open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הכצעקתה (יוזמה חברתית)

**הכצעקתה** (בגרמנית: **יזסג**) היא יוזמה חברתית עולמית, שמטרתה להעלות את המודעות ולעצור במידת האפשר הטרדות רחוב, שהם על רקע מיני ומגדרי. פעילות זו מתבטאת בעיקר באמצעות העלאת סיפורים אישיים ותמונות לאתר התנועה. אתר "הכצעקתה" הישראלי הוקם ב-2010 כשלוחה של תנועת Hollaback העולמית. נכון ל-2027, התנועה פעילה ב-85 ערים, ב-35 מדינות וב-23 שפות.

## הקמת התנועה
את התנועה העולמית הקימה קבוצה של שבעה תושבי העיר ניו-יורק, ארבע נשים ושלושה גברים, ב-2005. הקבוצה קיבלה השראה להקמת התנועה לאחר פרסום מקרה של הטרדה מינית. הם החליטו לנסות ליישם מודל של העלאת תמונות ומקרים לבלוג. ב-2010, מועצת העיר ניו יורק קיימה את הדיון הראשון מסוגו לגבי הטרדה מינית ברחוב ונקבעו צעדים עתידיים ליישום על מנת לצמצם את התופעה.

לדברי אחת ממייסדות השלוחה בישראל, היא הקימה את השלוחה הישראלית לאחר שקבוצת נערים הפילה אותה ברחוב. מדיניות האתר בישראל שונה במעט ממדיניות אתרי Hollaback בעולם, מאחר שבאתר הישראלי לא מפרסמים תמונות וסרטוני וידאו. הסיבה לכך היא רצון להימנע ממסעי נקמה פרטיים והחשש מתביעה משפטית שעלולה לגרום להורדת האתר.

## ראו גם
* הטרדה מינית

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר הכצעקתה בישראל
* אתר Hollaback העולמי (באנגלית)

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגוני נשים
קטגוריה:פמיניזם בישראל
קטגוריה:תנועות חברתיות ישראליות
קטגוריה:מחאות פמיניסטיות
קטגוריה:נשים בתקשורת
תותח מרדף

שמאל|ממוזער|250px|חרטומה של "סוליי-רואיאל", מבט מלפנים; שני הפתחים העליונים הם אשנבי תותחי המרדף הקדמיים שהוצבו בצור החרטום. דגם בקנה מידה במוזיאון הימי הלאומי בצרפת.
שמאל|ממוזער|250px|"ווטראן" הצרפתית, הנרדפת על ידי שייטת בריטית, מוצאת מקלט בנמל קונקרנו. ענן העשן בירכתיה מעיד כי היא יורה בתותח המרדף האחורי שלה. ציור שמן על קנבס מאת מישל בוקה (1822-1894).
**תותח מרדף** (באנגלית: **chase gun** או **chaser**) הוא תותח ימי שהוצב בחרטומה או בירכתיה של אוניית מפרשים מלחמתית ושימש לירי היישר לפנים על כלי שיט נרדף או לירי היישר לאחור על כלי שיט רודף. הירי נעשה בדרך כלל אל עבר החיבל של כלי השיט (התרנים, המפרשים והחבלים) על מנת להאט את מהירותו ולחבל בכושר התמרון שלו. בהתאם למיקומם באונייה הבחינו בין **תותח מרדף קדמי** (bow chaser) ו**תותח מרדף אחורי** (stern chaser).

תותחי מרדף קדמיים יכלו להיות תותחים רגילים, שהועלו מסיפון התותחים והוצבו כשקניהם מזדקרים החוצה דרך אשנבי-תותחים מיוחדים לדבר או משני צדי מוט החרטום, או תותחים ייעודיים, ארוכי-קנה וקלים יחסית,  שהוצבו בחרטום. תותחי מרדף אחוריים יכלו גם הם להיות תותחים מאולתרים או תותחים ייעודיים, שניצבו דרך קבע, מכוסים, בקבינות הקצינים בירכתיים והיוו חלק מן הריהוט והציוד בתא.

מרדפים בתקופת אוניות המפרשים יכלו להימשך שעות ולפעמים ימים, כשכל צוות מכוונן בעדינות את מפרשי האונייה כדי לנצל לתועלתו את השינוי הקל ביותר בעוצמת הרוח וכיוונה. כדור תותח אחד שכוון היטב יכול היה לפגוע בחבל חשוב או לקרוע מפרש אם נשבה רוח חזקה. בשעת מרדף או התחמקות מאונייה רודפת הפקידו בדרך כלל את הירי בידיהם של טובי הקלעים מבין תותחני האונייה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תותחים ימיים
פוטורו

ממוזער|בנימין זאב הרצל על ספינה בדרך לארץ ישראל, 1898

**פוטורו** (בספרדית: עתיד) היא ספינת החכמים מספרו האוטופי של בנימין זאב הרצל, "אלטנוילנד", ומופיעה בפרק ה' של חלקו הרביעי. לספינת החכמים, ספינת פאר איטלקית, הוזמנו היוצרים, ההוגים, הממציאים ואנשי התרבות הבולטים בעולם למסע תענוגות מחופיו האירופאיים של הים התיכון, ועד לארץ ישראל, בה שוטטו זמן מה. 

שנת מסעה של ה"פוטורו" אינה מצוינת במפורש, אולם על-פי המסופר ברומן ניתן לתארכה לסביבות 1920.

## תכליתה של ספינת החכמים
למסע מספר מטרות מוצהרות ברומן:
# להוות סמל למהפכה הציונית: **עצם הופעתה במימי הים התיכון צריך היה לסמל את בואה של תקופה חדשה**
# חשיפתם של אנשי הרוח לרעיון הציוני ולמימושו הראשוני, לצורך פרסומו בעולם ולצורכי יחסי-ציבור. 
# בית-יוצר להגות מקורית, מתוך כינוסם הייחודי של אנשי המעלה.
# מתן השראה למפעל הציוני: **כי דימיתי בנפשי שמעל סיפונה של "פוטורו" דיברה רוח האנושות באוזני העם היהודי...**
#ביטוי לאופיו האוניברסלי והקוסמופוליטי של העם היהודי. 

החוויות וההגות הודפסו על סיפון האניה בעיתון יומי, וזכו להד עצום בעולם. המסע שזכה להצלחה עצומה, היה עתיד לחזור על עצמו כל 25 שנים.

## סמליותה של "פוטורו"
ספינת החכמים מסמלת את האוריינטציה האוניברסלית של החברה היהודית החדשה בארץ ישראל, על-פי חזונו של המחבר. מיטיב לתאר זאת אחד הסופרים שנותר על הספינה ולא ירד ממנה כלל:
**"האניה הזאת היא ציון!"**
כמובן ששמה הסמלי, שמשמעותו בספרדית "עתיד", מייעד לה תפקיד של אידיאה ציונית, המביטה בעיקר אל העתיד, ופחות אל העבר.

## הופעת ה"פוטורו" בספרות העברית
ברומן "נוילנד", מאת אשכול נבו, מופיעה הספינה ההרצליאנית "פוטורו" מספר פעמים, הן בגלגולה במציאות הבדויה של הרומן והן כסמל. 
הספינה מופיעה לראשונה כספינת מעפילים האחרונה טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה. לדברי אשכול נבו ההשראה לתיאור היה קורותיה של ספינת המעפילים "טייגר היל". בניגוד לאוריינטציה האוניברסלית ב"אלטנוילנד", מופיע כאן שמה של הספינה דווקא בתיאור ויתור העולים על דרכוניהם הזרים, על-מנת שלא ייתפסו ויוגלו שוב לארצות מוצאם. מאוחר יותר, יוצא לאור עיתון על הספינה, ממש כב"אלטנוילנד", ומודפסים בו קטעים קצרים מתוך "אלטנוילנד". הראשון שבהם הוא כמובן סיפורה של ספינת החכמים "פוטורו". הניגוד בין שיט התענוגות של ההוגים המובחרים, ובין המסע הקשה בתנאים לא-תנאים של הפליטים היהודיים, מסייע לניגוד המובנה ברומן בין החזון הציוני ומימושו בפועל. 
ספינת החכמים מופיעה ב"נוילנד" גם כמשל. אחת הדמויות, מני, מייסדת בארגנטינה כפר יהודי ברוח חזונו של הרצל. הכפר מהווה דוגמה לאופן בו ישראל הייתה אמורה להתממש. אחד הדימויים בהם בוחר מני להסברת הפרויקט הוא זה:
**"... אתה יכול לחשוב עלינו גם כעל 'פוטורו', ספינת החכמים החזונית של הרצל..."**
השימוש שעושה נבו בסמל, חותר תחת הסמל המקורי, כיוון ש"פוטורו" של "נוילנד" עושה את הדרך ההפוכה מספינת החכמים (ואף מספינת המעפילים שב"נוילנד") - במקום מן הגולה לארץ ישראל, ממנה החוצה.

