open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
היפרסתן

**היפרסתן** הוא השם שניתן בעבר למינרל השייך לקבוצת הפירוקסן, קבוצה של מינרלים אינוסיליקטים (סיליקטים במבנה בצורת שרשרות), בעלי שרשרת בודדת. ההיפרסתן היה שייך לקבוצת המינרלים האיזומורפית (כלומר שורה של תרכובות אנלוגיות בהרכבן) הקרויה "קבוצת האנסטטיט", שנוסחתה הכללית Mg,Fe)SiO3). המינרלים שבקבוצת האנסטטיט מכונים גם אורתופירוקסנים משום שהם שייכים לקבוצת הפירוקסן והמבנה שלהם אורתורומבי. מינרלים אלו נפוצים ומצויים בסלעי יסוד, סלעים מותמרים ומטאוריטים. הקבוצה מתחילה במינרל אנסטטיט המכיל בעיקר מגנזיום, ומסתיימת במינרל הנדיר פרוסיליט המכיל בעיקר ברזל (FeSiO3). את הכינוי היפרסתן קיבל מינרל המצוי באמצעיתה של קבוצת האנסטיט והמכיל כמויות שוות של מגנזיום וברזל.

ב-1988 קיבלה תת-ועדה של "הוועדה לשמות מינרלים ולמינרלים חדשים" (CNMMN) באגודה הבינלאומית למינרלוגיה (ה-IMA) שעסקה במינרלים של פירוקסן החלטה לאסור שימוש בשם היפרסתן וקבעה כי במקומו להשתמש בשם **אורתופירוקסן** ולציין את כמות האנסטטיט (En) או הפרוסיליט (Fs) בהתאם ליחס מגנזיום/ברזל במינרל (לדוגמה En80Fs20).

גבישים בודדים מפותחים של היפרסתן הם נדירים והמינרל מצוי בעיקר כגושים עלעליים המשובצים בסלעי היסוד נוריט ואנדזיט-היפרסתן, שבו הוא מרכיב חיוני. הדוגמאות הבולטות ביותר של המינרל הגיעו מהסלע גס הגרגיר לברדוריט-היפרסתן (נוריט) שבאי פאול שמול חוף חצי האי לברדור שבקנדה, זו הסיבה שהמינרל היה ידוע גם כ-הורנבלנדה של לברדור או פאוליט.

כמו במינרלים אחרים בקבוצת האנסטטיט, עשויה בליה לגרום לדוגמיות של המינרל לקבל ברק תת-מתכתי שצבע דמוי ארד (ברונזה) והקרויים ברונזיט. במקרים מסוימים עשוי להופיע על משטחים של המינרל ברק בצבע אדום נחושת זוהר שמקורו דומה לזה של הברונזיט, אך צבעו עז יותר. בשני הסוגים נעשה שימוש כאבן חן.

מקור השם מיוונית - "חוזק יתר". שם זה רומז לקשיות הגדולה שלו בהשוואה לאמפיבול, מינרל שלעיתים קרובות טועים בינו לבין ההיפרסתן.

## קישורים חיצוניים

*Mineral galleries
*Webmineral
*Mindat locations

קטגוריה:קבוצת הפירוקסן
קטגוריה:אינוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלי מגנזיום
קטגוריה:מינרלים
סוהר חובה

בישראל, **סוהר חובה** היה חייל שהוצב לשרת בשירות בתי הסוהר.

## היסטוריה
בשנת 2005 החליטה הממשלה להעביר את האחריות להפעלתם של בתי הכלא הביטחוניים, קציעות, עופר ומגידו, מצה"ל לשירות בתי הסוהר. זמן קצר לפני העברת האחריות, התברר כי אין בשירות בתי הסוהר כוח אדם מספיק להחזקתם של בתי הכלא. על כן, הוחלט להיעזר בחיילים - כאלה שמשרתים במקומות אלה ממילא, וכאלה שיתגייסו בעתיד.

מאחר שמדובר בשירות מחוץ לצה"ל, נדרש לשם כך תיקון חקיקה. בהליך שארך פחות משבוע, אישרה הכנסת בפברואר 2005 תיקון בחוק שירות ביטחון המאפשר את שיבוצם של חיילים בשירות בתי הסוהר, למטרת אבטחתם של אסירים ביטחוניים בבתי הכלא הביטחוניים בלבד, בהיקף מוגבל. התיקון נקבע כהוראת שעה לתקופה של שלוש שנים, על מנת שבעתיד ניתן יהיה לבחון אם עדיין יש בכך צורך, והאם הפרויקט מצליח. בדומה להוראות לגבי שירות חיילים במשטרה, נקבע כי חייל שהוצב בשירות בתי הסוהר יוכל להביע את התנגדותו לכך, ולשרת במסגרת צה"ל. כן נקבע כי על חיילים אלה יחולו חוקי השיקום וחוק קליטת חיילים משוחררים.

אף שבחוק נקבע כי החיילים יוכלו להיות מוצבים רק בבית כלא ביטחוניים, בפועל, שירתו חיילים רבים גם בבתי כלא אחרים. זאת, משום שמשיקולים ארגוניים, העביר שירות בתי הסוהר אסירים ביטחוניים רבים לאגפים ביטחוניים בבתי הסוהר בהם כלואים אסירים פליליים. רק בשנת 2009 תוקן החוק שאפשר את הצבתם של החיילים גם באגפים הביטחוניים של בתי הסוהר המעורבים. באותו תיקון נקבע גם כי ניתן יהיה להציב חיילים גם בתפקידים של שירותי מינהלה הנוגעים לארגון כוח אדם וטיפול בפרט שיינתנו רק לאותם חיילים, כלומר רכזי כוח אדם ומש"קי ת"ש.

מאז נחקקה הוראת השעה היא הוארכה מספר פעמים.

### הפסקת שירות החובה בשירות בתי הסוהר
בעקבות חקירת פרשת הסרסור בסוהרות בכלא גלבוע בה על פי החשד המחבל הרוצח מחמוד עטאללה אנס ותקף מינית סוהרות חובה, הופסק בהתחלה שירותם של סוהרי חובה בבתי הכלא הביטחוניים ומאוחר יותר הופסק גיוסם של סוהרי חובה לשירות בתי הסוהר, עד שבדצמבר 2024 הסתיימה תקופת שירותם של אחרוני חיילי החובה בשירות בתי הסוהר.

לפיכך, החל מינואר 2025 אין סוהרי חובה בישראל, ושירות בתי הסוהר מעסיק סוהרים (או "לוחמי כליאה") אנשי קבע בלבד.

## הערות שוליים

קטגוריה:שירות בצה"ל
קטגוריה:שירות בתי הסוהר
אלקווין

**אלקווין** (אנגלית: **Alcuin**; 735 בקירוב – 19 במאי 804) היה מלומד, נזיר, מחנך ותאולוג אנגלי.

## חייו
אלקווין נולד בממלכת נורת'מבריה ליד העיר יורק שבצפון אנגליה. למד בבית הספר של מנזר קתדרלת יורק, שנוסד בידי הארכיבישוף מיורק אתלברט. בית ספר זה נודע כמרכז ללימוד התאולוגיה, הספרות והמדע. תוכנית הלימודים כללה את שבע האמנויות החופשיות: דקדוק, לוגיקה, רטוריקה, גאומטריה, אריתמטיקה, אסטרונומיה ומוזיקה. לאחר שסיים את חוק לימודיו הפך אלקווין למורה באותו בית ספר.

ב-781 נשלח על ידי מלך נורת'מבריה לרומא כדי לקבל את אישורו של האפיפיור אדריאנוס הראשון להסמכתו של אינבאלד הראשון כארכיבישוף של יורק. בדרכו בחזרה פגש בקרל הגדול מלך הפרנקים ששכנע אותו להצטרף לחצרו בעיר אאכן (כיום בגרמניה), שאליה הוזמנו גם מלומדים אחרים, כדי ללמד בבית הספר של ארמון המלך. בית ספר זה, שנוסד על ידי אבותיו של קרל הגדול, נועד בעיקר ללמד את ילדי חצר המלכות גינוני טקס. אך המלך שאף לכלול בתוכנית הלימודים גם את שבע האמנויות החופשיות, ובעיקר את לימוד התאולוגיה הנוצרית.

בשנת 782 החל אלקווין את שירותו כמנהל בית הספר של הארמון.
הוא הביא מאנגליה ספרים ומורים, ובהם עוזריו מן העיר יורק. עד מהרה הפך בית הספר של הארמון למרכז פעיל של לימודים ושל העתקת כתבי יד רומיים עתיקים. נערכה רפורמה חינוכית שהתפשטה בכל רחבי הממלכה. נוסדו בתי ספר במנזרים שמהם התפתחו אחר כך האוניברסיטאות הראשונות של אירופה. התלמידים היו: קרל הגדול עצמו, אשתו, אחותו גיזלה, בניו פפין ולואי (לימים לואי החסיד מלך הפרנקים), מזכירו איינהרד ורבים אחרים. אלקווין הפך לידידם של המלך, של אנשי חצרו ושל גבירות החצר שכולם היו תלמידיו.
נוטקר המגמגם  (Notker Balbulus) מספר שלא נמצא באימפריה הפרנקית מלומד שלא היה תלמידו או תלמיד של תלמידו של אלקווין. איינהרד, הביוגרף של קרל הגדול, מכנה את אלקווין בספרו, "האיש המלומד ביותר עלי אדמות". לפי איינהרד, מונה אלקווין ליצור תקן לכתיבה מסוגננת אחידה לשפה הלטינית. בין 782 ל-796, פיתח **יד** (hand - ביטוי שמשמעותו סגנון קליגרפי) חדשה וקרא לה על שם פטרונו, הכתב הקרולינגי.

אלקווין החל בנוהג שפשט בין אנשי החצר של קרל הגדול, של שימוש בכינויים תנ"כיים וקלאסיים שהוצמדו להם: קרל הגדול עצמו נקרא "דוד", על שם דוד המלך, ואילו אלקווין קרא לעצמו "פלאקוס" על שם המשורר הרומי הורטיוס, או "אלבינוס", על שם הפילוסוף בן המאה ה-2, אלבינוס .

