open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
השבחת יהלומים

**השבחת יהלומים** היא פעולה שבה מראה היהלום משופר, על מנת לשפר את סיכוייו להימכר. למרות זאת, יהלום שלא עבר טיפול השבחה שווה יותר, כספית, מיהלום שעבר השבחה. את ההשבחה עושה במעבדה גמולוגית מומחה בתחום הגמולוגיה, בעזרת ציוד מיוחד. קיימת חובת גילוי נאות לצרכן, בעת המכירה, לגבי כל טיפול השבחה שנעשה ליהלום.
טיפולי ההשבחה התפתחו במהלך השנים, וכיום כוללים טיפולים לשיפור ניקיון היהלום וטיפולים לשיפור צבע היהלום.

## סוגי טיפולים

טיפולים לשיפור הניקיון כוללים:

# "טיפול גלצים" - מילוי שברים ביהלום בחומר בעל תכונות אופטיות דומות ליהלום, וכך להקנות לו מראה עדין יותר.
# "קידוח לייזר" - יצירת צינור קידוח בעזרת לייזר, אל פגם כלשהו ביהלום, על מנת להלבין פגם כהה בעזרת חומצות
# "קידוח מיוחד KM" - שימוש בלייזר שלא משאיר צינור קידוח
# "הרתחה" - שימוש בחומצות וחום כדי לנקות ולהלבין לכלוכים חיצוניים או פנימיים

טיפולים לשיפור הצבע כוללים:
# צביעת האבן
# הקרנות רדיואקטיביות - חשיפת היהלום לאנרגיה אטומית שגורמת לו לפתח צבע
# "HPHT" - תהליך שחושף את היהלום ללחץ וטמפרטורה גבוהים, שגורמים ליהלום לשנות את צבעו

## קישורים חיצוניים
Diamond color treatments and identification

קטגוריה:יהלום
קטגוריה:גמולוגיה
קטגוריה:מינרלוגיה
החלטה 452 של מועצת הביטחון של האו"ם

**החלטה 452** היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שנתקבלה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות ב-20 ביולי 1979, והיא עוסקת בבנייה הישראלית בשטחים שנכבשו על ידה במהלך מלחמת ששת הימים ; יהודה ושומרון, רצועת עזה, מזרח ירושלים ורמת הגולן. ההחלטה התקבלה פה אחד מלבד ארצות הברית שנעדרה מההצבעה.

ההחלטה התקבלה כתוצאה מוועדה שהוקמה לחקור את עניין ההתנחלויות אחרי שהחלטה 446 של מועצת הביטחון של האו"ם התקבלה.
בהחלטה 452, מועצת הביטחון מגנה את חוסר שיתוף הפעולה של ממשלת ישראל עם הוועדה והביעה את דאגתה ממדיניותה של ישראל בנוגע להמשך הבנייה הישראלית בשטחים כיוון שלמדיניות זו "אין כל בסיס חוקי ומפרה את אמנת ז'נבה הרביעית הדואגת לרווחתם של אוכלוסייה אזרחית בזמן מלחמה."

"מועצת הביטחון קוראת לממשלת ישראל ולתושביה להפסיק באופן דחוף את ההקמה, התכנון והבנייה של התנחלויות בשטחים שנכבשו במהלך מלחמת ששת הימים כולל בירושלים המזרחית".

## קישורים חיצוניים
* הנוסח האנגלי של החלטה 452, באתר האו"ם. 

452
קטגוריה:התנחלויות
452
Clocks

**Clocks** הוא שיר של להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית, קולדפליי. הוא נכתב על ידי כל חברי הלהקה, ויצא בתור הסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השני שלה, *[[A Rush Of Blood To The Head]]*. השיר בנוי סביב ריף פסנתר חוזר, והוא כולל מילים נסתרות לגבי ניגודיות ונושאים שונים. *Clocks* זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הקלטת השנה", והוא נחשב לאחד משיריה המצליחים ביותר של הלהקה.

*Clocks* זכה להצלחה ביקורתית ומסחרית, כשרוב חוות הדעת היו חיוביות והתמקדו במנגינת הפסנתר שבשיר. השיר, ששוחרר בבריטניה בתור הסינגל השלישי ובארצות הברית בתור הסינגל השני מהאלבום, הגיע בשיאו למקום ה-9 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-29 במצעד הבילבורד הוט 100.

## רקע וכתיבת השיר
*Clocks* הגיח לאלבום בשלב מאוחר של הפקתו. סולן הלהקה, כריס מרטין, נכנס לאולפן ההקלטות בשעת לילה מאוחרת, ולדבריו צץ במוחו ריף שכתב וניסה על פסנתר. לדבריו, השיר הושפע בהשראת להקת הרוק מיוז. בסוף השיר ישנה מנגינת גיטרה שהוסיף ג'ון באקלנד לרצועה הבסיסית. לפני כתיבת השיר, הלהקה הכינה כבר 10 שירים לאלבום וחשבו שזה מאוחר מדי להכלילו באלבום, לאחר שהיה כמעט גמור. לכן הלהקה הקליטה גרסת דמו ל-*Clocks* ולבסוף החליטה להוסיפו לאלבום *A Rush Of Blood To The Head*.

## הצלחה מסחרית
השיר זכה להצלחה מסחרית רבה, והופיע במספר רב של פרסומות, סרטים, ותוכניות טלוויזיה, ביניהן בפרומו לחזרתו של כוכב ה-WWE האמריקאי, קורט אנגל. השיר הופיע גם בסרט הדרמה האירי, *[[In America]]*. השיר הופיע גם בסדרת הטלוויזיה הדרמה-רפואית, *[[ER (סדרת טלוויזיה)|ER]]*, והופיע גם בסדרת הדרמה האמריקאית, הסופרנוס. השיר הופיע גם בתוכנית הטלוויזיה משמרת שלישית, ובסרט ג'ונגל סיטי.

לשיר נעשו מספר רמיקסים. בין האמנים שיצרו רמיקסים הם רויקסופ, דיפ דיש וברנדי נורווד, שסמפלה את מנגינת הסינגל בשירה, *Should I Go*. ל-Clocks נוצר גרסת כיסוי רמיקס שנכללה במשחק "*Dance Dance Revolution Hottest Party*" של קונסולת ה-Wii. השיר נכלל באלבום ההופעה של הלהקה, Live 2003 בשנת 2003, ובשנת 2009 ביצוע של השיר בהופעה חיה נכלל באלבום ההופעה של הלהקה, LeftRightLeftRightLeft.

## היסטוריית מצעדים

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

* הקליפ לשיר באתר יוטיוב.

קטגוריה:שירי קולדפליי
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ויל צ'מפיון
קטגוריה:שירים על שעונים
קטגוריה:שירי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי להקלטת השנה
קטגוריה:שירי פלטינה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:סינגלים בהוצאת פרלופון
יוסף סרצ'וק

**יוסף סרצ'וק** (בפולנית: **Józef Serczuk**; 1919 – 6 בנובמבר 1993) היה מפקד יחידת פרטיזנים יהודים באזור לובלין שבפולין במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה העיד במשפטים נגד הנאצים וקיבל על כך הוקרה מיוחדת ממדינת ישראל.

## ביוגרפיה
לאחר הכיבוש הגרמני נשלחו סרצ'וק ואחיו דוד לעבודות כפייה במחנה סקרז'יסקו קמיינה ולאחר מכן הועברו לעבודות כפייה בעיר חלם.

ב-1941 נודע להם שאביהם וחלק מבני משפחתם נרצחו בגטו וכי אימם ואחותם הועברו לגטו ולודבה. בניסיון להציל את בני משפחתם, ברחו האחים לוולודבה, אך כמעט מיד לאחר שהצליחו להגיע ולמצוא את הבית בו שהו בני משפחתם, פשט הגסטפו על הגטו ושלח, בין היתר, את כל בני משפחת סרצ'וק למחנה סוביבור ברגל, מרחק של כ-10 קילומטרים. בהגיעם לסוביבור, נשלחו הנשים לתאי הגזים, בעוד הגברים נשלחו לעבודות כפייה. לאחר יום אחד במחנה, נמלט יוסף יחד עם אחיו ליער קרוב ויחד עם בורחים נוספים הוא ייסד שם גרעין של קבוצת פרטיזנים. במהלך המלחמה, הקבוצה בהנהגתו קלטה יהודים שברחו מהגטאות שבסביבה וממחנה סוביבור. בין חברי הקבוצה היה גם הסופר דב פרייברג.

לאחר השחרור הסובייטי ב-1945 התגייס דוד לצבא הפולני, והתקדם במהירות בדרגות הקצונה. ב-1948 הוא נרצח באכזריות בלובלין בידי נאו-נאצים פולנים.

עם סיום המלחמה לקח יוסף חלק בפעילות לאיתור פושעי מלחמה נאצים נמלטים באירופה, ושימש כעד במשפטי נירנברג. לאחר מכן חזר לפולין והגיש בקשה להגר לישראל, אך נענה בסירוב.

ב-1950 קיבל דרכון ועלה לישראל. מיד עם הגיעו ארצה התגייס כלוחם בצה"ל. בתום השירות נישא, התיישב ביד אליהו שבתל אביב ועסק בתעשייה וביזמות.

במהלך השנים יצא סרצ'וק לאירופה מספר פעמים כדי להעיד במשפטיהם של פושעי מלחמה נאצים. באחד מהם, משפטו של אוברשרפיהרר הוגו ראשנדורפר, הוא שימש כעד התביעה, יחד עם חיים פדר וחיים פוברוז׳ניק. לאחר שראשנדורפר הורשע ונידון למאסר עולם, הוענק לסרצ'וק אות הוקרה מיוחד ממחלקת חקירות פשעי הנאצים של משטרת ישראל.

