open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סילבר סייבל

**סילבר סייבל** (באנגלית: **Silver Sable** בעברית צובל כסוף) היא דמות בדיונית של אנטי-גיבורה שכירת חרב המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת *Amazing Spider-Man #265* מיוני 1985 ונוצרה על ידי הכותב טום דפאלקו והמאייר רון פרנז.

סילבר סבלינובה היא שכירת-חרב ומלכת האומה הבדיונית סימקאריה, הממוקמת ליד לטבריה. סייבל היא מנהיגת צוות שכירי-החרב "הפראיים", שנוסד במקור בידי אביה על מנת לצוד נאצים. היא פיקדה על כמה וכמה גיבורי ונבלי-על, ביניהם באטלסטאר, פלדין, הוקאיי, פומה, סאנדמן, דת'לוק, מאדקאפ וספיידרמן.

דמותה של סילבר סייבל הופיעה במגוון עיבודים אנימטיביים, ביניהם "ספיידרמן: סדרת האנימציה","ספיידרמן המדהים" ו"ספיידרמן", כמו גם במשחק הווידאו "ספיידרמן".

## ביוגרפיה בדיונית
### מקור, ספיידרמן
לאחר מות אמה בידי מתנקשים גרמניים, סייבל החליטה להתאמן בלחימה כדי לנקום ברוצחי אמה בעתיד. כאשר נעשתה מנהיגת הפראיים, לא נותרו הרבה נאצים לצוד, והצוות סטה ממטרתו המקורית לטובת פעילויות בתשלום, שנועדו לממן את סימקאריה. בכך היא הקימה את חברת סילבר סייבל אינטרנשיונל, המפקחת על גורמים אלו. היא פגשה לראשונה בספיידרמן כאשר צדה את הגנב "שועל-שחור", וכאשר הושכרה בידי רפובליקת דרום אפריקה לנטרל את ג'ק-או-לנטרן, נאלצה כחלק ממשימתה לסייע לספיידרמן נגד סינדיקט הרשע ופגשה לראשונה את סאנדמן. היא חברה לספיידרמן, פלדין, סולו וקפטן אמריקה נגד סייברטות' והגולגולת האדומה, שזממו להצית מלחמה בין ארצות הברית וסימקאריה.

כאשר שכרה את ספיידרמן לגנוב מסמכים ממלבין-כספים של המאגיה, היא נתקלה לראשונה בקבוצת "פורעי-החוק". היא סירבה לשלם פיצוי למשפחת אחד מחברי הפראיים שנהרג בטענה שנהג ברשלנות, והחלה לחנוך את המשוטט לקראת התקבלותו לפורעי-החוק. היא נלחמה לצד פורעי-החוק, ונעזרה בספיידרמן, סאנדמן והפראיים נגד ארגון הידרה, שחטף את אחייניתה. במהלך אירועי "מלחמת האינסוף", דוקטור דום הוחלף בכפיל שנוצר בידי המאגוס, ובפגישה השנתית בין דום לבין סייבל, הרג את הנהג שלה וגרם למרדף ברחבי הטירה.

### שנות האלפיים ומוות
סייבל וצוות חדש של הפראיים הושכרו להגן על פרופסור גרמני מפני קבוצת גיבורים להשכרה, וכמעט וניצחו אלמלא דדפול שחרר את קבוצתו וגרם ללקיחתו של הפרופסור בידי מאסטר העולם. שנים לאחר מכן באירועי "ארץ הצל", סייבל עברה לשגרירות סימקאריה בניו-יורק, והשתמשה בה כבסיס לפעילויות מיוחדות. היא החלה לצוד פושעים בינלאומיים על מנת להביאם לחקירה באינטרפול, אך גילתה כי לעיתים קורבנותיה נהרגו בידי ניג'ות מארגון היד. כאשר החלה לחקור היא נפגשה עם מיסטי נייט, פלדין והתכריך, שחקרו גם הם את מות הפושעים. כאשר פתרו את התעלומה וגילו כי הפושעים נהרגו בידי שוטרים, הם התפנו להיאבק בארגון היד עצמו ובדרדוויל. כאשר מרסק הדגלים תקף את סימקאריה, היא וספיידרמן הביסו אותו והיא נישקה אותו כפרס בסיום הקרב.

במהלך אירועי "קצוות הארץ", סייבל הצילה את ספיידרמן והאלמנה השחורה לאחר תבוסתם של האוונג'רס בידי ששת המרושעים. היא הצטרפה אליהם במתקפה על מתקן הממוקם במדבר סהרה, ועזרה להם להביס את סאנדמן. בקרב שבבסיסו של דוקטור אוקטופוס וששת המרושעים בגואטמלה, היא פלרטטה עם ספיידרמן וחשפה את רגשותיה כלפיו. לבסוף, היא מתה כאשר ריינו הטביע את שניהם יחד עם הבסיס. מאדאם ווב טענה שהיא לא נהרגה, אך כאשר ספיידרמן נהרג כשתודעתו של אוקטופוס עברה לגופו המקורי, הוא ראה את סייבל וריינו בין היתר בחיזיון.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:ספיידרמן: דמויות
לואיזה, נסיכת פרוסיה (1808–1870)

**לואיזה אוגוסטה וילהלמינה אמליה, נסיכת פרוסיה** (בגרמנית: **Luise Auguste Wilhelmine Amalie von Preußen**; 1 בפברואר 1808, קניגסברג - 6 בדצמבר 1870, ווסנאר) הייתה נסיכה פרוסית, בתו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה.

## ביוגרפיה
לואיזה נולדה ב-1 בפברואר 1808 בקניגסברג (כיום קלינינגרד) בפרוסיה המזרחית לפרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ואשתו המלכה לואיזה.

ב-21 במאי 1825 התחתנה לואיזה עם בן דודה פרדריק, נסיך הולנד. לזוג נולדו ארבעה ילדים.

לואיזה מתה בעיר ווסנאר שבהולנד ב-6 בדצמבר 1870.

## משפחתה
מנישואיה לפרדריק, נסיך הולנד נולדו לה 4 ילדים:
* לואיזה, נסיכת הולנד (1828–1871), התחתנה עם קרל החמישה עשר, מלך שוודיה
* פרדריק (1833–1834)
* וילם (1836–1846)
* מריה, נסיכת הולנד (1841–1910), התחתנה עם וילהלם, נסיך ויד

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נסיכות פרוסיה
קטגוריה:אישים הקבורים בכנסייה החדשה בדלפט
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1808
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1808
קטגוריה:נפטרות ב-1870
אחימלך בן אביתר

**אֲחִימֶלֶךְ** או **אֲבִימֶלֶךְ בֶּן־אֶבְיָתָר** היה הסגן של צדוק ואביתר הכהנים הגדולים. אביו היה אביתר הכהן הגדול, מצאצאי בית עלי. שמותיו מביעים שאחי, אבי (כינויים לה') הוא מלך.

## חלוקת הכהנים ל-24 משמרות
על פי רוב הפרשנים, דוד אחימלך וצדוק חילקו את הכהנים ל-24 בתי אבות, והטלת הגורלות שקבעה את הסדר של המשמרות הייתה בנוכחותם. אחימלך שימש באותו מעמד כנציג בית איתמר הכהן. אולם, רבי נחמיה פירש שהמעמד נעשה על ידי משה ושאחימלך בן אביתר הוא אחד משמותיו הרבים של משה.

## הערות שוליים

קטגוריה:כהנים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בספר שמואל
Miss Jackson

**Miss Jackson** הוא שיר של הלהקה האמריקאית פאניק! אט דה דיסקו. השיר יצא לאור ב-15 ביולי 2013 כסינגל הראשון מאלבום האולפן הרביעי של הלהקה, Too Weird to Live, Too Rare to Die!. בשיר משתתפת הזמרת האמריקאית לולו. השיר מכר מעל ל-56,000 עותקים דיגיטליים בשבוע הראשון להוצאתו, ומוקם במקום ה-68 במצעד הסינגלים האמריקאי בילבורד הוט 100. בינואר 2015 הגיע השיר למעמד זהב בארצות הברית.

## כתיבה ויצירה
לדברי ברנדון יורי, סולן הלהקה, השיר היה אמור להיקרא במקור "Bad Apple", ולכלול קטע מהשיר "Every Single Night" של הזמרת פיונה אפל, אך זו סרבה לעשות שימוש בשיר שלה, ולבסוף שונה השיר והוחלט לקרוא לו "Miss Jackson".

השיר נקרא על שם הזמרת ג'נט ג'קסון, והוא מכיל ייחוס ללהיט שלה "Nasty" בפזמון.

בראיון ב-MTV אמר יורי כי תוכן השיר מבוסס על חוויותיו האישיות: "'Miss Jackson' הוא על משהו שבאמת קרה לי כשהייתי צעיר. אף פעם לא דיברתי על זה, והרגשתי שאם לא, אמשיך לחשוב על זה, וזה ישגע אותי. כשהייתי צעיר יותר עשיתי שטויות, יכולתי לשכב עם בחורה לילה אחד, ועם חברה בלילה הבא, ולא היה לי אכפת מאיך שהן הרגישו, או איך שגרמתי להן להרגיש. ואז זה קרה לי. ידעתי שהייתי צריך להשתנות, כי לא רציתי להרגיש כך שוב, או לגרום לאנשים אחרים להרגיש כך. אז כתבתי את השיר".

