open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Let Me Live (שיר של קווין)

"**Let Me Live**" (בתרגום מאנגלית: "**תן לי לחיות**") הוא שיר שנכתב על ידי פרדי מרקיורי, בריאן מיי, רוג'ר טיילור וג'ון דיקון, ובצע על ידי להקתם, קווין. השיר נכלל באלבומה החמישה-עשר של הלהקה, *[[Made in Heaven]]*, אשר יצא לאור ארבע שנים לאחר מותו של מרקיורי הסולן. זהו אחד מתוך ארבעה שירים (עם "Keep Yourself Alive", "Blurred Vision" ו-"Hello Mary Lou") בו שרים כל חברי הלהקה מלבד דיקון. דבר זה מעניק לשיר צליל גוספל המזכיר את "Somebody to Love", שיר שהוציאה לאור בשנת 1976.

## רקע
לפני מותו, אמר מרקיורי בריאיון כי השיר הוקלט במקור עם רוד סטיוארט בשנת 1983, ועל בסיס ידיעה זו הופצו שמועות כי השיר היה אמור להכלל באלבומה האחד-עשר של הלהקה, *[[The Works]]*. עקב בעיות זכויות יוצרים, שונו חלק ממילות השיר, מאחר שהזכירו את השיר "Piece of My Heart" מאת ארמה פרנקלין. עם זאת, מספר אלבומים שיוצרו במקסיקו והולנד הכילו את הגרסה המקורית של השיר.

## רשימת השמעה

## משתתפים
### קווין
* פרדי מרקיורי - זמרה, פסנתר
* בריאן מיי - זמרה, קולות רקע, גיטרה, אורגן
* רוג'ר טיילור - זמרה, קולות רקע, תופים, כלי הקשה
* ג'ון דיקון - בס

### משתתפים נוספים
* רבקה לי-וויט - קולות רקע
* גרי מרטין - קולות רקע
* קתרין פורטר - קולות רקע
* מרים סטוקלי - קולות רקע

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1995
קטגוריה:סינגלים מ-1996
קטגוריה:שירי קווין
קטגוריה:שירים שהתפרסמו לאחר מות מבצעיהם
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי בריאן מיי
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'ון דיקון
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פרדי מרקיורי
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רוג'ר טיילור
קטגוריה:שירים נגד מלחמה
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:שירי גוספל
קטגוריה:שירי רוק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת פרלופון
אתה אני אולי

"**אתה אני אולי**" (מוכר גם כ-"**אתה + אני = אולי**") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נועה קירל. את השיר הוציאה ב-8 בדצמבר 2024 לאור חברת התקליטים NMC כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.

## על השיר
"אתה אני אולי" נכתב והולחן על ידי קירל, רון ביטון, איתי שמעוני וירדן "ג'ורדי" פלג, שגם הפיק אותו מוזיקלית. השיר מציג דינמיקה מורכבת במערכת יחסים רומנטית, המשלבת אי-ודאות, משיכה וחוסר החלטיות. בבית הראשון והשני, הזוגיות מתוארת כמעין "תרגיל שאין לו פתרון." מחד, הדוברת מתארת קרבה ושיח שמציף רגשות, ומאידך, היא מדגישה את חוסר היכולת להתחייב. המתמטיקה המטאפורית בשיר ("אתה + אני = אולי") משמשת להדגשת הקושי של הדוברת להבין או לפתור את מערכת היחסים הזו.

בהמשך השיר, הטון הופך לשובב ואירוני, כשהדוברת מתארת את עצמה בתור "טי רקס" ומתארת את הקשר כמו משוואה מתמטית מורכבת. הדינמיקה משתנה תדיר – משיכה, רתיעה, התקרבות, וריחוק. השיר מסכם את הקשר כמשהו שהוא "גדול מדי" עבור הדוברת, והיא מותירה אותו בסטטוס "אולי".

## הצלחה מסחרית וביקורות
הווידאו קליפ של השיר מציג את קירל עם הרקדנים שלה, בכוריאוגרפיה שהכינו לריקוד. באתר "אייס" נטען כי הקליפ דומה מאוד לפרסומת של בריטני ספירס עבור המותג "פפסי". גם אתר "ForReal" של ישראל היום צידד בטענה. מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי העניק לשיר שלושה וחצי כוכבים מתוך חמישה וכתב: .

"אתה אני אולי" הפך ללהיט בתחנות הרדיו השונות בישראל. הוא הגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד השבועי של מדיה פורסט, המבוסס על נתוני איירפליי שבועיים במדינה.

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי נועה קירל
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי איתי שמעוני
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'ורדי
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רון ביטון
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נועה קירל
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי איתי שמעוני
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי ג'ורדי
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי רון ביטון
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נועה קירל
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ג'ורדי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
ג'ייקוב ריד

**ג'ייקוב ריד** (באנגלית: **Jacob Read**; 1752 – 17 ביולי 1816) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מקרוליינה הדרומית. הוא ייצג את קרוליינה הדרומית הן בקונגרס הקונטיננטלי (1783–1785) והן בסנאט של ארצות הברית (1795–1801).

## ביוגרפיה
ריד נולד במטע "הובקאו" בכריסט צ'רץ' פאריש, ליד צ'ארלסטון שבפרובינציית קרוליינה הדרומית, בשנת 1752. לאחר שסיים לימודי מכינה, למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין. הוא גם למד באנגליה מ-1773 עד 1776. הוא הצטרף לאמריקאים אחרים בלונדון ב-1774 בעתירה נגד הצעת החוק לנמל בוסטון.

כאשר ריד חזר לארצות הברית, הוא שירת בקרוליינה הדרומית בתפקידים צבאיים ואזרחיים שונים במהלך מלחמת העצמאות. הוא נשלח עם אמריקאים אחרים כשבוי של הבריטים לסנט אוגוסטינוס מ-1780 עד 1781. הוא היה חבר באספת המדינה ב-1782, ובמועצה הסודית ב-1783. הוא כיהן כחבר בקונגרס הקונטיננטלי מ-1783 עד 1785, והיה חבר בבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית מטעם סנט פיליפ'ס וסנט מייקל'ס פאריש. כהונתו בבית התחתון של המדינה נמשכה מ-8 בינואר 1782 עד 17 בדצמבר 1794, והוא אף כיהן כיושב ראש בית הנבחרים בחמש השנים האחרונות לכהונתו. 

ריד, שנבחר כחבר המפלגה הפדרליסטית לסנאט של ארצות הברית, כיהן קדנציה אחת מ-4 במרץ 1795 ועד 3 במרץ 1801.  הוא כיהן כנשיא הזמני של הסנאט במהלך הקונגרס החמישי במשך כחודש, אך נכשל בניסיונו להיבחר מחדש, והוחלף על ידי מועמד המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית ג'ון קולהון.

ריד מת בצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית, ב-17 ביולי 1816 (בגיל 64 בערך) ונקבר בבית הקברות של משפחת בונד/ריד ב"הובקאוו", בכריסט צ'רץ' פאריש, ליד צ'ארלסטון. 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הדרומית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:נשיאים זמניים של הסנאט של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הדרומית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1752
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1816
ג'ון קולהון

**ג'ון יואינג קולהון** (באנגלית: **John Ewing Colhoun**; בערך 1749 – 26 באוקטובר 1802) היה חבר הסנאט של ארצות הברית ועורך דין מקרוליינה הדרומית.

## ביוגרפיה
### מוצאו
קולהון (וקלהון) הוא שם משפחה שמקורו באלסטר, למקום שאליו נדד סבא רבא של קולהון, רוברט קולכון, מדמברטון, דנברטונשייר בסקוטלנד. קולהון נולד למשפחת מהגרים סקוטים של אלסטר שהיגרו לאמריקה הקולוניאלית ממחוז דניגול. נראה שקולהון בעצמו שינה את שם משפחתו מקלהון לקולהון.

### ראשית חייו
קולהון, נולד בערך ב-1749 בסטאונטון שבמושבת וירג'יניה, שם למד בבתי ספר ציבוריים לפני שהשלים את לימודיו בקולג' של ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון) ב-1774. ב-16 באוגוסט 1775, הוא הצטרף לפלוגת המיליציות המתנדבות של קפטן צ'ארלס דרייטון לשרת במלחמת העצמאות של ארצות הברית באזור צ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית. הוא היה חבר בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית משנת 1778 עד 1800. לאחר המלחמה, הוא למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1783. הוא החל לעבוד כעורך דין בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית ופעל בעיקר בהסדרי רכוש ותביעות פציעות אישיות. בנוסף, הוא היה חקלאי ובשנת 1785, הוא נבחר לחבר המועצה הסודית וגם לממונה על האחוזות שהוחרמו.

### משפחתו
קולהון התחתן עם פלוריד בונאו, בת למשפחת הוגנוטים בולטת בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית. נולדו להם שלושה ילדים: ג'ון יואינג הבן שהפך לבעל מטעים, פלוריד בונאו (1792–1866) שנישאה לבן דודו הראשון של אביה ג'ון קאלדוול קלהון, וג'יימס אדוארד (1798–1889, מאוחר יותר שינה את שם המשפחה לקלהון), בעל מטעים שהפך לקצין בצי האמריקני בשנות ה-20 של המאה ה-19. פלוריד הפכה לגברת השנייה של ארצות הברית ב-1825. ג'ון קולהון היה גם בן דודו הראשון של ג'וזף קלהון, וגיסו של אנדרו פיקנס.

