open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אלכס כרמל

**אלכס כרמל** (17 ביוני 1931, ברלין – 18 בדצמבר 2002, חיפה) היה היסטוריון ישראלי ופרופסור להיסטוריה באוניברסיטת חיפה. מחקריו עסקו במחצית השנייה של המאה ה-19 בארץ ישראל, התיישבות נוצרים בארץ ישראל ובמיוחד הטמפלרים.

## ביוגרפיה
נולד בברלין בירת גרמניה בשם **אלכסנדר בוכמן**. בשנת 1939 עבר לחיפה ושם משפחתו שונה ל"כרמל". למד היסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים דוקטורט בשנת 1971. הוא החל את מחקריו בשנות השישים שעסקו בארץ ישראל בתקופה העות'מאנית המאוחרת ובהתיישבות נוצרים בארץ ישראל במאה ה-19, במיוחד הטמפלרים. כמו כן חקר את ההיסטוריה של חיפה. במחקריו היה הראשון שהעלה את הנושא לתודעת הקהל הישראלי.

לזכרו הוקדשה תערוכה שהתקיימה במוזיאון ארץ-ישראל בשנת 2006, וכן קטלוג התערוכה - "גלגוליה של אוטופיה: הטמפלרים בארץ-ישראל, 1948-1868".

## מספריו
* אלכס כרמל, **כאן בארץ ששמיה כחולים תמיד, פרשת חייו של צייר המזרח [[גוסטב באוארנפיינד]]**, אוניברסיטת חיפה, תש"ס 1999.
* אלכס כרמל, **התיישבות הגרמנים בארץ ישראל בשלהי התקופה העות'מאנית**. הוצאת האוניברסיטה העברית, 1973
*אלכס כרמל, **תולדות חיפה בימי הטורקים**. הוצאת יד בן צבי, 1969.
***חיפה בסוף התקופה העות'מאנית** בתוך "חיפה בהתפתחותה, 1918 - 1948", הוצאת יד בן צבי, 1989 

* The History of Haifa under Turkish Rule, Yad Izhak Ben-Zvi, Jerusalem 1969 (220 pages in Hebrew, 2nd edition 1977, 3rd edition 1987, also in German, 1975 and in Arabic, 1978).
* The German Settlements in Palestine during the Late Ottoman Period, The Hebrew University, Jerusalem 1973 (242 pages in Hebrew, 2nd edition 1990, also in German 1973, 2nd edition 1997, 3rd edition 2000).
* Palestina-Chronik 1853-1882, Vaas Verlag, Ulm 1978 (376 pages).
* Christen als Pioniere im Heiligen Land. Ein Beitrag zur Geschichte der Pilgermission..., Friedrich Reinhardt Verlag, Basel 1981 (Volume 10 of the "Theologische Zeitschrift", Publication of the Theological Faculty, University of Basle, 204 pages).
* Palestina-Chronik 1883-1914, Vaas Verlag, Ulm 1983 (376 pages).
* The Jewish Settlement in Palestine 634-1881 (edited with Peter Schäfer and Y. Ben-Artzi) (Volume B/88 of the "Beihefte zum Tübinger Atlas des Vorderen Orients"), Dr. Ludwig Reichert Verlag, Wiesbaden 1990 (181 pages).
* The Life and Work of Gustav Bauernfeind. Orientlist Painter 1848-1904, Dr. Ernst Hauswedell & Co., Stuttgart 1990 (in English and German, with H. Schmid, 368 pages, also in Hebrew, entitled: In the Land of Blue Skies, Haifa 1999, 143 pages).
* Der Kaiser reist ins Heilige Land. Die Palästinareise Wilhelms II. 1898, W. Kohlhammer Verlag, Stuttgart 1999 (with E.J. Eisler, 187 pages).
* Akko. Sites from the Turkish Period, Gottlieb Schumacher Institute - University of Haifa, Haifa 2000 (English, German, Arabic and Hebrew, 276 pages. Manuscript of Bernhard Dichter, revised and edited with Z. Baumwoll).


## קישורים חיצוניים
* דף אישי באתר אוניברסיטת חיפה
* 
* 

קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: היסטוריה כללית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: לימודי ישראל
קטגוריה:חוקרי ארץ ישראל
קטגוריה:חוקרי נצרות
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
קיפודנית

**קיפודנית** (מוכרת גם בשמה היווני, **אֵכִינָצֵאָה**, שפירושו "דוקרני"; שם מדעי: *Echinacea*) היא סוג של פרח עשבוני ממשפחת המורכבים. הצמח נפוץ ברחבי צפון ומרכז אמריקה. מינים שונים של הצמח משמשים כצמחי מרפא, בעיקר כנגד הצטננות, אולם המחקר המדעי לא הוכיח את יעילותם באופן חד משמעי.

## תיאור
הקיפודנית היא צמח רב-שנתי, בעל גבעולים גבוהים היכולים להגיע ל-140 סנטימטר. עלי הצמח בדרך כלל שעירים בעלי מרקם גס. פרח הקיפודנית הוא בצבע ורוד או סגול, שבמרכזו זרעי הצמח, אשר צורתם כשל קוץ.

## שימוש כצמח מרפא
מינים שונים של הקיפודנית וכן חלקים שונים בצמח מכילים תרכובות וחומרים שונים, ולכן קיים קושי מתודולוגי בבחינת יעילותו של הצמח ויש להבדיל במחקר בין מינים שונים וחלקים שונים של הצמח.

בשנת 2007 פורסם מחקר של אוניברסיטת קונטיקט אשר בחן כ-14 מחקרים שנעשו על הקיפודנית, והסיק כי השימוש בצמח יכול להקטין בחצי את הסיכוי לחלות בסוגים של הצטננויות ולקצר את משך המחלה ב-1.4 יום. אולם ד"ר וואלאס סאמפסון מאוניברסיטת סטנפורד פרסם בכתב העת, Scientific Review of Alternative Medicine, כי הוא מפקפק במתודולגיה שבה נערך המחקר המסוכם.

במחקר מדעי בשיטת סמיות כפולה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת וירג'יניה שנערך בשנת 2003, נמצא כי לתמציות קיפודנית "אין שום אפקט קליני משמעותי", על אחוז ההידבקות או על עוצמת הסימפטומים.

הקיפודנית הייתה בשימוש נפוץ כצמח מרפא בקרבי שבטי הילידים באמריקה. לפני האמונה העממית הצמח עוזר למערכת החיסון להילחם בדלקות, זיהומים ומחלות.

המרכז הארצי לבריאות משלימה ואינטגרטיבית (NCCIH) של המכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית ערך סיכום על האפקטיביות הרפואית של הקיפודנית. בסיכום נכתב כי נעשו מחקרים רבים על האפקטיביות של קיפודנית להצטננות וזיהומים של דרכי הנשימה העליונות. ממחקרים אלה עולה שקיפודנית יכולה להפחית במעט את הסיכויים להידבק בהצטננות. עם זאת, היא אינה יכולה לקצר את משך מחלת ההצטננות. על מחלות אחרות נעשו פחות מחקרים, ואין עדיין די עדויות כדי להצביע על תועלת רפואית.

עבור רוב המבוגרים, צריכה אוראלית של קיפודנית לטווח קצר היא כנראה בטוחה, אך הבטיחות של צריכה מתמשכת אינה ברורה. לא ברורה גם הבטיחות בשימוש עבור נשים בהריון או מניקות. תופעות לוואי נפוצות הן בחילה וכאבי בטן. ייתכנו גם תגובות אלרגיות כמו פריחה.

## מינים

* *Echinacea angustifolia*
* *Echinacea atrorubens*
* *Echinacea laevigata*
* *Echinacea pallida*
* *Echinacea paradoxa *
* *Echinacea purpurea*
* *Echinacea sanguinea*
* *Echinacea simulata*
* *Echinacea tennesseensis*


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מורכבים
דוד ברזילי

**דוד ברזילַי** (1924–2010) היה רופא פנימאי ישראלי, ממייסדי הפקולטה לרפואה בטכניון, פרופסור ודקאן הפקולטה במשך שתי כהונות. מנהל מחלקה במרכז הרפואי רמב"ם חיפה.

## ביוגרפיה

ברזילי נולד בחיפה בשנת 1924 למניה ודב ברזילי, אח לעמי ברזילי. סיים את לימודיו בבית הספר הריאלי. בשנת 1942 התגייס לצבא הבריטי. במהלך שירותו נשלח למדבר המערבי, איטליה, הולנד ובלגיה והשתחרר בשנת 1946.

עם שחרורו החל בלימודי רפואה באוניברסיטת ז'נבה שבשווייץ. עם פרוץ מלחמת העצמאות חזר לישראל ונשלח לפקד על אחד ממחנות העולים באירופה. לאחר מכן נשלח מטעם הצבא לארצות הברית, ובשנת 1949 סיים את שירותו הצבאי. הוא המשיך את לימודיו במחזור הראשון של הפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים וסיימם בשנת 1952 בהצטיינות, כשהוא זוכה בפרס על שם חנה בינארי בלימודי רפואה פנימית.

