open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Live in Hyde Park

**Live in Hyde Park** הוא אלבום ההופעה הראשון - ואלבום כפול - ששוחרר על ידי הרד הוט צ'ילי פפרז. האלבום הוקלט בשלוש הופעות ליליות שוברות שיאים בהייד פארק בלונדון ב-19, 20 ו-25 ביוני 2004. שלוש ההופעות האלה עקפו את השיא של הביטלס ונהיו ההופעות הרווחיות ביותר בהיסטוריה.

מתוך שמונה אלבומי האולפן שיצאו לפני *Live In Hyde Park*, נוגנו שירים רק משלושה מאלבומים אלו - Blood Sugar Sex Magik, Californication ו-By The Way. בעוד שמהאלבום Californication נוגנו תשעה שירים ומהאלבום By The Way נוגנו שישה שירים, מהאלבום Blood Sugar Sex Magik נוגנו רק שני שירים - "Under The Bridge" ו-"Give It Away". נוסף על כך, בהופעה נוגן השיר "Fortune Faded", המופיע באלבום ה-"Greatest Hits" של הלהקה, וכמו כן השירים "Leverage of Space" ו"Rolling Sly Stone", אשר ככל הנראה הוקלטו באותם סשנים שבהם הוקלט "Fortune Faded", וההקלטה הרשמית היחידה שלהם כרגע היא באלבום זה. שיר נוסף מאותם סשנים, "(Mini-Epic (Kill For Your Country", נוגן גם הוא בהופעה אך לא נכלל באלבום.

על עטיפת הדיסק מופיע גבו של אנתוני קידיס.

## רשימת שירים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי רד הוט צ'ילי פפרז
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומי חברת וורנר רקורדס
מרדכי קראוסמן

**מרדכי קראוסמן** (7 ביולי 1917 – 21 בפברואר 1994) היה פעיל ציבור שפעל במסגרת תנועת "הפועל המזרחי", כיהן כראש עיריית פתח תקווה למשך תקופה קצרה.

קראוסמן נולד בקושיצה ועלה לארץ ישראל עם הוריו בשנת 1933. לאחר עלייתו התגורר בתל אביב ובשנת 1942 עבר לפתח תקווה.

בבחירות בנובמבר 1950 היה קראוסמן אחד המועמדים של הפועל המזרחי כחבר סיעת "למפנה", למועצת עיריית פתח תקווה שזכתה במנדט אחד שניתן לצבי נוימן. בבחירות אלו נוצר רוב של נציגי תנועות הפועלים שכלל 5 נציגי ההסתדרות, 2 נציגי מפ"ם, נציג הפועל המזרחי ונציג פועלי אגודת ישראל שבחרו בפנחס רשיש לראש העיר. אולם ב-10 בינואר 1951 הוציא בג"ץ צו על תנאי המעכב את כניסתו של רשיש לתפקיד לאחר שנטען שנציג הפועל המזרחי, צבי נוימן, שהצביע עבורו, הוא תושב פג'ה וכלל לא התגורר בפתח תקווה ביום הבחירות. ב-13 בפברואר 1951 קבע בג"ץ סופית שנוימן אינו רשאי להיות חבר מועצה, קראוסמן נכנס למועצת העיר במקומו וכהונתו של רשיש בוטלה. בלחץ מועצת גדולי התורה נסוג נציג פועלי אגודת ישראל מתמיכה בנציג תנועת ההסתדרות, פנחס רשיש, מכיוון שלא היה דתי, ועל כן נבחר קראוסמן כנציג מחנה הפועלים לראשות עיריית פתח תקווה, ופנחס רשיש ואידלמן, נציג פועלי אגודת ישראל, היו סגניו.

בנובמבר 1951, לאור לחץ של ראשי מפא"י על ראשי הפועל המזרחי במישור הארצי, וסירוב של דוד בן-גוריון לבקר בפתח תקווה עד העברת השלטון לידי נציגי מפא"י, הושגה הסכמה בקואליציה הפועלית על העברת ראשות העיר לידי רשיש. קראוסמן התפטר, רשיש נבחר לראשות העיר וקראוסמן ואידלמן היו לסגניו. כסגן ראש העיר היה קראוסמן אחראי על תיק החינוך בעיר.

בי' באדר ה'תשנ"ד נפטר.

על שמו רחוב בפתח תקווה.

## קישורים חיצוניים
* קראוסמן מרדכי 1950 באתר עיריית פתח תקווה

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי עיריית פתח תקווה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הפועל המזרחי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
איספא - איגוד ישראלי לספורט ביליארד

**איספא - איגוד ישראלי לספורט ביליארד** (באנגלית: **ISPA - Israel Snooker and Pool Association**) הוא הגוף הרשמי המייצג את ענף הביליארד בישראל.

## ארגון
האיגוד הוא מוסד ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 2004. איספא רשומה כחוק ברשם העמותות כעמותה, ופועלת מכוח "חוק הספורט" (התשמ"ח - 1988). איספא הוא ארגון ספורט מוכר על ידי משרד התרבות והספורט, והוא נתמך כלכלית בין היתר על ידי המועצה להסדר ההימורים בספורט ומינהל הספורט. 

האיגוד הוא הגוף האחראי והמפקח על פעילות ספורט הביליארד במדינת ישראל, ומאז הקמתו הוא מאוגד תחת ארגוני הביליארד האירופאים והעולמיים:
* בתחום הסנוקר: ה-EBSA, ה-WSF וה-IBSF
* בתחום הפול אמריקאי: EPBF וה-WPA
* בקארמבול:  UMB וה-CEB
איספא מוכר גם על ידי ההתאחדות העולמית לספורט הביליארד.

איספא נוסד על ידי בעלי מועדוני ביליארד לקידום קיומו של ספורט נגיש, תוך מחויבות לקוד האתי, על יד שיתופם של כל עוסקים בדבר, באמצעות ארגון חזק, פעיל, דינמי, פורץ דרך בחברה, בתרבות ובספורט.

יושב ראש ההנהלה הראשונה של האיגוד היה ישראל פנחס. בשנת 2008 נבחר שי איזנבר לתפקיד היו״ר. בשנת 2016 ניבחר שי ארמה ליו״ר האיגוד, בשנת 2017 נבחר שרון מזרחי ובשנת 2019 נבחר דוד אסולין ליו״ר החדש.

## אירועים מרכזיים המאורגנים על ידי האיגוד
* אליפויות ישראל בכל הענפים
* גביעי מדינה בכל הענפים
* ליגות בכל הענפים

## קישורים חיצוניים
* 

* 

ביליארד
קטגוריה:ביליארד
ג'ף רסקין

**ג'ף רסקין** (באנגלית: **Jef Raskin**; 9 במרץ 1943 - 26 בפברואר 2005) היה מומחה יהודי-אמריקאי לאינטראקציה בין בני אדם למחשב. רסקין מוכר בהיותו מייסד פרויקט מקינטוש עבור חברת אפל בשנות ה-70 המאוחרות.

## שנותיו המוקדמות
רסקין נולד בעיר ניו יורק בניו יורק, ארצות הברית. הוא קיבל תארים ראשונים במתמטיקה ובפילוסופיה מאוניברסיטת סטוני ברוק. ב-1967 קיבל רסקין תואר שני במדעי המחשב מאוניברסיטת פנסילבניה. תוכנת המחשב הראשונה שלו, תוכנת מוזיקה, הייתה חלק מהמחקר שלו בלימודי התואר השני.

מאוחר יותר למד רסקין בתוכנית לימודים לתארים מתקדמים במוזיקה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, אך הפסיק את לימודיו כדי ללמד שם אמנות, צילום ומדעי המחשב, כמרצה בכיר משנת 1970 ועד 1974. לעיתים היה כותב בכתבי-עת בנושא מחשבים, כדוגמת Dr. Dobb's Journal.

## עבודתו באפל

רסקין פגש לראשונה את סטיב ג'ובס וסטיב ווזניאק (מייסדי חברת אפל) בהצגת הבכורה של המחשב האישי Apple II ב"יריד המחשבים של החוף המערבי" שהתקיים אז בפעם הראשונה. ג'ובס שכר את שירותיו כדי שיכתוב את מדריך השימוש ל-Apple II BASIC Programming. בינואר 1978 הצטרף רסקין לאפל כמנהל הפרסום, והיה העובד ה-31 של החברה. לאחר זמן מה הוא המשיך בתור מנהל פרסומים וסיקור מוצרים חדשים, ובנוסף עבד על תהליך האריזה.

מתוך אחריותו לתיעוד ובחינה, היה רסקין בעל השפעה רבה בתכנון המוקדם של הפרויקטים. מכיוון ש-Apple II הציג תווים רק במסך של 80 עמודות, המחלקה שלו השתמשה ב-Polymorphic Systems 8813 (מכונה מבוססת אינטל המריצה CP/M), לכתיבת מסמכים; מה שזירז את פיתוח כרטיסי התצוגה של 80 עמודות והתאמת עורך טקסט ל-Apple II. הניסיון שלו כבוחן Applesoft BASIC נתן לו את ההשראה לעיצוב מוצר מתחרה, Notzo BASIC אשר אף פעם לא יושם. כאשר ווזניאק פיתח את כונן הדיסקים הראשון ל-Apple II, רסקין חידש את הקשרים שלו עם אוניברסיטת קליפורניה ועודד אותם להמיר את מערכת ההפעלה UCSD Pascal System (הכוללת גרסה של שפת התכנות פסקל) ל-Apple II, אשר אפל לאחר מכן השיקה כ-Apple Pascal. במשך מספר שנים, עורך הטקסט של Apple Pascal עבד על Apple II ו-Apple III.

