open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
צפון קילינג

**צפון קילינג** (באנגלית: **North Keeling**) היא שונית אלמוגים לא מיושבת בצפון הטריטוריה האוסטרלית איי קוקוס. האטול שוכן כ-25 ק"מ צפונית לאי הורסבורו (Horsburgh), ושטחו כ-1.2 קמ"ר. צורת האי כשל האות **C**, במזרחו פתח ברוחב של 50 מ', שטח הלגונה הפנימית 0.5 קמ"ר.

האי הוא ביתם של אוכלוסיית רליתיים מתת המין האנדמי *Cocos buff-banded rail*, המצוי בסכנת הכחדה. באי מושבות קינון גדולות של עופות ים. מאז שנת 1995 האי יחד עם הים שסביב החופים עד מרחק של 1.5 ק"מ מהחוף, מהווים את הפארק הלאומי פולו-קילינג, והכניסה אליו מותנית באישור רשות הגנים הלאומית.

## היסטוריה

רב החובל וליאם קילינג היה האירופאי הראשון אשר גילה את האיים בשנת 1609, והם נקראים על שמו. בשנת 1749 צויר האי על ידי רב החובל השוודי אקברג שעבר סמוך לאי. האי נראה בתרשים שהופק על ידי ההידרוגרף הסקוטי אלכסנדר דאלרימפל בשנת 1789. בשנת 1836 ביקרו באי קפטן רוברט פיצרוי וחברו צ'ארלס דרווין בספינתם אה"מ ביגל.

במהלך המאה ה-19 נוסעים בהפלגות שעברו סמוך לאי וחלו בבריברי הועלו לחוף, קבריהם יחד עם קברי חלק מהרוגי הסיירת הקלה הגרמנית אמדן, נמצאים על האי.

### קרב איי קוקוס
ב-9 בנובמבר 1914 פשטה הסיירת הגרמנית אמדן על האי דיירקשן (Direction) שבאיי קוקוס, בו עברו מספר קווי תקשורת חשובים. צוות שהורד מן הספינה חיבל בקווי התקשורת ובתחנת האלחוט. בזמן שהות הצוות באי, נוצר מגע בין "אמדן" לסיירת הקלה האוסטרלית "סידני", בעלת תותחי 6 אינצ'ים. זו האחרונה, אשר שהתה באותו אזור לצורך אבטחת שיירות החיילים האוסטרלים והניו זילנדים שעשו דרכם באוקיינוס ההודי לעזרת בריטניה, קיבלה התרעה מן הבריטים שעל האי קודם להגעת ה"אמדן". 

בקרב באה לידי ביטוי עליונותה של "סידני" בחימוש ובמהירות, ולאחר מספר שעות נאלצה "אמדן", שנפגעה קשות, לעלות על שרטון באי קילינג הצפוני, כדי שלא לטבוע. כיוון ש"סידני" המשיכה לירות, הניפה "אמדן" דגל לבן. "אמדן" ספגה 131 הרוגים ו-65 פצועים. יתר אנשי הצוות נפלו בשבי. כן נפלו בסופו של דבר בשבי צוותי ההשתלטות שיצאו מ"אמדן" לצורך תפיסת אוניות סוחר שיורטו אך לא טובעו.

## קישורים חיצוניים

* pulu-keeling-national-park

קטגוריה:איי קוקוס
קטגוריה:אוסטרליה: איים לא מיושבים
קטגוריה:אתרי רמסר
הארמון הנשיאותי אוע'וזחאן

**הארמון הנשיאותי אוע'וזחאן** (בטורקמנית: **''Oguz han köşk'', Огуз хан көшк**) הוא מעונו הרשמי של נשיא טורקמניסטן הממוקם בבירת טורקמניסטן, אשגבאט. מבנה זה משמש ביתו של נשיא טורקמניסטן החל מיום הקמתו ועד היום. 

## היסטוריה
[ממוזער|[מזכיר המדינה של ארצות הברית ג'ון קרי נפגש עם נשיא טורקמניסטן גורבנגולי ברדימוחמדוב בארמון]]
הארמון הנשיאותי הראשון של טורקמניסטן נבנה כבר בשנת 1997, אך הוא הוצא משימוש לאחר שנחשב למבנה ראוותני. בשנת 2008 בנתה חברת הבנייה הצרפתית Bouygues את הארמון הנשיאותי וסיימה לבנות אותו בשנת 2011. ב-18 במאי 2011 נחנך הארמון, ועבר להתגורר בו נשיא טורקמניסטן גורבנגולי ברדימוחמדוב. עלות הוצאות הארמון נאמדות על 250 מיליון דולר בשנה.

## חלקי המבנה
* **האולם המרכזי** – החלק המרכזי בארמון. באולם המרכזי מתקיימות קבלות הפנים למנהיגים ואנשים חשובים המגיעים לביקורים רשמיים בטורקמניסטן.
* **האולם המוזהב** – האולם המוזהב הוא אולם גדול שקירותיו עשויים זהב. באולם זה מתקיימות שיחות דיפלומטיות.
* **אולם "גורגוט אתא"** – באולם זה מתקיימות שיחות העוסקות בסוגיות ביטחוניות בין טורקמניסטן למדינות אחרות.
* **אולם "סג'וק ח'אן"** – באולם זה נחתמים הסכמים מדיניים והסכמי כלכלה, מסחר ומס בין טורקמניסטן למדינות אחרות.
* **אולם "בַּיירם ח'אן"** – באולם זה מתקיימות מסיבות עיתונאים, תדרוכים לתקשורת והצהרות רשמיות של נשיא טורקמניסטן.
* **אולם "מאגתים-גולי"** – אולם זה מיועד לאירועים תרבותיים והצגות במימון ממשלת טורקמניסטן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אסיה: מעונות רשמיים
קטגוריה:אשגבאט: מבנים
טרומן הנרי ספורד

**טרומן הנרי ספורד** (6 בינואר 1836 – 13 ביוני 1901) היה ילד פלא וגאון חישוב. בבגרותו ניהל מצפה כוכבים.

## ביוגרפיה
ספורד נולד ברויאלטון ורמונט. כבר מגיל צעיר משך את תשובת לבם של הסובבים אותו ביכולות החישוב שלו. בהיותו בן תשע, כומר מקומי ביקש ממנו להעלות את המספר 365,365,365,365,365,365 בריבוע. בתוך פחות מדקה טרומן הציג את התשובה הנכונה, 133,491,850,208,566,925,016,658,299,941,583,225, מבלי שנעזר כלל בנייר. בערך בגיל זה פיתח שיטה חדשה לחישוב מחזורי הירח, כאשר הפועל על פיה משתמש רק ברבע מהזמן הדרוש לשיטה אחרת ידועה.

שלא כמו גאוני חישוב אחרים, ספורד לא הופיע בפני קהל. הוא למד אסטרונומיה במכללה. כיהן בתפקיד מנהל מצפה הכוכבים הופקינס בויליאמס קולג', מצפה הכוכבים העתיק ביותר בארצות הברית. כיהן בתפקיד זה עד ליום מותו.

בשנת 1894, ספורד לקה בשבץ. הוא נפטר ב-13 ביוני 1901 בניוארק, ניו ג'רזי, בדירה שחלק עם בנו.

על שמו הוקמה מלגת לימודים לאסטרונומיה בויליאמס קולג'.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה

קטגוריה:אמריקאים ילידי ורמונט
קטגוריה:אסטרונומים אמריקאים
קטגוריה:ילדי פלא במתמטיקה
קטגוריה:אוטודידקטים אמריקאים
קטגוריה:גאוני חישוב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1836
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1901
יחסי טג'יקיסטן–ישראל

היחסים שבין **[[ישראל|מדינת ישראל]]** לבין **[[טג'יקיסטן|רפובליקת טג'יקיסטן]]** החלו בשנת 1992 עם עצמאותה של טג'יקיסטן, על אף התנגדות העם, שתמך בפלסטינים ובאיראנים.

טג'יקיסטן היא מדינה מוסלמית שנמצאת ביחסים הדוקים - כלכליים, חברתיים ותרבותיים עם איראן; המדינה תמכה בתוכנית הגרעין האיראנית, התנגדה לסנקציות הבינלאומיות על איראן, ועמדה לצד הפלסטינים במאבקיהם נגד ישראל באו"ם. למרות זאת, ישראל מנסה לפתח את יחסיה עם טג'יקיסטן, כדי למנוע בריתות נגדה באזור מרכז אסיה.

## יחסים פוליטיים
היחסים הפוליטיים שבין שתי המדינות הם יחסים קרים, עקב תמיכתה של טג'יקיסטן באיראן וברשות הפלסטינית. טג'יקיסטן מטיפה לישראל שהיא צריכה לקבל את תמיכתה באיראן וברשות הפלסטינית באו"ם ובארגון הוועידה האסלאמית. היחסים של ישראל עם שתי מדינות אלו גורמים להתרסה בישראל מצד טג'יקיסטן ואי-השקעה ביחסים עם ישראל.

## שיתופי פעולה
שיתופי הפעולה בין ישראל לבין טג'יקיסטן הם בעיקר בתחומי החקלאות ופיתוח הכפר - 70 אחוזים מהטג'יקים מתגוררים באזורים כפריים. בטג'יקיסטן, החקלאות מהווה כ-23 אחוזים מסך התוצר המקומי הגולמי, ו-75 אחוזים מכלל התעסוקה. עם זאת, מעט מאוד קרקע בטג'יקיסטן היא קרקע חקלאית, עקב כך שהמדינה הררית.