באותה שנה הגיע ברזילי לביה"ח הממשלתי בחיפה, שם עשה את לימודי הסטאז', ובשנת 1953 קיבל את התואר ברפואה, כשהוא מגיש עבודת תזה העוסקת בהיבטים הקרדיו-וסקולריים של פוליומיאליטיס. עם תום הסטאז' החל לעבוד במחלקה הפנימית בניהולו של ד"ר ברנדשטטר וכעבור כמה שנים מונה כאחראי למרפאה האנדוקרינולוגית. בשנת 1961 חזר מהשתלמות בבוסטון, החל לשמש כמנהל בפועל של פנימית ג. בשנת 1964 הוא נבחר במכרז כמנהל המחלקה. בין מטופליו היו יעקב דורי וסעד חדאד. בשנת 1969 הוא החל לנהל במקביל לעבודתו ברמב"ם, מרפאה לחולי סוכרת בפוריה.

במקביל לטיפול בחולים עסק ברזילי במחקר מחלת הסרטן ועמד בראש מעבדות המחקר ברמב"ם.

בשנת 1966 החל ללמד כמרצה קליני בכיר באוניברסיטה העברית, ואחר כך הוא צורף לוועדת ההוראה של המכון האוניברסיטאי להשתלמות רפואית. בשנת 1969 היה שותף לייסוד הפקולטה לרפואה של הטכניון, ומונה לתפקיד סגן הדקאן. הוא שימש מאוחר יותר כדיקן הפקולטה בשתי קדנציות, משנת 1979 עד שנת 1983.

בנו, ניר ברזילי, הוא פרופסור לרפואה פנימית ולגנטיקה מולקולרית בבית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין בישיבה יוניברסיטי.

נפטר בשנת 2010, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ עין כרמל, לצד אשתו דרורה.

## לקריאה נוספת
* הערך "דוד ברזילי" בלקסיקון **החיפאים**, אישים ודמויות בחיפה, מאת ד"ר שי חורב, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 85, 2018, חיפה.

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:סגל הטכניון: רפואה
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:סגל רמב"ם - הקריה הרפואית לבריאות האדם
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:אישים הקבורים בעין כרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
דקוריה

**דקוריה** (לטינית: decuria) הייתה ברומא העתיקה קבוצה בת 10 אנשים, שהתאגדה תחת מנהיג או מפקד בעל התואר "**דקוריו**" (Decurio) או "**דקוריון**".

מושג זה וחלוקה זו היו נפוצים בחיל הפרשים הרומי.

על פי החלוקה המיוחסת לרומולוס, אוכלוסיית רומא הייתה מחולקת לשלושה שבטים (tribus) עתיקים: הרמנס, טיטיאס ולוקרס. בראש כל שבט עמד טריבון (Tribunus).  כל שבט היה מחולק ל-10 קנטוריות (centuriae) בראשן עמד קנטוריון. כל קנטוריה הייתה מחולקת ל-10 דקוריות בראשן עמדו דקוריו. 

באינטררגנום שאחרי מותו של רומולוס, הסנאט הרומי, שכלל באותה עת 100 איש, התארגן במבנה של 10 דקוריות בראשן דקוריו. כל אחד מנושאי תפקיד הדקוריו שלט על רומא במשך 5 ימים כאינטררקס עד שמגיד העתידות אישר שנומה פומפיליוס יכול לעלות לשלטון.

בשלהי האימפריה הרומית הפך המונח דקוריון לתיאור מעמד הדיקוריאנים (Decuriones), מעמד בעלי הקרקע שאינם מתגוררים בווילה שלהם אלא בערים. מתוך שכבה זו הגיעו נושאי המשרות הבכירות בפקידות הקיסרית והבישופות הכנסייתית, כמו גם אבות מנזר. מעמד הדיקוריאנים היו אחראים בערים גם על גביית המיסים והיה עליהם לשלם גירעונות בהכנסות המס מכיסם. התואר היה קיים גם באימפריה המזרחית ובמהלך הזמן הפך לתוארו של גובה המיסים, בלי קשר לאריסטוקרטיה או למעמד חברתי. וכך מצאו עצמם גם יהודי ביזנטיון בתפקיד זה.

קטגוריה:מוסדות, תפקידים ותארים ברומא העתיקה
קטגוריה:מרכיבי סדר הכוחות בצבא הרומי
מירון ברנובסקי-מובילה

**מירון ברנובסקי-מובילה** (ברומנית: **Miron Barnovschi-Movilă**; ? - 2 ביולי 1633) היה שליט נסיכות מולדובה במהלך שתי קדנציות, הראשונה מ-13 בינואר 1626 עד אוגוסט 1629 והשנייה מאפריל 1633 עד השני ביולי באותה שנה.

## חייו
מירון היה בנה של אליסבטה (Elisabeta), בת למשפחת מובילה רבת החשיבות, ממנה יצאו כמה שליטים רומנים ובנו של דומיטרו ברנובסקי (Dumitru Barnovschi), פחרניק גדול (מדרג אצולה) מ-1597 עד 1598 ופוסטלניק גדול מדצמבר 1606.

מירון מונה לצ'אשניק ב-1611, ב-1615 הגיע לדרגת ספטאר, ב-1616 היה לסטרוסטה של צ'רנוביץ ובין השנים 1618–1621 שימש כפרקלאב של חוטין. מירון ידע היטב טורקית ופולנית, לכן מילא תפקיד חשוב בשיחות השלום, שנערכו בחוטין ב-1621, לאחר המלחמה בין האימפריה העות'מאנית ובין פולין. בשנים 1622–1626, בתקופת השליט ראדו מיכניה, שהיה חולה) היה הטמאן גדול ומילא תפקידים נכבדים בהנהגת הארץ.

### תקופת השלטון הראשונה
לאחר מותו של ראדו מיכניה, הבויארים הגדולים בחרו את מירון פה אחד והבחירה קיבלה אישור של הסולטאן העות'מאני, שקיבל לשם כך מאה אלף כתרי זהב.

ב-16 בינואר 1628 מירון ברנובסקי הוציא צו שאסר את תנועת האיכרים על פני אדמות האצולה בעלת הקרקע והמנזרים ובכך הפך אותם לצמיתים.

בשנת 1629, כשהווזיר הגדול של האימפריה העות'מאנית תבע בקשיש של 20,000 מטבעות זהב, בנוסף לתשלום המס השנתי, העדיף מירון ברנובסקי לוותר על השלטון מרצונו. נגד מירון ברנובסקי-מובילה פעלו בבירה העות'מאנית מלשינים, שטענו נגדו, שהוא הולך לעשות יד אחת עם הפולנים נגד האימפריה העות'מאנית. הסולטאן שמע למלשינים וביטל את המינוי של מירון ברנובסקי - מובילה לשליט נסיכות מולדובה וציווה עליו לבוא לקונסטנטינופול. ברנובסקי, שהיה נאמן לעות'מאנים ולא זמם נגדם, ציית להוראה ונסע לקונסטנטינופול, ציות שפעל לטובתו מאוחר יותר. הסולטאן מינה את אלכסנדרו העלם, מי שכבר שלט בעבר בנסיכות ולאכיה, להיות השליט החדש וברנובסקי פרש לאחוזתו בפולין.

### המינוי השני
אלכסנדרו איליאש מונה בראש הנסיכות מולדובה בשנת 1631 בניגוד לרצון הבויארים של מולדובה והמיסים הכבדים, שהטיל, הביאו למרד נגדו, מרד שאילץ אותו לברוח ממולדובה. לאחר פרישתו של איליאש, הבויארים העדיפו את וסילה לופו כשליט, אך תבעו ממנו להסכים מראש על גובה המיסים שיטיל. לופו, שלא רצה שיכתיבו לו תנאים, סירב. בעקבות סירובו הזמינו הבויארים את ברנובסקי, שבינתיים התיישב באוסטיה, שבפולין. ברנובסקי נענה בשמחה ונסע לקונסטנטינופול יחד עם הבויארים התומכים בו. אויביו ובראשם לופו, שרצה את התפקיד לעצמו, שלחו לקונסטנטינופול מכתבים בהם הזהירו שברנובסקי הוא מרגל פולני. בצירוף מקרים אומלל עבור ברנובסקי, פשטו הקוזקים על החופים הטורקים של הים השחור והדיוואן העות'מאני קיבל את דעת המופתי הגדול והחליט להוציא את ברנובסקי להורג. ההוצאה להורג, בעריפה, בוצעה בנוכחות הסולטאן ביום 2 ביולי 1633.

## לקריאה נוספת

* Constantin C. Giurescu, Istoria Românilor, volumul III pag' 38 - 41, 43 - 45


## קישורים חיצוניים

* Miron Barnovschi-Movilă, domn al Moldovei 

קטגוריה:ילידי 1590
קטגוריה:שליטי נסיכות מולדובה
קטגוריה:נפטרים ב-1633
משה ויצמן

**משה אביגדור ויצמן** (1878 - 24 ביוני 1957) היה פרופסור לכימיה, ראש המחלקה לכימיה אורגנית באוניברסיטה העברית בירושלים ופעיל ציוני.

## קורות חיים
משה אביגדור ויצמן נולד במוטול, על יד פינסק שברוסיה הלבנה, אז חלק מן האימפריה הרוסית.

הוריו היו עוזר, סוחר יערות במקצועו וחסיד סטולין, ורחל לאה לבית צ'מרינסקי. להוריו היו 12 ילדים, בהם גם אחיו המבוגר, חיים ויצמן, לימים נשיא מדינת ישראל.

