open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מזראטי גראן-טוריסמו

שמאל|ממוזער|250px|מזראטי גראן-טוריסמו MC ספורט ליין
שמאל|ממוזער|250px|מזראטי גראן-קבריו ספורט
**מזראטי גראן-טוריסמו** היא מכונית 2 דלתות (קופה) בעלת 2+2 מושבים מבית מזראטי האיטלקית. המכונית חולקת את הפלטפורמה עם המזראטי קוואטרופורטה V.

## גראן-טוריסמו (2007-)
הרכב נחשף לראשונה בתערוכת הרכב בז'נבה בשנת 2007. הגרסה הסטנדרטית מגיעה עם מנוע בנפח 4.2 ליטר (4,244 סמ"ק) בתצורת V8 בעל הספק של 400 כ"ס ותיבת הילוכים ZF אוטומטית בעלת 6 מהירויות. הפלטפורמה 2+2 נגזר מהמזראטי קוואטרופורטה V.
### גראן-טוריסמו S
דגם ה-S כולל מנוע בנפח 4,691 סמ"ק בתצורת V8 בעל הספק מרבי של 434 כ"ס ב-7,000 סל"ד ומומנט מרבי של 50 קג"מ ב-4,750 סל"ד. המכונית מגיעה עם תיבת הילוכים רובוטית חצי אוטומטית בעלת 6 מהירויות. הדגם נחשף לראשונה בתערוכה בז'נבה בשנת 2008.

בשנת 2009 נחשפה הגראן-טוריסמו S האוטומטית המגיעה עם תיבת הילוכים ZF אוטומטית בעלת 6 מהירויות.

### גראן-טוריסמו MC
זהו דגם ייצור מוגבל המבוסס על קונספט הגראן-טוריסמו MC. הדגם כלל 6 נקודות של חגורות בטיחות, מכל דלק בנפח 120 ליטר, בלמי דיסק מוגדלים ועוד תוספות. הרכב נחשף בצרפת והוצע למכירה עם תג מחיר של 135,000 אירו.
### גראן-טוריסמו MC ספורט ליין
זוהי תוכנית שדרוג המבוססת על הגראן-טוריסמו MC. היא הוצעה בתחילה לדגמי הגראן-טוריסמו S, אך התרחבה לכלל דגמי הגראן-טוריסמו לאחר מכן. גראן-טוריסמו S עם חבילת שדרוג MC ספורט ליין נחשף לראשונה בתערוכת הרכב בבולוניה בשנת 2008.

### גראן-טוריסמו MC סטראדל
בספטמבר 2010, מזראטי חשפה שהם הולכים להוציא דגם חדש לגראן-טוריסמו, ה-MC סטראדל (Stradale). הדגם הוא 2 מושבים בלבד, עוצמתי יותר (הספק מרבי של 444 כ"ס), קל יותר ובעל מבנה אווירו-דינמי טוב יותר מאשר הדגמים הקודמים, והכל עם אותה תצרוכת הדלק של הגראן-טוריסמו הבסיסי. השינויים ברכב הוסיפו לו 2 מ"מ נוספים באורך. זהו דגם הגראן-טוריסמו הראשון ששבר את מהירות ה-300 קמ"ש, עם מהירות מרבית של 301 קמ"ש.

### גראן-טוריסמו ספורט
הדגם הזה מהווה את המחליף לגראן-טוריסמו S. הוא הוצג לראשונה בתערוכת הרכב בז'נבה בשנת 2012. השינויים העיקריים הם מנוע 4.7 ליטר משופר בעל הספק מרבי של 454 כ"ס, ספוילר קדמי בסגנון שונה, פנסים קדמיים חדשים, הגה ומושבים חדשים. 2 תיבות הילוכים יוצעו בדגם הספורט; תיבת הילוכים אוטומטית סטנדרטית בעלת 6 מהירויות ותיבת בעלת 6 מהירויות בעלת אופציית העברת הילוכים ידנית.

## גראן-קבריו (2010-)
ה**גראן-קבריו** הוא דגם בעל גג נפתח (קבריולה) של הגראן-טוריסמו S האוטומטית המצויד בגג קנבס. לגראן-קבריו תצורת מושבים 2+2 כמו של הגראן-טוריסמו, דבר ההופך אותה לדגם הקבריולה הראשון של מזראטי בעל 4 מושבים. הדגם נחשף לראשונה בפרנקפורט בשנת 2009, כאשר הייצור שלו התחיל בשנת 2010.

הגראן-קבריו מונעת עם אותו מנוע 4.7 ליטר בתצורת V8 שקיים בגראן-טוריסמו S האוטומטית.
### גראן-קבריו ספורט
מזראטי חשפה בתערוכת הרכב בז'נבה בשנת 2011 גרסה חדשה לגראן-קבריו בעלת ביצועים ושליטה משודרגים. לגרסה הזו מנוע בנפח 4.7 ליטר בתצורת V8 בעלת הספק מרבי של 444 כ"ס ומומנט מרבי של 52 קג"מ. למכונית מוצמדת תיבת הילוכים ZF אוטומטית בעלת 6 מהירויות.

## במשטרת דובאי
דגם "מזראטי גראן-טוריסמו" מופעל כ-ניידת משטרה במשטרת דובאי.

## ביצועים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות גראן טוריסמו
גראן-טוריסמו
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2007
קטגוריה:כלי רכב איטלקיים
קייזרשמרן

שמאל|ממוזער|250px|אופן ההגשה הקלאסי
**קייזרשמרן** (בגרמנית: **Kaiserschmarrn**, בתרגום חופשי: סמרטוטי הקיסר) הוא שמו של קינוח מן המטבח האוסטרי.

מקור ההשראה למנה המתוקה הוא ככל הנראה מאכל בווארי בסיסי בשם Kartoffelschmarrn המורכב מחתיכות של תפוחי אדמה מבושלים המטוגנים בשמן, לעיתים בתוספת בצל, בתערובת עם קמח או ביצה.
המילה שמארן פירושה לרוב הבל או שטות. נעשה בה שימוש גם בהקשר לבגדים באיכות ירודה ("סמרטוטים").

על פי המסורת המנה הוכנה בראשונה עבור הקיסר האוסטרי פרנץ יוזף והייתה חביבה עליו במיוחד, עד שנהג לאכול גם את המנה שהוגשה לאשתו הקיסרית סיסי, שהעדיפה להימנע מלאכול אותה כדי לשמור על גיזרתה הדקה.

## הכנה והגשה
קייזרשמרן מכינים מקרעי פנקייק עבה, המורכב מקמח, ביצים מוקצפות וחלב, ומטוגן בחמאה ליצירת חביתיה אוורירית. לעיתים מוסיפים לתערובת גם צימוקים, אגוזים, או חתיכות פרי. לאחר הטיגון ובטרם ההגשה נהוג לבזוק על המנה אבקת סוכר. לצד המנה נהוג להגיש רוטב סמיך העשוי משזיפים מבושלים בסוכר.

קייזרשמרן נפוץ גם בבוואריה ונאכל שם לרוב כמנה עיקרית בלוויית רסק תפוחים.

## קישורים חיצוניים

* 
* https://info.bml.gv.at/themen/lebensmittel/trad-lebensmittel/speisen/kaiserschmarren.html
* https://www.spiegel.de/reise/aktuell/reisespeisen-kaspar-hauser-der-kueche-a-469105.html

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח האוסטרי: קינוחים
קטגוריה:חביתיות
תפוזינה

**תפוזינה** היא פרי הדר שנוצר מהכלאה של טנז'רינה  (Citrus tangerina) ופומלו או אשכולית. גודל התפוזינה הוא כשל התפוז, אך יש בו יותר מיץ מאשר בתפוז, קליפתו דקה יותר והוא מתוק יותר.

לתפוזינה צורת כדור כאשר על ראשה בליטה.

למין זה שני זנים עיקריים, אורלנדו ומינאולה.
* **אורלנדו** - זהו המין הראשון שהוכלא. הוא פותח על ידי ה-USDA בשנת 1911 והוא גדל בעיקר בקליפורניה ואריזונה שבארצות הברית.
* **מינאולה** - מין זה נוצר ב-1931 על ידי ה-USDA מהכלאה של חצי טנז'רינה מזן דאנקי (Dancy tangerine) וחצי אשכולית מזן דאנקן (Duncan grapefruit). הוא נקרא על שם העיר מינאולה (Minneola) שבפלורידה. זהו המין הנפוץ בעולם והוא גדל בעיקר בפלורידה ובישראל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1975
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון ויליאם אינגרם
קטגוריה:הדרים
קטגוריה:צמחי כלאיים
זיכרון אירועי

**זיכרון אירועי** (או **זיכרון אפיזודי**) הוא אחד משני סוגי הזיכרון המפורש שהוא חלק מהזיכרון לטווח ארוך. זהו זיכרון של חוויות אישיות.

## מאפיינים
הזיכרון האירועי מכיל אוסף של תפיסות אודות אירועים שונים, המאורגנים על פי רצף הזמנים וההקשר הייחודי שלהם. מאוחסן בו מידע בעל אופי חוויתי ואישי המקודד על פי משמעות ונשלף באופן מודע ומכוון. בהתאם לכך, הזיכרון האירועי נחשב לבסיס של יכולת ההיזכרות המפורשת באירועים קודמים.
הוא מאפשר לאדם לחוות מחדש אירועים מעברו.
מידע אפיזודי יכול לבוא לידי ביטוי באופן מילולי וגלוי, ללא תלות בסוג הייצוג או מערכת העיבוד שדרכה נלמד.

