open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ירוק-עד

[ממוזער|250px|[עלה של עץ אשוח יְרוֹק-עַד, עם ציון של שלוש שנים לאורכן צמח העלה, מבלי לנשור.]]
[שמאל|ממוזער|250px|[מחטניים ירוקי-עד בחורף בטוסקנה, איטליה.]]
שמאל|ממוזער|250px|צמחים טרופיים ירוקי-עד בברזיל.
**צמח יְרוֹק-עַד** הוא צמח המחליף את עליו בהדרגה במשך כל השנה, להבדיל מצמחים נשירים, המשירים את כל עליהם בעונת שנה מסוימת.

כל עלה של צמח ירוק-עד חי בין שנה לחמש שנים. עם זאת תועדו מקרים של עלים שחיו שנים רבות, עד 45 שנים.

באזורים טרופיים חמים רוב הצמחים הם יְרֻקֵּי-עַד. אזורים בעלי אקלים יבש מתאפיינים באוכלוסייה הטרוגנית של צמחים ירוקי-עד ונשירים. באזורים קרים רוב הצמחים הם נשירים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צורות חיים של צמחים
קטגוריה:עצים
ג'סי ג'יימס הוליווד

**ג'סי ג'יימס הוליווד** (באנגלית: **Jesse James Hollywood**; נולד ב-28 בינואר 1980) היה סוחר סמים אמריקאי, שחטף והורה על רציחתו של ניקולס מרקוביץ בשנת 2000. הוא נעצר בשנת 2005 ומרצה מאסר עולם במתקן הכליאה ריצ'רד ג'יי דונובן ליד סן דייגו, קליפורניה.

## קורות חיים
ג'סי ג'יימס הוליווד נולד לג'ק ולורי הוליווד וגדל בשכונת ווסט הילס, באזור המערבי של עמק סן פרננדו בעיר לוס אנג'לס, קליפורניה. כילד הוא היה מעורב בליגת הבייסבול לנוער. הוליווד למד בפיינקרסט וודלנד הילס, בוודלנד הילס, קליפורניה, שם הצטיין בקריאה ובבייסבול. שם, הוא גם הפך לחבר הכי טוב של ילד אחר ממשפחה אמידה והשניים הפכו לצמד, שכינו את עצמם "המקצוענים". הם נראו לעיתים קרובות לובשים ג'ינס רחב עם כינוי זה בספריי צבוע לאורך הרגליים, כפי שהיה אופנתי באותה תקופה.  אביו העביר את המשפחה לקולורדו בניסיון לנהל מסעדה באמצע שנות ה-90, אך חזרו לווסט הילס בשנת 1995.

במהלך שנות התבגרותו הוא החל להרים משקולות ולצרוך תוספי שרירים כדי לעזור לבנות את מסת השריר שלו. מאמנו תיאר אותו מאוחר יותר כ"ילד רגשני" שסולק מאוחר יותר לאחר שפרץ בהתקף זעם אלים על אחד ממוריו לקראת סוף שנתו השנייה ללימודיו. הוא עבר לתיכון קלבסאס שם שיחק בקבוצת הבייסבול של האוניברסיטה עד שפגע בגבו וברגלו, מה שאילץ אותו לוותר על הספורט

החוקרים מאמינים שהוא החל למכור סמים לא חוקיים שנה לפני שהורה על רצח ניקולס מרקוביץ'. הוא גייס את חבריו לשעבר מהתיכון ויליאם סקידמור, בריאן אפרונטי, בנג'מין מרקוביץ' וג'סי ראג כדי למכור עבורו סמים ולבנות עסק סמים לא חוקי רווחי. הוא היה חבר קרוב של בנג'מין מרקוביץ', אשר שיחקו באותה ליגת בייסבול לנוער ונהגו לבקר באותו אולם ספורט במאליבו, קליפורניה, כדי להתאמן יחד.

## רצח ניקולס מרקוביץ'
בנג'מין מרקוביץ' היה סוחר סמים ולקוח של הוליווד, אשר צבר חוב של 1,200 דולר להוליווד. מרקוביץ גם איים לחשוף הונאת ביטוח בסך 36,000 דולר שבה הוליווד היה מעורב. ב-6 באוגוסט 2000 תכננו הוליווד וכמה מחבריו להתעמת עם בנג'מין מרקוביץ, אך לפני שהגיעו לביתו הם ראו את אחיו-למחצה של בנג'מין, ניקולס מרקוביץ, והחליטו לחטוף אותו. ניקולס לא היה ער לסכנה ובילה מספר ימים בלהתחבר ולחגוג במסיבות עם שוביו. כאשר הוליווד התייעץ עם עורך הדין של משפחתו, סיפר לו זה כי העונש שהוא יכול לקבל על חטיפה ודרישת כופר הוא מאסר עולם.

בתגובה, הוליווד החליט לנסות ולגרום לכך שלא יִדעו שהוא ביצע חטיפה. ב-12 באוגוסט 2000, בהרים שמצפון לגולטה, קליפורניה, ניקולס נרצח ונקבר על ידי אנשים שעבדו עבור הוליווד.

### לכידתו ומשפטו של הוליווד
ג'סי ג'יימס הוליווד נתפס בריו דה ז'ניירו, ברזיל ב-8 במרץ 2005 על ידי המשטרה הפדרלית של ברזיל, אשר נעזרה במידע של הרשויות האמריקאיות כאשר הוא הלך לפגוש את בן דודו מחוץ לקניון.

ב-8 ביולי 2009, לאחר שלושה ימים של דיונים, הגיעו המושבעים לפסק דין. הם מצאו את הוליווד אשם בחטיפה וברצח מדרגה ראשונה והמליצו על מאסר עולם. ב-5 בפברואר 2010, גזר השופט על הוליווד מאסר עולם ללא אפשרות לשחרור על תנאי.

## בתרבות פופולרית

סיפורו של הוליווד מוצג בסרט "אלפא דוג" שיצא בינואר 2007, אשר מתמקד בתהליך החטיפה והרציחה של הנער, תוך תיאור חלקם של כל המעורבים בתקרית.
השחקן אמיל הירש מגלם את הוליווד בסרט, תחת השם ג'וני טרולאב.

קטגוריה:מורשעים ברצח בארצות הברית
קטגוריה:סוחרי סמים
קטגוריה:פושעים פליליים אמריקאים
קטגוריה:פשע בקליפורניה
קטגוריה:עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
חופש מדת

**חופש מדת** הוא אחת החירויות הניתנות לאזרח במסגרת הזכות לחירות כנספח לחופש דת, בשיטת משטר של דמוקרטיה ליברלית. חירות זו מאפשרת לכל אזרח לבחור שלא להשתייך לדת כלשהי או לעדה דתית כלשהי, שלא לקיים פולחן, מנהגים, חוקים או ציוויים הנובעים מהשתייכות זו, וליהנות מכל זכויות האזרח המקובלות במדינתו ללא קשר לדת.

מימוש החופש מדת עשוי לפגוע ברגשות הדתיים במדינה. על בית המשפט לקבוע איזה מן החופשים נתפס כחשוב יותר לפי המקרה. לטענות על פגיעה ברגשות יש כוח מוגבל, בעיקר כאשר אין לחילוני כוונה או מניע לפגוע ברגשות של הדתי, אך יש מקרים שבהם חוק העונשין מגדיר פגיעה ברגשות דתיים כעבירה פלילית.

מגילת העצמאות מצהירה שישראל תעניק לכל תושביה חופש דת מלא, אולם למעשה בישראל הזכות לחופש דת ולחופש מדת היא יחסית, ולכן היא עשויה להידחות מפני זכויות אחרות, אם הפגיעה תקיים את תנאיה של פסקת ההגבלה שבחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. יש הטוענים שהחופש מדת מתקיים בישראל באופן חלקי בלבד, כי חורגים ממנו נושאים כדוגמת החקיקה הקיימת בנושאי נישואין וגירושין, שאינה מאפשרת נישואים אזרחיים או גירושין אזרחיים, ולכן אדם החפץ להינשא או להתגרש בתחומי מדינת ישראל, חייב לעשות זאת על פי חוקיה של אחת הדתות המוכרות במדינה או להידרש להליכים מיוחדים ככל שהוא "חסר דת" על פי הגדרת החוק.

ב-1993 הכריזה ועדת זכויות האדם של האו"ם כי סעיף 18 של האמנה הבין-לאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות, אשר עוסק בחופש הדת והאמונה, מגן גם על הזכות שלא להשתייך לדת או לאמונה כלשהי. הוועדה קבעה כי חופש הדת כולל גם את זכותו של אדם לבחור את דתו או אמונתו, להמירן או לאמץ דעות אתאיסטיות. ההצהרה אוסרת על המדינות החתומות על האמנה לעשות שימוש באמצעי כפייה או לאיים על מאמינים ולא-מאמינים בכוח פיזי או בסנקציות עונשיות כדי לאלצם להתכחש לאמונתם או להמירה.

## ראו גם
* חופש דת
* כפייה דתית
* הפרדת דת ממדינה
* דת בישראל
*מכתב הסטטוס קוו

## לקריאה נוספת
* אורלי אילני, "חופש דת וחופש מדת בישראל", מתוך דת חברה ומדינה בישראל (2006)
*דני סטטמן, גדעון ספיר, "חופש הדת, חופש מדת והגנה על רגשות דתיים", **[[מחקרי משפט]]** כא, תשס"ד (2004)
*מאמרו של קובי נחשוני על דת ומדינה תשע"ה (בעברית)

## הערות שוליים

קטגוריה:ליברליזם
קטגוריה:זכויות האדם
קטגוריה:יחסי דת ומדינה
נהה

**נָהָה** (ביפנית: **那覇市**) היא עיר הבירה של מחוז אוקינאווה ביפן. העיר המודרנית הוקמה ב-20 במאי 1921. היא הייתה אחד המקומות החשובים באיי ריוקיו כבירת , מתחילת המאה ה-15 עד 1879.

