open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מספנת הצי בבוסטון

שמאל|ממוזער|250px|אוניית המוזיאון "קייסין יאנג", הרתוקה לרציף מס' 1 במספנת צ'ארלסטאון
שמאל|ממוזער|250px|המבדוק היבש במספנת צ'ארלסטאון
**מספנת הצי בבוסטון** (באנגלית: **Boston Navy Yard**), שנקראה תחילה Charlestown Navy Yard ואחר כך Boston Naval Shipyard, הייתה אחת המספנות הוותיקות ביותר של הצי האמריקני. היא הוקמה ב-1801 ונסגרה רשמית ב-1 ביולי 1974. חלק משטחה הועבר לידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית ובו הוקם הפארק ההיסטורי הלאומי של בוסטון. בחלקים אחרים של המספנה לשעבר נמצאות כיום פריגטת המפרשים "קונסטיטושן" ואוניית המוזיאון "קייסין יאנג", משחתת מימי מלחמת העולם השנייה. בפי תושבי האזור ושירות הפארקים הלאומיים המקום נקרא עדיין בשם "מספנת צ'ארלסטאון".

## תולדותיה
בניית כלי שיט מלחמתיים החלה בצ'ארלסטאון, מסצ'וסטס, עוד במלחמת העצמאות האמריקנית. השטח עבור המספנה נרכש ב-1800 והיא נפתחה זמן קצר אחר כך. כאן נבנתה אוניית הקו הראשונה של הצי האמריקני, "אינדפנדנס". עד שנות התשעים של המאה שימש המתחם בעיקר לתיקוני אוניות ולאחסנה, אז החלו בונים בו את אוניות הפלדה של "הצי החדש" ("New Navy").

ב-24 ביוני 1833 חנכה "קונסטיטושן" את המבדוק שנבנה במקום, הראשון מסוגו בניו אינגלנד, וב-14 במרס 1975 הייתה היא האונייה האחרונה שצפה ויצאה ממנו לפני שנסגר סופית. מפעל החבלים (ropewalk) שנפתח במספנה ב-1837 ייצר חבלים לשימוש הצי עד סגירתו ב-1975. אחרי מלחמת האזרחים שימש מתחם המספנה כבסיס אחסנה וגיוס.

בשנות התשעים של המאה ה-19 החל הצי מתרחב, והמספנה ניעורה לחיים. בשנים הראשונות של המאה העשרים נבנה מבדוק נוסף. במלחמת העולם השנייה תוקנו במספנה אוניות בריטיות שנפגעו על ידי הצי הגרמני. ב-27 בספטמבר 1941, יום החירות של הצי (Liberty Fleet Day), הושקו בבוסטון שתי משחתות, "קווי" (Cowie) ו"נייט" (Knight). בוסטון הייתה אחת מארבע מספנות של הצי שנבחרה לבנות את הפריגטות מדגם "קפטן" עבור הצי המלכותי הבריטי במסגרת חוק "השאל-החכר". מאחר שארצות הברית נמצאה במלחמה כאשר נשלמה בנייתן של אוניות אלה, שימשו חלק מהן כמשחתות ליווי לאוניות הצי. לאחר המלחמה הסבה המספנה אוניות ממלחמת העולם השנייה לכלי שיט המותאמים לעידן המלחמה הקרה כחלק מתוכנית FRAM. הפעילות במספנה במהלך מלחמת קוריאה ומלחמת ווייטנאם הייתה מעטה בשל ריחוקה הרב מאזור הקרבות.

## מתחם המספנה כיום
המספנה נסגרה לאחר מלחמת ווייטנאם. כשהועלו רעיונות כיצד לפתח מחדש את המקום, אחת ההצעות שנשקלו הייתה להפוך את המקום למתחם בנייה של מכליות נפט. רעיון זה נדחה בסופו של דבר, והמקום הפך לחלק מהפארק ההיסטורי הלאומי של בוסטון, המציג את אומנות הבנייה של כלי שיט מלחמתיים ותולדותיה. מספנת צ'ארלסטאון מציעה אטרקציות רבות למבקרים: פריגטת המפרשים "קונסטיטושן", הנמצאת עדיין בשירות פעיל בצי, ואוניית המוזיאון "קייסין יאנג" רתוקות לרציף מס' 1 ופתוחות לקהל הרחב. כמו כן פועל במקום מוזיאון הפריגטה "קונסטיטושן". מבדוק מס' 1 מוסיף לשמש לתחזוקת אוניות, בעיקר לכלי שיט היסטוריים.

המספנה נמצאת קרוב לקצה הצפוני של שביל החירות, ומדי שנה מבקרים בה אלפי אנשים. המעבורות של MBTA, רשות התחבורה של מפרץ מסצ'וסטס, עוצרות ברציף מס' 3, הנמצא מרחק קצר מן המספנה.

## קישורים חיצוניים

* מספנת צ'ארלסטאון באתר שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
* מספנת צ'ארלסטאון באתר Charlestown Online.net .

קטגוריה:בסיסי צי ארצות הברית
קטגוריה:מוזיאונים ימיים
קטגוריה:אוניות מוזיאון אמריקאיות
קטגוריה:בוסטון: מבנים
בוסטון
קטגוריה:מספנות
Postfix

במחשוב, **Postfix** הוא סוכן תעבורת הודעות (MTA), חופשי, המקבל ושולח דואר אלקטרוני. נועד להיות אלטרנטיבה ל-Sendmail. התוכנה ידועה גם בשמותיה הישנים VMailer ו-IBM Secure Mailer.

Postfix מופץ תחת רישיון IBM הציבורי גרסה 1.0 המהווה רישיון תוכנה חופשית.

פיתוח התוכנה החל בשנת 1997 והפצתה החלה ב-1 בדצמבר 1998, גם כיום (2017) ממשיכה Postfix להיות מפותחת באופן פעיל על ידי היוצר שלה ותורמים אחרים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דואר אלקטרוני
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1997
ניק אדמס

**ניקולס אלוייסיוס אדמשוק** (באנגלית: **Nicholas Aloysius Adamshock**;  10 ביולי 1931 - 7 בפברואר 1968) היה שחקן אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1963 על התפקיד בסרט "דמדומים של כבוד".

## ביוגרפיה
אדמס נולד בעיר נאנטיקוט שבפנסילבניה לקתרין קורץ ולפיטר אדאמשוק, כורה פחם אוקראיני.
בצעירותו הצטיין בבייסבול וקיבל הצעה לשחק עבור קבוצת סנט לואיס קרדינלס אותה דחה בשל שיקולים כספיים.
בגיל 17 בעת שביקר בניו יורק נכנס אדמס לאודישן במחזה מקומי, שם פגש את השחקן ג'ק פאלאנס.
זמן קצר לאחר מכן זכה אדמס להצעת עבודת המשחק הראשונה שלו במחזה "תום סוייר".
לאחר שנה נסע לנסות את מזלו בלוס אנג'לס, שם החל לעבוד בתור מאבטח באולפנים בניסיון ליצור קשרים עם סוכנים ובמאי קולנוע.

אדמס החל לקבל תפקידי משנה משמעותיים בשנת 1955 בדרמה הקומית "מר רוברטס" ובדרמות "מרד הנעורים" ו"פיקניק".
בשנה שלאחר מכן הוזעק אדמס לדבב את דמותו של חברו כוכב הקולנוע ג'יימס דין לאחר שמת לפני שסיים לצלם את הדרמה "ענק"
ב-1958 התפרסם בקומדיות "חיית המחמד של המורה" בתפקיד בארני קובאק ו"אין פנאי לסמלים".
ב-1959 יצר כתב ושיחק אדמס בסדרת המערבון " The Rebel" והופיע בדרמות "דו-שיח בחדר המיטות" בתפקיד טוני וולטרס ו"סיפורה של בולשת" בתפקיד הצעיר ג'ק גרהאם.
ב-1963 הועמד אדמס לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בתפקיד בן בראון החשוד ברצח בדרמה "דמדומים של כבוד".
את הופעותיו הקולנועיות האחרונות עשה בסרטי המדע בדיוני היפנים "פרנקנשטיין כובש את העולם" ו"פלישת האסטרו מפלצות" ובסרט האימה "תמותי, מפלצת, תמותי!".

אדמס נישא לשחקנית קרול נאגט בשנת 1959 ונשאר נשוי עד למותו. לזוג נולדו שני ילדים שהפכו לשחקנים ג'ב סטיוארט אדמס ואליסון אדמס.
אדמס מת ב-7 בפברואר 1968 בגיל 36 כתוצאה ממנת יתר.
לאחר מותו של אדמס הועלו ספקולציות שונות לגבי חייו, בין היתר נטען שאדמס היה ביסקסואל בחיים האישיים
והרבה לבלות בחיקם של אלביס פרסלי וג'יימס דין ולצרוך איתם סמים.

## פילמוגרפיה נבחרת
* פיקניק (1955)
* מרד נעורים (1955)
* מר רוברטס (1955)
* הקרון האחרון (1956)
* גברת ברוקס שלנו (1956)
* ענק (1956)
* חביב המורה (1958)
* אין פנאי לסמלים (1958)
* שיחה בין הסדינים (1959)
* סיפורה של בולשת (1959)
* גיהנום זה לגיבורים (1962)
* הרופאים הצעירים (1962)
* וו (1963)
* דמדומים של כבוד (1963)
* פרנקנשטיין כובש את העולם (1965)
* פלישת האסטרו מפלצות (1965)
* תמותי, מפלצת, תמותי! (1965)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אוקראיני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1931
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1968
קולין מוקרי

**קולין מוקרי** (באנגלית: **Colin Mochrie**; ) הוא שחקן וקומיקאי קנדי-סקוטי. ידוע בעיקר בזכות הופעותיו בגרסאות הבריטית והאמריקאית לסדרת הטלוויזיה "של מי השורה הזאת בכלל?".