## סחר
בין 2009 ל-2013 שווי הייצוא הישראלי הממוצע לטג'יקיסטן היה 400,000 דולר אמריקאי לשנה, והייבוא הישראלי הממוצע מטג'יקיסטן היה כ-5,000 דולר אמריקאי.

## נציגויות
ישראל מיוצגת בטג'יקיסטן על ידי שגרירות ישראל בטשקנט (אוזבקיסטן).

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
סריוון

**סריוון **(בקוריאנית: **사리원시**) היא עיר בדרום קוריאה הצפונית ובירת מחוז צפון הואנג-הה. על פי מפקד האוכלוסין האחרון של קוריאה הצפונית משנת 2008 התגוררו בסריוון 307,764 איש. העיר שוכנת כ-60 ק"מ מדרום לפיונגיאנג.

## מחוזות אדמיניסטרטיביים
סריוון מחולקת ל-31 שכונות ו-9 כפרים.

## בריאות
בסריוון בית החולים לילדים היחיד באזור, הוא משרת 16 מחוזות וכ-500,000 ילדים ובני נוער בשנה.

## תעשייה
בסריוון מפעל אשלג ומפעל טרקטורים.

## חינוך
מוסדות החינוך כוללים את האוניברסיטה לחקלאות, האוניברסיטה לגאולוגיה, אוניברסיטה לרפואה, אוניברסיטת החינוך ומכללה לרוקחות.

## תיירות
"רחוב פולקלור סריוון" נבנה במהלך תקופת שלטונו של קים ג'ונג-איל. הרחוב נבנה במטרה להעניק תמונה אידיאלית של קוריאה העתיקה, והוא כולל מבנים "בסגנון היסטורי" ואוסף של תותחים קוריאנים עתיקים.. הרחוב משמש לעיתים קרובות כיעד  לסיור של זרים בסיור ממשלתי רשמי. מבנים רבים בסגנון ישן קיימים בעיר.

## תחבורה
סריוון נגישה באמצעות אוטובוסים ורכבת.

## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קוריאה הצפונית: ערים
נמל התעופה טנזינג-הילרי

**נמל התעופה טנזינג-הילרי** (בנפאלית: **तेन्जिङ हिलारी विमानस्थल**, ידוע גם בשם **נמל התעופה לוקלה**) הוא שדה תעופה קטן, הממוקם בעיירה לוקלה שבנפאל.
ממוזער|המראה ונחיתה בנמל התעופה

## רקע
שדה התעופה קרוי על שם טנזינג נורגיי ואדמונד הילרי, שני מטפסי ההרים שהעפילו לראשונה אל פסגת האוורסט ב־1953, כאות הוקרה על מאמציהם להקמת השדה באזור. השדה מיועד למטוסי STOL (short take off - landing) - מטוסים שמסוגלים להמריא ולנחות עם מסלול קצר כיוון שאורכו של המסלול היחיד בשדה הוא 527 מטרים בלבד, ובקצהו יש מצוק שגובהו מאות מטרים. השדה אינו מישורי, והוא אחד התלולים בעולם, כיוון ששיפוע מסלול הטיסה שלו מגיע ל־12%. לכן, ההמראה מתבצעת במדרון, והנחיתה במעלה. עד שנת 2002 היה השדה כבוש בלבד וכיום הוא סלול. מספר תאונות התרחשו בו, ונהרגו בהן כ־30 איש.

שדה התעופה מקיים טיסות באור יום בלבד, בעיקר לבירה קטמנדו, אך הוא נסגר לעיתים קרובות עקב מזג האוויר. במקום קיים גם מנחת מסוקים קטן. בעת מהומות או ניסיונות הפיכה נסגר השדה, וצבא נפאל מטיל איסורים לגבי תנועה בעיירה.

הנמל דורג ב-2010 בערוץ ההיסטוריה במקום הראשון ברשימת נמלי התעופה המסוכנים בעולם.

## קישורים חיצוניים
* 

*  - סרטון נחיתות והמראות מנמל התעופה.

## הערות שוליים

טנזינג-הילרי
טנזינג-הילרי
רוברט פיו

**רוברט פיו** (באנגלית: **Robert Pugh**; נולד ב-11 באוקטובר 1950) הוא שחקן ולשי. אחד מתפקידיו הידועים ביותר הוא בדמות קרסטר בסדרת הפנטסיה של HBO "משחקי הכס".

## ביוגרפיה
פיו נולד במחוז רונד'ה קינון טב שבוויילס. אחרי שהחליט להיות שחקן הוא נרשם לקורסי ערב בבית הספר למשחק "Mountview Academy of Theatre Arts" שבצפון לונדון. אחר כך התקבל לרוז ברופורד קולג'  וסיים לימודי תואר ב-1976.

ב-2005 גילם פיו את דמותו של הרולד וילסון בדרמה של ערוץ 4 הבריטי "לונגפורד". ב-2006 שיחק בתפקיד הרמן גרינג בדרמה התיעודית "Nuremberg: Nazis on Trial" של ה-BBC. ב-2007 כיכב לצדן של ג'נבייב או'ריילי וג'רלדין ג'יימס בדרמה "The Time of Your Life" בערוץ ITV1. בסדרה הוא גילם את אביה של אשה שהתאוששה אחרי שהייתה בתרדמת 18 שנה.

ב-2010 הופיע פיו בתפקיד טוני בשני פרקים בסדרה "דוקטור הו" (הפרק "The Hungry Earth" והפרק "Cold Blood"). ב-2011 שיחק בדמות השופט פטריק קוברן בסדרה המשפטית "Justice". ב-2012 גילם את המנהיג הוולשי אוון גלנדאוור בעיבוד של ה-BBC למחזה "הנרי הרביעי".

ב-2012 הצטרף פיו לצוות השחקנים של סדרת הפנטסיה "משחקי הכס" של HBO ושיחק בדמות קרסטר. ב-2013 שיחק בתפקיד ברון ריברס בסדרת הדרמה "המלכה הלבנה". בסדרה "דוקטור פוסטר" הופיע בתפקיד ג'ק ריינולדס. ב-2016 הצטרף פיו לצוות השחקנים של הסדרה "מר סלפרידג'" וגילם את לורד וינסטיי.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ולשים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1950
פרוקלוס

**פרוקלוס** (ביוונית: **Πρόκλος Διάδοχος** - Próklos ho Diádokhos, Proclus Lycaeus; קונסטנטינופול, 412 - אתונה, 485) היה פילוסוף ניאופלאטוני ומתמטיקאי. היה בין אחרוני הפילוסופים של התקופה הקלאסית. בכתביו ניסח ופיתח באופן מלא ומפורט משנה ניאופלאטונית שיטתית. גדולה השפעתו על הפילוסופיה המערבית של ימי הביניים ביוונית ובלטינית.

## יצירתו
רוב כתביו של פרוקלוס הם פירושים לדיאלוגים של אפלטון (הדיאלוגים: אלקיביאדס, קריטילוס, פרמנידס, הרפובליקה, טימאוס). בפירושיו מציג פרוקלוס את שיטתו הפילוסופית שלו עצמו כאילו הייתה פרשנות נאמנה לכוונתו של אפלטון. בכך הוא אינו שונה מניאופלאטונים אחרים, כי גם הוא רואה את הדיאלוגים הללו ככתובים בהשראה אלוהית. יחד עם זאת פרוקלוס היה קורא זהיר של הטקסט האפלטוני. כמה מפירושיו הללו אבדו.

בנוסף לפירושיו, פרוקלוס כתב שתי יצירות עיקריות שיטתיות: החיבור יסודות התאולוגיה (Στοιχείωσις θεολογική) כולל 211 הנחות, כל אחת עם הוכחה. ההנחה הראשונה היא על מציאות "האחד" (אחדות אלוהית), וההנחה האחרונה היא ירידתה של הנשמה האינדיבידואלית אל העולם החומרי.

החיבור התאולוגיה האפלטונית (Περὶ τῆς κατὰ Πλάτωνα θεολογίας) מציג תיאור שיטתי של עמדות אפלטוניות מהדיאלוגים השונים שלו, מאפייני הסדר האלוהי, היקום הקרוב ביותר אל 'האחד'.

שרדו והגיעו לידינו עוד שלש מסות של פרוקלוס, כיום רק בתרגום ללטינית:
# ספקות בנוגע להשגחה (De decem dubitationibus circa providentiam)
# על ההשגחה והגורל (De providentia et fato)
# על מציאותו של הרוע (De malorum subsistentia)

לדברי לידוס, האסכולות של פרוקלוס, יאמבליכוס וסיריאנוס, סבורות כי אלוהי היהודים הוא "הדמיאורג של העולם המוחש, ומכנות אותו האל של ארבעת היסודות".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופים של המוסר
קטגוריה:מחברים כותבי יוונית
קטגוריה:ילידי 412
קטגוריה:נפטרים ב-485
כנסיית גבירתנו הדואבת

שמאל|ממוזער|250px|פסל מעל הפסיפס בתחנה הרביעית
**כנסיית גבירתנו הדואבת** (בארמנית: **Սուրբ Աստվածածին եկեղեցի**) היא כנסייה ארמנית קתולית הניצבת בצומת רחוב הוויה דולורוזה (מזרח) עם רחוב הגיא בעיר העתיקה שבירושלים.

