open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ולדימיר קומארוב (מדען)

שמאל|150px|בול לזכרו של ולדימיר קומארוב|ממוזער
**ולדימיר קומארוב** (רוסית: **Влади́мир Лео́нтьевич Комаро́в**, ) היה בוטנאי רוסי.
## חייו
למד באוניברסיטת סנקט פטרבורג ולימד בה בשנים 1898-1934.

בשנת 1914 צורף כחבר משני באקדמיה הרוסית למדעים ובשנת 1920 צורף כחבר מלא. בשנים 1930–1936 היה סגן נשיא האקדמיה ובשנת 1936 נבחר ליו"ר האקדמיה, תפקיד בו החזיק עד אוגוסט 1945, עת הוחלף על ידי סרגיי ואווילוב. במהלך כהונתו השתתף בסילוק מהאקדמיה של עמיתים רבים שלא מצאו חן בעיני ראשי המפלגה הקומוניסטית בברית המועצות.

קיבל את פרס סטלין בשנים 1941, 1942. הוא עוטר בתואר גיבור העמל הסוציאליסטי בשנת 1943. בינואר 1945 הצהיר בנאום שעשה הדים ביישוב היהודי בארץ ישראל שברית המועצות תאבק באנטישמיות בכל העולם. היה חבר הסובייט העליון בשנים 1938-1945.

על שמו המכון הבוטאני על שם קומארוב והגנים הבוטניים על שם קומארוב בסנקט פטרבורג.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוטנאים רוסים
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מדענים סובייטים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1869
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1945
צ'ארלס קולס

**צ'ארלס "האני" קולס** (באנגלית: **Charles “Honi” Coles**; 2 באפריל 1911 - 12 בנובמבר 1992) שחקן ורקדן סטפס אמריקאי. היה ידוע בעיקר כמי שגילם את טיטו סוארז בסרט "ריקוד מושחת".

## ביוגרפיה
קולס נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה. פיתח יכולות ומהירות בלתי רגילות כשרקד ברחובות עיר הולדתו. הוא נסע לניו יורק לראשונה כחלק משלשיית מילר שהיו ידועים בצעדי הסטפס הקשים במיוחד שבוצעו על משטחים קטנים ולא רגילים. בהמשך הופיע בתיאטרון אפולו.

בשנת 1940, רקד קולס עם הלהקה של קאב קאלוויי ושם פגש את צ'ארלס "צ'ולי" אטקינס. במהירות הפכו לצמד המפורסם "קולס ואטקינס". הסגנון שלהם היה מאופיין בריקודי סטפס עם מקצבים מהירים, מקצבי סווינג, סופט שו (מקצב איטי ודינמיקה נמוכה) וצ'אלנג'- דו-שיח בין שני רקדנים כאשר כל רקדן מאתגר את השני. הצמד הופיע יחד במשך 19 שנה.

קולס הביא את עולם הסטפס לבמה הגדולה כאשר הופיע עם להקת הבלט המכובדת "ג'ופרי בלט" בהפקה של אגנס דה מילס שנקראה "שיחות על ריקוד".

קולס הופיע בברודוויי במחזה "גברים מעדיפים בלונדיניות" בשנת 1949. וגם במחזות "סוכר חום מבעבע" ו-"האחד והיחיד", וזכה בפרס טוני ודרמה דסק על הופעתו. באחד המופעים, בעת שעמד על הבמה, במחזה "האחד והיחיד", לקה קולס בשבץ מוחי. הוא לא הצליח לדבר, אך רקד את ריקוד הסטפס מבלי להחמיץ צעד, לאחר מכן נלקח לבית החולים. זמן מה מאוחר יותר החלים קולס מהשבץ וחזר לפעילות.

בשנות 1980, לימד קולס ריקוד והיסטוריה של הריקוד באוניברסיטאות שונות ברחבי ארצות הברית: ייל, קורנל, דיוק ואוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.

קולס היה חבר קרוב של הרקדנית ברנדה באפלינו שהייתה לצידו לאורך הקריירה בתחילת שנות ה-70. בשנת 1986 ייסדו קולס, ברנדה בפלינו וטוני וואג את "אורקסטרת הסטפס האמריקאית" כלהקת סטפס ללא מטרות רווח. הלהקה הצליחה מאוד והופיעה במאות הופעות ופרויקטים של קולנוע מסביב לעולם. בין השנים 1989–1995 הלהקה הפעילה מרכז סטפס בניו יורק, בו התקיימו שיעורים הופעות ופעילויות שונות.

בשנת 1979 הופיע בסרט רוקי 2 ובשנת 1984 הופיע בסרט מועדון הכותנה. בשנת 1987 הופיע קולס בסרט הקולנוע המפורסם ריקוד מושחת.

בשנת 1991, הוענקה לקולס מדליית כבוד לאומנות על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש. ב-12 בנובמבר 1992, נפטר קולס מסרטן. לאחר מותו נכנס להיכל התהילה של הסטפס בשנת 2003. אשתו, מריה אדוארדס קולס נפטרה ב-6 בנובמבר 2009.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פילדלפיה: אישים
קטגוריה:רקדנים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקנים
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1992
המשורר בן האלמוות

**המשורר בן האלמוות** (באנגלית: The Immortal Bard) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה ב. הסיפור תורגם לעברית לראשונה בשנת 1976 בספר גדול ורחב הוא העולם, ושוב בשנת 2009 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 1.

באוטוביוגרפיה שלו, *In Memory Yet Green*, מתאר אסימוב כיצד המדע הבדיוני הפך בהדרגה ליותר "מכובד", כאשר באותו הזמן, פרופסורים של לימודי ספרות כתבו על מדע בדיוני - אפילו על סיפוריו של אסימוב עצמו - דברים אשר הוא התקשה להבין.

## עלילה
הפרופסור לפיזיקה, ד"ר פיניאס וולש, השתכר קלות והתחיל לדבר עם סקוט רוברטסון, מנחה צעיר לספרות אנגלית. וולש מצהיר בפניו כי הוא יכול "להחזיר את רוחות המתים". הוא ממשיך ומסביר כי על ידי "העברה בזמן", הוא יכול להביא אנשים מהעבר אל ההווה. בהתחלה, רוברטסון מתייחס אל סיפורו של וולש כאל סיפור משעשע, הנגרם כתוצאה מצריכת אלכוהול, והוא מתחיל ליהנות מהשיחה. וולש מספר לו כי הוא ניסה בהתחלה להביא מדענים גדולים מהעבר- ארכימדס, אייזק ניוטון וגלילאו גליליי. אולם, אף אחד מהמדענים לא הצליח להשתלב עם החברה של המאה העשרים והוא החזיר אותם לזמנם; וולש הבין כי הוא צריך למצוא מישהו המסוגל להסתגל, בעל "ראש אוניברסלי".

לכן, וולש החליט להחזיר את ויליאם שייקספיר, שלטענתו הוא בעל מוח גמיש מספיק כדי להבין בני אדם מכל תקופה, והוא יכול להתאים לעולם המודרני ביתר קלות. וולש מוסר ששייקספיר היה להוט לגלות מה הדורות הבאים חושבים עליו, אך כאשר וולש מצא לו ספר ביקורת על שייקספיר, שייקספיר בוכה בכעס "מה לא יסחטו ממילים במשך חמש מאות שנה. חושבני שאדם יכול לסחוט מבול ממטלית לחה!".

בסופו של דבר רשם וולש את שייקספיר לשיעורי השלמה על המחזות של שייקספיר, שהועברו על ידי רוברטסון. בשלב זה, רוברטסון מתחיל להיות מודאג באמת. הוא נזכר באיש קטן וקרח עם מבטא מוזר, ומתחיל לתהות אם סיפורו של וולש הוא פנטסיית שיכורים. רוברטסון שואל את וולש מה קרה, ובתגובה וולש מתפוצץ מכעס. שייקספיר היה מושפל, הוא אומר, "נאלצתי להחזיר אותו לשנת 1600... אתה **הכשלת** אותו".

אסימוב העיר כי הוא כתב את הסיפור הזה כדי להתנקם במורים לספרות. בנוסף לכך, אסימוב מעיר כי הסיפור הוא בעצם על עצמו. מאחר שהוא לא מסוגל לענות על רוב השאלות המבוססות על יצירותיו, הוא מבין כי הוא כנראה היה נכשל במבחן עליהם.

## קישורים חיצוניים

* The Immortal Bard, באתר isfdb **(באנגלית)**

קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
קטגוריה:ויליאם שייקספיר
קטגוריה:יצירות משנת 1954
מנטת השונית

ממוזער|מנטת שונית במלדיבים. פרט מקרוב
**מנטת השונית** (שם מדעי: *Mobula alfredi*), היא מין של מנטה שחיה בימים הטרופיים בכל רחבי העולם ומין הבטאי השנייה בגדלה בעולם לאחר קרובתה מנטה ענק. 
## מאפיינים
אורכה הממוצע של המנטה 3–3.5 מטר (המקסימום עולה על 5 מטר) ומשקלה 900–1,500 ק"ג. המנטה בעלת 2 זיזים מגודלים בקדמת פניה ולפני הפה הענק בעל המסננות. איברים אלה עוזרים למנטה לכוון את הפלנקטון הצף בים לעבר פיה. היא יכולה לשחות בעזרת כנפיה הגדולות במאמץ מזערי. צבעה של המנטה שחור עד אדום כהה והבטן לבנה. 

