnyovska, M. Chernyshenko, I. Parnikoza, **[http://uaj.uac.gov.ua/index.php/uaj/article/view/683 The Toponymy of the Argentine Islands area, the Kyiv Peninsula (West Antarctica)]**,State Institution National Antarctic Scientific Center of the Ministry of Education and Science of Ukraine, Kyiv, 01601, Ukraine; National University of Kyiv-Mohyla Academy, Kyiv, 04655, Ukraine

## קישורים חיצוניים
* איי ארגנטינה באתר הארכיון הלאומי של ארצות הברית
* ציור צבעי מים של קרחונים בין איי ארגנטינה כפי שנראו ב-18 בדצמבר 1979 -מתוך אוספי ממשלת הממלכה המאוחדת
* תצלום של איי ארגנטינה ממרץ 1976 מאוספי מוזיאון האמנות על שם איימון קרטר
* איי ארגנטינה באתר mindat

## הערות שוליים

*
ארגנטינה
הדיוויזיה המוטסת ה-13

**הדיוויזיה המוטסת ה-13** (באנגלית: **13th Airborne Division**) הייתה דיוויזיה מוטסת של צבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-13 באוגוסט 1943 במחנה מקאל, צפון קרוליינה, והועמדה תחת פיקודו של מייג'ור גנרל ג'ורג' וו. גרינר.

סמל הדיוויזיה היה חד קרן מכונף בצבע כתום וזהב על מגן כחול צי אולטרה. החד קרן מקושר באופן מסורתי ליכולות של ריפוי, אומץ וכוח.

בדצמבר 1943, גרינר הוחלף במייג'ור גנרל אלדרידג' ג'י צ'פמן, שכבר בלט במלחמת העולם הראשונה. לרמטכ"ל שלו מונה קולונל יו פ. האריס, שלימים הפך לגנרל 4 כוכבים. אף על פי שהייתה חלק מהארמייה המוטסת הראשונה של בעלות הברית באירופה, הדיוויזיה לא נטלה חלק בפעולה בזירה האירופית. הדיוויזיה התאמנה בצרפת והוקצתה לכמה פעולות, אותן לא ביצעה. אחת מהיחידות שלה, רגימנט הרגלים המוצנח ה-517, שהוקצה לדיוויזיה ב-1 במרץ 1945, לחם באיטליה, דרום צרפת ובארדנים לפני שצורף לדיוויזיה המוטסת ה-13. באוגוסט 1945 חזרה הדיוויזיה לארצות הברית לצורך פריסה מחדש לפני פריסה ל. עם זאת, סוף המלחמה מנע את השימוש בה בזירת האוקיינוס השקט.

הדיוויזיה המוטסת ה-13 פורקה ב-25 בפברואר 1946. מטה הדיוויזיה הועבר ל שהוצבה בפורט בראג.

## מפקדים
* ג'ורג' וו. גרינר (13 באוגוסט 1943 – נובמבר 1943)
* אלדריג' ג'י צ'פמן (נובמבר 1943 – 25 בפברואר 1946)

## קישורים חיצוניים

* הדיוויזיה המוטסת ה-13 באתר ww2-airborne

קטגוריה:דיוויזיות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יחידות צנחנים אמריקאיות
13
קרשויפלו

**קרשויפלו** (בהונגרית: **Körösújfalu**) הוא כפר בנפת סגהאלום שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. 

כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בקרשויפלו נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 668 תושבים, ובשנת 2023 רק 350 תושבים.

האזור מיושב לסירוגין מאז המחצית הראשונה של המאה ה-13, ושמו של הכפר הוזכר בפנקסים ומסמכים מהשנים 1235 ו-1241. היישוב היה שייך מוניציפלית לבקש עד שנת 1955 אז הפך לכפר עצמאי לחלוטין.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קח אותה, היא שלי

**קח אותה, היא שלי** (באנגלית: **Take Her, She's Mine**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1963 בהפקתו ובבימויו של הנרי קוסטר, עם ג'יימס סטיוארט וסנדרה די בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על מחזה בשם זה מאת הנרי ופיבי אפרון משנת 1961.

את התפקיד הראשי של מולי שיחקה בברודוויי אליזבת אשלי וזה זיכה אותה בפרס טוני לשחקנית הראשית הטובה ביותר. הנרי ופיבי אפרון ביססו את הדמות של מולי על בתם הבכורה נורה אפרון.

