open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דגנים מלאים

[350px|ממוזער|פירוט על הרכב גרעיני חיטה. הקליפה נקראת גם [סובין. מהעובר נובט הנבט.
]]
300px|ממוזער|שמאל|לחם העשוי חיטה מלאה בלבד (ללא שיפון, או דגנים אחרים). ללחם חיטה מלאה יש, באופן טבעי צבע-חום בהיר.
**דגנים מלאים** הם גרעיני דגנים (כגון גרעיני חיטה), המכילים את גרעין הדגן **במלואו**, כלומר את ארבעת רכיבי הגרעין, הנקראים נבט, אנדוספרם, מעטפת פנימית, ומעטפת חיצונית (הנקראת גם "סובין"). זאת בניגוד לגרעינים **מעובדים** המכילים בדרך כלל רק את האנדוספרם.

מוצרים הנקראים מוצרי **מזון מלא** מיוצרים מקמח או גרעינים של דגנים מלאים. הדגן הנפוץ ביותר הוא החיטה אך נפוצים גם מוצרי מזון מלא מדגנים אחרים דוגמת כוסמין, שעורה, שיפון, שיבולת-שועל, אורז ועוד.

דוגמה למזון מלא נפוץ הוא לחם חיטה מלאה.

## השפעות בריאותיות
גרעיני דגנים מלאים עדיפים מבחינה תזונתית על גרעינים מעובדים משום שהם עשירים יותר למשל בסיבים תזונתיים, נוגדי חמצון, חלבונים (במיוחד חומצת האמינו ליזין), מינרלים (כולל מגנזיום, מנגן, זרחן וסלניום) וויטמינים (כולל ניאצין, ויטמין B<sub>6</sub> וויטמין E).

דגנים מלאים לא מעובדים הם בעלי מדד גליקמי נמוך משמעותית מדגנים לא מלאים, כלומר הפחמימות שבהם מתפרקות לאט יותר, ומשחררות גלוקוז באופן הדרגתי למערכת הדם. אולם יתרון זה לא בהכרח נשמר כאשר טוחנים את הגרעינים לקמח. קמח מלא בכל מקרה נחשב פחות מזיק עקב תכולת ויטמינים, מינרלים וסיבים תזונתיים גבוהה יותר.

בחוק לא קיימת אסדרה למונחים "קמח מלא" ו"דגן מלא", וכך נוצר מצב בו "חיטה מלאה" יכולה להיות עם סובין או ללא סובין (כלומר עם או ללא המעטפת החיצונית), כאשר הסובין עצמו יכול להימכר על ידי היצרנים הן כתוסף מזון עצמאי והן כמספוא במחיר גבוה יותר.

לפעמים החוק מחייב יצרני מזון להוסיף למוצריהם רכיבים של גרעינים מלאים כדי לפצות על התזונה החסרה של ויטמינים ומינרלים.

אחד הראשונים להמליץ על אכילה של דגנים מלאים במקום דגנים מעובדים היה הרופא הבריטי תומאס אלינסון.

## קישורים חיצוניים
* 
* דגנים מלאים באתר "אפשרי בריא" (משרד הבריאות)

## הערות שוליים

קטגוריה:דגניים
קטגוריה:חומרי גלם (מזון)
חומצה חנקיתית

**חומצה חנקיתית**, או **חומצה ניטריטית**, היא חומצה חלשה חד בסיסית המתקיימת רק בתמיסה ובצורה של מלחי חנקית.

חומצה חנקיתית משמשת להכנת דיאזידים מֵאָמִינִים; תגובה כימית זו היא מסוג התקפה נוקליאופילית של האמין על החנקית, רה־פרוטונציה על ידי הממס, ויציאה של שתי מולקולות מים. הדיאזיד יכול להשתחרר כיון קְרְבֶּניוּם.

## הכנה
ניתן להכין חומצה חנקיתית על ידי הוספת מינרל חומצי כלשהו לנתרן חנקיתי.

## פירוק
חומצה חנקיתית מתפרקת במהירות לחנקן דו־חמצני, חד תחמוצת החנקן ומים כאשר היא בתמיסה.

2HNO2 → NO2 + NO + H2O

כמו כן, חומצה חנקיתית מתפרקת לחומצה חנקתית חמצן דו־חנקני ומים.

4HNO2 → 2HNO3 + N2O + H2O

## תגובות כימיות נפוצות
ניתן לעשות שימוש בחומצה חנקיתית על מנת להכין מלחי דיאזוניום שמגיבים עם אנילינים ופנולים ליצירת תרכובות אזו כמדד איכותי לבדיקת אמינים ארומטיים. תגובה כימית זו משמשת גם ליצירת צבעי־אזו. משתמשים בחומצה חנקיתית כדי להרוס תמיסות נתרן אזיד שהן בעלות פוטנציאל פיצוץ ורעילוּת. חומצה חנקיתית נוצרת בדרך כלל על המקום באמצעות התגובה של חומצה מינרלית עם נתרן חנקיתי.

## הקשר לאטמוספירה
חומצה חנקיתית היא חומר ביניים אטמוספירי חשוב. היא נוצרת על ידי התגובה ההטרוגנית של דו־תחמוצת החנקן ומים על פני משטחים שונים כגון גז אטמוספירי. החומצה עוברת מיד פוטוליזה והופכת לרדיקל הידרוקסיל המהווה חלק גדול משכבת האוזון שבטרופוספירה (האטמוספירה התחתונה).

## ראו גם
* חומצה חנקתית

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חומצות
קטגוריה:תרכובות אי-אורגניות
קטגוריה:חנקן: תרכובות
קטגוריה:חמצן: תרכובות
.cn

**cn.** היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בסין. הסיומת נרשמה בשנת 1990, ומנוהלת על ידי "מרכז המידע הסיני לרשת האינטרנט" (CNNIC). חברת הטכנולוגיה האמריקאית *Neustar* נכנסה לשותפות עם CNNIC על מנת לשווק את סיומת האינטרנט cn. מחוץ לגבולות הרפובליקה הסינית.

## סיומות אינטרנט משניות
### כללי
* **ac.cn.** - מוסדות אקדמיים
* **com.cn.** - מסחרי, תעשייתי, יזמות פיננסית
* **edu.cn.** - מוסדות חינוך
* **gov.cn.** - גופים ממשלתיים
* **mil.cn.** - גופים צבאיים
* **net.cn.** - רשתות
* **org.cn.** - ארגונים ללא כוונת רווח

### שמות תחום אזוריים
* **ah.cn.** - אנחווי
* **bj.cn.** - בייג'ינג
* **cq.cn.** - צ'ונגצ'ינג
* **fj.cn.** - פוג'יין
* **gd.cn.** - גואנגדונג
* **gs.cn.** - גאנסו
* **gz.cn.** - גוויג'ואו
* **gx.cn.** - גואנגשי
* **ha.cn.** - חנאן
* **hb.cn.** - חוביי
* **he.cn.** - חביי
* **hk.cn.** - הונג קונג
* **hl.cn.** - חיילונגג'יאנג
* **jl.cn.** - ג'ילין
* **js.cn.** - ג'יאנגסו
* **jx.cn.** - ג'יאנגשי
* **ln.cn.** - ליאונינג
* **mo.cn.** - מקאו
* **tj.cn.** - טיינג'ין
* **tw.cn.** - טאיוואן
* **xj.cn.** - שינג'יאנג
* **xz.cn.** - המחוז האוטונומי הטיבטי
* **yn.cn.** - יונאן
* **zj.cn.** - ג'ג'יאנג

### סיומות אינטרנט עם אותיות סיניות
בשנת 2003 השיק ארגון המחקר והפיתוח הפולני NASK את טכנולוגיית IDN , המאפשרת להשתמש באותיות לטיניות, יווניות, עבריות, סיניות או קיריליות בשמות התחום. ב-25 ביוני 2010, אישרה חברת ICANN את השימוש בטכנולוגיית IDN תחת סיומת האינטרנט הסינית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אתר "מרכז המידע הסיני לרשת האינטרנט" (CNNIC)

## הערות שוליים

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: טלקומוניקציה
יום הניצחון (שיר)

**יום הניצחון** (ברוסית: **День Победы**) הוא שיר רוסי על ניצחון ברית המועצות את גרמניה הנאצית. את מילות השיר כתב ולדימיר חריטונוב (רוסית: Владимир Харитонов) והלחין דויד טוחמנוב (Давид Тухманов), והוא הפך ברבות הימים לאחד השירים הרוסיים הפופולריים והמוכרים ביותר.

השיר נכתב בשנת 1975 עבור תחרות כתיבה שהוכרזה בארגון המלחינים והכותבים, בעת שהתכוננה ברית המועצות לחגיגות 30 שנה לסיום מלחמת העולם השנייה. הביצועים הראשונים של השיר לא משכו תשומת לב והוא אף נאסר להשמעה ברדיו הסובייטי. במהלך אותה השנה הוא בוצע על ידי לב לשצ'נקו מאז הוא מושמע ומושר בחגיגות יום הניצחון על הנאצים - חג לאומי ברוסיה ובשאר מדינות ברית המועצות לשעבר - המצוין ב-9 במאי. מילים:

## ראו גם
*יום הניצחון

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:שירים ברוסית
קטגוריה:שירים סובייטים
שקיעת תרבות המערב

**שקיעת תרבות המערב** (באנגלית: **The Decline of Western Civilization**) הוא סרט דוקומנטרי משנת 1981, בבימויה של פנלופה ספיריס. הסרט מתעד את סצנת הפאנק בלוס אנג'לס בשנים 1979–1980, וצבר לעצמו עם השנים מעמד של סרט פולחן.

