open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
משפחת שוקולד על לבן

שמאל|ממוזער|200px|פך ממשפחת שוקולד על לבן
בארכאולוגיה של ארץ ישראל, "**שוקולד על לָבָן**" (באנגלית: **Chocolate-on-White**) הוא שמה של משפחה קרמית מתקופת הברונזה התיכונה 2 ב' (MB IIb) והברונזה המאוחרת 1 (LB I). את המונח טבע בשנות ה-30 של המאה ה-20 פלינדרס פיטרי לאחר חפירתו בתל אל-עג'ול. הוא כינה את הכלים הללו בשם זה בשל העיטור הייחודי שלהם: "משפחה קרמית מרשימה, פני הכלי הם משטח בצבע קרם לבן מבריק, גוף הכלי לבן למדי, צבוע בצבע שוקולד... הוא המרקם העתיק המשובח ביותר הידוע".

## מאפייני המשפחה
למשפחה קרמית זו מספר טיפוסים מצומצם הדומים בצורתם לרפרטואר של סוף תקופת הברונזה התיכונה 2, כגון קערות, קערות מזוות, פכים וקנקנים לאחסון נוזלים, וכן פרטים סגנוניים אופייניים לתקופה כמו ידיות כתף, שפה מעוצבת ובסיס תלת-רגלי. הכלים עשויים מחומר בהיר ומחופים בחיפוי לבן עבה על כל פני הכלי שעבר מירוק חזק. השפות המעובדות והמגומרות, העיטור המדויק והכנתו באבניים, מעידים על התמחותם של האמנים. משפחה זו יוצרה בעבר הירדן, ובפרט באתר פלה, וכן בעמק הירדן הצפוני ותל בית שאן.

עיטור הכלים עשוי להופיע על פני כל הגוף, השפה והידיות, ומכיל מוטיבים גאומטריים, ובמיוחד במוטיב של פס גלי התחום בין שני קווים ישרים ומקבילים. צבע העיטור היה חום, חום כהה וחום-אדום, ומכאן שמה של המשפחה. מספר מוטיבים סגנוניים מראים דמיון מסוים ל בת התקופה. מספר כלים השייכם למשפחה אינם מעוטרים בצבע חום, ויש המכנים אותם "שוקולד לבן".

## קישורים חיצוניים


* 
* P.F. Donnelly, C.L. Harland, and E.S. Friedman, Synchrotron X-ray fluorescence study of ‘Chocolate-on-White Ware, SRMS-5 Conference, Chicago July 30- Aug.2, 2006 


## הערות שוליים

קטגוריה:תקופת הברונזה המאוחרת
קטגוריה:קדרות בארץ ישראל בעת העתיקה
קטגוריה:משפחות קרמיות בעת העתיקה
קטגוריה:ירדן: ארכאולוגיה
וקטיביקס

שמאל|ממוזער|250px|לוגו התרופה וקטיביקס
**וקטיביקס** (באנגלית **Vectibix**) או בשמה הגנרי **פניטומומאב** (**Panitumumab**) הוא טיפול ביולוגי לסרטן המעי הגס גרורתי. הטיפול פותח על ידי חברת אבג'ניקס וכיום הוא מיוצר ומשווק על ידי חברת אמג'ן האמריקאית.

## התוויה
הטיפול בווקטיביקס כלול בסל הבריאות הישראלי כטיפול בסרטן המעי הגס גרורתי בהתוויות הבאות:
* קו טיפול ראשון: בשילוב עם כימותרפיה
* קו טיפול מתקדם (שני והלאה): בשילוב עם כימותרפיה
* קו טיפול שלישי: ללא כימותרפיה
הטיפול מיועד רק עבור חולים עם גידולים ללא מוטציה בחלבון ה- KRAS וה- NRAS

## מנגנון פעולה
וקטיביקס היא תרופה ביולוגית השייכת למשפחת תרופות נוגדות לקולטן EGFR, לחולים שאינם נושאים מוטציה בחלבון ה-KRAS; מוטציה בחלבון זה מונעת את יעילות הטיפול בתרופות נוגדות EGFR ולכן הטיפול אינו יעיל בקבוצת חולים זו.

הקישור של וקטיביקס לקולטן ה-EGF מונע שרשרת פעילויות בתוך התא וגורם להפחתה ביכולת הגידול להתפשט לאיברים אחרים בגוף, להפחתה ביכולתו לייצר כלי דם כדי להזין את עצמו ולהורדת יכולת השרידות של התא הסרטני.

וקטיביקס הוא נוגדן חד שבטי ממקור אנושי (הומאני). כתוצאה מהיותו הומאני לחלוטין, תגובה לעירוי במתן הטיפול מופיעה בשכיחות נמוכה יותר מזאת שמופיעה בטיפולים ביולוגיים אחרים.

## אופן מתן
וקטיביקס ניתן בעירוי תוך ורידי האורך בין 60 ל-90 דקות, לרוב אחת לשבועיים. בהתאם לתגובת המטופל, ניתן לקצר את משך מתן העירוי עד לחצי שעה.

## תופעות לוואי
תופעת הלוואי הנפוצה מהטיפול היא הופעת פריחה דמוית אקנה באזור הפנים, הצוואר, החזה והגב. במרבית המקרים הפריחה מופיעה בדרגת חומרה קלה עד בינונית וניתן לטפל בה באמצעות קרמים. תופעות לוואי נוספות שנצפו מהטיפול הן ירידה בערכי המגנזיום בדם ושלשול.

## קישורים חיצוניים
* חברת אמג'ן דיווחה על תוצאות הישרדות כוללת עבור התרופה וקטיביקס בסרטן גרורתי של המעי הגס באתר Cancerhelp

קטגוריה:תרופות לטיפול בגידולים
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
קטגוריה:נוגדנים
רוזה אוטונבייבה

**רוזה איסאקובנה אוטונבייבה** (בקירגיזית: **Роза Исаковна Отунбаева**; נולדה ב-23 באוגוסט 1950, בישקק, קירגיזסטן הסובייטית) היא מדינאית ודיפלומטית קירגיזית. כיהנה כנשיאת קירגיזסטן מיולי 2010 ועד דצמבר 2011.

## ביוגרפיה
לאחר סיום בית הספר למדה באוניברסיטת מוסקבה וסיימה את לימודיה בשנת 1972. לאחר סיום עבודת הדוקטורט בפילוסופיה החלה ללמד באוניברסיטת בישקק. בתחילת שנות ה-80 עברה לעבוד במנגנון המפלגתי בקירגיזסטן ולאחר מכך עבדה במערכת משרד החוץ הסובייטי. בשנת 1991 מונתה לשגרירת ברית המועצות במלזיה. עם הכרזת העצמאות של קירגיזסטן מונתה לשרת החוץ של המדינה החדשה. 1992-1994 – שגרירת קירגיזסטן בארצות הברית וקנדה;

1994–1997 – שרת החוץ של הרפובליקה הקירגיזית.

1997–2002 – שגריר קירגיזסטן בבריטניה ובצפון אירלנד.

2002–2004 – סגן נציג מיוחד של מזכ"ל האו"ם ליישוב סכסוכים בגאורגיה / אבחזיה.

2004–2005 – ממנהיגי תנועת האופוזיציה "אתא-ז'ורט".

2005 – ממלאת מקום שר החוץ של הרפובליקה הקירגיזית.

בעבר כיהנה כשרת החוץ במשך זמן קצר (פברואר-מאי 1992) ומאוקטובר 2009 ועד מאי 2010 הייתה מנהיגת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של קירגיזסטן. מחליפה היה ראש הממשלה אלמאזבק אטמבייב. בעקבות אירועי ה-7 באפריל מונתה לראש הממשלה הזמנית ולאחר מכן נבחרה במשאל עם לנשיאה, וסיימה את כהונתה בדצמבר 2011 כדי להכין את המדינה לבחירות הנשיאותיות. באוקטובר 2011 נערכו הבחירות לנשיאות קירגיזסטן, ואוטונבייבה נמנעה מלרוץ לקדנציה שנייה. במקומה התמודד בן-מפלגתה, אלמאזבק אטמבייב, שכיהן כראש ממשלתה והוא יו"ר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של קירגיזסטן. אטמבייב זכה ברוב הקולות והחל בתפקידו כנשיא קירגיזסטן ב-11 בדצמבר 2011.

רוזה אוטונבייבה הייתה האישה-הנשיאה הראשונה בתולדות קירגיזסטן וחבר המדינות.

## קישורים חיצוניים

* 
* הביוגרפיה באתר נשיא קירגיזסטן

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי קירגיזסטן
קטגוריה:פוליטיקאים קירגיזים
קטגוריה:ראשי ממשלת קירגיזסטן
קטגוריה:נשים בראשות ממשלה
קטגוריה:נשיאות
קטגוריה:דיפלומטים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:זוכות אות האומץ הנשי הבין-לאומי
קטגוריה:שרות חוץ
קטגוריה:שגרירי ברית המועצות
קטגוריה:שגרירים במלזיה
קטגוריה:שגרירים בארצות הברית
קטגוריה:שגרירים בקנדה
קטגוריה:שגרירים בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שגרירים באירלנד
קטגוריה:ילידות 1950
קטגוריה:קירגיזים שנולדו במאה ה-20
יעקב זיידה

ד"ר **יעקב זיידה** (27 בפברואר 1900 – 10 בפברואר 1960) היה רופא ופעיל ציבור בחיפה.

