open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דורה רוזוליו

**דורה רוֹזוֹליוֹ** (20 בנובמבר 1900 – 1 ביוני 1959) הייתה מוזיקאית, מראשוני המורים למוזיקה ומחלוצי לימוד החלילית בארץ ישראל. אחותו של חיים ארלוזורוב ואמם של דניאל ושאול רוזוליו.

## ביוגרפיה
נולדה בשנת 1900 כבת אמצעית לשאול ולסקה ארלוזורוב  ברומני שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה). אביה היה נצר לשושלת מפורסמת של רבנים.

לאחר הפוגרומים של שנת 1905 עברה משפחתה לקניגסברג שבפרוסיה המזרחית. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה שב אביה לרוסיה לרגל עסקיו ונאלץ להישאר שם עד לאחר המהפכה הקומוניסטית. בשנת 1918 התכונן לשוב למשפחתו בברלין, אך אז חלה בכולרה ומת.

למדה מוזיקה בבתי ספר למוזיקה בברלין, כולל בקונסרבטוריון של ארנולד שנברג. בשנת 1922 נישאה לדוד רוזוליו, וכעבור מספר חודשים עלו השניים לארץ ישראל. לשניים נולדו שני בנים ובת.
הבן דני רוזוליו, לימים חבר הכנסת ושאול רוזוליו,  לימים מפכ"ל המשטרה.

מאז עסקה בהוראת חלילית ופסנתר בקונסרבטוריונים ובתי ספר למוזיקה בישראל והעמידה דורות של מוזיקאים ומורים למוזיקה. רוזוליו לימדה במדרשה למוזיקה בסמינר לוינסקי, בבית ברל, בקונסרבטוריון בירושלים ובחוגי ילדים ונוער בביתה, וכתבה ספרי לימוד לחלילית (סופרן ואלטו).

נפטרה בשנת 1959 ונקברה בהר המנוחות בירושלים.

## ספרי לימוד לחלילית
* **קול חליל**, הוצאת המרכז לתרבות, ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בא"י (שלושה חלקים). באחת המהדורות נכללות יצירות ישראליות מקוריות מאת אריך ולטר שטרנברג, מנחם אבידום, פאול בן חיים, אלכסנדר אוריה בוסקוביץ׳ ואברהם דאוס.
* **משוש חליל**, הוצאת המרכז לתרבות ולחינוך, ההסתדרות הכללית של העובדים בא"י (1952, 1956) (שני חלקים)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאיות ישראליות
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:מורות למוזיקה בישראל
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
דורה
קטגוריה:נשות העלייה השלישית
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1959
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1959
עידו רוזוליו

**עידו רוזוליו** (נולד ב-1951) הוא איש כלכלה ומנהל ישראלי, ששימש כמנכ"ל חברת מקורות בין השנים 2008–2011.

## ביוגרפיה
נולד וגדל בקיבוץ כברי לדני רוזוליו ולמרגלית. סבו מצד אמו היה הד"ר נתן (וילהלם) וולף. בצבא שירת כטייס קרב והשתחרר בדרגת סגן-אלוף. הוא בעל תואר שני במינהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב ו-North Western Chicago, ובעל תואר BSC בהנדסת מכונות מהטכניון.

בשנות ה-90 כיהן כמנכ"ל כבירן. בשנת 1999 התמנה למנכ"ל בית הזיקוק באשדוד (בז"א). בשנת 2008 נבחר למנכ"ל מקורות, וכיהן בתפקידו עד יולי 2011. בהמשך מונה למנכ"ל מגזר התעשייה ולמשנה למנכ"ל בז"ן, אך סיים את תפקידו לאחר פחות משנה.

ב, רוזוליו מכהן כמנכ"ל חברת טלמניע, המקימה ומפעילה תחנות כוח בארץ ובעולם.

רוזוליו הוא תושב גדרה, נשוי לנועה מלר, אף היא בת קיבוץ כברי, ואב לארבעה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:סגני-אלופים בחיל האוויר
עידו
קטגוריה:מנכ"לי מקורות
קטגוריה:כברי: אישים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת מכונות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
רוברט לוג'יה

**רוברט לוג'יה** (באנגלית: **Robert Loggia**; 3 בינואר 1930 – 4 בדצמבר 2015) היה שחקן קולנוע ובמאי אמריקאי סיציליאני, מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1985 על משחקו בסרט "להב משונן".

## ביוגרפיה
נולד בשם **סלבטורה לוג'יה** (**Salvatore Loggia**) לאלנה בלנדינו ובנג'מין לוג'יה, משפחה איטלקית-אמריקאית מסיציליה, בסטטן איילנד.
לאחר שלמד במכללת וונגר ובאוניברסיטת מיזורי, שם סיים תואר בעיתונאות, התגייס לצבא ארצות הברית. נכדו הוא השחקן נואה לה גרוס.

## קריירה
החל להתפרסם בתור שדר רדיו ובתור שחקן ב-1956 בדרמת האגרוף הביוגרפית של רוברט וייז "אלימות בשכונות העוני" המבוססת על חייו של המתאגרף האיטלקי-אמריקאי רוקי גרציאנו (בגילומו של פול ניומן).

ב-1977 גילם את דמותו של יגאל אלון בהפקת טלוויזיה המבוססת על "מבצע אנטבה". ב-1980 השתתף במותחן הקומי-סוריאליסטי "התצורה התשיעית" בתור לוטננט בניש, קצין הסובל מהלם קרב מאז מלחמת וייטנאם ומאושפז במוסד מיוחד לאנשי צבא פגועי נפש.

ב-1982 התפרסם בצורה נרחבת יותר בסרט "קצין וג'נטלמן" בתור ביירון אביו השתיין של הקצין הצעיר זאק מאיו (ריצ'רד גיר). שיחק בתור נשיא מצרים אנואר סאדאת בדרמה "אישה ושמה גולדה" המבוססת על חייה של ראש ממשלת ישראל גולדה מאיר (אינגריד ברגמן).
בשנה שלאחר מכן כבר שידרג את מועמדו וכיכב בסרט הפשע של בריאן דה פלמה שהפך לקאלט "פני צלקת" בתור איל הסמים של מיאמי פרנק לופז.

ב-1985 היה לוג'יה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בתור הבלש הפרטי סם ראנסום במותחן "להב משונן", התפרסם באותה שנה גם בדמותו של אדוארדו פריצי בקומדיית הפשע של ג'ון יוסטון "הכבוד של פריצי".

ב-1986 שיחק לצד ג'ולי אנדרוז בדרמה-קומית "סיפור חיים" של הבמאי בלייק אדוארדס. ב-1987 שיחק בדרמה של מנחם גולן "מעבר לשיא" ואת האב בראגונה בדרמה הקומית "סיפור חיים".
היה מועמד לפרס סאטורן ב-1988 על תפקידו בקומדיה "ביג" בתור מק'מילאן הבעלים של חברת הצעצועים בה מתחיל ג'וש (טום הנקס) את עבודתו.
לוג'יה שיחק לצד וילם דפו בסרט השואה "ניצחון הרוח" משנת 1989 על פי סיפורו של ניצול השואה היווני שלמה ארוך. לוג'יה התפרסם ב-1996 במותחן הבדיוני שובר הקופות של רולנד אמריך "היום השלישי" שם גילם את יושב ראש המטות המשולבים הגנרל ויליאם גריי ובסרט האימה של דייוויד לינץ' "כביש אבוד" בתור הגנגסטר נעים ההליכות מר אדי. ב-1997 השתתף בסרט הפשע "מלכודת זבובים", לצדה של טליסה סוטו. ב-1998 השתתף בסרט הדרמה "הצעה" לצד קנת בראנה.

ב-2009 הופיע בקומדיה הפסיכולוגית "שרינק" בתור ד"ר רוברט קרטר אביו של הפסיכיאטר ד"ר הנרי קרטר (קווין ספייסי).

שיחק בסדרות טלוויזיה רבות ביניהן "פרייז'ר", "סטארסקי והאץ'","המלאכיות של צ'רלי", "האישה הביונית", "בית קטן בערבה", "מונק", "הסופרנוס", "מגנום, בלש פרטי" ו"הוואי חמש-אפס".
הועמד פעמיים לפרס אמי על תפקיד ראשי בתור סוכן ה-FBI ניק מאנקוסו בסדרה "מאנקוסו אף. בי. איי" ועל תפקיד אורח בסדרה "מלקולם באמצע". הוא שב לדובב את דמותו של פרנק לופז במשחק המחשב "פני צלקת: העולם הוא שלך", וכן את דמותו של ריי מאצ'אוסקי ב-Grand Theft Auto III.

לוג'יה נפטר מאלצהיימר ב-4 בדצמבר 2015.

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סטטן איילנד: אישים
קטגוריה:בוגרי מכללת וגנר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מיזורי
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס סאטורן לשחקן משנה בקולנוע
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
אירינה פרס

**אירינה נתנובנה פרס** (ברוסית: **Ирина Натановна Пресс**, באוקראינית: **Ірина Натанівна Пресс**; 10 במרץ 1939 – 22 בפברואר 2004), הייתה אתלטית יהודייה-סובייטית. היא אלופה אולימפית (רומא 1960) בריצת 80 מטר משוכות ואלופה אולימפית (טוקיו 1964) ושיאנית עולם בקרב חמש. 