## תקציר העלילה
הסרט מורכב מצילומים מהופעות חיות של להקות פאנק מובילות בלוס אנג'לס, ומראיונות עם חברי הלהקה ועם הצעירים הפוקדים את הופעותיהם. הוא מציע מבט ייחודי לתת-תרבות הפאנק, ממנה הממסד התקשורתי נהג להתעלם לחלוטין עד אז, ומכיל כמה סצנות מזעזעות בכנותן. כך, למשל, הריאיון עם להקת Black Flag מתקיים בבית אליו פלשו, ובו חברי הלהקה ישנים בחללים דמויי-ארונות. בסצנה אחרת מספרים חברי להקת X כי צרכו תרופות שהיו מיועדות לחולה סרטן.

הלהקות המתועדות בסרט הן **Black Flag**, **The Germs**, **X**, **The Bags**, **Circle Jerks**, **Catholic Discipline**, ו-**Fear**.

## הפסקול

הפסקול של הסרט יצא ב-1981 על גבי תקליטים ותקליטורים. כיום כבר לא מדפיסים את הפסקול.
על עטיפת הפסקול מופיעה תמונה מטרידה של **דרבי קראש**, סולן ה-Germs, כשהוא שוכב על הבמה בעיניים עצומות ונראה כמת. התמונה מטרידה בעיקר לאור העובדה שקראש התאבד באמצעות הזרקת הרואין זמן קצר לפני יציאת הסרט לאקרנים. (יש לציין כי עטיפת האלבום עוצבה לפני מותו של קראש).

### רשימת השירים




## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטים תיעודיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1981
קטגוריה:פאנק (Punk)
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
שריר הירך הדו-ראשי

**שריר הירך הדו-ראשי** (TA: Musculus biceps femoris) הוא אחד משרירי מיתר הברך. השריר ממוקם בחלקה האחורי של הירך ובנוי משני ראשים: ראש ארוך (Caput longum musclusbicipitis femoris) וראש קצר (Caput breve musclusbicipitis femoris). הפעלתו של השריר תביא לכיפוף של הברך וכאשר הברך כפופה, גם לסיבוב חיצוני של השוק. הראש הארוך של השריר משמש גם כפושט של מפרק הירך.

## תיאור
שריר הירך הדו-ראשי ממוקם בחלקו הצידי של המדור האחורי של הירך.
תחילתו של הראש הארוך של שריר הירך הדו-ראשי בגבששת השת ושל הראש הקצר מהשפה הצידית של רכס הירך.

חלקו המרוחק של השריר נאחז בחלק של הצידי של ראש השוקית. באזור האחז, מתפצל גיד השריר מסביב לרצועה העקיפה הצידית של הברך.

## עצבוב
שריר הירך הדו-ראשי מעוצבב על ידי שורש העצב החמישי של המותן (L5) ועל ידי שורשי העצב הראשון והשני של העצה (S1, S2) דרך חטיבת השוקה של **עצב השת** (לראש הארוך) ודרך חטיבת השוקיתי המשותף של עצב השת (לראש הקצר).

## ראו גם
* אנטומיה טופוגרפית (גפה תחתונה במבט אחורי, שוק במבט צידי)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
העגורים של איביקוס

שמאל|ממוזער|150px|להקת עגורים
**העגורים של איביקוס** הוא ביטוי שלפי פירושו מענישים האלים את העבריינים בדרכים שאין אדם יכול לצפותן מראש.
לפי האגדה, המשורר היווני איביקוס (תעתיק: Ibykos) שחי במאה ה-6 לפנה"ס, הותקף בדרך על ידי שודדים שפצעוהו פצעי מוות. בו בזמן חלפה מעליו להקת עגורים, ובטרם נפח את נשמתו קרא בקול חיוור: "נקום ינקמו העגורים את נקמתי". השודדים עזבוהו שם בלא לייחס לדבריו האחרונים כל חשיבות. 

חלפו שבועות אחדים, והנה בשבתו בתיאטרון הפתוח בקורינת, הבחין אחד הרוצחים בעגורים המתקרבים, ומתוך סערת נפש, ואולי בגלל ייסורי מצפון, זעק: "אלו הם הנוקמים ששלח איביקוס". מיד נפתחה חקירה. הרוצח הודה באשמתו, והסגיר לרשויות גם את שמות שאר חברי הכנופיה. 

האגדה הפכה במרוצת הדורות למטבע לשון, ואף שימשה יסוד לאחד משיריו של פרידריך שילר, "Die Kraniche des Ibykus" .

## קישורים חיצוניים
* [שירו של [פרידריך שילר]]
* הסיפור המיתולוגי

קטגוריה:יוון העתיקה: ספרות והיסטוריוגרפיה
קטגוריה:ביטויים
.uk

**uk.** היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום של הממלכה המאוחדת, ביחד עם הסיומת .gb, שכמעט ואינה נמצאת בשימוש.

הסיומת **.uk** נרשמה ב-1985, והייתה הסיומת השנייה שנרשמה, לאחר שבאותה שנה נרשמה הסיומת us.

בסוף שנת 2006, הסיומת הייתה בין הפופולריות ביותר, (אחרי .de, .com ו-.net), עם כ-5 מיליון הרשמות. (5,215,373)

## תתי סיומת
* **ac.uk** - אקדמיה, ומחקר
* **co.uk** - חברות מסחריות, כללי
* **gov.uk** - משרדי ממשלה
* **ltd.uk** - חברה בערבון מוגבל
* **me.uk** - אישי
* **mod.uk** - משרד ממשלתי וצבאי
* **net.uk** - ספקיות אינטרנט
* **nic.uk** - רשת של קשרים עסקיים וחברתיים
* **nhs.uk** - שירותי בריאות ממלכתיים
* **org.uk** - ארגונים
* **plc.uk** - חברה ציבורית
* **police.uk** - משטרה
* **sch.uk** - בתי-ספר ומוסדות חינוך.

### תתי סיומת של ארגונים בריטיים
* **bl.uk** ו **.british-library.uk** - הספרייה הבריטית
* **icnet.uk** - ארגון מחקר (בריטי) למחלת הסרטן
* **jet.uk** - ארגון בנייה אירופי
* **nel.uk** - מעבדת תכנון לאומית
* **nls.uk** ו **.national-library-scotland.uk** - הספרייה הלאומית של סקוטלנד
* **parliament.uk** - הפרלמנט של בריטניה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אינטרנט
.us

**us.** היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום של ארצות הברית, ופועלת מאז 1985, והיא הראשונה שנרשמה כסיומת לאומית.

מרבית האתרים בארצות הברית משתמשים בסיומות .com .net ו.org, הסיומת **us.** משמשת בעיקר למדינות ולאזורים בארצות הברית, (אף על פי שכל תתי הסיומות, של המדינות פתוחות לכולם)
בתוך הסיומות יכולות להיות תתי הסיומות .gov ו.mil השמורות לשימוש אזרחי ארצות הברית בלבד.

## תתי הסיומות של המדינות

## טריטוריות ובעלויות
* as.us: סמואה האמריקנית (בנוסף לסיומת האזור .as)
* gu.us: גואם (בנוסף לסיומת האזור .gu)
* pr.us: פוארטו ריקו (בנוסף לסיומת האזור .pr)
* vi.us: איי הבתולה של ארצות הברית (בנוסף לסיומת האזור .vi)

## סיומות נוספות
* dni.us: מוסדות לאומיים
* fed.us: משרד פדרלי ממשלתי (חלופה ל.gov)
* isa.us: משרד בין-ארצי (רק www.imcc.isa.us)
* kids.us: לילדים מתחת לגיל 13
* nsn.us: שלטון מקומי

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ארצות הברית: מדע וטכנולוגיה
לפני החוק

**לפני החוק** (או "לפני שער החוק", בגרמנית: **Vor dem Gesetz**) הוא סיפור קצר מאת פרנץ קפקא, המופיע ברומן "המשפט" לקראת סופו, כסיפור שמספר הכומר ליוזף ק'. הסיפור הופיע כסיפור עצמאי במהדורת השנה חדשה 1915 של השבועון היהודי "Selbstwehr", ולאחר מכן ב-1919 הופיע באוסף הסיפורים רופא כפרי, ופורסם כחלק מהרומן "המשפט" רק כאשר פורסם הרומן, ב-1925.

"לפני החוק" הוא משל שעוסק בשאלה קיומית שאיתה צריך להתמודד האדם בחייו.

## הסיפור
נושא הסיפור הוא השאיפה לקבל רשות להיכנס לתוך החוק, שאיפה שאינה מתממשת עד מותו של בן הכפר. הוא מציג בן כפר שיושב לפני החוק ומחכה שהשומר בשער יתן לו רשות להיכנס. בן הכפר יושב וממתין לקבלת רשותו של השומר מתוך אמונה בכך שסיכוייו לעבור בשער בלא רשות כזו קלושים, לנוכח יתרונו הפיזי של השומר והעובדה שעל פי דברי השומר מצויים בהמשך הדרך שומרים נוספים חזקים עוד יותר. בן הכפר מנסה לשדל את השומר לאפשר לו להיכנס, אך אינו מנסה לעבור בשער בדרכים אחרות. בהיעדר רשות הוא יושב ורוטן במשך שנים. בערוב ימיו הוא מגייס את כל כוחותיו האינטלקטואליים ושואל את השומר הכיצד ייתכן שאף על פי שכל בני האדם רוצים להיכנס אל החוק אף אחד זולתו לא בא בשער במשך כל השנים. השומר משיב כי השער היה מיועד אך ורק לבן הכפר וכי עתה יש לסוגרו.

## בספר "המשפט"

בפרק "הקתדרלה", נפגש יוזף ק' עם כומר המציג עצמו כעובד בתי המשפט. הכומר מספר לק' את הסיפור ומציגו כטקסט המופיע "בכתבי המבוא לחוק".