## ביוגרפיה
זיידה נולד בלבוב שבגליציה (אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית). בנעוריו היה חבר השומר הצעיר בלבוב. עקב מדיניות נומרוס קלאוזוס נאלץ להגר לפראג. החל בלימודי רפואה באוניברסיטת פראג, המשיך ללימודים באוניברסיטאות וינה, וירצבורג ומינכן, שם קיבל תוארי MD ו-PhD. בעקבות עליית הנאצים לשלטון החליט זיידה לעלות לארץ ישראל ב-1934. אשתו לעתיד ד"ר חנה-מרים כהן-זיידה עלתה בשנת 1935. הם נישאו בשנת 1940 והשתקעו בתל אביב, ולזוג נולדו שתי בנות. זיידה מצא עבודה כרופא פנימי בקופת חולים כללית.

ב-1941 התמנה למנהל בית החולים רוטשילד בחיפה, שהיה בית החולים היהודי הראשון בעיר. בניהולו עבר בית החולים למשכנו כיום ואילו בבניין הישן (בית אתין) נוסד בית ספר לאחיות.

בנוסף לעבודתו כמנהל בית החולים היה יו"ר הליגה למלחמה בשחפת ויחד עם ד"ר זאב וינשל פעל להקמת "תימנעה", בית חולים לטיפול לילדים הסובלים מהמחלה או שמישהו ממשפחתם חלה בה; פעיל בארגון למען חולי שיתוק ילדים אילנשי"ל. זיידה מונה בשנת 1956 למרצה אורח במחלקה לאדריכלות ב, בקורס "ביולוגיה של האדם". משנת 1958 ועד מותו היה מרצה אורח לתולדות הביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. כתב מאמרים רבים בהיסטוריה של הרפואה ובהיסטוריה של הביולוגיה.

אמו, אחותו ואחד מאחיו נספו בשואה.

זיידה נקבר בבית העלמין חוף הכרמל

## הנצחה
בית הספר לסיעוד, שעבר לאחר מכן למשכנו מול בית חולים בני ציון נקרא על שם יעקב זיידה.

## ספריו
* **[[פרדיננד כהן]]: חיי ביולוג יהודי**, תל אביב: הטבע והארץ, תש"י
* **בריאות העם: הטבע, האקלים והבריאות בישראל**, ירושלים: ר' מס (ספרות דני למדע פופולרי; ספר 52), 1954
* **תולדות הרפואה**, תל אביב: מ' ניומן, תשי"ד 1954
* **המחלות המדבקות**: חוברת-עזר לתלמידי מקצועות רפואיים, חיפה: בית הספר לאחיות שליד בית החולים רוטשילד, 1959

## לקריאה נוספת
* נסים לוי ויעל לוי, **רופאיה של ארץ ישראל 1799–1948 ** (עריכת תוכן, עיצוב וסדר: חדוה רוקח, איתי בחור), זכרון יעקב: איתי בחור - הוצאה לאור, 2008, עמ' 181
*נסים לוי **בשירות הקהילה (ראשיתו של בית החולים הדסה-רוטשילד בחיפה)**, הוצאת הקיבוץ המאוחד והמרכז הרפואי בני ציון-חיפה, 1997
*פרופ' יצחק קלוגאי, **יעקב זיידה (לזכרו)**, מדע, כרך ד', עמודים 64–65, (מרץ 1960)
* ד"ר דוד מרגלית, **דרך ישראל ברפואה**, ירושלים: הוצאת האקדמיה לרפואה, 1969, עמ' 350
* אליהו כרמל (עורך), **אישים בישראל**, המכון להוצאה לאור בישראל, 1960, עמ' 136
* פרופ. יהושע ליבוביץ, **ד"ר זיידה ז"ל: הביבליוגרפיה של פרסומיו ההיסטוריים. קורות (חוברת מוקדשת לזכרו של ד"ר יעקב זיידה)**, יוני תש"ך, עמ' 280–283

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:פעילים ציונים ביישוב
קטגוריה:סגל שירותי בריאות כללית
קטגוריה:סגל הטכניון: רפואה
קטגוריה:פעילי איל"ן
קטגוריה:פעילי הליגה למלחמה בשחפת
קטגוריה:מחברי ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:היסטוריונים של הרפואה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1960
ניקולאס כריסטאקיס

**ניקולאס כריסטאקיס** (באנגלית: **Nicholas A. Christakis**; נולד ב-7 במאי 1962) הוא רופא וסוציולוג אמריקאי-יווני. פרופסור סטרלינג למדע טבעי וחברתי באוניברסיטת ייל, מנהל מעבדת טבע האדם באוניברסיטה ומנהל שותף של מכון ייל למדע הרשתות.

לאחר שסיים את הכשרתו הרפואית ברפואה פנימית, שילב את המחקר שלו עם ניסיון רפואי כרופא בבית חולים וחיפש דרכים לשפר את הטיפול בנוטים למות. בשנת 2006 נבחר כריסטאקיס לחבר באקדמיה הלאומית לרפואה. בשנת 2009 נכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין "טיים". לחבר האגודה האמריקאית לקידום המדע  נבחר בשנת 2010, ולאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 2017.
## קריירה
בשנת 1995 החל לשמש מרצה במחלקות לרפואה ולסוציולוגיה באוניברסיטת שיקגו, ובשנת 2001 קיבל משרת הוראה באוניברסיטה, שאותה עזב עוד באותה שנה בשל משרה שקיבל באוניברסיטת הרווארד. עד 2013 היה כריסטאקיס מרצה לסוציולוגיה רפואית במחלקה למדיניות הבריאות בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד, מרצה לסוציולוגיה במחלקה לסוציולוגיה בפקולטה לאמנות ומדעים באוניברסיטת הרווארד ומרצה לרפואה ורופא אחראי במחלקה לרפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד. ב-2013 עבר לאוניברסיטת ייל, שבה הוא פרופסור למדע טבעי וחברתי במחלקה לסוציולוגיה, ומרצה בנוסף במחלקה לאקולוגיה וביולוגיה אבולוציונית, במחלקה לסטטיסטיקה ולמדע הנתונים, במחלקה להנדסה ביו-רפואית, במחלקה לרפואה, ובבית הספר לניהול. בשנת 2018 היה ל"פרופסור סטרלינג" – התואר הגבוה ביותר באוניברסיטה, שמוענק לחוקרים שנחשבים הטובים ביותר בתחומם.

משנת 1999 חוקר כריסטאקיס כיצד גורמים חברתיים ואינטראקציות חברתיות משפיעים על הבריאות ועל תוחלת החיים. כריסטאקיס ידוע גם בזכות מחקריו על הדרך שבה רשתות חברתיות נוצרות ופועלות. ממצאיו בתחום פורסמו גם בספרו המשותף עם ג'יימס פאולר, "מחוברים" (מטר 2011). כריסטאקיס ופאולר טענו כי תופעות כמו השמנה מתפשטות בדומה למחלות מידבקות ברשת החברתית. טענה זו ספגה ביקורת מצד מדענים רבים

## ראו גם
* דרגות ההשפעה
* ניתוח רשתות חברתיות

## קישורים חיצוניים
* 
* הרצאה של כריסטאקיס באתר TED

## הערות שוליים

קטגוריה:סוציולוגים אמריקאים
קטגוריה:רופאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
יעקב לוי (מתעמל)

**יעקב לוי** (נולד ב-11 בספטמבר 1964), הוא מתעמל עבר, ארבע פעמים ברציפות (1985-1988) אלוף ישראל בהתעמלות מכשירים. השתתף באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) במדי נבחרת ישראל וב-5 אליפויות עולם בהתעמלות.

## ביוגרפיה
לוי נולד וגדל בחולון. הוא התחיל להתאמן בהתעמלות בגיל 10 בהפועל חולון תחת הדרכתו של מיכאל אקרמן. בהמשך הצטרף לאימוני נבחרת ישראל בהתעמלות תחת הדרכתו של ג'קי וישנייה.

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1983 השתתף לוי וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 25, הוא צבר בקרב רב 105.25 נקודות, רביעי בין הישראלים. הישגיו בתחרות היו: קרקע-17.20, סוס סמוכות-16.85, טבעות-18.25, סוס קפיצה-18.30, מקבילים-17.45, מתח-16.20. 

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), סיים לוי במקום 71 בתחרות הקרב רב (106.15 נקודות), במקום 65
בתרגיל על הטבעות (18.60 נקודות), במקום 68 בתרגיל על סוס הקפיצות (19.10 נקודות), במקום 61 בתרגיל הקרקע (18.55 נקודות), במקום 71 על בתרגיל על סוס סמוכות (16.85 נקודות), במקום 71 בתרגיל על המקבילים (15.40 נקודות) ובמקום 70 בתרגיל על המתח (17.65 נקודות).

באליפות ישראל בהתעמלות שנערכה בשנת 1986 זכה לוי במדליית זהב בתחרות קרב רב בתוצאה של 110.35 נקודות, לפני רון קפלן (105.75 נקודות) ועוזי רחמים (104.65 נקודות) שניהם מבאר שבע.

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה ברוטרדם, הולנד בשנת 1987 השתתף לוי וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 23, הוא צבר בקרב רב 110.05 נקודות, ראשון בין הישראלים. הישגיו בתחרות היו: קרקע-18.75, סוס סמוכות-17.05, טבעות-19.00, סוס קפיצה-19.20, מקבילים-17.50, מתח-18.55.

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה בשנת 1989 השתתף לוי וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 22, הוא צבר בקרב רב 105.45 נקודות, שלישי בין הישראלים. הישגיו בתחרות היו: קרקע-17.15, סוס סמוכות-16.80, טבעות-18.35, סוס קפיצה-18.90, מקבילים-17.45, מתח-17.00.

