open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הקרב החמישי על האיזונצו

**הקרב החמישי על נהר [[איזונצו]]** התקיים בין 9 במרץ ועד 15 במרץ 1916, בין איטליה ובין אוסטרו-הונגריה.

זהו אחד מקרבות הנהר איזונצו הקצרים, שנערך לבקשת בעלות הברית צרפת ואנגליה, שביקשו להקל על כוחותיהם בקרב ורדן. גנרל לואיג'י קאדורנה השאיר את ניהול הקרב, בשלמותו, למפקדי הארמיות האיטלקיות השנייה והשלישית.

## מהלך הקרב
פעם נוספת הייתה מטרת המתקפה כיבוש הרמה של דוברדו והעיר נובו גוריצה. המתקפה נהדפה ולא היה כיבוש קרקעי כלשהו.

## קישורים חיצוניים

איזונצו 05
דלקת הצפק

**דלקת הצֶפֶק** (בלועזית: **פֵּרִיטוֹנִיטִיס**, **Peritonitis**) היא תהליך דלקתי בחלל הצפק (פריטונאום), שבו נוזל עשיר בחלבון פיברין ובתאי דם לבנים חודר לתוך חלל הצפק, בדרך כלל, כתוצאה משנית מזיהום המתפשט מאיבר מזוהם בבטן. מקורות הזיהום הנפוצים הם נקב בתוספתן, תריסריון, קיבה, כיס המרה ומעיים, דלקת באיברי המין הנשיים ודלקת בלבלב.

## התפתחות
לרוב, בתחילה הזיהום מקומי והאזור הנגוע מוקף על ידי הפדר הגדול, המעיים וסירכות (הידבקויות) פיברין. אם המוקד הדלקתי הוא חלק מתהליך מתמשך, או שתנגודת המאכסן נמוכה, התהליך הממוקם מתקדם לדלקת צפק מפושטת המסכנת את חיי החולה. לתוך חלל הצפק חודרות כמויות גדלות של נוזל דלקתי, תנועת המעי משותקת ומופיעה ירידה בנפח הדם היעיל. במצב זה, מתפתחת לעיתים קרובות טוקסמיה כתוצאה מספיגה של חומרים רעילים מחלל הצפק, וכן אלח דם (ספסיס), אם התפתח זיהום חיידקי. החיידקים השכיחים הגורמים לדלקת הצפק הם *[[Escherichia coli|E. coli]]* ו-*[[Klebsiella]]*.

## תסמינים
סימני דלקת הצפק תלויים במידה רבה במקור התהליך הדלקתי ובקצב התקדמותו. בתחילה, מתפתח לרוב כאב חד באזור שבו התפתח הנקב, מלווה בהרגשת בחילה, הקאות, עליית חום הגוף, רגישות מקומית למגע, ותנגודת של שרירי הבטן למישוש. כאשר הדלקת מתפשטת בחלל הצפק, מצבו הכללי של החולה מורע, מופיע לרוב חום גבוה, סימני צחיחות וכאב מפושט בבטן המוחמר אפילו על ידי תנועות גוף קלות.

## אבחון
לאבחון מהיר יש חשיבות מכרעת. מבצעים צילום רנטגן של הבטן בעמידה ובשכיבה כדי להבחין באוויר חופשי בבטן, צילומי טומוגרפיה ממוחשבת של הבטן ובדיקות דם לעמילאזה, תאי דם לבנים ולבדיקת הפרעה ברמת האלקטרוליטים בדגש על אשלגן נתרן וכלור. עם זאת, ניתוח הוא האמצעי המהימן ביותר לאבחון.

## טיפול
ניתוח להפסקת הדליפה לתוך חלל הצפק חיוני ברוב המקרים להצלת חיי החולה, כאשר קיימת סבירות גבוהה לאיבר מנוקב. במקרה של דלקת בלבלב או דלקת האגן הקטן, לא מבצעים בדרך כלל ניתוח חירום. לפני הניתוח, יש לטפל בחולה ולהכינו לניתוח על ידי עירוי נוזלים לווריד לשם תיקון הפרעות במאזן הנוזלים והאלקטרוליטים, טיפול אנטיביוטי רחב-טווח כנגד חיידקים אארוביים ואנארוביים, טיפול נגד הכאב, והכנסת צינור לקיבה (זונדה) לשאיבת נוזלים לשם הפחתת תפיחות הבטן.

הסיבוך השכיח ביותר לאחר ניתוח הוא מורסה (Evisceration Abscess).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מחלות צפק
קטגוריה:מקרי חירום רפואיים
קטגוריה:דלקת
סיימון ניל

**סיימון ניל** (באנגלית: **Simon Neil**; נולד ב-31 באוגוסט 1979) הוא זמר, גיטריסט וכותב שירים סקוטי.
ידוע בעיקר כסולן וכותב השירים הראשי של הלהקה "ביפי קליירו" וגיטריסט להקת "Marmaduke Duke".

## קריירה
### ביפי קליירו
ניל הקים את להקת ביפי קליירו בשנת 1995, בגיל 15, עם חברו בן ג'ונסטון, ובהמשך הצטרף אחיו של ג'ונסטון, ג'יימס ג'ונסטון. תחילה נקראה הלהקה "Screwfish". ב-1996 עברו חברי הלהקה לגלאזגו, שם למד ניל אלקטרוניקה במוזיקה באוניברסיטת גלאזגו. בשנת 2000 הופיעה הלהקה בפסטיבל "T in the Park" ללהקות צעירות, ונציגים מחברת התקליטים "Beggars Banquet" התרשמו ממנה והחתימו את חבריה על חוזה הקלטות ראשון.

ביפי קליירו הוציאה מאז שישה אלבומים. חבריה חתמו בהמשך על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים הגדולה "Roadrunner Records", והלהקה הופיעה ברחבי העולם. אלבומם החמישי, "Only Revolutions", שיצא ב-2009, הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי והיה מועמד לפרס מרקיורי.
ניל ציין שהליריקה של הלהקה לעיתים מגיעה ממשפטים אשר הוא משרבט בספרון שיושב ליד מיטתו.

### Marmaduke Duke
ניל מנגן כיום גם בלהקת "Marmaduke Duke" מעיר הולדתו, תחת הכינוי "האטמוספירה" ("The Atmosphere"). אלבומם הראשון, "The Magnificent Duke", יצא ב-2005. אלבומם השני, "Duke Pandemonium", יצא ב-2009 וזכה להצלחה והגיע למקום ה-14 במצעד האלבומים הבריטי.

## חיים אישיים
ניל מתגורר בעיירה אייר (Ayr) שבדרום סקוטלנד, עם אשתו פרנססקה פיירוני (Francesca Pieroni), מורה לאנגלית. הזוג נישא ב-5 בינואר 2008. קעקוע על חזהו של ניל אשר אומר "God Only Knows What I’d Be Without You" מתייחס למילים משיר של הביץ' בויז המוקדשות לאשתו. זה היה השיר הראשון שהם רקדו לצליליו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גיטריסטים בריטים
קטגוריה:זמרים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1979
הקרב השמיני על האיזונצו

**הקרב השמיני על נהר [[איזונצו]]** נערך בין 9 באוקטובר ל-12 באוקטובר 1916, בין איטליה והאימפריה האוסטרו-הונגרית.

## מהלך הקרב
הקרב השמיני היה המשכו של הקרב השביעי על האיזונצו. מטרת ההתקפה הייתה זהה – העיר טריאסטה. בנוסף לכך התקיימה התקפת הסחה בין ויפאך וסט' פטר ליד גוריצה. האיטלקים הצליחו לכבוש עמדות אחדות ממזרח לגוריצה, וכן שטח קרקעי קטן ליד הודי לוג וקוסטניביקה.

## קישורים חיצוניים

איזונצו 08
הקרב השישי על האיזונצו

**הקרב השישי על נהר איזונצו** היה קרב באזור נהר איזונצו, השישי מתוך סדרת קרבות נהר איזונצו, שנערך בין 4 באוגוסט ועד 15 באוגוסט 1916, בין איטליה והאימפריה האוסטרו-הונגרית.

## מהלך הקרב
היה זה הקרב המוצלח ביותר עבור האיטלקים. המתקפה תוכננה היטב ובוצעה היטב. מכוחותיו של המפקד האוסטרי בורביץ' (Boroević) נגרעו קודם לכן חלק ניכר מיחידות העילית שלו ונשלחו לחזית הרוסית. ההתקפה האיטלקית החלה ליד מונפאלקונה, והועברה אחר כך צפונה. כבר לאחר יומיים פרצו האיטלקים את קווי ההגנה האוסטריים ליד פודגורה ומונטה סבוטינו, והם הצליחו לכבוש את מונטה סאן מיכלה, את רמת דוברדו ואת העיר גוריצה. בסך הכל כבשו האיטלקים שטח שאורכו כעשרים קילומטרים ועומקו חמישה קילומטרים.

עם זאת הצליח בורביץ' להסיג את הארמייה החמישית הקיסרית בצורה מסודרת אל קו ההגנה השני. כאן החמיצו האיטלקים את האפשרות להמשיך ולפרוץ בעוצמה ולכפות באופן מלא את הפריצה. הארמייה החמישית יכלה להתחפר שוב, ללא הפרעה, ובכך עצרה את המתקפה האיטלקית. קו החזית החדש נמשך מסלקאנו, סאן מרקו (נקודה 227), הנהר ורטויבריקה, נובה ואס, דבלי (נקודה 144) ודואינו.

## ראו גם
* קרב דוברדו

## קישורים חיצוניים

איזונצו 06
הקרב השביעי על האיזונצו

**הקרב השביעי על נהר [[איזונצו]]** נערך מ-14 בספטמבר עד 18 בספטמבר 1916, בין איטליה לאוסטרו-הונגריה. פקד על צבא איטליה גם בקרב הזה, מתוך 11 קרבות על האיזונצו, לואיג'י קאדורנה.