ב-790 שב אלקווין לאנגליה, אך משלא עלה בידו להשפיע על מלך נורת'מבריה בענייני ניהול הממלכה, חזר לחצרו של קרל הגדול ב-792. משם כתב סדרת מכתבים למלך נורת'מבריה ולבישופים אנגליים. מכתבים אלה מהווים מקור חשוב להכרת החברה הקרולינגית.

ב-796 נתמנה אלקווין לאב מנזר מרטין מטור (בעיר טור כיום בצרפת). שם פיקח על עבודתם של נזירים שהעתיקו כתבי יד נוצריים עתיקים ושירה וספרות רומית. כמעט כל השירה והספרות הלטינית שיש בידינו כיום נשתמרו בזכות עבודה זו שנעשתה על ידי נזירים בתקופה הקרולינגית.

אלקווין הכין מהדורה מתוקנת לוולגטה של הירונימוס. את הנוסח הסופי שלה הגיש לקרל הגדול כשי לרגל הכתרתו האימפריאלית בשנת 800, ומאז הועתק נוסח זה בעותקים רבים.

אלקווין נפטר במנזר מרטין מטור ב-804.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנגלים
קטגוריה:נזירים (נצרות)
קטגוריה:תאולוגים אנגלים
קטגוריה:תאולוגים נוצרים
קטגוריה:אנגליה האנגלו-סקסונית: אישים
קטגוריה:קרל הגדול
קטגוריה:ילידי 740
קטגוריה:נפטרים ב-804
חוק האפס של התרמודינמיקה

**חוק האפס של ה[[תרמודינמיקה]]** הוא חוק פיזיקלי בסיסי, הקובע כי:  בניסוח מתמטי יותר, יחס שיווי-המשקל התרמי הוא טרנזיטיבי.

שיווי-משקל תרמי בין שתי מערכות הוא מצב שבו הפרמטר התרמודינמי של הטמפרטורה קבוע בין מערכות, אך הפרמטרים האחרים רשאים להשתנות (למשל, לחץ, נפח, אנטרופיה, מספר חלקיקים ופוטנציאל כימי), במילים אחרות – במצב זה לא מתקיים מעבר של חום בין המערכות. למשל, כוס תה חם אינה נמצאת בשיווי-משקל תרמי עם חדר ממוזג, עד אשר תתקרר לטמפרטורה של הסביבה, אך למרות השוואת החום, עדיין ישנו אידוי של מים מהכוס לאוויר (מספר חלקיקים משתנה).

## היסטוריה
השם "חוק האפס של התרמודינמיקה" מקורו בכך שחוק זה נוסח ונקבע כחוק פיזיקלי רק בשנות ה-30 של המאה ה-20, אחרי ששלושת החוקים הראשונים של התרמודינמיקה נוסחו ומספורם השתרש. הסיבה לניסוח המאוחר היא שחוק זה נראה לפיזיקאים רבים מובן מאליו ולכן קביעתו כחוק פיזיקלי נפרד נראתה מיותרת.

## ניסוח פורמלי
עבור מערכת קנונית המצומדת לאמבט תרמי ניתן להגדיר טמפרטורה דרך פרמטר שיווי המשקל
\beta=\frac{1}{K_B\,T} כאשר \ K_B הוא קבוע בולצמן.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
0
תעתועים

**תעתועים**, או בשמו המלא **תעתועים, הרפתקאותיו של משיח בעל כורחו**, הוא ספר מאת ריצ'רד באך העוסק באופן בו אנו רואים את המציאות.

תעתועים הוא ספרו השישי של באך, אשר ראה אור בשנת 1977, שבע שנים לאחר צאת ספרו המצליח "ג'ונתן ליווינגסטון השחף".

## עלילה
באך מתאר בספר את מפגשו עם דונלד שימודה. באך ושימודה, שניהם טייסי מטוסים קלים, נפגשים בשדה במרכז ארצות הברית המשמש אותם להטסת אזרחים מעל שמי האזור בו נחתו, עיסוק בו מוצאים שניהם את פרנסתם. שימודה הוא משיח אשר מואס בתפקידו כמשיח, לאחר שהבין כי בני האדם מעוניינים בעיקר בהופעה ובשעשוע שמאחורי עשיית הנסים ופחות בהבנת המסר שמביא המשיח במעשיו. 
שימודה פוגש בריצ'רד ומעביר אליו את הידע שרכש במהלך השנים בעשיית נסים. הוא עושה זאת תוך שימוש בספר בשם "המדריך למושיע" שנמצא עמו, בו מופיעים משפטים אשר אמורים לכוון את הקורא אל ראייה מסוימת של המציאות, התואמת את היותו משיח. המיוחד בספר הוא שעמודיו אינם ממוספרים. הסיבה לכך, על פי שימודה, היא שהספר יפתח בעמוד בו ימצא הקורא את התשובה לשאלות ולספקות אותם העלה בראשו באותו הרגע. בהמשך עובר הספר לרשותו של ריצ'רד.
בספר משולבים ציטוטים רבים אשר לקוחים מתוך "מדריך למושיע". בעזרת ציטוטים אלו נגלה ריצ'רד לעולמו של המשיח. הקורא יכול למצוא בציטוטים אלו אמרות לגבי בחינת המציאות הקיימת ואופן ההתבוננות של אדם על חייו. ציטוטים אלו המובאים בספר מעניקים לו נופך פילוסופי ורוחני.

הספר תורגם לעברית בידי נורית יהודאי. ראה אור בארץ בשנת 1983, בהוצאת כנרת.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:נובלות
קטגוריה:ספרי 1977
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
דנידין (ניו זילנד)

שמאל|ממוזער|200px|הגן הבוטני
שמאל|ממוזער|200px|בית ברחוב בולדווין
**דנידין** (באנגלית: **Dunedin**) היא עיר בניו זילנד, השנייה בגודלה באי הדרומי ובירת מחוז אוטאגו. אף שהיא העיר השמינית בגודלה בניו זילנד כולה, מקובל לראות בה, מסיבות היסטוריות ותרבותיות את אחת מארבע הערים החשובות, לצידן של ולינגטון, אוקלנד וקרייסטצ'רץ'. בשנת 2007 התגוררו בה כ-114,000 תושבים, כ-20,000 מהם סטודנטים, שלהם השפעה רבה על אופייה של העיר.

## היסטוריה
ארכאולוגים גילו ממצאים המעידים על התיישבות מאורית באזור בסביבות שנת 1100. לאורך השנים יישבו המאורים את האזור לסירוגין.

ג'יימס קוק הגיע למקום בו שוכנת דנידין בראשית 1770. דיווחיו על פינגווינים וכלבי ים במקום, משכו אליו ציידים, שהתעמתו עם התושבים המאורים. ב-1815 ייסד ויליאם טאקר את היישוב האירופאי הראשון במקום, אך רק בשנת 1831 הוקם יישוב קבע, על ידי ציידי לווייתנים. תוך מספר שנים החלו מתיישבים נוספים לפתח חקלאות והוקם גם מיסיון.

דנידין הוקמה רשמית על ידי מתיישבים סקוטים בשנת 1848. הם קראו לה על שם בירתם, אדינבורו (בסקוטית: Dùn Èideann), ואף ניסו לעצבה בדמותה.

גילוי זהב דרומית מזרחית לדנידין ב-1861 הביא לגידול מהיר באוכלוסייתה. רוב התושבים החדשים היו אירים, אך הגיעו גם איטלקים, צרפתים, גרמנים, יהודים וסינים. הגידול באוכלוסיית העיר הביא להאצת הפיתוח שלה. בשנת 1869 נוסדה בה אוניברסיטת אוטאגו, האוניברסיטה הוותיקה ביותר בניו זילנד. בשנת 1878 הגיעה אליה מסילת הברזל מקרייסטצ'רץ' וב-1879 נפתח הקו לאינוורקרגיל. ב-1881 הייתה לאחת הערים הראשונות בעולם שבהן פעלו באופן סדיר חשמליות. בנוסף, החלה לשגשג תעשיית הבשר הקפוא. התפתחותם של ענפים נוספים הביא לכך שגם כאשר הבהלה לזהב דעכה, העיר המשיכה להתפתח.

בראשית המאה העשרים החלה התעוררות באי הצפוני, מה שהביא לירידה במעמדה של דנידין, אם כי היא עדיין נותרה מרכז חשוב.

## תיירות
התפתחותה של העיר במחצית המאה ה-19 הותירה חותם בארכיטקטורה הוויקטוריאנית של דנידין. בעיר יש לא מעט מוזיאונים וגלריות. הגן הבוטני, שפועל משנת 1868, אף הוא מהווה מקור משיכה לתיירים. בחצי האי אוטאגו חיים בעלי חיים רבים, כגון אלבטרוסים, פינגווינים, כלבי ים ואריות ים, ומספר סוכנויות בעיר מציעות סיורים בשטחי המחיה שלהם.

על פי ספר השיאים של גינס, רחוב בולדווין הנמצא כ-3.5 ק"מ ממרכז העיר, מחזיק בשיא העולמי כרחוב התלול ביותר בעולם, עובדה שהופכת אותו לאטרקציה תיירותית בעיר.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* תיירות בדנידין
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ניו זילנד: ערים
קטגוריה:ניו זילנד: ערי נמל
קטגוריה:אוטגו
קטגוריה:האי הדרומי
קטגוריה:מקומות שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1848
קריוס ובקטוס

ממוזער|250px|איור מתוך הספר קריוס ובקטוס
**קריוס ובקטוס** (מנורווגית: **Karius og Baktus**) הוא ספר ילדים נורווגי מפורסם, אשר נכתב ואויר על ידי הסופר הנורווגי תורביורן אגנר בשנת 1949 ותורגם לשפה העברית על ידי אריאלה אנדרסן.

