open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פיקסל

שמאל|ממוזער|250px|איור המחשב מוגדל כך שהפיקסלים נראים בבירור
[ממוזער|שמאל|250px|חלוקה לתת פיקסלים, לצבעי ה-[RGB בסוגי מסכים שונים.]]
**פִּיקְסֶל** (באנגלית: **Pixel**. נקרא גם **Pel** ו-**Dots** או **Picture Element**) היא יחידת מידע גרפית בסיסית במחשב, המתארת נקודה בתמונה דיגיטלית. החלק הקטן ביותר של הקווים, התווים, והצורות שעל צג המחשב או בתמונה המודפסת. כל תמונה בנויה ממאות אלפי עד עשרות מיליוני נקודות קטנות, ונקודה זו היא יחידת תמונה.

עבור ממדי תמונה קבועים, ככל שהתמונה מורכבת מיותר פיקסלים, צפיפות הפיקסלים  שלה (הנמדדת ביחידות ppi) גדולה יותר. כתוצאה מכך, רמת ההבחנה שלה תהיה גבוהה יותר, ויאמר עליה שהרזולוציה שלה גבוהה יותר. התמונה תכיל יותר פרטים ותהיה חדה, טובה וקריאה יותר. רזולוציה של מסכים ישנים היא ברמה של 600 על 800, כלומר, תמונת מסך כזו מורכבת מ-480,000 פיקסלים.

שמאל|ממוזער|200px|גרעיניות בתמונה
במצלמות דיגיטליות טובות מספר הפיקסלים לתמונה הוא מיליוני פיקסלים - בדרך כלל 15–50 מיליון (מיליון פיקסלים, או 1,048,576 במדויק, קרויים מגהפיקסל). בשילוב עם עדשה טובה מספיק, יכולת הבחנה גבוהה זו נותנת תמונות איכותיות וברורות.

לעיתים, כאשר הרזולוציה של התמונה נמוכה מדי, ניתן להבחין בנקודות המרכיבות את התמונה. תופעה זו נקראת גרעיניות  (פיקסלציה), והיא מעידה על כך שרמת ההבחנה נמוכה מדי, לרוב בשל הגדלת התמונה יתר על המידה.

מושג נוסף השייך לפיקסל הוא **עומק הצבע** של הפיקסל. עומק הצבע משמעותו היכולת של כל פיקסל בודד להציג מגוון צבעים רב יותר, שתורם לייצג תמונה באופן הקרוב יותר אל המציאות ולהציג תמונה פוטו ריאליסטית. בתחילת ההתפתחות של המחשבים האישיים הייתה אפשרות להציג רק 16 צבעים בכל פיקסל. כיום הטווח של עומק צבע במחשבים נע בין 8 ביט לבין 32 ביט לפיקסל, שהוא טווח שבין 256 גוונים לבין 4,294,967,296 גוונים. עומק צבע של 16 מיליון גוונים הוא מעבר לטווח ההבחנה של העין האנושית.

במסכים שונים ישנה חלוקה לתת פיקסלים, בדר"כ מחולקים לצבעי ה-RGB.

## ראו גם
* אמנות פיקסלים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חומרה
קטגוריה:גרפיקה ממוחשבת
לינוס טורבאלדס

**לינוס בנדיקט טורבאלדס** (בשוודית: ; נולד ב-28 בדצמבר 1969 בהלסינקי שבפינלנד) הוא מתכנת פיני-אמריקאי, מפתח ליבת לינוקס למערכת הפעלה.

## לינוקס
בשנת 1991, במהלך לימודיו, טורבאלדס ניסה למצוא אפשרות לעבוד ביוניקס גם מהבית, במחשב האישי שלו. האפשרות הפופולרית ביותר הייתה מערכת הפעלה בשם מיניקס שפותחה על ידי אנדרו טננבאום, פרופסור באוניברסיטה החופשית של אמסטרדם שפיתח את מיניקס כחלק מקורס אקדמי בנושא פיתוח מערכות הפעלה.

מאוכזב מכך שקוד המקור של מיניקס לא ניתן תחת רישיון חופשי, טורבאלדס החליט לבנות גרסה משלו. השכתוב של מיניקס הפך בהדרגה לפרויקט בפני עצמו שכבר לא היה קשור אל מיניקס באופן מיוחד, אלא שאף להיות תואם עם התקן המכונה POSIX של מערכת ההפעלה יוניקס.

טורבאלדס פיתח את הליבה וכשהרגיש כי יש לו מספיק קוד, הוא פנה לרשימת הדיוור של מיניקס והכריז על כך. זמן קצר לאחר מכן הייתה לינוקס זמינה לכל דורש מספריה פרטית בשרת ה-FTP שהוקצה עבורה.

בשנת 1992 ניהלו טורבאלדס וטננבאום ויכוח בקבוצת הדיון comp.os.minix אודות היתרונות השונים של גישותיהם לפיתוח ליבה: ליבה מונוליתית או מיקרו-ליבה.

כאשר הכריז טורבלדס על זמינות הליבה בגרסה 0.1 הוא התייחס בעיקר למגבלות של לינוקס והביע ספק לגבי האפשרות שהיא תהפוך למשהו רציני אי פעם. טורבאלדס התייחס במיוחד לעובדה שקוד המקור לא נייד בין סביבות הפעלה (non portable) מאחר שהוא עושה שימוש נרחב בפקודות מכונה במעבדי 386 (המחשב האישי שהיה ברשותו ובאמצעותו פותחה לינוקס). עם הזמן מפתחים רבים ברחבי העולם התחילו לסייע לו וכך הפכה לינוקס, יחד עם תוכניות המערכת הזמינות כחלק ממערכת ההפעלה גנו, למערכת הפעלה לכל דבר. במשך תקופה ארוכה הומרו למערכת ההפעלה גנו/לינוקס יישומים נוספים כמו שרת התצוגה X, מנהלי התקן להתקני חומרה שונים והיא אף הוסבה לפלטפורמות חומרה אחרות מלבד אינטל.

טורבאלדס הוא המתחזק הראשי של ליבת לינוקס.

בהמשך עבר טורבאלדס לארצות הברית ועבד בחברת Transmeta, אשר ייצרה מעבדים חלופיים למחשבים אישיים. לאחר מכן עבר ל-OSDL (Open Source Develpment Laboratory) של קרן לינוקס.

טורבאלדס מחזיק בסימן המסחרי הרשום "לינוקס" ומנהל אותו דרך מכון סימן לינוקס.

## תוכנות נוספות
בשנת 2003 כתב את "sparse", מנתח קוד סטאטי לקוד בשפת C, אשר משמש לבדיקת הליבה.

בשנת 2005 כתב את הגרסה הראשונה של "גיט", מערכת ניהול הגרסאות המבוזרת. לאחר כמה חודשים, תחזוקת התוכנה עברה לג'וניו המאנו.

## חיים אישיים
טורבאלדס הוא פיני ממוצא שוודי (בן למיעוט השוודי שבפינלנד). הוריו היו עיתונאים והוא נקרא על שמו של לינוס פולינג. הוא נשוי לטובה (Tove), אלופת קראטה פינית לשעבר, ולהם שלושה ילדים.

בשנת 2010 קיבל טורבאלדס אזרחות אמריקאית.

## ראו גם
* ריצ'רד סטולמן
* מכון סימן לינוקס

## קישורים חיצוניים

* 

* קורות חיים של לינוס טורבאלדס
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדענים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:חלוצי המחשוב
קטגוריה:לינוקס
קטגוריה:שוודים של פינלנד
קטגוריה:הלסינקי: אישים
קטגוריה:מתכנתים אמריקאים
קטגוריה:מדעני מחשב אמריקאים
קטגוריה:בלוגרים אמריקאים
קטגוריה:אתאיסטים אמריקאים
קטגוריה:אגנוסטים
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:מהגרים מפינלנד לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1969
אריק ס. ריימונד

שמאל|ממוזער|190px|אריק ס. ריימונד
**אריק סטיבן ריימונד** (אנגלית: Eric Steven Raymond; נולד ב-4 בדצמבר 1957) הוא מתכנת, מחבר ואנתרופולוג של תרבות ההאקרים.

ריימונד חיבר ב-1997 את הקתדרלה והבזאר, אשר הפך למניפסט הקוד הפתוח. ריימונד מדמה את סביבת הפיתוח הפתוחה לבזאר, שבה כל אחד יכול לבוא ולתרום את חלקו, בהתחשב במספר חוקים בסיסיים, כמו גישה לקוד המקור. הוא נמנה עם מנסחי הגדרות הקוד הפתוח.

## תוכנות
ריימונד פעיל ותיק בתחום התוכנה החופשית. הוא כתב או היה שותף בכתיבת תוכנות חופשיות רבות. ביניהן:
* bogofilter, שהיה המימוש הפופולרי הראשון של מסנן דואר בייסיאני.
* fetchmail - תוכנה למשיכת דואר משרתים מרוחקים. ריימונד שכתב את התוכנה. בעקבות השכתוב הזה נכתב חיבורו "הקתדראלה והבזאר".
* terminfo - אוסף הגדרות מסופים וממשק שמאפשר לתוכנות להשתמש בהן. ריימונד מתחזק את המאגר מאז 1995.

## חיבורים
ריימונד מחשיב את עצמו לאנתרופולוג של תרבות הקוד הפתוח. הוא פעיל בתחום. מחיבוריו בנושא:
* הקתדרלה והבזאר
* אומנות התכנות ביוניקס - ספר שמתעד את טכניקות התכנות בסביבת UNIX
* איך להיות האקר - מדריך למתחילים בתחום המחשבים והקוד הפתוח

בנוסף לכך ריימונד מתחזק את "קובץ הז'ארגון" (The Jargon File), מילון למונחי האקרים ואחת הגרסאות של שפת תכנות INTERCAL.