## ביוגרפיה
אירינה פרס נולדה בחרקוב, אוקראינה. אחותה המבוגרת טמרה אף היא אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות מהן 3 זהב באותן אולימפיאדות. הן כונו "האחיות פרס".

### 1960
#### אלופה אולימפית
באולימפיאדת רומא היא זכתה במדליית זהב בריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 10.93 שניות, לפני קרול קווינטון מבריטניה (10.99 שניות) וגיזלה קולר-בירקמאייר מגרמניה (11.13 שניות). בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 10.91 שניות אותו שיפרה בשלב חצי הגמר בתוצאה של 10.77 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 45.39 שניות.

### 1961
באוניברסיאדה שנערכה בסופיה בולגריה בשנת 1961 זכתה פרס במדליית זהב בריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 10.90 שניות.

### 1964
באולימפיאדת טוקיו זכתה פרס במדליית זהב בקרב חמש בשיא עולם חדש של 5,246 נקודות (ריצת 80 מטר משוכות: 10.7 שניות - 1, הדיפת כדור ברזל: 17.16 מטר - 1, קפיצה לגובה: 1.63 מטר - 4, קפיצה לרוחק: 6.24 מטר - 4, וריצת 200 מטר: 24.7 שניות - 6), לפני מרי ראנד מבריטניה (5,035 נקודות) וגלינה ביסטרובה בת ארצה (4,956 נקודות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 10.62 שניות ובמקום שישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.71 מטר.

לאחר סיום הפעילות הספורטיבית בשנת 1966 עבדה במוסדות הספורט במוסקבה.

## שאלה בדבר המגדר
הייתה שאלה בדבר זהותן המגדרית של האחיות פרס. אחת מהטענות הייתה שהן אנדרוגינוס ודעה אחרת סברה שמדובר בהזרקת הורמונים זכריים על מנת לחזקן. המלעיזים כינו אותן "האחים פרס". שתי האחיות נעלמו מזירת הספורט לאחר שנת 1966 שבה הוחלט על חובת בדיקת המגדר (בוטלה בסידני 2000).

## קישורים חיצוניים

* 
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:ספורטאים יהודים אוקראינים
קטגוריה:אתלטיות יהודיות
קטגוריה:אלופות אולימפיות: קרב חמש
קטגוריה:אלופות האוניברסיאדה: אתלטיות
קטגוריה:אלופים אולימפיים יהודים
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:שיאניות עולם סובייטיות: אתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם יהודים
קטגוריה:אלופות אולימפיות סובייטיות: אתלטיקה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: ריצת 80 מטר משוכות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין דונסקויה החדש
קטגוריה:סובייטיות שנולדו ב-1939
קטגוריה:רוסיות שנפטרו ב-2004
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2004
פיזיקה גרמנית

**פיזיקה גרמנית** (בגרמנית: **Deutsche Physik**) או **פיזיקה ארית** הייתה תנועה פסאודו-מדעית בגרמניה הנאצית שהתנגדה למה שנתפס בעיניה כ"פיזיקה יהודית", שהייתה בשעתו המחקר הפיזיקאי המתקדם של התקופה, ובעיקר תורת הקוונטים ותורת היחסות, שלהן תרמו רבות מדענים יהודים או ממוצא יהודי (למשל אלברט איינשטיין ונילס בוהר). שם התנועה היה כותרתו של ספר משנת 1936 של הפיזיקאי פיליפ לנארד, זוכה פרס נובל ואנטישמי, שניסה להסביר את התגליות החדשות באותה תקופה תוך שימוש בפיזיקה קלאסית, ללא שימוש בתורות ה"יהודיות", בין היתר באמצעות תורות שהיו ידועות כשגויות בתקופתו כמו האתר.

התנועה החלה בעקבות מלחמת העולם הראשונה והסכם ורסאי, שהציתו רגשות לאומניים בגרמניה. נראה שגם שמרנות מדעית תרמה להצלחת התנועה, בעיקר ניסיון להגן על הפיזיקה הקלאסית שבה התמחו הפיזיקאים עד אותה תקופה, והתנגדותם לתורות המודרניות שגרמו לשינוי רדיקלי של כל אופן החשיבה בפיזיקה. התנועה קיבלה תמיכה שלטונית מהמפלגה הנאצית, שמצאה בה דרך ולגיטימציה נוספת למימוש רעיונותיה הגזעניים בשנות ה-30.

התנועה זכתה להצלחות מסוימות אך נתקלה בקשיים. הפיזיקאי הגרמני הנודע ורנר הייזנברג, שהיה בין המדענים החשובים בגרמניה באותה התקופה, היה מחלוצי תורת הקוונטים, ולכן התנגד לקיפאון המדעי שהתנועה ניסתה לכפות. עד סוף שנות ה-30 גם תורת היחסות זכתה לתמיכה גורפת של הקהילה המדעית והתנגדות לה לא נתפשה עוד כאפשרית.

## לקריאה נוספת
*סטיבן גימבל, **המדע היהודי של איינשטיין**, הוצאת כתר, 2014.
## הערות שוליים

קטגוריה:גרמניה: אנטישמיות
קטגוריה:פסאודו-מדע
קטגוריה:תוכנית הגרעין של גרמניה הנאצית
קרמבל

[שמאל|ממוזער|250px|קרמבל [ריבס]]
**קרמבל** (באנגלית: **Crumble**) הוא קינוח פופולרי במטבח הבריטי.

המנה מורכבת מפירורי בצק חמאתי (תערובת פירורית של חמאה, קמח וסוכר) על מצע של פירות. ישנן גרסאות בהן מהווה המאפה מנה עיקרית, ובהן מוחלפים הפירות בבשר טחון וירקות, והסוכר מוחלף בגבינה. המאפה נאפה עד שהבצק מזהיב, וכקינוח הוא מוגש לרוב עם רוטב.

עם הפירות שבהם נעשה שימוש לצורך הכנת הקינוח ניתן למנות תפוחים, חזרזר, ריבס, אפרסקים, פטל שחור ושזיפים. לעיתים מוסיפים לבצק אגוזים או שקדים טחונים, ולעיתים זורים על הבצק סוכר חום על מנת ליצור מעטה קרמלי.

מקורו של הקרמבל בקיצוב המזון בבריטניה בתקופת מלחמת העולם הראשונה. המאכל הומצא בשל המחסור בביצים, ונעשה בו שימוש בפירות ובמוצרים שחולקו במסגרת הקיצוב (כאשר השומן היה מרגרינה). בשל פשטותו זכה המאכל להצלחה רבה והפך למאכל פופולרי גם בארצות הברית ובצרפת.

## ראו גם
* שטרויזל

## קישורים חיצוניים

* תיאור המאכל באתר הקרן הלאומית של בריטניה
* 
* מתכון באתר טעמים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח האנגלי
קטגוריה:המטבח הבריטי: קינוחים
קטגוריה:המטבח האמריקאי: קינוחים
קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:מאפים
קטגוריה:מאכלי פירות
ניקרבוקר גלורי

**ניקרבוקר גלורי** או **תפארת ניקרבוקר** (באנגלית: **knickerbocker glory**) הוא קינוח פופולרי במטבח הבריטי. קינוח זה מכיל גלידה, ג'לי, פירות וקצפת ודומה במרכיביו לקינוח הסנדיי, אולם בשונה מהסנדיי המוגש בצלחת שטוחה, הגלורי מוגש בכוס גלידה גבוהה.

מקורו של המאכל בעיר ניו יורק, והמתכון שלו מוזכר בספר בישול אמריקאי משנת 1915. המאכל הגיע לבריטניה בשנת 1937 והקינוח הפך פופולרי בשלהי שנות ה-30 של המאה ה-20. מקור שמו של הקינוח בבגדי הילדים בתקופה זו - אשר לבשו בעיקר ניקרבוקרים.

לעיתים מוסיפים לקינוח שקדים או דובדבנים מסוכרים, וכן מרנג.

המאכל מוזכר בספרה של ג'יי קיי רולינג "הארי פוטר ואבן החכמים".

## קישורים חיצוניים

*מתכון באתר ה-BBC
* השערות בדבר מקור שם המאכל

קטגוריה:גלידות
קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:המטבח הבריטי
ניקרבוקרים

[ממוזער|200px|איור משנת [1901 של גבר בלבוש למשחק גולף. הגבר לובש ז'קט נורפוק, ניקרבוקרים וקסקט.]]
[ממוזער|250px|רוכב [אופניים לובש ניקרבוקרים.]]
**ניקרבוקרים** (באנגלית: **Knickerbockers**) הם מכנסיים המגיעים עד מתחת לגובה הברכיים. מכנסיים אלה היו פופולרים בארצות הברית ובאימפריה הבריטית בראשית המאה ה-20.

לרוב נלבשו מכנסיים אלה על ידי ילדים ונערים צעירים בחודשי החורף, כאשר בחודשי הקיץ הם לבשו מכנסיים קצרים. כאשר הנערים הגיעו לבגרות הם עברו ללבוש מכנסיים ארוכים.

כיום מכנסיים מסוג זה נלבשים על ידי שחקני בייסבול.
## היסטוריה
בספרו של וושינגטון אירווינג "ההיסטוריה של ניו יורק" מוזכרת דמותו של דיטריך ניקרבוקר (Diedrich Knickerbocker) ההולנדי. דמות זו מבוססת על דמות היסטורית אמיתית - הרמן ניקרבוקר, שהיה צאצא של משפחה הולנדית שהגיע לניו אמסטרדם בשנת 1682.

