open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'סיקה הכט

**ג'סיקה הכט** (נולדה ב-28 ביוני 1965) היא זמרת ושחקנית קולנוע תיאטרון וטלוויזיה אמריקאית. הייתה מועמדת לפרס טוני על משחק בהצגות מבט מהגשר (2010), "קיץ 1976" (2023) וEureka Day. התפרסמה בעיקר בזכות הופעתה בסדרות שובר שורות (שם שיחקה את גרטשן שוורץ) חברים (שם שיחקה את סוזן באנץ') והבנים (שם שיחקה את קרול מנהיים). היא ידועה גם בזכות תפקידי משחק בהצגות בתיאטראות ברודוויי.

## ביוגרפיה
הכט נולדה בפרינסטון, ניו ג'רזי. כשהייתה בת שלוש, עברה עם הוריה ואחותה לבלומפילד, קונטיקט. לאחר שהוריה התגרשו, אמה נישאה מחדש לפסיכיאטר הווארד איגר, והשניים גידלו את ג'סיקה, את אחיותיה אליזבת ואנדריאה, ואת אחיה ראסל. הכט למדה במכללת קונטיקט במשך שנה וחצי ולאחר מכן עברה ללמוד בבית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק, שם למדה דרמה וסיימה את לימודיה האקדמיים בשנת 1987 עם תואר ראשון באמנויות.

הכט גדלה במשפחה שנהגה על פי מנהגי התרבות היהודית החילונית, עם אב חילוני יהודי, אך למרות זאת הביעה עניין בדת וחגגה בת מצווה. היא הצהירה על עצמה שהיא יהודייה רקונסטרוקציוניסטית ו"רוחנית למדי" (fairly spiritual).

## קריירה
הכט הופיעה בסדרות טלוויזיה רבות, ביניהן דיקינסון, ג'סיקה ג'ונס ויורשים. בשנת 2020 גילמה את סוניה ברזל בסדרה The Sinner והייתה מועמדת לפרס אמי כשחקנית מצטיינת בסדרה קצרה על תפקידה כקארן בסדרה מיוחד של נטפליקס. בסדרה שובר שורות היא שיחקה את הדמות גרטשן שוורץ במשך 5 פרקים. בסדרה חברים היא שיחקה ב-12 פרקים בדמות סוזן באנץ, האישה של קרול וויליק שהייתה גרושתו של רוס גלר. היא גם שיחקה בסיטקום של ג'ונתן סילברמן The Single Gu*y.*

הכט גילמה את תפקיד המשנה של איימי ברנס בדרמה הקומית משנת 2007 *[[:en:Dan_in_Real_Life|Dan in Real Life]]* לצד סטיב קארל וז'ולייט בינוש. היא הופיעה גם בסרטים מה שעובד, דרכים צדדיות ויום יפה בשכונה.

בטקס פרסי טוני לשנת 2010, היא הייתה מועמדת לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזה, על תפקידה במראה מעל הגשר. בשנת 2012, היא הופיעה תיאטראות ברודוויי לצד ג'ים פרסונס *בהצגה הארווי.* בשנת 2016, היא גילמה את גולדה במחזה המחודש בבימויו של בארטלט שר, *[[כנר על הגג]]*. בטקס פרס אובי לשנת 2018 להפקות אוף ברודוויי, היא זכתה בפרס אובי להופעה מצטיינת של שחקנית על תפקידה בהצגה "Admissions". בטקס פרסי טוני לשנת 2023, היא הייתה מועמדת לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזה על תפקידה ב-*[[:en:Summer,_1976|Summer, 1976]]* בטקס פרסי טוני ה-78 היא הייתה מועמדת לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזה על תפקידה בסרט Eureka Day.

בשנת 2017, היא ייסדה ביחד עם המפיקה ג'ני גרסטן ייסדו את ה-Campfire Project, פרויקט בריאות מבוסס תיאטרון היוצר הצגות במחנות פליטים.

## חיים אישיים
הכט נשואה לבמאי אדם ברנשטיין מאז אוגוסט 1995. לזוג שני ילדים משותפים.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

ממוזער|הכט בשנת 2023 מחוץ לתיאטרון סמואל ג'יי פרידמן, ברודוויי

### משחקי וידאו

### קריינות בספרי שמע

## קישורים חיצוניים

* ג'סיקה הכט באתר Internet Broadway Database
* ג'סיקה הכט באתר the Internet Off-Broadway Database (archived)

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:ילידי 1965
ג'יל שולן

**ג'יל מארי שולן** (באנגלית: **Jill Marie Schoelen**; נולדה ב-21 במרץ 1963) היא שחקנית וזמרת אמריקאית.

שולן נולדה בברבנק, קליפורניה, ארצות הברית. היא שיחקה, בין היתר, בסדרת הטלוויזיה "טי. ג'יי. הוקר", "בית קטן בערבה" ו"רצח במשיכת קולמוס".

מלבד פעילותה בתחום המשחק, פעילה שולן גם בתחום המוזיקה. ב-2009 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, המכיל בעיקר מוזיקת ג'אז.

בעבר הייתה בזוגיות עם קיאנו ריבס. בשנת 1989 הייתה מאורסת לבראד פיט למשך שלושה חודשים. בשנת 1993 נישאה שולן למלחין , וזמן קצר לאחר מכן פרשה מקריירת המשחק שלה, על מנת להשקיע זמן בגידול שני ילדיהם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1963
ענק שלי

**ענק שלי** (באנגלית: **My Giant**) הוא סרט אמריקאי מ-1998.

## עלילה
סמי קמין, סוכן כישרונות, נוסע לרומניה למטרות עסקים לאחר שנפרד מאשתו. לאחר שאחד המיוצגים שלו פיטר אותו הוא מתרסק עם מכוניתו. כשהוא מחוסר הכרה, מקס, גבר רומני המתנשא לגובה שני מטר, מציל אותו. סמי חושב שאלוהים הציל אותו, שכן הוא יכול לראות אך ורק את ידיו הגדולות של מקס. כשסמי מתעורר הוא חושב שהוא בגן עדן, אך הוא מבולבל מכך שהוא רואה פסל של ישו על יד מיטתו, משום שהוא בא ממשפחה יהודית. לאחר מכן הוא מבין שמקס הביא אותו למנזר, שם הוא גדל לאחר שהוריו מסרו אותו לאימוץ עקב גובהו.

סמי רואה במקס פוטנציאל להיות כוכב. הוא מנסה לתווך את הכנסתו לתחום הקולנוע. בכך הוא מנצל את רצונו של מקס לבקר את ליליאנה, אהובתו האבודה בניו מקסיקו. מקס מלוהק בתחילה לתפקיד נבל בסרט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1998
קטגוריה:נכות באמנות
ליגת העל של בורונדי

**ליגת העל של בורונדי** (בצרפתית: **Burundi Ligue A**) היא ליגת הכדורגל הבכירה בבורונדי. הליגה נוסדה רשמית בשנת 1963, ומשתתפות בה נכון לעונת 2025/2026 – 16 קבוצות.

פדרציית הכדורגל של בורונדי הוקמה בשנת 1962, ובמהלך שנות ה-60 החלו להיערך תחרויות ארציות סדירות. בשנת 1972 הצטרפה הפדרציה ל-CAF, וליגת הכדורגל אורגנה מחדש.

מלחמת האזרחים והמצב הפוליטי במדינה השפיעו לאורך השנים על ניהול הליגה ועל התפתחות הכדורגל המקצועני בבורונדי.

הליגה מנוהלת כיום על-ידי פדרציית הכדורגל של בורונדי, החברה ב-CAF.

קבוצת ויטל'או היא המועדון המצליח ביותר בבורונדי, עם 20 זכיות באליפות הליגה. אחריה מדורגת קבוצת אינטר לייטי עם 9 אליפויות.

## מתכונת הליגה
בעונת 2025/2026 משתתפות בליגה 16 קבוצות. בתום העונה הקבוצה המסיימת במקום הראשון (האלופה) מעפילה למוקדמות ליגת האלופות האפריקאית. הקבוצות המדורגות במקומות 14, 15 ו-16 יורדות לליגת המשנה "ליגה ב'".

העונה נמשכת מסוף הקיץ ועד סוף האביב.
## אלופות הליגה

## הישגים לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר rsssf
* נתונים מאתר globalsport
* נתונים מאתר soccerway

בורונדי
קטגוריה:בורונדי: כדורגל
שיורי ברכה

**שיורי ברכה** הוא ספר הלכה של הרב חיים יוסף דוד אזולאי (החיד"א, ה'תפ"ד-ה'תקס"ו, 1724–1806), חכם ספרדי-מזרחי מפורסם, מקובל ומחבר ספרי הלכה רבים. הספר מהווה השלמה והוספות לספריו הקודמים ברכי יוסף ומחזיק ברכה, העוסקים בפירוש והוספות על השולחן ערוך. הוא נכתב בצורה חפוזה, כפי שמעיד החיד"א עצמו, והוא ריכוז של הערות, חידושים ותוספות שנוספו עם השנים על סמך מקורות חדשים מכתבי יד נדירים של ראשונים ואחרונים. הספר משמש כמקור הלכתי חשוב, ומצוטט על ידי פוסקים רבים, כולל בדיונים מורכבים על הלכות מגוונות כמו דרישה אל המתים.

## מחבר
המחבר, רבי חיים יוסף דוד אזולאי, הידוע בכינויו החיד"א (קיצור ל"חיים יוסף דוד אזולאי"), היה רב, מקובל, ביבליוגרף וסופר פרודוקטיבי במאה ה-18. הוא נולד בירושלים בשנת ה'תפ"ד (1724), שימש כרב בקהילות שונות במרחב הים-תיכוני, וטייל רבות באירופה ובאימפריה העות'מאנית למטרות גאולת ספרים ותמיכה בקהילות יהודיות. החיד"א חיבר למעלה מ-100 ספרים בתחומי ההלכה, הקבלה, השירה והביבליוגרפיה, והיה ידוע בשמיעתו המופלגת ובידעו הרחב. ספריו, כולל *שיורי ברכה*, משקפים את גישתו ההלכתית המבוססת על מקורות ראשונים נדירים ומכתבי יד.