הוא חיבר ספר "איך לשאול שאילות" בו תיאר בעיית XY.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* דף הבית של הספר "אומנות התכנות ביוניקס"
* קובץ הז'ארגון - The Jargon File
* איך לשאול שאילות בצורה חכמה - How To Ask Questions The Smart Way

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:אמריקאים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:פעילי תוכן חופשי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
כנופיית הארבעה

ממוזער|כנופיית הארבעה במשפטם, בשנת 1981
ממוזער|כרזה נגד כנופיית הארבעה. הטקסט אומר: "זירקו את קליקת ואנג- גָ'אנְג-ג'יאנג-יאו הפועלת נגד המפלגה"
**כנופיית הארבעה** (בסינית: סְה-זֶ'ן-בָּאנְג 四人帮) הייתה קבוצה של ארבעה חברים בכירים במפלגה הקומוניסטית של סין, שהגיעו לשיא כוחם בתקופת מהפכת התרבות; בסיומה של תקופה זו, כאשר הנהגת המדינה התחלפה, הם הואשמו בבגידה וסולקו מעמדות כוח. מנהיגתם הייתה ג'יאנג צ'ינג, אלמנתו של מאו דזה-דונג, ושלושת האחרים היו עוזריה הקרובים: גָ'אנְג צ'וּנְצְ'יָאו, יָאו וֶן-יְוֵּ'אן ווָאנְג חונְגְוֶן. 

הקבוצה שלטה במוקדי הכוח של המפלגה בשלביה האחרונים של מהפכת התרבות, אך לא ברור אילו החלטות התקבלו על ידי מאו ואילו על ידם. בשל כך, לא ידועה מידת השפעתם.

הקבוצה, יחד עם לין ביאו, שנפטר ב-1971, הוגדרו על ידי הממשלה הסינית כשני הכוחות ה"קונטרה-מהפכניים" של מהפכת התרבות, והואשמו באופן רשמי בכאוס ששרר בסין בעשור המהפכה. נפילתם, חודש בלבד לאחר מותו של מאו, נחגגה על ידי המונים ברחובות בייג'ינג.

ההחלטה לסלקם מעמדות כוח לא ביטאה שלילה מוחלטת של מהפכת התרבות – זו אורגנה מחדש על ידי מנהיג חדש, חואה גוופנג. רק לאחר שדנג שיאופינג הפך לשליט סין בפועל, וחואה איבד מכוחו בהדרגה, נשללה לחלוטין מהפכת התרבות באופן רשמי על ידי ממשלת סין.

## התגבשות הקבוצה
הקבוצה הונהגה על ידי ג'יאנג צ'ינג, וכללה שלושה אנשים שנחשבו עוזריה הקרובים, ג'אנג צ'ונצ'יאו, יאו וניואן וואנג חונגוון. שניים נוספים, קאנג שנג ושיה פוג'י, מתו לפני מאו ושמם נמנה בדיעבד עם חברי ה"כנופיה". צֶ'ן בָּוֹדָה ומָאו יְוֵּ'אנְשִׂין נחשבו לבעלי ברית קרובים של הקבוצה.

רוב החוקרים המערביים מאמינים שמנהיגי מהפכת התרבות היו קבוצה רחבה, שמנתה יותר מארבעה או שמונה אנשים, ועיקרם היו חברי קבוצת מהפכת התרבות. הבולט בהם הוא לין ביאו, עד מותו בתאונת מטוס ב-1971. צ'ן בודה נחשב לעיתים כחבר בסיעתו של לין יותר מאשר כחבר בסיעתה של ג'יאנג, מנהיגת "כנופיית הארבעה".

## המשפט
בסוף שנת 1980 החל משפטם של הארבעה, 4 שנים לאחר מעצרם, והם הואשמו והורשעו בפעילות נגד המפלגה. היה זה משפט ראווה מתוקשר, שבמהלכו הציג התובע את הנאשמים כאשמים הבלעדיים במהפכת התרבות. במשפט טענה ג'יאנג: "הייתי כלבתו של היו"ר מאו. מה שהוא אמר לנשוך, נשכתי". היא היחידה שבחרה לייצג את עצמה, ולעיתים אף פרצה בבכי. על שניים מארבעת הנאשמים נגזרו עונשי מאסר של 20 שנה ועל ג'יאנג צ'ינג וג'אנג צ'ונצ'יאו נגזר עונש מוות, שלאחר מכן הומר למאסר עולם. הם נדרשו גם לעשות ביקורת עצמית בפני המפלגה. ג'יאנג-צ'ינג ריצתה מאסר זה עד שהתאבדה בתלייה בשנת 1991 בזמן טיפול בבי"ח.

## שימושים נוספים בכינוי
**כנופיית הארבעה** (באנגלית: Gang of Four, או בקיצור GoF) הוא גם הכינוי שניתן לאריך גאמה, ריצ'רד הלם, רלף ג'ונסון וג'ון ויליסידס, מחברי הספר החשוב בהנדסת תוכנה: ***Design Patterns*** – Elements of Reusable Object-Oriented Software. הם קיבלו את שמם, כמובן, מ"כנופיית הארבעה" המקורית. בהקשר שונה, ניתן הכינוי גם לארבעת פורשי הלייבור בבריטניה בתחילת שנות ה-80: דייוויד אוון, רוי ג'נקינס, ויליאם רוג'רס ושירלי ויליאמס, שהקימו את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הבריטית. הכינוי שימש גם כשמה של להקת פוסט-פאנק בריטית.

## קישורים חיצוניים

* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: היסטוריה
קטגוריה:נאשמים במשפטי ראווה
דגל ניקרגואה

**[[דגל]] [[ניקרגואה]]** אומץ ב-27 באוגוסט 1971. הוא מבוסס על דגל הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה ועל דגלה של ארגנטינה.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

ניקרגואה
קטגוריה:ניקרגואה: סמלים לאומיים
ניקרגואה
ניקרגואה
גנגניהסו

**גנגניהסו** הידוע גם בשמות **דו-אקלין** ו**גודבארי**) היה הראשון מבין שנים-עשר מלכי דהומיי שבאפריקה המסורתיים, שמלך כנראה בסביבות השנה 1620. סמליו היו עוף הגנגניהסו ממין זכר, תוף ורומח ציד. לא ברור אם אכן מלך, ויש הטוענים שהיה רק מנהיג בעל השפעה רבה ששימש כיועץ לאחיו הצעיר דקודונו, שללא ספק נחשב למלך עוד בחייו.

## ראו גם
* הארמונות המלכותיים של אבומה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי דהומיי
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-17
שפיראים

**שַׁפִּירָאִים** (שם מדעי: Odonata) היא סדרה של חרקים פרימיטיביים בעלי גלגול חסר. שמם העברי מקורו בשורש שפ"ר שפירושו: יפה או מרשים, עקב גוני כנפיהם וגופם.

## מאפיינים
השפיריות מצויות לאורך מקווי מים מתוקים, לרוב סביב האזורים הטרופיים והסובטרופיים. לשפירית זוג עיניים מורכבות וגדולות מאוד ביחס לראשה, ומכאן גם חוש ראייה מפותח. יש לה זוג מחושים דקים וקצרים. בטנה גלילית, ארוכה ודקה, וצבעיה שונים על פי המינים. מחלקה הקדמי העליון יוצאים שני זוגות כנפיים, שקופות ומרושתות. לחלקה התחתון מחוברים שלושה זוגות רגליים מכוסות זיפים. גם פתח המין מצוי בתחתית הבטן.

השפיריות נמצאות מרבית הזמן בתעופה מעל פני המים וכך הן משיגות את טרפן – חרקים מעופפים. ההפריה היא פנימית ומתבצעת על עלה או ענף הנמצאים מעל המים. הזכר שהפרה את הנקבה, ממשיך להיצמד אליה, כדי למנוע מזכר אחר לנסות גם כן להפרותה. הטלת הביצים נעשית אל תוך המים, ואלה מתפתחות לזחלים הניזונים מיצורי מים זעירים. בסיום גדילתם הם יוצאים לאוויר הפתוח כבוגרים.

## מיון
*תת-סדרה שפריריות (Zygoptera; באנגלית: Damselflies) – שווי כנפיים, ארבע כנפיהן זהות בגודלן, צרות בבסיסן, וצמודות זו לזו בעת מנוחה.
*תת-סדרה Epiprocta - שוני כנפיים, כנפיהן האחוריות גדולות יותר, רחבות יותר במקום חיבורן לגוף, ובעת מנוחה הן פרושות. בקבוצה זו שלושה אינפרא-סדרות:
**אינפרא-סדרה שפיריות (Anisoptera; באנגלית: Dragonflies) 
**אינפרא-סדרה Anisozygoptera - בתוכה קיימת משפחה אחת - Epiophlebiidae. קבוצה קטנה בה שלושה מינים בלבד בעלי מאפייני ביניים הן של שפיריות והן של שפריריות.
**אינפרא-סדרה Heterophlebioidea - נכחדה.

## משפחות שפיראים בישראל
ב-2015 חידשה האקדמיה ללשון העברית (על פי מילון בעלי חיים: שפיראים, תשע"ה) את שמות המשפחות:

*מאינפרא-סדרת השַׁפִּירִיּוֹת:
**משפחה שׁוֹמְרָנִיִּים (Aeshnidae)
**משפחה מֶלְקָחִיתִיִּים (Gomphidae) 
**משפחה טִיסָנִיתִיִּים (Libellulidae)
*מתת-סדרת השַׁפְרִירִיּוֹת:
**משפחה תַּכְשִׁיטִיתִיִּים (Calopterygidae)
**משפחה רָמְחִיתִיִּים (Coenagrionidae)
**משפחה נוֹצָנִיתִיִּים (Platycnemididae)
**משפחה שְׁבִיבִיתִיִּים (Lestidae)
**משפחה צְעִיפִיתִיִּים (Euphaeidae; בעבר: Epallagidae)

## קישורים חיצוניים

* 
* מילון למונחי שפיראים (2015), באתר האקדמיה ללשון העברית

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1793
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן כריסטיאן פבריציוס
קטגוריה:אודונטופטרה
בוספורוס

שמאל|ממוזער|300px|גשר פתיה סולטאן מהמט
**בּוֹסְפּוֹרוּס** (טורקית: **Boğaziçi או İstanbul Boğazı**, "מצר איסטנבול") הוא מצר ים המפריד בין החלק האירופי של טורקיה, תראקיה, לחלקה האסיאתי, אנטוליה. הבוספורוס מחבר בין ים מרמרה לים השחור. אורך המצר כ-30 קילומטר, רוחבו המרבי 3,700 מטר (בכניסה הצפונית) ורוחבו המינימלי 750 מטר (בין המצודות אנדולוהיסרי  ורומליהיסרי ). העומק במרכז המצר נע בין 36 ל-124 מטרים. בכניסה הדרומית הוקם מגדל הנערה.

