open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
רורי מק'קאן

**רורי מק'קאן** (באנגלית: **Rory McCann;** נולד ב-24 באפריל 1969) הוא שחקן סקוטי. זכה להכרה בינלאומית כשהחל לגלם את דמותו של סנדור "כלב הציד" קלגאן בסדרת הפנטזיה של רשת HBO, משחקי הכס. שיחק גם בסרט ג'ומנג'י: השלב הבא את הנבל ג'ארגן האכזר.

## ביוגרפיה

נולד בגלאזגו, סקוטלנד. לפני שהחל בקריירת משחק, הוא עסק בגננות של אחוזות בדרום העיר ובצבעות. משחקו הראשון היה בפרסומת לדגני בוקר, בהם היה לבוש בווסט וקילט. בשנת 2002 הופיע בסדרת הטלוויזיה הבריטית "מועדון הספר", שם שיחק מאמן אישי נכה, וזכה על תפקיד זה בפרס באפט"א הסקוטי. לאחר מכן שיחק במספר תפקידים כפיוטר הגדול בסדרה "פיוטר בגן עדן" וכאיש דת בסדרה הבריטית, "לגדול בלי בושה". בשנת 2004 הופיע בסרט אלכסנדר. בשנת 2008 הופיע בדוקודרמה מבית ה-BBC "גיבורים ונבלים" , בה שיחק את אטילה ההוני. משנת 2011 מופיע כסנדור "כלב השמירה" קלגאן בסדרה משחקי הכס המבוססת על ספרי שיר של אש ושל קרח ברשת HBO.

בשנת 2017 שיחק בסרט הפעולה ""  לצד וין דיזל וסמואל ל. ג'קסון.

גובהו של מק'קאן הוא 1.98 מ'.

## פילמוגרפיה נבחרת

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1969
Mass Effect 3

**Mass Effect 3** הוא משחק פעולה ותפקידים שפותח על ידי חברת BioWare והופץ על ידי EA. המשחק יצא לפלטפורמות ה-Microsoft Windows, ה-Xbox 360, ה-Wii U וה-PlayStation 3. המשחק הוא השביעי בסדרת Mass Effect.

## משחקיות
היבטים מסוימים של המשחק Mass Effect 3, מושפעים מבחירות שנעשו במשחקים הקודמים כמו ב-Mass Effect 2 שבו ייבאו את הקבצים הקודמים למשחק החדש. אך היו שינויים, לדוגמה, אפשרויות של עיצוב השחקן השתנה בהרבה יותר מהמשחק Mass Effect 2.

במשחק Mass Effect 3 יש ארבעה מצבים שנקבעו מראש: קמפינג, מצב פעולה, מצב סיפור ומצב RPG במצב אקשן. בשביל לעלות לדמויות את השלבים, הם צריכים להשלים מיומנויות. לשחקנים, גם יש אפשרות להתאים אישית את כלי הנשק שלהם עם טווחים שונים, אופנות (סקינים), אורך קנה וסוגי תחמושת.

לאורך Mass Effect 3, השחקנים צריכים להגדיל את הכוח הצבאי היעיל שלהם, כדי להתכונן למשימה האחרונה של המשחק. EMS מחושב על ידי הכפלת הכוח הצבאי, TMS הוא מדד של נכסי מלחמה הכולל הישגים משל Mass Effect ו-Mass Effect 2 וכמו כן גם פריטים שנרכשו מ-Mass Effect 3. ניתן לרכוש פריטים אלה בדרכים שונות, כולל שיחות מזדמנות וסריקת כדור הארץ, סריקת הפלנטה הרבה יותר פשוטה מ-Mass Effect 2 וכבר לא כוללת סריקה של כל כוכב בנפרד. אחרי כל כך הרבה הרחבות מאז Mass Effect 2, עקיפה ופריצה בוטלו במשחק.

## דרישות מערכת

## ציונים ופרסים

## ראו גם
*Mass Effect
*Mass Effect 2

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* ביקורת משחקים: Mass Effect 3, אתר משחקים ויגיימס 
* ביקורת משחק: Mass Effect 3 Extended Cut, אתר משחקים ויגיימס 

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2012
קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף שלישי)
קטגוריה:משחקי רשת
קטגוריה:Mass Effect
קטגוריה:BioWare
קטגוריה:משחקי Xbox 360
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 3
קטגוריה:משחקי Wii U
קטגוריה:משחקי פעולה-תפקידים
קטגוריה:משחקי וידאו קואופרטיבים
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בקנדה
הטרגדיה (ציור)

**הטרגדיה** (**La Tragédie**) היא אחת מיצירות האמנות של פבלו פיקאסו, צוירה בשנת 1903. זוהי תמונת שמן על בד קנבס, בגובה 105.4 ס"מ על 69 ס"מ, והיא מוצגת כיום בגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון.
## היצירה
התמונה צוירה בתקופה הכחולה של פיקאסו, תקופה המתאפיינת בתמונות של מלאנכוליה, עצב רב ותחושת בדידות. הצבע הכחול המאפיין את התקופה, והיעדר צבעים אחרים, מדגישים את תחושת חוסר התקווה.

בתמונה נראים גבר אישה וילד, העומדים על שפת הים. הדמויות רזות ומוארכות, ותופסות את כל מרחב התמונה. שלוש הדמויות יחפות ולבושות בלויי סחבות, והגבר אינו מגולח. פני הדמויות ברורים וחדים, ביחס לשאר הציור, ובהבעתם סבל וצער. הם אינם מביטים זה בזה, ונראה כי כל אחת מהדמויות שקועה בצערה. שני המבוגרים עומדים בעמידה סגורה, משלבים ידיים, ומרכינים מבט אל הקרקע. הילד אומנם מישיר מבט, אך זה מעורפל ואטום. את ידיו הוא מניף בתנועת חוסר אונים.

הרזון והפנים המוארכות של הדמויות הן השראה מעבודותיו של אל גרקו. לאחר מותו של אל גרקו נשכחו עבודותיו, עד סוף המאה ה-19 בה גילה האמן הצעיר דאז, פיקאסו, ואחרים, עניין מחודש באופן ההבעה הייחודי שלו. הלבוש המרופט שבתמונה, העוני והסבל, האופייניים גם לתמונות אחרות בציורי התקופה הכחולה של פיקאסו, מתייחסים לחסכים הפיזיים שפיקאסו עצמו חווה בתחילת המאה העשרים, בעת שנאבק לבסס את עצמו כאמן. הדמויות מנסות לשווא להתעטף בסחבות אותן הם לובשים, אך רגליהם נותרות יחפות. עמידתם כפופה, פניהם מיוסרים, וניכר כי הדמויות סובלות מרעב ומקור.

השם אותו נתן פיקאסו לתמונה, "הטרגדיה", מעלה שאלות. האם הטרגדיה היא מחלה, מוות, אסון חיצוני, או שמא הטרגדיה היא בצערן של הדמויות, בבדידות בה הן נתונות, כלואות בסיבלן. לא ידוע על אירוע ספציפי הקשור לציור. נראה כי הגבר, האישה והילד, מדגימים את כלל הסבל האנושי. העירפול שהיצירה מותירה והמשמעויות הרבות האפשריות בה, הן היבט נוסף של עידן המודרניזם לפי פיקאסו, בציורי "התקופה הכחולה" שלו, עידן של חוסר ודאות וצער.

התמונה הופיעה על כריכת הספר סיפור על אהבה וחושך של עמוס עוז, במהדורה העברית.

## קישורים חיצוניים
* על התמונה, באתר המוזיאון הלאומי לאמנות, וושינגטון

קטגוריה:יצירות אמנות מודרניסטיות
קטגוריה:אוספי הגלריה הלאומית לאמנות (וושינגטון די. סי.)
קטגוריה:פבלו פיקאסו: ציורים
סנקילוטים

220px|ממוזער|שמאל|הסנקילוט

ה**סנקילוטים** (בצרפתית: **Sans-culottes** כלומר חסרי האברקיים) היה הכינוי שנטלו לעצמם המון העם מהמעמד העירוני הנמוך בתקופת המהפכה הצרפתית, שנציגיהם באספה הלאומית השתייכו לשמאל הקיצוני. הם היו החריפים ביותר וחסרי המעצורים ביותר בתביעותיהם לסילוק והענשת האריסטוקרטיה ובעלי ההון והחרמת רכושם לטובת הציבור. קבוצה זו זכתה הודות למהפכה להישגים פוליטיים וזכויות אזרח ללא תקדים. חבריה נמנו עם המפגינים ברחובות ועל המתרסים ברחובות הערים ומילאו את שורות צבא צרפת בעת מלחמות המהפכה הצרפתית.

## הרכב ופעילות מהפכנית
הסנקילוטים הורכבו בעיקר מעניים עירוניים, בעלי מלאכה קטנים, זבנים, פועלים בלתי-מקצועיים, שוליות וכללו גם אלמנטים של העולם התחתון העירוני. הם היוו את המסה הפעילה בימי המהפכה. לסנקילוטים לא היה מנהיג, אך דוברם הרהוט ביותר היה ז'אק אבר (Jacques Hébert) שקרא לסילוק האצולה, הבורגנות ובעלי ההון והטיף לחלוקה שווה של המשאבים ולקיבוע מחירי המזון. עקב חוקי גיוס החובה הכללי החל מ-1791 היוו הסנקילוטים את רוב הצבא המהפכני.

