open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
גדלים אקסטנסיביים ואינטנסיביים

**גודל אקסטנסיבי** (או **גודל פשיט**) הוא גודל פיזיקלי שפרופורציונלי לכמות החומר במערכת שהוא מתאר. לעומתו **גודל אינטנסיבי** (או **גודל עֲצים**) הוא גודל פיזיקלי שערכו בלתי תלוי בכמות החומר במערכת. אם שתי מערכות זהות יאוחדו, הגדלים האקסטנסיביים יהיו כפולים בערכם עבור המערכת החדשה, ואילו הגדלים האינטנסיביים יהיו שווים לערכם במערכות שהרכיבו את המערכת החדשה. מושגים אלה נמצאים בשימוש רב בתרמודינמיקה.

דוגמאות לגדלים אקסטנסיביים הם נפח, מספר חלקיקים , מסה, מטען חשמלי, תנע, אנרגיה, קיבול חום, אנטרופיה וכל הפוטנציאלים התרמודינמיים.

דוגמאות לגדלים אינטנסיביים הם טמפרטורה, לחץ, פוטנציאל חשמלי, פוטנציאל כימי, ומהירות. בנוסף, מנה של שני גדלים אקסטנסיביים נותנת גודל אינטנסיבי. לדוגמה צפיפות, שהיא מסה חלקי נפח, או גדלים סגוליים (למשל קיבול חום סגולי) שמתקבלים מחלוקת גדלים אקסטנסיביים במסה, ושעבורם ניתן למצוא ערכים ספרותיים ניסויים (בהינתן הטמפרטורה והלחץ).

כאשר מחברים מערכות לא זהות, ערכי הגדלים האקסטנסיביים במערכת החדשה הם פשוט סכום הערכים שלהם במערכות שמרכיבות אותה. לעומת זאת מציאת ערכי הגדלים האינטנסיביים מסובכת יותר, ומתבצעת דרך קשרים שלהם בגדלים אקסטנסיביים. לרוב מתקבל ממוצע משוקלל בין הערכים בתת-המערכות המרכיבות את המערכת החדשה.

בהינתן סט של פרמטרים, שמתוכם \{A_i\} הם פרמטרים אקסטנסיביים, ו־\{a_j\} הם פרמטרים אינטנסיביים, פונקציה
: \ F(\{A_i\},\{a_j\})
היא **פונקציה אקסטנסיבית**, אם לכל \alpha מתקיים:
:F(\{\alpha A_i\} \{a_j\})=\alpha F(\{A_i\},\{a_j\})\,.

קל לראות, מגזירת המשוואה לפי \alpha ש:
:F(\{A_i\},\{a_j\})=\sum_i A_i \left(\frac{\partial F}{\partial A_i}\right).

דבר זה חשוב עבור פוטנציאלים תרמודינמיים, בהן הנגזרות לפי המשתנים הטבעיים של הפוטנציאל גם הם בעלות משמעות פיזיקלית (ונותנים את המשתנים הבלתי נשלטים של המערכת).

כמו כן ניתן לראות שפונקציה אקסטנסיבית לא יכולה להיות פונקציה רק של משתנים אינטנסיביים, אלא חייב להיות לה לפחות משתנה אקסטנסיבי אחד, אחרת אין לפונקציה שאמורה לכלול מידע על כמות החומר במערכת משתנה ממנו היא מקבלת את המידע הזה.

קטגוריה:גדלים פיזיקליים
קטגוריה:תרמודינמיקה
מסילת הרכבת צ'ינגדזאנג

שמאל|ממוזער|250px|תוואי מסילת הרכבת

**מסילת הרכבת צ׳ינגהאי-טיבט** או **רכבת צִ'ינְגְדְזָאנג** (בסינית מפושטת: **青藏铁路**; בפין-יין: **Qīngzàng Tiělù**) היא רשת מסילות ברזל המחברת את בירת המחוז האוטונומי הטיבטי להסה לשינינג, בירת מחוז צ׳ינגהאי, ובהמשך לבייג'ינג, בירת סין. המסילה נפתחה ב-1 ביולי 2006 להסעת נוסעים ומטען. זוהי אחת ממסילות הרכבת היקרות ביותר בהיסטוריה בגלל אופי השטח בו עוברת המסילה והתנאים הטופוגרפיים שלו.

## היסטוריה
עוד בשנות ה-50 של המאה ה-20 חלם המשטר הקומוניסטי בסין לחבר את טיבט לסין גופא, אבל חוסר ידע טכנולוגי ובעיות מימון דחו את הפרויקט הזה עד סוף שנות ה-90. סלילת המסילה החלה משני הצדדים בו זמנית, והנחת המסילה הושלמה באמצע אוקטובר 2005. עד 1 במאי 2006 הושלמו כל העבודות בקו והמסילה החלה להיבדק ולהיבחן לקראת הפעלתה. ב־1 ביולי 2006 נפתחה המסילה באופן רשמי במעמד של נשיא סין, חו ג'ינטאו. סלילת מסילת הרכבת הזו היא חלק מהמדיניות הסינית לפתח את הפרובינציות המרוחקות שלה. מטרתה הסופית של מסילת הרכבת היא לחבר את סין עם הודו. 

מצד המתנגדים לפוליטיקה הסינית בטיבט נשמעה הטענה שמטרתו העיקרית של הפרויקט נועדה לקשור את טיבט לסין ולהגדיל את כמות הסינים במחוז וכך לפגוע באוכלוסייה הטיבטית. בטיבט מהווים עדיין בני האן (הקבוצה האתנית השלטת בסין) מיעוט קטן - רק 4.2% מהאוכלוסייה הקבועה במחוז - אולם רבים טוענים שמספר המהגרים השוהים בטיבט גדול בהרבה, ומצביעים בפקפוק על המקור למידע - נתונים סטטיסטיים רשמיים של ממשלת סין. לטענת המתנגדים, בעקבות הקמת המסילה עשוי זרם המהגרים לגדול פי כמה. מתנגדי המסילה מצביעים גם על הסכנה הסביבתית הטמונה בפרויקט אדיר הממדים, וחוששים כי מיליוני הנוסעים יזהמו את אחד האזורים היפים בעולם. הממשלה הסינית טענה בתגובה שנקטה צעדים להגן על הסביבה: הקרונות מצוידים במתקנים לדחיסת האשפה, ולאורך המסילה נבנו מעברים מיוחדים בשביל בעלי חיים דוגמת האנטילופה הטיבטית וצבי יעלי טיבטי.

בשנת 2001 נכתב שיר "הדרך השמימית" שהוקדש למסילה.

## נתונים
* עלות סלילת המסילה מוערכת ב-3.6 מיליארד דולר
* אורכה של המסילה משינינג ללהסה הוא 1957 ק"מ, ומבייג'ינג עד להסה 4064 ק"מ.
* זמן הנסיעה מבייג'ינג עד להסה: 47 שעות ו-28 דקות.
* התחנה הגבוהה ביותר בקו: תחנת טאנגגולה (Tanggula 唐古拉) בגובה 5,068 מטרים, ליד הכפר הגבוה בעולם וונקואן. נכון ל-2009 זוהי תחנת הרכבת הגבוהה ביותר בעולם. התחנה שוכנת כקילומטר ממעבר טאנגגולה בגובה של 5,072 מטרים מעל פני הים, הנקודה הגבוהה ביותר בקו. 
* המנהרה הגבוהה ביותר בקו נמצאת בגובה של 4,905 מטרים מעל פני הים.
* יותר מ-25 אחוז ממסילת הרכבת נבנו על קרקע קפואה לעד, ובגלל תופעת ההתחממות הגלובלית, נבנתה רשת של צינורות בתוך הקרקע שאמורים לשמור על האדמה קפואה וכך לא לפגוע בתשתית של המסילה.

## קישורים חיצוניים

*
*

קטגוריה:אסיה: מסילות רכבת
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: רכבות
קטגוריה:טיבט: תחבורה
טד קוזר

**טֶד קוּזֶר** (באנגלית: **Ted Kooser**, נולד ב-25 באפריל 1939) הוא משורר יהודי אמריקאי, מסאי ומרצה.

## ביוגרפיה
טד קוזר למד באיווה, והשלים לימודיו בספרות אנגלית, באוניברסיטה של נברסקה. חיבר יותר מעשרה ספרי שירה שזכו להערכה רבה ולכיבודים ופרסים ספרותיים. במשך תקופה ארוכה עבד לפרנסתו בתחום הביטוח.

קוזר זכה, בין השאר, בפרס על שמו של סטנלי קוניץ, אף הוא משורר יהודי אמריקאי דגול. כן זכה בתפקיד החשוב של "משורר הקונגרס", השלושה עשר במספר, תפקיד מקביל למשורר החצר של בית המלוכה האנגלי. הוא שירת התפקיד זה משנת 2004 עד לשנת 2006.

הפרויקט "החיים האמריקניים בשירה" זוכה לפרסום רב בארצות הברית. כותב אותו המשורר הלאומי - משורר הקונגרס - האמריקאי קוזר. זהו טור שבועי המתפרסם בעיתונים ברחבי ארצות הברית ומגיע ל-3.8 מיליון קוראים מדי שבוע. הפרויקט מתנהל כמה שנים, ובשנת 1996 זכה לתמיכה נדיבה מבעלי הון אמריקאים.

## קישורים חיצוניים
* 
לעברית תורגמו רק כמה שירים בודדים משלו.
* 

קטגוריה:משוררים יהודים
קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של איווה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נברסקה–לינקולן
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: שירה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
השיבה מהודו (סרט)

**השיבה מהודו** הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של מנחם גולן, אשר יצא לאקרנים בשנת 2002 עם אקי אבני וריקי גל בתפקידים הראשיים.

הסרט מבוסס על ספרו רב-המכר של א.ב. יהושע "השיבה מהודו" אך עם שינויים מהסיפור המקורי.