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה באינדיאנפוליס, ארצות הברית בשנת 1991 השתתף לוי וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 22, הוא צבר בקרב רב 105.775 נקודות, חמישי בין הישראלים. הישגיו בתחרות היו: קרקע-17.525, סוס סמוכות-17.425, טבעות-17.700, סוס קפיצה-17.475, מקבילים-18.000, מתח-17.650.

כיום, לוי הוא מאמן בכיר בהתעמלות מכשירים וטרמפולינה ושופט בינלאומי. הוא מאמן בהפועל חולון ובהפועל "בגין" חולון בטרמפולינה. משמש בתפקיד מנהל מקצועי של איגוד הטרמפולינה.

לוי מתגורר בחולון נשוי ואב לשלושה ילדים, בן ושתי בנות המתאמנים בטרמפולינה.

## קישורים חיצוניים

* תוצאות רשמיות מאליפויות העולם בהתעמלות מכשירים

## הערות שוליים

קטגוריה:מתעמלים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בהתעמלות
קטגוריה:מאמני ספורט ישראלים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
בעיית ברנסייד

**בעיית ברנסייד** היא אחת הבעיות המפורסמות בתורת החבורות. הבעיה, הקרויה על-שם ויליאם ברנסייד , שואלת האם חבורה נוצרת סופית בעלת אקספוננט סופי היא בהכרח סופית. בניסוח כללי זה ידוע שהתשובה שלילית, ועם זאת גרסאות שונות של הבעיה עדיין מושכות תשומת לב רבה בין החוקרים בתחום. מדליית פילדס הוענקה ב-1994 ליפים זלמנוב, במידה רבה בזכות הפתרון החיובי של בעיית ברנסייד המצומצמת (ראו להלן).

## מבוא

חבורה היא **נוצרת סופית** אם יש קבוצה סופית, S, כך שכל איבר בחבורה הוא מכפלה באורך כלשהו של איברים מתוך S. בדרך כלל חבורה נוצרת סופית עשויה להיות אינסופית, והסיבה הפשוטה ביותר לכך היא שהיוצרים ב-S עשויים להיות בעלי סדר אינסופי בעצמם. למשל, החבורה הציקלית האינסופית נוצרת על ידי איבר אחד, ויש בה כמובן אינסוף איברים. ברנסייד שאל האם חבורה נוצרת סופית שבה לכל איבר יש סדר סופי מוכרחה להיות סופית. זוהי גרסה ראשונה של הבעיה, שנודעה בשם 'בעיית ברנסייד הכללית':
* האם חבורה נוצרת סופית מפותלת, היא בהכרח סופית?
אפשר להגביל את החבורה מעט יותר, ולדרוש שכל איבר שלה יקיים את החוק \ x^e=1 (כלומר, אותו e עבור כל האיברים בחבורה). דרישה זו מובילה לגרסה שנייה: 
* האם חבורה בת d יוצרים, שבה מתקיים החוק \ x^e=1, היא בהכרח סופית?

את החבורה הנוצרת על ידי d יוצרים, שבה מתקיים רק החוק \ x^e=1 ומסקנותיו, מסמנים ב-\ B(d,e) - זוהי חבורת ברנסייד עם d יוצרים מאקספוננט e. הגרסה השנייה שקולה, אם כך, לשאלה האם \ B(d,e)סופית.

## תשובות חיוביות ושליליות

קל להראות שהחבורות \ B(d,2) סופיות. במעט יותר מאמץ אפשר להוכיח ש-\ B(d,3) ו-\ B(d,4) סופיות. הסדר של \ B(d,3)הוא 3^. 

מאידך, Golod-Shafarevitc נתנו ב-1964 תשובה שלילית לבעיה בנוסחה הראשון (ראו גם בעיית קורוש). ב-1968 הראו Novikov ו-Adian שאם e גדול מספיק, החבורות \ B(d,e)אינן סופיות. תוצאות אלו משאירות טווח רחב שבו התשובה אינה ידועה. למשל, לא ידוע האם החבורות \ B(2,5) ו- \ B(2,8) סופיות או אינסופיות.

חבורות הפועלות על עצים עם שורש מספקות משפחה של דוגמאות נגדיות לבעיית ברנסייד בנוסחה הראשון.

## בעיית ברנסייד המצומצמת

גם אם החבורה \ B(d,e)אינסופית, אפשר לשאול האם יש לה מנה סופית גדולה ביותר, או שמא יש לה מנות סופיות מסדר גדל והולך. זוהי בעיית ברנסייד המצומצמת: 
* האם יש ל-\ B(d,e) מנה סופית גדולה ביותר? 
ניסוחים שקולים:
* האם המנה ה-residually finite של \ B(d,e) היא סופית? 
* האם מכפלה ישרה של חבורות סופיות בעלות אקספוננט חסום היא סופית מקומית?
ב-1990 הראה זלמנוב שהתשובה חיובית. אם כך, אפשר להגדיר את החבורה \ RB(d,e) כמנה הסופית הגדולה ביותר של \ B(d,e). ידוע שהסדר של \ RB(2,5) הוא \ 5^{48}; שהסדר של \ RB(3,5) הוא \ 5^{2282}; ושהסדר של \ RB(2,7) הוא \,7^{20416}. 

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:תורת החבורות
קטגוריה:בעיות פתוחות באלגברה
רן מרקוביץ'

**רן מרקוביץ**' (נולד ב-30 בספטמבר 1991), הוא אלוף ישראל לשנת 2011 בטרמפולינה.

## ביוגרפיה
מרקוביץ' מתאמן בקבוצת הפועל חולון, בהדרכתם של יעקב לוי שייצג את ישראל באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) בהתעמלות מכשירים, סאן זביאגין ואילן גזית.

באליפות ישראל בטרמפולינה שנערכה בחולון ביולי 2010 זכה מרקוביץ' במדליית ארד בתוצאה של 45.1 נק', אחרי קוסטה מירושניקוב מקבוצת הפועל "בגין" חולון (65.6 נק') ואלכס סירוטניקוב מקבוצת הפועל אשקלון (59.7 נק').

באליפות העולם בטרמפולינה שנערכה במץ, צרפת בנובמבר אותה שנה סיים מרקוביץ' במקום ה-76. אלון כץ מישראל דורג במקום גבוה יותר במקום 45.

באליפות ישראל בטרמפולינה שנערכה בחולון ביולי 2011 זכה מרקוביץ' לראשונה, במדליית זהב בתוצאה של 62.2 נק', לפני אלון כץ מקבוצת הפועל "בגין" חולון (45.4 נק') ומתן שטיינבוך מקבוצת ספורטאי מודיעין (40.8 נק').

באליפות ישראל בטרמפולינה שנערכה באולם הספורט ע"ש רבין בבאר שבע, ביוני 2012 זכה מרקוביץ' במדליית כסף בתוצאה של 61.6 נק', אחרי אלון כץ (65.7 נק') ולפני ירין כהן מקבוצת אקרוג'ים מודיעין (53.0 נק').

## קישורים חיצוניים
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתעמלים ישראלים
חסידות פרוסקורוב

**חסידות פרוסקרוב** היא חסידות שפעלה בפודוליה (כיום באוקראינה). החסידות נוסדה בדור החמישי לחסידות על ידי רבי לייבוש ליברזון.

## אדמו"רי השושלת
*רבי לייבוש ליברזון מקים השושלת היה בנו של רבי אליקים געציל, נינו של רבי ליבר הגדול מברדיטשוב וחתנו של רבי יוסף יונגרלייב מיאמפולה, בנו של רבי יחיאל מיכל מזלאטשוב. רבי לייבוש היה חתנו של רבי יעקב יחיאל מקוריץ בנו של רבי משה חיים אפרים מסאדילקוב ובשנית חתנו של רבי משה יהושע מפיקוב בנו של רבי ישראל מפיקוב בנו של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב. שימש כאדמו"ר בעיר פרוסקורוב (כיום חמילנצקי). חתנו היה רבי יעקב מנובומינסק.
**רבי משה חיים אפרים, ממלא מקום אביו רבי לייבוש. בן נוסף של רבי לייבוש (מזיווג שני) היה רבי מרדכי מקישינב, חתן רבי אברהם מקוניב וחותנם של רבי אהרן מברזנה-לובושוב ורבי יחיאל מיכל מלוצק.
***רבי יצחק קטן, ממלא מקום אביו. כיהן כאדמו"ר במוׂנָסְטרִיץ' ובטיסמניץ. חתניו היו רבי צבי אלימלך שפירא מלנצהוט ורבי יוסף הגר מטיסמניץ (בן רבי מנחם מנדל מזבלטוב).
****רבי מתתיהו קטן, ממלא מקום אביו. שימש כאדמו"ר במונסטריץ' ובסטניסלב שם בנה בית מדרש שנקרא על שמו 'ר' מאט'ס שול'. חתנו רבי יעקב יוסף טברסקי (בן רבי מנחם נחום מרחמסטריווקא) מילא את מקומו. נפטר בי"ג באייר תרצ"א בווינה. חתניו האחרים: רבי יוסף מנחם הלברשטאם, משושלת צאנז, ששימש רב בעיירה פיעקלא הסמוכה לצאנז, ורבי דוד האגר, משושלת קוסוב-ויז'ניץ, שכיהן כרב בסטניסלב (שניהם נספו בשואה).
**בן נוסף של רבי לייבוש היה רבי יוסף חנינא ליפא ליברזון.
***בנו רבי דוד צבי (נולד תרי"ד, 1854) - כיהן בבקשביץ'. חתן רבי לוי יצחק מהריצוב, נכדו של שמעלקא מברדיצ'ב נכדו של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב.
****בנו רבי אברהם זינגר, מילא את מקום אביו בבקשביץ'.