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי פאניק! אט דה דיסקו
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי בוץ' ווקר
קטגוריה:שירים על מיניות
אריק קורנל

**אריק אלין קורנל** (באנגלית: **Eric Allin Cornell**; נולד ב־19 בדצמבר 1961) הוא פיזיקאי אמריקאי שיחד עם קארל וימן הדגימו לראשונה את עיבוי בוז-איינשטיין בשנת 1995. על מאמציהם קיבלו וימן וקורנל, יחד עם וולפגנג קטרלה, את פרס נובל לפיזיקה.

## ביוגרפיה
קורנל נולד בפאלו אלטו, שם למדו הוריו לתארים מתקדמים באוניברסיטת סטנפורד. בגיל שנתיים עבר לקיימברידג', בה אביו עבד בתור פרופסור להנדסה אזרחית במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. הוא גדל עם אח ואחות צעירים ממנו. המשפחה התגוררה שנה בברקלי ושנה בליסבון, שם אביו שהה בשנת שבתון.

בקיימברידג' למד בבית הספר רינדג' אנד לטין. שנה לפני תום לימודיו עבר לקליפורניה עם אימו וסיים שם את בית ספר התיכון לואל לתלמידים מחוננים.

בסיום בית הספר התיכון למד באוניברסיטת סטנפורד, בה פגש את אשתו לעתיד, סלסט לנדרי. בשנותיו הראשונות באוניברסיטה התפרנס כעוזר לקבוצות מחקר בטמפרטורות נמוכות בקמפוס. הוא הצטיין בעבודתו במעבדות ונראה שצפויה לו קריירה בפיזיקה. עם זאת, היו לו ספקות בבחירת הקריירה בין פיזיקה לספרות או בפוליטיקה. במהלך לימודיו נסע לסין ולטאיוואן לתשעה חודשים כדי ללמד אנגלית מדוברת וללמוד סינית. הוא הגיע למסקנה שזה לא הדבר שבו הוא ממש מוכשר וחזר לכישרונו העיקרי – פיזיקה. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות בשנת 1985.

כדי ללמוד לתואר מתקדם, הוא חזר ל־MIT. שם הצטרף לקבוצה של דייוויד פריצ'רד, שערכה ניסוי במדידת מסה של ניטרינו של אלקטרון מקרינת בטא של טריטיום. אף שלא הצליח למצוא את המסה של הניטרינו, קורנל קיבל תואר דוקטור ב־1990.

אחרי שקיבל את תואר הדוקטור הצטרף לקארל וימן באוניברסיטת קולורדו בתור חוקר בפוסט־דוקטורט בניסוי קטן בקירור באמצעות לייזרים. במהלך שנתיים בפוסט־דוקטורט תכנן שילוב של קירור באמצעות לייזרים עם קירור באידוי במלכודת מגנטית כדי ליצור עיבוי בוז-איינשטיין. בעקבות ההצעה הזאת קיבל משרה קבועה ב־JILA והמכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה בבולדר. על ההדגמה הלכה למעשה של עיבוי בוז-איינשטיין לראשונה, שנים רבות לאחר הניבוי התאורטי של קיומו, קורנל ווימן קיבלו יחד עם וולפגנג קטרלה את פרס נובל לפיזיקה ב־2001.

כיום קורנל הוא פרופסור באוניברסיטת קולורדו בולדר ופיזיקאי במכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה של מחלקת המסחר של ארצות הברית. המעבדה שלו נמצאת ב־JILA. ב־1998 הוענקה לו מדליית לורנץ והוא עמית האגודה האמריקאית לקידום המדע.

ב־2005 נבחר לעמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים.

## חיים אישיים
קורנל נישא לסלסט לנדרי ב־1995, מספר חודשים לפני הצלחת ניסוי עיבוי בוז-איינשטיין. בתם הראשונה, אלייזה, נולדה ב־1996, ובתם השנייה, סופיה, נולדה ב־1998.

באוקטובר 2004 זרועו וכתפו השמאליות נכרתו כדי למנוע נמק זיהומי (Necrotizing fasciitis). הוא שוחרר מבית החולים באמצע דצמבר אחרי החלמה מהזיהום וחזר לעבוד במשרה חלקית ב־2005.

## ביבליוגרפיה

* 


## קישורים חיצוניים

* 

* Eric Cornell webpage באתר אוניברסיטת קולורדו
* Bose–Einstein Condensate website באתר המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה
* Eric Allin Cornell Patents
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי החברה הפיזיקאית האמריקאית
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי מדליית לורנץ
קטגוריה:זוכי מדליית בנג'מין פרנקלין
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
האקדמיה לעירוניות

**האקדמיה לעירוניות** (אנגלית: The Academy of Urbanism) הוא מכון מחקר ולימוד אקדמי ללא כוונת רווח בלונדון, המתמחה בתכנון עירוני ומכשיר תלמידים ועוסק בהשתלמויות בתחום. הוא פועל באירופה ומקומות נוספים ברחבי העולם ביחד עם ארגונים נוספים הקשורים בתחום.

האקדמיה מעסיקה 500 אנשי מקצוע העוסקים במקצועות שונים הקשורים בתחום התכנון העירוני והמוטו הראשי של המוסד הוא: "**להכיר, לעודד, ולחגוג מקומות גדולים**". 

המוסד מעביר סדנאות, הרצאות, מפעיל אתר אינטרנט ומוציא מגזין. בנוסף, מקיימת האקדמיה פסטיבל נושא פרסים ועורכת קונגרסים ברחבי בריטניה מדי שנה ומפעילה פעילות התנדבותית.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:לונדון
קטגוריה:תכנון עירוני
קטגוריה:מכונים לאומיים לעירוניות
דוריס רנולדס

**דוריס ליבסי רנולדס** (באנגלית: Doris Reynolds, 1 ביולי 1899, מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת - 10 באוקטובר 1985, לונדון, הממלכה המאוחדת), הייתה גאולוגית בריטית, שנודעה בעיקר הודות לעבודתה על מטאסומטיזם בסלעים וחלקה ב"מחלוקת הגרניט". היא הייתה האישה הראשונה שנבחרה לחברה המלכותית של אדינבורו.

## ראשית דרכה
רנולדס נולדה במנצ'סטר לאלפרד רנולדס ולואיזה ליבסי. הוריה עקרו מבלפסט והתיישבו במנצ'סטר זמן קצר לפני שנולדה. רנולדס למדה באסקס ואחר כך במכללת בדפורד בלונדון, והשלימה תואר ראשון בגאולוגיה בשנת 1920. בבדפורד למדה אצל שתיים מהגאולוגיוֹת הנשים הבולטות של זמנן, קת'רין רייזין וגרטרוד אליס, שטיפחו את העניין שלה בפטרולוגיה.

## קריירה
לאחר לימודיה, החלה רנולדס ללמד בקולג' האוניברסיטאי של לונדון (UCL), ואחר כך באוניברסיטת המלכה בבלפסט, בין השנים 1921 ו-1926, כעוזרת לארתור דווריהאוס ולג'ון קיי צ'ארלסוורת'. מחקריה המוקדמים עסקו בגאולוגיה של אירלנד הצפונית, ובמיוחד אבן החול הטריאסית של צפון המזרח, שם גילתה פצלת שדה אשלגנית אותיגנית. בנוסף, חקרה את מקורו המטאסומטי של אלביטים, אשר יש לו מתאם עם גידול בתרכובות המכילות נתרן.

מחקרה של רנולדס התמקד בתנאים הגאוכימיים והמבניים שתורמים להיווצרות סלעים בתהליכים מטאסומטים. בזמן מסע מחקר לאי קולונסיי, גילתה שהקסנוליתים המקומיים של קוורציט בהורנבלנדה עברו מטאסומטיזציה לכדי מיקרופגמטיט. היא חיבבה את אירלנד והמשיכה לבקר בה עם בעלה לעיתים קרובות.

בשנת 1926 שבה למכללת בדפורד כמרצה, ובשנת 1927 השלימה תואר דוקטור למדעים (D.Sc).

במהלך מסע מחקר לחצי האי ארדנאמרצ'ן בשנת 1931, פגשה רנולדס את ארתור הולמס, פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת דארם. היא נענתה להצעתו וכיהנה במשרת הוראה בדארם, ולאחר מות אשתו הראשונה של הולמס, נישאה לו בשנת 1939. כשהפך הולמס לפרופסור רגיוס לגאולוגיה באוניברסיטת אדינבורו בשנת 1942, הפכה רנולדס עמיתת מחקר של כבוד. הייתה זו משרת הוראה ומחקר ללא שכר במחלקה לגאולוגיה.

במאמץ להסביר את תהליך היווצרות גרניט בקרום כדור הארץ, פיתחה רנולדס בשנות ה-40 של המאה ה-20 את תאוריית ה"גרניטיזציה". התאוריה גרסה, שנוזלים שנעו מעלה דרך קרום כדור הארץ עברו שינוי כימי לגרניט. הייתה זו תאוריה שנויה במחלוקת במשך כ-20 שנה, ועוררה מחדש את "מחלוקת הגרניט". התאוריה הוכחה כשגויה בשנות ה-60, אך הובילה למחקר מועיל בתחום גאולוגי שהיה עד אז זנוח.

