open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
עקרבנוניים

**עַקְרַבְנוּנִיִּים** (שם מדעי: Scorpaenidae) היא משפחת דגי מי ים בעיקר, הכוללת רבים ממיני הדגים הארסיים בעולם. כפי שמלמד שמם, לדגים ממשפחת העקרבנוניים קוצים חדים המכוסים בריר ארסי. משפחת דגים זו גדולה, ומכילה מאות מינים. תפוצתם בימים טרופיים וממוזגים, אולם בעיקר באזור האינדו-פסיפי שבין האוקיינוס ההודי לאוקיינוס השקט.

## מגוון ביולוגי
למינים מסוימים במשפחה מראה מרהיב, כגון הזהרון, הם ארסיים מאוד ונחשקים כדגי נוי באקווריומים. לעיתים דגים אלו מכונים דגי האש, דגי דרקון ודגי העוקץ.
מאפייניהם של משפחת דגים זו הם גוף דחוס, חריצים ו\או קוצים על ראשם, קוץ אחד או שנים על מכסה הזימים, ו-3 עד 5 קוצים באזור הלחי. סנפיר הגב מכיל 11 עד 17 קוצים, לרוב ארוכים ונפרדים אחד מהשני, וסנפירי החזה יהיו מפותחים מאוד. הקוצים של סנפירי הזנב, השת ואחורי השת מכילים בלוטות ארס בבסיסם.

רוב המינים הם שוכני קרקעית, הניזונים מסרטנאים ודגים קטנים. רבים מהם שוכני מים רדודים, אולם חלק מהם חיים במים עמוקים עד 2,200 מטר. רוב העקרבנוניים, כגון האבנון, ימתינו לטרפם ממקום מחבואם כאשר הם מוסווים וימתינו לטרף שיחלוף על פניהם ואז יבלעו אותו בהתקפה מהירה וקצרה, כאשר הזהרון לרוב יארוב לטרפו. כאשר הזהרון לא אורב לטרפו, הוא עשוי לקבץ את טרפו, דגים, חסילונים וכדומה, לפינה כל שהיא לפני שיבלע אותם. העקרבנוניים ניזונים באמצעות פעירת פיהם, ולאחר מכן את הזימים שלהם בהפרש של חלקיק השנייה, דבר היוצר יניקה. רבים מהדגים הטורפים ניזונים בדרך זו כגון הבס, הדקר וכדומה אולם העקרבנוניים, הם מבין הבודדים אשר להם מלתעות בעלות שיניים.

## מיון
מיון משפחת העקרבנוניים הוא מורכב ועדיין לא הסתיים. מערכת מיון אחת בשם "Fishes of the World" מכירה ב-10 תתי-משפחה ו-388 מינים, כאשר מערכות מיון אחרות מכירות ב-3 תתי משפחה, 25 סוגים ו-201 מינים, כאשר יתר המינים שויכו למשפחה אחרת.
[שמאל|ממוזער|[עקרבן מהמין Scorpaenopsis oxycephala]]
[שמאל|ממוזער|[זהורית (דג)|זהורית ממין Dendrochirus biocellatus]]
[שמאל|ממוזער|[עקרבנון מדובלל]]
[שמאל|ממוזער|[זהרון הדור]]

סוגי עקרבנוניים מודרניים: 
*עַכְשׁוּבִית (*Brachypterois*) 
*זְהוֹרִית (*Dendrochirus*)
**Ebosia*
* מין יחיד *Hoplosebastes armatus*
**Idiastion*
* מין יחיד *Iracundus signifer*
**Neomerinthe*
* מין יחיד *Neoscorpaena nielseni*
**Parapterois*
**Parascorpaena*
**Phenacoscorpius*
* מין יחיד *Pogonoscorpius sechellensis*
**Pontinus*
**Pteroidichthys*
*זַהֲרוֹן (*Pterois*) 
**Rhinopias*
*עַקְרַבְנוּן (*Scorpaena*)
*חֲרוּלָן (*Scorpaenodes*)
*עַקְרַבָּן (*Scorpaenopsis*) 
*עַקְרַבִּית (*Sebastapistes*) 
* מין יחיד - *Taenianotus triacanthus*
* מין יחיד -*Ursinoscorpaenopsis kitai*

## קישורים חיצוניים

* 

* הצלת עקרבנוניים, קופנגאן, תאילנד - YouTub
## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1826
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטוין ריסו
*
Livery Company

250px|ממוזער|שמאל|Mercers Hall, הבית של גילדת סוחרי הבדים Worshipful Company of Mercers באיירונמונגר ליין (Ironmonger Lane) בלונדון
**Livery Company** (ליוורי קומפני) היא אחד מ-108 האיגודים הרשמיים שהיו במקורם איגודים מקצועיים או מסחריים, הפועלים בסיטי של לונדון. רוב האיגודים נקראים "... Worshipful Company of" עם הוספת שם העיסוק, סוג המסחר או המקצוע. מרבית האיגודים האלה קמו בימי הביניים כגילדות אחראיות על כללי העיסוק בתחום מסוים, לרבות כללי המסחר, גובה התגמולים ותנאי העבודה. השם Livery Company שאול מהתלבושת המסורתית – ה-Livree של פקחיהן, שהיו רשאים לפקח על מקומות השיווק בתחום הסיטי של לונדון ולאסור על הפעילות המקצועית של מתחרים שמחוץ לגילדות.

ה-Livery Companies הראשונות הוקמו במאה ה-14 וזכו להכרה באמצעות צ'רטר של מלך אנגליה. עד לרפורמציה הפרוטסטנטית, הן היו מעורבות בפעילויות דת, כמו בתמיכת הקפלות והכנסיות ובניהול הטקסים, במיוחד של המחזות הדתיים הנוצרים הידועים כ"מיסתריות".

כמה מה-Livery Companies המשיכו בתפקידם המקצועי עד ימינו: למשל ה-Scriveners' Company המשיך להיות אחראי להסמכת חבריו הבוגרים במקצוע של נוטריונים, ה-Pothecaries' Company העוסק בלימודי המשך ובהסמכה בכמה תת-התמחויות רפואיות, ו-Hackney Carriage Drivers המאגד את נהגי המוניות המוסמכים של לונדון שהתשלמו ב"ידיעת לונדון". שאר האיגודים הפכו לאיגודים בעלי פעילות פילנתרופית גרידא, למשל Longbow Makers' Company.

108 ה-Livery Companies הפעילים, משחקים תפקיד חשוב בחיי החברה וברשתות החברתיות של לונדון ומתגאים בהיסטוריה ארוכה של תמיכה בחינוך ובתרבות. הם שומרים על זכויות הצבעה באיגוד של לונדון.

אחרי שבשנת 1746 הוכר ה-Worshipful Company of Carmen, לא קמו איגודים חדשים מסוג זה במשך מעל מאה שנה, עד שבשנת 1926 הוקם ה-Honourable Company of Master Mariners שהשיג הכרה רשמית בשנת 1932.
האיגודים שקמו אחריו נקראים לעיתים קרובות *Modern Livery Companies*.

בשנת 1999 התארגן ה־Worshipful Company of Security Professionals, איגוד של אנשי ביטחון, נרשם ב-19 בפברואר 2008 כ-Livery Company ה-108. קיימים עוד שני גופים, ה-Worshipful Company of Parish Clerks (איגוד של פקידים פרוכיאליים וה-Company of Watermen and Lightermen שלא זכו להכרתם כ-livery company אלא כ-City companies בלבד. עוד שלוש "גילדות" – של המחנכים (Company of Educators), של היחצ"נים (Public Relations Practitioners) ושל המומחים באמנות (Company of Arts Scholars) ממתינות עדיין להכרה.

## קישורים חיצוניים

*מוסדות בריטיים: Livery Companies
Matthew Engel *British institutions: livery companies, [[Financial Times]] Magazine, 21.12.2012*
* 

קטגוריה:הסיטי של לונדון
ג'ארד סאלינג'ר

**ג'ארד סאלינג'ר** (באנגלית: **Jared Sullinger**; נולד ב-4 במרץ 1992) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפורוורד.

## ראשית חייו
סאלינג'ר נולד בקולומבוס שבאוהיו ובנערותו למד בתיכון "נורת'לנד" שבעיר, ושיחק כדורסל במדי קבוצתו. בעונת ה רשם סאליג'נר  24.5 נקודות עם 78% קליעה מהשדה, הוסיף 12.3 , 3 חסימות ו-2.4 אסיסטים. הוא הוזמן להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ואף נבחר לשחקן המצטיין של המשחק, במשותף עם הריסון בארנס, ונחשב לאחד השחקנים הבכירים בגיוסים למכללות.

### קריירת המכללות
לאחר סיום לימודיו התיכוניים, בחר סאלינג'ר לשחק במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של אוהיו המשחקת בחטיבת ה"ביג 10" של ה-NCAA. כבר עם תחילת עונת ה, בהופעת הבכורה שלו בליגת המכללות, קלע סאלינג'ר 19 נקודות וקטף 14 ריבאונדים, והיה לראשון שרושם דאבל דאבל במשחק הבכורה שלו באוניברסיטה מאז הרב ויליאמס בשנת 1977. הוא רשם במהלך העונה ממוצעים של 17.2 נקודות, 10.2 ריבאונדים, ו-1.2 אסיסטים ב-31.7 דקות למשחק ונבחר לחמישיית השחקנים מצטיינת של החטיבה. הוא סייע לקבוצה להעפיל לטורניר אליפות המכללות בו הגיעה עד לשלב שמינית-גמר הטורניר, בטרם נכנעה לאוניברסיטת קנטקי בתוצאה 62-60.