## מהלך הקרב
ההתקפה האיטלקית נערכה בקארסט, בין הים האדריאטי לגוריצה. הארמייה האיטלקית השלישית אמורה הייתה לפרוץ דרך רמת פיטי הריב (נקודה 432), לכיוון טריסטל ולהתקיף את העיר טריאסטה. האיטלקים הצליחו לכבוש רק עמדות אחדות וארמון ליד מרנה.

## קישורים חיצוניים

איזונצו 07
הקרב התשיעי על האיזונצו

**הקרב התשיעי על נהר [[איזונצו]]** מתוך סדרת קרבות הנהר איזונצו נערך בין 31 באוקטובר עד 4 בנובמבר 1916, בין ממלכת איטליה ואוסטרו-הונגריה.

## מהלך הקרב
מטרת האיטלקים היה שוב לפרוץ לכיוון טריאסט, אך באזור גוריצה הם ניהלו קרבות הסחה. לאחר הפגזה ארטילרית שנמשכה חמישה ימים עברו האיטלקים להתקפה. הפעם ניסו לרכז כוחות גדולים בנקודת הפריצה (8 דיוויזיות לאורך 8.5 ק"מ בלבד). האיטלקים הצליחו לפרוץ ליד הר וולקובניאק (נקודה 284), ובפאטי הריב, להתקדם עד קוסטניביקה, ולכתר את הכפר הודי לוג. צבאו של סבטוזר בורוייביץ' עמד לפני התמוטטות, אך שוב לא השכיל הצבא האיטלקי לנצל הזדמנות והיסס זמן רב מדי. כך יכול היה בורוייביץ' לאסוף את הארמייה הקיסרית החמישית, לכבוש מחדש את הכפר הודי לוג, ולדחוק את האיטלקים בחזרה מעבר לפאטי הריב. קו החזית לאחר מערכה זו עברה מפאטי הריב אל קוסטניביקה וקוריטה ועד לנהר טימאווה.

## קישורים חיצוניים

איזונצו 09
קמע (אדם או בעל חיים)

אדם או בעל חיים נחשב ל**קמע ** כאשר מיוחסת לו יכולת להביא מזל טוב. בשפה מדוברת, קמע כולל כל דבר המשמש לייצוג קבוצה בעלת זהות ציבורית משותפת, כגון בית ספר, קבוצת ספורט, יחידה צבאית, או מותג מסחרי. קמע במובנים האלה נפוץ בעיקר בתרבות המערבית, ובפרט הממלכה המאוחדת וארצות הברית. בישראל התופעה אינה נפוצה.

## הקמעות בספורט
[ממוזער|קמע קבוצת ספורט במכללה ב[מקסיקו סיטי]]
בעולם הספורט, הקמע נוכח על המגרש בעת המשחק ומעודד את השחקנים ואת האוהדים.

לעיתים, דמות הקמע משקפת מטרה לשאוף אליה. דוגמה נפוצה לכך היא "רוח הלחימה" - קמע בעל אופי תחרותי, המגולם בדמות לוחמים או חיות טורפות.
במקרים אחרים, קמעות מסמלים תכונה מקומית או אזורית, כגון הקמיע של אוניברסיטת נברסקה, המיוצג כגרסה מסוגננת של איכר, בשל המסורת החקלאית של השטח שבו האוניברסיטה ממוקמת. דמות הקמע משמשת גם כמוצרי מרצ'נדייז.

בארצות הברית, ישנם קמעות השנויים במחלוקת, בעיקר קמעות דמויי אדם. הדמויות המבוססות על שבטים אינדיאנים מעוררים מחלוקת במיוחד, ורבים טוענים כי השימוש בהן הוא ניצול פוגעני של תרבות שדוכאה.

לכמה קבוצות ספורט יש קמע לא רשמי: אוהד בודד או מעריץ, שהפך להיות מזוהה עם הקבוצה.
הקמע הקודם של קבוצת הבייסבול טורונטו בלו ג'ייז, BJ הציפור (BJ Birdie), היה לבוש בתלבושות שנוצרו בתחילה על ידי אוהדי הקבוצה, ונשכר בסופו של דבר על ידי הנהלת הקבוצה להופיע במשחקי הבית.
הקמע של קבוצת הרוגבי של נורת' המפטון, "ברני" היה בגילומו של שחקן הרוגבי לשעבר מקנזי לורנס.

בישראל ידוע התרנגול של בני יהודה תל אביב, שהיה קמע לא רשמי של מועדון כדורגל זה.

## קמעות צבאיים
ממוזער|העז הקמע של הגדוד המלכותי הוולשי, והחייל האמון על שמירתה
קמעות פופולריים גם ביחידות צבאיות.
כך, לדוגמה, שימש קליגולה, לימים קיסר האימפריה הרומית, כקמע במחנות הצבאיים של אביו גרמניקוס.

בעת המודרנית, משמשת עז כקמע בגדוד המלכותי הוולשי ומוגדרת כחייל מן המניין בדרגת טר"ש.
בגדודים רבים אחרים של הצבא הבריטי משמשים כקמעות סוגים שונים של חיות שמופיעות גם במצעדי הצבא, לדוגמה: האיל של הגדוד ה-95 של דרבישייר, וולפהאונד אירי בגדוד המשמרות האירים ופוני שטלנד בגדוד "ארגיל וסאתרלנד ההיילנדרים". קמעות צבאיים בריטיים אחרים
כוללים סוסים, אנטילופה, וסמור.

המשמר הנורווגי המלכותי אימץ פינגווין קיסרי בשם נילס אולף כקמע, לרגל ביקורה של להקת הגדוד באדינבורו. מפאת גודלו, הושאר הפינגווין בגן החיות באדינבורו וקודם בדרגה בכל הביקורים הרשמיים הבאים של הלהקה, או של פלוגות אחרות של המשמר. לאולף הוענק אות הצבא הנורווגי על שירות ארוך וכן מדליה על התנהגות טובה, בטקס רשמי בשנת 2005. בשנת 2016 הועלה לדרגת תת-אלוף.

## ראו גם
* טוטם
*קמע
* קמע גביע העולם בכדורגל
*תחפושת

## קישורים חיצוניים

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פולקלור
קטגוריה:מותג
קטגוריה:קמעות
פאי סטייק וכליות

שמאל|ממוזער|250px|פאי סטייק וכליות
שמאל|ממוזער|250px|פודינג סטייק וכליות
**פאי סטייק וכליות** (באנגלית: **Steak and kidney pie**) הוא מאכל מהמטבח הבריטי. פאי זה ממולא בתערובת של בשר בקר וכליות בקר, כבש או חזיר. הפאי נאפה בתנור, ומוגש עם רוטב חום העשוי מרוטב ווסטרשייר.

אכילת פאי הייתה נפוצה באנגליה כבר ב ואף קודם לכן. השימוש בבשר בקר בפאי מקורו בראשית המאה ה-19, לאחר המהפכה התעשייתית והליכי העיור שפקדו את אנגליה. החלפת חלק מהבשר הקצוץ בכליות של חזיר נועד להוזיל את עלויות המנה ולהגדילה (בשר הכליות היה זול יותר), וכן לשנות את טעמה ולגוון אותה.

## פודינג סטייק וכליות
גרסה אחרת של המאכל היא **פודינג סטייק וכליות** (באנגלית: **Steak and kidney pudding**). המאכל עשוי מאותם מרכיבים, אולם כפודינג מאודה ברוטב העשוי בעיקר משומן. בניגוד לאפייה הקצרה יחסית של הפאי, להכנת הפודינג המרכיבים מאודים במשך מספר שעות.

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של הפאי
* מתכון באתר הBBC
* מתכון לפודינג סטייק וכליות באתר ה-BBC
* 

קטגוריה:המטבח הבריטי
קטגוריה:חלקי פנים
סטייק וכליות
לחמנייה שחורה

**לחמנייה שחורה** (באנגלית: **Black bun** - **בלק באן**) היא עוגת פאי ממולאת פירות. עוגה זו מקורה במטבח הסקוטי והיא הוגשה באופן מסורתי בלילה ה-12 (הלילה האחרון של חג המולד ערב חג ההתגלות). כיום נהוג להגיש עוגה זו באופן מסורתי בליל השנה האזרחית המכונה בסקוטלנד הוגמני.

בסיס העוגה הוא קלתית מבצק פריך. תערובת הפירות שבעוגה כוללת צימוקים, דומדמניות, שקדים, קליפת תפוז, זנגביל, קינמון, פלפל שחור, ופלפל אנגלי. הכיסוי עשוי בצק פריך.

מקובל להכין את העוגה זמן רב לפני הגשתה, ולשמור אותה בכלי אטום. באופן מסורתי נהגו להכינה כחצי שנה לפני המועד בו היא נאכלת.

עוגה זו נאכלת באופן מסורתי בסקוטלנד החל מהמאה ה-16 וככל הנראה היא נוצרה בהשפעת הפנפורטה האיטלקי. מקובל להגיש את העוגה בצורת כיכר לחם אולם לעיתים היא נאפית בצורת לחמנייה (ומכאן שמה). הצבע השחור בשם העוגה מתייחס לצבע המילוי שלה.

## קישורים חיצוניים
*היסטוריה של העוגה
*מתכון של העוגה 
*מתכון של העוגה

קטגוריה:המטבח הסקוטי
קטגוריה:עוגות
קטגוריה:מאכלי פירות
קטגוריה:מאכלי חג המולד
קטגוריה:פאי (מאפה)
קטגוריה:עוגות פרי
הקרב העשירי על האיזונצו

**הקרב העשירי על נהר [[איזונצו]]** נערך בין 12 במאי ועד 5 ביוני 1917, בין איטליה ובין האימפריה האוסטרו-הונגרית.

## מהלך הקרב
מטרת האיטלקים היה לפרוץ לכיוון העיר טריאסטה. לאחר יומיים ומחצה של הפגזת תותחים רצופה לאורך כל הגזרה מטולמיין עד הים האדריאטי, והתקפת הסחה ליד גוריצה הגיעה ההתקפה העיקרית מדרום לגוריצה. האיטלקים הצליחו לכבוש את הכפר יאמיאנו, אך בעקבות התקפת נגד אוסטרית הם נדחקו אחורה מרמת הרמדה. בין מונטה סנטו וזגורה, מצפון לגוריצה, הם הצליחו לחצות את נהר איזונצו, להקים ראש גשר ולהגן עליו.

