open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פילון (אדריכלות)

שמאל|ממוזער|250px|פילון במקדש בפילה
**פילון** (ביוונית: **Pylon**) הוא שער כניסה מונומנטלי למקדש המצרי העתיק.

## מבוא
באדריכלות, הפתחים: חלונות, דלתות ושערים, הם גורם חשוב בעיצובם של הקירות ושל החלל הכלוא בתוכם. הפתחים מחלקים את הקירות לגושים אטומים ולחללים שיש להם סדר וריתמוס. גודלם וצורתם של הפתחים נקבעים לפי שיקולים שונים: פונקציונליים, מבניים וצורניים.
השער משמש לכניסה לקשר בין פנים הבית, העיר או המתחם, לבין החוץ.

בנייתם של מפתחים הייתה בעייתית מפאת הצורך לייצב את הפתח. בבנייה המסורתית הפתחים היו קטנים מפני שלא ידעו לייצב אותם. גודל המפתח היה קשור באורך הקורה המקסימלי.

## פילון במצרים העתיקה
[250px|ממוזער|שמאל|[מקדש לוקסור#פילון רעמסס השני|פילון רעמסס השני בכניסה למקדש לוקסור, אשר אחריה שדרת ספינקסים בעלי ראשי אדם, המשתרעת על פני 3 ק"מ. בעבר חיברה בין מקדש לוקסור לכרנכ. שני פסלים אדירי ממדים של רעמסס השני שומרים על הפילון. שני אובליסקים בגובה 25 מ', נמצאים לצידם, אולם היום נותר רק אחד מכיוון שהשני נמצא בכיכר הקונקורד בפריז.]]
פתרון לבעיה גודל המפתח מוצאים בדרכים שונות, במצרים העתיקה הפתרון היה בניית פילון. פילון מורכב משני מגדלים המתחברים באמצעות קרניז, הנמוך מהם וסוגר את הפתח ביניהם. השער היה בדרך כלל במחצית הגובה של המגדלים. באמונה המצרית העתיקה, הפילון שיקף את האופק שבין שני הרים שמעברם זורחת ושוקעת השמש. הם סימלו מקום של בריאה ולידה מחדש.

הפילונים היו מקושטים בסצנות המדגישות את סמכויות השלטון של המלך מהיותם מקום פולחן ציבורי.

בפילון של מקדש איזיס בפילה (Philae), משנת 500 לפנה"ס, נראה פרעה מכניע את אויביו בעוד האלים: איזיס, חורוס וחתחור מתבוננים. דוגמאות נוספות נמצאות בלוקסור ואדפו.

פולחן אמון-רע אל השמש, התקיים פעמים רבות בראש פילון המקדש.  פילונים אחדים הכילו גם חדרי מדרגות פנימיים.

הפילון הראשון שנמצא הוא מהמאה ה-13 לפנה"ס. זוג של אובליסקים היו מוצבים בדרך כלל לפני הפילונים.

## ראו גם
*אדריכלות מצרים העתיקה
*היפוסטיל

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
אבא שאול בן בטנית

**אַבָּא שָׁאוּל בֶּן בָּטְנִית** היה תנא שחי בירושלים בסוף תקופת בית שני, כשני דורות לפני חורבנו.

היה משיב לשאלות בהלכה. כחברו, רבי אלעזר ברבי צדוק, מצא את פרנסתו כחנווני. בעיסוקו זה נודע כמקפיד ביותר על הימנעות מגזל ועל שמירת ממון הזולת, ולשם כך בין היתר נדב לציבור כמות גדולה של שמן, וזאת כדי להשיב את ספק גזילת הציבור.

במסכת ביצה מסופר שכשהיו באים לקוחות לקנות אצלו שמן, היה ממלא בכליו שמן במידה המבוקשת ומריק לתוך הכלים של הלקוחות. ובמשך כל הלילה היה מניח את כליו הפוכים מעלי כלי הלקוחות, כדי שכל השמן שבכלים יתמצה לכלי הלקוחות, וכך לא יבא לידי איסור גזל.

בתלמוד בבלי הוא מביא בשם אבא יוסף בן חנין אמרת ביקורת כלפי משפחות הכהנים הגדולים המזוהים עם כת הצדוקים או המקורבים להם, ששלטו באותם ימים בשלהי תקופת בית שני בירושלים: 

לפני מותו ציווה לבניו: "קברו אותי תחת מרגלותיו של אבא, והתירו תכלת מטליתי". חלק מהראשונים ראו בדבריו של אבא שאול את מקור המנהג שלנו שלא לקבור את המת בטלית. בנו נקרא אף הוא בשם בטנית, כשם סבו.

## לקריאה נוספת
* 
* 
* 
* מרדכי מרגליות (עורך), "אבא שאול בן בטנית", **אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים**, מהדורת אייזנברג תשס"ז, כרך א', עמ' 9

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הראשון לתנאים
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במאה ה-1
פרנצ'סקו מולין

**פרנצ'סקו מולין** (באיטלקית: **Francesco Molin**;  21 באפריל 1575 - 27 בפברואר 1655) היה הדוכס ה-99 של ונציה. מולין כיהן כדוג'ה מאז בחירתו ב-20 בינואר 1646 ועד פטירתו.

בתקופת כהונתו כדוג'ה לחמה לה סרניסימה באימפריה העות'מאנית על השליטה בכרתים. הלוחמה החלה בתקופת קודמו של מולין, פרנצ'סקו אריצו והסתיימה בשנת 1669.

## קורות חיים
פרנצ'סקו מולין נולד בוונציה למארינו מולין ולפאולה בארבאריגו. פרנצ'סקו פנה בצעירותו לקרירה צבאית, ושירת בצי של לה סרניסימה. מולין כיהן כפרוודיטורה והצלחתו במעשיו ובכישוריו הדיפלומטיים הביאה לבחירתו כפרוקורטור. בראשית מלחמת כרתים נבחר מולין למפקד צי לה סרניסימה. אולם בשל מחלת הצינית התקשה לעיתים בביצוע תפקידיו.

ב-20 בינואר 1646 בתום 23 סבבי הצבעה, נבחר מולין לתפקיד הדוג'ה. בשנים הראשונות של כהונתו פעל מולין לחזק את הצי ואת כוחות הצבא הוונציאנים באזור ונציה ודלמטיה במטרה להגן על הרפובליקה מפני האימפריה העות'מאנית. ונציה זכתה במספר ניצחונות ואף כבשה את מצודת קליז. הצי הוונציאני פשט על הדרדנלים והביס את הצי העות'מאני. בין השנים 1654–1656 צר הצי הוונציאני, שבראשו האדמירל לאצארו מוצ'ניגו על הדרדנלים. האדמירל מוצ'ניגו נהרג בקרב ימי במצרים בשנת 1657.

עלות המלחמה הממושכת הביאה את מולין למכור תוארי אצולה בעיר במחיר של 100,000 דוקטים (כאשר 60,000 דוקטים נחשבו ל"מתנה" שנתנה ללה סרניסימה, ו-40,000 כהלוואה). בעקבות מכירות אלה מספר משפחות סוחרים עשירות הפכו למשפחות אצולה.

מולין נפטר ב-27 בפברואר 1655.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דוכסי ונציה
קטגוריה:פרוקורטורים של סן מרקו
קטגוריה:ילידי 1575
קטגוריה:נפטרים ב-1655
חומר דיאלקטרי

**דיאלקטרן** או **חומר דיאלקטרי** הם מונחים פיזיקליים לציון חומר מבודד ושקוף, במקרה בו חשוב המקדם הדיאלקטרי או מקדם השבירה של החומר. חומרים דיאלקטריים משמשים כחומרי מילוי ברכיבים חשמליים שונים כגון קבלים, אנטנות, מעגלים מודפסים ועדשות אופטיות. דוגמאות לחומרים דיאלקטריים הנמצאים בשימוש הן: זכוכית, סוגי פולימרים (פלסטיק) שונים, פיברגלס, קרמיקות שונות.

כאשר חומר דיאלקטרי ממוקם בשדה חשמלי, השדה גורם לפולריזציה (קיטוב) של החומר הדיאלקטרי - כלומר הוא גורם למטענים חיוביים לנוע מעט לכיוון השדה, ולמטענים שליליים לנוע מעט בניגוד לכיוון השדה. דבר זה גורם להקטנת השדה החשמלי בתווך אליו הוכנס החומר הדיאלקטרי. החומר הדיאלקטרי מחליש את עוצמת השדה כי הוא יוצר שדה משלו. 

בעוד שהמונח "מבודד" מתייחס לחומרים בעלי דרגה נמוכה של מוליכות חשמלית, המונח "דיאלקטרי" משמש לתאר חומרים בעלי קוטביות גבוהה. תכונה זו מאופיינת באמצעות מקדם דיאלקטרי.

בחומר דיאלקטרי מהירות האור תלויה ביחס הפוך למקדם השבירה. עיקרון זה משמש למשל בתכנון עדשות אופטיות. מקדם השבירה בחומר שווה לשורש של מכפלת המקדם הדיאלקטרי היחסי של החומר והמקדם המגנטי היחסי של החומר. נהוג לתת למקדם הדיאלקטרי ערך מרוכב כאשר החלק המדומה הוא הבליעה של החומר. החלק המדומה והממשי קשורים ביניהם באמצעות יחסי קרמרס-קרוניג.