הוא עלה לגדולה לאחר שהתחתן עם פלוריד בונאו שהייתה יורשת למטעים נרחבים. קולהון, הפך לבעל מטעים, ומאוחר יותר רכש מספר מטעים ברחבי מדינת קרוליינה הדרומית. כמו כן, היו בבעלותו 108 עבדים. קולהון גידל בעיקר אינדיגו, אורז, שיבולת שועל וירקות במטעים שלו, כמו גם גידול בקר וגידול סוסים.

### סנאטור
בשנת 1801, לאחר 22 שנות כהונה בבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית, ניצח קולהון את ג'ייקוב ריד, הסנאטור המכהן, בהצבעה של 75 מול 73, ונבחר לחבר הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הדרומית כדמוקרטי-רפובליקני לקונגרס השביעי. הוא היה חבר בוועדה שקיבלה הוראה לדווח על שינוי במערכת המשפט של ארצות הברית, וכיהן מ-4 במרץ 1801 ועד מותו ב-26 באוקטובר 1802 בפנדלטון שבקרוליינה הדרומית. הוא נקבר בבית הקברות המשפחתי במחוז אולד פנדלטון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הדרומית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1749
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1802
והיד אלייב

**והיד אלייב** (באזרית: **Vahid Əliyev**; נולד ב-19 באפריל 1969) הוא לוטננט גנרל בכוחות המזוינים של אזרבייג'ן.

## ראשית חייו
אלייב נולד ב-19 באפריל 1969 בבאקו, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן. בשנים 1983–1986 למד במכללה הצבאית ג'משיד נחצ'יבנסקי, ולאחר מכן סיים את לימודיו בבית הספר הצבאי-פוליטי הגבוה להגנה אווירית על שם יורי אנדרופוב בלנינגרד והפקולטה למשפטים של האוניברסיטה הממלכתית של אזרבייג'ן.

## קריירה
בשנים 1990–1991 שירת אלייב בספצנאז, בין השנים 1991–1996 שימש כנציב המבצעים במחלקה מיוחדת תחת נשיא אזרבייג'ן היידר אלייב, ששימש כראש המחלקה; ומחודש מרץ עד נובמבר 1996 עמד בראש המחלקה המיוחדת בנחצ'יבאן. בשנים 1996–1997 שימש כסגן השר לביטחון לאומי של הרפובליקה האוטונומית נחצ'יבאן, ובשנים 1997–2002 כשר לביטחון לאומי של הרפובליקה האוטונומית נחצ'יוואן.

באפריל 2002 מונה לעוזרו של נשיא אזרבייג'ן היידר אלייב.

## הערות שוליים

קטגוריה:באקו: אישים
קטגוריה:ילידי 1969
כרים ולייב

**כרים ולייב** (באזרית: **Kərim Vəliyev**; נולד ב-9 בפברואר 1961) הוא קצין בכיר בכוחות המזוינים של אזרבייג'ן.

## ראשית חייו
ולייב נולד ב-9 בפברואר 1961 בבאקו, שהייתה אז חלק מברית המועצות. בשנת 1982, הוא סיים בהצטיינות את בית הספר הגבוה לפיקוד נשק משולב בבאקו. הוא שירת בחיל והחימוש הסובייטי כמפקד כיתת צוערים, עוזר ראש מחלקת ההדרכה והעוזר הבכיר לראש מחלקת ההדרכה בשנים 1982–1990. בין השנים 1990–1994 למד באקדמיה הצבאית פרונזה במוסקבה.

## קריירה
משנת 1992, ולייב משרת בכוחות המזוינים של אזרבייג'ן. לאורך שירותו כיהן בתפקידי סגן ראש אגף הדרכה, סגן מפקד החטיבה, מפקד החטיבה, סגן מפקד חזית, סגן שר הביטחון לפעולות קרביות, מפקד מערך צבאי, ראש המרכז המדעי הצבאי, וראש האסטרטגיה הצבאית לתכנון הגנה.

ב-23 ביולי 2021 מונה ולייב לראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של אזרבייג'ן.

## חיים אישיים
ולייב נשוי ואב לשני ילדים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:באקו: אישים
קטגוריה:גנרלים אזרים
קטגוריה:אנשי צבא סובייטים
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:ילידי 1964
חטיבת נגבה

**חטיבת נגבה (חטיבה 189)** היא חטיבה מרחבית חי"ר במילואים הפועלת תחת אוגדה 96, שהוקמה כחלק מלקחי מלחמת חרבות ברזל להקמת אוגדה חדשה ובה חמש חטיבות חי"ר במילואים הנושאות את השם המשותף "חטיבות דוד". בשגרה מתפקדת החטיבה כיחידת מילואים מובחרת להקפצה מהירה בעתות חירום בגזרת הנגב, כאשר תפקידה בזמן מלחמה הוא להיות הכוח המגן הראשוני על האזור עליו היא אחראית.

כיתר חטיבות דוד, מרבית חיילי החטיבה הם בגילאי 23 עד 58. החטיבה מונה חמישה גדודים כשלכל אחד מהם מוגדרים גבולות גזרה, כאשר כל גדוד מורכב מבני אזור השיוך שלו.

גבולות הגזרה של החטיבה הם אילת, הערבה, עוטף עזה, באר שבע וצפון הנגב.

## גדודי החטיבה
חטיבת נגבה מונה חמישה גדודים מובחרים, בגבולות הגזרה שבין אילת, ערבה, עוטף עזה ובאר שבע וצפון הנגב. כל גדוד בנוי על בני האזור הגאוגרפי המתאים (פרט לגדוד חיל הים), בכפוף לצורך מבצעי:
* גדוד מגיני יואב (1891) – אחראי על באר שבע והנגב הצפוני
* גדוד חורב (1892) – אחראי על עוטף עזה
* גדוד הר הנגב (1893) – אחראי על דימונה, ירוחם, רמת נגב, מצפה רמון והסביבה
* גדוד הלל (1894) – אחראי על הנחלים והערבה. זהו גדוד יוצא דופן, שאינו מבוסס "בני המקום", אלא מבוסס משרתי מילואים יוצאי חיל הים שעברו הסבה לחי"ר.
* גדוד יעלה (1895) – אחראי על אילת ומועצה אזורית חבל אילות

## קישורים חיצוניים
* 

נגבה, חטיבה
קטגוריה:יחידות שהוקמו במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:עוצבת גלעד
חטיבת תל-חי

**חטיבת תל-חי** (**חטיבה 185**) היא חטיבה מרחבית חי"ר במילואים הפועלת תחת אוגדה 96, שהוקמה כחלק מלקחי מלחמת חרבות ברזל להקמת אוגדה חדשה ובה חמש חטיבות חי"ר במילואים הנושאות את השם המשותף "חטיבות דוד". בשגרה מתפקדת החטיבה כיחידת מילואים להקפצה מהירה בעתות חירום בגזרות הגליל והגולן, כאשר תפקידה בזמן מלחמה הוא להיות הכוח המגן הראשוני על האזור עליו היא אחראית.

כיתר חטיבות דוד, מרבית חיילי החטיבה הם בגילאי 38 עד 58 בעלי שהיו בפטור משירות מילואים וחזרו לשירות. החטיבה מונה חמישה גדודים כשלכל אחד מהם מוגדרים גבולות גזרה, כאשר כל גדוד מורכב מבני אזור השיוך שלו.

## גדודי החטיבה
חטיבת תל-חי מונה חמישה גדודים, בגבולות הגזרה של הגליל והגולן. כל גדוד בנוי על בני האזור הגאוגרפי המתאים, בכפוף לצורך מבצעי:
* גדוד טל (1851) – אחראי על קריית שמונה, חצור הגלילית והיישובים הסמוכים לה
* גדוד מגיני הגולן (1852) – אחראי על טבריה, פוריה, קצרין, והיישובים הסמוכים
* גדוד מגן הגליל (1853) – אחראי על מעלות-תרשיחא, נהריה, ראש הנקרה והיישובים הסמוכים
* גדוד עוגן (1854) – מבוסס על יוצאי חיל הים שעברו הסבה לחי"ר
* גדוד חרבות הגליל (1855) – אחראי על עכו, כרמיאל והיישובים הסמוכים לערים אלו

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

תל-חי, חטיבה
קטגוריה:יחידות שהוקמו במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:עוצבת גלעד
מורדי בן חמו

**מרדכי** (**מורדי**) **בן חמו** (יליד 1974) הוא סופר אוטיסט ישראלי-אלג'יראי, מוזיקאי, חוקר במרכז הלאומי לחקר אוטיזם באוניברסיטת בן-גוריון וחוקר אסלאם. הוא לימד בין השאר באוניברסיטת סורבון, אוניברסיטת חיפה ובמכללה האקדמית עמק יזרעאל.

## קורות חיים
נולד בשנת 1974 בדרום אלג'יריה למשפחה יהודית ענייה. כשהיה בן חמש, עם התחזקות האסלאם הקיצוני במדינה, עלתה משפחתו של מורדי לישראל והתיישבה בדימונה.