## חיים אישיים
בשנת 1982 התחתן רסקין עם לינדה ס. בלום. נולדו להם 3 ילדים יחד - אזה, אביבה ואיניא.

בדצמבר 2004 אובחן רסקין ונמצא חולה בסרטן הלבלב, הוא נפטר ב-26 בפברואר 2005 בפסיפיקה, קליפורניה בגיל 62.

## קישורים חיצוניים

* ראיון קולי עם ג'ף רסקין ותמונות מתקופת שונות בחייו
* מאמר מאת ג'ף רסקין על ההיסטוריה של מקינטוש
* JefRaskin.com
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:עובדי אפל
קטגוריה:מתכנתים אמריקאים
קטגוריה:מתכנתים יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטוני ברוק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מסרטן הלבלב
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2005
הליכון (עזר הליכה)

ממוזער|שמאל|250px|אישה הולכת בעזרת הליכון-רולר
[ממוזער|שמאל|250px|נשים [ישיבה (תנוחה)|יושבות על הליכונים משוכללים, בעלי גלגלים קדמיים ואחוריים, כיסא לזמן המנוחה מההליכה וסל קניות מובנה]]

**הליכון** הוא אביזר טכנולוגיה מסייעת לאנשים שמוגבלים ביכולת ההליכה או בתפקוד או במערכת שיווי משקל. הפגיעה במערכות אלה, אצל המשתמשים בהליכון יכול להיות בשל היחלשות כללית שנגרמה בשל זקנה או בשל פגיעה במערכת העצבים, בשרירים או בעצמות. ההליכון מאפשר הליכה לאנשים שיכולותיהם הגופניות נמוכות יותר מהיכולות הדרושות להליכה עם קביים או מקל הליכה.

ההליכון מורכב ממסגרת אלומיניום אשר מותאמת לגובה המותניים ולרוחב המשתמש, בעומק של כ-30 סנטימטר. למסגרת זו יש ארבעה עמודי פינה שכל אחד מהם מכיל רגלית או גלגל בחלקו התחתון וכל זוג מהם מחובר בחלקו העליון בידית. לעיתים קיימים גלגלים בקדמת ההליכון. ישנו גם הליכון-רולטור בעל שניים או ארבעה גלגלים. במקרה של שני גלגלים, הם לרוב בקדמת ההליכון.

קיימים גם הליכונים המותאמים לאוכלוסיות ספציפיות כגון מבוגרים הסובלים מהשמנת יתר - הליכונים רחבים ועמוקים יותר מהרגיל, או ילדים - הליכונים נמוכים יותר מהרגיל. ניתן להתאים הליכונים מודרניים לגובה המשתמש, על מנת שיוכלו לשמור על כיפוף קל של הזרועות; כיפוף זה חשוב לשמירת זרימת הדם בזמן השימוש בהליכון.

ישנם הליכונים המכילים משטח ישיבה לזמן המנוחה של המשתמש.

## הליכון לפעוטות חסרי לקות

ישנם הליכונים שמשמשים פעוטות חסרי לקות ונועדו לזרז על לימוד מיומנות ההליכה.

## בהחלקה על הקרח
בזירות החלקה על הקרח רבות, נעשה שימוש בהתקן דמוי הליכון ללא גלגלים שמאפשר למחליקים מתחילים בתחום לשמור על שיווי המשקל שלהם ולהתאמן בטכניקות החלקה. גם בזירות החלקה על גלגיליות נעשה שימוש בהליכון הדומה לזה שמשמש אנשים מוגבלי תנועה, כדי לאפשר למחליקים מתחילים לפתח את כושר ההחלקה שלהם.

## ראו גם
* מדרכה נעה
* הליכון (מכשיר כושר)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הליכה
קטגוריה:פריטי טכנולוגיה מסייעת לניידות
מכבי בוקרשט

**מכבי בוקורשטי** הוא שמו של מועדון ספורט יהודי שפעל בבירת רומניה, בוקרשט (השם ברומנית הוא **בוקורשטי**), בין השנים 1919–1948, חלק מהזמן בשם **צ'יוקאנול** (הפטיש).

מועדון הספורט מכבי בוקורשטי הוקם ב-25 במאי 1919 וייצג בעולם הספורט של רומניה את יהדות בוקרשט. המועדון שכן בבוקרשט, ברחוב יוליו באראש 15 בסמיכות לבית הספר המקצועי צ'יוקאנול והייתה לו מחלקת כדורגל חזקה שבראשה עמד **לאונטה זילברמן** (Leonte Silberman). ב-1921 נבנה אצטדיון הכדורגל של מכבי בוקרשט ברחוב **דרך דודשט**, רחוב מרכזי ברובע היהודי של בוקרשט, ומשלב זה התנהלו בו משחקים סדירים בהם התחרתה מכבי על אליפות העיר בוקרשט. באצטדיון נערכו גם משחקים של נבחרת רומניה בכדורגל.

ב-1925 הוקמה במסגרת המועדון קבוצת כדוריד של 7 נשים, תשובה לקבוצת הכדורגל וכמה פעמים נערכו משחקי כדוריד נשים באצטדיון הבית כפתיח למשחקי הכדורגל.

מכבי בוקרשט של השנים הראשונות התבססה בעיקר על ההרכב Bacinschi, Halberthal, Marcovici, Torel, Pipa, Toth, Neid, Dorelly, Fronio, Keller, Landes. ב-1929, הקבוצה שאומנה על ידי הוינאי Wertheimer, זכתה באליפות אזור בוקרשט. בשנות השלושים של המאה העשרים הקבוצה התבססה על ההרכב Zauber, Altbuch, Barasch, Simsinovici, Berl, Ghidali, Marcus, Katz, Leb, Segal, Marcovici, Berger.

בקיץ 1935 השתתפה קבוצת מכבי בוקרשט במכביה השנייה שהתקיימה בתל אביב וזכתה במקום הראשון.

ב-9 באוגוסט 1940 הוציא תאופיל סידורוביץ', מי שהיה מפקד סטרז'ה צריי (משמר הארץ) ושר הנוער של רומניה, צו שאסר את השתתפות הספורטאים היהודים בתחרויות ונאסר קיומם של מועדונים שאינם מורכבים מרומנים נוצרים. לאחר מלחמת העולם השנייה שב המועדון לפעילות, אך במהרה, ב-1945, בלחץ השלטון החדש, שינה שמו ל**צ'יוקאנול** (Ciocanul), מילה רומנית שמשמעה "הפטיש" והיא מרמזת למובן המילה "מכבי" - "מקבת". בהמשך, ב-1946, התמזג המועדון עם מועדון אחר בשם "Unirea Tricolor Bucureşti" (איחוד הטריקולור בוקורשטי), קבוצה מזוהה עם התנועה הלגיונרית ויצרו את המועדון דינמו בוקורשטי. בעונה 1947–1948 קבוצות המועדון עדיין הופיעו בנפרד בשם דינמו א' ודימנו ב', אך מ-1948 הושלם האיחוד.

בין השחקנים המפורסמים ששחקו במועדון מכבי בוקורשטי היה שמואל זאובר, שהשתתף גם בנבחרת הלאומית של רומניה, שלקחה חלק באליפות העולם באורוגוואי, ב-1930. בעונה 1947/1948 שיחק בקבוצה החלוץ נורברטו הפלינג.

## קישורים חיצוניים
* Ce sărbătoreşte Dinamo pe 14 mai: o dată falsă de înfiinţare şi moartea a două echipe 
* Unirea Tricolor, campioana legionarilor! 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוקרשט: מועדוני כדורגל
קטגוריה:בוקרשט: מועדוני ספורט
קטגוריה:יהודים בספורט הרומני
קטגוריה:קבוצות כדורגל רומניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1919
קטגוריה:תנועת מכבי: מועדוני ספורט בתפוצות
השושלת הממלוכית של דלהי

[שמאל|ממוזער|250px|[קוטאב מינאר, דוגמה לסגנון הבנייה בתקופת שלטונה של השושלת]]
**השושלת ה[[ממלוכים|ממלוכית]]** (אורדו: **خاندان غلاماں**), או שושלת ע'ולאם, הייתה שושלת השליטים הראשונה בסולטנות דלהי שבהודו בין 1206 ל-1290. קוטב א-דין אייבכ (באורדו: قطب الدین ایبک), מייסד השושלת, היה עבד טורקי לשעבר משבט אייבאכ, שהתחיל את הקריירה כע'ולאם (غُلاَم, רבים: غلمان - עבדים זרים שנרכשו בצעירותם וחונכו על ברכי האסלאם כקציני צבא ממלוכיים) והגיע לעמדת פיקוד על הצבא ולניהול הטריטוריה של מוחמד מגהור בהודו.

לאחר מותו של מוחמד ע'ורי בשנת 1206 ללא יורש עצר, קוטב א-דין אייבכ נלחם נגד יריביו ותפס את השלטון באימפריה. הוא קבע את עיר הבירה הראשונה שלו בלאהור, ומאוחר יותר בדלהי, שהייתה המקום שבו התחיל לבנות את מתחם קוטאב מינאר בו נמצא מגדל הניצחון קוטוב מינאר.