## קורות חייו
קולין מוקרי נולד בקילמרנוק, סקוטלנד כבן הבכור מבין שלושה אחים.

ב-1964 עברה משפחתו לקנדה, בתחילה גרו בשכונה צרפתית מחוץ הנמצאת מחוץ למונטריאול, וב-1969 עברה המשפחה לוונקובר. בהיותו בבית הספר התיכון, השתתף בהשפעת חבריו במחזה בשם "מותו וחייו של סניקי פיץ'" ולמרות שלא היו לו שאיפות בתחום המשחק, הוא מתאר שהיה "מכור" עת צחק הקהל בפעם הראשונה בעקבות הופעתו. לאחר שסיים את בית הספר התיכון הצטרף לתיאטרון סטודיו 58 למשך ארבע שנים עד שגילה את תחום קומדיית האלתורים.

ב-1980 החל מוקרי לעבוד בתיאטרון האלתורים "TheatreSports League", שם בתחילה עבד במשרה חלקית ולאחר מכן במשרה מלאה. בתקופה זו הכיר מוקרי את ראיין סטיילס, שהפך לשותפו בעבודה בתחום קומדיית האלתורים במשך עשרים שנה, והשניים הופיעו יחד ב-"TheatreSports League".

ב-1986 עבר מוקרי להתגורר בטורונטו והצטרף לקבוצת קומדיית האלתורים "The Second City" בה היה חבר גם סטיילס. בתקופה זו הכיר מוקרי את דברה מקגראת' לה נישא ב-1989.

ב-1988 הצטרף מוקרי לגרסה המקורית הבריטית של הסדרה "של מי השורה הזאת בכלל?" סדרת הטלוויזיה המציגה קומדיית אלתורים מול קהל. בעקבות השתתפותו בסדרה עבר מוקרי להתגורר בלוס אנג'לס שם צולמה הסדרה בעונותיה האחרונות. לאחר סיום הגרסה הבריטית הצטרף מוקרי לגרסה האמריקאית של הסדרה בהנחיית דרו קארי, ומופיע גם במהדורה הנוכחית שלה בהנחייתה של איישה טיילר.

בשנת 2015 שיחק בקומדיה הרומנטית "סינדרלה והעיר הגדולה".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:קומיקאים קנדים
קטגוריה:מהגרים מבריטניה לקנדה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1957
מוחמד מגריף

**מוחמד יוסוף אַלְ-מַגַרְיַף** (ערבית: **محمد يوسف المقريف**; תעתיק מדויק: מֻחַמַּד יוּסֻף אַלְמַקַרְיַף; נולד ב-1940) הוא פוליטיקאי לובי שכיהן כנשיא הקונגרס הלאומי הכללי של לוב מאוגוסט 2012 עד מאי 2013. בתוקף תפקידו זה, הוא שימש דה פקטו כראש המדינה והממשל עד אשר ימונה ראש ממשלה ותכונן ממשלה. מגריף הוא גם מנהיגה של מפלגת החזית הלאומית, שזכתה בשלושה מושבים בבחירות הפרלמנטריות של שנת 2012 (הראשונות לאחר עידן קדאפי), וכבר לפני כן היה ידוע בכך שייסד וכיהן כמנהיג הראשון של החזית הלאומית להצלת לוב, קבוצת אופוזיציה ידועה למשטרו של מועמר קדאפי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים לובים
קטגוריה:שליטי ארצות
קטגוריה:מלחמת האזרחים הראשונה בלוב: אישים
קטגוריה:ילידי 1940
ברוס שאנל

**ברוס שאנל** (באנגלית: **Bruce Channel**; נולד בשם **ברוס מק'מינס** ב-28 בנובמבר 1940) הוא זמר אמריקאי, שנודע בשל להיטו משנת 1962 "Hey! Baby" ("היי! בייבי").

## קריירה
בראשית הקריירה שלו שר שאנל בתוכנית הרדיו "לואיזיאנה היירייד" (*Louisiana Hayride*), ואז חבר לנַגָן המפוחית דלברט מק'קלינטון (Delbert McClinton) והשניים הופיעו יחד בסגנון קאנטרי. בשנת 1959 כתב שאנל את השיר "Hey! Baby" יחד עם מרגרט קוב, והופיע עם השיר במשך שנתיים לפני שהקליט אותו עם מפיק התקליטים ביל סמית' מפורט וורת', טקסס. השיר הופץ תחילה על ידי הלייבל *LeCam* של ביל סמית', אך כשהחל לצבור אהדה בקרב הקהל ולמכור עותקים רבים, נרכש על ידי חברת ההפצה "סמאש" (*Smash*). השיר הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד האמריקאי במרץ 1962, ונשאר במיקום זה במצעד במשך שלושה שבועות. במצעד הבריטי הגיע השיר עד למקום השני ב-1962. הסינגל נמכר במעל למיליון עותקים, ועוטר בדיסק מוזהב. אף על פי ששאנל נחשב לעיתים זמר של להיט אחד, ארבעה סינגלים נוספים שהוציא התברגו לרשימת 100 הסינגלים המובילים של מגזין בילבורד, לרבות השיר "Number One Man" שהגיע למקום ה-52 במצעד.

שאנל ערך סיבוב הופעות באירופה, ובאחת מהופעותיו אף הופיעו הביטלס כהופעת החימום, כאשר הם עדיין היו אלמוניים. ג'ון לנון, שהיה מאזין לשיר "Hey! Baby" במכונת הלהיטים שלו, היה מרותק מנגינת המפוחית של מק'קלינטון בשיר. אגדה אורבנית מספרת שהיה זה מק'קלינטון אשר לימד את ג'ון לנון את אמנות הנגינה במפוחית, אך באותו זמן כבר הספיק לנון לנגן בכמה הופעות חיות במפוחית. קטע הנגינה במפוחית בשיר "Hey! Baby" שימש ללנון מקור השראה בסינגל הראשון של הביטלס, "Love Me Do" (1962), שבו ניגן בכלי, וכן בכמה שירים מאוחרים יותר של הביטלס; הקטע אף שימש השראה לקטע המפוחית בשיר "I Remember You" של פרנק אייפילד.

סוד ההצלחה של השיר "Hey! Baby" טמון בחזרה על התו הראשון, כשברקע ליווי קצבי. אמצעי זה שולב גם בלהיט "Sherry" של להקת ארבע העונות שיצא לאחר מכן ב-1962, וגם בלהיטה של להקת הביטלס "I Should Have Known Better" (מהאלבום A Hard Day's Night - משנת 1964).

להיטו היחיד של שאנל מלבד "Hey! Baby" שהגיע לרשימת 40 הסינגלים המובילים במצעד הסינגלים הבריטי היה "Keep On" מיוני 1968, שהגיע למקום ה-12 במצעד; את השיר כתב ויין קרסון תומפסון והפיק דייל הוקינס. שאנל לא אהב לערוך סיבובי הופעות, ולכן החליט לבסוף להשתקע בנשוויל, טנסי ולעסוק בכתיבת שירים. הוא חיבר כמה שירי קאנטרי שזכו בפרסי BMI בשנות ה-70 וה-80: "As Long As I'm Rockin' With You" בביצועו של ג'ון קונלי; "Don't Worry 'bout Me Baby" בביצועה של ג'ייני פריק; "Party Time" בביצועו של ט.ג. שפרד; "You're the Best" (שכתב יחד עם קיירן קיין, שגם ביצע את השיר); ו-"Stand Up" בביצועו של מל מק'דניאל.

בשנת 1995 הקליט שאנל את גרסתו שלו לשיר "Stand Up" שחיבר, בלייבל *Ice House* שבממפיס, טנסי. לצדו ניגן במפוחית דלברט מק'קלינטון, שאף הקליט עמו שירים נוספים, לרבות גרסה "כבדה" יותר של "Hey! Baby". ב-2002 הקליט שאנל עם הזמר-יוצר לארי הנלי (יוצא להקת הניוביטס) פרויקט שנקרא "*Original Copy*".

שאנל נכלל בהיכל התהילה של הרוקבילי. להיטו "Hey! Baby" זכה לחידושים, בהם לחידוש של DJ Ötzi האוסטרי בשנת 2000, שיצא כסינגל שזכה להצלחה רבה באירופה. השיר אף כלול ברפרטואר של הרכבי מארש אמריקאיים שונים, ובאוניברסיטת פנסילבניה נהוגה מסורת שלפיה שר כל הקהל באצטדיון את השיר ברבע השלישי של משחקי הבית של קבוצת הפוטבול המקומית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים-יוצרים אמריקאים
קטגוריה:זמרי-יוצרי קאנטרי אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
רוטרו

**רוטרו** או **רוטרוד** (בצרפתית: **Rotrou de Warwick**; חי בשנים 1109 - 26 בנובמבר 1183) היה הבישוף של אוורה והארכיבישוף ה-25 של רואן שבצרפת משנת 1165 (שנה לאחר מותו של הארכיבישוף איג השלישי ) ועד מותו שלו. מחליפו היה גוטייה דה קוטנס .

## חיים אישיים
רוטרו היה בנו הרביעי של הנרי דה בומונט הראשון, רוזן ווריק, ומרגרט, בתו של ז'ופרואה השני, רוזן פרש (Geoffroy II du Perche). הוא שימש גם כמעין מנהיג (Justiciar) של נורמנדי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צרפת: היסטוריה
קטגוריה:ילידי 1109
קטגוריה:נפטרים ב-1183
ציפור צהובה (קוקטייל)

**ציפור צהובה** (באנגלית: **Yellow Bird**) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. הקוקטייל מורכב מ-30 מ"ל רום לבן, 15 מ"ל טריפל סק, 15 מ"ל גליאנו, 15 מ"ל מיץ ליים. את המרכיבים מוזגים לשייקר, מסננים לכוס קוקטייל ומקשטים פרוסת ליים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קוקטיילים
אייל הביצות

**אייל הביצות** (שם מדעי: *Blastocerus dichotomus*) הוא סוג של אייל גדול בתת-משפחת איילי העולם החדש החי באמריקה הדרומית ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית בשנת 1815 על ידי ג'ון קרל וילהלם יליגר, והוא האייל הגדול ביותר באמריקה הדרומית.