בניגוד לקרובתה הענקית מנטה זו נפוצה סביב שוניות אלמוגים ובקרבת החוף ולא באוקיינוס הפתוח. היא נפוצה סביב הימים האינדו-פסיפים למיניהם.

מנטה זו נפגעה מהאדם, בעיקר על ידי דיג, פגיעה מרשתות והרס השוניות, בהם הם מוצאים את מזונם וכיום המנטה בסכנת הכחדה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ימין|ממוזער|מנטה מסננת פלנקטון משפת המים.
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1868
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי גרארד קרפט
קטגוריה:טחניים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס ההודי
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס השקט
קטגוריה:דגי ים בדרום-מזרח אסיה
לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של באדן

**לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של באדן** (גרמנית **Großherzog Ludwig I. von Baden **, ) היה הדוכס הגדול השלישי של באדן.

## ביוגרפיה
לודוויג נולד ב-15 באוגוסט 1824 בקרלסרוהה, לקרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן וקרולינה לואיזה, רוזנת הסן-דרמשטדט, בתו של לודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטדט.

בשנת 1818 מת אחיינו קרל, הדוכס הגדול של באדן ללא יורשים, ולודוויג עלה במקומו לשלטון. לודוויג טיפח את מערכת החינוך בדוכסות, וסייע להצלחת האוניברסיטאות בדוכסות.

ב-30 במרץ 1830 מת לודוויג באופן מסתורי, ויש הטוענים שנרצח, ובמקומו עלה לשלטון אחיו למחצה לאופולד, הדוכס הגדול של באדן.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של באדן
* 

קטגוריה:דוכסי באדן
קטגוריה:בית צרינגן
קטגוריה:קרלסרוהה: אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1763
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1830
המדינה החופשית אנהלט

**המדינה החופשית אנהלט** (בגרמנית: **Freistaat Anhalt**) הייתה מדינה ברפובליקת ויימאר, ולאחר מכן בגרמניה הנאצית. בירתה של המדינה הייתה העיר דסאו.

## היסטוריה
ב-12 בנובמבר 1918 התפטר יואכים ארנסט, דוכס אנהלט מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.

כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לאחר מלחמת העולם השנייה.

לאחר מלחמת העולם השנייה מוזגה המדינה יחד עם פרובינציית סקסוניה הפרוסית, ליצירת מדינת סקסוניה-אנהלט, שהייתה חלק משטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה.

## קישורים חיצוניים

* המדינה החופשית אנהלט 

קטגוריה:סקסוניה-אנהלט
אנהלט
קטגוריה:מדינות  וטריטוריות שהוקמו ב-1918
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1945
רונדה שיר

**רונדה שיר** (באנגלית: **Rhonda Shear**; נולדה ב-12 בנובמבר 1954) היא שחקנית, קומיקאית ומנחת טלוויזיה אמריקאית.

## ביוגרפיה
שיר נולדה בניו אורלינס, היא סיימה תואר בתקשורת באוניברסיטת לויולה שבלואיזיאנה ועברה לאחר מכן לקליפורניה על מנת לפתח קריירה בהוליווד, ב-1975 נבחרה למיס לואיזיאנה והשתתפה בתחרות מיס ארצות הברית ובנוף ייצגה את לואיזיאנה בתחרויות היופי הבוחרות את נציגת ארצות הברית לתחרויות מיס עולם ומיס אינטרנשיונל.

היא נודעה כמנחת התוכנית "USA Up All Night" בערוץ USA, היא הופיעה פעמיים בעירום במגזין פלייבוי ב-1991 וב-1993, ב-1983 היא זכתה בפרס מיס גלובוס הזהב.

היא שיחקה בקומדיית המצבים "ימים מאושרים" כחברתו של פונזי ובסדרה "נשואים פלוס" כשכנה סקסית של אל ופגי והופיעה בין היתר בסדרת הטלוויזיה "דאלאס" ו"חופשי על הבר".

כקומיקאית היא ביצעה סיבוב מופעי סטנד-אפ בלאס וגאס וניו יורק ובנוסף היא הופיעה כשחקנית בין היתר בסרט שיגעון בחלל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:מנחות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:סטנדאפיסטיות אמריקאיות
קטגוריה:קומיקאיות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לויולה ניו אורלינס
קטגוריה:זוכות מיס לואיזיאנה ארצות הברית
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1954
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
קטגוריה:ניו אורלינס: אישים
פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג

**פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג** (בגרמנית: **Friedrich II Eugen., Herzog von Württemberg**; נולד ב-21 בינואר 1732 - מת ב-23 בדצמבר 1797), היה דוכס וירטמברג בין השנים 1795–1797.

## ביוגרפיה
### ילדותו
פרידריך אויגן נולד ב-21 בינואר 1732 בשטוטגרט שהשתייכה לדוכסות וירטמברג, לקרל אלכסנדר, דוכס וירטמברג ומריה אוגוסטה, נסיכת טורן וטקסיס, בתם של אנזלם פרנץ, נסיך טורן וטקסיס השני ומריה לודוביקה אנה פרנצסקה, נסיכת לובקוביץ'. במהלך מלחמת שבע השנים לחם פרידריך אויגן לצד פרידריך הגדול, ולאחר מכן קבע את מושבו במונבליאר, שהייתה מובלעת של וירטמברג בצרפת, ובשנת 1786 מונה על ידי אחיו קרל אויגן, דוכס וירטמברג למושל המחוז מטעמו. בשנת 1779 קנה פרידריך אויגן את טירת הוכברג, אך בשנת 1791 מכר אותה לאחיו. בשנת 1792 מונה פרידריך אויגן למושל נסיכות אנסבך שנמכרה לפרוסיה שנה קודם לכן, על ידי קרל אלכסנדר, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך שהיה חשוך ילדים, אולם בשנת 1793 כבשו הצרפתים את הנסיכות. ב-24 באוקטובר 1793 מת אחיו קרל אויגן, דוכס וירטמברג, ואחיו לודוויג אויגן, דוכס וירטמברג עלה לשלטון במקומו.

### שלטונו
ב-20 במאי 1795 מת אחיו לודוויג אויגן, דוכס וירטמברג, ופרידריך אויגן עלה לשלטון במקומו. בשנת 1796 חתם פרידריך אויגן עם הצרפתים על הסכם פריז, ולפיו סופחו לצרפת כל שטחי וירטמברג בגדה השמאלית של הריין, אולם הצרפתים הכירו בשלמות הדוכסות.

פרידריך אויגן נפטר בהוהנהיים ב-23 בדצמבר 1797, ובנו פרידריך השלישי, דוכס וירטמברג עלה לשלטון במקומו.

## משפחתו
בשנת 1753 התחתן פרידריך אויגן עם פרדריקה דורותיאה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט, בתם של פרידריך וילהלם, מרקיז ברנדנבורג-שוודט וסופיה דורותיאה, נסיכת פרוסיה. לזוג נולדו 12 ילדים:
* פרידריך הראשון, מלך וירטמברג (1754–1816).
* לודוויג, דוכס וירטמברג (1756–1817).
* אויגן, דוכס וירטמברג (1758–1822).
* סופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג (1759–1828).
* וילהלם פרידריך פיליפ, דוכס וירטמברג (1761–1830).
* פרדיננד פרידריך אוגוסט, דוכס וירטמברג (1763–1834).
* פרדריקה, דוכסית וירטמברג (1765–1785)
* אליזבת, דוכסית וירטמברג (1767–1790)
* פרדריקה וילהלמינה קתרינה (1768)
* קרל פרידריך היינריך (1770–1791)
* אלכסנדר, דוכס וירטמברג (1771–1833)
* קרל היינריך (1772–1833)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דוכסי וירטמברג
קטגוריה:בית וירטמברג
קטגוריה:מלחמת שבע השנים: אישים
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:ילידי 1732
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1797
פרנסואה

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות פרטיים צרפתיים
דן קורטז

**דן קורטז** (באנגלית: **Dan Cortese**; נולד ב-14 בספטמבר 1967) הוא שחקן אמריקאי סיציליאני.

## ביוגרפיה
קורטז נולד בפנסילבניה וסיים תואר ראשון באוניברסיטה בצפון קרוליינה. הוא התפרסם על ידי כך שהנחה שתי תוכניות בערוץ MTV.

ב-1994 שיחק בסיינפלד בחור שאיילין יוצאת עמו ועקב דמותו בסדרה נטבע המונח "מימבו" (בימבו זהו כינוי לאישה יפה וטיפשה אז זוהי הגרסה הגברית של המונח).

ב-1995 שיחק תפקיד חוזר של תשעה פרקים בסדרה מלרוז פלייס. בשנת 1996 שיחק בדרמת הפשע "אויבי הציבור", לצד אריק רוברטס אליסה מילאנו. 

שיחק בתפקיד הראשי כדוגמן תחתונים בסדרה "הארון של ורוניקה" ובסדרה "אחיות או לא להיות", בנוסף לכך הופיע בסדרות ג'ואי ו-CSI.