העלילה מתוארת בסרט בפלשבק ועיקרה הוא אב הסובל מדאגת יתר לבתו המתבגרת מחשש שתצא לתרבות רעה ומסתבך עקב כך בשערוריות שבגללן הוא מועמד לפיטורים.

סנדרה די שרה מספר שירים בסרט ובהם "הבה נגילה" ביחד עם חברותיה בקולג'.

## תקציר העלילה
ישיבת הוועד המנהל של אגף החינוך בלוס אנג'לס מתכנסת בראשות סגן הנשיא הקטור איבור (ג'ון מקגיוור) כדי לדון בפיטוריו של הנשיא עו"ד פרנק מייכלסון (ג'יימס סטיוארט) בגלל שערוריות הקשורות אליו שפורסמו בעיתונים. לפני ההחלטה מקבל פרנק הזדמנות להציג את מה שקרה.

לפרנק ואשתו אן (אודרי מדוס) יש שתי בנות - מולי (סנדרה די) וליז (צ'רלה דוהרטי). מולי מתעניינת בעיקר בציור ובגמר בית הספר התיכון, שולחים אותה הוריה לקולג' יוקרתי לבנות בבוסטון שם יש מחלקת אמנות מפותחת.

פרט ללימודים עוסקות מולי וחברותיה בהפגנות שונות נגד נגד חומת ברלין ועוולות חברתיות שונות. פרנק הדואג למולי, טס לשם באמצע הפגנת ישיבה נגד החלטת הקולג' לא להכניס לספריה את ספריו של הנרי מילר. פרנק השמרן קורא את הספר ומזדעזע מהתיאורים המיניים שבו אבל מצטרף לשביתת השבת של הסטודנטים נגד ההחלטה. לבסוף הם מתפנים בכוח על ידי השוטרים וצילום של פרנק נאבק בשוטרים מתפרסם ברחבי ארצות הברית.

לאחר סיום הקולג' מקבלת מולי מלגה ללמוד ציור באקדמיה בפריז. פרנק נמצא בלחץ ודואג לשלומה. הוא טס לפריז ומגיע לחדרה של מולי אך לא מוצא אותה. הוא מנסה לעצור מונית למלון אך לא מצליח. לבסוף הוא נכנס למקום מואר ומבקש לטלפן. בחורה סינית מובילה אותו לטלפון אך באותו זמן פושטים שוטרים על המקום ועוצרים את כל היצאניות כולל את פרנק שנאבק בהם ותמונתו שוב מופיעה בעיתונים ביחד עם היצאנית הסינית...

במלון פוגש פרנק את פופ-ג'ונס (רוברט מורלי) שגם לו יש בת שמבלה עם חבר בפריז אבל זה לא אכפת לו.

מולי יוצאת עם הצרפתי הנרי בונה (פיליפ פורקט) והקשר ביניהם מתהדק. אמו של הנרי מתנגדת לקשר הזה. פיליפ מסדר פגישה בנשף תחפושות על אנייה בסן ופרנק מגיע לשם אך הוא מזוהה על ידי עיתונאים כג'יימס סטיוארט)... הוא נמלט מהעיתונאים, מכנסיו נשמטים והוא קופץ למים בתחתונים. למחרת מתפרסמת הקפיצה שלו בתחתונים ונכתב כי היה זה נשף של נודיסטים.

לבסוף חוזר פרנק לבדו ופיליפ ומולי מתחתנים. חברי הוועד משתכנעים מדבריו ולא מפטרים אותו. כעת הוא מתחיל להשגיח ולדאוג לבת המתבגרת ליז.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון לסרט, באתר יוטיוב
*פסקול המוזיקה של הסרט, באתר יוטיוב
*קח אותה, היא שלי (הבה נגילה ב-22.27 דקות), באתר יוטיוב
*קח אותה, היא שלי, באתר TCM
קטגוריה:סרטי 1963
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי סנדרה די
קטגוריה:סרטי ג'יימס סטיוארט
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
חיים ביד

**שו"ת חיים ביד** הוא ספר תשובות שהשיב רבי חיים פאלאג'י לשואליו בנושאים השייכים לחלק יורה דעה בטור ובשולחן ערוך. רוב הספר נכתב בעודו לומד ומלמד בישיבה שייסד הגביר אלעזר הילל בכר מנוח.

