open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הסכם ישראל–לבנון 1983

ממוזער|דגלי ישראל, ארצות הברית ולבנון, בעת התכנסות המשלחות לשיחות בנתניה
**הסכם ישראל-לבנון 1983** או **הסכם 17 במאי** הוא הסכם ביטחוני שנחתם ב-17 במאי 1983 בקריית שמונה ובמקביל בח'אלידה בין ממשלת ישראל לבין ממשלת לבנון, בתיווכה של ארצות הברית. מטרת ההסכם הייתה הכרזה משותפת על סיום מצב הלחימה בין המדינות שנמשך מאז 23 במרץ 1949, אז נחתם הסכם שביתת נשק בין ישראל ללבנון עם תום מלחמת העצמאות. בנוסף ההסכם התיימר להסדיר את היחסים בין ישראל ללבנון, תוך כיבוד הגבולות הטריטוריאליים (הגבול הבינלאומי, הסכם ניוקומב-פולה 1923) של שני הצדדים - מחד, נסיגה ישראלית משטחי לבנון, ומאידך, התחייבות לבנונית לפעילות ביטחונית ומניעת פעולות טרור היוצאות מתחומה. עם זאת, ההסכם הופר ונכשל כבר בפברואר 1984, בשל התפרקות צבא לבנון, סירוב סוריה להוציא את כוחותיה מאדמת לבנון, והתנגדות העולם הערבי להכרה בריבונות ישראל.

## עיקרי ההסכם
עיקרי ההסכם:
*הכרזה כי הלחימה בין הצדדים תמה והתחייבות לכיבוד הדדי של ריבונותם הטריטוריאלית.
*התחייבות הדדית למניעת פעילויות טרור משטחה של כל מדינה, או סיוע דרך צד שלישי לפגיעה בה.
*יישוב סכסוכים עתידיים בדרכי שלום וקביעת הסדרי ביטחון משותפים על ידי יצירת "אזור ביטחון", הממוקם בדרום לבנון בסמוך לגבול עם ישראל ובו יופעלו חטיבות של צבא לבנון, פעולה שמטרתה לאפשר הוצאת גורמים סוריים ואחרים, שאינם נמנים עם צבא המדינה הלגיטימי, ולבסוף את נסיגתו של צה"ל מדרום לבנון ועל ידי כך יישום ההסכם במלואו.

## היסטוריה
השיחות החלו בדצמבר 1982 ביוזמתו של פיליפ חביב, שליח נשיא ארצות הברית למזרח התיכון, אך התנהלו בעצלתיים כאשר במשך שבועות הצדדים לא הצליחו להגיע להסכמה על סדר היום של הדיונים. ישראל דרשה שסדר היום יכלול נורמליזציה בין המדינות, בעוד הלבנונים דרשו לדון רק בנסיגה ישראלית. ממשלת ישראל לא ששה לקדם את הדיונים ואריאל שרון טען שארצות הברית לוחצת על הלבנונים להקשיח את עמדותיהם כדי למנוע מישראל הישגים בלבנון.

ההסכם הופר בפברואר 1984 בעקבות התפרקותו של צבא לבנון שהיה אמור לתחזק "אזור ביטחון" בדרום לבנון. סיבות נוספות היו סירובה של סוריה להסיג כוחותיה מאדמת לבנון, וכן התנגדות העולם הערבי להכרה בריבונות ישראל, כפי שקובע ההסכם. ישראל התנתה את יציאתה מלבנון ביציאת סוריה משם, ולאור סירובה של סוריה כשל ההסכם והאש חודשה, כשבעשורים העוקבים התרחשו המערכה ברצועת הביטחון ומלחמת לבנון השנייה, אם כי ישראל כיוונה במלחמות אלו להילחם נגד ארגון חזבאללה ופעולות הטרור, ולא נגד לבנון כולה.

ב-5 במרץ 1984 הודיעה ממשלת לבנון כי ההסכם מבוטל.

## ראו גם

* החלטה 1701 של מועצת הביטחון של האו"ם
* הסכם ישראל–לבנון 2024

## קישורים חיצוניים

* הסכם בין ישראל ללבנון, אתר משרד החוץ 
* ראובן ארליך, הסכמים, הסדרים והבנות בהם הייתה מעורבת ישראל בזירה הלבנונית, באתר מל"מ
* אורנה מזרחי, **[https://www.inss.org.il/he/publication/israel-lebanon-agreement/ ההסכם עם לבנון - פשרה שיתרונותיה עולים על חסרונותיה]**, באתר **[[המכון למחקרי ביטחון לאומי|המכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS)]]**, 23 באוקטובר 2022

## הערות שוליים

לבנון 1983
ישראל-לבנון 1983
קטגוריה:מלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:יחסי ישראל–לבנון
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – ישראל
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – לבנון
קטגוריה:1983 בישראל
קטגוריה:1983 בפוליטיקה
קטגוריה:קריית שמונה: היסטוריה
קטגוריה:הסכמים בין-לאומיים שהופרו
הרצאת הציפורים

**הרצאת הציפורים** (בפרסית: **منطق الطیر**; תעתיק מדויק: **מָנטִק אלטיר**) הוא ספר שירה בשפה הפרסית מתקופת ימי הביניים מאת המשורר הסופי פריד א-דין עטאר שפורסם בשנת 1177. שירה זו כוללת 4,500 שורות. מסע אלגורי זה בא לידי ביטוי באמצעות 30 ציפורים, בראש הקבוצה נמצאת דוכיפת המייצגת מורה רוחני, או שייח' סופי והיא מנהיגה את שאר הציפורים, ומובילה אותן אל ההארה.

## מתוך הטקסט

בנוסף להיות הספר הזה, אחת הדוגמאות המפורסמות ביותר של השירה הפרסית, הטקסט יוצר משחק מילים משמעותי, בין המילה **[[סימורג]]**, שמשמעה ציפור מסתורית במיתולוגיה הפרסית, וניתן למצאה לעיתים קרובות בספרות הסופית, בדומה לפניקס, למילה **סי-מורג**, שמשמעה בפרסית 30 ציפורים.

אחד הקטעים המפורסמים ביותר בטקסט הוא:

בשנת 1978 השירה הזו עובדה למחזה תיאטרון, בידי ז'אן-קלוד קרייר ופיטר ברוק שגם ביים אותו בתיאטרונו בוף דה נורד בפריז. ההצגה הועלתה בהצלחה בתיאטרון לה מה מה, בניו יורק ובפריז.

## עלילה
הסיפור מתאר את געגועיהם של הציפורים מתוך הרצון לדעת מיהו המלך סימורג הגדול, שאמור להציל את העולם. השאיפות להצלת העולם נובעות מהמצב הנורא בכל תחומי החיים בעולם. תחת הדרכתה של ציפור הדוכיפת, המובילה אותן למסע ארוך אל הר הבית של סימורג. הפחד מפני המאמצים הקשים, המחלות, המוות הממתין להן בדרך אליו, גורמים להן לפרוש מן המסע. כל ציפור מציעה תירוץ אחר, המסביר מדוע איננה מסוגלת לצאת אל המסע הקשה מנשוא. לכל ציפור יש משמעות המיוחדת רק לה, ופגם מוסרי המקביל למשמעות הסמלית. הדוכיפת היא המנהיגה, ציפור הזמיר מסמלת אהבה רומנטית. התוכי מחפש את המזרקה של נצח, הטווס מסמל את "נפילי הנשמה" ואחרת כמי שכרתו ברית עם השטן.

על הציפורים לעבור שבעה עמקים כדי למצוא את סימורג. העמקים שעליהן לעבור בדרך הם: טַלַבּ (חיפוש, בקשה), עִשְק (אהבה), מַעְרִפַה (ידע [נסתר], גנוסיס), אִסְתיְע'נַא (ניתוק), תַוְחיד (ייחוד, אחדות האל), חַירה (מבוכה, בלבול), ולבסוף, פַנַאא (כליון). התזה מייצגת את התחנה הסופית בסיפור, האומרת למעשה, "כל אדם" חייב לעבור שבעה עמקים או מדורי גיהנום, כדי לממש את טבעו האמיתי של אלוהים.

בסופו של המסע הקשה, רק ציפורים מעטות נשארות והן אלה שמגיעות לארץ בה חי הסימורג - ומצליחות לראות כל מה שהן באמת, מתוך השתקפותן של כל הציפורים באורה של המראה - למעשה, הן כולן יחד הביטוי לישות סימורג המיתית. זוהי תפיסת האלוהים הסופית, האל איננו נמצא מחוצה לנו, ובעת ובעונה אחת הוא גם לא נפרד מן היקום, אלא זהו חיבור טוטלי של האדם (המיוצג בידי הציפור) עם הקיום. שלושים הציפורים מחפשות את סימורג ובסופו של תהליך ארוך ומייגע הן מבינות שסימורג הוא לא יותר מאשר סך כל היכולות שלהן להתעלות רוחנית ואלוהית כקולקטיב של ציפורים. זהו הרעיון של אלוהים החי לא רק בתוך רעיון מהותי, על פי הפרשנויות הסופיות, אלא בתוך האדם עצמו. האנושות כמו הציפורים חייבת להבין את האמת, שעם הגיעה לתחנה הסופית היא מתאחדת עם האחד היושב על גבי ההר קאף, והוא ביטוי של הקולקטיב האנושי.

בהקשר גדול יותר של מסע הציפורים, האמן הסופי עטאר כתב סיפורים קצרים רבים, הנחשבים בספרות הסופית לסיפורים מתוקים שובי-לב בסגנון פיוטי.

## תרגומים לעברית
* **אספת הציפורים** / פאריד אודין עטאר. מאנגלית: יובל שילוח, תל אביב, 2013.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחזות משנות ה-1970
קטגוריה:אמנות מוסלמית
קטגוריה:איראן: תרבות
ילדים גדולים

[שמאל|ממוזער|250px|עטיפתו של כרך 1 של "ילדים גדולים", ועליה תמונתם של [אלן אלכסנדר מילן וגיבור ספריו, פו הדב]]
**ילדים גדולים – סופרים אהובים לילדים – חייהם ויצירתם** הוא סדרה של שלושה ספרים, מעין אנציקלופדיה, מאת יהודה אטלס, ובה ערכים העוסקים בחייהם וביצירתם של סופרי ילדים. חלקי הספר:
* כרך 1: האנגלים
* כרך 2: האמריקאים
* כרך 3: בעיקר אירופאים. 