נהה נמצאת באזור הדרומי של האי אוקינאווה, האי הגדול ביותר מבין שרשרת איי ריוקיו. היא מרכז פוליטי וחינוכי במחוז אוקינאווה. בתקופה הפאודלית הייתה גם מרכז מסחר גדול לממלכת ריו קיו.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:יפן: ערים
קטגוריה:יפן: ערי חוף
קטגוריה:מחוז אוקינאווה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1921
אבי אגבבה

**אָבִי אָגַבַּבָּה** הוא מוזיקאי, מתופף, נגן כלי הקשה ומלחין ישראלי, חבר בהרכבים "זאפה", "הכוכב הלבן" ו"אנסמבל מזרח-מערב".

## קריירה
אגבבה הוא בוגר המחזור הראשון של בית הספר למוזיקה רימון. יצירתו מאופיינת בסגנון נגינה ייחודי, כאשר הוא בעיקר מלווה זמרים ולהקות בסגנונות: ג'אז, רוק, מוזיקה ערבית ומוזיקה הודית. הופיע ברחבי העולם עם חוה אלברשטיין, אייל סלע ויאיר דלאל והשתתף באלבומיהם. השתתף גם באלבומים רבים נוספים, בהם טוב לנו יחד של מאור כהן ומטבח אקוסטי של נקמת הטרקטור. בשנת 2006 הוציא לאור אלבום בכורה בסגנון מוזיקת עולם בשם "Laughing With Angels".

בשנת 1995 ליווה את עוזי חיטמן בקלטת הילדים "ילדיש", בנוסף להקלטת האלבום בעל אותו השם.

בשנת 2010 החל לשתף פעולה עם רון (שפאץ) כהן ואביטל רז בהרכב הנקרא אנסמבל Naad. ההרכב מתמחה במוזיקה הודית קלאסית אך משלב גם חומרים מקוריים ועיבודים לניגונים יהודיים.

## קישורים חיצוניים

* דף הבית של אבי אגבבה (ארכיון)

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי רימון בית ספר למוסיקה
אורי זך

**אוֹרִי זך** (נולד ב-31 באוקטובר 1976) הוא מוזיקאי, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי.

## ביוגרפיה
בוגר בית הספר למוזיקה "רימון". לפרסומו הראשון זכה זך בשנת 2005, כאשר הפיק ועיבד יחד עם שמוליק נויפלד את כל שירי אלבום הבכורה של אשתו הזמרת מירי מסיקה. באלבום ניגן זך בפסנתר ובקלידים, ואף הלחין את השיר "שני כוכבים" ("רחוק מכאן") למילותיו של ארז ברזוליק עם מסיקה עצמה. באותה שנה הפיק ועיבד את אלבום הבכורה של אוהד חיטמן, וניגן גם בו בקלידים.

בשנת 2006 הפיק ועיבד את שירי אלבום הבכורה של איה כורם, ואת האלבום "ככה מקרוב" של ניר סנדץ'. לאלבום הבכורה של הראל סקעת, שיצא באותה שנה, הלחין ועיבד זך את השיר "הרוח תשנה את כיוונה" למילותיה של אסתר שמיר. כמו כן באותה שנה ניהל מוזיקלית את המחזמר "כמו בסרט".

בשנת 2007 יצא האלבום השני של מסיקה, "שלום לאמונות", אשר גם בו הפיק ועיבד את כל השירים. באלבום זה הלחין את השירים "אסופים" (למילותיו של מוטי פרלמן) ו"שירה" לו גם כתב את המילים. בסוף אותה שנה הפיק את אלבומה של יעל נחשון, "פנייך". במאי 2010 הוציא זך סינגל בכורה כזמר, "בלגאן", שכתב והלחין בעצמו. בפברואר 2019, הפיק את השיר "מנגנת בי" של אריק סיני, אותו כתב שי רותם והלחינו עמרי קסטן ולירון בן שמעון.

זך נוהג לנגן בהופעותיהם של דני רובס ומירי מסיקה. הוא גם המפיק המוזיקלי במספר תוכניות טלוויזיה, ביניהן גם "בית ספר למוסיקה". בנוסף, מלמד ומרכז את מסלול הפקה מוזיקלית בבית הספר למוזיקה של הקריה האקדמית אונו.

## חיים אישיים
ב-2005 נישא לזמרת מירי מסיקה. ב-3 ביולי 2010 נולדה בתם הבכורה, וב-13 בספטמבר 2013 נולדה בתם השנייה.

מתגורר בקריית אונו.

## אלבומים בהפקתו
*"אוהד חיטמן" (2005)
*"מירי מסיקה" (2005)
*"איה כורם" (2006)
*"ככה מקרוב" - ניר סנדץ' (2006)
*"מקסימום בסוף ניפול" - תמיר חיטמן (2007)
*"שלום לאמונות" - מירי מסיקה (2007)
*"פנייך" - יעל נחשון (2007)
*"משהו חדש מתחיל" - דני רובס (2008)
*"שפה זרה" - איה כורם (2008)
*"מה שבאור נעלם" - ירדן בר-כוכבא ודידי שחר (2009) (ארבעה שירים)
*"חדשות טובות" - מירי מסיקה (2010)
*"קצת אחרת" - רוני דלומי (2010)
*"מלך" - מירי מסיקה (2012)
*"סימנים על החול" - מירי מסיקה (2014)

## קישורים חיצוניים

* טל פרי, "הקוסם", 2 באוגוסט 2007, MOOMA
* אורי זך באתר בית הספר למוסיקה של הקריה האקדמית אונו
*  אורי זך מקריא שיר של לאה גולדברג "ימים לבנים", גלי צה"ל, יולי 2017

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:בוגרי רימון בית ספר למוסיקה
קטגוריה:סגל הקריה האקדמית אונו: בית ספר למוסיקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
הכתם האפל הגדול

ממוזער|שמאל|200px|'''הכתם האפל הגדול''' כפי שהוא נראה מהחללית וויאג'ר 2
**הכתם האפל הגדול** היה כתם שחור על כוכב הלכת נפטון, הדומה לכתם האדום הגדול של צדק. אף על פי שהוא נראה כמעט זהה לכתם של צדק, אסטרונומים לא החשיבו אותו כסופה אלא כחור באטמוספירה, בדומה לחור בשכבת האוזון. צבע הכתם נובע מכמויות גדולות של גז מתאן באטמוספירה של נפטון, הנותן לה ולכתם את הגוון הכחול.

הכתם התגלה על ידי חללית נאס"א וויאג'ר 2, שעברה ליד נפטון בשנת 1989. הוא היה דומה בגודלו לכתם של צדק, והוא נמצא בחצי הכדור הדרומי של הכוכב. מהירות הרוח שנמדדה בתוך הכתם הייתה 2,400 קילומטרים בשעה. לפי השערות, הכתם הסתובב נגד כיוון השעון בדומה לכתם שנמצא על פניו של צדק. מסביב לכתם הכהה היו אזורים מרוכזים של מתאן גבישי וחלקיקי עננים ממים קפואים שמזכירים את ענני הנוצה על כדור הארץ.

כאשר טלסקופ החלל האבל כוון לעבר נפטון ביוני 1994, הכתם נעלם. עם זאת, כתם אחר שמאוד דומה לכתם הישן הופיע בחצי הכדור הצפוני של הכוכב מאוחר יותר באותה השנה. לא ידוע מדוע הכתם האפל הופיע על נפטון והאם זו התרחשות שכיחה או תופעה נדירה. האטמוספירה שלו מורכבת בעיקר ממימן ומהליום. חלק מהמדענים סבורים שתנועתו של הכתם האפל נגרמה עקב זרמי סילון במהירות של 2,250 קילומטרים לשעה על גבי נפטון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נפטון
251

## אירועים
* כינוס ראשי הכנסייה הנוצרית בקרתגו.
* קרב ארביטוס בשטח בולגריה של היום. הפסד לאימפריה הרומית לצבא משותף של מספר שבטים גרמנים. הקיסר דקיוס ובנו נהרגו בקרב.

## נולדו
* אנטוניוס הגדול – הנזיר הנוצרי הראשון

## נפטרו
* דקיוס, קיסר רומי (נולד ב-201)

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
מערכה (טקסונומיה)

**מַעֲרָכָה** (בלטינית: **Phylum**; ביוונית: **Φῦλον**) היא טקסון המשמש במיון מדעי של צורות החיים.
לפי המיון המדעי של עולם הטבע, רמות הדירוג (טקסונים) העיקריות של עולם הטבע הן: על ממלכה, ממלכה, **מערכה**, מחלקה, סדרה, משפחה, סוג ומין. מכאן ניתן לראות ש"מערכה" הוא טקסון גבוה ורחב למדי: מערכה מייצגת את ההקבצה המוסכמת הגדולה ביותר של יצורים חיים בעלי מאפיינים אבולוציוניים מסוימים. עם זאת, גם המערכות מקובצות לעיתים לקבוצות, המכונות "על-מערכות" (Superphyla). באופן בלתי רשמי, ניתן להסתכל על מערכה כקבוצה שלחבריה יש מתווה גוף כללי דומה, למשל קיומן של עצמות. מיון זה מתבסס על הבדלים מורפולוגיים (צורניים), אולם מערכות נבדלות זו מזו לעיתים על סמך המבנה הפנימי שלהן. כך לדוגמה, העכבישים והסרטנים נראים אחרת, אולם שניהם משתייכים למערכת פרוקי הרגליים. לעומתם, תולעי האדמה והשרשורים, שדומים בצורתם, נמצאים במערכות שונות (תולעים טבעתיות ותולעים שטוחות בהתאמה). באנגלית קיים הבדל בין מינוח המערכות בעולם החי לבין מינוחן בעולם הצומח; בזה האחרון מקובל להשתמש במושג Divison במקום המילה Phylum, אף על פי שגם המונח האחרון נחשב לתקין לפי הנומנקלטורה הבוטנית.

