מרינה דיאמנדיס

**מרינה למבריני דיאמנדיס** (ביוונית: **Μαρίνα-Λαμπρινή Διαμαντής**; נולדה ב-10 באוקטובר 1985), הידועה בשם הבמה שלה, **מרינה** (**Marina**), ובשם הבמה שלה לשעבר, **מרינה אנד דה דיימונדס** (**Marina and the Diamonds**), היא זמרת-יוצרת בריטית.

דיאמנדיס נולדה בברינמאוור, לאם וולשית ולאב יווני, גדלה באברגווני ועברה ללונדון כנערה כדי להפוך לזמרת מקצועית, על-אף שהיה לה מעט ניסיון מוזיקלי. בשנת 2009 זכתה הזמרת לפרסום כאשר הגיעה למקום השני ב-"", סקר שנתי של מבקרי מוזיקה ואנשי תעשייה מטעם ה-BBC למציאת הכישרון המוזיקלי החדש והמבטיח ביותר. אלבום האולפן הראשון שלה, *[[The Family Jewels]]*, יצא בשנת 2010, ושולבו בו סגנונות מוזיקליים כמו אינדי פופ וגל חדש. באותה השנה זכתה הזמרת בפרס המוזיקה של MTV אירופה, בקטגוריית המופע הבריטי הטוב ביותר.

האלבום השני של הזמרת, *[[Electra Heart]]*, שיצא בשנת 2012, היה לאלבומה הראשון שהגיע לראש המצעד הבריטי, כשהסינגלים שלו, "Primadonna" ו-"How to Be a Heartbreaker", הפכו ללהיטים בינלאומיים. אלבום האולפן השלישי שלה, *[[Froot]]*, פורסם בשנת 2015, והיה לאלבומה המצליח ביותר במצעד בילבורד 200 האמריקאי, שם הגיע למקום ה-8. לאחר סיום מסע הקידום שלו, יצאה הזמרת להפסקה בת שלוש שנים מהמוזיקה. בשנת 2018 השתתפה דיאמנדיס בסינגל "Baby" של הרכב המוזיקה האלקטרונית הבריטי קלין בנדיט. במצעד מדיה פורסט הישראלי הגיע סינגל זה למקום הראשון. אלבום האולפן הרביעי שלה, Love + Fear, יצא ב-26 באפריל 2019.

ביוני 2021 פרסמה הזמרת את אלבום האולפן החמישי שלה, *[[Ancient Dreams in a Modern Land]]*, שמתוכו יצאו חמישה סינגלים.

בפברואר 2025 שחררה סינגל בשם butterfly מתוך אלבומה Princess of Power.

## ראשית חייה

מרינה למבריני דיאמנדיס נולדה ב-10 באוקטובר 1985 בברינמאוור, וגדלה ליד העיירה הוולשית אברגווני. יש לה אחות גדולה אחת. אימה הוולשית ואביה היווני נפגשו באוניברסיטת ניוקאסל ונפרדו כשדיאמנדיס הייתה בת ארבע. לאחר שנפרדו, אביה חזר ליוון, בזמן שמרינה נשארה בוויילס עם אימה. היא תיארה את ילדותה כילדות פשוטה, שלווה ונורמלית. דיאמנדיס ציינה כי הייתה טום בוי בילדותה, וברוב הזמן שהתה בחברתם של חבריה הבנים ונהגה לשחק עימם בכדורגל.

דיאמנדיס למדה בבית הספר מונמות' לבנות. היא סיפרה כי גילתה את כישרונה המוזיקלי בזכות מורתה למוזיקה, שהאמינה בה וביכולותיה. בגיל 16 עברה להתגורר עם אביה ביוון על מנת להתחבר למורשת וללמוד את השפה, ונהגה לשיר שירי עם יווניים עם סבתה. שנתיים לאחר שסיימה לימודי בגרות בינלאומית בבית הספר סנט קתרין של השגרירות הבריטית באתונה, היא חזרה לוויילס. מאוחר יותר עברה יחד עם אימה לאנגליה, שם הן התגוררו בעיירה רוס-און-וויי. לדבריה, שאפה להפוך לזמרת, ולכן עבדה בתחנת דלק במשך חודשיים על מנת להרוויח כסף ולהתחיל את הקריירה המוזיקלית שלה.

על אף שלא היה לה רקע מוזיקלי, לדיאמנדיס הייתה משיכה לכתיבה מילדות. דיאמנדיס סיפרה כי את השיר הראשון שלה כתבה בגיל שבע, ולדבריה, הוא היה גרוע עד כדי כך שהיא שבה לכתוב רק כשהתבגרה. היא החלה לכתוב מוזיקה לראשונה כשהייתה בת 18. מאוחר יותר עברה דיאמנדיס ללונדון ולמדה כחודשיים בבית ספר לריקוד. כן נרשמה ללימודי תואר במוזיקה באוניברסיטת מזרח לונדון, ובשנה השנייה ללימודיה עברה למסלול של קומפוזיציה קלאסית באוניברסיטת מידלאסקס, אך נשרה לאחר חודשיים.

## קריירה מוזיקלית
### 2005–2008: התחלת הקריירה

בתחילת דרכה הגישה דיאמנדיס בקשה לאודישנים לשירה ומשחק בעיתון הבריטי "The Stage". היא נבחנה למספר אודישנים, בהם אודישן למחזמר "מלך האריות" בווסט אנד שבלונדון, אם כי אף אחד מהם לא הניב פרי. ב-2005 יצרה דיאמנדיס את שם הבמה "מרינה אנד דה דיימונדס" (מרינה והיהלומים). הזמרת הסבירה כי הכינוי "יהלומים" מתייחס למעריציה, ולא ללהקת הליווי שלה, כפי שנוטים לחשוב בשוגג. בהשראת הזמר-יוצר האמריקאי דניאל ג'ונסטון, המפיק בעצמו את שיריו, החליטה דיאמנדיס להלחין מוזיקה משלה ולהפסיק ללכת לאודישנים. בריאיון ל-BBC סיפרה הזמרת כי לימדה את עצמה לנגן בפסנתר. היא הלחינה והפיקה את גרסאות הדמו המוקדמות של המוזיקה שלה עם תוכנת העריכה "GarageBand", ובשנת 2007 הוציאה באופן עצמאי את המיני-אלבום הראשון שלה, *[[Mermaid vs Sailor]]*, שעותקיו נמכרו דרך הרשת החברתית מייספייס.