כעבור שנתיים, בעקבות קשיי התאקלמות, עברה משפחתו לצרפת והשתכנה ברובע האחד-עשר של פריז, שהיה אז רובע המהגרים מצפון אפריקה, ובו התגוררו אנשים בעלי רקע חברתי כלכלי נמוך.

בילדותו פיתח בן חמו את אהבתו למוזיקה. הוא החל לעבוד כמוזיקאי מקצועי, וליווה אמנים באולפני הקלטות ובהופעות. בגיל 15, עוד לפני שעזב את ביתו, התקבל לקונסרבטוריון המקומי בעזרת מלגה. כמו כן, במהלך שנות בגרותו ביקר בישראל מספר פעמים ואף התגייס בהתנדבות לצה"ל ושירת במשך כמה חודשים.

כשהיה בגיל 17, בעקבות אלימות פיזית ומילולית שספג מצד הוריו, עזב מורדי את בית הוריו. הוא המשיך ללכת לבית הספר ולאחר כשנה שחי ברחוב הדבר הגיע לידיעתה של מנהלת בית הספר שבו למד והיא צירפה אותו לפנימייה של בית הספר ללא תשלום.

בגיל 16 אובחן עם אספרגר, ולאחר שסיים את בית הספר התקבל ללימודים באוניברסיטת סורבון שבפריז. לאחר שסיים דוקטורט בסוציולוגיה ובפסיכולוגיה חברתית בהצטיינות החל להרצות במחלקה לסוציולוגיה.

בשנת 2005 עלה לישראל והחל ללמד באוניברסיטת חיפה בחוג לסוציולוגיה וגם במכללה האקדמית עמק יזרעאל. במקביל, זכה לחסות מחברת הגיטרות האמריקאית PRS. לאחר תקופה עבר לערד עם משפחתו, הקים אולפן הקלטות בביתו והחל ללמד מוזיקה.

החל משנת 2019 הוא משמש כחוקר במרכז הלאומי לחקר אוטיזם באוניברסיטת בן-גוריון.

באוגוסט 2019 הוציא לאור את ספרו האוטוביוגרפי "**אוטיזם, קוסקוס ורוק&רול**" בהוצאת ספרי צמרת. באותו החודש השתתף בעונה השנייה של תוכנית המציאות הישראלית "סליחה על השאלה" של כאן 11.

במרץ 2024 הוציא את הרומן הראשון שלו, "**הבושה**", אשר עוסק ביהדות צפון אפריקה, האסלאם ובקורות משפחתו של מורדי. הספר תורגם לצרפתית ובעקבות זאת יצאה פתווה נגד מורדי.

מורדי מלווה כגיטריסט את הזמר ביני לנדאו.

## משפחתו וחיים אישיים
אביו הוא אברהם בן חמו ואימו שמחה. בגיל עשר נחשף מורדי לעובדה שסבו שהכיר איננו סבו הביולוגי אלא התחתן עם סבתו לאחר שכבר נכנסה להיריון מנער ערבי מוסלמי באלג'יריה. כעבור שנים חידש מורדי את הקשר עם משפחת הסבא. בעקבות מלחמת חרבות ברזל ופעילותו של מורדי למען ישראל בכלי התקשורת בצרפתית ובערבית, החלו רשויות אלג'יריה לתחקר ולאיים על משפחת הסבא בעקבות הקשר שלהם למורדי.

את אמארו אשתו הכיר בעת שהתנדב בעמותה למען נוער בסיכון. בשנת 2018 נולד לו בנו הבכור, בשנת 2019 נולד בנו השני ובשנת 2025 בנו השלישי. 

## ספריו
* **אוטיזם, קוסקוס ורוק&רול**, הוצאת ספרי צמרת, 2019
* **הבושה**, הוצאת ספרי צמרת, 2024

## ראו גם

* אוטיזם בישראל

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פריז
קטגוריה:אוטיזם: חוקרים, מטפלים וטיפולים
קטגוריה:אוטיסטים יהודים
קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:פריז: אישים
קטגוריה:ערד: אישים
קטגוריה:דימונה: אישים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:משתתפי סליחה על השאלה
קטגוריה:ישראלים ילידי אלג'יריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
אומרים עלי

"**אומרים עלי**" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אגם בוחבוט. את השיר הוציאה ב-2 בדצמבר 2024 לאור חברת התקליטים גאגא כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.

## על השיר
"אומרים עלי" הולחן והופק על ידי משה בן אברהם ואופק יקותיאל, שגם כתבו אותו לצד הדס שור. השיר מתאר אהבה נכזבת ותחושות של כאב ובדידות בעקבות פרידה. בבית הראשון, הדוברת חושפת את השבר והעצב שחוותה מאז שהקשר הסתיים. היא נשארה לבד, שקעה בבכי ובדיכאון, תוך כדי שהתמודדה עם זיכרונות ומחשבות על החזרה האפשרית של האהוב. השימוש בדימויים כמו "דמעות", "סיגריה", ו"שירים של שבורים" משקף את הקושי שלה להתמודד עם היעדרו ואת עומק הפגיעה הרגשית שהיא חווה.

בפזמון ובבית השני, הדוברת עוברת ממקום של כאב למבט מפוכח יותר על המציאות. היא מביעה כעס ואכזבה כלפי האדם שעזב אותה, ומתארת את עצמה כמי שחיכתה למשהו שלא התממש. הסביבה החברתית שמחה ושרה, אך היא נותרה פגועה עם "סכין בלב". בבית השני, הדוברת מנסה להתנתק מהעבר על ידי מחיקת זיכרונות (כמו שריפת תמונות) ומבטאת רצון להתחיל מחדש – אולי אפילו באמצעות בריחה פיזית למקום אחר.

## הצלחה מסחרית וביקורות
באתר "אייס" נכתב כי . "אומרים עלי" הפך ללהיט, והושמע רבות בתחנות הרדיו השונות בישראל. הוא הגיע בשיאו למקום השישי במצעד של מדיה פורסט, המבוסס על נתוני איירפליי שבועיים.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אגם בוחבוט
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי משה בן אברהם
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אופק יקותיאל
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי משה בן אברהם
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אופק יקותיאל
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי משה בן אברהם
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי אופק יקותיאל
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קטגוריה:שירים על כאב לב
קטגוריה:שירים על פרידה
היי את (שיר של גידי גוב ונונו)

"**היי את**" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נונו בהשתתפות גידי גוב. את השיר הוציאה ב-2 בדצמבר 2024 לאור חברת התקליטים די-מיוזיק כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.

## על השיר
"היי את" נכתב והולחן על ידי נונו, שגם הפיקה אותו מוזיקלית לצד יונתן דרוקר. השיר מציג דיאלוג פנימי רגיש עם דמות נשית, אשר מתמודדת עם מציאות מורכבת וכואבת. בבית הראשון והשני, הדוברת מציינת שהכול "בסדר" על פני השטח, אך הרבדים הפנימיים רוויים בכאב ובקשיים. היא מתארת את החיים כ"סיפור מסוים", ומציעה למצוא נחמה ביצירת סיפור אישי משל הדמות – מעין דרך לברוח או למצוא משמעות בתוך הכאוס. השפה הפואטית והמשחק עם הדימויים, כמו "עולם בלי גבולות" ו"הגעגוע (ש)כל פעם נצבע בצבעים אחרים", מייצרים אווירה מלנכולית אך גם מלאת תקווה.

בפזמון החוזר, מודגש מוטיב הזמן כחלק בלתי נמנע מהחיים – הימים עוברים בקצב "לא סביר", ובתוך זה מתרחשים תהליכים של מחזוריות טבעית, כמו "יורד הגשם, צומח גן". הזמן מתואר כ"משחק ידוע", שמזכיר שהחיים ממשיכים, על-אף הקשיים. בבית האחרון, השיר מציין כי הקשיים הנוכחיים יתחלפו באחרים, מסר מפוכח שמקבל את המורכבות של החיים בלי להציע פתרון קסם.

## הצלחה מסחרית וביקורות
מאיה כהן מ"ישראל היום" כתבה: *<small></small>*. מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי העניק לשיר ארבעה וחצי כוכבים מתוך חמישה וכתב: *<small></small>*.

"היי את" הושמע רבות בתחנות הרדיו השונות בישראל. הוא הגיע בשיאו למקום החמישי במצעד של מדיה פורסט, המבוסס על נתוני האיירפליי השבועיים במדינה.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי נונו
קטגוריה:שירי גידי גוב
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נונו
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נונו
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי נונו
קטגוריה:סינגלים בהוצאת די-מיוזיק
יחיאל יעקב הופשטיין

רבי **יחיאל יעקב הופשטיין** (ל' בניסן ה'תר"ד – ל' בסיוון ה'תרכ"ו, יוני 1866) היה אדמו"ר חסידי, החמישי בשושלת חסידות קוז'ניץ, והיה נקרא ה'יונגער רבי' מקוז'ניץ (הרבי הצעיר), שלא האריך ימים, וכיהן בתפקיד כארבע שנים.

## ביוגרפיה
נולד בל' בניסן ה'תר"ד לרבי אלעזר הופשטיין וציפורה, בת רבי יעקב הורוביץ ממעליץ.

בהיותו כבן 16 נישא לקרובת משפחתו שרה דבורה (נולדה בשנת תר"ד) בת רבי אלימלך שפירא מגרודז'יסק. לאחר נישואיו התגורר סמוך לחותנו בגרודז'יסק.