בעקבות ספרו של אירווינג, השם "ניקרבוקר" הפך לכינוי לתושבי העיר ממוצא הולנדי אשר לבשו מכנסי שלושת-רבעי, ובהמשך גם לכינוי של תושב משפחה ותיקה של העיר ניו יורק. לימים הוקם מועדון הספורט ניו יורק ניקרבוקרס בשנת 1842 שנודע כמועדון ה"ניקס" (בקיצור של השם).

הניקרבוקרים היו פופולריים ביותר בתקופה שקדמה למלחמת העולם הראשונה והם היו למעשי בגדי ספורט ופנאי בארצות הברית ובאנגליה.

## ראו גם
* ניקרבוקר גלורי
* מכנסי קאפרי

## קישורים חיצוניים

* מקור שם המכנסיים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכנסיים
מאסימו בוניני

**מאסימו בוניני** (באיטלקית: **Massimo Bonini**; נולד ב-13 באוקטובר 1959 בסן מרינו, סן מרינו) הוא כדורגלן עבר מסן מרינו, ששיחק כקשר אחורי עבור הקבוצות בלאריה יאגה, פורלי, צ'זנה, יובנטוס ובולוניה.

## קריירה
בוניני שיחק ביובנטוס בין השנים 1981–1988, בהם שיחק 192 משחקי ליגה בהם כבש 5 שערים. הוא זכה באליפות איטליה אחת, בגביע האיטלקי פעם אחת, בגביע אירופה למחזיקות, גביע אירופה לאלופות ובגביע הביניבשתי. הוא השחקן היחיד בסן מרינו שזכה בתואר כלשהו מחוץ למדינה.

ההתאחדות לכדורגל של סן מרינו לא הוכרה רשמית עד שנת 1990 על ידי אופ"א, ולשחקנים מסן מרינו היה מעמד של שחקנים איטלקים. מסיבה זו, בוניני היה יכול לשחק עבור נבחרת איטליה, בה שיחק דווקא בנבחרת הצעירה, במדיה רשם 19 הופעות. למרות זאת נשאר חלק מסן מרינו, אך הוא נאלץ לחכות עד 1990 כדי לשחק עבור נבחרת סן מרינו, מאז שיחק 19 משחקים. לאחר הפרישה הספיק גם לאמן את הנבחרת בין השנים 1996–1998.

ב-2004 נבחר בוניני לייצג את סן מרינו כשחקן הטוב שלה בין השנים 1953–2003, במסגרת פרסי היובל של אופ"א.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סן מרינזים
קטגוריה:קשרי כדורגל סן מרינזים
קטגוריה:קשרי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני פורלי
קטגוריה:כדורגלני צ'זנה
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני בולוניה
קטגוריה:מאמני כדורגל
קטגוריה:כדורגלני הזהב של אופ"א
קטגוריה:זוכי פרס בראבו
קטגוריה:סן מרינו: אישים בספורט
קטגוריה:ילידי 1959
מערת קסם

שמאל|ממוזער|250px|אתר מערת קסם במראה כללי מכביש 5
**מערת קסם** היא אתר ארכאולוגי-פרהיסטורי שהתגלה באוקטובר 2000 בסמוך לראש העין ונחפר מאז על ידי ארכאולוגים מאוניברסיטת תל אביב. במערה השתמרו שכבות בעובי של כ-16 מטרים מהתרבות האשלו-יברודית של שלהי התקופה הפלאוליתית התחתונה, המתוארכות ל-400 עד 220 אלפי שנים לפני זמננו. בחפירה התגלו מוקדי אש (שרידי מדורות), מאספים עשירים של כלי צור מסותתים ועצמות מאובנות של בעלי חיים, ואף כמה שיני אדם. חקירת השרידים ופרסומם מאז תחילת שנות האלפיים הניבה מידע רב על אורח החיים בשלהי התקופה הפלאוליתית התחתונה בארץ ישראל.

## המערה

במדרון שמעל המערה זרם במהלך השנים נחל שיצר מפל מהמדרון על תקרת המערה ושחק אותה עד שנסוגה לאחור במידה רבה והפכה בעצם למחסה סלע ולא למערה.
במהלך שיפוצים לכביש שליד המערה לצורך הרחבתו פוצץ קיר המערה, ונחשפה המערה, שהייתה אטומה לחלוטין לעולם, ונשארה למעשה עם הממצאים ששייכים לתרבות האשלו-יברודית ללא ערבוב עם תרבויות מתקופות מאוחרות יותר שלא השתמשו בה לאחר שהפכה ללא שימושית. שפע של אבני יד, מקרצפים ולהבים התואמים לתקופה הוביל למסקנה כי תוכן המערה שייך לתקופה אשלו-יברודית.

## הממצאים שנמצאו במערה
במערה נתגלו מוקדים שונים שבהם נערכו פעילויות שונות- מקום אחד שבו בישלו ואכלו, מקום שני שבו סיתתו בצור, ומקום שלישי שבו טיפלו בעורות ובפרוות של בעלי החיים, ובו נמצאו כמויות גדולות של מקרצפים (שנועדו לטיפול בעורות של בעל חיים). 
במערה נמצאו גם להבים - נתזי צור מוארכים, שמאפיינים בדרך כלל את תקופת הפלאוליתית העליונה (שאליה שייכו את האתר לפני שהחלו לחפור). למעשה הלהבים הכי קדומים שבידינו הם מהתקופה האשלו-יברודית.

במערה יש כמויות גדולות של צור ושל עצמות בעלי חיים. בעל החיים הנפוץ ביותר הוא היחמור, ונמצאו עצמות יחמור מאזור הגפיים הקדמיות והאחוריות בעיקר, מה שמעיד על כך שהציידים לא לקחו את הציד איתם אלא ביתרו את הבשר באתר הציד, וסחבו למערה רק את חלקי הבשר המובחרים.

נמצאו ראיות לשימוש באש. יש שכבה עבה של אפר של עצים, ובתוכה שפע כלי צור ועצמות בעלי חיים. נמצאו כלי צור מצור חצוב ומצור חשוף ששימשו כלי עבודה למלאכות שונות.
במערה מפלס תחתון, שנחתם לפני כ-399,000 שנה, ובו נמצאו כמויות אדירות של מקרצפים. לאחר סגירת המערה התחתונה עברו בני האדם לסביבה שמחוץ למערה שגם היא הייתה בעלת קירות ומחסה.

ב2019 נמצאו בחפירות עדויות לשימוש בעצמות לפני כ-200 אלף שנה ככלי לשימור מזון המתוארכות לכלפני 200 אלף שנה. כמו כן, נמצאו במערה כדורי אבן, אשר כמותם נמצאו בכל רחבי העולם, ולפי טענות החוקרים השתמשו בכדורים ככלים לפיצות עצמות בע"ח על מנת להגיע למח העצם ששימש כפריט מזון חשוב.

## גלריית תמונות

תמונה:מערת קסם 2.jpg|מראה חפירות המערה
תמונה:מערת קסם 3.jpg|מראה חפירות המערה


## לקריאה נוספת
* איל חלפון, רן ברקאי, **היו פה לפנינו, ארץ ישראל. מיליון השנים הראשונות**, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2021. פרק רביעי: עושים על האש.

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של החפירות במערת קסם
* פרסומים רשמיים הקשורים לחפירות במערת קסם
* סקירה של תוצאות הבדיקה הראשונה שבוצעה על השיניים, 2005 (אנגלית)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קסם
קסם
קטגוריה:התרבות האשלו-יברודית
קטגוריה:אתרים פלאוליתיים ואפיפלאוליתיים בארץ ישראל
קסם
ביודע

**ביודע** הוא שמה של תוכנית לימוד ביולוגיה לכיתות י"א וי"ב בישראל. זו תוכנית ניסויית הפתוחה רק למורים שקיבלו אישור מהפיקוח להפעילה תוך התחייבות להשתתף בקורס מלווה בהדרכה צמודה במשך שנתיים לפחות, תוך כדי הוראת התוכנית בכיתות י"א-י"ב בבית ספרם.

## רקע
תוכנית הביודע מיועדת לתלמידי כתות י"א, י"ב הלומדים ביולוגיה בהיקף של 5 יחידות לימוד. התוכנית מהווה חלופה לחלק המעשי של תוכנית הלימודים בביולוגיה, המעבדה והעבודה האקולוגית, והיקפה 2 יחידות לימוד. רעיון החלופה נועד לתת מענה לרצון של מורים לשנות את הדגם של הבחינות בחלק המעשי, להפוך את ההוראה לממוקדת ורלוונטית לתלמיד, תוך מתן הזדמנות לפיתוח חשיבה ביקורתית ורפלקטיבית. גישה זו נועדה מראש לשלב דרכי הערכה חלופיות ומגוונות ולשתף את התלמידים בתהליך ההערכה. ההנחה הייתה שבדרך זו, מלבד צמצום מספר הבחינות (בחינה אחת במקום בחינות נפרדות על העבודה האקולוגית והמעבדה), יהיה בכך משום הגברת המוטיבציה תוך השגת אותן מטרות של תוכנית הלימודים ואף יותר.

## תיאור התוכנית
עיקרה של התוכנית הוא ביצוע מחקר עצמאי על ידי התלמיד, המסוכם כעבודה כתובה ומלווה בתלקיט המצטבר החל מכיתה י"א. המחקר שמבצע התלמיד, נובע מתופעות ביולוגיות/אקולוגיות שהתלמיד מגלה בשטח תוך ביצוע תצפיות וניסויים.