## לקריאה נוספת
* פרנץ קפקא, **[[המשפט]]**, תרגם מגרמנית אברהם כרמל, הוצאת שוקן, 1992. הסיפור "לפני החוק" מופיע בעמודים 205–206. בתרגום מאת אילנה המרמן בהוצאת עם עובד, 2024, הסיפור מופיע בעמודים 194-195.
* גלילי שחר, **שארית ההתגלות - החוק, הגוף ושאלת הספרות**, מוסד ביאליק, 2011, הפרק "על הסף".
* עלי אלון, **פרנץ קפקא - לפני החוק - עם פירוש "הפרעושים"**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2000.
* מרדכי שלו, **[[גונבים את הבשורה]]**, הוצאת דביר ומכון הקשרים, 2018, הפרק "'מעשה התאבדות הוא לא ללכת לבית הכנסת'", עמ' 527–538, הפרק "ובשערו הפתוח אינך חפץ לבוא", עמ' 553–561.

## קישורים חיצוניים
* פרנץ קפקא, לפני החוק, תרגמה אילנה המרמן, באתר סנונית
* 
* 
* נמרוד לין, עיון בקפקא "לפני החוק", באתר "החוטם"
* רבקה ברגר, עיון ביצירות: "אל מול שער החוק", "קפקא על החוף" ו"ארמון הירח", באתר של משרד החינוך
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סיפורים קצרים
קטגוריה:ספרות צ'כית
קטגוריה:סיפורי פרנץ קפקא
קטגוריה:משלים
קטגוריה:משפט וספרות
פייטה

[ממוזער|200px|שמאל|[פייטה (מיכלאנג'לו)|הפייטה של מיכלאנג'לו (1499), בוותיקן.]]
[ממוזער|שמאל|200px|[הפייטה הפלורנטינית (מיכלאנג'לו, 1555) בפירנצה]]
**פייטה** (באיטלקית: Pietà; רחמים) היא שם כולל ליצירות אמנות שנושאן הוא הצגת מרים המערסלת את בנה ישו המת, לאחר שהורד מן הצלב. באמנות בכלל, וברחבי העולם הנוצרי בפרט, רווחות יצירות אמנות שנושאן הוא תחנות בחייו של ישו, כפי שמתוארות בברית החדשה על ידי השליחים (ארבע הבשורות על פי מתי, לוקס, מרקוס ויוחנן).

יצירות אמנות המתארות את הפייטה התפתחו במאה ה-14 בגרמניה (למשל בעיר אשוויילר מוצגת בכנסייה יצירה משנת 1360). המפורסמת ביותר היא הפייטה של מיכלאנג'לו, שנמצאת בקריית הוותיקן. היא הושלמה בשנת 1499, כשמיכלאנג'לו היה בן 24, והיא נחשבת בקרב רבים לאחת מיצירותיו הגדולות ביותר. מיכלאנג'לו יצר בתקופה מאוחרת פייטה נוספת, הפייטה הפלורנטינית.
ימין|ממוזער|200px|הפייטה (Lederpieta) באשוויילר משנת 1360 לערך

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמנות נוצרית
קטגוריה:מילים וביטויים באיטלקית
קטגוריה:ישו בתרבות ובאמנות
גיהוק

**גִּהוּק** או **גיסוּי** (בלשון הדיבור נקרא גם גְרֶפְּס או גרפץ, נכתב גם ״גרעפץ״) הוא שחרור גז האגור בקיבה ובוושט דרך הפה, המלווה בקול אופייני.

## פיזיולוגיה
גיהוק נגרם בדרך-כלל על ידי אכילה או שתייה מהירה מדי, הגורמים לבליעת אוויר (אירופגיה) ולשחרורו בזמן מאוחר יותר. גיהוק עלול להיגרם גם על ידי צריכה של משקאות מוגזים כמו בירה, משקאות קלים מוגזים ושמפניה, שמשחררים לאחר שתייתם גז פחמן דו-חמצני. רפלוקס קיבתי-ושטי עלול אף הוא לגרום לגיהוק בלתי רצוני. מחלות והפרעות שונות במערכת העיכול יכולות לגרום לגיהוק עם ריח אופייני. קול הגיהוק נגרם על ידי רטט בסוגר הוושט העליון כשהגז עובר דרכו.

## גיהוק אצל תינוקות
תינוקות נוטים לצבור גז בקיבה בעודם מואכלים, וצבירה זו עלולה לגרום לאי נעימות ניכרת לתינוק אלא אם כן הוא מוגהק. פעולת הגהקת התינוק כוללת הצבת התינוק בתנוחה הנוטה לגרום לשחרור הגז, למשל על כתף ההורה, או כשבטן התינוק מונחת על חזה ההורה. לעיתים טפיחה בעדינות על הגב התחתון מעודדת את הגיהוק.

כיוון שגיהוק עלול להיות מלווה בפליטת חלק מהמזון, "מטלית פליטה" (חיתול בד) לעיתים מונחת על כתף ההורה על מנת להגן על בגדיו.

## דיבור ושטי
ניתן להניע גיהוק בצורה רצונית על ידי בליעת אוויר ואז שחרורו, ועל ידי תפעול מערכת הקול ניתן להפיק דיבור ושטי. בעוד שלעיתים קרובות הדיבור הוושטי מבוצע על ידי ילדים כאמצעי לבידור או לתחרות, זה יכול גם לשמש בתור אמצעי חלופי לדיבור עבור אנשים שעברו ניתוח כריתת בית הדיבור, כשגיהוק מחליף את הוצאת הקול מבית הדיבור כאשר הרטט של חלקו העליון של הוושט מחליף את הרטט של מיתרי הקול.

## גיהוק אצל חיות
יונקים נוספים כגון פרות, כלבים וכבשים מגהקים גם הם. במקרים אלו, הגז המשוחרר הוא מתאן, תוצר לוואי מתהליך העיכול בגופם. גורמים לכך יצורים אל-אווירנים במערכת העיכול, כגון אי קולי וחיידקים קדמונים מייצרי מתאן.

פליטת המתאן היומית של פרה מוערכת בכ-300-350 גרם או כ-20 גרם לקילוגרם מזון יבש, מתוכם כ-95% בגיהוקים.

דגים מסוימים ידועים גם כפולטים אוויר מהזימים שלהם. כאן הגיהוק מיוצר על ידי גז המשוחרר משלפוחית אוויר.

בעלי חיים אחרים, כגון סוסים ועכברושים, חסרים לגמרי את היכולת לגהק.

## ראו גם
* שיהוק

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים למערכת העיכול ולבטן
קטגוריה:מערכת העיכול
קטגוריה:רפלקסים
חלב מרוכז

[ממוזער|שמאל|200px|קפה [וייטנאם|וייטנאמי עם חלב מרוכז]]
**חָלָב מְרֻכָּז** אוֹ **חָלָב מְשֻׁמָּר** הוא מוצר חלב המבוסס על חלב פרה וסוכר לבן. חלב מרוכז מוכן על ידי אידוי הנוזלים מחלב ממותק, הוא סמיך ומתוק מאוד וחיי המדף שלו ארוכים מאוד, דבר המאפשר לשמור חלב בקופסת שימורים לאורך תקופה של מספר שנים. בעבר היו גם מוצרים דומים ללא סוכר, אולם כיום הם אינם נפוצים.

המוצר נמכר באופן מסחרי במקומות רבים בעולם. לרוב חלב מרוכז נארז בקופסאות שימורים ובשפופרות. הוא משמש במתכוני קינוחים בתרבויות רבות.

## היסטוריה
את החלב המרוכז המציא גייל בורדן ג'וניור בארצות הברית בשנת 1856 בגלל הקושי לאחסן חלב טרי. קודם לפיתוח זה נשמר חלב טרי שעות אחדות בלבד, ולכן הוא היה זמין רק באזורים שהיו בהם רפתות לחלב.
בורדן הושפע ממותם של ילדים אחדים בשנת 1851, כנראה עקב מחסור בחלב. לאחר כשנה של ניסויים וסדרת כישלונות, קיבל בורדן השראה ממחבת אידוי בלחץ ששימשה את השייקרס לריכוז מיצי פירות. כך הצליח לבסוף לרכז חלב מבלי לחרכו או להקרישו. ואולם גם אז שני המפעלים הראשונים שהקים כשלו, ורק במפעל השלישי הוא הצליח ליצור חלב מרוכז שמיש ובעל חיי מדף ארוכים ללא צורך בקירור.

לא פחות חשובה מהמצאת התהליך עצמו, היו דרישותיו של בורדן מהאיכרים שרצו למכור לו חלב גולמי: הוא דרש לרחוץ את עטיני הפרות לפני החליבה, להקפיד על ניקיון הרפתות ולהרתיח ולייבש את המסננות בבוקר ובערב.

עד 1858 המוצר של בורדן זכה למוניטין בשל טוהרו, אורך חיי המדף שלו והכדאיות הכלכלית שלו. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית הממשלה הפדרלית של ארצות הברית הזמינה כמויות עצומות ממנו עבור מנות הקרב של החיילים. הייתה זו מנת קרב יוצאת דופן במאה ה-19: פחית במשקל 400 גרם הכילה 1,300 קלוריות, 30 גרם חלבון, 30 גרם שומן ויותר מ-200 גרם של פחמימה. החיילים שחזרו מהקרב והכירו את המוצר תרמו להגדלת תפוצתו. עד סוף שנות ה-60 של המאה ה-19, חלב מרוכז היה למוצר בולט.

## שימושים
חלב מרוכז משמש במתכוני פאי מרנג לימון, ממתקי קרמל, ריבת חלב וקינוחים נוספים. בחלקים מאסיה זהו החלב המועדף כתוספת לקפה. המשקה הוייטנאמי "קפה סואה דה" הוא קפה עם חלב מרוכז.

## תחליפים
ממוזער|חלב מרוכז בתוספת שמן צמחי הנמכר בסופרמרקט בישראל
כיום נמכרים בשוק תחליפים זולים יותר לחלב מרוכז. התחליפים הנמכרים המכילים כמויות גדולות של רכיבים נוספים מלבד רכיבי חלב וסוכר, בעיקר שמן צמחי (לרבות שמן דקלים). הוספת שמנים צמחיים מורידה בצורה ניכרת את עלות המוצר, עם פגיעה קטנה בטעמו. בנוסף, הערך התזונתי של חלב מרוכז כזה ירוד ביחס למקור.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חומרי גלם מחלב
מרוכז
פרנצ'סקו סאקראטי

**פרנצ'סקו סאקראטי** (איטלקית: **Francesco Sacrati**; 1605–1650) היה מלחין איטלקי מתקופת הבארוק, שמילא תפקיד חשוב בראשית תולדות האופרה. 