הולמס מת בשנת 1965, ורנולדס פרסמה בשנת 1978 מהדורה משוכתבת של ספר הלימוד הנפוץ שחיבר, *Principles of Physical Geology*. רנולדס מתה בהוב (עיירה ליד ברייטון), ב-10 באוקטובר 1985.

## פרסים וכיבודים
בשנת 1949, הייתה רנולדס לאשה הראשונה שנבחרה לאגודה המלכותית של אדינבורו. היא זכתה במדליית לייל (Lyell Medal) מטעם החברה הגאולוגית של לונדון בשנת 1960.

## הערות שוליים

קטגוריה:מדעניות בריטיות

קטגוריה:גאולוגיות בריטיות
קטגוריה:גאולוגים בריטים
קטגוריה:מדעניות בריטיות במאה ה-19
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1899
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1899
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1985
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1985
ארבע (דמות מקראית)

**ארבע** הוא שם של ענק המוזכר בספר יהושע כ"האדם הגדול בענקים" וכ"אבי הענק". ויש הסבורים שעל שמו קרוי השם הקדום של העיר חברון - **קריית ארבע**. צאצאיו הם הענקים המוזכרים בתנ"ך מספר פעמים בקשר להתנחלות בארץ:

## "אבי הענק"
ניתן לפרש, שכינוי זה בא לומר שבנו נקרא ענק והוא היה אביהם של "שלושת בני הענק" - **אחימן**, **ששי** ו**תלמי** - ענקים שישבו בחברון בתקופת ההתנחלות ונהרגו בכיבוש חברון על ידי כלב בן יפונה.

אפשרות אחרת לפרש, היא שזהו כינוי ספרותי הבא לומר שהוא היה ראש משפחת הענקים - בדומה לשימוש בביטוי "אבי המשפחה" בימינו - או החזק שבהם (מצודת דוד).

ניתן לומר שישנו קשר בין ה**ענקים** לבין ה**[[נפילים]]** המתוארים בספר בראשית כאחד הגורמים למבול. קשר זה מופיע כבר בספר הזוהר.

## גישת המדרש
חז"ל בילקוט שמעוני מפרשים את הפסוק בפרק י"ד, המופיע לעיל, אחרת: לפי פירושם, "קריית ארבע" איננה "עירו של אדם בשם ארבע", אלא עירם של ארבעה אנשים חשובים שעליהם נאמר שהם גדולים בענקים, והם, אדם הראשון, אברהם, יצחק, ויעקב. חברון, היא קריית ארבע, נקראה דווקא על שם אישים אלו כיוון שהם אלו שנקברו במערת המכפלה. (קבורת אברהם יצחק ויעקב במערת המכפלה מופיעה במפורש בתורה, וקבורת אדם הראשון במערה היא על פי חז"ל).

בהמשך המדרש מופיעות דעות נוספות על משמעות הכינויים "קריית ארבע" ו"האדם הגדול בענקים".

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים בספר יהושע
קטגוריה:חברון: אישים בתקופת המקרא
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
תאודור פרילינגהייזן

**תאודור פרילינגהייזן** (באנגלית: **Theodore Frelinghuysen**;  28 במרץ 1787 – 12 באפריל 1862) היה פוליטיקאי אמריקאי, כיהן כתובע הכללי של מדינת ניו ג'רזי וכסנטור והיה מועמד המפלגה הוויגית לסגן נשיא ארצות הברית לצד המועמד הנרי קליי במסע הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1844. כן כיהן כנשיא אוניברסיטת ניו יורק (1839-1850) ונשיא אוניברסיטת ראטגרס (1850-1862).

## תולדות חייו
פרילינגהייזן נולד בפרנקלין, ניו ג'רזי למשפחת פרילינגהייזן, משפחה בעלת שורשים עמוקים בקהילה הפרוטסטנטית יוצאת הולנד בארצות הברית, אבותיו היו ממנהיגי קהילה זו. אבי-סבו, תאודור יעקובוס פרילינגהייזן ייסד את קווינס קולג' (שהיווה את הבסיס לאוניברסיטת ראטגרס). ב-1804 סיים את לימודי המשפטים בקולג' ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון), ב-1808 קיבל רישיון לעריכת דין ופתח משרד בניוארק. במלחמת 1812 שירת בדרגת קפטן.

בשנים 1817–1829 כיהן כתובע הכללי של מדינת ניו ג'רזי, משרה אותה עזב עם בחירתו כסנטור בסנאט של ארצות הברית, משרה בה כיהן עד 1835. פרילינגהייזן נודע כסנאטור דתי הנאמן לצו המוסרי האוונגליסטי. נאמנות זו הובילה להתנגדותו לגירוש האינדיאנים מדרום ארצות הברית לשמורות ממערב למיסיסיפי. בשנים 1837–1838 כיהן כראש עיריית ניוארק ולאחר מכן עבר לניו יורק לכהן כנשיא אוניברסיטת ניו יורק. ב-1842 נבחר לנשיא לכל ימי חייו של אגודת התנ"ך האמריקאית (American Bible Society), ארגון אוונגליסטי שהתנגד לעבדות בארצות הברית אך גם הטיף נגד הנצרות הקתולית. ב-1844 נבחר על ידי ועידת המפלגה הוויגית לכהן כסגנו המיועד של המועמד לנשיאות הנרי קליי, אולם השניים נכשלו במפתיע בהתמודדות צמודה מול מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'יימס נוקס פולק, שנבחר לנשיא. מ-1850 ועד מותו כיהן כנשיא אוניברסיטת ראטגרס, שהוקמה על ידי אבי-סבו.

פרילינגהייזן נפטר בביתו בניו ברנזוויק. העיירה Frelinghuysen Township בניו ג'רזי קרויה על שמו.

## משפחתו
ב-1809 נשא לאשה את שרלוט מרסר. ב-1820, עם מות אחיו, פרדריק פרילינגהייזן, אימצו פרילינגהייזן ורעייתו, שהיו חשוכי ילדים, את בנו בן ה-3, פרדריק תאודור פרילינגהייזן, שכיהן לימים כמזכיר המדינה של ארצות הברית. ב-1854 נפטרה שרלוט וב-1857 נשא פרילינגהייזן לאשה את הארייט פמפלי.

## קישורים חיצוניים

* דף נשיא אגודת התנ"ך האמריקאית
* דף נשיא אוניברסיטת ראטגרס 
* ביוגרפיה קצרה באתר הקונגרס
* 
* ארכיון משפחת פרילינגהייזן
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:ראשי עיריות בניו ג'רזי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ראטגרס
קטגוריה:נשיאי אוניברסיטאות בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1787
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1862
מיכאיל בורודין

שמאל|ממוזער|200px
**מיכאיל מרקוביץ' בורודין** (ברוסית: **Михаи́л Mápкoвич Бороди́н**;  9 ביולי 1884 - 29 במאי 1951) היה מהפכן יהודי רוסי ונציגה הרשמי של ברית המועצות בסין.

## קורות חיים
בורודין נולד כ**מיכאל גרוזנברג** בעיירה ינוביצ'י (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בבלארוס). בשנת 1903 הצטרף בורודין למפלגה הבולשביקית של רוסיה, לאחר שנה נסע לשווייץ ושם חבר ללנין בפעילות מהפכנית. לאחר מהפכת אוקטובר שב לרוסיה ועבד בוועדה העממית לענייני חוץ, גם בארצות הברית, מקסיקו ובריטניה. בשנת 1919 השתתף בישיבה הכללית הראשונה של הקומינטרן.

שימש כנציג הקומינטרן בסין וכן כנציג ברית המועצות בעיר גואנגג'ואו בין השנים 1923-1927. כמו כן בתקופת שהותו בסין היה בורודין ליועצו הפוליטי של סון יאט-סן. בנוסף, בין השנים 1923-1927 סייע בורודין למפלגה הקומוניסטית והלאומית ליצור חזית מאבק משותפת להתמודדות מול המנהיגים המקומיים שהשתלטו על חלקים מסין.

בורודין תרם רבות לחיזוק הקשרים בין ברית המועצות למפלגה הלאומית של סין; בסיועו העניקה ממשלת ברית המועצות לסין תמיכה כספית ואף סיפקה לה נשק. כמו כן, נשלחה לסין משלחת יועצים סובייטים וסייעה בהקמתם של מרכזי אימון והדרכה שונים, בהם אקדמיה צבאית.

טבח צ'יאנג קאי שק בכוחות הקומוניסטים באפריל 1927 סימל את סיום שיתוף הפעולה בין המפלגה הלאומית לקומוניסטית בסין, לפיכך שב בורודין חזרה לברית המועצות ביולי 1947.

לאחר החזרה לברית המועצות עבד בורודין כעורך במהדורה האנגלית של "חדשות מוסקבה". בשנת 1949 נעצר באשמת התנגדות למשטר כחלק מהמאבק נגד קוסמופוליטיות. בורודין נפטר מהמכות שהוא ספג במהלך החקרה ו בכלא לפורטובו ב-1951.

