open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פסגת ונקצ'מנה

**פסגת ונקצ'מנה** (באנגלית: **Wenkchemna Peak**) היא הר על קו פרשת המים של אמריקה, ובשל כך על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה (באזור זה הגבול עובר על קו פרשת המים).

הפסגה, שגובהה 3,206 מטרים מעל פני הים, והיא מתנשאת לגובה של 16 מטרים מעל סביבתה, היא העשירית בגובהה בין פסגות עמק עשר הפסגות, הממוספרות משמאל לימין, במבט מאגם מוריין (ומכאן שם הפסגה כמפורט להלן).

הפסגה מהווה תת-רכס מהרכס שנוצר על ידי הר האנגאבי ופסגות רינגרוז.

## היסטוריה
### מקור השם
שמן של פסגות עמק עשר הפסגות ניתן להם על ידי מגלה הארצות סמיואל אלן, מראשוני החוקרים האירופאים באזור. אלן קרא לפסגות באמצעות הספרות מ-"אחד" עד "עשר" בשפת הסטוני (אחת משפות האומות הראשונות), לפי מיקומן, במבט מאגם מוריין.
שמה של הפסגה ניתן לה בשנת 1894 על ידי סמיואל אלן, ומשמעות המילה "ונקצ'מנה" היא "10" בשפת הסטוני.

### הטיפוס על ההר
הראשונים שטיפסו על הפסגה היו פ. סי. בל (F.C. Bell), א. וו. דרינאן (A.W. Drinnan), ה. הריוט (H. Herriot), ט. ב. מופאט (T.B. Moffat), ר. ניל (R. Neil), אי. תומפסון (E. Thompson), ר. ויליאמס (R. Williams) וכריסטיאן האסלר הבן (Christian Hasler jr), בשנת 1923.

## לקריאה נוספת

* Brian Patton, Bart Robinson, **[https://books.google.co.il/books?id=GK38KE68XYQC&pg=PA103&lpg=PA103&dq=%22Wenkchemna+Peak%22&source=bl&ots=a0FQLOlXNo&sig=a-0ivwHQ9PvdQzIhJW9OFqgDYMM&hl=en&sa=X&ved=0ahUKEwiUw7PjiPzbAhXNxqQKHYNODKQ4FBDoAQg8MAU#v=onepage&q=%22Wenkchemna%20Peak%22&f=false50 Walks and Hikes in Banff National Park]**, P 103
* Tony Daffern, **[https://books.google.co.il/books?id=QGzbNqJTgzMC&pg=PA59&lpg=PA59&dq=%22Wenkchemna+Peak%22&source=bl&ots=FGbm3naOOR&sig=jm65AEpK8owUQaesT1_EH2hQOZ0&hl=en&sa=X&ved=0ahUKEwiUw7PjiPzbAhXNxqQKHYNODKQ4FBDoAQhAMAY#v=onepage&q=%22Wenkchemna%20Peak%22&f=false Canadian Rockies]**, PP 55, 59
*Brian Patton, Bart Robinson, **[https://books.google.co.il/books?id=NaqVmc93yDoC&pg=PA101&lpg=PA101&dq=%22Wenkchemna+Peak%22&source=bl&ots=LDpkm8xCio&sig=cwhw6zdWhChUk-YdcrMsgeZqwEI&hl=en&sa=X&ved=0ahUKEwjF56DriPzbAhUOy6QKHWsKDTw4ChDoAQhaMAg#v=onepage&q=%22Wenkchemna%20Peak%22&f=false Canadian Rockies Trail Guide]**, P 101
* Kathy Calvert, Dale Portman, **[https://books.google.co.il/books?id=GgQ0JtllTmcC&pg=PA185&lpg=PA185&dq=%22Wenkchemna+Peak%22&source=bl&ots=Tx0Rb6ZvU8&sig=KvAHRkE7p4eC_OwwIevDFPlSeUE&hl=en&sa=X&ved=0ahUKEwjUyb7ziPzbAhUrMuwKHWC2Bm84HhDoAQg4MAQ#v=onepage&q=%22Wenkchemna%20Peak%22&f=false Guardians of the Peaks: Mountain Rescue in the Canadian Rockies and Columbia]**, P 185
* Dave Birrell, **[https://books.google.co.il/books?id=OaB-yf_MJXMC&pg=PA83&lpg=PA83&dq=%22Wenkchemna+Peak%22&source=bl&ots=zNVv5-7Fau&sig=oWXz_8yFCY2SSQ4VklmLzZJNYak&hl=en&sa=X&ved=0ahUKEwjUyb7ziPzbAhUrMuwKHWC2Bm84HhDoAQhDMAY#v=onepage&q=%22Wenkchemna%20Peak%22&f=false 50 Roadside Panoramas in the Canadian Rockies]**, P 83


## קישורים חיצוניים
* פסגת ונקצ'מנה באתר peakbagger
* פסגת ונקצ'מנה באתר peakfinder
* תרשים הנוף הנשקף מפסגת ונקצ'מנה באתר peakvisor
* תיאור הטיפוס על פסגת ונקצ'מנה ותצלומי הטיפוס
* תצלומי אזור פסגת ונקצ'מנה
* תצלומי פסגת ונקצ'מנה ממסלול הטיפוס על פסגת אייפל
* תחזית מזג אוויר ארוכת טווח עבור פסגת ונקצ'מנה - לפי גבהים

## הערות שוליים

ונקצ'מנה
ונקצ'מנה
ונקצ'מנה
ונקצ'מנה
ונקצ'מנה
ונקצ'מנה
אגם מקארתור (קולומביה הבריטית)

**אגם מקארתור** (באנגלית: **Lake McArthur**) הוא אגם בשטח הפארק הלאומי יוהו, בסמוך לקו פרשת המים של אמריקה, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
## גאוגרפיה
אורכו של האגם 1.5 קילומטרים, עומקו המרבי 85 מטרים. זהו האגם העמוק ביותר בשטח הפארק הלאומי יוהו.

האגם נמצא בגובה של 2,258 מטרים מעל פני הים.

בשל עומקו צבעו של האגם כחול כהה. האגם הוא הגדול באגמי הפארק הלאומי יוהו, ובשל יופיו הוא יעד צילום פופולרי.

## היסטוריה
### מקור השם
אגם מקארתור קרוי על שם ג'יימס ג'וזף מקארתור - עובד הסקר הגאוגרפי של הדומיניון של קנדה.

מקארתור היה האירופאי הראשון שגילה ומיפה את האגם, כמו גם את אגם אוהרה הסמוך בשנת 1887.

מקארתור מיפה את האזור על מנת למצוא מעבר עבור הרכבת הקנדית-פסיפית.

הר מקארתור הסמוך, אף הוא קרוי על שם ג'יימס מקארתור.

## לקריאה נוספת
• Frank Townsley, **[https://books.google.co.il/books?id=W9bBCwAAQBAJ&pg=PA171&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false British Columbia: Graced by Nature's Palette]**, P 171

• Chic Scott, **[https://books.google.co.il/books?id=94TqO12vdKwC&pg=PA39&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false Pushing the Limits: The Story of Canadian Mountaineering]**, P 39

## קישורים חיצוניים
* אגם מקארתור באתר ממשלת קנדה
* תיאור מסלול ההליכה לאגם מקארתור באתר פארקי קנדה (אתר רשמי)
* תצלום לוויין
* מסלול ההליכה לאגם מקארתור באתר 10hikes - מידע למטפסים
* מסלול ההליכה לאגם מקארתור באתר alltrails - מידע למטפסים
* מסלול ההליכה בין אגם אוהרה לאגם מקארתור
* תצלומי מסלול ההליכה לאגם מקארתור

## הערות שוליים

מקארתור
מקארתור
בואו לאכול איתי (תוכנית טלוויזיה ישראלית)

ממוזער|סמליל התוכנית בשתי עונותיה הראשונות
[ממוזער|סמליל התוכנית מ[בואו לאכול איתי עונה 3|העונה השלישית עד העונה השישית]]
**בואו לאכול איתי** היא תוכנית מציאות ישראלית המבוססת על הפורמט הבריטי "Come Dine with Me" של ערוץ 4 הבריטי. בתוכנית מתחרים חמישה בשלנים חובבים, כאשר כל אחד מהם מארח ארוחת ערב בביתו ומקבל משאר המשתתפים ציון על הארוחה. התוכנית עלתה לאוויר ב-6 במאי 2012 ב, שם שודרה במשך שתי עונות, והחל מעונתה השלישית היא משודרת בכאן 11. פרקי התוכנית מלווים בקריינות קומית של שי אביבי.

ב-7 בספטמבר 2025, עוד לפני עליית העונה התשיעית של התוכנית, נפתחה ההרשמה לעונה העשירית. צילומי העונה החלו ב-23 בנובמבר 2025 והסתיימו ב-15 בינואר 2026.

## פורמט
בתוכנית מתחרים חובבי בישול מי מביניהם הוא הבשלן האולטימטיבי, תוך כדי נוצרים מפגשים חברתיים בלתי שגרתיים היוצרים מצבים טעונים, חלקם קומיים.
כל מתמודד מארח את המתמודדים האחרים בביתו הפרטי לארוחה הכוללת שלוש מנות: ראשונה, עיקרית וקינוח. מלבד האוכל על המתמודד להשקיע בבידור ובחוויה הכוללת, כדי לשמח ולארח כהלכה את המתמודדים הסועדים אצלם. בסיום הארוחה מעניקים המתמודדים המתארחים למארח ציון מ-1 עד 10. בתום סבב האירוח נפתחות המעטפות, וחושפים מי מבין הבשלנים השיג את הציון הגבוה ביותר. המנצח זוכה בנסיעה קולינרית לאיטליה.