קוטב א-דין מת באופן פתאומי ב-1210, ומאבק הירושה שהתחולל לאחר מכן הסתיים בניצחונו של שמס אל-דין אלתותמש, שהיה גם הוא עבד ע'למאני לשעבר. אלתותמש התחתן עם בתו של קוטב א-דין אייבכ, וכל הסולטאנים שבאו אחריו (מלבד האחרון) הם צאצאיו, כולל בתו רדיה סלטאנה ששלטה במשך ארבע שנים. הסולטאן ע'יאס אל-דין בלבן, גם הוא עבד ממלוכי לשעבר, שפיקד על הצבא של נאצר א-דין, התנגד למוגולים, ובסופו של דבר זכה בכתר בעצמו. לאחר תקופת שלטונם הקצרה של ע'יאס אל-דין בלבן ונינו, השושלת הממלוכית הודחה על ידי ג'אלאל א-דין פירוז ח'ילג'י משושלת ח'ילג'י, שביססו את עצמם בביהר ובבנגל בתקופת שלטונו של מוחמד מע'ור.

## רשימת הסולטאנים
* קוטב א-דין אייבכ (1206–1210)
* אראם שאה (1210–1211)
* שמס אל-דין אלתותמש (1211–1236) - חתנו של קוטב א-דין אייבכ
* רוכן א-דין פירוז (1236) - בנו של אלתותמש
* רדיה סלטאנה (1236–1240)
* מועיז א-דין בהראם (1240–1242)
* עלאא א-דין מסעוד (1242–1246)
* נאצר א-דין מחמוד (1246-1266)
* ע'יאס אל-דין בלבן (1266–1286) - עבד לשעבר וחתנו של אלתותמש
* מועיז א-דין כאי-קבאד (1286–1290) - נכדו של ע'יאס א-דין בלבן
* כאיומארס מדלהי (1290) - בנו של מועיז א-דין כאי-קבאד
* קוטאב מינאר

## קישורים חיצוניים

*ממלוכים - שושלת העבדים הצבאית 
* 

קטגוריה:הודו: היסטוריה
קטגוריה:הודים
קטגוריה:שושלות מוסלמיות
דלהי
קטגוריה:סולטנות דלהי
ממלוכית של דלהי
קבר הומאיון

שמאל|ממוזער|250px|קבר הומאיון על רקע הגנים ובריכות המים
ממוזער|250px|פנים המבנה
**קבר הומאיון** הוא מתחם בניינים הבנוי בסגנון מוגולי ושוכן בניזאמודין מזרח שבניו דלהי. הקבר הראשי במתחם הוא זה של הקיסר הומאיון, שהיה הקיסר המוגולי השני. לצידו, כ-150 קברים של שליטים שמלכו אחריו. המתחם זכה למעמד של אתר מורשת עולמית מאונסק"ו ב-1993 והוא הדוגמה הקדומה ביותר בהודו לאדריכלות מוגולית. המאוזוליאום המצוי במתחם בנוי בסגנון הדומה לסגנונו של המאוזוליאום בטאג' מהאל באגרה.

## היסטוריה
בתקופת שלטונה של שושלת העבדים המקום שימש כמבצר קילוקהרי שהיה עיר הבירה של הסולטאן מואיז אוד דין קאיקאבאד, שהיה נכדו של נאסיר אוד דין מחמוד (1268–1287).

קברו של הומאיון נבנה החל ב-1562 לפי פקודה של חמידה באנו בגאם, אלמנתו של הומאיון. האדריכלים שתכננו את המבנה היו האפגאנים סעיד מוחמד איבן מיראק גהייאטהודין ואביו מיראק הייאטהודין. בניית המתחם נמשכה שמונה שנים ובמהלכה נבנה גן בסגנון הפרסי - צ'אר באאה, שהיה הראשון מסוגו באזור. הקבר הראשי במתחם הוא זה של הקיסר הומאיון, וכן קבורים במקום אשתו הראשית חמידה באנו בגאם וכ-150 שליטים שמלכו אחריו. מספר הקברים הגבוה הוא הסיבה שלמקום הוענק הכינוי "הנקרופוליס של השושלת המוגולית".

עבודות השיקום שבוצעו על ידי קרן אגא חאן לתרבות הושלמו במרץ 2003, ואפשרו למים לזרום מחדש דרך התעלות שבגנים. המימון לעבודות היה ממוסדות הצדקה של אגא חאן עבור הודו. בנוסף, הקרן מבצעת עבודות שחזור בקבר הספר, מקום קבורתו של אביו של הומאיון בקאבול.

## תיאור
הקבר עצמו נמצא במרכז גן גדול המחולק לרבעים בסגנון צ'אר-באג (צ'אר=4, באג=גן), שכל רבע מחולק לשמונה גנים. במתחם יש בריכות המחוברות על ידי תעלות. הכניסה הראשית למתחם נמצאת בצדו המערבי, אך הכניסה למבנה עצמו כמו במבני קבר מוסלמיים בהודו, נמצאת מצד דרום. בסמוך לקירות המזרחי והצפוני יש ביתן ומתקן רחצה, בהתאמה.

המאוזוליאום עצמו שוכן על מישור טראסי ובצדדים שלו יש תאים קטנים. מבחינה מבנית צורתו של המאוזוליאום היא מתומן בעל ארבע צלעות ארוכות וארבע קצרות. המאוזוליאום מכוסה על ידי כיסוי כיפתי כפול בגובה 42.5 מטרים עם קישוטי שיש.

המבנה עצמו רחב ונמוך יחסית למבנים הסובבים אותו. בכל הכניסות אליו יש קשתות רחבות וגבוהות המאפשרות לאור השמש לחדור אל תוך המבנה. מעל המבנה כיפה ראשית ובאגפיו כיפות משניות. בחזית המבנה בריכת מים.

החלק הפנימי של המאוזוליאום מתואר כחדר מתומן עם גג הבנוי ממקטעים קמרוניים המחוברים על ידי גלריות או מסדרונות. המבנה המתומן מאפיין גם את הקומה השנייה. המאוזוליאום מכוסה באבן חול אדומה המשולבת עם פסי שיש שחורים ולבנים.

בתוך החומה של המתחם כולו, בצד הדרום-מזרחי, נמצאת כיכר המתוארכת ל-1590 או 1591, וידועה בשם כיכר הספר.

## לקריאה נוספת

*Zohreh Bozorg-nia, *Mimaran-i Iran*. , 2004, p.184.


## קישורים חיצוניים

* 
* תמונות של קבר הומאיון
* תמונת לוויין
* קבר הומאיון באתר Delhi-Tourism-India.com
* תמונות של קבר הומאיון ואתרים אחרים בדלהי באתר indiamonuments.org
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה המוגולית
קטגוריה:הודו: מבנים
קטגוריה:דלהי
הומאיון
קטגוריה:אסיה: בתי קברות מלכותיים
גיורא לב

**גיורא לב** (נולד ב-30 ביוני 1939) הוא פוליטיקאי ישראלי. כיהן בתפקיד ראש עיריית פתח תקווה השביעי, תקופת כהונתו נמשכה שתי קדנציות בין השנים 1989–1998. תת-אלוף במילואים בצה"ל ולשעבר מפקד חטיבה 460 ומפקד עוצבת אתגר.

## ביוגרפיה
לב נולד בחיפה ולמד בבית הספר החקלאי כדורי. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל השריון. בשריון עבר לב הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש במספר תפקידי פיקוד בחיל. במלחמת ששת הימים היה לב מפקד פלוגה בגדוד 268 בחטיבה 60. לאחר מכן נשלח להדריך אנשי שריון באתיופיה, ולאחר חזרתו מונה למפקד פלוגה בגדוד 195 בחטיבה 401. במלחמת יום הכיפורים היה מפקד גדוד 264 בחטיבה 421 (בפיקוד חיים ארז) שהשתייכה לאוגדת שרון. גדודו היה גדוד הטנקים הראשון שחצה את תעלת סואץ במבצע אבירי לב ופשט שם על בסיסי טילים מצריים. לאחר המלחמה שימש מפקד גדוד 195, סגן מפקד חטיבה 14 ומפקד חטיבה 460. במלחמת לבנון פיקד על אוגדה 90 שנלחמה בגזרה המזרחית והסתבכה בקרב סולטאן יעקוב. שירת כסגן מפקד גיס ושימש נספח צבאי בדרום אפריקה. לב השתחרר מצה"ל בדרגת תת-אלוף.

ב-1989 נבחר לראשות העיר כשהוא מתמודד מטעם הליכוד וגובר על דב תבורי נציג מפלגת העבודה. בשנת 1995, בית המשפט זיכה אותו מכתב אישום שהגישה נגדו המדינה, בגין שוחד והפרת אמונים. בית המשפט העליון דחה את ערעורה של המדינה על הזיכוי וקבע כי ההאשמה היא חסרת בסיס. לב התמודד ב-1998 לקדנציה שלישית, אך הפסיד בבחירות ליצחק אוחיון, מועמד עצמאי המזוהה עם מפלגת העבודה. בשנת 2015 הוענקה לו אזרחות כבוד של העיר.

באוגוסט 2018 אמר לב כי הוא שוקל להתמודד בבחירות לראשות העיר פתח תקווה. בסופו של דבר הוא לא התמודד בבחירות והודיע על תמיכתו באיציק ברוורמן.