בתוך הכנסייה שוכנת התחנה הרביעית בוויה דולורוזה. תחנה זו מנציחה את מפגשה של מרים, אם ישו עם בנה, בראותה אותו נושא את הצלב, ושלאחריו התעלפה. מפגש זה אינו מתואר בברית החדשה, אלא זוהי מסורת מן המאה ה-14. שם התחנה בלטינית: Mater Dolorosa.

הכנסייה הוקמה בשנת 1874 על חורבותיה של כנסייה צלבנית. במהלך הכשרת השטח לבנייה נתגלה קטע מרצפת פסיפס ביזנטית, ובו צמד סנדלים או כפות רגליים הפונות לצד צפון. מאחר שמסורת המפגש בין מרים וישו מאוחרת לתקופה הביזנטית, לא ניתן לקשור את הפסיפס לאירוע זה, ונראה שמדובר בסך הכל ברצפת מבוא לחדר רחצה קדום. למרות זאת, מזהים הנוצרים את הפסיפס כציון מקום עמידתה של מרים בעת שראתה את בנה צועד בוויה דולורוזה. בשל כך שולב הפסיפס בקריפטה של כנסיית 'גבירתנו הדואבת' לצד פסל המתאר את המפגש.

הכנסייה שוכנת בלב מתחם השייך לארמנים-קתולים, ואשר כולל מוסדות לימוד וחדרי מגורים. עד שנת 2009 הייתה הכנסייה סגורה לקהל שאינו ארמני-קתולי, ולכן צוינה התחנה הרביעית בחדרון קטן סמוך לתחנה החמישית על רחוב הגיא, בה יכלו צליינים לשאת תפילות השייכות לתחנה זו. חדרון זה משמש עתה חנות מזכרות לצליינים, וניתן עוד לראות את הריצוף החצי-עגול שבפתחו.

## קישורים חיצוניים

* דרך הייסורים, באתר goisrael 
* Church of Our Lady of Suffering - Armenian catholic, באתר http://jerusalem.com/ 

קטגוריה:ארץ ישראל: מקומות קדושים לנצרות
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז ירושלים
קטגוריה:ירושלים: כנסיות קתוליות
קטגוריה:העיר העתיקה: אתרים ארכאולוגיים 
קטגוריה:ישראל: כנסיות אפוסטוליות ארמניות
קטגוריה:הרובע המוסלמי: כנסיות ומנזרים
טוקמק (קירגיזסטן)

**טוקמק** (בקירגיזית: **Токмок** - **טוקמוק**; ברוסית: **Токмак**) היא עיר במחוז צ'וי שבצפון קירגיזסטן. העיר ממוקמת ב, על הגדה הדרומית של , צמוד לגבול קזחסטן, כ-60 ק"מ מזרחית לבירה בישקק. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2022 אוכלוסיית העיר מנתה 73,433 בני אדם והיא העיר החמישית בגודלה בקירגיזסטן.

## היסטוריה
טוקמק הוקמה בסביבות שנת 1830 על ידי ח'אנות קוקנד. תפקידה היה לשמור על גבולה הצפוני של החאנות. שלושים שנה מאוחר יותר טוקמק נכבשה ונהרסה על ידי הכוחות של האימפריה הרוסית, ב-13 במאי 1864 הוקמה טוקמק המודרנית על ידי הגנרל הרוסי .

ב-1867 טוקמק קיבלה מעמד של עיר והפכה לבירת המחוז, אך ב-1878 איבדה את המעמד של בירת המחוז ועיר. מעמד של עיר הוחזר לה רק ב-1927.

## קישורים חיצוניים

* 
* איגוד העיריות של קירגיזסטן  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קירגיזסטן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1825
נתן נטע אולבסקי

הרב **נתן נטע אולבסקי** (1881 – 1966) היה רב בברית המועצות, פוסק מחבר ספרי הלכה, בהם, שו"ת **חיי עולם נטע**.

## ביוגרפיה
נולד בעיירה שלוושניא בפלך ז'יטומיר (כיום אוקראינה), לאביו שהיה שוחט. מוריו הראשונים היו אביו וסבו שהיה רב העיירה. לאחר מכן נסע ללמוד בישיבת רמיילס בוילנא ושם גם הוסמך לרבנות. שימש כרב באחד מבתי הכנסת בווילנא, אך משנאלץ לעזור בפרנסת משפחתו, למד את מלאכת השחיטה ושימש כשוחט במספר עיירות בסיביר, בהם צ'רמחובה . מלחמת העולם הראשונה שיבשה את תוכניותיו לשוב לווילנא, והוא נותר בעיר אירקוטסק בסיביר שם שימש כרב הקהילה המקומית. בהיותו שם התפרסם שמו כאחד מגדולי ה"משיבים" בענייני ההלכה בברית המועצות, והוא ענה לשאלות שהגיעו אליו מכל קצווי המדינה.

עמד בקשרי מכתבים עם גדולי הדור באותה תקופה בהם ר' יוסף רוזין ("הרוגצ'ובי") וביותר עם ידידו הרב אבא דוד גולדפיין. כן שלח מאמרים תורניים לכתב העת המאסף שיצא בירושלים.

עם התגברות רדיפות הדת, מצד שלטונו של סטלין בסוף שנות העשרים, וסגירתו של בית המטבחיים הכשר באירקוטסק, עקר ר' אולבסקי למוסקבה בשנת 1931, שם גרו בנו וגיסתו. באותו זמן הוא עסק בלימוד משותף עם ידידו הרב אבא דוד גולדפיין, עד פטירתו של הרב גולדפיין בשנת 1937.

בשנות מלחמת העולם השנייה שהה הרב אולבסקי עם אשתו בקזחסטן. באותה תקופה בהם שהתה משפחתו שם, שרר עוני ומחסור. גם נייר עליו יוכל להעלות את חידושיו היה קשה למצוא. הרב היה אוסף נייר ממטווח של הצבא האדום ועליו כתב את חידושיו. עם סיום המלחמה חזרו בני הזוג למוסקבה שם שימש כרב בית הכנסת ברחוב מרינה-ראשצה במשך 20 שנה עד יום פטירתו. עם פטירת הרב שליפר – רבה הראשי של מוסקבה ב-1957, שימש הרב אולבסקי כרב העיר תקופה קצרה, אולם פרש מתפקידו זה, משראה את המגבלות שמטיל השלטון הקומוניסטי על תפקידו זה.
נפטר ב-1967 ונקבר במלחובקה.

ממוזער|חידושים שנכתבו על ידי הרב אולבסקי על נייר מטרה של מטווח של הצבא האדום
לרב אולבסקי היו שני בנים. האחד נעלם בזמן מלחמת העולם השנייה. בנו השני – משה, היה פרופסור למתמטיקה במוסקבה. הוא עלה לישראל בשנות התשעים והביא חלק מכתבי אביו שנדפסו מאוחר יותר.

נכדו, פרופ' אלכסנדר אולבסקי, שימש כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב.

## ספריו
בהיותו רב באירקוטסק נדפס בוילנא בשנת תרצ"א, ספרו הראשון – "חיי עולם נטע" שהוא ספר שו"ת בהלכה. הספר נדפס בליטא העצמאית מכיוון שהיה זה בלתי אפשרי להדפיסו בברית המועצות תחת השלטון הסטליניסטי. הרב שלח את תשובותיו למוציאים לאור במאתיים מכתבים נפרדים. הספר קיבל את הסכמות ר' חיים עוזר גרודזנסקי, הרוגצ'ובר, ר' חנוך אייגש ור' מנחם קרקובסקי מווילנא. אל הרב אולבסקי נשלח הספר המודפס ללא עמוד השער ועמודי ההסכמות למנוע ממנו הסתבכות עם השלטון הקומוניסטי.

הספר הוהדר ויצא לאור מחדש על ידי מכון ירושלים בשנת תשנ"ה, ואליו נוסף הספר "נטע רבעי" שיצא מכתב יד המחבר, שכאמור הועלה על ידי בנו ארצה.

הרב אולבסקי כתב ספרים נוספים הנמצאים עדיין בכתב יד, והם נמצאים כאמור בכתבי יד בידי מכון ירושלים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:רבנים רוסים
קטגוריה:ילידי 1881
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1966
דיוויזיית הפאנצר ה-25 (ורמאכט)

**דיוויזיית הפאנצר ה-25** הייתה דיוויזיה משוריינת של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המזרחית בקרבות שונים, ובכלל זה במבצע ויסלה-אודר.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-25 בפברואר 1942 בנורווגיה, והועמדה תחת פיקוד יוהאן הארדה. בספטמבר 1943 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, ובדצמבר אותה שנה הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב דנייפר ובמבצע דנייפר-קרפטי כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית, ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה. ביוני 1944 נשלחה הדיוויזיה למנוחה בדנמרק, ובאוגוסט אותה שנה נשלחה לוורשה, שם לחמה כחלק מהארמייה התשיעית. בהמשך לחמה הדיוויזיה במבצע ויסלה-אודר כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית, ולאחר מכן לחמה כחלק מהארמייה השמינית באוסטריה, ובכלל זה בקרב על וינה, עד סוף המלחמה.