ב-2008 הנחה את התוכנית "אבא שלי טוב יותר מאבא שלך". בשנת 2009 שיחק בסיטקום של רשת ABC "לשרוד בפרברים" בכיכובו של בוב סאגט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
הקורפוס השני (ורמאכט)

ממוזער
**הקורפוס השני** (בגרמנית: **II. Armeekorps**) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
### החזית המערבית
הקורפוס הוקם בשטטין ב-1 באוקטובר 1934, וכמפקדו הראשון מונה פדור פון בוק. הקורפוס לחם במסגרת המערכה בפולין כחלק מהארמייה הרביעית של קבוצת ארמיות צפון. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות A, והשתתף בקרב על בלגיה ונע אל צפון צרפת. לאחר מכן לחם הקורפוס הארמייה הרביעית כחלק מקבוצת ארמיות B. הקורפוס השתתף בפריצת הדרך בסום, וברדיפת הכוחות של צבא צרפת אל הסן והלואר.

### החזית המזרחית
במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-16, והשתתף בקרב על קובנה. בינואר 1942 השתתף הקורפוס בקרבות בכיס דמיאנסק, עד לפריצת המצור במאי 1942. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות השונים תחת הארמייה ה-16 והארמייה ה-18 לסירוגין. באוגוסט נסוג הקורפוס יחד עם כל קבוצת ארמיות צפון לקורלנד שבלטביה, ועד מהרה שונה שמה של קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות קורלנד. הקורפוס נותר בקורלנד עד שנכנע ב-8 במאי 1945.

## מפקדים
* גנרל לוטננט פדור פון בוק (1 באוקטובר 1934 - אפריל 1935)
* גנרל חיל הרגלים יוהנס בלסקוביץ (אפריל 1935 - 10 בנובמבר 1938)
* גנרל אוברסט אדולף שטראוס (10 בנובמבר 1938 - 30 במאי 1940)
* גנרל חיל הרגלים קרל-היינריך פון שטילפנגל (30 במאי 1940 - 21 ביוני 1940)
* גנרל חיל הרגלים ולטר פון ברוקדורף-אהלפלדט (21 ביוני 1940 - יוני 1942)
* גנרל חיל השריון אוטו פון קנובלסדורף (יוני 1942 - 1 ביולי 1942)
* גנרל חיל הרגלים ולטר פון ברוקדורף-אהלפלדט (1 ביולי 1942 - 28 בנובמבר 1942)
* גנרל חיל הרגלים פאול לאוקס (28 בנובמבר 1942 - 1 באפריל 1944)
* גנרל לוטננט וילהלם האסה (1 באפריל 1944 - 5 במאי 1944)
* גנרל לוטננט קורט פון טיפלסקירך (5 במאי 1944 - 11 במאי 1944)
* גנרל חיל הרגלים פאול לאוקס (11 במאי 1944 - 3 ביולי 1944)
* גנרל חיל הרגלים וילהלם האסה (15 ביולי 1944 - 15 בינואר 1944)
* גנרל חיל הרגלים יוהנס מאייר (15 בינואר 1945 - 1 באפריל 1945)
* גנרל לוטננט אלפרד גאוזה (1 באפריל 1945 - 8 במאי 1945)

## סדר כוחות
### המערכה בפולין
במהלך המערכה בפולין, כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-3 
* הדיוויזיה ה-32

### המערכה בצרפת
במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-12
* הדיוויזיה ה-32

### מבצע ברברוסה
בתחילת מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-12
* הדיוויזיה ה-32 
* הדיוויזיה ה-121

## קישורים חיצוניים
* הקורפוס ה-2 באתר lexikon-der-wehrmacht 
2
סמונידס איש אמורגוס

**סמונידס איש אמורגוס** (ביוונית עתיקה: **Σημωνίδης ὁ Ἀμοργῖνος**) הוא משורר יווני מהמאה השביעית לפנה"ס של שירה יאמבית ואלגרית. שירתו שרדה כציטוטים המצוטטים בידי סופרים ומשוררים אחרים. יצירתו הידועה והארוכה ביותר עוסקת בסיווג של נשים. שמו של המחבר לקוח מתוך אזכורו במספר ספרי לקסיקון, בניהם הלקסיקון המפורסם "ספר האטימולוגיה הגדול" (Ἐτυμολογικὸν Μέγα).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:משוררי יוון העתיקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-7 לפנה"ס
רץ אחורי

[250px|ממוזער|שמאל|מיקומו של הרץ האחורי במערך ההתקפה ב[פוטבול]]
**רץ אחורי** (באנגלית: **Running Back**; בתעתיק לעברית: **ראנינג בק**) היא עמדה במשחק הפוטבול האמריקאי. העמדה היא חלק מעמדות ההתקפה. תפקידו העיקרי של הרץ האחורי הוא לקדם את משחק הריצה של קבוצתו, כאשר התקדמותו בריצה מותנית בהענקת כדור מוצלחת (האנדאוף) מהקוורטרבק. כמו כן, הרץ האחורי יכול לקבל את הכדור במסירה, ובמקרים מסוימים גם לבצע חסימות על מנת להגן על הקוורטרבק. במערך התקפה ממוצע ישנם בין רץ אחורי אחד לשניים בכל מהלך. דבר זה תלוי במערך ההתקפה שנבחר. עמדת הרץ האחורי, בדומה לעמדות אחרות במשחק הפוטבול היא עמדה מגוונת ובעלת כמה דפוסי משחק.

### מאפייניו של הרץ האחורי
המאפיינים של הרץ האחורי מגוונים גם-כן, ובעיקר במשחק המודרני, זה המשוחק בליגת ה-NFL, ניתן לחזות בדפוסים פיזיים מגוונים. סוג אחד של רצים אחוריים הוא רצים קטנים, שגובהם נע בין 168-178 סנטימטרים בממוצע. אלו ניחנים בדרך כלל ביכולות תמרון ותנועה מהירות, מה שמאפשר להם יכולת לחמוק בין שחקני ההגנה של הקבוצה היריבה. דוגמה מפורסמת לרצים מסוג זה מסוג זה הוא מאוריס ג'ונס דרו , שחקן ה-NFL לשעבר ששיחק בג'קסונוויל ג'אגוארס ובאוקלנד ריידרס. הסוג ההפוך לאלו הוא הרצים הפיזיים, המכונים גם "פאוורבקס" (Power Backs; רצים חזקים). ראנינגבק מסוג זה ניחן בתכונות פיזיות משמעותיות יותר, בגובה ובמשקל, שאותן הם מנצלים על מנת לחדור דרך תיקולים ולהתקדם גם במידה של היתקלות בשחקן הגנה יריב. משחק הריצה שלהם הוא איטי יותר, אך כוחם החזק מאפשר להם לשבור חסימות ולהתקדם עם הכדור. דוגמה מפורסמת לרצים מסוג זה הוא אדריאן פיטרסון, שחקן ה-NFL לשעבר ששיחק בקבוצת מינסוטה ויקינגס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:עמדות פוטבול
הקורפוס ההררי ה-18 (ורמאכט)

**הקורפוס ההררי ה-18** (בגרמנית: **XVIII. Gebirgs-Armeekorps**) היה קורפוס הררי של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-1 בנובמבר 1940, בשם "הקורפוס ההררי ה-18", על בסיס הקורפוס ה-18, והועמד תחת פיקוד פרנץ במה.

במהלך הקרב על יוון לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-12, והשתתף בקרב תרמופילאי. במאי 1942 הועבר הקורפוס תחת פיקוד **ארמיית לפלנד**, שהפכה ביולי אותה שנה לארמייה ההררית ה-20. ב-10 בדצמבר 1943 מונה קרל אגלזר למפקד הקורפוס, וב-24 ביוני 1944 החליפו פרידריך הוכבאום, שפיקד על הקורפוס עד סוף המלחמה.

## מפקדים
* פרנץ במה (1 בנובמבר 1940 - 10 בדצמבר 1943)
* קרל אגלזר (10 בדצמבר 1943 - 24 ביוני 1944)
* פרידריך הוכבאום (24 ביוני 1944 - 8 במאי 1945)

## סדר הכוחות
### המערכה בבלקן
במערכה בבלקן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית הפאנצר ה-2
* הדיוויזיה ההררית ה-5
* הדיוויזיה ההררית ה-6
* הדיוויזיה ה-72
* הרגימנט ה-125

## קישורים חיצוניים
* הקורפוס ההררי ה-18 באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
18
סיפורי ילדים

**סיפורי ילדים** () הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בגיליון ספטמבר 1953 של Beyond Fantasy Fiction. הסיפור תורגם לעברית בשנת 1976 בספר גדול ורחב הוא העולם תחת השם **מעשיה לתינוקות**, ושוב בשנת 2009 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 1.

אסימוב כתב את הסיפור בינואר 1953, מתוך כוונה להגישו למגזין החדש בשם "Fantastic" אך הוא נדחה על ידי עורך העיתון, הרולד בראון. לאחר מכן הגיש אותו אסימוב להוראס לאונרד גולד, אשר קיבל אותו למגזין האחות החדש של מגזין "Galaxy Science Fiction", מגזין "Beyond Fantasy Fiction".