המתמודדים המשתתפים בתוכנית הם מראה מגוונת ואקסטרימית של החברה הישראלית, כפי שבא לידי ביטוי בדברים כגון גילאי המשתתפים, מצבם הסוציו-אקונומי, דעותיהם הפוליטיות, ארצות המוצא והדת שלהם, מקצועותיהם, התפיסות הקולינריות שלהם (טבעונים, צמחונים, קרניסטים, שומרי כשרות) ועוד.

פרקי התוכנית מלווים בקריינות קומית של שי אביבי שמחברת התסריטאית דקלה קידר. את שתי העונות הראשונות כתב אסף בייזר.

## סקירת התוכנית

### עונות רגילות

### עונות ספיישל פסח

## היסטוריה
בשנת 2011 רכשה רשות השידור את זכויות השידור של התוכנית.

התוכנית עלתה לאוויר ב-6 במאי 2012 ב כחלק מלוח השידורים החדש של הערוץ שניסה להתחרות בערוצים המסחריים בשעות ה"פריים טיים". התוכנית שודרה בערוץ במשך שתי עונות, ולאחר סגירת רשות השידור היא עברה לכאן 11.

ב-9 באוקטובר 2018 עלתה התוכנית בכאן 11 והתקיימה לראשונה בפורמט הזוגות. התוכנית התקיימה בפורמט זה במשך שתי עונות, עד החזרה לפורמט היחידים בעונה החמישית.

החל מהעונה השישית, התוכנית מופקת על ידי חברת "Armoza Formats" לאחר מעבר זכויות ההפקה מחברת "גיל הפקות" שהפיקה את חמש העונות הראשונות של התוכנית.

בספטמבר 2023, שר התקשורת שלמה קרעי יצא נגד התבטאויות פוליטיות לכאורה במהלך הקריינות של העונה השביעית כחלק ממאבקו בתאגיד השידור הישראלי.

במרץ 2024 החלה ההפקה של תוכנית הבת "בואו לאכול איתי בערבית", המיועדת להשתתפות החברה הערבית. התוכנית שודרה בינואר 2025 במכאן 33.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים
* 

*  בואו לאכול איתי, באתר כאן BOX
* 
* בואו לאכול איתי עונת הסטטיסטיקות, כל המידע אודות התוכנית 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* איריס קול, "בסוף כל שבוע אנחנו יוצאים מאוהבים בדמויות התוכנית", באתר 103fm,11 ביולי 2024
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
*
קטגוריה:תוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:תוכניות מציאות ישראליות: בישול
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2012
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:כאן 11: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט בריטי
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תוכניות וסדרות
רשימת מנחי האירוויזיון

[250px|ממוזער|שמאל|מימין לשמאל: [וולודימיר אוסטפצ'וק, אולכסנדר סקיצ'קו וטימור מירושניצ'נקו, מנחי אירוויזיון 2017.]]
**רשימת מנחי האירוויזיון** כוללת את אלה אשר הנחו את תחרות האירוויזיון, מאז תחילת תחרויות בשנת 1956. משנת 1988 הנורמה היא שיש שני מנחים לתחרות. בכל תחרויות לפני 1978 היה מנחה אחד, ומשנת 1988 היו מעט תחרויות עם מנחה אחד. אירוויזיון 1999 בישראל היה הראשון שבו היו שלושה מנחים.

## רשימת המנחים
### המאה ה-20
[250px|ממוזער|שמאל|[ירדנה ארזי, מנחת אירוויזיון 1979.]]

### המאה ה-21

## קישורים חיצוניים

*
מנחי האירוויזיון
מנחי האירוויזיון
ניקולאס השני, דוכס לורן

**ניקולאס השני, דוכס לורן** (בגרמנית: **Nikolaus II. von Lothringen**; 6 בדצמבר 1609 - 25 בינואר 1670), היה דוכס לורן בשנת 1634.

## ביוגרפיה
ניקולאס נולד ב-6 בדצמבר 1609 בננסי, לפרנץ השני, דוכס לורן וכריסטינה מזאלם, בתם של פאול, רוזן זאלם ומארי לה ונור. מכיוון שלא היה אמור לעלות לשלטון, הוא מונה בשנת 1619 לבישוף טול. בנערותו הוא למד פילוסופיה ותאולוגיה באוניברסיטת פונט-א-מוסון בין השנים 1622–1629, ובמהלכם הוא השלים תזה על סקרמנט הכפרה, אשר הודפס בהולנד בשנת 1627 עם הקדשה מהאפיפיור אורבנוס השמיני. ב-19 בינואר 1626 הוא מונה לקרדינל, אולם המינוי מעולם לא הפך למעשי.

בשנת 1633 פלש הצבא הצרפתי לדוכסות לורן, בשל תמיכת קרל הרביעי, דוכס לורן בגאסטון, דוכס אורליאן, ובשנת 1634 נאלץ קרל להתפטר מתפקידו, וניקולאס עלה לשלטון במקומו. בעקבות כך התפטר ניקולאס מכהונותיו הדתיות, וב-18 בפברואר אותה שנה הוא התחתן עם בת דודתו קלוד פרנסואז ד'לורן, בתם של היינריך השני, דוכס לורן ומרגריטה גונזאגה, ממנה נולדו לו 5 ילדים. זמן קצר לאחר עלותו לשלטון החתימו הצרפתים את ניקולאס על הסכם שהכיר בזכויות שלטונם בדוכסות, ובעקבות כך באפריל אותה שנה התפטר ניקולאס מתפקידו וברח מהדוכסות, תוך שהוא מחזיר את זכויות השלטון לאחיו קרל. בשנת 1661 עזבו הצרפתים את הדוכסות, וב-25 בינואר 1670 מת ניקולאס בננסי.

## משפחתו
ב-2 באפריל 1637 התחתן ניקולאס עם קלוד פרנסואז ד'לורן, בתם של היינריך השני, דוכס לורן ומרגריטה גונזאגה, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
* פרדיננד פיליפ, נסיך הכתר של לורן (1639–1659)
* קרל החמישי, דוכס לורן (1643–1690), התחתן עם אלאונורה מריה יוזפה מאוסטריה
* אנה אלאונורה מלורן (1645–1648)
* אנה מריה תרזה מלורן (1648–1661)
* מריה אנה מלורן (1648–לא ידוע)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* ניקולא פרנסואה ד'לורן באתר האינטרנט של אוניברסיטת פלורידה הבינלאומי

קטגוריה:דוכסי לורן
קטגוריה:ילידי 1609
קטגוריה:נפטרים ב-1670
קלוד פרנסואז ד'לורן

**קלוד פרנסואז ד'לורן** (בצרפתית: **Claude Françoise de Lorraine**; 6 באוקטובר 1612 - 2 באוגוסט 1648), הייתה אשתו של ניקולאס השני, דוכס לורן.

## ביוגרפיה
קלוד פרנסואז נולדה ב-6 באוקטובר 1612 בננסי, לאנרי השני, דוכס לורן ומרגריטה גונזאגה, בתם של וינצ'נצו גונזאגה, דוכס מנטובה ואלאונורה דה מדיצ'י.

בשנת 1633 פלש הצבא הצרפתי לדוכסות לורן, בשל תמיכת קרל הרביעי, דוכס לורן בגאסטון, דוכס אורליאן, ובשנת 1634 נאלץ קרל להתפטר מתפקידו, ואחיו ניקולאס השני, דוכס לורן עלה לשלטון במקומו. ב-18 בפברואר אותה שנה התחתן ניקולאס עם בת דודתו קלוד פרנסואז ד'לורן, ונולדו להם 5 ילדים. זמן קצר לאחר עלותו לשלטון החתימו הצרפתים את ניקולאס על הסכם שהכיר בזכויות שלטונם בדוכסות, ובעקבות כך באפריל אותה שנה התפטר ניקולאס מתפקידו וברח מהדוכסות, תוך שהוא מחזיר את זכויות השלטון לאחיו קרל. ב-2 באוגוסט 1648 ילדה קלוד פרנסואז תאומים, וזמן קצר לאחר הלידה מתה.

## משפחתה
ב-18 בפברואר 1634 התחתנה קלוד פרנסואז עם ניקולאס השני, דוכס לורן, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
* פרדיננד פיליפ, נסיך הכתר של לורן (1639–1659)
* קרל החמישי, דוכס לורן (1643–1690), התחתן עם אלאונורה מריה יוזפה מאוסטריה
* אנה אלאונורה מלורן (1645–1648)
* אנה מריה תרזה מלורן (1648–1661)
* מריה אנה מלורן (1648–לא ידוע)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ילידות 1612
קטגוריה:אצולה צרפתית
קטגוריה:נפטרים ב-1648
ניקול, דוכסית לורן

**ניקול, דוכסית לורן** (בצרפתית: **Nicole de Lorraine**; 3 באוקטובר 1608 - 2 בפברואר 1657), הייתה אשתו של קרל הרביעי, דוכס לורן ודוכסית לורן בין השנים 1624–1625.

## ביוגרפיה
ניקול נולדה ב-3 באוקטובר 1608 בננסי, לאנרי השני, דוכס לורן ומרגריטה גונזאגה, בתם של וינצ'נצו גונזאגה, דוכס מנטובה ואלאונורה דה מדיצ'י. ב-23 במאי 1621 התחתנה ניקול עם בן דודה קרל הרביעי, דוכס לורן, אך לא היו להם ילדים.

