open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לודוויג מרום

**לודוויג מָרוּם** (בגרמנית: **Ludwig Marum**; 5 בנובמבר 1882 – 2 באפריל 1934) היה פוליטיקאי יהודי-גרמני, שהיה מקורבנותיה הראשונים של המפלגה הנאצית.

## קורות חיים
לודוויג מרום נולד בעיר פרנקנטל שבדרום-מערב גרמניה להורים בני המעמד הבינוני-גבוה. לאחר שלמד משפטים באוניברסיטת היידלברג ובמינכן, החל לעבוד כעורך דין בקרלסרוהה, שם נשא לאישה את יוהנה (יהודית) בנדיקט. ב-1914 הצטרף ל-מפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD). בסיום מלחמת העולם הראשונה, עם כינונה של רפובליקת ויימאר, מונה לשר המשפטים ברפובליקת באדן. במסגרת תפקידו והכשרתו כעורך דין, פעל מרום רבות למען זכויות עובדים והתמקד בעיקר בזכויות של אימהות חד-הוריות ובזכויות של הורים לילדים עם מוגבלויות. כמו כן תמך בביטול עונש מוות ובשיויון בשכר בין גברים לנשים. בשנת 1928 נבחר לחבר הרייכסטאג מטעם קרלסרוהה. לאחר עליית הנאצים לשלטון המשיך מרום בפעילותו הפוליטית, אך בעקבות אירועי שריפת הרייכסטאג נעצר, וב-16 במאי 1933, נשלח יחד עם עוד שישה נציגי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ברייכסטאג למחנה הריכוז קיסלאו, שם נרצח על ידי אנשי SS ב-29 במרץ 1934, בגיל 51.

## משפחתו
מרום הותיר אחריו אישה ושלושה ילדים. בתו הצעירה אווה (1919 – 30 במרץ 1943) נרצחה במחנה ההשמדה סוביבור. אשתו יוהנה, בתו אליזבת ובנו האנס קארל שרדו את השואה והמשיכו לחיות בגרמניה לאחר המלחמה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט הגרמני
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: פוליטיקאים
קטגוריה:פעילים פוליטיים שנספו בשואה
קטגוריה:חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה
קטגוריה:חברי הרייכסטאג שנרצחו על ידי הנאצים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1882
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1934
דורית שרצר

[ממוזער|שמאל|נבחרת ישראל במחנה אימונים, 1959.מימין לשמאל: [שושנה ריבנר, נוגה הררי, תמר זליג, דורית שרצר, גבריאל גינטר נסט ועוזי בק|250px]]
**דורית שרצר** (נולדה בשנת 1939), היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל בשחייה במשחה ל-100 מטר פרפר (1954 ו-1955) ושיאנית ישראל בשחייה במשחים בסגנון פרפר.

## ביוגרפיה
שרצר התאמנה בקבוצת ברית מכבים עתיד.

### 1954
#### אלופת ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1954 זכתה שרצר במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:41.7 דקות, לפני אילנה רייזנר (1:49.0 דקות) ונורית צור (1:50.7 דקות), שתיהן מהפועל גוש זבולון.

### 1955
#### שיאנית ישראל
בתחרות שנערכה ברחובות ביולי 1955 קבעה שרצר במשחה ל-100 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 1:37.6 דקות. חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבריכת מכבי אבשלום בפתח תקווה באוגוסט היא קבעה במשחה ל-50 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 43.2 שניות, שיפור לשיאה הקודם 43.5 שניות. שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבריכה בגבעת רמב"ם בספטמבר היא שיפרה את שיאה במשחה ל-50 מטר פרפר והעמידה אותו על 42.6 שניות. באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר היא זכתה במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא מכבי חדש של 1:36.3 דקות, לפני רחל ברגשטיין מהפועל גוש זבולון (1:41.2 דקות) ויהודית לוזיה מהפועל אפיקים (1:46.5 דקות) ובכך הגנה על תוארה.

### 1956
בתחרות שנערכה בהאג הולנד ביולי 1956 קבעה שרצר במשחה ל-100 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 1:35.6 דקות. באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר אותה שנה היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי לנוער חדש של 1:33.6 דקות, אחרי חברתה לקבוצה שושנה ריבנר (1:33.2 דקות).

### 1957
בתחרויות השחייה של המכביה החמישית שנערכו בספטמבר 1957 זכתה שרצר בשתי מדליות זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם שושנה ריבנר, גלי להב וברגר בשיא מכביה חדש של 5:13.3 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם ברגר, חיותה מרצ'ביאק ושושנה ריבנר בשיא מכביה חדש של 5:52.7 דקות.

## חייה האישים
שרצר למדה רפואה באוניברסיטת וינה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:שחייניות פרפר ישראליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת וינה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת וינה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
ריינר בנהם

**פטר ריינר בנהם** (**Reyner Banham**; 2 במרץ 1922, נוריץ' - 19 במרץ 1988, לונדון) היה מבקר והיסטוריון של האדריכלות.

## ביוגרפיה
ריינר בנהם נולד ב-1922 בנוריץ' שבאנגליה. בנם הבכור של פרסי בנהם, מהנדס גז, ואשתו ויולט פרנסס מוד ריינר. את השכלתו הבסיסית רכש בבית הספר המקומי על שם אדוארד השישי (King Edward VI Grammar School). הוא זכה במלגה להכשרה כמהנדס בחברת בריסטול אירופליין, שם העביר את מרבית שנות מלחמת העולם השנייה. כשחזר לנוריץ', החל לעבוד כמנהל במה בתיאטרון מדרמרקט (Maddermarket Theatre), להרצות על אמנות ולכתוב מאמרי ביקורת לעיתון. ב-1946 התחתן עם מרי, מורה בבית הספר המקומי לאמנות. לשניים נולדו בן ובת.

ב-1949 נרשם ללימודי היסטוריה של האמנות במכון קורטולד (Courtauld) באוניברסיטת לונדון. לאחר שסיים את התואר הראשון ב-1952, הוא התחיל לעבוד על הדוקטורט בהנחיית היסטוריון האדריכלות ניקולאס פבזנר. באותה שנה החל לכתוב עבור כתב העת החשוב "Architectural Review". כתיבתו השנונה והחריפה ביססה את מעמדו בתור פרשן חשוב של הארכיטקטורה העכשווית. הוא ואשתו פתחו מדי שבוע את ביתם לדיונים על אמנות עכשווית. האמנים, האדריכלים והמבקרים שפקדו את דיונים אלו, הרכיבו ביחד עם אחרים את הקבוצה העצמאית אשר נפגשה במכון לאמנות עכשווית בלונדון בין השנים 1952–1955. ריינר בנהם כינס את המושב הראשון של הקבוצה ונשאר חבר בה עד סופה.

ספרו הראשון, "ארכיטקטורה בעידן המכונה הראשון: הלכה ועיצוב" (Theory and Design in the First Machine Age), שהיה מבוסס על עבודת הדוקטורט שלו, התפרסם ב-1960. הספר סוקר את הגישות, המגמות והתאוריות האדריכליות בשנים 1900–1930, בהשפעת ההתקדמות הטכנולוגית המודרנית. באותה שנה הוא החל להרצות במשרה-חלקית בבית ספר ברטלט לארכיטקטורה (Bartlett School of Architecture), בקולג' האוניברסיטאי של לונדון. לאחר שנתיים בשיקגו על מלגת מחקר (1964–1966), הוא חזר ללונדון להרצות במשרה-מלאה בברטלט, פרסם את "הברוטליזם החדש" (The New Brutalism, 1966) ופתח בכתיבה של סדרת מאמרים פופולריים למגזין "New Society" (1965-1985). הוא מונה לקתדרה לתולדות האדריכלות ב-1969, כאשר המחקר שערך בשיקגו התפרסם בספר "ארכיטקטורת הסביבה המתכווננת" (Architecture of the Well-Tempered Environment).

ב-1971 פרסם את הספר "לוס אנג'לס: הארכיטקטורה של ארבע אקולוגיות" (Los Angeles: The Architecture of Four Ecologies), ושנה לאחר מכן הפיק את הסרט "ריינר בנהם אוהב את לוס אנג'לס" (Reyner Banham Loves Los Angeles) במסגרת סדרת "זוג עיניים אחד" של ה-BBC. ב-1977 הוא עבר לארצות הברית ומונה לראשות המחלקה ללימודי העיצוב באוניברסיטה של מדינת ניו יורק בבאפלו. ב-1980 מונה לראשות הקתדרה לתולדות האמנות באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז, ולאחר שנתיים פרסם את "סצנות במדבר האמריקאי" (Scenes in America Deserta). ב-1986 יצא לאור ספרו האחרון, "אטלנטיס מבטון" (A Concrete Atlantis). הוא מונה לראשות הקתדרה להיסטוריה ולתאוריה של האדריכלות באוניברסיטת ניו יורק, אך נפטר במרץ 1988, כחודש לפני הרצאת הבכורה שלו.

## פרסומים
***ארכיטקטורה בעידן המכונה הראשון** (תרגום: וורמברנד, מרדכי), תל אביב: דביר, תשל"ח [1960].
***ארכיטקטורת הסביבה המתכווננת** (תרגום: אלכסנדרוביץ', אור), תל אביב: בבל, 2014 [1969].