הזיכרון האירועי ייחודי לאדם והוא מאפשר לו להיזכר בעבר ולתכנן את העתיד. למעשה, יכולת קוגניטיבית מורכבת זו היא החוליה המאוחרת ביותר בשרשרת ההתפתחות האבולוציונית. היא מאפשרת לאדם לדמיין מציאות שונה מזו של ההווה, אשר ניתן לפעול להגשמתה.

הידע האפיזודי ניתן לרכישה באופן חד פעמי על ידי צעד לימוד בודד. עם זאת, הזיכרון האירועי רגיש במיוחד לשכחה. אחת הדרכים לשפר את סיכויי השליפה של מידע אפיזודי היא על ידי ארגון סובייקטיבי שלו באופן שיוצר משמעות אישית (שיכולה להיות שונה עבור כל אדם).

## תפקיד ההקשר
כאמור, הזיכרון האירועי כולל זיכרונות אישיים בעלי אופי אוטוביוגרפי.
כדי לשלוף מידע מהזיכרון האפיזודי יש צורך במצב מיוחד של מודעות **אוטונואטית** לידע כחוויה אישית בה האדם כולל את עצמו בזיכרון. זהו אפוא מידע הנשלף כחלק מהיזכרות בחוויה אישית מן העבר. בהתאם לכך הוא נשלף במסגרת הקשר של אירוע ספציפי בעל מאפיינים רבים הכוללים: זמן, מקום, מצב רגשי ועוד.

ישנן חוויות רבות המאפשרות חשיפה למידע באופן אישי. לדוגמה: צפייה בסרט, האזנה לסיפור או הרצאה, שקיעה בדמיונות או בניית תוכניות לעתיד.

בקרב תלמידים וסטודנטים הזיכרון האירועי מתקשר תהליך הלמידה לקראת מבחן. הוא בא לידי ביטוי בשליפת החומר המבוקש בעת המבחן, על ידי הניסיון להעלות בזיכרון את ההקשר הספציפי שבו הוא נלמד. כלומר את האירוע הספציפי או האפיזודה שבה נלמד החומר. באופן שליפה זה לעולם לא ישלף רק המידע המבוקש באופן "נקי", אלא יתלוו אליו תמיד פרטי ההקשר הספציפי של אפיזודת הלמידה. כן מתלווה לשליפת המידע מהזיכרון האירועי תחושה של מודעות עצמית לחוויה האישית של למידת המידע בעבר, ולא רק מודעות לעצם הידע הנלמד עצמו.

## הקשר לזיכרון הסמנטי
הזיכרון האירועי והזיכרון הסמנטי משקפים מערכות עצביות שונות של הזיכרון המפורש.
להבדיל מהזיכרון המרומז, שני סוגים אלו של הזיכרון המפורש מתאפיינים בכך שאת הידע המאוחסן בהם ניתן לתאר בקלות במילים.
קידוד מידע חדש בזיכרון האפיזודי מסתייע בידע קודם וסכמות הקיימים בזיכרון הסמנטי. ניתן לשנות את המידע החדש המקודד באופן זה כדי שיתאים לידע הקודם.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זיכרון
אלכסנדר קולר

**אלכסנדר קוֹלֶר** (Koller; 26 בינואר 1886, לבוב, גליציה המזרחית, האימפריה האוסטרו-הונגרית – י"א בשבט תש"ה, 22 בינואר 1948, חיפה) היה מחנך ארץ-ישראלי יליד גליציה, מנהל בית הספר התיכוני למסחר ומנהלן ומייסדן של גימנסיות בלפור ואהל שם.

## ביוגרפיה
קולר נולד בשנת 1886 בעיר לבוב (לֶמבֶּרג) שבגליציה המזרחית, האימפריה האוסטרו-הונגרית, בנו של דב קולר. למד בגימנסיה גרמנית בעירו, ולאחר מכן באוניברסיטאות וינה, ברלין וגרנובל, והשתלם באוניברסיטת לונדון. בשנת 1908 קיבל תואר דוקטור.
במשך כמה שנים היה מורה בגימנסיות ממשלתיות ומנהל גימנסיות יהודיות בגליציה.
בשנת 1921 עלה לארץ ישראל. בארץ ניהל את בית הספר בזכרון יעקב. לאחר שנה עבר לנהל את בית הספר התיכוני למסחר, שאותו ניהל בשנים 1922–1930. בשנת 1931 ייסד את גימנסיה בלפור בתל אביב. בשנת 1934 ייסד את בית ספר אהל שם ברמת גן, וניהל את שני בתי הספר במקביל.

קולר היה מראשוני העיר רמת גן, ובשנת 1927 נבחר למועצת המועצה המקומית.

קולר נפטר בביתו בחיפה בינואר 1948, בן 62 במותו. נקבר בבית הקברות בזכרון יעקב.

על שמו נמסר גביע לתלמידים מצטיינים בבית ספר אהל שם ברמת גן.

נישא למרים לבית פרידמן. בנו דב קולר היה פרופסור לבוטניקה באוניברסיטה העברית בירושלים. נכדתו דפנה קולר היא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד, וממייסדי קורסרה (האוניברסיטה המקוונת).

## לקריאה נוספת
* דוד קלעי (עורך), **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה, תרצ"ז 1936, עמ' 1996. 
* דב קולר, **גימנסיה ריאלית בלפור תל אביב, גימנסיה אהל שם רמת גן: ד"ר אלכסנדר קולר המייסד והמנהל**, ירושלים: אקדמון, תשס"ד 2003.


* "Koller, Alexander", in *The Near and Middle East who's who*, 1945, p. 98.


## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:מנהלים יהודים
קטגוריה:חברי מועצת העיר רמת גן
קטגוריה:זכרון יעקב: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בזכרון יעקב
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1948
נחל האלה

**נחל האלה** הוא נחל אכזב בשפלת יהודה הזורם אל מישור החוף הדרומי. שמו משמר את השם המקראי האלה, כמו גם את שם העמק שבו זורם הנחל – עמק האלה.

## נתיב הנחל
אורכו של הנחל הוא כ־50 ק"מ. תחילתו ממערב לכביש 60 (קו פרשת המים הארצי), במספר יובלים המנקזים את אזור בית אומר - חלחול (בין גוש עציון לחברון), המתחברים מצפון־מערב לעיירות נובא וח'ארס, בנקודת המעבר בין הר חברון לשפלה. מנקודה זו זורם הנחל בכיוון כללי צפון־מערב, דרך עמק האלה. מעט ממזרח לקיבוץ נתיב הל"ה מתחברים לנחל היובלים מנחל עציונה ונחל סנסן, המנקזים את אזור חוסאן, צור הדסה, ביתר עילית וגוש עציון. בסמוך לעזקה ושדות מיכה מתחברים היובלים מנחל יורש ונחל לוזית, המנקזים את אזור נחושה, עזקה, בית ניר, עגור ולוזית. בהמשך דרכו עובר הנחל בצפון קריית מלאכי ומדרום לכפר אחים ובסיס חצור, שם מתחבר אליו נחל הרי"ף, המנקז את אזור חפץ חיים וצומת ראם, סמוך למאגר חצור. הנחל מתחבר לנחל לכיש בסמוך לגשר עד הלום, הנשפך לים התיכון מצפון לאשדוד.

### ניקוז הנחל
נחל האלה על יובליו השונים מנקז את כל השטח שבין חוסאן וצור הדסה ועד נחל תלם (מעט מצפון לכביש 35), וכן שטח נרחב בשפלת יהודה, בין נחושה, לוזית וכפר מנחם. שטח הניקוז של הנחל תחום מצפון על ידי אגן הניקוז של נחל שורק, ומדרום על ידי אגן הניקוז של נחל תלם, יובל של נחל גוברין הנשפך לנחל לכיש.

בימים של גשמים עזים הנחל עולה על גדותיו ומציף את סביבתו. הצפות כאלו פגעו בבסיס חצור בחורף 1991–1992, ב־2013 וב־2020. הוצפו מסלולי המראה, דירים תת-קרקעיים וניזוקו מטוסי קרב וסוללת כיפת ברזל.

## עמק האלה

עמק האלה הוא עמק קטן בשפלת יהודה, מדרום לבית שמש, המקשר בין השפלה להרי יהודה ומכאן חשיבותו לאורך השנים. אורך העמק ממערב למזרח הוא כ-7 ק"מ ורוחבו בין כ-2 ק"מ במזרח ל-500 מטר במערב. והוא מנוקז על ידי נחל האלה.
מקור שמו של העמק הוא בעצי האלה הצומחים בעמק ובשוליו.

הצומח בעמק הוא ים תיכוני וכולל בעיקר אלה ארצישראלית, אלה אטלנטית, אלת המסטיק, חרוב מצוי, אלון מצוי, שיטה מלבינה ושיזף מצוי.

## ח'רבת ארנב
ח'רבת ארנב היא חורבה על שלוחה מצפון לוואדי אל ח'רוב, אחד מיובליו של נחל האלה ממערב לחלחול, בגובה של כ־800 מ'. במקום מקאם שיח' מוחמד סלמה, ובו מספר עצים גדולים, ביניהם עץ אלון מצוי בגובה כ־10 מ', המוערך כבן 700–800 שנה. בסמוך לחורבה שתי בארות מים ('עין ארנב עליון / תחתון').