לאחר פטירת אביו בכ"ו בכסלו תרכ"ב, סירב לקבל עליו את הנהגת העדה, אך בהוראת רבי חיים מצאנז, ובקשת החסידים, מונה לממלא מקומו ועבר להתגורר בקוז'ניץ.

בל' בסיוון ה'תרכ"ו הלך לטבול בנהר סמוך לעיר, נסחף בזרם ונפטר בטביעה.

לאחר פטירתו נישאה אלמנתו שרה דבורה לרבי אשר השני מסטולין, היא נפטרה בוורשה בג' בתשרי תרפ"ב.

## מהנהגותיו ואמרותיו
כאב מאד את ההתקרבות בין היהודים לגויים בפולין, והזהיר שדבר זה יכול לגרום להתבוללות, ואינו טוב.

דרכו הייתה להרבות בטבילות במקווה, ובנהר "סטאוו" הסמוך לקוזניץ, ובפרט לאחר שלחץ יד לגוי, היה הולך לטבול.

* מסופר עליו שנהג בפרישות מרובה וסיגופים, שלא כדרך אבותיו. כשנשאל על כך השיב שהפסוק "איש אחד איש אחד למטה אבותיו תשלחו כל נשיא בהם" () רומז שעל כל אדם לשלח, לגרש, את "מטה אבותיו", הנהגת אבותיו, ולבחור לעצמו את הדרך המתאימה לו והיא זו שתרומם אותו, "כל נשיא - בהם".
* על דאגתו לצורכיהם הפרטיים של חסידיו הסביר את הפסוק "זכרני ה' ברצון עמך" (), שדוד המלך התפלל שלמרות דבקותו בה' ה' יזכיר לו את רצון העם וצרכיו.
* היה רגיל לומר שתאריך יום ההולדת של האדם הוא יום טוב בשבילו, ויום זה מתאים לבקשות מיוחדות מה', ומרומז בכתוב: "... אני היום ילדתיך. שאל ממני ואתנה..." ().

## צאצאיו

* רבי ירחמיאל משה הופשטיין - היה כבן שש בעת פטירת אביו, מילא בהמשך את מקומו באדמורו"ת קוז'ניץ.

* לאה רייזל - אשת רבי נתן דוד רבינוביץ מפארציווא.

## לקריאה נוספת
* אלעזר דוב גימאן, "כ"ק הרב הקדוש ר' יחיאל יעקב זצוק"ל מקאזניץ", **ספרן של צדיקים**, לובלין תרפ"ט (הדפסה שנייה), עמ' 64–66.
* אברהם יצחק ברומברג, **מגדולי התורה והחסידות** יח, עמ' קלז–קמב.

## הערות שוליים

קטגוריה:אדמו"רי בית קוז'ניץ
קטגוריה:ילידי 1844
קטגוריה:נפטרים ב-1866
גביע המדינה בכדורסל 2025

**[[גביע המדינה בכדורסל]] לשנת 2025** היא התחרות ה-65 מאז היווסדו של המפעל.

מכבי תל אביב זכתה בגביע בפעם ה-46 בתולדותיה לאחר שניצחה במשחק הגמר את הזוכה בשתי העונות הקודמות הפועל ירושלים.

## שיטת המשחקים
בזהה לעונת 2022, פוצל מפעל גביע המדינה ל-2, טורניר זה יכלול 8 קבוצות בלבד מליגת העל, שסיימו את הסיבוב הראשון של הליגה במקומות 1–8 וטורניר גביע הליגה הלאומית שכולל את כל 14 הקבוצות בליגת המשנה.

הקבוצות שסיימו את הסיבוב הראשון במקומות 1–4 יוגרלו נגד הקבוצות שסיימו במקומות 5–8 ללא הצלבה.

## רבע הגמר

## חצי הגמר
חצאי הגמר התקיימו ב-9 (ירושלים-הרצליה) וב-10 (הדרבי התל אביבי) בפברואר 2025.

## הגמר
משחק הגמר התקיים ב-13 בפברואר 2025, בפיס ארנה ירושלים.

## הערות שוליים

קטגוריה:2025 בישראל: כדורסל
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2025
קטגוריה:עונות בגביע המדינה בכדורסל
הספרייה הלאומית אל-אסד

**הספרייה הלאומית אל-אסד** (בערבית: **مَكْتَبَةُ الْأَسَدِ الْوَطَنِيَّةِ** באנגלית: **Al-Assad National Library**) היא הספרייה הלאומית של סוריה הממוקמת בכיכר אומיה במרכז דמשק.

הספרייה קרויה על שמו של חאפז אל-אסד ונחשבת לגוף הלאומי המופקד על שמירת האוצרות המודפסים של המדינה.

## היסטוריה
בשנת 1976, משרד התרבות של סוריה הכריז על החלטה רשמית להקים ספרייה לאומית במדינה במטרה לאסוף את כל הספרים, העיתונים והיצירות הספרותיות הקשורות למורשת התרבותית של סוריה.

בשנת 1983, הושלמה בניית הספרייה, אך היא נפתחה באופן רשמי רק כשנה לאחר מכן.

כיום, הספרייה מהווה מרכז תרבותי ומשמשת מקום כינוס לכנסים, תערוכות ואירועי תרבות נוספים.

## מחלקות הספרייה
הספרייה כוללת מספר מחלקות, בהן אולמות קריאה ואגף מיוחד לעיוורים:

# **מחלקת התיעוד הצילומי** – מספקת שירותי מיקרופילם, מיקרופיש וצילום מסמכים.
# **מחלקת החומרים האודיו-ויזואליים** – מכילה גרסאות מוקלטות של ספרים.
# **מחלקת הסרטים התיעודיים** – אחראית על איסוף ושימור סרטים.
# **מחלקת האמנויות** – מכילה יצירות של אמנים סורים.
# **מחלקת כתבי העת** – מאגדת ומאגרת פרסומים תקופתיים מכל התחומים.
# **מחלקת העיוורים** – מספקת חומרי קריאה בכתב ברייל.
# **מחלקת המידע** – מסייעת לקוראים לאתר מידע, תוך שימוש באינדקסים מקומיים ובמערכות מידע בינלאומיות.
# **אולמות ההרצאות** – אולם מרכזי המכיל 308 מקומות ישיבה, המשמש להקרנות סרטים, הרצאות וכנסים.
# **אולמות קריאה** – שלושה אולמות קריאה ראשיים וארבעה חדרי קריאה משניים, עם קיבולת כוללת של עד 1,000 קוראים.
# **חדרי קריאה פרטיים** – 21 חדרים אישיים לקוראים.
# **חדרי תצוגה** – משמשים לתערוכות אמנות והצגת ספרים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דמשק
סוריה
לידיה (גלטה) קרימר

**לידיה (גָלֵטָה) קרימר**', בלידה **לידיה האלֶטה** ; 7 בנובמבר 1928, אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות – 20 במאי 2020, ישראל) הייתה אוקראינית חסידת אומות העולם, שהצילה יחד עם אביה יהודים במלחמת העולם השנייה וקשרה את גורלה עם מדינת ישראל.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
לידיה גלטה (האלטה) ואביה איוון חיו בכפר ויקטורובקה במחוז אודסה באוקראינה. ב-17 באוגוסט 1941 כבשו הכוחות הגרמנים ביחד עם הכוחות הרומנים את האזור והקימו מחנה עבודה אליו נשלחו יהודי האזור. לידיה ואביה הבריחו מזון ליהודים שעבדו במחנה.

ב-1942 במחנה אקמצ'טקה פגשה לידיה את משפחת סושון. אם המשפחה פרדריקה הייתה רופאה ידועה מאודסה שנכלאה במחנה ביחד עם שני בניה ליאוניד וסרגיי ואמה יקטרינה. בעבר הייתה מיילדת לאנשי הכפר באזור זה. איוון עזר למשפחת סושון לעבור למחנה אחר ליד ויקטורובקה. לידיה המשיכה לסייע למשפחה באספקת מזון, כגון, קמח, תירס ומלח ונהגה לעודד את רוחם של היהודים הכלואים במחנה.

במרץ 1944 כאשר החלה נסיגת הנאצים וגבר האיום על חיי היהודים במחנה, לידיה נחלצה לעזרת משפחת סושון ודאגה להעברתם למחבוא באסם ביתה. היא סיפקה להם אוכל ודאגה להזהיר אותם כאשר החיילים הנאצים התקרבו לאזור. לידיה המשיכה להסתיר את המשפחה עד להגעת הצבא האדום ב-28 במרץ 1944.

## לאחר המלחמה
לידיה ואיוון נשארו בקשר טוב עם משפחת סושון שחזרה להתגורר באודסה. לידיה פנתה ללימודי סיעוד בהשראת הרופאה פרדריקה סושון. היא עזבה את הכפר ועברה לאודסה ובתקופת לימודיה התגוררה אצל משפחת סושון. עם סיום הלימודים נישאה לנחום קרימר, אלמן יהודי ניצול שואה ועברה תהליך גיור.