הסנקילוטים עמדו מאחורי רציחות ספטמבר ב-1792, בהן נרצחו כ-1,200 אסירים פוליטיים, רובם אנשי הכנסייה הקתולית ובהם נשים וילדים. שילובם יחד עם חברי המועדון היעקוביני בראשות מקסימיליאן רובספייר במאי 1793 הוביל להדחת הנהגת הז'ירונדינים המתונה יחסית ולשלטון הטרור. עם זאת, כשנה לאחר מכן, בשיא השתוללות הטרור, פנה רובספייר כנגד הסנקילוטים שהגדישו את ההסאה והטרור הופנה כנגדם, ב-24 במרץ הועלה אבר עצמו לגיליוטינה. ללא הנהגה התפוררה הזהות של הסנקילוטים לאחר מכן, אף שהכינוי הושמע רבות לזכות ולגנאי בהמשך בצרפת ומחוצה לה.

## יחס היסטוריוגרפי
היחס לסנקילוטים משתנה לפי הגישה ההיסטוריוגרפית. אנשי הגישה המרקסיסטית והמסורת הקלאסית מאלכסיס דה טוקוויל, ז'אן ז'ורס וז'ורז' לפברה ועד אלבר סובול ואריק הובסבאום נוטים לתארם כמעמד בעל חשיבות ואפיון ייחודי וכליבה של המהפכה (בצד, ואף יותר מן הבורגנות) ואף כסוג של פרולטריון מוקדם בעל תודעה מעמדית שפעל מתוך אמונה באידיאלים של חירות, שוויון, אחווה. לעומתם, היסטוריונים מבקרי המהפכה מאדמונד ברק ועד להיסטוריונים רוויזיוניסטים כפרנסואה פירה מתארים את הסנקילוטים כאספסוף מוסת, נבער ונפשע שמניעיו שנאה וקנאה בבני מעמדות האצולה וההון ורצון לנקום בהם ולהחליפם. הסנקילוטים, לטענת הביקורת, נוצלו על ידי ראשי המהפכה הבורגנים כבשר תותחים.

## הופעה חיצונית
הסנקילוטים לבשו כעין מדים מהפכניים שכללו חבישת מצנפת המהפכה, מכנסיים לעיתים מפוספסים, מקטורן קצר (למעלה מהברך) ונעלי עץ.

## לקריאה נוספת
* ולטר מרקוב, סאנקילוטים ויעקובינים, בתוך: אלי בר-נביא ומשה צוקרמן (עורכים), **בשם החירות והשוויון**, מרכז זלמן שזר לחקר תולדות העם היהודי תש"ן עמ' 233-223

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המהפכה הצרפתית
ליאו רוזנבליט

**ליאו (אליעזר) רוזנבליט** (בגרמנית: **Leo Rosenblüth**; ה' באלול תרנ"ג, 18 באוגוסט 1893 – ז' באייר תשכ"ו, 27 באפריל 1966) היה רופא יהודי-גרמני ישראלי. נודע כ"רופא הילדים של ראשון לציון".

## ביוגרפיה
נולד בעיירה מסינגוורק שבגרמניה, בנם של שלום שמואל (סמואל) ופניה (פני) רוזנבליט, יהודים אמידים ושומרי מצוות מנאמני תורה עם דרך ארץ, ואחיהם של פנחס רוזן ושל מלכה (מלי), אשת ד"ר פליקס דנציגר, מייסד ומנהל בית החולים דנציגר (הוריו של הפסל יצחק דנציגר).

למד באוניברסיטאות גרמניה, ולאחר שקיבל תואר דוקטור לרפואה באוניברסיטת היידלברג, התמחה ברפואת ילדים. עבד כרופא בברלין ובמקביל היה פעיל ציוני. היה חבר הנשיאות של אגודת הסטודנטים הציונים בגרמניה, קרטל יידישר פרבינדונג (Kartell jüdischer Verbindungen), ובשנת 1913 השתתף בקונגרס הציוני האחד עשר שהתכנס בווינה.

בשנת 1923 עלה לארץ ישראל. עם בואו עבד כרופא בקליניקה של גיסו ד"ר דנציגר בירושלים. במהלך עבודתו אושפזה שם אנה שטרן, צעירה ילידת גרמניה וחברה בתנועת הנוער הציונית גרמנית "בלאו וייס" שעלתה לארץ בראשית שנות ה-20. בשנת 1924 נישאו השניים. לאחר נישואיו נדדו במספר מקומות בארץ ישראל שבהם שימש כרופא: בבית החולים דנציגר בתל אביב, בעתלית ובנס ציונה. בשנת 1928 התיישב עם משפחתו בראשון לציון ושימש כרופא הילדים של ראשון לציון וסביבתה. אשתו עבדה לצדו במרפאה.

בשנות ה-30 היה פעיל בהתאחדות עולי גרמניה וכיהן כיו"ר הארגון בראשון לציון. היה איש המפלגה הפרוגרסיבית והיו"ר שלה בראשון לציון. בין השנים 1937–1939 היה חבר מועצת המועצה המקומית ראשון לציון.

הניח את אשתו ושני בניו: החידונאי ואיש הרדיו שמואל רוזן ואיש תורת הביואורגונומי רפי רוזן. נקבר בעירו - ראשון לציון.

## קישורים חיצוניים
* 
* ליאו אליעזר רוזנבליט באלבום המשפחות - עדת ראשון-לציון
* 
*  (בשלושים למותו)

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:רופאים יהודים גרמנים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת היידלברג
קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:רופאי ילדים ישראלים
קטגוריה:רופאי ילדים יהודים
קטגוריה:משפחת רוזן-רוזנבליט
קטגוריה:חברי מועצת העיר ראשון לציון
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות גני אסתר בראשון לציון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1893
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1966
סמל מקלנבורג-מערב פומרניה

ממוזער|100px|שמאל|הסמל הקטן של מקלנבורג-מערב פומרניה

**סמל מקלנבורג-מערב פומרניה** (גרמנית: **Wappen Mecklenburg-Vorpommern**) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית מקלנבורג-מערב פומרניה. הסמל נקבע בחוקת המדינה ב-1990' ועיצובו מתבסס על סמלי הנסיכויות ההיסטוריות שבשטחיהן מתקיימת המדינה כיום.

המגן הגדול מחולק לארבעה חלקים: בחלקים הראשון והרביעי מוצג ראשו הקטוע (הרלדית) של פר שחור עם קרניים כסופות, לשון אדומה וכתר זהוב בשדה זהוב. זהו סמלו ההיסטורי של מחוז מקלנבורג. בחלק השני של המגן מוטען גריפון זקוף אדום בשדה כסוף, סמלה ההיסטורי של פומרניה. בחלק השלישי של המגן מוטען עיט אדום עם כנפיים מעוטרות בתלתן זהוב בשדה כסוף, סמלה ההיסטורי של ברנדנבורג.

המגן הקטן מחולק לשניים: החצי הימני מראה ראש קטוע של פר שחור בשדה זהב. בחציו השמאלי של המגן נמצא גריפון זקוף אדום בשדה כסוף.

המצאות כפולה של ראש פר בסמל נועד לבטא את שתי המדינות ההיסטוריות: מקלנבורג-שטרליץ ומקלנבורג-שוורין.
## חלקים המרכיבים את הסמל

## ראו גם
* מקלנבורג-מערב פומרניה

## קישורים חיצוניים

* הסמל באתר המדינה

מקלנבורג-מערב פומרניה
קטגוריה:מקלנבורג-מערב פומרניה
בית החולים דנציגר

**בית החולים דנציגר** היה בית חולים קטן שפעל בתל אביב בין השנים 1929 – 1976. נקרא על שם מייסדו ומנהלו ד"ר פליקס דנציגר.

## היסטוריה
ד"ר דנציגר, רופא כירורג יליד גרמניה, עלה בשנת 1923 לארץ ישראל ופתח בית חולים פרטי בשם "קליניקת דנציגר", מול שער הפרחים בירושלים. בסוף שנת 1929, בעקבות מאורעות תרפ"ט, עבר עם משפחתו לתל אביב. עם בואו ייסד את בית חולים דנציגר, בתוך דירה בת שבעה חדרים וגן, בקרן הרחובות גרוזנברג-יעבץ-מוהליבר, בסמוך לגימנסיה הרצליה. בית החולים שימש בעיקר כקליניקה כירורגית. המרתף, שכניסתו הייתה בחצר בית החולים, שימש כחדר מתים. המשפחה עצמה התגוררה בבית מול בית החולים. החצר האחורית של בית החולים שימשה כמגרש משחקים של ילדי השכונה.

ב-16 ביוני 1933, מיד לאחר ההתנקשות בחיים ארלוזורוב, הוזעק ד"ר דנציגר מבית החולים שלו לבית החולים הדסה כדי לבצע את הניתוח להוצאת הקליע מגופו, אך לא הצליח להצילו. 

בחצר בית החולים הקים בנו של ד"ר דנציגר, הפסל יצחק דנציגר, סטודיו לפיסול שבו יצר בסוף שנות ה-30 את יצירותיו הידועות הראשונות ובהן הפסל "נמרוד". בסטודיו למדו אמנים צעירים, ובהם  בנימין תמוז ויחיאל שמי. בנימין תמוז קרא לספרו (המתאר את יצירת "נמרוד") "בין עדן לאופיר", על שם מיקומו של חצר בית החולים דנציגר, בין קולנוע עדן לקולנוע אופיר. הסטודיו הפך למקום מפגש תרבותי לאמנים וסופרים צעירים ובהם אהרן אמיר, ובמהלך המפגשים הופצו הרעיונות הכנעניים. 