בשנת 1624 מת אביה אנרי השני, דוכס לורן, והוא הוריש לקרל ולניקול את הדוכסות, אף על פי שרצונו של רנה השני, דוכס לורן הייתה שהדוכסות תרד ברצף גברי מובהק. בנובמבר 1625 דרש חותנה פרנץ השני, דוכס לורן את הדוכסות לעצמו, אולם לאחר ששילם את חובות הדוכסות כעבור כמה ימים, הוא התפטר מתפקידו, ומסר את הדוכסות לקרל. בשנת 1631 נטש קרל את ניקול, אולם ניסיונו לגרשה בשנת 1636 נכשל. בשנת 1637 התחתן קרל עם ביאטריס דה קוסאן, למרות שלא השיג את ביטול הנישואין הרשמי מניקול, ונולדו להם 3 ילדים. בשנת 1642 הוטל חרם על קרל בשל נישואיו עם ביאטריס דה קוסאן, ובאפריל אותה שנה נפרדו השניים.

ניקול בילתה את שנות חייה האחרונות בפריז, שם היא מתה ב-2 בפברואר 1657.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דוכסי לורן
קטגוריה:ילידי 1608
קטגוריה:נפטרים ב-1657
קרל הרביעי, דוכס לורן

**קרל הרביעי, דוכס לורן** (בגרמנית: **Karl IV. von Lothringen**; 5 באפריל 1604 - 18 בספטמבר 1675), היה דוכס לורן בין השנים 1625–1634 ובין השנים 1661–1675.

## ביוגרפיה
קרל נולד ב-5 באפריל 1604 בננסי, לפרנץ השני, דוכס לורן וכריסטינה מזאלם, בתם של פאול, רוזן זאלם ומארי לה ונור. ב-23 במאי 1621 התחתן קרל עם ניקול ד'לורן, בתם של היינריך השני, דוכס לורן ומרגריטה גונזאגה, אך לא היו להם ילדים.

בשנת 1624 מת חותנו היינריך השני, דוכס לורן, והוא הוריש לקרל ולניקול את הדוכסות, אף על פי שרצונו של רנה השני, דוכס לורן הייתה שהדוכסות תרד ברצף גברי מובהק. בנובמבר 1625 דרש אביו פרנץ את הדוכסות לעצמו, אולם לאחר ששילם את חובות הדוכסות כעבור כמה ימים, הוא התפטר מתפקידו, ומסר את הדוכסות לקרל. בשנת 1631 נטש את אשתו, אולם ניסיונו לגרשה בשנת 1636 נכשל. בשנת 1633 פלש הצבא הצרפתי לדוכסות לורן, בשל תמיכת קרל בגאסטון, דוכס אורליאן, ובשנת 1634 נאלץ קרל להתפטר מתפקידו, ואחיו ניקולאס השני, דוכס לורן עלה לשלטון במקומו. ב-2 באפריל 1637 התחתן קרל עם ביאטריס דה קוסאן, למרות שלא השיג את ביטול הנישואין הרשמי מאשתו הראשונה, ונולדו להם 3 ילדים.

בשנת 1642 הוטל חרם על קרל בשל נישואיו עם ביאטריס דה קוסאן, ובאפריל אותה שנה נפרדו השניים. בשנת 1651 ניגשו לקרל משלחת אירית שחיפשה את תמיכתו להגן על אירלנד מפני פלישת כוחות הפרלמנט של אנגליה. בקיץ 1652 שלח כמה ספינות לסיוע לאירלנד, אולם בשל התנגדות המנהיגים האיריים הוא הפסיק את תמיכתו באירים.

בשנת 1661 פינו הצרפתים את הדוכסות, וקרל חזר לשלטונו. ב-20 במאי אותה שעה התחתן קרל בשנית עם ביאטריס דה קוסאן, על מנת לתת לילדיו את הלגיטימיות, אולם ביאטריס מתה כעבור שבועיים. בשנת 1670 שוב כבשו כוחותיו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת את הדוכסות, ובמהלך מלחמת הולנד–צרפת לחם לצד הכוחות האוסטריים ונגד צרפת. בשנת 1675 התחתן קרל עם מארי לואיז ד'אספרימון בת ה-18, אולם לא היו להם ילדים. ב-18 בספטמבר 1675 מת קרל באלנבאך, ואחיינו קרל החמישי, דוכס לורן ירש את תאריו.

## משפחתו
ב-2 באפריל 1637 התחתן קרל עם ביאטריס דה קוסאן, ונולדו להם 3 ילדים:
* פרנסואה ד'לורן (1637–1638)
* אן ד'לורן (1639–1720)
* שארל אנרי, נסיך קומרסי (1649–1723)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דוכסי לורן
קטגוריה:ילידי 1604
קטגוריה:נפטרים ב-1675
צפון ארצות הברית

250px|שמאל
[ממוזער|300px|סרטון של [תחנת החלל הבין-לאומית אשר עוברת מעל צפון ארצות הברית בלילה. צולם על ידי צוות משימה 29.]]
מבחינה גאוגרפית, המונח **צפון ארצות הברית** כולל את מדינות ארצות הברית ואת האזורים של ארצות הברית הממוקמים ברחבי החלק הצפוני ביותר של המדינה. מדינות אלה ממוקמות לאורך גבול ארצות הברית–קנדה.

לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית מחלקת את החלק הצפוני של ארצות הברית ל ולצפון-מזרח ארצות הברית. מפקדי האוכלוסין כוללים גם את המדינות הצפוניות של מערב ארצות הברית, ללא אזכור של המונח "צפון ארצות הברית".

## המושג ההיסטורי
לפני ההתרחבות מערבה במהלך המאה ה-19 התכתב המושג "צפון ארצות הברית" עם אזור ניו אינגלנד של ימינו. בשנות ה-30 של המאה ה-20 המושג התאים את עצמו לצפון-מזרח ארצות הברית של ימינו.

### מלחמת האזרחים האמריקנית
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית הייתה צפון ארצות הברית מורכבת ממדינות האיחוד. בהקשר זה, "הצפון" הוא שם נרדף לאיחוד. ובהקשר נוסף, "דרום ארצות הברית" הוא שם נרדף למדינות שניסו לפרוש מהאיחוד ולהקים את קונפדרציית המדינות של אמריקה. עם זאת, מושג "הצפון" יכול להיכלל בהקשר של המחלוקת ההיסטורית. חמש מדינות מחזיקות עבדים בארצות הברית, נקראו מדינות הגבול, שנותרו באיחוד עם – מיזורי, קנטקי, וירג'יניה המערבית, מרילנד ודלאוור (הטריטוריה האינדיאנית השנויה במחלקות).

## ראו גם
* דרום ארצות הברית
* יאנקי

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: אזורים
Jelcz M125M

**Jelcz M125M** הוא אוטובוס המוגדר כאוטובוס נמוך-רצפה מתוצרת יצרנית המשאיות והאוטובוסים הפולנית **Jelcz**  אשר יוצר בין השנים 1998–2006.

מפעלי היצרן מוקמו ב-"Jelcz-Laskowice"  (ליד העיר אולאווה), פולין.

## דגמים (מודלים)
* "Jelcz M125M Dana" (יוצר בין השנים 1998 - 2001)
* "Jelcz M125M Vecto" (יוצר בין השנים 2001 - 2006)
* "Jelcz M125M/4 CNG Vecto" (יוצר בין השנים 2003 - 2006)

## "Jelcz M125M"
* אוטובוס נמוך-רצפה
* 3 דלתות כניסה/יציאה (קדמית, אמצעית, אחורית)
* גובה קומה בדלת הראשונה - 340 מ"מ
* גובה קומה בדלת השנייה - 340 מ"מ
* גובה קומה בדלת השלישית - 340 מ"מ
* רוחב הדלת - 1,225 מ"מ
* 28 מושבים + נהג
* 30 מושבים + נהג, 70 נוסעים בעמידה (דגם "Jelcz M125M Vecto")
* מנוע מתוצרת מאן
* מנוע אחורי
* מנוע הנעה אחורית
* ABS
* מערכת בקרת משיכה

## תמונות

קובץ:Jelcz Vecto CNG.jpg | דגם  "Jelcz M125M"
קובץ:Bolina - Koniec trasy autobusu 109.jpg | דגם  "Jelcz M125M"
קובץ:JelczM125M(Dana).JPG | דגם  "Jelcz M125M" 
קובץ:83 1557 bus Poznan Al.Solidarnosci.JPG | דגם  "Jelcz M125M" מודל Jelcz M125M Vecto
קובץ:Jelcz M125M Vecto Poznań RB2.JPG | דגם  "Jelcz M125M" מודל Jelcz M125M Vecto
קובץ:Jelcz M125M Vecto Poznań RB3.JPG |  דגם  "Jelcz M125M" מודל Jelcz M125M Vecto


## ראו גם
* אוטובוס
* Jelcz PR110D

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דגמי אוטובוסים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1998
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בפולין
קטגוריה:כלי רכב מנוע אחורי
הדיוויזיה ה-301 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-301** (בגרמנית: **301. Division**) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-ספטמבר 1939, על בסיס "חטיבת נצה", אשר הייתה תחת פיקודו של אקארד פון גבלנץ, ולחמה במהלך המערכה בפולין כחלק מהקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה הרביעית, אולם הדיוויזיה פורקה כבר ב-14 באוקטובר 1939.