בשנת 1967 העניק לו ראש ממשלת ישראל לוי אשכול את אות הלוחם בנאצים, ובשנת 1968 קיבל בנוסף את עיטור לוחמי המדינה.

ראה בהקמת וחיזוק צה"ל ומדינת ישראל והגברת הילודה היהודית - את נקמתו בנאצים שטבחו את כל משפחתו המורחבת.

סרצ'וק נפטר בשנת 1993 בתל אביב בגיל 74. נקבר בבית העלמין ירקון. היה נשוי, והשאיר אחריו תשעה ילדים ויותר ממאה נכדים ונינים.

## לקריאה נוספת
* דב פרייברג, **שריד מסוביבור**, רמלה, 1988
* דב פרייברג, **להיות כאחד האדם**, רמלה, 1996

## קישורים חיצוניים
* יוסף סרצ'וק, באתר איגוד הפרטיזנים
* מידע על Oberscharführer Hugo Raschendorfer וגזר הדין 
* יוסף סרצ'וק ואחיו ברשימת הניצולים מסוביבור 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אסירים בגטו לובלין
קטגוריה:אסירים במחנה ההשמדה סוביבור
סרצ'וק
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1993
מין מסוכן

**מין מסוכן** (באנגלית: **Species**) הוא סרט אימה-מדע בדיוני משנת 1995 שבוים על ידי רוג'ר דונלדסון. הסרט הוא על קבוצה של מדענים המנסים להתחקות וללכוד אחר חייזרית רוצחת המפתה זכרים אנושיים והורגת אותם.

לסרט נוצרו שני סרטי המשך; "מין מסוכן 2" ו"מין מסוכן 3" והמשך שאין לו קשר לסרטים הקודמים בשם "מין מסוכן: ההתעוררות".

## תקציר העלילה
לאחר שמדענים מכדור הארץ שלחו מסר לחלל על מנת ליצור קשר עם תרבות מתקדמת, מגיע DNA חייזרי עם הוראות כיצד להפעילו.

התפתחות ה-DNA מתקדמת על ידי המדענים מעבר למצופה, דבר שגורם לעימותים בין החייזר דמוי האישה לבין בני האדם שבסביבה המשמשים ככלי רבייה להתפתחותו המהירה והלא צפויה.

## צוות שחקנים
*בן קינגסלי - חוויאר פיץ'
*מייקל מדסן - פרסטון לנוקס
*אלפרד מולינה - דוקטור סטיבן ארדן
*פורסט ויטאקר - דן סמיתסון
*מארג' הלגנברגר - דוקטור לורה בייקר
*נטשה הנסטרידג' - סיל
*מישל ויליאמס - סיל בצעירותה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1995
קטגוריה:סרטי אימה מ-1995
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטי פלישות חוצנים
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטי רוג'ר דונלדסון
זקיפת אגודל

ממוזער|200px|זקיפת אגודל לסימון שהכל כשורה.

[200px|ממוזער|משתתפים ב[קולוסיאום שומטים את אגודלם כלפי מטה. "Pollice Verso" (=אגודל כלפי מטה באיטלקית), ציור שמן על בד מאת הצייר הצרפתי ז'אן-לאון ז'רום, 1872.]]

**זקיפת אגודל** היא מחווה גופנית שבה נזקף האגודל כלפי מעלה בעוד יתר אצבעות כף היד מקופלות לכדי אגרוף. במקומות רבים בעולם משמעותה של המחווה הבעת הסכמה או שביעות רצון.

לא ידוע מה מקורה של מחווה זו, אך יש מספר השערות בעניין. לפי אחת ההשערות, מקורה עוד בקרבות הגלדיאטורים ברומא העתיקה, כאשר בסיום הקרב, הקהל סימן באמצעות אגודלו מה לדעתו צריך להיות גורלו של הגלדיאטור המפסיד - לחיים או למוות - אם כי לא ידוע לאן בדיוק הופנו האגודלים בכל אחד מהמקרים. לפי השערה אחרת, המחווה היא שריד למנהג מימי הביניים, לפיו בסיום עסקאות ליקק כל אחד מהצדדים את אגודלו, ואז הצמיד אותו לאגודל של שותפו לעסקה. השערה שלישית מייחסת את המחווה לתקופה מאוחרת הרבה יותר. לפי ההשערה מקורה בנוהגם של טייסים אמריקנים במלחמת העולם השנייה לסמן כך לצוותי נושאות המטוסים כי הם מוכנים להמריא.

150px|ממוזער|ימין|<center>סימן ה-"Like"("אהבתי")של פייסבוק.</center>

לצד המחווה הכוללת את הנפת האגודל כלפי מעלה, התפתחה גם מחווה הפוכה, הכוללת את הנפת האגודל כלפי מטה. משמעותה של מחווה זו הפוכה - היא מביעה אי הסכמה או חוסר שביעות רצון.

זקיפת האגודל במשמעותה החיובית היא מחווה מקובלת בעולם המערבי, אך במקומות שונים בעולם לזקיפת האגודל יש משמעויות אחרות. בחלק ממדינות דרום אמריקה ומערב אפריקה, באיראן, בעיראק ובסרדיניה, מדובר במחווה בוטה ששקולה לאצבע משולשת.

בהקשרים ספציפיים, לזקיפת האגודל ייתכנו משמעויות אחרות גם בעולם המערבי. כך, למשל, היא משמשת טרמפיסטים לאיתות על רצונם בטרמפ (אף שבישראל נפוצה יותר הצבעה לכיוון הכביש באצבע המורה). במדינות אמריקה הלטינית, הביטוי המקובל לטרמפ הוא "Hacer Botella" (תרגום חופשי מספרדית: "לעשות בקבוק"), המרמז על צורת כף היד בזמן זקיפת אגודל. צוללים זוקפים את אגודלם כדי לסמן שבכוונתם לעלות לפני המים, ואילו שופטי כדורסל  מסמנים, באמצעות זקיפת שני אגודלים, על החלטתם לזרוק כדור ביניים.

זקיפת אגודל היא גם הסמל של סימן ה"Like" הפופולרי ברשת החברתית פייסבוק.

זקיפת האגודל היא גם סימון המקובל בקרב ילדים בישראל כ"ברוגז". כלומר "לא חברים". לעיתים מלווה סימון זה בדיקלום "ברוגז ברוגז לעולם, שולם שולם אף פעם". הסימון ההופכי ל"ברוגז" מכונה "שולם" ומבוצע על ידי זקיפת הזרת. לעיתים מבוצע טקס השלמה על ידי לפיתת זרתות הדדית וניענועם למילות הדיקלום "שולם שולם לעולם, ברוגז ברוגז אף פעם". דבר זה מופיע בשיר הילדים "עשר אצבעות" מאת רבקה דוידית.

## ראו גם
* אוקיי
* סימן אישור

## קישורים חיצוניים


* Brendan I Koerner, What Does a "Thumbs Up" Mean in Iraq?, 28 במרץ 2003.


קטגוריה:מחוות גופניות
קטגוריה:אגודלים
האצטדיון העירוני קריית גת

**האצטדיון העירוני [[קריית גת]]** בשדרות מלכי ישראל (קריית גת) היה מגרש הבית של קבוצות הכדורגל מכבי קריית גת ובית"ר עירוני קריית גת. האצטדיון הכיל 3,500 מקומות ישיבה ביציע אחד. בנוסף בעבר שימש האצטדיון לתהלוכות יום העצמאות.

בשנת 2000 הזמינה החברה הכלכלית של קריית גת תוכנית הרחבה משמעותית לאצטדיון בעלות משוערת של כ-53 מיליון שקלים להרחבתו בשני שלבים עד פוטנציאל של 15,000 מקומות ישיבה ושטחי חנייה ל-9,000 כלי רכב וכן מגרשי אימון חדשים, אולם תוכנית זאת לא מומשה.

בעונת 2001/2002 עת שיחקה מכבי קריית גת בליגת העל, נאלצה הקבוצה להעביר את חלק ממשחקיה הביתיים לאצטדיון סלה שבאשקלון, עקב אי עמידת האצטדיון בתקני ליגת העל. גם בשנים 2014–2016 בהיותה בליגה הלאומית, שיחקה מכבי קריית גת באצטדיון סלה באשקלון עונה אחת ובאצטדיון העירוני ברמלה בעונה השנייה. בסוף 2016 עבר האצטדיון שיפוץ קל וחזר לשמש את מכבי קריית גת.

על פי הסכם הגג של עיריית קריית גת עם רשות מקרקעי ישראל מ-2018, האצטדיון נהרס ב-7 בספטמבר 2022 ועל שטחו יוקם פרויקט "שער העיר". במקומו יוקם אצטדיון עירוני חדש ממזרח אליו עם 6,000 מקומות (ו- 10,000 בשלב ב') כחלק מקריית ספורט עירונית שתכלול גם מגרש משני עם כ-450 מקומות והיכל ספורט עירוני עם כ-4,000 מקומות, שתחבר מרקמית בין שכונת כרמי גת החדשה לעיר הוותיקה. האצטדיון החדש בכרמי גת היה אמור להתחיל את בנייתו במהלך 2023 אך הקמתו הוקפאה. נכון ל-2025 התכנון נועד להצטמצם לאצטדיון המכיל עד 3000 מקומות בשלב א' ולבסוף כ-8,000 מקומות בקיבולת סופית.