לבורודין ולאשתו פאני היו שני בנים: פיודור בורודין (1908 - 1941) (קצין בדרגת קולונל בצבא האדום, נפל בקרבות עם הנאצים), נורמן בורודין (1911 - 1974) (קצין ק.ג.ב., ריגל לטובת ברית המועצות בנורווגיה, גרמניה, צרפת וארצות הברית).
## קישורים חיצוניים

* 

* CRI בורודין – היועץ היהודי של סין, תרגום: פאן סיאו ועמית אלעזר

קטגוריה:מהפכנים יהודים רוסים
קטגוריה:דיפלומטים סובייטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ולפראיזו
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: יחסי חוץ
קטגוריה:יהודים סובייטים
קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי בברית המועצות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1884
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1951
האל לינדן

**האל לינדן** (באנגלית: **Hal Linden**; נולד ב-20 במרץ 1931) הוא שחקן, מוזיקאי ובמאי טלוויזיה יהודי-אמריקאי זוכה פרס טוני. לינדן היה מועמד ל-4 פרסי גלובוס הזהב ול-7 פרסי אמי על משחקו בתפקיד הבלש קפטן ברני מילר בקומדיית המצבים "ברני מילר".

## קורות חיים
לינדן נולד בשם הרלוד ליפשיץ בניו יורק סיטי. בנם של פרנסס וצ'ארלס ליפשיץ, מהגרים יהודים ליטאים שהיו בעלי חנות מדפסות. גדל ברובע ברונקס ולמד מוזיקה ב"מכללת קווינס". הוא בעל תואר אקדמאי בעסקים מ"הסיטי קולג' של ניו יורק". החליף את שמו ל"לינדן" על שם העיר לינדן שבניו ג'רזי.

בצעירותו ניגן על סקסופון, קלרינט ואף שר לצידו של המוזיקאי המפורסם סמי קאיי.
הוא התגייס לצבא ארצות הברית, שם שירת ב"להקת צבא ארצות הברית" והחליט לפנות לתחום המשחק.

## קריירת משחק
לינדן החל את דרכו כשחקן בטלוויזיה ובברודוויי בשנות ה-60. הוא זכה להכרה הראשונה שלו בשנת 1971 לאחר שזכה בפרס טוני על משחקו בתור מאיר אנשל רוטשילד במחזמר "הרוטשילדים".

לינדן זכה להצלחה רבה בתחום הטלוויזיה בזכות משחקו בקומדיית המצבים המשטרתית של רשת ABC "ברני מילר". לינדן מילא במשך 8 עונות הסדרה את תפקיד קפטן ברני מילר ממשטרת ניו יורק, הוא הועמד ארבע פעמים על משחקו לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית ושבע פעמים לפרס אמי.

לאחר ירידת הסדרה השתתף לינדן בקומדיות הקולנועיות "קומדיה בלב ים" של מרתה קולידג' ו"חיים חדשים" של אלן אלדה. בין שנת 1976 לשנת 1981 הנחה את התוכנית כאן חיות.

בשנת 2023 שיחק בתפקיד קטן בסרט הקומדיה הרומנטית "איזה אנשים" שהוקרן באולמות קולנוע נבחרים ולאחר שבוע ב-27 בינואר שוחרר בנטפליקס. 

בשנת 2024 ביצע הופעת אורחת בסדרה הקומית "Hacks" של "Max" בתור קליף ביף.  

## חיים אישיים
במסגרת פעילותיו בקרב ארגונים יהודיים מכהן לינדן כדובר "קרן קיימת לישראל" משנת 1997.
ללינדן ארבעה ילדים מאשתו המנוחה פרן מרטין.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:הברונקס: אישים
קטגוריה:בוגרי הסיטי קולג' של ניו יורק
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים אמריקאים
קטגוריה:במאי טלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:זמרי ג'אז אמריקאים
קטגוריה:זמרי ג'אז יהודים
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקנים
קטגוריה:זוכי פרס אמי לבידור בשעות היום: הופעה בתוכנית ילדים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1931
הנק סנבליט

**הנק סנבליט** (בהולנדית: **Henk Sneevliet**; 13 במאי 1883 - 13 באפריל 1942), נודע גם בשם העט, מארינג (Maring). היה קומוניסט הולנדי, ממייסדיה של המפלגה הקומוניסטית הסינית והאינדונזית. כעסקן מטעם הקומינטרן עזר להנחות ולייסד את המפלגה הקומוניסטית של סין בשנת 1921. הוא השתתף בהתנגדות הקומוניסטית נגד הכיבוש הנאצי של הולנד במלחמת העולם השנייה, ועל זאת הוצא להורג על ידי הגרמנים באפריל 1942.

## ביוגרפיה
סנבליט נולד בשנת 1883 ברוטרדם שבהולנד, בגיל 17 החל לעבוד כפועל רכבת, בתקופה זו הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההולנדית ולאיגוד פועלי הרכבת. בשנת 1913 הגיע לאינדונזיה, שהייתה תחת שלטונה הקולוניאלי של הולנד והחל לפעול נגד השלטון הקולוניאלי. סנבליט היה מבין מייסדי "הברית הסוציאל-דמוקרטית", שלימים תהפוך למפלגה הקומוניסטית האינדונזית. בשנת 1920 השתתף בישיבה הכללית השנייה של הקומינטרן, כנציג המפלגה הקומוניסטית האינדונזית, שם נבחר לנציג הקומינטרן באינדונזיה.

בשנת 1921 נשלח סנבליט על ידי לנין לשאנגחאי, כנציג הרשמי הראשון של הקומינטרן בסין וכדי לסייע לקומוניסטים במדינה להקים מפלגה משלהם. סנבליט השתתף בקונגרס הראשון של המפלגה הקומוניסטית הסינית וסייע בהדרכתה. סנבליט גם פעל לקידום שיתוף פעולה בין המפלגה הקומוניסטית למפלגה הלאומית הסינית ויצר קשר אישי עם סון יאט-סן בשם הקומינטרן.

לאחר שגרמניה הנאצית פלשה להולנד, ארגן והנהיג סנבליט את "חזית מרקס-לנין-לוקסמורג", קבוצת גרילה שלחמה נגד הנאצים. בשנת 1942 נעצר סנבליט והוצאו להורג, יחד עם מספר מחברי הקבוצה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים הולנדים
קטגוריה:פוליטיקאים הולנדים
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: היסטוריה
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1883
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1942
אל תעקוב

**אל תעקוב** או **DNT** (ראשי תיבות של: **D**o **N**ot **T**rack) הוא שדה כותרת מוצע עבור הפרוטוקול HTTP אשר מבקש מיישום או אתר אינטרנט לא לבצע עקיבה עבור משתמש מסוים. השדה הנוסף הוצע לראשונה בשנת 2009 על ידי כריסטופר סוגויאן, סיד סתם ודן קמינסקי. מאמצים נעשו להפכו לסטנדרט המוכל ב־W3C.

בדצמבר 2010 הודיעה מיקרוסופט כי היא תתמוך במנגנון DNT בדפדפן שלה, אינטרנט אקספלורר מגרסה 9. מוזילה הייתה הראשונה לממש את התמיכה בדפדפן פיירפוקס ואחריו הוספה תמיכה בכל הדפדפנים הראשיים, כולל כרום, ספארי ואופרה.

## מימוש
שם השדה הנוסף הוא `DNT` והערכים האפשריים הם:
* `1` – בקשה של משתמש לא לבצע מעקב עליו
* `0` – אישור לביצוע מעקב
* `Null` – ללא העדפה
לדפדפן אין כל אפשרות לאלץ את השרת לכבד את הבקשה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:HTTP
מולטילוק

200px|ממוזער|שמאל|הסמליל הראשון של החברה, בשפה האנגלית בלבד
200px|ממוזער|שמאל|הסמליל הראשון של החברה תחת בעלות Assa Abloy, עם השם בעברית
200px|ממוזער|שמאל|הסמליל השני של החברה בעברית
**מולטילוק בע"מ** היא חברת מנעולים ישראלית המייצרת ומשווקת מוצרים מתקדמים בתחום המנעולים ופתרונות בקרת גישה לשימושים מוסדיים, מסחריים, תעשייתיים ואזרחיים. החברה נוסדה ב-1973 והיא פועלת בשוק הישראלי והבינלאומי.

## היסטוריה
ב-1973 החלה חברת "רב בריח" לייצר את מערכת נעילת הדלתות הננעלת בארבעה כיוונים - המנעול הרב בריחי. בעקבות הצלחתו של המנעול, החברה הרחיבה את מפעל הייצור שלה ועד לשנת 1982, הגדילה משמעותית את פס היצור שלה כדי לכלול מגוון רחב של צילינדרים, מנעולים ואביזרים נלווים, דלתות פלדה ומוצרי אבטחת רכב שונים.

בדצמבר 1999 חתם אברהם בחרי, מייסד רב-בריח, על הסכם למכירת כל מניותיו בחברת רב-בריח לחברת Assa Abloy השוודית. רכישת מניות בחרי הקנתה בפועל ל-Assa Abloy 89 אחוזים מההון ברב-בריח.