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה ה-301 באתר lexikon-der-wehrmacht 
* הדיוויזיה ה-301 באתר axis history

301
בריג'יט פיג'ין קלי

**בריג'יט פיג'ין קלי** (באנגלית: **Brigit Pegeen Kelly**; 1951 – 14 באוקטובר 2016) הייתה משוררת אמריקאית.

## חייה
קלי נולדה בפאלו אלטו, קליפורניה, גדלה בדרום אינדיאנה וחיה רוב חייה הבוגרים במרכז אילינוי. היא שמרה על פרטיותה בקנאות, ומעט מאוד ידוע על חייה. היא הייתה נשואה למייקל מדוניק (Madonick), משורר וסופר, ולהם היו שלושה ילדים. ב-1997 הייתה קלי משוררת הבית של קתדרת למונט באוניברסיטת פיליפס אקסטר.

קלי לימדה באוניברסיטת קליפורניה באירוויין, באוניברסיטת פרדו ובקולג' וורן וילסון.
יחד עם מדוניק הייתה פרופסור לאנגלית ולרטוריקה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. היא מתה ב-14 באוקטובר 2016 באורבנה-שמפיין, אילינוי.

## פרסים
* 2008: מלגה של האקדמיה האמריקאית למשוררים
* 2006: מלגת קרן הזיכרון של ג'ון סיימון גוגנהיים
* 2005: הייתה בין המועמדים שהגיעו לשלב הגמר במועמדות לפרס פוליצר (שירה)
* 2005: הייתה בין המועמדים שהגיעו לשלב הגמר במועמדות לפרס חוג המבקרים הלאומי לספר שירה 
* 2005: הייתה בין המועמדים שהגיעו לשלב הגמר במועמדות לפרס ספר השירה של הלוס אנג'לס טיימס
* 2005: זוכת מלגה של הקרן הלאומית לאמנויות
* 1999: זוכת פרס ויטר ביינר לשירה מטעם האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות
* 1996: זוכת פרס וייטינג 
* 1995: הייתה בין המועמדים שהגיעו לשלב הגמר במועמדות לפרס ספר השירה של הלוס אנג'לס טיימס
* 1994: זוכת פרס ג'יימס לפלין  לשירה
* 1986: זוכת פרס המשוררים הצעירים של ייל; נבחרה על ידי ג'יימס מריל 
* 1986: פרס השירה של Discovery/*[[The Nation]]*

## ספרים

* 
* 
* 
* 


## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה באתר האקדמיה האמריקאית למשוררים.
* ביוגרפיה באתר BOA
* פרופיל אישי באתר קרן ויטינג
* הפרדס - סקירה באתר "Double Room"

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררות אמריקאיות
קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:זוכות מלגת גוגנהיים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה באירוויין
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1951
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2016
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2016
עבד א-רחמן סמבא

**עבד א-רחמן סמבא** (בערבית: **عبدالرحمن صمبا**; תעתיק מדויק: **עבד אלרחמן צמבא**; נולד ב-5 בספטמבר 1995 בערב הסעודית) הוא אצן קטרי, זוכה שתי מדליות ארד באליפות העולם (דוחה 2019 וטוקיו 2025) ומדורג במקום רביעי בכל הזמנים בריצת 400 מטר משוכות.

## ביוגרפיה
סמבא נולד בערב הסעודית, אך בחר לייצג בתחרויות את מאוריטניה, בה אביו נולד. הוא היגר לקטר על מנת לייצג את המדינה בשנת 2015.

### 2017
בתחרות שנערכה בסאסולבורג בדרום אפריקה ב-28 במרץ 2017 קבע סמבא בריצת 400 מטר משוכות שיא אישי חדש של 48.31 שניות, תוצאה שדירגה אותו במקום שמיני בעולם באותה שנה. באליפות העולם שנערכה בלונדון, בריטניה באוגוסט הוא סיים במקום שביעי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 49.74 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 48.75 שניות ועלה מהמקום החמישי.

### 2018
בתחרות ליגת היהלום בדוחא, שנערכה בחודש מאי, סיים סמבא במקום הראשון בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 47.57 שניות. באותו חודש, בליגת היהלום ברומא, סיים במקום הראשון בשיא אישי נוסף של 47.48 שניות. בחודש יוני, בליגת היהלום באוסלו, סיים שוב במקום הראשון בתוצאה של 47.60 שניות, ובתחרות ליגת היהלום בסטוקהולם שנערכה באותו חודש סיים במקום הראשון בשיא אישי חדש של 47.41 שניות.

בתחרות ליגת היהלום בפריז שנערכה ב-30 ביוני, סיים סמבא במקום הראשון בריצת 400 מטר משוכות תוך שהוא קובע את התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים, 46.98 שניות, האתלט השני בהיסטוריה שרץ ריצה זו מתחת ל-47 שניות.

בתחרות ליגת היהלום בלוזאן, בחודש יולי, סיים במקום הראשון בריצת 400 משוכות בתוצאה של 47.42 שניות. על אף שבסיום התחרויות הרגילות דורג במקום הראשון, סמבא החליט לא לקחת חלק בגמר ליגת היהלום.

### 2019
באליפות אסיה זכה סמבא במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 47.51 שניות. לאחר מכן, אמר כי הוא מתכנן לשבור את שיא העולם בריצה זו עד סוף השנה.
בתחרות ליגת היהלום בשנגחאי שנערכה בחודש מאי, התחרה לראשונה נגד ראיי בנג'מין, הממוקם מקום אחד אחרי סמבא ברשימת המהירים בכל הזמנים, וסיים במקום הראשון בשיא תחרות חדש של 47.27 שניות. בנג'מין, שהוביל את הריצה עד לחמישים המטרים האחרונים, סיים שני בתוצאה של 47.82 שניות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אתלטים קטרים
קטגוריה:רצי משוכות
קטגוריה:רצים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:מהגרים מערב הסעודית
קטגוריה:קטרים שנולדו ב-1995
שאול אבן דנאן

רבי **שאול אבן דנאן** (חשוון ה'תרמ"ב, 1882 – כ"ב ניסן ה'תשל"ב, 6 באפריל 1972) היה דיין, אב בית דין, והרב הראשי למרוקו (ה'תש"ט 1949 - ה'תשכ"ה 1965). יקיר ירושלים לשנת 1968.

## ביוגרפיה
נולד לרבי שלמה אבן דנאן בחודש חשוון ה'תרמ"ב (1882) בפאס שבמרוקו, ואת ראשית תורתו למד מאביו.

בגיל ארבע עשרה נשא את אסתר בת ר' יהונתן מימרן. לבני הזוג נולדו ארבע בנות ובן. לפרנסתו עסק כסופר שטרות בעיר. לאחר פרעות התריתל מונה רבי שאול לאחד מחברי הוועדה (שמנתה חמישה עשר חברים) שתפקידה היה לשקם את הקהילה ולדרוש פיצויים מממשלת צרפת על הפגיעה ביהודי העיר.

בשנת ה'תר"ץ, הוציא לאור את ספרו של אביו 'בקש שלמה' יחד עם אחיו הרב משה אבן דנאן.

בשנת ה'תרצ"ד (1934) נתמנה לדיין בבית הדין במרקש שהיה בנשיאות הרב משה זריהן. בשנת ה'תרצ"ט (1939) התמנה לראש אבות בתי הדין בעיר מוגאדור, ובשנת ה'תש"א (1941) נתמנה לחבר בית הדין הגבוה בעיר הבירה רבאט בנשיאות הרב יהושע ברדוגו.

בשנת ה'תש"ח (1948) נתמנה לראש בית הדין לערעורים, ולאחר פרישת הרב יהושע ברדוגו מתפקידו כרבה הראשי של מרוקו בשל גילו המבוגר, בשנת ה'תש"ט (1949) נתמנה הרב אבן דנאן למחליפו בתפקיד.

בשנת ה'תשכ"ה (1965) עלה לארץ ישראל. נפטר ביום כ"ב ניסן ה'תשל"ב (1972) בירושלים ונקבר בבית הקברות בגבעת שאול בחלקת משפחת דנאן.

## ספריו
* שו"ת **'הגם שאול**' ב' חלקים - נדפס בחלקו במרוקו ובחלקו בירושלים.

## ראו גם
* רבי יצחק אבן דנאן
* רבי סעדיה אבן דנאן

## קישורים חיצוניים

* 
* עץ משפחת אבן דנאן, באתר תולדות ושורשים
* פרופ' משה עמאר, הרב שאול אבן דנאן מנהיגותו וכושר הכרעתו, ליבי במזרח א
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:פאס: רבנים
קטגוריה:מרקש: רבנים
קטגוריה:רבאט: רבנים
קטגוריה:אסואירה: רבנים
קטגוריה:רבנים ראשיים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:מרוקו: רבנים ראשיים
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1882
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה (1762–1770)

**מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה** (בגרמנית: **Maria Theresia Elisabeth von Österreich**; 20 במרץ 1762 - 23 בינואר 1770), הייתה בתו של יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

## ביוגרפיה
מריה תרזה נולדה בארמון שנברון, וינה ב-20 במרץ 1762, ליוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואיזבלה, נסיכת פארמה, בתם של פליפה, דוכס פארמה, ולואיז אליזבת, נסיכת צרפת. מריה תרזה הייתה נכדה של פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה תרזה, קיסרית אוסטריה, ונינה של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, פליפה החמישי, מלך ספרד ולואי החמישה עשר, מלך צרפת ובנוסף, בעת לידתה עוד היה סב-סבתה סטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין בחיים.

