open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מחוז גרווה

**מחוז גָרוָוה** (באנגלית: **Garhwa District**; בהינדי: (गढ़वा)) הוא אחת מעשרים וארבע החטיבות ("divisions") במדינת ג'הרקהאנד שבמזרח הודו. מחוז גרווה הוא חלק מחטיבת פאלאמו והמרכז המנהלי שלו נמצא בעיר .

## היסטוריה
מחוז גרווה הוקם ב-1 באפריל 1991. הוא מהווה חלק של "פרוזדור האדום" שכולל אזורים בהם יש השפעה חזקה של נקסליטים.

## ממשל
מחוז גרווה כולל שלושה אזורי משנה: העיר גרווה,  ו, המחולקות ל-20 גושים לפיתוח קהילתי (Community development block).

במחוז שוכנים 916 יישובים.

## גאוגרפיה
מחוז גרווה שוכן בין קו רוחב 23° 60' ו-24° 39' צפון וקו אורך 83° 22' ו-84° 00' מזרח. המחוז גובל מצפון ב, במחוז Palamau (מדינת ג'הרקהאנד) ממזרח, במחוז  (מדינת צ'האטיסגאר) מדרום, ובמחוז  (מדינת אוטר פרדש) ממערב. שטח המחוז הוא כ-כ-40,225,400 דונם, מתוכם כ-15% מעובדים וכ-12% מושקים.

## כלכלה
בשנת 2006 היה מחוז גרווה אחד מ-250 המחוזות הנחשלים מתוך 640 המחוזות בהודו והוא מקבל מימון במסגרת תוכנית המענקים לאזורים הנחשלים (Backward Regions Grant Fund - BRGF).

## דמוגרפיה
### האוכלוסייה לאורך השנים

### חלוקת האוכלוסייה לפי דת

על פי מפקד האוכלוסין של 2011, אוכלוסיית מחוז גרווה מונה 1,322,784 תושבים. צפיפות האוכלוסייה במחוז היא 323 נפש לקילומטר רבוע. יחס המינים הוא 933 נשים מול כל 1,000 גברים. שיעור האוריינות עומד על 60.33%.

## פוליטיקה
בגרווה ישנם שני מחוזות בחירה: גרווה ו־Bhawanathpur. שניהם חלק מאזור הבחירה Palamu Lok Sabha constituency. חבר הפרלמנט של האזור הוא Vishnu Dayal Ram ממפלגת העם ההודית - BJP .

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הודו: גאוגרפיה לפי מדינה או טריטוריה
קטגוריה:הודו: חלוקה מנהלית
קאי שרייבר

**קאי שרייבר** (באנגלית: **Kai Schreiber**; נולדה ב־13 בדצמבר 2008) היא דוגמנית ושחקנית בריטית-אמריקאית.

## ביוגרפיה
קאי נולדה ב-2008 בלוס אנג'לס בשם **סמואל קאי שרייבר**, לשחקן האמריקאי ליב שרייבר, והשחקנית הבריטית נעמי ווטס.

היא גדלה בניו יורק לצד אחיה סשה שרייבר. בשנת 2016 הוריה, שלא נישאו רשמית, נפרדו אך המשיכו לגדל במשותף את ילדיהם.

## קריירה
### שחקנית
בראיון בשנת 2019, סיפרה ווטס כי שני ילדיה פיתחו עניין במשחק ונרשמו למחנה קיץ לאמנויות הבמה.

הופעת הבכורה של שרייבר בקולנוע הייתה ב-2016 כשהיא ואחיה סשה דיבבו דמויות של גורי זאבים בסרט "ספר הג'ונגל".

### דוגמנית
בשנת 2025 הופיעה שרייבר לראשונה כדוגמנית בתצוגת אופנה של ולנטינו במהלך שבוע האופנה בפריז, לאחר שהוחתמה בסוכנות הדוגמנות הבינלאומית IMG. הופעתה זכתה לחשיפה תקשורתית רחבה, ולאחר מכן הופיעה בקמפיינים נוספים של ולנטינו.

## חיים אישיים
שרייבר ביטאה את זהותה המגדרית כבר מגיל צעיר. בשנת 2017 הגיעה לכנס בתחפושת הארלי קווין עם אביה, ועוררה תגובות רבות ברשתות החברתיות.

ב-2025 יצאה מהארון רשמית כטרנסג'נדרית, והפכה לדמות בולטת בשיח על ייצוג טרנסג'נדרים באופנה ובתרבות הפופ.

הוריה הביעו תמיכה גלויה בבחירותיה. בפוסט שפרסמה אמה, נעמי ווטס, ביום הולדתה ה־15, כתבה כי היא רואה עצמה בת מזל כאמה, ואיחלה לה להמשיך להראות לעולם את עצמה. ב-2022 פרסמה את תמונתה בשמלה לבנה ועם זר פרחים לרגל טקס סיום חטיבת הביניים שלה.

### יחסה לישראל
אביה של קאי, לייב שרייבר, הוא יהודי ממוצא אוקראיני-פולני, וסיפר כי דאג להעביר את המורשת היהודית של משפחתו לילדיו.

לאחר טבח שבעה באוקטובר הצטלמה שרייבר עם שרשרת מגן דוד לאות תמיכה בישראל, אולם בעקבות תגובות נאצה שקיבלה מחקה את התמונה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדבבות אמריקאיות
קטגוריה:דוגמניות אמריקאיות
קטגוריה:טרנסג'נדריות אמריקאיות
קטגוריה:יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-2008
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2008
משה ריינס

**משה ריינס** (תר"ל, 1870, לידא, פלך וילנה, האימפריה הרוסית – אור ל-י"ז באדר ב' תרנ"א, 7 במרץ 1891, לידא) היה היסטוריון יהודי, שחיבר חיבורים היסטוריים על יהדות רוסיה ועל תולדות ישיבות שפעלו בתחומי האימפריה הרוסית. למרות חייו הקצרים, הספיק לפרסם יצירה מרכזית בתחום חקר תרבות ישראל.

## ביוגרפיה
ריינס נולד להרב יצחק יעקב ריינס, מייסד תנועת המזרחי ומחנך בולט בדורו. היה מחבר הספר "דור וחכמיו", שהוציא לאור כשהיה בן עשרים בקרקוב בשנת 1890, ועוסק בהיסטוריה של הספרות היהודית ובהגות ההשכלה.

כבר בגיל 16 החל לפרסם מאמרים בכתבי עת עבריים כמו "המליץ". התכתב עם הרבה סופרים, כגון אברהם דוב דובזביץ', שלמה בובר, יל"ג, מיכה יוסף ברדיצ'בסקי.

## יצירתו
משה ריינס פרסם מספר חיבורים, בהם:
* **רוח הזמן** – חיבור שפורסם בכתב העת "אוצר הספרות" (כרך ב'), ובו עיסוק בתולדות תרבות ישראל ברוסיה.
* **נצח ישראל** – דיון בסוגיות עמידות העם היהודי, רעיונות על שיבת ציון ויישוב ארץ ישראל. יצא לאור בקרקוב, 1890.
* **אכסניות של תורה** – חומר לתולדות הישיבות ברוסיה, קרקוב, 1890.
* **דור וחכמיו** – חלק א', ובו שנים-עשר תולדות חיים של חכמים יהודים בני זמנו, עם תמונותיהם. קרקוב, 1890.
בשנת תשע"ח הוציא אליעזר יהודה בראדט לאור מבחר מכתבי משה ריינס בתוספת מבוא.

## לקריאה נוספת
* חיים דוד ליפה, **אסף המזכיר**, 1881–1889  
* נחום סוקולוב, **ספר זיכרון**, ורשה, 1889 
*  
* שמואל ליב ציטרון, **לקסיקון ציוני**, ורשה, 1924  
* שלמה וינינגר, **הביוגרפיה היהודית הלאומית הגדולה**, כרך ה', צ'רנוביץ, 1931, עמ' 171

## קישורים חיצוניים
* משה ריינס, בהאנציקלופדיה היהודית 
* 
* כתביו
* 

קטגוריה:היסטוריונים יהודים
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים
קטגוריה:חוקרי יהדות
קטגוריה:ילידי 1870
קטגוריה:נפטרים ב-1891
הכוחות העממיים

**הכוחות העממיים** (בערבית: **القوات الشعبية**, בתעתיק מדויק: **אלְקֻוַּ֫את אלשַּׁעְבִּ֫יַּה**) הוא ארגון מיליציה פלסטיני-עזתי שנתמך על ידי ישראל והונהג בידי יאסר אבו שבאב, פלסטיני בדואי משבט תראבין ברפיח. מחליפו הוא סגנו, ע'סאן א-דהיני. הכוחות העממיים מתנגדים לחמאס. המיליציה מונה 300 חברים באזור רפיח שבעזה, ונטען שיש לה קשרים לדאעש (המדינה האסלאמית).

המיליציה תוארה בעיתונות כ"כנופיה". ישראל חשפה את תמיכתה במיליציה ביוני 2025, אך ייתכן כי התמיכה הישראלית החלה בתחילת קרב רפיח, שנערך ב-6 במאי 2024 כחלק מהתמרון הקרקעי ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל.

הכוחות העממיים מחזיקים שליטה צבאית בנתיבי סיוע הסמוכים לגבול מצרים – רצועת עזה, ואף בזזו סיוע הומניטרי שנכנס לרצועת עזה. בשל כך, נציג בכיר באומות המאוחדות כינה את המיליציה "גדולי הגנבים" (grand larceny). נציגי המיליציה טוענים כי הם שומרים על אזרחי הרצועה "מפני הטרור של ממשל החמאס" ומפני "גונבי סיוע", ומכחישים את השתתפותם בבזיזת הסיוע ההומניטרי. ביוני 2025, נהגי משאיות סיוע אמרו ל-CNN שאנשי הכוחות העממיים שמרו על משאיות הסיוע ההומניטרי.

