open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דוקטור לשם כבוד

[ממוזער|שמאל|250px|תעודת דוקטור לשם כבוד שהעניקה [האוניברסיטה העברית בירושלים לחיים ויצמן (שהיה דוקטור לכימיה)]]
[250px|ממוזער|[נשיא מדינת ישראל|נשיא המדינה ראובן ריבלין מקבל תואר ד"ר לשם כבוד מאוניברסיטת פיראוס , ינואר 2018 וכן ביוני 2021]]
[שמאל|ממוזער|250px|טקס הענקת תואר דוקטור לשם כבוד לסר [מרטין גילברט על ידי אוניברסיטת בן-גוריון]]
**דוקטור לשם כבוד** (בלטינית: **.Dr. h. c**) הוא תואר כבוד שמעניק מוסד אקדמי, לרוב אוניברסיטה, כדי לכבד אישים שהוא חפץ ביקרם. התואר מוענק לאות הוקרה על הישגים בתחום המדע, על תרומה מיוחדת לחברה או על תרומה כספית נכבדה לאוניברסיטה.

השם העברי לתואר הוא תרגום honoris causa מלטינית. אישים שזכו לכמה תוארי דוקטור לשם כבוד נושאים בתואר .Dr. h. c. mult.

לראשונה הוענק תואר לשם כבוד בשנת 1478 (או 1479) בידי אוניברסיטת אוקספורד לליונל וודוויל , גיסו של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה. בשלהי המאה ה-16 הענקת תואר לשם כבוד הפכה למקובלת באנגליה. אוניברסיטת הרווארד העניקה לראשונה תואר כבוד בשנת 1692, ומאז ועד 2019 העניקה תוארי כבוד ליותר מ-2,300 אנשים.

קיימת גם ביקורת כלפי הנוהג של מתן תואר דוקטור לשם כבוד.

## בישראל
אחד האירועים הזכורים בישראל בו הוענק תואר דוקטור לשם כבוד היה הענקת התואר לרמטכ"ל יצחק רבין מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, עם תום מלחמת ששת הימים. בטקס זה נשא רבין את נאום הר הצופים.

אוניברסיטת בר-אילן מעניקה תואר דוקטור לשם כבוד גם לארגונים. בארגונים הזוכים: מגן דוד אדום ותנועת הנוער בני עקיבא.

Reuven Rivlin receives an honorary degree from Ariel University, June 2021 (GPODBG 3399).jpg|נשיא המדינה ראובן ריבלין, מקבל תואר ד"ר לשם כבוד מטעם אוניברסיטת אריאל. י"ב בתמוז תשפ"א, 22 ביוני 2021
Ganz+gaon.jpg|יהורם גאון ובני גנץ בעת קבלת דוקטור לשם כבוד באוניברסיטת בר-אילן


## אישים בולטים
* נלסון מנדלה - זכה ב-50 תוארי דוקטור לשם כבוד
* באקמינסטר פולר - אדריכל, ממציא, פילוסוף ואיש רוח אמריקאי. זכה ב-47 תוארי דוקטור לשם כבוד
* טנזין גיאטסו (הדלאי לאמה) - זכה ב-43 תוארי דוקטור לשם כבוד

## לקריאה נוספת
* תמר אלמוג ועוז אלמוג, **כל שקרי האקדמיה**, ידיעות ספרים, 2020, עמ' 38–40.

## קישורים חיצוניים

* תקנון דוקטור לשם כבוד, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים
*  בן-גוריון מקבל תואר דוקטור לשם כבוד באוניברסיטה העברית, סרטי גבע, ארכיון שפילברג, 1958 (התחלה: 2:16)
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:פרסים
אברהם שוער

**אברהם שׁוֹעֵר** (באנגלית: **סוֹיֶר**, **Abraham Soyer**; ח' בחשוון תרכ"ט, 24 באוקטובר 1868, לוצין, לטביה, האימפריה הרוסית – ג' בשבט ת"ש, 13 בינואר 1940, ניו יורק) היה סופר יידיש ועברית, מורה, מרצה וסופר ילדים.

## קורות חייו
שוער הוא נכדו של הרב נפתלי ציוני, רב העיר לוצין. למד בחינוך יהודי מסורתי ובישיבה. בילדותו למד בחברותא עם הרב אברהם יצחק הכהן קוק.

לאחר שהשלים בחינות בגרות חיצוניות התפרנס מהוראה בכמה ערים בלטביה ובפולין. בשנת 1912 היגר עם כל משפחתו לאמריקה והשתקע בניו יורק, שם לימד במוסדות שונים ובעיקר בבית המדרש למורים שליד ישיבת רבי יצחק אלחנן.

עם הגיעו לאמריקה הרבה לפרסם ספרות לילדים בשתי הלשונות, עברית ויידיש, שאת ראשיתה עשה עוד באירופה. כן פרסם מאמרים ומסות בענייני חינוך וספרות ילדים. סיפוריו מלאים בדמיון ועשירים בעלילות וסגנונו היה תמציתי ומגובש. הוא התמחה בכתיבת דיאלוגים שנונים וחריפים בין דמויותיו. כתיבתו הייתה אופטימית, תמימה ועם זאת חכמה.

ספרו "מאורעות ימימה" תורגם לאנגלית (*The Adventures of Yemima*) והיה לרב-מכר שנמכר עד היום. בנו, רפאל סויר (Raphael Soyer; 1899–1987), תרגם את ספרו ואייר אותו. גם שני בניו האחרים, משה (Moses Soyer) ואייזק סויר (Isaac Soyer) היו ציירים ידועים ומורים לאמנות.

## מספרי אברהם שוער (סויר) בעברית
***בעולם הפלאות**, מעולם האגדה, מצוירים בידי נחום גוטמן, יבנה, 1939
***בעלי פרנסות**, סיפור, הוצאת פ' גינזבורג, 1927
***דור הולך**, סיפורים, דביר, 1929
***מאורעות ימימה החכמה**, אגדה, ירושלים, 1934 – הספר היה להיט בתרגומו האנגלי ובציוריו של בנו, רפאל סויר; באנגלית נקרא "הרפתקאותיה של ימימה"
***שועל רמועל - סיפור אגדה**, ציורים : נחום גוטמן, הוצאת יבנה, 1942.
**הבנים הטובים*, הוצאת יבנה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* שושנה רייך, הסופר אברהם שוער, "מגד ירחים" (עלון חודשי להנחלת משנת הראי"ה ומורשתו בהוצאת בית הרב), גיליון 124, שבט תש"ע, עמ' 4 והמשך בעמ' 2
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:ילידי 1868

קטגוריה:נפטרים ב-1940
צבים רכים

[ממוזער|250px|שמאל|[צב רך מצוי בישראל.]]
[ממוזער|[צב רך הודי קטן-ראש.]]

**צבים רכים** (שם מדעי: Trionychidae) היא משפחה של צבים החיים במים מתוקים עד מים מליחים לאורך אפריקה, אסיה וצפון אמריקה כשבעבר התגלו גם באירופה ואוסטרליה.

מינים אלה איטיים ביבשה אך מהירי תנועה במים והם מאופיינים בעיקר בשריון הנמוך שלהם, כשהלוחיות שלהם מתחלפות בחוליות ארוכות מכוסות בעור עבה לאורך הצוואר והגפיים, מה שמאפשר לצבים לנוע במהירות במים. אלו אוכלי כל המחפשים טרף של חרקי מים, רכיכות, דגים ודו-חיים שהם חוטפים בלסתותיהם וכן הם מגוונים בצמחייה או בנבלות.

צבים אלה יכולים להגיע לגודל מרשים, כשהגדול מביניהם הוא צב רך ענק יאנגצי מנהר היאנגצה שמגיע לאורך 1.8 מטר ולמשקל 240 ק"ג. לרוב הם גם בעלי דו-צורתיות זוויגית לטובת הנקבות.

בישראל מצוי מין אחד מהמשפחה - צב רך מצוי.

## מיון
*תת-משפחה Cyclanorbinae
**סוג *Cyclanorbis*
**סוג *Cycloderma*
**סוג *Lissemys*
**סוג *Nemegtemys* - נכחד
*תת-משפחה Trionychinae
**סוג ומין יחיד צב רך אסייתי (*Amyda cartilaginea*)
**סוג צב רך אמריקני (*Apalone*)
**סוג אקססטמיס (*Axestemys*) - נכחד
**סוג צב רך קטן-ראש (*Chitra*)
**סוג ומין יחיד *Dogania subplana*
**סוג דרזינדרטס (*Drazinderetes*) - נכחד
**סוג *Gobiapalone* - נכחד
**סוג *Khunnuchelys* - נכחד
**סוג *Murgonemys* - נכחד
**סוג *Nilssonia* - בו צב רך הגנגס
**סוג *Oliveremys* - נכחד
**סוג ומין יחיד *Palea steindachneri*
**סוג Palaeoamyda* - נכחד
**סוג [[צב רך כהה ענק]] (*Pelochelys*)
**סוג *Pelodiscus* - בו [[צב רך סיני]]
**סוג *Rafetoides* - נכחד
**סוג [[צב רך ענק]] (*Rafetus*)
**סוג ומין יחיד [[צב רך מצוי]] (*Trionyx triunguis*)
**תת-משפחה Plastomeninae - נכחדה
**סוג *Aspideretoides*
**סוג *Atoposemys*
**סוג *Gilmoremys*
**סוג *Hutchemys*
**סוג *Helopanoplia*
**סוג *Plastomenus''

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
אאוז'ניו דה אנדרדה

**אֵאוּזֶ'נְיוֹ דֶה אַנְדְרָדֶה** (פורטוגזית: **Eugénio de Andrade**; 19 בינואר 1923 - 13 ביוני 2005) הוא שם העט של **ז'וֹזֶה פוֹנְטִינְיָשׁ** (**José Fontinhas**), משורר פורטוגזי. דה אנדרדה הוא זוכה פרס קמואש לשנת 2001.