עם חתימת ההסכם, אברהם בחרי הציע לקנות בחזרה מ-Assa Abloy את בנייני "קריית רב-בריח" ואת חטיבות רב-בריח שעסקו בייצור דלתות ומוצרי הגנה לרכב, פעילויות אשר הפסידו סכומים ניכרים לחברה באותה עת. חטיבות אלו היו מחוץ לתחום פעילותה הבינלאומית של החברה השוודית.
ב-31 בינואר 2000 מכר בחרי את כל מניותיו ברב-בריח (78.5%) ל-Assa Abloy תמורת 113.5 מיליון דולר, ובמאי 2000, השלים בחרי את רכישת חטיבות ייצור ושיווק הדלתות ומוצרי ההגנה לרכב - תמורת 45 מיליון דולר.

לאחר שנמכרה ל-Assa Abloy, חברת רב-בריח, שעסקה כעת בייצור מנעולים בלבד, אימצה את השם "מולטילוק" - שהיה שמה הלועזי של קבוצת רב-בריח לפני מכירתה ופיצולה (Mul-T-Lock), ואילו החטיבות שנמכרו לאברהם בחרי קיבלו את השם המקורי, "רב-בריח". שמה המלא של החברה בבעלות Assa Abloy הפך ל"רב בריח מולטילוק בע"מ" בעוד שהחברה בבעלות בחרי נקראה "רב בריח השקעות בע"מ".

בין "מולטילוק" ל"רב בריח" התקיימו עימותים משפטיים אחדים, בטענה של הפרת סימני מסחר.

בשנת 2001, נמצא מפעל החברה ביבנה הבנוי בשיטת פל קל, מסוכן לאדם וכי המבנה אינו מתאים לייעודו כמפעל תעשייה.

בשנת 2017 עובדים במולטילוק 400 עובדים.

## מוצרים
מולטילוק מפתחת, מייצרת ומשווקת מגוון של מוצרים הקשורים כולם למוצרי נעילה ואבטחה. אלו כוללים פתרונות נעילה אלקטרו-מכניים, בקרת גישה, צילינדרים, מנעולים, מכונות חיתוך מפתחות ועוד. החברה השיקה בשנת 2015 מספר פתרונות נעילה המבוססים על טכנולוגיה דיגיטלית הכוללים מערכת נעילה חכמה המתאימה לרוב סוגי הדלתות והמנעולים. המערכת ניתנת לפתיחה על ידי טביעת אצבע, קוד, שלט, אפליקציה בטלפון חכם או מפתח.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תעשיית מתכת בישראל
קטגוריה:יבנה: חברות
קטגוריה:מנעולים
עמיר נוסבאום

**עמיר נוסבאום** (נולד ב-9 באוקטובר 1980) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

## קריירה
נוסבאום החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של עירוני ראשון לציון. בעונת  ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, במשחק מול הפועל צפרירים חולון. בקיץ  חתם בעירוני קריית שמונה, ובתום העונה עלה עם הקבוצה לליגת העל לראשונה בתולדותיה. בקיץ  עזב את המועדון וחתם בהפועל רמת השרון, ובעונתו הראשונה בקבוצה עלה עמה לליגת העל לראשונה בתולדותיה.

בקיץ  חתם בהפועל חיפה מליגת העל, במדיה שיחק עונה אחת. לאחר מכן חתם בהפועל כפר סבא, לאחר שהעפילה בחזרה לליגה הלאומית. נוסבאום היה שותף בכל משחקי הליגה בעונתו הראשונה בקבוצה, ובסופה רשם עלייה נוספת לליגת העל.

ב-4 ביוני 2016 הודיע נוסבאום על פרישה ממשחק פעיל ומונה לעוזרו של ברק בכר בהפועל באר שבע.

ב-26 במאי 2019 התפטר ממשרת עוזר המאמן בהפועל באר שבע והחל לאמן כמאמן ראשי את קבוצת הפועל פתח תקווה. ב-2 בפברואר 2020 פוטר מאימון הקבוצה.

ב-15 ביולי 2020 מונה למאמן בית"ר תל אביב בת ים.

ב-31 במאי 2021 מונה למאמנה של עירוני קריית שמונה, הקבוצה הראשונה בה אימן בליגת העל. ב-8 בנובמבר 2021, לאחר רצף תוצאות שליליות, פוטר מתפקידו.

בדצמבר 2021 מונה למאמנה של מ.ס. כפר קאסם מהליגה הלאומית. ב-4 באפריל פוטר מתפקידו.

ב-3 ביולי 2022 מונה למאמן הפועל ראשון לציון. ב-25 בינואר 2023 הוליך את הקבוצה לזכייה שנייה בהיסטוריה בגביע הטוטו לליגה הלאומית אחרי ניצחון בגמר 0–1 על הפועל רמת השרון. ב-7 באפריל 2023 ביקש לעזוב את התפקיד.

ב-4 ביוני 2023 מונה למאמן הנוער של מכבי חיפה. ב-11 ביוני 2024 מונה לעוזרו של ברק בכר. ב-6 במאי 2025 פוטר מהקבוצה בעקבות פיטוריו של בכר.

## תארים
; הפועל ראשון לציון
* גביע הטוטו לאומית: 2022/2023

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:ראשון לציון: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל ראשון לציון
קטגוריה:כדורגלני בית"ר שמשון תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי קריית גת
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת השרון
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:מאמני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:מאמני מועדון ספורט כפר קאסם
קטגוריה:מאמני הפועל ראשון לציון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
קשתות במשחקים האולימפיים

[ממוזער|הקשת ה[בלגיה|בלגי הוברט ואן איניס, שזכה בשתי מדליות זהב באולימפיאדת פריז (1900) ובארבע מדליות זהב באולימפיאדת אנטוורפן (1920), ובסך הכול ב-9 מדליות אולימפיות]]
[ממוזער|הקשתית ה[בריטניה|בריטית קוויני ניואול, האלופה האולימפית באולימפיאדת לונדון (1908), במהלך המשחקים]]
[ממוזער|קשתים ב[אולימפיאדת מוסקבה (1980)]]
[ממוזער|זוכות המדליות ב[אולימפיאדת מוסקבה (1980). מימין: הפינית פייבי מרילואוטו והסובייטיות קטו לוסברידזה ונטליה בוטוזובה]]
[ממוזער|הקשת ה[קוריאה הדרומית|דרום קוריאני פארק קיונג-מו, שזכה במדליית כסף באולימפיאדת בייג'ינג (2008) והיה שותף לזכיותיה של הנבחרת הדרום קוריאנית במדליות הזהב באולימפיאדת אתונה (2004) ובבייג'ינג, במהלך אולימפיאדת בייג'ינג]]
[ממוזער|הנבחרות הזוכות בטורניר הנשים ב[אולימפיאדת לונדון (2012). מימין: נבחרות יפן, קוריאה הדרומית וסין]]
**[[קשתות]]** היא ענף ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** מאז אולימפיאדת מינכן (1972), לאחר שכבר הייתה ענף אולימפי בין 1900 ל-1920 (למעט אולימפיאדת סטוקהולם ב-1912).

## היסטוריה
תחרויות הקשתות באולימפיאדת פריז שנערכה ב-1900 כללו שבעה מקצים, לגברים בלבד, בסוגי קשתות שונים ובירי למרחקים שונים. 153 קשתים נטלו חלק במשחקים, מהם 129 צרפתים והיתר בלגים והולנדים.

באולימפיאדת סנט לואיס (1904) נערכו לראשונה תחרויות קשתות לנשים. התחרויות לכל מגדר כללו שתי תחרויות ליחידים, וכן תחרות אחת קבוצתית. מאחר שכל הקשתים שהשתתפו היו אמריקאים, התחרויות הקבוצתיות לא היו לנבחרות לאומיות: בתחרות הקבוצתית לגברים התחרו ארבעה מועדוני קשתות אמריקאיים, בכל אחד מהם ארבעה קשתים, ובתחרות הקבוצתית לנשים התחרו רק שתי קבוצות, שבאחת מהן היו רק שתי נשים.

באולימפיאדת לונדון (1908) נערכו שתי תחרויות לגברים ותחרות אחת לנשים, ולא נערכו תחרויות קבוצתיות. גם במשחקים אלו ניכרה הדומיננטיות של המדינה המארחת: מתוך 57 המשתתפים, 41 היו בריטים, 15 צרפתים ואמריקאי אחד.

לאחר שהקשתות לא נכללה באולימפיאדת סטוקהולם (1912), היא הושבה למשחקים באולימפיאדת אנטוורפן (1920). 5 תחרויות יחידים ו-5 תחרויות קבוצתיות נערכו באנטוורפן, כולם לגברים. 30 המשתתפים הגיעו מ-3 מדינות בלבד, בלגיה, צרפת והולנד. ב-3 מתוך 5 תחרויות היחידים, התחרו רק שני קשתים, המנצח זכה במדליית זהב והמפסיד במדליית כסף. בתחרויות הקבוצתיות המצב לא היה טוב יותר - רק באחת התחרויות התייצבו כל שלוש הנבחרות, בשלוש מהן התייצבו רק נבחרות צרפת ובלגיה, ובאחת מהן השתתפה רק נבחרת בלגיה, שזכתה, כצפוי, במקום הראשון.

