open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אגרופירון

**אַגְרוֹפִּירוֹן** (שם מדעי: *Agropyron*) הוא סוג דגן רב שנתי, ממשפחת הדגניים.

## טקסונומיה
המינים המסווגים בסוג אגרופירון היו נושא לדיונים ושינויים. בצפון אמריקה היו נהוג שכל עשבי החיטה (wheatgrass) סווגו תחת סוג האגרופירון בעוד עשבי שיפון הבר (wildryes) סווגו תחת סוג אלימוס . ג'ורג' בנתהאם  בשנת 1882 כלל בסוג כ-20 מינים, בעוד אדוארד הקל  כלל בסוג 32 מינים. 

החל משנות ה-70 של המאה ה-20 הוצא לקצץ במספר המינים בסוג על פי קריטריונים גנטיים, ביולוגיים ומורפולוגיים, וחלק מהמינים שסווגו בעבר בסוג אגרופירון הועברו ממנו לסוגים אחרים, בהם אל סוג הגלדן. דיואי הציע בשנת 1984 לכלול בסוג אגרופירון רק עשבי חיטה מצוייצים המהווים סדרה פוליפלואידית. במאה ה-21 מקובל שסוג אגרופירון כולל רק את Agropyron cristatum והמינים הדומים לו, אולם עדיין לצרכים שונים ישנם הכוללים בסוג אגרופירון את המינים של סוגים קרובים, כמו אוסטרלופירום , דסיפירום  ואלימוס . בהתאם, לדגניים לא מעטים, כמו גלדן סמרני וגלדן זוחל, יש שמות נרדפים שאחד מהם מבוסס על השתייכות עבר לסוג אגרופירון. 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1770
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוזף גרטנר
קטגוריה:דגניים
אהל הגבישים

**אֲהַל הַגְּבִישִים** (שם מדעי: *Mesembryanthemum crystallinum*) הוא צמח חד-שנתי בסוג אהל ממשפחת החיעדיים.
## מאפיינים
האהל המצוי הוא צמח בשרני נמוך, הגדל בסביבה מדברית ובמלחות.

לפרח עשרות של עלי כותרת חוטיים. עלים אלה מתפתחים מאבקנים מנוונים.

הצמח גדל בצפיפות ויוצר מרבדים פרחוניים. הצמח פורח בחודשים פברואר, אפריל, מאי ויוני. צבעי עלי הכותרת לבן או ורוד, והפרחים דו מיניים.

עלי הצמח נגדיים, שני עלים גדלים בכל מפרק. צורת העלים דמוית גליל.

ברפואה העממית מייחסים לריר של עלי האהל סגולה רפואית לטיפול במחלות עור ובכוויות קלות.

## שימוש כמזון
עלי הצמח וזרעיו אכילים, והוא שווק בעבר למשך תקופה קצרה בארצות הברית ובאירופה כירק הדומה לתרד. ביפן הוא שווק מסחרית בשנת 2009.

בישראל היה נהוג בעבר להגיש את עלי הצמח בסלטים ועם מנות דג. הוא התגלה מחדש והוכנס למספר מנות שהגיש השף תומר ניב במסעדת "המטבח של רמה" בנטף, שנהרסה בגל השרפות בישראל (2016). ניב שילב את עלי הצמח במנות סשימי, סטייק טרטר, גספצ'ו, וכן לצד סרטנים כחולים, ארטישוק ירושלמי וגבינת לבנה. אחד המאפיינים העיקריים של הצמח הוא יכולתו להעצים את טעמם של דגים ומאכלי ים. העלים פריכים יש להם טעם מלוח ורענן עם רמזים של לימון.

הוא אחד משני המאכלים הישראלים היחידים המופיעים בקטלוג תיבת הטעמים.

## גלריה

Ponta de São Lourenço - 2008-05-31 (11) - Mesembryanthemum crystallinum.jpg|אהל הגבישים במדיירה שבפורטוגל
Ponta de São Lourenço - 2008-05-31 (08) - Mesembryanthemum crystallinum.jpg|אהל הגבישים במדירה שבפורטוגל
Mesembryanthemum crystallinum.JPG|אהל הגבישים בדרום אפריקה

## ראו גם
* אהל מצוי
* אהל מגושם

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:חיעדיים
קטגוריה:ארץ ישראל: חיעדיים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:צמחי גן
אהל מגושם

**אָהָל מְגֻשָּם** (שם מדעי: *Opophytum forsskalii*) הוא צמח צמח חד-שנתי בסוג אהל ממשפחת החיעדיים.

האהל המצוי הוא צמח בשרני נמוך, הגדל בסביבה מדברית ובמלחות.

לפרח עשרות של עלי כותרת חוטיים. עלים אלה מתפתחים מאבקנים מנוונים.

הצמח פורח בחודשים מרץ, אפריל ומאי. צבעי עלי הכותרת לבן או צבע צהבהב, והפרחים דו מיניים.

עלי הצמח נגדיים, שני עלים גדלים בכל מפרק. צורת העלים דמוית גליל.

בארץ ישראל גדל האהל המגושם באזורי הנגב והערבה.

ברפואה העממית מייחסים לריר של עלי האהל סגולה רפואית לטיפול במחלות עור ובכוויות קלות.

מזוהה עם "אהלות" שנזכר בתנ"ך כצמח בשמים.

## ראו גם
* אהל מצוי
* אהל הגבישים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חיעדיים
קטגוריה:ארץ ישראל: חיעדיים
יאיר נפשי

**יאיר נפשי** (נולד ב-15 בספטמבר 1941) הוא תת-אלוף בדימוס בצה"ל. בין יתר תפקידיו הצבאיים פיקד על חטיבה 188 ואוגדה 440 ושימש כרמ"ט פיקוד הדרום. הוא זכה לעיטור העוז על חלקו בקרבות הבלימה ברמת הגולן במהלך מלחמת יום הכיפורים, אז היה מפקד גדוד 74.

## ביוגרפיה
נולד ליהודית ושלמה נפשי ב-15 בספטמבר 1941.

### שירות צבאי
נפשי שירת בחיל ההנדסה, במלחמת ששת הימים היה מפקד פלוגת הנדסה של חטיבה 7. לאחר מכן שירת בתור מפקד יחידות טנקי גישור והנדסה ובהמשך כמפקד סיירת חטיבה 7. הוא היה הראשון שמילא את תפקיד סגן מפקד גדוד 77 ולאחר מכן שירת בתור קצין אג"ם של חטיבה 188. ביוני 1972 עבר נפשי לפקד על גדוד 74 (סער) של חטיבה 188, המג"ד הרביעי של הגדוד.

#### מלחמת יום הכיפורים
[שמאל|ממוזער|230px|[אנדרטת גדוד 74 במדרונות שבין הר ורדה לבין הר כרמים]]
ערב המלחמה, קיבל גדוד 74 בפיקודו של נפשי את האחריות על צפון רמת הגולן ממוצב 111 וצפונה, בעוד שהגדוד הסדיר השני של חטיבה 188, גדוד 53, קיבל את האחריות על דרום הרמה. למרות חלוקה זו, פלוגות ומחלקות שני הגדודים התפרסו על כלל הרמה וכל גזרה פיקדה גם על כוחות מהגדוד השני. לפני המלחמה ייעד נפשי את רכס הבוסטר (צפונית לעיר קוניטרה) להיות נקודת השליטה שלו לפיקוד הגזרה הצפונית, עם פרוץ המלחמה בצהרי ה-6 באוקטובר 1973 הוא נע לשם בדהרה עם צוות הטנק שלו. מעמדתו ברכס הבוסטר פיקד נפשי על הכוחות בגזרה הצפונית וניהל את קרבות הבלימה הראשוניים, בקור רוח ובטון דיבור רגוע הקפיד נפשי לדבר ברשת הקשר עם מפקדי הפלוגות והמחלקות שבגזרתו, מודע לחשיבות נוכחותו בקשר.

במהלך ארבעת הימים הראשונים למלחמת יום הכיפורים פיקד נפשי על הגזרה, תצפת על הכוחות הסורים ונלחם בגזרת צפון קוניטרה, רכס הבוסטר והר חרמונית. על פיקודו בימים אלו ועל הצלחתו בהחזקת השטח כנגד ההתקפות הסוריות, הוענק לנפשי עיטור העוז במאי 1975 על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור. ציטוט מתיאור המעשה בתעודת העיטור:

#### אחרי המלחמה
לאחר המלחמה התקדם בתפקידי הפיקוד, כיהן כמפקד עוצבת ראם, מפקד חטיבה 188 בשנים 1976–1977 ומפקד אוגדה 440 במלחמת לבנון הראשונה.

בשנים 1985–1988 שימש בתפקיד רמ"ט פיקוד הדרום, תחת אלוף הפיקוד אורי שגיא. בתפקידו הצבאי האחרון שימש כנספח הצבאי של ישראל בוונצואלה.

### לאחר שחרורו מצה"ל
לאחר שחרורו מצה"ל נבחר נפשי למועצת העיר קריית אתא ושימש חבר הנהלת קבוצת הכדורעף הפועל קריית אתא.

## ראו גם
* חטיבה 188 במלחמת יום הכיפורים

## לקריאה נוספת
* אבירם ברקאי, **[[על בלימה: סיפורה של חטיבה 188 במלחמת יום כיפור]]**, ספריית מעריב, 2009.

## קישורים חיצוניים
* 
* עדות סא"ל יאיר נפשי - מפקד גדוד 74, חטיבה 188, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
* 
* 
* יום הכיפורים ההוא- יאיר נפשי חינוכית 23 ביוטיוב
* 

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי חטיבה 188
קטגוריה:מפקדי עוצבת ראם
קטגוריה:חברי מועצה ברשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:עסקני ספורט ישראלים
קטגוריה:מפקדי אוגדה 440
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 188
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד הדרום
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל ההנדסה במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי גדוד 77
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
אירוס ההיכל

[ממוזער|[אירוס השומרון תת-מין של אירוס הדור]]
[ממוזער|[אירוס וסט|אירוס ווסט]]
**אירוס ההיכל** (שם מדעי: *Oncocyclus*, אונקוציקלוס) הוא סקציה בתת הסוג אירוס  בסוג אירוס במשפחת האירוסיים.