גיורא לב גר בפתח תקווה. נישא לעדנה, שממנה התאלמן ב־2017, ואב לארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* עדות גיורא לב - מג"ד 264 בחטיבה 421, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי עיריית פתח תקווה
קטגוריה:מפקדי עוצבת אתגר
קטגוריה:מפקדי חטיבה 460
קטגוריה:בוגרי בית הספר כדורי
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הליכוד
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בדרום אפריקה
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:אזרחי כבוד של פתח תקווה
קטגוריה:קציני צה"ל בכירים בראשות רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי אוגדות במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
בנימין אבן

**בנימין אבן** (1905 – 28 בפברואר 1979 א' אדר ה'תשל"ט) היה ראש המועצה המקומית הוד השרון הראשון אחרי איחודן של ארבע המושבות, בין השנים 1964-1969. אבן גם היה ראש מועצת רמתיים (אחת מהמושבות) משנת 1957 עד לאיחוד בשנת 1964.

נולד בסוקולקה שבפולין, עלה לארץ ישראל ב-1922.

בעת כהונתו נבנה תיכון מוסינזון, נבנו שני אזורי תעשייה במועצה, והותקנה מערכת תיעול כללית.

## קישורים חיצוניים
* בנימין אבן, באתר הוד השרון

קטגוריה:ראשי מועצת הוד השרון
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ברמות השבים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1979
סמל רובע הארינגיי

שמאל|ממוזער|250px|סמל הרובע
**סמל רובע הארינגיי** אומץ בשנת 1965 לאחר הקמת רובע הארינגיי של לונדון מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של הרובע המוניציפלי של הורנסי, הרובע המוניציפלי של ווד גרין והרובע המוניציפלי של טוטנהאם שהיו חלק ממחוז מידלסקס.

הסמל הוא שלט אצולה בצבע שחור שעליו שבעה ברקים צהובים. הברקים מסמלים את שידור הטלוויזיה הראשון שבוצע בבריטניה - וזאת מאחר שהשידור בוצע מארמון אלכסנדרה שברובע.

בראש הסמל מופיעה ציצה שעליה שמש ובמרכזה גלגל שיניים המסמל את חשיבות התעשייה לכלכלת הרובע. השמש מסמלת את הרובע החדש עצמו.

בתחתית הסמל מוטו הרובע: Progress with Humanity (מאנגלית: קידמה עם אנושיות).

## קישורים חיצוניים

* תיאור הסמל באתר הרובע

קטגוריה:לונדון: סמלים

קטגוריה:הארינגיי
מרט אופנהיים

[ממוזער|פסלה '''Der grüne Zuschauer (Einer der zusieht, wie ein anderer stirbt)'''  ב[דויסבורג (1933/1977)]]
**מרט אליזבת אופנהיים** (גרמנית: **Méret Elisabeth Oppenheim**; 6 באוקטובר 1913 – 15 בנובמבר 1985) הייתה ציירת, צלמת ופסלת סוריאליסטית יהודיה-שווייצרית.

## קורות חיים
אופנהיים נולדה בברלין בשנת 1913. היא גדלה בשווייץ ובדרום גרמניה. לאחר שעברה לפריז, בשנת 1932, בהיותה בת 18, נרשמה אופנהיים לימודי אמנות ב"אקדמיה גראנד שומיאר". היא הצטרפה לחוג האמנים הסוריאליסטים בשנת 1933 והייתה מיודדת עם אלברטו ג'קומטי, ז'אן ארפ ומאן ריי, שבעבורו גם שימשה כדוגמנית. תערוכה ראשונה שלה התקיימה בבזל, כבר כשהייתה בת 23, ב-1936 והיא הציגה בתערוכות הקבוצה עד שנת 1960. 

אחת מעבודותיה המוכרות ביותר היא "אובייקט" (1936), הידועה גם בשם "ארוחת בקר בפרווה".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אמנים סוריאליסטים
קטגוריה:פסלות שווייצריות
קטגוריה:פסלות יהודיות
קטגוריה:פסלים יהודים
קטגוריה:ציירות שווייצריות
קטגוריה:ציירות יהודיות
קטגוריה:ציירים יהודים שווייצרים
קטגוריה:צלמות שווייצריות
קטגוריה:צלמות יהודיות
קטגוריה:צלמים יהודים
קטגוריה:שווייצריות שנולדו ב-1913
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1913
קטגוריה:נפטרות ב-1985
אספת לונדון

[ממוזער|שמאל|250px|אולם אספת לונדון ב[בניין עיריית לונדון.]]
**אספת לונדון** (באנגלית: **London Assembly**) היא גוף נבחר המהווה חלק מרשות לונדון רבתי. אספה זו מבקרת את פעולותיו של ראש העיר של לונדון. האספה יכולה, ברוב של שני שלישים, לשנות את התקציב השנתי של רשות לונדון רבתי (שנקבע על ידי ראש העיר). כמו כן תפקיד האספה לבקר את פעולות ראש העיר, ולפרסם דוחות ביקורת והמלצות.

האספה הוקמה בשנת 2000 והיא ממוקמת בבניין עיריית לונדון, בגדה הדרומית של נהר התמזה, בסמוך לגשר טאוור.

## הרכב האספה

באספת לונדון 25 חברים הנבחרים מדי ארבע שנים (במקביל לבחירות לראש עיריית לונדון). לונדון מחולקת ל-14 רובעי בחירה, שבכל אחד מהם נבחר נציג אחד במועצה. 11 חברים נוספים נבחרים בבחירות שנערכות בכל לונדון רבתי על בסיס מפלגתי. אחוז החסימה בהצבעה על בסיס מפלגתי הוא 5%.

¹ שני חברי מפלגת לונדון אחת נבחרו מתוך רשימת מפלגת העצמאות של הממלכה המאוחדת אולם בבחירות 2005 הובסו על ידי מפלגת וריטאס ובשנת 2005 הקימו מפלגה עצמאית בשם לונדון אחת, ב-2016 זכו נציגי מפלגת העצמאות בשני מושבים
ממוזער|800px|מרכז|בחירות, 2000 – 2021, משמאל לימין: הירוקים, הליבור, ליברל דמוקרטים, שמרנים, העצמאות והמפלגה הלאומית

### חברים לפי אזורי בחירה


קובץ:Greater London UK assembly election 2000 map.svg|בחירות 2000
קובץ:LondonAssemblyMakeup2004.png|בחירות 2004
קובץ:Greater London UK assembly election 2000 map.svg|בחירות 2008
קובץ:Greater London UK assembly election 2012 map.svg|בחירות 2012
קובץ:Greater London UK assembly election 2016 map.svg|בחירות 2016
קובץ:Greater London UK assembly election 2021 map.svg|בחירות 2021



### חברים שנבחרו בעבר על בסיס מפלגתי
* הליברל-דמוקרטים: לורד גראהם טופ, הברונית סאלי המווי, מייקל טופרי, די דוקי, ג'ף פופ.
* הלייבור - ניק גברון, מוראד קוורשי.
* הירוקים - ג'ני ג'ונס, דארן ג'ונסון.
* לונדון אחת - דמיאן הוקני, פיטר הולם-קרוס.

## קישורים חיצוניים

* 
* מדריך לאספת לונדון

קטגוריה:לונדון: ממשל
נעץ

[שמאל|ממוזער|250px|נעץ [נחושת]]
[שמאל|ממוזער|250px|נעצים עם ראשי [פלסטיק צבעוניים]]
**נעץ** הוא סיכה להצמדת ניירות ופיתקיות. נעץ מורכב מחוד מתכתי קטן וקצר ומראש מתכת או פלסטיק. ראש הנעץ צבוע לעיתים בצבעים שונים. נעצים מצויים בעיקר בשימוש משרדי אך משמשים גם מורים ותלמידים.

נעצים משמשים לרוב להצמדת מוצרי נייר, אם כי עשויים לשמש להצמדת עצמים רכים או קלי משקל מחומרים נוספים (למשל: בד, פלסטיק). נעצים מיועדים להצמדה ללוחות מודעות העשויים מחומרים רכים (כגון עץ, שעם, סוגי פלסטיק שונים), אך יכולים לשמש אפילו להצמדה לקירות גבס. ברחובות הערים נעשה שימוש בנעצים גם לשם תליית מודעות פרטיות קטנות על עצים.

[ממוזער|ימין|150px|הודעה תלויה באמצעות נעץ, ב[תל אביב]]
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציוד משרדי
קטגוריה:אביזרי חיבור
קטגוריה:סיכות
מדריך משאבות

**מדריך שאיבה** (באנגלית **Pump Handbook**) הוא ספר מקיף, מקצועי ומוכר בנושא שאיבה ומשאבות. הספר נכתב על ידי 120 כותבים המומחים בתחומם ונערך על ידי ארבעה. המדריך יצא לאור בהוצאת הספרים מקגרו-היל (McGraw-Hill). המהדורה הראשונה של המדריך יצאה לאור בשנת 1976, מהדורה 2 יצאה לאור בשנת 1986, מהדורה 3 יצאה לאור בשנת 2001 והמהדורה הרביעית יצאה לאור בתחילת שנת 2008. הספרים יצאו לאור בכריכה קשה והמהדורה הרביעית כוללת 1632 עמודים.

המדריך כולל נתונים טכניים שימושיים וידע בתחום השאיבה והמשאבות כגון סוגי משאבות, תיכון משאבות, שימושים, אפיונים, רכישת משאבות, הפעלה, פתרון בעיות והתגברות על תקלות כמו גם החזקת משאבות. הספר הוא כלי עזר לעבודת מהנדסים בתחומים רחבים של התעשייה המשתמשת במשאבות, בטכנולוגיות שאיבה ובמערכות שאיבה.