משה ויצמן למד אגרונומיה בפוליטכניון בקייב וכימיה באוניברסיטת ז'נבה, הוכתר כאגרונום ב-1906 וקיבל תואר דוקטור ב-1907. בימי לימודיו בקייב היה פעיל ביחד עם אחיו שמואל בארגון ההגנה העצמית של היהודים בקהילות סביב קייב, היה מרצה על חשיבות ההגנה העצמית ומספק נשק. הוא עבד בעבודות שונות בז'נבה, ברלין ומוסקבה. משנת 1918 היה עוזר הוראה באוניברסיטת מוסקבה.

בשנת 1922 עלה לארץ ישראל. בשנת 1924 החל לעבוד באוניברסיטה העברית בירושלים, תחילה כעוזרו של פרופסור אנדור פודור במכון לכימיה, ואחר כך כמנהל המעבדה לכימיה אורגנית. בשנת 1927 הוענקה לו דרגת מרצה. בשנת 1935 הועלה לדרגת מדריך, ובשנת 1947, בהיותו בן שבעים, הועלה לדרגת פרופסור, אחד המבוגרים ביותר באוניברסיטה בעת קבלת דרגת פרופסור. בשנת 1949 יצא לפנסיה.

ויצמן היה פעיל ציוני והשתתף בקונגרסים 6-10, 12-13 כציר. ב-1929 סייע ליוסף אבידר בייצור גז מדמיע עבור ההגנה. ויצמן גם השתתף בחוג ספרותי בביתו של ד"ר ליאוניד דולז'נסקי ברחביה בו קראו בצוותא שירה רוסית קלאסית, בעיקר פושקין.

משה ויצמן נפטר ב-24 ביוני 1957 לאחר מחלה ממושכת, ונקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב. הוא הותיר אחריו את רעייתו, בן ושתי בנות. אחת מבנותיו, מרים (מיקה) אהרנפלד, עבדה שנים רבות כמזכירה של מדרשת פיינברג.

## אילן יוחסין

## לקריאה נוספת
* 'ויצמן, משה', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 204. 

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: כימיה
משה ויצמן
קטגוריה:אגרונומים יהודים
קטגוריה:כימאים ביישוב
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ז'נבה
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1878
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1957
גרמנופיליה

**גרמנופיליה** (בגרמנית: **Germanophilie**) היא אהבה וחיבה לתרבות הגרמנית, לעם הגרמני וגרמניה בכלל, המפגין כביכול את הלאומיות הגרמנית אף על פי שאינו גרמני אתני או אזרח גרמני. המונח היה בעיקר בשימוש במאה ה-19 והמאה ה-20 כאשר אוחדה גרמניה לכדי מדינת לאום, וצמיחתה של האימפריה הגרמנית. היפוכו של הגרמנופיל הוא הגרמנופוב - אדם המתעב או נטול אהדה כלפי כל דבר המשויך לגרמניה.

יוסטון סטיוארט צ'מברלין, פילוסוף ממוצא בריטי, אידאולוג גזעני ואנטישמי שדגל ב"טוהר הגזע הארי הגרמני", קבע כי העם הגרמני הוא צאצא של גזע ארי עליון. לצ'מברלין עצמו הייתה השפעה רבה על היטלר, והוא אף כינה אותו "נביא הרייך השלישי". 

ראש ממשלת בולגריה במהלך מלחמת העולם השנייה, בוגדאן פילוב, היה גם הוא גרמנופיל ידוע. פילוב מונה לראשות הממשלה בידי בוריס השלישי, מלך בולגריה. מינויו לראשות הממשלה קירב את בולגריה לרייך השלישי ולהסכם ברית עמה. 

## ראו גם
* יודופיליה
*פרנקופיליה

## הערות שוליים

קטגוריה:הערצת תרבויות זרות
קטגוריה:גרמניה: תרבות
883 (להקה)

**883** (באיטלקית: "Otto Otto Tre") הייתה להקת פופ איטלקית, שהייתה פעילה בין השנים 1989–2003. תחילה היו חברים בלהקה מקס פצאלי ומאורו רפטו, ומאוחר יותר, לאחר פירוק הלהקה, נותר פצאלי לבדו, וחברו אליו אמנים נוספים. 

הלהקה קרויה על-שם אחד מדגמי אופנוע הספורטסטר של הרלי-דייווידסון (883cc).

במהלך שנות פעילותה הלהקה זכתה בעשרות פרסים וזכתה להצלחה מסחרית רבה, כולל מכירת אלבומי פלטינה ויהלום באיטליה ואלבומי זהב בשווייץ.

## דיסקוגרפיה
### [[אלבום מוזיקה|אלבומים]]
* 1992 - *Hanno ucciso l'uomo ragno* - "הרגו את איש העכביש".
* 1993 - *Nord sud ovest est* - "צפון, דרום, מערב, מזרח".
* 1995 - *La donna il sogno & il grande incubo* - "האישה החלום והסיוט (חלום הבלהות) הגדול".
* 1997 - *La dura legge del gol!* - "הכלל (חוק) הנוקשה של הגול".
* 1999 - *Grazie mille* - "תודה רבה".
* 2001 - *Uno in più* - אלבום האולפן היחיד שיצא כמעט בכל מדינות אירופה - "עוד אחד" או "אחד נוסף".

### אלבומי אוסף
* 1994 - *Remix '94* - אוסף רמיקס.
* 1998 - *Gli anni* - "השנים"- כולל שיר אחד שלא יצא קודם לכן.
* 2000 - *Mille grazie*  - "אלף תודות"- יצא רק באוסטריה, שווייץ, גרמניה, צרפת ויוון.
* 2002 - *Love/Life: l'amore e la vita al tempo degli 883* - "האהבה והחיים בזמן של 883"- כולל שני שירים של מקס פצאלי שלא יצאו לפני כן.

## פרסים
* Telegatto בשנים 1992, 1993, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999 ו-2000.
* פרסי המוזיקה העולמית בשנים 1992, 1993, 1999.
* Festival italiano בשנת 1993.
* Festivalbar בשנים 1993, 1995.
* Un disco per l'estate בשנת 1994.
* Premio Italiano della Musica בשנים 1999, 2000, 2001.
* Italian Music Awards בשנים 2001, 2002.

## לקריאה נוספת
 
* Max Pezzali, **Stessa storia, stesso posto, stesso bar**, Mondadori, 1998


## קישורים חיצוניים

* 

* 883 באתר המדריך הפתוח
* האתר הרשמי של מקס פצאלי 

קטגוריה:להקות איטלקיות
קטגוריה:להקות פופ
קטגוריה:משתתפי פסטיבל סן רמו 1995
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1991
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 2003
פפן

**פפן** (באנגלית: **Fefan**) הוא האי השלישי בגודלו בלגונת טרוק שבמדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה.

האי הוא גם האי השלישי בגודלו בקבוצת איי מריאנה הצפוניים, השוכנת במזרח האוקיינוס השקט.

## גאוגרפיה
שטחו הכולל של האי הוא 13.2 קמ"ר. החלק הצפוני של האי הוא הררי והנקודה הגבוהה באי היא בגובה 298 מטרים מעל פני הים.

## חינוך
משרד החינוך של צ'וק  מפעיל בתי ספר ציבוריים.

בית הספר התיכון סאות'רן נמונאס (Southern Namoneas High School) ממוקם על האי פפן.

## דמוגרפיה
באי ישנם 4,047 תושבים (נכון ל-2008).

## קישורים חיצוניים

*פורטל קהילת איי מריאנה הצפוניים.

## הערות שוליים

קטגוריה:מיקרונזיה: גאוגרפיה
תל גיבורים (בני ברק)

שמאל|ממוזער|250px|סמטת דוד רזיאל בשכונה
**תל גיבורים** היא שכונה במערב העיר בני ברק. רבים מזהים את השכונה כחלק משכונת פרדס כץ.

השכונה גובלת בכביש 481 וברחוב טבריה בדרום, רחוב בן-גוריון (מודיעין) במערב, ורחובות הרצוג, אבוחצירא, שלמה בן יוסף ודב גרונר במזרח, ורחוב הירקון בצפון.

## היסטוריה
שכונת תל גיבורים ממוקמת על חורבות הכפר הערבי ג'מאסין א-שרקי. בשנות ה-40 התיישבו באזור הכפר יהודים אמידים מאוסטריה וגרמניה, שרכשו כמה עשרות דונמים ובנו בצד הכפר הערבי וילות שהשקיפו על נחל הירקון.

בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל צוין כי 54 דונם מאדמות הכפר נמצאו בבעלות יהודית, עם זאת אין תיעוד על תושבים יהודים שהתגוררו בכפר. במלחמת העצמאות ננטש הכפר הערבי ומיד לאחר המלחמה הוקמה השכונה. השכונה הוקמה על ידי הסתדרות עובדים לאומית עבור חבריה מתל אביב. ההחתמה לבתים בשכונה החלה בשנת 1945 וביולי 1947 הוגרלו המגרשים. באוקטובר 1947 עלו הכלים ליישור המגרשים. מקימי השכונה, אנשי האצ"ל והלח"י נתנו לה את השם "תל גיבורים".

לאחר מלחמת העצמאות נכנסו עולים להתגורר בבתי הכפר הערבי שמצפון לשכונה. בשנות ה-50 הוקמה מצפון לשכונה מעברת בני ברק שבהמשך הוקמו בה שיכונים שנקראו שיכון עממי והיא קלטה עולים רבים מצפון אפריקה.

שנות ה-60 נוספו לה בתים פרטיים רבים. בשנות השמונים עברה השכונה פרויקט שיקום שכונות והפכה משיכון עולים לשכונה משופצת ומטופחת. גם בטווח הארוך הביא הפרויקט לשינוי תדמיתי לשכונה שפירותיו ניכרים עד היום.