סקציה זו מכילה את המינים הנחשבים ליפים ביותר בסוג האירוסים.

הקבוצה כוללת 54 מינים ברחבי העולם, כולם גדלים במערב אסיה בשלושה אזורים: ארץ ישראל וירדן, צפון לבנון ואזור הטרנס-קווקז (מפגש הגבולות בין טורקיה, ארמניה, אזרבייג'ן ואיראן).

אירוסי ההיכל (אונקוציקלוס) הם צמחי שורש רב שנתיים, המתייבשים בקיץ אך מותירים קנה-שורש. הם זקוקים בדרך כלל לקרקעות מנוקזות היטב ושמש מלאה. רובם מעדיפים גם תקופה יבשה לאחר הפריחה. אירוסי ההיכל הם בעיקר מטורקיה, הקווקז ואיראן. לרובם רק פרח יחיד על הגבעול, שהוא עורקי או מנוקד. לפרח שישה עלי עטיף, שלושה עלים חיצוניים ומופשלים היוצרים היכל, ושלושה עלי עטיף פנימיים זקופים. חלק מהמינים הללו התערבבו עם אירוסים מזוקנים והם בעלי צבעים וסימנים ייחודיים.

## שם
אונקוציקלוס היא מילה יוונית, כאשר אונקו משמעותה מסה, או תפזורת, ו-ציקלוס משמעותו עיגול. בשנת 1846, C.H. Siemssen השתמש לראשונה במונח 'אונקוציקלוס' ודירג את אירוסי ההיכל כסוג (טקסונומיה) בספר Botanische Zeitung. לאחר מכן, בייקר סיווג אותו מחדש כתת-סוג (טקסונומיה) ב-1877, ומאז 1914 ועד היום דייקס הגדיר את אירוסי ההיכל כסקציה.

## מיון
נציגי הסקציה בארץ ישראל כוללים תשעה מינים, חלקם אנדמיים לארץ ישראל, וחלקם תת-אנדמיים ומצויים גם בירדן, סוריה ולבנון.
* אירוס החרמון - גדל בגולן ובחרמון.
* אירוס נצרתי - גדל בהרי הגליל התחתון, במערב הגליל העליון ולרגלי החרמון.
* אירוס הדור - גדל בהרי נפתלי ובמזרח הגליל העליון. תת-מין שלו גדל בשומרון (אירוס השומרון).
* אירוס הגלבוע - גדל בגלבוע.
* אירוס שחום - גדל באזור ערד, באר שבע, ספר מדבר יהודה ומזרח שומרון.
* אירוס הנגב - גדל במרכז הנגב ובצפון סיני.
* אירוס ירוחם - גדל באזור ירוחם ודימונה.
* אירוס הארגמן - גדל במישור החוף, מאשדוד עד לבנימינה.
* אירוס וסט - גדל בחרמון. בעבר גדל גם בדרום לבנון אך נכחד שם.

## גלריה


File:Golan-iris-mapalim-b (cropped).jpg|אירוס החרמון
קובץ:Iris-lortetii-56-Zachi-Evenor.jpg|אירוס הדור
קובץ:Iris haynei (photo by Pixie).jpg|אירוס הגלבוע
קובץ:תמונה 850.jpg|אירוס נצרתי
קובץ:PikiWiki Israel 20387 Plants of Israel.JPG|אירוס הארגמן
קובץ:Yeruham Iris.JPG|אירוס ירוחם
File:אירוס שחום.jpg|אירוס שחום
File:Iris mariae 1.jpg|אירוס הנגב


## לקריאה נוספת
* מיכה לבנה, **לקסיקון [[החי והצומח של ארץ ישראל]]**, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (ע"ע אונקוציקלוס) 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אירוסיים
שבעת עמודי החכמה

**שבעת עמודי החכמה** (באנגלית: **Seven Pillars of Wisdom**) הוא יומן מסע אוטוביוגרפי של החייל הבריטי לורנס איש ערב, אשר נכתב כאשר שימש כקצין קישור במהלך המרד הערבי שפרץ כנגד האימפריה העות'מאנית במהלך 1916 עד 1918.

צ'ארלס הילס כינה את שבעת העמודים "סיפורת תחת מעטה של אוטוביוגרפיה", תוך ציון הגרסה האישית במיוחד של לורנס אודות האירועים המתוארים בספר.

[ממוזער|310x310 פיקסלים|[לורנס איש ערב בירושלים בתצלום מאת לואל תומאס, 28 בפברואר 1918]]

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוטוביוגרפיות
אוזן-גדי צהובה

**אֹזֶן גְּדִי צְהוּבָּה** או **אֹזֶן הַגְּדִי הַצְּהוּבָּה** (שם מדעי: *Catananche lutea*) הוא מין בסוג אוזן-גדי, צמחים חד שנתיים, ממשפחת המורכבים.
## מאפיינים
אוזן-הגדי הוא צמח עשבוני. עלי הצמח מסורגים (עלה אחד בכל מפרק). שפת העלה משוננת או מסורית.

בראש גבעול הפרח מצויות קרקפות צרות וארוכות, דמויות משפך.
הצמח פורח בחודשים מרץ ואפריל. פרחיו דו מיניים וצבעם צהוב חיוור.
לפרח קשקשי מעטפת ארוכים שצורתם כאוזן גדי, ומכאן שמו של הפרח.

הזרעים הפנימיים נושאים ציצית, והחיצוניים חסרי ציצית. לצמח שלושה טיפוסי זרע - הזרעים הבהירים נובטים כעבור שנה, והזרעים הכהים נובטים לאחר מספר שנים.

ביוון העתיקה נהגו להשתמש בצמח זה לצורך הכנת שיקויי אהבה.

## לקריאה נוספת
* מיכה לבנה, **לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל**, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:מורכבים
קטגוריה:ארץ ישראל: מורכבים
קטגוריה:פרחים צהובים בארץ ישראל
הר קיניאטי

**הר קיניאטי** הוא ההר הגבוה ביותר בדרום סודאן והפסגה הגבוהה ביותר של הרי הימטונג. גובהו 3,187 מעל פני הים ונמצא בנפת איקוטוס שבמחוז אקווטוריה המזרחית, בסמוך הגבול הבינלאומי עם אוגנדה. רכס הרים זה נקרא גם לומריטי או הרי לולובאי.

הנקודה הנמוכה של רכס ההרים מכוסה ביער עבות ופסגתו סלעית. אחד האירופאים הראשונים שהגיעו להר היה הבוטנאי תומאס פורד ציפ שגילה את Coreopsis chippii הגדל קרוב לפסגת ההר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

מרכז|ממוזער|1461px|תמונה פנורמית

קיניאטי
קיניאטי
קיניאטי
ורדן

**ורדן** (בצרפתית: **Verdun**, מגרמנית של ימי הביניים: **Wirten**) היא העיר הגדולה ביותר במחוז מז שבחבל גראנד אסט בצפון-מזרח צרפת. סביב העיר התרחש קרב ורדן, חלק מקרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה.

## היסטוריה
ורדן הוקמה על ידי הגאלים והייתה מקום מושבו של הבישוף של ורדן מאז המאה ה-4, למעט מספר הפסקות. בשנת 843 נחתם חוזה ורדן לפיו חולקה האימפריה של קרל הגדול לשלושה חלקים. בשנים 1624–1636 נבנתה מצודה גדולה על חורבותיו של מנזר חשוב. בשנת 1670 ביקר בורדן מרשל צרפת שהכין תוכנית שאפתנית לביצור העיר כולה. אף שחלק גדול מתוכניתו נבנה בעשורים הבאים, מספר אלמנטים לא הושלמו עד לאחר המלחמות הנפוליאוניות. למרות ביצורים נרחבים, ורדן נכבשה על ידי הפרוסים בקרב ורדן (1792), אבל אלו נטשו אותה לאחר קרב ואלמי. במהלך המלחמות הנפוליאוניות שימשה המצודה להחזקת שבויי מלחמה בריטים. במלחמת צרפת–פרוסיה הייתה ורדן המבצר הצרפתי האחרון שנכנע ב-1870. זמן קצר לאחר מכן החלה בניית המערכת החדשה של הביצורים בסביבות העיר. 

### קרב ורדן

בשנת 1916, במסגרת מלחמת העולם הראשונה, התרחש סמוך לורדן אחד מהקרבות המפורסמים במלחמה – קרב ורדן. במסגרת הקרב תקפו הכוחות הגרמניים את הצרפתיים בארטילריה כבדה, והתקדמו לעבר החפירות הצרפתיות תוך שימוש בלהביורים, לראשונה במלחמה זו. על אף שהכוחות הגרמניים התקדמו לאט, וכבשו את מבצר דואומון, הם לא הצליחו לכבוש את ורדן עצמה. מטרתה העיקרית של המתקפה בורדן הייתה לגרום לצבא הצרפתי "לדמם עד כניעה", אך זו כשלה, כפי שהראה מספר האבדות הנכבד בצד הגרמני.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

ורדן
ורדן
הר אבורסיין

**הר אבורסיין** הוא הר במרכז אפריקה על גבול דרום סודאן והרפובליקה המרכז-אפריקאית. גובהו 1,113 מטר מעל פני הים והוא נמצא בתחום השיפוט של מחוז Haute-Kotto ברפובליקה המרכז-אפריקאית ומחוז מערב בחר אל-ע'זאל בדרום סודאן.

