השפעות של קנאביס

**[[קנאביס]]** הוא צמח ממשפחת הקנאביים המשמש למטרות שונות. אחת מהן היא להפקת סם הקנאביס שהוא סם פסיכואקטיבי, המופיע בצורות שונות כמו מריחואנה וחשיש. לצד ההשפעות המשכרות של סם הקנאביס, יש לו השפעות פיזיולוגיות רבות, מהן הגורמות נזק, ומהן חיוביות. שימוש קבוע בסם כרוך בהגברת הסיכון לבעיות בריאותיות שונות, כמו דלקת סימפונות כרונית (במידה והוא נצרך בעישון, גם אם איננו נצרך יחד עם טבק). הסם מגביר גם את הסיכון לירידה ביכולות קוגניטיביות, ולעלייה בבעיות נפשיות. בנוסף, השימוש בסם קשור לסכנת התמכרות, אם כי מחקרים שונים מראים שהתמכרות זו נמוכה ופחותה משמעותית מזו הנגרמת בעקבות שימוש בסיגריות ובאלכוהול. לקנאביס השפעות פיזיולוגיות חיוביות כסם נוגד הקאות וכסם להרגעת השרירים, ואף נעשה בו שימוש בכמה יישומים רפואיים.

עובדות אלו, יחד עם ההיבטים החוקיים הנוגעים לאיסור על השימוש בסם, וההתנגדות הקיימת לאיסור זה, הביאו לעריכת מחקרים רבים בנושא. הנטייה של מרבית צרכני הקנאביס להשתמש במקביל בסמים אחרים (כגון אלכוהול וטבק) מקשה על הסקת מסקנות ממחקרים שלא מבודדים את השפעת הקנביס מהשפעתם של גורמי נזק אפשריים אחרים. במדינות שבהן השימוש בקנאביס אסור, יש גם קשיים פוליטיים, כלכליים וחוקיים לערוך מחקרים מסודרים.

זני הקנאביס השונים מכונים בשלושה שמות: קנאביס ״אינדיקה״, קנאביס ״סאטיבה״ והשלישי קנאביס ״הייבריד״.

זני ״סאטיבה״ נחקרו על ידי בוטניקאי בשם לינאוס, שחקר את פרחי הקנאביס במקום מחיה מסוים הנמצא באזורים מוצלים בעיקר, עם מעט נקודות אור. לינאוס מצא שמבנם של צמחי הקנאביס שחקר, בעלי גבעול צר וארוך עם פרחים בעלי מבנה אוורירי, כך שהצמח יכול להגיע לנקודות האור ולבצע את תהליך הפוטוסינתזה.

לאחר כשלושים שנה, בוטניקאי אחר בשם למארק, גילה צמחי קנאביס שונים לגמרי מצמחי הקנאביס שנחקרו על ידי לינאוס. זני הקנאביס שגילה למארק התפתחו וגדלו בהרים גבוהים בעלי אקלים קריר עם המון שמש ורוחות חזקות, עם עונה קצרה מאוד שמאפשרת לצמחי הקנאביס פרק זמן קצר להתפתח. תנאים אלו גרמו לצמחי הקנאביס להתפתח במבנה של שיח, בעלי פרחים קטנים עטופים בתריכומות (אבקנים), שמשמשת כשכבת הגנה לפרח. פרחי הקנאביס צומחים כך במטרה שהצמח יוכל לשרוד את תנאי האקלים הקשוחים.
למארק כינה את הצמחים שחקר בשם קנאביס ״אינדיקה״.

זנים מסוג קנאביס ״הייבריד״, מציעים לשלב בין המבנים השונים של הפרחים. פרחים מסוג זה, גדלים באזורים נטרליים בעלי אזורים מוצלים, אזורים שמשיים בעלי רוח ובעלי תנאים קלים יותר.

## מחקר האקדמיה הלאומית
ב-12 לינואר 2017 פרסמה האקדמיה הלאומית למדעים, הנדסה ורפואה  את אחד המחקרים המקיפים ביותר שנעשו אי פעם בתחום השפעות הקנאביס על האדם. המחקר בחן את כל הספרות המחקרית שבוצעה ב-20 השנים שלפני פרסום המחקר, כ-10,000 מחקרים, במטרה לסכם את כל מה שידוע למדע על הסכנות הבריאותיות של הקנאביס. עורכי המחקר פרסמו דו"ח ובו קרוב ל-100 מסקנות ממחקרם, אותן סווגו ל-5 קטגוריות: ראיות חד משמעיות, ראיות משמעותיות, ראיות מתונות, ראיות מוגבלות, וראיות בלתי-מספקות.

עורכי המחקר הצרו על כך שבעקבות הגבלות פדרליות בארצות הברית, לא יכלו לממש את מלוא פוטנציאל המחקר שלהם בתחום, והכריזו על פער המידע הקיים שמעכב את המחקר מלהגיע לכמות גדולה של מסקנות נחרצות בנושא - כסיכון בריאותי לציבור.