## שם הספר
שם הספר נגזר משם המחבר ומנושא הספר ( י"ד=יורה דעה), וכן מהפסוק , אותו מפרש רבי חיים בחמש צורות בהקדמתו. סיבה נוספת מציין: .

## תוכן הספר
הספר מכיל תשובות העוסקות, על פי הסדר, בהלכות שחיטה, הלכות תערובות, הלכות בישולי גויים, יין נסך, הלכות עכו"ם, הלכות חוקות הגויים, רבית, נידה, מקואות, נדרים ושבועות, כבוד רבו ומורה הוראות, הלכות צדקה, מזוזה, נידוי וחרם, אבלות, ותקנות.

ייחודי בספר הוא סימן קכ"ה, הקדיש החבי"ף לרשימות קצרות שערך בנושא אבילות, על פי סדר הא'-ב'.

### תשובות בולטות
בספר מספר תשובות בולטות וכאלה אשר זכו להדים בספרי הפוסקים האחרונים, וביניהם רבי יוסף חיים מבגדאד, רבי עובדיה יוסף ועוד. בין התשובות הבפולטות ניתן למצוא היתר לקבור מי שנישא לנכרית בקבר ישראל, היתר לערוך גירוש שדים (אינדולקו) תוך הכרה בקיומם אך לא פניה אליהם כאל אלים, בניגוד לדעת רבני ארם צובא, אשר ביקשו את הסכמת הרב חיים לפסקם, שוחט החשוד על העריות, תפילה לרפואת גוי ועובד ע"ז, האם מותר לעשות שאלת חלום, אכילת יונים ועוד. בספר שאלות שנשאל מאת רבנים מרחבי העולם, כגון רבי אפרים זלמן מרגליות, רבי רבינו יום טוב דאנון, מן העיר קסבה, שליד איזמיר, רבי מנשה מטלוב סתהון מארם צובא ועוד.

## ראו גם
* לב חיים
* חיים ושלום

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי שאלות ותשובות: אחרונים
קטגוריה:ספרי רבי חיים פלאג'י
יחסי דרום אפריקה – ערב הסעודית

**יחסי דרום אפריקה–ערב הסעודית** הם היחסים הבילטרליים שבין דרום אפריקה וערב הסעודית.

## היסטוריה
בין 1964 ל-1970, דרום אפריקה ייבאה כשני שלישים מצריכת הנפט שלה מערב הסעודית, עיראק וקטר. ערב הסעודית התנגדה לתמיכת דרום אפריקה בישראל והצטרפה לאמברגו נפט על דרום אפריקה ב-1973. למרות האמברגו, דרום אפריקה עדיין ייבאה נפט מהמפרץ הפרסי דרך חברות נפט מערביות.

ב-1975, ערב הסעודית קיבצה כמה ארגונים מוסלמים בדרום אפריקה כדי להקים את המועצה האיסלאמית של דרום אפריקה (ICSA). ה-ICSA הצטרפה עד מהרה לארגון מוסלמי בינלאומי בן 38 מדינות.

בשנות ה-70, למרות האמברגו והיחסים הקרים בדרך כלל, מכרו יצרני נשק בדרום אפריקה מספר רב של מערכות טילי קרקע-אוויר מסוג Crotale  למדינות ערביות רבות, בהם ערב הסעודית. כלי נשק רבים שיוצרו בדרום אפריקה מצאו את דרכם לערב הסעודית יחד עם סחורות אחרות כגון עץ וביגוד. דרום אפריקה הייתה לרוב סוחרת במטילי זהב תמורת נפט סעודי במקום להחליף כסף כדי להימנע מהאמברגו.

ב-29 במאי 1994 כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. הנשיא נלסון מנדלה הפך לנשיא דרום אפריקה הראשון שביקר בסעודיה בנובמבר 1994. דרום אפריקה פתחה שתי נציגויותבערב הסעודית במאי 1995 - שגרירות בריאד וקונסוליה בג'דה. ד"ר סמואל מוצואניאה הפך לשגריר דרום אפריקה הראשון בערב הסעודית בנובמבר 1996 ונשאר שגריר עד שנת 2000. ממלכת ערב הסעודית פתחה שגרירות בפרטוריה בשנת 1997.

