open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תחרות הסיפור הקצר של "הארץ"

**תחרות הסיפור הקצר של "הארץ"** היא תחרות לכתיבת סיפור קצר שמקיים מדי שנה מוסף "תרבות וספרות" של עיתון "הארץ".

## היסטוריה
בצורתה הנוכחית מתקיימת התחרות משנת 1989, לאחר שבנימין תמוז, העורך היוצא של "תרבות וספרות", הציע לבני ציפר, העורך הנכנס, "לחדש מסורת ישנה שהחלה בימים עברו ונקטעה בזמנו, של תחרות סיפורים קצרים לכותבים צעירים".

ההכרזה על פתיחת התחרות נעשית סמוך לחנוכה, ותוצאותיה - שמות הזוכים בשלושת המקומות הראשונים, הסיפורים הזוכים ונימוקי חבר השופטים - מתפרסמים בגיליון ערב פסח של "הארץ". סיפורים נוספים מהתחרות מתפרסמים בגיליון של שביעי של פסח תחת הכותרת "סיפור מומלץ". התחרות מיועדת לכותבים שטרם פרסמו ספר פרוזה. על משתתף בתחרות לשלוח אליה סיפור קצר אחד, שאורכו אינו עולה על 2,500 מילים, שטרם פורסם. לתחרות נשלחים מדי שנה מאות סיפורים, ובשנת 2003 הגיע מספרם לשיא של אלפיים סיפורים. בשנת 2008 נערכה במקום תחרות הסיפור הקצר תחרות לכתיבת מסה. לכל תחרות שנתית ממונה צוות בן שלושה שופטים הבוחר את הזוכים בתחרות.

בין הזוכים בתחרות (לא רק במקום הראשון) במהלך השנים: יואב כ"ץ (פעמיים ברציפות), עדי עסיס, אלמוג בהר, סמי ברדוגו, דרור משעני, אפרת מישורי, אריה אקשטיין, אורי אלון, תמר גלבץ, איימן סיכסק, עמיחי חסון, שולמית אפפל, רועי חסן, יאיר אגמון, עילי ראונר, אסתי ג. חיים, גלעד מאירי, ענת לוין, תמר ורטה-זהבי, פניה עוז-זלצברגר, אבישי חורי, תמי לוי נחום, עינת יקיר.

סיפור של אריה אקשטיין, "הדודה אסתר", שזכה במקום הראשון ב-1991, עובד לאחר מכן לספר שהיה לרב-מכר בינלאומי.

## קישורים חיצוניים
* תחרות הסיפור הקצר, "הארץ"
* 25 שנים לתחרות הסיפור הקצר, באתר "הארץ"
*  - הכרזה על תחרות הסיפור הקצר של "הארץ" לשנת תשס"ו
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הארץ
קטגוריה:פרסי ספרות ישראליים
יוהנס מריו זימל

**יוהנס מריו זימל** (גרמנית: **Johannes Mario Simmel**, 7 באפריל 1924 – 1 בינואר 2009) היה סופר יהודי-אוסטרי.

## ביוגרפיה
זימל נולד בווינה, בירת אוסטריה להורים שהיגרו לעיר מהמבורג שבגרמניה. אביו, ולטר, היה כימאי; אימו, ליסה (לבית שניידר) עבדה בחברת הפקות הקולנוע "וין פילם". לאחר שהנאצים סיפחו את אוסטריה לרייך השלישי נמלט אביו היהודי ללונדון (כמעט כל קרוביו האחרים מצד אביו נרצחו בשואה). זימל נותר עם אמו באוסטריה ולמד הנדסה כימית. בזמן מלחמת העולם השנייה הועבד במחלקת מחקר של קונצרן האלקטרוניקה קפש.

לאחר תום המלחמה עבד כעיתונאי, מתרגם ומתורגמן לשלטונות הכיבוש האמריקאים. בנוסף, היה עורך תרבות בעיתון הוינאי "וולט אם אבנד". ב-1947 פרסם קובץ נובלות בשם "מפגש בערפל" ("Begegnung im Nebel") וב-1950 עבר למינכן והחל לעבוד בכתב העת "קוויק" (ונסע באירופה וברחבי העולם ככתב חוץ של כתב העת). הוא גם פרסם, תחת שם עט, כתבות וסיפורים בהמשכים. בין 1950 ו-1962 הוא כתב 22 תסריטים (לעיתים בשיתוף פעולה עם אחרים). ב-1960 פרסם את הרומן המצליח "אפשר גם בלי קביאר" ("Es muß nicht immer Kaviar sein"). הצלחת ספר זה הובילה לחיבור מספר רב של ספרים העוסקים בסוגיות חברתיות (כמו אלימות כלפי זרים, סחר בסמים או הנדסה גנטית. בחיבור ספרים אלה, התבססה העלילה הבדיונית על תחקיר עיתונאי מעמיק במקומות ובסביבות החברתיות/תרבותיות בהן היא אמורה להתרחש.

העיסוק הקליל בסוגיות אלו הוביל חלק ממבקריו להכתירו כ"סופר קליל" שכותב ספרות נוסחתית ו"מייצר" רבי מכר. זימל פרסם סך הכל 36 רומנים ויותר מ-73 מיליון עותקים נמכרו מהם. ספריו תורגמו ליותר מ-30 שפות (ובכלל זאת עברית) והוא היה במשך שנים אחד הסופרים הנקראים ביותר בין קוראי הספרות בשפה הגרמנית. חלק מספריו, כמו "אפשר גם בלי קוויאר" עובדו גם לגרסה קולנועית. עם זאת, גם מבקריו החריפים ביותר העריכו ספרים כמו "Doch mit den Clowns kamen die Tränen" ("עם הליצנים באות הדמעות", 1987).

המאפיין העיקרי של עבודותיו הוא האופן היחסי בו נתפסים ה"רע" וה"טוב", כמו גם מחויבות עמוקה לערכי הפציפיזם.

זימל היה נשוי שלוש פעמים וחי טרם מותו בעיירה צוג שבשווייצריה. נפטר בבית חולים פרטי בלוצרן ב-1 בינואר 2009.

## מספריו
* עם הליצנים באות הדמעות
* אפשר גם בלי קביאר (תורגם לעברית עם שם הסופר כ"ג'. מ. סימל")
* אוטובוס גדול כמו כל העולם
* שאמא לא תדע
* בעקבות הנוכל
* אפשר גם בלי אהבה
* הבגידה הכפולה
* המלכוד המשולש
* סיטונאי המוות
* הקשר הברלינאי
* התשובה נישאת ברוח
* אהבה היא רק מילה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:סופרים אוסטרים
קטגוריה:סופרים יהודים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-2009
מטבעות עות'מאניים

[ממוזער|אקצ'ה (פני המטבע), הסולטאן [מוראט השני, 1430-1431]]
**מטבעות עות'מאניים** שימשו בכל רחבי האימפריה העות'מאנית, לעיתים לצד מטבעות אירופאים אחרים. רוב המטבעות העות'מאניים מקושטים בדימוי הטורה, חתימתו של הסולטאן העות'מאני.

המטבעות העות'מאניים היו המטבעות העיקריים בשימוש בארץ ישראל במאה ה-19. מטבעות נוספים הוכנסו לשימוש על ידי נתינים וקונסוליות של מדינות אחרות, כגון רוסיה ובריטניה, וזאת כחלק ממשטר הקפיטולציות באימפריה העות'מאנית.

להלן פירוט של המטבעות העיקריים וערכם היחסי:
*אקצ'ה
*פארה = 3 אקצ'ה
*מטליק = 20 פארה
*גורוש (גרוש, קורוש, פיאסטר) = 40 פארה
*בישליק = 5 קורוש
*מג'ידי = 20 קורוש
*לירה טורקית = 100 קורוש

## לקריאה נוספת
* גד פרומקין, **דרך שופט בירושלים**, תל אביב: הוצאת דביר, תשט"ו-1955, עמ' 35.

## קישורים חיצוניים

* אתר המוקדש למטבעות עות'מאניים - רשימת מטבעות עם תיאור בטורקית ובאנגלית מופיעה תחת הסעיף "Terimler/Glossary"; הסעיף "Madeni Para/Coins" מכיל צילומים של מטבעות עות'מאניים מתקופות שונות
* אליהו הכהן, ארץ חמדת אבות - פירוט על מטבעות עות'מאניים ואחרים שנעשה בהם שימוש בארץ ישראל בתקופה העות'מאנית

*
ליגת העל הצ'יליאנית

ה**פרימיירה דיביסיון דה צ'ילה** (בספרדית: **Primera División de Chile**) היא ליגת הכדורגל הבכירה של צ'ילה. הליגה מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הצ'יליאנית ומשוחקת בשנים האחרונות בשיטת אפרטורה וקלאוסורה. הליגה נשלטה לאורך השנים בעיקר על ידי שלוש הקבוצות הגדולות של העיר סנטיאגו, קולו-קולו, אוניברסידד קאתוליקה ואוניברסידד דה צ'ילה. עם הקמתה של הליגה היא שוחקה בשיטה עונתית, על אף שהפורמט שונה מספר רב של פעמים עד שלבסוף נבחר הפורמט של הליגה המקסיקנית, פורמט הפועל משנת 2002 ועד ימינו.

## רשימת הקבוצות המשחקות בליגה בעונת 2022

## אלופות הליגה לפי עונות

**פירוש**
* [א] = אפרטורה
* [ק] = קלאוסורה
* [ט] = טרנסיסיון ("עונת מעבר" ל"לוח שנה אירופי")

## תארים לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים

* 

צ'ילה
קטגוריה:תחרויות כדורגל בצ'ילה
ח'דיג'ה

**ח'דיג'ה בנת ח'וויילד** (בערבית: **خديجة بنت خويلد**) היא אשתו הראשונה של הנביא מוחמד. ידועה באסלאם בכינוי "אם המאמינים" (בערבית: أم المؤمنين).