## היסטוריה
מערכות בעלי החיים המוכרות ביותר הן רכיכות (Mollusca), ספוגיים (Porifera), צורבים (Cnidaria), תולעים שטוחות (Platyhelminthes), תולעים נימיות (Nematoda), תולעים טבעתיות (Annelida), פרוקי-רגליים (Arthropoda), קווצי עור (Echinodermata) ומיתרניים (Chordata), שהיא המערכה שבה נמצא האדם. בממלכת החי קיימות 35 מערכות לערך, ולמרות זאת מרבית המינים נמצאים בתשע המערכות שהוזכרו. מערכות רבות כוללות רק מינים שחיים באופן בלעדי במים; מערכות אחרות מכילות הן מינים שחיים במים והן מינים שחיים ביבשה; רק מערכה אחת מכילה רק מינים שנעדרים מהמים באופן מוחלט – מערכת נושאי ציפורניים (Onychophora). המערכה האחרונה שהתגלתה היא מערכת ה-Cycliophora, שנצפתה לראשונה ב-1993; רק שלוש מערכות נתגלו במאה ה-20.

המפץ הקמבריוני (Cambrian explosion), שהתרחש לפני 542 עד 530 מיליוני שנים לערך, הביא לשגשוגן של צורות החיים על פני כדור הארץ; במהלך תקופה זו נוסדו כל המערכות המודרניות, וכן מערכות שמיניהן נכחדו מאז. עם זאת, במהלך השנים המערכות החליפו תפקידים בין אחת לאחרת. לדוגמה, במהלך תור הקמבריום השתייכו בעלי החיים הגדולים והדומיננטיים למערכת פרוקי-הרגליים, בעוד כיום בעלי החיים הדומיננטיים הם בעלי חוליות ומשתייכים דווקא למערכת המיתרניים.

## מערכות בעלי חיים

### קבוצות שהוכרו בעבר כמערכות

## מערכות צמחים

## מערכות פטריות

## קישורים חיצוניים
* מערכות עיקריות של בעלי-חיים, באתר Wayne's Word 
* Nick Matzke, האם אכן קיימות מערכות בעלי-חיים קיימים או נכחדים?, באתר Panda's Thumb 

## הערות שוליים

קטגוריה:מערכה
ארץ יצורי הפרא

**ארץ יצורי הפרא** (באנגלית: **Where the Wild Things Are**) הוא ספר ילדים אמריקני קלאסי משנת 1963, שכתב וצייר מוריס סנדק. ב-1984 יצא לאור בעברית בתרגומו של אוריאל אופק בהוצאת "כתר". הספר מתאר את הרפתקאותיו הדמיוניות של ילד צעיר בשם מקס, לאחר שנענש ונשלח לחדרו בלי לאכול ארוחת ערב.

הספר עובד בישראל להצגה בהשתתפות השחקנית מיכל גולדברג אייל בשנות ה-90. בשנת 2006 עיבוד נוסף לספר עלה ברחבי הארץ בהפקת תיאטרון המטמון, ששילב בובות עם תפאורת ענק.

באוקטובר 2009 הוציאה "Warner Bros. Games" משחק באותו שם "Where the Wild Things Are", שפותח לקונוסולות משחקים על ידי חברת "Griptonite Games", ועלילתו נוצרה על-פי סרט שיצא לאקרנים באותה עת ומבוסס על הספר. המשחק יצא בגרסאות המיועדות לקונסולות Wii, PlayStation 3, Xbox 360 ונינטנדו DS.

## עלילה
הספר מספר את סיפורו של מקס, שערב אחד "עושה צרות ממין אחד וממין אחר" בחליפת הזאב שלו. כעונש, אימו שולחת אותו למיטתו בלי לאכול ארוחת ערב. בחדרו מקס מפליג בדמיון ל"ארץ יצורי הפרא", ושם נתקל במפלצות גדולות ומפחידות, אולם הוא כובש אותן בעזרת מבט מפחיד אחד ומוכתר למלך המקום. למרות זאת, מקס מרגיש בודד ומתגעגע לביתו. הוא חוזר לחדרו ומוצא את ארוחת הערב שלו מחכה לו, "עדיין חמה".

## שם הספר
המושג *Wild Thing* ("דבר פראי") הוא כינוי שבו משתמשים דוברי־אנגלית כדי לכנות ילדים הראויים לנזיפה. הביטוי העברי המקביל, **פרא־אדם**, לא היה שמיש בתרגום בגלל ה**אדם**. המקור הוא הביטוי היידי **אַ ווילדע חיה** (תרגום לעברית: חיה פראית), בו מכנים דוברי־יידיש אנשים שהתנהגותם בלתי־ראויה או ילדים סוררים. כינוי זה שמע סנדק בילדותו פעמים רבות מפי אמו בברוקלין.

## קישורים חיצוניים

* סיגלית אבירם, 40 שנה ל"ארץ יצורי הפרא" , באתר "הגיל הרך"
* גיל סלוביק ומיכל סלוסברג, ארץ יצורי הפרא - הפילוסופיה של הפוליטיקלי קורקט, המרכז האקדמי שלם
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 1963
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
אלכסנדר מאכט

**אלכסנדר מאכט** (בליטאית: **Aleksandras Machtas**; 6 באוקטובר 1892 – 14 בינואר 1973) היה שחמטאי ובנקאי יהודי-ליטאי, אלוף ליטא בשחמט, המנהל הראשון של הבנק לתעשייה, מחלוצי הבנקאות הישראלית ומראשוני הבנקאים בתל אביב הקטנה.

## חייו
אלכסנדר זיסל מאכט נולד בשנת 1892 בקובנה שבליטא, אז חלק מהאימפריה הרוסית. היה מראשי הקהילה היהודית בקובנה ומנהל הבנק הגדול בה, "הבנק היהודי המרכזי", ששכן בשדרה הראשית של העיר, שהייתה בין מלחמות העולם הבירה הזמנית של ליטא העצמאית. מאכט התפרסם ברחבי המדינה דווקא כמי שהיה לאלוף ליטא בשחמט במשך שנים רבות.

בשנת 1936, לאחר שקיבל הזמנה אישית ממייסדה ונשיאה הראשון של התאחדות התעשיינים, אריה שנקר, להתמנות למנהלו הראשון של הבנק לתעשייה שזה עתה נוסד על ידיו, עלה עם רעייתו, אסתר, ילידת קובנה, וילדיהם לארץ ישראל והתיישב בתל אביב.

מאכט הפך לאחד מפרנסי העיר תל אביב וניהל במשך שנים רבות את הבנק הישראלי לתעשייה. בבנק עבדו גם סשה ארגוב ואברהם ברושי ובעידודו של מאכט יצאו מבין כותלי הבנק רבים מנכסי צאן ברזל בזמר העברי בשנות ה-40 וה-50. מאכט פרש מניהול הבנק בראשית שנות ה-60.

אלכסנדר מאכט נפטר בשנת 1973 בתל אביב.

## משפחתו
לזוג נולדו ארבעה ילדים : ישראל,שרה,יעקב ורבקה.
*בתו שרה נישאה בחודש דצמבר שנת 1936 ליונתן, בנו של הסופר אלתר דרויאנוב, מחבר "ספר תל אביב" ו"ספר הבדיחה והחידוד". בתם, נכדתו של מאכט, הייתה שחקנית התיאטרון הלאומי "הבימה" והפעילה החברתית יעל דרויאנוב. לאחר מכן נישאה בשנית למשה, מראשוני המהנדסים ילידי תל אביב, בנו של פעיל הציבור שלום פחטר.
* בתו רבקה, נישאה בשנת 1941 למשפטן, העיתונאי והפעיל הציוני, משה מילר מולאור.
* בנו, יעקב מאכט, היה ממקימי קיבוץ נגבה, פקיד בכיר במשרד האוצר ומנכ"ל בנק לאומי.

## שחמט

אלכסנדר זיסל מאכט זכה באליפות ליטא בשחמט 7 פעמים, יותר מכל שחמטאי אחר בהיסטוריה של ליטא העצמאית שבין מלחמות העולם.

זכה באליפות ברציפות בשנים: 1923, 1924, 1926, 1927, 1928 ולאחר מכן שוב בשנים 1931, 1932.

השתתף פעמיים באולימפיאדת השחמט כחבר הנבחרת הליטאית, באולימפיאדת השחמט 1930 בהמבורג ובאולימפיאדת השחמט 1935 בוורשה.

השחמטאי הליטאי הראשון שייצג את ליטא בשולחן הראשון (מדורג ראשון) באולימפיאדות השחמט.

השחמטאי הליטאי הראשון ששיחק משחק רשמי מול אלוף עולם מכהן, (אלכסנדר אלכין).

בישראל הוא התמנה ליו"ר איגוד השחמט בשנת 1959.

## ממשחקיו
אלכסנדר מאכט - פרדריק ייטס מהסיבוב ה-13 באולימפיאדת השחמט 1930

ולדאס מיקאנס - אלכסנדר מאכט אליפות ליטא 1932

אלכסנדר מאכט - רודולף שפילמן במסגרת דו-קרב משנת 1934

## קישורים חיצוניים

* מידע כללי 
* תולדות משפחת מאכט 
* הבנק היהודי מהמרכזי בקובנה 
* אליפויות השחמט 
* [אולימפיאדת השחמט ב[המבורג] ,1930 כולל קישורים למהלכי משחקים] 
* [אולימפיאדת השחמט ב[ורשה|וורשה] ,1935 כולל קישורים למהלכי משחקים] 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:בנקאים ישראלים
קטגוריה:מנהלי בנקים ישראלים
קטגוריה:בנקאים יהודים ליטאים
קטגוריה:קובנה: אישים
קטגוריה:בנקאים יהודים רוסים
קטגוריה:בנקאים ביישוב
קטגוריה:שחמטאים ישראלים
קטגוריה:שחמטאים יהודים ליטאים
קטגוריה:ספורטאים יהודים ליטאים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:מנהלים ביישוב
קטגוריה:שחמטאים ביישוב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1892
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
סברה ספורט

[ממוזער|250px|סברה מול המפעל בו יוצרה ב[טירת כרמל]]
ממוזער|250px|סברה ספורט
ממוזער|250px|סברה ספורט 1963
ממוזער|190px|סמל סברה ספורט
**סברה ספורט ** (**SABRA sport**) היא מכונית ספורט, אשר הושקה ב-1961 באנגליה, על ידי יצחק שובינסקי ובהמשך הורכבה במדינת ישראל על ידי אוטוקרס. עד 1967 יוצרו 379 יחידות.