בית החולים גם מוזכר בספרו של מקס ברוד UNAMBO.

בית החולים פעל עד להריסת המבנה, בשנת 1976. עם הריסת המבנה נהרס גם עץ שקמה גדול שניצב בחצר בית החולים ליד הכניסה למרתף. בשנת 1985 נבנה על שטח בית החולים בניין משרדים על ידי חברת אל-רוב.
## לקריאה נוספת
*דניאלה דנציגר זייטמן: **הדוקטור**; הוצאת טפר, 2020.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

דנציגר
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים שנהרסו
דנציגר
קטגוריה:תל אביב לפני הקמת מדינת ישראל
אוזימו

**אוזימו** (באיטלקית: **Osimo**) היא עיר וקומונה בפרובינציית אנקונה שבמחוז מארקה, איטליה.
## היסטוריה
העיר הוקמה במאה השנייה לפנה"ס, על ידי תושבי אנקונה היווניים. מאוחר יותר נכבשה העיר על ידי הרומאים, וחומותיה בוצרו. חלק מן החומה הבצורה קיים עד היום.

העיר התפרסמה בזכות אמנת אוזימו שנחתמה בעיר, שהסדירה את עתיד טריטוריית טריאסטה.

בעיר כ-34,285 תושבים (נכון לאוקטובר 2012).

בעיר מת ונקבר יוסף מקופרטינו, קדוש נוצרי, פטרון הטייסים וחולי הנפש.

## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:מארקה: ערים
קליפת המוח הקדם-מוטורית

**קליפת המוח הקדם-מוטורית** היא חלק מקליפת המוח שנמצא באונה המצחית. היא ממוקמת באזור ברודמן 6 בקדמת האזור המוטורי העיקרי ושולטת עליו, כך שיש לה השפעה ישירה על ההתנהגות.
בדומה לאזור המוטורי המשלים גם קליפת המוח הקדם-מוטורית אחראית על שלבים שונים בתכנון התנועה והיא מוציאה אותה לפועל באמצעות הקשרים שלה לאזור המוטורי העיקרי.

קליפת המוח הקדם-מוטורית מעורבת בלמידה וביצוע של תנועות מורכבות אשר מסתמכות על מידע חושי.
בהתאם לכך, שלב העברת המידע לקליפת המוח הקדם-מוטורית, הוא חלק מרכזי של התפקודים הניהוליים, אשר מאפשר את ההכנה של ההתנהגות המתוכננת לקראת הוצאתה לפועל.

היא מעורבת גם ביכולת להגיב לגירוי שרירותי כמו המילים של השפה האנושית.
מבחינת הסמיוטיקה מילה היא מסמן המייצג מסומן כלשהו. כלומר, המילה "שולחן" אינה זהה לשולחן ממשי, אלא מייצגת אותו באופן עקיף. במובן זה שפת הדיבור משתמשת ברצפים קוליים שונים כדי לסמל את המושגים הנחוצים למען יצירת תקשורת והעברת מידע. שפות שונות משתמשות בצלילים אחרים לאותם המסומנים. הקשר בין המילים לבין המשמעות שהן מציגות הוא שרירותי ועל כן הוא צריך להילמד במסגרת תהליך של רכישת שפת אם.

קליפת המוח הקדם-מוטורית שולחת מידע לתצורה הרשתית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האונה המצחית
ואלרי ביקובסקי

**ואלרי פיודורוביץ' ביקובסקי** (ברוסית: **Валерий Фёдорович Быковский**; 2 באוגוסט 1934 – 27 במרץ 2019) היה קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל בשלוש משימות במסגרת תוכנית סויוז. נבחר בקבוצת הקוסמונאוטים הראשונה, יחד עם יורי גגארין, והתאמן לטיסה במסגרת תוכנית החלליות ווסטוק.

## קורות חיים
ביקובסקי נולד בעיירה במחוז מוסקבה. בשנת 1955 לאחר סיום בית הספר לטייסי קרב בחיל האוויר הסובייטי. ביקובסקי התקבל ליחידה להכנת טייסי חלל כבר בסבב הראשון.

את טיסתו הראשונה ביצע ביקובסקי בחללית ווסטוק 5 בין 14 ביוני ל-19 ביוני 1963. הטיסה בוצעה לצד טיסה של חללית ווסטוק 6 ועל סיפונה הייתה ולנטינה טרשקובה. טיסתו השנייה התקיימה בשנת 1976 ובה ביקובסקי היה מפקד צוות של חללית סויוז 22. בשנת 1978 הוא טס בחללית סויוז 31 יחד עם הקוסמונאוט המזרח גרמני זיגמונד יאן. סויוז 31 התחברה לתחנת חלל סאליוט 6. ולאחר שהייה בחלל במשך 7 יממות, ביקובסקי חזר לכדור הארץ על סיפונה של חללית סויוז 29.

ביקובסקי היה בצוות קוסמונאוטים עד לשנת 1988 בה הוא פרש מהיחידה ומחיל האוויר.

בשנים 1965–1969 ביקובסקי היה בראש צוות קוסמונאוטים סובייטים שהתכוננו לטיסה לירח. בשל התקלות בחללית ואי-יכולת להקדים את הצוות האמריקאי המשימה בוטלה.

בשנים 1988–1991 ביקובסקי התגורר בגרמניה המזרחית בה היה מנהל בית התרבות הסובייטי.

לביקובסקי היו שני בנים, טייסי קרב. אחד מהם נהרג בתאונת מטוס בשנת 1985.

ביקובסקי נפטר ב-27 במרץ 2019.

## קישורים חיצוניים

* תקציר נתונים באתר ספייספאקטס
* נתונים מאנציקלפדיית החלל
* ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס 
* ביוגרפיה מפורטת 
* 

קטגוריה:קוסמונאוטים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הסובייטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור קרל מרקס
קטגוריה:מעוטרי גיבור גרמניה המזרחית
קטגוריה:מעוטרי צלב גרונוולד
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1934
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2019
אין דברים כאלה

**אין דברים כאלה** היא תוכנית בהנחיית החזאי דני רופ, ששודרה בערוץ 10.

בתוכנית הוצגו סרטוני וידאו, המתעדים תאונות קשות, שבאורח פלא הסתיימו ללא נפגעים בנפש. פעמים רבות הוצגו תאונות מכוניות, ונפילות של בני אדם, ולעיתים גם תאונות יוצאות דופן, וגם תאונות שבהן מעורבים ילדים או חתולים.

## קישורים חיצוניים
* .

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2010
קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
קטגוריה:BIGI: תוכניות וסדרות
קטגוריה:דני רופ
איגוף אנכי

[שמאל|ממוזער|250px|צניחת [יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית|רגימנט הריינג'רס ה-75 בפלישה לגרנדה בשנת 1983]]
**איגוף אנכי** או "נחיתת סער אווירית", היא טקטיקה צבאית אשר מנצלת את כוח השינוע והאש של כלי טיס כדי להנחית כוח צבאי, הכולל חיילים וציוד, בעומק שטח האויב, בין באמצעות צניחה ובין באמצעות דאונים או מסוקים.

בעת מלחמה נדרשים צבאות לצלוח מכשולים רבים ובהם מכשולים הנדסיים, ובהם שדות מוקשים, ומכשולים בדמות שטח קשה לחצייה דוגמת נהרות והרים. מצבים אלו דורשים שימוש באמצעי תובלה מהיר ככל האפשר כדי להביא לוחמים לאזורי לחימה. בעידן המודרני, נחיתת לוחמי חי"ר, כמו צנחנים וכוחות יבילי אוויר, כדי לכבוש ולבסס ראש גשר שכזה היא בין המורכבות בטכניקות הקרביות, בשל היכולת המוגבלת לתיאום ולתקשורת בין מאמצי הסיוע האווירי, הכולל שינוע ואש, הסיוע הימי במידת הצורך והלחימה הקרקעית.

אספקת כוחות אלו היא עניין מורכב. במבצעים אלה משתמשים הכוחות במטוסי תובלה ומסוקי סער, ומסתייעים במטוסי קרב ומסוקי קרב.

במלחמת העולם השנייה נערכו מבצעי איגוף אנכי רבים ובהם מבצע מרקט גארדן והפלישה לנורמנדי. במלחמת וייטנאם ביצע צבא ארצות הברית מבצעי איגוף אנכי מוסקים רבים כאשר המפורסם שבהם הוא קרב יה דראנג. בצה"ל התבצעו מספר מבצעי איגוף אנכי לאורך השנים ובהם הצניחה במיתלה, מבצע קינוח ומבצע שינוי כיוון 11.

השיטה משמשת גם כוחות קומנדו וסיור המבצעים פשיטות לעומק האויב ובהן מבצע חנית נפטון, מבצע אנטבה, מבצע תרנגול 53 והפשיטה המוטסת על אבן אמאל.