## קישורים חיצוניים
* Collins maps listing

אבורסיין
אבורסיין
אבורסיין
ארין מורן

**ארין מרי מורן** (באנגלית: **Erin Marie Moran**; 18 באוקטובר 1960 - 22 באפריל 2017) הייתה שחקנית אמריקאית. מוכרת בעיקר בזכות הופעותיה בקומדיית המצבים "ימים מאושרים".

## ביוגרפיה
מורן נולדה בעיר ברבנק שבקליפורניה. למורן שלושה אחים ושתי אחיות, ביניהם השחקנים ג'ון מורן וטוני מורן. למדה ב"תיכון צפון הוליווד". החלה את דרכה כשחקנית בגיל צעיר כאשר הופיעה בפרסומות ובסדרת הילדים "דקטרי". בגיל 9 הופיעה בקומדיה "איש האבטיח" בתפקיד ג'ניס, בתו של ג'ף גרבר.

בשנת 1974 נבחרה לתפקיד ג'ואני קנינגהאם, אחותו של ריצ'י קנינגהאם (רון הווארד) בקומדיית המצבים "ימים מאושרים".
בזכות הצלחת התוכנית קיבלה מורן תפקיד ראשי בסדרת הבת של התוכנית, "ג'ואני אוהבת את צ'אצ'י", שהתמקדה במערכת היחסים בין ג'ואני לבן דודו של פונזי, צ'אצ'י ארקולה. הסדרה בוטלה לאחר 17 פרקים (קצת יותר מחצי עונה, שנפרשה על פני שתי "עונות" של שידורים).

בשנות ה-80 שיחקה בתפקידי אורח במגוון סדרות פופולריות, כולל בשישה פרקים בסדרה "ספינת האהבה", "רצח במשיכת קולמוס" ו-"Hotel".

בקולנוע התפרסמה בעיקר בסרט האימה בהפקתו של רוג'ר קורמן, "גלקסיית הטרור" (1981).

בשנת 1987 נישאה לרוקי פרגוסון, והם התגרשו לאחר שש שנים. בשנת 1993 נישאה לסטיבן פליישמן.

הקריירה של מורן נפגעה בשל התנהגות לא יציבה, והתמכרויות לאלכוהול ולסמים. היא סיימה את חייה בקרוואן בו חייתה עם פליישמן באינדיאנה ב-22 באפריל 2017, בגיל 56, כתוצאה מסרטן הגרון.

## פילמוגרפיה
*הסוף הטוב (1969)
*איש האבטיח (1970)
*גלקסיית הטרור (1981)

### טלוויזיה
*דקטרי (1968–1969)
*ימים מאושרים (1974–1984)
*ג'ואני אוהבת את צ'אצ'י (1983–1984)
*ספינת האהבה (1980–1985)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2017
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017
מרלה מייפלס

**מרלה אן מייפלס** (באנגלית: **Marla Ann Maples**; נולדה ב-27 באוקטובר 1963) היא שחקנית ומנחת טלוויזיה אמריקאית. ידועה בעיקר בשל נישואיה לשעבר לדונלד טראמפ, נשיא ארצות הברית ה-45. יש להם בת אחת משותפת.

## ביוגרפיה
מייפלס נולדה בדלטון, ג'ורג'יה שבארצות הברית, למשפחה ממוצא סקוטי, אנגלי ואירי. בתם של פקידה במשרד לשעבר, ומפתח נדל"ן. השחקנית הת'ר לוקליר היא דודניתה מדרגה שנייה. כשהייתה בגיל צעיר מאוד, הוריה התגרשו, ואביה התחתן בשנית עם חברתה לספסל הלימודים.
במהלך לימודיה בתיכון שיחקה בנבחרת הכדורסל של בית ספרה. היא זכתה במקום ראשון בתחרות יופי מקומית בעיר הולדתה, ובמקום שני בתחרות "מיס ג'ורג'יה" ובשנת 1985 זכתה בתואר "מיס הוואין טרופיק". היא החלה ללמוד באוניברסיטת ג'ורג'יה בשנת 1981, אך עזבה לפני שסיימה את לימודיה.

מייפלס הופיעה בסרטים "מקסימום אוברדרייב" (1986), "החלטת ההנהלה" (1996), "בעושר ובעוני" (1997), "אושר" (1998), "משאלת חג המולד של" (1998), "שחור ולבן" (1999), "שני לבבות" (1999), "לאהוב את אנבל" (2006), "חג המולד אחד יותר מדי" (2007), ו"מטפלת לחג המולד" (2010).

היא השתתפה גם בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "נני" ובסדרת האגרוף של האלק הוגאן.

## חיים אישיים
מייפלס החלה לצאת עם דונלד טראמפ ב-1989 בחשאי, כאשר היה עדיין נשוי לאיוונה. פרשת היכרותם התגלתה בסוף 1989, כאשר איוונה טראמפ ומייפלס נפגשו ביחד במדרון סקי באספן, בעת שאיוונה באה לבקר את בעלה, דבר שהוביל לגירושי הזוג טראמפ בדצמבר 1991. מייפלס ודונלד טראמפ ניהלו מערכת יחסים מתוקשרת מאוד, בה נפרדו וחזרו להיות זוג לפחות פרידה אחת, והופיעו במדורי הרכילות בקביעות. באוקטובר 1993 נולדה בתה היחידה, טיפאני. 

בדצמבר 1993 נישאו טראמפ ומייפלס, בחתונה מפוארת במלון פלאזה בניו-יורק בנוכחות כ-1,000 אורחים. היא לקחה חלק בהנחיית תחרויות מיס תבל ו"מיס ארצות הברית" הנמצאות בבעלותו של טראמפ. ב-1999 בני הזוג התגרשו, ובין היתר נפוצו שמועות שהם בגדו זה בזו. זמן קצר לאחר גירושיה חתמה עם הוצאה לאור על הוצאת ספר פרי כתיבתה תחת השם "כל הנוצץ זהב", אך בסופו של דבר ספרה לא פורסם בטענה שהוא מפר את זכויותיו של טראמפ, והוא אף איים בתביעת דיבה. 

ב-1999 הודיעה על אירוסיה למפיק מייקל מיילר, בנו של הסופר נורמן מיילר, אך אירוסין אלו בוטלו לאחר כמה חודשים.

בספטמבר 2004, הגיעה לישראל להשתתף בכנס של מרכז הקבלה העולמי, יחד עם מדונה.

## משפחה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:משתתפות בתחרויות יופי
קטגוריה:מנחי תחרויות יופי
קטגוריה:אנשי בוהמה אמריקאים
מרלה
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא אירי
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא אנגלי
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא סקוטי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא סקוטי
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1963
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
הכרמל האי-נראה

**הכרמל האי-נראה: שירים** הוא אוסף שירים של המשוררת הישראלית זלדה, אשר ראה אור בתשל"א 1971 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
כותר הספר, שיריו וביטויים שטבעה בו זלדה, זכו לציטוט בחברה הישראלית.

זלדה הקדישה את הספר לזכרו של אישהּ, חיים מישקובסקי.

## שירים

## תכנים ואמירות

השיר הראשון בקובץ, אשר שמו כשם הקובץ – **הכרמל האי-נראה** – עוסק בשאלת החיים וחוויית היופי, אל מול תחושת החידלון של האדם ביקום, וההכרה בבואו האפשרי של המוות.
השיר מתחיל במילים: "כאשר אמות / לעבור למהות אחרת – / ייפרד הכרמל האי-נראה / שהוא כולו שלי,/ כולו תמצית האושר,/ שמחטיו, אצטרובליו, פרחיו וענניו / חקוקים בבשרי".

השיר **בחיק העשבים בכה**
נכתב ב-1963 על חייו ומותו בהתאבדות של לוי נויפלד ששמו נקשר לפרשת סטולרו-יכמן-צ'צ'קס; בניגוד לדעה שרווחה אז במשטרה ובתקשורת בישראל, האמינה זלדה בחפותו, שהתבררה לאחר מותו.

## קישורים חיצוניים

* אברהם בלאט,  שירת הבית הישן - זלדה, באתר דעת
* 
* דפנה שחורי,  הכרמל האי-נראה, בעקבות האסון בכרמל, באתר bananot
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 1971
קטגוריה:ספרי שירה בעברית
קטגוריה:כתבי זלדה
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד
אצטדיון גאון

**אצטדיון גאון** היה אצטדיון כדורגל ששכן בשכונת יפו א' בסוף רחוב נס לגויים. האצטדיון, שהכיל כ-4,000 מקומות ישיבה, הוקם ב-1977 על חורבותיו של מגרש "הפחים" ושימש כמגרשה הביתי של מכבי יפו, ששיחקה בליגה הבכירה. האצטדיון נקרא על שם הנדבן נסים גאון ורעייתו רנה, שתרמו סכום כסף נכבד ומימנו את שיפוצו.