דה אנדרדה חיבר למעלה מעשרים ספרי שירה, אשר רבים מהם תורגמו לשפות זרות. שירתו התאפיינה באופן מובהק כשירה לירית, אשר נקודת המוצא שלה היא רומנטיזם אתי בעל מאפיינים פגניים. היא נסובה סביב תחומי עניין מוגדרים היטב, בהם חשיבות הלשון והיצירה הספרותית, משמעות יחסי הקִרבה בחיי הפרט ומשקל ערכי המוסר בעולם המשתנה תדיר. בנוסף הוא נחשב גם לאחד מגדולי המתרגמים של פדריקו גארסיה לורקה לפורטוגזית.

## ביוגרפיה
נולד בפובואה דה אטליה, במערב פורטוגל. לאחר הגירושים של הוריו, עבר לליסבון. בגיל 13 החל לכתוב. בשנת 1939 פורסם ספרו הראשון תחת שמו האמיתי. בשנת 1944, אחרי שרותו הצבאי, עבד כמפקח אדמיניסטרטיבי במשרד הבריאות. בשנת 1950 עבר לפורטו, שם גר למעלה מארבעה עשורים.

נפטר בשנת 2005, לאחר מחלה נירולוגית ממושכת.

## מספריו
*"הידיים והפירות" (1948)
*"האוהבים בלי פרוטה" (1950)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* 

**משיריו בתרגום [[רמי סערי]]**: 
* "אומנות השירה"
* 

קטגוריה:משוררים פורטוגזים
קטגוריה:סופרים פורטוגזים הידועים בשם עט
קטגוריה:זוכי פרס קמואש
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1923
קטגוריה:פורטוגזים שנפטרו ב-2005
עולה חדש

[260px|ממוזער|[שר הקליטה, יאיר צבן (מימין) לצד יו"ר הסוכנות היהודית, אברהם בורג, מקבלים פני עולים חדשים מרוסיה בנמל התעופה בן-גוריון, 1995]]
260px|ממוזער|עולים חדשים מאתיופיה יורדים ממטוס לאחר הגעתם במסגרת מבצע שלמה מאדיס אבבה
**עולה** או **עולה חדש** הוא מונח בעל שתי משמעויות ייחודיות בשפה העברית: אחת מן המסורת היהודית, והאחרת מן החוק הישראלי.

## משמעות הביטוי במסורת היהודית
אזכור מוקדם של מונח זה מצוי בתנ"ך (), כאשר בני יעקב, שבאו ממצרים לארץ, כדי לקבור את אביהם, נקראו בשם "עולים". גם לאחר מכן, ומאז גלותם מארץ ישראל, נעשה שימוש במונח זה בכל הדורות כאשר יהודים חתרו לעלות לארץ האבות. הם עלו כיחידים ובקבוצות קטנות, ברישיון וללא רישיון, וביקשו לחיות ולהיקבר בה.

במסורת היהודית מקובל לקרוא ליהודי שהגיע לארץ ישראל, בעיקר אם הגיע כדי להשתקע בה, "עולה". נעשית הבחנה ברורה בין הגירה, שהיא מעבר מארץ לארץ באופן כללי, לבין עלייה המציינת השתקעות של יהודים בארץ ישראל. המסורת היהודית רואה בעלייה לארץ ישראל מצווה גדולה (מצוות יישוב ארץ ישראל), ולפיכך העולה החדש נחשב כמי שקיים מצווה מיוחדת במינה.

הביטוי "עלייה" לא שימש רק לציון הגירתם של יהודים לארץ ישראל מטעמים אידאולוגיים אלא לבואם של יהודים לארץ מכל סיבה, אף שלא לצורך שהיית קבע. באותה מידה, המונח "ירידה", המציין עזיבת ארץ ישראל מכל סיבה, אינו חייב להיות קשור לאידאולגיה כלשהי (כך, נאמר שיעקב ובניו ירדו מצרימה).

## מעמד בחוק הישראלי
בחוק הישראלי "עולה חדש" הוא מעמד שבו נמצא מי שמבקש לשבת ישיבת קבע בישראל מכוח חוק השבות. חוק השבות מעניק זכות עלייה לישראל לא רק לאנשים שנחשבים ליהודים על-פי הגדרת ההלכה (אם יהודייה או גיור), אלא גם לאנשים ממוצא יהודי עד דור שלישי, וכן לבני זוג של יהודים. לפיכך, גם מי שאינו נחשב כיהודי על-פי ההלכה, או שאינו רואה עצמו כיהודי, עשוי לקבל מעמד של "עולה חדש" אם התקיימו בו התנאים הקבועים בחוק השבות. מעמד של "עולה חדש" ניתן גם למי שמבקש להפוך לתושב קבע בישראל מכוח חוק השבות, וגם למי שמבקש להפוך לאזרח ישראלי לכל דבר ועניין לפי אותו חוק. המעמד קצוב בזמן - בדרך כלל למשך שנה מהיום שבו הגיע העולה לישראל. במהלך השנה הזו זוכים העולה ובני משפחתו להטבות מיוחדות שמתבטאות בסל קליטה, קצבאות קיום ודיור, בהקלות מס, בזכות לקבלת שיעורי עברית חינם ועוד. מי שמתאזרח בישראל שלא על-פי חוק השבות, אינו נחשב כעולה חדש, ואינו זוכה בדרך-כלל להטבות הללו. ישראלי שנולד בחוץ לארץ או שהה בה שנים רבות ומבקש לחזור לישראל אינו נחשב לעולה חדש, אולם מוענק לו מעמד של תושב חוזר, שכולל את רוב ההטבות המוענקות לעולה חדש.

בעידוד עלייתם של יהודים לישראל מטפלים שליחי עלייה מטעם הסוכנות היהודית, המוצבים בקהילות גדולות של יהודים. בקליטתם של עולים חדשים בישראל מטפל המשרד לקליטת עלייה.

## ראו גם
* משרד העלייה והקליטה
* קליטה
* סל קליטה
* עלייה לארץ ישראל
* ירידה מארץ ישראל

## קישורים חיצוניים

* אתר המשרד לקליטת העלייה
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: חברה
קטגוריה:ישראל: חוק ומשפט
קטגוריה:עלייה
קטגוריה:אנשי השנה של העולם הזה
ו. ס. אנדרוז

**קליאו וירג'יניה אנדרוז** (באנגלית: **Cleo Virginia Andrews**; 6 ביוני 1923 - 19 בדצמבר 1986) הייתה סופרת אמריקאית.

## חייה
אנדרוז נולדה בפורטסמות', וירג'יניה, ארצות הברית, הבת היחידה בין שלושת ילדיהם של ויליאם וליליאן אנדרוז.

בזמן לימודיה בתיכון נפלה במדרגות בבית ספרה, ונפצעה בגבה. אבחון מוטעה של הרופאים גרר ניתוחים כושלים בגבה, שהותירו אותה נכה. היא נאלצה לבלות את שארית חייה בכיסא גלגלים או על קביים.

אחרי סיום התיכון למדה אמנות במשך ארבע שנים, ועבדה, בין היתר, כציירת דיוקנים. היא כתבה כמה רומנים וכעשרים סיפורים קצרים, מהם רק אחד התפרסם - "שכבתי עם דודי בליל כלולותי" (תרגום חופשי). מאוחר יותר התפרסם סיפור קצר נוסף פרי עטה, "אלוהי ההר הירוק".

ב-1979 הגישה אנדרוז להוצאה לאור רומן שכתבה בשם "אחוזי הדיבוק" (the obsessed). נאמר לה שהיה לסיפור פוטנציאל, אך צריך "לתבל" אותו מעט. בין לילה היא הוסיפה כמה פרטים ושינתה את השם, ו"פרחים בעליית הגג", ספרה הראשון, יצא לאור. תוך שבועיים מיום יציאתו, הגיע הספר לראש רשימת רבי המכר.

במשך השנתיים הבאות, אנדרוז כתבה ארבעה ספרי המשך לרומן "פרחים בעליית הגג" - "עלי כותרת עפים ברוח", "פרחים הצמיחו קוצים", "פרחים נבלו קמלו" ו"גן של צללים", שעלילתו מתרחשת טרום-עלילת "פרחים בעליית הגג". אנדרוז אף פרסמה את הרומן "אודרינה" והחלה בכתיבת סדרת ספרים חדשה, כאשר אובחנה כחולה בסרטן השד.

אנדרוז הופיעה בתפקיד מנקת חלונות של אחוזת פוקסוורת' בקטע קצר בסרט "פרחים בעליית הגג" שיצא ב-1987, אך מעולם לא זכתה לראות את הצלחתו - היא מתה שנה אחת לפני, ב-19 בדצמבר 1986.

אנדרוז מעולם לא נישאה, ולא היו לה ילדים.

אחיה של אנדרוז החליטו להמשיך ולפרסם את כתביה הנותרים. לשם כך חיפשו אחר סופר צללים, שישלים את סיפוריה הנותרים ויכתוב ספרים חדשים תחת שמה. הסופר אנדרו ניידרמן גויס למשימה, ומאז ועד היום כמעט עשרים שנה לאחר מותה של האשה מאחורי הכותרת "וי. סי אנדרוז", התפרסמו למעלה משישים ספרים תחת אותו שם, ביניהם: "המלאך האפל", "שמיים", "מלודי", "מוזיקת לילה", "שחר", "סודות של הבוקר", "רייבן", "קאט", "הגן הנעלם" ועוד.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
*
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1986
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1986
אנדריאס סטאיקוס

**אנדריאס סטאיקוס** (יוונית: **Ανδρέας Στάϊκος**; נולד ב-1944) הוא מחזאי וסופר יווני, יליד אתונה, שהרבה לתרגם ליוונית מיצירותיהם של סופרים צרפתים בני המאה השמונה עשרה. ספר הביכורים שלו, "אריאטה הגועלית", שחמישה מרישומיו של הצייר יאניס צרוכיס נלווים אליו, לא עורר שום הדים. 