## החסידות בארצות הברית
בנו של רבי מתתיהו, רבי ארון אריה (-תשל"ד, 1974) היגר לארצות הברית, ופתח בית מדרש ברובע הברונקס. בהמשך עבר לבורו פארק ופתח שם בית כנסת.

לאחר פטירתו מילא את מקומו בנו השני רבי שלמה יעקב קטן.

נכדו של רבי יצחק, רבי יצחק שפירא-קטן (בן חתנו רבי צבי אלימלך) כיהן כאדמו"ר מטיסמניץ בבורו פארק. היה חתנו של רבי אלישע מגורליץ. נפטר בי"א באייר תשנ"ט.

## לקריאה נוספת
* יצחק אלפסי, **החסידות**, 1977, עמ' 167.

## קישורים חיצוניים
*הרב אפרים זינגער, סדר היוחס בתוך 'מספד תמרורים', היברובוקס.

## הערות שוליים

קטגוריה:חצרות חסידיות
סרגוס מסורטט

**סַרְגּוּס מסורטט** (שם מדעי: *Diplodus sargus*, שמו העממי: **סרגוס**) הוא דג מסוג סרגוס במשפחת הספרוסיים הנפוץ בים התיכון. מוכר גם בקרב הדייגים בשם חג'ג'.

## מאפיינים
הדג בעל גב קמור. בצעירותו נראה עם 5 פסים שחורים אנכיים ו-4 אפורים. פסים אלו נעלמים כאשר הדג מגיע לכדי 20 ס"מ. אורכו המקסימלי 45 ס"מ אך גודלם של מרבית הפרטים אינו עולה על 22 ס"מ.

תחום תפוצתו של סרגוס מסורטט משתרע על פני הים התיכון, חופיה המערביים של יבשת אפריקה לאורך האוקיינוס האטלנטי וכמויות קטנות יותר בים השחור. הוא שוכן באזורים סלעיים עד לעומק של 50 מטרים ומוצא מחסה בין הסלעים. תזונתו מורכבת מסרטנים, מדגים קטנים ומבעלי קונכייה. הדג משתמש בשיניו החזקות על מנת לפצח את הקונכייה. עונת הרבייה מינואר עד מרץ. הדג הוא הרמאפרודיט: במהלך חייהם נהפכים רבים מהזכרים לנקבות.

הסרגוס נחשב לדג מאכל משובח בעל טעם "ים" ובשרו לבן. הם נידוגים הן בדיג מסחרי והן בדיג ספורטיבי.

בשנים האחרונות (העשור השני של המאה ה-21) החלה בחופי ישראל תופעה של נשיכת רגלי מתרחצים על ידי דגי סרגוס מסורטט צעירים בחודשי הקיץ. הועלתה סברה כי הסיבה לכך היא שינוי בטמפרטורת המים שמשפיע על תקופת הרבייה.

ימין|ממוזער|איור של הדג

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:ספרוסיים
קטגוריה:דגי מאכל
קטגוריה:דגי הים השחור
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
שלמה ברנשטיין

**שלמה ברנשטיין** (11 בפברואר 1886 – 16 במרץ 1968, ט"ז באדר תשכ"ח) היה צייר ישראלי.

נולד בעיירה אוּזְדָה (ברוסית: Узда) שבפלך מינסק של האימפריה הרוסית (ברוסיה הלבנה; כיום במחוז מינסק בבלארוס), בן לרב וראש ישיבה. למן ילדותו נמשך לציור, וסבל בשל כך, שכן נטייה זו לא נתקבלה באהדה בסביבתו. למד בישיבת מיר, ורק עם הגיעו לגיל 18 הסכים אביו שילמד ציור. אז נסע ברנשטיין ללמוד בבית ספר לאמנות בווילנה במשך חמש שנים, ולאחר מכן למד כארבע שנים בבית הספר הגבוה לאמנות באודסה (באותו זמן למד שם גם הצייר איסאק ברודסקי). בין מוריו שם היו קִירְיָאק קוֹסְטַאנְדִי (Костанди; מחברי תנועת הנודדים).

לאחר מלחמת העולם הראשונה נסע ללמוד באקול נסיונל סופרייר דה בוזאר בפריז, שם הצייר האקדמי לאון בונא (Bonnat), שלימד במוסד, סייע לו לקבל מלגה מהברון רוטשילד. ברנשטיין למד אצל ז'יל לפבר (Lefebvre), וכן באקדמיה ז'וליאן (Académie Julian), שבה זכה בכמה פרסים.

ב–1914 עלה לארץ ישראל. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב–1914 גלה לאלכסנדריה, שם התפרנס ממתן שיעורים וציור דיוקנאות.

ב–1919 שב לארץ, והציג בגימנסיה "הרצליה" תערוכת יחיד גדולה של עבודותיו משנות מגוריו במצרים. משובו ועד 1920 היה מורה ב"בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות", ונמנה עם מייסדי אגודת אמנים עברית. בהמשך לימד גם בבית המדרש למורים "המזרחי".

ב-1924 השתתף ב"תערוכת מגדל דוד".
ב–1928 הציג תערוכה בסלון ד'וטאן (Salon d'Automne), ובשנים 1929, 1930 ו–1931 הציג תערוכה בסלון של אגודת האמנים הצרפתים (Société des Artistes Français).
[250px|ממוזער|שמאל|קברי שלמה וטיללי ברנשטיין ב[בית הקברות טרומפלדור]]
נפטר בשנת 1968, בגיל 82, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.

## לקריאה נוספת
* ’שלמה ברנשטיין’, בתוך: **100 אמנים בישראל שהלכו לעולמם בשנים תרס"ח-תש"ל**: מבוא - האמנים בחייהם וביצירתם, סוף-דבר / מאת גבריאל טלפיר, תל אביב: גזית, תשל"א, עמ' 27.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:סגל בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות
קטגוריה:בוגרי אקדמיה ז'וליאן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968
חסידות יאריטשוב

**חסידת יאריטשוב** היא חסידות מזרח גאליצינית. מייסדה היה רבי יוסף גרין, מגדולי תלמידיו של החוזה מלובלין.

## תולדות החסידות
רבי יוסף נולד בשנת תקמ"ז. היה תלמידם של החוזה מלובלין, רבי מנחם מנדל מרימנוב והאוהב ישראל מאפטא. החוזה מלובלין הפליג בשבחו ואמר עליו שהוא מל"ו צדיקים. כיהן כרב ביאריטשוב הגאליצינית (כיום באוקראינה) ולאחר מכן בטומשוב (שבה פעל גם רבי מנחם מנדל מקוצק). נפטר בכ"ה בניסן תקצ"ט. אחיו של רבי יוסף, רבי עזריאל, היה גם הוא תלמידו של החוזה מלובלין. כיהן כרבה של מונקץ' וחיבר את הספר "נחלת עזריאל". נפטר בו' באייר תר"א.

בדור השני כיהן בנו של רבי יוסף, רבי יהושע פרישרמן. על המסורת, פיזר את כל כספו לצדקה ולא הפסיד מעולם תיקון חצות. היה עניו ופשטן אך עם זאת עמד בתקיפות על עקרונותיו. בהתחלה סירב לנהוג באדמו"רות אך צדיקי דורו לחצו עליו לנהוג באדמו"רות. כיהן בטומשוב. בשנות התר"ל עלה לתקופת מה לארץ ישראל והתגורר בירושלים. נפטר בתמוז תרס"ו.

בדור השלישי כיהנו בניו של רבי יהושע, רבי יוסף אריה לייב ורבי צבי אלימלך.

רבי יוסף אריה לייב נולד בשנת תר"ל. היה חתנו של הרב שמואל אהרן רובין, רבה של קארטשין, נכדו של רבי אשר ישעיהו רובין מרופשיץ. היה חסידם של רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא ושל בנו רבי שמחה ישכר בער הלברשטאם מצישינוב. כיהן כאדמו"ר וראב"ד בטומשוב. רוב בניו נרצחו בשואה. חתנו היה רבי יוסף ברוך מווידאמה. נפטר בכ"ה באדר ב' תרע"ו.

רבי צבי אלימלך היה אדמו"ר בהאלמין. כל משפחתו נרצחה בשואה. ניצל בעצמו, והתגורר אחר השואה באנטוורפן, שם נפטר.

אח נוסף היה רבי מאיר אברהם, שכיהן כמו"צ בטומשוב. בזמן המלחמה נמלט ונפטר בבוכרה בגיל 37.

בדור הרביעי כיהנו בניו של רבי יוסף אריה לייב, רבי משה ורבי שלום.

רבי משה (תרס"ג - ח' באדר תשל"ד) התייתם בילדותו וגדל אצל דודיו רבי אשר רובין מקארטשין ורבי נפתלי מווישניצא (חתן רבי יחזקאל שרגא משינאווא). לאחר מכן גדל אצל דודו (שהיה חתנו של סבו בזיווג שני) רבי אריה לייבוש מצישינוב שגר בטומשוב. נישא לבתו של רבי ברוך מבריזדוביץ. משפחתו נרצחה בשואה. הוא הצליח להימלט לארצות הברית דרך איטליה וכיהן בניו יורק כאדמו"ר מטומשוב. נישא בשנית לבתו של הרב משה גרינצוויג אב"ד ליפשא.

רבי שלום כיהן כאדמו"ר בסאטמר. נרצח בשואה.