## מראה חיצוני
אייל הביצות הוא בין הגדולים באיילי העולם החדש: גובהו בכתפיים 100–115 ס"מ, אורכו 145–200 ס"מ, ומשקלו 100–120 ק"ג. צבע פרוותו זהוב או אוכרה עם נטייה לאדמדם, ורגליו בולטות בצבען השחור. סביב הסנטר והגרון יש סינר לבן בוהק, וסימונים לבנים נוספים נמצאים במותניים, סביב העיניים השחורות ובצידן הפנימי של האוזניים. חרטומו, שפתיו ואפו של האייל שחורים, ופניו עשויות להיות לבנבנות. 

למין זה אוזניים גדולת ופרסות ארוכות ורחבות המותאמות במיוחד לתנועה באדמה ביצתית. הזכר מתאפיין בקרניים מסועפות וכבדות המגיעות לאורך של 60 ס"מ, ולמשקל של שני ק"ג. בדומה לאיילים טרופיים אחרים, הקרניים אינן נושרות מדי עונה אלא עשויות להיוותר מספר שנים.

## תפוצה ואקולוגיה
ממוזער|ימין|240 פיקסלים|זכר ונקבה בסביבת מחיה אופיינית בארגנטינה.
האוכלוסיות העיקריות של אייל הביצות נמצאות בברזיל ובארגנטינה, ואוכלוסיות קטנות יותר נמצאות בפרו, בוליביה ופרגוואי; המין היה מצוי בעבר גם באורוגוואי, אך ככל הנראה נכחד ממנה.

כפי שמרמז שמו, סביבת המחיה העיקרית של האייל היא ביצות או אזורי הצפה ששוכנים בתוך יערות לחים, נהרות ושטחי שטחי מרעה, והוא מעדיף אזורים עם צמחייה גבוהה וצפופה כמו קנה או סוף. הוא מגלה העדפה למים רדודים בגובה 50 ס"מ, ונמנע ממקומות בהם מפלס המים גבוה ממטר. טורפיו העיקריים של אייל הביצות היו יגוארים ופומות, אולם כיום הם נדירים בסביבת המחיה שלו.

אייל הביצות פעיל בשעות הדמדומים ובשעות הלילה, את שעות היום יבלה במנוחה בצמחייה העבותה. האייל חי בדרך כלל בזוגות, ובעונות שבהם יש מזון בשפע הוא עשוי לחיות לפרקים בקבוצות קטנות של עד 6 פרטים. תזונתו כוללת עשבים וצמחים רכים וקלים לעיכול וכן שרכים וצמחי מים שונים. ההיריון של הנקבה נמשך כשמונה חודשים שבסופם נולד על פי רוב עופר אחד; העופר נגמל אחרי שישה חודשים ונשאר לצד אימו במשך שנה.

## מצב
מצבו של אייל הביצות מוגדר כ"פגיע" (VU) על ידי הרשימה האדומה של IUCN, בשל ציד ואובדן בתי גידול. שני תת-מינים של האייל נתונים ב"סכנת הכחדה" וב"סכנת הכחדה חמורה". גורמים נוספים המובילים להתמעטות האוכלוסייה, הם הקמת סכרים, זיהום מים מכריית זהב, ומחלות המועברות על ידי בעלי חיים מקומיים. קיימות מספר שמורות טבע מוגנות, אולם הן מנוהלות בצורה לא נאותה ואין בהן הגנה יעילה מפני הציד.

## גלריה

Marsh deer Mato Grosso do Sul Brazil.jpg|אייל זכר בברזיל
Marsh Deer, Esteros Del Ibera, Corrientes, Argentina, 3rd. Jan. 2011 - Flickr - PhillipC.jpg|אייל זכר פוסע
Female Marsh Deer Steros del Ibera.jpg|נקבה בארגנטינה
Marsh deer.jpg
Marsh deer Pantanal Brazil 2.jpg|אייל הביצות בביצת פנטנל בברזיל.


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון קרל וילהלם יליגר
קטגוריה:אייליים
קטגוריה:בעלי חיים בפנטנל
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הדרומית
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1815
קטגוריה:פרגוואי: יונקים
כיסא אדירונדק

שמאל|ממוזער|250px|כיסאות אדירונדק על מידשאה
שמאל|ממוזער|250px|כיסא אדירונדק|alt=כיסא אדירונדק הממוקם בחוץ. ניתן לראות את פגעי מזג האוויר בכיסא
**כיסא אדירונדק** (באנגלית: **Adirondack chair**) המכונה גם **כיסא מסקוקה** (**Muskoka chair** - על שמה של העיר מסקוקה שבפרובינציית אונטריו בקנדה) הוא כיסא עשוי עץ המשמש לרוב בגינות ובשטחי חוץ.

## היסטוריה
הכיסא עוצב על ידי תומאס לי (Thomas Lee) בשנת 1903. לי נפש בווסטפורט שבמדינת ניו יורק בהרי האדירונדק, ועיצב את הכיסא עבור בית הנופש שלו. הכיסא המקורי היה עשוי 11 חתיכות עץ, שנחתכו מלוח עץ אחד. לכיסא משענת ניצבת, ומשענות ידיים רחבות - שני מאפיינים אלה היו למאפייני ההיכר של הכיסא, והיוו הסיבה לנוחות הישיבה בו על אף העדר הריפוד. משענות הידיים מאפשרות הצבת משקאות או ספרים ומייתרות את הצורך בשולחנות בסמוך לכיסא.

לי פנה לנגר הארי באנל (Harry Bunnell) וביקש שייצר עבורו את הכיסאות. באנל החל לייצר את הכיסאות באופן מסחרי ומכר אותם לנופשים שהגיעו לווסטפורט. בשל הצלחת הכיסא רשם באנל פטנט על הכיסא בשנת 1905. בתקופה זו נודעו הכיסאות בשם "כיסאות וסטפורט" על שם העיר בה יוצרו לראשונה. במהרה זכה הכיסא לפופולריות רבה, והשימוש בו נפוץ בכל אתרי הנופש באזור הרי האדירונדק - ומכאן שמו כיום. בשנות ה-20 של המאה ה-20 הפך הכיסא פופולרי גם באזור מסקוקה שבפרובינציית אונטריו הסמוכה.

כיסא האדירנדוק היה השראה ל"כיסא אדום וכחול" בעיצובו של חריט ריטפלד - כיסא שהפך לאחד מסמליה של תנועת דה סטייל ההולנדית.

כיום משמשים כיסאות אלה באתרי נופש בשל עמידותם לתנאי הטבע, וכן במרפסות בתי קפה (בשל משענות הידיים הרחבות המאפשרות הנחת מזון ומשקאות עליהם).

## ראו גם
* כיסא אדום וכחול

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של כיסא האדירונדק
* אודות כיסא חוץ אדירונדק
* גלן גארנט, '''נוחות כפרית'''

## הערות שוליים

אדירונדק
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
מעשה במלך אחד והרבה צבעים

**מעשה במלך אחד והרבה צבעים** הוא סיפור לילדים מאת דתיה בן-דור.

## פרסום הסיפור
הסחפור נכתב בשנת 1982 לסדרה "פרפר נחמד" של הטלוויזיה החינוכית, לפרק ״מתנה צבעונית״, שבו הוקרא הסיפור על ידי אפי בן ישראל ודמותו של המלך גולמה בידי השחקן אייל גפן. דמותו של המלך כיכבה אף בספר "סיפורים נוספים של פרפר נחמד".  בשנת 1984 פורסם הסיפור בספר ״ספורים לפרפר נחמד״. בשנת 2005 פורסם הסיפור בספר ״מעשה במלך אחד והרבה צבעים״, בסדרה "דתיה כתבה ומספרת", שהופץ בצירוף תקליטור בו מסופר הסיפור מפי הסופרת, בליווי איוריה של נדיה עדינה רוז.

קיימים הבדלים מזעריים בין הגרסה המוצגת בטלוויזיה לבין הגרסאות המודפסות.

## עלילה
המעשייה מספרת על מלך אחד מאוד מיוחד, שגר בארמון מאוד מיוחד, ובו ארבעה חדרים מאוד מיוחדים, אשר כל אחד מהם התאפיין בצבע ייחודי משלו: לבן, אדום, ירוק וזהב. מדי יום ביומו, נהג המלך לאכול את ארוחת הבוקר שלו, בנדידה מחדר אל חדר, כשבכל אחד מהם אכל את המאכלים שצבעם כצבעו של החדר, ואף עטה לגופו, לחלופין, גלימה בצבע התואם. בוקר אחד ראה המלך, למרבית פליאתו, ילד קטן האוכל את ארוחת הבוקר שלו, ובה מנות רב- גוניות, הכוללות מאכלים בעלי צבעים שונים גם יחד. מהמחזה הבלתי צפוי הסיק המלך, שאם הילד מערבב צבעים שונים בצלחתו הרי שהתוצאה בוודאי טעימה מאוד, והתאווה לאכול בעצמו ארוחה צבעונית שכזאת. אלא, שלאכזבתו, החדרים החד-גוניים לא התאימו, לשיטתו, לארוחה בשלל צבעים. הבעיה הותרה עד מהרה, כשנזכר המלך שבקצה מגדל הארמון נמצא חדר ריק, שאף פעם לא השתמשו בו, והחליט להכשירו מיד לחדר הנאות לארוחת הבוקר הצבעונית שלו. לשם כך העלה, בחריצות רבה, אל החדר שבקצה המגדל חפצים בשלל צבעים, שנטל מכל ארבעת החדרים, לבש גלימת פסים צבעונית, שם בראשו את כתר הזהב, נכנס אל החדר הצבעוני ואכל בו, בהנאה רבה, את ארוחת הבוקר הצבעונית הראשונה בחייו: 

## לקריאה נוספת
* דתיה בן דור, **ספורים לפרפר נחמד** (עריכה: שושנה צחור ודתיה בן דור), הוצאת מט"ח, 1984, הסיפור "מעשה במלך אחד והרבה צבעים", עמ' 40-31.
* דתיה בן דור, **מעשה במלך אחד והרבה צבעים** (מתוך הסדרה "דתיה כתבה ומספרת"), איירה נדיה עדינה רוז, הוצאת מודן, 2005.

