open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אומברטו הראשון, מלך איטליה

**אומברטו הראשון, מלך איטליה** (באיטלקית: **Umberto I**; 14 במרץ 1844 – 29 ביולי 1900), כונה "הטוב" (איטלקית: il Buono), היה מלך איטליה החל מה-9 בינואר 1878 עד שנרצח בידי אנרכיסט.

בתקופת מלוכתו של אומברטו החלה איטליה בהתפשטות קולוניאליסטית בקרן אפריקה, והשתלטה על סומליה ואריתריאה, אם כי ניסיונה להשתלט גם על אביסיניה נבלם בקרב עדווה ב-1896. ב-1882 אישר אומברטו את הברית המשולשת, בין האימפריה הגרמנית, האימפריה האוסטרו-הונגרית וממלכת איטליה.

חוגי השמאל באיטליה תיעבו את אומברטו בשל שמרנותו ותמיכתו בגנרל פיורנצו באבא בקאריס לאחר מהומות מילאנו. אנרכיסטים ניסו להתנקש בו כבר בשנה הראשונה למלכותו. שנתיים לאחר מהומות מילנו נרצח המלך על ידי אנרכיסט אחר, גאטנו ברשי.

## ביוגרפיה
אומברטו הראשון נולד בשנת 1844, והיה בנם הבכור וילדם השני של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה, ורעייתו הראשונה, אדלייד מאוסטריה, בתו של ריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה ואליזבת, נסיכת סקסוניה. הוכתר למלך איטליה בשנת 1878. בשנות מלכותו פעל לחיזוק כוחה הצבאי והימי של איטליה, ולהתרחבותה הקולוניאלית בצפון-מזרח אפריקה. יזם כינון ברית בין איטליה, גרמניה ואוסטריה. שלטונו היה סמכותי והוא יזם חוקים לדיכוי תנועות אנרכיסטיות וראדיקליות.

אומברטו נישא ב-21 באפריל 1868 לבת דודתו, מרגריטה מסבויה, ומנישואים אלה נולד בנם היחיד, ויטוריו אמנואלה השלישי. בעת ביקור בעיר מונזה,  נורה המלך למוות בידי מתנקש בשם גאֶטנו בְּרֶשִׁי.

בשנת 1896, שהייתה שנה מועטת יבולים באיטליה, איכרים ערכו צעדה למילאנו להביע את מצוקתם בפני המלך. אומברטו ציווה להורות למפגינים להתפזר, וכאשר לא עשו כן הורה לצבא להרחיקם בכוח ממילאנו. הצבא הפגיז את ההמון באש תותחים ומאות מפגינים נהרגו. כעבור זמן, הורה המלך להעניק עיטור לגנרל פיורנצו באבא בקאריס שעמד בראש כוחות הצבא שהפגיזו את המפגינים. בעקבות כך, החליט ברשי לרצוח את אומברטו וב-29 ביולי 1900 התנקש במלך והרגו. לאחר ההתנקשות הוא נעצר ונידון למאסר עולם עם עבודת פרך. כשנה לאחר הרצח נמצא ברשי מת בתאו, ונטען כי התאבד או נרצח.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:פוליטיקאים איטלקים
קטגוריה:מלכי איטליה
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות זרים
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות באיטליה
קטגוריה:מונרכים שנרצחו
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:ילידי 1844
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1900
סופי קאל

ממוזער|תערוכה של סופי קאל
**סוֹפי קאל** (בצרפתית: **Sophie Calle**; נולדה ב-9 באוקטובר 1953) היא צלמת ואמנית צרפתייה. בשנת 2024 זכתה בפרס פרמיום אימפריאלה לציור.

## ביוגרפיה
עבודותיה של קאל מנהלות דיאלוג עם מציאויות שונות ועם סוגים של מקריות. לדבריה בכל אחת מיצירות האמנות שלה ישנה עובדה אחת שאינה נכונה, שהומצאה על ידיה, בעוד שאר הנתונים הם אמת והיא לא ביצעה עליהם מניפולציה.

באחת מעבודותיה הידועות, היא מצאה ספר טלפונים ברחוב והחלה להתקשר לאנשים שפרטיהם הופיעו בספר, נפגשה איתם, ודיווחה על פגישות אלו בצירוף צילום בעיתון יומי בצרפת במשך חודש. הפרסום האחרון כלל מכתב שנשלח על ידי בעל ספר הטלפונים, שכעס כי חדרה לפרטיותו, וכי כל מכריו יכולים לזהותו מתוך הכתבות. לדבריו שהה בנסיעת עסקים במדינה אירופאית אחרת, ולכן לא ידע לפני כן על סדרת הכתבות. האם אחד המפגשים הומצא על ידי קאל, או שמא מכתבו של בעל הפנקס הוא שאינו אמיתי?

בעבודה אחרת, ביקשה מאמה שתשכור חוקר פרטי שיעקוב אחריה במשך יום שלם, והציגה את צילומיה שלה לצד צילומיו של החוקר הפרטי ודיווחיו ללקוחתו.

קאל הציגה תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב, וכן הציגה בתערוכת ארט פוקוס בירושלים עבודה העוסקת ב-"עירוב": תחום השבת של ירושלים ובזכרונות של אנשים פרטיים בעיר.

קאל הייתה מיודדת עם הסופר פול אוסטר, שביסס על דמותה את הספר הטרילוגיה הניו יורקית, וכמו כן בספרו "לוויתן" נכלל האירוע של מציאת ספר הטלפונים, אך עם השתלשלות שונה מזו שעליה דיווחה קאל.

בשנת 2024 זכתה בפרס פרמיום אימפריאלה.

## קישורים חיצוניים

* 
* אילנה גרף, כאב מעודן - על האמנית סופי קאל, באתר טקסטורה
* 
* 
* בנאלי, רדיקלי או טרגי, שני סיפורי כלולות מאת סופי קאל
* מרית בן ישראל, המקרה המוזר של פול אוסטר וסופי קאל
* חלומה של נערה, סיפור קצר מאת סופי קאל
## הערות שוליים

קטגוריה:אמנים צרפתים
קטגוריה:צלמות צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1953
קטגוריה:זוכי פרס הסלבלד
קטגוריה:זוכי פרס פרמיום אימפריאלה לציור
שעווה

[שמאל|ממוזער|250px|[נר שעווה]]
**שַׁעֲוָה** היא שם כולל לקבוצת חומרים מוצקים, המתרככים בטמפרטורה נמוכה יחסית ורובם ניתכים בטמפרטורה נמוכה מ-100 מעלות. ישנן שעוות ממקור מחצבי, צמחי, סינתטי, וגם שעוות שמקורן מן החי. במשנה ובתלמוד שעווה היא דונג, לדוגמה:  (בתרגום: שעווה היא פסולת הדבש)

רוב סוגי השעווה המלאכותיים הם חומרים אורגניים המיוצרים מנפט. בדרך-כלל מדובר באלקאנים ארוכי שרשרת, בעלי 20 אטומי פחמן ויותר. החומר הידוע ביותר מסוג זה הוא פרפין.

השימוש המוכר ביותר של השעווה הוא ככל הנראה ייצור נרות, ציפוי גבינות בשעווה, אך מכלול השימושים גדול יותר, וכולל בעיקר סיכוך ושימון בתעשייה. שימוש נפוץ נוסף הוא מריחת שעווה על כלי רכב, לשם הקניית ברק והגנה.

שימוש נוסף לשעווה בתחום הקוסמטיקה הוא הסרת שיער. על הגוף מניחים מדבקה המצופה בשעווה נוזלית. כשהשעווה מתקררת והופכת מוצקה נלכדות השערות בתוכה; אזי יש להסיר את המדבקה מהגוף. שיטה זו יעילה הרבה יותר מגילוח פשוט, שכן שורשי השיער מוסרים אף הם, דבר המונע גדילת שיער למשך זמן ארוך; חסרון השיטה הוא הכאב בו היא כרוכה, שנובע מכך ששורשי השיער קשורים לעצבים, ומשיכתם גורמת לכאב.

בגופם של בעלי חיים מיוצרת שעווה טבעית, בעלת הרכב אחר לגמרי. השעווה מופרשת לעיתים קרובות על ידי בלוטות חיצוניות (באוזניים, למשל, או על-גבי העור מבלוטות הזיעה), ומשמשת להגנה פיזית, סיכוך והרחקת פתוגנים.

## שעווה בציור ופיסול
שעווה משמשת בכמה אופנים באמנות: כחלק משלב היציקה בפיסול. יוצקים שעווה בזמן יצירת דפנות תבנית היציקה. לאחר שהתבנית מוכנה מחממים את השעווה ומתיכים אותה כך שמתקבלת יציקה חלולה, דבר אשר יכול לחסוך חומר יקר וכן תורם ליציבות הפסל ולהפחתת משקל. המושג ביוונית עתיקה "ללא שעווה" פירושו שלם או נאמן מאחר שפסל אבן שנפגם הושלם בעזרת שעווה.

ברחבי העולם קיימים **[[מוזיאון שעווה|מוזיאוני שעווה]]** רבים. הפסלים המוצגים בהם הם בדרך-כלל של אישים מפורסמים. במוזיאונים שוררת באופן תמידי טמפרטורה נמוכה כדי למנוע מפסלי השעווה להנמס. מוזיאון השעווה הידוע ביותר בעולם הוא מאדאם טוסו שבלונדון. גם בישראל היה מוזיאון שעווה ותיק - במגדל שלום שבתל אביב שנסגר ב- 1995. עד ל-2015, פעל מוזיאון שעווה ברחבת The MAX באילת.

