איש בלבוש מזרחי

**איש בלבוש מזרחי (ייתכן דן, אחד משנים־עשר בני יעקב)** הוא ציור שמן על לוח עץ מן המחצית הראשונה של המאה ה־17, המיוחס לבית המלאכה של רמברנדט ואולי לתלמידו פרדיננד בול. היצירה חתומה ומתוארכת בפינה השמאלית התחתונה "Rembrandt f. 164(1?)" ומתוארכת לשנות הארבעים של המאה ה-17. הציור מצוי כיום באוסף אוסף ליידן בניו יורק, והוא נחשב לאחד העותקים המוקדמים והאיכותיים ביותר של ציור מאת רמברנדט המתאר דמות בלבוש מזרחי.

## תיאור היצירה
250px|ממוזער|שמאל|איש בלבוש מזרחי (עוזיהו מלך יהודה שנפגע בצרעת)
הציור מציג דמות של גבר מבוגר ומזוקן בעל נוכחות מרשימה וסמכותית. הדמות עומדת לפני קיר אבן ווילון כהה, וידיה שלובות בעדינות בגובה המותניים. מבטה הישיר והחודר פונה לעבר הצופה, והבעתה המאופקת מעניקה לה תחושת כובד ראש וריכוז. אור המגיע מן הצד השמאלי העליון מאיר את פני הדמות ומדגיש את הקמטים העמוקים ואת מרקם העור, בעוד חלקים אחרים של הגוף נותרים בצל.

הדמות לבושה בלבוש מפואר המזוהה עם עולם המזרח הקדום או עם דמויות מקראיות. על ראשה טורבן לבן המעוטר בחוטי זהב, והיא עוטה גלימה בעלת שוליים פרוותיים, הסגורה באבזם מוזהב משובץ אבנים. הלבוש המפואר יוצר תחושה של עבר היסטורי ושל קשר לסיפורי המקרא.

ברקע הפנימי של החלל נראים פרטים נוספים המעמיקים את המשמעות של הסצנה. על שולחן מאחור מופיעים ספר פתוח וגולגולת, ולצדם פסל של נחש הכרוך סביב עמוד. פרטים אלו מרמזים על עיסוק בעניינים מוסריים וקיומיים ומעניקים לדמות ממד של התבוננות והרהור.

## סגנון וטכניקה
הציור הוא העתק כמעט זהה בגודלו ובביצועו לציור מאת רמברנדט משנת 1639 בקירוב, "איש בלבוש מזרחי (עוזיהו מלך יהודה שנפגע בצרעת)", השמור באחוזת צ'טסוורת באנגליה. האמן שיצר את העותק השתמש בפלטת צבעים הדומה לזו של רמברנדט, הכוללת גוני חום, אוכר, אפור ולבן.

משיכות המכחול משתנות בעוביין ובצפיפותן כדי לחקות את אופן הציור של רמברנדט. באזורים מסוימים הצבע נבנה בשכבות עבות ומרובדות, ובאזורים אחרים הוא מונח בשכבה דקה יותר. פני הדמות מעוצבים באמצעות משיחות מכחול בטוחות ולא ממוזגות, תוך שימוש בגוונים ורדרדים וצהבהבים להדגשת גשר האף ועצמות הלחיים. נקודות צבע לבנות קטנות נראות לאורך העפעף התחתון, ומשיחה חומה־אדמדמה מגדירה את קפלי העור מתחת לעין. הצללים בצד הימני של הפנים נוצרים בחלקם באמצעות השארת שכבת ההכנה של הלוח חשופה.

הטורבן מתואר באמצעות משיכות מכחול עבות היוצרות תחושה של מבנה חומרי מורכב. אף שהציור קרוב מאוד למקור של רמברנדט, קיימים גם הבדלים. בציור המקורי המעברים בין אור וצל רכים ומשולבים יותר, ואילו בגרסה שבאוסף ליידן ראש הדמות פונה קדימה באופן ישיר יותר והבעת פניה תקיפה ונחושה יותר.

## זיהוי הדמות
[250px|ממוזער|שמאל|[משתה בלשאצר (רמברנדט)|משתה בלשאצר, ציור מאת רמברנדט]]
[250px|ממוזער|שמאל|הפילובוף, ציור מאת [פרדיננד בול]]
זהותה של הדמות בציור המקורי של רמברנדט, ובעקבותיו גם בעותק שבאוסף ליידן, הייתה נתונה למחלוקת במחקר. במקורות מוקדמים תוארה הדמות לעיתים כ"רב" או כ"טורקי". חוקרים במאה ה־20 הציעו לזהותה עם דמויות מקראיות שונות, כגון משה או אהרן ואף עם האלכימאי והרופא פאראצלסוס.

בשנת 1948 הציע החוקר רוברט אייזלר לזהות את הדמות עם עוזיהו מלך יהודה, אשר לפי ספר דברי הימים נענש בצרעת לאחר שנכנס למקדש והקטיר קטורת. פרשנות זו התבססה על כתמים אפורים בעור פניו של הזקן בציור המקורי. עם זאת, כתמים אלו אינם מופיעים בגרסה שבאוסף ליידן ואף אינם נראים בהדפסים מן המאה ה־18 שנוצרו בעקבות הציור המקורי, דבר המטיל ספק בזיהוי זה.

חוקר האמנות כריסטיאן טימפל הציע לזהות את הדמות עם דן, אחד משנים עשר בני יעקב ואחד מאבות שבטי ישראל. הצעה זו נשענת על השוואה לתחריט המתאר את דן מתוך סדרת תחריטים של שנים־עשר בני יעקב מאת ז’אק דה־חן השני בעקבות קארל ואן מנדר. בתחריט זה מופיע דן בדמות מרשימה הלובשת טורבן גדול ומחזיקה מטה הכרוך בנחש, סמל לצדק ולשיפוט. ברקע הציור מופיע יצור דמוי נחש הכרוך סביב עמוד. נוכחותו של יצור זה תומכת בזיהוי הדמות עם דן, אחד משנים־עשר בני יעקב, הקשור במקרא לדימוי הנחש.

## השוואות ליצירות אחרות
[250px|ממוזער|שמאל|[איש עם טורבן, ציור מעשה ידי רמברנדט]]
הקומפוזיציה של הציור קשורה בראש ובראשונה לציורו של רמברנדט "איש בלבוש מזרחי (עוזיהו מלך יהודה שנפגע בצרעת)" משנת 1639 בקירוב, המשמש אבטיפוס ישיר לגרסה שבאוסף ליידן. הדמיון בין שתי היצירות ניכר הן במבנה הקומפוזיציה והן באופן הטיפול באור ובמרקם הבגדים, אף שבגרסה של אוסף ליידן ראש הדמות ניצב בזווית ישירה יותר והבעת פניה נחושה יותר.

רמברנדט הרבה לצייר דמויות בלבוש מזרחי בשנות השלושים והארבעים של המאה ה־17. כך למשל בציור איש בטורבן משנת 1632 מופיעה דמות בלבוש מפואר בעל מאפיינים דומים. לבוש מסוג זה הופיע גם ביצירות בעלות נושא מקראי, כגון משתה בלשאצר מן השנים 1636–1638, שבהן לבושו של המלך כולל טורבן לבן מפואר ואבזם מוזהב הדומים לפרטי הלבוש בציור זה.

הקומפוזיציה נקשרה גם לייצוגים גרפיים מוקדמים של דן. תחריטו של ז’אק דה־חן השני בעקבות קארל ואן מנדר, המתאר את דן מתוך סדרת "שנים־עשר בני יעקב", מציג דמות בעלת סמכות העומדת בחזית הסצנה ולצדה סמל הנחש הקשור לפסוק בברכת יעקב. הדמיון בין דמות זו לבין הדמות בציורו של רמברנדט סייע לחוקרים להציע את הזיהוי עם דן.

גם ביצירתו של פרדיננד בול "הפילוסוף" משנות הארבעים של המאה ה־17 ניכרת השפעת הקומפוזיציה של רמברנדט. הציור מציג דמות עטויה טורבן היושבת בחלל פנימי דומה, תוך שימוש בניגודי אור וצל כדי להדגיש את תווי הפנים ואת מרקם הבדים, מאפיינים המזכירים את המקור הרמברנדטי.

## העתקים וסדנת רמברנדט
הציור משקף את השפעתו הרבה של רמברנדט ואת חשיבות ההעתקה במסגרת עבודת סדנתו. תלמידים העתיקו את יצירותיו כדי ללמוד את דרכי הציור שלו, אך לעיתים נוצרו עותקים גם כדי לענות על הביקוש בשוק האמנות.

בדיקה דנדרוכרונולוגית של לוח העץ מצאה כי העץ שממנו נוצר הלוח ניכרת בשנת 1637 או לאחר מכן, תיארוך התואם את החתימה והתאריך שעל הציור. נתון זה מצביע על כך שהציור נוצר זמן קצר לאחר הציור המקורי של רמברנדט, ואולי אף כאשר המקור עדיין נמצא בסדנה ושימש מודל להעתקה.

אחד המועמדים האפשריים ליצירת העותק הוא פרדיננד בול, שפעל כתלמיד וכעוזר בסדנתו של רמברנדט בין השנים 1636 ל־1641. בול עסק ביצירת עותקים של יצירות רבו, ובציוריו משנות הארבעים של המאה ה־17 ניכרת השפעתו של רמברנדט בניגודי האור והצל ובהדגשת מרקמי הבדים והחומרים.

## הפצה וקבלה
ציורו של רמברנדט זכה להצלחה רבה כבר במאה ה־17, והקומפוזיציה שלו הועתקה פעמים רבות. עותקים מוקדמים של היצירה נמצאים בין היתר בקינגסטון לייסי, בדרזדן ובפוטסדאם, והם מעידים על הפופולריות של הדימוי זמן קצר לאחר יצירתו.

במהלך הדורות המשיכה היצירה לעורר עניין, וכיום ידועות קרוב לארבעים גרסאות והעתקים שלה, חלקם מן המאה ה־17 וחלקם מן המאות ה־19 וה־20.

## תולדות הבעלות
הציור המקורי של רמברנדט תועד לראשונה ברומא באוסף אחותו של הקרדינל ז’יל מאזראן. לאחר מכן עבר לאוספו של הקרדינל בפריז בסביבות שנת 1661. במאה ה־18 נרכש הציור בידי הדוכס השלישי מדבונשייר ונשמר מאז באחוזת צ'טסוורת.

גם העותק שבאוסף ליידן היה בפריז באמצע המאה ה־18. לפי מקורות אחדים ייתכן כי היה בבעלותו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת, שהעניק אותו לז’ראר בינה, משרת החדר של לואי, דופן צרפת, בנו של המלך, ומושל הלובר. בשנת 1774 הופיע הציור בקטלוג מכירה של אוסף המזכיר המלכותי פייר קולה ד’אוטוויל, שבו תואר כיצירה המפתיעה באופייה, ביופייה הצבעוני ובהשפעתה החזותית. לאחר מספר חילופי בעלות במאה ה־18 עבר הציור לאוסף פרטי באנגליה, שם נשמר במשך קרוב למאתיים שנה עד שנרכש בשנת 2019 בידי אוסף ליידן.

## הערות שוליים

קטגוריה:רמברנדט: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:ציורים באוסף ליידן