## פרטי עלילה
העלילה עוקבת אחר ד"ר בן רובין (אקי אבני), רופא צעיר, אשר נשלח להודו על ידי מנהל בית החולים בו הוא עובד, למשימת הצלת חולה בהודו. מנהל בית החולים, אייב לאזר (אסי דיין), ואשתו, דורי (ריקי גל), יוצאים למסע על מנת להציל את בתם, עינת (אורלי פרל), החולה במחלה קשה, ולהשיבה לישראל. לאורך המסע, במהלכו מנסה בן לרפא את עינת, מתפתח קשר אינטימי בינו לבין דורי, אשת הבוס שלו, המבוגרת ממנו בעשרות שנים. לאחר שהם מקיימים מערכת יחסים אינטימית של אהבה ומין, דוחה דורי את בן בעקביות במטרה לשמור על אחדות משפחתה. במהלך המסע ועם שובם לישראל, ואף לאחר מותו של אייב, מנסה בן לכבוש את ליבה של דורי ולזכות באהבתה, בעודו מנהל רומן כביכול עם מיכאלה (דנה פרנס), חברתה של עינת.

## סביב יציאת הסרט
הסרט זכה להצלחה בינונית בלבד, ולביקורות קולנוע קוטלות ושוללות. א.ב. יהושע, אשר כתב את הספר עליו מבוסס הסרט, טען רבות בכלי התקשורת לאחר יציאתו, כי הסרט כולו לא דומה כלל לכתביו, וכי מנחם גולן, שיהושע מפקפק בכישוריו הקולנועיים, החמיץ לגמרי את עלילת הספר ומשמעותו. בין השניים נוצר ריב מתוקשר על הקשר בין הספר לסרט ועל איכותו הכללית.

גם סצנת הסקס בין אקי אבני לריקי גל זכתה לסיקור תקשורתי נרחב ועוררה מחלוקת בקרב הצופים.

הסרט היה מועמד לשני פרסי אופיר בלבד ולא זכה בהם, אך זכה בפרס מיוחד מטעם שופטי פסטיבל הקולנוע של יוסטון, טקסס. הסרט הופץ במדינות שונות בעולם, בהן רוסיה, ברזיל, תאילנד, מקסיקו וארצות הברית, השתתף בפסטיבלים לקולנוע ישראלי בפריז, בלוס אנג'לס ובניו יורק והשתתף בפסטיבל קאן.

ב-2006 שודר הסרט על ידי מפיצתו, זכיינית ערוץ 2 "קשת", בשלושה חלקים, בני כ-45 דקות כל חלק.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* "השיבה מהודו"- האתר הרשמי
* 
* "השיבה מהודו", באתר קרן הקולנוע הישראלי

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטי מנחם גולן
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים על פי ספרי אברהם ב. יהושע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2002
קיץ אחד ביחד

**"קיץ אחד ביחד"** הוא הספר הראשון בסדרת הספרים של ליאת רוטנר, אשר כתבה בהיותה בת 14 לצד ספרים נוספים למגירה, ופורסם בהיותה בת 16 כאשר הגישה אותו להוצאת ידיעות ספרים וספרי חמד. לספר זה יצאו שני ספרי המשך ישירים: "תנו לגדול בשקט" ו"לנצח בגדול" אשר הגיעו שניהם לספרי זהב, ונכתבו אף הם בהיותה בתיכון. 

הספר מכר מעל מאה אלף עותקים והגיע למעמד ספר זהב וספר פלטינה והופיע פעמיים במצעד הספרים של משרד החינוך.

## עלילה
גיבורי הספר הם שלוש נערות ושלושה נערים, שהוריהם שולחים אותם ללימודי קיץ בפנימיית "מאור", בניגוד להעדפתם לבלות בחופשת הקיץ ללא לימודים.

הילדים יוצרים חברות עמוקה. במסגרת הסיפור מתחזקות הדמויות ומגלות על עצמן פרטים שלא ידעו על עצמן קודם. ניתנת לכל אחד ואחת מהם הזדמנות לפרסם כתבות בעיתון הנוער היוקרתי "ארגמן".

## דמויות
* **נועה** – נערה נשית וילדותית; רגישה ובעלת לב זהב. חברתה הטובה של ענבל.
* **ענבל** – נערה ג'ינג'ית שובבה, ספורטיבית וחברותית. חברתה הטובה של נועה.
* **שירן** – הקטנה שבחבורה. מחוננת, חכמה, חובבת מדע וקריאה.
* **תומר** – נער סגור, אך פתוח יותר לקרוביו; בעל ביטחון עצמי הנוהג באדישות. מכונה "צפוני" על ידי איתי, חברו הטוב ביותר.
* **איתי** – נער מצחיק, שובב ובעל ביטחון עצמי גבוה. חברו הטוב ביותר של תומר.
* **קובי** – נער לחוץ ומופנם; בעל ביטחון עצמי מעורער.

## ספרי המשך
ספרי ההמשך "תנו לגדול בשקט" ו"לנצח בגדול" מספרים על המשך הרפתקאותיהם של השישה בפנימייה והספר "מעורב ירושלמי" והמשכו "חיים משלנו" עוסקים רק באיתי ובמשפחתו, ובשנה שלו לפני הצבא.

ספר המשך נוסף בשם "עד האופק" יצא בשנת 2017, ובו מופיעים רק תומר, קובי ונועה.

בשנת 2022 יצא ספר אשר אירועיו מתקיימים בין "תנו לגדול בשקט" לבין "לנצח בגדול" בשם "אל תגידו מי אני".

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:ספרי 2003
קטגוריה:ספרי ליאת רוטנר
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער המתרחשים בישראל
השעה ה-25

**השעה ה-25** (באנגלית: **25th Hour**) הוא סרט דרמה אמריקאי בבימויו של ספייק לי, המבוסס על הנובלה "השעה ה-25" מאת דייוויד בניוף, שגם כתב את התסריט. השחקן הראשי של הסרט, אדוארד נורטון, מגלם את דמותו של מונטגומרי "מונטי" ברוגן, סוחר סמים מורשע, הנשלח לכלא ל-7 שנים על אחזקה ומכירה של סמים. למונטי נותר יום חופש אחרון לפני שליחתו לכלא, ואת אותן 25 שעות אחרונות מתאר הסרט.

הסרט עוסק באתיקה של חברות בין אנשים במעמדות שונים, ביחסים בין מורה לתלמידה ובין גבר לאהובתו.

## תקציר העלילה

במהלך הלילה מונטי מקבל הצעה לקבל הגנה בכלא משליחים של מאפיונר, המבקש ממונטי להעביר משלוח של סמים, אך מונטי מסרב.

בסוף הלילה מונטי מבקש מחברו הטוב להכות אותו עד זוב דם, כדי שלא יהיה "פופולרי" מדי בכלא. כאשר אביו של מונטי בא לקחת אותו לכלא, הם מעלים אפשרות שמונטי יברח ויפתח בחיים חדשים. מצטיירות התמונות של מה היה קורה אילו מונטי היה נמלט.

## קישורים חיצוניים

* 
* .

קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ספייק לי
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים המבוססים על פיגועי 11 בספטמבר
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
ימאהה

[ממוזער|250px|[פסנתר|פסנתר כנף של ימאהה]]
**ימאהה** (**Yamaha**; ביפנית: **ヤマハ株式会社**) היא חברה יפנית המייצרת מגוון רחב של מוצרים בתחום המוזיקה, בעיקר כלי נגינה ומכשירים אלקטרוניים, ובתחום הטכנולוגיה והתחבורה הממונעת. החברה הוקמה ב־1897 על ידי טוראקוסו ימאהה. בשנותיה הראשונות התמחתה ימאהה בעיקר בייצור פסנתרים והגיעה להכרה כלל עולמית.

## היסטוריה
ימאהה התחילה את דרכה בעיר הממאצו שבמערב יפן. החברה התרחבה לתחומים רבים נוספים, בהם ייצור מנועי ים, ציוד אודיו, רובוטיקה ורפואה. ימאהה היא יצרנית כלי הנגינה הגדולה בעולם. סמל החברה, הכולל שלושה קולנים מוצלבים, מסמל את שורשיה המוזיקליים. בשנות ה-50 של המאה ה-20 נכנסה החברה לתחום התחבורה הממונעת והקימה את חברת הבת "ימאהה מוטור", שהתפתחה לתאגיד עצמאי מצליח. ימאהה פעילה גם בתחומי החינוך המוזיקלי, ומפעילה בתי ספר למוזיקה בכ-40 מדינות. החברה משקיעה בפיתוח טכנולוגיות חדשניות, כמו בינה מלאכותית לניתוח מוזיקלי וממשק אדם-מכונה.

האופנוע הראשון שייצרה, ימאהה YA-1 , זכה להצלחה רבה בתחרויות מרוצים ביפן, והניח את היסודות לצמיחה מואצת של חטיבת הרכב. החברה ידועה בשילוב בין ביצועים גבוהים לעיצוב מוקפד, ומובילה גם בתחומים כמו פיתוח מנועים יעילים וטכנולוגיות בקרה מתקדמות. החיבור ההיסטורי בין המוזיקה לתחבורה בא לידי ביטוי גם היום – רבים ממעצבי האופנועים של ימאהה הם בעלי רקע מוזיקלי, והחברה מדגישה את ערך ה"הרמוניה" בעיצובים שלה.

ימאהה מייצרת פסנתרים, פסנתרים אלקטרוניים, סינתיסייזרים, אורגנים חשמליים, כלי נשיפה, מערכות תופים, כלי הקשה, מחוללי צליל, גיטרות, מעבדי צליל, מגברים, רמקולים ומערכות שמע וקולנוע ביתי. במסגרת החברה הבת ימאהה מוטור מיוצרים אופנועים, אופנועי ים, טרקטורונים וגנרטורים חשמליים. תחת שם המותג MBK מייצרת ימאהה אופנועים לשוק האירופאי.