ספרו "בישולים מסוכנים", שיצא לאור ביוונית בשנת 1997, תורגם לארבע-עשרה שפות. התרגום העברי, מאת אמיר צוקרמן, ראה אור בהוצאת כתר בשנת 2003.

בשנת 1999 הוא פרסם מחזה על חייו של קונסטנטינוס כריסטומנוס.

## קישורים חיצוניים
* קורות חיים
* 

קטגוריה:סופרים יוונים
קטגוריה:תסריטאים
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1944
שיכול עיצורים

בפונולוגיה, **שׂיכּוּל עיצורים** הוא תופעה לשונית שבה שני עיצורים סמוכים מתחלפים במקומותיהם. שיכול עיצורים הוא מקרה פרטי של תופעה פונולוגית רחבה יותר המכונה  **[[מֵטָאתֵזיס]]** , חילוף של שני הגאים סמוכים זה בזה.

## עברית
בעברית חל שיכול עיצורים בעיקר בבניין התפעל, כאשר פ' הפועל (העיצור הראשון של השורש) היא אחד מן העיצורים השורקים - צ (כולל צ'), ס, ש, ז (כולל ז') או ג'. במקרה זה מתחלפת פ' הפועל עם העיצור הסמוך לפניו, כלומר עם העיצור ת של תחילית הבניין. לאחר שיכול העיצורים עשויה להתרחש הידמות קולית, כך שה-ת' הופכת ל-ד, או הידמות נחצית, כך שה-ת' הופכת ל-ט. למשל, בהצבת השורש שכ"ר בבניין התפעל בזמן עבר, צריכה לכאורה להתקבל הצורה: ***הִתְשַׁכֵּר**, אולם מתרחש שיכול עיצורים ונוצרת הצורה **הִשְׁתַּכֵּר**. במקום הצורה ***הִתְזַמֵּן** מתקבלת הצורה **הִזְדַּמֵּן**, שכן שיכול העיצורים במקרה זה מלווה בהידמות קולית. הצורה ***הִתְצַעֵר** הופכת ל-**הִצְטַעֵר** - שיכול העיצורים מלווה בהידמות נחצית.

שיכול עיצורים במערכת הפועל מוגבל רק לבניין הִתְפַּעֵל. כך למשל מהשורש ת-ס-ס בבניין קל (פָּעַל) נגזר הפועל לִ**תְסֹ**ס ובבניין הִפְעִיל - הִ**תְסִ**יס. מצב פונולוגי כמעט זהה בבניין הִתְפַּעֵל דווקא גורם לשיכול עיצורים: *הִ**תְסַ**פֵּר >> הִ**סְתַּ**פֵּר.

במערכת השם חל לפעמים שיכול עיצורים גם בתנאים מורפולוגיים לא-קבועים, וגם כאשר חוצצת תנועה בין העיצורים. בעברית מקראית, למשל, חל לעיתים קרובות שיכול של עיצורים סונורנטיים: שִׂמְלָה-שַׂלְמָה. יש גם תיעוד לשיכול עיצורים כשרק אחד מהעיצורים הוא סונורנטי: בֶּהָלָה-בַּלָּהָה, ולפעמים אף בין שני עיצורים שאינם סונורנטיים, למשל: כֶּבֶשׂ-כֶּשֶׂב.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פונולוגיה
קודקס

[ממוזער|קודקס כתוב על [קלף (כתב)|קלף]]
**קוֹדֶקְס**, כינוי לספרים שנכתבו שלא בתבנית מגילה אלא בתבנית דפים הבאים על דפים, בדומה לספר הנהוג בימינו. הכינוי כולל את כל סוגי המצעים לספרים: עור וגוויל, קלף ופפירוס.

מקור השם בלטינית: Caudex - ספר או קובץ. משמעותו המקורית של המונח הלטיני היא "גזע עץ", בגלל לוחות העץ ששימשו לכתיבה; בערבית כונה **מִצְחָף**, מילה שהתקבלה גם בעברית. כוונת המונח הזה היא לחיבורים בכתב-יד אשר נכרכו ונקראו במתכונת ספר: עמוד אחרי עמוד, והטקסט מופיע בשני צדדיו של כל דף, כפי שנעשה גם בימינו בספרים מודפסים.

## היסטוריה
[ממוזער|[הספר של קלס דוגמה לקודקס שנוצר בימי הביניים]]
בעת העתיקה, עד המאה השלישית, נכתבו ספרים בתבנית מגילה נגללת, בדומה לספרי התורה הנוהגים עד היום. מכאן הכינוי מגילות לספרים הנפרדים. מכאן גם הכינוי "בית עקד הספרים": ספרי המגילות היו נעקדים (נקשרים) ברצועות עור כדי שהמגילות לא ייפתחו, ומשום כך הספריות, משכנן של המגילות הקשורות, נקראו בתי עקד הספרים.

מהמאה השנייה לספירה החל בספרות היוונית והרומאית מעבר איטי מכתיבה על מגילה שנעקדה לכתיבת דפים נפרדים שנכרכו בקודקס, שצבר תאוצה במאות הרביעית והחמישית. בתחילה נכתבו המצחפים על גבי פפירוסים ועם הזמן נכתבו גם על קלף ועור. שימוש בשומר הדף היה נפוץ מאוד במהלך המאה ה-16, עם הרחבת שימוש בדפוס, הכנסת שומר דף החל להיות פחות נפוץ.

האזכור הראשון של המונח מצחף בספרות יהודית קיים בספר הלכות פסוקות מן המאה השמינית לספירה ולפי פרופ' מלאכי בית-אריה זהו הזמן המשוער של המעבר ממגילה לקודקס בספרות היהודית. המילה מצחף נטבעה עוד בתקופת הגאונים מן הערבית (مصحف), ומקורה כנראה אתיופי (השורש צח"ף בגעז פירושו לכתוב). גם כתבי היד החשובים של התנ"ך, כגון כתר ארם צובא, בנויים כמצחפים.

## קודקס חוקים
מכיוון שאחד השימושים העיקריים לספרים בעת העתיקה היה לכתיבת חוקים והלכות, המילה **קודקס** הפכה גם כינוי לקובץ של חוקים. קודקס היום הוא קובץ של דינים הנוגעים לתחומים השונים של החוק - פלילי, אזרחי, מסחרי או תחום יחסי העבודה. יצירת קודקס היא פעולה תחיקתית ומבוצעת על ידי הרשות המחוקקת. **קודיפיקציה** היא פעולה שבה הרשות המחוקקת עורכת בצורה סיסטמטית את החוקים השונים בתחום מסוים, מחדשת, מאחדת, משלימה ומעדכנת את החוקים וגם מבטלת חוקים מיושנים.

חוקי אור-נמו הם קובץ החוקים הקדום ביותר שנמצא בחפירות ארכאולוגיות. מקורו בתרבות השומרית העתיקה, ששלטה באזור דרום מסופוטמיה.

הקודקסים החשובים ביותר שחוברו במהלך ההיסטוריה הם:
* **[[חוקי חמורבי|קודקס חמורבי]]** - נכתב בבבל במאה ה-18 לפנה"ס ועוסק בדיני עונשים, סדרי הדיון המשפטי, דיני אישות ודיני ירושה.
* **[[קורפוס יוריס קיוויליס]]** (המכונה גם קוד החוקים הביזנטי) - נכתב על ידי הקיסר יוסטיניאנוס הראשון בשנת 533. קודקס זה הוא סיכום מלא של המשפט הרומי והשפעתו רבה בארצות אירופה עד ימינו.
* **[[קודקס נפוליאון]]** - הוא קודקס של המשפט האזרחי שנכתב בידי הקיסר נפוליון הראשון בשנים 1803–1804. חלקים ממנו תקפים עד היום בצרפת והוא משמש דוגמה לקודיפיקציה אזרחית עד ימינו.
* **[[הקודקס האזרחי הגרמני]]** - קודקס חוקים באימפריה הגרמנית אשר נחקק בשלהי המאה ה-19 בעקבות איחוד גרמניה.
* קיימת גם קודיפיקציה של חוקי הכנסייה המכונה משפט קאנוני.

## ראו גם
* קודקס אזרחי
* הצעת חוק דיני ממונות

## לקריאה נוספת
* מאיר בר-אילן, המעבר ממגילה לקודקס (מצחף), ורישומו בקריאת התורה, **[[סיני (כתב עת)|סיני]]**, קז (תשנ"א), א עמ' רמב-רנד

## קישורים חיצוניים

* 
*פיליף בובישון, לקסיקון. כתבי יד עבריים, ערביים, יווניים ולטיניים 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ספר
קטגוריה:כתבי יד
יפרוק המדבר

**יפרוק המדבר** (שם מדעי: *Anabasis articulata*) הוא מין צמח בסוג יפרוק ממשפחת הסלקיים.

## צמיחה
היפרוק הוא בן שיח חסר עלים הגדל בצפיפות וקוטרו 25 - 40 מ"מ. גבעולי היפרוק בנויים פרקים פרקים וצבעם ירוק. ענפי היפרוק עבים, קוטרם 3 - 5 מ"מ. ענפי הצמיחה הבשרניים מתחילים את צמיחתם באביב, מתארכים, מסתעפים בקיץ ונושאים על הסעיפים פרחים בחודשים ספטמבר ואוקטובר. יחידות התפוצה המכונפות נפוצות בחודשים נובמבר ודצמבר עם גשמי החורף. צבען של הכנפיים בטרם הבשילו נע מקרם-לבן עד ארגמן ושונה משיח לשיח. תכונה זו קבועה לכל פרט באוכלוסייה. שפע הגוונים של הפרטים באוכלוסיות השונות הגדלות בתחום האופטימום גבוה מהמגוון בתחום המינימום. לאחר הפצת הפירות, מתייבשים הענפים שנשאו אותם ונושרים. הזרעים נובטים בקלות בגשמים הראשונים. אם אין תנאים מתאימים לנביטה הם מאבדים את חיוניותם תוך שבועות אחדים. בשנים שחונות עשוי היפרוק לא לפרוח כלל, ואז השרת חלקי ענפיו אינה קשורה במקצב הצמיחה השנתי אלא בבצורת.