## תוכן
"שיורי ברכה" אינו ספר עצמאי מלא, אלא אסופת הוספות והערות ("שיורים") שחיד"א הוסיף לספריו "ברכי יוסף" (פירוש חידושי דינים על שולחן ערוך) ו-"מחזיק ברכה" (על או"ח ויו"ד).

ההוספות כוללות:
* חידושים הלכתיים חדשים, המבוססים על ספרי ראשונים ואחרונים שכתבי היד שלהם לא היו זמינים בעת כתיבת הספרים הקודמים, או שפורסמו לאחר מכן.
* הערות על סימנים ספציפיים בשולחן ערוך, בעיקר בחלק יורה דעה (מסימן כ' עד סימן רכ"ח).
* תוספות מספריו האחרים של החיד"א, כגון "חיים שאל", "מראית העין", "פתח עיניים", "יוסף אומץ" ו"ככר לאדן", שרוכזו כאן כדי "לתקן" ולשפר את הטקסטים הקודמים.

החיד"א עצמו מתאר את כתיבת הספר כעבודה מהירה ו"ברגל אחת": "אגב אורחאי טרחתי ללקט אורו"ת מנקיקי הסלעים, חדא כרעא ארעא אגב דוחקא נכנס ויוצא" (מתוך *חיים שאל* חלק ב' סימן י'), כלומר – הוא כתב אותו במהלך נסיעותיו התכופות, תוך איסוף חידושים בדרך. הספר כולל גם אלמנטים שיריים, כגון שירי שירים, ומשלב בין הלכה לפלפול.
בחלקים מסוימים, כמו ביורה דעה סימן ר ס"ק, הספר מצוטט בהקשרים הלכתיים מודרניים, כגון דיון בברכת "שהחיינו" על מצוות חדשות.

## הוצאות
הדפסתו הראשונה של שיורי ברכה הייתה כנספח לספר ברכי יוסף, ולאחר מכן הפך לספר עצמאי.
הדפסה ראשונה עצמאית: תקע"ד (1814), בסלוניקי, בהוצאת דפוס יוסף מולכו. המהדורה כוללת 257 עמודים, וכוללת הגהות של המלקט ר' רפאל קלאמארו (בסוגריים).

מהדורות מאוחרות:
* תקע"ה (1815), ליוורנו.
* מהדורה מורחבת: חלק ב' על יורה דעה, ליוורנו תקמ"א (1781).
* מהדורות מודרניות: כולל במהדורות משולבות של שולחן ערוך החיד"א, בעריכת חבר תלמידי חכמים ודניאל ביטון (תשס"ו, ירושלים), הכוללת את *ברכי יוסף*, *שיורי ברכה* ו-*מחזיק ברכה* עם ליקוטים.

## השפעה
*שיורי ברכה* נחשב למקור הלכתי מרכזי בקרב פוסקי ספרד והמזרח, ומצוטט על ידי פוסקים מאוחרים יותר, כגון הגר"א (הגאון מווילנה) בדיונים משותפים. הוא משפיע על פסיקה למעשה הלכות יומיומיות, כגון ברכות, טהרה ודיני מזון, ומשמש כבסיס לפסקי הלכה מודרניים (למשל, בשו"ת יחוה דעת). הספר תורם להבנת גישת החיד"א ההלכתית, המדגישה מקורות נדירים ומכתבי יד, ומשקף את תרומתו לשימור מורשת ההלכה היהודית במאה ה-18.

## לקריאה נוספת
* בניהו, מאיר. *רבי חיים יוסף דוד אזולאי*. ירושלים: תשי"ט, עמ' רנ.

## קישורים חיצוניים
* טקסט מלא ב-HebrewBooks.org
* ערך בספריית הלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי הלכה
קטגוריה:ספרי החיד"א
קטגוריה:שולחן ערוך
ליגת העל של בורקינה פאסו

**ליגת העל של בורקינה פאסו** (בצרפתית: **Ligue 1**), היא ליגת הכדורגל הבכירה בבורקינה פאסו, שהוקמה רשמית בשנת 1961, ומשתתפות בה נכון לעונת 2025/2026, 16 קבוצות.

פדרציית הכדורגל הוקמה בשנת 1959. בשנת 1964 הפדרציה נכללה בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF). תחרויות הליגה החול בשנת 1961.

הליגה כיום מנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל של בורקינה פאסו אשר חברה בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF).

קבוצות ASFA ואטואל פילנטה הם הקבוצה המצליחה ביותר בבורקינו פאסה, עם 13 זכיות באליפות הליגה כל אחת.
## מתכונת הליגה
נכון לעונת 2025/2026, בליגה 14 קבוצות, כאשר הקבוצה המסיימת במקום הראשון (האלופה) מעפילות למוקדמות ליגת האלופות האפריקאית. הקבוצות במקומות 15 ו-16 יורדות לליגת המשנה "ליגה ב'".

הקבוצה המסיימת במקום הראשון (האלופה) מעפילה למוקדמות ליגת האלופות האפריקאית.

העונה מתחילה באוקטובר ומסתיימת בתחלית הקיץ.

## אלופות הליגה

## הישגים לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר rsssf
* נתונים מאתר globalsport
* נתונים מאתר soccerway

בורקינו פאסו
קטגוריה:בורקינה פאסו: כדורגל
מפעל שריפת פסולת שפיטלאו

**מתקן שריפת הפסולת שפיטלאו** (גרמנית: **Müllverbrennungsanlage Spittelau**) הוא אחד משלושה מתקני טיפול תרמיים בפסולת המופעלים על ידי חברת Wien Energie. ייחודו הוא בחיצוניותו, שעוצבה על ידי פרידנסרייך הונדרטוואסר. קיבולת המתקנים הכוללת שלו היא 460 MW והיא השנייה בגודלה ברשת החימום המחוזית של העיר וינה.

## הקמה
המפעל, הממוקם בחלקו הצפוני ביותר של הרובע התשיעי על תעלת הדנובה, הושלם בשנת 1971 באתר שבין מסילת הרכבת פרנץ יוזף פרבינדוגסבוגן בעבר. בעבר כלל האתר שימש לבית המכונות ותחנת השאיבה לשעבר של צינור המים הקיסר פרדיננד, ובהמשך כמחסן עירוני עד הריסתו ב-1965. מפעל שריפת הפסולת נבנה באתר כדי לייצר חום עבור בית החולים הכללי החדש, הממוקם כשני קילומטרים משם.

ההתאמה המתמשכת לטכנולוגיית ניקוי גזי הפליטה העדכנית ביותר הובילה להתקנת מתקן טיפול בפסולת תרמית בשפיטלאו במנקה רטוב של גזי פליטה (1986/89) ובמתקן מודרני לדניטריפיקציה והשמדת דיאוקסינים (1989). במקביל, בעקבות שריפה גדולה בשנת 1987, עוצבה מחדש החזית החיצונית של כל מתקן החימום המחוזי על ידי פרידנסרייך הונדרטוואסר. העיצוב נוצר על ידי האדריכל פיטר פליקן בשיתוף פעולה עם אלכסנדר מרכרט, רולנד מוביוס וואגנר-בירו. הבניין הפונקציונלי, שהיה בעבר צנוע, הפך ליצירת אמנות שנועדה לייצג סימביוזה הרמונית בין טכנולוגיה, אקולוגיה ואמנות. מתקן דומה נבנה מאוחר יותר באוסקה, יפן.

למפעל קיבולת של 260,000 קוב פסולת המספק בממוצע 60 מגה-וואט של חום בשנה לרשת החימום המחוזית. 400 מגה-וואט נוספים יכולים להיות מסופקים על ידי חמישה דודי מים חמים נוספים המופעלים בגז או בגז/נפט כדי להשלים את שיא הביקוש. החום שנוצר משמש לחימום של יותר מ-60,000 משקי בית בווינה.

בשנת 2002 לשריפת טון פסולת נדרש 20.63 מ"ק של גז טבעי. בהתאם לדרישה שנתית של כ-5.4 מיליון קוב גז טבעי עבור 260,000 טון פסולת בשנה, המקבילה לצריכת גז טבעי שנתית ממוצעת של כ-7,500 משקי בית בווינה. פליטות CO₂ בשנת 2009 הסתכמו ב-26,593 טון.

בין 2012 ל-2015 חודש המבנה בעלות של 130 מיליון אירו.

Spittelau_(Wien)_-_Müllverbrennungsanlage_(2).JPG| מבט צפון-מזרחי
Müllverbrennung_Spittelau_Müllbunker.jpg|| בונקר פסולת עם שני משפכי הזנה לבעירה
Spittelau_(Wien)_-_Fernwärme_Wien,_Verwaltungsgebäude_(2).JPG|בניין מנהלי
Müllverbrennungsanlage_Spittelau_Wien_2025-02-27_01_Schlot.jpg|


## הכובע של הונדרטוואסר על הגג
ממוזער|הכובע של הונדרטוואסר 
מאפיין ייחודי הוא העתק גדול של כובעו של הונדרטוואסר על אחד ממגדלי הבניין. במהלך דיון עם היזמים, הונדרטוואסר איבד את סבלנותו ועזב בכעס את הפגישה, וקרא "אני זורק את הכובע!" (ביטוי אוסטרי ל"מוותר"). היזמים חשבו שזה רעיון טוב והוסיפו את הכובע למבנה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:וינה: מבנים
קטגוריה:פרידנסרייך הונדרטוואסר
תאום דיגיטלי

**תאום דיגיטלי** הוא מודל דיגיטלי של מוצר, מערכת או תהליכים פיזיים מתוכננים או ממשיים (*תאום פיזי*) המשמש כמקביל דיגיטלי שלהם למטרות כגון סימולציה, אינטגרציה, בדיקות, ניטור ותחזוקה.