השם שנבחר היה "סברה" (או "סברה ספורט", בשווקים מסוימים), כינוי לצבר – ישראלי יליד ישראל.

## היסטוריה
בשנת 1960 החל יצחק שובינסקי להתעניין בייצורה של מכונית ספורט שתתאים לשוק הבינלאומי, ובעיקר לשוק האמריקאי. שובינסקי התרשם בתערוכת מכוניות הספורט והמרוצים בלונדון ממכונית הקופה ASHLY GT, ומיהר לרכוש תוכניות לבניית שלדה, מרכב פיברגלאס ואת התבניות לעיצוב הרכב. שובינסקי התקשר עם חברת רליאנט (Reliant) שבנו מכלל של פורד, והרכיבו מרכב מפיברגלאס. את הקשר יצר שותפו של שובינסקי, לדיסלאב שנלר אשר היה בעל זיכיון מחברת Reliant משנת 1952, להרכיב רכב תלת-גלגלי מבית הייצור שלה.

אב הטיפוס הוצג בשנת 1961 בתערוכת הרכב בניו יורק.
100 היחידות הראשונות יוצרו בבריטניה בקבלנות משנה עבור אוטוקרס, תוך אינגלוז השם ל"סברֶה" (Sabre). בהמשך נשלחו קיטים להרכבה בישראל.
ייצור המכונית נעשה בישראל ובאנגליה. יוצרו 379 יחידות, מתוכם 26 נמכרו בישראל, 144 בארצות הברית, ו-81 בבלגיה.
הייצור נפסק בשנת 1967 בעיקר עקב כישלונן של אוטוקרס ורליאנט לקיים מערך שירות ראוי לכלי הרכב.

כיום הסברה ספורט נחשבות לפריטי אספנות בכל העולם. רובן מצויות בישראל ובבלגיה.

ב־16 בדצמבר 2014 הנפיק דואר ישראל בול ששמו: "סברה ספורט 1961", בערך נקוב של 4 ש"ח. הבול מתוך סדרה של 4 בולים בנושא : "תעשיית המכוניות בישראל". על יתר הבולים מופיעים תמונות של: סטנדרד כרמל 1936, קייזר מנהטן 1951, וג'יפ סופה 1992.

## נתונים טכניים
* סברה ספורט גרסת דו-מושבית פתוחה (גג מתקפל)
* סברה ספורט גרסת קופה דו מושבית, (גג קשיח מתפרק)
* סברה ספורט גרסת קופה 4 מושבים
* מנוע פורד שנלקח מפורד קונסול, 1,700 סמ"ק הפיק 72 כ"ס, (גרסה נוספת 91 כ"ס), הוזן משני קרבורטורים, (בשנת 1963 הגרסה האנגלית שודכה למנוע "פורד זודיאק" 6 צילינדרים בנפח 2,553 סמ"ק).
* גיר ידני 4 הילוכים מתוצרת "ZF"
* בלמים מאוסטין
* פנסים אחוריים מאלפא רומיאו
* משקל: כ-900 ק"ג, בסיס גלגלים: 2,290 מ"מ, אורך: 4,200 מ"מ, גובה: 1,270 מ"מ, מהירות מרבית: 160 קמ"ש

## ראו גם
* אוטוקרס
* סוסיתא
* תעשיית רכב בישראל
* יצחק שובינסקי
* לדיסלאב שנלר
* רליאנט סברה
* רליאנט Scimitar SS1
* רליאנט Scimitar

## לקריאה נוספת
* סיפורה של ה"סברה", מכונית המירוץ הישראלית הראשונה והאחרונה, הארץ, יאיר קלדור, אריאל קלצ'קין, 27 בינואר 2011
* סברה מכונית הספורט הישראלית הראשונה, באתר אוטו
* ושבו בנים לגבולם: סברה ישראלית מוצעת למכירה בארצות הברית, נעם וינד, 15 בפברואר 2015
* קפצתי לתערוכה - The Israel Motor Industry
* 
* 24/06/2011 - השקת סוסיתא טנדר שנת 1974 של גיורא פישטיין
* סברה ספורט מועדון החמש - מועדון הרכב הקלאסי
* פוסטרים סברה לבנה - מכונית ספורט
* 
* Sabra Israeli sportscar Belgium
* סברה ספורט - ספיד וויל
* סברה ספורט 1963, מוזיאון המכוניות במיאמי
* סברה ספורט (1:16 דקות), באתר יוטיוב
* סברה ספורט מוזיאון המכוניות במיאמי, (12:49 דקות), באתר יוטיוב

## קישורים חיצוניים

* סיפורה של אוטוקרס הישראלית, באתר קולקט

## הערות שוליים

קטגוריה:מותגי רכב
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1961
קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות עשויות פיברגלס
קטגוריה:דגמי מכוניות שהורכבו בישראל
קטגוריה:כלי רכב אוטוקרס ותעשיות רום כרמל
קלרה צטקין

[שמאל|ממוזער|250px|קלרה צטקין עם [רוזה לוקסמבורג, 1910]]

**קלרה צֶטקין** (**Clara Zetkin**; 5 ביולי 1857 – 20 ביוני 1933) הייתה פמיניסטית ופוליטיקאית גרמנייה.

## ביוגרפיה
צטקין נולדה בסקסוניה בשנת 1857 בשם קלרה אַייסנֶר (Eißner).

במהלך לימודי ההוראה שלה באה צטקין במגע עם התנועה הפמיניסטית והסוציאליסטית בגרמניה, בשנת 1878 הצטרפה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה.

כתוצאה מאיסור שהוטל על ידי אוטו פון ביסמרק בשנת 1878 על פעולתה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, צטקין היגרה תחילה לציריך בשנת 1882 ואז המשיכה לפריז. בפריז צטקין הייתה בין מייסדי האינטרנציונל הסוציאליסטי, בזמן זה היא אף אימצה את שם משפחתו של חברה לחיים, המהפכן היהודי מרוסיה אוסיפ צטקין, שלו ילדה שני בנים.

צטקין הייתה בין החברים הבולטים של האגף המהפכני-קיצוני במפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בוויכוח שהתפתח בראשית המאה ה-20 בדבר דרכה של המפלגה צטקין הייתה בין המבקרים החריפים ביותר של גישתו המתונה של אדוארד ברנשטיין.

צטקין הייתה גם פעילה למען שוויון זכויות לנשים. בין השנים 1891–1917 היא ערכה את עיתון הנשים של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ובשנת 1907 עמדה בראש המשרד לענייני נשים במפלגה הסוציאל-דמוקרטית. צטקין הייתה אחראית לעריכת יום האישה הבין-לאומי הראשון בגרמניה בשנת 1911.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, צטקין הייתה בין המתנגדים למדיניות התמיכה במלחמה וההכרזה על הפסקת אש עם הממשלה שנקטה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. היא עסקה בפעילות אנטי-מלחמתית ונעצרה בשל כך מספר פעמים על ידי השלטונות.

צטקין הייתה אחת המייסדות של ליגת הספרטקיסטים בשנת 1916 והצטרפה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית העצמאית שהתפצלה מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית בשנת 1917. אחרי המהפכה הגרמנית וייסוד המפלגה הקומוניסטית של גרמניה בשנת 1919 הצטרפה לשורותיה ושימשה כנציגתם ברייכסטאג בין השנים 1920–1933. ב-1925 יסדה צטקין את חזית-הנשים והנערות (Roter Frauen und Mädchen Bund) של המיליציה הקומוניסטית, "החזית האדומה". לאחר הבחירות של יולי 1932 בישיבת הפתיחה של הרייכסטאג צטקין שהייתה זקנת הבית פתחה את המושב בנאום שבו דיברה בזכות מהפכה והקמת שלטון סובייטי בגרמניה.

עם עליית הנאצים לשלטון והוצאתה מחוץ לחוק של המפלגה הקומוניסטית בשנת 1933 יצאה צטקין לגלות בברית המועצות, שם נפטרה באותה שנה ונקברה בחומת הקרמלין.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:פמיניסטיות גרמניות
קטגוריה:פוליטיקאים גרמנים
קטגוריה:פוליטיקאיות גרמניות
קטגוריה:קומוניסטים גרמנים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של חומת הקרמלין
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:פליטות רדיפות הנאצים
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1857
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1857
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1933
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1933
רעדניים

**רַעֲדָנִיִּים** (שם מדעי: Pholcidae) היא משפחה של עכבישים ארוכי-רגליים ושוכני בתים בסדרת העכבישאים שמכונים לעיתים בשם **אבא ארך רגליים**. במשפחת הרעדניים כ-80 סוגים וכ-960 מינים (ביניהם רועד חומפס המוכר בארץ וארטמה נפילית, המין הגדול ביותר במשפחת הרעדניים שהתגלה בישראל בשנת 2017).
## לקריאה נוספת
* 
## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קרל לודביג קוך
קטגוריה:בעלי חיים שוכני בית
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1851
קארי-לה-רואה

ממוזער|שמאל|200px|הנמל של קארי בחגיגות האורסינד (oursinade)
ממוזער|שמאל|200px|מנות של קיפודי ים
**קַארי-לִה-רוּאִה** (בצרפתית: **carry-le-rouet** ) הוא כפר וקומונה כפרית על חוף הים התיכון בדרום-מזרח צרפת. היישוב נמצא במחוז בוש-דו-רון (Bouches-du-Rhône) שבחבל  פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור. מכונה בפי הצרפתים בקיצור בשם "קארי".

היישוב ידוע בחופיו הסלעיים צלולי המים ובנמל הדייג הציורי, ומהווה יעד נופש פופולרי.

בקארי מתקיים עד היום דיג קיפודי הים המסורתי, על ידי צוללים המושים אותם בעזרת הידיים. קיפודי הים נחשבים למנת גורמה של המטבח הצרפתי. בכל שנה, בחודש פברואר, נערך ביישוב פסטיבל אוכל המפורסם ברחבי האזור בשם "אורסינד" (oursinade) וניתן לטעום בו קיפודי ים בשלל מתכונים וצורות.