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים
* אלכסנדרוביץ', אור, הרבה רוח, מעט תבונה, באתר אלכסון, 27 באוקטובר 2014

## הערות שוליים

קטגוריה:מבקרי אמנות
קטגוריה:חוקרי תולדות האמנות

קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1988
גברת טועמת תה

**גברת טועמת תה** הוא מבחן רנדומלי מפורסם, בתחום תכנון הניסויים בסטטיסטיקה, אותו הגה רונלד פישר וכתב עליו בספרו "The design of Experiments" שפורסם בשנת 1935. ניסוי זה הוא התיאור הראשוני של מושג השערת האפס לפי פישר. תיאור הניסוי לפי פישר אורך פחות מעשרה עמודים וידוע בשל פשטותו ושלמותו ביחס למונחים, חישובים ותכנון הניסוי. הדוגמה מבוססת באופן חלקי על אירוע בחייו של פישר. המבחן שהשתמש בו נקרא היום המבחן המדויק של פישר.

## פרטי הניסוי

הגברת המדוברת טענה שאם מעמידים בפניה כוס של תה בחלב, היא יכולה לזהות האם המשקה הוכן על ידי מזיגת תה לחלב או חלב לתה. פישר הציע לתת לה 8 כוסות, 4 מכל סוג, בסדר אקראי. השערת האפס הייתה שהגברת לא תדע להבדיל בין שני הסוגים (גישתו המוקדמת של פישר לא עסקה בהשערה האלטרנטיבית). סטטיסטי המבחן היה מספר הניחושים הנכונים. ההתפלגות של הסטטיסטי היא התפלגות היפרגאומטרית: מספר האפשרויות לבחירת 4 כוסות מתוך 8, ללא חשיבות לסדר, היא המקדם הבינומי \frac{8!}{4!(8-4)!}=70. אם הגברת בוחרת את 4 הכוסות שבהם נמזג התה ראשון, יש סיכוי של 1/70 שהיא צודקת לחלוטין; סיכוי של 16/70 שהיא צודקת בשלוש כוסות; סיכוי של 36/70 שהיא צודקת בשתי כוסות; סיכוי של 16/70 שהיא צודקת בכוס אחת בלבד; וסיכוי של 1/70 שהיא טועה לחלוטין.

אזור הדחייה של המבחן, הוא המקרה היחיד בו היו 4 הצלחות, כלומר הגברת בחרה את 4 הכוסות נכונה (לפי רמת מובהקות מבחן של 5%: שכן, %α=5% > 1/70≈1.4). פישר היה מוכן לדחות את השערת האפס (ולקבל את הטענה שהגברת יודעת לזהות את הכוסות שבהן נמזג התה ראשון), אם ורק אם הגברת סיווגה נכונה את כל 8 הכוסות.

## לקריאה נוספת
* **יש בעיה! חידות למחשבה**, הוצאת ספרית פועלים והקיבוץ המאוחד, 2013, פרק 3.14 - "הגברת טועמת התה (והאדון טועם היין)", עמ' 50.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:בדיקת השערות
קטגוריה:ניסויים
שארב

**סטפן שארבונייה** (בצרפתית: **Stéphane Charbonnier**, ידוע בשם העט **שארב** (Charb);  21 באוגוסט 1967 – 7 בינואר 2015) היה קריקטוריסט ועיתונאי צרפתי. הוא ידוע בעיקר כעורכו של השבועון "שארלי הבדו" מ-2009 ועד להירצחו.

שארב נרצח יחד עם תשעה מחבריו למערכת המגזין ושני שוטרים בפיגוע במערכת המגזין בינואר 2015.

## קריירה
שארב עבד עבור עיתונים רבים: "שארלי הבדו" (שאותו הוא ערך מ-2009 ועד ליום הירצחו), "ל'אקו דה סאבן", "טלרמה", ו"ל'הומניטה". הקריקטורות שלו הציגו לעיתים קרובות את הדמויות "מוריס ופטאפון", הכלב והחתול האנטי-קפיטליסטיים, או את דמותו של "מרסל קאוף, השוטר".

המדור שפרסם ב"שארלי הבדו" נשא את הכותרת "שארב לא אוהב אנשים" (Charb n'aime pas les gens). מדי חודש נהג לפרסם טור שנשא את הכותרת "הפתווה של האייתוללה שארב" (La fatwa de l'Ayatollah Charb) במגזין Fluide Glacial. בשנים 2007 – 2008 הוא לקח חלק בתוכנית האירוח T'empêches tout le monde de dormir בערוץ הטלוויזיה M6. במשך שנים תמך במפלגה הקומוניסטית הצרפתית.

## ההתקפה על העיתון ב-2011 והאיומים על חייו
ב-2 בנובמבר 2011 הושלכה על משרדי מערכת שארלי הבדו פצצת תבערה. ההתקפה בוצעה ערב פרסומה של המהדורה של המגזין שנקראה "שריעה הבדו", שבה הוצג הנביא מוחמד כעורך-אורח באופן סאטירי. לאחר מתקפה זו קיבלו שארב ושני עובדים של המגזין אבטחה משטרתית.

בספטמבר 2012 נעצר אדם בעיר לה רושל לאחר שלכאורה קרא באתר אינטרנט ג'יהאדיסטי לערוף את ראשו של שארב.

באותה שנה אמר שארב בראיון: "איני פוחד מפעולות תגמול, אין לי ילדים, אין לי אישה, אין לי מכונית, אין לי חובות. זה עלול להישמע קצת יהיר, אך אני מעדיף למות על רגליי מאשר לחיות על ברכי".

שארב נכלל ברשימת האנשים המבוקשים ביותר של אל-קאעידה ב-2013 לאחר שערך את המהדורה של המגזין שפרסמה סאטירה על מוחמד.

בשבוע של הפיגוע במשרדי המגזין "שרלי הבדו" פרסם שארב קריקטורה שחזתה את הבאות; נאמר בה שעדיין לא בוצעה התקפת טרור בצרפת, ונראה בה לוחם ג'יהאד האומר את המשפט הצרפתי המסורתי: "רגע, עד סוף ינואר אנו יכולים עדיין להגשים את שאיפותינו", כפרפרזה על המנהג הצרפתי לשלוח ברכות לשנה החדשה עד סוף ינואר.

## מותו
שארב נרצח על ידי מחבלים מוסלמים, יחד עם תשעה מעמיתיו למערכת המגזין ושני שוטרים, ב-7 בינואר 2015, בפיגוע במשרדי שרלי הבדו בפריז. אחד מהשוטרים שנהרגו בפיגוע, פרנק ברינסולרו, היה אחד משומרי ראשו של שארב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עיתונאים צרפתים
קטגוריה:קומיקסאים צרפתים
קטגוריה:קריקטוריסטים צרפתים
קטגוריה:שרלי הבדו
קטגוריה:אמנים צרפתים הידועים בכינוי אמנותי
קטגוריה:עיתונאים שנהרגו במסגרת עבודתם
קטגוריה:קורבנות רצח בצרפת
קטגוריה:חללי טרור צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1967
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2015
ארקדי זיידס

**ארקדי זיידס** (נולד ב-1979) הוא רקדן וכוריאוגרף ישראלי.

## ביוגרפיה
זיידס נולד בבלארוס (אז חלק מברית המועצות) ב-1979. עלה לישראל ב-1990. 

בשנת 1999, עם סיום לימודי אמנות ומחול בבית הספר האזורי משגב, הצטרף לקבוצת מחול נעה דר ולאנסמבל בת שבע.

משנת 2004 עובד ככוריאוגרף עצמאי. יצירותיו הוצגו בפסטיבלים בישראל, שווייץ, איטליה, צ'כיה, הולנד, הודו, הונגריה, פולין, ספרד, שוודיה, רומניה, גרמניה, סין, טיוואן, יפן ועוד.

לזיידס תואר שני בכוריאוגרפיה מבית הספר לתיאטרון ואמנויות באמסטרדם.

ביוני 2015, משרד התרבות החליט להסיר את חסותו מהמופע שיצר, "ארכיון", הכולל סרטונים של פעילי בצלם. המופע עלה  בתיאטרון תמונע. שרת התרבות והספורט מירי רגב התבטאה כבר בטרם מינויה נגד המופע, שעלה לראשונה ב-2014 בפסטיבל אביניון בטולוז ובפריז, ועורר סערה בקרב חוגי הימין.

מאז שנת 2017 זיידס מתגורר בצרפת.

## יצירות
* 2005 - "סולו סיינטו" (עם שירה מיאסניק)
* 2006 - "אדמדם" (עם שרון צוקרמן)
* 2008 -  "סולו קולורס" (עם איתי וייזר)
* 2009 - "שקט" 
* 2009 - "לפגוש את בריאן ווש" (בשיתוף איתי וייזר)
* 2011- "ריקוד ופסל" מופע של ענת שמגר בו היה שותף
* 2012 - "מחקר-ארץ" (בשיתוף ענת צדרבאום)
* 2014 - "ארכיון"
* 2014 - A Response to Dig Deep במסגרת פסטיבל "הרמת מסך"

## פרסים
* פרס לאמן צעיר של משרד התרבות ליוצרים ולמבצעים בתחום המחול לשנת 2008
* פרס משרד התרבות לאמן צעיר לשנת 2009
* פרס משרד התרבות לאמן צעיר לשנת 2011  
* פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה לשנת 2010
* פרס לנדאו לאמנויות הבמה לשנת 2012
* הפרס ע"ש אמיל זולא לזכויות אדם בתחום אמנויות הבמה (2013)
* פרס היצירה של משרד התרבות ליוצרים ולמבצעים בתחום המחול לשנת 2014

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* ארקדי זיידס. ''כוריאוגרפיה אנושית למציאות תיעודית'', פודקאסט ׳חיות מחול׳, על מחול עכשווי בישראל. בעריכת ד"ר יעל (ילי) נתיב ואיריס לנה. 2022.