ח'דיג'ה בת ח'וויילד נולדה למשפחה מהמעמד הגבוה משבט אסד במכה. היא הייתה סוחרת עשירה – עיסוק בעל חשיבות גבוהה באותם הימים. היא העסיקה את מוחמד שיעביר למענה סחורות בדרכו לסוריה. ח'דיג'ה הייתה אלמנה משני בעלים והיו לה כמה ילדים מהם.

על פי המסורת המוסלמית, כאשר הייתה בת ארבעים, הציעה ח'דיג'ה למוחמד נישואים, כשהוא היה כבן 25 ועני, ואלה נישואיו הראשונים שהיו בשנת 595, ומוחמד עבר מבית דודו כדי לגור עם אשתו בביתה; אך לפי סברת החוקרים כיום, ח'דיג'ה אמרה למוחמד כי ילך לאביה, ח'וילד בן אסד ח'וילד, ויבקש את ידה ממנו, וכך עשה. אבן אסחאק אומר כי ח'דיג'ה הייתה אישה אצילה, נבונה החלטית ונחושה.

על פי האסלאם, כשמוחמד היה בן ארבעים, חווה התגלות שבעקבותיה האמין כי אחז בו שד ושהוא השתגע, ולכן רצה להתאבד. ח'דיג'ה הייתה הראשונה שהאמינה שמדובר בהתגלות של אללה ושכנעה את מוחמד שהוא למעשה הופך לנביא ולשליח האל. היא הסבירה למוחמד שמי שנגלה אליו הוא המלאך גבריאל, בדיוק כפי שנגלה למשה, ובכך הפכה ח'דיג'ה למאמינה הראשונה בנבואת מוחמד ובאסלאם.

ח'דיג'ה ילדה למוחמד שישה ילדים: שני בנים (אל-קאסם ועבדאללה, שמתו בילדותם), וארבע בנות: זיינב, רוקיה, אום כולת'ום ופאטמה (על שם אמה של ח'דיג'ה). פאטמה, בתו של מוחמד, נחשבת קדושה באסלאם, ומוחמד השיא אותה לבן דודו עלי בן אבי טאלב. שתיים מבנותיו של מוחמד התחתנו עם עֻת'מאן, שהיה הח'ליף השלישי. עם מות שני בניו, כמתנה ליום הנישואין נתנה לו ח'דיג'ה נער-עבד, בשם זיד בן חארת'ה, בן לשבט הערבי כלבּ. הנער נקשר למוחמד ואף ויתר על חזרה למשפחתו כשזו מצאה אותו, ובתמורה שחרר אותו מוחמד והפך אותו לבנו החורג.

מוחמד לא נשא אישה אחרת כל עוד ח'דיג'ה הייתה בחיים. היא נפטרה בשנת 619, שלוש שנים לפני ההגירה של מוחמד לית'רב (אל-מדינה), בגיל 65. קברה נמצא במכה. היא ומוחמד היו בני זוג במשך 25 שנה. דודו של מוחמד, אבו טאלב, נפטר גם הוא באותה שנה, ומוחמד קרא לשנת 619 לספירה "שנת האבל". היא ידועה בהיסטוריה האסלאמית כשנת האבל עד היום.

## משפחתה
* **שם מלא:** ח'דיגה בנת ח'וויילד בן אסד בן עבד אל-עוזא בן קוסאי בן כלאב
* **תאריך הלידה: **68 לפני ההג'רה / 556–557 לספירת הנוצרים
* **מקום לידה:** מכה
* **תאריך המוות:** 3 לפני ההג'רה / 619 לספירה
* **מקום מוות: ** מכה
* **בן זוג:** מוחמד בן עבדאללה
* **צאצאים:** עבדאללה בן מוחמד, אל-קאסם בן מוחמד, זיינב בת מוחמד, רוקיה בת מוחמד, אום כולתום בת מוחמד, פאטמה א-זהראא, וגם בנים מבעליה הקודמים.
* **אב**: ח'וויילד בן אסד ח'וויילד
* **אם**: פאטמה בנת זאידה בן אל-אצם
* **תאריך ההתאסלמות:** 609 לספירת הנוצרים (הראשונה שהתאסלמה והאמינה בנביא מוחמד)

## אילן יוחסין

## לקריאה נוספת
* קארן ארמסטרונג, **מוחמד - ביוגרפיה של הנביא**, הוצאת כתר, 2004.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשות מוחמד
קטגוריה:מתאסלמים
קטגוריה:נשים במאה ה-6
קטגוריה:נשים במאה ה-7
קטגוריה:ילידי 556
קטגוריה:נפטרים ב-619
האגודה הכללית לפדרציות הספורט הבין-לאומיות

**האגודה הכללית לפדרציות הספורט הבין־לאומיות** (באנגלית: **General Association of International Sports Federations** או בקיצור: **GAISF**; בצרפתית: **Association Générale des Fédérations Internationales des Sports**) נוצרה כדי לקדם שיתוף פעולה בין פדרציות ספורט בין־לאומית. עשרים ושש אגודות ספורט בין־לאומיות עזרו בהקמתה בשנת 1967. האגודה שמשה כארגון גג לכלל פדרציות הספורט הבין־לאומיות (האולמפיות ואלו שאינן אולימפיות), כמו כן האגודה ארגנה אירועי ספורט רבי ענפים. האגודה כללה כ־97 חברות רשמיות (כמו FIBA וה־ITF), וכ־20 חברות שותפות, פדרציות אלה לא ייצגו ענף ספורט אלא ארגונים העוסקים בפעילות הקשורה בקשר הדוק לפדרציות הספורט הבין־לאומיות (כמו הוועד הפאראלימפי הבין־לאומי והאגודה הבין־לאומית למשחקים העולמיים). באספה הכללית של שנת 2022, החברים מאשרים את פירוק ה־GAISF.

## נשיאי האגודה

## קישורים חיצוניים

* 

* [על הקשר בין GAISF ל-[IOC]]

קטגוריה:ארגוני ספורט בין-לאומיים
קטגוריה:פדרציות ספורט
משפט ודרברן-ארטין

באלגברה, **משפט ודרברן-ארטין** הוא משפט מרכזי בתורת המבנה של חוגים ארטיניים, ובפרט של אלגברות מממד סופי. המשפט קרוי על שם ג'וזף ודרברן, שהוכיח אותו לאלגברות מממד סופי, ואמיל ארטין שהראה שהוא תקף גם בממד אינסופי אם מתקיים תנאי השרשרת היורדת. 

כל חוג מטריצות \ \operatorname{M}_n(D) מעל חוג עם חילוק D הוא פשוט וארטיני (כמודול שמאלי מעל עצמו). משפט ודרברן-ארטין קובע שגם ההפך נכון: כל חוג פשוט ארטיני, איזומורפי לחוג מטריצות מעל חוג עם חילוק D. יתרה מזו, החוג D וממד המטריצות נקבעים באופן יחיד על ידי החוג הנתון. למעשה, כל חוג ראשוני ארטיני איזומורפי למטריצות מעל חוג עם חילוק.

הטענה מתבססת על **משפט הצפיפות של ג'ייקובסון**. אומרים כי מודול מעל חוג הוא **פריק לחלוטין** אם לכל תת-מודול נתון שלו יש **משלים** (תת מודול נוסף, שחיתוכו עם תת-המודול הנתון הוא אפס וסכומם שווה למודול המקורי). אם M מודול שמאלי מעל חוג R, אז אפשר לראות את M כמודול ימני מעל חוג האנדומורפיזמים D = \operatorname{End}({}_RM), ויש הומומורפיזם מ-R אל חוג האנדומורפיזמים המתקבל, \ \hat{R} = \operatorname{End}(M_D). 
משפט הצפיפות קובע שאם M מודול פריק לחלוטין, אז תמונה זו של R בתוך \ \hat{R} היא צפופה: לכל מספר סופי של איברים במודול ולכל אנדומורפיזם, קיים אנדומורפיזם מתוך התמונה שפועל באותו אופן על אותם האיברים.

הרעיון העומד מאחורי משפט ודרברן-ארטין הוא שלחוג ארטיני יש אידיאל מינימלי, כלומר מודול (שמאלי) פשוט של החוג. מן הראשוניות אפשר להוכיח שמודול זה הוא גם נאמן, ולכן החוג הוא למעשה פרימיטיבי. חוג האנדומורפיזמים של האידיאל המינימלי הוא חוג עם חילוק (לפי הלמה של שור), והחוג המקורי אינו אלא מטריצות מעליו, דבר שנובע ממשפט הצפיפות בשילוב עם תכונת הארטיניות.

קטגוריה:משפטי מיון
קטגוריה:תורת החוגים
ודרברן-ארטין
פדרציית השחייה הבין-לאומית

**פדרציית השחייה הבין־לאומית** (בצרפתית: **Fédération Internationale de Natation**, בראשי תיבות: **FINA**) היא פדרציית ספורט בין-לאומית שמוכרת על ידי הוועד האולימפי הבין-לאומי לפיקוח על תחרויות ספורט המים הבין־לאומיות. זוהי אחת מבין הפדרציות הבין־לאומיות שניתנה להם הזכות לפקח על ענף ספורט מהוועד האולימפי או מהקהילה הבין־לאומית. המשרד הראשי של הפדרציה נמצא בלוזאן, שווייץ.

כיום הפדרציה מפקחת על חמישה ענפי ספורט מים: שחייה, קפיצה למים, כדורמים, שחייה אמנותית ושחייה במים פתוחים.