תאום דיגיטלי הוא "קבוצה של מודלים אדפטיביים המחקים את התנהגותה של מערכת פיזית במערכת וירטואלית, ומקבלים נתונים בזמן אמת כדי לעדכן את עצמם לאורך מחזור החיים שלה. התאום הדיגיטלי משכפל את המערכת הפיזית כדי לחזות כשלים והזדמנויות לשינוי, כדי לקבוע פעולות בזמן אמת לייעול או הפחתת אירועים בלתי צפויים, תוך התבוננות והערכת פרופיל הפעולה של המערכת." אף על פי שהמושג מקורו מוקדם יותר (כהיבט טבעי של סימולציית מחשב באופן כללי), ההגדרה המעשית הראשונה של תאום דיגיטלי מקורה בנאס"א בניסיון לשפר את סימולציית המודל הפיזי של חלליות בשנת 2010. תאומים דיגיטליים הם תוצאה של שיפור מתמיד במידול ובהנדסה.

בתחילת הראשונה של המאה ה-21, תעשיות הייצור החלו להתקדם מעבר להגדרת מוצר דיגיטלי ולהרחיב את מושג התאום הדיגיטלי לכל תהליך הייצור. פעולה זו מאפשרת להרחיב את יתרונות הווירטואליזציה לתחומים כגון ניהול מלאי, כולל ייצור רזה, מניעת תאונות מכונות, תכנון כלים, פתרון בעיות ותחזוקה מונעת. תאום דיגיטלי מאפשר, אם כן, יישום של מציאות מורחבת ומחשוב מרחבי לא רק על המוצר עצמו, אלא גם על כל התהליכים העסקיים התורמים לייצורו. [נדרש ציטוט]

### היסטוריה
שורשיו של רעיון ה**תאום הדיגיטלי** נטועים עוד בשנות ה־60 של המאה ה־20, במסגרת תוכניות החלל של נאס"א. אף כי המושג עצמו לא נטבע אז, נאס"א השתמשה באמצעי סימולציה מתקדמים כדי לדמות את משימות האפולו, ובפרט כדי לנתח את כישלון מכלי החמצן במשימת אפולו 13.

הרעיון הרחב יותר, אשר לימים התפתח למושג "תאום דיגיטלי", קיבל ביטוי תאורטי מוקדם בספרו של החוקר והמדען האמריקאי דייוויד גלרנטר (*David Gelernter*), *Mirror Worlds* משנת 1991, שתיאר חזון של "עולמות מראה" שבהם יש העתק ממוחשב מקביל לכל מערכת ממשית.

המונח **Digital Twin** עצמו נטבע לראשונה בשנת 1997 על ידי החוקרים הרננדס והרננדס (*Hernández & Hernández*), לאחר ששמות קודמים דוגמת *Virtual Twin* שימשו לתיאור גישות דומות.

מושג התאום הדיגיטלי כולל שלושה מרכיבים עיקריים: האובייקט או התהליך הפיזי והסביבה שבה הוא פועל, הייצוג הדיגיטלי של אותו אובייקט או תהליך, וערוץ התקשורת המחבר ביניהם, שבו זורמים נתונים ומידע בזמן אמת, כולל זרימות חיישנים (sensor flows) ומידע סביבתי. ערוץ תקשורת זה מכונה לעיתים בשם **החוט הדיגיטלי** (*Digital Thread*).

המועצה הבין־לאומית להנדסת מערכות (INCOSE) מציינת כי "תאום דיגיטלי הוא מושג קרוב אך מובחן מהנדסה דיגיטלית. הוא מהווה מודל נאמן־מציאות של מערכת, שניתן להשתמש בו כדי לשחזר את פעולתה של המערכת בפועל".

משרד ההגנה של ארצות הברית (DoD) גיבש בשנת 2018 את **אסטרטגיית ההנדסה הדיגיטלית** (*Digital Engineering Strategy*), שבה הוגדר תאום דיגיטלי כ־"סימולציה משולבת מרובת־פיזיקות, מרובת־סקאלות והסתברותית של מערכת בנויה, המתאפשרת באמצעות ה־Digital Thread, ומשתמשת במודלים, מידע סנסורי ונתונים מיטביים כדי לשקף ולחזות את ביצועי התאום הפיזי לאורך חייו".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טכנולוגיות מידע
קטגוריה:הנדסה
קטגוריה:בינה מלאכותית
קטגוריה:אינטרנט
קטגוריה:היסטוריה של המחשוב
קטגוריה:תוכנית החלל האמריקאית

## הערות שוליים
ולריאנוס הצעיר

**ליקיניוס ולריאנוס הצעיר** (בלטינית: **Licinius Valerianus Minor**; מת בשנת 268) היה בנו של הקיסר הרומי ולריאנוס (שלט בשנים 253–260) ואשתו השנייה קורנליה גאלוניה (Cornelia Gallonia), ואחיו למחצה של הקיסר גליאנוס (שלט בשנים 253–268).

בתקופת נונדיניום, מתישהו בין השנים 253 ו-264, מונה ולריאנוס הצעיר לקונסול מוסף ובשנת 265 מונה לקונסול מן המניין.

ולריאנוס הצעיר מת בעקבות רצח אחיו בסתיו 268, כאשר היה קונסול לצד קרוב משפחתו מריניאנוס , בטיהור נגד יריביו של גליאנוס. הכרוניקן הביזנטי יואנס זונאראס (המאה ה-12) כתב כי ולריאנוס הצעיר נהרג ברומא, בעוד שההיסטוריון הרומי אוטרופיוס (המאה ה-4) וההיסטוריה אוגוסטה (סוף המאה ה-4) מציינים כי נרצח בעיר מדיולאנום.

## לקריאה נוספת
* **[[היסטוריה אוגוסטה]]: הקיסרים החיילים**. תרגם מלטינית, הוסיף מבוא והערות דוד גולן. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2014. "חיי שני הוולריאנים: ולריאנוס הצעיר", פרק ח, עמ' 168–169.

קטגוריה:קונסולים בקיסרות הרומית
קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:נפטרים ב-268
ג'יימס ונדרבילט

**ג'יימס פלאטן ונדרבילט** (נולד ב-17 בנובמבר 1975) הוא במאי, תסריטאי ומפיק קולנוע אמריקאי. כתב את התסריטים לסרטים זודיאק (2007) ספיידרמן המופלא (2012) וההמשכון שלו ספיידרמן המופלא 2 (2014) והיום השלישי: התחדשות (2016). היה שותף לכתיבת התסריט ולהפקה של צעקה (2022) וההמשכון צעקה 6 (2023). היה המפיק של הסרטים הבית עם השעון המסתורי (2018) ומי שעומד מאחורי... (2019).

## ביוגרפיה
ג'יימס פלאטן ונדרבילט הוא בן למשפחת ונדרבילט מניו יורק. הוריו הם אליסון קמפבל (שם נעורים: פלאטן) ואלפרד גווין ונדרבילט השלישי. סבא רבא שלו מצד אביו, אלפרד גווין ונדרבילט האב, מצא את מותו כשהיה על ספינת הדואר המלכותית לוסיטניה בטביעה שהתרחשה ב-1915. סבא שלו מצד אביו, אלפרד גווין ונדרבילט ג'וניור, כיהן בעבר כיושב ראש איגוד מרוצי הסוסים של ניו יורק, וסבו מצד אמו, דונלד קמפבל פלאטן, היה המנכ"ל ויושב הראש של חברת Chemical Bank.

ונדרבילט גדל בנורווק (קונטיקט), ולמד בבית הספר התיכון New Canaan Country School. הוא בוגר בית הספר סנט פול בניו המפשייר ואוניברסיטת אוניברסיטת דרום קליפורניה.

## קריירה
ונדרבילט הפיק וכתב תסריט לסרטים רבים, והפך מאוחר יותר גם לבמאי.

הקריירה שלו בתחום הקולנוע החלה בשנת 2003. באותה שנה יצאו לאור שלושה סרטים שהוא כתב את התסריט שלהם, ובאחד גם שימש כמפיק ("בת הגנרל").

בשנת 2007 הוא כתב את התסריט לסרט זודיאק שנחשב לאחת מפסגות הקולנוע האמריקאי הנראטיבי אז ולאחר מכן הפיק וכתב תסריט בפרויקטים רבים.

חברת ההפקות שלו, Mythology Entertainment, החלה לפעול בשנת 2011. מאוחר יותר בשנת 2019 היא שולבה מחדש בחברת Project X Entertainment.

במאי 2016, רכשה חברת Mythology את זכויות הקניין הרוחני של הדמות סלנדרמן מיוצר הדמות, אריק קנודסן. בשנת 2018 הפיקה ונדרבילט את הסרט סלנדרמן, עיבוד קולנועי של הדמות.

בשנת 2020, ונדרבילט היה שותף לכתיבת התסריט של הסרט צעקה, הסרט החמישי החמישי בסדרת סדרת סרטי צעקה שיצא בשנת 2022, בכיכובם של נב קמפבל, דייוויד ארקט, קורטני קוקס, מליסה באררה, ג'נה אורטגה, ג'ק קווייד, מארלי שלטון, דילן מינט, מייסון גודינג, קייל גאלנר, ג'סמין סבוי בראון, מייקי מדיסון וסוניה בן עמאר.