סוג אחר של עבודה בשעווה הוא ציור שבו השעווה, המגוונת בפיגמנטים, משמשת כצבע. אמן בולט המשתמש בטכניקה זו כיום הוא הצייר האמריקאי ג'אספר ג'ונס.

ציור בעזרת שעווה היא טכניקה שהשתמשו בה במצרים העתיקה כדי לצייר על הקירות. הפיגמנטים עורבבו בשעווה נמסה וציירו על האבן או על הטיח ולבסוף ליטשו את הציור.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:אמנות: חומרי גלם
קטגוריה:טכניקות פיסוליות
קטגוריה:דבוראות
קטגוריה:מוצרי נפט
אספת המעמדות

במשטר הישן של צרפת, **אספת המעמדות** (בצרפתית: **états généraux**) הייתה גוף מייעץ ומחוקק של המשטר הישן המלוכני בצרפת, המורכב מבני כל המעמדות הצרפתיים, שנועד להביע בפני המלך את רחשי ליבו של העם ולעזור לו, כביכול, לקבל החלטות חשובות. אספת המעמדות כונסה ופוזרה על ידי המלך. לאספה לא היה כוח משל עצמה, והיא שימשה אך ורק גוף מייעץ, שעשה זאת בעיקר על ידי הגשת אמנות של המעמדות השונים וייעוץ למלך בנוגע למדיניות בנוגע למסים. אספת המעמדות נוסדה ב-1302 ופוזרה ב-1789, בפרוץ המהפכה הצרפתית. במהלך 487 שנות קיומה התכנסה האספה 22 פעם, עד לכינוסה האחרון בשנת 1789.

## היסטוריה
בפעם הראשונה כונסה האספה על ידי פיליפ הרביעי בשנת 1302, אך האספה שכונסה ב-1346 נחשבת כאספה הרשמית הראשונה. הניסיונות לעשותה מכשיר פיקוח על המלוכה ולכנסה במועדים קבועים נכשלו.

בין השנים 1614 ל-1789 לא התכנסה האספה עקב חיזוק המלוכה האבסולוטית בצרפת. ב-17 ביוני 1789 כונסה האספה על פי דרישת אספת הנכבדים (הנוטאבלים), כדי לדון ולטפל במצב הכלכלי הקשה בצרפת. הדרישה העלתה מחלוקת חריפה באשר למספר נציגי המעמד השלישי ביחס למספר שני המעמדות האחרים. הנוטאבלים הסכימו אמנם שמספר נציגי המעמד השלישי יהיה שווה למספר נציגי שני המעמדות העליונים ביחד, אולם לא הוחלט אם לכל מעמד יהיה קול אחד בלבד (ואז יתבטל יתרונו המספרי של המעמד השלישי) או שההצבעה תיערך על פי מספר הצירים. הנציגים שנבחרו לאספה אספו מהציבור תלונות על המצב באזורם אך גם הצעות לתיקונים חוקתיים בעלי משמעות כללית, וברחבי המדינה נוצרה אווירה של ציפיות ותסיסה. אספת המעמדות נפתחה בוורסאי ב-5 במאי 1789 בנוכחות המלך והשרים, אך לאכזבת הצירים לא הוזכרה כלל חוקה חדשה אלא רק בקשה לאישור מיסים ומתן עצות.

צירי המעמד השלישי הזועמים פיזרו בכוח את אספת המעמדות והכריזו על הקמת האספה הלאומית, בה זכה המעמד השלישי לקול שווה. מהלך זה סלל את הדרך לפרוץ המהפכה הצרפתית באותה שנה.

## מבנה האספה
האספה כללה את נציגי שלושת המעמדות שהרכיבו את החברה הצרפתית:
* **המעמד הראשון** - אנשי הכמורה (כ-100,000 איש)
* **המעמד השני** - אנשי האצולה (כ-400,000 איש)
* **המעמד השלישי** - אלה שאינם אנשי אצולה ואינם אנשי כמורה, ובמילים אחרות: פשוטי העם. מעמד זה כלל 98% מאוכלוסיית צרפת, כ-24.5 מיליון איש, וכלל בתוכו את הבורגנות, זעיר-בורגנות, איכרים, חסרי רכוש ונוודים.

לכל אחד מהמעמדות היה קול אחד במועצה, עובדה שנתנה משקל יתר לנציגי המעמד הראשון והשני, שיחד ייצגו 2% מהחברה הצרפתית - עד כדי פי 33.3 משיעורם הריאלי. המעמד השלישי - פשוטי העם - קיבלו באספה ייצוג שהיה שווה ערך לכשליש משיעורם הריאלי באוכלוסייה.

שני המעמדות העליונים בחרו את נציגיהם בבחירות אישיות ישירות. נציגי המעמד השלישי נבחרו בצורה עקיפה: בכל אזור בחירה נערכו שנים עד שלושה שלבי ביניים עד לבחירת נציגי האזור לאספת המעמדות.

## ראו גם
* אספת המעמדות של שנת 1789

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הרנסאנס
קטגוריה:ממלכת צרפת
קטגוריה:רשויות מחוקקות לשעבר
אקלים סובטרופי

ממוזער|שמאל|300px|האזורים בהם משתרע האקלים הסובטרופי
שמאל|ממוזער|300px|מפת העולם, האזורים הסובטרופיים מצויים בין קווי הרוחב 40° צפון לקו הרוחב 23.5° צפון (חוג הסרטן) ובין קו הרוחב 40° דרום לקו הרוחב 23.5° דרום (חוג הגדי)
[שמאל|ממוזער|240px|נוף [האזור הים תיכוני|ים תיכוני באנדלוסיה, ספרד.

]]
ממוזער|נוף מדבר חם 
ממוזער|נוף אקלים סובטרופי גשום 
**אקלים סובטרופי** הוא אזור אקלים המשתרע מצפון ומדרום לאקלים הטרופי בין קווי הרוחב 23.5° עד 40° צפון ודרום.

קיימות כמה הגדרות למאפייני אקלים סובטרופי. הקלימטולוג ג'ון גריפיתס (John Griffiths), למשל, כולל באזורי האקלים הסובטרופי את כל המקומות שבהם הטמפרטורה הממוצעת בחודש הקר ביותר היא C° 6 או גבוהה יותר, אך נמוכה מ־C° 18. לעומתו, גלן טריוורתה (Glenn Trewartha) כולל את האזורים שבהם במשך שמונה חודשים לפחות, הטמפרטורה הממוצעת היא C° 10 או יותר, אבל שבמשך חודש אחד לפחות, הטמפרטורה הממוצעת נמוכה מ־C° 18.

תנאי מזג האוויר באזורים שבהם שורר אקלים סובטרופי שונים במידה רבה בכל אזור, שכן על פי הגדרתו מדובר באחד מאזורי האקלים הנרחבים ביותר. על פי כמות המשקעים השנתית הממוצעת ניתן להגדיר את האקלים הסובטרופי כ**גשום**, **גשום למחצה**, **צחיח למחצה** או **צחיח** שבו כלולים כמה מאזורי המדבר הגדולים ביותר. הקיץ באזורים אלו עשוי להיות לוהט או חמים. 

השיטה המקובלת ביותר למיון אזורי האקלים היא שיטת קפן על שמו של ולדימיר קֶפּן (Wladimir Köppen), על פי שיטה זו, האקלים הסובטרופי שמסומן באותיות Ca הוא אחד מששת אזורי האקלים בעולם וכלולים בו שלשה סוגי אקלים:

* **[[אקלים ים-תיכוני|אקלים ים תיכוני]] – [[קיץ]] חם (Csa).** הקיץ חם ויבש והחורף גשום. לעומתו, האקלים הים תיכוני בעל קיץ קריר (Csb) נחשב כבר כחלק מהאזור הממוזג.
* **[[אקלים סובטרופי גשום]]  (Cfa, Cwa).** קיץ רטוב. נמצא לרוב בצידן הדרום מזרחי של היבשות.
* **[[אקלים צחיח למחצה]] חם (BSh)** זהו אקלים ערבתי סובטרופי מאופיין בטמפרטורות גבוהות בקיץ. הגשמים לא סדירים ויורדים בעיקר בחורף בצידן המערבי של היבשות, או מרוכזים בעיקר בקיץ באזורים המושפעים מלחות טרופית מוגברת בעונה זו.  
* **[[אקלים צחיח|אקלים צחיח חם]]**  **([[אקלים צחיח|BWh]])** אחד מסוגי האקלים הבולטים המאפיינים את האזורים הסובטרופים של כדור הארץ, מאופיין בטמפרטורות הגבוהות ביותר ומעט מאוד משקעים 

## מונחים
***רמה סובטרופית** – מערכת יציבה של לחץ אוויר גבוה האחראית למזג האוויר היבש והחם של הקיץ באקלים הים־תיכוני.
***ציקלון סובטרופי** – מערכת של מזג אוויר שלה סממנים של ציקלון טרופי וסממנים של ציקלון שאיננו טרופי שבו מקור האנרגיה נובע מהפרשי הטמפרטורה בין גושי אוויר קרים וחמים. הציקלון הסובטרופי יכול להיווצר באזור רחב מאוד שבין קו המשווה לקו הרוחב 50°. 
***שקע סובטרופי** – מערכת לחץ אוויר נמוך המתהווה באזורים הסובטרופיים ומהווה גורם ליצירת הציקלון הסובטרופי.
***סופה סובטרופית** – ציקלון סובטרופי היכול להתפתח לממדי הוריקן.