הדמויות הראשיות בסיפור הם קריוס - שחור השיער ששמו נגזר ממחלת העששת (בנורווגית: karies), ובקטוס - בעל השיער האדום, ששמו נגזר מהמלה בקטריה.

סיפורם של קריוס ובקטוס, עם איוריו המשעשעים והמסר החינוכי החשוב שבו, הפך לסיפור ילדים נורווגי קלאסי. מאז הפרסום שלו שימש הרעיון של "טרול שיניים" ככלי חינוכי לדורות של ילדים סקנדינביים.

## עלילה
קריוס ובקטוס הם שני טרולים של שיניים החיים בתוך חורים בשיניים של ילד בשם עוזי (במקור היה שמו ינס). יש להם חיים טובים מאוד, במיוחד כאשר הוא אוכל חלה עם ריבה ולא מצחצח את שיניו לאחר מכן. הבתים שלהם לבסוף מושמדים על ידי רופא שיניים והם נשטפים מפיו של עוזי לאחר טיפול הולם בשיניו.

## הצגה בישראל
הסיפור הוצג בישראל בתוכנית "מה פתאום?!" ולאחר מכן עובד למחזה לילדים על ידי אבירמה גולן, אשר גם כתבה תשעה שירים עבור המחזה. שירים אלו הולחנו על ידי מישה בלכרוביץ. במחזה שיחקו דובי גל / דרור טפליצקי בתפקיד קריוס, מוצי אביב / איציק סיידוף בתפקיד בקטוס שגם ביים, נמרוד זילברמן / זזי שביט כדוקטור ניב, יעל כספי / אתי ברוך בתור הילד עוזי ושלומית כהן / רוני עוזר כאמא של עוזי. המחזה הועלה החל משנת 1983 על ידי דובי גל וזכה להצלחה גדולה. עד שנת 1988 הועלו 300 הצגות ובהמשך הועלה עוד מאות פעמים. לטענת גל, מבקרים הכתירו את ההצגה כנכס צאן ברזל של התרבות הישראלית. את העיבוד המחודש למחזה כתב גל יחד עם אבי דור שגם ביים את ההצגה לצד עיבודים של אסי טל. בהצגה השתתפו גל בתפקיד קריוס, אסף אשתר / שמחה ברבירו בתור בקטוס, איתי בלייברג / אלעד רביב כדוקטור ניב, עירית ענבי / קרן ראובן / נירית אהרוני שוויצר כאמא של עוזי ועדי נובינזון / מירב דמארי כעוזי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרות נורווגית
קטגוריה:ספרי 1949
קטגוריה:רפואת שיניים
קטגוריה:ספרי הוצאת מסדה
יואב ריבק

**יואב ריבק** (נולד ב-20 ביולי 1980) הוא עיתונאי ישראלי. הוא מכהן כעורך המוסף ״7 ימים״ ב״ידיעות אחרונות״, וכיהן בעבר כראש מחלקת החדשות ב״מעריב״ וב״ידיעות אחרונות״.

## ביוגרפיה
ריבק נולד בחולון לאב מהנדס ולאם מורה. את דרכו העיתונאית החל בתיכון איילון בעיר כשערך את המגזין של כיתת התקשורת "שולמן". לפני גיוסו לצה"ל, עבד ריבק תקופה קצרה ב"ידיעות אחרונות", ומיד עם תום שירותו הצבאי הצטרף לצוות הכותבים של אתר הספורט "סל-ניוז" שנסגר מאז.

בהמשך עבד כשנתיים וחצי כעורך וראש דסק באתר האינטרנט של עיתון "הארץ". לאחר מכן, עבר להיות עורך חדשות במהדורה המודפסת של העיתון. כעבור כמה חודשים, עבר ל"מעריב" כעורך בדסק החדשות, שם עבד כשנה. לאחר מכן חזר לעיתון הארץ כעורך וכן כתב רשימות עיתונאיות. לאחר שנתיים וחצי ב"הארץ", הוא חזר לקדנציה שלישית במעריב, הפעם כראש מחלקת החדשות של אתר nrg. כעבור כשנה קודם להיות סגנו של נטע ליבנה, ראש מחלקת החדשות של העיתון. בעקבות רכישת העיתון על ידי נוחי דנקנר בשנת 2011, הוחלט כי ריבק יחליף בתפקיד את ליבנה, והוא שימש כראש אגף החדשות יחד עם עומר ברק.

מיוני 2006 עד פברואר 2009, בשיתוף עם העיתונאי יאיר טרצ'יצקי, כתב בלוג בשם "לחץ חברתי". בבלוג עסקו השניים בסוגיות תקשורתיות וחברתיות, ובין היתר בנושא חוק ההסדרים. בסוף 2006 פרסמו השניים סדרה של פוסטים על חוק ההסדרים לשנת 2007. אתר החדשות ynet בחר בבלוג "לחץ חברתי" כאחת מעשר היוזמות החברתיות שעשו את שנת 2006.

השניים נמנו גם על מקימי ועד העיתונאים ב"הארץ", למרות התנגדות המוציא לאור של העיתון, עמוס שוקן. ריבק אף כיהן בנציג "הארץ" בהנהלת אגודת העיתונאים של תל אביב, וכיום הוא ממייסדי ארגון העיתונאים בישראל שפועל לאגד עיתונאים במסגרת ההסתדרות.

כשנה לאחר הקמת הוועד ב"הארץ" ייסדו השניים גם את החטיבה הצעירה באגודת העיתונאים של תל אביב. מטרת המהלך הייתה להחיות את העבודה המאורגנת בעולם התקשורת ולחזק את מעמד העיתונאי, באמצעות פנייה לעיתונאים צעירים שעד אז לא היו חברים באגודת העיתונאים. לכנס הייסוד של החטיבה הצעירה הגיעו כ-400 עיתונאים, שרובם הצטרפו בעקבותיו לאגודה. התארגנותם של העיתונאים הצעירים הובילה מאוחר יותר גם להקמת ועד עיתונאים במעריב. לאחר רכישת "מעריב" על ידי שלמה בן צבי, עזב את תפקידו בעיתון.

## קישורים חיצוניים
*לחץ חברתי - הבלוג של יואב ריבק ויאיר טרצ'יצקי

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי תיכון אילון/חדש (חולון)
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
אורחיי

**אוֹרחֶיי** או **אורהיי** (ברומנית: **Orhei**; קרויה גם **אוניצקאן**, ברומנית: **Oniţcani**; ברוסית  נקראת **אורגייב** - **Оргеев**) היא עיר ורשות עירונית במולדובה, בירת נפת אורהיי.

אורחיי, יריד קדום שהתפתח לעיר, היא היישוב העירוני הקדום ביותר ברפובליקת מולדובה. במהלך המאות ה-14 וה-16 היא הוחרבה בידי הטטרים.

עד כיבוש האזור בידי האימפריה הרוסית בשנת 1812 שימשה העיר כמרכז צבאי טורקי. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיר בתחומי רומניה, ובשנת 1991 נכללה בשטחי מולדובה.

בשנת 2004 התגוררו בעיר כ-25,000 תושבים.

## יהודי אורחיי
[ממוזער|250px|[אנדרטה לזכר יהודי אורחיי שנספו בשואה, בבית העלמין הדרום]]
בשנת 1726 הואשמו יהודי אורחי בעלילת דם. בין מלחמות העולם חיו בעיר כ-6,300 יהודים, כמחצית תושביה. בתקופה זו פעלו בעיר מוסדות תרבות ודת יהודיים, וכן מפלגות ותנועות נוער ציוניות.

בסוף יוני 1940 נכנסו לעיר חיילי הצבא האדום, ובתקופת שליטתם בה, יהודים אמידים בה הוגלו לסיביר, תוך החרמת עסקים רבים של יהודים.

עם פרוץ מבצע ברברוסה נסוגו הסובייטים מהעיר, ויהודים רבים שניסו להימלט מהעיר נהרגו בהפצצות שיירות הפליטים על ידי מטוסים גרמניים. עם כניסת הרומנים והגרמנים לעיר בסוף יולי 1941, פנתה לשלטונות משלחת יהודית כדי לקבלם, אך חבריה נרצחו בידיהם. בהמשך החודש ריכזו הרומנים את כ-4,000 היהודים שנותרו בעיר בגטו סגור, בו מתו מדי יום עשרות יהודים כתוצאה מתנאי המחיה הקשים. בד בבד, חויבו יהודי העיר בעבודות כפייה ובענידת טלאי צהוב, ונערכו בהם מעשי רצח אכזריים בידי אנשיו של המפקד הרומני פיליפ בקי. ב-6 באוגוסט 1941 רצחו אנשי הצבא הרומני כ-200 יהודים מהגטו, ובהם תינוקות וילדים קטנים, תוך השלכת גופותיהם לנהר הדניסטר.

מאוקטובר 1941 עד נובמבר 1941 גורשו כל יהודי גטו אורחי לטרנסניסטריה, ודרך העיר הועברו גם אלפי היהודים שגורשו מגטו קישינב. רכושם של היהודים באורחיי הוחרם בידי השלטונות הרומניים, או נשדד בידי התושבים המקומיים.

כיום ישנה קהילה יהודית קטנה בעיר, ומופעל בה בית כנסת ומרכז חב"ד בידי השליח הרב זלמן טוביה אבלסקי, הרב הראשי למולדובה.