בשנת 2015 לראשונה גם ביים סרט שכתב והפיק, אמת.
בשנת 2025 יצא לאקרנים הסרט שהפיק וביים, נירנברג, העוסק במשפטי נירנברג.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* ג'יימס ונדרבילט באתר אידיבי

## הערות שוליים

קטגוריה:משפחת ואנדרבילט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא הולנדי
קטגוריה:תסריטאי קולנוע
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
תאולוגיה טבעית או הראיות לקיומו ולתכונותיו של האל

**תאולוגיה טבעית או הראיות לקיומו ולתכונותיו של האל** הוא ספר משנת 1802 על אפולוגטיקה נוצרית ופילוסופיה של הדת, מאת הכומר האנגלי ויליאם פיילי. הספר מציג את טיעוניו מתוך תחום תאולוגיה טבעית, ובמיוחד את הטיעון הטלאולוגי לקיום האל, כשהוא מתחיל באאנלוגיית השען.

הספר נכתב בהקשר של מסורת התאולוגיה הטבעית. כבר במאות קודמות, תאולוגים כגון ג'ון ריי וויליאם דרהאם, וכן פילוסופים מתקופת הקלאסיקה כמו קיקרו, טענו לקיומו של האל ולכך שהוא שוחר טוב מתוך התבוננות בהרווחה של היצורים החיים והעולם הפיזי.

"תאולוגיה טבעית" של פיילי מציעה טיעון מורחב, המבוסס על סדרה של דוגמאות: מציאת שעון כיס בשדה; השוואת עין האדם לטלסקופ; וקיום מבנים מכניים מותאמים היטב בבעלי חיים, כגון מפרקים הפועלים כמו צירים או מפרקי כדור-שקע מלאכותיים. פיילי טוען שכל אלו מובילים למסקנה על קיומו של בורא אינטליגנטי ושמערכת היא יותר מסך חלקיה. הפרקים האחרונים נוטים לאופי תאולוגי יותר, וטוענים שתכונות האל חייבות להיות מספקות להיקף פעולתו, ושהאל חייב להיות טוב מכיוון שהעיצובים הנראים בטבע הם מועילים.

הספר הודפס פעמים רבות ונשאר ברציפות בשוק. הוא ממשיך לשמש מקור השראה לבריאתנות ולתכנון תבוני עד היום, אך הקהילה המדעית מתייחסת אליו בביקורתיות. צ'ארלס דרווין התייחס לטיעוני פיילי כנקודת מוצא חשובה שהשפיע עליו בצעירותו, אך הראה כיצד תורת האבולוציה מספקת הסבר אלטרנטיבי לעיצוב בטבע ללא צורך במעצב אינטליגנטי.

ביולוגים אבולוציוניים מודרניים כמו סטיבן ג'יי גולד וריצ'רד דוקינס מתייחסים לספרו של פיילי כדי להמחיש את חולשות הטיעון הטלאולוגי: רבים מהעיצובים בטבע, אף שהם נראים מושלמים, מכילים בעיות ו"טעויות בעיצוב" —כגון מבנה עין האדם (ויונקים אחרים) שאינה אופטימלית, או שרידים אבולוציוניים המצביעים על תהליכי עיצוב היסטוריים ולא על מעצב מושלם. בנוסף, הם הדגימו כיצד תהליכים טבעיים, כמו ברירה טבעית, יכולים ליצור מורכבות ופונקציונליות דומה לזו שהוא ייחס למעצב, מבלי להניח קיומו של כוח עליון.

## ראו גם
* אנלוגיית השען
* תאולוגיה טבעית
* אבולוציה של העין
* השען העיוור

קטגוריה:מדע ודת
דו אלקרנין

**זֻלְקַרְנַיְן** (בערבית: **ذو القرنين**, תעתיק: ד'וּ אל־קַרְנַיְן, "בעל שני הקרניים") היה שליט המופיע בקוראן, בסורת אל־כּהף (פסוקים 83–101). זולקרנין מתואר כשליט שאללה העניק לו כוח גדול בארץ, ושהצליח להגיע "ממקום שקיעת השמש ועד מקום זריחתה". בנוסף, הוא בנה חומה כדי להגן על עם נרדף מפני גוג ומגוג, שתקרוס רק באחרית הימים.

## משמעות השם
השם "זול־קרנין" פורש בדרכים שונות: "בעל שני הקרניים" (כמציין תפארת מלכותית), בעל שליטה בשני קצות העולם (מזרח ומערב), או כבעל שתי פציעות בראשו. המילה הערבית "קַרְן" יכולה לציין "קרן" וגם "תקופה" או "דור".

## סיפורו בקוראן
הפסוקים מציגים שלושה מסעות עיקריים:
* למערב, שם "השמש שוקעת במעיין בוצי";
* למזרח, שם השמש זורחת על עם שאין לו מחסה מפניה;
* לצפון, שם פוגש עם המבקש עזרה מפני גוג ומגוג. זולקרנין בונה חומה מברזל ונחושת מותכת כדי לעצור אותם.

## זהותו של זולקרנין
הקוראן אינו מציין את זהותו של זולקרנין, ולכן לאורך הדורות הוצעו מספר הסברים:

### זיהוי עם אלכסנדר הגדול
ברוב המסורת המוסלמית הקלאסית ובקרב חוקרי מערב נטען כי זולקרנין הוא אלכסנדר הגדול. הדבר מבוסס על הדמיון לאגדה הסורית על אלכסנדר, שבה הוא בונה חומה כנגד עמים פראיים המזוהים עם גוג ומגוג.

עם זאת, פרשנים מוסלמים רבים דחו זיהוי זה, מאחר שאלכסנדר הגדול היה עובד אלילים, בעוד זולקרנין בקוראן מוצג כמאמין באל אחד.

### זיהוי עם כורש הגדול
בקרב פרשנים מוסלמים מודרניים התפשטה הדעה כי זולקרנין הוא כורש הגדול, מלך פרס. תומכי דעה זו מסתמכים בין היתר על חזון דניאל, שבו איל בעל שתי קרניים מסמל את מלכות מדי ופרס, וכן על תיאורי התנ"ך את כורש כשליט מונותאיסט המשחרר את גולי בבל.

עם זאת, מחקר היסטורי מציין כי מקורות אסלאמיים קדומים אינם תומכים בזיהוי זה.

### מסורות תימן ודרום ערב
במקורות ערביים דרומיים זוהה זולקרנין עם מלך חִמיר בשם א-צעב בן מַרָאת'ד , אך חוקרים רואים בכך עיבוד מאוחר של אגדות אלכסנדר.

## זולקרנין במסורת ובספרות
דמותו של זולקרנין מופיעה בסיפורי עם, ספרות סופית ופיוטית:
* באגדות אנדלוסיה הוא מזוהה עם אלכסנדר המבקר במכה ומבצע את החג'.
* ב"אלף לילה ולילה" ובכתבי אל־ע'זאלי הוא מוצג כמלך חכם הנפגש עם עמים זרים.
* בכתבי רומי הוא מטפס על הר קאף האגדי ופוגש את המלאך אסראפיל לפני יום הדין.
* במסורת המלַאית (דרום־מזרח אסיה) מכונה "איסכנדר זולקרניין" ונחשב לאבי המלכים המקומיים.

## ראו גם
* סורת אל-כהף
* מלחמת גוג ומגוג
* אלכסנדר הגדול
* כורש
* הקוראן

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכים אגדיים
טייפון פונג-וונג

**טייפון פונג-וונג** (**Fung-wong**; בפיליפינית: **אוּואן** - **Uwan**) הוא סופת סופר-טייפון טרופית בעונת הטייפונים הפסיפיים לשנת 2025, שהתפתחה בתחילת נובמבר וגרמה למותם של לפחות 27 איש. היא הסופה ה-21 שקיבלה שם בשטח האחריות הפיליפיני (PAR) בשנת 2025. פונג-וונג התפתח ב-9 בנובמבר לסופר-טייפון הרסני עם רוחות של 185 קמ"ש, ולחץ של 935 hPa, בעת התקרבותו לאי קטנדואנס. הסופה צפויה להביא גשמים כבדים, רוחות הרסניות וגלי סער לאורך החוף המזרחי של הפיליפינים, עם אפשרות להשפעה נרחבת מצפון-מזרח האי בטאנס עד דרום-מזרח בוהול. הרשויות הוציאו אזהרה חמורה לציבור להתכונן לשיטפונות ומפולות, ובעקבותיה כמיליון איש פונו מבתיהם.

סכנת הנזק מפונג-וונג הוערכה כגבוהה עקב העובדה ששבוע לפניו היה טייפון טינו (Tino או בשם הבינלאומי קלמַאֶגי-Kalmaegi) שהכה בפיליפינים (וגבה את חייהם של 224 אנשים), וכבר הרווה את הקרקע עם כמויות עצומות של גשם בזק. קרקע רוויה עוד לפני הגעת הטייפון עלולה לגרום ליתר הצפות ומפולות מכיוון שהקרקע לא מסוגלת לספוג עוד נוזלים.

## היסטוריה מטאורולוגית
פונג-וונג התפתח ב-3 בנובמבר 2025 כאזור לחץ נמוך רחב המזרח-צפון מזרח למדינת צ'וק באיי קרולינה, כאשר תצלומי לוויין הראו מרכז זרימה נמוך (LLCC) ופרצי עננות מקומיים בהיקף הדרומי. הסביבה הייתה נוחה להתפתחות סופה, זרימת אוויר עליונה צפון-מזרחית בינונית וטמפרטורות פני ים חמות של 29–30 מעלות צלזיוס. סוכנות המטאורולוגיה של יפן (JMA) סיווגה אותו כשקע טרופי באותו יום, וב-4 בנובמבר מרכז אזהרות הטייפונים המשותף (JTWC) קבע אותו כשקע טרופי 32W בעקבות התפתחות סימני סופה. המערכת נעה תחילה מזרחה תחת השפעת רכס סובטרופי צפוני, אך ב-6 בנובמבר שינתה כיוון מערבה-צפון-מערב והתחזקה לטייפון טרופי פונג-וונג על פי ה-JMA.

