open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בס (אל)

[שמאל|ממוזער|200px|[תגליף של דמותו של בס מקדש דנדרה, מצרים]]
[ממוזער|335x335px|פסלו של בס, מוצג כיום ב[מוזיאון הלובר, פריז]]
ממוזער|335x335px|פסלו של בס, ב
**בֶּס** או **בִּיסוּ** היה אל זוטר במיתולוגיה המצרית, בעל דמות ננס גרוטסקי, המגן על הבית, ובייחוד על אימהות ועל לידה. לימים התפתחה דמותו, והוא הפך לאל המביא מזל טוב, ולאל המגן על הטוב מפני הרע. 
מקור פולחנו של האל בס בנוביה, ופולחנו הגיע למצרים העתיקה כבר בתקופת הממלכה הקדומה. הוא נפוץ גם באיקונוגרפיה הפיניקית ואף בישראל ויהודה הקדומות.

## תיאור דמותו של בס במיתולוגיה המצרית ופולחנו
בכתובות קדומות בהן מופיע האל בס לראשונה הוא מתואר כאריה העומד על שתי רגליו האחוריות, שרגליו הקדמיות מונפות באוויר. בתקופות מאוחרות יותר (החל מתקופת הביניים השלישית) בס מתואר כפני אריה או כאדם הלובש עור אריה על גבו.

בס הוא האל המגן על נשים בשעת לידתם, ועל הילודים מיד אחרי הלידה. לימים התפתחה דמותו והוא הפך לאחד מהאלים המגינים על הבית - האל המגן על בית המשפחה מפני נחשים, ורוחות רעות ושומר על הילדים.
בשל מעמדו כמגן על הבית והדברים החשובים המצויים בו התפתחה דמותו לאל המגן על כל דבר טוב - והוא נחשב לאל המוזיקה, הריקוד ואף לאל המגן על הזוג המקיים יחסי מין. רקדנים וזמרים קיעקעו את דמותו על ירכיהם.

ציור דמותו של בס ורעייתו בסתת על קיר הבית נועד להגן על החדר, ולעודד פריון.

בס הוא גם אל הגמדים.

## השפעה תרבותית
[ממוזער|ייצוגים פיניקיים של האל בס על  מ[קפריסין]]
פולחנו התפשט לקפריסין ובאמצעות מתיישבים פיניקים גם לאיטליה ונשתמר בצורה מסוימת בפולחנו של הקדוש הנוצרי בסוס המגן על הפיריון. 
המתיישבים הפיניקים שהגיעו לאי איביזה קראו לאי בשם "איבשם", שמשמעותו אולי "אי־בס" (האי של האל בס).

## בארכאולוגיה של ארץ ישראל
בחפירות באזור נחל ברקאי (משנת 1999) נמצאה צלמית ברונזה בדמות בס בין שרידי יישוב מתקופת הברזל II. בתל בית שמש נמצא (בשנת 2018 במסגרת חפירת הצלה בעת עבודות להרחבת כביש 38) פסל אבן בדמות בס. בחניון גבעתי בעיר דוד התגלה (במרץ 2019) שבר כלי חרס ועליו דמותו של האל בס, המתוארך לתקופה הפרסית, מהמאות ה־5 או ה־4 לפנה"ס.

שתי הדמויות שעל פיטס א' מחורבת תימן, המזוהות על־ידי חלק מהחוקרים עם "יהוה ואשרתו", מעוצבות בדמות בס.

## ראו גם
* אלוהויות במצרים העתיקה

## קישורים חיצוניים

* בס, באתר אלי מצריים העתיקה 
* פולחן בס במצרים העתיקה
* 
* 

## לקריאה נוספת

## הערות שוליים

קטגוריה:אלים מצריים
קטגוריה:אלי פריון
קטגוריה:אלי מזל
קטגוריה:אלי אהבה
קטגוריה:אלי ילדות
הפסקת החשמל בהודו (2012)

שמאל|ממוזער|150px|הפסקת החשמל בחצי האי ההודי (בצבע חום)
**הפסקת החשמל בהודו (2012) ** הייתה הפסקת חשמל שהחלה ב-30 ביולי 2012 ונמשכה עד ה-2 באוגוסט. במהלכה הופסקה אספקת החשמל במשך מספר ימים ב-14 מתוך 28 המדינות המרכיבות את הודו. במשך קרוב לשלושה ימים נותרה מחצית מאוכלוסיית הודו, כ-670 מיליון נפש, ללא חשמל, ובכך הייתה להפסקת החשמל הגדולה ביותר בעולם בכל הזמנים.

התקלה החלה ב-30 ביולי בהתמוטטות רשת החשמל ל-300 מיליון איש, עקב צריכת יתר. בתחילה נותק החשמל לתושבים במדינות פנג'אב, הריאנה, אוטר פרדש, הימאצ'ל פרדש, ראג'סטאן וג'אמו.

התקלה הייתה אמורה להיות מתוקנת בתוך מספר שעות, אולם בהמשך קרסה רשת החשמל גם במזרח הודו ובצפון הודו, וכן במטרופולין עיר הבירה דלהי על 18 מיליון תושביו, ומספר הנפגעים מהפסקת החשמל הגיע ל-600 מיליון, כמחצית מתושבי הודו. במהלך הפסקת החשמל פסקה פעולת הרמזורים, וכך נגרמו עומסי תנועה כבדים. כמו כן, רשת הרכבות לא פעלה כראוי, מה שאף הגביר את עומס התנועה, וכן לא סופק חשמל לבתי חולים, למפעלים, למעליות ולמזגנים, כורים נשארו לכודים במכרות, ועוד. שירות הרכבת התחתית של דלהי, על מיליוני נוסעיו, הפסיק לפעול, ונעשו פעולות לחלץ את הנוסעים הלכודים. כ-300 הרכבות בין המדינות השונות המרכיבות את הודו הפסיקו לפעול וחלקן אף נתקעו בדרך, כאשר גם מערכות האוטובוסים לא היו מאורגנות לתת מענה חליפי לאוכלוסייה.

הודו אמנם מורגלת בהפסקות חשמל, אולם עוצמתה של הפסקת חשמל זו, מידת התפשטותה ומספר התושבים שנפגעו ממנה, וכן גם הזמן הממושך עד לסיום תיקונה, היו קיצוניים בכל קנה מידה. לאחר שתוקנו התקלות קרתה הפסקת החשמל בשנית. ההסבר להפסקת החשמל הוא בצריכה מתמשכת הגבוהה מיכולת ייצור החשמל, לפחות ב-10%, שהובילה לעומס רב מדי ולא אפשרה את המשך ייצור החשמל ואספקתו.

## ראו גם
* הפסקת החשמל בניו יורק (1977)

## הערות שוליים

קטגוריה:הפסקות חשמל
קטגוריה:אסונות בהודו
קטגוריה:הודו: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:2012 בהודו
מנחם מנדל קרוכמל

הרב **מנחם מנדל קרוכמל** (נולד בערך בשנת ה'ש"ס, 1600 - ב' בשבט ה'תכ"א, 1661) היה רב ומנהיג בולט במזרח ומרכז אירופה. מפורסם על שם ספר השו"ת שלו, "צמח צדק".

## תולדותיו
נולד בקרקוב. היה תלמידו של רבי יואל סירקיש (הב"ח). בצעירותו התמנה לדיין בעיר ורבו מינהו לראש ישיבה. לאחר שהחלו פרעות הקוזקים עזב והיגר למוראביה, ובשנת ה'שצ"ו (1636) התמנה לאב"ד בקרמזיר . בהמשך כיהן בפרוסניץ ובשנת ה'ת"ח החל לכהן כרבה של ניקלשבורג והגלילות, הקהילה הראשית של יהודי מוראביה, עד לפטירתו. בכהונתו זו תיקן תקנות רבות ברחבי מוראביה בענייני הנהגת הקהילות וענייני מיסוי. בין תקנותיו הייתה תקנה למניעת הפקעת מחירי הדגים, שלא לקנות למשך תקופה דגים עד שיורידו את המחירים. עמד בראש האספה בדרזניץ בשנת תי"ט בה התייצב לטובת העניים והתנגד לראשי הקהילות והעשירים. כמו כן פעל בנושא התרת עגונות לאחר פרעות ת"ח ות"ט.

היה משיב גדול. אחת התשובות המפורסמות שלו היא בנוגע ל"דם יהודי אינו הפקר" - והצורך להשתתפות הקהילה בהוצאות על מנת להביא רוצחי יהודים על רקע לאומי ודתי לבית המשפט של המדינה, ואף להשתתף בהוצאות על מנת להשיג צדק מבית משפט כזה, אף על פי שזו "מסירה לערכאות". עמד בקשר מכתבים עם רבי יום טוב ליפמן הלר ("התוספות יום טוב"), רבי דוד הלוי סגל (בעל הט"ז, חברו ללימודים אצל הב"ח), רבי אהרן שמעון שפירא רבה של פראג ובוהמיה, ורבי יהושע העשיל ("המגיני שלמה").

רוב דברי תורתו אבדו בזמן הגירוש מווינה בשנת ת"ל (1670) או נשרפו בשריפה בניקלשבורג בשנת תע"ט (1719). ספרו החשוב הוא "צמח צדק", שו"ת על סדר השולחן ערוך.

את מקומו ברבנות ניקלשבורג מילא תלמידו וחתנו (בזיווג שני) רבי גרשון אשכנזי. לאחר מעברו של רבי גרשון לווינה, כיהן ברבנות ניקלשבורג בנו של רבי מנחם מנדל.