## מילידי העיר ותושביה המפורסמים
* ש. בן-ציון - סופר, עורך ומוציא לאור, ממייסדי תל אביב.
* ישראל גוכברג - מתמטיקאי ישראלי.
* דוד קנוט - משורר רוסי-יהודי, ממייסדי המחתרת הצרפתית "הצבא היהודי".
* שנאור כוגן - צייר, גרפיקאי ומורה לאמנות
* משה כוגן - פסל וגרפיקאי שהתיישב בצרפת
* יצחק ספיבק - סופר ילדים ונוער.
*אברהם נוימן - ממציא צרפתי (1931 - מנעול למניעת גנבת רכב)
*חקובו פיכמן - משורר ארגנטינאי
*שבסע מאשקאוצן - לוחם מלחמת העולם השנייה שקיבל אות גבורה הגבוה של ברית המועצות
*וולף זיסליס - פעיל מחתרת קומוניסטית במולדובה בשנים 1924–1931
*מאיר דיזנגוף - ראש עיריית תל אביב

## לקריאה נוספת
* יצחק ספיבק, מרדכי רוטקוב, מרדכי פרנק (עורכים), **אורהיוב בבנינה ובחורבנה**, תל אביב: ועד יוצאי אורהיוב, תשי"ט.
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אורהייב בבניינה ובחורבנה: תרגום לאנגלית באתר JewishGen
* אורחיי (אורגייב) באתר JewishGen KehilaLinks 
*תמונות של אנדרטאות לנספים בשואה מאתר JewishGen  
*
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מולדובה: ערים
קטגוריה:מולדובה: עיירות יהודיות
קטגוריה:מולדובה: רשויות עירוניות
קטגוריה:גטאות במולדובה
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
דובסרי

**דובסרי** (ברומנית: **Dubăsari**, ברוסית: **Дубоссары**, דוּבּוֹסָארי, ביידיש: **דובאסאר**) היא עיר במולדובה, בחבל טרנסניסטריה, על הגדה השמאלית של הדניסטר, בירת מחוז דובסרי, כ-25 קילומטרים צפונית לקישינב.

שם המקום הוא שיבוש של המילה הטאטארית Tembosary, שפירושה "גבעות צהובות".

לפי מפקד שנערך בשנת 1989 חיו במקום 35,800 תושבים, 43% מתוכם מולדובים (רומנים), אך לאחר פרישת החבל ממולדובה הצטמצמה האוכלוסייה, ובשנת 2004 נפקדו במקום 23,650 תושבים.

במקום פועלת תחנת כוח הידרואלקטרית, הגדולה ביותר במולדובה.

## תולדות היישוב
היישוב נכלל בתחומי האימפריה הרוסית החל משנת 1791. בשנת 1795 קיבל היישוב זכויות עיר. לאחר פירוק האימפריה הרוסית, העיר נכללה בתחומי הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית.

בשנת 1924 העיר וסביבותיה הועברו לתחום הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית המולדבית שהוקמה מעבר לדניסטר, והחל מאוגוסט 1940 נכללו ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית. עם התפרקות ברית המועצות העיר נכללה בשטח הישות המדינית הקרויה טרנסניסטריה, בחסות רוסיה.

## יהודי דובסרי
בראשית המאה ה-20 נמנו בדובסרי כ-8,000 יהודים, כ-80% מתושביה. בתקופה הסובייטית עזבו את העיר יהודים רבים.

באמצע יולי 1941 נכבשה דובסרי בידי הגרמנים והרומנים. כ-400 פליטים יהודים שניסו להגיע אליה, נורו בכניסה אליה. בסוף אוגוסט 1941 רוכזו כ-6,000 יהודי העיר בגטו סגור שהוקם במרכזה, אשר הוקף בגדרות חשמליות. מעת לעת נערכו בגטו הוצאות להורג של יהודים.

ב-1 בספטמבר הועברה העיר לשלטון רומניה, במחוז טרנסניסטריה. יום למחרת עוד הספיקו הגרמנים, בסיוע אוקראינים, לשרוף בחיים כ-600 יהודים מהעיר שריכזו במספר בתי כנסת בה.

ב-11 בספטמבר נערכה בגטו בעיר אקציה, בה הובלו יהודי הגטו לבית חרושת מקומי, וממנו נלקחו ליישוב הסמוך בולשיה פונטני (Bolshie Fontany), ונרצחו בו. באוקטובר 1941 הושלם רצח כל יהודי גטו דובסרי.

עד סוף שנת 1943 שימש הגטו בעיר כמקום ריכוז ליהודי בסרביה ובוקובינה טרם לקיחתם לאתרי ההרג, ומספר הנרצחים בעיר ובסביבתה הגיע לכ-18,500 יהודים.

כיום קיימת בעיר קהילה יהודית קטנה. בהנהגת השליח הרב זלמן אבלסקי, הרב הראשי למולדובה, הוקם מרכז גמילות חסדים לרווחת הקהילה.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* https://web.archive.org/web/20191006191914/https://dbs.bh.org.il/he/%25D7%2593%25D7%2595%25D7%2591%25D7%2595%25D7%25A1%25D7%2590%25D7%25A8/%25D7%259E%25D7%25A7%25D7%2595%25D7%259D באתר בית התפוצות
* ספר יזכור דובוסרי בספרייה הציבורית של ניו יורק
* 

קטגוריה:מולדובה: ערים
קטגוריה:טרנסניסטריה: ערים
קטגוריה:מולדובה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות במולדובה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1795
יהושכר כרכי (קרקובסקי)

**יְהוֹשָׂכָר כְּרַכִּי** (**קרקובסקי**) (1909 – 1957) היה סופר עברי, מתרגם ועורך.

## ביוגרפיה
יהושכר כרכי נולד בעיירה הקטנה פביאניצה שליד העיר לודז' שבפולין. כבן למשפחת תעשייני טקסטיל גדולים, זכה לחינוך מסודר. הוא החל ללמוד בגימנסיה העברית בלודז', אך כשהיה כבן 16 עלה לארץ ישראל עם משפחתו. המשפחה השתקעה בתל אביב, וניסתה ללא הצלחה להקים מפעל לטקסטיל.

יהושכר כרכי השלים את לימודיו בגימנסיה הרצליה שבעיר, ופנה ללימוד שפת האספרנטו. הוא למד גם פקידות ומצא את פרנסתו בתרגום מכמה לשונות אירופיות. עיקר תרגומיו היה עבור עיתוני הילדים וספרי הילדים. בין שאר משרותיו היה גם מזכיר המערכת של עיתון הילדים "עתוננו" בשנים 1936 עד 1938.

יהושכר כרכי היה מהיחידים בארץ ששלטו היטב בשפת האספרנטו, וגם תרגם מלשון זו. הוא גם כתב בעצמו מחזה קומי בשם "הלוחמים הקטנים", מחזה בחרוזים שעלילתו מספרת על ילדים בכפר תקוע בראשית ימי דוד המלך.

כרכי נפטר בשנת 1957 בתל אביב. נקבר בבית העלמין קריית שאול.

## ספריו
* **הלוחמים הקטנים: קומדיה**, תל אביב: (דפוס אחדות), תרצ"ה.

### תרגומים
***הקברניט הצעיר**, מאת ז'ול ורן, תל אביב: שמעוני, תש"ז 1947.
***מונפליט**, רומן, מאת ג'ון מיד פלקנר, תל אביב תשי"ח 1958.
***בת פרבר העוני**, סיפור לפי הנדריק יאן בולטהויס, תרגם מאספרנטו יהושכר כרכי, ערך והביא לדפוס ב"מ, תל אביב תש"ה 1945.
***בעקבות הגורל**, מאת ג'ון קוליס סנית, תרגם מאנגלית יהושכר כרכי, תל אביב: יזרעאל, תשט"ז 1957.
***בן פרבר העוני**, סיפור לפי הנדריק יאן בולטהויס, תרגם מאספרנטו יהושכר כרכי, ערך ועיבד והביא לדפוס ב"מ, תל אביב: שמעוני, תש"ה 1945.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1957
המלחמות הפוניות

ממוזער|שטחי הקרתגנים והרומאים במהלך המלחמות הפוניות
**המלחמות הפּוּניות** היו שלוש מלחמות בין הרפובליקה הרומית לבין אימפריית קרתגו, שתי ישויות מדיניות חזקות במרכז אגן הים התיכון.

הן ידועות בשם המלחמות **הפוניות**, משום שהקרתגים נקראו בפי הרומאים בשם 'פּוּנים' (Punici) , כלומר פיניקים.
* **[[המלחמה הפונית הראשונה]]** בשנים 264 לפנה"ס עד 241 לפנה"ס, במהלכה התרחש קרב אקנומוס שהיה הקרב הימי הגדול ביותר בעולם העתיק.
* **[[המלחמה הפונית השנייה]]** בשנים 218 עד 201 לפנה"ס, במהלכה חצה חניבעל את האלפים, פלש לאיטליה, זכה לניצחון גדול בקרב קאנאי ולבסוף ניגף בקרב זמה בפני המצביא הרומי סקיפיו אפריקנוס.
* **[[המלחמה הפונית השלישית]]** בשנים 149 עד 146 לפנה"ס, שבסופה החריבו הרומאים את העיר קרתגו.

## לקריאה נוספת
* רחל צלניק-אברמוביץ, "המלחמות הפוניות", יחידה 2 במסגרת הקורס **רומא: [[אימפריאליזם]] ו[[אימפריה]]**, תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה, 2002.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
פוניות
פוניות
I Should Have Known Better

**I Should Have Known Better** (**הייתי צריך לדעת טוב יותר**) הוא שיר של הלהקת הרוק הבריטית הביטלס מהאלבום A Hard Day's Night שיצא ב-1964. השיר יצא גם בתור סינגל ב-13 ביוני 1964, יחד עם האיי-סייד A Hard Day's Night. השיר נכתב על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני. גרסה מתוזמרת של השיר בניצוחו של ג'ורג' מרטין מופיעה בגרסה הצפון אמריקאית של האלבום.

## הקלטה
סשן ההקלטות הראשון של השיר היה ב-25 בפברואר 1964 באולפני EMI, כאשר שלושה טייקים נוסו, אך רק אחד מהם הושלם. טייק 2 בוטל כשלנון פרץ בהיסטריה בגלל נגינת המפוחית שלו. השיר הוקלט מחדש למחרת לאחר מספר שינויים בעיבוד.

נגינת המפוחית של לנון פותחת את השיר, הפעם האחרונה שהביטלס הופיעו בכלי זה בפתיח. החלק האמצעי של השיר כולל את גיטרת 12 המיתרים החדשה Rickenbacker 360/12 של ג'ורג' האריסון.