בדור החמישי כיהן רבי יהושע אלבוים מירושלים כאדמו"ר מטומשוב
נולד בפולין בטומאשוב (תרפ"ו- טז כסלו תשס"ז) 
הוא היה נינו של רבי יהושע מטומשוב (בן לאה רחל בת חיה שאשא טננבוים בתו של רבי יהושע מטומשוב) נפטר ט"ז כסלו תשס"ז

## לקריאה נוספת
* יצחק אלפסי, **החסידות**, 1977, עמ' 167.

קטגוריה:חצרות חסידיות
פרס החינוך הארצי

ממוזער|שלט בכניסה לבית הספר עירונית ט' בתל אביב המכריז על זכייתו בפרס החינוך הארצי

**פרס החינוך הארצי** הוא פרס הצטיינות המוענק מדי שנה על ידי משרד החינוך למוסדות חינוך בישראל לאות הערכה על פועלם החינוכי.

## מתן הפרס
בשנים האחרונות ניתנת מדי שנה המלצה לזכייה בפרס לכ-70 מוסדות חינוך – גני ילדים ובתי ספר בגילאים השונים. לשלב הגמר מגיעים כ-20 מהם, ומהם זוכים בפרס כעשרה מוסדות.

המוסדות הזוכים נבחרים על ידי ועדת שיפוט של משרד החינוך. הוועדה ממיינת את המועמדים ומעניקה להם ניקוד על סמך חומר בכתב על פעילותם ועל סמך ביקור במוסדות עצמם.

אמות המידה לזכיית מוסד בפרס הן:
*הישגים לימודיים מדידים (כגון אחוז הזכאים לתעודת בגרות במוסד);
*האקלים המוסדי (כגון מראה המוסד וניקיונו ושיעור האירועים האלימים בו);
*רמת הצוות החינוכי במוסד מבחינת מקצועיות ומוטיבציה;
*עידוד התלמידים במוסד לפעילות התנדבותית ולתרומה לחברה;
*חדשנות חינוכית.

הפרס מוענק למוסדות הזוכים בטקס הנערך מדי שנה בירושלים בסוף חודש יוני, עם סיום שנת הלימודים, במעמד נשיא המדינה ושר החינוך.

משרד החינוך מעניק מדי שנה גם את **פרס החינוך היישובי** לכחמש רשויות מקומיות, שהצטיינו בקידום הפעילות החינוכית בתחומן.

## קישורים חיצוניים
*הוענק פרס החינוך הארצי לשנת תשע"א, באתר **קו לחינוך**, 30.6.11.

## הערות שוליים

קטגוריה:משרד החינוך
חינוך הארצי
קטגוריה:פרסים בחינוך
בי.סי. קייב

**מועדון הכדורסל קייב** (באוקראינית: **Баскетбольний клуб Київ**) היא קבוצת כדורסל אוקראינית מהעיר קייב, המתמודדת בסופרליגה האוקראינית.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1999 על בסיס קבוצת **קייב באסקט** שהפסיקה להתקיים בשנת 1998. היא זכתה פעמיים באליפות אוקראינה (2000, 2005). ופעם אחת ב**[[הגביע האוקראיני בכדורסל|גביע האוקראיני]]** (2007).
בנוסף לכך, הקבוצה זכתה במקום שני באליפות אוקראינה 6 פעמים (2001, 2002, 2004, 2006, 2007, 2008).

בשנת 2005 הגיעה עד לגמר היורופליג והפסידה לקבוצת דינמו סנקט פטרבורג בתוצאה 74-85. ושנה לאחר מכן, סיימה במקום השלישי באותו מפעל.

בעבר שיחקו בקבוצה כדורסלנים ישראלים כמו אפיק ניסים, אבי סוכר ושחר גורדון, וכן המנהל המקצועי רני כהנא.

## שחקנים בולטים בעבר ובהווה
*  פו ג'טר
*  ראיין סטאק
*  אולכסיי פצ'רוב
*  גוראן ירטין
*  אפיק ניסים

## תארים והישגים
***[[ליגת העל האוקראינית בכדורסל|הסופרליגה האוקראינית]]**:
**אליפות (2): 2000, 2005
**מקום שני: 2002, 2006, 207, 2008
**חצי גמר: 2003, 2009, 2010
***[[הגביע האוקראיני בכדורסל|הגביע האוקראיני]]**: 
**זכייה (1): 2007
**גמר: 2006, 2008, 2009, 2010
***[[יורוצ'לנג']]**:
**גמר: 2005
**חצי גמר: 2006
**רבע גמר: 2009

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל אוקראיניות
קטגוריה:קייב: מועדוני ספורט
מצעד הסינגלים הבריטי (1970–1979)

ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים הבריטיים השבועיים **"[[מצעד הסינגלים הבריטי|UK Singles Chart]]" שנערכו משנת 1970 עד שנת 1979**.

מצעד הסינגלים הבריטי הוא מצעד הפזמונים המרכזי של תעשיית המוזיקה הבריטית, שמתבסס על נתוני מכירות סינגלים ומתעדכן מדי שבוע על ידי חברת המצעדים הרשמית.

## נתוני המצעד ויצירתו
את נתוני המצעד בשנות ה-70 ליקטה בעבור תעשיית המוזיקה הבריטית סוכנות מחקרי השוק BMRB. טרום 1969 נהגו עיתונים רבים לפרסם מצעדי מוזיקה משלהם. ב-15 בפברואר 1969 ניתנה לסוכנות משימת הרכבת מצעד הסינגלים, ביוזמה משותפת של ה-BBC ומגזין המוזיקה Record Retailer.

המצעד הראשון הוכן על פי נתוני מכירות של כ-250 חנויות תקליטים. עלות ביצוע המדגם השבועי הייתה כ-52 אלף ליש"ט. נתוני המכירות שיקפו את המכירות עד תום המסחר בשבת, והם נאספו מחנויות שנבחרו באקראי. בימי שני עובדו הנתונים לרשימת המצעד ונמסרו ל-BBC. המצעד שודר בערבי יום שלישי בתוכנית הרדיו שהגיש השדרן ג'וני ווקר.

## שירים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי בשנות ה-70
&#160;&#160;♪&#160; – הסינגל הנמכר ביותר בבריטניה באותה השנה
&#160;&#160;♫&#160; – הסינגל הנמכר ביותר בבריטניה בשנות ה-70

[שמאל|ממוזער|200px|[ג'ון טרבולטה ואוליביה ניוטון-ג'ון הצליחו להביא שני סינגלים למקום הראשון במצעד הבריטי במהלך שנת 1978 והם האמנים שנשארו במשך הזמן הרב ביותר בצמרת המצעד במהלך העשור (16 שבועות)]]
[שמאל|ממוזער|200px|בשנת 1975 להקת [קווין נשארה בצמרת המצעד במשך תשעה שבועות עם שירם "Bohemian Rhapsody"]]
[שמאל|ממוזער|200px|המוזיקאי [פול מקרטני כתב במהלך שנות ה-70 את השיר "Mull of Kintyre" אשר היה לשיר הנמכר ביותר של העשור בבריטניה.]]

## ראו גם
* בילבורד הוט 100 (1970–1979)

קטגוריה:מצעדי מוזיקה משנות ה-1970
זכוכית מדבר לובית

שמאל|ממוזער|250px|זכוכית מדבר לובית
[שמאל|ממוזער|250px|תליונו של [תות ענח' אמון ובמרכזו זכוכית מדבר לובית]]
**זכוכית מדבר לובית** היא זכוכית עשויה חול ים הנמצאת באזור מדבר לוב. את רסיסי הזכוכית ניתן למצוא על פני שטחים נרחבים של עד עשרות קילומטרים.

## מקור גאולוגי

מקור הזכוכית הוא נושא שנוי במחלוקת עבור הקהילה המדעית, עם תאוריות התפתחות רבות. קיימים חשדות למקורות מטאורואידיים, ומחקר שנעשה לאחרונה מקשר בין הזכוכית לתכונות התנגשות ופגיעה. כגון; התפרקות של זירקון, התאדות של קוורץ ומתכות מטאוריטיות, והשפעת מכתש פגיעה. ישנם גאולוגים המקשרים בין הזכוכית להיתוך וקרינה מטאורית עם פרצי אוויר גדולים. במצב כזה, הזכוכית תהיה מקבילה לטריניטיט, אשר נוצר מחול ונחשף לקרינה תרמית ולהשפעות של פיצוץ גרעיני. מתוארך כי זכוכית מדבר לובית נוצרה כבר לפני כ-26 מיליון שנה. היא עוצבה, שויפה ושימשה ככלי בתקופת הפליסטוקן.

## ראו גם
* טקטיט
* אירוע טונגוסקה
* זכוכית דרווין

## לקריאה נוספת
*V. de Michele (ed.): *Proceedings of the Silica '96 Meeting on Libyan Desert Glass and related desert events*, Bologna, 1997 תוכן עניינים
## קישורים חיצוניים

* P.A. Clayton / L.J. Spencer: Silica Glass from the Libyan Desert, 09.11.1933  
*John W. Olsen and James R. Underwood: Desert Glass   
*The major element chemistry of Libyan desert glass and the mineralogy of its precursor Meteoritics, vol. 16, Sept. 30, 1981, p. 247-259   

## הערות שוליים

קטגוריה:זכוכית
קטגוריה:מינרלים
קטגוריה:לוב
קטגוריה:רכיבי תכשיטים
מאסטרו

**מָאֶסְטְרוֹ** (**Maestro**) הוא תואר כבוד הניתן למומחה במוזיקה. המקור למונח הוא המילה "מאסטרו" מהשפה האיטלקית, שמשמעותה: מורה או מורה רוחני. השימוש הנפוץ ביותר במונח זה נעשה בהקשר של מוזיקה קלאסית או אופרה מערבית. זהו הקשורים לשימוש הנפוץ של אוצר המילים האיטלקי מבחינת המוזיקה הקלאסית. לעיתים תכופות, זוכים בתואר זה מלחינים, אמנים, אמרגנים, מנהלים מוזיקליים, מנצחים ומורים למוזיקה.