בשנת 2003 ימאהה רכשה את הבעלות על סטיינברג: חברת תוכנה המפתחת את ה-DAW הפופולרי והמוערך קיובייס.

בשנת 2013 הציגה החברה לראשונה רכב בעל ארבעה גלגלים – מכונית מיקרו מדגם מוטיב אי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברות יפניות
קטגוריה:חברות אלקטרוניקה
קטגוריה:יצרני כלי נגינה
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בטוקיו
קטגוריה:יצרני פסנתרים
קטגוריה:יצרני אוזניות
קטגוריה:מותגים יפניים
מים מינרליים

[שמאל|ממוזער|200px|מים מינרליים נמזגים ל[כוס (כלי)|כוס]]
**מים מינרליים** הם מים המכילים מינרלים או חומרים מומסים אחרים המשנים את טעם המים או מעניקים להם ערך טיפולי. חומרים מסיסים נפוצים הם מלחים, תרכובות גופרית וגזים. מים מינרליים לרוב יכולים לעבור פחמון, כלומר תהליך שבו תכולת הפחמן מתגבשת בתהליך בעירה שאינו צורך חמצן. מים מינרליים מופקים בטבע במקורות תת-קרקעיים.

לעיתים מים מינרליים נצרכים באופן מסורתי ישירות ממקום נביעתם, כמו במרכזי ספא ובארות. לעיתים קרובות אתרי תיירות יוקמו סביב אתר מים מינרליים. התפתחויות תיירותיות כאלו הן ערי ספא ומלונות הידרופתיים.

בימינו נפוץ לשווק מים מינרליים בבקבוקי פלסטיק לצריכה אישית. ההגעה ישירות אל מקורות המים המינרליים אינה נפוצה כיום ולעיתים אף חסומה בגלל זכויות בלעדיות של בעלי המקום. כיום יש מעל 3,000 מותגי מים מינרליים בעולם.

השאלה האם מים מינרליים עדיפים מבחינה בריאותית על פני מי ברז רגילים, תלויה בעיקר באיכות המים המקומית. על פי משרד הבריאות הישראלי וחוקרים נוספים, ישראל נמצאת בין המדינות המובילות בעולם באיכות מי שתייה ובאחוז חריגות נמוך, ולכן אין כל יתרון בריאותי לצריכת המים המינרליים על פני מי הברז כשמומחים רבים טוענים כי דווקא מי הברז בריאים יותר. בנוסף, נטען כי במבחני טעימה עיוורת מי ברז זוכים בדרך כלל לציון גבוה יותר ממים מבוקבקים וכי אלו שמעדיפים את טעמם של מים מינרליים עושים זאת בעיקר ממניעים פסיכולוגיים.

טענה נוספת כלפי יצרני המים המינרליים, היא שהשימוש הגובר במכלי הפלסטיק לצריכת מים מגביר את צריכת הנפט, פליטת גזי החממה ותורם לזיהום הסביבה. בשל הביקורת, פועלות החברות להקטין את תכולת הפלסטיק בבקבוקים.

בניגוד למדינות אחרות, בישראל הביטוי "מים מינרליים" יכול להתייחס למי שתייה המשווקים בבקבוקי פלסטיק גם אם לא מדובר במי מעיינות מיוחדים. קיימים מפעלים שאורזים ומשווקים מים מאספקת המים הכללית (municipal water או community water). מפעלים אלו מעבירים את המים שמתקבלים מאספקת המים הכללית מספר תהליכים של סינון ובקרת איכות לפני אריזתם בבקבוקים. ברוב העולם לא מתייחסים למוצר זה כ"מים מינרליים" אלא כ“מים מבוקבקים” (bottled water). למרות שאלו אינם מים מינרליים בהגדרה הקלאסית, מים מבוקבקים נחשבים בדרך כלל לבטוחים לשתייה גם כאשר באספקת המים הכללית מתגלות תקלות שמחייבות הרתחה. למרות זאת, רשויות בריאות רבות בעולם, ובכללם משרד הבריאות הישראלי ממליצות להרתיח מים המשמשים להכנת מזון לתינוקות עד גיל שנה, גם אם משתמשים במים מבוקבקים או מינרליים.

מים מינרליים אינם עוברים הכלרה והפלרה כמו מי ברז רגילים, ולכן המתנגדים להפלרה מקפידים לשתות מהם, ומנגד התומכים בהפלרה קוראים לא להסתמך עליהם. כמו כן, יצרנים של מוצרים מותססים נוטים לטפל במים מאספקת המים הכללית לצורך הוצאת ההלוגנים לפני תהליך ההתססה למנוע השפעה על אוכלוסיית המיקרואורגניזמים המשמשים בתהליך התסיסה.https://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S2772753X22000144

## ראו גם
* פלואוריד
* הרתחה
* הכלרת מים

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* גרג קוטלר, מים מבעבעים חודרים עמוק, "יין וגורמה" גיליון מספר 117
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
האקדמיה הממלכתית לרפואה (צ'יטה)

**האקדמיה הממלכתית לרפואה בצ'יטה** (ברוסית: **Читинская Государственная Медицинская Академия**) היא מוסד להשכלה גבוהה למקצועות הרפואה, השוכן בעיר צ'יטה שבדרום-מזרח סיביר. האקדמיה היא בין המוסדות המובילים ללימודי רפואה בסיביר ובמזרח הרחוק. 

האקדמיה נוסדה ב-3 ביולי 1953 תחת השם "המוסד הממלכתי לרפואה בצ'יטה", על ידי צוות מרצי המכון לרפואת שיניים ששכן בעיר פרם. בהמשך נשלחו למוסד החדש מרצים ופרופסורים מערים אחרות. שמו של המוסד שונה ל"אקדמיה" ב-1995, לאחר התפרקות ברית המועצות.

צוות האקדמיה עוסק, בין השאר, בחקר בעיות אקולוגיות וסוגיות פתולוגיות במחוז צ'יטה.

כיום ישנן 25 התמחויות באקדמיה. הצוות כולל כ-300 מרצים ב-42 חוגים וקורסים, מתוכם 32 פרופסורים ודוקטורים ו-180 בעלי תואר שני. יותר מ-90 אחוזים מכלל הרופאים במחוז צ'יטה וברפובליקת בורייטיה הם בוגרי האקדמיה. 

נשיא האקדמיה כיום הוא גובורין אנטוליי.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:רוסיה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:צ'יטה (עיר)
קיווי (פרי)

[שמאל|ממוזער|200px|קיווי [קליפה|מקולף ופרוס]]
**קיווי** (שם מדעי: *Actinidia chinensis*) הוא פרי אכיל ממשפחת האקטינידיים  בסדרת האברשאים ומקורו בדרום סין, שם הוא מהווה פרי לאומי. הקיווי הוא צמח מטפס וצורתו אובלית וגודלו כשל ביצה קטנה.

צבעו החיצוני חום ומרקם קליפתו שעיר, צבעו הפנימי ירוק או צהוב וגרעיניו שחורים.
לרוב מקלפים את הקליפה החומה לפני האכילה אם כי יש הנוהגים לאוכלו עם קליפתו העשירה בסיבים תזונתיים. מרקמו הפנימי רך וטעמו מתואר לפעמים כשילוב של תות שדה, בננה ואננס.

## גידול ושיווק מסחרי
בשנת 1904 הביאה מארי איזבל פרייזר (Mary Isabel Fraser), מנהלת המכללה לבנות מהעיר וַנְגַּנוּאִי שבאי הצפוני, את זרעי הקיווי לניו זילנד מיִיצַ'אנְג שבסין. הזרעים נשתלו לראשונה בשנת 1906, במשתלה בוַנְגַּנוּאִי, ובשנת 1910 הניבו לראשונה פירות.
בשנת 1924 פיתח הבוטנאי מאוקלנד, נורמן היווארד (Norman Hayward), זן ניו זילנדי מקומי של הפרי שעד היום נושא את שמו (זן "Hayward"). מאז התרחב גידול הפרי בניו זילנד והוא קיבל את השם **דומדמנית סינית** (Chinese Gooseberry) בשל מוצאו הגאוגרפי. החל משנת 1937 ובעיקר במהלך מלחמת העולם השנייה התקבל הפרי באהדה רבה בקרב חיילי צבא ארצות הברית אשר היו מוצבים כדרך קבע בניו זילנד. בשנת 1952 הוחלט לייצא את הפרי לבריטניה.

הפרי מוסחר לראשונה, בשנת 1959, על ידי חברה ניו זילנדית בשם Turners and Growers, שהניחה כי השם דומדמנית סינית לא יתקבל בעין יפה במערב, עקב המלחמה הקרה. תחילה הוצע לשנות את שם הפרי ל-**Melonette**, אך הצעה זו נדחתה במהרה על ידי החברה המייבאת, Ziel Company. לאחר מכן הוצע, על ידי חברת Turners and Growers, לקרוא לפרי קיווי (**Kiwifruit**) על שם הציפור הלאומית של ניו זילנד, הקיווי, הדומה לפרי בצבעה ובצורתה.

שמו המקורי של הפרי בשפה הסינית, אותו החליפו הניו זילנדים עת התחילו לגדלו בארצם בראשית המאה ה-20, היה yáng táo (בתרגום חופשי: אפרסק שמשי). במאה ה-21, לפרי מספר שמות רשמיים, כשהשם הנפוץ ביותר הוא qí yì guǒ (בתרגום חופשי: הפרי הקסום), שכן השם הסיני דומה במידה מסוימת לשם קיווי.

כיום משווקת החברה את הפרי תחת המותג **Zespri** מכיוון שהחל משנת 2005 השם קיווי איננו עוד סימן מסחרי.