## היסטוריה
בשנת 1584, קארי, הפך ליישוב קהילתי על פי עיקרון מגדל ההגנה. בשלב זה היה תלוי הכפר ביישוב שאטונף-לה מרטיג (Chateauneuf-les-Martigues). תושבי הכפר היו חקלאים ודייגים ונמצאו תחת מרותם של האצילים הפאודלים מאזור הז'ארנט (Jarente). משפחת ז'ארנט הייתה משפחת אצולה עתיקה מאזור הפרובנס, שבנתה את הארמונות הראשונים באזור קארי-לה-רואה.

היסטוריית היישוב חלפה ללא אירועים מיוחדים עד לשנת 1805. בשנה זו פלשו האנגלים מן הים במטרה להרוס סוללה חופית ולכבוש את האזור.

בשנת 1915, נסלל קו מסילות הברזל מיראמס-מרסיי (Miramas-Marseille). מירמס הוא ישוב הנמצא 60 קילומטרים ממרסיי, בינו לבין מרסיי נמצא בין השאר, קארי. במהלך מלחמת העולם הראשונה שיירות צבאיות רבות השתמשו במסילות אלו. עם חזרת השלום ומעט לפני מלחמת העולם השנייה חוברה קארי לה רואה לתשתיות המים והחשמל, בכך התאפשרה תחילת הבניה והאכלוס באזור. השילוב בין קו הרכבת, והחיבור לתשתיות החיוניות, היו גורמים עיקריים שעודדו את תחילת ההתיישבות בקארי.

מאז שנת 1950 מהווה קארי-לה-רואה אזור מגורים כפי שהוא היום: קרוב לערים גדולות וחשובות, לאזורי תעשייה ולשאר אזורים מפותחים כלכלית.

## גאוגרפיה
שטחו של היישוב הוא 10 קמ"ר, מתוכם 2.7 קמ"ר מיושבים. שאר השטח מיוער בשמורת טבע רחבת ידיים.

### שמורות טבע
מלבד השטח המיוער הרב, בשטחו של היישוב נמצא גם הפארק הימי האזורי לה-קוט-בלו (Le parc régional marin de la Côte Bleue).
הפארק הימי הוא שמורת טבע ימית, שטחו כ-85 דונמים והדייג בו אסור. מטרתו של הפארק להגן על החי והצומח הימי, בדגש מיוחד על זן צמחים ימי בשם Posidonia oceanica, החיוני לשמירה על המערכת האקולוגית הימית באזור.

## דמוגרפיה
מספר תושבים לאורך השנים (שנה - מספר תושבים):
*1962 - 1739
*1968 - 2353
*1975 - 3304
*1982 - 4570
*1990 - 5224
*1999 - 6009
בין תושביו הידועים של הכפר השחקן פרננדל, שהחזיק בווילה בכפר, והזמרת והפסנתרנית נינה סימון, שהתגוררה בו בשנותיה האחרונות.

## אתרים
קפלת הרואה (la chapelle du rouet) נבנתה בשנת 1353 ומאז שוקמה ושופצה פעמיים. לקפלה זו חשיבות דתית גבוהה באזור מרסיי בכלל וקארי בפרט.

## ערים תאומות
הערים התאומות של קארי-לה-רואה הן:
* 
* 

## קישורים חיצוניים

*  (צרפתית)
* הפארק הימי האזורי לה-קוט-בלו 

קטגוריה:צרפת: ערי חוף
קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: יישובים
בית הכנסת הגדול (הרצליה)

שמאל|ממוזער|250px|המזרקה ושלט ההנצחה בחזית בית הכנסת
**בית הכנסת הגדול** בהרצליה נמצא במרכז העיר, בצומת הרחובות בן-גוריון וסוקולוב. נוסח התפילה בו הוא לרוב נוסח אשכנזי, אך מתפללים בו גם יהודים הנוהגים לפי יהדות ספרד ותימן. 

בית הכנסת הראשון של הרצליה הוקם בתמיכתה של חברת "קהילת ציון אמריקאית", מקימת היישוב, ושכן בצריף בגבעת המייסדים. לאחר שנים אחדות עבר בית הכנסת לרחוב הנדיב, ובשנות השלושים עבר למקומו הנוכחי, בצומת הרחובות סוקולוב והעבודה (שכעבור שנים רבות שונה שמו לרחוב בן-גוריון). בשנות ה-30 הוקצה מגרש עבור בית הכנסת ובשנת 1935 הונח היסוד לבית הכנסת, אך מחסרון אמצעים ובגלל מלחמת העולם השנייה נותר השלד בשיממונו בשנים 1939–1944. ביוזמתו של רב היישוב, הרב בנימין מובשוביץ, חודשה העבודה בשנת 1945, במימון העירייה והבנייה הושלמה לפני סוף שנות ה-40. בשנותיו הראשונות תואר בית הכנסת, שתוכנן על ידי האדריכל ריכרד קאופמן, כאחד היפים ביותר בישראל.

במהלך כהונתו של אלי לנדאו כראש עיריית הרצליה עברו בית הכנסת וסביבתו שיפוץ מקיף: הוסרו מבנים מסחריים שניצבו בחזית בית הכנסת, והוחלפו ברחבה נאה, שבה ניטעו עצי דקל והוקמה מזרקה (שפורקה בהמשך). 

בבית הכנסת התפלל הרב הראשי האשכנזי של העיר, הרב יצחק יחיאל יעקבוביץ, עד פטירתו בשנת 2019. לאחר פטירתו נקרא בית הכנסת על שמו. כיום מכהן כרב בית הכנסת בנו הרב מרדכי שלמה יעקבוביץ.

## לקריאה נוספת
* מרדכי נאור, **סיפורי הרצליה**, ספריית יהודה דקל, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2013, הפרק "חיי הדת בהרצליה הקטנה", עמ' 80–81.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

הרצליה
קטגוריה:הרצליה: בתי כנסת
פולינומי הרמיט

**פולינומי הרמיט**, על שמו של המתמטיקאי שארל הרמיט, הם סדרה (אינסופית) של פולינומים אורתוגונליים רציפים המשמש בעיקר בפיזיקה (פתרון לאוסצילטור הרמוני קוונטי ופתרון משוואת הגלים עבור אלומת לייזר) ובקומבינטוריקה.
 
מבחינה מתמטית, הפולינומים הם פתרונות למשוואה הדיפרנציאלית \ {d^2y \over dx^2}-2x{dy \over dx}+2ny=0   עבור תחום ההגדרה \ -\infty\leq x \leq\infty ,
והם מוגדרים באופן הבא:
\ H_n(x)={(-1)^n}{e^{x^2}}{d^n \over dx^n}{e^{-x^2}} 

לכאורה פונקציית בסל מהווה פתרון למשוואות מסוג זה, אולם יש לשים לב כי המקדם \ (bc)^2  בהגדרתה שווה למספר שלילי.

ממוזער|שמאל|400px|חמשת פולינומי הרמיט הראשונים
שבעת פולינומי הרמיט הראשונים:

:H_0(x)=1\,
:H_1(x)=2x\,
:H_2(x)=4x^2-2\,
:H_3(x)=8x^3-12x\,
:H_4(x)=16x^4-48x^2+12\,
:H_5(x)=32x^5-160x^3+120x\,
:H_6(x)=64x^6-480x^4+720x^2-120\,

## תכונות ומאפיינים
### אורתוגונליות
קל לראות כי ניתן להציג את המשוואה הדיפרנציאלית שלעיל כאופרטור שטורם-ליוביל: \ {d \over dx} [e^{-x^2}{dy \over dx}]={e^{-x^2}}2ny , ולכן על פי תורת שטורם ליוביל פולינומי הרמיט הם מערכת אורתוגונלית:
\int\limits_{ - \infty }^\infty {H_n(x)H_m(x)e^{-x^2}dx}= \delta_{n,m}(x) A_n  
כאשר \ A_n  נתון על ידי \ A_n=\int\limits_{ - \infty }^\infty {H_n^2(x)e^{-x^2}dx}=\sqrt {\pi} 2^n n!  

בשל תכונת האורתוגונליות של הפולינומים, ניתן לפתח כל פונקציה לטור פונקציות על בסיסו:

\ f(x)=\sum\limits_{n=0}^\infty{C_n H_n(x)}  

כאשר את המקדם \ C_n  ניתן לחשב על ידי \ C_n=\int\limits_{ - \infty }^\infty {f(x) H_n(x)e^{-x^2}dx} 

### פונקציה יוצרת
הפונקציה היוצרת, דהיינו פונקציה של שני משתנים ממנה ניתן ליצור את \ H_n(x)  על ידי \ n גזירות היא

\ \Phi(x,h)=e^{2xh-h^2}=\sum\limits_{n=0}^\infty{H_n(x){h^n\over{n!}}}  

כאשר כדי ליצור פולינום הרמיט מסדר \ n, יש לגזור את הפונקציה היוצרת \ n פעמים ולהציב \ h=0 .

### יחסי רקורסיה
ניתן להגדיר את פולינום הרמיט מסדר \ n באמצעות יחס הרקורסיה:
\ H_{n+1}(x)=2xH_n(x)-2nH_{n-1}(x)
### ביטוי מפורש
ניתן להציג את הפולינום גם על ידי הביטוי המפורש הבא (בעזרת שימוש בפונקציית הערך השלם):
: H_n(x) = n! \sum_{m=0}^{\lfloor \tfrac{n}{2} \rfloor} \frac{(-1)^m}{m!(n - 2m)!} (2x)^{n - 2m}  
### הצגה אינטגרבילית
הצגה אינטגרבילית של פולינום הרמיט:
\ H_n(x)=\sqrt{2n\over \pi}\int\limits_{ - \infty }^\infty {(x+it)^n e^{-t^2}dt}  

## שימושים

פולינומי הרמיט מופיעים באוסצילטור הרמוני קוונטי שם הפונקציות העצמיות הן
: \left\langle x | \psi_n \right\rangle = \frac{1}{\sqrt{2^n n!}} \left(\frac{m\omega}{\pi \hbar}\right)^{1/4} \hbox{exp}
\left(- \frac{m\omega x^2}{2 \hbar} \right) H_n\left(\sqrt{\frac{m\omega}{\hbar}} x \right) 
:כאשר n הוא מספר טבעי (כלומר 0, 1, 2, ...).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פונקציות אורתוגונליות
הרמיט
פלאס דה ווז'

שמאל|ממוזער|250px|המעברים המקורים מתחת לבתים בכיכר פלאס דה ווז'
שמאל|ממוזער|250px|אזור פלאס דה ווז' על מפת פריז
**פלאס דה ווֹז**' (בצרפתית: **Place des Vosges**) היא הכיכר העתיקה ביותר בפריז. היא נמצאת באזור המארה, ומהווה חלק מהרבעים השלישי והרביעי של העיר.