## ספריו
* ספרו שאלות ותשובות צמח צדק לרב מנחם מענדל מניקלשבורג, אמשטרדם תל"ה (1665). הספר נקרא "צמח צדק" (ע"פ ) כדי לרמז לשמו, משום ש'צמח צדק' בגימטריה 'מנחם מענדל'.
* זמר נאה לכבוד התורה הודפס לאחר מותו בשנת תל"ה (1674), דפוס די קאשטרו - אמשטרדם.
* פי צדיק ספר המיוחס לרב מנדל מניקלשבורג, הודפס בוורשה, תרמ"ד (1884)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:ניקלשבורג: רבנים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת: ראשוני האחרונים
קטגוריה:פרוסטיוב: רבנים
קטגוריה:נפטרים ב-1661
Draw Something

**Draw Something** (תרגום חופשי לעברית: **צייר משהו**) הייתה אפליקציית משחק סלולרית למכשירי האייפון, אייפד ואנדרואיד.

## משחקיות
המשחק היה מעין גרסה מקוונת ממוחשבת של משחק הלוח Pictionary כאשר על השחקן לבחור מילה או ביטוי אחד מבין שלושה אקראיים, לאחר מכן עליו לצייר את הביטוי או המילה שבחר באופן מספיק ברור, כאשר בסופו של דבר כל אחד בתורו צריך לנחש מה המילים או הביטויים הספציפיים אותם צייר השחקן האחר.

הגרסה החינמית של המשחק הגיעה עם קבוצה מוגבלת של צבעים. בכל פעם שמישהו מצליח לגלות מהו הציור שהשחקן צייר מקבלים נקודות אשר באמצעותם ניתן בהמשך לרכוש צבעים נוספים.

בגרסה החינמית והנפוצה של המשחק הוצגו לעיתים פרסומות. ניתן היה להסיר את הפרסומות תמורת תשלום.

## העלייה והדעיכה בפופולריות המשחק
המשחק הושק במהלך פברואר 2012 וכבר בחמשת השבועות הראשונים לאחר השקתו, הורידו את המשחק מעל ל-20 מיליון משתמשים. חמישים ימים לאחר השקתו, הורידו את המשחק מעל ל-50 מיליון משתמשים.

ב-21 במרץ 2012 המשחק וחברת Omgpop נרכשו על ידי מפתחת משחקי הרשת זינגה תמורת 180 מיליון דולרים.

זמן קצר לאחר רכישת המשחק והחברה המפתחת, Omgpop, הפופולריות של המשחק נעלמה כליל, והוא נחשב כיום לאופנה חולפת. נכון ל-15 בדצמבר 2022, המשחק לא זמין יותר באפסטור ובגוגל פליי.

במהלך יוני 2012 רכשה רשת CBS את הזכויות להפיכת האפליקציה לתוכנית טלוויזיה.

אחד מהגורמים העיקריים שהובילו להצלחה העצומה של האפליקציה הייתה השיווק הוויראלי שלה שנבע מהעובדה שהמשחק מאפשר לשחקנים להיכנס למשחק באמצעות חשבון הפייסבוק (אופציה זו מאפשרת לשחק נגד יתר החברים בפייסבוק שהתקינו את המשחק) ובאופן זה ההתפשטות של האפליקציה התרחשה למעשה "מפה לאוזן" בזמן קצר יחסית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2012
קטגוריה:משחקי מובייל
קטגוריה:משחקי וידאו מרובי משתתפים
קטגוריה:משחקי iOS
דאנל לייבה

**דאנל לייבה גונסאלס** (**Danell Leyva Gonzalez**; נולד ב-30 באוקטובר 1991) הוא מתעמל אמריקאי ממוצא קובני. הוא אלוף העולם במקבילים (טוקיו 2011) ובעל מדליית ארד אולימפית (לונדון 2012) בתחרות הקרב-רב.

## חייו
לייבה נולד בעיר מטנסס שבקובה להורים שהיו מתעמלים בנבחרת קובה. כשהיה בן שנה, ערקה משפחתו למערב, והשתקעה במיאמי. בשנת 2006 השתתף לייבה לראשונה בתחרות ארצית, וב-2008 זכה במדליית זהב בתרגיל המתח באליפות אמריקה שנערכה בארגנטינה.

בשנת 2009 השתתף לייבה לראשונה באליפות העולם באתלטיקה, שנערכה באותה שנה בלונדון. הוא העפיל לשלב הגמר בתרגיל המתח, וסיים במקום הרביעי. באליפות העולם שנערכה ב-2010 ברוטרדם, סיים לייבה במקום הרביעי עם נבחרת ארצות הברית בתחרות הקבוצתית, במקום החמישי בתרגיל על המתח ובמקום 18 בתחרות קרב-רב אישי.

### אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בטוקיו ב-2011 רשם לייבה את ההישג הטוב ביותר שלו, כשזכה במדליית הזהב בתרגיל המקבילים. נוסף לכך, זכה במדליית ארד עם נבחרת ארצות הברית, ובתרגיל הקרב-רב סיים במקום ה-24.

### מדליית ארד אולימפית
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה לייבה במדליית הארד בתחרות הקרב-רב אישי (לאחר שדורג ראשון במוקדמות), הוא סיים במקום חמישי בתרגיל על המתח ובמקום חמישי עם חבריו בתחרות הקבוצתית. בתרגיל המקבילים, אותו ביצע כאלוף העולם, סיים רק במקום ה-12 ולא עלה לגמר.

### חייו האישיים
בשנת 2020, ביום היציאה מהארון הבינלאומי, יצא מהארון בציוץ בחשבון הטוויטר שלו כביסקסואל ופאנסקסואל.

## קישורים חיצוניים

* דאנל לייבה באתר USA Gymnastics

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מקובה לארצות הברית
קטגוריה:אלופי עולם בהתעמלות
קטגוריה:מתעמלים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:מתעמלים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:מתעמלים אמריקאים
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית אמריקאים: התעמלות
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית אמריקאים: התעמלות
קטגוריה:ספורטאים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:מתעמלים להט"בים
קטגוריה:ביסקסואלים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1991
ג'וליה ג'ונס

**ג'וליה ג'ונס** (באנגלית: **Julia Jones**; נולדה ב-23 בינואר 1981) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית. ג'ונס ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של ליאה קלירווטר בסרט "דמדומים 3: ליקוי חמה", הסרט השלישי המבוסס על סדרת ספרי "דמדומים" של סטפני מאייר, ובתור מפקדת המשטרה אנג'לה בישוף במיני-סדרה "דקסטר: דם חדש" ברשת שואוטיים.

## ביוגרפיה
ג'וליה ג'ונס נולדה ב-23 בינואר 1981 בבוסטון שבמסצ'וסטס שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי, כשאביה אפרו-אמריקאי ואמה לבנה ממוצא בריטי. היא החלה ללמוד ב"בית הספר לבלט בוסטון" בגיל 4. כבר בגיל 8 היא החלה לעבוד בפרסומות ובתיאטרון מקומי. היא סיימה את לימודיה בבית הספר "Boston Latin School", בית הספר הוותיק ביותר באמריקה, ומאוחר יותר סיימה את לימודיה באוניברסיטת קולומביה עם תואר ראשון באנגלית.

## קריירה
בשנת 2003 עשתה ג'ונס את הבכורה שלה בעולם הקולנוע, כששיחקה דמות בשם גיגי בסרט דל תקציב בשם "The Look" (בתרגום לעברית: המבט). בשנת 2004 שיחקה בסרט "Black Cloud" (בתרגום לעברית: ענן שחור). על משחקה בסרט זכתה ג'ונס בפרס FAITA לשחקנית הטובה ביותר. בשנת 2009, ג'ונס הופיעה במחזה על פערי תרבות בשם "פלסטין, ניו מקסיקו" (*Palestine, New Mexico*) בפורום מארק טייפר בלוס אנג'לס. בשנת 2010, היא הופיעה בווידאו קליפ לשיר "Hold That Thought" של זמר הקאנטרי האמריקאי, צ'אק ויקס (Chuck Wicks). באותה שנה גילמה ג'ונס את דמותה של לאה קלירווטר בסרט דמדומים 3: ליקוי חמה. גם בשני חלקי הסרט הבא בסדרה, דמדומים 4: שחר מפציע, ג'ונס גילמה את דמותה של קלירווטר. ב-2021 שיחקה בתפקיד מרכזי במיני-סדרה "דקסטר: דם חדש".

מלבד קריירת המשחק, ג'ונס גם דגמנה לקטלוגים עבור לוי שטראוס ושות', גאפ, "Esprit" ו"L'Oréal".

## פילמוגרפיה

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:דוגמניות אמריקאיות
קטגוריה:דוגמנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1981
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
שדה המחלקה של הילברט

**שדה המחלקה של הילברט** H(K), עבור שדה מספרים נתון K, הוא ההרחבה האבלית הלא מסועפת הגדולה ביותר, חבורת גלואה של ההרחבה איזומורפית לחבורת המחלקות של K ובפרט דרגת ההרחבה היא מספר המחלקה (class number).

בהקשר הזה, שדה המחלקה לא רק לא מסועף במקומות הסופיים (האידיאלים הראשונים של חוג השלמים) אלא גם במקומות האינסופיים. כלומר, כל שיכון ממשי (שיכון של K ב \mathbb{R}) ממשיך לשיכון ממשי של H(K) (ולא שיכון מרוכב).

## הגדרה

יהי K שדה מספרים (הרחבה מממד סופי של שדה המספרים הרציונליים \mathbb{Q}). שדה המחלקה של הילברט E=H(K) הוא הרחבת גלואה האבלית הלא-מסועפת המקסימלית של K.