בסוף כל כרך מופיעה ביבליוגרפיה לכל אחד מהפרקים שבו. 

הספרים יצאו לאור בשנת 2003, בהוצאת ידיעות אחרונות. 

תחילתה של הסדרה בטור השבועי "ילד גדול", שעסק בספרות ילדים ואותו כתב אטלס במשך כשמונה שנים במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות". רשימות שנכתבו בטור זה הן הגרעין שממנו התפתחה סדרת הספרים "ילדים גדולים". 

הסדרה עוסקת בסופרי ילדים נודעים, החל משארל פרו שפעל בשלהי המאה ה-17, ועד לסופרים שפעלו בשלהי המאה ה-20 כרואלד דאל ושל סילברסטיין. בפתח דבר לסדרה מציין אטלס:
:כל פרק ב**ילדים גדולים** מוקדש ליוצר אחר, מתאר באופן מפורט למדי את תולדות חייו על רקע תקופתו, ודן ביצירה או ביצירות מרכזיות שלו. הדיון ביצירות כולל בכל מקרה ניסיון לפענח ולפצח את סוד קסמן: האם הן באמת כל־כך נפלאות? מה יש בהן שלוכד את ליבנו, שקושר אותנו אליהן, שגורם לנו להזדהות עימן, עם גיבוריהן ועם מהלכיהן. למה אנחנו כל־כך אוהבים אותן, או אולי מוטב שאסתפק בכך שאשאל למה אני כל־כך אוהב אותן.

בסדרה חסרים סופרי ילדים נודעים כסלמה לגרלף וטובה ינסון. אטלס תיאר את הגורם לחוסר זה בפתח דבר לסדרה:
:אילו היה כל הזמן שבעולם ברשותי, כי אז הייתי מוציא קובץ זה כשהוא מושלם וכל מאורות ספרות הילדים מוצאים בו את מקומם. אבל, מחמת שזמנו של אדם קצוב ואין אדם יוצא מן העולם וחצי תאוותו בידו, החלטתי לעצור בנקודה מסוימת ולהוציא לאור את הכרכים הללו לתועלת הרבים, עם אותם סופרים שהספקתי להשלים את העבודה עליהם.

קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:ספרות ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי יהודה אטלס
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
רה-פולריזציה

בנוירופיזיולוגיה, **רה-פולריזציה** (**Repolarization**) היא שינוי בפוטנציאל ממברנת התא, כך שהוא הופך לשלילי יותר. הרה-פולריזציה מתרחשת לאחר שלב הדה-פולריזציה, שבו השתנה פוטנציאל הממברנה לחיובי. רה-פולריזציה נגרמת כתוצאה ממעבר של יוני אשלגן אל חוץ התא. התוצאה - פוטנציאל הממברנה של התא שלילי יותר מפוטנציאל המנוחה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיזיולוגיה
קטגוריה:תא
קרב מוהאץ' (1687)

**קרב מוהאץ' (1687)**, הידוע גם בשמות "קרב מוהאץ' השני" ו"קרב הרשאני", התחולל ב-12 באוגוסט 1687 ליד העיירה מוהאץ' שבדרום הונגריה בקרבת נהר הדנובה. הקרב היה חלק מהמאבק רב השנים בין האימפריה העות'מאנית לבין אירופה הנוצרית. בקרב זה הנחיל הצבא ההבסבורגי מפלה ניצחת לצבא העות'מאני. מפלה זו הביאה קץ לאיום העות'מאני המתמשך על אירופה הנוצרית.

הצבא ההבסבורגי בפיקודו של קרל החמישי, דוכס לורן מנה כ-60,000 חיילים. הצבא העות'מאני בפיקודו של הוזיר הגדול סארי סולימאן פשה מנה אף הוא כ-60,000 חיילים. לעות'מאנים היו כ-10,000 הרוגים, לעומת כ-600 בלבד להבסבורגים.

לתבוסה היו השלכות מרחיקות לכת אצל העות'מאנים. היניצ'רים והסיפאהים התמרדו כנגד מפקד הכח סארי סולימאן פשה, שברח לקונסטנטינופול, שם הוצא להורג על ידי הסולטאן מהמט הרביעי. בהמשך, ב-8 בנובמבר באותה שנה, הסולטאן עצמו הודח ואחיו סולימאן השני הומלך תחתיו.

הכוחות ההבסבורגיים ניצלו את חולשת הצבא העות'מאני המובס והשתלטו על רוב שטחי הונגריה ושטחי סלאבוניה וטרנסילבניה של ימינו. לקראת סוף אותה שנה (ב-9 בדצמבר 1687) כונסה אספת המעמדות ההונגרית (Országgyűlés) בברטיסלאבה. האספה ויתרה למעשה על עצמאות הונגריה והכירה בקיסרים ההבסבורגיים כמלכי הונגריה. הארכידוכס יוזף בן התשע, לימים הקיסר יוזף הראשון, הוכתר למלך הונגריה.

## קישורים חיצוניים

מוהאץ' 1687
קרב מוהאץ' (1687)
רון דאנלופ

**רונלד סי דאנלופ** (באנגלית: **Ron Dunlap**; 2 בדצמבר 1946 - 28 באוקטובר 2019) היה כדורסלן אמריקאי, ששיחק במכבי תל אביב בשנות ה-70 של המאה ה-20, והיה השחקן האפרו-אמריקאי הראשון בתולדותיה.

## ביוגרפיה
דאנלופ גדל בשיקגו ולמד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. ב-1968 נבחר בבחירה ה-19 (בסיבוב השני) של דראפט ה-NBA בידי שיקגו בולס, אך לא הצליח להשיג חוזה בקבוצת NBA למרות גובהו (2.03 מטרים). מכיוון שהוא לא הצליח להשיג חוזה הוא עבר לשחק בליגת ה-CBA. במקביל לכך עבד בחברה לגילוי נפט.

ב-1971 קיבל הצעה לשחק במכבי תל אביב ונענה לה בחיוב. במהלך שנותיו בתל אביב לא הרשים במיוחד, למרות הציפיות הגבוהות שנתלו בו. הוא שיחק במכבי במהלך שתי עונות, כאשר בראשונה כלל לא הורשה לשחק בליגה הישראלית מאחר שלא היה יהודי. בסיכום כללי קלע 116 נקודות במסגרות אירופיות במדי הקבוצה.

לאחר שעזב את ישראל שב לארצות הברית. בהמשך היה למורה ולמנהל בבית הספר היסודי לינקולן בעיירה אפלטון שבוויסקונסין, שם התגורר.

נפטר באפלטון ב-28 באוקטובר 2019. הותיר אחריו שתי בנות.

שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|בית הספר היסודי לינקולן שינה את שמו ב-2022 לבית הספר על שם רונלד דאנלופ
ב-22 באוגוסט 2022 נקרא בית הספר היסודי לינקולן שאותו ניהל, על שמו.

## קישורים חיצוניים

* 
* רון דאנלופ, באתר maccabifans
* רון דאנלופ, באתר nasljerseys

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:שיקגו: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:בחירות דראפט של שיקגו בולס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
גביע הנשיאים (NHL)

**גביע הנשיאים** (באנגלית: **The Presidents' Trophy**) הוא גביע המוענק בליגת ה-NHL מדי שנה, מאז 1986, לקבוצה שסיימה את העונה הרגילה במאזן הטוב ביותר בליגה.

עד 1967, כאשר ה-NHL הייתה ליגה בת בית אחד, שימש גביע נסיך ויילס  בתפקיד זה. עם התרחבות ה-NHL בעונת 1967/1968 פוצלו הקבוצות לראשונה לשני בתים, וגביע נסיך ויילס הוענק לזוכה בבית המזרחי (וכיום מוענק לזוכה באליפות החטיבה המזרחית לאחר הפלייאוף). מאז ועד 1986 לא הוענק גביע לבעלת המאזן הטוב ביותר בעונה הרגילה בליגה כולה.

מאזן הקבוצות נקבע לפי הניקוד שצברו בטבלה. במידה ויש שוויון בסיום העונה, שובר השוויון הוא מספר הניצחונות של כל קבוצה. רק בשנה אחת (2007) נוצר מצב של שוויון נקודות בין שתי קבוצות עם המאזן הטוב ביותר בליגה, כאשר באפלו סייברס ודטרויט רד וינגס סיימו שתיהן עם 113 נקודות. מאחר שהסייברס ניצחו 53 משחקים והרד וינגס 50 בלבד, זכו הסייברס בגביע.

כיוון שהזוכה בגביע הנשיאים היא בעלת המאזן הטוב ביותר בליגה, היא זוכה כפועל יוצא מכך ביתרון ביתיות לאורך כל הפלייאוף. למרות זאת, רק 8 פעמים הזוכה בגביע הנשיאים הצליחה לממש את יתרונה ולזכות גם בגביע סטנלי.

## הזוכות

* עונות מקוצרות של 48 משחקים בלבד

** עונה מקוצרת בשל מגפת הקורונה. כיוון שלא כל הקבוצות שיחקו את אותה כמות משחקים, חושבה הזוכה על פי אחוזי הצלחה.

*** עונה מקוצרת של 56 משחקים בלבד

קטגוריה:ארצות הברית: הוקי קרח
קטגוריה:קנדה: הוקי קרח
קטגוריה:תחרויות הוקי קרח
קטגוריה:NHL
Jones in the Fast Lane

**Jones in the fast lane** (בתרגום חופשי: ג'ונס במסלול המהיר) הוא משחק סימולציה, אשר מדמה את התפתחותו של אדם בעולם (וכולל לימודים, עבודה, ואפילו מדד שמחה). המשחק פותח על ידי חברת Sierra Entertainment בשנת 1990, ומקור שמו בביטוי האנגלי keeping up with the Joneses (המתייחס להשוואת הצלחתך בחיים להצלחת שכנך).