## כלי שיט נוספים בעלי משמעות סמלית
"הפוטורו" של הרצל מצטרפת לשלל כלי שיט - בדויים והיסטוריים שהפכו לסמלים מיתיים, אוניברסליים, לאומיים ופוליטיים:
* תיבת נח
* ארגו
* מייפלאואר
* באונטי
* לה אמיסטאד
* פוטיומקין
* טיטאניק
* אקסודוס
* סטרומה
* אלטלנה
*מאווי מרמרה

## קישורים חיצוניים
* "תל אביב" ("אלטנוילנד") בתרגומו של נחום סוקולוב, באתר (פרויקט בן-יהודה).

## הערות שוליים

קטגוריה:חיבורים ציוניים
ויליאם מוליקן

**ויליאם דנפורת' "ביל" מוליקן** (באנגלית: **William Danforth "Bill" Mulliken**; 27 באוגוסט 1939 – 17 ביולי 2014) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי במשחה ל-200 מטר חזה.

## ביוגרפיה
מוליקן נולד באורבנה, שבאילינוי. התאמן בהדרכת ריימונד ריי. הוא בוגר אוניברסיטת מיאמי שבאוהיו משנת 1961.

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בשיקגו שבאילינוי בשנת 1959 זכה מוליקן במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:43.1 דקות.

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת רומא (1960) זכה מוליקן במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:37.4 דקות, לפני יושיהיקו אוסקי מיפן (2:38.0 דקות) וויחר מנסונידס מהולנד (2:39.7 דקות). בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 2:37.2 דקות. 

לאחר סיום קריירת השחייה שלו ולימודיו במיאמי, השלים לימודי משפטים באוניברסיטת הרווארד ולאחר מכן עבד מוליקן כעורך דין בשיקגו.

## תארים והישגים
* בשנת 1984 זכה מוליקן להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

## קישורים חיצוניים

* Bill Mulliken Passes Away, אתר אוניברסיטת מיאמי, 18 ביולי 2014
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:אורבנה (אילינוי): אישים
קטגוריה:שחייני חזה
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מיאמי באוהיו
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אילינוי: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014
אהרן פפויפר

הרב **אהרן פפויפר** (ההגיה - **פוֹיפֶר**) (באנגלית: **Aharon Pfeuffer**; י"ח בטבת תש"ט, 19 בינואר 1949 – י"א באייר תשנ"ג, 2 במאי 1993) היה מייסד ורב קהילת מהרש"א וראש ישיבת מהרש"א ביוהנסבורג, ולפני כן מראשי ישיבת עץ חיים בלונדון.

## תולדותיו
נולד בבני ברק, בנם של יעקב פפויפר ויהודית לבית מאיר. למד בישיבה הקטנה קול תורה ולאחר מכן בישיבת הנגב בנתיבות, אצל דודו, אחי אמו, הרב יששכר מאיר. כעבור מספר שנים עבר ללמוד בישיבת חברון בירושלים, ומשם עבר לישיבת לייקווד בניו ג'רזי. בתחילת שנות השבעים נישא לרחל לבית פרומר. לאחר נישואיו התגורר במשך תקופה בבני ברק והתקרב לרב שמואל רוזובסקי, עמו למד בחברותא והחשיבו לרבו. לאחר מכן עבר לחדרה ונמנה עם צוות "ישיבת חדרה". במשך כמה חודשים שימש כר"מ ממלא מקום בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה. בתקופה זו הוסמך לרבנות על ידי ראש ישיבת חדרה, הרב צבי קושלבסקי.

כעבור תקופה עבר ללונדון ושימש כראש ישיבה בישיבת עץ חיים שבעיר, לצדו של ראש הישיבה הרב נתן אורדמן. במקביל עסק בקירוב רחוקים, בעיקר בקרב סטודנטים יהודים בלונדון. חלק מהם עברו בהשפעתו ללמוד אצלו בישיבת עץ חיים.

### מגוריו בדרום אפריקה
בשנת תש"מ (1980) עבר ליוהנסבורג וייסד בה את קהילת מהרש"א ובמשך שלוש עשרה שנים שימש רבה ומנהיגה. כמו כן הקים את ישיבת מהרש"א ועמד בראשה. בהיותו ביוהנסבורג עסק רבות בקירוב רחוקים. כמו כן עמד בראש מערכת סיוע לחולים שבאו מישראל לקבל טיפול רפואי ביוהנסבורג וביתו שימש להם אכסניה.

בתקופת רבנותו ביוהנסבורג עמד בקשר הדוק עם רבנים ופוסקי הלכה בולטים בארץ ישראל וניהל עמם חליפת מכתבים ענפה בנושאי הלכה והשקפה. הרבה להתכתב עם תלמידיו בישראל ובאירופה והדריך אותם בתחומי הלכה והשקפה. כמו כן הרבה להעלות על הכתב רעיונות השקפתיים ותורניים, שפורסמו לאחר מותו.

חיבר סדרת ספרי הלכה על הלכות בשר וחלב, הגעלת כלים, מליחה וצלייה. כמו כן חיבר את סדרת ספרי "אור אהרן" על כמה ממסכתות הש"ס.

בתחילת שנות התשעים יזם את העתקת קהילתו לישראל ויישובה בקריה חדשה שנבנתה אז בבית שמש על ידי תלמידי הרב שמואל אוירבך. לשם כך ביקר מספר פעמים בישראל וקיבל את הסכמתו ותמיכתו של הרב אוירבך. לאחר שהחל ביישום תוכניתו וזמן קצר מאוד לפני מועד עלייתו ארצה, נהרג בתאונת דרכים ביוהנסבורג, והוא בן ארבעים וארבע.

היה נשוי לרחל בתו של הרב יהודה הלוי ממייסדי תלמוד תורה חוג חתם סופר בבני ברק. גיסו הוא ד"ר מנחם חיים ברייר. בנו, הרב יהודה פפויפר, משמש כרב בדרום אפריקה.
מתלמידיו: הרב ברוך פז, יו"ר מכון פסקים, לשעבר ראש כולל הדיינות בישיבת בית אל.

## ספריו
***קצור שולחן ערוך על הלכות [[בשר בחלב]]**
***קצור שולחן ערוך על הלכות [[הגעלת כלים]]**
***קצור שולחן ערוך על הלכות דם [[צלייה]] ו[[מליחה]]**
***קצור שולחן ערוך על הלכות [[נדה]]**
* **אור אהרן** – על מסכתות פסחים, סוכה מגילה

## לקריאה נוספת
***דרך כוכב** – פרקים במסכת חייו של רבי אהרן פפויפר

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים דרום אפריקאים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים דרום אפריקאים
קטגוריה:פעילים ציונים בדרום אפריקה
קטגוריה:ראשי ישיבה בריטים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים בריטים
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת הנגב
קטגוריה:בוגרי ישיבת לייקווד
קטגוריה:בוגרי ישיבת קול תורה
קטגוריה:סופרים יהודים דרום אפריקאים
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:משפחת צבי בנימין אוירבך
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בדרום אפריקה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1993
משה פלמן

**משה פלמן (אריאלי)** (30 באפריל 1907, ט"ז באייר תרס"ז – 11 במאי 1945, כ"ח באייר תש"ה) היה ממייסדי הנוער העובד וממייסדי קיבוץ נען.

## תולדות חייו
נולד בנווה שלום לחייקל ואסתר פלמן, ממייסדי תל אביב.
למד בבית ספר לבנים בתל אביב ולאחר סיום לימודיו יצא לעבוד. ייסד יחד עם חבריו, ביניהם דוד זהבי וישראל גלילי, את ה"נוער העובד" כיוון שהגיעו למסקנה שהם חייבים להתארגן על מנת לשמור על זכויות הוגנות לבני הנוער העובדים. בחצר ביתו בתל אביב התקיימו מפגשי חברי התנועה. יחדיו הקימו גרעין הכשרה שהתמקם ברחובות והיווה בסיס לגרעין ההתיישבות בקיבוץ נען. שימש בתפקידים ציבוריים שונים בקיבוץ.

נשא לאישה את שרה לבית כהן ולהם שני בנים - שאול ומשה (נקרא על שם אביו).

נפטר בשנת 1945 והוא בן 38 בלבד.

## לקריאה נוספת
* קבוצת הנוער העובד נען, **משה פלמן – ראשון לנוער העובד ולבוני נען**, דפוס הקיבוץ המאוחד, עין חרוד, תש"ו 1946.

קטגוריה:בוגרי בית הספר אחד העם (תל אביב)
קטגוריה:נען: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:בוגרי הנוער העובד והלומד
קטגוריה:אישים הקבורים בנען
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1945
סוד אוויאסיון

**סוד אוויאסיון** (בצרפתית: **Sud Aviation**, "תעופה דרומית") הייתה חברה צרפתית בבעלות ממשלתית לייצור כלי טיס, שנוצרה ממיזוגן של שתי החברות SNCASE  ו- SNCASO , ב-1 במרץ 1957. החברה החדשה החלה בפיתוח גרסת "תובלה על־קולית" של המטוס קרוול, גרסה שנודעה בשם סופר קרוול. אולם עלותו הצפויה של הפרויקט הייתה כל כך גבוהה, שהחברה, בהנחייתן של ממשלות צרפת ובריטניה, יצרה מַאֲגָד עם BAC  הבריטית בנובמבר 1962, כדי למזג את דגמיהן ומאמצי הייצור שלהן, כדי ליצור את מטוס הקונקורד.