את פלאס דה ווז', או בשמה המקורי **הכיכר המלכותית** (Place Royale), החל לבנות אנרי הרביעי מלך צרפת בשנת 1605, במקום שבו עמד בעבר אוטל דה טורנל (Hôtel des Tournelles). האוטל נהרס על ידי קטרינה דה מדיצ'י לאחר שבמשחק טורניר שנערך במקום לרגל אירוסי בתה, אליזבת מוולואה (בשנת 1559), נפצע אנושות ומת אחר-כך מפצעיו בעלה, אנרי השני. הכיכר המלכותית נחנכה בשנת 1612 לרגל אירוסי לואי השלושה עשר לאן מאוסטריה.

הכיכר הייתה הניסיון הראשון לערוך תכנון אורבני מלכותי לעיר, תחת שרביטו של אנרי הרביעי ואחת הדוגמאות הראשונות של בנייה בצורת בתים טוריים. עוד טרם השלמתה הורה המלך לבנות את כיכר דופין (Place Dauphine) באיל דה לה סיטה. בתוך חמש שנים חזה המלך בהיקף בנייה חסר תקדים בעיר הימי-ביניימית: הרחבות לארמון הלובר, בניית הגשר פונט נף, בניית בית החולים סן-לואי, וכן שתי כיכרות מלכותיות נוספות. תכנון פלאס דה ווז', שנעשה ככל הנראה על ידי ז'אן-בטיסט אנדרואה דה סרסו (Jean Baptiste Androuet du Cerceau, מתכנן "פונט נף"), הפך לאבטיפוס של מרבית כיכרות המגורים העירוניות שנבנו אחריה באירופה. הכיכר עשויה מריבוע מושלם (140 מטר X  140מטר), הכולל 36 בתים סימטריים עשויים לבנים אדומות עם מעברים מקושתים בקומת הקרקע, גגות לווחה משופעים וחלונות גדולים בעליית הגג. החידוש המרכזי ב"פלאס רויאל" היה שחזיתות הבתים נבנו בסגנון אחיד.

פלאס דה ווז', יחד עם פיתוחים נוספים בפריז, יצרו סביבה עירונית נאותה עבור האריסטוקרטיה הצרפתית. למרות שמם, בביתן המלך, במרכז השער הדרומי, ובביתן המלכה, במרכז השער הצפוני, מעולם לא התגוררו אנשי מלוכה.

הקרדינל רישלייה, שהתגורר בכיכר, הזמין פסל ברונזה של לואי השלושה עשר רכוב על סוס, שהוצב במרכזה. הפסל המקורי הותך בזמן המהפכה הצרפתית. הגרסה הנוכחית הוצבה מחדש במקומה בשנת 1818. הכיכר זכתה לשם חדש בשנת 1799 לאחר שנפת ווז' (שבמחוז לורן) הייתה הראשונה ששילמה מיסים שתמכו במערכה של הצבא המהפכני. בזמן הרסטורציה הוחזר לכיכר שמה המקורי, אך הקומונה הפריזאית שינתה שוב את השם בשנת 1870.

## מבנים בכיכר
* בבית מספר 1a (אוטל באטי) נולדה מאדאם דה סבינייה בשנת 1626 וגרה בו עד גיל 10.
* בבית מספר 6 התגורר ויקטור הוגו בין השנים 1832–1848, שהוא כעת מוזיאון ויקטור הוגו המוקדש לזכרו.
* בבית מספר 7 (אוטל דה סולי) התגורר מקסימיליאן דוכס סולי, ראש השרים של המלך אנרי הרביעי.
* בבית מספר 8 התגורר המשורר תאופיל גוטייה בין השנים 1828–1834, ובהמשך הסופר אלפונס דודה.
* בבית מספר 9 (אוטל דה שולן) שוכנת האקדמיה לארכיטקטורה ומסעדת יוקרה בניהולו של ברנאר פאקו
* בבית מספר 11 התגוררה בין השנים 1639–1648 מריון דלורם, קורטיזנה מפורסמת שהייתה בקשרים עם רבים מחשובי פריז.
* בבית מספר 14 (אוטל דה לה ריווייר) צוירה התקרה על ידי שארל לה ברון, אך הועתקה מאוחר יותר למוזיאון קרנוולה הסמוך.
* בבית מספר 21 התגורר הקרדינל רישלייה בין השנים 1615–1627.

## קישורים חיצוניים

* כתבה פלאס דה ווז' פריז באתר פריז וצרפת דרך העדשה

* היסטוריה של פלאס דה ווז'
* Googelmaps 
* תמונות

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
דה ווז'
קטגוריה:הרובע הרביעי של פריז
קטגוריה:פריז: מבנים היסטוריים
פנאנתאיזם

**פנאנתאיזם** (מיוונית: **πᾶν** "הכול"; **ἐν** "ב־"; ו־**Θεός** "אל") היא תפיסה שלפיה העולם הוא חלק מהאל, אך האל אינו רק העולם, אלא גם מה שמעבר לו. המונח נטבע על ידי הפילוסוף הגרמני קרל כריסטיאן פרידריך קראוזה בשנת 1828 כדי להבדיל בין רעיונותיהם של גאורג וילהלם פרידריך הגל (1770–1831) ופרידריך וילהלם שלינג (1775–1854) על יחסי האל והיקום מהפנתאיזם כביכול של ברוך שפינוזה.

הפנאנתאיזם דומה לפנתאיזם בכך ששתי הגישות דוגלות בתפיסת אלוהות אימננטית, לפיה העולם אינו נבדל מהאל אלא הוא מזוהה עימו. אך בשונה מהפנתאיזם שאינו מכיר בדבר מעבר לתחום ההכרה והשפה, ובכך הוא בעצם חומרי, ומזהה את האל עם הטבע בלבד, הרי הפנאנתאיזם מאמין בקיומם של דברים מעבר לתחום ההכרה והשפה, ולכן לשיטתו אין האל מצטמצם בטבע והעולם בלבד, אלא כולל גם את מה שמעבר לו. בניגוד לפנתאיזם המניח אל סופי, הפנאנתאיזם מכיר בקיומו של אל אינסופי.

בניגוד לפנתאיזם שלפי התפיסה הרווחת אינו עולה בקנה אחד עם מסורות דתיות, והפירוש שהוא נותן למושג האל כמעט מעקר את המושג מהתכנים שנמסכו בו במסורות הדתיות השונות, הרי שהפנאנתאיזם מצליח לעלות בקנה אחד גם עם תפיסות דתיות שונות, כיוון שהוא משאיר ביד האל את היכולת לחולל ניסים, הוא משאיר אותו אינסופי ובלתי נתפס, ודוגל, למעשה, בהבנה רגילה של מושג האל לצד האלהת הטבע. במסגרת זו אף ניתן להכניס מערכות של עולמות נסתרים, כדוגמת אלו המופיעים בקבלה.

מקובל כי הוגים יהודיים רבים, ואף דתיים, דוגלים בפנאנתאיזם. תופעה זו מופיעה בעיקר אצל פילוסופים יהודים שהושפעו מתורת הקבלה, שבה מופיעים משפטים שונים אודות הימצאותו של האל בכל מקום, כמו  (ארמית: "אין מקום הריק ממנו [מאלוהים]"), ו (בראשית רבה ס"ח, ט'), לצד ביטויים המורים על אינסופיותו של האל. גישה פילוסופית לעניין מובילה כמעט בהכרח לפנאנתאיזם, ויש המגדירים את תורת החסידות כפנאנתאיסטית, במיוחד כפי שהיא מתבטאת בכתבי רבי שניאור זלמן מלאדי מייסד חסידות חב"ד, ויש המגדירים גם את רבי אברהם יצחק קוק כפנאנתאיסט, בפרט על פי תלמידו הגדול הרב דוד כהן ("הנזיר") בספרו קול הנבואה. אך יש חוקרים שרואים את משנתם של אלו כאקוסמיזם, לפיו היקום כפי שהוא נראה אינו בסופו של דבר אלא אשליה, ומה שקיים באמת אינו אלא האינסוף המוחלט.

כמו כן מצויה תפיסה זו גם בפלגים שונים של רוב ככל הדתות: נצרות, הינדואיזם, סיקיזם, אסלאם, גנוסיס ובודהיזם.

בין הפנאנתאיסטים עצמם, הדוגלים בתפיסת אלוהות אימננטית ועם זאת בכך שהאל מכיל גם מה שמעבר לתחום הטבע, ההכרה והשפה, קיימים שני זרמים עיקריים:
*זרם אחד יוצא מתוך הכרת האל כאינסופי, בתפיסה שדורשת הרחקת הגשמיות ממנו בצורה מוחלטת, ובעקבות כך הרי היא דורשת הרחקת כל תפיסה הגורסת שינוי באלוהות, הן השתנות בזמן והן השתנות במקום. משכך, מציאותו בבריאה לא השתנתה מאומה אחרי הבריאה כיוון שהאל לא השתנה לפני הבריאה ואחריה, ואם כך מצוי הוא בכול אחרי הבריאה כשם שהיה מצוי בכול לפני כן. תפיסה זו מחייבת אימננציה מוחלטת של האלוהות בכל אתר ואתר של המציאות, ולצד זה הרי היא מכירה באל אינסופי ולא מוגבל.
*הזרם האחר מגבש תפיסה של אימננציה על מנת לקרב את האל לעולם ולזהותו עימו, בדומה לפנתאיזם, וההבדל ביניהם הוא רק בתפיסת העולם – הפנתאיזם חומרי ולכן אינו מזהה את האל אלא עם הטבע בלבד, ואילו הפנאנתאיזם מכיר גם במציאות שמעבר לטבע, ולכן מזהה גם עימה את האל.