## עורכי המדריך
* איגור קאראסיק (Igor Karassik), היה במשרה בכירה בתאגיד המשאבות ורטינגטון. ערך את המהדורה הראשונה והשתתף בעריכת המהדורות הקודמות וכבר איננו בין החיים.
* ג'וסף מסינה (Joseph Messina), מתאגיד המשאבות ורטינגטון ומכון מחקר לכח חשמלי.
* פאול קופר (Paul Cooper), שימש כדירקטור למחקר ופיתוח בתאגיד אינגרסול - ראנדץ
* צ'ארלס הלד (Charles Heald), היה בעבר המהנדס הראשי ומנהל ההנדסה בתאגיד המשאבות אינגרסול - דרסר.

## לקריאה נוספת
* Igor Karassik, Joseph Messina, Paul Cooper, Charles Heald, **Pump Handbook**, 4th edition 2008. The McGraw Hill Companies.

## קישורים חיצוניים
* סקירת המדריך באנגלית באתר ההוצאה לאור
* סקירת המדריך באתר פליפ קארט

קטגוריה:הנדסת מכונות
קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:ספרי 1976
ח'רבת אל-חמאם

**ח'רבת אל־חמאם** הוא אתר ארכאולוגי בצפון־מערב השומרון, בו נמצאו ממצאים מתקופת הברזל עד התקופה הרומית.

## גאוגרפיה
האתר נמצא על תל ארכאולוגי בצפון מערב השומרון, סמוך ומדרום לוואדי ג'וז, אחד היובלים של נחל חדרה. ח'רבת אל־חמאם מצויה במחצית הדרך בין עמק דותן לשרון, כ־3 קילומטר מערבית־דרומית להתנחלות מבוא דותן, 4 ק"מ מערבית צפונית לכפר הערבי עראבה ו־10 ק"מ מזרחית לבאקה אל־גרבייה, בגובה של 247 מ' מעל פני הים.
## היסטוריה
במקום נמצאו שרידים החל מתקופת הברזל II, כנראה מהמאה ה־10 לפנה"ס. התגלו ממצאים כנעניים רבים, בהם שרידי מבנים, חרסים וכלים, בהם חפצי פולחן, בעיקר צלמיות של האלה אשרה. רוב השרידים שבתל הם מתקופה ההלניסטית, שבה נבנו הביצורים של העיר העליונה, "אולי – על דרך ההשערה – על ידי אלכסנדר ינאי".

העיר פסקה להתקיים, על פי עדות המטבעות והחרסים, בסוף המאה ה־1, היא תקופת המרד הגדול בהתאמה למערכת המצור שהתגלתה. לא נמצאו עדויות לחורבן או שרפה, ונראה שהעיר ניטשה. בהיעדר עדויות היסטוריות ברורות אפשר רק לשער את נסיבות סופה של העיר. מערכת המצור המשוכללת, והעובדה שהדייק לא נסגר בדרום, רומזים על אפשרות כניעתם של תושבי העיר.

על פי יוסף בן מתתיהו העיר נרבתא הוחרבה בידי קסטיוס גאלוס בתחילת המרד.

בשנים 1980–1982 חפר במקום אדם זרטל יחד עם חברי קיבוצו, עין שמר. זרטל גילה את האתר במסגרת סקר הר מנשה.

## תיאור העיר
בחפירות שנערכו במקום בשנת 1982 זוהו האתרים הבאים:
* העיר העליונה – העיר בוצרה על ידי חומה עבה עגולה בצורת "גלגל שיניים". בצד הצפוני התגלה שער שלא נחפר. אותר רחוב ומבני מגורים, בחלקם עם מקוואות, המאפיין הימצאות יהודים במקום.
* מערכת המים – כללה ארבעה בורות חצובים תת־קרקעיים גדולים, שכל אחד מהם הכיל כ־500 מ"ק מים בממוצע. הבורות קבלו את מימיהם מ"אמת מים" שאספה את מי הגשם ממדרונות העיר ומגגות בתי העיר.
* מערכת המצור הרומאית – מסביב לעיר התגלתה מערכת מצור רומית, כמעט שלמה, הכוללת: דייק, סוללת מצור ומחנות. אורך הדייק היה כ־2 ק"מ. נמצאו שלושה מחנות מצור, שניים קטנים ואחד בינוני. סוללת מצור ארכה היה כ־110 מ' ורחבה כ־3 מ'. הסוללה ניצבת לחומת העיר וניגשת לחלקה התחתון. גובה הסוללה כיום כמטר אחד מעל פני האוכף, וחלקה הדרומי עוצב בצורת מעין משולש, שפורש על ידי החופרים כרחבת בניה (Baulager) – המקום שבו נהג הצבא הרומי להרכיב את מכונות המצור.

## זיהוי השרידים במקום
יש המזהים את המקום בתור "אֲרֻבּוֹת", "עיר מחוז" בימי מלכות שלמה. היה זה מקום מושבו של בן־חסד, אחד הניצבים של שלמה המלך כפי שמובא בספר מלכים א':

השם "אֲרֻבּוֹת" נשתמר כנראה בשמו של הכפר הסמוך ערבה.

הנציבות השלישית של שלמה המלך חלשה על אזור השרון ועמק חפר, כללה את העיר שוכה, המזוהה היום בין השאר עם הכפר הערבי שְוֵיכָּה, כ־3 ק"מ צפונית מטולכרם. המחוז של ימי שלמה גבל בדרום עם המחוז השני – של הניצב בֶּן־דֶּקֶר: , במזרח עם המחוז הראשון – של  ובצפון עם המחוז הרביעי – של בֶּן־אֲבִינָדָב, בנפת דֹּאר.

לאור שרידי הדייק והמחנות הצבא בעלי אופי רומאי מניחים כי הייתה גם העיר נרבתא המוזכרת אצל יוסף בן מתתיהו כמקום אליו נמלטו יהודי קיסריה. אולם, במקור זה אין עדות לקיומו של המצור על העיר, וזיהויה שנוי במחלוקת.

## לקריאה נוספת
אדם זרטל, **ארובות, חפר והנציבות השלישית של שלמה**, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1984

## קישורים חיצוניים

* אדם זרטל, בראשית ישראל – עם נולד – עמותת סקר השומרון ומזבח הר עיבל
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרים הלניסטיים בארץ ישראל
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים כנעניים בארץ ישראל
קטגוריה:השומרון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:מבוא דותן
קטגוריה:עראבה (נפת ג'נין)
שמעון אברמוביץ וינוור

**שמעון אברמוביץ וינוור** (בפולנית: **Szymon Abramowicz Winawer**; 6 במרץ 1838 – 29 בנובמבר 1919) היה שחמטאי יהודי-פולני מוביל שניצח באליפות גרמניה בשחמט בשנת 1883.

## ביוגרפיה
וינוור נולד בעיר ורשה בפולין. בתחרות הבינלאומית הראשונה בה השתתף, תחרות פריז בשנת 1867, זכה במקום השני המשותף עם וילהלם שטייניץ ואחרי איגנץ קוליש. הוא נשאר בין הטובים ביותר בעולם למשך 15 שנים. בשנת 1868 זכה וינוור בתחרות הבינלאומית הראשונה שנערכה בעיר הולדתו ורשה. וינוור ניצח בדו-קרב שנערך בסנקט פטרבורג מול האמן הרוסי שומוב בתוצאה 2–5. בשנת 1878 חילק וינוור את המקום הראשון בתחרות בפריז, עם יוהנס צוקרטורט בתוצאה (+14 =5 −3) לפני האמנים ג'וזף הנרי בלקברן וג'ורג' הנרי מקנזי אך לבסוף קיבל את המקום השני לאחר משחקי פלייאוף. בתחרות ברלין בשנת 1881 סיים במקום השלישי יחד עם מיכאל צ'יגורין. הישגו הטוב ביותר של וינוור היה מקום ראשון משותף עם שטייניץ בתחרות וינה 1882, שהייתה התחרות החזקה ביותר בהיסטוריה - עד אותה שנה. בשנת 1883 לא הצליח וינוור לנצח, אך מאוחר יותר בנירנברג הוא זכה במקום הראשון, וניצח את בלקברן שזכה במקום השני.

לאחר הפסקה ארוכה חזר וינוור לשחמט בשנות ה-90 של המאה ה-19, אך בעת ההיא כבר חלפו על פניו שחקנים צעירים כזיגברט טאראש ועמנואל לסקר. בדרזדן 1892 ובבודפשט 1896 הוא סיים במקום השישי. בשנת 1896 הפסיד בדו-קרב לדוד ינובסקי 5-2. בתחרות הבינלאומית האחרונה בה השתתף, מונטה קרלו 1901, מלאו לו כבר 61 שנים, והוא לא נמנה עם הזוכים בפרסים. וינוור המשיך לשחק בתחרויות גם בשנות ה-60 שלו ובמהלך הקריירה הארוכה שלו התמודד עם כל גדולי השחמטאים של השליש האחרון של המאה ה-19, מאדולף אנדרסן ועד לסקר. היריבות המתמשכת עם בלקברן נמשכה בין השנים 1870 ל-1901, והם נפגשו במשחקים תחרותיים בחמישה עשורים שונים.

מספר וריאנטים קרויים על שמו של וינוור. החשוב מהם הוא הווריאנט של ההגנה הצרפתית. שמו גם קשור להתקפת וינוור בפתיחה הספרדית. בתחרות מונטה קרלו 1901, בתחרות האחרונה בה השתתף, הפתיע וינוור בגמביט הנגדי ב במשחק מול פרנק מרשל. מאז קרוי הגמביט על שמו.