בשנת 1970, התמזגה החברה יחד עם החברות הצרפתיות הממשלתיות נורד אוויאסיון ו- SÉREB לכדי חברה חדשה בשם **Société nationale industrielle aérospatiale** (**SNIAS**) ("חברה לאומית לתעשיית אוויר־חלל"), שלאחר מכן שונה שמה לאיירוספסיאל.

## כלי טיס של החברה בשירות חיל האוויר הישראלי
* המסוק סופר פרלון - בשנים 1966–1991.
* המטוס ווטור - בשנים 1958–1972.
* המסוק אלואט II - בשנים 1957–1983.
* המסוק גאזל - נתפס כשלל סורי במלחמת של"ג, בשנת 1982.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יצרני מטוסים
קטגוריה:יצרני מטוסים צרפתיים
נאום תשובה לרב-חובלים איטלקי

"**נאום תשובה לרב-חובלים איטלקי**" (או בשמו המלא "נאום תשובה לרב-חובלים איטלקי אחר ליל הורדה") הוא שיר העוסק בהעפלה שפרסם נתן אלתרמן במסגרת "הטור השביעי" בעיתון "דבר" מיום 15 בינואר 1946.

## תולדות השיר
שמאל|ממוזער|250px|אוניית המעפילים "חנה סנש" הפוכה על צדה בחוף נהריה לאחר שהמעפילים ירדו ממנה, דצמבר 1945
את השיר כתב אלתרמן בעקבות הגעתה לחוף נהריה של אוניית המעפילים "חנה סנש", ב-25 בדצמבר 1945. 252 מעפילי האונייה הורדו לחוף בעזרתם של אנשי פלי"ם ופלמ"ח שהמתינו להם. המעפילים פוזרו ביישובי הסביבה, כדי למנוע לכידתם בידי הבריטים.

מספרים כי אנסלדו, רב החובל האיטלקי של האונייה "חנה סנש", נשא נאום מרגש, בקיבוץ יגור או במקום אחר, שבו התאספו פעילי ההעפלה בעקבות הצלחת המבצע, ושאלתרמן נכח באירוע לאחר שהוזמן אליו על ידי מפקד הפלמ"ח, יצחק שדה. מרדכי נאור, שחקר את העניין לאורך שנים, לא הצליח לברר עובדות מוצקות בעניין, והוא מעלה גם אפשרות שזוהי תשובה לנאום דמיוני שיכול היה רב החובל לשאת. על כל פנים, אלתרמן משבח בשיר את רב החובל ואת המסייעים למפעל ההעפלה על תרומתם. פרסום השיר עוכב בשבועיים על ידי הצנזורה הבריטית.

השיר פורסם שנית בלקט של ארבעה מטורי "הטור השביעי", שהופיע ב"דבר השבוע" ב-26 במרץ 1948, לכבוד צאתו לאור של ספרו של אלתרמן "הטור השביעי - שירי העת והעיתון". בלקט זה שונה שמו של השיר, והוא נקרא "נאום תשובה לרב-חובלים איטלקי אחר ליל הורדה".

השיר הולחן מספר פעמים. האחד מאת נחום נרדי בביצוע שרה יערי, שני מאת מחבר לא ידוע בביצוע רבקה יבין, ושלישי מאת נחום היימן.

בשנת 1972 הלחין יאיר רוזנבלום את השיר, והוא בוצע על ידי חברי להקת הנח"ל - גידי גוב, אפרים שמיר וראובן גבירץ, בתוכניתה של הלהקה "הפלנ"חניק". 

## השיר
בשיר 13 בתים בני ארבע שורות כל אחד, בסכמת חריזה מסורגת (א ב א ב).

זהו שיר הלל לאנשי היישוב שעסקו במפעל ההעפלה, אשר "נושאים את עמם עלי שכם", שהשיטו את הספינות "למועד הנכון, למקום היעוד, בלי מצפן ומפה, בליל ציד".

השיר פונה ישירות אל רב החובל האיטלקי, הקרוי בו "קַפִּיטָן", ומשבח אותו על תרומתו. מדגים זאת הבית השלישי:

בשיר נכללת גם נבואה, שהתגשמה כשנתיים וחצי לאחר כתיבתו:

אחדים מביטוייו של אלתרמן בשיר זה הפכו למטבעות לשון:
* 
* 
* .

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* נאום תשובה לרב-חובלים איטלקי, באתר ההעפלה והרכש
* מרדכי נאור, הסיפור שמאחורי נאום תשובה לרב חובלים איטלקי, באתר YouTube
* נאום תשובה לרב-חובלים איטלקי, שירי פלמ"ח, אתר מוזיאון הפלמ"ח

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1945
קטגוריה:שירי 1972
קטגוריה:שירי שרה יערי
קטגוריה:שירי להקת הנח"ל
קטגוריה:שירי הטור השביעי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נתן אלתרמן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נחום נרדי
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נחום היימן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יאיר רוזנבלום
קטגוריה:שירים על ימאים
קטגוריה:ההעפלה בתרבות ובאמנות
Battlefield Heroes

**Battlefield Heroes** היה משחק וידאו מסוגת יריות בגוף שלישי שפותח על ידי EA Digital Illusions CE ו-Easy Studios והופץ על ידי Electronic Arts ו-Aeria Games בתאריך ה-29 ביוני 2009. המשחק יצא לפלטפורמת ה-Microsoft Windows בלבד, המשחק היה השלושה עשר בסדרת Battlefield.

חברת המשחקים EA החליטה לסגור את המשחק בתאריך ה-14 ביולי 2015, עקב מחסור בתקציב לקידום המשחק, ועקב מספר השחקנים שהלך והצטמצם.

## משחקיות
Battlefield Heroes כלל מצבי כיבוש שונים, בכל צוות יש 8 שחקנים, ויש רק מטרה אחת שהיא להשיג את הדגל של הקבוצה השנייה, ולהרוג 50 שחקנים מהקבוצה היריבה. המשחק כלל גם בחירה אוטומטית לקבוצות, כדי שהקבוצות יישארו מאוזנות. במשחק היו שני צבאות, אחד הוא הצבא הלאומי (בעל דגל בצבע אדום בבסיס), והצבא המלכותי (בעל דגל בצבע כחול בבסיס). היה במשחק גם מצב שנקרא "Conquest V2" (כיבוש V2), שמטרתו הייתה לקיחת שליטה במקום שבו יש משגר ל-5 דקות.

כמו משחקי Battlefield הקודמים, ב-Battlefield Heroes היו כיתות, שצומצמו במשחק זה לשלוש כיתות: חייל, תותחן וקומנדו. לכל אחת משלוש הכיתות היו יתרונות וחסרונות משלהם. לחייל הייתה יכולת ריפוי, לתותחן יכולת הגנה או מהירות ולקומנדו יכולת היעלמות.

## ציונים

## ראו גם
*Battlefield Play4Free
*Counter-Strike Online

## קישורים חיצוניים

* האתר של המשחק 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2009
קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף שלישי)
קטגוריה:משחקי רשת מרובי-משתתפים
קטגוריה:Battlefield
קטגוריה:משחקי וידאו מבוססי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בשוודיה
קטגוריה:משחקי וידאו מרובי משתתפים
תפיסה מרחבית

**תפיסה מרחבית** היא היכולת לזהות, לתפוס ולעבד מידע הנוגע לצורתם ומיקומם של גירויים במרחב.

על פי התאוריה של אינטליגנציות מרובות על פי הווארד גרדנר התפיסה המרחבית היא הבסיס לאינטליגנציה מרחבית.

התפיסה המרחבית כוללת מספר יכולות קוגניטיביות: יכולת חזותית, יכולת התמצאות מרחבית, ויכולת רוטציה מנטלית.

## הבחנה בין תפיסה מרחבית לתפיסה חזותית
[ממוזער|250px|תפיסה מרחבית של גירויי צורה ומיקום יכולה להתרחש גם ללא חוש הראיה: בתמונה נראה [שחמטאי עיוור, המתרשם ממיקומם של כלי המשחק באמצעות חוש המישוש.]]
המונח "תפיסה חזותית" מתייחס לתפיסה של גירויים באמצעות מערכת הראייה, המבוססת על קליטה של גלי אור ברשתית. 

קיים דמיון רב בין התפיסה המרחבית לתפיסה החזותית ויש להן מאפיינים משותפים רבים. בהתאם לכך, במקרים רבים משתמשים בשני המונחים כמילים נרדפות או שמתייחסים אליהם כמכלול תחת המונח "**תפיסה חזותית-מרחבית**".
עם זאת, התפיסה החזותית אינה זהה לגמרי לתפיסה המרחבית, שכן התפיסה המרחבית אינה מחייבת את השימוש בחוש הראייה ויכולה להתקיים גם בתנאי חושך או במקרים של לקות ראייה. דוגמה לכך היא היכולת של הלוקים בעיוורון להתמצא במרחב.

היכולת לגבש תפיסה מרחבית ללא חוש הראייה נשענת על חושים אחרים בעלי מאפיינים מרחביים, כמו חוש השמיעה וחוש המישוש.
התערוכה דיאלוג בחשכה מאפשרת להתנסות בהתמודדות בחיי היומיום ללא חוש הראייה.