## מפקדים
* יוהאן הארדה (25 בפברואר 1942 - 1 בינואר 1943)
* אדולף פון של (1 בינואר 1943 - 15 בנובמבר 1943)
* גאורג יאואר (15 בנובמבר 1943 - 20 בנובמבר 1943)
* הנס טרגר (20 בנובמבר 1943 - 1 ביוני 1944)
* אוסווין גרוליג (1 ביוני 1944 - 18 באוגוסט 1944)
* אוסקר אאודרש (18 באוגוסט 1944 - 8 במאי 1945)

## לקריאה נוספת

* Martin Windrow, **The Panzer Divisions**, UK: Osprey Publishing, 1972.

## קישורים חיצוניים

* אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht.

25
דיוויזיית הפאנצר ה-26 (ורמאכט)

**דיוויזיית הפאנצר ה-26** הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית האיטלקית עד סוף המלחמה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-14 בספטמבר 1942 בצרפת, על בסיס הדיוויזיה ה-23, והועמדה תחת פיקוד שמילו פון ליטוויץ. באוגוסט 1943 נשלחה הדיוויזיה לחזית האיטלקית, שם לחמה בקרבות השונים, ובכלל זה בנחיתה בסלרנו ובקרב אנציו, כחלק מהארמייה העשירית והארמייה ה-14 לסירוגין, עד סוף המלחמה.

## מפקדים
* שמילו פון ליטוויץ (14 בספטמבר 1942 - 22 בינואר 1944)
* הנס הקר (22 בינואר 1944 - 20 בפברואר 1944)
* שמילו פון ליטוויץ (20 בפברואר 1944 - 6 ביולי 1944)
* אדוארד קרזמן (6 ביולי 1944 - 15 בדצמבר 1944)
* קרל שטולברוק (15 בדצמבר 1944 - 29 בינואר 1945)
* אלפרד קוהנרט (29 בינואר 1945 - 19 באפריל 1945)
* ויקטור לינארץ (19 באפריל 1945 - 2 במאי 1945)

## לקריאה נוספת

* Martin Windrow, **The Panzer Divisions**, UK: Osprey Publishing, 1972.

## קישורים חיצוניים

* אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht.

26
הדיוויזיה ה-23 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-23** (בגרמנית: **23. Infanterie-Division**) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
### הקמה ראשונה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בפוטסדאם, והועמדה תחת פיקוד ארנסט בוש, שהוחלף ב-4 בפברואר 1938 על ידי ולטר פון ברוקדורף-אהלפלדט. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה בעתודת הארמייה הרביעית. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה ה-12, ובמהלך מבצע ברברוסה ומבצע טייפון לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-7 במסרת הארמייה הרביעית. באוגוסט 1942 הועברה הדיוויזיה לצרפת, וב-14 בספטמבר 1942 פורקה הדיוויזיה והפכה להיות דיוויזיית הפאנצר ה-26.

### הקמה שנייה
ב-23 באוקטובר 1942 הוקמה הדיוויזיה מחדש בדנמרק, והועמדה תחת פיקוד פרידריך פון שלוויץ. בינואר 1943 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בגזרה הצפונית כחלק מהארמייה ה-16 והארמייה ה-18 לסירוגין. בפברואר 1945 הועברה הדיוויזיה לפרוסיה המזרחית, שם לחמה בקרבות הקשים שהתחוללו שם כחלק מהארמייה השנייה עד סוף המלחמה.

## מפקדים

## קישורים חיצוניים

* הדיוויזיה ה-23 באתר lexikon-der-wehrmacht 

23
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס גץ פון ברליכינגן

**דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-17 גץ פון ברליכינגן** (בגרמנית: **17. SS-Panzergrenadier-Division "Götz von Berlichingen"**) הייתה דיוויזיית פאנצרגרנדיר (חיל רגלים ממוכן) של הואפן אס אס, כחלק מצבא גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המערבית, והשתתפה במערכה בנורמנדי ובמבצע נורדווינד.

אנשי הדיוויזיה ביצעו מספר רב של פשעי מלחמה בעיקר בשלב האחרון של מלחמת העולם, בין קרבנותיהם היו אסירי מחנות ריכוז שניסו להימלט מצעדות המוות, שבויים מחיילי צבא ארצות הברית ואזרחים גרמניים שרצו להיכנע לצבא ארצות הברית.

פשע המלחמה האחרון הידוע של הדיוויזיה בוצע ב-2 במאי 1945 יום נפילת ברלין.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-15 בנובמבר 1943 בצרפת, על בסיס יחידות מדיוויזיית פאנצר אס אס העשירית. הדיוויזיה נקראה על שם הגיבור הגרמני **[[גץ פון ברליכינגן]]**, והועמדה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר אס אס השביעי, ולמפקדה מונה ורנר אוסטנדורף. הדיוויזיה התאמנה בצרפת, וב-10 באפריל 1944 אף זכתה לביקור של היינריך הימלר. בסוף אפריל 1944 הועברה הדיוויזיה לעתודת ה־OKW, על אף שלא סיימה את אימוניה.

ביוני 1944 מיד לאחר פלישת בעלות הברית לצרפת, הועברה הדיוויזיה לנורמנדי, ואף נטלה חלק חשוב בקרב על קרנטן. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב סן-לו ובמבצע קוברה, וספגה אבדות כבדות במבצע ליטיך - מתקפת הנגד לעבר מורטן. בהמשך לחמה הדיוויזיה בקרב פאלז, שממנו נחלצו רק 1,500 מאנשי הדיוויזיה, ולאחר מכן נסוגה הדיוויזיה לעבר הסן. במשך סתיו 1944 לחמה הדיוויזיה במץ ובחבל הסאר, ובינואר 1945 השתתפה הדיוויזיה במבצע נורדווינד, שבו ספגה אבדות כבדות. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בגרמניה, ובסוף המלחמה נכנעו שרידיה בפרנקוניה לבעלות הברית.

## מפקדים
* ורנר אוסטנדורף (15 בנובמבר 1943 - ינואר 1944)
* פריץ קלינגנברג (ינואר 1944)
* ורנר אוסטנדורף (ינואר 1944 - 17 ביוני 1944)
* אוטו בינגה (17 ביוני 1944 - 20 ביוני 1944)
* אוטו באום (20 ביוני 1944 - 1 באוגוסט 1944)
* אוטו בינגה (1 באוגוסט 1944 - 30 באוגוסט 1944)
* אדוארד דייזנהופר (30 באוגוסט 1944 - ספטמבר 1944)
* תומאס מילר (ספטמבר 1944)
* גוסטב מרטש (ספטמבר 1944 - 21 באוקטובר 1944)
* ורנר אוסטנדורף (21 באוקטובר 1944 - 15 בנובמבר 1944)
* הנס לינגנר (15 בנובמבר 1944 - 9 בינואר 1945)
* גרהרד לינדנר (9 בינואר 1945 - 21 בינואר 1945)
* פריץ קלינגנברג (21 בינואר 1945 - 22 במרץ 1945)
* יאקוב פיק (22 במרץ 1945 - 26 במרץ 1945)
* גאורג בוכמן (26 במרץ 1945 - 8 במאי 1945)

## קישורים חיצוניים

* דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-17 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

## הערות שוליים

קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יחידות חיל רגלים ממוכן
קטגוריה:דיוויזיות אס אס
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-19 (ורמאכט)

**דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-19** (בגרמנית: **19. Volks-Grenadier-Division**) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המערבית, ובכלל זה במבצע נורדווינד.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-8 באוגוסט 1944 בדנמרק בתור **דיוויזיית הגרנדיר ה-19**, על בסיס דיוויזיית יוטלנד ודיוויזיית הסער של הלופטוואפה ה-19, והיא הועמדה תחת פיקוד אוטו אלפלדט. ב-9 באוקטובר שונה שמה ל**דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-19**, והיא הועברה תחת פיקוד הארמייה הראשונה בצרפת. בינואר 1945 לחמה הדיוויזיה במבצע נורדווינד כחלק מקורפוס האס אס ה-13, ולאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה. באפריל 1945 פורקה הדיוויזיה, ושרידיה צורפו לדיוויזיה ההררית ה-2.

## מפקדים
* גינטר הופמן (8 באוגוסט 1944 - אוגוסט 1944)
* ולטר ויסמט (אוגוסט 1944 - פברואר 1945)
* קרל בריצלמאייר (פברואר 1945 - אפריל 1945)

## קישורים חיצוניים
* דיוויזיית הגרנדיר ה-19 באתר lexikon-der-wehrmacht 
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-19 באתר lexikon-der-wehrmacht 

19
נמל התעופה נובוסיבירסק טולמצ'ובו

**נמל התעופה נובוסיבירסק טולמצ'ובו** (ברוסית: **Аэропорт Толмачёво**) הוא נמל התעופה המשרת את העיר נובוסיבירסק, בירת המחוז הפדרלי הסיבירי של רוסיה. זהו נמל התעופה העמוס ביותר בסיביר והשישי ברוסיה בהיקף הפעילות בו. בשנת 2015 עברו בו 3,703,211 נוסעים ו-23,706 טון מטען במסגרת 40,818 תנועות מטוסים. נמל התעופה ממוקם כ-16 קילומטרים ממערב לנובוסיבירסק.