[שמאל|ממוזער|250px|הגדוד ה 1 של [דיוויזיית הפרשים הראשונה (מוטסת)|רגימנט הפרשים ה-7 מצבא ארצות הברית נוחת בא"נ אקס ריי]]

## לקריאה נוספת
* אלישיב שמשי, **נוע כבר, לכל הרוחות!**, הוצאת מודן, 2011, פרק רביעי: לאט וחכם עם הצלחה מהירה, חטיבת צנחנים 317 בכיבוש החרמון הסורי 21-22 באוקטובר 1973, עמודים 67-84.
* ס.ל.א מרשל, "**הם צנחו בלילה**", הוצאת מערכות מאנגלית: אהרן אמיר.
* קורנליוס ראיין, "**[[גשר אחד רחוק מדי (ספר)|גשר אחד רחוק מדי]]**", הוצאת זמורה ביתן מודן, 1979.
* קורנליוס ראיין, "**היום הארוך ביותר**", הוצאת מערכות, 1982.
* סטיבן אמברוז, "**אחים בקרב**", תל אביב: כנרת, זמורה ביתן, דביר, 2005.
* סטיבן אמברוז, "**יום הפלישה**", הוצאת זמורה ביתן, מאנגלית: מרדכי ברקאי, 1995 - תיאור מקיף של יום הפלישה משלב ההכנות ועד להשלכות שבעקבותיו.
* ג'ון גאלבין, "**היורדים לקרב**", הוצאת מערכות, 1972.

## קישורים חיצוניים

* טל טובי, המערכה ביא דראנג ועיצוב אופייה של מלחמת וייטנאם, מערכות 388, אפריל 2003, עמודים 24-31.
* אהוד עילם, המבצע באנטבה ואיגוף מוטס של צה"ל בעתיד, אתר "ישראל דיפנס",  10.07.2011.
* .
* ד"ר טל טובי, "האיגוף האנכי כמהפכה צבאית", הוצאת מערכות, גיליון 475-474

## הערות שוליים

*
קטגוריה:טקטיקה צבאית
קטגוריה:תעופה צבאית
קטגוריה:לוגיסטיקה
קטגוריה:תובלה צבאית אווירית
האקדמיה המלכותית הספרדית

**האקדמיה המלכותית הספרדית** (בספרדית: **Real Academia Española**; בראשי תיבות: **RAE**), היא המוסד הרשמי מטעם בית המלוכה הספרדי להסדרת ולקביעת חוקי השפה הספרדית. האקדמיה ממוקמת במדריד, ספרד, והיא חלק מאיגוד האקדמיות לשפה הספרדית.

האקדמיה מפרסמת את החלטותיה ומחקריה במספר פרסומים, שהבולט שבהם הוא ה-"Diccionario de la lengua española de la Real Academia Española" ("המילון לשפה הספרדית של האקדמיה המלכותית הספרדית"), או בראשי-תיבות: "DRAE".

## ייסוד האקדמיה
האקדמיה נוסדה בשנת 1713, בהשראת אקדמיית הסובין האיטלקית והאקדמיה הצרפתית. המלך פיליפ החמישי, מלך ספרד אישר את חוקת האקדמיה ב-3 באוקטובר 1714, והעניק את חסות הכתר הספרדי לה.

מייסד האקדמיה, הדוכס חואן מנואל פרננדז פאצ'קו הגדיר את תפקידה של האקדמיה, "לוודא שדוברי הספרדית לעולם יהיו מסוגלים לקרוא את סרוואנטס".

האקדמיה הוציא לאור את פרסומה הראשון, כללי האורתוגרפיה הספרדית בשנת 1741.

## ביקורת על האקדמיה
ביקורת נפוצה על האקדמיה, לרוב במדינות דוברות ספרדית באמריקה, היא חוסר נכונותה לבצע רפורמות ושינויים מרחיקי-לכת; היצמדותה העקבית לצורות לשוניות הנפוצות בקסטיליה והתעלמות מכאלו הבאים מאזורים אחרים ואיטיות ההוצאה לאור ועדכון המילון הספרדי היוצא על ידם.

גם על המילון נמתח ביקורת כי הוא איננו מדויק ולוקה בחסר. למשל, המילה *"dinosaurio"* ("דינוזאור") על-פי המילון מתייחסת רק לתת-הסדרה דמויי זאורופודים, אחת מתוך רבות בקבוצה.

עם זאת, בשנים האחרונות, החל מתחילת המאה ה-21 חל שיפור ניכר בעבודת האקדמיה, בין השאר ביצירת גרסה אינטרנטית של המילון, המתעדכנת באופן שוטף.

## האקדמיה הלאומית הישראלית ללאדינו
האקדמיה הלאומית הישראלית ללאדינו היא המוסד העליון בישראל לקביעת הנורמות והמחקר של הספרדית-היהודית (לאדינו). האקדמיה הלאומית הישראלית ללאדינו היא גוף תוכן עצמאי, והיא פועלת ליד הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו. האקדמיה מוגדרת כאקדמיה מכותבת של האקדמיה המלכותית הספרדית בישראל, והחל משנת 2024 היא חברה באיגוד האקדמיות הבין-לאומיות ללשון הספרדית ASALE. בראש האקדמיה עומדת פרופ' אורה שורצולד, המזכיר האקדמי הוא פרופ' שמואל רפאל. באקדמיה חברים 22 חברים, כמניין אותיות הא"ב המרכיבות את הכתיב העברי של הלאדינו.החברים באקדמיה הלאומית הישראלית ללאדינו הם חוקרים ידועים בתחומם, תושבי ישראל והם מייצגים את התחומים של חקר לשון לאדינו, חקר הספרות, חקר המוסיקה, ההיסטוריה. כמן כן חברים בה יוצרים, סופרים ואמנים שיש להם תרומה סגולית לקידום הלאדינו. כל החברים באקדמיה הלאומית הישראלית ללאדינו הוכרו כ"חברים מכותבים" של האקדמיה מלכותית ללשון הספרדית, והדבר מעיד על מעמדה המחקרי האיתן של הלאדינו בישראל ובעולם דובר הספרדית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ספרד
קטגוריה:ספרד: ארגונים
קטגוריה:ספרדית
קטגוריה:ספרד: שפות
קטגוריה:מדריד
קטגוריה:זוכי פרס נסיך אסטוריאס להבנה הדדית
המרכז הגריאטרי-שיקומי פלימן

ממוזער|שער הכניסה למרכז הגריאטרי-שיקומי ע"ש פלימן.
[250px|ממוזער|שמאל|פסל של [מרדכי פיטקין בגן של מרכז גריאטרי שיקומי ע"ש פלימן בחיפה, לזכר שדה מנוחה הקטנה.]]  
[200px|ממוזער|שמאל|תבליט של [גרשון קניספל בכניסה לבניין הראשי]] 
**המרכז הרפואי פלימן** הוא בית חולים גריאטרי-שיקומי ממשלתי בחיפה, היחיד בצפון ישראל. הוא ממוקם ברחוב זלמן שניאור בשכונת רמות רמז בחיפה.

## היסטוריה
בית החולים נקרא על שם משה פלימן, ראש עיריית חיפה בין השנים 1969-1973, שבתקופת כהונתו החלה בניית בית החולים. פלימן פעל להקמת בית חולים גריאטרי בחיפה, שיוכל להוות תחליף ראוי במקום לשלוח קשישים בעיר לשיקום במוסדות "מלב"ן" (מוסדות לטיפול בעולים נחשלים) של הג'וינט במרכז הארץ, כפי שהיה מקובל עד אז. 

בית החולים נוסד בשנת 1972 על ידי עיריית חיפה, ובהמשך נרכש על ידי משרד הבריאות והוגדר כבית חולים גריאטרי-שיקומי. ב-1977 נפתחה בבית החולים גם מחלקת אשפוז יום, עבור חולים שמסוגלים ללון בבתיהם.

בשנת 2004 הורתה הממשלה לפעול לקראת סגירת בית החולים והעברת מטופליו לבית החולים רמב"ם, אך לאחר מספר שבועות שונתה ההחלטה ונסגרו שתי מחלקות אשפוז. ב-2011 עלו קשיים כלכליים בעקבות מאבקים כספיים בין שירותי בריאות כללית, בתי החולים בחיפה ומשרד הבריאות, בנושא הפניית מאושפזים לפלימן.

## פעילות
בית חולים מטפל בעיקר בחולים קשישים המגיעים לתקופת שיקום והחזרה לעצמאות תפקודית; הם מגיעים מבתי חולים כלליים בצפון, מבתי אבות או מהקהילה. חלק מהמטופלים הם חולים חריפים שמגיעים ישירות מחדרי המיון והמחלקות הפנימיות בבתי החולים. החולים סובלים לרוב מקשיים תפקודיים בעקבות אירוע מוחי, פגיעה במערכת העצבים המרכזית, מחלה כרונית, שיתוק, שברים, קטיעת גפיים ועוד.

בבית החולים כ-160 מיטות אשפוז. הוא כולל שש מחלקות, בהן מחלקות שיקום אורתופדי ונוירולוגי, מחלקות לטיפול במחלות חריפות ומחלקת מונשמים, שכוללת 23 מיטות. בבית החולים פועלים שירותים כגון מחלקת אבחון קוגניטיבי, מעבדה, בית מרקחת, מכון רנטגן, בית כנסת ושירותי משק שונים.

צוות בית החולים הרב-מקצועי, של כ-300 עובדים, כולל רופאים ממגוון תחומי מומחיות, אחיות, פסיכיאטר, רוקחים, מורים, עובדים סוציאליים, פיזיותרפיסטים, מרפאים בעיסוק, מטפלים באמנויות, קלינאי תקשורת, פסיכולוגים ומתנדבים.