בשנת 1896 ניצח וינוור את שטייניץ בתחרות בנירנברג במשחק מצוין: 1. ה-4 ה-5 2. ד-4 ה:ד-4 3. מה:ד-4 פג-6 4. מה-ה-3 פו-6 5. פג-3 רב-4 6. רד-2 0-0 7. 0-0-0 צה-8 8. רג-4 ר:ג-3 9. ר:ג-3 פ:ה-4 10. מהו-4 פו-6 11. פו-3 ד-6 12. פז-5 רה-6 13. רד-3 ח-6 14. ח-4 פד-5 15. רח-7+ מח-8 16. צ:ד-5 ר:ד-5 17. רה-4 ו-6 18. ר:ד-5 ו:ז-5 19. ח:ז-5 פה-5 20. ז-6 ושחור נכנע.

## קישורים חיצוניים

* Harding, Who Was Winawer?, chesscafe

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים יהודים פולנים
קטגוריה:אלופי גרמניה בשחמט
קטגוריה:ילידי 1838
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1920
שמעון דז'יגאן

250px|ממוזער|שמאל|לוחית זיכרון לשמעון דז'יגאן בתל אביב
**שמעון דז'יגאן** (בפולנית: **Szymon Dżigan**; ביידיש: **שמעון דזשיגאן**; 1 באפריל 1905 – 14 באפריל 1980) היה שחקן תיאטרון, זמר וקומיקאי ישראלי דובר יידיש.

## ביוגרפיה
נולד למשפחה מסורתית בעיר לודז', שבפולין, אז חלק מהאימפריה הרוסית. הוא היה חובב ספורט בצעירותו ושיחק כדורגל בקבוצה פולנית. דז'יגאן היה מן השחקנים הצעירים בקליין קונסט טעאטער שהוקם על ידי משה ברודרזון בפולין שאחרי מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1927 הכיר דז'יגאן לראשונה את ישראל שומאכר, שהצטרף לתיאטרון עם סיום לימודיו בתיכון. באותה שנה הגיעה "הבימה" לסיבוב הופעות בפולין והציגה את "הדיבוק". 
בעקבות מסע ההופעות הזה החליטו דז'יגאן ושומאכר להקים יחד את "תיאטרון אררט".

בשנת 1931 עבר התיאטרון לוורשה. השניים הופיעו על בימות אירופה ואף צילמו מספר סרטים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה (למשל, הסרט על חטא).

עם כיבוש פולין על ידי הנאצים ב-1939 ברחו השניים עם להקת התיאטרון לברית המועצות והמשיכו בהופעותיהם. כאשר ניסו להצטרף לצבא הפולני הגולה, צבא אנדרס, העלילו עליהם שהם עריקים של הצבא האדום ועל כן נעצרו והושמו במחנה עבודה. ב-1946 זכו לחנינה ושבו להופיע במוסקבה וב-1948 הורשו השניים לצאת את ברית המועצות ושבו לפולין.

בשנת 1950 עלו השניים לישראל. כאן המשיכו להופיע ביחד וקצרו הצלחה רבה  אולם עקב הגבלות שהטילה המדינה על הופעות בשפה היידית נאלצו לעזוב לארגנטינה. לבסוף הושגה בין הצמד למדינה פשרה לפיה הותר להם להמשיך ולהופיע, ובלבד שישלבו קטעים בעברית שאורכם יהיה שליש ממשך כל הופעה. 

בתחילת 1960, בעקבות סכסוך ביניהם, הפסיקו דז'יגאן ושומאכר את הופעותיהם המשותפות, הצמד התפרק והם אף ניתקו כל קשר ביניהם. השניים לא הספיקו להשלים ביניהם ושומאכר נפטר בשנת 1961 ולאחר מכן הקים דז'יגאן תיאטרון קאמרי ברחוב מנדלי בתל אביב, והעלה בו את המופע "אל תמשכני בלשון", ולאחריו מופעים נוספים.
 
בשנת 1975 הפיקה הטלוויזיה הישראלית את התוכנית 'דז'יגאן' בבימויו של אירווינג קפלן ובהשתתפות מוסקו אלקלעי, שמעון ישראלי, חוה אלברשטיין ועוד. ב-1977 הפיקה הטלוויזיה הישראלית תוכנית נוספת "הערב עם דז'יגן" בבימויו של אנדריי קלראשו, בה השתתף דז'יגאן ושחקני יידיש אחרים. בסתיו 1978 ובשנה לאחר מכן העלה בניו יורק מערכונים עם בדרני יידיש מקומיים. בשנת 1976 הוענק לו פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.

שמעון דז'יגאן לקה בלבו ב-5 באפריל 1980, במהלך הופעת הבכורה של מופע חדש שלו. הוא נפטר זמן קצר לאחר מכן, בכ"ט בניסן תש"מ בבית החולים איכילוב שבתל אביב ונטמן בבית העלמין קריית שאול.

עיריית תל אביב קבעה לזכרו לוחית זיכרון בכניסה לביתו ברחוב גליצנשטיין 6.

## לקריאה נוספת
* דיאגו רוטמן, **הבמה כבית ארעי - התיאטרון של דז'יגאן ושומאכר (1980-1927)**, הוצאת מאגנס, 2017.

## קישורים חיצוניים

* , בערוץ ה-YouTube הרשמי של רשות השידור
* , 
* 
* 
* 
* 
* כתבה על פטירתו, באתר "הארכיון לעיתונות יהודית" 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים השרים ביידיש
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:קומיקאים יהודים ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יידיש
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:זוכי פרס מאנגר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1980
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
הנרייטה אן, נסיכת אנגליה

**הנרייטה אן סטוארט, נסיכת אנגליה** (16 ביוני 1644 - 30 ביוני 1670), הידועה בצרפתית בשם **Henriette d'Angleterre**, הייתה בת הזקונים של צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה והנרייט מארי, נסיכת צרפת, ואשתו של פיליפ הראשון, דוכס אורליאן.

## ילדות ונעורים
הנסיכה הנרייטה, שכינוייה במשפחה היה "מינֵט", נולדה בבית בדפורד שבאקסטר, אנגליה, בשיאה של מלחמת האזרחים האנגלית. שבועיים לאחר היוולדה ברחה אימה, המלכה הנרייט מארי, מאנגליה לארץ מולדתה צרפת, יחד עם בניה, והשאירה את בתה התינוקת להשגחתה של **ליידי דלקית', רוזנת מורטון**, אחת מנשות החצר. בשנת 1646 הצליחה רוזנת מורטון, מחופשת לאיכרה, לברוח מאנגליה ולהצטרף למשפחת המלוכה הגולה בצרפת.

לאחר שהמלך צ'ארלס הראשון הוצא להורג בשנת 1649 ואנגליה הוכרזה כרפובליקה, המלכה לשעבר התיישבה יחד עם משפחתה בחצר המלוכה הצרפתית של אחיינה, המלך לואי הארבעה עשר. הנסיכה הצעירה, שהוטבלה מיד לאחר לידתה לדת האנגליקנית תחת השם הנרייטה, הוטבלה שוב בצרפת, הפעם לדת הקתולית, תחת השם הנרייט אן. היא חונכה במנזר על ידי נזירות, ובמהלך ילדותה הייתה קרובה מאוד לאחיה, צ'ארלס, ולדודתה, אן מאוסטריה.

## נישואין
ב-31 במרץ 1661, בהיותה בת 17, נישאה הנסיכה הנרייטה אן לבן דודה, פיליפ הראשון, דוכס אורליאן, אחיו היחיד של המלך לואי הארבעה עשר. חיי הנישואים של הזוג הטרי לא היו מאושרים, שכן נטיותיו ההומוסקסואליות של פיליפ היו ידועות היטב בחצר המלוכה. פיליפ גם נטר לאשתו על השפעתה החזקה בחצר: הנרייטה, שהייתה קרויה בחצר המלוכה בשם "מאדאם", שהיה שמור לאשת אח המלך, הייתה קרובה מאוד ללואי הארבעה העשר, שהעריך את יופייה, את תרבותה ואת טעמה לחיי מותרות. היא השתמשה בהשפעתה אצל המלך כדי להבטיח משרות נחשקות למקורביה, ומצד שני כדי לפגוע במקורביו של בעלה.

בחצר המלוכה נפוצו שמועות כי מאדאם והמלך היו נאהבים, ואף כי ילדיה של הנרייטה היו שלו ולא של בעלה, שהיה משווייץ בפניה במאהביו הרבים. שתי פילגשיו של המלך, לואיז דה לוואלייר ופרנסואז-אתנה, מרקיזת מונטספאן, היו במקור בנות לווייתה של הנרייטה אן, ויכול להיות שהיא בעצמה עודדה את היחסים על מנת להשקיט את הרכילות עליה ועל המלך בחצר.

## מותה
בשנת 1670 עזרה הנרייטה אן לאחיה צ'ארלס, מלך אנגליה, לשאת ולתת על אמנת דובר, שהיה כריתת ברית הגנתית והתקפית בין צרפת לאנגליה. הדוכסית נפטרה בפתאומיות בארמון סן קלוד שמחוץ לפריז ב-30 ביוני 1670, שבועיים בלבד לפני החתימה הסופית על ההסכם. האמונה הרווחת הייתה כי הנרייטה אן הורעלה על ידי קרוביו ומאהביו של בעלה פיליפ. לאחר שבוצעה נתיחה שלאחר המוות נטען כי הדוכסית מתה מצפקת שנגרמה על ידי כיב מחורר.

