open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קארל גילג

**קארל גילג** (**Karl Gilg**; 20 בינואר 1901, מנקנדורף, שלזיה - 4 בדצמבר 1981, קולברמור, בוואריה), שחמטאי צ'כי-גרמני בדרגת אמן בינלאומי.

## קריירה תחרותית
גילג ניצח בתחרות אוסיג 1923, ניצח בתחרות שברויצ'ה בשנת 1924, חלק מקום 1-2 בתחרות ברומוב 1925, הגיע למקום השני בתחרות ברסלב 1925 (דרג ב'), הגיע שני בתחרות דרזדן 1926 (דרג ב'), ניצח בתחרות אוסטרבה 1926, חל מקום 1-2 עם בוריסלב קוסטיץ' בתחרות טרנסיאנסקה טפליצ'ה בשנת 1926 וניצח, במשותף עם היינריך וגנר בתחרות וינה 1926. חלק מקום 14-15 בתחרות זמרינג 1926 (ניצח: רודולף שפילמן). בשנת 1927 חלק מקום 7-8 בתחרות קסקמט (ניצח: אלכסנדר אלכין).

בשנת 1928 גילג ניצח בתחרות סומפרק. בשנת 1929 הגיע למקום ה-20 בתחרות קרלובי וארי (קרלסבד, ניצח: אהרון נימצוביץ'). בשנת 1930 ניצח גילג בתחרות אולומוק. בשנת 1930 חלק מקום 3-5 בתחרות סטובנאנסקה טפליצ'ה (ניצח: אנדור לילינטל). בשנת 1933 חלק מקום 8-9 בתחרות אוסטרבה (ניצח: ארנסט גרינפלד). בשנת 1934 חלק מקום 1-2 עם האנס מולר בתחרות קלוסטרנויבורג. בשנת 1934 הגיע למקום השלישי בתחרות באד ליבורדה (הקונגרס ה-13, ניצח סאלו פלור). בשנת 1935 גילג ניצח בתחרות קונסטנטין באד (הקונגרס ה-14). בשנת 1937 ניצח גילג בתחרות טפליצ'ה והגיע למקום השביעי בתחרות פראג (ניצח: פאול קרס).

בשנת 1938 החליף גילג את אזרחותו ונהיה לגרמני. באותה שנה ניצח בתחרות גבלונז, וחלק מקום חמישי בתחרות באד אלסטר (ניצח: יפים בוגוליובוב). בשנת 1939 הגיע למקום השלישי בתחרות באד אוינהאוזן (אליפות גרמניה השישית, ניצח: אריך אליסקסיס). בשנת 1940 חלק מקום 3-4 בתחרות באד אוינהאוזן (אליפות גרמניה השישית, ניצח:גאורג קינינגר) והגיע למקום התשיעי בתחרות קרקוב/ורשה (האליפות הראשונה של הממשלות הכלליות, ניצחו: יפים בוגוליובוב ואנטון קוהלר). בשנת 1943 חלק מקום 6-7 בתחרות וינה (אליפות גרמניה העשירית, ניצח: יוסף לוקונץ).

לאחר מלחמת העולם השנייה חי גילג במערב גרמניה. במאי 1949 חלק מקום 26-27 באליפות מערב גרמניה השלישית (ניצח: יפים בוגוליובוב). בשנת 1951 הגיע למקום הרביעי בתחרות דיסלדורף (אליפות גרמניה, ניצח: רודולף טשנר). בשנת 1953 הגיע למקום הרביעי בתחרות ברלין (ניצח: וולפגאנג אונציקר). בשנים 1954 ו-1963 ניצח גילג בגביע גרמניה. גילג ייצג את גרמניה בלוח המילואים הראשון בשנת 1957, באליפות הקבוצות הראשונה שהתקיימה בווינה. (+0 -2 =2)

בשנת 1953 הוענקה לגילג דרגת אמן בינלאומי על ידי פיד"ה.

## השתתפות באולימפיאדות

גילג שיחק בנבחרתה האולימפית של צ'כיה בשלוש אולימפיאדות רשמיות ובאחת בלתי רשמית:

* באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון,  בלוח השני השיג תוצאה של +5 -3 =5  (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו)
* באולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג,  בלוח הראשון השיג תוצאה של +5 -3 =4
* באולימפיאדת השחמט 1931, האולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג,  בלוח השני השיג תוצאה של +2 -3 =6 יחד עם נבחרת צ'כיה זכה במדליית ארד קבוצתית.
* באולימפיאדת השחמט 1936, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השלישית שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת ברלין (1936),  בלוח החמישי השיג תוצאה של +8 -3 =5

## קישורים חיצוניים

### משחקים בולטים
* מידע כללי

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:נציגי צ'כוסלובקיה באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1901
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1981
קהילתנות

**קְהִלָּתָנוּת** (לעיתים מכונה בלעז **קוֹמוּנִיטַרְיָאנִיזְם**) היא זרם חשיבה ביקורתי במדע המדינה, שהחל להופיע בסוף המאה ה-20, המתנגד באופן מתודולוגי לאינדיבידואליזם ותחת זאת מבכר גישה קולקטיביסטית, ותומך בתופעות חברתיות כגון החברה האזרחית. על אף שזרם זה אינו אחיד, ההוגים צ'ארלס טיילור, אלסדייר מקינטאייר, מייקל וולצר, מייקל סנדל ויוסף רז נתפסים פעמים רבות ככקהילתנים.

לנוכח הגיוון בתוך הגישה, יש המגדירים את הקהילתנות דרך אופן התנגדותה לתאוריות ליברליות עכשוויות, ולא לפי תוכן ההגות של הוגיה, עניין המבהיר אופייה הביקורתי. על אף ההבדלים בתוך הקהילתנות, ניתן לקבוע שהקהילתנים מציבים את הקהילה, ולא את האינדיבידואל, במוקד הניתוח הפוליטי, ומדגישים את השפעת הקהילה על עיצוב זהותו של כל אדם. מתוך כך, הקהילתנים קוראים על-פי רוב לצמצום מקיף של פערים חברתיים וכלכליים, ומדגישים את השוני בין התפיסות המוסריות של קהילות שונות.

בעיניים קהילתניות, קיימים ערכי טוב שמתבטאים באופן שונה בחברות שונות. לכן, בניגוד להוגים ליברלים, הקהילתנים מבקשים לקבוע מה נכון וראוי תוך התייחסות לחברה בה הם פועלים, כלומר לא באופן נייטרלי. מצד שני, הקהילתנים שונים מהוגים פוסט-מודרניסטיים ורב-תרבותיים בכך שהם לא אומרים שהכל תלוי הקשר, ומתעקשים על קיומם של ערכים מסוימים. הקהילתנות אינה בהכרח מנוגדת למגמות מתונות בליברליזם או לסוציאל-דמוקרטיה, והיא מדגישה את הצורך לאזן את זכויות האדם של היחיד ואת אינטרס היחיד עם זה של הקהילה בכללותה. היא טוענת כי האני האוטונומי אינו גורם מבודד ואטומיסטי, אלא גורם המעוצב וקשור בקשר שלא ניתן לנתקו לקהילה בה גדל, לערכיה של הקהילה, ולקשרים הבין אישיים שפיתח במסגרתה.

אבן יסוד בתפיסה הקהילתנית היא ההבנה לפיה המדינה אינה יכולה להיות נייטרלית מבחינה מוסרית, וזאת בניגוד לתפיסות ליברליות שטוענות שעל המדינה להימנע משיפוט ערכי ולאפשר לכל אדם לחיות לפי ערכיו. לדוגמה, סנדל טוען שהוויכוחים הפוליטיים הם ויכוחים בין תפיסות טוב שונות, כך שהם תמיד מוטים ערכית. לא רק שהוא מטיל ספק בהיתכנות של שלטון נייטרלי מבחינה מוסרית, שכן בעיניו כל מדיניות משקפת תפיסות או ערכים כלשהם, הוא גם מתנגד לשאיפה לכינון שלטון שכזה, וקובע שהמדינה לא צריכה להיות מצע שיאפשר לכל אחד לפתח תפיסת טוב עצמאית, אלא מסגרת לגיבוש תפיסת טוב משותפת. לדבריו, הצדק הוא "טיפוח המידות הטובות ודיון תבוני על טובת הכלל".

## ראו גם
* פילוסופיה פוליטית
* פילוסופיה של הדיאלוג
*מייקל סנדל

## לקריאה נוספת
*זיגמונט באומן, **מודרניות נזילה**, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית 2007, עמודים 149 - 178.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

*
נטורה ארטיס מגיסטרה

ממוזער|שמאל|250px|הכניסה לגן החיות
[ממוזער|[אקווריום בגן החיות]]
**נטורה ארטיס מגיסטרה** (בלטינית: **Natura Artis Magistra** - "הטבע הוא המורה של האמנות") או בקיצור "ארטיס" (**Artis**) הוא גן חיות הממוקם במרכז אמסטרדם שבהולנד. גן חיות זה הוא גן החיות הוותיק ביותר בהולנד. הגן נוסד בשנת 1838 על ידי ג'רארדוס פרדריק וסטרמן. הגן כולל פלנטריום, מוזיאון גאולוגי ומוזיאון זואולוגי.

## תצוגות הגן
גן החיות משמר את הסגנון שהיה בו במהלך המאה ה-19. שני פסלי נשרים מעטרים את הכניסה, ובכל רחבי הגן מפוזרים פסלים רבים. הגן מכיל כ-700 זנים של בעלי חיים, בהם זוחלים, ציפורים, דגים, יונקים, חרקים ודו-חיים.