שמאל|ממוזער|250px|חגיגות יום העצמאות באצטדיון

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קריית גת
קטגוריה:קריית גת: ספורט
קטגוריה:קריית גת: מבנים
קטגוריה:ישראל: אצטדיוני כדורגל שנהרסו
Evolver

***Evolver*** הוא אלבום הסטודיו השלישי של אמן ה-R&B האמריקני, ג'ון לג'נד. האלבום יצא לאור באוקטובר 2008, תחת חברת התקליטים GOOD Music שייסד אמן ההיפ הופ, קניה וסט, שהיה גם אחראי בחלק מהפקת האלבום. באלבום ישנן הופעות אורח גם של אסטל, ברנדי נורווד ואנדרה 3000.

האלבום הגיע בהופעת הבכורה שלו למקום ה-4 במצעד הבילבורד 200, כשמכר מעל 130,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. עד כה, האלבום מכר מעל 610,000 עותקים בארצות הברית והגיע למעמד אלבום זהב במדינה. מהאלבום יצאו 3 סינגלים, ביניהם השיר המצליח "Green Light".

## רשימת השמעה

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי ג'ון לג'נד
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי קניה וסט
המוזיאון האמנותי של דרבי

[ממוזער | הבניין מ-1876, בו נמצאת היום בעיקר [הספרייה המרכזית של דרבי]] 
**המוזיאון האמנותי של דרבי** (אנגלית: Derby Museum and Art Gallery) הוקם בשנת 1879, יחד עם הספרייה המרכזית, בבניין חדש, מעוצב על ידי ריצ'רד ניל פרימן, וניתן לעיר דרבי על ידי מייקל תומאס בס, מבשל בירה שגר בדרבי. האוסף כולל גלריה שמציגה את הציורים של יוסף רייט של דרבי. תערוכות נוספות מכילות ארכאולוגיה, היסטוריה של הטבע, גאולוגיה ואוספים צבאיים. הגלריה לאמנות פתוחה מאז 1882. 

המוזיאון החל לפעול עם הקמתה של **החבורה למוזיאון והיסטוריה טבעית בעיר דרבי והמחוז**, ב-10 בפברואר 1836. היא הייתה חברה פרטית שמומנה על ידי חבריה.

## קישורים חיצוניים
 
* 

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:אנגליה: מוזיאונים
קטגוריה:דרבי (עיר)
וולטר ריס

**וולטר סטיבן "וולי" ריס** (באנגלית: **Walter Steven "Wally" Ris**; 4 בינואר 1924 – 24 בדצמבר 1989) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי (לונדון 1948) בעל שתי מדליות זהב כולל במשחה ל-100 מטר חופשי ושיאן עולם.

## ביוגרפיה
ריס נולד וגדל בשיקגו, אילינוי, בנם של מהגרים שנמלטו מהמהפכה הבולשביקית ואחד משלושה אחים. הוא בלט בכדורגל, בבייסבול ובשחייה. הוא נבחר לנבחרת הכדורגל באוניברסיטת אילינוי בפברואר 1942 אך מלחמת העולם השנייה קטעה את תוכניותיו. בתקופת המלחמה הוא שירת בצי האמריקאי בימות הגדולות בתפקיד הדרכה, ובתום המלחמה הוא בחר ללמוד ולהתאמן בהדרכתו של דייב ארמברוסטר באוניברסיטת איווה.

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה ריס בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 57.3 שניות, לפני בן ארצו אלן פורד שיאן העולם (57.8 שניות) וגזה קאדאש מהונגריה (58.1 שניות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 8:46.0 דקות, לפני הונגריה (8:48.4 דקות) וצרפת (9:08.0 דקות).

לאחר שפרש משחייה תחרותית התחתן ריס עם חברתו ללימודים וירג'יניה הייזן ונולדו להם 4 ילדים. בשנת 1950 הוא עבד כמנהל וגייס כספים במועדון ספורט באיווה.

בשנת 1960 עבר ריס עם משפחתו למישן וייחו, קליפורניה שם עבד במכירת ציוד ספורט.

במשחקים האולימפיים שנערכו בלוס אנג'לס 1984 היה ריס אחד האחראים בתחרויות השחייה.

בשנת 1989 נפטר ריס מהתקף לב בביתו.

## תארים והישגים
* ריס זכה חמש פעמים ברציפות במדליית זהב במשחה ל-100 יארד חופשי באליפות ארצות הברית בין השנים 1949-1945.
* בשנת 1949 זכה ריס בתואר השחיין המצטיין של אליפות המכללות של ארצות הברית.
* בשנת 1966 זכה ריס להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

## ראו גם

*התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי (ויקיפדיה האנגלית)

## קישורים חיצוניים

* ריס, האלוף האולימפי מ-1948 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת איווה
קטגוריה:אילינוי: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1989
שיר עבודה

"**שיר עבודה**" הוא שיר קבוצתי המושר במהלך עבודה פיזית ומשעממת החוזרת על עצמה. שירי עבודה מפיגים את השעמום ומזרזים את הפועלים בשעת עבודה קשה ומונוטונית, וכן יוצרים תיאום של המלאכה לפי מקצבי השירים. משום כך, השירים מותאמים בדרך כלל לקצב של תנועות הגוף של העובדים (למשל, חתירה במרץ, קציר).

שירי עבודה מביאים גם לפיתוח תחושת קרבה ושותפות בקרב העובדים. ברוב המקרים, השירים הללו מועברים בעל פה והמילים בהם אינן קבועות, אלא ניתנות להתאמה על פי אלתורי הזמרים. המוזיקה מושרת בדרך כלל במקהלה לצד זמר המוביל את השירה.

מקורם של שירי העבודה הקדומים הידועים לנו כיום, הוא ממצרים העתיקה. דוגמה לשיר עבודה קצר שהשתמר במקרא הוא "שירת הבאר" בספר במדבר כא:

חוקרי מקרא שונים, ביניהם הרמן גונקל, מזהים שירים רבים נוספים במקרא כשירי עבודה שנוגנו בזמן הקציר והבציר.

המבנה החברתי הייחודי בארצות הברית ותרבות העבדים בה הביאו ליצירת ז'אנרים ייחודיים של שירי עבודה כגון ג'אז ובלוז, שהשפיעו על המוזיקה של המאה ה-20. ניתן למצוא דוגמה יפה של שיר עבודה דרום אפריקאי בתחילת הסרט "אחי, איפה אתה?" של האחים כהן, בביצוע של זמר הג'אז ג'יימס קרטר לשיר "פו לזרוס" (Po Lazarus). שיר עבודה נוסף שהתפרסם בזכות הביצוע של הארי בלפונטה הוא השיר הג'מייקני "Banana Boat Song".

## שירי עבודה עבריים
בין שירי העבודה העבריים הידועים בעת החדשה:
* "שיר העבודה והמלאכה" - מילים: חיים נחמן ביאליק, לחן: נחום נרדי
* "שיר העבודה" - מילים:נתן אלתרמן, לחן: נחום נרדי
* "במחרשתי" - מילים ולחן: אליקום צונזר
* "שיר עבודה" ("יה חי לי לי הה עמלי") - מילים: נח שפירא, לחן עממי
* "שיר הכביש" ("הך פטיש") - מילים: נתן אלתרמן, לחן: דניאל סמבורסקי
* "שיר הנמל" - מילים: לאה גולדברג, לחן: רבקה לוינסון
* "אנו נהיה הראשונים" - מילים: יוסף הפטמן, לחן עממי

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סוגי שירים
קובי מור

**יעקב (קובי) מור** (נולד בשנת 1952) הוא איש מנהל ישראלי. בין השנים 2007–2012 שימש מנכ"ל רשות שדות התעופה.

## ביוגרפיה
מור החל לעבוד ברשות שדות התעופה בשנת 1976, ומאז שימש בתפקידים שונים. במשך שנים הוא ניהל את שדות התעופה עובדה ואילת. הוא עמד בראש חטיבת התפעול ומבצעי הקרקע בנמל התעופה בן-גוריון, והקים בו את אגף השירות לנוסע ואת המחלקה למניעת עבירות. בתפקידו האחרון היה מנהל נמל התעופה בן-גוריון.

בשנת 2004, לאחר עשרים ושמונה שנות פעילות, פרש מור מרשות שדות התעופה. בשנת 2005 התמנה למנכ"ל עיריית גבעתיים.

בדצמבר 2007 נבחר מור על ידי שר התחבורה שאול מופז למנכ"ל רשות שדות התעופה, כמחליפו של המנכ"ל הקודם גבי אופיר. בתקופת כהונתו של מור הושם דגש על כניסת רשות שדות התעופה לעידן הטכנולוגי, והוספת אמצעים טכנולוגיים לשיפור הבטיחות בנמל התעופה בן-גוריון. אחד החידושים היה השימוש במערכת הזיהוי הביומטרי. באוקטובר 2011 ביקש לפרוש לאחר תום קדנציה בת ארבע שנים, ובאפריל 2012 סיים את תפקידו. החליף אותו יעקב גנות.

כיום משמש מור כמנהל מינהל פיתוח הקרקע, בקרן הקיימת לישראל.

מור נשוי בשנית לדוריס, לשעבר מנהלת אגף הרווחה בעיריית מודיעין, ואב לחמישה. הוא תושב מכבים-רעות.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:מנהלי רשות שדות התעופה
קטגוריה:מנהלי נמל התעופה בן-גוריון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
לורה סאן ג'אקומו

**לורה סאן ג'אקומו** (באנגלית: **Laura San Giacomo**; נולדה ב-14 בנובמבר 1962) היא שחקנית אמריקאית. התפרסמה בזכות תפקידה בסרטים "סקס, שקרים ווידאוטייפ" ו"אישה יפה" ובסדרה "תהרוג אותי וזהו", הייתה מועמדת לשני פרסי גלובוס הזהב ולפרס באפט"א.