## היסטוריה
הפדרציה נוסדה ב-19 ביולי 1908 במלון מנצ'סטר בלונדון, בריטניה בסוף אולימפיאדת לונדון על ידי פדרציות השחייה הבלגית, הבריטית, הדנית, הצרפתית, הגרמנית, ההונגרית, הפינית והשוודית.

מספר פדרציות שחייה לאומיות לפי שנה:

## אגודות יבשתיות
400px|שמאל
ממוזער|250px|סמלה הישן של FINA (לפני 2008)
125px|ממוזער|סמל ישן
הפדרציות מקובצות לפי יבשות, וישנן 5 אגודות יבשתיות שבהן הן יכולות להיות חברות:
*  
*  
*   
* 
*   

## ראו גם
* אליפות העולם בשחייה
## קישורים חיצוניים

* 

 
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פדרציות ספורט
קטגוריה:שחייה
לסטריגונים

שמאל|ממוזער|320px|ספינותיו של אודיסאוס מותקפות על ידי הלסטריגונים, ציור קיר מהמאה הראשונה, Casa di via Graziosa, רומא

**הלייסטריגונים** (ביוונית עתיקה: Λαιστρυγόνες) הם שבט של נפילים אוכלי אדם המוזכרים במיתולוגיה היוונית.

על פי האודיסיאה, נקלע אודיסאוס לארץ הלייסטריגונים במהלך מסעו בחזרה לאיתקה. לאחר ביקורו באיולה, האי של איולוס, מקבל אודיסאוס מאיולוס במתנה שק עור ובו נכלאו רוחות השמיים, למעט רוח המערב שהייתה אמורה להביאם לאיתקה בשלום. מלחיו רודפי הבצע של אודיסאוס, שחושבים כי השק מכיל זהב, פותחים את השק כאשר אודיסאוס ישן, ומשחררים את הרוחות. מזג האוויר משתנה לרעה, ולאחר שישה ימים ולילות של ים סוער מגיעות 12 הספינות לארץ הלייסטריגונים.

רוב הספינות עוגנות בנמל צר, שמשני צדדיו עומדים צוקים נישאים. אודיסאוס הזהיר בוחר להשאיר את ספינתו מחוץ לנמל. הוא שולח שלושה אנשים לתור את הארץ. אלה פוגשים ילדה שמובילה אותם לבית הוריה, ענקים אוכלי אדם. האב, אנטיפטס, לוכד אחד מהסיירים ואוכלו. שני הנותרים נמלטים, אך עד הגיעם לספינות מתקבצים המוני לייסטריגונים על הצוקים שמעל הנמל, כשהם מיידים סלעי ענק בספינות, לוכדים את אנשי אודיסאוס ואוכלים אותם. ספינתו של אודיסאוס עצמו שעוגנת מחוץ להישג ידם, לא נפגעת ואנשי צוותה ניצלים. אודיסאוס מבתק בסכין את חבל העוגן, ובשיט מהיר מצליחים הוא ואנשיו להימלט מאימת השבט, וממשיכים ליעדם הבא - האי של קירקה.

בספרו של ג'יימס ג'ויס, יוליסס, הערוך במתכונת האודיסיאה, נקרא הפרק השמיני בשם לייסטריגונים. המוטיב המוביל בפרק הוא אוכל ורעב.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יצורים מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:דמויות באודיסאה
גוסטב באואר

**גוסטב אדולף באואר** בגרמנית: (**Gustav Adolf Bauer**; 6 בינואר 1870 – 16 בספטמבר 1944) היה מדינאי גרמני ששימש בתפקיד קנצלר גרמניה מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה בתקופת רפובליקת ויימאר בין השנים 1919–1920.

## ביוגרפיה
באואר נולד בדרקהמן שליד קניגסברג בפרוסיה המזרחית, וצבר כוח פוליטי בהנהגת ארגוני עובדי הצווארון הלבן. כפקיד משרדי בקניגסברג (כיום קלינינגרד, רוסיה), הקים באואר בשנת 1895 את איגוד עובדי המשרד, ועמד בראשו עד 1908. הוא הנהיג את  מזכירות העובדים המרכזית של איגודי הסחר החופשי בברלין (1903). שימש בין 1908 ל-1918 כיושב ראש הוועדה המרכזית של האיגודים המקצועיים של גרמניה כולה.

בשנת 1912 נבחר לפרלמנט מטעם מחוז ברסלאו והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. באואר התמנה לשר העבודה בממשלתו של מקס פון באדן באוקטובר 1918, והמשיך להחזיק בתפקיד זה גם בממשלתו של פיליפ שיידמן, איש מפלגתו, לאחר הקמת הרפובליקה. במהלך כהונתו נתן באואר זכות בחירה לכל האזרחים מגיל 20 ומעלה בכל סוגי הבחירות, פיתח ביטוח בריאות ממלכתי ומוסדות רווחה מקומיים, סיפק תקנות המגנות מפני פיטורים שרירותיים, קבע יום עבודה בן 8 שעות ועשה רפורמות בחקלאות.

כאשר שיידמן התפטר ביוני 1919 במחאה על הסכם ורסאי, החליף אותו באואר, ושימש בתפקיד עד מרץ 1920, עד התפטרותו שבאה זמן קצר לאחר כישלון הפוטש של קאפ. לאחר מכן שימש כשר בממשלותיהם של הרמן מילר ויוזף וירט. שימש כשר התחבורה וכסגן הנשיא. בשנים 1924 -1925 נחשפו שחיתויות לכאורה במפלגה, ובאואר עזב את הפרלמנט בפברואר 1925. הוא חזר לכהן בפרלמנט שוב בשנים 1926-1928 ואז פרש באופן סופי מהעולם הפוליטי.

נפטר בברלין בשנת 1944.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קנצלרי גרמניה
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: פוליטיקאים
קטגוריה:שרי העבודה של גרמניה
קטגוריה:פעילים למען זכויות עובדים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1870
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
אלמנה טרייה

"**אלמנה טרייה**" או "**אלמנה רעננה**" הוא פסל מאת האמן האמריקאי יליד צרפת מרסל דושאן. העבודה, שנוצרה בשנת 1920 הייתה הראשונה עליה הופיע חתימתה של "רוז סלאווי" - דמות פְּסֵידונית שיצר דושאן.

שמה של העבודה "Fresh Widow" נשמע דומה לביטוי "French window" שמשמעותו היא "חלון צרפתי". העבודה מורכבת ממסגרת של חלון כחולה (או ירוקה בעותקים מסוימים), הניצבת על גבי לוח עץ הצבוע בצבע זהה. שמונה הזגוגיות שבחלון כוסו בעזרת עור שחור. על גבי לוח העץ מופיע הכיתוב: "FRESH WIDOW COPYRIGHT ROSE Selavy 1920" ("אלמנה טרייה כל הזכויות שמורות רוז סלאווי 1920").

החלונות השחורים רומזים על אבל, אולם העובדה כי כיסוי זה עשוי מעור מעלה על הדעת משמעויות אירוטיות. בעוד החלון נתפש בתולדות האמנות כצורת התבוננות נכונה במציאות, דרך אמצעים כגון פרספקטיבה, מציע העבודה של דושאן להתבונן במציאות בעיניים "רעננות". 

בשנת 1961 נוצר העתק של העבודה אשר נמצא כיום במוזיאון לאמנות מודרנית בסטוקהולם. בשנת 1964 נוצרה מהדורה בת שמונה העתקים של היצירה. שני העתקים נוספים, שנוצרו ביחד עם מהדורה זו, נותרו ברשות האמן וסוחר האמנות ארטורו שוורץ ושניים נוספים נועדו לתצוגה מוזיאלית.

## קישורים חיצוניים
*אלמנה טרייה באתר גלריית טייט (באנגלית)
*אלמנה טרייה מאמר על היצירה (באנגלית)
*אלמנה טרייה באתר מוזיאון ישראל

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:מרסל דושאן
קטגוריה:נשים בפיסול
קטגוריה:יצירות משנת 1920
קטגוריה:מוזיאון ישראל: פסלים
יוהאן ברוינל

**יוהאן ברוינל** (בפלמית: **Johan Bruyneel**, נולד ב-23 באוגוסט 1964) היה המנהל הספורטיבי של קבוצת האופניים רדיושק, ורוכב עבר בלגי.
ברוינל, לשעבר מנהלה הספורטיבי של קבוצת רשות הדואר האמריקאית, פרש ממרוצים ב-1998, מונה לתפקיד המנהל הספורטיבי, ולזכותו נזקפים תשעה ניצחונות בטור דה פראנס עם לאנס ארמסטרונג ואלברטו קונטאדור כרוכביו העיקריים. באוקטובר 2012 פרש מתפקידו כמנהל הספורטיבי של רדיושק-ניסאן-טרק בשל מעורבותו, לכאורה, בפרשת הסמים בה הואשם לאנס ארמסטרונג על ידי הרשות האמריקאית למלחמה בסמים. ב-2012 הורחק מהספורט על ידי הרשות למלחמה בסמים למשך 10 שנים. באוקטובר 2018 קבע בית הדין לבוררות בספורט כי הרחקתו מהספורט היא לצמיתות.

נולד באיזגם שבפלנדריה המערבית. הצלחתו הגדולה ביותר כרוכב היא ניצחונו בשלב 7 של הטור דה פראנס בשנת 1995 אשר הסתיים בארץ הולדתו, בלגיה. ברוינל זכה גם בפרס החולצה הצהובה לאחר שהצליח להצמד למיגל אינדוראין (זוכה המרוץ הכללי בסיום) שיצא לבריחה מפתיעה מהדבוקה באמצע השלב. אינדוראין רכב בבריחה כאילו מדובר במרוץ נגד השעון, בניסיון לצבור פער זמן על יריביו העיקריים. ברוינל, שבקושי עמד בקצב שהכתיב אינדוראין, ניצח אותו בספרינט הסיום. ברוינל אמר כי חש אי נוחות ביחס לאופן שבו ניצח. בעקבות הניצחון בשלב, זכה ברוינל לפגישה עם מלך בלגיה. באותה שנה, סיים ברוינל שלישי בוואלטה אספניה.