## עלילה
יאן פרנטיס, סופר פנטזיה, שקוע בעבודתו כאשר חרק בעל רגליים ארוכות מופיע לפניו. החרק מצהיר כי הוא אֶלף, ולמעשה הוא מוטציה -"אלף על"- בעל כוחות חדשים אותם הוא עדיין לומד. האלף מסביר ליאן כי רוב בני מינו הם טלפתיים, והם השתמשו בבני האדם כ"עדשות מוחיות" כדי להגדיל את כוחותיהם וכך הם שרדו את עידן הקרח האחרון. עם זאת, מאז המהפכה התעשייתית, האלפים נמנעו מהאנושות, שכן הם לא מסוגלים לשלוט בחשמל, והם נסוגו לאוואלון; אי באוקיינוס השקט העטוף ב"מסך מוחי".

האלף שהופיע בפני פרנטיס, לעומת זאת, יכול לשלוט בחשמל ואולי גם לבצע ביקוע אורניום. דבר זה דורש שימוש במוח אנושי כ"עדשה מוחית", אך לא כל מוח יכול לשמש לכך, מאחר שבני אדם כבר אינם מאמינים בפיות. פרנטיס, כסופר פנטזיה, הוא אחד האנשים הבודדים בעלי מוח שימושי. כאשר פרנטיס מסרב להילקח לאוואלון בתור "יועץ", האלף מאיים שיגרום לאשתו ובנו של פרנטיס נזק גופני.

בנו של פרנטיס מגיע הביתה ופרנטיס נשלח לספרייה הציבורית. אולם כשהאלף מנסה להשתמש במוחו של יאן הצעיר כעדשה הוא לא מצליח, מפני שכילד של שנות ה-50 המודרניות, הוא אינו מאמין ב"סיפורי ילדים" ובקיומן של פיות. האלף מאבד את כוחו ויאן הצעיר מוחץ אותו עם ספר הלימוד שלו.

קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
קטגוריה:יצירות משנת 1953
הקורפוס ההררי ה-36 (ורמאכט)

**הקורפוס ההררי ה-36** (בגרמנית: **XXXVI. Gebirgs-Armeekorps**) היה קורפוס הררי של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
ב-15 באוקטובר 1939 הוקם הקורפוס ה-36, והועמד בפיקוד הנס פייגה. הקורפוס לחם במערכה על צרפת כחלק מהארמייה ה-16, ולאחר מכן הועבר לדרום נורווגיה, ומשם לצפון פינלנד.

ב-18 בנובמבר 1941, הוסב הקורפוס לקורפוס הררי, וב-30 בנובמבר  הוחלף פייגה על ידי קרל וייזנברגר.

הקורפוס לחם לצד פינלנד כחלק מארמיית נורווגיה, שהפכה ב-14 בינואר 1942 לארמייה ההררית ה-20, והשתתף בקרבות השונים במלחמת ההמשך. ב-10 באוגוסט 1944 מונה אמיל פוגל למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך מלחמת לפלנד עד סוף המלחמה.

## מפקדים
* הנס פייגה (18 בנובמבר 1941 - 30 בנובמבר 1941)
* קרל וייזנברגר (30 בנובמבר 1941 - 10 באוגוסט 1944)
* אמיל פוגל (10 באוגוסט 1944 - 8 במאי 1945)

## סדר הכוחות
### מלחמת ההמשך
במלחמת ההמשך כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-163
* הדיוויזיה ה-169

## קישורים חיצוניים
* הקורפוס ההררי ה-36 באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

## הערות שוליים

36
אל-חסן בן מח'לד אל-ג'ראח

**אל-חסן בן מח'לד אל-ג'ראח** היה אדם בכיר ביותר בח'ליפות העבאסית. הוא נולד למשפחה נוצרית נסטוריאנית, אך מאוחר יותר בחייו החליט להתאסלם.

הוא שירת כיועץ תחת הח'ליף אל-מֻתַוַכִּל בין השנים 847–861. בעת תפקידו כיועץ של הח'ליף אל-מועתמד הגיע פעמיים לדרגה הבכירה ביותר במשרד האזרחי מנהלי, דרגת ה"וזיר": פעם ראשונה בשנת 877 ופעם שנייה בשנים 878–879. הוא פוטר מתפקידו על ידי העוצר שהיה אחיו של הח'ליף והוגלה למצרים ולאנטיוכיה (אזור שכיום נמצא באזור דרום טורקיה). 

המועד והמקום של מותו אינם ידועים לבטח, אך משערים שנפטר באנטיוכיה בשנת 882. 

בנו סולימאן שירת אף הוא, פעמיים, כווזיר בח'ליפות העבאסית.

קטגוריה:היסטוריה אסלאמית
קטגוריה:נפטרים ב-882
שביעות הרצון מובטחת

**שביעות הרצון מובטחת** () הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בגיליון אפריל 1951 של Amazing Stories. הסיפור תורגם לעברית בשנת 1975 בספר בארץ הרובוטים תחת השם 'שביעות רצון הלקוח מובטחת', ושוב בשנת 1976 בספר גדול ורחב הוא העולם תחת השם 'סיפוק מלא', ופעם שלישית בשנת 2009 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 1.

## עלילה
טי-אן 3, המכונה טוני, הוא רובוט הנועד לעבודות בית, ניסיון של חברת יו-אס רובוטים להכניס את הרובוטים לתוך משק הבית האנושי. טוני מוצב בביתה של קלייר בלמונט, שבעלה עובד עבור החברה, כניסוי, אבל היא לא מוכנה לקבל אותו.

טוני מבין שקלייר סובלת מהערכה עצמית נמוכה, ומנסה לעזור לה על ידי שיפוץ ביתה, איפורה והלבשתה מחדש. לבסוף הוא מציע לה להזמין את חברותיה לביתה החדש, וכשהן מגיעות הוא מתחזה לאהובה וגורם לחברותיה לראות אותם מתנשקים, ובכך הוא מנסה להגדיל את ההערכה העצמית של קלייר.

בסופו של דבר מתאהבת קלייר בטוני ושוקעת בדיכאון כאשר הוא נלקח בחזרה למעבדה. בעקבות ניסוי זה דגמי טי-אן 3 נשלחים לעיצוב חדש, מאחר שיו-אס רובוטים אינה רוצה ליצור רובוטים שישנו חשש שנשים יתאהבו בהם.

בסוף הסיפור שואל אחד הרובוטיקאים, ד"ר אלפרד לנינג, את ד"ר סוזן קלווין האם טוני התאהב בקלייר. סוזן עונה לו שאין זה הדבר, מאחר שרובוטים לא יכולים להתאהב, אך היא מסתייגת ואומרת שנשים כן יכולות להתאהב ברובוטים.

## עיבודים
הסיפור עובד לפרק בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC בשם "Out of the Unknown"

## הערות שוליים

קטגוריה:סיפורי סוזן קלווין
קטגוריה:יצירות משנת 1951
הקורפוס העשירי (ורמאכט)

**הקורפוס העשירי** (בגרמנית: **X. Armeekorps**) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
### החזית המערבית
הקורפוס הוקם בהמבורג ב-15 באוקטובר 1935, וכמפקדו הראשון מונה וילהלם קוכנהאואר. הקורפוס לחם במסגרת המערכה בפולין כחלק מהארמייה השמינית של קבוצת ארמיות דרום. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות B, והשתתף בקרב על הולנד, ולאחר מכן לחם הקורפוס במהלך מבצע מקרה אדום.

### החזית המזרחית
במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-16, והשתתף בקרב על קובנה. בחורף 1942 השתתף הקורפוס בקרבות בכיס דמיאנסק, עד לפריצת המצור במאי 1942. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות השונים תחת הארמייה ה-16 והארמייה ה-18 לסירוגין. באוגוסט נסוג הקורפוס יחד עם כל קבוצת ארמיות צפון לקורלנד שבלטביה, ועד מהרה שונה שמה של קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות קורלנד. הקורפוס נותר בקורלנד עד שנכנע ב-8 במאי 1945.

## מפקדים
* גנרל חיל הרגלים וילהלם קוכנהאואר (15 באוקטובר 1935 - 1 באפריל 1939)
* גנרל חיל הרגלים וילהלם אולקס (1 באפריל 1939 - 15 באוקטובר 1939)
* גנרל חיל התותחנים כריסטיאן הנזן (15 באוקטובר 1939 - מאי 1942)
* גנרל חיל השריון אוטו פון קנובלסדורף (מאי 1942 - יוני 1942)
* גנרל חיל התותחנים כריסטיאן הנזן (יוני 1942 - 1 ביולי 1943)
* גנרל לוטננט אוטו שפונהיימר (1 ביולי 1943 - 1 באוגוסט 1943)
* גנרל חיל התותחנים כריסטיאן הנזן (1 באוגוסט 1943 - 4 בנובמבר 1943)
* גנרל חיל הרגלים תומאס אמיל פון ויקדה (4 בנובמבר 1943 - 23 ביוני 1944)
* גנרל חיל הרגלים פרידריך קכלינג (25 ביוני 1944 - 3 בספטמבר 1944)
* גנרל לוטננט הרמן פוירטש (21 בספטמבר 1944 - 21 בדצמבר 1944)
* גנרל לוטננט יוהנס מאייר (21 בדצמבר 1944 - 27 בדצמבר 1944)
* גנרל חיל התותחנים זיגפריד תומאשקי (27 בדצמבר 1944 - 8 במאי 1945)

## סדר כוחות
### המערכה בפולין
במהלך המערכה בפולין, כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-24 
* הדיוויזיה ה-30

### המערכה בצרפת
במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* רגימנט האס אס לייבשטנדרטה אדולף היטלר
* הדיוויזיה ה-227
* דיוויזיית הפרשים ה-1

### מבצע ברברוסה
בתחילת מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-30 
* הדיוויזיה ה-126

## קישורים חיצוניים
* הקורפוס ה-10 באתר lexikon-der-wehrmacht 
10
גואדל לייקנס

**גואדל מריה גרטרוד לייקנס** (בפלמית: **Goedele Maria Gertrude Liekens**; נולדה ב-21 בינואר 1963) היא פוליטיקאית, פסיכולוגית, סקסולוגית ומנחת טלוויזיה זוכת התואר מיס בלגיה 1986 וייצגה את ארצה במיס תבל 1986. היא גם משמשת כיום כחברה בבית הנבחרים הבלגי מטעם המפלגה הדמוקרטית-ליברלית הפלמית אליה נבחרה ב-2019.