## ביוגרפיה
סאן ג'אקומו היא אמריקאית ממוצא איטלקי שנולדה בעיירה ווסט אורנג' שבניו ג'רזי, למריג'ו ולג'ון סאן ג'אקומו. היא גילתה את אהבתה למשחק כשלמדה בתיכון, ולאחר שסיימה לימודי תואר באמנות, עברה להתגורר בניו יורק. סאן ג'אקומו החלה את דרכה בתיאטרון, והופיעה במחזות בניו יורק ובלוס אנג'לס.

היא נחשפה לראשונה למצלמות בתפקידי אורח שעשתה בסדרות הטלוויזיה "המשווה" (אנ'), "מיאמי וייס" ו"כל ילדיי".
ב-1989 עשתה ס,אן ג'אקומו את הופעת הבכורה הקולנועית שלה בסרט הדרמה העצמאי "סקס, שקרים ווידאוטייפ" בתור סינתיה אחותה הברמנית של אן מולאני (אנדי מקדואל).
סאן ג'אקומו זכתה בפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית המשנה הטובה ביותר והועמדה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס באפט"א.

ב-1990 התפרסמה סאן ג'אקומו בקנה מידה עולמי בקומדיה "אישה יפה" בה שיחקה את קיט דה לוקה, חברתה הפרוצה של ויוויאן וורד (ג'וליה רוברטס). הופעותיה הידועות הנוספות בקולנוע היו גם במערבון "אקדח אישה ו...נשיקה" לצידו של טום סלק, ובסרטי הפשע "להתגרות במוות" ו"משחקי גנגסטה".

ב-1993 שיחקה סאן ג'אקומו בסרט הדרמה הטלוויזיוני "לטובתם האישית" לצדה של אליזבת פרקינס. ב-1994 היא השתתפה בסדרת האימה "עמדה", בהפקתו של סטיבן קינג, על פי תסריטו. ב-1997 היא נבחרה להוביל את צוות השחקנים של הסיטקום "תהרוג אותי וזהו", סאן ג'אקומו גילמה בסדרה במשך שבע עונות את העיתונאית הצדקנית בעלת הפתיל הקצר מאיה גאלו, תפקיד עליו הועמדה לפרס גלובוס הזהב. ב-2001 שיחקה בקומדיה הטלוויזיונית של רשת Showtime "הנזירה מריה מסבירה הכל" בכיכובה של דיאן קיטון.

היא שיחקה בשלוש עונות הדרמה המשטרתית "להציל את גרייס" את השוטרת המיוחדת לזיהוי פלילי ריטה רודריגז חברתה הטובה של הדמות הראשית הבלשית גרייס האנהדארקו (הולי האנטר).

בשנת 2022 ביצעה הופעת אורח בסדרה הקומית "סנטה במשרה חלקית – ההרפתקה ממשיכה" מבית שירות "דיסני+".

## חיים אישיים
סאן ג'אקומו היא אמא לבן הסובל משיתוק מוחין מנישואיה הראשונים לשחקן קמרון דיי.
בשנת 2000 התחתנה עם השחקן מאט אדלר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מדבבות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קרנגי מלון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרנגי מלון
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא איטלקי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1962
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
פרוסניום

[ממוזער|250px|פנים בניין ה[אודיטוריום בשיקגו שנבנה ב-1887. המסגרת המלבנית מסביב לבמה היא קשת "פרוסניום"]]
תיאטרון **פרוסניום** הוא מונח מתחום התיאטרון שהמאפיין העיקרי בו הוא מסגרת קשתית גדולה (נקראת "קשת פרוסניום" למרות שאינה בהכרח קשתית), הממוקמת בקדמת הבמה. מקור המושג בתיאטרון הרומי. אטימולוגית, המילה פרוסניום (באנגלית proscenium, מלטינית proscaenium, מיוונית proskenion) מורכבת מ-pro במשמעות "לפני", ו-skene במשמעות "במה, אוהל, ביתן" (ו-ium סיומת לטינית).

בתיאטרון פרוסניום, הקהל משקיף ישירות על הבמה, אשר לרוב מורמת מטר או שניים מעל השורה הראשונה, וצופה בהופעה דרך "הקשת". החלל בו הצופים יושבים נקרא "בית". הבימה המרכזית היא החלל מאחורי קשת הפרוסניום, לרוב היא מופרדת במסך קדמי היכול לרדת או להיסגר מהצדדים ולאמצע. האזור מלפני המסך נקרא "אפרון" ("apron") או "קדמת-בימה". אזורים אחרים בבימה המופרדים בקשת פרוסניום או בכל מסך אחר, נקראים אגפים (wings), והחלל שמעל הבמה שמוחבא מאחורי הקצה העליון של הקשת נקרא "flyspace". כל חלל אחר המוסתר מהצופים נחשב "מאחורי הקלעים". גודל הבמות יכול לנוע בין חללים קטנים ועד לגובה של מספר קומות.

כיום, תיאטראות הנקראים "פרוסניום" הם אלו שבהם הצופים מביטים ישירות בבמה ואין קהל אשר נמצא מצדדיה האחרים של הבמה, גם אם אין קשת פרוסניום "רשמית" מעל הבמה.

## ראו גם
* הקיר הרביעי

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תיאטרון
מעיינות ראש העין

**מעיינות ראש העין**, הקרויים גם **מעיינות הירקון**, נמצאים למרגלות תל אפק, בתחומי הגן הלאומי ירקון שהוקם סביבם. מעיינות אלה הם מקור נביעתו של נחל הירקון (הניזון גם משלושה נחלי אכזב הזורמים אליו). המעיינות משתרעים על שטח של כ-250 דונם. עד המאה העשרים זרמו מי המעיינות לנחל הירקון, אך כיום מרבית המים משולבים במפעלי השקיה ואינם מגיעים לירקון.

## ניצול מי המעיינות
בשנות ה-20 של המאה ה-20, בעת ששלטונות המנדט הבריטי חיפשו פתרון לאספקת המים לירושלים המתפתחת, עלה הרעיון להביא מים ממעיינות ראש העין, אולם השלטונות בחרו באופציות זולות יותר בדמות מעיינות עין פואר. בתחילת שנות ה-30 נבחנו שתי אפשרויות: הירדן והירקון. הירדן קרוב יותר לירושלים אך נמוך הרבה יותר מנחל הירקון ולשם העלאת המים לגובה נדרשו אמצעים טכנולוגיים מורכבים יחסית, ולכן, החליטו הבריטים להעדיף את חלופת מפעל ירקון-ירושלים. העבודות החלו בשנת 1933. באמצעות משאבות שהוצבו במקורות הירקון הוזרמו מים עד לשער הגיא ומשם באמצעות משאבות נוספות לתוך העיר. מעיינות ראש העין היו בתקופת המנדט הבריטי למקור המים העיקרי והחשוב ביותר של ירושלים. הם סיפקו 13,000 מטרים מעוקבים של מים ביממה, כמות שהספיקה לכל ירושלמי למלא אמבטיה שלמה בכל יום.

באביב 1948 הוחזק אזור ראש העין על ידי כוחות עיראקיים, אך המשאבות המשיכו להזרים מים לירושלים, ותופעלו על ידי מהנדס יהודי שהגיע בליווי צבאי בריטי לשם תחזוקה שוטפת. ב-7 במאי 1948 הפסיקו העיראקים את פעילות המכונות והודיעו שלא יסכימו להפעלתם. ב-30 במאי 1948 כבשו חיילי האצ"ל את ראש העין ואת מכון המים, אולם נסוגו בהתקפת נגד. עם כניסת ההפוגה ראשונה לתוקפה, ביקשה ישראל מהערבים להפעיל את המשאבות במכון המים, אולם הדבר לא יצא אל הפועל. ביולי 1948 נכבש מפעל המים בראש העין בידי צה"ל ונעשו עבודות להשמשת המכונות בתקווה שבמהרה יהיה ניתן לחדש את אספקת המים לירושלים בצינור ראש העין - ירושלים. לקראת סוף יולי 1948 הודיעו הטכנאים שהמשאבות תקינות וניתן להפעילם. אולם ב-12 באוגוסט 1948 פוצצה תחנת השאיבה בלטרון והתקוות להחזרת קו המים לפעולה במהרה, נגוזו.

בתחילת שנות ה-50 עודד דוד בן-גוריון את יישוב הנגב. גם הוא הסכים כי הירקון הוא מקור מים משמעותי והורה על הקמת מפעל ירקון-נגב. את מי הירקון שאבו שלושה מנועים של משחתות אמריקאיות ממלחמת העולם השנייה שהוסבו למשאבות מים ונקברו תחת גבעה משוריינת בגבעת השלושה. הסיבה לשריון הייתה שהגבול עם ירדן עבר במרחק של 3 קילומטרים ממקורות הירקון והיה חשש שמא יפגיז הלגיון הירדני את המפעל וכך תושבת אספקת המים לנגב. מפעל ירקון-נגב נחנך בשנת 1955, ובשנת 1964 השתלב במערכת המוביל הארצי.

בשנות ה-60 שאב מפעל ירקון-נגב כ-90 אחוז ממי הירקון לטובת תושבי תל אביב ודרום הארץ. כתוצאה מכך הדרדרה ספיקתו של הנחל עד כדי 500 מטר קוב בשעה ולעיתים נעצרה הזרימה כליל כך שאפיק הנחל החל להיסתם ולהפוך למפגע תברואתי.