## קישורים חיצוניים
*   בערוץ של הטלוויזיה החינוכית
*   ספר דיגיטלי מדובב, בערוץ של דתיה בן-דור
* מעשה במלך אחד והרבה צבעים - כתבה באתר etze

קטגוריה:סיפורים קצרים בעברית
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:יצירות דתיה בן דור
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
קטגוריה:יצירות משנת 1982
קטגוריה:פרפר נחמד
אליפות הלחימה האולטימטיבית

250px|ממוזער|חגורת האליפות של ה-UFC
**אליפות הלחימה האולטימטיבית** (באנגלית: **Ultimate Fighting Championship**, בקיצור **UFC**) היא החברה הפרטית הגדולה ביותר בעולם לקידום ענף אמנויות הלחימה המשולבות (MMA), אשר מארחת את הלוחמים שדירוגם הוא הגבוה ביותר בענף ומפיקה אירועי לחימה ברחבי העולם. החברה ממוקמת בארצות הברית. היא מחלקת את קטגוריית המשקל של לוחמיה לשמונה יחידות משקל ואוכפת את חוקי הלחימה המשולבת. הארגון נוסד בשנת 1993 ובשנת 2001, נקנה על ידי חברת Zuffa  בעלות של 2 מיליון דולרים ונוהל על ידי האחים לורנצו ופרנק פרטיטה. בשנת 2016, רכשה חברת WME-IMG  את ה-UFC מהאחים פרטיטה בעלות של 4 מיליארד דולרים. דיינה וייט משמש כנשיא הארגון.

אירוע ה-UFC הראשון התרחש בשנת 1993 בדנוור, קולורדו. מטרת האירוע הייתה לזהות את אמנות הלחימה היעילה ביותר בקרב אמיתי בין מתחרים בעלי שיטות אימונים שונות, ביניהן אגרוף, ג'ו ג'יטסו ברזילאי, טאקוונדו, היאבקות, אגרוף תאילנדי, קראטה וסגנונות נוספים. בתחרויות מאוחרות יותר, מתחרים החלו לאמץ טכניקות ממספר אמנויות לחימה, מה שעזר בעקיפין ליצירתו של סגנון מודרני נפרד הידוע בשם אמנות הלחימה המשולבת.

אליפות הלחימה האולטימטיבית צברה פופולריות רבה הודות לשידורי טלוויזיה בכבלים, סיקור טלוויזיוני מקיף והתרחבות לאזורים כקנדה, אירופה, אוסטרליה, המזרח התיכון, אסיה וכן שווקים חדשים בתוך ארצות הברית. החל משנת 2001, ניתנה האפשרות לצפות באירועי האליפות דרך שידורי שלם וצפה במדינות כמו ארצות הברית, אוסטרליה, קנדה, ברזיל, ניו זילנד ואיטליה.

בין הלוחמים המזוהים ביותר בענף נמנים צ'אק לידל, רנדי קוטור, מינוטאורו נוגיירה, ליוטו "הדרקון" מצ'ידה, רויס גרייסי, ג'ון ג'ונס, רונדה ראוזי, ג'וניור דוס סנטוס, הולי הולם, קיין ולסקז, אנדרסון סילבה, פיודור ימליאננקו, חביב נורמגומדוב, קונור מקגרגור, ג'ורג' סנט פייר, קן שמרוק, טיטו אורטיז, מארק קולמן, מאט היוז, אורייה פייבר, מאוריציו "שוגון" רואה, ונדרליי סילבה, ויטור בלפורט, דן "הנדו" הנדרסון, אנדריי ארלובסקי, אנטוניו "ביגפוט" סילבה ונייט דיאז.

## לוחמים ישראלים
ארבעה לוחמים ישראלים בלבד התחרו במסגרת ה-UFC. מוטי הורנשטיין שערך שני קרבות בשנים הראשונות של החברה והפסיד למארק קולמן ב-UFC 10 ולמארק קר ב-UFC 14, ונועד להט שהפסיד בקרב הראשון וניצח בשני והשלישי, הפסיד בקרב הרביעי ואז עזב לטובת ארגון הבלאטור. בנובמבר 2020, נתן לוי הוחתם בארגון ונלחם באירוע UFC מול הלוחם המקסיקני רפה גרסיה והפסיד בהחלטת שופטים אחידה. באפריל 2022, לוי ניצח את קרב ה-UFC הראשון בחייו ולאחריו ניצח גם את השלישי.

במרץ 2023 הצטרף לחבורה ינאל אשמוז שניצח בבכורה שלו בנוקאאוט מרשים בתוך דקה את יריבו הבריטי.

## אלופים נוכחיים
750px|ממוזער|שמאל|טבלת האליפות מכל הזמנים

### גברים

### נשים

750px|ממוזער|מרכז|זירת האוקטגון באירוע UFC

## היכל התהילה

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של ארגון UFC
* חדשות UFC בעברית
* רדיו UFC

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות ספורט בארצות הברית
קטגוריה:אליפות הלחימה האולטימטיבית
קטגוריה:אמנויות לחימה משולבות
קטגוריה:ספורט לחימה
ארמון האומות

שמאל|ממוזער|250px|אולם הדיונים המרכזי
**ארמון האומות** (בצרפתית: **Palais des Nations**; באנגלית: **Palace of Nations**) הוא מבנה הממוקם בז'נבה שבשווייץ המשמש כבניין משרדים עבור ארגון האומות המאוחדות. 

המבנה נבנה בין השנים 1929–1936 על מנת לשמש את ארגון חבר הלאומים. מאז שנת 1946 משמש המבנה את ארגון האומות המאוחדות, בהתאם לאמנה שנחתמה עם ממשלת שווייץ (עד שנת 2002 לא הייתה שווייץ חברה בארגון האומות המאוחדות).

אורכו של המבנה 600 מטרים, ובו 34 חדרי כנסים וישיבות ו-2,800 חדרי משרדים.

## היסטוריה
ארמון האומות הוקם במטרה להכיל את כל הארגונים של חבר הלאומים. המבנה ממוקם בפארק אריאנה על גדת אגם ז'נבה - שטח שנתן גוסטב דה רביליו דה לה ריב (Gustave de Revilliod de la Rive) לעיר ז'נבה בשנת 1890. בעת הענקת השטח דרש לה ריב כי הפארק יישאר פתוח לציבור, כי ייקבר בשטח הפארק, וכי יסתובבו בו טווסים. דרישות אלה מתקיימות.

התכנון הנוכחי של המבנה נבחר בעקבות תחרות אדריכלית שנערכה בשנת 1926. 377 הצעות שהוגשו לתחרות אולם אף הצעה לא נבחרה. האדריכלים שהציעו את חמש ההצעות המובילות בתחרות: קרלו ברוגי מאיטליה, ז'וליין פלגנהיימר משווייץ, קמיל לפברה ואנרי-פול ננו מצרפת ויוזף ואגו מהונגריה נדרשו לשתף פעולה יחדיו ולהציע תוכנית אחת.

אבן הפינה למבנה הונחה ב-7 בספטמבר 1929.

לאחר שהמבנה עבר לידי ארגון האומות המאוחדת, נדרשה הרחבתו. בראשית שנות ה-50 נבנו לאגף K של המבנה שלוש קומות, ונבנו אגף D על מנת לשכן את ארגון הבריאות העולמי. בשנת 1973 הוקם אגף E כמתחם כנסים.

## ראו גם
* מטה האומות המאוחדות
* כיסא שבור

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ז'נבה: מבנים
קטגוריה:חבר הלאומים
קטגוריה:האומות המאוחדות: מבנים
חיים קונביץ

250px|ממוזער|שמאל|פארק קונביץ ברמת גן
**חיים קונביץ** (1928 - 5 במאי 2012) היה גזבר עיריית רמת גן. נודע בכינויו "**האבא של ה[[חטיבת הצנחנים|צנחנים]]**".

## ביוגרפיה
### בקובנה ובדכאו
קונביץ נולד בקובנה, בירת ליטא. בשנת 1941, בהיותו בן 13, פלשו הגרמנים לליטא ובמהלך מלחמת העולם השנייה נרצחו הוריו ואחותו. הוא שרד את גטו קובנה ומחנה הריכוז דכאו.

חברו אורי חנוך, העיד על מקרה שבו כמעט קיפח קונביץ את חייו במחנה קאופרינג (מחנה משנה של דכאו):
:"שעות ארוכות ביום ובלילה עבדנו באתר הבנייה, שלדי אדם שמשקלם ארבעים קילוגרם, נושאים על גבם שקי מלט ששקלו עשרים ושלשים קילוגרם. מי שכשל ונפל לתוך יציקות הבטון, נקבר חיים... חיים כשל ונפל ממדרגת העץ לעבר ברכת הבטון הענקית, שבה נקברו כל מי שנפלו מהפיגומים. למזלו, כבר שקל מעט מאוד וכשנפל נתפס סנטרו בזיז ברזל שבלט מהמבנה והוא נשאר תלוי על הזיז. העובדים האחרים ניצלו רגע שהמשגיח לא שם לב, הורידו אותו מהזיז, סחבו אותו כל הדרך ממקום העבודה על דלת עץ והעבירו אותו לבית החולים של המחנה. כך עזרו אנשים טובים זה לזה במחנה שלנו".
לאחר המלחמה פעל קונביץ במסגרת בית"ר והאצ"ל בגולה.