## ראו גם
* מקדם דיאלקטרי

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:חשמל
פרנצ'סקו קורנארו

**פרנצ'סקו קורנארו** או **פרנצ'סקו קורנר** (באיטלקית: **Francesco Cornaro** או **Francesco Corner**;  6 במרץ 1585 - 5 ביוני 1656) היה הדוכס ה-101 של ונציה. קורנארו כיהן כדוג'ה מאז בחירתו ב-17 במאי 1656 ועד פטירתו, כחודש לאחר מכן. תקופת כהונתו הייתה הקצרה ביותר מבין כל דוכסי ונציה.
## חייו
פרנצ'סקו היה בנם של ג'ובאני קורנארו הראשון, אשר כיהן כדוג'ה בין השנים 1625–1629. פרנצ'סקו נשא לאישה את אנדריאנה פריולי, בתו של אנטוניו פריולי אשר כיהן כדוג'ה בין השנים 1618–1623.

קורנארו כיהן כשגריר לה סרניסימה בחצרו של דוכס סבוי. הדוכס האמין כי קורנארו מנסה לקשור נגדו ולרצחו וגירש אותו מהדוכסות. לאחר גירושו, פנה קורנארו לעסקים.

לאחר מותו של קארלו קונטאריני ב-1 במאי 1656 (לאחר כהונה קצרה), נבחר קורנארו לתפקיד הדוג'ה בבחירות שנערכו ב-17 במאי 1656. הוא נפטר כחודש לאחר מכן ונקבר בכנסיית טולנטיני.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דוכסי ונציה
קטגוריה:ילידי 1585
קטגוריה:נפטרים ב-1656
אלי לנצמן

**אלי לנצמן** (27 בנובמבר 1936 – 2 בדצמבר 2024) היה היסטוריון ישראלי של אמנות יפן ומזרח אסיה. מפתח ומנהל מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית בחיפה בשנים 1966–1992, וממייסדי האגודה לידידות ישראל-יפן.

## ביוגרפיה
נולד בתל אביב. למד כשבע שנים ביפן, בוגר אוניברסיטת ג'ושי (1963-1960) ואוניברסיטת טוקיו (1966-1964). התמחה באוצרות ושימור אמנות יפנית במוזיאון Yamato Bunka-kan בעיר נארה. שימש מבקר אמנות בשניים מהעיתונים הגדולים ביפן: Mainichi ו-Yomiuri.

בשנת 1966 הוזמן על ידי אבא חושי, ראש עיריית חיפה, לנהל ולפתח את המוזיאון לאמנות יפנית בחיפה ולשמש כאוצר ראשי, תפקיד בו שימש כשלושים שנה. בשנת 2000 זכה המוזיאון בפרס "קרן יפן" היוקרתי על שלושים שנות פעילותו. ב-22 ביוני 2001 הוענק לאלי לנצמן אות כבוד אישי מטעם קיסר יפן, "The Order of the Sacred Treasure, Gold Rays with Neck Ribbon", על פעילותו רבת השנים למען קידום תרבות יפן. ספרו "Chinese Portraiture" (1966) הציג לראשונה את ההבדלים המהותיים בין ההתייחסות המערבית לציור לבין ההתייחסות הסינית המדגישה את המאפיינים הרוחניים של הדמויות.

לנצמן תרם ערכים רבים לאנציקלופדיה העברית, כולל הערכים בנושא אמנות יפנית ואמנות סינית. היה מראשוני המרצים בחוג לאמנות באוניברסיטת חיפה ומשמש כמרצה בטכניון, המחלקה ללימודים הומניסטיים ואמנויות. היה בין מייסדי "האגודה לידידות ישראל-יפן" ושימש בתפקיד יושב-ראש עד לשנת 2007. בשנת 2009 נבחר כיושב-ראש של כבוד של האגודה לידידות ישראל-יפן.

לנצמן היה עורך אנציקלופדיה אודות תרבות ואמנות יפן בעברית. בתו היא הפיזיקאית הגר לנדסמן-פלס.

לנצמן נפטר בדצמבר 2024.

## פרסומים נבחרים

* Chinese Portraiture, Tuttle, Tokyo 1966
* Tessai, New Japan (Mainichi) Vol.19, 1967

*סין: אמנות והיסטוריה, פרסומי טייוואן, 1979
*אמנות יפנית, האנציקלופדיה העברית, כרך כ'
*אמנות סינית, האנציקלופדיה העברית, כרך כ"ה
*טעם התה והאסתטיקה היפנית, צפון, אגודת בסופרים, תשנ"ח
*טנטרה: האהבה כסמל רעיוני, נפש, תשס"ג
*אמנות גדולה בממדים קטנים, פסלוני שנהב יפנים, מרכז וייל, 2007

## קטלוגים נבחרים
*רישומים יפנים, מוזיאון ישראל, תשל"ג

* Hokusai, Paintings & Prints, M.O.J.A.H, 1970
* Genre Paintings, M.O.J.A.H, 1971
* Contemporary Japanese Prints, Tel Aviv Museum 1973
* Hashira-e & Triptychs, M.O.J.A.H, 1980
* Bijin-ga, M.O.J.A.H, 1981
* Fauna & Flora in Japanese Art, M.O.J.A.H, 1981
* Yakusha-e, Kabuki Prints, M.O.J.A.H, 1983
* Impressions in Monochrome, M.O.J.A.H, 1983
* Fukei Prints, M.O.J.A.H, 1984
* Surimono Prints, M.O.J.A.H, 1989


## לקריאה נוספת
* שי חורב, אלי לנצמן, בלקסיקון **החיפאים אישים ודמויות בחיפה**, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 224, 2018.

## קישורים חיצוניים

* japangeo, אנציקלופדיה אודות תרבות ואמנות יפן בעריכת אלי לנצמן

## הערות שוליים

קטגוריה:אנציקלופדיסטים יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
קארלו קונטאריני

**קארלו קונטאריני** (באיטלקית: **Carlo Contarini**;  5 ביולי 1580 - 1 במאי 1656) היה הדוכס ה-100 של ונציה. קונטאריני כיהן כדוג'ה מאז בחירתו ב-27 במרץ 1655 ועד פטירתו, כשנה לאחר מכן.

## קורות חיים
קארלו קונטאריני נולד בוונציה לאנדראה קונטאריני ואליזבתה מורוזיני. אביו נפטר עשרה ימים לאחר לידתו והוריש לו הון רב. משפחת קונטאריני הייתה אחת ממשפחות האצולה הוותיקות והעשירות בוונציה

קארלו קונטאריני נשא לאישה את פאולינה לורדאן - בת למשפחת אצולה ונציאנית עשירה.

קונטאריני שירת את לה סרניסימה בתפקידי פרוודיטורה, סאביו, רקטור, וכיהן כחבר בסנאט של ונציה. בשנים שלפני בחירתו לדוג'ה פרש מהפוליטיקה והחיים הציבוריים. בעקבות מות הדוג'ה פרנצ'סקו מולין ב-27 בפברואר 1655 נפגש חבר הבוחרים במרץ 1655 במטרה לבחור יורש. הבוחרים היו חלוקים בדעותיהם ואף מועמד לא זכה לרוב הקולות. קונטאריני נבחר כמועמד של פשרה בין הסיעות השונות, מאחר שלא השתייך לאף סיעה מחד, ובשל גילו המבוגר היה צפוי לכהן תקופה קצרה. בהצבעה ה-68 שנערכה, ב-27 במרץ 1655 נבחר קונטאריני לתפקיד הדוג'ה.

קונטאריני כיהן בתפקיד 13 חודשים, אשר נחשבו תקופה שלווה בתוך העיר, והוא הצליח לפייס את הפלגים השונים אשר פילגו את העיר. מאידך, לכל אורך כהונתו נמשכה מלחמת כרתים - הלוחמה בין לה סרניסימה לבין האימפריה העות'מאנית על השליטה באי כרתים.

קונטאריני חלה בראשו 1656, ככל הנראה בשל לחצי תפקידו, ונפטר ב-1 במאי 1656.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דוכסי ונציה
קטגוריה:ילידי 1580
קטגוריה:נפטרים ב-1656
רצועת הביטחון (תוכנית רדיו)

**רצועת הביטחון** היא תוכנית אקטואלית, צבאית - ביטחונית יומית, המשודרת בגלי צה"ל.

התוכנית עלתה לאוויר בשנת 1998 והיא משודרת עד היום. העורך הראשי הראשון היה יצחק טוניק, שהיה גם מגיש התוכנית, ומפקד גל"צ לשעבר. בשנת 2007 החליפה אותו טלי ליפקין-שחק, שמשמשת בתפקיד עד היום ובנוסף גם עורכת את התכנית. במהלך השנים הגישו את התוכנית עיתונאים צבאיים בולטים בישראל, ובהם: עמוס הראל, יואב לימור, פנחס עידן, ואלכס פישמן.

התוכנית עוסקת בנושאים מגוונים ובהם: צבא, אסטרטגיה וממשל, המזרח התיכון והעולם הערבי, וצבא-חברה.

מפעם לפעם נערכות תוכניות מיוחדות בהן טלי ליפקין-שחק מארחת מרואיין באולפן לתוכנית שלמה. במהלך מבצע עופרת יצוקה, כמו גם במלחמת לבנון השנייה, שודרה התוכנית בשידור חי, במשך שעה בכל ערב.

## צוות התוכנית
* טלי ליפקין-שחק - מגישה ועורכת ראשית
* ג'קי חוגי - מגיש
* סמדר פרי - מגישה
* אמיר בר-שלום - מגיש

## קישורים חיצוניים
* האתר הרשמי (מתוך אתר גלי צה"ל)
* 

קטגוריה:תוכניות רדיו בגלי צה"ל
טולנטיני

שמאל|ממוזער|250px|חזית הכנסייה.
**טולנטיני** (בוונטית: **Tolentini**) הוא כינוייה של **כנסיית סן ניקולו דה טולנטינו**' (באיטלקית: **Chiesa di San Nicolò da Tolentino**) הממוקמת בוונציה שבצפון איטליה. בניית הכנסייה, המוקדשת לניקולס מטלנטינו, החלה בשנת 1590 בתכנונו של ונצ'נצו סקאמוצי. בניית הכנסייה הושלמה בשנת 1714. 