## הוצאה
### הממלכה המאוחדת
בממלכה המאוחדת, "I Should Have Known Better" נכלל באלבום A Hard Day's Night, שיצא לאור ב-10 ביולי 1964. השיר לא יצא כסינגל באותה תקופה, אך בשנת 1976 יצא השיר כבי-סייד לשיר "Yesterday".

### ארצות הברית
בארצות הברית, "I Should Have Known Better" יצא לאור ב-13 ביולי 1964 כבי-סייד של "A Hard Day's Night" והגיע למקום ה-53 בבילבורד הוט 100, ולמקום ה-43 במצעד הקאש בוקס.

כחלק מחוזה הסרטים, רכשה יונייטד ארטיסטס את זכויות האלבום לשוק האמריקאי. ב-26 ביוני 1964 הוציאה החברה אלבום פסקול עם שמונה שירים של הביטלס וארבעה אינסטרומנטליים. "I Should Have Known Better" בוצע בסרט, והוא מופיע בפסקול. חברת התקליטים קפיטול רקורדס הוציאה את Something New חודש לאחר מכן עם שירים מהגרסה הבריטית של A Hard Day's Night שלא היו בשימוש בסרט. השירים שוחררו מאוחר יותר על ידי קפיטול באלבום האוסף Hey Jude בשנת 1970.

### אירופה
"I Should Have Known Better" יצא כסינגל במספר מדינות באירופה, כולל נורווגיה, שם הגיע למקום הראשון, איטליה שם שהה שבוע במקום ה-15, מערב גרמניה, שם הגיע למקום השישי ושוודיה, שם שהה בראש מצעד סוורייטופליסטן במשך ארבעה שבועות.

## מצעדים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1976
קטגוריה:סינגלים מ-1964
קטגוריה:סינגלים מ-1976
קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי פופ רוק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשוודיה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
ונסן ד'אנדי

ממוזער|220px|ונסן ד'אנדי
**ונסן ד'אנדי** (בצרפתית: **Vincent d'Indy**; 27 במרץ 1851 – 2 בדצמבר 1931) היה מלחין צרפתי.

## קורות חייו
בגיל צעיר החל ד'אנדי ללמוד נגינה בפסנתר. כדי לרצות את משפחתו החל ללמוד משפטים, אך עד מהרה פנה ללימודי מוזיקה בקונסרבטואר של פריז כתלמיד נלהב של סזר פרנק. בין מוריו היה גם אנטואן מרמונטל.

בשנת 1894 היה בין מייסדי בית ספר גבוה למוזיקה בפריז בשם **סקולה קנטורום**, וניהל אותו עד למותו. בין תלמידיו היו: ארתור הונגר, אריק סאטי, אלבר רוסל, בוהוסלב מרטינו, דריוס מיו, איסק אלבניס, מרסל מיחאלוביץ', ז'וסף קנטלוב (שכתב את הביוגרפיה שלו) ועוד. בית הספר הזה קיים עד היום ומתחרה בקונסרבטוריון המפורסם.

ד'אנדי הושפע מהמוזיקה הגרמנית והיה מעריץ נלהב של ואגנר. הוא כתב גם ספרים על קומפוזיציה ועל המוזיקה של פרנק ובטהובן.

ד'אנדי כתב יצירות תזמרתיות, יצירות קאמריות, מספר אופרות, יצירות לפסנתר ושירים. מכל יצירותיו, מבוצעות היום שתיים: **אשתר** (Istar) ו**סימפוניה על שיר הר צרפתי** .

## הפואמה הסימפונית אשתר (1896)
אשתר היא הדמות הראשית באגדה הבבלית. היא הולכת לחפש את אהובה הנמצא במשכן עם שבעה שערים. כל שער מופיע כווריאציה על נושא אחד. לבסוף, עם פגישת האוהבים, מופיע הנושא באופן ברור ומושלם.

## סימפוניה על שיר הר צרפתי, אופוס 25 (1886)
זו היצירה המפורסמת ביותר של ד'אנדי. היצירה כתובה לפסנתר ותזמורת אבל אין זה קונצ'רטו, אלא הפסנתר משתתף עם התזמורת כחלק אינטגרלי ממנה. היצירה בנויה מנושא המנוגן לראשונה על ידי קרן אנגלית. זו מנגינה עממית ששמע ד'אינדי בהרי סוון (Cevennes) ולכן נקראת היצירה גם Symphonie Cévenole.

הנושא מופיע בשש וריאציות לאורך שלושת פרקי היצירה.

## קישורים חיצוניים

* רשימת יצירותיו של ד'אנדי
* הסבר על הסימפוניה על שיר הר צרפתי
* האתר של בית הספר סקולה קנטורום (בצרפתית)
* 
* 

קטגוריה:בוגרי הקונסרבטואר של פריז
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי צרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1851
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1931
החברה הגיאולוגית הישראלית

שמאל|ממוזער|250px|סמל החברה הגאולוגית הישראלית
**החברה הגיאולוגית הישראלית** היא עמותה שהוקמה בשנת 1954 ומטרתה המוצהרת היא ליזום דיונים בנושאים הקשורים לתחום מדעי כדור הארץ על מנת לקדם את התחום, תוך שימת דגש על המחקר במדינת ישראל.

נכון ל-2017, בחברה הגיאולוגית רשומים כ-300 חברים, הכוללים את העוסקים בתחומים השונים של מדעי כדור הארץ בישראל במוסדות האקדמאים השונים, סטודנטים בתחום, אנשי תעשייה וחובבים. החברות בעמותה פתוחה לכל אחד וכרוכה בתשלום שנתי.

את העמותה מנהל בהתנדבות ועד הנבחר מדי שנה בכנס השנתי של העמותה והכולל נשיא, סגן נשיא ומספר חברי ועד. פעילות העמותה ממומנת מדמי החבר השנתיים, תמיכה של מוסדות ותרומות של גופים שונים.

עם נשיאיה של החברה בעבר נמנו יהודה ליאו פיקרד (1951) שהיה הנשיא הראשון, יעקב בן-תור (1953), רפאל פרוינד (1964), עקיבא פלכסר (1968), צבי גרפונקל (1978) וצבי בן-אברהם (1985). רשימה מלאה של נשיאי החברה הגיאולוגית לדורותיה ניתן למצוא באתר החברה הגאולוגית הישראלית (קישור מטה).

## פעילויות עיקריות של העמותה
***הכנס השנתי** המתקיים במשך שלושה ימים באביב ובו מוצגות עבודות של חוקרים מקצועיים, עבודות מחקר של סטודנטים לתארים מתקדמים, וגאולוגיה יישומית. יומיים מתוך השלושה מוקדשים להרצאות ומפגשים חברתיים והיום השלישי מוקדש לסיורים גאולוגיים באזור בו מתקיים הכנס. כך למשל  הכנס של שנת 2017 התקיים במצפה רמון. במסגרת הכנס גם נערכות בחירות לוועד המנהל של העמותה.
***סיור גאולוגי** - אחת לשנה נערך כנס גאולוגי בן יום / מספר ימים, בישראל או בעולם. יום הסיור פתוח לקהל הרחב ומתפרסם מספר חודשים לפני המועד באתר החברה ובדף הפייסבוק.
***יום מדעי כדור הארץ** – כנס הנערך פעם בשנה ונועד לחשוף נושאים שיש בהם עניין לציבור הרחב וניתנות בו הרצאות הפתוחות לציבור. כך למשל בשנת 2016 נערך הכנס במכון ויצמן למדע.
***העיתון הישראלי למדעי האדמה** - בעבר יצא שנתון בשפה האנגלית ([Israel Journal of Earth Sciences](http://www.sciencefromisrael.com/(zf3ybfzaxmvhx045xuualbfp)/app/home/journal.asp?referrer=parent&backto=homemainpublications,2,5;)). במסגרת השנתון התפרסמו מחקרים במדעי האדמה של ישראל והמזרח התיכון. לפני מספר שנים הופסקה הפצת השנתון.
***חלוקת פרסים** - על עבודות מצטיינות בתחום מדעי כדור הארץ וחלוקת ציונים לשבח על פעילות מתמשכת בתחום. בכל שנה במהלך הכנס השנתי מחולקים מספר פרסים הכוללים מענקים כספיים על עבודות מחקר בולטות.

## נוכחות החברה במרשתת (אינטרנט)
לחברה **אתר רשמי** בו מתפרסמות פעולותיה השנתיות השוטפות.

**דף פייסבוק**, בו מתפרסמים האירועים הרשמיים של החברה וכן תכנים ופעילויות נוספות מן האקדמיה, דוגמת סמינריונים וימי עיון של מחלקות הגאולוגיה/מדעי כדור הארץ השונות.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

גאולוגיה
קטגוריה:ישראל: גאולוגיה
גאולוגיה
קטגוריה:ישראל: מדע וטכנולוגיה
גאולוגיה
סיד אחמד חאן

**סיד אחמד חאן בהאדור** (אורדו: **سید احمد خان بہا در**; 1817–1898) היה מחנך ומדינאי הודי, ממייסדי התנועה הרפורמיסטית באסלאם. 

תורתו של חאן, שהייתה מנוגדת לאסלאמיזם, דיברה על הצורך בסינתזה תרבותית בין האסלאם לרעיונות אחרים, ועל אימוץ של כל הגישות המדעיות. חאן ניסה להפריד בין שני מרכיבים בדת: 
* מרכיבים רוחניים-מוסריים - נצחיים. 
* מרכיבים שעוסקים בניהול חיי החברה ובפוליטיקה - תלויי זמן ומקום. 

לטענתו של חאן, על האסלאם להתאים עצמו לעולם המודרני, מבחינה טכנולוגית. הוא עודד קליטת הידע המדעי והטכנולוגי מהמערב, וקרא לרפורמיזציה במשפט האסלאמי; וזאת מבלי שייפגעו המרכיבים המוסריים והרוחניים באסלאם.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:אנשי דת הודים
קטגוריה:מסדר כוכב הודו: אבירים מפקדים
קטגוריה:ילידי 1817
קטגוריה:נפטרים ב-1898
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
ג' באב

על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בג' אב היא פרשת דברים. 