במהלך התוכנית מכין התלמיד תלקיט (פורטפוליו) ובו אוסף מייצג של עבודותיו. אוסף זה מדגיש מיומנויות מגוונות שהתלמיד רכש במשך לימודיו (בכיתות י"א–י"ב) ויישם במחקרו. היסוד המארגן של התלקיט בביודע הוא המיומנויות שרכש התלמיד בלימודיו ויישומן במחקר המדעי. בתלקיט באים לידי ביטוי לא רק התוצר הסופי, אלא גם התהליך שהתלמיד עובר במהלך עבודתו, (תיקון דוחות, תיעוד ביומן העבודה וחשיבה ביקורתית ורפלקטיבית בשלבים שונים בעבודה). ארגון התלקיט מאפשר לתלמיד להבין את הקשר בין המטלות השוטפות שביצע, בינן לבין עצמן ובינן לבין המחקר.

הפריטים בתלקיט מסודרים בשלושה מדורים: מדור מעבדה ומדור סיור, המכילים דו"חות מתוקנים ותיעוד, ומדור מחקר. מדור המחקר מכיל את הצעת המחקר, סיכום המחקר על כל שלביו כמאמר מדעי מצומצם, ויומן העבודה. את הפריטים בוחר התלמיד בעצמו.

## ראו גם
* ביוחקר

## קישורים חיצוניים
* מידע על תוכנית הביודע באתר המרכז הארצי למורי הביולוגיה
* מידע על התוכנית באתר בית החינוך ע"ש ברל כצנלסון

קטגוריה:ישראל: מיזמי חינוך
קטגוריה:הוראת הביולוגיה
מלקולם הונליין

[שמאל|ממוזער|250px|הונליין (במרכז) בפגישה עם [נשיא ארצות הברית ברק אובמה]]
[250px|ממוזער|[שגריר ארצות הברית בישראל, דייוויד פרידמן ומלקולם הונליין בכנס השישי של הפורום הגלובלי למאבק באנטישמיות, בנייני האומה, מרץ 2018]]
**מלקולם הונליין** (באנגלית: **Malcolm I. Hoenlein**) (נולד ב-1944) הוא בתוארו הרשמי סגן יושב ראש ביצועי של ועידת הנשיאים של הארגונים היהודיים העיקריים בארצות הברית מאז יוני 1986. בפועל הוא עומד בראש ועידת הנשיאים. רשמית ודרך קבע הוא בתואר "סגן-יו"ר ביצועי" (Executive Vice Chairman), כשלצידו יושב-ראש נבחר לקדנציה תחומה בזמן, הפועל בהתנדבות. הוא משמש כמנהל ועידת ניו יורק רבתי על יהדות ברית המועצות ומועצת יחסי הקהילה היהודית של ניו יורק.

## תולדות חייו
נולד בעיר פילדלפיה, הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת טמפל וסיים לימודי תואר שני ודוקטורט במחלקה ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת פנסילבניה. הוא לימד יחסים בינלאומיים באותה אוניברסיטה והיה עמית מחקר במכון המחקר למדיניות חוץ. הוא היה חבר מערכת בירחון Orbis בנושא יחסים בינלאומיים.

להונליין הוענק תואר דוקטור לשם כבוד מישיבה יוניברסיטי ומטורו קולג'. עיריית ירושלים העניקה לו בשנת 2007 את תואר "נאמן ירושלים".

ב-3 בינואר 2011 פורסם כי הונליין נסע בשליחות ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לדמשק ונועד עם נשיא סוריה בשאר אל-אסד .

ב-9 בינואר 2014 הגיע הונליין לביקור אצל המנהיג החרדי הרב אהרן לייב שטיינמן בתקופה בה נידון בכנסת החוק לשוויון בנטל, הרב שטיינמן ביקש מהונליין שיעשה הכל על מנת שלא יתבטל ההסדר של תורתו אומנותו ושיבהיר לראשי השלטון כי הציבור החרדי לא יתפשר בנושא.

ב-2018 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן.

## קישורים חיצוניים

*  
* 
*  
*  
* 
* 
;**מכתביו**
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילים חברתיים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פעילים פוליטיים יהודים אמריקאים
קטגוריה:חברי הוועד הציבורי למניעת הרס העתיקות בהר הבית
קטגוריה:חוקרי יחסים בין-לאומיים אמריקאים
קטגוריה:חוקרי יחסים בין-לאומיים יהודים
קטגוריה:זוכי פרס שומר ציון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טמפל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
בעל קרי

בהלכה, **בעל קרי** הוא גבר שיוצא מגופו נוזל זרע ("שכבת זרע"), בין אם היה זה תוך כדי קיום יחסי אישות, בקרי לילה או באוננות. על פי ההלכה בעל קרי נחשב טמא עד שיטבול במקווה. 

## הלכות הטומאה
הזרע עצמו הוא אב הטומאה, המטמא אדם או בגדים וכלים שנגע בהם בטומאת ראשון לטומאה, כמו גם את האיש שממנו יצא הזרע. אדם וכלים הטמאים בטומאת ראשון לטומאה אינם מטמאים אדם או כלים במגעם, אלא רק מזון ושתייה. בגלל הטומאה של הזרע עצמו, אישה שקיימה יחסי אישות גם כן נטמאת. כאשר זרעו של בעלה עדיין עשוי לצאת ממנה – היא טמאה (לדעת רוב הפוסקים – עד שלושה ימים לאחר המגע המיני ביניהם).

לדעת רוב הראשונים, טומאת בעל קרי היא אחת ממיני הטומאות היוצאות מגוף האדם שבהן החמירה התורה ואסרה כניסה להר הבית כולו. כמו כן, טומאות אלו אינן מותרות אפילו כאשר טומאה הותרה בציבור.

## פרטי הטומאה
ישנו תנאי בטומאת קרי שדווקא אם השכבת זרע הייתה ראויה להזריע אבל אם אינה ראויה להזריע כגון שאינה יורה כחץ, אינה מטמאה. לגבי סיבת הטומאה ישנן שתי שיטות בגמרא האם סיבת הטומאה של בעל קרי היא משום שנוגע בזרע, או משום שיוצאת מגופו, אף אם סיבת הטומאה היא משום נוגע, הרי הוא חמור יותר מנוגע רגיל משום שהטומאה יוצאת מגופו.

## טבילת עזרא

בתקופת בית שני קבע עזרא הסופר הגבלה מיוחדת על בעל קרי, שבמהותה איננה קשורה להלכות טומאה וטהרה, והיא שלא ילמד תורה ולא יתפלל עד שיטבול במקווה. על תקנתו התקיימה מחלוקת האם היא רק באופן שאדם שימש מיטתו הוא צריך לטבול לדעת רבי יהושע בן לוי או שגם כשאדם ראה בחלום כי ניאות מאישה לרב הונא או אף דבר אחר לדעת רבי יונה ורבי יוסי האם תחול התקנה או לא אפשרות אחרת למי שמתקשה לטבול במקווה היא לשפוך על עצמו מים בכמות של תשעה קבין, דבר שאמנם אינו מטהר אותו, אבל מתיר לו ללמוד או להתפלל. הדבר נועד ליצור אווירה של כובד ראש בשעת הלימוד והתפילה. דין זה בטל זמן מה לאחר חורבן בית המקדש, כי הציבור לא עמד בו, ויש שהסבירו את ההיתר מלטבול משום ההסבר שמופיע בתלמוד לכך שדברי תורה אינם מקבלים טומאה משום שהם נמשלו לאש ואש איננה מקבלת טומאה. עם זאת יש הסוברים שכל דברי הגמרא הם רק לדברי תורה ולא לתפילה (וכך היה המנהג הקדום בספרד ובארצות המזרח) וכן יש הסוברים שאין צריך טבילה אבל צריך שפיכת תשעה קבין ודבריהם לא נפסקו להלכה. בכל זאת, יש הנוהגים בימינו לקיים תקנה זו. בחוגי החסידות, טובלים בכל יום לפני תפילת שחרית.

## ראו גם
* טומאת ביאה
* טומאת זב
* טומאות היוצאות מגוף האדם

## לקריאה נוספת
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:טומאות היוצאות מהגוף
קטגוריה:מיניות ביהדות
קטגוריה:שפיכה
קטגוריה:פרשת מצורע
יצחק אחדותי

**יצחק אַחְדוּתי** (1895 – 1 במאי 1912) היה ממייסדי עיתון "האחדות". נפטר בגיל 17 כתוצאה מתאונת עבודה בשעה שעבד כפועל במרחביה.

## קורות חייו
נולד בשם **יצחק שִׁפְרֶה'ס** ('בן שפרה') בן היישוב הישן בירושלים, ובצעירותו כינה עצמו "בן-שפרה" בעברית, כדי להימנע מצליל היידיש של השם "שפרה'ס". בשנת 1910, כאשר נוסד בירושלים ביטאון מפלגת פועלי ציון, "האחדות", הצטרף לצוות העיתון ועבד שם כפועל דפוס. בשנת 1911, בעקבות התנגשות דמים שארעה בחוות מרחביה בין איש "השומר" מרדכי יגאל לערבים מכפרי הסביבה שתקפו אותו, החליט לעזוב את עבודתו במערכת העיתון ולהצטרף לפועלים בחווה, ולרגל הפרידה מהעיתון שינה את שם משפחתו ל"אחדותי". תוך זמן קצר נבחר כחבר בקואופרציה. בי"ד באייר תרע"ב (1 במאי 1912), בעת קציר השעורים, התעקש, למרות חוסר ניסיונו, לנהוג בעגלה הרתומה לפרדות. הוא נפל מהעגלה, נקבר תחתיה ומת. הוא היה ראשון הנקברים בבית העלמין במרחביה .הידיעה על מותו העיבה על חגיגות אחד במאי ביפו, והחגיגות בחיפה בוטלו בשל האבל.