דיאמנדיס נפגשה עם נציגים מארבע עשרה חברות תקליטים שונות, ודחתה את כולן, פרט לאחת שהאמינה שזו היחידה שלא תכתיב את דמותה המוזיקלית. בינואר 2008 החלה דיאמנדיס לעבוד עם דרק דייוויס, סוכן מחברת התקליטים ניאון גולד רקורדס. דייוויס היה למנהלה האישי במשך שישה חודשים, ואף קבע לה מופע חימום בהופעה של הזמר הבלגי-אוסטרלי גוטייה. דייוויס סיפר על חיבורו עם דיאמנדיס, והסביר כי התחבר לסגנונה הווקאלי ולכתיבה שלה, שהייתה, לדבריו, שונה מהנורמה באותה תקופה. באוקטובר חתמה דיאמנדיס על חוזה עם חברת ההקלטות  (כיום ), חברת בת של וורנר מיוזיק גרופ.

### 2009–2010: ''The Family Jewels''
180px|ממוזער|ימין|דיאמננדיס מופיעה באוניברסיטת נורת'מבריה, אוקטובר 2009
סינגל הבכורה של דיאמנדיס, "Obsessions", יצא לאור ב-14 בפברואר 2009 על ידי חברת התקליטים ניאון גולד רקורדס, מתוך המיני-אלבום הראשון שלה, *[[The Crown Jewels EP]]*, שיצא מספר חודשים לאחר מכן, ב-1 ביוני. בהמשך, פרסמה את השיר "I Am Not a Robot", שנכלל מאוחר יותר באלבום הבכורה שלה, *[[The Family Jewels]]*. באותו הקיץ הופיעה דיאמנדיס בפסטיבל ה-"Big Weekend" של BBC Radio 1, בפסטיבל גלסטונברי ובפסטיבל רדינג ולידס. בנוסף, היא הופיעה ב-iTunes Live, והוציאה ביולי 2009 מיני-אלבום שני, הכולל גרסאות לייב שהוקלטו באותו פסטיבל. בדצמבר 2009 דורגה דיאמנדיס במקום השני בסקר "Sound of 2010" מטעם BBC, כאשר הזמרת הבריטית אלי גולדינג דורגה במקום הראשון. דיאמנדיס הייתה אחת משלושת המועמדים לפרס בחירת המבקרים בטקס פרסי המוזיקה הבריטית לשנת 2010, שהוענק, בסופו של דבר, גם כן לגולדינג. ב-13 בנובמבר 2009 היא פרסמה סינגל נוסף ששמו "Mowgli's Road".

אחרי "Mowgli's Road", פרסמה הזמרת את הסינגל "Hollywood" ב-1 בפברואר 2010, שהגיע למקום ה-12 במצעד הסינגלים הבריטי, ובהמשך זכה למעמד כסף על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI). אלבום האולפן הראשון של דיאמנדיס, *[[The Family Jewels]]*, יצא לאור ב-15 בפברואר 2010. האלבום הגיע למקום החמישי במצעד האלבומים הבריטי, הודות למכירות של 27,618 עותקים בשבועו הראשון, ואף זכה בתואר זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי. בשנת 2012 הודיעה אטלנטיק רקורדס כי עד עתה נמכרו כ-300,000 עותקים של האלבום.

במרץ 2010 החתימה אטלנטיק רקורדס את דיאמנדיס בחברת התקליטים האמריקאית "Chop Shop Records". באמצעות החברה, הוציאה הזמרת את המיני-אלבום השלישי שלה, *[[The American Jewels EP]]*, ואת אלבומה, *The Family Jewels*, בארצות הברית. האלבום דורג לראשונה במקום ה-138 במצעד הבילבורד 200 האמריקאי, הודות ל-4,000 עותקים בסך הכל שנמכרו בשבוע הראשון. במצעד ה-Heatseekers ובמצעד אלבומי הרוק של בילבורד, הגיע האלבום בשיאו למקומות ה-2 וה-49 בהתאמה. "I Am Not a Robot", שנכלל במקור במיני-אלבום *[[The Crown Jewels EP]]*, יצא מחדש באפריל 2010 והיה לסינגל השלישי של האלבום. הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-26 במצעד הסינגלים הבריטי. מאוחר יותר באותה השנה, הוציאה דיאמנדיס שני סינגלים נוספים מהאלבום: "" ו-"Shampain", שהגיעו למקומות ה-38 וה-141 במצעד הבריטי, בהתאמה.

באוקטובר 2010 זכתה דיאמנדיס בפרס המופע הבריטי הטוב ביותר בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה. באותה השנה החלה את סיבוב ההופעות הראשון שלה, "The Family Jewels Tour", הנועד לקידום האלבום. במהלכו, הופיעה באירופה, צפון אמריקה ואוסטרליה. בינואר 2011, התראיינה דיאמנדיס לרדיו באוסטרליה, ובריאיון הביעה אכזבה מהקריירה שלה, בעיקר בעקבות כישלונה בלמשוך קהל אמריקאי. היא ציינה את חוסר המאמץ של חברת התקליטים לקדם אותה כסיבה אפשרית לכך, וכן את העדפתם של המאזינים האמריקאים לסגנון מוזיקלי של אמנים כמו ליידי גאגא.

### 2011–2013: ''Electra Heart''
180px|ממוזער|שמאל|דיאמנדיס מופיעה בינואר 2012
בקיץ 2011 הופיעה דיאמנדיס מספר מופעי חימום כחלק מסיבוב ההופעות "California Dreams Tour" של הזמרת האמריקאית קייטי פרי. ב-30 בספטמבר, פרסמה דיאמנדיס את השיר "Radioactive" דרך חנות האייטונס, כסינגל שיווקי. הוא הגיע למקום ה-25 במצעד הסינגלים הבריטי. לאחריו, בנובמבר פרסמה גרסת דמו של השיר "Starring Role". באפריל 2012 פרסמה את הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Primadonna". הסינגל זכה להצלחה רבה, והיה ללהיט המצליח ביותר של הזמרת במצעד הסינגלים הבריטי, שם הגיע למקום ה-11. בנוסף, הגיע השיר למעמד כסף על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי, לתואר זהב באוסטריה ובארצות הברית, ולתואר פלטינה באוסטרליה, דנמרק וניו זילנד.