לאחר 52 שנות היעדרות, הוחזר הענף לתוכנית האולימפית באולימפיאדת מינכן (1972). התחרות כללה מקצים לגברים ולנשים, ליחידים בלבד. באולימפיאדת סיאול (1988) נוספה תחרות קבוצתית.

## שיטת התחרויות
מאז אולימפיאדת ברצלונה (1992) התחרויות מתקיימות בשיטת נוקאאוט בת שישה שלבים. המנצח בגמר זוכה במדליית זהב והמפסיד במדליית כסף. המפסידים בשלב חצי הגמר מתחרים על מדליית הארד.

גם התחרות הקבוצתית נערכת בשיטת נוקאאוט. 12 נבחרות משתתפות בתחרות, ובכל אחת מהן שלושה קשתים. ארבע הנבחרות עם הדירוג המוקדם הגבוה ביותר מעפילות אוטומטית לרבע הגמר, והיתר מתחילות בשמינית הגמר.

## מדליות
לאורך השנים, זכו קשתים מ-22 מדינות שונות במדליות אולימפיות. מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) נהנות הקשתות הדרום קוריאניות משליטה כמעט מוחלטת, והן זכו ב-16 מתוך 17 מדליות הזהב שחולקו בענף מאז. בתחרויות הגברים החלוקה בין המדינות השונות מאוזנת יותר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ענפי ספורט במשחקים האולימפיים
אולימפיאדה
ימאמוטו

**ימאמוטו** הוא שם משפחה יפני.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה יפניים
Vices & Virtues

**Vices & Virtues** הוא אלבום האולפן השלישי של הלהקה האמריקאית פאניק! אט דה דיסקו. האלבום יצא לאור ב-22 במרץ 2011 דרך חברות התקליטים Decaydance ו-Fueled by Ramen. האלבום הופק על ידי ג'ון פלדמן ובוץ' ווקר, ובעת הקלטתו כללה הלהקה את הסולן, ברנדון יורי, ואת המתופף, ספנסר סמית', עקב עזיבתם של ריאן רוס וג'ון ווקר ביולי 2009. בשבוע הראשון להוצאתו הגיע האלבום למקום השביעי במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200, כשמכר 56 אלף עותקים.

## סינגלים
* **The Ballad of Mona Lisa** - יצא לאור ב-1 בפברואר 2011 כסינגל הראשון מהאלבום. השיר נכתב עוד לפני הקלטת האלבום השני של הלהקה, "Pretty. Odd.", אך לא נכלל בו. השיר זכה לביקורות חיוביות, והושווה לסגנון המוזיקלי של אלבום הבכורה של הלהקה, A Fever You Can't Sweat Out.
* **Ready to Go (Get Me Out of My Mind)** - יצא לאור ב-6 ביוני 2011 כסינגל השני מהאלבום. השיר נכלל בסרט הדרדסים ובמספר פרסומות למוצרים שונים.
* **Let's Kill Tonight** - יצא לאור כסינגל השלישי והאחרון מהאלבום ב-12 בינואר 2012.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי פאניק! אט דה דיסקו
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי בוץ' ווקר
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:אלבומי זהב בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי כסף בממלכה המאוחדת
יצוא

**יצוא** (**Export**) הוא שם כולל של הסחורות והשירותים המועברים בדרכי סחר ממדינה מסוימת למדינות אחרות. "יצוא" היא גם פעולת העברת הסחורות והשירותים למדינות אחרות.

היצוא קיים משחר ההיסטוריה לשם העברת סחורות ממקום ייצורן למקום בו הן מבוקשות ומסלולים קבועים, ששימשו להעברת הסחורות מסוימות, כונו נתיבי סחר, למשל: דרך המשי ודרך הענבר. עם התפתחות המדינות התפתחה גם מערכת מיסוי המסדירה את יצוא הסחורות. בתקופה המודרנית יצוא מצריך חוזים מסוגים שונים, חוזה מכר, חוזה ביטוח, חוזה הובלה וחוזה התשלום.

אפשר לפלח את היצוא לפי הסחורות והשירותים השונים ואפשר לפלח אותו לפי אמצעי ההובלה המשמשים לביצועו או לפי יעדיו.

ענפי יצוא בולטים הם:
* יצוא תעשייתי.
* יצוא חקלאי.
* יצוא ביטחוני.
* יצוא תוכנות ונכסים רוחניים.
* יצוא שירותים.
* יצוא כוח אדם.
* יצוא חומרי גלם.

היצוא בעל השפעה רבה על מאזני התשלומים של המדינות המייצאות והמדינות המייבאות ועל יתרות מטבע החוץ שלהן. ליצוא השפעה מתאימה גם על שוק העבודה. בגלל סיבות אלה המדינות המודרניות מסדירות בחוקים ובתקנות את התחום מתוך דאגה לאינטרסים שלהם וכדי למנוע היצף.

היצוא והיבוא מושפעים מגורמים רבים ובהם יכולת הייצור, הסכמי סחר עם מדינות אחרות, חומות מכס, אמצעי תעבורה זמינים ועוד. בעבר מדינות תעשייתיות בנו לעצמן אימפריות כאמצעי להבטיח שוק יצוא לסחורות שלהן. בהווה מדינות רבות מאוחדות במסגרות בין-לאומיות, לדוגמה השוק האירופי האחיד, המגוננות על החברות ובונות את חומות המכס כלפי מדינות שמחוץ למסגרת.

לפי נתוני מינהל סחר חוץ של משרד הכלכלה והתעשייה, היצוא מישראל צמח מ-67.7 מיליארד דולר ב-2009 ל-114 מיליארד דולר ב-2019.

## ראו גם
* מכס
* מכון היצוא הישראלי

## קישורים חיצוניים

*צעדים ראשונים בייצוא – שלב המוכנות
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מסחר
קטגוריה:סחר בין-לאומי
קטגוריה:חשבונאות לאומית
עיון (עיר מקראית)

שמאל|ממוזער|150px|נחלות שבטי ישראל
**עִיּוֹן** הייתה עיר מקראית, באזור שיועד לשבט דן בצפון נחלת שבט נפתלי, ואשר בשל היותה על גבול הצורים והצידונים, ידעה כיבושים רבים.

## במקרא
העיר נזכרת בתיאור כיבושי בן הדד הראשון הארמי בממלכת ישראל: 

עיון מוזכרת גם בתיאור כיבושי תגלת-פלאסר השלישי מלך אשור: 

## תקופת המשנה והתלמוד
בתקופת המשנה והתלמוד נזכרת **נוקבתא דעיון**, כנקודה הצפון-מזרחית של ארץ ישראל בתחום שהחזיקו עולי בבל.

יהוסף שוורץ הציע כי משמעות המילה "נוקבתא" שבמקורות חז"ל היא "עמק צר", כאשר הכוונה היא לאפיק נחל עיון העובר ליד מטולה.

## מקורות נוספים
נראה כי העיר נזכרת כבר בכתבי המארות המצריים מראשית המאה ה-18 לפנה"ס, וכן ברשימת הערים של תחותמס השלישי מתחילת המאה ה-15 לפנה"ס.

## זיהוי
שמה של העיר הקדומה השתמר לפי הסברה בעמק עיון, המכונה בערבית "מרג' עיון", הסמוך מצפון לדן ולאבל בית מעכה. מקום העיר עצמה טרם זוהה בוודאות, ויש המציעים את "תל דבין" שבמרכז עמק עיון, בו נמצאו שרידי חומות וחרסים החל מתקופת הברונזה.

הצרפתי ויקטור גרן ביקר בתל דבין בשנת 1870, וציין כי במדרון הגבעה הותקנו טרסות, אשר נבנו מאבנים שסיקלו וערמו בעלי הקרקע בתל, ומקורם בבניינים חרבים; על אלו גדלות גפנים ותאנים. הוא הבחין במקום בשני מעיינות הנובעים לרגלי הגבעה, ותיאר את הברכה הקדומה אליה נקוו מימי אחד המעיינות. גרן תמך בזיהוי המקום עם העיר המקראית עיון.

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט נפתלי
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
חורבת סרגונה

**חורבת סרגונה** היא חורבה בבקעת יבנאל שבגליל התחתון, בסמוך למושב הזורעים.

שמה המקורי הוא "ח'רבת סרג'ונה", והיא נזכרת בשם זה במפת הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל.

החורבה קרויה על שם יישוב המוזכר בתלמוד בשם "סירגוניה", ובגרסאות אחרות "סרונגין" ו"סרונגיה", שהיה ביתו של רבי אבא סרונגיה..

בתלמוד הירושלמי מצוין כי "באר מרים" שבים כנרת מכוונת כנגד השער המרכזי של "כנישתא עתיקתא דסרונגין". לדעת צבי אילן, ייתכן כי הכוונה לבית כנסת של אנשי סרגונה שישבו בטבריה משום שלא ניתן לראות את הכנרת מחורבת סרגונה.

בחורבה שרידי מבנים, בריכה חצובה ובנויה, וכן אבני גזית, אשר לפי ההשערה שימשו את בית הכנסת של היישוב.