## קישורים חיצוניים

איזונצו 10
כביש 204

**כביש 204** הוא כביש אורך אזורי בנגב ואורכו כ-30.4 קילומטר, ועובר במסדרון בין רכס ירוחם לרכס חתירה. הוא מתחיל בצומת חלוקים עם כביש 40, חולף על-פני העיירה ירוחם ומסתיים בצומת דימונה על כביש 25, סמוך לדימונה.
## היסטוריה
הקטע הדרומי של הכביש, מירוחם דרומה, נפרץ בידי צה"ל החל משנת 1951, במסגרת סלילת הכביש לאילת דרך מכתש רמון. הכביש לאילת נחנך רשמית בפברואר 1954.

הקטע הצפוני של הכביש נסלל בשנת 1952 ונחנך בפברואר 1953, במסגרת סלילת כביש באר שבע - סדום. הוא נסלל כמעקף זמני המחבר את הכביש מסדום לכביש הנפט ובכך דחה את ההוצאות של סלילת כביש 25 מדימונה לבאר שבע. הכביש הפך את ירוחם לצומת דרכים מרכזית בנגב בשנות ה-50 וה-60. פתיחת כביש 25 מבאר שבע לדימונה, צמצמה את השימוש בקטע הצפוני של הכביש, בעוד הקטע הדרומי שימש את הדרך הראשית לאילת. במאי 1961 נסגר הקטע הצפוני לזמן מה לתיקון ובשנת 1963 בקשו ראשי דימונה וירוחם לשפצו ולהרחיבו. אולם מע"ץ ביקש לסלול כביש חדש במקום הכביש הישן ועל כן לא שפצו ולא בנה בו גשרים, למנוע את סגירתו בגלל שיטפונות. בינואר 1966 תואר הכביש: "הקטע של 14 הקילומטרים בין דימונה לירוחם, איננו ראוי כלל להיקרא כביש. נותרו שם כ"מזכרת" חלקי אספלט מרופטים לכל האורך, אפילו ללא שוליים. בהמשך מצויים כ-4 קילומטר טובים מירוחם ושוב 15 קילומטרים גרועים ביותר".

הרחבת הכביש לכל אורכו נכלל בתוכנית של מע"ץ לשנת 1968 ושוב בתוכנית לשנת 1969 ויצא אל הפועל בשנים 1969-1970. הכביש נחשב לעדיף על פני הדרך המפותלת של כביש הנפט, במיוחד לאחר הרחבת הכביש. בפברואר 1973 נפתח קטע כביש 40 ממשאבי שדה לשדה בוקר והמעבר על כביש 204 התייתר. בעקבות זאת נסגר כביש הנפט והתנועה לירוחם עברה על הקטע הצפוני של כביש 204.

הכביש עובר בקער שבין קמר חתירה של המכתש הגדול לקמר חלוקים. תוואי הכביש עובר במשוער על דרך עתיקה, בין ממשית ועבדת. הכביש עובר בחלקו בתוואי דרך האתרים המקראית ולאורכו נמצאו מספר מצודות ישראליות בנגב כמו חרבת חלוקים וחרבת הרועה .

## צמתים לאורך הכביש

## ראו גם
*כביש הנפט (נגב)

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:ירוחם: תחבורה
קטגוריה:דימונה: תחבורה
קטגוריה:הנגב: כבישים
ולטר טריר

**וַלְטֶר טְרִיר** (גרמנית: **Walter Trier**; 25 ביוני 1890, פראג – 8 ביולי 1951, קרייגלית', אונטריו, קנדה) היה צייר ומאייר ספרים יהודי צ'כי - גרמני - בריטי. ידוע בעיקר בזכות איוריו לספרי הילדים של אריך קסטנר, ולדפי השער של כתב העת "ליליפוט" (*Lilliput*).

## קורות חייו
טריר נולד בפראג למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני. בשנת 1905 נרשם לבית הספר לאמנות שימושית, ומאוחר יותר עבר לאקדמיה לאמנות. בשנת 1910 עבר לברלין שבה חי עד לשנת 1936.

כבעל דעות אנטי-פשיסטיות, הקריקטורות שיצר היו למורת רוחו של המשטר הנאצי. בשנת 1936 היגר ללונדון, שם גם סייע למשרד ההסברה ליצור תעמולה פוליטית כנגד המשטר בגרמניה. שם עבד עבור כתבי העת "ליליפוט" ו"פיצ'ר פוסט". בשנת 1947 היגר לקנדה, והצטרף אל בתו, שהתגוררה שם עוד משנות השלושים.

טריר נפטר בשנת 1951 בקרייגלית' (Craigleith) שבאונטריו, בן 61 במותו.

## איוריו
ממוזער|שמאל|200px|בול גרמני לכבוד 100 שנה להולדת אריך קסטנר. הכתובת על העמוד היא: "אמיל והבלשים". אויר על ידי ולטר טריר
בפראג עבד טריר עבור כתבי העת "זימפליציסימוס" (*Simplicissimus*) ו"יוגנד" (*Jugend*). אחר כך שוכנע לעבור לברלין כדי לאייר את כתב העת "דפים עליזים" (*Lustigen Blätter*). בשנת 1929 פגש את אריך קסטנר ואייר את ספרו "אמיל והבלשים". אחר כך אייר ספרים נוספים של קסטנר ("עצרת החיות", "אורה הכפולה", "שלושים וחמישה במאי", ועוד). ניתן לומר שהזיקה לספרי הילדים של קסטנר תרמה רבות לפרסומו העולמי. איור השער ל"אמיל והבלשים" הופיע בשנת 1999 על בול דואר גרמני שהוקדש לאריך קסטנר במלאת מאה שנה להולדתו.

משנת 1949 יצר את דף השער של כל אחד מגיליונות "ליליפוט". כל איור כזה הכיל תמיד דמות אדם, דמות אשה וכלב. ככל הנראה ביקש להנציח את כלבו האהוב שנדרס. 

טריר חתם תמיד את איוריו בפינה הימנית התחתונה. וולט דיסני הציע לו להצטרף אל מפעלותיו אך טריר דחה את ההצעה כי לא רצה לעבוד תחת שם אחר.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 

* 

קטגוריה:ציירים יהודים אוסטרים
קטגוריה:ציירים יהודים צ'כים
קטגוריה:ציירים יהודים גרמנים
קטגוריה:ציירים יהודים בריטים
קטגוריה:מאיירים יהודים
קטגוריה:מהגרים מצ'כיה לקנדה
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: תרבות: אישים
קטגוריה:ילידי 1890
קטגוריה:נפטרים ב-1951
הקרב האחד עשר על האיזונצו

**הקרב האחד עשר על נהר [[איזונצו]]** התקיים מ-17 באוגוסט ועד 12 בספטמבר 1917, בין איטליה והאימפריה האוסטרו-הונגרית.

## מהלך הקרב
למרות שהעת הזאת, אחרי תבוסת רומניה וזמן של כאוס פוליטי ברוסיה, הייתה לא נוחה לברית, הייתה איטליה מסוגלת לגייס את הכוח הצבאי הגדול ביותר. מטרת המתקפה הזאת הייתה לנתק את קווי האספקה האוסטריים ולכבוש את טריאסטה. הצבא האיטלקי יכול היה אמנם לרשום הישגים, אך היסס לממש את מטרותיו כפי שקרה בקרבות הקודמים. הארמייה האיטלקית השנייה הצליחה לחצות את נהר איזונצו במקומות אחדים ולכבוש את רמת באינסיצה, בעוד הארמייה האיטלקית השלישית, למרות הצלחות קרקעיות, היססה ברמת הרמדה.

שוב, לא ניצלו היחידות האיטלקיות את ההצלחות שלהן, כך שבורוייביץ' יכול היה לאסוף את יחידותיו בקו ההגנה השני ולהתחפר. קו החזית החדש באזור הארמייה האיטלקית השנייה עבר בקו מונטה סנטו – לוופה. באזור הארמייה השלישית עברה החזית בקו לוג – סאן גבריאלה.

### תוצאות הקרב

בסופו של הקרב, 2 הצדדים הוחלשו מאוד על ידי מחלות מידבקות (דיזנטריה, טיפוס). כך שבשני הצדדים, בגלל מחלות, נגרעו כ-500,000 אדם (אלה לא נכללים במספרי האבדות).

## קישורים חיצוניים

איזונצו 11
קטגוריה:תקיפות בנשק כימי
כביש 206

**כביש 206** (**כביש אורון**) הוא כביש אורך אזורי בנגב, בין המכתש הגדול למכתש הקטן, ואורכו הוא 16.4 קילומטר.
הכביש משמש בעיקר את עובדי אזורי התעשייה אורון וצין מכרות הפוספטים הסמוכים לקצהו הדרומי של הכביש, ואת המטיילים במסלולי ההליכה שבקרבת הכביש.

## תוואי הכביש
הכביש מתחיל באורון ככביש גישה פרטי לאזורי התעשייה אורון וצין ולמכרות הפוספטים שבדרום הכביש. הכביש פתוח לכל כלי רכב החל ממצד יורקעם. משם ממשיך הכביש צפונה דרך המפגשים עם כביש 225 הפונה לכיוון המכתש הגדול וירוחם; וכביש 227 המוביל אל המכתש הקטן ומעלה עקרבים - אל נקודת הסיום שלו על כביש 25 בצומת רותם, סמוך לפארק התעשיות רותם.