התוצר הסופי, *[[Electra Heart]]*, הוא אלבום קונספט הסובב סביב נושאים כגון זהות נשית ופרידה טרייה. דיאמנדיס יצרה את הדמות הבדיונית "אלקטרה הארט", שתשמש כגיבורת הפרויקט. בנוסף, באלבום מופיעות אישיויות שונות כגון "Teen Idle" ("נערה עצלה"), "Primadonna" ("פרימדונה"), "Homewrecker" ("הורסת משפחות") ו-"Housewife" ("עקרת בית"), המייצגות ארכיטיפים נשיים הנגזרים מתוך סטריאוטיפים שונים על התרבות האמריקאית. האלבום יצא לאור ב-27 באפריל 2012, והגיע לראש מצעד האלבומים הבריטי, הודות למכירות של 21,358 עותקים בשבוע הראשון. *Electra Heart* היה לאלבום הראשון של דיאמנדיס שהגיע לראש המצעד הבריטי, אם כי נחשף שהיה לאלבום הכי פחות נמכר מבין האלבומים שהגיעו לראש המצעד במאה ה-21, נכון לאותה תקופה. האלבום זכה לתואר זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי ואיגוד תעשיית ההקלטות האירי. *Electra Heart* דורג לראשונה במקום ה-31 במצעד הבילבורד 200 האמריקאי, עם 12,000 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון. נכון למאי 2015, נמכרו למעלה מ-150,000 עותקים בארצות הברית.

לאחר יציאת האלבום, פורסמו הרצועות "Power & Control" ו-"How to Be a Heartbreaker" כסינגלים. שני השירים נכנסו למצעד הסינגלים הבריטי, כאשר האחרון אף הגיע למעמד זהב בארצות הברית, הודות למכירות של למעלה מ-500,000 עותקים. במהלך שנת 2012 הופיעה דיאמנדיס באירופה וצפון אמריקה, כחלק מסיבוב ההופעות השני שלה, "The Lonely Hearts Club Tour", וכן כחלק מסיבוב ההופעות "Mylo Xyloto Tour" של להקת הרוק הבריטית קולדפליי, שם הופיעה הופעות פתיחה. ב-8 באוגוסט 2013 הוציאה הזמרת קליפ לרצועה הנושאת את שם הפרויקט, "Electra Heart", שלא נכנסה לאלבום. בקליפ, תיארה דיאמנדיס את מותה של הדמות, וכך, באופן סמלי, סיימה את מסע הקידום של האלבום.

בריאיון לניו יורק טיימס משנת 2019 חשפה דיאמנדיס את תחושותיה לאחר פרסום *Electra Heart*, "הרגשתי קצת בושה, כאילו זו לא באמת מי שאני". הזמרת ציינה כי בחלוף השנים שינתה את דעתה, והוסיפה, "היום אני חושבת שזה היה אלבום פופ ממש מגניב, אפל וחתרני, שהזניק את הקריירה שלי בארצות הברית כאמנית. לא הייתי עושה אותו שוב, אבל הוא שינה את חיי".

### 2013–2016: ''Froot'' והפסקה מוזיקלית
[דיאמנדיס בהופעה בראונדהאוס, [לונדון, בפברואר 2016|180px|ממוזער|ימין]]
לאחר שהתגוררה כחודש בניו יורק, הודיעה דיאמנדיס בפברואר 2013 כי החלה לכתוב חומרים לאלבום אולפן שלישי העתיד לצאת בקרוב. הסינגל "Froot" יצא לאור ב-10 באוקטובר 2014, יום הולדתה ה-29, כשיר הנושא של האלבום. בהמשך, הוכרז כי האלבום עתיד לצאת לאור ב-3 באפריל 2015, וכי בכל חודש עד לתאריך היציאה, תפורסם רצועה חדשה מתוך האלבום. עם זאת, נאלצה דיאמנדיס להקדים את תאריך יציאתו כיוון שדלף לאינטרנט.

הסינגל השני מתוך האלבום, "Happy", פורסם ב-12 בדצמבר 2014. הסינגל השלישי, "I'm a Ruin", פורסם ב-22 במרץ 2015, כתשעה ימים לאחר יציאת האלבום עצמו. הסינגל הגיע למקום ה-169 במצעד הסינגלים הבריטי. לאחריו פורסמו הסינגלים "Forget" ו-"Blue". האלבום, שהופק כולו על ידי דיאמנדיס ודייוויד קוסטן, זכה לשבחים רבים. *Froot* דורג לראשונה במקום ה-8 במצעד הבילבורד 200 האמריקאי, הודות למכירות של כ-46,000 בשבועו הראשון, והוא האלבום המצליח ביותר של הזמרת במצעד. בנוסף, הגיע האלבום בשיאו למקום ה-10 במצעד האלבומים הבריטי, למקום השישי במצעד האלבומים הקנדי, למקום הרביעי במצעד האירי, למקום התשיעי במצעד הסקוטי, ולמקום ה-12 במצעד האוסטרלי. *Froot* אף זכה בפרס "האלבום הטוב ביותר לשנת 2015" בטקס פרסי בחירת המעריצים של אתר "PopCrush", עם כ-36% מקולות המצביעים. בבלוג "Idolator", זכה האלבום לתואר "האלבום הטוב ביותר של חורף 2015".

בתחילת 2015, הוכרז כי דיאמנדיס תופיע בפסטיבל המוזיקה הברזילאי לולהפלוזה, בפסטיבל המוזיקה והאמנויות של עמק קואצ'לה ובפסטיבל המוזיקה Boston Calling, במרץ, אפריל ומאי 2015, בהתאמה. באוקטובר 2015, החלה הזמרת את סיבוב ההופעות השלישי שלה, Neon Nature Tour, שכלל 23 הופעות בצפון אמריקה, 24 הופעות באירופה, ו-5 בדרום אמריקה, והסתיים באוקטובר שבשנה שלאחר מכן. ההופעות חולקו לשלוש מערכות, אחת לכל אחד מאלבומיה, כאשר המערכה המרכזית הייתה זו שהוקדשה לאלבום החדש. הופעתה ב-4 בנובמבר, בבית הבלוז שבבוסטון, שודרה בשידור חי ביאהו. באפריל 2016, הודיעה דיאמנדיס כי תיקח הפסקה מהמוזיקה לאחר שיסתיים סיבוב ההופעות. היא חזרה להופיע כחודשיים לאחר מכן, והבהירה שהיא מעדיפה לעבוד על בסיס עקבי מאשר במחזור של סיבוב הופעות ומנוחה.

עם סיום סיבוב ההופעות, תכננה דיאמנדיס לעזוב את תעשיית המוזיקה. היא הסבירה, "ידעתי שאני לא יכולה להמשיך עם המוזיקה באותה הדרך. לא יכולתי לדמיין את עצמי מוציאה אלבום שוב. לא ידעתי איך אי פעם אחזור לשם. [...] הרגשתי תקועה במשך זמן רב". "היה לי קל יותר פשוט להפסיק להיות אמנית, אם כי זה לא היה הפתרון הנכון", הוסיפה. מאוחר יותר, החלה דיאמנדיס לקחת שיעורי משחק, ובהמשך נרשמה לאוניברסיטת לונדון והשתתפה בקורסי פסיכולוגיה. דיאמנדיס ציינה כי זו הייתה התקופה הגרועה ביותר בחייה הבוגרים. לאחר שסיימה את הקורסים, היא חזרה לכתוב שירים.

### 2017–2019: שינוי שם במה, ''Love + Fear''
ביוני 2016 חשפה דיאמנדיס בריאיון לערוץ Fuse כי החלה לכתוב חומרים חדשים לשירים הבאים. בדצמבר 2016 אישרה להקת המוזיקה האלקטרונית קלין בנדיט כי השיר "Disconnect", אותו ביצעו עם דיאמנדיס בפסטיבל קואצ'לה 2015, ייכלל באלבומם החדש. השיר פורסם כסינגל ביוני 2017, ובוצע על ידה בפסטיבל גלסטונברי 2017. השיר הגיע למקום הרביעי במצעד המדיה פורסט הישראלי.

[דיאמנדיס מופיעה בתיאטרון היווני, [לוס אנג'לס, אוקטובר 2019|ממוזער|שמאל|180px]]
ב-2018 הודיעה דיאמנדיס בטוויטר כי היא מסירה את "and the Diamonds" משם הבמה שלה, וכעת תוציא מוזיקה כ-"Marina" בלבד, במטרה לציין שלב חדש בקריירה שלה. הזמרת הוסיפה והסבירה: "לקח לי יותר משנה להבין את זה. חלק גדול מהזהות שלי היה קשור במי שהייתי כאמנית, ולא נשאר הרבה ממי שהייתי". במגזין הגרדיאן נכתב כי שינוי השם מרמז שכעת דיאמנדיס ממוקדת מבחינה מוזיקלית יותר מאי פעם.

בנובמבר 2018 פורסם שיתוף הפעולה השני של דיאמנדיס עם קלין בנדיט, "Baby", בו השתתף גם הזמר הפורטוריקני לואיס פונסי. השיר הגיע למקום ה-15 במצעד הסינגלים הבריטי. ב-11 בדצמבר 2018 ביצעה דיאמנדיס את השיר לצד קלין בנדיט ברויאל וראייטי. ב-31 בינואר 2019 פרסמה דיאמנדיס תמונה בטוויטר עם הכיתוב , המסמל את צאת האלבום העתידי. יום לאחר מכן, היא חשפה בראיון שהאלבום החדש עתיד לצאת בתחילת 2019. ב-6 בפברואר 2019 נחשף כי שמו של הסינגל המוביל של האלבום הוא "Handmade Heaven". הסינגל פורסם יומיים לאחר מכן. אלבום האולפן הרביעי של דיאמנדיס, ששמו *[[Love + Fear]]*, יצא בשני חצאים, ב-4 באפריל וב-26 באפריל 2019.

ב-29 באפריל 2019 החלה הזמרת את סיבוב ההופעות הרביעי שלה, "Love + Fear Tour", שכלל 22 הופעות צפון אמריקה, ו-27 הופעות באירופה, בהן 12 בממלכה המאוחדת. סיבוב ההופעות הסתיים בנובמבר שבאותה השנה. דיאמנדיס השתתפה בשיר "If I Left the World" מתוך אלבומו הראשון של המוזיקאי האמריקאי גריפין, שפורסם ב-24 באוקטובר 2019.

### 2020–הווה: ''Ancient Dreams in a Modern Land''
ב-16 בינואר 2020 פרסמה דיאמנדיס שתי תמונות באינסטגרם עם הכיתוב "Writing songs in Paris" ("כותבת שירים בפריז"). ב-24 בינואר היא פרסמה תמונה עם הכיתוב "Album 5". ב-7 בפברואר, הוציאה הזמרת את השיר "About Love", הנכלל בפסקול הסרט "לכל הנערים: נ.ב. אני עדיין אוהבת אותך". ב-14 בפברואר הכריזה דיאמנדיס על סיבוב ההופעות הקרוב שלה, שיחל באפריל, ושמו "The Inbetweenie Tour". עם זאת, ב-16 במרץ היא הודיעה כי סיבוב ההופעות יבוטל בעקבות מגפת הקורונה.

ב-8 במרץ 2020 היא פרסמה באינסטגרם קטע משיר חדש בשם "Man's World", שיצא לאור מאוחר יותר, ב-18 בנובמבר 2020. כיומיים לאחר שפורסם, דורג הסינגל במקום ה-99 במצעד מכירות הסינגלים הבריטי, ובמקום ה-96 במצעד ההורדות הבריטי. ב-12 באפריל 2021 הכריזה דיאמנדיס על סינגל חדש בשם "Purge the Poison". מאוחר יותר באותו יום, הצוות שלה העלה בשוגג את הקליפ ליוטיוב, מה שהביא להדלפה מוקדמת של השיר והקליפ. דיאמנדיס פרסמה את עטיפת הסינגל ואת תאריך היציאה זמן קצר לאחר מכן. ב-19 במאי פורסם הסינגל השלישי, "Ancient Dreams in a Modern Land", לצד וידאו קליפ. ב-9 ביוני פרסמה דיאמנדיס את הסינגל הרביעי, "Venus Fly Trap", שהגיע למקום ה-34 במצעד האלטרנטיב איירפליי של בילבורד. ב-16 ביולי פורסמה גרסת רמיקס של המפיקה האוסטרלית קיטו לשיר, בהשתתפות הזמרת-יוצרת השוודית טובה לו.

האלבום, ששמו הוא *[[Ancient Dreams in a Modern Land]]*, יצא לאור ב-11 ביוני 2021, וזכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. באלבום ישנן התייחסויות שונות לנושא הפמיניזם. דיאמנדיס תיארה זאת כ-"כמיהה להתמקדות בנשיות". ב-3 בדצמבר הכריזה הזמרת על גרסת הדלוקס של האלבום, העתידה לצאת ב-7 בינואר 2022, ותכיל שלוש רצועות חדשות. באותו היום פרסמה הזמרת את הסינגל החמישי מתוך האלבום, "Happy Loner", שתואר במגזין בילבורד כ-"המנון לכל האנשים הרגישים והמופנמים בעולם". הסינגל השישי מתוך האלבום, "Pink Convertible", הנכלל גם הוא במהדורת הדלוקס, יצא ב-7 בינואר 2022. ב-1 באוקטובר 2021 הודיעה דיאמנדיס באינסטגרם כי היא החלה לעבוד על אלבום האולפן השישי שלה.

ב-27 באפריל 2022 הכריזה מרינה על גרסה מורחבת לאלבומה השני, *[[Electra Heart]]*, בשם *Electra Heart: The Platinum Blonde Edition*, לכבוד חגיגות העשור לצאת האלבום. הגרסה יצאה לשירותי הסטרימינג יומיים לאחר מכן, ב-29 באפריל 2022. ב-22 במאי 2022, בעת הופעה בלונדון, הכריזה דיאמנדיס רשמית כי *Ancient Dreams in a Modern Land* הוא אלבומה האחרון שיוצא לאור תחת אטלנטיק רקורדס, וכי חוזה ההקלטות שלה עם החברה הסתיים, לאחר כארבע עשרה שנים שהייתה חתומה בה.

במחצית הראשונה של 2025 היא שיחררה שלושה סינגלים מתוך אלבומה השישי,Princess of Power, שיצא לבסוף ב־6 ביוני 2025.

בתחילת אוקטובר 2025 הסירה מרינה את הדיסקוגרפיה שלה משירותי הזרמת מדיה בישראל מאז ספטמבר 2025 עקב תמיכתה של הזמרת ב-No Music for Genocide, מחאת אמנים בעקבות פעולות ישראל ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל.

## אמנותיות
### סגנון מוזיקלי והשפעות

סגנונה המוזיקלי של דיאמנדיס מורכב מאינדי פופ, ארט פופ, אלקטרופופ, סינת'פופ, פופ אקספרימנטלי, באבלגאם פופ, ודיסקו-פופ.

דיאמנדיס ידועה ביכולות הווקאליות שלה, וקולה הוא מסוג מצו-סופרן. כילדה, היא הייתה שואבת השראה מהטעמים המוזיקליים השונים של הוריה, הכוללים, בין היתר, את דולי פרטון, אניה וג'ורג' מייקל מאמה, ואת חאריס אלקסיו מאביה. דיאמנדיס אף העריצה את אמני הפופ שפעלו באותה תקופה, בהם הספייס גירלז, בריטני ספירס ו-S Club 7. דיאמנדיס הסבירה, "מדונה הייתה הסיבה שבגללה רציתי להיות כוכבת פופ מגיל 15". היא אף הצהירה שלא הקשיבה מספיק למוזיקה עד גיל 19, שם החלה להאזין לאמנים כמו פי ג'יי הארווי, פיונה אפל ו-The Distillers. שנתיים לאחר מכן היא החלה לעשן, במטרה להישמע כמו סולן להקת The Distillers, ברודי דאל. דיאמנדיס ציינה את דאל וספירס כהשפעותיה המוזיקליות, והביעה עניין מיוחד בדניאל ג'ונסטון ובהפקת הלו-פיי שבה הוא משתמש.
upright|ממוזער|דיאמנדיס ב-2014.

דיאמנדיס תוארה כ-"מוזיקאית DIY" ו-"אמנית אינדי עם מטרות פופ", ומחשיבה את המוזיקה שלה ל-"פופ אלטרנטיבי". בשנת 2008, כתב העיתונאי הבריטי פול לסטר כי הכיוון המוזיקלי של דיאמנדיס היה "קשה להבנה", לאור התדירות שבה היא החליפה "בלדות פשוטות ומבוססות קלידים" ב-"שירים מוזרים המושפעים מהגל החדש". בעוד שאלבומה הראשון, *[[The Family Jewels]]*, שילב אלמנטים בולטים של מוזיקת גל חדש, באלבומה השני, *[[Electra Heart]]*, שאבה הזמרת השראה מסגנונות מוזיקליים כמו אלקטרופופ. דיאמנדיס סברה כי בארצות הברית מתחברים יותר למעבר המוזיקלי האמור יותר מאשר מבממלכה המאוחדת, והניחה שהקהל האמריקאי אימץ את ההומור שמאחורי האלבום החדש. *[[Froot]]* הוא אלבום פופ, הכולל אלמנטים של יורופופ ופופ רוק. פיטר רובינסון מאתר PopJustice כתב כי בעוד שסגנונות מוזיקה שונים נכנסים ויוצאים מהאופנה, דיאמנדיס היא "אמנית מיוחדת שעושה מוזיקה כרצונה".

