וימיל

**וימיל** (בצרפתית: **Wimille**; נהגה **/ ɥ i m i l /**) היא קומונה בחבל פה-דה-קאלה שבמחוז או-דֶה-פראנס שבצפון צרפת, כשלושה קילומטרים מצפון לעיר בולון-סיר-מר, על גדות נהר וימר. נהר סלאק מהווה את הגבול הצפוני של הקומונה. במפקד האוכלוסין בשנת 2022 חיו בקומונה 3,839 תושבים. שיא האוכלוסייה נרשם במפקד שהתקיים בשנת 1954, בו היו רשומים 5,877 תושבים.

## היסטוריה
### התיישבות אנושית ראשונה
באגן נהר וימר, עקבות בני אדם הראשונות שהתגלו מתוארכות ל-500,000 לפנה"ס (כולל אבני צור ששימשו ככלי עבודה). האקלים החם אפשר נוכחות פילים, חתולים גדולים וכדומה; בני האדם התקיימו מציד, דיג וליקוט.

בהובנג (Haubenghe), השייכת לקומונת וימיל, נמצאו בשנות ה־1860 גרזן צור, לצד גרזן נוסף בקושי מגובש, המיוחסים לתקופת הפרהיסטוריה.

האזור היה מושפע מאוד בתקופת הקרח לפני כ־20000 שנה. האקלים המתמתן לאחר מכן, סביב שנת 8000 לפנה"ס.

פולשים קלטים שונים כגון מורינים שהיו בני השבטים הבלגיים שחדרו לשטחי האימפריה הרומית, התיישבו באזור ופתחו במסחר עם איי בריטניה.

לאחר מלחמת גאליה, הרומאים כבשו את גאליה למשך כ־300 שנה. אזור בולון נכלל בפרובינקיה גאליה בלגיקה. האוכלוסייה המקורית של אזור גאליה בלגיקה הכילה תערובת של שבטים קלטים וגרמאנים, שנקראו לרוב בלגים.

הפלישות הברבריות הרסו את בולון (Bolonia) במאה ה־3 לספירה. העיר נבנתה מחדש במאה ה-4 לספירה, והכלכלה המקומית התחדשה. בראשית המאה ה-6 לספירה, הפולשים הגרמאנים כבשו את גאליה. בסביבות 481, כלוביס הראשון הפך למלך הפרנקים שאיחד את השטחים (צפון צרפת ובלגיה, ובהמשך את רוב השטח המהווה את צרפת).

### ימי הביניים והעת החדשה
ממוזער|וימיל בשנת 1656, מתוך מפת הדיוקסיה של בולון מאת ניקולא סאנסון ד'אבוויל. מקור המפה הוא "גאליקה".

השושלת המרובינגית, שירשה את ממלכת הפרנקים, ולאחריה האימפריה הקרולינגית (בהנהגת קרל הגדול) שלטו באזור בתחילת תקופת ימי הביניים.

בשנת 882 נערך במקום קרב מול הנורמנים.

וימיל סופחה לרוזנות בולון, האזור הוסב לנצרות ולאחר מכן חווה סדרת מלחמות. פיליפ אוגוסט משושלת בית קאפה (הקפטינגים) ניצח בשנת 1214 בקרב בובין והשיב את שליטת צרפת בצפון המדינה.

תקופה זו לוותה בשקט יחסי, עד לפרוץ מלחמת מאה השנים. לאחר 1237 שלט הברון "אורדר" בווימיל שהיה אחד משנים־עשר הברונים של אזור הבולונֶה.

משנת 1347 חיו תושבי וימיל בסמיכות לשכניהם הבריטים, לאחר שקלֶה עברה לשליטה אנגלית עד 1559. האזור היה זירה לקרבות תכופים. מגפת המוות השחור פגעה באזור הבולונֶה בשנים 1347–1350, וכ־32% מהמשקים נפגעו.

שמה של וימיל מופיע על מפת קסיני מהמאה ה־18 לספירה, לצד חוות רבות בסביבה, מבצר קרואה (Croy) וקצה חוף וימר.

באזור שהיה חלק מהקומונה, נהרגו בשנת 1785 הטייסים (האווירונאוטים) ז'אן-פרנסואה פילטר דה רוז'יה, ופייר-אנז' רומן – בתאונת התעופה הראשונה בהיסטוריה.

### התקופה המודרנית
ממוזער|וימיל בשנת 1815 על מפת קסיני. קלון, אטיין-ניקולא דה (1726–1807), קרטוגרף. מקור: גליקה
בשנת 1804 פיקח נפוליאון הראשון במחנה בולון (בין בולון-סור-מר לוימיל) על ההכנות לפלישה לאנגליה, זאת עוד לפני הקמת הקואליציה השלישית למלחמה נגד פרוסיה בשנת 1805.

בשנת 1899 וימיל מסרה את וימרֶה. באותה שנה מסרה וימיל 370 דונמים לעיר בולון-סור-מר.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הקימו הבריטים את מטה הפיקוד שלהם במונטריי, כ־40 קילומטרים מוימיל.

ממוזער|חברי המאקי שהתכנסו ב"לה טרזוררי", 14 בספטמבר 1944.
במלחמת העולם השנייה פעילות ההתנגדות של מחתרת מאקי הייתה באזור בולון בכנגד הכיבוש הגרמני והגסטפו בצרפת במלחמת העולם השנייה. חוף בולון הופצץ בשנים 1943–1944, ולאחר מכן שוחרר.

בשנת 1959 מסרה וימיל 710 דונמים ו־2066 תושבים לטובת עיר בולון-סור-מר.

בשנת 1972 הוקם פארק העסקים "לה טרזוררי".

## גאוגרפיה
### מיקום
וימיל שוכנת בסמוך לחוף תעלת למאנש, לאורך נהר וימר. הקומונה נמנית בתחום הפארק הטבעי האזורי קאפס ומארה ד'אופאל. היא גובלת בקומונות השכנות: ווקן מצפון, אופרתן ומרקיז מצפון-מזרח, מניניאן-אן ופיטפו ממזרח, פרן-לה-בולון מדרום-מזרח, סן-מרטן-בולון מדרום, בולון-סיר-מר מדרום-מערב, וימר ממערב ואמבלתז מצפון-מערב.

בשטח הקומונה עובר הכביש המהיר A16. תחנת הרכבת וימיל-וימר נמצאת על קו הרכבת המחבר בין בולון-סיר-מר לקאלה.

### אקלים
בשנת 2010, אקלים הקומונה סווג כאקלים אוקיאני צרפתי, על פי מחקר של המרכז הלאומי למחקר מדעי שהתבסס על סדרת נתונים לתקופה שבין 1971–2000.

בשנת 2020 פרסמה מטאו-פראנס סיווג שבו הקומונה מוגדרת כבעלת אקלים אוקיאני, ונמצאת באזור האקלימי "חופי התעלה המזרחיים", המאופיין במיעוט שעות שמש (1550 שעות בשנה), בלחות גבוהה (מעל 20 שעות ביממה עם לחות יחסית העולה על 80% בחורף) וברוחות חזקות תכופות.

לתקופה שבין 1971–2000, הטמפרטורה השנתית הממוצעת הייתה 10.6°C. סך המשקעים השנתי הממוצע עמד על 870 מילימטרים, עם 12.7 ימי גשם בחודש ינואר ו־7.9 ימים בחודש יולי.

לתקופה שבין 1991–2020, נמדדה בתחנה המטאורולוגית הקרובה ביותר, הממוקמת בקומונה בולון-סור-מר במרחק של 4 קילומטרים בקו אווירי, טמפרטורה שנתית ממוצעת של 11.2°C וסך משקעים שנתי ממוצע של 824.5 מילימטרים.

לגבי העתיד, פרמטרים אקלימיים חזויים לשנת 2050 לפי תרחישים שונים של פליטת גזי חממה זמינים באתר מטאו-פראנס בנובמבר 2022.

הטמפרטורה השנתית הממוצעת המינימלית היא 8.8 מעלות צלזיוס, והמקסימלית היא 13.6 מעלות צלזיוס.

## אוכלוסייה




* מקור: Ldh / EHESS / Cassini עד 1999; INSEE משנת 2006.

תושבי הקומונה נקראים "וימילואה" (*Wimillois*).



## כלכלה
### הכנסות האוכלוסייה ומיסוי
בשנת 2009, ההכנסה החציונית החייבת במס למשק בית הייתה 16,177 אירו, מה שהציב את וימיל במקום ה־22,145 מתוך 31,604 קומונות עירוניות עם יותר מ־50 משקי בית במטרופולין.

### תעסוקה
שיעור האבטלה גבוה מהממוצע הארצי. אף שהחקלאות עדיין תופסת חלק ניכר משטחי היישוב, מרבית המשרות הן במגזר השירותים (49.8%) ולאחריו במגזר התעשייתי (35.5%).

### תעשייה ומסחר
אזור התעשייה "דה טרזוררי" (Parc d'activités de la Trésorerie), שנוסד בשנת 1972, כולל מספר מפעלים במגוון תחומים – תעשיית המזון, דודים ומכלים, יציקה, ייצור ברזים, תעשיית הרכב, קירור תעשייתי, אריזה ושינוע, ועוד.

ביישוב קיימות גם חממות לגידול צמחי נוי (5000 מ"ר שטחים מקורים).

ביישוב פועלים סופרמרקט ומספר חנויות נוספות. חמישה בתי אירוח כפריים (gîtes ruraux) וכמה מקומות הסעדה מעניקים אפשרות אירוח לתיירים, הודות לקרבה לחוף הים.

## קישורים חיצוניים

* 
* בית הקברות הבריטי טרלינקטן, באתר "שבילי הזיכרון של מלחמת העולם הראשונה בצפון צרפת"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צרפת: ערי חוף
קטגוריה:נור-פה דה קאלה: ערים
קטגוריה:או-דה-פראנס: ערים