אנשי ביטחון ישראלים אישרו כי נשלחו אמצעי סיוע לכוחות העממיים במסגרת התמיכה הצבאית במתנגדי משטר החמאס ברצועת עזה. בתגובה, אבו שבאב, ראש המיליציה, טען כי לא היה מעורב בשום שיתוף פעולה עם ישראל, אך טען שכן קיבל תמיכה מטעם הרשות הפלסטינית.

מנהיגי האופוזיציה הישראלית אביגדור ליברמן, יאיר גולן ויאיר לפיד, ואנשי ביטחון, טענו כי הכוחות העממיים מזוהים עם דאעש, והטילו ביקורת רבה בשל כך בתמיכה הישראלית בארגון. לוחם בכיר בארגון מזוהה כלוחם דאעש לשעבר שלחם בסיני מטעם המדינה האסלאמית של מחוז סיני. אבו שבאב טוען כי הקשר שלו לדאעש הוא "תעמולה שנועדה לייצר עוינות בין ערבים לישראלים".

ב-4 בדצמבר 2025, נפצע אבו שבאב באורח אנוש במהלך סכסוך פנימי. הוא פונה למרכז הרפואי סורוקה, שם נקבע מותו. באירוע זה נפצע גם סגנו, ע'סאן א-דהיני. לאחר מותו של אבו שבאב מונה סגנו ע'סאן א-דהיני לראש הארגון.

## הערות שוליים

קטגוריה:גבול ישראל – רצועת עזה
קטגוריה:המדינה האסלאמית: ארגונים
רחוב פלסטין (בגדאד)

**רחוב פלסטין** (בערבית: **شارع فلسطين**) הוא רחוב ראשי במזרח בגדאד, עיראק. הרחוב משתרע במקביל ובמערב לתעלת הצבא, בין כיכר אל-מסתנצריה, דרך כיכר ביירות ועד כיכר מייסלון. הרחוב עובר בשכונות אל-מסתנצריה, הנילוס ואל-מותנא במערב, ובשכונות 14 ביולי, אל-אדריסי, אנדרטת השהיד ואל-מותנא במזרח.

הרחוב נסלל בשנות ה-60 של המאה ה-20, כחלק מתוכנית ממשלתית להרחבת בגדאד והקמת שכונות חדשות.

אזור רחוב פלסטין היה עד בשנים האחרונות למאמצי שיקום נרחבים, שבמסגרתם נשתלו עצים רבים על ידי עיריית בגדאד, והוקמו מזרקות ושטחי משחקים. הרחוב נחשב למרכז המסחרי והקניות הראשי של מזרח בגדאד.

## קישורים חיצוניים
* התרבות המוזיקלית של יהדות עיראק: שלוש מדינות ושתי יבשות מאת גליה בן-מרדכי
* "לאורך רחוב פלסטין, אזור מסחרי תוסס בעבר, בעלי החנויות חשו הקלה לא בשל הנוכחות הצבאית המוגברת, אלא בשל היעדרם של אנשי צבא המהדי משכונת סאדר הסמוכה, הרובע השיעי העני ומעוז המיליציה." מתוך: " לתוכנית בגדד יש מטרות חמקמקות", **וושינגטון פוסט**. פורסם ב-26 בפברואר 2007.
* חיילים אמריקאים הרגו שני עיראקים לאחר שפצצה התפוצצה ליד שיירה מאת אדוארד וונג. פורסם ב-12 בינואר 2004.
* "בעבר היה רחוב פלסטין מוקד לחגיגות המרכזיות של שלטון מפלגת הבעת'." בגדד לא במצב רוח למסיבה מאת ג'וני דיימונד. חדשות ה-BBC, 18 ביולי 2003
* רחובות בגדאד
* ביקור בקונסוליה האמריקאית: חציית כביש עלולה להיות מסוכנת, חדשות ערב

קטגוריה:בגדאד: רחובות
אילן גריילסאמר

**אילן גריילסאמר** (בצרפתית:**Ilan Greilshammer**, נולד ב-1948) הוא חוקר ישראלי-צרפתי במדעי המדינה ופעיל למען השלום.
הוא פרופסור למדיניות השוואתית ולמדיניות ישראל באוניברסיטת בר-אילן ברמת גן.

## קורות חיים
הוא נולד ב-1948 בפריז כאלן גריילסאמר (Alain Greilshammer) במשפחה יהודית עם שורשים באלזס.
הוא סיים תואר במשפטים ציבוריים באוניברסיטת פריז II ותואר במדעי המדינה במכון ללימודים פוליטיים בפריז. כמו כן סיים דוקטורט ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת פריז 1 פנתאון-סורבון . ב-1972 הוא עלה לישראל, והתחיל את דרכו כחוקר באוניברסיטה העברית בירושלים.
הוא מלמד כפרופסור מדעי מדינה באוניברסיטת בר-אילן ברמת גן. התמקד בעיקר בפוליטיקה השוואתית ומנהל את המרכז למחקרים אירופיים של האוניברסיטה.. כמו כן הוא מנהל לימודים במכללת עמק הירדן בצמח. מתארח תכופות באוניברסיטאות בארצות הברית, קנדה ואירופה.
במהלך השנים נודע גם כפעיל בתנועת שלום עכשיו.

### חייו הפרטיים
אילן גריילסאמר הוא תושב ירושלים, והוא בן זוגה של ההיסטוריונית מרים גריילסאמר, מומחית בהיסטוריה של ימי הביניים המלמדת גם כן באוניברסיטת בר-אילן. לזוג נולדו חמישה בנים. הבן הבכור, דוד גריילסאמר הוא פסנתרן ידוע בעולם ובן אחר, מיכאל גריילסאמר התפרסם ככנר, זמר ומלחין.

## ציטוטים

## ספרים
**Les mouvements fédéralistes en France de 1945 à 1974*
(התנועות הפדרליסטיות בצרפת בין 1945 ל-1974)
* 1978 - *Les Communistes israéliens - anatomie d’un parti *(Presses de Sciences Po)
(הקומוניסטים הישראלים - אנטומיה של מפלגה)
*1991 - *Israël, les hommes en noir : analyse des partis ultra-orthodoxes* (Presses de Sciences Po)
*ישראל, האנשים בשחור:ניתוח המפלגות החרדיות)
*1993 - *Repenser Israël : morale et politique dans l’État juif* (Autrement)
(לחשוב מחדש את ישראל:מוסר ופוליטיקה במדינה היהודית)
* *Israël et l’Europe* (Presses de l’Université de Lausanne)
(ישראל ואירופה)
*1988 - *Europe and Israel : troubled neighbours*
edited by Ilan Greilsammer and Joseph H.H. Weiler
W. de Gruyter 1988, c1987 European University Institute Series C
*1996 - *Léon Blum : une grande biographie* (Flammarion)
(לאון בלום:ביוגרפיה גדולה)
* 1998 - * La Nouvelle histoire d’Israël : essai sur une identité nationale* (Gallimard)
(ההיסטוריה החדשה של ישראל:מסה על זהות לאומית)
*2003- * Les Lettres de Buchenwald de Léon Blum* (Gallimard)
(המכתבים של לאון בלום מבוכנוואלד)
*2005 - *Le Sionisme* (הציונות) בסדרת "PUF - "Que sais-je
* *La Reconnaissance mutuelle* (Le Seuil).
(ההכרה ההדדית)
* 2010 - *Une amitié espagnole* (Grasset)
(ידידות ספרדית - רומן)
*Religion et État en Israël* Éditions du Cerf, 2013
(דת ומדינה בישראל)

## קישורים חיצוניים
* נתונים ביוגרפיים באתר akadem

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי מדע המדינה ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פריז
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: מדעי המדינה
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים צרפתים
קטגוריה:חברי שלום עכשיו
קטגוריה:ילידי 1948
מקס בוקנסקי

**מקס בוקנסקי** (או: **בוקאנס**; 1848–1904), שנולד בשם **מרדכי בוקאנסקי** בקובנה שבליטא, שנודע גם בשם העט "**בן פורת**" היה סופר ועיתונאי יהודי שפעל בארצות הברית וכתב בעיקר ביידיש.

## קורות חיים
בוקנסקי נולד בשנת ה'תר"ח (1848) בקובנה שבליטא. עד גיל 13 הסתופף בחדרים שונים ולמד תלמוד ופוסקים, והצטיין בשקידתו ובכשרונותיו. בגיל 14 החל ללמוד אצל הסופר אברהם מאפו, אשר זיהה את כישרונו וקירב אותו. הוא רצה ללמוד בגימנסיה, אך הוריו התנגדו לכך, ולכן שכרו לו מורה פרטי ללימודים כלליים בביתם.

בגיל 18 נשא אישה וישב על שולחן חותנו. בגיל 20 איבד את כספו והחל לעבוד כסופר אצל פקיד בעירו, ובהמשך היה סופר בבית פקידות השוטרים בקובנה. לאחר שמונה שנים מונה לסופר הקהל בבית פקידות העיר.

בשנת 1889 היגר לארצות הברית, שם הקדיש את עצמו לכתיבה ועיתונאות. בתחילה כתב בעיתון היידי "פאלקס אדוואקאט", ולאחר מכן בעיתון "דער טעגליכער העראלד", שבו שימש גם כעורך הראשי. בשנת 1902 מונה לעורך העיתון "די אידישע וועלט".