## ראו גם
* דאיזם
* אגנוסטיות
* איגנוסטיות
* חילוניות
* ביקורת האתאיזם

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רוחניות ואמונה
לורדים חילוניים

**הלורדים החילוניים** או **הלורדים של העולם הזה** (באנגלית: **Lords Temporal**) הם קבוצה של חברי בית הלורדים - הבית העליון של פרלמנט הממלכה המאוחדת.

קבוצת לורדים אלה הכוללת הן את קבוצת הלורדים לחיים והן את קבוצת הלורדים היורשים את תארם, יחד עם קבוצת הלורדים הרוחניים מהווים את חברי בית הלורדים.

קודם לרפורמות שנערכו בבית הלורדים, כל הלורדים הארציים היו בעלי זכות הצבעה. בעקבות הרפורמות שנערכו בשנת 1999, הוגבלו זכויות הלורדים היורשים להצביע בבית הלורדים, ורק קבוצה מצומצמת של לורדים יורשים נבחרים נותרה בעלי זכות הצבעה (יחד עם הלורדים לחיים שנותרו בעלי זכות הצבעה).

קטגוריה:בית הלורדים
גוש שחור

[שמאל|ממוזער|250px|הגוש השחור בהפגנה אנטי מלחמתית ב[וושינגטון די. סי.|וושינגטון]]
**גוש שחור** (**Black Bloc**) הוא טקטיקה של הפגנות, בה לבושים המפגינים בבגדים שחורים. מטרת הלבוש בצבע האחיד היא ליצור "גוש" אחד גדול במהלך ההפגנות המסמל סולידריות ומתקשר לאנרכיזם, וכן לשמור על אנונימיות מפני השלטונות. בגושים שחורים רבים ננקטים אמצעים שמטרתם הגנה מפני גז פלפל, תותחי מים וכדורי גומי. לעיתים הטקטיקה מיועדת להימנע מדין פלילי בעקבות השחתת רכוש שמבוצעת במהלך ההפגנה. 

הטקטיקה משמשת בעיקר מפגינים המאמינים באידאולוגיות כגון אנרכו-קומוניזם, קומוניזם, סוציאליזם ליברטראיני ואנטי-פשיזם, לרוב במסגרת הפגנות נגד קפיטליזם, גלובליזציה, פשיזם ונושאים נוספים. פעמים רבות הדבר נעשה בהפגנות בהן מוקמים מחסומים בכבישים. לעיתים מתקשר הגוש השחור עם ונדליזם, תקיפת שוטרים, יצירת מהומות, ופעולה ישירה. שימוש בגוש שחור נעשה גם בפעולות סמליות ופעולות בלתי אלימות.

ישנה טעות רווחת בציבור ובתקשורת, לפיה הגוש השחור היא קבוצה בינלאומית אך למעשה זוהי אך ורק טקטיקה שאומצה על ידי מספר קבוצות ברחבי העולם.

## היסטוריה
### בהתחלה
בפברואר 1967, צעדה הקבוצה האנרכיסטית עם מסכה שחורה בוול סטריט, ניו יורק כשהיא לבושה בבגדים שחורים ובבלקלאווה. זה היה המקרה הראשון של תנועה חברתית בעולם המערבי שהשתמשה במסכות ולבוש שחור, שלא שימשו למטרות תחפושת אלא כדי לסמן זהות מיליטנטית.

הטקטיק של גוש שחור פותחה במהלך שנות ה-80 באירופה בידי התנועה האוטונומיסטית, במהלך מאבקם בפינויי סקווטים, בנשק גרעיני ובאיסורים על הפלות. הגוש השחור צבר פופולריות מחוץ לאירופה בעקבות ההפגנות נגד ארגון הסחר העולמי בסיאטל ב-1999.

### בגרמניה

טקטיקת "גוש שחור", פותחה על מנת להילחם נגד כוח משטרה ואלימות משטרתית שפותחה בעקבות הפגנת ברוקדורף ב-1977.

כאשר הגיע רונלד רייגן לברלין ביוני 1987, הפגינו כ-50,000 איש נגד מדיניותיו בנוגע למלחמה הקרה. זה כלל גוש שחור של כ-3000 איש.

## ראו גם
* כביסה שחורה
*אנרכו-קומוניזם
* אנטיפה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דרכי מחאה
קטגוריה:אנרכיזם
קטגוריה:אנטי גלובליזציה
קטגוריה:מחלוקות בגדים
ה'תשס"ז

## אירועים
* ט' בטבת – סדאם חוסיין, שליט עיראק לשעבר, מוצא להורג בתלייה
* כ"ז בטבת – הרמטכ"ל דן חלוץ הודיע על רצונו לפרוש מתפקידו לאלתר
* כ"ו בשבט – גבי אשכנזי מועלה לדרגת רב–אלוף, וממונה לרמטכ"ל ה–19 של צה"ל
* ל' בשבט – המפכ"ל משה קראדי מודיע על רצונו לפרוש מתפקידו
* י"ג באייר – דודי כהן מועלה לדרגת רב ניצב, וממונה למפכ"ל ה–16 של משטרת ישראל
* כ"ז בסיוון – שמעון פרס נבחר לנשיא התשיעי של מדינת ישראל
* י"ב בתמוז – נחתם הסדר טיעון בין הנשיא משה קצב לבין פרקליטות המדינה בגין ביצוע  ו.
* ט"ו בתמוז – התפטרותו של נשיא המדינה משה קצב נכנסת לתוקף, בהתאם להסדר הטיעון שלו עם פרקליטות המדינה
* כ"ט בתמוז – שמעון פרס מושבע כנשיא מדינת ישראל התשיעי

## נולדו

## נפטרו

* כ"ה בתשרי – ראובן דיין, שחקן ישראלי (נולד ה'תש"ג)
* ל' בחשוון – הרב אליעזר וולדינברג, מחבר שו"ת ציץ אליעזר וספר הלכות מדינה ומגדולי הפוסקים במאה העשרים (נולד ה'תרע"ו)
* ט' בכסלו – עלי מוהר, פזמונאי ופובליציסט ישראלי (נולד ה'תש"ט)
* י"ז בכסלו – משה ברנשטיין, צייר ישראלי (נולד ה'תר"פ)
* כ"ה בכסלו – פנינה זלצמן, פסנתרנית ישראלית (נולדה ה'תרפ"ג)
* כ"ו בכסלו – הרב יהושע יגל, מייסד וראש הישיבה של מדרשיית נועם בפרדס חנה (נולד ה'תרע"ו)
* ג' בטבת – אורי דן, סופר ועיתונאי ישראלי (נולד ה'תרצ"ה)
* ז' בטבת – גרשון שקד, חוקר ספרות עברית וחתן פרס ישראל (נולד ה'תרפ"ט)
* ט' בטבת – הרודן העיראקי סאדם חוסיין נתלה בבגדאד (נולד ה'תרצ"ז)
* י' בטבת – יעקב חודורוב, שוער נבחרת ישראל בכדורגל  לשעבר, חתן פרס ישראל (נולד ה'תרפ"ז)
* י"ב בטבת – טדי קולק, ראש עיריית ירושלים בין השנים ה'תשכ"ז–ה'תשנ"ג (נולד ה'תרע"א)
* כ"ו בטבת – ד"ר יורי שטרן,  חבר הכנסת משנת ה'תשנ"ו ועד יום פטירתו (נולד ה'תש"ט)
* ד' בשבט – אהרן אוזן, שר וחבר הכנסת ישראלי, ממיסדי תמ"י. (נולד ה'תרפ"ה)
* י' בשבט – 3 הרוגים בפיגוע התאבדות במאפיה באילת
* ו' באדר – הרב מרדכי ברויאר, חתן פרס ישראל, מהדיר נוסח המקרא ומחשובי המחנכים בתנ"ך (נולד ה'תרפ"א)
* כ"ג באדר – הרב ישראל גרוסמן, ראש ישיבת פינסק קרלין (נולד ה'תרפ"ג)
* כ"ז בניסן – הרב משה דב וולנר – רבה הראשון של אשקלון (נולד בה'תרע"ב). 
* ג' באייר – פרופסור יוסף בן שלמה, חוקר בתחום הקבלה והפילוסופיה, מהידועים בהוגי הדעות הישראלים, ודובר בולט של גוש אמונים (נולד ה'תר"צ)
* כ' באייר – רפי לביא, צייר ומורה לאמנות ישראלי
* כ"ה בסיון – הרב שג"ר, ראש ישיבת שיח יצחק ופילוסוף דתי (נולד ה'תש"י) 
* ד' בתמוז – זאב שיף, כתב, פרשן ועיתונאי ישראלי (נולד ה'תרצ"ג)
* כ"ב באב – הברון אלי דה רוטשילד, נצר למשפחת הבנקאים היהודית הידועה
* י"ג באלול – גד יעקבי, שר וחבר הכנסת מטעם המערך, שגריר ישראל באו"ם (נולד ה'תרצ"ה)

## פרסי ישראל
* פרופ' אלישע אפרת – ידע ארץ ישראל
* פרופ' אמנון כהן – ידע ארץ ישראל
* פרופ' שלום שוורץ – חקר הפסיכולוגיה
* פרופ' ניסן לויתן  – חקר הכלכלה
* פרופ' צבי זלינגר – חקר הביולוגיה
* פרופ' צבי חשין
* אדריכל יעקב יער
* אדריכל עדה כרמי–מלמד
* פרופ' ירום ורדימון
* נחום ברנע
* פרויקט השו"ת – ספרות תורנית
* ג'וינט ישראל 
* הגבעטרון
* דב לאוטמן
* פרופ' אליס שלוי

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
כל החיים לפניו (סרט)

**כל החיים לפניו** (בצרפתית: **La Vie devant soi**, הופץ בארצות הברית תחת השם **Madame Rosa**) הוא סרט קולנוע צרפתי המבוסס על הרומן "כל החיים לפניו" מאת אמיל אז'אר. את הסרט ביים הבמאי הישראלי משה מזרחי והוא מגולל את סיפורה של אישה מבוגרת, ניצולת השואה, המטפלת בילדיהן של נשים בזנות, בבלוויל, שכונת עוני של פריז, שבה מתגוררים יהודים, ערבים ומהגרים אחרים. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 1977.