בשנות ה-90 עלו בני הזוג לארץ השתקעו בנוף הגליל. שם היא פגשה את סרגיי ממשפחת סושון שהצילה ושניהם מסרו את עדותם על אירועי השואה. לידיה נפטרה ב-20 במאי 2020 בגיל 91 והובאה למנוחות בבית הקברות בנוף הגליל.

## הכרה והנצחה
ממוזער|קברה של לידיה (גלטה) קרימר|312x312 פיקסליםלידיה גלטה (קרימר) ואביה איוון גלטה הוכרו על ידי יד ושם כחסידי אומות העולם ב-29 בדצמבר 1992. שמם נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.

במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף של יד ושם ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של לידיה, אותר קברה ונקבעה עליו לוחית זיכרון.

## לקריאה נוספת
פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 62.

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:אוקראינים חסידי אומות העולם
קטגוריה:אוקראיניות חסידות אומות העולם
גלינה פנצ'נקו

**גלינה פנצ'נקו** (**Galina Panchenko**; 1922 – 29 בדצמבר 2010) הייתה אוקראינית שפעלה עם משפחתה להצלת יהודים בשואה, הוכרה כחסידת אומות העולם וקשרה גורלה עם מדינת ישראל.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
גלינה חיה עם הוריה מיכאיל ומרינה פנצ'נקו ושתי אחיותיה בכפר קריבאיה רוּדה שבמחוז פולטבה, אוקראינה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויס האב מיכאיל לצבא האדום ומאוחר יותר נפל בקרב. גלינה בת ה-19, אימה ואחיותיה פולינה בת ה–13 ויקטרינה בת ה–11 נשארו לבדן.

משפחתה של גלינה הייתה מיודדת בכפר עם משפחת קצ'אן. משפחה זו כללה חמש נפשות, האב האוקראיני אלכסיי, האם היהודיה פיאודוסיה ושלושת ילדיהם פאבל בן השבע, נינה בת השנה וחצי ותינוקת.

עם פרוץ המלחמה, לאחר שאמם ואחותם התינוקת נורו בידי הנאצים, נינה ופאבל הופקדו על ידי אביהם אלכסיי אצל משפחתה של גלינה. לאחר מכן הצטרף אלכסיי לפרטיזנים ומשפחת פנצ'נקו לא שמעה ממנו עד סוף המלחמה. למרות כל הסיכונים גלינה ומשפחתה הסתירו את פאבל ונינה. בעקבות הלשנת השכנים לגסטפו על כך שמשפחת פנצ'נקו מסתירה יהודים בביתם, הגיעו מספר פעמים לבדוק את התלונות אך הילדים הוסתרו היטב ולא נמצאו.

גלינה ומשפחתה שיכנו את פאבל ונינה בחדר נסתר וסיפקו להם מזון. בשני המקרים בהם נערך חיפוש אחר יהודים, גלינה, אמה ואחיותיה דאגו להעביר את פאבל ונינה למרתף הבית. משפחת פנצ'נקו הסתירה את פאבל ונינה עד השחרור.

## לאחר המלחמה
נינה ופאבל ניצלו וזכו להתאחד עם אביהם. הם שבו להתגורר בכפר קריבאיה רוּדה.

יקטרינה, אחותה של גלינה, עלתה לארץ ב-1995 בעקבות בתה שהתחתנה עם יהודי. בשנת 2004 גלינה עלתה לישראל והצטרפה לאחותה בירוחם. בשנת 2010 גלינה נסעה לאוקראינה על מנת לבקר את משפחתה. במהלך ביקורה נפטרה והיא בת 88. היא נקברה בבית העלמין נובו איגרנסקי באזור איגרן שבאוקראינה.

## הכרה והנצחה
ב-10 בינואר 2002 הוכרה ילנה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם, בטקס שנערך לכבודה נחקק שמה בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם.
ממוזער|שמה של גלינה פנצ'נקו בקיר הכבוד לחסידי אומות העולם, יד ושם ירושלים
במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של גלינה. קברה אותר בבית העלמין נובו איגרנסקי באזור איגרן שבאוקראינה.

## לקריאה נוספת
* תיק חסידת אומות העולם גלינה פנצ'נקו מס' 9559, ארכיון יד ושם.
* פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023-עמוד 192

## הערות שוליים

קטגוריה:אוקראיניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:ילידות 1922
קטגוריה:נפטרות ב-2010
יחסי שומרונים-נוצרים

**יחסי ה[[שומרונים]] עם [[נוצרים]]** לאורך ההיסטוריה.
## היסטוריה
לפי "הברית החדשה", ישו קיבל סיוע מהאישה השומרונית בבאר כאשר היה זקוק למים. לפי "הבשורה לפי מתי", ישו סירב להטיף את הלכותיו לשומרונים בתואנה שאין הם מזרע ישראל. גם המונח "השומרוני הטוב" משקף גישה פולמוסית נוצרית אל מול השומרונים, ובא להציג את אותו השומרוני שהיה טוב כלפי יהודי (פרוטו-נוצרי) כ"יוצא דופן" מקרב עמו.

בימים שלאחר התנצרות האימפריה הרומית, הנוצרים נהגו להציק לשומרונים על אמונתם וניסו להמיר את דתם לנצרות בכוח. המצב החמיר עד כדיי שהשומרונים החלו לשאת על עצמם נשק להגנה עצמית בתפילות יום השבת בבתי הכנסת שלהם בבית שאן, והכו בתגובה בנוצרים ביד קשה.

בשנת 415 נשלחו חיילים ביזנטיים אל קבר יוסף במבצע שכונה "מבצע ההעברה" (Translatio), והמקורות הנוצריים מציינים כי המשימה הושלמה בהצלחה וכי עצמותיו של יוסף נלקחו משליטת השומרונים והועברו לקונסטנטינופול. השומרונים חולקים עליהם וטוענים כי שורת אירועים נסיים מנעו מהחיילים הנוצריים להצליח במשימתם. השומרונים מציינים כי גם את עצמות הכהנים הגדולים הראשונים: אלעזר הכהן, איתמר הכהן ופינחס שלדבריהם נקברו בעוורתא שממזרח לשכם, ניסו הביזנטיים לגנוב ולהעביר לקונסטנטינופול; אולם אין לטענה זו תימוכין במקורות הנוצריים המוכרים.

במאה החמישית לספירה הכריז זנון, קיסר האימפריה הביזנטית כי על הר גריזים, מוקד הקדושה בדת השומרונית, תבנה כנסייה בשם "כנסיית מריה, אם האל" וכי השומרונים אינם מורשים עוד לסגוד על ההר. ככל הנראה מטרת הקמת הכנסייה הייתה להתריס כנגד המשך הדת השומרונית ולהכריח את השומרונים להתנצר בסיפוח מקום התפילה הקדוש ביותר להם.

ב-484 מינו לעצמם השומרונים את השומרוני החילוני, יוסטא איש קיסריה, בירת ארץ ישראל בתקופה הביזנטית, שפתח במרד נגד הנוצרים ולאחר כישלון המרד שלו, נתפס והוצא להורג. הנוצרים התלוננו לקיסר זנון ודרשו להחרים את רכוש עשירי השומרונים ולמנוע מהם לשרת בצבא. פרוקופיוס טוען כי לאחר כישלון המרד השומרוני, הוכרחו רבים מתושבי קיסריה השומרונים להתנצר (לכל הפחות, למראית עין) וכי את מרידות השומרונים הניעו האיכרים מביניהם.

המגמה האנטי-שומרונית בקרב הנוצרים בארץ ישראל המשיכה, וב-528קמו השומרונים להגנת עצמם ומינו את יוליאנוס בן צבר למנהיגם ופתחו במרידות כנגד גזירות השמד שהמיטו עליהם הנוצרים. המרד דוכא ב-529. לאחר מותו של יוליאנוס המרד דעך משמעותית אך לא תם לגמרי ונמשך עד לחודש אפריל 530 לספירה, שכן לאחר תאריך זה אין עוד עדויות להתנגשויות נוספות בין השומרונים לנוצרים. במהלך דיכוי המרד, שומרונים רבים מצאו את מותם - לפי גרסתו של מלאלס מספר ההרוגים הגיע ל-20,000 בעוד פרוקופיוס טוען למספר גדול בהרבה - 100,000 שומרונים הרוגים.

כמו כן, לפי פרוקופיוס, לאחר דיכוי המרד הקיסר יוסטיניאנוס הראשון כפה על שומרונים (אותם החשיב לצד היהודים לאויבי הנצרות) רבים להתנצר, וזו רבים נעתרו לדרישה זו במטרה להפסיק את מסע הרדיפות כנגדם. אולם, אף על פי שרבים מהם נטבלו לנצרות, לפי הכרוניקן פסחאלה, השומרונים דבקו באמונתם הקודמת וקנו בכסף מהמושלים את זכותם לשמור על דתם השומרונית.

היו שהציעו כי השומרונים כמעט ולא נפגעו מהצלבנים, וכי קהילותיהם בשכם, באשקלון ובקיסריה נותרו כמו שהיו. השומרונים לעומת זאת מחזיקים במסורת כי רבים מהם התנצרו בימי הצלבנים וכי אין להם תקווה שצאצאי השומרונים שהתנצרו אז יחזרו לחיקם.