## הערות שוליים

קטגוריה:רקדנים ישראלים
קטגוריה:כוריאוגרפים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס לנדאו לאמנויות הבמה
קטגוריה:זוכי פרס רוזנבלום
קטגוריה:ישראלים ילידי בלארוס
קטגוריה:בוגרי התיכון האזורי משגב
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:כוריאוגרפים יהודים
קטגוריה:רקדני להקת המחול בת שבע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
משה גולדמן (מלחין)

**משה צבי גולדמן** (כ"ח בניסן ה'תש"י, 15 באפריל 1950 – כ"ב באדר ה'תש"ע, 8 במרץ 2010) היה מלחין ומפיק מוזיקלי חסידי, חסיד באבוב ובעל המנגן של החצר.

## ביוגרפיה
נולד בשכונת קטמון בירושלים, לרב בנימין גולדמן, משגיח בישיבות באבוב בקריית באבוב בבת ים ובבורו פארק. גולדמן התחיל להלחין ניגונים כבר בהיותו ילד, עד ימיו האחרונים הלחין כ-380 ניגונים. מעל 300 מניגוניו כבר ראו אור. סדרת האלבומים האחרונה שלו הייתה סדרת תקליטי קעמפ שלווה של חסידות באבוב בת 21 תקליטים.

### לחנים בולטים
בין לחניו הבולטים: אהבת עולם, הגלה נא, פנה לעלבון, שמחתי, שלום שלום, ברוך אל עליון, כנשר ועוד.

בעקבות נכות ממנה סבל הלחין גולדמן שיר ביידיש בשם "הנשמה". השיר עוסק בנשמתו של צדיק המגיעה לבית דין של מעלה ואינה מורשית להיכנס לגן עדן כיוון שהצדיק הכה פעם יהודי ולא פייסו. לנשמה ניתנות שתי אפשרויות, לבחור בגיהנום לכפר על העוון או לחזור בשנית לעולם על מנת לתקן את העוון. הנשמה בוחרת לחזור בגלגול אך מבקשת מבית הדין להיוולד כבעל מום ללא ידיים, כדי שלא יוכל להכות שוב יהודי. במקביל מסופר על זוג חשוכי ילדים המתפללים לילד, ונולד להם תינוק חסר ידיים שסובל בחיים ובבית הספר. בפזמון מוסבר איך הכל נעשה בהשגחה עליונה שנשמת הצדיק תיוולד כילד ללא ידיים להורים צדיקים ובכך יכופר עוונו. חלק מקטעי השיר מושרים על ידי גולדמן עצמו, שטען שלא הצליח למצוא זמר שיעביר את המסר כמוהו.

## דיסקוגרפיה

## משפחתו
* בנו חיים יצחק גולדמן, מפיק ומעבד מוזיקלי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחיני מוזיקה חסידית
קטגוריה:חסידי באבוב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
תומאס ארסטוס

**תומאס ארסטוס** (בגרמנית: **Thomas Erastus**; ) היה רופא ותאולוג פרוטסטנטי גרמני שווייצרי.

## חייו
ארסטוס נולד בשווייץ בשם ליבר, ולמד באוניברסיטת בזל, ב-1558 נתמנה להיות רופא הפנים של אלקטור פפלץ, ופרופסור לרפואה באוניברסיטת היידלברג.

ארסטוס נלחם בתאוריות של פאראצלסוס בנושאי אלכימיה ואסטרולוגיה. וכן התערב בסכסוכים שפרצו בין הכנסיות השונות.

לאחר מותו התפרסם חיבורו Explicatio, שהכותרת שלו הייתה "הסברת השאלה הרצינית ביותר, אם הטלת הנידוי זקוקה לצו אלהים או אם מותר לבני אדם להטילו", ובו התנגד ארסטוס לקלוויניזם, המכיר בעונשים שמטילה הכנסייה על חסידיה.

החל מ-1600 בערך התפשטה תורתו בבריטניה ועוד מדינות, בסקוטלנד התגבשה כת של ארסטיאנים, ותורתו כונתה ארסטיאניזם, גם במובן הרחב של התנועה לשלטון גמור של המדינה על הכנסייה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יחסי דת ומדינה
קטגוריה:רופאים שווייצרים
קטגוריה:תאולוגים נוצרים
קטגוריה:סופרים שווייצרים כותבי גרמנית
קטגוריה:קלוויניסטים ורפורמים
קטגוריה:ילידי 1524
קטגוריה:נפטרים ב-1583
מתן - משקיעים בקהילה

**מתן – משקיעים בקהילה** הוא עמותה שהוקמה בשנת 1999 על ידי שרי אריסון והקרן המשפחתית ע"ש תד אריסון.

## היסטוריה
הארגון הוקם בשנת 1999 בשם "מתן - הדרך שלך לתת" ובשנת 2010 שונה שמו  ל"מתן - משקיעים בקהילה". מתן הוא הנציג הישראלי של ארגון United Way Worldwide אשר הוקם בארצות הברית לפני 125 שנה ופעיל ברחבי העולם כולו.  החל משנת 2001 מנכ"לית הארגון היא אהובה ינאי.

"מתן" משקיע משאבים בעסקים ובקרנות פילנתרופיות ומעודד שיתוף עובדים בפיתוח פרויקטים חברתיים שונים. השקעתה של העמותה באה לידי ביטוי במגוון דרכים: תרומות ומענקים, תמיכה בפרויקטים חדשים, התנדבות עובדים ומנהלים, מסלולים מקצועיים ועוד. משאבים אלו מושקעים מדי שנה בכ-300 תוכניות בקהילה המופעלות על ידי מאות עמותות וארגונים חברתיים בישראל.

תחומי הפעילות המרכזיים של הארגון:
*פעילות עם חברות עסקיות - חיבור בין עסקים וקהילה כחלק מתחום אחריות תאגידית של חברה עסקית באמצעות בניית תוכנית כוללת גיבוש הנושאים החברתיים שבהם תשקיע החברה.
*התנדבות עובדים - קידום ופיתוח תוכניות להתנדבות עובדים במקומות עבודה. קיימים מגוון מודלים ליישום תוכניות התנדבות עובדים, החל מתוכניות מקיפות במסגרתן כל עובדי החברה העסקית יוצאים יחדיו לפעילות התנדבותית, דרך פעילויות הפזורות לאורך השנה. בשנת 2014 השולחן העגול במשרד ראש הממשלה, קיבל החלטה לקדם את נושא ההתנדבות בישראל על ידי הקמת מיזם ההתנדבות הלאומי. ארגון מתן, מונה לעמוד בראש הפורום המקדם את נושא ההתנדבות במקומות עבודה. 
* קמפיין גיוס כספים במקומות עבודה - כדי לגייס משאבים חדשים לטובת נושאים חברתיים, נערכים במקומות עבודה, קמפיינים פנימיים בהם העובדים מוזמנים לתרום לנושא חברתי הקרוב לליבם, והחברה בה הם עובדים מוסיפה תרומה על תרומתם.
*קרנות עסקים לטובת הקהילה - סיוע לחברות בניהול קרנות הפילנתרופיה שלהן.
* כישורי ניהול בארגונים חברתיים - פעילות לפיתוח המנהיגות וכישורי הניהול בקרב ארגונים חברתיים באמצעות מסלולי הכשרה. מסלולים אלו מחברים בין ידע וניסיון עסקי לניהול במגזר החברתי, תוך יצירת שותפות בין מגזרית.

עמותה משתתפת במיזם מישרים שהושק על ידי משרד החינוך.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:ישראל: עמותות
ילין (יישוב בדנמרק)

**ילין** (בדנית: **Jelling**) הוא כפר בדנמרק בעל אוכלוסייה של כ-3,370 נפש (נכון ל-1 בינואר 2014). הכפר ממוקם בנפת העיר ויילה, כ-10 קילומטר צפונית-מערבית לה.

הכפר מפורסם בעיקר בשל המונומנטים הלאומיים שנמצאים בו – האבנים הרוניות בילין.

מדי שנה נערך בכפר פסטיבל המוזיקה של ילין, כיום הפסטיבל המוזיקלי השלישי בגודלו בדנמרק.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דנמרק: יישובים
בית הכנסת צידון

**בית הכנסת צידון** (בערבית: **كنيس صيدا**) ממוקם בעיר העתיקה של צידון בלבנון, בשכונה שמכונה "השכונה היהודית" או "הרובע היהודי" – "חארת אל-יהוד" (**حارة اليهود**).

האמונה הרווחת היא כי בית הכנסת צידון (סעידה) נבנה בשנת 833 על מבנה בית כנסת ישן יותר, שמוערך שנבנה בזמן חורבן בית המקדש השני, כלומר, בשנת 66 לספירה. בכתבים הנוצריים נטען כי ישו הטיף בבית כנסת זה ובסביבתו. אם הדבר נכון הרי שבית כנסת זה הוא העתיק ביותר בעולם שעדיין ניצב על תילו.

בעקבות עזיבתם של יהודים רבים את צידון מאז מלחמת האזרחים בלבנון, נזנח בית הכנסת, ומבנהו אינו מתוחזק מספיק כיום. יהודים מבקרים בו לעיתים רחוקות.

לאחר כיבוש צידון בידי ישראל במלחמת שלום הגליל ב־1982 פונו מהמבנה ארבע משפחות פלסטיניות שנכנסו אליו לאחר יציאת יהודי העיר ב־1975. מרבית הציוד ותשמישי הקדושה שנמצאו בבית הכנסת הועברו לישראל.

## הערות שוליים

צידון
צידון
קטגוריה:יהדות לבנון
קטגוריה:צידון: מבנים
אליעז סגל

**אליעז סגל** (11 במאי 1963 – 17 בדצמבר 2025) היה ד"ר לפסיכולוגיה קוגניטיבית ומשורר ישראלי.

## ביוגרפיה
אליעז סגל נולד וגדל בראשון לציון. הוא היה בוגר החוג לפילוסופיה באוניברסיטת חיפה ובעל תואר דוקטור בפסיכולוגיה קוגניטיבית מהאוניברסיטה העברית בירושלים. לימד סטטיסטיקה ופסיכולוגיה בישראל ובארצות הברית. פרסם בכתבי-עת מקצועיים בנושאים: יצירתיות בפתרון בעיות ופילוסופיה של הפסיכולוגיה.

בגיל 39 עבר טלטלה בחייו לאחר שאובחן כחולה במחלת פרקינסון, והחל לכתוב שירה. הוא פרסם שני ספרים ושיריו הופיעו בכתבי-עת ספרותיים מודפסים ומקוונים. עניינו בפילוסופיה, לוגיקה ומדע בא לידי ביטוי ברבים משיריו.

נפטר ב-17 בדצמבר 2025.

## עבודתו הספרותית
* **שירים ראשוניים** - הוצאת גוונים, 2009
* **דנ״א** - הוצאת פרדס, 2014
* **מצמוץ** - ספרי עיתון 77, 2020

## עבודתו המחקרית

* Segal, E. (2004). Incubation in insight problem solving. Creativity Research Journal, 16, 141-148
* Segal, E. (2004). The mind’s direction of time. Journal of Mind and Behavior 25 (3):227-235


## קישורים חיצוניים

* יובל גלעד, "המראה אל המוחלט" - על הספר מצמוץ עיתון 77, פברואר-מרץ 2021, עמ' 8.
*יואב איתמר ואלי אשד "אליעז סגל – שירה במאבק במחלה: מספד" יקום תרבות, דצמבר 2025 
*שושנה וייג "במאבק עיקש כנגד הפרקינסון: שירתו של אליעז סגל" יקום תרבות, דצמבר 2025 
* 
* אליעז סגל בנתיבים, כתב עת ליצירה ועיון

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
נאוה בוקר

250px|ממוזער|נאוה בוקר
**נאוה בוקר** (נולדה ב-15 בנובמבר 1970) היא נשיאת עמותת יד עזר לחבר ועיתונאית. היא כיהנה כחברת הכנסת בכנסת ה-20 כסגנית יו"ר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד, קודם לכן הייתה יו"ר קרן ליאור בוקר, עמותה שפעלה לקידום מערך הכבאות וההצלה אותה הקימה בעקבות אסון השריפה בכרמל בה נספה בעלה, תנ"צ ליאור בוקר.

## ביוגרפיה
נאוה בוקר נולדה בחדרה, בת ליחיא ורומיה ג'רפי, עולים מתימן. היא גדלה בפרדס חנה-כרכור, סיימה לימודי תואר ראשון במדעי החברה ובמדעי הרוח, בבית ברל ובאוניברסיטה הפתוחה.

שנים רבות הייתה כתבת "ידיעות חדרה" ו"מעריב". בהמשך הייתה כתבת רווחה בערוץ הראשון, וכן יועצת תקשורת ומרצה.

היא נישאה, ילדה שתי בנות והתגרשה. בגיל 27 פגשה, במסגרת עבודתה כעיתונאית ב"מעריב", את מפקד משטרת חדרה, ליאור בוקר, ונישאה לו במה שהגדירה "נישואים אלטרנטיביים". תת-ניצב ליאור בוקר נספה כשניסה לחלץ צוערים מאוטובוס בוער באסון השרפה בכרמל ב-2010. לאחר פטירתו הרבתה לעסוק ציבורית בעניין השרפה בכרמל. ב-2012 הקימה את "קרן ליאור בוקר", שמטרתה שיפור מערך הכבאות, על ידי הקמת מרכז ארצי להכשרת כבאים, הרחבת מערך המתנדבים, רכישת ציוד ועוד. בוקר שמשה יו"ר הדירקטוריון של הקרן.

ב-2015, לקראת הבחירות לכנסת ה-20, הצטרפה להתמודדות בפריימריז במפלגת הליכוד שבוע לפני קיומם, במטרה להתמודד על המקום המשוריין לאישה חדשה - מקום 25. בוקר זכתה לייצוג במקום זה, ונבחרה לכנסת.

ב-23 ביולי 2015 התמודדה בבחירות החשאיות על מקום בוועדה לבחירת דיינים כמועמדת הקואליציה, והפסידה לח"כ רויטל סוויד מהמחנה הציוני, מועמדת האופוזיציה.

בחודש יוני 2016 נבחרה לשמש סגנית יושב ראש הכנסת, לאחר שחברי סיעת הליכוד בחרו בה כנציגת הסיעה, על פני ח"כ אורן חזן, שסיים את כהונתו בתפקיד לאחר שנה, יחד עם ח"כ נורית קורן. באותו חודש פרסמה כי 

לקראת הבחירות לכנסת ה-21 התמודדה בפריימריז של מפלגת הליכוד, ונבחרה במקום ה-50 הלא ריאלי.

ב-2020 השתתפה בתוכנית הריאליטי הישרדות VIP עונה 3. כיום היא מנהלת את עמותת "יד עזר לחבר" התומכת בניצולי שואה.

בפברואר 2022 אמרה כי לא תחזור לפוליטיקה. לקראת הבחירות המקומיות ב-2023 הצטרפה בוקר לרשימת הליכוד באור עקיבא במקום ה-9 ולא ריאלי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* נאוה בוקר על היום ששכלה את בעלה, מהתוכנית "גיל ריבה עד הבית", באתר רשת
* 
* מזל מועלם, ח"כ נאוה בוקר: בגלל מאבקי אגו אין בישראל מוקד חירום משותף, באתר אל-מוניטור, 15 באפריל 2015
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות הכנסת מטעם הליכוד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרניות ומנחות
קטגוריה:כתבי רווחה ישראלים
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:חברות הכנסת העשרים
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים
קטגוריה:פרדס חנה-כרכור: אישים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:פוליטיקאים ישראלים שהשתתפו בתוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:מתחרי הישרדות (ישראל)
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת העשרים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי תקשורת
צביון סבכים

**צביון סבכים** (שם מדעי: *Sylvicapra grimmia*) הוא מין אנטילופה קטנה מתת-משפחת הצביונים שבמשפחת הפריים. הוא קרוי גם **צביון מצוי** והוא הצביון היחיד (מלבד הצביון הגמדי) שאינו שייך לסוג צביון (*Cephalophus*) אלא לסוג יחיד *Sylvicapra*.
## מאפיינים
הצביון כשמו נפוץ ביותר יחסית לקרוביו - הוא נפוץ כמעט בכל אפריקה שמדרום לסהרה, למעט יערות הגשם של קונגו וקרן אפריקה, אך הוא מעדיף בעיקר אזורי סוואנה ושיחים, המאפשרים לו להתחבא כמו גם אזורים הרריים.

הצביון נקרא לעיתים צביון חום, אך מראו יכול להשתנות על פי בתי הגידול וכן על פי תת-המין. באזורי היערות של אנגולה הם בדרך כלל בצבע ערמוני, בסוואנות הצפוניות הם אפורים ובאזורי מדבר הם חומים.

הם נפוצים לעיתים בקצוות של אזורי יישובים מסוימים. הם פעילים שם בעיקר בשעות החשיכה.

**אורך**: עד 50 ס"מ.

**משקל**: 12-25 ק"ג בממוצע. הנקבות גדולות וכבדות מעט מהזכרים.

**מזון**:אוכלים מגוון מאכלים בעיקר מהצומח, אף על פי שלעיתים יאכלו גם נבלות וחיות קטנות כמו חרקים וחולייתנים קטנים. הם אוכלים בעיקר עשבים, עלים, פרחים, פירות ופקעות. הם גם עוקבים אחרי קופים ואוכלים את הפירות שהשירו ארצה. עם זאת הם יכולים לא לשתות זמן ממושך כל עוד הם אוכלים צמחייה טובה ובעונה הגשומה הם לא שותים כלל.

**טורפים**:לצביון טורפים רבים: האריה, הנמר, הברדלס, צבוע מנומר, זאב טלוא, תנין היאור, סרוואל ותנים. לעיתים הם נטרפים גם על ידי בבונים. עם זאת הצביון נוטה לברוח במהירות לתוך השיחים להגנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:צביונים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:אוגנדה: יונקים
קטגוריה:יונקים בסוואנה האפריקנית
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
צונץ (פירושונים)

**צונץ** (גרמנית: **Zunz** או **Zuntz**)  הוא שם משפחה יהודי אשכנזי.    
מקור השם בעיירה הגרמנית צונז אם ריין (Zons am Rhein) (צוֹנז על נהר הריין), ששכנה על הגדה השמאלית של נהר הריין, כ-20 קילומטר צפונית-מערבית מן העיר קלן. תחילת היישוב במקום בכפר בשם צוּנז (Zuns), משם צורת שם המשפחה היהודי, הנהגית עם שורוק ולא עם חולם. העיירה סופחה בשנת 1975 לעיר דורמאגן, כרובע הנקרא "פֶסטֶה צונז".(Feste Zons).  