## תפוצה בארץ ישראל
היפרוק נפוץ בין היתר בנגב הצפוני, אך יכול לגדול בסוגי קרקעות שונים. היפרוק גדל בדרגשי גיר, בנגב ברמת עבדת, הר חתירה, הר שגיא ובסיני בג'בל יעלק וברמת א-תיה. היפרוק גדל בקירטון קשה במדבר יהודה ובחול ניאוגני במישור רותם, מישור ימין ואזור עמק ירוחם-דימונה. היפרוק גדל בחול מיוצב וחול על לס או על מישורי חצץ בין רביבים לתעלת סואץ ועל סרוזיום לסי בין שדה בוקר לירוחם.

## שימושים
מאפר היפרוק ניתן להפיק סבון חסר ריח על ידי ערבוב במים. ברפואה העממית הכינו מגבעולי היפרוק משרה לטיפול במחלות עור, דרכי הנשימה, דרכי השתן ומפרקים.

## קישורים חיצוניים

* יפרוק המדבר - אגדות ומידע מפורט מתוך האתר טיולים בארץ מגדיר צמחים

קטגוריה:סלקיים
קטגוריה:הנגב: הצומח
יעקב לנדא

הרב **יעקב לנדא** (תרנ"ג 1893 – כ"ו בשבט ה'תשמ"ו, 5 בפברואר 1986) היה רב העיר בני ברק ואב בית דין במשך חמישים שנה, בין השנים 1936–1986, שם ייסד וניהל מערכת כשרות והיה חבר בבית דין רבני חב"ד.

## ביוגרפיה
### ברוסיה הלבנה
נולד בעיירה קורניץ שברוסיה הלבנה להוריו גיטה פייגה ורב חיים משה יהודא ליב לנדא, שהיה רב העיירה. לאחר פטירת אביו, מונה בגיל 20 לרב המקום בלחצו של הרבי שלום דובער שניאורסון מלובביץ'.
בהמשך ייסד את ישיבת "תפארת בחורים" במוסקבה עבור בעלי תשובה. לפני נישואיו שימש כרב בקהילת חסידי חב"ד בעיר ליבאו שבלטביה, ובשנת 1930 נשא לאישה את מינה רבינוביץ (אחותו של הרב אברהם אליהו קפלן).
בעת שהותו ברוסטוב שעל נהר הדון, מינה אותו רבי שלום דובער שניאורסון ל"רב החצר". הוא היה אחראי לבניית המקווה בחצר הבית בשיטת "בור על גבי בור", שהייתה חידוש הלכתי. הוא פעל גם להפצת היהדות ברוסיה.
מאוחר יותר היה קרוב לרבי יוסף יצחק שניאורסון, הרבי השישי לשושלת חב"ד, וכן לרבי מנחם מנדל שניאורסון. השניים היו בקשר הדוק והתכתבו בנושאים דתיים ומנהגיים הקשורים לחסידות חב"ד.
### פעילותו בארץ
לאחר עלייתו לארץ ישראל באלול תרצ"ד, שימש כרב ביישוב רמתיים (היום חלק מהוד השרון) במשך שמונה חודשים. לאחר מכן התמנה לרב העיר בני ברק, תפקיד בו החזיק במשך חמישה עשורים, מכסלו תרצ"ו ועד לפטירתו.
במהלך כהונתו בבני ברק, הקדיש זמן לפיקוח על תהליך העישון של ירקות והקפיד לעמוד ברחובות העיר בשבתות ולוודא שנשמרים דיני השבת. כמו כן ייסד את מערכת הכשרות של הרב לנדא, ששימשה את העיר והסביבה.
הוא היה מסביר פנים ומסר שיעורים בהלכה ובספר התניא, כמו כן נאם בשבתות על תורת חסידות חב"ד.
בליל פטירתו ביקש מראש העיר, משה אירנשטיין, שיתמנה בנו, הרב משה יהודא ליב לנדא, לרב העיר, כפי שציווה בצוואתו. ההלוויה, שהתקיימה בבני ברק, הייתה המונית, והעירייה מינתה את בנו מיד לאחר מכן. ההלוויה המשיכה לירושלים, שם נטמן בבית הקברות בהר הזיתים, בחלקת חב"ד.

### משפחתו
* בנו הרב משה יהודא ליב לנדא המשיך את דרכו כרב בבני ברק.
* בנו הרב אליהו עומד בראש ישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד.
* חתנו הרב שלמה נח קרול.

### עץ משפחתי
 250px|ממוזער|הרב לנדא, מימין, בחתונה בתשכ"ז

## לקריאה נוספת
**אוצר החסידים - ארץ הקודש** - אישיותם ומשנתם החסידית של משפיעי חב"ד, עמודים 455–478, בעריכת יוסף אשכנזי, תשע"ב

## קישורים חיצוניים

אשר מדינה, הלילה האחרון של הגר"י לנדא, ראיון עם בנו הרב אליהו לנדא, מוסף קולות של העיתון 'בקהילה' כ"ד בשבט תשס"ו, מתוך אתר שטורעם
נפתלי קראוס, הרב לנדא - רב בה"א הידיעה, מעריב, 6 בפברואר 1986
מקורניץ עד בני-ברק / זכרונות, באתר col, אב תשס"ו

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי אדמו"ר הרש"ב
קטגוריה:בני ברק: רבנים ראשיים
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:חברי בית דין רבני חב"ד בעבר
קטגוריה:רבני חב"ד במאה ה-20
קטגוריה:רבני ערים חסידי חב"ד בישראל
קטגוריה:הוד השרון: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת תומכי תמימים בלובביץ'
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת חב"ד
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:משפחת לנדא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1893
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
קטגוריה:חסידי אדמו"ר הריי"צ
ארנה ספ

**אֶרנֶה סֵפּ** (הונגרית: **Szép Ernő**; 30 ביוני 1884 – 2 באוקטובר 1953; נולד בשם "יחזקאל שן" או בהונגרית-גרמנית "אזקיאל שן" "Schön Ezékiel") היה משורר, סופר, מחזאי ועיתונאי יהודי הונגרי. זוכה פרס באומגרטן (1933).

## קורות חיים
ספ נולד בעיירה הוסט שברוזנות מרמורש (כיום באוקראינה) ב-30 ביוני 1884. אביו, שמואל שן, היה מורה, ואמו, מטילד לבית לוונשטיין – תופרת. בילדותו עברו בני המשפחה להתגורר בעיר דברצן. בעת לימודיו בבית הספר התיכון עשה ספ את צעדיו הראשונים כמשורר. בשנת 1902 ראה אור ספר ביכוריו, קובץ השירים "זֵר ראשון". לאחר סיום לימודיו החל ספ עובד ככתב העיתונים "אז אשט" (Est -"העֶרֶב") ו"אז אוישאג" (Ujság-"העיתון") ועבר להתגורר בבודפשט. עד מהרה נחשף לחיי התרבות התוססים של הבירה ההונגרית, ובתמיכת חברו הקרוב, המשורר אנדרה אדי, הפך לאחד מכותבי כתב-העת הנודע ניוגט (Nyugat). במלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא האוסטרו-הונגרי והוצב בשפלת מַצְ'בָה שבסרביה. לאחר דיכוי המהפכה הקומוניסטית של בלה קון ב-1919 נמלט לווינה, אך שב במהרה. בין מלחמות העולם הוא היה מחזאי ועיתונאי ידוע, והיה מזוהה עם הליברלים. לאחר השתלטות גרמניה על הונגריה ב-1944 הועבר לגטו בודפשט, וב-20 באוקטובר נלקח לשירות העבודה והועסק בעבודות ביצורים סמוך לבירה. אנשי השגרירות השוודית של ראול ולנברג הנפיקו לו דרכון ודרשו את שחרורו, וב-8 בנובמבר הוא הוחזר לגטו, שם שהה באחד מבתי המבטחים של ולנברג. באפריל 1945 פורסם בטעות שהוא נרצח בידי הנאצים. לאחר המלחמה התדרדר לעוני ומת חסר כל ב-1953 בבודפשט.

ספ פרסם יותר מחמישים ספרים – קובצי שירה רבים, רומנים, נובלות, מחזות וסקיצות ספרותיות. כמו כן כתב גם ספרים שלא התפרסמו מעולם, למשל הרומן נַטָלְיַה, שממנו נותר רק כתב-יד. רבות מיצירותיו העלומות נגנזו בספריית סצ'ני שבבודפשט, ואחרות אבדו במרוצת השנים. אף שספריו זכו לשבחים רבים, נותר ספ יוצר שולי למדי בנוף הספרות ההונגרית, אולי משום שנמנע מלטפל ביצירותיו בשאלות השעה והעדיף להתמקד בביוגרפיה שלו או לערוג לתום הנעורים ולעולם טוב יותר. יש הרואים בו, אפוא, דוגמה מובהקת ביותר לאימפרסיוניזם ולאסכולת הדקדנס של הספרות ההונגרית.

## ספריו
[220px|ממוזער|המצבה על קברו של ארנה ספ ב[בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה|בית הקברות היהודי שברחוב קוזמה בבודפשט|טקסט=]]

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים יהודים הונגרים
קטגוריה:משוררים הונגרים
קטגוריה:משוררים יהודים
קטגוריה:מחזאים הונגרים
קטגוריה:מחזאים יהודים
קטגוריה:יהודים מרוסיה הקרפטית
קטגוריה:יהודים זוכי פרס באומגרטן
קטגוריה:סופרים אסורים (הונגריה, 1944)
קטגוריה:חברי אגודת פטפי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1884
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1953
קארל דייוויד אנדרסון

**קארל דייוויד אנדרסון** (באנגלית: **Carl David Anderson**; 3 בספטמבר 1905 – 11 בינואר 1991) היה פיזיקאי אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל כך שגילה את הפוזיטרון, הישג שזיכה אותו בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1936.