ב-7 בנובמבר, למרות הימצאו מחוץ לאזור האחריות הפיליפיני (PAR), העניקה PAGASA לסופה את השם המקומי "אוואן" בשל גודלו העצום, זו הפעם השנייה מאז 2024. ב-9 בנובמבר ה-JTWC שדרג אותו לטייפון שווה ערך לקטגוריה 3, בעוד ה-JMA קבע אותו כ"טייפון חזק מאוד". בשעה 08:00 PHT דיווחה PAGASA על התחזקות לסופר-טייפון עם רוחות יציבות של 185 קמ"ש. בסביבות 21:10 PHT פגע הטייפון בחוף דינלונגן שבמחוז אורורה בפיליפינים, התחלש משמעותית בעת חצייתו את באגולין שבלא יוניון, ויצא מחדש למים החופיים של המחוז.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

אוואן
קטגוריה:הפיליפינים: היסטוריה
קטגוריה:אסונות טבע ב-2025
קטגוריה:2025 באסיה
רעידת האדמה בבזל (1356)

[ממוזער|Erdbebenkreuz ("צלב רעידת אדמה") ב[ריינאך]]
**רעידת האדמה בבזל (1356)** הייתה רעידת האדמה המשמעותית ביותר שאירעה במרכז אירופה בהיסטוריה המתועדת, ועצמתו הוערכה בסולם מגניטודה לפי מומנט בתחום 6.0–7.1. רעידת האדמה התרחש ב־18 באוקטובר 1356, ונודעה גם בשם **Sankt-Lukas-Tag Erdbeben** (רעידת יום לוקאס הקדוש), שכן 18 באוקטובר הוא יום חגו של לוקאס הקדוש המבשר.

## רעידת האדמה
ב-18 באוקטובר 1356, לאחר רעידה מקדימה בין 19:00 ל־20:00 (שעון מקומי), פקד את האזור רעידת האדמה הראשי בסביבות 22:00, ובעקבותיו אירעו רעידות עוקבות לאורך אותו לילה. בזל חוותה הלם שני, אלים מאוד, באמצע הלילה. העיר שבתוך החומות נחרבה בשרפה לאחר שנפלו לפידים ונרות והציתו את הבתים העשויים עץ. מספר ההרוגים בעיר בזל הוערך ב־300. כל הכנסיות והטירות המרכזיות בטווח של  מן העיר נהרסו.

המשבר הסייסמי נמשך שנה. מודלים של נתוני המקרוסייסמיות מצביעים על מקור רעידה בכיוון מזרח–מערב, העולה בקנה אחד עם חפיפות השברים לאורך הרי היורה. לעומת זאת, מחקרי פליאוסייסמולוגיה עדכניים מייחסים את האירוע להעתק נורמלי בכיוון צפון־צפון־מזרח–דרום־דרום־מערב, דרומית לעיר. עצמה גבוהה מרמזת על אפשרות שהעתק זה נמשך מתחת לעיר.

### מיקום
עקב תיעוד מוגבל, הוצעו מוקדי רעידת אדמה שונים לרעידה. בין ההצעות: העתקים מתחת להרי היורה או לאורך מצוק בזל–ריינאך; מחקר אחר מיקם את המוקד 10 ק"מ דרומית לבזל.

### עוצמה
רעידת האדמה הורגשה עד ציריך, קונסטנץ ואף איל-דה-פראנס. העוצמה המרבית בסולם MSK 64 נאמדה כ־IX–X (הרסנית–מחסלת). מפת המקרוסייסמיות גובשה על בסיס דיווחי נזקים מ־30–40 טירות באזור.

מן הנתונים המקרוסייסמיים הוערך סולם מגניטודה לפי מומנט במחקרים שונים לערכים מגוונים: 6.2 (BRGM, 1998); 6.0 (GEO-TER, 2002); 6.9 (SED, 2004) ובהמשך טווח 6.7–7.1; 6.6 (GFZ, 2006); וכן מחקר שווייצרי רחב (PEGASOS, 2002–2004) שבו ארבע תת־קבוצות העריכו 6.9, 6.9, 6.5–6.9 ו־6.5 ± 0.5, בהתאמה. קיימות גם דעות שונות לגבי העתקים מעורבים באירוע.

### נזק
רעידת האדמה החריבה את בזל שבשווייץ, סמוך לקצה הדרומי של שקע הריין העליון, וגרמה הרס נרחב באזור שהשתרע מפריז ועד פראג. בעוד שרעידות חזקות שכיחות בשולי הלוחות הטקטוניים בטורקיה, יוון ואיטליה, רעידת אדמה פנים־לוחית היא אירוע נדיר במרכז אירופה. לפי השירות הסיסמולוגי השווייצרי, מבין למעלה מ־10,000 רעידות אירעו בשווייץ ב־800 השנים האחרונות, רק כחצי־תריסר היו מעל עוצמה 6.0 בסולם ריכטר.

## לקריאה נוספת

* 


## קישורים חיצוניים

* מאמר באנציקלופדיה הקתולית על דיוקסיה של בזל מזכיר את רעידת האדמה
* דאס גרוס בבן פון בזל אים יאהר 1356
* תיאור ביקורתי של רעידת האדמה והשלכותיה (in German)
* הכנת מודל סיכונים סייסמיים עבור שווייץ: נקודת המבט של קבוצת המומחים 3 של PEGASOS

## הערות שוליים

קטגוריה:בזל: היסטוריה
קטגוריה:אירופה: רעידות אדמה
קטגוריה:1356
יניפר חרלינגס-סימונס

**יניפר חרלינגס-סימונס** (שם לידה: **סימונס**; בהולנדית: **Jennifer Geerlings-Simons**; נולדה ב־5 בספטמבר 1953) היא רופאה ופוליטיקאית סורינמית, המשמשת בתור נשיאת סורינאם העשירית מאז יולי 2025. היא חברת המפלגה הדמוקרטית הלאומית (NDP), ומ־2024 משמשת יושבת ראש המפלגה.

חרלינגס-סימונס החלה את דרכה כרופאה, עבדה כרופאת עור, ובהמשך עסקה גם בתוכנית הלאומית לאיידס. ב־1996 נכנסה לפוליטיקה ונבחרה לאספה הלאומית בבחירות הכלליות. לאחר בחירות 2010 נבחרה ליושבת ראש האספה הלאומית (2010–2020), האישה השנייה בתפקיד זה.

ביולי 2024 נבחרה לראשות המפלגה הדמוקרטית הלאומית לאחר פרישת דסי באוטרסה. בשנה שלאחר מכן, במאי 2025, הובילה את המפלגה למקום הראשון בבחירות הכלליות שנערכו ב־25 במאי. ב־6 ביולי 2025 נבחרה לנשיאה, והייתה לאישה הראשונה בתולדות המדינה בתפקיד זה.

## ביוגרפיה
### ראשית חיים וקריירה
סימונס גדלה בפרמריבו, בכורה לארבעה ילדים. היא למדה רפואה באוניברסיטת סורינאם וסיימה ב־1979. לאחר נסיעה להולנד להתמחות רפואית, שבה לעסוק ברפואה בסורינאם. תפקידה הראשון היה כרופאה מקומית באונרווכט שבמחוז פארה – זיקה אליה התייחסה לימים בקמפיינים פוליטיים.

ב־1983 עבדה זמן קצר במרכז הרפואי האקדמי פרמריבו ולאחר מכן עברה למחלקת עור, בה שירתה עד 2002. בתקופה זו הקימה גם את התוכנית הלאומית לאיידס בסורינאם.

### קריירה פוליטית
סימונס נבחרה לראשונה לאספה הלאומית ב־1996, כנציגת פרמריבו מטעם המפלגה הדמוקרטית הלאומית, שהוקמה בידי דסי באוטרסה. היא הנהיגה את סיעת ה־NDP בפרלמנט בשנים 2000–2006.

לאחר הבחירות הכלליות 2010 היא נבחרה ליושבת ראש האספה הלאומית, האישה השנייה בתפקיד, וכיהנה עד 2020. באפריל 2012 הואשמה על ידי האופוזיציה ב"שיטת עבודה דיקטטורית" לאחר שאסרה על חברי פרלמנט להזכיר את חוק החנינה (אפריל 2012) במהלך דיון על החוק נגד הטרדה.

ב־8 באפריל 2020 מונתה לעמוד בראש צוות ניהול המשבר הפרלמנטרי לקורונה במהלך מגפת הקורונה בסורינאם.

ב־20 ביוני 2020 הודיעה על פרישתה מהחיים הפוליטיים. אף שנבחרה בבחירות הכלליות ב-2020, החליטה לא ליטול את מושבה. סטיבן טסנג, שדורג שישי ברשימת ה־NDP, נעשה זכאי למושב באספה הלאומית.

#### נשיאת סורינאם (2025–הווה)
ב־13 ביולי 2024 החליפה את דזי בוטרסה בראשות המפלגה הדמוקרטית הלאומית. בשנה שלאחר מכן הובילה את המפלגה למקום הראשון בבחירות הכלליות בסורינאם ב-2025. ה־NDP גיבשה הסכם קואליציוני עם חמש מפלגות נוספות לתמיכה בחרלינגס–סימונס לנשיאות; יחדיו החזיקה הקואליציה ב־34 מושבים – הרוב המיוחס הנדרש (שני שלישים) לבחירת נשיא/ה ללא צורך בתמיכה נוספת.

ב־3 ביולי הודיעה המפלגה לרפורמה פרוגרסיבית, שעמדה בראש הקואליציה היוצאת, שלא תציג מועמד/ת מול חרלינגס–סימונס, ואיש נוסף לא הגיש מועמדות עד המועד האחרון – מה שהבטיח את בחירתה. ב־6 ביולי נבחרה פה אחד לנשיאה, עם יו"ר NPS גרגורי רוסלאנד כסגן נשיא, והושבעה ב־16 ביולי 2025.