כ רשם סאלינג'ר ממוצעים של 17.5 נקודות ו-9.2 ריבאונדים למשחק ובסיום העונה נבחר לחמישיית העונה בחטיבה ולחמישיית העונה במכללות ואף היה אחד המועמדים הסופיים לפרס נייסמית' ופרס וודן. בטורניר המכללות אוהיו הגיעו לפיינל פור הטורניר, שם הפסידו לאוניברסיטת קנזס.

## קריירת ה-NBA
לאחר שנתיים בלבד העמיד עצמו סאלינג'ר לבחירה בדראפט ה-NBA, ונבחר בבחירה ה-21 על ידי הבוסטון סלטיקס. ב-17 בנובמבר 2012, הגיע סאלינג'ר לדאבל-דאבל הראשון בקריירה שלו, כאשר קלע 12 נקודות וקלט 11 ריבאונדים נגד הטורונטו ראפטורס ובחודש ינואר קבע שיא קריירה כשקטף 16 ריבאונדים בניצחון על פיניקס סאנס. בעקבות פציעה בגבו, שאילצה אותו לעבור ניתוח כבר בחודש פברואר, החמיץ סאלינג'ר את שארית העונה לאחר 45 משחקים בלבד.

לקראת עונת  חתם סלינג'ר לעונה אחת במדי טורונטו ראפטורס. באמצע העונה הועבר בטרייד בתמורה לפי ג'יי טאקר אל פיניקס סאנס שניפתה אותו מסגל הקבוצה מיד לאחר המעבר.

## סטטיסטיקות קריירה
### עונה סדירה

### בפלייאוף

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:קולומבוס (אוהיו): אישים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:בחירות דראפט של בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני שנג'ן לאופרדס
קטגוריה:כדורסלני ראפטורס 905
קטגוריה:אוהיו: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1992
Tales of Mystery and Imagination

**Tales of Mystery and Imagination** הוא אלבום הבכורה של הרכב הרוק המתקדם, The Alan Parsons Project, שיצא לאור ב-1976. האלבום מתאפיין בצלילי סאונדסקייפס (soundscapes) אוונגרדים, הפך למצליח ונמכר בעותקים רבים. זהו אלבום קונספט כמו כל אלבומי הלהקה. הליריקה והמוזיקה באלבום ממחישים את סיפורי האימה והשירה של המשורר האמריקאי, אדגר אלן פו. שם האלבום בא משמו של הספר בעל אותו השם שהוא אוסף של יצירותיו של פו ויצא לאור ב-1908, ומאז ועד היום מודפס ונמכר בעותקים רבים.

מוזיקאים אורחים רבים השתתפו באלבום כגון ארתור בראון מהעולם המשוגע של ארתור בראון (אשר לקח חלק בזמרה בשיר *The Tell Tale Heart*), הקלידן פרנסיס מונקמאן מהלהקות קרווד אייר וסקיי וההרכב המלא של להקת אמברוסיה.

*Tales of Mystery and Imagination* נבחר במקום ה-38 במצעד אלבומי הפופ של מגזין בילבורד. "(The System Of) Doctor Tarr And Professor Fether" נבחר במצעד סינגלי הפופ של הבילבורד.

## רשימת שירים

## קישורים חיצוניים

* Tales of Mystery and Imagination במדריך העברי לרוק מתקדם

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1976
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני אבי רוד
קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
קטגוריה:אלבומי חברת כריזמה רקורדס
יוסף חריף

**יוסף חריף** (פנדלר) (1929 – 18 באפריל 2013) היה עיתונאי, פרשן מדיני ופובליציסט ישראלי, מבכירי עיתון "מעריב".

## קורות חייו

יוסף חריף נולד בשנת 1929 באוקראינה למשפחה דתית ציונית. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל עם משפחתו, והמשפחה התיישבה בתל אביב. אביו, הרב בן ציון פנדלר-חריף, בן לשושלת רבנית, מונה לכהן כרב בית הכנסת "רמה" ברחוב בן-יהודה בתל אביב ושימש בתפקיד זה שנים רבות.

חריף לא בחר בדרך הרבנות כמצופה מנצר לשושלת רבנים, ובחר לעסוק בעיתונאות. את דרכו העיתונאית החל בתחילת שנות ה-50 ככתב בעיתון "הבוקר", עיתון מפלגת הציונים הכלליים. בתחילת שנות ה-60 הוזמן על ידי עורך "מעריב", אריה דיסנצ'יק, להצטרף לצוות הכותבים בעיתונו. תחילה שימש ככתב בכנסת, ולאחר מכן התמנה לפרשן מדיני של "מעריב".

חריף נחשב כבר-סמכא בנושאים מדיניים וכעיתונאי בעל ניתוחים מעמיקים ובעל מקורות מידע מעולים בהיותו מקורב לראשי המדינה והמערכת הפוליטית והמדינית. הדבר אִפשר לו לחשוף גילויים רבים ראשוניים ואמינים על המתרחש מאחורי הקלעים במערכת הפוליטית והמדינית.
בצד ידיעות וכתבות יומיומיות על הנעשה בשדה הפוליטי והמדיני בארץ פרסם חריף מאמר קבוע ב"מעריב" שפורסם ביום שישי ובו סיכם וניתח את השבוע שחלף בנושאים המדיניים הפוליטיים.

בשנות ה-80 היה חריף ממקימי היחידה לעיתונות ותקשורת באוניברסיטת בר-אילן, הוא אף לימד בה. אחר כך מונה למנהל סניף "מעריב" בירושלים. במהלך שנות ה-90 פרש ממערכת "מעריב", אך המשיך לכתוב במסגרתו עד שנת 2008 טור דעות שבועי.

יוסף חריף נפטר ב-18 באפריל 2013, בגיל 84, ונקבר בבית העלמין גבעת שאול בירושלים.

הותיר אחריו את אשתו רות, בתו של שבתאי דון-יחיא, שני בנים ובת ונכדים. בנו הוא איש התקשורת ד"ר חגי חריף.

## לקריאה נוספת
* (עורך:) חגי חריף, **עט בכל עת**, יוסף חריף - עיתונאי בלב ההתרחשויות, דפוס פרינטיב, ירושלים, 2018, 305 עמודים

## קישורים חיצוניים
* 
* אלי אלון, נפטר העיתונאי והפרשן המדיני יוסף חריף, באתר TheMarker, 18 באפריל 2013 (מאורכב בוייבאק מאשין)
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל הבקר
קטגוריה:פרשנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
מעלית הזכוכית

**מעלית הזכוכית** הוא כינוי לטענה בדבר קידומם המהיר של גברים במקצועות הנחשבים לנשיים. תופעה זו סמויה ולעיתים בלתי נראית, שכן אין מדובר במדיניות מוצהרת של הפליה. ניתן לאמוד אותה בהשוואה בין אחוז הגברים שעוסקים במקצוע לבין שיעורם בעמדות הבכירות.

זהו מונח משלים למונח תקרת הזכוכית המתאר את החסמים שעומדים בפני קידומן של נשים.

## מאפייני מעלית הזכוכית
חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה בישראל וחוקים דומים במדינות נוספות, אוסרים על הפליה מחמת מינו של עובד, על כן לכאורה גברים ונשים הם בעלי סיכויים שווים להגיע לעמדות ניהול ולתפקידים בכירים. בפועל, שיעורם של גברים בעמדות ניהוליות ובכירות גבוה בהשוואה לנשים, וקידומם מהיר יותר. כשדפוס זה מתקיים במקצועות שנחשבים באופן מסורתי לנשיים (כגון עבודה סוציאלית, חינוך וסיעוד) הוא מכונה "מעלית הזכוכית".

## הסברים אפשריים לתופעת מעלית הזכוכית
***סטריאוטיפים מגדריים** - דעות קדומות המייחסות לגברים כישורי ניהול טובים יותר בהשוואה לנשים.
***תעסוקה ומשפחה** - נשים נתפסות כאחראיות העיקריות לגידול הילדים. גברים עובדים בממוצע שעות רבות יותר, וקידומם מופרע פחות מלידת ילדים
***בולטות** - גברים המועסקים במקצועות צווארון ורוד הם לעיתים עובדים מבוקשים יותר משום היותם מיעוט. למשל בעבודה טיפולית עם גברים ועם נערים, או בנשיאה פיזית של מטופלים כבדים.

## האם אכן קיימת מעלית זכוכית?
הטענה על קיומה של 'מעלית זכוכית' אינה מוסכמת, ויש מחקרים לכאן ולכאן. המצב שבו נשים מקודמות יותר מגברים אך יחד עם זאת נמצאות פחות בעמדות בכירות הוא דוגמה לפרדוקס סימפסון, ונגרם כתוצאה מהייצוג הנמוך של נשים בקבוצות המתאפיינות בשיעורי קידום גבוהים ומהיקפי שעות העבודה של הנשים.

## הערות שוליים

קטגוריה:מגדר
קטגוריה:ריבוד ואי שוויון
קטגוריה:אפליה
קטגוריה:נשים בשוק העבודה
קטגוריה:מונחים ומושגים בפמיניזם
סטיבן לינץ'

**סטיבן אנדרו לינץ**' (באנגלית: **Stephen Lynch**; נולד ב-28 ביולי 1971 באבינגטון, פנסילבניה), הוא קומיקאי, מוזיקאי ושחקן תיאטרון אמריקאי.