בשלהי המאה ה-15 התיישב בפרנקפורט יהודי בשם פסח איש צוּנז (נפטר ב-1488). צאצאיו רשמו את שמם "צונץ". 

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
אוברוץ'

**אוברוץ**' (באוקראינית: **Овруч**, ביידיש: **אוורוטש**, **אווריטש**) היא עיר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה. העיר מפורסמת בעיקר בזכות כנסיית וסילייבסקי המצויה בתחומה.

שמאל|ממוזער|300px|כנסיית וסילייבסקי

## היסטוריה
העיר נזכרת לראשונה בכרוניקה הרוסית הראשונה בשנת 977.

העיר נכבשה במהלך הפלישה המונגולית לנסיכויות הרוסיות והייתה חלק מאורדת הזהב. במחצית השנייה של המאה ה-14 השליטה על העיר עברה לידי הדוכסות הגדולה של ליטא. החל מ-1569 העיר חלק מפולין, אחרי חלוקת פולין ב-1793 עברה לידי האימפריה הרוסית.

## כנסיית וסילייבסקי

כנסיית וסילייבסקי נמצאת בתוך מנזר סנט וסילייבסקי בעיר והיא מוגדרת כאתר מורשת לאומי באוקראינה. הכנסייה נבנתה בשנת 1190 על ידי רוריק רוסטיסלביץ' נסיך קייב, מה שהופך אותה לאחד המבנים המשמעותיים היחידים ברוס של קייב ששרדו את הפלישה המונגולית. הכנסייה נבנתה בסגנון ביזנטי בעל חמש כיפות ונהרסה מספר פעמים במהלך ההיסטוריה. בשנת 1911 נשלמו עבודות שחזור ובנייה מחדש של הכנסייה שהחלו בשנת 1906. הצאר ניקולאי השני נוכח בטקס חנוכת הבית של הכנסייה.
בתקופה הסובייטית הוחרם המבנה והחל משנת 1934 שימש כמחסן.

החל משנת 1963 נערכו בכנסייה עבודות שיקום ושימור וכעת היא חזרה לשמש כמקום פולחן ונחשבת אתר תיירות מרכזי באזור ז'יטומיר.

## יהודי אוברוץ'
אוברוץ׳ נחשבה למרכז חשוב של התנועה החסידית והייתה באזור ההשפעה של שושלת טשרנוביל. באמצע המאה ה-19 מנתה הקהילה 1,773 יהודים, ובסוף המאה אף הכפילה את עצמה כך שהיהודים והיוו כ-46.5 אחוזים מכלל תושבי העיר. 

בין הרבנים שכיהנו ברבנות העיר היו הרב אברהם דב מאבריטש ורבי יוסף יצחק שניאורסון מאוורוטש, ששימש גם כאדמו״ר מטשרנוביל,  כמו כן התגוררו בה רבנים נוספים ממשפחת שניאורסון.

בסוף 1918 פרעה כנופיית אוקראינים ביהודי העיר במשך שלושה ימים ובמהלך פרעות אלו 80 יהודים נרצחו.

במלחמת העולם השנייה, לאחר שנכבש האזור בידי הגרמנים בקיץ 1941, רצחו הנאצים את רוב יהודי הקהילה, ומרבית העיירה נהרסה במלחמות עם הפרטיזנים שהתבצרו בה.

לאחר השואה שבו יהודים לעיר והיוו בה כרבע מהאוכלוסייה. משנות השישים ועד שנות השמונים, התקיימו בעיר מנייני תפילה בבתים פרטיים. 

לאחר התפרקות ברית המועצות נתרם מבנה לקהילה היהודית המתחדשת ובית כנסת הוקם בו. באותה תקופה, מרבית התושבים היהודים עלו לישראל. 

בשנת 1998 נחנכה אנדרטה לנספים היהודים בשואה. 

לפי נתוני הארגונים היהודיים, בתחילת שנות ה-2000 האוכלוסייה היהודית מנתה כ-60 נפש. והיהודים שבה נעזרו בקהילת חב"ד בז'יטומיר 

נכון לשנת 2014 עדיין חיים בעיירה פחות ממאה יהודים, רובם קשישים שאין להם קרובי משפחה בישראל. ארגון הג'וינט מסייע בחלוקת מזון ליהודים אלו. 

בעיר קיימים שלושה בתי עלמין. שניים מהם ישנים וכמעט ללא מצבות והשלישי מטופל על ידי העירייה, ועדיין משמש לקבורה גם של תושבים שאינם יהודים.

## בספרות
אברהם רכלבסקי, אביו של הסופר חיים באר, נולד באוברוץ', ובשנות ה-30 של המאה ה-20 עלה ממנה לארץ ישראל בעקבות שני אחיו. ברומן "צל ידו", שיצא לאור בשנת 2021, מהווים יוצאי אוברוץ', המספרים את זכרונותיהם מעירם, מסגרת לרומן. 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

* 
* קהילת אוברוץ' באתר בית התפוצות
* 

קטגוריה:מחוז ז'יטומיר: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-10
רונלד ג'ין סימונס

**רונלד ג'ין סימונס** (באנגלית: **Ronald Gene Simmons**; 15 ביולי 1940 – 25 ביוני 1990) היה נגד בחיל האוויר האמריקאי בדימוס שרצח 16 בני אדם במסע רצח שנמשך שבוע בשנת 1987. 14 קרבנותיו הראשונים היו כל בני משפחתו – אשתו, בניו ובתו, כלתו וחתנו ונכדיו.

## מסע הרצח
זמן קצר לפני חג המולד של שנת 1987, החליט סימונס להרוג את כל בני משפחתו. בבוקר 22 בדצמבר, רצח את בנו ואשתו בביתם בדובר שבארקנסו בירי אקדח בקוטר 22 מ"מ. לאחר מכן רצח את שאר ילדיו בזה אחר זה כשהגיעו לביתם. הוא טמן את הגופות בחצר הבית.

בשעות הצהריים של 26 בדצמבר הגיעו שאר בני המשפחה לביקור חג המולד, בנו של סימונס בילי ואשתו רנטה היו הראשונים שנרצחו, שניהם נורו למוות. לאחר מכן חנק סימונס את בנם, נכדו, וירה למוות בבתו הבכורה שילה ובבן זוגה דניס מקנאלטי, ושוב חנק שניים מנכדיו. סימונס הניח את גופותיהם של כל בני משפחתו בשורות מסודרות בסלון הבית כשהן מכוסות במעילים ובמפה. גופותיהם של שני הנכדים היו עטופות ביריעות פלסטיק במכוניות נטושות בקצה השביל.

לאחר הרצח הלך סימונס לשתות לשוכרה בבר מקומי, ולאחר מכן חזר לביתו. מתעלם מהגופות השוכבות סביבו, בילה את שארית הערב ואת יום המחרת כשהוא שותה בירה וצופה בטלוויזיה.

בבוקר 28 בדצמבר, נסע סימונס לעיירה רוסלוויל, נכנס למשרד עורכי דין, והרג את פקידת הקבלה, אישה צעירה בשם קאתי קנדריק, שבה היה מאוהב אך נדחה על ידה. משם המשיך במסע הרג במרכז המסחרי של העיירה, עד שהניח את נשקו וישב לשוחח עם מזכירה במשרד מקומי כשהם ממתינים להגעת המשטרה. סימונס מסר את נשקו לשוטרים ללא התנגדות.

הוא הוליך את חוקריו לביתו ולמקום קבורת חלק מן הגופות בחצר הבית. 

סימונס הואשם ב-16 מקרי רצח, נמצא אשם, ונידון למוות. הוא סירב לערער על גזר דין המוות, וביקש מבית המשפט לבצע את גזר הדין במהירות. ב-31 במאי 1990 חתם מושל ארקנסו, ביל קלינטון (לימים נשיא ארצות הברית), על צו ההוצאה להורג של סימונס, והוא הוצא להורג ב-25 ביוני אותה שנה בזריקת רעל כבקשתו. גופתו לא נדרשה והוא נקבר בקבורה ציבורית.

## ראו גם
* ויין אדם פורד
* טד בנדי
*המרטש מאטלנטה

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים
* עפרה ישועה ליית, חג המולד של סמל אמריקני: רצח 14 בני משפחתו, את אהובתו וסתם אזרח, מעריב, 30 בדצמבר 1987
* 

קטגוריה:רוצחים סדרתיים אמריקאים
קטגוריה:מעשי טבח בארצות הברית
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בארצות הברית
קטגוריה:ארקנסו: היסטוריה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1990
גביע דייוויס 1968

**[[גביע דייוויס]] 1968** הייתה התחרות ה-57 במניין מאז ייסוד התחרות.

מחזיקי הגביע היו נציגי אוסטרליה ומשחק הגמר נערך באדלייד, אוסטרליה. לתחרות נרשמו 49 נבחרות שחולקו לשלושה בתים: "בית אמריקה", "בית אירופה", ו"בית המזרח". בין מנצחי הבתים נערכו משחקים על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר.

המשחק על התואר נערך ב-28-26 בדצמבר 1968 באדלייד, אוסטרליה. המשחק נערך בין נבחרת אוסטרליה לבין נבחרת ארצות הברית והסתיים בניצחון של נבחרת ארצות הברית עם התוצאה 1:4. בכך נבחרת ארצות הברית זכתה בתואר לאחר הפסקה של ארבע שנים ובפעם ה-20 בסך הכל.

## משחקי פלייאוף
### בית אמריקה
הבית כלל תשע קבוצות. במשחק המוקדם ונצואלה ניצחה את ארגנטינה.

### בית אירופה
הבית כלל 32 קבוצות כולל ברזיל, ניו זילנד, דרום אפריקה, רודזיה, איראן וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר. לאור מספר גדול של הקבוצות הוחלט לפצל את הבית ל-2 ומנצחות תת-הבתים קיבלו זכות לעלות למשחקים בין מנצחי הבתים.

#### תת הבית א'

#### תת הבית ב'

### בית המזרח
הבית כלל שמונה נבחרות שחולקו לשני תת-בתים.

בתת-הבית הראשון המשחקים נערכו במהלך מרץ 1969.

תת-הבית השני כלל חמש קבוצות.

המשחק בין מנצחות תת-הבתים התקיים בטוקיו ונבחרת יפן הפסידה לנבחרת הודו עם התוצאה 4:1.

### משחקים בין מנצחי הבתים
המשחקים נערכו במהלך אוגוסט-נובמבר 1968.

### משחק על התואר

## ישראל בגביע דייוויס
בשנת 1968 נבחרת ישראל שובצה בתת-הבית אירופה ב' ושיחקה נגד נבחרת איראן.

## קישורים חיצוניים

* נתונים על התחרות

קטגוריה:תחרויות טניס ב-1968
1968
1968
1968
1968
1968
1968
1968
1968
1968
1968
1968
1968
1968
1968
1968
1968
1968
1968
1968
1968
קטגוריה:פוארטו ריקו: טניס
קטגוריה:תחרויות ספורט בפוארטו ריקו
ניתוח אשכולות

בכריית מידע, סטטיסטיקה ולמידה חישובית, **ניתוח אשכולות** (באנגלית: **Cluster Analysis**) מתייחס למשימה של קיבוץ אובייקטים לקבוצות (אשכולות) כך שהאובייקטים הנמצאים באותה קבוצה דומים זה לזה יותר מאשר לאובייקטים השייכים לקבוצות אחרות.

לניתוח אשכולות יש שימושים רבים במגוון תחומים. לדוגמה במחקר שיווקי, ניתוח אשכולות משמש לביצוע פילוח של הלקוחות לפי התנהגות צרכנים ותכונות דמוגרפיות. ביולוגים מקבצים מידע גנטי לאשכולות כדי לאתר תתי אוכלוסיות או זנים. בסוציולוגיה נעזרים בניתוח אשכולות כדי לחלק את החברה לתת-קבוצות על בסיס קשרים בין-אישיים.

הקיבוץ לאשכולות יכול להיות משני סוגים:
* **קיבוץ קשה** (באנגלית: **Hard Clustering**) – שבו כל אובייקט שייך לאשכול אחד בלבד.
* **קיבוץ רך** (באנגלית: **Soft Clustering**) – שבו כל אובייקט שייך למספר אשכולות בדרגות שייכות שונות.

במהלך השנים פותחו אלגוריתמים מסוגים שונים לניתוח אשכולות. להלן המודלים הטיפוסיים:
* **מודל מבוסס קישוריות** – בהתאם להגדרת מרחק בין האובייקטים, המודל מאתר אשכולות באופן היררכי.
* **מודל מבוסס מרכז הכובד** – שבו כל אשכול מיוצג על ידי מרכז הכובד של כל החברים שבו.
* **מודל המבוסס על התפלגות סטטיסטית**.
* **מודל מבוסס צפיפות** – שבו אשכול מוגדר כאזור צפוף שבו מתקבצים מספר גדול של אובייקטים.
* **מודל המבוסס על [[תורת הגרפים]]** שבו אשכול מיוצג על ידי תת-קבוצה של צמתים בגרף כך שכל שני צמתים בתת-קבוצה מחוברים באמצעות קשתות.
יש כמה שיטות של ניתוח אשכולות. למשל, bag of words, bottom-up, top-down ועוד.
* **ניתוח אשכולות היררכי (agglomerative clustering)** – קיבוץ היררכי, היא שיטה לחלוקה של רשימת איברים לקבוצות. השיטה מכונה "bottom-up" כי בהתחלה כל איבר מהווה קבוצה בפני עצמה (קבוצה בעלת איבר אחד) ובכל צעד של האלגוריתם מספר הקבוצות קטן באחד. כלומר, האלגוריתם בונה את הקבוצות ממצב שבו אין למעשה חלוקה לקבוצות למצב שבו נוצרות קבוצות ההולכות וגדלות. בכל שלב האלגוריתם מבצע צעד אחד פשוט - איחוד בין שתי קבוצות. בתחילת ריצת האלגוריתם כל איבר מהווה קבוצה בת איבר אחד. בהמשך, כאשר קבוצות מאוחדות זו עם זו, מספר הקבוצות קטן באחד ומספר האיברים בקבוצה החדשה הוא סכום מספר האיברים בשתי הקבוצות שאוחדו. האלגוריתמים השונים לקלסטרינג (clustering) היררכי נבדלים זה מזה באופן שהם מחליטים אילו קבוצות לאחד בכל צעד של האלגוריתם. האלגוריתמים נבדלים זה מזה באופן שבו הם מחשבים את המרחק בין כל זוג של קבוצות.
***ניתוח אשכולות חלוקתי (divisive clustering)** – שיטה בה כל המידע מצוי בהתחלה באותו אשכול ואז עובר חלוקה עד הגעה למספר הקבוצות הרצוי, על כן מכונה "top-down". 
## ראו גם
* סילואט
* כריית מידע
* אלגוריתם k-מרכזים
* BIRCH

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מסדי נתונים
קטגוריה:כריית מידע
פרס בחירת הקהל

**פרס בחירת הקהל** (באנגלית: **People's Choice Awards** בתרגום מילולי - **פרסי בחירת האנשים**) הוא פרס אמריקאי שנתי להוקרת אמנים בתעשיית הבידור לפי הצבעת הקהל. הטקס בו מוענק הפרס משודר מאז 1975.

## היסטוריה
את הפרס הגה בוב סטיברס, שגם הפיק את הטקס הראשון בשנת 1975. בטקס הראשון, נבחר סרט הקולנוע "העוקץ" בתור הסרט הטוב ביותר לשנת 1974. ג'ון ויין וברברה סטרייסנד הוכתרו כשחקני הקולנוע הנבחרים לאותה שנה. הרייטינג לאירוע השנתי הגיע לשיאו בשנת 1977, בה צפו בטקס יותר מ-35 מיליון צופים. באותה שנה זכו בקטגוריות הראשיות הסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה", ויין וסטרייסנד כשחקני הקולנוע המובחרים, ופארה פוסט כשחקנית הטלוויזיה הנבחרת. נכון ל-2021, אלן דג'נרס היא שיאנית הזכיות בפרס עם 20 פרסים בהם זכתה.

בשנת 1982, סטיברס מכר את הזכויות לטקס לחברת פרוקטר & גמבל ותחת ידם שודר ברשת CBS. באפריל 2017 רכשה רשת E! את זכויות השידור של הטקס, והעבירה את טקס חלוקת הפרסים מחודש ינואר לחודש נובמבר כדי לצמצם את העומס בעונת הפרסים. האמנים המוזיקליים עם מרבית זכיות ומועמדויות בטקס זה הם הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה עם 22 מועמדויות מהם זכתה בכשלושה פרסים, טיילור סוויפט עם 31 מועמדויות מהם זכתה בכ-13 פרסים, ביונסה עם 28 מועמדויות בהם זכתה בכשני פרסים בלבד, ג'סטין ביבר הועמד בטקס בכ-28 מועמדויות וזכה ב-4 מתוכן, כאשר עוד עשרה מהמועמדויות יפורסמו בהמשך (עבור טקס ה-47).

## קטגוריות
בטקס הראשון בשנת 1975 הוצגו 14 קטגוריות, ובטקס של 2016 הוצגו כ-76 קטגוריות.

הקטגוריות, נכון לשנת 2022 הן:

## טקסים

## קישורים חיצוניים

* 

* מידע ותוצאות זכייה במסד הנתונים IMDb

בחירת הקהל
בחירת הקהל
בחירת הקהל
בחירת הקהל
קטגוריה:CBS
נועה פניני

**נועה פניני** (נולדה ב-2 ביולי 1977) היא תסריטאית ושחקנית טלוויזיה ישראלית.

## ביוגרפיה
פניני היא בתו של שחקן התיאטרון והטלוויזיה אבי פניני ושל סוכנת הנסיעות והציירת רחל, ואחותו של תום, אמן וידאו ארט ומיצג שמתגורר בניו יורק.

בשנת 1991 שיחקה בסרטו הקצר של חורחה גורביץ', "נפרדנו כך", לצד לאורה ריבלין.

פניני היא בוגרת בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים ובוגרת בית הספר לתסריטאות של עידית שחורי.

בשנים 2001–2006 הייתה חלק מצוות התסריטאים של תוכנית האירוח "יצפאן" של אלי יצפאן. לאחר מכן לקחה חלק בכתיבה של העונה השנייה של "אולי פעם", וכתבה בתוכנית "לילה גוב".