סאקראטי כתב ל**תיאטרו נוביסימו** בוונציה ויצא לסיורי הופעות עם האופרות שלו ברחבי איטליה. יצירתו המפורסמת ביותר היא "לה פינטה פאצה" ("המטורפת המדומה") משנת 1641, הנחשבת לאופרה הראשונה שבוצעה בצרפת (בשנת 1645). כתב היד של יצירה זו נחשב במשך שנים רבות לאבוד, אך המוזיקולוג לורנצו ביאנקוני גילה אותו מחדש בשנת 1984. חלק מן המוזיקה נושא דמיון בולט לפרטיטורה של "הכתרת פופיאה" מאת מונטוורדי וגילוי זה הביא מלומדים להשערה, כי סאקראטי היה שותף לחיבור הגרסה ששרדה לאופרה זו.

## מקור
**מדריך ויקינג לאופרה** (בעריכת הולדן, 1993)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1605
קטגוריה:נפטרים ב-1650
צ'ימיצ'ורי

**צ'ימיצ'ורי** הוא רוטב ומשרה (מרינדה) לבשר צלוי על הגריל. מקור הרוטב במטבח הארגנטינאי, אך הוא מקובל במדינות רבות. ברוטב זה ניכרות השפעות מהמטבח הספרדי והמטבח האיטלקי, כמו במטבח הארגנטינאי ככלל. בפרט, קיימת השפעה של רוטב הפסטו על מרכיבי הצ'ימיצ'ורי ואופן הכנתו.

## מקור השם
ישנן טענות המייחסות את השם צ'ימיצ'ורי לשם ממציאו, קולוניאליסט דובר אנגלית. אך אלו ככל הנראה שגויות. גרסה אחת טוענת כי היה זה אירי בשם ג'ימי מק'קארי, שהיה חייל בצבאו של מנואל בלגראנו במאה ה-19, אשר צידד בעצמאות לארגנטינה. בגרסה שונה מסופר על ג'ימי קארי, יבואן בשר אנגלי. גרסה שלישית מספרת על סקוטי בשם ג'יימס צ. הארי שנדד עם הגאוצ'וס.

טענות מבוססות יותר הן שמקור המילה מספרד, מהמילה הספרדית "צ'יריבּוּרי" (בספרדית: *chirriburri*) שמשמעותה בקירוב הוא "המולה", או מהמילה הבסקית טסימיטסורי, שמשמעותה "ערבוב של מרכיבים ללא סדר מיוחד" או "בלגאן". 

## מרכיבי הרוטב והשימוש בו
מרכיבי הצ'ימיצ'ורי הם שמן זית (או שמן אחר), פטרוזיליה קצוצה, אורגנו יבש, שום, מלח, פלפל שחור, מים, חומץ. לעיתים מתווספים בצל, פפריקה או פלפל אדום. בארגנטינה מקפידים להשתמש בפפריקה טחונה באופן גס שמכונה "אחי מולידו" (Ají molido).

בארוחת אסאדו ארגנטינאית זהו לרוב הרוטב היחיד לאומצות, לצ'וריסו ולשאר מיני הבשר הצלוי על הגריל. לעיתים הוא משמש כמשרה לבשר לפני צלייתו. קיים גם צ'ימיצ'ורי מוכן בבקבוקים וצנצנות, וכן אבקת צ'ימיצ'ורי, להכנה עם מים ושמן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רטבים
קטגוריה:המטבח הארגנטינאי
פטה

**פֶטָה** (ביוונית: **Φέτα**; מילולית: פרוסה) היא גבינה המיוצרת במי מלח. נהוג להכינה מחלב עיזים או כבשים או משילוב של שניהם. לגבינה טרייה מלוחה זאת יש בדרך כלל מרקם גבשושי. היא משמשת להכנת סלטים, פסטות ומאפים, ונאכלת גם בפני עצמה. מאכלים רבים המבוססים על הבצק היווני פילו (בצק דק מאוד וללא שמן) מכילים את הגבינה. כך, למשל, spanakopita (פשטידת תרד) ו-tiropita (פשטידת גבינה). הגבינה פופולרית ביוון ומקורה שם, ומספר סוגי גבינות דומים לה מצויים באזור יוון. בנוסף, השימוש בה נפוץ יחסית גם בבולגריה ובטורקיה.

הגבינה מומלחת ומשומרת בתמיסה של נוזל ומלח למספר חודשים. הנוזל בתמיסה יכול להיות מים מפוסטרים (למטרת מניעת חיידקים) בלבד או, לפעמים, מי גבינה. מי הגבינה, שהם המים שנשארים בתום תהליך הכנת הגבן, שמנוניים יותר מטבעם. עם זאת, שימוש בהם להכנת הפטה הופך את הגבינה לנימוחה ומתפוררת יותר במרקמה. בשתי השיטות, נפח המלח בתערובת נע בין 10 ל־12 אחוז (נמדד לרוב במד בומה לצפיפות).

קשיותה של הגבינה נעה בין רכה לקשה-למחצה, (אז היא גם מתפוררת). ריחה נע בין מתון לחריף. כמו כן, היא חלקה ונטולת קליפה. אחוזי השומן שבה נעים בטווח שבין 20 ל-25 אחוז.

מקובל לחתוך את הפטה לקוביות לפני ההגשה. לעיתים הגבינה מהווה חלק מכריך, ואז היא לרוב נצלית. לפעמים היא מוגשת כתחליף מלוח לגבינות אחרות במנות שונות. היא אף מהווה מרכיב חשוב בסלט היווני ובסלטים נוספים. כמו כן, הפטה נחשבת בעיקר כגבינה מעולה להכנת מאפים (ובפרט פשטידות ובורקס). יחד עם זאת, היא מתאימה למאכל בשילוב פירות. כך, למשל, נהוג להגישה לצדו של אבטיח בקיץ. ניתן גם לגלגל קוביות פטה בתוך לדר, באופן שמזכיר את שיטת ההכנה של סושי.

הגבינה מוכנה למאכל בתום כחודש בלבד מתחילת הכנתה, זמן מהיר יחסית לגבינת כבשים. היא לא עוברת הבחלה ויישון, ולא משתנה או מתקלקלת כל זמן שהיא שרויה במי מלח. תוקף השיווק שלה בחנויות נע בין חצי שנה לשנה.

צרכנים רבים קונים במרכולים שלא בידיעתם גבינות פטה כבשים אנלוגיות. גבינות אלה, שנקראות פטינה, הן למעשה חיקוי של גבינות הפטה הטבעיות. הן עשויות מאבקת חלב ומשומן צמחי, וטעמן המעובד שונה בעליל. הן זולות יותר מגבינות הפטה, ולכן יש הקונים אותן בלי שידעו שאין מדובר בגבינה בכלל.

הסולטאן באיזיט השני, אשר שלט באימפריה העות'מאנית, בין השנים 1481–1512, היה מנהלן מעולה ופעל להאחדה בתחומי חיים רבים. במערכת החוקים של שנת 1502, פורסמו אפילו שמות אחידים למוצרי מזון וגבינות. כך נולדו שמות של מוצרי מזון הנהוגים עד עצם היום הזה, כגון גבינות קשקבל ופטה.

תהליך הגיבון של הפטה תואר כבר באודיסיאה של הומרוס ביוון העתיקה. בבסיס התהליך דאז חיממו את החלב לטמפרטורה של כ-35 מעלות צלזיוס, הוסיפו לגבן רנט (חומר שנועד לזרז את היפרדות מוצקי החלב מהמים) והניחו לתערובת להחמיץ. כיום, לעומת זאת, מפסטרים את הפטה ומחממים אותה לטמפרטורה של 73 מעלות לפחות, מתוך שיקולים בריאותיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח היווני
קטגוריה:גבינות כבשים
קטגוריה:גבינות עיזים
קטגוריה:גבינות מלוחות
אנדרה מסאז'ה

**אנדרה שרל פרוספר מסאז'ה** (בשם מלא בצרפתית: **André Charles Prosper Messager**; 30 בדצמבר 1853 – 24 בפברואר 1929) היה מוזיקאי צרפתי.

## קורות חיים וקריירה
מסאז'ה נולד ב-1853 במונלוסון שבחבל אוברן, כבנם של פול-פיליפ-אמיל מסאז'ה, פקיד מס מבוסס, ושל אשתו, סופי-קורנלי, לבית לוט דה סלאנסי. הוא קיבל מילדות שיעורי פסנתר ובגיל 7 נשלח לבית ספר של המסדר המריסטי, שבו המשיך ללמוד נגינה. אחרי שפשיטת רגל של בנק מוטטה כלכלית את המשפחה, לא יכלו הוריו להמשיך לממן את לימודיו בבית הספר המריסטי. אולם הנער זכה במלגה שאיפשרה לו ללמוד בפריז וזמן מה היה תלמידו של סן סאנס ב"אקול נידרמאייר". ב-1874 התמנה לנגן עוגב בכנסיית סן סולפיס. ב-1876 זכה במדליית הזהב של איגוד המלחינים על סימפוניה. ב-1880 התמנה למנהל מוזיקלי של "סנט מארי-דה-באטיניול".

מסאז'ה חיבר 45 יצירות לבימה, בהן שמונה באלטים. כן חיבר סימפוניה בשנת 1875 ומספר רב של שירים ויצירות אינסטרומנטליות. בשנת 1885 השלים את האופרה הקומית של המלחין פִירמן בֶּרְניקָה (Firmin Bernicat) , François les bas-bleus לאחר מותו הפתאומי של המלחין ובשנת 1885 יצר אופרטות משלו, La Fauvette du temple ו-La Béarnaise, שבוצעה בלונדון ב-1886. הבלט שלו "שתי היונים" הופק באופרה של פריז בשנת 1886.