## לקריאה נוספת
* גלן ט. טריוורתה, **מבוא לתורת האקלים**, הוצאת יחדיו (1976)
* שמואל יפה, **מזג־אוויר ואקלים**, הוצאת מסדה
* ד"ר דוד גרשון וד"ר בני רזניק, **מזג אוויר**, ספרית מעריב
* יאיר גולדרייך, **האקלים בישראל**, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן
## קישורים חיצוניים

סובטרופי
חסרי לסתות

[ממוזער|[מיקסינות|מיקסינה]]
[ממוזער|[צפלספיס]]
**חַסְרֵי-לְסָתוֹת** (שם מדעי: Agnatha), היא קבוצה פרפילטית של יצורים דמויי דגים, בהם מיתרניים חסרי לסתות כמו המיקסינות וחולייתנים חסרי לסתות כמו הצמדים. המיקסינים והצמדים משתייכים לעל-מחלקה עגולי הפה (Cyclostomes), ממנה התפתחו שאר הדגים והחולייתנים האחרים.

## מיון מדעי
*משפחה ללא מקור Myllokunmingiidae - נכחדה
*משפחה ללא מקור Haikouellidae - נכחדה
*משפחה ללא מקור Loganelliidae - נכחדה
*קבוצה עגולי הפה (Cyclostomes)
**מחלקה מיקסינים (Hyperotreti)
*** סדרה מיקסינאים (Myxiniformes)
**מחלקה Petromyzontomorpha - נכחדה
**מחלקה צמדים (Hyperoartia)
***סדרה צמדאים (Petromyzontiformes)
*מחלקה קונודונטים (Conodonta) - נכחדה, (למעט חולייתנים לסתניים)
*קבוצה Ostracoderms - נכחדה
**מחלקה דמויי פטרספידים (Pteraspidomorphi)
**קבוצה Myopterygii
***קבוצה Anaspidomorphi
****מחלקה אנספידים (Anaspida)
***מחלקה תלודונטים (Thelodonti)
***קבוצה דמויי צפלספיסים (Pteraspidomorphi)
****מחלקה Galeaspida
****מחלקה Pituriaspida
****מחלקה אוסטסטרקים (Osteostraci)
****קבוצה חולייתנים לסתניים (Gnathostomata)

**קלדוגרמה**:

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1889
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדוארד דרינקר קופ
קטגוריה:קבוצות חולייתנים שהתבטלו
לאבירנתודונטיה

**לאבירנתודונטייה** (שם מדעי: *Labyrinthodontia*; מיוונית: "שיני מבוך") היא קבוצה פרפילטית של חולייתנים קדומים שמהווים מעבר בין דו-חיים לזוחלים. בעבר נחשבה כתת-מחלקה של דו-חיים.

מיני קבוצת הלאבירנתודונטיה החלו להתפתח מתקופת הדבון ושגשגו לאורך הקרבון ובפרם, אז הגיעו לגדלים מרשימים כשהגדול ביותר היה הפריונוסוכוס, שאורכו עד 9 מטרים והוא היה הגדול שבמיני הדו-חיים. לאחר הכחדת הפרם-טריאס הם התמעטו אך שרדו במספר אזורים מבודדים מתחרות. האחרון שבהם היה הקולסוכוס מאוסטרליה, אשר הגיע לאורך 4-5 מטרים.

## מיון הקבוצה
אל קבוצה זו משתייכים:
* דמויי זוחלים - נכחדה
* טמנוספונדילים (Temnospondyli) - נכחדה
* איכתיוסטגאים (Ichthyostegalia) - נכחדה

כיום ידוע כי איכתיוסטגאים אינם דו-חיים אלא קבוצה ללא מחלקה של בעלי ארבע רגליים (Tetrapoda), וכי חלקם ובעיקר דמויי הזוחלים שייכים לדו-חיים והטמנוספונדילים ונראים כאבות הדו-חיים קיימים (Lissamphibia).

גם המינים שלא שייכים לדו-חיים, נחשבים כקרובים אליהם יותר מכל יצור אחר.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1860
קטגוריה:קבוצות חולייתנים שהתבטלו
קטגוריה:קבוצות פרפילטיות
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ריצ'רד אוון
אלימלך פירר

**אברהם אלימלך פירר**, המוכר בשם **הרב פירר** (נולד ב-3 בנובמבר 1954, ז' בחשוון ה'תשט"ו) הוא יועץ רפואי, מקים אגודת "עזרה למרפא". חתן פרס ישראל לשנת ה'תשנ"ז על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה ופרסים נוספים.

## ביוגרפיה
נולד בבני ברק לנפתלי ורחל פירר, כילד החמישי מבין תשעה ילדים במשפחה מחסידות בעלז. אביו, מורה ללימודי קודש, נולד בגליציה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט אביו לסיביר ובשנת 1948 עלה לארץ ישראל. פירר התחתן עם פייגי לבית אויש, גננת במקצועה. את פעילותו ההתנדבותית החל בהיותו אברך צעיר בכולל, בעקבות מצוקה של חבר שנדרש להשיג מכשיר רפואי מתקדם לביתו. פירר סייע להשיג את המשאבים הנדרשים ולהגעת המכשיר לארץ. מקרה זה ופניות סיוע נוספות דחפו אותו להקים ארגון להשאלת ציוד רפואי, ובהמשך, בשנת 1979, להקמת אגודת "עזרה למרפא".

על אף שלא רכש השכלה רפואית פורמלית, הוא צבר בכוחות עצמו ידע שבעזרתו הוא מייעץ לפונים אליו ומפנה אותם לרופאים המתאימים להם להערכתו. כאשר הטיפול המומלץ הוא בחו"ל - מסייע הארגון בסידורי ההטסה וההגעה. פירר אף מקיים שירותי השאלה של ציוד רפואי. הוא נחשב לאחד מהיועצים הרפואיים המבוקשים בארץ.

על אף ההסכמה הרחבה לגבי תרומתו והידע של פירר, מבקריו בקהילה הרפואית טוענים כי בפעולותיו הוא פוגע בבתי חולים בפריפריה, גורם להאדרת רופאים מסוימים, נותן לעיתים עצות שפוגעות בחולה ומושפע מיחסי הציבור ומידת האהדה כלפיו. על טענות אלו השיב פירר שהוא מייעץ על פי ידיעותיו ועל פי טובת החולה, וכי אין אדם חף מטעויות.

בשנת 1997 זכה פירר בפרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה, בנימוקיה ציינה ועדת הפרס:

בין השנים 1999 ל-2004 שימש כדירקטור בחברה הציבורית אלביט הדמיה. הוא התפטר מתפקידו לאחר שהחברה פנתה לעסוק בתחומי הנדל"ן. הוא המשיך לשמש כדירקטור בחברות בנות של אלביט הדמיה, שעוסקות במדעי החיים.

באפריל 2020 הוצע לפירר להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות, אך הוא סירב.

## הוקרות ופרסים עיקריים
שמאל|ממוזער|250px|תעודת פרס ישראל שהוענקה לאלימלך פירר
* אות הנשיא להתנדבות בשנת 1993
* פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה לשנת ה'תשנ"ז
* דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בר-אילן, 1996
* דוקטור לשם כבוד מטעם מכון ויצמן למדע, 2001
* דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה, 2008
* פרס בגין מטעם מרכז מורשת מנחם בגין, 2005
* חבר כבוד בבורסת היהלומים הישראלית, 2013
* זוכה עיטור הנשיא לשנת ה'תשע"ג.

## קישורים חיצוניים

* אתר "אגודת עזרה למרפא"
* הרב פירר - שאלה אחת קטנה בפורטל nana10
* פירר - שאלה אחת קטנה סרט על הרב פירר בפורטל nana10
* 
* 
* 
* 
* 
* כל הכתבות על הרב אלימלך פירר, באתר ערוץ 7

## הערות שוליים

קטגוריה:אוטודידקטים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:יועצים רפואיים ישראלים
קטגוריה:חסידי בעלז
קטגוריה:חרדים ישראלים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת חיפה
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:זוכי פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
קטגוריה:זוכי פרס בגין
קטגוריה:מעוטרי אות הנשיא להתנדבות
קטגוריה:מעוטרי עיטור נשיא מדינת ישראל
קטגוריה:אישים שסירבו להשיא משואה ביום העצמאות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
בינית (דג)

**בִּינית** המכונה גם **ברבוס** (שם מדעי: *Barbus*; מערבית: **بينيت** - **בָּיְינִית**) הוא סוג של דג ממשפחת הקרפיוניים. ידועים כמה עשרות מינים ובהם ברבוס דובדבן, ברבוס ורוד, ברבוס כרום, ברבוס שני כתמים וברבוס שחמט. ישנם גם מינים הנפוצים כדגי נוי באקווריומים כגון ברבוס חמשת הפסים. יש המזהים את אחד ממיני דג הבינית (*Barbus grypus*) עם דג השיבוטא המוזכר בספרות חז"ל.

## מינים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'ורז' קיווייה
קטגוריה:קרפיוניים
קטגוריה:דגי מאכל
קטגוריה:דגי נוי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1816
ריזוטו

[ממוזער|שמאל|250px|ריזוטו [פטריות]]
**ריזוטו** (באיטלקית: **Risotto**) היא מנה איטלקית מסורתית המכילה אורז המבושל בציר עד למרקם קרמי ודביק. ריזוטו באיטליה מוגש בדרך כלל כמנה ראשונה.

המקור לריזוטו הוא צפון-מערב איטליה, ממזרח פיימונטה ומערב לומברדיה, שם נמצאים שדות האורז העשירים. מנת הריזוטו היא מנת הדגל של טורינו ומילאנו והיא דרך שכיחה לבישול אורז באיטליה.