מתוך שפיעה ממוצעת של 220 מיליון מטר מעוקב בשנה, זורמים כעת לירקון רק 2.7 מיליון מטר מעוקב מים בשנה, כלומר 1.2% בלבד מהשפיעה הכוללת.

בסמוך למעיינות פועל מרכז הדרכה למבקרים של חברת "מקורות".

## ראו גם
* הגן הלאומי ירקון

## קישורים חיצוניים
* מעיינות ראש העין, באתר של עיריית ראש העין
*  תל אפק 3D - תמונות בתלת־ממד מהגן הלאומי ירקון וממפעל המים המנדטורי, באתר "המימד השלישי"
* , צילום: מיכאל יעקובסון

## הערות שוליים

קטגוריה:נחל הירקון
ראש העין
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: גופי מים
בנג'מין ברפמן

**בנג'מין "בן" ברפמן** (באנגלית: **Benjamin Brafman**; נולד ב-21 ביולי 1948 בברוקלין) הוא עורך דין יהודי-אמריקאי. התפרסם בתור סנגור של נאשמים ידוענים.

## ביוגרפיה
### שנותיו הראשונות
ברפמן נולד למהגרים יהודים מאירופה. אמו, רוז, הייתה היחידה במשפחתה שהצליחה להימלט מצ'כוסלובקיה לניו יורק בשנת 1938, ואביו סול נולד בווינה, ממנה נמלט עם הוריו לאחר ליל הבדולח, בשנת 1939. ברפמן גדל בקראון הייטס ובהמשך בשכונה היוקרתית בל הארבור בניו יורק. הוא קיבל חינוך אורתודוקסי קפדני, ולמד בישיבת תורה ודעת. הוא בוגר של ברוקלין קולג' ואוניברסיטת צפון אוהיו, ובעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת ניו יורק. בצעירותו עבד לתקופה קצרה בתור סטנדאפיסט ב"רצועת הבורשט" בהרי קטסקיל.

### קריירה משפטית
ברפמן החל את הקריירה המשפטית שלו במשרד התובע של ניו יורק בשנים 1976–1979. עם פרישתו בשנת 1980, הוא פתח בניו יורק משרד עורכי דין למשפט פלילי עם דגש על עבירות צווארון לבן. בשנת 1997 נבחר ברפמן על ידי הניו יורק מגזין ל"עורך הדין הפלילי הטוב ביותר בניו יורק".

ברפמן התפרסם כעורך דין פלילי של מספר נאשמים בולטים. כך, לדוגמה, הוא הצליח להשיג בשנת 1999 זיכוי מלא פה אחד של הראפר פי דידי (שון קומבס) מאשמת שוחד והחזקה בלתי חוקית בנשק. כמו כן הביא לזיכויו של המחוקק הניו-יורקי דוב היקינד, וייצג, בין היתר, את אנשי המאפיה וינסנט "הסנטר" גיגאנטה וסמי "השור" גווראנו, את הראפר ג'יי זי בשנת 2001, ובשנת 2004 השתתף בצוות ההגנה של מייקל ג'קסון במשפט בו הואשם בהתעללות בילדים. בשנת 2011 ייצג את ראש קרן המטבע הבינלאומית לשעבר דומיניק שטראוס קאהן לאחר שהואשם בעבירות מין.

### חיים אישיים
ברפמן מתגורר בלורנס בניו יורק, ונשוי ללינדה, ספרנית. בנו דוד הוא ראש כולל ומנהל תלמוד תורה ברמת אשכול, ואחיו הגדול אהרן כיהן כמנהל ישיבת פאר רוקאוואי. ברפמן מכהן כחבר דירקטוריון במכון לחקר השואה מיסודו של דייוויד ויימן, וכשומר מצוות, הוא מתזמן את מועדי המשפטים בהם הוא משתתף כך שלא יחולו בשבתות ומועדי ישראל. כמו כן הוא מרצה לעיתים תכופות בנושאי הגנה פלילית, ופעיל במגוון רחב של ארגוני צדקה.

## קישורים חיצוניים

* 
* Little Big Man, כתבת פרופיל באתר ניו יורק מגזין
* PUBLIC LIVES; A Savvy, Scrappy New York Lawyer for Jackson, באתר הניו יורק טיימס, 12 בפברואר 2004
* בנג'מין ברפמן, מוסר במקום העבודה, מגזין איחוד האורתודוקסים, חורף 2005/5766 - כרך 66, מס '2, באתר Jewish action 
* בנג'מין ברפמן, נאום על יום השואה, באתר אש התורה, 28 במאי 2011 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:חרדים אמריקאים
קטגוריה:עורכי דין יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת תורה ודעת
קטגוריה:בוגרי ברוקלין קולג'
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת צפון אוהיו
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
בקעה להתגדר בה

**בִּקְעָה להתגדר בה** או **מקום להתגדר בו** הוא ניב שמקורו בתלמוד, המתאר מצב שבו המעשה הרצוי היה מוזנח בעבר או שלא נפסקה בו הלכה (בלשוננו כיום: לָאקוּנָה), עד שהגיע אדם ו"התגדר" בתחום זה; כלומר - תיקן את המצריך תיקון, או למד וחקר את הנושא שלא נלמד בעבר, ופסק בו הלכה.

## מקום להתגדר בו

מקור הביטוי בתלמוד הבבלי: 

במאמר זה משמעות הביטוי "מקום הניחו לי אבותי להתגדר בו" היא שאין ראוי להיות תמיד שמרן ולא לקבל חידושים שלא נהגו בהם האבות, כי האבות הניחו מקום לדורות הבאים לתקן את המציאות, כפי שהמלך חזקיהו השמיד את נחש הנחושת ששימש לעבודה זרה, ולא נמנע מכך רק מפני שאבותיו הצדיקים, אסא ויהושפט לא עשו זאת. משמעות המילה "להתגדר" בביטוי זה היא לבנות גדר, להקיף שטח שהיה פרוץ ומופקר, ובהשאלה – לתקן מצב של מציאות מוזנחת.

## בקעה להתגדר בה

בתלמוד הבבלי נכתב: 

המילה "בִּקְעָה" בביטוי זה עשויה להתפרש בשני מובנים:

* בקע, פרצה. רב מצא מקום פרוץ בגדר וגדר אותו. ובהשאלה, רב תיקן ופסק הלכה בנושא שהיה פרוץ ולא מטופל.
* בקעה, עמק מחוץ לעיר שלא נהגו להקיפו בגדר. בקעה משמשת בהקשר זה כפרפרזה על הדיון ההלכתי בדיני שכנים בתחילת מסכת בבא בתרא, העוסק בהבחנה שבין גינה לבקעה; המשנה קובעת כי "גינה" הוא מקום שנהוג לגדור אותו, ואילו בקעה היא מקום שלא נהוג לגדור אותו. כלומר, בביטוי זה נעשה שימוש במושג בקעה, כמקום שנהוג שלא לגדור אותו, כדי לתאר תחום שלא נלמד ולא נחקר עד כה, ומי שלומד או חוקר תחום זה נחשב כמי שגודר את הבקעה.

הביטוי המקובל בימינו "בקעה להתגדר בה" היא צירוף של הביטוי "בקעה מצא וגדר בה גדר" ושל הביטוי "מקום הניחו לי אבותי להתגדר בו".

בימינו הורחבה משמעות הביטוי, והיא כוללת כל מצב שבו יש תחום הפתוח לפרשנויות שונות.

## הערות שוליים

קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
סימורג

[שמאל|ממוזער|250px|אריג משי [האימפריה הסאסאנית|סאסאני במרכזו סימורג וסביבו פנינים. מהמאה ה-7 לספירה]]
**סִימוּרג** (בפרסית: **سیمرغ**) הוא שמו המודרני של יצור מכונף מן המיתולוגיה הפרסית. הסימורג הוא חלק מהאמנות בתרבות האיראנית, ומופיע גם באזורים אחרים שהיו תחת ההשפעה התרבותית הפרסית. מקור השם "סימורג" בפרסית אמצעית (פהלוי), שם הוא נקרא sēnmurw,ומופיע גם בפזנד כ-sīna-mrū. באוסטא נקרא היצור mərəγō Saēnō, כלומר "הציפור [ששמה הוא] סינא". 

במרוצת השנים, וכחלק מההשפעה האיראנית על האומנות הערבית, אומצה דמותו של הסימורג באומנות הערבית, ואף באומנות האיסלאמית. לעיתים מזהים את הסימורג עם ה"ענקא" (בערבית: عنقاء).

## מיתולוגיה
סימורג מתואר באמנות האיראנית כיצור מכונף בצורת ציפור ענקית, אשר ביכולתה לשאת בעזרת כנפיה פיל או לויתן. הסימורג הוא סוג של טווס בעל ראש של כלב וציפורני אריה, לפעמים גם עם פנים אנושיות. הסימורג הוא נדיב מטבעו. הוא משתייך במידה מסוימת למשפחת היונקים, בעל שיניים. יש לו איבה כלפי נחשים, וסביבתו הטבעית מרובה מים. נוצותיו אמורות להיות בצבע נחושת. במקורות יהודיים הוא זוהה לעיתים עם ה"זיז" - הציפור המיתולוגית המקראית.