### הגן הזואולוגי
גן החיות כולל גן בוטני רחב ידיים המציג עצים וצמחים הולנדיים מקומיים וכן עצים וצמחים שהובאו מכל רחבי העולם. בניינים מחוממים וחממות מאפשרים הצגת צמחים מאזורים טרופיים על אף האקלים הקר באזור אמסטרדם.

## האקווריום
עבודות הקמת האקווריום החלו בשנת 1879. לצורך הקמת המבנה על הקרקע הבוצית הושקעו 1,740 עמודי עץ בקרקע ועליהם נבנה המבנה. בשנת 1880 הושלמה הקמת האקווריום, והמבנה מולא בכמיליון ליטרים של מי מלח. המבנה נפתח לציבור ב-2 בדצמבר 1882.

בשנת 1997 נערך שיפוץ נרחב באקווריום, ובמסגרתו שוחזר האולם המרכזי של האקווריום, ונבנו בו ארבעה אקווריומים נוספים המציגים מערכות אקולוגיות נפרדות: ובהם נהר ביער גשם אמזוני, שונית אלמוגים טרופית, תעלה באמסטרדם (ולמול התעלה, תצוגה של דו-חיים החיים על גדת התעלות באמסטרדם). האולם הראשי של האקווריום מוקדש לדגי האוקיינוסים ובייחוד לאזור הים הצפוני. האקווריום המרכזי מציג כרישים, ודגים מאזורים טרופיים. האקווריום מציג כ-300 זנים של דגים ודו-חיים.

### המוזיאון הגאולוגי
בקומתו הראשונה של המוזיאון הגאולוגי מוצגים אבנים יקרות ויקרות למחצה, גבישים וכן מאובנים. כמו כן מוצגת במבנה תצוגה של התפתחות החיים על פני כדור הארץ, ותצוגת מאובני דינוזאורים.

כמו כן מוצגים במבנה הסברים לתופעות טבע כגון הרי געש, רעידות אדמה, ותזוזת לוחות טקטוניים.

### המוזיאון הזואולוגי
המוזיאון הזואולוגי מציג תערוכות המראות את היחס בין בני האדם לבין עולם הטבע ואת ההשפעה של האדם על הטבע. כמו כן המוזיאון כולל שלדים של בעלי חיים, וכן תצלומים רבים של בעלי חיים בטבע, ואיורים ותצלומים של בעלי חיים בהולנד.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* תצלומי אוויר של גן החיות

קטגוריה:אירופה: גני חיות
קטגוריה:אמסטרדם: מוזיאונים
עמוס פוקורני

**עמוס פוקורני** (צ'כית: **Amos Pokorný**; 14 במרץ 1890 – 18 באוגוסט 1949) היה שחמטאי צ'כי.

## קריירה
פוקורני חלק מקום ראשון בתחרות פילזן 1911, חלק מקום 4–7 בתחרות צ'סקה טרבובה בשנת 1913 והגיע למקום השמיני באליפות בוהמיה בשנת 1913 (ניצח: קארל הרומאדקה).

לאחר מלחמת העולם הראשונה, הגיע פוקורני למקום השני, אחרי מקס ולטר, בתחרות פרדוביצה בשנת 1923 (אליפות צ'כיה), הגיע למקום ה-11 בתחרות מורבסקה אוסטרבה בשנת 1923 (ניצח: עמנואל לסקר), חלק מקום 3–5 בתחרות ברטיסלבה 1925 (ניצח: ריכרד רטי), הגיע למקום התשיעי בתחרות טרנטשין טפליזה בשנת 1926 (ניצחו: בוריסלב קוסטיץ' וקארל גילג), הגיע למקום הרביעי בתחרות צ'סקה בודג'ובי בשנת 1927 (אליפות צ'כיה, ניצח: קארל אופוצ'נסקי), הגיע למקום התשיעי בתחרות טרנסיאנסקה טפליצה בשנת 1928 (ניצח: בוריסלב קוסטיץ'), חלק מקום 3–4 בתחרות ברנו 1929 (אליפות צ'כיה, ניצח: קארל אופוצ'נסקי), חלק מקום 3–4 בתחרות פראג 1933 חלק מקום ראשון עם סאלו פלור בתחרות מינכנגראץ 1933 (אליפות צ'כיה).

### השתתפות באולימפיאדות
פוקורני שיחק בנבחרתה האולימפית של צ'כיה בשלוש אולימפיאדות רשמיות ובאחת בלתי רשמית:
* באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +5 -5 =2 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו)
* באולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג, בלוח השלישי השיג תוצאה של +4 -3 =5
* באולימפיאדת השחמט 1930, האולימפיאדה השלישית שהתקיימה בהמבורג, בלוח המילואים השיג תוצאה של +6 -5 =3
* באולימפיאדת השחמט 1936, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השלישית שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת ברלין (1936), בלוח השמיני השיג תוצאה של +8 -5 =3

במהלך מלחמת העולם השנייה, הגיע פוקורני למקום ה-11 בתחרות רקובניק 1940 (אליפות בוהמיה ומורביה, ניצח: יאן פולטיס וחלק מקום 9–10 בתחרות זלין 1943 (ניצח: צנק קוטנאור).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נציגי צ'כוסלובקיה באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:ילידי 1890
קטגוריה:נפטרים ב-1949
מוזיאון וילט הולטהאוסן

**מוזיאון וילט הולטסהאוסן** (בהולנדית: **Museum Willet-Holthuysen**) הוא מוזיאון הממוקם על גדת תעלת הרנחראכט באמסטרדם שבהולנד. המוזיאון מציג בית בורגני מהמאה ה-18 האופייני לבתי הסוחרים בהולנד באותה תקופה. תצוגות המוזיאון כוללות כלי כסף, צלחות וריהוט מתור הזהב ההולנדי.

## היסטוריה
המבנה נבנה עבור יעקב הופ, ראש עיריית אמסטרדם, בין השנים 1685–1867. ראשי עיר נוספים של אמסטרדם התגוררו בבניין זה מאוחר יותר. המבנה נבנה בסגנון הבארוק הצרפתי. בשנת 1895 הורישה לואיזה וילט הולטהאוסן את המבנה לעיריית אמסטרדם במטרה שיהפוך למוזיאון. המוזיאון מציג כלי בית ואמנות מאוספיהם של אברהם ולואיזה וילט הולטהאוסן. לואיזה וילט הולטהאוסן ירשה את המבנה בשנת 1858 מאביה, ג'ררד הולטהאוסן, אשר רכש את המבנה בשנת 1855.

בשנת 1996 שופץ המוזיאון.

## מוצגי המוזיאון

בקומה הראשונה של המבנה משוחזרים מטבח המבנה (המטבח מהמאה ה-18 שוחזר בשנת 1972) וגן המבנה. בקומה הראשונה מוצגים חדרי המגורים התקופתיים, ובקומה השלישית משוחזרים חדרי השנייה התקופתיים. 
בחדרים מוצגים יצירות של יעקב דה ויט, וכן כלים תקופתיים ובהם כלי חרס, פורצלן וכלי כסף.

## קישורים חיצוניים

* 

וילט
מוזיאון העולם באמסטרדם

**מוזיאון העולם באמסטרדם** (בהולנדית: **Wereldmuseum Amsterdam**) הוא מוזיאון לאנתרופולוגיה שנמצא באמסטרדם שבהולנד. המוזיאון הוא אחד המוזיאונים הגדולים ביותר בהולנד, ומציג שמונה תערוכות קבועות. עד 2014 נוהל המוזיאון על ידי המכון המלכותי ללימודי האזורים הטרופיים, ולאחריה על ידי המוזיאון הלאומי לתרבויות העולם.

## תצוגות המוזיאון
### אפריקה
תצוגה של מוצגים שנאספו על ידי המוזיאון מאזורי אפריקה שמדרום לסהרה. תצוגה זו ממחישה את ההיסטוריה של אפריקה מאז ראשית הקולוניאליזם האירופי ועד מתן העצמאות למדינות אפריקה באמצע המאה ה-20. המוצגים מציגים כ-12 תרבויות מ-20 מדינות וכוללת מסכות וכלים דתיים, אמנות חילונית ואופנה.

### אמריקה הלטינית
תצוגת אמריקה הלטינית מציגה את מפגש התרבויות שהתרחש באמריקה הלטינית ובמושבות ההולנדיות באזור זה - מפגש בין התרבות האינדיאנית המקומית, התרבות הספרדית, התרבות ההולנדית והתרבות האפריקאית שהובאה בכוח עם העבדים מאפריקה.
התערוכה מתמקדת בשינויים שעברו התרבויות באזור בשל המפגש ובהתפתחותם עד ימינו. כמו כן מציגה התערוכה מוצגים פרה קולומביאנים, בהם כלי חרס, מסכות דתיות ובגדי נוצות מסורתיים, וכן מוצגים המושבים ההולנדיות בסורינם והאנטילים ההולנדים באמצעות רישומים מהתקופה ודיורמות מהמאה ה-19 הממחישים את החיים במטעים ההולנדיים.

### האדם והסביבה
תצוגה זו מציגה את אורח החיים באזורי הטרופיים והסובטרופיים, ובעיקר בארבעה אזורים שונים: יערות הגשם המשווניים, הסוואנה, חופי הים והערים באזורים אלה.
התערוכה מציגה את ההקשר בין גידול בננות, קפה, גומי ושוקולד עם הרס יערות הגשם, ואת גידול הצאן באזורי הסוואנה עם המדבור של אזורים אלה.

### איי הודו המזרחית
תצוגה המציגה את ההיסטוריה הקולוניאלית של הולנד באיי הודו המזרחיים ההולנדיים, ובייחוד באינדונזיה - התיישבות שמקורה בחברת הודו המזרחית ההולנדית במהלך המאה ה-17.