בשנים 2009–2010 שיחקה בסדרה "מגדלים באוויר". בשנת 2009 שיחקה גם בסדרה "קוויקי" אשר שודרה בערוץ 2 קשת, ואותה גם יצרה וכתבה ושיחקה בתפקיד ראשי.

בשנת 2010 כתבה ושיחקה את סיגי בסדרה "מעצר בית" שיצר גיורא חמיצר. באותה שנה גם יצרה וכתבה יחד עם גיורא חמיצר את הסדרה "השועלים" אשר שודרה ב־yes עד לשנת 2011.

בשנת 2012 הייתה מבין הכותבים הראשיים של הגרסה הישראלית של הקומדיית המצבים "נשואים פלוס".

בשנת 2014 כתבה שוב עם גיורא חמיצר את הדיאלוגים בסדרת הנוער "שכונה" אשר שודרה בשנים 2014–2018.

בשנת 2021 עלתה לאוויר סדרת הנוער "סקיי" שכתבה יחד עם גיורא חמיצר.

בשנת 2026 עלתה לשידור הסדרה תוצרת בית, שיוצריה הם עמרי עמית ואדר מירום, בבימויו של גורי אלפי. פניני הייתה עורכת התסריט שלה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תסריטאיות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1977
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
רחוב האוסטון

250px|ממוזער|שמאל|רחוב האוסטון, מבט מזרחה מרחוב אורצ'רד
280px|ממוזער|שמאל|רחוב האוסטון ב-1974
**רחוב האוסטון** (באנגלית: **Houston Street**) הוא רחוב ראשי במנהטן תחתית, ניו יורק שעובר לכל רוחב האי בציר מזרח-מערב. הרחוב מהווה את הגבול בין שכונות איסט וילג', נוהו, גריניץ' וילג' ווסט וילג' מצפון, ושכונות לואר איסט סייד, נוליטה וסוהו מדרום. כך העניק הרחוב את שמו לשכונות על פי מיקומן ביחס אליו: נוהו, היא ראשי תיבות של "**No**rth of **Ho**uston Street" וסוהו היא "**So**uth of **Ho**uston".

מספור הרחובות של מנהטן שפותח בתוכנית חברי הוועדה (1811) מתחיל צפונית לרחוב זה, כלומר, רחוב מס' 1 הוא הרחוב הצפוני הראשון אחרי האוסטון. דרומית לו, נקראים הרחובות בשמות ולא במספרים.

אף על פי ששם הרחוב נכתב באנגלית באותה צורה כשמה של העיר יוסטון שבטקסס, שני השמות מבוטאים בצורה שונה. דבר זה נובע ממקורות שונים לשמות: בעוד הרחוב נקרא על שמו של ויליאם האוסטון (Houstoun), העיר נקראת על שמו של סם יוסטון (Houston). בזמן כלשהו באמצע המאה ה-19, השתבש השם המקורי ונרשם בצורה זהה לזו של העיר, אם כי ההגייה נשארה.

## היסטוריה
כשהוקם הרחוב בתחילת המאה ה-19, הוא היה הרחוב הצפוני ביותר במנהטן שנע בציר מזרח-מערב ונבנה ברוחב התקני של 50 רגל. בשנות ה-20 של המאה ה-19, כשנבנו כנסיית תומאס וכנסיית הרפורמציה הגרמנית צפונית לו, גברה חשיבותו והוא היה ליעד אטרקטיבי בסמיכות להן ומחוץ לצפיפות של מנהטן תחתית. ב-1832, עם התפתחות הבנייה צפונה לכיוון רחוב 14, היה הרחוב לגבולו הדרומי של האזור החדש. בהמשך נבנו בתים אלגנטיים ומרווחים לאורך הרחוב וכן הכנסייה הפרסביטריאנית השלישית בפינת רחוב תומפסון.
בשנות ה-30 של המאה ה-20, עם העבודות לבניית קו השדרה השישית, הורחב קטע הרחוב שבין השדרה השישית ורחוב אסקס. העבודות כללו הריסה של בתים משני צידי הרחוב ופינוי של 5,000 תושבים. חלק מהמגרשים נבנו מחדש או עברו לשימוש מסחרי, בעוד אחרים נשארו ריקים והפכו למגרשי משחקים וגינות עירוניות.

## תיאור
בקצהו המזרחי מתחבר הרחוב לכביש המהיר דרך פרנקלין רוזוולט סמוך לפארק איסט ריבר ובהמשך לכיוון מערב מצטלב הרחוב עם תחילתן של שדרה D והשדרה הראשונה, וחוצה את הרחובות באורי, לאפייט וברודוויי. ההצטלבות עם ברודוויי היא הגבול בין האוסטון-מזרח להאוסטון-מערב. הרחוב הוא רחב ודו-כיווני ומופרד באמצעות אי-תנועה עד למפגשו מערבה יותר, עם השדרה השישית, שם הוא הופך לחד כיווני כשהתנועה בו היא לכיוון מערב בלבד. הרחוב מסתיים בכביש המהיר "רחוב המערב" סמוך לרציף 40 של נהר ההדסון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

האוסטון
קטגוריה:מנהטן תחתית
כרוון מצוי

ממוזער| ''Burhinus oedicnemus oedicnemus''

**כרוון מצוי** (שם מדעי: *Burhinus oedicnemus*) הוא מין עוף מסדרת החופמאים ובמשפחת הכרווניים, החי באזורי חולות וערבות. הוא מצוי מעט יותר צפונית לקרובי משפחתו. הכרוון הוא עוף בינוני: אורכו 38–46 ס"מ, מוטת כנפיו 76–88 ס"מ ומשקלו 290–536 גרם. מקורו צהוב וקצהו שחור; עיניו צהובות עם ארובות שחורות. מצידי עיניו יש פסים לבנים. שאר הגוף חום חיוור. גם רגליו הארוכות צהובות.

הכרוון מעדיף בתי גידול פתוחים ויבשים, שם הוא ניזון מחרקים, תולעים ויצורים קטנים נוספים. נפוץ באירופה, צפון אפריקה ודרום מערב אסיה.

בישראל הוא נפוץ והוא עוף יציב בכל רחבי הארץ, בעיקר באזורים חוליים או שדות וגם ליד הים.

## קישורים חיצוניים

*כרוון מצוי, באתר Yardbirds

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:ארץ ישראל: חופמאים
קטגוריה:כרווניים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קלנטן

**קלנטן** (במלאית: **Kelantan**) היא מדינה במלזיה. בראש המדינה עומד סולטאן. קלנטן נמצאת בחלקה המערבי של מלזיה, בחצי האי המלאי, והיא גובלת בתאילנד בצפון-מערב, ים סין הדרומי בצפון-מזרח, טרנגנו במזרח, פהנג בדרום ופרק במערב. בירתה, המשמשת גם כבירה המלכותית שלה (מקום מושבו של הסולטאן), היא קוטה בהרו.

שמה המורחב של המדינה הוא **קלנטן דרול נאים** (במלאית: **Kelantan Darul Naim**, בג'אווי: **كلنتن دار النّعيم**).

## היסטוריה
עד המאה ה-15 קלנטן נשלטה על ידי אימפריות אזוריות שונות, כמו סריביג'איה (Srivijaya), מג'פהיט וסיאם. ב-1411 הראג'ה של קלנטן הכריז על עצמאותה מסיאם והיא נהפכה למרכז מסחרי חשוב באזור בהמשך המאה ה-15. ב-1499 היא הפכה למדינה וסאלית של סולטנות מלאקה.

ב-1511 סולטנות מלאקה הופלה על ידי פורטוגל וקלנטן התפרקה לשבטים קטנים ששילמו מס לממלכת פטני (Kerajaan Pattani). עד תחילת המאה ה-17 פטני הצליחה להשתלט לחלוטין על מרבית אזור קלנטן.

ב-1760 אזורי קלנטן אוחדו והיא הפכה להיות מדינת חסות של סולטנות טרנגנו. בשלב מסוים בסוף המאה ה-18 פרצה בקלנטן מלחמת אזרחים בין תומכי טרנגנו ובין המתנגדים לה אשר בסופה קלנטן הפכה לעצמאית וב-1800 הוכתר הסולטאן הראשון שלה. בהמשך קלנטן חתמה על ברית עם סיאם, אותה ניצלה האחרונה כדי להשתלט על קלנטן.

ב-1909 נחתם חוזה בין בריטניה וסיאם במסגרתו הועברו מספר שטחים סיאמיים, בהם קלנטן, לידי הבריטים. ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, קלנטן נכבשה כמו יתר חצי האי המלאי על ידי האימפריה היפנית. היפנים העבירו את קדה עם עוד מספר שטחים מלאים לבעלת בריתם תאילנד. ב-1945, עם סיום המלחמה, קלנטן הוחזרה לבריטניה.

ב-1946 קלנטן צורפה לאיחוד המלאי, שהפך ב-1948 לפדרציית מלאיה. ב-1957 פדרציית מלאיה קיבלה את עצמאותה והיא הייתה בין הישויות שהרכיבו את מלזיה ב-1963.