## חשיבות
התפיסה המרחבית נחוצה להבנה והערכה מיטבית של העולם, מפני שהוא גאומטרי ביסודו.
התפיסה המרחבית מאפשרת לאדם לתפעל חפצים וכלים תוך בחירת הדרך שבה יש להניע את היד כדי לאחוז בספל, לדוגמה. כן היא מאפשרת לו להתמצא בסביבה הפיזית ולמצוא את דרכו למקומות שונים.

## היבטים חינוכיים
פיתוח של תפיסה מרחבית הוא מטרה מעשית ושימושית.

התפיסה המרחבית היא היבט משמעותי בהוראת המתמטיקה מהיותה אחד הגורמים החשובים ביותר לתפקוד של תלמידים במקצוע זה.

התפיסה החזותית היא אחד המנגנונים הנבחנים במסגרת אבחון דידקטי לאיתור לקות למידה.

## מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים
המידע המרחבי המתקבל מהחושים מעובד על ידי המוח ומשמש את המערכת המוטורית לצורך תכנון של פעולות עתידיות.

ההיפוקמפוס מקבל מידע מרחבי מהאונה הקודקודית.

## ראו גם
* קשב חזותי
* זיכרון חזותי
* ראיית עומק

## הערות שוליים

קטגוריה:תפיסה
קטגוריה:קוגניציה
מרדכי שריג

**מרדכי שריג** (31 במרץ 1929 – 28 באוקטובר 2023) היה איש צבא והסברה ישראלי, חבר אצ"ל וקצין בצה"ל. כיהן כיושב ראש הנהלת מכון ז'בוטינסקי בישראל בין השנים 2011–2016.

## ביוגרפיה
נולד בקאליש שבפולין. עלה לארץ ישראל בינואר 1935. למד בבתי הספר "תחכמוני" ו"פיטמן" בתל אביב. בשנים 1946–1948 היה חבר בשורות הארגון הצבאי הלאומי בארץ ישראל. כינויו המחתרתי היה "מתניה". עיקר פעילותו היה בחת"ם (חיל תעמולה) ובגיוס חברים חדשים לארגון. השתתף בקורס "סגנים", עסק בהדרכה. נפצע ב"סזון הקטן", בשלהי 1947.

לאחר הקמת מדינת ישראל הצטרף עם אנשי אצ"ל לצה"ל ובו מילא תפקידים רבים ומגוונים. בין השאר היה ראש מדור (רמ"ד) ארגון ושיטות בחיל הנדסה (1956–1961). בשנת 1962 סיים את המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. היה מזכיר הפיקוד העליון בלשכת הרמטכ"לים רא"ל צבי (צ'רה) צור ורא"ל יצחק רבין (1962–1967), ראש ענף (רע"ן) ספרים בהוצאת "מערכות" (1967–1968), ורע"ן מחקר במחלקת היסטוריה במטכ"ל. סיים את שירותו בצה"ל בשנת 1972, בדרגת סגן-אלוף.במקביל, למד שריג משפטים באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1970 והוענק לו תואר LL.B. לאחר מכן, שריג התמנה לתפקיד ראש מחלקת ההסברה ודובר של התאחדות התעשיינים בישראל (1972–1983), שימש כמזכיר סטטוטורי בחברת ההשקעות "דנות" וכנציגה בדירקטוריונים שונים (1983–1986), כמזכיר בנק הספנות, ובמקביל כמנכ"ל בנק "יעסור" למשכנתאות.

במשך השנים עסק בפעילות התנדבותית בארגונים אחדים. בעבודתו בהתאחדות התעשיינים, שימש כמרכז של "כחול לבן" בראשות גולדה מאיר, ראש הממשלה לשעבר, וכחבר הנהלת ויו"ר ועדת ההסברה ב"מועצה לישראל יפה" בראשות אורה הרצוג, רעיית נשיא המדינה חיים הרצוג.

שריג היה פעיל בברית חיילי האצ"ל והיה חבר הנהלתה במשך שתי קדנציות.

בשנת 1993 ראה אור בעריכתו הכותר: **יעקב רז – חייל בר-כבוד**, בחסות ברית חיילי האצ"ל, וכן, טיפל בהוצאת **לקסיקון האצ"ל** בעריכת ד"ר יעקב מרקוביצקי. הוא שימש כיושב ראש עמותת "שוני" בבנימינה. משנת 1999 ועד למותו היה חבר הנהלת מכון ז'בוטינסקי בישראל ולאחר פטירתו של אל"ם (מיל') פלג תמיר, נבחר לתפקיד יושב ראשה.

שריג נפטר ב-28 באוקטובר 2023 בגיל 94, והובא למנוחות בבית העלמין ביהוד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי בית הספר תחכמוני (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מנהלי בנקים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:דוברים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
מאה ילדים שלי (סרט, 1987)

"**מאה ילדים שלי**" (באנגלית: "**Lena: My 100 Children**") הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1987 המבוסס על ספרה של לנה קיכלר-זילברמן בשם זה, ומכבבת בו השחקנית היהודייה-אמריקנית לינדה לאבין. 

הסרט מספר את סיפורה של לנה קיכלר, שגידלה 100 ילדים יתומים בבית מחסה בפולין לאחר מלחמת העולם השנייה. הסרט צולם בבודפשט.

בשנת 1989 היה הסרט מועמד לפרס השנתי להישג יוצא הדופן בקולנוע שמעניקה האגודה לקולנוע אמריקאי.

## עלילת הסרט
עם סיום מלחמת העולם השנייה מגיעה לנה קיכלר למרכז לפליטים יהודים בקרקוב במטרה לנסות ולחפש את קרובי משפחתה ששרדו. היא מוצאת שם מספר רב של ילדים ניצולי שואה יתומים הגוועים ברעב. היא מתחילה להשיג להם אוכל באופן קבוע ומנסה לשקם אותם ממצבם. לאחר זמן מה היא שוכרת מבנה בעיירת הגבול הסמוכה זאקופנה, ומגדלת שם את הילדים יחד עם צוות ששכרה לשם כך. במהלך תקופת השהות שם סובלים קיכלר והילדים מהצקות אנטישמיות מתושבי הסביבה, ולאחר כמה תקריות אלימות בהן נפגעים ילדים, מתאמנים הנערים שבקבוצה על נשק שקיבלה לנה מהצבא הפולני. באמצע שנת 1946 נאלצים לנה וילדיה לברוח מפולין לאחר חילופי אש שהיו בין הקבוצה לכפריים מהסביבה. הם חוצים את הגבול לצ'כוסלובקיה ומשם לצרפת, ולאחר הקמת המדינה עולים לישראל.

## ראו גם
*הבית של נינה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1987
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים על ניצולי השואה
כביש 411

**כביש 411**, מכונה לעיתים **כביש חולדה**, הוא כביש רוחב בישראל. המחבר בין כביש 3 בצומת חולדה לכביש 42 בצומת רחובות-מערב, ומהווה כביש גישה מרכזי למועצות המקומיות מזכרת בתיה וקריית עקרון, מושב בית אלעזרי וכן ככביש גישה לעיר רחובות. אורכו כ-21 ק"מ.

## היסטוריה
מזכרת בתיה התקיימה ללא כביש לרחובות עד תחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. אז נגשה ממשלת המנדט הבריטי לסלילת כביש גישה למזכרת בתיה מרחובות, דרך הכפר הערבי עג'ר. תושבי מזכרת בתיה נדרשו להשתתף בהבאת מכסת אבנים, אולם התוצאות היו עגומות ובדואר היום נכתב שנסלל כביש רעוע באורך קילומטר אחד שנזקו רב מתועלתו. מצב זה נמשך במשך השנים הבאות.

במהלך שנות ה-30 סבלה חולדה מקשיים מרובים בהיעדר כביש שיחבר אותה ליישובים היהודיים הסמוכים. תוואי הכביש חולדה-רחובות דרך מזכרת בתיה, נסלל מכספי כופר היישוב בשנת 1939 כמסילת אבנים, סולינג. חוסר הנוחות גרם לכך שהרכבים העדיפו לנסוע לצד הכביש ולא עליו, כאשר הדבר התאפשר. במיוחד היה המצב חמור בקטע ממזכרת בתיה לחולדה. בשנת 1943, בעקבות מעצר מספר חברי חולדה על החזקת נשק בלתי חוקי, הבטיחו המוסדות לעשות מאמץ לשפר את הדרך לחולדה.

חיבור חולדה לכביש 3 נסלל בשנת 1947. בסופו של דבר נסלל כביש 411, מצומת ביל"ו לצומת חולדה, כחלק המערבי של כביש הגבורה בספטמבר - אוקטובר 1948.

בשנת 2014 נפתח לתנועה קטע חדש של הכביש בין כפר גבירול לבין צומת עקרון שחיבר את שני קטעי הכביש. הקטע החדש עוקף את העיר רחובות מדרום-מערב, יצר כניסה חדשה לעיר וגישה למרכז רפואי קפלן.

## צמתים בכביש

## תאונות דרכים
מאז פתיחת הקטע החדש בכביש 411 התרחשו בכביש תאונות דרכים רבות. בשנת 2016 התרחשו בכביש 22 תאונות אשר גבו הרוג אחד וכ-60 פצועים. במרץ 2017 התרחשו בקטע החדש בכביש שתי תאונות דרכים קשות כאשר באחת מהן פגעה נהגת מכונית ברוכב אופנוע בסמוך לכפר גבירול ובשנייה התנגשו שתי מכוניות בסמוך לקיבוץ גן שלמה (קבוצת שילר). לפני שנים אחדות הותקן רמזור בכניסה הדרומית לקריית עקרון, צומת T שהיה מועד לתאונות רבות, מהן קשות וקטלניות. מאז התקנת הרמזור פחתו התאונות בצומת זה כמעט לאפס.

