לינה בן מאני

**לינה בן מאני** (בערבית: **لينا بن مهني**; 22 במאי 1983 - 27 בינואר 2020)  הייתה פעילת אינטרנט תוניסאית, בלוגרית ומרצה לבלשנות באוניברסיטת תוניס. היא זכתה להכרה בינלאומית על עבודתה במהלך המהפכה התוניסאית 2011 ובשנים שלאחר מכן.

## אקטיביזם
### בלוגרית בעלת שם
[ממוזער| בן מאני עם הבלוגר ויסם טלילי והעיתונאי הבריטי [גדעון רקמן|גדעון רחמן ב-2018]]
ב-2007 השיקה בן מאני את הבלוג שלה, "בניה טונסי", שמשך אליו קוראים ערבים וזרים. הבלוג של בן מאני, "בחורה תוניסאית", כתוב בערבית, אנגלית וצרפתית. בתקופת שלטונו של נשיא תוניסיה לשעבר, זין אל עבידין בן עלי, עד 2011, בן מהני הייתה אחת הבלוגריות הבודדות שהשתמשו בבלוג בשמה האמיתי במקום לאמץ שם בדוי כדי להגן על זהותה. הבלוג שלה, כמו גם חשבונות הפייסבוק והטוויטר שלה, צונזרו תחת משטר בן עלי.

בן מאני החלה לפרסם תמונות ווידאו של הפגנות ושל הפצועים ברחבי תוניסיה. מתוך מאמץ לגרום לממשלה להיות אחראית למעשיה ולאנשים שנפגעו בהתקוממויות אלו, היא ביקרה בבתי חולים מקומיים וצילמה תמונות של נפגעי המשטרה.

### המהפכה התוניסאית
במאי 2010, בן מאני הייתה בין מארגני הליבה של המחאה בתוניס נגד דיכוי התקשורת והצנזורה של האינטרנט על ידי הממשלה.

בינואר 2011 סיקרה את השבועות הראשונים של המהפכה התוניסאית ממחוז סידי בוזיד בפנים המדינה. בן מאני הייתה הבלוגרית היחידה שנכחה בערים הפנימיות של קאסרין ורגאב כאשר כוחות הממשלה טבחו ודיכאו מפגינים באזור. הדיווחים והפוסטים שלה סיפקו מידע לא מצונזר לפעילים תוניסאים אחרים ולתקשורת הבינלאומית.

### המשך אקטיביזם
מאז החלה המהפכה התוניסאית ועד פטירתה, בן מאני מילאה תפקיד בולט בקרב הבלוגרים והפעילים הדמוקרטיים של תוניסיה. היא השתתפה ברפורמות של הממשלה הזמנית בחוקי התקשורת והמידע, אך התפטרה זמן קצר לאחר מכן. היא המשיכה לעבוד במעקב אחר חופש העיתונות וזכויות האדם במדינה.

היא השמיעה את קולה נגד השחיתות המתמשכת במשטר התוניסאי, מתחה ביקורת על המפלגה האיסלאמיסטית Ennahda על "שיח כפול" שדגל בדעות ריאקציוניות ברשתות החברתיות בזמן שמנהיגיה הציגו תדמית שונה לתקשורת המסורתית, ודרשה את השחרור של עלא עבד אל-פתח עם מעצרו באוקטובר 2011. במאמר מערכת של CNN ב-2014, היא כתבה שפעילותה לאחר הפיכתו של בן עלי הובילה לכך שהיא קיבלה איומי מוות ודרשה הגנה צמודה של המשטרה.

בן מאני קבעה כי למהפכה של תוניסיה "אי אפשר לקרוא מהפכת אינטרנט", והתעקשה שהמהפכה נגד בן עלי התקיימה "בשטח" באמצעות הפגנות והתנגדות. היא גם הצהירה על אמונתה ש"יש לשלב פעולות בעולם הדיגיטלי עם פעולות בעולם האמיתי". היא צוטטה כאומרת: "זה לא מספיק לפרסם סטטוס, או סרטון, או לשתף האשטאג. צריך לעבוד בשטח, לפגוש אנשים ולהיות נוכח בהפגנות”.
ממוזער|ראיון 2014 עם בן מאני
היא המשיכה לפעול לפי האג'נדה שלה עד יום מותה. יחד עם אביה היא פתחה ביוזמה ליצירת ספריות בבתי הכלא לקידום תרבות ומלחמה בטרור. בחודשי החיים האחרונים שלה היא גינתה את מצב בתי החולים בבירת תוניסיה.

## חיים אישיים
הוריה של בן מאני היו שניהם פעילים; אביה, סדיק, מורה בתיכון בערבית, שהיה אסיר פוליטי, היה ידוע בהתנגדותו לשלטון הנשיאים לשעבר זין אל עבידין בן עלי וחביב בורגיבה. הוא היה גם מייסד שותף של סניף תוניסיה של אמנסטי אינטרנשיונל. אמה אמנה הייתה חלק מתנועת התאחדות הסטודנטים. בן מאני סבלה מזאבת. ב-2007 היא עברה השתלת כליה שקיבלה מאמה והשמיעה את קולה בנוגע לחשיבותן של תרומות איברים. בשנים 2007 ו-2009, היא השתתפה במשחקי ההשתלות העולמיים, וזכתה במספר מדליות.

## פרסים והכרה
* דורגה 93 מבין "100 הנשים הערביות החזקות ביותר 2013", על ידי המגזין "ערביין ביזנס"
* פרס שון מקברייד, לשכת השלום הבינלאומית (IPB), 2012 (בשיתוף עם Nawal El Saadawi)
* דורגה 23 בין 100 הנשים הערביות החזקות ביותר 2012, על ידי המגזין "ערביין ביזנס"
* פרס מינרווה, 2012
* הבלוג הטוב ביותר בתחרות "פופים" לשנת 2011 מאת Deutsche Welle ב-20 ביוני 2011
* ברשימת "הבלוגרים האמיצים בעולם" מאת The Daily Beast, הכוללת 17 בלוגרים, 14 בפברואר 2011
* באוקטובר 2011 היא זכתה בפרס העיתונות הבינלאומי של אל מונדו על "המאבק לחופש".
* ציון כבוד, פרסי הזיכרון של ג'ונאס וייס
* באפריל 2011 הוענק לה פרס הבלוג הבינלאומי של דויטשה וול עבור "נערה תוניסאית" הפרסים הוענקו במסגרת פורום המדיה הגלובלי של Deutsche Welle ב-20 ביוני 2011 בבון, גרמניה. "אני אמשיך בעבודתי ואנסה להגן על פירות המהפכה", אמרה במהלך הטקס.
* בשנת 2011 דווח כי בן מאני הייתה מועמדת לפרס נובל לשלום על תרומתה ופעילותה במהלך המהפכה התוניסאית, יחד עם מגיני זכויות האדם המצריים ישראא עבד אל-פתאח וואל גונים.

## מוות
ממוזער| מסע הלוויה של בן מאני
בן מאני נפטרה ב-27 בינואר 2020, בגיל 36, בבית חולים צ'ארלס ניקול בעיר תוניס. מותה נגרם משבץ מוחי כתוצאה מסיבוכים של מחלת הזאבת. כלי תקשורת ממדינות שונות הדגישו את הרלוונטיות של עבודתה ותרומתה למאבק זכויות האדם במדינה ובאזור.

מרגע ההודעה על מותה, פעילים מקוונים, חברי פרלמנט, דיפלומטים ונציגי החברה האזרחית הביעו את צערם. ראש הממשלה המיועד, אלייס אלפחח, שיבח את לינה בן מאני, שאותה ראה כ"אייקון התנועה האזרחית".

ראש הממשלה לשעבר, מהדי ג'ומעה, אמר: "היום, תוניסיה איבדה אישה חופשית (...) אישה חופשית שחיה חזק עד סוף ימיה".

## הנצחה
ממוזער| חותמות עם דיוקנה של בן מאני
ב-3 במרץ 2020 פרסם הדואר התוניסאי בול עם דיוקן שלה. הבול הוא חלק מסדרת בולים שמטרתם להוקיר את אלה שנלחמו למען חופש הביטוי, למען גישה חופשית לאינטרנט ולמען זכויות אדם.

במאי 2020, משלחת האיחוד האירופי לתוניסיה השיקה את "פרס לינה בן מאני לחופש הביטוי". הפרס יכבד את מיטב המאמרים המגינים על עקרונות וערכי הדמוקרטיה, החירויות והזכויות המשותפות לתוניסיה והאיחוד האירופי.

## ספרים
* 
* אתה מחובר! (גרמנית), פטרישה קלובוסיצקי, ברלין: אולשטיין ורלג, 2011. מסת"ב 978-3-550-08893-3

## ראו גם
* המהפכה התוניסאית
* האביב הערבי
* זין אל אבידין בן עלי
* מוחמד בואזזי
* היסטוריה של תוניסיה

## קישורים חיצוניים

* בלוג נערה תוניסאית

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילי אינטרנט
קטגוריה:נשים ערביות
קטגוריה:בלוגריות
קטגוריה:האביב הערבי: אישים
קטגוריה:האביב הערבי
קטגוריה:ילידי 1983
קטגוריה:נפטרים ב-2020