בשנת 1999 הצליחה חברה ניו זילנדית ליצור קיווי שצבעו הפנימי הוא צהוב המכונה קיווי זהוב או "Chinabelle". לצורך הפיתוח ביצעה החברה הכלאות בין זן סיני של קיווי קטנים מאוד וצהובים לבין הקיווי הירוק הסטנדרטי, בעשור השני של המאה ה-21 צובר הפרי החדש תאוצה וצריכתו בעולם הולכת וגדלה.

כיום מגדלים פרי זה בכל העולם, לרבות בישראל. קטיף הקיווי מתבצע במהלך חודש אוקטובר והוא משווק עד חודש מאי בשנה העוקבת.

בישראל מגדלים שני זנים של קיווי, זן "ברונו" ("Bruno"), שגדל בעיקר ברכס תפן וזן "היווארד" ("Hayward"), שגדל בגליל העליון וברמת הגולן.

במאה ה-21 נעשו ניסיונות לגדל בישראל זנים חדשים כמו "Chinabelle" (קיווי זהוב) או קיווי מזן "היווארד" שמבשיל מוקדם יותר, בשלהי הקיץ.

## תזונה
כ-100 גרם קיווי מכילים כ-100 מ"ג ויטמין C, המהווה את כל כמות הוויטמין C המומלצת ליום. הקיווי הוא גם מקור מצוין לאשלגן. כמו כן מכיל הקיווי גם חלבונים, ברזל, סידן, מגנזיום, זרחן, אבץ וויטמינים מסדרת ה-B.

יתרון נוסף של הקיווי בא לידי ביטוי בזמן חיי המדף הארוכים שלו, לאחר הקטיף ובמקרר, מבלי להתקלקל ולאבד את ערכיו התזונתיים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אקטינידיים
קטגוריה:פירות מאכל
קטגוריה:סין: הצומח
נבחרת מלזיה בכדורגל

**נבחרת מלזיה בכדורגל**, הידועה בכינוי "**סאנג הרימאו**", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מלזיה.

הנבחרת מעולם לא העפילה לגביע העולם בכדורגל. למרות שהעפילה לאולימפיאדת 1980 שנערכה במוסקבה, היא לא השתתפה בעקבות חרם מדינות בראשות ארצות הברית בגלל הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.

לפני כן השתתפה הנבחרת באולימפיאדת 1972 בגרמניה שם הפסידה לנבחרות מערב גרמניה ומרוקו אך ניצחה את נבחרת ארצות הברית בתוצאה 0-3, ניצחון שלא הספיק לה לעבור את שלב הבתים. הכדורגל המלינזי היה בשיאו בשנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 ונבחרות מלזיה וקוריאה הדרומית היו הנבחרות הטובות ביותר במזרח אסיה ונחשבו למעצמות כדורגל של ממש ברמה האסיאתית. בעוד נבחרת קוריאה הדרומית שמרה על רמתה ואף השתפרה עם הזמן ברמה הבינלאומית, נבחרת מלזיה החלה להיחלש עם השנים והעניין הציבורי בנבחרת המלינזית ירד.

## כל [[גביע העולם בכדורגל|גביעי העולם]]
* 1930 עד 1970 - לא נכנסה
* 1974 עד 2026 - לא העפילה

## כל [[גביע אסיה בכדורגל|גביעי אסיה]]

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

## כל אליפויות [[איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה]] בכדורגל

## תלבושות לאורך השנים
#### ספקי ערכות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלזיה: כדורגל
מלזיה
דמיון מודרך

**דמיון מודרך** הוא שיטה טיפולית שמשתמשת בדמיון כדי להשפיע על המצב הנפשי והגופני, להעלות מחשבות לא מודעות באופן אסוציאטיבי, ולתרגל את שליטת המוח על התפקודים הגופניים. השיטה משלבת טכניקות הירגעות והרפיה, הכוללות החזייה (ויזואליזציה) של פרטי עצמים, מצבים ודימוי של שימוש בחושים אחרים.

השיטה נמצאת בשימוש בפסיכותרפיה קצרת-מועד פרטנית או קבוצתית, כסוג של התערבות טיפולית או מתודיקה בהדרכה, כשיטה בטיפול בביופידבק, כהכנה לקראת תחרויות ספורט, מבחנים חשובים, לידה ועוד. דמיון מודרך משמש גם לטיפול במצבים רפואיים שונים, בהם כאבי ראש, דחק, לחץ דם גבוה וחרדה.

התהליך נושא אופי רגוע ושלו. הטיפול מתקיים בקבוצה או באופן פרטני, ונמשך, בהתאם לשיטה, בין חצי שעה לשעתיים. בשיטות מסוימות חוזרים עליו מספר פעמים בשבוע, ובאחרות התכיפות פחותה.

פעילות דמיון מודרך נעשית בדרך כלל בידי אדם אחד (המדריך), המנחה אדם אחר או קבוצה. מטרת המדריך לסייע למודרך לחוות את החוויה במלואה בלי לסטות לחוויות אחרות ולעיתים לא רצויות. אנשים המיומנים בשליטה על מחשבותיהם או לומדים מיומנות זו בטיפול, מסוגלים לשלוט בכוחות עצמם על חוויית הדמיון המודרך ואינם זקוקים למדריך.

לרוב, כאשר טכניקה זו משמשת לטיפול, המטופל יחזה את עצמו כבריא, חזק וחופשי מהבעיה הבריאותית או הפסיכולוגית שממנה הוא סובל. כדי שההשפעה של הדמיון המודרך תהיה חזקה ככל האפשר, יערב המנחה את מרב החושים בתהליך, וינחה את המטופל לדמות מראות בצבעים עזים, לשמוע קולות, להרגיש את תחושות הגוף – כולל טעם וריח – ואף לחוות את הרגשות בצורה עזה ככל האפשר. ההנחיה תחל לרוב בהרגעה ובהרפיה, לאחריהן יהיה שלב של תנועה אל עבר החוויה המסייעת תוך ניתוק מן המציאות ומעבר לעולם הפנימי של המטופל כדי לאפשר את עיקר התהליך. חלק זה יכול לכלול מסרים של המטפל, גירוי של הדמיון, או שחרור רגשות לא נעימים. בסיום יתבצע לעיתים קישור בין עולם הדמיון לעולם המציאות, ולבסוף תהליך של יציאה הדרגתית מההרפיה.

דמיון מודרך משולב גם בשיטות טיפול אלטרנטיביות פסאודו-מדעיות כמו שיטת סילבה, שיטת קיי וניתוב לשוני פיזיולוגי (NLP). 

ההבדל העיקרי בין דמיון מודרך לבין היפנוזה הוא שבהיפנוזה, הדמיון המודרך מתבצע אך ורק לאחר שהמהופנט נכנס למצב של טראנס היפנוטי (Somnuambulism). במצב של טראנס היפנוטי נחלשת התנגדות אפשרית של המטופל לחוויות שהוא עומד לעבור.

## לקריאה נוספת
* ד"ר ג'רלד אפשטיין, **דמיון מודרך**, הוצאת אופוס, 2000  (אפשטיין היה מתלמידיה הבולטים של קולט אבולקר-מוסקט, מטפלת ברפואה אלטרנטיבית ובדמיון מודרך, מחברת ספרי עיון ומשוררת, וחלק גדול מספרו מתבסס על שיטתה של אבולקר-מוסקט).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רפואה אלטרנטיבית
קטגוריה:פסאודו-מדע
קטגוריה:טכניקות הרפיה
קמפו די פיורי

[ממוזער|שמאל|280px|קמפו די פיורי. במרכז, אנדרטת [ג'ורדנו ברונו.]]
**קמפו די פיורי** (באיטלקית: **Campo de' Fiori**) היא כיכר מלבנית בקרבת פיאצה נאבונה במרכז רומא שבאיטליה.

משמעות שם הכיכר היא "שדה הפרחים" – תזכורת להיות שטח זה שדה פתוח בימי הביניים (ולא, כפי שיש הטוענים – על שמה של "פלורה" אהובתו של פומפיוס שלא ברור אם חיה במציאות או מדובר בדמות ספרותית).
[ממוזער|280x280 פיקסלים|לוח הברזל לזכר המקום בו נשרפו ספרי [תלמוד בזמן האינקוויזיציה]]

## היסטוריה
ברומא העתיקה היה אזור זה שטח פתוח בין תיאטרון פומפיוס ונהר הטיבר – שטח שהוצף על ידי השיטפונות של הנהר באופן תדיר.

שטח זה נשאר שדה פתוח המכוסה עשב עד אמצע המאה ה-15. האפיפיור בוניפקיוס התשיעי בנה את כנסיית סנטה בריג'ידה במקום בו עומד כיום ארמון פארנזה. בשנת 1456 הורה האפיפיור קליקסטוס השלישי על ריצוף הכיכר, כחלק מתוכניתו לשיפור האזור. בעקבות בניית הכיכר נבנו הארמון של משפחת אורסיני ובהמשך הפאלאצו דלה קנצ'לרייה.

מבנה הכיכר השתנה במהלך השנים, עם הריסת ובניית בתים, אולם הכיכר עצמה נותרה מוקד מסחרי, וסביבה רחובות מסחריים כגון רחוב עושי הקשתות ("Via dei Balestrari"), רחוב הצורפים ("Via dei Baullari"), רחוב עושי הכובעים ("Via dei Cappellari"), רחוב עושי המפתחות ("Via dei Baullari") ורחוב החייטים ("Via dei Giubbonari").

האפיפיור סיקסטוס הרביעי בנה שני רחובות ראשיים המובילים לכיכר – ויה פלוריאה ("Via Florea") וויה פלגרינו ("Via Pellegrino") והכיכר הפכה לכיכר מרכזית בעיר בהיותה בין הבזיליקה די סן ג'ובאני אין לטרנו לבין הוותיקן. בכיכר התנהל שוק סוסי פעמיים בשבוע (בימי שני ורביעי) ונבנו סביבה בתי מלון וחנויות.