## ראו גם
* יער חולדה
* מזכרת בתיה
* קריית עקרון

## קישורים חיצוניים

*כביש 411 - בין צומת עקרון לצומת גבירול, באתר נתיבי ישראל
* נתיבי ישראל, כביש 411

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:רחובות: תחבורה
קטגוריה:קריית עקרון: תחבורה
קטגוריה:גבעת ברנר
קטגוריה:מזכרת בתיה
411
חלוז'

[ממוזער|שמאל|250px|חלוז' (מימין) ו[מתאזה (משמאל).]]
**חלוז**' (באדיגית: **хьэлжъо**, /חלז'וה/) הוא כיסון מהמטבח הצ'רקסי הנאכל לרוב בחגים צ'רקסים.

החלוז' עשוי בצק חיטה וממולא בגבינה צ'רקסית או תפוח אדמה ומטוגן בשמן עמוק.

למאכל החלוז' גרסאות שונות ומלבד הגרסה הבסיסית קיימת גרסה על בסיס גבינת קוטג', במילוי תפוח אדמה, ושעועית.

## מקור המילה
המילה **חלוז'ה** מחולקת לשתי הברות, **חלו** ו **ז'וה** ופירושה לחם מטוגן. ההברה הראשונה **חלו** היא קיצור למילה **חלור**' ופירושה לחם באדיגית. המונח לחם מטוגן משמש כבסיס גם למאפה הצ'רקסי מתאזה (**псыхьэлжъо**), למרות שהוא לא מטוגן אלא מבושל בהרתחה. מאחר שהשפה הצ'רקסית אינה מפרידה בין המילה טיגון לבישול במים המונח ז'וה (**жъо**) משמש את שני המאכלים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:המטבח הצ'רקסי
מייק טרוי

**מייקל פרנסיס "מייק" טרוי** (באנגלית: **Michael Francis "Mike" Troy**; 3 באוקטובר 1940 – 3 באוגוסט 2019) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר פרפר.

## ביוגרפיה
טרוי נולד באינדיאנפוליס, שבאינדיאנה. הוא החל להתאמן בגיל 12. בהמשך למד באוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון ושחה בהדרכתו של דוק קונסילמן.

### שיאן עולם
בתחרות שנערכה בלוס אלטוס שבקליפורניה ב-11 ביולי 1959 קבע טרוי פעמיים שיא עולם במשחה ל-200 מטר פרפר, בפעם הראשונה (2:19.0 דקות) היה זה שיא העולם הרשמי הראשון במשחה זה לאחר הגדרת הסגנון החדש ובפעם השנייה העמידו על תוצאה של 2:16.4 דקות. חודש וחצי לאחר מכן, במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בשיקגו שבאילינוי הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:14.9 דקות ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:18.3 דקות, אחרי בן ארצו דייב גילנדרס (2:18.0 דקות).

בתחרות שנערכה באוונסוויל שבאינדיאנה ב-10 ביולי 1960 שיפר טרוי שוב את שיאו העולמי במשחה ל-200 מטר פרפר והעמידו על 2:15.0 דקות, שבועיים לאחר מכן, בטולדו שבאוהיו הוא שוב שיפר את שיאו העולמי והעמידו על 2:13.4 דקות. נוסף לכך הוא היה שותף לשני שיאים עולמיים במשחי שליחים, במשחה ל-4x200 מטר חופשי (8:17.0 דקות) ובמשחה ל-4x100 מטר מעורב (4:09.2 דקות). שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בדטרויט שבמישיגן הוא שיפר פעם נוספת במשחה ל-200 מטר פרפר את שיאו העולמי והעמיד אותו על 2:13.2 דקות, והוכיח שהוא מוכן למשחקים האולימפיים.

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת רומא (1960) זכה טרוי בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא עולם חדש של 2:12.8 דקות, לפני נוויל הייס מאוסטרליה (2:14.6 דקות) ודייב גילנדרס (2:15.3 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם ג'ורג' האריסון, ריצ'רד בליק וג'ף פארל בשיא עולם חדש של 8:10.2 דקות, לפני יפן (8:13.3 דקות) ואוסטרליה (8:13.8 דקות). כשחיין שלישי, הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 2:02.9 דקות. שיאו העולמי נשבר לאחר שנה על ידי בן ארצו קארל רובי (2:12.6 דקות).

### עיטור כוכב הכסף
לאחר פרישתו משחייה תחרותית, שימש טרוי כקצין בצי האמריקני וזכה בעיטור כוכב הכסף, במלחמת וייטנאם. לאחר השרות הצבאי הוא התגורר בסן דייגו, שם עבד כמאמן שחייה וכסוכן נדל"ן. אחד מחניכיו היה מייק סטאם - אלוף אולימפי אלוף עולם ושיאן עולם.

טרוי נפטר באריזונה ב-3 באוגוסט 2019.

## תארים והישגים
* בשנת 1971 זכה טרוי להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

## ראו גם

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר פרפר

## קישורים חיצוניים

* מייק טרוי באתר *troyhistory* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אינדיאנה
קטגוריה:אינדיאנפוליס: אישים
קטגוריה:שחייני פרפר
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:מעוטרי כוכב הכסף
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:אינדיאנה: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
חלגור'אן

**חלגור'אן** (באדיגית: **Хьалжъогъуанэ**) הוא מאפה מהמטבח הצ'רקסי שבתוכו יש תמרים ואוכלים אותו לרוב כקינוח.

הבצק מכיל מרגרינה, קמח, אשל ושמרים אחרי ששמים את הכל בקערה לשים וממתינים שעה-שעתיים להתפחה.

לאחר ההתפחה מגולגל הבצק לצינור בעובי אצבע, ומחובר לצורת עיגול (בדומה לבייגלה). הבצק ממולא תמרים ונאפה בתנור צ'רקסי (ח'לור' ר'ז'אל').

## ראו גם

* כעך
* סימיט

קטגוריה:המטבח הצ'רקסי
חג'ראפס ופסטה

**חג'ראפס ופסטה** (Хьэджгъэпсырэ П1аст1эрэ) הוא מאכל בשר עוף מסורתי מהמטבח הצ'רקסי.

המאכל נאכל באירועים מיוחדים וחגיגיים כגון:
* לאחר הולדת תינוק, כאשר היולדת חוזרת לביתה, אז כל המשפחה מתאספת ואוכלים יחד חג'ראפס ופסטה.
* כשתינוק מתחיל ללכת ועושים לו טקס חלגור'אן, אז כל המשפחה והאורחים שעזרו בהכנת החלג'וראן אוכלים ביחד חג'ראפס ופסטה.
* בחגים בשעות הצהריים, כל המשפחה מתאספת ואוכלת חג'ראפס ופסטה.

בין היתר מכינים את המאכל בארוחות משפחתיות, בסופי שבוע וביום יום.

## אופן ההכנה
חג'ראפס ופסטה הוא מאכל עשיר במרכיבים ושני המרכיבים העיקריים הם: עוף, בצל ותבלינים. לרוב מכינים כתוספת לחג'ראפס ופסטה, עוף מטוגן אפוי וגם מוסיפים סלט ירקות.

קטגוריה:המטבח הצ'רקסי
איידן טרנר

**איידן טרנר** (באנגלית: ** Aidan Turner**; נולד ב-19 ביוני 1983) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אירי, התפרסם בזכות הופעותיו בסדרות "כמעט אנושיים" ו"פולדארק" ובסדרת הסרטים של "ההוביט", בתפקיד הגמד קילי.

## ביוגרפיה
טרנר נולד בעיירה קלונדלקין שבדבלין, אירלנד. הוא בוגר "בית ספר למשחק גייטי" שבטמפל בר. באוגוסט 2020 נישא לבת זוגו, קייטלין פיצג'רלד בטקס חתונה צנוע באיטליה בהשתתפות המשפחה המצומצמת בלבד. טרנר ופיצג'רלד הכירו על הסט של סרט האדם שהרג את היטלר, ואז את ביג-פוט, שצולם בשנת 2018. בינואר 2022 דווח כי השניים הפכו להורים.

## קריירה
החל את דרכו כשחקן בתפקיד אורח בשנת 2007 בסדרה "שושלת טיודור", משם התקדם לתפקידים ראשיים בסדרת הדרמה האירית המוערכת "המרפאה" ובתור המשורר דנטה גבריאל רוזטי במיני סדרה הבריטית "רומנטיקנים נואשים". טרנר התגלה לראשונה בשנת 2009 בסדרת הדרמה העל טבעית "כמעט אנושיים" בה שיחק במשך שלוש עונות בתפקיד הערפד ג'ון מיטשל.

בשנת 2012 שיחק טרנר בסרט הפנטזיה שובר הקופות "ההוביט: מסע בלתי צפוי" בתפקיד קילי המשעשע מחבורת הגמדים, ובשנת 2013 שיחק בסרט ההמשך, "ההוביט: מפלתו של סמאוג" באותו תפקיד.