בשנת 1763 שוב נכנסה אמה להריון, אולם היא מתה ב-27 בנובמבר מאבעבועות שחורות שבוע לאחר שילדה את בתה מריה כריסטינה, אשר מתה כמה שעות לאחר הלידה. אביה יוזף הושפע קשות מפטירת אמה, ואף שהתחתן לאחר מכן עם מריה יוזפה, נסיכת בוואריה לא נולדו לו עוד ילדים. בשנת 1765 הוכתר אביה יוזף כקיסר האימפריה הרומית הקדושה, לאחר פטירת אביו, ושלט יחד עם אמו מריה תרזה. זמן קצר לפני יום הולדתה השמיני חלתה מריה תרזה בדלקת ריאות, וב-23 בינואר 1770 היא מתה בארמון שנברון, מה ששבר את אביה לחלוטין.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:ילידות 1762
קטגוריה:נפטרות ב-1770
ברוך שיין

**ברוך שיין ** (י"ג באדר ה'תרע"א, 13 במרץ 1911 – ל' בסיוון ה'תשנ"ד, 9 ביוני 1994) היה עיתונאי ועורך בעיתון "הצופה" ועורך תוכניות רדיו בקול ישראל, בעיקר בתחום החזנות והמוזיקה היהודית.

## ביוגרפיה
שיין נולד ב-1911 בעיירה ביאלובז'ג בפולין, לחנינא- נתן ואסתר גולדה. בגיל 13 עברה המשפחה להתגורר בעיר גארוולין שבדרום מזרח פולין. למד לימודים תורנים בבית מדרש בעיר ובנוסף לימודי השכלה כללית ואת השפה העברית ודקדוקה בבית ספר ערב "יבנה" בעיר.

בנעוריו היה חבר בתנועת "השומר הדתי" והשתתף כציר בוועידת התנועה, שהתקיימה בוורשה תרצ"ב. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל באנייה "פולניה" .רבים מבני משפחתו שנשארו בחו"ל נספו בשואה. זמן קצר לאחר שעלה ארצה הצטרף ברוך שיין כזמר-חזן ל"מקהלת תל אביב" בניצוחו של המלחין והמנצח לייאו ליוב. במקביל למד לימודי מוזיקה אצל המלחין והמורה יצחק אדל.

אל עולם העיתונות הגיע ברוך שיין במקרה. בשנת 1938 התקבל כעובד דפוס בעיתון הצפה ששכן אז ברחוב הרצל 16 בתל אביב. והיה מראשוני עובדי בית הדפוס של "הצפה" .אט אט החל ב לפרסם ב"הצפה" כתבות ומאמרים בנושאי חזנות לצד עבודתו כפועל דפוס בעיתון.

בשנת 1942 נשא ברוך שיין לאישה את בלה ליפשיץ בת מרים ובן ציון ליפשיץ שעלתה עם משפחתה לארץ בתחילת שנות ה-30 מהעיר וולקוביסק שבפולין. בשנת 1950 הצטרף ברוך שיין למערכת עיתון הצופה, כעורך לילה. ופרסם בעיתון זה כתבות ומאמרים רבים על אירועי חזנות ושירה יהודית בהמשך היה בעל טור קבוע ב"הצפה" בו סקר הנעשה בעולם החזנות. במחצית שנות ה-50 במקביל לעבודתו ב"הצפה" החל לעבוד ב"קול ישראל" בעריכת תוכניות דת. ונמנה עם עובדיה הראשונים של המדור להווי ומסורת יהודית בקול ישראל. ברוך שיין עבר קורס עורכי תוכניות בהדרכת לאה פורת, וקורס בנושא קומוניקציה ציבורית בהדרכת ד"ר דינה גורן. בשנים 1956–1958 כאשר בנימין צביאלי עורך התוכנית קבלת שבת יצא לשליחות בחו"ל ערך ברוך שיין את התוכנית קבלת שבת. לאורך השנים ערך תוכניות נוספות כמו "מלווה מלכה" ועוד. כמו כן הפיק וערך שידורים חיים של קונצרטים בהשתתפות גדולי החזנים בארץ ובעולם, שיין ערך במשך עשרות שנים התוכנית פרקי חזנות כבקשתך והיה מראשוני העיתונאים בארץ שסיקר באופן שוטף ופעיל את הנעשה בעולם החזנות והשירה היהודית והתמיד בכך לאורך שנים רבות.

שיין שימש יו"ר אגודת לח"ן (ליכוד חובבי נגינה), שנוסדה בט"ו בשבט תשי"ב (1952) ומטרותיה עידוד החזנות והיצירה היהודית. ב-1965 הלכה לעולמה רעייתו בלה שיין. לאחר מלחמת ששת הימים נשא לאשה את שרה דמסט, אלמנתו של יוסף דמסט, מחללי כפר עציון בשנת תש"ח.

שיין ניהל במשך חמש שנים את חוג חובבי חזנות שליד עיריית תל אביב. לאורך השנים השתתף בכינוסים ומפגשים בנושאי חזנות ונשא בהם דברים, היה חבר באגודת העיתונאים בתל אביב. משנותיו הראשונות בישראל היה חבר בתנועת "המזרחי" ובמועצת "הפועל המזרחי" תל אביב והשתתף כציר בוועידות תנועת המזרחי-מפד"ל. בשנת תשמ"ה הוענק לו התואר "יקיר התנועה". כמו כן הוענק לו התואר "יקיר בית הכנסת הגדול" בתל אביב.

ברוך שיין הלך לעולמו ב-9 ביוני 1994 בגיל 83 והובא למנוחות בבית העלמין בקריית שאול. הותיר אחריו בת, הדסה ורגון ששימשה בתפקיד ראש מדור השאלה בין-ספרייתית באוניברסיטת בר-אילן, רעייתו של פרופ' (אמריטוס) שמואל ורגון.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מוזיקולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל הצופה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
דייב מייסון

**דייוויד תומאס "דייב" מייסון** (באנגלית: **David Thomas "Dave" Mason**; נולד ב-10 במאי 1946) הוא זמר-יוצר וגיטריסט אנגלי, שזכה לתהילה עם להקת הרוק טראפיק.

## קריירה
במהלך הקריירה שלו, מייסון ניגן והקליט עם הרבה אמנים ומוזיקאים בולטים, כולל פול מקרטני, ג'ורג' האריסון, הרולינג סטונז, ג' ימי הנדריקס, אריק קלפטון, מייקל ג'קסון, דייוויד קרוסבי, גרהאם נאש, סטיב וינווד, פליטווד מק, דילייני ובוני, ליאון ראסל וקאס אליוט. אחד משיריו הידועים ביותר הוא "Feelin' Allright", שהוקלט על ידי טראפיק בשנת 1968 ולאחר מכן הוקלט על ידי הרבה אמנים אחרים, כולל ג'ו קוקר, שגרסתו לשיר הייתה להיט ב-1969. בתקופת עבודתו עם טראפיק, הוא גם כתב "Hole In My Shoe", שיר פופ פסיכדלי שנהיה להיט. השיר "We Just Disagree" משנת 1977 הוא הלהיט היחידי של מייסון שזכה להיות להיט בארצות הברית.

בשנת 2004, דייב מייסון זכה להיכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול על תרומתו כאחד ממייסדי להקת "טראפיק".

בספטמבר 2024, מייסון ביטל את סיבוב ההופעות שלו לחורף 2024 בעקבות מצב לבבי חמור שדורש טיפול מיידי. רופאיו צופים לו התאוששות מלאה, ומייסון מתכנן לחדש את סיבוב ההופעות בשנת 2025. מאוחר יותר בשנת 2024, מייסון יוציא לאור את ספר הזיכרונות שלו בשם "Only You Know & I Know".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:פליטווד מק
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1946
מריה יוזפה, דוכסית בוואריה

**מריה יוזפה, דוכסית בוואריה** (בגרמנית: **Maria Josepha von Bayern**; 20 במרץ 1739 - 28 במאי 1767)   הייתה בתו של קרל השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואשתו של יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

## ביוגרפיה
מריה יוזפה נולדה ב-20 במרץ 1739 בארמון נימפנבורג, מינכן, לקרל אלברכט, הנסיך הבוחר מבוואריה ומריה אמליה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ווילהלמינה אמליה מבראונשווייג-לינבורג.

ב-13 בינואר 1765 התחתנה מריה יוזפה עם יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אשר התאלמן שנתיים קודם מאשתו הראשונה איזבלה, נסיכת פארמה, וב-25 בינואר באותה שנה מומשו הנישואים בווינה. נישואי הזוג לא היו מאושרים, ואף לא נולדו להם ילדים.

ב-18 באוגוסט 1765 מת חמיה פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובעלה הוכתר כיוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1767 פרצה מגפת אבעבועות שחורות, וב-28 במאי באותה שנה מתה מריה יוזפה בארמון שנברון, וינה.

בשנת 1779 פרצה מלחמת הירושה הבווארית, שבה טען יוזף השני לזכותו על בוואריה בשם אשתו המנוחה מריה יוזפה.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דוכסיות גרמניות
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:נשות קיסרי האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:ילידות 1739
קטגוריה:נפטרות ב-1767
אנטוניה ימין

**אנטוניה ימין** (נולדה ב-13 בספטמבר 1988) היא עיתונאית ישראלית המשמשת ככתבת בערוץ הטלוויזיה של העיתון הגרמני "בילד" וכתבת "חדשות 12" בגרמניה.