## דוגמאות

* \mathcal{O}_K הוא תחום ראשי אם ורק אם H(K)=K, כי במקרה ש \mathcal{O}_K הוא תחום ראשי חבורת מחלקות האידיאלים היא טריוואלית ולכן שדה המחלקה הוא K.
* כדי לראות מדוע חייבים להסתכל על ההסתעפות גם במקומות האינסופיים, הסתכל על השדה \mathbb{Q}(\sqrt 3). שדה זה הוא בעל מספר מחלקה 1 ולכן שדה המחלקה שלו הוא הוא, אבל ההרחבה \mathbb{Q}(\sqrt 3,i)/\mathbb{Q}(\sqrt 3) לא מסועפת בכל האידיאלים הראשוניים. זה אינו סותר את המקסימיליות של שדה המחלקה של הילברט שכן ההרחבה \mathbb{Q}(\sqrt 3,i)/\mathbb{Q}(\sqrt 3) מסתעפת בראשוניים האינסופיים של \mathbb{Q}(\sqrt 3) שכן יש ל \mathbb{Q}(\sqrt 3) שיכון ממשי שאין דרך להמשיך אותו לשיכון ממשי של \mathbb{Q}(\sqrt 3,i).

## תכונות

* ההרחבה H(K)/K היא הרחבת גלואה מממד סופי של K ומקיימת \left[ H(K) : K \right] = | \mathrm{Cl}_K | = h_K כאשר \mathrm{Cl}_k היא חבורת מחלקות האידיאלים (class group) של K (חבורה זו מורכבת ממחלקות השקילות של אידיאלים בחוג השלמים של K, עם יחס השקילות שאידיאלים A ו-B שקולים אם הם שווים עד כדי כפל באידיאלים ראשיים: A \sim B \iff \exists x,y \in \mathcal{O}_K : (x)A=(y)B).
* חבורת מחלקות האידיאלים איזומורפית לחבורת גלואה של ההרחבה: \mathrm{Gal}\left( H(K)/K \right) \cong \mathrm{Cl}_K.
* כל אידיאל ב-\mathcal{O}_K הוא אידיאל ראשי ב-\mathcal{O}_{H(K)}.
* כל אידיאל ראשוני P ב-\mathcal{O}_K מתפרק למכפלה של h_K / f אידיאלים ראשוניים ב-\mathcal{O}_{H(K)} כאשר f הוא הסדר של [P] בחבורת מחלקות האידיאלים \mathrm{Cl}_K.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תורת השדות
קטגוריה:תורת המספרים האלגברית
קטגוריה:דויד הילברט
אוסיפ דימוב

**אוֹסיפּ דימוֹב** (ביידיש: **אָסיפּ דימאָוו**; ברוסית: **Осип Дымов**, 16 בפברואר 1878 (4 בפברואר 1878 לפי הלוח היוליאני) - 2 בפברואר 1959) הוא שם העט של **יוסף איסידורוביץ' פֶּּרֶלמן** (**Иосиф Исидорович Перельман**; 1878 – 1959), סופר יהודי רוסי ויידי.

## ביוגרפיה
אביו נולד בפולין ונפטר בגיל צעיר. אחיו היה יעקב פרלמן, שהתפרסם ככותב ספרים בנושא מדע פופולרי. ב-1902 סיים דימוב את לימודיו במכון ללימודי יער בסנקט פטרבורג. מ-1892 כתב במספר מגזינים, בין השאר, "התיאטרון והאמנות" (1900–1904), "סימן" (1905–1906), "סאטיריקון" (1908). את המחזה הראשון שלו כתב ב-1903. הפרוזה שכתב הייתה פופולרית מאוד בשעתו.

ב-1913 היגר לברלין, שם זכה להכרה בעקבות תרגומים של כמה מיצירותיו לגרמנית. משם היגר לארצות הברית, שם כתב מספר מחזות לתיאטרון יידיש, בהם "אקספרס ברונקס" ו"יושקה המוזיקאי".

## מיצירותיו
* קול הדם, 1903 (*Голос крови*)
* נקודת היפוך, 1905 (*Солнцеворот*)
* קין, 1906 (*Каин*)
* שמע ישראל, 1907 (*Слушай, Израиль*), 1907
* כל יום (ניו), ברלין 1908 (*Каждый день (Ню)*)
* האדמה פורחת, 1908 (*Земля цветет*)
* ולאס, 1909 (*Влас*)
* יגון אביבי, 1910 (*Весенняя печаль*)
* סיפורים, 1910 (*Рассказы*)
* צלבים רצים, ברלין 1911 (*Бегущие креста*)
* עריגת הרוח, 1912 (*Томление духа*)
* הנודד הנצחי, 1914 (*Вечный странник*)
* קולות חדשים, 1915 (*Новые голоса*)
* אקספרס ברונקס, 1919 (*Bronx Express*)
* יושקה מוזיקנט (*Yoshke Musikant*)
* החזן מווילנה

### בתרגום עברי
* **שמע ישראל**: דרמה בשלש מערכות; תרגום: פסח קפלן, ביאליסטוק: דפוס פרוזשאנסקי, תרע"ג.

### זיכרונותיו
* **וואָס איך געדענק: (זכרונות)**, 2 כרכים, ניו יורק: ציקא, 1943–1944.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1878
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1959
הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון ולסרטי בובות

**הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון ולסרטי בובות** הוא פסטיבל קיץ שנתי הנערך בעיר חולון. הפסטיבל, הנערך ביוזמת מרכז תיאטרון בובות חולון, מתקיים ברציפות מאז שנת 1995.

מטרת הפסטיבל היא לחשוף לקהל את איכויות אמנות תיאטרון הבובות ולשקף את המתרחש בתחום זה בארץ ובעולם.

פעילויות הפסטיבל כוללות העלאת הצגות ומופעים של תיאטרון בובות מישראל ומחוץ לארץ – מקצתם כהצגות בכורה - ובכללם מופעים לילדים; הצגת סרטים, תוכניות טלוויזיה ופרסומות בהשתתפות בובות והקרנת סרטי תעודה על בובנאים; הצגת תערוכות של בובות תיאטרון ותערוכות של אמני בובות בולטים. עוד כולל הפסטיבל העלאת תערוכות בשיתוף פעולה עם בתי ספר לאמנות, מופעי חוצות, סדנאות וכיתות אמן לאנשי מקצוע, לקהל הרחב ולילדים. בחסות הפסטיבל נערך גם כנס ארצי אודות תיאטרון בובות טיפולי.

הפסטיבל, האורך כתשעה ימים, נערך במרכז תיאטרון בובות חולון.

המנהל האמנותי של הפסטיבל הוא הבובנאי ומנהל מרכז תיאטרון בובות אילן סביר.

## קישורים חיצוניים
*הפסטיבל באתר מרכז תיאטרון בובות חולון

## הערות שוליים

תיאטרון וסרטי בובות
קטגוריה:תיאטרון בובות בישראל
קטגוריה:חולון: תרבות
גלדיס קופר

**[[DBE|דיים]] גלדיס קונסטנס קופר** (באנגלית: **Dame Gladys Constance Cooper**; 18 בדצמבר 1888 - 17 בנובמבר 1971) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אנגלייה מועמדת 3 פרסי אוסקר.

## ביוגרפיה
קופר נולדה בפרוור הית'ר גרין וגדלה בשכונת צ'יזוויק שבמערב לונדון, הייתה המבוגרת מבין שלוש בנותיהן של ויליאם פרדריק קופר ומייבל בראנט.

## קריירת משחק
### קולנוע
גלדיס החלה את דרכה כנערה בסרטים שקטים והתגלתה כשחקנית משנה לראשונה בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 בדרמות "ליידי המילטון" של אלכסנדר קורדה בתפקיד ליידי פרנסיס נלסון אשתו של האדמירל הבריטי הוריישו נלסון (לורנס אוליבייה), "רבקה" של אלפרד היצ'קוק ו"קיטי פוייל" של סם ווד.
זכתה לפרסום רק לאחר שהועמדה פעמיים ברצף לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעותייה בסרטים "ועתה, הנוסע" בתפקיד גברת ווינדל וייל לצידה של בטי דייוויס ו"שירת ברנדט" בתפקיד המחנכת הדתייה, האחות מרי טרזה ווזו.

ב-1944 הופיעה גלדיס בדרמה הרומנטית "הצוקים הלבנים של דובר" (1944) ובדרמה "גברת פרקינגטון" בתור הדוכסית אליס דה בראנט.
ב-1945 שיחקה בדרמות "מכתבי אהבה" ו"עמק החרוץ".
סגרה את שנות ה-40 המוצלחות מאוד מבחינתה עם הופעות בדרמות "השנים הירוקות", "רחוב הדולפין הירוק", "מאדאם בובארי" ו"אשת הבישוף".
ב-1958 השתתפה בדרמה "שולחנות נפרדים" בתור אורחת בית המלון גברת מאד ריילטון בל.

ב-1964 הועמדה גלדיס בפעם השלישית לפרס האוסקר על תפקידה בתור גברת היגינס בסרטו המצליח של ג'ורג' קיוקור "גברתי הנאווה".
את הופעותיה הבולטות האחרונות עשתה בסדרת הפעולה "The Rogues" בתפקיד עליו הועמדה לפרס אמי ובקומדיה המוזיקלית "המיליונר המאושר ביותר".

### תיאטרון
גלדיס הייתה שחקנית תיאטרון פעילה במשך כ-30 שנה והועמדה פעמיים לפרס טוני על הופעותייה בהצגות "The Chalk Garden" ו"המעבר להודו".

## חיים אישיים
ממוזער|שמאל|190px|גלדיס קופר וילדיה ג'ון וג'ואן
גלדיס הייתה בעלת שלוש מערכות נישואים במהלך חייה:
* לקפטן הרברט באקמייסטר, מנישואים אלו נולדו שני ילדים ג'ון וג'ואן באקמייסטר, אשתו המנוחה של השחקן רוברט מורלי.
* למוציא לאור סיר נוויל פרסון עד לגירושין לאחר תשע שנים, מהנישואים נולדה ילדה אחת סאלי פרסון שהייתה אשתו השנייה של השחקן רוברט הארדי.
* לשחקן האנגלי פיליפ מריווייל עד למותו מהתקף לב בגיל 59.