במאה ה-14 הוקם מנזר על ראש הר גריזים, כנראה בהתרסה כנגד שרידי השומרונים.

## לקריאה נוספת
* מרידות השומרונים

## הערות שוליים

קטגוריה:שומרונים
קטגוריה:נוצרים בארץ ישראל
קטגוריה:המרת דת באונס
סים יריומין

**סים יריומין** (ברוסית: **Сим Еремин**; 14 בינואר 1932 – 22 בפברואר 2006) היה ילד רוסי ממחוז קורסק שהציל נער יהודי ב והוכר כחסיד אומות העולם, וקשר את גורלו עם מדינת ישראל.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
סים התגורר עם הוריו איוואן ופלגיה ושבעת אחיו ואחיותיו בקורסק, מחוז לגוב, ברית המועצות. בסוף אוקטובר 1941 כבש הצבא הגרמני את האזור. באפריל 1942 הבחין סים בוויקטור פיינשטיין, נער יהודי מחוסר הכרה. ויקטור היה בן 13 וסבל מתת תזונה חריפה. אמו נרצחה על ידי הנאצים בדצמבר 1941 והוא נמלט ממחוז חרקוב. סים היה בן עשר בלבד אך החל לטפל בו. בהתחלה סיפק לוויקטור אוכל ומים, אך כשהבין שוויקטור זקוק לטיפול נוסף, פנה להוריו. ההורים הסכימו להסתיר את ויקטור בביתם למרות שידעו שהוא יהודי. הם טיפלו בוויקטור, האכילו אותו, רחצו אותו ועזרו לו להחלים. על אף עוניים הסתירו את ויקטור עד לשחרור האזור מהנאצים במרץ 1943.

## לאחר המלחמה
סים התגייס לצבא האדום וסיים את שירותו ב-1957. לאחר מכן התגורר בקייב, בירת אוקראינה. ב-1959 נישא ליהודייה זינה שימנובסקי. לזוג נולד בן, סרגיי. לאחר פטירתה של זינה ב-1996 עלו סים וסרגיי בנו לישראל והתיישבו בבית שאן, שם גרה אחותו של ויקטור, זינה. ויקטור מצא את אחותו זינה ששרדה את המלחמה. הוא התגורר בחרקוב, הקים משפחה ועבד כחשמלאי. ויקטור עלה לישראל בשנות ה-90 ונתן עדויות ליד ושם. בעקבות עדותו הוכרו סים והוריו כחסידי אומות העולם. ויקטור נפטר ב-1995. סים וויקטור מעולם לא נפגשו בישראל.

## הכרה והנצחה
ממוזער|שמו של סים יריומין חסיד אומות העולם חרוט בקיר הכבוד יחד עם שמות הוריו על הצלת יהודים בשואה
ב-5 באוגוסט 1996 יד ושם הכיר בסים ובהוריו פלגיה ואיוואן יריומין כחסידי אומות העולם. ביד ושם התקיים טקס לכבודם ושמם נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ליד ושם ולשב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורו של סים. קברו אותר בבית העלמין בעפולה.

## קישורים חיצוניים
* Yeremin Ivan & Yeremina Pelageya; Son: Sim, יד ושם
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:רוסים חסידי אומות העולם
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:מצילים בשואה: רוסיה
קטגוריה:אישים הקבורים בעפולה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2006
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
ויטולד פומיינקו

**ויטולד (ויטיה) פומיינקו** (בפולנית: **Witold Fomenko**; 25 בדצמבר 1905 – 13 בפברואר 1961) היה ספר פולני שהציל יהודים בתקופת השואה, הוכר כחסיד אומות העולם וקשר את גורלו עם מדינת ישראל.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
ויטולד פומיינקו היה יליד ורשה, בן למשפחה קתולית שגדל בחברת יהודים. הוא היה נגן סקסופון. הוא נהג לנגן בחברת יהודים וחיבר מנגינות יהודיות בעבור חסידות סטולין.

פומיינקו למד את מקצוע הספרות מאחד מחבריו היהודים. ב-25 ביוני 1941 כבשו הגרמנים את העיר בה גר, לוצק. לאחר הכיבוש החלו רדיפות של יהודים והוטלו עליהם גזרות. אף על פי שהדבר לא חל על פומיינקו הוא הרגיש צורך לעזור לחבריו היהודים. הוא פתח מספרה גדולה שבה העסיק שישה ספרים, ביניהם יהודים, וכן דאג להעסקת יהודים נוספים במספרות נוצריות. פומיינקו צפה בגירוש היהודים אל גטו לוצק והזדעזע עמוקות. הוא החל לבצע בחשאי פעולות על מנת לעזור להם. הוא קנה בכספו אוכל ותרופות למרות הסכנה לחייו.

פומיינקו שילם מכספו על מנת לזייף מסמכי זהות אוקראינים. את המסמכים סיפק ליהודים שהגיעו לגטו לוצק, כתוצאה מכך, יהודים רבים חיו מחוץ לגטו. פומיינקו ואביו נעצרו ועונו על ידי משטרת המדינה החשאית של גרמניה הנאצית. הם שוחררו בזכות קצין גרמני שהיה לקוח במספרתו. למרות כל העינויים שעבר, המשיך פומיינקו לעזור ולהציל יהודים. גם לאחר חיסול גטו לוצק ב-3 בספטמבר 1942 הוא הסתיר יהודים רבים, סידר מקומות מסתור, והמשיך לספק מסמכים מזויפים שאפשרו להם לעבוד בגרמניה בזהויות בדויות.

## לאחר המלחמה
פומיינקו פתח מספרה חדשה בעיר ורוצלב, לשם הוא עבר לאחר המלחמה ושם גם התחתן עם יהודיה שסייע בהצלתה. לשניים נולד בן. פומיינקו עלה עם משפחתו ארצה לאחר שנפתחו שערי פולין להגירה יהודית, הוא התגורר בעיר אשקלון ורוב ניצוליו עלו גם הם לישראל במהלך השנים.
ממוזער|ויטולד פומיינקו נטמן בית העלמין הלטיני ברמלה. קברו אותר במסגרת מבצע "חסד אחרון".
ב-13 בפברואר 1961 הלך פומיינקו לעולמו בגיל 55 מספר חודשים לאחר העלייה לארץ. פומיינקו נקבר בעיר רמלה בבית העלמין הלטיני.

## הכרה והנצחה
ב-12 בדצמבר 1967 התקיים טקס הנצחה לפומיינקו ביד ושם ושם וניטע עץ לזכרו בגן חסידי אומות העולם.

במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורו של פומיינקו. קברו אותר בבית הקברות שערי חסד בחיפה ונקבעה עליו לוחית זיכרון.

## לקריאה נוספת

* פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 186–187

## הערות שוליים

קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1905
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1961
מיץ למקס

**מיץ למקס** הוא אלבום היפ הופ ישראלי שיצא תחת תוכנית הרדיו ג'יגה ג'וס ומשתתפים בו 71 אומנים ישראלים ו-19 מפיקים שונים. את הפקת האלבום יזמו השדרן תומר גרשנמן ועיתונאי ההיפ הופ מתן שרון בעזרת המפיק המוזיקלי רועי דורון, והוא מהווה מעין גרסה מודרנית לפרויקט "מיקרופון למקסימום". העבודה על הפרויקט נמשכה כשנתיים וחצי לפני צאת האלבום בדצמבר 2024.

## רשימת השירים

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי היפ הופ ישראליים
קברנון ענק

**קברנון ענק** (שם מדעי: *Gobius cobitis*) הוא מין של דג השייך לסוג קברנון ומשפחת הקברנוניים.

## מידע כללי
אורכו של הקברנון עד 10 סנטימטרים אך האורך המרבי הוא 30 סנטימטרים. צבעו של הקברנון הוא ירוק זית עם כתמים כהים. הקברנון בעל סנפירי בטן מאוחים. הקברנון הענק חי בין סלעים ובין אצות במים רדודים עד לעומק של 10 מטר וגם בבריכות קטנות המנותקות מן הים בעת השפל. קברנון זה ניזון מאצות וגם מסרטנאים ותולעים. עונת הרבייה היא בחורף ובאביב. הנקבה מטילה כמה פעמים בעונת הרבייה. הביצים בצבע סגלגל ומוטלות מתחת אבנים. הקברנון מגיע לבגרות בגיל שנתיים. פרטים בודדים נאספו במפרץ אילת וכנראה שהם הגיעו למפרץ אילת מהים התיכון דרך תעלת סואץ. מין זה נפוץ מאוד בחופי ישראל.

הקברנון נפוץ באוקיינוס האטלנטי, הים השחור ובים התיכון. תחום התפוצה שלו הוא מחופי ישראל וטורקיה דרך צפון אפריקה ודרום אירופה עד לצרפת, פורטוגל, מרוקו וספרד.

קברנון ענק תואר למדע על ידי הזואולוג הגרמני פטר סימון פאלאס ב-1814.

פירוש השם המדעי הוא *gobius*-מין דג קטן ו*cobitis*-שם של דג קטן.

## קישורים חיצוניים

*
*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:קברנוניים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1814
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר סימון פאלאס
קטגוריה:דגי האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:דגי הים התיכון
קטגוריה:דגי הים השחור
קטגוריה:דגי ים באירופה
סבסטיאן איבל

**סבסטיאן איבל** (בגרמנית: **Sebastian Ebel**; נולד ב-11 במרץ 1963) הוא איש עסקים גרמני ומנכ"ל קבוצת TUI מאז אוקטובר 2022.

## ביוגרפיה
איבל נולד ב-1963 בבראונשווייג. הוא סיים שם תיכון ולמד לתואר בכלכלה באוניברסיטת בראונשווייג. הוא נשוי ואב לחמישה, ומתגורר בבראונשווייג.

### קריירה מקצועית

בשנת 1987 החל איבל את הקריירה המקצועית שלו כמתלמד בחברת סלצגיטר, אחת מיצרניות הפלדה הגדולות באירופה. לאחר מכן השתלב בתאגיד Preussag, וניהל את חברת Talkline. ב-1997 נכנס לתפקיד ראש תחום טלקומוניקציה בחברת VIAG במינכן, אולם שב כעבור שנה ל-Preussag כמנהל חטיבה בחברת הבת Hapag Touristik Union. ביולי 1999 התמנה איבל לחבר בדירקטוריון של TUI Deutschland, ומינואר 2001 עד אוגוסט 2006 היה חבר במועצת המנהלים של התאגיד, ששינה את שמו ב-2002 ל-TUI AG.

בעקבות חילוקי דעות בינו לבין מנהלים אחרים איבל עזב את מועצת המנהלים בספטמבר 2006, כדי להקים את חברת Eves Information Technology שעמד בראשה. ב-2011 החליף איבל את וולקר רולוף בתפקיד סמנכ"ל כספים בחברת וודאפון גרמניה. בפברואר 2013 חזר לחברת TUI כסמנכ"ל תפעול. במסגרת תפקידו היה לו תפקיד משמעותי במיזוג של החברה עם מקבילתה הבריטית TUI Travel ב-2014, שלאחריו קיבל על עצמו את תפקיד סמנכ"ל כוח אדם בחברה החדשה שנוצרה מהמיזוג. ב-2021 עבר לתפקיד סמנכ"ל כספים בחברה, ובאוקטובר 2022 התמנה למנכ"ל, תפקיד בו הוא עתיד להחזיק עד ספטמבר 2028.

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1963
פול הטפילד

**פול גרהארט הטפילד** (באנגלית: **Paul Gerhart Hatfield**; 29 באפריל 1928 – 3 ביולי 2000) היה עורך דין, פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי. הוא כיהן לזמן קצר כחבר הסנאט של ארצות הברית ממונטנה בשנת 1978, ולאחר מכן כשופט בבית המשפט המחוזי הפדרלי של מונטנה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
הטפילד נולד ב-29 באפריל 1928 בגרייט פולס, מונטנה, ולמד בקולג' של גרייט פולס (כיום אוניברסיטת פרובידנס). הוא שירת בחיל הקשר של צבא ארצות הברית בפלוגת הקשר ה-181, מ-1951 עד 1953, כולל שירות בקוריאה במהלך מלחמת קוריאה מ-1952 עד 1953. הוא קיבל תואר ראשון במשפטים מבית הספר למשפטים של אלכסנדר בלווט השלישי באוניברסיטת מונטנה במיזולה ב-1955.

### קריירה
הטפילד התקבל ללשכת עורכי הדין במונטנה באותה שנה, והחל לעסוק בעריכת דין בגרייט פולס. הוא היה סגן ראשי לפרקליט המחוז של מחוז קאסקייד בין השנים 1959 ל-1960 ושימש כשופט של המחוז השיפוטי השמיני בין השנים 1961 ל-1976. הוא נבחר לשופט הראשי של בית המשפט העליון של מונטנה בבחירות הכלליות של 1976, והביס את השופט השותף ווסלי קאסלס עם 199,536 קולות (67.5%) לעומת 95,947 קולות (32.5%), ונכנס לתפקידו בינואר 1977.

### הסנאט של ארצות הברית
ב-22 בינואר 1978, מינה מושל מונטנה, תומאס לי ג'אדג', את האטפילד לחבר הסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המשרה שהתפנתה בשל מותו של לי מטקלף לתקופת כהונה שהסתיימה ב-3 בינואר 1979. הוא כיהן מ-22 בינואר 1978 ועד התפטרותו ב-14 בדצמבר 1978. הוא הובס בפריימריז הדמוקרטי ביוני 1978 על ידי חבר הקונגרס מקס בוקוס, כאשר בוקוס קיבל 87,085 קולות (65.3%) לעומת הטפילד שקיבל רק 25,789 קולות (19.3%). לאחר התבוסה בפריימריז, הטפילד נשאר בסנאט עד להתפטרותו שלו, כאשר בחירתו של מחליפו, בוקוס, אושרה רשמית לאחר הבחירות הכלליות בנובמבר 1978. מקס בוקוס שיבח את יריבו העיקרי לשעבר על היותו "אחד האנשים ההגונים והמתחשבים ביותר שהייתה לי הזכות להכיר". 

### כהונה כשופט פדרלי
ב-15 במרץ 1979, הטפילד מונה על ידי הנשיא ג'ימי קרטר לכהן במושב בית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז מונטנה שהתפנה על ידי השופט ראסל אוונס סמית'. מינויו של הטפילד אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-9 במאי 1979, והוא החל בתפקידו למחרת. הוא כיהן כשופט ראשי בין השנים 1990–1996, קיבל מעמד בכיר ב-9 בפברואר 1996, והמשיך לכהן עד סוף ימיו. הטפילד היה תושב גרייט פולס משנת 1979 ועד מותו ב-3 ביולי 2000.  הוא קבור בפארק הזיכרון ריברסייד בספוקיין, וושינגטון. 

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מונטנה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מונטנה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת מונטנה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממונטנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית שמונו לתפקידם
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2000
איגור קירילוב

**איגור אנטולייביץ' קירילוב** (ברוסית: **Игорь Анатольевич Кириллов**; 13 ביולי 1970 – 17 בדצמבר 2024) היה איש צבא רוסי בדרגת לוטננט גנרל ששירת כמפקד הכוחות להגנה כימית, ביולוגית וגרעינית. הוא היה חשוד בפשעי מלחמה במלחמת אוקראינה–רוסיה ונהרג בהתנקשות בדצמבר 2024.

## ביוגרפיה
קירילוב נולד ב-13 ביולי 1970 בקוסטרומה. הוא התגייס לצבא בשנת 1987, וסיים בשנת 1991 את בית הספר לפיקוד בקוסטרומה.

בין השנים 1991–1994 שירת במזרח גרמניה, ולאחר מכן עבר לשירות במחוז הצבאי של מוסקבה . בשנים 2005–2007 למד באקדמיה הצבאית להגנת אב"כ .

משנת 2009 שירת בתפקידים שונים בכוחות להגנת אב"כ של צבא רוסיה.

בספטמבר 2014 מונה למפקד האקדמיה הצבאית להגנת אב"כ .

באפריל 2017 החליף את אדוארד צ'רקסוב ומונה למפקד הכוחות להגנת אב"כ של צבא רוסיה.

## במלחמת רוסיה אוקראינה
במהלך מלחמת אוקראינה–רוסיה נטען כי צבא רוסיה ביצע מתקפות נשק כימי רבות נגד אוקראינה. בין השאר, נטען כי רוסיה השתמשה ברימונים המכילים כלורופיקרין.

בעקבות כך הוצאו נגדו עיצומים במדינות שונות.

ב-16 בדצמבר 2024 הוצא צו מעצר נגד קירילוב באוקראינה באשמת פשעי מלחמה.

## חיסולו בידי הביון האוקראיני
שמאל|ממוזער|רגע הפיצוץ כפי שצולם ממצלמת רכב שחנה בסמוך
ב-17 בדצמבר 2024 נהרג קירילוב יחד עם עוזרו בהתנקשות שבוצעה באמצעות קורקינט חשמלי ממולכד מחוץ לבניין מגורים בריאזאנסקי פרוספקט  במזרח מוסקבה.

מיד לאחר מכן הודיע המודיעין הצבאי האוקראיני כי הוא נהרג ב"מבצע מיוחד", כיון ש"הוא היה פושע מלחמה שנתן פקודות לשימוש בנשק כימי".

למחרת הודיעו הרשויות ברוסיה על מעצרו של אזרח אוזבקיסטן בחשד לביצוע ההתנקשות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
קטגוריה:אנשי צבא סובייטים
קטגוריה:מעוטרי גיבור הפדרציה הרוסית
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:הפלישה הרוסית לאוקראינה: רוסים
קטגוריה:הרוגי התנקשויות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הצבאי הפדרלי לזכר הנופלים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1970
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2024
יוחנן ארזי

**יוחנן ארזי** (29 ביוני 1954 – 10 בינואר 2012) היה פרופסור להנדסת תעשייה וניהול, שכיהן כנשיאה השלישי של המכללה האקדמית להנדסה בראודה.

## ביוגרפיה
יוחנן ארזי גדל ברמת גן, למד בתיכון אהל שם, ובצבא שירת בחיל התותחנים.

אחרי שקיבל את שלושת תאריו האקדמיים בטכניון, שימש כמרצה בפקולטה להנדסת תעשייה וניהול בטכניון ובאוניברסיטת תל אביב, היה חוקר במוסד נאמן למחקר מתקדם במדע וטכנולוגיה שליד הטכניון.