## היסטוריה
הנמל החל לפעול ב-12 ביולי 1957 עם טיסת הנוסעים הראשונה של מטוס מדגם טופולב Tu-104 שהמריא מנמל התעופה אל מוסקבה. ב-1995 עבר נמל התעופה תאגוד (קורפורטיזציה) ו-49% מהמניות שלו הופרטו. בשנת 2006 שופץ הטרמינל לטיסות פנים. ב-29 בנובמבר 2012 בפעם הראשונה בתולדותיו, עבר בנמל הנוסע ה-3 מיליון בשנה אחת. בשנת 2014-2015 אוחד הטרמינל הבינלאומי עם הטרמינל הפנימי במסגרת שיפוץ נוסף, דבר שאפשר את הגדלת מספר הנוסעים העוברים בנמל התעופה כמו גם שיפור ביעילות שלו. ב-21 בדצמבר 2016 עבר לראשונה הנוסע ה-4 מיליון בשנה.

## פעילות
כיום (2016) מצויים בו המתקנים הבאים:
*שני מסלולי טיסה
*טרמינל נוסעים בשטח של 52,000 מטר רבוע
*שני טרמינלים למטען
*61 רחבות חניה למטוסים.

נמל התעופה משרת טיסות של חברות תעופה מרוסיה, ממדינות מרכז אסיה ומטורקיה. הן טסות למגוון יעדים ברחבי רוסיה וכן לקזחסטן, קירגיזסטן, טג'יקיסטן, אזרבייג'ן, גאורגיה, סין, הודו, תאילנד, וייטנאם, טורקיה ודובאי. בנוסף מתקיימות טיסות אל צ'כיה, גרמניה, בולגריה, יוון, קפריסין ותוניסיה.

בשנת 2013 היו קווי התעופה העמוסים ביותר מהנמל אל מוסקבה וסנקט פטרבורג (פנים ארציים) וכן אל בנגקוק ואנטליה (בינלאומיים).
ב-2 באפריל מתוכננת לצאת הטיסה הישירה הראשונה לתל אביב מאז ביטול הטיסות השירות בין ישראל לנובוסיבירסק לפני כ־15 שנה.

טיסות מטען מתקיימות בין הנמל לבין יעדים בסין, יפן, קוריאה, גרמניה, לוקסמבורג, הולנד, אוסטריה ואיטליה.

## גלריה

קובץ:Tolmachevo Airport (February 2024) - 4.jpg| 
קובץ:Views of Novosibirsk (November 2022) - 1.jpg| 
קובץ:Tolmachevo Airport (February 2024) - 2.jpg| 


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נובוסיבירסק
נובוסיבירסק טולמצ'ובו
זיאמה טלסין

**זיאמה (זלמן) טלסין** (יידיש: **זיאַמע טעלעסין**; 1907 או 15 ביולי 1908, קלינקוביץ', פלך מינסק – 1996, ירושלים) היה משורר יידי.

## ביוגרפיה
הוא נולד למשפחה מרובת ילדים, למד בתלמוד תורה אולם נאלץ לעזוב אותו לאחר שהשלטונות סגרו אותו. לאחר מכן עבד בפחחות יחד עם אביו. ב-1929 הוא נסע למוסקבה ולמד שם ספרות יידיש במכון הפדגוגי. את לימודיו הוא סיים ב-1935 ועבר למינסק יחד עם אשתו, רחל בוימוול שבעצמה הייתה משוררת וסופרת יידית נודעת. במינסק הוא התמנה לעורך של מו"ל והחל לפרסם את שיריו הראשונים.

במינסק יצאו לאור שני קובצי שיריו הראשונים, **אויף מיין אייגענער ערד** ב-1939 ו**לידער און פאעמען** ב-1941. בזמן מלחמת העולם השנייה הוא התנדב לשירות בצבא האדום והשתחרר מהשירות ב-1945 לאחר פציעה קשה בדרגת סרן.

לאחר סיום המלחמה הוא עבר למוסקבה, שם יצאו לאור שני קובצי שיריו ביידיש נוספים וחמישה ספרי ילדים מאוירים.

בני הזוג, זיאמה ורחל היו הורים לבן יחיד, יוליוס טלסין, דיסידנט ואקטיביסט ציוני בברית המועצות. בשנת 1969 הגיש בנם בקשה לעלות לארץ ישראל, וב-1970 הותר לו לעלות. בשנת 1971 הצטרפו אליו הוריו, והשתקעו בירושלים. ב-1990 הוא קיבל פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.

## פרסומיו
**געוויין פֿון זכּרן**, תל אביב : י"ל פרץ, תשל"ב (1972).

**דער וועג פֿונעם פֿויגל**, תל אביב : פארלאג י.ל. פרץ, תשמ"ח (1988).

**קמץ־אַלף – אָ**, ירושלים : יידישער קולטור-געזעלשאפט, (1980).

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
אולימפיאדת הנוער לוזאן (2020)

**אולימפיאדת הנוער לוזאן (2020)** היא אולימפיאדת הנוער השלישית במתכונת של משחקי החורף האולימפיים לנוער. האולימפיאדה היא אירוע ספורט רב-ענפי לנוער בגילאים 15–18 ברוח המשחקים האולימפיים. המשחקים התקיימו בין 9 בינואר 2020 עד 22 בינואר. באולימפיאדה עתידים להשתתף כ-1,880 ספורטאים מ-71 מדינות שיתחרו ב-7 ענפי ספורט שונים. לוזאן נבחרה כעיר המארחת לאחר שהועדפה על פניה של בראשוב ב-31 ביולי 2015 בכנס ה-128 של הוועד האולימפי הבינלאומי בקואלה לומפור.

## המכרז
ארבע ערים הביעו עניין באירוח המשחקים, אך רק שתי ערים הגישו לבסוף את מועמדותן: בראשוב (רומניה) ולוזאן (שווייץ). ב-5 בדצמבר 2014 אישר הוועד האולימפי הבינלאומי את המועמדות של הערים. ב-31 ביולי 2016 בכנס ה-128 של הוועד האולימפי ברואלה לומפור נבחרה לוזאן כעיר המארחת לאחר שזכתה בהצבעה ב-71 קולות לעומת 10 קולות לבראשוב.

## ארגון
[ממוזער|[דנקה ברטקובה, יו"ר ועדת התיאום ללוזאן 2020]]

ב-26 באוקטובר 2015, נשיא הוועד האולימפי הבינלאומי, תומאס באך, מינה את דנקה ברטקובה, קלעית סלובקית ומדליסטית אולימפית, כיו"ר ועדת התיאום לקראת משחקי החורף האולימפיים ה-3 - לוזאן 2020. ועדת התיאום מורכבת משישה חברים השייכים לוועד האולימפי הבינלאומי. יחד עם ועדת התיאום עובדת על הכנת המשחקים הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער לוזאן (LYOGOC). מנכ"ל הוועדה המארגנת הוא איאן לוגן.

## המשחקים
### ענפי הספורט
במשחקי החורף האולימפיים לנוער ב-2020 התקיימו 81 תחרויות ב-8 ענפי ספורט שונים המחולקים ל-16 מקצועות שונים בהשתתפות 1,872 ספורטאים בני 15 עד 18. מאפיין ייחודי של המשחקים הוא קיום תחרויות של קבוצות מעורבות המורכבות מספורטאים ממדינות שונות.

### לוח זמנים

### טבלת המדליות

הוועדה המארגנת של משחקי אולימפיאדת הנוער בלוזאן (LYOGOC) לא מקיימת רישום של טבלת מדליות רשמית. באולימפיאדה הוענקו סך הכל 243 מדליות ב-81 תחרויות. המדליות של הקבוצות המעורבות שהורכבו מספורטאים ממדינות לאום שונות רשומות בטבלה כמדליות שהוענקו ל"נבחרת לאומים מעורבת" ואינה מדורגת בטבלה.

### המדינות המשתתפות
79 מדינות השתתפו באולימפיאדת הנוער לוזאן. 12 מדינות השתתפו לראשונה במשחקי החורף לנוער: , , , , , , , , , ,  ו.  ו שלחו השנה משלחת למשחקים לאחר שלא השתתפו באולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016). אולם,  ו לא השתתפו לראשונה במשחקי החורף לנוער.

## ישראל באולימפיאדה

המשלחת הישראלית מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים ספורט: החלקה אמנותית, סקי אלפיני, סקי בסגנון חופשי. נושא דגל ישראל בטקס הפתיחה היה המחליק האמנותי, ניקיטה קובלנקו. המשלחת הישראלית זכתה במדליות כסף וארד ראשונות. הגולשת האלפינית, נועה סולוש, זכתה במדליית כסף במסלול המשולב ובמדליית ארד במסלול הסופר G.

## קישורים חיצוניים

* 

* אולימפיאדת הנוער לוזאן (2020), באתר הוועד האולימפי הבינלאומי

## הערות שוליים

2020
לוזאן
קטגוריה:לוזאן: ספורט
קטגוריה:2020 בספורט
קטגוריה:2020 באירופה
קרפץ'

**קרפץ**' (בפולנית: **Karpacz**; בגרמנית: **Krummhübel**) היא עיירת מרחצאות ונופש, במחוז ילניה גורה בפרובינציית שלזיה תחתית שבדרום-מערב פולין.