ממוזער|שמאל|280px|קמפו די פיורי בשנת 1740, שירטוט של ג'וספה ואזי (Giuseppe Vasi)

במאה ה-16 שימשה הכיכר להוצאות להורג (כפי שניתן לראות מהשיטוט. בשנת 1553 הועלה על המוקד בכיכר זו גר שהיה נזיר פרנציסקני בשם קורנליו ממונטאלצ'ינו, וחמשה ימים אחר כך בוצעה שם שריפת התלמוד. בשנת 1600 הועלה שם על המוקד ג'ורדנו ברונו באשמת כפירה בנצרות, בעיקר בשל תמיכתו העקשנית במודל ההליוצנטרי באסטרונומיה בעקבות קופרניקוס.

בשנת 1858 נהרסו מבנים הגובלים בכיכר, והכיכר הוגדלה. מאז 1869 נערך בכיכר שוק פירות וירקות מדי יום.
בערבים הכיכר מרובת המסעדות היא אתר תיירותי פופולרי, ואתר בילוי לתושבי רומא.

## הכיכר כיום
כיום, משעות הבוקר המוקדמות מתקיים בקאמפו די פיורי שוק הומה, בו מוכרים ירקות, פירות, ביגוד, כלי בית ופריטים נוספים. משעות הצהרים הכיכר משנה את אופיה, מסעדות, בתי קפה ובארים נפתחים, ומארחים תושבי רומא ותיירים.

## אזכורים בתרבות
בשירו "קמפו די פיורי", מזכיר המשורר הפולני חתן פרס נובל לספרות צ'סלב מילוש את העלאתו של ג'ורדנו ברונו למוקד בהקשר של יחס ההמון למעשה נבלה. במקרה של מילוש מדובר על היחס הפולני לעצם קיומו של גטו ורשה.

## קישורים חיצוניים

* תמונות מקמפו די פיורי
* תצלום 360°

קטגוריה:רומא: כיכרות
קטגוריה:פאריונה
משפט קירכהוף

בתחום המתמטי של תורת הגרפים **משפט קירכהוף** או **משפט מטריצת העץ של קירכהוף**, הנקרא על שם הפיזיקאי הגרמני גוסטב קירכהוף, מספק את מספר העצים הפורשים בגרף. המשפט הוא הכללה לנוסחת קיילי הקובעת כי מספר העצים הפורשים בגרף שלם בעל n צמתים הוא \ n^{n-2}. 

## הלפלסיאן של גרף
עבור גרף G בעל n קודקודים הלפלסיאן L של G הוא המטריצה L  המתקבלת מההפרש בין מטריצת הדרגות (מטריצה אלכסונית בה דרגות הצמתים מופיעות על האלכסון) למטריצת השכנויות של G. הערכים העצמיים של מטריצה זו \lambda_0 \le \lambda_1 \le \cdots \le \lambda_{n-1} מקיימים: \displaystyle \lambda_0 = 0 (הווקטור העצמי המתאים לו הוא [1,1,\dots,1]) ולכל \displaystyle i,
\lambda_i \ge 0 .
מספר הפעמים שהערך 0 מופיע כערך עצמי הוא כמספר רכיבי הקשירות של G, ולכן אם הגרף קשיר אז \displaystyle \lambda_1, \lambda_2,...,\lambda_{n-1} חיוביים ממש.

## המשפט
יהא G גרף קשיר בעל n קודקודים, ויהיו \displaystyle \lambda_1, \lambda_2,...,\lambda_{n-1} ערכים עצמיים שונים מאפס של הלאפלסיאן L  של G. אזי \displaystyle t(G), מספר העצים הפורשים של G, הוא:

:t(G)=\frac{1}{n}\lambda_1\lambda_2\cdots\lambda_{n-1}\,.

במילים אחרות, מספר העצים הפורשים שווה למינור של L.

## נוסחת קיילי ומשפט קירכהוף
נוסחת קיילי נגזרת ממשפט קירכהוף כמקרה פרטי, על ידי חישוב הערכים העצמיים של הלפלסיאן של גרף שלם בעל n צמתים: כל וקטור בעל הערך 1 באיבר אחד, 1- באיבר אחר ו-0 בכל מקום אחר בווקטור העצמי של הלפלסיאן של הגרף השלם, כאשר הערך העצמי המתאים לו הוא \displaystyle n. הווקטורים הללו פורשים מרחב בעל ממד מסדר n-1 ולכן אין שום ערכים עצמיים נוספים השונים מ-0, כלומר \displaystyle \lambda_1= \lambda_2=...,=\lambda_{n-1}=n.

## קישורים חיצוניים
*

קירכהוף
קירכהוף
סיפורי תל אביב

"**סיפורי תל אביב**" הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימוין של איילת מנחמי ונירית ירון, אשר יצא לאקרנים בשנת 1992,
עם יעל אבקסיס, רותי גולדברג וענת וקסמן בתפקידים הראשיים.

הסרט זכה ארבעה פרסי אופיר.
## הפקה
את הפקת הסרט יזמה חברת ההפקות "חלום" של איציק (יצחק) גינסברג בשיתוף עם המפיק אהוד בלייברג בשנת 1989. הפקת הסרט החלה זמן קצר לאחר שהסרט "סיפורי ניו יורק" עלה לאקרנים, בבימויים של מרטין סקורסזה, פרנסיס פורד קופולה ווודי אלן, ושהוא בעל מבנה דומה של שלושה סרטים נפרדים המשולבים לסרט אחד באורך מלא. אך גינסברג טען שהרעיון לסרט עלה הרבה לפני ש"סיפורי ניו-יורק" הופק. המפיקים פנו לשמונה במאים צעירים, שלא התנסו בבימוי סרט עלילתי רק בביום סרטים קצרים, שזכו לחשיפה. מתוך ההצעות נבחרו ארבעה במאים: איילת מנחמי (היחידה שביימה סרט עלילתי מלא שנה קודם לכן "אבא גנוב 3"), נירית ירון, גור הלר ושחר סגל. בשלב הבא הוחלט לבחור בשלושת התסריטים הטובים ביותר. לבסוף נבחרו לביים את הסרט הבמאיות איילת מנחמי ונירית ירון.

גיוס המימון להפקת הסרט, בסך 600 אלף דולר, ערך למעלה משנה, וצילומי הסרט החלו באפריל 1991. שלושת הבמאים שנבחרו היו איילת מנחמי, נירית ירון ושחר סגל. התסריט של שחר סגל נכתב ברגע האחרון, בהשראת התקפת הטילים על ישראל במלחמת המפרץ, ומספר על בעל פאב שאמו הזקנה מתחילה לדבר אחרי שנים של שתיקה, לאחר שטיל נופל על ביתה. אולם סגל פרש מהפקת הסרט זמן קצר אחר כך. לבסוף נירית ירון כתבה שניים מהתסריטים וביימה אחד מהם. איילת מנחמי ביימה שניים מסרטים, עם תסריטים של נירית ירון ושמי זרחין. מנחמי גם ערכה את הסרט כולו.

## עלילה
הסרט, המחולק לשלושה סרטים קצרים, עוקב אחר שלוש נשים צעירות החיות בתל אביב, ונקלעות לסיטואציות אבסורדיות.

בסרט מתוארת תל אביב כעיר מזוהמת, עקב שביתת פועלי הניקיון בעיר. ואלו הם שלושת חלקי הסרט: 
* "**שרונה מותק**" (בימוי: איילת מנחמי; תסריט: שמי זרחין, איילת מנחמי; צילום: אמנון זלאיט; מוזיקה: ארי פרנקל) - החלק הראשון מספר על יממה בחייה של שרונה (יעל אבקסיס), סטייליסטית, המחוזרת על ידי ארבעה גברים במקביל ומחליפה בני-זוג בקביעות, בעודה מנסה למצוא זהות נשית עצמאית ותחושת שלווה וסיפוק לצידו של גבר מפורסם.
* "**מבצע חתול**" (תסריט ובימוי: נירית ירון; צילום: חורחה גורביץ'; מוזיקה: שלמה גרוניך) - החלק השני עוקב אחר צופית, המכונה "סופי" (רותי גולדברג), עיתונאית במקומון תל אביבי, המנסה להתאושש מניסיון התאבדות שחוותה, וכן מתמודדת עם קשיים כלכליים ומצוקת מגורים. לצופית התנהגות כפייתית, והיא מפעילה אנשים רבים בעיר בניסיון לחלץ חתול שנלכד בתעלת ביוב.
* "**גט**" (בימוי: איילת מנחמי; תסריט: נירית ירון; צילום: אמנון זלאיט; מוזיקה: ארי פרנקל) - החלק השלישי מספר על תקווה (ענת וקסמן), שוטרת המנהלת מרדף אחר בעלה מנשה (שלמה תרשיש), שעזב אותה ולא מסכים להעניק לה גט. כדי להוכיח לו את רצינותה, לוקחת תקווה חמישה בני ערובה עד שזה יעניק לה גט. עלילת חלק זה מתרחשת במגדל שלום מאיר בתל אביב.

## שחקנים

## לקריאה נוספת
* עידו רוזן. **Tel Aviv Storeys: רבי קומות וגיבורות במטרופולין תל אביב**. גחליליות: כתב עת לקולנוע וטלוויזיה (1). תל אביב: רסלינג, 2018.

## קישורים חיצוניים

*  - ביקורת
* 
* יאיר רוה, "רוצים לראות את גט עם ששון גבאי? הנה הוא." באתר ״סינמסקופ״, 22 בספטמבר 2014

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1992
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:תל אביב-יפו בקולנוע
קטגוריה:מגדל שלום מאיר
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1992
קטגוריה:סרטי איילת מנחמי
נבחרת מקאו בכדורגל

**נבחרת מקאו בכדורגל** (בפורטוגזית: **Selecção Macaense de Futebol**) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של האזור המנהלי המיוחד של מקאו. בטורנירים בינלאומיים מופיעה הנבחרת כ"**נבחרת מקאו, סין**".