בשנת 1967 כשהיא בת 79 קיבלה גלדיס את תואר אבירות הדיים ממסדר האימפריה הבריטית על תרומתה לתחום הדרמה.
גלדיס מתה מדלקת ריאות ב-17 בנובמבר 1971 בגיל 82 בנהר התמזה שבדרום אנגליה.

## פילמוגרפיה נבחרת

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:גבירות מפקדות במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1888
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1971
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1971
חוב פנימי

**חוב פנימי** הוא חלק מהחוב של הממשלה לנושים, חוב פנימי ביחד עם חוב חיצוני מרכיבים את החוב ציבורי שהוא החוב הכולל של הממשלה לנושים. חובות הממשלה נוצרים עקב העדפה למימון חלק מהוצאותיה בצורה של הלוואה, הלוואה זאת יכולה להתקבל במטבע פנימי השייך לאותה המדינה או במט"ח (השייך למדינות אחרות), החלק מהחוב שהתחייבה הממשלה להחזיר במטבע המקומי הוא **החוב הפנימי**. 

כיוון שחוב פנימי נוצר על ידי הלוואות מן האזרחים (דרך קרנות פנסיה או הבורסה) ועתידו שיוחזר לאזרחים, ראוי לאמור כי "כאומה אנו חייבים את החוב לעצמנו" (אבא לרנר), חוב פנימי לא הופך מדינה לעשירה או ענייה יותר, שכן חובה הפנימי של הממשלה שווה תמיד לאיגרות החוב הממשלתיות של אזרחיה - הרואים בו נכס, בדיוק באותו אופן תשלום ריבית על החוב הפנימי (הוצאה של הממשלה) היינו תקבול של האזרח המחזיק באג"ח (הכנסה). נקודה נוספת שיש לעמוד עליה היא שחוב פנימי אינו מגדיל או מקטין את יכולת הצריכה של החברה, החוב הפנימי מפנה את ההון לשימוש שונה.

נהוג להקביל בין חוב ציבורי בכלל לחוב בין אישי, ובפרט למצב של חדלות פרעון שעלול אף להוביל לפשיטת רגל, השוואה זאת היא נכונה בעיקרה בהשוואה לחוב חיצוני שכן במצב זה המדינה בעלת החוב חייבת לפרוע אותו במטבע זר, ולכן היא חייבת להשיג אותו ממקור חיצוני (כאחד האדם) על ידי יצוא, העברות הון, או קבלת סיוע. במקרה של חוב פנימי לא ניתן להגיע לחדלות פרעון, וזאת כיוון שלמדינה שמורה הזכות להדפיס כסף אם היא בוחרת בכך (מה שלא יכול לעשות חייב בחוב בין אישי), יש לציין שמצב של הדפסת כסף רב מידי יכול אף הוא להוביל לרעות אחרות, והעיקרית שבהן היא ירידת ערך הכסף (אינפלציה).

## חוב פנימי בישראל
נכון לשנת 2014 85% מחובה של ישראל הוא פנימי.

## לקריאה נוספת
* אבא לרנר, כלכלת תעסוקה, דרור לנפש, 2011

## קישורים חיצוניים
*
*ההבחנה בין חוב פנימי לחוב חיצוני - ד"ר דוד קליין, נגיד בנק ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:מקרו-כלכלה
קטגוריה:מימון ציבורי
פימאן מעאדי

**פימאן מועאדי** (פרסית: **پیمان معادی**, נולד ב-1972) הוא תסריטאי, במאי קולנוע ושחקן אמריקאי ממוצא איראני. מועאדי מוכר בזכות משחקו בסרטים "פרידה" ו"בנוגע לאלי".

## ביוגרפיה
מועאדי נולד בשנת 1972 בניו יורק, לזוג איראנים. משפחתו חזרה לאיראן כשהיה בן 5. הוא סיים את לימודיו בהנדסת מתכות באוניברסיטת אזאד, כַּרַג' .

## קריירה
את הקריירה שלו החל כתסריטאי בתחילת שנות ה-2000, והוא כתב כמה סרטים איראנים מפורסמים. את קריירת המשחק שלו הוא התחיל בסרטו של אצע'ר פרהאדי, "**בנוגע לאלי"**, משנת 2009. שנתיים מאוחר יותר הוא קיבל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין את **[[פרס דוב הכסף]] לשחקן הטוב ביותר** על משחקו בסרט "פרידה" שביים אסגאר פרהאדי.

בשנת 2014 שיחק בסרט הדרמה האמריקאי "מחנה אקס-ריי" לצידה של קריסטן סטיוארט, בתפקיד עלי אמיר, אסיר ביטחוני שמתחבר לסוהרת הצעירה.

בשנת 2015 שיחק בסרט הפעולה האמריקאי "*Last Knights"* בכיכובם של מורגן פרימן, קלייב אוון וקליף קרטיס.

בשנת 2016 שיחק בסרטו של מייקל ביי "13 שעות: החיילים הסודיים של בנגאזי" בתפקיד של עמאל, לובי המשמש מתרגם ואיש קשר ל-CIA. ותרם את קולו לסרט ההנפשה הקנדי "סוסי החלונות". בהמשך, שיחק בסדרה הפשע "ליל האירוע" שיצר סטיבן זאיליאן לרשת HBO על בסיס הסדרה הבריטית "צדק פלילי".

בשנת 2018 ביים וכתב את סרט המלחמה "*Bomb: A Love Story*" ואף כיכב בו לצדה של לילא חאתמי.

בשנת 2019 שיחק שוב בסרטו של מייקל ביי, "מחתרת השישה", לצדם של ראיין ריינולדס ומלאני לורן.

בשנת 2020 גילם אליוט בעונה השלישית של הסדרה "וסטוורלד" מבית HBO. שיחק גם לצדו של עומאר סי בסרט הצרפתי "משטרה".

בשנת 2022 שיחק בסרט הדרמה האיראני "האחים של ליילה" בתור מהנוצ'ר.

בשנת 2023 כיכב בסרט הדרמה הלהט"בי השוודי "יריב" בתור אימאן, שנמלט מאיראן מולדתו לשוודיה עם אשתו ושתי בנותיו, אשר מחליט לחדש את הקריירה שלו כמתאבק במטרה לקבל אישור שהייה מיוחד כספורטאי ואז הוא יוצר קשר מיוחד עם אחד הספורטאים. באותה שנה שיחק בסרט המדע-בדיוני האמריקאי "*Aporia*" בתור ג'אביר קארים.

בשנת 2024 יצר, כתב ואף כיכב בסדרת הטלוויזיה האיראנית "Viper of Tehran", הסובב סביב רוצח סדרתי הידוע בהרעלת קורבנותיו, ושלכל הקורבנות שלו יש היסטוריה של התעללות בילדים.

בשנת 2026 גילם את סאמי קאסם במותחן הפעולה "פשע 101" (אנ') מבית אולפני אמזון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה איראנים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע איראנים
קטגוריה:במאי קולנוע איראנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות באיראן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
קרוקט (מאכל)

**קרוקט** (בצרפתית ובאנגלית: **Croquette**) הוא מאכל בצורת גלילה או דיסקית, עשוי חומרי גלם שונים, מצופה פירורי לחם ומטוגן בטיגון עמוק.

קרוקטים עשויים לכלול פירה ו/או בשר טחון (בקר, עגל, עוף או הודו), פירות ים, דגים, גבינה, ירקות, פטריות, מעורבים ברוטב בשמל או רוטב בשר, בתוספת לחם לבן מושרה, ביצה, בצל, תבלינים ועשבי תיבול, יין, חלב, בירה או צרוף כלשהו שלהם. הקרוקט מעוצב לצורה גלילית או כדיסקית שטוחה עגולה או אליפטית, ומטוגן בטיגון עמוק. 

מקור השם מצרפתית, מהפועל "croquer" - לכרסם, לכסוס. הקרוקט נפוץ ברחבי העולם בהרכבים שונים, הן כמאכל מעודן והן כמזון מהיר.


קובץ:Tapas en La Pradera en Rascafría - jlastras.jpg|קרוקט כטאפאס ספרדי
קובץ:Korokke.jpg|קרוקט יפני
קובץ:Croquettes with red lettuce.jpg|קרוקט גבינה הונגרי
קובץ::Kartoffel-Kroketten-tiefgefroren.jpg|קרוקט תפוחי אדמה תעשייתיים קפואים מגרמניה
קובץ:Broodje Kroket.jpeg|קרוקט בלחמנייה, מאכל הולנדי נפוץ. מקובל לתבלו בחרדל


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טיגון עמוק
קטגוריה:מזון מהיר
קטגוריה:מתאבנים
קטגוריה:מחית תפוחי אדמה
פרכוס לא-אפילפטי

**פרכוסים לא-אפילפטיים** הם אירועים בהם יש התקפי עוויתות המחקים פרכוס אפילפטי אבל אינם כוללים יריות חריגות, ריתמיות של נוירונים. הם נגרמים על ידי תנאים פיזיולוגים או פסיכולוגים.

## אבחנה

יש ספקטרום רחב של תופעות שיכולות להיות דומות להתקפים אפילפטיים. דבר זה עלול לגרום לכך שאנשים שאין להם אפילפסיה יאובחנו, בטעות, כחולים בה. למעשה, אחוז ניכר של אנשים שאובחנו בתחילה כחולי אפילפסיה, אבחנתם כחולים תתוקן מאוחר יותר. במחקר אחד לרוב הילדים שהופנו למרפאה בשל התקפים, התעלפויות וכמעט התעלפויות לא הייתה אפילפסיה והתעלפות הייתה החלופה השכיחה ביותר. במחקר אחר ל-39% מהילדים שהופנו למרכז אפילפסיה שלישוני לא הייתה אפילפסיה. התופעה העוויתית השכיחה ביותר בקרב ילדים בעלי פיגור שכלי הייתה בהייה. אצל מבוגרים המספרים דומים. במחקר אחד דווח על 26% של מקרים בהם האבחנה הייתה שגויה.