ב-30 ביוני 2014, 18 ימים לאחר חטיפת שלושת הנערים, נמצאו גופותיהם של שלושת החטופים, בשדה סמוך לח'רבת ארנב.

## ראו גם
* גשר הרכבת הטורקי על נחל האלה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

האלה
קטגוריה:עמק האלה
האלה
האלה
האלה
תמירון מצוי

ממוזער|''Himantopus himantopus''
**תְּמִירוֹן מָצוּי** (לעיתים מכונה גם: **אֶרֶךְ רָגְלַיִם**, שם מדעי: *Himantopus himantopus*) הוא מין של עוף ממשפחת הסייפניים. לתמירון רגליים ארוכות ומכאן שמו. הוא נפוץ ממערב אפריקה ועד אירופה ליד מקווי מים רדודים (בריכות דגים, אגמים ונחלים).

## מראה
רגליו גבוהות ודקות ומקורו ארוך ודק. משקל התמירון מגיע עד 160 גרם, ואורך גופו מגיע עד 36 ס"מ.
גב התמירון, כנפיו ומקורו שחורים, רגליו ורוד כהה ושאר גופו לבן.

## מזון
התמירון ניזון לרוב מחרקים, סרטנים קטנים, רכיכות, דגים וראשנים.

## נדידה
התמירון חי בלהקות קטנות, חלקן נודדות.
בישראל ישנן מושבות קבע של תמירונים ובנוסף ישנם תמירונים שחורפים בישראל (הם מגיעים בסתיו ועוזבים עם בוא האביב).

## חיזור וקינון
הזכר בונה קן בקרבת אזור מים, או לחלופין בונה מעין גבעה בתוך מים רדודים. הזכר מזמין את הנקבה להצטרף אליו לבניית הקן באמצעות קולות וזריקת עשב אשר משמש לבניית הקן אל עבר הנקבה. כאשר הנקבה מצטרפת אל הזכר הם בונים את הקן יחדיו בעזרת עשבים וגבעולים שונים. את הקן נוהג התמירון לחזק בעזרת אבנים.

## דגירה
שני בני הזוג דוגרים על הביצים כאשר הם מתחלפים כל כמה שעות. כאשר ההורה המחליף חוזר לקן הוא נוהג להביא עימו חומרי קינון לחיזוק הקן והגדלתו מפני הסכנות של המים המקיפים את הקן. הדגירה נמשכת בין שלושה לארבעה שבועות לאחריהם בוקעים אפרוחים בצבע צהוב-שחור.

## התנהגות
בדומה לכמה עופות מים אחרים, כשטורף מתקרב לקן ובו גוזל, האם מתנהגת כפצועה כדי למשוך אליה את הטורף. כשהטורף מתקרב אליה יתר על המידה, היא מתרחקת ממנו (לכיוון הרחוק מהקן) ומתחזה שוב לפצועה וחוזר חלילה.

## קישורים חיצוניים

* תמירון במרכז לטכנולוגיה חינוכית - מטח.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:סייפניים
קטגוריה:ארץ ישראל: חופמאים
קטגוריה:פינלנד: עופות
קטגוריה:איטליה: עופות
קטגוריה:הולנד: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
דימיטר גרקוב

**דימיטר פניוטוב גרקוב** (בבולגרית: **Димитър Панайотов Греков**; 14 בספטמבר 1847, בולגרד, נסיכות מולדובה – 7 במאי 1901, סופיה, נסיכות בולגריה) היה פוליטיקאי בולגרי אשר כיהן במספר כהונות שר וכן כראש ממשלת נסיכות בולגריה.

## ביוגרפיה
גרקוב נולד בעיר בולגרד אשר בחבל בסרביה ואת השכלתו התיכונית רכש בעיר הולדתו. הוא הוסמך למשפטים באוניברסיטת אקס-אן-פרובאנס שבצרפת. גרקוב עבד כעורך דין בעיר בראילה ולאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) היגר לנסיכות בולגריה ומונה לנשיא בית המשפט העליון בסופיה. בהמשך, היה חבר באספה הלאומית הראשונה של בולגריה ואף יושב הראש שלה לתקופה קצרה ב-1883. לאחר מכן מונה לשר המשפטים בממשלתו של טודור בורמוב והמשיך בתפקידו זה גם בממשלתם של קלמנט טרנובסקי ולאוניד סובולב. ב-1886 מונה לשגריר נסיכות בולגריה לאימפריה העות'מאנית והוצב באיסטנבול ובהמשך, מונה על ידי סטפן סטאמבולוב לחבר משלחת איתור המועמד לתפקיד נסיך בולגריה, לאחר שאלכסנדר בטנברג ויתר על כיסאו.

בין 1890 ל-1894 כיהן בממשלתו של סטפן סטאמבולוב כשר הפנים ולתקופה מסוימת גם כשר המשפטים. לאחר פרישתו של סטאמבולוב מראשות הממשלה, עבר גרקוב ל"מפלגת העם הליבראלית" ונבחר ליושב ראשה. ב-1899, לאחר התפרקות הקואליציה בראשון קונסטנטין סטואילוב, הטיל עליו הנסיך פרדיננד להקים ממשלת קואליציה אשר תשלב בין חברי מפלגת העם הליבראלית, המפלגה הפרוגרסיבית והמפלגה הליברלית-רדוסלאבובית בראשות וסיל רדוסלאבוב. ממשלת הקואליציה שהקים סבלה מחוסר יציבות ובאוקטובר 1899 הוא התפטר. גרקוב חזר להנהיג את מפלגת העם הליבראלית וב-1901 הלך לעולמו והוא בן 54 שנים.

## גרקוב והקהילה היהודית
ב-1889 הגישה הנהגת הקהילה היהודית לאישור ממשלת בולגריה הצעה במסגרתה היא תנוהל באמצעות קונסיסטוריה מרכזית. את ההצעה קיבלו ראשי הקהילה מהרב צדוק כהן מצרפת. מספר חודשים לאחר הגשת הבקשה מונה גרקוב לשר החוץ והדתות ובהנחיית ראש הממשלה סטאמבולוב הוא אישר את הבקשה.

בספטמבר 1891 הוזמן הרב הראשי ליהודי בולגריה ד"ר סימון דנקוביץ לפתיחת מושב האספה הלאומית הבולגרית. הרב התיישב ליד ראש הכנסייה הבולגרית ולא במקום שהוקצה לו בתא הדיפלומטים הזרים, משום שסבר שכך ראוי יותר. השר גרקוב התעמת עם הרב דנקוביץ ולאחר ויכוח אשר גלש לטונים גבוהים, הורה לרב לשבת במקום שהוקצה לו. למחרת תבע השר גרקוב מראשי הקונסיסטוריון לפטר לאלתר את הרב דנקוביץ. ניסיונות הפשרה לא הועילו והרב דנקוביץ עזב את תפקידו ואת בולגריה.

## קישורים חיצוניים

* Duncan M. Perry, Stefan Stambolov and the Emergence of Modern Bulgaria, 1870-1895, Duke University Press, U.S.A, 1993.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
קטגוריה:משפטנים בולגרים
קטגוריה:שרי המשפטים של בולגריה
קטגוריה:שרי החוץ של בולגריה
קטגוריה:שגרירי בולגריה
קטגוריה:יושבי ראש האספה הלאומית (בולגריה)
קטגוריה:ילידי 1847
קטגוריה:בולגרים שנפטרו ב-1901
הבונדסליגה לנשים

ה**בונדסליגה** (מגרמנית - **Bundesliga** - "הליגה הפדרלית") היא ליגת כדורגל הנשים הבכירה בגרמניה, הנחשבת לאחת הליגות הטובות בעולם. הליגה הוקמה על ידי התאחדות הכדורגל הגרמנית בשנת 1990, והיא מבוססת ברובה על המודל של הבונדסליגה לגברים. הליגה מורכבת מ-12 קבוצות, כאשר האלופה מעפילה אוטומטית לליגת האלופות, ואילו שתי האחרונות נושרות לליגה השנייה. כל עונה מתחילה לקראת סוף הקיץ ומסתיימת באביב, כאשר בזמן החורף ישנה פגרה.

## קבוצות הבונדסליגה לנשים לעונת 2024/2025

## מבנה והיסטוריה
הבונדסליגה הגרמנית לנשים הוקמה בשנת 1990 על ידי התאחדות הכדורגל הגרמנית. בתחילה, המשחקים נמשכו כ-80 דקות בלבד, ורק שנתיים לאחר מכן הוחלט לקיים אותם כסדרם (45 דקות בכל מחצית). באותם ימים הורכבה הבונדסליגה משתי ליגות מחוזיות (צפון ודרום), בנות 10 קבוצות על אחת. בסיום השלב הראשון, שתי הראשונות בכל מחוז נפגשו זו עם זו, ובסיום משחקים אלו נקבעה אלופת המדינה. מבנה זה התקיים עד עונת 1997/98, אז הוחלט על איחוד שתי הליגות לליגה אחת כוללת. כיום בליגה משתתפות 12 קבוצות המקיימות ביניהן שני מפגשים, אחד בכל סיבוב, האחד בבית והשני בחוץ, ובסך הכל משחקות 22 משחקים בעונה סדירה. בסוף העונה שתי הקבוצות שסיימו במקומות האחרונים (11–12) יורדות לליגת המשנה; שתי הקבוצות שסיימו ראשונות בליגת המשנה מעפילות לבונדסליגה, הליגה הראשונה.