## קריירה
לינץ' היה מועמד ב-2006 לפרס טוני על משחקו במחזמר "זמר החתונות" בברודוויי. הוא ידוע בעיקר בשל שיריו הלועגים לחיי היום יום ולתרבות הפופולרית בארצות הברית. לינץ' הוציא שלושה אלבומי אולפן ושלושה אלבומי הופעות עם DVD של ההופעות, האחרון שבהם אלבום אולפן והופעה כפול בשם "Lion" (2012). השתתף פעמיים בספשיילים של תוכנית הסטנד-אפ "סנטרל קומדי מציגים". 

ב-2003 נישא לארין דווייט, והם מתגוררים בניו יורק. דווייט צילמה סרטון על געגועיה אליו במהלך סיבוב הופעות שלו; הסרטון צורף לאלבום ההופעה החיה שלו "Live at the El Rey" (2004).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מערב מישיגן
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-21
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
ליאו גן

[שמאל|200px|ממוזער|ליאו גן בתפקיד [פטרוניוס בסרט "קוו ואדיס", 1951]]
**ליאו ג'ון גן** (באנגלית: **Leo John Genn**; 9 באוגוסט 1905 - 26 בינואר 1978) היה שחקן קולנוע ותיאטרון אנגלי שהיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1951 על תפקידו בתור פטרוניוס בסרט "קוו ואדיס".

## ביוגרפיה
גן נולד בשכונת סטמפורד היל שבצפון לונדון לרייצ'ל, פרקליטה ולוולף גן, מוכר תכשיטים. למד משפטים ב"בית ספר העיר לונדון" שם הוסמך בשנת 1928 כפרקליט. גן עסק לראשונה במשחק על במה בתחילת שנות ה-30 בתור תחביב, מאחר שבתור עורך דין מוסמך שאף לעבוד בתחום.
בתקופת מלחמת העולם ה-2 שירת גן בצבא הבריטי תחת יחידת הארטילריה "רגימנט הארטילריה המלכותי", שם הגיע עד לדרגת לוטננט קולונל. על שירותו הצבאי בתקופת המלחמה קיבל גן את אות צלב המלחמה. גן היה חלק מהיחידה שחקרה את פשעי הזוועה שהתרחשו במחנה ברגן-בלזן והיה גם חלק מהתביעה שלקחה חלק במשפט שנערך בעיר לינבורג.

## קריירת משחק
גן התגלה לראשונה כשחקן מוביל לאחר שחזר משירותו הצבאי, בעיבוד הקולנועי המוצלח של לורנס אוליבייה למחזה השייקספירי "הנרי החמישי" בו שיחק בתפקיד הגנרל הצרפתי שארל ד'אלברה, בדרמת הרפואה הקלאסית של אנטולי ליטבק "הנחש פיט" בה שיחק בתור ד"ר קירק המטפל בסכיזופרנית וירג'יניה קניגהאם (אוליביה דה הבילנד) ובעיבודו של דאדלי ניקולס למחזהו של יוג'ין או'ניל "האבלות יאה לאלקטרה".

בשנת 1950 שיחק בדרמת המלחמה "סוס העץ" בתפקיד שבוי המלחמה הבריטי לוטננט פיטר הווארד. בשנת 1951 היה גן מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בתפקיד פטרוניוס במלודרמה התקופתית של מרווין לרוי "קוו ואדיס". גן הופיע בנוסף גם בסרטו של קלרנס בראון "הרפתקאת פליימות'" (לצדם של ספנסר טרייסי וג'ין טירני) בתור ויליאם ברדפורד מושל מושבת פלימות. ב-1956 שיחק גן בסרט מובי דיק לרומן "מובי דיק" בתפקיד החובל סטארבק.

בשלב מאוחר יותר בקריירה שלו הופיע גן בפרויקט המלחמה הגרנדיוזי "היום הארוך ביותר" בתפקיד הבריגדיר הבריטי אדווין פארקר ובדרמה ההיסטורית "55 יום בפקינג" בתפקיד הגנרל הסיני ג'ונג – לו. הופעות אלו היו הקולנועיות המוערכות האחרונות בקריירה של גן.

## חיים אישיים
גן היה נשוי משנת 1933 עד מותו למלהקת מרגריט ואן פראג אותה הכיר ב"אולפני אילינג", לזוג לא היו ילדים. גן נפטר ב-26 בינואר 1978 מהתקף לב בגיל 72 בביתו שבלונדון,
קבורתו נערכה בצרפת.

## פילמוגרפיה
* הנרי החמישי (1944)
* גדודי האלמוות (1944)
* אור ירוק לסכנה (1946)
* האבל יאה לאלקטרה (1948)
* מגע הכותנה (1948)
* הנחש פיט (1948)
* סיפור מיניבר (1950)
* סוס העץ (1950)
* קוו ואדיס (1951)
* הרפתקאת פליימות' (1952)
* מאהבה של ליידי צ'טרלי (1953)
* צנחן (1953)
* הבנות של אי התענוגות (1953)
* מעבר למומבסה (1956)
* מובי דיק (1956)
* אני מאשים! (1958)
* בריחה בלילה (1960)
* היום הארוך ביותר (1962)
* 55 יום בפקינג (1963)
* האינדיאנים הקטנים (1965)
* קרקס הפחד (1966)
* חרטום (1966)
* חדר החיבור (1971)
* תמותי בזעקה, מריאן (1971)
* במלכודת החופש (1973)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים בריטים
קטגוריה:אנשי צבא בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1905
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1978
I Robot

**I Robot** הוא האלבום השני של להקת הרוק המתקדם "The Alan Parsons Project", אשר יצא ב-1977. האלבום יצא לאור לראשונה על ידי אריסטה רקורדס ב-1977, ויצא לאור מחדש על דיסק ב-1984 ו-2007. *I Robot* הוא אלבום ארט רוק, ובעל קונספט (כמו כל אלבומי הלהקה). הקונספט מתאר את טרילוגיית הרובוטים של אייזק אסימוב, החוקרת נושאים פילוסופיים בנוגע לבינה מלאכותית. האלבום במקור היה אמור להיות מבוסס על הסיפור "אני, רובוט" של אסימוב. חבר הלהקה אריק וולפסון שוחח עם אסימוב עצמו אשר התלהב מן הרעיון. לאחר שכבר הועברו הזכויות לחברת טלוויזיה/סרטים, הנושא של האלבום השתנה בכך שחברי הלהקה הוציאו את הקומה מהסיפור, והמוזיקה והמילים עסקו יותר ברובוטים, מאשר השקפת עולמו של אסימוב.

בחוברת המצורפת לאלבום, נרשם: "אני רובוט... סיפור העלייה של מכונה ואת ירידתו של אדם, אשר באופן פרדוקסלי בקנה אחד עם גילוי הגלגל... ואזהרה שהדומיננטיות שלו קצרה של כוכב לכת זה כנראה תהיה בסופו, כי האדם ניסה ליצור רובוט בדמותו שלו".

שם הרצועה האחרונה, "Genesis Ch.1. V.32", מתייחס לנושא זה. לפי שם השיר זהו המשך לפרק הראשון של ספר בראשית (בפרק זה 31 פסוקים ולא 32).

עטיפת האלבום מראה את חברי הלהקה במדרגות הנעות בקומה הראשונה של הבניין של נמל התעופה שארל דה גול מחוץ לפריז.

השירים "I Wouldn't Want to Be Like You" ,"Don't Let it Show" ו-"Day After Day (The Show Must Go On)" יצאו כסינגלים. השיר "Breakdown" שלא יצא כסינגל הפך לאהוב מושמע עד היום ברדיו.

ב-2007, חברת סוני הוציאה לאור את האלבום על דיסק עם רצועות בונוס.

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו על ידי אלן פרסונס ואריק וולפסון מלבד "Total Eclipse" שנכתב על ידי אנדי פאוול

#I Robot - 6:02 (אינסטרומנטלי)
#I Wouldn't Want to Be Like You - 3:22 (זמר: לני זאקטק)
#Some Other Time - 4:06 (זמר: פיטר סטרייקר וג'קי ווית'רן)
#Breakdown - 3:50 (זמר: אלן קלארק)
#Don't Let It Show - 4:24 (זמר: דייב טאונסנד)
#The Voice - 5:24 (זמר: סטיב הארלי)
#Nucleus - 3:31 (אינסטרומנטלי)
#Day After Day (The Show Must Go On) - 3:49 (זמר: ג'ק האריס)
#Total Eclipse - 3:09 (אינסטרומנטלי)
#Genesis Ch.1. V.32 - 3:28 (אינסטרומנטלי)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני אבי רוד
קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
קטגוריה:אלבומי חברת אריסטה רקורדס
לאון חרבון

**לאון צֶ'לֵבִּי חָרַבוֹן** (בבולגרית: **Леон Челеби Харавон**; 21 באוקטובר 1921, קיוסטנדיל, ממלכת בולגריה – 7 ביוני 1944, נובו סלו, מחוז פרניק, ממלכת בולגריה) היה פרטיזן יהודי, חבר המפלגה הקומוניסטית של בולגריה, אשר נלכד בידי המשטרה הבולגרית, עונה למוות והושלך בשטח פתוח לידי הכפר נובו סלו, טרף לחיות בר. בספטמבר 1944, לאחר ההפיכה שהובילה חזית המולדת הבולגרית אותרו שרידי גופתו והובאו לקבורה בסופיה. גילו הצעיר ונסיבות מותו הפכו את לאון לאחד מסמלי התנגדות הנוער למשטר הפרו-פשיסטי בבולגריה.

## קורות חיים
לאון חרבון נולד בקיוסטנדיל לצ'לבי ובוקה ולמד בבית הספר היסודי בעירו. בהמשך, היגרה המשפחה לבירה סופיה ולאון שהתייתם מאביו, עבד לפרנסת המשפחה. ב-1943 נשלח לאון לעבודות כפייה ליד בלגואבגרד וחבר לכוחות הפרטיזנים. בהמשך, הגיע לקיוסטנדיל שם שהו בני משפחתו אשר גורשו מסופיה. בקיוסטנדיל הצטרף לחטיבת פרטיזנים שהורכבה מבני העיר סופיה. במאי 1944 במהלך חבלה בקווי חשמל נלכד על ידי המשטרה הבולגרית כשהוא פצוע. לאון חרבון עבר עינויים פיזיים קשים במיוחד, אך סירב להסגיר את חבריו. לאחר שנכשלו השוטרים בחילוץ המידע בדבר חבריו לקבוצת הפרטיזנים, הועבר לכפר נובו סלו הסמוך לעיר ראדומיר, שם נסקל באבנים על ידי כפריים מקומיים בהנחיית המשטרה והושאר בשטח כשהוא פצוע קשה ונטרף על ידי חיות בר. לפי גרסה אחרת נרצח לאון בידי השוטרים וגופתו הושלכה בשטח פתוח. המשטרה אסרה על תושבי הכפר לקבור אותו וגופתו נותרה טרף לחיות בר. לאחר שנרצח לאון, גורשה משפחתו למחנה הריכוז קאייליקה אשר סמוך לפלבן.

לאחר שחרור בולגריה אותרו שרידי גופתו של לאון, על ידי דודו איזק חרבון והוא הובא לקבורה בהלוויה ממלכתית בסופיה. בבולגריה הוקם בית דין מיוחד לשפיטת ראשי המשטר המלוכני ומנגנוני הביטחון ובמסגרת זו נשפט והוצא להורג קצין המשטרה אשר בין היתר היה אחראי לרציחתו של לאון חרבון. במעמד ההוצאה להורג נכחו בני משפחתו של לאון.

## הנצחתו
נסיבות מותו הקשות של לאון השפיעו על הלכי הרוח של הנוער הבולגרי ונכנסו לנרטיב המאבק לשחרור בולגריה מעול המשטר הפרו-פשיסטי. לאון הונצח בבלדה שכתב המשורר הבולגרי הצעיר חריסטו אוסוגובסקי (בולגרית: Христо Осоговски) באחת מיצירותיו הראשונות. הבלדה פורסמה בעיתון היהודי "אברייסקי וסטי" בסופיה והפכה את לאון לסמל התנגדותם הפעילה של הצעירים הבולגריים ככלל והיהודים בפרט לשלטון הפרו-פשיסטי.

## קישורים חיצוניים
* לאון חרבון, באתר יד ושם
* לאון חרבון, באתר thepartisan.org

## ביאורים

## הערות שוליים

חרבון
חרבון
קטגוריה:בולגרים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לוחמי מחתרת יהודים בשואה
קטגוריה:אנשי מחתרת שנספו בשואה
קטגוריה:קומוניסטים יהודים בולגרים
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1921
קטגוריה:בולגרים שנפטרו ב-1944
ז'אן רישאפור

**ז'אן רישאפור** (בצרפתית: **Jean Richafort**; סביבות 1480 – סביבות 1547) היה מלחין מן האסכולה הפרנקו-פלמית של תקופת הרנסאנס.

## חייו
קרוב לוודאי שרישאפור נולד במחוז אֵנוֹ (Hainaut), ושפת אמו הייתה ככל הנראה צרפתית. ייתכן שלמד אצל ז'וסקן דה פרה, אם כי הראיות לכך נסיבתיות. רישאפור כיהן כמנצח מקהלה בקתדרלת סינְט רוֹמְבּאוּט במכלן בשנים 1507 עד 1509, ובכנסיית סן ז'יל בברוז' בשנים 1542 עד 1547 - מידע המשאיר פער זמנים עצום ברשומות פעילותו. בזמן מן הזמנים במהלך תקופה זו עמד בקשר עם הקאפלה המלכותית הצרפתית, כיוון שיש לו יצירות שנכתבו לאירועים רשמיים הקשורים ללואי השנים-עשר, ויש ראיה מסוימת לשהותו בבריסל בשנת 1531 בשירות מריה מהונגריה, מושלת ארצות השפלה, שהייתה אז יורשת העצר. 

מבחינה מוזיקלית, רישאפור ייצג את הדור הראשון שאחרי ז'וסקן, שלסגנונו היה נאמן מבחינות רבות. בחלק מן המוזיקה עשה שימוש בקטעים מיצירותיו של ז'וסקן כמחוות הוקרה. הטכניקות ששימשו את רישאפור טיפוסיות לתקופתו, כגון פוליפוניה חלקה ואימיטציה מקול לקול, אך הוא נתן דעתו למעלה מן המקובל לבהירות הטקסט במוזיקה שכתב, כדי שמילותיו תהיינה מובנות.

רישאפור כתב ב-1532 רקוויאם לשישה קולות, שהקדיש לזכר ז'וסקן דה פרה, מיסות, מוטטים, כמה מגניפיקטים, שני מוטטים חילוניים ושאנסונים.

## הקלטות
* "כריסטוס רסורגנס", מוטט (יחד עם המיסה של אדריאן וילארט המבוססת עליו, תקליטור נאקסוס 8.553211
* רקוויאם [לזכר ז'וסקן דה פרה], בביצוע אנסמבל הוּאֶלְגַס (Huelgas Ensemble) תקליטור HNC 901874
* Missa Pro Defunctis בביצוע Cinquecento, תקליטור היפריון CDA67959

## לקריאה נוספת

*Article "Jean Richafort," in *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. 
* Gustave Reese, *Music in the Renaissance*. New York, W.W. Norton & Co., 1954. 


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מלחינים פרנקו-פלמים
קטגוריה:מלחיני רקוויאם
קטגוריה:ילידי 1480
קטגוריה:נפטרים ב-1547
הישגים אקדמיים

ממוזער|בוגרים בטקס סיום אקדמי

**הישגים אקדמיים** הם תוצאות תפקודו של האדם בתחומי הדעת הנלמדים במוסדות כמו בית ספר או אוניברסיטה. ניתן לייחס הישגים אקדמיים גם לארגונים שונים הפועלים במסגרת האקדמיה והמחקר.

הישגים אקדמיים הם נושא למחקר הן בתחום הפסיכולוגיה והן בתחום הפוליטיקה.
כמו כן, ישנם מספר פרסים הניתנים עבור הישגים אקדמיים יוצאי דופן של אנשים או ארגונים. לדוגמה: פרס בלצן, פרס הולברג ועוד.

ההישגים האקדמיים נחשבים למדד של רמת ההשכלה של האדם.

## הישגים אקדמיים במערכת החינוך
במסגרת החינוך הפורמלי קיימות דרכים שונות למדידה והערכה של הישגי התלמיד או הסטודנט. הציונים הם הביטוי המספרי או האיכותני של תוצרות ההערכה.
על פי רוב הצלחתם הלימודית של התלמידים נמדדת על ידי התייחסותם לשאלות או נושאים ספציפיים במבחן המוגבל בזמן.

ההישגים האקדמיים הפכו לכרטיס הכניסה למוסדות להשכלה גבוהה.
לדוגמה, בישראל הקריטריונים המרכזיים המשמשים את האוניברסיטאות למיון המועמדים הם תעודת בגרות והבחינה הפסיכומטרית.
כתוצאה מכך, ההישגים האקדמיים של האדם עשויים להשפיע על הקריירה ומסלול החיים שלו.

תואר אקדמי מוענק על ידי אוניברסיטאות ומכללות אקדמיות לבוגריהן, לאחר שהגיעו להישגים האקדמיים הנדרשים מהם. לא כל מוסד חינוכי רשאי לתת תואר אקדמי לבוגריו. בית חרושת לתארים הוא כינוי למוסדות אשר מציגים עצמם כמוסדות להשכלה גבוהה, אך אינם מוכרים על ידי גופים רשמיים ככאלה; ואשר התארים המוענקים על ידיהם ניתנים ללא פיקוח על רמת הלימודים ועל תוכנם.

## גורמים המשפיעים על ההישגים האקדמיים
האינטליגנציה היא המנבא הטוב ביותר להישגים אקדמיים, אך היא אינה הגורם היחיד שמשפיע עליהם.
זאת משום שגם היכולת וגם המאמץ הם גורמים חשובים המשפיעים על ההישגים האקדמיים. כלומר, אנשים בעלי יכולת קוגניטיבית גבוהה ואנשים שעובדים קשה ויש להם יכולת התארגנות טובה, נוטים לתפקד טוב יותר במוסדות חינוכיים. בהתאם לכך, גם לזיכרון העבודה יש השפעה רבה על יכולת ההתמודדות עם משימות אקדמאיות.

היבט נוסף בעל השפעה על ההישגים האקדמיים הוא הסקרנות, אשר מובילה ל"מוח רעב". סקרנות זו היא ביטוי לצורך של האדם לדעת ולהבין.
הסקרנות טבועה באדם מהילדות.
בגיל הרך הפעוטות חוקרים את סביבתם הפיזית והאנושית מכוח הסקרנות ומיצר הפעילות הטבועים בהם. ככל שההתנהגות הזאת מביאה להם סיפוק רב יותר כך גוברת נכונותם להתנסות בניסיונות נוספים. במובן הזה ההתנהגות החקרנית מחזקת את עצמה.
עם זאת, הסקרנות עלולה לדעוך בעקבות איסורים החלים עליה או חוסר שימוש בה.
כדי למנוע זאת, על המורה להיות קשוב לתלמידיו ולהתנהל בגמישות בעקבות העניין והסקרנות שהם מביעים.

ליכולת החשיבה והלמידה יש השפעה רבה על התפקוד האקדמי. בהתאם לכך, קשיי למידה הנובעים מגורמים שונים עלולים לפגוע בהישגים האקדמיים של האדם. פגיעה זו עלולה להתרחש למרות קיומן של מנת משכל גבוהה, מוטיבציה ללמידה ומוח סקרן. בין הגורמים הנפוצים לקשיי למידה נמצאים: לקות למידה, הפרעת קשב, לקות שפה ועוד.

אסטרטגיות למידה יעילות יכולות לשפר את התפקוד האקדמי של התלמיד.

## ראו גם
* השיטה האירופית לצבירה והעברת ניקוד אקדמי
* תוכנית לימודים

## קישורים חיצוניים

* מי יאבחן את תלמידי בית הספר? כתבתה של ד”ר שושי דורפברגר על משמעות האבחונים ותרומתם לתהליך ההוראה בבתי הספר.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אקדמיה
קטגוריה:למידה
קטגוריה:בית ספר
קטגוריה:פסיכולוגיה חינוכית
הבית הלבן הקטן

250px|ממוזער|שמאל|חדר השינה שבו נפטר רוזוולט
**הבית הלבן הקטן** (באנגלית: **Little White House**) הוא כינויו של בית מגורים בעיירה וורם ספרינגס במדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית, אשר שימש את נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט בתקופת כהונתו כנשיא. רוזוולט גם שהה בו בעת שנפטר בפתאומיות ב-12 באפריל 1945. כיום משמש המבנה כמוזיאון.

## הבית
רוזוולט ביקר בעיירה וורם ספרינגס לראשונה בשנת 1924, בשל מעיין חם שהתקיים בה. שלוש שנים קודם לכן לקה בשיתוק חלקי עקב מחלת הפוליו, והתברר שטבילה במרחצאות חמים יכולה להקל על סבלו. הוא קנה את אתר הנופש בו נמצא המעיין ושטח של כ-7 קילומטרים מרובעים סביבו. ב-1932, לאחר שנבחר לנשיא, הזמין הקמת בית מגורים עבורו באתר. הבית נבנה מעץ אורן מקומי והכיל שישה חדרים - חדר שינה לרוזוולט וחדרי שינה לאשתו אלינור ולמזכירו האישי, חדר כניסה, חדר מגורים ומטבח. הבית הכיל גם מרפסת שמש. בקרבת המבנה נבנו שלושה מבנים נוספים - בית הארחה לאורחי המקום, מבנה לשימוש אנשי הצוות של המקום ומבנה למגורי ג'ורג'יה וילקינס, שמשפחתה הייתה בעליו המקוריים של המקום.

הבית הפך לבית הנופש (Retreat) של רוזוולט במשך כל שנות נשיאותו וזכה לכינוי "הבית הלבן הקטן". רוזוולט ביקר בבית בסך הכול 16 פעמים כנשיא ושהה בו בכל פעם שבועיים עד שלושה שבועות. הביקורים התפרסו על כל שנות נשיאותו למעט שנת 1942, שבה היה עסוק מדי בניהול הפעולות המלחמתיות של ארצו לאחר כניסתה למלחמת העולם השנייה. יש סברה שהוא הרבה להשתמש בבית משום שתחביב הנופש העיקרי שלו - שיט בים - נעשה למסוכן מדי בשנות המלחמה. באותן שנים הוצבו ליד הבית חיילים מבסיס פורט בנינג כדי לאבטח אותו.

ביקורו האחרון של רוזוולט בבית החל ב-30 במרץ 1945. אלו שראוהו שם סברו שהוא נראה חולה וחלש. ב-12 באפריל ישב בבית לציור דיוקנו על ידי הציירת אליזבת שומטוף (Elizabeth Shoumatoff), כאשר נתקף בשבץ מוחי. הוא הועבר לחדר השינה שלו ונפטר שם לאחר שעתיים.

## שימור הבית
רכושו של רוזוולט באתר הבית הלבן הקטן, למעט ביתה של וילקינס, הועבר בירושה לקרן ג'ורג'יה וורם ספרינגס. ב-1948 נפתח האתר לביקור הציבור. הוא עבר שימור כדי שייראה ככל האפשר כפי שנראה בעת מותו של רוזוולט. כיום הוא מנוהל כאתר היסטורי מדינתי על ידי מדינת ג'ורג'יה. המוצגים באתר כוללים בין השאר את הדיוקן הבלתי גמור שציירה שומטוף בעת מות הנשיא, דיוקן אחר שציירה בהמשך, ומכונית פורד וכרכרה שהיו שייכים לו. 

אתר הנופש המקורי שהתקיים באחוזתו של רוזוולט משמש כיום את **מכון השיקום על שם רוזוולט**.

נשיאי ארצות הברית קנדי (ב-1960) וקרטר (ב-1976) השתמשו באתר לצורך מסעות הבחירות שלהם לנשיאות. קרטר גם השיק שם את קמפיין הבחירות שלו.

העתק של הבית הלבן הקטן נבנה בעיר אטלנטה עבור המוזיקאי גרהם ג'קסון, שהרבה להופיע בפני רוזוולט בעת ששהה בג'ורג'יה.

## ראו גם
*הבית הלבן הקטן של הארי ס. טרומן

## קישורים חיצוניים

* 

* הבית הלבן הקטן באתר הפארקים המדינתיים של ג'ורג'יה
* על העתק הבית הלבן הקטן שנבנה באטלנטה באתר Atlanta Time Machine

קטגוריה:ג'ורג'יה: מבנים
קטגוריה:מעונות נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:אנדרטאות ומבנים המנציחים את נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים ביוגרפיים
קטגוריה:פארקים מדינתיים בארצות הברית
קטגוריה:הנצחת פרנקלין דלאנו רוזוולט
Check It Out

"**Check It Out**" (בעברית: "**תבדוק את זה**") הוא שיר של הראפר האמריקאי וויל.איי.אם בהשתתפות הזמרת הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור ב-3 בספטמבר 2010 והופיע באלבומה של מינאז', Pink Friday. בבריטניה פורסמה גרסה נוספת של השיר בה משתתפת הזמרת הבריטית שריל קול. לאחר צאתו הגיע השיר למקום ה-78 במצעד הסינגלים האמריקאי בילבורד הוט 100, ולמקום ה-11 במצעד הסינגלים של בריטניה. השיר כולל דגימות של השיר "Video Killed the Radio Star" של הבאגלז.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי ויל.איי.אם
קטגוריה:שירי ניקי מינאז'
קטגוריה:שירי שריל
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ניקי מינאז'
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ויל.איי.אם
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אינטרסקופ רקורדס
פרופיל 64

[שמאל|ממוזער|250px|צוות השחקנים של הסדרה, מימין לשמאל: [דנה פרידר, דולב מסיקה, רועי אסף, דוד שאול ומיכאל מושונוב]]
**פרופיל 64** היא סדרת טלוויזיה קומית ישראלית ששודרה בערוץ 10, בין 22 ביולי 2013 ל-9 בספטמבר 2013. הסדרה נקראת על שם הפרופיל הרפואי 64, שמעיד על שירות לא קרבי בצה"ל. את הסדרה יצרו וכתבו איתי אדרי, ארז אבני ואביב דיבון וביים אותה איתן צור.

## תקציר העלילה
סגן **אבנר בן בסט** (רועי אסף), קצין צנחנים מורעל, מודח מתפקידו ומוצא עצמו מוצב מחדש לבה"ד 15 - בית הספר למקצועות המודיעין. הוא ממונה להיות מפקד קורס משא"פ (מש"קי איסוף פיקודיים), למורת רוחו של סמ"ר **מתן אגוזי** (מיכאל מושונוב), אשר חותם קבע על מנת להיות מפקד הקורס החדש. אגוזי, יחד עם יתר אנשי הסגל של הקורס - **תום** (דוד שאול), **שני** (דנה פרידר) ו**רותם** (דולב מסיקה) - הם ארבעה חנונים ששירותם הצבאי הוא לטענתם "קייטנה". הם מנסים לשמר את תנאי השירות הקיימים שהיו להם, בעוד אבנר מנסה להפוך אותם לחיילים "אמיתיים".

## שחקנים ודמויות
* סגן **אבנר בן בסט** (רועי אסף) - קצין צנחנים קרבי ומורעל שנשלח לפקד על קורס בבסיס של ג'ובניקים (ג'ובניק - חייל שאינו קרבי) במרכז הארץ בעקבות פדיחה שעשה לצה"ל. אבנר מגיע לבה"ד 15 ומחליף בתפקידו את אגוזי. לאבנר קשה להסתגל לתנאים הנוחים מידי בסביבה החדשה ולכן הוא מנסה לסגל את הסביבה אליו.
* רב"ט **שני גרין** (דנה פרידר) - הבחורה היחידה והצעירה ביותר בסגל. היא אינטליגנטית ומעניינת, אבל כולם מתייחסים אליה רק כ"כוסית". חברותית ונחמדה, עד שמעצבנים אותה. מיוסרת בגלל שהיא התאהבה ברואי, לפני שגילתה שהוא חניך שלה בקורס.
* סמ"ר **מתן אגוזי** (מיכאל מושונוב) - לטענתו "חתם קבע" כי לא מצאו קצין שיפקד על הקורס, אך בפועל עשה את זה רק כדי להיות קרוב לשני, הוא בעל הידע הנרחב ביותר בקורס משא"פ.
* טוראי **רואי זהבי** (מאור שוויצר) - חניך בקורס משא"פ. חבר של שני.
* סמל **תום חזן** (דוד שאול) - רס"פ קורס משא"פ, מחשיב עצמו לדון חואן ומספר לכולם על חוויותיו המיניות, שבפועל כנראה שהן רק בגדר פנטזיה.
* רב"ט **רותם צוקרבקר** (דולב מסיקה) - ילדותי ומוזר. בעת עימותים של חבריו הוא מתחפש לסופרמן בעודו רכוב על אופניים ונושף בצפצפה. מאמין בפיית השיניים, דרדסים ודברים ילדותיים אחרים. בעל אוסף עצום של תרופות ואף מחזיק קלסר עם המרשמים שלהן.
* סא"ל **מוטי** (אלון נוימן) - מפקד הגדוד בצנחנים אשר העביר את אבנר מתפקידו.
* רס"ר **רצאבי** (קובי מאור) - רס"ר בה"ד 15.
* אל"ם **ראובן** (שמעון מימרן) - מב"ס בה"ד 15.
* טוראי **ניר שכנר** (תומר שחורי) - חניך בקורס משא"פ.
* רב"ט **טלי** (אופיר סגרסקי) - מש"קית חינוך. מפלרטטת עם אגוזי.
* סמל **דפי** (אילה זילברמן) - החובשת בבסיס, מעשנת הרבה, קלה להשגה.

## קישורים חיצוניים
* 

;מידע וכתבות:
* 
* 
* 
;ביקורות:
* 
* 
* 

קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2013
קטגוריה:סדרות קומדיה ישראליות
קטגוריה:צה"ל בתוכניות טלוויזיה
תין הינאן

''מלכת תין הינאן'', צבעי שמן, 125x150cm, תמונתו של זיאני|ממוזער|250px
**תִין הִינַאן** (בברברית: **ⵜⵏⵂⵏⵏ**; בערבית: **تينهنان**) היא מלכה טוארגית אגדית למחצה, שחיה במאה ה-4 לספירה. הטוארגים מחשיבים אותה לאם כלל השבטים שלהם. פירוש שמה הוא "ההיא של האוהלים", אך מתורגם כ"אם השבט" או "מלכת המחנה". הטוארגים קוראים לה *תָמֵנוּקַאלְט* שפירושה הוא "מנהיגה" או "מלכה".

לפי האגדה, היא הגיעה לאהגר יחד עם המשרתת שלה תָכָמַאת על גמל לבן מן השטח השייך כעת אלג'יריה  והפכה למלכה במקום. היא רצחה את מאהביה שבאו אליה. ילדיהן הם הטוארגים: השבט האצילי אִיהָגָּרֶנִים צאצאיהם של תין הינאן והשבט הואסלי אִימְעָ'דִים צאצאיהם של תכמאת.

## קברה
ממוזער|דגם קברה של תין הינאן
ב-1925 מתחם הקבורה שלה נפתח על ידי הצבא הצרפתי ברשותו של ביירון חון דה פרורוק ולאחר מכן נחקר שוב ב-1933. בעקבות החפירות נמצא שלד אישה באפיריון עץ השוכבת על גבה עם הפנים המופנים כלפי מזרח עם תכשיטי זהב, כסף ופנינים. כמו כן במתחם נמצא פסל בסגנון שמזכיר את צלמיות "ונוס" מהתרבות האוריניאקית, גביע זכוכית (שאבד במהלך מלחמת העולם השנייה), וקישוט עלה זהב עליו הוטבע מטבע של קונסטנטינוס שהונפקה בין 308 ל-324.

השלד הועבר למוזיאון בארדו באלג'יר. ב-1968 פורסמו ממצאים חקר השלד. גובה האישה היה בין 1.72 ל 1.76 ס"מ מקבוצה אתנית של הים התיכון שלא הולידה ילדים, כמו כן הייתה צולעת על סמך מבנה מותניים ועצם העצה.

## לקריאה נוספת

*Gabriel Camps, "L'âge du tombeau de Tin Hinan, ancêtre des Touareg du Hoggar". *Zephyrus*, vol. 25 (1974) p. 497-516.
*Brett, Michael & Elizabeth Fentress, *[http://books.google.co.uk/books?id=vdrAfKmUrLcC&pg=PA207&dq=%22tin+hinan%22#PPA208,M1 The Berbers],* WileyBlackwell 1997  p. 208


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ברברים
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-4
קטגוריה:מלכות
קטגוריה:אלג'יריה: היסטוריה
פדרו דה אשקובר

**פֶדְרוּ דה אֶשְקוּבָּר** (בפורטוגזית: **Pedro de Escobar**; סביבות 1465 – לאחר 1535), הידוע גם בשם פדרו דו פורטו, היה מלחין פורטוגזי מתקופת הרנסאנס, שעיקר פעילותו היה בספרד. הוא היה אחד המלחינים הראשונים והמיומנים ביותר בכתיבה פוליפונית בחצי האי האיברי, שיצירותיהם שרדו עד ימינו.

## ביוגרפיה
דה אשקובר נולד בפורטו, ממלכת פורטוגל, אבל דבר אינו ידוע על חייו עד שהחל לעבוד בשירות איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה בשנת 1489. שם משפחתו קסטיליאני במקורו, ואפשר שנולד למהגרים קסטיליאנים או לצאצאיהם, שהתיישבו בפורטו, אבל בני קסטיליה ראו בו פורטוגזי.

דה אשקובר היה זמר בקאפלה הקתולית של המלכה במשך עשר שנים, וברור שעבד גם כמלחין בתקופה זו; נוסף לכך היה החבר היחיד בקאפלת המלכה שהוזכר ברשומות הקאפלה כפורטוגזי. בשנת 1499 חזר לפורטוגל מולדתו, אבל בשנת 1507 קיבל הצעת עבודה, שלה נענה בחיוב, כמאסטרו דה קאפילה בקתדרלה בסביליה.

בתקופת כהונתו בקתדרלה היה ממונה על נערי המקהלה, משרה שכללה השגחה על מגוריהם וארוחותיהם של הנערים נוסף ללימודי הזמרה; הוא התלונן על שכרו הנמוך, ובסופו של דבר התפטר. בשנת 1521 עבד בפורטוגל, כמסטרה דה קאפלה אצל הנסיך דום אלפונסו, הנסיך-קרדינל של פורטוגל, בנו של מנואל הראשון, מלך פורטוגל. קריירה זו הסתיימה, ככל הנראה, בכי רע, כיוון שהאזכור האחרון לחייו שם היא רשומה במסמך משנת 1535, לפיו הידרדר לאלכוהוליזם וחי בדלות מחפירה. הוא מת באבורה.

## מוזיקה והשפעה
שתי מיסות של אשקובר שרדו בשלמותן, אחת מהן רקוויאם (מיסה פרו דפונקטיס - מיסה למתים), המוקדמת ביותר מאת מלחין מחצי האי האיברי. במכלול יצירתו המוכר גם מגניפיקט, 7 מוטטים (בהם "סטבאט מאטר" אחד), 4 אנטיפונים, 8 שירי קודש ו-18 וילאנצ'יקוס, אבל סביר מאוד להניח, שבשלל היצירות האנונימיות שבכתבי היד הפורטוגזיים והספרדיים קיימות לא מעט יצירות נסתרות משלו. המוזיקה שלו הייתה פופולרית, כפי שאפשר ללמוד מהופעתם של העתקים במקומות רחוקים; לדוגמה, כותבים ילידים העתיקו שניים מכתבי היד שלו בגואטמלה. המוטט שלו Clamabat autem mulier Cananea נהנה במיוחד משבחי בני תקופתו, ושימש מקור ליצירות אינסטרומנטליות מאת מלחינים מאוחרים יותר.

## לקריאה נוספת

* NewGrove1980, Escobar, Pedro de, Robert Stevenson, vi 243-244
*"Escobar, Pedro de", *Grove Dictionary of Music and Musicians|Grove Music Online*, ed. L. Macy (accessed January 14, 2005), grovemusic.com (subscription access).
*Gustave Reese, *Music in the Renaissance*. New York, W.W. Norton & Co., 1954. 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מלחינים ספרדים
קטגוריה:ילידי 1465
דבורה דותן

250px|ממוזער|שמאל|דבורה דותן מימין עם חברי להקת "התרנגולים"
**דבורה (דקובסקי) דותן** (נולדה ב-20 באפריל 1940) היא זמרת ושחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית.

## ביוגרפיה
נולדה למשפחה מסורתית. כילדה הופיעה לראשונה בהצגה "שלושת הדובים" בתיאטרון הילדים שליד מרכז המורים והגננות בתל אביב. בתיכון, למדה בגימנסיה הרצליה ובמקביל, למדה בסטודיו של "הבימה".

את שירותה הצבאי עשתה בלהקת הנח"ל, במחזור שכלל גם את עליזה רוזן ויהורם גאון. יחד עם רוזן, הצטרפה ב-1963 לתוכנית השנייה של להקת "התרנגולים" ולאחר מכן, הופיעו השתיים בהרכבים נוספים של נעמי פולני, החמציצים והתיאטרון לילדים "פשוש".

ב-1967 הקליטה יחד עם עליזה רוזן את להיטה הגדול ביותר, "האם את בוכה או צוחקת" (מילים: יובב כץ, לחן: דוד קריבושי), על תקופת ההמתנה וכיבוש רמת הגולן במלחמת ששת הימים ששחררה את קיבוצי הצפון מאימת ההפגזות הסוריות.

ב-1968 שיחקה בסרטו של אורי זהר "השכונה שלנו" והופיעה במחזמר "דבר מצחיק קרה לי בדרך לסואץ" ובהצגה "כל ממזר מלך". יעקב אגמון הציע לה להשתתף במופע "איש חסיד היה". באותה תקופה, נישאה לחברה, גדעון שפיגל, מהנדס טקסטיל במקצועו. השניים עברו לקריית שמונה, שם עבד שפיגל במפעל הטקסטיל "גיבור". לאחר מכן עברו לדימונה, בה גרו במשך כשנתיים ואז, שבו לתל אביב.

דותן שיחקה ב-1971 בסדרת הדרמה "חדוה ושלומיק", בתפקיד מירי, וכן השתתפה בתוכניות הטלוויזיה "כל המנגינות". במקביל, סיפרה סיפורים לילדים במסגרת "אמנות לעם" ובמוזיאון תל אביב, לפני שהחליטה להפסיק להופיע.

לדותן ולבעלה, גדעון שפיגל, בת משותפת ונכדות.

## קישורים חיצוניים

* 
* דודי פטימר, ראיון מיוחד עם הזמרת דבורה דותן, "דודיפדיה", 17 בנובמבר 2018

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:חברות להקת הנח"ל
קטגוריה:חברי להקת התרנגולים
קטגוריה:חברי להקת החמציצים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרות גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
דבר מצחיק קרה לי בדרך לסואץ

**דבר מצחיק קרה לי בדרך לסואץ** היה מחזמר קומי שנכתב על ידי שאול ביבר ויורם טהרלב, כאשר הראשון כתב את טקסט המחזמר והשני את השירים, והועלה על ידי המפיק אברהם דשא בבימויו של שייקה אופיר בשנת 1968, במסגרת "התיאטרון העממי". המחזמר מתאר את מלחמת ששת הימים כקומדיה מטורפת, ומבוסס בחלקו על התוכנית "למה יו-יו" של להקת גייסות השריון.

שם ההצגה, "דבר מצחיק קרה לי בדרך לסואץ" הוא פרפרזה על שם המחזמר המצליח מ-1962, "דבר מצחיק קרה לי בדרך לפורום".

בהפקה השתתפו גדי יגיל, דבורה דותן, ציפי שביט, חיים בנאי ופופיק ארנון. כל אחד מהם ייצג טיפוס ישראלי. גדי יגיל ה"מסחאי" (בן מושבה בגליל, טיפוס חסר-בינה שהומצא על ידי ביבר ואופיר) שזוכה בצל"ש עקב שורה של בלבולים וחוסר הבנה, בנאי המזרחי, דותן הרס"רית וכדומה.

למרות הכתרתה כ"הצגה המצחיקה ביותר אחרי הגשש החיוור", ההפקה ירדה מן הבמה עד מהרה עקב מכתב שנשלח ממשפחה שכולה אל פשנל ובו נכתב שעבור המשפחה המלחמה לא הייתה אירוע משעשע כלל וכלל משום שהבן נהרג בה. 

## קישורים חיצוניים
* 
* ציפי שביט באתר הנוסטלגיה הישראלית

קטגוריה:מחזות זמר ישראליים
קטגוריה:1968 בישראל
קטגוריה:מלחמת ששת הימים בתרבות
קטגוריה:מחזות 1968
Moment 4 Life

**Moment 4 Life** (בעברית: **רגע לחיים**) הוא שיר של הזמרת הטרינידדית ניקי מינאז' בהשתתפות הראפר הקנדי דרייק. השיר יצא לאור ב-7 בדצמבר 2010 כסינגל השלישי מאלבום האולפן הראשון של מינאז', Pink Friday.

בארצות הברית הגיע השיר למעמד פלטינה ודורג במקום ה-13 במצעד הסינגלים בילבורד הוט 100, ובמקום הראשון במצעד שירי הראפ של בילבורד. בטקס פרסי גראמי ה-54 היה מועמד השיר לפרס הופעת הראפ הטובה ביותר, אך לבסוף זכה בפרס השיר Otis של הראפרים ג'יי זי וקניה וסט.

## הופעות
ב-28 באוגוסט 2022, מינאז' כובדה לקבל את פרס החלוציות על שם מייקל ג'קסון בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2022, לאחר נאומה הזמרת ביצעה את מיטב להיטיה הגדולים ביניהם; "Roman's Revenge", "Monster", "Beez in the Trap", "Chun-Li", "Moment 4 Life", "Super Bass", "Anaconda", ו-"Super Freaky Girl". מגזין "בילבורד" סקר את מופעי טקס המוזיקה ודירג את הופעתה של מינאז' במקום הראשון.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי ניקי מינאז'
קטגוריה:שירי דרייק
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ניקי מינאז'
קטגוריה:שירים על חלומות
קטגוריה:בלדות R&B עכשוויות
The Turn of a Friendly Card

**The Turn of a Friendly Card** הוא אלבום האולפן החמישי של להקת הרוק המתקדם הבריטית The Alan Parsons Project, שיצא לאור בשנת 1980 על ידי חברת התקליטים אריסטה רקורדס. שיר הנושא, המופיע בצד השני של האלבום, הוא סוויטה בת 16 דקות המחולקת לחמש רצועות. The Turn of a Friendly Card הוליד את הלהיטים "Games People Play" ו-"Time", האחרון שבהם היה הופעתו הקולית הראשונה של אריק וולפסון. גרסה ערוכה של שיר הנושא המשלבת את חלקי הפתיחה והסיום של הסוויטה שוחררה גם היא כסינגל יחד עם קליפ רשמי.

כמו האלבומים הקודמים של הלהקה, The Turn of a Friendly Card הוא אלבום קונספט שהנושא שלו מתמקד בתעשיית ההימורים ובגורלם של המהמרים, עם יותר מאזכור אחד ללאס וגאס (למשל, "יש שלט במדבר שנמצא למערב" מתוך שיר הנושא). הוא מספר את סיפורו של גבר בגיל העמידה שגדל חסר מנוחה, ולוקח סיכון בכך שהוא מהמר על כל מה שיש לו, רק כדי לאבד את הכל. מבחינה מוזיקלית זהו אלבום מלודי ונגיש יותר מקודמיו.

עד לאלבום זה, כל אלבומי הלהקה נארזו בעטיפות מתקפלות. אילוצים תקציביים הולכים וגוברים של חברות התקליטים הפכו את The Turn of a Friendly Card לתחילתם של כל אלבומי Alan Parsons Project שיצאו לאחר מכן להיות ארוזים בעטיפה רגילה.

האלבום הוקלט בזמן שיא קצר של שבועיים בפריז. בדרך כלל היה לוקח להם חודשים רבים להקליט אלבום.

## רשימת שירים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומי חברת אריסטה רקורדס
Pyramid

**Pyramid (פירמידה)** הוא האלבום השלישי של להקת הרוק המתקדם, The Alan Parsons Project, שיצא בשנת 1978. זהו אלבום קונספט (כמו כל אלבומי הלהקה) העוסק בפירמידות בגיזה. בתקופה שבה נוצר האלבום, היה בארצות הברית ובבריטניה עניין רב בכוחן של הפירמידות ותות ענח' אמון. ב-1978, האלבום היה מועמד לפרס גראמי לאלבום בעל הנדסת הקול הטובה ביותר, לא קלאסית. 

האלבום הציג צליל חדש ו"מסחרי" יותר המושפע ממוזיקת הניו וייב שהיה פופולרי באותה תקופה בבריטניה, בניגוד לשני האלבומים הקודמים שהתאפיינו יותר ברוק מתקדם ואוונגרד. בתקופה ההיא, להקות רוק מתקדם רבות החלו לשנות כיוון לצליל "מסחרי" ו"פופי" יותר באלבומיהם, עד כדי נטישה של צליל הרוק המתקדם בשנות ה-80 בשל ירידה בפופולרית הז'אנר, ומשבר כלכלי קשה באותה תקופה בבריטניה.

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו על ידי אלן פרסונס ואריק וולפסון
#Voyager - 2:24 (אינסטרומנטלי)
#What Goes Up... - 3:31 (זמר: דייוויד פאטון)
#The Eagle Will Rise Again - 4:20 (זמר: קולין בלונסטון)
#One More River - 4:15 (זמר: לני זאקטק)
#Can't Take It with You - 5:06 (זמר: דין פורד)
#In the Lap of the Gods - 5:27 (אינסטרומנטלי)
#Pyramania - 2:45 (זמר: ג'ק האריס)
#Hyper-Gamma-Spaces - 4:19 (אינסטרומנטלי)
#Shadow of a Lonely Man - 5:34 (זמר: ג'ון מיילס, קולות רקע: קולין בלונסטון)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני אבי רוד
קטגוריה:אלבומי חברת אריסטה רקורדס
Eve

**Eve** הוא האלבום הרביעי של להקת הרוק המתקדם, The Alan Parsons Project אשר יצא בשנת 1979.
## מאפיינים
זהו אלבום קונספט כמו כל אלבומי הלהקה, והוא מתמקד בנקודות החוזק והמאפיינים של נשים, ואת הבעיות שהן מתמודדות בעולם של גברים. הקונספט של האלבום במקור היה אמור לעסוק ב"היסטוריה של הנשים הגדולות", אך התפתח לבסוף לקונספט רחב יותר.