ב-2012 התכנס המושב הרביעי של הוועדה הכלכלית המשותפת של דרום אפריקה-ערב הסעודית כדי להגדיל את סך הסחר בין שתי המדינות ל-60 מיליארד ראנד. השר הדרום אפריקני רוב דייוויס והשר הסעודי תאופיג אל-רביה הסכימו להגביר את ההשקעות ושיתוף הפעולה בין שתי המדינות בפיתוח תשתיות תוך התמקדות חזקה במעבר מכלכלה מבוססת סחורות לכלכלה מבוססת ייצור.

## יחסי סחר
בשנת 2019, ערב הסעודית ייצאה סחורה בשווי 3.69 מיליארד דולר לדרום אפריקה בעוד שדרום אפריקה ייצאה סחורה בשווי 829 מיליון דולר לערב הסעודית, כאשר רוב הייצוא הוא מינרלים.

## נציגויות דיפלומטיות
* ערב הסעודית מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה.
* דרום אפריקה מחזיקה בערב הסעודית שגרירות בריאד, וקנסוליה בג'דה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
אלייז'ה גראמר

**אלייז'ה שרמן גראמר** (באנגלית: **Elijah Sherman Grammer**; 3 באפריל 1868 – 19 בנובמבר 1936) היה פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, שכיהן לקצרה כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת וושינגטון מנובמבר 1932 עד מרץ 1933.

## ביוגרפיה
גראמר נולד ביישוב הכפרי קווינסי שבמיזורי בראשית אפריל 1868. הוא התחנך במיזורי ובמכללת בנטונוויל שבארקנסו. כשהיה בן 19 בשנת 1887 עבר לוושינגטון, שם עבד כחוטב עצים ולאחר מכן כמנהל במחנות לכריתת עצים סמוך לטאקומה. לאחר שהשלים קורסים נוספים במכללת בנטונוויל בשנת 1892, המשיך לעבוד בתעשיית העץ. ב-1897 עבר לאלסקה.

בשנת 1901 שב לוושינגטון והתיישב בסיאטל, שהפכה לעיר המרכזית במדינה. לגראמר היו זכויות בעלוּת במספר ארגונים שעסקו בכריתת עצים ובמיזמים עסקיים אחרים. מ-1916 עד 1917 היה נשיא איגוד המעסיקים של וושינגטון. במהלך מלחמת העולם הראשונה סופח גראמר לצבא ארצות הברית וקודם לדרגת מייג'ור. בצבא הוטל עליו לפקח על ייצור עצי אשוח בבתי חרושת בנמלי וילאפה וגרייז.

ב-22 בנובמבר 1932 מונה גראמר – חבר המפלגה הרפובליקנית – לסנאט של ארצות הברית בידי מושל וושינגטון רולנד הארטלי. הוא מילא את מקומו של וסלי ג'ונס שנפטר במהלך כהונתו. טרם מותו הפסיד ג'ונס בבחירות לתקופת כהונה נוספת למועמד המפלגה הדמוקרטית הומר בון , לכן כהונתו של גראמר נקצבה עד ל-4 במרץ 1933, יום השבעתו לתפקיד של בון. מינויו של גראמר הבטיח את שמירת הרוב של הרפובליקנים במהלך מושב הסנאט שהתכנס מדצמבר 1932 עד מרץ 1933.

לאחר שתמה כהונתו בגבעת הקפיטול, חידש גראמר את עיסוקו בתעשיית העץ. הוא שימש כמנהל חברת "Admiralty Loging Company" ונשיא חברת ההשקעות גראמר. הוא נפטר בסיאטל ב-19 בנובמבר 1936, ונטמן בבית העלמין לייקוויו שבעיר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממדינת וושינגטון
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית שמונו לתפקידם
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1868
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1936
הדיוויזיה ה-64 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-64** (בגרמנית: **64. Infanterie-Division**) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-26 ביוני 1944 באזור האימונים הצבאי של וואן כדיוויזיה קרקעית של הגל ה-27 לשימוש בצרפת. הגיבוש היה אמור להסתיים ב-1 בספטמבר, אך הדיוויזיה הוקצתה לארמייה ה-15 בקאלה ב-13 באוגוסט. היא לחמה בקרב אבוויל והייתה מבודדת כאשר הארמייה ה-15 נסוגה מאחורי הסכלדה. בגלל החלטת מפקד הדיוויזיה, גנרל מיור קנוט אברדינג, להישאר מאחור ולהילחם בקורפוס הקנדי ה-2, מה שהביא ליצירת כיס ברסקנס, הצליח הצבא הגרמני לארגן את מתקפת הארדנים. 