למרות חייו הקצרים, השאיר אחדותי רושם רב על רבים מאנשי התקופה, אשר רבים מהם הפכו למנהיגים חשובים בתנועה הציונית. בין היתר הוא מוזכר בכתביהם של רחל ינאית, יצחק בן-צבי, יעקב זרובבל וזלמן שזר. הספדים לזכרו התפרסמו בעיתונים "האחדות" ו"הפועל הצעיר". מותו בעת הקציר הראשון במרחביה הפך סמל לקשר הדם של המתיישבים לאדמת העמק.

## קישורים חיצוניים
*  (הודעה על מותו)
*  (הספד)
*  (דיווח על מותו)
*'אחדותי יצחק – בן היישוב הישן בירושלים נהרג בשדות מרחביה' מתוך אתר סיפורי ארץ-ישראל - מצבות מדברות 1850–1950 עודד ישראלי, יוסף גרינבוים (יוסק'ה) וצמרת-רבקה אביבי.
* 
* יצחק בן שפרה (אחדותי) מדפוס "האחדות" פרקים ראשון ושני ,יולי 2022, כתבו וערכו בתיה ומיכה כרמון, באתר carmonia.net.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציונים סוציאליסטים
קטגוריה:עורכי עיתונים בשפה העברית
קטגוריה:נפגעי תאונות עבודה
קטגוריה:מרחביה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים במרחביה
קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19: אנשי היישוב
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1895
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1912
מדזב

**מדזב** (Medzev) היא עיר השוכנת במזרח סלובקיה במחוז קושיצה.

## היסטוריה
מדזב נזכרת כבר בשנת 1359, אך ככל הנראה הוקמה קודם לכן על ידי מתיישבים מגרמניה שהוזמנו על ידי בלה הרביעי, מלך הונגריה לשיקום הממלכה לאחר פלישת המונגולים. באותה התקופה הייתה נדידה של גרמנים רבים לאזורים שונים לחבל הארץ והם רשומים עד היום כמקימי העיר. עד עצם היום הזה, השפה הגרמנית היא השפה המדוברת ביותר ברחבי העיר ונלמדת בבתי הספר באופן כמעט שווה לסלובקית. הגרמנים מהווים כ-13% מאוכלוסיית העיר. 

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נוצר קונפליט גדול בין תושבי העיר עם הצאצאים הגרמניים לבין הסלובקים וחלקם גורשו לגרמניה.

## קישורים חיצוניים

* 
* ההיסטוריה של מדזב 

קטגוריה:סלובקיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-14
אלברט ברוקס

**אלברט לורנס ברוקס** (באנגלית: **Albert Lawrence Brooks**; ב-22 ביולי 1947) הוא שחקן קולנוע, קומיקאי ותסריטאי יהודי-אמריקני, היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר בשנת 1987 על תפקידו בסרט "משדרים חדשות".

## ביוגרפיה
נולד בשם **אלברט לורנס איינשטיין** (**Albert Lawrence Einstein**) בבוורלי הילס, לשחקנית והזמרת היהודייה ת'למה לידס והקומיקאי היהודי הארי איינשטיין. אחיו הם קליף, הקומיקאי זוכה שני פרסי האמי בוב איינשטיין והתסריטאי צ'ארלס איינשטיין שנפטר ב-2007. גדל בסביבתם של אנשי בידור בדרום קליפורניה ולמד ב"תיכון בוורלי הילס".
למד ב"אוניברסיטת קרנגי מלון" שבפיטסבורג במשך כשנה ונשר במטרה להתעמק יותר בקריירה כקומיקאי. שינה שם משפחתו ל**ברוקס** (**Brooks**; כדי שלא יבלבלו אותו עם הפיזיקאי היהודי-גרמני-אמריקאי אלברט איינשטיין) והתחיל את דרכו בהופעות סטנד-אפ שפרסמו אותו והעניקו לו הזמנות לתוכניות טוק שואו רבות בשנות ה-60.
הוציא שני אלבומי הופעה קומיים מוצלחים, שאחד מהם אף היה מועמד לפרס גראמי.

לאחר ההצלחה כקומיקאי פנה ברוקס לתחום המשחק, לא לפני שביים ב-1975 חמישה סרטים קטנים.
ב-1976 הופיע לראשונה בסרט מסחרי, "נהג מונית" של מרטין סקורסזה בתפקיד טום.
לאחר מכן ביים ברוקס שלוש קומדיות: "חיים אמיתיים", "רומנטיקה רומנטית" ו"אבודים באמריקה" והופיע בהם בתפקיד הראשי.
השתתף בתור הנהג בפרק הראשון בגרסה הקולנועית לסדרה "אזור הדמדומים".

ב-1987 היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בדרמה הקומית של ג'יימס ל. ברוקס "משדרים חדשות" בתור כתב הטלוויזיה ארון אלטמן.
ב-1991 ביים וכתב את הסרט "נחיה ונאהב" (Defending Your Life) ושיחק בתפקיד הראשי לצידה של מריל סטריפ אותה ליהק, וב-1996 ביים את הדרמה הקומית "אמא" וגילם את סופר ספרי המדע בדיוני המצליח ג'ון הנדרסון.
ב-1998 שיחק בקומדיית הפשע של סטיבן סודרברג "רומן לא חוקי" בתור איש העסקים ריצ'רד ריפלי ודיבב את הנמר ג'ייקוב בקומדיה "ד"ר דוליטל".
ב-1999 ליהק את שרון סטון, ג'ף ברידג'ס ואנדי מקדואל לדרמה בבימויו "המוזה" שם שיחק ברוקס את התסריטאי המצליח סטיבן פיליפס.

ב-2003 התפרסם ברחבי העולם כשדיבב את מארלין אביו של הדג נמו בסרט האנימציה שובר הקופות "מוצאים את נמו", שיחק בתפקיד הראשי בקומדיה "מתחתנים עם ההורים" בתור ג'רי פייזר מומחה ברפואת רגליים ואביה של מליסה.
ב-2005 כיכב בקומדיה "לחפש קומדיה בעולם מוסלמי", כקומיקאי אמריקאי, שנשלח להודו ולפקיסטן כדי לבדוק מה מצחיק את המקומיים.
ב-2007 דיבב את הפוליטיקאי המרושע ראס קארגיל בסרט האנימציה "משפחת סימפסון - הסרט" המבוסס על הסדרה המפורסמת בה דיבב גם כן מגוון של דמויות.
ב-2008 הופיע בשישה פרקים בסדרה "העשב של השכן".

בשנת 2023 יצא הסרט התיעודי "אלברט ברוקס: אחיה ואוהב" העוסק בחייו של ברוקס. את הסרט ביים רוב ריינר, חברו הקרוב מזה כ-60 שנה.

### חייו האישיים
ברוקס נשוי לאמנית קימברלי שליין ולהם שני ילדים.

## פילמוגרפיה נבחרת

## קישורים חיצוניים

* 

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:מדבבים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
Root Down

***Root Down*** הוא אלבום הופעה של להקת ביסטי בויז, יצא בשנת 1995.
הרצועות 1–3 הן גרסאות של השיר המקורי "**Root Down**" שיצא בשנת 1994 כחלק מהאלבום *[[Ill Communication]]*. רצועות 4–10 הוקלטו בסיבוב ההופעות "live in Europe" של חורף 1995.

את האלבום הפיקו הביסטי בויז והמפיק מריו קלדאטו השני.

## רשימת רצועות
#"Root Down (Free Zone Mix)" – 3:48
#"Root Down (Ill Communication Mix)" – 3:31
#"Root Down (PP Balloon Mix)" – 3:30
#"Time to Get Ill" – 1:59
#"Heart Attack Man" – 2:08
#"The Maestro" – 3:14
#"Sabrosa" – 2:53
#"Flute Loop" – 1:39
#"Time for Livin''" – 1:58
#"Something's Got to Give" – 4:57 

ברצועה האחרונה השיר מסתיים ב-3:56. אחריו (ב-4:28) ניתן לשמוע ברצועה נסתרת קטע שהופק על ידי קוואמי כקדימון לתוכנית ספיישל ששודרה בגלי צה"ל לקראת הופעה של הלהקה בישראל.

האלבום מהווה הומאז' לאגדת הג'אז ג'ימי סמית ולאלבומו Root Down. דוגמת צליל (סמפל) של השיר "(Root Down (And Get It"מהווה בסיס לשיר "Root Down". 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ביסטי בויז
מנחם מזרחי

שמאל|ממוזער|250px|תמונה של מנחם מזרחי מתערוכת היחיד השלישית שלו בגלריה גורדון, 1996 "מטרופולין"
**מנחם מזרחי** (1 ביוני 1951 – 3 בינואר 2011) היה צייר ישראלי שחי ופעל בתל אביב. מזרחי לא עזב מעולם את ישראל וכמעט לא יצא מתחומי העיר תל אביב, בה חי בגפו. עסק בציור, רישום, רישום מודל וציור בצבע שמן.