בטור דה פראנס של 1996 שגה ברוינל בבחירת נתיב רכיבה והחליק מעבר לסיבוב בעת ירידה בקטע הררי, טיפס משפת הגיא, עלה על אופניו והמשיך לרכוב.

ספרו של ברוינל "We Might As Well Win", ראה אור ביוני 2008 ויצא לאור בעברית בשם "אולי אפילו ננצח", בהוצאת מודן, ב-2011.

ברוינל מונה בשנת 2007 למנהל הספורטיבי של קבוצת אסטנה והביא עמו את הרוכבים אלברטו קונטדור ולוי ליפהיימר. לאחר שובו של לאנס ארמסטרונג לרכיבה ב-2009, נטען על ידי רבים כי בטור דה פראנס של 2009 העדיף ברוינל את לאנס ארמסטרונג על פני רוכב הקבוצה, אלברטו קונטדור, שהיה בעל סיכויים טובים יותר לניצחון. ברוינל ענה לטענות אלו במשך המרוץ כי מטרת הקבוצה היא לנצח במרוץ; מטרה שאמנם הושגה כשקונטדור ניצח וארמסטרונג סיים שלישי. לקראת סיום עונת 2009 עזבו ברוינל וארמסטרונג את אסטנה והקימו קבוצה חדשה, קבוצת רדיושק, אליה גם עברו רוב הרוכבים הבכירים של אסטנה, למעט אלברטו קונטדור ואלכסנדר וינוקורוב.

ניסיונה של קבוצת רדיושק להריץ את ארמסטרונג כמועמד לניצחון בטור דה פראנס 2010 נכשל והוא סיים במקום ה-23. כמו כן, נתקלה הקבוצה בהתייחסות עוינת של מארגני הג'ירו ד'איטליה והוואלטה אספניה ולא הוזמנה למרוצים אלו למרות הרכב הרוכבים החזק שהבטיחה להעמיד למרוצים.

ברוינל דובר שש שפות באופן שוטף: הולנדית, אנגלית, ספרדית, צרפתית, איטלקית וגרמנית.

## לקריאה נוספת
* יוהאן  וביל סטריקלנד, **אולי אפילו ננצח**, מודן, 2011.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחי קטעים בטור דה פראנס
קטגוריה:רוכבי אופניים בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1964
שנקלה

**שנקלה** (געז: ሻንቅላ) כינוי אתיופי שמשמעותו "עבד שחור" עם סטיגמה של עובדי אלילים. עמי צפון אתיופיה, לרבות החבשים, אינם מחשיבים עצמם בעלי צבע עור שחור (אמהרית: ጥቑር - טקור) או לבן, אלא כבעלי צבע עור חום-אדמדם (ቀይ - קיי). בקרב אוכלוסיות אלו הצבע שחור מזוהה עם עבדות.

הכינוי ניתן לקבוצות אתניות בעלות צבע עור שחור ותווי פנים אפריקאיות (השונות מהחבשים) היושבות בשפלה המצויה באתיופיה ואריתריאה לאורך הגבול עם סודאן ודרום סודאן אשר רובם הגדול שייכים לקבוצות הדוברות שפות נילו-סהריות ומיעוט של קבוצות דוברי שפות אומוטיות. קבוצות אלו שכונו "שנקלה" היו מקור לעבדים לאתיופים שחיו ברמה.

הסברה היא שישנו קשר אטימולוגי לשם האזור בני שנגול שהיה אחד מהאזורים ששימשו כמקור לעבדים. בשפה הערבית סודאנית קיים הכינוי שנקול שהוא בעל משמעות זהה לכינוי שנקלה. בקרב האורומו הכינוי מתייחס בין היתר גם לבנטו סומלים ובקניה קיים הכינוי "שנגילה" לדסנץ'.

פעמים רבות המונח שנקלה מתורגם כמקביל לכינויים  ולמונח הגזעי Negroid , כיום הכינויי נחשב לכינוי גנאי.

## ראו גם
*ברייה
*טוקריר
*צלים בת
*כושי
*פרנג'י - כינוי גנאי לאדם הלבן הנפוץ באתיופיה. 

## הערות שוליים

קטגוריה:גזענות
קטגוריה:אריתריאה: חברה
קטגוריה:כינויי גנאי
קטגוריה:עבדות
הרמן מילר

**הרמן מילר** (בגרמנית: **Hermann Müller**; 18 במאי 1876 – 20 במרץ 1931) היה מדינאי גרמני איש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה ששימש כשר החוץ של גרמניה וכקנצלר גרמניה בשתי תקופות כהונה שונות בתקופת רפובליקת ויימאר.

## ביוגרפיה
מילר נולד במנהיים, ואביו היה יצרן יין. ב-1902 נישא לפרידה טוקוס, ומנישואים אלו נולדה לו בת בשם אנמרי ב-1905. לאחר לידת הבת מתה אשתו של מילר מסיבוכים הקשורים בלידה. בשנת 1909 נישא בשנית ומנישואים אלו נולדה לו בת בשם אריקה.

מילר עסק במסחר, ולאחר מכן שימש כעורך עיתון מקומי. משנת 1896 היה פעיל בשורות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, ושימש כמנהל מחלקת העיתונות של המפלגה משנת 1906. בתפקידו זה הקים את סוכנות הידיעות העצמאית של המפלגה. ב-1916 נבחר לראשונה כחבר הרייכסטאג מטעם המפלגה.

ב-21 ביוני 1919 התמנה לשר החוץ של גרמניה, ובתפקיד זה היה בין הנושאים ונותנים על הסכם ורסאי. ב-27 במרץ 1920 החליף את גוסטב באואר בתפקיד קנצלר גרמניה, ושימש בתפקיד זה עד 6 ביוני 1920.

ב-28 ביוני 1928 התמנה שוב לקנצלר גרמניה, והיה אחרון הקנצלרים ברפובליקת ויימאר שנהנו מרוב ברייכסטאג. אך הקואליציה שהקים נפלגה כתוצאה מחילוקי דעות בין הסוציאל-דמוקרטים ומפלגת העם הגרמנית על נושאי התקציב, על רקע השפל הגדול. מילר ניסה למנוע ממפלגתו לפרוש מהקואליציה, אך כשל בכך. ב-27 במרץ 1930 סיים את תפקידו, והוחלף בקנצלר היינריך ברינינג. בשנה שלאחר מכן מת לאחר ניתוח כושל בשלפוחית השתן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:קנצלרי גרמניה
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: פוליטיקאים
קטגוריה:שרי החוץ של רפובליקת ויימאר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פרידריכספלדה
קטגוריה:חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1876
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1931
איגוד האתלטים החובבים

**איגוד האתלטים החובבים** (באנגלית: **Amateur Athletic Union** או בקיצור: **AAU**) הוא אחד ארגוני הספורט הגדולים בארצות הברית שמנוהלים בהתנדבות ללא מטרת רווח. הארגון לקח על עצמו באופן בלעדי לקדם ולפתח ספורט חובבנים ותוכניות כושר גופני.
## היסטוריה
הארגון הוקם בשנת 1888 במטרה להשיג אחידות וסטנדרטים בספורט החובבני. בתחילת שנותיו היה הארגון מוביל בספורט הבינלאומי וייצג את ארצות הברית בפדרציות הספורט הבינלאומיות. הארגון פעל באופן הדוק עם התנועה האולימפית כדי להכין ספורטאים למשחקים האולימפיים.

הארגון ספג ביקורת, בעיקר מכיוון אצן המסלול סטיב פריפונטיין על החיים של אתלטים חובבנים בארגון כמו גם על החוקים הנוקשים כמו האיסור על השתתפות הנשים בתחרויות ריצה, בתגובה לביקורות מסוג זה חוקק הקונגרס האמריקאי את חוק "ספורט החובבנים" ובכך למעשה שחררה את הארגון מכל חוק ממשלתי. נכון להיום הארגון ממשיך כארגון התנדבותי המקדם בעיקר ספורטאים צעירים.

בשנת 1996 הארגון אחד כוחות עם דיסניוורלד. מאוחר יותר באותה שנה העביר הארגון את המשרד הראשי שלו לאורלנדו, פלורידה. מתחם עולם הספורט של דיסני ערך יותר מ-40 אירועים לאומיים של הארגון.

מאז שנת 1930 מעניק הארגון מדי שנה בחודש אפריל את פרס ג'יימס סאליבן, לאתלט החובב המצטיין בארצות הברית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

* אתר הבייסבול הרשמי של הארגון
* האתר הרשמי לכדורסל בנים של AUU
* האתר הרשמי לכדורסל בנות של AUU

קטגוריה:ארגוני ספורט
קטגוריה:ארצות הברית: אתלטיקה
קטגוריה:ספורט חובבים
מקדם מתאם

**מקדם מתאם** הוא ערך מספרי המכמת את המתאם, כלומר את הקשר הסטטיסטי, בין שני משתנים או יותר.

סוגים שונים של מקדמי מתאם כוללים בין היתר:

* מקדם המתאם של פירסון, הידוע גם כ־r, R, או ה־r של פירסון, המודד את עוצמת הקשר הליניארי בין שני משתנים.
* מתאם תוך קבוצתי 
* מקדמי מתאם שבודקים קשר אורדינאלי :
** מקדם המתאם של ספירמן 
** מקדם המתאם של קנדל 
** מקדם המתאם של גודמן וקרוסקל 

קטגוריה:סטטיסטיקה
קטגוריה:מושגים במתמטיקה
מאיר מוהר

[250px|ממוזער|[דניאל פרסקי (מימין) ומאיר מוהר. תצלום זה נעשה בעת שהגיע פרסקי לביקור בפולין מארצות הברית, בקיץ 1928]]
**מאיר מוהר** (1888, רוזוודוב, גליציה – 30 באוקטובר 1967, תל אביב) היה סופר, מתרגם ומשורר עברי ישראלי. היה גם איש חינוך בגרמניה.