## ילדים
שמאל|ממוזער|250px|הנרייטה אן, נסיכת אנגליה, דוכסית אורליאן
הנרייטה אן ילדה שתי בנות ששרדו עד לבגרות ובן שנפטר בגיל שנתיים. בנוסף לכך היא עברה גם חמש הפלות טבעיות.

* מארי לואיז ד'אורליאן (27 במרץ 1662 - 12 בפברואר 1689) נישאה לקרלוס השני, מלך ספרד.
* פיליפ שארל, דוכס ולואה (16 ביולי 1664 - 8 בדצמבר 1666)
* אן מארי ד'אורליאן (27 באוגוסט 1669 - 26 באוגוסט 1728) נישאה לויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה, והייתה סבתו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:בית סטיוארט
קטגוריה:נסיכות בריטיות
קטגוריה:נשים אנגליות במאה ה-17
קטגוריה:נסיכות המאה ה-17
קטגוריה:ילידות 1644
קטגוריה:נפטרות ב-1670
נרבתא

**נרבתא** הייתה עיר בתקופת בית שני, הנזכרת בתיאור המרד הגדול בכתבי יוסף בן מתתיהו. זיהוי מיקומה שנוי כיום במחלוקת.

## זיהוי המקום
### תקופת המקרא
התאולוג וחוקר המקרא הגרמני אלברכט אלט העלה השערה כי שמו הארמי של יישוב זה היה **ארבתא**, והציע לזהות אותה עם **אֲרֻבּוֹת** הנזכרת כעיר מחוז של הנציבות השלישית של ממלכת שלמה המלך.

אדם זרטל  בעקבות סקר הר מנשה וחפירה באתר קושר בין ארובות של אלט ונרבתא של בן מתתיהו מימי המרד הגדול וממקם אותם בח'רבת אל-חמאם שבשומרון, בין ההתנחלויות חרמש למבוא דותן, בה נמצאו שרידי ביצורים של העיר וכן שרידי דייק ומחנות, המעידים על מצור שהטילו הרומאים על העיר בתקופת המרד הגדול. בשל מרחק נקודה זו מקיסריה (כ-25 ק"מ), ומאחר שלפי תיאורו של יוסף בן מתתיהו (מלחמות היהודים ב', י"ח, י') העיר נפלה בפשיטה ללא מצור, יש שהטילו ספק בזיהוי זה. זרטל מבהיר כי בתיאוריו של בן מתתיהו מדובר על "מחוז נרבתא", וכי גבולו המזרחי של המחוז, הוא שהיה במרחק 60 ריס מקיסריה, לאורך דרך הים. לעניין המצור, אף כי אינו נזכר אצל בן מתתיהו, מציע זרטל לראות בו את הסיבה לעיכוב ולנסיגה של קסטיוס גאלוס מירושלים (מלחמות היהודים, ב', י"ט, ז').

### ימי החשמונאים
שמואל קליין זיהה את נרבתא גם עם **ארבתויס** הנזכרת בנוסח היווני של ספר חשמונאים א' (ה', כ"ג) כיישוב יהודי בזמן מרד החשמונאים.

### תקופת המרד הגדול
נרבתא מרוחקת 60 ריס (כ-12 ק"מ) מקיסריה על פי הכתוב אצל יוסף בן מתתיהו (מלחמות היהודים ב' י"ד, ה'). על סמך זה בנימין מזר זיהה אותה עם תל נרבתה (בערבית: ח'ירבת בַּידוּס) (), הנמצא בחלקו הדרום-מזרחי של קיבוץ מענית, במרחק של כ-14 ק"מ מקיסריה. בתל זה התגלו חרסים המעידים על יישוב מאז התקופה הרומית, ממצא התומך בזיהוי מקום זה עם נרבתא הקדומה. 

יוסף בן מתתיהו מספר על המתיחות שהייתה בין תושבי קיסריה היהודים לבין מושלי העיר היוונים שהתנכלו להם בחודש אייר של שנת 66. לשיאו הגיע הסכסוך בתגרה שהתחוללה ביום שבת, לאחר שאיש יווני התגרה ביהודים המכונסים בבית הכנסת. שר הרוכבים הרומאי במקום ניסה להשלים בין הצדדים, אולם היוונים לא שעו אליו, "והיהודים מהרו לקחת את ספרי התורה ולצאת אל **נרבתא** - היא אחת אחוזותיהם במרחק ששים ריס מקיסריה". עזיבת יהודי קיסריה הייתה אחד האירועים שקוממו את היהודים בירושלים והביאו לפרוץ המרד הגדול.

מאוחר יותר, בעת מסעו של קסטיוס גאלוס לדיכוי המרד, הוא שלח רוכבים רבים למחוז נרבתא, שהחריבו את הארץ ובזזו אותה, והרגו את רוב יושביה.

### לאחר החורבן
יש המזהים את נרבתא עם **גדווד**, מקום הנזכר במשנה, שבו נפגש רבי עקיבא עם רבן גמליאל ורבי יהושע. בתיאור אותו מקרה בספרא (נגעים א') קרוי המקום "נדבת", ובנוסחים אחרים של המשנה הוא נקרא "נרווד" או "נרבת". לפיכך יש פרשנים הסבורים כי גדווד היא נרבתא שממזרח לקיסריה.

זיהוי נוסף של נרבתא וארובות, שהוצע בעבר ואינו מקובל היום, הוא בתל אֱסוּר (בערבית: תל אל-אסאוויר) ליד מושב עין עירון.

## קישורים חיצוניים
*
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:השומרון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:יהדות בתקופת בית שני
קטגוריה:המרד הגדול
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת בית שני
קטגוריה:קהילות ויישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופה החשמונאית
נבחרת פלאו בכדורגל

**[[נבחרת]] [[פלאו]] ב[[כדורגל]] לגברים** אינה מוכרת על ידי פיפ"א. עקב כך הנבחרת לא משתתפת בגביע העולם בכדורגל. הנבחרת הייתה שייכת לקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה (OFC) עד שנת 2009 . בשנה זו עברה לקונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC).

## כל [[גביע אוקיאניה לאומות|גביעי אוקיאניה לאומות]]
* עד 2008 - לא העפילה

## קישורים חיצוניים
* אתר הנבחרת

פלאו
פלאו
יישוב ספר

בישראל, **יישוב ספר** הוא יישוב ששר האוצר הכריז עליו, באישור ועדת הכספים של הכנסת, כיישוב שתושביו ובעלי העסקים שבו זכאים לפיצוי מהמדינה גם בשל נזקי מלחמה עקיפים שנגרמו להם. לפי סעיף 35 לחוק מס רכוש וקרן פיצויים, התשכ"א-1961, נזק עקיף מוגדר כהפסד, מניעת רווחים או מניעת אפשרות לנצל נכסים, כתוצאה מפעולות מלחמתיות של צה"ל או של צבאות אויב או מפעולות איבה אחרות נגד ישראל. זאת, להבדיל מפיצויים בשל נזק מלחמה ישיר שנגרם לנכס, להם זכאים כל אדם או עסק, אף אם הם אינם גרים ביישוב ספר. את הקריטריונים לזכאות לפיצויים בגין נזק עקיף, קבע שר האוצר בתקנות.

## הכרזות מיוחדות
במהלך מלחמת לבנון השנייה, שבה נגרמו נזקים עקיפים רבים לתושבי יישובים שלא הוגדרו כיישובי ספר, נקבעה הוראת שעה מיוחדת, שקבעה הסדר שונה לגבי אותם יישובים (באזור שכונה "אזור הגבלה"), והיא מבוססת על הסכם שנחתם בין הממשלה, ההסתדרות ולשכת התיאום של הארגונים הכלכליים. לפי ההסדר, נזקים שנגרמו לענפי החקלאות והתיירות באזור ההגבלה יפוצו בדומה למקביליהם ביישובי הספר. לעומת זאת, לגבי ענפי התעשייה, המסחר והשירותים נקבע הסדר שונה, לפיו הפיצוי יתבסס על 132.5% משכר העובדים, ולא על פי הערכת שמאי. לתושבי יישובי הספר ניתנה האפשרות לבחור בין שני ההסדרים, כאשר הפיצוי המבוסס על שכר העובדים ניתן באופן מיידי, והפיצוי על פי הערכת שמאי ניתן בהליך ממושך יותר. גופים מסחריים שונים באזור ההגבלה עתרו לבג"ץ נגד חלוקה זו, וטענו כי מדובר בפגיעה בשוויון, ואולם בג"ץ דחה עתירה זו. בעתירה אחרת, טענה החברה המפעילה את גני חוגה, כי אף היא מופלית לרעה, משום שלא הוגדרה כלל באזור ההגבלה, אף שנגרמו לה נזקים. אף עתירה זו נדחתה. עתירה נוספת הוגשה על ידי תושבי יישובים ערבים הסמוכים לגבול הצפון - ערב אל עראמשה, ג'יש, פסוטה ומעיליא - בטענה שאי הכרזתם כיישובי ספר על אף קרבתם לגבול מהווה אפליה. בעקבות עתירתם הוכנסו היישובים לרשימת יישובי הספר, והעתירה נמחקה.

ביוני 2007 הוכרזו יישובי עוטף עזה כיישובי ספר. ההכרזה נקבעה בתחילה עד סוף אוגוסט, אך הוארכה מאוחר יותר עד 29 בפברואר 2008. עקב עתירה שהוגשה לבג"ץ בעניין זה, הודיעה המדינה כי בכוונתה להאריך הכרזה זו עד סוף 2008.