### דרכו בעיריית רמת גן
קונביץ עלה לישראל, השלים את לימודיו באוניברסיטת תל אביב והקים משפחה ברמת גן (נולדו לו שלושה ילדים כאשר שניים מהם תאומים, בן ובת).

הוא עבד משנת 1950 בעיריית רמת גן. הוא שימש כיו"ר איגוד הגזברים של ישראל והיה הגזבר הוותיק ביותר בארץ – שימש כגזבר העירייה במשך 40 שנה. עבד תחת כל ארבעת ראשי העיר מאז היווסדה. סך הכול עבד קונביץ בעירייה במשך כ-60 שנה.

### ספורט
קונביץ היה ממנהלי קבוצת הכח רמת גן אשר זכתה באליפות ישראל ובגביע המדינה בשנות ה-60.

### הוועדה לאימוץ הצנחן
בראשית שנות השישים, הקים ראש העירייה הראשון של רמת גן, אברהם קריניצי, את ועדת האימוץ של חטיבת הצנחנים וגייס לשם כך את קונביץ, אשר שימש למעלה מ-30 שנה כיו"ר הוועדה.
במסגרת פעילותו נפגש קונביץ עם כל חייל וחיילת בצנחנים לפחות פעמיים או שלוש במהלך שרותם: תחילה ביום הגיוס, לאחר מכן בקורסים, באימונים ולעיתים אף בשובם מפעולות מבצעיות. ביוזמתו, אנשי הוועדה נהגו לבקר את הפצועים והחולים של החטיבה בבתי החולים, וכן להשתתף בהלוויות ההרוגים ולתמוך במשפחותיהם, נוהג אשר נמשך עד היום. בשנים האחרונות עם ריבוי החיילים הבודדים בחטיבה, משקיעה ועדת האימוץ מאמץ ספציפי למענם.

במלחמת יום הכיפורים הגיעו אנשי הוועדה לכוחות הצנחנים שהיו ממערב לתעלת סואץ בדרום ולחרמון הסורי בצפון כדי לחזק את רוחם של החיילים.

בקרב דורות של צנחנים ידוע קונביץ כאדם שכל מעשיו נעשו בצניעות, והם נתנו לו את הכינוי "האבא הגדול של הצנחנים".

אות הנשיא למתנדב הוענק לקונביץ ולוועדת האימוץ בראשותו, כביטוי של הוקרה והערכה, ב-2005..

הוכר כיקיר הצנחנים. זכה בתואר איש מופת ליונס רמת גן.

קונביץ הלך לעולמו בשנת 2012 ברמת גן.
### הנצחתו
ביוזמת ראש עיריית רמת גן, צבי בר, הונחה אבן פינה לפארק שיישא את שמו של קונביץ. הפארק ממוקם בין כפר אז"ר ממערב ושכונת קריית קריניצי ממזרח ומדרום (קריניצי החדשה). סמוך ליום העצמאות 2012 הגיעו הרמטכ"ל בני גנץ וכל אלופי צה"ל מהצנחנים להצדיע לקונביץ על פועלו רב השנים למען הצנחנים ודורותיהם. קונביץ נפטר זמן קצר לאחר מכן.

הפארק נחנך ב-2018.

## קישורים חיצוניים

* דברי פרידה מאת מפקד חטיבת הצנחנים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חטיבת הצנחנים
קטגוריה:רמת גן: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מעוטרי אות הנשיא להתנדבות
קטגוריה:עובדי עיריית רמת גן
קטגוריה:אסירים בגטו קובנה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
אנטר אייר

**אנטר אייר** (באנגלית: **Enter Air**) היא חברת תעופה פולנית המפעילה טיסות שכר בעיקר מבסיסה הראשי שנמצא בנמל התעופה ורשה פרדריק שופן, וכן מנמל התעופה של קטוביץ. החברה ביצעה את טיסתה הראשונה ב-25 באפריל 2010.

החברה מפעילה טיסות ליעדי נופש פופולריים בעולם, בהם האיים הקנריים, מרוקו, פורטוגל, ספרד, איטליה, תוניסיה, מצרים, ישראל, יוון, טורקיה, עומאן, דובאי, סרי לנקה, תאילנד, קניה, בולגריה וקרואטיה.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:

## פעילות החברה בישראל
החברה מפעילה טיסות עונתיות בין נמל התעופה ורשה פרדריק שופן לנמל התעופה בן-גוריון. בעבר הפעילה החברה טיסות עונתיות בין ורשה לנמל התעופה עובדה עד לסגירתו ב-2019.

לעיתים מפעילה החברה טיסות בין נמל התעופה בקטוביץ לנמל התעופה בן-גוריון.

החברה מטיסה את רוב המשלחות לפולין מטעם משרד החינוך הישראלי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה פולניות
לרן

**לרן** (באנגלית **Larne**, באירית **Latharna**) היא עיר נמל עתיקה במחוז אנטרים בצפון אירלנד. נכון לשנת 2021 מתגוררים בעיר 18,853 תושבים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של אירלנד
קטגוריה:צפון אירלנד: ערי נמל
קטגוריה:צפון אירלנד: ערים
כיסא זיג-זג

150px|ממוזער|שמאל|דוגמה לכיסא זיג-זג
**כיסא זיג-זג** הוא כיסא שעוצב ב-1934 על ידי המעצב והאדריכל ההולנדי הנודע חריט ריטפלד.

הכיסא חסר רגליים ועשוי מארבע קורות עץ, שלוש בצורת האות z ואחת נוספת כמשענת. עיצובו מודרני ומינימליסטי ואופייני לרוחה של תנועת הדה סטייל, שריטפלד היה ממוביליה. עיצוב הכיסא, ה״לא יציב״ וה״מרחף״ במראהו, היה חדשני ביותר ביחס לתקופתו - תחילת המאה העשרים. הכיסא הפך לאייקון עיצובי שנתן השראה למעצבים אחרים מאז ייצורו ועד למאה העשרים ואחת, ביניהם ורנר פנטון ורון ארד.

הכיסא נקרא על שם צורתו - זיג-זג.

מאז שנות השבעים נמצא ייצור הכיסא בבלעדיות של החברה האיטלקית קאסינה.

## קישורים חיצוניים

כיסא זיג-זג באתר Chairs and Design.

זיג-זג
קטגוריה:הולנד: המצאות
גיל-עד חריש

**גיל-עד חריש** (נולד ב-7 בינואר 1950) הוא עורך דין וסופר ישראלי, מנכ"ל עמותת "לשובע".

## ביוגרפיה
חריש נולד בירושלים לשרה ויוסף חריש. שירת בצה"ל בשנים 1968–1971 כלוחם בחטיבת הצנחנים ולאחר מכן כקצין; במילואים שירת בין השאר כמפקד פלוגת סיור במלחמת יום הכיפורים.

קיבל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בשנת 1975 ותואר שני בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב ב-2008. עוסק בעריכת דין מאז שנת 1976.

נשוי לשרונה, עימה הוא מפעיל משרד עורכי דין, ולהם שלושה ילדים. מתגורר ברמת השרון.

## פעילות למען החברה
בשנת 1986 הקים חריש את עמותת "לשובע" ביחד עם אשתו, שרונה. העמותה היא ארגון סיוע הומניטרי ללא כוונת רווח, המפעיל שירותי סיוע למעוטי יכולת, כגון בתי-תמחוי, מעונות לדרי-רחוב, מרכז לחלוקת בגדים יד שנייה, ורשת של בתי-נוער הפרוסה ברחבי הארץ.

בשנת 1991 הוענק לחריש "מגן שר העבודה והרווחה", וב-1995 הוענק לו אות הנשיא למתנדב. ב-1998 העניקה לו עיריית תל אביב-יפו אות הצטיינות. ב-2001 הוזמן יחד עם אשתו להדליק משואה בטקס יום העצמאות, כהוקרה על פעילותו למען הנזקקים. ב-2002 קיבל עם אשתו את "אות יקיר המקצוע" של לשכת עורכי הדין. בשנת 2023 הוענקה לחריש, בצוותא עם רעייתו שרונה, אזרחות כבוד של עיריית תל אביב. שרונה וגיל-עד, הם הראשונים לקבל כזוג את אזרחות הכבוד.

## ספריו
* 1997 - האלפיון התחתון: יומנם של דרי הרחוב, הוצאת א.ב.מ- . הוצאה לאור
* 1998 – הישרדות עסקית (מהדורה שנייה ומורחבת - 2003), הוצאת א.ב.מ. הוצאה לאור
* 2000 - דבל פרקינג: תמונת מראה - פני החברה בישראל, איורים יוסי אבולעפיה, הוצאת ספרות עכשיו
* 2003 – תוכנית תלמים - תוכנית להתחדשות מקיפה, הוצאת תוכנית תלמים

## לקריאה נוספת
* מיכאל בר-זוהר (עורך), **100 אנשי מופת וגבורה**, הוצאת משרד הביטחון

## קישורים חיצוניים
* האתר האישי של גיל-עד חריש
* גיל-עד חריש, באתר עמותת "לשובע"
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי המועצה הבינלאומית של הקרן החדשה לישראל
קטגוריה:מנכ"לי עמותות
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 2001
קטגוריה:מעוטרי אות הנשיא להתנדבות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:אזרחי כבוד של תל אביב-יפו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
Reader's Digest

**רידרס דייג'סט** (אנגלית: **Reader's Digest**) הוא מגזין כללי לענייני משפחה, המתפרסם עשר פעמים בשנה. המגזין נוסד בשנת 1922, על ידי דוויט (DeWitt) וולאס וליילה בל וולאס. בעבר מטה החברה היה ממוקם בצ'פקווה, ניו יורק, אך הועבר ונמצא כיום בעיר ניו יורק. במשך שנים רבות היה רידרס דייג'סט מגזין הצרכנות הנמכר ביותר בארצות הברית, ואיבד את התואר בשנת 2009 ל-Better Homes and Gardens.