### חיים אישיים
ב־1981 נישאה לחלן חרלינגס. לשניים שלושה ילדים. בנם הבכור נפטר ב־2015.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי סורינאם
קטגוריה:ילידות 1953
ויליאם קנדי

**ויליאם קנדי** הוא התעתיק העברי לשם **William Kennedy** באנגלית.

קטגוריה:פירושון אישים
מעבד וילו

**מעבד וילו** (באנגלית: **Willow processor**) הוא מעבד מחשוב קוונטי מוליך-על של 105 קיוביטים בפיתוח על ידי מעבדת גוגל קוונטום AI של חברת גוגל, ומיוצר בסנטה ברברה, קליפורניה.

## סקירה כללית
ב-9 בדצמבר 2024, גוגל קוונטום AI, הכריזה על וילו במאמר *[[Nature|ב-Nature]]* ובפוסט בבלוג של החברה, וטענה לשני הישגים: ראשית, וילו יכולה להפחית שגיאות באופן אקספוננציאלי ככל שמספר הקיוביטים גדל, ולהשיג תיקון שגיאות קוונטי מתחת לסף. שנית, וילו השלימה משימת benchmark של דגימה מעגלית אקראית (RCS) תוך 5 דקות, דבר שייקח למחשבי העל המהירים ביותר של היום 10 ספטיליון (25 10) שנים.

וילו בנוי עם רשת מרובעת של קיוביטים פיזיקליים של טרנסמון מוליכי-על. שיפורים לעומת עבודה קודמת יוחסו לשיפור בטכניקות ייצור, הנדסת יחס השתתפות ואופטימיזציה של פרמטרי מעגל.

ב-22 באוקטובר 2025, גוגל הכריזה על היתרון הקוונטי הראשון שניתן לאמת בחומרה, Quantum Echoes. הוא מהיר פי 13,000 בערך על Willow מאשר על מחשבי העל המהירים ביותר בעולם.

## הערות שוליים

קטגוריה:גוגל
קטגוריה:חישוב קוונטי
יד זיכרון לנספים באסון אגדיר

**יד זיכרון לנספים באסון אגדיר** היא אנדרטה שהוקמה בעיר אשדוד לזכר קורבנות רעידת האדמה שהחריבה את העיר אגדיר שבמרוקו בשנת 1960. האנדרטה נחנכה בפארק אשדוד-ים במעמד ראש העיר ד"ר יחיאל לסרי, ובהשתתפות בני הקהילה יוצאי אגדיר, משפחות הנספים ואורחים רבים.

## תולדות ההנצחה
רעידת האדמה באגדיר התרחשה בליל 29 בפברואר 1960 (ראש חודש אדר), בעוצמה של 6.7 בסולם ריכטר, וגרמה להרס כבד ולעשרות אלפי קורבנות. בין 12 ל־15 אלף איש מצאו את מותם, ובהם כ־1,500 מבני הקהילה היהודית, מתוך אוכלוסייה של כ־2,300 נפש. העיר נחרבה כליל, והאירוע הותיר צלקת עמוקה בקרב יהדות מרוקו. רבים מהניצולים עלו לישראל וקבעו את מושבם באשדוד, שם התגבשה יוזמה להנצחת יקיריהם. העירייה, בראשות ד"ר יחיאל לסרי, נענתה לבקשתם ויזמה את הקמת האנדרטה, כחלק ממדיניותה לכבד את קהילות העיר ולשמר את מורשתן.

## תיאור האנדרטה
האנדרטה עוצבה בידי האמן והאדריכל מוריס חיון, בן למשפחה יוצאת אגדיר המתגורר באשדוד. היא מורכבת משתי קשתות מתכת גדולות, המתוחות זו מול זו מעל תלולית עפר תחומה במסגרת עגולה, המשמשת כבסיס הקומפוזיציה. במרכז התלולית נבנה גרם מדרגות אבן קצר, המטפס אל ראשה ויוצר תנועה אנכית המסמלת את העלייה והתקווה שלאחר החורבן. החומריות הפשוטה והצורה הגאומטרית המזוקקת מעניקות לאנדרטה מראה מודרני ונקי, תוך שימור מבע טקסי של מקום זיכרון.

מיקומה של האנדרטה בצדו הדרומי של פארק אשדוד-ים, בסמוך לשביל ההליכה המרכזי, מאפשר לעוברים ולמטיילים להיחשף אליה כחלק בלתי נפרד מנוף העיר. על פי יוצרה, היא נועדה לשלב את סיפור קהילת אגדיר בלב המרחב הציבורי, כך שהזיכרון יהיה נוכח בחיי היומיום. חיון, שיצר גם את אנדרטת חללי אגוז, שילב ביצירה אלמנטים של תקומה וזיכרון - חיבור בין הכאב על האובדן לבין תחושת ההמשכיות של בני הקהילה בעיר אשדוד.

## טקס החנוכה ומשמעותו
בטקס החנוכה השתתפו בני קהילת יוצאי אגדיר, נציגי ציבור, משפחות הנספים וחברי הוועדה להנצחת קורבנות האסון. ראש העיר יחיאל לסרי הדגיש בדבריו את הקשר שבין הזיכרון הלאומי להיערכות מעשית לאסונות עתידיים, וציין כי אשדוד משמשת מודל ארצי להיערכות לרעידות אדמה. עוד הוסיף כי העיר רואה חשיבות בהנצחת כל קהילותיה - ובהן יוצאי ברית המועצות, רומניה, המעפילים באוניות סטרומה ומפקורה, הנספים בפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה, ופעילי המחתרות ממרוקו. בסיום הטקס הודה לסרי לקרן אשדוד, לוועד המנהל ולוועדה להנצחת הנספים, אשר ליוו את הפרויקט והובילו את גיוס המשאבים למימושו.

## קישורים חיצוניים

* נחנכה אנדרטת הזיכרון לנספי אגאדיר באתר אשדוד היום

## הערות שוליים

קטגוריה:אשדוד: אנדרטאות
רוביניו ואז

**רוביניו ואז** (בצרפתית: **Robinio Vaz**; נולד ב-17 בפברואר 2007 במאנט-לה-ז'ולי שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת רומא מהסרייה א'.

## קריירת מועדונים
ואז גדל במחלקות הנוער של מאנט, מאנטואה 78 וסושו. בשנת 2023 החל לשחק בקבוצת המילואים של סושו, ובהמשך עבר לאולימפיק מרסיי והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-14 בינואר 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד לליל במסגרת הסיבוב השישי של הגביע הצרפתי לעונת . ב-19 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, כשבישל שער בתיקו 1-1 נגד שטרסבורג במסגרת המחזור ה-18 לעונת 2024/2025. ב-23 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–5 על פריז במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2025/2026. ב-22 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 1–2 לספורטינג ליסבון במסגרת שלב הליגה לעונת 2025/2026. ב-29 באוקטובר כבש צמד כשעלה כמחליף בתיקו 2-2 נגד אנז'ה.

ב-14 בינואר 2026 חתם ברומא מהסרייה א'.

## חיים אישיים
ואז נולד בצרפת להורים שמוצאם בסנגל ובגינאה ביסאו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:ספורטאים צרפתים באיטליה
קטגוריה:צרפתים ממוצא סנגלי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-2007
אלברט סמית' וייט

**אלברט סמית' וייט** (באנגלית: **Albert Smith White**; 24 באוקטובר 1803 – 4 בספטמבר 1864) היה עורך דין, פוליטיקאי ושופט אמריקאי מהמאה ה-19, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם אינדיאנה, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, ולבסוף כשופט בבית המשפט המחוזי הפדרלי למחוז אינדיאנה.

## ביוגרפיה
### השכלה וראשית הקריירה
וייט נולד ב־24 באוקטובר 1803 בעיירה בלומינג גרוב שבניו יורק. הוא השלים את לימודיו בקולג' יוניון בשנת 1822 ולמד משפטים באופן עצמאי בשנת 1825. לאחר שהוסמך לעריכת דין, עסק במקצוע בעיר הולדתו שבניו יורק בין השנים 1825–1829. בשנת 1829 עבר ללפייט שבאינדיאנה, שם המשיך בעבודתו כעורך דין פרטי עד 1836. במקביל שירת כעוזר מזכיר בית הנבחרים של אינדיאנה בשנים 1830–1831, וכמזכיר הבית בשנים 1832–1835. בשנת 1832 ניסה לראשונה להתמודד על מושב בקונגרס, אך ללא הצלחה. בשנת 1836 שימש אלקטור לנשיאות מטעם המפלגה הוויגית.

### כהונתו בקונגרס
בשנת 1837 נבחר וייט מטעם המפלגה הוויגית לייצג את מחוז הקונגרס השביעי של אינדיאנה בבית הנבחרים של ארצות הברית (הקונגרס ה־25), וכיהן שם עד מרץ 1839. הוא לא ביקש להיבחר מחדש, אך ב־1839 נבחר לסנאט של ארצות הברית, שבו כיהן עד מרץ 1845. במהלך כהונתו היה יושב ראש ועדת הסנאט לביקורת ושליטה על הוצאות חריגות בקונגרס ה־27, וכן עמד בראש ועדת הסנאט לענייני אינדיאנים בקונגרסים ה־27 וה־28. עם תום כהונתו סירב להתמודד מחדש.

### קריירה מאוחרת
לאחר עזיבתו את הסנאט חזר לעיסוקו כעורך דין בעיירה סטוקוול, אינדיאנה, בין השנים 1845–1861. במקביל כיהן כנשיא של כמה חברות רכבת, ובהן "רכבת אינדיאנפוליס ולפייט" ו"רכבת ואבאש והמערב".

