פרס ספיר

**פרס ספיר** הוא פרס שמעניק מפעל הפיס אחת לשנה לספר בתחום הסיפורת. הפרס הוא אחד ממפעלי התרבות של מפעל הפיס. יסד אותו יושב ראש מפעל הפיס אברהם כ"ץ-עוז לזכרו של פנחס ספיר, והוא מוענק למן שנת 2000.

תקנון הפרס ורוחו מבוססים על מתכונת פרס מאן בוקר הבריטי. פרס ספיר הוא הפרס הספרותי בעל הערך הכספי הגבוה ביותר המוענק בישראל. בשנת 2009 היה גובה הפרס לזוכה 150 אלף שקל, ולכל אחד מארבעת המועמדים הנותרים הוענק פרס בסך 25 אלף שקל. בשנת 2025 קיבל הזוכה 180 אלף שקל, כל אחד מחמשת המועמדים ברשימה הקצרה קיבל 60 אלף שקל, וכל אחד מ-12 המועמדים ברשימה הארוכה קיבל 30 אלף שקל. נוסף על כך זכאי הזוכה במקום הראשון לתמיכה בתרגום ספרו לשפה הערבית ולשפה זרה נוספת על פי בחירתו.

נוסף על הפרסים במסלול הראשי מוענקים פרסים במסלול ביכורים עבור ספר ראשון לסופר. במסלול זה בוחרת ועדת השיפוט, מתוך הספרים שהגישו הוצאות הספרים, שלושה ספרים מועמדים לפרס לרשימה הקצרה. נכון לשנת 2025 כל אחד ממחברי הספרים ברשימה הקצרה של מסלול הביכורים קיבל פרס בסך 30 אלף שקל. מתוך השלושה נבחר הספר הזוכה בפרס ספר הביכורים. בשנת 2025 סכום הפרס לזוכה במסלול הביכורים היה 75 אלף שקלים.

מפעל הפיס רוכש 500 עותקים מכל ספר ברשימה הקצרה של המסלול הראשי, וכן מן הספר הזוכה בפרס הביכורים, ומפיץ אותם בספריות ברחבי הארץ.

## הליך הענקת הפרס
מנהל קרן ספיר בוחר את יושב ראש חבר השופטים לאחר התייעצות עם אנשי ספרות. לאחר מכן, בהתייעצות עם יו"ר חבר השופטים, בוחר המנהל את יתר ששת השופטים ומביא את הרשימה לאישור דירקטוריון הקרן. השופטים מתחלפים מדי שנה בחלקם, ושמותיהם נותרים חסויים עד להכרזת הזוכה בפרס, פרט ליושב ראש. עם השנים היו טענות כי לא רק אנשי ספרות בולטים נבחרים לתפקיד. כך לדוגמה היה היו"ר הראשון השופט בדימוס שאול אלוני.

השופטים בוחרים תחילה 12 ספרים ל"רשימה הארוכה" מתוך רשימה של ספרים שפורסמו בשנה האחרונה שמגישות להם הוצאות הספרים הגדולות על פי שיקוליהן.

לאחר מכן מתוך "הרשימה הארוכה" נבחרים חמישה ספרים כמועמדים סופיים לפרס ב"רשימה הקצרה".

חמשת הסופרים שספריהם נבחרו ל"רשימה הקצרה" משתתפים במפגשים ספרותיים עם קוראים ברחבי הארץ בחסות מפעל הפיס.

מתוך החמישה נבחר כעבור מספר שבועות הזוכה. בעבר פורסם שם הזוכה בשבוע הספר העברי. כיום הבחירה נעשית בתחילת השנה האזרחית.

בשנת 2006 החליטה הנהלת הפרס להנהיג חידוש: גם יצירות ישראליות שנכתבו בשפות זרות, תורגמו לעברית וראו אור בחמש השנים האחרונות, יוכלו להשתתף בתחרות. מדובר ביצירות ספרותיות מתורגמות שנכתבו בידי סופרים אזרחי ישראל הכותבים בשפה זרה. החידוש נועד לאפשר ליוצרים ישראלים הכותבים ברוסית, ערבית, אנגלית ושפות נוספות להתמודד בתחרות. יוצרים אלו יוכלו להתמודד במסלול הרגיל של הפרס או במסלול נפרד, שיועד רק ליצירות מתורגמות, ובו נבחרת יצירה אחת בלבד; למחברה מוענק פרס עידוד יצירה בסך 25 אלף שקל. כמו כן למן 2006 לא מוטל מס הכנסה על הפרס.

בשנת 2014 הוחל בחלוקת פסלון מיוחד לזוכי הפרס.

## פסילה של מועמדים וזוכים
בשנת 2003 נפסלה מועמדותו של אתגר קרת לאחר שהתברר שתקנון הפרס דרש שבספר המועמד לפרס יהיו לפחות 60,000 מילים. ספרו של קרת, "אניהו", לא עמד בכלל זה. לאחר מכן בוטלה מגבלה זו.

בשנת 2009 בוטלה חלוקת הפרס לאחר שהוכרזו הזוכים, בעקבות תחקיר עיתונאי שהעלה חשש לניגוד עניינים של יושב ראש ועדת הפרס, יוסי שריד. בהסכם פשרה בין הזוכים שזכייתם בוטלה ובין מפעל הפיס נקבע כי מפעל הפיס יעניק לזוכים פיצוי כספי.

## שינויים בתקנון הפרס
בעקבות הביקורת על הפרס וביטולו בשנת 2009, פרסם מפעל הפיס באוגוסט 2010 שינויים שנעשו בתקנון:
* בוטל "הקול הכפול" שהיה ליושב ראש חבר השופטים קודם.
* נקבע כי כל הוצאה לאור תוכל להגיש כמועמדים לפרס רק חמישה ספרים, מתוכם ארבעה מועמדים לפרס ספיר וספר אחד לפרס ספר הביכורים. קודם לכן יכלה כל הוצאה להגיש עשרה ספרים מועמדים.
* מועד הכרזת הפרס והענקתו הועברו לסוף השנה האזרחית; כאמור קודם לכן הוענק הפרס בשבוע הספר העברי.
בשנת 2014 עתר הסופר ועורך הדין עמית ארד לבג"ץ נגד מפעל הפיס וקרן ספיר בדרישה לשינוי סעיף בתקנון הפרס הקובע כי רק מו"ל מוכר כהגדרתו בתקנון זכאי להגיש ספרים שהוציא לאור כמועמדים לפרס. נימוקי העותר היו אפליה ואי־שוויון. במוקד העתירה הייתה דחיית בקשתו להגיש את ספרו "אריות יהודה – סיפורם המופלא של המכבים" משום שלא הוצא לאור על ידי מו"ל מוכר כהגדרתו בתקנון, אף על פי שהספר זכה לעריכתם של אמנון ז'קונט ופרופ' גבריאל מוקד. בג"ץ המליץ למפעל הפיס לשנות את התקנון לשנת 2015 ואילך ואפשר לעו"ד ארד להגיש שוב את ספרו כמועמד לפרס. בעקבות המלצת בג"ץ שונה במאי 2015 תקנון הפרס, ונקבע בו שניתן להגיש לתחרות גם ספר שיצא לאור בהוצאה עצמית, וגם ספר שיצא לאור רק כספר אלקטרוני. שינוי נוסף בתקנון קבע שמחבר הספר המועמד לפרס יהיה אזרח ישראל או תושב קבע בה, שמרכז חייו בישראל (הזוכה בשנה הקודמת, ראובן נמדר, אינו מקיים תנאי זה).

## ביקורת על הפרס
פעמים אחדות הועלו טענות כנגד הרכבה והחלטותיה של ועדת הפרס. פרופ' מנחם פרי, מו"ל "הספריה החדשה" טען בשנת 2004 כי "המאזן המצטבר של הפרס בחמש שנותיו הוא החמצה וביזוי של יותר מדי ספרים בעלי ערך, וקידום סרק של ספרים חסרי ערך באופן שערורייתי. מתברר שעודף כסף לא מביא עמו ערכים ספרותיים." בתגובה ציינה דוברת מפעל הפיס כי מנחם פרי לא חשב שהפרס נחות ובלתי ראוי כאשר דוד גרוסמן זכה בו בשנת 2001. פרי אף הודיע כי לא יגיש לפרס כל סופר המבקש לפרסם את ספרו בהוצאתו, ועל הסופרים להביא זאת בחשבון כשהם חותמים על חוזה איתו (כאמור, רק המו"ל רשאי להגיש ספר כמועמד לפרס). עם זאת בשנת 2015 זכתה אורלי קסטל בלום בפרס ספיר על ספרה "הרומן המצרי", שיצא בספריה החדשה בעריכת אותו מנחם פרי. קסטל בלום אף הודתה לפרי בנאום הזכייה שלה. מנחם פרי היה גם העורך של ספר אחר שזכה בפרס הראשי בשנת 2020: "חמור" של סמי ברדוגו. סופרים אחדים, ובהם מאיר שלו, עמוס עוז ואהרן אפלפלד, סירבו להגשת מועמדותם לפרס.

גם בשנת 2006 הועלו השגות שונות על הרכב הוועדה, על רשימת המועמדים הסופית ועל הספר שנבחר.

הענקת הפרס לספר "אחוזת דג'אני" בהוצאת ידיעות ספרים בשנת 2009 עוררה ביקורת רבה, בפרט מצד מעריב. לפי בן-דרור ימיני הספר הזוכה הוא אנטי-ציוני ומשתמש במוטיבים אנטישמיים. עוד הוא מחה שבראש הוועדה עמד אדם שהיה פעיל פוליטית בעבר. נדב העצני כתב שוועדת פרס ספיר מוטה לכיוון השמאל ואינה מתעניינת באיכויות ספרותיות. גלי גינת טענה כי הזכיות בפרס היו הטבות למקורבים לוועדת הפרס. דני זאק הביע ספק בהגינות נוהלי השיפוט של ועדת הפרס. אמנון נבות כתב שהרצון לזכות בפרס ספיר מעוות את אופן הכתיבה של ספרים רבים בישראל, ושהפרס מזיק מבחינה אומנותית ותרבותית. בסופו של דבר בוטל הפרס לספר זה בעקבות תחקיר עיתונאי שחשף ניגוד עניינים של ראש הוועדה יוסי שריד.

עמיר עקיבא סגל מתח ביקורת על מימון הפרס מכספי הימורים ועל היותו אמצעי פרסום למפעל הפיס, המעודד להמר, ולמעשה כספי הפרס מגיעים מהמהמרים.

## רשימת הזוכים בפרס

## בתרבות
מאיה ערד, שספריה נכללו פעמים אחדות ברשימת המועמדים לזכייה בפרס ספיר, עוסקת בספרה "קנאת סופרות" בסופרת שפרסמה שלושה ספרים, שחשה גאווה רבה על שספרה נכלל ברשימה הארוכה של פרס ספיר, וחשה תסכול רב על שהספר לא עבר לשלב הרשימה הקצרה.

מתי שמואלוף, שמתגורר מחוץ לישראל, כתב רומן "הפרס" (הוצאת פרדס, 2021) על פרס ברלין לספרות עברית יפה – פרס דמיוני שבא להגחיך את פרס ספיר בישראל, ועל סערה שמתחוללת בין ישראל ובין גרמניה בגלל הפרס.

## קישורים חיצוניים
*  באתר מפעל הפיס
* מתי שמואלוף כתב באתר איגוד המשוררים רשימה "מדוע פרס ספיר לא מוענק לספר שירה", 2011
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
ספיר, פרס
קטגוריה:מפעל הפיס