### פפואה גינאה החדשה
תצוגה של חפצי דת וחפצים טקסיים מפפואה גינאה החדשה, ושל השינויים בתרבות פפואה גינה החדשה במאה ה-20.

### מערב אסיה וצפון אפריקה
תצוגת מערב אסיה וצפון אפריקה מציגה את התרבות המוסלמית הנפוצה באזור צפון אפריקה, ואת ההיסטוריה וההתפתחות של האסלאם, תוך מתן דגש לטכנולוגיה ולמדע שהתפתחו בתור הזהב של האסלאם בספרד ובצפון אפריקה.

בין היתר מוצגים סכיני ברית מילה, אוהלים של שבטים, תצלומים ושחזורים של עיר עתיקה למול עיר חדשה בצפון אפריקה, עששיות מסגדים וקטורת ממחישים למבקרים את האווירה באזורים אלה. 

כמו כן מוצגת אמנות שימושית אסלאמית הכוללת דלתות מעוטרות, רהיטים, ספרים, אריגה ותכשיטים, וכן מוצגים קעקועי חינה. 

תצוגה זו כוללת תשעה שחזורים של מבנים מסורתיים ובהם חדר מגורים תימני מסורתי.

## קישורים חיצוניים

* 

* תצוגה וירטואלית של אוספי המוזיאון

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
טרופי
טרופי
קטגוריה:אתנולוגיה
קטגוריה:הולנד: אתרי מורשת לאומית
יצחק מאיר וייז

הרב **יצחק מאיר וייז** (באנגלית: **Isaac Mayer Wise**, 29 במרץ 1819 - 26 במרץ 1900), היה רב יהודי-אמריקאי יליד חבל הסודטים שבצ'כיה. מחלוצי התנועה הרפורמית היהודית באמריקה ומראשיה, מייסד היברו יוניון קולג'.

## ביוגרפיה
נולד בשנת 1819 בשטיינגרוב, (בצ'כית לומניצ'קה) שבחבל הצ'כי מוראביה (אז חלק מהאימפריה האוסטרית). קיבל חינוך יהודי בסיסי מסבו ומאביו, ליאו וייז, שהיה מורה בבית ספר. המשיך בלימודי יהדות והשכלה כללית בפראג, שם נסמך לרבנות על ידי בית הדין המקומי. ב-1843 מונה לרב העיירה ראדניץ (סמוכה לעיר פלזן).

ב-1846 היגר לארצות הברית ומונה לרב קהילת "בית אל" באולבני, ניו יורק. עד מהרה החל לדרוש רפורמות בקהילה, שהייתה הראשונה לקיים תפילה עם ישיבה מעורבת (גברים עם נשים). רפורמות נוספות כללו מקהלה מעורבת והחשבת נשים למניין התפילה. הוא נתפס בעיני חלק מבני קהילתו המסורתיים כרפורמטור קיצוני, וב-1850, קרב אגרופים בינו לבין נשיא הקהילה הוביל לפילוג. תומכי וייז התאגדו תחת קהילה חדשה בשם 'אנשי אמת' ונפרדו מן הקהילה.

ב-1854, עלתה הצעה כי וייז יצטרף לקהילת בית אלוהים הרפורמית בצ'ארלסטון שעברה אז את מה שכונה "הפלוגתא הגדולה סביב העוגב", מריבה פנים קהילתית סביב שאלת הכנסת עוגב לליווי תפילות השבת בבית הכנסת שהסתיימה בפיצול הקהילה שם. למעשה, לא יצאה ההצעה אל הפועל בגין התנגדות אשתו ששמעה מידידים כי המקום אינו מומלץ מבחינה בריאותית והעיר מועדת להשתוללות תכופה של מגפת הקדחת הצהובה.

לבסוף מונה וייז באותה שנה לרב קהילת בני ישורון בסינסינטי, אוהיו, תפקיד בו החזיק למשך 46 שנה, עד סוף חייו. וייז נודע בכישוריו הארגוניים והקים מספר מוסדות, ביניהם בית הכנסת ברחוב פלום, שנודע בסגנונו האדריכלי הגרנדיוזי, שלימים נקרא על שמו . הוא יסד את הביטאון "The Israelite", שבשנת 1874 שינה את שמו ל-"The American Israelite" ; ביטאון זה שימש לו ככלי להפצת דעותיו ועמדותיו בוויכוחים שניהל, הן בקהילה הרפורמית פנימה כנגד ביטאונו של דוד איינהורן "סיני", והן כנגד בטאוני התנועה האורתודוקסית.

ב-1873 ייסד את "איחוד הקהילות העבריות האמריקניות" ("Union of American Hebrew Congregations"), ארגון הגג של הקהילות הרפורמיות בארצות הברית, אשר נקרא היום האיחוד ליהדות רפורמית ("Union for Reform Judaism"). ב-1875 ייסד במסגרת איחוד הקהילות את ההיברו יוניון קולג', הסמינר המרכזי להכשרת רבנים, חזנים, מחנכים ועובדים קהילתיים בתנועה.

## קישורים חיצוניים
[200px|ממוזער|שמאל|בית הכנסת ב[רדניצה (רדניץ) בבוהמיה, שבו פעל וייז כרב בשנים 1846-1843]]

* 
* 
* 
* 
* 

וייז
קטגוריה:אמריקאים ממוצא צ'כי-יהודי
קטגוריה:מנהיגים דתיים בסינסינטי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1819
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1900
קטגוריה:מהגרים לארצות הברית
הרגע המכריע

שמאל|ממוזער|250px|תצלום מאת קרטייה-ברסון, מתוך ספרו "הרגע המכריע".
"**הרגע המכריע**" (באנגלית: The Decisive Moment) הוא מונח מתחום האסתטיקה של הצילום. המונח מתאר את פעולתו של הצלם כמתרכזת בנקודת זמן אחת קריטית, בה משולבים יכולת הראייה וההתבוננות של הצלם עם האירועים וההיסטוריה במהלכם של החיים.

המונח עצמו נטבע על ידי דיק סיימון, אשר הוציא לאור את מהדורה אנגלית לספרו של אנרי קרטייה ברסון משנת 1952 "Images à la sauvette", ותרגם את כותרתו לשם "The Decisive Moment" ("הרגע המכריע"). את השם שאל סיימון מן הטקסט שהכיל ציטוט מדברי ז'אן-פרנסואה פול דה גונדי, בו השתמש קרטייה-ברסון בהקדמה של הספר - "אין בעולם זה דבר שאין לו רגע מכריע" ("Il n'y a rien dans ce monde qui n'ait un moment decisif").

"צילום איננו [פועל] כמו ציור", תיאר קרטייה-ברסון את פעולתו של הצלם בריאיון בעיתון "וושינגטון פוסט". "כאשר אתה מצלם תצלום, מתקיימת לשנייה פעולה יצירתית. העין שלך מוכרחה לזהות קומפוזיציה או ביטוי רגשי אותם מזמנים לך החיים, ואתה חייב לדעת מתוך אינטואיציה מתי ללחוץ על המצלמה. זה הוא הרגע בו הצלם הוא יצירתי."

## קישורים חיצוניים
*"הרגע המכריע", מהדורת אינטרנט מלאה של הספר (באנגלית).
* דן בר דוב, אנרי קרטיה ברסון – תפיסת הרגע וקומפוזיציה מושלמת, בבלוג של **צילום בעם**
## הערות שוליים

קטגוריה:אסתטיקה
קטגוריה:צילום
QAD

**QAD** היא חברת תוכנה אמריקאית המתמחה בתוכנת ERP לארגונים יצרניים.
חבילת התוכנה mfg/pro (שאינם ראשי תיבות) היא יישום ERP לניהול הייצור, ניהול לוגיסטי וניהול פיננסי, עבור ארגונים יצרניים בעולם כולו. נציגתה בישראל היא חברת SIT הממוקמת באור יהודה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חברות תוכנה אמריקאיות
קטגוריה:חברות אמריקאיות שנסחרו בנאסד"ק
היינריך וגנר

**היינריך וגנר** (בגרמנית: **Heinrich Wagner**; 9 באוגוסט 1888 - 24 ביוני 1959) היה שחמטאי גרמני בדרגת אמן בינלאומי.
## קריירה
בשנת 1920/21 ניצח וגנר בתחרות קיל. בשנת 1921 הגיע למקום השמיני בתחרות המבורג (הקונגרס ה-21, ניצח ארהרדט פוסט). בשנת 1922 חלק מקום 3–5 בתחרות אוינהאוזן (הקונגרס ה-22, ניצח: ארהרדט פוסט). בשנת 1923 חלק מקום 2–3 בתחרות פרנקפורט (הקונגרס ה-22, ניצח: ארנסט גרינפלד ). בשנת 1925 חלק מקום 3–4 בתחרות ורוצלב (הקונגרס ה-22, ניצח: יפים בוגוליובוב).

וגנר חלק עם קארל גילג מקום ראשון בתחרות וינה בשנת 1926. בשנת 1927 חלק מקום 3–4 בתחרות ברמן (ניצח: יפים בוגוליובוב). בשנת 1930 ניצח וגנר בתחרות המבורג, חלק מקום 6–7 בתחרות סווינמונדה (ניצח: פרידריך זמיש). בשנת 1932 הגיע למקום הרביעי בתחרות המבורג (ניצח: קורט ריכטר ).

וגנר הפסיד דו-קרב לאלברט בקר 3-5 בהמבורג 1924 וניצח את הרברט הייניקה 8.5-3.5 בהמבורג בשנת 1930.

בשנת 1953 הוענקה לוגנר דרגת אמן בינלאומי לשחמט על ידי פיד"ה.