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה ה-64 באתר lexikon-der-wehrmacht 

## הערות שוליים

64
הדיוויזיה ה-66 (ארצות הברית)

**הדיוויזיה ה-66** (באנגלית: **66th Infantry Division**) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם השנייה. 

## היסטוריה
הדיוויזיה, שהוקמה ב-15 באפריל 1943, התאמנה במחנה בלנדינג, פלורידה, ולאחר מכן הועברה למחנה רובינסון, ארקנסו ולאחר מכן למחנה ראקר, אלבמה לפני שנשלחה לאנגליה ב-26 בנובמבר 1944. תפקידה העיקרי של דיוויזיית הרגלים ה-66 במלחמת העולם השנייה היה הכלה וחיסול כיסים שנותרו של חיילים גרמנים בצפון צרפת.

שלושה רגימנטים של דיוויזיית הרגלים ה-66 הגיעו לדורצ'סטר, אנגליה ב-26 בנובמבר 1944, ושאר הדיוויזיה הצטרפה אליהם ב-12 בדצמבר 1944. הם התאמנו והתכוננו לפריסה עד 24 בדצמבר 1944, ולאחר מכן הועברו לסאות'המפטון לפני שחצו את תעלת למאנש לשרבור, צרפת. שתי ספינות תובלה, *SS Cheshire* *ולאופולדוויל* הבלגית נשאו את הדיוויזיה ה-66 על פני תעלת למאנש. עם זאת, במרחק של רק 5 קילומטרים מנמל שרבור, ה-*Leopoldville* טורפדה על ידי צוללת גרמנית וטבעה, יחד עם 14 קצינים ו-748 חיילים. הצי האמריקני הכריז מאוחר יותר על טביעת ה- *Leopoldville* כאובדן החיים השני בגודלו כתוצאה מהטבעת ספינת תובלה של חיילים בכל הזירה האירופית.

הדיוויזיה הייתה מעורבת בעיקר בהשמדת החיילים הגרמנים שנותרו מאחור בערי נמל במערב צרפת כמו לוריאן, סן-נאזר, רואן ולה רושל בעקבות הנסיגה בקיץ 1944, דיוויזיית הרגלים ה-66 החליפה את דיוויזיית הרגלים ה-94 מהשליטה בברטאן ואזור הלואר ב-29 בדצמבר 1944, ושיתפה פעולה גם עם הכוחות הצרפתיים. ה-66 ביצע את מטרתו על ידי הטרדת מתקנים גרמניים, ביצוע התקפות אובייקטיביות מוגבלות והפעלת משימות סיור לאיסוף מודיעין. לשימוש בהפגזות ארטילריה עמדות גרמניות רבות גם היה חלק מרכזי בהתקדמות ה-66 דרך האזור. מתקפה גרמנית כבדה ליד לה קרואה נהדפה ב-16 באפריל 1945 וכמה עמדות אויב מבוצרות נלקחו מ-19 עד 29 באפריל 1945 בסדרה של התקפות נגד. החיילים הגרמנים הנותרים נכנעו לקציני דיוויזיית הרגלים ה-66 ולפקידים צרפתים בבית קפה קטן ליד Cordemais ב-8 במאי 1945.

ב-14 במאי 1945 קיבלה הדיוויזיה פקודות לשמש כחיל כיבוש בגרמניה, ובעקבות כך יצאה למסע של 700 מייל לתוך גרמניה, שם כבשו הפנתרים השחורים 2,400 מייל רבועים של שטח ואת העיר קובלנץ. ככוח ביטחון, הופקדה הדיוויזיה על הקמת ממשל צבאי ושליטה בכל ענייני גרמניה. המשימות כללו שחרור שבויי מלחמה, ביצוע מלאי של תחמושת ואספקה וארגון אזרחים. לאחר שבילתה בגרמניה, חזרה הדיוויזיה ה-66 לחוף הצרפתי כדי לסייע בנסיגה של בעלות הברית מהזירה האירופית. במהלך תקופה זו שונה הרכב הדיוויזיה עם תחילת תהליך ההשבתה, עד שחזרה לארצות הברית והושבתה רשמית ב-27 באוקטובר 1945.