## קישורים חיצוניים

* 
* מרכז גריאטרי פלימן, באתר "בתי חולים בישראל"

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי חולים שיקומיים
קטגוריה:חיפה: בתי חולים
קטגוריה:נווה שאנן (חיפה)
קטגוריה:בתי חולים גריאטריים
האקדמיה הצבאית סן-סיר

[ממוזער|צוערי האקדמיה במהלך חגיגות [יום הבסטיליה]]
**האקדמיה הצבאית המיוחדת סן-סיר** (בצרפתית: ** École Spéciale Militaire de Saint-Cyr**) היא האקדמיה הצבאית הצרפתית החשובה ביותר. האקדמיה ממוקמת במחוז מורביאן שבחבל ברטאן שבצרפת.

משך הלימודים הוא שלוש שנים, וגילם של הסטודנטים הוא 21 בכניסתם לאקדמיה.

האקדמיה הוקמה ב-1 במאי 1802 על ידי נפוליאון בונפרטה. לאחר תקופה מסוימת, התיישבה האקדמיה בשנת 1808 בקומונה סן-סיר שבמחוז איוולין, סמוך לפריז.

לאחר תבוסת הצבא הצרפתי במהלך הכיבוש הנאצי, נדד בית הספר לצרפת של וישי, ולאחר מכן בשנת 1942 פוזר. לאחר שחרור צרפת, הוקם בית הספר מחדש במיקום חדש, בו הוא שוכן עד היום.

מבין בוגרי בית הספר ניתן למנות שלושה נשיאי צרפת, 11 מרשלי צרפת, שני אלופי הפלות ואף קדוש אחד.

האקדמיה מחזיקה מוזיאון במקום, המתעד את התפתחות הצבא הצרפתי מאז הקמת בית הספר ועד היום.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:צבא צרפת
קטגוריה:בתי ספר לקצינים
קטגוריה:ברטאן
סן-סיר
האזור המוטורי המשלים

**האזור המוטורי המשלים** (SMA) הוא חלק מקליפת המוח המעורב בהיבטים מגוונים של תכנון תנועה. הוא מעורב בלמידה וביצוע של התנהגויות הכרוכות ברצף של פעולות.

האזור המוטורי המשלים מקבל מידע מגרעיני הבסיס.
בדומה לקליפת המוח הקדם-מוטורית גם האזור המוטורי המשלים מוציא לפועל את ההתנהגות המתוכננת באמצעות הקשרים שלו לאזור המוטורי העיקרי.

כחלק מתהליך התכנון של התנועה, האזור המוטורי המשלים תורם לניבוי התוצאות התחושתיות שלה עוד בטרם שהיא יוצאת אל הפועל. ניבוי התוצאות התחושתיות הוא היבט חיוני של התכנון המוטורי. זאת משום שמידע זה יכול לשמש כבסיס להשוואה עבור האותות המתקבלים בזמן אמת ולהגביר את דיוק התנועה של השרירים אל עבר היעד הרצוי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האונה המצחית
אלכסיי יליסייב

**אלכסיי סטניסלבוביץ' יליסייב** (ברוסית: **Алексей Станиславович Елисеев**; ) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל בשלוש משימות במסגרת תוכנית סויוז.

## קורות חיים
אלכסיי יליסייב נולד בעיירה במחוז קלוגה לאב ליטאי בשם Stanislovas Kuraitis. אביו הואשם בבגידה בברית המועצות ונשלח למעצר ממושך במחנות גולאג. אימו של הקוסמונאוט התגרשה ואלכסיי הצעיר בגיל 16 החליף את שם משפחתו לשם משפחת נעורים של אמו. לאחר שחרורו אביו לא חזר למשפחתו ולמעשה אף פעם לא נפגש עם בנו לאחר השחרור.

בשנת 1951 אלכסיי יליסייב סיים את לימודי בית הספר במוסקבה והחל ללימוד באוניברסיטה טכנית על שם באומן בעיר. לאחר סיומו בשנת 1957 הוא התחיל לעבוד כמהנדס מכונות בתעשיית החלל הסובייטית. בשנת 1962 לאחר סיום לימודי הדוקטורט יליסייב חזר לעבוד בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה בוא החל לעבוד לאחר בהסמכת למהנדס. תחום עיסוקו היה תכנון מערכות ניווט.

בשנת 1966 יליסייב התקבל לתוכנית הכנת קוסמונאוטים הסובייטית. את טיסתו הראשונה לחלל ביצע בחללית סויוז 5. הטיסה נערכה במשך קצת פחות מ-2 יממות. בטיסה זו לראשונה בוצע התחברות בין מספר חלליות ומעבר טייסים בין החלליות. יליסייב ביצע פעילות חוץ-רכבית במהלכה עבר לחללית סויוז 4 ואיתה הוא חזר לכדור הארץ.

באוקטובר 1969 יליסייב טס לחלל בחללית סויוז 8 (ולדימיר שטאלוב היה מפקד צוות). המטרה המרכזית הייתה להתחבר לחללית "סויוז 7". עקב בעיה טכנית במערכת עגינה אוטומטית והעדר יכולת לבצע עגינה ידנית המשימה בוטלה. הם חזרו לכדור הארץ לאחר 5 ימי טיסה. בתקשורת הסובייטית דיווחו של יישום מלא של התוכנית ולצוות הוענקו תוארים בהתאם.

במרץ 1971 יליסייב טס לחלל בחללית סויוז 10 (ולדימיר שטאלוב היה מפקד צוות). המטרה המרכזית הייתה להתחבר לתחנת חלל סאליוט 1. עקב בעיה טכנית במערכת עגינה אוטומטית החיבור לא הושלם. לאחר התערבות צוות קרקע נמצא פתרון לניתוק מתחנת החלל. שטאלוב וצוותו חזרו לכדור הארץ לאחר 2 ימי טיסה.

לאחר שעזב את יחידת הקוסמונאוטים יליסייב המשיך את עבודתו בתעשיית החלל הסובייטית. במשך שנים הוא היה מנהל מתקנים שונים השייכים לתעשייה זו.

בשנים 1986–1991 יליסייב היה רקטור של אוניברסיטה טכנית על שם באומן במוסקבה. לאחר התפרקות ברית המועצות יליסייב כיהן בתפקידים שונים בתעשייה הפרטית שהתפתחה.

יליסייב פרסם מספר ספרים בתחום תעשיית החלל והוא בעל חמש המצאות בתחום.

## קישורים חיצוניים

* תקציר נתונים באתר ספייספאקטס
* נתונים מאנציקלפדיית החלל
* ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס 
* ביוגרפיה מפורטת 

קטגוריה:קוסמונאוטים סובייטים
קטגוריה:הלכי חלל רוסים
קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי גיבור עמל של גרמניה המזרחית
קטגוריה:מהנדסים סובייטים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור קרל מרקס
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1934
סנטיגולד

**סנטי ווייט** (באנגלית: **Santi White**; נולדה ב-25 בספטמבר 1976), המוכרת בשם הבמה שלה **סנטיגולד** (**Santigold**) ובשם הבמה הקודם שלה **סנטוגולד** (**Santogold**) היא זמרת אמריקאית, כותבת שירים ומפיקה. אלבום הבכורה שלה, Santogold, יצא ב-2008 וזכה לביקורות חיוביות. אלבומה השני, Master of My Make-Believe, יצא באפריל 2012. ב-2008 זכתה בפרס ה-NME האמריקאי לאמן מבטיח בתחילת דרכו, ובשנת 2009 הייתה מועמדת לפרס המוזיקה הבריטית בקטגוריית הזמרת הבינלאומית.

## ילדות ונעורים
ווייט למדה בתיכון בעיר פילדלפיה שבמדינת פנסילבניה בארצות הברית. היא בוגרת תואר דו חוגי במוזיקה ובלימודי אפרו-אמריקאיים. את שם הבמה העניקה לה חברה שחשבה עליו ככינוי שמתאים לה. לאחר מכן עבדה ככותבת ומפיקה.

ווייט הייתה הסולנית של להקת הפאנק-רוק סטיפד. הלהקה הוציאה שני אלבומים. בעודה חברת הלהקה, קיבלה ווייט הצעה ממרטין הית' לחתום לחוזה סולו עם חברת התקליטים העצמאית מלונדון "ליזארד קינג רקורדס".

## דיסקוגרפיה

### אלבומי אולפן
* *Santogold*, 2008.
* *Master of My Make-Believe*, 2012.
* 2016, *99¢*.
* 2022, *Spirituals*.

### מיקסטייפים

*2008, *Top Ranking: A Diplo Dub*
*2018, *I Don't Want: The Gold Fire Sessions.*

## סינגלים
*2008:
** "Creator"
** "L.E.S. Artistes"
** "My Drive Thru"
** "Lights Out"
** "Say Aha"
*2011:
**"Go!"
*2012:
** "Big Mouth"
** "Disparate Youth"
** "The Keepers"

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וסליאן
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1976
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
עבדאללה עקל

**עבדאללה עקל** (בערבית: **عبد الله عقل**; נולד ב-13 ביוני 1998) הוא שחקן ערבי-ישראלי.

## ביוגרפיה
עקל נולד וגדל ביפו. הוא החל להשתתף בתפקידי משנה קטנים בקולנוע ובטלוויזיה כבר כשהיה בן שבע. בין היתר, גילם תפקידים קטנים בסדרות הטלוויזיה "מילואים" (2005), "עבודה ערבית" (2010) ו"חטופים" (2011), בסרט הטלוויזיה "חצי טון ברונזה" (2010) ובסרטי הקולנוע "זרים" (2007), "לבנון" (2009), "מיראל" (2010), "עוד אני הולך" (2010), "בקבוק בים של עזה" (2011), "הדילרים" (2012) ו"רוק בקסבה" (2012).