בשנות ה-90 קלטה השכונה עולים רבים מחבר המדינות, שכן היותה קרובה לאזור מוסכים אפשר לה לשמור על רמת מחירים נמוכה ביחס למיקומה במרכז גוש דן.

בעשור הראשון של המאה ה-21 החלה זליגה של תושבים חרדים לשכונה.

בעשור השני של המאה ה-21 החלה בנייה מואצת של מגדלי משרדים וגורדי שחקים ביניהם בניין צ'מפיון מוטורס ומגדלי ב.ס.ר. בנייה זאת הפכה אותה לשכונה עם הבנייה הגבוהה ביותר בבני ברק.

## אופי השכונה
ברחבי השכונה נותרו בתים שעדיין עומדים על תִּלם מן הכפר הערבי, בעיקר ברחוב יונתן; בשל כך רחובות מסוימים בשכונה הם סימטאות צרות (רחוב דוד רזיאל) או מעברים לא-סלולים (סימטת ליפשיץ).

הרחובות בשכונת תל גיבורים קרויים על שם גיבורים היסטוריים בתולדות עם ישראל, וכן דמויות מן המאה ה-20 המזוהות עם האצ"ל והלח"י: יהונתן בן שאול, המכבים, החשמונאים, מצדה, בר כוכבא, שלמה בן-יוסף, דוד רזיאל, האצ"ל, ניל"י, פורצי כלא עכו ודב גרונר (השתתף בהתקפת אצ"ל על משטרת רמת גן במרחק של קילומטר מהשכונה, נתפס על ידי הבריטים והועלה לגרדום).

בבית הכנסת הראשי של השכונה, בית הכנסת עולי הגרדום, מונצחים חברי האצ"ל, הלח"י, וחיילי צה"ל.

## ראו גם
*בית הכנסת עולי הגרדום
*מוזיאון המקדש

## הערות שוליים

קטגוריה:בני ברק: שכונות
עיילבו

[שמאל|ממוזער|250px|ציון קברו של רבי [מתיא בן חרש בעילבון, 2011]]
שמאל|ממוזער|250px|המעיין בעילבון, 2011
**עיילבו** היה יישוב יהודי בגליל בתקופת המשנה והתלמוד. לאחר חורבן בית שני ומעבר הכהנים לגליל, התיישבה במקום משמרת כהנים בשם "משמרת הקוץ". בתחומי עיילבו מזהים את קברו של התנא מתיא בן חרש, אותו פקדו עולי רגל לאורך הדורות. בתקופה העות'מאנית, כנראה במאה ה-19, הוקם במקום כפר ערבי נוצרי בשם עילבון.

## זיהוי המקום
שמואל קליין שיער את מקור שמו של הכפר בצבעם הלבן של מי המעיין הסמוך. הניב הגלילי המבליע אותיות גרם לעין לבן (עין לבון) להפוך לעילבו[ן]. יוסף ברסלבי בביקורו בכפר בתרצ"ג שמע מתושביו הסבר דומה על שם המקום. לדבריו, לאחר סינונם היו מי המעיין "לבנים-עכרכרים", אך למרות זאת טעמם היה טוב למדי.

## מושב למשמרת הקוץ

לאחר חורבן בית שני ומעבר הכהנים לגליל, התיישבה במקום משמרת כהנים בשם "משמרת הקוֹץ" המוזכרת בספר דברי הימים. 
הפייטן אלעזר הקליר, שישב בארץ ישראל במאה ה-7, מתאר בקינתו "איכה ישבה חבצלת השרון" את גורלה של משמרת הקוץ בזמן החורבן ומכנה אותם על שם המקום אליו גלו: "...והוקצו והולעבו כהני עיילבו". בתקופה זו היו בבקעת בית נטופה יישובים יהודים רבים, שבהם התגוררו משפחות כהונה נוספות. על שמה של משמרת הקוץ קרוי הר קוץ בגליל התחתון.

## קבר התנא מתיא בן חרש
בתחומי עיילבו מזהים את קברו של התנא מתיא בן חרש, אותו פקדו עולי רגל לאורך הדורות. יוסף ברסלבי כותב שהקבר נזכר, כנראה, רק מהמאה ה-16 ואילך, עובדה המלמדת על יישוב יהודי מאוחר במקום זה, שבלעדיו לא הייתה נולדת מסורת על קברו של התנא. לפי ספר "יחוס הצדיקים" מהמאה ה-16 היה נתון קברו של מתיא בן חרש ב"כוך של אבן", אולם ברסלבי בביקורו במקום העיד שהקבר הקדוש הסתתר בצל עצי אלה לא עתיקים וסומן על ידי חמישה נדבכים של אבנים גדולות ומסותתות. לדבריו, בזמנו היו עדיין רוכלים יהודים נוהגים לבקר במקום ולהדליק נרות שמן על הקבר.

## ארכאולוגיה
בתקופה העות'מאנית, כנראה במאה ה-19, הוקם במקום כפר ערבי נוצרי בשם עילבון. ויקטור גרן שביקר במקום ציין כי הכפר יושב על גבי יישוב קדום וכי יש בו שרידים דלים של בניין עמודים, אולי בית כנסת. בתחומי היישוב נמצאו מערות קבורה ושרידים נוספים המעידים על יישוב המקום בתקופת המשנה והתלמוד.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:בקעת בית נטופה
קטגוריה:עילבון
בדפורדשייר קלנגר

**בדפורדשייר קלנגר** (באנגלית: **Bedfordshire Clanger**) הוא מאכל מסורתי במטבח האנגלי שמקורו מבדפורדשייר.

מאכל זה היה מאכל איכרים, וכלל מאפה עשוי בצק פריך הממולא בשני מילויים בו זמנית - מצידו האחד ממולא המאפה בבשר טחון ומצידו האחר ממולא ריבה, וכך המאפה מהווה הן מנה עיקרית והן קינוח.

במקורו היה המאכל פודינג בשר טחון שבושל בחום נמוך במשך כל שעות היום ונאכל בארוחת הערב. השאריות נאכלו קרות למחרת היום. לימים הפך המאכל למאפה (במקום פודינג) שהוכן על ידי נשות אזור בדפורדשייר עבור בעליהם שיצאו לעבודה בשדות ונועד להאכל כשהוא קר, ובהמשך התפתח המאכל לארוחה שלמה כשהוא כולל חלק המיועד להוות קינוח.

מקור שמו של המאפה ככל הנראה במילה "קלנג" שמשמעו עבודה מאומצת, שכן המאכל נועד עבור פועלי החווה. 

## קישורים חיצוניים
* היסטוריה של המאכל
* ההיסטוריה של המאכל באתר עיתון ה-independent
* מתכון באתר recipecircus.com
קטגוריה:המטבח האנגלי
קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:מאפים
קטגוריה:בדפורדשייר
קטגוריה:מאפים ממולאים
ג'ון טיילר בונר

**ג'ון טיילר בונר** (באנגלית: **John Tyler Bonner**; 12 במאי 1920 - 8 בפברואר 2019) היה פרופסור אמריטוס לביולוגיה באוניברסיטת פרינסטון. חלוץ בחקר האבולוציה וההתנהגות בעזרת פטריות חברתיות מסוג עובש רירי.

## אודות

נולד בניו יורק.

קיבל תואר ראשון (1941) שני (1942) ודוקטורט (1947) מאוניברסיטת הרווארד. בין השנים 1942 ל-1946 שירת בחיל האוויר האמריקאי, שם ערך מחקרים בפיזיולוגיה בגבהים. הוא לימד באוניברסיטת פרינסטון בין השנים 1947 ל-1990.

בשנת 1966 הצטרף למכתב התמיכה של הביולוג הגרמני הרמן מולר שכותרתו "האם האבולוציה הביולוגית היא עקרון טבע אשר הוכח בצורה יסודית על ידי המדע?", יחד עם עוד 176 חותמים.

בשנת 2002 פרסם את ספרו האוטוביוגרפי, Lives of a Biologist: Adventures in a Century of Extraordinary Science.

נישא בשנת 1942 לרות והיה אב לארבעה.

## מספריו

* Cells and Societies (1955)
* The Evolution of Development (1958)
* The Cellular Slime Molds (1959)
* The Ideas of Biology (1962)
* Size and Cycle (1965)
* The Scale of Nature (1969)
* On Development: The Biology of Form (1974)
* The Evolution of Culture in Animals (1980)
* The Evolution of Complexity (1988)
* Researches on Cellular Slime Moulds (1991)
* Life Cycles: Reflections of an Evolutionary Biologist (1992)
* Sixty Years of Biology: Essays on Evolution and Development (1996)
* First Signals: The Evolution of Multicellular Development (2000)
* Lives of a Biologist: Adventures in a Century of Extraordinary Science (2002)
* Why Size Matters: from bacteria to blue whales (2006) .


## קישורים חיצוניים
* דף אישי באתר אוניברסיטת פרינסטון
* סרטון וידאו על עבודתו עם עובש רירי
* John Tyler Bonner
* A Dynamical Discussion with John Bonner
* ראיון עמו
* The Evolution of Complexity, by Means of Natural Selection

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:ביולוגים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
גרירה טקסטואלית

**גרירה טקסטואלית (Textual Entailment - TE)** היא יחס מכוון בין טקסטים, המבטא את העובדה שהנכונות של טקסט אחד גוררת את הנכונות של טקסט אחר. אחת הבעיות האופייניות לתחום של עיבוד שפה טבעית בעזרת מחשב היא הבעיה של זיהוי גרירה טקסטואלית (RTE): בהינתן טקסט (t) והיפותזה (h), על המחשב להחליט האם הטקסט גורר את ההיפותזה, כלומר, האם אדם סביר הקורא את הטקסט יגיע למסקנה שההיפותזה נכונה.