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה ה-66 באתר lonesentry

66
66
קטגוריה:דיוויזיות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
יום החירות העולמית (ארצות הברית)

**יום החירות העולמית** (באנגלית: **World Freedom Day**) הוא אירוע אשר חל בתדירות שנתית בתאריך 9 בנובמבר בארצות הברית מאז 9 בנובמבר 2001.

האירוע הוכרז בשנת 2001, על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש. האירוע נחשב כאירוע יחסית "שמרני, ימני ואנטי-קומוניסטי" בארצות הברית.

## היסטוריה
בתחילת המאה העשרים ואחת, קבוצות אמריקאיות שמרניות של בני נוער ומבוגרים (ביניהן: YAF) ציינו את שבעת הימים בשבוע השני בחודש נובמבר כ "שבוע החירות העולמי של ארצות הברית". בתגובה, החליט נשיא ארצות הברית באותה תקופה לקחת את אחד מהימים משבוע זה (9 בנובמבר), ולהכריז עליו כ"יום החירות העולמית".

## כיום
האירוע הוזכר על ידי שלושה נשיאי ארצות הברית; בשנת 2001 על ידי ג'ורג' בוש, בשנת 2016 על ידי ברק אובמה ובשנת 2017 על ידי דונלד טראמפ. האירוע נחשב יחסית מוכר בקרב האמריקאים, אך לא מוכר על ידי הקבינט ארצות הברית כאחד מהחגים הפדרליים בארצות הברית.

האירוע נחגג כיום בעיקר לזכר נשיא ארצות הברית לשעבר, רונלד רייגן (שלטענתם, אחראי להפלת השלטון הקומוניסטי) על ידי קבוצות שמרניות ומצביעי המפלגה הרפובליקנית ומפלגות ימין קיצוניות.

## הערות שוליים

קטגוריה:חגים אמריקאיים
קטגוריה:חגים ומועדים
קרטססיגט

**קרטססיגט** (בהונגרית: **Kertészsziget**) הוא כפר בנפת סגהאלום שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. 

כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בקרטססיגט נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 525 תושבים, ובשנת 2021 רק 355 תושבים.

האזור היה מוקף בביצות עד לניקוז מי האזור והפיכת האדמות לראויות לחקלאות. הכפר היה מיושב לסירוגין עוד לפני המאה ה-18, ושמו של הכפר הוזכר במסמכים משנת 1711. בשנת 1952 הפך הכפר לעצמאי לחלוטין.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
איתן-צבי פלונסקי

**איתן-צבי פלונסקי** (10 בספטמבר 1952 – 22 באוקטובר 1973) היה חייל בפלוגת הסיור של חטיבת גולני, שלחם בחזית הסורית במלחמת יום הכיפורים ונפל בקרב. על פעולתו במלחמה עוטר פלונסקי בציון לשבח מטעם הרמטכ"ל.

## ביוגרפיה
איתן-צבי פלונסקי נולד בקיבוץ מגידו, בנם של אלכסנדרה ודוד (יורק), ניצול השואה. הוא נולד פג ובתחילה נשקפה סכנה לחייו. הוא עסק בספורט, התעניין במוזיקה, שירה, היסטוריה ותנ"ך. היה פעיל בתנועת השומר הצעיר ושימש בה כמדריך. למד לימודים תיכוניים במוסד "שומריה" שבמשמר העמק במגמה הריאלית-ביולוגית וסיים את בחינות הבגרות. בכתה יב' השתתף בקורס לנוער מטעם הטכניון.

פלונסקי גויס לצה"ל בנובמבר 1971. עבר מבחנים לקורס טיס, אך כיוון שהחמיץ את מועד תחילת הקורס הצטרף לפלוגת הסיור של חטיבת גולני. הוא השתתף בקורס מפקדי כיתות ובקורס חובשים קרביים. לימים שימש כמדריך בקורס סיירים ובקורס מ"כים.