[180px|ממוזער|ימין|דיאמנדיס מופיעה בתוכנית "Sommarkrysset" ב[סטוקהולם, שוודיה, 2012]]
בתחילת הקריירה שלה, הושוותה דיאמנדיס לזמרת-יוצרות בריטיות אחרות, כדוגמת קייט נאש. דיאמנדיס הסתייגה מהשוואות אלו, והסבירה כי הקשר היחיד הקיים בינה לבין נאש הוא היות שתיהן נשים המנגנות בקלידים. בתקופת אלבומה השני, *Electra Heart*, הושוותה דיאמנדיס לזמרות כמו ליידי גאגא, קייטי פרי ולנה דל ריי. בתגובה, הסבירה הזמרת כי ההשוואות הללו מרגיזות, כיוון שהיא מעדיפה לעמוד בפני עצמה. השירה שלה הושוותה לשל קארן או, רג'ינה ספקטור, קייט בוש, פלורנס וולש, בריטני ספירס, וסוזי סו, וגוון הקול האנדרוגיני שלה לשל אנני לנוקס והת'ר סמול. בעיתון הארגנטינאי La Nación, תוארה הזמרת כ-"כוכבת פופ עם אירוניה מסוימת, הרחוקה מהקלישאה של אמניות כמו קייטי פרי". כשסקר את *The Family Jewels*, ציין ג'ו קופלסטון מ-PopMatters כי שירתה של דיאמנדיס מרגישה מדי פעם דומיננטית יותר מהמנגינות שבשירים.

### כתיבה ונושאי שירים
בשיריה, דיאמנדיס מנתחת פעמים רבות מרכיבים של התנהגות אנושית. הזמרת אף ציינה שהיא הייתה עובדת כפסיכולוגית אילו לא הייתה מצליחה בתעשיית המוזיקה. השיר "Savages", מתוך *Froot*, עוסק בנטייתה של האנושות למעשים אלימים. רורי קאשין ממגזין סלייט שיבח את מילות השירים של דיאמנדיס, תוך תיאורן כ-"אזוטריות", והוסיף כי היא "אאוטסיידרית אינטליגנטית רגשית שיודעת לבטא בצורה מושלמת את המחשבות והתגובות המוזרות האלו שיש לכולנו, אבל לעולם לא נודה בהן". לורנס דיי מ-*The Line of Best Fit* תיארה את *Froot* כ-"אנתולוגיה של מילים ניהיליסטיות, אקזיסטנציאליסטיות ונבונות".

אלבומה הראשון של דיאמנדיס, *[[The Family Jewels]]*, שיצא בשנת 2010, נכתב בעיקר על ידה. באלבום זה, כתבה הזמרת על נושאים כמו נטיות ל-OCD ובידוד חברתי ("Obsessions", "I Am Not a Robot"). את אלבומה השני, *[[Electra Heart]]*, כתבה דיאמנדיס כאלבום קונספט, הסובב סביב דמות בדיונית בעלת אותו השם, "אלקטרה הארט". הסינגל השלישי, "Power & Control", עוסק במערכות יחסים ובמאבקי הכוח שבהן. נושאים אחרים בהם עוסקת דיאמנדיס באלבום הם צביעות ("Hypocrates"), מוות ("Living Dead"), אפליה מינית ("Sex Yeah") ובדידות ("Lonely Hearts Club").

אלבומה השלישי *[[Froot]]*, הוא אלבום אישי יותר, והיא כתבה לבדה את כל השירים שבו. לדברי הזמרת, היא כתבה אותו בגישה בוגרת ומודעת יותר לעצמה. האלבום נפתח בבלדה "Happy", העוסקת, לדברי דיאמנדיס, בנושאים רוחניים, "לחשוב על אהובים שהלכו לעולמם, ושכולנו מקווים שהם שומרים עלינו". השיר "Savages" כולל רמיזה דתית, בשורה "I'm not afraid of God, but I'm afraid of Man" ("אני לא מפחדת מהאל, אבל אני מפחדת מהאדם"). דיאמנדיס התייחסה לנושא הדת ואמרה, "כתיבת השירים שלי תמיד הייתה מפולפלת בדברים שיכולים להיות קשורים לנצרות, אבל אני לא בטוחה למה, כיוון שלא חונכתי כנוצריה", ואף הבהירה כי היא למעשה אתאיסטית. הרצועה השביעית באלבום, "Can't Pin Me Down", עוסקת ברצח אופי.

את אלבומה הרביעי, *[[Love + Fear]]*, בנתה הזמרת סביב התיאוריה של הפסיכולוגית אליזבת קובלר-רוס, לפיה הרגש האנושי כולו נובע מאהבה ופחד, וכי אלו שני הרגשות העיקריים עבור כל בני האדם, ולא ניתן לחוות אותם יחד. דיאמנדיס סיווגה את השירים שכתבה לאלבום לפי שתי הקטגוריות הללו. בחלק ה-"Love" של האלבום, היא חוקרת מושגים כמו חופש ("Handmade Heaven")' ותחושה של בית ("Orange Trees"), בעוד שחלק ה-"Fear" של האלבום, עוסק בנושאים כמו מיזוגיניה ("Karma") ונצלנות ("No More Suckers").

בריאיון משנת 2019 חוותה דיאמנדיס את דעתה על השינוי בכתיבת שירים לאורך השנים: 

באלבומה החמישי, *[[Ancient Dreams in a Modern Land]]*, ישנן התייחסויות ואמירות שונות השייכות לנושא הפמיניזם. בסינגל המוביל מתוך האלבום, "Man's World", מתייחסת דיאמנדיס לאי השוויון כלפי נשים וחברי קהילת הלהט"ב, תוך שהיא שרה בפזמון השיר, "I don't wanna live in a man's world anymore" ("אני לא רוצה לחיות יותר בעולם של גברים"). בעיתון הניו יורק טיימס נכתב כי הסינגל השני, "Purge the Poison", עוסק בכישלונות אנושיים, כגון קפיטליזם, גזענות וזיהום הסביבה. את הרצועה החמישית, "Highly Emotional People", והרצועה העשירית, "Goodbye", כתבה דיאמנדיס על פרידתה מג'ק פטרסון, חבר להקת קלין בנדיט.

## תדמית ציבורית וחיים אישיים
[180px|ממוזער|דיאמנדיס תיארה את סגנון האופנה שלה כ-"[סוריאליזם|סוריאליסטי ושייך לשנות ה-70".]]
דיאמנדיס ציינה את סופיה לורן, ליי ליזארק, שירלי מנסון וגוון סטפני כסמלי האופנה שלה, ומנתה את אסלי פולט ומרי בנסון בין המעצבים האהובים עליה. במאי 2010, כחלק מקמפיין של רשת החנויות סלפרידג'ס, עיצבו דיאמנדיס והזמרת הבריטית פאלומה פיית' חלון ראווה משלהן, בסניף הממוקם ברחוב אוקספורד, לונדון, ובנוסף הופיעו כבובות חיות כחלק מהתצוגה. בנובמבר השתתפה דיאמנדיס בטור החודשי "Today I'm Wearing" שבאתר המהדורה הבריטית של מגזין ווג. בפברואר 2011, היא מונתה לשגרירת המותג "מקס פקטור". ב-2013, השיקה הזמרת מותג אופנה בשם "", ועיצבה עבורו ליין חולצות טי, אך מאז הפסיקה את מעורבותה בו. בשנת 2011, כאשר קידמה את אלבומה הראשון, תיארה דיאמנדיס את סגנונות האופנה שלה כ-"וינטג', מעודדת וקרטון". ארבע שנים מאוחר יותר, היא תיארה את סגנון הלבוש שלה כוינטג' ונוצץ, ואת התלבושות שלה בתקופת אלבומה השלישי, *Froot*, כשילוב של סוריאליזם ושנות ה-70.

דיאמנדיס תוארה כאמנית השונה מהנורמה. בפברואר 2016, בריאיון ל-Vice News, הסבירה דיאמנדיס כי בעיניה היא לא כוכבת פופ, כיוון שהם משתייכים לתרבות הסלבריטאים, והיא אינה מרגישה חלק ממנה. לדברי אמילי ג'ופ מהאינדפנדנט, על אף השינויים בכיוון המוזיקלי של דיאמנדיס, חוש האופנה שלה נשאר לא שגרתי באופן קבוע. בקליפ ל-"How to Be a Heartbreaker", היא "מערערת את הנורמה" בכך שלובשת יותר בגדים מהדוגמנים שברקע. היא הסבירה, "אני לא חושבת שמתאים לי ללבוש מעט מאוד בגדים, זה ירגיש לא נכון. אני מעדיפה שאנשים יקשיבו למה שיש לי להגיד במקום לבהות בישבן שלי".

דיאמנדיס מעריכה כי 60% מקהל ההופעות שלה הם אנשים המשתייכים לקהילת הלהט"ב. היא זוקפת את מעמדה כגיי אייקון לקאמפיות ולחוש ההומור שלה, בנוסף לחלק משיריה, העוסקים בלהיות אאוטסיידר מבחינה חברתית. בשנת 2012, היא זכתה בפרס המוזיקה הטובה ביותר בטקס הפרסים של מגזין הלהט"ב "Attitude". דיאמנדיס עמדה בראש אירוע הגאווה של ניו יורק ביוני 2016, שהתקיים לאחר פיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו, כשהיא לובשת שכמייה עם פסי קשת. דיאמנדיס נוטה שלא לדבר על הפופולריות שלה בקהילה הגאה, על מנת להימנע מלהישמע כמו "כוכבת פופ קלישאתית", ומצפה לתקופה שבה אנשים לא יקטלגו את עצמם לפי המיניות שלהם.

על אף הידע שלה בנצרות היוונית-אורתודוקסית, דיאמנדיס הצהירה שהיא לא חונכה בחינוך נוצרי ומזדהה כאתאיסטית. היא מחשיבה את עצמה כמופנמת ואף חשפה בטוויטר שדפוס האישיות שלה הוא INFJ, לפי מודל MBTI. השיר "Solitaire", מתוך אלבומה השלישי, *[[Froot]]*, מתמקד בעיקר בצד המופנם שלה ועוסק ברצון להיות לבד. לדיאמנדיס יש סינסתזיה, וכתוצאה מכך משייכת צבעים מסוימים לתווים מוזיקליים ולימים בשבוע.

[180px|ממוזער|ימין|דיאמנדיס מופיעה ב[נאשוויל, מרץ 2022]]

### הצלחה, הכרה והשפעה
לאורך הקריירה המוזיקלית שלה, זכתה והועמדה דיאמנדיס בפרסי מוזיקה שונים. בשנת 2010, הוצבה דיאמנדיס במקום השני בסקר ה-"" של ה-BBC, והייתה מועמדת לפרס בחירת המבקרים בטקס פרסי המוזיקה הבריטית. באותה השנה אף זכתה בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה, בקטגוריית המופע הבריטי & אירי הטוב ביותר, והועמדה לקטגוריית המופע האירופאי הטוב ביותר. בהמשך, זכה השיר "I Am Not a Robot" בפרס "סינגל הפופ הבריטי הטוב ביותר" בטקס הפרסים של אתר "Popjustice" . בשנת 2012, זכתה דיאמנדיס בפרס המוזיקה הטובה ביותר, כחלק מטקס הפרסים של מגזין Attitude. בתחום הפזמונאות, הייתה דיאמנדיס מועמדת בשנת 2021 לפרס אייבור נובלו על כתיבת השיר "Man's World".

מבחינה מסחרית, זכתה דיאמנדיס להצלחה במצעדים שונים ברחבי העולם, ובבריטניה וארצות הברית בפרט. כל חמשת אלבומיה נכנסו ל-20 המובילים במצעד האלבומים הבריטי, כאשר *[[Electra Heart]]* היה ליחיד מביניהם שהגיע למקום הראשון במצעד. במצעד הבילבורד 200 האמריקאי, זכה אלבומה השלישי, *[[Froot]]*, להצלחה הגדולה ביותר מבין אלובמיה כאשר הגיע בשיאו למקום השמיני. שני אלבומיה הראשונים, *[[The Family Jewels]]* ו-*Electra Heart*, זכו בתואר זהב בבריטניה ואירלנד, כאשר האחרון אף זכה בתואר זה גם בארצות הברית. הסינגל המוביל מתוך אלבומה השני, "Primadonna", היה לסינגל המצליח ביותר שלה במצעד הסינגלים הבריטי, בו הגיע למקום ה-11. בנוסף, הגיע השיר למעמד זהב בבריטניה ואוסטריה, ולמעמד פלטינה באוסטרליה, ארצות הברית, דנמרק וניו זילנד. במהלך 2021–2022 הגיעו שניים משיריה, "Bubblegum Bitch" ו-"Teen Idle" למעמד זהב בארצות הברית, על אף שלא יצאו כסינגלים.

מידת ההצלחה של דיאמנדיס שנויה במחלוקת ונדונה פעמים רבות על ידי מבקרי מוזיקה. ביוני 2016 נכתב בבילבורד כי היא "אמנית פופ עם בסיס מעריצים גדול בארצות הברית שבכל זאת נמצאת בדרג מתחת למוזיקאים אחרים מבחינת פרסום לאומי, כי מעולם לא היה לה להיט שכולם מכירים אותה דרכו". באתר "מדיום" נכתב כי "בעוד ש-*The Family Jewels* זוכה להתעלמות רבה בדיונים על העשור האחרון במוזיקה, ברור שהוא שינה מהותית את נוף המוזיקה לעתיד הנראה לעין". פיטר רובינסון מאתר PopJustice ציין את דיאמנדיס כאחת משלושת האמנים הבריטים הטובים ביותר, והצר על כך שהיא לא זוכה להכרה גדולה יותר.

דיאמנדיס היוותה השראה למספר אמנים, בהם בילי אייליש, מלאני מרטינז, אודרי מיקה, אייני קהיל, וברידג'יט מנדלר.

### השקפות חברתיות
דיאמנדיס תומכת בפמיניזם ובשוויון זכויות מגדרי, ושיתפה את דעותיה החברתיות במוזיקה, בראיונות וברשתות החברתיות, ואף זכתה בתואר "צליל הפמיניזם" במגזין Nylon. הזמרת מתחה ביקורת על התפקידים המגדריים המסורתיים והדעות הקדומות החברתיות כלפי נשים בכלל, ובתעשיית הפופ והמוזיקה בפרט. אלבומה השני התמקד בחקר הנפש הנשית והדרכים הסטריאוטיפיות שבהן נשים מוצגות בתרבות האמריקאית, כאשר השיר "Sex Yeah" מתואר לעיתים קרובות כ"אמירה פמיניסטית". מספר שנים מאוחר יותר, החליטה דיאמנדיס לעבוד על אלבומה החמישי עם צוות שבנוי כולו מנשים בלבד, על מנת להעביר מסר פמיניסטי, והסבירה כי "רק נשים יכולות לספר את הסיפור הזה".

בשנת 2020 החלה דיאמנדיס לדבר בפתיחות על הארכת שיערה האפור באינסטגרם, כאות מחאה נגד סטנדרט היופי:

### בריאות הנפש

דיאמנדיס דיברה בגלוי על התמודדותה עם דיכאון וחרדה. השיר "Happy", הפותח את אלבומה השלישי, *Froot*, עוסק במאבקה בדיכאון. לשיר קדמו רצועות מאלבומים קודמים, בהן "Numb", "", "Living Dead" ו-"Teen Idle", העוסקות בדיכאון שחוותה בשנות העשרה והעשרים לחייה. בריאיון ל-BBC חשפה דיאמנדיס כי הלחץ הרב שחוותה בתקופת סיבוב ההופעות השלישי שלה, Neon Nature Tour, משנת 2015, הוביל להתקפי פאניקה ודיכאון, אשר גרמו לה לשקול לוותר על הקריירה המוזיקלית.

בשנת 2017, פתחה הזמרת בלוג טאמבלר בשם "Marinabook", בו כתבה על נושאים שונים הקשורים לבריאות הנפש. ביום הולדה ה-32, שחל ביום בריאות הנפש העולמי 2017, פרסמה דיאמנדיס מאמר על מאבקה עבור בריאות הנפש. במהלך השנים היא השתתפה בקורסי פסיכולוגיה שונים, אשר זיכו אותה בכינוי "פסיכולוגית פופ".

## דיסקוגרפיה

### אלבומי אולפן
* 2010: *[[The Family Jewels]]*
* 2012: *[[Electra Heart]]*
* 2015: *[[Froot]]*
* 2019: *[[Love + Fear]]*
* 2021: *[[Ancient Dreams in a Modern Land]]*
* 2025: *[[Princess of Power]]*

### מיני-אלבומים
* 2007: *[[Mermaid vs Sailor]]*
* 2009: *[[The Crown Jewels EP]]*
* 2009: *[[ITunes Festival: London 2009 (מיני-אלבום של מרינה)|iTunes Festival: London 2009]]*
* 2010: *[[The American Jewels EP]]*
* 2010: *[[ITunes Festival: London 2010 (מיני-אלבום של מרינה)|iTunes Festival: London 2010]]*
* 2015: *[[Froot Acoustic]]*
* 2019: 

## הופעות
[220px|ממוזער|שמאל|דיאמנדיס מופיעה ב-"The Bell House", [ברוקלין, ניו יורק, במהלך סיבוב ההופעות The Family Jewels Tour, מרץ 2010.]]

### סיבובי הופעות
* 2010–2011: The Family Jewels Tour
* 2012–2013: The Lonely Hearts Club Tour
* 2015–2016: Neon Nature Tour
* 2019: Love + Fear Tour
* 2020: The Inbetweenie Tour (בוטל עקב התפרצות ה-COVID-19)
* 2022: Ancient Dreams in a Modern Land Tour

### מופעי חימום
* 2011: California Dreams Tour (קייטי פרי)
* 2011–2012: Mylo Xyloto Tour (קולדפליי)
* 2022: Viva Las Vengeance Tour (פאניק! אט דה דיסקו)

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* מרינה דיאמנדיס בMySpace

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מוזיקאיות בריטיות
קטגוריה:זמרות-יוצרות בריטיות
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של MTV אירופה
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1985