קבוצות הבונדסליגה זוכות להצלחה רבה גם בזירה הבינלאומית. ארבע קבוצות גרמניות זכו בליגת האלופות, כשהשיאנית היא FFC פרנקפורט שקטפה את התואר ארבע פעמים. רבות משחקניות הליגה זכו להכרה בינלאומית, כשהבולטת מכולן היא בירגיט פרינץ - כדורגלנית השנה של פיפ"א במשך שלוש שנים וסגנית מלכת השערים של גביע העולם בכל הזמנים. פרינץ גם מחזיקה במספר מרשים של עשר אליפויות בונדסליגה (שתיים עם פ.ס.וו פרנקפורט ושמונה עם FFC פרנקפורט). שיאנית השערים של הליגה בכל הזמנים היא קרסטין גרפרקס ששיחקה בהייקה ריין ובFFC פרנקפורט, וכבשה לזכותן 206 שערים.

## סיכום עונות הבונדסליגה

## דירוג אלופות הליגה
* וולפסבורג - 7 זכיות
* פרנקפורט - 7 זכיות
* טורבינה פוטסדאם - 6 זכיות
* באיירן מינכן - 6 זכיות
* ספורטפראונד זיגן - 4 זכיות
* פ.ס.וו פרנקפורט - 2 זכיות
* דיסבורג 2001 - זכייה אחת
* בראוויילר פולהיים - זכייה אחת
* טוס נידרקירשן - זכייה אחת

## מלכות השערים של הליגה בכל הזמנים
הרשימה מתייחסת רק לתקופה שמאז 1997, השנה בה אוחדה הליגה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות כדורגל בגרמניה
קטגוריה:ליגות כדורגל לנשים
קטגוריה:גרמניה: ספורט נשים
קטגוריה:תחרויות כדורגל נשים באירופה
אלכס לייפסן

**אלכסנדר ז'יבוג'ינוביץ**' (בסרבית קירילית: **Александар Живојиновић**; נולד ב-27 באוגוסט 1953), הידוע בשם הבמה שלו **אלכס לייפסן** (באנגלית: **Alex Lifeson**) הוא מוזיקאי קנדי, הידוע בעיקר בתור הגיטריסט של הלהקה הקנדית ראש. בקיץ 1968, הקים לייפסן את להקת ראש עם חברו המתופף ג'ון רוטסי, שהוחלף על ידי ניל פירט אחרי אלבום אחד בלבד עם הלהקה.

בלהקת ראש מנגן לייפסן בגיטרה אך גם בכלי נגינה אחרים כגון מנדולינה ובוזוקי. בנוסף הוא עושה קולות רקע בהופעות ולעיתים מנגן גם על קלידים. 

שם משפחתו המקורי, ז'יבוג'ינוביץ', משמעותו בסרבית "בן החיים". לכן שמו תורגם לאנגלית בתרגום מילולי ל-"Lifeson".

ב-1996 הוציא אלבום סולו בשם "Victor" בו הוא שר, מנגן בגיטרה, בבס ובקלידים. האלבום לא זכה להצלחה מרובה. 

בשנת 1996 הפך לייפסן, יחד עם שני חבריו ללהקה, לחבר במסדר קנדה בדרגת קצין.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ראש (להקה)
קטגוריה:מוזיקאים קנדים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:גיטריסטי רוק
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1953
פוקנה ממושקפת

**פוקנה ממושקפת** (שם מדעי: *Phocoena dioptrica*) הוא מין ממשפחת הפוקניים שבתת-סדרה לווייתני שיניים, הנראה רק לעיתים רחוקות. מסביב לעיניו טבעות כהות וייחודיות המבדילות אותו בבירור ממיני פוקנות אחרים ומעניקות לו את שמו. מסביב לטבעות הכהות נמצאות על-פי רוב גם טבעות בהירות יותר.

הפוקנה הממושקפת תוארה לראשונה על ידי חוקר הטבע הצרפתי פרננדו להיל (Lahille) ב-1912, על בסיס פרט שנצפה בחוף הסמוך לבואנוס איירס. השם הספציפי של המין (*dioptrica*) מרמז על הטבעות המקיפות את עיניו.

גופה של הפוקנה הממושקפת חסון. ראשה קטן ואין לה חוטם. גבה שחור בעוד שבטנה לבנה. עיניה שחורות, מוקפות בטבעות לבנות. על צדו העליון של הזנב נמתח פס לבן. סנפיר הגב גדול ומעוגל בקצהו. אורכן של הפוקנות לאחר הלידה הוא כ-80 סנטימטרים. בבגרות הזכרים מגיעים לאורך של כ-2.2 מטרים, והנקבות - מעט פחות. משקל הפוקנות הבוגרות - בין 60 ל-84 קילוגרמים.

תזונת הפוקנה הממושקפת מתבססת בעיקר על דיונונים ודגים, אך גם על תמנונים, חסילונים, רכיכות וסרטנאים אחרים. הפוקנות הממושקפות חיות בקבוצות שגודלן עשוי להגיע עד 25 פרטים. הן שוחות במהירות ובזריזות, ולרוב נמנעות מקרבה לסירות.

תפוצת הפוקנה הממושקפת סובבת כפי הנראה את הקוטב הדרומי. שלדים רבים נמצאו באזור ארץ האש, ולכן נראה כי אזור זה מבוקר תכופות על ידי הפוקנות. בנוסף, נצפו פוקנות ליד חופי ברזיל, איי פוקלנד ואיי ג'ורג'יה הדרומית (באוקיינוס האטלנטי), אוקלנד, טסמניה ודרום אוסטרליה (בדרום האוקיינוס השקט), ואיי הרד ואיי קרגלן (בדרום האוקיינוס ההודי). הנקודה הדרומית ביותר בה נצפתה פוקנה ממושקפת היא במעבר דרייק.

## קישורים חיצוניים

* מידע על הפוקנה הממושקפת
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרננדו לאילה
ממושקפת
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס הדרומי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1912
ניל פירט

**ניל אלווד פִּירְט** (באנגלית: **Neil Elwood Peart**; 12 בספטמבר 1952 – 7 בינואר 2020) היה מתופף קנדי, המתופף וכותב השירים של להקת ראש. זכה פעמים רבות בפרסי מוזיקה חשובים על ביצועיו כמתופף בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, ונודע בשל טכניקות התיפוף המקצועיות שלו.
## קורות חייו
פירט נולד בהמילטון (קנדה). הפך למתופף וכותב השירים של להקת ראש בקיץ 1974, כשהחליף את המתופף הקודם ג'ון ראטסי, אחרי שהקליט עם חברי הלהקה את אלבומם הראשון. הוא השפיע על הרבה מתופפים, ביניהם המתופף הידוע מייק פורטנוי.

נוסף להיותו מוזיקאי, פירט היה גם סופר: הוא פרסם כמה ספרי זיכרונות, שבהם כתב על מסעותיו.

פירט גן התעניין בפילוסופיה והיה מעריץ של הסופרת איין ראנד, תכונה שהשפיעה על המוזיקה שכתב – לדוגמה השיר "Anthem" מהאלבום Fly By Night והאלבום 2112, המבוסס על הסיפור "Anthem" של אותה הסופרת.

פירט נפטר ב-7 בינואר 2020 ממחלת הסרטן.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראש (להקה)
קטגוריה:מוזיקאים קנדים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:מתופפים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1952
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-2020
אברהם בר דוד

**אברהם בר דוד** (נולד ב-26 בינואר 1938) הוא איש צבא ומנהל ישראלי. כיהן כקצין תותחנים ראשי בדרגת תת-אלוף.

## ביוגרפיה
בר דוד נולד בפשקאן שברומניה, בנם של מרקו ורבקה. בתקופת מלחמת העולם השנייה הסתתר עם משפחתו ונדד בין בתי איכרים גויים. לאחר המלחמה, כאשר גילו כי ביתם בפשקאן נתפס על ידי חיילים רוסים, עברה המשפחה להתגורר בעיר רומאן. בר דוד עלה לישראל ב-1951 עם הוריו בספינה טרנסילבניה והמשפחה נקלטה בשער העלייה. הוא גדל ולמד בבאר שבע.

ב-1956 התגייס לצה"ל כעתודאי והחל בטירונות בבה"ד 4. עם פרוץ מלחמת סיני הועבר לחיל התותחנים ושימש במלחמה כמעמיס תחמושת. עבר קורס משנה טכני ושירת בגדוד 403, גדוד תותחים מתנייעים M-50. ב-1957 סיים בהצטיינות קורס קציני תותחנים ושימש כמדריך בבית הספר לתותחנות שדה (ביסל"ת). ב-1962 השתתף במבצע סנונית כקנ"א (קצין ניהול אש) בגדוד 402 ואף מילא תפקיד סמג"ד במבצע. לאחר שהדריך בקורס קצינים מונה למפקד סוללה בגדוד 404 ועבר קורס מפקדי פלוגות שריון. מונה לסגן מפקד גדוד 334, גדוד מרגמות כבדות בחטיבת גולני והוביל את הגדוד במלחמת ששת הימים.