לדוגמה, נתבונן בטקסטים הבאים:
* טקסט: "תרח הוליד את אברם את נחור ואת הרן, והרן הוליד את לוט"
* היפותזה א: "לוט הוא נכד של תרח"
* היפותזה ב: "תרח הוא גבר"
* היפותזה ג: "תרח הוא בן 70"
* היפותזה ד: "תרח הוא עקר מלידה"

הטקסט גורר את היפותזה א ואת היפותזה ב; הטקסט לא גורר את היפותזה ג; והטקסט סותר את היפותזה ד.

תוכנת מחשב שמטרתה לזהות גרירה טקסטואלית צריכה להיות בעלת ידע במגוון רחב של תחומים, החל בתחום המילולי, דרך התחום התחבירי, ועד לתחום הסמנטיקה וידע על העולם.

זיהוי גרירה טקסטואלית יכול לשמש כשלב ביניים במספר רב של אפליקציות הקשורות לעיבוד שפה טבעית, כגון: חיפוש תשובות לשאלות בטקסט גדול, הפקת מידע מתוך טקסט לפי תבנית, סיכום מסמכים אוטומטי, ועוד.

## קישורים חיצוניים
* Textual Entailment Portal באתר האגודה לבלשנות חישובית.

קטגוריה:בינה מלאכותית
קטגוריה:בלשנות חישובית
קטגוריה:עיבוד שפה טבעית
WD-40

**WD-40** הוא השם המסחרי של תרסיס רב שימושי לצורכי שימון, סיכה ואחזקה, המיוצר על ידי החברה בעלת השם הזהה. תרסיס השמן הוא למעשה המוצר העיקרי של החברה (המייצרת בנוסף גם מספר זניח של חומרי ניקוי), ואחראי למרבית מכירותיה. מוצרי החברה משווקים ב-176 מדינות בעולם, מהם כ-50% באמריקה, כ-30% באירופה, וכ-10% באסיה.

## היסטוריה
התרסיס פותח על ידי נורם לרסן בשנת 1953 בקליפורניה לצורכי האחזקה של טילי אטלס של חיל האוויר האמריקאי ובשנת 1958 החלה הפצתו המסחרית. שם התרסיס נגזר מראשי התיבות **Water Displacement  - 40th Attempt**, כלומר, "דוחה מים - ניסיון 40". השם ניתן כיוון שלרסן ניסה מספר תרכובות, עד שבניסיון ה-40 הצליח לפתח את המוצר.

החברה מחזיקה בנוסחתו של התרסיס כסוד מסחרי שמור ביותר, עד כדי כך שאף לא רשמה עליו פטנט על מנת שלא תחויב לגלות את הנוסחה. לפי גיליון בטיחות חומרים שמוציאה החברה בארצות הברית, התרסיס מכיל:
* 50%: ספירט לבן
* 25%: גז פחמימני מעובה
* 15%: שמן תעשייתי
* 10%: חומרים אחרים.

## שימושים
התרסיס הוא תכשיר כימי רב שימושי. הרכב החומרים ממנו הוא עשוי, מאפשר שימוש במגוון רחב של יישומים כגון:
*ניקוי והסרה של לכלוך, שומן וחומרי דבק שונים.
*יבוש מכלולים המכילים לחות.
*המסה של חלודה על גבי מתכות.
*שימון ומניעת איכול מתכות.

על פי המפורט באתר הרשמי של החברה, ניתן להשתמש בתרסיס בכ-2,000 סוגי שימושים שונים. החברה מנהלת "מועדון מעריצים" של המוצר אשר שולחים אליה דיווחים בעניין שימושים שונים שעשו בתרסיס בהצלחה.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר החברה בעברית

## הערות שוליים

קטגוריה:חומרי סיכה
קטגוריה:מותגים
קטגוריה:חברות אמריקאיות הנסחרות בנאסד"ק
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
New Outlook

** New Outlook** היה מגזין פוליטי ישראלי באנגלית אשר יצא לאור משנת 1957 עד 1993. מטרת העיתון המוצהרת הייתה "להבהרת הבעיות הקשורות בשלום ובשיתוף פעולה בין עמי המזרח".

## היסטוריה
המגזין נוסד על ידי קבוצה של יזמים כדי לשמש במה לפרסום מאמרי דעה ופובליציסטיקה בנושאים הנמצאים על סדר היום הציבורי, הפוליטי והמדיני בישראל, בשפה האנגלית, כך שהקהל הבינלאומי יוכל להיחשף אליהם. תחילה לא היה למגזין קו פוליטי אחיד והוא לא היה משויך באופן מפורש למפלגה כלשהי. למרות שהיוזמה הראשונית הייתה של חברי מפ"ם, כותבים מכל הקשת הפוליטית הוזמנו לכתוב בעיתון. בין הכותבים והתומכים של העיתון בתחילת דרכו היו: מיכאל אסף, הרצל ברגר (חברי מערכת דבר) משה קול ויזהר הררי (מהמפלגה הפרוגרסיבית), יצחק זיו-אב, קורט בלומנפלד, יוסף ספיר וחיים לבנון (מהציונים הכלליים), אנשי אקדמיה - מרטין בובר, שמואל הוגו ברגמן, שמואל אייזנשטדט (שהיה חבר מק"י), אנשי עסקים ותעשיינים שחלקם תרמו את ההון הראשוני להקמתו ביניהם אריך מולר מיסד אתא וגרשום שוקן עורך הארץ. אולם תוך שנים ספורות פרשו רבים מהכותבים והתומכים מאחר שטענו שהקו המערכתי של תומכי מפ"ם השתלט עליו. ב-1959 פרשו אנשי מפא"י והמפלגה הפרוגרסיבית, וב-1964 אנשי מפלגת הליברלים העצמאיים.     

בשנת 1968, החל להוציא מהדורה בערבית תחת השם "נדרה גדידה" (תרגום שמו לערבית).
העיתון פרסם מאמרים של כותבים יהודים וערבים על הסכסוך היהודי-ערבי. הירחון הופץ ב-48 ארצות ברחבי העולם, בכללן גם מדינות ברית המועצות ומדינות ערב.

גיליונו האחרון של כתב העת יצא באפריל 1993.

## כנסים וימי עיון
המגזין יזם ימי עיון וסימפוזיונים בהשתתפותם של הוגי דעות שונים. מהבולטים בהם:
* בשנת 1963 ארגן סימפוזיון בינלאומי בתל אביב בנושא 'דרכים חדשות לשלום ישראל-ארצות ערב'.
* בשנת 1969 ארגן סימפוזיון בינלאומי בקיבוץ גן שמואל 
* בשנת 1979, ערך כנס בוושינגטון אליו הוזמנו נציגי אש"ף.
* במרץ 1989 ארגן הירחון, במשותף עם חנא סניורה, עורך העיתון המזרח ירושלמי "אל-פג'ר", כנס ישראלי-פלסטיני בהשתתפות עשרות אנשים משני הצדדים, אמריקאים, עיתונאים ורשתות טלוויזיה. זאת בניגוד לחוק (שהתקבל ב-1986 ובוטל ב-1993), שאסר על מפגשים עם נציגים פלסטינים.

## עורכי העיתון
* חיים דרין-דרבקין - יו"ר המערכת.
* יהודה שערי 1963 - 1964 
* שמחה פלפן
* חיים שור

## כותבים בולטים
בין הכותבים במגזין היו: חיים שור, שמואל בארי, רוברט ויסטריך, אמנון קפליוק, יהודה בורלא, עבד אל-עזיז א-זועבי, לטיף דורי, ויקטור ציגלמן, דן דרין דוד שחם ודב בר-ניר.
## קישורים חיצוניים
* New Outlook באתר WorldCat
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:עיתונות מפלגתית בישראל
קטגוריה:כתבי עת באנגלית
פוניאטובה

**פוניאטובה** (בפולנית: **Poniatowa**) היה מחנה שבויים ומחנה עבודה לעבודות כפייה שהקימו הנאצים ב-1941 סמוך לעיירה באותו שם במחוז לובלין בפולין הדרומית. מעל ל-15,000 יהודים נספו במקום ו-20,000 שבויים סובייטים. 
## היסטוריה
במהלך הכיבוש הגרמני של פולין במלחמת העולם השנייה הקימו הגרמנים בתחומי המפעל בעיר מחנה לשבויי מלחמה סובייטים שנקרא "**סטאלאג 359**". עד אמצע 1942 נספו שם כ-20,000 שבויים עקב הרעב, הקור והרציחות של אנשי המחנה. באוקטובר 1942, במקומו של מחנה השבויים שחוסל, הוקם מחנה עבודה חדש עבור היהודים.

היהודים הראשונים הגיעו למחנה באוקטובר 1942 מגטו אופולה לובלסקיה. באפריל 1943 הועברו למחנה כ-15,000 יהודים מגטו ורשה, בעקבות חיסולו לאחר מרד גטו ורשה. באותה תקופה שהו במחנה כ-18,000 אסירים יהודים.