### במלחמת יום הכיפורים
במלחמת יום הכיפורים שירת פלונסקי כחובש קרבי בפלוגתו וטיפל בפצועי הקרבות.

ב-22 באוקטובר השתתף בקרב השני על מוצב החרמון. במהלך פעולת פלוגת הסיור נפגעו מפקד הפלוגה שמריהו ויניק והקשר שלו גלעד ליטן מאש סורית. כששמע זאת ביקש לגשת לטפל בהם, אף על פי שהסורים הוסיפו לירות אש עזה. אחד החיילים ניסה לשכנע אותו שאין לו כל סיכוי להגיע אל הפצועים עקב אש האויב, אך פלונסקי ענה שמחובתו לטפל בפצועים. הוא התקרב אליהם ואז פגע כדור בראשו והרגו.

איתן-צבי פלונסקי היה בן 21 במותו. הניח הורים ושתי אחיות. לאחר נופלו הועלה לדרגת סמל-ראשון. הוא הובא לקבורה ארעית בנהריה. ב-6 באוגוסט 1974 הועבר לקבורת קבע בקיבוצו.

על פעולתו בקרב האחרון שבו השתתף עוטר פלונסקי בציון לשבח מאת הרמטכ"ל.

## הנצחה
שמו של פלונסקי הונצח על גבי מספר אנדרטאות, ובהן האנדרטה לחללי חטיבת גולני, האנדרטה לחללי סיירת גולני בקרבות מלחמת יום הכיפורים על החרמון, אנדרטת חללי חיל הרפואה וגן בקיבוצו. בני משפחתו וקיבוץ מגידו הוציאו לאור חוברת לזכרו.

## לקריאה נוספת
* **איתן פלונסקי: נולד 10 בספטמבר 1952, כ אלול תשי"ב, נפל בקרב על מוצבי החרמון 22 באוקטובר 1973, כ"ו תשרי תשל"ד**, קיבוץ מגידו, תשל"ה

## קישורים חיצוניים
* 
* איתן-צבי פלונסקי, באתר לזכר חללי חטיבת גולני
* דף לזכר איתן-צבי פלונסקי, באתר קיבוץ מגידו.

## הערות שוליים

קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי צל"ש הרמטכ"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי חטיבת גולני
קטגוריה:חיילי חיל הרפואה
קטגוריה:מגידו (קיבוץ): אישים
קטגוריה:בוגרי המוסד החינוכי שומריה
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:לוחמי סיירת גולני
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
הפיגוע בצומת אשקלון

**פיגוע ההתאבדות בצומת אשקלון** היה פיגוע התאבדות שבוצע ב-25 בפברואר 1996, ה' באדר ה'תשנ"ו בו נרצחה , ונפצעו 36 איש. הפיגוע אירע פחות משעה לאחר הפיגוע הראשון בקו 18, שבו נרצחו 26 בני אדם, ביניהם 9 חיילי צה"ל.

## הפיגוע
בבוקר 25 בפברואר 1996, פחות משעה לאחר הפיגוע הראשון באוטובוס של קו 18 בירושלים, מחבל מתאבד שהסתנן מרצועת עזה וחיכה בתחנת האוטובוס בצומת אשקלון, הניח מטען חבלה במקום, ומספר שניות לאחר מכן התפוצץ המטען. כתוצאה מכך נרצחה החיילת סמלת חופית אייש ונפצעו 36 נוסעי האוטובוס.

בנובמבר 2004 נגזר 48 מאסרי עולם למחמוד אבו ורדה ששילח את המחבל לפיגוע ולפיגועים באוטובוסים בקו 18 בירושלים. ב-17 בינואר 2025 החליטה ממשלת נתניהו השישית לשחרר את מחמד אבו ורדה במסגרת עסקת שחרור החטופים השנייה במלחמת חרבות ברזל.

## הנצחה
לאחר הפיגוע הוקמה אנדרטה לזכר סמל חופית אייש במקום הפיגוע. נכתב בה פסוק ד' בתהילים קכ"א: "הנה לא ינום ולא יישן שומר ישראל".

## קישורים חיצוניים
* 
* 
## הערות שוליים

צומת אשקלון
צומת אשקלון
קטגוריה:אשקלון: היסטוריה
צומת אשקלון