בשנים 1967 עד 1969 פיקד על קורס קציני תותחנים. שימש קצין הדרכה חילי ובמינוי חירום פיקד על גדוד 332, גדוד תותחנים מוצנח. הוא עסק במטה החיל בתוכניות להטמעת נשק השלל במערך צה"ל. בדצמבר 1969 מונה למפקד גדוד 334, גדוד מרגמות 160 מ"מ הראשון בצה"ל, ופיקד עליו בתקופת מלחמת ההתשה. ב-1971 מונה לסגן מפקד עוצבת כידון, אגד ארטילרי סדיר בפיקוד הדרום. יצא להשתלמות בבית הספר לתותחנות שדה בפורט סיל שבארצות הברית ובספטמבר 1973 מונה למפקד התותחנים הפיקודי בפיקוד הצפון, תפקיד בו שירת במלחמת יום הכיפורים. לאחר המלחמה שימש ראש ענף מחקר בחיל.

ב-1974 מונה למפקד ביסל"ת וב-1976 מונה לקצין תותחנים ראשי בדרגת תת-אלוף, תפקיד בו כיהן עד 1980. היה חבר בצוות ההקמה של מפקדת חילות השדה ושימש שם ראש המטה. שימש סגן ראש חטיבת תורה והדרכה והשתחרר ב-1982. בשירות המילואים שירת כעוזר שר הביטחון לענייני חירום.

לאחר שחרורו הקים חברה בשם "תמוז מערכות שליטה". השתלב בפרויקטים בתחום פיתוח הארטילריה, שימש מנכ"ל ונשיא "ניר אור תעשיות צבאיות", מנכ"ל חברת "מפרולייט", דירקטור בבנק מסד. בשנת 1990 מונה למנכ"ל חברת "סולתם".

מ-2005 כיהן כיו"ר הדירקטוריון בחברה הציבורית "אימקו תעשיות" העוסקת בתחום מערכות ומוצרים לרכב קרבי משוריין וחילות השדה, מערכות בקרה ופיקוד לחיל האוויר וציוד אלקטרוני ואלקטרומכני. במקביל כיהן בר דוד כיו"ר פורום רק"מ (רכב קרבי משוריין) בהתאחדות התעשיינים, והוביל את המאבק נגד סגירת פרויקט טנק המרכבה.

ביוני 2016 נבחר בר דוד ליו"ר עמותת דיירי הדיור המוגן בישראל.

בר דוד בוגר לימודי משפטים באוניברסיטת תל אביב. נשוי ליפה עימה התחתן בגיל 22.

## קישורים חיצוניים

*אברהם בר דוד אתר בית התותחן
* עדות סא"ל בר-דוד אברהם - קצין תותחנים פיקודי, בפני אוספי החומר בוועדת אגרנט, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
* עדות נוספת של סא"ל בר-דוד אברהם - קצין תותחנים פיקודי, בפני אוספי החומר בוועדת אגרנט, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
*
*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי בית הספר לתותחנות שדה
קטגוריה:קציני תותחנים ראשיים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ראשי מטה זרוע היבשה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:מפקדי תותחנים פיקוד הצפון
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי גדודים בחיל התותחנים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
כיכר הרפובליקה

**כיכר הרפובליקה** (בצרפתית: **Place de la République**) היא כיכר עירונית בפריז שבצרפת, בגבול הרובע השלישי, העשירי והאחד עשר של פריז. הכיכר נקראת על שם הרפובליקה הצרפתית, ובמרכזה עומד פסל גדול המוקדש למריאן.

## היסטוריה
הכיכר נמצאת במקום שבו עמד מבצר הטמפל, מצודה גדולה על חומת שארל החמישי. בכיכר הוקמה בשנת 1811 מזרקה בשם "Château-d'Eau" ("מגדל המים") שתוכננה בידי המעצב פייר סימון גיראר. הכיכר כפי שנראית היום קיבלה את צורתה בזמן הקיסרות השנייה כחלק מתוכנית אוסמן להתחדשות פריז בידי הברון ז'ורז'-אז'ן אוסמן. רוב התיאטראות שבשדרות דו-טמפל נהרסו בתוכנית זו.

האדריכל של פריז, גבריאל דוויו, הוסיף לכיכר מזרקה שנייה המקושטת באריות.

בשנת 1879, בתחרות לעיצוב פסל גדול שיוקדש לרפובליקה הצרפתית השלישית שרק הוכרזה, זכו "האחים מוריס" ועיצבו פסל מתאים לכיכר. שני טקסים לחנוכת הפסל התקיימו במקום, הראשון ב-14 ביולי 1880 עם גרסה של הפסל מגבס, והשני ב-14 ביולי 1883 עם גרסה סופית מברונזה שניצבת בכיכר עד היום. הפסל הוא של הדמות האלגורית המסמלת את הרפובליקה הצרפתית, **[[מריאן]]**.


A la Gloire de la République Française.jpg|כיכר הרפובליקה


## ראו גם

## קישורים חיצוניים

רפובליקה
קטגוריה:הרובע השלישי של פריז
קטגוריה:הרובע העשירי של פריז
קטגוריה:הרובע האחד-עשר של פריז
טודור איבנצ'וב

**טודור אִיבָנְצ'וֹב** (בבולגרית: **Тодор Иванчов**; 1858, טרנובו, האימפריה העות'מאנית – 1905, פריז, הרפובליקה הצרפתית השלישית) היה פוליטיקאי בולגרי אשר כיהן במספר כהונות שר וכן כראש ממשלת נסיכות בולגריה.

## ביוגרפיה
איבנצ'וב נולד בטרנובו ואת השכלתו התיכונית עשה במכללת רוברט באיסטנבול. ב-1881 סיים את האוניברסיטה במונפלייה שבצרפת. הוא שב לבולגריה והועסק כמורה, ובהמשך כמנהל בית ספר בקיוסטנדיל וכן כעורך עיתון. איבנצ'וב הצטרף למפלגה הליברלית-רדוסלאבובית בהנהגת וסיל רדוסלאבוב וב-1886 כיהן בממשלתו הראשונה של רדוסלאבוב כשר החינוך של הנסיכות. בהמשך, מונה לשר החינוך גם בממשלתו של דימיטר גרקוב. לאחר התפטרותו של גרקוב, הטיל עליו הנסיך פרדיננד הראשון את מלאכת הרכבת הממשלה. איבנצ'וב כיהן כראש הממשלה ולתקופה מסוימת גם כשר האוצר, ושר החוץ והדתות של הנסיכות. איבנצ'וב הוביל שורת רפורמות בתחום המינהל הציבורי וכן ניסה ליישם רפורמות אגרריות אשר הובילו לאי שקט והפגנות מצד איכרים. המהומות דוכאו בכוח ואיבנצ'וב נאלץ לסיים את תפקידו.

ב-1903 הועמדו איבנצ'וב ורדוסלאבוב לדין בעוון אי סדרים כלכליים והחלטות המנוגדות לחוקה בתקופת ממשלתו הראשונה של רדוסלאבוב, הורשעו ונדונו ל-8 חודשי מאסר. איבנצ'וב זכה לחנינה ולאחר שחרורו מהכלא, עזב את בולגריה לצרפת ושם הלך לעולמו ב-1905 והוא בן 47 שנים.

## איבנצ'וב והקהילה היהודית
ב-1900, בתקופת כהונתו של איבנצ'וב כראש הממשלה רבו התקריות האנטישמיות בבולגריה ולאחר כינוס חירום שנערך בסופיה בעניין, המליץ אברהם דויצ'ון לוי מראשי הקהילה, לשלוח את ישועה כלב לקהילות בולגריה כדי לערוך דין וחשבון על חומרת המצב. לאחר שובו, נועדו כלב ודוויצ'ון עם ראש הממשלה וזה יעץ לכלב להגיש את הדו"ח שכתב לטיפולו של שר הפנים וסיל רדוסלאבוב. כלב הגיש את הדו"ח ולווה אותו במכתב חריף מטעמו בו נכתב בין השאר, שאם ממשלת בולגריה אינה מעוניינת שבשטחה יתגוררו יהודים, הם מבקשים ארכה של שנה ותמיכה כלכלית כדי לעזוב את הנסיכות. רדוסלאבוב נעלב מסגנון מכתבו של כלב וביקש לזמן את ראש קהילת סופיה לבירור, אך איבנצ'וב שכנעו שלא לעשות כן. בעקבות הדו"ח שהגיש כלב פנה רדוסלאבוב למושלי כל מחוזות בולגריה וציין כי זו אחריותם האישית למנוע פגיעה ביהודים.

## קישורים חיצוניים
* טודור איבנצ'וב - תקציר ביוגרפי, באתר www.minfin.bg 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
קטגוריה:שרי החוץ של בולגריה
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1858
קטגוריה:נפטרים ב-1905
הנילוס העליון הגדול

[שמאל|ממוזער|250px|מיקום [חבל ארץ הנילוס העליון הגדול במפת דרום סודאן]]
**הנילוס העליון הגדול** (באנגלית: **Greater Upper Nile**) הוא חבל ארץ בצפון־מזרח דרום סודאן, ששטחו 236,208 קמ"ר וסך האוכלוסייה שבו נאמדת בכ־2,908,000 נפש, נכון לשנת 2008. שמו של חבל הארץ נגזר מהנילוס הלבן, אחד משני יובליו העיקרים של נהר הנילוס העובר בצפון ובמזרח אפריקה. עיר הבירה של החבל היא מלקאל.