## ביוגרפיה
אנדרסון נולד בניו יורק כבן למהגרים משוודיה. הוא למד פיזיקה והנדסה במכון הטכנולוגי של קליפורניה, סיים תואר שני בשנת 1927, ותואר דוקטור בשנת 1930. תחת פיקוחו של רוברט מיליקן, הוא החל לחקור קרניים קוסמיות, ובמהלך אחד מהמחקרים נתקל בעקבות לא צפויות בתצלומים מתא הערפל שלו, אותם הוא פירש נכונה כעקבות שנוצרו על ידי חלקיק בעל מסה זהה לזו של האלקטרון, אך בעל מטען חשמלי מנוגד. התגלית, שהוכרזה בשנת 1932 ולאחר מכן אוששה על ידי אחרים, נתנה תוקף לחיזוי התאורטי של פול דיראק על קיומו של הפוזיטרון. אנדרסון השיג את ההוכחה הראשונה לכך שפוזיטרונים קיימים על ידי כך שירה קרני גאמא שהופקו מקרביד של תוריום לעבר חומרים אחרים. התוצאה הייתה יצירה של זוגות אלקטרון-פוזיטרון. עבור פועלו, אנדרסון קיבל את פרס נובל לפיזיקה בשנת 1936, כאשר באותה שנה זכה גם ויקטור פרנץ הס, על גילוי הקרינה הקוסמית.

עוד בשנת 1936, אנדרסון ותלמידו, סת' נידרמייר, גילו את המיואון (או "מו-מסון", כפי שהוא נקרא במשך שנים רבות), חלקיק תת-אטומי השוקל פי 207 ממשקל האלקטרון. בתחילה, אנדרסון ונידרמייר האמינו שמצאו פאיון, חלקיק שהידקי יוקאווה הניח את קיומו בתאוריית הכוח הגרעיני החזק שלו. כאשר התברר שאנדרסון לא צפה בפיאון, הפיזיקאי התאורטי איזידור אייזק רבי, היה נבוך בשאלה כיצד התגלית המפתיעה תוכל להתאים לאיזשהו מודל לוגי של פיזיקת החלקיקים, והוא שאל "מי הזמין את זה?". המיואון היה הראשון מבין רשימה ארוכה של חלקיקים תת-אטומיים שגילויים בלבל תאורטיקנים, שלא הצליחו לשייך את החלקיקים לתאוריות שלהם. ויליס לם טען שהוא שמע בשלב מסוים את האמרה "שאדם שגילה חלקיק יסוד קיבל פרס נובל, אבל תגלית שכזו צריכה לעלות לו היום בקנס של 10,000 דולר".

קארל אנדרסון בילה את כל הקריירה שלו בקאלטק. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא ערך מחקר בטילים. הוא נפטר ב-11 בינואר 1991, ונקבר בלוס אנג'לס שבקליפורניה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:חברי החברה הפיזיקאית האמריקאית
קטגוריה:זוכי מדליית אליוט קרסון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1991
יוהאן יאקוב בלמר

**יוהאן יאקוב בלמר** (בגרמנית: **Johann Jakob Balmer**; 1 במאי 1825 – 12 במרץ 1898) היה מתמטיקאי ופיזיקאי שווייצרי.
## חייו
בלמר נולד בלאוזן (Lausen) שבשווייץ, בנו של נשיא בית המשפט שגם שמו היה יוהאן יאקוב בלמר. אמו הייתה אליזבת רולה בלמר, והוא היה בנה הבכור. במהלך לימודיו הצטיין במתמטיקה, ולכן החליט להתמקד בתחום זה בלימודיו האוניברסיטאיים. 

הוא למד באוניברסיטת קארלסרוהה ובאוניברסיטת ברלין, בשנת 1849 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת בזל, כאשר השלים את עבודת המחקר שלו על הציקלואידה. מאז חי בבזל, שם היה מורה בבית ספר לבנות. כמו כן הרצה באוניברסיטת בזל. בשנת 1868 נשא לאישה את כריסטינה פאולינה רינק. לזוג נולדו שישה ילדים.

למרות היותו מתמטיקאי, הוא אינו ידוע ממחקר בתחום זה. תרומתו החשובה ביותר (שאותה יצר בגיל 60 בשנת 1885) הייתה הנוסחה המתמטית הפשוטה עבור אורכי הגל של סדרות שונות של הספקטרום של אטום המימן:

\lambda\ = \frac{ hm^2 }{ (m^2 - 4) }

כאשר  \lambda> הוא אורך הגל, h= מטר, ו- m = 3,4,5 .... בלמר השתמש בנוסחה זו כדי לחזות את אורך הגל כאשר m=7, ואחד מעמיתיו מהאוניברסיטה אישר שישנה התאמה במידה גבוהה של דיוק. הסיבה שנוסחת בלמר נותנת את ערכי אורכי-הגל הנכונים לא הובנה עד להצגת מודל האטום של בוהר בשנת 1913, והתפתחות מכניקת הקוונטים בתחילת המאה ה-20.

מכתש בלמר על הירח וסדרת בלמר קרויים על שמו.

יוהאן יאקוב בלמר נפטר בבזל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:פיזיקאים שווייצרים
קטגוריה:מדענים שווייצרים
קטגוריה:בוגרי מכון קרלסרוהה לטכנולוגיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בזל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בזל
קטגוריה:ילידי 1825
קטגוריה:נפטרים ב-1898
רבי יצחק נפחא

רבי **יצחק נפחא** היה אמורא ארץ ישראלי בן הדור השני והשלישי. כינויו "נפחא" (המעיד על מקצועו, נפח) המופיע לעיתים קרובות בתלמוד הבבלי אינו מופיע כלל בתלמוד הירושלמי.

## תולדותיו
היה חבר בבית מדרשו של רבי יוחנן, והרבה מאמרים אמר בשמו. תלמידיו החשובים של ר' יוחנן, רב אמי ורב אסי, היו יושבים לפני ר' יצחק. כבר בימי ר' יוחנן הגיע למעלה גבוהה בתורה, ופעם כשחלק על ר' יוחנן באגדה, אמר ריש לקיש: "טובים דברי נפחא מדברי בר נפחא" (ר' יוחנן נקרא בתלמוד לעיתים בשם "בר נפחא"). רבים מחכמי ארץ ישראל למדו איתו הלכה ואגדה ומסרו מאמרים בשמו.

ר' יצחק ירד מארץ ישראל לבבל ובא בקשר עם ראשי חכמיה. החכמים שאיתם התרועע הרבה היו רב לוי (גם הוא בעל אגדה ידוע) ורב נחמן, רבי אבהו, ורבי חנינא בר פפי. בנו היה רבי יוחנן בן רבי יצחק נפחא.

ר' יצחק היה מבעלי האגדה הפוריים ביותר בדורו. החשיב מאוד את האגדה, כי סבר שהיא מחזקת את מורל העם ומעודדת את רוחו שלא להתייאש בגלל העוני והסבל ששררו באותו הדור. לעומת זאת, על הזנחת בני דורו את ההלכה ונטייתם הגוברת לאגדה היה אומר: "לשעבר כשהייתה הפרוטה מצויה, היה אדם מתאווה לשמוע דבר משנה ודבר תלמוד. ועכשיו כשאין הפרוטה מצויה, וביותר שאנו חולים מן המלכות, אדם מתאווה לשמוע דבר מקרא ודבר אגדה".

את העניות ששררה בימיו בארץ ישראל הוא מתאר: "על הדורות הללו נאמר "ואכלת את עשב השדה", שאדם משכים על שדהו ואוכלה עד שהיא עשב" – ביטוי לכך שהאדם אינו יכול לחכות עד שהתבואה תבשיל.

## מאגדותיו
ר' יצחק היה בעל הלכה ובעל אגדה כאחד. פעם ישבו לפניו רב אמי ורב אסי. אחד אמר "יאמר מר הלכה" ואחד אמר "יאמר מר אגדה". התחיל לאמר הלכה – אחד לא הניח לו, התחיל לאמר אגדה ואחד לא הניח לו. אמר להם: . לבסוף אמר שתי אמרות – דבר אגדה ודבר הלכה – על אותו פסוק.

## ממאמריו
* "אם יאמר לך אדם יגעתי ולא מצאתי – אל תאמין, לא יגעתי ומצאתי – אל תאמין, יגעתי ומצאתי – תאמין".
* "אין הברכה מצויה אלא בדבר הסמוי מן העין".

## ציונו
אודות מקום קבורתו מופיע בספר הגלגולים: "חוץ לטבריה, כנגד כותל הצפוני של החומה – וקרוב אליו, יש שם כמו שניים או שלושה כוכין, ואומרים כי הם קברי צדיקים, ואיני זוכר מה שאומרים העולם. ונלע"ד שאומרים שרבי יצחק נפחא אחד מהם, והודה לי מורי שהם קברי צדיקים. ונלע"ד שאמר לי, שהוא כמו שאומרים בני אדם".

## זיהוי עם רבי יצחק האמורא שבתלמוד הבבלי
לשיטת רש"י "רבי יצחק" שבכל התלמוד הוא רבי יצחק נפחא, ונקרא גם בשמות הבאים: "יצחק בן טבלא"; "יצחק בן חקלא"; "יצחק בן אלעא"; "יצחק בן אחא דשמעתא"; ו"יצחק בן פנחס".

לשיטת רשב"ם קיים חילוק בין דברי אגדה ודברי הלכה בתלמוד. חמשת הכינויים הללו מתייחסים לאמורא המוזכר באגדתא ששמו האמיתי הוא "יצחק בן פנחס", ואילו "רבי יצחק" המוזכר בהלכה בשמו האמיתי הוא "יצחק בן אחא".