### חזרה לקונגרס
בשנת 1861 נבחר שוב לבית הנבחרים, הפעם מטעם המפלגה הרפובליקנית וכנציג מחוז הקונגרס השמיני של אינדיאנה, וכיהן בקונגרס ה־37 עד שנת 1863. הוא לא התמודד לכהונה נוספת. לאחר מכן מונה על ידי הנשיא אברהם לינקולן כאחד משלושת הנציבים שתפקידם היה לבחון את תביעות אזרחי מינסוטה וטריטוריית דקוטה נגד ממשלת ארצות הברית בעקבות הפגיעות שנגרמו במרד הסו של שנת 1862.

### כהונתו כשופט
ב־14 בינואר 1864 מינה אותו הנשיא לינקולן לשופט בבית המשפט המחוזי הפדרלי של אינדיאנה, במקום השופט קיילב בלוד סמית'. המינוי אושר בסנאט ב־18 בינואר 1864, והוא קיבל את כתב המינוי באותו היום.

### מותו והנצחתו
וייט נפטר ב־4 בספטמבר 1864, כעבור כשבעה חודשים בלבד ממינויו לשופט פדרלי. הוא נקבר בבית העלמין גרינבוש שבעיר לפייט, אינדיאנה.

## קישורים חיצוניים

*
*

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאינדיאנה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאינדיאנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הוויגית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1803
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1864
רוברט האנה

**רוברט האנה הבן** (באנגלית: ****; 6 באפריל 1786 – 16 בנובמבר 1858) נודע בעיקר כאחד מ־43 הצירים לוועידת החוקה של אינדיאנה בשנת 1816, וכסנאטור השלישי של המדינה לאחר שהצטרפה לאיחוד.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
רוברט האנה הבן נולד ב־6 באפריל 1786 ליד העיירה פונטייניוס שבמחוז לורנס, קרוליינה הדרומית. אביו, רוברט האנה האב, נולד במחוז פרינס אדוארד, וירג'יניה. מיד לאחר נישואיו למרי פארקס, עבר הזוג לקרוליינה הדרומית, שם נולדו תשעת ילדיהם, ביניהם רוברט הבן.

משפחת האנה עברה לטריטוריית אינדיאנה זמן קצר לאחר הקמתה בשנת 1800. בין השנים 1802 ל־1804 הם התיישבו לאורך הנהר מיאמי הגדול, כשלושה קילומטרים צפונית לעיר ברוקוויל.

### משפחתו
האנה הבן נישא לשרה מאורי ב־18 במרץ 1813 בברוקוויל. היא נולדה בווירג'יניה ונפטרה באינדיאנפוליס. לזוג נולדו עשרה ילדים. לאחר פטירת שרה, נישא האנה בשנית לאוליב קתרווד.

### קריירה ציבורית
ויליאם הנרי הריסון, מושל טריטוריית אינדיאנה, מינה את האנה לשריף המחוז המזרחי בשנת 1809. כאשר הוקם מחוז פרנקלין בשנת 1811, האנה היה השריף הראשון שלו. הוא נבחר מחדש ב־1818 ברוב של 426 מול 118 קולות, ושירת בתפקיד עד 1820. ב־1816 נבחר כאחד מ־43 הצירים לוועידת החוקה הראשונה של אינדיאנה בקוריידון, שם דנו הצירים במעבר ממעמד טריטוריה למדינה וגיבשו את החוקה הראשונה. האנה ייצג את מחוז פרנקלין יחד עם ג'יימס נובל, שנבחר מאוחר יותר לסנאטור הראשון של המדינה. בשנת 1817, לאחר הקמת המיליציה המדינתית, מונה האנה לבריגדיר גנרל בבריגדה השישית של הדיוויזיה השלישית.

בשנת 1820 מונה לרשם הראשון של לשכת הקרקעות הפדרלית בברוקוויל. כאשר לשכת הקרקעות הועברה לאינדיאנפוליס בשנת 1825, עבר לשם והמשיך בתפקידו עד 1830.

האנה היה גם קבלן בפרויקט סלילת "הכביש הלאומי" והשקיע בבניית ספינת הקיטור שנקראה על שמו – "רוברט האנה". הספינה הזו הייתה הראשונה שהצליחה לשוט מנהר האוהיו אל אינדיאנפוליס דרך נהר הווייט, אך נתקעה בדרכה חזרה – אירוע שסיים את הניסיונות הראשונים לשיט מסחרי בנהר עד שנת 1865.

עם מותו של הסנאטור ג'יימס נובל בשנת 1831, מינה אותו מושל אינדיאנה נח נובל להחליפו בסנאט של ארצות הברית. האנה היה הסנאטור השלישי של אינדיאנה לאחר קבלת המדינה לאיחוד. הוא כיהן מעט יותר מארבעה חודשים, מאוגוסט 1831 עד ינואר 1832.

לאחר שחזר לאינדיאנפוליס, נבחר שוב לבית הנבחרים של המדינה מטעם מחוז מריון, ושירת שם בשנים 1832–1833 ו־1836–1839. בהמשך נבחר גם לסנאט המדינתי וכיהן בשנים 1840–1841 ו־1842–1846.

### מותו
ב־16 בנובמבר 1858 נהרג רוברט האנה מפגיעת קטר בזמן שצעד על פסי מסילת הרכבת פרו–אינדיאנפוליס בעיר אינדיאנפוליס. הוא נקבר בבית הקברות קרון היל באינדיאנפוליס.

## קישורים חיצוניים
*
*

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הדרומית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאינדיאנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1786
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1858
Wicked: One Wonderful Night (Live) – The Soundtrack

***Wicked: One Wonderful Night (Live) – The Soundtrack*** הוא אלבום הופעה של סרט הפנטזיה-מוזיקלי "מרשעת: חלק 2" בבימויו של ג'ון מ. צ'ו, אשר מהווה את החלק השני בעיבוד הקולנועי הדו-חלקי למחזמר באותו השם מאת סטיבן שוורץ וויני הולצמן. האלבום יצא לאור ב-7 בנובמבר 2025, בהפצת חברות התקליטים ריפבליק רקורדס וורב רקורדס.

## רקע
*Wicked: One Wonderful Night* הוא מופע טלוויזיה אשר שודר ברשת NBC ב-6 בנובמבר 2025, והוקלט בתיאטרון דולבי שבלוס אנג'לס. האירוע, אשר עוצב כתצוגת מחווה רחבת-היקף לעולמו המוזיקלי של המחזמר "מרשעת", כלל השתתפותם של אמנים מרכזיים הקשורים להפקה לדורותיה, ובהם סינתיה אריבו, אריאנה גרנדה, ג'ף גולדבלום, בואן יאנג ועוד. התזמורת הסימפונית שניצבה מאחורי ההפקה מנתה 37 נגנים, וניצח עליה המפיק והמנהל המוזיקלי סטיבן אורמוס.

## הפקה
הקלטות האלבום בוצעו כולן במהלך המופע החי עצמו, תוך הקפדה על נאמנות לביצועים הבימתיים. חריג יחיד היה השיר "For Good", אשר הוקלט בתיאטרון גרשווין שבברודוויי, בהשתתפות שתיים מהמבצעות המקוריות של המחזמר, אידינה מנזל וקריסטין צ'נוות'.

## רשימת רצועות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אריאנה גרנדה
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי גרג וולס
קטגוריה:פסקולי סרטים
קטגוריה:פסקולים באנגלית
ג'יימס נובל

**ג'יימס נובל** (באנגלית: **James Noble**; 16 בדצמבר 1785 – 26 בפברואר 1831) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית הראשון מטעם מדינת אינדיאנה.

## ביוגרפיה
נובל נולד ב-16 בדצמבר 1785 במחוז קלארק שבווירג'יניה, ליד העיר בריוויל, ובגיל עשר עבר עם הוריו למחוז קמפבל שבמדינת קנטקי. שם למד משפטים והוסמך כעורך דין. לאחר מכן עבר לטריטוריית אינדיאנה והתיישב בעיר ברוקוויל סביב שנת 1808.

לאחר שהתבסס באינדיאנה, עסק נובל בהפעלת מעבורת, שימש כשופט, והיה נציג מחוז פרנקלין בוועידת החוקה הראשונה של המדינה בשנת 1816. באותה שנה נבחר גם למושב הראשון של בית הנבחרים של אינדיאנה.

בשנת 1816 נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם סיעת קרופורד של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית (ולימים זוהה כאנטי-ג'קסוניאני). הוא נבחר מחדש לשתי כהונות נוספות וכיהן ברציפות מ־11 בדצמבר 1816 ועד מותו בשנת 1831.

במהלך כהונתו שימש נובל כיו"ר ועדת הסנאט של ארצות הברית לענייני קצבאות בקונגרסים ה־15, ה־16, ה־17, ה־18 וה־20, וכן כיו"ר ועדת הסנאט לענייני המיליציה בקונגרסים ה־16 וה־17.

הוא נפטר ב-26 בפברואר 1831 בוושינגטון הבירה, ונקבר בבית הקברות של הקונגרס.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאינדיאנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של הקונגרס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1785
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1831
טנגה (מטבע)

**טנגה** (בקזחית: **теңге** סמל: ₸) הוא המטבע הרשמי בקזחסטן מאז 1994. סימונו לפי תקן ISO 4217 הוא KZT. טנגה אחד מחולק ל-100 טין.