בשנת 2006, פותחה גרסת Flash לא רשמית למשחק.

## פיתוח
שמו המקורי של המשחק היה *Keeping Up with Jones*. הבחירה בממשק דמוי משחק לוח נעשתה על מנת לוודא שהמשחק יהיה נגיש לשחקנים צעירים, ובלתי מנוסים.

גרפיקת ה-VGA בת 256 הצבעים הייתה מרשימה לזמנה, עת מרבית משחקי המחשב עדיין התבססו על גרפיקת EGA בת 16 צבעים בלבד. נוסף על כן, על אף שהופק בשנת 1990, היה מראשוני המשחקים לרוץ על Windows 3.0, אשר יצא במאי אותה שנה.

## מאפייני המשחק
המשחק מציג בפני השחקן טבעת בניינים, דמוית משחק לוח. הדמות אותה משחק השחקן מיוצגת על ידי גולה צבעונית, הנעה בין הבניינים בטבעת, המוגבלת על ידי אורך התור. כל תור במשחק אמור לייצג שבוע אחד בחיי השחקן, והזמן בו מתקדם על ידי תנועה ממקום למקום, עבודה, לימודים ומנוחה. בכל תור, על השחקן להחליט אילו פעולות תבצע הדמות.

עם סיום התור, מתקבלת הודעה המספרת מה עבר על הדמות בסוף השבוע, ונגרע מכספה סכום כספי כלשהו (לרוב, פחות מ-200 דולר). האירוע בסיום השבוע קשור לרוב לאחת הקניות שביצעה הדמות באותו השבוע (למשל, אם קנתה כרטיסים לתיאטרון, ההודעה תספר על הבילוי).

המשחק מתובל בהומור האופייני למשחקי חברת Sierra, והעובדים במרבית בתי העסק אליהם השחקן נכנס מברכים אותו לשלום, ומעירים הערות הומוריסטיות שונות. המשחק היה יוצא דופן לתקופתו בכך שהדמויות אשר פנו לדמות, היו דמויות מצולמות, ותנועות השפתיים שלהן תאמו לדיבורן (אם כי לא נעשה שימוש בווידאו).

במשחק יכולים לשחק לכל היותר 4 שחקנים בו זמנית, אשר משחקים בתורות, כל אחד שבוע מחייו. ניתן גם כשחקן בודד, להתחרות בבינה מלאכותית המגלמת דמות בשם Jones.

## הצלחה מסחרית וביקורת
על אף עיצובו הצבעוני והאינטואיטיבי, המשחק לא זכה להצלחה מסחרית, ומבקרים רבים ראו בו לא יותר מאשר משחק קופסה ממוחשב, גם אם מתוחכם לזמנו.

## קישורים חיצוניים
* 

* תיאור המשחק באתר Giant Bomb
* Fast Lane, גרסה חדשנית למשחק באתר iTunes

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי Sierra Entertainment
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1990
קטגוריה:משחקי DOS
קטגוריה:משחקי סימולציה חברתית
גודלאק ג'ונתן

**גודלאק אבֶּלֶה אַזיקיווֶה ג'ונתן** (באנגלית: **Goodluck Ebele Azikiwe Jonathan**; נולד 20 בנובמבר 1957) הוא פוליטיקאי ניגרי, שהיה הנשיא ה-14 של ניגריה בין 2010 ל-2015. לפני כהונתו כנשיא שימש כמושל מדינת באיילסה בין 2005 ל-2007 וסגן הנשיא של ניגריה בין 2007 ל-2010. בבחירות לנשיאות ב-2015 הוא הפסיד למוחמדו בוהארי. ג'ונתן נכנס לתפקיד כנשיא בעקבות מותו ממחלה של הנשיא עומארו יאר אדואה. הוא בן לאתניה איג'ו (איזון) מהדלתה של הניג'ר, נוצרי באמונתו, מקורב למטיפים הראשיים של הכנסייה הפנטקוסטלית בניגריה וחבר מפלגת העם הדמוקרטית. הוא מורה וזואולוג בהכשרתו.

## ביוגרפיה
גודלאק אבלה ג'ונתן נולד באוטוקואה, ב"ממלכת אוגביה" (אז ב"האזור המזרחי", בהמשך מדינת ריוורס (נהרות) ובימינו מדינת באילסה). משמעות שמו האנגלי "גודלאק" היא "מזל טוב", ומובן השם "אבלה" בשפת איג'ו הוא "רצון האל". את השם הנוסף "אזיקיווה" קיבל לכבוד ד"ר ננמדי אזיקיווה, הנשיא הראשון של ניגריה. הוא נולד למשפחה ענייה של יצרני קאנו. ג'ונתן למד בבית הספר היסודי סנט סטיבן באוטואוקה, ואחר כך בבית הספר סנט מייקל באולואיבירי. בשנת 1971 נרשם לבית הספר התיכון "מאטר דאי" באימירינגי בו גמר את לימודיו בהצטיינות. בשנים 1975–1977 עבד בפקיד ברשות המכס והמסים. בשנים 1977–1981 למד בהצטיינות לתואר ראשון במדעים במכון לזואולוגיה של אוניברסיטת פורט הרקורט. עבד אחר כך כמורה בבית ספר קהילתי באירסי (מדינת אויו, בימינו במדינת אוסון), אחר כך כמפקח במשרד החינוך, כמרצה למדעי החיים במכללת מדינת ריוורס בפורט הרקורט והחל מ-1993 כסגן מנהל לענייני הגנת הסביבה בוועדה לפיתוח האזורים עתירי הנפט OMPADEC. ב-1985 סיים ג'ונתן תואר שני בהידרוביולוגיה ודייגות וב-1995 דוקטורט בזואולוגיה באוניברסיטת פורט הרקורט.

### בזירה הפוליטית
בשנת 1998 הוא נכנס לחיים הפוליטיים כפעיל במפלגת העם הדמוקרטית PDP. הוא נבחר ב-1998 סגן ראשון של מושל של מדינת באילסה.
ג'ונתן היה מושל מדינת באילסה מה-9 בדצמבר 2005 עד 28 במאי 2007 והושבע לסגן הנשיא ב-29 במאי 2007. הוא חבר המפלגה השולטת, מפלגת העם הדמוקרטית. ב-13 בינואר 2010 בית משפט פדרלי ייפה את כוחו לנהל את ענייני המדינה בעת שהנשיא עומארו יאר אדואה קיבל טיפול רפואי בבית חולים בערב הסעודית. ב-6 במאי 2010, לאחר מותו של יאר אדואה, הושבע ג'ונתן לנשיא. ג'ונתן ניצח אחר כך בבחירות לנשיאות ב-16 באפריל 2011 כשגבר על יריבו העיקרי, מוחמדו בוהארי.

ג'ונתן נשוי לפיישנס לבית פאקו, בעבר מורה למתמטיקה וביולוגיה, ולזוג שני בנים - ארואבאי ג'ונתן ואדולפוס אריוורי ג'ונתן.

## קישורים חיצוניים

* 

* ביוגרפיה קצרה של גודלאק ג'ונתן באתר בי בי סי
* על גודלאק ג'ונתן- פרופיל שנכתב על ידי המלך ננגי ג'וזף אילאגה מינגי השנים עשר, ה"אמאניאנאבו" של נמבה, מדינת באילסה
* 

קטגוריה:נשיאי ניגריה
קטגוריה:פוליטיקאים ניגרים
קטגוריה:ניגרים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:ניגרים שנולדו ב-1957
מינהל הביטחון הפוליטי הסורי

**מינהל הביטחון הפוליטי הסורי** (בערבית: **إدارة الأمن السياسي**, תעתיק: אידראת אל אמן אל סיאסי) היה גוף מודיעיני בכיר בסוריה, שפעל באופן פעיל כנגד האופוזיציה במדינה ונטל חלק פעיל למדי - לצד הבטכ"ל הסורי (הביטחון הכללי) - בדיכוי ההפגנות ההמוניות בשנת 2011. בדצמבר 2024 פורק עם נפילת משטר אסד.

## ראשי הביטחון הפוליטי הסורי
בשנים 1990-1987 עמד עדנאן בדר חסן בראש הארגון. בשנים 2004-2002 עמד גאזי קאנען בראש הארגון, מאז 2004 מחליף אותו מוחמד מנסארה.

## מבנה
* המחלקה לביטחון פנים
* המחלקה לביטחון חוץ
הארגון אחראי לפיקוח פוליטי על כל מתנגדי המשטר, אחראי לניטור כל התקשורת במדינה. דווח שבשנים 2006-2005 חסם הארגון את פעילותה של ויקיפדיה הערבית בסוריה, מה שמחזק את העובדה כי הארגון עוסק גם באיסוף מודיעין אותות למטרות פוליטיות. המפלגה מבצעת מעקב אחר כלל המפלגות הפוליטיות במדינה, שנרשמו ואינן מזדהות עם האידאולוגיה של מפלגת השלטון, מפלגת הבעת'.

## ראו גם
*מינהל הביטחון הכללי הסורי

קטגוריה:קהילת המודיעין הסורית
אגף המודיעין של חיל האוויר הסורי

ממוזער|ימין|מוחמד אל-חולי
**מודיעין חיל האוויר הסורי** (בערבית: **إدارة المخابرات الجوية**, אידארת אל-מוח'אבראת אל-ג'אוויה) היה אגף של המודיעין הצבאי הסורי שעסק באיסוף מודיעין עבור הכוחות המיוחדים של חיל האוויר והטייסות שלו, אך הלכה למעשה, היה מעורב גם באיסוף מודיעין לצרכים אחרים.

במשך קרוב לשלושה עשורים נוהל הארגון על ידי מוחמד אל-חולי, וזכה לתמיכתו המלאה של הנשיא סוריה בעבר חאפז אסד, אביו של בשאר אל-אסד, ולכן החזיק במשרד משלו בארמון הנשיאותי בדמשק. מאז 1995 עומד בראש הארגון איברהים חוואייג'י.

חשיבות הארגון עלתה מאז ימיו של חאפז אסד, שהיה מפקד בחיל האוויר הסורי.