## ספריו

בוקנסקי חיבר מספר ספרים וסיפורים ביידיש, חלקם רומנים היסטוריים, תרגומים, וחלקם עוסקים בענייני היסטוריה ודת. להלן רשימת ספריו (ביידיש):
* **אַ רײַזע אָפּן גרונד פֿון ים**, אַ װיסנשאַפֿטלעכער ראָמאַן (ניו־ יורק, 1890) — תרגום מ"20,000 מיל מתחת למים" מאת ז'ול ורן
* **דער געטויפטער אינגעל, אדער, רעבע און פאפ** (ברוקלין, 1900)
* **דער משומד** (ניו־יאָרק, 1901)
* **די געשיכטע פון קריסטענטהום אָדער דער פֿאַרמאַסקירטער געצענדינסט** (ניו־יאָרק, 1901)
* **גאָלעס שפּאַניען** (ניו־יאָרק, 1902), 93 זײַטן – עוסק בגירוש ספרד
* **די מורא'דיגע טעג** (ניו־יאָרק, 1890)
* **די נקמה פֿון אַ טאָכטער** (ניו־יאָרק, 1896), אין צען בלעטערלעך
* **דאָן יצחק אברבנאל** (ניו־יאָרק, 1902) – רומן היסטורי על יצחק אברבנאל

## קישורים חיצוניים
*
* 
* 

הודעה על פטירתו:
*בעיתון "דיא אידישע וועלט", 11 באוקטובר 1904⁩  
*בעיתון "דער פאלקספריינד"⁩, 14 אוקטובר 1904⁩ 
*בעיתון "פארווערטס"⁩, 11 אוקטובר 1904⁩⁩  

קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרי יידיש אמריקאים
קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:עיתונאי יידיש אמריקאים
קטגוריה:מתרגמים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מתרגמי ז'ול ורן
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:מהגרים מליטא לארצות הברית
קטגוריה:ילידי 1848
קטגוריה:נפטרים ב-1904
נורמן ואנסטול

**נורמן ואנסטול** (באנגלית: **Norman Wanstall**; נולד ב-1935) הוא עורך קולנוע ששימש  של כמה מסרטי ג'יימס בונד המוקדמים. ב-1964 זכה בפרס אוסקר לעריכת הקול הטובה ביותר שהיה לפרס האוסקר הראשון שזכה בו סרט ג'יימס בונד.

ואנסטול החל את דרכו בתעשיית הקולנוע בשנת 1957. בהמשך עבד כעורך סאונד ותרם להפקתם של 26 סרטי קולנוע.

בשנת 1978 ביים וערך את הסרט התיעודי "עלייתו ונפילתו של אייבור דיקי" ("The Rise and Fall of Ivor Dickie").

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי אוסקר: עריכת הקול הטובה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1935
אן רובינסון

**אן רובינסון** (נולדה ב-1944) היא עיתונאית ומגישת טלוויזיה בריטית.

## ביוגרפיה
רובינסון נולדה בלנקשייר, אביה היה מורה ואמה הייתה אשת עסקים בעסקי החקלאות. היא התחנכה בפנימייה בהמפשייר, משפחתה נהגה לבלות את חופשות הקיץ בצרפת, בדרך כלל במלון קרלטון שבקאן. לאחר שעבדה בסוכנות ידיעות עברה ב-1967 ללונדון, היא שימשה ככותבת טור וכסייעת לעורך בעיתון דיילי מירור. ב-1982 החלה להופיע בטלוויזיה והייתה חברת פאנל בתוכנית הדיבייט "Question Time".

היא ידועה כמנחת שעשועון הידע הכללי החוליה החלשה שם נודעה בסגנון ההנחיה קר הרוח, כאשר מתמודד מודח אז היא נהגה לומר לו את האמירה "!You are the weakest link, goodbye".

ב-2001 הואשמה בגזענות כלפי וולשים, לאחר שתיארה אותם כ"מטרידים ומעצבנים" כשהתארחה בתוכנית "חדר 101". ב-2005 התארחה בסדרה דוקטור הו. מ-2003 ועד 2009 הנחתה את התוכנית "Outtake TV".

היא נישאה לעיתונאי צ'ארלס ווילסון ונולדה להם בת, ב-1973 איבדה את המשמורת עליה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנחות טלוויזיה בריטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1944
טירת שירואנה

**טירת שירואנה** (בכורדית: **قەڵای شێروانە**, מוכרת גם בשם **טירת שירוואנח**) היא טירה היסטורית ששוכנת בעיר קלאר שבכורדיסטן העיראקית, עיראק. הטירה שימשה כמשכן ההיסטורי של שבט ג'אפ הכורדי.

## היסטוריה
הטירה נבנתה במהלך המאה ה-19 על ידי מוחמד פאשה ג'אפ, מנהיג כורדי ששירת את האימפריה העות'מאנית. לאחר תבוסה כבדה שספגו כוחות איראניים בפיקוד עבאס מירזא קאצ'אר מידי הממלוכים העות'מאנים בשנת 1850, ובריחתם של הבאבן מאזור צפון מסופוטמיה, התאפשר לסולימאן חוסני פאשא ושבטו להתיישב בשטחי שהרזור ללא הפרעה מצד הפרסים או העות'מאנים. כך החלה תקופה של שגשוג לשבט ג'אפ, שהפך לכוח מרכזי באזור.

השטחים שהועמדו לרשות השבט כללו אזור מרעה בין חנאקין, קיזיל רובאט ועד פנג'ווין. במסגרת חיזוק מעמדו, הקים מוחמד פאשה ג'אפ בשנת 1866 מבצר אסטרטגי על גדות נהר שירוואן לשם הגנה על שבטו מפני שבטי אויב כמו הבאבן ג'אפ בהנהגת עזיז בג' ג'אפ, ובמיוחד מפני שבט הימוונד שהתנגד לעות'מאנים.

מבצר זה נודע בהמשך כ**טירת שירוואנה**. בשנת 1868 מונה מוחמד פאשה ג'אפ רשמית על ידי הוואלי הממלוכי של בגדאד, סולימאן חוסני פאשא. יריביהם של הג'פים, ההמאוואנדים, יהגרו לקווקז וילחמו תחת הכוחות הרוסים נגד העות'מאנים. הרוסים היו מחמשים אותם ושולחים אותם בחזרה כדי להסית את השאהריזור וליצור אנרכיה.

בהמשך, עבר ניהול הטירה לבנו של עות'מאן פאשה ג'אפ, מוחמד עלי בג' ג'אפ, כאשר אביו פעל באזור חלבג'ה וגולנבר. במהלך מלחמת העולם הראשונה, ירד קרנם של הכורדים ובמיוחד של שבט ג'אפ, כיוון שעיקר הקרבות התנהלו בדרום עיראק, במיוחד בקרב כות, שם ספגו הבריטים את אחת מתבוסותיהם הקשות. לאחר חתימת הסכם מודרוס בשנת 1917 והשתלטות הבריטים על מסופוטמיה, מרדה האוכלוסייה הכורדית תחת הנהגת מחמוד ברזאנג'י, כולל חלקים משבט ג'אפ. רבים מהמבצרים והארמונות של שבטים כורדיים נהרסו בתקופת הכיבוש הבריטי, אך טירת שירוואנה נותרה על תלה, בזכות יחסים טובים בין הבריטים לשבט ג'אפ.

בשנות ה-90 של המאה ה-20 ניזוקה הטירה עקב פעילות צבאית. בשנת 2014 גרמו גשמים עזים לסדקים בקירות. בשנת 2017 נפגעה הטירה ברעידת אדמה, שפגעה בכ-35% ממנה, כולל כיפת המבנה שקרסה חלקית. עבודות שיקום נערכו בשנת 2018.

## לקריאה נוספת
* E. B. Soane, **Notes on the Tribes of Southern Kurdistan**, Baghdad, 1918
* E. B. Soane, **To Mesopotamia and Kurdistan in Disguise**, London 1923
* Hassan K. Jaff, **ازاره في 1989 وامر بتعميره**

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עיראק: מוזיאונים
קטגוריה:עיראק: מבצרים
עזה מאז ולתמיד (ספר)

**עזה מאז ולתמיד** הוא ספר מאת ההיסטוריון ישראל שפירא בעריכת זאב חנוך ארליך (ז'אבו), העוסק בהיסטוריה היהודית בעזה מתקופת התנ"ך ועד העת החדשה. מהדורה ראשונה יצאה לאור בשנת 2023 בהוצאת בוקפוד, בשנת 2024 יצאה לאור מהדורה שנייה בהוצאה זו ובשנת 2025 יצאה לאור מהדורה שלישית בהוצאת פלדהיים.

הספר קבל הסכמה מהרבנים הראשיים לישראל, יצחק יוסף דוד לאו, הרב שמואל חיים דומב, והאדמו"ר מסוסנובצא.

## תוכן הספר
#הפרק הראשון בספר סוקר בהרחבה את עזה מתקופת התנ"ך ועד סוף תקופת בית שני - החל מכיבוש העיר בידי יהושע בן נון, דרך סיפורו של שמשון הגיבור ועד להתיישבות היהודית בעיר בתקופה הרומית.
#הפרק השני סוקר את תקופת התלמוד, תוך סקירת התנאים והאמוראים שהתגוררו בה ושרידי בתי כנסת מתקופה זו.
#הפרק השלישי עוסק במאה ה-14 עד המאה ה-17, תוך בחינת האזכורים להתיישבות יהודית בתקופות אלו בכתבי תיירים, בספרות תורנית ובשו"תים.
#הפרק הרביעי מתמקד בדמותו של רבי ישראל נג'ארה שכיהן כרב העיר עזה, ובהשפעתו על העיר והקהילה.
#הפרק החמישי מתמקד בדמותו של נתן העזתי "נביאו" של שבתאי צבי.
#הפרק השישי עוסק במאה ה-17 עד המאה ה-19, תוך סקירת התפתחות ההתיישבות היהודית שכללה מכונת ריחיים שהופעלה בקיטור - המצאה חדשנית באותם ימים.
#הפרק השביעי עוסק במאה ה-20, החל משלהי האימפריה העותמאנית דרך תקופת המנדט ועד לתום השלטון הישראלי בעזה.
#הפרק השמיני עוסק בדמותה של בת יפתח והקשר שלה לעזה.
#הפרק התשיעי מתמקד ברפיח, בה היה יישוב יהודי כבר בתקופת בית שני ובתקופת הגאונים.
#הפרק האחרון עוסק בזיהוי מקומה של עזה המקראית, ומעלה השערה שבתקופת התנ"ך היו שני מקומות שונים בשם זה.