הנילוס העליון הגדול התנתק יחד עם בחר אל-ע'זאל ואקווטוריה מסודאן ב-9 ביולי 2011 ואלו מרכיבים את מדינת דרום סודאן. 

הנילוס העליון הגדול היה מורכב משלושה מחוזות שנקראו ג'ונגליי, מדינת האיחוד ומדינת הנילוס העליון. החבל גובל באתיופיה במזרח, סודאן בצפון, חבל בחר אל-ע'זאל במערב, ואקווטוריה בדרום.

כיום כולל החבל 13 מדינות.

## ראו גם
* ג'ונגליי
* מדינת האיחוד
* מדינת הנילוס העליון
* הנילוס הלבן

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דרום סודאן: חבלים
Parklife

**Parklife** הוא אלבומה השלישי של להקת הרוק הבריטית בלר, אשר יצא לאור באפריל 1994. אחרי נתוני מכירות מאכזבים של אלבומם הקודם Modern Life Is Rubbish, החזיר Parklife את בלר לאור הזרקורים בבריטניה, בעזרת להיטיו הרבים: "Girls & Boys", "End of a Century", "Parklife" ו-"To the End". בשנה שלאחר יציאתו, האלבום זכה לפלטינה משולשת בבריטניה, ובלר נהפכה לאחת משתי הלהקות הפופולריות בסצנת הבריטפופ, יחד עם אואזיס.

## רקע

אחרי השלמת ההקלטות לאלבומם הקודם של בלר Modern Life Is Rubbish, דיימון אלברן, סולן הלהקה, התחיל לכתוב שירים באופן פורה מאוד. בשל מצבם הכספי הרעוע באותו הזמן, בלר מיהרו לחזור אל האולפן עם מפיקם סטיבן סטריט כדי להקליט את אלבומם השלישי. ההקלטות היו מהירות יחסית, מלבד השיר "This Is a Low".

מנהיג הלהקה דיימון אלברן אמר ל-NME ב-1994 ,"בשבילי, Parklife הוא כמו אלבום קונספט רופף שמערב כל מיני סיפורים שונים. זה מסעו של שתיין מיסטי, שרואה את מה שקורה בעולם ומעיר הערות על זה". אלברן ציין את הרומן "London Fields" של מרטין איימיס כהשפעה גדולה על האלבום.

השירים עצמם נמתחים על פני ז'אנרים רבים, כמו הלהיט "Girls & Boys" שמושפע מסינת'פופ, הואלס האינסטרומנטלי "The Debt Collector", "Bank Holiday" הפאנק-רוקי, "Far Out" החללי והסיד בארטי ו-"Trouble in the Message Centre" עם השפעות הגל החדש המובהקות.

בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-438 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים המחודשת.

## רשימת שירים

## משתתפים

*דיימון אלברן - שירה מובילה וליווי, קלידים, האמונד, סינתיסייזר מוג, צ'מבלו ב-"Clover Over Dover", מלודיקה, ויברפון, חלילית, תכנות
*גראהם קוקסון - שירה ליווי, גיטרות, קלרינט, סקסופון, כלי הקשה
*אלכס ג'יימס - שירה ב-"Far Out", גיטרת באס, רעש קהל
*דייב ראונטרי - תופים, כלי הקשה, תכנות, רעש קהל

### מוזיקאים נוספים

*סטיבן סטריט - קלידים ישנים, אפקטים, תכנות
*לאטישיה סדייר (מסטריאולאב) - קולות ב-"To the End"
*פיל דניאלס - קריינות ב-"Parklife"
*סטיבן יו - אקורדיון

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בלר
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
תקוה וינשטוק

ממוזער|תקוה וינשטוק, 2018
**תקוה וַינשטוק לוריא** (11 בדצמבר 1925 – 12 בדצמבר 2022) הייתה עיתונאית ישראלית, חברת מערכת "מעריב".

## ביוגרפיה
תקוה וינשטוק נולדה בשנת 1925 בשם **תקוה נאדיה כהן**, בתם של ד"ר נפתלי כהן וצלה לבית אטינגון, ילידת רוסיה, בת למשפחה עשירה מחסידי חב"ד. הוריה נישאו בארץ ישראל ולאחר נישואיהם עברו להתגורר בפריז בירת צרפת, שם נולדה בתם. הנישואים לא עלו יפה; לאחר גירושיהם שבה אמה לפתח תקווה, ואילו אביה השתקע בצרפת.

וינשטוק גדלה בפתח תקווה. בשנת 1935 נישאה אמה לד"ר יהודה (צבי אריה) (הירש לייב) וינשטוק (לימים יששכרי) (1909–1965). וינשטוק, יליד ורשה, היה מורה בתיכון ומפקח של רשת "תרבות" העברית בפולין, מפעילי "הפועל המזרחי" שעלה לארץ ישראל ב-1926. בארץ ישראל עבד כעורך דין בתל אביב ופעל כעסקן ציבורי בענייני קק"ל וקרן היסוד.

התחנכה בבית ספר עממי במושבה ובגימנסיה "אחד העם" בפתח תקווה. לאחר מכן המשיכה ללימודי ספרות והיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. הייתה יו"ר ויצו הצעירה.

את דרכה העיתונאית החלה ביומון "הבוקר", ובשנת 1949, כשהייתה בת 22, החלה לכתוב כתבות ופיליטונים בעיתון "מעריב". היא המשיכה לכתוב ב"מעריב" אל תוך שנות ה-80 ובמשך שנים רבות הייתה חברת מערכת "מעריב" ו"את". בנוסף כתבה מדורים ב"על המשמר", ב"משמר לילדים" ועוד.

בשנת 2020 קיבלה אות יקירת העיר תל אביב-יפו.

## משפחתה
נישאה לירוחם לוריא (1914–1977), משורר, מתרגם ועורך, נכדו של אהרן שלוש, ממייסדי נווה צדק. בראשית שנות ה-60 נולד בנם היחיד, יששכר (שָׂכִי) לוריא.

דודתה (אחות אמה) הייתה הפסנתרנית נדיה אטינגון-רייכרט (ובן זוגה – ישראל רייכרט, מחלוצי המחקר החקלאי בישראל).

## ספריה
* **נמרים בעין גדי**, תל אביב: י’ גולן (סדרת ברקאי לפרוזה מקורית לילדים ולנוער), תשנ"ו 1996. (ספר לילדים)
* **בעקבות האב האבוד**; ציורים: מנחם לרון, תל אביב: חלונות, תשס"ז 2007. (סמי־אוטוביוגרפי; לבני הנעורים)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
*  (על הספר "בעקבות האב האבוד")
* 
* שרון גבע, מה תקוה וינשטוק הייתה אומרת בבלוג אל מדף ספרי ההיסטוריה

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:משפחת שלוש
קטגוריה:סגל הבקר
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:ישראליות ילידות צרפת
קטגוריה:ישראלים ילידי צרפת
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות גימנסיה אחד העם (פתח תקווה)
קטגוריה:בוגרי גימנסיה אחד העם (פתח תקווה)
קטגוריה:משפחת מיכל הכהן
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:יקירות תל אביב-יפו לשנת 2020
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 2020
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2022
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
אריאל וולף

שמאל|ממוזער|250px|אריאל וולף
[שמאל|ממוזער|250px|מיכאל (אריאל וולף) מחזיק בזרועותיו את תמרה ([תמר אלקן), משקיף עליהם מרחוק החוקר (ניר רון), בהצגה "חוקר פרטי", תיאטרון החאן, 2011]]
[שמאל|ממוזער|250px|משמאל אריאל וולף בתפקיד המלצר בהצגה "[אוכלים", החאן, 2011; מימין אליקים (אריה צ'רנר), באמצע שמעי (לירון ברנס)]]
[שמאל|ממוזער|250px|הדוכס אורסינו (אריאל וולף) וויולה ([נילי רוגל), הלילה השנים עשר, החאן, 2010]]
**אריאל נ. וולף** (נולד ב-17 ביוני 1984) הוא שחקן במאי וכוריאוגרף ישראלי.

## קורות חייו
אריאל וולף נולד וגדל בהרצליה, שני במשפחה בת ארבעה בנים. אחיו הבכור אמיר הוא שחקן ובמאי. ולהם עוד שני אחים צעירים איתמר ואורי. אביו, יצחק וולף, הוא עורך-דין שבהיותו בן ארבעים עשה תואר בקולנוע באוניברסיטת תל אביב, שם ביים סרט קצר בשם "וילונות", וזכה בפרסים בפסטיבלים בעולם. אמו, אסנת וולף, היא ד"ר לבוטניקה וכיום מטפלת ברפואה משלימה.
בילדותו (1999-1996) שיחק וולף בתיאטרון הרצליה לילדים ונוער.