הנבחרת ייצגה את מקאו במשחקים בינלאומיים עוד לפני 1999, מקאו עוד הייתה מושבה של פורטוגל. הנבחרת המשיכה לייצג את תושבי מקאו כאשר המושבה הועברה לידי סין והפכה ל"אזור מנהלי מיוחד". נבחרת מקאו נפרדת מנבחרת סין כחלק משיטת "מדינה אחת, שתי שיטות" המאפשר למחוז נפרד זה לשמור על מסגרות הספורט הייצוגיות שלו, כמו נבחרת הונג קונג.

## כל [[גביע העולם בכדורגל|גביעי העולם]]
* 1930 עד 1978 - לא נכנסה
* 1982 - לא העפילה
* 1986 - לא העפילה
* 1990 - לא נכנסה
* 1994 עד 2026 - לא העפילה

## כל [[גביע אסיה בכדורגל|גביעי אסיה]]
* 1956 עד 1976 - לא נכנסה
* 1980 - לא העפילה
* 1984 - לא נכנסה
* 1988 - לא נכנסה
* 1992 עד 2004 - לא העפילה
* 2007 - לא נכנסה
* 2011 עד 2027 - לא העפילה

## כל [[גביע האתגר של ה-AFC|גביעי האתגר של ה-AFC בכדורגל]]
* 2006 - סיבוב ראשון
* 2008 עד 2014 - לא העפילה

## כל גביעי פדרציית הכדורגל של מזרח אסיה
* 2003 - לא העפילה
* 2005 - לא נכנסה
* 2008 עד 2015 - לא העפילה

## מלבישות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מקאו: כדורגל
מקאו
נבחרת הפיליפינים בכדורגל

**נבחרת הפיליפינים בכדורגל**, הידועה גם בכינוי הלא רשמי "אזקלס", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של הפיליפינים.

נבחרת הפיליפינים היא נבחרת הכדורגל הוותיקה ביותר ביבשת אסיה ושיחקה את משחקה הבינלאומי הראשון בשנת 1913 נגד נבחרת סין על אדמת הפיליפינים, משחק אותו ניצחה בתוצאה 1-2. למרות היות הנבחרת וותיקה היא לא הגיעה מעולם להישגים ומיקום השיא שלה בדירוג פיפ"א העולמי הוא 157 בנובמבר 2008. הנבחרת לא ניסתה להעפיל למונדיאל 2006 על מנת להשקיע את המאמצים בנבחרת הנוער של המדינה והתרכזות בגביעים אזוריים כמו משחקי דרום מזרח אסיה. אחת הסיבות האפשריות לחולשת נבחרת הכדורגל הוא הסיבה כי מרב העניין בספורט בפיליפינים הוא סביב הכדורסל ופחות סביב הכדורגל.

חולשת הנבחרת מתבטאת בכך שעד היום שיחקה הנבחרת 176 משחקים, מתוכם רק 21 ניצחונות, נגד נבחרות חלשות בעיקר או נבחרות שהיו בתחילת דרכן בעוד מונה ההפסדים של הקבוצה עומד על 144.

נבחרת הפיליפינים העפילה לראשונה בתולדותיה לגביע אסיה שנערך בשנת 2019 אך הפסידה בכל משחקיה בטורניר.

## כל [[גביע העולם בכדורגל|גביעי העולם]]
* 1930 עד 1938 - לא נכנסה
* 1950 - פרשה
* 1954 עד 1962 - לא נכנסה
* 1966 - הושעתה מפיפ"א בגלל חובות
* 1970 - לא נכנסה
* 1974 - פרשה
* 1978 עד 1994 - לא נכנסה
* 1998 עד 2002 - לא העפילה
* 2006 עד 2010 - לא נכנסה
* 2014 עד 2026 - לא העפילה

## כל [[גביע אסיה בכדורגל|גביעי אסיה]]

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

## כל [[גביע האתגר של ה-AFC|גביעי האתגר של ה-AFC]]
* 2006 - סיבוב ראשון
* 2008 עד 2010 - לא העפילה
* 2012 - מקום שלישי
* 2014 - מקום שני

## כל אליפויות [[איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה]] בכדורגל

## תלבושות לאורך השנים
מדי הבית המסורתיים דומה לזו של נבחרת צרפת ; חולצה כחולה, מכנסיים לבנים וגרביים אדומות. עם זאת, לאחרונה, מדי הבית והחוץ היו כחולים לחלוטין, אדומים לחלוטין או לבנים לחלוטין, וכיום חולצות הבית הן לבנות לחלוטין. ספקית המדים הנוכחית של הנבחרת הלאומית היא חברת הספורט הגרמנית פומה . אדידס, כמו גם החברה היפנית מיזונו, סיפקו ערכות לנבחרת בעבר.

#### ספקי ערכות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הפיליפינים: כדורגל
פיליפינים
נבחרת המלדיביים בכדורגל

**נבחרת המלדיביים בכדורגל** היא נבחרת הכדורגל הלאומית של האיים המלדיביים. שייכת ל-AFC.

 הנבחרת התמודדה בשלב ההעפלה השני למונדיאל 2006 והצליחה להשיג תוצאה מרשימה בכל קנה מידה, תיקו 0-0 ביתי נגד נבחרת קוריאה הדרומית.

## תלבושות לאורך השנים

### תלבושת
ערכת הבית של האיים המלדיביים מורכבת מחולצה אדומה ומכנסיים קצרים אדומים - אדום הוא הצבע הלאומי של האיים המלדיביים, והוא מייצג את אומץ ליבם של גיבורי האומה. צבעי הקבוצה הנוכחיים: משחקי הבית כוללים חולצה אדומה בוהקת, מכנסיים קצרים אדומים כהים וגרביים אדומות בוהקות. משחקי החוץ כוללים שרוולים כחולים עם חולצה טורקיז, מכנסיים קצרים כחולים וגרביים טורקיז. טורקיז הוא הצבע החדש של משחקי החוץ. צבע השלישי כולל ערכה לבנה לחלוטין, ערכה ירוקה כהה לחלוטין או ערכה שחורה לחלוטין.

#### חסות ערכה

## כל [[גביע העולם בכדורגל|גביעי העולם]]
* 1930 עד 1986 - לא נכנסה
* 1990 - פרשה
* 1994 - לא נכנסה
* 1998 עד 2026 - לא העפילה

## כל [[גביע אסיה בכדורגל|גביעי אסיה]]
* 1956 עד 1992 - לא נכנסה
* 1996 עד 2004 - לא העפילה
* 2007 - לא נכנסה
* 2011 עד 2027 - לא העפילה

## כל [[גביע האתגר של ה-AFC|גביעי האתגר של ה-AFC]]
* 2006 עד 2008 - לא השתתפה
* 2010 - לא העפילה
* 2012 - סיבוב ראשון
* 2014 - מקום שלישי

## כל גביעי פדרציית הכדורגל של דרום אסיה
* 1993 - לא נכנסה
* 1995 - פרשה
* 1997 - מקום שני
* 1999 - מקום שלישי
* 2003 - מקום שני
* 2005 - חצי גמר
* 2008 - **מקום ראשון**
* 2009 - מקום שני
* 2011 - חצי גמר
* 2013 - חצי גמר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:המלדיביים: כדורגל
מלדיביים
נבחרת עומאן בכדורגל

**נבחרת עומאן בכדורגל** (בערבית: **منتخب عمان لكرة القدم**) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של עומאן.

הנבחרת נחשבת לאחת הנבחרות החלשות בעולם כולו. הנבחרת מעולם לא העפילה למונדיאל. 

## כל [[גביע העולם בכדורגל|גביעי העולם]]
* 1930 עד 1982 - לא נרשמה
* 1986 - פרשה
* 1990 עד 2026 - לא העפילה

## כל [[גביע אסיה בכדורגל|גביעי אסיה]]

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

## אליפות פדרציית הכדורגל של מערב אסיה
* 2008 - סיבוב ראשון
* 2010 - סיבוב ראשון
* 2012 - מקום שלישי
* 2014 - סיבוב ראשון

## כל [[גביע המפרץ לאומות|גביעי המפרץ לאומות]]

## שיאי שחקנים
נכון ל-8 בדצמבר 2025. *לאחר המשחק מול *
:*שחקנים *'מודגשים** הם שחקנים שעדיין פעילים בנבחרת.''

=== שיאני ההופעות ===
[[קובץ:Ahmed mubarak.jpg|ממוזער|**אחמד קאנו** שיאן ההופעות (183) בנבחרת עומאן בכל הזמנים.|302x302 פיקסלים]]


=== מלכי השערים ===
[[קובץ:Hani Al-Dhabit.png|ממוזער|**האני אל דביט''' מלך שערי (43) נבחרת עומאן בכל הזמנים.|304x304 פיקסלים]]

## מלבישות

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עומאן: כדורגל
עומאן
תולע בן פואה

**תּוֹלָע בֶּן פּוּאָה** לפי המקרא, היה השופט השישי ששפט את ישראל בתקופת השופטים.

מוצאו של תולע הוא משבט יששכר. משפחת פואה הייתה אחת מהמשפחות החשובות של שבט יששכר. בתקופה שקדמה לתקופת המלוכה ישבה המשפחה בהר אפרים.

תולע נזכר בשני פסוקים בספר:

האויב מולו נלחם תולע אינו נזכר בפסוקים ולכן אינו ידוע. תולע שפט את ישראל לאחר מות אבימלך בן גדעון בקרב בתבץ ונקבר בשמיר.