אטימולוגיה עממית מפרשת את שמו כמורכב משני חלקים: "סי" ו"מורג". "סי" בפרסית הוא 30 ו"מורג" הוא "ציפור", או "עוף". הסבר עממי זה מתאים לאגדות המספרות, למשל, כי סימורג היה גדול או שווה ערך לשלושים ציפורים רגילות או שהוא בעל 30 צבעים (siræng). אטימולוגיה עממית אחרת מסבירה את השם כמורכב מן המילים "סים" (כסף, כסוף) ו"מורג" (ציפור, עוף).

אגדות איראניות אחרות מנסות לבחון את מצבה של הציפור אשר חזתה את הרס העולם 3 פעמים. סימורג הם 30 יצורים באחד, שלמדו רבות על החיים ובמשך זמן רב. הם 30 כי עליהם לאחוז בידע העצום של כל ימי עולם. באגדה אחרת, סימורג אמור לחיות 1,700 שנים, לפני שהוא צולל בעצמו אל תוך הלהבות (בדומה לעוף החול).

## בתיאטרון
דמות זו מופיעה במחזה הרצאת הציפורים על פי חיבורו של פריד א-דין עטאר, יוצר סופי מן המאה ה-12 שחי באיראן. הספר של עטאר עובד למחזה בידי ז'אן-קלוד קרייר ופיטר ברוק עבור הצגה בבימוי ברוק שהועלתה בתיאטרון בוף דה נור החל משנת 1978. המחזה תורגם לעברית בידי אוריאל זוהר בשנת 1996.

## בספרות העברית
רומן בשם סימורג, צפור האש, מאת הסופר בן-ציון יהושע-רז: ברומן נפרש עולמו של אלישע-חי, ותנועתו מאפגניסטן לישראל בתקופת המנדט ושלל העימותים הבין תרבותיים בכל התחומים- מהמוזיקה ועד למנהגי הדור הישן, האמונות הדתיות והפוליטיות. יצא ב-2024 באנגלית תחת השם: Simorgh - An Afghan Jew on the Silk Road - By Benzion D. Yehoshua, בהוצאת  Darmstadt edition-tethys.  

## ראו גם

* זיז (מיתולוגיה), עוף פלאי המוזכר בספר תהילים
* פגסוס, סוס מכונף אגדי מהמיתולוגיה היוונית

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מיתולוגיה פרסית
קטגוריה:שאהנאמה
קטגוריה:יצורים מיתולוגיים
קטגוריה:יצורי כלאיים מיתולוגיים
שוודים

**שוודים** (**svenskar**, "סְווֵנְסְקַר") הם קבוצה אתנית שאפיוניה המרכזיים הם השפה השוודית כשפת אם, תרבות משותפת, והיסטוריה של השתייכות נוצרית-פרוטסטנטית. חלקם המכריע של בני קבוצה זו חיים בשוודיה, שם הם מהווים רוב; כשמלבדם קהילות קטנות יותר של דוברי-שוודית מתקיימות באופן מסורתי כמיעוטים בפינלנד ובאסטוניה מאז ימי הביניים ומשתייכות גם הן לשוודים, וקרויות, בהתאמה, פינו-שוודים ואסטונים-שוודים. במפנה המאה ה-20 היגרו שוודים רבים משוודיה לאמריקה, בעיקר לארצות הברית – שם הם יצרו קבוצה שהיום מונים צאצאיה כ-4.5 מיליון נפש (קרוב ל-2% מאוכלוסיית ארצות הברית), מרביתם במערב התיכון; עם זאת, מרבית האמריקנים שמוצאם שוודי דוברים היום אנגלית כשפת-אם.

## היסטוריה
מקורם של השוודים בעיקר בשבטים סקנדינביים, שבעצמם היו חלק מהשבטים הגרמאניים. המושג "שוודי" (Svensk) כמציין שמו של עם התפתח כשם תואר משמם של הסוויונים (Suiones), שנזכרים כבר בחיבורו של טקיטוס מסוף המאה הראשונה, "גרמאניה", ושהעניקו את שמם לסוויאלנד, היא הארץ ההיסטורית המרכזית של שוודיה (שתי האחרות הן יטאלנד, על שמם של הגותים; ונורלנד – "ארץ הצפון"). מלכתחילה יוחס השם סוואים לתושבי חבלי הארץ שסביב אגם מלארן בלבד. באסופת חוקים מתחילת המאה ה-13 נעשתה הבחנה בין "שוודים, וסטרוגותים וסמולנים". בספר ההיסטוריה השוודית הראשון, שנכתב במאה ה-14, מופיע הביטוי "אוּפְּלנ(ד)ים" במה שנראה כהתייחסות ליושבי אופלנד, "שוודים-עיליים", או פשוט תושבי שוודיה. המונח Svenskar במשמעות של ימינו, אם כן, הופיע לראשונה רק במאה ה-15, בהקשר של התנגדות למלכי האיחוד, פקידים בכירים וגורמים זרים באופן כללי.

## החברה השוודית: שוודים ושאינם-שוודים
נכון לשנת 2010 חיים 9,428,054 תושבים בשוודיה, בצפיפות של 21 נפש לקמ"ר – עם הבדלים ניכרים בין המחוזות השונים. קרוב ל-18% מהאוכלוסייה אינם ילידי הממלכה או שהוריהם נולדו מחוצה לה. עיקר גלי ההגירה באו לאחר מלחמת העולם השנייה ולא נעצרו מאז. הסאמים מהווים מיעוט ילידי במדינה, ומספרם כ-17 אלף. מיעוטים ותיקים אחרים כוללים את הפינים והצוענים.

נכון ל-2007 חברים מעל 6.8 מיליון מהשוודים בכנסייה השוודית, מוסד לותרני שנהנה ממעמד מרכזי בטקסי חיים ומעבר. שליש מהשוודים אינם מאמינים באלוהים או בכוח עליון כלשהו.

## ראו גם
* שוודיה החדשה
* ויקינגים
* יהודים שוודים
* המהומות בשוודיה (2013)

## קישורים חיצוניים

* מידע על החברה השוודית, באתר הרשמי של שוודיה 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:עמי אירופה
קטגוריה:שבטים גרמאניים
קטגוריה:שוודיה: קבוצות אתניות
החלטה 465 של מועצת הביטחון של האו"ם

**החלטה 465** היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שנתקבלה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות ב-1 במרץ 1980, והיא עוסקת בבנייה הישראלית בשטחים שנכבשו על ידה במהלך מלחמת ששת הימים; הגדה המערבית, רצועת עזה, מזרח ירושלים ורמת הגולן ועל מניעת יציאתו של ראש עיריית חברון להגיע אל מוסדות האו"ם בארצות הברית. ההחלטה התקבלה פה אחד על ידי כל חמש עשרה המדינות החברות במועצת הביטחון של האו"ם.

ההחלטה מגנה את חוסר שיתוף הפעולה של ממשלת ישראל עם המשלחת שהוקמה לאחר החלטה 446 של מועצת הביטחון של האו"ם.
ההחלטה מגנה גם את החלטת ממשלת ישראל לתמוך במפעל ההתנחלויות בשטחים שנכבשו במהלך מלחמת ששת הימים כולל מזרח ירושלים וההשלכות על האוכלוסייה הערבית בשטחים הללו כתוצאה מהבנייה.
ההחלטה שמה דגש רב על ההשלכות העתידיות החמורות של מדיניות ההתנחלויות על כל ניסיון להגיע לשלום ישים, הוגן וארוך טווח במזרח התיכון.

## סעיפי ההחלטה
* גינוי חריף על החלטת ישראל למנוע את הגעתו של ראש עיריית חברון, פאהד קוואסמה, אל מוסדות האו"ם בארצות הברית.
* המועצה נחושה על כך שכל הפעולות שננקטו על ידי ישראל על מנת לשנות את האופי, הדמוגרפיה והמוסדות של השטחים שנכבשו ב-1967 כולל ירושלים המזרחית, אינם בעלי בסיס חוקי ומדניותה של ממשלת ישראל להעביר אזרחים אל שטחים אלו, דהיינו הקמת התנחלויות, מהווים הפרה בוטה של אמנת ז'נבה הרביעית. כמו כן, מדיניות זאת מהווה מכשול רציני על מנת להגיע לשלום ישים, צודק וארוך טווח במזרח התיכון.
* המועצה מגנה את ההמשך והנחישות שבה ישראל פועלת לשם מדיניות הבנייה בשטחים וקוראת לממשלת ישראל ולאזרחי ישראל לפרק את ההתנחלויות הקיימות ולהפסיק באופן בהול את התכנון, ההקמה והבנייה של התנחלויות בשטחים הערבים שנכבשו בשנת 1967 כולל מזרח ירושלים.
* המועצה קוראת לכל המדינות לא לעזור לישראל בשום דרך שקשורה לבנייה בשטחים שנכבשו ב-1967.

## תמיכת ארצות הברית בהצבעה
שגריר ארצות הברית באו"ם דונלד מקהנרי הצהיר במועצת הביטחון מיד לאחר ההצבעה כי ארצות הברית מחשיבה את הרזולוציה כהמלצה בלבד ולא כמחייבת. ב-3 במרץ 1980 הבהיר הנשיא קרטר את עמדת ארצות הברית שהיא שפירוק התנחלויות ישראליות הוא "לא ראוי ולא מעשי", וכי ש"ירושלים צריכה להיות בלתי מחולקת" ושמעמדה יקבע במשא ומתן לשלום. הוא הוסיף והבהיר שארצות הברית אישרה את ההצבעה מתוך הבנה כי כל אזכור של ירושלים יושמט. בהצהרה לוועדת הסנאט של ארצות הברית ליחסי חוץ ביום 20 במרץ 1980 קיבל מזכיר המדינה סיירוס ואנס "אחריות מלאה על אי ההבנה".