## חגים ומועדים
* ימי בין המצרים והיום השלישי של תשעת הימים שלפני תשעה באב, בימים אלה נהוג שלא לאכול בשר ולא לשתות יין כחלק ממנהגי האבלות על חורבן שני בתי המקדש
*לפי מגילת המקדש, יום זה הוא מועד היין בו מקריבים את ביכורי התירוש, השלישי מארבעת מועדי הביכורים בלוח השנה במגילות קומראן.

## אירועים היסטוריים
[שמאל|ממוזער|290px|אוניית המעפילים [אקסודוס (אונייה)|אקסודוס]]
* ה'תש"ז – גירוש אניית המעפילים יציאת אירופה (אקסודוס) על ידי הבריטים, מחופי ארץ ישראל חזרה לגרמניה

## נולדו
* ה'תרנ"ו – מרדכי ארדון, מגדולי ציירי ישראל (נפטר ב-ה'תשנ"ב)
* ה'תרפ"ד – ליאון יוריס, סופר (נפטר ב-ה'תשס"ג)
* ה'תרצ"ז – הרב עדין שטיינזלץ, רב חסידי, חוקר ומבאר תלמוד
* ה'תשי"ב – אפי איתם, איש צבא, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל
* ה'תשי"ט – מנשה נוי, שחקן, תסריטאי, קומיקאי ובמאי קולנוע ישראלי
* ה'תשי"ט – ערן בן זאב, שחקן ישראלי
* ה'תש"ך – הרב נריה גוטל, ראש מכללת אורות ישראל

## נפטרו
* ה'ת"ח – רבי שמשון מאוסטרופולי, נהרג בגזרות ת"ח ות"ט. (נולד בה'ש"ס לערך)
* ה'תק"ץ – תמר'ל ברגסון, אשת עסקים ונדבנית יהודיה-פולנית, מגדולי פטרוני תנועת החסידות.
* ה'תרצ"ז – ג'ורג' גרשווין, מלחין. (נולד בה'תרנ"ט)
* ה'תש"א – רבי יצחק מסקווירא, אדמו"ר מחסידות סקווירא, ומייסד חסידות סקווירא-בורו פארק. 
----
* ב' באב – ד' באב
* אב

## הערות שוליים

כ03
י03
האצטדיון האולימפי (אתונה)

**האצטדיון האולימפי** (נקרא גם **האצטדיון האולימפי של אתונה**; ביוונית: **Ολυμπιακό Στάδιο**) הוא אצטדיון הנמצא באתונה בירת יוון, והוא מהווה חלק ממתחם הספורט האולימפי אתונה. האצטדיון מכונה גם **אצטדיון [[ספירידון לואיס]]**, על שם הזוכה בתחרות ריצת המרתון שנערכה באולימפיאדת אתונה ב-1896.

בשנת 2004 שימש האצטדיון כאצטדיון העיקרי של אולימפיאדת אתונה, ונערכו בו טקסי הפתיחה והסיום וכן גמר משחקי הכדורגל. בטקסי הפתיחה נכחו באצטדיון 74,473 צופים וזאת על אף שהיו בו 71,030 מושבים.

האצטדיון תוכנן בשנת 1979, בנייתו החלה בשנת 1980 והסתיימה בשנת 1982 עבור אליפות אירופה באתלטיקה. האצטדיון נחנך ב-8 בספטמבר 1982 בנוכחות נשיא יוון קונסטנטינוס קרמנליס. בשנת 1991 נערכו באצטדיון חלק מתחרויות משחקי הים התיכון. האצטדיון אירח את גמר גביע אירופה לאלופות 1983 בו ניצחה המבורג את יובנטוס בתוצאה 0–1, וכן את גמר ליגת האלופות 1994 בו ניצחה מילאן את ברצלונה בתוצאה 0–4.

האצטדיון עבר שיפוץ נרחב לקראת אירועי אולימפיאדת 2004, במסגרתו נוסף לאצטדיון גג בתכנונו של סנטיאגו קלטרווה. האצטדיון המחודש נפתח רשמית ב-30 ביולי 2004. מאז אירח האצטדיון תחרויות וטקסי פתיחה וסיום של אולימפיאדת אתונה (2004) והמשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004), וכן את גמר ליגת האלופות 2007 בו ניצחה מילאן את ליברפול בתוצאה 1–2.

משנת 2003 הוא משמש כאצטדיון הבית של קבוצת הכדורגל א.א.ק. אתונה, והחל משנת 2018 הוא משמש גם כאצטדיונה של פנאתינאיקוס. האצטדיון מארח גם משחקים של נבחרת יוון.

## קישורים חיצוניים

* 
* האצטדיון ב-Stadium Guide
* האצטדיון ב-worldstadiums.com
* ההיסטוריה של האצטדיון ותמונות רבות
* האצטדיון האולימפי של אתונה, אתר ONE

אתונה
קטגוריה:אתונה: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל ביוון
אצטדיון אולימפי
קטגוריה:אולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:פנאתינאיקוס (כדורגל)
קטגוריה:א.א.ק. אתונה (כדורגל)
אצטדיון אולימפי
קטגוריה:אצטדיוני גמר ליגת האלופות
בריכת בראון

**שְׁמוּרַת בְּרֵכַת בַּרְאוֹן** היא שמורה הנמצאת בצפון רמת הגולן, צפונית לקיבוץ מרום גולן. הבריכה נוצרה משפך בזלת שהפך לבריכת מי גשם. עומקה של הבריכה כארבעה מטרים וקיבולתה כמאה אלף מטרים מעוקבים. בכל עונות השנה ישנם מים בבריכה, ולעיתים קופאת שכבת המים העליונה בחודשי החורף.

בערבית נקראת הברכה **ברכת בב אל-הוא** (שער הרוחות), על שם ההר הסמוך תל ברעום (הר בראון). ערביי הכפר בב אל-הוא השקו את עדריהם ממי הבריכה.

## החי והצומח בשמורה

### החי
בבריכה חיים בעלי חיים כדוגמת אילניתיים, חפריתיים, טריטון הפסים, נחש המים, סרטנאים, צדפות, צפרדע הנחלים, קרפדיים, שטרגליים. ליד הבריכה מקננים ברכיות וטבלן גמדי.

### הצומח
בבריכה ניתן לראות צמחי מים רבים: אגמון האגם, בוציץ סוככני, גומא, דמסון כוכבני. כמו כן בשולי הבריכה נמצאים סוגים של נורית.

## מקורות
* הראובני עמנואל, **קום התהלך בארץ**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור.

## קישורים חיצוניים
* שמורת בריכת בראון - מתוך אתר הטיולים "טבע ונופים בישראל"..

קטגוריה:רמת הגולן
קטגוריה:רמת הגולן: שמורות טבע
קטגוריה:בריכות טבעיות
האגודה הבין-לאומית למינרלוגיה

**האגודה הבין-לאומית למינרלוגיה** (באנגלית: **International Mineralogical Association**; בראשי תיבות: **IMA**) היא אגודה בינלאומית שהוקמה בשנת 1958 והיא איגוד של 38 ארגונים לאומיים. מטרתה היא לקדם את מדע המינרלוגיה ולתקנן את המינוחים של מעל ל-4,000 סוגי מינרלים ידועים. האגודה הבינלאומית למינרלוגיה מסונפת לאיגוד הבינלאומי למדעי הגאולוגיה (International Union of Geological Sciences או בקיצור ה-IUGS).

## ועדות וקבוצות עבודה
הוועדה הפעילה ביותר באגודה הבינלאומית למינרלוגיה היא "הוועדה לשמות מינרלים ולמינרלים חדשים" (Commission on New Minerals and Mineral Names או בקיצור CNMMN). הוועדה הוקמה ב-1959 על מנת לתאם את הקצאת השמות למינרלים חדשים, בחינה מחדש של שמות קיימים וביטול שמות שגויים.

## הארגונים החברים ב-IMA
בין הארגונים החברים ב–IMA נמצאים הארגונים הבאים:
*החברה הגיאולוגית הישראלית
*Österreichische Mineralogische Gesellschaft
*Sociedade Brasileira de Geologia
*Mineralogical Association of Canada
*Société Française de Minéralogie et de Cristallographie
*Deutsche Mineralogische Gesellschaft
*Società Italiana di Mineralogia e Petrologia
*Mineralogical Society of Japan
*Mineralogical Society of Russia
*Mineralogical Association of South Africa
*The Swedish Mineralogical Society
*Schweizerische Mineral. und Petrographische Gesellschaft
*Mineralogical Society of Great Britain and Ireland
*Mineralogical Society of America

## קישורים חיצוניים
* 

* "הוועדה לשמות מינרלים ולמינרלים חדשים"
* היסטוריה של "הוועדה לשמות מינרלים ולמינרלים חדשים"

קטגוריה:מינרלוגיה
מינרלוגיה
י"ד בניסן

פרשת בר המצוה של ילד שנולד י"ד בניסן היא ברוב מהשנים הפשוטות חול המועד פסח ויהיו שידחו את בר המצווה לשבת שאחרי הפסח בה קוראים בשנים פשוטות את פרשת שמיני, בשנים פשוטות מקביעות (השא, זחא) פרשת בר המצוה תהיה פרשת צו. בשנים מעוברות, פרשת בר המצווה תהיה חול המועד פסח ויהיו שידחו את בר המצווה לשבת שאחרי פסח בה קוראים בשנים מעוברות את פרשת אחרי מות או פרשת קדושים, בשנים מקביעות (החא) פרשת בר המצווה תהיה פרשת אחרי מות
## חגים ומועדים
[180px|ממוזער|משיחת דם [קורבן פסח|הפסח על הדלתות]]
**[[ערב פסח]]:**
* בדיקת חמץ מתקיימת בלילה
* תענית בכורות
* ביעור חמץ מתבצע בשעות הבוקר
* בתקופת בית המקדש היו מקריבים את קורבן הפסח בשעות אחר הצהריים

## אירועים היסטוריים
*  – הקריבו בני ישראל את קרבן פסח במצרים.
*  – הקריבו בני ישראל בגלגל את קרבן הפסח הראשון בארץ ישראל.
* היום הראשון משלושת ימי התענית שהכריז מרדכי היהודי לביטול גזירת המן האגגי.
* צליבת ישו
* ה'תש"ג (19 באפריל 1943) – החל מרד גטו ורשה, וכוחות הגרמנים נכנסו לגטו ורשה במטרה לחסלו סופית.