מאות יהודים הוצאו בו להורג או עונו למוות. במחנה פעל גם הארגון היהודי הלוחם (אי"ל) על מנת להכין מרד בעת חיסול המחנה. הם אספו נשק ויצרו קשר עם הפרטיזנים הסובייטים שפעלו ביערות הסביבה. המשטר במחנה הוחמר עוד יותר כאשר גילו השומרים נשק שהיה שייך למחתרת. בסופו של דבר, ביום החיסול הצליחה המחתרת להצית מספר מחסנים.

במסגרת "מבצע חג הקציר" בין ה-3 בנובמבר עד ה-8 בנובמבר 1943, כל האסירים היהודים ששהו במחנה, בסביבות 15,000, הוכרחו לרוץ בקבוצות לתעלות שנחפרו בקרבת מקום, ושם הם נורו. אנשים שסירבו לצאת מצריפיהם הועלו באש על ידי אנשי האס אס. אסירים אחרים שנצטוו לשרוף את הגופות סירבו לבצע זאת, ונורו גם כן. 

הגרמנים השאירו את המחנה על כנו, וביולי 1944 נמלטו ממנו עם התקרבות הצבא האדום.

## קישורים חיצוניים
* פוניאטובה באתר יד ושם
* [עזרו לנו למות בכבוד](http://www.gfh.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/july2009(1).pdf) - מכתב דרישה לנשק עבור מרידה במחנה פוניאטובה, בית לוחמי הגטאות 

קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:השואה בפרובינציית לובלין
קטגוריה:מחנות שבויים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שבי בידי גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מחנות עבודה
קטגוריה:1941 בפולין
קטגוריה:1942 בפולין
קטגוריה:1943 בפולין
קטגוריה:1944 בפולין
בקר ולינגטון

שמאל|ממוזער|250px|בקר ולינגטון
**בקר ולינגטון** או **ביף ולינגטון** (באנגלית: **Beef Wellington**) הוא מאכל בשר בקר מהמטבח האנגלי. המאכל כולל אומצת בקר, שאותה חובקות שכבות של פאטה (לרוב פאטה כבד אווז) ודיקסל, העטופות בבצק עלים ונאפות בתנור. בחלק מגרסאות מאכל זה נעטף הבשר בחביתית.

מאכל בריטי דומה הוא כריך הצייד.
## מקור שם המאכל
מקור שמו של המאכל אינו ברור. על פי אחת הסברות, המאכל נקרא על שם ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון, אשר הביס את נפוליאון בונפרטה בקרב ווטרלו. לפי סברה אחרת, מקור השם של המנה הוא בניסיון לתת שם אנגלי פטריוטי למאכל הצרפתי *filet de bœuf en croûte*, בתקופת מלחמות נפוליאון. לפי סברה שלישית המנה נקראת בשם זה על שום דמיונה למגפיים המכונים באנגליה "נעלי ולינגטון".

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של המאכל
* היסטוריה של המנה ומתכון
* ההיסטוריה של המנה ומתכון 

קטגוריה:המטבח האנגלי
קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון
קטגוריה:מאכלים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:ממולאים
ברוך תאומים-פרנקל

רבי **ברוך תאומים-פרנקל** (ה'תק"ך, 1760 – ז' בתמוז ה'תקפ"ח, 1828) היה רב בלייפניק ונודע כאחד מגדולי דורו. התפרסם בשם ספרו **ברוך טעם**.

## ביוגרפיה
נולד בשנת תק"כ לרב יהושע יחזקאל פייבוש תאומים שהיה הרב של אוסטרובצה, אביו היה נכדו של הרב יחזקיה יהושע פייבל תאומים ונינו של הרב יונה תאומים-פרנקל, בעל ה"קיקיון דיונה".

יש אומרים כי למד בישיבתו של רבי משולם איגרא בטיסמניץ, אך ככל הנראה מדובר בטעות.

כיהן כרב בווישניצא משנת תקל"ח, ומשנת תקס"ב ועד פטירתו כיהן כרב בלייפניק, בה ייסד גם ישיבה.

בשנת תקל"ח נישא לבתו של הרב יהודה פרנס, ראש הקהל של וישניצא (בנו של הרב ברוך פרנס חתן הרב יצחק סג"ל לנדא, רבה של קרקוב). בזיווג שני נישא לבתו של הרב יהודה לייב הלוי מליסא. אשתו השנייה נפטרה בשנת תקס"ט. בזיווג שלישי נישא לאלמנת הרב משה הכהן רפפורט, בתו של הרב צבי יהושע הלוי הורוביץ שהיה רב בטרייביטש, פרוסטיוב ובטרנוב, בנו של רבי שמעלקה מניקלשבורג. בתו, רחל, נשאה לרבי חיים הלברשטאם מצאנז.

נטמן בבית הקברות בלייפניק.

### ילדיו
*הרב יהושע השיל (ה'תק"ם - ה' בתמוז ה'תר"ג) מקומרנה.
*הרב יוסף מפלאנסק.
*רחל פייגא (בערך תקנ"ז-) אשת רבי חיים הלברשטאם מייסד חסידות צאנז.
*בתו אשת רבי חיים הלברשטאם בזיווג שני.
*אשת הרב מנחם מאניש תאומים-פרנקל.
*יוכבד רבקה (תקס"ה - בערך תקצ"ד) אשת הרב מאיר יחיאל הלוי קמינר נכד המגן אברהם. בנם הרב יהודה היה חותנו של השפת אמת.
*חיה אשת הרב ישעיה שיף מזמאשט.
*רייזל. אשת הרב שלמה זלמן גולדשטוף מקרקוב. בנם ר' יהושע יחזקאל פייבל גולדשטוף (תק"פ-תרל"ח). מחבר "לקט אמרים", "מליץ יושר" (תרל"ו), "קורות העולם".

## חיבוריו
***ברוך טעם** על סוגיות הש"ס
***עטרת חכמים**
***ברוך שאמר**
***אמרי ברוך** - הערות על שולחן ערוך חושן משפט, יורה דעה ואבן העזר ועל נושאי כליו.
***הגהות** על שולחן ערוך אורח חיים. בשנת 2019 נמצא כתב יד של הגהות אלו שכלל הגהות שלא נמצאו בעבר וכן תיקון טעויות מהגרסה הישנה.
***הגהות** לשו"ת הרשב"א, תשל"ד.

מלבד חיבוריו השאיר הגהות על ספרים רבים, שחלקן הודפסו.

## מחידושיו
* **מיגו הוא "כוח הטענה"** - אחד מחידושיו המיוחדים, הוא הסברא הידועה, שמיגו הוא כוח משפטי המעניק לאדם כוח בטענה אחת אם יכול היה לזכות בדין דרך טענה אחרת, ולא רק נאמנות וראיה שהוא לא שקרן.

## לקריאה נוספת
* "פג"ש", =פייבל גולדשטוף, "שיחת חולין של תלמידי חכמים", כתב עת **נוגה הירח**, שנה ראשונה, ג, עמ' 45.

## קישורים חיצוניים
* הרה"ק רבי ברוך תאומים פרענקיל מלייפניק זצ"ל.
* .
;מכתביו
* .
* .
* שו"ת .
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לייפניק: רבנים
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים גליציאנים
קטגוריה:משפחת תאומים-פרנקל
קטגוריה:משפחת סג"ל לנדא
קטגוריה:ילידי 1760
קטגוריה:נפטרים ב-1828
פתחים

**פתחים** היה ירחון ישראלי שמוקדש "לדיון בבעיות ערכי היהדות והגשמתם בזמננו", אשר נוסד על ידי איש החינוך יוסף בנטוויץ' בירושלים. הירחון יצא לאור בשנים 1965 עד 1982.
## היסטוריה
הירחון התאפיין בגישה פלורליסטית ליהדות, אשר נתנה מקום לזרמים ולדעות שונות. כל גיליון הוקדש בדרך כלל לנושא אחד, כאשר כל כותב מביא את הזווית האישית שלו לנושא. בין הנושאים שנידונו היו מקום ההלכה והשבת בעולם המודרני, בר המצווה ועוד. 

מועצת מערכת הירחון הייתה מורכבת ממגוון של חברים, בהם אנשי רוח דתיים וחילונים ואנשי אקדמיה. המועצה הייתה נפגשת ומחליטה יחדיו מה יהיו הנושאים שבהם יעסוק הירחון. עם חברי המערכת נמנו: אברהם אדרת, מרדכי בר און, משה חיים ויילר, צבי זינגר, חוה לצרוס, יהודה ניני, יוסף עמנואל, אליעזר שבייד, אלכסנדר ברזל, אשר הירש, דוד הרטמן, יעקב .י. כהן, אהרן אפלפלד, רפאל ארצט, זאב פלק, מיכאל רוזנק, אבא קובנר, הוגו ברגמן, טוביה פרידמן וצבי צמרת.

עם הכותבים בירחון נמנו: אריה בן-גוריון, פנחס פלאי, אליעזר שביד, חיים כהן, צבי ורבלובסקי, יהושע עמיר ומשה זילברג.