## תולדות חייו ויצירתו
בילדותו חלה מזרחי בפוליו, מחלה שעיוותה את גופו. בין השנים 1977–1980 למד במכון אבני לאמנות בתל אביב. מיד לאחר סיום לימודיו לימד במכון משנת 1981 ועד 1986, לאחר מכן עבר ללמד ב"מימד", בית ספר לאמנות חזותית, ובמכון בת ים לאמנות. בין תלמידיו הבולטים הציירות מרים כבסה, מירב סודאי ומרילו לוין.

בין השנים 1992 ל-2002 קיים חמש תערוכות יחיד, כולן בגלריה גורדון.

ציוריו, הנוטים אל האקספרסיוניזם, מתרכזים בדמות האדם ומצבו הקיומי בחלל עירוני. סדרות ציוריו של דוגמנית בחדר מביעות את הניכור בין החדר החשוף לבין הדוגמנית המעורטלת. סדרות ציוריו של אדם ברחוב, שהן למעשה דיוקן עצמי של האמן, מביעות את הניכור שחש האדם הבודד, כל אדם, בעיר גדולה. בסדרת ציורים זו ניצב האדם רזה וכפוף בעיר אפורה וגשומה. גורם מרכזי בציוריו הוא האור העז האופייני לציור הישראלי.

לשם יצירת טקסטורות על גבי הבד נהג לאסוף חומרים מהרחוב, כגון שאריות משקעים שנותרו על כביש לאחר גשם, ולערבבם עם צבעיו.

בדבריו על תערוכת היחיד השלישית שלו ("מטרופולין") בגלריה גורדון כתב:

מזרחי היה מעשן כבר והוא נפטר מדלקת ריאות בבית החולים בילינסון בגיל 59 ב-3 בינואר 2011.

## תערוכות
### תערוכות יחיד
* 1992 – גלריה גורדון
* 1994 – גלריה גורדון
* 1996 – "מטרופולין", גלריה גורדון
* 2000 – גלריה גורדון
* 2002 – גלריה גורדון

### תערוכות קבוצתיות
* 1980 – דיוקן עצמי – אגודת הציירים והפסלים, ת"א
* 1986 – גלריה אלון, ירושלים
* 1987 – תערוכת אמן אורח במוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית לרגל חגיגות 60 שנה לעיר
* 1988 – גלריה רגע, ת"א
* 1989 – "שמונה עשר אמנים בישראל" – תערוכה נודדת בגרמניה – Die pump galery,berlin Historic museums, Milberg, fish market gallery, effort
* 1989 – "ציור מהטבע", מרכז תרבות סמילנסקי, רחובות
* 1990 – גלריית גורדון, תל אביב
* 2001 – "תערוכת זהות" (דיוקן עצמי)
* 1992 – "דיוקנאות עצמים", גלריה קלרפלד פרי, ניו יורק
* 2001 – המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן – ונוס
* 2003 - 2005 – תערוכה נודדת של אמנות לעם, "לילה 55"
* 2007 – אייבי נתן, "איש השלום" לרגל יום הולדתו ה–80, עיריית יבנה ואמנים ישראלים במחווה מיוחדת
* 2007 – מבטים על דיוקן, גלריית ד.ש דנון
* 2010 – וריאציות על סטודיו, גלריה דן, תל אביב

## קישורים חיצוניים
* מנחם מזרחי - צייר, אתר הבית
* 
* [תוכנית "חיים של אחרים" עם [ערן סבאג] על מנחם מזרחי], גלי צה"ל, 3 בינואר 2011
* 

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:בוגרי מכון אבני
קטגוריה:נכים ישראלים
קטגוריה:נפגעי פוליו ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
טלזר 019 שירותי תקשורת בינלאומיים

שמאל|ממוזער|150px|סמליל הרשת בעבר
**חברת 019 שרותי תקשורת בע"מ**, נקראת בשם המסחרי גם **mobile 019** היא חברת סלולר ישראלית המספקת שירותי תקשורת סלולרית מקומיים במתווה MVNO, שירותי טלפוניה בינלאומית תחת הקידומת 019, ובנוסף משמשת כספק שירותי אינטרנט קווי לבתים. משרדיה הראשיים של החברה ממוקמים באריאל.

## היסטוריה
החברה הוקמה בשם **טלזר 019 שירותי תקשורת בינלאומיים בע"מ**, על ידי השותפים דוד, ידידיה, עזריה ובעז סלע, מבעלי חברת בלוקשתיל. ביולי 2010 החברה קיבלה ממשרד התקשורת רישיון למתן שירותי תקשורת בינלאומיים.

בינואר 2011 החברה החלה להציע את שירותיה לקהל הרחב. לחברת הבת של טלזר, **עזי תקשורת בע"מ**, רישיון מפעיל רשת סלולרית וירטואלית, והקידומת שהוקצתה לה היא 99–055. במרץ 2014 הוקצתה לה גם הקידומת 055-97.

בשנת 2013, לאחר שחתמה על הסכם עם פרטנר ופלאפון, החלה החברה להשתלב בשוק הסלולר הישראלי כמפעיל וירטואלי, תחת השם **mobile 019**. בשנים 2013–2017, השתמשה טלזר 019 בתשתית של פרטנר ופלאפון.

החל משנת 2018, הרשת עושה שימוש בתשתית משותפת של הוט מובייל ופרטנר. כמו כן, טלזר 019 היא ספקית אינטרנט בישראל.

החברה מוכרת גם קווי אינטרנט וסלולר עם אינטרנט כשר באמצעות עמותת נטפרי.

לחברה שלושה סניפים שממוקמים בנתב"ג, ויש לה בלעדיות למכירת כרטיסי SIM בנתב"ג.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תקשורת ישראליות
קטגוריה:תקשורת סלולרית בישראל
קטגוריה:ספקי שירותי אינטרנט בישראל
קטגוריה:אריאל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2010
מדינה ריבונית

**מדינה ריבונית**, במשפט הבין-לאומי, היא ישות מדינית המחזיקה בטריטוריה מוגדרת עליה מוחלת ריבונות פנימית וחיצונית, אוכלוסייה קבועה, ממשלה, עצמאית (אינה תלויה או כפופה למדינות או למעצמות אחרות), וכן בעלת היכולת לקיים יחסים דיפלומטיים עם מדינות ריבוניות אחרות.

בעוד שמדינה ריבונית יכולה, בתיאוריה, להתקיים ללא הכרה רשמית מצד מדינות אחרות, ההכרה כזו מהווה גורם מכריע במשפט הבין-לאומי שכן היא מבססת את הלגיטימציה של הישות המדינית, ומאפשרת לה לכרות להסכמים, להצטרף לארגונים בינלאומיים ולקיים יחסים דיפלומטיים וקשרי מסחר עם מדינות אחרות בעולם. מדינות שאינן זוכות להכרה רחבה ככאלו עשויות להתקשות במיוחד לפעול בזירה הבינלאומית למרות שהן עומדות בקריטריונים למדינה כפי שהותוו במסגרות כמו אמנת מונטווידאו משנת 1933.

## מחלוקות בדבר ההכרה בריבונותן של מדינות
הכרה בריבונות של מדינות היא במקרים רבים נושא שנוי במחלוקת. ישנן ישויות מדיניות רבות אשר עונות על כל הקריטריונים של מדינות ריבוניות אך אינן זוכות להכרה אוניברסלית בשל שיקולים פוליטיים, היסטוריים או אסטרטגיים. דוגמה בולטת למקרה מהסוג הזה היא קוסובו אשר הכריזה על עצמאותה מסרביה ב-2008, הוכרה על ידי מעל למאה מדינות שחברות באו"ם, כולל ארצות הברית ורוב מדינות האיחוד האירופי, אך מעולם לא הפכה להיות חברה באו"ם בשל ההתנגדותן של מדינות מפתח כמו רוסיה וסין. ההתנגדות להכרה בקוסובו נטועה בעיקר מהחששות שהדבר עלול ליצור תקדים שיעודד תנועות בדלנות במדינות אחרות בעולם. באופן דומה, גם סומלילנד, אשר הכריזה על עצמאות מסומליה ב-1991 ומתפקדת כמדינה ריבונית דה פקטו עם ממשל, מטבע וצבא משלה, טרם זכתה להכרה בינלאומית בעיקר בשל החשש של האיחוד האפריקאי שהדבר יצור תקדים שיעודד תנועות בדלנות נוספות אחרות ביבשת אפריקה.

## התפתחות היסטורית
מאז המאה ה-19, כמעט כל האזורים המיושבים בעולם חולקו לטריטוריות בעלי גבולות קבועים. קודם לכן, היו קיימים שטחי קרקע נרחבים ברחבי העולם אשר אף גורם לא הכריז בעלות עליהם או אשר לא היו מיושבים, או אשר היו מיושבים על ידי עמים נוודים אשר לא התארגנו מעולם כמדינות. עם זאת, גם בתוך המדינות של ימינו ישנם שטחים פתוחים נרחבים, כמו יערות הגשם של האמזונס, אשר אינם מיושבים או אשר מיושבים אך ורק או בעיקר על ידי אוכלוסיות ילידים. כמו כן, ישנן מדינות אשר אינן מחזיקות דה פקטו בשליטה על כל השטח של מדינתן.