## שם המקום
בתקופת היותה עיירה גרמנית נקראה קרומהיבל (Krummhübel). בתום מלחמת העולם השנייה, בעקבות חילופי האוכלוסין, קיבלה את השם הפולני Karpacz המרמז להרי הקרפטים מהם הגיעו התושבים הפולנים החדשים.

## גאוגרפיה
קרפץ' נמצאת בלב רכס קרקונושה (Karkonosze), בקרבת הגבול עם צ'כיה. 15 ק"מ דרומית לילניה גורה בירת המחוז, 94 קילומטר דרום-מערבית לוורוצלב ו-122 קילומטר צפון-מזרחית לפראג.

## היסטוריה
המקום מוזכר לראשונה בשנת 1599 כמרכז של כריית ברזל ועופרת. התושבים היו גרמנים והמקום השתייך לאוסטריה עד 1742, בהמשך לפרוסיה ומ-1871 עד סיום מלחמת העולם השנייה לגרמניה. לאחר המלחמה, העיירה הועברה מגרמניה לפולין ושמה שונה לקרפץ'. כל תושבי העיר הגרמנים גורשו והוחלפו במתיישבים פולניים.

## אתרים מרכזיים
* כנסיית העץ (stavkirke) שהועברה מנורווגיה ב-1841.
* מבנה תחנת הרכבת הנטוש המשמש כיום מרכז תרבות ויש בו מוזיאון צעצועים.
* בית הנופש של הסופרת היהודיה אלזה אורי.
* קטע כביש בעל אשליית שיפוע (בדומה לכביש המכושף שבירושלים).

תמונה:Poland Karpacz - Vang church overview.jpg|כנסיית העץ.
תמונה:PL Karpacz Dworzec 0020.JPG|תחנת הרכבת
תמונה:Urykarpacz2.jpg|בית הנופש של אלזה אורי.
תמונה:Urykarpacz1.jpg|לוח זיכרון לאלזה אורי.
תמונה:Anomalia grawitacyjna.jpg|ציון קטע "הכביש המכושף".


## קישורים חיצוניים

* 
* האתר העירוני  (פולנית ואנגלית)
* קרפץ' באתר תיירות גרמני 
* קרפץ' באתר "ויקיפדיה מועשרת" 

קטגוריה:שלזיה תחתית: יישובים
אברהם הופמן

שמאל|ממוזער|250px|אברהם הופמן (מס' 13, שלישי משמאל בשורה התחתונה).
**אברהם הופמן** (2 באוקטובר 1938 - 26 באפריל 2015) היה כדורסלן אשר שיחק ברוב הקריירה שלו במכבי ירושלים.

## ביוגרפיה
אברהם הופמן נולד וגדל בשכונת גאולה שבירושלים. ב-1955 התחיל את הקריירה שלו במכבי ירושלים. בעונתו הראשונה קלע הופמן 234 נקודות. אברהם הופמן היה אחד הכישרונות העולים של הליגה וכונה יד שמאל הצולפת. ב-1960 הוביל הופמן את מכבי ירושלים לניצחון מפתיע 67:72 על מכבי תל אביב שנחשבה באותה עת כקבוצה החזקה בישראל. ב-1963 החלה מכבי תל אביב לנהל עמו משא ומתן על צירופו לקבוצה שבסופו חתם הופמן במכבי תל אביב. ב-2005 זכה במקום ה-43 בספר היכל התהילה של הכדורסל הישראלי. קלע 3,641 נקודות ליגה סדירה במהלך הקריירה.

אברהם הופמן הוא אביו של שחקן הכדורסל לשעבר דור הופמן שכיום מתגורר בארצות הברית.

אברהם הופמן נפטר באפריל 2015 בגיל 76.

## קישורים חיצוניים

* סטטיסטיקות כל הזמנים, אתר המנהלת
* הופעות אברהם הופמן בנבחרת ישראל בטורניר הקדם-אולימפי 1960, בארכיון פיב"א

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורסלני מכבי ירושלים
קטגוריה:ירושלים: כדורסלנים
קטגוריה:מלך הסלים של ליגת העל בכדורסל
קטגוריה:גאולה (ירושלים): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
שפעת רביבים

**שִׁפְעַת רְבִיבִים** הוא אחד מפיוטי תיקון הגשם לשמיני עצרת מאת רבי שלמה אבן גבירול. בקרב יהדות ארצות האסלאם נהוג לשיר את הפיוט לפני תפילת מוסף בשמיני עצרת, כפתיחה לתיקון הגשם.

הפיוט נכתב כקטע הראשון בקרובה לתפילת מוסף של שמיני עצרת, עבור ברכת מגן אברהם, ובשל כך הוא מסיים במילים "אלף המגן תלוי עליו", המזכירות את חתימת הברכה.

## רקע
במשנה במסכת תענית נכתב כי שמיני עצרת, יומו האחרון של חג הסוכות, הוא הזמן שבו יש להפסיק לומר "מוריד הטל" ולהתחיל באמירת "משיב הרוח ומוריד הגשם". פיוט זה הוא כעין הקדמה להתחלת בקשת הגשם, בפיוט מבקשים את הורדת גשם בשפע לצורך תנובת הגידולים החקלאיים.

## תוכן הפיוט
פרט לבקשה לגשם, מוצגת בפיוט גם בקשה לגאולה. המתפללים מבקשים מהאל שישלח את המשיח המכונה 'עופר' ויביא את הגאולה. המשיח והגשם ישקמו את ירושלים, המוצגת כעיר "בנויה לתלפיות" וכן "פרדס רמונים", וישיבוה לקדמותה. 

בפיוט נעשה שימוש בדימויים שהושאלו משיר השירים, המשלבים בין הבקשה המיידית, גשם שיוביל לשפע כלכלי, לבין המשאלה הרחבה, גאולה ובניית בית מקדש. הפיוט כתוב באקרוסטיכון: **שלמה חזק**.

רבי אברהם פונטרימולי, רב באיזמיר, כתב קונטרס ארוך ומקיף על פיוט זה.

## מקום אמירת הפיוטים
במחזורי ספרד הישנים אומרים את הפיוטים בתוך חזרת הש"ץ של תפילת מוסף, וכן נוהגים בקהילות הפורטוגזים עד היום. ברוב קהילות הספרדים נוהגים היום לומר את הפיוטים קודם תפילת מוסף.

## קישורים חיצוניים

*
*הרב אורי שרקי, ירידת גשמים כתיקון עולם - על הפיוט "שפעת רביבים"
*ביאור הפיוט בספר זכור לאברהם, של הרב אברהם פונטרימולי, באתר hebrewbooks.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיוטים לשמיני עצרת
קטגוריה:שירי שלמה אבן גבירול
קטגוריה:קרובות
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון
קורפוס הפאנצר גרוסדויטשלנד (ורמאכט)

ממוזער|ימין
**קורפוס הפאנצר גרוסדויטשלנד** (בגרמנית: Panzerkorps „Großdeutschland“) היה קורפוס שריון של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-28 בספטמבר 1944 על בסיס הקורפוס ה-13, והועמד תחת פיקוד דיטריך פון זאוקן. הקורפוס כלל את דיוויזיית הרמן גרינג, בצירוף לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ברנדנבורג ועוד מספר יחידות. אף על פי כן, הקורפוס מעולם לא לחם כיחידה אחת, וכוחו לא הגיע לזה של קורפוס גרמני שלפני 1943.

במהלך חודש ינואר 1945 לחם הקורפוס במבצע ויסלה-אודר, וניהל קרבות הגנתיים בצפון פולין, עד שנהדף לבסוף למזרח פרוסיה. במהלך הזמן הזה, ב-26 בינואר הוקמה דיוויזיית הפאנצרגרנדיר קורמארק (*Kurmark*) משאריות של יחידות מאולתרות ויחידות מחליפים של הגרוסדויטשלנד. לאחר קרבות הגנתיים קשים בחודש פברואר ומרץ, ומתקפת נגד כושלת, פונו שאריות הדיוויזיה במעבורות - כ-4,000 חיילים - לעבר פילאו ומיד הוכנסו לקרבות באזור. דרומית משם לחמה דיוויזיית ברנדנבורג בקרבות הגנתיים נואשים מפברואר עד אפריל לאורך נהר הנייסה. בימים האחרונים של אפריל 1945 הקורפוס כמעט וחוסל לגמרי בקרבות בפילאו, ושאריות היחידה שהצליחו להגיע לשלזוויג-הולשטיין הסגירו עצמם לידי הבריטים. מרביתו של קורפוס הפאנצר המשיך להילחם בברלין עד לימיה האחרונים של המלחמה, כשלבסוף נאלץ להיכנע לסובייטים. המעטים ששרדו את השבי הסובייטי חזרו לביתם רק לאחר שנים רבות.

## מפקדים
* דיטריך פון זאוקן (28 בספטמבר 1944 - 12 במרץ 1945)
* גאורג יאוור (12 במרץ 1945 - 8 במאי 1945)

## קישורים חיצוניים

* קורפוס הפאנצר דויטשלנד באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

## הערות שוליים

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
דויטשלנד
דויטשלנד
הדיוויזיה ה-90 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-90** (בגרמנית: **90. Infanterie-Division**) הייתה דיוויזיית חיל רגלים קלה של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה במערכה בצפון אפריקה, ולאחר מכן הוקמה מחדש כ**דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-90** שלחמה בקרבות באיטליה עד סוף המלחמה.