## ראשי האגף
* מוחמד אל-ח'ולי (1963–1987)
* איברהים חוואייג'י (1987–2002)
* עיז א-דין איסמעיל (2002-?)
* עבדול-פתח' קודסיא (?-2009)
* ג'מיל חסן (2009-2019)
* חאסן ג'אודת איסמעיל (2019-2024)

## ראו גם
* מינהל הביטחון הפוליטי הסורי
* מינהל הביטחון הכללי הסורי
* המודיעין הצבאי הסורי

קטגוריה:קהילת המודיעין הסורית
קטגוריה:חיל האוויר הסורי
מינהל הביטחון הכללי הסורי

**מינהל הביטחון הכללי הסורי** (בערבית: **إدارة الأمن العام**, אידאראת אל-אמן אל-אם) היה סוכנות הביון האזרחית החשובה ביותר בסוריה מהקמתה בשנת 1945 ועד לנפילת משטר אסד בשנת 2024. ביולי 2019, עמד בראש מינהל הביטחון הכללי חוסאם לוקה.

## מבנה
מינהל הביטחון הכללי כפוף למשרד הפנים, ומחולק ל-3 חטיבות:
* **החטיבה לביטחון פנים** - אחראית למעקב על אוכלוסיית המדינה כדי לזהות איומים פנימיים על המשטר.
* **החטיבה לביטחון חוץ** - אחראית לפעילות מודיעינית מחוץ לשטחי סוריה (ביון חוץ).
* **החטיבה לענייני פלסטינים** - אחראית למעקב אחר פעילות הארגונים הפלסטינים בסוריה וייתכן שגם בלבנון.

## היסטוריה
ב-2001, נשיא סוריה בשאר אל-אסד מינה את הישאם אל-איח'תיאר לראש הארגון, תוך שהוא מחליף את עלי חמוד, שמונה לשר הפנים. אל-איח'תיאר היה מקורב לגיסו של הנשיא אסף שווכאת. טרם מינוייו לתפקיד בראש המינהל עמד עלי חורי. באותה העת בראש הביטחון הבינלאומי של הביטחון הכללי עמד גאזי קאנען.

ב-2005 מונה עלי מאמלוכּ למנהל הביטחון הכללי הסורי. באפריל 2011 נטלו כוחות מינהל הביטחון הכללי חלק בדיכוי ההפגנות והמהומות העממיות והביאו למעצרם של מנהיגי אופוזיציה רבים. באותה העת, התפטר ראש אגף הבניאס, כמחאה על האלימות שהפגינו אנשי הארגון.

ב-18 ביולי 2012 התפוצץ מטען במשרדי המועצה לביטחון לאומי, בפיגוע נהרגו בכירי מערכת הביטחון ובהם ראש הארגון הישאם אל-איח'תיאר. חאפז מחלוף, בן דודו של בשאר אל-אסד, שהיה האחראי על גזרת דמשק במינהל הביטחון, נהרג בפיצוץ גם כן.

בדצמבר 2024, המינהל הוחלף בשירות הביון הכללי.

## ראו גם
* המודיעין הצבאי הסורי
* מינהל הביטחון הפוליטי הסורי
* אגף המודיעין של חיל האוויר הסורי

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילת המודיעין הסורית
כוחות ביטחון הפנים של לבנון

**כוחות ביטחון הפנים של לבנון** (בערבית: **المديرية العامة لقوى الأمن الداخلي**; אל-מודיריה אל-עאמה לקווה אל-אמין אלדחילי - בצרפתית: **Forces de Sécurité Intérieure**) הם כוחות ז'נדרמריה צבאית שהוקמו בלבנון עוד בתקופת המנדט הצרפתי, ב-1860. זוהי המשטרה הלאומית וכוח הביטחון הלבנוני.

באפריל 2005 מונה הגנרל אשרף ריפי למפקד הכוחות, כשהוא מחליף את הגנרל עלי חאג'. אשרף ריפי הוחלף בשנת 2013 ברוז'ר סאלם.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קהילת המודיעין הלבנונית
דגם לא סדיר

**דגם לא סדיר** הוא הסדר של שטח עירוני המאפיין את שלב "המעבר מן הכפר אל העיר" בעיקר במדינות עולם שלישי. דגם עירוני זה נובע מחוסר תכנון או מבנייה לא חוקית וללא סדר מסוים. דגם עירוני זה מתאים מאוד לערים עתיקות, בעיקר באפריקה, דרום אמריקה או אסיה וכמה מקומות מעטים באירופה.

דגם זה כולל רחובות ללא סדר קבוע, או מבנים לא קבועים וזמניים. בדגם זה המבנים אינם קשורים למוקד עירוני בסביבת מקום. התנועה המוטורית משבשת את דגמי הערים המסורתיים ולכן יכול להיות שבעיר אחת יהיו כמה דגמי ערים. בנוסף, יכול להיות מצב בו שינויי פיתוח מהירים גורמים למצב בו נוצר "דגם לא סדיר". 

## קישורים חיצוניים
* מאמר על דגמי הערים כולל "דגם לא סדיר" באתר "Clickit" של רשת "אורט"

קטגוריה:דגם עירוני
תחיית ישו

[שמאל|ממוזער|250px|'''התחייה''', מאת [רפאל (צייר)|רפאל]]
**תחיית ישו** (באנגלית: **Resurrection of Jesus**) הוא רכיב מהותי באמונה ובתאולוגיה הנוצרית. על פי המתואר בברית החדשה, לאחר שהרומאים צלבו את ישו, הוא נקבר בקבר חדש אך קם מהמתים ביום ראשון, בחול המועד של פסח, והופיע לעיני אנשים רבים במהלך ארבעים יום, ולאחריהם חזר השמיימה.

הנוצרים חוגגים את תחיית ישו ביום ראשון של פסחא, היום השלישי מיום שישי הטוב, המסמן את מועד הצליבה.
	
בכמה מהבשורות הקנוניות ישו חוזה את מותו ואת תחייתו ומציין כי יתרחשו לפי תוכניתו של האל האב. הנוצרים רואים בתחיית ישו חלק מהתוכנית לגאולה.

חוקרי דתות חלוקים לגבי מקורם של הנרטיבים של התחייה. ישנם חוקרים בני תקופתנו הסבורים כי תחיית ישו נגזרה מחוויות תלמידיו ומאלו של השליח פאולוס.

## קישורים חיצוניים

*מה הייתה משמעות הופעתו של ישוע המשיח בפני בני האדם, לאחר תחייתו? באתר "כנסיית האל הכול יכול"
* 

קטגוריה:ישו
קטגוריה:נסים בנצרות
פתח לתקוות העולם

**פתח לתקוות העולם ** הוא פסל של האומנית והמעצבת הדס איצקוביץ. 

הפסל שגובהו ארבעה מטר, מתאר את כדור הארץ עשוי מ-5370 בקבוקים משומשים, כאשר כל חלק בנפרד הוא פיסת אשפה אך מרכיבי כל החלקים יחד יוצרים אחדות שלמה והרמוניה.

## יצירה
חזון האומנית הוא שיתוף הקהילה בהעלאת המודעות הציבורית על ידי פרסום הפסל והצגתו במקום ציבורי מרכזי הנגלה לעין לעוברים והשבים. 
הדס תכננה את הפסל ושיתפה בביצוע הכנת הפסל את הקהילה על ידי שני שלבים: 
* הבקבוקים נאספו ממכולות האיסוף השכונתיות שתושבי העיר מילאו. הדבר נותן משמעות ויזואלית לפעולת המיחזור.
* שיתוף הקהילה בבניה של הפסל. בפרויקט זה השתתפה המכללה הטכנולוגית של חיל האוויר שממוקמת בעיר חיפה. פעולה זו מסייעת להחדרת מודעות למיחזור בקרב מספר רב של אנשים.

הפסל עשוי קונסטרוקציית מתכת ועליו מעטפת צפופה של חיפוי בקבוקי פלסטיק כחולים וירוקים, הבקבוקים הכחולים מסמלים את האוקיינוסים והירוקים מסמלים את היבשות. 
באופן סימבולי ביותר בתקופת בניית הפסל התרחשו אסונות טבע: רעידות אדמה וגלי צונאמי ענקיים שפקדו את יפן והאסון בכור הגרעיני בה.
סיום הפסל היה ב-2011, ל"שעת כדור הארץ", אז יצא הפסל לתצוגה לציבור בשעת כדור הארץ 20:00 העולמית.

הפסל הוזמן על ידי עיריית פתח תקווה והמשרד להגנת הסביבה מתוך מטרה חינוכית - לספק מוטיבציה לאנשים להשקיע בפעולת מיון האשפה והשראה לאנשים להיפתח לרעיון שאפשר ליצור מחומרים משומשים ואפשר לקחת חפץ חסר ערך ואף ערך שלילי של פסולת ולתת לו גלגול חיים נוסף עם אפשרויות אסתטיות.

הפסל ממוקם כדרך קבע ברחבת עיריית פתח תקווה.



קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פתח תקווה: תרבות
מוזיאון מאנה-כץ

שמאל|ממוזער|250px|אחד מחדרי המוזיאון
**מוזיאון מָאנֶה-כּץ** היה מוזיאון לאמנות בעיר חיפה, המוקדש ליצירתו של הצייר מאנה כץ. המוזיאון הוא חלק ממוזיאוני חיפה. הוא שוכן ברחוב יפה נוף, במורדות הכרמל.

## היסטוריה
המוזיאון, שנפתח ב-1977, שוכן ברחוב יפה נוף בעיר, במבנה המשקיף אל מפרץ חיפה. כץ התגורר במבנה זה בשנות חייו בחיפה ובו הייתה ממוקמת גם סדנתו.

יסודו של המוזיאון בהסכם שנעשה ב-1958 בין עיריית חיפה לבין כץ, שלפיו נתנה לו העירייה את הבית כנגד הבטחתו להוריש לה את כל רכושו ואוספיו.