מהדורות גלובליות של רידרס דייג'סט מגיעות לכ-40 מיליון בני אדם נוספים בלמעלה מ-70 מדינות, עם 50 מהדורות ב-21 שפות שונות. מחזור המכירות הכללי של החברה, על שלל גרסאות המגזינים עומד על כ-23 מיליון, מתוכם 10.5 מיליון מהמגזין Reader's Digest, מה שהופך אותו למגזין בעל התפוצה הקבועה הגדולה ביותר בעולם. כמו כן, הוא מתפרסם בכתב ברייל, בצורה דיגיטלית, בשמע, ובגרסה בכתב גדול. גודל המגזין קטן יחסית, ודפיו בערך כמחצית הגודל של רוב המגזינים האמריקאים. לפיכך, בקיץ 2005, המהדורה האמריקנית אימצה את הסיסמה "אמריקה בכיס שלך", ובחודש ינואר 2008, שונה ל"חיים משותפים כהלכה".

## היסטוריה
המגזין נוסד על ידי דוויט וולאס, בעודו מחלים מפצעי רסיסים שספג במלחמת העולם הראשונה. לוולאס היה הרעיון לאסוף מאמרים אהובים בנושאים רבים מירחונים שונים, ולשלב אותם למגזין אחד, תוך עיבוי ושכתוב. וולאס קיווה בתחילה שהמגזין יוכל לספק רווח נקי של כ-5,000 דולרים. ההערכה הנכונה של השוק ועניין הקוראים הוביל לצמיחה מהירה. עד 1929, היו למגזין כ-290 אלף מנויים והכנסת ברוטו של כ-900 אלף דולר בשנה. המהדורה הבינלאומית הראשונה יצאה לאור בריטניה בשנת 1938, ונמכרה ב-2 שילינג. במלאת 40 שנה לרידרס דייג'סט, היו 40 מהדורות בינלאומיות ב-13 שפות וכתב ברייל, והיה למגזין בעל המחזור הגדול ביותר בקנדה, מקסיקו, ספרד, שוודיה, פרו ומדינות אחרות, עם תפוצה בינלאומית כוללת של 23 מיליון.

בדצמבר 1952, פרסם המגזין סדרת מאמרים בשם "סרטן בקופסה", אשר קישרה בין עישון לסרטן הריאות. כתבות אלו העלו לראשונה לתודעת הציבור את הסכנות שבעישון.

בשנת 2006, המגזין פרסם עוד שלוש מהדורות בשפה מקומית בסלובניה, קרואטיה ורומניה. באוקטובר 2007, התרחב המגזין בסרביה. באיטליה הפסיק המגזין את פרסומו בדצמבר 2007. המגזין הושק ברפובליקה העממית של סין בשנת 2008.

ב-2010, המהדורה האמריקאית של המגזין תכננה להקטין את תפוצתו מ-8 ל-5.5 מיליון, לפרסם 10 פעמים בשנה ולא 12, ולהרחיב את התחום הדיגיטלי. נוסף על כך תוכנן להפחית את מספר פרופילי הידוענים וכתבות "עשה זאת בעצמך", ולהגדיל את מספר הסיפורים מעוררי השראה וסיפורים על הצבא.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר חברת Reader's Digest Association
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי עת באנגלית
קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
כיסא (וושינגטון)

**כיסא** (באנגלית: **Chair**) הוא שמו של פסל רחב ממדים הממוקם במפגש שדרת מרטין לותר קינג ושדרה V בשכונת אנקוסטיה בוושינגטון, בירת ארצות הברית. הכיסא תוכנן על ידי המעצב ליאו מ. הירמט (Hiramett).

הכיסא הוקם כפרסומת על ידי חברת רהיטי באסט (Bassett Furniture) בשנת 1959 עבור אולם תצוגה מקומי, ובעת הקמתו נחשב לכיסא הגדול בעולם, מאז הוקמו הפסלים כיסא שבור בז'נבה שבשווייץ ו"המכתבה" בהמפסטד הית' שבלונדון, הגדולים ממנו. 

הכיסא סומן כפסל לשימור בסקר שנערך על ידי מכון הסמית'סוניאן בשנת 1994.

## תיאור הפסל
צורתו של הפסל כצורת כיסא שגובהו שישה מטרים. הכיסא צבוע בצבע חום ונראה כעשוי עץ עם כרית בד עליו. בפועל, הפסל כולו עשוי אלומיניום, וניצב על בסיס עשוי בטון. משקלו של הפסל כשתי טונות.

## היסטוריה
הכיסא הוקם כפרסומת בשטח שנמצא בבעלות אולם תצוגה של האחים קרטיס, במטרה להביא לקוחות לאולם התצוגה. שלט שניצב מתחת לפסל ציין כי מדובר בכיסא הגדול בעולם. הפסל נחנך ב-11 ביולי 1959.

באוגוסט 2005 הכיסא הוסר ממקומו לצורך שיפוץ. הכיסא המקורי, שהיה עשוי עץ מהגוני לא עמד בפגעי הזמן והחל להירקב. כיסא חדש עשוי אלומיניום הוצב במקום הכיסא הישן ב-25 באפריל 2006. עלות בניית הכיסא החדש עמדה על 40,000 דולר אמריקאי.

## בית המראה
ב-13 באוגוסט 1960 הוצב בראש המבנה תא זכוכית שגודלו 3 מטרים על 3 מטרים, ובו מקלחת, מיטה, שירותים ומרפסת. רבקה קירבי התגוררה במבנה במשך 42 ימים, ועיתונות מקומית כינתה את המבנה "בית עליזה בארץ המראה" (Looking Glass House).

## ראו גם
* כיסא שבור

## קישורים חיצוניים
* תיאור היצירה בקטלוג מכון הסמית'סוניאן
*תיאור היצירה
*פול שוורצמן, '''הכיסא נבנה מחדש''' הוושינגטון פוסט, 16 באפריל 2006
* פול שוורצמן, '''שובו של הכיסא: דבר גדול''' הוושינגטון פוסט, 16 באפריל 2006

קטגוריה:פסלי כיסאות
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: יצירות אמנות
קרלו צ'יפולה

**קרלו צ'יפולה** (באיטלקית: **Carlo M. Cipolla**; 15 באוגוסט 1922, פאביה – 5 בספטמבר 2000) היה היסטוריון וכלכלן איטלקי.

## אודות
בשנת 1944 סיים את לימודיו באוניברסיטת פאביה בהיסטוריה ובפילוסופיה. בין השנים 1945 ל-1948 למד בסורבון שבפריז ובבית הספר לכלכלה של לונדון (LSE). בשנת 1953 קיבל מענק פולברייט. בשנת 1959 החל ללמד באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה (UC Berkeley). כמו כן לימד באוניברסיטאות איטלקיות, כולל מכון האוניברסיטה האירופית (EUI) בפירנצה והסקולה נורמלה סופריורה בפיזה. ציפולה היה חבר בחברה המלכותית להיסטוריה (RHS) של בריטניה הגדולה, באקדמיה הבריטית, באקדמיה דיי לינסי, באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (AAA&S) ובחברה הפילוסופית האמריקאית (APS) בפילדלפיה. הוענק לו פרס נשיא הרפובליקה של איטליה, זכה בפרס בלצן, וכן תארים לשם כבוד באיטליה ובציריך, שווייץ.

ספריו הראשונים התמקדו במסחר ובמערכות הכלכליות שנלוו אליהם באירופה. בשנת 1962 פרסם ספר שעסק בהיסטוריה דמוגרפית של העולם. בשנת 1965 פרסם את "guns and sails in the early phase of european expansion", שעסק בעליית האימפריות הקולוניאליות של המערב. בשנת 1967 פרסם את "clocks and culture 1300–1700", שעסק בהמצאות הטכנולוגיות במערב בתחילת התקופה המודרנית.

## קישורים חיצוניים

* קרלו צ'יפולה, באתר קרן פרס בלצן 
* מודעת אבל לזכרו 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים כלכליים
קטגוריה:היסטוריונים איטלקים
קטגוריה:זוכי פרס בלצן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פריז
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1922
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2000
אחווה (רגש)

[ממוזער|סטיקר בתל אביב במהלך [מלחמת חרבות ברזל עם הכיתוב: "מתי כולם יבינו שכולנו פה אחים"]]

**אחווה** היא רגש ידידות חזק, המבטא קרבה רבה דמוית קשר משפחתי.

מקור המונח במילה "אח" - בן משפחה; באנגלית אחווה היא Brotherhood מלשון Brother, או Fraternity מלשון Frater - אח. לפיכך אחווה מבטאת קשר קרוב ביותר, דמוי קשר בין אחים במשפחה, מסירות רבה, תמיכה הדדית וסולידריות חברתית חזקה, בדומה לאהבת אחים.

יסוד המשמעות של המונח כפי שהוא כיום, היא בקבוצות חברתיות פורמליות יחסית של גברים, "אחוות גברים", שהתגבשו בתחומים שונים החל מתקופת יוון ורומא העתיקה, ופרחו במיוחד בימי הביניים. חלק מהקבוצות שהתפתחו לאורך השנים התגבשו סביב אמונה דתית, למשל אחוות חברים בכנסייה מסוימת; חלק התפתחו סביב זהות מקצועית ספציפית, למשל גילדות של מקצועות שונים בימי הביניים; אחרות נוצרו סביב תחושת שייכות לאומית משותפת; קבוצות נוספות נוצרו סביב חוויות משותפות שיצרו תחושת שייכות ושותפות גורל, כגון שירות צבאי משותף. במהלך המאה ה-20 ועד היום התפתחו ארגוני אחווה רבים סביב שייכות פוליטית, דתית, חברתית, מקצועית, לימודית (למשל בין סטודנטים באוניברסיטה) ועוד.