טרנר כיכב בסדרת הטלוויזיה "פולדארק" שעלתה ב-2015 ברשת הBBC ושודרה במשך 5 עונות עד לסיומה ב-2019. 

בשנת 2021 החל לגלם את דמותו של הצייר הנודע לאונרדו דה וינצ'י בסדרה ההיסטורית "לאונרדו" ברשת Rai 1 האיטלקית, לצד שחקנים כמו ג'אנקרלו ג'אניני האיטלקי וג'יימס ד'ארסי האנגלי.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אירים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אירים
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1983
מקום של אש

"**מקום של אש**" הוא שירה של המשוררת זלדה המבטא קשר עמוק לעיר ירושלים. השיר נכתב לאחר ניצחון ישראל במלחמת ששת הימים ואיחודה של ירושלים. באופן כללי, נכתבו בתקופה שלאחר איחוד ירושלים יצירות ספרותיות רבות, רובן מבטאות את שמחת הניצחון והשיבה לעיר ההיסטורית, כגון הבית שנוסף לשירה של נעמי שמר "ירושלים של זהב". השיר "מקום של אש" שונה מיצירות אחרות בכך שהוא מציג את הקשר ההיסטורי לירושלים באור של חרדה לגורל העיר וממחיר הניצחון הכבד.

היצירה הייתה כלולה בעבר ברשימת היצירות הנלמדות לבגרות בספרות.

## כותרת
הכותרת, מקום של אש, היא רבת פנים. המשמעות המיידית של המילה מקום היא אתר, אולם מקום הוא גם שם נרדף לאל ביהדות. ההתייחסות של המשוררת לירושלים כ"מקום" בלבד ולא כעיר יכולה להעיד על חרדה מצידה לעתידה של העיר. אש היא כמובן להבה אולם הקונוטציות שעולות הם של מלחמה, סכנה ומוות. אש מחממת אך לעיתים גם שורפת. ישנה סברה שבמילה "אש" המשוררת מתייחסת לאש התמיד שהייתה בוערת במזבח.

הכותרת, כרבת גוונים ומשמעויות, מאפיינת הן את השיר והן את ירושלים, העיר שרב הנסתר בה על הגלוי, העיר שמערבבת חול וקודש, העיר שכרוכה פעמים אין-ספור בהיסטוריה של העם היהודי.

## מבנה ותוכן
היצירה בנויה כיחידה ארוכה אחת, ללא חלוקה לבתים ומאופיינת בשורות קצרות.

מבחינה תוכנית, החשש של הכותבת מהעתיד שזור לאורך כל השיר. הרוח נדרשת לבקש רחמים מהאל עלינו. בעלי החיים והאנשים, כולם מפחדים "שלא יתפורר האופק". הצמחייה אומנם אינה מפחדת (מלבד עצי הזית) אולם זלדה טוענת שהם, אחרי הכל, זן שונה מאיתנו. זלדה מתחלחלת מהמחשבה שישנם אנשים המנסים לנתק את גורלה של ירושלים מגורלו של העם היהודי, לבה רועד מחשש. בסיום השיר, היא מציינת את הדם היהודי שנשפך למען העיר וחותמת "העיר רובצת על חיי".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי 1967
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי זלדה
קטגוריה:שירים על ירושלים

. הפרסום המקורי של השיר מגיליון ידיעות אחרונות של פסח 1974 נמצא ב"יקום תרבות" ברשת ביחד עם תרגום השיר לאנגלית
*
שמחה לילד

**שמחה לילד**  היא עמותה ללא כוונות רווח שהוקמה בשנת 2004 כדי לעזור לילדים חולים ולמשפחותיהם, כאשר מרכז הפעילות הוא בליווי אישי של הילדים החולים לאורך תהליך האשפוז והשיקום, ובניית סביבה חברתית עבורם.

"שמחה לילד" מסייעת לילדים החולים במחלות כרוניות וגנטיות ולילדים הנמצאים בשיקום ממושך. דוגמאות למחלות הקיימות בקרב ילדי העמותה: דיאליזה, דיסאוטונומיה, C.F., טלסמיה, אפילפסיה, ניוון שרירים, תסמונות נדירות. את העמותה הקימו הלל וינר מארצות הברית ואילן גרובמן מירושלים.

## תחומי הפעילות
העמותה פועלת בארבעה סניפים: ירושלים, מרכז, צפון ודרום.
פעילות בבתי החולים:
* הפעלת משחקיות, פעילות במחלקות והעברת חוגים על ידי בנות שרות ומתנדבים
* שמירות על ילדים חולים במהלך האשפוז שלהם בתוך בית החולים
* מסיבות ימי הולדת, חגים ואירועים סביב מעגל השנה.
* פעילות הפגתית בסופי שבוע
מפעילות העמותה בבתי החולים נהנים בשנה מעל ל-7000 ילדים.

## פרויקט החונכות האישית
פרויקט זה הוא מהפרויקטים המרכזיים של "שמחה לילד". לכל ילד חולה מוצמד חונך אישי אשר מלווה את הילד לאורך השנה בפגישות שבועיות, ביקורים בבית החולים וכן בליווי הילד במהלך מסיבות וימי כיף של "שמחה לילד". כל חניך וחונך שייך לקהילת חונכות אשר נפגשת פעם בשישה שבועות למפגש או יציאה קבוצתית. זאת על מנת לאפשר לילד מסגרת חברתית קבועה.
הקשר בין החניך לחונך משפיע לא רק על הצד הנפשי והחברתי של הילד אלא תורם גם למצבו הרפואי של הילד ומאפשר לו התמודדות טובה יותר עם המחלה. 
נכון לשנת 2013 פעילים במסגרת העמותה 250 חונכויות המחולקות ל-15 קבוצות.

## ליווי משפחות
"שמחה לילד" מלווה את משפחות הילדים בהתמודדות עם גידול ילד חולה. היא מקיימת ערבי הורים, נופשונים, קבוצות תמיכה ופעילויות משותפות להורים ולילדים. 
במסגרת העמותה מלוות 350 משפחות באופן שוטף.

## אירועים
הוצאת הילדים לפעילויות רבות מהנות ושוברות שיגרה, כגון:
* מחנה קיץ בן חמישה ימים גדוש באטרקציות, מופעים, טיולים וחוויות.
* טיול במסגרת פרויקט החונכות ומחנה חורף לחניכים עם חונכיהם.
* מחנות "להגשמת חלומות" לילדי מחלקות מיוחדות כדוגמת מחלקת דיסאוטונומיה ודיאליזה וטיול לאירופה.
* ימי כיף רבים ומסיבות סביב מעגל השנה.
* טיול בר מצווה ובת מצווה
* טיולים לילדי מחלקות וצוותם הרפואי הנמצאים בטיפולים מתמשכים.

## מועדונית פנאי ורווחה
ילדים הסובלים ממחלות כרוניות מתקשים לעיתים ליצור ולרקום רשת חברים. בנוסף, אפשרויות הבילוי שלהם בשעות אחר בית הספר מוגבלות הן בגלל המצב הפיזי שלהם והן בגלל מצבם הנפשי. המועדוניות נותנות מענה הן לילדים והן להורים אשר זקוקים לסיוע במציאת פתרונות פנאי עבור הילדים.

במסגרת פעילויות העמותה השונות פעילים בכל שבוע כ–400 מתנדבים.

פעילויות העמותה השונות נותנת מענה לקשת רחבה של צרכים של הילדים החולים ובני משפחותיהם: 
* יצירת קשר קבוע וקשוב לצרכים המיוחדים, התמודדויות היומיום, הכאב והקושי.
* סיוע לימודי לילדים הזקוקים להשלמות עקב היעדרותם הרבה מבית הספר. 
* הקניית חוויה חברתית ושייכות לרשת חברתית יציבה, מקבלת וחמה.
* הזדמנות ל"שחרור" ההורים מהטיפול בילד להתרעננות ואגירת כוחות להמשך. 
* ליווי לטיפולים, בדיקות ואשפוזים בבתי החולים
* ליווי וסיוע נפשי בהתמודדות עם המחלה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:ישראל: ארגוני עזרה
קטגוריה:ישראל: עמותות
אלכסנדר גרין

ממוזער
**אלכסנדר גרין** (ברוסית: **Александр Грин**; 23 באוגוסט 1880 – 8 ביולי 1932, סטארי קרים), המוכר גם כ**אלכסנדר גרינבסקי** (**Александр Гриневский**), היה סופר רוסי סובייטי. הוא זיהה את עצמו עם זרם הסימבוליזם, ורוב עלילות יצירותיו מתרחשות במדינה דמיונית בשם "גרינלנדיה".

## ביוגרפיה
אלכסנדר גרינבסקי נולד בעיירה סלובודסקוי במחוז קירוב, סמוך לעיר ויאטקה. אביו היה אציל פולני שהוגלה לצפון רוסיה בעקבות השתתפותו במרד נגד השלטון הרוסי בפולין בשנת 1863. בשנת 1896, לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר בויאטקה, נסע גרינבסקי לאודסה ועבד כימאי. לאחר תקופה קצרה עזב את הימאות ועבד בעבודות מזדמנות שונות.