## חייו
מוהר נולד בעיירה רוזוודוב שבגליציה המערבית (אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום באוקראינה), דור רביעי למשפחת סופרי סת"ם. כדי להימלט משירות החובה בצבא האוסטרו-הונגרי, היגר מוהר לארצות הברית והתפרנס כחייט, אך בעיקר ישב בספריית העיר ניו יורק וקרא. עם חזרתו לאירופה פרצה מלחמת העולם הראשונה והוא גויס נגד רצונו לצבא האימפריה. במהלך הקרבות נפצע, ועם החלמתו וסיום המלחמה עבר לברלין בירת גרמניה, שם שימש כמחנך וכמורה לעברית.

נשא לאישה את חיה (חייצ'ה), ולזוג נולדו שלושה בנים: המשורר יחיאל מוהר, הצייר אברהם מוהר והמוזיקאי ישעיהו מוהר. יחיאל מוהר היה הראשון שעלה לארץ ישראל, ובעקבותיו עלו הזוג בשנת 1939. בנו ישעיהו הצטרף אליו ב-1942. בנו אברהם נותר מאחור ועקבותיו אבדו ברוסיה במלחמת העולם השנייה בלוחמו בגרמניה הנאצית. ב-3 במאי 1948 נפטר בנו , במהלך מלחמת העצמאות.

בארץ ישראל התיישב מוהר בתחילה בירושלים ואחר כך בתל אביב, והתפרנס כמתרגם, משורר וסופר. ספריו "עין בעין" ו"בחרט אנוש" זכו להערכה רבה בישראל. על הראשון זכה בשנת 1951 בפרס רופין. מוהר פרסם את שיריו וסיפוריו בעיתוני הארץ גם על הווי העיירה הגליציאנית. לאחר שאבד בנו השני הסתגר והפסיק לכתוב לתקופה, אך זמן קצר לפני פטירתו חזר לכתוב.

ב-1964 נפטרה אשתו. מוהר נקבר בבית העלמין בחולון בסמוך לקבר אשתו. בנו המשורר יחיאל מוהר ואשתו עדינה וכן נכדו עלי מוהר קבורים אף הם בבית הקברות בחולון.

ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.

## כתביו
* "עין בעין שירים", הוצאת דביר, 1950
* "בחרט אנוש", הוצאת דביר, אוקטובר 1959
* "מלקוש: סיפורים", ספריית תרמיל, 1972

### תרגום
* שטפן צווייג, "תמונתו העצמית של טולסטוי", הוצאת עופר
* לודוויג מרכוזה, "היינריך הינה", הוצאת גזית, 1945
* פרנץ ורפל, "שירת ברנאדט", הוצאת גזית, 1946
* מרים זינגר, "דן וין והחסידות", ספרייה "לנער", הוצאת עם עובד, תל אביב, 1947
* אוסקר באום, "עם נסוך תרדמה: סיפור היסטורי מימי הכוזרים", הוצאת עם עובד, 1949
* מכס איזידור בודנהיימר, "דרכי לציון: זכרונות יהודי גרמני", הוצאת הסוכנות היהודית לארץ-ישראל, 1952
* תומאס מאן, "הראשים המוחלפים", הוצאת גזית, 1954
* מ. בר יהודה, "פעמי המבשר", הוצאת ניב, 1960 (תורגם יחד עם שמואל שגיב)
* תומאס מאן, "טריסטאן", ספריית תרמיל, 1977 (תורגם יחד עם יצחק הירשברג)
* גוטפריד קלר, "שני סיפורים": מתוך "אנשי זלדווילה", ספריית תרמיל, 1983
* תומאס מאן, "הראשים המוחלפים : אגדה הודית", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1989

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

**מפרי עטו:**
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:מתרגמים מגרמנית לעברית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1888
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967
פדרציית החתירה הבין-לאומית

**פדרציית החתירה הבין-לאומית** (בצרפתית: **Fédération Internationale des Sociétés d'Aviron** או בקיצור **FISA**) היא הפדרציה הבין-לאומית של ענף החתירה. הנשיא הנוכחי שלה הוא ז'אן-כריסטוף רולאן. הפדרציה מפקחת על התחרויות גביע העולם בחתירה, אליפות העולם בחתירה ודומיהן.

## היסטוריה
הפדרציה יוסדה בידי נציגי ענף החתירה מצרפת, שוודיה, בלגיה ואיטליה ב-25 ביוני 1892 בטורינו כתגובה לפופולריות ההולכת וגדלה של ענף ספורט החתירה, גם הנסיבות הצריכו אחידות תקנות כמו אורך המרוץ, סניית הסירה, וקטגוריות משקל. כמו כן הימורים על מרוצי חתירה באותו זמן היו דבר נפוץ, והחותרים או המאמנים היו לעיתים קרובות מהמרים בעצמם. מצב בחובבים לא היה ידוע בספורט. מצב כזה יכול היה להביא אסון על הספורט כמו מרוצים מכורים.

FISA הקימה את המשרד הראשי שלה בלוזאן, שווייץ ב-1922.

## ראו גם
* מדליית תומאס קלר

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חתירה
קטגוריה:פדרציות ספורט
אנדי ליניגן

**אנדרו "אנדי" ליניגן** (באנגלית: **Andrew "Andy" Linighan**; נולד ב-18 ביוני 1962) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הבלם.

ליניגן נולד בהרטלפול למשפחה שעסקה זה מכבר בכדורגל, כאשר אחיו דייוויד ובריאן היו כדורגלנים מקצוענים. ליניגן החל את הקריירה שלו במועדון המקומי הרטלפול יונייטד, לפני ששיחק בלידס יונייטד (1984–1986), אולדהאם אתלטיק (1986 - 1988) ונוריץ' סיטי (1988 - 1990). ליניגן היה בלם גבוה וחזק, שהתפרסם בזכות משחקו השליו במדי נוריץ'. בקיץ 1990 הוא הועבר לארסנל של ג'ורג' גרהאם תמורת 1.2 מיליון לירות שטרלינג, אף על פי שבארסנל שיחקו כבר טוני אדמס וסטיב בולד.

תפקידו העיקרי של ליניגן היה למלא את מקומם של אדמס ובולד. בעונתו הראשונה, שהסתיימה בזכיית ארסנל באליפות, הוא השתתף בעשרה משחקים. אחד מהישגיו החשובים ביותר בארסנל היה בסיום עונת 1992/1993; לאחר ניצחון על שפילד ונסדיי בגמר גביע הליגה נערך משחק גמר גביע ה-FA, שגם בו השתתפו שני המועדונים. המשחק הראשון הסתיים בתיקו 1 - 1, וכך גם המשחק החוזר; בדקה האחרונה של ההארכה של משחק זה הצליח ליניגן לנגוח את שער הניצחון. בעקבות שער זה ארסנל היה למועדון הראשון באנגליה שזוכה ב"דאבל גביעים". שער זה הוביל לכך שנוריץ' סיטי, מועדונו הקודם של ליניגן, העפיל לגביע המחזיקות.

ליניגן לא קנה לעצמו מקום קבוע בהרכב ארסנל בתקופה זו, בין השאר בעקבות החתמתו של מרטין קיאון. למרות זאת הוא נותר בארסנל עד להעברתו לקריסטל פאלאס בינואר 1997. הוא סייע לפאלאס להעפיל בחזרה על הפרמייר ליג, ואף זכה לענוד את סרט הקפטן של המועדון. הוא נשאר בפאלאס למרות הקשיים הכלכליים, גם כאשר ההנהלה נאלצה להשאילו לקווינס פארק ריינג'רס לחלק מעונת 1998/1999 כדי להתמודד עם בעיות בתשלום שכר השחקנים. ליניגן חזר לפאלאס בתום תקופת ההשאלה, ונבחר על ידי האוהדים לשחקן השנה של 1999/2000. אולם, ליניגן הסתכסך עם הבעלים החדש סיימון ג'ורדן, ובסתיו 2000 שוחרר מקריסטל פאלאס בהעברה חופשית. בשאר העונה הוא שיחק באוקספורד יונייטד, וירד עם מועדונו החדש לליגה השלישית. לאחר מכן הוא שיחק עבור מועדון סנט אלבנס החובבני, לפני שפרש מכדורגל והחל לנהל עסק שרברבות עצמאי.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר ex-canaries.co.uk

קטגוריה:בלמי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני לידס יונייטד
קטגוריה:כדורגלני אולדהאם אתלטיק
קטגוריה:כדורגלני נוריץ' סיטי
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני קריסטל פאלאס
קטגוריה:כדורגלני קווינס פארק ריינג'רס
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1962
כרמאן

**כרמאן** () היא עיר בדרום-מזרח איראן ובירת הפרובינציה הקרויה על שמה. העיר שוכנת בשוליים המערביים של מדבר לוט בגובה 1,755 מטרים מעל פני הים ומרוחקת כ-800 ק"מ דרום-מזרחית מהבירה טהראן. על פי מפקד האוכלוסין האחרון של איראן משנת 2016 אוכלוסיית העיר מנתה 537,718 בני אדם, רובם מוסלמים שיעים כשלצידם מיעוט זורואסטרי.