## טרמינולוגיה

הליגה הבינלאומית נגד אפילפסיה (The International League Against Epilepsy) (ILAE) מגדירה פרכוס אפילפטי כהתרחשות ארעית של סימפטומים הנובעים מהתפרצות בלתי מבוקרת של פעילות חשמלית מוגברת ועודפת בתאי עצב בקליפת המוח. התקפים אפילפטיים יכולים לקרות למישהו שאין לו אפילפסיה כתוצאה מפגיעת ראש, הרעלה או מינון יתר של תרופות/סמים/אלכוהול, או פרכוסי חום (קורים לרוב אצל ילדים עד גיל 5 בערך).

מבחינת רפואית, כשמשתמשים במונח המקצועי פרכוס מתכוונים ל**פרכוס אפילפטי**. כשמשתמשים בצורה לא מקצועית במונח זה יכול להתייחס גם להתקפי מחלה, לאיבוד שליטה, לעוויתות או אף שבץ. כשרופא אינו בטוח באבחנתו, המונח הרפואי הנכון יהיה: "אירוע התקפי" (paroxysmal event), וכן המונחים הלא מקצועיים האפשריים "התקפים", "חרדת התעלפות".

## סיבות

סיבות פתופיזיולוגיות אפשריות הן:

* ורטיגו פרוקסיזמלי פריפרי
*עצירת נשימה אצל ילדים
* קטפלקסיה. מצב בו האדם מתמוטט לפתע ונופל ללא איבוד הכרה
*היפראקפלסיה נקראת גם תסמונת בהלה
*היפוגליקמיה ונוירוגליקופניה – מחסור בגלוקוז במוח הקשורה אליה
*מיגרנה
*נרקולפסיה
*מיוקלונוס לא אפילפטי
*פאראסומניה כולל ביעותי לילה
* הפרעת תנועה
* התנהגות חוזרת על עצמה או טקסית
*התעלפות
* טיקים

## קישורים חיצוניים
*Nonepileptic Seizures patient resource site

## הערות שוליים

קטגוריה:הפרעות ארעיות והתקפי פתע
דער מארגען זשורנאל

**דער מאָרגען זשורנאַל** (קרי: "דֶר מוֹרגֶן ז'וּרנל", יידיש: עיתון הבוקר; באנגלית כונה *Jewish Morning Journal*) היה עיתון אורתודוקסי-ציוני אמריקאי, היומון הראשון ביידיש שזכה להצלחה רבה בארצות הברית. נוסד בניו יורק ב-2 ביולי 1901 תחת השם "דער יודישער מארגען זשורנאל", על ידי המו"ל יעקב ספירשטיין, שהיה גם עורכו הראשי.

צוות הכותבים שלו כלל את יחזקאל צ'ארלס וורטסמן, יעקב מגידוב, חיים מאליץ, אברהם מיכל שַרקַנסקי, גרשון ג'ייקובסון, משה זייפרט, י. פרידמן ופיטר ויירניק.

על אף שהעיתון נקט בקו דתי, הוא היה החילוני ביותר מבין העיתונים ביידיש באמריקה, וכן היה חסיד נלהב של האמריקניזציה למהגרים מרוסיה, שהיוו את רוב קוראיו. בשנת 1928 קוצר שמו ל"מארגען זשורנאל" לאחר שהתאחד עם ה"טאגבלאט". בשנות ה-50 התמזג העיתון עם "דער טאָג" (שיצא לאור גם בשבת. מאז המיזוג נקרא העיתון המאוחד גם בשם 'דער טאג מארגען זשורנאל') והמשיך לצאת לאור עד לסגירתו בשנת 1971 בשל ירידה בקהל הקוראים. בימי שבת הופיע רק הלוגו של "דער טאג" בעמוד הראשי.

העיתון היה היומון היידי האורתודוקסי היחיד במשך תקופה ארוכה, ונחשב ל"ניו יורק טיימס של האוכלוסייה היהודית באיסט סייד". בשיאו מכר 111,000 עותקים בשנת 1916.

## קישורים חיצוניים

* 
* מארגען זשורנאל באתר הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונים ביידיש
קטגוריה:יהדות ארצות הברית: עיתונים
קטגוריה:יידישיזם ויידישיסטים
קטגוריה:יהדות ניו יורק: היסטוריה
קטגוריה:ניו יורק: עיתונים
הדור (עיתון)

"**הַדּוֹר**" היה עיתון יומי ישראלי שהופיע בין השנים 1948–1955 וייצג את השקפת עולמה של מפלגת השלטון מפא"י.

העיתון החל לצאת לאור בעברית כעיתון צהריים יומי ב-10 בנובמבר 1948, והחל מאוגוסט 1952 עד לסגירתו יצא כעיתון ערב. מערכת העיתון שכנה ברחוב טיומקין בתל אביב והיו לה סניפים בירושלים ובחיפה.

עורכו הראשון היה אליעזר ליבנה, שפרש לאחר כשנה. עורכיו במשך השנים היו שלמה גרודזנסקי, משה כצנלסון, חיים שורר ויונה יגול.

במשך כל שנות יציאתו סבל העיתון מקשיים כלכליים ולא הצליח לבסס קהל קוראים רחב ונזקק בכל עת לתמיכתה הכספית של מפא"י, עד שבסופו של דבר נסגר ב-30 בנובמבר 1955.

## לקריאה נוספת
* '"הדור" – לבטיו של עיתון מפלגתי: שבע השנים הקשות', בתוך: מרדכי נאור, **רבותי, העיתונות: פרקים בקורות התקשורת הכתובה בארץ**, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשס"ה.

## קישורים חיצוניים
* כותרת הגיליון הראשון והודעה על סגירתו של העיתון באתר של מרדכי נאור
* 

קטגוריה:ישראל: עיתונים
קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:תנועת העבודה
קטגוריה:עיתונות מפלגתית סוציאליסטית בישראל
קטגוריה:שנות ה-1940 בישראל
קטגוריה:שנות ה-1950 בישראל
סורת א-צ'חא

**סורת א־צֻּ֗חַא** (בערבית: **الضحى**; "אור היום" או "שעות הבוקר"; נהגה: **א-דֻּ֗חַא**) היא הסורה ה־93 של הקוראן, המכילה 11 אַיַא֫ת.

על אף שיש ויכוח מסוים בין החוקרים, מקובל לומר שסורה זו היא השנייה שהורדה למוחמד. אחרי רדתה של הסורה הראשונה, סורת אל־עלק, הייתה תקופה של שקט שבמהלכה לא ירדו מסרים. בזמן זה תהה הנביא החדש על מעשיו, שמא עשה דבר מה שאכזב את אללה, כיוון שנראה שזה אינו שולח את מסריו שוב. סורה זו שברה את השתיקה, והבטיחה למוחמד שהכל יובן בזמן המתאים. הדימוי של אור היום הוא המילה הראשונה בסורה, וניתן להבינה כדימוי ל"יומו החדש" של מוחמד כשליח האל, וכן כמו "השחר" שתביא דרך החיים החדשה של האסלאם. לאחר ירידת סורה זו, הפכו ביקוריו של המלאך גבריאל עם מילות הקוראן לסדירות עד מותו של מוחמד.

בשל הנושא, האורך, הסגנון והמיקום בקוראן, לרוב מצמידים סורה זו לסורת אל־אנשראח. מאמינים לרוב כי הן ירדו בערך באותו הזמן.  

## תמצית התוכן
הסורה מתחילה בציון היום והלילה, בכוונה שרצון האל פועל גם במהלך היום (כשאור האלוהים הוא ברור) ובמהלך הלילה (כשאור האלוהים נראה כנעלם). הקוראן מנחם את הנביא החדש עם מסר שלפיו אלוהים אינו כועס עליו וגם לא נטש אותו; אכן אלוהים מרוצה ממנו. הוא ממשיך ואומר כי "תהא אחריתך טובה מראשיתך" – דברים יהיו טובים משהם עכשיו, והכוונה היא גם לניצחונות מוחמד בעולם וגם לחיים שאחרי. כדי להוכיח את הנקודה הזו, הקוראן שואל את מוחמד האם אלוהים אי פעם אכזב אותו:

זוהי שאלה רטורית, שכן מוחמד היה בכל אחד ממצבים אלו ואלוהים הרימו מהם – כשהיה יתום היה מוגן; כשחיפש תשובות הוא קיבל; כשהיה עני, דאג לו אלוהים. הקוראן אחר כך ממיר שאלות אלו לשלוש פקודות, ברומזו שכפי שהאל עשה לנביאו, נביאו חייב לעשות לכל האנשים:

## קישורים חיצוניים

צ'חא
יוסף דוד טייטלבוים

רבי **יוסף דוד טייטלבוים** (נולד בב' באלול תשט"ז, 9 באוגוסט 1956) הוא האדמו"ר מסאסוב בקריית ישמח משה בגני תקווה מאז תשכ"ו (1966).

## תולדותיו
נולד לרבי חנניא יו"ט ליפא ולבלומה בת הרב יוסף שטרום מצאצאי רבי מנחם מנדל מרימנוב. נקרא על שם סבו של אביו, רבי יוסף דוד מייער. לאחר פטירת אביו בי"א באדר תשכ"ו (1966) הוכתר כינוקא לאדמו"ר. בגיל 12 החל ללמוד בישיבת צאנז ומחשיב עצמו לתלמידו של הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם. בהמשך למד בישיבת חכמי לובלין שם הוסמך לרבנות על ידי הרב שמואל הלוי ואזנר. בשנת 1974 נישא לחנה ברכה בת רבי דוד משה רוזנבוים האדמו"ר מקרעטשניף. בגיל 20 הוסמך להוראה גם על ידי רבני העדה החרדית ובהם הראב"ד הרב יצחק יעקב וייס. לאחר נישואיו החל לכהן גם כרב קריית ישמח משה.