חופי המצר מאוכלסים בצפיפות, שכן העיר איסטנבול (שאוכלוסייתה מונה יותר מ-15 מיליון נפש) שוכנת משתי גדותיו.

שלושה גשרים חוצים את הבוספורוס. הראשון, המכונה "גשר הבוספורוס" או "גשר הבוספורוס הראשון", הושלם בשנת 1973 ואורכו 1,074 מטרים. השני, "גשר פתיה סולטאן מהמט" או "גשר הבוספורוס השני", שוכן כחמישה ק"מ צפונית לראשון; אורכו 1,090 מטרים ובנייתו הושלמה ב-1988. השלישי נחנך בשנת 2016, 10 ק״מ צפונית לגשר השני.

מתחת לבוספורוס נבנתה מנהרה למסילת רכבת, מרמריי, שבנייתה הסתיימה ב-2013. כ-1,400 מטר מהמנהרה עוברים מתחת למצר, בעומק של כ-55 מטרים.

## היסטוריה
מקור השם "בוספורוס" בצירוף המילים מיוונית "בוספּורוס": βοῦς ("בוס"), שפירושה "פרה", "בקר" או "שור", ו-πόρος ("פּורוס"), שפירושה "מעבר". כלומר "מעבר הפרה", "מעבר הבקר" או "מעבר השור". השם מגיע מסיפור המיתולוגיה היוונית על מסעותיה של איו לאחר שזאוס הפך אותה, להגנתה, לפרה.

היוונים הקדומים כינו את המצר "בוספורוס של תראקיה", ומצר אחר (מצר קרץ, המחבר בין הים השחור לים אזוֹב) כונה "בוספורוס של קימריוס" Βόσπορος Κιμμέριος). הם תרמו לבלבול גם בכך שכינו את האזורים שליד שני המצרים באותו השם (החרסונסוס של תראקיה, כיום גליפולי, והחרסונסוס של שומר, כיום הרפובליקה האוטונומית של קרים באוקראינה).

בשל חשיבות הבוספורוס להגנת איסטנבול בנו שליטי האימפריה העות'מאנית מצודות משני צדדיו: את אנדולוהיסרי ב-1393 ואת רומליהיסרי ב-1451. בשלהי ימי האימפריה העות'מאנית היא כונתה בידי האירופאים "האיש החולה על הבוספורוס" (או "האיש החולה מהבוספורוס"), כינוי המדגיש את חשיבות המצר, העובר בלב האימפריה.

חשיבותו האסטרטגית של המצר גבוהה גם היום, ומספר אמנות בינלאומיות מסדירות את תנאי המעבר של ספינות במים, החשובה בהן היא אמנת מונטרה.

יש הטוענים כי שיטפון ענק, שאירע במצר בשנת 5600 לפנה"ס לערך, הוא הבסיס ההיסטורי לסיפורי המבול בתנ"ך ובאגדת גילגמש.

## ראו גם
* דרדנלים
* הבוספורוס המזרחי

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איסטנבול
קטגוריה:הים השחור
קטגוריה:ים מרמרה
בוספורוס
חווא טו

[שמאל|ממוזער|100px|פסלו של חווא טו במקדש מנגז'יה לונגשן שב[טאיוואן (אי)|טאיוואן]]
**חְוָוא טוֹ** (110–207) היה רופא סיני בן המאה ה-2.
## ביוגרפיה
חווא טו פעל כרופא בתקופת שושלת האן הידועה, ובאזור שלוש הממלכות בסין. 

ברשומות ההיסטוריה של שלוש הממלכות מוזכר חווא טו כאדם הראשון אשר השתמש בהרדמה בעת שביצע ניתוחים במטופליו, דבר שהיה חריג לתקופה עתיקה זו בסין.

חווא טו היה ידוע כבעל ידע וביצוע בתחומים כגון:
* דיקור סיני מסורתי,
* דיקור סיני בעזרת עשבי טיפול (Moxibustion),
* ופיטותרפיה (Phytotherapy - טיפול בעשבי מרפא).

כמו כן פיתח חווא טו את צ'י קונג "משחק חמש החיות", סדרת תרגילים שנועדה למנוע ולרפא מחלות שונות על פי עקרונות הרפואה סינית.

שניים מתלמידיו של חווא טו, אוֹ יִין ולִי אָה, המשיכו להעביר ולפתח את הידע שקיבלו ממנו. הידע המשיך לזרום ממורה לתלמיד בשושלת הנמשכת כבר 80 דורות. לפני מספר דורות הצטרפה אמנות הלחימה טאי צ'י למורשת העוברת בשושלת.

## קישורים חיצוניים

* עדויות היסטוריות לתפקודו כרופא
* איור של חווא טו
* תרשים השושלת של חווא טו
* מרכז חווא טו בישראל
* 

קטגוריה:רופאים סינים
קטגוריה:נפטרים ב-208
רוי לופס דה סגורה

**רוי לופס דה סגורה** (בספרדית: **Ruy López de Segura**; 1530 – 1580 בערך) היה שחמטאי ספרדי, נזיר, ובהמשך בישוף. התפרסם בכך שהיה מהראשונים באירופה אשר כתבו ספרים על עקרונות משחק השחמט – Libro de la invención liberal y arte del juego del Axedrez  (בעברית: ספר על ההמצאה הליברלית ואמנות משחק השחמט).

הוא נולד בעיר ספרה (), ככל הנראה במשפחת אנוסים. למד בסלמנקה.

נחשב אלוף העולם הלא-רשמי הראשון.

פתיחת רוי לופס או פתיחה ספרדית בשחמט נקראת על שמו.

## משחקים מפורסמים ששיחק

לבן: רוי לופס שחור : ג'ובאני לאונרדו די בונה 

לבן: ג'ובאני לאונרדו די בונה שחור : רוי לופס

לבן: ג'ובאני לאונרדו די בונה שחור : רוי לופס 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים ספרדים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט
קטגוריה:ילידי 1530
קטגוריה:נפטרים ב-1580
קטגוריה:ספרדים שנולדו במאה ה-16
בקר

[ממוזער|[זבו]]
**בקר** (שם מדעי: Bovini) הוא שבט בתת-משפחת הפרים, שלו חשיבות גדולה ביותר לאדם מבחינת המשק, מאחר שכמה מינים בו בויתו. זהו שבט צעיר יחסית, אשר התפתח מאמצע המיוקן. רוב המינים חיים באירואסיה. ביזון אמריקני מצוי באמריקה הצפונית ותאו אפריקני חי ברחבי אפריקה.

סוגי הבקר הם הגדולים, הכבדים והמגושמים במשפחת הפריים. ראשם אינו מתרומם מעל הכתפיים. שני הזוויגים נושאים קרניים המורכבות מציפוי קרטין על בסיס עצם מלאה. הזנב ארוך ובקצהו ציצית שיער. לנקבה יש עטין בעל ארבע פטמות והריונה נמשך תשעה חודשים.

בבר, מין הבקר הגדול ביותר הוא הגאור ואחריו התאו האסייתי והביזון האמריקאי. בקר הבית יכול להיות כבד יותר בפרטים גדולים במיוחד שהואבסו.

## מיון הבקר
* סוג: פר (*Bos*)
** מין: גאור (*Bos gaurus*)
** מין: גאיאל (*Bos frontalis*)
** מין: יאק הבית (*Bos grunniens*)
** מין: יאק הבר (*Bos mutus*)
** מין בנטנג (*Bos javanicus*)
** מין: קופראי (*Bos sauveli*) - ייתכן שנכחד.
** מין: בקר הבית (*Bos taurus*)
* סוג: ביזון (*Bison*)
** מין: ביזון אמריקני (*Bison bison*)
** מין: ביזון אירופאי (*Bison bonasus*)
* סוג: סינצרוס (*Syncerus*) - בו כלול מין יחיד: תאו אפריקני (*Syncerus caffer*)
* סוג: תאו (*Bubalus*)
** מין: תאו אסייתי (*Bubalus arnee)*
** מין: תאו המים ההודי (*Bubalus bubalis*)
** מין: תאו הפיליפינים (*Bubalus mindorensis*)
** מין: אנואה השפלה (*Bubalus depressicornis*)
** מין: אנואה ההרים (*Bubalus quarlesi*)
* סוג ומין יחיד: סאולה (*pseudoryx nghetinhensis*)
* סוג ומין יחיד: קייטינג-וור (*Pseudonovibos spiralis*) - קיומו ומעמדו הטקסונומי לא הוכח מדעית.

בנוסף מינים רבים מהשבט נכחדו.

## ראו גם
* פריים
* בקר לחלב
* בקר לבשר

## קישורים חיצוניים

* החי במקרא: בקר, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1821
קטגוריה:שבטי בעלי חיים
ארבעת העקרונות

**ארבעת העקרונות העיקריים** (****) הותוו על ידי דנג שיאופינג ב־1979 והיוו את ארבע הסוגיות אשר לגביהן נאסר כל סוג של דיון שמטרתו לפקפק בהן ברפובליקה העממית של סין שעליה הוא שלט.
שמאל|ממוזער|170px|דנג שיאופינג

ארבעת העקרונות הם:

# עקרון התמיכה בדרך הסוציאליזם.
# עקרון התמיכה בדיקטטורה הדמוקרטית העממית.
# עקרון התמיכה בהנהגת המפלגה הקומוניסטית.
# עקרון התמיכה בדרך החשיבה של מאו.