האופרה הקומית של מסאז'ה, La Basoche, הוצגה בשנת 1890 באופרה קומיק בפריז וביססה מעמדו. המוניטין שלו גדלו בהמשך הודות לאופרטות מלודיות ועשויות בטעם כמו "מאדאם כריזנטם" (1893, שעלילתה דומה לזו של "מאדאם בטרפליי" של ג'אקומו פוצ'יני, המאוחרת יותר), "מירט" (1894), Les p'tites Michu המצליחה (1897) ו"ורוניק" (1898). כמה מן האופרטות של מסאז'ה תורגמו לאנגלית והוצגו בהצלחה בלונדון לאחר הופעותיהן בפריז.

להצלחה רבה זכתה גם "מסיה בּוֹקֵר" (1919), האופרטה השנייה של מסאז'ה בשפה האנגלית, שהוצגה 400 פעמים בלונדון ויצאה לסיור הופעות בינלאומי. האופרטה מוצגת עדיין בקביעות בצרפת, בתרגום לצרפתית. עוד אופרות של מסאז'ה היו "פורטוניו" (1907), "מסיכת האהבה" (1923) ו-Passionnément משנת 1928.

מסאז'ה כתב יחד עם פורה, ידידו, פרודיה על המוזיקה של וגנר לפסנתר בארבע ידיים, שאותה כינה "מזכרות מביירוית". הוא חיווה את דעתו, שדביסי היה צריך להרחיק את האופי הטריסטני מן האופרה שלו "פליאס ומליסנדה", שעל הצגת הבכורה שלה ניצח.

בשנים 1898-1908 ניהל מסאז'ה את ה"אופרה קומיק" ובין 1901 ל-1907 את בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון. משנת 1907 ל-1915 היה מנהל האופרה של פריז ומשנת 1908 היה אחראי גם על הקונצרטים של הקונסרבטואר של פריז, תפקיד שבו התמיד עד מותו.

מסאז'ה מת ב-1929 ונקבר בבית הקברות פאסי בפריז.

## מקור
*נורמן לברכט, האנציקלופדיה למוזיקה של המאה ה-20, הוצאת לדורי, תרגום שלומית קדם

## לקריאה נוספת

* Wagstaff, John. "André Messager: A Bio-Biography" (Greenwood Press, 1991).


## קישורים חיצוניים

* 
* 

* Profile of Messager
* List of stage works by Messager


## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:נגני עוגב צרפתים
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1853
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1929
איוואן החמישי

**איוואן החמישי** (רוסית: **Иван V**; 6 בספטמבר (27 באוגוסט לפי הלוח היוליאני) 1666 - 8 בפברואר 29 בינואר לפי (הלוח היוליאני) 1696) היה צאר של רוסיה. שלט יחד עם אחיו למחצה, פיוטר הגדול, בין 1682 ל-1696. איוון היה בנו הצעיר של אלכסיי הראשון מאשתו הראשונה, מריה מילוסלבסקי. הוא היה שליט להלכה בלבד היות שהיה נכה פיזית ונפשית.
## חייו
איוון החמישי היה הילד ה-11 של אלכסיי. בגלל מחלותיו, כושר המנהיגות שלו אוים על ידי סיעתם של משפחת נרישקין (אחים ודודים של אשתו השנייה של הצאר אלכסיי הראשון, נטליה נרישקין), שניסו להכתיר את בנה של נטליה נרישקין, פיוטר במקומו. עם מותו של פיודר השלישי באפריל 1682, טענו אויביהם שהנרישקינים חנקו את איוון וגרמו בהצהרתם להתלקחות מהומות שהסתיימו רק עם צאתו של איוון בפומבי.

ב-25 ביוני אותה שנה הוכתרו האחים איוואן ופיוטר כשליטים משותפים של רוסיה. כיסא מלכות מיוחד הוזמן לצורך האירוע (הוא מוצג כיום בנשקייה של הקרמלין). על אף שאיוון נחשב לצאר הבכיר מפאת גילו, הכוח האמיתי היה בידיה של אחותו הבוגרת, סופיה, אשר מונתה לעוצרת. בשנת 1689 הבינה סופיה שהכוח חומק לה מבין האצבעות וניסתה לארגן התקוממות נוספת בטענה שהנרישקינים מנסים להצית את חדרו של אחיה, אך מורהו של איוון, הנסיך פרוזורבסקי, שכנע את איוון לזנוח את בריתו עם סופיה ולחבור לאחיו, ומזימתה נכשלה.

בעשור האחרון לחייו עמד איוואן בצלו של אחיו האנרגטי. הוא העביר את הזמן עם אשתו, פרסקוביה סאלטיקובה. פיגורו השכלי לא מנע ממנו להביא 5 בנות לעולם, כאשר אחת מהן, אנה, עתידה להיות קיסרית רוסיה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:צארים רוסים
קטגוריה:שושלת רומנוב
קטגוריה:ילידי 1666
קטגוריה:נפטרים ב-1696
השריר החצי קרומי

**השריר החצי קרומי** (טרמינולוגיה אנטומיקה – TA: Musculus semimembranosus) הוא אחד משרירי מיתר הברך. השריר ממוקם בחלקה האחורי של הירך, עמוק יותר מהשריר החצי גידי הצמוד אליו. כאשר מתכווצים שני השרירים, החצי קרומי והחצי גידי, הם פועלים כמכופפים של הברך או פושטים של מפרק הירך וכאשר הברך כפופה הם יכולים לסובב את השוק פנימה.

## תיאור
לשריר החצי קרומי מבנה נרחב ודק המקנה לו מראה של קרום. השריר ממוקם בחלקו התיכון של המדור האחורי של הירך. תחילת השריר בגבששת השת וחלקו המרוחק נאחז בחלק האחורי של העלי התיכון של השוקה.

## מבנה השריר
ימין|ממוזער|חתך רוחבי של שריר החצי קרומי
שריר החצי קרומי-סמיממברנוסוס, נקרא כך על שם הגיד של מקורו הקרומי. הוא ממוקם בצד האחורי והאמצעי של הירך בקדמת הפמור. הוא רחב יותר, שטוח יותר ועמוק יותר מהשריר החצי גידי-הסמיטנדינוסוס, שאיתו הוא חולק את נקודות האחז. השריר חופף את החלק העליון של כלי הדם של הפופליטאל.

### תחל
הסמיממברנוסוס מתחיל בגיד עבה מהצד הסופר-לטרלי של עצם הישבן-האיסכיום . הוא עובר מעל ומדיאלית לשריר הדו-ראשי הירך ולשריר החצי-גידי. גיד המוצא מתרחב לאפונארוזה, המכסה את החלק העליון של המשטח הקדמי של השריר. מאפונארוזיה זו, נובעים סיבי שריר, ומתכנסים לאפונארוזה נוספת המכסה את החלק התחתון של המשטח האחורי של השריר ומתכווצת לתוך גיד האחז. האפונורוזה היא רקמת חיבור שטוחה ורחבה, דמוית גיד, המשמשת לחיבור שרירים לעצמות או לשרירים אחרים. האפונורוזה נפוצה באזורים שבהם יש צורך בפיזור כוחות/וקטרים על פני שטח גדול.
ממוזער|תרשים השריר מאחור

### אחז
הסמיממברנוסוס מתחבר בפריסה במספר נקודות
** הזרוע הישירה נאחזת בחריץ בחלק הפוסטרו-מדיאלי של עצם השוק.
** הזרוע הקדמית עוברת קדמית יותר ונאחזת בטיביה עמוק לרצועה העקיפה המדיאלית (medial collateral ligament).
** מרכיב רחב מתרחב אל תוך הרצועה הפופליטאלית האלכסונית, אשר עוברת לאורך הקפסולה האחורית של הברך. רצועה זו נקראת לעיתים גם גיד/התרחבות פופליטאלית אלכסונית, בשל תפקודה [4][5].
** החיבור המכוון כלפי מרכיבי הרצועה האלכסונית האחורית תואר כזרוע הקפסולרית. הרצועה האלכסונית האחורית כולה לא ניתנת להפרדה מהקפסולה.
** זרוע מניסקלית קצרה נאחזת ברצועה הכלילית- המניסקוטביאלית של הקרן האחורית של המניסקוס הפנימי.
** זרוע מרוחקת מתרחבת גם מעל שריר הפופליטאוס והאפונוירוזה שלו. זהו מבנה דמוי מחתלת המשתרע מהחלק התחתון של הזרוע הישירה מעל שריר הפופליטאוס.
** דווחו חיבורים נוספים לקפסולה האחורית ולמניסקוס הצדדי. למעשה, נמצא ענף גידי של הסמיממברנוסוס הנאחז בקרן האחורית של המניסקוס הלטרלי ב-43.2% מהברכיים [6].
** ממוזער|תרשים התחל, מבנה ואחז של השרירבורסה-כיס נוזל מפרידה את השריר מראש השוק הפנימי ומראש שריר התאומים בחלקו הפנימי.

### אספקה עצבית
הסמיממברנוסוס (semimembranosus) מקבל עצבוב על ידי החלק הטיביאלי של עצב השת (schiatic nerve). עצב השת מורכב מהחלקים הקדמיים של שורשי עצב גחוניים מ-L4 עד S3. שורשי עצבים אלה הם חלק מרשת העצבים הגדולה יותר – מקלעת הסקרל (sacral plexus). החלק הטיביאלי של עצב השת אחראי גם על עצבוב החצי גידי (semitendinosus) והראש הארוך של שרירי הדו-ראשי (biceps femoris) .

### שונות במופע
הסמימברנוסוס עשוי להיות מצומצם או נעדר, או כפול, כשהוא נובע בעיקר מהרצועה הסקרוטוברית (sacrotuberous ligament) וגורם להחלקה של עצם הירך או עצם האדוקטור המגנוס (adductor magnus).

