פאן ברבריני

**פאן ברבריני** הוא פסל עתיק בגודל טבעי משיש, הידוע בשם ברבריני פאונוס, פאונו ברבריני או סאטיר שיכור, מוצג כיום בגליפטותק במינכן, גרמניה. לאחר שנחפר ושוקם ברומא בשנות העשרים של המאה ה־17 הוא התפרסם, ונוצרו ממנו כמה העתקים.

פאן הוא המקבילה הרומית לסאטיר היווני. במיתולוגיה היוונית סאטירים היו רוחות יער גבריות דמויות אדם בעלות מאפיינים חייתיים אחדים, לעיתים זנב דמוי עז, פרסות, אוזניים או קרניים. הסאטירים ליוו את דיוניסוס.

## היסטוריה
הפסל נוצר כנראה בידי פסל הלניסטי אלמוני מאסכולת פרגמון בסוף המאה השלישית או בתחילת המאה ה-2 לפנה"ס, או שהוא העתק רומי באיכות גבוהה. עם זאת צורתו הנוכחית נקבעה בעקבות סדרת שחזורים שנעשו ברומא והסתיימו בעבודתו של וינצ'נצו פאצ'טי.

הפסל התגלה בשנות העשרים של המאה ה־17 בחפיר שמתחת לטירת סנטאנג'לו ברומא, שהיה בעת העתיקה המאוזוליאום של אדריאנוס. עבודות ביצור במקום בוצעו בשנת 1624 ביוזמת האפיפיור אורבנוס השמיני ממשפחת ברבריני. האזכור המתועד הראשון של הפסל מופיע בקבלה לשחזורו מ־6 ביוני 1628, כאשר כבר היה בבעלותו של אחיינו של האפיפיור, הקרדינל פרנצ'סקו ברבריני.

כאשר התגלה היה הפסל פגום מאוד. הרגל הימנית, חלקים משתי הידיים וחלקים מן הראש היו חסרים. ההיסטוריון פרוקופיוס כתב כי במהלך המצור על רומא בשנת 537 השליכו המגינים על הגותים את הפסלים שעיטרו את מאוזוליאום אדריאנוס. יוהאן וינקלמן שיער כי מקום מציאת הפסל ומצבו מרמזים כי ייתכן שנזרק כך כחפץ שהושלך מן החומות.

נטען בעבר כי הקרדינל מאפאו ברבריני הזמין את ג'ובאני לורנצו ברניני לשחזר את הפסל, אך אין ראיות לכך שברניני היה מעורב בכך. כך ציינו פרנסיס האסקל וניקולס פני בשנת 1981 לאחר שבחנו את התיעוד והספרות בנושא. השחזורים הראשונים נעשו בסטוקו. בשנת 1679 יצרו ג'וזפה ג'ורג'טי ולורנצו אוטוני שחזור חדש שאיפשר לחבר מחדש את הרגל השמאלית העתיקה והוסיף מבנה תמיכה מורכב. במאה ה־18 שוחזרה הרגל הימנית בשיש ושוב שוחזרה בשנת 1799 בידי וינצ'נצו פאצ'טי. כיום מוצג הפסל ללא הזרוע השמאלית המשוחזרת.

שחזורים אלה של ברבריני פאון ייתכן שהדגישו את אופיו המיני של הפסל. בשל כך הוא נחשב לעיתים לדוגמה של אמנות ארוטית. עירום באמנות היוונית לא היה דבר חדש, אך המיניות הבולטת של יצירה זו מושכת במיוחד את עיני הצופים במאה ה־21. רגליו הפשוקות מושכות את תשומת הלב אל איברי המין. עם זאת לא כל הצופים ראו בפסל דבר בלתי הולם. דמות ברבריני פאונוס אף הופיעה על מערכת כלי חרסינה מארמון נימפנבורג בשנות השלושים של המאה ה־19.

הפסל הוצג בארמון ברבריני ברומא עד שנמכר בשנת 1799 לפסל ולמשחזר וינצ'נצו פאצ'טי. פאצ'טי הציע אותו למכירה ללקוחות אנגלים וצרפתים שונים, בהם לוסיאן בונפרטה. משפחת ברבריני הגישה תביעה לביטול המכירה, ולבסוף נמכר הפסל, לאחר תחרות ציבורית רבה ואיסור על ייצואו שנתמך בידי האנטיקוור קרלו פאה ובידי אנטוניו קנובה, ללודוויג נסיך הכתר של בוואריה. לודוויג תכנן מראש חדר מיוחד בגליפטותק שתוכנן בידי האדריכל לאו פון קלנצה עוד לפני שהרכישה הושלמה, והחדר הושלם בשנת 1827. הגליפטותק נפתח בשנת 1830 כדי לשכן את אוסף הפסלים של לודוויג.

## העתקים

העתק משיש פוסל בידי אדמה בושארדון באקדמיה הצרפתית ברומא בשנת 1726 (ראו איור מימין). הקרדינל ברבריני ביקש יציקת גבס של ההעתק כדי לשמור אותה לצד הפסל העתיק המקורי. הפאון ברבריני של בושארדון הגיע לצרפת בשנת 1732 וזכה להערכה רבה. בשנת 1775 רכש אותו הדוכס משארטר עבור תוכנית הגן המפוארת שלו בפארק מונסו. כיום הוא מוצג במוזיאון הלובר.

העתק נוסף מאת הפסל אז'ן לואי לקן הוענק לצרפת בשנת 1846. הוא מוצג כיום בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות.

העתק מוזהב של הפסל נמנה עם העתקים רבים של פסלים קלאסיים המעטרים את המפל הגדול היורד מאחורי מתחם הארמונות והגנים בפטרהוף, סמוך לסנקט פטרבורג ברוסיה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:גברים בפיסול
קטגוריה:פיסול יווני

## הערות שוליים