בעולם האופרה האיטלקית, משתמשים במונח לא רק עבור המנצח, אלא גם עבור מוזיקאים המשמשים כקורפטיטורים ועוזרים למנצח במהלך ההופעות. גם טלפרומפטר יכול להיות מכונה בשם זה. המונח הוא בלשון זכר, ואין הסכמה על איך לתאר מנצחת (שכן באיטלקית "מאסטרו" הוא מורֶה, בעוד "מאסטרה" היא מורָה). בתרבויות אחרות בעולם קיימים מושגים דומים, למשל: בעולם המוזיקה הפרסית המסורתית.

ובהרחבה, המונח "מאסטרו" עשוי להתייחס לאמנים-מומחים גם בתחומים אחרים, מלבד עולם המוזיקה. המילה משמשת, לעיתים, אמנויות כגון ציור ופיסול, או אף בתחום הספורט כגון סיף, עבור מאמן סיף, וכן בענפי ספורט אחרים, כאות של כבוד והערכה למיומנותו של אדם מסוים.

## ראו גם
* וירטואוז
* מנצח
* הציירים הגדולים

## הערות שוליים

קטגוריה:מקצועות מוזיקליים
Loesje

**Loesje** (ההגייה בהולנדית מקורבת ל**לוּשֶה**, **לושייה**) הוא ארגון בינלאומי למען חופש הביטוי. הארגון נוסד בארנהם (הולנד) בשנת 1983. בשנת 1989 החל לפעול כארגון בינלאומי. מטרתו לטפח יצירתיות, ביקורת חיובית, רעיונות וחשיבה בנוגע לאירועים אקטואליים, באמצעות ססמאות קצרות על גבי פוסטרים שעליהם חתומה הדמות הפיקטיבית Loesje (שם הולנדי).

בשנת 1986 הארגון השתתף בבחירות לפרלמנט הולנד, זכה בפחות מ-13 אלף קולות ולא קידם אף מושב.

מלבד פעילות הליבה של הכרזות, Loesje  מבצע פרויקטים בינלאומיים בהם אנשים מכל רחבי העולם נפגשים וחולקים חוויות ולומדים אחד מהשני. הארגון מנסה לעורר חופש עיתונות, יצירתיות ואזרחות פעילה באמצעות פרויקטים חדשניים יצירתיים, המאתגרים ומגרים את המשתתפים. הפרויקטים, ככרזות, כוללים מגוון רחב של נושאים ומיקודים, אך הם מבוססים תמיד על ערכים הומניסטיים ויצירתיות.

Loesje פועל כיום בלמעלה מ-30 מדינות, בהן: איטליה, איסלנד, אסטוניה, ארגנטינה, ארמניה, ארצות הברית, בוסניה, בלגיה, גרמניה, דנמרק, הולנד, הונגריה, לטביה, ליטא, מקדוניה, מקסיקו, ניגריה, סלובניה, סרביה, פולין, פורטוגל, פינלנד, צרפת, קטלוניה, רומניה, רוסיה, שוודיה ושווייץ. בספטמבר 2006 נרשמו באתר האינטרנט של הארגון כניסות מלמעלה מ-100 מדינות שונות.

מספר האנשים היוצרים את הפוסטרים ומפיצים אותם אינו ידוע בוודאות. עם זאת, על-פי רישומי הארגון, ידוע כי כ-500 איש מקבלים את העלון החודשי שמפיץ הארגון בגרסה ההולנדית, וכ-200 נוספים מקבלים את הגרסה הבינלאומית. בנוסף, על פי נתוני משרדי הארגון, העלון בגרסתו האינטרנטית נקרא בתפוצה של למעלה מ-1,000 איש.

כיום יושבים משרדי הארגון הראשיים בברלין (החל מספטמבר 2005), ומשם מפעיל הארגון את מגוון פעילויותיו ברחבי העולם.

## קישורים חיצוניים

* 
* עמוד הארגון בפייסבוק

## הערות שוליים

קטגוריה:חופש הביטוי
יומנו של חנון - עשה זאת בעצמך שוב

**יומנו של חנון – עשה זאת בעצמך שוב** הוא ספר נספח לסדרת הספרים "יומנו של חנון". הספר, שחובר על ידי ג'ף קיני, הוא המשך לספר יומנו של חנון - עשה זאת בעצמך. הספר יצא לאור בעברית ב-7 במרץ 2013.

## מבנה הספר
הספר כולל שני חלקים. החלק הראשון כולל פעילויות, משחקים, חידונים (לענות לשאלות שמוצגות על ידי דמויות הסדרה), קומיקס (להשלים ולצייר קומיקס) וציורים (לצייר אנשים); החלק השני נקרא "מה הסיפור שלך?" ובו ניתן לנהל יומן. ניתן גם לצייר כריכה לספר ולכתוב בסופו תודות ו"על הסופר" (כמו בכל סוף ספר של "יומנו של חנון"). הספר כולל יותר מ-16 עמודי קומיקס (שלא כמו הספר הראשון). רוב הספר זהה לספר הראשון, ומכיל עוד פעילויות שלא היו בספר הקודם.

## ראו גם
*יומנו של חנון - עשה זאת בעצמך

## קישורים חיצוניים
* האתר הרשמי של הספר 

## הערות שוליים

עשה זאת בעצמך
קטגוריה:ספרי 2011
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:יומנו של חנון: ספרים מיוחדים
שעת אפס!

**שעת אפס!** (באנגלית: **Zero Hour!**), הוא סרט אסונות אמריקאי משנת 1957, בבימויו של הל ברטלט ובכיכובם של דיינה אנדרוז, לינדה דרנל וסטרלינג היידן, ואשר הופץ על ידי אולפני סרטי פרמאונט. התסריט לסרט, שנכתב על ידי ארתור היילי, הוא עיבוד של מחזהו של היילי משנת 1956, שהופק בקנדה, בשם "לטוס אל תוך הסכנה". בשנת 1958 היילי, בשיתוף עם ג'ון קסטל, כתבו רומן, המבוסס על אותו הקונספט, שכותרתו "לטוס אל תוך הסכנה: מסלול אפס-שמונה".

הזכויות לסרט זה נרכשו על ידי יוצרי סרט הפרודיה משנת 1980 "טיסה נעימה", מה שאפשר להם לבסס את תסריטם על פי התסריט והדיאלוגים של "**שעת אפס!**" כמעט מילה במילה.

הסרט נרכש על ידי סרטי האחים וורנר, ושוחרר להפצה ב-DVD ב-26 ביוני 2007.

## צוות השחקנים

## ביקורות ותגובות
הסרט זכה לשתי ביקורות בלבד באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, ועל כן לא זכה עדיין לציון. בוזלי קראות'ר ("ניו יורק טיימס") קרא לסרט זה "התבוננות מרגשת של הרפתקה מפחידה בשמיים", המבוססת על תסריט "תמציתי וטוב"... "דנה אנדרוס בתפקיד הגיבור וסטרלינג היידן בתפקיד הקפטן מצוינים בתפקידיהם, שומרים על דמויותיהם קשוחות וחסרות פשרה". "טיים מגזין" כינה את התסריט "הגזמה פראית של תוכנית טלוויזיה משנת 1956", וציין כי "המאבק המוסרי שבסרט עובר בצורה די טובה, אולם המצב הכללי מאולץ בעליל, כמו חלום בהקיץ של וולטר מיטי".

## ראו גם
* טיסה נעימה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1957
קטגוריה:סרטי אסונות
קטגוריה:סרטי תעופה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים שמתרחשים במטוס
הרפתקאותיו של סינבד

**הרפתקאותיו של סינבד** (ביפנית: **アラビアンナイト シンドバットの冒険**) היא סדרת אנימה יפנית שהופקה לטלוויזיה בבימויו של הבמאי היפני פומיו קורוקאווה. הסדרה בת ה-52 פרקים שודרה במקור ברשת הטלוויזיה היפנית Fuji TV בין השנים 1975 - 1976. עלילת הסדרה מבוססת על סיפור הילדים הנודע "סינבד המלח" מתוך אוסף סיפורי העם הערביים "סיפורי אלף לילה ולילה".

בישראל הסדרה שודרה במקור בערוץ 2 הירדני בתחילת שנות התשעים.

## תקציר העלילה
סינבד הוא ילד צעיר החי בבגדאד במהלך המאה ה-12. סינבד הצעיר נהנה במיוחד להקשיב לסיפורי ההרפתקאות של עלי דודו, אשר ערך מסעות רבים ברחבי העולם ואשר הביא עמו, מאחד ממסעותיו, ציפור מדברת בשם יסמינה אותה העניק לסינבד.

סינבד מחליט לצאת למסע ברחבי העולם יחד עם דודו עלי בתקווה שיוכל לקחת חלק בהרפתקאה הבאה של דודו, ובעקבות כך סינבד מתגנב בחשאי לסיפון ספינת דודו ומפליג יחד עמו. אף על פי כן, לאחר שלוויתן ענק מתקיף את ספינתם, סינבד נסחף לבדו לאי בודד.