בשנת 2011 גילם לראשונה תפקיד ראשי בסרט קולנוע, "דוד וכמאל". על תפקידו בסרט זה זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע שנערך בבראשוב שברומניה בשנת 2012.

בשנת 2013 גילם תפקיד ראשי בסרט נוסף, "להישאר בחיים", לצדו של סטיבן דורף.

ב-2017 גילם את עיזאת אבו אל-קווידר בעונה השנייה של "פאודה".

מ-2020 מגלם את סמי סלימאן בסדרה "מנאייכ". באותה שנה שיחק את חוסני (חייל סורי שאחראי על עינויים על חיילי צה"ל בשבי הסורי) בסדרה "שעת נעילה".

בשנת 2021 שיחק בסרטו של הבמאי אבי נשר "תמונת הניצחון".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקנים ערבים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1998
Losing My Religion

"**Losing My Religion**" הוא פזמון של להקת הרוק האלטרנטיבי אר.אי.אם. זהו הסינגל הראשון מתוך אלבומה השביעי של הלהקה, Out of Time, שיצא ב-1991. המוזיקה בשיר מבוססת על ריף של מנדולינה. השיר הפך ללהיט הגדול ביותר של הלהקה בארצות הברית ונחשב לאחר השירים הבולטים של שנות ה-90. השיר קיבל מספר מועמדויות לפרס גראמי וזכה בשתיים מהן, בקטגוריות "ביצוע הפופ הטוב ביותר לשיר של צמד או להקה" ו"הקליפ הקצר הטוב ביותר". הצלחת הפזמון המינורי וחסר הרפרן הפתיעה את חברת התקליטים האחים וורנר, ששחררה אותו כסינגל ראשון מתוך האלבום.

## הלחנה ומילים
"Losing My Religion" מבוסס על מוזיקת מנדולינה שחיבר פיטר באק, בעת שלמד לנגן על המנדולינה שרכש. באק אמר "סוג המוזיקה שבשיר היא מסוג הדברים שאר. אי. אם משתמשת בהם המון, מעבר ממינור אחד לאחר... אתה לא יכול באמת לומר דבר רע על E מינור, A מינור, D ו־G – אני מתכוון, הם פשוט אקורדים טובים". כמו כן ציין באק שהשיר אופייני ללהקת אר. אי. אם. השיר כולל קטעי תזמורת ועושה שימוש בסולם מינורי.

המונח "Lost My Religion" (איבדתי את דתי) הוא ביטוי שגור בדרום ארצות הברית שמשמעו 'התרגזתי עד אובדן השליטה ברוחי'. לדברי סולן הלהקה ומחבר מילות השיר, מייקל סטייפ, מדובר בשיר על אהבה נכזבת שחיבר לאחר שהתאהב בבחור.

## רשימות כל הזמנים

## מיקומי שיא

### מצעדי סוף שנה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שירי אר.אי.אם.

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי פולק רוק
קטגוריה:שירי אהבה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הרוק המיינסטרימי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לווידאו קליפ הקצר הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV לבימוי הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ השנה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס
תטולה

בביולוגיה, **תְּטוּלָה** היא כלל הביצים בהטלה אחת, לרוב של עופות, אך לפעמים גם של זוחלים, דו-חיים או חרקים. גודל התטולה משתנה בין המינים בשל השינויים הגנטיים והפיזיולוגיים, ואף בתוך המין עצמו, כתוצאה מבית הגידול, בריאות ותזונת הפרט, זמינות המזון המיועד לצאצאים, דחק (כמו מטורפים ואסונות טבע), תקופה בשנה, מרחק הנדידה וכו'. גודל התטולה עלול לשקף גם את אורח חייו של המין: מינים מאריכי חיים נוטים להטיל מספר קטן יותר של ביצים מאשר מינים קצרי חיים, ומינים החיים באזורים הטרופיים נוטים להטיל פחות ביצים מאשר מינים החיים באזורים בעלי אקלים ממוזג.
ישנם מינים המטילים יותר ביצים מאשר יוכלו לטפל בהן, כמו העגור האמריקאי, אשר מטיל שתי ביצים אך מטפל לרוב רק בגוזל אחד. ככל הנראה, תופעה זו נובעת ממאמץ קטן ביותר להטלת הביצה השנייה, וכ"ביטוח" מפני אובדן הביצה הראשונה.

## ראו גם

## לקריאה נוספת

* Jetz W, Sekercioglu CH, Böhning-Gaese K (2008), "**The Worldwide Variation in Avian Clutch Size across Species and Space**", *PLoS Biol* 6(12): e303.
* KULESZA, G. (1990), "**An analysis of clutch-size in New World passerine birds**", *Ibis*, 132: 407–422. 
* Lack, D. (1947), "**The Significance of Clutch-size**", *Ibis*, 89: 302–352. 
** Lack, D. (1948), "**The Significance of Clutch-size, Part III. — Some Interspecific Comparisons**", *Ibis*, 90: 25–45.
* Martin L. Cody, "**A General Theory of Clutch Size**", *Evolution* Vol. 20, No. 2 (Jun., 1966), pp. 174-184, Society for the Study of Evolution.
* Martin, Thomas; et al. (2000), "**Parental Care and Clutch Sizes in North and South American Birds**", *Science* 287: 1482–1485.
* Nancy Burley, "**Clutch Overlap and Clutch Size: Alternative and Complementary Reproductive Tactics**", *The American Naturalist* Vol. 115, No. 2 (Feb., 1980), pp. 223-246, The University of Chicago Press.
* Samaš, P., Grim, T., Hauber, M. E., Cassey, P., Weidinger, K. and Evans, K. L. (2013), "**Ecological predictors of reduced avian reproductive investment in the southern hemisphere**", *Ecography*. 
* Sockman, K. W., Sharp, P. J. and Schwabl, H. (2006), "**Orchestration of avian reproductive effort: an integration of the ultimate and proximate bases for flexibility in clutch size, incubation behaviour, and yolk androgen deposition**", *Biological Reviews*, 81: 629–666. 
* Todd W. Arnold, Frank C. Rohwer and Terry Armstrong; "**Egg Viability, Nest Predation, and the Adaptive Significance of Clutch Size in Prairie Ducks**", *The American Naturalist*, Vol. 130, No. 5 (Nov., 1987), pp. 643-653, The University of Chicago Press.


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ביולוגיה התפתחותית
דונלד סאמפטר

**דונלד סאמפטר** (באנגלית: **Donald Sumpter**; נולד ב-13 בפברואר 1943) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי.

## ביוגרפיה
סאמפטר החל להופיע באמצע שנות השישים של המאה הקודמת. אחת מהופעותיו הראשונות על המרקע הייתה בסדרה דוקטור הו בשנת 1968, כשהוא הופיע פעם נוספת בסדרה ב-1972 ואף הופיע בסדרת הבת הרפתקאות שרה ג'יין. בקולנוע החל להופיע בסוף העשור, בסרט הפנתר השחור משנת 1977 כפושע הבריטי דונלד נילסון.

סאמפטר הופיע בעיבודים רבים של צ'ארלס דיקנס כגון "תקוות גדולות" (1999) ו"ניקולס ניקלבי" (2001). הוא הופיע בפרק של הסדרה פוארו וכן בסדרות הולבי סיטי, רציחות במידסומר ו-The Bill. הוא הופיע גם בדרמת האימה כמעט אנושיים. בשנים 2011-2012 הופיע כמלומד לואין בסדרה משחקי הכס של רשת HBO.

סאמפטר הופיע בסרטי קולנוע שונים, כדוגמת אניגמה (2001), קיי-19 (2002), ואולטרה-נחתים: הסרט (2010).

## פילמוגרפיה נבחרת
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1943
Stormbringer

**Stormbringer (מביא הסערה)** הוא אלבומה התשיעי של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל. האלבום יצא לאור בנובמבר 1974.
## הפקה
האלבום מכיל השפעות ניכרות של פאנק (Funk) ומוזיקת נשמה, השפעות שכבר החלו להופיע באלבומה הקודם של הלהקה Burn. בעקבות זאת, הסכסוכים בלהקה שכבר התגלעו עוד קודם לכן על רקע חילוקי דעות בנוגע לסגנון, הלכו והחמירו. בלקמור לא אהב את הסגנון החדש אליו צעדה הלהקה, והביע בפני חברי הלהקה את דרישתו לחזור למקורות הרוק הכבד השורשיים. בלקמור גם רצה לבצע גרסת כיסוי לשיר "Black Sheep Of The Family" של להקת קוואטרמאס, וגם רצון זה נדחה על ידי חבריו ללהקה. בלקמור חש שחזונותיו ושאיפותיו אינם מתגשמים כפי שהיה רוצה, והחליט לפרוש. מיד לאחר מכן הקים את להקת ריינבו כשהוא מצרף אליו את חברי להקת Elf לשעבר, ביניהם את הזמר רוני ג'יימס דיו.

עטיפת האלבום מבוססת על תמונה שצולמה בשנת 1972 במינסוטה על ידי הצלמת לוסיל הנדברג.

## רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי ריצ'י בלקמור, דייוויד קוברדייל, גלן יוז, ג'ון לורד ואיאן פייס, למעט היכן שצוין אחרת:

צד ב'

## מבצעים
*ריצ'י בלקמור - גיטרה
*דייוויד קוברדייל - שירה
*ג'ון לורד - אורגן, קלידים
*איאן פייס - תופים
*גלן יוז - גיטרה בס, שירה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי דיפ פרפל
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת וורנר רקורדס
נסיכות פינד ומקדוניה

**נסיכות פינד ומקדוניה** (בארומנית: **Printsipatu di la Pind**; יוונית **Πριγκιπάτο της Πίνδου**) הייתה ישות מדינית ארומנית בחצי האי הבלקני, מדינת חסות של הכיבוש האיטלקי בתקופת מלחמת העולם השנייה.

נסיכות פינד, שהוקמה על ידי כוחות הכיבוש האיטלקיים, כללה טריטוריות מדרום אלבניה ומקדוניה ומצפון מערב יוון, טריטוריות שכללו אוכלוסייה ארומנית, בהרי פינדוס. בראש הנסיכות הועמד המנהיג הארומני אלקיביאדס דיאמנדי די סאמארינה והבירה נקבעה בעיירה מטסובו (השם הארומניה הוא "אמינצ'יו") בחבל אפירוס, אך השלטון ישב למעשה בטריקלה.

המדינה הוכרזה בקיץ 1941 ובראשה ניצב פעיל ותיק למען הארומנים. בקיץ 1942 עזב השליט, אלקיביאדס דיאמנטי, את מדינתו ומצא מקלט ברומניה. את מקומו של דיאמנטי תפס, לזמן קצר, ניקולאוס מטוסי ואחריו מונה הנסיך יוליוס ממשפחת Cseszneky de Milvány, אך הוא כבר לא החזיק בשלטון של ממש.

למרות היותה מדינת חסות של איטליה וגרמניה, הנסיכות לא הנהיגה מדיניות אנטישמית ויהודים מקומיים שולבו בבירוקרטיה השלטונית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:משטרים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מדינות לשעבר בבלקן
קטגוריה:אלבניה: היסטוריה
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: היסטוריה
קטגוריה:יוון: העת החדשה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1941
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1943
כן (בסיס)

[שמאל|ממוזער|250px|פסל של [אנרי הרביעי, מלך צרפת|המלך אנרי הרביעי מאת פרדריק-פרנסואה למו  בפון נף בפריז, מוּצב על כַּן]]
**כַּן**, **אֶדֶן**, **תושבת** או **בסיס** (בלועזית: **פֶּדֶסטָל**; באנגלית: pedestal, בצרפתית: piédestal) הוא מבנה או חפץ המשמש כבסיס לדבר מה. מוכר לרוב בשימוש עזר להצגת יצירת אמנות – פסל, פרוטומה או עמוד וכן לחפצי נוי כגון אגרטל.

למרות שבסוריה, אסיה הקטנה ותוניסיה נהגו הרומאים ללהקים עיתים את עמודי מקדשיהם או הפרופילאות שלהם על כן מרובע, ברומא עצמה הם שימשו רק להענקת חשיבות רבה יותר לעמודים בודדים, כמו אלה של טראיאנוס ואנטונינוס, או כבסיס לעמודים שנעשה בהם שימוש דקורטיבי בקשתות הניצחון הרומיות.

אולם אדריכלי הרנסאנס האיטלקי הגו את הרעיון שלפיו אין סדר אדריכלי שלם ללא פדסטל. מאחר שהם השתמשו בסדרים האדריכליים כדי לחלק ולעטר מבנים למפלסים שונים, קרניז הפדסטל נמשך והפך לאדן חלונותיהם, או, בארקדות פתוחות מסביב לחצר, למעקה של הארקדה.

## ראו גם
*אדני המשכן

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:פיסול
אליסה פריינדליך

**אליסה פריידנליך** (ברוסית: **Алиса Фрейндлих**; 8 בדצמבר 1934, לנינגרד) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע רוסייה וסובייטית. היא זכתה שלוש פעמים בפרס הפדרציה הרוסית (1996, 2001, 2008) והוענק לה התואר האמן העממי של ברית המועצות (1981). על פעילותה בתחום התיאטרון הוענקו לה מספר עיטורים. 

אליסה פריינדליך נולדה בשנת 1934 בלנינגרד למשפחת שחקני תיאטרון. אביה ברונו פריינדליך היה ממוצא גרמני שמשפחתו עברה לרוסיה במהלך המאה ה-18. כבר בילדותה אליסה התעניינה בתיאטרון. במהלך הטיהורים הגדולים רוב קרובי משפחה של אביה נעצרו או גורשו מלנינגרד. בשנת 1941 הוריה נפרדו ואביה נסע עם התיאטרון לטשקנט. כל תקופת מצור לנינגרד אליסה פריינדליך עברה בעיר הנצורה, לילדה עם שורשים גרמנים תקופת המלחמה הייתה קשה מאוד.

לאחר מלחמת העולם השנייה אביה חזר ללנינגרד אך כבר עם המשפחה החדשה. בשנת 1953 אליסה פריינדליך סיימה את בית הספר וחלמה על קריירה של השחקנית. היא חשבה על אופרה, אך בהתאם לייעוץ שקיבלה מאביה הלכה לכיוון תיאטרון דרמה. היא התקבלה ללימודים במכון למשחק תיאטרון בלנינגרד. בשנת 1955 פריינדליך שיחקה לראשונה בקולנוע בתפקיד משני. בתקופה זו התחתנה עם חבר לימודים אך הזוג התגרש לאחר מספר שנים.

בשנת 1957 סיימה פריינדליך את לימודיה והחלה לעבוד באחד התיאטראות בעיר. בשנת 1961 היא עברה לתיאטרון בו הבמאי הראשי היה איגור ולדימירוב. תוך זמן קצר הם התחתנו. בתקופה זו הייתה השחקנית הראשית של התיאטרון והשתתפה כמעט בכל הצגותיו. לעומת זאת, היא לא שיחקה בקולנוע. אלדר ריאזנוב רצה שהיא תשחק בסרטיו, אך מסיבות שונות הדבר לא צלח.

בשנת 1974 אלדר ריאזנוב החליט לעבוד על סרט על פי הצגה שכתב כמה שנים לפני כן. הסרט רומן בעבודה עם פריינדליך בתפקיד הראשי לצד אנדריי מיאכקוב זכה להצלחה גדולה בכל רחבי ברית המועצות. על תפקיד זה השחקנית זכתה בתואר "שחקנית השנה" בברית המועצות לשנת 1976. למרות שרוב הצוות שעבד על הסרט קיבל פרס ברית המועצות, הוא לא הוענק לשחקנית ששיחקה את התפקיד הראשי.

בשנת 1979 הופיעה פריינדליך בסרט סטאלקר של אנדריי טרקובסקי.

תפקיד נוסף שהגדיל את הפופולריות של פריינדליך היה תפקיד של מלכת אנה בסדרה שלושת המוסקטרים. בשנת 1992, 1993 2009 היא שיחקה את אותו התפקיד גם בסרטי המשך.

בשנת 1981 התגרשה מבעלה. עוד שנתיים היא עבדה בתיאטרון שלו ובשנת 1983 היא עברה לתיאטרון הדרמה הגדול. אליסה פריינדליך נקלטה היטב בתיאטרון זה ומשחקת בו גם היום. באותה שנה היא התחתנה בפעם השלישית, אך התגרשה בשנת 1990. 

במהלך הקריירה אליסה פריינדליך זכתה בפרסים רבים על תפקידיה בקולנוע ובתיאטרון.

בדצמבר 2020 אושפזה בבית חולים למחלות זיהומיות מספר 122 בסנקט פטרבורג אחרי שנמצאה חיובית לקורונה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה סובייטיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה רוסיות
קטגוריה:מדבבות רוסיות
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:גרמנים מרוסיה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסים ממוצא גרמני
קטגוריה:ילידות 1934
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1934
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1934
איבאר בלאנגרוד

**איבאר אויגן בלאנגרוד** (בנורווגית: **Ivar Eriksen Ballangrud**; 7 במרץ 1904 - 1 ביוני 1969) היה מחליק מהיר נורווגי, אלוף אולימפי ארבע פעמים בהחלקה מהירה. כיחיד שזכה ב-3 מדליות זהב באולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן (1936), בלאנגרוד היה האתלט המצליח ביותר שם.

## ביוגרפיה
בלאנגרוד נולד בלונר, נורווגיה. הוא היה אחד מטובי המחליקים המהירים בעולם למשך 15 שנים, מ-1924 עד 1939. מקום הולדתו, לונר, נמצא באזור האדלנד שבנורווגיה, שממנו באו שני מחליקים אחרים נוספים, מיכאל סטקסרוד והנס אנגנסטנגן, והשלושה נודעו כ"שלישיית האדלנד". הוא ייצג את מועדון Trondhjems SK.

הקריירה הבינלאומית של בלאנגרוד החלה ב-1924, כשהוא בן 19, מיד לאחר אולימפיאדת החורף שנערכה באותה שנה. באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, במקצה ה-10000 מ', זווג עם יוליוס סקוטנב, האלוף האולימפי במקצה. בלאנגרוד הדהים כשהביס את סקוטנב בזירת ההחלקה הביתית שלו.