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור השני לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:טבריה: קברים ובתי קברות
קטגוריה:אישים הקבורים בהר מירון
קטגוריה:קברי צדיקים בטבריה
קטגוריה:תלמידי רבי יוחנן
דמא בן נתינה

**דמא בן נתינה** הוא דמות המופיעה בתלמוד הבבלי ובתלמוד הירושלמי, כמופת לכיבוד הורים. דמא היה גוי בעל מעמד חשוב שישב בראשות מועצת העיר אשקלון.

הסיפור הידוע ביותר על דמא בן נתינה מצוי בתלמוד הבבלי במסכת קידושין ובמסכת עבודה זרה ובתלמוד הירושלמי במסכת קידושין ובמסכת פאה. הסיפור עוסק בחכמים שיצאו לחפש אבן ישפה לחושן של הכהן הגדול במקום זו שאבדה. הגיעו לדמא ורצו לקנות ממנו את האבן, אך זה סירב מכיוון שהוצאת האבן מהתיבה שבה היא נמצאת תעיר את אביו (ישנה מחלוקת בתלמוד האם מפתחות התיבה היו בידי אביו או מתחת לכריתו, או שמא רגלי אביו היו מונחות על התיבה). החכמים ניסו שוב ושוב להעלות את המחיר שהם מוכנים לשלם עבורה. לאחר מכן, כשהחכמים פנו לדרכם ללא האבן, בא אליהם דמא בן נתינה עם האבן. החכמים רצו לשלם את מלוא הסכום כפי שעמד לאחר שהעלו אותו. דמא בן נתינה סירב באומרו לחכמים, "מה מוכר אני לכם את כיבוד אבותי במעות כסף?". על כך זכה דמא בכך שנולדה בעדרו פרה אדומה, פרה מסוג מיוחד הנדרשת לעבודת בית המקדש. החכמים שבו לביתו ורכשו אותה בכסף רב. 

יש ששיערו שהסיפור של דמה בן נתינה התרחש בתקופת שיבת ציון וכי האבן הנזכרת בסיפור היא האבן בעלת שבעה העיינים שמוזכרת בספר זכריה פרק ג פסוק ט

דמא בן נתינה היה גוי, ולכן לא היה חייב במצוות כיבוד אב ואם, ועל כך אומר התלמוד במסכת קידושין: "ואמר רבי חנינא: ומה מי שאינו מצווה ועושה כך, מצווה ועושה על אחת כמה וכמה".

סיפור מפורסם נוסף על דמא בן נתינה, מספר על מקרה שקרה כשישב עם נכבדי רומא ולבוש בבגד מיוחד (סירקון של זהב). אמו, שלקתה בנפשה, נכנסה, קרעה את בגדו וירקה בפניו לעיני כל חכמי רומא. למרות הבושות הגדולות, שתק דמא ולא ביישה, ואפילו לא גער בה. בתלמוד מובא סיפור זה כמופת לכיבוד הורים, למרות התבזות עצמית.

## בתרבות
בשנת 1999 יצא סרט קולנוע חרדי של האחים יהודה ואברהם גרובייס בשם 'דמא בן נתינה' אודותיו.

## קישורים חיצוניים
* 
* ד"ר בעז שפיגל, מדוע לא העיר דמא בן נתינה את אביו? דף שבועי מאת המרכז ללימודי יהדות באוניברסיטת בר-אילן, פרשת יתרו ה'תשס"ג.
* רני יבין ואורי אורבך, שקט, אבא ישן!, בית מדרש אלול, באתר מדרשת.
* הסיפור על דמה בן נתינה - הגרסה המקוצרת, בלוג "דבר תורה" באתר ישרא-בלוג, מרץ 2008.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים בתלמוד
קטגוריה:אשקלון: אישים
MP4

**MPEG-4 Part 14**, באופן רשמי 14496-14:2003 ISO/IEC, הוא פורמט מכל המיועד לאחסון שמע ווידאו, אולם מסוגל להכיל גם מידע אחר כמו תמונות וכתוביות. זהו החלק ה-14 ממערך התקנים MPEG-4.

חלק 14 מבוסס במידה רבה על פורמט QuickTime של אפל, אולם הוא מוסיף עליו שיפורים שונים.

לקבצים שמשתמשים בנתונים בפורמט MP4 יש מספר סיומות:
* mp4. – הסיומת הרשמית לקובצי אודיו, וידאו ותוכן מתקדם.
* m4a. – סיומת המשמשת קובצי אודיו בלבד.
* m4p. – סיומת לקבצים מוגנים בשיטת FairPlay של אפל.
*m4r. - משמש לרינגטונים של .m4r .ITunes הוא גרסה של m4a. ההבדל היחיד בניהם הוא השימוש.
* Mp4v, .m4v. – סיומת המשמשת קובצי וידאו בלבד.
* 3gp, .3g2. – סיומת המשמשת מכשירי טלפון סלולרי. יכול גם להכיל תוכן שלא מצוין במדויק במפרט של MP4 לדוגמה: TX3G, AMR, AMV, H.263. מכשירי סמארטפון מסוגלים לנגן קובצי mp4 רגילים.

קטגוריה:פורמטים דיגיטליים
מגדנאות

[שמאל|ממוזער|200px|מוצרי מגדנאות שונים, בהם [עוגת שוקולד, עוגות אישיות ועוגיות.]]
[ממוזער|200px|הכנת Bougatsa  בבית קפה ב[אתונה]]

**מגדנאות** או בשמה מהמקור הלועזי **קונדיטאות** היא ענף בתחום הקולינריה העוסק בדברי מאפה מתוקים ובמנות אחרונות. תחום המגדנאות מקיף נושאים רבים, ובהם הבצקים והקרמים, המוס, הפאי, המרנג, הפודינג, ניפוח הסוכר, העבודה בבצק סוכר, העבודה בשוקולד, הגלידה, הריבה ועוד.

קיימים מספר הבדלים חשובים המבדילים בין עבודתו של השף לזו של "השף הקונדיטור", בהם העובדה שישנם חומרי גלם אותם השף יכול להגיש כמות שהם, להבדיל מהקונדיטור.

## מקורות המגדנאות
[ממוזער|שמאל|200px|כיתת מגדנאות של [הצי האמריקאי, 1917]]
מקורה של "המגדנאות האירופית" הוא בצרפת, בעוד ש"המגדנאות המזרחית" מקורה בצפון אפריקה ואף באסיה. שני התחומים שונים בתכלית. גם בתוך אירופה קיימות אסכולות שונות של מגדנאות, ששתי העיקריות שבהן מקורן במזרח אירופה (בעיקר הונגריה), אוסטריה וגרמניה מחד ובצרפת מאידך. בארצות הברית התחום לא נחשב למפותח עד להגעתם של אנשי מקצוע אירופים שתרמו להעלאת הרמה.

## מגדנאות ישראלית
[ממוזער|מגדנייה ישראלית, עם הבחנה ברורה בין חלבי ל[פרווה (כשרות)|פרווה.]]
בישראל התפתח מאוד תחום המגדנאות עם עלייתם לארץ של יהודי מזרח ומרכז אירופה. קונדיטורים ישראלים פתחו כמה מנות על בסיס מוצרי פרווה כתחליף למנות על בסיס חלב כדי לפנות לשוק הישראלי המעדיף מזון כשר ולכן אינו צורך מנה חלבית בסיום ארוחה בשרית.

## בצקים המשמשים את עולם הקונדיטוריה
* בצק פריך
* בצק רבוך
* בצק שמרים
* בצק כרוך
* בצק עלים
* בצק בחוש
* בצק פילו
* בצק פילאס
* בצק פרסבורגר
* בצק תופין
* בצק מתוח באוויר
* בצק בירה

### בצקים מיוחדים
* בצק שקדים (מרציפן)
* בצק סוכר
* בצק שוקולד
* בצק פירות (מרמלדה)

## סוגי קונדיטורים
* שוקולטייר (קונדיטור המתמחה בייצור שוקולד)
* גלסייר (קונדיטור המתמחה בייצור גלידה)
* אמן ממתקים (קונדיטור המתמחה בייצור ממתקים)
* דקורטור (קונדיטור המתמחה בעיצוב מאכלים מתוקים)

## מגדניות מרחבי העולם

קובץ:Cakes_Borough_Market.jpg|מגדנייה בלונדון
קובץ:BCN_dolços.jpg|מגדנייה בברצלונה
קובץ:Lille_Meert2.JPG|מגדנייה בצרפת
קובץ:Baklawa_Sweets.jpg|מגדנאות מזרחית טיפוסית


## ראו גם
*טכניקות במגדנאות
*פטיסרי

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* שרון בן דוד, עיר הקדוש, באתר את, 16 ביוני 2015
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מסחר במזון
גבעה 24 אינה עונה

**גבעה 24 אינה עונה** הוא סרט ישראלי משנת 1955, בבימויו של הבמאי הבריטי ת'ורולד דיקנסון (Thorold Dickinson, 1903-1984), נשיא האקדמיה הבריטית לסרטים. הסרט התבסס על סיפור פרי עטו של צבי קוליץ והתסריט נכתב על ידי קוליץ ופיטר פריי. את המוזיקה לסרט הלחין פאול בן-חיים.

## הפקה
הסכם על הפקת הסרט נחתם בספטמבר 1953. במהלך ההפקה בשנת 1954 נתגלעה מחלוקת בין פריי ודיקנסון ופריי הורחק מהשתתפות בבימוי הצילומים. באוגוסט 1954 פנה פריי לבית המשפט בבקשה להוציא צו מניעה נגד הצגת הסרט ללא אזכור שמו כמשתתף בהפקתו. לאחר מספר ימים הושגה פשרה שאפשרה את המשך העבודה על הסרט.הסרט הופק על ידי ג'ק פדואה בשיתוף עם צבי קוליץ.