המתכון הראשון המזוהה כמתכון ריזוטו מתוארך בשנת 1809, והכיל אורז מטוגן בחמאה, נקניקיות, מח עצם, בצל וציר חם עם זעפרן. עם זאת, יוצרו של הריזוטו אינו ידוע.

ישנם שלושה זנים של אורז המשמשים לבישול ריזוטו, אורז ארבוריו, אורז קארנרולי ואורז ויאלונה נאנו. שלושת הזנים משתייכים לקבוצת ג'פוניקה, המאופיינת בכך שהיא מסמיכה את נוזלי הבישול בהם היא מבושלת. שלושת הזנים האלו מאופיינים בכך שהם דורשים בישול ארוך יותר מזנים אחרים של אורז, ויש להם טעם ייחודי המזוהה עם המטבח האיטלקי.

זני האורז מסווגים באיטליה לפי רמות איכות. הדירוג מתחיל ברמה הנמוכה ביותר: riso commune (אורז פשוט), ממשיך ל-riso semifino (משובח למחצה), ממנו ל-riso fino (משובח/עדין, על סוג זה נמנה הוויאלונה נאנו) ומטפס ל- riso superfino (סופר משובח), תואר שבו מתהדרים הארבוריו והקרנרולי. הדירוג מתייחס לגודל ולצורה של האורז ולא לאיכות.

## הכנה
ישנם מתכונים רבים לריזוטו עם מרכיבים שונים, אך כולם מבוססים על אורז עגול, מבושל בציר בתהליך מסוים תוך נתינת תשומת לב והשגחה קרובה. את האורז לא שוטפים לפני הבישול כדי לשמור את העמילן שיוצא בשטיפה למנה עצמה, שכן העמילן תורם למרקם הקרמי של המנה.

ראשית מטגנים את האורז בחמאה ובצל או שמן זית כדי לצפות כל גרגר בשכבה של שומן, ולפעמים אף מוסיפים יין לבן. לאחר שהיין נספג מעלים את הלהבה לבינונית-גבוהה, ומתחילים להוסיף ציר חם בהדרגה בכמויות קטנות תוך כדי ערבוב תמידי. לאחר שהציר נספג ניתן להמשיך ולהוסיף את הנוזל בהדרגה לסיר. הערבוב מסייע לשחרור העמילן מגרגירי האורז לתוך הנוזל ותורם למרקם הקרמי של הריזוטו. ממשיכים לערבב עד שהאורז במרקם חצי רך ולאחר מכן מוסיפים שמנת או את שארית הציר. לאחר מכן מורידים את הסיר מהאש. ניתן להוסיף חמאה ופרמז'ן כדי לתרום לקרמיות של המנה אך מרקמו של ריזוטו שבושל כראוי קרמי גם ללא הוספה של שמנת בשל העמילן שבגרגרים.

## סוגי ריזוטו
* **ריזי-א-ביזי** – ריזוטו עם אפונה.
* **ריזוטו אה לה ברולו** – עם יין אדום ברולו אופייני לעיירה ברולו, נקניקיות ושעועית בורלוטי.
* **ריזוטו אה לה מילנזיה** – עם יין לבן, ציר בשר בקר, מח עצם, שומן חזיר, גבינה וזעפרן. מקור המאכל מילאנו.
* **ריזוטו אל נרו דה ספיה** – ריזוטו עם דיונונים מבושלים עם שקי הדיו שלהם, מה שהופך את הריזוטו לשחור.
* **ריזוטו אה לה זוקה** – ריזוטו עם דלעת, אגוז מוסקט וגבינה מגורדת.
* **ריזוטו אה לה פילוטה** – ריזוטו עם נקניקיות, בשר חזיר ופרמז'ן.
* **ריזוטו אה לה פונגי** – ריזוטו עם פטריות.

## ראו גם
* סופלי

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מאכלי אורז
קטגוריה:המטבח האיטלקי
קטגוריה:מאכלים לאומיים
פילאף

**פילאף**, **פילאו**, **פולאו**, **פולאה**, **פלוב**, **פוף**, **אושפלוב** או **אושפלאו** הוא תבשיל אורז אופייני למטבחים במרכז אסיה, איראן ואצל העמים הטורקיים, כמרק מתובל, לעיתים קרובות מרק בשרי. הפילאף או בשמו היהודי אושפלאו/אושפלוב נחשב למאכל הלאומי של אוזבקיסטן ויהודי בוכרה.

הפילאף מורכב בדרך כלל מחמישה מרכיבים עיקריים: דגן, בשר, ירקות, פירות יבשים ותבלינים. הדגן הוא אורז עגול בדרך כלל, אך גם חיטה, חומוס, ותירס, ובגרסה ההודית אורז בסמטי. הפילאף מוגש בסיר, קערה או מגש המונחים במרכז השולחן. כל אחד מהסועדים נוטל מנה לצלחתו או ישירות לפיו, באמצעות היד.

מקור המילה "פילאף" בסנסקריט - "פולאקה" ("כדור אורז"), משם עברה המילה ל"פולאב" בהינדי, משם ל"פולאו" בפרסית, שהפכה בטורקית ל"פילאב", ומשם ביוונית ל"פילאפי".

## גלריית תמונות

Arroz enjoyado - Morasa Poló.JPG|שירין פולו - פילאף פרסי
Mbakhalou saloum.jpg|פילאף מסנגל
Afghani Pulao 1.JPG|פילאף מאפגניסטן
Mattar Pulao (Peas Pullao).JPG|פילאף מפנג'אב
Oshi palov tajik.jpg|אושי פלוב, טג'יקיסטן
Tatarkitchenplov.jpg|פילאף טטרי


## קישורים חיצוניים

*מתכון של פלוב של רות אוליבר
* פילאף בוכרי, באתר השולחן
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מאכלי אורז
קטגוריה:המטבח האוזבקי
קטגוריה:המטבח ההודי
קטגוריה:המטבח הפרסי
קטגוריה:המטבח הטורקי
קטגוריה:המטבח האזרי
קטגוריה:המטבח האסייתי
קטגוריה:המטבח הסובייטי
קטגוריה:המטבח המרכז-אסייתי
קטגוריה:אוכל רחוב
יעקב בן יצחק אשכנזי

רבי **יעקב בן יצחק אשכנזי מיאנוב** (1550 בקירוב – 1623?) היה פוסק ודרשן, שפרסם את הספר המדרשי לנשים **[[צאינה וראינה]]**, שהפך לחיבורו המפורסם מכולם.

למרות ההשפעה הרבה שנודעה לחיבורו, ידועים פרטים מועטים בלבד על תולדות חייו של רבי יעקב. הוא נולד בפולין, וככל הנראה חי בה כל חייו. על ספריו מצוין כי הוא מן העיר יאנוב, אך ישנם מספר מקומו בשם זה ולא ברור במי מהם מדובר. רבי יעקב היה עובר בין הערים ודורש בפרשיות השבוע. הוא התמחה בשילובה של האגדה עם המדרש. בנוסף עסק גם בפסיקת הלכה. לאחר פטירתו הדפיס בנו את חיבורו "שורש יעקב", שהוא מפתח אלפביתי להלכות איסור והיתר בטור יורה דעה, בפסקי מהרש"ל ובספר תורת חטאת. בחיבוריו האחרים, אשר נכתבו ביידיש, "מליץ יושר" ו"המגיד", עסק בפרשנות של המקרא.

יש שהחליפו בינו ובין בן דורו רבי יצחק כ"ץ מפראג.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מגידים
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:ילידי 1550
קטגוריה:נפטרים ב-1624
פאייה

שמאל|ממוזער|250px|פאייה ולנסיאנית
[ממוזער|שמאל|250px|פאייה [פירות ים]]
**פָּאֶ֫יָה** (ספרדית: **Paella**) היא תבשיל אורז, במקור מחבל ולנסיה שבספרד, שאוכלים במיוחד בימי ראשון ובחגיגת הפאלס. ישנן גרסאות רבות למנה זו, עם מרכיבים שונים. מקור השם "פאייה" הוא בוולנסית, שם משמעו "מחבת". אולם המנה הפכה כה פופולרית עד שבספרדית המלה "פאייה" הפכה שם נרדף למחבת.

לפאייה בדרך כלל מוסיפים ירקות, ובשר או פירות ים. שלושת המרכיבים העיקריים של המנה הם אורז, זעפרן ושמן זית.

במסעדות ספרדיות, אף כי הפאייה רשומה בתפריט, לפעמים ניתן לקבלה רק ביום ראשון, או שדרושה לפחות שעה להכנתה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* פאייה עוף וצ'וריסו, באתר אסם
* 
* 

קטגוריה:מאכלי אורז
קטגוריה:המטבח הספרדי
קטגוריה:מאכלים לאומיים
דגל גאנה

**[[דגל]] [[גאנה]]** אומץ בשנת 1957. הוא הוחלף בגרסה שכללה פס לבן במרכז בין השנים 1964 - 1966.

הדגל עוצב על ידי תאודוסיה אוקו כדי להחליף את דגל בריטניה לאחר קבלת העצמאות בשנת 1957. הוא מורכב מהצבעים הכלל-אפריקאיים של אתיופיה, כלומר אדום, צהוב וירוק, בפסים אופקיים עם כוכב שחור בעל חמישה קודקודים במרכז הפס הזהוב. דגל גאנה היה הראשון באפריקה שכלל צבעים אלו.