## כלכלה
כלכלת קלנטן מתבססת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול אורז וטבק. בנוסף לחקלאות הכלכלה מסתמכת על דיג ותיירות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלזיה: מדינות
פירוק אינטרפולטיבי

באנליזה נומרית **פירוק אינטרפולטיבי** (Interpolative decomposition) מציג מטריצה כמכפלה של שתי מטריצות; האחת בנויה מחלק מהעמודות של המטריצה המקורית, והשנייה מכילה תת-מטריצת יחידה וכל שאר האיברים שלה קטנים מ-2 בגודלם.

הרעיון של הפירוק, ומכאן גם שמו, הוא להציג מטריצה עם יתירות בעמודות (היתירות מתבטאת בדרגה נמוכה יותר ממספר העמודות) כהרחבה (או אינטרפולציה) של עמודות נבחרות מתוך המטריצה.

באנליזה נומרית משתמשים בפירוק לא רק עבור המקרה שבו הדרגה נמוכה, אלא גם עבור המקרה שבו הדרגה הנומרית נמוכה, ואז הפירוק המתקבל מקרב את המטריצה המקורית בדיוק החישוב.

את הפירוק אפשר באופן דומה לבצע על שורות במקום עמודות.

## הגדרה

תהי  A  מטריצה בגודל  m \times n  מדרגה  r , אז ניתן להציג את  A  כ:
: A = A_{(:,J)} X  \, 
כאשר:
*  J  היא תת-קבוצה של אינדקסים בגודל  r   מתוך   1 ,\ldots, n  .
*  המטריצה  A_{(:,J)}  היא מטריצה בגודל  m \times r  שמכילה את העמודות באינדקס   J של  A .
*  X  היא מטריצה בגודל  r \times n  שכל ערכיה בעלי נורמה קטנה מ-2. ל  X  יש תת-מטריצת יחידה בגודל  r \times r  .

## דוגמה
אם   A   היא מטריצה בגודל  3 \times 3  מדרגה 2 :

A = 
    \begin{bmatrix}
        34  &  58  &  52 \\
        59  &  89  &  80 \\
        17  &  29  &  26 \\
    \end{bmatrix} 


אז הפירוק האינטרפולטיבי שלה ע"פ עמודות הוא:

:
A = 
    \begin{bmatrix}
       58  & 34 \\
       89  & 59 \\
       29  & 17 \\
    \end{bmatrix}  
    \begin{bmatrix}
        0  &  1  &  0.8788 \\
        1  &  0  &  0.0303 \\
    \end{bmatrix}  

ולפי שורות:
:
A = 
    \begin{bmatrix}
        0  &  1 \\
        1  &  0 \\
        0  &  0.5 \\
    \end{bmatrix}
    \begin{bmatrix}
       59  & 89 & 80 \\
       34  & 58 & 52
    \end{bmatrix}  
  


## אלגוריתם לחישוב הפירוק
עבור מטריצה A בגודל m \times n, נחשב באופן הבא את הפירוק האינטרפולטיבי שלה מסדר k:
 נחשב פירוק QR של A עם פרמוטצית עמודות: AP=QR
 נסמן:  R = \left[\begin{array}{c|c}R_{11}&R_{12} \\ \hline 0&R_{22} \end{array} \right] כאשר R_{11} היא מטריצה k \times k, R_{12}  היא מטריצה בגודלk \times (n-k), ו R_{22} היא מטריצה (m-k) \times (n-k)
 נסמן: Q =  \left[\begin{array}{c|c}Q_1& Q_2 \end{array} \right]  כאשר Q_1 היא מטריצה m \times k ו Q_2 היא מטריצה m \times (m-k)
 נחשב: B = Q_1 R_{11} ונשים לב שקיימים K אינדקסים J כך ש B =  A_{(:,J)}
 נחשב: X = \left[\begin{array}{c|c}I_k&R_{11}^{-1}R_{12}\end{array}\right]P^T כאשר I_k היא מטריצת היחידה בגודל k \times k
 ונקבל: A = BX

## לקריאה נוספת

* Cheng, Hongwei, Zydrunas Gimbutas, Per-Gunnar Martinsson, and Vladimir Rokhlin. "On the compression of low rank matrices." SIAM Journal on Scientific Computing 26, no. 4 (2005): 1389-1404.
* Liberty, E., Woolfe, F., Martinsson, P. G., Rokhlin, V., & Tygert, M. (2007). Randomized algorithms for the low-rank approximation of matrices. Proceedings of the National Academy of Sciences, 104(51), 20167-20172.


קטגוריה:מדעי המחשב
קטגוריה:אנליזה נומרית
קטגוריה:אלגוריתמים
קטגוריה:פירוק מטריצות
בריהל (ריינלנד)

250px|ממוזער|שמאל|כיכר השוק בעיר
**בריהל** (בגרמנית: **Brühl**) היא עיר בחבל הריין (ריינלנד), בתחום מדינת נורדריין-וסטפאליה אשר בגרמניה. העיר מרוחקת כ-20 קילומטרים ממרכז העיר של קלן.

לאורך ההיסטוריה העיר נודעה כמקום מושבם של הארכיבישופים של הארכידיוקסיה של קלן. בסוף המאה ה-12 או תחילת המאה ה-13 התגורר בעיר ר׳ שלמה, נכדו של ר׳ שמואל בר נטרונאי מקלן. במאה ה-18 בנה קלמנס אוגוסט מבוואריה, הארכיבישוף שכיהן באותה תקופה, את טירת אוגוסטוסבורג וטירת פאלקנלוסט, אשר הוכרזו על ידי אונסק"ו בשנת 1984 כאתר מורשת עולמית. בטירות אלו נהגו מנהיגי גרמניה המערבית לערוך קבלת פנים לראשי מדינה זרים שהגיעו לביקור ממלכתי.

בנוסף לטירות, מבין האתרים הידועים בעיר ניתן למנות את פארק השעשועים פנטזיהלנד ואת מוזיאון האמנות המוקדש ליצירותיו של הצייר מקס ארנסט, מחלוצי זרם הדאדא והסוריאליזם באמנות, שנולד בעיר.

## גלריה

Max-Ernst-Museum_02.jpg|מוזיאון מקס ארנסט בבריהל
Bruehl_Feuriger_Elias.jpg|בריהל בשנת 1900


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
טרנגנו

**טרנגנו** (במלאית: **Terengganu**) היא מדינה במלזיה. בראש המדינה עומד סולטאן. נמצאת בחלקה המערבי של מלזיה, בחצי האי המלאי, והיא גובלת בקלנטן בצפון-מערב, ים סין הדרומי במזרח ופהנג בדרום-מערב. בירתה, המשמשת גם כבירה המלכותית שלה (מקום מושבו של הסולטאן), היא קואלה טרנגנו.

שמה המורחב של המדינה הוא **טרנגנו דרול אימן** (במלאית: **Terengganu Darul Iman**, בג'אווי: **ترڠڬانو دار الإيمان**).

## היסטוריה
מיקומה של טרנגנו בחוף ים סין הדרומי הפך אותה למרכז מסחרי חשוב כבר במאה ה-6. האזור המשיך לשגשג במאות שלאחר מכן תחת שליטת אימפריית סריביג'איה (Srivijaya) ובהמשך תחת אימפריית מג'פהיט. בשלב מסוים טרנגנו הפכה למדינה וסאלית של סולטנות מלאקה, אך היא הצליחה לשמור על מידה רבה של אוטונומיה.

בתחילת המאה ה-18 צמחה בטרנגנו סולטנות אשר הייתה נתונה להשפעה רבה של סולטנות ג'והור. במאה ה-19 טרנגנו נהפכה למדינה וסאלית של סיאם, אם כי בפועל היא קיבלה מידה רבה של אוטונומיה. הסיאמים קראו לאזור טרנגקנו (ตรังกานู).

ב-1909 נחתם חוזה בין בריטניה וסיאם במסגרתו הועברו מספר שטחים סיאמיים, בהם טרנגנו, לידי הבריטים. התושבים המקומיים לא קידמו בברכה את שלטון בריטניה ואף ביצעו ניסיון מרידה ב-1928 שדוכא על ידי הבריטים.

ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, טרנגנו נכבשה כמו יתר חצי האי המלאי על ידי האימפריה היפנית. היפנים העבירו את טרנגנו עם עוד מספר שטחים מלאים לבעלת בריתם תאילנד, שהשיבה את השם טרנגקנו. ב-1945, עם סיום המלחמה, טרנגנו הוחזרה לבריטניה.

ב-1946 טרנגנו צורפה לאיחוד המלאי, שהפך ב-1948 לפדרציית מלאיה. ב-1957 פדרציית מלאיה קיבלה את עצמאותה והיא הייתה בין הישויות שהרכיבו את מלזיה ב-1963.

## כלכלה
כלכלת טרנגנו מסתמכת על הפקה ועיבוד של נפט וגז טבעי, המנוהלים בעיקר על ידי חברת הנפט הלאומית פטרונס, תיירות, דיג וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול בננות, רמבוטן ואבטיחים.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:מלזיה: מדינות
דמרטן-אן-גואל

**דמרטן-אן-גואל** (בצרפתית **Dammartin-en-Goële**) היא קומונה בת למעלה מ-8,000 תושבים, בפרווריה הצפון-מזרחיים של פריז, כ-30 קילומטר ממרכז פריז.

הקומונה שייכת לקנטון דמרטן ברובע מו במחוז סן ומארן, בחבל איל-דה-פראנס בצרפת.

המקום התפרסם בינואר 2015 כאשר מבצעי הפיגוע במשרדי המגזין "שרלי הבדו" התבצרו בבית דפוס בעיר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:איל-דה-פראנס: ערים