בצעירותו הלך לחצרותיהם של רבי ישראל אלתר מגור, רבי חיים מאיר הגר מויז'ניץ ואצל דודו (וחותנו לשעבר של אביו) רבי יואל טייטלבוים מסאטמר.

בשנת תשס"ג (2002) עבר אירוע לבבי ועל מיטת חוליו קיבל על עצמו להקדיש את חייו לפעילות חסד, בעיקר לבני נוער. הוא עוסק בחיזוק בחורים מתמודדים ובייעוץ בנושא זוגיות וחינוך ילדים לאברכים. הוא פתח ישיבה בשם "אוהל תורה" בקריית ישמח משה. בנוסף הוא מוסר שיעורים בחסידות וקבלה.

## מילדיו
*מלכה אסתר רחל, אשת רבי יוסף מאיר רוקח בן רבי יהושע ממכנובקה
*רבי חנניה יום טוב ליפא, חתן רבי שלום אליעזר טייטלבום בן רבי משה מסאטמר. מכהן כרב החסידות בארצות הברית.
*רבי משה, חתן רבי אריה רוזנפלד מפינסק-קרלין
*רבי חנוך העניך, נשוי למלכה, בת רבי שמואל יעקב קאהן מתולדות אברהם יצחק. מכהן כרב החסידות בירושלים
*רבי יואל, נשוי לרעכיל דבורה, בת רבי אברהם יהושע השיל טברסקי מצ'רנוביל אשדוד מכהן כראש ישיבת 'אוהל התורה' ד'סאסוב בקריית ישמח משה
*רבי חיים מרדכי, חתן רבי אהרן קאהן, בנו של רבי שמואל יעקב קאהן. מכהן כרב החסידות בביתר עילית
*חיה שרה, אשת רבי יואל הורביץ בן רבי ישראל חיים רב חסידי סאטמר במנצ'סטר
*חוה רויזא, אשת רבי ישראל קורנרייך בן רבי נפתלי, האדמו"ר מקאסוב ויז'ניץ (חתנו של רבי אליעזר הגר מסערט ויז'ניץ)
*רבקה, אשת רבי יהודה ברנדסדורפר רב החסידות בבני ברק. בן רבי יוסף קדיש ברנדסדורפר רב קהילת החסידים בטבריה (בנו של רבי מאיר ברנדסדורפר). 
*פערלא, אשת רבי אברהם הערשקוביץ ממונסי ארצות הברית.
*רבי ישראל, חתן רבי יוסף פנט מדעש ירושלים
*יוכבד שפרה, אשת רבי יחיאל קליין בן רבי עמרם מאונגוואר ארצות הברית
*דבורה מרים, אשת רבי יואל הורוויץ בן רבי יוסף מאיר הורוויץ מספינקא ויליאמסבורג (חתנו של רבי מנחם אליעזר זאב רוזנבוים האדמו"ר מקרעטשניף רחובות)
*יקותיאל יהודא, נשוי לצירל, בת רבי ברוך הגר חתן האדמו"ר מקרעטשניף.

## קישורים חיצוניים
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:אדמו"רים ישראלים
יוסף דוד
קטגוריה:בוגרי ישיבת חכמי לובלין-בני ברק
קטגוריה:בוגרי ישיבת צאנז קלויזנבורג - נתניה
קטגוריה:אדמו"רים ינוקות
קטגוריה:גני תקווה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
בקתת סוכר

שמאל|ממוזער|250px|בקתת סוכר
[שמאל|ממוזער|250px|[תחריט מ-1903 המתאר ייצור סירופ מייפל בבקתת סוכר, בקוויבק]]
**בקתת סוכר** (או **בית סוכר**) הוא מבנה חקלאי-מסחרי הנפוץ בעיקר במזרח קנדה (אם כי באזורי ניו אינגלנד הנמצאים כיום בארצות הברית קיימות בקתות סוכר עתיקות בשטחים של משפחות המתיישבים הראשונים). בקתות הסוכר נמצאו בשטחים פרטיים או שטחי חוות ובהן בושל סירופ מייפל מלשד שנאסף מעצי אדר. הבקתות שכנו לרוב בחורשת עצי אדר ("חוות אדר") שגודלו למטרת הפקת לשד האדר בעבודת כפיים (זאת בניגוד למפעלים לייצור תעשייתי של סירופ מייפל שנבנו במהלך המאה ה-20).

היסטורית, מוסד בקתות הסוכר הובא לאזור צרפת החדשה (כיום קוויבק) על ידי מתיישבים ממוצא שווייצרי ונורמני במהלך המאה ה-17. מטרתם הייתה לייצר סירופ מחמם וטעים, הן למכירה והן לשימוש אישי בחודשי החורף הקרים. עם הכיבוש הבריטי ב-1763 הועתקה המסורת גם לאונטריו ולניו ברנזוויק.

לשד האדר הובל לבקתות הסוכר בחביות או דליים גדולים, על גבי עגלות שנגררו על ידי סוסים או שוורים. להפקת ליטר אחד של סירופ מייפל בושלו בבקתות הסוכר 20–50 ליטר של לשד אדר (בהתאם לסמיכות הלשד). הבקתות נבנו עם פתח בגג, מחופה תריס, כדי לאפשר אוורור העשן מהלשד המורתח.

כיום בקתות סוכר רבות מנוהלות כעסק מסחרי, ואף מציעות פעילויות לציבור הרחב בחלק מחודשי השנה, למשל אירועי קבלת פנים, עם מאכלים מלווים בסירופ מייפל (כגון שינקן, בייקון, נקניקיות, שעועית אפויה, ביצים מקושקשות, גלדי שומן חזיר, פנקייק ועוד). פעילויות אחרות הן נהיגה במזחלות, סיורים מודרכים, ייצור ממתקי מייפל (מייפל טאפי) לעיני הקהל ומכירתם, מכירת מאכלים ביתיים כגון חמוצים, לחם ביתי ופאי. 

בקתות הסוכר משמשות בעיקר בין סוף אוקטובר לתחילת אפריל, חודשים בהם לשד האדר זמין ומתאים ליצירת סירופ מתוק (בשאר הזמן הרכבו הכימי שונה והסירופ לא יהיה מתוק). עם זאת, כאשר הטמפרטורות צונחות מתחת ל-C° 0 לא ניתן מעשית להפיק את הלשד, לכן פעילות ההפקה מוגבלת לרוב לתחילת האביב, בדרך כלל בשבועיים הראשונים של אפריל. משום כך הפכה תקופה זו להיות חגיגת אביב שנתית ותזכורת לחג הפסחא, החל לעיתים באותם תאריכים.

## קישורים חיצוניים

* Tapping the Flavors of a Quebec Sugar Shack, הניו יורק טיימס - Travel
* Maple Research Collection , אוסף תמונות מספרית אוניברסיטת ורמונט

קטגוריה:קנדה: כלכלה
קטגוריה:קנדה: היסטוריה
קטגוריה:מבנים חקלאיים
קטגוריה:קוויבק
קטגוריה:ניו אינגלנד
נייתן כהן (חותר)

**נייתן כהן** (באנגלית: **Nathan Cohen**; נולד ב-2 בינואר 1986) הוא חותר יהודי-ניו זילנדי, אלוף אולימפי (לונדון 2012) ושנתיים ברציפות אלוף עולם (2010 ו-2011).

## ביוגרפיה
כהן נולד בכרייסטצ'רץ', שבניו זילנד.

באליפות העולם בחתירה שנערכה במינכן, גרמניה בשנת 2007 סיים כהן במקום שישי בזוגית כפולה.

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים כהן במקום רביעי ביחד עם רוב וודל בזוגית כפולה בתוצאה של 6:30.79 דקות.

באליפות העולם בחתירה שנערכה באגם קרפירו ליד קיימברידג' ניו זילנד בתחילת נובמבר 2010 זכה כהן עם בן זוגו ג'וזף סאליבן בזוגית כפולה בתוצאה של 6:22.63 דקות, לפני בריטניה (6:24.21 דקות) וצרפת (6:28.54 דקות).

באליפות העולם בחתירה שנערכה בפוזנן, פולין בשנת 2009 סיים כהן במקום רביעי בזוגית כפולה.

באליפות העולם בחתירה שנערכה באגם בלד ליד בלד סלובניה בתחילת ספטמבר 2011 זכה כהן עם בן זוגו סאליבן בזוגית כפולה בתוצאה של 6:10.76 דקות, לפני גרמניה (6:10.82 דקות) וצרפת (6:14.31 דקות).

באולימפיאדת לונדון (2012) זכה כהן במדליית זהב ביחד עם סאליבן בזוגית כפולה בתוצאה של 6:31.67 דקות, לפני זוג מאיטליה (6:32.80 דקות) וזוג מסלובניה (6:34.35).

## קישורים חיצוניים

* נייתן כהן, באתר World Rowing 
* מאמר, Gold again for dominant double sculls duo 

קטגוריה:ספורטאים יהודים ניו זילנדים
קטגוריה:חותרים יהודים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: חתירה
קטגוריה:אלופי עולם יהודים
קטגוריה:אלופים אולימפיים מניו זילנד
קטגוריה:אלופים אולימפיים יהודים
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:ניו זילנדים שנולדו ב-1986
אישה עטויה יושבת

שמאל|ממוזער|200 פיקסלים|צולם בקיץ 2012
**אישה עטויה יושבת** (באנגלית: **Draped Seated Figure**) הוא פסלו של האמן הבריטי הנרי מור. עשוי ברונזה וסלעי בזלת, גובהו 185.4 ס"מ. נוצר בשנים 1957–1958.