## ראו גם
* אנטומיה טופוגרפית (גפה תחתונה במבט אחורי)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
השריר החצי גידי

**השריר החצי גידי** (TA: Musculus semitendinosus) הוא אחד משרירי מיתר הברך. השריר ממוקם בחלקה האחורי של הירך, עמוק לשריר החצי קרומי הצמוד אליו. כאשר מתכווצים החצי גידי והחצי קרומי, הם פועלים כמכופפים של הברך או  פושטים של מפרק הירך וכאשר הברך כפופה הם יכולים לסובב את השוק פנימה.

## תיאור
שני השלישים המרוחקים של החצי גידי הם גיד. השריר ממוקם בחלקו התיכון של המדור האחורי של הירך. 

תחילת השריר בגבששת השת וחלקו המרוחק נאחז בחלקו העליון של הפן התיכון של השוקה. נקודת האחז של גיד השריר משותפת לגידים נוספים ומכונה "רגל האווז" (pes anserinus).

## עצבוב
השריר החצי גידי מעוצבב על ידי שורש העצב החמישי של המותן (L5) ועל ידי שורשי העצב הראשון והשני של העצה (S1, S2) דרך חטיבת השוקה של **[[עצב השת]]**.

## ראו גם
* אנטומיה טופוגרפית (גפה תחתונה במבט אחורי)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
תנור מקלה

שמאל|ממוזער|250px|תנור מקלה
**תנור מַקלֶה** (טוסטר אובן, toaster-oven. על-פי האקדמיה ללשון העברית: **תנורון**) הוא מכשיר חשמלי ביתי המשמש הן לקליית לחם, הן לחימום מזון (בעיקר במקרים בהם תנור מיקרוגל אינו מאפשר זאת) והן למשימות צלייה קלות.

תנור מקלה הוא תנור חשמלי קטן בעל דלת ורשת או מגש פנימיים. גופי החימום בתנור ממוקמים בחלקו העליון ובחלקו התחתון, במרחק מה מן הרשת.

קליית לחם מתבצעת על ידי הנחתו על הרשת והפעלת התנור. חסרונותיו של תנור המקלה הן מרחק גופי החימום מרשת הקלייה, דבר המגדיל משמעותית את זמן הקלייה, והיותו של תהליך הקלייה ידני בניגוד למקלה אוטומטי.

היתרונות של תנור המקלה הם באפשרויות הקלייה הרחבות שלו, הכוללות תוספות על הקלי, כגבינה, ובכך שהוא ממלא כמעט את כל הפונקציות של תנור אפייה גדול, אם כי בקנה מידה קטן.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מכשירי חשמל ביתיים
מקלה
קטגוריה:מכשירי מטבח
אשנטי גולד

**אשנטי גולד** (אנגלית: Ashanti Gold SC) היא קבוצת כדורגל מהעיר אובואסי שבגאנה.
## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1978 על ידי קבוצת עובדים במפעל אשנטי גולדפילדס קורפוריישן. לאורך שנים ביקשו הפועלים מהנהלת המפעל לממן את הקבוצה אך זו סירבה פעם אחר פעם. ההנהלה המשיכה לא לממן את פעילות הקבוצה עד שבשנת 1984 הגיעה הקבוצה למעמד גמר הגביע הגאנאי, בו הפסידה. בעקבות ההישג המרשים החליטה ההנהלה לעזור בניהול הקבוצה והביאו מנהל לקבוצת מאנגליה כדי שיעזור לפתח אתהקבוצה ולהכשירה לרמות הגבוהות של הכדורגל הגאנאי והאפריקאי. בעקבות ההישג המרשים בגביע הועלת הקבוצה לליגה הגאנאית הבכירה, בה היא נשארה עד ימינו. במשך כעשור הקבוצה סבלה מבעיות ארגון וניהול כושל עד לשנת 1993 בה לקח את הקבוצה מנהל חדש, גם הוא אנגלי.

שנה לאחר השינוי בקבוצה זו סיימה במקום השלישי בליגה לאחר קבוצות הפאר הגאנאיות אסאנטה קוטוקו והארטס אוף אוק. לאחר העונה המוצלחת הזו שינתה ההנהלה את פניה לדירקטוריון של 13 חברים והקבוצה זכתה בעונה זו באליפות גאנה. הקבוצה זכתה גם בשנתיים הבאות לאחר מכן, דבר שהפך אותה לקבוצה הראשונה בגאנה שזוכה בשלוש אליפויות רצופות.

בעקבות ההצלחות בליגה השתתפה הקבוצה במפעלים האפריקאים, בליגת האלופות האפריקאית כאשר הקבוצה בעונת 1995 הגיעה לרבע גמר המפעל. שנה לאחר מכן, בעונת 1996, הגיעה הקבוצה רק לשמינית גמר המפעל. בשנת 1997 רשמה הקבוצה את הישגה הגדול ביותר באפריקה וסיימה כסגנית מחזיקת ליגת האלופות האפריקאית לאחר שניצחה בסיבוב הראשון של המפעל את קבוצת ג'וניור פרופשיונלס מליבריה ובסיבוב השני ניצחה את קבוצת אל הילאל מסודאן. בשלב הבתים של המפעל פגשה הקבוצה בקבוצת א-זמאלכ ממצרים, פרוביאריו ממוזמביק וקלאב אפריקן מתוניסיה כאשר היא מסיימת במקום הראשון עם מאזן של שלושה ניצחונות, תוצאת תיקו אחת ושני הפסדים ואז הגיעה לגמר, שבו הפסידה לראג'ה קזבלאנקה המרוקאית בפנדלים 5-4 לאחר ששני המשחקים נסתיימו בתיקו 1-1 מסכם.

מאז הזכייה בשלוש האליפויות הקבוצה לא שחזרה הישג זה אך נשארו אחת הקבוצות המובילות בליגה הגאנאית הבכירה כאשר היא שולחת שחקנים לאירופה ואף לנבחרת גאנה.

## תארים
### בגאנה
***אליפות [[ליגת העל הגאנאית|הפרמייר ליג הגאנאי]]**
::(4): 1993/94, 1994/95, 1995/96, 2015
***[[הגביע הגאנאי]]**
::(1): 1992/93
### באפריקה
***סגנות [[ליגת האלופות האפריקאית]]**
::(1): 1997

## שחקנים מפורסמים
* ג'ורג' אוו
* אלפרד ארתור
* עמנואל אוסיי קופור
* נאסיר לאמין
* אייזק בואקייה
* סטפן באידו
*  אנטוני סלוטי לאפור
* ולנטיין אטם
* ווקאסו מובארק

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל גאנאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1978
רושטי

**רוֹשְׁטִי** או **רֶשְׁטִי** (בגרמנית: **Rösti**, בגרמנית שווייצרית: **Röschti**) הוא מאכל העשוי תפוחי אדמה בצורת לביבה שטוחה ועגולה. מאכל זה נחשב למאכל הלאומי של האזורים דוברי הגרמנית בשווייץ. מאכל זה היה בעבר מאכל שנאכל לארוחת בוקר בקנטון ברן, אולם כיום המאכל נאכל בכל רחבי שווייץ ובכל שעות היום.

מאכל זה מורכב מתפוחי אדמה מגוררים ומטוגנים עם חמאה, שומן או שמן. יש המוסיפים למאכל בשר חזיר, בצלים או גבינה. תפוחי האדמה מטוגנים או נאפים בצורה חלקית ("אל דנטה"), והרשטי מוגש עם רוטב של צלי או עם גבינה.

## ראו גם

* האש בראון
* לביבה
* טוץ'

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מאכלי תפוח אדמה
קטגוריה:לביבות
קטגוריה:המטבח השווייצרי
קטגוריה:מאכלים לאומיים
קטגוריה:מאכלי חנוכה
.de

**de.** היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום של גרמניה, קיימת מאז 1986.

סיומת זו מבוססת על שתי האותיות הראשונות של המילה "גרמניה" בגרמנית (Deutschland).

בספרדית למילה de יש משמעות של המילה "של" ולכן יש ספקי אחסון ספרדיים שרוכשים סיומות de על מנת להציע ללקוחותיהם שם קליט כמו "הפורום של מוטי" elforo.de/moty או הבלוג של מוטי elblog.de/moty.

הסיומת de היא הסיומת הנפוצה השנייה (מיד אחרי com). יש עשרות רשמים המורשים לרשום שמות מתחם בסיומת זו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:גרמניה: אינטרנט
טבעת (טיפוס)

[שמאל|ממוזער|240px|טבעת טיפוס עם נעילה על ידי [אום]]
**טבעת** (בסלנג: **טבעת סנפלינג**, **שאקל**) הוא שם כללי לאביזרי מתכת בעלי צורה סגורה ומנגנון נעילה קפיצי או מוברג המשמשים בטיפוס ובגלישת מצוקים לחיבור ויצירת חיכוך בין חבלים. מקור השם האנגלי הנפוץ, Carabiner, הוא במילה הגרמנית "Karabinerhaken" (טבעת לרובה קרבין). גם שמה הצרפתי, Mousqueton, קשור לרובה, למוסקט.

[שמאל|ממוזער|240px|טבעות זולות דמויות טבעות טיפוס שחוזקן קטן בהרבה והן משמשות כמחזיקי מפתחות או [אביזר אופנה|אביזרי אופנה]]
[שמאל|ממוזער|240px|טבעות כאלו משמשות לתליית רתמות [רחיפה]]
## שימושים
טבעות טיפוס מסגסוגת אלומיניום נמצאות בשימוש רחב בענפי ספורט העושים שימוש בחבלים דוגמת טיפוס, חקר מערות, גלישת מצוקים ושייט מפרשיות. טבעות דומות, מאלומיניום אבל גם מפלדה, פח פלדה וחומרים נוספים, משמשות כציוד מגן לאבטחת עובדים בגובה, בעבודה בה קיימת סכנת נפילה. למשל, עובדים הנדרשים להתלות על חבלים במהלך עבודה על מעטפת חיצונית של בניין, איטום או ניקוי חלונות.