## צמתים לאורך הכביש

## ראו גם
*כבישי ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:הנגב: כבישים
רפידוגרף

[שמאל|ממוזער|250px|רפידוגרף תוצרת [שטדלר]]
[שמאל|ממוזער|250px|רפידוגרף תוצרת [שטדלר מפורק לחלקיו עם מטבע יורוסנט כקנה מידה]]
**רפידוגרף** הוא שם גנרי לעט לשרטוט טכני ולשימוש גרפי.
המשתמשים העיקריים בו הם שרטטים, מהנדסים ואדריכלים, אף שהוא משמש גם גרפיקאים, אמנים ומעצבים. העט משמש גם לתיוג אותיות הספרי תורה תפילין ומזוזות בידי סופרי סת״ם.
"רפידוגרף" הוא סימן רשום של חברת רוטרינג הגרמנית, שהפך לשם גנרי לעטים הטכניים של חברות אחרות שבאו אחריו.

## היסטוריה
עד אמצע המאה ה-20 השתמשו ברייספדר לצורך שרטוט. לאחר המצאת העט נובע פותח גם עט נובע עם בוכנה בתוכו במקום ציפורן, אך רק בשנות ה-50 של המאה ה-20 שוכלל הכלי בחברת רוטרינג והופץ בשם רפידוגרף.
הרפידוגרף קיבל את צורתו הסופית בשנות ה-60 והפך לעט השרטוט העיקרי של המתכננים.
מאז תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 ירד השימוש ברפידוגרף בגלל המעבר לתכנון ושרטוט ממוחשבים.

## תיאור טכני
הרפידוגרף מורכב מבוכנה שבקצה חוט פלדה הנע בתוך שרוול דק שעוביו כעובי הקו המשורטט. הדיו, שנתון במכל מעל הבוכנה, עוטף את הבוכנה, זורם בין החוט לשרוול, וניגר אל דף השרטוט בקצה השרוול. הבוכנה, החוט והשרוול מכונים "ראש" הרפידוגרף. 

בניגוד לרייספדר, שבו ניתן לכוון את עובי הקו המשורטט על ידי הרחבה והצרה של הרווח בין זרועותיו נושאות הדיו, כל רפידוגרף משרטט קו בעובי אחיד. לפיכך משתמשים לשרטוט טכני במספר רפידוגרפים - אחד לכל עובי קו שיש בשרטוט.

הרפידוגרפים בנויים בצורה מודולרית כך שכל הרפידוגרפים מתוצרת חברה מסוימת זהים במידותיהם מלבד ראשי הרפידוגרף שניתנים להחלפה בין כלי לכלי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמצעי כתיבה
קטגוריה:כלי שרטוט טכני
מירוסלב שאשק

**מירוסלב שַׁאשֶׁק** (בצ'כית: **Miroslav Šašek**; 18 בנובמבר 1916 – 12 במאי 1980) היה סופר ומאייר צ'כוסלובקי, נודע בסדרת ספריו על ערים ומדינות בעולם.

## ביוגרפיה
שאשק, יליד פראג, למד ארכיטקטורה בפראג מכוון שהוריו לא היו מעוניינים שיהיה צייר. אחר כך למד תקופה בבית הספר לאמנויות בפריז. בשנת 1948 ברח מפראג עם עליית המפלגה הקומוניסטית והתיישב במינכן. הוא מוכר בזכות סדרת ספריו "This Is...." בהם מציג בציורים מגוון מקומות ברחבי העולם. את הספר הראשון כתב על העיר פאריס בשנת 1959 בעת ששהה שם בחופשה.

בין השנים 1951 ל-1957 עבד ברדיו אירופה החופשית.

בשנים 1959 ו-1960 זכו ספריו בפרס של הספר המאויר הטוב של השנה של הניו יורק טיימס.

שאשק נישא ואחר כך התגרש, והיה לו בן חורג מאשתו. בשנות השמונים התגורר בפריז ונפטר בוטינגן, בזמן שביקר את אחותו בשווייץ.

## ספריו
* **זוהי פאריס** (1959)
* **זוהי לונדון** (1959. עיטור ה"ניו-יורק טיימס")
* **זוהי רומא** (1960)
* **זוהי ניו-יורק** (1960. עיטור ה"ניו-יורק טיימס")
* **זוהי אדניבורו** (1961)
* **זוהי ונציה** (1961)
* **זוהי מינכן** (1961)
* **זוהי ישראל** (1962)
* **זוהי סן-פרנסיסקו** (1963)
* **זהו כף-קנדי** (1964)
* **זוהי אירלנד** (1965)
* **זוהי הונג-קונג** (1965)
* **זוהי יוון** (1966)
* **זוהי טקסס** (1967)
* **זהו האו"ם** (1968)
* **זוהי אוסטרליה** (1970)
* **זוהי בריטניה** (1974)

## קישורים חיצוניים
* אתר המוקדש לשאשק

קטגוריה:סופרים צ'כים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער צ'כים
קטגוריה:מאיירים
קטגוריה:ילידי 1916
קטגוריה:נפטרים ב-1980
אהמט עריף

**אהמט עריף** (בטורקית: **Ahmed Arif**; 21 באפריל 1927 – 2 ביוני 1991) היה משורר טורקי ממוצא כורדי.
## ביוגרפיה
את לימודי התיכון עשה בדיארבקיר, שם נולד, ואחר כך למד פילוסופיה באוניברסיטת אנקרה. באותה תקופה נעצר פעמיים (1952–1953) על רקע פוליטי. הוא פרסם שירים בכתבי עת שונים בין השנים 1940 ל-1955 וזכה להצלחה. שירו "33 כדורים" שנכתב לזכרם של 33 אזרחים כורדים שהוצאו להורג ביולי 1943 בהוראת הגנרל מוסטפא מולאלי, נהפך לאחד מהמנונים של התנועה הכורדית.

נפטר באנקרה ב-2 ביוני 1991.

## קישורים חיצוניים

* 
* 33 כדורים בתרגום לאנגלית

קטגוריה:קצרמר טורקים
קטגוריה:משוררים כורדים
קטגוריה:כורדים טורקים
קטגוריה:טורקים
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1927
קטגוריה:נפטרים ב-1991
יעקב מנדל

**יעקב (יענק'לה) מנדל** (נולד ב-23 בנובמבר 1952) הוא עיתונאי ואיש טלוויזיה ישראלי, שימש משנת 2002 עד 2021 כיושב ראש איגוד אמני ישראל.

## ביוגרפיה
מנדל נולד בכפר אתא לרבקה, ממוצא חלבי־פרסי, ולאלכס, יליד גרמניה.
אביו שימש כראש ועד עובדי מפעל אתא. בגיל חמש עבר עם הוריו לתל אביב. גדל בשכונת הדר יוסף ובנעוריו למד חשמלאות.
שירת בצוות הווי צנחנים. ב-1972 התאחד ההרכב עם להקת פיקוד המרכז.תחילה התקבל ללהקה על תקן בדרן ושם הכיר את דורית ראובני, התאהב בה והשניים הפכו לזוג. בלהקה הכיר גם את עוזי חיטמן והשניים נותרו מאז בקשרי חברות.
לאחר שחרורו החל מנדל החל להופיע בהצגות ילדים שהפיקה טמירה ירדני.

בגיל 26 התקבל לעבודה בעיריית תל אביב כעוזר במדור אירועים. בהמשך הקים את מדור המופעים ועמד בראש אגף התרבות של העירייה. בשנת 2002 התפטר מתפקידו בעירייה ומונה לתפקיד יושב ראש אמ"י, אותו מילא בהתנדבות, לאחר פרישתו של חנן יובל.

לאחר פרישתו מתפקיד זה נבחר לתפקיד יושב ראש חברת אשכולות.

במשך שנים הנחה מנדל בערוץ 33 את התוכנית "הלילה יענקל'ה לאן?", בה אירח אמנים מתחומים שונים. כמו כן, הגיש את התוכנית "חולה ירח" ששודרה ברשת ב' במוצאי שבת, וכן הנחה בטלוויזיה החינוכית את התוכנית "שם נולדתי", שבה התארח אצל אנשי רוח ומוזיקאים מעדות ישראל השונות. בין המשתתפים בתוכנית היו: גברי בנאי, אילון בן יוסף, ישראל אהרוני, רבקה מיכאלי, דין דין אביב, זאב רווח וענת עצמון.
בשנים 2014-2012 הנחה מנדל לצד אירית דקל את תוכנית האירוח "נפגשים בשישי עם יענקל'ה ואירית" ששודרה בימי שישי בערוץ 1.

מנדל נשוי לזמרת דורית ראובני, ולהם שלושה ילדים. טל מנדל, (מפיק), מור מנדל (זמרת) ואסי מנדל (מלחין). מתגורר בתל אביב.

## קישורים חיצוניים

*
* 
*

## הערות שוליים

קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:חברי צוות הווי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:חברי להקת פיקוד המרכז
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:עובדי עיריית תל אביב-יפו
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ראשי אמ"י
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
מנשיית נאצר

שמאל|ממוזער|250px|מבט-על על עיר הזבל
**מָנְשִיָית נאצר** (בערבית: **منشية ناصر**) הידועה גם כ**עיר הזבל**, היא שכונת מצוקה בפרברי קהיר בירת מצרים, המבוססת על איסוף ומיחזור האשפה של העיר. שכונת הפחונים ממוקמת במורדות גבעת אלמקטם (جبل المقطم). אף על פי שבאזור רחובות, חנויות ובתי מגורים (כמו בכל אזור אחר בקהיר), אין בה תשתיות עירוניות כמו מים זורמים, מערכת ביוב או חשמל. חלק ניכר מן הבניינים בעיר נבנו ללא קבלת היתרים מסודרים של הרשויות. רק לכ-10% מתושבי השכונה יש גישה למים זורמים; וכ-80% מן הבתים אינם מחוברים למערכת הביוב.