אוסף המוזיאון כולל מאות מציוריו של כץ – ציורי שמן, מים, גואש, פסטלים ורישומים. עם זאת, האוסף העשיר ביותר שברשותו הוא של פריטי יודאיקה, ובו מנורות, כתרים, רימונים, פרוכות, כתובות וחפצים נוספים. מצויים בו גם פסלי גבס וארד, וכן ריהוט עתיק ושטיחים מזרחיים - כולם מאוספו הפרטי של כץ.

מרבית האוסף הובא מביתו של כץ בפריז שבצרפת.

מטרת המוזיאון היא להפגיש את הקהל הרחב עם עולם התרבות החוצה גבולות הזמן והמרחב שהזין את יצירתו של כץ.

בשנת 2010 הועבר המוזיאון לניהול חברת המוזיאונים של עיריית חיפה, והעירייה העמידה תקציב לשיפוצו. לאחר תקופת שיפוצים בת מספר חדשים שבה היה המוזיאון סגור לקהל הוא נפתח מחדש בחודש אפריל 2011.

בנוסף לשיטת התערוכות המתחלפות הנוהגת בו מתכנן המוזיאון להקים בתוכו גם תצוגת קבע של פריטים מאוספיו.

נכון ל-2011, אוצרת המוזיאון היא סבטלנה ריינגולד.

בחורף 2021 נסגר המוזיאון בשל אי נגישות לבעלי מוגבלויות והוא עדיין סגור זמנית נכון למרץ 2026, אך קיימת תכנית לשיקומו ואף הרחבתו לאגף נוסף בבית מיינץ מעבר לכביש ברחוב יפה נוף.

## קישורים חיצוניים

* מוזיאון מאנה-כץ באתר מוזיאוני חיפה
* .
* אוסף תמונות מתוך המוזאון

## הערות שוליים

קטגוריה:חיפה: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:רובע כרמל
קטגוריה:ישראל: מוזיאונים ביוגרפיים
כץ
קטגוריה:ישראל: מוזיאונים שנסגרו
נג'יב עזורי

**נג'יב עזורי** (בערבית: **نجيب عازوري**; סביבות 1870? - 1916) היה מחלוצי התנועה הלאומית הערבית. בספר שפרסם ב-1905 חזה שהסכסוך בין התנועה הלאומית הערבית לתנועה הציונית עתיד לארוך דורות וישפיע על הדיפלומטיה העולמית.

## ביוגרפיה
עזורי נולד למשפחה ערבית-נוצרית בדרום לבנון וכיהן מספר שנים כפקיד ממשל בירושלים, הוא נטש את משרתו ועזב לקהיר, ממנה נסע לצרפת.  

הוא למד בפריז בעת פרשת דרייפוס ונחשף שם ללאומיות המודרנית ולאנטישמיות, בעיקר הושפע מכתביו של מוריס בארס. בשנת 1904 הקים את "ליגת הפטריוטים הערבים" (בצרפתית: "Ligue de la Patrie Arabe").
הליגה פעלה בקהיר ובפריז, וקראה לסלק את האימפריה העות'מאנית משטחי "סוריה הגדולה" ועיראק משום שהיא מהווה כובש זר, לא-ערבי, על אדמה ערבית. עקב כך נידון למוות שלא בפניו בעוון בגידה. 

בספרו משנת 1905 "התעוררות הלאומיות הערבית" (בצרפתית: "Le réveil de la nation arabe"), שנחשב לספר הראשון המנסח את הפאן-ערביות, חזה אימפריה ערבית שתשלוט בחצי האי ערב, מסופוטמיה, הלבנט (סוריה, לבנון, ארץ ישראל) וצפון אפריקה. האימפריה, כך חזה, תזכה לחסות צרפת, שתגן על האינטרסים של הנוצרים קתולים באזור. כאויבת האימפריה סימן עזורי את רוסיה, שנשלטה, כפי שנטה להאמין על סמך הפרוטוקולים של זקני ציון, על ידי יהודים.
לדברי בני מוריס, בין דפי הספר מנשבת רוח אנטישמית ואנטי-ציונית. עזורי קבע בו כי הציונים רוצים להקים מדינה שתשתרע מהר חרמון ועד המדבר הערבי ותעלת סואץ.
בספרו כתב: "שתי תופעות חשובות בעלות אופי דומה ובכל זאת מנוגדות, שעדיין לא משכו את תשומת לבו של איש, נגלות כעת בטורקיה האסיאנית, ואלה הן: ההתעוררות של האומה הערבית, והמאמץ הנזכר של היהודים לבנות מחדש ובקנה מידה גדול את הממלכה העתיקה של ישראל. שתי התנועות הללו נועדו להיאבק ביניהן ארוכות עד שאחת מהן תגבר".
הספר יצא לאור בצרפת אך הייתה לו השפעה גם בארץ ישראל. כעבור מספר שנים לאחר הופעתו, דוד בן-גוריון ציין אותו ואת "תלמידי עזורי" כ"זורעים את זרעי השנאה ליהודים בין כל שדרות העם הערבי".

ב-1908 חזר לארץ ישראל לאחר שקיבל חנינה.

## לקריאה נוספת
* אליעזר בארי, **ראשית הסכסוך ישראל-ערב**, המכון לחקר המזרח התיכון, אוניברסיטת חיפה, ספרית פועלים, 1985, עמוד 119

## קישורים חיצוניים
* הערך נג'יב עזורי באתר Answers.com 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נוצרים לבנונים
קטגוריה:לאומיות פאן-ערבית: אישים
קטגוריה:ילידי 1873
קטגוריה:נפטרים ב-1916
ג'אנקרלו ג'אניני

**ג'אנקרלו ג'אניני** (באנגלית: **Giancarlo Giannini**; נולד ב-1 באוגוסט 1942) הוא שחקן קולנוע איטלקי, מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 1976 על הופעתו בסרט "שבע היפהפיות".
מוכר מתפקידיו בסרטים "קזינו רויאל", "קוונטום של נחמה" ו"חניבעל".

## ביוגרפיה
ג'אניני נולד בעיר לה ספציה שבצפון מערב איטליה, גדל והתחנך בנאפולי.
למד משחק באקדמיה הדרמטית לאומנויות ברומא, שם גם התנסה בפעם הראשונה על בימת התיאטרון.
התגלה לראשונה בסרטי המלחמה "הסוד של סנטה ויטוריה" ו"אנזו" שעסקו בזווית האיטלקית של מלחמת העולם השנייה.
שיתוף הפעולה רב השנים שלו עם לינה ורטמילר (הבמאית הראשונה שהועמדה לפרס אוסקר) הוליך את ג'אניני לפסגת הקולנוע האירופאי בכלל והאיטלקי בפרט.

בהופעה שהעמידה את ג'אניני לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר גילם את פסקלינו איטלקי שנכלא במחנה ריכוז נאצי ונאלץ לשרוד בעזרת יחסי האנוש שלו עם נשים. בהופעה ידועה אחרת שהעניקה לו את פרס השחקן הטוב ביותר של פסטיבל קאן בסרט "אהבה ואנרכיה" שיחק ג'אניני את האיכר טונינו המבקש לנקום את מות חברו ולהתנקש בדיקטטור בניטו מוסוליני.
ג'אניני היה לשחקן הקבוע של לינה ורטמילר באמצע ותחילת שנות ה-70 והופיע לא פחות משש מסרטיה; בקומדיה השחורה "פיתויו של מימי", במלודרמה "נקמת דם" (לצידם של סופיה לורן ומרצ'לו מסטרויאני) ובדרמת הקומית "סחף חושים".
ג'אניני הופיע בתפקיד הראשי בסרטו האחרון של לוקינו ויסקונטי "תמים" בתור האריסטוקרט הבוגדני טוליו הרמיל.

ג'אניני עבר להוליווד כדי לשחק בסרט המשותף של פרנסיס פורד קופולה, מרטין סקורסזה ווודי אלן "סיפורי ניו יורק", בעלילה "החיים בלי זואי" בתור אביה של זואי.
המשיך עם תפקידים, בדרמה הרומנטית "אהבה בין הכרמים" בתפקיד אלברטו אביה המגונן של ויקטוריה אראגון ובמותחני האימה "מימיק" ו"חשיכה".
הפרויקט ההוליוודי הגדול הראשון לו היה שותף היה "חניבעל" של רידלי סקוט בו שיחק את מפקד משטרת פירנצה רנאלדו פיצי.
שיחק לאחר מכן במותחן האקשן של טוני סקוט "נקמה בוערת" בתור הסוכן הפדרלי מיגל מנזאנו.
ג'אניני קיבל את מרב החשיפה שלו בעולם בשני שוברי הקופות בסדרת סרטי "ג'יימס בונד", "קזינו רויאל" ו"קוונטום של נחמה" בהם שיחק את רנה מאת'יס איש הקשר של ג'יימס בונד (דניאל קרייג) במונטנגרו.

בשנת 2017 כיכב בסרט הקומדיה ההולנדי "Tulipani, Love, Honour and a Bicycle" לצדה של קסניה סולו.

בשנת 2021 לוהק לסרטה של פאולה אורטיז "מעבר לנהר ואל בין העצים" המבוסס על הספר באותו שם מאת ארנסט המינגוויי.  

בשנת 2024, שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "קבריני" בתור האפיפיור ה-256 לאו השלושה-עשר.

בשנת 2025 שיחק בסדרת הטלוויזיה ההיסטורית-אפית "עליית העורב" (אנ') של רשת הטלוויזיה ההונגרית "TV2" (אנ') שם גילם את דמותו של האפיפיור אאוגניוס הרביעי במהלך המצור על בלגרד. 

## חיים אישיים
לג'אניני ארבעה ילדים משתי מערכות נישואיו: לשחקנית ליביה ג'אמפלמו ולשחקנית אורילה דל בונו, בנו הוא השחקן אדריאנו ג'אניני.

## פילמוגרפיה

### טלוויזיה

* I Know You Will Come Back (2009) - סרט טלוויזיה
*מלכוד 22 (2019)
* לאונרדו (2021)
* עליית העורב (אנ') (2025)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה איטלקים
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1942
נמל התעופה הלסינקי-ונטה

**נמל התעופה הלסינקי-ונטה** (בפינית: **Helsinki Vantaan lentoasema**), הוא נמל התעופה הבינלאומי הגדול בפינלנד המשמש את מטרופולין הלסינקי. נמל התעופה ממוקם סמוך לעיירה ונטה (Vantaa) כ-17 ק"מ צפונית למרכז העיר הלסינקי.

נמל התעופה מדורג במקום הרביעי בגודלו במדינות הנורדיות. בשנת 2018 עברו בנמל התעופה 20,848,838 נוסעים.

בסקר שערך ארגון IATA בשנת 1999, נבחר השדה לנמל התעופה הטוב ביותר בעולם. כמו כן דורג השדה בשנת 2005 לנמל התעופה המדויק ביותר באירופה ע"פ איגוד חברות התעופה האירופיות (Association of European Airlines).

נמל התעופה משמש כבסיס לחברות התעופה פינאייר, Blue1, פינקום איירליינס, ואייר פינלנד.

## ראו גם
* הרכבת התחתית של הלסינקי

## קישורים חיצוניים

* 

* מדיה וקבצים בנושא [נמל התעופה הלסינקי-ונטה](http://www.airliners.net/search/photo.search?cx=partner-pub-8297169501225184:a05n2n-tzky&ie=ISO-8859-1&q=Helsinki+Airport&sa=Submit&search_active=1&search=&sheadline=&search_field=datedesc&submit=&siteurl=www.airliners.net/search/photo.search%3Fplacesearch%3DCopenhagen%2520-%2520Kastrup%2520(CPH%2520/%2520EKCH)%26distinct_entry%3Dtrue) באתר Airliners.net
* מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הלסינקי-ונטה באתר jetphotos
* נמל התעופה ונטה באתר worldaerodata 

הלסינקי
קטגוריה:הלסינקי
קטגוריה:ונטה
הדרייב אין (תל אביב)

שמאל|250px|ממוזער|מפת האזור
**הדרייב אין** בתל אביב היה בית קולנוע פתוח בשיטת דרייב אין, היחיד מסוגו בישראל, שפעל ברחוב אייזיק רמבה בתל אביב, מצפון למרכז הירידים וסמוך ללונה פארק. הדרייב אין נפתח ב-11 במרץ 1973 ונסגר בשנת 2000.

## היסטוריה
במקום הוקם חניון מכוניות ענק, שבקצהו המזרחי מסך ברוחב של 30 מטרים, והוא הכיל 960 מקומות חנייה הערוכים בצורת מניפה, וליד כל אחד מהם רמקול שהיה מונח על חלון הרכב. בעת פתיחתו היה מחיר הכניסה אליו 4.5 לירות למכונית. הסרט הראשון שהוקרן במקום היה "ספר הג'ונגל", וכאשר התארכו קטעי הפרסומות שהוקרנו צפצפו הנהגים במשך דקות. במקום נערכו גם הופעות של זמרים מפורסמים כגון הופעה של צביקה פיק. באמצע שנות ה-80 החלו להקרין בדרייב אין סרטים פורנוגרפיים בימי שישי בלילה, ורבים העדיפו לצפות בהם בחינם מגבעת האוניברסיטה. בעת הקמתו של הדרייב אין טרם נחנכו נתיבי איילון, ועם סלילת הכביש המהיר, היו נהגים שנהגו לעצור בשולי הכביש כדי לצפות בסרטים.

לאחר סגירת המקום תכננה עיריית תל אביב-יפו להפוך את השטח לפארק אופניים - הכולל סלילת מסלול אספלט שיפעל כקריטריום לאימוני רוכבי אופניים, אך לבסוף נעשה ניסיון נוסף בשנת 2005 להפעיל את המקום, וזה כשל. במשך השנים שאחרי הסגירה נעשו ניסיונות למכור את השטח או להפעיל בו עסקים שונים. בשנת 2009 הופעל במקום מסלול להדרכת נהיגה עד שלבסוף הפך לחניון. בשנת 2011 החליטה חברת אחוזות החוף שבבעלות עיריית תל אביב, האחראית על החניונים בתל אביב, כי אגודות הסטודנטים יוכלו להקרין סרטים במקום.

בדיונים לפיתוח השטח עלו בין ההצעות הקמת קריית תקשורת שתכלול גם אולפני טלוויזיה גדולים לצילום (במקום אולפני הרצליה) וכן הציעו הקמת מעונות סטודנטים (שלבסוף קמו במתחם אוניברסיטת תל אביב ומוכרים בשם "מעונות ברושים").

ב-27 ביוני 2012 החליטה עיריית תל אביב-יפו להקים במתחם אולם ספורט רב-תכליתי, שישמש בין היתר, את קבוצת הכדורסל של הפועל תל אביב, כל זאת כחלק מתוכנית לשדרוג גני התערוכה הסמוכים. בנובמבר 2014 נפתח במתחם מרכז ספורט עירוני תל אביב-יפו, לאחר זכייתה של קבוצת שלמה במכרז על מתן חסות ושם מסחרי נקרא האולם "היכל קבוצת שלמה".

באוגוסט ובנובמבר 2020, לאחר סגירת בתי הקולנוע בעקבות מגפת הקורונה בישראל, נפתח הדרייב אין למשך מספר ימים.

## קישורים חיצוניים

* מותו של שומר השער - כתבה על הדרייב אין באתר "נטוש" של האדריכל שרון רז
* כתבה על הדרייב אין בתל אביב באתר "רשומות"
* 

## הערות שוליים

דרייב אין
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים לשעבר
בניין המטה הארצי של משטרת ישראל (יפו)

**בניין המטה הארצי של משטרת ישראל ביפו** שכן ברחוב סלמה מספר 18 ליד שכונת בתי ורשה ביפו. 
## היסטוריה
בתקופת שלטון המנדט הבריטי הוקם בניין המשטרה הבריטית בן קומה אחת ששימש גם בתור סדנא לתיקון כלי רכב של הצבא הבריטי. לאחר קום המדינה, ב-31 באוגוסט 1951, קיבלה את הבניין משטרת ישראל והוקמו מעליו 3 קומות נוספות ששימשו את המטה הארצי של משטרת ישראל ושלוחות של ארגון השוטרים הבינלאומי ושל FBI עד להקמת בניין המטה הארצי של משטרת ישראל בקריית הממשלה ע"ש מנחם בגין בירושלים אליו עברו רוב היחידות ששכנו עד אז בבניין. בין השאר פעלו בבניין סדנת רכב ומחלקת הקשר.

לאחר המעבר המשיכו לפעול בבניין מחלקת המנהלה ומחלקת ההונאה. כן פעלו בבניין מחלקת האבדות והמציאות. לזמן קצר פעל בו גם לשכת הגיוס של המשטרה באזור תל אביב. לאחר מעבר המטה הארצי לירושלים הועבר לבניין המדור לחקירות פשעי הנאצים. 

ב-12 בינואר 1976 פרצו לבניין שלושה עבריינים וגנבו כספת פלדה במשקל 400 קילוגרם שהיו בתוכה 1.6 מיליון לירות. לאחר מצוד נתפסו השודדים. השוד היווה השראה לכתיבת הסרט "מתחת לאף" שצולם בבניין בשנת 1982 בכיכובם של משה איבגי ואורי גבריאל. 

בשנת 1985 נהרג איש העסקים מיקי אלבין, לאחר שנפל מהקומה השלישית בבניין, בו שהה לרגל חקירה.

בשנת 2000 נהרס הבניין לצורך הקמת בניין מטה משטרת תל אביב ע"ש רב ניצב דוד קראוס יחד עם פינויה של תחנת המשטרה בכיכר השעון ברחוב רזיאל. לאחר הריסתו של הבניין עברה השלוחה אל מטה שירות בתי הסוהר ברמלה. בשנת 2005 נחנך בניין המשטרה החדש על חלקו של השטח בו שכן בניין המשטרה וחציו השני ששכן מול אצטדיון בלומפילד שימש לחנייה עד שנמכר לעיריית תל אביב.

## ראו גם
* בניין המטה הארצי של משטרת ישראל
* בניין המטה הארצי של משטרת ישראל (תל אביב)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז תל אביב (משטרה)
קטגוריה:יפו: מבנים
קטגוריה:משטרת ישראל: תחנות משטרה בעבר
יעל אופנבך

**יעל אופנבך** (נולדה ב-1968) היא מוזיקאית, מתופפת ופזמונאית ישראלית. חברת להקת "הברירה הטבעית".

## ביוגרפיה
נולדה בחיפה. למדה באנגליה מוזיקה הודית וטאבלה, וכן צילום. בשנת 1992 הצטרפה ללהקת הברירה הטבעית, ומאז היא חברה בלהקה כמתופפת ונגנית כלי הקשה.

הייתה בת זוגו של שלמה בר, מנהיג "הברירה הטבעית", ולהם שלושה בנים.

הפיקה וניהלה את ההופעות והסדנאות של בר בישראל ומחוצה לה. כמו כן היא מלווה נגנים הודים במוזיקה הודית קלאסית.

אופנבך עוסקת בכתיבה, וכמה משיריה הולחנו בידי שלמה בר ומושרים על ידי הברירה הטבעית. אחד משיריה, "גברת ריטה לין", יוצא נגד השימוש בריטלין לילדים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

קטגוריה:פזמונאיות ישראליות
קטגוריה:חברי להקת הברירה הטבעית
קטגוריה:מתופפות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1968
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
סבסטיאן (סרט)

**סבסטיאן** (באנגלית: **Sebastiane**) הוא סרט קולנוע בריטי שנוי במחלוקת שיצא בשנת 1976, ובוים על ידי פול האמפרס ודרק ג'רמן, שזה סרטו הראשון באורך מלא. את המוזיקה לסרט יצר בריאן אינו. הסרט מציג את חייו של סבסטיאן הקדוש ואת הוצאתו להורג במטח חיצים שהפכה איקונית ובעקבותיה נעשה מרטיר נוצרי.

מרבית המחלוקת סביב הסרט עסקה בהומוארוטיקה המוצגת בו, בעיקר ביחסים שבין דמויות החיילים. הסרט ידוע בשל הוויזואליה המרשימה שבו, ובשל העובדה שהיא סרט הקולנוע ראשון שצולם כולו בלטינית מדויקת עד לכדי תרגום של חלק מהדיאלוגים ללטינית וולגארית. בנוסף, נהוג להתייחס ל"סבסטיאן" כסרט הקולנוע הראשון שהציג הומוסקסואליות באור חיובי. 

הסרט הופץ מחדש ב-DVD במרץ 2005, ומאז הפצתו המחודשת הוא מוקרן מעת לעת בפסטיבלי קולנוע ברחבי העולם.

## עלילה
בשנת 300 לספירה, סבסטיאן מגורש מרומא העתיקה ונשלח לגלות במאחז נידח המיושב אך ורק על ידי גברים. על מנת לספק את יצרם המיני מקיימים הגברים יחסים הומוסקסואליים ביניהם במאחז המשמש לרבים מהם כמעין "מקום מפלט" למימוש פנטזיות מיניות. סבסטיאן הופך למושא תשוקה עבור קנטוריון רב עוצמה אך מסרב להתמסר לו. הוא מקדיש עצמו אך ורק לעבודת האל, דבר שמביא לקרב אלים בין השניים.

## ראו גם
*הומוסקסואליות ביוון העתיקה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1976
קטגוריה:סרטי להט"ב בריטיים
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטי נצרות
קטגוריה:סרטים ארוטיים
קטגוריה:סרטי דרק ג'רמן
שאול קצנלנבוגן

הרב **שאול קצנלנבוגן** (אפשטיין) (תקפ"ח, 1828 - י"ט בתשרי תרנ"ב, אוקטובר 1891) היה רבן של הערים קוסובה וקוברין. סבם של הרב אברהם ישעיהו קרליץ ופרופ' שאול ליברמן.

## קורותיו
נולד למשפחת אפשטיין, דור רביעי לרב אריה לייב הלוי אפשטיין, בעל הפרדס. אביו היה הרב מאיר הלוי אפשטיין ("ר' מאיר שניפעסקער"), דיין בווילנה ורב בקופישוק. התגורר בהורדנה ונישא לבת העיר. החליף את שמו מאפשטיין לקצנלנבוגן.

בשנת תרי"ח (1858) התמנה לרבה של קוסובה, ביוזמת הרב יצחק אלחנן ספקטור, שהיה אז רבה של נובהרדוק. כיהן ברבנות קוסובה במשך עשרים וארבע שנים.

בשנת תרמ"ב (1882) עבר לכהן כרבה של קוברין. ניהל את הקהילה היהודית הגדולה בעיר, ובין השאר ייסד קופת גמ"ח, שלאחר פטירתו נקראה על שמו "מעשה שאול". הסכמתו מתנוססת על ספרים תורניים שיצאו בימיו.

את מקומו ברבנות קוסובה מילא חתנו הרב שמריהו יוסף קרליץ.

## חיים אישיים
ילדיו:
* רשא לאה - אשת הרב שמריהו יוסף קרליץ, אבי משפחת קרליץ. בנו הוא החזון איש.
* הרב אברהם מאיר אשכנזי – רב בלאהויסק, מחבר הספר "אמרי נועם".
* הרב בנימין איסר הלוי – רב בוויזנה, מחבר הספר אבן ישפה.
* מרדכי יהונתן – התגורר ברובנה.
* חיים לייב – התגורר ברובנה.
* דינה בדנה - אשת הרב משה ליברמן, צאצא של בעל ה"קרן אורה", אחיינו של הרב מלכיאל טננבוים, ואביו של הרב פרופ' שאול ליברמן.

גיסו, בעל אחותו חיה, הוא הרב חיים שור, אביו של הרב אליהו יעקב דב שור, אב"ד זופראן ומחבר הספר "נטיעות חיים".

## קישורים חיצוניים
* גבעת שאול, קונטרס הספד שהוציא חתנו

קטגוריה:משפחת אפשטיין
קטגוריה:קוסובה: רבנים
קטגוריה:קוברין: רבנים
קטגוריה:ילידי 1828
קטגוריה:נפטרים ב-1891
אברהם יצחק קאהן

רבי **אברהם יצחק הכהן קאהן** (ו' בטבת ה'תרע"ד, 4 בינואר 1914 – כ"ז בכסלו ה'תשנ"ז, 8 בדצמבר 1996) היה מייסד חסידות תולדות אהרן, חתנו של רבי אהרן ראטה. על שמו קרויה חסידות תולדות אברהם יצחק.

## ביוגרפיה
נולד בצפת לרב אהרן דוד ושיינדל ברכה. אמו הייתה נכדת ר' אברהם יצחק הלר, בנו של הרב שמואל הלר ועל שמו נקרא. בילדותו עבר עם משפחתו להוניאד שבטרנסילבניה. למד אצל רבי ישראל פריינד מהוניאד (בנו של רבי אברהם יהושע פריינד) ואצל רבי יהודה סגל רוזנר בסקלהיד. כמו כן היה תלמידו וחסידו של רבי יואל טייטלבוים, האדמו"ר מסאטמר.

בשנת תרצ"ט נישא ליענטא, בת רבי אהרן ראטה שעמד בראש חבורה בשם "שומרי אמונים", אליו התקרב בשנות בחרותו. לאחר מכן עלו יחדיו לארץ ישראל.

לאחר פטירתו של רבי אהרן ראטה בשנת 1947 קיבלו עליהם רוב החסידים את מנהיגותו של רבי אברהם יצחק שהיה לאדמו"ר מ"תולדות אהרן". מיעוטם של החסידים בחרו בגיסו, רבי אברהם חיים ראטה, שבהמשך הקים את חסידות שומרי אמונים. בתקופת מנהיגותו נוסדו מוסדות של החסידות בישראל ובארצות הברית.

נפטר בחנוכה תשנ"ז (דצמבר 1996) לאחר כ-50 שנות כהונה. עוד טרם פטירתו התפלגו החסידים לשני מחנות. רוב החסידים תמכו בבנו רבי דוד קאהן, שירש את מקומו כאדמו"ר מתולדות אהרן. השאר הפכו לחסידי אחיו הבכור רבי שמואל יעקב קאהן, שהקים חצר חדשה בשם חסידות תולדות אברהם יצחק.

בין תלמידיו בלט הרב מאיר ברנדסדורפר.

## מחיבוריו
* קונטרס אהבת הבורא, נדפס בסוף שומר אמונים של חותנו, וכן הוספות וביאורים שלו לספר זה
* דברי אמונה, בענייני אמונה וביטחון, תורה, תפילה ומידות, דפוס ראשון תשכ"ז
* אסיפת מכתבים, דפוס ראשון תש"מ
* קונטרס כוונת התפילה, תשמ"א
* קונטרס דברי אמת ואמונה, ירושלים תשנ"ח
* אוסף מכתבים, בענייני אמונה וביטחון ועבודת ה', תשס"א

## ילדיו
* הרב שמואל יעקב קאהן - האדמו"ר מתולדות אברהם יצחק, חתנו של הרב ישעיה שנייבאלג.
* הרב דוד קאהן - האדמו"ר הנוכחי מתולדות אהרן, חתנו של רבי נפתלי צבי לאבין מזידיטשוב.
* הרב משה קאהן - ראש ישיבת תולדות אהרן, חתנו של רבי יחיאל לייפער מטעמשוואר.
* הרב אהרן קאהן - אב"ד "דברי אמונה" מונסי. חתנו של רבי שמואל חיים ראובן וואגשאהל מלאנצהוט. נפטר בשנת תש"ף מנגיף הקורונה.
* הרב ישראל חיים קאהן - מכהן כאדמו"ר מנחלת אהרן בבית שמש, וכרב חסידי תולדות אהרן בעיר. חתנו של הרב אברהם צבי בעק ממלבורן.
* הרב יוסף יואל קאהן - משפיע חסידי, מכונה "האדמו"ר ממבקשי אמונה", חתן רבי מנחם מונדרר מקוסוב-ירושלים.
* דינה - אשת רבי דוד צבי שלמה נפתלי בידרמן מלעלוב בורו פארק.
* רייזל - אשת הרב נפתלי צבי רוטנברג, בנו של הרב משולם פייש מקוסון. הקימה ומנהלת את ארגון הסיוע ליתומים ואלמנות "זה לזה". הרב נפתלי צבי הוא רב בית המדרש קאסאן בבית שמש.
* שפרה לאה - אשת הרב שלמה זלמן כ"ץ, בן רבי יהושע כץ אב"ד סמבטהעלי. כיהן כרב חסידי תולדות אהרן בוויליאמסבורג. נפטר בשנת תשע"ח.

## לקריאה נוספת
*צבי משי זהב, **אספקלריה המאירה**, תולדות חייו, ירושלים ה'תשנ"ח

## קישורים חיצוניים
* בנימין בראון, "עליותיה ומורדותיה של הקנאות: חסידות שומרי אמונים ושלוחותיה כמקרה מבחן", הרצאה בקונגרס העולמי למדעי היהדות ה-17, תשע"ז, באתר Academia.edu.
* 
* 
* 

קטגוריה:אדמו"רי בית שומרי אמונים
קטגוריה:ירושלים: אדמו"רים
קטגוריה:חסידות תולדות אהרן
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:משפחת הכהן קאהן
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:מאה שערים: אישים
קטגוריה:אנטי-ציונים יהודים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
באדן (מדינה)

**באדן** (בגרמנית: **Baden**) הוא אזור ומדינה היסטורית בדרום מערב גרמניה. באדן בתור מרקיזות, דוכסות גדולה ורפובליקה התקיימה בצורות שונות בין שנת 1112 עד לתבוסת גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה וחלוקתה בין בעלות הברית. כיום אזור באדן ושטחי המדינה ההיסטורית נמצאים בצד המערבי של מדינת באדן-וירטמברג לאורך הגבול עם צרפת.

מדינת באדן נוסדה בשנת 1112 בתור מרקיזות באדן, כתוצאה מפירוק דוכסות שוואביה. במהלך ימי הביניים, סבלה באדן ממלחמות רבות באזור בעיקר משום מיקומה על גבול צרפת. בשנת 1806 קיבלה באדן את התואר דוכסות גדולה והמשיכה לשמר את עצמאותה גם במהלך הרפורמציה שהנהיג נפוליאון לאחר שכבש את גרמניה. בקונגרס וינה בשנת 1814 הוכרה באדן כיישות מן המניין בקונפדרציה הגרמנית.

בשנת 1919, עם הקמתה של רפובליקת ויימאר, חדלה באדן מלהיות דוכסות גדולה והפכה לרפובליקת באדן. באדן איבדה את זהותה הטריטוריאלית עם סיום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945, ולבסוף אוחדה בשנת 1952 עם וירטמברג והוהנצולרן לכדי המדינה באדן-וירטמברג בגרמניה.

## ראו גם
* קהילת יהודי באדן

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:באדן-וירטמברג: מדינות וטריטוריות לשעבר 
קטגוריה:דוכסויות גרמניות
קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי גרמניה
קטגוריה:מקומות שעל שמם כוכב לכת מינורי
החלטה 1973 של מועצת הביטחון של האו"ם

**החלטה 1973 של מועצת הביטחון של האו"ם** היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שקיבלה ללא שום התנגדות מועצת הביטחון של האו"ם ב-17 במרץ 2011, לאכוף אזור אסור לטיסה מעל לשמי לוב.
ההצעה הוצעה על ידי הממלכה המאוחדת, לבנון וצרפת. המדינות שתמכו בהצעה היו ארצות הברית (חברה קבועה), בוסניה והרצגובינה, גבון, דרום אפריקה, הממלכה המאוחדת (חברה קבועה), לבנון, ניגריה, פורטוגל, צרפת (חברה קבועה), וקולומביה. המדינות שנמנעו מהצבעה כלשהי בנושא היו ברזיל, גרמניה, הודו, סין (חברה קבועה), ורוסיה (חברה קבועה). אף מדינה לא התנגדה להצעה. החלטה זו קשורה לעיקרון אחריות להגן שאומץ על ידי ארגון האומות המאוחדות.

## רקע

[שמאל|ממוזער|250px|[דגל לוב בין השנים 1951–1969. המפגינים והאופוזיציה בלוב משתמשים בו כדגל הרשמי של לוב]]
מ-15 בפברואר 2011 החלה סדרת הפגנות בלוב בהשפעת גל המחאות בארצות ערב ומהשראת המהפכה בתוניסיה ובמצרים. ההפגנות גלשו להתקוממות בלוב ולמלחמת אזרחים כוללת בין המורדים שנגד שליט לוב מועמר קדאפי והמהפכה שחולל בשנת 1969 במדינה, לבין תומכיו.
קדאפי הורה לחייליו הנאמנים להחזיר את הערים שבשליטת המורדים לידיו ולהפציץ את הערים, ובמיוחד את העיר המרכזית והמעוז של המורדים בנגאזי.
כשקדאפי הצליח להחזיר את כמעט כל הערים המורדות חוץ מבנגאזי לשליטתו, תכנן לכבושה באמצעות הפצצתה מהאוויר, אף שדווח כי כמה מהטייסים המפציצים בחיל האוויר הלובי עורקים מהפקודות.
מדינות העולם, ובראשם מדינות המערב גינו את פעולות מועמר קדאפי, ואף דנו בהחלטה להתערב צבאית בלוב כדי לעזור למורדים ולהצילם משפך הדמים שעלול להתרחש בבנגאזי.

## ההחלטה

ב-17 במרץ התנהל דיון במועצת הביטחון של האו"ם בעקבות ההצעה להתערבות צבאית כוללת בלוב של אכיפת אזור ללא טיסה מעל לשמי המדינה כדי למנוע הפצצות של קדאפי על המורדים. 10 מדינות הצביעו בעד האכיפה, 5 נמנעו, ואף אחת לא התנגדה.

*מדינות שהן חברות קבועות במועצת הביטחון כתובות **באותיות מודגשות**.

## אכיפה ויישום אזור אסור לטיסה

[250px|שמאל|ממוזער|<div style="text-align:right">
<span style="color:green;">●</span> ערים בשליטת קדאפי<br>
<span style="color:brown;">●</span> ערים בשליטת המורדים (הנתמכים על ידי כוחות [נאט"ו)
● ערים בהן מתנהלים קרבות וההכרעה עדיין לא ברורה]]

יומיים לאחר ההחלטה באו"ם תקפו 4 מדינות: צרפת, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וקנדה את כוחות קדאפי, צרפת בעיקר מהאוויר ושאר המדינות בעיקר מהים בשיגור טילים ימיים על מעוזי קדאפי. לאחר מכן מדינות אחרות, כולל מדינות ערביות עזרו גם הם באכיפת האזור ללא טיסה, ומסייעים למורדים להשטלת על הערים שבשליטת קדאפי ולהגן עליהם מפני הפצצות מהאוויר. המדינות התוקפות לא הכניסו אמנם חיילי קרקע ללוב.

בזכות ההתערבות והסיוע הצבאי, הצליחו המורדים להשתלט על הערים אג'דבייה ומיסראתה.

## קישורים חיצוניים

1973
קטגוריה:מלחמת האזרחים הראשונה בלוב
גאי צ'יימברס

**גאי צ'יימברס** (באנגלית: **Guy Chambers**; נולד ב-12 בינואר 1963) הוא פזמונאי ומפיק מוזיקלי אנגלי. במהלך הקריירה עבד צ'יימברס עם זמרים ולהקות מצליחים בהם רובי ויליאמס וקיילי מינוג וזכה בשלושה פרסי אייבור נובלו ובשלושה פרסי המוזיקה הבריטית.

בתחילת שנות התשעים הקים צ'יימברס להקה בשם "The Lemon Trees". בשנת 1993 הוציאה הלהקה אלבום בשם "Open Book" וב-1995 התפרקה הלהקה.

## יחד עם רובי ויליאמס
צ'יימברס התחיל לעבוד עם ויליאמס עוד מראשית קריירת הסולו של ויליאמס והיה שותף בכתיבת ובהפקת כמה מאלבומיו המצליחים:
* 1997: Life thru a Lens (פלטינה ×8)
* 1998: I've Been Expecting You (פלטינה ×10)
* 2000: Sing When You're Winning (פלטינה ×8)
* 2001: Swing When You're Winning (פלטינה ×8)
* 2002: Escapology (פלטינה ×6)
* 2003: Live at Knebworth (פלטינה ×2)
* 2004: Robbie Williams - Greatest Hits (פלטינה ×5)
* 2009: Reality Killed the Video Star (פלטינה ×3)
* 2010: In and Out of Consciousness: Greatest Hits 1990–2010 (פלטינה ×2)

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מפיקים מוזיקליים בריטים
קטגוריה:פזמונאים בריטים
קטגוריה:בוגרי בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1963
ישיבת אש קודש

**ישיבת אש קודש** היא ישיבה לחוזרים בתשובה, השוכנת במרכז העיר רמת גן. הישיבה פועלת לצד **קהילת נהורא**, קהילה דתית-לאומית שהתגבשה סביב מוסדותיה. שתי המסגרות שוכנות במתחם בית הכנסת "בצלאל", בסמוך לבניין עיריית רמת גן, והן הוקמו כשלוחה של ישיבת רמת גן.

## פעילות הישיבה
בשנת ה'תשס"ו הקימה נהורא בית מדרש לבעלי תשובה. בשנת ה'תשס"ז (2007) הוקמה בעיר ישיבה לבעלי תשובה בשם **ישיבת א"ש קודש** (על שם אלעזר שמאי לייבוביץ' שנרצח בפיגוע הירי בצומת זיף). הישיבה שכנה בתחילה ברמת עמידר וכיום נמצאת במרכז העיר, בסמוך לעיריית רמת גן. מסלול הלימודים בישיבה כולל לימודי גמרא בעיון ובבקיאות, הלכה, חסידות וקבלה. בנוסף, ניתנים שיעורי ערב.

## רבני הישיבה והקהילה
בראש הישיבה עומדים הרב יובל בר נתן והרב מתניה עמר. רב הקהילה שהתגבשה סביב הישיבה במרכז העיר הוא הרב אור חיים טאוב (רב מחלקת המקוואות והעירובין ברבנות רמת גן).

בין מוסרי השיעורים בישיבה:
*הרב דוד דודקביץ' (רב היישוב יצהר)
*הרב אהרלה הראל (לשעבר ראש ישיבת שילה)
*הרב שלמה קליין (בנו של הרב משה שאול קליין)
*הזמר אביתר בנאי
*הזמר והשחקן שולי רנד
*הרב מיכאל לוצקי - ראש כולל ברמת שלמה שבירושלים (שלוחה של ישיבת מרכז הרב).
*הרב דרור יהב - כותב ועורך תוכן.

## פרויקטים נוספים של קהילת נהורא
* **מדרשת נביעה** - מדרשה לבעלות תשובה, גם היא ברמת גן
* מיזם **השראה** המיועד לסטודנטים, בשיתוף עם עמותת נפש יהודי. בראשו עומד הרב אהרוני ברנשטיין.
* מכון הכנה לבר מצווה והדרכת חתנים וכלות.
* עלון השבת **[[קרוב אליך]]**. עורך העלון הוא הרב אהרוני ברנשטיין. בעלון מופיעות בין היתר שאלות ותשובות עם הרב יהושע שפירא, טורים מהגותו של הרב עדין אבן ישראל, וכן מאמרים, ראיונות וכתבות ברוח חסידית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* כתבה על ישיבת אש קודש בירחון "אדרבה"
* 
* אתר עלון השבת '''קרוב אליך'''
* הרב יובל בר נתן ודרור יהב בתוכנית רדיו עם הרב עופר גיסין והרב דן טיומקין, באתר מענה
* 
* מה ששני בחורים יכולים לעשות, בעלון "קרוב אליך", פרשת וארא תשע"ז
* 
* הסכת (פודקאסט) מחפשים תשובה - שיחות בענייני תשובה ויהדות עם דרור יהב | נהורא

קטגוריה:ישיבות לחוזרים בתשובה
ישיבת
קטגוריה:חסידות חדשה: ישיבות
קטגוריה:ישיבת רמת גן