"גבעה 24 אינה עונה" היה הסרט הגדול ביותר שהופק בישראל עד אותה עת, מבחינת תקציבו, אמצעיו הטכניים וכוכביו. תקציב הסרט היה כ-400,000 דולר ובפועל עלתה הפקתו פי שלושה מהתכנון. הסרט ייצג את ישראל בפסטיבל הקולנוע בקאן.

הסרט צולם בישראל, בהשתתפות צוות ישראלי שכלל את אריק לביא ושושנה דמארי.

## עלילה
עלילת הסרט היא סיפור מסגרת לשלוש עלילות נפרדות. המסגרת היא בואם של משקיפי האו"ם לגבעה 24, לאחר שהתחולל בה קרב במהלך מלחמת העצמאות, כדי לקבוע האם תישאר בידי ישראל או בידי הערבים. בגבעה מצאו המשקיפים שלושה לוחמים ולוחמת הרוגים. כשהתגלה כי בידה הקפוצה של ההרוגה נמצא דגל ישראל, מכריזים המשקיפים כי הגבעה שייכת לישראל.

בדרך לפעולה בגבעה 24 נפרשים שלושה סיפורים של המשתתפים:

הראשון הוא סיפורו של צעיר אירי ששירת במשטרת המנדט בתפקידי מעקב אחר ארגוני המחתרת, המתאהב בנערה ישראלית חברת אחד הארגונים. בעקבות אהבתו מתנדב השוטר הבריטי להילחם לצד היהודים.

השני הוא סיפורו של תייר אמריקאי שנקלע לעיר העתיקה ומתגייס להגנתה. בסיפור זה מתוארים ימיו האחרונים של הקרב על הרובע היהודי בירושלים לפני כניעתו, כשלוחמיו מתבצרים בבית החולים משגב לדך.

השלישי הוא סיפורו של צבר ישראלי עוקצני ולא רגשני (אריק לביא), הנפגש בקרבות הנגב עם קצין נאצי פצוע ששירת בצבא המצרי (עזריה רפפורט), והדבר מעורר בו רגשות יהודיים רדומים. בסצנה ידועה בסרט רואה הנאצי, בדמדומי פציעתו, את דמות הצבר כדמות יהודי גלותי לבוש שחורים ועונד טלאי צהוב.

הלוחמת, אסתר הדסי, הייתה אחות שטיפלה בתייר האמריקאי לאחר שנפצע בקרב על הרובע היהודי. היא טיפלה בו עד שהכוחות נכנעו.

הסרט זכה להצלחה תקופתית, אך נמתחה ביקורת על צידו האמנותי, ועל כך שאף על פי שהיה כה ישראלי, דיבר אנגלית, כהכנה להפצתו בחו"ל.

## שחקנים

## אזכורים בתרבות
* בשיר "ספירת מלאי" מאת יוסי בנאי
* בפרפרזה בשם הסרט "גבעת חלפון אינה עונה"

## קישורים חיצוניים

* גבעה 24 אינה עונה, צפייה ישירה באתר יוטיוב
* ליאת שטייר-לבני, שתי פנים במראה – ייצוג ניצולי השואה בקולנוע הישראלי 1945 - 2008, ירושלים: הוצאת מאגנס – אשכולות, 2009, עמ' 63-65.
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כוח המגן העברי בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטי מלחמת העצמאות
קטגוריה:סרטי 1955
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי מלחמה ישראליים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן ישראליים
קטגוריה:סרטים העוסקים בסכסוך הישראלי-ערבי
קטגוריה:משגב לדך
קטגוריה:סרטים על השואה
גשר ת'רוגס נק

**גשר ת'רוגס נק** (באנגלית: **Throgs Neck Bridge**) הוא גשר תלוי המחבר בין שכונת ת'רוגס נק שברובע הברונקס לבין אזור בייסייד של קווינס בעיר ניו יורק שבארצות הברית. 

גשר זה הוא החדש בגשרים החוצים את איסט ריבר, ונבנה על מנת להקל את עומסי התנועה על גשר ברונקס וייטסטון הסמוך. הגשר נפתח לתנועה ב-11 בינואר 1961.

הגשר הוא גשר אגרה בבעלות העיר ניו יורק, והוא מנוהל על ידי רשות המנהרות וגשר טרייבורו - חברת בת של רשות התחבורה המטרופולינית של ניו יורק.

## מבנה הגשר
אורכו של הגשר 549 מטרים בין שני מגדלי התמיכה, ואורכו הכולל 887 מטרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ת'רוגס נק
ת'רוגס נק
קטגוריה:הברונקס
מרסה רודורדה

**מֶרְסֶה רוּדוּרֵדָה אי גוּרְגִי** (בקטלאנית: **Mercè Rodoreda i Gurguí**; 10 באוקטובר 1908 – 13 באפריל 1983) הייתה סופרת ספרדייה שכתבה בשפה הקטלאנית.

## ביוגרפיה
רוּדוּרֵדָה נולדה בברצלונה בחיק משפחה אוהבת ספר. בילדותה השפיע עליה יותר מכול אבי אמה, אשר החדיר ללב נכדתו אהבה עזה ללשון קטלוניה, לספרותה ולתרבותה. כאשר הייתה בת עשרים, התחתנה רודורדה עם אחי אמה, שהיה מבוגר ממנה בארבע-עשרה שנים, ולגבר זה ילדה את בנה היחיד, ז'וֹרְדִי. נישואיה לא עלו יפה, והכתיבה שימשה לה מבחינה מסוימת מפלט מן האכזבות ומן התסכולים שהיו מנת חלקה בחייה האישיים: היא פרסמה ארבעה רומנים, שבדיעבד פסלה אותם והתכחשה אליהם בטענה כי הם פרי בוסר שכתבה יוצרת חסרת-ניסיון. מבּין ספריה הראשונים קיבלה בדיעבד אך ורק את הספר "אָלוֹמָה" (1938), אף-על-פי שגם אותו שכתבה כליל בשנת 1969. בפרוץ מלחמת האזרחים התגייסה הסופרת לשירות מחלקת התעמולה של הממשל הרפובליקני של קטלוניה, ובשנת 1937 נפרדה מבעלה. כאשר יצאה לגלות בצרפת, בשנת 1939, האמינה כי גלותה לא תימשך זמן רב, ומשום כך הפקידה את בנה בידי אמה. תחילה התגוררה בקרבת פריז, אך עם כיבוש צרפת, כאשר הגדודים הגרמניים התקרבו לפריז, ברחה הסופרת לבורדו, ומאוחר יותר השתקעה עם חברהּ לחיים, אַרְמַנְד אוּבְּיוֹלְס, שם העט של מבקר הספרות הקטלאני ז'וּאָן פְּרָט, בז'נבה שבשווייץ, ושם חזרה לכתוב למן שנת 1958. הספר הראשון שפרסמה בגלות הוא "עשרים ושניים סיפורים". לאחר מות בן-זוגה בשנת 1972 חזרה הסופרת לארצה. היא התמקמה – יחד עם שתיים מחברותיה לעבודה לשעבר, נשים שפעלו כמוה בשירות מחלקת התעמולה הרפובליקנית בתקופת מלחמת האזרחים – בבית אחוזה, בכפר רוּמַנְיָה דֶה לָה סֶלְוָה, שם חייתה במשך שמונה שנים. בשנת 1980 עברה הסופרת לגור בבית כפרי סמוך לאחוזה, ובאותה שנה זכתה באות הכבוד של ספרות קטלוניה - פרס ההוקרה המכובד ביותר של הספרות הקטלאנית. שלוש שנים לאחר מכן נפטרה מסרטן בעיר ז'ירונה שבקטלוניה.

ביצירת מרסה רודורדה, שחוקרי ספרות אחדים השוו לוירג'יניה וולף בגלל סגנונה, עומק כתיבתה, התייחסותה למצב האישה ויכולת התיאור הייחודית לה, כלולים הספרים "אָלוֹמָה" (1938), "עשרים ושניים סיפורים" (1958), "כיכר היהלום" (1962) שתרגומו העברי ראה אור ב-2007, "רחוב הקמליות" (1966) שתרגומו העברי ראה אור ב-2024, "גן על-יד הים" (1967) שתרגומו העברי ראה אור ב-2016, "קְרִיסְטִינָה שלי וסיפורים אחרים" (1967), "ראי שבור" (1974) שתרגומו העברי ראה אור ב-2010, "כמו מִמֶּשִׁי וסיפורים אחרים" (1978), "מסעות ופרחים" (1980) ו"כמה, כמה מלחמה..." (1980) שתרגומו העברי ראה אור ב-2019. מעיזבונה התפרסמו הספרים "המוות והאביב" (1986), "אִיזָבֵּל ומָרִיָּה" (1991) ו"פלג הפרחים" (1993).

## ספריה שתורגמו לעברית
***כיכר היהלום**, תרגם מקטלאנית והוסיף אחרית דבר: רמי סערי, הוצאת כרמל, 2007.
***ראי שבור,** תרגם מקטלאנית: איתי רון, הוסיף אחרית דבר: יורם מלצר, הוצאת כרמל, 2010.
***גן על יד הים**, תרגם מקטלאנית והוסיף אחרית דבר: רמי סערי, הוצאת כרמל, 2016.
***סצנות מברצלונה**, תרגם מקטלאנית: יוסי טל, הוצאת תשע נשמות, 2018.
***כמה, כמה מלחמה...**, תרגם מקטלאנית והוסיף אחרית דבר: אופיר פוירשטיין, הוצאת כרמל, 2019.
***רחוב הקמליות**, תרגם מקטלאנית והוסיף אחרית דבר: רמי סערי, הוצאת רימונים, 2024.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

**על יצירתה**:
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות קטלאניות
קטגוריה:זוכי פרס הכבוד של הספרות הקטלאנית
קטגוריה:ילידות 1908
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1908
קטגוריה:נפטרות ב-1983
קטגוריה:נפטרים ב-1983
בחינה פסיכומטרית

**בחינה פסיכומטרית** היא בחינה המשמשת להערכת כישורים מנטליים וקוגניטיביים של אדם ביחס ליכולותיהם של אנשים אחרים. ישנם סוגים רבים מאוד של מבחנים פסיכומטריים. הנפוצים בהם כוללים את בדיקת החשיבה המספרית, המרחבית והמילולית.