טבעות המשמשות לספורט הן בדרך כלל קלות יותר ומהירות יותר לשימוש מאשר טבעות המשמשות בתעשייה. לטיפוס ספורטיבי משתמשים באופן כמעט בלעדי בטבעות עשויות סגסוגות אלומיניום. לחילוץ ושימוש תעשייתי בהם משקל הציוד הוא קריטריון חשוב פחות משתמשים בטבעות פלדה המסוגלות לשאת עומס גדול יותר. טבעות שאינן מיועדות לספורט מיוצרות לעיתים ללא קפיץ נועל, ומשתמשות בנעילה עם מנגנון הברגה, לעיתים כזה שפתיחתו מחייבת שימוש בכלי ייעודי.

בנוסף, טבעת דומה (או **קרבינה**) משמשת כוו תליה במגוון שימושים. קרבינות הן חוליות המשמשות לחיבור שרשראות, כך למשל לצורך תליית מאווררים וסגירת שערים ברפתות, רתימת מטען לרכב, ועוד.

## ראו גם
*אמצעי חיכוך (טיפוס)
*סוגר לובסטר

## קישורים חיצוניים

* הערך "טבעות", ב"טיפוס אורבני - אנציקלופדיית הטיפוס"

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טיפוס
קטגוריה:ציוד בטיחות
קטגוריה:גרמניה: המצאות
קטגוריה:אביזרי חיבור
טיפוס
ביקורת מערכות מידע

**ביקורת מערכות מידע** היא תחום בעבודת הביקורת שעורך רואה חשבון או מבקר פנים, ומטרתו היא בדיקה עד כמה הוא יכול להסתמך על מערכות המידע בארגון לצורך הביקורת. ביצוע ביקורת מערכות מידע משלבת התמחויות מתחום הפיננסים וראיית החשבון עם התמחויות בתחום מערכות המידע והמחשבים.

השימוש בביקורת מערכות מידע נעשה על ידי הביקורת הפנימית או הביקורת החיצונית. כמו בתחום הביקורת בכלל, גם בתחום זה הלקוחות העיקריים לתוצרי הביקורת הם אורגנים של התאגיד ובפרט הדירקטוריון, ועדת ביקורת של הדירקטוריון, המנהל הכללי וגורמים ניהוליים נוספים.

במדינות המערב חלה חובה רגולטורית לקיים ביקורת מערכות מידע בחלק מן המגזרים במשק. בישראל דוגמה לכך היא המגזר הבנקאי, בו התאגיד הבנקאי מחויב למנות מבקר מערכות מידע על-פי הוראה 357 של בנק ישראל.
מקובל לחלק את ביקורת מערכות המידע לשניים: ביקורת באמצעות מחשב וביקורת על מערכות המחשב.
ביקורת באמצעות המחשב, היא השימוש בכלים ובעיבודים ממוחשבים וכן הגישה הבלתי אמצעית למערכות המידע של הארגון כדי לסייע בביצוע ביקורת.
ביקורת על מערכות המחשב, היא הבחינה כי תשתיות המחשוב ומערכות המידע של הארגון הן תקינות וכי התהליכים הקשורים למערכות המידע (כגון, ניהול פרויקטי תוכנה, פיתוח, רכישה, אבטחת מידע, היבטי יתירות גיבוי והתאוששות ועוד) פועלים באופן סביר.

## קישורים חיצוניים
* [אתר [האיגוד הישראלי לביקורת ואבטחת מערכות מידע]]
* מאמרים מקצועיים בנושא ביקורת ואבטחת מערכות מידע
* קישורים לרגולציה וחוק בישראל (בנק ישראל, המפקח על שוק ההון, ממשל)

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביקורת חשבונאית
קטגוריה:ביקורת פנימית
קטגוריה:מערכות מידע
אידיר

**אידיר** (25 באוקטובר 1949 – 2 במאי 2020) היה שם הבמה של **חמיד שֶריֶה**, זמר ממוצא אלג'יראי-ברברי.

## חייו
הוא נולד ב-Ait lachene, שבקביליה, לאיכר. השם אידיר בקבילית היא "הוא יחיה", שם שניתן על פי המסורת הקבילית לילד שלידתו לוותה בקשיים כדי לעודד אותו לחיות. אידיר למד גאולוגיה ויועדה לו קריירה בתעשיית הנפט האלג'יראית לפני שהחל להתפרסם כאמן. הקריירה שלו התחילה במקרה בשנת 1973 כאשר החליף ברדיו אלג'יר זמרת ששרה אחד משיריו. הביצוע שלו לשיר "Rsed A Yidess" ("שהשינה תיפול") היה ההצלחה הראשונה שלו.

ב-1975 הוציא בפריז את האלבום הראשון שלו "a vava inouva" שנחל הצלחה מסחררת. שיר הנושא הושמע ב-77 ארצות ותורגם ל-15 שפות. ב-1979 יצא לאור הדיסק השני שלו: "Ay Arrac-Nneɣ" ("עבור ילדינו"), וב-1999 אידיר הקליט את הדיסק Identités ("זהויות").

אידיר נפטר ב-2 במאי 2020.

## סגנון מוזיקלי
הסגנון של אידיר נולד מתוך שילוב של כלים שונים, אולם הכלי שהיווה את בסיס הנגינה שלו היה חליל הרועים הקבילי בו הוא למד לנגן בגיל צעיר ביותר. שאר הכלים שליוו אותו היו: גיטרות, חליל, דרבוקות וקסטנייטות. על אף שהוא שר בשפה הקבילית (שפה המדוברת על ידי לא יותר ממיליון וחצי איש בעולם) שיריו הצליחו להישמע קליטים במקומות רבים בעולם ותויגו כ"מוזיקת עולם".
שיריו נגעו בנושאים כמו הגלות (A Vava Inouva), חגיגה (Zwit Rwit) וזכרונות (Cfir), והיו גם פופולריים מאוד בחתונות קביליות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים אלג'יראים
קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:ילידי 1949
קטגוריה:נפטרים ב-2020
דוד (רכב)

שמאל|ממוזער|250px|"דוד" המשמש חפ"ק מ"פ**דויד** הוא רכב שטח קרבי ממוגן שנמצא בשימוש צה"ל. דויד מחליף את הסופה M-240 הממוגנת כרכב קרבי עירוני לאזורי עימות.
הדור השני של ה**דויד** הוחלפו מלאנד רובר דיפנדר ל'טויוטה היילקס'.
## פיתוח
הרכב פותח על ידי חברת מ.ד.ת. (MDT) בשיתוף ענף רכב בחט"ל (חטיבה טכנולוגית לזרוע היבשה) בהתבסס על דגם לאנד רובר דיפנדר תוך יישום לקחים מרכבים ממוגנים קודמים ושיפור הדיגום, בטיחות ומיגון הנוסעים ביחס לרכבים הנמצאים במערך היום. הרכב פותח תוך שילוב מפקדי היחידות הלוחמות בתהליך, כך שהמוצר הסופי יענה על הצרכים המבצעיים.

בשנת 2019 נכנס לשימוש "חליף דוד" שפותח באופן דומה על בסיס טויוטה היילקס, שהיווה שיפור משמעותי באמינות הרכב וביכולות העבירות שלו, עקב התאמה טובה יותר לנשיאת המשקל הגדול של המיגון.

## פירוט
[ממוזער|רכבי דוד בפעילות מבצעית, נוסעים ב[שיירה]]
[ממוזער|רכבי דוד של [יחידת הניוד 444|יחידת הבלנ"מ במהלך טבח שבעה באוקטובר]]
הדוד הוא רכב ממוגן רב תכליתי הבנוי על שילדת לנד רובר דיפנדר עם תיבת הילוכים ידנית והנעה 4X4 קבועה, עם אפשרות לנעילת הדיפרנציאל המרכזי.

בדור השני הרכב בנוי על שלדת טויוטה היילקס.
* הרכב ממוגן כנגד ירי של נשק קל, זריקת אבנים ובקבוקי תבערה.
* משקל : 3.5 טון
* מנוע: 2.5 ליטר טורבו דיזל
* הספק: 122 כוחות סוס
* תיבת הילוכים: 6 הילוכים ידני ואוטומט בדור השני

## גרסאות
לרכב מספר גרסאות. ההבדלים ביניהן הם בתצורות ישיבה, דיגום ועיגון ציוד. לדוגמה:
*רכב נושא לוחמים
*רכב בט"ש
*רכב מפקדים בכירים
*רכב תצפית
*רכב חפ"ק
הרכב נושא ארבעה עד שישה לוחמים עם ציוד מלא, בתלות בגרסה, ומותאם לצורכי הקשר והציוד שלהם.

## גלריה
**דוד על בסיס לנד רובר דיפנדר**
קובץ:David-3.jpg
קובץ:David-2.jpg
קובץ:David-row.jpg
קובץ:MDT David Border Police cars in Hebron 280215 13.jpg
קובץ:Evyatar Protest 180222 012.jpg|רכב משטרתי לפיזור הפגנות
קובץ:David defender from usa 19 10 2023.webp|משלוח רכבי דוד מארצות הברית בתחילת מלחמת חרבות ברזל, 19 באוקטובר 2023  


#### דוד על בסיס טויוטה היילקס

קובץ:Toyota hilux david vehicle 26072017.jpg
קובץ:Toyota Hilux david vehicle1 26072017.jpg
קובץ:Toyota Hilux david vehicle2 26072017.jpg


## ראו גם

* כלי רכב של צה"ל
* טיגריס
* פנתר
* זאב
* Hum-Vee
* אביר

## קישורים חיצוניים

*כתבה על הרכב, defense update (אנגלית)

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי רכב צבאיים
קטגוריה:אמצעי לחימה ישראליים
קטגוריה:כלי רכב שיוצרו בישראל
הסכם גוליסטן

[שמאל|ממוזער|250px|ההפסדים הטריטוריאליים של פרס לאחר הסכם גוליסטן ו[הסכם טורקמנצ'אי]]
**הסכם גוליסטן** (ברוסית: **Гюлистанский договор**, בפרסית: **عهدنامه گلستان**) היה הסכם שלום שנחתם בין האימפריה הרוסית לבין האימפריה הפרסית (سلسله قاجاریه), ב-24 באוקטובר 1813, בכפר  שבנגורנו קרבאך, כתוצאה ממלחמת רוסיה-פרס (1813-1804). 