נספח לספר מאמר הלכתי של הרב יצחק יוסף, על השאלה האם עזה היא עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון ובאיזה יום יש לקרוא בה את מגילת אסתר.

בספר נחשפות עובדות שלא היו מוכרות קודם לכן, כמו הימצאות "יומן קהילת עזה" הכולל מידע מפורט על מקום קבורתו של רבי ישראל נג'ארה בידי ממשלת ישראל, מאמצי הפיוס בין הראי"ה קוק והרב חיים זוננפלד. בנוסף הספר מפריך אגדה אורבנית כי ישנה משפחה ערבית עזתית מצאצאי משפחת אבוחצירא היהודית.

## ביקורות
תום שגב בחר את הספר כ"מומלץ השנה" שלו, עבור רשימת 45 הספרים המומלצים לשנת 2025 של מוסף הארץ. בנימוקיו כתב, בין היתר:
:

בסקירת הספרות של כיכר השבת נכתב, בין היתר:
:

## ראו גם
* היישוב היהודי בעזה

## לקריאה נוספת
* תום שגב, **[https://books.google.co.il/books/about/Gaza_and_the_Jews.html?id=fTGPEQAAQBAJ&redir_esc=y Gaza and the Jews: A History]**, The Jewish Quarterly 262, עמ' 50

## קישורים חיצוניים
סרטונים:
* 
* 

כתבות:
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:עזה: היסטוריה
קטגוריה:ספרי פלדהיים
קטגוריה:יהדות עזה
ארמון שער הזהב

ממוזער|העיר העגולה של בגדאד בתקופת החליף אל־מנצור. במרכז: ארמון שער הזהב (מס' 2)
**ארמון שער הזהב** (בערבית: **قصر باب الذهب**, תעתיק: קסר באב א-דהב), הידוע גם כ**ארמון הכיפה הירוקה** (בערבית: **قصر القبة الخضراء**, תעתיק: קסר אל-קובּּה אל-חַ'צראא), שימש כמעון הרשמי של הח'ליפים בבגדאד בתקופה המוקדמת של בית עבאס.

העיר בגדאד נוסדה בשנת 762 על ידי הח'ליף העבאסי השני, אל-מנסור (שלט בין 754 ל־775). החלק המרכזי בעיר היה העיר העגולה, שבליבה נבנו ארמון שער הזהב והמסגד המרכזי הסמוך. סביב הארמון הייתה רצועת שטח פתוחה ורחבה שבה נאסרה הקמת מבנים נוספים, למעט שני מבנים שהוקמו בצפון-מערב (לכיוון שער סוריה): מבנה מגורים לשומרי הסוסים של החליף, וגלריה כפולה ששימשה תחילה כאולם קבלת קהל לראש השוטרים ולקצין שומרי הסוסים, ובהמשך הפכה למקום תפילה ציבורי. בסמוך נבנו ארמונות לילדי אל-מנצור, מגורי המשרתים ומשרדי הממשל.

הארמון השתרע במקור על שטח של 167 מ"ר, במרכזו עמד מבנה מרכזי שבראשו כיפה ירוקה בגובה של כ־48 מטרים. כיפה זו העניקה לארמון את שמו הנוסף, "הכיפה הירוקה" (בערבית: אל-קֻבַּּּה אל-חַ'צְרַאא). בראש הכיפה הייתה דמות רוכב על סוס הנושא חנית, שלפי המסורת המוקדמת הצביעה על כיוון אויב מתקרב. מתחת לכיפה היה אולם קבלת פנים מרובע בגובה 9 מטרים, ומעליו חדר נוסף דומה. לפני האולם היה איוואן (בערבית: איוואן), מקומר בגובה של כ־13.5 מטרים ורוחב 9 מטרים.

הבנייה הושלמה ככל הנראה בשנת 763, אז עבר אל-מנצור להתגורר בעיר. אף על פי שהארמון נותר מעון רשמי, בנה אל-מנצור את ארמון חולד הסמוך, ושם העדיפו השושלת לבלות את מרבית זמנם. בנו של הארון א-רשיד, הח'ליף אל-אמין (שלט בין 809–813), שיקם את הארמון, הוסיף לו אגף חדש וכיכר מרכזית (בערבית: מיידאן). במהלך המצור על בגדאד (812–813) , הארמון שימש מבצר למאמיניו של אל-אמין, ונפגע קשות בהפגזות. לאחר מכן חדל מלהיות מעון ח'ליפים.

הארמון נותר שלם, אם כי חלק מהמבנה נהרס כדי להקל על הרחבת המסגד הגדול הסמוך תחת שלטונו של אל-מועתדיד (r. 892–902). הכיפה הירוקה, שהייתה ידועה כציון דרך, נותרה על כנה עד ליל 9 במרץ 941 (7/8 ג'ומדה II 329 AH), כאשר גשמים עזים, וייתכן שפגיעת ברק, הובילו לקריסתה. קירות הכיפה שרדו עד לביזת בגדד על ידי המונגולים בשנת 1258.

על אף שלא נהרס לחלוטין, חלקו נהרס בעת הרחבת המסגד המרכזי בידי הח'ליף אל-מעתדד הראשון (שלט בין 892–902). הכיפה הירוקה עצמה עמדה עד לליל 9 במרץ 941, אז התמוטטה בעקבות סופות גשמים עזות, ככל הנראה בלוויית פגיעת ברק. שרידי כותלי הכיפה עמדו עד לנפילת בגדאד (1258).

## לקריאה נוספת

* 
*  


## הערות שוליים

קטגוריה:מבנים שנהרסו
קטגוריה:בגדאד: היסטוריה
קטגוריה:בית עבאס
צביקה מור

**צבי (צביקה) מור** (נולד ב-15 בספטמבר 1976, כ' באלול תשל"ו) הוא דוקטור לפסיכולוגיה, ויו"ר פורום תקווה.

בנו, איתן מור, נחטף מפסטיבל נובה במסגרת אירועי טבח שבעה באוקטובר ושוחרר שנתיים לאחר מכן. 

## ביוגרפיה
מור נולד וגדל בבני ברק.

למד בישיבה התיכונית בנחלים, בישיבת ההסדר בקרית שמונה ובשנים 2000–2005 למד בישיבת שבי חברון.

שירת בחטיבת הצנחנים במסגרת ההסדר. לאחר מכן שירת בחטיבת צנחנים 55 במילואים.

### קריירה מקצועית
שימש במשך מספר שנים כמחנך בישיבת תיכונית קריית ארבע, ובחלקן כמורה באולפנת קריית ארבע. בשנים 2012–2013 שימש כמחנך בישיבה התיכונית חורב בירושלים.

בשנת 2001 השלים תואר ראשון בחינוך במכללת ליפשיץ. בשנים 2013–2014 כתב טור בערוץ 7 בשם "סדרת חינוך".

ב-2016 קיבל דרגת מאמן בכיר ומדריך מוסמך מטעם לשכת המאמנים בישראל. ב-2017 השלים תואר שני בניהול וארגון מערכות חינוך במכללת הרצוג. בשנת 2020 סיים קורס NLP במכללת תוצאות בתל אביב.

בשנת 2025 השלים דוקטורט במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת קורדובה בספרד  בתחום הפרעות הקשב. עבודת המחקר שזיכתה את מור בתואר ד"ר, היא "השפעת מודל אימון קוגניטיבי-התנהגותי (CBC) על ויסות עצמי בקרב מתבגרים עם הפרעת קשב (ADHD)" (The Effect of a Cognitive-Behavioral Coaching Model on Self-Regulation of ADHD Adolescents), בהנחיית פרופ' אליאנה מ. מורנו.

### פעילות ציבורית

[ממוזער|משפחות החטופים מ[פורום תקווה בכנס בירושלים. צביקה מור, יו"ר הפורום, עומד שני משמאל.]]
ב-7 באוקטובר 2023, עם פרוץ טבח שבעה באוקטובר, נחטף בנו הבכור איתן לרצועת עזה ממתחם מסיבת הנובה, בה שימש כמאבטח. בעקבות מחלוקות אידאולוגיות עם מנהלי מטה המשפחות להחזרת החטופים והנעדרים, הקים מור עם מספר משפחות נוספות את פורום תקווה. הפורום התנגד לעסקאות חלקיות לשחרור חטופים, דרש את הכנעת החמאס באמצעות לחץ צבאי, והתנגד לנסיגה של צה"ל מציר פילדלפי, ציר מורג ומציר נצרים, ולסיום המלחמה טרם השגת כל מטרותיה.

מור נבחר להשתתף בצוות השופטים של חידון התנ"ך העולמי לנוער תשפ"ה (2025). בוועידה הארצית ה-כ"ה של בני עקיבא, העניקה התנועה תעודת הוקרה למור על "עמידתו האיתנה במשימה הלאומית של הניצחון במלחמה". במהלך ועידת הימין הישראלי, שהתקיימה ביולי תשפ"ד (2024), קיבל את אות הציונות. לאחר שזכה בתואר ד"ר, הצטרף לחוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי. בסיכום שנת תשפ"ה של העיתון בשבע, מור נבחר כאיש השנה. אחרי שחרור בנו איתן משבי החמאס, בוועדת "האחדות והניצחון" שהתקיימה בדצמבר תשפ"ו (2025), הוענק למור "אות גבורה" על "ניהול המאבק האחראי להשבת החטופים כשטובת מדינת ישראל לנגד עיניו".