בין תושבי השכונה יש המכונים זבאלין (زبالين) – אספני אשפה – שתפקידם להביא את האשפה לשכונה מרחבי קהיר וממיינים אותה על מנת למצות ממנה את התועלת. משפחות מסוימות "מתמחות" במיון סוג מסוים של אשפה שהם ממיינות ומוכרות. מוצרי נייר או זכוכית שנמצאים נמכרים, ואספני המתכת מתיכים אותה לשימוש נוסף. קבוצת הזבאלין מונה כ-60–70 אלף נפשות, המשתייכות ברובן לעדה הקופטית הנוצרית. בשל דתם, הם מגדלים גם חזירים, אשר ניזונים מאשפה אורגנית. בשר חזירים אלה נמכר באטליזים של קופטים ברחבי העיר. בשל החרדה הציבורית משפעת החזירים, הגביר המשטר המצרי את הפיקוח על עדרי החזירים של מנשיית נאצר. כלכלת השכונה לא-פורמלית ומשפחות רבות מתקיימות מאיסוף האשפה למרות קיומם של שירותי איסוף אשפה ציבוריים בקהיר.

הכנסייה המונוליטית "שמעון הקדוש" שברובע יכולה להכיל עד 20,000 מתפללים והיא הכנסייה הגדולה ביותר במזרח התיכון.

ב-6 בספטמבר 2008 התחולל אסון בעיר, לאחר שסלעים מגבעת אלמקטם התדרדרו אל תוך השכונה וקברו תחתיהם כמה עשרות אנשים. כ-100 אנשים נהרגו באסון, וכמה עשרות נוספים נפצעו.

## אוכלוסייה

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר הבית של כנסיית שמעון הקדוש

* 


## הערות שוליים

קטגוריה:קהיר: שכונות ורבעים
קטגוריה:שכונות מצוקה
אמילי ג'אסיר

**אמילי ג'אסיר** (בערבית: **إميلي جاسر**; נולדה ב-1970) היא אמנית רב-תחומית פלסטינית, עוסקת בצילום, וידאו ארט, פיסול ומיצבים. ג'אסיר עוסקת בתנועה, הגירה ומרחב בעבודותיה.

## חייה
אמילי ג'אסיר נולדה בבית לחם וגדלה בסעודיה ולמדה במכללת ממפיס לאמנות, אוניברסיטת דאלאס ובאיטליה. היא זכתה בפרס הוגו בוס היוקרתי לשנת 2008. הציגה במוזיאונים בעלי שם בהם המוזיאון לאמנות מודרנית. היא הציגה בביאנלה של ונציה בשנים 2005 ו-2007. כיום היא מתגוררת ופועלת מרמאללה.

ג'אסיר פעילה בתחומים שונים בסצנת האמנות ברמאללה ובעולם הערבי. היא עבדה עם גלריות מקומיות כמו אל-מעמל בעיר העתיקה בירושלים, וברמאללה בעמותת אל-קטאן ומרכז ח'ליל א-סכאכיני. היא מילאה את תפקיד ראשת המחזור הראשון של תוכנית שהות האמנים "אשכאל אלוואן" (أشكال ألوان) - הסדנה הביתית בביירות (2011-2012) והשתתפה בקביעת תוכנית הלימודים הכללית. ג'אסיר יזמה פרויקטים מגוונים מביניהם הגלריה הווירטואלית של אוניברסיטת ביר זית. בשנת 2017, יחד עם אחותה הבמאית אן-מרי ג'אסיר, השיקו קמפיין מימון המונים לצורך הקמת חלל תצוגה עצמאי ומרכז אמנות קהילתי בית משפחתה מהמאה ה-19 בבית לחם. 

## עבודותיה
העבודות של ג'אסיר חוקרות נושאים פוליטיים והיסטוריים וזיכרון קולקטיבי אחרי הנכבה תוך כדי שימוש מורחב בחומר ארכיוני. היא יצרה את סדרת הצילומים ״ex libris״ אחרי שצילמה בטלפון הנייד במשך שנתיים תמונות של ספרים בספרייה הלאומית בירושלים שנאספו מספריות פרטיות בבתים פלסטינים במהלך מלחמת 1948.

בזמן שהותה בתוכנית שהות אמנים ב- MoMA PS1 בניו יורק, יצרה ג'אסיר עבודה קהילתית בה הקימה אוהל גדול המספיק למגורי משפחה, ועליו נכתבו שמות של 418 כפרים פלסטינים מיושבים או הרוסים. 140 איש השתתפו בתיעוד שמות הכפרים.

ב- 2004 ג'אסיר הציגה בביאנלה של מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית בניו יורק ובמוזיאון אולריך לאמנות בקנזס את העבודה Where We Come From (מאין אנחנו באים), סדרת צילומים וטקסטים המציגים את ההגבלות המוטלות על פלסטינים החיים תחת הכיבוש הישראלי, כמו גם על פליטים פלסטינים שלא יכולים להגיע לביקור. התערוכה עוררה סערה ונערכו הפגנות מחוץ למוזיאונים.

העבודה שזיכתה אותה בפרס הוגו בוס, המיצב Material for a film (חומרים לסרט), עוקבת אחר ההתנקשות בוואאל עאדל זועייתר ברומא ב-1972 על ידי המוסד במבצע זעם האל.

## פרסים והוקרה

* 2007: פרס קרן הנסיך קלאוס
*2007: פרס אריה הזהב
* 2008: פרס הביאנלה הוגו בוס
*2011: פרס אלפרט לאמנויות
* 2022: פרס הסרט הטוב ביותר על נושאים פלסטיניים, על הסרט "מכתב לחבר" בפסטיבל הסרטים אל-ארד

## קישורים חיצוניים

* פרטים ביוגרפים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמניות וידאו ארט פלסטיניות
קטגוריה:צלמות
קטגוריה:פסלות
קטגוריה:אמניות פלסטיניות
קטגוריה:נוצרים פלסטינים
קטגוריה:נוצריות פלסטיניות
קטגוריה:נשים זוכות פרסים: אמנות
קטגוריה:צלמים פלסטינים
קטגוריה:ילידות 1970
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1970
מרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה

**מרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה** (בצרפתית: **Marguerite III de Flandre**; 13 באפריל 1350 - 16 או 21 במרץ 1405), הייתה אשתו של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה.

## ביוגרפיה
מרגריט נולדה ב-13 באפריל 1350, והייתה בתם של לואי לה מאל, רוזן פלנדריה ושל מרגרט מבראבנט. בהיותה בת שבע שנים בלבד, השיא אותה אביה לפיליפ דה רובר, נכדו ויורשו של אודו הרביעי, דוכס בורגונדיה. בשנת 1361 מת פיליפ דה רובר, ועם מותו דוכסות בורגונדיה עברה בירושה לז'אן השני, מלך צרפת.

בשנת 1363 מסר ז'אן השני, מלך צרפת את דוכסות בורגונדיה לפיליפ, בנו הצעיר, שהפך לפיליפ השני, דוכס בורגונדיה. בשנת 1369 נישאה מרגריט השלישית לפיליפ השני, דוכס בורגונדיה. בשנת 1384, עם מות אביה, לואי לה מאל, רוזן פלנדריה, היא ירשה את רוזנות פלנדריה בשיתוף עם בעלה, פיליפ השני, דוכס בורגונדיה. בשנת 1404 מת בעלה, ובנם הבכור ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה עלה לשלטון במקומו.

על פי ההיסטוריון הצרפתי פרנסואה גיזו, אביה של מרגריט, לואי לה מאל, רוזן פלנדריה, לא אבה להשיא אותה לצרפתי, משום שרצה לשמור על קשרי ידידות עם אנגליה. אך אמו של לואי לה מאל, מרגריט הראשונה מבורגונדיה, שהייתה בתו של פיליפ החמישי, מלך צרפת השפיעה על בנה להשיא את בתו לפיליפ השני, דוכס בורגונדיה.

## משפחתה
ב-19 ביוני 1369 התחתנה מרגריט עם פיליפ השני, דוכס בורגונדיה, ממנו נולדו לה 9 ילדים:
* ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה (1371–1419)
* שארל (1372–1373)
* מרגריט מבורגונדי, דוכסית בוואריה (1374–1441), התחתנה עם וילהלם השני, דוכס בוואריה
* לואי (1377–1378)
* קתרין מבורגונדי (1378–1425), התחתנה עם לאופולד הרביעי, דוכס אוסטריה
* בון (1379–1399) הייתה מאורסת לז'אן הראשון, דוכס בורבון
* אנטואן, דוכס ברבאנט (1384–1415)
* מארי מבורגונדי, דוכסית סבויה (1386–1422), התחתנה עם אמדאו השמיני, דוכס סבויה
* פיליפ השני, רוזן נבר (1389–1415)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רוזני פלנדריה
קטגוריה:רוזנות (נשים)
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-15
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-14
קטגוריה:ילידי 1350
קטגוריה:נפטרים ב-1405
כביש 227

[ממוזער|שמאל|250px|שלט הנצחה לזכרו של [מרדכי מקלף בכביש 227, סמוך לצומת עין חצבה]]
**כביש 227** הוא כביש רוחב אזורי החוצה את מזרח הנגב. הכביש מתחיל בכביש 206 סמוך לנחל חתירה, ועובר דרך מעלה עקרבים אל עבר הערבה, שם הוא מסתיים בצומת עין חצבה שעל כביש 90 (כביש הערבה). בשנת 2017, סגרה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים את הכביש מצומת מצפור המכתש הקטן ודרומה בשל ליקויי בטיחות חמורים.