בוגר בית ספר למשחק "ניסן נתיב" תל אביב בהצטיינות. 2007-2010

ניהל אמנותית ובמאי קבוצת "ארמפה" – הקבוצה הצעירה של תיאטרון באר שבע בשנים 2020-2021

שיחק בלהקת תיאטרון "החאן" בשנים 2010-2019

מורה ובמאי בבית ספר למשחק גודמן בבאר שבע. בשנים 2019-2022

מורה ובמאי בבית הספר לאומנויות הבמה סמינר הקיבוצים 2022

בוגר בית הספר לריקודים סלונים "ארתור מארי"

זוכה פרס התיאטרון הישראלי- עיצוב תנועה לשנת 2017 על ההצגה "חלום ליל קיץ" (תיאטרון החאן)

זוכה פרס הצגת השנה בפסטיבל תיאטרונטו 2021 על ההצגה "מפלצת הזיכרון"

זוכה פרס קיפוד הזהב לשנת 2016 על עיבוד ההצגה "תיאורמה"

זוכה פרס פסטיבל בת ים לשנת 2011 על עיצוב התנועה להצגה "קברט וולטיר".

## חייו האישים
וולף הוא הומוסקסואל מוצהר. בן זוגו הוא השחקן שלומי ברטונוב.

## פילמוגרפיה
### טלוויזיה

### קולנוע

### תיאטרון

**שחקן בהצגות במסגרת תיאטרון החאן**:

**עבודות בימוי**

### כוריאוגרפיה ועיצוב תנועה

**כוריאוגרפיה לקולנוע**

## קישורים חיצוניים

* טל גורדון, ריאיון - מגשימים את החלום, באתר הבמה, 1 בינואר 2017
* אריאל וולף, באתר תיאטרון החאן
* 
* יעקב בר-און, ריאיון: רוקד על כל החתונות (כמעט), באתר הבמה, 18 בנובמבר 2012
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:כוריאוגרפים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:כוריאוגרפים יהודים
קטגוריה:בוגרי תיכון אלון (רמת השרון)
קטגוריה:שחקנים להט"בים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
Grand Theft Auto: Episodes from Liberty City

**Grand Theft Auto: Episodes from Liberty City** הוא משחק בגוף שלישי, והמשך למשחק המצליח – Grand Theft Auto IV. המשחק פותח על ידי Rockstar North  הבריטית, והוא מכיל בתוכו את שתי חבילות ההרחבה שיצאו למשחק: The Lost and Damned ו-The Ballad of Gay Tony. לא כמו שתי חבילות ההרחבה לבדם אשר דורשות שהמשחק המקורי, Grand Theft Auto IV, יותקן על המחשב, משחק זה אינו דורש שהמשחק המקורי יותקן על המחשב. המשחק הופץ לקונסולת ה-Xbox 360 ב-29 באוקטובר 2009; למחשב האישי ב-13 באפריל 2010, ולקונסולת ה-PlayStation 3 ב-16 באפריל 2010.

## חבילות ההרחבה
### Grand Theft Auto: The Ballad of Gay Tony

חבילת ההרחבה השנייה אשר יצאה לאור ל-Grand Theft Auto IV. עלילת ההרחבה עוקבת אחרי לואיס לופז, חבר חדש בכנופיית הסחר בסמים, ושומר הראש האיש של אנטוני פרינס, הידוע גם בשם "טוני הגיי", ובעל שני מועדוני הלילה הגדולים ביותר בליברטי סיטי. ההרחבה מביאה איתה מלבד לעלילה: כלי נשק חדשים, כלי רכב חדשים, מצבי משחק חדשים במצב המרובה משתתפים ואפשרויות חדשות במשחק.

### Grand Theft Auto IV: The Lost and Damned

חבילת ההרחבה הראשונה שהופצה למשחק Grand Theft Auto IV, ומעניקה לנו מבט חדש לעולם הכנופיות והפשע. עלילת ההרחבה עוקבת אחרי ג'וני קלביץ', אופנוען יהודי וסגן הנשיא של כנופיית הלוסט. העלילה נפתחת בכך שנשיא הכנופיה, בילי גריי, משתחרר מהכלא בעקבות סמים ורציחות, ונוסע יחד עם כנופייתו להחזיר את האופנוע שלו שנמכר לכנופיה יריבה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:Grand Theft Auto
קטגוריה:משחקי אקס בוקס
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 3
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2010
קטגוריה:משחקי Xbox 360
קטגוריה:משחקים דמויי GTA
הדסון הוק

**הדסון הוק** (במקור: **Hudson Hawk**) הוא סרט שוד-קומי אמריקאי משנת 1991 בבימויו של מייקל להמן.

בסרט מככב ברוס ויליס, אשר היה שותף לכתיבת הסיפור, בתפקיד הדסון הוק. עוד משתתפים בסרט: דני איילו, אנדי מקדואל, ג'יימס קובורן, סנדרה ברנרד, ריצ'רד אי. גרנט, ויליאם קונרד, דייוויד קרוזו, לוריין טאוסינט ופרנק סטלון.

הדסון הוק נמנה עם ז'אנר הלייב אקשן. זהו ז'אנר שעושה שימוש תכוף בהומור סלפסטיק ואפקטים קוליים, אשר מעצימים את ההומור הסוריאליסטי הבולט בסרט.

העלילה מבוססת על מוטיבים כגון תאוריות קשר, אגודות סתרים, תעלומות היסטוריות ועוד.

מוטיב עלילתי חוזר בסרט הוא ביצוע של שירים, על ידי הדסון הוק (ברוס ויליס) ושותפו טומי (דני איילו), אשר שרים במקביל אך בנפרד, כדי לסנכרן את מעלליהם. הדואטים של ויליס-איילו - "Swinging on a Star" של בינג קרוסבי ו-"Side by Side" של פול אנקה - נכללים בפסקול הרשמי של הסרט.

## תקציר העלילה
אדי הוקינס, הידוע יותר בכינויו **הדסון הוק** (ברוס ויליס), הוא מומחה בפריצה לכספות, המנסה לחגוג את יומו הראשון של שחרורו על תנאי ממאסר עם קפוצ'ינו. אך בטרם הוא מצליח לשתות את כוס הקפה שלו, הוא נסחט על ידי גורמים שונים לבצע מספר מעשי שוד, ביחד עם שותפו לפשע - טומי "5-טון" מסינה (דני איילו). בין הגורמים השונים שמנסים לסחוט אותו: קצין המבחן שלו, שני אחים מאפיונרים מניוארק וסוכן לשעבר של ה-CIA - **ג'ורג' קפלן** (ג'יימס קובורן), המלווה בארבעה סוכנים להם שמות קוד כשמות ממתקים מפורסמים: **באטרפינגר** (אנדרו בריניארסקי), **קיט קט** (דייוויד קרוזו), **אלמונד ג'וי** (לוריין טאוסינט) ו**סניקרס** (דונלד פאטריק הארווי).

הוק מגלה כי מאחורי מעשי השוד השונים עומדים **מינרווה ודרווין מייפלאואר** (סנדרה ברנרד וריצ'רד אי. גרנט), זוג אמריקאים העומדים בראש תאגיד הממוקם ברומא, ואשר ביחד עם משרתם **אלפרד** (דונלד ברטון), הם מנסים לשחזר את בנייתה של "La Macchina dell'Oro" - מכונה אשר ככל הנראה הומצאה על ידי לאונרדו דה וינצ'י, ואשר מסוגלת להפוך עופרת לזהב. לצורך סיכול מזימתם - חוברת אל הוק **אנה ברגלי** (אנדי מקדואל) - אוצרת אמנות בוותיקן המתמחה ביצירותיו של דה וינצ'י, אשר נחטפת אל טירתו של דה וינצ'י, שם בונים הזוג מייפלאואר את המכונה. הוק וטומי יוצאים למקום על מנת להצילה.

## צוות השחקנים

## ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות שליליות מאוד ולציון 22% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 32 ביקורות. הסרט היה מועמד לשבעה פרסי פטל הזהב, וזכה בשלושה מתוכם.

## מועמדויות וזכיות בפרסים

## קישורים חיצוניים

* 
*  - ביקורת

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1991
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:זוכי פרס פטל הזהב: סרטים
קטגוריה:סרטי העוסקים במעשי שוד
בוגדת

**בוגדת** (באנגלית: **Unfaithful**) הוא סרט קולנוע משנת 2002 מסוגת מותחן ארוטי שבויים והופק על ידי אדריאן לין ובו מככבים ריצ'רד גיר, דיאן ליין ואוליבייה מרטינז. זוהי גרסה מחודשת לסרט הצרפתי "האישה הבוגדנית" משנת 1969 שבוים על ידי קלוד שברול. הסרט מספר על זוג עם בעיות בחיי הנישואין המתגוררים בניו יורק, כשהאישה מוצאת נחמה בסטוץ עם גבר זר, שהיא פוגשת במקרה ברחוב.

## עלילה
קונסטנס "קוני" ואדוארד "אד" סאמנר הם זוג המתגוררים בפרברי ניו יורק. חיי הנישואין שלהם סבירים אבל נטולי תשוקה. יום אחד, נתקלת קוני בזר, ברחוב בעת סופת גשם חזקה ושניהם נופלים   עם ערימת ספרים שהיא עוזרת לו לאסוף. הגבר מציע לה לעלות אליו הביתה כדי לטפל ברגלה שנפגעה והיא נענית. הזר מציג את עצמו כפול מרטל, צרפתי אשר קונה ומוכר ספרים משומשים. במהלך שהותם בדירתו קוני מרגישה לא בנוח עם גילויי החיבה של מרטל ועוזבת. לפני שהיא יוצאת נותן לה מרטל ספר שירים.