## השפעות מיידיות
[ממוזער|300px|[חשיש. התרסקותו לחתיכות קטנות מעידה על כך שהוא מאיכות ירודה.]]טבען וחוזקן של ההשפעות המיידיות של צריכת קנאביס משתנות בהתאם למנה, הזן, ההרכבה ומקור הצמח, שיטת הצריכה, תכונותיו הנפשיות והפיזיות של המשתמש (כמו סבילות אפשרית), וסביבת המשתמש בזמן הצריכה וההשפעה. שני האחרונים נקראים לעיתים "סט & סטינג", מונח שהוטבע על ידי טימותי לירי ביחס לסמים פסיכדליים. עישון של מנת קנאביס זהה בהלך נפש (סט) שונה, או בסביבה (סטינג) שונה, יכול לשנות את ההשפעה או את תחושת האפקטים על ידי המשתמש. את ההשפעות של צריכת קנאביס ניתן באופן כללי לסווג בתור גופניות וקוגניטיביות. ראיות אנקדוטליות מציעות שתכשירים המגיעים מקנאביס סאטיבה תת-מין סאטיבה נוטות ליצור השפעה יותר קוגניטיבית או תפיסתית, בעוד קאנביס סאטיבה תת-מין אינדיקה נוטה ליצור השפעות יותר גופניות (מה שמכונה "בודי-היי"), ובנוסף השפעה מרגיעה ומרדימה יותר. השוני בין השפעות המינים נובע מהתפלגות שונה של ריכוזי הקנבינואידים - באינדיקה אחוז גבוה יותר של CBD, ובסאטיבה אחוז גבוה יותר של THC.

בהתאם לכך, אדם הצורך כמות סטנדרטית של קנאביס עשוי לחוות חלק מההשפעות הבאות (אפשר שלא):
***שינוי במצב התודעה ובמצב הרוח**: מצב רוח טוב המתואר כ"תחושת היי", תחושות שמחה או אופוריה, רוגע, חברותיות ושחרור עכבות.
***שינוי בתפיסה חושית**: הערכה מוגברת של גירויים חושיים (ריח, שמיעה וטעם), עיוות תפיסת הזמן והמרחב.
***שינויים פיזיולוגים**: דופק מוגבר, אדמומיות בעיניים (כתוצאה מהרחבת כלי הדם), אישונים מורחבים ותיאבון מוגבר.
***פגיעה בריכוז**: ירידה ביכולת קואורדינציה וריכוז, שהופכות פעולות כמו נהיגה או הפעלת מכונות כבדות למסוכנות באופן יחסי.
***חוויה שלילית**: תיתכן תחושת חרדה, פאניקה, תחושה מוגזמת של מודעות עצמית, ומחשבות פרנואידיות.
***נמנום**: תחושת עייפות והירדמות (השפעה בעיקר של CBD ולא של THC), אך מאידך פגיעה במנגנון שנת חלום.

אנשים שצורכים כמות גדולה של קנאביס עלולים לחוות חוסר התמצאות ודליריום, ועלולים לא לדעת מי הם, היכן הם נמצאים, או באיזו שעה. בנוסף, מינונים גבוהים של קאנביס עשויים לגרום גם לתנודות חדות במצב הרוח, מחשבות מקוטעות, פרנויה, התקפי פאניקה, הזיות ורגשות של חוסר מציאות.

השפעות הקנאביס מורגשות בתוך דקות, מגיעות לשיא שלהן בתוך 10–30 דקות, ועשויות להימשך שעתיים או שלוש. לאחר תום השימוש, ה-THC שבקאנביס מאוחסן בתאי השומן בגוף למשך זמן ממושך, שעשוי להגיע למספר חודשים.

מחקרים שפורסמו בשנת 2018 הראו שגם צריכה של כמות קטנה מאוד של קנאביס בידי בני נוער גורמת לשינויים ברורים במוחם. אף על פי שהתגלית העלתה חששות בקרב החוקרים, המחקרים בנושא טרם יכולים לקבוע באופן מובהק את טיב ההשלכות של שינויים אלו.

בשנים האחרונות חלה עליה במעשנים, בפרט בני נוער, שחוו בהשפעת הקנאביס מאפיינים פסיכוטיים לטווח קצר וארוך, כולל הזיות והקאות כרוניות. לרוב השפעה זו תהייה זמנית ולא תישאר לצמיתות. מומחים תולים זאת בכך שיצרני הקנאביס העלו את רמת החוזק שלו. מחקרים רבים מצאו קשר בין שימוש כבד במריחואנה חזקה לבין התפתחות של הפרעות פסיכולוגיות, כולל סזיכופרניה, אם כי לא הוכח קשר סיבתי.

## השפעות ארוכות טווח
### פגיעה בדרכי הנשימה
מאמר סקירה מ-2004, שבחן מספר גדול של מחקרים בתחום, מעלה כי הסיכוי להתפתחות גידולים קדם-סרטניים בדרכי הנשימה עולה אצל מעשני קנאביס, כאשר הסיכוי לסרטן עולה ככל שגובר מינון צריכת הקנאביס. נראה שמסקנות אלו רלוונטיות בעיקר עבור צרכני קנאביס שמעשנים אותו במקביל לטבק, שכן מחקרים משלימים, שגובו בהמשך על ידי הדו"ח של האקדמיה הלאומית, הראו שעישון של קנאביס שאינו מעורב בטבק אינו מעלה את הסיכון לפריצת נפחת או סרטן.

עם זאת, יש ראיות לכך שמעשני קנאביס כבדים עלולים לסבול מהשפעות שליליות כגון דלקת סימפונות או שיעול, בדומה למעשני טבק. סדרת מחקרים מהשנים 1988–1995 הראו שבהשוואה לסיגריות טבק רגילות, מעשני סיגריות קנאביס חשופים לריכוז קרבוקסי-המוגלובין  גבוה פי חמישה, וכמות זפת גבוהה פי שלושה - בעקבות השאיפות הארוכות ללא מסנן. המחקרים הראו שעישון 3–4 סיגריות קנאביס ביום עלול להגביר סיכוי להיווצרות של דלקת סימפונות כרונית חריפה באופן השווה להשפעה שהייתה נגרמת מעישון של כ-20 סיגריות טבק רגילות ליום. דו"ח האקדמיה הלאומית משנת 2017 חיזק מסקנות אלו וקבע שיש ראיות חד משמעיות לכך שעישון קנאביס מגביר תדירות ותכיפות של סימפטומים של דלקת סימפונות.

### מחלות לב וכלי דם
קנאביס יוצר תופעה של טכיקרדיה, היא מצב של קצב לב העולה על הקצב הנורמלי בזמן מנוחה. תופעה זו לשעצמה לא מזיקה בהכרח, אולם עלולה להיות מסוכנת ביותר לאנשים עם רקע של מחלת לב. מחקר משנת 1973 הראה שאצל צרכני קנאביס קבועים הגוף מתרגל לתופעה זו ונוצר נרמול. מחקר על השפעות הקנאביס משנת 2009 הגדיר את מחלות הלב וכלי הדם כאחת מתופעות הלוואי השליליות הנפוצות של שימוש בקנאביס.

### השפעות קוגניטיביות
מחקרים רבים מראים שמשתמשים כבדים לאורך שנים השיגו תוצאות פחות טובות מקבוצת הבקרה בסדרת מבחנים נוירופסיכולוגים שבחנו ריכוז, זיכרון, ותפקוד ביצועי, גם לאחר שפג שכרון הסם. פגיעה זו עלולה להימשך שבועות או חודשים, אך העדויות באשר להשפעה ארוכת טווח שאינה חולפת אינן מספקות מסקנה ברורה.

ב-2012 פורסמו תוצאות מחקר שהחל ב-1973 בהשתתפות 1,000 ילדים בני 13, כאשר רק אצל אלה שהחלו לעשן מריחואנה לפני שהגיעו לגיל 18 התגלתה ירידה ברמת האינטליגנציה. מסקנת החוקרים הייתה שהחומר פוגע במוח שנמצא בשלבי התפתחות. מחקר זה גרר ביקורת באשר לתקפותו ומחקר מקיף יותר שהקפיד על בידוד משתנים סוציו-אקונומיים לא מצא מתאם בר מדידה בין שימוש מתון בקנאביס וירידה באינטליגנציה, אך מצא ירידה (3%) באינטליגנציה עבור משתמשים שצרכו קנאביס לפחות 50 פעמים.

מחקרים רבים, ביניהם הדו"ח של האקדמיה הלאומית משנת 2017, מצביעים על ראיות חד משמעיות הקושרות צריכת קנאביס להגברת הסיכוי לביצוע תאונת דרכים, כאשר הקשר גדל באופן המובהק ביותר כאשר משלבים צריכת קנאביס עם צריכת אלכוהול. מחקר משנת 1991 שבדק 9 טייסים מנוסים שהשתתפו בסימולטור טיסה הראה שהטייסים שצרכו קנאביס הפגינו ירידה בכישורי הטיסה שלהם, בהשוואה לאלו שנטלו חומר פלצבו. לאחר המחקר הטייסים שצרכו קנאביס הפגינו חוסר מודעות לגבי הירידה בתפקוד.

מחקרים שונים ניסו לקחת את המסקנות צעד קדימה ולבחון קשרים סטטיסטיים בין שימוש בקנאביס לבין ירידה בהישגים לימודיים, עלייה באבטלה, ותפקוד חברתי לקוי. הראיות שעלו במחקרים אלו הצביעו אמנם על קשר, אולם הקשר היה מוגבל, כך שלא ניתן לבסס עליו מסקנות ממשיות.

### הקשר למחלות נפש
קיים מתאם מובהק בין שימוש בקנאביס לסיכוי של אדם הצורך אותו - בעיקר כאשר נצרך מגיל צעיר - לחלות בסכיזופרניה, אך שאלת הגורם והתוצאה בעייתית להוכחה. נתונים שנאספו בנושא זה הראו, באופן עקבי ולאורך זמן, על שכיחות גבוהה יותר של סכיזופרניה בקרב צרכני קנאביס. המדענים התקשו לברר את מערכת היחסים הסיבתית באופן מלא, בשל הקושי לבודד את האפשרות ששימוש בסמים מעלה את הסיכון לסכיזופרניה, מהאפשרות ההפוכה - שפגיעות לסכיזופרניה מעלה את השכיחות לשימוש בסמים, אך עדיין קיימת בנושא הסכמה רחבה למדי שהקשר הסיבתי הוא שהקנאביס הוא זה שמעודד, בקרב אנשים מסוימים, נטייה לסכיזופרניה, ולא להפך. בין הקולות שיצאו כנגד הסכמה זו, נמצא ד"ר מוטי משיח, סגן מנהל בית החולים הפסיכיאטרי אברבנאל, שאמר בדיון בכנסת כי לפי הנתונים שבידיו קנאביס (כמו שלל סיבות נוספות) אומנם עלול להוות טריגר להתפרצות סכיזופרניה, אך אחוז צרכני הקנאביס הלוקים בסכיזופרניה הוא 1%, בדומה לשיעור אחוז הלוקים בסכיזופרניה באוכלוסייה הכללית. משמעות אפשרית של דבריו היא שצריכת קנאביס אינה יוצרת סכיזופרניה, אך יחד עם טריגרים נוספים עלולה לגרום התפרצות אצל אנשים עם סכיזופרניה סמויה.

מחקרים אחרים מצאו ששימוש ממושך וגבה-מינון בקנאביס בגיל ההתבגרות, קשור סטטיסטית לקשת של מחלות נפש ותוצאות, המשתרעת בין אפיזודות פסיכוטיות לסכיזופרניה קלינית.

מחקרים משנות ה-90 הראו קשר בין צריכת קנאביס קבועה לדיכאון קליני, אך בשלב זה לא הצליחו להעריך כראוי את הקשר הסיבתי בין הדברים. נכון לשנת 2017, בהתאם לדו"ח האקדמיה הלאומית, ישנן ראיות מתונות שעשויות להצביע על כך שקנאביס מעלה במעט את הסיכוי לפתח דיכאון קליני, לצד סיכוי מוגבר למחשבות אובדניות, ניסיונות אובדניים וכן עלייה בסיכויי ההצלחה בעת ניסיון התאבדות. תופעה זו ניכרת יותר בקרב משתמשים כבדים.

שימוש בקנאביס הראה במקרים רבים מתאם גם למחשבות המזוהות עם פרנויה. מחקר משנת 2014 שבחן את הסיבתיות, העלה נתונים לפיהם צריכת קנאביס היא המגבירה את ההסתברות לפרנויה ולא להפך.

דו"ח האקדמיה הלאומית משנת 2017 הראה גם ראיות מתונות שעשויות להצביע על כך שקנאביס מגביר תסמינים של מאניה והיפומאניה בקרב אנשים הלוקים בהפרעה דו־קוטבית, וכן את הסיכוי להיווצרות הפרעת חרדה חברתית.

### נזקי השימוש בזמן הריון
קיים קושי ברור לחקור את הנזקים שגורם שימוש של נשים הרות בקנאביס, על העוברים. למרות זאת, עדויות שונות מראות קשר סטטיסטי חלש אך קבוע שעשוי להראות פגיעה קבועה בזיכרון, בעיבוד מידע וביכולות הביצוע המנטליות אצל ילדים לנשים שהשתמשו בקנאביס בזמן הריון, ורופאים ממליצים להימנע משימוש בקנאביס בזמן ההריון.

דו"ח האקדמיה הלאומית מצא ראיות חד משמעיות לכך שלנשים הרות שצרכו קנאביס נולדו באופן סטטיסטי ילדים עם משקל גוף נמוך יותר. הדו"ח הראה שנכון לשנת 2017 אין שום ראיות מספקות התומכות בהשפעות שליליות לאורך התפתחותם של ילדים לאמהות שצרכו קנאביס בזמן ההריון. עם זאת, מחקר שפורסם בשנת 2022 בכתב העת JAMA Pediatrics, שבחן ילדים לקראת גיל ההתבגרות, כן מצא סיכוי גבוה יותר להפרעות פסיכופתולוגיה, דוגמת חרדה או דיכאון, בקרב ילדים שנחשפו כעוברים לקנאביס.

מחקרים נוספים הציעו שהשפעה של קנאביס על הסיכון לפגמים לידתיים או לעיכוב התפתחותי, קטנה מאשר זו של סמים מסוכנים אחרים (כגון אלכוהול וקוקאין).

### השפעות נוספות
סקירת מחקרים שנעשתה בשנת 2019 קושרת שימוש בקנאביס אצל גברים כגורם אפשרי להפרעה בזקפה. נמצא כי בקרב גברים המשתמשים בקנאביס הסבירות לסבול מאי אונות גבוהה פי שניים מאשר בקרב גברים אשר לא משתמשים בקנאביס.

מחקרים שונים קושרים שימוש בקנאביס למגוון תופעות נוספות, ביניהן השפעה על המערכת האנדוקרינית ועל המערכת החיסונית, אולם המחקר בנושאים אלו יחסית ראשוני, ונכון לשנת 2001 לא יכלו החוקרים להצביע על מסקנות מובהקות בנושאים אלו.

כמות גדולה של נתונים שנאספו במחקרים רבים בסוף המאה ה-20, הביאו חוקרים להערכות שכ-10-7% מהמשתמשים שהוגדרו כ"לא כבדים" יחושו התמכרות פיזית או התנהגותית, כאשר הסיכוי גובר עם עלייה בצריכה. ראיות מתונות מצביעות על כך שקנאביס עשוי לגרום לפגיעות שונות של מנת יתר, ביניהן מצוקה נשימתית, בקרב קטינים, וכן על קשר בין שימוש קבוע בקנאביס לבין התמכרות לחומרים ממכרים אחרים, כמו סמים קשים, טבק או אלכוהול.

## השפעות רפואיות רצויות
### בעיות עבורן נמצאה אפקטיביות
מחקר האקדמיה הלאומית משנת 2017 מצא ראיות חד משמעיות ליעילות של הקנאביס, או קנבינואידים, לתופעות הבאות:
* הקלה על כאב כרוני בקרב מבוגרים. עם זאת, בבחינת נתונים לאורך זמן, עולה התמונה לפיה מאבד הקנאביס מאיכות השפעתו בהדרגה, והצרכנים נאלצים להגביר עוד ועוד את המינון כדי להגיע לרמות ההשפעה הקודמות.
* הקלה בבחילות והקאות הנגרמות על ידי כימותרפיה (נמצא עבור קנבינואידים  בתרופה אוראלית).
* שיפור הסימפטומים של תסמונת טרשת נפוצה במספר מקרים ספציפיים (נמצא עבור קנבינואידים בתרופה אוראלית).
*הפחתה ניכרת בתופעת נוירופתיה פריפרית, בקרב חולי סרטן שעוברים טיפולים כימותרפיים, עד כדי הורדת חומרתה, ואפילו מניעתה.

המחקר מצא ראיות מתונות לכך שהקנאביס עשוי להיות יעיל גם עבור:
* שיפור תוצאות השינה לטווח קצר אצל אנשים עם הפרעות שינה הקשורות לדום נשימה בשינה ותסמונות נוספות (נמצא עבור קנבינואידים בתרופה אוראלית).

ישנם מספר היבטים אחרים שלגביהם המחקר מצא ראיות מוגבלות בלבד, ולפיכך לא ניתן עדיין להגיע לגביהם למסקנות ברורות. היבטים אלו כוללים שיפור אפשרי של קנאביס או קנבינואידים עבור סימפטומים רחבים יותר של טרשת נפוצה, שיפור סימפטומים של תסמונת טורט, שיפור תסמיני חרדה במקרים של חרדה חברתית, שיפור סימפטומים של הפרעת דחק פוסט טראומטית, התאוששות והשרדות במקרים של דימום תוך-גולגולתי או פגיעה מוחית טראומטית, שיפור סימפטומים הקשורים בדמנציה, שיפור לחץ תוך עיני הקשור לגלאוקומה, וצמצום סימפטומים דיכאוניים עבור אנשים עם כאב כרוני או טרשת נפוצה.

### בעיות עבורן לא נמצאה אפקטיביות
בעקבות שמועות שונות המופצות על ידי גורמי אינטרס משני צידי הוויכוח סביב נושא הלגליזציה של הקנאביס, הקדישה האקדמיה הלאומית בדו"ח משנת 2017 פרקים לטיפולים וסכנות עבורם לא נמצאו ממצאים רציניים המצביעים על אפקטיביות אפשרית של הקנאביס.

על פי דו"ח האקדמיה הלאומית לא נמצאו שום עדויות רציניות לכך שקנאביס או קנבינואידים עשויים לטפל בבעיות הבאות:
* מספר סוגי סרטן, כולל גליומה (נבדק עבור קנבינואידים).
* תסמונת אנורקסיה נרבוזה.
* סימפטומים של תסמונת המעי הרגיז (נבדק עבור טטראהידרוקנאבינול).
* אפילפסיה.
* ספסטיות  לחולים עם שיתוק בעקבות פגיעה בחוט השדרה.
* טרשת אמיוטרופית צידית.
* מחולית ותסמינים נוירופסיכיאטריים מסוימים הקשורים למחלת הנטינגטון (נבדק עבור קנבינואידים).
* תסמינים הקשורים למחלת פרקינסון או לסוגים של דיסקינזיה.
* דיסטוניה (נבדק עבור טטראהידרוקנאבינול ועבור קנבינואידים סינתטיים).
* קשיי גמילה מחומרים ממכרים (נבדק עבור קנבינואידים).
* תסמיני בריאות הנפש אצל אנשים הסובלים מסכיזופרניה או הפרעה סכיזופרניפורמית (נבדק עבור קנאבידיול).

### שימוש רפואי
כתרופה, הקנאביס משמש לדיכוי בחילה (אנטיאמיזיה), וכמו כן הוא מעודד תיאבון, משפר מצב רוח, ומשכך כאבים חלש (אנלגזיה), ועל כן יעיל להקלת התסמינים אצל מטופלים הסובלים מאיידס ומסרטן, הסובלים לרוב מדיכאון קליני ומבחילות (ומאובדן משקל הנובע מכך) כתוצאה מכימותרפיה וטיפולים אחרים בעלי סימפטומים דומים. ניסוי קליני הראה שלא בכל המקרים קנאביס מסייע לשיפור תיאבון או שיפור מצב הרוח. בניסוי חולקו חולי סרטן, שפיתחו אנורקסיה עקב מחלתם, לשלוש קבוצות: קבוצה אחת טופלה בתמצית קנאביס, קבוצה שנייה ב-THC שבודד מצמח הקנאביס וקבוצה שלישית פלסבו, כל הטיפולים ניתנו בצורה אוראלית. נמצא כי לטיפולים השונים אין השפעה על תיאבון, מצב הרוח או איכות החיים של החולים.

גרסה סינתטית של THC נמכרת במדינות רבות בצורת גלולה למתן אוראלי בתור תרופת המרשם דרונאבינול (שם מסחרי - מרינול), שבין השפעותיה הגברת תיאבון, הרגעה, והגברת עייפות.

תרסיס למתן תת-לשוני המופק מתמצית של קנאביס (מכיל THC וקנאבידיול) אושר לטיפול בתסמינים של טרשת נפוצה בקנדה, בתור תרופת המרשם סטיבקס.

חברות שונות ומרכזים רפואיים עורכות ניסויים שונים - שנכון לשנת 2017 נמצאים עדיין בשלב מוקדם של המחקר - בתקווה לייצר בעתיד תרופות שמתבססות על קנאביס או רכיביו. ניסויים בעכברים הצביעו על האפשרות שקאנביס יכול להפחית את הטקסים של הסובלים מהפרעה טורדנית-כפייתית (OCD), ולהפחית טרשת עורקים. ניסויים נוספים הצביעו על קשר חיובי אפשרי בין נטילת קנאביס על ידי העכברים להקלות בתסמינים של מחלת אלצהיימר.

## התמכרות ורעילות
ממוזער|520px|
עמודה אופקית מהווה את היחס בין מנה פעילה לבין מנה קטלנית, עמודה אנכית מהווה את פוטנציאל ההתמכרות.

קיימת מחלוקת בין החוקרים האם קנאביס ראוי להחשב "סם ממכר". קיימים מחקרים המגבים את טענות שני הצדדים בוויכוח, ושני הצדדים מאשימים את מפרסמי המחקרים שמנגד במניעים זרים.

ניתן לפתח תלות פסיכולוגית לצריכת קנאביס, אך זמן פיתוח התלות, עוצמתה וגם סימפטומי הגמילה קלים משמעותית מהתמכרות לטבק, אלכוהול, קוקאין או הרואין.

כמות גדולה של נתונים שנאספו במחקרים רבים בסוף המאה ה-20, הביאו חוקרים להערכות שכ-10-7% מהמשתמשים שהוגדרו כ"לא כבדים" יחושו התמכרות פיזית או התנהגותית. צריכה רציפה של קנאביס, על בסיס יומי או שבועי, מגבירה את הסיכוי להתמכרות. מחקרים מאותה התקופה הצביעו על תופעה של צרכני חשיש שמחפשים אחר סיוע בהתמודדות עם קשיי הגמילה מצריכת חשיש. גמילה מקנאביס, הפסקה מוחלטת אחרי שימוש תכוף וארוך טווח, מאופיינת בנדודי שינה, חוסר מנוחה, איבוד תיאבון, עצבנות, כעס ואגרסיביות, כתוצאה מפיתוח סבילות פיזיולוגית.

הדו"ח של האקדמיה הלאומית משנת 2017 מצא ראיות מתונות לכך שהקנאביס עשוי לגרום לפגיעות בשל מנת יתר, ביניהן מצוקה נשימתית, בקרב קטינים שצרכו קנאביס במדינות שבהן הוא הפך לחוקי. באף מקרה לא נמצאו עדויות למוות שנגרם בעקבות מנת היתר. בנוסף, הצביע הדו"ח על ראיות מתונות שעשויות להראות שקיים קשר בין שימוש קבוע של קנאביס לבין התמכרות לחומרים ממכרים אחרים, כמו סמים קשים, טבק או אלכוהול.

שימוש ממושך ותכוף בקנאביס גורם גם לשינויים פרמקוקינטיים (האופן שבו הסם נספג, מופץ, מפורק בגוף, ונפלט ממנו) וגם לשינויים פרמקודינמיים בגוף (האופן שבו הסם פועל על תאי מטרה), מה שגורם להתפתחות של סבילות לסם.
הסבילות גורמת למשתמש לצרוך כמויות גדולות יותר בכל פעם, כדי להגיע להשפעה הרצויה, דבר המוביל להעלאת המינון לכמויות גבוהות בהרבה מן הפעם הראשונה. עם זאת, קצב התפתחות הסבילות אינו דרמטי, והוא מתפתח באיטיות יחסית לסמים קשים כמו הרואין וקוקאין. התנזרות מצריכת קנאביס למשך תקופה, תביא להורדת הסבילות שהתפתחה.

### ניסויי התמכרות בבעלי חיים
מחקר בבעלי חיים, וכמו כן דיווחים אנקדוטליים, הראו כי קיים סיכון לפיתוח תלות נפשית בקנאביס (בייחוד אצל אנשים עם נטייה להתמכרות), בעלת תסמיני גמילה נפשיים מתונים.

ניסוי על חולדות מצא שקנאביס הגדיל את הנטייה הכימית של הצאצאים להתמכר להרואין.