## תוואי
מכביש 206 (כביש אורון-רותם) יוצא כביש 227 מזרחה בדרך אספלט ישנה ומשובשת וחוצה את מסילת רכבת המשא למפעלי אורון וצין. הכביש חולף מדרום למישור ימין, ועובר דרומית לכור הגרעיני - דימונה (קמ"ג). לאחר מכן עובר הכביש המשובש סמוך למכתש הקטן (מכתש חצרה), שם הוא חוצה את שביל ישראל בסמוך למצד צפיר. משם מתפתל הכביש דרומה בסמוך לנחל גוב אל מעלה עקרבים ההיסטורי, דרך משובשת ומפותלת, ובה 18 עיקולים חדים ותלולים מאוד, היורדת מהרי מזרח הנגב, רום 402 מטרים מעל לפני הים - לערבה, 80 מטרים מתחת לפני הים. שם חוצה הכביש את נחל צין וממנו מסתעפת דרך פרטית אל מפעלי התעשייה צין ואורון. מכאן נעשה הכביש ישר יותר והוא ברמת תחזוקה גבוהה יותר, והוא ממשיך מזרחה עד לנקודת סיומו בערבה בצומת עין חצבה שעל כביש 90 (כביש הערבה), סמוך ליישובים עין חצבה ועידן.
## צמתים וציונים

## סלילת מעלה עקרבים

מעלה עקרבים מאוזכר כבר בתנ"ך.

בשנת 1927, בתקופת המנדט הבריטי, נפרצה במקום דרך לכלי רכב בין שתיים מתחנות משטרת רוכבי הגמלים: משטרת כורנוב (ממשית) ומשטרת עין חוצוב (עין חצבה). מטרת הדרך הייתה לחזק את שליטת המשטרה באזור הפקר זה. דרך זו שימשה כעורק תחבורה עיקרי בין באר שבע לאילת עד לסלילת כביש מעלה העצמאות שבמכתש רמון (כיום כביש 40).
מרכז|ממוזער|750px|מעלה עקרבים

## ראו גם
* טבח מעלה עקרבים
* המכתש הקטן
* דרך הבשמים
* כבישי ישראל
* סרפנטינות מעלה העקרבים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:הנגב: כבישים
פליכס זולמן

**פליכס גד זוּלְמן** (**Felix Gad Sulman**; 30 במרץ 1907, ברלין – 20 בספטמבר 1986, ירושלים) היה פרופסור לפרמקולוגיה ומנהל המחלקה לפרמקולוגיה שימושית באוניברסיטה העברית בירושלים. היה ממייסדי פסטיבל אבו גוש למוזיקה.

## ביוגרפיה
זולמן נולד בשנת 1907 נולד בברלין בירת גרמניה. למד באוניברסיטת ברלין; בשנת 1930 קיבל ממנה תואר דוקטור לווטרינריה (DVM) ובשנת 1933 תואר דוקטור לרפואה. בנוסף, למד נגינה בפסנתר וגיטרה בקונסרבטוריון ברלין. הוא ניצח בברלין על מקהלה שנהגה לשיר בחגים בבתי כנסת.

בשנת 1925 ביקר לראשונה בארץ ישראל, ובשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, עלה לארץ. טרם עלייתו, בשנים 1930–1932, שימש כאסיסטנט מחקר במכון למחקר היגיינה ואימונולוגיה בדאהלם שבברלין. בשנת 1934 שימש כאסיסטנט במעבדת מחקר להורמונים של האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1944 מונה בה למרצה, בשנת 1954 מונה למרצה בכיר, בשנת 1959 לפרופסור חבר ובשנת 1969 לפרופסור מן המניין. בשנת 1976 פרש לגמלאות.

בסוף שנות השלושים החל זולמן לארגן את מקהלת ירושלים. בשנת 1949 החל לקחת את המקהלה לשיר בכנסייה באבו גוש. הופעות אלה צברו פופולריות והיוו את הבסיס לפסטיבל אבו גוש. בשנת 1956/7 העביר את ניהול הפסטיבל לידי זיגי שטדרמן.

זולמן שימש כעורך של כתב העת "רפואה וטרינרית". בשנת תשכ"ב הוציאה את הספר "הורמונים: ספר לימוד לתורת ההורמונים והשימוש בהם" בהוצאת ספריית השדה.

היה נשוי לאדית ואב לשניים. הוא נפטר ב-1986 ונקבר בהר המנוחות.

על שמו מוענק פרס לתלמידי מוסמך או דוקטורט מצטיינים בבית הספר לרוקחות באוניברסיטה העברית.

## כתביו
* פ"ג זולמן, **הורמונים: ספר לימוד לתורת ההורמונים והשימוש בהם**, תל אביב: ספרית השדה, תשכ"ב.
* **פרקים בפרמקולוגיה**; ערך לפי הרצאות: דן גורדון, ירושלים: אקדמון, תש"ל.
* **הגורם האנטיגונאוטרופי ובעיית האנטיהורמונים בכלל**, ביחד עם פרופ' ברנרד צונדק, דפוס הפועל הצעיר, תל אביב, תש"ג.
* **תפקודי הורמוני המין במנגנון המין של בעלי החיים**, לפי הרצאה של פרופ' ברנרד צונדק וד"ר פ. זולמן בכנוס השנתי 1940, מו"ל : הסתדרות הרופאים הוטרינרים בא"י, 1940, (10 דפים).

## הכנוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בארץ ישראל, שנת 1939
בתאריכים 31 במאי – 1 ביוני לשנת ה'תרצ"ט 1939 נערך בבית הבריאות ע"ש שטראוס ברחוב צ'נסלור, בירושלים כנס רפואי-מדעי שארגנה ההסתדרות הרפואית העברית בא"י. בכנס השתתפו מרבית מבכירי הרופאים בארץ ישראל לתקופה. ראו: ד"ר פליכס זולמן: אנטי הורמונים בכלל ועל החומר הגורם הגונאדוטרופי (1 ביוני)

קובץ:Scientific Conference of the Hebrew Medical Association, 1939. I.jpg
קובץ:Scientific Conference of the Hebrew Medical Association, 1939. II.jpg
קובץ:Scientific Conference of the Hebrew Medical Association, 1939. III.jpg
קובץ:Scientific Conference of the Hebrew Medical Association, 1939. IV.jpg


## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה קצרה באתר Bach Cantatas Website 
## הערות שוליים

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הומבולדט של ברלין
קטגוריה:פרמקולוגים ישראלים
קטגוריה:פרמקולוגים גרמנים
קטגוריה:פרמקולוגים יהודים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:אימונולוגים גרמנים
קטגוריה:אימונולוגים יהודים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
שארל עיסאווי

**שארל פיליפ עיסאווי** (1916 - 8 בדצמבר 2000) היה כלכלן והיסטוריון ממוצא מצרי שעסק במזרח התיכון. נמנה עם סגל אוניברסיטת קולומביה ואוניברסיטת פרינסטון. עיסאווי היה מחלוצי המחקר של ההיסטוריה הכלכלית של האימפריה העות'מאנית בתקופתה המאוחרת ושל מדינות ערב.

## חייו
עיסאווי נולד בקהיר למשפחה ממוצא סורי שהשתייכה לכנסייה הסורית-אורתודוקסית. למד בוויקטוריה קולג' שבאלכסנדריה ולאחר מכן בקולג' מגדלנה שבאוניברסיטת אוקספורד. החל ב-1937 שירת בממשל המצרי; תחילה במשרד האוצר המצרי ולאחר מכן בבנק הלאומי המצרי. מ-1943 החל להרצות באוניברסיטה האמריקאית בביירות וב-1947, בה סיים להורות בביירות, יצא לאור ספרו הראשון, "Egypt: An Economic and Social Analysis". המהדורה הראשונה של הספר אזלה ולאחר מכן אסרה הצנזורה המצרית (במשטר המלוכני) את המשך הוצאתו לאור. בשנים 1948–1955 כיהן במחלקה לעניינים כלכליים במזכירות האו"ם. ב-1951 החל להרצות באוניברסיטת קולומביה בניו יורק ובשנים 1964-1962 ניהל את "המכון ללימודי המזרח הקרוב והתיכון" באוניברסיטה. ב-1975 עבר לאוניברסיטת פרינסטון, שם התיידד עם המזרחן, ברנרד לואיס, למרות חילוקי הדעות הפוליטיים ששררו ביניהם. ב-1986 פרש מהוראה בפרינסטון ועבר להרצות באוניברסיטת ניו יורק, שם לימד בשנים 1987–1991, אז פרש סופית מהוראה.

פרסם ספרים רבים. רובם עסקו בהיסטוריה הכלכלית של המזרח התיכון בעת החדשה, כולל עיסוק בנושא הנפט ובשילוב שבין ההתפתחויות הפוליטיות והכלכליות באזור. הוציא סדרה בת ארבעה ספרים שעסקו בהיסטוריה של כלכלת המזרח התיכון והיוו למעשה אוסף של תרגומים וקטעים נבחרים מפרסומים של חוקרים אחרים שלוו בהתייחסויותיו לנושאים השונים. בשנות ה-60 עסקו חלק מפרסומיו בתאוריות החדשניות של פיתוח כלכלי , שהיו אז נושא פופולרי בכלכלה ובאפשרות יישומן בכלכלות העולם הערבי. עמיתו, ברנרד לואיס, העריך לאחר מותו, כי חיבוריו החשובים היו ספריו שעסקו במצרים וסדרת ספרי ההיסטוריה הכלכלית שחיבר. אחד מספריו, "Egypt in Revolution", שיצא לאור ב-1963, נתרגם לעברית בשם, "מצרים במהפכה".

## קישורים חיצוניים
* Charles P. Issawi, 84, Dies; Studied Mideast Economics, אתר הניו יורק טיימס, 18 בדצמבר 2000

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים מצרים
קטגוריה:כלכלנים מצרים
קטגוריה:מהגרים ממצרים לארצות הברית
קטגוריה:היסטוריונים כלכליים
קטגוריה:נוצרים מצרים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה האמריקנית בביירות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1916
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2000
Christmas Lights

**Christmas Lights** הוא שיר של להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית קולדפליי. הסינגל יצא ביום רביעי, 1 בדצמבר 2010 כהורדה דיגיטלית באינטרנט.

## הפצה וקידום המכירות
ההודעה על תאריך הפצת הסינגל פורסמה באתר הרשמי של קולדפליי ב-24 בנובמבר 2010.

קולדפליי הפיצה שלושה קטעי וידאו דרך אייטיונס המציגים את תהליך היצירה של קליפ הסינגל. השיר נמכר בלמעלה מ-400,000 עותקים בבריטניה.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי קולדפליי
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ויל צ'מפיון
קטגוריה:שירי חג המולד
קטגוריה:שירי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:שירי פלטינה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:סינגלים בהוצאת פרלופון
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
הרייך הרביעי

**הרייך הרביעי** (בגרמנית: **Viertes Reich**) הוא מונח המתאר שלטון עתידי שיישם את האידאולוגיה הנאצית ויהווה המשך לרייך השלישי, מונח בו השתמשו הנאצים כדי לתאר את גרמניה הנאצית. 

המונח הופיע לראשונה בגרמניה הנאצית, בבדיחות פוליטיות שלעגו לתעמולה הנאצית שתיארה את השלטון הנאצי כנצחי (בגרמנית: Tausendjähriges Reich, הרייך בן אלף השנים). כתוצאה מכך ביולי 1939 הוצא המונח הרייך השלישי משימוש.

לאחר תבוסת גרמניה הנאצית מול בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, נעשה במונח שימוש, כדי לתאר חזון נאו-נאצי אוטופי של תחיית הרעיונות הנאציים, או כחזון דיסטופי המתאר השתלטות של כוחות גרמנים או נאו-נאצים על אירופה. 

בחזונם של נאו-נאצים מאופיין הרייך הרביעי בהגשמת הרעיונות הנאצים (עליונות לבנה ובפרט עליונות הגזע הארי), מרחב המחיה, מיליטריזם טוטליטריזם, מימוש תורת הגזע ואנטישמיות. נאו-נאצים מאמינים שעליית הרייך הרביעי תסלול את הדרך לביסוס "האימפריה המערבית", אימפריה עולמית ארית, הכוללת ארצות עם צאצאי עמים אירופאים בולטים: אירופה, רוסיה, אנגלו אמריקה, אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה, אמריקה הדרומית ומדינות אחרות עם מספר תושבים לבנים באופן משמעותי באמריקה הלטינית. 

לעומתם, אנטי-דויטשים גרמניים חששו מרייך רביעי לאחר איחוד גרמניה, לאור גל הפשעים נגד זרים הפוגרומים והגזעניים שפרחה מחדש במדינות מזרח גרמניה לשעבר. 

בספרו, "עלייתו של הרייך הרביעי: האגודות החשאיות שמאיימות להשתלט על אמריקה" (*The Rise of the Fourth Reich: The Secret Societies That Threaten to Take Over America*), טוען העיתונאי והסופר ג'ים מארס כי חלק מהאישים ששרדו מהרייך השלישי בגרמניה, יחד עם אוהדים בארצות הברית ובמקומות אחרים, מגובים במבטחים על ידי ארגונים נאצים, ועובדים "מאחורי הקלעים" מאז סיומה של מלחמת העולם השנייה, לחוקק לפחות כמה עקרונות של נאציזם לתרבות, לממשלה ועסקים לרחבי העולם, אך בראש ובראשונה לארצות הברית. הוא מצטט את ההשפעה שהביאו הנאצים אל ארצות הברית בסוף מלחמת העולם השנייה, כמו מדענים בכירים נאצים שהובאו תחת מבצע פייפרקליפ במטרה לעזור לקדם את תחום התעופה והחלל, רכישה והקמה של תאגידי ענק בידי נאצים ואוהדיהם לאחר המלחמה, הן בארצות הברית והן באירופה.

## לקריאה נוספת

* Infield, Glenn *Secrets of the SS* (Stein and Day, New York, 1981) 
* Schultz, Sigrid *Germany Will Try It Again* (Reynal & Hitchcock, New York, 1944)
* Tetens, T.H. *The New Germany and the Old Nazis* (Random House, New York, 1961) LCN 61-7240
* Wechsberg, Joseph *The Murderers Among Us: The Simon Wiesenthal Memoirs* (Mc Graw Hill, New York, 1967) LCN 67-13204
* Vidojević, Milan *Dosije Omega: Novi svetski poredak kao novi satanizam* (IP "Metaphysica", Belgrade)
* Vidojević, Milan ''Četvrti Rajh: Amerika kao novi Rajh" (IP "Metaphysica", Belgrade)

* עומר גנדלר, עלייתו של הרייך הרביעי 

קטגוריה:קצרמר גרמניה
קטגוריה:הרייך הגרמני
קטגוריה:טרמינולוגיה נאו-נאצית
כל הראוי לבילה אין בילה מעכבת בו

**כל הראוי לבילה**  **אין בילה מעכבת בו** הוא כלל הלכתי בתלמוד הקובע עיקרון מהותי לחלק מהמצוות. לפי כלל זה, אותו טבע רבי זירא, לעיתים קיימים תנאים הלכתיים מעכבים, שהדרישה של ההלכה היא שהם יוכלו להתקיים באופן תאורטי, אך אין חיוב שהתנאים יתקיימו בפועל. למשל, בטבילה במים לטהרה יש צורך שהשיניים יהיו נקיות כך שהמים יוכלו לגעת בהן, אך אין חובה שבפועל המים יגעו בשן.

## מקור הכלל
במשנה במסכת מנחות נפסק, כי על המביא קרבן מנחה להביא עד שישים עשרונות בכלי אחד, שכן יותר מכן לא ניתן לערבב ביעילות את הקמח עם השמן שבו. התלמוד מקשה על כך מברייתא, בה נכתב כי גם אם מביא המנחה לא ערבב את מנחתו - המנחה כשרה, ואם כן מדוע המנחה חייבת להיות בשיעור כזה המאפשר ערבוב יעיל? על כך משיב רבי זירא: 

רשב"ם מסביר כי מצוות הבלילה היא סימן משמעותי על סוג המנחה עליה מדובר בתורה, שכן בתורה כתוב , וכתוב גם , ומכאן שמדובר במנחה המובאת בצורה כזו הניתנת לבלילה; נמצא, שהמביא מנחה שאינה בלולה, חסר בעיקר מצוותו, שכן אין הוא מביא כלל את המנחה עליה מדובר בתורה אלא סוג אחר לגמרי; אבל כאשר המנחה בצורתה מתאימה לזו עליה מדובר בתורה, וחסר בה רק מצוות מסוימות שנעשות כסדר הקרבת הקרבנות, שם אין מצווה זו או אחרת מעכבת כליל את הקרבת הקרבן, שכן אין מפורש בתורה שמנחה שלא נעשתה בה בלילה אינה כשרה.

## שימושים בתלמוד
הכלל מוזכר פעמים מספר בתלמוד ובקרב הראשונים והפוסקים ככלל יסודי, בהקשרים שונים:
* הפרת נדרים: במסכת נדרים. הובא בתלמוד, שעל אף שאין חובה על הבעל לשמוע את נדרי אשתו כדי להתירו, ולכן הוא יכול אף לבצע שליח כדי להפר את הנדר, וזאת למרות שכתוב בפסוק "ושמע אישה", אין לומר כי הכוונה היא שיש חובה דווקא לשמוע את הנדר, אלא הפסוק בא להוציא חרש מלהתיר את נדרי אשתו, שכן "כל שאין ראוי לבילה - בילה מעכבת בו".
* בית הסתרים: בית הסתרים אף על פי שאין צריך שיכנסו שם המים, צריך שיהיה ראוי לביאת מים מדין 'כל הראוי לבילה - אין בילה מעכבת בו'. כלומר, שבאופן תאורטי אם היו נכנסים לשם מים, צריך שהמים יגעו בכל מקום בדיוק כשם שצריך שהמים יגיעו לכל מקום בגוף האדם בצד החיצוני הגלוי. ולכן, אם יש חציצה הדבוקה לגוף בתוך בית הסתרים, כגון חציצה בין השיניים, (באופן שבדרך כלל מקפידים על כך), אף על פי שלא צריך שיגיעו המים לשיניים, ואע"פ שבאמת לא נכנסו לשם המים, צריך לחזור ולטבול, אע"ג שגבי טבילה לא שייכת הסברא שהובאה לעיל, שמסתבר שהתורה דיברה על הלכתחילה, משום שאין דין כלל שיגיע מים לבית הסתרים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כללים ועקרונות בהלכה
קטגוריה:קורבן מנחה
בנגרז אנד מאש

שמאל|ממוזער|250px|בנגרז אנד מאש - נקניקיות ופירה תפוחי אדמה.
**בנגרז אנד מאש** או **[[נקניקייה|נקניקיות]] ו[[מחית תפוחי אדמה]]** (באנגלית: **Bangers and mash** או **sausages and mash**) הוא מאכל מסורתי של המטבח האנגלי (וכן של המטבח הבריטי) העשוי ממחית תפוחי אדמה ומנקניקיות חזיר או בקר או מנקניקיית קאמברלנד, כשהם מוגשים לצד רוטב בצל. לעיתים מעוטרים הנקניקיות והמחית בבצל מטוגן.

נהוג לאכול מאכל זה בפאבים, בשל קלות הכנתו והאפשרות להכינו במהירות בכמויות גדולות. בשל עלותו הנמוכה ותפוצתו המאכל הפך לאחד המאכלים המסמלים את מעמד הפועלים בבריטניה.

## מקור השם
המנה נקראת בשם זה מאז שנת 1919. המונח "בנגרז" מקורו בכינוי של הנקניקיות, אשר בשל איכותן הנמוכה (בייחוד בעת הקיצוב שהיה בבריטניה בתקופת מלחמת העולם השנייה ולאחריה) נהגו להתפוצץ בעת חימומן.