## תיאור הפסל
היצירה מייצגת מרכיבים אופייניים של עבודותיו של מור המוצבות ברחבי תבל: דמויות גדולות ממדים, המשולבות בטבע, שעיצובן משוחח עם האמנות של העת העתיקה, בד בבד עם ההכללה וההפשטה הצורנית המודרנית של המאה ה-20. 

**דמויות הנשים בפסליו**, על פי החוקרות יעל אשל ועדינה קמיאן-קשדן: "משרות עוצמה וביטחון. אלה נשים עצמאיות, לא קשורות עוד לתיאורי האם והילד או המדונה והילד. הן מושפעות מאמנות פרהיסטורית, מאמנות המזרח הקדום ומאמנות אגאית; הן על-זמניות ועכשוויות בעת ובעונה אחת". סימני ההיכר ביצירות הנשים אצל מור נכללות ב"אישה עטויה יושבת": דמות בעלת גוף עצום ורחב וראש קטן ממדים היושבת בנינוחות או בהסבה על עצם כבד ההולם אותה.

לפי אליס מילר, בספרה- הדרמה של הילד המחונן, היא קראה או שמעה עדות של הנרי, שבעודו ילד, היה נוהג לעסות את גבה של אמו בשמן נגד שיגרון.

## עותקים
לפסל נוצרו שבעה עותקים, השוכנים במקומות שונים בעולם:
* קמפוס גבעת רם, ירושלים, ישראל – נתרם לאוניברסיטה העברית בירושלים על ידי הנדבנית שרלוט ברגמן לזכר לואיס ברגמן.
* מוזיאון פון דר הייט, וופרטל, גרמניה
* הגלריה הלאומית, מלבורן, ויקטוריה, אוסטרליה
* המוזיאון לאמנות מודרנית, בריסל, בלגיה
* הגלריה לאמנות של אוניברסיטת ייל, ניו הייבן, קונטיקט, ארצות הברית
* בניין המועצה של טאוור האמלטס, לונדון, הממלכה המאוחדת
* עותק בבעלות פרטית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם
קטגוריה:ירושלים: פסלים
קטגוריה:נשים בפיסול
אוליב אן ברנס

**אוליב אן ברנס** (באנגלית: **Olive Ann Burns**; 17 ביולי 1924 - 4 ביולי 1990) הייתה סופרת אמריקאית מג'ורג'יה, הנודעת בעיקר ברומן היחיד שאת כתיבתו השלימה, "קולד סאסי טרי" (Cold Sassy Tree), אשר יצא לאור ב-1984.

## חייה
### נעורים ולימודים
אוליב אן ברנס נולדה במחוז באנקס שבג'ורג'יה. אביה היה איכר אך נאלץ למכור את חוותו בשנת 1931 בתקופת השפל הגדול. משפחת ברנס עברה לעיירה קומרס בג'ורג'יה. ברנס למדה באוניברסיטת מרסר, שם כתבה לעיתון הקולג'. בשנתה השנייה עברה לאוניברסיטת צפון קרוליינה בצ'אפל היל, שם סיימה את לימודי העיתונאות.

### קריירה
ברנס עבדה ב"אטלנטה ג'ורנאל" וכתבה בשם העט "איימי לארקין". היא נישאה לאנדי ספארקס, עמית למקצוע. בשנת 1971 החלה ברנס לכתוב סיפורי משפחה מפי הוריה. ב-1975 אובחנה כחולת לימפומה והחלה להסב את סיפורי המשפחה לרומן, שיהיה בהמשך ל"קולד סאסי טרי". הרומן התפרסם לבסוף שמונה שנים אחרי שהחלה כתיבתו, ב-1984. ברנס קיבלה מספר רב כל כך של מכתבי בקשה והפצרה לרומן-המשך, שהחלה בכתיבת "Leaving Cold Sassy". היא מתה מהתקף לב בשנת 1990, בת 65, בבית חולים באטלנטה, ג'ורג'יה, לפני סיום כתב היד, והרומן הלא-גמור התפרסם בשנת 1992 יחד עם הערותיה.

המלחין קרלייל פלויד כתב אופרה בשם Cold Sassy Tree על פי ספרה של ברנס, שהוצגה לראשונה בשנת 2000.

הספר "Cold Sassy Tree" תורגם לעברית בשם "בצל האילנות האהובים", הוצאת לדורי בשנת 1997 בתרגומה של שלומית קדם.

## קישורים חיצוניים
* 

* Olive Ann Burns, in *The New Georgia Encyclopedia*


קטגוריה:אמריקאים ילידי ג'ורג'יה
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:עיתונאיות אמריקאיות
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1990
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1990
Speedy Gonzales (שיר)

**Speedy Gonzales** הוא שיר הומוריסטי משנת 1961 מאת דַּוִד דַּנְטֵֶה (דוד הס)  העוסק בדמות העכבר המקסיקני ספידי גונזלס מהסרטים המצוירים של האחים וורנר. השיר הפך פופולרי רק ב-1962 בגרסת הכיסוי של פאט בון.

## היסטוריה
בשנת 1961 פורסם השיר לראשונה בביצוע המקורי של דוד דנטה. השיר בגרסתו של דנטה לא זכה להצלחה רבה ונשכח עד מהרה.

אף על פי כן, הזמר פאט בון שמע במקרה את השיר בפאב בפיליפינים, ובהמשך החליט להקליט גרסת כיסוי לשיר. המדבב מל בלאנק השתתף גם הוא בהקלטת השיר כאשר ביצע את קולו של ספידי גונזלס (דמות אותה דיבב בסרטי האנימציה של האחים וורנר).

גרסת הכיסוי של פאט בון שפורסמה במהלך שנת 1962 זכתה להצלחה רבה בארצות הברית וברחבי העולם. גרסת הכיסוי של בון הגיעה בשנת 1962 למקום ה-6 במצעד הבילבורד הוט 100 ונשארה במצעד במשך 13 שבועות.

הסינגל זכה להצלחה עצומה באירופה, שם נמכרו ממנו כמיליון עותקים.

## קישורים חיצוניים

* עמוד השיר באתר songfacts.com 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי א.ב. קינטנייה
קטגוריה:שירים על סרטים
קטגוריה:שירים על עכברים וחולדות
קטגוריה:שירים על קומיקס
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
תוצרת הארץ (טרטקובר)

**תוצרת הארץ** הוא כותר אלבום יצירות של האמן הישראלי דוד טרטקובר, אשר ראה אור בהוצאת דומינו בירושלים בשנת 1984, לקראת תערוכה בשם "דוד טרטקובר תוצרת הארץ" באגף העיצוב על שם פלבסקי במוזיאון ישראל בירושלים בסתיו תשמ"ה 1984, ובביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו במוזיאון תל אביב לאמנות בחורף תשמ"ה 1985.

צמד המילים "תוצרת הארץ" מלווה את עבודותיו של טרטקובר מילולית וצורנית כחלק מקונצפט המייחד אותו. מחד, הוא מבטא מסר הערכה למאמץ שנעשה ביישוב להעדיף תוצרת המיוצרת על ידי יהודים בארץ ישראל, על פני סחורה המיובאת מחוץ לארץ, כדי לחזק את הכלכלה המקומית. ומאידך, הוא מבטא את הקולאז'יות של סגנונו ואת חומרי הגלם החזותיים שבהם הוא מעדיף להשתמש, הכוללים את שלל הדימויים המגוון ששימש בחיי התרבות והחברה בתקופת היישוב והעשורים הראשונים לאחר הקמת המדינה.

האלבום כולל פתח דבר מאת האוצר איזיקה גאון, דברים יצירתו של האמן מאת יונה פישר, והפרקים:
*"צלליות" - בו נכללו עבודות צללית של בנימין זאב הרצל, דוד בן-גוריון, ודמות החלוץ, בין השאר בשיח עם צלליותיו של מאיר גור אריה ועם צלליות בסגנון הריאליזם הסובייטי; כרזות של הופעות מוזיקליות חנן יובל, אריק איינשטיין ושלום חנוך, מתי כספי, יוסי בנאי, להקת בת שבע ואחרים.
*"חפצים מצויים" - בו נכללו עטיפות אלבומים של איינשטיין, כספי ואחרים.
*"קולאז'ים" - בו כרזות הסברה צבעוניות בעיצובו, שהוכנו למוסדות כגון אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בנק לאומי, מכללת שנקר, מוזיאון ישראל, תערוכות ציירים ואלבומי זמרים של איינשטיין, יהודית רביץ ואחרים.
*"צבעים מקומיים" - בו כרזות של אירועים בהם שולבו ציורים מעשה ידיו, לאירועים ומוסדות, כגון "יריד חוצות היוצר" בירושלים, ואלבומים, כגון של "פסטיבל הזמר והפזמון הישראלי", ופוסטרים אמנותיים בסגנון פסבדו-נאיבי והיתולי עם דמויי מנהיגים מהתרבות והפוליטיקה הישראלית, כגון הרצל, בוריס שץ, חיים נחמן ביאליק, יוסף טרומפלדור, זאב ז'בוטינסקי, בן-גוריון ומשה דיין.
*"אנשי תל אביב" - בו סדרת פוסטרים בסגנון פסבדו-נאיבי, שבהם דימויי מבנים ודיוקנאות מנהיגי ציבור מתל אביב הקטנה, אשר השפיעו או קשורים לכינון התרבות העברית החדשה בארץ ישראל.
*"אותיות ומספרים" - בו פוסטרים מרובי מספרים ואותיות שהוצבו בסדר אסתטי.
*"תגובות" - בו עבודות עם אמירה פוליטית גלויה, כגון הלוגו של שלום עכשיו בעיצובו ותמונות מהפגנות שמשתתפיהן נשאו את הלוגו על כרזות ושלטים.
*"קטלוג" - רשימת עבודותיו.