כיו"ר פורום תקווה, במהלך מלחמת חרבות ברזל התראיין מאות פעמים במגוון כלי תקשורת בישראל ובעולם (ביניהם ג'רוזלם פוסט, The Times of Israel). כמו כן, ערך לשם כך מסיבות עיתונאים בכנסת, בקריה בתל אביב ובמקומות נוספים, השתתף בוועדת החוץ והביטחון, ועדת חוקה, חוק ומשפט, ועוד. בנוסף על פעילותו התקשורתית, נוהג לקיים הרצאות גם בכנסים ובפורומים מצומצמים, כבתי כנסת, מתנ"סים ומוסדות חינוך.

### חיים אישיים
נשוי לאפרת, ולהם שמונה ילדים. מתגוררים בקריית ארבע.

במהלך מלחמת חרבות ברזל, בהיותו אביו של חטוף ויו"ר של פורום תקווה, שירת במילואים בצפון.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בני משפחות של החטופים הישראלים ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:בוגרי ישיבת נחלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת ההסדר קריית שמונה
קטגוריה:בוגרי מכללת ליפשיץ
קטגוריה:חיילי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:קריית ארבע: אישים
קטגוריה:חברי חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
קטגוריה:לוחמי חטיבה 55
רצף לוי

**רצף לוי** (נולד ב-7 במרץ 1971) הוא חוקר ביצועים ופעיל ציבורי ישראלי-אמריקאי. מוכר בזכות עמדותיו הביקורתיות כלפי מדיניות בריאות הציבור, במיוחד בנושא מדיניות ההגבלות במגפת הקורונה ומדיניות החיסונים.

## ביוגרפיה
לוי גדל בכפר סבא במשפחה בת שמונה נפשות, לאב ממוצא תימני, שהיה יוצא מחתרת לח"י ועיתונאי דבר ולאם ממוצא פולני, בת לניצולי שואה שחזרה בשאלה ועזבה את העולם החרדי. עם אחיו נמנים רשף לוי, תסריטאי ובמאי ישראלי, ינץ לוי, סופר ותסריטאי, רחל לוי הרץ, דוקטור ללימודי מגדר, ורגב לוי, תסריטאי שהלך לעולמו בגיל צעיר.

את שירותו הצבאי עשה בחיל המודיעין, בתחום המבצעים המיוחדים. במהלך שירותו סיים תואר ראשון בחקר ביצועים באוניברסיטת תל אביב בשנת 2001, כשהוא כמעט בגיל 31. בשנת 2005 עבר עם משפחתו לארצות הברית, לצורך לימודי דוקטורט בתחום באוניברסיטת קורנל.

חקר במשך שנה במחלקה למדעים מתמטיים במרכז המחקר T.J. Watson של IBM במסגרת מלגת פוסט-דוקטורט על שם גולדסטין. בהמשך החל ללמד ב-MIT.

מחקרו של לוי עוסק ביצירת מודלים וכלים אנליטיים לתמיכה בקבלת החלטות על בסיס נתונים בתנאי אי ודאות בתחומים כגון מנהל רפואי, שרשרת אספקה, ניהול רכש ולוגיסטיקה. לוי ניהל מחקרים בשיתוף בתי החולים האקדמיים הגדולים באזור בוסטון, בהם בית החולים הכללי מסצ'וסטס, המרכז הרפואי בית ישראל דיקונס, וכן ברחבי ארצות הברית. לוי היה החוקר הראשי מטעם MIT בחוזה עם מנהל המזון והתרופות האמריקאי לפיתוח גישה שיטתית לניהול סיכונים לטיפול בסיכונים הקשורים לזיהומים כלכליים של מזון המיוצר בשרשראות אספקה גלובליות.

מאז טבח שבעה באוקטובר הפך לוי לקול מוביל במאבק נגד אנטישמיות באוניברסיטאות בארצות הברית.

## ביקורתו על ההתמודדות עם מגפת הקורונה
לוי התפרסם בשנות העשרים של המאה ה-21 עקב עמדותיו הביקורתיות כלפי מדיניות בריאות הציבור, במיוחד במהלך מגפת הקורונה. לטענתו, קיימות בעיות מתודולוגיות בתהליכי אישור חיסונים ותרופות מסוימות, וספקות לגבי יעילותם ובטיחותם של חלק מהחיסונים שהופצו במהלך המגפה. לוי חקר את נזקי הסגרים, טען שיש עלייה של מקרי דום לב בסמיכות למתן החיסונים, וראה את מדיניות ממשלת בנט בגל האומיקרון כפשיטת רגל מוסרית וערכית.
לוי הוא חבר של מועצת החרום הציבורית למשבר הקורונה ומבקר חריף של ארגון הבריאות העולמי.

עמדותיו עוררו מחלוקת, כאשר חלק מהקהילה המדעית דחה אותם כחסרי בסיס, בעוד שקבוצות אחרות תמכו בו וראו בו קול חשוב בדיון הציבורי.

ב-2025 מונה לוי על ידי מזכיר הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית רוברט קנדי ג'וניור כחבר ב-ACIP, הוועדה החיצונית לתחום החיסונים המייעצת ל-CDC, המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן.

לוי נשוי ואב לשישה. הוא מתגורר בבוסטון, ארצות הברית.

## פרסים בהם זכה
* פרס INFORMS Optimization Society לחוקר צעיר (יחד עם מחברים נוספים)
* פרס קון (יחד עם מגננטי)
* פרס וגנר
* מלגת קריירה של הקרן הלאומית למדע
* פרס MSOM (יחד עם ג'נג)

## קישורים חיצוניים
* רצף לוי באתר בית הספר לניהול MIT סלואן

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי ביצועים ישראלים
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-תימני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
ויג'אי רופאני

**ויג'אי רופאני** (בהינדי: **विजय रूपाणी**; 2 באוגוסט 1956 – 12 ביוני 2025) היה פוליטיקאי הודי שכיהן כראש השרים של גוג'ראט . כיהן כחבר האספה המחוקקת של גוג'ראט, וייצג את מערב ראג'קוט . בעבר היה חבר ברג'יה סבהה.

ב-7 באוגוסט 2016 החליף את אנאנדיבן פאטל  כראש השרים של גוג'ראט . ב-11 בספטמבר 2021 התפטר מהתפקיד.

רופאני נהרג בהתרסקות טיסה 171 של אייר אינדיה ב-12 ביוני 2025.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלות המדינות והטריטוריות של הודו
קטגוריה:גוג'ראט
קטגוריה:חברי הרג'יה סבהה
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1956
קטגוריה:הודים שנפטרו ב-2025
מאי סימון ליפשיץ

**מאי סימון ליפשיץ** (באנגלית: **May Simón Lifschitz**; נולדה ב-17 בינואר 1995) היא שחקנית ודוגמנית טרנסג'נדרית דנית.

## ביוגרפיה
ליפשיץ נולדה בקוריינטס, ארגנטינה, וגדלה בדנמרק. אביה ממוצא ארגנטינאי ואמה דנית, והיא מחזיקה באזרחות דנית.

## קריירה
### דוגמנות
ליפשיץ החלה את קריירת הדוגמנות שלה בגיל 16. היא השתתפה בקמפיינים עבור אדידס, וב-2019 הפכה לדוגמנית הטרנסג'נדרית השנייה שעבדה על קמפיין של ויקטוריה'ס סיקרט, לצד ולנטינה סמפאיו. השתיים הצטלמו לקמפיין לליין "PINK" של מותג ההלבשה התחתונה האמריקאי, בצעד שנתפס כצעד משמעותי בקידום ייצוג טרנסג'נדרי בתעשיית האופנה העולמית.

### משחק
בשנת 2014 החלה ליפשיץ את קריירת המשחק שלה, ולאחר שהשתתפה בשני סרטים קצרים קיבלה את תפקידה הראשון בטלוויזיה, בפרק אחד של הסדרה Yes, No, Maybe.

את הפריצה הגדולה שלה קיבלה ב-2020 כשהשתתפה בסדרה "נזירה לוחמת" של נטפליקס. התסריטאי דייוויד הייטר אמר שליפשיץ הייתה מרוצה מהתסריט של "הנזירה הלוחמת" משום שלא הייתה בו התייחסות לכך שהדמות שהיא מגלמת היא טרנסג'נדרית, דבר חריג בזמנו עבור דמויות טרנסג'נדריות. לאחר תפקיד זה השתתפה בעוד הפקות דניות, וב-2024 גילמה את פורסר ווליק בסדרה "המוסד" של אפל TV. באותה שנה השתתפה גם בתוכנית הריאליטי Vild Med Dans, הגרסה הדנית ל"רוקדים עם כוכבים", והייתה בין 4 המתמודדים האחרונים, אך נאלצה לפרוש בשל מחלה.

מאז 2019 ליפשיץ משחקת גם בתיאטרון והשתתפה בהצגות "גופה משובחת" (Cadavre Exquis) בתיאטרון אוסטרברו בקופנהגן, SLIM במסגרת פסטיבל TeaterFår302 ובתפקיד הראשי בהצגה "Juliet's Birthday Bash" בפסטיבל התיאטרון הפתוח HamletScenen בטירת קרונבורג.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה דניות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון
קטגוריה:דוגמניות דניות
קטגוריה:טרנסג'נדר בקולנוע
קטגוריה:טרנסג'נדריות
קטגוריה:להט"ביות לפי מוצא
קטגוריה:דניות שנולדו ב-1995
קיריבילי

**קיריבילי** (באנגלית: **Kirribilli**) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי מועצת נורת' סידני (North Sydney Council). הוא ממוקם כ-3 ק"מ צפונית למרכז העסקים הראשי של סידני.

## גאוגרפיה

קיריבילי הוא פרוור מגורים מבוסס (אחד הפרוורים עם ממוצע הכנסות התושבים הגבוה בסידני רבתי), וממוקם מצפון למפרץ סידני, בסמוך לגשר נמל סידני. הפרוורים המקיפים אותו הם נורת' סידני מצפון, הרוקס מדרום, ניוטרל ביי ממזרח ובמערב מילסונס פוינט.