## הערות שוליים

קטגוריה:הגליל התחתון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
אמנות מטאפיזית

[ממוזער|[Giorgio de Chirico, *Cavalli* (foto Paolo Monti. Fondo Paolo Monti, BEIC).]]

**אמנות מטאפיזית** הייתה סגנון ציור שפרח בעיקר בין השנים 1911 ו-1920 בעבודותיהם של האמנים האיטלקיים ג'ורג'ו דה קיריקו וקארלו קארה. התנועה החלה עם דה קיריקו, שלעבודותיו החלומיות, עם ניגודי האור והצל החדים שבהן, הייתה תכונה מסתורית ומעט מאיימת. דה קיריקו, אחיו הצעיר אלברטו סאביניו וקארה יצרו באופן רשמי את האסכולה ואת עקרונותיה בשנת 1917.

## התפתחות הז'אנר
בעוד שסגנון הפוטוריזם דחה בעיקשות את העבר, תנועות מודרניות אחרות הושפעו בעבודותיהן דווקא מנוסטלגיה כלפי ההדר הקלאסי של איטליה. ג'ורג'ו דה קיריקו פיתח לראשונה את הסגנון לו הוא קרא מאוחר יותר "ציור מטאפיזי" בעודו במילאנו. עם זאת, היה זה באזור הרגוע יותר של פירנצה שבו הוא פיתח לבסוף את הדגש שלו על חללים מוזרים ומצמררים, אותו הוא ביסס על הפיאצה האיטלקית. רבות מעבודותיו של דה קיריקו מתקופתו בפירנצה מעוררות תחושה של ניתוק בין העבר להווה, בין מושא הציור לחלל שהוא מאכלס. עבודות אלה משכו אליהן במהרה את תשומת לבם של אמנים אחרים כגון קארלו קארה וג'יורג'יו מורנדי.
בציורו "מלנכוליית טורין" מ-1915, לדוגמה, הוא השתמש בניגודים חדים, באופן בלתי-טבעי כמעט, של אור וצל, שמעניקים לציור אווירה נוגעת ללב, אך גם מאיימת ומסתורית. החלל הפרספקטיבי העמוק והשמיים הכהים בציור הם כלים אופייניים בעבודותיו המוזרות והמעוררות של דה קיריקו. הוא העניק לציוריו כותרות אניגמטיות, כמו "הנוסטלגיה של האינסופי" (1913-1914), "כיבושו של הפילוסוף" (1914) ו-"גמולו של הידעוני" (1913), שתרמו לרושם הקריפטי שלהם.
אמנים מטאפיזיים נוספים הם פיליפו דה פיסיס ומריו סירוני.
האסכולה המטאפיזית לא החזיקה מעמד זמן רב. היא התפרקה בשנת 1951 לערך, בגלל ויכוח בין דה קיריקו לבין קארה לגבי מי מהם ייסד את הקבוצה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יצירות אמנות מודרניסטיות
קטגוריה:סוריאליזם
חורבת עטוש

**חורבת עטוש** (**ח'רבת עטושה** במקור) היא חורבה בשיפולי בקעת יבנאל שבמזרח הגליל התחתון, המזוהה עם היישוב התלמודי "עטוש" (או **כפר עטוש**).

יישוב זה נזכר במקורות חז"ל כמקום מוצאו של האמורא מהדור השלישי והרביעי רבי יצחק עטושיא, אשר פעל באזור טבריה.

באתר נמצאו אבני גזית ושרידי פסיפס, וכן מצויים בו בריכה מטויחת ושרידי מבנים. כקילומטר מצפון לחורבה נמצאת חורבת אבצם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:טבריה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:הגליל התחתון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
חורבת ציידתה

**חורבת ציידתה** (ידועה גם בשם **ח'רבת ציאדה**) היא חורבה בבקעת יבנאל שבגליל התחתון, מדרום למושב הזורעים, שבה שכן לפי הסברה היישוב התלמודי "ציידתה".
שמה המקורי של החורבה, הנזכר גם במפת הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, הוא "ח'רבת ציאדה".

בספר יהושע מתואר בפירוט אזור דרום נחלת שבט נפתלי: .

לכל המקומות שלעיל הייתה מסורת של זיהויים בתקופת התלמוד: .

לפי מסורת זו, המעוגנת גם באונומסטיקון של אוסביוס, חז"ל ראו ב"אדמי" ו"הנקב" שני יישובים נפרדים, הגם שמבחינה לשונית דומה שמדובר ביישוב אחד, כאשר התוספת "הנקב" נועדה כנראה להבחין את "אדמי הנקב" מיישוב נוסף בשם "אדמי".

"ציידתה" התלמודית זוהתה אפוא על ידי חז"ל עם עיר מקראית בשם "הנקב", שייתכן שיש לה זיקה ל"דרך החורנים" שעברה במקום, בשל משמעות המילה "נקב" כ"מעבר".

בסקר שנערך במקום נתגלו שרידים מעטים, הכוללים אבני גזית ספורות, שרידי בתים ושרידי פסיפסים.

## הערות שוליים

קטגוריה:הגליל התחתון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:נחלת שבט נפתלי
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
אליפות צרפת בטניס 1948

**[[אליפות צרפת הפתוחה#האליפות|אליפות צרפת]] 1948** הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-19 במאי והסתיימו ב-30 במאי. זו הייתה האליפות ה-47 מאז ייסודה.

## התחרות
### תחרות הגברים
שמאל|ממוזער|פרנק פרקר, מנצח התחרות
בתחרות זו השתתפו 92 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:

# **[[פרנק פרקר]] (), ניצח בתחרות**
# יוז'ף אשבות (), מנצח תחרות 1947, הודח בסיבוב השני
# ג'ון ברומיץ' (), הודח בסיבוב הראשון
# אריק סטרג'ס ( דרום אפריקה), הודח ברבע הגמר
# מרסל ברנר (), הודח ברבע הגמר
# ירוסלב דרובני (), הפסיד בגמר
# באדג' פאטי (), הודח בחצי הגמר
# ג'ובני קוצ'לי (), הודח ברבע הגמר
# פרנק סג'מן (), הודח בסיבוב הרביעי
# דרגוטין מיטיץ' (), הודח בסיבוב הרביעי
# טוני מוטרם (), הודח בסיבוב הרביעי
# יוסיפ פלדה (), הודח בסיבוב הרביעי
# פיליפ ושר (), הודח בסיבוב הרביעי
# לנארט בריילין (), הודח ברבע הגמר
# מרצ'לו דל בלו (), הודח ברבע הגמר
# ולדיסלב סקונצקי (), הודח בסיבוב השני

מנצח תחרות של שנת 1947 יוז'ף אשבות () הודח בסיבוב השני. בגמר התחרות פרנק פרקר () נפגש עם ירוסלב דרובני () וניצח ב-4 מערכות.

### תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 50 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:

# דוריס הארט (), הודחה בחצי הגמר
# פטרישה טוד (), מנצחת תחרות 1947, הודחה בחצי הגמר
# **נלי לנדרי (), ניצחה בתחרות**
# שירלי פריי (), הפסידה בגמר
# ז'וז'ה קרמצ'י (), הודחה בסיבוב השני
# מרי פרנטיס (), הודחה ברבע הגמר
# אנליזה בוסי (), הודחה ברבע הגמר
# הלן ריבני (), הודחה ברבע הגמר
# קולט רוסמבר (בונה) (), הודחה בסיבוב השלישי
# מרטה פטרדי (), הודחה בסיבוב השלישי
# מרים דה בורמן (), הודחה בסיבוב השלישי
# ז'קלין פטורני (), הודחה בסיבוב השלישי
# אליס וייוורס (), הודחה בסיבוב השני
# באה קאריס (), הודחה בסיבוב השלישי
# ארלט האלף (), הודחה בסיבוב השלישי
# ז'קלין בוטין (), הודחה בסיבוב השלישי

מנצחת תחרות 1947 פטרישה טוד () הודחה בחצי הגמר. במשחק הגמר נלי לנדרי () נפגשה עם שירלי פריי () וניצחה ב-3 מערכות.

### תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר לנרט בריילין () וירוסלב דרובני () נפגשו עם הארי הופמן ופרנק סג'מן () וניצחו אותם ב-3 מערכות.

### תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 22 זוגות. מזוג מנצחות תחרויות 47–1946 רק לואיז ברוף השתתפה השנה. במשחק הגמר דוריס הארט ופטרישה טוד () ניצחו את שירלי פריי ומרי פרנטיס () בשתי מערכות.

### תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 46 זוגות. מנצחי תחרות 1947 שיילה סאמרס ואריק סטרג'ס ( דרום אפריקה) לא השתתפו השנה. במשחק הגמר פטרישה טוד () וירוסלב דרובני () נפגשו עם דוריס הארט () ופרנק סג'מן () וניצחו בשתי מערכות.

## קישורים חיצוניים
* תחרות הנשים
* תחרות הגברים
* האתר הרשמי של אליפות צרפת הפתוחה
* נתונים נוספים על האליפות

צרפת
1948
קטגוריה:1948 בצרפת
ג'נט וינטרסון

**ג'נט וינטרסון**, OBE (באנגלית: **Jeanette Winterson**; נולדה ב-27 באוגוסט 1959 במנצ'סטר, הממלכה המאוחדת) היא סופרת, שדרנית, ואקטיביסטית בריטית.