נכון להיום הקהילה הבין-לאומית כוללת מעל ל-200 מדינות ריבוניות, ורובן מיוצגות באו"ם (ראו רשימת המדינות המוכרות).

## ראו גם
* ריבונות
* מדינה
* עצמאות
* מדינת לאום
* הכרה דיפלומטית
* חסינות ריבונית
* מדינה כושלת

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משפט בין-לאומי
אהרונוב

**אהרונוב** הוא שם משפחה יהודי ממוצא רוסי ואפגני. פירושו הוא בנו של אהרון.

קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם אהרן
גאגא

**גאגא** היא דרך עבודה גופנית שפותחה בידי אוהד נהרין, המציעה דרך ייחודית לחזק את הגוף ולשכלל את הגמישות הפיזית תוך פיתוח מודעות לחולשות גופניות. גאגא משמשת רקדנים ולא-רקדנים כאחד והיא נלמדת במקומות שונים ברחבי ישראל.

נהרין, המנהל האומנותי של להקת בת-שבע פיתח את גאגא במקביל לעבודתו עם רקדנים, ובעקבות פציעה שחווה. גאגא מציעה דרך לחזק את הגוף, לשכלל את הגמישות, הזריזות והיעילות, להעיר את החושים ואת הדמיון; העבודה משכללת את התנועה האינסטינקטיבית, חושפת את הקיבועים הפיזיים ומפתחת מודעות לתנועות הגוף. גאגא משמשת רקדנים כתרגול וכאימון יום-יומי, ומאפשרת מחשבה חדשה על גופניות ותנועה. במקביל היא מיועדת לכל אדם שחפץ לרקוד, והיא נלמדת במקומות שונים ברחבי הארץ ובעולם, בהם תל אביב, ירושלים, גליל ורחובות.

גאגא היא שפת תנועה המאפשרת לחקור, לחזק ולפתח גמישות בגוף. ההנחיה בשיעור גאגא ניתנת לא כתנוחה או כרצף צעדים בדומה לסגנונות המחול המוכרים אלא כדימוי, למשל: דמיינו שאתם אוחזים בכדור, דמיינו שעמוד השדרה שלכם הוא נחש. במהלך השיעור יש שימוש בביטויים שונים שעוזרים ליצור, לחקור ולשנות ביטוי גוף, כגון: עור רגיש, מפרקים משומנים, ידיים רכות. העיקרון הבסיסי הוא להיות בתנועה כל הזמן, ויצירת מרחב מוגן לחקירה בלי שיפוט. גאגא היא כלי מסייע לחקר תנועה, והיא עוזרת לחזק את התנועה ולהפוך אותה לקלה, מעודנת ומודעת יותר.

שיעור גאגא מבוסס על רצף הנחיות שבאות זו על גבי זו. כל הוראה לא מבטלת את הקודמת אלא מתווספת אליה, שכבה על שכבה. הגאגא תובעת ערנות לתחושות המתעוררות בגוף, ליכולותיו ולמגבלותיו, וחיפוש אחר איכות התנועה והקשבה לחוויה הנלווית אליה.

לדברי אוהד נהרין:
:"גאגא מציעה מטלות מאתגרות בכמה רבדים. אנו מודעים לקשר בין מאמץ לתענוג, אנו מודעים למרחק שבין אברי גופינו, אנו מודעים לחיכוך בין הבשר לעצמות שלנו, אנו חשים במשקל של איברנו, ובכל זאת הצורה שלנו לא נקבעת על ידי כח המשיכה... אנו חוקרים תנועה רב ממדית, אנו נהנים מתחושת הבעירה בשרירים, אנו זמינים לפעולה. אנו מודעים לחומרים שמהם אנו עשויים, אנו מודעים לכוח המתפרץ שבנו, ולעיתים אנו עושים בו שימוש. אנו יכולים לשנות את הרגלי התנועה שלנו. אנו יכולים להיות רגועים ודרוכים בו-בזמן..."

## לקריאה נוספת
* אירית ליבנה מראיינת את צופיה נהרין, "בין פלדנקרייז לגאגא אנשים", 2017, מחול עכשיו 32, עמ' 17.
* 

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* אלדד מנהיים, "מחשבות וראיון קצר בעקבות צפייה בסרט מיסטר גאגא", 2016' מחול עכשיו 29, עמ' 47–49.

## הערות שוליים

קטגוריה:מחול
קטגוריה:מחול מודרני
קאלן סקינק

**קאלן סקינק** (בסקוטית: **Cullen Skink**) הוא נזיד (מרק סמיך) מהמטבח הסקוטי שמקורו בעיר קאלן שבמוריי, בחופה הצפון מזרחי של סקוטלנד. מרק זה מכיל "פינן האדי" (Finnan Haddie) - דג חמור ים מעושן, וכן תפוחי אדמה ובצלים. המרק מוגש לרוב כמנה ראשונה בארוחה סקוטית מסורתית.

מקור שמו של המאכל בגאלית סקוטית, כאשר "סקינק" משמעו ברך או פרסה של בשר - מהם נעשו בעבר מאכלי נזיד. לימים התפתח המונח "סקינק" לתאר כל נזיד בשרי סמיך, ולימים כל מרק. מרק זה מוצאו מהעיר קאלן, ומכאן שמו.

מאכל זה מוזכר בתיאור מסעם של ג'יימס בוסוול וד"ר סמיואל ג'ונסון לסקוטלנד, והם כותבים כי אכלו אותו בבקרם בקאלן ב-26 באוגוסט 1773 וכי ד"ר ג'ונסון נגעל מחמור הים המיובש שבושל בנזיד.

## קישורים חיצוניים

* מתכון

קטגוריה:מרקים
קטגוריה:המטבח הסקוטי
קוק-א-ליקי

**מרק קוק-א-ליקי** (בסקוטית: **Cock-a-leekie ** - "עוף וכרישה") הוא מרק המהווה את אחד המאכלים המסמלים את המטבח הסקוטי, ונחשב לאחד המאכלים הלאומיים של סקוטלנד. המרק הוא מרק עוף העשוי מציר בשר עוף וכרישה. בעבר נהגו להוסיף למרק גם שזיפים, וזאת כדי להוסיף טעם למרק (בתקופה בה תבלינים היו יקרים ביותר).

מרק זה מתואר במתכונו הנוכחי כבר בכתבים משנת 1598. בסוף המאה ה-18 היה זה הדיפלומט והגסטרונום הצרפתי שארל-מוריס דה טליראן שהציע כי השזיפים יוצאו מהמרק לפני הגשתו. רעיונו התקבל, ולימים הם הוצאו מהמתכון לחלוטין.

## קישורים חיצוניים
* ההיסטוריה של המרק
* מתכון באתר "השולחן"
* מתכון

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הסקוטי
קטגוריה:מרקים
קטגוריה:מאכלי כרישה
קטגוריה:מאכלי עוף
קטגוריה:מאכלים לאומיים
קראנאכאן

**קראנאכאן** או **קראנאחאן** (בסקוטית: **Cranachan**) הוא קינוח מסורתי מהמטבח הסקוטי.

קינוח זה מורכב מקצפת המעורבבת עם ויסקי, דבש, פטל אדום, שעליהם מפזרים שיבולת-שועל קלויה. בעבר נעשה שימוש בגבינת קרוודי בהכנת המאכל, במקום בקצפת.

מקובל להגיש את המאכל כאשר כל אחד ממרכיביו מובא לשולחן וכל אחד מהסועדים מרכיב את הקינוח. כיום נהוג להגיש את הקינוח בכוסות גבוהות.

קינוח זה נאכל לרוב בשלהי הקיץ ובסתיו, אולם כיום מקובל לאוכלו בכל השנה, וכן מקובל להגישו בחתונות בסקוטלנד.

## ראו גם
* פבלובה
* איטון מס

## קישורים חיצוניים
*ההיסטוריה של המאכל והסבר מפורט ומצולם לאופן הכנתו באתר undiscoveredscotland

קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:המטבח הסקוטי
טמרין שחור

**טמרין שחור** (שם מדעי: *Saguinus niger*) המכונה גם **טמרין שחור-ידיים** הוא מין של פרימט מסוג טמרין. תפוצתו בצפון ברזיל ממש מדרום לנהר האמזונאס מנהר שינגו שבמדינת פארה ממערב ועד נהר פינדארה (Rio Pindaré) שבמדינת מרניאו ממזרח. בנוסף, הוא מצוי באי מרז'ו שבדלתת האמזונאס.
## מאפיינים
הטמרין הוא שוכן עצים ביערות גשם ראשוניים ומשניים והוא פעיל יום.
שטחי המחיה שלו הם השטחים הפגיעים ביותר באמזונאס בעקבות הפיתוח התעשייתי ולכן אוכלוסיית מין זה נמצא בירידה מתמדת. 

הטמרין השחור חי בקבוצות של 4 עד 15 פריטים אבל בדרך כלל הקבוצות הן של 5-8 פריטים. הקבוצה מכילה נקבה דומיננטית אחת, שהיא היחידה שמתעברת. 

צבע גופו של הטמרין השחור הוא שחור ברובו, מלבד הגב לו שילוב של צבע שחור ולבן. אוזניו גדולות יחסית למיני טמרין אחרים.
* אורך גופו של הזכר הוא 23.5 ס"מ ואורך זנבו 37.6 ס"מ.
* אורך גופה של הנקבה הוא 22.8 ס"מ ואורך זנבה 37.8 ס"מ.
* משקלו של טמרין שחור הוא כ-500 גרם.