בשנת 1901 התגייס לצבא, אך ערק ממנו תוך זמן קצר. הוא נתפס, נמלט, ובמהלך אותה תקופה התקרב לפעילים במפלגה הסוציאל-רבולוציונרית, שסיפקו לו מסמכים מזויפים. בשנת 1903 נעצר פעם נוספת בשל פעילות מהפכנית בקרב הימאים בבסיס הימי של סבסטופול, והוחזק במעצר עד 1905, אז שוחרר במסגרת חנינה.

בשנת 1906, בהיותו בסנקט פטרבורג, נעצר שוב והוגלה לסיביר. הוא שהה שם רק שלושה ימים, ואז נמלט והגיע למוסקבה. שם פרסם את סיפורו הראשון תחת שם עט "אלכסנדר גרין". בעקבות החלטת הצנזורה, הופסקה הכנת הספר לדפוס. בהמשך, תחת אותו שם עט, פרסם מספר סיפורים נוספים.

בין השנים 1909–1915 פרסם גרין מספר יצירות, בהן תיאר את החיים במדינה הדמיונית "גרינלנדיה". מעניין לציין כי גרין עצמו לא נתן למדינה שם, והשם הומצא על ידי קוראיו.

בשנת 1916 נמלט גרין לדוכסות הגדולה של פינלנד, שהייתה חלק מהאימפריה הרוסית, אך נהנתה מאוטונומיה מסוימת. לאחר מהפכת פברואר חזר לפטרוגרד.

בקיץ 1919 גויס גרין לצבא האדום, ולאחר שחרורו בשנת 1920 חלה בטיפוס והבריא רק כעבור חודש. בעזרת מקסים גורקי, הצליח לקבל מלגה ומקום מגורים.

במהלך תקופת מלחמת האזרחים ברוסיה, כתב גרין את יצירתו החשובה "מפרשי ארגמן" (Алые паруса), שפורסמה בשנת 1923.

בשנת 1924 עבר גרין עם אשתו להתגורר בחצי האי קרים, שם חיו עד לפטירתו בשנת 1932. בתקופה זו המשיך לכתוב נובלות על החיים במדינה הדמיונית. בשנת 1928 פרסם את הרומן "הרצה על הגלים" (Бегущая по волнам). סגנון יצירותיו לא תאם את הקו המרכזי של הספרות הרשמית, ולכן על אף שהצליח לפרסם את יצירותיו, מצבה הכלכלי של משפחתו נותר קשה.
ממוזער|200px|אוניית מפרשים בסנקט פטרבורג

## מורשת
לאחר מלחמת העולם השנייה, אלמנתו של גרין הואשמה בשיתוף פעולה עם הנאצים ונשפטה לעשר שנות מאסר במחנות עבודה. הפצת ספריו של גרין הופסקה, אך בשנת 1956, הודות למאמציהם של קונסטנטין פאוסטובסקי ויורי אולשה, חודשה הדפסת ספריו והוא הפך לפופולרי מאוד. בשנת 1960 הצליחה אלמנתו לקבל אישור לפתיחת מוזיאון בביתם שבחצי האי קרים, בו התגוררו בשנות ה-20.

במהלך שנות ה-60 הופקו מספר סרטים על בסיס ספריו. בסך הכל צולמו כ-15 סרטים, סרט מצויר, בלט, אופרה ויצירות מוזיקליות נוספות, כולם בהשראת כתביו.

החל משנת 2000 מוענק פרס ספרותי על שמו, המיועד ליצירות ספרותיות לנוער.

בסנקט פטרבורג נהוג, כחלק מחגיגות סיום הלימודים, להשיט אונייה עם מפרשים בצבע שני למרכז העיר.

## קישורים חיצוניים

* אתר המוקדש לסופר
* יצירות של אלכסנדר גרין
* אתר מוזיאון של גרין
* תרגום לעברית של הספר מפרשי ארגמן
* 
* 
* 
* 

## ביאורים

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:סופרים סובייטים
קטגוריה:רוסים ממוצא פולני
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1880
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1932
Your Love (שיר של ניקי מינאז')

**Your Love** (בעברית: **אהבתך**) הוא שיר של הזמרת הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור ב-1 ביוני 2010 כסינגל הראשון מאלבום האולפן הראשון של מינאז', Pink Friday.

השיר זכה להצלחה והגיע למקום הראשון במצעד הראפ של מגזין הבילבורד. מינאז' הפכה לאישה הראשונה שהגיעה למקום הראשון במצעד זה משנת 2002. בארצות הברית הגיע השיר למעמד פלטינה.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי ניקי מינאז'
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ניקי מינאז'
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי דיירקטור X
מחוז ארוסטוק

**מחוז ארוסטוק** (באנגלית: **Aroostook County**) הוא המחוז הצפוני ביותר במדינת מיין שבארצות הברית. שמו היא מילה אינדיאנית שפירושה "הנהר היפה".
במיין עצמה ארוסטוק נקרא "המחוז", והוא המחוז האמריקני הגדול ביותר מבחינת שטח אדמה בכל השטח שממזרח למיסיסיפי (מחוז סנט לואיס במינסוטה, גדול יותר מבחינת השטח הכולל). עיר המחוז שלו היא האולטון. ארוסטוק ידועה ביבולי תפוחי האדמה שלה.

מחוז ארוסטוק נוסד בשנת 1839 מחלקים של המחוזות וושינגטון ופנובסקוט.

## גאוגרפיה

לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010, שטחו הכללי של מחוז ארוסטוק הוא 17,686.5 קמ"ר, כאשר 17,279.2 קמ"ר (97.70%) הם אדמה והשאר (407.3 קמ"ר;2.30%) הם מים.

### מחוזות סמוכים

מחוזות סמוכים של ארצות הברית:
# מחוז וושינגטון - דרום-מזרח
# מחוז פנובסקוט - דרום
# מחוז פיסקטקוויס - דרום.
# מחוז סאמרסט - דרום-מערב.

מחוזות סמוכים של קנדה:

# מדווסקה, ניו ברנזוויק - צפון-מזרח
# ויקטוריה, ניו ברנזוויק - מזרח
# קרלטון, ניו ברנזוויק - מזרח
# יורק, ניו ברנזוויק - דרום-מזרח.

## פוליטיקה

למרות שבארוסטוק החברה היא יותר שמרנית מאשר המחוזות הדרומיים של מיין, המנצח בבחירות בחמש פעמים האחרונות היה דווקא המועמד מטעם הדמוקרטים ובבחירות האחרונות בלמעלה מ-8% מהקולות.

הנציגות של ארוסטוק ברשות המחוקקת של מיין מורכבת מ-3 דמוקרטים 
ו-7 רפובליקנים.

## דמוגרפיה

חלוקת תושבי ארוסטוק על פי קבוצות מוצא:
* 22.6% צרפתים.
* 15.4% אמריקאים.
* 14.6% אנגלים.
* 14.3% צרפתים קנדים.
* 10.2% אירים.

## ערים ויישובים

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

ארוסטוק
החתול והשטן

**החתול והשטן** (אנגלית: **The Cat and the Devil**) הוא ספר ילדים פרי-עטו של הסופר ג'יימס ג'ויס.

## עלילה
הסיפור הוא למעשה מכתב מאת חבר לחבר. במכתב זה סיפר השולח נונו לחברו סטיב את הסיפור מאחורי הכינוי "חתולי בוז'נסי" (כינוים של התושבים שם).

לפני הקמת הגשר:
נהר הלואר הגביל את תושבי בוז'נסי עקב אורכו ורוחבו הגדולים. מוטב היה להם לו היה גשר למעבר מצד אל צד. העניין הטריד אותם ונראה היה שלא יהיה גואל. השטן קרא בעיתונים על המצב הזה וביוזמתו הלך לבקר את ראש-העיר של בוז'נסי, איש שמן העונה לשם "מסייה (אדון) אלפרד בורן". השטן לא דרש כסף מזומן תמורת הקמת הגשר אבל הציב תנאי: הראשון שיחצה את הגשר יהיה שלו לעד.

אחרי הקמת הגשר:
התושבים שמחו מאוד כשהבחינו בגשר החדש, הרי הודות לגשר זה הם יוכלו לעבור בקלות לצידו השני של הלואר. אבל שמחתם הייתה רק עד לאחר שהבחינו בשטן שעמד בצידו השני של הגשר. לאכזבתו של השטן לא חצה את הגשר איש עקב הפחד הגדול ממנו. בהמשך בא ראש-העיר אל הגשר החדש כשבידיו שני דברים: דלי מלא מים והחתול שלו. לבסוף הוא הניח את חתולו על הקרקע ושפך עליו את המים. החתול, בבהלתו הרבה, רץ אל קצה הגשר ללא ידיעה לנוכחות השטן. גם השטן לא חזה את העניין מראש. השטן התרגז על העניין והודיע בקול רם, כולו זועם, שתושבי בוז'נסי הם חתולים, לא יותר מזה. ובטון דיבור רגוע הוא פנה בנחמדות אל החתול ו"הזמין" אותו אליו, להתחמם ביחד כאשר למעשה החתול לא ישוב אל הבעלים.