האדום מסמל את דמם של אלו שנפלו במאבק לעצמאות, הזהב מסמל את עושר המחצבים של המדינה, והירוק את היערות והטבע העשיר שהמדינה התברכה בהם, בעוד הכוכב השחור מסמל את העיקרון המנחה של החופש האפריקני.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:גאנה: סמלים לאומיים
גאנה
גאנה
גאנה
גאנה
ולדימיר קפן

**ולדימיר פטר קֶפֶּן** (בגרמנית: **Wladimir Peter Köppen**; 25 בספטמבר 1846 – 22 ביוני 1940) היה מטאורולוג, קלימטולוג ובוטנאי גרמני. פיתח את **[[שיטת קפן]]** לסיווג אקלימים, שבה משתמשים (עם שינויים ותוספות) גם בימינו.

## חייו
קפן  נולד בסנקט פטרבורג, בירת האימפריה הרוסית,  במשפחה גרמנית שהתיישבה ברוסיה במאה ה-18 להזמנת הקיסרית יקטרינה השנייה.  הוא למד בבית הספר בחצי האי קרים. כבר בהיותו בבית הספר נמשך קפן להתבוננות ביחסי הגומלין בטבע שבין האקלים לסוג הצמחייה שגדלה בו. מאוחר יותר למד קפן באוניברסיטאות של היידלברג ולייפציג בגרמניה אותן סיים ב-1870. עבודת הגמר שלו דנה בהשפעת הטמפרטורה על קצב הגידול של הצמחים.

בין 1872 ל-1873 הועסק קפן בשירות המטאורולוגי הרוסי. אחר כך שב לגרמניה כדי לנהל את חטיבת המטאורולוגיה הימית שהוקמה כחלק ממצפה הכוכבים של חיל הים הגרמני (Deutsche Seewarte) שבסיסה בהמבורג. בחטיבה היה קפן אחראי על שירות תחזית מזג האוויר בחלק הצפון מערבי של גרמניה והאזורים הימיים הסמוכים. אחרי ארבע שנות שירות יכול היה קפן לעבור לתחום העניין העיקרי שלו – מחקר, והוא עזב את השירות המטאורולוגי.

בעקבות מחקריו המוקדמים של אלכסנדר זופאן  (1879) החל קפן במחקר השיטתי של האקלים, ואף ערך בעצמו ניסיונות עם בלוני מחקר על מנת להשיג מידע מהחלקים הגבוהים של האטמוספירה. ב-1884, הוא פרסם את הגרסה הראשונה של מפת אזורי האקלים שלו שבה שורטטו תחומי הטמפרטורה העונתיים. עבודה זו הובילה לפיתוח שיטת קפן בשנת 1900 לערך, שהוא המשיך ושיפר במשך שארית חייו. הגרסה המלאה של השיטה הופיעה לראשונה ב-1918 ואחרי כמה שיפורים, פורסמה הגרסה האחרונה ב-1936.

מלבד תיאור סוגי האקלים השונים, הוא התוודע לפאלוקלימטולוגיה. ב-1924 הוא וחתנו אלפרד וגנר (Alfred Wegener) פרסמו מאמר בשם "האקלימים של העבר הגאולוגי" (*Die Klimate der Geologischen Vorzeit*) ובו סיפקו תמיכה מכרעת לתיאורית מילנקוביץ (Milutin Milanković) בנושא תקופות הקרח.

בסוף ימיו, שיתף קפן פעולה עם הקלימטולוג הגרמני רודולף גייגר (Rudolf Geiger) בכתיבת הספר בן חמשת הכרכים "המדריך לקלימטולוגיה" (*Handbuch der Klimatologie*). עבודה זו לא הושלמה מעולם, אך כמה חלקים, ששלושה מהם נכתבו בידי קפן, הודפסו. אחרי מותו של קפן ב-1940 בגראץ, אוסטריה, המשיך גייגר לעבוד על שינויים בשיטת סיווג האקלימים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מדענים גרמנים
קטגוריה:מטאורולוגים
קטגוריה:גאוגרפים גרמנים
קטגוריה:אספרנטיסטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לגרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1846
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1940
חלב אורז

**חלב אורז** הוא משקה דמוי חלב המיוצר מאורז. בדרך כלל מכינים אותו מאורז חום. המתיקות שבו מתקבלת מפירוק פחמימות לגלוקוז ולעיתים מוספים למשקה במהלך ייצורו סירופ מקנה סוכר לקבלת מתיקות גבוהה יותר. חלב אורז הוא חלופת חלב צמחית העשויה מאורז שבור טחון או קמח אורז עם מים והומוגניות. בהשוואה לחלב פרה, הוא מכיל יותר פחמימות אך אין בו כולסטרול או לקטוז. חלב אורז תעשייתי מועשר לרוב בוויטמינים ומינרלים, בהם סידן, ויטמין B<sub>12</sub>, ויטמין B<sub>3</sub> (ניאצין) וברזל. לנפח של משקה חלב אורז יש השפעה משביעה גדולה יותר מהצמיגות. חלב אורז הוא אלטרנטיבה חלבית מהצומח, עשירה בפחמימות ודלה בשומן, מה שהופך אותו לאופציה תזונתית עבור צרכנים המעדיפים תחליפי חלב.

האורז השבור הוא תוצר הלוואי עיקרי של תעשיית האורז ויכול לשמש להכנת חלב אורז ואף להוסיף לו תרבית פרוביוטית. ניתן להכין חלב אורז לטווח גדלים של 5–20 מיקרומטר באמצעות המגון. בתהליך זה מופעל חימום, בעיקר כדי להבטיח בטיחות מזון ולהאריך את חיי המדף של המוצר.

אחסון חלב האורז בעת הייצור מתבצע ידי מילוי חלב האורז הפרוביוטי בבקבוקי זכוכית, HDPE ו-LDPE בתנאי סביבה. אחסון חלב אורז בבקבוקי זכוכית מציג תוצאות טובות יותר מבקבוקי HDPE ו-LDPE מפני שכל חומרי האריזה שומרים כך על ספיגת תאים קיימא במהלך אחסון בקירור עד 21 יום.

חלב אורז משווק בטעם רגיל, וניל או שוקולד, ויכול לשמש תחליף לחלב פרה במתכונים רבים. חלב אורז מכיל פחות חלבונים מחלב אם ומחלב פרה, ולכן אם נאלצים לתת אותו לפעוט (להבדיל מתינוק), יש הנוהגים לערבב בו אבקת ביצים.

משרד הבריאות בבריטניה ממליץ שלא לתת חלב אורז לילדים בני פחות מ-5 בגלל חשש מרמות גבוהות של ארסן. האיגוד האירופי לרפואת ילדים ממליץ להימנע מחלב אורז לילדים בכל גיל, אלא אם רמת הארסן מצוינת במוצר. לפי דו"ח של הארגון, חלב אורז עלול לחשוף תינוקות וילדים לארסן ברמה הגבוהה פי שניים או שלושה מבמבוגרים.

## ראו גם
* חלב שקדים
* חלב סויה

## קישורים חיצוניים

*רינת זיו, תמי אדיב, תחליפי חלב: מי הכי בריא וממי להתרחק?, באתר שירותי בריאות כללית, 18 במאי 2018

## הערות שוליים

קטגוריה:משקאות
קטגוריה:מאכלי אורז
אורז
קשר רדיו

[שמאל|ממוזער|250px|[מגדל תקשורת בניו סאות' ויילס]]
שמאל|ממוזער|250px|אנטנת "צלחת"
שמאל|ממוזער|250px|רדיו טרנזיסטור

**קשר רדיו** הוא מכלול הדרכים להעברה של מסרים בין נקודות מרוחקות באמצעות אפנון של גלי רדיו. 

קשר רדיו הוא הטכניקה העיקרית לתקשורת אלחוטית, ולכן יש המשתמשים במושג "תקשורת אלחוטית" כשכוונתם היא לקשר רדיו. 

## שימושים
לקשר רדיו מספר שימושים, הנפוצים שבהם:

* **שמע**
**שידורי רדיו – מהשימושים הנפוצים לגלי רדיו. אחדות מהטכנולוגיות המשמשות להעברת גלי קול באמצעות גלי רדיו הן
***AM
***FM
***Digital Audio Broadcasting
** טלפוניה – טלפונים סלולריים המתחברים לרשת הטלפונים ללא צורך בכבלים
**מכשירי קשר

*שידורי **[[טלוויזיה]]** המעבירים קול ותמונה

* **[[תקשורת נתונים]]**
**רשתות מחשבים אלחוטיות כגון Wi-Fi, WiMax
**רשת אישית ותקשורת עם אביזרים היקפיים שונים באמצעות טכנולוגיית בלוטות', ZigBee, IrDA, תקשורת טווח אפס, RFID
** טלגרף אלחוטי

* **ניווט**
**באמצעות מערכות ניווט לווייניות כגון GPS, GLONASS, גלילאו, ביידו
**באמצעות מערכות מיושנות יותר (דוגמת מערכת לורן או VOR).

* שליטה על אמצעים מרוחקים באמצעות שלט רחוק

## דרכים שונות לביצוע תקשורת אלחוטית
* תקשורת לוויינית
* תקשורת תאית
* ממסור
* שידור וקליטה ישירים בין שתי אנטנות או יותר

## היסטוריה

הבסיס התאורטי לקשר רדיו הונח כבר ב-1873 על ידי ג'יימס קלרק מקסוול. הראשון שיישם את הטכנולוגיה היה דייוויד יוז (David E. Hughes) שב-1878 ביצע שידור ראשון של צלילים לאחר שגילה כי גלים אלקטרומגנטיים הופכים לצלילים באמצעות מכשיר טלפון ביתי, אך ההוכחה האמיתית הראשונה של התאוריה שהציג מקסוול הוצגה רק במהלך השנים 1886–1888 עת אישר היינריך רודולף הרץ את התאוריה באמצעות ניסוי.