## ראשית דרכה
וינטרסון נולדה במנצ'סטר באוגוסט 1959, ואומצה בידי קונסטנס וג'ון ויליאם וינטרסון ב-21 בינואר 1960. היא גדלה באקרינגטון, לנקשייר, וחונכה במסגרת זרם פרוטסטנטי בשם Elim Pentecostal Church. היא החלה לכתוב ולהעביר דרשות בגיל שש, מתוך כוונה להפוך להיות מיסיונרית פנטקוסטלית.

בגיל 16 החלה וינטרסון להזדהות כלסבית, ועזבה את בית הוריה המאמצים. היא למדה במכללה המקומית וקיימה את עצמה בעבודות מזדמנות, והמשיכה ללימודים במכללת קת'רין הקדושה באוניברסיטת אוקספורד.

## קריירה
וינטרסון עברה ללונדון ובשנת 1985 פרסמה רומן ראשון, **[[תפוזים הם לא הפרי היחיד]]** (*Oranges Are Not the Only Fruit*, יצא בעברית בשנת 1998 בתרגום עופר שור בהוצאת בבל). הספר זכה בשנת צאתו בפרס וויטברד לרומן בכורה, ובשנת 1990 עובד לסדרת טלוויזיה בידי וינטרסון עצמה. עיבוד זה זכה ב-פרס BAFTA לדרמה המוצלחת ביותר. בהמשך, זכתה בפרס ג'ון לוולין ריס עבור הספר *The Passion*, רומן שמתרחש באירופה בימי נפוליאון בונפרטה.

הרומנים הבאים של וינטרסון בוחנים את גבולות הגוף והדמיון, קוטבי מגדר, וזהויות מיניות, וזכו בפרסים שונים.

בעשור הראשון של המאה ה-21 רכשה וינטרסון בית מדורג בספיטלפילדס במזרח לונדון, שיפצה אותו, והפכה אותו לדירת מגורים עם חנות מזון אורגני מתחתיה.

בשנת 2009 תרמה את הסיפור הקצר "Dog Days" למיזם גיוס תרומות של ארגון אוקספם, והוא פורסם בכרך ה"אש" בסדרה. כמו כן, תמכה בחנוכה מחדש של תיאטרון בוש בשכונת שפרדס בוש בלונדון, בכך שתרמה וביצעה יצירה במסגרת מיזם "66 הספרים", שכלל יצירות בעקבות תנ"ך המלך ג'יימס. עוד השתתפו במיזם הסופרים והמשוררים פול מלדון, קרול אן דאפי, אן מייקלס, וקת'רין טייט.

בשנת 2012, במלאת 400 שנה למשפטי המכשפות בפנדל, פרסמה וינטרסון נובלה בשם *The Daylight Gate*, שהתבססה על אותם אירועים. הדמות הראשית בנובלה, אליס נאטר, מבוססת על אשה היסטורית באותו שם. ברשימת ביקורת בגרדיאן, כתבה שרה הול:

בשנת 2012 החלה לכהן כפרופסור לכתיבה יוצרת באוניברסיטת מנצ'סטר. קודמה היה הסופר קולם טובין.

## הוקרה
בראשית שנת 2006 צורפה וינטרסון למסדר האימפריה הבריטית, "עבור שירות לספרות". היא זכתה פעמיים בפרס למדא לספרות: בשנת 1994 על **כתוב על הגוף** (יצא בעברית בשנת 1998, בתרגום מיכל רוזנטל, בהוצאת בבל) בקטגוריה "סיפורת לסבית", ובשנת 2013 על *Why Be Happy When You Could Be Normal?* בקטגוריה "ספר זכרונות או ביוגרפיה לסביים". ספרה של וינטרסון **מעשה הדובדבן** (יצא בעברית בשנת 2005 בתרגום ורד דור בהוצאת ינשוף) זכה בפרס א"מ פורסטר.

## חיים אישיים
וינטרסון יצאה מהארון בגיל 16, ומאז ניהלה מספר מערכות יחסים. הרומן *The Passion* (1987; לא יצא בעברית) נכתב בעקבות מערכת יחסים שלה עם הסוכנת הספרותית שלה, פאט קאוונה. בין השנים 1990 ו-2002 קיימה וינטרסון מערכת זוגית עם שדרנית ה-BBC פגי רנולדס. מאז סיום הקשר שלהן, היו לווינטרסון מערכות זוגיוּת עם במאית התיאטרון דברה וורנר ועם הפסיכואנליטיקאית, המטפלת, והמבקרת סוזי אורבך.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* דף היוצרת באתר הוצאת בבל
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כותבי זיכרונות
קטגוריה:מסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:להט"ביות בריטיות
קטגוריה:להט"בים בריטים
קטגוריה:סופרות אנגליות
קטגוריה:זוכי פרס למדא לספרות
קטגוריה:סופרות לסביות בריטיות
קטגוריה:זוכות פרס 100 נשים (BBC)
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1959
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1959
קטגוריה:זוכי הפרס הספרותי של סנט לואיס
איסידורה סקוליץ'

**איסידורה סֶקוּלִיץ**' (בסרבית: Исидора Секулић, 16 בפברואר 1877 - 5 באפריל 1958) הייתה סופרת, מסאית, ומבקרת אמנות סרבית. עוד בחייה היא זכתה בהכרה רבה: איזידורה הייתה האישה הראשונה שהתקבלה כחברה באקדמיה המלכותית הסרבית למדע (1939), חברה באקדמיה הסרבית למדעים למדעים ואומנות (1950) נשיאת כבוד של מרכז ה-PEN הסרבי (1931), סגנית נשיא אגודת הסופרים של יוגוסלביה ונשיאת איגוד הסופרים של סרביה. 

כיום, מדי שנה נערך כנס מדעי הנושא את שמה וניתן במסגרתו פרס איזידורה סקוליץ'. 

## חייה
סקוליץ', נולדה בכפר מושורין (Mošorin )  ליד טיטל (Titel) וודינה (לשעבר בשטח האימפריה האוסטרו- הונגרית). בילדותה למדה בבית ספר לבנות נובי סאד ולאחר מכן בסומבור, בודפשט. 

היא למדה ספרות, מדעים, ופילוסופיה. היא סיימה את בית הספר הפדגוגי בבודפשט בשנת 1892, ולאחר מכן לימדה מתמטיקה במקומות שונים. היא הנישאה לרופא פולני שנפטר זמן קצר לאחר הנישואין (1914). היא לא נישאה מחדש ולא היו לה ילדים. 

מאוחר יותר השלימה דוקטורט בשנת 1922 בגרמניה. במסעותיה התגוררה תקופות שונות באנגליה, צרפת, ונורווגיה. בזמנה היא נחשבה לאחת הנשים המשכילות ביותר והמבריקות ביותר בסרביה והיא הייתה בקשר קבוע עם אינטלקטואלים מובילים (למשל Branko Radičević, Đura Jakšić, Laza Kostić, Petar Kočić, Ivo Andrić ואחרים). המפגשים האינטלקטואליים שערכה בביתה היו מפורסמים בכך שנדונו בהם נושאים מגוונים כגון ספרות, מוזיקה, תיאטרון, ציור ועוד. 

## כתיבתה
בעקבות מסעותיה בנורווגיה, מאוסלו דרך ברגן עד מחוז פינמרק, חיברה את ספר המסעות *Pisma iz Norveške* ("מכתבים מנורווגיה") בשנת 1914. 

אסופת סיפורים קצרים שלה, *Saputnici*, התאפיינה בסגנון נועז ובניתוח עצמי נוקב. היא שלטה בכתשע שפות מדוברות, וכן בשפות הקלאסיות.

כתיבתה של סקוליץ', שמתאפיינת בליריות, במהורהרות, אך גם בנוסח אנליטי ובוחן, הגיעה בראשית כתיבת הסיפורת המודרנית בסרבית. סקוליץ' עוסקת במצב האנושי בסביבה המודרנית. ברומן העיקרי שלה, *Кроника паланачког гробља* ("תולדות בית עלמין בעיר קטנה"), היא הופכת את סדר המאורעות: כל חלק בספר מתחיל בבית העלמין, וחוזר אחורנית אל החיים הסוערים בעבר. דמויות כגון גוספה נולה נמנות עם דמויות הנשים החזקות הראשונות בספרות הסרבית, והן מתוארות כאמיצות, גאות, ונחושות.

כמו כן חיברה סקוליץ' כתבים ביקורתיים בתחום ביקורת מוזיקה, אמנות, תיאטרון, אדריכלות, ספרות, ופילוסופיה. בנוסף חקרה ספרויות זרות.

## קישורים חיצוניים
knjizenstvo  - מרכז מידע אודות סופרות סרביות 

* 

קטגוריה:משוררות סרביות
קטגוריה:מבקרי אמנות
קטגוריה:מסאיות
קטגוריה:סופרות סרביות
קטגוריה:ילידות 1877
קטגוריה:נפטרות ב-1958