בתקנות שהותקנו בעקבות מבצע עופרת יצוקה נקבעו כל היישובים שמרחקם מרצועת עזה אינו עולה על 40 ק"מ (בהתאם למפה שבתקנות) כיישובי ספר, לתקופת המבצע (27 בדצמבר 2008 – 19 בינואר 2009).

לאחר מבצע צוק איתן החליט שר האוצר להשתמש בסמכותו מכוח סעיף 35 לחוק מס רכוש וקרן פיצויים, התשכ"א-1961, ולקבוע כי שדרות המצויה במרחק של 0–7 ק"מ מרצועת עזה, ואשר טרם הוכרזה כיישוב ספר, תהיה יישוב ספר קבוע, וזאת החל **מ-1 ביולי 2014 ותהיה תקפה למבצע "צוק איתן".**

## קישורים חיצוניים
* תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים)(נזק מלחמה ונזק עקיף)(הוראת שעה), התשס"ו-2006
* הודעות מס רכוש לגבי המלחמה בצפון, 2006
* הודעות מס רכוש לגבי עוטף עזה, 2007

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: צבא וביטחון
קטגוריה:פיצויים
אגף שומת מקרקעין

**אגף שומת מקרקעין** הוא אגף במשרד המשפטים, הפועל כיחידת מטה מקצועית. תפקידו של האגף הוא לתת שירותים מקצועיים בתחום שמאות המקרקעין למשרדי הממשלה וליחידות הסמך. סוגי השירותים המסופקים על ידי אגף שומת מקרקעין הם:
* ביצוע שומת מקרקעין.
* ביצוע סקירות של שומת מקרקעין שהיא בקרה לשומות מקרקעין שנערכו עבור משרדי הממשלה על ידי שמאי מקרקעין פרטיים.
* קיום מערך של קבלת החלטות בדבר השגות ועררים המוגשים על ידי אזרחים על חיובים ומיסים שומתיים שנערכו על ידי זרועות הממשלה.
* ייעוץ בתחום הנדל"ן לוועדות ממשלתיות בכלל ובין היתר למועצת שמאי המקרקעין.
* גיבוש נורמות עבודה מקצועיות לפתרון סוגיות מיוחדות בשמאות המקרקעין (המכונים "קווים מנחים").
האגף מורכב משלוש לשכות מחוזיות: לשכת תל אביב והמרכז, לשכת ירושלים והדרום ולשכת חיפה והצפון. מנהל האגף הוא השמאי הממשלתי הראשי.

## השמאי הממשלתי הראשי
**השמאי הממשלתי הראשי** (שנקרא בעבר המעריך הממשלתי הראשי) הוא תפקיד בכיר במשרד המשפטים הישראלי. נושא תפקיד זה הוא שמאי מקרקעין והוא העומד בראש אגף שומת מקרקעין. לשומות האגף כמו גם לחוות הדעת האחרות שמופקות בו יש השפעה על הפעילות הכלכלית הנובעת מעסקי מקרקעין ובנייה במדינה. השמאי הממשלתי מוסמך להעריך את שווי הקרקעות שמשרד ממשלתי מתכוון לרכוש, להחכיר, להפקיע, למכור, להשכיר או לשכור. השמאי הממשלתי הראשי הוא מוסמך בחוקים וכן בהחלטות ממשלה ובחוזים שונים (שהמדינה היא צד בהם), להיות הפוסק בענייני שווי המקרקעין. 

נכון לחודש אוקטובר 2023, ממלא מקום השמאי הממשלתי הוא גילי בלולו.

### כיהנו בתפקיד

## קישורים חיצוניים
* מידע על השמאי הממשלתי הראשי, באתר משרד המשפטים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משרד המשפטים
קטגוריה:ישראל: שמאות מקרקעין
מרים ברוך חלפי

**מרים ברוך חלפי** (1914 – 17 באוקטובר 2002) הייתה משוררת ופסלת.

## ביוגרפיה
מרים חלפי (לבית שטרנבאום) נולדה בסוקולוב (פולין); אביה, ברוך, היה סוחר; אמה, רחל לבית זלצברג. הבית היה מסורתי וציוני. אביה היה איש משכיל ולימד אותה בילדותה עברית. ב-1925 עלתה לארץ עם אביה (אמה נפטרה בפולין) ושלושה אחים ואחות אחת, וחיו בתל אביב. בארץ למדה בבית-ספר תיכון של ערב, גימנסיה הומניסטית, וכן למדה בסמינר לגננות. בילדותה ובנעוריה עבדה בעבודות שונות כדי לעזור למשפחתה ולאחיה.

לאחר לימודיה, עבדה כמורה וגננת לחינוך מיוחד. ב-1937 נישאה לשמשון חלפי. ב-1952 נשלח הזוג למקסיקו להוראה בגימנסיה "תרבות", שם ייסדה את הגן העברי. שם סיימה בהצטיינות לימודי פיסול ב"אקדמיה דל-ארטה" במקסיקו-סיטי. כשחזרה ארצה המשיכה בלימודי הפיסול אצל רודי להמן ודב פייגין. נפטרה בתל אביב בשנת 2002 והותירה בת, המשוררת רחל חלפי.

## יצירתה
עבודותיה הוצגו, בין השאר, בתערוכת "שמונים שנות פיסול בארץ" במוזיאון ישראל.
את שיריה הראשונים פרסמה בשם העט "מרים ברוך". איש, לבד ממשפחתה הקרובה, לא ידע את זהותה. היא לא רצתה שפרסומה כפסלת ישמש מנוף לשירתה, או יתערבב בצליל ה"נקי" שאליו שאפו שיריה.

יצירתה הפלסטית, בדומה לשירתה, מתייחדת בריכוז ובצמצום. וכך כתב הצייר אוזיאש הופשטטר:

ספר ביכוריה, "בַּתָּוֶךְ" (1992), עורר הדים נרגשים בקהילה הספרותית.
 [250px|ממוזער|שמאל|[לוחית זיכרון למרים ושמשון חלפי על ביתם ברח' מאנה 23 בתל אביב]]
250px|ממוזער|שמאל|פסל של מרים חלפי בגן דובנוב בתל אביב

המשורר ישראל הר כתב על ספרה זה: "שיריה נדירים ונוצצים בייחודם", וכן כתב גם דוד וינפלד: "שיריה עמוקים ומרוכזים להפליא", וחיים פסח כתב: "היא מצליחה לכנס עולם רוחני, מעודן, עשיר ומהדהד במסגרת מוקפדת של שיר מדויק, היודע היטב את סוד הצמצום".

בספרה השני, "כִּמָּהוֹן", (הקיבוץ המאוחד, 1999) חשפה מרים ברוך את זהותה והופיעה בשמה המלא. "כִּמָּהוֹן", לֻוָּה בביקורות נלהבות.

כמו כן, הוציאה ספר ילדים: **נסיכה על הסוס: סיפורים** (איירה: אלונה פרנקל), תל אביב, עם עובד, 1994.

בשנת 2011 פרוסמו כל שיריה בקובץ אחד "קולות הדוממים", עם פתח דבר ומבוא מאת אריאל הירשפלד. 

בשנת 2013 הונחה לוחית זיכרון על ביתם של מרים ושמשון חלפי בתל אביב.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
מרים
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:פסלות ישראליות
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות פולין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2002
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
קטגוריה:אישים הקבורים בגבעת השלושה
נוריט

**נוֹרִיט** הוא סלע יסוד פלוטוני מאפי הבנוי בעיקר מפלגיוקלז עשיר בסידן (לברדוריט) ואורתופירוקסן עם אוליבין. בבחינה חזותית לא ניתן להבדיל בין הנוריט לגברו (המכיל קלינופירוקסן במקום אורתופירוקסן), ויש צורך לבצע בדיקה של פרוסת סלע דקה (בעובי של כ־0.03 מ"מ) הקרויה שקף. השקף מתקבל מניסור הסלע, ליטושו והדבקת הפרוסה על גבי זכוכית. השקף נבדק תחת מיקרוסקופ מיוחד הקרוי מיקרוסקופ פטרוגרפי שבו האור מקוטב.

הנוריט מופיע יחד עם גברו וסלעים מאפיים ואולטרה-מאפיים בשכבות פלוטוניות שלעיתים קרובות קשורות לגופי מחצבים של פלטינה כדוגמת אלו של מתחם בושוולד דרום אפריקה, מחדר סקארגארד (Skaergaard) בגרינלנד מתחם סטילווטר (Stillwater igneous complex) במונטנה שבארצות הברית. נוריט הוא גם סלע היסוד הבסיסי של אגן סדברי באונטריו שבקנדה, מכתש פגיעה קדום, והאזור השני בעולם בכמות הניקל אותו כורים ממנו. נוריט הוא סלע נפוץ בסלעי הירח שהובאו בתוכנית אפולו. בקנה מידה קטן יותר אפשר למצוא נוריט בסלעי תהום מקומיים כדוגמת פרבר בוקיט גומבק (Bukit Gombak) בסינגפור ובבקעת תמנע שבישראל.

השם ניתן לסלע בסוף המאה ה-19, והוא הלחם של תחילת שם המדינה בה הובחן לראשונה (נורווגיה) עם הסיומת המקובלת לסלעים ומינרלים שמקורה ביוונית.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סלעים
קטגוריה:פטרולוגיה
קטגוריה:סלעי יסוד
קטגוריה:סלעים פלוטוניים