## קישורים חיצוניים

* מתכון להכנת בנגרז אנד מאש
* מתכונים להכנת בנגרז אנד מאש ומידע תזונתי
* 

קטגוריה:המטבח הבריטי
קטגוריה:המטבח האנגלי
קטגוריה:נקניקיות אנגליות
קטגוריה:מחית תפוחי אדמה
נקניקיית קאמברלנד

**נקניקיית קאמברלנד** (באנגלית: **Cumberland sausage**) היא נקניקייה המיוצרת באופן מסורתי במחוז קאמברלנד שבאנגליה (כיום חלק מקאמבריה).

נקניקיות מסורתיות אלה ארוכות מנקניקיות רגילות (אורכן מגיע ל-50 ס"מ) והן נמכרות כשהן מגולגלות לסליל.

הן עשויות מבשר חזיר ומתבלינים שהעיקרי בהם הוא פלפל שחור. הבשר נקצץ ולא נטחן, ולכן מרקמן של הנקניקיות גבישי. באופן מסורתי כמות הבשר בנקניקייה היה 98%. כיום, ייצור תעשייתי הוריד את כמות הבשר בנקניקייה ל-45%.

על פי רוב הנקניקיות מוגשות לצד ביצה עין וצ'יפס.

## היסטוריה
נקניקיית קאמברלנד מיוצרת באזור קמברלנד מאז שלהי ימי הביניים. אזור קאמברלנד נודע בחזירים שגודלו בו ונקראו בשם חזיר קאמברלנד. לא ידוע כיצד קיבלה את צורתה יוצאת הדופן. התיבול הרב של הנקניקייה מקורו ביבוא רב של תבלינים לאזור במהלך המאה ה-18 עת שהייתה קמבריה נמל יבוא מרכזי, ודרכה עברו תבלינים רבים ומהאיים הקריביים.

בשנת 2006 פנה איגוד הקצבים של קמבריה לממשלת בריטניה במטרה שזו תכריז על הנקניקייה כמזון אזור מוגן בהתאם לכללי האיחוד האירופי.

## קישורים חיצוניים
*הפניה לממשלת בריטניה להגדרת הנקניקיה כמזון אזורי מוגן
*נקניקיית קאמברלנד באתר מחוז קאמבריה

קטגוריה:נקניקיות אנגליות
קטגוריה:קאמברלנד
מוליגטוני

שמאל|ממוזער|250px|מרק מוליגטוני
**מוליגטוני** (באנגלית: **Mulligatawny**) הוא מרק בסגנון הודי שפותח במטבח האנגלי בהתבסס על מתכון הודי, והפך לאחת המנות הפופולריות ביותר במטבח זה.

במקור שמו של המרק בטמילית: "מילאגו" - மிளகு משמעו פלפל חריף ו"תאני" தண்ணீர் משמעו מים, היינו "מי פלפל חריף". במערב נשמר השם אך התוכן השתנה - מרק זה שונה מהמרק הטמילי המקורי, ודומה יותר למרק טמילי בשם ראסאם (ரசம்) הסמיך יותר ומבוסס על תמרהינדי ועגבניות.

המתכון האנגלי של המרק הופיע לראשונה בספר הבישול האנגלי "Modern Cookery for Private Families" משנת 1845.

המרק האנגלי כולל עדשים וציר בקר או עוף, ומקבל את צבעו הצהוב בשל השימוש בכורכום (המתכון ההודי המקורי היה של מרק צמחוני שכלל עדשים ותבלינים בלבד). כמו כן למרק מוסיפים שמנת (בגרסאות המוקדמות היה מדובר ככל הנראה בחלב קוקוס) והוא מוגש עם אורז.

## קישורים חיצוניים

* 
* היסטוריה של המוליגטוני
* ההיסטוריה של המוליגטוני

קטגוריה:מרקים
קטגוריה:המטבח ההודי
קטגוריה:המטבח האנגלי
מעשה מביש

**מעשה מביש** (מיוונית עתיקה: **ἁμαρτία**) הידוע גם כ**מעשה זוועה** הוא מונח ספרותי, שפותח על ידי אריסטו במהלך כתיבת ספרו *[[פואטיקה (אריסטו)|פואטיקה]]*. בטרגדיה הכוונה היא למעשה המחולל במישרין את החיזיון המרכזי במחזה, מעשים כמו בגידה, רצח, בעיקר של קרוב משפחה, ניאוף וגילוי עריות. על מנת לעמוד בהגדרתו כמעשה מביש, הכרחי שיהיה זה מעשה אובייקטיבי, כלומר לא כזה הנובע ממצב רוח סובייקטיבי, כלומר מנטייה סבילה של מזג ושל אופי. כדי להיות טרגי באמת, חייב המעשה המביש לייצג מעשה שכל אדם רגיל עלול לעשותו, מעשה המביע את הטבע האנושי היסודי או הנובע מגורלו היסודי של האדם. מכאן שעל פי תפיסה זו, מעשה מביש הוא בהכרח אוניברסלים, כלומר בעלי תוקף ומשמעות כלליים.  

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מבנה הטרגדיה על פי אריסטו
קרביץ

**קרביץ** היא חברה ישראלית המספקת ומפיצה מכשירי כתיבה, ציוד וריהוט משרדי, ציוד היקפי, מוצרי אלקטרוניקה ומחשבים, מוצרי אמנות ומתנות.

## היסטוריה
ממוזער|שמאל|250px|הסמליל הקודם של הרשת, בשימוש עד ל-2016
ממוזער|קרביץ, סניף הקריון
חברת "קרביץ" נוסדה ב-1925 על ידי נתן קרביץ, שבצעירותו עלה לארץ ישראל מרוסיה. קרביץ סיפק ציוד משרדי בסיסי לעסקים קטנים שהחלו לקום ביישוב בעת ההיא. את החנות הראשונה שלו הקים בדרום תל אביב תחת השם "ירדניה". אחת ההתמחויות של קרביץ הייתה ייצור אלפונים ופנקסים בגדלים שונים לצורכי הנהלת חשבונות. קרביץ ובת זוגו ייצרו אותם בעבודה ידנית ובהתאמה לצרכים המיוחדים של המשרדים והמפעלים הקטנים באזור.

במהלך שנות החמישים של המאה ה-20 הצטרף לחברה חתנו של קרביץ, ישראל אורן. יחד החלו לפתח את החברה ולהקים חנויות. חנות אחת נפתחה ברחוב הרצל בשנת 1954 והשנייה ברחוב החשמונאים בשנת 1960. בהמשך נפתחו חנויות נוספות בחיפה, ירושלים וערים נוספות.

### משנות התשעים והלאה
קרביץ מעסיקה כ-450 עובדים, מייבאת ומשווקת בישראל מבחר פתרונות, מוצרים ומותגים מסוגים שונים. נכון לשנת 2016 לקרביץ 75 סניפים בישראל. כמו כן, לקרביץ בלעדיות על שיווקם של 23 מותגים שונים מעולם ציוד האמנות, עטי יוקרה, ציוד משרדי ומכשירי כתיבה. לקרביץ מגוון מותגי בית המיוצרים על ידה במגוון מפעלים בעולם. קרביץ המתמחה בהפקת מוצרים אופנתיים בתחום הציוד המשרדי, תיקי גב לילדים, מוצרי לימוד שונים, אלקטרוניקה, עולם המדפסות ויצירה.

עד סוף העשור הראשון של המאה ה-21 המרכז הלוגיסטי של החברה שכן בהתנחלות ניל"י, משם הועבר למודיעין.

בספטמבר 2025 רכשה קרן מנור Evergreen 25% ממניות קרביץ תמורת 100 מיליון ש"ח.

### קרביץ עסקים
הזרוע העסקית של קרביץ אמונה על הספקה והפצה של ציוד משרדי לכ-7,000 עסקים, חברות ומוסדות ממשלתיים כגון צה"ל, משטרת ישראל, משרד הביטחון, משרדי ממשלה ובנקים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רשתות שיווק בישראל
קטגוריה:ציוד משרדי
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1925
מחוז דייד (פירושונים)

**מחוז דֵיְיד** (באנגלית: **Dade County**) הוא שמם של מספר מחוזות בארצות הברית.
קדגרי

**קֵדְגֵ'רִי** (באנגלית: **Kedgeree**; ההטעמה בהברה האחרונה) הוא מאכל שמקורו במטבח האנגלי אך הוא מבוסס על מאכל מהמטבח ההודי. המאכל כולל דגים שבושלו או עושנו, אורז מבושל, ביצה קשה, קארי, חמאה ושמנת. לעיתים מוסיפים למנה ענבי סולטאנינה .

מקורו של המאכל במאכל הודי בשם קיצ'רי  שכלל אורז ושעועית או אורז ועדשים. המאכל הגיע לבריטניה לאחר תחילת הראג' הבריטי – שלטון האימפריה הבריטית בהודו, והוא הפך למאכל פופולרי שנאכל בארוחת בוקר במהלך התקופה הוויקטוריאנית, בשל האפשרות להשתמש בחומרי גלם שנותרו בארוחת הערב של הלילה הקודם על מנת להכינו, וכך אפשרו שימוש במזון בטרם התקלקל בהיעדר אמצעי קירור. לפי סברה אחרת, המנה הגיעה לסקוטלנד, והפכה לחלק מהמטבח הסקוטי קודם לתחילת השליטה הבריטית בהודו, והיא מופיעה בספר בישול סקוטי משנת 1790, ורק בהמשך, בעקבות ההתלהבות הוויקטוריאנית מהתרבות והמזון ההודי, הפכה לחלק מהמטבח האנגלי. המתכון מופיע בספר בישול ויקטוריאני משנת 1845.

כיום מנה זו נאכלת בעיקר בארוחות ערב.

## קישורים חיצוניים

* קדגרי באתר "מזון בריטי"
* ההיסטוריה של המנה
* ההיסטוריה של המנה ומתכון
* הגרסה הסקוטית של המתכון

קטגוריה:מאכלי אורז
קטגוריה:ארוחת בוקר
קטגוריה:מאכלי דגים
קטגוריה:המטבח האנגלי
קטגוריה:המטבח הבריטי