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:יהדות בישראל
קסנוטורבלה

**קסנוטורבלה** (שם מדעי: *Xenoturbella*) הוא סוג של בעל חיים בתת-הממלכה רב תאיים אמיתיים של יצורים ימיים דמויי-תולעת.

## טקסונומיה
הסוג קסנוטורבלה שייך למשפחת Xenoturbellidae ולמערכה Xenoturbellida. המין הראשון של קסנוטורבלה, קסנוטורבלה בוקי (*Xenoturbella bocki*) התגלה בשנת 1915 על ידי סיקסן בוק (Sixten Bock) ותואר בספרות המדעית לראשונה בשנת 1949 על ידי איינר ווסטבלאד (Westblad,1949, Arkiv Zoologi 1:3-29) כשהמין נקרא על שם החוקר שמצא אותם לראשונה, בוקי. משך שנים לא היה ברור כיצד יש לסווג את הקסנוטורבלה מבחינה טקסונומית. במשך שנים חשבו שהם שייכים לתולעי טורבלריה או ל-Acoelomorpha.

בשנת 1997 נערך ניתוח גנטי של הקסנוטורבלה, אשר הוביל למסקנה השגויה כי היא שייכת לרכיכות. אולם בשחזור התוצאות הסתבר כי המחקר בדק בעצם DNA שהופק ממזון שאכלה התולעת ולא מהתולעת עצמה. בשנת 2003 מחקר גנטי מקיף הציב אותם בעץ של הבילטריה, כצאצא הפרימיטיווי ביותר של קבוצת "שניוני הפה", שממנה התפתחו בעלי החוליות.

לקסנוטורבלה מבנה גוף פשוט ביותר. צורתם כשל חצי סהר, צבעם צהבהב-חום. הם חסרי אברי מין, מערכת עיכול, מערכת נשימה. גודל תולעת מגיע לכ-4 סנטימטר. הם נפוצים בחופי שוודיה, נורווגיה, סקוטלנד ואיסלנד.

### חלוקה למינים
* *Xenoturbella bocki* (התגלה ב-1949)
* *Xenoturbella westbladi* (התגלה ב-1999)

## קישורים חיצוניים

* Xenoturbella - Back to the Basics
* Xenoturbellida: the fourth deuterostome phylum and the diet of worms.
* 

קטגוריה:מערכות של בעלי חיים
קטגוריה:שניוני הפה
קטגוריה:חסרי חוליות
אנדראה ראנוקיה

**אנדראה ראנוקיה** (באיטלקית: **Andrea Ranocchia**; נולד ב-16 בפברואר 1988) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הבלם.

## קריירת המועדונים
ראנוקיה נולד באסיזי, והחל את הקריירה שלו עם הקבוצה האזורית, פרוג'ה. לאחר מכן עבר לקבוצת הנערים של ארצו. בעונת 2005/06 ראנוקיה שיחק בקבוצה עד גיל 19 של ארצו ועונה לאחר מכן הוקפץ לקבוצה הבוגרת. את עונתו הראשונה בקבוצה הוא שיחק בסרייה ב' ואת העונה לאחר מכן בסרייה ג'1.

באוגוסט 2008 רכשה גנואה את כרטיס השחקן של ראנוקיה בבעלות משותפת עם ארצו והשאילה אותו לבארי, שאיתה ראנוקיה זכה בסרייה ב'. ב-26 ביוני 2009 השלימה גנואה את רכישת כרטיסו מארצו, לאחר שעד אז כרטיסו היה שייך ל-2 הקבוצות.
גנואה שלחה אותו לעוד עונת השאלה עם בארי, ובה ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א'. הגנת בארי זכתה לשבחים באותה עונה ולתקופה מסוימת הייתה ההגנה הטובה ביותר בליגות הבכירות באירופה, כשליד ראנוקיה שיחק הבלם הצעיר לאונרדו בונוצ'י. לרוע מזלו, בינואר 2010, ראנוקיה נפצע והושבת עד סיום העונה.

בסוף העונה ראנוקיה חזר לגנואה, וב-20 ביולי 2010 אינטר רכשה את כרטיס השחקן שלו בבעלות משותפת עם גנואה, תמורת סכום המשוער ב-6.5 מיליון אירו בנוסף להשאלתו של החלוץ הצעיר מטייה דסטרו. את העונה הוא התחיל במדי גנואה ובה ערך 16 הופעות בליגה כשהספיק לכבוש 2 שערי ניצחון בנגיחות מול קליארי ולצ'ה.

בדצמבר 2010 אינטר השלימה את רכישת כרטיסו של ראנוקיה תמורת 12.5 מיליון אירו נוספים. ב-29 בדצמבר 2010 ערך ראנוקיה את אימונו הראשון באינטר, שהיה גם אימון הבכורה של המאמן לאונרדו באינטר. ב-3 בינואר 2011 העברת הבלם האיטלקי לאינטר הפכה לרשמית כשהוא חתם על חוזה עד 2015.

ב-9 בינואר 2011, ערך ראנוקיה את הופעת הבכורה במדי אינטר כשנכנס כמחליף במשחק חוץ מול קטאניה שהסתיים בניצחון 1–2 של אינטר. המשחק הראשון בו הוא פתח בהרכב היה במסגרת הגביע האיטלקי בו אינטר ניצחה 2–3 בבית את קבוצתו לשעבר, גנואה. ב-28 בינואר 2016 הושאל לסמפדוריה עד לסוף העונה. ב-31 בינואר 2017 הושאל להול סיטי עד לסוף העונה.

ב-21 ביוני 2022 עזב לאחר 11 שנה את אינטר, וחתם לשנתיים במונצה. בספטמבר 2022 שלושה חודשים לאחר שחתם שוחרר מהקבוצה והודיע על פרישה ממשחק.

## נבחרת לאומית
ב-21 באוגוסט 2007 ערך ראנוקיה את הופעת הבכורה בנבחרת איטליה עד גיל 21 במשחק ידידות מול נבחרת צרפת עד גיל 21. הוא גם לקח חלק באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 בשנת 2009.

את הבכורה בנבחרת איטליה הבוגרת ערך ראנוקיה ב-17 בנובמבר 2010, במשחק ידידות מול רומניה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:בלמי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני ארצו
קטגוריה:כדורגלני גנואה
קטגוריה:כדורגלני בארי
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני סמפדוריה
קטגוריה:כדורגלני מונצה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורגלני האל סיטי
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1988
דוד וול

**דוד וול** (Wool ; 2020–1933) היה פרופסור לביולוגיה באוניברסיטת תל אביב והיסטוריון של תורת האבולוציה.

## ביוגרפיה

למד לתואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת תל אביב (1964) ותואר שני בזואולוגיה (1966). הוא סיים דוקטורט באנטומולוגיה באוניברסיטת קנזס (1969) בהנחיית פרופסור רוברט סוקאל (Robert R. Sokal). נושא עבודת המחקר שלו הייתה: Deviations of zygotic frequencies from expectations in eggs of Tribolium castaneum.

בשנת 1970 החל ללמד באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1981 מונה לפרופסור חבר ובשנת 1988 כפרופסור מן המניין. בשנת 2001 יצא לגמלאות.

וול ערך מחקרים באקולוגיה של אוכלוסיות יתושים בשמורת החולה ובאקולוגיה וגנטיקה של חיפושיות קמח כמודל לתהליכים אבולוציוניים. מחקרי תלמידיו מתמקדים בנושא הביולוגיה והאקולוגיה של כנימות היוצרות עפצים על עצי אלה בחורש הטבעי בישראל.

בשנת 2010 יצא ספרו "פרקים בהיסטוריה של תורת האבולוציה".

נפטר ב-6 בנובמבר 2020.

## מספריו
* פרקים בהיסטוריה של תורת האבולוציה, הוצאת מאגנס, 2010

* The driving forces of evolution: genetic processes in populations, Taylor & Francis, 2006


## קישורים חיצוניים
* דף אישי באתר אוניברסיטת תל אביב
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: זואולוגיה
קטגוריה:ביולוגים ישראלים
קטגוריה:היסטוריונים של המדע
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קנזס
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
עוד אני הולך (סרט)

"**עוד אני הולך**" הוא סרטו העלילתי השמיני באורך מלא של הבמאי יקי יושע. הסרט מבוסס על ספרו העלילתי של הבמאי תחת אותו השם ולדברי יושע: 

## פרטי העלילה
מיקי, בוגר סיירת ובכיר בשב"כ לשעבר, מוצא עצמו בסיומו של ליל הימורים שבו הגיע לחוב עצום, מוטל בשלולית.

עד שהוא מחלים מהתקף לב, אנו למדים שהוא נשוי לאורה, אלכוהוליסטית בהווה והבטחה גדולה בעבר, שבתו (יעל איזנברג) שונאת אותו ובו בעת אוהבת אותו, שהוא קשור לאולגה, עובדת בזנות, ושרשת הביטחון של החברים לנשק חלפה עם הרוח.

תוך כדי ניסיון להתחמק מחיבוטי נפש מכאיבים של "איפה טעינו", מיקי נמלט מפני גובי חובות אלימים.

## קישורים חיצוניים

* "עוד אני הולך" - הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי יקי יושע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2010
טמרין

[ממוזער|[טמרין זהוב-ידיים]]
[ממוזער|[טמרין לבן-קודקוד]]
ה**טמרין** (שם מדעי: *Saguinus*) הוא סוג קוף מתת-סדרת קופים רחבי אף (קופי העולם החדש). סוג זה קרוב מאוד לסוג טמרין רעמתי, שניהם נמצאים במשפחת המרמוסטיים.

## מאפיינים
תפוצתו של הטמרין, מדרום אמריקה המרכזית ועד למרכז אמריקה הדרומית, ניתן למצוא את הטמרין באגן האמזונאס ובבוליביה ביערות ויערות גשם אך לא בשטחים הרריים.