## מטבעות

## שער חליפין

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קזחסטן
קטגוריה:מטבעות אסיה
קטגוריה:מטבעות אירופה
כריסטי (סרט קולנוע)

**כריסטי** הוא סרט דרמה ספורטיבי ביוגרפי אמריקאי, המבוסס על סיפורה של המתאגרפת המקצוענית לשעבר כריסטי מרטין, אותה משחקת בסרט סידני סוויני. הסרט, בבימויו של דייוויד מיקוד, מבוסס על תסריט שנכתב על ידי מיקוד עצמו ומירה פולקס, יצא לאקרנים בשנת 2025. העלילה מתארת את סיפור עלייתה המטאורית של מרטין בתחום האגרוף המקצועי, החל מתחילת הקריירה שלה, דרך שנות התשעים בהן הייתה המתאגרפת הידועה ביותר באמריקה ועד הניסיון של מי שהייתה נשואה לו לרצוח אותה בשנת 2010. 

הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו ב-5 בספטמבר 2025, בקטגוריית "מצגות מיוחדות" ("Special Presentations"). הסרט יצא לאקרנים ב-7 בנובמבר 2025, על ידי חברת Black Bear Pictures.

## שחקנים

* סידני סוויני בתפקיד כריסטי מרטין
* בן פוסטר בתפקיד ג'יימס וי. מרטין, מי שהיה המאמן האישי של כריסטי והפך מאוחר יותר לבעלה 
* מריט ויבר בתפקיד ג'ויס סאלטרס, אימה השמרנית של כריסטי
* קייטי או'בריאן בתפקיד ליסה הולווין, יריבתה הגדולה ביותר של כריסטי באיגרוף
* אית'ן אמברי בתפקיד ג'ון סאלטרס, אביה השמרן של כריסטי
* ג'ס גאבור בתפקיד רוזי, חברתה של כריסטי מהתיכון
* צ'אד קולמן בתפקיד דון קינג, מקדם קרבות אגרוף מפורסם
* טוני קוואלרו בתפקיד ג'יימס מלוני
* ביל קלי בתפקיד לארי, אמרגן מטנסי שמגלה לראשונה את כריסטי
* בריאן היברד בתפקיד ביג ג'ף, חבר של כריסטי וחבר בצוות התמיכה של הזירה

## הפקה
בחודש מאי 2024 פורסם שדייוויד מיקוד מביים סרט קולנוע המבוסס על סיפורה האמיתי של המתאגרפת המקצוענית לשעבר כריסטי מרטין, על פי תסריט שלו ושל מירה פולקס ושסידני סוויני  תשחק בתפקיד ראשי ותגלם את מרטין, שהייתה מעורבת בהפקה של הסרט. עוד פורסם ששלב הצילומים יחל בסתיו 2024 והסרט יוצג בהקרנת בכורה לקהל הבינלאומי בפסטיבל הקולנוע בקאן 2024. בספטמבר 2024 פורסמה שאר רשימת השחקנים בסרט, הכוללת בין היתר את בן פוסטר, מריט ויבר, קייטי או'בריאן, אית'ן אמברי, ג'ס גאבור וצ'אד קולמן. בסופו של דבר שלב הצילומים החל ב-30 בספטמבר 2024 בקרוליינה הצפונית והסתיים ב-15 בנובמבר 2024. אנתוני פרטוס הלחין את פסקול הסרט.
## הפצה
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו ב-5 בספטמבר 2025. לפני הקרנת הבכורה הכריזה חברת ההפצה Black Bear Pictures שהיא תפיץ את הסרט לבתי הקולנוע באמצעות החטיבה האמריקאית החל מ-7 בנובמבר 2025. הסרט הוקרן בקטגוריית אייקון של פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בסטוקהולם 2025 ב-5 בנובמבר 2025.

## תגובות
באתר מאגר הביקורות Rotten Tomatoes עומד יחס הדעות החיובית על 69%, על סמך 102 ביקורות. בין היתר נכתב על הסרט בביקורות: "בעוד שהסרט כריסטי נכשל בהרמוניה טונלית ובתחושה רגשית, עדיין נותרת בו ביטוי משכנע לכישרון המשחק המטלטל של סידני סוויני, שמקרקעת את הז'אנר המיתולוגי בסיפור אישי גולמי ונוקב". באתר Metacritic, המשתמש בממוצע משוקלל, קיבל הסרט הסדרה ציון ממוצע של 60 מתוך 100 על סמך 26 מבקרים.

לאחר הופעת הבכורה בפסטיבל, גלן גארנר כתב במגזין Deadline: "חלק מהמבקרים שיבחו את סוויני על כך שנעלמה לתוך גילום תפקיד המתאגרפת המקצועית, בעוד אחרים אמרו שזה כל מה שיש לסרט הזה להציע."

### פרסים

## ראו גם

* מיליון דולר בייבי
* קריד 3
* סינדרלה מן

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי לסביות
קטגוריה:סרטים על ספורט נשים
קטגוריה:סרטי להט"ב אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2025
קטגוריה:סרטי אגרוף
קן צ'ייס

**קן צ'ייס** (באנגלית: **Ken Chase**; נולד ב-1942) הוא מאפר אמריקאי שנודע בעיקר בזכות עבודותיו בקולנוע ובטלוויזיה. בטקס פרסי אוסקר ה-58 היה מועמד לקבל את פרס אוסקר לאיפור ולעיצוב השיער הטובים ביותר עבור עבודתו בסרט "הצבע ארגמן".

צ'ייס נולד בלוס אנג'לס בשם קנת צ'ייס. בין השנים 1968 ל-2001 עבד על כ-80 סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה.

בין היתר, השתתף בהפקת הסרטים "כוכב הקופים", "הבריחה מניו יורק", "היצור", "בחזרה לעתיד", "צרות גדולות בצ'יינה טאון", "מי הפליל את רוג'ר רביט", "בחזרה לעתיד 2", "כשהארי פגש את סאלי", "שוטר בגן ילדים", "תעצרו את העיר, אני רוצה לרדת!", "סימפוניית החיים", "הפרופסור המטורף 2" ו"אבולוציה".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מאפרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
אדיקט הסובלנות

**אדיקט הסובלנות** (בצרפתית: **Édit de tolérance**), המכונה גם אדיקט **ורסאי** (בצרפתית: **Édit de Versailles**), היה צעד רשמי שהעניק ללא-קתולים בצרפת זכויות אזרח שנמנעו מהם קודם לכן, ובהן הזכות להינשא ללא צורך בהמרת דת לקתוליות; עם זאת, לא הוענקו להם זכויות פוליטיות או חופש פולחן פומבי. האדיקט נחתם בידי המלך לואי השישה עשר, מלך צרפת, ב-7 בנובמבר 1787, ונרשם בפרלמנט של פריז בתקופת המשטר הישן ב-29 בינואר 1788. קידומו הושפע מנימוקים של הוגים ואנשי ספר בולטים בני הזמן, ובהם אן רובר ז'אק טורגו ואטיין פרנסואה דה שואזל, דוכס שואזל, אמריקנים כגון בנג'מין פרנקלין, ובמיוחד מפעולתם המשותפת של גיום-שרטיין דה למוניון דה מאלשרב, הכומר של לואי ה-16, ושל ז'אן-פול ראבו סן-אטיין, דובר הקהילה הפרוטסטנטית בצרפת.

אנרי הרביעי, מלך צרפת, העניק להוגנוטים חופש ניכר לקיים את דתם עם פרסום אדיקט נאנט (13 באפריל 1598). זכויות אלה בוטלו בידי לואי השישה עשר, מלך צרפת, באדיקט פונטנבלו (18 באוקטובר 1685). בתקופת לואי החמישה עשר, מלך צרפת, הוקל האכיפה בפועל, אך הביטול נותר בתוקף כשורה של חוק למשך מאה שנים.

לפי אדיקט ורסאי, הקתוליות המשיכה להיות דת המדינה של ממלכת צרפת, אך הוענקה הקלה למאמינים בלתי-קתולים: קלוויניסטים (הוגנוטים), לותרנים ויהודים. לנוכח הדומיננטיות רבת-השנים של דת המדינה, נותרו הגבלות על בלתי-קתולים ברחבי הממלכה; חריגי התקופה פעלו לעיתים בצנעה בזירה המקצועית והחינוכית כדי שלא ליצור התנגשות חזיתית עם המסגרת הרשמית.

דוגמה בולטת להגבלות הייתה במץ, שם פעולות הפרלמנט המקומי החריגו מפורשות חלק מזכויות היהודים בתחומי סמכותו, כגון ניסוח פנקסי תלונות (cahiers de doléances), בניגוד למקובל ביתר חלקי צרפת.

אדיקט ורסאי לא קבע חופש דת מלא בכל צרפת, מה שהושג רק עם הצהרת זכויות האדם והאזרח (1789), אך היה צעד חשוב בפיוס מתחים דתיים, וסימן את קץ הרדיפה הדתית הרשמית בצרפת.

## ראו גם
* מלחמות הדת הצרפתיות

## לקריאה נוספת

* Baird, Henry Martyn. **History of the Rise of the Huguenots of France**. Kila, MT: Kessinger, 2006
* Kuiper, B. K. **The Church in History**. Grand Rapids, MI: Eerdmans, 1995
* Martyn, W. Carlos. **A History of the Huguenots**. Ann Arbor: Scholarly Publishing Office, University of Michigan Library, 2005
* Sutherland, N. M. **The Huguenot Struggle for Recognition**. New Haven, CT: Yale University Press, 1980.


## קישורים חיצוניים
* אדיקט ורסאי (7 בנובמבר 1787), תעתיק של הטקסט המקורי, בצרפתית

## הערות שוליים

קטגוריה:הוגנוטים
קטגוריה:מלחמות הדת בצרפת
קטגוריה:המאה ה-16
קטגוריה:זכויות האדם
קטגוריה:מסמכים משפטיים היסטוריים
קטגוריה:יחסי פרוטסטנטים–קתולים
קטגוריה:ממלכת צרפת
קטגוריה:יחסי דת ומדינה
קטגוריה:לואי הארבעה עשר, מלך צרפת