פרסום ארבעת העקרונות היווה למעשה ריכוז האידאולוגיה והרפיית השליטה המפלגתית באידאולוגיה הכוללת של החיים בסין. ההכרזה על ארבעת העקרונות כלא ניתנים לדיון יצרה חופש דיון בנוגע לשאר הרעיונות הפוליטיים במדינה. 

יתר על כן, בעוד העקרונות לא ניתנים לדיון, הפירושים השונים שלהם ניתנים לדיון ציבורי. כך צמח לדוגמה, דיון ציבורי ער לגבי מהות הסוציאליזם (ולא על האם סוציאליזם היא השיטה הנכונה).

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: היסטוריה
האביב של בייג'ינג

**האביב של בייג'ינג** הוא כינוייה של תקופה קצרה של ליברליזציה פוליטית בסין הקומוניסטית אשר התרחשה בשנים 1978-1977. את שמה קיבלה התקופה מהאביב של פראג, תקופה מקבילה במאפייניה אשר התרחשה בצ'כוסלובקיה ב־1968.

במשך תקופת האביב של בייג'ינג, הורשה הציבור הרחב לבקר את הממשלה בצורה שטרם נודעה כמותה בסין הקומוניסטית. רוב הביקורת שהועלתה הופנתה כלפי התנהגות הממשל במהלך המהפכה התרבותית, והיא פורסמה בציבור על ידי תנועת קיר הדמוקרטיה.

מושג זה התייחס גם לתקופה של שינויים פוליטיים בסין הקומוניסטית בין ספטמבר 1997 ונובמבר 1998. במהלך "האביב החדש של בייג'ינג" הממשל הסיני הוריד חלק מההגבלות על התבטאות פוליטית והתארגנות פוליטית. העברת מחוז הונג קונג לסין ללא בעיות מיוחדות ומותו של דנג שיאופינג הובילו לתקופה הקצרה של ליברליזציה. 

במהלך תקופה זו קמה תנועה דמוקרטית והוכרה כמפלגה על ידי הרשויות. ווי ז'ינגשנג, ממקימי קיר הדמוקרטיה, שוחרר ממאסר וזוכה מאשמה. סין אפילו חתמה על האמנה לזכויות אזרחיות ופוליטיות. נשיא ארצות הברית ביל קלינטון ביקר במדינה וכן ביקרה בה מרי רובינסון, נציבת האומות המאוחדות לזכויות האדם. 
לקראת סוף שנת 1998 חזרה הממשלה לפעול נגד ביקורת פוליטית ונגד הפעילים של המפלגה הדמוקרטית בסין.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: היסטוריה
קיר הדמוקרטיה

**קיר הדמוקרטיה** (בסינית: **西单民主墙**) היה קיר ברובע שידאן בבייג'ינג אשר עליו, החל מדצמבר 1978 ובעידוד המפלגה הקומוניסטית, כתבו פעילים למען הדמוקרטיה חדשות ורעיונות - לרוב בצורת כרזות ענק, במשך התקופה שנודעה כאביב של בייג'ינג. פעילים אלו עודדו בידי הממשלה לבקר את פעילותה של כנופיית הארבעה והחלטות מדיניות ממשלתיות כושלות קודמות, על מנת ליצור תדמית כביכול דמוקרטית.  

הקיר נסגר על ידי השלטון בדצמבר 1979, כאשר הביקורת על התנהלות המשטר בעבר החלה לגלוש לכיוונה של הנהגת המפלגה הקומוניסטית המכהנת.

## ראו גם
אלת הדמוקרטיה

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: היסטוריה
קטגוריה:בייג'ינג
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: פוליטיקה
קטגוריה:1978 בפוליטיקה
מחשבת ישראל

**מחשבת ישראל** הוא תחום במדעי היהדות שעוסק ביצירות המופת של המחשבה והתרבות היהודית לדורותיה, הבנתה ומיפויה. התחום גם עוסק בקשר, בהקבלה ובהשפעה ההדדית בין דפוסי החשיבה היהודיים לבין הפילוסופיה הכללית.

הישיבה התיכונית מדרשית נעם הייתה הראשונה שלימדה מחשבת ישראל בצורה שיטתית, על-פי תוכנית לימודים שיצר הרב שאול ישראלי. בעקבות הספר שהוציא לאחר מכן ("פרקים במחשבת ישראל") - משרד החינוך הכיר בתחום כמקצוע שאפשר להיבחן בו לתעודת בגרות כחלופה לספרות. וכיום רוב הישיבות התיכוניות מלמדות זאת.

פרופ' אליעזר שביד ומורה מצפון הארץ, יזמו שינוי רעיוני ומקצועי מקיף, שבמסגרתו אוחדו באוניברסיטה העברית "החוג לפילוסופיה יהודית וקבלה" ו"החוג לתולדות המחשבה היהודית", והוסיפו לכך גם את "המדור לספרות המחשבה והמוסר" שהיה שייך קודם לכן לחוג לספרות עברית. ביסוד שינוי זה עמדה ההכרה בצורך לחקור במכלול המחשבה היהודית מן המקרא ועד ימינו, בבחינת רצף (לעיתים שבור) אחד. הכרה זו מומשה רק בחלקה ומחשבת המקרא מעולם לא נכללה רשמית בתחומי עיסוקו של חוג זה. מאז הוקמו באוניברסיטאות נוספות חוגים בשם זה, או שתכני ההוראה באקדמיה מוגדרים בשימוש במונח.

בישיבות הגבוהות בזרם הציוני דתי מקובל ללמוד מחשבת ישראל ולרוב קוראים ללימוד זה לימוד אמונה. הלימוד כולל לימוד ספרי פילוסופיה יהודית כגון הכוזרי וחובות הלבבות, לימוד ספרי המהר"ל וכתבי הרב קוק. ההכנסה של תחום לימוד זה לתוכנית הלימוד בישיבה נעשתה על ידי הרב קוק כשהקים את ישיבת מרכז הרב.

## ראו גם

* חכמת ישראל
* פילוסופיה יהודית

## לקריאה נוספת
*הרב שאול ישראלי, **פרקים במחשבת ישראל**, מכון ארץ חמדה.
*אברהם ביק (עורך), **הגות במחשבת ישראל המקורית: מסות ופרקים מכתבי רבנים והוגי דעות במאה האחרונה**, ירושלים: מוסד הרב קוק תשמ"ג
* ענבר גלילי-שכטר, **הרמנויטיקה בהוראה: חקר מקרים בהוראת מחשבת ישראל בחינוך הממלכתי**, עבודת דוקטור, האוניברסיטה העברית, 2009.
* אריה סטריקובסקי (עורך), **מקראה במחשבת ישראל בעת החדשה**, ירושלים: המכון התורני לעידוד יוזמות ויצירות מקוריות, תשנ"ז-1997.
* זאב גריס, בין מדעי היהדות למחשבת ישראל: תרומת לימוד והוראת מחשבת ישראל לחינוך ולתרבות, בתוך: **דרך הרוח**, ספר היובל לאליעזר שביד. (עורך: יהוידע עמיר), א, ירושלים: החוג למחשבת ישראל, מכון מנדל למדעי היהדות, האוניברסיטה העברית; מכון ון ליר, תשס"ה, עמ' 259–271.
* אבינועם רוזנק, **הגיונות במחשבת ישראל: בעקבות שיעוריו של [[אביעזר רביצקי]]**, זלמן שזר, ירושלים תשע"ה

## קישורים חיצוניים
* אתר מחשבת ישראל
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מדעי היהדות
ממשנתו של מאו דזה-דונג

**"ממשנתו של מאו דזה-דונג"** (סינית: **毛主席语录**, בפין-יין: **Máo zhǔxí yǔlù**; מילולית: **ציטטות מן היושב-ראש מאו**) או **"הספרון האדום"** הוא ספר המתפרסם על ידי הממשל הסיני מאז 1964. כמו שמרמזת כותרתו, הספר מהווה אסופה של ציטוטים נבחרים מתוך נאומיו ומאמריו של מאו דזה-דונג. שמו החלופי של הספר, **הספרון האדום**, נטבע במערב בשל גודלו הזעיר שנועד לכך שיהיה נוח לנשיאה וכן בשל צבעו האדום. כינוי זה מעולם לא היה בשימוש בסין, והוא למעשה חסר משמעות בה.

הערכות במערב מדברות על כמיליארד עותקים שנדפסו עד היום (מעל 800 מיליון בין השנים 1966–1971 לפי ספר השיאים של גינס) ולפיכך הוא מוזכר כאחד הספרים הנפוצים ביותר בעולם. הפופולריות העצומה נזקפת לזכות העובדה שהספר היה בגדר חובה לא רשמית בסין של המחצית השנייה של תקופת שלטונו של מאו. באותה תקופה, ובמיוחד לאורך המהפכה התרבותית, היה חייב כל אזרח לשאת ולקרוא בספר, והעונש על היתפסות בפומבי ללא הספר נע לרוב בין מלקות רחוב לשנים של עבודת פרך באחד ממחנות העבודה הרבים של אותה תקופה.

במהלך המהפכה התרבותית, חובת לימוד הספר חלה לא רק בבתי הספר ובאוניברסיטאות, אלא גם במקומות העבודה, שם היו קוראים קטעים ממנו מדי יום. בכל ענפי התעסוקה אורגנו קבוצות שבמסגרתן התקיימו דיונים לשינון הספר במשך שעות העבודה. ציטוטים מן הספר הוכנסו בכל פרסום כתוב (אפילו במאמרים מדעיים) כאשר הם מודגשים ולרוב גם כתובים בדיו אדומה.

כדי להתגונן מפני הטענה שהשינון פוגע בתפוקת העבודה, הוסכם על פי כל שהבנת ציטוטיו של מאו מחזקת את העובד ומשפרת את תפוקתו.

במהלך שנות ה־60 היה הספר סמלה הבולט ביותר של סין, פופולרי יותר אף מדיוקנו של מאו עצמו. בכרזות התעמולה שהפיץ המשטר נראתה כל דמות (למעט דמותו של מאו) כאשר היא אוחזת בספרון האדום.