## נולדו
[שמאל|100px|ממוזער|[הרמב"ם]]
* ד'תתצ"ה – לפי גרסאות מסוימות, רבי משה בן מימון (הרמב"ם), "הנשר הגדול", שנחשב לגדול הפוסקים וההוגים היהודיים (נפטר בד'תתקס"ה)
* ה'תקנ"ו – אדולף כרמיה, מדינאי צרפתי יהודי (נפטר בה'תר"ם)
* ה'תרמ"ו – הרב איסר יהודה אונטרמן, הרב הראשי לישראל לשעבר (נפטר בה'תשל"ו)
* ה'תרפ"ג – שושנה דמארי, זמרת ושחקנית ישראלית, כונתה "מלכת הזמר העברי" (נפטרה בה'תשס"ו)
* ה'תשל"ב – מנדי ג'רופי, זמר חסידי המשתייך לחסידות חב"ד
* ה'תשמ"ח – טוטו תמוז, כדורגלן ישראלי
* ה'תשמ"ח – מנדי גרוזמן, עיתונאי ושדרן רדיו ישראלי, חסיד חב"ד
* ה'תש"ן – נפתלי קמפה, מוזיקאי חסידי ישראלי
* ה'תש"ן – תם אהרון, סטנדאפיסט, תסריטאי וסאטיריקן ישראלי

## נפטרו
* ה'תר"ה – רבי אשר ישעיה רובין, האדמו"ר השני מרופשיץ
* ה'תש"ל – הרב אברהם יפהן, ראש ישיבת **בית יוסף** נוברדוק (חתן הסבא מנוברדוק)
* ה'תשל"ג – אישטוון קרטס, מנצח הונגרי יהודי (נולד ב-ה'תקנ"ו)
* ה'תש"ף – יהודה לייב גרונר, חסיד חב"ד ומזכירו של רבי מנחם מנדל שניאורסון (נולד בה'תרצ"א)

----

* י"ג בניסן – ט"ו בניסן
*ניסן

## הערות שוליים

ז14
י14
קטגוריה:ערב פסח
ב' באב

## חגים ומועדים
* ימי בין המצרים והיום השני של תשעת הימים שלפני תשעה באב, בימים אלה נהוג שלא לאכול בשר ולא לשתות יין כחלק ממנהגי האבלות על חורבן שני בתי המקדש

## אירועים היסטוריים
* ה'תש"ב – מצוד ולודרום דהיב בתקופת השואה: בפקודת משטר וישי בראשות פייר לאוואל, המשטרה הצרפתית מרכזת 13,000–20,000 יהודים וכולאת אותם באצטדיון מרוצי החורף בפריז
* ה'תשי"ד – יצחק אולשן ממונה לנשיא בית המשפט העליון
* ה'תש"ל – שרי גח"ל פורשים מ"ממשלת הליכוד הלאומי" עקב התנגדותם לתנאי הפסקת האש במלחמת ההתשה

## נולדו
* ה'תרס"ד – יצחק בשביס-זינגר, סופר, חתן פרס נובל לספרות 1978 (נפטר ב-ה'תשנ"א) (הערה: תאריך לידה זה מוטל בספק)
* ה'תש"ח – דן חלוץ, הרמטכ"ל ה-18 של צה"ל
* ה'תשל"ג – רינת גבאי, זמרת, מוזיקאית, מלחינה, כותבת, מדבבת ושחקנית ישראלית
* ה'תשל"ה – רב-סרן רועי קליין, קצין צה"ל שנהרג בקרב בינת ג'בייל במלחמת לבנון השנייה, לאחר שזינק על רימון יד

## נפטרו
* ה'ת"ן – הרב אהרן תאומים, רב בוורמייזא ובקראקא ומחבר פירוש "מטה אהרון" על הגדה של פסח
* ה'תע"ג – הרב שמואל הצרפתי, ראש ישיבה ודיין בפאס שבמרוקו, מחבר "דברי שמואל" על התלמוד, "נמוקי שמואל" על התורה, וספרים נוספים
* ה'תשנ"ז – הרב משה שטרן, רב בדברצן שבהונגריה ולאחר השואה מגדולי הפוסקים בארצות הברית, מחבר ספר התשובות "באר משה"
* ה'תש"ס – הרב יוסף צובירי, רב עדת יהודי תימן בתל אביב ומחבר ספרות תורנית
* ה'תשע"ח – הרב שריה דבליצקי, פוסק, מקובל ומדקדק, מחבר תורני פורה
* ה'תשפ"ב – הרב יצחק טוביה וייס, גאב"ד העדה החרדית בירושלים וראש ישיבת חכמת התורה בירושלים

----
* א' באב – ג' באב
* אב

כ02
י02
ה' באב

על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בה' אב היא, ברוב השנים, פרשת דברים. אולם אם בר המצוה חל בשנה בה פסח, וממילא תשעה באב, הם ביום חמישי (שנים מקביעויות זשה, בחה, בשה וגכה), פרשת בר המצווה היא פרשת ואתחנן.

## חגים ומועדים
* יום קורבן עצים של בני פרעוש בן יהודה
* ימי בין המצרים והיום החמישי של תשעת הימים שלפני תשעה באב, בימים אלה נהוג שלא לאכול בשר ולא לשתות יין כחלק ממנהגי האבלות על חורבן שני בתי המקדש
* תענית ציבור בקהילת פוזנא, לזכר פוגרום שאירע בה בשנת ה'תע"ו

## אירועים היסטוריים
* ה'תרמ"ז – אליעזר זמנהוף מפרסם לראשונה את השפה הבינלאומית אספרנטו בספרו Lingvo internacia
* ה'תרע"ד – מלחמת העולם הראשונה מתחילה: האימפריה האוסטרו הונגרית מכריזה מלחמה על סרביה לאחר שזו לא עמדה בתנאי האולטימטום שהוגש לה לאחר רצח הארכידוכס פרנץ פרדיננד על ידי מתנקש סרבי
* ה'תרפ"ט – הוקמה הסוכנות היהודית
* ה'תש"ה – ניצולי שואה מבוכנוואלד מגיעים לארץ ישראל
* ה'תשכ"ט – מלחמת ההתשה: פשיטה של צה"ל על האי גרין
* ה'תש"ל – מסתיימת מלחמת ההתשה
* ה'תשמ"א – מנחם בגין מציג את ממשלתו השנייה (התשע עשרה במנין הממשלות) בפני הכנסת
* ה'תשס"ו – במהלך מלחמת לבנון השנייה קורס בניין מגורים בכפר קאנא בדרום לבנון ונהרגים עשרות אזרחים.
* ה'תשע"ד – "יום שישי השחור" ברפיח, במהלך מבצע צוק איתן, בו נהרגים שלושה חיילי צה"ל ואחד מהם נחטף, 42 מחבלים ועשרות אזרחים

## נולדו
* ה'תרפ"ד – יואל דה-מלאך חוקר חקלאות ובוטנאי ישראלי, חתן פרס ישראל (נפטר ב-ה'תשס"ו)
* ה'תרפ"ו – סטף ורטהיימר, תעשיין, כלכלן ופוליטיקאי ישראלי
* ה'תש"ם – דייוויד בלו, כדורסלן אמריקאי יהודי

## נפטרו
שמאל|ממוזער|200px|דלת הכניסה מעשה ידי אמן לישיבת המקובלים
* ה'של"ב – רבי יצחק לוריא – ידוע בכינויו האר"י הקדוש, מגדולי המקובלים (נולד ב-ה'רצ"ד)
* ה'תק"י – רבי גדליה חיון, מייסד ישיבת המקובלים בית אל, שד"ר ומקובל
* ה'ת"ש – רבי חיים עוזר גרודזנסקי, רבה של וילנא קודם השואה
* ה'תשנ"ט – מאיר אריאל, משורר וזמר עברי (נולד ב- ה'תש"ב)
* ה'תשס"ט – עודד בורלא, סופר, משורר מאייר וצייר ישראלי (נולד ב- ה'תרע"ה)

----
* ד' באב – ו' באב
* אב

כ05
י05
ז' באב

על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בז' באב היא פרשת דברים, אם בר המצווה חל בשנה בה פסח, וממילא תשעה באב, הוא בשבת או יום ראשון (שנים מקביעויות זחא, בשז, גכז, הכז, החא והשא), ופרשת ואתחנן אם פסח חל בשנת בר המצווה ביום שלישי או ביום חמישי.

## חגים ומועדים
* יום קורבן עצים של בני יונדב בן רכב
* ימי בין המצרים והיום השביעי של תשעת הימים שלפני תשעה באב, בימים אלה נהוג שלא לאכול בשר ולא לשתות יין כחלק ממנהגי האבלות על חורבן שני בתי המקדש
* צום החמישי, בשבעה בחודש החמישי, חודש אב, על חורבן בית ראשון, לפי מנהג היהודים הקראים

## אירועים היסטוריים
*  – (לפי המקרא והמסורת היהודית) החל ההרס של בית המקדש הראשון על ידי הבבלים
* ה'קנ"א – גזירות קנ"א: פרעות ביהודי ולנסיה שבספרד, הרוב אולצו להתנצר ורבים נהרגו על קידוש השם. בית הכנסת הפך לכנסייה.
* ה'תר"ף – נוסדה קרן היסוד
* ה'תשט"ו – הבחירות לכנסת השלישית, בה זכתה מפא"י בראשות דוד בן-גוריון
* ה'תשנ"ג – צה"ל פתח במבצע דין וחשבון כנגד החזבאללה
* ה'תשס"ב – פיגוע התאבדות באוטובוס דן מספר 189 בקו מבני ברק לעמנואל, 9 הרוגים.

## נולדו

## נפטרו
* ה'תר"ע – הרב משה גרינוולד, רב בחוסט שבהונגריה, אבי שושלת חסידות פאפא ומחבר "ערוגת הבושם" (נולד ב-י"א שבט ה'תרי"ג)
* ה'תרפ"ו – הרב שמחה בונים עהרנפלד, רב במטרסדורף מחבר הספר "מענה שמחה"
* ה'תש"ג – רבי אלעזר רוזנפלד, אדמו"ר באושפיצין משושלת קמינקא (נולד ב-ה'תרכ"ב)
* ה'תש"ן – ברונו קרייסקי, קנצלר אוסטריה (נולד ב-ה'תרע"א)
* ה'תשנ"ט – הרב שמואל ינקוביץ', רב קריית קאליב בראשון לציון
* ה'תש"ס – רבי שלום נח ברזובסקי (הנתיבות שלום), האדמו"ר של חסידות סלונים (נולד ב-ה'תרע"א)
* ה'תשס"ז – הרב דב מאיר קרויזר, ראש ישיבות פרשבורג בירושלים וסקווירא בניו יורק ומחבר פירוש "דבר המלך" על משנה תורה לרמב"ם (נולד ב-ה'תרפ"ב)

----
* ו' באב – ח' באב
* אב

כ07
י07
ישראל קושטא

**ישראל קוֹשְׂטָא**  (1819; איטליה – 1897; ליבורנו, שבטוסקאנה) היה סופר עברי, רב, פרשן ומהדיר.

## קורות חיים
ישראל קושטא נולד בליבורנו, גדל ולמד בה, ולימים גם נתמנה לרב הקהילה היהודית בעיר. הוא היה מתלמידיו המובהקים של הרב אברהם ברוך פפירנו, שהיה גם חוקר שירה עברית.

בשנת 1864, בגיל 45, התמנה ישראל קושטא לרב הקהילה. הוא כיהן ברבנות ליבורנו עד פטירתו. הוא השתמש בעברית רהוטה, חיבר פירושים לתנ"ך, פיוטים ותפילות, כמו גם מחקרים בחכמת ישראל. נוסף על אלה היה גם מהדיר ומילונאי. הוא ההדיר מחזורי תפילות, והשתתף, יחד עם אחרים, בחיבור מילון איטלקי-עברי.

ישראל קושטא התייחד גם בכתיבתו הראשונית לילדי ישראל באיטליה בעברית. קובץ הסיפורים "מקוה ישראל" שכתב ופרסם בליבורנו, בשנת 1851, הוא לא רק קובץ הסיפורים העברי הראשון לילדים באיטליה, אלא גם אחד הראשונים בספרות הילדים העברית בכלל. את שיריו הלחינו במנגינות לימוד נעימות, וילדי ישראל באיטליה היו שרים אותם בבתי הספר היהודיים עד מלחמת העולם השנייה.

## מספריו
***תנ"ך תהלים ליוורנו**, תרכ"ו 1866.
*** ויוצא לאור צלמות**, תשובה לקונטרס מגלה עמוקות מני חשך, שחבר כה"ר אליהו אלמליח, ליוורנו 1878.
***סדר חמש תעניות**, ותוספת צום גדליה ונחבר אליו דינים שלמות הלב ופי’ על הקינות מידי ישראל קושטא, ליוורנו תש"ח 1948.
***ידע מה בחשוכא**, והוא פירוש והשגות לספר מגלה עמיקתא, ליוורנו תרל"ח 1878.
*** ישיר ישראל**, כולל איזה משלי מוסר ושירים אחרים, ליוורנו תרי"ג 1853.
***כי נער ישראל**, כולל שירים שונים, ורובם מחוברים בימי הנעורים, ליוורנו תר"ן 1890.
*עם אברהם טולוסא, **מגלות רות איכה ואסתר**, עם שני פירושים מלוקטים האחד מצודת דוד השני מצודת ציון, ליוורנו תר"א 1841.
***מודע לבינה**, ליוורנו תרמ"ו 1886.
***מנחה שלוחה**, לשורר בשירים ולמנצח כמהר"ר שלמה סולציר, בק"ק ווין (וינה), ליוורנו תרכ"ו 1868.
*** מקוה ישראל **, ספורי מוסר לחנך את הנערים, ליוורנו תרי"א 1851.
***תפלה לישראל **, מידי ישראל קושטא, ליוורנו תרמ"ב 1882.

## לקריאה נוספת
* ורד טוהר, "של מי הסיפור הזה? הבניית אתוס לאומי באמצעות סיפור עממי במקראות ללימוד עברית", הד האולפן החדש 103 (תשע"ה), עמ' 120 – 129.
* אדמיאל קוסמן, מסכת שלום, ידיעות אחרונות 2014, עמ' 28-46.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ליבורנו: רבנים
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער איטלקים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים איטלקים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:ילידי 1819
קטגוריה:נפטרים ב-1897
אלברט קטלבי

**אלברט ויליאם קטלבי** (באנגלית: **Albert William Ketèlbey**; 9 באוגוסט 1875 - 26 בנובמבר 1959) היה מלחין בריטי.

## חייו
קטלבי נולד בעיר ברמינגהאם. בגיל צעיר החל ללמוד נגינה בפסנתר ולהפגין כישרון מוזיקלי. בגיל 11 חיבר סונאטה לפסנתר וניגן אותה לפני אדוארד אלגר ששיבח את היצירה ואת מבצעה הצעיר. (בשנת 1998 נמכר כתב היד של הסונאטה במכירה פומבית על ידי חברת סותבי לעיריית ברמינגהאם).

לאחר שסיים את לימודי המוזיקה בברמינגהאם התחרה קטלבי על מלגת לימודים לטריניטי קולג' בלונדון וזכה בה תוך שהוא גובר על המלחין גוסטב הולסט.

קטלבי החל לחבר בהצלחה קטעים של מוזיקה קלאסית קלה. היצירות שלו מצטיינות במוזיקה המתארת אווירה מיוחדת. תקופה מסוימת השתמשו ביצירותיו כרקע מוזיקלי לסרטים אילמים. יצירותיו זכו להצלחה רבה. במשך מספר שנים היה המנהל המוזיקלי של חברת התקליטים **קולומביה**.

מיצירותיו של קטלבי יש לציין את:
***פעמונים באחו** (1921) - נעימה שקטה המדמה את מרחבי השדות בהם רועות פרות שעל צוואריהן פעמונים.
***בגן המנזר** (1915) - ביצירה משתתפת מקהלת גברים השרה **[[קיריה אלייסון]]**.
***בשוק פרסי** (1921) - היצירה המפורסמת ביותר של קטלבי והמזוהה ביותר אתו. גם כאן מופיעה מקהלת גברים המדמים קבצנים ושרים: **בקשיש, בקשיש אללה**.
***בגן המקדש הסיני**.
***בארץ מצרים המסתורית**.

קטלבי היה דודו של הפסנתרן הבריטי קליפורד קרזון.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:מלחינים בריטים במאה ה-19
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1875
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1959
ו' באב

על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בו' באב היא, ברוב השנים, פרשת דברים. אולם אם בר המצוה חל בשנה בה פסח, וממילא תשעה באב, הם ביום חמישי (שנים מקביעויות זשה, בחה, בשה וגכה), פרשת בר המצווה היא פרשת ואתחנן.

## חגים ומועדים
* ימי בין המצרים והיום השישי של תשעת הימים שמסתיימים במוצאי תשעה באב. בימים אלה נהוג שלא לאכול בשר כחלק ממנהגי האבלות על חורבן שני בתי המקדש

## אירועים היסטוריים
* ה'תשכ"ט – נחיתת האדם הראשון על הירח במסגרת אפולו 11
* ה'תט"ז – הוטל החרם הרבני על ברוך שפינוזה

## נולדו
* ה'תרס"ד – הרצל ברגר, חבר הכנסת ועיתונאי (נפטר ב-ה'תשכ"ב)
* ה'תר"ף – אייזק שטרן, כנר (נפטר ב-ה'תשס"ב)
* ה'תרצ"ט – גילה אלמגור, שחקנית ישראלית
* ה'תשמ"ה – נוה דרומי, עיתונאית ישראלית

## נפטרו
* ה'תקנ"ו – רבי נתן מז, ראש ישיבה, דיין, וממלא מקום המרא דאתרא בפרנקפורט.
* ה'תר"ן – רבי אלעזר משה הורוויץ, מגדולי רבני יהדות ליטא, רבה של פינסק, מחבר הספר "אהל משה" (נולד ב-ה'תקע"ח)
* ה'תרפ"ו – הרב שלמה זלמן בּרוֹיֶאר, רב בפאפה, ורבה החרדי של פרנקפורט. ממנהיגי היהדות האורתודוקסית במערב אירופה, חתנו וממשיך דרכו של רש"ר הירש ואבי משפחת ברויאר, חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל (נולד ב-ה'תר"י)
* ה'תשכ"ט – הרב יהושע גרינוולד, ראב"ד אונגוור ורבה האחרון של חוסט (נולד ב-ה'תרס"ט)
* ה'תשס"ב – משה גלילי, איש בית"ר, מייסד עליית אף על פי (נולד ב-1906)
* ה'תשס"ח – רלף קליין, כדורסלן ומאמן כדורסל ישראלי מצליח, נפטר מסרטן המעי הגס (נולד ב-ה'תרצ"א)
* ה'תשע"ו – הרב אריה פינקל ראש ישיבת מיר מודיעין עילית וחבר מועצת גדולי התורה (נולד ב-ה'תרצ"א)
* ה'תשפ"א – הרב יואל כהן, ה"חוזר" הראשי של רבי מנחם מנדל שניאורסון ומגדולי המשפיעים והבקיאים בתורות בחסידות חב"ד.
----
* ה' באב – ז' באב
* אב

כ06
י06