הכנסייה בנויה בסגנון נאו קלאסי וחזיתה מעוצבת בסגנון קורינתי (היחידה בוונציה הבנייה בסגנון זה). החזית תוכננה על ידי אנדראה טיראלי.

בכנסייה קבור הדוג'ה פרנצ'סקו מורוציני בקבר מעשה ידי פיליפו פארודי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ונציה: כנסיות
טלי ליפקין-שחק

**טלי ליפקין-שחק** (נולדה ב-27 בינואר 1956) היא עיתונאית וכתבת צבאית.

## ביוגרפיה
נולדה בתל אביב כטלי רפופורט. הוריה היו עזריה רפופורט, איש קול ישראל וממקימי הטלוויזיה הישראלית, ורותי רפופורט לבית זקהיים, שחקנית בהבימה, שניהם מראשוני השדרנים בגלי צה"ל.

סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון עירוני א' בתל אביב בשנת 1974 והתגייסה לצה"ל. שירתה שנתיים בשירות חובה ועוד שנתיים כאזרחית עובדת צה"ל בתפקיד מזכירת ראש אמ"ן וראש לשכת מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.

לאחר שחרורה מצה"ל עבדה בעיתון "דבר" (על פרסומיה חתמה בשמה דאז: טלי זלינגר). בשנת 1982 מונתה לכתבת הצבאית של העיתון, ובכך הייתה לאישה הראשונה בישראל המשמשת ככתבת צבאית. בתפקידה זה סיקרה את מלחמת לבנון הראשונה (החל בתקופה שנשים טרם הורשו להיכנס ללבנון) ואת האינתיפאדה הראשונה.

בשנת 1995 הצטרפה לצוות ההקמה וההפעלה של הרדיו האזורי בתל אביב, עם תוכנית בוקר בענייני היום. בשנת 1997 הצטרפה לצוות הכותבים של "מעריב" בכתבות מוסף ותרבות ובמדור "דעות". בשנת 1998 התחילה בשידור תוכנית טלוויזיה שבועית ב"טלעד" בשם "הזמן השלישי" המיועדת לבני הגיל השלישי.

מאז 1997 היא מעורבת בקבוצת "עזרת נשים" לתמיכה במרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית ובקידום המודעות לבעיה; יו"ר חוג הידידים של "מרכז גליקמן" למניעת אלימות במשפחה; בינואר 1999 התמנתה לנשיאת כבוד של אקי"ם.

הייתה מעורבת בעריכה ובהגשה של הסרטים התיעודיים "רגעים באוקטובר" - סיפורים ממלחמת יום הכיפורים (1998), "מלכוד 82" - סדרה של חמישה פרקים על מלחמת לבנון הראשונה (2002) ו"ילדים כותבים לרבין" - סרט העוקב אחר ההשפעה של רצח ראש הממשלה יצחק רבין על ילדים (2003).

בשנים 2009–2010 הנחתה את התוכנית "ערב חדש" בטלוויזיה החינוכית הישראלית, לצדם של דן מרגלית, רונן ברגמן ומיה בנגל.

כיום מנהלת את התוכניות הצבאיות בגלי צה"ל, עורכת ראשית ומגישה את "רצועת הביטחון", את התוכנית "פ.א. פגישה אישית", בה היא מראיינת אנשי צבא וביטחון על הקריירה וחייהם האישיים, ובימי רביעי בלילה את התכנית "24 היום שהיה". בנוסף מגישה מדי פעם משדרי אקטואליה, ומשמשת פרשנית לענייני צבא, ביטחון ומגדר. נחשבת בעלת דעות המשתייכות לשמאל הפוליטי בישראל.

## חיים אישיים
הייתה נשואה לבני זלינגר ולהם בת. בשנות ה-80 נישאה בשנית לאלוף אמנון ליפקין-שחק (לימים הרמטכ"ל), ונולדו להם שני בנים. התאלמנה ב-19 בדצמבר 2012.

## קישורים חיצוניים

* 
* טלי ליפקין שחק  באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית
* .
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:כתבים צבאיים ישראלים
קטגוריה:סגל דבר
קטגוריה:ערב חדש
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בני זוג של חברי הכנסת
קטגוריה:בני זוג של שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:בנות זוג של שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:מודיעין-מכבים-רעות: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1956
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
מהירות אווירית אמיתית

**מהירות אווירית אמיתית** (באנגלית: **True airspeed**, או בקיצור: **TAS**) הוא מושג מתחום התעופה הבא לתאר את מהירותו של כלי טיס ביחס לגוש אוויר בתוכו הוא נמצא. ידיעת המהירות האווירית חשובה מאוד לטייס, שכן במטוסים היא קובעת את גודל העילוי הנוצר על ידי הכנפיים, אם אין מספיק עילוי המטוס עלול לאבד עילוי ולהזדקר.

מהירות אווירית יכולה להיווצר גם כאשר כלי הטיס אינו בתנועה כלל ביחס לקרקע (זאת בניגוד למהירות קרקעית), וזאת על ידי רוחות. ישנן אף ציפורים, בעיקר דורסים,  המשתמשות ברוח על מנת לרחף מעל נקודה מסוימת, בדרך כלל למטרות ציד.

תוספת המילה "אמיתית" למושג באה להדגיש שזו אכן המהירות שבה האוויר זורם סביב כלי הטיס בכיוון בו אנו מודדים, בעוד שמהירות אווירית מכשירית היא המהירות הנמדדת על ידי מכשיר המדידה בכלי הטיס, שעם השינוי בגובה הטיסה מידת דיוקו יורדת עקב שנוי לחץ האוויר.

## ניסוח מתמטי
מהגדרת המהירות האווירית עולה כי:
\vec V_A \ = \vec V_G \ - \vec V_W\ 

ההגדרה לעי"ל נכונה עבור מהירות אווירית באופן כולל, אך נרצה לפתח ביטוי למהירות האווירית כפי שהיא נמדדת במכשיר המדידה בכלי הטיס - **בטיסה ישרה ואופקית**.
לכן נניח שלפי התרשים משמאל המהירות האווירית נמדדת לפי כיוון ציר ה-Y

\alpha - הזווית  בין כיוון ציר ה-Y לכיוון המהירות הקרקעית (זווית החלקה).
\delta - הזווית בין כיוון ציר ה-Y לכיוון מהירות הרוח.
סכום ההטלים על ציר ה- Y:
V_{A,Y} = V_G \cos \alpha + V_W \ cos (180-\delta) 
מהירות אווירית בטיסה ישרה ואופקית נתונה בביטוי:
V_{A,Y} = V_G \cos \alpha - V_W \ cos \delta 

## קישורים חיצוניים
* avc.obsment.com - מחשבון למהירויות טיסה.

קטגוריה:מונחים בתעופה
מהירות אווירית

**מהירות אווירית** הוא מושג מעולם התעופה, המתאר את מהירותו של כלי טיס ביחס לגוש האוויר שסביבו.

המונח מהירות אווירית מתפצל לכמה סוגים של מהירויות אוויריות הקיימים בעולם התעופה:
*מהירות אווירית אמיתית (True airspeed) - מהירותו של כלי טיס ביחס לגוש אוויר בתוכו הוא נמצא
*מהירות אווירית מכשירית (Indicated airspeed) - המהירות של כלי הטיס כפי שמוצגת במכשירי המדידה במטוס
*מהירות אווירית מתוקנת (Calibrated Air Speed) - מהירות מתוקנת לשגיאת המכשירים. משמש כצעד ביניים לחישוב מהירות אווירית אמיתית.
*מהירות אווירית מושווית (Equivalent Air Speed) - נתון מחושב של מהירות אווירית בגובה פני הים ובלחץ סטנדרטי שבו הלחץ הדינמי זהה ללחץ הדינמי במהירות האווירית האמיתית בגובה שהמטוס טס בו.

## ראו גם
* מהירות קרקעית

## קישורים חיצוניים

* avc.obsment.com - מחשבון למהירויות טיסה.

קטגוריה:מונחים בתעופה
בנץ פרידן

**בן ציון פרידן** (זיו) (1917 – 12 באפריל 2014) היה אל"ם, ממפקדי חטיבת אלכסנדרוני במלחמת העצמאות, איש עסקים ויושב ראש עמותת אלכסנדרוני.

## חייו
פרידן נולד בנורפוק, וירג'יניה שבארצות הברית, למנחם מנדל זיו ורבקה לבית קדישביץ, במשפחה שהיגרה מליטא. אביו היה ציוני נלהב ובשנת 1920 עלתה המשפחה לארץ ישראל, לירושלים המנדטורית, שם גדל בן ציון בשכונת מוסררה, בית מנדלבאום וברחביה. את השכלתו רכש בגימנסיה רחביה ובמוסד מקוה ישראל שם נשבע אמונים לארגון ההגנה. הוא התקדם בארגון זה והחל משנת 1937 הפך לאחד המפקדים בפלוגות השדה לצידו של יצחק שדה.

בראשית מלחמת העולם השנייה נשלח פרידן לארצות הברית על ידי ארגון ההגנה כדי ללמוד טייס, אך הדבר לא צלח בידו בשל עיוורון צבעים. תחת זאת הוא שירת בצוות טכני בחיל האוויר האמריקאי והוצב בבריטניה. עוד לפני כן נישא לדינה.