רוב פרשני המקרא מפרשים את שם סבו של תולע "דודו" כשם של אדם בדומה לשמו של דוד המלך, ולא כאחי האב. אם מפרשים דודו כאחי אביו הביטוי מיוחס לאבימלך שמוזכר בתחילת הפסוק, אבל הוא היה משבט מנשה ולא יששכר.

הדמיון הרב בין שם השופט ומקומו לבין רשימת היוחסין בדברי הימים - "ולבני יששכר תולע ופואה ישוב ושמרון ארבעה" (), הביא מספר חוקרים להניח כי אין זה שם השופט עצמו שאולי לא היה ידוע למחבר, והשם המוזכר הוא למעשה מעין שם יששכרי טיפוסי שהוצמד לדמות ההיסטורית האנונימית.

## הערות שוליים

קטגוריה:שופטים בתנ"ך
קטגוריה:שבט יששכר
משפט בנך-אלאוגלו

**משפט בנך-אלאוגלו (Banach-Alaoglu theorem)** הוא משפט מתמטי באנליזה פונקציונלית. משפט זה אומר שכדור יחידה במרחב הדואלי הוא קומפקטי בטופולוגיה החלשה עליה.

הוכחה שהמשפט מתקיים במרחב ספרבילי נורמי ניתנה בשנת 1932 על ידי סטפן בנך, ובשנת 1940 ניתנה הוכחה כוללת על ידי לאונידס אלאוגלו. 

כיוון שהוכחת המשפט נעשית באמצעות משפט טיכונוף, היא מתבססת על אקסיומת הבחירה.

## הטופולוגיה החלשה-* המוגדרת על המרחב הדואלי למרחב וקטורי טופולוגי

יהי X מרחב וקטורי טופולוגי נורמי (למשל מרחב בנך), ויהי  \ X^* המרחב הדואלי שלו.
נשים לב כי כל מרחב X כנ"ל, משוכן באופן קנוני במרחב הדואלי למרחב הדואלי  \ X^*, על ידי אופרטורי הערכה בנקודה.
כלומר לכל  x \in X, נגדיר אופרטור  \ T_{x}  שיפעל על  \ X^* באופן הבא - לכל  \ f \in X^* יתקיים  \ T_{x} (f) = f(x). קל לראות כי  \ T_{x}  פונקציונל ליניארי רציף, וההתאמה 
 x \mapsto T_{x}  מהווה שיכון איזומטרי.
הטופולוגיה החלשה-* (קרי חלשה-כוכב,weak-star באנגלית) על המרחב הדואלי  \ X^*, מוגדרת כטופולוגיה החלשה ביותר כך שאופרטורי הערכה בנקודה המתוארים מעלה רציפים.
באופן שקול, ניתן לכל אופרטור הערכה כזה  \ T_{x}  להגדיר סמינורמה על  \ X^* על ידי  \ \rho_{x}(f)=|f(x)| , לכל  \ f\in X^*, והטופולוגיה החלשה-* היא הטופולוגיה המושרית על ידי משפחת הסמינורמות הללו.

נשים לב כי טופולוגיה זו חלשה מהטופולוגיה המקורית, כלומר כל קבוצה פתוחה בטופולוגיה החלשה-* היא אכן פתוחה בטופולוגיה המקורית.

## משפט בנך-אלאוגלו

יהי X מרחב בנך. כדור היחידה הסגור של המרחב הדואלי  \ X^*, ביחס לטופולוגיה הנורמית שלו (המתקבלת מהנורמה האופרטורית), הוא קומפקטי ביחס לטופולוגיה החלשה-*.

## הוכחת המשפט

לכל \ x \in X נגדיר אינטרוול \ I_x = \left[ -\|x\| , \|x\| \right]  ונסתכל במרחב מכפלת טיכונוף שלהם \ K = \prod_{x \in X}{I_x}. לומר שפונקציונל f נמצא בכדור היחידה זה שקול לומר שהגרף של הפונקציונל הליניארי f עובר בתוך כל אינטרוול ולא יוצא ממנו, כלומר: הגרף של f הוא "קו" שנמצא כולו בין קצוות ה"רצועה" שנוצרה על ידי האינטרוולים. בנוסחה, \ | f(x) | \le \| x \| \iff f \in D(X^*) כאשר D מסמל את כדור היחידה. לכן אפשר לשכן את כדור היחידה D בתוך K. 

לפי משפט טיכונוף K הוא קומפקט (קבוצה קומפקטית סגורה) כמכפלה של מרחבים קומפקטיים (כל אינטרוול הוא קומפקט כי מדובר בקבוצה סגורה וחסומה במרחב האוקלידי). 

כדי להוכיח ש-D הוא קומפקט מספיק להראות שזו קבוצה סגורה, אך זה ברור מאחר שלינאריות היא תכונה סגורה וכל פונקציונל ניתן להגדיר על ידי חיתוך כל התנאים הסגורים מהצורה \ f( x_1 +  x_2) =  f(x_1) +  f(x_2) \ , \ f(ax) = a f(x).

## ראו גם
* טופולוגיה חלשה
* משפט טיכונוף
* משפט קריין-סמוליאן

## קישורים חיצוניים
* 

בנך-אלאוגלו
בנך-אלאוגלו
יאיר הגלעדי

**יָאִיר הַגִּלְעָדִי** לפי המקרא, היה השופט השביעי ששפט את ישראל בתקופת השופטים.
מוצאו של יאיר הוא משבט מנשה, מחצי השבט שממזרח לירדן.

## פועלו של יאיר
יאיר נזכר בשלושה פסוקים בספר:
יאיר שייך לקבוצת "השופטים השקטים", שבעיקר ידוע שמם, אך פועלם נסתר. האויב מולו נלחם יאיר אינו נזכר בפסוקים ולכן אינו ידוע.

## מקור השם
בפרשת כיבוש עבר הירדן המזרחי בתקופת התנחלות השבטים מופיע גיבור - יאיר בן מנשה (). יאיר בן מנשה כבש שטחים בחבל הארץ הגלעד אשר כונו מאוחר יותר "חוות יאיר", והתנחל בהם יחד עם בני שיבטו. במקרא נאמר: .

עוד מסופר שהיו לו עשרים ושלוש ערים בארץ גלעד. מכאן השם יאיר הגלעדי. ייתכן והשופט השביעי אשר חי כשלוש מאות שנה אחרי יאיר בן מנשה, "אימץ" לעצמו את השם "יאיר הגלעדי" כשמו של אותו גיבור מתקופת ההתנחלות.
השופט השמיני היה יפתח הגלעדי, אף הוא מהגלעד.

## חוות יאיר
בתקופת שלמה המלך, נכללו חוות יאיר בתוך שטח הנציבות השישית - שהיא נציבות רמות גלעד ().

## סוף ימיו
יאיר נקבר בקמון. ישנן השערות רבות ביחס למקום זה כיום.

## בספר "קדמוניות המקרא"
מחבר הספר "קדמוניות המקרא" בחר להרחיב אודותיו, ומתאר אותו באופן שלילי.

## יאיר בספרות הישראלית
ספר על יאיר הגלעדי נכתב על ידי סופר הילדים צבי ליברמן ויצא בהוצאת עמיחי. קורות חיו של השופט המתוארים בספר זה, הם פרי המצאתו של הסופר.

## לקריאה נוספת
* 
* יגאל אריאל, חוות יאיר - פרשת כיבוש והתנחלות בגולן, **על אתר** ד'-ה' (ניסן תשנ"ט), עמ' 159–169.
* הרב שמואל ישמח, זיהוי שבטו של כל שופט, **[[ירחון האוצר]]**, גיליון כט, סיוון תשע"ט, עמ' קפ–קפו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שופטים בתנ"ך
קטגוריה:אישים משבט מנשה
אדון האור

**אדון האור** (באנגלית: **Lord of Light**) הוא ספר מדע בדיוני מאת רוג'ר זילאזני שנכתב בשנת 1967, וזיכה את כותבו בפרס הוגו ובמועמדות לפרס נבולה. תרגום עברי הופיע בהוצאת עם עובד בשנת 1978, בתרגום נורית רונאל.

עלילת הספר נעה על הגבול שבין מדע בדיוני לפנטזיה והיא מתארת עולם בו שולטים אנשים ("הראשונים") בעלי כוחות עליונים שמקורם בטכנולוגיה, שהתיישבו בעולם זה לפני זמן רב, אך בעזרת טכנולוגיה של העברת אישיותם וזיכרונותיהם לגוף חדש, הם למעשה זוכים לחיי נצח. שאר בני האדם בכוכב, צאצאיהם של המתיישבים הראשונים, חיים חיי מחסור ובורות ועובדים את האלים מבלי לדעת על מקור כוחם. העלילה מתרכזת בסיפורו של סאם, "הבודהא", אחד הראשונים, שמנהל מאבק ממושך לשחרור העולם מעריצותם של האלים באמצעות הנגשת הטכנולוגיה לכלל האוכלוסייה. בעלילה משולבים אלמנטים רבים מהמיתולוגיה ההינדית והבודהיסטית והוא נחשב על ידי רבים לפסגת יצירתו של זילאזני.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יצירות זוכות פרס הוגו לרומן הטוב ביותר
קטגוריה:ספרי 1967
קטגוריה:ספרי רוג'ר זילאזני
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד: מדע בדיוני
המלחמה ההונגרית-סלובקית

**המלחמה הסלובקית הונגרית** או **המלחמה הקטנה**, מלחמה במזרח סלובקיה שנערכה בין 23 במרץ ל-31 במרץ/4 באפריל 1939 בין הרפובליקה הסלובקית הראשונה לבין הונגריה.

## רקע
בסתיו 1938 צ'כוסלובקיה (שכללה את סלובקיה) אולצה לוותר על שטחים בגבול לגרמניה והונגריה. ב-14-15 במרץ 1939 אולצה סלובקיה להכריז על עצמאותה, שהוכרה גם על ידי הונגריה. באותו הזמן, האזורים הצ'כים סופחו לגרמניה כפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה ורותניה הקרפטית הכריזה אף היא על עצמאות, אך נכבשה מיד על ידי הונגריה.