באותו לילה קוני מתקשה להירדם וחושבת על מרטל. למחרת היא מופיעה בדירתו והשניים מדברים, מפלרטטים ומקיימים יחסי מין. הרומן מלא התשוקה והחושניות מתהווה, ואדוארד מתחיל לחשוד באשתו שמרבה לבקר במנהטן. הוא שוכר בלש פרטי ועד מהרה מקבל תמונות מפלילות של אשתו והחבר החדש שלה.

אדוארד מחליט להגיע לדירתו של פול ולהתעמת עמו. במהלך העימות מכה אדוארד את פול בראשו והורג אותו. הוא מנקה את טביעות האצבעות ושאריות הדם, עוטף את פול בשטיח ומתכוון לקחת אותו החוצה. רגע לפני שהוא יוצא מצלצל הטלפון והוא שומע את קוני משאירה הודעה במשיבון של פול בה היא מבקשת להפסיק את המפגשים איתו. אדוארד מוחק את ההודעה ולוקח את השטיח המגולגל כדי לזרוק אותו במזבלה העירונית.

שני חוקרי המשטרה מגיעים לבית סאמנר, אך הזוג מכחיש קשר לאירועים. קוני כבר מבינה שבעלה מודע לכל הרומן שהיה לה, מספר לה מה קרה ומציע להסגיר את עצמו. היא מסרבת והשניים מחליטים להתמודד עם מכלול הבעיות לבד.

## צוות השחקנים

## הפקה
בטיוטה הראשונית של התסריט המקורי נכתב כי אדוארד סובל מתפקוד לקוי בחיי המין וזאת כדי לתת הצדקה לבגידה של קוני. גם ריצ'רד גיר וגם דיאן ליין התנגדו לרעיון וביקשו לשנות התסריט וליצור מצב שרומן מזדמן יכול להיווצר גם בלי סיבה מיוחדת וסתם כתוצאה מריגוש ריגעי.

## ביקורות

הסרט לא הצליח להרשים את המבקרים וזכה לציון של 49% מתוך 160 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes. המגזין האמריקאי אנטרטיינמנט ויקלי דירג את הסרט במקום ה-27 ברשימת 50 הסרטים הארוטיים שנעשו אי פעם. אוון גלייברמן, המבקר של אנטרטיינמנט ויקלי, זיכה את הסרט בציון A- וכתב על ליין כי זה היה משחקה הטוב ביותר בקריירה. רוג'ר איברט, מבקר הקולנוע של שיקגו סאן טיימס, כתב: "במקום לקבל עלילה עם ריגושים ממוחזרים, קיבלתי סיפור על הירהורם של שני מבוגרים שפויים שמתקשים להתמודד עם הדילמה בה הם נמצאים". במגזין הלוס אנג'לס טיימס, כתב המבקר קנת טוראן: "ליין בתפקיד אופי אמיתי. היא נכנסה לתפקיד בצורה שאף אחד אחר לא יכול היה וגרמה לכולנו להתחבר אליה".

## פרסים ומועמדויות
למרות ביקורות שליליות בסך הכל לגבי הסרט, דווקא דיאן ליין זכתה לשבחים על הופעתה. היא זכתה בפרס בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר של האגודה הלאומית של מבקרי הסרטים בניו יורק והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב וגם בפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר.

## קישורים חיצוניים

* 
**ביקורות**
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטים ארוטיים
קטגוריה:חידושים לסרטים
קטגוריה:סרטים שצולמו בניו ג'רזי
קטגוריה:סרטי אדריאן לין
אליפות העולם באתלטיקה 1993

שמאל|150px
**[[אליפות העולם באתלטיקה]] 1993** הייתה אליפות העולם הרביעית באתלטיקה, שנערכה בין 13 באוגוסט ל-22 באוגוסט 1993 באצטדיון גוטליב דיימלר הממוקם בשטוטגרט שבגרמניה. בתחרות השתתפו 1,689 אתלטים ואתלטיות מ-187 מדינות, ב-44 תחרויות. 

## אירועים בולטים
**[[ארצות הברית]]** () זכתה במקום הראשון עם 13 מדליות זהב ו-25 מדליות בסך הכל. סין () דורגה לראשונה במקום שני עם 4 מדליות זהב, 2 מדליות כסף ו-2 מדליות ארד, כל המדליות שלה הושגו על ידי הנשים.

### שיאי עולם
בסך הכל נקבעו בתחרות זו, 4 שיאי עולם חדשים, 2 לנשים ו-2 לגברים:
#### נשים
* **[[סאלי גנל]]** () קבעה בריצת 400 מטר משוכות שיא עולם חדש של 52.74 שניות.
* **[[אנה ביריוקובה]]** () קבעה בקפיצה משולשת שיא עולם חדש של 15.09 מטר.
#### גברים
* **[[קולין ג'קסון]] () קבע ב[[ריצת 110 מטר משוכות]] שיא עולם חדש של 12.91 שניות.
* **נבחרת ארצות הברית** () קבעה בריצת שליחים 4x400 מטר שיא עולם חדש של 2:54.29 דקות.

===האתלטיות הצטיינות=== 
* **גייל דיברס** () זכתה ב-3 מדליות, מהן 2 זהב ב[[ריצת 100 מטר]] וב[[ריצת 100 מטר משוכות]] ו[[מדליית כסף]] בריצת שליחות 4x100 מטר. 
* **ג'רל מיילס קלארק** () זכתה בשתי מדליות זהב בריצת 400 מטר ובריצת שליחות 4x400 מטר. 
* **מרלין אוטי** () זכתה ב-3 מדליות אחת מכל סוג, [[מדליית זהב]] ב[[ריצת 200 מטר]], מדליית כסף בריצת 100 מטר ו[[מדליית ארד]] בריצת שליחות 4x100 מטר. 
* **סאלי גנל** () זכתה בשתי מדליות, מדליית זהב ב[[ריצת 400 מטר משוכות]] בשיא עולם חדש של 52.74 שניות ומדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר. 
* **גוון טורנס** () זכתה ב-4 מדליות, 1 זהב (4x400 מטר) 2 כסף (200 מטר ו-4x100 מטר) ו-1 ארד (100 מטר). 
* **אנה ביריוקובה** () קבעה ב[[קפיצה משולשת]] שיא עולם חדש של 15.09 מטר. 
* **הייקה דרקסלר** () זכתה בקפיצה לרוחק עשר שנים לאחר זכייתה הקודמת. 
* **ג'קי ג'וינר קרסי** () זכתה שש שנים לאחר זכייתה הקודמת ב[[קרב שבע]].

===האתלטים המצטיינים=== 
* **מייקל ג'ונסון** () זכה בשתי מדליות זהב ב[[ריצת 400 מטר]] ובריצת שליחים 4x400 מטר בשיא עולם חדש של 2:54.29 דקות (הנוכחי 2014). 
* **היילה גבריסלאסי** () זכה בשתי מדליות, זהב ([[ריצת 10000 מטר]]) וכסף ([[ריצת 5000 מטר]]) 
* **קולין ג'קסון** () קבע ב[[ריצת 110 מטר משוכות]] שיא עולם חדש של 12.91 שניות. 
* **סרגיי בובקה** () זכה בפעם הרביעית ברציפות ב[[קפיצה במוט]] 
* **ורנר גינתר** () זכה בפעם השלישית ברציפות ב[[הדיפת כדור ברזל]] 
* **נור א-דין מורסלי** () הגן על תוארו ב[[ריצת 1500 מטר]] 
* **מוזס קיפטנוי** () הגן על תוארו ב[[ריצת 3000 מטר מכשולים]] 
* **מייק פאוול** () הגן על תוארו ב[[קפיצה לרוחק]] 
* **לארס רידל** () הגן על תוארו ב[[זריקת דיסקוס]] 
* **דן אובראיין''' () הגן על תוארו בקרב עשר.

## תוצאות
### נשים
#### מקצועות המסלול

#### מקצועות השדה

### גברים
#### מקצועות המסלול

#### מקצועות השדה

## נבחרת ישראל
נבחרת ישראל כללה רק אתלטים גברים ואף לא אתלטית אחת. 
### גברים

## טבלת מדליות

## קישורים חיצוניים

* התוצאות הרשמיות של אליפות העולם באתלטיקה 1993 באתר IAAF

1993
קטגוריה:1993 בספורט
קטגוריה:תחרויות ספורט בגרמניה
קטגוריה:שטוטגרט: ספורט
קטגוריה:גרמניה: אתלטיקה
קטגוריה:1993 בגרמניה
אנמון

[ממוזער|[כלנית מצויה (Anemone coronaria) בצבע אדום, לזכר הדם של אנמון שנשפך]]

**אנמון** הייתה נימפה מהמיתולוגיה הרומית שקושרה עם רוחות הבוקר.

המיתוס המפורסם ביותר על הנימפה אנמון הוא היווצרות הכלנית (Anemone). במיתוס זה מסופר כי אנמון התארחה בביתה של אלת הפרחים כלוריס, זפירוס בעלה של כלוריס התאהב באנמון וחשק בה. אך כלוריס בקינאתה שלחה את משרתיה לרצוח את אנמון. מצער על מותה של אנמון, ונוס אלת האהבה הפכה אותה לפרח הכלנית שבאביב ובקיץ מסתתר מתחת לאדמה ובחורף ובסתיו קם לתחיה. צבעה האדום של הכלנית בא, להנציח את הדם השפוך של אנמון שנרצחה.

## הערות שוליים

קטגוריה:נימפות