כרמאן הוזכרה כבר בעת העתיקה אצל היוונים בשם כרמאני. אזכורים מהעת העתיקה נוקבים גם בשמות כארמאניה, כרמאניה וזרמאניה. סבורים כי העיר הוקמה בימי המלך ארדשיר הראשון מייסד האימפריה הסאסאנית, ב. מדרום לכרמאן נמצאות חורבות העיר העתיקה ג'ירופת. כ-100 ק"מ ממנה נמצא מצודת ראין שנבנה לפני כאלף שנים.

בנוף הפוליטי מושלות דמויותיהם של האחים רפסנג'אני, הנשיא לשעבר אכבר האשמי רפסנג'אני ואחיו סגן הנשיא , שמוצאם מהיישוב הסמוך רפסנג'אן. כמו כן, מפקד כוח קודס לשעבר קאסם סולימאני נולד בכפר במחוז כרמאן, וגדל בעיר. סולימאני גם נקבר בבית הקברות של העיר לאחר שנהרג בתקיפה בנמל התעופה הבין-לאומי בבגדאד בשנת 2020.

בינואר 2024, ביום השנה הרביעי למות סולימאני, בשעה שאלפים השתתפו בצעדה לזכרו סמוך לקברו, בוצע פיגוע כפול באזור הקבר שגבה את חייהם של לפחות 95 איש.

## אקלים

## קישורים חיצוניים

* 
* גן כרמאן
* תמונות אתרים היסטוריים בעיר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: ערים
קטגוריה:פרובינציות איראן: ערי בירה
קטגוריה:פרובינציית כרמאן: יישובים
קטגוריה:איראן: ערי בירה לשעבר
מלקולם מקדונלד (כדורגלן)

**מלקולם איאן מקדונלד** (באנגלית: **Malcolm Ian Macdonald**; נולד ב-7 בינואר 1950) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירת משחק ואימון
מקדונלד נולד בפולהאם שבלונדון, והחל את הקריירה שלו בעמדת הבלם לפני שעבר לעמדת החלוץ. מקדונלד שיחק עבור המועדון המקומי פולהאם במשך עונה אחת (1968/1969) לפני שעבר ללוטון טאון. כששיחק בלוטון הוא הבקיע 49 שערים ב-88 משחקים, ובשל כך זכה לתשומת לבו של המאמן ג'ו הארווי מניוקאסל יונייטד והוחתם שם בקיץ 1971 תמורת 180,000 לירות שטרלינג. מקדונלד היה לאחד השחקנים הפופולריים בקרב האוהדים, וכבר בהופעת הבכורה בניוקאסל הוא הבקיע שלושער מול ליברפול. מקדונלד היה מלך השערים של ניוקאסל במשך חמש עונות רצופות.

בזמן ששיחק עבור ניוקאסל הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה במשחק נגד נבחרת ויילס. במשחק מול נבחרת קפריסין שנערך ב-16 באפריל 1975 הוא הבקיע את כל חמשת השערים בניצחון 5 - 0, ובכך קבע שיא שטרם נשבר. מקדונלד השתתף בסך הכל ב-14 משחקי נבחרת שבהם הבקיע 6 שערים (השער הנוסף היה בניצחון 2 - 0 על נבחרת גרמניה המערבית).

מקדונלד עבר לשחק בארסנל ב-1976 תמורת שליש מיליון לירות שטרלינג. הוא שיחק בארסנל במשך שתי עונות מלאות שבהן היה מלך השערים, אך נפצע בברכו במשחק גביע הליגה מול רותרהאם בתחילת עונת 1978/1979, ולא הצליח להתאושש ממנה. לאחר מספר חודשים ביורגודן משוודיה הוא הודיע על פרישה, והוא בן 29 בלבד. מקדונלד מעולם לא זכה בתואר כלשהו, אך הפסיד בגמר גביע ה-FA פעמיים (אחת בניוקאסל ואחת בארסנל).

לאחר פרישתו הוא חזר לפולהאם ואימן את המועדון בין 1980 ל-1984. תחילת הקדנציה שלו בפולהאם הייתה מוצלחת עם העפלת ליגה ב-1982. בעונת 1982/1983 המועדון היה על סף העפלה לליגה הראשונה לאורך רוב העונה, אך בעקבות יכולת לא טובה בחלק האחרון של העונה המועדון סיים רק במקום הרביעי. העונה הבאה לא הייתה טובה גם כן, ובאפריל 1984 הוא הוחלף על ידי ריי הרפורד. לאחר פולהאם עבר מקדונלד להאדרספילד טאון, ואימן שם בין 1987 ל-1988. הקדנציה שלו בפולהאם הייתה גרועה, ובמהלכה המועדון ירד מהליגה השנייה כאשר במהלך העונה הוא ספג תבוסה משפילה של 1 - 10 למנצ'סטר סיטי.

## לאחר הכדורגל
מקדונלד התמכר לשתייה חריפה לאחר שנאלץ להכריז על פשיטת רגל בעקבות ניסיון לא מוצלח בעסקים, ולאחר שהתגרש מאשתו השנייה. ב-1997 הוא הצליח להיגמל משתיית אלכוהול.

לאחר שהחלים מהתמכרותו הוא עבד כמגיש בתוכנית רדיו העוסקת בכוכבי כדורגל, כאשר לצידו מגישים ברני סלייבן ומיקי הורסוויל. כמו כן, הוא מגיש תוכנית אירוח שבה הוא המנחה היחיד, ומראיין בה כוכבי כדורגל שפרשו. בין השחקנים שהתראיינו בתוכניתו ניתן למנות את איאן רייט, איאן ראש ופרנק סטייפלטון.

## קישורים חיצוניים
* 

* מידע באתר הרשמי של ארסנל
* כתבה בעיתון הגרדיאן על החלמתו של מקדונלד מהתמכרות

קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני פולהאם
קטגוריה:כדורגלני לוטון טאון
קטגוריה:כדורגלני ניוקאסל יונייטד
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני יורגודן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני פולהאם
קטגוריה:מאמני האדרספילד טאון
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1950
סרצ'שמה

**סרצ'שמה** (בפרסית: **سرچشمه**) הוא מכרה נחושת בפרובינציית כרמאן באיראן, נחשב למכרה השני בעתודותיו בעולם. מכיל בתוכו גם כמויות ניכרות של מוליבדן, זהב ועוד מתכות נדירות.

המכרה נמצא כ-160 ק"מ דרומית-מערבית לעיר כרמאן ו-50 ק"מ דרומית לרפסנג'אן. סרצ'שמה נמצא ברום ממוצע של כ-2,600 מטרים, כאשר הנקודה הגובה ביותר עומדת על כ-3,000 מטר.

## קישורים חיצוניים
*אתר תעשיות קופר

קטגוריה:אסיה: מכרות
קטגוריה:איראן: כלכלה
קטגוריה:פרובינציית כרמאן
קבוצת ריו

שמאל|ממוזער|250px|המדינות החברות ב'''קבוצת ריו'''
**המנגנון הקבוע להתייעצות ותיאום פוליטי** (בספרדית: El Mecanismo Permanente de Consulta y Concertación Política), המוכר יותר בכינוי **קבוצת ריו** (ספרדית: Grupo de Río), הוא ארגון בינלאומי המורכב מ-23 מדינות באמריקה הלטינית ובאיים הקריביים. הארגון נוסד ב-18 בדצמבר 1986 בריו דה ז'ניירו בברזיל על ידי ארגנטינה, ברזיל, קולומביה, מקסיקו, פנמה, פרו, אורוגוואי וונצואלה (שנקראו אז "קבוצת השמונה"). בתחילת דרכו, בזמן המלחמה הקרה, היו פרשנים שתפסו את הארגון כחלופה לארגון מדינות אמריקה, שנשלט בידי ארצות הברית. 

לארגון אין מזכירות או גוף מבצע קבועים, והיא מתנהלת באמצעות ועידות פסגה שנתיות בהשתתפות כלל ראשי המדינות החברות.

## ועידות קבוצת ריו
שמאל|ממוזער|250px|הפסגה ה-20 של קבוצת ריו

### הוועידה ה-20 של קבוצת ריו
הוועידה ה-20 של קבוצת ריו התקיימה במרץ 2008, ובמסגרתה נפתר הקונפליקט שפרץ בין ונצואלה ואקוודור לקולומביה כשבוע לפני כן.

## החברות בארגון
ב-2009 עמד מספר החברות בארגון על 23 מדינות וארגון אזורי אחד (בסוגריים שנת ההצטרפות):

## קישורים חיצוניים
*  The Rio Group, משרד החוץ של הרפובליקה העממית של סין

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקה הלטינית
קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים אזוריים
קטגוריה:ארגונים על לאומיים באמריקה הלטינית
קטגוריה:ארגונים בין-ממשלתיים
פסטיבל הג'אז במונטרה

שמאל|ממוזער|250px|להקת אודיאוסלייבז מנגנת בפסטיבל הג'אז במונטרה
**פסטיבל הג'אז במונטרה** (באנגלית: **Montreux Jazz Festival**) מתקיים ביולי מדי שנה בעיר מונטרה שבשווייץ, ובפירוט, בקנטון וו, על גדות אגם ז'נבה, למרגלות הרי האלפים. 

פסטיבל הג'אז במונטרה הוא אחד מפסטיבלי הג'אז המוכרים והמוערכים. למרות שמו, כיום הפסטיבל פתוח לסגנונות רבים מאוד של מוזיקה, כשג'אז הוא רק העיקרי, ולא היחידי. הוא נמשך שלושה שבועות כל שנה, ומגיעים אליו מאות אלפי מאזינים.