הבחינה מורכבת משלושה נושאים: חשיבה כמותית, חשיבה מילולית ואנגלית, כשלאחרון יחס נמוך יותר בציון. רף הקבלה ברוב המוסדות להשכלה גבוהה בישראל מורכב, בין השאר (ופעמים רבות בעיקר) מהציון הפסיכומטרי.
ממוצע הציונים בפסיכומטרי בישראל הוא 541, מתוך כ-80 אלף שניגשים בשנה פחות מ-10 מקבלים את הציון המקסימלי 800.
השיקולים של תוקף ומהימנות הם אלמנטים נחוצים לקביעת איכות של כל מבחן.
עם זאת, אגודות מקצועיות מציבות את הנתונים הללו בהקשרים רחבים יותר בעת פיתוח תקנים לשפיטת איכות של מבחן בהקשר נתון.

## בארצות הברית

בארצות הברית נהוגים שני מבחנים, SAT ו-ACT, המשמשים למיון מועמדים להשכלה הגבוהה בדומה לבחינה הפסיכומטרית בישראל. שני המבחנים נערכים על ידי שני גופים שונים אולם על פי רוב לא קיימת העדפה לאחד מהם במוסדות להשכלה גבוהה ולכן הם נחשבים לתחליפיים. על אף שמוקד המבחנים בארצות הברית בשני המבחנים ניתן להיבחן במדינות רבות בעולם, ביניהן ישראל.

## בסין
250px|ממוזער|בני משפחה של נבחנים בסין, ממתינים מחוץ לאולם הבחינה על מנת לתמוך בנבחנים.
בסין נהוג מבחן הנקרא גאוקאו  שקובע באיזו אוניברסיטה ואיזה תחום לימוד יהיה הנבחן רשאי ללמוד, לא ניתן בסין ללמוד לימודים אקדמיים ללא מבחן זה.

## בקוריאה הדרומית
בקוריאה הדרומית נהוגה בחינת כניסה לאוניברסיטאות הנקרא "סו-נונג" (Suneung, 수능) או בשמה האנגלי CSAT (ראשי תיבות של College Scholastic Ability Test, "מבחן יכולת לימודית באקדמיה"). הבחינה, שאורכה כ-8 שעות, מתקיימת פעם בשנה, ביום חמישי שבשבוע השלישי של חודש נובמבר. היום בו מתקיימת הבחינה הוא יום מיוחד בלוח השנה במדינה: הבורסה הדרום קוריאנית נפתחת בשעה מאוחרת יותר, והתחבורה הציבורית מתוגברת בשעות הבוקר על מנת לסייע לתלמידים להגיע למקומות בהם מתקיימת הבחינה.

הבחינה מורכבת מ-5 חלקים: כישורי שפת אם, מתמטיקה, אנגלית, מדעים (מדעי הטבע, הרוח והחברה, בהם פרק חובה על היסטוריה קוריאנית), ושפה זרה (סינית קלאסית או שפה זרה אחרת לבחירת התלמידים). בזמן הבחינה באנגלית, שכוללת קטע בהבנת הנשמע, כלל המטוסים במדינה מקורקעים על מנת שרעש המטוסים הממריאים והנוחתים לא יפריע לתלמידים בבחינה.

## בישראל

בישראל מתייחס המושג הבחינה הפסיכומטרית או הפסיכומטרי לבחינה המשמשת ככלי מיון לכניסה לאוניברסיטאות השונות ולמוסדות נוספים להשכלה גבוהה ולפעמים כמבחן קבלה למשרה בחברה.

טרם המצאתה של הבחינה הפסיכומטרית, היו נהוגים בישראל מבחנים מקצועיים ייעודיים למקצועות מסוימים (בתשלום) בשקלול ציוני הבגרות של המועמד, בעוד קבלה לתארים אחרים הסתמכה על ציוני הבגרות בלבד.

הבחינה הפסיכומטרית בישראל הביאה להקמתה של תעשייה נרחבת של 'מכוני הכנה' לבחינה זו. מכונים אלו מעבירים שיעורים בתשלום עבור אנשים המעוניינים לשפר סיכוייהם להצליח בבחינה. התשלום הנהוג לרוב הוא בסכומים הנעים בין 3,000 ל-8,000 ש"ח, כאשר קבוצות אוכלוסייה שונות מסובסדות לעיתים על ידי המדינה, וכן ניתן לשלם בעבור השיעורים באמצעות הפיקדון שניתן למשרתים בצה"ל ובשירות לאומי.

## ראו גם
* המרכז הארצי לבחינות והערכה
* תוקף תלוי-קריטריון

## קישורים חיצוניים

* הפסיכומטרי באתר של המרכז הארצי לבחינות והערכה
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסיכולוגיה קוגניטיבית
קטגוריה:מבחנים סטנדרטיים
קטגוריה:פסיכומטרי
איציק פפר

**איציק (יצחק) פֶפֶר** (ביידיש: **איציק פֿעפֿער**; ברוסית: **Ицик Фефер, Исаак Соломонович Фефер**; 23 בנובמבר 1900 – 12 באוגוסט 1952) היה משורר יידי ועסקן קומוניסטי. מבכירי המשוררים היהודים בברית המועצות. הוצא להורג עם קבוצת הרוגי המלכות בברית המועצות בשנת 1952.

## תולדות חייו ופועלו
איציק פפר נולד בעיירה שפולה שליד קייב (כיום במחוז צ'רקסי באוקראינה) שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) בשנת 1900. אביו היה מורה שלימד בין היתר גם עברית, ושימש כמורה של בנו (עם כיבוש אוקראינה במלחמת העולם השנייה נרצח האב בידי הנאצים). פפר החל לעבוד בגיל צעיר וכבר כילד בר-מצווה היה שוליית מדפיסים. פפר עבד והיה שותפו של שמואל יוסף ברונשטיין, שהיה בעל בית הדפוס שבו עבד. בעת מלחמת האזרחים באוקראינה, ועד להתייצבות השלטון הסובייטי שם, היה ביחד עם מעבידו/שותפו (ש.י. ברונשטיין) ממארגני ההגנה היהודית במקום. בשנת 1917, עם פרוץ המהפכה הרוסית התנדב לצבא האדום ולחם בחזיתות אוקראינה. לימים, בעת מלחמת העולם השנייה, התגייס שוב לצבא האדום בדרגת סגן-אלוף.

בשנת 1919 הצטרף איציק פפר למפלגה הקומוניסטית והיה בה חבר נאמן עד מותו. כבר בשיריו הראשונים פאר ושיבח את המהפכה ואת המפלגה. שיריו התפרסמו במהירות והוא קנה לעצמו מעמד בכיר בין יוצרי היידיש הסובייטים. הוא כתב שירי תעמולה יחד עם שירי געגועים לעיירה היהודית. שירי מהפכה בוטים יחד עם שירים ליריים עממיים. שירי טבע מצד אחד, ושירי תעמולה ושבח לריכוז היהודי בבירוביג'ן. הוא עסק גם בחקר הספרות, בביקורת ובחדשנות בלשנית, וכן היה משורר ילדים פורה. אחדים משיריו הולחנו והושרו בברית המועצות.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הפלישה הגרמנית לברית המועצות וראשית ההשמדה ההמונית של היהודים, שינה איציק פפר לגמרי את מהות שירתו. הוא כתב שירים יהודיים לאומיים וקונן על חורבן יהדות מזרח אירופה. בשנת 1943 היה בין מייסדי הוועד היהודי האנטי-פשיסטי. הוא היה מן החברים הבולטים בוועד וזכה לצאת למשלחת המפורסמת שלו. המשלחת שכללה גם את שלמה מיכאלס ואחרים שהתה בדרך כשבעה חודשים, וביקרה בין השאר בארצות הברית ובקנדה.

איציק פפר נעצר לראשונה בשנת 1948, יחד עם עסקנים יהודים רבים, סופרי יידיש, משוררים ואנשי תיאטרון. הקומוניסט הנאמן נפל קורבן בעצמו: באוגוסט שנת 1952 הוצא להורג עם עשרות סופרים יהודים אחרים במה שנודע לימים כ"ליל המשוררים הנרצחים". רק בשנת 1957, לאחר תופעת הדה-סטליניזציה טוהר שמו. שיריו נדפסו מחדש, הן ביידיש והן בתרגום לרוסית.

## יצירתו
מיצירתו של איציק פפר ביידיש נדפסו קרוב לשמונים כרכים: שירה, ביקורת, שירי ילדים, מעשיות בחרוזים, שירי עם, שירי שבח לבירוביג'ן ועוד. שירים בודדים שלו תורגמו לעברית ונדפסו בעיתונות הספרותית ובאנתולוגיות. בין מתרגמיו לעברית אברהם שלונסקי, שמשון מלצר, משה בסוק, אוריאל אופק ואחרים. שום כרך משלו לא תורגם לעברית במלואו.

## לקריאה נוספת
* אבני, מאיר. מבחר שירים של עשרה משוררי יידיש שנספו בברית־המועצות מתוך הספר **א שפיגל אויף א שטיין**. קיבוץ שמיר. די גולדענה קייט, 2001. עמ' 119–138.

## קישורים חיצוניים

* 
* תמונה של מנהיגי הוועד היהודי האנטי-פשיסטי, וביניהם פפר
* 
* 
* איציק פפר, געקליבענע ווערק, אתר הספרייה הלאומית.
* 

קטגוריה:הוועד היהודי האנטי-פשיסטי
קטגוריה:הרוגי המלכות בברית המועצות (1952)
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:משוררי ילדים כותבי יידיש
קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:משוררי יידיש סובייטים
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי בברית המועצות
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1900
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1952