## מיצג "תוצרת הארץ" בשכונת נווה צדק
בשנת תשמ"ט 1989, הוזמן להציג את יצירתו בכיכר מרכז סוזן דלל, הסמוך לביתו, בשכונת נווה צדק; העבודה הכוללת שלושה חלקים נקראה אף היא בשם "תוצרת הארץ" - לימים סיפר בראיון בעיתון "גלובס": "נתבקשתי ליצור קיר להנצחת התורמים" ... "במחשבה להקים איזו פינה שקטה עם מים. ואני, שהסטודיו שלי כאן, וקבוצות שלמות היו יושבות לי על הגדר ומקבלות הסברים על השכונה, אמרתי - בואו נעשה את ההיסטוריה של המקום באופן גרפי. וכך היה. הקיר נעשה ב-30 יום. הכול בנוי מחיתוכים ביד, מהדבקות ומשריפה בתנור. זו עבודת קרמיקה שנעשתה בתהליך ארוך ומסובך, במשך יום ולילה כדי להספיק לתאריך חנוכת המרכז (1989)".

700px|ממוזער|מרכז|מיצג תוצרת הארץ של דוד טרטקובר במרכז סוזן דלל בנווה צדק בתל אביב

## ראו גם
* איפה היינו ומה עשינו
## קישורים חיצוניים

* נווה צדק תל אביב, מרכז סוזן דלל ומיצג תוצרת הארץ של דוד טרטקובר משנת 1989 המשקפת את יצירתו 14/6/2023

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: תרבות
קטגוריה:ספרי 1984
קטגוריה:ספרי אמנות
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
לייזה דונלי

**לייזה דונלי** (באנגלית: **Liza Donnelly**; נולדה ב-26 בינואר 1955) היא קריקטוריסטית וציירת קומיקס אמריקאית, ידועה בעיקר הודות לציורים שפורסמו במגזין "ניו יורקר". חלק גדול מהקריקטורות שלה עוסקות בנשים, בפמיניזם ובמוסכמות חברתיות..

## ביוגרפיה
דונלי למדה לימודי אמנות במכללת ארלהם בריצ'מונד שבאינדיאנה. היא מלמדת במכללת ואסר, בתחום קריקטורות בתרבות האמריקאית ובתחום המגדר הנשי.

כשהחלה בשיתוף הפעולה שלה עם "ניו יורקר" הייתה אחת משלוש הנשים הקריקטוריסטיות במגזין זה והצעירה שביניהן. החל משנת 1982 קריקטורות פרי עטה מתפרסמות ב"ניו יורקר" באופן סדיר. היא פרסמה ציורים הומוריסטיים גם ב"ניו יורק טיימס", "הרווארד ביזסנס רוויו", "ניישן","אודובון", "גלמור", "גוד האוסקיפינג", "קוסמופוליטן", "ניישנל למפון", "אמריקן פוטוגרפר", "סקולסטיק ניוס", "קובלסטון", "הביטאט" .

קריקטורות שלה מתפרסמות גם ברשת - "וואווואוו"", "דיילי ביסט", "אופן סלון", "ניו יורקר" און ליין, "CNN" און ליין, וומנ'ס אי-ניוז.

נשואה לקריקטוריסט מייקל מאסלין, העובד גם הוא ב"ניו יורקר".

## תערוכות יחיד
עבודותיה של ליזה דונלי הוצגו בכמה תערוכות יחיד. במכללת ארלהם בריצ'מונד (אינדיאנה); במוזיאון לקריקטורה ולקומיקס בחולון, ישראל; ובמוזיאון לאמנות הקריקטורה והקומיקס בניו יורק. בשנת 2018, המכון ההודי לקריקטוריסטים ארגן תערוכת יחיד של עבודותיה בגלריית הקריקטורה ההודית, בנגלור (7-28 באפריל, 2018) 

בשנת 2020, מוזיאון נורמן רוקוול במסצ'וסטס קיים תערוכת יחיד, "ליזה דונלי: תרומה קומית".

## ספרי ציורים
**Women On Men Narrative Library* (November 2013), ASIN B00GVABUL6
**The End of the Rainbow*, Holiday House (February 2016), 
**A Hippo in Our Yard*, Holiday House (February 2016), 
**When Do They Serve the Wine?: The Folly, Flexibility, and Fun of Being a Woman,* Chronicle Books (29  29 בספטמבר 2010, .
**Cartoon Marriage: Adventures in Love and Matrimony by The New Yorker's Cartooning Couple* (עם מייקל מאסלין), Random House  26 בינואר 2009), , .
**Dinosaur Beach,* Scholastic (יוני 1991), .
**Dinosaur Christmas,* Scholastic Inc. (באוקטובר 1, 1994), .
**Dinosaur Day,* Scholastic Trade (ינואר 1987), .
**Dinousaur Garden,* Scholastic (פברואר 1991), .
**Dinosaurs' Halloween,* Scholastic Trade (אוקטובר 1988), .
**Dinosaurs' Thanksgiving,* Scholastic (אוקטובר 1995), .
**Dinosaur Valentine,* Scholastic (ינואר 1994), .
**Fathers and Sons: It's a Funny Relationship!* (עם מייקל מאסלין), Random House (מאי 1994), .
**Funny Ladies: The New Yorker's Greatest Women Cartoonists And Their Cartoons,* Prometheus Books; illustrated edition edition ( 3 באוקטובר 2005), , . ספר בה חוקרת את ההיסטוריה של הקריקטוריסטיות ב"ניו יורקר"
**Husbands And Wives* (עם מייקל מאסלין), Random House (1995), .
*"Leading Ladies," *The New Yorker,*  11 בנובמבר 2002, pp. 164–165.
**Sex and Sensibility: Ten Women Examine the Lunacy of Modern Love...in 200 Cartoons* (עורך) Twelve (
2 באפריל 2008), , . בו בוחנת את מבטן של עשר קריקטוריסטיות על אהבה וסקס

## לקריאה נוספת
*נירית אנדרמן, "מעבר לקו הוורוד" "הארץ", 1 באוגוסט 2012.

## קישורים חיצוניים

* 
* עמוד אישי של לייזה דונלי
* כתבה ב"דיילי פרימן" עם סרטון וידאו
* ריאיון עם לייזה דונלי, 2009
  

## הערות שוליים

קטגוריה:קריקטוריסטיות אמריקאיות
קטגוריה:סגל ניו יורקר
קטגוריה:בוגרי מכללת ארלהאם
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1955
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
קנלה

200px|ממוזער|שמאל|תוך של קנלה
**קנלה** (בצרפתית: **canelé**) הוא מאפה מתוק מהמטבח הצרפתי אשר נפוץ במיוחד באזור בורדו.

הקנלה עשוי כך שפנים המאפה הוא רך ונימוח ובהיר והקרום החיצוני קשה, כהה בבעל צבע של קרמל כהה. צורתו הוא כשל גליל קטן. הקנלה עשוי מקמח, ביצים, סוכר, חלב, רום ווניל. באופן מסורתי נהוג לאפות קנלה בכלים מנחושת אם כי אפשר למצוא כיום תבניות מסילקון .

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:המטבח הצרפתי: קינוחים
קטגוריה:המטבח הצרפתי: מאפים
קטגוריה:קינוחי ביצים
קריית ישמח משה

**קריית ישמח משה** היא שכונה חרדית במערב גני תקווה. 
## היסטוריה
קריית ישמח משה הוקמה בשנות ה-60 ביוזמתו של האדמו"ר מסאסוב עבור חסידיו, שעלו מארצות הברית. הקריה תוכננה על ידי אבא אלחנני.
רבי חנניה יום טוב ליפא מייער-טייטלבוים קבע את שם השכונה על שם ספרו של סבו בעל ה"ישמח משה".

אבן פינה לקריה, שתוכננה לכלול בשלב ראשון 300 יחידות דיור, ובהמשך להגיע ל-1500 יחידות דיור, נורתה במרץ 1963. הדירות בקריה היו גדולות יחסית לנהוג בישראל אז, לאור הצפי למשפחות גדולות. האדמו"ר נפטר בשנת 1965 ולא זכה לראות את הקריה שאוישה בשנת 1966. התוכניות לא עלו יפה ובסופו של דבר נבנו רק 200 דירות, מתוכן אוישו כ-150 חלקם על ידי עולים וחלקם על ידי תושבי ישראל.

בתחילת שנות ה-70 מכרה חברת ישמח משה חלק משטח הקריה לחברת אפריקה ישראל לבניית שכונת גבעת סביון, כמו גם לבניית דירות נוספות לקריה.

במרץ 1967 נורתה אבן פינה לבית המדרש של חסידות סאסוב בקריה, שגם אותו תכנן האדריכל אבא אלחנני.

בקריה נמצא מרכז חסידות סאסוב. בקריה יש סמינר בית יעקב וישיבה של חסידות סאסוב. בקריה נמצאת ישיבת שערי תלמוד. כן נמצאת בקריה הישיבה התיכונית החרדית נהרדעא. בשנים 2000–2004 התמקמה בקריה ישיבת גרודנא באר יעקב, בראשות הרב צבי דרבקין והרב יצחק הקר, שהתפצלה מישיבת גרודנא (ישראל), בטרם עברה לבאר יעקב. גם ישיבת צ'רנוביל שכנה בעבר בקריה.

הרב יוסף דוד טייטלבוים, האדמו"ר מחסידות סאסוב, משמש כרב הקריה. רב הקריה בעבר היה הרב יצחק יהודה שטרן, אב"ד ביליץ.

## הערות שוליים

קטגוריה:בקעת אונו
קטגוריה:שכונות חרדיות בישראל
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אבא אלחנני
קטגוריה:גני תקווה
ישמח משה