צבע המינים בסוג זה יכול להשתנות משחור ללבן ואף לשילוב של שחור, לבן, זהב וחום. למספר מינים יש שפם אופייני כמו לטמרין קיסרי. גודל גופם בין 18 ל-30 סנטימטר (לא כולל הזנב באורך של 25 עד 44 סנטימטר) משקלם בין 220 ל-900 גרם. בטמרין שונה מהסוגים האחרים במשפחת המרמוסטיים בניבים אשר ארוכים יותר מהשיניים החותכות.

הטמרין הם פעילי יום ושוכני עצים, הם רצים וקופצים בזריזות בין העצים. הטמרין חיים בקבוצות של עד 40 פרטים אשר יכולים לכלול מספר משפחות, אולם לרוב גודל הקבוצות נע בין שלושה לתשעה פרטים.

הטמרין הוא אוכל-כול, הוא אוכל פירות, עלים וחלקי עץ שונים (פרחים, ענפים דקים וכדומה) ואוכל גם עכבישים, חרקים, בעלי חוליות קטנים וביצי ציפורים.

הטמרין הוא מונוגמי. ההיריון נמשך כ-140 ימים שלאחריו נולדים תאומים. האב מטפל בקופים הצעירים ומביא אותם לאימם כדי לינוק. חודש לאחר שנולדו, מתחילים גורי הטמרין לאכול אוכל מוצק, אך הם ממשיכים לינוק עוד שלושה חודשים. הם מגיעים לבגרות במהלך שנתם השנייה.

בשבי, הטמרין חי 18 שנה.

## מינים
בסוג טמרין 14 מינים:
* טמרין לבן
* טמרין גראל
* טמרין משופם
* טמרין אדום-שיער
* טמרין לבן-שפתיים
* טמרין קיסרי
* טמרין זהוב-ידיים
* טמרין שחור
* טמרין דוגוני
* טמרין מרטין
* טמרין משויש-פנים 
* טמרין ג'ופריי
* טמרין לבן-קודקוד
* טמרין לבן-רגל

המינים טמרין חום-ראש, טמרין שחור-אדרת וטמרין זהוב-אדרת הועברו לסוג טמרין גב-אוכף

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1807
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן צנטוריוס הופמנסג
קטגוריה:מרמוסטיים
חולץ פקקים

שמאל|ממוזער|100px|חולץ פקקים סטנדרטי
שמאל|ממוזער|100px|חולץ פקקים עם "כנפיים"
שמאל|ממוזער|100px|פותחן מלצרים
שמאל|ממוזער|100px|חולץ אצבעות

**חולץ פקקים** (מַחְלֵץ) הוא מכשיר להוצאת פקקי שעם או דיאם מבקבוקי יין. חולץ פקקים סטנדרטי מורכב מתבריג ספירלי מחודד ממתכת המחובר לידית החזקה. המשתמש מחזיק את הידית ומבריג את הקצה המחודד לתוך פקק השעם עד שניתן, באמצעות משיכה כלפי חוץ של החולץ, למשוך גם את הפקק ממקומו. ידית האחיזה עשויה בדרך כלל מעץ, מתכת או פלסטיק.

## היסטוריה
נראה כי תכנונו של חולץ הפקקים התבסס על מכשיר ששימש להוצאת קליעים ממוסקטים ואקדחים עוד בתחילת המאה ה-17. חולץ הפקקים הוא ככל הנראה המצאה אנגלית שתועדה לראשונה בשנת 1681 כ"תולעת פלדה המשמשת למשיכת פקקים מבקבוקים" (steel worm used for the drawing of Corks out of Bottles). בשנת 1795 נרשם באנגליה הפטנט הראשון על תכנון חולץ פקקים על שמו של הכומר סמואל הנשאל (Samuell Henshall). הנשאל חיבר דיסקית פשוטה בין התבריג לבין הידית, אשר מונעת מן התבריג לחדור עמוק מידי לתוך הפקק, מביאה לסיבוב הפקק יחד עם סיבוב התבריג ולשחרורו מצוואר הבקבוק.

## סוגים מיוחדים

**חולץ פקקים עם "כנפיים"** (קרוי לעיתים חולץ פרפר או **האיש המתעמל**) הוא בעל שני מנופים, אחד בכל צד של התבריג (ראו תמונה). כאשר התבריג חודר לפקק המנופים מתרוממים, ולחיצתם מטה מושכת את הפקק מתוך הבקבוק בתנועה אחת חלקה.

**פותחן מלצרים** (Sommelier knife) הוא חולץ פקקים שבו התבריג מקופל לתוך הידית וניתן לשלפו בעת השימוש. הומצא על ידי הגרמני קארל וינקה בשנת 1882. בדרך כלל נמצא בקצה הידית גם להב קטן להסרת הרדיד העוטף את פקק הבקבוק.

**חולץ אצבעות** (Twin prong cork puller) עשוי מידית המחוברת לשתי אצבעות מתכת. אצבעות המתכת מוחדרות בין הפקק לצוואר הבקבוק, ולאחר מכן נמשכת הידית כלפי חוץ והפקק נשלף. יתרונו הגדול בכך שאין הוא פוגע בפקק.

**חולץ מכני** מכשיר המשמש לחליצה מהירה של פקקים. המכשיר מקובע אל בסיס יציב, מכניסים את צוואר הבקבוק אל המכשיר ומפעילים את המנוף בתנועה דו כיוונית. פעולה זו חולצת את הפקק ושולפת אותו מן התבריג. בשימוש במכשיר זה, אין צורך להסיר את ה של בקבוק היין.

**חולץ [[פנאומטיקה|פנאומטי]]** שילוב של מזרק ומשאבת אוויר קטנה. מחדירים את המזרק דרך הפקק עד שהוא יוצא מצדו השני (בתוך בקבוק היין), ולאחר מכן שואבים אוויר לתוך הבקבוק. לחץ האוויר גורם לפקק להישלף. יתרונו הוא בסיכוי הקטן להתפוררות הפקק.

## תערוכות
בשנת 2006 הוצגה במוזיאון לאנתרופולוגיה שבאוניברסיטת קליפורניה בברקלי תערוכה של כ-1,500 חולצי פקקים. מאותה שנה פועל ביישוב Montecalvo Versiggia שבאיטליה מוזיאון של חולצי פקקים ובו אוסף של כ-200 פריטים. במכון הקולינרי של אמריקה שבגרייסטון (סנט הלנה, קליפורניה) מוצג אוסף של כ-500 חולצי פקקים.

## ראו גם
* דמי חליצה

## קישורים חיצוניים

* מידע על חולצי פקקים ב-Oxford Companion to Wine
* הסבר היסטורי וטכני על הפטנט של הנשאל

קטגוריה:כלים ומכשירים (מזון)
קטגוריה:ציוד בר
קטגוריה:בקבוקים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: המצאות
קטגוריה:פקקים
Younger Brother

**Younger Brother** (בעברית: אח צעיר) הוא הרכב מוזיקה אלקטרונית שהוקם בשנת 2003 עי"י סיימון פוספורד (Hallucinogen) ובנג'י ווהן (Prometheus). אלבום הבכורה שלהם A Flock of Bleeps הופץ בשנת 2003 ובעקבותיו הופץ האלבום השני The Last Days Of Gravity בשנת 2007.
אחרי שיצרו רמיקס למטרות צדקה סיימון פוספורד ובנג'י ווהן החליטו להיפגש בסטודיו וליצור מוזיקה אלקטרונית "לא מוגדרת".
אלבום הבכורה שלהם A Flock of Bleeps הופץ על ידי Twisted Records בשנת 2003 נהפך לקלאסיקת פולחן בסצנת המוזיקה האלקטרונית וכולל טרקים כמו 'Crumblenaut' ו-'Finger'. הטרקים האלו הובילו לביקוש לראות את ההרכב בהופעה חיה.

ללא להקה לצידם הם החליטו לנגן בכלי נגינה בעצמם ולגייס את חברם הוותיק רו קמפבל מקים ההרכב Leftfield בתור הוואקליסט של ההרכב. אלבום התוצאה היה The Last Days Of Gravity (עם עטיפה שנעשתה עי"י סטורם ת'ורג'רסון שהתכתב עם אלבומים של להקות כמו פינק פלויד ולד זפלין).
הפצתו של האלבום בשנת 2007 גרמה לכך שכמעט החמיץ את המועמדות לפרס מרקיורי למוזיקה בשנת 2008.

ההרכב התחיל להופיע בהופעות חיות בשם "Younger Brother Live" בהרכב הכולל את מרק בראונסטיין על גיטרת הבאס, טום המילטון על הגיטרה ואת ג'ו רוסו על התופים.

שם ההרכב לקוח מנבואה של Koguis, ה-Koguis מחשיבים את עצמם כאח בוגר ואומרים שהשמדת כדור הארץ וסביבתו תעשה עי"י אנשי מערב שנקראים Younger Brother. סיימון פוספורד ובנג'י ווהן תיארו את זה ב-Twisted DVD ששוחרר בשנת 2007 במהלך ריאיון. חלקים מהנבואה אפשר למצוא בשיר "Scanner".

**דיסקוגרפיה:**

2003 - A Flock Of Bleeps

2007 - The Last Days Of Gravity

2011 - Vaccine

2014 - Vaccine Electronic

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:הרכבי טראנס בריטים