מניסוי שנערך על עכברים עולה, כי סבילות (שנמדדה על ידי הגבה לכאב ופעילות ספונטנית) שנבנתה לאחר 6.5 ימים בהם קיבלו העכברים 2 מנות THC בהזרקה תת-עורית (13 מנות), נעלמה בהדרגה בימים לאחר מכן, כשלא נמדדה שום סבילות אחרי 11.5 ימים.

### השוואה לסמים אחרים
דו"ח ממשלתי צרפתי מ-1998 שהוגש על ידי שר הבריאות ברנאר קושנר דרג סמים לפי רעילות עצבית וסכנת התמכרות. הוא מיקם את ההרואין, הקוקאין והאלכוהול בקטגוריות הקטלניות והממכרות ביותר; בנזודיאזפינים, הלוצינוגנים וטבק בקטגוריה הבינונית, וקנאביס בקטגוריה האחרונה. הדו"ח קבע ש"התמכרות לקנאביס לא קשורה לרעילות עצבית כמו שהוגדר בסעיף 3 של קריטריונים נירואנטומיים, נוירוכימיים והתנהגותיים. לפיכך, תוצאות קודמות המראות שינויים אנטומיים במוח אצל משתמשים כרוניים בקנאביס, שנמדדו על ידי טומוגרפיה ממוחשבת, הופרכו על ידי טכניקות דימות תהודה מגנטית מודרניות. נוסף על כך, פגימה מורפולוגית בהיפוקמפוס (לו חלק חשוב בזיכרון והריכוז) אצל חולדות להן ניתנו מנות גבוהות במיוחד של THC לא נמצאה." שר הבריאות ברנרד קושנר סיכם וקבע כי "עובדות מדעיות מראות ששום רעילות עצבית לא נגרמת על ידי קנאביס, בניגוד לאלכוהול וקוקאין." מחקרים שפורסמו בשנת 2018 הראו שהשינוי במוח אכן מתרחש, בקרב בני נוער, גם אם צרכו כמות קטנה מאוד של קנאביס בלבד.

לפי המועצה המייעצת בענייני שימוש בסמים, גוף בריטי ממשלתי, שימוש בקנאביס פחות מסוכן משימוש בטבק ובאלכוהול, מבחינה חברתית, בריאותית, והתמכרותית.

## מנגנון הפעולה

#### חומרים פעילים, מטאבוליזם, ודרך פעולה
[שמאל|ממוזער|250px|מבנה [מולקולה|מולקולת ה-THC]]
[שמאל|ממוזער|250px|מבנה [מולקולה|מולקולת ה-THCV]]
[שמאל|ממוזער|250px|מבנה [מולקולה|מולקולת הקנאבידיול]]
[שמאל|ממוזער|250px|מבנה [מולקולה|מולקולת הקנאבינול]]
מתוך יותר מ-400תרכובות הנמצאות בקנאביס, בהן יותר מ-60 סוגי קנבינואידים, הרכיב הפעיל העיקרי הוא Δ9-tetrahydrocannabinol, הידוע לרוב בקיצורים Δ-9THC או פשוט THC, והוא היוצר את רוב ההשפעות המשכרות והרפואיות של הצמח. ל-THC ישנן כמו כן השפעות נוירופרוטקטיביות (הגנה על תאי עצב) נגד אקסיטוטוקסיסיות (הריגת תא עצב על ידי הפעלת יתר של קולטוניו), ועל כן מונע נזק עצבי מרעלים עצביים מסוימים וכמו כן מגן על תאי עצב (נוירונים) ממחלות התנוונותיות פרוגרסיביות.
THC עלול להפוך לקנבינואידים אחרים, כמו קנאבינול (CBN), תוצר חימצון לא פסיכואקטיבי של THC, וקנאבידיול (CBD), איזומר מבני של THC הגורם לאדם להיות ישנוני ומבולבל (השפעה המזוהה עם הביטוי stoned באנגלית), ובנוסף נראה שהוא ממתן את השפעת ה-THC ומאט את פירוקו בכבד. נראה ש-CBD מקל פרכוסים, דלקת, חרדה ובחילה. קנבינואיד אחר המצוי בסם ולו השפעה משמעותית הוא ה-THCV (Tetrahydrocannabivarin), האנלוגי ל-THC עם שרשרת צד קצרה בשתי קבוצות מתילין (CH2).
הקנבינואידים נצמדים לקולטני קנבינואידים, מסוג CB1,הנמצאים בחלקים רבים במוח ומערכת העצבים, ו-CB2, הנמצאים בעיקר על תאי T, מערכת החיסון, תאי B, ומקרופאג'ים.
נראה שקנאבידיול לא משפיע על אף אחד מהקולטנים הנ"ל, דבר המצביע על כך שאולי ישנו סוג נוסף של קולטני קנבינואידים שעוד לא התגלה.

ל-THC יש אפקט על ויסות המערכת החיסונית, דבר העלול לגרום לאפקט על תאים ממאירים, אך אין מספיק מחקר מדעי כדי לקבוע אם זה עלול לקדם או להגביל את הגורם לסרטן, אך כפי שצוין שני מחקרים סטטיסטיים חשובים הראו שאין מתאם (קורילציה) חיובי בין צריכת קנאביס לסרטן.

ישנם קולטני קנבינואידים גם במערכת הרבייה האנושית, אבל אין מספיק מחקר מדעי כדי לקבוע באופן חד משמעי את ההשפעות של קנאביס על הרבייה - בעוד מחקרים מסוימים על בעלי חיים דיווחו על ירידה (זמנית) ברמת הטסטוסטרון, ייצור, כושר תנועה, וחיות של הזרע והפרעה בווסת, מחקרים אחרים הראו תוצאות הפוכות, וייתכן שמתפתחת סבילות לתופעות האלו.

אצל חלק קטן באוכלוסייה קנאביס עלול לעורר תגובות אלרגיות מתונות.

### זמינות ביולוגית
בשאיפה של עשן או אדי קנאביס היחס בין כמות ה-THC הנמצא בחומר לזו הנספגת במחזור הדם משתנה בין אדם לאדם, בטווח שבין 1% ל-24%.
רמת הספיגה הנמוכה והפכפכותה המתמיהה נובעת מכמה גורמים, ביניהם: עשן המתפזר באוויר, הבדלים בטכניקות העישון בין משתמש למשתמש, נשיפת העשן כשעוד יש בו THC, והבדלים במטבוליזם ופירוק קנבינואידים בריאות בין אדם לאדם.

מחקר הראה שלהחזיק עשן קנאביס בריאות לא בהכרח מגביר את השפעות ה-THC במבחן ביצוע פסיכולוגי. ברם, מחקר חדש יותר שנערך על ידי אותם מחברים מראה שהחזקת העשן לאורך זמן רב יותר מגבירה את הדירוג הסובייקטיבי של ה"היי". המחקר הנ"ל מצא כמו כן שהחזקת העשן לאורך זמן רב יותר, מפחיתה את הדירוגים הסובייקטיבים של "רוגע" יותר מאשר החזקה קצרה של העשן.

מדידת הזמינות הביולוגית של הסם בצריכה אוראלית מאוד קשה, בשל הקושי בביצוע טיטור בצריכה אוראלית.

## מנת יתר
הרעילות של THC נמוכה מאוד (נמוכה עשרות מונים משל קפאין לדוגמה), משום שבחלקים במוח השולטים בפעולות חיוניות של הגוף, כמו נשימה ודופק, יש פחות קולטני קנבינואידים, כך שהם נשארים אדישים יחסית אפילו למנות גדולות. בנוסף, כדי להתקרב לעשירית מרף הרעילות, אדם יצטרך לעשן קילוגרמים של מסה אורגנית בתוך מספר שעות, בזמן שרף ההרדמות ממנה גדולה נמוך הרבה יותר.
מסיבה זו לא תועד מעולם מקרה מוות כתוצאה ישירה של מנת-יתר של קנאביס. ראיות מתונות קושרות מקרים של מנת יתר של קנאביס לתופעות פיזיות אחרות כמו מצוקה נשימתית, בעיקר בקרב קטינים.

לפי אינדקס מרק, המהדורה ה-12, ה-LD50
(מינון סמי לתלי) של THC בחולדות, או המינון (במקרה זה הכוונה היא לרמת הTHC בדם, כשכפי שצוין בין 1% ל-24% מה-THC הנמצא בחומר נספג בדם) הקטלני בשביל 50% מקבוצת חולדות שנבדקו בשאיפה, הוא 42 מ"ג לק"ג של משקל גוף.
זה שווה ערך לאדם השוקל 75 ק"ג, ושואף את כל ה-THC בלכל הפחות (כלומר, אם הספיגה שלו היא הגבוהה ביותר שנמדדה) 87.5, ולכל היותר (כלומר, אם הספיגה שלו היא הנמוכה ביותר שנמדדה) 2,100 סיגריות מלאות גרם אחד של קנאביס בעל פוטנציה גבוהה במיוחד של 15% THC (יותר מפי 3 ממריחואנה ממוצעת), **באותו רגע**. מנה זו גדולה ביותר מפי 1,000 מהמנה האפקטיבית - כמות הסם הנדרשת כדי לקבל השפעה נורמלית (הרעילות הנמדדת במחקרים על בעלי חיים לא בהכרח מדויקת אצל בני אדם. תפוצת קולטני הקנבינואידים במערכת העצבים המרכזית של חולדות שונה מזו אצל בני אדם, ולכן הרעילות אצל בני אדם עלולה להיות מעט שונה מזו המתפרסמת במחקרים על בעלי חיים).
בצריכה אוראלית ה-LD50 של THC אצל חולדות הוא 1,270 מ"ג לק"ג ו-730 מ"ג לק"ג אצל זכרים ונקבות, בהתאמה. זה בממוצע שווה ערך לאדם הבולע חצי ק"ג של קנאביס עם פוטציה גבוהה במיוחד של 15% THC (בערך פי 6,000 מהכמות הנדרשת כדי לקבל השפעה נורמלית). 
רק במתן תוך ורידי רמה רעילה של THC בגוף אפשרית באופן תאורטי. 
היחס בין כמות הקנאביס הדרושה להרוות קולטני קנבינואידם לכמות הקנאביס הדרושה כדי לגרום למנת יתר קטלנית הוא **1:40,000**.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים



קטגוריה:קנאביס
קטגוריה:השפעות של סמים