הקריירה האקדמית של פרופ' ארזי כללה כתיבה של שלושה ספרים ופרסום עשרות מאמרים מדעיים. במסגרת פעילותו המקצועית ביצע, ניהול והנחה למעלה מ־140 פרויקטים בתעשייה ובשירותים. במסגרת פעילותו הציבורית היה ארזי חבר בוועד הפועל של מכון התקנים הישראלי מטעם המל"ג וחבר הנהלה של אגודת מהנדסי תעשייה וניהול בלשכת המהנדסים, הארכיטקטים והאקדמאיים במקצועות הטכנולוגים בישראל.

פרופ' ארזי נמנה עם דור המייסדים של מכללת אורט בראודה, עת הגיע למכללה בשנת 1988 מאוניברסיטת תל אביב. במהלך כל שנות פעילותו במכללה שם דגש על פיתוח המחקר בצד הצטיינות בהוראה, וקידם תוכניות לימוד לתואר ראשון ולתואר שני, עיצב את תפישת האיכות והמצוינות במכללה ופעל להידוק הקשר בין המכללה, התעשייה והקהילה בכרמיאל ובגליל.

ארזי הגה ויזם את כנסי תעשייה-אקדמיה, הנערכים מדי שנה במכללה. בשנת 2025 התקיים הכנס ה-14. הכנסים מציגים את חזית המדע והתעשייה ע״י תעשיינים ואנשי אקדמיה מובילים. במהלך הכנס, מעניקה המכללה פרסים לסטודנטים שביצעו עבודות גמר מצטיינות בתום לימודיהם לתואר ראשון ושני. לאחר פטירתו, נושא כנס התעשייה-אקדמיה את שמו של ארזי כמו גם הפרסים לסטודנטים המצטיינים.

נפטר במהלך כהונתו כנשיא המכללה והשאיר אחריו חותם עז על האקדמיה, התעשייה והחברה בגליל ובמדינה.

ארזי הותיר אחריו אם, אח, אישה, שתי בנות ונכד. הובא למנוחות בבית העלמין תל רגב.

## קישורים חיצוניים
* יוחנן ארזי באתר של המכללה האקדמית להנדסה בראודה
* נשיא חדש למכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה בכרמיאל

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי בית הספר אהל שם
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: הנדסה
קטגוריה:סגל הטכניון: הנדסת תעשייה וניהול
קטגוריה:מהנדסי תעשייה וניהול ישראלים
קטגוריה:נשיאי מכללות בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות תל רגב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
ולנטינה איבנובסקה

**ולנטינה איבנובסקה** (ברוסית: **Валентина Ивановская**; 2 באפריל 1895 – 11 בינואר 1980) הייתה חסידת אומות העולם ממוצא רוסי שהצילה ילדה יהודיה בוורשה בפולין בתקופת השואה וקשרה את גורלה עם מדינת ישראל.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
ולנטינה עזבה את רוסיה לפולין בשנות ה-20 והתגוררה בוורשה בדירה קטנה אותה חלקה עם דיירים פולניים. ב-1943 פגשה ולנטינה בוורשה את אייזיק גוטמן, שפנה אליה בחיפוש אחר מקום מסתור לאחייניתו הניה רוזנמן בת ה-12 וחצי, אותה הבריח מגטו ביאליסטוק. כעבור מספר ימים ולנטינה מצאה מקום מסתור להניה אצל חברתה יקטרינה פנצ'נקו. הניה עזרה בעבודות משק הבית ליקטרינה שהשיגה עבורה תעודת זהות מזויפת. שמה של הניה הוחלף להלנה יגורוף כדי לא לעורר חשד. ולנטינה סייעה גם לדוד של הניה ולמשפחתו למצוא מקום מסתור ועזרה להם לשמור על קשר באמצעות העברת מסרים והודעות ביניהם.

בזמן מרד גטו ורשה באפריל 1943 ולנטינה נשארה בוורשה, ולאחר מכן העבירו אותה למחנה פרושקוב, שם עזרה לבני משפחתה של הלנה, כולל דודה, למצוא מקום מסתור; תוך כדי כך ולנטינה עזרה לבני המשפחה לתקשר עם הלנה.

ביולי 1944, כאשר הצבא האדום החל להתקרב לוורשה, דאגה ולנטינה לכך שיקתרינה והניה יעברו לגרמניה, לרבנסבורג (Ravensburg). באוגוסט 1944, כאשר פרץ מרד ורשה, נשלחה ולנטינה לפרושקוב ומשם ביקשה העברה לרבנסבורג, שם התאחדה עם יקתרינה והניה. לאחר מותה של יקטרינה, ולנטינה לקחה חסות מלאה על הניה שהייתה כבר בת 14.

## לאחר המלחמה
ולנטינה פעלה ממניע מוסרי להחזרת הניה לחיק משפחתה, ועזרה לה לשלוח מכתבים לאיתור קרובי משפחה. נמצאו שני דודים ששרדו והיגרו לארצות הברית ודודה נוספת במחנה עקורים באוסטריה. באמצעות תנועת הבריחה סייעה ולנטינה להניה לחצות את הגבול ולהתאחד עם דודתה באוסטריה. לאחר איחוד המשפחה הניה החליטה לעלות לארץ ישראל, וולנטינה שבה לגרמניה. ולנטינה שמרה על קשר הדוק עם הניה בעזרת מכתבים במהלך השנים וביקרה אותה בארץ. לבסוף השתכנעה לעלות ולעבור לגור עם הניה ובעלה בישראל. ב-1975 עברה להתגורר עמם בקריית מוצקין. ב-1978 עברה ולנטינה להתגורר בבית אבות לוקנר בנהריה. ולנטינה התנגדה לאורך כל השנים לקבל הכרה והוקרה על הצלת הניה.

## הכרה והנצחה
ב-26 באוקטובר 1978 הכיר יד ושם בוולנטינה כחסידת אומות העולם ושמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם ירושלים. ב־21 ביוני 2022 נערך במרכז משמעו"ת בקריית מוצקין, טקס הוקרה לוולנטינה איבנובסקה על כך שהצילה את הניה (אילנה הראל). במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ליד ושם ושב"כ במהלך 2021, במסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של ולנטינה. קברה אותר בבית הקברות הנוצרי בעכו ונקבעה עליו לוחית זיכרון.

## לקריאה נוספת
* אריאלה ראובני, "הלנה והמצילה שלה", דבר, 7 בנובמבר 1978
* אפרים דקל, שרידי חרב: הצלת ילדים בשואה ולאחריה. משרד הביטחון, 1963, עמ' 218–221 (אמהות)

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:רוסים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילי ילדים בשואה
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:ילידות 1895
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1895
קטגוריה:רוסיות שנפטרו ב-1980
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1980
אסמאעיל ח'טיב

**אסמאעיל ח'טיבּ** (בפרסית: **اسماعیل خطیب**; 1961 – 18 במרץ 2026) היה איש צבא ופוליטיקאי איראני, שכיהן כשר המודיעין של איראן. במהלך מבצע שאגת הארי, נהרג בסיכול ממוקד על ידי חיל האוויר הישראלי.

## ביוגרפיה
נולד בשנת 1961 בקאאן שבמחוז דרום ח'וראסאן באיראן. הוא מוסלמי שיעי.

בשנת 1975 או 1976 החל ללמוד לימודי שריעה ומשפט איסלאמי בחווזה של קום, אחד ממוריו היה עלי ח'אמנאי. החזיק בתואר חוואג'ה אל אסלאם. בשנת 1979 הצטרף למשמרות המהפכה. במלחמת איראן–עיראק שירת בארגון המודיעין של משמרות המהפכה, עד לפציעתו.

בשנת 1985 החל לשרת במשרד המודיעין. בין השאר, היה מעורב בחקירתו של מהדי האשמי .

בשנת 2010 מונה לתפקיד במשרד המנהיג העליון, ובשנת 2012 קיבל תפקיד ביחידת המודיעין של המערכת המשפטית.

## שר המודיעין
בשנת 2021 מונה על ידי הנשיא אבראהים ראיסי לשר המודיעין. המינוי אושר על ידי 222 (מתוך 290) מחברי המג'לס. הוא החליף בתפקיד את מחמוד עלווי.

ב-9 בספטמבר 2022 הטילה ארצות הברית עיצומים על ח'טיב ועל משרד המודיעין באשמת מעורבות בפשעי סייבר.

בשנת 2024, לאחר מותו של ראיסי בהתרסקות מסוקו ובחירתו של מסעוד פזשכיאן לנשיא, הביא פשזכיאן את מינויו מחדש של ח'טיב לשר המודיעין לאישור חברי המג'לס, והם אישרו אותו.

ח'טיב נהרג במבצע שאגת הארי בסיכול ממוקד על ידי חיל האוויר הישראלי ב-18 במרץ 2026.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים
 

קטגוריה:פוליטיקאים איראנים
קטגוריה:משמרות המהפכה האסלאמית
קטגוריה:איראנים שמחלקת האוצר של ארצות הברית הטילה עליהם סנקציות
קטגוריה:אישים שנהרגו במבצע שאגת הארי
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1961
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-2026