## השתתפות באולימפיאדות

וגנר שיחק בנבחרתה האולימפית של גרמניה בארבע אולימפיאדות רשמיות:
* באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +4 -3 =8 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו) 
* באולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג, בלוח הראשון השיג תוצאה של +3 -0 =13 
* באולימפיאדת השחמט 1930, האולימפיאדה השלישית שהתקיימה בהמבורג, בלוח המילואים הראשון השיג תוצאה של +8 -1 =5 . וגנר קיבל מדליית ארד קבוצתית.
* באולימפיאדת השחמט 1931, האולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, בלוח השלישי השיג תוצאה של +4 -1 =9 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:אמנים בין-לאומיים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1888
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1959
יער השלום

250px|ממוזער|שביל הליכה ביער
250px|ממוזער|טיילת ארמון הנציב בפאתי היער
250px|ממוזער|מבקרים בטיילת ארמון הנציב. ברקע: יער השלום.
ממוזער|מזרקה ביער השלום בירושלים|250px
**יער השלום** הוא יער בדרום מזרח ירושלים, בין טיילת ארמון הנציב לאבו תור. היער נטוע ברובו עצי אורן, ברוש וארז ובשטחו עובר נחל אצל המתחבר לנחל קדרון. בעבר היער היה גדול הרבה יותר אך הוא הולך ונעלם בעקבות בנייה, הצתות ושפכי פסולת בניין.

## היסטוריה
הנטיעות ביער על ידי קק"ל החלו ב-1968 על שטח של כ-400 דונם באזור שהיה לפני מלחמת ששת הימים שטח מפורז בין ירושלים הירדנית והישראלית. טקס ההקדשה של היער נערך בכ"ח באייר תשכ"ח, במלאות שנה לאיחוד ירושלים, ושולב בחגיגות 20 שנה למדינת ישראל. השתתפו בו שר החוץ אבא אבן, ראש העירייה טדי קולק, מפקד פיקוד המרכז אלוף עוזי נרקיס ויו"ר הדירקטוריון של קק"ל יעקב צור. התכנון היה להקדיש את היער לנופלים בירושלים במלחמת ששת הימים ולכבודם של כל משחררי ירושלים. היער נחנך ביולי 1968, לאחר שניטעו בו 35,000 עצים.

היער הוכשר לשמש כמרכז נופש ומרגוע ונבנו בו פינות ישיבה ומרכז נטיעות לתיירים. ביער הוקמה מצבה לזכר הספורטאים שנרצחו באולימפיאדת מינכן ב-1972, וכן גלעד לזכר 76 חללי גדוד 68 של חטיבת ירושלים, שנפלו במעוזי קו בר-לב בתעלת סואץ, במלחמת יום כיפור.

לכבוד חגיגות שלושת אלפים שנה לירושלים, בתחום היער הוקם "גן ילדי ישראל", בו הוקמו תצפיות על אתרים המייצגים תקופות שונות בתולדות העיר. ראש ממשלת איטליה, סילביו ברלוסקוני, נשיא ברית המועצות לשעבר מיכאל גורבצ'וב, הזמר חוליו איגלסיאס ועוד אישים מפורסמים נטעו עצים ביער.

## נחל אצל

בתחום היער עובר נחל אצל (ואדי יאצול) שהוא אחד מיובליו העיליים של נחל קדרון בדרום מזרח ירושלים, בין הר אצל (רכס ארמון הנציב) לשכונת אבו תור.

### אמת מים
בשטח היער, במעלה נחל אצל, התגלו שרידים של אמת המים התחתונה מימי בית שני, שהובילה מים ממעיינות גוש עציון לירושלים. האמה מגיעה מבריכות שלמה שמדרום לבית לחם, חוצה במנהרה את רכס ארמון הנציב - הר אצל, ומקיפה את נחל אצל. משם האמה עוברת בגבעת חנניה ונכנסת לעיר העתיקה דרך הר ציון. במורדות רכס ארמון הנציב וביער השלום נשתמרה האמה היטב וניתן לראות את מהלכה המקורי ואת צינור החרס שהותקן בתקופה העות'מאנית.

### מערות קברים
במורדות הצפוניים של רכס ארמון הנציב, לאורך נחל אצל, נחצבו מערות קבורה רבות המתוארכות לתקופת הבית השני. המערות חצובות באדריכלות הקברים האופיינית לתקופה זו, ובהן כוכי קבורה, כוכי ליקוט ומקמרים ולפניהן חצרות חצובות בסלע. בכמה מן המערות התגלו גלוסקמאות. המערה שזכתה לפרסום הרב ביותר היא זו המכונה "מערת כייפא". במערה זו התגלו 12 גלוסקמאות מעוטרות שמחציתן שלמות ועל חמש מהן חרותים שמות. על אחת מהן מופיע השם יהוסף בר קפא ובצידה האחר יהוסף בר קיפא. גילוי זה עורר עניין רב בשל הקשר האפשרי של משפחת הנקברים במערה זו לכוהן הגדול קיפא שבחצרו נעצר ישו הנוצרי והוסגר לרומאים, אף שאין ראיה מוחלטת לקשר זה.

## מרכז המבקרים
עמותת אלע"ד מפעילה מרכז מבקרים במתחם קק"ל ביער, הכולל מתחמי לינה ולינת שטח, ובו מסתיימת אומגת מצפה דוד, האומגה הארוכה בישראל שראשיתה במצפה דוד שבארמון הנציב ואורכה 731 מטרים. 

## קישורים חיצוניים

* יער השלום באתר רשות העתיקות

## הערות שוליים

קטגוריה:מזרח ירושלים
קטגוריה:ירושלים: גנים ופארקים
השלום
קטגוריה:אבו תור
קטגוריה:רכס ארמון הנציב
צ'חאלתה (נהר)

נהר **צ'חאלתָה** (בגאורגית: **ჩხალთა**) הוא נהר באבחזיה גאורגיה הזורם בין הרכס הראשי של הרי הקווקז המערבי לבין רכס הרי צ'חאלתה. הוא מתמזג עם הנהרות אדנגה ומארוח וזורם יחד עימם לנהר קודורי בגובה של 600 מטר מעל פני הים נמצא הכפר צ'חאלתה, שעד ליולי אוגוסט 2005 היה מקום מושבה של מיליציית מונאדירה.

ערוץ הנהר עמוק וחשוך, ומאופיין בצמחייה צפופה של יערות עצי אורן, אשור ואשוח. הנהר זורם בינות להרים החשובים ביותר בקווקז המערבי: דומבאי-אולגן המתנשא לגובה 4,047 מטר ו-17 הרים שפסגתם גבוה מ-3,000 מטר מעל פני הים, כולל מארוחה-באשי, אצאוט, סופרודז'ו ופטיש.

בחפירות ארכאולוגיות באגן צ'חאלתה נתגלו דולמנים.

## מקורות
* ניקולאי בונדרייב (1981), **[http://www.abkhaziya.org/books/mountabkhazia.html בהרי אבחזיה]**, 
* מפות טופוגרפיות,  ו-

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גאורגיה: נהרות
קטגוריה:אבחזיה: נהרות
קטגוריה:קווקז: נהרות
מספר נגיע

בתורת המספרים, מספר טבעי שהוא סכום המחלקים האמיתיים של מספר כלשהו נקרא "**מספר נגיע**", ומספר שלא ניתן להציג בצורה הזו הוא "**מספר בלתי נגיע**". לדוגמה, 4 הוא "נגיע" משום שהוא שווה לסכום המחלקים של 9, מלבד 9 עצמו (היינו 1+3). לעומת זאת, 2, 5, 52 ו- 88 אינם נגיעים. 

מקובל לסמן את הפונקציה המסכמת את המחלקים של n בסימן \ \sigma(n), וכך המספרים הנגיעים הם אלו השייכים לקבוצה \ \{\sigma(n)-n\}; השאר הם בלתי נגיעים.

המתמטיקאי פאול ארדש הוכיח שישנם אינסוף מספרים בלתי נגיעים. כל מספר מהצורה \ p+q+1 (כאשר p ו-q ראשוניים שונים) הוא סכום מחלקים (של pq) ולכן נגיע. מגרסה מעט חזקה של השערת גולדבך (לפיה כל מספר זוגי הוא סכום של שני ראשוניים **שונים**), נובע לפיכך שכל מספר אי-זוגי מלבד 5 הוא נגיע. כל מספר הגדול ב-1 ממספר ראשוני *p* הוא בהכרח נגיע כי הוא שוה לסכום המחלקים של *p*2. גם המספרים המשוכללים הם נגיעים, בהיותם שווים לסכום המחלקים האמיתיים של עצמם.

## קישורים חיצוניים
* 
* הסבר (באנגלית) לקשר בין השערת גולדבך לטענה לפיה כמעט כל מספר איזוגי הוא נגיע, מאתר MathWorld
* 

נגיע
אולימפיאדת השחמט 1972

**[[אולימפיאדת השחמט]] ה-20** אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בסקופיה, שבמקדוניה, בין 18 בספטמבר ל-13 באוקטובר 1972. באולימפיאדה זו, תחרות לנשים התקיימה במקביל לתחרות הפתוחה.

## התחרות הפתוחה
### תוצאות הגמר

### מדליות אישיות

### נבחרת ישראל

באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
* שמעון כגן (2425) 5+,5=,7-
* יאיר קריידמן (2455) 7+,9=,2-
* עוזי גלר (2330) 1+,1=,5-
* אברהם קלדור 10+,5=1- – מדליית כסף אישית
* עמיקם בלשן 10+,6=0- – מדליית כסף אישית
* שמואל פרידמן 6+,3=,1-

הנבחרת סיימה במקום 18.

להלן התוצאות הקבוצתיות:
* מוקדמות
** נגד אירלנד 1:3 – ניצחון
** נגד מונגוליה 2:2 – תיקו
** נגד צ'כוסלובקיה 3:1 – הפסד
** נגד פורטוגל 2:2 – תיקו
** נגד ספרד 2.5:1.5 – הפסד
** נגד הונג קונג 0.5:3.5 – ניצחון
** נגד מלזיה 0:4 – ניצחון
* גמר ב'
** נגד הפיליפינים 2.5:1.5 – הפסד
** נגד איטליה 1.5:2.5 – ניצחון
** נגד אוסטריה 1.5:2.5 – ניצחון
** נגד קולומביה 2:2 – תיקו
** נגד יוון 0.5:3.5 – ניצחון
** נגד פרו 2:2 – תיקו
** נגד אלבניה 0:4 – ניצחון
** נגד בלגיה 1:3 – ניצחון
** נגד אינדונזיה 0.5:3.5 – ניצחון
** נגד קובה 2:2 – תיקו
** נגד קנדה 1:3 – ניצחון
** נגד איסלנד 1:3 – ניצחון
** נגד נורווגיה 0.5:3.5 – ניצחון
** נגד אנגליה 2.5:1.5 – הפסד

## התחרות לנשים

**אולימפיאדת השחמט ה-5 לנשים** התקיימה במקביל לתחרות הפתוחה.

### תוצאות הגמר

### מדליות אישיות

### נבחרת ישראל
בתחרות זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
* פרידה רבינוביץ 2+ 4= 3-
* לידיה גל 3+ 2= 0- – מדליית כסף בלוח השני
* ס. קלוגס 0+ 0= 3-
* משתתפת לא ידועה 2+ 3= 0-

הנבחרת סיימה במקום 18.

תוצאות מוקדמות:
* נגד מונגוליה 1:1 – תיקו
* נגד בולגריה 2:0 – הפסד
* נגד רומניה 1.5:0.5 – הפסד
* נגד שווייץ 1:1 – תיקו
* נגד ברזיל 1.5:0.5 – הפסד

גמר ג':
* נגד שווייץ 1:1 – תיקו
* נגד סינגפור 1:1 – תיקו
* נגד יפן 0:2 – ניצחון
* נגד אירלנד 0.5:1.5 – ניצחון
* נגד סקוטלנד 0.5:1.5 – ניצחון
* נגד פינלנד 0.5:1.5 – ניצחון

## קישורים חיצוניים

* מידע על התחרות הפתוחה, באתר אולימפבייס 
* -מידע על תחרות הנשים, באתר אולימפבייס 

קטגוריה:אולימפיאדת שחמט
קטגוריה:סקופיה: ספורט
קטגוריה:תחרויות שחמט ב-1972
קטגוריה:תחרויות שחמט ביוגוסלביה
סינגל (אמסטרדם)

[ממוזער|שמאל|250px|דוכני ה[בלומנמארקט (שוק הפרחים) צפים על הסינגל.]]
[ממוזער|שמאל|250px|[הכנסייה הלותרנית העגולה.]]
ממוזער|250px|מפת אמסטרדם משנת 1544 לערך, העיר מוקפת על ידי תעלת הסינגל
ה**סינגל** (בהולנדית: **Singel**) היא תעלה אשר הקיפה את העיר אמסטרדם שבהולנד במהלך ימי הביניים ושימשה כחפיר הגנה עבור העיר עד שנת 1585 עת גדלה העיר והתפשטה מעבר לתעלה. התעלה עוברת ממפרץ האיי בסמוך לתחנת הרכבת המרכזית של אמסטרדם, עד כיכר מונטפליין שם נפגשת התעלה עם נהר האמסטל. כיום הסינגל היא הפנימית מבין התעלות המעגליות של העיר אמסטרדם. 

על גדת התעלה ממוקמת הכנסייה הלותרנית הישנה שנבנה בין השנים 1632–1633, הכנסייה הלותרנית העגולה ("הכנסייה הלותרנית החדשה") שנבנתה בין השנים 1668–1671, הספרייה של אוניברסיטת אמסטרדם, וכן הבלומנמארקט - שוק הפרחים של אמסטרדם הממוקם על גדות התעלה, כאשר חלק מדוכני השוק הם רפסודות הצפות על התעלה.

## שמות התעלה

עד המאה ה-15 נודעה התעלה בשם סטדחראכט (Stedegracht - "תעלת העיר"). במהלך המאה ה-17 כונתה התעלה בשם קונינגסחראכט (Koningsgracht - "תעלת המלך" על שמו של המלך אנרי הרביעי, מלך צרפת אשר צידד ברפובליקה ההולנדית בתקופה זו). מקטע התעלה שבין הספאו לבין הליינבאנסטך (Lijnbaanssteeg) כונה בעבר "רציף לונדון" (Londense Kaai - "לונדנסה קאי") או "הרציף האנגלי" (Engelse Kaai - "אנגלסה קאי"), מאחר שעגנו באזורו בעיקר ספינות שהפליגו בין אמסטרדם לבין לונדון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמסטרדם: תעלות
שק

[ממוזער| [חזקיהו, לבוש *בשק*, פורס את המכתב לפני ה'. ( מלכים ב' יט )]]
**שק** הוא בד ארוג גס, עשוי בדרך כלל משיער עיזים או גמלים.

שק יצא להתפרש כבגד עשוי מבד כזה, שנלבש כאות אבל או על ידי בני ישראל . זה היה גם סימן של כניעה (מלכים א' כ' 31–32), או של צער והשפלה עצמית (מלכים ב' יט, א'), ונלבש מדי פעם על ידי הנביאים . לעיתים קרובות זה קשור לאפר.
*[[האנציקלופדיה היהודית]]* משנת 1906 אומרת שאין תיאור מדויק של הבגד בתנ"ך. לפי אדולף קמפהאוזן, השק היה כמו שקית תירס עם פתח לראש, ועוד לכל זרוע, פתח שנעשה בבגד מלמעלה למטה. קארל גרינייזן חשב שהוא דומה לגלימה שעירה שבדואים לבשו. פרידריך שוואלי טען שזה היה רק בד החלציים. שוואלי ביסס את דעתו על כך שהמקר משתמשת בשורש חגר בתיאור לבישת הבגד (ראה יהושע א, ח; ישעיהו ג:24, ט"ו:8, כ"ב:12). ; ירמיהו ו':26, 49:3). מהדקים אותו סביב המותניים ("שים במותנים", בראשית ל"ז, ל"ד; "העלה על מותנים", עמוס ח, י), בעוד, בתיאור הורדת השק, המילים "פיתוח אותי". משמשים -אל משנים (ישעיהו כ,ב). לפי מלכים א' כ"א 27 ומלכים ב' ו' 30, הוא נלבש ליד העור.

בתקופות מאוחרות יותר לובשים אותו למטרות דתיות בלבד, בהזדמנויות יוצאות דופן או בטקסי אבל. ישעיהו לא לבש דבר אחר, ואלוהים ציווה אותו ללבוש את זה (ישעיהו כ, ב).

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסטיל
סמל מלאווי

**שלט האצולה של [[מלאווי]]** מבוסס על סמל קודם של המושבה הבריטית ניאסלנד. הסמל נתמך על ידי אריה (משמאל) ונמר (מימין), מתחתיהם נמצא קלף ועליו כתוב המוטו של המדינה: "אחדות וחופש".

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלאווי: סמלים לאומיים
מלאווי, סמל

מלאווי
קטגוריה:אריות בסמלי מדינות
קטגוריה:נמר בתרבות
בן ציון ורבין

שמאל|ממוזער|250px|מחלקת ילדים בבית חולים הדסה. מימין: ד"ר ורבין הצעיר
**בן ציון ורבין** (23 בינואר 1913 – 7 בדצמבר 2009) היה רופא ילדים ישראלי אשר כיהן במשך שנים רבות כמנהל מחלקה בבית החולים הדסה בתל אביב. ורבין כיהן, בין היתר, כפרופסור לרפואת ילדים בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.

## ביוגרפיה
בן ציון ורבין נולד בעיר אומסק שבסיביר ליוסף ורבין. בגיל חמישה חודשים עלה לארץ ישראל עם משפחתו שהתגוררה בתחילה בשכונת נווה צדק, שם עברה עליה מלחמת העולם הראשונה. עם גמר הלחימה עברה המשפחה להתגורר ברחוב אלנבי בתל אביב. בשנת 1923 עברה המשפחה להתיישבות חלוצית ביישוב באר יעקב.

ורבין למד בגימנסיה העברית "הרצליה" אותה סיים ב-1930, ובשנת 1931 נסע לרומא ללימודי רפואה בספיאנצה - אוניברסיטת רומא, אותם סיים בשנת 1937.
לאחר גמר הלימודים נסע לווינה לקבלת ייעוץ רפואי, ובזמן שהותו בעיר היה עד לכניסתו של היטלר לווינה באפריל 1938 ואף עמד מטרים ספורים מן הצורר עת זה נשא את נאומו.

עם שובו לארץ ישראל שימש רופא של הקיבוצים עין גב, נען ואחרים כאשר במקביל, כחבר "ההגנה", שימש אחראי השירותים הרפואיים באזור. בתחילת שנות הארבעים עבר השתלמויות רפואיות בבילינסון ובית חולים העמק.
בשנת 1943 שב לתל אביב, רכש דירה בשדרות רוטשילד והחל לעבוד במחלקת הילדים של בית החולים העירוני תחת הנהלתו של פרופסור לודוויג פרדיננד מאייר. בין השנים 1948-1945 היה אחראי לשרותי רפואת הילדים הציבורית של העירייה. במאי 1948 קיבל פרס מעירית תל אביב על מחקר רפואי שלו.

בשנת 1949 התמנה למנהל מחלקת ילדים ב' בבית החולים, משרה אותה מילא עד פרישתו ב–1981. בשנת 1949 התמנה כאחראי לשרותי רפואת הילדים במשלחת הרפואית שאורגנה על ידי הסוכנות היהודית לטיפול בעולי צפון אפריקה בתחנת הביניים, מרסיי אשר בצרפת.

במהלך השנים מילא שורה של תפקידים חשובים בממסד הרפואי הישראלי, בהם יו"ר האיגוד לרפואת ילדים בישראל בין השנים 1975-1972. ורבין מונה לפרופסור קליני באוניברסיטת תל אביב בשנת 1973, וב-1979 מונה לפרופסור מן המניין קליני לרפואת ילדים. בין השנים 1981-1976 היה ראש החוג לרפואת ילדים.

כמנהל מחלקת ילדים חינך והכשיר עשרות רופאי ילדים ופרסם מעל 50 עבודות מדעיות בעיתונות הרפואית בישראל ומחוצה לה.
במקביל לפעילותו בישראל היה מרצה אורח באחדים מבתי החולים לילדים המפורסמים בעולם, בהם בית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין בניו יורק.

פועלו זכה להערכה רבה הן מטעם עמיתיו, שבחרו בו כיקיר החברה הישראלית לפדיאטריה קלינית (חיפ"ק), והן על ידי הממסד ובעיקר עיריית תל אביב שהעניקה לו את פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית בשנת 1987 ותואר יקיר העיר תל אביב בשנת 1994.

ורבין היה נשוי לפניה לבית טאובה (עד למותה) ונולדו להם שני ילדים: בת, דורית, שנישאה לפוליטיקאי יוסי שריד ובן, ד"ר נחום ורבין הנשוי לשחקנית בתיה ברק. הבן הוא כירורג והיה רופא מוצב המזח במלחמת יום הכיפורים, ונפל בשבי המצרי. נכדתו של בן ציון היא המתרגמת והעורכת רנה ורבין, ונכדו הוא הסופר ישי שריד. אחיו הוא יהושע ורבין.

נפטר בגיל 96.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:רופאי ילדים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: רפואה
קטגוריה:תל אביב-יפו: רפואה
בן ציון
קטגוריה:זוכי פרס סולד
קטגוריה:סגל בית החולים הדסה תל אביב
קטגוריה:סגל מרכז רפואי העמק
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1994
קטגוריה:רופאי ילדים ביישוב
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי ספיינצה – אוניברסיטת רומא
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:באר יעקב: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
וסט היילנד ויי

שמאל|ממוזער|250px|מעבר ההרים Devil's Staircase
**וסט היילנד ויי** (באנגלית: **West Highland Way**; בתרגום חופשי לעברית: "דרך הרמות המערבית") הוא טרק פופולרי בסקוטלנד באורך 152 קילומטרים. המסלול מתחיל במילגאי, צפונית לגלאזגו, ומסתיים בפורט ויליאם שבהיילנדס. כ-85,000 איש הולכים לאורך המסלול בכל שנה.

## המסלול
180px|ממוזער|שילוט עם סמל המסלול

המסלול עובר בדרכים עתיקות רבות, דרכי הובלת בקר, דרכים צבאיות ודרכי כרכרה ישנות. מקובל ללכת את המסלול מדרום לצפון שכן החלקים הדרומיים של המסלול נחשבים לקלים ומתונים יותר ואילו החלקים הצפוניים להרריים וקשים יותר ובשל כך דורשים הכנה פיזית המושגת על ידי הליכה בחלקים הדרומיים.

המסלול מתחיל רשמית במרכז העיירה מילגאי, מקום בו מוצב אובליסק גרניט גדול המשמש לסימון נקודת ההתחלה. רוב המטיילים מגיעים דרך תחנת הרכבת הסמוכה. מאלייג היא עיירה על הגבול הצפוני של אזור גלאזגו העירוני, כך שהמסלול ממשיך בשטחים פתוחים. המסלול ממשיך בדרכי עפר, מסילת רכבת נטושה, דרך פארק המלכה אליזבת ומגיע לבלמאה בלוך לומונד. מכאן, המסלול עוקב אחרי חופיו המיוערים והמבודדים של הלוך.

המסלול עולה צפונה לקריאנלריך ומשם צפון מערבה לטינדראם. צפונית לטינדראם הדרך נכנסת לגלן אורכי לפני המעבר דרך ראנוצ' מור והירידה לגלן קו. מכאן הדרך מטפסת במדרגות השטן (Devil's Staircase) ויורדת בתלילות לקינלוכלבן שבגובה פני הים. החלק האחרון עובר בהרי ממור על דרך צבאית ישנה ויורד לגלן נביס, משם לפורט ויליאם.

מטיילים רבים מסיימים את הטיול בטיפוס לפסגת ההר הגבוה בבריטניה - בן נוויס, הממוקם במרחק של כ-3 קילומטרים מן העיירה פורט ויליאם.

ההליכה במסלול מצפון לדרום נחשבת לקשה יותר מכיוון שהחלקים הצפוניים של השביל הרריים ומבותרים יותר ביחס לחלקים הדרומיים. ההולך צפונה נהנה בתחילת המסלול מקטעים מישוריים וסמוכים למקומות יישוב, אשר מאפשרים לו להתרגל להליכה לקראת הקטעים התלולים והמבודדים יותר בצפון.

## דרכי הגעה
את המסלול ניתן להתחיל משני הקצוות שלו- מילגאיי בדרום או פורט ויליאם בצפון. כמו כן ניתן להתחיל את המסלול באמצע על ידי שימוש בתחבורה ציבורית לאחת מהעיירות שנחצות על ידי הדרך.

## לינה
לפי החוק הסקוטי ניתן ללון במחנאות בכל נקודה שאינה שטח פרטי או אתר מורשת וכל עוד המטייל פועל לפי קוד השמירה על איכות הסביבה. לפיכך הלינה לאורך המסלול מתאפשרת לכל אורכו מלבד מקטע של 22 ק"מ (15 מייל) בין דריימן לרובדנדרון, לאורך הגדה המזרחית של אגם לוך לומונד, שבה היא אינה מתאפשרת על מנת שהאזור יוכל להשתקם עקב שימוש פוגעני ומשחית בסביבה. לאורך השטח המדובר אסור לישון מחוץ לאתרים מוסדרים ואסור לשתות אלכוהול.

מלבד מחנאות מציעה הדרך אפשרויות לינה רבות- הוסטלים, בקתות (המכונות בעגה המקומית "בות'י"), חדרי אירוח, B&B ועוד. בשיא העונה (יוני-אוגוסט) מומלץ להזמין מקום לינה מספר ימים מראש עקב מספר המטיילים הרב הגודש את המסלול בתקופה זו.

משך ההליכה בטרק אורך כשבעה ימים.

## המרוץ
מאז 1991, כל שנה מתקיים מרוץ לאורך המסלול מדרום לצפון. המרוץ מתחיל באחד לפנות בוקר ביום שבת באמצע חודש יוני. הרצים עוברים את 153 הקילומטרים ללא הפסקה. שיאן המהירות הנוכחי הוא ג'אז בראג עם זמן של 15:44:50 שנקבע ב-24 ביוני 2006. שיאנית המהירות היא קאגי המילטון עם זמן של 17:16:20 שנקבע ב-2007.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר המרוץ
* 

קטגוריה:סקוטלנד: גאוגרפיה
קטגוריה:אירופה: דרכים וכבישים
קטגוריה:טרקים
קטגוריה:היילנדס
קאסאטו מארו

**קאסאטו מארו** (ביפנית: **笠戸丸**; בתעתיק לועזי: **Kasato Maru**) הייתה אונייה מעורבת לנוסעים ומשא, שהסיעה בשנת 1908 את קבוצת המהגרים הראשונה מיפן לברזיל בעקבות הסכם שנחתם בין שתי המדינות.

שמאל|ממוזער|250px|"קאסאטו מארו" בנמל סנטוס
## ראשית תולדותיה
בסוף שנת 1899 תכננה חברת הספנות הבריטית Pacific Steam Navigator Company לבנות מספר אוניות קיטור על מנת לחדש את צי האוניות שלה. מבין האוניות שנבנו היו צמד אוניות תאומות, "פוטוסי" (Potosi) ו"גליסיה" (Galicia), שנבנו במספנות ויגאם ריצ'רדסון (Wigham Richardson), בסמוך לניוקאסל. "פוטוסי" הושקה ביוני 1900 ונועדה להיות אונייה מעורבת לנוסעים ולמשא. עוד בטרם הפליגה תחת שם זה נרכשה "פוטוסי" על ידי הדוברופלוט הרוסי, והותאמה להובלת חיילים, כ-2,000 במספר. היא יצאה לנמל אודסה בספטמבר 1900 כשהיא נושאת שם חדש: "קאזאן". ברוסיה צורפה "קאזאן" לצי המזרח הרחוק של רוסיה.

עם פרוץ מלחמת רוסיה–יפן הוסבה "קאזאן" לאוניית בית-חולים והוצבה בפורט ארתור. כשנפלה פורט ארתור לידי היפנים (בשנת 1905), עברה "קזאן" לידי הצי הקיסרי היפני ושמה הוסב ל-"קאסאטו מארו". הספינה הותאמה להובלת נוסעים והיא החזירה את החיילים שלחמו במנצ'וריה ליפן. בשנה שלאחר מכן נערכו בספינה שינויים במספנות טוקיו קיסן (Tokyo Kisen), והיא חנכה את הקו החדש בין יפן והחוף המערבי של אמריקה הדרומית. ה"קאסאטו מארו" הובילה מהגרים יפנים להוואי (ב-1906) ולמקסיקו (ב-1907).

## הובלת מהגרים לברזיל
בשנת 1906 חתמו ממשלות ברזיל ויפן על הסכם, שהפך לאחר מכן לברית ידידות בין שתי המדינות ואפשר הגירת יפנים לברזיל על מנת לשמש כפועלים חקלאיים. בשנת 1908 הסיעה "קאסאטו מארו" את קבוצת המהגרים היפנים הרשמית הראשונה לברזיל. המסע החל ב-28 באפריל 1908 בנמל קובה והסתיים כ-50 ימים לאחר מכן, ב-18 ביוני 1908, בנמל סנטוס שבמדינת סאו פאולו. במסע זה הובילה "קאסאטו מארו" 165 משפחות שמנו 781 איש ואישה, אשר היו בדרכם לעבודה באחוזות הקפה הגדולות שבמערב המדינה. על אף שמהגרים בודדים מיפן הגיעו לברזיל קודם ל"קאסאטו מארו", ואף הקימו יישוב חקלאי קטן במדינת ריו דה ז'ניירו, הרי ש"קאסאטו מארו" ציינה את תחילתה של הגירה רציפה של יפנים לברזיל, ועל כן נחשבת לתחילת דרכה של קהילת הברזילאים יפניים.

## במלחמת העולם השנייה
ב-1942 גויסה "קאסאטו מארו" על ידי ממשלת יפן לצי המלחמתי כסיירת עזר (auxiliary cruiser). ב-9 באוגוסט 1945 הופצצה הספינה על ידי שלושה מטוסים סובייטים וטבעה בים ברינג בקרבת חצי האי קמצ'טקה. טרופת האונייה נמצאת בעומק של כ-18 מטרים והיא במצב טוב.

## קישורים חיצוניים

*היסטוריה של קאסאטו מארו 

קטגוריה:ברזיל: היסטוריה
קטגוריה:אוניות מלחמה רוסיות במלחמת רוסיה–יפן
קטגוריה:ספינות מלחמה יפניות במלחמת רוסיה–יפן
קטגוריה:אוניות נוסעים
קטגוריה:הגירה
קטגוריה:אוניות מלחמה יפניות שטובעו
קטגוריה:אוניות מלחמה יפניות במלחמת העולם השנייה
משמרות זה"ב בישראל

שמאל|ממוזער|משמרות הזה"ב בישראל
[ממוזער|משמרות זה"ב ב[עופרה]]
**משמרות זהירות בדרכים** (בראשי תיבות: **משמרות זה"ב**) הם מתנדבים (בדרך כלל צעירים, תלמידים) שתפקידם לשמור שתלמידי בתי הספר יחצו בבטחה את הכבישים המובילים לבית הספר.

בישראל, חברי משמרות הזה"ב עוברים הדרכה מאת שוטרי משטרת ישראל ומוסמכים לצאת לכבישים בהם מסומנים מעברי חצייה ולהקפיד על כך שבעת חציית הולכי רגל, יעצרו כלי הרכב שבכביש. לרוב ניתן לזהות את חברי משמרות הזה"ב באמצעות המעילים מחזירי האור, ותמרור ה"עצור" שבידיהם.

בשנת הלימודים תשס"ג פעלו 60% מתלמידי כיתות ה'-ו' במשמרות הזה"ב.

## היסטוריה
ארגון "משמרות הזה"ב בישראל" החל את פעילותו בירושלים בחודש אוקטובר 1948. קלמן רביב (ריבק) שהיה מורה לספורט בבית הספר "תחכמוני" ביחד עם סמל המשטרה, אברהם מוזס הגו את הרעיון ובסיוע מנהל בית הספר מרדכי ינון הקימו את "משמר הביטחון" לשעות שבהן התלמידים מגיעים ועוזבים את בית הספר. שמונה תלמידי כיתה ח' היו הראשונים שהוכשרו לתפקיד. משם התפשט הרעיון לשאר בתי הספר בירושלים ובהמשך לכל הארץ. כחצי שנה לאחר מכן הקים השוטר דני רוזוב בתל אביב את "משטרת ילדים למשמר הביטחון" בשנת 1949 . ב-30 במרץ 1949, הסתיים הקורס הראשון בגימנסיה הרצליה בו הוכשרו 130 תלמידים בני 12–14 לבצע את תפקידם.
בשנת 1952 החליט מנכ"ל משרד החינוך, ברוך בן יהודה, להקים במשרד מחלקה שתעסוק בבטיחות בדרכים. קלמן רביב שהגה את רעיון משמרות הבטיחות מונה לרכז את הנושא במחוז ירושלים.

## הדרכת משמרות זה"ב
בשנת הלימודים תשס"ג עסקו בהכשרת תלמידים בנושא משמרות הזהירות בדרכים כ-30 שוטרות הדרכה. מרכז מידע ומחקר של הכנסת הגיש בשנת 2003 דו"ח לוועדת החינוך והתרבות אשר ממצאיו מעלים כי כמות זו של מדריכים אינה מספקת עבור כלל בתי הספר הזקוקים להדרכה. שנה לאחר מכן לא הדריכו מדריכות אזרחיות ומורות חיילות בתוכנית משמרות הזה"ב.
בשנת 2007 הדריכו 57 שוטרות הדרכה ב-794 בתי ספר בישראל. נוסף על התפקיד של שמירת ביטחונם של הולכי הרגל בדרך, תפקיד משמרות הזה"ב עשוי ללמד את התלמידים המתנדבים בו מידה של אחריות אישית.

הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים מפעילה יחד עם משרד החינוך את פעילויות ההסברה בבתי הספר ובגני הילדים. הרשות אף נטלה על עצמה את הטיפול ברישום דו"חות האזהרה שמכינים ילדי משמרות הזה"ב. המועצה משגרת מכתבי אזהרה ומכתבים אישיים לנהגים, שדווח עליהם כי עברו עבירה. למרות קיצוץ בתקציבי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים בסוף שנת הלימודים תשס"ח, פעילות משמרות הזהב לא הופסקה.

## קישורים חיצוניים

*  הדרכת תלמידים לזהירות בדרכים, יומני כרמל יולי 1951
*  "הנוער על משמר הביטחון בדרכים", יומני כרמל יוני 1954 (התחלה 1:18)

## הערות שוליים

קטגוריה:בטיחות ילדים
קטגוריה:ישראל: רווחת הילד
קטגוריה:ישראל: חינוך
קטגוריה:בטיחות בתחבורה בישראל
קטגוריה:בית ספר
ההיילנדס הסקוטיים

[שמאל|ממוזער|250px|[היילנד (סקוטלנד)|מחוז הרמה (Highland) בסקוטלנד]]
שמאל|ממוזער|250px|ההיילנדס והלולנדס הסקוטיים
**ההיילנדס הסקוטיים** (או הרמה הסקוטית, באנגלית: **Scottish Highlands**, בגאלית סקוטית: **A' Ghàidhealtachd**) הם אזור הררי היסטורי בצפון מערב סקוטלנד. אזור ההיילנדס משתרע על פני כמעט 10,000 קמ"ר, מאוכלס בדלילות ומאופיין ברכסי הרים רבים, בתוכם ההר הגבוה באיים הבריטים, בן נוויס. בעבר, היה האזור מאוכלס יותר, אך מאז המהפכה התעשייתית החל תהליך של הגירה מסיבית מהאזור לחלקים העירוניים של סקוטלנד. האוכלוסייה מונה כ-234,000 תושבים, המדברים שלוש שפות: אנגלית, סקוטית וגאלית. מבחינה תרבותית, נבדלת הרמה משפלת סקוטלנד ("Lowlands") במספר מאפיינים: רוב הרמה שייכת לאזור שהיה דובר גאלית סקוטית; וישנו דמיון מסוים בין התרבות המקומית לזו האירית – שפה גוידלית, ענפי ספורט ייחודיים ומוזיקה קלטית.

## כלכלה
ההיילנדס הוא האזור הגדול ביותר בייצור הוויסקי של סקוטלנד, בו מעל 47 מזקקות. זה גם הופך את האזור למוקד תיירותי, עם תיירים רבים המעוניינים לטעום את התוצרת המקומית.

בהיילנדס יש גם תעשיית עץ מרשימה, המספקת ניסור, ייצור עיסת נייר, וייצור סחורות בעלות ערך גבוה יותר.

הים שמסביב להיילנדס הוא העשיר בעולם בדגה.
### שביל וסט היילנד ויי
וסט היילנד ויי הוא שביל הליכה שאורכו 154 קילומטרים (96 מיילים) וחוצה את מערב ההיילנדס מדרום לצפון. השביל מתחיל בעיירה  ומסתיים בעיירה פורט ויליאם. השביל נחשב ליפה ביותר בבריטניה ועובר דרך מספר עיירות ציוריות וכן לאורכו של לוך לומונד. נהוג לצעוד את השביל בשבעה ימים כששיא עולם בריצת הרים עומד על 15 שעות מדרום לצפון.

לאורך השביל סימון ברור והוא נוח למטיילים כיוון שהעיירות בדרך מתאימות לקליטת תיירים: מסעדות, פאבים, בתי מלון ואכסניות ולרוב סופרמרקטים שמחזיקים במפת השביל ושאר ציוד דרוש.

## דת
הרפורמציה הסקוטית של 1560, שהחלה בשפלה, חדרה במידה מועטה לחלקים הגבוהים של הארץ. הקתוליות נשארה הדת השלטת ברוב חלקי האזור, לעומת הפרוטסטנטיות הבריטית שהתפשטה ביתר הארץ.

## גלריית תמונות

קובץ:Loch Gairloch.jpg
קובץ:Kyle of Durness.jpg
קובץ:Loch Long.jpg
קובץ:Scotland single track road.jpg
קובץ:Blaven geograph.jpg
קובץ:Inverness Ness Footbridge 15760.JPG
קובץ:Loch Maree.jpg
קובץ:Smoo Cave-Second Chamber.jpg
קובץ:Cape Wrath lighthouse.jpg
קובץ:N2_glenfinnan_viaduct.jpg
קובץ:Saddle and sgurr na sgine 06-07 086.jpg
קובץ:Loch_Scavaig,_Skye.jpg
Eilean Donan castle - 95mm.jpg


## ראו גם
* מחוז היילנד

## קישורים חיצוניים

* The Highland Council
* Am Baile – Highland History and culture
* Walk Highlands
* רמי דברת, היילנדס – אזור ההר של סקוטלנד, באתר GoTravel
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:סקוטלנד: גאוגרפיה
שצ'י

**שצ'י** (רוסית: **Щи**, הגייה היסטורית "שְׁצִ'י", הגייה מודרנית "שִׁי"; אוקראינית: **Щі** "שְׁצִ'י") הוא מרק רוסי עממי העשוי בעיקר מכרוב. 

שצ'י הוא המנה הראשונה הנפוצה במטבח הרוסי במשך מאות בשנים – בין בגרסאותיו הדלות, המבוססות על כרוב ובצל בלבד, והנפוצות בקרב פשוטי העם, ובין בגרסאות העשירות העתירות בבשר ובשמנת חמוצה. טעמו הייחודי של השצ'י מתקבל מכך שמותירים אותו בתנור למשך שעות רבות לאחר תום בישולו.

מרק זה כה נפוץ עד אשר נוצרו סביבו פתגמים כגון "щи да каша — пища наша" (ברוסית: "שי דא קאשה - פישה נאשה", תרגום לעברית: "שצ'י ודייסה - מזוננו").

ישנם מגוון של מתכונים לשצ'י, אך כולם מבוססים על מספר מרכיבים עיקריים:
* כרוב
* בשר כלשהו, המוחלף לעיתים נדירות ביותר בדגים או בפטריות
* גזר או שורש סלרי
* תבלינים כשמיר, בצל, סלרי, עלי דפנה, שום ופלפל
* מרכיב חמוץ ככרוב כבוש, תפוחים חמוצים, שמנת חמוצה או מי ירקות כבושים

נהוג לאכול את השצ'י עם שמנת חמוצה מעליו, בליווי לחם שיפון.

בימים הרבים בלוח השנה הרוסי העממי בהם אוסרת הכנסייה האורתודוקסית לאכול בשר ומוצרי חלב,  מכינים שצ'י צמחוני.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מרקים
קטגוריה:המטבח הרוסי: מרקים
קטגוריה:מאכלים לאומיים
קטגוריה:מאכלי כרוב
הפארק הלאומי קהורנגי

**הפארק הלאומי קהורנגי** (באנגלית: **Kahurangi National Park**) הוא פארק לאומי בצפון-מערב האי הדרומי של ניו זילנד. הפארק משתרע על פני 4,515 קמ"ר, חוצץ בין חבל החוף המערבי למחוז טסמן ומהווה את הפארק הלאומי השני בשטחו בניו זילנד. שמו של הפארק נובע משמו המאורי של האזור, שמשמעותו "נכס יקר ערך".

הפארק כולל מגוון גדול של נופים, צמחייה ובעלי חיים. הפעילויות העיקריות בו הן חקר מערות, רפטינג והליכה בטרקים, ביניהם גם טרק ההיפי (Heaphy Track), שנחשב לאחד משבעת הטרקים המובילים של ניו זילנד (ה-Great walks).

## קישורים חיצוניים

* הפארק הלאומי קהורנגי- באתר ה-DOC, מחלקת השימור של ניו זילנד

קהורנגי
קטגוריה:האי הדרומי
אייריס וג'ון

**אייריס וג'ון** (באנגלית: **Iris**) הוא סרט משנת 2001 המספר את סיפורה של הסופרת האירית אייריס מרדוק ויחסיה עם ג'ון ביילי. הסרט משווה בין התקופה של ראשית יחסיהם כשמרדוק (בגילומה של קייט וינסלט) בעלת האישיות הכריזמטית והדומיננטית, וביילי בן זוגה המלומד והביישן (יו בונוויל) ובין התקופה המאוחרת יותר בחייהם, כאשר מרדוק (כעת בגילומה של ג'ודי דנץ') חולה במחלת אלצהיימר וביילי (בגילומו של ג'ים ברודבנט) מטפל בה בביתם שבצ'ורלברי רואד בצפון אוקספורד.

ריצ'רד אייר ביים את הסרט לפי ספר הזכרונות של ג'ון ביילי "קינה לאייריס". הסצנות על החוף צולמו בסאות'וולד שבסאפוק, מקום שהיה חביב על אייריס מרדוק.

ברודבנט זכה על תפקידו בסרט בפרס האוסקר כשחקן משנה הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר. ג'ודי דנץ' הייתה מועמדת לאוסקר בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר, וקייט וינסלט הייתה מועמדת בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר.

## תקציר העלילה
כאשר אייריס מרדוק הצעירה פוגשת את ג'ון ביילי, חבר ללימודים באוניברסיטת אוקספורד, היה הוא צעיר תמים העומד נבוך בפני האישה החופשייה בדעותיה, אישיותה הכובשת וכשרונה האמנותי הבולט. כמה עשורים אחר כך לא השתנה הרבה ביחסיהם, השניים חיים ביחד וג'ון מסור לאשתו המפורסמת. כאשר אייריס מתחילה לסבול מאמנזיה ומשטיון, ג'ון בחוסר תקווה ובתסכול רב מנסה לטפל בה. עם הזמן מצבה מדרדר עם התגברות מחלת אלצהיימר.

## שחקנים ראשיים
* ג'ודי דנץ' - אייריס מרדוק
* קייט וינסלט - אייריס מרדוק הצעירה
* ג'ים ברודבנט - ג'ון ביילי
* יו בונוויל - ג'ון ביילי הצעיר
* פנלופי וילטון - ג'נט סטון
* ג'ולייט אוברי - ג'נט סטון הצעירה
* טימותי וסט - מוריס
* סמואל וסט - מוריס הצעיר
* קריס מרשל - ד"ר גודג'ון

## קישורים חיצוניים
* 

**ביקורות**
* שירז גרד, איריס וג'ון, בכתב העת "שורה ראשונה", גיליון ראשון, 2003
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נכות באמנות
קטגוריה:זקנה בקולנוע
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי 2001
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים בריטיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת ג'יימס הורנר
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים
סאות'רן קומפורט

**סאות'רן קומפורט** (באנגלית: **Southern Comfort**) הוא ליקר פירות אמריקאי, העשוי מעשבים וויסקי המיוצר מאז 1874. הליקר מיוצר מתערובת של ויסקי, אפרסק, משמש, תפוז, וניל, סוכר וקינמון. תאגיד בראון-פורמן מחזיק במותג סאות'רן קומפורט.

הליקר זמין ב-50%, 38%, 35% וב-21% אלכוהול לנפח. באוסטרליה וניו זילנד הוא זמין רק ב-30%. נהוג לחשוב שהסאות'רן קומפורט מבוסס על בורבון, אך למעשה הוא מבוסס על תזקיק דגנים טבעי והצבע החום בא מהוספת צבע מאכל קרמל. לעומת זאת סאות'רן קומפורט רזרב הוא תערובת של סאות'רן קומפורט ובורבון בן 6 וחוזקו 40%.

סאות'רן קומפורט יוצר לראשונה על ידי ברמן אירי בשם מרטין וילקס הרון (Martin Wilkes Heron)  בשנת 1874.

## קוקטיילים
סאות'רן קומפורט משמש כבסיס למספר קוקטיילים. ביניהם, זיון איטי ונוח כנגד הקיר, "סאות'רן מיול, אלבמה סלאמר ועוד.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ליקרי עשבים
קטגוריה:ליקרים בטעם תפוז
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
מרומית שחורה

**מרומית שחורה** (שם מדעי: *Chlidonias niger*) היא מין עוף ימי מהסוג מרומית שבמשפחת השחפיתיים.

אורך גופה כ-25 סנטימטרים, מוטת כנפיה כ-60 סנטימטרים ומשקלה כ-60 גרם. חלקי גופה האחוריים, הגב והזנב, אפורים, ואילו הראש, החזה והבטן שחורים בקיץ והופכים אפורים לקראת החורף, כשרק הכיפה נותרת שחורה.

אזורי התפוצה של המרומית באירופה ואמריקה הצפונית, שם היא מקננת על גושי צומח צפים בביצות מים מתוקים. בחורף נודדות המרומיות מאירופה לאפריקה ומאמריקה הצפונית לחופים הצפוניים של אמריקה הדרומית.

בארץ ישראל תועדו בעבר כעשרים זוגות של מרומית שחורה שקיננו על "איים" צפים של צמחי קרנן טבוע במים הרדודים של אגם החולה, אולם מאז ייבוש החולה המרומית השחורה היא חולפת הנצפית לעיתים נדירות למדי במקומות לחים בעמקים הצפוניים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:שחפיתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: שחפיתיים
קטגוריה:עופות שחדלו לקנן בישראל
קטגוריה:ברזיל: עופות
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
קטגוריה:צרפת: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758