## ביוגרפיה
לייקנס נולדה בבבלגיה. ב-1986 היא נבחרה למיס בלגיה ובתחרות מיס תבל שנערכה בפנמה היא סירבה לקחת חלק בפעילויות ובפרויקטים במסגרת התחרות שמחוץ ללוח הזמנים ושעלו כסף ובנוסף היא סירבה ללחוץ את ידה למנהיג המדינה באותו זמן מנואל נורייגה, היא גם ייצגה את מדינתה בתחרות מיס עולם 1986. בעקבות כך לין ווסנביק בשנת 1987 כלל לא השתתפה בתחרות.

היא סיימה תואר בפסיכולוגיה וסקסולוגיה מהאוניברסיטה החופשית של בריסל, היא התראיינה כמומחית לסקסולוגיה במספר תוכניות בטלוויזיה הבלגית וברדיו הבלגי והנחתה את הגרסה המקומית לתוכנית החוליה החלשה.

היא פרסמה מספר מאמרים במגזין פלייבוי, כתבה שני ספרים בנושא מיניות ובנוסף ישנם שני מגזינים בבעלותה.

מ-1999 היא משמשת כשגרירה של רצון טוב מטעם האומות המאוחדות ופעילה למען זכויות האישה.

ב-2001 הייתה שותפה בייסוד חברת הפקות.

ב־2019 נבחרה לבית הנבחרים הבלגי.

לייקנס גרושה ואמא לשתי בנות.

## קישורים חיצוניים

* 
* נתונים מאתר אוניברסיטת בריסל

קטגוריה:פוליטיקאיות בלגיות
קטגוריה:סקסולוגיות
קטגוריה:מנחות טלוויזיה בלגיות
קטגוריה:פסיכולוגיות
קטגוריה:פסיכולוגים בלגים
קטגוריה:זוכות מיס בלגיה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה החופשית של בריסל (VUB)
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 1986
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס עולם 1986
קטגוריה:בלגיות שנולדו ב-1963
הקורפוס ה-18 (ורמאכט)

**הקורפוס ה-18** (בגרמנית: **XVIII. Armeekorps**) היה קורפוס של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-1 באפריל 1938 בשם "הקורפוס ה-18", והועמד תחת פיקוד אויגן בייר. במהלך הפלישה לפולין, פעל הקורפוס כחלק מהארמייה ה-14 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ובמהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-12 במסגרת קבוצת ארמיות A. ב-5 ביוני 1940 מונה הרמן פון שפק למפקד הקורפוס, וב-15 ביוני החליפו פרנץ במה.

ב-1 בנובמבר 1940 הוסב הקורפוס שבפיקודו לקורפוס הררי, ומחלק מיחידותיו הוקם הקורפוס ההררי ה-49.

## מפקדים
* אויגן בייר (1 באפריל 1938 - 5 ביוני 1940)
* הרמן פון שפק (5 ביוני 1940 - 15 ביוני 1940)
* פרנץ במה (15 ביוני 1940 - 1 בנובמבר 1940)

## סדר הכוחות
### המערכה בפולין
במהלך המערכה בפולין, כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית הפאנצר ה-2
* הדיוויזיה הקלה ה-4
* הדיוויזיה ההררית ה-3

### המערכה בצרפת
במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-5
* הדיוויזיה ה-21
* הדיוויזיה ה-25
* הדיוויזיה ההררית ה-1

## קישורים חיצוניים
* הקורפוס ה-18 באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
18
מייקל הופמן

**מייקל הופמן** (; ) הוא במאי קולנוע אמריקאי.

## חיים מוקדמים וחינוך
הופמן נולד בהוואי, בנם של דורותי (הארפר) וגלן ר. הופמן אשר ממוצא גרמני, הוא גדל באיידהו. למד באוניברסיטת המדינה של בויסי, שם הוא נבחר לנשיא הסטודנטים באוניברסיטה. הוא היה ממייסדי פסטיבל שייקספיר איידהו (יחד עם דאג קוסאי וויקטוריה הולוואי). זכה במלגת רודז בשנת 1979, והיה לבוגר הראשון שהשיג את הכבוד הזה. בעוד שלמד את ספרות הרנסאנס באוניברסיטת אוקספורד, הוא הרחיב את התעניינותו גם לדרמה בכך שהקיים את קרן הקולנוע באוניברסיטת אוקספורד. זאת הוא עשה על ידי יצירת סרטי סטודנטים, בכיכובו של יו גרנט הצעיר.

## קריירה
אחד הסרטים המפורסמים של מייקל הופמן, Restless Natives, הוא סרט עם מבט הומוריסטי על ילדים סקוטים צעירים המעכבים אוטובוסים של תיירים. בשנת 1988 ביים את הסרט "*Some Girls"* בכיכובם של פטריק דמפסי וג'ניפר קונלי הצעירים. ביים בנוסף את "שיקום" עם רוברט דאוני ג'וניור, "יום בהיר אחד" עם מישל פייפר וג'ורג 'קלוני, "בועות של אהבה" עם סאלי פילד וקווין קליין, "ליל קיץ החלום של הלילה", שעבורו הוא גם כתב את התסריט המבוסס על העבודה של שייקספיר, ו"מועדון הקיסר" (בכיכובו של קווין קליין). מייקל, עשה שלושה סרטים עם קליין (עד כה), כולל "חלום של ליל קיץ".

הסרט "המובטחת" שלו (1987) היה מועמד לפרס הגדול של חבר השופטים בפסטיבל סאנדנס. הסרט שיקום (1995) הוצג בפסטיבל ברלין הבינלאומי ה-46.

בשנת 2005 ביים את הסרט "המשחק השישי" על פי תסריט מאת דון דלילו, המספר על מחזאי בשם ניקי רוגן (מייקל קיטון), שמעלה מחזה חדש באותו היום של המשחק השישי של תחרות וורלד סיריס של 1986.

בנוסף, הוא כתב וביים את הסרט "התחנה האחרונה" (2009), המבוסס על השנים האחרונות של לב טולסטוי, אשר כיכבו בו כריסטופר פלאמר, הלן מירן, ג'יימס מקאבוי, ופול ג'יאמטי.

בשנת 2012 ביים הופמן את סרט הקומדיה והפשע "נוכלת בהזמנה" על פי תסריט מאת האחים כהן ובכיכובם של קמרון דיאז, קולין פירת' ואלן ריקמן.

בשנת 2014 ביים את הדרמה הרומנטית "הטוב שבי" המבוסס על הרומן באותו שם מאת ניקולס ספארקס. 

בשנת 2018 החל לעבוד על סרטו החדש "Gore", ביוגרפיה אודות הסופר גור וידאל, אותו יגלם קווין ספייסי; הסרט נמצא כרגע בשלבי פוסט-פרודקשן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי הוואי
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני
קטגוריה:זוכי מלגת רודס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של בויסי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
הקורפוס ה-17 (ורמאכט)

**הקורפוס ה-17** (בגרמנית: **XVII. Armeekorps**) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
### החזית המערבית
הקורפוס הוקם בהמבורג ב-1 באפריל 1938, וכמפקדו הראשון מונה ורנר קיניץ. הקורפוס לחם במסגרת המערכה בפולין כחלק מהארמייה ה-14 של קבוצת ארמיות דרום. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה התשיעית, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות B, ואף לחם במהלך **מבצע אדום**. 

### החזית המזרחית
במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השישית, והשתתף בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. ב-23 בינואר 1942 מונה קרל-אדולף הולידט למפקד הקורפוס, ולחם עמו במסגרת מבצע מקרה כחול. בהמשך לחם הקורפוס בזירה הדרומית והשתתף בקרבות לחילוץ הכוחות הנצורים בסטלינגרד, בקרבות על המיוס ובמבצע דנייפר-קרפטי. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות בהונגריה ובקרפטים, ומפברואר 1945 לחם בשלזיה, שם סיים את המלחמה.

## מפקדים
* גנרל חיל הרגלים ורנר קיניץ (1 באפריל 1938 - 23 בינואר 1942)
* גנרל חיל הרגלים קרל-אדולף הולידט (23 בינואר 1942 - 2 באפריל 1942)
* גנרל אוברסט כריסטיאן הנזן (2 באפריל 1942 - 12 ביוני 1942)
* גנרל חיל הרגלים קרל-אדולף הולידט (12 ביוני 1942 - 7 בדצמבר 1942)
* גנרל לוטננט דיטריך פון קולטיץ (7 בדצמבר 1942 - 5 במרץ 1943)
* גנרל חיל הרגלים וילהלם פון שנקנבורגר (5 במרץ 1943 - 1 באוגוסט 1943)
* גנרל חיל התותחנים אריך ברנדנברגר (1 באוגוסט 1943 - 1 בנובמבר 1943)
* גנרל חיל השריון הנס קרייזינג (1 בנובמבר 1943 - 27 באפריל 1944)
* גנרל לוטננט פרנץ בייר (27 באפריל 1944 - 25 במאי 1944)
* גנרל חיל השריון הנס קרייזינג (25 במאי 1944 - 28 בדצמבר 1944)
* גנרל חיל ההנדסה אוטו טימאן (28 בדצמבר 1944 - 8 במאי 1945)

## סדר כוחות
### המערכה בפולין
במהלך המערכה בפולין, כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-7 
* הדיוויזיה ה-44
* הדיוויזיה ה-45

### המערכה בצרפת
במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-10
* הדיוויזיה ה-26
* דיוויזיית האס אס ה-4

### מבצע ברברוסה
בתחילת מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-56 
* הדיוויזיה ה-62

### מבצע יאשי-קישינב
במהלך מבצע יאשי-קישינב כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית היגר ה-8
* הדיוויזיה ההררית ה-3

## קישורים חיצוניים
* הקורפוס ה-17 באתר lexikon-der-wehrmacht 
17
אולם הספורט הלאומי יויוגי

**האצטדיון הלאומי יויוגי** (ביפנית: **国立代々木競技場** הוא אולם ספורט הממוקם בפארק יויוגי שבטוקיו, בירת יפן. לאולם יש שני מגרשים מגרש אחד שמכיל 13,291 מקומות ומגרש שני שמכיל 3,202. האולם תוכנן על ידי קנזו טנגה.

האולם אירח את משחקי הכדורסל באולימפיאדת טוקיו. בנוסף לכך אירח האולם את אליפות העולם בכדורעף 2006, 2010. האולם צפוי לארח את משחקי הכדוריד בטוקיו (2020). 

## גלריה

קובץ:Yoyogi National Gymnasium - Swim.jpg|מראה האולם מבחוץ
קובץ:Yoyogi National Gymnasium 2008.jpg|מראה האולם מבחוץ


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אולמות כדורסל
קטגוריה:אולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:טוקיו: ספורט
קטגוריה:טוקיו: מבנים
קטגוריה:יפן: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:יפן: אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים
קטגוריה:מבנים שתכנן קנזו טנגה
אדמון ביאה

גנרל של ארמייה **אדמון אלפונס לאון ביאה** (בצרפתית: **Edmond Alphonse Léon Buat**; 17 בספטמבר 1868 – 30 בדצמבר 1923) היה גנרל בצבא צרפת שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן היה ראש המטה הכללי החמישי של צבא צרפת.

## ביוגרפיה
### תחילת דרכו
ביאה נולד ב-17 בספטמבר 1868 בעיר שאלון-אן-שמפאן, שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. אביו לאון, היה קצין הנדסה. אמו מרי הייתה מהעיר מץ, ולפיכך מלחמת צרפת–פרוסיה שבסופה סופחה מץ בידי הקיסרות הגרמנית, הניעה אותו להתגייס לצבא צרפת. בשנת 1887 הוא למד באקול פוליטקניק, וסיים אותו בשנת 1891 כלוטננט בחיל הארטילריה. זמן קצר לאחר מכן נישא לז'אן בובה, בתו של קצין בחיל הארטילריה. בשנת 1895 הוא הועלה לדרגת קפטן, ובמרץ 1909 הועלה לדרגת קומנדנט ומונה למפקד ברגימנט התותחנים ה-25. בשנת 1912 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל והוצב בלשכתו של שר המלחמה.

### מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הוא מונה לראש המטה הכללי של ארמיית אלזס. בנובמבר 1915 מונה למפקד בריגדת החי"ר ה-245, ובינואר 1916 מונה למפקד בריגדת החי"ר ה-7, ופיקד עליה עד 18 ביוני של אותה שנה עת מונה למפקד הדיוויזיה ה-121, ופיקד עליה במהלך הקרב על הסום. ב-14 באפריל של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, ב-29 בדצמבר הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה ומונה למפקד הקורפוס ה-2. הוא פיקד על הקורפוס עד 2 בינואר 1917 עת הועבר לפקד על כוחות הארטילריה של המילואים. ב-18 בפברואר 1918 מונה למפקד הדיוויזיה ה-33.

ב-29 במרץ של אותה שנה מונה למפקד הקורפוס ה-17, וב-10 ביוני מונה למפקד הארמייה החמישית, אשר פרט ליחידות צרפתיות כללה גם את הקורפוס האיטלקי השני בפיקוד אלבריקו אלבריצ'י, והבריגדה הבריטית ה-19 בפיקוד ברנרד מונטגומרי. ב-5 ביולי של אותה שנה הועבר למטכ"ל ומילא תפקידי ניהול ומטה עד סוף המלחמה.

### ראש המטה הכללי
ב-24 בינואר 1920 הוא מונה לראש המטה הכללי של צבא צרפת, והחזיק בתפקיד במשך כשלוש שנים עד מותו. בואה היה משוכנע שמלחמה נוספת בין צרפת לגרמניה היא רק עניין של זמן, והעריך שהמלחמה תפרוץ תוך 20-30 שנים (כפי שאכן היה במציאות). בואה שאף לחולל רפורמה בצבא הצרפתי ולצייד אותו בכלי נשק חדישים מאמציו סוכלו עקב קיצוצים דרסטיים בתקציב המלחמה בתקופה של בין מלחמות העולם. הוא מת בפתאומיות במרפאה בפריז ב-30 בדצמבר 1923 בגיל 55.

רחוב בעיר נאנט נושא את שמו.

## קישורים חיצוניים

* אדמון ביאה 

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1868
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1923
סידור רב סעדיה גאון

**סידור רב סעדיה גאון** הוא הכינוי המקובל לספר **כתאב ג'אמע אלצלואת ואלתסאביח** (בעברית: ספר כל התפילות והברכות) שחיבר רב סעדיה גאון. הספר כלל את נוסח התפילה לפי שיטתו של רב סעדיה גאון בשפה העברית, וחיבור הלכתי הכולל בן השאר את הלכות התפילה, השבת החגים והצומות כתוב בשפה הערבית. נוסח התפילה וההלכות הרלוונטיות שזורים בו זה בזה.

סידור רב סעדיה גאון הוא החיבור השלם היחיד שהוא עדות אותנטית על נוסח בבל ועל מנהגי התפילה של יהדות בבל בתקופת הגאונים.

## השפעה
סדר רב סעדיה גאון, בניגוד לחברו סדר רב עמרם גאון, השפיע אך מעט על קהילות אירופה. מנגד, הוא השפיע רבות על נוסח התפילה בקהילות באזור המזרח התיכון. נוסח פרס – שהיה מקובל בארצות מזרחיות כגון איראן, אפגניסטן  וכורדיסטן – מושפע בעיקר מסידור רב סעדיה גאון, וכך גם הנוסח שבמחזור ארם צובה. בתקופות מאוחרות, החל מהגעת מגורשי ספרד לאזור, נדחק הנוסח המקומי בארצות אלה, ועמו ההשפעות של רס"ג, מפני נוסח הספרדים.

## ממנהגי הסידור
*בברכות השחר, ברכת עוטר ישראל מוחלפת בעוטף ישראל.
*תפילת שחרית מתחילה מברכת מהולל בתשבחות ותוספת ברוך שאמר מוספת בימים מיוחדים.
*אחרי מהולל בתשבחות יש לקט פסוקים של "יהי כבוד" ואחריו פרקי תהילים ואלה השינויים שבהם:
*#אחרי תהילה לדוד אין "ואנחנו נברך", "הללויה הללי נפשי" ו"הללויה כי טוב זמרה" (יש האומרים שזו טעות בהעתקה) ובמקום "הללויה כי טוב... כי נעים".
*#אחרי "הללו אל" לא מוכפל הפסוק האחרון.
*#לאחר "הללו אל" יש שני פסוקים שהם "ברוך ה' לעולם" ו"ועתה אלוהינו מודים" ואז ישתבח וכל שירת הים.
*בברכות קריאת שמע, קדושת יוצר אינה נאמרת ביחיד אלא רק במניין, ולכן יחיד מברך ברכת "יוצר אור" בנוסח קצר.
*בשבת מוסיפים רק "לאל אשר".
*ההוספות אחר עמידה קצת יותר קצרות.
*קדושה היא כמו בנוסח תימן.
*לא נזכרת תפילת "מודים דרבנן".
*אחרי התפילה יש נפילת אפיים, "והוא רחום" ("אשרי") קדושת "ובא לציון" (שיחיד לא אומר) בשבת "השמים מספרים" ו"ברוך אלוהינו".
*סדר מנחה הוא: "והוא רחום" ("אשרי"), עמידה (בשבת יש ברכה הנקראת "הנח" שנשתמר, אחרי נוסח הרגיל, בתכלאל) ונפילת אפיים (בשבת "צדקתך").
*ערבית מתחילה מ"והוא רחום" (בלי "אשרי"), ולאחר מכן קריאת שמע וברכותיה, ועמידה (שבשבת ברכתה היא "מאהבתך", כמו אצל נוסח איטליה).
*רשימת התאריכים שלא אומרים בה תחנון מצומצמת.
*יש נוסח מיוחד לברכות קריאת שמע של ערבית לליל שבת ולמוצאי שבת. חלק מהנוסח המיוחד לליל שבת נשמר בנוסח איטליה. אחרי ברכות קריאת שמע בליל שבת, אומרים ושמרו ויראו עינינו.

## הדפסת הסידור
הסידור נדפס לראשונה מתוך כתב יד בודד בשנת תש"א, על ידי ישראל דוידזון, שמחה אסף ויששכר יואל בהוצאת חברת מקיצי נרדמים.

## לקריאה נוספת
*דניאל גולדשמידט, **סדר רב סעדיה גאון**, בתוך מחקרי תפילה ופיוט, עמ' 413–420. המאמר הוא סיכום של הסידור בכלל, וגם ביקורת על מהדורת מקיצי נרדמים.

## קישורים חיצוניים
* 
* אורי ארליך, לחקר נוסח התפילה בסידור רב סעדיה גאון, **[[פעמים]]** 121 (תש"ע), עמ' 67–99
* דן גרינברגר, סידור רס"ג: עיונים בנוסח, מבנה והוראות, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור, באר שבע 2012
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סידורים ומחזורי תפילה
קטגוריה:ספרי המאה ה-10
קטגוריה:ספרות הגאונים
קטגוריה:רב סעדיה גאון
קטגוריה:נוסחי התפילה ביהדות
דיונונים

ממוזער|ראש דיונון בלילה
**דיונונים** (שם מדעי: Decapodiformes) היא תת-מחלקה של רכיכות ימיות ממחלקת הסילוניות, היכולים לנוע באמצעות הנעה סילונית. הם קרוביהם הרחוקים של התמנונים.

בני הקבוצה הם בעלי שמונה זרועות המשמשות לתנועה ועוד שתיים לתפיסת מזון. הם בעלי קונכייה פנימית קשה וכן מקור קרני, שלעיתים הוא בעל ארס. הם שוחים בצורה אחורית ופעילים בעיקר בשעות החשיכה. הדיונונאים מומחים בהסוואה - דבר העוזר להם נגד טורפים וגם להתקרב לטרפם ולתפוס אותו בזרועותיהם הדביקות.

בשנת 2021 קבע מחקר שבוצע בבית הספר לכלכלה של לונדון כי דיונונים, לצד תמנונים וסרטנים, הם יצורים בעלי תודעה אשר "מסוגלים להרגיש כאב, עונג, רעב, צמא, חמימות, אושר, נחמה והתרגשות". בעקבות זאת הודיעה ממשלת בריטניה על הכללת דיונונים בחוק לרווחת בעלי חיים בעלי מודעות .

## מיון
*סדרת ה-Boletzkyida - נכחדה
**קבוצת הבלמניטים (Belemnoidea) - נכחדה
*סדרת הספירולאים (Spirulida)
*סדרת הדיונונאים (Sepiida)
*סדרת הדיונונים המעוגלים (Sepiolida)
*סדרת דיונוני הרחף (Teuthida)

## גלריה

קובץ:Opalescent inshore squid.jpg|דוריטאותיס אופלסכנס
קובץ:Bobtail squid.jpg|*Euprymna berryi*
קובץ:HPIM1795.JPG|דיונון הרוקחים


## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
אנריקה הרביעי, מלך קסטיליה

**אנריקה הרביעי, מלך קסטיליה** (5 בינואר 1425 - 11 בדצמבר 1474), היה מלך קסטיליה בין השנים 1454–1474, ולאחר מותו פרצה מלחמת הירושה הקסטיליאנית.

## ביוגרפיה
אנריקה הרביעי נולד בוואיאדוליד ב-5 בינואר 1425, והיה בנם של חואן השני, מלך קסטיליה ומריה מאראגון, מלכת קסטיליה, בתם של פרננדו הראשון, מלך אראגון ולאונור אורקה מקסטיליה, רוזנת אלבורקרקה. בשנת 1444 קיבל אנריקה את התואר **נסיך חאאן**, ובשנת 1445 הביס את האצולה הקסטיליאנית בקרב אולמדו הראשון.

ב-20 ביולי 1454 מת אביו חואן השני, מלך קסטיליה, ואנריקה עלה לשלטון במקומו. עם עלותו לשלטון גירש אנריקה את אחותו איזבלה ושאר קרוביו מהממלכה. בשנת 1455 התחתן אנריקה עם ז'ואנה, נסיכת פורטוגל, בתו של דוארטה, מלך פורטוגל ואחותו של אפונסו החמישי, מלך פורטוגל, ועל ידי כך כרת ברית עם ממלכת פורטוגל. בשנת 1458 מת אלפונסו החמישי, מלך אראגון, ואחיו חואן השני, מלך אראגון עלה לשלטון במקומו. אנריקה תמך באצולה שהתנגדה לחואן, ואף תמך בהמשך בקרלוס, נסיך ויאנה, אולם לבסוף כרת עם חואן הסכם שלום. בשנת 1461 בהיות איזבלה אחותו בסביבות גיל 10, החזירה אנריקה לקסטיליה תחת פיקוחו ההדוק. בשנת 1462 פרצה מלחמת האזרחים הקטלונית, ואנריקה טען לזכותו לכתר ממלכת אראגון, אולם בשנת 1463 הגיע אנריקה להסכם עם חואן השני, וויתר על זכויותיו לכתר אראגון. בשנת 1468 ביקשו אצילים למרוד באנריקה ולמנות את איזבלה למלכה במקומו, אך היא סרבה והכירה במלכותו של אחיה. בתמורה, הוכרה איזבלה על ידי אנריקה כיורשתו.

ב-11 בדצמבר 1474 מת אנריקה הרביעי, ואחותו איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה עלתה לשלטון במקומו. אולם אצילי אקסטרמדורה התנגדו לשליטת איזבלה, ותמכו בחואנה, נסיכת קסטיליה בתו של אנריקה שהייתה נשואה לאפונסו החמישי, מלך פורטוגל, ובעקבות כך פרצה מלחמת הירושה הקסטיליאנית, שבסיומה תפסה איזבלה את השלטון.

## משפחתו
בשנת 1440 התחתן אנריקה עם בלאנקה, נסיכת נווארה, אך בשנת 1453 בוטלו הנישואים, ללא שהיו לו ילדים ממנה.

בשנת 1455 התחתן אנריקה עם ז'ואנה, נסיכת פורטוגל, ממנה נולדה לו בת אחת:
* חואנה, נסיכת קסטיליה (1462–1530)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* אנריקה הרביעי, מלך קסטיליה באנציקלופדיה בריטניקה
* 
* 

קטגוריה:מלכי קסטיליה
קטגוריה:ילידי 1425
קטגוריה:נפטרים ב-1474
כרישי במבוק

[ממוזער|כריש ''Chiloscyllium punctatum'' יחד עם [פרפרוניים|דגי פרפרון.]]
**כרישי [[חזרן]]** (שם מדעי: Hemiscylliidae) היא משפחת דגי סחוס מסדרת הזנבתנאים, המכונים לעיתים **זנבתנים שטוחים**.

אלו כרישים קטנים עם גודל מרבי של 121 ס"מ והם חיים בצמוד לקרקעית הים, בדרך כלל בין סלעים ואלמוגים. זנבם מוארך וגופם דק, ומצדי פיהם ישנם "זיפים" קטנים העוזרים בחישה. 
הם יכולים לכופף את סנפיריהם ולהשתמש בהם כרגליים . דגים אלה אפורים או מוסווים וניזונים מיצורים שוכני קרקעית כמו חסרי חוליות מימיים או דגים. הם חיים באזור הימים הטרופיים האינדו-פסיפיים.

## מיון
*משפחה כרישי במבוק (Hemiscylliidae)
**סוג כריש במבוק (Chiloscyllium) 
***מין Chiloscyllium arabicum
***מין Chiloscyllium burmensis
***מין Chiloscyllium caerulopunctatum
***מין גִּלְדָּן אָפֹר (Chiloscyllium griseum)
***מין Chiloscyllium hasseltii
***מין גִּלְדָּן נָקֹד (Chiloscyllium indicum)
***מין Chiloscyllium plagiosum
***מין Chiloscyllium punctatum
**סוג כריש במבוק מנומר (Hemiscyllium)
***מין Hemiscyllium freycineti
***מין Hemiscyllium galei
***מין Hemiscyllium hallstromi
***מין Hemiscyllium halmahera 
***מין Hemiscyllium henryi
***מין Hemiscyllium michaeli
***מין כריש הכותפת (Hemiscyllium ocellatum)
***מין Hemiscyllium strahani
***מין Hemiscyllium trispeculare

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1862
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תאודור גיל
אנריקה השלישי, מלך קסטיליה

**אנריקה השלישי, מלך קסטיליה** (4 באוקטובר 1379 – 25 בדצמבר 1406), היה מלך קסטיליה בין השנים 1390 - 1406.

## ביוגרפיה
אנריקה השלישי נולד בבורגוס ב-4 באוקטובר 1379, לחואן הראשון, מלך קסטיליה ולאונור מאראגון, מלכת קסטיליה, בתם של פדרו הרביעי, מלך אראגון ואלאונורה מסיציליה. זמן קצר לאחר לידתו סוכם שאנריקה יתחתן עם ביאטריש, מלכת פורטוגל, אולם לבסוף אביו התחתן איתה, ובכך פרץ משבר 1383–1385, שבסיומו עלה לשלטון בפורטוגל ז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל.

ב-9 באוקטובר 1390 מת אביו חואן הראשון, מלך קסטיליה, ואנריקה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1391 פרצו פרעות קנ"א, ומכיוון שהשלטון היה בידי אפוטרופסים וכוחם היה חלש, לא נמנעו הפרעות ביהודים. בשנת 1393 תפס אנריקה את השלטון, ומיד החל לחזק את כוחו על חשבון האצולה.

במהלך שלטונו, נחל הצי הקסטיליאני במספר ניצחונות נגד האנגלים; בשנת 1400 שלח אנריקה צי ימי כנגד בסיסי הפיראטים בצפון אפריקה, ובשנת 1402 כבש את האיים הקנריים. בשנת 1396 הדף אנריקה פלישה פורטוגזית וב-15 באוגוסט 1402 חתם על הסכם שלום עם ז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל.

אנריקה תמך באנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר, וחידש את הקרבות עם אמירות גרנדה, אולם מותו המוקדם מנע ממנו לנצל את הצלחתו בקרבות.

ב-25 בדצמבר 1406 מת אנריקה השלישי, ובנו חואן השני, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו.

## משפחתו
בשנת 1388 התחתן אנריקה עם קתרין מלנקסטר, בתם של ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר וקונטסטנס מקסטיליה, דוכסית לנקסטר, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
* מריה מקסטיליה, מלכת אראגון (1401–1458)
* קתרינה, נסיכת ויאנה (1403–1439)
* חואן השני, מלך קסטיליה (1405–1454)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלכי קסטיליה
קטגוריה:ילידי 1379
קטגוריה:נפטרים ב-1406
דני רוזנברג

**דני רוזנברג** (נולד ב-23 באוגוסט 1979) הוא במאי ותסריטאי ישראלי.

## ביוגרפיה
בוגר בהצטיינות של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. מרצה בבית הספר סם שפיגל וחבר מערכת מגזין הקולנוע "מערבון".

במהלך לימודיו בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה ביים את הסרטים הקצרים "דון קישוט בירושלים", "הטייפ האדום", ו"במפעל". הסרטים זכו בפרסים רבים, ביניהם, פרס וולג'ין לסרט הקצר ל"טייפ האדום", וצל"ש בתחרות הרשמית בפסטיבל ברלין ל"דון קישוט בירושלים" והשתתפו בעשרות רבות של פסטיבלים ברחבי העולם, ביניהם: פסטיבל קאן, פסטיבל ברלין, מונפלייה, קלרמונד-פראנד, פיפ"א-ביאריץ, פסטיבל מינכן ופסטיבל מונטריאול. סרטיו הוקרנו במספר תחנות שידור ברחבי העולם.

בשנת 2008 הוקרן סרטו "בית אבי", דרמת מלחמה דוברת יידיש המתרחשת בשנת 1948, בהשתתפות השחקנים איתי טיראן ומיקי לאון. הסרט הוקרן בסינמטקים ברחבי הארץ, הוצג בפסטיבלים שונים ברחבי העולם ושודר ב"ערוץ 10".

בשנת 2009, ביים 32 פרקים בסדרת הדרמה הטלוויזיונית "מסכים" ששודרה בYes הטלוויזיה בלוויין.

בשנת 2011, הפיק, ביים, צילם וערך את הסרט הדוקומנטרי הקצר "סוסיא" שהוקרן בתחרות הרשמית בפסטיבל ברלין, בתחרות הרשמית בפסטיבל HotDocs, בIDFA, פסטיבל ירושלים ועוד רבים. כמו כן זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל מילאנו.

בין השנים 2012–2013 פיתח את סרטו העלילתי הראשון באורך מלא "החייל הנעלם", בשיתוף עם התסריטאי עמיר קליגר. הסרט זכה בפרס השני באירוע הפיצ'ינג של חממת הקולנוע הבינלאומית בירושלים, בסך 30 אלף דולר.

בשנת 2015 יצר וביים את סדרת הטלוויזיה הקומית בת 13 הפרקים, "ג'וני ואבירי הגליל" לYes Drama, שאותו גם כתב בשיתוף עם תום שובל. הסדרה נמכרה לשידור לערוץ 4 הבריטי ולאדפטציה בערוץ "Vox" הגרמני.

בשנת 2018 החל לצלם את סרטו העלילתי הארוך הראשון "מותו של הקולנוע ושל אבא שלי גם". בשנה זו אף עיבד בשיתוף איתי טיראן את המחזה אל נקמות שעלה בתיאטרון הקאמרי, היה יוצר שותף ותסריטאי ראשי בסדרה מלכות של HOT. באותה השנה יצא לאקרנים סרטו "אורי זהר חוזר", סרט דוקומנטרי על אורי זהר אותו ביים במשותף יחד עם יניב סגלוביץ'.

בשנת 2020 נבחר סרטו "מותו של הקולנוע ושל אבא שלי גם" להשתתף פסטיבל הקולנוע בקאן, אך הפסטיבל בוטל עקב מגפת הקורונה. הסרט זכה בפרס הראשון בתחרות הקולנוע העלילתי בפסטיבל הקולנוע ירושלים. באוגוסט 2021, הוכרז שהסרט מועמד לפרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר. ב-23 בפברואר 2023 יצא הסרט להקרנות מסחריות בישראל וזכה לביקורות אוהדות.

בקיץ 2022 צילם את סרטו הארוך השני, "החייל הנעלם". ב-2023 התפרסם כי "החייל הנעלם" נבחר לתחרות הרשמית של פסטיבל לוקרנו, שווייץ ולתחרות הרשמית של פסטיבל בוסן, הפסטיבל הגדול ביותר באסיה.

החייל הנעלם זכה ב-11 מועמדויות לפרס אופיר ביניהם המועמדות לפרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר וזכה בפרס אופיר לצילום הטוב ביותר, אותו קיבל צלם הסרט, דוד סטוז'מאייסטר.

בסתיו 2024 יצא לאקרנים סרטו "על כלבים ואנשים". בסרט מחפשת נערה את כלבתה שנעלם ביום טבח השבעה באוקטובר בקיבוץ ניר עוז. זהו סרט היברידי: סיפור בדיוני ומפגש עם אנשים שחוו את היום הנורא. את הנערה מגלמת אורי אבינועם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית ספר אמירים (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרי תיכון אלון (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
חדקנאים

[ממוזער|[חדקן אטלנטי]]
**חדקנאים** (שם מדעי :*Acipenseriformes*) היא סדרת דגים ממחלקת מקריני סנפיר. אלו דגי גרם המצויים בנהרות ומים מליחים ורק מינים מעטים חיים בים הפתוח. הם חיים באמריקה הצפונית, באירופה ובאסיה (בעיקר ברוסיה ובים השחור). עם זאת חלקם נמצאו גם באפריקה ודרום אמריקה.

המין הגדול בבני הסדרה הוא הבלוגה שיכול להגיע למשקל 1.5 טון ולאורך 7.2 מ'. 

הדבר הבולט ביותר בחדקנים הוא חוטמם הגדול הנראה כמו חדק ומכאן שמם. מתוך הלסת העליונה יוצאים זיפים דמויי שפם העוזרים לחדקן לחוש בסביבתו ולחפש את טרפו. לחדקן אין קשקשים אך יש רצועות גרמיות מחוץ לעורם. הוא אינו כשר בהלכה, אך הוא דג מאכל נפוץ ומביציו מכינים מאכל הקרוי קוויאר.

## מיון
בתוך הסדרה ישנם 2 משפחות קיימות: חדקניים וחדקני שיניים:

*סדרה חדקנאים (Acipenseriformes)
** משפחה חדקניים (Acipenseridae)
*** תת-משפחה Acipenserinae
**** סוג חדקן (Acipenser) בו 18 מינים.
**** סוג הוסו (Huso) בו 2 מינים.
*** תת-משפחה Scaphirhynchinae
**** סוג סקפירינכוס (Scaphirhynchus) בו 3 מינים.
**** סוג פסודוסקפירינכוס (Pseudoscaphirhynchus) בו 3 מינים.
** משפחה חדקני שיניים (Polyodontidae)
****סוג ומין יחיד חדקן שיניים אמריקאי (Polyodon spathula)
****סוג ומין יחיד חדקן שיניים סיני (Psephurus gladius) - נכחד
**משפחה Chondrosteidae - נכחדה
**משפחה Errolichthyidae - נכחדה
**משפחה Peipiaosteidae - נכחדה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1940
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לב ברג
*
קטגוריה:סחוס-גרמיים