עם תום מלחמת העולם השנייה שב לארץ, חבר שוב לשורות ההגנה, ובמלחמת העצמאות שירת בתפקידי פיקוד. בתחילה שירת כמפקד החי"ש בגוש דן, ולאחר מכן מפקד גדוד 33 בחטיבת "אלכסנדרוני". הוא פיקד על קרבות בסלמה במבצע חמץ, תל ליטוינסקי, קולה במבצע דני, טנטורה במבצע נמל, כפר סאבא, קאקון ומבצע שוטר. בנובמבר 1948, לקראת סיומה של המלחמה, הוא התמנה למפקד החטיבה ובתקופה זו היה המפקד על ההתקפה הכושלת של החטיבה על עיראק אל-מנשייה שבכיס פלוג'ה בה נהרגו 87 מחיילי החטיבה (מבצע חיסול). הוא שימש בתפקיד זה עד נובמבר 1949.

לאחר המלחמה שירת בן ציון כמפקד חטיבה 8, חטיבת מילואים, ולאחר מכן יצא לשליחות ביטחונית בארצות הברית. בשנת 1957 נפצע באירוע חדירת פדאיון בדרום, דבר שגרם לו לנכות ברגלו. לאחר תקופת החלמה ארוכה עבר לעסקים.
הוא ניהל שורה של עסקים ובהם: בית הפנקייק ושירותי הסעדה באזור ים המלח. בשנת 1963 הוא זכה במכרז לניהול בית ההבראה בעין בוקק. בסוף שנות ה-60 נמנה עם ראשוני המתיישבים בעיר אופירה שבחצי האי סיני והיה מבעלי בית מלון שם. יותר מאוחר ביצע פרויקטים שונים בשארם א-שייח', מסעדת ראנצ'ו באנצ'ו ועוד.

ביוני 1967 מונה לקמ"ט תיירות במטה ממשל צבאי של פיקוד המרכז (הממשל הצבאי ביהודה ושומרון).

כשפרש מעסקיו הקים יחד עם חבריו את עמותת "אלכסנדרוני", ויחד פעלו למען הנצחת הנופלים, להחדרת רוח תש"ח בקרב בני הנוער ולהקמת אנדרטאות לזכר החטיבה וחלליה. כמו כן פעלה העמותה לתביעת לשון הרע כנגד תזה שכתב תדי כ"ץ ולפיה בסופו של קרב טנטורה אירע כביכול טבח, בו נהרגו כמאתיים גברים בלתי חמושים. בהסכם פשרה נקבע שכ"ץ יחזור בו מההאשמה על הטבח ויפרסם הודעת התנצלות. בעקבות כך בדקה אוניברסיטת חיפה את העבודה מחדש והחליטה לפסול אותה.

פרידן הלך לעולמו ב-12 באפריל 2014 והובא למנוחות בבית העלמין בשיכון ותיקים בנתניה. הותיר אחריו שני בנים ובת.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבת אלכסנדרוני
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת העצמאות
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:קצינים וחוגרים בחילות האוויר של צבא ארצות הברית
קטגוריה:מפקדי חטיבה 8
קטגוריה:מפקדי חטיבת קרייתי
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בנתניה
קטגוריה:אופירה: אישים
קטגוריה:חיילי חטיבת אלכסנדרוני במלחמת העצמאות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
תלתלים מכושפים

"**תלתלים מכושפים**" הוא ספר מתח פנטסטי לילדים ולבני נוער. הספר הוא ספרה השני של הסופרת סיגלית דיל, יצא לאור בהוצאת עם עובד בשנת 2002.

## עלילה
הספר מספר על אוֹרום, ילדה שהוריה נטשו אותה ליד ביתם של בני הזוג מילר. מי שמצא את אורום היה פיליפ המשרת. גב’ מילר שנאה את אורום וקינאה בה מאוד. לאורום היו תלתלי זהב קסומים שעזרו לה לעמוד כנגד התעללויות שחוותה מצד אמה המאמצת. פיליפ, המשרת של בני הזוג מילר דאג לה בילדותה. פליפ חלה מחלה נוראית ובני הזוג מילר התנגדו לטפל בו וגירשו אותו מביתם בזמן שאורום הייתה בטוחה שהוא מת. אורום ברחה מהבית לאחר שגברת מילר גזרה את תלתליה ומצאה מקלט בבית יתומים שגילתה כי פיליפ המשרת ששירת במשפחת מילר הוא מנהלה ומייסדה.

אורום התחתנה עם יונתן שהיה גם יתום וילדה ילדה זהובת שיער. זיו היא השליחה החדשה של כוחות הרשע. אולם, קללה רדפה אותם וגרמה לתינוקת להידמות לגברת מילר (שגזרה את תלתליה של אורום). מרוב פחד, אורום נטשה את הבת שלה ליד ביתם של משפחת גולד. הסתבר שגברת גולד (זוהרה) הייתה מרשעת גם כן. גברת גולד עבדה בבית היתומים שבו שהתה אורום והעלילה עליה עלילות. כשאורום פגשה את הבת שלה, בעלת תלתלי הזהב, זיהתה אותה ומנעה ממנה לברוח. שתיהן ביחד הובילו לגירושה של גברת גולד בבושת פנים וחיו באושר עד עצם היום הזה.

## הדמויות
#אוֹרוּם- בעלת תלתלי הזהב, ננטשה בילדותה על מפתן הדלת של משפחת מילר. הספר מספר על קורותיה.
#משפחת מילר- אדון מילר הוא חבר פרלמנט מכובד. אשתו, בעלת שיני הזהב, התעללה באורום.
#פיליפ- המשרת בבית מילר, גידל את אורום באהבה.
#יונתן- ילד בבית היתומים שאורום התאהבה בו והתחתנה איתו.
#זיו- השליחה החדשה של כוחות הרשע.
#זהובת שיער- הבת של אורום

## ראו גם

## קישורים חיצוניים
*  

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:ספרי 2006
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד
נורית קנטי

**נורית קנטי** (נולדה ב-9 בינואר 1976) היא אשת תקשורת ישראלית, ולשעבר יושבת ראש ארגון העיתונאים בישראל.

## ביוגרפיה
קנטי נולדה ב-1976 בתל אביב. שירתה כמדריכה וקצינת חי"ר בבית הספר למקצועות החי"ר בירוחם. לאחר שחרורה מצה"ל בשנת 1997 עבדה מספר שנים במשרד הביטחון בתפקידים מבצעיים.

בשנת 1999 החלה לעבוד ככתבת במחלקת החדשות של קול ישראל. במהלך השנים 1999-2004 שימשה כתבת לענייני משטרה ולאחר מכן כתבת לענייני רווחה ושדרנית ברשת ג'. בשנת 2005 עבדה ככתבת לענייני חינוך בערוץ 10.

במהלך השנים כתבה בעיתונים "דה מארקר", "גלובס", "העין השביעית" ובמוסף התרבות של "מעריב".

ערכה לפרקים את יומן הבוקר של גלי צה"ל, "בוקר טוב ישראל" ומגישה את היומן במהדורות סוף השבוע שלו ואת התוכנית "עושים צהריים". מחודש אוגוסט 2009 עד 2022 הייתה העורכת הראשית של התוכנית "מה בוער" עם רזי ברקאי.

במקביל נמנית עם מגישי התוכניות "רצועת הביטחון" ו"24 היום שהיה". עורכת ומגישה תוכניות דוקומנטריות בגלי צה"ל ומלמדת את סדנת הכתיבה הרדיופונית בבית הספר לעיתונאות כותרת.

ב-2021 זכתה בפרס בני ברית לסיקור התפוצות בתקשורת הישראלית. ביוני אותה שנה נבחרה לתפקיד יושבת ראש ארגון העיתונאים בישראל, תפקיד שמילאה עד צאתה ללימודים בשנת 2024.

לקנטי תואר ראשון בספרות והיסטוריה, ותואר ראשון במשפטים. היא אם לשתיים ומתגוררת בתל אביב. בן זוגה הוא הקריין צבי סלטון.

## קישורים חיצוניים

* מילה שלי - נורית קנטי, גל"צ - למה הנאנסות לא נחשפות? בתוכנית תיק תקשורת
* מאמרים מאת נורית קנטי, באתר "העין השביעית"
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:כתבי רווחה ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ד' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ד' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:יושבי ראש ארגון העיתונאים והעיתונאיות בישראל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1976
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
מען (סוכנות ידיעות)

**סוכנות הידיעות מען** היא סוכנות ידיעות פלסטינית. מען היא אחת מאמצעי התקשורת הגדולים, המשפיעים והפופולריים ברשות הפלסטינית.

## היסטוריה

מען נוסדה ב-2005 והיא חלק מ"רשת מען", ארגון תקשורת לא-ממשלתי אשר נוצר ב-2002 בידי עיתונאים עצמאיים ברחבי יהודה ושומרון ועזה וכוללת בתוכה תשע תחנות טלוויזיה מקומיות בשטחים ומספר זהה של תחנות רדיו מקומיות. מען מפרסמת חדשות 24 שעות ביממה בערבית, עברית ואנגלית, ומצהירה על היותה אחת מסוכנויות הידיעות הגדולות בשטחים, עם כשלושה מיליון כניסות בחודש. סוכנות מען גם מפרסמת מדורים, אנליזה ומאמרי דעות. משרדי הסוכנות נמצאים בבית לחם והעיר עזה.

העורך הראשי של הסוכנות הוא העיתונאי נאסר אל-לחאם.