לאחר תום המהפכה התרבותית ב־1976 ועלייתו לשלטון של דנג שיאופינג פחתה תהילתו של הספר יחד עם דעיכת פולחן האישיות של מאו, וכיום הוא נחשב בעיקר כמזכרת ואף נמכר בצורה זו בדוכני מזכרות לתיירים ברחבי סין.

ציטוטיו של מאו ערוכים בספר ב־33 פרקים כשראשי הפרקים עוסקים לרוב באידאולוגיה של מאו (נודעת כ"מאואיזם").

## תרגומים לעברית

* 
* 
* '''אמרות היושב ראש מאו טסה טונג'''; עברית: ישעיהו לויט, תל אביב: טרקלין, 1967.

## ראו גם
* מאו דזה-דונג
* קומוניזם
* מאואיזם
* אינדוקטרינציה
* המשמרות האדומים
* הספר האדום הקטן של התלמידים
* הספר הירוק
* רוחנמה
* תעמולה קומוניסטית

## קישורים חיצוניים

* הספר בתרגום לאנגלית
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: פוליטיקה
קטגוריה:ספרות סינית
קטגוריה:ספרות פוליטית
קטגוריה:ספרי 1964
קטגוריה:מאו דזה-דונג
ארטיום מיקויאן

**ארטיום איוואנוביץ' מיקויאן** (ברוסית: **Артём Иванович Микоян**; 5 באוגוסט 1905 - 9 בדצמבר 1970) היה מתכנן מטוסים סובייטי ממוצא ארמני. יחד עם מיכאיל יוסיפוביץ' גורביץ' הוא תכנן רבים ממטוסי ה"מיג" המפורסמים.

## ביוגרפיה
נולד בסאנאהין, ארמניה. סיים את לימודיו והחל לעבוד כחרט ברוסטוב עד לגיוסו לצבא, שם שרת כקצין אחראי מטעם הצבא במפעל להרכבת מטוסים. לאחר שחרורו הצטרף לאקדמיית חיל האוויר ע"ש ז'וקובסקי וסיים את לימודיו ב-1937. עבד כמתכנן מטוסים במשרד פוליקרפוב עד שייסד משרד עצמאי במוסקבה בדצמבר 1939. יחד עם מיכאיל גורביץ' ייסדו את משרד התכנון "מיג" (ראשי תיבות של מיקויאן-גורביץ') אשר תכנן סדרה ארוכה של מטוסי קרב מוצלחים, ובהם המיג 15, עליו קיבלו מיקויאן וגורביץ' את פרס סטלין בסך 150 אלף רובל.

הוכתר פעמיים בעיטור האזרחי הגבוה ביותר של ברית המועצות, "גיבור העמל הסוציאליסטי", ובשנת 1962 זכה בפרס לנין. אחיו הבכור היה אנסטאס מיקויאן, שהיה פוליטיקאי סובייטי בכיר ואף שימש כנשיא ברית המועצות בין השנים 1964–1965.

## ראו גם
* תעשיית תעופה ברוסיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מהנדסים סובייטים
קטגוריה:ארמנים
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:גנרלים סובייטים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1905
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1970
זנבזיפים

**זנבזיפים** (שם מדעי: Lepismatidae) משפחה של חרקים חסרי כנפיים המשתייכת לסדרת זנבזיפאים (Thysanura). שמה של המשפחה ניתן על שום שלושה זיפים הנראים בחלקו האחורי של החרק.

## מאפיינים
אורך בוגר: 10-30 מ"מ 
מספר ביצים בהטלה: 20-50 
התפתחות: גלגול חסר 
מזון: קמח, נייר, בד, סוכר, עמילן, תאית 
תפוצה בטבע: לרוב בקני נמלים וטרמיטים

הזנבזיפים הם חרקים פרימיטיביים ביותר. גופם שטוח ומכוסה קשקשים מבריקים בצבע כסף. בראשם זוג מחושים ארוכים, אותם מנקים באופן קבוע, כדי לשמור שחוש הריח לא ייפגע. יש להם זוג עיניים מורכבות. גפי הפה שלהן לועסות והן בולטות מהראש. מקצה בטנם יוצאים שלושה זיפים דקים, ארוכים וגמישים. הם פעילים בעיקר בלילה. הנקבה מטילה את ביציה בצרורות במקומות חשוכים ולחים. מינים אחדים מצויים במקומות אפלים בבית: מזווה, מחסן מזון, פינות לחות, בין דפי ספרים, מאחורי תמונות התלויות על הקיר.

## מינים בישראל (רשימת חלקית)
*זנבזיף כספי *Lepisma saccharina*
*זנבזיף וסמן *Neoasterolepisma wasmanni*
*זנבזיף פלמוני *Neoasterolepisma palmonii* - נמצא בקני נמלים
*זנבזיף פרסי *Lepismina persica*
*זנבזיף מצרי *Thermobia aegyptiaca* - נפוץ
*זנבזיף ורמן *Ctenolepisma wahrmani*

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1802
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אנדרה לטריי
*
קטגוריה:דגיגי כסף
דגיגי כסף
דרדנלים

**מיצרי הדַּרְדָּנֶלִים** (טורקית: **Çanakkale Boğazı** – "מיצר צ'נקאלה"; יוונית: **Δαρδανέλλια**) זהו מצר ים בצפון-מערב טורקיה המחבר את הים האגאי עם ים מרמרה. כמו מצר הבוספורוס, מיצר הדרדנלים מפריד בין אירופה (חצי-האי גליפולי) לבין אסיה. העיר הראשית על גדות הדרדנלים היא צ'נקלה אשר העניקה למיצר את שמו בטורקית.

המיצר ארוך וצר: אורכו מגיע ל-61 ק"מ ורוחבו נע בין 1,200 מטר ל-6 ק"מ. עומק המים הממוצע במיצר הוא 55 מטר והעומק המרבי מגיע ל-82 מטר. בשל הבדלים בריכוזי המלח בין מי ים מרמרה ומי הים האגאי, זורמים המים במיצר בשני הכיוונים: מי ים מרמרה זורמים דרומה בזרם עילי, ואילו המים המלוחים והקרים יותר מהים האגאי זורמים צפונה בזרם תחתי. מיצרי הדרדנלים הם בין מיצרי הים העמוסים והקשים ביותר לניווט בעולם. בגלל זרמי הים במצר והשפעת הגאות בים השחור ובים מרמרה, יש ואוניות חייבות להמתין לתנאים נוחים להפלגה בטרם הן נכנסות למעבר ים זה.

המיצר נקרא **הלספונטוס** (**Ελλήσποντος**) בתקופת העת העתיקה, משמעות השם היא "ים הֶלֶה", על שם הלה, בתו של אתאמס, שטבעה במקום לפי המיתולוגיה היוונית, כשנפלה מהאיִל המוזהב.

## היסטוריה
בשל המיקום האסטרטגי נודע לדרדנלים תפקיד חשוב לאורך ההיסטוריה ואין ספור פולשים חצו אותם בשני הכיוונים.

העיר העתיקה טרויה שכנה סמוך לכניסה הדרום-מערבית למיצר, ועל גדת המיצר האסיאתית התרחשה מלחמת טרויה. טרויה שלטה על התנועה במעבר ים אסטרטגי זה. ב-480 לפנה"ס חצה את המיצר צבאו של חשיארש הראשון בדרכו ליוון במלחמת פרס–יוון. ב-334 לפנה"ס חצה צבאו של אלכסנדר הגדול את המיצר בכיוון ההפוך.

בימי האימפריה הביזנטית השליטה בדרדנלים הייתה חיונית להגנת קונסטנטינופול, בנוסף להיותה מקור הכנסה חשוב; במוזיאון הארכאולוגי באיסטנבול מוצג לוח שיש, עליו חרוט חוק שנחקק על ידי קיסר האימפריה הביזנטית אנסטסיוס הראשון, המפרט את תעריפי המעבר בבית המכס של הדרדנלים.

במאה ה-19 השגת השליטה בדרדנלים, הייתה אחת המטרות המרכזיות במדיניות החוץ של האימפריה הרוסית. ב-1807, בזמן המלחמות הנפוליאוניות ובתמיכת האימפריה הבריטית, רוסיה הטילה מצור על הדרדנלים. בתום המלחמה העות'מאנית-רוסית (1828–1829) נחתם חוזה הונקאר איסקלסי בין רוסיה לטורקיה (Hünkâr İskelesi Antlaşması), והוא איפשר מניעת מעבר במיצר מספינות השייכות למדינות שאינן לחופי הים השחור. חוזה זה נתן עדיפות לרוסיה וקומם עליה את מעצמות מערב אירופה, שאילצו אותה ב-1841 לבטל עדיפות זו.

השליטה בדרדנלים וזכות המעבר דרכם היו אחת העילות הקבועות ל השונות, החל מהמאה ה-19 ועד תקופת המלחמה הקרה. לדרדנלים נודע תמיד ערך אסטרטגי, ובמלחמת העולם הראשונה נערך ב-1915 קרב גליפולי, בין צבא האימפריה העות'מאנית לכוחות מדינות ההסכמה. כוחות צבא מבריטניה, מאוסטרליה ומניו זילנד פלשו לחצי האי גליפולי, והם נהדפו ונחלו תבוסה גדולה.

## ראו גם
* גשר הדרדנלים

## קישורים חיצוניים

* מפות הדרדנלים, אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הים האגאי
קטגוריה:ים מרמרה
דרדנלים
מלכי פרוסיה

[ממוזער|שמאל|130px|[סמל פרוסיה|סמל ממלכת פרוסיה]]
זוהי רשימת שליטיה של המדינה הגרמנית לשעבר פרוסיה. הטריטוריה המקורית שלה הייתה לחופיו של הים הבלטי, אותה כבש המסדר הטווטוני מהאיחוד הפולני-ליטאי. מאוחר יותר הפכה לדוכסות תחת חסותה של ממלכת פולין, דוכסות עצמאית, ממלכה עצמאית, ממלכה בתוך האימפריה הגרמנית, ולבסוף מדינה בתוך האומה הגרמנית.

ההיסטוריה של פרוסיה הייתה, החל מ-1618, קרובה לזו של נסיכות הבוחר מברנדנבורג; מלכה של פרוסיה היה גם הנסיך הבוחר של ברנדנבורג בין השנים 1618 ו-1806.

## דוכסי פרוסיה, 1525–1701

## מלכי פרוסיה, 1701–1918

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:פרוסיה
פרוסיה, מלכי
נווה מדבר

[שמאל|ממוזער|250px|נווה מדבר ב[לוב]]
[שמאל|ממוזער|250px|נווה מדבר ב[מדבר סהרה]]
**נְווה מדבר** (ברבים: **נְאוֹת** מדבר; בלועזית: **אוֹאָזִיס**) הוא שטח בלב המדבר, שיש בו מקור מים (כגון מעיין). נופו הירוק של נווה המדבר בולט מאוד בסביבתו הצחיחה, הוא משמש בית גידול לבעלי חיים ומוקד משיכה לאדם. בעבר שימשו נאות המדבר כתחנות מעבר לסוחרים ונוודים, והאנשים שמצאו אותם לרוב בנו בו חווה חקלאית וכפר קטן והתעשרו מהאנשים שעברו בנווה המדבר וביקשו אוכל ומים.

## מקור המים
מקורות המים של נווה המדבר קשורים למפלס מי התהום. ברוב נאות המדבר עולים המים אל פני השטח בכוח עצמם, בצורת מעיינות. באחרים שואבים את המים מבארות.

## טיפוח נאות מדבר
אמנם נאות מדבר תלויים בזמינותם של מי תהום אך זמינות זו אינה מספיקה להיווצרותה של צמחייה מרובה ועשירה. על מנת שנווה מדבר ישגשג לאורך זמן ויניב מזון ראוי, הוא דורש תכנון ותחזוק חלקאי על ידי בני אדם: רק שילוב נכון של צמחים מסוגים שונים יצליח להתמודד עם תנאי האקלים המדבריים הקשים ובהם בראש ובראשונה החום והיובש.

עצי התמר נחשבים להכרחיים עבור נאות מדבר שכן הם אלו אשר סופגים את השמש הישירה ובכך מגנים על שכבות הצמחייה שמתחתם. בנוסף, על שילוב הצמחים להקטין את זרימת הרוח, לכלוא את הלחות ולצמצם את קצב ההתאדות מן הקרקע. גם עבור מטרה זאת עצי התמר חשובים שכן גובהם הרב מאפשר לשתול תחתם עצים נוספים ובכך לייצר צפיפות צמחייה רבה יותר. הצמחים נדרשים גם לשמור על שיווי משקל מבחינת צריכת המינרלים מן הקרקע. לצורך שימור פוריות הקרקע אשר מקיימת מספר רב של צמחים על פני שטח מצומצם, בני האדם נדרשים גם לבצע דישון מתמיד של הקרקע, דבר אשר מחייב שילוב של חיות מבויתות בנווה המדבר.

## נאות מדבר בישראל
גם בארץ ישראל יש נאות מדבר, למשל: עין גדי במדבר יהודה ועין עבדת בנגב. רוב נאות המדבר בארץ היו מיושבים כבר בתקופה קדומה ביותר. יש דעות כי על פי הכתובים, כמעט כל תחנות בני ישראל בעת נדודיהם במדבר היו נאות מדבר, אם כי מדברי הרמב"ם ב"מורה נבוכים" (חלק ג פרק נ) משתמע שאף לא חניה אחת שלהם הייתה בנווה מדבר.

## נאות המדבר והציוויליזציה
### תרומת נאות המדבר להתפתחות הציוויליזציה
אנתרופולוגים משערים, כי נאות המדבר אפשרו התפתחות של נתיבי סחר והגירה. דוגמה לנתיב כזה היא דרך המשי, המובילה מסין והודו ועד לטורקיה.

### פופולריות
הודות לתחושה הטובה שיכולים להקנות מים לאדם, התפתחו נאות מדבר לסוגיהם. חלקם קטנים כג'קוזי, וחלקם בהיקף עצום של עיר שלמה. עיר כזאת היא לאס וגאס שבמדינת נבדה בארצות הברית, שהוקמה במדבר מוהאבי בשנת 1910 ושטחה כ-300 קמ"ר. את רוב המים הדרושים לעיר, על דשאיה ומזרקותיה, מביאים מאגם מיד שעל נהר הקולורדו, המרוחק 50 ק"מ מהעיר. מי התהום המועטים באזור העיר נשאבו, מפלסם ירד, והקרקע שקעה במידה מסוכנת.

## ראו גם
* נווה מדבר אנטארקטי

## קישורים חיצוניים

* 

## ביאורים

## הערות שוליים

*
פתיחה אנגלית

**פתיחה אנגלית** היא פתיחה בשחמט. בפתיחה זו הלבן נמנע מלכבוש את המרכז (למשל על ידי 1. ד2-ד4)
והוא מעדיף לנהל מאבק עקיף על השליטה בו על ידי הפתיחה האגפית: 1. ג4 ..., ובד בבד גם מנסה למנוע את כיבושו על ידי השחור.

הפתיחה האנגלית מקוטלגת בשיטת אנציקלופדיית פתיחות שחמט בין A10-A39.

להלן אחת מהאפשרויות המאפיינות את הפתיחה האנגלית בנוסח הנקרא "נוסח ארבעת הפרשים".

**1.** ג4 ה5 (אחרי 1...ה6 ד4 ד5 מגיעים לגמביט מלכה נדחה)

**2.** פג3 ...

**2.** ... פו6 
**3.** פו3 פג6 
**4.** ז3 רב4

המשך אפשרי:

**5.** רז2 0-0  
**6.** 0-0 ה4  
**7.** פז5 ר:ג3  
**8.** ב:ג3 צה8

אנגלית, פתיחה
קטגוריה:אנגליה: שחמט
ארבע המודרניזציות

ממוזער|דנג שיאופינג
**ארבע המודרניזציות** (בסינית: &#22235;&#20491;&#29694;&#20195;&#21270;) הן ארבע מטרות שהיוו את תמציתה של הרפורמה שהונהגה בסין על ידי דנג שיאופינג והוצגו לראשונה על ידי ג'ואו אנלאי בשנת 1963.

ארבע המודרניזציות היו:
* חקלאות
* תעשייה
* מדע וטכנולוגיה
* הצבא

הרפורמה היוותה למעשה היפוך למדיניות שהונהגה עד אז בסין על ידי מאו דזה-דונג, מדיניות שנסמכה על תלות אפסית במדינות זרות. במהלך הרפורמה החליטה סין להאיץ את תהליך המודרניזציה על ידי הגברת סחר החוץ במדינה, בדגש על קניית מכונות מיפן ומהמערב.

את ההשקעות, הטכנולוגיות והניסיון הניהולי הזר, החליטה סין להשקיע בארבע המודרניזציות ובכך להאיץ את הפיתוח בכלכלתה.

## ראו גם
*הרפורמה בכלכלת סין

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: היסטוריה
גשר פורת'

ממוזער|אוניה ורכבת בגשר 
**גשר פורת**' (באנגלית: **Forth Rail Bridge**) הוא גשר רכבת במזרח סקוטלנד, מעל לשון הים של פורת', 14 קילומטרים ממערב לאדינבורו. על הגשר עוברת מסילת הרכבת בין אדינבורו לדנדי וממערב לו נמצא גשר כביש, מפורסם פחות. קצהו הדרומי של הגשר נמצא בעיירה קווינספרי (בשטח המוניציפלי של אדינבורו) וקצהו הצפוני נמצא בכפר צפון קווינספרי. הגשר הוכר כאתר מורשת עולמית בשנת 2015.

## היסטוריה
בנייה של גשר קודם באותו מקום, שתוכנן על ידי תומאס בוך, לא יצאה לפועל, לאחר שקרס גשר אחר של אותו מתכנן, על נהר טאי. קריסת הגשר, שבה נספו 75 נוסעי הרכבת שעליו, גרמה לזעזוע רב, ולכן נדרשה מגשר פורת' רמת בטיחות גבוהה ביותר. לאחר מותו של בוך נמסר תכנון הגשר לג'ון פואלר ובנג'מין בייקר, ובנייתו התקיימה בשנים 1883–1890. לבייקר ולפואלר היה ניסיון הנדסי עשיר, אך זהו הגשר היחיד שבייקר תכנן, והוא נחשב לעבודתו ההנדסית הגדולה ביותר.

הגשר נחשב לפלא הנדסי גם בימינו. זהו גשר הפלדה הראשון בעל מִפתח רחב, ועם סיום הקמתו החזיק בשיא האורך ובשיא הגובה. אורכו הכולל 2.5 קילומטרים, והוא נמצא בגובה 46 מטר מעל לים שמתחתיו. הוא בנוי משתי זרועות ראשיות באורך 521 מטר, ושתי זרועות צדדיות באורך 107 מטר כל אחת. בגשר הושקעו 51,000 טון של פלדה. 57 פועלים קיפחו את חייהם במהלך הקמתו. 

הרכבות המודרניות הן קלות משקל יחסית לרכבות שנסעו על הגשר בעת הקמתו, ולכן מפעילות עליו עומס מופחת. הגשר דורש תחזוקה מתמדת, אך הביטוי "לצבוע את גשר פורת'", שמסמל עבודה שאינה נגמרת, נובע מסיפור מוטעה כאילו היה מקרה שבו היה צורך להתחיל לצבוע את הגשר מיד בתום צביעה קודמת שלו.

במשחק Grand Theft Auto: San Andreas ניתן למצוא גשר במבנה זהה לגשר פורת', המחבר בין הערים הדמיוניות לאס ונטורס וסאן פיירו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

פורת', גשר
קטגוריה:סקוטלנד: מבנים רשומים דרגה A
קטגוריה:סקוטלנד: תחבורה
קטגוריה:סקוטלנד: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אדינבורו: מבנים
פון נף

ממוזער|שמאל|300px|הפון נף מעוטר בפסלים קטנים בצורת ראש, כמו גם פינות מעוגלות שבהן יכולים העוברים ושבים לנוח ולהשקיף על הנהר
ממוזער|שמאל|300px|האיל דה לה סיטה כפי שהוא נראה ממערב. מלפנים: גשר פון נף המתוח מעל הנהר
**פּוֹן נֶף** (מצרפתית: **Pont Neuf** – "הגשר החדש") הוא הגשר העתיק ביותר כיום בפריז שבצרפת, מעל נהר הסן. עם זאת, באופן משעשע, דבק בגשר הכינוי "הגשר החדש" (שניתן לו בתחילת המאה ה-17) והוא נותר בשימוש גם בעת בה זהו הגשר הישן ביותר.

## המבנה
הגשר נמצא ברובע הראשון של פריז, בקצה המערבי של איל דה לה סיטה (אי במרכז הנהר) והוא מחבר את הגדה השמאלית של פריז, מדרום, עם הגדה הימנית.

אורכו הכולל של הגשר 278 מטר ורוחבו 22 מטר. הוא מורכב משני חלקים. האחד מורכב מ-5 קשתות ומחבר את הגדה השמאלית לאי, והשני, המורכב מ-7 קשתות, מחבר את האי לגדה הימנית.

את הפקודה לבניית הגשר נתן המלך אנרי השלישי בשנת 1577. בשנת 1578 הוא הניח את אבן הפינה. מלחמת האזרחים שהתרחשה בשנים אלו והיעדר כספים גרמו לעיכוב הפרויקט. העבודות החלו בשנת 1578 והסתיימו ב-1604 (לפי מקורות אחדים - 1607). המלך אנרי הרביעי חנך את הגשר. הגשר מורכב מסדרה של גשרים קשתיים קצרים, כמו רוב הגשרים בתקופה שבה נבנה. בניגוד למקובל באותה תקופה היה זה גשר האבן הראשון שלא כלל בתי מגורים בנוסף לדרך מעבר. זאת משום שהמלך אנרי הרביעי רצה שיראו מהגשר את ארמון הלובר. במקום בתים הוקמו על הגשר חנויות קטנות שנותרו במקום עד המאה ה-19. כבר בעת בנייתו נסללו בו מדרכות כדי להגן על הולכי הרגל מהבוץ ומהסוסים. זהו למעשה המקום הראשון בו נבנו בפריז מדרכות. על הגשר הייתה תנועה רבה כבר מהקמתו. במשך שנים רבות היה פון נף הגשר הרחב ביותר בפריז. מבנה הגשר לא שונה מאז בנייתו, אם כי הוא עבר שיפוצים מאז. עמודי העץ התומכים ביסודות הם העמודים המקוריים.

קשתות הגשר מעוטרות בפסלים הומוריסטיים וגרוטסקיים של רופאי שיניים, ספרים, כייסים ובטלנים. ניתן לראותם מגדת הנהר או בשייט.

## החיים על הגשר
הגשר שימש כבמה עירונית בה יכלו שחקנים וזמרים להופיע בפני עוברים ושבים. אצילים רבים החלו לטייל על הגשר ברגל. כך מבלי לתכנן זאת הפך הפון נף למסלול האופנה הראשון בפריז. חידוש נוסף שהביא עמו הפון נף היה אישור לשחות במי נהר הסן. כך ניתן היה למצוא לא מעט פריזאים שוחים בנהר לרגלי הגשר בחודשי הקיץ. במאה ה-18 התקיימו על הגשר תערוכות ציבוריות. בשנת 1984 כיסה המעצב היפני קנזו את הגשר בפרחים ובשנת 1985 עטף הפסל הבולגרי כריסטו את הגשר בבד ענק בצבע בז'.

## פסלו של המלך אנרי הרביעי
פסלו של המלך אנרי הרביעי רוכב על סוס נוצר במקור בשנת 1614 בהוראת אלמנתו, מארי דה מדיצ'י. בשנת 1792, בזמן המהפכה, הפסל נהרס. הוא נבנה מחדש בשנת 1818 עם חזרת המלוכה לשלטון. מומחים שסרקו את הפסל בקרני רנטגן גילו שהיוצק הטמין בתוך הפסל הגדול פסל קטן של נפוליאון בונפרטה וארבע קופסאות הכוללות את סיפור חייו של המלך אנרי הרביעי, תיאור הזמנת הפסל החדש ורשימת תורמים.

## מורשת
בשנת 1882 הפון נף סווג כמונומנט היסטורי ונכלל בתחום אתרי המורשת העולמית של פריז. בשנת 1991 הפון נף נרשם כאתר מורשת עולמית מטעם אונסקו.

## קישורים חיצוניים

* 
* היסטוריה של הפון נוף, באתר "פרנקופילים אנונימיים"

## הערות שוליים

קטגוריה:פריז: גשרים
קטגוריה:הרובע הראשון של פריז
קטגוריה:פריז: מבנים היסטוריים
קטגוריה:פריז: אטרקציות תיירותיות
גשר ארסונד

250px|ממוזער|שמאל|חלקו הדרומי של הארסונד וגשר ארסונד. האיים סלטהולם ופברהולם (בלבן) במרכז התמונה. משמאל נראה שדה התעופה הבינלאומי של קופנהגן על האי אמגר, ומימין מאלמה
שמאל|ממוזער|250px|תצלום מהאוויר על הגשר והירידה למנהרה התת-ימית מהאי המלאכותי "פברהולם"
שמאל|ממוזער|250px|מראה בתוך המנהרה
**גשר ארסונד** (שם משולב בדנית ושוודית: **Øresundsbron**) הוא גשר משולב לתנועת רכבות (בשתי מסילות) ומכוניות (בכביש ארבע-מסלולי) מעל מצר ארסונד. הגשר יצר לראשונה מעבר יבשתי בין דנמרק לשוודיה המורכב מגשר, מנהרה ואי מלאכותי. הגשר משלב אלמנטים של גשר קורה וגשר מעוגן כבלים. המעבר מחבר את שני המרכזים המטרופוליניים של אזור ארסונד, קופנהגן, בירת דנמרק, והעיר מאלמה שבשוודיה.

במקום לקרוא לגשר "**Øresundsbroen**" בדנית ו-"**Öresundsbron**" בשוודית, הסכימו המדינות לכנותו בשם "**Øresundsbron**", אף על פי שבשוודיה משתמשים לרוב באיות השוודי.

## מבנה הגשר
הגשר משלב אלמנטים של גשר קורה וגשר מעוגן כבלים. אורך המקטע המרכזי בחלק מעוגן הכבלים הוא 490 מטר. העמוד הגבוה ביותר בגשר מגיע לגובה של 204 מטר. אורכו הכולל של הגשר הוא 7,845 מטר – בערך מחצית המרחק בין דנמרק ושוודיה – ומשקלו הכולל הוא 82,000 טון. שאר המרחק מכוסה על ידי האי המלאכותי "פלפל" ("פברהולם" בשוודית או "פברהולמן" בדנית) שאורכו 4,055 מטר, ועל ידי המנהרה שאחריו, בצד הדני, שאורכה 3,510 מטר. אורכו הכולל של המעבר בין המדינות הוא יותר מ-15 קילומטר. שתי מסילות הברזל עוברות במפלס התחתון של הגשר והכביש הארבע-מסלולי עובר מעליהן. כלי שיט שגובהם מתחת ל-57 מטר יכולים לעבור מתחת לגשר, אך רוב התנועה הימית דרך ארסונד עוברת דרך מצר דרוגדן (שם נמצאת המנהרה). כמה סיבות היו לכריית המנהרה וההוצאה הנוספת הכרוכה בכך במקום להמשיך את הדרך על הגשר. הסיבות הן: הרצון למנוע הפרעה לתנועה האווירית מנמל התעופה קופנהגן קסטרופ הסמוך, לאפשר ראות טובה ומעבר רחב לאוניות וכדי למנוע היווצרות גושי קרח במצר בעונת החורף.

## טקס חנוכת הגשר
הגשר, שנבנה על ידי חברת סקנסקה, הושלם ב-14 באוגוסט 1999. פרדריק, נסיך הכתר הדני, ועמיתתו ויקטוריה, נסיכת הכתר של שוודיה, נפגשו במרכז הגשר כדי לחגוג את השלמתו. חנוכתו הרשמית נערכה ב-1 ביולי 2000 בנוכחות מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק וקרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה: כל אחד מהמלכים הגיע ברכבת מארצו לאי המלאכותי פברהולם, שם חוברו הרכבות לרכבת אחת, שנסעה לשוודיה, וממנה חזרו המלכים לדנמרק במכונית. הגשר נפתח לתנועה מאוחר יותר באותו יום. לפני חנוכתו השתתפו 79,871 רצים בריצת חצי מרתון ("ברולופט", ריצת הגשר) מאמאגר שבדנמרק לסקונה שבשוודיה ב-12 ביוני 2000.

## היבטים כלכליים
בנייתו של מעבר ארסונד עלתה שלושה מיליארד דולר. כתוצאה מכך נקבעה אגרה גבוהה למדי למעבר בגשר. עם פתיחתו היה גובה האגרה למכונית פרטית 230 קרונות דניות (כ-190 שקלים בשנת 2007). מחיר זה הרתיע בעלי מכוניות מלהשתמש בגשר, והתנועה בו הייתה בהיקף של חצי מהמתוכנן. בניסיון לעודד את בעלי המכוניות הופחתה האגרה בסוף שנת 2000 ל-125 קרונות לנוסעים בקביעות, אך מחיר זה עורר את זעמם של מפעילי המעבורות, שטענו שמחיר זה מקפח את פרנסתם.

## בתרבות
גשר ארסונד הוא המקום שבו מתחילה ומסתיימת עלילת סדרת הדרמה המשטרתית "הגשר", שהופקה בשיתוף פעולה שוודי-דני.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

ארסונד, גשר
ארסונד, גשר
ארסונד
קטגוריה:ארסונד
ארסונד
קטגוריה:גבול דנמרק–שוודיה
דגל אל סלוודור

**דגל אל סלוודור** (בספרדית: **Bandera de El Salvador**) הוא דגלה הלאומי של אל סלוודור. הוא משמש כדגל המדינה מאז שנת 1972. דגלה הראשון של אל סלוודור אומץ בשנת 1822 בהתבסס על דגל הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה. דגל זה נזנח בשנת 1865, הושב בשנת 1912 ואושרר ב-27 בספטמבר 1972. הפסים הכחולים והפס הלבן נלקחו מארגנטינה כמו רבות מהמדינות החברות בפדרציה של מרכז אמריקה. במרכז הדגל ישנו סמל מורכב: משולש שווה-צלעות המסמל למעשה חירות, שוויון ואחווה; תמונת נוף של חמישה הרים - חמש החברות בפדרציה), שני ימים והתנופפות דגלים; בחלק העליון של הסמל ישנה כיפה אדומה המסמלת חירות; מסביב לסמל מצוין התאריך 15 בספטמבר 1821 - יום שחרור המדינה מעולה של ספרד. מתחת למשולש ישנה כתובת עם שם המדינה.

דגל דומה, בו אין את הסמל במרכז הדגל ובו המוטו: "DIOS UNION LIBERTAD" (בספרדית: אלוהים, אחדות, חירות) באותיות צהובות, משמש כדגל לשימושים אזרחיים ואף שימושים רשמיים.

בין השנים 1865 - 1912 נעשה שימוש בדגל המבוסס על דגל ארצות הברית - דגל כחול - לבן שבקנטון (הרביע העליון הקרוב לניצב) שדה אדום ובו כוכבים לבנים.

דגל זה הוא אחד מחמשת דגלי המדינה בהם כחלק מהעיצוב שלו גם הדגל בעצמו מצויר עליו. זאת לצד הדגל של: אקוודור, הרפובליקה הדומיניקנית, בוליביה והאיטי.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אל סלוודור: סמלים לאומיים
אל סלוודור
אל סלוודור
אל סלוודור
אל סלוודור
דגל סורינאם

**[[דגל]] [[סורינאם]]** מורכב מחמישה פסים אופקיים בצבעים (מלמעלה למטה): ירוק לבן אדום לבן ירוק, ביחס עובי 2-1-4-1-2. במרכז הפס האדום ישנו כוכב בעל חמישה קודקודים בצבע צהוב.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 

* 

סורינאם
קטגוריה:סורינאם: סמלים לאומיים
סורינאם
דלועאים

סדרת ה**דלועאים** (שם מדעי: Cucurbitales) היא סדרה של צמחים דו-פסיגיים, הקרובה לסדרת האלונאים.

## מאפיינים
זוהי סדרה השוכנת בעיקרה באזורים הטרופיים, עם נוכחות מוגבלת גם באקלים סובטרופי או ממוזג. הסדרה כוללת מיני עצים ושיחים, ולצדם צמחים עשבוניים ומטפסים רבים. אחד המאפיינים הבולטים של הסדרה הוא נוכחות של פרחים חד-מיניים, לרוב מחומשים. עלי כותרת עבים ומחודדים בקצה, בעלי בסיס רחב. ההאבקה מתבצעת לרוב בעזרת חרקים, אך לעיתים גם בעזרת הרוח (Coriariaceae ו-Datiscaceae).

הסדרה מונה כ-1600 מינים בשבע משפחות. המשפחות הגדולות הן הדלועיים עם כ-640 מינים, ובגוניים עם כ-920 מינים. בצמחיית הבר בישראל מיוצגת רק משפחת הדלועיים עם שבעה מינים בלבד.

התרומה הכלכלית של הדלועאים מוגבלת למשפחות הגדולות שבה. משפחת הדלועיים היא משפחה של זני מזון בעלי חשיבות בקנה מידה עולמי. היא כוללת, בין היתר, את הדלעת והקישוא (שניהם מהסוג דלעת - *Cucurbita*), האבטיח (*Citrullus vulgaris*), המלון והמלפפון (*Cucumis*). משפחת הבגוניים מוכרת בזכות פרחי נוי, ומהם היא מונה מעל 130 מינים.

## מיון
**סדרת הדלועאים** כוללת על-פי המיון המודרני 7 משפחות (ראו טבלה), והחשובות שבהן:
* דלועיים (Cucurbitaceae)
* בגוניים (Begoniaceae)
הערה: בעבר נהגו לעיתים לשייך את שתי המשפחות הנ"ל וחלק מהאחרות לסדרת הסגלאים, שכיום יצאה משימוש כקבוצה טקסונומית.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך פון ברכטולד
קטגוריה:סדרות צמחים
סארונג

שמאל|ממוזער|250px|גבר לבוש בסארונג
**סארונג** הוא לבוש מסורתי לגברים ונשים בדרום-מזרח אסיה,בתת היבשת ההודית, בצפון אפריקה, במזרח אפריקה, במערב אפריקה ובאיים פאסיפיים רבים. זהו הלבוש הכמעט יחידי במיאנמר ובסרי לנקה.
מורכב מפיסת אריג צבעונית ודקה, ומקופל באזור המותניים כך שהוא נתלה כחצאית.

הסארונג לפעמים נצבע בשיטת בטיק, לפעמים בהדפס ולפעמים ארוג, ומוחזק במקומו באמצעות קשר, ולעיתים בסיכה או אף בחגורה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:לבוש מסורתי
קטגוריה:אינדונזיה: תרבות
קטגוריה:מלזיה: תרבות
בורקה

[שמאל|ממוזער|260px|נשים לובשות בורקה ב[אפגניסטן]]**בּוּרְקָה** (בערבית: **برقع**; בתעתיק מדויק לעברית: **בֻּרְקַע**) הוא הלבוש המסורתי של נשים במספר מדינות אסלאמיות.

## תיאור
הבורקה היא פיסת לבוש אחת המכסה את האשה מהראש ועד הרגליים. בדרך-כלל, גם העיניים מכוסות ברשת שקופה למחצה. לבישת הבורקה היא חלק מהמנהג העתיק של לבישת הרעלה, הדורש את הסתרת הנשים בציבור מעיני הגברים.

הבורקה אומנם מזוהה עם האסלאם אך הם אינם התרבות הראשונה שהשתמשה בלבוש המסורתי כחלק ממנהג הרעלה. המנהג החל הרבה לפני בתרבויות הביזנטים, הסאסנים ואחרות במזרח התיכון ואף שבטים בתקופות שקדמו לאסלאם. הצעיף היה סימן למעמד חברתי של הנשים בחברה המבדיל אותם מעבדים ומנשים לא טהורות אשר נאסר עליהם להסתיר את עצמם. מנהג הרעלה התפשט ברחבי בעולם במהירות ופלש לתרבויות אחרות שאימצו את רעלת הנשים.

כיום קיימת מחלוקת בין תושבי מערב הרואים בבורקה צעיף המסמל דיכוי, עבדות והפרת זכויות נשים, לעומת המוסלמים המקשרים את הבורקה לציות, צניעות וטוהר.

## מעמד הבורקה בחוק
### באסיה
שמאל|ממוזער|250px|נשים אפגניות לובשת את הלבוש המסורתי
בעקבות סדרת הפיגועים בסרי לנקה שהתרחשו ב-2019 הוחלט לאסור לבישת כיסוי פנים (בניהם הבורקה) ברחבי המדינה, גם סין העממית אסרה על לבישת הבורקה באזור שינג'יאנג, בו רוב תושביו הם מוסלמים.

משטר הטליבאן המוסלמי-קיצוני, אשר שלט באפגניסטן בין השנים 1995-2001, ושולט מ-2021 מחייב את כל נשות המדינה ללבוש את הבורקה. נשים שלא מצייתות לחוק נענשו בחומרה.

### באירופה
באפריל 2010 נאסרה בבלגיה ההליכה עם בורקה במקומות ציבוריים. בצרפת החל מאפריל 2011 ובהולנד החל מאוגוסט 2019 נאסרה ההליכה עם מסיכות וכיסויי פנים מכל סוג, כולל בורקה, במקומות ציבוריים. בהתאם לחוק הצרפתי, נקבע שלובשי מסכה במצבים שהחוק לא מאפשר זאת ייקנסו ב-150 אירו. במקרה בו אדם הכריח בגיר ללבוש מסכה, כגון בעל המחייב את אשתו ללכת עם בורקה, מחייב הלבישה ייקנס ב-30,000 אירו, ובמקרה בו אדם הכריח קטין ללבוש מסכה, הקנס יכול היה להגיע ל-60,000 אירו.

לבישת כיסוי פנים נאסרה גם באוסטריה ובגרמניה. בגרמניה נאסר על עובדות מדינה ועובדות ציבור ללבוש בורקה בעת מילוי תפקידן. הנימוק לאיסור הוא שעל המדינה מוטלת החובה להציג את עצמה בצורה נייטרלית מבחינה דתית.

באוגוסט 2018 עבר בדנמרק חוק האוסר ללכת עם בורקה ברחוב, ויוטל קנס של 1,000 קרונות (כ-156 דולר ארצות הברית). החל מחודש יולי 2025 הורחב האיסור גם על לבישת בורקה במוסדות חינוך, כולל באוניברסיטאות.

במרץ 2021 נאסרה בשווייץ לבישת בגדים המסתירים את פניהם של נשים, לאחר משאל עם בעניין.

## ראו גם
* חג'אב
* ניקאב
* צ'אדור
* רעלה

## קישורים חיצוניים
* 
* אוליביה פלוסו, לא רואים בעיניים: נשים באפגניסטן מחויבות לעטות בורקה – והכלכלה בצרות, Israel Forbes, מאי 2022
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קצרמר טקסטיל
קטגוריה:אפגניסטן: תרבות
קטגוריה:שמלות
קטגוריה:לבוש אסלאמי לנשים