קבוצות חברתיות בעלות קשר שייכות חזק מסוג זה בקרב נשים, היו פחות נפוצות, ונקראו "Sororities", מלשון Soror - אחות. כיום קבוצות אחווה רבות הן מעורבות וכוללות גברים ונשים כאחד.

## ראו גם
*קבוצה חברתית

## קישורים חיצוניים

*דני טל, משמעות האחווה, באתר Master Mason
* 

*SF Kiesling (1998), Men's identities and sociolinguistic variation: The case of fraternity men, Journal of Sociolinguistics 2/1, pp 69-99


קטגוריה:רגשות
קטגוריה:ידידות
קטגוריה:מושגים חברתיים
נסטור בסטרטשה

200px|שמאל|נסטור בסטרטשה
200px|שמאל|מצבות קבורה בסקיות
**נסטור בסטרטשה** (**Néstor Basterretxea Arzadun**; 6 במאי 1924 – 12 ביולי 2014) היה צייר ופסל ספרדי-בסקי.

## ביוגרפיה
נולד בברמאו, בסטרטשה גלה מספרד במהלך מלחמת האזרחים ובין השנים 1936 ל-1942 התגורר בצרפת ואחר כך בין השנים 1942 ל-1952 בארגנטינה. הוא החל לצייר בארגנטינה, ובשנת 1949 זכה בפרס "Premio Unico a Extranjeros" היוקרתי.

בשנת 1952 חזר לחבל הבסקים בספרד. הוא הוזמן להכין ציור קיר בעבור הבזיליקה של ארנזוזו (Arantzazu). בשנת 1960 החל גם לפסל. נסטור עסק לעיתים קרובות בנושאים הקשורים לתרבות הבסקית. בשנת 1982 הוא יצר סמל של עץ עם שבעה ענפים עבור הפרלמנט הבסקי.

בשנת 1989 נבחר לתכנן את הפסל באנדרטה לרועה הצאן הבסקי ברינו.

נפטר ב-2014, בן 90, בביתו שבעיר הונדריביה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציירים ספרדים
קטגוריה:פסלים ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2014
אל-מסילה

**אל-מסילה** (בערבית: **المسيلة**, בברברית: **תִּמְסִילְת**) היא עיר הבירה של מחוז אל-מסילה באלג'יריה, השוכנת על **נהר אל-קסובּ.** בעיר 123,000 תושבים.

כבר בתקופת הכיבוש הרומי נבנו שורה של מבצרים באזור אל-מסילה, מתוך כוונה להגן עליו מפני התקפותיהם של שבטים נוודים.

העיר הוקמה על ידי האימאם הפאטימי מוחמד אלקאים באמר אללה בנו של מייסד השושלת עובייד אללה בן אלחוסיין אלמהדי, כעיר הבירה של זאבּ ארץ הברברים.

כיום ידועה אל-מסילה בעיקר בזכות גידולי החקלאות והעסקים הקטנים שבה. אל-מסילה התפרסמה גם בעקבות תוכנית ממשלתית של ממשלת אלג'יר להעברת אזרחים מחיי נוודות לבתי קבע, שהחלה בה. בעיר נמצאת **[[אוניברסיטה|אוניברסיטת]] אל-מסילה**.

לקראת סוף דצמבר 1964 פקדה את אל-מסילה סדרה של רעידות אדמה. כתוצאה מהן נהרגו ארבעה בני אדם, רבים נפצעו, וכ-2500 בתים נהרסו.

## קישורים חיצוניים

* האתר של אוניברסיטת אל-מסילה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלג'יריה: ערים
כריס גריפין

**כריסטופר קרוס "כריס" גריפין** (באנגלית: **Christopher Cross "Chris" Griffin**) היא דמות אשר מככבת בסדרת האנימציה "איש משפחה" ומדובבת על ידי סת' גרין. כריס הוא הבן האמצעי במשפחה, גדול מסטואי וקטן מהאחות הבכורה מג.

## מאפיינים
כריס, כמרבית בני הנוער, סובל מאקנה, ומתקשה עם בנות ובבית הספר. כריס סובל מדימוי עצמי נמוך עקב משקלו. הוא בחור עדין, ונאמר עליו כי "הוא לא יפגע בזבוב, אלא אם הוא ינחת על הנקניקייה שלו". עקב משקלו, התייחסו אל כריס כאל "ילד הפיל" מלידתו. בעבר הוא האמין כי ציוניו במתמטיקה נפגעו עקב קנה של רובה שהחדיר לאפו, שניקב אחת מאונותיו. כריס נהנה לצייר וכמעט נהפך לאומן מפורסם בניו יורק. שמו הפרטי הוא למעשה "כריסטופר" ו"כריס" הוא כינויו. במשך שנים חי בארונו של כריס קוף שכריס חשב אותו למרושע. רק לאחר שנים גילו בני-משפחתו של כריס כי הקוף הוא אמיתי ומלבד זאת גילה כריס שהקוף הוא חביב בין-היתר הוא עזר לכריס עם הקושי שלו במתמטיקה.

## קישורים חיצוניים
*כריס גריפין, באתר רשת Fox
*כריס גריפין, באתר Family Guy Wiki
* 

קטגוריה:דמויות איש משפחה
קטגוריה:דמויות בדיוניות יהודיות
סקסונית עילית

**סקסונית עילית** (בגרמנית: ***Obersächsisch***) הוא ניב גרמאני מזרחי-תיכוני המדובר במדינת סקסוניה שבגרמניה, ובנוסף מדובר גם בדרום-מזרח סקסוניה-אנהלט ובמזרח תורינגיה.

קטגוריה:שפות גרמאניות עיליות
קטגוריה:סקסוניה: תרבות
עודד (נביא בשומרון)

**עוֹדֵד**, או **עֹדֵד**, היה נביא מממלכת ישראל שפעל באזור השומרון. בתנ"ך נזכרת נבואה שלו בקשר לשבויים שלקח צבא ממלכת ישראל במלחמת פקח ואחז.

בספר דברי הימים מסופר כי עודד התערב לטובת השבויים שלקחה ממלכת ישראל ובראשה פקח בן רמליהו, במלחמה כנגד ממלכת יהודה, שבה מלך אחז. עודד פנה אל הציבור ואל המנהיגים של ממלכת ישראל והוכיח אותם כי תפיסת שבויים ושעבודם (כפי שהיה נהוג אז) מקרב אחיהם בני ישראל, היא שגויה במהותה; וזאת גם מפני שתבוסת האויב – ממלכת יהודה – הייתה מאת האל. כתוצאה מדבריו התעוררו אנשים נוספים "מראשי בני אפרים" – עזריהו, יחזקיהו ועמשא – והצטרפו לטענתו, כי לקיחת השבויים מבני שבט יהודה תחשב לחטא ולאשמה לממלכת ישראל. דבריו התקבלו, ושבויי ממלכת יהודה הוצאו מהשעבוד ושוחררו לבתיהם.

## לקריאה נוספת
* הערך: עודד, עדד (ב), **לכסיקון מקראי**, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 685.

## הערות שוליים

קטגוריה:נביאים בתנ"ך
קטגוריה:יהודי המאה השמינית לפנה"ס
עזריהו בן עודד

לפי ספר דברי הימים ב', **עֲזַרְיָהוּ בֶּן עוֹדֵד**, היה נביא שפעל באזור ממלכת יהודה, בשטחי שבט יהודה, שבט בנימין ושטחי שבט אפרים, שהשתייכו לממלכת ישראל לשעבר. הוא הוכיח את העם ואת המלך אסא כי מצבו הרוחני בשפל המדרגה בשל עבודת האלילים אשר פשתה בו; וכפועל יוצא, העם שרוי בלא אמונה, מבלי מורים ראויים או "תורה". מצב זה נקשר בנבואתו של עודד, על המלחמות הרבות ואי הסדרים שהתחוללו באותה תקופה בארץ ישראל. המלך אסא קיבל את תוכחתו, ועבודת האלילים הופסקה ונאסרה בשטחים שתחת שלטונו; ובמקביל חודשה עבודת הקורבנות בבית המקדש ירושלים.

בפרשה בדברי הימים מוזכרים שני שמות: **עֲזַרְיָהוּ בֶּן עוֹדֵד** ו-**עֹדֵד הַנָּבִיא**. כפי הנראה אלו הם "כינויים שונים לאדם אחד".

## קישורים חיצוניים
* הערך: עדד, עודד, באנציקלופדיה המקראית, באתר kotar

## הערות שוליים

קטגוריה:נביאים בתנ"ך
רסיסי לילה

**רסיסי לילה**, הוא אלבום האולפן השמיני של המוזיקאי והיוצר אהוד בנאי. האלבום יצא לחנויות באפריל 2011, וכשלושה שבועות לאחר יציאתו הגיע למעמד של אלבום זהב.

כמו באלבומים אחרים, גם באלבום זה שיתף בנאי פעולה עם גיל סמטנה, שהפיק וגם הלחין יחד עם בנאי שלושה משיריו. באלבום 14 רצועות, לרבות שלושה קטעים אינסטרומנטליים, הנקראים, כל אחד בנפרד, "רסיס לילה". באופן מובהק, השירים המילוליים באלבום זה מכילים כמות רבה מאוד של טקסט, יחסית לאלבומים קודמים.