הטמרין השחור כמו שאר המינים בסוג טמרין הוא אוכל-כול כאשר כ-90% ממזונו הם פירות, נקטר וגומי והשאר חרקים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר
קטגוריה:מרמוסטיים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1803
נזיד סקוטי

**נזיד סקוטי** או **מרק סקוטי** (באנגלית: **Scotch broth**) הוא נזיד (מרק סמיך) שמקורו במטבח הסקוטי וכיום נודע ברחבי העולם בשם זה.

מרק סמיך זה עשוי שעורה, וכן בשר כבש (לעיתים יותר נדירות - בשר בקר), ירקות שורש (גזר, לפת), וכן כרישה, לפת צהובה או כרוב המוספים למאכל בסוף הבישול (במטרה שישמרו על מרקמם).

לעיתים מוסיפים לתבשיל קטניות מיובשות.

מרק סמיך זה היווה לרוב את המנה העיקרית של הארוחה, והוכן ממוצרים פשוטים וזולים, מה שהסביר את הפופולריות הרבה שלו. המרק מוזכר בכתביו של ד"ר סמיואל ג'ונסון עת זה ביקר בסקוטלנד בשלהי המאה ה-18. הגירה מסקוטלנד לארצות הברית הביאה להופעתו בספרי בישול בארצות הברית בשנת 1881. בתקופה זו נדד גם לאנגליה והפך פופולרי גם שם (מופיע בספרי בישול אנגליים ויקטוריאניים).

כיום מאכל מסורתי זה נמכר גם בקופסאות שימורים.

## קישורים חיצוניים
* מתכון באתר scottishrecipes
* היסטוריה של המרק

קטגוריה:מרקים
קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:המטבח הסקוטי
טמרין ג'ופריי

**טמרין ג'ופריי** (שם מדעי: *Saguinus geoffroyi*) הוא מין של פרימט מסוג טמרין. תפוצתו בפנמה וקולומביה. טמרין זה, בדומה לשאר סוגי הטמרין, הוא פעיל יום ושוכן עצים.

טמרין ג'ופריי אוכל חרקים, פירות ותפליטי עצים (בעיקר גומי) רוב מזונו הוא חרקים ופירות אך גם תפליט עץ חשוב לתזונתו כיוון ששיניו לא מאפשרות לו לחדור אל העץ, הוא אוכל תפליטי עצים כאשר פשוט להגיע אליהם. בנוסף, הוא שותה מים מעלי הכותרת של צמח הבלזה.

הטמרין חי בקבוצות של 2 עד 40 פרטים כאשר יש לפחות אחד מכל זוויג. גודל סטנדרטי של קבוצה הוא 7 באזור הפסיפי של תעלת פנמה ו-5 בצד האטלנטי. בכל קבוצה נקבה שולטת אחת שמתעברת. לאחר הריון של 145 ימים נולדים בדרך כלל תאומים. הזכרים אמונים על טיפול בגורים. הגורים מגיעים לבגרות מלאה בגיל שנתיים וחיים כ-13 שנה.

## מיון טקסונומי
כמו שאר הטמרינים, טמרין ג'ופריי הוא פרימאט מסדרת קופים רחבי-אף אשר תפוצתם בעולם החדש. ב-2001 הטמרינים נכללו במשפחת צבוסיים שבה נמצאים בין השאר סוגי קפוצ'ין, קוף עכביש וקוף סנאי. ב-1977 פיליפ הרשקוביץ סיווג את טמרין ג'ופריי כתת-מין של טמרין לבן-קודקוד אולם מחקרים חדשים יותר הראו כי שני המינים שונים מבחינה טקסונומית והפרידו בין המינים.

## תיאור
אין הבדל ניכר בין שני המינים. גבם, זנבם והחלק העליון של הידיים שחור עם קווים לבנים או צהובים, גפיים וקדמת הגוף צהובים או לבנים, העורף אדמדם. הפרצוף שחור ללא שיער מלבד שערות לבנות באזור הגבות. רצועת שיער שמתחילה מעל העיניים ועד העורף, מה שנותן למין זה מראה מוהיקני.

* אורך הגוף: 23.4 - 25.2 ס"מ.
* אורך הזנב: 31.5 - 39.7 ס"מ.
* משקל: 520 - 577 גרם.
* משקל המוח: 10.5 גרם.

## תקשורת
טמרין ג'ופריי משמיע כ-10 צלילים שונים. התדר (1-1.5 קילוהרץ) נמוך משאר המרמוסטיים (5-10 קילוהרץ). בנוסף לצלילים קיימת תקשורת ויזואלית כדוגמת הוצאת הלשון או הרמת הזנב.

## מצב שימור
מצב השימור של מין זה הוא ללא חשש, וזאת אף על פי שהוא נחשב כחיית מחמד. באמריקה הצפונית הוא אף מתרבה בשבי, אך הוא כמעט לא מתרבה באירופה. על אף מצבו הטוב, אוכלוסיית מין זה נמצאת בירידה במקומות חיותו המקוריים בעקבות ציד וכריתת יערות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'אק פושרן
קטגוריה:מרמוסטיים
קטגוריה:קולומביה: יונקים
קטגוריה:פנמה: יונקים
קטגוריה:קולומביה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:פנמה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1845
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של אמריקה המרכזית
שמורת אלוני יצחק

250px|ממוזער|שמאל|שלט לזכרם של בני משפחת אוחיון בשמורה
**שְׁמוּרַת אַלּוֹנֵי יִצְחָק** היא שמורת טבע השוכנת בדרומה של רמות מנשה, בין גבעת עדה מצפון לכפר גליקסון מדרום. 

## היסטוריה
תוכנית מפורטת של השמורה הופקדה בינואר 1969. בשנת 1969 השמורה גודרה כהכנה להכנסת חיות בר. השמורה הוכרזה ב-18 בדצמבר 1969, וכללה אז כ-125 דונם. בשנת 2013 הורחבה ההכרזה והשמורה משתרעת על-פני שטח של 157.3 דונם.

## צמחייה
השמורה עשירה בעצי אלון התבור שנותרו מיער השרון שכיסה עד מלחמת העולם הראשונה את מרבית שטחו של השרון, ולצידם עצי לבנה רפואי, עוזרר קוצני ואשחר ארץ ישראלי. לצד העצים צומחים בשמורה צמחים מטפסים דוגמת שרביטן, פואה מצויה ואספרג החורש, והיא עשירה בפריחת רקפות בעונה. בסתיו ובחורף פורחים בשמורה רקפת מצויה, כרכום חורפי, כלנית מצויה, עירית גדולה ועוד.

## דרכים ואתרים
למעט מסלול מעגלי משולט בדרום השמורה, שלאורכו שלטי מידע אודות הצומח, אין בשמורה שירותים למטיילים, דוגמת ברזיות או פינות פיקניק. בקצה הדרום-מערבי של השמורה הוקמה בשנת 2003 פינת זיכרון לרויטל אוחיון ושני בניה, שנרצחו בפיגוע בקיבוץ מצר ב-10 בנובמבר 2002. בשמורה נמצאת גם אנדרטה לרצח השלושה מגבעת עדה בשנת 1938.   

## שם השמורה
כמו כפר הנוער הסמוך לה ממזרח, השמורה קרויה על-שם יצחק גרינבוים שהיה ממנהיגי התנועה הציונית בפולין, חבר הסיים הפולני, חבר מנהלת העם ושר הפנים הראשון של מדינת ישראל.

## קישורים חיצוניים

* שמורת אלוני יצחק, אתר "טבע ונופים בישראל" 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עצים עתיקים בארץ ישראל
אלוני יצחק
קטגוריה:רמות מנשה
היכל הספורט האוניברסלי של צסק"א

**קומפלקס ה[[ספורט]] האוניברסלי של [[צסק"א מוסקבה (כדורסל)|צסק"א]] על שם [[אלכסנדר גומלסקי]]** (ברוסית: **Универсальный спортивный комплекс ЦСКА имени А. Я. Гомельского**) היה מבנה ספורט רב-תכליתי במוסקבה, בירת רוסיה, שנבנה בשנת 1979.
## היסטוריה
ההיכל נבנה כדי לארח את משחקי הכדורסל של אולימפיאדת מוסקבה (1980) בשנת 1979 והחל לשמש כאולם הבית של מועדון הכדורסל המוערך צסק"א מוסקבה וקבוצת הקטרגל צסק"א מוסקבה. הלכה למעשה, הוא נבנה כאולם ספורט רב תכליתי המכיל משטחי טניס, מגרשי כדוריד, קטרגל, כדורסל, בריכות שחייה ושימש בית לאליפויות עולמיות ויבשתיות בשחייה ובתחומים שונים, כאשר התחרויות נערכות במוסקבה.

לאחר מותו של אלכסנדר גומלסקי באוגוסט 2005, ההיכל החל לשאת את שמו של מאמן הכדורסל המוערך של צסק"א ובאוקטובר 2006 רשמית החל לשאת את השם "קומפלקס הספורט האוניברסלי של צסק"א על שם אלכסנדר גומלסקי". בינואר 2021 הודיע משרד ההגנה של רוסיה על כוונתו להרוס לגמרי את ההיכל לצורך בניית קומפלקס ספורט חדש מאפס.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוסקבה: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:צסק"א מוסקבה
קטגוריה:אולמות כדורסל ברוסיה