הרדיו כמכשיר תקשורת המונים הוא פרי המצאתו של גוליילמו מרקוני, אשר מימש את התאוריה של הרץ, על התפשטות גלים אלקטרומגנטיים. הוא נכנס להיסטוריה, כראשון אשר יצר קשר אלחוטי (במורס) בין צרפת לאנגליה, וזכה לתהילת עולם כאשר, שידר ב-12 בדצמבר 1901 מסר אלחוטי ראשון, שחצה את האוקיינוס האטלנטי – ובכך פורץ דרך לשידור הרדיו הטרנס-אטלנטי הראשון, בהוכיחו כי קימור כדור הארץ לא משפיע על גלים אלו. אט אט הפכה ההמצאה החדשה להיות מכשיר בידור ומידע בו מעבירים סוגי שידור שונים (בעיקר חדשות ומוזיקה) למאזינים בביתם.

## לקריאה נוספת

* יוסף פנחסי, "היסודות הפיזיקליים של התקשורת האלקטרונית", המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון, 2008 ()
* יוסף פנחסי, "תקשורת ספרתית ומודמים", המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון, 2008 ()

קטגוריה:טכנולוגיה תקשורתית
קטגוריה:שיטות טלקומוניקציה
*
מרחב מכפלה

בטופולוגיה, **מרחב מכפלה** הוא מרחב טופולוגי שהתקבל ממרחבים קיימים על ידי מכפלה קרטזית שלהם, עם טופולוגיה המכונה "טופולוגיית המכפלה", המוגדרת כך שההטלות על הרכיבים הן פונקציות רציפות.

## הגדרה פורמלית
תהיה \left\{X_n\right\}_{n\isin\Lambda} משפחה של מרחבים. מכפלתם היא המכפלה הקרטזית שלהם
: X=\prod_{n \in \Lambda} X_n. 

עבור כל קואורדינטה n קיימת פונקציית ההטלה p_n:X\rarr X_n שלכל נקודה במרחב המכפלה מחזירה את ערך הקואורדינטה n שלה. טופולוגיית המכפלה על המרחב הזה תוגדר בתור הטופולוגיה החלשה ביותר (כלומר, בעלת המספר הקטן ביותר של קבוצות פתוחות) שעבורה כל ההטלות הן פונקציות רציפות.

ניתן לאפיין בקלות יחסית תת-בסיס של טופולוגיה זו: התת-בסיס מורכב ממכפלה קרטזית של קבוצה פתוחה V_{N} \subset X_{N} בשאר המרחבים. כלומר, U_{N} = V_{N} \times \prod_{n \ne N} X_n. קבוצה מהצורה הזאת נקראת "קבוצה גלילית". הבסיס  מתקבל על ידי לקיחת כל החיתוכים ה**סופיים** של קבוצות גליליות. כלומר, אם קבוצה היא פתוחה במרחב המכפלה אז ההטלה שלה לכל קוארדינטה היא פתוחה, וההטלה שלה לכמעט כל המרחבים היא המרחב כולו. כאשר המכפלה היא סופית, הגדרה זו מתלכדת עם ההגדרה ה"נאיבית" של טופולוגיית המכפלה, שבה תת-הבסיס הוא קבוצות גליליות, ואם קבוצה היא פתוחה אז ההטלה שלה לכל מרחב היא פתוחה. כדאי לשים לב כי גרירה זו נכונה רק בכיוון אחד - גם אם כל ההטלות של קבוצה לכל המרחבים היא פתוחה, אין זה אומר שהקבוצה היא פתוחה.

ההטלות הן תמיד העתקות פתוחות. כלומר, הטלה של כל קבוצה פתוחה לכל תת-מרחב היא פתוחה.  ההעתקות, לא חייבות להיות סגורות - אם הן היו סגורות אז קבוצות במרחב המכפלה היו פתוחות **[[אם ורק אם]]** ההטלה שלהן לכל רכיב הייתה פתוחה, וזה לא מתקיים. ניתן לקחת כדוגמה נגדית פשוטה את ההטלות של גרף פונקציה ההפכית: \{(x,\frac{1}{x})|x\ne 0 \}\subset \mathbb{R}^2. הגרף סגור ב-\mathbb{R}^2 (קל לראות כי המשלים שלו פתוח) אך ההטלה של גרף זה לכל אחד מהצירים הוא הישר כולו פרט לאפס, וזו כמובן אינה קבוצה סגורה.

## התכונה האוניברסלית של מרחבי מכפלה
ניתן לאפיין מרחבי מכפלה גם בצורה הבאה:
מרכז

אם Y   הוא מרחב טופולוגי, ולכל i  ההטלה f_i :Y \to X_i  היא רציפה, אז קיימת העתקה רציפה יחידה, f: Y \to X  כך שלכל n מתקיים כי f_i=p_i \circ f (כלומר, הדיאגרמה לעיל מתחלפת.

## תכונות נשמרות
אומרים על תכונה שהיא נשמרת תחת מכפלה אם מתקיים שלכל אוסף של מרחבים X_n המקיימים את התכונה, גם מרחב המכפלה \prod X_n מקיים את התכונה.

### [[אקסיומות ההפרדה]]
תכונות נשמרות:
* T_0 
* T_1 
* T_2  (האוסדורף)
* T_{3\frac{1}{2}}  (טיכונוף)
* רגולריות

לעומת זאת, נורמליות לא בהכרח נשמרת תחת מכפלה.

### [[קומפקטיות]]
משפט טיכונוף מראה כי מכפלה כלשהי של מרחבים קומפקטיים היא קומפקטית. לעומת זאת, מכפלה של מרחבים קומפטיים מקומית אינה בהכרח קומפקטית מקומית (עובדה זו מוליכה להגדרת חוג האדלים של שדה גלובלי, שהוא כן קומפקטי מקומית).

### [[קשירות]]
קשירות וגם קשירות מסילתית – שתיהן תכונות הנשמרות תחת מכפלה כל שהיא.

## טופולוגיית התיבות
ניתן גם להגדיר טופולוגיה שונה על מרחב מכפלה, שבסיסה הוא אוסף כל המכפלות של קבוצות פתוחות ב-X_n בכל אורך. זוהי טופולוגיה עדינה יותר מטופולוגיית המכפלה והיא פחות נפוצה. כאשר מדובר בטופולוגיית התיבות, חלק מן הטענות האמורות בערך זה, כגון משפט טיכונוף או שימור של אקסיומות הפרדה, אינן תקפות.

## קישורים חיצוניים
* 

מכפלה
דייוויד ריציו

**דייוויד ריציו** (**David Rizzio**; 1533–1566) היה איש סודה של מרי מלכת הסקוטים, ממוצא איטלקי. נרצח בידי בעלה.

דייוויד ריציו נולד בשנת 1533. הגיע לסקוטלנד בשנת 1561 כמוזיקאי שנלווה לשגריר ממלכת סבויה. התוודע למרי מלכת הסקוטים ונתמנה כמזכיר שלה לענייני צרפת. הפך להיות לאיש אמונה וסודה של המלכה ועורר קנאה ואיבה בקרב בני האצולה, שגברו גם בשל היותו זר וקתולי. יריביו אלה שכנעו את בעלה של המלכה, הנרי סטיוארט, לורד דרנלי, כי ריציו הוא המאהב של המלכה.

ב-9 במרץ 1566 פרצו הבעל ותומכיו לחדרי המלכה בארמון תפסו את ריציו ולעיני המלכה דקרו אותו 56 פעמים וגרמו למותו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:איטלקים
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות באירופה
קטגוריה:ילידי 1533
קטגוריה:נפטרים ב-1566
להבה

[ממוזער|250px|להבה של שני [נרות]]
**להבה** היא תערובת של גזים ומוצקים הנמצאים בתהליך של תגובה כימית הפולטת קרינת אור נראית וקרינת תת-אדום. התדר של גלי הקרינה, מה שמשפיע על הצבע הנראה, תלוי בהרכב הכימי של חומרי הבערה ותוצרי ביניים של התהליך. כמו כן צבע הלהבה משתנה לפי הטמפרטורה.

במקרים רבים, למשל בבעירה של חומרים אורגניים מן הצומח, וכן בבעירה לא מושלמת של גז, חלקיקים מוצקים הנקראים פיח מגיעים לליבון ופולטים אור בגווני אדום-כתום. בעירה מושלמת של גז יוצרת אור בצבע כחול בהיר באורך גל אחיד בעקבות מעברי אלקטרונים במולקולות מעוררות בלהבה.

בעצם אלו הם שני סוגי הקרינה של האש- קרינת ליבון חלקיקים הנקראת קרינת גוף שחור ופליטת פוטונים בחומר מעורר.
צבע קרינת גוף שחור משתנה לפי הטמפרטורה של החומר ולכן גם צבע הלהבה הוא תלוי טמפרטורה. לשם המחשה ניתן לראות בתמונות של שרפה שבבסיס הלהבות, שבו הטמפרטורה היא הגבוהה ביותר, הלהבות בצבעי צהוב בהיר עד לבן, למעלה מזה צהוב עד כתום ובפסגת הלהבות צבען אדום. מעל האזור האדום הטמפרטורה אינה גבוהה דיה לשם בעירה וחלקיקי הפחמן שנותרו יוצאים כעשן שחור.
הלהבות אינן "אנרגיה טהורה" או כל דבר מסוג זה: הלהבות הן גזים מלובנים ולוהטים המשתחררים בתהליך הבעירה. בפרט, הלהבות מושפעות, למשל, מכוח הכבידה: בסביבה נטולת כוח כבידה, נראית האש ככדור.

חומן של הלהבות (דהיינו, חומו של הגז המשתחרר כתוצאה מהתהליך), מאפשר את המשך תהליך הבעירה.

## השפעת כוח הכבידה
[שמאל|ממוזער|250px|להבת נר בתנאי חוסר [כבידה]]
בתנאים רגילים על כדור הארץ הגזים החמים (והצפופים פחות) מהלהבה עולים מעלה ואוויר קר יותר ועשיר יותר בחמצן זורם מלמטה לאזור הלחץ הנמוך שנוצר בבסיס הלהבה. זרימה זו היא שנותנת ללהבה את צורתה המוארכת האופיינית. על פי מחקר של נאס"א צורת הלהבות בחלל, בכבידה נמוכה מאוד, שונה מצורתן בכדור הארץ שכן אין כיוון זרימה מועדף לגזים החמים הנוצרים בבעירה. צורת הלהבה של נר בחלל היא, בהתאם, כדורית בקירוב, (פיזור גזים וחלקיקים באופן שווה לכל הכיוונים) וצבעה נוטה לכחול.
מחקרים של נאס"א מוכיחים כי בלהבות דיפוזיה (להבות בהן החמצן המשמש לבעירה נמצא מחוץ למקום הלהבה- ולא מעורב בחומר הבעירה לפני הבעירה) בחלל, חומר הבעירה מנוצל יותר וכמות החומר שלא עובר בעירה- קטנה. הדבר נובע ממספר הבדלים בצורת התנועה של חומרים כאשר משתנה כוח הכבידה. לגילוי זה יכולה להיות השפעה על המדעים המעשיים ועל התעשייה, במיוחד בהקשר של נצילות דלק.

## טמפרטורות אופייניות של להבות
*להבת חמצן-מימן – 2,000 מעלות (°C) ומעלה.
*להבת מבער בונזן – 1,300–1,600 מעלות.
*להבת נר – 1,000 מעלות.
*סיגריה: בלא שאיפה – 400 מעלות בקצה האזור הבוער ו-585 במרכזו. בעת שאיפה – 700 מעלות במרכז.

### חום הלהבה על פי צבעה
חום הלהבות ניתן להערכה על פי צבע הלהבה, בלהבות בהן חלקיקי פחמן הם פולטי האור בלהבה.

*אדום:
**רק נראה – 525 מעלות.
**עמום – 700 מעלות.
**גוון דובדבן עמום – 800 מעלות.
**גוון מלא – 900 מעלות.
**גוון ברור – 1,000 מעלות.

*כתום:
**עמוק – 1,100 מעלות.
**ברור – 1,200 מעלות.

*כחול:
**לבנבן – 1,300 מעלות.
**צהוב – 1,400 מעלות.
**מסנוור – 1,500 מעלות.
הלהבה הכחולה היא הלהבה המגיעה לטמפרטורה הגבוהה ביותר.
את האש הכחולה ניתן לראות במקומות מוכרים לעין, למשל גז בישול, ריתוך אצטילן ולהביורים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אש
קטגוריה:תגובות כימיות
תור הזהב

**תור הזהב** הוא כינוי לתקופת פריחה בולטת של עם, מדינה או תחום פעילות.
מבחני אישיות

**מבחני אישיות** הם מבחנים בפסיכולוגיה קלינית המיועדים  להעריך את האישיות ולמדוד אותה. 

## גישות למבחני אישיות
ישנן מספר גישות למבחני אישיות:
### מבחני השלכה
[שמאל|ממוזער|150px|אחד הכרטיסים המוצגים לנבדק ב[מבחן רורשאך]]
מבחני השלכה הם מבחנים בהם מוצג לאדם גירוי מעורפל ועליו להגיב על הגירוי. המבחנים מבוססים על הפסיכולוגיה הפסיכואנליטית. המבחן המוכר ביותר בגישת מבחנים זו הוא מבחן רורשאך, בו מוצגים לאדם כרטיסים עם כתמי דיו ועליו לומר מה הוא רואה בהם. מבחנים חשובים נוספים הם מבחן TAT, מבחן CAT לילדים או מבחן רוברטס, בהם מוצגות תמונות, וכן מבחן HTP, בו האדם מצייר ציורים.

### מבחני דיווח עצמי
מבחנים מסוג זה מבוססים על ההנחה, כי האדם עצמו הוא מקור המידע הטוב ביותר והמהימן ביותר על אישיותו. שאלוני דיווח עצמי מבוססים על אחת או יותר מבין ארבע גישות:
# תיקוף תוכן: בוחנים את ההתנהגות שרוצים להעריך ומנסחים פריטים למבחן שיתייחסו ישירות להתנהגות זו. (לדוגמה מבחן האושר) 
# קריטריון אמפירי: נקבע אילו פריטים ינופו מהשאלון על פי בדיקה אמפירית של הקשר בין הפריט והקריטריון (לדוגמה מבחן MMPI).
# ניתוח גורמים: שיטה סטטיסטית לפישוט נתונים על ידי הקבצתם (לדוגמה מבחן PF16).
# תאוריות אישיות: שאלון שמפותח ישירות מתוך תאוריה (לדוגמה מבחן EPPS).

### מבחני דיווח עצמי להערכת תכונות ספציפיות

**הדיפרנציאל הסמנטי** היא טכניקה המאפשרת להעריך את האופן שבו הנבדק תופס את עצמו, בני אדם משמעותיים לו ולמעשה כל אובייקט/מושג. הוא בודק קונוטציות שמושג מסוים מעורר. 
בעוד הפסקה הקודמת מתארת מבחני דיווח עצמי להערכה כוללת של האישיות, הפסקה הנוכחית עוסקת במבחני דיווח עצמי להערכת תכונות ספציפיות. 

#### עיוותים בדיווח עצמי: בעיות ופתרונות
בצד היתרון שבקבלת מידע ישירות מהנבחן, לדיווח העצמי יש חסרונות הקשורים בעמדות הנבחן כלפי הבחינה ובסגנונות תגובה האופייניים לו.
נבחן יכול להטות את תשובותיו בהתאם למה שנחשב רצוי מבחינה חברתית או אישית, ("רצייה חברתית") כמו גם לבחור תשובות על פי התגובות האופייניות לו: להסכים למה שנאמר, לחלוק על מה שנאמר או לבחור בתגובות חריגות ללא קשר לתוכן.

**רצייה חברתית** - במבחנים ננקטות שיטות שונות במאמץ לפתור את הבעיה של העמדת פנים, זיוף או תגובה מוטה:   
* ניסוח פריטים נייטרליים מבחינת רצייתם החברתית.
* לתת לנבחן הוראות וליצור בו אמון כדי להגביר את כנותו.
* בניית סולמות מיוחדים לזיהוי רצייה חברתית.
* פריטים בשיטת הבחירה הכפויה – כל פריט מורכב מזוג טענות הזהות מבחינת הרצייה החברתית.

סגנונות התגובה אינם רק גורם מפריע, הם יכולים לספק גם מידע חשוב כשלעצמו על אישיותו של הנבחן.

## ראו גם
*האניאגרם של האישיות
*פסיכולוגיה של האישיות
*תורת המבחנים
*פסיכולוגיית התכונות
*חמש התכונות הגדולות

## קישורים חיצוניים
* רות בייט-מרום וגילי לויתן, מבחנים פסיכולוגיים: תאוריה ומעשה (קישור לספר באתר Google Books), הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2010 
*שאלון אישיות - באתר פרויקט המדגם - גרסה עברית לאבחון עצמי של שאלון ה- NEO-IPIP ושאלוני אישיות נוספים (נדרשת הרשמה מוקדמת ומענה על שאלונים שונים כתנאי לביצוע השאלונים הרצויים)
* יואב בן ישי, שאלון חרדה חברתית, מים שקטים - קבוצת חרדה חברתית
* 
* 

קטגוריה:פסיכולוגיה של האישיות
*
שאלון 16 גורמי האישיות של קטל

**שאלון 16 גורמי האישיות של קטל**, או **מבחן PF16**, הוא מבחן אישיות בפסיכולוגיה קלינית. 

המבחן פותח בשנות ה-70 של המאה ה-20, על ידי הפסיכולוג ריימונד קטל, ומשתמש בשיטה סטטיסטית לניתוח גורמים.  בשאלון 174 שאלות, כל שאלה מתייחסת לאחת משש עשרה קטגוריות שהוגדרו על ידי קטל. כל תכונה מוצגת כרצף הנע בין שני קצוות של התכונה. המבחן מעניק ציון ב-16 תכונות אישיות בסיסיות.

קטל מנסה להגיע לתאוריה שאין לה כלל הנחות יסוד והנשענת אך ורק על נתונים אמפיריים. על ידי ניתוחים סטטיסטיים קטל מסיק כי קיימות 16 תכונות בסיסיות להסבר וניבוי מכלול ההתנהגות האנושית.

קטגוריה:מבחני אישיות
מבחן EPPS

**מבחן EPPS** או **רשימת העדפות האישיות של אדוארדס** הוא מבחן אישיות בפסיכולוגיה קלינית. 

המבחן פותח בשנות ה-50 של המאה ה-20, על סמך תאוריית הצרכים של מארי הכוללת 10 צרכים בסיסיים בהתנהגות האדם, ונועדה לעמוד על הצרכים הבסיסיים המניעים את האדם. 

לפי תאוריה זו צורך הוא מבנה במוח ואחראי לארגון התפיסה, החשיבה והפעולה. הצרכים מתעוררים בעת לחץ מסוים בסביבה. חלק מהצרכים הם מולדים וחלקם נלמדים והם נובעים ממקורות גופניים, נפשיים וחברתיים.

המבחן מורכב מ-210 זוגות משפטים, ובכל זוג מתבקש הנבחן לבחור את המשפט המתאים לו ביותר. המבחן מכיל 15 סולמות הבודקים את עצמתו היחסית של כל צורך לעומת צרכים אחרים. בנוסף, המבחן מכיל 15 זוגות משפטים שנועדו לבדוק את עקביות הנבחן.

קטגוריה:מבחני אישיות
תור צוחק

ממוזער|ביצת תור צוחק
**תור צוחק** (שם מדעי: *Streptopelia roseogrisea*) (המוכר גם בשם: "**תור צווארון אפריקני"**) הוא מין במשפחת היוניים השייך לסוג בו כלולה גם הצוצלת. התור הצוחק הוא יונה קטנה הנפוצה באזורים הצחיחים באפריקה הנמצאים דרומית למדבר הסהרה. תפוצתה רוחבית ביבשת אפריקה, והיא מגיעה אף למערב חצי האי ערב. הגם שהיא חיה באזורים צחיחים, ניתן למצוא אותה מסביב למקורות מים.

אורכו הממוצע של התור הצוחק הוא 26 סנטימטרים. חלקו העליון של גופו, מכתפיו ועד לזנבו, הוא בצבע חום-אפור בהיר, על אף שקצות הכנפיים בעלי גוון כחול. נוצות התעופה הן כהות יותר, וצבען כמעט שחור. ראשו, צווארו וחזהו של התור הצוחק הם ורדרדים, וסנטרו ובטנו לבנים יותר. ההבדל בין הזוויגים קטן למדי.

התור הצוחק בוית בידי האדם והוא אביו של התור הברברי .

## תפוצתו בישראל

תפוצתו של תור צוחק בישראל היא נדירה במיוחד, אם כי ע"פ אתר הצפרות הישראלי התור נצפה כמה פעמים באזור אילת.

## קישורים חיצוניים

* התור הצוחק באתר ה-IUCN

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קרל יקוב סונדול
קטגוריה:יוניים
קטגוריה:ארץ ישראל: יוניים
קטגוריה:בנין: עופות
קטגוריה:ניגריה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1857
קטגוריה:עופות הסוואנה האפריקנית
רע"מ

לראשי התיבות **רע"מ** או **רע"ם** מספר משמעויות אפשריות.

קטגוריה:פירושון ראשי תיבות
זגוגית השן

שמאל|ממוזער

**זגוגית השן** (באנגלית: Dental enamel) היא שכבת הציפוי החלקה והחזקה שמצפה את כותרת השן. הזגוגית מגנה על שכבת חומר השן, שינן, מפני פגיעות ובלאי.

הזגוגית, הבנויה הידרוקסילאפטיט (החומר המרכיב גם את העצמות והדנטין, אם כי בדחיסות גבוהה יותר), היא הרקמה הדחוסה ביותר בגוף (ובעצם הרקמה הקשה (hardness) ביותר בגוף), אך יכולה להיפגע עקב חשיפה ממושכת לחומצות המיוצרות בפה בעת האכילה.
כיום הפתרונות המוצעים לתיקון שברים בזגוגית השן הם סתימות והשלמות ('שחזורים' בעגה המקצועית).

במהלך שנת 2009 גילו חוקרים מאוניברסיטת המדינה של אורגון גן האחראי לצמיחת זגוגית השן. בעקבות גילוי זה התפתח מחקר המחפש אפשרות של הצמחת הזגוגית מחדש באופן טבעי.

מחלת העששת, הגורמת לריקבון זגוגית השן, היא המחלה השנייה הנפוצה ביותר בעולם.

## גיזרון
המילה "זגוגית" והמילה "זכוכית" משתפות את אותו המקור הגיזרוני, כלומר השתיים הן כפלה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שיניים: אנטומיה
קטגוריה:היסטולוגיה
אמייל (טכניקה)

250px|ממוזער|כלי מטבח מודרניים מצופים אמייל
[שמאל|ממוזער|250px|כלי רחצה ונקיון מצופי אמייל ב[סרדיניה]]
[250px|ממוזער|כלי נוי ואמנות מצופים אמייל בחנות ב[אספהאן, איראן]]**אמייל** (מצרפתית: **émail**) הוא חומר צבעוני הנוצר מהתכת אבקת זכוכית על שכבת מצע (כגון מתכת, זכוכית, קרמיקה, או אבן) על ידי אפייה (לרוב בטמפרטורה של 750 עד 850 מעלות צלזיוס).

ציפוי באמייל היא טכניקה שהייתה בשימוש כבר בימי המצרים הקדמונים, אצלם מוצאים כלי חרס ואבן בציפוי אמייל. גם ביוון העתיקה, בסין, יפן, רוסיה והקלטים, השתמשו בטכניקה זו.

ניתן להתיך אמייל על רוב סוגי המתכות. אבקת הזכוכית ניתכת, ולאחר שהיא מתקשה היא הופכת לחומר זגוגי, חלק ונוקשה, העמיד בפני אש וכימיקלים. האמייל עלול להיסדק או להישבר אם שכבת הבסיס עליו נוצר נמצאת תחת לחץ או מתעקמת. האמייל יכול להיות אטום או שקוף, וניתן ליצור אותו בשלל צבעים.

ישנם צבעים הנקראים *צבעי אמייל*, אף על פי שהם עשויים על בסיס שמן או לטקס, משום שאחרי הייבוש הם מקבלים תכונות הדומות לתכונות האמייל, ונותנים גימור חלק, מבריק ואטום למשטח הצבוע בהם.

## שימושים
בגלל עמידותו של האמייל, הוא אידיאלי כציפוי לחפצים שאמורים להיות עמידים בפני חום או רטיבות. לכן נעשה בו שימוש רב בציפוי החלק הפנימי או החיצוני של כלים ומכשירים כגון תנורים, ארגזי לחם, סירים וקומקומים, ציפוי אמבטיות, בשילוט חוצות ועוד. כיום ניתן למצוא בחנויות-פנאי אמייל קר אשר קל לשימוש ומשמש לעבודות אמנות.

בגלל צבעו המבריק של האמייל, נעשה בו שימוש רב גם לחפצי נוי ותכשיטים. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תרכובות
קטגוריה:אמנות
קטגוריה:טכניקות אמנותיות
בוריס ויאן

**בוריס ויַאן** (בצרפתית: **Boris Vian**; 10 במרץ 1920 – 23 ביוני 1959) היה סופר, משורר, מחזאי, חצוצרן ומבקר ג'אז צרפתי. כתב יותר מ-400 שירים. 

ויאן למד פילוסופיה והנדסה אזרחית.

ניתן לכנות את יצירותיו כפנטזיות אבסורדיות. היה מידידיו הקרובים של ז'אן-פול סארטר, ואף רעייתו של ויאן, מישל, הפכה לאחת ממאהבותיו העיקריות של הפילוסוף. סארטר עצמו מופיע, בצורה קומית, בשם ז'אן סול פארטר, בכמה מיצירותיו של ויאן. שני ספריו המפורסמים ביותר הם "עוד אירק על קבריכן" (1946) ו"צל הימים" (1947). את הרומן "עוד אירק על קבריכן", וכן מספר רומנים נוספים, כתב ויאן תחת הפסאודונים ורנון סוליבן (Vernon Sullivan, צר'), לכאורה סופר אמריקני. ספר זה כתוב כרומן פשע אמריקני ועוסק ביחסי לבנים-שחורים בדרום ארצות הברית של אותה התקופה. הספר הכה גלים וזכה להצלחה, אך גם הביא למהומה רבה בצרפת ואף נאסר לפרסום לזמן מה. ויאן השתמש במספר פסאודונימים נוספים, חלקם היו אנגרמות על שמו כגון Bison Ravi (בצרפתית: ביזון מרוצה).

ויאן מת בגיל 39 מהתקף לב ב-23 ביוני 1959 במהלך הקרנת הבכורה של סרט שנעשה על פי ספרו "עוד אירק על קבריכן".

לאחר מותו נעשה ויאן מגיבורי מרד הסטודנטים של שנות ה־60, בעיקר בצרפת.

## ספריו של בוריס ויאן בעברית
***חרש הלבבות (L'arrache-cœur)**, תרגם אביטל ענבר, ספרית פועלים, תל אביב, 1979.
***עוד אירק על קבריכן (J'irai cracher sur vos tombes)**, תרגם אביטל ענבר, תל אביב, ספרית פועלים, 1979.
***העשב האדום (L’herbe rouge)**, תרגם אביטל ענבר, תל אביב, 1981.
***צל הימים (L’écume des jours)**, תרגמה אליה גילדין, הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, תל אביב, 1987, 2007.

## לקריאה נוספת
* "העריק" בתרגום לעברית של דן דאור, מעין, גיליון 1.

## קישורים חיצוניים

* 

* שיר "העריק" (1954) בתרגומים שונים, באתר של יוסי קאופמן
* שיר "העריק" בביצועו של ויאן.
* העריק ועוד שירים, תרגם דן דאור, "מעיין", 1 במרץ 2008
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נגני ג'אז: חצוצרנים
קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:מבקרי ג'אז
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1920
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1959
לאו

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה סיניים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בבעלי חיים