## משפחה
אנטוניה רוזמרי ימין נולדה במנהיים שבגרמניה. אמה היא גרמנייה נוצרייה שהגיעה ב-1986 לחופשה בישראל והחליטה להישאר לאחר שפגשה בחוף הים את מי שעתיד היה להיות בן זוגה. אביה הוא ישראלי ממוצא טריפוליטאי. השניים עברו לגרמניה ושם ימין נולדה. כשהייתה בת שנתיים חזרה עם הוריה לישראל, שהתמקמו בנתניה, שם גדלה והתחנכה.

ימין נשואה לשחקן אמיר הלל והשניים הורים לבת.

## השכלה
ימין למדה במגמות פסיכולוגיה וספרות בתיכון ש"י עגנון וסיימה את לימודיה בשנת 2006. לאחר מכן, התגייסה לצה"ל ושירתה כמש"קית חינוך בחיל האוויר בקריה. במהלך השירות עברה גיור במסגרת קורס בבסיס מחו"ה אלון.

ימין היא בעלת תואר ראשון בתקשורת ומדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב. למדה גם לימודי עיתונאות בבית הספר לעיתונאות "כותרת" שבאוניברסיטת תל אביב.

## עבודה עיתונאית
במהלך לימודיה האקדמיים, החלה ימין לעבוד באתר "onlife", תחילה כפרילנסרית ובהמשך ככתבת קבועה. לאחר מכן היא עבדה בפרנקפורט בעיתון "פרנקפורטר רונדשאו", והתמחתה בעיתונות מקומית. אחרי שובה לישראל החלה לעבוד כתחקירנית בחדשות 10. באוגוסט 2015 עזבה את ערוץ 10 לאחר שקיבלה הצעה מהטלוויזיה הציבורית הגרמנית ZDF לסקר את ישראל והרשות הפלסטינית, שם עבדה בשנים 2015–2016.

בספטמבר 2016 החלה לעבוד בתאגיד השידור הציבורי "כאן" ובשנת 2016 התמנתה לשמש כתבת לענייני אירופה. מאז היא חיה בברלין.

בשנת 2017 קיימה ימין ריאיון נדיר עם המשרתת של היטלר, אליזבת קלהמר מאוסטריה, אחרי שזאת נצרה את סודה במשך 70 שנה.

בקיץ 2018 ימין חדרה ללב לבה של הסצנה הנאו-נאצית במזרח גרמניה כאשר צילמה בפסטיבל רוק נאו-נאצי, כתבה אשר סוקרה בהרחבה גם בתקשורת המקומית בגרמניה. במהלך שנת 2018 היא ראיינה פעמיים את קנצלר אוסטריה, סבסטיאן קורץ. בתחילת שנת 2019 ראיינה את קנצלרית גרמניה, אנגלה מרקל, לרגל יום השואה הבינלאומי.

באוקטובר 2018 העניק הסופר עמוס עוז את הריאיון הטלוויזיוני האחרון שלו לאנטוניה ימין. במהלך הריאיון הוא דיבר גם על המוות. עוז הלך לעולמו חודשיים לאחר מכן.

בשנת 2019 זכתה בפרס לעיתונאות למצוינות בסקירת התפוצות בתקשורת הישראלית של ארגון "בני ברית".

בפברואר 2022 הודיעה כי תעזוב את העבודה בתאגיד השידור הישראלי לטובת הערוץ הגרמני של העיתון "בילד". היא החלה לעבוד ב"בילד" ב-1 במאי 2022. במאי 2023 החלה לעבוד ככתבת חדשות 12 בגרמניה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
*  , 2019

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:שליחי כלי תקשורת ישראליים לאירופה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות ילידות גרמניה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:גרות ישראליות
קטגוריה:גרים ישראלים
קטגוריה:עולים לא-יהודים
קטגוריה:עולות בשנות ה-1990
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:סגל בילד
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1988
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
וידאל הצרפתי (השלישי)

רבי **וידאל הצרפתי השלישי**, (כ"ז באלול ה'שצ"א, 24 בספטמבר 1631 – י"ד בכסלו ה'תס"ד, 22 בנובמבר 1703) כיהן כרב ומורה צדק בעיר פאס, וכחבר בית הדין בעיר. בן למשפחת צרפתי, משפחת רבנים בפאס.

## חייו
נולד לאביו רבי יצחק הצרפתי בפאס. ידוע כנין ונכד לרש"י ורבנו תם ודרכו לדוד המלך. 

תיקן תקנות רבות בעיר פאס, יחד עם הרבנים הרב מנחם סירירו, הרב סעדיה אבן דנאן, ואביו רבי יצחק הצרפתי, והרב עמנואל סירירו. בשנת ה'תנ"ז הדיינים היחידים שהיו בפאס הם רבי וידאל הצרפתי, ורבי מנחם סירירו, ולאחר מכן (כעבור שנה) הוסיפו עוד דיינים. בתקופה מאוחרת יותר, היו רבי וידאל ורבי סעדיה אבן דנאן הדיינים היחידים בעיר. חלק מתקנותיו התקבלו בפאס, מקנס, תטואן. היה אחד מרבותיו הגדולים של רבי יהודה בן עטר.

## חיבוריו

* **שאלות ותשובות -** חלקן נדפסו בשו"ת משפט וצדקה ביעקב. וחלקן בכתבי יד.
***כתבי יד** - עדיין לא ראו אור

## ראו גם
* יהדות פאס

## קישורים חיצוניים
* קהילת פאס ומשפחת הצרפתי

## הערות שוליים

קטגוריה:פאס: רבנים
וידאל 3
קטגוריה:דיינים
קטגוריה:ילידי 1631
קטגוריה:נפטרים ב-1703
ביודנסה

[טקסט=ריקוד ביודנסה בפסטיבל "ביודנסה ולנסיה" הראשון בוולנסיה, מאי 2012|ממוזער|ריקוד ביודנסה בפסטיבל "ביודנסה ולנסיה" הראשון ב[ולנסיה|וולנסיה, מאי 2012]]
**ביודנסה** (מיוונית (bio) חיים, ומספרדית (danza) ריקוד, במשמעות מילולית "**הריקוד של החיים**") היא שיטה שמטרתה חיזוק ההתפתחות האישית והעמקת המודעות העצמית. הביודנסה משלבת מוזיקה, תנועה וקבוצה חברתית.

הביודנסה נוצרה ב-1960 על ידי האנתרופולוג והפסיכולוג הצ'יליאני, רולנדו טורו, והיא זכתה בהמשך לפרסום בעשרות מדינות.

## שיטת תנועה בריקוד
ביודנסה הוגדרה על ידי מייסדה כ"שיטה של התחדשות אורגנית, אינטגרציה רגשית ולימוד מחדש של תפקודי החיים המקוריים." היישום שלה מתבטא דרך ויוונסיה (*vivencia*), שהיא חוויה מיטיבה בכאן ועכשיו (הוויה) באמצעות מוזיקה, תנועות והמפגש הקבוצתי".

הדיילי טלגרף הבריטי תיאר את הביודנסה כ"סדרת תרגילים ומהלכים שמטרתם לקדם את ההערכה העצמית, את שמחת החיים ואת הביטוי של רגשות. הרבה חיבוקים והתחבקויות".

בביודנסה לא משתמשים בדיבור, וזאת כדי להימנע מהפעלת החלק במוח שאחראי על מתן הוראות ועל שיפוטיות, ובכך להיות בחוויה לא שיפוטית ולחוות חיבור.

מפגש שבועי נמשך כשעה וחצי, והוא מורכב מוויוונסיה "Vivencia", כלומר, סדרה קוהרנטית של תרגילים שהוכנה מראש על ידי המנחה. התרגילים מתורגלים באופן אישי, בזוגות, בקבוצות קטנות, או בקבוצה המלאה כולה. כל תרגיל מבוצע עם מוזיקה מיוחדת שנבחרה על ידי המנחה. לעיתים קרובות התרגיל הראשון הוא מעגל: המשתתפים מחזיקים ידיים ומתחילים במעגל עם מוזיקה. מאות תרגילים נוצרו על ידי רולנדו טורו, מייסד השיטה. בתחילת המפגש מוקדש זמן לשיתוף מילולי, ולאחר מכן המפגש מתחיל במעגל, המשתתפים אוחזים בידיים ומתחילים לנוע לצלילי המוזיקה. בתחילת כל תרגיל, המנחה, שנקרא "מאפשר", נותן הוראה. התרגילים מהווים חלק חשוב של תנועה בביטוי חופשי. גם למבט ולמגע יש חלק בתרגול.

## קישורים חיצוניים

מהי ביודנסה, ארגון מנחי ביודנסה ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:טיפול קוגניטיבי-התנהגותי
קטגוריה:טיפול באמצעות אמנויות
עיסמת שאהג'האן

**עיסמת ראזה שאהג'האן** (באורדו: **عصمت شاہجہان**) היא פעילה פוליטית ופוליטיקאית פקיסטנית.

## ביוגרפיה
עיסמאת שאהג'האן נולדה בכפר קטן במחוז קאראק, שבח'ייבר פח'טונח'ווה, בפקיסטן. משפחתה הייתה מעורבת בתנועת הח'ודאי ח'ידמתגאר , תנועה בלתי-אלימה במאבק נגד הראג' הבריטי, אשר גם התנגדה לחלוקת הודו. בהמשך למסורת המשפחתית, שאהג'אן מעורבת כבר מגיל צעיר במאבקים פוליטיים פרוגרסיביים. היא הצטרפה לפוליטיקה מהפכנית-סוציאליסטית כמנהיגת סטודנטים ב-1983, בעת לימודיה.