ב-25 ביולי 2013 סגרה ממשלת חמאס את משרדי סוכנות הידיעות מען ברצועת עזה בטענה של פרסום מידע שקרי אודות בריחת מפקדים בתנועת האחים המוסלמים ממצרים לעזה ובניסיון להכפיש את תדמית העם הפלסטיני ברצועה.

ב-7 ביולי 2025 עצר צה"ל העורך הראשי של סוכנות מען, נאסר אל־לחם.

## קישורים חיצוניים
* 

* סוכנות מען, באתר העין השביעית

## הערות שוליים

קטגוריה:תקשורת פלסטינית
ג'ון האנה

**ג'ון דייוויד האנה** (באנגלית: **John David Hannah**; נולד ב-23 באפריל 1962) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון סקוטי, הידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסרטים "ארבע חתונות ולוויה אחת" (עליו קיבל מועמדות לפרס באפט"א לשחקן משנה), "דלתות מסתובבות", סדרת סרטי "המומיה" של סטיבן סומרס, וכדמותו של קווינטוס לנטולוס בטיאטוס בסרט "ספרטקוס: דם וחול".

## ביוגרפיה
האנה נולד במזרח קילברייד, סקוטלנד, לסוזן וג'ון האנה, ולו שתי אחיות בוגרות. אמו סוזן עבדה כמנקה ברשת חנויות הבגדים מרקס אנד ספנסר ואביו ג'ון כיוצר כלים.
בתקופת לימודי התיכון, הוא השתתף במועדון התיאטרון המקומי. בעצת חבר ללימודים, הוא השלים התמחות באלקטרוניקה ולמד באקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ולדרמה.

### קריירה
לאחר סיום הלימודים, הוא השתתף במספר הפקות טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון. הופעתו הראשונה בקולנוע הייתה ב-1987 בסרט "ברונד". בשנת 1994, הופיע לראשונה בתפקיד ראשי בסרט "ארבע חתונות ולוויה אחת" לצד יו גרנט, אנדי מקדואל, קריסטין סקוט-תומאס ורואן אטקינסון.
בין השנים 1995–1998, הוא שיחק את ד"ר מק'קאלום, פתולוג פותר תעלומות בסדרת הטלוויזיה הבריטית "מק'קאלום".
בשנת 1996, הוא גילם את דמותו של ניק, רוצח פסיכופת בסרט הטלוויזיה "אמת או חובה". ב-1998, שיחק בקומדיה הרומנטית "דלתות מסתובבות", לצד גווינת' פלטרו.
בשנת 1999 שיחק בסרטים "ההוריקן" ו"המומיה" ולאחר מכן גם בסרטי ההמשך ב-2001 ו-2008.

בשנת 2000, שיחק האנה בסרט "מהומה. ב-2001, האנה הופיע בתפקיד אורח בשני פרקים בסדרה "זהות בדויה", ב-2002, שיחק בקומדיות "לפני שתלך" ו"אני עם לוסי". בשנת 2003, שיחק בסרט הדרמה "אני מאשים" והתארח בסדרות: "פרייז'ר" ו"קרניבל". בשנת 2004, שיחק בסדרה "אמנזיה".

בשנת 2010 החל להשתתף בסדרת הדרמה ההיסטורית ספרטקוס: דם וחול ובמיני סדרת הספין אוף, "ספרטקוס: אלי הזירה".
בשנת 2016, הצטרף האנה לקאסט העונה השלישית של הסדרה "סוכני S.H.I.E.L.D." כדמות משנית בתפקיד המדען הולדן רדקליף. בעונה הרביעית דמותו קודמה וקיבלה תפקיד קבוע. באותה שנה, שיחק בסרט הטלוויזיה "חלום ליל קיץ".
ב-2017, שיחק את דמותו של ארתור בסרט "בן של אם אחרת". בשנת 2018, שיחק בסרט "נשוי בהפתעה" בכיכובה של אנה פריס. ב-2019, שיחק בסרט המלזי "גן ערפילי הערב" והתארח בשני פרקים בסדרה "בידיים טובות".

בשנת 2020 החל לשחק בסדרת הדרמה הרפואית "רופא ללא גבולות" בדמותו של ד"ר ג'ד בישופ. 

#### חיים אישיים
ב-20 בינואר 1996, נישא האנה לשחקנית ג'ואנה רות'. ב-11 בפברואר 2004, נולד לזוג תאומים. המשפחה מתגוררת בריצ'מונד, לונדון.

במשך שנים, האנה תמך ותרם למטרות צדקה שונות. לאחר משחקו כשוטר אפילפטי בסדרת הטלוויזיה הבריטית ''Out of the Blue'', הוא הביע את תמיכתו בארגון האפילפטים בסקוטלנד. כמו כן, הוא שימש כדובר של 'אוקספם', אסופה של 15 ארגונים המציעים פתרונות לעוני ולחוסר צדק חברתי.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סקוטים
קטגוריה:שחקני תיאטרון סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1962
יוליאן גרובלני

**יוליאן גרובלני** (בפולנית: **Julian Grobelny**; 16 בפברואר 1893 - 4 בדצמבר 1944) היה חסיד אומות העולם, פעיל במסגרת המפלגה הסוציאליסטית הפולנית (PPS) החל מ-1915, ונשיא ארגון הסיוע הפולני ז'גוטה החל מהקמתו בשנת 1942.

גרובלני נולד בעיירה בז'זין שליד לודז'. הוא השתתף במרידות שנערכו בשלזיה בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה, והיה לאקטיביסט בקרב פועלי לודז' בתקופת טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה. עם כניסת הכוחות הנאצים לעיר במסגרת הפלישה לפולין, ירדו בני משפחת גרובלני למחתרת עקב הכרזתם כאויבי הרייך השלישי. למרות מחלת השחפת ממנה סבל, היו מעורבים גרובלני ואשתו, הלינה (נולדה ב-1900), בהצלת מספר רב של יהודים-פולנים בתקופת הכיבוש הנאצי בפולין. הזוג היה ידוע בפעולתו להצלת ילדים יהודים מהשואה, בין השאר על ידי הברחתם מתוך גטו ורשה. בנוסף, החביאו גרובלני ואשתו למעלה מתריסר פעילי המפלגה הסוציאליסטית הפולנית בביתם, ופעלו בשיתוף פעולה צמוד עם אירנה סנדלר, ראש מחלקת הילדים של ז'גוטה. יוליאן והלינה הפכו את ביתם הצנוע בפלך צגלוב שליד נובומינסק (מינסק מזובייצקי) למקלט זמני עבור יהודים, עד שימצא עבורם מקום שהייה קבוע. הם סיפקו הגנה לנזקקים ביותר, במיוחד לאלו שברחו מהגטו. בני הזוג השקיעו את רוב זמנם ומרצם לפעולות הצלה, אך סייעו גם ליהודים מבוגרים וסיפקו להם תעודות ומסמכים "אריים", כסף ותרופות.

כוחות הגסטפו עצרו את גרובלני בחודש מרץ 1944, אך לא היו מודעים לפעולת ההצלה החשאית שלו. הוא נשלח לכלא, אך שרד הודות לעזרה מצד חבריו, קבוצת רופאים שסייעו לו בעת שהותו שם. מעט לפני תום המלחמה הפך גרובלני לראש עיריית נובומינסק. הוא נפטר בעיירה שנה לאחר מכן, ב-4 בדצמבר 1944, כתוצאה ממחלת השחפת ממנה סבל, ונקבר בבית הקברות המקומי. יוליאן והלינה גרובלני מופיעים ברבים מהספרים העוסקים בסיוע הומניטרי ליהודים בתקופת השואה, בפרט בעיר ורשה. ב-8 במרץ 1987, העניק 'יד ושם' לבני הזוג את התואר "חסידי אומות העולם".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:פולנים שנפטרו משחפת
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1893
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1946
דוח

[ממוזער|200px|דף מתוך דוח של ה[האומות המאוחדות|או"ם משנת 1987, כולל טבלת נתונים וטקסט]]
[שמאל|ממוזער|250px|תעודות וגליונות [ציון (הערכה)|ציונים הם סוג של דוח]]
[ממוזער|250px|דוח [תנועה (מערכות מידע)|תנועות במערכת מידע (צילום מסך של GnuCash)]]

**דּוּחַ** (לעיתים **דו״ח**, ראשי התיבות של **דין וחשבון**) הוא מסמך המציג מידע כתוצר של בדיקה או חקירה, בהקשר נתון.

דוחות המופקים ממערכות מידע מציגים לרוב נתונים בלבד, שעשויים להיות גולמיים או מעובדים (למשל מחושבים). לרוב יובאו נתונים אלה בצורה טבלאית, לעיתים בליווי תרשימים. דוחות שנערכו בעקבות חקירה או מחקר מכילים לעיתים אלמנטים נוספים כגון: ניתוח הנתונים, הסקת מסקנות, הצעות והמלצות לפעולה עתידית.

דוחות עשויים להיות פרטיים או ציבוריים. לעיתים קרובות, הם מיוצרים כמענה לסוגיות שהועלו על ידי יחידים או ועדות במוסדות ממשלתיים, בחברות עסקיות ובמוסדות חינוכיים ומדעיים.

לדוחות מסוימים מבנה המקביל למאמר מדעי: מבוא, שיטה, תוצאות ודיון. לעיתים, מבנה הדוח הוא של בעיה-פתרון, בהתאם לסוגיה שלגביה נכתב. דוח עשוי לכלול גם תוכן עניינים, תקציר, סיכום, נספחים, הערות שוליים, קישורים, סימוכין וביבליוגרפיה. תצוגת המידע בדוחות מגוונת אף היא, החל בדוחות המכילים, מלבד המידע, רק כותרות לציון הנושאים, וכלה בדוחות הכוללים אמצעים להמחשת המידע, כגון: שרטוטים, איורים, טבלאות וגרפים.  

דוגמאות לסוגי מסמכים שהם דוחות: מאמרים מדעיים, תוצאות סקרים, תעודות, ספרים לבנים, דוחות שנתיים, דוח ביקורת, דוחות מפקד אוכלוסין, דוחות התקדמות, דוחות חקירה, דוחות כספיים, דוחות מצב חשבון ואשראי ורבים אחרים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מסמכים
קטגוריה:התקני פלט
קטגוריה:כתיבה
ולדימיר בסצ'סטניך

**ולדימיר יבגנייביץ' בסצ'סטניך** (ברוסית: **Владимир Евгеньевич Бесчастных**; נולד ב-1 באפריל 1974 במוסקבה) הוא כדורגלן עבר רוסי, ששיחק בעמדת החלוץ. מדורג במקום השלישי ברשימת המבקיעים של נבחרת רוסיה בכל הזמנים.

## קריירה
בסצ'סטניך החל את קריירת המועדונים שלו בשנת 1991 במועדון החובבים המקומי זבזדה מוסקבה. בעונת 1992 הוא עבר לספרטק מוסקבה מליגת העל הרוסית, ובעונתו הראשונה בקבוצה כבש שבעה שערים ב-20 משחקים. בעונת 1993 הוא הגיע לשיאו, כאשר הבקיע 18 שערים וסיים כמלך השערים של קבוצתו ושלישי בדירוג הכובשים של הליגה. הוא זכה עם הקבוצה בשלוש אליפויות רוסיה רצופות, בשנים 1992–1994.

לאחר שתי עונות וחצי בספרטק בהן הרבה לכבוש, החל בסצ'סטניך בקריירה האירופית שלו כאשר עבר לקבוצת ורדר ברמן מהבונדסליגה. בעונתו הראשונה בגרמניה, עונת , כבש בצ'סטניך עשרה שערים, אך בשתי העונות הבאות מיעט לשחק וכבש שער אחד בלבד. באמצע עונת  הוא עבר לראסינג סנטנדר מהליגה הספרדית, במדיה שיחק ב-141 משחקים וכבש 28 שערים.

באמצעה של עונת 2001 הרוסית שב בסצ'סטניך לספרטק מוסקבה, והצטיין כאשר כבש תשעה שערים ב-12 משחקים עד לתום העונה, וזכה עם הקבוצה באליפות הרביעית שלו. ב-2002 הוא עבר לפנרבחצ'ה הטורקית, אך כעבור שנה חזר לרוסיה והצטרף לקובאן קרסנודאר מהליגה הרוסית הראשונה. הוא סייע לקובאן לעלות לליגת העל בעונת 2003 עם שמונה שערים. בשנת 2004 הוא עבר לדינמו מוסקבה, במדיה מיעט לשחק.

באמצע עונת 2005 עבר לרוסיצ'י אוריול מהליגה הרוסית הראשונה. בעונת 2006 שיחק בחימקי מליגה זו, וכבש תשעה שערים שסייעו לקבוצה לעלות לליגת העל. לאחר שלא שותף במדי הקבוצה באף משחק בעונת 2007, הוא שוחרר מהקבוצה ועבר לוולגה טבר ששיחקה בליגה הרוסית השנייה. לאחר ששיחק באסטנה מהליגה הקזחית בשנת 2008, פרש בסצ'סטניך ממשחק פעיל.

עם נבחרת רוסיה, שיחק בסצ'סטניך ברציפות משנת 1992 עד 2003. הוא כבש במדי הנבחרת 26 שערים ב-71 הופעות, מה שהופך אותו למלך שערי הנבחרת בכל הזמנים. הוא השתתף עם נבחרתו בשלושה טורנירים גדולים - במונדיאל 1994, יורו 1996 ומונדיאל 2002, וכבש שערים בטורנירים של 1996 ו-2002.

## תארים
;ספרטק מוסקבה
* אליפות רוסיה: 1992, 1993, 1994, 2001
* הגביע הסובייטי: 1992
* הגביע הרוסי: 1994

;ורדר ברמן
* אליפות גרמניה: 1995 (סגנות)

## קישורים חיצוניים

* פרופיל השחקן באתר legioner
* פרופיל השחקן באתר ה-BBC
* הופעות בנבחרת הלאומית באתר rsssf

קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:חלוצי כדורגל רוסים
קטגוריה:מוסקבה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ספרטק מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני ורדר ברמן
קטגוריה:כדורגלני ראסינג סנטנדר
קטגוריה:כדורגלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורגלני קובאן קרסנודאר
קטגוריה:כדורגלני דינמו מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני חימקי
קטגוריה:כדורגלני אסטנה (1964)
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רוסיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:מאמני כדורגל רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1974
מסלול לווייני נמוך

[שמאל|ממוזער|250px|דיאגרמה המראה מסלולים סביב [כדור הארץ, המסלול הנמוך מסומן בתכלת. המסלול של תחנת החלל הבינלאומית מסומן בקו האדום שבתוך התכלת, מסלול לווייני בינוני מסומן בצהוב ומסלול גאוסטציונרי בקו השחור.]]
**מסלול לווייני נמוך** (באנגלית: **LEO – Low Earth Orbit**) הוא מסלול סביב כדור הארץ בגובה של עד 2,000 קילומטר. למעט הטיסות לירח בתוכנית אפולו וטיסות תת-מסלוליות (שתי טיסות של תוכנית מרקורי, טיסות X-15 וטיסות ספייס שיפ 1), כל הטיסות המאוישות לחלל היו למסלול נמוך. שיא הגובה לטיסה מאוישת במסלול נמוך הושג על ידי משימת ג'מיני 11 שהגיעה לגובה של 1,374.1 קילומטר.
## שימוש אנושי
בעוד שרוב הלוויינים המלאכותיים נמצאים במסלול נמוך בו הם נעים ב-27,400 קילומטר לשעה (8 קילומטר לשנייה) וכך סובבים סיבוב מלא סביב כדור הארץ כל 90 דקות, לווייני תקשורת דורשים לרוב מסלול גאוסטציונרי. לעיתים משתמשים במסלול נמוך ללווייני תקשורת כיוון ששיגור לוויין במסלול נמוך דורש פחות אנרגיה מלוויין במסלול גבוה יותר, אך כדי לספק שירות בלתי-פוסק כאשר הלוויינים במסלול נמוך יש צורך ב"רשת" של לוויינים כדי שבכל רגע נתון יהיה לוויין מסוים מעל הנקודה בה צריכים את שירותיו.

תחנת החלל הבינלאומית נמצאת במסלול לווייני נמוך, בממוצע בגובה 354 קילומטר.
850px|ממוזער|מרכז|מסלולי לוויין על פי גבהים סביב כדור הארץ

## פסולת חלל
סביבת המסלול הנמוך מתמלאת בפסולת חלל, בעיה שגרמה לדאגה גדלה בשנים האחרונות כיוון שהתנגשויות סביב כדור הארץ גורמות לנזק עצום ומסוכן וההתנגשות אף יכולה לגרום ליצירת פסולת נוספת. נכון לשנת 2013 התבצע מעקב אחר יותר מ-7,000 עצמים הגדולים מ-10 סנטימטר במסלול נמוך, אך מחקר שנערך במצפה ארסיבו טען כי ישנם יותר ממיליון עצמים הגדולים משני מילימטר.

נכון ל-2024, במסלול הלווייני הנמוך נמצאים יותר מ-14,000 לוויינים, ובהם כ-3,500 לא פעילים. מומחים בתעשיית החלל סבורים כי המסלול הנמוך סביב כדור הארץ (עד 2,000 ק"מ) יפסיק בקרוב להיות בר שימוש, עקב הגידול המהיר בכמות הלוויינים ובפסולת החלל.

## ראו גם
*דעיכת מסלול לווייני
*מסלול לווייני בינוני
*מסלול קוטבי
*מסלול גאוסטציונרי
*מונחים בחקר החלל

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מדעי החלל
קטגוריה:מסלולים סביב כדור הארץ
הרלד בליכל

**הרלד בליכל** (בגרמנית: **Harald Blüchel**) הוא דיג'יי ומפיק גרמני, הפועל תחת שם הבמה **קוסמיק בייבי**. בליכל נחשב לאחד מחלוצי המוזיקה האלקטרונית של שנות ה-90, וידוע כמי שלקח חלק בפרויקט הנודע אנרג'י 52 ו'Visions Of Shiva' יחד עם פול ואן דייק.

## קורות חיים
הרלד בליכל נולד ב-19 בפברואר 1963 בנירנברג, גרמניה. בגיל 7 החל לנגן בפסנתר. בליכל אהב מוזיקה קלאסית והעריץ את בלה בארטוק ואיגור סטרווינסקי. בשנת 1976 נחשף לראשונה למוזיקה אלקטרונית וקיבל את ההזדמנות בפעם הראשונה לנגן על סינתיסייזר, והחל להאזין להרכבים כמו קרפטוורק מחלוצי המוזיקה האלקטרונית.

בשנת 1986 עבר למערב ברלין והחל ללמוד טכנאות קול במכון הטכנולוגי של ברלין. זמן קצר לאחר מכן הכיר את המפיק המוזיקלי, קיד פול. בשנת 1988 החל לראשונה לייצר מוזיקה אלקטרונית והאוס.