במהלך השנים הבאות, בלאנגרוד זכה באליפות העולם בקטגוריה הכוללת ארבע פעמים (בתקופתו עוד לה נערכה אליפות עולם במרחקים השונים), ארבע פעמים באליפות אירופה בקטגוריה הכוללת, חמש פעמים באליפות נורווגיה בקטגוריה הכוללת, ובארבע מדליות זהב אולימפיות. באולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן (1936) זכה בשלוש מדליות זהב, ב-500 מ', 5000 מ' ו-10000 מ', כשהמדליה האחרונה נחשבה להפתעה (התמחותו של בלאנגרוד הייתה במרחקים הארוכים). באירוע הרביעי באולימפיאדה, 1500 מ', זכה בלאנגרוד במדליית הכסף, כשהוא מפסיד לבן ארצו צ'ארלס מאתייסן. הצלחה זו באה 8 שנים לאחר מדליית הזהב הראשונה שזכה בה, 5000 מ' באולימפיאדת סנט מוריץ (1928). שם הוא גם זכה במדליית ארד ב-10000 מ'. באולימפיאדת לייק פלאסיד (1932), זכה בלאנגרוד במדליית כסף ב-10000 מ'. התחרויות שם נערכו בשיטה האמריקאית, לפיה הוזנקו כל המתחרים יחד, ולא לפי השיטה האירופאית, בה המתחרים יוצאים זוגות-זוגות. לו התחרויות היו נערכות בשיטה האירופאית, הוא היה מועמד בכיר לזכייה במדליות זהב שם.

בשנת 1930, בלאנגרוד עלה לראש דירוג האדלסקלנדר, המשקלל את שיאיהם האישיים של כל המתחרים, לאחר שבראשו ישב אוסקר מאתייסן במשך 21 שנים. במשך 7 השנים הבאות יישאר בלאנגרוד בראש הדירוג, עד שמיכאל סטקסרוד יחליף אותו.

במהלך חייו קבע בלאנגרוד 5 שיאי עולם - 3 ב-5000 מ', אחד ב-3000 מ', ואחד ב-10000 מ'. בנוסף לכך, במסגרת תחרויות הניסיון (הלא רשמיות) לבחינת השיטה האמריקאית בהחלקה מהירה ערב אולימפיאדת לייק פלאסיד (1932), קבע בלאנגרוד זמן של 16:46.6. זמן זה לא נחשב שיא עולם (כי התחרות לא הייתה רשמית), אך זה יהיה הזמן המהיר ביותר להחלקת 10000 מ' במשך 20 שנים, עד שהיאלמר אנדרסן יקבע את שיאו המפורסם 16:32.6.

## ראו גם
* 

## קישורים חיצוניים

* איבאר בלאנגרוד באתר האולימפי
* 

קטגוריה:מחליקים מהירים על קרח נורווגים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: החלקה מהירה על הקרח
קטגוריה:מחליקים מהירים על קרח באולימפיאדת סנט מוריץ (1928)
קטגוריה:מחליקים מהירים על קרח באולימפיאדת לייק פלאסיד (1932)
קטגוריה:מחליקים מהירים על קרח באולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן (1936)
קטגוריה:אלופים אולימפיים מנורווגיה
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1904
קטגוריה:נפטרים ב-1969
נבן סובוטיץ'

**נבן סובוטיץ**' (בסרבית: **Heвeн Cубoтић**; נולד ב-10 בדצמבר 1988 בבאניה לוקה שביוגוסלביה) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת הבלם.

## קריירה
### קריירת מועדונים
סובוטיץ' נולד בבאניה לוקה שביוגוסלביה להורים סרבים. בגיל 7 החל לשחק כדורגל בקבוצה המקומית ט.ס.ב שוורצנברג. 

בעונת 2006/2007 החל לשחק במינץ, באותה סוף עונה ירד עם קבוצתו לבונדסליגה השנייה. 

ב-4 ביוני 2008 הוכרז כי סובוטיץ' חתם בבורוסיה דורטמונד על חוזה לחמש שנים. את משחקו הראשון במועדון ערך נגד באיירן מינכן במסגרת הסופר קאפ הגרמני בו דורטמונד השיגה ניצחון 2:1. לאורך עונה 2008/2009 הבקיע 6 שערים בליגה. ביוני 2009 חידש את חוזהו עם הקבוצה עד קיץ 2014. בעונת 2009/2010 שיחק בכל דקות המשחק בליגה. ב-15 בדצמבר 2010 הבקיע את שערו הראשון בטורניר אירופי כאשר הבקיע בליגה האירופית מול סביליה. ב-27 ביולי 2013 זכה עם קבוצתו בסופר קאפ הגרמני מול באיירן מינכן.

ב-28 במאי 2015 חתם על חוזה חדש בדורטמונד עד 2018. ב-26 בינואר 2017 הושאל לפ.צ. קלן עד לסוף העונה. בסיום ההשאלה חזר לדורטמונד. ב-25 בינואר 2018 עזב את דורטמונד אחרי 10 שנים וחתם בסנט אטיין מהליגה הצרפתית.

ב-4 ביולי 2019 חתם סובוטיץ' על חוזה באוניון ברלין, העולה החדשה לבונדסליגה, עד 30.6.2021.

ב-18 בספטמבר 2020 חתם בדניזליספור הטורקית. ב-1 בפברואר 2001 חתם באלטאך האוסטרית.

### קריירה בינלאומית
לאחר שייצג מספר נבחרות כמו נבחרת ארצות הברית, קרואטיה וגרמניה, הוחלט שישחק בנבחרת סרביה. עד כה שיחק בנבחרת 36 משחקים והבקיע שני שערים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כדורגלנים בוסנים
קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים
קטגוריה:בלמי כדורגל בוסנים
קטגוריה:בלמי כדורגל סרבים
קטגוריה:בלמי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:באניה לוקה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מיינץ 05
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קלן
קטגוריה:כדורגלני אוניון ברלין
קטגוריה:כדורגלני סנט אטיין
קטגוריה:כדורגלני דניזליספור
קטגוריה:כדורגלני ריינדורף אלטאך
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סרביה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1988
קטגוריה:בוסנים שנולדו ב-1988
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1988
דפוס בארי

**דפוס בארי** הוא בית דפוס בקיבוץ בארי שבנגב. מפעל הדפוס מהווה את מקור הכנסתו העיקרית של הקיבוץ.

## היסטוריה
בית הדפוס הוקם בשנת 1950, כארבע שנים לאחר הקמת הקיבוץ, ושנתיים לאחר קום המדינה, באחד המבנים הנטושים בקיבוץ. שמונה שנים לאחר מכן עבר בית הדפוס למקומו הנוכחי. זהו בית הדפוס הראשון בנגב. מאז הפך לאחד מבתי הדפוס המרכזיים של ישראל.

לזר זורע, אחיו של מאיר זורע, היה בנו של לוי זרודינסקי בעל בית דפוס מחיפה. לזר, יחד עם שלושה מחבריו, הבין שהצלחת בית הדפוס של אביו יכולה לשמש דגם למפעל של הקיבוץ הצעיר. האב עזר למייסדים בהקמת הדפוס.

בית הדפוס מתמחה בהדפסה בטכנולוגיות מתקדמות, ויצירת מסמכים הבטוחים מזיוף, לרבות פנקסי צ'קים, תווי קנייה ותעודות רשמיות לצד כרטיסי חיוב וכרטיסי אשראי. מאז שנת 1992, דפוס בארי אחראי באופן בלעדי על הדפסת רישיונות הנהיגה הישראליים. בית הדפוס משרת לקוחות השולחים דואר בהיקף נרחב, כמו חברת החשמל, בנקים וחברות אשראי, אך תחום פעילות זה הצטמצם עם מעבר משלוח חשבונות אלו בדואר אלקטרוני. חברה הבת "מסר", שהוקמה ב-2002, עוסקת בהפצתו של דואר כמותי לנמענים (כמתחרה בדואר ישראל).

ב-1986 הוענק לדפוס בארי ולעובדיו פרס קפלן, על פיתוח ה"מעטפית", המצאה המוגנת בפטנט, המשלבת את המכתב והמעטפה יחדיו בדף יחיד.

חברה בת נוספת היא "בארי אריזות", העוסקת בייצור אריזות ותוויות, שבה שולבו חברת "גרפיקה בצלאל", שנרכשה ב-2019, וחברת "חרט תעשיית אריזות", שנרכשה ב-2020.

הכנסות החברה הוערכו במאות מיליוני ש"ח בשנה.

טבח שבעה באוקטובר, בו נרצחו לפחות 102 מתושבי בארי ותושבים אחרים פונו ממנו, הביאה להשבתה זמנית של המפעל שלא נפגע פיזית. המפעל שב לפעילות חלקית ב-15 באוקטובר.

## ראו גם
* מסר - חברה להפצת דואר בישראל, אשר הוקמה כחברת בת של דפוס בארי

## קישורים חיצוניים

* 

* דפוס בארי באתר ויקיבוץ בארי: האנציקלופדיה של קיבוץ בארי
*  (סרטון מגלריית המבקרים)
* 
* 
* מסע טיפוגרפי לדפוס בארי, מגזין אות־אות־אות

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי דפוס עבריים
קטגוריה:התעשייה הקיבוצית
קטגוריה:זוכי פרס קפלן
קטגוריה:בארי
קטגוריה:הנגב: תעשייה
סבירסקי

**סבירסקי** הוא שם משפחה פולני, רוסי ואשכנזי. שם המשפחה האשכנזי מעיד על מוצאו של נושאו מהעיירה שוויר בבלארוס.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה פולניים
קטגוריה:שמות משפחה רוסיים
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים