open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מגדל עוז

[250px|ממוזער|שמאל|רצפת הפסיפס מחורבת ברכות. מוצגת ב[מוזיאון ישראל]]
**מגדל עוז (מִגְדַּל עֹז)** הוא התנחלות במתכונת של קיבוץ דתי מתחדש, השוכן בגוש עציון, מדרום לעיירה אפרת וממערב לכפר הפלסטיני בית פג'אר. הקיבוץ הוקם ב-1977 בידי קבוצה של יוצאי בני עקיבא. עד ליולי 2022 הקיבוץ הוגדר כקיבוץ שיתופי.

השם לקוח מהפסוק במשלי: "מִגְדַּל עֹז שֵׁם ה' בּוֹ יָרוּץ צַדִּיק וְנִשְׂגָּב".

## היסטוריה
מגדל עוז עלה על הקרקע בד' באב ה'תשל"ז, 19 ביולי 1977. שמו של היישוב משמר את השם מגדל עדר, יישוב שהתקיים באזור במשך שנתיים, וחרב במאורעות תרפ"ט.

בתחילת 1980 נתבקשו אנשי הקיבוץ לפנות כ-30 דונם של תושבי בית אומר שנתפסו בצווים צבאיים. עתירה לבג"ץ נגד הפקעת הקרקעות, שהוגשה לאחר הצלחת העתירה בעניין אלון מורה, נדחתה בגלל שיהוי ולאחר שנקבע שהשיקולים הצבאיים להקמת יישוב בדרך לים המלח היו לגיטימיים.

בתחילת דרכו נטע הקיבוץ מטע של אפרסקים ושזיפים, אך הניסיון לא עלה יפה והמטעים הוחלפו בעצי דובדבן.

בשטח הקיבוץ נמצאת גבעה בשם חורבת בריכות ובה שרידי יישוב יהודי מימי בית שני הכוללים מקוואות ומערות מסתור ואף קסת דיו שנותרה בשלמותה מתקופת שלהי בית שני. כמו כן נמצאים בגבעה שרידי כנסייה ביזנטית מהמאה החמישית לספירה, כולל רצפות פסיפס, שחלקן נשמרות במוזיאון ישראל ובמוזיאון השומרוני הטוב.

## הקיבוץ כיום
במגדל עוז פועלת מדרשה תורנית לבנות בשם בית המדרש לנשים מגדל עוז, הפועלת בחסות ישיבת הר עציון שבאלון שבות. במבנה המדרשה שוכן גם קמפוס הנשים של המכללה האקדמית הרצוג, המכשירה את תלמידותיה להוראה. במכללה נלמדים 14 מקצועות. בקיבוץ פועל מפעל "מעוז תעשיות", בבעלות משותפת של קבוצת יבנה ומגדל עוז, העוסק בייצור מערכות תאורה למטוסים, טנקים ואוניות

עיסוקו העיקרי של הקיבוץ הוא בחקלאות: בשטח הקיבוץ ולידו ישנם מספר מטעי דובדבנים וגודגדנים, אותם משווק הקיבוץ. כמו כן, לקיבוץ מספר כרמים באזור גוש עציון ולכיש לגידול ענבי יין ומאכל. הקיבוץ הוא חלק מגוש עציון הכולל חוץ ממנו את הקיבוצים כפר עציון וראש צורים. הגוש מגדל חיטה, כותנה וגידולים נוספים באזור לכיש ועמק האלה. בעבר פעלו בשטח הקיבוץ גם חממות לגידול ירקות אולם אלו נסגרו משיקולים כלכליים. גאוות המשק היא ברפת מגדל עוז המונה כ-400 פרות חולבות נוסף על העגלים, ונחשבת לאחת הרפתות המצטיינות של תנובה.

רב הקיבוץ הראשון היה הרב מנחם פרומן ולאחריו כיהן כרב הקיבוץ הרב פרופסור עודד ישראלי. כיום מכהן בתפקיד הרב אורי סמט.

## קישורים חיצוניים

* 
* מגדל עוז, באתר המועצה האזורית גוש עציון
* 
## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1977
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצים ביהודה ושומרון
קטגוריה:הקיבוץ הדתי
קטגוריה:מועצה אזורית גוש עציון
לורם איפסום

[ממוזער|300px|שמאל|דוגמה ללורם איפסום המשמש למיקוד תשומת הלב באלמנטים גרפיים בעיצוב של [אתר אינטרנט.]]
[300px|ממוזער|לורם איפסום אשר פורסם בטעות באמצע כתבה בעיתון ה[סינגפורי "The Straits Times" ב-26 באפריל 2014]]

**לורם איפסום** או בקיצור **ליפסום** (בלטינית: **lorem ipsum**) הוא מלל מקובל וחסר משמעות המשמש "ממלא מקום" בעת עריכה, בתחום הדפוס, ההדפסה והפרסום.

הטקסט משמש כלי לייצוג דפוס שאמור להתווסף למוצר הפרסום בעתיד. מדובר במלל ארוך במיוחד שניתן לבדוק עמו גופנים, וכן התאמת המלל לעמודים המעוצבים ובדיקת סוגי וגודלי גופן והתאמתם למוצר הסופי.

בשל הדמיון של המילים בלורם איפסום ללטינית קלאסית, רבים חושבים שיש משמעות לטקסט, אולם לא נועדה להיות לו כל משמעות. המטרה היא רק "תפיסת מקום" על ידי מלל חסר משמעות (ראו דוגמה בהמשך).

הפסקה הראשונה של הלורם איפסום הסטנדרטי היא:


:*Lorem ipsum dolor sit amet, consectetur adipiscing elit, sed do eiusmod tempor incididunt ut labore et dolore magna aliqua. Ut enim ad minim veniam, quis nostrud exercitation ullamco laboris nisi ut aliquip ex ea commodo consequat. Duis aute irure dolor in reprehenderit in voluptate velit esse cillum dolore eu fugiat nulla pariatur. Excepteur sint occaecat cupidatat non proident, sunt in culpa qui officia deserunt mollit anim id est laborum.*


והגרסה העברית מתחילה כך:

לורם איפסום דולור סיט אמט, קונסקטורר אדיפיסינג אלית הועניב היושבב שערש שמחויט - שלושע ותלברו חשלו שעותלשך וחאית נובש ערששף. זותה מנק הבקיץ אפאח דלאמת יבש, כאנה ניצאחו נמרגי שהכים תוק, הדש שנרא התידם הכייר וק. הועניב היושבב שערש שמחויט - שלושע ותלברו חשלו שעותלשך וחאית נובש ערששף. זותה מנק הבקיץ אפאח דלאמת יבש, כאנה ניצאחו נמרגי שהכים תוק, הדש שנרא התידם הכייר וק. קוואזי במר מודוף. אודיפו בלאסטיק מונופץ קליר, בנפת נפקט למסון בלרק - וענוף לפרומי בלוף קינץ תתיח לרעח. לת צשחמי צש בליא, מנסוטו צמלח לביקו ננבי, צמוקו בלוקריה שיצמה ברורק. גולר מונפרר סוברט לורם שבצק יהול, לכנוץ בעריר גק ליץ, ושבעגט ליבם סולגק. בראיט ולחת צורק מונחף, בגורמי מגמש. תרבנך וסתעד לכנו סתשם השמה - לתכי מורגם בורק? לתיג ישבעס.

## מקור הטקסט
מקורו של המלל בחיבורו של מרקוס טוליוס קיקרו *De finibus bonorum et malorum* ("על תכליות הטוב והרע"), בלטינית. הפסקה המקורית בחיבור היא:

(תרגום: אין אדם רוצה בכאב ככאב בלבד, או רוצה בו ומחפש אותו על מנת להרגישו רק כי הוא כאב).

לא ידוע מתי נוצר הנוסח הנוכחי של הטקסט. מקורו של הלורם איפסום כבר במאה ה-15 בעת המצאת הדפוס, אולם ככל הנראה מקורו של הנוסח הנוכחי מאמצע המאה ה-20.

## קישורים חיצוניים

* De finibus bonorum et malorum הנוסח המקורי מאת קיקרו
* מחולל לורם איפסום בעברית לפי נושאים באתר של אאא
* מפיק לורם איפסום במספר שפות - בהן גם עברית
* מידע על ליפסום ומפיק לורם איפסום
* הסבר על לורם איפסום

קטגוריה:דפוס
אנדרטת הארטילריה

**אנדרטת הארטילריה** (באנגלית: Artillery Memorial) היא אנדרטה הממוקמת בקרבת הייד פארק, בלונדון שבאנגליה. היא ניצבת בקרבת קשת ולינגטון.

## הקמה
האנדרטה נבנתה לזכר 49,000 חללי רגימנט הארטילריה המלכותי במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה. על האנדרטה מופיעה הכתובת:

'In Proud Remembrance of the
Forty-Nine Thousand & Seventy-Six
of all Ranks of the
Royal Regiment of Artillery
who Gave their Lives for King
and Country in the Great War
1914—1919'



תרגום:

:"לזכרם של 49,076 הלוחמים בעלי כל הדרגות שמסרו את חייהם למען המלך והמולדת במלחמה הגדולה 1919 - 1914".

האנדרטה עוצבה על ידי צ'ארלס סארג'נט ג'אגר ונחנכה בשנת 1925. לאנדרטה צורת תותח הוביצר הניצב על עמוד עשוי מאבן גיר (Portland Stone). על העמוד תבליטים המתארים סצנות מלחמה.
 ממוזער|250px|שמאל|אנדרטת הארטילריה
סביב האנדרטה ארבעה פסלי ברונזה של חיילי רגימנט הארטילריה המלכותי. אחד מהפסלים מתאר חייל המקבל מכתב מביתו, האחר מתאר חייל מת כאשר גופתו מוסתרת על ידי מעילו ולידו הכתובת מתוך המחזה הנרי החמישי של ויליאם שייקספיר:

Here was a Royal Fellowship of Death

תרגום:

:"כאן שוכבת אחווה מלכותית עד המוות".

בשנת 1949 נוספו לאנדרטה שלושה לוחות ברונזה מעשה ידי הפסל דייסי בראדל המנציחים את זכרם של 29,924 חללי רגימנט הארטילריה המלכותי שנהרגו במלחמת העולם השנייה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לונדון: אנדרטאות למלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת במלחמת העולם השנייה: אנדרטאות
קטגוריה:בריטניה במלחמת העולם הראשונה: אנדרטאות
קטגוריה:לונדון: אנדרטאות למלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
אנדרטת הקרב על בריטניה

**אנדרטת הקרב על בריטניה** (באנגלית: **The Battle of Britain Monument in London**) היא אנדרטה על רציף ויקטוריה שעל גדת הנהר תמזה במרכז לונדון שבאנגליה. האנדרטה מנציחה את הטייסים שהשתתפו בקרב על בריטניה במלחמת העולם השנייה. הלוט מעל האנדרטה הוסר ב-18 בספטמבר 2005.

האנדרטה מומנה על ידי "האגודה הבריטית ההיסטורית לזכר הקרב על בריטניה" שאספה 1.74 מיליון ליש"ט מתרומות פרטיות. בראש האגודה עומד נורמן טביט.

## מבנה האנדרטה
האנדרטה משתמשת במבנה אוורור שאורכו 25 מטרים והוא מצופה גרניט. המבנה שימש בעבר ארובת קיטור לרכבות שעברו מתחת לרציף בדרכן לתחנת הרכבת. במסגרת בניית האנדרטה נחצב מעבר דרך מרכז המבנה ונוצקו לוחות ברונזה המתארים את הקרב. במרכז האנדרטה פסל בגודל טבעי של טייס בדרכו למטוסו בפתיחת הקרב. על צידה החיצוני של האנדרטה רשומים בלוחות ברונזה שמות כל הטייסים שהשתתפו בקרב ההגנה על שמי בריטניה.

הפסל שנבחר להקמת האנדרטה הוא פול דיי, והנפחייה אשר יצקה את הפסלים היא מורסי סינגר בע"מ - אותה נפחיה אשר יצקה את האריות בכיכר טרפלגר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:לונדון: אנדרטאות למלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנדרטאות חיל האוויר המלכותי
קטגוריה:הקרב על בריטניה
רציף ויקטוריה

שמאל|ממוזער|250px|חלק מאנדרטת הקרב על בריטניה

**רציף ויקטוריה** (באנגלית: Victoria Embankment) הוא חלק מרציפי התמזה. הרציף מצוי לאורך הגדה הצפונית של התמזה בלונדון שבאנגליה.

## היסטוריה
רציף ויקטוריה הוקם בשנת 1870 על ידי ג'וזף באזאלגט, במטרה להקים ללונדון מערכת ביוב מודרנית. לצורך זה הוקם הרציף ותחתיו הוקמה מערכת הביוב של לונדון. על הרציף נבנה כביש במטרה להקל על עומסי התנועה בסטרנד וברחוב פליט.

הרציף נבנה על שטח שיובש מנהר התמזה, ומתחתיו נבנתה גם מנהרת קו דיסטריקט של הרכבת התחתית של לונדון. כמו כן נמצאים על הרציף גנים נרחבים ועליהם פסלים ואנדרטאות.

## מיקום הרציף
רציף ויקטוריה מתחיל בגשר וסטמינסטר, צפונית לארמון וסטמינסטר. הרציף נמשך צפונה מעבר לגשר הנגרפורד וגשר ווטרלו. הרציף מסתיים בגשר בלקפריירס.

## אתרים תיירותיים לאורך הרציף
על גדת הרציף נמצאת מחט קלאופטרה ואוניית הוד מלכותה פרסידנט עוגנת לידו דרך קבע, על הרציף נקבעה בשנת 2005 אנדרטת הקרב על בריטניה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לונדון: רחובות
קטגוריה:לונדון: פארקים
קטגוריה:תמזה
ויקטוריה
עליית משה

**עליית משה**, אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך, נכתב ככל הנראה בארץ ישראל במאה הראשונה, כמה עשרות שנים לפני חורבן בית המקדש השני. המקור, שנכתב ככל הנראה בעברית, לא השתמר. השתמרו רק קטעים ממנו בתרגום ללטינית.

הספר פורסם לראשונה בשנת 1861 מתוך כתב יד לטיני בן המאה השישית שנמצא בספרייה האמברוזיאנית שבמילאנו. החוקרים זיהו אותו כתרגום של הספר האבוד **עליית משה**, או **צוואת משה** הנזכר בכתבי יד של ההיסטוריון גלסיוס. 

כתב היד, הקטוע בסופו, כולל נבואה פסאודואפיגרפית בשמו של משה רבנו, המדברת על מהלך ההיסטוריה הישראלית בדורות שיבואו אחריו ועד לתקופת בניו של הורדוס. נבואה זו ניתנת בתוך תיאור של התכוננות משה לפטירתו ומינוי יהושע בן נון כממלא מקומו.

על פי גלסיוס, מכיל חלקו האבוד של הספר קרוב לוודאי ויכוח בין השטן לבין רב המלאכים מיכאל. ויכוח זה נזכר גם בברית החדשה.

## לקריאה נוספת
* אברהם כהנא, עלית משה, **ספרים החיצונים - חלק ראשון**, תל אביב, תרצ"ז, עמ' 332–343.
* א. ש. הרטום, **צואת משה**, בתוך: **הספרים החיצונים**, ספורי אגדה, כרך א, הוצאת יבנה תל אביב, עמ' 1–27 (ממוספר מחדש לאחר צוואות בני יעקב).
* בארץ ובתפוצות בימי בית שני ובתקופת המשנה ספר זיכרון לאריה כשר עמוד 3 "מיהו Taxo הערכה מחדש של מוצא הספר "עליית משה""

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הספרים החיצוניים
קטגוריה:פסאודואפיגרפיה
קטגוריה:ספרות בשפה הלטינית
קידר

**קֵידָר** היא התנחלות ויישוב קהילתי כפרי הנמצא במדבר יהודה דרומית למעלה אדומים בגובה של כ-450 מטרים מעל פני הים, באקלים מדברי ויבש. היישוב נמצא באחריותה ובשטחה המוניציפלי של המועצה האזורית גוש עציון ומהווה את היישוב הצפוני והמזרחי ביותר בה, אף על פי שגאוגרפית הוא אינו חלק מהגוש. מתגוררות בו כ-250 משפחות – חילוניות, מסורתיות ודתיות.

תושבי היישוב חברים ב"קידר אגודה שיתופית להתיישבות של משקי חרות בית"ר בע"מ". הדבר נובע מתהליך קליטתם ליישוב קידר, תהליך בו הם מחויבים להצטרף כ"חברים" באגודה. אף על פי שהאגודה נרשמה על ידי אנשי התנועה המיישבת משקי חירות בית"ר, אצל רשם האגודות השיתופיות, כאגודה שיתופית חקלאית ב-1985, הרי מאז ועד היום, רובם ככולם של חברי האגודה – תושבי קידר, עובדים ומוצאים את פרנסתם בירושלים.

בקידר קיימים בית כנסת, מקווה, גני ילדים ומעונות, בריכת שחייה, אולם רב תכליתי, מועדון נוער, פארקים וגנים ציבוריים עם מתקני משחקים, מגרשי כדורסל, קט רגל, טניס ועוד. ילדי קידר לומדים במעלה אדומים. ליישוב קידר עתודות קרקע של כ-2,000 דונם לבניה, תעשייה וחקלאות.

רב היישוב הוא הרב ישי אחיטוב, נינו של הרב עובדיה הדאיה ובוגר ישיבת מרכז הרב.

## היסטוריה
ראשוני התושבים בקידר עלו לקרקע ב-8 ביולי 1984, בסיועה של התנועה המיישבת תנועת משקי חירות בית"ר בע"מ. תחילה התגוררו המתיישבים הראשונים באתר "קידר דרום" באוהלים שהביאו איתם ובהמשך בקראוונים שנתרמו או הוקצו להם על ידי ההסתדרות הציונית העולמית וגופים אחרים נוספים.

בשנת 1992 החלו המשפחות של קבוצת המתיישבים הראשונה לבנות בתי קבע באתר "קידר צפון" הסמוך יותר למעלה אדומים ועברו אליו.

בחודש מאי 2008 מינה משרד הפנים ועדת חקירה אשר תפקידה לבדוק ולהמליץ בדבר שינוי תחום שיפוטה של עיריית מעלה אדומים בגבולה עם המועצה האזורית גוש עציון, בכל הנוגע ליישוב קידר. מסקנות הוועדה, שהוגשו במרץ 2009, המליצו על צירוף קידר לשטח מעלה אדומים. בחודש מאי 2009 התפרסמה בעיתונות ידיעה כי שר הפנים אלי ישי צפוי לאמץ המלצת ועדת החקירה, אולם מהלך שכזה מעולם לא יצא אל הפועל.

בשנת 2014 הופרד מוניציפלית מהיישוב קידר דרום, שהוגדר כיישוב בפני עצמו. ביישוב מתגוררים 34 משפחות.

הרב אליהו יצחק אבא-שאול, בן אחיו של הרב בן-ציון אבא-שאול, היה רב היישוב עד פטירתו ב-2017 ובעצתו שם היישוב שונה מ"קדר" ל "קידר".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

מרכז|450px|ממוזער|ישוב קידר 2008

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1984
קטגוריה:התנחלויות ביהודה ושומרון
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:מועצה אזורית גוש עציון
קטגוריה:משקי חרות בית"ר
קטגוריה:גוש אדומים
קשיות

[שמאל|ממוזער|200px|בודק קשיות ב[שיטת ויקרס]]
**קַשְׁיוּת** היא מאפיין של חומר מוצק המשקף את מידת ההתנגדות של החומר לשינוי של קבע בצורתו. יש שלוש הגדרות מעשיות לקשיות:
* קשיות חריצה
* קשיות עיוות 
* קשיות מוחלטת

## קשיות חריצה

במינרלוגיה, קשיות המינרל נמדדת במידת ההתנגדות שלו לחריצה על ידי מינרל אחר. עצם העשוי ממינרל קשה יחרוץ עצם העשוי ממינרל רך יותר. קשיות חריצה נמדדת בדרך כלל בסולם מוס. יהלום טהור הוא המינרל הטבעי הקשה ביותר, וביכולתו לחרוץ כל מינרל אחר. החומר הקשה ביותר הידוע כיום הוא Ultrahard fullerite, שהוא גרסה של פולרין. קשיותו של חומר זה גדולה פי 1.17–1.52 מזו של יהלום. חומר זה קיים רק בכמויות מיקרוסקופיות, וקשיותו נמדדת תחת מיקרוסקופ אלקטרוני.

## קשיות עיוות

קשיות עיוות, שבה עוסקים בעיקר בהנדסה ובמטלורגיה עוסקת בהתנגדותו של חומר לעיוות קבוע של צורתו. קשיות זו נמדדת בעיקר באמצעות הנחת חודרן עם משקל מסוים על החומר הנבדק, ומדידת ממדי העיוות שנוצר. יש דרכים חלופיות אחדות למדידת קשיות זו, לדוגמה קשיות רוקוול, שיטת ויקרס ושיטת ברינל.

## קשיות מוחלטת
קשיות מוחלטת נמדדת באמצעות סקלרומטר, שהוא מכשיר שנועד למטרה זו.

הטבלה הבאה משווה בין קשיות החריצה (בסולם מוס) לבין הקשיות המוחלטת של חומרים אחדים.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:מינרלוגיה
קטגוריה:הנדסת חומרים
בן הקטן

**בן הקטן** (באנגלית: **Little Ben**) הוא מגדל שעון עשוי ברזל יצוק, במפגש הרחובות דרך גשר ווקסהול ורחוב ויקטוריה ברובע וסטמינסטר של לונדון שבאנגליה. השעון הוא חיקוי קטן של ביג בן, מגדל השעון של ארמון וסטמינסטר, בקצה השני של רחוב ויקטוריה.

השעון הוקם בשנת 1892, פורק בשנת 1964 והועבר למקומו הנוכחי בשנת 1981, במימון חברת אלף אקיטיין הצרפתית במטרה לסמל את הידידות הצרפתית-בריטית.

הזמן המוצג בשעון הוא שעה אחת קדימה מזמן גריניץ', כך שהשעון מציג נכונה את הזמן בבריטניה בזמן שמופעל בה שעון קיץ, ומציג נכונה את הזמן בצרפת בשאר הזמן. משמעות הדבר שהשעון מדויק רק חצי מהשנה, בהתייחסו לכל מדינה.

בתחתית השעון מופיע השיר "התנצלות עבור שעון הקיץ" המסביר זאת:

:My hands you may retard or may advance
:my heart beats true for England as for France.

תרגום:
: "להקדים או לאחר, יכולים מחוגי,
: באנגליה כמו בצרפת נכונות פעימותיי."

בשנת 1903 הוקם בוויקטוריה שבאיי סיישל העתק של בן הקטן לציון 60 שנות מלכותה של המלכה ויקטוריה.

## קישורים חיצוניים

* היסטורית השעון

## הערות שוליים

קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה II
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מגדלי שעון
משיכת חבל

שמאל|ממוזער|250px|משיכת חבל
ממוזער|250px|משיכת חבל בהודו

**משיכת חבל** היא תחרות ספורט שבה מתמודדות שתי קבוצות אחת כנגד השנייה במבחן חוזק באמצעות חבל. 

הספורט היה חלק מהמשחקים האולימפיים מ-1900 עד 1920, אך לא נכלל בהם מאז. לספורט זה קיימת אליפות עולם בין מדינות המתרחשת אחת לארבע שנים ומאורגנת על ידי הפדרציה העולמית למשיכת חבל (TWIF). נכון ל-2005 חברות בפדרציה כ-34 מדינות. הפדרציה מארגנת גם תחרויות בין מועדונים. מועדוני משיכת חבל קיימים בארצות רבות ובתחרויות משתתפים גם גברים וגם נשים.

בהשאלה נהוג להשתמש בביטוי על מנת לתאר שימוש בכוח ברוטלי בין שתי קבוצות מנוגדות, למשל בין שתי מחלקות בארגון. לעיתים קיים צד שלישי המשמש כ"חבל" במאבק בין הצדדים.

## חוקים
שמאל|ממוזער|250px|משיכת חבל
[שמאל|ממוזער|250px|משיכת חבל ב[אולימפיאדת סנט לואיס (1904)]]

בתחרות חבל נערכות שתי הקבוצות בשני קצות חבל (שהיקפו כ-10 סנטימטרים). בכל קבוצה שמונה משתתפים שמשקלם הכולל אינו עולה על המשקל המקסימלי שהוגדר לקבוצת המשקל בה הם מתחרים. על החבל מסומן "קו האמצע" ושני סימונים במרחק ארבעה מטרים משני צדדיו של קו האמצע.

הקבוצות מתחילות כשקו האמצע של החבל ממוקם ישירות מעל קו התחלה המשורטט על הקרקע. ברגע שההתמודדות מתחילה, מנסה כל קבוצה למשוך את הקבוצה השנייה עד שהסימון של הקבוצה היריבה יעבור מעל קו ההתחלה המשורטט על הקרקע או עד שהקבוצה היריבה תבצע עבירה (למשל כשאחד מאנשי הקבוצה היריבה מתיישב או נופל).

הפדרציה מציינת במפורש את סוג הנעליים שמותר לנעול, למשל אסור שהנעליים יכילו עוקצים ממתכת. אחיזת החבל חייבת להיות בידיים בלבד. אסור להשתמש בכפפות או באמצעי מכני אחר לאחיזת החבל אך מותר להשתמש בשרף למניעת החלקה. האדם האחרון בכל קבוצה המכונה "עוגן", והוא היחידי שמותר לו לכרוך את החבל סביב גופו, ולכן גם מותר לו ללבוש מגן מיוחד מתחת לחולצה.

### קטגוריות
על פי כללי הפדרציה קיימות הקטגוריות הבאות:
*תחרויות באולמות או בשדה
*גברים או נשים
*קבוצת הגיל בין 15 ל-17, מ-17 עד 23 ובוגרים.

### קבוצות משקל
***קל מנוצה** - עד 480 ק"ג
***נוצה** – עד 520 ק"ג
***קל** – עד 560 ק"ג
***בינוני קל** – עד 600 ק"ג
***בינוני** – עד 640 ק"ג
***סיירת** – עד 680 ק"ג
***כבד** עד 720 ק"ג
***קאטץ** ללא מגבלת משקל

## קישורים חיצוניים

* האתר של הפדרציה העולמית TWIF
* 

קטגוריה:ענפי ספורט
קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:ספורט אולימפי לשעבר
קטגוריה:משחקי רחוב
קטגוריה:חבלים
סטיות של פינגווינים

**סטיות של פינגווינים** היה פנזין קומיקס ומוזיקה ישראלי שיצא לאור בין השנים 1991–1998.

## היסטוריה
הפנזין הוקם ב-1991 על ידי אייל בן משה ויואב סגל (משנת 1994 הוצא לאור ונערך על ידי ירון ניסקי ואמיתי סנדי מכפר סבא, כששניהם בני 17). הפנזין הגדיר את עצמו כ"מגזין הרוק והקומיקס לנוער ולגיל הזהב".

הפנזין עסק במין, מסרים פוליטיים שנויים במחלוקת, סאטירה, הומור שחור ואף בקצת נקרופיליה. חלק מהגיליונות עסקו באמנים ולהקות שהוציאו שירים פרובוקטיביים (ביניהם סדרני הדשא, שגיליון 17 הוקדש להם ועסק בפירוק הלהקה). סיפורים ידועים מ"סטיות" הם למשל "לזקור ולא לשכוח" המספר על נער עם דרכים משונות להרים את אונו הגברי, ועוד גיבורים כגון "הערפד הפאסיבי", סיפור על ערפד עגמומי בשם דור, ונצח, ציידת ערפדים סקסית.

לאחר כשבע שנים של פעילות, בשנת 1998 הופסקה פעילות הפנזין. סך הכל יצאו 20 גיליונות, אך האחרון קוטלג כגיליון מספר 21.

## הקשר למופע הארנבות של ד"ר קספר
חברי העיתון הושפעו מלהקת "מופע הארנבות של ד"ר קספר". חברי הלהקה צוירו במספר גיליונות ואף תוכנן לצייר קומיקס המבוסס על הרעיון של האלבום השני של הקספרים, שהיה אמור להיקרא "סיפורה של שילה". הרעיון היה לספר את סיפורה של נערה הלוקחת סם הזיה ונחטפת למין ארץ פלאות הזויה בתוך ראשה, בה היא מגלה תכונות חדשות בעצמה ומתמודדת פנים מול פנים עם פחדיה. עוד לפני שניסה העיתון ליצור עיבוד קומיקס לסיפור, ניסו הקספרים לעבד אותו לסרט. שני הניסיונות עלו בתוהו, ושי להב, סולן וקלידן הלהקה, הסביר את הסיבה: "כל מי שניסה לספר את הסיפור הזה לא מצליח להבין אותו, לקלוע בול".

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פנזינים
קטגוריה:קומיקס ישראלי
קטגוריה:שנות ה-1990 בישראל
מיצד

**מיצד** (**אַסְפָר**) היא התנחלות ויישוב קהילתי בהרי יהודה, בדרום רכס כנוב בין בית לחם לחברון. מיצד משתייך לארגון יישובי פועלי אגודת ישראל ולמועצה אזורית גוש עציון, בה הוא מהווה את היישוב הדרומי ביותר. שטחו כ-15,000 דונם.

הנוף הנשקף ממיצד הודות לגובהו הרב צופה מגשר המיתרים שבירושלים מצפון ועד ערד בדרום, ומחברון במערב ועד ים המלח באזור עין גדי ממזרח. המוטו של מיצד הוא "תורה ושלווה בהרי יהודה".

## היסטוריה
בשנת 1983 הוקמה במקום היאחזות נח"ל בשם "נח"ל אספר". שנה לאחר מכן, בי' באב תשמ"ד (1984), נוסד היישוב על ידי עולים מארצות הברית, מבריטניה, מדרום אפריקה ומצרפת, שלמדו בישיבת התפוצות בירושלים וביניהם ראש ישיבת התפוצות הרב מרדכי גולדשטיין.

שם היישוב הרשמי הוא "אספר". מקור השם מבאר אספר, בה חנו יונתן הוופסי, שמעון התרסי ויוחנן הגדי, אחיו של יהודה המכבי לפני חידוש המרד בסלאוקים, כאמור:  הבאר מזוהה בימינו עם ח'רבת זפרן הסמוכה.

במועצת גוש עציון מכנים את היישוב "מיצד שמעון", שם שניתן על ידי ועדת השמות הממשלתית ליישוב סמוך, על שם שמעון החשמונאי.

באוגוסט 2000 הוקם ממזרח למיצד היישוב פני קדם, המנהל אורח חיים קהילתי, דתי ובשנת 2013 התגוררו בו 55 משפחות והחלה הרחבתו ב-300 יחידות דיור.

## אוכלוסייה וחיי קהילה
240px|ממוזער|מבנה בית הכנסת במיצד, אפריל 2007
ממוזער|240px|פנים בית הכנסת במיצד, אפריל 2007
היישוב בעל צביון יהודי חרדי. לפי נתוני הלמ"ס לסוף 2021 התגוררו בו כ-1,100 תושבים. ילדי היישוב לומדים בתלמודי תורה ובסמינרים של בית יעקב. המגורים במיצד מותנים באישור ועדת קבלה, שתפקידה לשמר את הצביון החרדי של מיצד. קהילת מיצד מונה כמאתיים משפחות וכולל בוגרים של מגוון רחב של ישיבות וסמינרים. עקב הביקוש הגובר בשנים האחרונות של בני תורה מקהילות שונות בארץ להתגורר ביישוב, נפתח פרויקט מגורים חדש בשם שכונת רמות מיצד.

בבית הכנסת מתקיים כולל אברכים בחמש מסגרות שונות בכל שעות היממה. נוסח התפילות בבית הכנסת הוא נוסח אשכנז. רב היישוב הוא הרב ישראל גולדשטיין, בוגר ישיבת חברון ובנו של הרב מרדכי גולדשטיין, ראש ישיבת התפוצות.

לשירות התושבים פועלים במיצד סניף של קופת חולים כללית, מכולת, מתנ"ס, שירותי חירום רפואיים, מקווה טהרה, אוצר ספרים, חדר פעילות לילדים, ספרייה ואולם שמחות.

בפאתי היישוב ממוקם בסיס צבאי החולש על כל מזרח גוש עציון.

## חינוך
ביישוב מסגרות חינוכיות, ממעון תינוקות ועד תלמוד תורה ובית ספר לבנות. החל מגיל הגן מתקיימות מסגרות חינוך נפרדות, לבנים ולבנות. בנים הלומדים בכיתות הגבוהות, אשר אין להם מענה מקומי, נוסעים ללמוד בתלמודי תורה בביתר עילית או בירושלים. בנות היישוב לומדות בבית ספר המקומי "בית יעקב מיצד" (א-ד) וחלקן נוסעות לבית הספר "בית יעקב" במעלה עמוס.

במיצד שוכנת ישיבה "נחלת יאיר", בראשות הרב יצחק לופוליאנסקי.

בשנת תשפ"ד עברה ליישוב ישיבה נוספת מטלזסטון בראשות הרב רפאל קוק, בה לומדים כעשרים וחמישה בחורים.

## תעסוקה
היישוב מספק תעסוקה במוסדות החינוך שביישוב בהוראה או כצוות מסייע. ישנם תושבים העובדים במקצועות שונים, כמו כתיבת סת"ם, סחר בינלאומי, סוכני נסיעות ועוד. ישנם תושבים העובדים בערי וביישובי הסביבה. כמו כן קיים במקום סניף של "יד שרה" המעסיק מוקדניות.

## קישורים חיצוניים

* 
* מיצד, באתר מועצת יש"ע
* מלווה מלכה ביישוב מיצד
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מועצה אזורית גוש עציון
קטגוריה:יישובים דתיים ביהודה ושומרון
קטגוריה:התנחלויות חרדיות ביהודה ושומרון
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובי פועלי אגודת ישראל
קטגוריה:יישובים חרדיים בישראל
קטגוריה:מדבר יהודה
קטגוריה:גוש עציון
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1983
חזון אחרית הימים של אברהם

**חזון אחרית הימים של אברהם** הוא אחד מן הספרים החיצוניים, המתאר את חזון אחרית הימים (אפוקליפסה) של אברהם אבינו. הספר אינו כלול בתנ"ך היהודי או הביבליה הנוצרית ונשתמר רק בסלאבית כנסייתית עתיקה.

הספר כולל תיאור של המרתו של אברהם אבינו מעבודת אלילים למונותאיזם, לצד האפוקליפסה שלאחר תיאור זה.

כפי הנראה, נכתב הספר בידי יהודי זמן קצר לאחר חורבן הבית השני בשנת 70 לספירה, קרוב לוודאי בשנת 80 מאחר שיש בו התייחסות להתפרצות הר הגעש וזוב בשנת 79. הספר נכתב בשפה העברית, אך לא שרד את כל השנים עד היום אלא בתרגום לשפה הסלבונית. יש חוקרים, הסבורים כי הספר חובר על ידי שני מחברים שונים.

## היסטוריה
בשנים 1860 עד 1863 הספר נתגלה מחדש והודפס במקביל על ידי  ו, שהשתמשו בכתב יד בן המאה ה־14 שנמצא במנזר אלכסנדר נבסקי בסנט פיטרסבורג.

## הביביליה הבולגרית
תרגום הביבליה לסלאבית כנסייתית עתיקה נעשה בתקופה שלאחר התנצרות בוריס הראשון, שליט האימפריה הבולגרית הראשונה ב־864. ב־885 הגיעו לבולגריה תלמידיהם של קירילוס ומתודיוס, שהביאו עמם את האלפבית הגלגוליטי וכתבים נוצרים־יוונים שכבר תורגמו לסלאבית. התרגומים שהביאו עמם ממוראביה כללו טקסטים שנועדו בעיקר למתגיירים החדשים, לצד תרגומי תהילים, הבשורות והאיגרות. התרגום המלא של הביבליה לסלאבית לא הושלם עד 1499, דבר שתרם לאי ההבחנה בין הספרים הקאנונים לכאלו שאינם.

עד אמצע המאה ה-11, אחוז גדול מהספרים הפסאודוגראפיים שנמצאו בבולגריה תורגמו לסלאבית. הפופולריות של הספרות הפסאודוגרפית הייתה גדולה מהספרים האחרים, בין היתר בשל היות דמיון גדול יותר בין הספרות הפסאודגרפית לבין הפולקלור הבולגרי והאמונות הפאגניות לבין ספרות גבוהה יותר. גם עלילות השטן, מלאכים ושדים המצויות בספרות הזו הגבירו את הפופולריות העממית שלה.

הכמורה האורתודוקסית ניסתה להיאבק בספרים חיצוניים מעין אלו, שנתפסו ככפירה, במיוחד אלו המזוהים עם האמונה הבוגומילית, על ידי עדכון רשימות ספרים אסורים.

התרגום הבולגרי לוולגטה של קיריליוס שימש כבסיס לשיטות העבודה של מתרגמים אחרים לבולגרית. קירליוס תרגם בשיטת מילה למילה, אך מפעם לפעם הוסיף מילות קישור, ארגן מחדש משפטים והתחשב במובן הרחב יותר.

## קישורים חיצוניים
* 
*  (בערך: פולסן-ריד)

## הערות שוליים

קטגוריה:הספרים החיצוניים
קטגוריה:אסכטולוגיה יהודית
קטגוריה:אפוקליפסה
מורייבת

**מוּרֵייְבֶּת** (בערבית: المريبط, "אל-מֻרַ֫יְבַּט") הוא אתר ארכאולוגי בקרבת נהר הפרת בסוריה, ובסמוך לתל אבו הוריירה, מיישובי הקבע הראשונים בהם התפתחה החקלאות. 
## היסטוריה
האתר נסקר לראשונה בשנת 1964. עונת החפירות הראשונה באתר התרחשה בשנת 1971 בראשות הארכאולוג הצרפתי ז'אק קוון (Jacques Cauvin). קוון הוחלף בשנת 1993 על ידי דניאל סטרודור. ביישוב נתגלו ארבעה שלבים עיקריים: השלב הנאטופי (10,600 - 9,600 לפנה"ס) שמקביל לתקופה הנאטופית המאוחרת, השלב החיָאמי (10,000 – 9,500 לפנה"ס) שמשתרע ברובו על השלב הנאטופי, השלב המורייבתי (9,500 – 8,800 לפנה"ס) והשלב הנאוליתי הקדם־קרמי אשר נמשך לתוך האלף ה־8 לפנה"ס.   

מהמכלול הצורני באתר עולים טיפוס החודים חיאם, חלוואן, ירדן, ביבלוס ועמוּק. צורת הבתים המקובלת בכפר הייתה מעגלית, אולם לקראת תום התקופה הנאוליתית הקדם־קרמית א' חל מעבר לצורת בתים ריבועית. הבתים נבנו מלבני גיר וטיט. בתחילת התקופה המורייבתית הוקם "מבנה משותף" מעגלי אשר שימש לראשונה לאחסון דגנים, ואולי למטרות טקסיות. המבנה שמר על צורתו המעגלית גם כאשר סגנון הבניה הפך ריבועי. באותה התקופה, אומנם, המבנה החל לתפקד כמוקד דתי מובהק. 

האתר ממוקם באזור מצומצם בתוך הסהר הפורה העשיר בצמחי בר אכילים כגון: שיפון, אפונה, חיטת אינקורן, חיטת אמר, בקיה, עדשים וחומוס. רוב הזנים האלו נמצאו במורייבת. השוואת עובי זרעי החיטה בין שכבה לשכבה מעידה על מגמת גדילה לאורך הזמן. ניתן לראות בכך עדות לטיפוח וגידול של הזן המסוים, אולם עד כה לא הוצגה טענה בעד ביות הצמחים. שור הבר  כנראה נצוד באזור זה בתקופות המוקדמות, ובתקופה המאוחרת בויתו הכבש, העז, החזיר והשור.  

ממצאים אחרים מהאתר כוללים כדי אבן, ריהוט וסיכות נחושת. פסלוני אלות פריון נמצאו גם כן, וכיום הם מוצגים במוזיאון הלאומי של דמשק. בנוסף לכל אלו, נתגלו באתר אותות חימר קטנים. כלים אלו שימשו, לדעת החוקרים, כאמצעי תקשורת עתיק אשר קדם לכתב. השימוש בסימנים אלו אינו ייחודי למורייבת ואף היה שכיח באזור רחב בשעתו. לכל אות חימר צורה ייחודית, ואליה מתלווה משמעות בלעדית. יושבי מורייבת אפוא תקשרו אחד עם רעהו בעזרת כלים אלו. 

לאחר הקמת סכר טבקה, האזור הוצף והאתר נמצא  מתחת למי אגם אסד.

## קישורים חיצוניים

* Torry Skurski (Minnesota State University),  Mureybet, 2001.
* Les Mureybetiens 

## הערות שוליים

קטגוריה:סוריה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:התרבות הנאטופית
קטגוריה:אתרים ארכאולוגים נאוליתים
נבחרת ונצואלה בכדורגל

**נבחרת ונצואלה בכדורגל** היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ונצואלה. כינויה של הנבחרת הוא La Vinotinto (בעברית: היין האדום), שדבק בה כיוון שצבעה של התלבושת המסורתית של הנבחרת הוא אדום כיין.
## היסטוריה
נבחרת ונצואלה נחשבת לנבחרת החלשה ביותר מבין עשר הנבחרות שחברות ב-CONMEBOL, והיחידה מביניהן שמעולם לא העפילה לגביע העולם בכדורגל. 

במהלך ההיסטוריה סיימה הנבחרת מספר פעמים את שלב מוקדמות גביע העולם כשלזכותה אף לא ניצחון אחד. בשנים האחרונות חל שיפור ביכולותיה של הנבחרת וההישג הטוב ביותר שלה בטורניר הקופה אמריקה היה בשנת 2011, כשסיימה במקום הרביעי.

## כל [[גביע העולם בכדורגל|גביעי העולם]]
*1930 עד 1954 - לא נרשמה
*1958 - פרשה
*1962 - לא נכנסה
*1966 - לא העפילה
*1970 - לא העפילה
*1974 - פרשה
*1978 עד 2026 - לא העפילה

## [[קופה אמריקה]]

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

## שיאי שחקנים
נכון ל-18 בנובמבר 2025. *לאחר המשחק מול *
:שחקנים **מודגשים** הם שחקנים שעדיין פעילים בנבחרת.
### שיאני ההופעות
[ממוזער|'''[תומאס רינקון** שיאן ההופעות (143) של נבחרת ונצואלה בכל הזמנים.]]



===מלך השערים===
[[קובץ:SRondon West Brom.jpg|ממוזער|327x327px|**סלומון רונדון''' מלך השערים (48) של נבחרת ונצואלה בכל הזמנים.]]

## שחקנים מפורסמים
*רפאל דודאמל
*אלחנדרו מורנו
*חואן אראנגו
*סלומון רונדון
*רוברטו רוסאלס
*פרננדו אמורבייטה
*אוסבלדו ויסקרונדו
*חורחה אלברטו רוחאס
*ג'יאנקרלו מלדונאדו
*סטלין ריבאס
*יוהאנדרי אורוסקו
*תומאס רינקון
*אנדרס טונייס

## מלבישות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ונצואלה: כדורגל
ונצואלה
המנון אריתריאה

**אריתריאה, אריתריאה, אריתריאה** (בתיגרינית: ኤርትራ ኤርትራ ኤርትራ፡) הוא **ה[[המנון לאומי|המנון הלאומי]] של [[אריתריאה]]**. ההמנון אומץ ב־1993, זמן קצר לאחר שהמדינה הוכרזה כעצמאית.

השיר נכתב על ידי סלומון צהייה ברקי, והולחן על ידי איסחק אברהם מהרג'זי ואהרון תקלה תספה-ציון. השפה התיגרינית נכתבת בכתב געז.

## מילות השיר

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* תמונה של מילות ההמנון בתיגרינית  – מיועד עבור מי שבדפדפנו כתב געז מוצג כג'יבריש.

קטגוריה:אריתריאה: סמלים לאומיים
אריתריאה
רוגיין

שמאל|ממוזער|114px|לוגו איגוד הרוגיין העולמי
**רוגיין** (באנגלית: **Rogaine**) או **מרתון הרים** הוא ספורט אתגרי המבוסס על ניווט ספורטיבי מסוג סקור שמתקיים על פני שטחים נרחבים ולאורך שעות רבות. בתחרות מתחרות קבוצות של נווטים שצריכים לבקר בכמה שיותר נקודות ביקורת או לצבור את מרב הנקודות במשך זמן נתון. 

### חוקי הרוגיין
תחרות רוגיין נמשכת בין 3 עד 24 שעות, כאשר נקודות הביקורת פרוסות על שטח גדול, עד כ-200 קילומטר רבוע. התחרות מתבצעת בקבוצה של בין שניים לחמישה מתחרים. 

למתחרים אסור לעשות שימוש בכל אמצעי ניווט כלשהו למעט מפה ומצפן. למרות שמדובר בספורט אתגרי, כל קבוצה קובעת את הקצב והקושי שלה ולכן יכולים להתחרות אנשים בעלי רמות כושר שונות וגילאים מגוונים, מצעירים ועד קשישים.

### מקור השם
מקור של השם רוגיין הוא ראשי התיבות "פעילות קבוצתית קשוחה בטבע המשלבת ניווט וסיבולת" באנגלית (Rugged Outdoor Group Activity Involving Navigation and Endurance). 

## היסטוריה
ספורט הרוגיין התפתח באוסטרליה בשנות ה-70. תחרות הרוגיין המסודרת הראשונה נערכה במדינת ויקטוריה שבאוסטרליה בשנת 1976. עם השנים התפשט סוג הספורט הזה בשאר היבשת אבל רק בשנת 1986 נערכה התחרות הראשונה מחוץ לאוסטרליה, בקנדה. מספר שנים לאחר מכן התגבש ה-IRF, פדרציית הרוגיין העולמית שנותנת חסות לאגודות המקומיות ומקיימת אליפות רוגיין עולמית אחת לשנתיים. 

כיום מתקיימות תחרויות בלמעלה מ-20 מדינות. רוב התחרויות נערכות באוסטרליה, צפון אמריקה ואירופה. באליפות העולמית שהתקיימה בשנת 2004 באריזונה שבארצות הברית השתתפו נבחרות מ-16 מדינות. בלטו במיוחד ארצות הברית, אוסטרליה, קנדה, צ'כיה וניו זילנד. 27% מהמתחרים היו נשים. רוב המתחרים היו בשנות ה-30 וה-40 לחייהם אולם היו אף כאלו בסוף שנות ה-60 לחייהם (כ-15% מהקבוצות כללו משתתפים מעל גיל 55).

שמאל|ממוזער|300px|שני צוותים במהלך אירוע הרוגיין הראשון בישראל שנערך ביערות אלונים

מלבד הרוגיין הרגלי הקלאסי קיימות גם תחרויות באופני הרים (סייקלוגיין - Cyclogaine) ואף תחרויות מטרוגיין (Metrogaine) בהם שטח התחרות הוא מטרופולין בנוי.

## תחרויות רוגיין בישראל

תחרויות רוגיין מאורגנות על ידי האיגוד לספורט הניווט בישראל ומתקיימות בדרך כלל פעם בשנה, החל משנת 2005. 

תחרות הרוגיין הראשונה בישראל נערכה ב-29 באוקטובר 2005. בתחרות היו 230 משתתפים, מהם 168 נווטים רגליים ו-62 רוכבי אופניים. האירוע נערך על פני שטח של כ-75 קילומטר רבוע במרחב שבין קריית טבעון, קריית אתא, מחלף המוביל ורמת ישי. הולכי הרגל כיסו שטח זה ב-8 שעות ואילו לרוכבי האופניים עמדו 5 שעות.

הרוגיין השני נערך ב-4 בנובמבר 2006 באזור שפלת יהודה, בין מחלף לטרון, מחלף שער הגיא וקיבוץ צרעה. בתחרות השתתפו כ-230 מתחרים רגליים וכ-90 רכובים על אופניים.

הרוגיין השלישי נערך ב-3 בנובמבר 2007 בפארק רמות מנשה, בין יקנעם לכביש ואדי עארה. בתחרות השתתפו כ-400 מתחרים. לראשונה, בנוסף לרוגיין הרגלי והרכוב נערך בירוגיין בו המשתתפים שילבו אופניים והליכה ברגל. 

ב-26 במרץ 2011 נערכה התחרות באזור מצפה הראל, וכללה תחרויות ניווט רגלי של 4, 7 או 12 שעות וניווט רכוב של 6 שעות.

בתחרות שהתקיימה בבקעת הנדיב ב-24 במרץ 2012 השתתפו 150 קבוצות במקצים של 4 ו-7 ק"מ ברגל או 6 שעות באופניים.

בעונת 2012-2013 התקיימו לראשונה שתי תחרויות רוגיין: התחרות הראשונה התקיימה בנופית ב-30 בנובמבר 2012 ובה נערכו תחרויות "מיני-מרתון" של 4 שעות ברגל או 3 שעות באופניים, והתחרות השנייה נערכה ב-23 במרץ בלוזית.

## קישורים חיצוניים

*רוגיין סתיו 2012 באתר האיגוד לספורט הניווט בישראל
*פדרציית הרוגיין העולמית

קטגוריה:ספורט אתגרי
קטגוריה:ניווט
יוסי טרבלוס

**יוסי טרבלוס** (נולד ב-21 בפברואר 1977) הוא סטנדאפיסט ישראלי.

## ביוגרפיה
טרבלוס גדל בהרצליה והוא בעל תואר ראשון בכלכלה ובתקשורת מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במנהל עסקים. הוא מופיע על במות הסטנד-אפ משנת 1998 ובעבר אף הופיע מספר פעמים במועדוני סטנד-אפ בניו יורק. טרבלוס מעולם לא למד משחק או תיאטרון, ואף על פי כן הוא השתתף במספר תוכניות טלוויזיה כגון "אקזיט", "פיני הגדול", "כל לילה עם אסף הראל", "לילה בכיף", "בטריבונה" ו"יום טוב". כמו כן שימש כמחמם הקהל הקבוע בתוכנית הטלוויזיה של רמי ורד בערוץ 10.

טרבלוס כתב עבור מספר תוכניות טלוויזיה כגון "לילה בכיף", "צחוק מעבודה", אברי גלעד, "קצרים", "כל לילה עם אסף הראל" ו"הכל זז עם דודו טופז". כמו כן כתב עבור פינתם של ארז שלם ורותם וענת בתוכניתו של יאיר לפיד, בתוכנית "גומרות הולכות" ו"צופית". כמו כן, כתב טור קבוע במדור הלייף סטייל של וואלה ומגזין "GO" של ידיעות אחרונות.

ב-2008 הוא היה הסטנדאפיסט הישראלי הראשון שייצג את ישראל בתוכנית "Last Comic Standing" ברשת NBC האמריקאית.
את הניסיון שלו ברדיו החל טרבלוס לאחר שנטל את שרביט פינת הבוקר של ג'ו משחר חסון ומשם עבר לפינה טלפונית בתוכניתו של יקיר אביב שהובילה לתוכנית שלו עם שחר חסון ולאחר מכן עם אמירם טובים.

כיום טרבלוס מופיע במועדונים ובאולמות בכל רחבי ישראל והעולם בעברית וגם בשפה האנגלית.

בשנת 2014 בזמן מבצע "צוק איתן" השתתף יוסי טרבלוס בסיבוב הופעות עם אמנים אמריקאים בין הבסיסים.

בשנת 2018 הוא השתתף בסיבוב הופעות באירופה ואנגליה יחד עם יוחאי ספונדר ושחר חסון.

בשנת 2019 הוא פתח את סדרת המופעים של ג'רמי פיבן בישראל.

יוסי נשוי לאלה ולהם שלושה בנים. מתגורר ברמת אביב.

## קישורים חיצוניים

* 

* השמיים הם הגבול ולא השפה: סטנד-אפ ישראלי באנגליה באתר עלונדון, 28 בספטמבר 2018
* 
* האתר של שחר חסון, יוסי טרבלוס ואמירם טובים
*יוסי טרבלוס בריאיון לפודקאסט "מאחורי כל צחוק" של אלדד שטרית, 18 במרץ 2019
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בדרנים ישראלים
קטגוריה:סטנדאפיסטים ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל וואלה!
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:רמת אביב: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
אדי חיל

**אֵדווָרדוֹ (אֵדי) חיל** (בטאגאלוג: **Eduardo “Eddie” Gil**; נולד ב-7 באוקטובר 1944) הוא איש עסקים, פוליטיקאי, וזמר פיליפיני שנמנע ממנו להתחרות בבחירות 2004 לנשיאות פיליפינים.

בבחירות לפרלמנט שנערכו בשנת 2001 אדי חיל זכה ב-0.05% מהקולות.

בשנת 2004 הוא טען להיותו בנקאי בינלאומי ומיליארדר. במהלך מסע הבחירות הצהיר כי אם ייבחר יהפוך את כל הפיליפינים למיליונרים תוך מאה יום וישלם בעצמו את החוב הלאומי (שהוא מיליארדי פזות). ועדת הבחירות המרכזית של הפיליפינים (COMELEC) אישרה במקור את המועמדות. אולם אדי וילהנואבה (שהתמודד מולו) ערער על אישור המועמדות, תוך האשמתו בהיותו מטרד ציבורי, אי היכולת שלו לנהל קמפיין כלל ארצי ובשל החשש שלו מכך שמטרת ההתמודדות היא לגזול ממנו קולות בשל הדמיון בשמות. הערעור התקבל וחיל נפסל.

לאחר פסילתו, הפך חיל לזמר ומפיק, מה שהגביר את הטענות כי התמודד בעיקר כדי להתפרסם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אנשי עסקים פיליפינים
קטגוריה:מוזיקאים פיליפינים
קטגוריה:ילידי 1944
הפטריארך האקומני של קונסטנטינופול

**הפטריארך האֶקוּמֶני של קונסטנטינופול** (ביוונית: Οικουμενικός Πατριάρχης Κωνσταντινουπόλεω) הוא הפטריארך הכללי ה"ראשון בין שווים"  בנצרות האורתודוקסית. בתפקידו זה הוא ראש וראשון לכל הבישופים האורתודוקסיים, יושב בראש כל קונציל של בישופים שבו הוא נוטל חלק, ומשמש כדובר הראשי של הכנסייה. עם זאת ובניגוד לאפיפיור בכנסייה הקתולית, הוא אינו נהנה מסמכות מעשית על פני הפטריארכים השונים או האוטוקפליות השונות בכנסייה המזרחית. המכהן הנוכחי במשרה הוא ברתולומאיוס מקונסטנטינופול.

מעמדו האקומני של הפטריארך היה מקור למחלוקת עם הרפובליקה הטורקית, שלפי חוקיה ביחס למיעוטים דתיים, הוא מוכר פשוט כ"פטריארך פנר" (פנר (Fener, Φανάρι) הוא רובע באיסטנבול בו שוכן מטהו).

עם תאריו של הפטריארך נמנים תואר הפטריארך של הכנסייה האורתודוקסית של קונסטנטינופול, שהיא אחת משש עשרה כנסיות אוטוכפליות ואחד מחמשת המרכזים הנוצריים המהווים את הפנטארכיה העתיקה. בתפקידו כראש הכנסייה האורתודוקסית של קונסטנטינופול הוא מחזיק גם בתואר "ארכיבישוף קונסטנטינופול, רומא החדשה", משרה שכיום אין לה משמעות.

על פי המסורת הנוצרית, אנדראס הקדוש מינה בשנת 38 את איסטכיס לבישוף הראשון של ביזנטיון, וזה הבסיס לפטריארכיה של קונסטנטינופול.

כאשר הפך קונסטנטינוס את ביזנטיום ל"רומא החדשה" בשנת 330, נחשב לראוי כי הבישוף שלה, שקודם לכן היה פשוט סופרגן של הראקליאה, יהפוך שני בחשיבותו רק לבישוף של רומא עצמה. האפיפיורים של רומא התנגדו נמרצות לכך במשך עשרות שנים, משום שמיאנו לשנות את ההיררכיה הקיימת בכנסייה. בשנת 381, עם זאת, קבעה ועידת קונסטנטינופול הראשונה כי "בישוף קונסטנטינופול יהיה הראשון במעלת הכבוד אחרי בישוף רומא, משום שזוהי רומא החדשה".

האפיפיור דמסוס הראשון והאפיפיור גרגוריוס הראשון סירבו לאשר את החוק הקנוני הזה, צעד חריג ומעורר מחלוקת, משום שקביעות קונצילים אקומניים נחשבו למחייבות ביחס לכל הכנסיות הנוצריות. עם זאת, יוקרת המשרה המשיכה לצמוח תחת חסות הקיסר הביזנטי.

ועידת כלקדון בשנת 451 כוננה את קונסטנטינופול כפטריארכט בעל סמכות על פני אסיה הקטנה ותרקיה, עם סמכות של ערכאה עליונה בנושאי החוק הקנוני ביחס לפטריארכיות האחרות ושני בחשיבותו אחרי רומא. האפיפיור ליאו הראשון סירב לאשר את הקנון הזה, משום שבוצע בהיעדר נציגיו ורומא המשיכה לאורך מאות שנים להעניק את המקום השני בחשיבותו לקונסטנטינופול.

רק בעקבות הקונציל הלטרני הרביעי בשנת 1215 הותר לפטריארך קונסטנטינופול לשאת בתואר. בשנת 1439 העניק קונציל פירנצה את התואר לפטריארך היווני. בפועל, היה די בסמכות הקיסר כדי להפוך את קונסטנטינופול לפטריארכיה השנייה בחשיבותה החל מקונציל כלכדון.

אחרי נפילת קונסטנטינופול תבע הסולטאן העות'מאני לעצמו את הזכות למינוי. בטורקיה של היום נדרש הפטריארך להיות אזרח טורקי, אך מותר לסינוד של קונסטנטינופול לבחור בו.

## קישורים חיצוניים

* 
* הערך "פטריארך" באנציקלופדיה הקתולית

קטגוריה:נצרות אורתודוקסית
קטגוריה:איסטנבול
*
קלאודיאנוס

**קלאודיוס קְלָאוּדִיאָנוּס** (בלטינית: **Claudius Claudianus**) (בערך 370 – כנראה 403 או 404) היה משורר החצר של הקיסר הונוריוס והמגיסטר מיליטום פלביוס סטיליקו. קלאודיאנוס נחשב למשורר האחרון של רומא הקלאסית.

## ביוגרפיה
קלאודיאנוס נולד בערך בשנת 370, ככל הנראה באלכסנדריה ומת ככל הנראה בשנת 403 או 404 ברומא. הוא הגיע לרומא בערך בשנת 395, אחרי מותו של הקיסר תאודוסיוס. שני בניו של תאודוסיוס, ארקדיוס והונוריוס חילקו ביניהם את הממלכה לחלק מזרחי ומערבי. ארקדיוס היה מכשיר בידיו של הפרפקט הפראיטוריאני רופינוס במזרח, שקלאודיאנוס תקף אותו בשתי פואמות ארסיות, ואחריהן תקף בארסיות לא פחותה את יורשו, הסריס אוטרופיוס.

בחצר המערב שלט בהונוריוס הגרמאני סטיליקו, שהיה אחד המצביאים של תיאודוסיוס ונלחם מספר פעמים באלאריק מלך הויזיגותים. קלאודיאנוס השתלב ככל הנראה כמעין מזכיר ומשורר חצר של סטיליקו, בחצרו במילאנו והילל את אדונו ופעולותיו הרבות ברוב הפואמות שלו. בשנת 400 עבר עם סטיליקו לרומא ושם זכה לכבוד בדמות כתובת המתעדת אותו (בשנת 402) ופסל שלו. התיאור האחרון שהוא נותן למעשיו של סטיליקו הוא מן התבוסה שהנחיל לאלאריק בקרב פולנטיה בשנת 402. קלאודיאנוס נישא בשנת 403 לאישה עשירה מבנות חסותה של סרנה, אשת סטיליקו, ומת ככל הנראה במהלך ירח הדבש.

שירתו של קלאודיאנוס זוכה להערכה בעיקר בזכות השפה הלטינית המעודנת שלו, ששליטתו בה מפליאה במיוחד משום שככל הנראה כתב עד שנת 395 רק ביוונית. כפואמות, שיריו מתעלים לרמה גבוהה רק לעיתים רחוקות, אך יכולתו לסלסל עלבונות פולמיים עשויה להפוך משעשעת ביותר לעיתים, כמו במקרה בו הוא משתפך לאורך עשרות שורות על חילול הקודש שאין לו מחילה בדמות היותו של אוטרופיוס סריס. במקרים רבים, עם זאת, הציניות של קלאודיאנוס עשויה להיות מטרידה ומייגעת.

כמקור היסטורי, יש לשיריו של קלאודיאנוס חשיבות רבה, למרות ההטייה הברורה של הכותב, גם משום קרבתו לסטיליקו, וגם משום שכתביו נוצרו סמוך מאוד למועד התרחשות האירועים.

בחלקו הראשון של השיר "נגד אוטרופיוס", קלאודיאנוס מציין את ארץ יהודה בין הפרובינקיות שנכבשו על ידי פומפיוס והיו עתה בתחומו של הסריס אוטרופיוס ונמכרו על ידו. בהמשך חלק זה, הוא משווה את התגובה חסרת האמון לשמועה על מינוי אוטרופיוס לקונסול, לחוסר האמון המתעורר למראה "דמיונות השווא של הודו המתוארים על שטיחי הקיר היהודיים", אזכור המעיד על הפרסום שהשיגו ציירי שטיחי הקיר היהודים.

## כתביו
* *Panegyricus dictus Probino et Olybrio consulibus*
* *De raptu Proserpinae* (שירה אפית בלתי גמורה, שלושה ספרים הושלמו)
* *In Rufinum* (נגד רופינוס)
* *De Bello Gildonico* (על המרידה הגילדונית)
* *In Eutropium* (נגד אאוטרופיוס)
* *Fescennina / Epithalamium - de Nuptiis Honorii Augusti*
* *Panegyricus de Tertio Consulatu Honorii Augusti*
* *Panegyricus de Quarto Consulatu Honorii Augusti*
* *Panegyricus de Consulatu Flavii Manlii Theodori*
* *De Consulatu Stilichonis*
* *Panegyricus de Sexto Consulatu Honorii Augusti*
* *De Bello Gothico* (על המלחמה הגותית, 402–403 לספירה)
* פואמות קצרות יותר: *Phoenix*, *Epithalamium Palladio et Celerinae*; *de Magnete*; *de Crystallo cui aqua inerat.*

## קישורים חיצוניים

* מהדורה לטינית/אנגלית של כתבי קלאודיאנוס
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:משוררים רומאים
קטגוריה:ילידי 370
קטגוריה:נפטרים ב-404
סלאבית כנסייתית עתיקה

**סלאבית כנסייתית עתיקה** או **סלבונית** היא השפה הסלאבית הכתובה הראשונה. השפה ידועה החל מהמאה התשיעית ושמשה לתרגום הברית הישנה, הברית החדשה וכתבי קודש נוצריים אחרים עבור העמים הסלאבים.

## שם השפה
הכינוי המקובל ביותר לשפה בעולם המדעי של היום הוא "סלאבית כנסייתית עתיקה" או "סלבונית כנסייתית". שמות אחרים שנמצאים בשימוש הם "בולגרית עתיקה" ו"מקדונית עתיקה". הכינוי "סלאבית עתיקה" אינו נכון, מכיוון ששפה זו תועדה לראשונה בכתב כבר אחרי שהשפה הסלאבית העתיקה התפצלה לשלוש קבוצות – מזרחית, מערבית ודרומית.

השפה מכונה "כנסייתית" מכיוון שהיא נשארה שפת הפולחן בכנסיות המזרחיות האורתודוקסיות במדינות סלאביות – רוסיה, אוקראינה, בלארוס, בולגריה, סרביה ומקדוניה ובימי הביניים גם בארצות הרומניות.

## היסטוריה
[ממוזער|שמאל|500px|[תפילת האדון (מתי 6:9-13) בסלאבית כנסייתית עתיקה]]
השפה מבוססת על הסלאבית של סלוניקי ושימשה את הנזירים קירילוס ומתודיוס לתרגומים של כתבי קודש נוצריים – הברית הישנה, הברית החדשה, ספרי תפילות וכן חיבורים שלהם עצמם. לשפה היה תפקיד חשוב בהתפתחות השפות והספרויות הסלאביות. גרסה מאוחרת ומתוקנת יותר של השפה, המכונה "סלאבית כנסייתית" או "סלבונית כנסייתית", המשיכה לשמש כלשון התפילות בכנסיות הנוצריות האורתודוקסיות והיווניות-קתוליות בארצות סלאביות ובימי הביניים גם בארצות הרומניות (נסיכות מולדובה, ולאכיה).

כחלק מההכנה למיסיון קירילוס ומתודיוס יצרו את האלפבית הגלגוליטי ותרגמו את הספרים החשובים ביותר לטקסים נוצריים: ספרי תפילה ו"אפרקטוס אוונגליאר" – תקציר של הברית החדשה שכולל רק את הפרקים הנקראים בימי ראשון וחגים. בשנים 863–865 שיעורים בשפה ובאלפבית הועברו באקדמיה של מוראביה הגדולה (בסלובקית Veľkomoravské učilište) והחלו לשמש את המסמכים של השלטונות והכנסייה. טקסטים אלה מאפיינים את השפה הסלאבית שדוברה במוראביה הגדולה של אותה תקופה.

תלמידי שני הנזירים, אשר גורשו ממוראביה הגדולה בשנת 886, הביאו את האלפבית הגלגוליטי ואת השפה אל האימפריה הבולגרית. הם לימדו אותה בשתי אקדמיות בולגריות – בפרסלב ובאוחריד. טקסטים שנכתבו באותה תקופה מאפיינים את השפה הסלאבית המדוברת של בולגריה.

בגרסה זו, המקורבת לבולגרית, נפוצה השפה לארצות סלאביות אחרות – קרואטיה, סרביה, בוהמיה, פולין ולנסיכויות של רוס, וגם לארצות הרומניות השכנות (אף על פי שבמקרה האחרון שפת הדיבור של התושבים, הרומנית, היא שפה רומאנית). הטקסטים שנכתבו בכל אחד מהמקומות ספגו השפעות לשוניות של הלשון המדוברת באותו מקום.

בתקופה מאוחרת יותר גרסאות מקומיות אלה סודרו ותוקנו מחדש לשימוש כנסייתי ומנהלי, ושפה זו ידועה בשם "סלאבית כנסייתית" או "סלבונית כנסייתית". בארצות הסלאביות ובארצות הרומניות היה לשפה זו מעמד מכובד, דומה לזה של לטינית ויוונית במערב אירופה של ימי-הביניים. בארצות הסלביות היא גם נהנתה מקרבה יחסית לשפות המדוברות.

## ראו גם
* האלפבית הקירילי

## קישורים חיצוניים
* 
* סדרת שיעורים בנושא סלאבית כנסייתית עתיקה
* התנ"ך והבריה"ח בסלאבית כנסייתית עתיקה
* 

קטגוריה:שפות סלאביות דרומיות
קוודריגה

**קוודריגה** (בלטינית: **Quadriga**; quadri - ארבע, ו-jungere - להוביל) היא מרכבה המובלת על ידי ארבעה סוסים אשר שימשה ביוון העתיקה במשחקים האולימפיים ומאוחר יותר במרוצי מרכבות ברומא העתיקה. המרכבה סימלה את מרכבות האלים והן תוארו על גבי כדים ותבליטים כמרכבות המשוכות על ידי ארבעה סוסים. מרכבתו של אפולו, אל השמש, הנושא את אור היום בשמים מתוארת כקוודריגה.

## קוודריגות מודרניות
כל פסלי הקוודריגות המודרניים מבוססים על סוסי מרקוס הקדוש - פסל יחיד שנותר מהעת העתיקה. פסל זה, שעמד במקורו בהיפודרום קונסטנטינופול, ככל הנראה על קשת ניצחון, נבזז על ידי צלבנים ונציאנים במהלך מסע הצלב הרביעי בשנת 1204 והועברה למרפסת של בזיליקת סן מרקו בוונציה. בשנת 1797 נבזז הפסל על ידי נפוליאון שהעבירו לפריז, אולם הושב לוונציה עם תבוסתו של נפוליאון בשנת 1815.
בשנת השמונים של המאה ה-20 הוחלף הפסל על מרפסת הבזיליקה בהעתק בשל נזקי זיהום האוויר, והמקור הועבר למוזיאון.

* **קוודריגת ברלין** תוכננה על ידי יוהאן גוטפריד שדו בשנת 1793 כקוודריגת ניצחון וסמל לשלום. הקוודריגה שנהגה בה אלת ניצחון נושאת ענף זית הוצבה בראש שער ברנדנבורג בברלין שבגרמניה. הקוודריגה נבזזה על ידי נפוליאון בשנת 1806 אולם הושבה בשנת 1814. ענף עץ הזית הוחלף מאוחר יותר בצלב ברזל. במהלך מלחמת העולם השנייה ניזוק הפסל. צלב הברזל אשר זוהה עם המיליטריזם של פרוסיה והפשיזם הוחלף על ידי השלטון הקומוניסטי של גרמניה המזרחית לאחר מלחמת העולם. בשנת 1990, לאחר איחוד גרמניה שוחזר הפסל.
* **קוודריגת הפנתר** בסמפרופר בדרזדן
* **קוודריגת ולינגטון** קשת ולינגטון בלונדון, אנגליה. תוכננה על ידי אדריאן ג'ונס 1912. 
* **קוודריגת הקארוסל** ממוקמת בראש שער הניצחון קרוזל בפריז שבצרפת. הקשת עצמה נבנתה על ידי נפוליאון להנציח את ניצחונותיו, אולם הקוודירגה הוקמה על יד הבארון פרונסואה ג'וסה בוסיו להנציח את ההשבה למלוכה של שושלת בורבון. בפוסל רואים את אלת הניצחון נוהגת בקוודריגה, ולצידה שתי אלות ניצחון.
* **[[התקדמות המדינה]]** בבירת מדינת מינסוטה היא ייחודית בכך שהיא מכוסה כולה זהב, ובכך שהיא ממוקמת על כניסה לבניין ולא על שער ניצחון. הקוודריגה פוסלה על ידי דניאל צ'סטר פרנץ' ואדואר קלארק פוטר והוקמה בשנת 1906.

## גלריה

Attic amphora with a quadriga (6th cent. B.C.) at the National Archaeological Museum of Athens.jpg|קוודריגה ורוכבה על גבי אמפורה  יוונית מסוף המאה ה-6 לפנה"ס ב


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פיסול יווני
קטגוריה:כלי רכב
קטגוריה:שערי ניצחון
קטגוריה:רומא העתיקה
קטגוריה:יוון העתיקה: ספורט
קטגוריה:טכנולוגיות מיושנות
כפר אלדד

[שמאל|ממוזער|240px|היישוב כפר אלדד. מאחוריו מבצבצים גגות היישוב [מעלה רחבעם, אוקטובר 2006]]
**כפר אלדד** הוא התנחלות קהילתית בהרי יהודה השייכת למועצה אזורית גוש עציון. היישוב נמצא דרומית-מזרחית להרודיון וצופה על מדבר יהודה.

היישוב שוכן צפונית-מערבית למאחז מעלה רחבעם וצפונית-מזרחית לנוקדים.

## היסטוריה
כפר אלדד הוקם ב-1994 במקום בו הוקם היישוב נוקדים ב-1982. היישוב שכן בקרוואנים, וב-1992 הוקמו מבני הקבע עבור נוקדים מדרום-מזרח ליישוב, והמקום ננטש.

בחלק הישן של היישוב קרוואנים שבעבר היו שייכים ל ובהם התגוררו תושבי נוקדים הראשונים. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 הוקמה שכונת 'ארץ הצבי' על שם מזכיר היישוב צבי אנוש. בשנת 2021 נבנו עוד כ-80 יחידות דיור בשכונת 'עלי דפנה', על שם דפנה מאיר. נכון לשנת 2023 נבנית שכונת מדורגים בשם 'עלי זית'.

היישוב כלול באופן רשמי בשטח היישוב נוקדים.

תוכנית הבנייה העתידית של הכפר כוללת את חיבורו עם היישוב הסמוך נוקדים תוך בניית יותר מ-2,000 יחידות דיור.

## שם היישוב
הגרעין הראשון שיישב את המקום ב-1982 נקרא בתחילה "אל-דוד" על שמם של שניים מתושבי תקוע: , שנפל במלחמת לבנון הראשונה ודוד רוזנפלד, שנרצח בעת שאירח בדואים מהסביבה תוך כדי עבודתו כשומר בהרודיון, אך השם הקבוע של הנקודה היה נוקדים.

עם הקמת היישוב מחדש ב-1994 הוא נקרא כפר אלדד, על שם ישראל אלדד, ממנהיגי לח"י.

## אוכלוסייה
אוכלוסיית היישוב מורכבת מילידי הארץ ומעולים, בעיקר מרוסיה, ובהם חילונים ודתיים. ביישוב מתגוררות (נכון לשנת 2023) כ-280 משפחות. את פרנסתם מוצאים מרבית התושבים בירושלים, המרוחקת כשבעה קילומטרים בקו אווירי.

## מוסדות ואתרים ביישוב
ביישוב שלושה בתי כנסת, מקווה, ספריה, משחקייה, גני שעשועים, שתי כיתות מעון וחמישה גני ילדים. ילדי היישוב לומדים בבתי ספר יסודיים ביישובים הסמוכים. 

בחודש נובמבר מתקיימת פריחה נרחבת של פרח החלמונית בוואדי אבו מוחרייב שבין כפר אלדד למעלה רחבעם. רחובו הראשי של כפר אלדד נקרא רחוב החלמונית והפרח אף מצוי על סמל הכפר.

## קישורים חיצוניים

*כפר אלדד - באתר המועצה האזורית גוש עציון

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:מועצה אזורית גוש עציון
קטגוריה:יהודה ושומרון: שכונות
קטגוריה:נוקדים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1994
תפילת מנשה

**תפילת מנשה** הוא אחד מן הספרים החיצוניים, המתאר את תפילתו של מנשה מלך יהודה בן חזקיהו ונקרא בוולגטה "תפילת מנשה מלך יהודה שהיה אסור בבבל". הסיפור על הגלייתו של מנשה לבבל מופיע בספר דברי הימים ואינו מופיע בספר מלכים.

ישנם חילוקי דעות באשר למקורו ולזמן כתיבתו של הספר. אליה שמואל הרטום, בהקדמה לפירושו של תפילת מנשה (בקובץ הערוך על ידי החוקר אברהם כהנא) סבר כי מחבר הספר היה יהודי מלומד שחי במצרים במאה הראשונה או השנייה לספירה. לפיו, הספר היה חלק מתוך סידור תפילה של יהודי מצרים, והוא נכתב במקורו ביוונית. לדעת הרטום ייחוסו השגוי של הספר למנשה מלך יהודה נעשה על ידי נוצרים בתקופה מאוחרת יותר. המחקר העדכני, עם זאת, מראה כי לא ניתן לייחס את התפילה בוודאות למחבר יהודי או נוצרי, ואף זמן החיבור (לפני או אחרי חורבן המקדש) אינו ידוע. טקסט בעל שם דומה נמצא במגילות קומראן, אך מקובל על החוקרים שאין קשר בינו לטקסט הכלול בספרים החיצוניים.

כאמור, מנוסח התפילה לא ניתן להסיק בבירור מי הדובר, אולם מפסוקים ט'-י"ב ניתן להבין שהדובר היה אסור, מפני שהוא חטא לה'. מה שמסתדר עם הכתוב בדברי הימים, שכאשר מנשה חטא, ה' הגלה אותו לבבל ושם המלך הבבלי אסר אותו בנחושתיים, ובעקבות כך מנשה התפלל לה' והתוודה על חטאיו.

בתפילת מנשה 15 פסוקים בלבד. המחבר משבח את אלוהי האבות ומבקש מחילה על חטאיו.

וזהו תוכן הספר בעברית:

## לקריאה נוספת
* אליה שמואל הרטום, **תפילת מנשה**, **[[:S:הספרים החיצונים (כהנא)|הספרים החיצונים]] כרך א - חלק שני**, תל אביב, תרצ"ז, עמ' 3–9.
* Ariel Gutman and Wido van Peursen. *The Two Syriac Versions of the Prayer of Manasseh*. Piscataway, NJ: Gorgias Press, 2011

## קישורים חיצוניים

* 

* תפילת מנשה, בתרגומו של יצחק זקיל פרנקל:
** מהדורת לייפציג, 1830, באתר "גוגל ספרים".
**

קטגוריה:פסאודואפיגרפיה

## הערות שוליים

תפילת מנשה
קטגוריה:חיבורים הכלולים בתרגום השבעים
איזומראז

**איזומראז** (מאנגלית: Isomerase) הוא שם כולל לקבוצה של אנזימים המזרזים תגובות של שינוי מבני (שינוי קונפורמציה) במולקולה. האיזומראז גורם למולקולה לעבור מצורה של איזומר אחד לאחר. כלומר, ללא שינוי הנוסחה הכימית של המולקולה וללא שינוי במסה של רכיבי התגובה, הוא משנה את מבנה הקשרים בה, ואת המבנה המרחבי התלת־ממדי שלה. האיזומראזות מהוים אחת משש הקבוצות שאליהן ממוינים כל האנזימים. קבוצת האיזומראזות היא קבוצה מספר 5, ואנזימים המשתייכים אליה מסומנים EC 5.X.X.X.

דוגמה בולטת לתגובה שמזורזת על ידי איזומראזות היא שינוי מולקולה מקטו לאלדו, כפי שעושה למשל האנזים פוספו-הקסוז-איזומראז, המזרז הפיכת המולקולה גלוקוז-6-פוספט (G6P) לפרוקטוז-6-פוספט על ידי שינוי מרחבי במולקולה: העברת הקשר הכפול לפחמן מספר 2. בתגובה זו לא משתנים כלל מרכיבי המולקולה (הנוסחה הכימית שלה), אך הצורה התלת־ממדית שלה משתנית. שינוי זה קריטי, שכן, ללא השינוי לא יתרחשו השלבים הבאים בתהליך הגליקוליזה. דוגמה נוספת היא שינוי חומצה אמינית מצורתה הכיראלית L לצורה D.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אנזימים