ב-22 במרץ 1939 ועדה סלובקית הונגרית שהגדירה את הגבול המשותף המזרחי החדש סיימה את עבודתה. כמו כן, הכוחות האחרונים של צ'כוסלובקיה לשעבר מרותניה הקרפטית (שהייתה כבר חלק מהונגריה) הועברו לשטחים הצ'כים, כך שהונגריה הניחה שלא נותרו כוחות גם בסלובקיה.

## המלחמה
למחרת, ב-23 במרץ 1939 התקיפה הונגריה בהפתעה את סלובקיה מרותניה הקרפטית (כלומר ממזרח) כשההנחיות היו "להמשיך מערבה ככל האפשר". הכוחות הסלובקים המופתעים (שנתמכו על ידי חלק מהכוחות הצ'כים שטרם עזבו את סלובקיה) החלו במתקפת נגד ב-24 במרץ. חלק ניכר מהלחימה נעשה באוויר על ידי כוחות אוויריים. כאשר ב-25 במרץ תקיפות האוויר ההונגריות על תחנת חיל האוויר הסלובקי בספישסקה נובה וס הרגו 13 איש, תנועה אנטי הונגרית חזקה התעוררה בקרב האוכלוסייה המקומית. בזמן זה הושגה כבר הפסקת אש (24 במרץ), אף שהלחימה המשיכה עד 31 במרץ.

על אף שסלובקיה חתמה עם גרמניה על "חוזה הגנה", סרבה גרמניה לעזור למדינה (בהפרה ישירה של ההסכם) ולא תמכה בסלובקיה במהלך המשא ומתן ההונגרי-סלובקי בתחילת אפריל. כתוצאה מכך, בהסכם שנחתם ב-4 באפריל בבודפשט, סלובקיה אולצה להעביר רצועת שטח במזרחה (1697 קמ"ר, 69,930 תושבים, 78 עיריות) לידי הונגריה.

36 אזרחים סלובקים נהרגו במלחמה.

## קישורים חיצוניים

*1939 Hungary Annexation of East Slovakia

סלובקיה
הונגריה
קטגוריה:ממלכת הונגריה (1920–1946)
קטגוריה:1939 בהונגריה
מגדת העתידות (קאראווג'ו)

**מגדת העתידות** (באיטלקית: **Buona ventura**) הוא ציור שמן של האמן האיטלקי קאראווג'ו. הציור קיים בשתי גרסאות, שתיהן של קאראווג'ו. הראשונה משנת 1594 (מוצגת במוזיאון הקפיטוליני שברומא) והשנייה משנת 1595 (מוצגת במוזיאון הלובר בפריז).

שני התאריכים משוערים ואינם ידועים בוודאות. בתקופה זו עזב קאראווג'ו את בית מלאכתו של ג'וזפה סזרי והחל למכור עבודותיו באמצעות הסוחר קוסטנטינו.

היצירה היא מאותו ז'נאר כמו היצירה הקלפן שצוירה באותה עת. 

היצירה מתארת בחור הלבוש בצורה ראוותנית (בגרסה המאוחרת - זהו מריו מיניטי, הצייר הסיציליאני, ידידו של קאראווג'ו), שאת עתידו קוראת מגדת עתידות צועניה. הבחור הראוותן מביט במגדת העתידות ואינו רואה כי היא גונבת את טבעתו.

הנערה הצועניה שבתמונה היא צועניה אמיתית שקאראווג'ו בחר מבין הצועניות ברחוב. הביוגרף שלו ג'ווני פטרו בלורי כתב כי קאראווג'ו העדיף לצייר אנשים אמיתיים אותם רואים ברחוב על העתקת תמונות קיימות או פסלים עתיקים.

התמונה שצוירה בשנת 1594 הביאה פרסום רב לקאראווג'ו הצעיר, אולם בשל עוניו נזקק קאראווג'ו למזומנים ומכר את הציור תמורת הסכום הנמוך של 8 סקודי. הציור נרכש על ידי הבנקאי והאספן המרקיז וינצ'נטה ג'וסטיניאני שהפך לפטרון של קאראווג'ו. ידידו של גוסטיניאני, הקרדינל פרנצ'סקו מריה דל מונטה רכש את הקלפן בשנת 1595, ואף הזמין העתק של היצירה - ועבורו צוירה הגרסה השנייה של מגדת העתידות. 

הגרסה השנייה הועתקה מהראשונה במספר השינויים - הרקע הסתמי בגרסה הראשונה הפך לקיר עם חלון ווילונות, וכן בגדי הדמויות עשויים בדיוק רב יותר. כמו כן הבחור ממנו נגנבת הטבעת צעיר וילדותי יותר בגרסה השנייה מבראשונה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קאראווג'ו
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:מוזיאון הלובר: ציורים
קטגוריה:אוספי המוזיאונים הקפיטוליניים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ניבוי עתידות
אילון הזבולוני

**אֵילוֹן הַזְּבוּלֹנִי** לפי המקרא, היה השופט העשירי ששפט את ישראל בתקופת השופטים.

אילון נזכר בשני פסוקים בספר שופטים:

האויב מולו נלחם אילון אינו נזכר בפסוקים, ולכן אינו ידוע. אילון שפט את ישראל עשר שנים ונקבר באַיָּלוֹן.

מקור השם אילון שנוי במחלוקת בקרב החוקרים. לרוב שם זה מתפרש כקשור לעץ האלון. לפי סיומת השם '-וֹן', ניתן לפרש את השם כקשור לאייל ודומה לעגלון מבחינת המשקל. אפשרות שלישית היא שהשם קשור לשם האכדי "אִלָנׁם" שמשמעותו איש האלוהים או האל הקטן.

שמו הונצח בשמות רחובות בקריית גת וקריית מוצקין.

## הערות שוליים

קטגוריה:שופטים בתנ"ך
קטגוריה:שבט זבולון
עבדון בן הלל

**עַבְדּוֹן בֶּן הִלֵּל** לפי המקרא, היה שופט בתקופת השופטים. עבדון נזכר בשלושה פסוקים בספר שופטים:

האויב שמולו נלחם עבדון, אם בכלל, אינו נזכר בפסוקים, ולכן אינו ידוע. עבדון שפט את ישראל שמונה שנים ונקבר בפרעתון, המזוהה על ידי החוקרים, עם הכפרים הפלסטינים פרע'תה ופרח'ה שבשומרון.

על פי הרב דוד הלל וינר, אין מדובר בשם יהודי כלל אלא בכינוי שמטרתו להדגיש את מעמדו של השופט בתור נציב העיר מטעם עם פולש כלשהו. לטענתו של וינר הר העמלקי, שמוזכר בהקשר של עבדון, הוא למעשה האזור הגבוה עליו יושבת העיר גזר שנכללה בתחום נחלתו של שבט אפרים, אולם לא נכבשה על ידי בני ישראל מידי העמלקים (הכנענים). לעניין שינוי שמה של גזר לפרעתון משיב וינר כי בעקבות מסע המלחמה שערך פרעה מרנפתח בארץ ישראל, אשר במהלכו נלכדה העיר (אירוע המוזכר במצבת מרנפתח), הוסב שמה לפרעתון מתוך כבוד לפרעה מרנפתח. מתוך הנחה זאת היה עבדון נתין מצרי (עבדון, על שם השעבוד למצרים) המופקד על גזר (המאבק של שבט אפרים בעמלק בניסיון להתנחל בעיר היה, כאמור, חלק מרכזי בפעולותיו של השבט).

הנוכחות העמלקית בגזר נותרה אמנם גם לאחר כיבושה בידי מרנפתח (לטענתו של וינר המאבק בין העברים לעמלקים על השליטה בעיר נמשך עד לכיבושה בידי המצרים בתקופת מלכות שלמה וצירופה אל ממלכת ישראל), אולם לטענתו הצליח עבדון לבסס בעיר את שלטונו של שבט אפרים, דבר הנרמז בתיאור העיירים, שכן תיאור הרכבת צאצאיו של עבדון על גבי עיירים מדגישה את מעמדם בתור מנהיגים, בדומה למסופר בפרשת יאיר הגלעדי.

מנגד, כבר בימי דבורה הקודמים הרבה לעבדון, מוזכר בשירת דבורה "מיני אפרים שורשם בעמלק" דבר הרומז להר העמלקי הממוקם בנחלת אפרים, כמראה בסמוך לכפר פרעתה במרכז השומרון.

## הערות שוליים

קטגוריה:שופטים בתנ"ך
קטגוריה:אישים משבט אפרים
שגור

**שָגור** (בערבית: **الشاغور**, תעתיק מדויק: אלשאע'ור) הייתה עיר בבקעת בית כרם (בקעת שגור) בלב הגליל. 

בשנת 2003, כחלק מחוק ההסדרים, אוחדו היישובים: בענה, דייר אל-אסד ומג'ד אל-כרום תחת מועצה מקומית משותפת בשם "שגור" (בתחילה נקרא האיחוד "מכבד"א" כראשי התיבות של היישובים המרכיבים אותו, **מ**ג'ד אל **כ**רום, **ב**ענה ו**ד**ייר אל **א**סד). בשנת 2005 הוכרז היישוב כעיר. 

בנובמבר 2008 אישרה הכנסת חוק המבטל את האיחוד, החל מ-1 בדצמבר 2008, ומשיב את המצב לקדמותו. העירייה המאוחדת נוהלה בידי ועדה קרואה, עד לסיומן של בחירות נפרדות למועצות המקומיות.

## אוכלוסייה

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2003
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:ישראל: ערים לשעבר
קטגוריה:רשויות מקומיות מאוחדות בישראל
קטגוריה:שגור
קטגוריה:ישראל: ערים לא-יהודיות