## היסטוריה
פסטיבל הג'אז במונטרה נוסד בשנת 1967 על ידי קלאודה נובס, גאו ורמאד ורנה לנגאל. תחילה הוא היה מתקיים בקזינו מונטרה למשך שלושה ימים כל פעם, והיו מנגנים בו נגני ג'אז בלבד. בין המוזיקאים הבולטים שהשתתפו בפסטיבל בתקופה ההיא נמנים מיילס דייוויס, קית' ג'ארט, ביל אוונס, ות'ר ריפורט, נינה סימון ואלה פיצג'ראלד.

בשנות השבעים הפסטיבל פתח את עצמו לעוד סגנונות מוזיקליים, בעיקר רוק, בלוז ומוזיקת נשמה. בשנת 1971, בזמן הופעה של פרנק זאפה, הקזינו בו התנהל הפסטיבל עלה בלהבות, אירוע שהונצח בשירם של דיפ פרפל Smoke on the Water. הפסטיבל נדד בין אולמות במונטרה, עד שהקזינו החדש נבנה רק בשנת 1975.

בשנת 1990 הופיעה בפסטיבל עפרה חזה עם שירים מאלבומיה  הבינלאומיים. ההופעה תועדה על גבי דיסק וDVD שיצאו לאחר מותה.

במשך השנים המשיך הפסטיבל להיפתח לסגנונות, בדגש על מוזיקה ברזילאית. 

בין המוזיקאים הבולטים שניגנו בפסטיבל, מלבד אלו שצוינו לעיל, ניתן למנות (בסדר אקראי) את: מקס רואץ', ארט בלייקי ושליחי הג'אז, ויין שורטר, סאני רולינס, אוסקר פיטרסון, דיזי גילספי, צ'ארלי מינגוס הרבי הנקוק, צ'יק קוריאה, ג'אקו פסטוריוס, וינטון מרסליס, מרווין גיי, ריי צ'ארלס, ג'יימס בראון, לאונרד כהן, ג'ת'רו טאל ד"ר ג'ון, אריק קלפטון, רינגו סטאר, ג'ו סטריאני, גרי מור, סטיבי ריי ווהן, סיגור רוס, טורי איימוס.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* Montreux Jazz Festival
* Claude Nobs Foundation
* Live at Montreux on YouTube
* Claude Nobs Revealed on CNN.com International

קטגוריה:ג'אז
הג'אז במונטרה
קטגוריה:שווייץ: תרבות
קטגוריה:מונטרה
ויוסוניק

**ויוסוניק** (באנגלית: **ViewSonic**) היא חברה אמריקאית-טאיוואנית ותאגיד רב-לאומי. החברה מתמחה בעיקר במוצרי אלקטרוניקה, מסכי מחשב וטלוויזיה, ומקרנים מסוגים שונים המיועדים הן לצורכי קולנוע ביתי והן לגופים עסקיים שונים.

## היסטוריה

החברה נוסדה בארצות הברית בשנת 1987 בשם **Keypoint Technology Corporation.** בשנת 1990 היא השיקה קו מסכי מחשב "ויוסוניק" (ViewSonic) ותוך זמן קצר החליפה את שמה לשם המותג המצליח.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברות אלקטרוניקה אמריקאיות
רפסנג'אן

**רפסנג'אן** (בפרסית: **رفسنجان**) היא עיר באיראן, בפרובינציית כרמאן. רפסנג'אן המרכז של איראן לגידול פיסטוק, לפי ההערכה האוכלוסייה בעיר מונה 134,848 (שנת 2005).

רפסנג'אן היא גם מרכז גדול לייצור שטיחים על אף שאלו נמכרים בתור שטיחים כרמאנים במקום שטיחים רפסנג'אנים. מקום תעסוקה חשוב נוסף הוא מכרה הנחושת סרצ'שמה. סביבת העיר היא מקורה של משפחת רפסנג'אני, בעיירה בהרמאן.

## אקלים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:איראן: ערים
קטגוריה:פרובינציית כרמאן: יישובים
ביוגאוגרפיה

[ממוזער|[סיפאקה שחורת מצח בנוף מיוער במדגסקר. גם הסיפאקה וגם הצמחייה אנדמיים וחיים אך ורק במדגסקר.]]
[ממוזער|[מיינה מצויה – ציפור שמוצאה מדרום-מזרח אסיה והודו שהופצה על ידי האדם הרחק מתפוצתה הטבעית.]]
**ביוגאוגרפיה** (באנגלית: **Biogeography**) היא תחום מדעי שעוסק בלימוד הפיזור הגאוגרפי של מינים ביולוגיים במרחב ולאורך הזמן. בכך, הביוגאוגרפיה משלבת בין מדעי הגאוגרפיה למדעי הביולוגיה, ועוסקת בין השאר בחקר המגוון הביולוגי ובהבנת התנאים הגאוגרפיים הדרושים לקיומם של יצורים, והשפעתם של תנאים אלו ואחרים על תכונותיהם של היצורים.

מחקרים ביוגאוגרפיים עוסקים בתצפיות על יצורים חיים ובלימוד שרידי יצורים קדומים, דוגמת מאובנים, והשוואתם לנתונים גאולוגיים אודות התקופה שבה חיו יצורים אלו. בין השאר עוסקת הביוגאוגרפיה ביצורים שנכחדו ובהבנת הסיבות הגאוגרפיות שייתכן שהביאו להכחדתם, כמו גם במינים קדומים שהתפצלו למינים שונים עקב נדידת היבשות.

זואוגאוגרפיה ופיטוגאוגרפיה הם שני ענפים של ביוגאוגרפיה.

פיטוסוציולוגיה היא מדע העוסק בחקר האקולוגיה, התורשה והתפוצה הגאוגרפית של חברות צמחים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:תחומים בביולוגיה
קטגוריה:גאוגרפיה
נורמן ויטקר

**נורמן ויטקר** (באנגלית: **Norman Tweed Whitaker)**; 9 באפריל 1890, פילדלפיה – 20 במאי 1975, פיניקס) היה שחמטאי אמריקאי בדרגת אמן בינלאומי.

אביו של ויטקר לימד אותו לשחק בהיותו בן 14, ולאחר מכן התקדם על ידי צפייה במשחקיו של הרי נלסון פילסבורי בשנת 1905. בשנת 1918 היה ויטקר אחד מטובי השחמטאים בארצות הברית והיה אמור לקיים דו-קרב על תואר אליפות ארצות הברית מול פרנק מרשל, אך הוא לא התייצב לתחרות. בשנת 1927 ניצח בתחרות בינלאומית שהתקיימה במישיגן בהשתתפות 12 שחמטאים, ובהקדימו את שמואל רשבסקי. ויטקר הוכרז כאלוף ארצות הברית על ידי National Chess Federation, הגוף שקדם לאיגוד השחמט האמריקאי United States Chess Federation (USCF).

בשנת 1928, במהלך ירח הדבש שלו הגיע ויטקר להאג לשחק באליפות העולם לחובבים (תחרות שהתקיימה מול 15 אלופי ארצות שונות). למרות שהיה מעורב בתאונת רכבות קשה שבה נהרגו תשעה אנשים ואשתו נפצעה קשה, סיים בתוצאה 9.5-5.5 וזכה בפרס. מנצח התחרות היה מקס אויבה, שהפך לאלוף העולם שבע שנים מאוחר יותר.

ויטקר סיים את לימודיו באוניברסיטת פנסילבניה ואת לימודי המשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. הוא עבד תקופה מסוימת בממשלת ארצות הברית כעוזר שר הפנים, בשנת 1922. זמן קצר לאחר מכן נשלל רישיון עריכת הדין שלו והוא הורשע במספר פשעים כולל גנבת מכונית, משלוח מורפיום בדואר והתעללות מינית בקטין. ויטקר הגיש מספר תביעות נגד מעצר השוא, לטענתו.

בשנת 1932 זכה ויטקר לפרסום בזמן חטיפתו של בנו של צ'ארלס לינדברג. סוכן לשעבר ב-FBI בשם גזטון מינס תכנן להונות בסכום של 104,000 דולר יורשת עשירה בטענה שהוא בקשר עם החוטפים. מינס תכנן להשתמש בוויטקר לצורך איסוף הסכום, אך שניהם נעצרו ונשפטו. ויטקר הורשע בניסיון לסחיטה, שהה בבית הסוהר 18 חודשים, שוחרר ונעצר פעם נוספת. הוא שהה תקופות בבתי סוהר שונים, כולל אלקטרז שם התחבר לפושע אל קפונה.

לאחר שחרורו, חזר ויטקר לפעילות כשחמטאי במשרה מלאה. במשך שנים אחדות היה מהשחקנים הפעילים ביותר באמריקה ובאירופה. הוא השתתף באליפויות הפתוחות של ארצות הברית עם תוצאות טובות, כאשר בשנים 1923 ו-1930 חלק מקום ראשון. בשנת 1948 הצליח להגיע למקום ה-16 בלבד באליפות ארצות הברית. בשנותיו האחרונות השתתף בעיקר בתחרויות חלשות בהן היה יכול לזכות והמשיך בכך עד מותו בשנת 1975.