השיר "כמו ציפור ושרה", נכתב על ידי בנאי ובתו מרים, והוא מושר בדואט עם אשתו אודליה.
באלבום נכלל שיר בשם "עד הפעם הבאה", ששימש כשיר הנושא של הסרט "שרון עמרני: זכרו את השם". הסינגל הראשון מהאלבום, "אני הולך", זכה להצלחה, והגיע לראש מצעדי הפזמונים. שירים נוספים שהתפרסמו מהאלבום הם "אבן ספיר" ו"פרפרי הקצב".

## רשימת הרצועות

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלבומי אהוד בנאי
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
שמעון שיפר

**שמעון שיפר** (נולד ב-1947) הוא עיתונאי ישראלי. משמש כפרשן המדיני של "ידיעות אחרונות".

## ביוגרפיה
שיפר נולד בשנת 1947 בהונגריה להורים ניצולי השואה, וב-1957 עלה לישראל עם משפחתו. את שנות נעוריו העביר במושב הדתי שפיר ולמד בישיבה התיכונית אור עציון. סיים את לימודיו במדע המדינה ובהיסטוריה באוניברסיטת בר-אילן ולאחר מכן, בשנת 1969, התגייס לצה"ל. במהלך שירותו ערך סקירה חודשית בירחון לקציני צה"ל וסיים קורס קציני מודיעין. שירת בצנזורה הצבאית, והשתחרר לאחר חמש שנות שירות בדרגת סרן.

ב-1974 הצטרף לרשות השידור וסיקר את תחומי הפנים, השיכון והבריאות ברשת קול ישראל. היה הכתב לענייני התיישבות ובספטמבר 1978 הוחלף בידי גד שמרון ויצא ללונדון לסקר ועידה בנושא יהודי ברית המועצות. בשנת 1979 מונה לכתב המדיני של קול ישראל. ב-1981 חשף שיפר כי מזכיר הממשלה דאז, אריה נאור, מסר מידע לעיתונאי בתמורה לטובות הנאה. ב-1982 פרסם ידיעה בלעדית על כוונת נשיא ארצות הברית רונלד רייגן לשלוח כוחות נחתים לביירות במטרה לחצוץ בין כוחות צה"ל לאש"ף. לאחר טבח סברה ושתילה הואשם שיפר על ידי ראש הממשלה בגין בהדלפה לציבור הרחב את דבר הקמתה של ועדה לחקירת האירועים בסברה ושתילה, ושהיא תהיה בראשותו של נשיא בית המשפט העליון יצחק כהן.

ב-1983 מונה לראש הדסק המדיני של קול ישראל. ספרו 'כדור של"ג', שיצא לאור בשנת 1984, תורגם לערבית והופץ בביירות ללא ידיעתו והסכמתו של שיפר. ב-1985 חשף פגישה בין שגריר ישראל בצרפת, עובדיה סופר, עם סגן שר החוץ הרוסי, בתקופה שלא היו יחסים רשמיים בין המדינות. בשנת 1986 מונה לכתב קול ישראל בוושינגטון ועורר את זעמה של המערכת הפוליטית בישראל לאחר שהתראיין לטלוויזיה האמריקאית וטען כי ישראל הייתה זו שיזמה את משלוחי הנשק לאיראן בפרשת אירנגייט. ב-1988 חשף שיפר את הפגישה בין אייבי נתן ליו"ר הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת.

בשנת 1989 שב שיפר לישראל ומונה לכתב ופרשן מדיני של "ידיעות אחרונות".

היה נשוי לרחלה שיפר, שהייתה ראש אגף הבחינות במשרד החינוך, עד מותה בפברואר 2018. לבני הזוג בן ובת. מתגורר בתל אביב.

## ספריו
* **כדור של"ג: סודות מלחמת לבנון**, אביב: עידנים – ידיעות ספרים, 1984
* **המתריע – שיחות עם האלוף (במיל') עמוס גלעד**, ידיעות ספרים, 2019
* **לעיניך בלבד - סודות, הדלפות וחשיפות**, ידיעות ספרים, עורך: יואב קרן, פברואר 2021 - אוטוביוגרפיה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
*  אסף יערי, העיתונאים של המדינה: שמעון שיפר, באתר YouTube, 19 במאי 2025
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:בוגרי ישיבת אור עציון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:שפיר: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
ואדי חלפא

**ואדי חלפא** (בערבית: **وادي حلفا**) היא עיר בצפון סודאן, על חוף אגם נאצר. היא רחוקה 700 ק"מ מבירת המדינה, ח'רטום, ו-21 ק"מ מהגבול עם מצרים.

לפי נתוני שנת 2007 האוכלוסייה מונה 15,725 תושבים. בעיר ובסביבתה יש מספר רב של עתיקות נוביות.

## אקלים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סודאן: ערים
קטגוריה:ערי בירה של יחידות מנהליות
קטגוריה:גבול מצרים–סודאן
לוטננט (חיל ים)

250px|ממוזער|שמאל|לוטננט בצי המלכותי הבריטי. תחריט צבעוני, 1777. מאוסף המוזיאון הימי הלאומי, גריניץ'
**לוּטֶנֶנְט** (באנגלית: **Lieutenant**), בהגייה בריטית – **לֶפְטֶנֶנְט**, היא דרגת קצונה בציי המלחמה של ארצות הברית ובריטניה ובחילות הים של מדינות רבות נוספות. קיצורה הוא Lt, LT,  (LT(N, ,Lieut ו-LEUT. זו הדרגה הגבוהה ביותר של הקצונה הזוטרה. סימן הדרגה מורכב בדרך כלל משני פסי מקלעת זהב ברוחב בינוני, כשלעיתים קרובות נוספת לפס העליון לולאה.

דרגת הלוטננט קומנדר, הנמצאת בסולם הדרגות מעל לוטננט, הייתה לפנים דרגתו של לוטננט ותיק. בציים רבים נהוגה גם דרגה נמוכה יותר - לוטננט-משנה (sub-lieutenant). את התפקיד של "לוטננט ראשון" מחזיק בציי מלחמה רבים לוטננט ותיק.

## היסטוריה
באנגליה, מ-1580 לכל המאוחר, היו הלפטננטים שניים בדרגתם אחרי הקפטן. לפני הרסטורציה באנגליה (1660) מונו הלפטננטים על ידי הקפטנים של אוניותיהם, פרקטיקה שהביאה בהכרח למינויים לא ראויים רבים. סמיואל פיפס, מזכיר האדמירליות, הנהיג ב-1667 בפעם הראשונה בחינה לקבלת דרגת לפטננט, והוותק באותה דרגה חושב ממועד הבחינה.

הלפטננטים דורגו על פי הוותק שלהם באונייה, כך שבפריגטה שהייתה רשאית להחזיק שלושה לפטננטים הם נקראו לפטננט ראשון, לפטננט שני ולפטננט שלישי. באוניית קו, בה היו שישה לפטננטים, הם דורגו באותה שיטה. בתחילה היה המינוי ללפטננט תקף רק באונייה בה שירת, אך לאחר אובדן אה"מ "וֵייגֶ'ר" ב-1741 והמרד שפרץ בעקבותיו, הוענק ללפטננטים מינוי מלא אחרי שעברו את הבחינה.

עם התמסדות מערכת הדרגות בציי המלחמה ומאז הונהגו הדרגות של קומנדר, לפטננט-קומנדר ולפטננט-משנה, מקבילה דרגתו של לפטננט בצי לדרגת קפטן בצבא (NATO OF-2  או US O-3).

## סימן הדרגה
סימן הדרגה של לוטננט בצי המלכותי הבריטי ובציי מלחמה רבים אחרים מורכב משני פסי מקלעת-זהב ברוחב בינוני (הפס העליון עם לולאה) על רקע כחול כהה (navy blue) או שחור. עיצוב זה הועתק על ידי הצי האמריקני וחילות אוויר שונים עבור הדרגות המקבילות אצלם, אך הלולאה הוסרה. (ראו לוטננט אוויר.)

## "לוטננט ראשון" בציים מלחמתיים
**לפטננט ראשון** (first lieutenant, 1st Lt or 1LT) בצי המלכותי ובציי מלחמה נוספים של מדינות חבר העמים הבריטי הוא תפקיד או מינוי ולא דרגה צבאית. מבחינה היסטורית, לפטננטים באונייה דורגו על פי הוותק, כשהוותיק ביותר נקרא "לפטננט ראשון" ושימש כסגן מפקד (second-in-command). אומנם לפטננטים לא ממוספרים יותר על פי הוותק, אך התפקיד של "לפטננט ראשון" מוסיף להתקיים.

בכלי שיט מלחמתיים קטנים, משחתות ופריגטות, הלפטננט הראשון (בין אם הוא לפטננט או לפטננט-קומנדר) הוא סגן המפקד וקצין המבצעים; באוניות גדולות יותר, בהן מפקד מחלקת הנשק משמש כסגן מפקד, הלפטננט הראשון (על פי רוב בעל דרגת לפטננט קומנדר) הוא ממלא מקומו. התפקיד של לפטננט ראשון במתקן חוף מקביל מבחינת האחריות ללפטננט ראשון באונייה ראשית.

**לוטננט ראשון** בצי האמריקני ובמשמר החופים של ארצות הברית הוא הקצין האחראי על מחלקת הסיפון או על תת-מחלקה שלה, תלוי בגודל האונייה. באוניות מלחמה קטנות שבהן קיימת מחלקת סיפון אחת בלבד, ממלא את התפקיד סגן משנה (ensign), ואילו באוניות גדולות יותר עם מחלקת סיפון הכוללת כמה תת-מחלקות, ממלא את התפקיד לוטננט-קומנדר. בצוללות ובספינות משמר חופים קטנות יכול למלא את התפקיד נגד (petty officer).

## מקורות
* "Officer Ranks in the Royal Navy – Lieutenant" בתוך: Royal Naval Museum.
## הערות שוליים

קטגוריה:דרגות צבאיות
קטגוריה:דרגות הצי המלכותי הבריטי
קטגוריה:דרגות צי ארצות הברית