## קישורים חיצוניים
* נוסח ההחלטה באתר של האו"ם
* הצהרה של נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר על ההצבעה באו"ם

## הערות שוליים

465
קטגוריה:התנחלויות
465
איבון סטרהובסקי

**איבון סטרהובסקי** (באנגלית: **Yvonne Strahovski**; נולדה ב-30 ביולי 1982) היא שחקנית אוסטרלית. התפרסמה בזכות השתתפותה בסדרה הקומית "צ'אק", בסדרת המתח "דקסטר" ובסדרה הדיסוטופית "סיפורה של שפחה" עליו קיבלה מועמדות לפרס אמי ופרס גלובוס הזהב לשחקנית משנה בסדרת דרמה.

## ביוגרפיה
נולדה בשם **איבון ז'קלין סטרזכווסקי** (**Yvonne Jaqueline Strzechowski**) בקמפבל טאון, פרוור של העיר סידני, אוסטרליה, לזוג הורים מהגרים פולנים-נוצרים; פיטר, מהנדס אלקטרוניקה, ובוֹזֶנה, טכנאית מעבדה. לבקשתו של מפיק הסדרה "צ'אק", היא משתמשת, כשם במה, בכתיב "Strahovski", הנוח יותר להגייה. סטרהובסקי סיימה בהצטיינות תואר ראשון בלימודי תיאטרון באוניברסיטת סידני המערבית. היא דוברת אנגלית ופולנית.

## קריירה
תפקידיה הראשונים של סטרהובסקי היו בטלוויזיה ובסרטים באוסטרליה.
במהלך שהותה בארצות הברית לצורך מבחני בד לסדרות אחרות, ביניהן "האישה הביונית" , שלחה סטרהובסקי קלטת מבחן לסדרה "צ'אק". למחרת הוזמנה לפגישה, וכעבור שבוע הודיעו לה המפיקים כי לוהקה לתפקיד סוכנת ה-CIA שרה ווקר.

סטרהובסקי מדבבת את קולה של הדמות מירנדה לאוסון במשחקי המחשב "Mass Effect 2" והמשכו "Mass Effect 3".

באפריל 2011 הופיעה בפרודיה מוזיקלית באתר האינטרנט Collegehumor בדמויותיהם של קייטי פרי, ליידי גאגא, קשה, וג'סטין ביבר.

ב-2011 שיחקה בסרט "יחידת עילית", בו היא מופיעה יחד עם ג'ייסון סטיית'האם ורוברט דה נירו.

ב-2013 שיחקה בסרט הקומדיה "אמא מלווה", יחד עם ברברה סטרייסנד וסת' רוגן.

שיחקה בסרט "אני, פרנקנשטיין" לצד ארון אקהרט, שיצא לאקרנים בתחילת 2014 בדמותה של טרה וקס.

בשנים 2012–2013 איבון השתתפה בעונה השביעית והשמינית של סדרת הטלוויזיה "דקסטר" בדמותה של האנה מק'קיי בת זוגו של דקסטר (מייקל סי הול) ואף זכתה בפרס Satellite על דמות המשנה הטובה ביותר בעונה השביעית.

בינואר 2014 לוהקה איבון למיני סדרה בשם "24: לחיות עוד יום", הממשיכה את סדרת הקאלט "24", בדמותה של קייט מורגן ל-12 פרקים.

משנת 2017 משתתפת איבון בסדרה הדיסוטופית "סיפורה של שפחה" בתור גב' ווטרפורד, אשת המפקד האחראית של ג'ון/שלפרד (אליזבת' מוס) ואחת מההוגות האידאולוגיות של מהפכת גלעד.

בשנת 2018 שיחקה בסרט "הטורף".

## חיים אישיים
בשנת 2017, לאחר זוגיות של שש שנים נישאה סטרהובסקי לטים לודן. יש להם שני בנים: הראשון שנולד באוקטובר 2018 ושני שנולד בדצמבר 2021.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* איבון סטרהובסקי  ב-Tv.com

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אוסטרליות
קטגוריה:מדבבות אוסטרליות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סידני המערבית
קטגוריה:זוכי פרס סאטורן לתפקיד אורח
קטגוריה:אוסטרליות שנולדו ב-1982
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1982
סעיף 78 (סרט)

**סעיף 78** (ברוסית: **«Параграф 78»** / **«§ 78»**) הוא סרט מותחן רוסי בבימויו של מיכאיל חלבורודוב, שצולם על פי סיפורו של איוואן אוחלוביסטין.

## תסריט
### חלק א'
הסרט מתפתח סביב העתיד הלא רחוק ומתאר את קיומן של מדינות כמו "האיחוד האסייתי" ו"הארצות הלטיניות של אמריקה". יחידת כוחות מיוחדים בפיקודו של גוּדווין (גושה קוצנקו), מפורקת מיד לאחר ביצוע משימה בעקבות סכסוך בין גודווין לסקיף (ולדימיר ודוביצ'נקו).

5 שנים לאחר מכן, ליסה (אנסטסיה סלאנבסקאיה), עזבה את סקיף ונישאה לגודווין וחיה עמו. רוסיה, האיחוד האסייתי והמדינות הלטיניות של אמריקה עוקבות אחר מימוש ההסכם למניעת הפצת נשק לכניעה המונית (הגרסה הבדיונית בסרט לנשק להשמדה המונית). באחת מהמעבדות החשאיות של משרד ההגנה הרוסי, באחד מאיי אוקיינוס הקרח הצפוני מתרחשת תאונה הגורמת למקרי חירום, ואפשרות זיהוי המעבדה על ידי מדינות זרות. על מנת למנוע זאת גודווין מקבל הוראה להחיות את היחידה המפורקת שלו, הוא אוסף את כל חברי היחידה (אחד עבד כמאבטח בקזינו, השני כסוהר, השלישי מכר סמים בלתי חוקיים והשלישי חי בסירה). החבורה מתאחדת מחדש ונשלחת אל הקוטב הצפוני כשאליה מצטרף רופא (יוסף).

אנשי היחידה מגיעים לבסיס צבאי רחב ועד מהרה מגלים את גופתם של טכנאי המעבדה ומדען נוסף, ומגלים כי במקום פרץ נגיף מדבק שמוחק את הזיכרון וגורם לאנושיות של האדם להפוך לחייתית יותר. הקבוצה נערכת לפינוי אך מגלים שאין זה קל כל כך. כאשר המסוק מגיע לאסוף אותם, הוא מרחף בחזרה על פי הוראות מגבוה.

### חלק ב'

גודווין נאלץ להשיב לשאלות בית הדין הצבאי בעת התנהלותו במבצע צבאי כלפי החיילים הכפופים לו. היחידה חוזרת לבסיס והרופא מחליט לבדוק אם אנשי היחידה נגועים בנגיף. כשמתברר שכולם נגועים. הם מגלים שהמדען המת שפיתח את התרופה לנגיף על בסיס מתיונין לא הצליח לסנתז אותה והקבוצה מחליטה להטיל פור וכולם משליכים את תגיהם לערוך הגרלה מי הראשון שמיישם את סעיף 78.

היחידה מחליטה כי המשימה היא שכולם מחסלים את כולם, בהתאם לסעיף 78. מתנהלים קרבות כואבים בין חברים ולבסוף נותרים גודווין, ליסה וסקיף. גודווין מנסה לחסלם ונכשל. סקיף וליסה מחליטים לסנתז תרופה לנגיף, לא לפני שהם נמלטים מן הבסיס ומפוצצים אותו.

## הספר
באותה שנה שיצא הסרט בשני חלקים, הוצאת הספרים המוסקבאית "אקסמו" הוציאה לאור את הספר "סעיף 78" מאת אנדריי לזארצ'וק, המבוסס במידה רבה על הסרט.

## קישורים חיצוניים
* 

* הסרט באתר הקולנוע הרוסי

קטגוריה:יחידות מיוחדות בקולנוע ובטלוויזיה
קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי פעולה רוסיים
תחליף חלב

[ממוזער|250 פיקסלים|[דייסה עם גרנולה ופירות יער על בסיס חלב סויה]]
**תחליף חלב** הוא משקה בגוון לבנבן הדומה לחלב פרה. קיימים שלושה סוגים עיקריים של תחליפי חלב: חלב צמחי, מלבין קפה ותרכובת מזון לתינוקות.

אנשים נזקקים לתחליפי חלב במצבים כגון אי-סבילות ללקטוז המצוי בחלב, או אלרגיה לחלב. גם טבעונים צורכים תחליפי חלב ונמנעים מחלב מן החי.

שימוש בתחליפי חלב נעשה גם במקרים של צורך בהפרדת חלב ובשר מטעמי כשרות.

השימוש בחלב צמחי התפתח במהלך ההיסטוריה במיוחד במדינות מחוץ לעולם המערבי, בהן בני אדם צרכו באופן מסורתי חלב צמחי במשך מאות או אלפי שנים, בין השאר מפני שבמדינות אלה שכיחה יותר האי-סבילות ללקטוז. באירופה ובארצות הברית, לעומת זאת, צרכו בעיקר חלב פרה.

תחליפי החלב כוללים פחות שומן רווי, ואינם כוללים כולסטרול ולקטוז. לעיתים מוסיפים לתחליפי חלב רכיבים תזונתיים כמו ויטמין B<sub>12</sub> או סידן, כדי להעשיר את ההרכב התזונתי כך שיהיה דומה יותר לחלב פרה.

בתחליפי החלב ניתן להשתמש להכנת גבינה טבעונית, גלידה, שמנת צמחית, יוגורט ועוד.

## סוגים
### חלב צמחי

כיום נפוצים סוגים שונים של משקאות חלב צמחי, כאשר הנפוצים בהם הם חלב סויה, חלב שקדים, חלב קוקוס, חלב אורז וחלב שיבולת-שועל. עם זאת, קיימות תקנות האוסרות על השימוש במילה "חלב" למשקאות אלה, כדי לא ליצור בלבול עם חלב פרה. חלב צמחי משמש גם כבסיס להכנת יוגורט, גבינה, גלידה, מעדני חלב, קינוחים ומוצרים דומים.

חלב קוקוס וחלב שקדים נמצאים בשימוש מאות או אלפי שנים. בשנת 1200 נעשה לראשונה שימוש באנגלית במילה "חלב" לתיאור משקאות מן הצומח. חלב קוקוס משמש כמרכיב מסורתי במטבחי דרום-מזרח אסיה והאיים הקריביים. חלב שקדים היה נפוץ במזרח התיכון, ומוזכר בספרי בישול מוסלמיים מהמאה ה-13 ואילך, ובימי הביניים הפך לפופולרי גם באירופה, ובספרי מתכונים מאנגליה מאותה תקופה קיימים מתכונים לפודינג אורז ועוף ברוטב קארי בהם משתמשים בחלב שקדים. חלב שקדים מוזכר גם בשולחן ערוך, שם מצוין שאם מכינים תבשיל בשרי עם חלב שקדים אז יש לשלב בו כמה שקדים משיקולי מראית עין.

חלב סויה ושאר סוגי החלב הצמחי הם המצאה מודרנית. בסין החלו לייצר משקה שהופק מפולי סויה במהלך המאה ה-14, אך הוא היה מאוד דליל ונועד לשימוש רפואי, ורק בשלב מאוחר יותר הוא התפתח לחלב סויה המוכר בימינו. בשנת 1897 הגדירה מחלקת החקלאות של ארצות הברית את המוצר "חלב סויה" (השם המקורי היה "חלב פולי סויה"), ובשנת 1910 נפתח בקולומב, צרפת, המפעל הראשון בעולם שייצר חלב סויה באופן תעשייתי.

### מלבין קפה
מלבין קפה נועד לשמש כתחליף לחלב בקפה או במשקאות חמים אחרים. מלבין קפה יכול להיות חלבי או פרווה (לא חלבי). מלביני קפה יכולים להיות נוזליים או באבקה. אבקת מלבין קפה אינה זקוקה לקירור ולכן נוחה יותר לאחסון. חלק ממלביני הקפה מכילים חומר ממתיק, כמו סוכר או תחליף סוכר, ולעיתים טעמים נוספים כמו וניל או אגוזי לוז. בדומה למוצרי מזון מעובד אחרים, קיימות למלבין קפה גרסאות דלות קלוריות או דלות שומן.

### תרכובת [[מזון לתינוקות]]

תרכובת מזון לתינוקות מיועדת לשמש כתחליף חלב להזנת התינוק במקרים בהם לאם לא מתאפשר להניק את התינוק ולספק לו חלב אם, בשל בעיה בריאותית או תפוקת חלב נמוכה, או כאשר האם מעדיפה לא להניק מסיבות שונות.

תרכובות אלו מבוססות על חלב פרה או חלב צמחי. בכל אחד מהמקרים התרכובת מועשרת ברכיבים תזונתיים, בהם תערובת של ויטמינים ומינרלים, החיוניים לצמיחתו ובריאותו של התינוק.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* Which milk alternative should we be drinking - מאתר ה-BBC

## הערות שוליים

*
קטגוריה:חלב
חלב
לודיווין סנייה

**לודיווין סנייה** (בצרפתית: **Ludivine Sagnier**; נולדה ב-3 ביולי 1979) היא שחקנית צרפתייה. מוכרת בעיקר מהופעותיה בסרטים "8 נשים", "בריכת שחייה", וקלוד מילר: "סוד" ו"לילי הקטנה".

## ביוגרפיה
נולדה בפרברי פריז (לה-סל סן-קלו, איוולינה, איל-דה-פראנס) לאב אקדמאי ואם מזכירה. החלה את קריירת המשחק בגיל צעיר, לאחר שלקחה שיעורי משחק ושיחקה בסרטים מגיל 10.
בעקבות הופעותיה ב-"8 נשים" וב"סוד" הייתה מועמדת לפרס סזאר הצרפתי כשחקנית משנה. 

מרבה להופיע בסרטים בעירום מלא או חלקי. עובדת גם כדוגמנית.
בסרט "8 נשים" ביצעה את השיר "Papa T'es Plus Dans Le Coup" של הזמרת שיילה.

בשנת 2010 כיכבה במותחן הפסיכולוגי "פשע אהבה" של הבמאי אלן קורנו. 

בשנת 2011 דיבבה בגרסה הצרפתית של הסרט "מפלצת בפריז" ובאותה שנה שיחקה בסרט הבלגי-הולנדי "הכפיל של השטן". 

בשנת 2018 שיחקה בסרטים "לולה ואחיה" ו"רמי - ילד של אף אחד".  

בשנת 2019 שיחקה בסרטו של הבמאי היפני הירוקאזו קורה־אדה "סיפור חיי" לצד קתרין דנב, ז'ולייט בינוש ואית'ן הוק. 

בשנת 2021 הופיעה בסדרת "לופן" שעלתה לשידור בנטפליקס.

בשנת 2022 החלה לגלם את דיאן דה פואטייה בסדרת הדרמה התקופתית "מלכת הנחשים" (אנ') של רשת Starz. 

בשנת 2023 שיחקה בסרט הדרמה הביוגרפי "נפוליאון" בדמותה של תרזה קבארוס. הסרט, בבימויו של רידלי סקוט, מגולל את עלייתו לשלטון של נפוליאון בונפרטה.

בשנת 2024 שיחקה בסרט ההתבגרות "Leurs enfants après eux" המבוסס על הרומן באותו שם של הסופר ניקולס מתייה (אנ') מ-2018. שיחקה גם בסרט הדרמה של פרנסואה אוזון, "כשקיץ הופך לסתיו" בתור ולארי טסייה. באותה שנה שיחקה לצד מייקל דאגלס במיני סדרת הטלוויזיה "פרנקלין" של אפל TV פלוס בתור המוזיקאית אן לואיז ברילון דה ז'וי (אנ').  

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:דוגמניות צרפתיות
קטגוריה:שחקניות ילדות צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1979
פריץ ואלטר

**פרידריך "פריץ" ואלטר** (בגרמנית: **Friedrich "Fritz" Walter**;  31 באוקטובר 1920 – 17 ביוני 2002) היה כדורגלן גרמני אשר שיחק בעמדת החלוץ במדי קבוצת פ.צ. קייזרסלאוטרן וכקפטן נבחרת גרמניה אשר זכתה במונדיאל 1954.

## ביוגרפיה
ואלטר גדל בעיר קייזרסלאוטרן כבכור בין חמישה אחים. בשנת 1928 החל ואלטר לשחק בקבוצת הילדים של מועדון העיר ובגיל 17 הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת. ב-14 ביולי 1940 זומן ואלטר לנבחרת הלאומית על ידי מאמנה ספ הרברגר וכבר בהופעת הבכורה שלו כבש שלושער בניצחון 3–9 על נבחרת רומניה.

במהלך מלחמת העולם השנייה, גויס ואלטר כצנחן לוורמאכט ונשלח לחזית שם דאג הרברגר למשוך בחוטים על מנת שלא ימצא בסיכון כיתר הלוחמים. למרות זאת, נפל ואלטר בשבי במהלך המלחמה, ונשלח למחנה שבויים בעיר סיגט. במחנה, למרות שחלה במחלת המלריה, היה ואלטר משחק כדורגל עם שוביו אשר זיהו אותו. כשכבשו הסובייטים את המחנה והגלו את כל האסירים הגרמנים לגולאג, הציגו אותו הסוהרים כאוסטרי ובכך ניצל מהגליה.

ואלטר חזר לגרמניה בשנת 1945 ושב לשחק במדי קבוצת נעוריו, אותה הוביל לאליפויות הבונדסליגה בשנים  ו-. בשנת 1951 הוא זומן שנית לנבחרת ומונה לשמש כקפטן הלאומי, תפקיד אותו מילא גם במונדיאל 1954 בו זכתה גרמניה לראשונה בגביע, כשהיא מנצחת את נבחרתה האגדית של  בהנהגתו של פרנץ פושקש. פריץ ואחיו, אוטמאר, היו לצמד האחים הראשון שזוכה בגביע העולם. ואלטר המשיך לייצג את נבחרתו גם במונדיאל 1958 עד אשר נפצע במהלך משחק חצי-הגמר מול , פציעה אשר גרמה לפרישתו מהנבחרת. בשנת 1959 פרש ממשחק פעיל.

בשנת 1985 החליטה קייזרסלאוטרן לקרוא לאצטדיונה על שמו ובשנת 2003, לציון יובל לאופ"א (1953-2003), התבקשה כל התאחדות כדורגל החברה בארגון לבחור נציג בודד לקבלת הפרס על תרומה לכדורגל. ואלטר נבחר כנציג התאחדות הכדורגל הגרמנית לקבל את תואר "שחקן הזהב" של אופ"א.

הוא נפטר בשנתו ב-17 ביוני 2002.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חלוצי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קייזרסלאוטרן
קטגוריה:כדורגלני הזהב של אופ"א
קטגוריה:מאמני כדורגל גרמנים
קטגוריה:מאמני פ.צ. קייזרסלאוטרן
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1954
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1958
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1920
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2002