סינבד, אשר הופרד מדודו, מתחיל את ההרפתקה לבדו כאשר רק יסמינה הציפור מהווה לו חברה.

לאורך הסדרה סינבד מגיע ליעדים שונים יחד עם יסמינה וחבריו - עלי באבא ואלאדין. במהלך המסע הם פוגשים ביצורים מוזרים רבים, בהם ציפור ענקית, נחשי ענק, בתולות ים, שדים, ענק ירוק ואימתני שאוכל בני אדם ומכשפים.

## הדמויות הראשיות
* **סינבד** - הגיבור של הסדרה. סינבד הוא הבן של סוחר מכובד בעיר בגדאד שבעיראק. סינבאד הוא ילד אמיץ, סקרן והרפתקן.
* **יסמינה** - ציפור מדברת ציפור מסוג מיינה מצויה אותה נתן לסינבד דודו. בהמשך הסדרה מתברר כי יסמינה היא למעשה נסיכה אשר הפכה לציפור לאחר שמכשף מרושע הטיל עליה כישוף. בסוף הסדרה, היא הופכת חזרה לבת אדם וחוזרת להוריה.
* **[[עלי באבא]]** - חבר טוב של סינבד ואלאדין. הרפתקן נועז שמצטרף לסינבד במסעו.
* **[[אלאדין]]** - חבר טוב של סינבד ועלי באבא. מצטרף להרפתקאותיו של סינבד.
* **חסן** - חברו הטוב ביותר של סינבד. ילד עני וחסר בית אשר למחייתו מוכר צנצנות מים ברחובות בגדאד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סדרות אנימה
קטגוריה:סדרות אנימה משנות ה-1970
קטגוריה:ניפון אולפני אנימציה: סדרות אנימה המבוססות על ספרות קלאסית
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
קטגוריה:סדרות אנימה לילדים צעירים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה יפניות שעלו לשידור בשנת 1975
יוסף יואל קאהן

שמאל|ממוזער|250px|רבי יוסף יואל קאהן
רבי **יוסף יואל קאהן** (נולד בי"ז באדר ב' תשי"ט, 27 במרץ 1959) הוא משפיע חסידי ואדמו"ר. מכונה האדמו"ר מ**מבקשי אמונה**.

## קורות חייו
רבי יוסף יואל הוא בנו הצעיר של רבי אברהם יצחק קאהן, האדמו"ר הקודם מתולדות אהרן, ויענטא, בת רבי אהרן ראטה משומרי אמונים. אשתו חיה, היא בת הרב מנחם מנדל מונדרר, האדמו"ר מקוסוב-ירושלים.

בי"ב באדר ב' תשע"א (2011), לאחר 33 שנות נישואים שבהן היה חשוך ילדים, נולדו לו תאומות. בין השאר תלה את היוושעו בזכות אמירת ספר תהלים בקבר רחל במשך שנתיים מדי יום ביומו.

הרב קאהן נוהג לנסוע לשבתות ביישובים בישראל כדי לערוך טישים ולמסור שיחות מוסר. נוהג זה מקורו מחמיו של חמיו, הרב אלעזר בריזל. הוא אחד מראשי חבורת "אש קודש" בבני ברק, חבורה חסידית המיועדת לבחורים שאין להם חצר חסידית אחרת. כמו כן עומד בראשות כולל אברכים בבית הכנסת ישועות יעקב.

בדבריו במסעות שעורך ברחבי הארץ נוהג לתת דגש על שמירת העיניים ושמירת הברית, הינזרות משימוש באינטרנט שאינו כשר, ומאיץ להינשא בהקדם ולא לדחות את גיל הנישואין.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:משפחת הכהן קאהן
קטגוריה:משפיעים חסידים
קטגוריה:ירושלים: אדמו"רים
קטגוריה:אדמו"רי בית שומרי אמונים
רביעיית מיתרים מס' 12 של דבוז'אק

ממוזער|upright|250px|העמוד האחרון של הפרטיטורה עם הקדשה מדבוז'אק "סיימתי ב-10 ביוני 1893 בספילוויל. אני מרוצה. תודה לאל. זה הלך מהר."
רביעיית המיתרים מס' 12 בפה מז'ור אופוס 96 (ה"אמריקאית") היא יצירה קאמרית מאת המלחין הצ'כי אנטונין דבוז'אק.

## הלחנה
דבוז'אק הלחין את הרביעייה בשנת 1893, במהלך חופשת הקיץ מניהול הקונסרבטוריון הלאומי בניו יורק. דבוז'אק שהה בחופשתו בכפר של קהילת מהגרים מצ'כיה - ספילוויל אשר באיווה. הרביעייה נכתבה באותו הזמן שנכתבה יצירת המופת של דבוז'אק - הסימפוניה מן העולם החדש. על זמנו בספילוויל אמר דבוז'אק "באשר לסימפוניה החדשה שלי, הרביעייה בפ'ה מזור והחמישייה - לא הייתי כותב אותן סתם כך, לו לא ראיתי את אמריקה". בפרק השני ניתן לשמוע מנגינת ספיריטואלז אפרו-אמריקאית בעלת כמיהה עגמומית, רגש שדבוז'אק אכול הגעגועים הזדהה עמו. הפרק השלישי הוא שיר רפסודי של ציפור אמריקאית. בפרק האחרון ניתן לשמוע רכבת על מסילת ברזל. השמעת הבכורה בוצעה בבוסטון בראשון בינואר 1894 בקונצרט של רבעיית קניזל. מאוחר יותר (לאחר אחד עשר יום) היצירה בוצעה בניו יורק בקרנגי הול. 

הרביעייה מיועדת למבנה הרגיל של שני כינורות, ויולה וצ'לו ומכילה ארבעה פרקים.

ביצוע ממוצע של היצירה נמשך כ-30 דקות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יצירות לרביעיית מיתרים
קטגוריה:יצירות מאת דבוז'אק
חיים יצחק חייקין

הרב **חיים יצחק חייקין** (1907 – כ"ד בניסן ה'תשנ"ג, 15 באפריל 1993) היה ראש ישיבת חכמי צרפת באקס לה בן במשך כחמישים שנה.

## ביוגרפיה
נולד בקוסובה, בלארוס, לרב צבי חייקין. בשנות מלחמת העולם הראשונה נשלח ללמוד אצל הרב יצחק קרליץ, אחיו של החזון איש. בשנת 1926, בהיותו בן 21, נסע ללמוד בישיבת ראדין, שם למד תורה מפי רבו הרב ישראל מאיר הכהן, "החפץ חיים". בתקופת לימודיו בישיבה הכיר את הרב אלחנן וסרמן. הוא שהה בישיבת ראדין חמש שנים נוספות לאחר מותו של החפץ חיים, וקיבל בה תעודת הסמכה לרבנות.

בשנת 1938 הציע לו הרב וסרמן לרשת את בנו, הרב אלעזר שמחה וסרמן שהיגר לארצות הברית, ולעמוד במקומו בראשות ישיבת "חכמי צרפת". הישיבה נוסדה חמש שנים קודם לכן על ידי הרב הראשי של קולמר ארנסט וייל, בכפר נוידורף ליד שטראסבורג. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה סגרה הישיבה את שעריה, והרב חייקין, שהיה אז עדיין ללא אזרחות צרפתית, התגייס ללגיון הזרים בצבא הצרפתי. הוא איבד את אצבעו, ומאוחר יותר נפל בשבי הגרמנים. במחנה השבויים בגרמניה הוא ספג התעללויות אך הוסיף להקפיד על שמירת מצוות. כל רכושו הרוחני היו זוג תפילין וכרך של משניות, עליהם שמר במשך כל תקופת המלחמה.

לאחר המלחמה פתח מחדש את ישיבת חכמי צרפת באקס לה בן, ועמד בראשה במשך כיובל. הוא סייע לרבים מתלמידיו שנהפכו ליתומים, וקיבל לישיבה צעירים ניצולי השואה שהיו אסירים במחנות הריכוז בוכנוואלד ודכאו.

הישיבה שבראשה עמד היא ייחודית בנוף הישיבות הליטאיות, בכך שמשולבים בה לימודי חול כבכל בית ספר תיכון בצרפת, ותלמידי הישיבה, שרובם כיום מעדות המזרח, מקבלים תעודת בגרות. בנוסף, אחוז ניכר מהתלמידים הם בעלי תשובה בעלי רקע אקדמי, הנוטלים פסק זמן מלימודיהם כדי לרכוש השכלה יהודית. בדרך לימודו הדגיש הרב חייקין יותר את הבקיאות. מטרתו הייתה לצייד את התלמיד בידע הנדרש כדי לנהל חיי תורה ומצוות, והישיבה קיבלה גם צעירים שמראש לא שאפו לגדולות בתורה.

הרב חייקין נפטר בבית חולים בסרסל שליד פריז באפריל 1993 ונקבר בבית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז' בבני ברק.

בנו הרב צבי חייקין הוא מראשי הישיבה באקס לה בן וחתנו הוא הרב יחיאל ברנד, רב בסרסל. נכדיו נשואים לצאצאי רבנים מפורסמים, ובהם הרב ברוך דב ליבוביץ והרב רפאל שפירא.