## היסטוריה
### הקמה ראשונה
הדיוויזיה הוקמה ב-26 ביוני 1941 כ**הדיוויזיה המיוחדת אפריקה**, והועמדה תחת פיקוד מקס צימרמן, וב-26 בנובמבר אותה שנה שונה שמה ל**הדיוויזיה הקלה ה-90**. הדיוויזיה נשלחה לצפון אפריקה, ולחמה שם בקרבות השונים, ובכלל זה בקרב אל-עלמיין הראשון ובקרב אל-עלמיין השני. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בנסיגה לתוניסיה, ולחמה בקרבות הקשים שם, עד לכניעת כל כוחות הציר באפריקה ב-12 במאי 1943.

### הקמה שנייה
ב-12 במאי 1943 הוקמה בסרדיניה **דיוויזיית סרדיניה**, וב-6 ביולי 1943 שונה שמה ל**דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-90**. הדיוויזיה לחמה בחזית האיטלקית, והשתתפה בקרבות השונים בזירה, ובכלל זה בקרב על מונטה קאסינו. בהמשך לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, ובסוף המלחמה נכנעה לצבא האמריקני על גדות אגם גארדה.

## מפקדים

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה הקלה ה-90 באתר lexikon-der-wehrmacht 
* דיוויזיית סרדיניה באתר lexikon-der-wehrmacht 
* דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-90 באתר lexikon-der-wehrmacht 

90
הדיוויזיה ה-22 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-22** (בגרמנית: **22. Infanterie-Division**) הייתה דיוויזיית חיל רגלים מוטסת של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב על הולנד, ולאחר מכן לחמה בחזית המזרחית ובכרתים. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בסרביה ובקרואטיה, שם הוסבה ל**דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-22** שלחמה עד סוף המלחמה.

## היסטוריה
### הדיוויזיה המוטסת ה-22
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בברמן, והועמדה תחת פיקוד וילהלם קייטל, שהוחלף ב-1 באוקטובר 1935 על ידי אדולף שטראוס. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה בחזית המערבית, במסגרת הארמייה החמישית. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה בהולנד באזור האג, ומטרתה הייתה לשבות את וילהלמינה, מלכת הולנד ולכפות עליה כניעה. אולם הצבא ההולנדי באזור זה שקיבל התראה התקיף קשות את הכוחות התוקפים, שבה 1000 גרמנים שהושטו לבריטניה כשבויי מלחמה וכיתר את הדיוויזיה ה-22. מפקד הדיוויזיה הנס פון שפונק נפצע קשה בקרב, אך הצליח לפרוץ את הכיתור ולהתחבר עם כוחות השריון הגרמניים.

במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה בגזרה הדרומית כחלק מהארמייה ה-11, ואף השתתפה במצור על סבסטופול. באוגוסט 1942 נשלחה הדיוויזיה לכרתים, ובאוקטובר 1944 הועברה ליוון. בנובמבר 1944 נשלחה הדיוויזיה לסרביה, ובינואר 1945 הועברה לקרואטיה.

### דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-22
ב-22 במרץ 1945 הוסבה הדיוויזיה ל**דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-22**. הדיוויזיה לחמה בקרבות בשטיריה ובאוסטריה, וב-11 במאי 1945 נכנעו רוב לוחמיה לצבא היוגוסלבי, ומיעוטם לכוחות הצבא הבריטי.

## מפקדים

## קישורים חיצוניים

* הדיוויזיה ה-22 באתר lexikon-der-wehrmacht 

22
ג'ורג' גיפארד

סר **ג'ורג' ג'יימס גיפארד** (; 27 בספטמבר 1886 - 17 בנובמבר 1964) היה גנרל בצבא בריטניה, אשר שימש לתקופה קצרה כמפקד הכוחות הבריטיים בארץ ישראל ופיקד על קבוצת הארמיות ה-11 במהלך מלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### תחילת דרכו
גיפארד נולד ב-27 בספטמבר 1886 בסארי. הוא למד בבית הספר רוגבי, ובשנת 195 התגייס לצבא בריטניה ולמד במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. הוא הוצב בתחילה ברגימנט המלכותי של המלכה (מערב סארי), בשנת 1913 הועבר לשרת ברובאי המלך האפריקנים. הוא שרת במזרח אפריקה הבריטית, ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 השתתף בפלישה למזרח אפריקה הגרמנית. את כל המלחמה הוא לחם במערכה במזרח אפריקה, במרדף חסר טעם אחר כוחותיו של פאול פון לטו-פורבק. במהלך המלחמה הוא נפצע, קיבל את אות השירות המצוין, ואוזכר בשדרים (mentioned in despatches) ארבע פעמים.

בשנת 1920 הועבר לחיל הספר המלכותי במערב אפריקה, ובשנת 1927 שרת בחיל המשלוח לשאנגחאי. שנה לאחר מכן הוצב כמדריך לשוני במכללת קימברלי, וב-1931 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט המלכותי של המלכה. בשנת 1933 הוצב במטכ"ל של הדיוויזיה ה-2. בשנת 1936 מונה למפקח חיל הספר המלכותי במערב אפריקה, ובשנת 1938 מונה למפקח הכוחות הקולוניאליים במערב אפריקה.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939 שרת גיפארד כמזכיר צבאי במשרד המלחמה, ובשנת 1940 מונה למפקד פיקוד פלסטין. במסגרת תפקידו זה הוא פיקד על כל הכוחות הבריטיים בארץ ישראל ועבר הירדן. ב-1941 הוא מונה למפקד פיקוד אפריקה המערבית, והיה אחראי על קווי התקשורת של בעלות הברית במזרח התיכון ובמזרח הרחוק. לאחר הקמת צרפת של וישי נשקפה למושבות הבריטיות במערב אפריקה סכנה מצד המושבות הצרפתיות סנגל וניז'ר. כהכנה הורה גיפארד על פירוק חיל הספר המלכותי, והקים במקומו שתי דיוויזיות (ה-81 וה-82) אשר הוכשרו להילחם בתנאי שטח קשים ובהמשך הועברו לבורמה.

בין מאי לאוקטובר של שנת 1943 פיקד על ארמיית המזרח של צבא הודו הבריטית, והביא לשיפור ניכר ביעילות ובמורל של אנשיה. באוקטובר קיבל פיקוד על קבוצת הארמיות ה-11, שריכזה תחתיה את הכוחות הבריטיים שלחמו בזירה הדרום-מזרח אסייתית כנגד האימפריה היפנית. הקבוצה הורכבה מהארמייה ה-14 וארמיית ציילון, וכן מכוח סיני-אמריקאי בפיקודו של ג'וזף סטילוול. גיפארד הסתדר היטב עם מפקד הארמייה ה-14 ויליאם סלים, אך הוא כלל לא הסתדר עם המפקד העליון של בעלות הברית באזור לורד מאונטבאטן. הוא וסטילוול תיעבו זה את זה, וסטילוול סירב למלא אחר הוראותיו של גיפארד בטענה שהוא אינו מוכן שכוח אמריקאי יוכפף תחת פיקודו של מצביא בריטי. הפשרה שהושגה הייתה מורכבת ומביכה: סטילוול נותר כפוף לגיפארד, אך בו זמנית מונה לסגנו של מאונטבאטן, כך שכל אחד מהם יכל לפקד על השני ולהוציא פקודות סותרות.

היחסים הרעועים בין גיפארד מאונטבאטן התבטאו במיוחד בעת הקרב על אימפאל. הכוחות של בעלות הברית שהיו נצורים באימפאל היו צריכים סיוע אווירי בדחיפות, וחיל האוויר המלכותי לא יכל לספק זאת. מאונטבאטן עמל להשיג סיוע מחיל האוויר האמריקאי וגיפארד כלל לא ניסה לסייע לו, למרות שהכיר בחשיבות העניין. במאי 1944 התפטר גיפארד מתפקידו, אולם בפועל נשאר בתפקיד עד אוקטובר עת הוחלף בידי אוליבר ליס.

### אחריתו
לאחר התפטרותו מילא בצבא תפקידים שוליים בלבד. הוא פרש לביתו ב-1946. הוא מת בווינצ'סטר ב-17 בנובמבר 1964 בגיל 78.

## קישורים חיצוניים
* British Military History Biographies G

## הערות שוליים

קטגוריה:ציון לשבח (בריטניה)
קטגוריה:גנרלים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1886
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1964
למי צלצלו הפעמונים (סרט)

**למי צלצלו הפעמונים** (באנגלית: **For Whom the Bell Tolls**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1943 המבוסס על רומן בשם זה מאת ארנסט המינגוויי.

גרי קופר ואינגריד ברגמן מככבים בתפקידים הראשיים. הם נבחרו לתפקיד זה על ידי המינגוויי בעצמו. זה היה הסרט הראשון של ברגמן בצבעי טכניקולור. הסרט היה שובר קופות ב-1943.

ההפתעה בסרט הייתה השחקנית היווניה קטינה פקסינו שהופיעה בתפקיד המשנה הראשי וזו הייתה הופעת הבכורה שלה בסרט בהוליווד.

על הופעתה בסרט זה זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר וכן בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע. בנוסף לכך היה הסרט מועמד לעוד שמונה פרסי אוסקר: לשחקן הטוב ביותר (גרי קופר), לשחקנית הטובה ביותר (אינגריד ברגמן), לשחקן המשנה הטוב ביותר (אקים טמירוף), לסרט הטוב ביותר, לצילום, לעריכה, לעיצוב האמנותי ולפסקול המוזיקה.

אקים טמירוף זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע. צילומי החוץ נערכו במדבר סונורה בארצות הברית.

העלילה מתרחשת בספרד ב-1937, בעת מלחמת האזרחים בספרד שבה שירת המינגוויי כמתנדב בבריגדות הבינלאומיות בצד של הרפובליקנים.

## תקציר העלילה
רוברט (רוברטו) ג'ורדן (גרי קופר) הוא מורה אמריקאי לשפות המתגורר בספרד. עם פרוץ מלחמת האזרחים הוא מתנדב לסייע לצד הרפובליקנים.

כמומחה לדינמיט מוטלת עליו משימה לפיצוץ גשר חשוב במסגרת התקפה של הרפובליקנים כדי להפריע לתנועת הצבא הפשיסטי של גנרליסימו פרנקו.

בעזרת הזקן אנסלמו (ולדימיר סוקולוף) הוא מגיע לקבוצת לוחמים המסתתרים במערה. בראש הקבוצה עומד פאבלו (אקים טמירוף), לוחם ותיק מלחמה, שבע קרבות, מתוסכל מתוצאות המלחמה, ומשתדל לא לסכן את אנשיו. לצידו נמצאת בת זוגו פילאר (קטינה פקסינו), גם היא לוחמת ותיקה עם אופי גברי וסמכותי.

אישה נוספת בקבוצה היא מריה (אינגריד ברגמן). הפשיסטים הרגו את הוריה לעיניה, גילחו את שערה ואנסו אותה. אנשי הקבוצה מצאו אותה והביאו אותה למקום מחבואם.

כבר מההתחלה פורחת אהבה בין מריה לרוברטו והם מתארים את עתידם המשותף לאחר שתסתיים המלחמה.

פאבלו מבלה את זמנו בשתייה, ולאחר שרוברטו מתאר בפניו את משימת פיצוץ הגשר, הוא מסרב להשתתף בכך כי לדעתו מדובר בהתאבדות. בשלב זה משתלטת על המצב פילאר, נוטלת את הפיקוד ומשכנעת את חברי הקבוצה להשתתף בפעולה.

לאחר שקבוצת לוחמים סמוכה בפיקודו של אל סורדו (ג'וסף קאליה) מושמדת על ידי הפצצת מטוסי הפשיסטים, מחליט פאבלו לחבל בציוד החבלה של רוברטו ולהסתלק. לאחר זמן קצר הוא מתחרט ומבקש סליחה מרוברטו.

מריה מתעקשת לצאת עם הקבוצה ופילאר נעתרת לה לבסוף. הקבוצה יוצאת לעבר הגשר ומתחיל קרב יריות עם שומרי הגשר. בינתיים מתקרב כוח גדול של הפשיסטים הכולל טנקים. רוברטו מתקין את חומר הנפץ על הגשר וברגע האחרון מפעיל אותו אנסלמו כשהטנקים כבר על הגשר. אנסלמו נהרג בפיצוץ ורוברטו מצליח לדהור כברת דרך קצרה לעבר הקבוצה אך סוסו נפגע ונופל והוא נפצע קשה ברגלו.

מריה מחבקת אותו ולא רוצה לעזוב אבל פילאר מכריחה אותה. רוברטו הפצוע נשאר לבד עם מכונת ירייה מול הטנקים המתקדמים.

## קישורים חיצוניים

* 
* קדימון לסרט למי צלצלו הפעמונים, באתר יוטיוב

קטגוריה:מלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:סרטי 1943
קטגוריה:סרטי אינגריד ברגמן
קטגוריה:סרטי גרי קופר
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים
כרמי קטיף

**כרמי קטיף** הוא יישוב קהילתי בצמוד למושב אמציה השייך למועצה אזורית לכיש.
## היסטוריה
בעקבות תוכנית ההתנתקות, פונה מושב קטיף, ורוב תושביו, שביקשו להישאר במסגרת קהילתית עברו להתגורר באתר קרווילות שהוקם בצמוד למושב אמציה בשנת 2006. המפונים, ועמם משפחות שהצטרפו לקהילתם, הקימו את היישוב כרמי קטיף בצמוד למושב אמציה. במקום הוקם אתר קרוונים קטן עבור מצטרפים חדשים ובשנים 2015–2016 הוחל בבניית בתי הקבע. משפחה ראשונה נכנסה לבית הקבע במהלך שנת 2016.

היישוב בעל צביון דתי לאומי ומכיל כ-165 משפחות. במקום פועלים מעונות, ישיבה תיכונית, גני ילדים, סניף בני עקיבא, בית כנסת, מגרשי כדורגל ומקווה.

במהלך עבודות ההכשרה להקמת היישוב נחשפו ממצאים ארכאולוגיים רבים מתקופות הברונזה, הברזל, הפרסית ומההלניסיטית ועד לתקופה העות'מאנית. בין היתר נמצאו באתר מערות קולומבריום ובתי בד. בשטח היישוב שכן הכפר הערבי אל-דווימה שחרב במלחמת העצמאות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובי חבל לכיש
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו למפוני תוכנית ההתנתקות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2016
קטגוריה:מועצה אזורית לכיש
בזי יערות

**בזי יערות** (שם מדעי: Herpetotherinae) היא תת-משפחה ממשפחת הבזיים בה שני סוגים של עופות דורסים מהירים החיים באמריקה המרכזית והדרומית.

מינים אלה הם ציידים הניזונים מעופות אחרים וגם מזוחלים וממכרסמים ואף מנבלות ולעיתים רחוקות מפירות. הם מצויים ביערות טרופיים שונים וחלקם מצויים רוב הזמן על הקרקע.

בזים אלה שונים משאר הבזים בכנפיהם המעוגלות, המותאמות ליער, ראשם הקצר, מעופם האיטי וצבעיהם המקושטים יותר.

## מיון
*תת-משפחה **בזי יערות** (*Herpetotherinae*)
**סוג ומין יחיד בז צוחק (*Herpetotheres cachinnans*)
**סוג בז יערות (*Micrastur*)
***מין בז יערות מפוספס (*Micrastur ruficollis*)
***מין בז יערות פלומבוס (*Micrastur plumbeus*)
***מין בז יערות מקווקו (*Micrastur gilvicollis*)
***מין בז יערות קריפטיק (*Micrastur mintoni*)
***מין בז יערות מפוספס גב (*Micrastur mirandollei*)
***מין בז יערות צווארוני (*Micrastur semitorquatus*)
***מין בז יערות גמדי (*Micrastur buckleyi*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1843
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רנה לסון
קטגוריה:בזיים
הדיוויזיה ה-21 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-21** (בגרמנית: **21. Infanterie-Division**) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 באלבינג, והועמדה תחת פיקוד אלברט וודריג. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-21 במסגרת הארמייה השלישית, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-12. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-1 במסרת הארמייה ה-18, והשתתפה בקרב על לנינגרד. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בגזרה הצפונית כחלק מהארמייה ה-18, ובאוקטובר 1944 הועברה הדיוויזיה לגזרה המרכזית, שם לחמה כחלק מהארמייה הרביעית בקרבות הקשים בפרוסיה המזרחית עד סוף המלחמה.

## מפקדים

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה ה-21 באתר lexikon-der-wehrmacht 

21
בזים

**בזים** (שם מדעי: Falconinae) היא תת-משפחה ממשפחת הבזיים של עופות דורסים קטנים וזריזים.
## מאפיינים
הבזים הם ציידים זריזים החיים בכל היבשות ועטים על עופות אחרים, מכרסמים שונים, זוחלים וחרקים גדולים. הגדולים ביותר יכולים להרוג ארנבות, פסיונים או אווזים. הם הורגים את הטרף בטפרי רגליהם שנתפסים תוך כדי צלילתם המהירה בטרף. למעשה המין שצולל במהירות הרבה ביותר מביניהם - בז נודד הוא בעל החיים המהיר ביותר בעולם. 

הבזים חיים בזוגות ומקננים בנקרות עצים או בין סלעים. 

חלק מהבזים נתפסו על ידי ציידים ונקשרו לצייד כך שיצודו עבורו טרף קטן. תהליך זה מכונה בזיירות.

## מיון
*תת-משפחה **בזים** (Falconinae)
**סוג בז (*Falco*) - בו 37 מינים
**סוג בזון (*Microhierax*) - בו 5 מינים.
**סוג ומין יחיד בזון לבן שת (*Neohierax insignis*)
**סוג ומין יחיד בזון גמדי (*Polihierax semitorquatus*)
**סוג ומין יחיד בזון מפוספס (*Spiziapteryx circumcinctus*)

על פי כמה חלוקות משויכים לפה בני קבוצת הקרקרים כשבט נפרד.

## גלריה

Amur falcon, Falco amurensis, male at Eendracht Road, Suikerbosrand, Gauteng, South Africa (25817219562).jpg|בז אמור
Peregrine Falcon with Kill.jpg|בז נודד שטרף יונה
Microhierax caerulescens.jpg|בזון הצווארון
Pygmy Falcon (Polihierax semitorquatus) female (6446868435).jpg|בזון גמדי - הדורס הקטן בעולם


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם אלפורד ליץ'
קטגוריה:בזיים