ב-1986 הצטרפה לארגון השמאל, פדרציית הסטודנטים הדמוקרטית. אחר כך היא הייתה לחברה במפלגה הקומוניסטית של פקיסטן. היא עבדה יחד עם פדרציית העבודה של מוטהידה, והקימה את האגודה הדמוקרטית לנשים (DeWA), התא הפמיניסטי של המפלגה הקומוניסטית.

ב-1992, היא הקימה את העיתון הפשטו הפרוגרסיבי, "ליקוואל". בכל אחד מהמרחבים בהם פעלה, הייתה מחויבת למאבק המעמדי, הלאומי, הפמיניסטי, האנטי-דיקטטורי/מיליטריסטי, נגד פשיזם דתי, ונגד אימפריאליזם.

היא הייתה פעילה מרכזית בהקמת המפלגה הסוציאליסטית, מפלגת הפועלים עוואמי, אשר מטרתה לבנות מחדש את השמאל הפקיסטני, ונוסד כקואליציה בין שלוש מפלגות שמאל – מפלגת העבודה הפקיסטנית, מפלגת עוואמי פקיסטן ומפלגת הפועלים של פקיסטן. נכון לשנת 2018 היא משמשת כסגנית יו"ר המפלגה.

בעשור השני של המאה ה-21, התמקדה שאהג'האן בייסוד תנועה פמיניסטית-סוציאליסטית, חזית הנשים הדמוקרטית, לה תאים בכל רחבי פקיסטן. היא גם פעילה למען ה"קאצ'י עבאדי" - יישובים לא מוכרים הקיימים - למען הכרתם, ובאמצעות כך גם לשיפור תנאיהם. בשל פעילות זו מפלגת עוואמי זכתה בשלוש מתוך שמונה המושבים באספה הלאומית השמורים לאוכלוסייה זו. בין הסוגיות ששאהג'האן עוסקת בהן במסגרת זו הן אספקת מים, אשר לא ניתנת כל עוד היישובים לא מוכרים, אלימות מינית כלפי הנשים והילדות העניות מהאזור, בעיקר במסגרות עבודתן בבתי העשירים שגם בעלי כוח והשפעה בחברה, וחינוך..

באפריל 2018, נעצרה שאהג'האן יחד עם נשיא מפלגת עוואמי, פאנוס גוג'אר, על ידי משטרת פנג'אב, בעקבות מחאה בלתי אלימה בלאהור למען זכויות בני הפשטו.

ביוני 2018, הודיעה שאהג'האן על מועמדותה מטעם מפלגת עוואמי לאספה הלאומית, כנציגת מחוז  באסלאמאבאד.

שאהג'האן היא מומחית פיננסית בדימוס. היא למדה מנהל ציבורי באוניברסיטת פשאוור, ולאחר סיום התואר זכתה במלגה ללמוד לימודי פיתוח במכון למדעי החברה בהאג. היא סופרת וציירת אוטודידקטית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידות 1963
קטגוריה:פמיניסטיות פקיסטניות
קטגוריה:פוליטיקאיות פקיסטניות
הנס דר

גנרל **הנס דר** (בגרמנית **Hans Doerr**; 14 בספטמבר 1897 – 9 בספטמבר 1960), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
דר נולד ב-14 בספטמבר 1897 בוילהלמסהאפן, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. ב-8 באפריל 1915 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הארטילריה של המשמר ה-1, עמו לחם במהלך הקרבות. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף דר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1937 מונה דר לקצין הדרכה בברלין-מואביט, ושימש בתפקיד זה עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.

### מלחמת העולם השנייה
בדצמבר 1939 מונה דר לקצין אג"ם של הדיוויזיה ה-44, ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת. ב-20 בספטמבר 1940 הוא מונה לקצין אג"ם של הקורפוס ה-52, ולחם עמו במהלך מבצע ברברוסה, וב-8 באוקטובר 1942 אף קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. לאחר מכן הוא שימש כקצין קישור אל הארמייה הרומנית הרביעית בקרב סטלינגרד, וב-16 בינואר 1943 מונה למפקד הדיוויזיה ה-384 בסטלינגרד. ב-10 באוגוסט 1943 הוא מונה לנספח הצבאי בשגרירות גרמניה במדריד, וכיהן בתפקיד זה עד סוף המלחמה.

### לאחר המלחמה
לאחר המלחמה סייע דר לשחרור גרמנים שהיו כלואים בספרד, ולאחר מכן שימש כדובר הראשון של שירות המודיעין המערב-גרמני. לאחר מכן התיישב דר בגרוס קרוליננפלד, שם חי עד מותו ב-9 בספטמבר 1960.

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1897
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1960
היינץ קוקוט

**היינץ קוקוט** (בגרמנית: **Heinz Kokott**; 14 בנובמבר 1900 – 29 במאי 1976) היה גיסו של היינריך הימלר, ומפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
קוקוט נולד ב-14 בנובמבר 1900 בגרוס שטרליץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. ב-1 באוקטובר 1918, לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה התגייס קוקוט לצבא הגרמני הקיסרי, הצטרף לרגימנט הרגלים ה-157 (שלזיה ה-4), ולחם עמו עד סוף המלחמה.

לאחר המלחמה הצטרף קוקוט לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1934 מונה קוקוט למפקד פלוגת הדרכה, ופיקד עליה עד אוקטובר 1939.

### מלחמת העולם השנייה
לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה מונה קוקוט למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-196, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה בלוקסמבורג ובצרפת, כחלק מהדיוויזיה ה-68. במהלך מבצע ברברוסה לחם קוקוט עם גדודו, ואף השתתף עמו בקרבות בפולטבה ובקרב חרקוב הראשון. ב-27 בדצמבר 1941 מונה קוקוט למפקד רגימנט הרגלים ה-178 בדרום רוסיה, וב-19 ביוני 1942 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-317, אשר שמו שונה מאוחר יותר לרגימנט הגרנדירים ה-317. ב-17 במרץ 1943 קיבל קוקוט את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 ביוני 1943 הוא נפצע במהלך הלחימה באזור אוריול.

בסתיו 1943 הוא מונה למפקד בית הספר השישי של חיל הרגלים בבוורלו, ובקיץ 1944 הוא מונה למפקד רגימנט הגרנדירים ה-1135, עמו נלחם בצפון אוקראינה. ב-25 באוגוסט 1944 הוקמה **דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-582** וקוקוט מונה למפקדה, וב-17 בספטמבר שונה שמה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-26. הדיוויזיה הועמדה תחת פיקוד הארמייה השביעית, ובדצמבר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית, ולחמה עמה במהלך הקרב על הבליטה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-47, ומילאה תפקיד חשוב במהלך המצור על בסטון. ב-1 בינואר 1945 הועלה קוקוט לדרגת גנרל מיור, ולאחר מכן לחמה הדיוויזיה בפיקודו כחלק מארמיית הפאנצר החמישית בקרבות בגרמניה, עד להשמדתה בהרי ההארץ ב-21 באפריל 1945, ולמחרת נפל קוקוט בשבי צבא ארצות הברית.

### לאחר המלחמה
בשנת 1947 השתחרר קוקוט מהשבי, ולאחר מכן הוא התגורר בטראונשטיין, עד למותו ב-29 במאי 1976.

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1900
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1976
שי קופרמן

**שי קופרמן** (נולד ב-1956) הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת ניצב המכהן כראש אגף הטכנולוגיה והתקשוב.

## ביוגרפיה

קופרמן נולד בירושלים לרות ונח. למד בבית הספר התיכון אורט במגמת הנדסאי אלקטרוניקה. התגייס לצה"ל ב-1975, והיה לוחם בחיל השריון. השתחרר בשנת 1978 בדרגת סמ"ר.

למשטרת ישראל התגייס ב-1981, ליחידת המחשוב. שימש מנתח מערכות, ראש צוות במדור מחשוב באגף המבצעים ושימש ראש מדור משאבים/לוגיסטיקה.

בשנים 1997–2004 פעל בתחום כתיבת תוכנית לאפיון הדור החדש של מערכות ניהול משאבי המשטרה. ב-2004 מונה לראש המחלקה לפיתוח תשתיות וב-2007 מונה לראש מחלקת פיתוח יישומי מחשב ולסגן ראש מינהל הטכנולוגיות. ב-2011 מונה לראש מינהל הטכנולוגיות. בספטמבר 2018 הועלה לדרגת ניצב ומונה לראש אגף התיקשוב של המשטרה, אגף חדש שהוקם על בסיס מינהל הטכנולוגיות.

קופרמן בעל תואר ראשון במדע המדינה ותואר שני במנהל עסקים. תושב הוד השרון, נשוי לאביבה ואב ל-2 ילדים.

## קישורים חיצוניים

*ניצב משנה שי קופרמן, ראש מחלקת יישומים וניהול פרויקטים במשטרת ישראל (אוקטובר 07)

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:הוד השרון: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון מכללת אורט (ירושלים)
קטגוריה:מנתחי מערכות ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
האינפנטה חיימה, דוכס סגוביה

**האינפנטה חיימה, דוכס סגוביה** (בספרדית: **Jaime de Borbón y Battenberg**; 23 ביוני 1908 - 20 במרץ 1975), היה בנו השני של מלך ספרד אלפונסו השלושה עשר, והטוען לכתר צרפת מטעם הלגיטימיסטים בין השנים 1941–1975.

## ביוגרפיה
חיימה נולד ב-23 ביוני 1908 בסגוביה, לאלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד וויקטוריה אאוחניה, נסיכת בטנברג, בתם של הנרי, נסיך בטנברג וביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת. בילדותו חלה חיימה בדלקת הזיז הפטמתי, וכתוצאה מכך נותר חירש עד סוף ימיו. בשנת 1921 העניק לו אביו את מסדר גיזת הזהב, והוא היה האביר ה-1153 במסדר.

בשנת 1931 התפטר אביו מתפקידו, והוקמה הרפובליקה הספרדית השנייה, ובשנת 1933 ויתר חיימה על מקומו בסדר הירושה הספרדי, וקיבל את התואר דוכס סגוביה. ב-4 במרץ 1935 התחתן חיימה בנישואים מורגנטיים עם אמנואלה דה דמפייר, ממנה נולדו לו שני בנים. בשנת 1941 מת אביו, וחיימה הוכר על ידי הלגיטימיסטים כ**ז'אק השני, מלך צרפת ונווארה** (או לחלופין "אנרי השישי"). ב-6 במאי 1947 התגרשו חיימה ואמנואלה בבוקרשט, וב-3 ביוני 1949 התחתן חיימה בשנית עם שרלוט לואיז אוגוסטה טידמן, אך לא היו לו ילדים ממנה.

ב-6 בדצמבר 1949 חזר בו חיימה מוויתורו על טענתו לכתר ספרד, והוכר על ידי חלק מהקרליסטים כ**חיימה הרביעי, מלך ספרד**. ב-3 במאי 1964 הוא נטל לעצמו את התואר דוכס מדריד, אולם ב-19 ביולי 1969 ויתר שוב על טענתו לכתר הספרדי לטובת אחיינו חואן קרלוס, נסיך ספרד. ב-20 במרץ 1975 מת חיימה בסנט גאלן, ובנו אלפונסו, דוכס אנז'ו וקדיס ירש את תאריו.

## משפחתו
ב-4 במרץ 1935 התחתן חיימה עם אמנואלה דה דמפייר, ממנה נולדו לו שני בנים:
* אלפונסו, דוכס אנז'ו וקדיס (1936–1989)
* גונזאלו, דוכס אקיטן (1937–2000)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1975
אוגמונדור כריסטינסון

**אוגמונדור כריסטינסון** (באיסלנדית: **Ögmundur Kristinsson**; נולד ב-19 ביוני 1989) הוא כדורגלן איסלנדי המשחק בעמדת השוער בוואלור.

## קריירת מועדונים
### פראם
כריסטינסון התחיל את הקריירה שלו בפראם. ב-12 ביוני 2006 כריסטינסון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד האוקר, כאשר הוא עוד לא בן 17. את המשחק ניצחה פראם 0–3.

כריסטינסון חזר לקבוצת הנוער ובעונת  ערך את הופעתו השנייה בקבוצה. בעונת  כריסטינסון הפך לשוער הראשון בקבוצה.

בסיום עונת  נבחן במות'רוול ובסנדנס אולף, אך בסופו של דבר נשאר בפראם.

ב-7 ביולי 2020, כריסטינסון חתם באולימפיאקוס מליגת העל היוונית.

### ראנס
ב-16 ביולי 2014 כריסטינסון חתם לעונה בראנס מליגת העל הדנית. בעונה בה שיחק בראנס, כריסטינסון רשם רק ארבע הופעות ובתום העונה עזב את המועדון.

### האמרבי
ב-2 ביוני 2015 כריסטינסון חתם לשלוש עונות בהאמרבי מליגת העל השוודית. כריסטינסון שהגיע באמצע העונה בשוודיה, שיחק 15 משחקי ליגה עד לסיום העונה.

ב-15 במרץ 2016 כריסטינסון הבקיע את הפנדל המכריע בדו-קרב בעיטות עונשין במסגרת רבע גמר הגביע השוודי נגד א.י.ק סולנה.

### אקסלסיור
ב-31 באוגוסט 2017 כריסטינסון חתם באקסלסיור רוטרדם מליגת העל ההולנדית לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת.

### לאריסה
בתחילת קיץ  כריסטינסון החל במשא ומתן עם מכבי פתח תקווה, אך בסופו של דבר כריסטינסון לא חתם בקבוצה. באוגוסט  כריסטינסון חתם בלאריסה מליגת העל היוונית.

## קריירה בינלאומית
ב-4 ביוני 2014 כריסטינסון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איסלנד במשחק ידידות נגד . ב-13 באוקטובר 2015 כריסטינסון ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת רשמית במשחק נגד  במסגרת מוקדמות יורו 2016, משחק שבסיומו איסלנד העפילה ליורו 2016 לראשונה בתולדותיה.

כריסטינסון נכלל בסגל הנבחרת לקראת היורו, בו היא הגיעה עד לרבע הגמר.

## תארים
; פראם
*הגביע האיסלנדי: 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים איסלנדים
קטגוריה:שוערי כדורגל איסלנדים
קטגוריה:כדורגלני ראנס
קטגוריה:כדורגלני המארבי
קטגוריה:כדורגלני אקסלסיור רוטרדם
קטגוריה:כדורגלני לאריסה
קטגוריה:כדורגלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איסלנד
קטגוריה:כדורגלני ואלור רייקיאוויק
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:ספורטאים איסלנדים בדנמרק
קטגוריה:ספורטאים זרים בשוודיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בהולנד
קטגוריה:ספורטאים זרים ביוון
קטגוריה:איסלנדים שנולדו ב-1989
מרצדס-בנץ O408

**מרצדס-בנץ O408** (בגרמנית: **Mercedes-Benz O408**) הוא אוטובוס מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס בנץ אשר יוצר בין השנים 1989–1999.

## "מרצדס-בנץ O408"
* אוטובוס בינעירוני
* מנוע דיזל
* 2 דלתות כניסה/יציאה

## תמונות

קובץ:FRAM 4460.JPG | "מרצדס-בנץ O408"
קובץ:Auto Transportes do Fundão (3776563432).jpg | "מרצדס-בנץ O408"
קובץ:LER SC 52.JPG | "מרצדס-בנץ O408"
קובץ:Mercedes-Benz O 408 bus 100 2692.jpg | "מרצדס-בנץ O408"
קובץ:GADO 4678.JPG | "מרצדס-בנץ O408"


## ראו גם
* מרצדס-בנץ
* מרצדס-בנץ O402
* מרצדס-בנץ סיטו

## לקריאה נוספת
* "מרצדס-בנץ O408" - תמונה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1989
O408
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
אלפונסו קרלוס, דוכס סן חיימה

**אלפונסו קרלוס, דוכס סן חיימה** (בספרדית: **Alfonso Carlos María de Borbón**; 12 בספטמבר 1849 - 29 בספטמבר 1936), היה הטוען לכתר ספרד מטעם הקרליסטים והטוען לכתר צרפת מטעם הלגיטימיסטים בין השנים 1931–1936.

## ביוגרפיה
אלפונסו קרלוס נולד ב-12 בספטמבר 1849 בלונדון, לחואן, רוזן מונטיסון ולמריה ביאטריקס, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה, בתם של פרנץ הרביעי, דוכס מודנה ומריה ביאטריצ'ה, נסיכת סבויה. לאחר שאביו פיתח נטיות ליברליות, נפרדו הוריו, ואמו חזרה למודנה עם אלפונסו קרלוס ואחיו. בשנת 1868 הצטרף אלפונסו קרלוס לצבא מדינת האפיפיור, ובמהלך לחימת רומא על ידי הצבא המלכותי האיטלקי הגן אלפונסו קרלוס על רומא. אלפונסו קרלוס סירב להיכנע ולמסור את חרבו, שהייתה שייכת לסבו האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה, ונמלט על ספינת מלחמה צרפתית לטולון.

ב-26 באפריל 1871 התחתן אלפונסו קרלוס עם האינפנטה מריה דאס נוורס מפורטוגל, בתם של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, אולם לא היו להם ילדים. בשנת 1872 פרצה המלחמה הקרליסטית השלישית ואלפונסו קרלוס הצטרף לצבאות אחיו הבכור קרלוס, דוכס מדריד, ואף מונה למפקד הצבא הקרליסטי בקטלוניה. למרות שהיו לצבאות הקרליסטיים כמה הצלחות במהלך המלחמה, בסופו של דבר בשנת 1876 הם נכשלו בתוכניתם לתפוס את השלטון בספרד. לאחר מכן התיישב אלפונסו קרלוס בווינה, והקדיש את חייו לביטול הדו-קרב.

ב-2 באוקטובר 1931 מת אחיינו חיימה, דוכס מדריד, ואלפונסו קרלוס הוכר על ידי הקרליסטים כ**אלפונסו קרלוס הראשון, מלך ספרד**, ועל ידי הלגיטימיסטים כ**שארל השנים עשר, מלך צרפת ונווארה**. מכיוון שלא היו לו ילדים, הכיר אלפונסו קרלוס בסאווריו, נסיך בורבון-פארמה כיורשו. בקיץ 1936 פרצה מלחמת האזרחים הספרדית, ואלפונסו קרלוס הורה לתנועה הקרליסטים לתמוך בכוחות הלאומנים של פרנקו. ב-29 בספטמבר 1936 נהרג אלפונסו קרלוס בתאונה עם משאית צבאית בווינה, וסאווריו, נסיך בורבון-פארמה ירש את תאריו, אולם היה מיעוט מהקרליסטים שטענו כי זכויות הירושה עברו לאלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד המודח, או לארכידוכס קרל פיוס מאוסטריה, נסיך טוסקנה.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:ילידי 1849
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1936