## תלמידיו
מקרב תלמידיו נמנים מספר רבנים מפורסמים, וביניהם:

* הרב אהרון מונסונגו - רבה הראשי של מרוקו
* הרב דוד נתן שפירו - רבה הראשי של קלרמון פראן ווישי.
* הרב יחיאל בוחבוט - רבה של קריית שמונה.
* הרב יהושע ברכץ - ראש "ישיבת עץ חיים" ליוצאי צרפת ורב קהילת יוצאי צרפת בישראל
* הרב צבי פדידה - ראש "מוסדות אור גאון" בישראל
* הרב גבריאל טולדנו - ראש "ישיבת אור ברוך" בירושלים
* הרב רפאל בן זקן - ראש "ישיבת גילה" בירושלים
* הרב יוסף ויזמן - ראש "ישיבת אור יוחאי" בבני ברק
* הרב יוסף מאיר - מרבני "כולל חזון איש"
* הרב שלום חזן - ראש "מוסדות משכן מאיר" ו"אוהלי יעקב" בירושלים
* הרב אברהם אמזלג - יו"ר "עמותת חסדי דוד" בקריית גת
* הרב דוד פניא - רב קהילת קרוננבורג (1988-1997) ווילנב-לה-מגלון (1997-2010) בצרפת.
* הרב יוסף טולידאנו - ר"מ ב"ישיבת חזון ברוך" בגני, צרפת.

## ראו גם
* ישיבת חכמי צרפת

## לקריאה נוספת
* **למען שמך** - קווים לדמותו, פעליו ומורשתו הרוחנית (2014)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ישיבה צרפתים
קטגוריה:רבנים בשואה
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:רבנים צרפתים
קטגוריה:חרדים צרפתים
קטגוריה:בוגרי ישיבת ראדין
קטגוריה:אנשי לגיון הזרים הצרפתי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1907
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1993
ביתא אברהם

**ביתא אברהם** (בגעז: "ቤተ አብርሃም", תרגום: "בית אברהם", משמעות: "קהילת אברהם") הוא שמה של קהילת צאצאי יהודים מביתא ישראל אשר חיו באזור שאווה שבאתיופיה וקיבלו עליהם את הנצרות במרוצת הדורות. קהילה זו מרוכזת בעיקר באזור שאווה הצפונית שבמדינת אמהרה ובאדיס אבבה ואימצה את השם "ביתא אברהם". הקהילה מערבבת את מנהגיה היהודיים עם מנהגים נוצרים. בשנים האחרונות רבים מבני הקהילה החלו לחזור לשורשיהם היהודים ולאמץ את מנהגי היהדות. חלק מחברי הקבוצה הקימו את האגודה האתיופית הציונית של צפון שאווה שמטרתה קידום הזהות היהודית.הקהילה מונה כ-150 אלף איש.

## מינוח

## היסטוריה
האזכור הראשון של קהילת יהודים בחבל שאווה הגיע מהמיסיונר זנה מרקוס במאה ה-14. מידע מאוחר יותר מעיד כי בין השנים 1692–1702, בתקופתו של שליט שאווה נאגסי קראסטוס, החל גל ההגירה הראשון של יהודים מאזורי פוגרה ודמביה לשאווה. לאחר מכן נודע כי נכדו של נאגסי, המארידאזמץ' אבואי, נלחם בכוחות הקיסר ייאסו השני, שבה רבים מהם, אך לאחר מכן שחרר חלק מהללו ומינה אותם לתפקידים בכירים בבית המלוכה. בעקבות זאת החלה הגירה נוספת לאזור, של יהודים שרצו לשפר את תנאי המחיה שלהם. הגירה זו התרחשה בין השנים 1730–1745.

במהלך המאה התשע-עשרה הגיעו דיווחים לא מעטים על קיום קהילה יהודית בשאווה. המיסיונר האירופאי קרל אייזנברג, שסייר באנקובר בירת שאווה ב-1839, דיווח שסביב בירת שאווה יושבים יהודים שהם צאצאי מהגרים מאזור פוגרה שבבגמדר. אייזנברג הזכיר גם שכאשר דיבר עם מיסיונר אתיופי מהכנסייה האורתודוקסית האתיופית ב-17 באוקטובר 1839, האחרון דיווח כי מספר "טאבִּיבִּים" מן הכפר התנצרו. דיווח נוסף, מאוחר יותר, הגיע מאת הבריטי צ'ארלס ג'ונסון, ב-1842, ובו סופר על יהודים שמצבם הכלכלי טוב משל שכניהם הנוצרים, שהם מיומנים יותר מהם וסוחרים ממולחים.

בשנת 1908 דיווח ד"ר יעקב פייטלוביץ' על הימצאותם של יהודים בשאווה, המכונים על ידי שכניהם בכינוי הגנאי 'בוּדה'.

## ראו גם

*כמנתים

## לקריאה נוספת
*מרדכי וומברנד (מתרגם), יעקב פייטלוביץ', **מסע אל הפלשים**, דביר, 1959
*אהרון זאב אשכלי, **ספר הפלשים - יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם**, מוסד הרב קוק, תשל"ג


*Edith Bruder, "The Beit Avraham of Kechene: The Emergence of a New Jewish Community in Ethiopia" in Emanuela Trevisan Semi & Shalva Weil (Editors), **Beta Israel: the Jews of Ethiopia and beyond History, Identity and Borders**, Libreria Editrice Cafoscarina, 2011, , pp. 181-196.
*Richard Pankhurst, "The Balla Ejj Community of Shawa" in Steven Kaplan, Tudor Parfitt & Emnuela Trevisan Semi (Editors), **Between Africa and Zion: Proceeding of the First International Congress of the Society for the Study of Ethiopian Jewry**, Ben-Zvi Institute, 1995, , p. 131 - 152
*Richard Pankhurst, "Betä Abrəham" in Siegbert Uhlig (Editor), **Encyclopaedia Aethiopica: A-C**, Otto Harrassowitz Verlag, 2003,  p. 551-552
*James Arthur Quirin, **The Evolution of the Ethiopian Jews: A History of the Beta Israel**, University of Pennsylvania Press, 1992, 


## קישורים חיצוניים
*ביתא אברהם, באתר כולנו (אנגלית)

## הערות שוליים

קטגוריה:ביתא ישראל
קטגוריה:קהילות יהודיות שהמירו את דתן
קטגוריה:שאווה
קטגוריה:אתיופיה: קבוצות אתניות
קטגוריה:אתיופיה: נצרות
קטגוריה:אתיופיה: דמוגרפיה
קטגוריה:קבוצות הטוענות למוצא יהודי
תחרות אכילת הנקניקיות של ניית'נ'ס

**תחרות אכילת הנקניקיות של רשת "[[ניית'נ'ס פיימוס]]"** היא תחרות אכילה שנתית של נקניקיות הנערכת מאז 1916 ביום העצמאות האמריקאי (ה-4 ביולי) בסניף של רשת המזון המהיר "ניית'נ'ס פיימוס" בקוני איילנד בברוקלין, ניו יורק. התחרות משודרת בטלוויזיה בערוץ ESPN משנת 2004, וברדיו של רשת ABC. ב-2010 מנה הקהל באירוע יותר מ-40,000 איש, ו-1.677 מיליון אנשים צפו בשידור מבתיהם.

## היסטוריה
על פי אגדה אורבנית, התחרות הראשונה נערכה בשנת 1916 ב-4 ביולי כאשר 4 סועדים מהגרים בסניף של רשת "ניית'נ'ס פיימוס" ערכו תחרות אכילת נקניקיות לשם קביעה מי הכי פטריוט מביניהם. מאז נערכה תחרות במקום כמעט בכל שנה בתאריכים שונים, כאשר מאז 1972 היא נסובה מחדש סביב יום העצמאות האמריקאי.

משנת 2011 נערכת תחרות נפרדת לנשים, כאשר לפני כן נערכה תחרות משולבת אחת. הזוכה בתחרות (מ-2011, בתחרות הגברים) מקבל חגורה מעוטרת בתכשיטים בצבע חרדל צהוב, ואילו הזוכה בתחרות הנשים מקבלת חגורה דומה בצבע ורוד. במחצית הראשונה של העשור הראשון של שנות ה-2000, בעקבות רצף זכיות של מתחרים יפנים, הוצגה החגורה במוזיאון בעיר סאיטאמה היפנית. ב-2007 זכה בתחרות משתתף אמריקאי, ומאז החגורה "שמורה" בארצות הברית.

## פרסים וחוקים
גיל ההשתתפות המינימלי הוא 18, והתחרות פתוחה ל"אכלנים מקצוענים" בלבד, חברי "פדרציית האכילה התחרותית הבינלאומית" (IFOCE), אשר משתפת פעולה עם האירוע מאז 1997. בעבר השתתפו בתחרות גם חובבים וקטינים, ואף זכו בה מספר פעמים. המשתתפים הם:
* זוכה השנה הקודמת.
* זוכי תחרויות ההעפלה המוקדמות השנתיות.
* שני wildcards.
* מוזמנים על ידי IFOCE.

בעבר נמשכה התחרות 12 דקות, ומאז 2008 היא אורכת 10 דקות. המנצח הוא מי שאכל את המספר הגדול ביותר של נקניקיות בלחמנייה. ניתן לטבול את המזון בכוס משקה, בטבילה שלא תארוך יותר מ-5 שניות, ורוב המתמודדים טובלים את הנקניקיות במים. "שיא הנקניקיות" ל-10 דקות עומד על 76, ונקבע על ידי האמריקאי ג'ואי צ'סנאט בשנת 2021.

## קישורים חיצוניים

* 
* האם ישבור את שיאו, העומד על 68 בעשר דקות? / טל בן יהודה  מאתר דהבאזר

## הערות שוליים

נקניקיות, אכילה
קטגוריה:ניו יורק: תרבות
קטגוריה:פולקלור אמריקאי
קטגוריה:נקניקיות