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ג'יימס ג'ויס
שלמה שלוש (רב)

הרב **שלמה שלוש** (י"ב בטבת תש"ב, 1 בינואר 1942 - י"ב בחשון תשע"ה, 5 בנובמבר 2014) היה רבה של העיר חיפה וחבר מועצת הרבנות הראשית.

## ביוגרפיה

נולד במקנס שבמרוקו למשפחת רבנים, מצאצאי הרב חיים ברדוגו, רבו של הרב הראשי הקודם לחיפה, הרב יוסף משאש. למד בישיבה התיכונית "עץ חיים" בטנג'יר אצל הרב דוד בר חן.

בתמוז תשכ"ג (יוני 1963) עלה עם הוריו לישראל. למד בישיבת חברון. לאחר שנתיים בישיבה קיבל מראשיה, הרב יחזקאל סרנא והרב משה חברוני, סמיכה להוראה באיסור והיתר. בז' בחשוון תשכ"ה (1964) הוסמך לרבנות על ידי הרב אברהם נשר והרב ניסים עזראן, ראש ישיבת "בית שמואל". הרב עובדיה יוסף הסמיכו בהלכות איסור והיתר בתשכ"ו ובדיינות בתשכ"ח. (את הסמכתו לדיינות מהרבנות הראשית, קיבל מאוחר יותר). בי"א בטבת תשל"א הוכתר בכושר רבנות לתפקיד רב עיר על ידי הרבנים הראשיים יצחק נסים ואיסר יהודה אונטרמן.

במקביל ללימודיו בכולל שימש רב קהילה בבתי כנסת בשכונת קריית יובל בירושלים. כמו כן מסר שיעורים לנוער במועדון "תקוותנו" ושיעור לאקדמאים.

עם פתיחת ישיבת הכותל מונה לשמש בה כ"נושא ונותן בהלכה". בשנת תשל"ב הוזמן להדריך קבוצת רבנים שעלתה מצרפת ונקלטה בכולל "אור ברוך" בירושלים לשם השתלמות. רבים מהם מכהנים בקהילות בצרפת.
בעקבות פנייתו, צורף הרב שלוש ליחידת המילואים של הרבנות הצבאית.

בניסן תשל"ה קיבל תעודת כושר לדיינות מהרבנות הראשית. בתשל"ו מונה לדיין בחיפה ועבר לגור בחיפה. העביר שיעורים בכולל לדיינות בעיר, ועמד בראשות כולל "כתר שם טוב" שייסד בקריית ביאליק הרב עמינדב קריספין. בשנת תשנ"ז (1997), מונה לרבה הראשי הספרדי של חיפה והחליף את קודמו, הרב אליהו בקשי דורון שמונה לרב הראשי לישראל.

בניסן תשע"ג (אפריל 2013) המליצה המשטרה להעמיד אותו לדין בעבירות של שוחד, מרמה והפרת אמונים ועוד. הוא חשוד כי השתמש בסמכותו על מנת לכפות מינוי מקורבים למשרות בבתי עסק שעליהם פיקח ובניסיון סחיטה כלפי עובד במועצה הדתית בחיפה
בינואר 2014 הודיעה פרקליטות מחוז חיפה כי בכוונתה להגיש נגדו כתב אישום בכפוף לשימוע.

נפטר ב-5 בנובמבר 2014 מאי-ספיקת לב, ונקבר באותו היום בבית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז' בבני ברק.

באוקטובר 2015, כשנה לאחר פטירתו, מונה בנו הרב אברהם מאיר שלוש, שכיהן עד אז כדיין בבית הדין האזורי בפתח תקווה, לשמש כראש אבות בתי הדין הרבניים בחיפה.

## כתביו
***משנת שלמה** - שלשה חלקים על מסכתות כתובות גיטין וקידושין, תשס"ג-תשס"ו

פרסם מאמרים בענייני רפואה והלכה, בירחון המועצה הדתית "אורחות" ועוד. מאמרו בנושא אם פונדקאית מצוטט בפסק דין של בית המשפט העליון.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* כל הכתבות על הרב שלמה שלוש, באתר ערוץ 7

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי מועצת הרבנות הראשית
קטגוריה:דייני בתי הדין הרבניים
קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:חיפה: רבנים ראשיים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פוניבז'
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:רבנים מרוקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
מיצובישי ריג'נל ג'ט

250px|ממוזער|שמאל|לוגו הפרויקט
**מיצובישי ריג'נל ג'ט** (ביפנית: **三菱リージョナルジェット**, באנגלית: **Mitsubishi Regional Jet** או בראשי תיבות : **MRJ**) היה מטוס נוסעים לטיסות אזוריות מתוצרת , חברת בת של  מקבוצת מיצובישי; וטויוטה.

ייצור המטוס החל ב-30 בספטמבר 2010, טיסת הבכורה התקיימה ב-11 בנובמבר 2015. מסירתו לחברות התעופה הייתה מתוכננת לשנת 2020 או שנת 2021.

מטוס זה הוא המטוס הראשון שמתוכנן ביפן מאז ה-NAMC YS-11, שיוצר בשנות השישים.

בשנת 2023 הודיעה מיצובישי על ביטול הפרויקט.

## פיתוח
MRJ הוא המטוס הראשון בו משולבים מנועי טורבו-מניפה של פראט אנד וויטני דגם PW1000G. המטוס תוכנן להיות המטוס האזורי הראשון שבו ישולבו חומרים מורכבים, בקנה מידה משמעותי. עם זאת בספטמבר 2009 הודיעה מיצובישי, כי הכנפיים יהיו מאלומיניום, ואחוזי החומרים המורכבים במטוס יהוו רק 10-15%, בעיקר בזנב המטוס.

תכנון המטוס החל בשנת 2003, כשמשרד התעשייה והכלכלה היפני, הוציא מכרז לפיתוח מטוס אזורי לכשלושים נוסעים. דגם תא הנוסעים הוצג לראשונה בסלון האווירי בפריז שהתקיים ביוני 2007, שם הוצע המטוס לראשונה ללקוחות באופן רשמי. תחילת הייצור תוכננה לתחילת 2012, וטיסת הבכורה תוכננה להתקיים ברבעון השני אותה השנה. בשל עיכובים בפיתוח, מתוכננת טיסת הבכורה לשנת 2015. כמו כן, המשלוח הראשון שתוכנן לתחילת שנת 2014, נדחה לשנת 2017.

ב-15 בספטמבר 2010 הודיעה מיצובישי כי החלה בתהליך הייצור. הרכבת הדגם הראשון החלה בחודש אפריל 2011.

## גרסאות
למטוס מתוכננות שתי גרסאות עיקריות, ולכל דגם יהיו שלושה דגמי משנה: **STD** הרגיל, **ER** (Extended Range - טווח מורחב), ו-**LR** (Longer Range - טווח ארוך יותר).

דגם ה-MRJ70 יהיה בעל קיבולת של 70–80 נוסעים, וה-MRJ90 יהיה בעל קיבולת של 86–96 נוסעים.

## מפרט טכני

## הזמנות

## קישורים חיצוניים

* 
www.mrj-japan.com האתר הרשמי של המטוס

## הערות שוליים

קטגוריה:מטוסי נוסעים
קטגוריה:טויוטה
קטגוריה:מטוסי מיצובישי
ארץ שמש ומים

[ממוזער|200px|ימין|הכריכה של הגרסה הראשונה של ה[לברית של Alma llanera.]]
**ארץ שמש ומים ** הוא שיר מתורגם מוונצואלה שבמקור נקרא **Alma llanera** - נשמה של המרחבים, שיר בסגנון החורופו (joropó), שנחשב להמנון השני של וונצואלה

.

הטקסט המקורי בספרדית נכתב על ידי בוליוואר קורונאדו (Bolívar Coronado) והוא הולחן על ידי פדרו אליאס גוטיארס (Pedro Elías Gutiérrez) לסרסואלה
 ובוצע לראשונה בתיאטרון של קרקאס ב-19 בספטמבר 1914.

השיר זכה מיד להצלחה רבה, למחרת השמעתו הוא זכה לשבחים בעיתונות המקומית, זיכה את מחבריו בפרסים מאת הנשיא דאז; ובמהלך השנים הקרובות התפשט לכל מרכז אמריקה ולספרד, וזכה חיש למעמד של המנון שני בוונצואלה.

הנוסח המקורי של השיר:



השיר בתרגום חופשי

כיום מקובל לשיר אותו בוונצואלה בשינויים קלים: בלשון זכר, שינוי השורה המתייחסת ל"סייח של אהובי", וכו'.

לשיר נכתב נוסח עברי על ידי אהוד מנור, והוא בוצע לראשונה על ידי מתי כספי (שגם עיבד) והפרברים בתקליט שיר אהבה רחוק שכלל שירים מדרום אמריקה.
הנוסח העברי אינו תרגם מדויק, אינו מתייחס לוונצואלה, וקשור באופן רופף לרוח הנוסח המקורי.

לכבור יובל 75 של השיר הוא בוצע על ידי התזמורת הסימפונית של ונצואלה.

## קישורים חיצוניים

* מילות הנוסח העברי בשירונט
* השיר בספרדית בביצוע הפרברים, ביוטיוב.
* הגרסה העברית בביצוע הפרברים ומתי כספי, ביוטיוב.

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:יצירות משנת 1914
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אהוד מנור
קטגוריה:ונצואלה: תרבות