## היסטוריה

שם הפרוור נגזר מהמילה האבורוג'ינית קיארהבילי (Kiarabilli) שמשמעה "אזור דיג מצוין". הפרוור נוצר סביב רחוב ג'פרי, שהיה חלק מהנחלה שניתנה לג'יימס מילסון (שעל שמו קרוי הפרוור הסמוך מילסונס פוינט) בשנת 1790. בתחילתו היה האזור מכוסה בסבך שיחים מקומי, ובהדרגה חלקים ממנו נוקו מצמחים והוכנו לשכונות מגורים. בשנות הארבעים עד שנות השישים של המאה ה-19 החלו להיבנות שכונות עם בתים מדורגים בסגנון הוויקטוריאני, ובמאה ה-20 התגברה תנופת הבניה בפרוור.

בין המשפחות האמידות שהתגוררו בפרוור נמנות משפחת גיבס, ג'פרי וקמפבל. קולונל נתניאל גיבס היה המוכס הראשי של ניו סאות' ויילס, והקים בפרוור אחוזה בשם ווטונגה בשנת 1842. בנו, ויליאם גיבס, בנה בסמוך אחוזה נוספת בשם בולאה - שני הבתים נמכרו למשפחות אמידות נוספות עד שלבסוף נהרסו לבניית בתי מגורים בשנת 1905. אחוזת ווטונגה הייתה ההשראה לבנית בית האדמירלות, שהוא מעונו הרשמי של המושל הכללי של אוסטרליה בסידני. בית האדמירלות ממוקם בקיריבלי סמוך למפרץ.

למרות שקיריבילי הוא פרוור מגורים בראש ובראשונה, קרבתו למפרץ ולנתיבי סחר השפיעה על כמה מפעלים של צמר, בשר וסחורות להיבנות על שפת המפרץ. בתי המפעל והמחסנים שרדו על שנות ה-20 של המאה ה-20, אז נהרסו כדי לפנות מקום לבתי מגורים נוספים.

## תרבות

הפרוור מכיל מספר בניינים בעלי חשיבות: בית האדמירלות ובית קיריבילי (המעון הרשמי של ראש ממשלת אוסטרליה), בית מועדון היאכטות רויאל סידני ובית מועדון היאכטות טייסת סידני.

## תחבורה

קיריבילי הוא הקצה הצפוני של גשר נמל סידני, ולפיכך עובדת בתוכו דרך וורינגה מדרום לצפון. מבחינת רכבות, תחנת הרכבת הקרובה ביותר היא תחנת הרכבת מילסונס פוינט בקו הרכבות של הגדה הצפונית. אוטובוס קו 269 משרת את הפרוור בימות השבוע.

כיוון שקיריבילי גובלת במפרץ סידני, יש גם תנועת מעבורות לפרוור. במזח קיריבילי במערב יש תחנת למעבורת שמגיעה מניוטרל ביי.

## קישורים חיצוניים

* קיריבילי, Dictionary of Sydney

קטגוריה:פרוורי סידני
Archives of Suicide Research

***Archives of Suicide Research*** (בעברית: **ארכיון למחקר ההתאבדות**) הוא כתב עת אקדמי רבעוני שעוסק באובדנות ובהתאבדויות ועובר ביקורת עמיתים.

## ייסוד, מוציא לאור, עורכים

כתב העת נוסד בשנת 1995 ויוצא לאור על ידי הוצאת ראוטלג'. זהו כתב העת הרשמי של האקדמיה הבינלאומית לחקר התאבדויות (International Academy of Suicide Research). שניהם, כתב העת והאקדמיה, נוסדו על ידי הפסיכולוג ההולנדי רנה דואקסטרה (René Duekstra). העורך הראשי הראשון היה הפסיכולוג ההולנדי-קנדי, אנטון א' לנרס (Antoon A. Leenaars). העורך הראשי הנוכחי הוא רורי או'קונור (Rory O'Connor) מאוניברסיטת גלאזגו. לפי *Journal Citation Reports*, לכתב העת יש אימפקט פקטור של 2.8 בשנת 2022.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:כתבי עת מדעיים
קטגוריה:התאבדות
מערכת הנהרות חידקל-פרת

**מערכת נהרות הפרת והחידקל** היא מערכת נהרות גדולה במערב אסיה, הזורמת אל המפרץ הפרסי. נהרותיה העיקריים הם נהר החידקל ונהר הפרת, לצד יובלים קטנים יותר.

מקורותיהם וחלקם העליון של הנהרות נמצאים ברמת ארמניה שבמזרח טורקיה, כאשר אגם הזאר משמש כמקור החידקל, ונהרות הקראסו ומוראט כמקורות הפרת. שני הנהרות יורדים דרך עמקים וקניונים אל אזורי המישור של סוריה וצפון עיראק, ומשם אל המישור האלוביאלי במרכז עיראק. יובלים נוספים מצטרפים לחידקל ממקורות בהרי זגרוס במזרח. הנהרות זורמים בכיוון דרום-מזרחי דרך המישור המרכזי, מתאחדים באל-קורנה ליצירת שאט אל-ערב, ונשפכים אל המפרץ הפרסי. הנהרות ויובליהם מנקזים שטח של 879,790 קמ"ר, הכולל כמעט את כל שטחה של עיראק, וכן חלקים מטורקיה, סוריה, איראן וכווית.

האזור בעל חשיבות היסטורית כחלק מהסהר הפורה, שבו צמחה לראשונה התרבות המסופוטמית.

## גאוגרפיה
אגן הפרת והחידקל משותף לטורקיה, סוריה, עיראק, איראן וכווית. יובלים רבים של נהר החידקל מקורם באיראן, ושאט אל-ערב, הנוצר ממפגש הפרת והחידקל, מהווה חלק מגבול איראן–עיראק, כאשר אי בוביאן של כווית הוא חלק מדלתת הנהר. מאז שנות ה-60 וה-70, כאשר טורקיה החלה בפרויקט דרום-מזרח אנטוליה ברצינות, התגלעו סכסוכות מים תכופות, לצד השפעות הסכרים על הסביבה. בנוסף, בניית סכרים בסוריה ובאיראן תרמה אף היא למתיחות פוליטית באגן, במיוחד בתקופות בצורת.

האזור אקולוגי מאופיין בשני נהרות גדולים, החידקל והפרת. ההרים הגבוהים בחלקו העליון של האגן מקבלים יותר גשם ושלג מאשר החלק התחתון, ששורר בו אקלים סובטרופי חם וצחיח. התכת שלג שנתית מההרים גורמת לשיטפונות באביב ומקיימת ביצות קבועות ועונתיות במישורים.

המישור שבין שני הנהרות ידוע כמסופוטמיה. כחלק מהסהר הפורה, הוא היה ערש הופעתה המוקדמת ביותר של תרבות עירונית קוראת-כותבת בתקופת אורוק, ולכן מכונה לעיתים "ערש הציוויליזציה".

באגן התחתון קיימת שפלת הצפה גדולה, שבה מתמזגים נהרות הפרת, החידקל וכארון ליצירת ביצות מסופוטמיה, הכוללות אגמים קבועים, ביצות ויער גדות. ההידרולוגיה של ביצות אלה חשובה ביותר לאקולוגיה של החלק העליון של המפרץ הפרסי.

## היסטוריה
כמה מהתרבויות הראשונות צמחו ממפגש נהרות הפרת והחידקל. מאז ימי קדם קמו ונפלו אימפריות באגן הנהרות, כולל שומר, אכד, בבל, אשור והח'ליפות העבאסית. כחלק מהסהר הפורה, מערכת הנהרות מוכרת כאחד ממרכזי החקלאות הראשונים בעולם, עם אתרים ארכאולוגיים המכילים דגנים משומרים בני עד 12,500 שנה. מערכת הנהרות שימשה ערים מרכזיות כמו אור ובבל לקידום מסחר וחילופי תרבויות. הודות להמצאת מערכת הפוגארה לפני אלפי שנים, המעבירה מים דרך מנהרות תת-קרקעיות בכוח הכבידה, ממלכת פָּרַס נחשבה לאומה חקלאית למרות אקלימה הצחיח.

## הערות שוליים

קטגוריה:כווית: גאוגרפיה
קטגוריה:חידקל
קטגוריה:עיראק: נהרות
קטגוריה:סוריה: נהרות
קטגוריה:טורקיה: נהרות
מ"ט מידות

**מ"ט מידות** הוא מדרש קדום המוזכר במספר ראשונים, למעט מספר קטעים זהו חיבור אבוד.

## הספר
המדרש נזכר בפירוש רש"י על התורה ועל התלמוד למשל בפרשת תרומה (כ"ז ה) ובמסכת סוכה (ח.), שם הוא מכונה "משנת מ"ט מדות". גם הרא"ש במסכת בבא בתרא (סימן כ"ו), וכן הילקוט שמעוני בפרשת נח (רמז ס"א), מזכירים אותו בשם "מדרש מ"ט מדות".

שמו של המדרש נובע ממבנהו - 49 מאמרים, שכל אחד מהם מהווה "מידה" או כלל. תוכן מאמרים אלו עסק בענייני הלכה, אגדה וחכמה כללית. מכיוון שחלק מהמאמרים מובאים בשם רבי נתן שיער גרינהוט שהוא המחבר של המדרש.

משה שטיינשניידר זיהה את מדרש מ"ט מדות עם החיבור משנת המדות, שפורסם על ידו מכתב יד מינכן בשנת תרכ"ד. חיבור זה עוסק בגאומטריה ואינו כולל תכנים הלכתיים, אגדיים או מוסריים, ואף לא מכיל אף אחד מהמאמרים המצוטטים על ידי חכמים קדמונים בשם מדרש מ"ט מדות. בעקבות כך רבים חלקו על מסקנתו.