גרסה נוספת לספר הופקה ב-2020 בכיכובה של סופיה לורן.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זנות בקולנוע
קטגוריה:סרטי 1977
קטגוריה:סרטי דרמה צרפתיים
קטגוריה:סרטים צרפתיים מבוססי ספרים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הזר הטוב
קטגוריה:סרטי משה מזרחי
קטגוריה:סרטים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
האודה לשמחה

ה**[[אודה]]** "**אל השמחה**" (בגרמנית: **An die Freude**), המוכרת בדרך כלל בשם **האודה לשמחה**, היא אחד משיריו המפורסמים ביותר של המשורר פרידריך שילר, וכן שמו של העיבוד לאודה המופיע בפרק הרביעי והאחרון של הסימפוניה התשיעית מאת לודוויג ואן בטהובן. פרק זה בסימפוניה התשיעית של בטהובן משמש מאז 1985 בתור ההמנון הרשמי של האיחוד האירופי, אך בגלל המספר הגבוה של השפות באיחוד, ההמנון הוא מוזיקלי בלבד ללא מילים.

האודה מדגישה, בפאתוס רב, את האידיאל של חברת בני אדם שוויונית שבה שוררות שמחה ואחווה.
שילר היה מקורב לבונה החופשי כריסטיאן גוטפריד קרנר, אשר פרסם את מהדורת כל כתביו לאחר מותו, במהלך השנים 1812 עד 1816. לפי בקשתו כתב שילר בשנת 1785 בכפר גוהליס שבקרבת לייפציג את האודה "לשמחה" והקדישה ללשכת הבונים החופשיים "שלוש החרבות" שבדרזדן. כבר מיד לאחר פרסומה זכתה האודה לפופולריות רבה, והרבו לצטט ממנה.

## בסימפוניה התשיעית של בטהובן
האודה "אל השמחה" מהווה את הבסיס לפרק האחרון בסימפוניה התשיעית של בטהובן, אשר השתמש בבתים הראשון והשלישי במלואם וכן בחלקים מהבתים השני והרביעי של האודה. אף שבטהובן הרבה להלחין את ההמנונים של שילר, הוא התלבט בתחילה אם לסיים את הסימפוניה בקטע מקהלה. ככל הנראה החליט לבסוף לטובת המקהלה בשלהי שנת 1823. 

גם פרנץ שוברט הלחין בשנת 1815 את האודה כליד לסולנים ולפסנתר, דויטש 189, ואף הוא קיצר את הטקסט המקורי.

## המנון מועצת אירופה והאיחוד האירופי
הבונה החופשי ומייסד האיחוד הפאן-אירופי, הגראף ריכרד ניקולאוס פון קודנהובה-קלרגי, הציע כבר בשנת 1955 את הלחן של בטהובן לאודה בתור המנון חדש לאירופה. מאז שנת 1972 משמשת המנגינה באופן רשמי בתור ההמנון של מועצת אירופה. מרבים לנגן את הקטע גם באירועים חגיגיים, כמו למשל בליל סילבסטר. לבקשתה של מועצת אירופה עיבד המנצח הרברט פון קאראיין שלוש גרסאות כליות: לפסנתר, לכלי נשיפה ולתזמורת. זו האחרונה משמשת מאז 1985 בתור ההמנון הרשמי של האיחוד האירופי (לפנים הקהילה האירופית).

## האודה לשמחה - טקסט מקורי ותרגומים עברי
התרגום המוקדם ביותר הידוע הוא תרגומו של איש ההשכלה מאיר הלוי לטריס, אשר נכתב בשנת תר"כ (1860), אותו כינה "**שיר הלולים אל הגילה**". בנוסף נעשה עיבוד של להקת פיקוד המרכז, הנקרא "**שיר של אחווה**". נוסחים עבריים נוספים נמצאים באתר "זמרשת" בתחתית העמוד '''אלי גיל'''.

התרגום המוצג הוא תרגום מגרמנית של יצחק הירשברג, מתוך "בטהובן" של **פאול בקר**, הוצאת עדית, 1953.

## שיר העמק של קדיש יהודה סילמן - שיר עברי על מנגינתו של בטהובן
המשורר והבלשן קדיש סילמן חיבר על המנגינה של לודוויג ואן בטהובן את "שיר העמק" הקדום שמילותיו:

## קישורים חיצוניים

* המנון אירופה (גם להשמעה)
* גרסאות שונות של האודה באתר ויקיטקסט בגרמנית
* "ברכה לעמק יזרעאל" ללחן האודה לשמחה, באתר "זמרשת"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שירים בגרמנית
קטגוריה:שירים במוזיקה קלאסית
קטגוריה:יצירות על פי שירי משוררים
קטגוריה:האיחוד האירופי: סמלים
קטגוריה:המנונים
קטגוריה:בטהובן
קטגוריה:יצירות פרידריך שילר
מורדילו

**גיז'רמו מורדילו** (נהגה **מורדיז'ו**) **מננדס** (בספרדית: **Guillermo Mordillo Menéndez**; 4 באוגוסט 1932 – 29 ביוני 2019) שהיה ידוע כ"מורדילו", היה קריקטוריסט ארגנטינאי שזכה לפרסום עולמי בשל איוריו ההיתוליים, הצבעוניים ונטולי המלל, אשר סבבו, בין השאר, סביב אהבה, ספורט ובעלי חיים ארוכי גפיים וצוואר. במשך השנים זכה מורדילו בפרסים יוקרתיים בגין יצירתו, עבודותיו פורסמו בכתבי עת רבים, וכן הוצגו בתערוכות.
[שמאל|ממוזער|180px|מורדילו בשנת [1974]]

## ביוגרפיה
מורדילו נולד ב-4 באוגוסט 1932, בבואנוס איירס, ארגנטינה, כבן למהגרים מספרד.
עוד כילד התפרנס מציור. בשנת 1948, בהיותו בן 16, השלים לימודי תעודה כמעצב בתיכון לעיתונות.
בשנת 1950 החל לעבוד כאנימטור באולפן "בורונה ברוצ'ה".
ב-7 בנובמבר 1955 העתיק את מגוריו ללימה, פרו. במהלך שהותו בפרו שימש מורדילו כמעצב "פרילאנס" במשרד הפרסום מק'קאן אריקסון.
בשנת 1960 היגר לארצות הברית והועסק באולפני "סרטי פרמאונט" שבניו יורק.
בשנת 1963 הגיע לפריז, שם החל לבסס מוניטין כ"מורדילו הקריקטוריסט" - איוריו החלו להתפרסם בכתבי עת אירופאיים רבים. בשנת 1969 נישא מורדילו לאמפרו קמראסה, וב-1972 נולדה בתם.
בשנת 1980 מונה כנשיא אגודת ציירי הקומיקס העולמית, אשר מושבה בז'נבה, שווייץ.

בחלוף השנים נדד מורדילו בין ארגנטינה, פרו, ארצות הברית, צרפת וספרד.
מורדילו אייר ספרי ילדים, מודעות פרסום, קריקטורות וכרטיסי ברכה.

נוסף להערכה האמנותית שקצר מורדילו, יצירותיו זכו להצלחה שיווקית והתנוססו על גבי כרזות, לוחות שנה, פאזלים, כלי כתיבה, בובות פרווה, סרטי וידאו, עניבות, גרביים ומצעים. מוצרים אלו שווקו ברחבי אירופה, ארצות הברית ואף בישראל (על ידי "ורדינון", "דורנט" ו"הפי טיי").
בשנת 2001 אף החלה הפקתה של סדרת אנימציה בריטית בהשראת דמויותיו של מורדילו.

## יצירתו של מורדילו
איוריו של מורדילו לא היו תלויי-תרבות בשל היותם נטולי מלל, ועל כן זכו להערכה במדינות רבות בעולם. העולמות המלאכותיים שהוא תיאר באיוריו היו משוללי כל סממן גאוגרפי או לאומי - הם היו עשויים להיות בכל מקום.

המתח הבין-מגדרי, היחס הדואלי לטכנולוגיה, החשש מפני מה שהעולם טומן בחובו, וההנאה שבספורט - כל אלו היוו מוטיבים מרכזיים ביצירתו. שני ענפי הספורט העיקריים שהיוו מושא לאיוריו הם כדורגל, בו הרבה לשחק כילד, וגולף, אשר אימץ כמבוגר.

מורדילו ביקש לבטא ביצירותיו צבעוניות, את חופש הביטוי, הדמיון והיצירה.
ערכיו אלו גלומים בקריקטורה ידועה משנת 1984, שצייר מורדילו עבור הארגון ההומניטרי "אמנסטי" - איש קטן נעצר משום שהעז לצבוע את ביתו, הממוקם בליבה של עיר אפורה, בגוונים עליזים.

מורדילו נפטר בספרד ב-29 ביוני 2019.

## מציטוטיו
* "הומור הוא הבלט של ריקוד החיים הנצחי"
* "דבר אינו סופי בטרם הוא נשכח"
* "הומור הוא ריכוך הפחד"
* "כל שרציתי היה ליצור דמות שיאהבו כולם"
* "הומור הוא שלום"
* "כשהגעתי לפריז, לא הייתה לי ברירה אלא ליצור הומור אילם, משום שהצרפתית שלי הייתה גרועה"
* "כנראה שהראש שלי באירופה והלב בארגנטינה. אני יודע כיצד לבחון זאת - אם נערך משחק כדורגל בין ספרד לארגנטינה ואני מעודד את ארגנטינה, זה אומר שלבי בארנגטינה" - מתוך ראיון שהעניק למגזין ארגנטינאי ב-1992.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בואנוס איירס: אישים
קטגוריה:קריקטוריסטים
קטגוריה:ציירים ארגנטינאים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-2019