עטיפת האלבום שעוצבה על ידי היפנוסיס, מראה שלוש נשים הלובשות רעלה עם פניהן בצל. העטיפה מחברת בין העטיפה הקדמית לבין גב העטיפה. שתי נשים נראות בעטיפה הקדמית, ואישה אחת בגב העטיפה. בחלק המוצל של פניה של כל אישה, הצללים והרעלות באופן חלקי מעוותות ומסתירות צלקות ופצעים.

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו על ידי אלן פרסונס ואריק וולפסון
#Lucifer - 5:09 (אינסטרומנטלי)
#You Lie Down with Dogs - 3:47 (זמר: לני זאקטק)
#I'd Rather Be a Man - 3:53 (זמר: דייוויד פייטון)
#You Won't Be There - 3:34 (זמר: דייב טאונסנד)
#Winding Me Up - 4:04 (זמר: כריס ריינבו)
#Damned If I Do - 4:50 (זמר: לני זאקטק)
#Don't Hold Back - 3:37 (זמרת: קלייר טורי)
#Secret Garden - 4:41 (אינסטרומנטלי)
#If I Could Change Your Mind - 5:49 (זמרת: לזלי דאנקן)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני אבי רוד
קטגוריה:אלבומי חברת אריסטה רקורדס
Eye in the Sky

**Eye in the Sky** הוא אלבום האולפן השישי של להקת הרוק המתקדם הבריטית, The Alan Parsons Project, שיצא לאור במאי 1982 על ידי חברת התקליטים אריסטה רקורדס. בטקס פרסי הגראמי השנתי ה-25 בשנת 1983, Eye in the Sky היה מועמד לפרס גראמי לאלבום המהונדס הטוב ביותר. בשנת 2019 זכה האלבום בפרס גראמי לאלבום האודיו הסוחף הטוב ביותר בטקס פרסי הגראמי השנתי ה-61.

עטיפת האלבום עוצבה על ידי חברת היפנוסיס מראה רקע ירוק ובו העין של רע.

## הפקה
Eye in the Sky הוא האלבום הראשון מבין שלושה אלבומים שהפרויקט הקליט על ציוד אנלוגי ומיקס ישירות לקלטת המאסטר הדיגיטלית.

הזמרים באלבום הזה הם: אריק וולפסון (חבר בהרכב), דייוויד פייטון, כריס ריינבו, לני זאקטק, אלמר גאנטרי וקולין בלונסטון.

## שחרור
Eye in the Sky היה אלבום הפלטינה האחרון של הלהקה בארצות הברית (יחד עם I Robot ו-The Turn of a Friendly Card).

Eye in the Sky מכיל את שיר הנושא ("Eye in the Sky"), הלהיט הגדול ביותר של הפרויקט, עם שירה של אריק וולפסון. האלבום עצמו זכה להצלחה גדולה, והגיע לטופ 10 (ולפעמים למקום הראשון) במדינות רבות.

הקטע האינסטרומנטלי הפותח "Sirius", הפך לידוע. הוא נכלל בסרטים רבים, והפך לשיר הנושא של קבוצות ספורט והבולטות שבהם הן הצגת השחקנים של קבוצת הNBA השיקגו בולס החל מעונת 1990/1991 (ובמיוחד בולטת הצגת השחקנים בעונה זו בה זכתה הקבוצה באליפות הליגה הראשונה שלה), והצגת המתאבקים ב-WWE בארצות הברית. בישראל משתמשת קבוצת הכדורסל מכבי תל אביב בקטע זה בעת הצגת שחקניה במשחקי הבית. בנוסף משמש הקטע לפתיחת וליווי אירועי ספורט אחרים רבים.

ב-1 בדצמבר 2017 שוחררה מהדורת 35 שנה לאלבום, עליה זכה אלן פרסונס, יחד עם מהנדסי המאסטרינג ההיקפי דייב דונלי ופי ג'יי אולסון, בפרס גראמי לאלבום האודיו הסוחף הטוב ביותר בטקס פרסי הגראמי השנתי ה-61.

## ביקורות
מביקורות עכשוויות, קן טאקר מהפילדלפיה אינקוויירר העניק לאלבום דירוג של כוכב אחד מתוך חמישה, וכינה אותו "אלבום בנאלי ללא תקנה" עם "מלודיות של פול מקרטני כמאניה-דיפרסיה ושירה בכיינית היו פשוט פתטיים אלמלא היומרות הליריות של פרסונס".

מביקורות רטרוספקטיביות, סטיבן תומאס ארלווין מ-Allmusic הצהיר כי "זהו אלבום רוק רך לאורכו ולרוחבו, כזה שעוסק בהוקים מלודיים ובטקסטורה", וציין כי "למעט אותם כלים והסוויטה הדוהרת ב-"Silence and I", כל האומנות הייתה חלק מהרעיון של האלבום הזה נדחף לתוך המילים, אז האלבום מתנגן כמו אלבום פופ רך, ומאוד מאוד טוב בזה זה מסתכם באלבום הכי עקבי של אלן פרסונס פרוג'קט, אולי לא מבחינת קונספט, אבל מבחינת מוזיקה הם אף פעם לא היו מספקים כמו שהם היו כאן".

## רשימת שירים

## משתתפים

* כריס ריינבו - שירה ראשית (רצועה 4)
* לני זאקטק - שירה ראשית (שירים 6 ו-9)
* אלמר גאנטרי - שירה ראשית (רצועה 7)
* אריק וולפסון - קלידים, שירה ראשית (שירים 2, 5, 12 ו-14)
* קולין בלונסטון - שירה ראשית (רצועה 10)
* המקהלה האנגלית - שירה במקהלה
* אלן פרסונס - קלידים, תכנות פיירלייט, שירה
* אנדרו פאוול - עיבוד תזמורתי (1, 3, 5, 7, 8, 10), מנצח תזמורת (1, 3, 5, 7, 8, 10), פסנתר (5)
* דייוויד פייטון - גיטרה בס, שירה (רצועה 3)
* איאן בירנסון - גיטרות אקוסטיות וחשמליות
* מל קולינס - סקסופון
* סטיוארט אליוט - תופים, כלי הקשה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומי רוק קל
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני אבי רוד
קטגוריה:אלבומי חברת אריסטה רקורדס
עודד ערן

**עודד ערן** (1941 – 7 בספטמבר 2023) היה דיפלומט ישראלי וחוקר בכיר במכון למחקרי ביטחון לאומי.

## ביוגרפיה
נולד בישראל. למד לימודי המזרח התיכון ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר מכן שירת בצה"ל במשך שלוש שנים. עם שחרורו, בשנת 1966, הצטרף למשרד החוץ. בשנת 1971 מונה לתפקיד בכיר בשגרירות ישראל בלונדון. בתקופת שהותו שם סיים את לימודיו לקראת תואר דוקטור בבית הספר לכלכלה של לונדון. בשנת 1977 שב לארץ ומונה לסגן מנהל אגף המזרח התיכון, ולאחר מכן למנהל המחלקה לענייני מצרים. בין השנים 1982–1984 היה יועץ לענייני הקונגרס בשגרירות ישראל בוושינגטון בארצות הברית. בשנת 1985 שב לישראל והיה המזכיר של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת. בשנת 1986 מונה למנהל מחלקת צפון אמריקה במשרד החוץ, ובסוף אותה שנה נשלח שוב לארצות הברית וכיהן כסגן השגריר. בשנת 1992 שב לישראל ומונה לסמנכ"ל משרד החוץ האחראי על העניינים הכלכליים.

בשנת 1997 מונה ערן לשגריר ישראל בירדן. בתפקיד זה רקם קשרים בעולם הערבי, ובשנת 1999 מונה על ידי ראש הממשלה אהוד ברק לעמוד בראש צוות המשא ומתן עם הפלסטינים. בשנת 2002 מונה לשגריר ישראל באיחוד האירופי ולנאט"ו בבריסל, ולאחר סיום תפקידו, בשנת 2007, פרש לגמלאות.

בשנת 2007 מונה על ידי הקונגרס היהודי העולמי לנציגו בישראל והאחראי על הקשר עמה. ביולי 2008 מונה לעמוד בראש המכון למחקרי ביטחון לאומי, תפקיד בו החזיק עד לנובמבר 2011.

נפטר ב-7 בספטמבר 2023 והובא לקבורה בהר המנוחות.

## קישורים חיצוניים

* קורות חייו של עודד ערן, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי.
* .
* .
* .
* .
* 

**מכּתביו**:
* .
* .
* .
* .
* .

**ספריו**:
* "מדיניות החוץ של ברית המועצות: מלנין עד גורבצ׳וב", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1991.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל המכון למחקרי ביטחון לאומי
קטגוריה:שגרירי ישראל באיחוד האירופי
קטגוריה:שגרירי ישראל בירדן
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מבית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023