## ספר שכתב

* *365 Ausgewahlte Endspiele: Eines Fur Jeden Tag Im Jahr* Schach-Chess (Deutsch) *365 Selected Endings: One For Each Day of the Year*, English by Norman T. Whitaker and Glenn E. Hartleb (1960) 


## לקריאה נוספת

* Hilbert, John Samuel (2000), Shady Side: The Life and Crimes of Norman Tweed Whitaker, Chess Master, Cassia, 
* Whitaker, Norman (December 1969), "Sixty-five Years in American Chess", Chess Life: 502-4


## קישורים חיצוניים

* SHADY SIDE THE LIFE AND CRIMES OF NORMAN TWEED WHITAKER, CHESSMASTER
* מידע כללי

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פילדלפיה: אישים
קטגוריה:שחמטאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:אישים שנכלאו באלקטרז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1890
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1975
אאוגאן מק מוירדאך

**אאוגאן מק מוירדאך** (בגאלית סקוטית: **Eógan mac Muiredaig**; נפטר ב-739) היה מלך דאל ריאטה החל משנת 736 לערך ועד פטירתו.

אאוגאן עלה לשלטון לאחר מות אביו מוירדאך מק איינבכלייך, ולכן היה בן לקנן לואיירן (שבט לואיירן) ומלך גם על שבט זה. אאוגאן אינו מוזכר ב"דואן אלבאנאך" המזכיר לאחר מוירדאך את אייד פינד; אולם 
אאוגאן מוזכר ב"דברי ימי מלרוז" כמלך דאל ריאטה.

בתקופת שלטונו של אאוגאן פלשו לדאל ריאטה הפיקטים תחת הנהגתו של אואנגוס מק פרגוסה, ובמשך שלושה עשורים לא הייתה הממלכה עצמאית.

## קישורים חיצוניים
* דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך
* דברי ימי הפיקטים

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי דאל ריאטה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-8
כתב פלילי (סדרת טלוויזיה)

**כתב פלילי** היא סדרת טלוויזיה בבימוי של חיים בוזגלו, ששודרה בשנת 2005 בערוץ הראשון.
הסדרה עוסקת בחייו של כתב פלילי בשם אודי תבור (המגולם על ידי אייל שכטר) אשר כותב בעיתון "חדשות היום".
הסדרה מתרחשת בישראל וכוללת 14 פרקים.

במרכז העלילה מגלה הכתב הפלילי אודי תבור כי יש דמות בכירה במשטרה שמשתפת פעולה עם העבריין הבכיר סמי שאקי. אודי תבור מתחיל במסע לגלוי זהות הבכיר המושחת במשטרה. במהלך פרקי הסדרה מוצגים חייו המקצועיים והאישיים של הכתב הפלילי והתנגשות ביניהם.

הסדרה צולמה בסוף 2004, ועלתה לשידור ב-2 נובמבר 2005.

הסדרה הייתה מועמדת לפרס בפסטיבל הקולנוע ירושלים, אך לא זכתה.
## שחקנים
*אייל שכטר - אודי תבור, כתב פלילי בחדשות היום
*עודד תאומי - שניאור, עורך עיתון חדשות היום
*יוסי וירז'נסקי - מנש, מו"ל עיתון חדשות היום
*אורי גבריאל - סמי שאקי, ראש ארגון פשע
*שרגא הרפז - איזי פולק
*עמוס לביא - מומי, סגן ניצב במשטרה
*סמדר קילצ'ינסקי - אורית תבור, אשתו של אודי
*שרון זליקובסקי - קרן אלמגור, פקד במשטרה
*צופית גרנט - נילי, רכזת כתבים בעיתון חדשות היום
*אושיק לוי - שוקי שדה, כתב פלילי במעריב היום
*ירון מוטולה - רוני אילני
*נתן כוגן - אביו של אודי
*חיים זנאתי - רז, חוקר פרטי
*אורנה פיטוסי - סימה
*ליאור מילר - שאולי, צלם בעיתון חדשות היום
*סמי הורי - אהרון לוי, בן ראש ארגון פשע
*רמי ויצמן - ג'ול שאקי
*עמוס ארבל - בתפקיד עצמו
*שיר אריאלי - תום, ביתו של אודי
*דור צויגנבום - עו"ד ניר תבור, אחיו של אודי
*סיון שטרית
*איציק זוהר - בתפקיד עצמו
*ריימונד אמסלם -
*ששי גז - בתפקיד עצמו
*יונתן בן דוד - יונתן
*חיים בוזגלו - חוקר מח"ש

## קישורים חיצוניים

* כתב פלילי, באתר יוטיוב

**ביקורות**
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2005
מלכי דאל ריאטה

**מלכי דאל ריאטה** (Dál Riata) הם מלכים שלטו בממלכת דאל ריאטה - הממוקמת במערב סקוטלנד ובמזרח אירלנד של ימינו. לימים מלכי סקוטלנד ראו במלכי דאל ריאטה את אבות אבותיהם.

מלכי דאל ריאטה, ולימים מלכי אלבה (שמה של סקוטלנד הקדומה) ראו עצמם כצאצאי פרגוס מור, בנו של ארק מדאל ריאטה, ואף ג'יימס השישי, מלך סקוטלנד ציין במאה ה-16 כי הוא צאצאו של פרגוס מור.

## רקע
מלכי דאל ריאטה מוזכרים בכרוניקות איריות החל מהמאה השישית. שני האזכורים הראשונים של מלכי דאל ריאטה הם אזכורי מותם של קומגאל מק דומאנגארט (בשנת 538–545 לערך) ושל אחיו גאבראן מק דומאנגארט (בשנת 558–560 לערך). האזכור האחרון בכרוניקות של מלכי דאל ריאטה הוא אזכור מותו של פרגוס מק אכדאך, אחיו ויורשו של אייד פינד - מותו מוזכר ב"דברי ימי אלסטר" בשנת 781. לאחר מותו הפכה רשימת המלכים מעורפלת ולא ברור מי שלט בדאל ריאטה, למעט דונכוירכה אשר מותו מצוין בשנת 792.

דאל ריאטה נחלקה בין מספר שבטים שנקראו "קנלה" (**cenéla**). קנל נגבריין (שבט גבריין) אשר שלט בקינטייר וטען להיותו צאצא של גאבראן מק דומנגארט וקנל לוריין (שבט לוריין) אשר טען להיותו צאצא של לוארן - בנו של פרגוס מור, נאבקו ביניהן על השליטה בממלכה. גנאלוגיות אלה מוזכרות ב"סנכוס פר נ-אלבן" - אולם כבר בעת העתיקה הטילו ספק בטענות אלה.

כמו כן, כרוניקות שונות השתמשו בתעתיקים שונים, ובעת המרת התעתיק ללטינית השתנו חלק מהשמות, כך למשל הצורה הלטינית של שם הממלכה הייתה "דאלריאדה", עובדה שהקשתה על זיהוי הדמויות השונות המוזכרות בכרוניקות.

## מלכי דאל ריאטה
### מלכים שקדמו לקרב מאג ראת'

### מלכים מאז קרב מאג ראת' ועד שנת 741

### מלכים לאחר שנת 741

## ראו גם
*מלכי הפיקטים
*מלכי סטרת'קלייד
*מלכי סקוטלנד

## קישורים חיצוניים
* דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך
* דברי ימי הפיקטים

*
*
דאל ריאטה
אוניברסיטת אטווש לוראנד

**אוניברסיטת אטווש לוראנד** (בהונגרית: **Eötvös Loránd Tudományegyetem** או בקיצור **ELTE**), הנמצאת בעיר בודפשט, היא אחת האוניברסיטאות הגדולות והעתיקות בהונגריה. היא נוסדה בשנת 1635. משנת 1950 האוניברסיטה נקראת על שמו של הברון לוראנד אטווש, שהיה פיזיקאי, פוליטיקאי, הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, מטפס הרים. נשיא האקדמיה ההונגרית למדעים בין השנים 1889–1905, שר התרבות של הונגריה בשנים 1894–1895.

## היסטוריה
האוניברסיטה נוסדה ב-7 בנובמבר 1635 בנאג' סומבט  או טרנבה, בסלובקיה שהייתה אז חלק מממלכת הונגריה, על ידי הארכיבישוף והתאולוג . ההנהגה ניתנה לישועים. באותו זמן, לאוניברסיטה היו רק שתי מכללות (מכללה לאומנות ומכללה לתאולוגיה) המכללה למשפטים התווספה בשנת 1667 וזו לרפואה הוקמה ב-1769.
אחרי התפרקות מסדר הישועים האוניברסיטה הועברה לבודה (חלק מבודפשט היום). ב-1777 התמקמה האוניברסיטה סופית בפשט בהתאם לכוונות המייסד. עד לקראת סוף המאה ה-19 יהודים לא נתקבלו לעבוד באוניברסיטה. בשנת 1894 ראשון היהודים שהתקבל כפרופסור באוניברסיטה היה  יצחק יהודה גולדציהר, אולם בהתחלה לא הוא זכה לזכויות בפקולטה או למשכורת ורק ב-1904 התמנה לפרופסור מן המניין.

## האוניברסיטה במאה ה־21
כיום קיימות באוניברסיטה 8 פקולטות שונות ויותר מ-30,000 תלמידים לפי הדירוג האקדמי של אוניברסיטאות בעולם מאת אוניברסיטת ג'יאו טונג שאנגחאי (2005). היא קיבלה את התואר האוניברסיטה השנייה הטובה ביותר בהונגריה אחרי אוניברסיטת סגד. האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט וחברה בקבוצת קוימברה.

## פקולטות
שמונה פקולטות האוניברסיטה כדלהלן:
* פקולטה למשפטים
* פקולטה לחינוך מיוחד
* פקולטה למדעי הרוח
* פקולטה למידענות
* פקולטת חינוך ופסיכולוגיה
* פקולטה להכשרת מורים לבית הספר היסודי וגני ילדים
* פקולטה למדעי החברה
* פקולטה למדעים

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הפקולטה למשפטים 
* אתר הפקולטה למדעי הרוח 
* אתר הפקולטה לאינפורמטיקה 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בודפשט: חינוך
בודפשט
קטגוריה:קבוצת קוימברה