עם נפילת העיירה האזרית לנצ'ראן לידי הגנרל פיוטר קוטליארייבסקי (Пётр Семёнович Котляревский), ב-1 בינואר 1813, הואץ המשא ומתן לשלום בין האימפריות. טיוטת ההסכם הוכנה על ידי הדיפלומט הבריטי סר. גור אואוסליי, ששימש כמתווך והפעיל השפעה רבה בחצר הפרסית. בסופו של דבר, נחתם ההסכם, בעל 11 פרקים, על ידי ניקולאי פיודורביץ' רטישייב מהצד הרוסי וחאג'י מירזא חסן ח'אן מהצד הפרסי. 

## עיקרי ההסכם

#"רוסיה מאשרת בהסכם זה את החזקה במעמד כל הח'אנויות - קראבך, גנג'ה, שקיין, שירוואן, דרבנט, קואובה ובאקו יחד עם חלק מטאליש ומבצר לנצ'ראן. פרס תוותר על כל טענה על דאגסטן, גאורגיה, מגרליה, אימרתי ואבחזיה." 
#האדמות יכללו: 
##את כל היישובים, הערים והכפרים של גאורגיה, כולל כל הכפרים והערים אשר לחוף הים השחור, כמו: 
###מגרליה 
###אבחזיה 
###אימרתי 
###גוריה 
##כמעט כל היישובים הערים והכפרים של ח'אנויות דרום הקווקז, ובכללם: 
###ח'אנות באקו 
###ח'אנות שירוואן 
###דרבנט 
###ח'אנות קרבאך 
###ח'אנות גנג'ה 
###ח'אנות שאקי 
###ח'אנות קובה (קובה)
###חלק מח'אנות טאליש 
#פרס מפסידה את כל זכויות השיט במימי הים הכספי 
#שתי המדינות מסכימות לקיים סחר חופשי, כאשר לרוסיה ניתנת כניסה חופשית לנהל מסחר בכל מקום בפרס 
#רוסיה בתמורה מבטיחה לתמוך בעבאס מירזא (عباس میرزا) (1789-1833) כיורש הכתר הפרסי לאחר מותו של פתח עלי שאה קאג'אר (فتح على شاه قاجار) (1771-1834), שהיה עדין על כס המלוכה.

## משמעות ההסכם
איראן באופן רשמי רואה בהסכם זה ובהסכם שבא אחריו, הסכם טורקמנצ'אי, כאחד מההסכמים המשפילים ביותר שנחתמו אי פעם. להסכם זה גם מייחסים האיראנים כסיבה הראשית לנפילתו של פתח עלי שאה קאג'אר, שנזכר בהיסטוריה של איראן כאחד  השליטים הלא מוכשרים ביותר. 

ההיסטוריונים באזרבייג'ן מציינים כי כבר משנת 1795 שאפה הח'אנות קרבאך, המקום בו נחתם ההסכם, לעצמאות במדיניות החוץ שלה. 

היסטוריונים של האימפריה הרוסית מציינים כי העמקת כיבושי רוסיה בשטחי הקווקז הביאה לאוכלוסייתה, במקום פלישות קבועות של הפרסים והעות'מאנים, שחרור של המדינות הנוצריות מהדיכוי האיסלאמי, ופתיחת עידן של שנות שלום יחסיות ויציבות כלכלית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האימפריה הרוסית: אמנות והסכמים
קטגוריה:איראן בימי שלטון השושלת הקאג'ארית
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:אזרבייג'ן: היסטוריה
קטגוריה:ארמניה: היסטוריה
קטגוריה:דגסטן: היסטוריה
קטגוריה:נגורנו קרבאך
קטגוריה:קווקז: היסטוריה
קטגוריה:גאורגיה בתקופת האימפריה הרוסית
קטגוריה:מלכות המשנה של הקווקז
גוליסטן
קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-19
קטגוריה:איראן: אמנות והסכמים
איילת לטוביץ'

**איילת לטוביץ**' (נולדה ב-31 ביולי 1972) היא שפית ומחברת ספרי בישול ישראלית.

## ביוגרפיה
לטוביץ' נולדה בחולון. בבית הספר היסודי למדה בכיתת מחוננים בבית הספר היסודי א.ד. גורדון בחולון, ולאיר מכן בבית הספר התיכון אילון במגמת קולנוע. לאחר סיום שירותה הצבאי כעורכת ביחידת ההסרטה של צה"ל למדה בבית הספר לבישול של "פרו לית'" בלונדון. בסיום לימודיה החלה לעבוד אצל שגריר בריטניה בישראל ולאחר מכן במסעדת "קרן" של חיים כהן. היא ניהלה את מסעדת "דיאדה", ששמה דגש על אוכל טרי ובריא. משנת 2005 ועד היום משמשת איילת כשפית של ביתא קפה, קפה-מסעדה שלו ארבעה סניפים.

לטוביץ' הגישה בצוותא עם גיל חובב את העונה הראשונה של תוכנית הבישול שום, פלפל ושמן זית של הערוץ הראשון בטלוויזיה והופיעה גם בתוכניות הכי טעים שיש בערוץ השני ומדריך האוכל בערוץ עשר.

כמו כן היא עורכת ומתרגמת ספרי בישול ואחראית לתרגום ולעריכה של סדרת ספרים בשם "מה אוכלים היום?".

ללטוביץ' בת מנישואיה לשף הצרפתי בנואה וינוז. כיום היא בת זוגה של הזמרת אליוט.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל של איילת לטוביץ', באתר "שפים"
* מתכוני וידאו של איילת לטוביץ' מתוך "מדריך האוכל"
* מיכל גדו, קפה שף, באתר rest.co.il , 16 במרץ 2006
* דניאלה רגב, לחצות את הירקון, באתר rest.co.il, 26 באוקטובר 2006
* דוד רוזנטל, ביתא תפוצות, באתר rest.co.il , 18 בפברואר 2007
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שפים להט"בים ישראלים
קטגוריה:שפיות ישראליות
קטגוריה:מחברות ספרי בישול ישראליות
קטגוריה:מחברי ספרי בישול ישראלים
קטגוריה:מתרגמות לעברית
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:בוגרות תיכון אילון/חדש (חולון)
קטגוריה:בוגרי תיכון אילון/חדש (חולון)
קטגוריה:להט"ביות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1972
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
קטגוריה:בוגרי בית ספר גורדון (חולון)
ווטסון

**ווטסון** (Watson) הוא שם משפחה אנגלי וסקוטי שמשמעותו "בנו של וולטר".
שיקו רי

**שִיקוֹ רֶי** (בפורטוגזית: Chico Rei) הוא גיבור תרבות אפרו-ברזילאי מיתי למחצה.

## ביוגרפיה
בסביבות שנת 1740 שועבד לעבדות גלנגה (Galanga), מנהיג שבטי מממלכת קונגו (כיום באזור הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו) יחד עם חלק ניכר משבטו. במסגרת סחר העבדים האטלנטי נישאו בני השבט על פני האוקיינוס האטלנטי ונמכרו לעבדות בברזיל. גלנגה הוטבל לנצרות וקיבל את השם פרנסיסקו.

בברזיל שועבד שיקו לעבודה במכרה זהב בעיר וילה ריקה (כיום: אורו פרטו), מינאס ז'ראיס. בעל המכרה בו עבד, המייג'ור אאוגוסטו, הבחין בסמכותו על שאר העבדים וכך דבק בו הכינוי "שיקו רי" - המלך שיקו (קיצור ל"פרנסיסקו"). גרסה אחרת טוענת כי הכינוי דבק בו עוד במהלך המסע בספינת העבדים. תוך כדי עבודתו הצפין שיקו רי פתיתי זהב על גופו ובשיערו עד אשר, כעבור כחמש שנים, צבר כמות מספקת על מנת לקנות את חירותו של בנו, ומאוחר יותר את חירותו שלו. לאחר מכן עלה בידו לרכוש את מכרה הזהב בו עבד, ורווחיו מהמכרה אפשרו לו לקנות את חירותם של אחדים מבני שבטו וכן לבנות את כנסיית אפיג'ניה  (Santa Efigênia) בעיר.

סיפורו של שיקו רי נחשב בברזיל כדוגמה להיתכנותה של מוביליות חברתית בחברה הקולוניאלית. בו בזמן הוא סמל להתנגדות האפריקאים המשועבדים לעבדות. פרנסיסקו מינון (Mignone) הלחין בשנת 1933 סמבה בשם Maracatu do Chico-Rei, המספרת את סיפורו, ואילו בשנת 1985 הופק בברזיל סרט קולנוע אודות שיקו רי, הנושא את שמו.

## לקריאה נוספת

*Richard A. Gordon, "The Slave as National Symbol in Cuban and Brazilian Cinema: Representing Resistance and Promoting National Unity in *La última cena* and *Chico Rei*", **Journal of Latin American Cultural Studies**, Volume 15, Issue 3 December 2006, pages 301 - 320 

## קישורים חיצוניים
*

*Edna Cardozo Dias, Muito além da liberdade, as minas dos Campos Gerais
*Quilombo, the Story that History Did not Tell
*Chico Rei


קטגוריה:ברזילאים
קטגוריה:ברזיל: תרבות
קטגוריה:ברזיל: עבדות
קטגוריה:עבדים