ב-2007 עבר האצטדיון לידיו של כונס נכסים. ב-2009 רכשה עיריית תל אביב-יפו את המגרש, וביולי אותה שנה עלו דחפורי העירייה על המגרש והרסו אותו. כיום קיימת שם גינה ציבורית גדולה ובעתיד אמורים להיבנות במקום בנייני מגורים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* תמונות מהאצטדיון

## גלריה
    
    קובץ:טקס קריאת אצטדיון מכבי יפו על שם נסים ורנה גאון 1979.jpg|טקס קריאת אצטדיון מכבי יפו על שם נסים ורנה גאון 1979
    קובץ:טקס קריאת אצטדיון מכבי יפו על שם נסים ורנה גאון 1979 צילום יוסף ליאור באדיבות הארכיון העירוני תל אביב – יפו (12).jpg|תמונות נוספות מהטקס
    קובץ:טקס קריאת אצטדיון מכבי יפו על שם נסים ורנה גאון 1979 צילום יוסף ליאור באדיבות הארכיון העירוני תל אביב – יפו (11).jpg|תמונות נוספות מהטקס
    

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:יפו: מבנים
קטגוריה:יפו: ספורט
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים שנהרסו
גאון
קטגוריה:מכבי יפו
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגל
אנדרטת עוצבת סער

**אנדרטת חטיבה 7 (עוצבת סער)** הוא אתר הנצחה לזכר חללי חטיבה 7 (סער) שנפלו במערכות ישראל השונות. האתר ממוקם לצד כביש 87 ליד צומת קצרין דרום (קצביה) במרכז רמת הגולן, באזור האימונים והלחימה של החטיבה.

בכניסה לאתר נמצא שער עם שני עמודי בטון ושם המקום. האתר מורכב משער כניסה הנושא את סמל החטיבה וכתובת המדגישה את תרומתו של דוד עזריאלי, מלוחמי החטיבה בימיה הראשונים במלחמת העצמאות, קודם שירד מהארץ לקנדה. בהמשך רחבה המשמשת מגרש חניה ולטקסים. במרכז האתר מוצבת בימת בטון עליה נמצא טנק שוט מטאור, מהסוג ששירת את החטיבה במשך עשרות שנים. לצד הטנק נמצאים תרנים המשמשים לטקסים באתר, יחד עם סמלי החטיבה. על מפלס גבוה יותר הצופה לבימת הטקסים מוצבים ארבעה טנקים: שרמן, שוט קל (צנטוריון) ומרכבה סימן 2 אשר שירתו את החטיבה בעבר, וגם טנק T-34 של צבאות ערב. מעט צפון-מזרחית מהמפלס שוכן טנק T-55, גם כן של צבאות ערב. בנוסף לעצי האקליפטוס שגדלים סביב האתר, נשתלו גם עצי זית.

מבנה המורשת שהוקם בחלק העליון של האתר נחנך בשנות ה-90 וכלל חדר התייחדות עם חללי החטיבה, אולם תצוגה ואולם הרצאות, אך הוא נעזב וננטש. בשנת 2023 שופץ המבנה ונפתח בספטמבר באותה שנה.
לחטיבה 7 קיים אתר הנצחה נוסף וותיק יותר בפארק ההנצחה בלטרון, בדומה ליחידות שריון נוספות.

## גלריה

קובץ:Ozvat-Saar-memorial-02.JPG|במת האתר המרכזית בחלקו התחתון
קובץ:Ozvat-Saar-memorial-03.JPG|שני מפלסי האתר ושלושת הטנקים המוצגים
קובץ:Ozvat-Saar-memorial-04.JPG|שלושת הטנקים מהכיוון ההפוך
קובץ:PikiWiki Israel 42380 7th brigade memorial in Golan Heights.JPG|הכתובת בקדמת האנדרטה
קובץ:ארבעת הטנקים באנדרטת עוצבת סער 02.jpg|ארבעת הטנקים הנוכחיים במפלס העליון


## ראו גם
* חטיבה 7
* אנדרטת עוצבת סער (לטרון)

## קישורים חיצוניים

* 

סופה, גדוד
סופה, גדוד
קטגוריה:חטיבה 7
קטגוריה:אנדרטאות חטיבתיות בישראל
סער
אומרים ישנה ארץ

"**אומרים ישנה ארץ**" הוא שיר עברי מאת המשורר שאול טשרניחובסקי, שנכתב בשנת 1923. לשיר שני נוסחים, אותם כתב המשורר בהפרש זמן קצר בין זה לזה. הנוסח הראשון מבטא אכזבה וייאוש, בעוד השני מבטא תקווה. השיר הולחן מספר פעמים וזכה לביצועים רבים, אולם הלחן הידוע ביותר הוא מאת נעמי שמר.

## תוכני השיר
### הנוסח הראשון
הנוסח הראשון של השיר נכתב בשנת 1923, במהלך נסיעתו של המשורר בחשמלית בברלין. בנוסח זה מופיעות שאלות רבות על הארץ והדרך אליה, ותשובות להן אין, כפי שממחיש הבית הבא:

בנוסח זה ניכרת נימה של אכזבה וייאוש מהארץ וממה שלכאורה היא מבטיחה. השיר מסתיים בדברים הבאים:

השורה האחרונה מכילה ציטוט של מגילת איכה, טקסט מקראי של חורבן ואובדן תקווה.

### הנוסח השני
לקראת הוועידה העולמית של תנועת "החלוץ" שהתקיימה בברלין באביב 1923, כתב המשורר שני בתים נוספים וגם הקריא בוועידה את הנוסח המורחב. בנוסח זה, ששני בתיו הראשונים כמעט זהים לאלה של הנוסח הראשון, ניתנות תשובות לתהיות שמובעות בתחילתו, והדובר משוחח כביכול עם רבי עקיבא, שהוא סמל של גבורה והקרבה, ושומע מפיו את המילים: , כלומר עליך להביא את הגאולה. נימת הייאוש שבבתים הראשונים מוחלפת באזכור של מורשת העבר היהודי הקדום, המוצגת כדרך לגבור על הייאוש.

## ביצועים ועיבודים
השיר הולחן לראשונה על ידי יואל אנגל בשנת 1924, וזכה לביצועים רבים, אחד המוקדמים שבהם בוצע על ידי החזן ישראל אלטר, אשר הקליט יצירה זו (בנוסח השני) בעת כהונתו כחזן בעיר הנובר שבגרמניה (ככל הנראה בסוף שנות ה-20/תחילת שנות ה-30 של המאה ה-20). קיימים ביצועים נוספים, בהם של עדה שור, ושל שולמית לבנת ולהקת רון הכרמל.

לחן פופולרי לנוסח זה נכתב בשנת 1973 על ידי שלמה ארצי, שגם שר את השיר. ארצי השמיט את הבית השלישי של הנוסח המקורי, ואת הבית האחרון הפך לפזמון חוזר.

נעמי שמר יצרה בשנת 1979 גרסה המשלבת את שני נוסחיו של טשרניחובסקי. בניגוד לשלמה ארצי, שהפך את הבית המסיים, הפסימי, לפזמון חוזר, שמר השמיטה בית זה מגרסתה. שמר חיברה לחן משלה לגרסתה, ואף ביצעה גרסה זו. גרסה זו זכתה לביצוע גם על ידי ירדן בר-כוכבא, ושימשה כפתיח הסדרה "בנות בראון", בה השתתפה.

הזמרות אסתר שמיר, מירי אלוני וצילה דגן השתמשו בלחן של נעמי שמר לביצוע גרסה שבה מושמעים שני נוסחיו של טשרניחובסקי גם יחד.

השיר בלחן של נעמי שמר בוצע גם כחלק מהמַסֶּכֶת בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-70 למדינת ישראל.

## קישורים ללחנים השונים
* יואל אנגל:
:* 
:* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אוֹמְרִים: יֶשְׁנָהּ אֶרֶץ, באתר פרויקט בן-יהודה
* אביבה סטניסלבסקי, "אומרים ישנה ארץ": משמעויות ומסרים העולים מגרסאות המשורר ופירושים מוזיקליים עליהן
* 
* ברק פז, חד משמעית: ישנה ארץ!, באתר של "רדיו ללא הפסקה", 2 במרץ 2008
* 
* איפה אותה ארץ?, נאמן למקור, הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי שנות ה-1920
קטגוריה:שירי שלמה ארצי
קטגוריה:שירי מירי אלוני
קטגוריה:שירי צילה דגן
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי שאול טשרניחובסקי
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי שלמה ארצי
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נעמי שמר
קטגוריה:שירים על ארץ ישראל
איריס קול

**איריס קול** (נולדה ב-9 באפריל 1970) היא שדרנית רדיו, מנחת טלוויזיה, סופרת ומשוררת ישראלית.

## ביוגרפיה
נולדה ברמת גן. שירתה בצה"ל בהיאחזות נח"ל. לאחר שחרורה מהצבא, למדה משחק בבית צבי.

### קריירה
קול התחילה את הקריירה בכתיבת טור רכילות שבועי במגזין "פנאי פלוס". בהמשך הגישה פינה שעסקה בתוכניות טלוויזיה חדשות, במסגרת התוכנית "חוזרים על ארבע" של ירון דוידוב ב"רדיו ללא הפסקה". בהמשך קיבלה תוכנית רדיו שבועית משלה בתחנה זו, "איריס לא גומרת", שכללה ייעוץ למאזינים בנושאי זוגיות ומיניות.

ב-1999 עברה להגיש ב"רדיו ללא הפסקה" תוכנית ראיונות בשם "איריס קול", שעסקה בזוגיות, יחסי הורים וילדים, יחסים חברתיים ועוד. באותה שנה הגישה לראשונה תוכנית הטלוויזיה משלה ברשת. בהמשך הגישה תוכנית בענייני אהבה ב"ערוץ בריזה" במסגרת Yes הטלוויזיה בלוויין. ב-2008 הייתה אחת מארבע מגישות התוכנית "השאלון" בערוץ SHE של yes, שנסגר לאחר שנה אחת. באותה שנה השתתפה גם בתוכנית "סדרת חינוך" בערוץ 2 בנושאי חינוך ילדים.

מ-2008 מגישה קול את תוכניתה מדי ערב ברדיו 103FM (רדיו ללא הפסקה), בה היא מראיינת זמרים, שחקנים ואנשי ברנז'ה למיניהם בנושאי תרבות, מוזיקה, פנאי וסגנון חיים.

באוקטובר 2020 השיקה את ספרה הראשון "**ציפור לא ממציאה שמיים**", ספר שירים שנכתב בעקבות משבר מחשבת שווא שעברה. בשנת 2024 הוציאה אלבום באותו השם בו נכללות הקלטות של עשרה שירים מתוך הספר המבוצעים על ידי קול עצמה ועל ידי אריק סיני, דן תורן, שולי רנד, עמיר לב והדר גולדמן.

בשנת 2025 השתתפה בעונה הרביעית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" בקשת 12 והודחה ראשונה.

### חיים אישיים
קול נשואה לדרור חליבה, איש הייטק, ולהם שלושה ילדים. בת-דודתה היא השחקנית מיכל טראוריג.

## קישורים חיצוניים

* איריס קול, באתר "רדיו ללא הפסקה"
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:כתבי רכילות ישראלים
קטגוריה:סגל 103fm
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:סגל ערוץ 20
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ישראל)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
דון מוסט

**דונלד מוסט** (באנגלית: ** Donald Most**; נולד ב-8 באוגוסט 1953) הוא שחקן יהודי אמריקאי. התפרסם בעיקר בזכות תפקידו בקומדיית המצבים המצליחה "ימים מאושרים".

## ביוגרפיה
מוסט נולד וגדל בשכונת פלטבוש ברובע ברוקלין.
למד באוניברסיטת ליהיי, אך נשר לאחר לפני השנה הראשונה שלו, כדי לנסוע לקליפורניה ולעסוק במשחק.
מוסט החל את דרכו בקומדיית המצבים המצליחה "ימים מאושרים" והתפרסם בה בתפקיד ראלף מאלף, חברו של ריצ'י קנינגהאם (רון הווארד) .
מוסט הופיע לצידו של רון הווארד גם בעיבוד הטלוויזיוני לספר "הרפתקאותיו של האקלברי פין" בתפקיד טום סוייר.
בנוסף שיחק בטלוויזיה גם בסדרות "Glee" ו"ספינת האהבה" ודיבב בסדרות האנימציה "מבוכים ודרקונים" ו"זאב צעיר".
בקולנוע התבלט בעיקר בסרטים "החיים בשידור חי" ו"באק הווארד הגדול".

בשנת 2022 שיחק את השוטר וילסון בסרט הדרמה "When George Got Murdered" על רצח ג'ורג' פלויד. 

למוסט שתי בנות מאשתו השחקנית מורגן הארט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
אטד החוף

**אֲטַד הַחוֹף** (שם מדעי: *Lycium schweinfurthii*) הוא מין שיח דרום ים-תיכוני, לא מצוי, סבוך וקוצני עם ענפים קשתיים הגדל בחולות מישור החוף והנגב ממשפחת הסולניים. הוא אחד מחמשת מיני האטד הגדלים בארץ ישראל. האבחנה בין המינים האלה בישראל קשה ואולי אף בלתי אפשרית בשדה. ניתן להסתייע בצבע הפרי ובאזור התפוצה: בנגב גדל **אטד ערבי** שפריו אדום. במישור החוף גדל **אטד החוף**, שפריו שחור. בחבל הים-תיכוני גדל **[[אטד אירופי]]** שפריו סגול כהה.

## בית גדול
אטד החוף שכיח בחולות מיוצבים של עמק החוף ובמישור ימין שבקרבת דימונה. מין זה יכול להתמודד עם משטר המים של קרקע חולית במדבר, אבל לא עם תנועת החול. בעמק החוף הוא מופיע לרוב בחורש מפותח ושמור, ובסביבות קיסריה הוא אף מטפס עצי חרוב. לעיתים הוא גדל כשריד לחורש שנכחד.

בעונת הקיץ הוא עומד לרוב בשלכת וקראת סופה - בחודשים אוגוסט וספטמבר מלבלבים הפרחים.

## מורפולוגיה
שיח זקוף, סבוך, קוצני וקירח של קרקעות חוליות בגובה 1 עד 5 מ'.

הגזעים והענפים מסועפים, סבוכים וקוצניים. הענפים החיצוניים קשתיים.

אין לוואים.

העלים מסורגים, פשוטים, תמימים, מוארכים, רחבים בקודקודם (נראים קטומים) מצטמצמים לקראת בבסיסם, מעט בשרניים, אורכם אינו עולה כרגיל על ס"מ אחד.

הפרחים ערוכים בתפרחות סיומיות, דו-קרניות. הפרחים סדורים בקבוצות בנות 1 עד 3.

הפרחים דו-מיניים, בעלי עטיף כפול ונכונים ובעלי עוקץ קצר.

הגביע ירוק מאוחה עלים, דמויי ספל כ-2 מ"מ אורכו וכן גם רוחבו, לעיתים קרובות דו-שפתני. הגביע משתייר אבל אין הוא מתפרה (גדל עם הבשלת הפרי) ואינו סוגר את הענבה.

הכותרת מאוחת עלים, דמוית משפך או מסמר, אורכה 15 עד 2 ס"מ, בעלת צינור כותרת צר וארוך, הנפתח ל-5 אונות מעוגלות ומפושקות שאורכן כרבע מאורך הצינור. צבעה סגול חיוור או לבנבן שמשתנה לצבע קש עם התבגרותה.

האבקנים 5, קבועים באמצע צינור הכותרת, ואינם בולטים מתוך הכותרת. הם אינם הדוקים אל עמוד השחלה ואינם יוצרים סביבו קונוס אלא הם מפושקים פחות או יותר. הזירים דקים, דמויי חוט, ואינם קצרים מהמאבקים. הזירים קירחים, לפעמים יש שערות מעוטות פזורות לאורך הזירים, רק לא בבסיסם. באטד אדומי חלקם התחתון של הזירים שעיר ובעלי ציצית שערות צפופה.

השחלה עילית קבועה על דיסקוס, בעל 2 מגורות. השליות זוויתיות, מספר הביציות גדול.

עמוד השחלה דק, הצלקת דמוית גולה או מחולקת ל-2 אונות קצרות.

הפרי ענבה שחורה, עסיסית ודביקה שמכילה מספר זרעים. הפירות נאכלים ומופצים על ידי ציפורים כגון בולבולים וזנבנים.

העלווה מצויה כל השנה. הפריחה נמשכת כל השנה, בהתאם ללחות הקרקע, עיקרה בחורף ודלילה בשאר השנה.

## גלריה

קובץ:Lycium schweinfurthii bush.jpg
קובץ:Lycium schweinfurthii - fruits.jpg|פירות אטד החוף


## ראו גם
*אטד אדומי
*אטד אירופי
*אטד ערבי
*אטד רב פרחים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ארץ ישראל: שיחים
קטגוריה:סולניים
קטגוריה:ארץ ישראל: סולניים
מעיין אברהם אבינו

**מעיין אברהם אבינו** הוא מעיין שכבה עמוק, בגובה 7 מטר, בתחומי היישוב היהודי בחברון.

לפי ממצאים ארכאולוגיים, המעיין מתוארך לתקופת האבות, ומכאן שמו.

המעיין נמצא לרגלי תל חברון, והוא נכלל ב"שביל חברון המקראית".
המעיין סבל מהתנכלויות הכוללות מחיקה של שילוט המוביל אליו, וריסוס כתובות גרפיטי פוליטיות.

באוקטובר 2017, בעת שרחצו שם שני ילדים, זרק מחבל סלע על ראשו של אחד מהם. הילד פונה מהמקום לבית החולים, ובתגובה החליט היישוב היהודי במקום לפתח את המעיין, הציב שלטים והקים במקום פרגולה שנהרסה על ידי הצבא בנימוק שהבנייה לא אושרה.

סמוך למעיין יש עמדה של חיילי צה"ל.

## ראו גם
*מעיין שרה

## לקריאה נוספת
***אל המעיין: כל החלומות מתגשמים בספר אחד** - מאת משה קוסטה, בערך: **מעיין אברהם אבינו**, בהוצאת ספריית בית אל, 2008.

## קישורים חיצוניים

*מעיין אברהם, באתר "מאחורי ההר"
*מעיין אברהם אבינו, חברון - מפה טופוגרפית של מעיין אברהם אבינו וסביבתו, באתר www.vider.co
## הערות שוליים

קטגוריה:היישוב היהודי בחברון
אברהם
אטד אירופי

**אָטָד אֵירוֹפִּי** (שם מדעי: *Lycium europaeum*) הוא מין שיח שכיח סבוך, נשיר וקוצני עם ענפים קשתיים הגדל בחבל הים תיכוני ממשפחת הסולניים. הוא משיר את עליו בקיץ ופורח, לעיתים ללא עלים, לפני בוא הגשמים, בפרחים דמויי צינור סגולים חיוורים. הוא אחד מחמשת מיני האטד הגדלים בארץ ישראל. האבחנה בין המינים האלה בישראל קשה ואולי אף בלתי אפשרית בשדה. ניתן להסתייע בצבע הפרי ובאזור התפוצה: בנגב גדל **[[אטד ערבי]]** שפריו אדום. במישור החוף גדל **[[אטד החוף]]**, שפריו שחור. בחבל הים-תיכוני גדל **אטד אירופי** שפריו סגול כהה.

## בית גידול ותפוצה
טיפוס תפוצתו של האטד האירופי הוא ים-תיכוני, ותפוצתו הטבעית בעולם היא סביב אגן הים-התיכון. האטד גדל באזורי ערבה ובאזורי חורש ים תיכוני. בארץ ישראל מצוי האטד האירופי בחבל הים-תיכוני: בעמק יזרעאל, בבקעת בית שאן, בדרום מישור החוף, בערבות הירדן, בשפלה, בהרי יהודה (הוא שכיח בשולי גדרות אבן בתוך העיר ירושלים וליד חורבות), במואב ובצפון הנגב. הוא שולט בנגב הצפוני בערוצים שבאדמות לס. בשאר חבלי הארץ הוא נדיר עד נדיר מאוד. הוא מאכלס בעיקר גדרות של שדות, שטחי ישוב נטושים וגדות נחלים.

## מורפולוגיה
שיח זקוף, סבוך, נשיר, קוצני (אך ורק בענפיו בדומה לעוזרר קוצני ואשחר ארץ-ישראלי) וקירח בגובה 1 עד 4 מ'.

הגזעים והענפים מסועפים, סבוכים וקוצניים. הענפים החיצוניים קשתיים.

אין לוואים.

העלים מסורגים, לעיתים קרובות במקבצים, פשוטים, תמימים, מוארכים, רחבים בקודקודם (נראים קטומים) מצטמצמים לקראת בבסיסם, מעט בשרניים.

במשטר מים טוב מוציא הצמח ענפים חדשים קשתיים, שעליהם מוארכים, בשרניים מעט ומעוגלים בראשם. מחיקם של חלק מן העלים יוצאים ענפים קצרים ומעוצים המסתיימים בחוד. לעיתים קרובות מכוסים העלים בעפצים.

הפרחים ערוכים בתפרחות סיומיות, דו-קרניות. הפרחים סדורים בקבוצות בנות 1 או 2 לעיתים רחוקות של 3. הפרחים מלבלבים על הענפים הקצרים המסתיימים בחוד, או בבסיסיהם.

הפרחים דו-מיניים, בעלי עטיף כפול ונכונים, בעלי עוקץ קצר וריחם עדין.

הגביע ירוק, קירח, מאוחה עלים, דמויי ספל, אורכו 2 מ"מ ורוחבו 2.5 מ"מ, בעל 5 אונות קצרות ולא שוות, לעיתים קרובות דו-שפתני. הגביע משתייר אבל אין הוא מתפרה (גדל עם הבשלת הפרי) ואינו סוגר את הענבה.

הכותרת מאוחת עלים, דמוית משפך או מסמר, אורכה מעל 13 מ"מ, בעלת צינור כותרת גלילי צר וארוך, הנפתח לאוגן מורחב בעל-5 אונות מפושקות, מעוגלות וריסנייות. אורך צינור הכותרת גדול פי 2 עד 2.5 מהאונות. צבע הכותרת סגול בהיר.

האבקנים 5, קבועים באמצע צינור הכותרת, ובולטים מתוך הכותרת (לפחות חלקם), ולא שווים. הם אינם הדוקים אל עמוד השחלה ואינם יוצרים סביבו קונוס אלא הם מפושקים פחות או יותר.

הזירים דקים, דמויי חוט, ואינם קצרים מהמאבקים. הזירים קירחים, לפעמים יש שערות מעוטות פזורות לאורך הזירים, רק לא בבסיסם. באטד אדומי חלקם התחתון של הזירים שעיר ובעלי ציצית שערות צפופה.

השחלה עילית קבועה על דיסקוס, בעל 2 מגורות.

השליות זוויתיות, מספר הביציות גדול.

עמוד השחלה דק, הצלקת דמוית גולה או מחולקת ל-2 אונות קצרות.

הפרי ענבה מעוגלת וצבעה אדום. עסיסית ודביקה שמכילה מספר זרעים. הצמח נושא פירות רק לעיתים רחוקות.

העלווה מצויה כל השנה. הפריחה מסוף מאי עד תחילת ספטמבר ועיקרה בקיץ.

## ראו גם
*אטד אדומי
*אטד החוף
*אטד ערבי
*אטד רב פרחים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:שיחים
קטגוריה:סולניים
קטגוריה:ארץ ישראל: סולניים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
ביברס אל-ג'אשנכיר

**אל-מלכ אל-מוזפר רוכן א-דין בייברס אל-ג'אשנכיר אל-מנסורי** (בערבית: **الملك المظفر ركن الدين بيبرس الجاشنكير المنصورى**), הידוע גם כ**בייברס השני** (מת ב-1310), היה סולטאן ממלוכי, השנים-עשר מבין הסולטאנים הבחרים, אשר שלט במצרים בשנים 1308–1309.

ביברס אל-ג'אשנכיר היה בכיר ממוצא ממלוכי-צ'רקסי בחצרו של הסולטאן קלאוון, ושל שני בניו ח'ליל בן קלאוון ומוחמד בן קלאוון. בין השאר מונה לאמיר, לג'אשנכיר (נושא גביע) ולמשנהו של מוחמד יורשו ובנו של קלאון, בתקופת שלטונו השנייה (1299–1308). ב-1303 פיקד על הצבא הממלוכי והביס את קוטלושאה המונגולי בקרב מרג' א-סאפר ליד דמשק.

הממלוכים הבורג'ים התחזקו בתקופת שלטונו השנייה של מוחמד בן קלאון, והחלו לגבות דמי חסות, שכונו "חימאיה" (حماية, "מס שמירה"). יריביהם של הממלוכים הבורג'ים היו ממלוכים מבית א-צאלח ואל-מנצור, שמנהיגם כונה סלאר, וממלוכים שכונו "אשרפיה" בהנהגתו של ביברס אל-ג'אשנכיר. בסופו של דבר נמלט הסולטן, מוחמד בן קלאון, מקהיר לכרכ שבעבר הירדן ב-1308, בשל חוסר היציבות הפוליטי במדינה.

על ביברס אל-ג'אשנכיר נכפה להחליפו, והוא שלט במדינה כ-11 חודשים. בתקופת שלטונו נמשך חוסר היציבות, וגם הוא נמלט לבסוף עם נאמניו מקהיר בשנת 1309. את מקומו שב ותפס מוחמד בן קלאון, אשר החל את תקופת שלטונו השלישית והאחרונה. ביברס אל-ג'אשנכיר נתפס והוצא להורג ב-1310.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סולטאנים ממלוכים
קטגוריה:סולטאנים בחרים
קטגוריה:מצרים: היסטוריה
קטגוריה:נפטרים ב-1310
אטד רב-פרחים

**אָטָד רַב-פְּרָחִים** (שם מדעי: *Lycium depressum*) הוא שיח מדברי, אוהב חום, סבוך, בגובה 100 עד 250 ס"מ ממשפחת הסולניים. פרחיו סגולים-חיוורים ופירותיו אדומים-כתומים. הוא אחד מחמשת מיני האטד הגדלים בארץ ישראל. האבחנה בין המינים האלה בישראל קשה ואולי אף בלתי אפשרית בשדה. ניתן להסתייע בצבע הפרי ובאזור התפוצה: במישור החוף גדל אטד החוף, שפריו שחור. בחבל הים-תיכוני גדל אטד אירופי שפריו סגול כהה. **אטד ערבי** שפריו אדום הוא האטד הנפוץ במדבר בישראל.  

## בית גידול ותפוצה
טיפוס תפוצתו של אטד רב-פרחים הוא אירנו-טורני ותפוצתו הטבעית משתרעת מהמזרח הקרוב (לא בסיני) ועד מרכז אסיה ופקיסטן. בישראל אטד רב-פרחים נדיר מאוד ביותר בצפון הערבה ובצפון ים המלח. הוא גדל בבתי-גידול טבעיים בלבד, בוואדיות, בצדי דרכים ושולי שדות חקלאיים במדבר הקיצוני החם. 

## מורפולוגיה
אטד רב-פרחים הוא שיח זקוף, סבוך בגובה 1 עד 2.5 מ'. 

הענפים הצעירים קשתיים, בעלי פרקים מאורכים, קירחים, כמעט מכחילים. אין לוואים. העלים ומקבץ הפרחים מרוכזים על פי רוב בבסיס של ענפים מעוצים וקצרים שמסתיימים בקוץ מעט חלש. 

העלים מסורגים, פשוטים, תמימים, קירחים, כמעט מכחילים, והם מוארכים-מריתיים (קודקודם רחב ובסיסם הולך וצר כלפי הפטוטרת), אורכם 3 עד 5 ס"מ ורוחבם אינו עולה כרגיל על ס"מ אחד. הם ערוכים בתפרחות סיומיות ונישאים על עוקצים בקבוצות של 2 עד 8, בניגוד לשאר מיני האטד שמספר פרחיהם אינו עולה על שלושה. הפרחים דו-מיניים, בעלי עטיף כפול ונכונים.

הגביע ירוק מאוחה עלים, דמוי ספל, כמעט דו-שפתני, בעל שיניים לא שוות. אורכו 2.5 עד 4 מ"מ. הגביע משתייר אבל אין הוא מתפרה (גדל עם הבשלת הפרי) ואינו סוגר את הענבה.

הכותרת מאוחת עלים, דמוית משפך או מסמר, בעלת 5 אונות מפושקות, צבעה סגול חיוור שמשתנה לקרם, אורכה 9 עד 11 מ"מ ואינו עולה על 12 מ"מ. צינור הכותרת, שהולך וצר כלפי הבסיס והוא ארוך פי 1.5 עד 2 מאונותיו (בשונה מאטד אירופי שצינור הכותרת גדול פי 2 עד 2.5 מהאונות).

האבקנים, חמישה במספר, שווים פחות או יותר באורכם, קבועים באמצע צינור הכותרת ובולטים ממנו מאוד. הם אינם הדוקים אל עמוד השחלה ואינם יוצרים סביבו קונוס אלא הם מפושקים פחות או יותר. הזירים דקים, דמויי חוט, ארוכים מהמאבקים (אינם קצרים כבסולנום). חלקם התחתון של הזירים שעיר ובעלי ציצית שערות צפופה (אטד אדומי), ושאר החלקים שלהם קירחים, אם כי לפעמים יש שערות מעוטות פזורות לאורכם.

השחלה עילית, קבועה על דיסקוס, בעלת 2 מגורות. השליות זוויתיות, מספר הביציות גדול. עמוד השחלה דק, הצלקת דמוית גולה או מחולקת ל-2 אונות קצרות.

הפרי אליפסואיד, עסיסי, צבעו אדום-כתום. הפירות נישאים על עוקצים משתלשלים ומופצים על ידי ציפורים.

הפריחה מאמצע דצמבר ועד תחילת מאי ועיקרה מינואר עד מרץ.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שיחים
קטגוריה:סולניים
קטגוריה:ארץ ישראל: סולניים
אורי כוכבא

**אורי כוכבא** (8 בפברואר 1910 – 23 בנובמבר 2001) היה חבר קיבוץ נען, אמן ומנהל ארכיון יד טבנקין.

## תולדות חייו
כוכבא נולד בשם **ואלטר קוֹך** (Walter Koch) בעיר ליסא (Lissa) שבגרמניה. למד ארכיטקטורה בשטוטגרט. היה פעיל בתנועה הציונית, ועלה לארץ ישראל בשנות ה-30. ב-1934 הצטרף לקיבוץ נען, והיה חבר בו עד יום מותו.

ב-1938 נשלח להולנד כדי להכשיר בני נוער לעלייה לארץ במסגרת תנועת החלוץ. עם פלישת הגרמנים להולנד במהלך מלחמת העולם השנייה נעצר כנתין מדינת אויב (פלשתינה-א"י) ונשלח למחנה מעצר.

בסיום המלחמה, במאי 1945, שוחרר ונישא לעדינה (לבית ון-קובורדן), שאותה הכיר בעת פעילותם בתנועה הציונית. בשנת 1957 יצא שוב לגרמניה המערבית להדריך בני נוער יהודי. לאחר חזרתו היה פעיל בקיבוץ וב-1976 החל לעבוד בסמינר אפעל של הקיבוץ המאוחד והיה מנהל ארכיון יד טבנקין.

כוכבא נפטר בקיבוצו ב-23 בנובמבר 2001.

## משפחתו
כוכבא היה אחיהם של שמעון אבידן (1911–1994), מייסד ומפקד חטיבת גבעתי במלחמת העצמאות ורכז הביטחון של הקיבוץ הארצי ושל חנה. הוא היה גיסו של יהודה שמעוני (לואי ון-קובורדן), מבכירי חברת אל על וקצין המבצעים שלה, שהיה מאלו שסייעו לצוות המוסד שלכד את אייכמן. אשתו עדינה (1917–2008) הייתה אלמנתו של יואכים סימון (שושו) (1919–1943), לוחם המחתרת היהודית שהתאבד לאחר שנאסר על ידי הנאצים ועונה קשות. אורי ועדינה השאירו אחריהם שלושה בנים: יכין, קברניט באל על ואמן מוערך; יוסף, איש היי-טק בכיר; ובן מאומץ - אפרים, שהוריו נספו בשואה - חבר קיבוץ נען; נכדים ונינים.

## אמנותו

כוכבא היה אמן מוערך. מרב פעילותו השקיע בציור ובנגינה (קלרינט בעיקר). את פעילותו כצייר החל בעת היותו עצור במחנות בגרמניה, ואכן רוב יצירותיו תרם לבית לוחמי הגטאות. גם לאחר שחרורו המשיך באמנות הציור בסטודיו בקיבוץ. בנו יכין ממשיך את מסורתו.

## לקריאה נוספת
* **המחתרת החלוצית בהולנד הכבושה**, ליקטה ועיצבה עדינה כוכבא, ערכה והביאה לדפוס רנה קלינוב, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשכ"ט 1969.
* **נען, ארבעים שנה: אלבום**, עריכה והכנה: יוסקה רבינוביץ, ואורי כוכבא, נען: הוצאת הקיבוץ, תש"ל-תשל"א 1970.

## קישורים חיצוניים
* מבריח הגבולות הגרמני יואכים סימון (שושו)
* 
* האתר של יכין כוכבא
* חלקה של אל על במבצע לכידת אייכמן – אחרי 47 שנים
* ארכיון בית לוחמי הגטאות. ניתן לצפות באתר ביצירות של כוכבא מימי מעצרו בגרמניה.
* ארכיון בית לוחמי הגטאות. ניתן לצפות בכלי עבודתו של כוכבא במחנה המעצר (גלופות לינולאום, כלי גילוף).

## הערות שוליים
 

קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:מתנדבי היישוב שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:נען: אישים
קטגוריה:ארכיונאים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בנען
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
תשעה חודשים

**תשעה חודשים** (במקור: **Nine Months**) הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא בשנת 1995 מז'אנר קומדיה רומנטית. הסרט בוים, נכתב והופק על ידי כריס קולומבוס ומככבים בו יו גרנט, ג'וליאן מור, טום ארנולד, ג'ואן קיוזאק, ג'ף גולדבלום, ורובין ויליאמס. זוהי גרסה מחודשת לסרט הצרפתי Neuf mois שיצא שנה אחת קודם לכן.

עבור כוכב הסרט, יו גרנט, הפך "תשעה חודשים" להיסטוריה שכן זהו הסרט האמריקאי הראשון שהוא לוקח בו תפקיד ראשי, שכן עד יציאת הסרט שיחק גרנט רק בסרטים בריטיים.

## עלילה
לפסיכולוג הילדים סמואל פוקנר (בגילומו של יו גרנט) יש מערכת יחסים רומנטית ואידיאלית (לפי מה שהוא חושב) עם המורה לבלט רבקה טיילור (ג'וליאן מור). אבל כל עולמו מתהפך כשהוא שומע שטיילור נכנסה להיריון. חששותיו מילדים נובעים מהסיפורים שהוא שומע במקום עבודתו, מההתנהגות הפרועה של הבנות של זוג חבריו מרטי (טום ארנולד) ואשתו גייל (ג'ואן קיוזאק) וכן מהעצות שהוא מקבל מחברו הטוב ביותר, הצייר שון פלטשר (ג'ף גולדבלום).

המתח בין בני הזוג, ובעיקר הפחדים וההתנהגות חסרת האחריות של פוקנר מובילים את טיילור לעזוב את הבית אחרי כמה חודשים. רק אחרי שהוא רואה קלטת וידאו עם צילומי אולטרסאונד של העובר הוא מחליט לקחת אחריות על חייו להחזיר את טיילור הביתה לפני שיהיה מאוחר מדי.

רובין ויליאמס (בתפקיד אורח קטן) מגלם את ד"ר קוסביץ, מיילד רוסי נוירוטי והיסטרי שמעולם לא יילד אישה לפני כן והתמחה רק בעכברים וקופים, מוסיף לסרט מימד קומי.

## צוות השחקנים

## ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות שליליות למדי וזכה לציון הנמוך של 28% מתוך 25 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes.
מבקר הקולנוע של שיקגו סאן טיימס, רוג'ר איברט, נתן לסרט שני כוכבים, וכתב: "תשעה חודשים הוא אחד מאותם סרטים שבהם התוצאה הסופית ברורה לכולם ורק הגיבור צריך לשחק את האומלל והמטומטם, כי אם הוא לא יהיה כזה, יהיה כשל בעלילה".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1995
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת הנס צימר
פרדריק פילד

**פרדריק פילד** (באנגלית: **Frederick Field**; 1801–1885), היה חוקר מקרא בריטי.

## חייו
נולד בלונדון ולמד בטריניטי קולג', שבאוניברסיטת קיימברידג'. לאחר הסמכתו לכמורה בשנת 1828 החל במחקר תאולוגי על אבות הכנסייה הנוצרית.

בשנת 1839 עבר לגור בסאפוק, ובשנת 1842 בנורפוק, שם שימש ככומר. בשנת 1863 התפטר ממשרתו והשתקע בנוריץ', על מנת להקדיש את כל זמנו למחקר ההקספלה.

## מחקרו
במסגרת מחקרו על אבות הכנסייה הנוצרית פרסם בשנת 1839 במהדורה מדעית חיבור על כריסוסטום, Homiliae in Matthaeum ("דרשות על הבשורה על-פי מתי"). מספר שנים לאחר מכן ערך חיבור נוסף של מחבר זה, "דרשות על איגרות פאולוס".

חיבורו הידוע ביותר הוא המהדורה המונומנטלית של ההקספלה לאוריגנס, אשר יצאה באוקספורד בין השנים 1867 ו-1875, אותה ביסס על הקטעים שנשתמרו מחיבור זה ועל עדות הסירו-הקספלה.

שנים ספורות לפני מותו פרסם "הערות על מבחר קטעים מן הברית החדשה ביוונית" (1881). ספר זה נדפס שנית לאחר מותו, עם תוספות, בשנת 1899.

## קישורים חיצוניים
* Full scan of Origen Hexapla Vol I
* Full scan of Origen Hexapla Vol II

קטגוריה:חוקרי מקרא
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1801
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1885
גליפטותק

**הגליפטותק** (**Glyptothek**) הוא מוזיאון לפיסול עתיק במינכן שבגרמניה, המכיל בעיקר פסלים יווניים ורומאיים, שפוסלו בין 700 לפנה"ס ועד 550 לספירה, וכן רצפות פסיפס ותבליטים.

בניית המוזיאון מומנה על ידי לודוויג הראשון, מלך בוואריה, ותוכננה על ידי הארכיטקט לאו פון קלנצה בסגנון הנאו-קלאסי. בנייתו של המוזיאון נמשכה בין השנים 1816- 1834. הגילפטותק ממוקם ב"מתחם האמנות" (Kunstareal), חלק במרכז מינכן המכיל מוזיאונים רבים, בהם הפינקוטק הישן, הפינקוטק החדש, והפינקוטק המודרני.

המוזיאון תוכנן במקור לאחסן את אוספו הפרטי של לודוויג הראשון, והוא נחשב למוזיאון הפיסול הציבורי הראשון מסוגו. בין פסלי המוזיאון ניתן למנות פרוטומות של קיסרים רומים כגון אוגוסטוס, אנטונינוס פיוס וספטימיוס סוורוס, פסלי אלים יווניים ורומאיים, ועבודה המיוחסת למירון, פסל של אישה זקנה שיכורה מחזיקה בקבוק יין.

## גלריה

קובץ:Barberini Faun (GL 218) - Glyptothek - Munich - Germany 2017 (2).jpg|פאן ברבריני
Drunken old woman (Glyptothek Munich).jpg|פסל של אישה זקנה שיכורה מחזיקה בקבוק יין
Apollo Barberini Glyptothek Munich 211.jpg|אפולו ברבריני
Aphrodite of Knidos (GL 288).jpg|אפרודיטה מקנידוס
Statue of Dionysos in Glyptothek München.jpg|דיוניסוס בבילאקווה
Augustus Bevilacqua.jpg|אוגוסטוס בבילאקווה
Bust of Antoninus Pius, Glyptothek Munich.jpg|אנטונינוס פיוס
Bust of Septimius Severus (GL 357).jpg|ספטימיוס סוורוס


## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מינכן: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:מינכן: מבנים
קטגוריה:מבנים נאו-קלאסיציסטים
קטגוריה:גרמניה: מוזיאונים לארכאולוגיה
קטגוריה:מבנים שתכנן לאו פון קלנצה
קרן (עיר)

**קֶרֶן** (בתיגרה ותיגרינית: **ከረን**) היא העיר השנייה בגודלה באריתריאה, הגדולה מבין חמש ערי המשנה הגדולות, עם אוכלוסייה של 120,000. רוב האוכלוסייה מוסלמית. פירוש השם קרן הוא רמה.

## גאוגרפיה
העיר מצויה כ־91 קילומטרים צפון מערב לאסמרה, בגובה של 1,390 מטר מעל פני הים. היא פרושה על פני מישור נרחב המוקף בהרי שחם מכל עבריו. העיר משמשת כבירת מחוז אנסבה, ותושביה הם בני עם הבילינים.

קרן היא אחד המרכזים החקלאיים הגדולים של אריתריאה, בעיקר לפירות וירקות. ממערב האזור ידוע במטעי הבננות שלו. בנוסף, עדרי החלב שלה מספקים חלב טרי, חמאה ומפעל הגבינות מייצר גבינות פרובולון ואחרות.

בקרן יש דוגמאות רבות למורשת קולוניאלית איטלקית ואתיופית. מבט אל עבר מבצר מצרי מהמאה ה־19 (טיגו), שעדיין משופע בתותח של הצבא האתיופי, יש בעיר מבני ציבור מסוגננים ובכנסייה רומנסקית קתולית. נוף טוב נשקף מפסגת המצודה (1460 מ'). למרגלותיו מונחות חורבות הארמון הקיסרי הישן, שנהרס במהלך המאבק עם אתיופיה בשנת 1977.

במפקד שנערך באריתריאה ב־1 בינואר 1905, לפי התגוררו בעיר 7 יהודים. עוד ידוע על יהודים בקרן ובאגרודט הסמוכה, שיהודים אלה היו פליטים שהגיעו בחוסר כל מתימן, וכפי שדווח בעיתונות של סוף שנות ה־20 של המאה ה־20, מצבם היה ירוד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אריתריאה: ערים
נחמן אינגבר

**נחמן אִינְגְבַּר** (נולד ב-30 בנובמבר 1938) הוא מבקר ומרצה לקולנוע ישראלי.

## קורות חייו
נחמן אינגבר נולד ברחובות בסוף שנת 1938, בנם של יוסף ובלומה אינגבר, ילידי פולין. אביו עלה לארץ ישראל ב-1924 ועבד בקיבוצים, אחר-כך עברו הוריו לתל אביב ופתחו חנות בגדים.

אינגבר רכש את אהבתו לקולנוע כשצפה בסרטי איכות במועדוני הקולנוע התל אביביים של זאב רב-נוף ודוד גרינברג. הוא בוגר תואר ראשון באנגלית, פילוסופיה וספרות השוואתית באוניברסיטה העברית (1958). עשה תואר שני בחוג לאנגלית באוניברסיטה. ב-1966 הכניס לראשונה את הוראת הקולנוע לכיתות הלימוד.

בשנת 1967 ראה אור ספרו "שקספיר בקולנוע" בהוצאת צ'ריקובר. הספר הוא אסופת מאמרים שליקט אינגבר ותרגמם לעברית, העוסקים בקשר שבין תיאטרון לקולנוע.

בשנת 1969 טס אינגבר לצרפת ולמד לדוקטורט בבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה בפריז, אולם לא סיים את התואר. אינגבר שב לישראל ב-1973 על-מנת לנהל את "המכון הישראלי לקולנוע" שנפתח על ידי משרד התרבות דאז ושבק חיים. במסגרת המכון הוא תמך בכתיבת תסריטים לסרטי איכות, ייסד את ספריית המכון וערך כתב עת בשם "קולנוע", שראה אור פעם בשנה (1981-1974). אינגבר לקח חלק פעיל בשדולה למען הקמת הסינמטקים בישראל וסייע בהקמת "הקרן לעידוד סרטי איכות", הקרויה היום "קרן הקולנוע הישראלי", שנוסדה ב-1980 ושימש חבר הנהלה בקרן.

ב-1981 כיכב בסרטו הקצר של דן וולמן, "האיש שפרם פם פם".

נחמן אינגבר פרסם ביקורות קולנוע בעיתונים שונים: בשנות השבעים בעיתון "העיר", בשנות השמונים בעיתון "ידיעות אחרונות", כתב גם ב"עכבר העיר" וב"טיים אאוט" והוא כותב בעיתון "ישראל היום", החל מייסודו ביולי 2007 ועד היום.

אינגבר מלמד קולנוע מאז שנת 1973 בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, לימד קולנוע בבית צבי, בסם שפיגל, באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטה העברית, בבית ברל ובאוניברסיטה הפתוחה. הוא מרצה בעיקר בתחום התאורטי של הקולנוע ועל ההיסטוריה של הקולנוע.

ביולי 2011 זכה אינגבר באות ההוקרה של פסטיבל הקולנוע ירושלים "בעבור תרומתו לעיצוב תרבות הקולנוע בישראל ולמיסוד תשתיתה". הוא זכה בפרס על איכות ההוראה בפסטיבל הסטודנטים.

בשנת 2013 ערך, בצוותא עם בועז דוידזון, את תסריט הסרט "לצוד פילים", מאת רשף ורגב לוי.

בספטמבר 2019 הוא קיבל את פרס אופיר על הישגים מקצועיים.

כיום הוא עובד כמנהל אמנותי ומלווה של הסרטים העלילתיים בקרן רבינוביץ'.

אינגבר נשוי לרחל, שהייתה רכזת כתבים ב"ידיעות אחרונות". אחיו, ד"ר יאיר אינגבר, היה עורך המדור הכלכלי של "ידיעות אחרונות".

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מבקרי קולנוע ישראלים
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:סגל בית צבי
קטגוריה:מנכ"לי עמותות
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: הישגים מקצועיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
Blueberry Hill (שיר)

**Blueberry Hill** (בתרגום חופשי לעברית: גבעת האוכמניות) הוא שיר פופולרי שפורסם במקור בשנת 1940 אך זכה לעיקר פרסומו בגרסת הרוקנרול של פאטס דומינו משנת 1956. את השיר הלחין וינסנט רוז, ואת המילים לשיר כתבו לארי סקוט ואל לואיס.

חברת Victor Records הפיצה את הגרסה הראשונה של השיר ב-31 במאי 1940 בביצוע טומי ריאן ותזמורתו של סמי קיי (Sammy Kaye Orchestra). הגרסאות הנוספות שיצאו במהחל 1940 בוצעו על ידי ג'ין קרופה, התזמורת של גלן מילר, קיי קייסר, ראס מורגן, ג'ין אוטרי, קוני בוזוול, וג'ימי דורסי. מבין הגרסאות שפורסמו במהלך 1940 הגרסה שזכתה להצלחה הרבה ביותר הייתה זו של התזמורת של גלן מילר.

במהלך 1949 הופצה גרסה מחודשת של השיר בביצוע של לואי ארמסטרונג אשר הגיע למקום ה-29 במצעד האמריקני. השיר הפך ללהיט בינלאומי במהלך שנת 1956 כאשר הופצה גרסת רוק אנד רול לשיר בביצועו של פאטס דומינו. השיר בביצעו של פאטס דומינו שהה במשך שלושה שבועות במקום השני במצעד ה-Top40 של בילבורד, ושהה במשך 8 שבועות לא רצופים במקום הראשון במצעד שירי הריתם אנד בלוז הנמכרים ביותר של שנת 1940. הגרסה בביצועו של פאטס דומינו דורגה בהמשך במקום ה-82 במגזין הרולינג סטון ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין. השיר הפך עם השנים ללהיט הגדול ביותר של דומינו.

## גרסאות כיסוי בולטות
[ממוזער|250px|[ראש ממשלת רוסיה ולדימיר פוטין שר את "Blueberry Hill" במהלך מופע צדקה שהתקיים בשנת 2010.]]

## קישורים חיצוניים

* עמוד השיר באתר songfacts.com 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1940
קטגוריה:סינגלים מ-1956
קטגוריה:שירי רוק אנד רול
קטגוריה:שירי לואי ארמסטרונג