בשנת 1991 בליכל הופיע לראשונה בשם 'קוסמיק בייבי' בהופעה במועדון בברלין. באותה שנה הוא גם חתם בלייבל MFS. בשנת 1992 יצא אלבום הבכורה שלו, "Stellar Supreme". באותה שנה הוא התחבר לפול ואן דייק וביחד הם הקימו את ההרכב "The Visions of Shiva". תחת שם זה הם הוציאו לאור שני מיני אלבומים: "Perfect Day" בשנת 1992 ו"How Much Can You Take?" בשנת 1993. לאחר יציאת שני המיני-אלבומים הללו נפרדו הצדדים וכל אחד הלך לדרכו.

בליכל עזב את הלייבל MFS וחתם ב"Logic Records" השייכת ל-BMG.

בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 יסד בליכל יחד עם קיד פול את ההרכב 'Energy 52', והם הוציאו לאור את הלהיט הנצחי שלהם 'Cafe Del Mar' בשנת 1993, שהפך לקלאסיקה במוזיקה האלקטרונית וזכה לאין ספור רמיקסים.

בשנת 1994 הוציא בליכל לאור את אלבומו השני, "Thinking About Myself". ב-1995 הקים את הלייבל 'Time Out'.

ב-1996 הפיק את האלבום השלישי שלו "Fourteen Pieces"  ובשנת 1999 שוחרר האלבום הרביעי "Heaven". האלבום החמישי "Industrie und Melodie" יצא בשנת 2006 והוקלט בשנים 1997–1999.

## דיסקוגרפיה
* 1992 "Stellar Supreme"
* 1994 "Thinking About Myself"
* 1996 "Fourteen Pieces — Selected Works 1995"
* 1999 "Heaven"
* 2006 "Industrie und Melodie".

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תקליטנים גרמנים
קטגוריה:טכנאי קול גרמנים
קטגוריה:אמנים גרמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1963
מדליית פייר דה קוברטן

**מדליית פייר דה קוברטן** מוענקת על ידי הוועד האולימפי הבין-לאומי לאישים ולספורטאים שגילו הגינות ורוח ספורטיבית יוצאת דופן או תרמו לקידום הרוח הספורטיבית. המדליה קרויה על שם פייר דה קוברטן, יוזם חידוש המשחקים האולימפיים בעת החדשה. היא מוענקת מאז 1964.

בין הזוכים:

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:אותות, עיטורים ומדליות
קטגוריה:אולימפיאדה
גשר טראיאנוס

250px|ממוזער|שחזור של גשר טראיאנוס בציור מ-1907
[250px|ממוזער|שמאל|גשר טראיאנוס ב[תבליט על עמוד טראיאנוס]]
**גשר טראיאנוס** היה הגשר שנבנה מעל הדנובה, מזרחית לשערי הברזל, על ידי אפולודורוס מדמשק עבור צבאו של טראיאנוס שעבר מעליו במלחמה הדאקיו-רומאית השנייה .

## בניית הגשר
הגשר נבנה בתקופה של שנתיים, בין אביב 103 ואביב 105. בניית הגשר תוארה בספרו של אפולודורוס מדמשק, ספר שלא שרד, אך תיאורים מיד שנייה מופיעים בכתביהם של דיו קסיוס, פרוקופיוס מקיסריה ומחברים קדומים נוספים. על עמוד טראיאנוס, ברומא, יש תבליט המתאר אותו.

אורך הגשר היה 1135 מטרים ונוצר ממבנה עילי עשוי עץ המונח על עשרים עמודי אבן. גובה הגשר היה 50 מטר ורוחבו 12 מטרים. הגשר חיבר בין המצודה פונטס  בחוף הדרומי של הדנובה ובין מצודת דרובטה  בחוף הצפוני. על פי המסופר בספרו של פרוקופיוס מקיסריה, "על הבניינים" (De Aedificis, IV, 6), הבונים הסיטו חלק ממי הדנובה לאפיק דרומי יותר וכך הצליחו לבנות 10 עד 12 עמודים על קרקע יבשה. לבניית העמודים האחרים היה שימוש בתבניות עשויות מקורות עץ אלון ומלט ומערכת משאבות.

הצבא הרומי עבר מעל הגשר לתוך דאקיה וכבש אותה בנקל. מעל הגשר הועברה גם התספוקת הדרושה לצבא.

## לוח טראיאנוס
ממוזער|250px|שמאל|לוח טראיאנוס (Tabula Traiana)
על הגדה הדרומית של הדנובה הציבו הרומאים לוח זיכרון הקרוי Tabula Traiana, המציין בפקודת מי נבנה הגשר. רוחב הלוח 6 מטרים וגובהו 1.75 מטרים וחרות עליו הכיתוב כלהלן:



ותרגומו:

לקראת בניית הסכר של שערי הברזל I פורק הלוח והוצב מחדש במיקום גבוה בכ-30 מטר, כדי למנוע את הצפתו לאחר עליית מי הנהר.

## הריסת הגשר
מרבית ההיסטוריונים מקבלים את דברי דיו קסיוס, הטוען שאדריאנוס הוא שהורה על פירוק המבנה העילי של הגשר, כדי לא לסכן את מואסיה במקרה של פלישה מכיוון צפון, אך יש גם מקורות הטוענים שנותן ההוראה היה אורליאנוס.

בשנת 1856 אפשר היה עדיין לראות את 20 העמודים של הגשר, כשגובה פני הנהר היה נמוך במיוחד. ב-1906 החליטה הוועדה הבינלאומית לדנובה להרוס שני עמודים שהפריעו לתנועת כלי השיט. ב-1932 ניתן היה לראות 16 עמודים תחת המים, וב-1982 היו עדיין 12 עמודים והאחרים נסחפו כנראה על ידי מי הנהר. שני העמודים הקיצוניים של הגשר עדיין נראים בגדות הדנובה, אחד ברומניה ואחד בסרביה.

גשר טראיאנוס הוא אתר היסטורי המהווה חלק מהמורשת הלאומית של רומניה ושל סרביה. הוא נמצא ברשימת האתרים ההיסטוריים של רומניה (מספר 16) תחת הקוד MH-I-m-A-10047.04 ונתון לניהול משרד התרבות והדתות הרומני.

## קישורים חיצוניים

* 
* Secretele podului lui Apolodor din Damasc peste Dunăre. Cum au reuşit romanii să devieze cursul fluviului acum 2000 de ani 

טראיאנוס
קטגוריה:דאקיה
קטגוריה:גשרים רומיים
טראיאנוס
מחוז סן ברנרדינו

**מחוז סן ברנרדינו** (באנגלית: **San Bernardino County**) הוא מחוז בדרום מדינת קליפורניה, ארצות הברית. נכון לשנת 2007 חיו במחוז 2,028,013 תושבים. מחוז סן ברנדינו הוא המחוז הגדול ביותר בשטחו במדינת קליפורניה בפרט וב-48 המדינות הרציפות של ארצות הברית בכלל.

בירת המחוז והעיר הגדולה ביותר בו היא סן ברנרדינו המונה מעל 200 אלף תושבים. המחוז גובל במדינות נבדה ואריזונה במזרח.

השם סן ברנדינו ניתן לאזור על ידי כומר ספרדי פרנסיסקו דומטס בשנת 1810 על שמו של הקדוש ברנרדינו מסיינה.

המחוז הוקם ב-1853 כאשר הוחלט לפצלו ממחוז לוס אנג'לס. חלקים ממנו הועברו למחוז ריברסייד בשנת 1893.

## גאוגרפיה
מחוז סן ברנרדינו משתרע על שטח של 52,072 קילומטרים רבועים בדרום מדינת קליפורניה. מערבית לו נמצאים המחוזות לוס אנג'לס וקרן, דרומית לו מחוז ריברסייד, דרום-מערבית מחוז אורנג' וממזרח זורם נהר הקולורדו שמפריד את מדינת קליפורניה מאריזונה ונבדה, צפונית לו מחוז איניו.

רוב המחוז משתרע על חלקו המערבי של מדבר מוהאבי. בחלקו הצפוני נמצא רכס הרי סן ברנרדינו.

המחוז כולל בתוכו 2 פארקים לאומיים: הפארק הלאומי עמק המוות והפארק הלאומי עץ יהושע, שני יערות לאומיים היער הלאומי סן ברנרדינו והיער הלאומי אנג'לס, ושמורת טבע אחת "שמורת הטבע מדבר מוהאבי".

## דמוגרפיה
הקרבה של מחוז סן ברנרדינו למטרופולין של לוס אנג'לס ועם זאת השקט מחוץ לו גורם לאזור להיות פופולרי בקרב משפחות צעירות ופנסיונרים.

העיר הגדולה ביותר במחוז היא סן ברנרדינו שמשמשת גם כבירת המחוז ונכון למפקד האוכלוסין של בשנת 2006 חיו בעיר עצמה 205,010 תושבים ו4 מיליון במטרופולין שלה (מטרופולין סן ברנרדינו-אונטריו-ריברסייד) המשתרע על פני שני מחוזות: מחוז סן ברנרדינו ומחוז ריברסייד.

המחוז מאוכלס בצפיפות בחלקו הדרומי-מערבי ואף בחלקו מאוכלס ברצף טריטוריאלי בנוי מערבה עד לוס אנג'לס. לעומת זאת החלק המזרחי והצפוני מאוכלסים בצפיפות קטנה מאוד.

## תחבורה
ישנם כבישים מהירים רבים המקשרים את ערי המחוז ללוס אנג'לס, מה שמקצר את זמן הנסיעה משמעותית וזאת אחת הסיבות לגידול האוכלוסייה המהיר במחוז. משך זמן נסיעה בין העיר סן ברנרדינו ללוס אנג'לס בכביש בשעות לא עמוסות הוא כ-30 דקות.

בגלל העומס הרב על נמל תעופה הבינלאומי לוס אנג'לס הוחלט לבנות נמל תעופה בינלאומי במחוז סן ברנרדינו. נמל תעופה הבינלאומי סן ברנרדינו הוקם בשנת 2008 בעיר סן ברנרדינו. שטח הנמל תעופה שימש בעבר כבסיס חיל האוויר האמריקאי, אך ננטש בשנת 1995.

ערים חשובות נוספות במחוז:
* ברסטו
* צ'ינו
* קולטון
* פונטנה
* אונטריו
* ראנצ'ו קוקמונגה
* ויקטורוויל
* רדלנדס
* ריאלטו
* נידלס

## קישורים חיצוניים

* 

סן ברנרדינו
התאבכות משכבות דקות

**התאבכות משכבות דקות** היא תופעת התאבכות המתקבלת כתוצאה מהחזרה ושבירה של קרני אור בשכבה דקה של חומר. בהקשר זה, שכבה דקה היא שכבה שעובייה הוא מסדר גודל של אורך הגל של האור.

בתופעה זו ניתן להבחין בחיי היום יום, כגון: בצבעים המופיעים על פני בועות סבון או בכתם שמן על כביש.

לתופעה חשיבות בתחום תעשיית האופטיקה, לדוגמה בתכנון ציפויים לעדשות או מראות.

## הסבר התופעה
ממוזער|300px|איור 1: שבירת קרני אור והחזרתן בשכבה דקה. הקרניים היוצאות מ-A ו-C מתאבכות.
איור 1 מדגים כיצד קרן אור העוברת מחומר אחד לאחר, מוחזרת באופן חלקי (הקו AD), ונשברת באופן חלקי (הקו AB). אם החומר השני דק מספיק, חלק מהקרן הנשברת שעברה דרך השכבה תוחזר מן הצד השני (בנקודה B), תישבר שוב במשטח הראשון (נקודה C), ותתאבך עם הקרן המוחזרת.

תתקבל התאבכות בונה או הורסת בהתאם להפרש הדרכים האופטיות שעברו שתי הקרניים. הפרש זה תלוי בזווית הפגיעה של האור, עובי השכבה, ומקדמי השבירה של החומר ממנו עשויה השכבה ושל התווך ממנו מגיע האור. בהנחה כי מקדם השבירה של החומר ממנו עשויה השכבה גדול ממקדם השבירה של התווך, תתקבל התאבכות בונה אם הפרש הדרכים האופטיות שווה לכפולה חצי שלמה של אורך הגל של האור, והתאבכות הורסת אם הפרש הדרכים שווה לכפולה שלמה של אורך הגל.

אם מקור האור אינו מונוכרומטי, ולחומר מקדמי שבירה שונים לאורכי גל שונים (כפי שקורה לרוב), הצבעים השונים ייצרו התאבכות בונה במקומות שונים, כתלות ביחס בין אורך הגל והפרש הדרכים האופטיות שנקבע על פי זווית ממנה מסתכלים ועובי שכבת החומר. עובדה זו גורמת למראה האופייני של התופעה (ראו תמונות בגלריה למטה).

## טבעות ניוטון
שמאל|ממוזער|250px|איור 2: מערכת ניסיונית בה מתקבלות טבעות ניוטון. שתי עדשות (בלבן) לחוצות יחד בתוך מסגרת (באפור). אחת העדשות שטוחה (למטה) ואחת חצי-קמורה (למעלה). 
אחת הדוגמאות המפורסמות לתופעה ההתאבכות משכבות דקות היא טבעות ניוטון. ניתן לקבל טבעות ניוטון כאשר משטח קמור (כדורי) מונח על גבי משטח שטוח וביניהם מפרידה שכבת אוויר דקה (ראו איור 2).
במקרה זה עובי שכבת האוויר הדקה גדל ככל שמתרחקים מנקודת המגע בין המשטחים ומתקבלת תבנית התאבכות של אזורים מוארים וחשוכים כתלות בעובי השכבה. עקב הסימטריה, תבנית ההתאבכות היא בצורת טבעות.

התופעה הובחנה לראשונה בשנת 1664 על ידי רוברט הוק, אך קרויה על שם אייזק ניוטון שחקר וניתח אותה.

## גלריית תמונות

תמונה:Reflection in a soap bubble edit.jpg|בועת סבון
תמונה:Dieselrainbow.jpg|כתם נפט על כביש
תמונה:Interference-puddle.jpg|מים ושמן בשלולית שנוצרה לאחר הגשם
תמונה:Bi-crystal-reva.jpg|גביש ביסמוט מצופה בשכבה דקה של תחמוצת
תמונה:Newton-rings.jpg|טבעות ניוטון
תמונה:LHcockpitWindow.jpg|התאבכות על חלון איירבוס. ההתאבכות נגרמת בשל העובי הבלתי אחיד של ציפוי Indium Tin Oxide המשמש למניעת התקרחות.


## ראו גם
* התאבכות
* אופטיקה של שכבות דקות

## קישורים חיצוניים

* ערכים בנושאים קרובים בוויקיפדיה האנגלית:
** Thin-film optics
** Iridescence
** Newton's rings

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גלים
קטגוריה:אופטיקה
דונדורמה (גלידה טורקית)

[שמאל|ממוזער|220px|מוכר דונדורמה ב[איסטנבול]]
**דונדורמה** (בטורקית: **Maraş dondurması** "הגלידה של העיר מראש") היא גלידה בעלת מרקם קשה וכבד יותר מגלידת המסטיק הערבית, ושומנית יותר. זאת, עקב הוספת קצפת עם שמנת מתוקה בעלת אחוזי שומן גבוהים.

בעבר נהגו אנשי הכפרים בדרום מזרח טורקיה שהיו גרים על ההרים לייצר אותה מחלב עיזים ושלג, עם מסטיקא מסוג קניפול ועם אבקת סחלבים מיובשת מסוג טיוברס (tubers), המכונה "מילד" (milled). באזור העיר קרמאנמרש (בעברה נקראה בשם מראש) שבדרום טורקיה מכינים גלידת מסטיק מוצקה ודביקה יותר הודות לאבקה המופקת מפרח הסחלב שגדל באזור זה. גלידה זו מוצקה כל כך, שלשם אכילתה יש להשתמש בסכין ומזלג. היא נקראת גם "גלידה חבוטה" (Dövme dondurma), משום שבתהליך הכנתה מניפים אותה באוויר כדי לשוות לה יתר אווריריות, והיא עמידה להמסה.

בטורקיה נהוג למכור את הגלידה על ידי רוכלים הלבושים בבגדים אופייניים לתקופה הטורקית-העות'מאנית שנוהגים למכור את הגלידה עם מכלים גדולים וכפות ארוכות ולמכור את הגלידה בצורה היתולית. ישנם מקומות בטורקיה בהם נהוג למכור את הגלידה כמו שווארמה ולחתוך אותה בעזרת סכין קצבים בזמן שהיא תלויה באוויר על גבי מוט עם שרשרת.

## ראו גם
* גלידה מסטיק
* בוזה (גלידה סורית)

## קישורים חיצוניים

* [מאמר על גלידה מסטיק טורקית](http://www.sbs.com.au/food/foodart/152/Dondurma_(Turkish_Ice-cream)) באתר האוכל SBS

קטגוריה:גלידות על בסיס שרף
קטגוריה:המטבח הטורקי: קינוחים
קטגוריה:טורקיה: המצאות
ג'ונגל הקופים

[ממוזער|175px|גור של [מקוק סרטנים|מקוק ארוך-זנב ב"פארק הקופים"]]
[ממוזער|175px|[גיבון לבן-יד הוא מהקופים בסכנת הכחדה הנמצאים באתר]]
**ג'ונגל הקופים** (באנגלית: **Monkey Jungle**) הוא פארק טבע במדינת פלורידה בארצות הברית הממוקם דרומית-מערבית למיאמי וממערב לכפר קוטלר ביי (Cutler Bay).

## היסטוריה
שטח הפארק 120 דונמים. הפארק הוקם ב-1933 על מנת לאפשר תצוגה ומחקר של קופים בסיכון של הכחדה בשטח המדמה את סביבת הגידול הטבעית של הקופים, הכולל יער גשם אמאזוני מלאכותי, שהוא מיערות הגשם הטרופיים המלאכותיים היחידים בצפון אמריקה (יער גשם מדומה גדול יותר נמצא בגן החיות של ברונקס). 

הייחודיות של המקום, בדומה לאי הג'ונגל הנמצא גם הוא בפלורידה, היא שהקופים משוחררים ואילו האנשים המבקרים במקום הולכים בתוך מנהרות כלובים. ססמתו של המקום היא "Where the humans are caged and the monkeys run wild" (בתרגום חופשי: "המקום שבו האנשים בכלובים והקופים רצים חופשי").

בשטח הפארק חיים כ-400 קופים מ-30 מינים מכל העולם. באתר בריכה שבה ניתן לצפות בכישורי הקופים בצלילה ושחייה, וכן ניתן להתבונן באורח חייהם של קופי אוראנג אוטאנג.

## קישורים חיצוניים

* 

* על הפארק באתר About.com
* על המקום באתר "סביב אמריקה" (ROUND AMERICA)
* תמונות רבות עם מידע באתר "פְלִיקְר"

קטגוריה:פלורידה
קטגוריה:ארצות הברית: גנים ופארקים