חיים מאיר הורוויץ טען כי המדרש הוא נוסח נוסף או תוספת לברייתא דמלאכת המשכן, וזאת בעקבות שילוב תיאורים מספריים העוסקים במשכן וכליו. אלעזר גרינהוט טען שייתכן שברייתא דמלאכת המשכן דווקא שאבה חומרים ממדרש מ"ט מדות.

יש שהציעו כי ראשי התיבות "מ"ט" מתייחסים ל"מדות טובות", וזהו החיבור "מדרש מ"ט מידות", יהודה דוד אייזנשטיין חלק על הדברים.

החיבור עצמו אבד, אך אלעזר גרינהוט אסף את השרידים והאזכורים שנותרו ממנו בספר הלקוטים חלק ב' (ירושלים, תרנ"ח). הוא כלל שם גם רמזים נוספים שנמצאו בילקוט שמעוני לפרשת פקודי, אשר אינם מציינים במפורש את שם המדרש, אך מיוחסים אליו על סמך הקבלות בדברי רש"י. נדפס גם באוצר המדרשים.

## קישורים חיצוניים
יהודה דוד אייזנשטיין, מדרש מ"ט מידות, אוצר המדרשים, באתר ספריא

## הערות שוליים

קטגוריה:יצירות שמחברן אינו ידוע
קטגוריה:יצירות אבודות
קטגוריה:מדרש
ההיפודרום המערבי

**ההיפודרום המערבי** או **ההיפוסטדיום** או **הקירקוס ההרודיאני** הוא היפודרום או למעשה קירקוס שנבנה על ידי הורדוס בקיסריה. המבנה שוכן צפונית לתיאטרון קיסריה, דרומית לנמל, ממזרח לקו המים וממערב לבית המרחץ העתיק.

## האמפיתיאטרון של הורדוס
בכתבי יוסף בן מתתיהו מתואר כי הורדוס -

בסקר שנערך על ידי הבריטים בשנת 1873 זיהו הסוקרים את התיאטרון בדרום מערב וגם את ההיפודרום המזרחי אך לא גילו אמפיתיאטרון. בשנות ה-50 של המאה ה-20 גילה החוקר אברהם רייפנברג מבנה מעוגל גדול ממדים בצפון מזרח העיר המתאים להיות אמפיתיאטרון, אך המיקום לא תאם את תיאוריו של יוסף בן מתתיהו. על סמך מיקומו, צורת בנייתו, תאריך בנייתו והנוף הנשקף ממנו מקובל לייחס את ההיפודרום המערבי כאמפיתיאטרון של הורדוס בתיאורי בן מתתיהו. הדבר מוסבר במערכת מונחים שונה שהייתה נהוגה בימיו.

## היסטוריה
ההיפודרום המקורי נבנה בימי הורדוס לכבוד חגיגות חנוכת העיר, חגיגות מפוארות שהוקדשו לקיסר אוגוסטוס, וכללו, בין היתר, תחרויות, התגוששות גלדיאטורים, הצגת חיות פרא, וכמובן, מרוצי סוסים. בשל אופיים המגוון של ההופעות שהתקיימו במבנה הוצע לקרוא לו "היפוסטדיום". בתחילה נבנה רק האגף המזרחי של ההיפודרום, כשהצופים ישבו מול הזירה ופניהם מערבה, לכיוון הים. במרכז ההיפודרום הייתה מחיצה (ספנה), סביבה נערך המרוץ ברביעיות (קוודריגה) או בזוגות (ביגה), והיא גם מנעה התנגשויות בין המרכבות. אורכו של ההיפודרום היה 300 מטרים ורוחבו 50 מטרים. תאי ההזנקה מוקמו בחלקו הצפוני של ההיפודרום.

בסוף המאה הראשונה לספירה או בתחילת המאה השנייה נבנה היפודרום גדול יותר בחלקה המזרחי של העיר ככל הנראה בידי אדריאנוס. ההיפודרום המערבי קוצר בכ-130 מטרים כשחלקו הדרומי הופרד ממנו באמצעות קיר מעוגל והוא הפך לאמפיתיאטרון. מעתה ייעודו היה רק לקרבות גלדיאטורים ומלחמות ציד.

בראשית המאה השלישית פסק השימוש בהיפודרום, כעת אמפיתיאטרון, הוא ניטש והתמלא בעפר ואשפה. בתקופה הביזנטית נבנו במקום בתים ומתקנים שונים. הסיבה המרכזית לנטישתו היא ככל הנראה האמפיתיאטרון הגדול יותר שנבנה בצפון העיר, אותה גילה רייפנברג כאמור.

בראשית שנות האלפיים התגלו על קירות ההיפודרום פרסקאות של בעלי חיים. הטיח המקורי היה חשוף לפגעי מזג האוויר וניזוק מרסס המלח ומהחולות, ולכן שוחזרו הציורים על לוחות עץ שהוצבו במקום סמוך.

## גלריה

קובץ:Israel-04851 - Hippodrome & Palace (34026244096).jpg|מבט לכיוון דרום
קובץ:Israel-04849 - Leaving Hippodrome (33511332392).jpg|מבט לכיוון צפון, נראים ברקע הנמל והמסגד הבוסני מהתקופה העות'מאנית
קובץ:The hippodrome, built by Herod the Great for the inauguration of the city in 9-10 BC, it was the venue of the Actian Games instituted by King Herod in honor of emperor Augustus and held every 4 years, Caesarea (19733721288).jpg|במת הכבוד בצד המזרחי והשדרה האמצעית


## ההיפודרום כיום
ממוזער|מופע סוסים בהיפודרום, 2015
רשות הטבע והגנים מקיימת בהיפודרום אירועי תרבות מגוונים ובעיקר תחרויות סוסים, המחזירות את המראות בהיפודרום אלפיים שנים לאחור.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: מבנים
קטגוריה:תיאטראות רומיים
קטגוריה:קיסריה
קטגוריה:אתרים רומיים בארץ ישראל
עבד א-נבי מאיר מועלם

**עבד א-נבי מאיר מועלם** (בערבית: **عبد النبي مير معلم**; 1874 – 1959) היה פוליטיקאי עיראקי יהודי. נולד בעיר בצרה למשפחה יהודית ממעמד בינוני, למד בבתי הספר בעירו ורכש שליטה בשפה הטורקית. בהמשך מונה לעובד ציבורי במנהל העות'מאני של וילאייט בצרה. בשנת 1909 מונה לכותב אישי של מושל הווילאיית סולימאן נאזיף בק. לאחר הקמת ממלכת עיראק מונה באוקטובר 1922 לעוזר מזכיר במשרד הפנים העיראקי, ובאפריל 1924 מונה למנהל המנהלה של מחוז בצרה, תפקיד בו כיהן עד אוגוסט 1927. לאחר מכן נבחר לכהן כחבר בפרלמנט העיראקי כנציג מחוז בצרה במספר קדנציות נפרדות: תחילה בין מאי 1928 למרץ 1930, לאחר מכן בדצמבר 1937, וכן בשנים 1947 ו־1948. הוא נחשב למקורב לראש הממשלה עבד אל-מחסן א-סעדון, שהעריך אותו מאוד.

## ביוגרפיה
מאיר מועלם נולד בבצרה בשנת 1874. לאחר לימודיו עבד במנהל הווילאיית בתקופה העות'מאנית, והתבלט ביכולתו הספרותית בשפה הטורקית. בשל כך בחר בו סולימאן נאזיף בק לשמש לו כותב אישי. עם כינון הממלכה העיראקית החדשה, השתלב בממשל החדש והתקדם לתפקידי ניהול בכירים. הוא נבחר לבית הנבחרים העיראקי בארבע קדנציות, בהן ייצג את אזור בצרה. נודעה לו זיקה אישית ופוליטית לראש הממשלה עבד אל-מחסן א-סעדון.

מאיר מועלם נפטר בשנת 1959.

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים עיראקים
קטגוריה:ילידי 1874
קטגוריה:נפטרים ב-1959
התאחדות טהרת הכהנים

**התאחדות טהרת הכהנים** (לשעבר: **התאחדות הכהנים**) הוא ארגון הפועל להסברה, ייעוץ והדרכה בנושא טהרת כוהנים ואיסור טומאתם למת. בנשיאות הארגון עומדים הרב אליהו בייפוס, הרב דוד מונק והרב יוחנן לומברד. בין הרבנים המייעצים לארגון נמנים הרב דוב לנדו, הרב נתן קופשיץ והרב יחיאל פישהוף.

הארגון מקיים הרצאות וימי עיון, מפרסם מדריכים ועלונים ועונה לפניות בבית הוראה ייעודי, תוך התמקדות בהיבטים יישומיים הנוגעים לכבישים, בתי קברות, קברי צדיקים וסביבתם, מרכזים רפואיים, מוזאונים, מסלולי טיולים, טיסות, ועוד. הארגון הפיק מפה אינטראקטיבית המאפשרת תכנון מסלול וקבלת נתונים על טומאת מת בו. הפרסום המרכזי של המכון נקרא 'המדריך לכהנים', ובו מידע מקיף על טומאת מת במקומות רבים. המדריך מתעדכן אחת לכמה חודשים. בנוסף, יצאו לאור קבצים בשם 'מראות כהונה' העוסקים ביסודות הלכות טומאת מת.

## קישורים חיצוניים
* אתר התאחדות טהרת הכהנים
* שיעורי רבני התאחדות טהרת הכהנים באתר קול הלשון
* קונטרס מראות כהונה א (תשפ"ג), קיצור הלכות טומאת אהל הנוגעות למעשה, באתר hebrewbooks
* קונטרס מראות כהונה ב (תשפ"ד), על טומאת כוהנים בבתי חולים מוטומאת נפלים בבית, באתר בינינו
* קונטרס מראות כהונה ד (תשפ"ה), הלכות פיקוח נפש לכהנים בבתי חולים, באתר דרשו

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגונים דתיים
קטגוריה:טומאת מת
יודן בר טרפון

רבי **יודן בר טרפון** (המאה הרביעית-החמישית לספירה) היה אמורא שפעל בארץ ישראל בתקופה הביזנטית. במחקר מקובל לזהות אותו כהחכם המופיע על מצבת קבר שהתגלתה בבית הקברות היהודי העתיק של יפו, המוצגת כיום במוזיאון האוניברסיטאי באוסלו, נורווגיה. לפי הצעה זו יודן נמנה עם החכמים הבודדים בתקופת חז"ל שלגביהם נמצאו עדויות ארכאולוגיות ישירות.

## אמרתו
יודן מוזכר באמרה בודדת המופיעה פעמיים (בשתי מסכתות שונות) בתלמוד הירושלמי.

התלמוד דן בזמן בגרותו של עץ התאנה, כאשר רבי יהושע סבור שהתאנה פורייה רק החל מגיל שש שנים. התלמוד מקשה על עמדה זו בשל העובדה שניתן לראות עצי תאנה פוריים בגילאים צעירים יותר. התשובה לקושי זו מיוחסת לרבי יודן בר טרפון, הטוען כי גזע התאנה מתפתח במהירות ומגיע לעובי של עץ בוגר, אך העץ מאחר להניב פרי עד שנתו השישית. עם זאת, בכתב יד ליידן של מסכת שביעית נפלה טעות כתיב (באותו כתב יד במסכת ערלה לא נפלה טעות זו), שבה הנוסח השגוי "ר' יודן **כד** טריפן" מופיע במקום "ר' יודן **בר** טרפון" - כתוצאה מהחלפת האות ב' באות כ' והאות ר' באות ד'. טעות זו השפיעה על פרשנים מסוימים שאף ניסו לפרש את הביטוי הבלתי מובן "כד טריפן". בכל המקורות האחרים שמו של יודן רשום בצורה עקבית יחסית כ"ר' יודן בר טרפון".

## מצבת הקבר
מצבת קבורה הנושאת שם של חכם בשם יודן בנו של טרפון נמצאה בשלהי המאה ה-20 בבית הקברות היהודי העתיק של יפו, שפעל בתקופה הרומית והביזנטית. על המצבה חקוקה כתובת בכתב ארמי-עברי:

הכתובת מתוארכת על ידי הארכאולוג ד"ר עומרי עבאדי למאה הרביעית או החמישית לספירה.

המצבה הגיעה לנורווגיה באמצעות אספן העתיקות פלטון פון אוסטינוב. האחרון רכש את המצבה ככל הנראה מהמנזר הרוסי שהחזיק בשטח בית הקברות היהודי העתיק.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה חזר אוסטינוף לרוסיה, ואת אוסף העתיקות הוא מכר לאוניברסיטת אוסלו. המצבה המקורית מוצגת כיום במוזיאון אוניברסיטת אוסלו.
במחקר שפרסם ההיסטוריון ד"ר איל דודסון נגלה כי במכון הפרוטסטנטי הגרמני לארכאולוגיה בירושלים (במתחם אוגוסטה ויקטוריה) מוצג רק העתק גבס של המצבה המקורית.

### זיהוי
בתחילה היו שסברו שמדובר בבנו של התנא רבי טרפון. אך כיום מקובל לטעון כי מדובר באמורא שפעל בארץ ישראל בתקופה הביזנטית. השם "טרפון", שמקורו ביוונית, כמעט ואינו מופיע בספרות חז"ל. ע"פ שפירו ואחרים, השילוב בין נדירות השם, המיקום, תיארוך המצבה והניתוח הלשוני מחזק את ההשערה כי מדובר באמורא ר' יודן בר טרפון. הראשון לזהות את הקשר בין ר' יודן שבמצבה לבין ר' יודן בתלמוד הירושלמי היה פרופ' שמואל קליין.

לפי שפירו ייתכן שר' יודן פעל מעט אחרי תקופתו של האמורא שמואל בר נחמני שפעל בעיר לוד הסמוכה ליפו.

## ראו גם
* טריפון (פירושונים)

## לקריאה נוספת
* שמואל קליין, **Jüdisch-palästinisches Corpus Inscriptionum : (Ossuar-, Grab- und Synagogeninschriften)**, וינה, 1920 (עמוד 39)
* שמא יהודה פרידמן, **מחקרי לשון ומינוח בספרות התלמודית: מנח, מנח רביע** (סדרת אסופות ומבואות בלשון), ירושלים, 2014 (עמודים 260-261)
* זאב וילנאי, **מצבות קודש בארץ ישראל**, מוסד הרב קוק, ה'תשכ"ג (עמוד שצ)

## קישורים חיצוניים
* דייוויד שפירו, The Talmudic Sage Buried in Jaffa—Whose Tombstone Ended Up in Norway, באתר JFEED (**באנגלית**)
* 
* איל דודסון, תעלומת המצבה הנודדת של יודן בן רבי טרפון, באתר ד"ר איל דודסון

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:יפו: רבנים
קטגוריה:אישים בחז"ל המוזכרים במקורות חיצוניים
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במאה ה-4
ארבעה אחים (סרט)

**ארבעה אחים** (באנגלית: **Four Brothers**) הוא סרט מתח–פעולה דרמטי אמריקאי משנת 2005 בבימוי ג'ון סינגלטון, מתסריטם של דייוויד אליוט ופול לובט. בכיכובם של מארק וולברג, טייריס גיבסון, אנדרה 3000 וגארט הדלונד, הסרט עוקב אחר ארבעה אחים מאומצים הפוקדים את דטרויט כדי לנקום ברוצח אמם המאמצת. הסרט, שהופק בתקציב של כ-30 מיליון דולר, ההכנסות עמדו על כ-92.5 מיליון דולר ברחבי העולם.

## תקציר עלילה
הסרט ארבעה אחים עוקב אחר סיפורם של ארבעה אחים מאומצים השבים לעיר הולדתם, דטרויט, בעקבות הירצחה של אמם המאמצת, אוולין מרסר, במהלך שוד במכולת שכונתית. האחים בובי, ג'רמיה, אנג'ל וג'ק נבדלים זה מזה באישיותם ובאורחות חייהם, אולם מאוחדים בקשר משפחתי הדוק שנרקם לאורך השנים תחת גידולה של אוולין. עם שובם הם משתתפים בלווייתה ומתחילים להטיל ספק באשר לנסיבות מותה, אשר הוצגו תחילה כתוצאה משוד מקרי.

במהלך שהותם בדטרויט מגלים האחים רמזים המעלים חשד כי הרצח לא התרחש באקראי אלא היה מתוכנן מראש. חקירתם מובילה אותם לחשיפת קשרים בין אוולין לקהילה המקומית ולגורמים עברייניים, דבר המעלה אפשרות כי מעורבותה בנעשה בעיר גררה עליה תגובות קטלניות. בעודם נעזרים בעברם ובקשריהם, האחים פועלים לאיתור החשודים ובוחנים את הרקע למות האם, כאשר מתגלים קשרים בין העולם התחתון לגורמים פוליטיים ודמויות מוכרות בעיר אשר זכו בעבר לעזרתה של אוולין.

במהלך החקירה גוברת המתיחות בין האחים כאשר כל אחד מהם מתמודד עם אתגרים רגשיים ונפשיים הנוגעים לעברם המשותף והפרטי. בובי, הבכור, מוביל את החקירה בגישה ישירה ולעיתים כוחנית בעוד שג'רמיה בוחר לפעול באחריות ובשיקול דעת מתוך רצון להגן על משפחתו ועסקיו. אנג'ל, יוצא צבא, מעניק יתרון מבצעי לחקירה ואילו ג'ק הצעיר מנסה לממש את מקומו בזהות המשפחתית.

החקירה מובילה לעימותים עם גורמים פליליים חמושים, לחשיפת האחראים לרצח ולשאלות מוסריות בנוגע לנקמה ולעשיית צדק. בסיום העלילה מצליחים האחים להפרע ממי שגרמו למותה של אמם, תוך חיזוק הקשר ביניהם והשגת תחושת סגירת מעגל. הסרט מתאר מסע רגשי ואלים שבמרכזו עומדים האבל, השייכות והצורך להגן על מה שנותר מהמשפחה.

## צוות השחקנים הראשי
* **[[מארק וולברג]]** – בובי מרסר, הגדול שבאחים, מטורף, פליל מנוסה.
* **[[טייריס גיבסון]]** – אנג'ל מרסר, החייל לשעבר והמתחזה, מאזן בין תושייה לרגש.
* **[[אנדרה 3000]]** – ג'רמיה "ג'רי" מרסר, בנאי ומשפחתן, נושא בעול לחץ כלכלי ומוסרי.
* **[[גארט הדלונד]]** – ג'ק מרסר, האח הצעיר השואף לקריירת מוזיקה, מספק נקודת מבט רגישה.
* **[[טרנס הווארד]]** – מפקח גרין, שוטר בדטרויט וידיד ותמך למשפחה, ניסה להזהיר אותם לפני שסופים במעגל של אלימות.
* **[[צ'ואיטל אג'יופור]]** – ויקטור סוויט, סוחר סמים שבמרכז הקנוניה מאחורי הרצח.
* **[[ג'וש צ'ארלס]]** – הבלש פאולר, שותפו של מפקח גרין, מקבל חלק בהתפתחויות החקירה.

## ביקורות
באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 53% מבוסס על 132 ביקורות, עם הערכה כי הוא מצטיין בכימיה בין השחקנים אך "סוחף באלימות יתר ולהקות רב־נושאית בלתי עקבית".

ב־Metacritic הסרט קיבל ציון ממוצע של 49 מתוך 100, מבוסס על 31 ביקורות, המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות". מבקרים מקצועיים שיבחו לעיתים את לכידות הקאסט ואת הלחץ הדרמטי, אך מתחו ביקורת על העלילה השטחית והאלימות הבלתי נגמרת.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים