open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (פורטוגל)

**המפלגה הסוציאל-דמוקרטית** (בפורטוגזית: **Partido Social Democrata**) היא מפלגת המרכז-ימין הגדולה בפורטוגל. בתחילה היא אכן הייתה מפלגת שמאל, לצד המפלגה הסוציאליסטית, אולם החל משנות ה-80 היא נטתה בעמדותיה ימינה.

המפלגה נוסדה ב-6 במאי 1974, מיד אחרי מהפכת הציפורנים, בשם "המפלגה העממית הדמוקרטית" ("Partido Popular Democrático"), אבל תוך זמן קצר שינתה את שמה לשם הנוכחי.

מייסד המפלגה ומנהיגה הראשון היה פרנסישקו סה קרניירו. בשנים שבין המהפכה לבחירות החופשיות הראשונות הייתה המפלגה במקצת הקואליציות ששלטו במדינה. אחרי הבחירות הראשונות ב-1976, שבהן ניצחה המפלגה הסוציאליסטית בראשות מריו סוארש, הייתה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית מפלגת האופוזיציה הראשית. בבחירות של 1979 עמדה המפלגה בראש "הברית הדמוקרטית" ("Aliança Democrática") של מפלגות מרכז-ימין שניצחה בבחירות וסה קרניירו היה לראש הממשלה, עד שנהרג בתאונת מטוס בסוף 1980. פרנסישקו פינטו בלסמאו, מחליפו בראשות המפלגה, עמד בראש הממשלה עד הבחירות ב-1983 שלפניהן פורקה "הברית הדמוקרטית".

בבחירות ניצחו הסוציאליסטים בראשות סוארש, אולם לאחריהן קמה ממשלת אחדות בין המפלגה הסוציאליסטית והסוציאל-דמוקרטית. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית חזרה לשלטון ב-1985 בראשות אניבל קבאקו סילבה. קבאקו סילבה שלט במשך עשור, אולם לא רץ שוב בבחירות של 1995, שבהן הפסידה המפלגה. היא חזרה לשלטון בשנים 2002–2005 עם ראש הממשלה ז'וזה מנואל ברוזו, שאחרי בחירתו לנשיא הנציבות האירופית הוחלף על ידי פדרו סנטנה לופש. ב-2006 זכה לראשונה מועמד של המפלגה, ראש הממשלה לשעבר אניבל קבאקו סילבה, בבחירות לנשיאות פורטוגל. אחרי 6 שנים באופוזיציה ניצחה המפלגה בראשות פדרו פאסוש קואליו בבחירות ב-2011.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סוציאל-דמוקרטית
קטגוריה:פורטוגל: מפלגות שמרניות
קטגוריה:פורטוגל: מפלגות ליברליות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1974
תמרוניות-על

[שמאל|ממוזער|250px|סרטון בו מטוס הניסוי [רוקוול-MBB X-31|X-31 מדגים מספר תמרוני עבר הזדקרות.]]
**תמרוניות-על** (באנגלית: **Supermaneuverability**) היא תכונה של מטוס המסוגל לבצע תמרונים בזוויות התקפה גבוהות במיוחד, בהם אין זרימת אוויר סדירה על הכנפיים ומשטחי ההיגוי, וטכנית המטוס נמצא במצב הזדקרות. תמרונים קיצוניים אלה, המכונים **תמרוני עבר-הזדקרות** (באנגלית Post stall maneuvers), מתאפשרים על ידי הנעה וקטורית במנועי המטוס. 

רוב המטוסים בעלי יכולת זו הם מטוסי קרב מתקדמים מהדור הרביעי והדור החמישי. למרות יכולת זו, רוב התמרונים העבר-הזדקרותיים מוגבלים מבחינת שימושם בקרבות אוויר בשל אובדן המהירות והגובה במהלך ביצועם.

## דוגמאות למטוסים בעלי תכונת תמרוניות-על
*F-22 ראפטור
*סוחוי Su-27
*סוחוי Su-30
*PAK-FA
*X-31

## ראו גם
*המראה ונחיתה אנכית

קטגוריה:תעופה צבאית
קיה פיקנטו

שמאל|ממוזער|240px|קיה פיקנטו 2017
**קיה פיקנטו** (באנגלית: **Kia Picanto**) היא מכונית מיני האצ'בק מתוצרת חברת קיה הקוריאנית. היא הוצגה לראשונה בשנת 2003 במספר שווקים מצומצם. הדור השני של קיה פיקנטו הוצג בתחילת שנת 2011 וזכה להצלחה גדולה הרבה יותר. שיווק הרכב בישראל החל באותה שנה. בשנים 2015 ו-2017 היה הפיקנטו הרכב הנמכר ביותר בישראל.

## היסטוריה
הדור הראשון של פיקנטו הוצג בשנת 2003 כשהוא מתבסס על פלטפורמה מקוצרת של יונדאי גטס וחלקה כמה מכלולים עם מכונית המיני יונדאי אטוס. הדור הראשון של הפיקנטו מעולם לא שווק בישראל באופן סדיר. הדור השני של המכונית, המוכר יותר בישראל, הושק באירופה באביב 2011 והגיע לישראל כמה חודשים מאוחר יותר. הדור הזה חלק את רוב מכלוליו עם יונדאי i10, המכונית שהחליפה את האטוס בהיצע הדגמים של יונדאי. הדור השני של המכונית זכה להצלחה גדולה בישראל והמכונית הייתה למכונית המיני הנמכרת ביותר בישראל בשנים 2012 עד 2014.

### דור שני
הדור השני של הפיקנטו הוצג בתערוכת ז'נבה בשנת 2011 וזכה להצלחה אדירה מיד עם השקתו. הדור השני הציע ממדים נדיבים משמעותית מאלו שהציע קודמו, עם בסיס גלגלים באורך של 238 סנטימטרים ואורך כללי של 359 סנטימטרים. בנוסף זכה הדור השני לעיצוב מודרני שהותאם לטעמו של הלקוח האירופאי, כשעל עיצוב המכונית ניצח פיטר שרייר.
היצע המנועים כלל שני מנועי בנזין. הראשון בנפח 1.0 ליטר (998 סמ"ק) עם שלושה צילינדרים ובהספק מרבי של 69 כוחות סוס. השני בנפח של 1.2 ליטר (1,248 סמ"ק) עם ארבעה צילינדרים ובהספק מרבי של 85 כוחות סוס. המנוע הראשון הוצע רק בשידוך לתיבת הילוכים ידנית ואף הוצע בגרסאות המותאמות להנעה בגז ובאתנול. המנוע השני הוצע גם בשידוך לתיבת הילוכים ידנית וגם בשידוך לתיבת הילוכים אוטומטית עם 4 הילוכים.
מאוחר יותר בשנת 2011 הציגה קיה את גרסת ה-3 דלתות של הפיקנטו שזכתה לכינוי "קיה פיקנטו ספורט". הפיקנטו ספורט הציגה מידות דומות לאלו של גרסת ה-5 דלתות אך קיבלה עיצוב חיצוני ספורטיבי יותר. בנוסף קיבלה המכונית חישוקי סגסוגת שונים, גריל קדמי שונה ופגושים שונים שהדגישו את העיצוב החדש.

### דור שלישי
בתערוכת ז'נבה של 2017 הוצג הדור השלישי של הפיקנטו. מלבד שינוי מראה חיצוני, חלה מודרניזציה גם בתא הנוסעים, שכן במרכז הקונסולה שוכן צג מרכזי או מסך מולטימדיה (בהתאם לרמת הגימור), גלגל הגה עם תפעול רב יותר מוצע וכן הלאה. בתחום המנועים לא חל שינוי - ההיצע עומד על מנועים בנפח 1.0 ל' 3 ציל' או 1.25 ל' 4 ציל' המוכרים מהדגם הקודם.

## בישראל
בישראל זכתה המכונית להצלחה רבה מיד עם השקתה בשנת 2011 וסבלה מזמני אספקה ארוכים למדי, שארכו חודשים רבים. בעיות אספקה אלו נפתרו במהלך שנת 2012, אז גם גדלה משמעותית כמות רכבי הפיקנטו שנמכרה בישראל. עם זאת, המכונית גררה ביקורת מצד לקוחות, בעיקר בשל צריכת הדלק הגבוהה שהציג הדגם האוטומטי. ביולי 2013 הוגשה תובענה ייצוגית כנגד טלקאר (יבואנית קיה לישראל) בנוגע לצריכת הדלק האמיתית של המכונית, שגבוהה משמעותית מצריכת הדלק עליה דיווח היצרן.

בשנת 2015 ובשנת 2017 היה הפיקנטו הרכב הנמכר בישראל (12,699 ו-11,765 רכבים, בהתאמה).

## קישורים חיצוניים

* אתר קיה ישראל

## הערות שוליים

פיקנטו
קטגוריה:מכוניות מיני
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2003
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בקוריאה הדרומית
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בטאיוואן
קטגוריה:כלי רכב המורכבים במלזיה
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בווייטנאם
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים באלג'יריה
אפילאס, מלך אקסום

** אפילאס** (תחילת המאה ה -4) היה מלך אקסום. הוא ידוע בעיקר הודות למטבעות שטבע במהלך שלטונו. ייחוד מטבעותיו היה בניסיונו להוסיף את דמותו גם לצד האחורי של המטבע, כשדמותו בצד האחורי ממורכזת בתוך עיגול כשהיא מצופה זהב על גבי בסיס מטבע העשוי כסף. חידושו הנוסף היה בייצור מטבע זהב קטן במיוחד, הקטן ביותר שיוצר באפריקה שמדרום לסהרה. יצירתו הופסקה לאחר מותו של אפילאס ויורשיו לא המשיכו בדרכו 

במטבעותיו של אפילאס דמותו בפרופיל ולראשו כתר גבוה מעל לבד. לכתר קשתות תומכות בקומפוזיציה לא מזוהה. וכן במטבעות מופיעים סמלי מלוכה. כגון חנית, ענף עם פירות יער, תכשיטים, קמיעות וצמידים. 
במטבעות הופיעו גם הסהר והמעגל שהיו סמלים דתיים שקדמו לסמלי הנצרות באקסום. 

אפילאס הציג מספר סטנדרטים חדשים ושונים לשלוש המתכות (זהב, כסף וארד). חלקם שרדו לאורך המאה השביעית, בעוד שאחרים הסתיימו עם סיום שלטונו. מטבעות הזהב החדשים שלו הפכו למטבעות בשיבוץ זהב במרכזם. כשהדבר נעשה על מנת לייצר רווחים מהמטבעות, היות שהזהב האקסומי היה טהור במיוחד, את רעיון הקטנת המטבע למטרות רווחים, יישמו גם יורשיו ועם הזמן ממדי המטבע האקסומי קטנו.

ג.ו.ב הנטינגפורד רמז כי ייתכן ואפילאס הוא השליט הלא ידוע אשר מסעותיו הצבאיים תוארו במונומנטום אדוליטנום בשפת הגעז והיוונית..

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שליטי אקסום
קטגוריה:מלכים אפריקאים
אהרון או'קונל

**אהרון דאגלס אוקונל** (נולד ב-5 במרץ 1981 באלנטאון, פנסילבניה) הוא פיזיקאי ניסיוני אמריקאי.במהלך עבודתו תחת אנדרו  קלילנד וג'ון מרטיני באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, הוא יצר את המתנד הקוונטי הראשון בעולם. בפרט, הוא הצליח לשנות את המצב הקוונטי של ביט קוונטי מוליך, מתקן המשמש במחשוב קוונטי, למצב נייד של מתנד מאקרוסקופי. המדידות של המכונה הקוונטית שיצר מהוות את התצפיות הישירות הראשונות של התנהגות קוונטית של תנועה של עצם נראה לעין והובילו את כתב העת Science להעניק לעבודתו את תואר "פריצת הדרך של השנה" לשנת 2010.

או'קונל דיבר על הנושא בוועידת TED ב-לונג ביץ', קליפורניה.

## קריירה אקדמית
או'קונל הוא בוגר תואר ראשון ממכללת Eckerd ב-סיינט פיטרסברג, פלורידה משנת 2005, ודוקטור לפיזיקה מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה משנת 2010.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* ריאיון עם או'קונל ב-Nature podcast


## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
ליסה בטיאשווילי

**ליסה בטיאשווילי** (בגאורגית: **ლიზა ბათიაშვილი**, לִיזָה בַּתִיאשווילי; נולדה ב-1979) היא כנרת ילידת גאורגיה.

## חייה
ליסה, אליזבת במקור, החלה את לימודי הכינור בגיל ארבע, אצל אביה הכנר, וניגנה בליווי אמה הפסנתרנית. כשהייתה בת 12 עזבה משפחתה את גאורגיה, שהייתה אז על סף מלחמת אזרחים, והיגרה לגרמניה, שם למדה בבית הספר הגבוה למוזיקה בהמבורג. ב-1995 זכתה בפרס בתחרות הכינור על שם ז'אן סיבליוס.

בטיאשווילי הייתה מן הראשונים בקבוצת "אמני הדור החדש" של רשות השידור הבריטית (BBC), משנת 1999 עד 2001.1999-2001 היא השתתפה במופעי מוזיקה קאמרית ובנגינת קונצ'רטי עם הצ'לן אלבן גרהרדט והפסנתרן סטיבן אוסבורן, שהיו שניהם חברים ב"אמני הדור החדש" של הבי.בי.סי. באותה תקופה כבטיאשווילי עצמה. כמו כן הופיעה עם הפסנתרן אשלי ואס, מ"אמני הדור החדש" במועד מאוחר יותר, ברסיטלים ואף הופיעה כסולנית בקונצרטי הפרומס של הבי.בי.סי. בשנת 2000.

בשנת 2006 הייתה בטיאשווילי הסולנית בביצועי הבכורה של הקונצ'רטו לכינור של מגנוס לינדברג, שנכתב למענה. ביצוע הבכורה העולמי היה בארצות הברית וביצוע הבכורה האירופאי בשוודיה בחודש אוקטובר. violin concerto היא הקליטה את הקונצ'רטו של לינדברג לחברת סוני קלאסיקל, במסגרת חוזה שחתמה עם החברה בשנת 2007. בטיאשווילי ובעלה, האבובן פרנסואה ללו, הזמינו אצל ג'ייה קנצ'לי את הקונצ'רטו הכפול, מזמור שבור", שניגנו בביצוע בכורה בלונדון בפברואר 2009 עם תזמורת רשות השידור הבריטית.

בטיאשווילי וללו חיים במינכן עם שני ילדיהם. היא מנגנת בכינור גוארנרי דל ג'זו משנת 1739 שניתן לה בהשאלה על ידי אספן פרטי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנים גאורגים
קטגוריה:מוזיקאים גאורגים
קטגוריה:כנריות בריטיות
קטגוריה:ילידות 1979
המתיקות שאחרי (סרט)

**המתיקות שאחרי** (אנגלית: The Sweet Hereafter) הוא סרט קולנוע קנדי מסוגת דרמה, שיצא ב-1997 בבימויו של אטום אגויאן, על פי רומן בעל אותו שם מאת ראסל בנקס. הסרט זכה בשלושה פרסים בפסטיבל קאן, והיה מועמד לשני פרסי אוסקר – לבימוי ולתסריט המעובד הטובים ביותר.

## עלילה
מישל סטפנס (איאן הולם) הוא עורך דין הנודד בין עיירות, שבהן אירעו אסונות בהם מעורבים ילדים, ומתפרנס משכנוע ההורים להיעזר בו בתביעות משפטיות כספיות. עם בתו שלו (קרטן בנקס), הוא מקיים קשר מרחוק ושולח לה כספים, במקום לגלות מעורבות ממשית בחייה האישיים, וזו מתדרדרת לזנות ולסמים ונדבקת באיידס. הסרט מתקדם בשני קווי עלילה המתרחשים בזמנים שונים: באחד סטפנס טס לעזור לבתו אחרי שנים של הזנחה, ומתוודה בפני נוסעת אחרת על כישלונו כהורה; במישור העלילה המרכזי הוא מגיע לעיירה בה התרחש אסון, ונערה שהפכה לנכה באסון זה, מכשילה את התביעה הכספית שהוא מנהל בשם הוריה ובשם הורים שכולים רבים.

הטרגדיה שמזעזעת את תושבי העיירה הקטנה בקולומביה הבריטית בקנדה, אליה מגיע סטפנס, היא תאונת דרכים של אוטובוס תלמידים. האוטובוס סטה במפתיע מנתיבו ונפל לתוך אגם קפוא. בתאונה נהרגו ארבעה עשר תלמידים.

תחילה ההורים מסרבים לתבוע בעזרת סטפנס פיצוי נוסף מלבד זה שיועבר ממילא מחברת הביטוח, אך בהמשך הם משתכנעים. התביעה היא נגד העירייה, שכביכול לא ארגנה ביטוח מספק לאוטובוס. התביעה מתבססת על עדותן של הנהגת ושל התלמידה הניצולה היחידה מהתאונה, ניקול (שרה פולי) בת ה-15, שבעקבות התאונה הפכה משותקת בפלג גופה התחתון. ההורה היחיד שמסרב להצטרף לתביעה זו הוא הורה אלמן ששכל באוטובוס את כל ילדיו, והוא יודע היטב מי אשם בתאונה – הוא עצמו, מכונאי העיירה, אשם בה.

במהלך עדותה של ניקול מחוץ לדיון המשפטי בתביעה, היא טוענת במפתיע כי נהגת האוטובוס דולורס (גבריאל רוז) הגבירה את מהירות נסיעתה ולפיכך היא זו שגרמה לתאונה. בעקבות זאת נגוזה כל תקווה להצלחת התביעה ולפיצוי כספי להורים. חלק מהמעורבים יודעים שניקול משקרת, אך לא יכולים לעשות דבר בעניין. וכך חוזרים תושבי העיירה לשגרת ההתמודדות עם אסונם.

במהלך הסרט נעשית אנלוגיה שוב ושוב בין סיפורה של העיירה לבין סיפור "החלילן מהמלין". בסרט מתוארים גם חטאיהם המוסריים של ההורים, בעיקר מתחום גילוי העריות והניאוף.

## תגובות לסרט
הסרט זכה לביקורות נלהבות ממבקרי קולנוע רבים. הוא זכה ל-98% ביקורות חיוביות באתר ביקורת הקולנוע Rotten Tomatoes.

הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל קאן, שם זכה הסרט בשלושה פרסים: פרס הפדרציה הבין-לאומית של מבקרי הקולנוע (FIPRESCI), פרס חבר השופטים הגדול ופרס חבר השופטים האקומני . בנוסף היה הסרט מועמד לשני פרסי אוסקר – פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר ופרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. בטקס פרסי ג'יני, האוסקר הקנדי, זכה הסרט בשבעה פרסים, בהם פרסי הסרט, הבמאי, הצילום והשחקן (איאן הולם) הטובים ביותר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נכות באמנות
קטגוריה:סרטי 1997
קטגוריה:סרטים קנדיים
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
מיהאי ורשמארטי

שמאל|ממוזער|200px|מִיהָאי וֶרֶשְמָארְטִי
ממוזער|שמאל|כיכר ורשמארטי בבודפשט, הונגריה
**מִיהָאי וֶרֶשְמָארְטִי** (בהונגרית: **Vörösmarty Mihály**; 1 בדצמבר 1800 – 19 בנובמבר 1855) היה משורר לירי ומחזאי הונגרי, מאבות התחייה התרבותית ההונגרית באמצע המאה ה-19. היה חבר מייסד  באגודת קישפלודי וחבר האקדמיה ההונגרית, במחלקה לפילולוגיה.

### קורות חייו
ורשמארטי נולד ב-1800 בכפר פוסטאנייק (Pusztanyék) (כיום חלק מקאפולנאשנייק Kápolnásnyék) ליד האגם ולנצה וסקשפהרוואר, מעברו המערבי של נהר הדנובה באמצע הדרך בין בודפשט הבירה לאגם בלטון. משפחתו מקרב האצולה ההונגרית הזעירה הייתה קתולית באמונתה ודלת-אמצעים. מיהאי ורשמארטי האב  (1817-1764) היה מנהל באחוזה נייק של הרוזן פרנץ נאדשדי  ואם המשורר הייתה אנה לבית צ'אטי (Csáthy).  אחרי לימודים בבית ספר הכפר  (1811-1807) יועד מיהאי הבן ללימודי כמורה  והתחנך ב-1816-1811 בגימנסיה הציסטרצית על שם אישטוואן הקדוש בסקשפהרוואר וב-1817-1816 בגימנסייה הפיאריסטית בפשט. ורשמארטי נרשם לבסוף בלימודי משפטים  באוניברסיטת פשט והתחיל לכתוב שירי חול (רובם שירי אהבה).
מגיל צעיר עבד בחווה. אחרי 1817 כשנפטר אביו מצבה הכלכלי של המשפחה הורע מאוד ואמו נאלצה למכור את כל נכסיה. ושרשמארטי התפרנס כמורה פרטי אצל משפחת פרצל. כך הצליח לממן את המשך לימודיו. קרא יצירות מן הספרות ההונגרית ותרגומים להונגרית מהוראטיוס ויוצרים רומאים קדומים. 
הוא כתב באותה תקופה את הדרמה Salamon ("שלמה" ). התאהב אהבה נכזבת בבת הרוזן, אטלקה פרצל. 
ב-1824 קיבלו שיריו תפנית פטריוטית לאומית, בעקבות התסיסה נגד שלטון האימפריה האוסטרית, שהטילה הגבלות וצנזורה על השפה והתרבות העממית ההונגרית. באותה עת כתב ורשמארטי את האפוס הרומנטי "Zalán futása" ("מאבקו של זאלאן").

עם ייסודה של האקדמיה ההונגרית למדעים ב-1830, נבחר כחבר המחלקה הלשונית. בין 1830 ו-1843 כתב בעיקר מחזות דרמטיים. וב-1848 חבר ליאנוש אראן ולשנדור פטפי לתרגום יצירותיו של ויליאם שייקספיר להונגרית.

בתקופת המהפכה ההונגרית של 1848 נבחר כנציג יאנוקבאץ בדיאטה ההונגרית וב-1849 התמנה על ידי לאיוש קושוט לכהן כשופט בבית המשפט העליון של השלטון המהפכני. עקב דיכוי המרד ב-1849 נאלץ לצאת לגלות. כשחזר לבודפשט ב-1850, היה במצב בריאותי קשה. בשנת 1854 כתב את שירו האחרון "A vén cigány" ("הצועני הזקן"). הוא נפטר ב-1855 והלווייתו צוינה באבל לאומי.

בתו, אילונה (1846–1910), חיה לאחר מותו בביתו של המדינאי פרנץ דיאק, ב-1867 התחתנה עם קלמן סל, ראש ממשלת הונגריה (1899-1903).

### הנצחה
כאות הוקרה לפועלו הפטריוטי, האומנותי, והאקדמי, הונצח במקומות רבים ברחבי הונגריה. 
*בבירה בודפשט קרויה על שמו כיכר ורשמארטי. הכיכר ממוקמת במיקום מרכזי מאד, ומהווה את הקצה הצפוני של מדרחוב רחוב ואצי. בלב הכיכר מוצב פסל המשורר, שעוצב בשנות ה־1900 על ידי הפסלים אדה קלוש ואדה טלץ'.
 
*בנוסף, קיים בבודפשט גם רחוב המנציח את שמו. 
*בעיר סקשפהרוואר שלידה נולד, הוקמו פסל שלו, וגם תיאטרון הנושא את שמו
*רחובות נקראו על-שמו גם בערים בדברצן, ובפץ', וכיכר בעיר קצ'קמט.
*ב־5 במאי 1937 הנפיק הדואר ההונגרי בול עם דיוקנו.
*בול נוסף הונפק ב־28 ביולי 1955, בימי המשטר הקומוניסטי, בסדרה מוקדשת למשוררים

## קישורים חיצוניים

* 

* ערך אנציקלופדי על ורשמארטי באנציקלופדיית האישים ההונגרית 
* 
* 

קטגוריה:משוררים הונגרים
קטגוריה:מחזאים הונגרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:חברי אגודת קישפלודי
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים הונגרים
קטגוריה:ילידי 1800
קטגוריה:נפטרים ב-1855
סויוזמולטפילם

**סויוזמולטפילם** (ברוסית: **Союзмультфильм**) הוא אולפן סרטי אנימציה הוותיק ביותר ברוסיה ואולפן הפקת סרטי אנימציה הגדול ביותר בתקופת ברית המועצות ואחד מאולפני הפקת סרטי האנימציה הגדולים ביותר ברוסיה.

מאז הוקם האולפן הפיק למעלה מ-1,500 סרטי אנימציה והוא נחשב לאחד הפורים בתקופת ברית המועצות. במשך שנים רבות סמל האולפנים היה צ'בורשקה.

## היסטוריה
### השנים הראשונות

האולפן הוקם ב-10 ביוני 1936 במוסקבה ובאותה שנה יצא סרט האנימציה הסובייטי הראשון "באפריקה חם".

### לאחר התפרקות ברית המועצות
עם פירוק ברית המועצות התפצל האולפן למספר חברות והופסקה יצירת סרטים חדשים. זכויות היוצרים על הסרטים הישנים נמכרו לחברה אמריקאית. חוזה מכירת הזכויות נידון בבתי משפט במשך שנים רבות.

### מאז 2001
ב-1 ביוני 2010, אוגדו בצו נשיאותי של דמיטרי מדבדב 5 אולפני אנימציה רוסיים ליצירת תאגיד ממלכתי להפקת סרטי אנימציה, "אוסף הסרטים הממלכתי המאוחד" (Объединенная государственная киноколлекция).

## תכנים

### תוכן מקור

* נו, פוגודי!
* 38 תוכים
* צ'יבורשקה
* ויני-פוך
* ויני-פוך מגיע לביקור
* ויני-פוך ויום עמוס

### תוכן רכש

* המוזיקאים מברמן
* החתול לאופולד
* קרלסון על הגג
* קרלסון המעופף
* מאשה והדוב 
* המעשיות של מאשה
* האגדות של מאשה
* פפה פיג 
* הפיקסיז 
* לונטיק
* הנבחנים 
* קיטי קאט

## ראו גם
* נו, פוגודי!
* 38 תוכים
* הופמניאדה
* סובורוב (סרט)

## קישורים חיצוניים

* 

* קרן הסרטים של אולפני סויוזמולטפילם
* [ערוץ ה-[YouTube] של האולפנים]
* האנימציה הרוסית בעידן הסובייטי
* אנימציה רוסית בעידן ברית המועצות

קטגוריה:קצרמר רוסיה
קטגוריה:אנימציה רוסית
קטגוריה:אולפני הנפשה
קטגוריה:אולפני קולנוע
ס
קטגוריה:1936 ברוסיה
קטגוריה:מוסקבה: חברות
בלבן

**בלבן** (לפעמים "בלבון") הוא שם משפחה שייתכן שמקורו בטורקית ואז משמעותו היא "אדם גדול וחסון", אם מקור המילה הוא מאוקראינית אז פירושו הוא "נץ".

קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
ויניה דל מאר

**ויניה דל מאר** (בספרדית: **Viña del Mar**) היא עיר במרכז צ'ילה, בסמוך לוולפראיסו. העיר מכונת גם "La Ciudad Jardín" ("עיר הגן") והיא הרביעית בגודלה בצ'ילה. ויניה דל מאר ידועה כעיר פופולרית, בעיקר בשל היותה עיר המושכת אליה תיירים רבים ובשל חופיה מרהיבי העין. בעיר מתקיים מדי שנה פסטיבל זמר הנקרא: "Festival Internacional de la Canción de Viña del Mar" ("פסטיבל הזמר הבינלאומי של ויניה דל מאר").

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:צ'ילה: ערים
קטגוריה:צ'ילה: ערי חוף
קטגוריה:מחוז ולפראיסו
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1878
שנברגר

**שנברגר** (Schönberger) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעו הרים יפים.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
יצחק עירוני

[שמאל|ממוזער|250px|יצחק עירוני (מימין) במהלך טקס הענקת [פרס ביטחון ישראל]]
**יצחק עירוני** (גורודצר) (אפריל 1922 - 25 בספטמבר 1975) היה מנכ"ל התעשייה הצבאית (תע"ש) ומנכ"ל משרד הביטחון.

## חייו
עירוני נולד באפריל 1922 בעיירה אלכסנדריה שבווהלין (אז בתחומי פולין, כיום באוקראינה), בנם של רבקה ונח גורודצר. בשנת 1930, בילדותו, עלה לארץ ישראל עם משפחתו. למד בגימנסיה העברית "הרצליה". כנער בן 15 הצטרף לארגון ההגנה. תחילה היה מקשר רכוב על אופניים ומחלק את ה"פתקאות" בין המפקדים. אחר כך עבר קורס מפקדי כיתות וקורס מפקדי מחלקות ב-1940 ושירת בתפקידי פיקוד והדרכה במנגנון הקבע של הארגון. נשלח לניו יורק במסגרת משלחת רכש ולאחר קום המדינה עבד במשרד הביטחון. השלים תואר מוסמך בהנדסת ייצור באוניברסיטת קולומביה ב-1953. 

ב-1950 הצטרף לתעשייה הצבאית, שימש כעוזרו של המנכ"ל צבי דר, ב-1957 מונה לסגן המנכ"ל וביולי 1967 לממלא מקומו. 

ב-15 באוקטובר 1967 מונה למנכ"ל התעשייה הצבאית, במהלך כהונתו התמודד עם הדרישה מתע"ש לספק את צורכי הצבא בעקבות האמברגו הצרפתי על ישראל ובמהלך מלחמת ההתשה. 

ב-1972 מונה למנכ"ל משרד הביטחון, וכיהן בתפקיד זה במהלך מלחמת יום הכיפורים. ב-1975, בהיותו במשלחת לפנטגון עם שר הביטחון שמעון פרס, נפטר מהתקף לב.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* ביוגרפיה בוויקיטקסט

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:מנכ"לי משרד הביטחון
קטגוריה:מנהלי התעשייה הצבאית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1975
1951 בברית המועצות

**[[1951]] ב[[ברית המועצות]]** הייתה שנה בה נחגגה השנה ה-34 למהפכת אוקטובר. 

## הנהגה
* ראש הממשלה - יוסיף סטלין. 
* יושב ראש הסובייט העליון של ברית המועצות - ניקולאי שברניק 

## אירועים בולטים
במהלך המחצית השנייה של שנות ה-40 ועד לתחילת שנות ה-50 בשטחים ליטא, אסטוניה ולטביה התנהל מאבק מזוין בין מוסדות השלטון הסובייטי לבין מחתרות מקומיות ("האחים של יערות") שנתמכו על ידי התושבים המקומיים. כמו כן, במערב אוקראינה פעל צבא מחתרתי שדגל בעצמאות אוקראינה.

* 15 בפברואר – הסכמה על חילופי שטחים בין ברית המועצות לבין פולין. בהתאם להסכם הועברו כ-480 קמ"ר.
* 16 בפברואר – לאור מצב בריאותו של יוסיף סטלין, הפוליטביורו מקים גוף מייעץ בהרכב של גאורגי מלנקוב, לברנטי בריה וניקולאי בולגנין. באופן מעשי, סטלין ממשיך לתפקד כשליט הכל יכול.
* 18 בפברואר – בחירות למוסדות השלטון של רפובליקות המרכיבות את ברית המועצות.
שמאל|ממוזער|150px|בול סובייטי לציון מאבק במדינה למען השלום
* 12 במרץ – הסובייט העליון מקבל חוק על "הגנת השלום". בהתאם לחוק זה, תעמולת מלחמה אסורה והעובר על החוק צפוי לעונש כבד.
* 1 באפריל – גירוש מסיבי של מאמיני כת דתית עדי יהוה לסיביר. במהלך זה גורשו 8672 אזרחים. רק בשנת 1965 הם הורשו לחזור למקומות מגוריהם.
* 21 באפריל – נוסד הוועד הלאומי האולימפי של ברית המועצות. בעקבות כך, ברית המועצות תשתתף לראשונה במשחקים האולימפיים של שנת 1952 בהלסינקי שבפינלנד.
* 26 ביוני – ברית המועצות הציעה הפסקת אש במלחמת קוריאה.
* 29 ביוני – ארצות הברית מציעה להתחיל את השיחות על קוריאה בהקדם.
* 22 ביולי – בברית המועצות שוגר טיל לחלל עם 2 כלבים. הטיל הגיע לגובה של 100 ק"מ.
* 24 בספטמבר – ניסוי גרעיני שני של ברית המועצות.
* 6 באוקטובר – יוסיף סטלין מכריז על כך שבידי ברית המועצות יש נשק גרעיני.
* נובמבר – תחילת "הפרשה המגרלית". במרכז הפרשה האשמות של מספר אישים בממסד המפלגתי והממשלתי של גאורגיה בפעילות אנטי-סובייטית. לפי הערכה, מטרת הפרשה הייתה להחליש את לברנטי בריה.
### ללא מועד
* גילוי רשת קיימברידג' - רשת מרגלים סובייטים בבריטניה ובריחת גאי ברג'ס ואלן מקלין לתחומי ברית המועצות.
* תחילת ייצור משאיות כבדות ביוחד במפעל בקרבת מינסק (בבלארוס של היום).

## נולדו
* 13 במרץ – אירינה אלפיורובה, שחקנית סובייטית ורוסיה
* 22 במרץ – מוסה מנארוב, קוסמונאוט סובייטי 
* 21 באפריל – אלכסנדר לבייקין, קוסמונאוט סובייטי 
* 23 במאי – אנטולי קרפוב, שחמטאי סובייטי ורוסי 
* 11 ביולי – ניקולאי פטרושב, מדינאי רוסי
* 22 ביולי – אולג גזמנוב, זמר סובייטי ורוסי
* 13 בספטמבר – אלכסנדר רוזנבאום, זמר רוסי ממוצא יהודי
* 17 בדצמבר – טטיאנה קזנקינה ספורטאית סובייטית זכתה ב-3 מדליות אולימפיות (מהם 3 זהב)

## נפטרו
[שמאל|ממוזער|120px|[ניקולאי מטנר]]
* 25 בינואר – סרגיי ואווילוב, פיזיקאי סובייטי (נולד ב-1891)
* 28 בפברואר – וסבולוד וישנבסקי, מחזאי סובייטי (נולד ב-1901)
* 4 ביוני – סרגיי קוסביצקי, מנצח רוסי (נולד ב-1874)
* 5 בנובמבר – אגריפינה וואגנובה, רקדנית בלט סובייטית (נולדה ב-1889)
* 5 בנובמבר – ניקולאי מטנר, פסנתרן ומלחין רוסי (נולד ב-1880)
* 3 בדצמבר – מקסים ליטבינוב, מהפכן רוסי, שר החוץ של ברית המועצות (נולד ב-1876)

## קישורים חיצוניים

*
Sweet Dreams (Are Made of This)

"****" (בעברית: "**חלומות מתוקים (עשויים מזה)**") הוא שיר של צמד הפופ הבריטי יורית'מיקס. השיר הופץ בתחילת ב-1983 והיה שיר הנושא של האלבום בעל אותו השם.

השיר ידוע כשיר מייצג של יורית'מיקס וכאחד מלהיטיו הבולטים של הצמד, וככזה שהביא לפריצת הדרך המסחרית שלו, במידה רבה בזכות הוידאו קליפ שהופק עבורו.

ב-1995 יצר מרילין מנסון גרסה שונה ואפלה לשיר בסגנונות ההאבי מטאל והאינדסטריאל מטאל. בקליפ שיצא נראה הזמר רוכב על חזיר בעודו לבוש בשמלה לבנה.

ב-1996 הוקלטה לשיר גם גרסה בעברית, בביצוע המכשפות. השיר תוכנן להופיע באלבומן "מתכסות", אבל סולנית יורת'מיקס אנני לנוקס אסרה על הוצאתו. כתגובה מחאתית, סולנית המכשפות ענבל פרלמוטר הפיצה את ההקלטה בקלטת מחתרתית שאת עטיפתה היא עיצבה, וכתבה שם "חרא זכויות".

ב-2011 הוציאה אמילי בראונינג גרסה איטית לשיר.

## ביקורות
### רשימות כל הזמנים

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על חלומות
קטגוריה:שירי גל חדש
קטגוריה:שירי מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:שירי סינת'-פופ
קטגוריה:שירי יורית'מיקס
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של SNEP
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV: קליפים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אינטרסקופ רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת RCA רקורדס
המתיקות שאחרי (ספר)

**המתיקות שאחרי** (אנגלית: The Sweet Hereafter) הוא רומן מאת הסופר האמריקאי ראסל בנקס, שיצא בשנת 1991. הוא מתרחש בעיירה קטנה על רקע אסון שאירע בה - תאונת אוטובוס בה נהרגו מרבית ילדי העיירה. הספר עובד לסרט קולנוע באותו שם, שיצא ב-1997 בבימוי אטום אגויאן הקנדי, וזכה בפרסים ושבחים רבים.

## עלילה
עלילת הספר מתרחשת בעיירה קטנה בצפון מדינת ניו יורק, ששגרת חיי תושביה השלווה נקטעת באחת בעקבות טרגדיה קשה, בה אוטובוס תלמידים סוטה מנתיבו ומדרדר לתהום, ורוב ילדי העיירה נהרגים. 

במהלך הספר מספרות ארבע דמויות שונות את האירועים, כל אחת מנקודת מבטה:
* דולורס דריסקול, נהגת האוטובוס, שמתגעגעת לילדי העיירה אותם הסיעה יום יום לבית הספר.
* בילי אנסל, אלמן שאיבד את שני ילדיו היחידים בתאונה. 
* מיצ'ל סטיבנס, עורך דין שמגיע מניו יורק ומנסה לשכנע את הורי הילדים לתבוע פיצויים כספיים בעקבות התאונה; הוא מתמודד במקביל עם קשייו כהורה המזניח את בתו, המדרדרת לזנות וסמים ומגלה שהיא חולה באיידס.
* ניקול ברנל, נערה בת 14 שניצלה בתאונה והפכה למשותקת בפלג גופה התחתון, ומשמשת כעדה מרכזית בתביעה שמוגשת בעקבות התאונה; במהלך עדותה היא טוענת במפתיע כי נהגת האוטובוס הגבירה את מהירות נסיעתה ולכן התרחשה התאונה, ובעקבות זאת נגוזה כל תקווה של ההורים להצלחת התביעה ולפיצויים, זאת למרות שחלק מהמעורבים יודעים כי ניקול שיקרה.

הספר מתאר מפי ארבע הדמויות את מערבולת הרגשות הקשים המציפה את תושבי העיירה בעקבות התאונה, את הניסיונות להבין מי אשם בה, ואת ההתמודדות עם החיים שאחרי האסון. במקביל מתוארים סודות וחטאים מוסריים שונים של בני משפחות - אלכוהוליזם, ניאוף, גילוי עריות ועוד.

## הבסיס העובדתי לאירועים בספר
האירועים מבוססים בחלקם על תאונת אוטובוס שאירעה בעיירה אלטון שבדרום טקסס ב-21 בספטמבר 1989. בתאונה פגעה משאית באוטובוס תלמידים והוא הידרדר לבור חצץ. 21 תלמידים נהרגו ו-49 נפצעו. המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה קבעה כי נהג המשאית הוא האשם בתאונה, וכי גורם נוסף שתרם לתוצאותיה החמורות היה מיעוט דלתות יציאת חירום באוטובוס. 

לאחר התאונה, עשרות עורכי דין מיהרו אל העיירה בניסיון לשכנע את המשפחות לתבוע פיצויים מגורמים שונים - חברת קוקה-קולה שהייתה בעלת המשאית, חברת האוטובוסים שלא יצרה דלתות יציאת חירום נוספות באוטובוס, והעירייה שלא כיסתה כראוי את בור החצץ. חלק מהמשפחות שקיבלו פיצויים תבעו שוב לאחר שגילו שמשפחות אחרות קיבלו פיצויים גבוהים יותר. לבסוף נקבע הסדר בסכום כולל של 150 מיליון דולר, מרביתו מחברת קוקה-קולה, ומתוכו 50 מיליון דולר קיבלו עורכי הדין. המשפחות קיבלו 4.5 מיליון דולר עבור כל ילד שנהרג ו-500-900 אלף דולר על כל ילד שניצל.

## קישורים חיצוניים
* המתיקות שאחרי - מידע על הספר ופרק מלא מתוכו, באתר טקסט
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 1991
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
יצחק אלרון

**יצחק אלרון** (5 באוקטובר 1924 – 29 באפריל 2017) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, ששירת כיועץ הכספי לרמטכ"ל, ולאחר פרישתו מצה"ל היה גזבר עיריית תל אביב-יפו.

## ביוגרפיה
אלרון נולד ב-1924 בלובלין שבפולין, בנם של הדסה וישראל הלפרין. עלה לארץ ישראל ב-1935 ולמד בבית הספר תחכמוני בתל אביב ובבית הספר הריאלי בחיפה. ב-1938 נסע עם אמו לבקר את משפחתה בפולין, וחזר לארץ ישראל לאחר שמונה חודשים, זמר קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.

ב-1940 הצטרף לארגון "ההגנה". ב-1942 עבר קורס מ"כים בשפיה ושירת בתל אביב, בגבעת עדה, בבן שמן ובכפר מנחם. ב-1947 עבר קורס מפקדי מחלקות של "ההגנה" ושימש מפקד מחלקה בחי"ש בתל אביב. במלחמת העצמאות שירת כקצין המודיעין של חטיבת גבעתי, וכמפקד קורס מ"כים של החטיבה. לחם עם חניכי הקורס במבצע נחשון ולאחר מכן מונה למפקד פלוגה ולחם בחזית הדרום.

לאחר המלחמה שירת, בדרגת סרן, בענף המחקר של אגף המודיעין כראש הדסק לסוריה וללבנון. בהמשך היה קצין המודיעין של פיקוד הדרום. ב-1954 נמנה עם בוגרי הקורס הראשון של המכללה לפיקוד ולמטה ומונה לראש ענף המודיעין הקרבי באגף המודיעין. בשנים 1956 עד 1959 שירת כעוזר ראש אמ"ן לארגון, בעת שראש אמ"ן היה האלוף יהושפט הרכבי.

ב-1960 מונה לנספח צבאי בארגנטינה, צ'ילה, פרגוואי, ברזיל ואורוגוואי. הוא היה מעורב במבצע ללכידת אדולף אייכמן. ב-1962 מונה לשליש ראשי באגף כוח האדם. ב-1970 מונה לראש מחלקת הארגון באגף וסגן ראש האגף, בדרגת תת-אלוף.

ביולי 1972 מונה ליועץ הכספי לרמטכ"ל ולראש אגף התקציבים במשרד הביטחון ושירת בתפקיד זה עד סוף 1975. במהלך תפקידו נטל חלק במשלחת משרד הביטחון לארצות הברית בו גובש הסכם הסיוע הביטחוני.

בשנים 1977 עד 1995 עבד כגזבר עיריית תל אביב-יפו תחת ראש העירייה שלמה להט. ב-2010 זכה לתואר יקיר העיר תל אביב-יפו.

אלרון היה חבר המועצה לשלום ולביטחון. כמו כן היה חבר הוועד המנהל של סטודיו למשחק ניסן נתיב וחבר חבר הנאמנים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו.

בוגר תואר ראשון בהיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב.

ב-1947 נישא לשרה בבצ'וק והיה אב לשתיים.

נפטר ב-29 באפריל 2017 והובא לקבורה בבית הקברות קריית שאול.

## קישורים חיצוניים

* יקירי תל אביב-יפו תש"ע 2010
* קריינות לטקס יקיר העיר תל אביב 2010, יצחק אלרון באתר יוטיוב
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי בית הספר תחכמוני (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:יועצים כספיים לרמטכ"ל
קטגוריה:חיילי אגף המודיעין
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בארגנטינה
קטגוריה:קציני מודיעין של פיקוד הדרום
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 2010
קטגוריה:לכידת אדולף אייכמן: אישים
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
דברה זית

**דברה זית** (בגעז: **ደብረ ዘይት** - "הר הזיתים"; באורומו: **Bishoftu**) היא עיר במדינת אורומיה שבאתיופיה, השוכנת במרכז המדינה, במרחק של כ-40 ק"מ מהבירה אדיס אבבה. מיקומה של העיר בלב שדה געשי, בין חמישה אגמים השוכנים בלועות געשיים, ובקרבתם של שלושה נוספים, הפך אותה לעיר קיט פופולרית עבור תושבי הבירה הסמוכה. העיר משמשת כמרכז תעשייתי לציוד צבאי, מזון, עיבוד עורות ועוד, וכן כמקום מושבו של "מרכז דברה זית למחקר חקלאי" שנוסד ב-1953. בשנת 2008 מנתה אוכלוסיית העיר 165,222 תושבים.

## היסטוריה
לפני מלחמת העולם השנייה שכן במקום כפר קטן שנקרא "בישופטו". מסילת אדיס אבבה-ג'יבוטי שנסללה בתחילת המאה ה-20 חלפה בסמוך לכפר, וביישוב קמה תחנת רכבת שפעלה כל עוד קטע המסילה היה בשימוש (**תצלום - ג**). בשנת 1937 החליטו האיטלקים להקים במקום יישוב וחווה חקלאית נסיונית. הם ייעדו למטרה זו קרקע חקלאית בשטח של 150 קמ"ר, שהייתה שייכת בחלקה לקיסר אתיופיה היילה סלאסי, והחלו ביוזמה שנוהלה על ידי "רשות בישופטו האגררית, פרויקט לאומי עבור לוחמים" (Azienda Agraria di Biscioftu dell'Opera Nazionale per i Combattenti). אבן הפינה הונחה ב-9 בדצמבר 1937, אך כחצי שנה לאחר מכן שכנו במקום רק 21 מבני מגורים, לצד מספר מבני ציבור. עם זאת, מיישוב זה החלה העיר מתפתחת. כאשר הקיסר היילה סלאסי שב לאתיופיה עם סיום הכיבוש האיטלקי, הוא הקים בעיר ארמון, אותו כינה בשם "פיירפילד" ("Fairfield"), בהשפעת הווילה בה התגורר בעת גלותו בעיר באת' שבאנגליה. 

ב-1946 הוחלט על הקמתו מחדש של חיל האוויר האתיופי ועל העברת מרכזו מנמל התעופה הבינלאומי אדיס אבבה בולה אל שדה תעופה קטן שהוקם בפאתיה הדרומיים של דברה זית. נמל בולה נדרש לפעילותה של חברת אתיופיאן איירליינס שנוסדה ב-1945, ולשם כך הוקם השדה החדש שזכה לשם "הראר מדה", והמשמש מאז כבסיסו העיקרי של החיל (**תצלום - ב**). בחודש מאי 1991, מהלך מלחמת האזרחים האתיופית, נכבשה העיר על ידי המורדים שאיגפו את הבירה, והשתלטו על בסיס חיל האוויר ועל הציוד הסובייטי שנותר בו. לאחר שהבירה הסמוכה נכבשה, שימש הבסיס כמקום מאסרם של מספר מבכירי השלטון הקודם. 

## האגמים
סביב מרכזה של העיר שוכנים שלושה אגמים - "אגם בישופטו" (**תצלום - 1**) מדרום למרכז המשמש מרכז לעופות ימיים; "אגם הורה" צפונית-מזרחית לו שמשמש כמרכז נופש וספורט ימי, כמו גם מרכז לעופות ימיים (**תצלום - 2**); והאגם העונתי "צ'לקלקה" צפונית-מערבית ללב העיר (**תצלום - 3**). מעט צפונה ממרכז העיר נמצאים שני אגמים נוספים - "אגם בישופטו גודה" (**תצלום - 4**) ו"אגם קירופטו" (**תצלום - 5**). 

## קישורים חיצוניים

* 
* Debre Zeit and Adama

קטגוריה:אתיופיה: ערים
קטגוריה:אגמי לוע
אפילפסיה של רפלקס

**אפילפסיה של רפלקס** היא אפילפסיה הנגרמת על ידי גירוי חיצוני או על ידי תהליך נפשי פנימי.
אפילפסיה של רפלקס יכולה להיות אפילפסיה מוקדית או כללית.
הסוג הידוע ביותר של אפילפסיה של רפלקס הוא אפילפסיה פוטוסנסיטיבית שבה הגורם להתקף הוא הבזקי אור בתדירות מסוימת. 

אפילפסיה זו יכולה להיגרם גם על ידי גורם שמיעתי, חוש הריח.

אפילפסיה של רפלקס יכולה גם להיגרם מגירויים מורכבים מבחינה מנטלית כמו קריאה, שמיעת מוזיקה.

אפילפסיה של רפלקס יכולה להיגרם גם על ידי פגיעה במוח.

בשנים האחרונות נעשה מחקר המצביע על סיבות גנטיות לאפילפסיה של רפלקס. התברר שלאפילפסיה פוטוסנסיטיבית יש גורם תורשתי ומצאו קשר למיקום אפשרי של גנים הגורמים לרגישות זו

## קישורים חיצוניים

* Precipitating Stimuli for Reflex Seizures International League Against Epilepsy.


## הערות שוליים

קטגוריה:אפילפסיה
משה דיין (משפטן)

**משה דיין** (נולד ב-1967) הוא משפטן ישראלי ששימש נציב שירות המדינה בשנים 2011–2017 וכיועץ המשפטי של משרד המשפטים בשנים 2003 עד 2011.

## ביוגרפיה

דיין החל את עבודתו במשרד המשפטים בשנת 1996, כעוזרו של השר צחי הנגבי. ב-2003 מונה כיועץ המשפטי של משרד המשפטים, ושימש בתפקיד זה תחת שלושה שרי משפטים.

במסגרת תפקידו במשרד המשפטים, עסק דיין בניהול מערכת בתי הדין לביקורת משמורת, רישום ברית הזוגיות לחסרי דת, וטיפול בסוגיית המרת דת. כן פעל כמתאם בין הנהלת המשרד לבתי הדין הדתיים (רבניים, דרוזיים ושרעיים), וליווה את פעילות הוועדות לבחירת נושאי משרה שיפוטית (שופטים, דיינים וקאדים).

ב-29 במאי 2011 אושר מינויו לנציב שירות המדינה במקום שמואל הולנדר. במאי 2017 סיים את תפקידו.

## חיים אישיים
דיין נשוי ואב לשני ילדים, ומתגורר בגבעת שמואל.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נציבי שירות המדינה
קטגוריה:יועצים משפטיים למשרדי ממשלה
קטגוריה:עובדי משרד המשפטים
קטגוריה:גבעת שמואל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
אויאנטה אומאלה

**אויאנטה מויסס אומאלה טאסו** (בספרדית: **Ollanta Moisés Humala Tasso**; נולד ב-27 ביוני 1962) הוא מדינאי פרואני, נשיא פרו בשנים 2011–2016.

## חייו
אומאלה נולד בלימה ב-1962. אביו, איסאק אומאלה, היה עורך דין ממוצא קצ'ואה שהתמחה בדיני עבודה, שהחזיק בעמדות מרקסיסטיות, והיה מראשי המובימנטו אתנוקאסריסטה (Movimiento Etnocacerista), תנועה בעלת אידאולוגיה לאומנית-אתנית. ב-1982 התגייס לצבא, ושירת בו במשך 20 השנים הבאות. בין היתר, נטל חלק במאבק במחתרת הנתיב הזוהר ובמלחמת סנפה, שהתחוללה בין פרו ואקוודור ב-1995.

בשלהי תקופת שלטונו של הנשיא אלברטו פוג'ימורי, בשנת 2000, הוביל אומאלה מרד נגדו, לצדם של 40 קצינים נוספים, על רקע מעשי שחיתות שנחשפו, ובראשם הקלטה של ראש שירותי המודיעין הפרואנים, ולדימירו מונטסינוס, משחד את אחד מחברי האופוזיציה כדי שיעביר את תמיכתו לפוג'ימורי. מרבית חייליו של אומאלה לא שיתפו עמו פעולה, והוא נעזר בעיקר בכוח של כ-300 חיילים משוחררים. המרד נכשל, אך הוא הצליח להסתתר עד הדחתו של פוג'ימורי. לאחר שוולנטין פניאגואה מונה לנשיא זמני במקום פוג'ימורי, העניק לו הקונגרס חנינה. הוא שב לשורות הצבא, ואף שימש כנספח הצבאי בפריז ובסיאול. במקביל, השלים לימודי תואר שני במדע המדינה. בסוף 2004 נדרש לעזוב את הצבא, עקב חשדות כי היה לו קשר להשתלטותו של אחיו אנטאורו על תחנת משטרה באנדוואילאס, במהלכה נהרגו ארבעה שוטרים.

בשנת 2005 הקים אומאלה את המפלגה הלאומנית הפרואנית (Partido Nacionalista Peruano), והיה מועמדהּ בבחירות לנשיאות ב-2006. גם תנועת האיחוד למען פרו (Unión por el Perú) תמכה בו. במהלך מערכת הבחירות הביע אביו תמיכה בשחרורם של ראשי מחתרות "הנתיב הזוהר" ו"טופאק אמארו . סביב הדברים התעוררה סערה, שגרמה לאומאלה להתנער מהדברים ולהיבדל מאביו. בסופו של דבר הצליח אומאלה לזכות ב-30.6% בסיבוב הבחירות הראשון, לעומת 24.3% לאלן גרסיה. אחיו אוליסס התמודד אף הוא בבחירות, אך זכה ב-0.2% בלבד. בסיבוב הבחירות השני ניצח גרסיה, לאחר שזכה ב-52.6% מקולות הבוחרים.

בשנת 2011 התמודד שוב על הנשיאות. בסיבוב הבחירות הראשון זכה ב-31.7%, לעומת 23.6% מקולות הבוחרים בהם זכתה קייקו פוג'ימורי, בתו של אלברטו פוג'ימורי. בסיבוב הבחירות השני גבר עליה שוב, לאחר שזכה ב-51.5% מקולות הבוחרים, בזכות תמיכה מפתיעה שקיבל מנשיא פרו לשעבר, איש הימין - מרכז אלחנדרו טולדו, שהגיע בסיבוב הראשון למקום הרביעי בלבד, עם כ-15.6% מהקולות. אומאלה הושבע כנשיא פרו ב-28 ביולי. סגניתו הראשונה הייתה מריסול אספינוסה וסגנו השני - אומאר צ'אדה.

בשתי הפעמים בהן התמודד אומאלה, נשמעו טענות לגבי קשריו עם נשיא ונצואלה, הוגו צ'אווס, ובעיתון פרואני אף נטען שצ'אווס סייע במימון קמפיין הבחירות שלו. אומאלה הצניע את קשריו עם צ'אווס, ואולם לפי ההערכות, השניים צפויים להיות בני ברית פוליטיים. מאידך, תמיכתו של הנשיא לשעבר טולדו, בבחירתו, הייתה מותנית בניתוק קשריו עם צ'אווס.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא פרואנים
קטגוריה:נשיאי פרו
קטגוריה:ילידי 1962
גטאצ'וו מקוריה

**גטאצ'וו מקוריה** (באמהרית: **ጌታቸው መኩሪያ**;  14 במרץ 1935 - 4 באפריל 2016) היה סקסופוניסט ג'אז אתיופי.

## קריירה
מקוריה החל את לימודי המוזיקה שלו על כלי נגינה אתיופיים מסורתיים. מאוחר יותר עבר לסקסופון ולקלרינט. בקריירה מקצועית פצח מקוריה בשנת 1949, כחבר בלהקתה העירונית של אדיס אבבה. בשנת 1955 הצטרף ללהקת בית ספר לתיאטרון על שם היילה סלאסי, ובשנת 1965 הצטרף לתזמורת המשטרה האתיופית.

מקוריה היה בין המוזיקאים הראשונים לשיר בז'אנר הסללה, ז'אנר שהתפתח באתיופיה. בשנת 1970 הוציא מקוריה אלבום ביחד עם התאגיד ההולנדי, פיליפס. מקוריה הגיע לקהל הבינלאומי כאשר אלבומו Negus of Ethiopian Sax פורסם מחדש בידי חברת התקליטים Ethiopiques. אלבום זה תפס את תשומת לבה של להקת הפאנק האוונגרדית 'The EX', שהזמינה אותו לנגן בסקסופון במופע יום השנה שלה באמסטרדם.
כיום מתגורר מקוריה באדיס אבבה.

נפטר ב-4 באפריל 2016.

## דיסקוגרפיה
* Shellela 45 יצא ב-1950.
* Ethiopiques Volume 14: Negus of Ethiopian Sax יצא ב-1970.
* Ethiopiques Volume 20: Either/Orchestra Live in Addis Mekuria appears on the track יצא ב-2004.
* Moa Anbessa יצא ב-2006.
* Getatchew Mekurya and The Ex יצא ב-2007

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מוזיקאים אתיופים
קטגוריה:נגני ג'אז: סקסופוניסטים
קטגוריה:ילידי 1935
קטגוריה:נפטרים ב-2016
ג'ולס טראמפ

**ג'ולס טראמפ** (באנגלית: **Jules Trump**, נולד ב-1945 בדרום אפריקה) הוא איש עסקים יהודי-אמריקאי, בעל השליטה בחברת "חיפה כימיקלים" הישראלית (באמצעות "קבוצת טראמפ" וחברת "Trans Resources Inc") ומכהן כיושב ראש מועצת המנהלים שלה.

## קורות חייו
טראמפ נולד בשנת 1945 בדרום אפריקה, לוויליאם (ווילי) וסיליה טראמפ. בשנות ה-60 הביאו התנאים בדרום אפריקה את המשפחה להגר להולנד. לאחר זמן, עברה המשפחה להתגורר בארצות הברית, תחילה בניו יורק ולאחר מכן במיאמי.

## פעילות עסקית
טראמפ מנהל את עסקיו בשותפות עם אחיו, אדי. פעילותם החלה בהולנד, שם התפרנסו מעסקאות נדל"ן קטנות. כיום מחזיקים האחים ב"קבוצת טראמפ", שעשתה את הונה בעסקי נדל"ן, קמעונאות והייטק. בבעלות הקבוצה, בין השאר, שלושה אתרי דירות נופש יוקרתיות במיאמי, וסניף מנהטן של סוכנות הדוגמנות "עלית". אשתו של טראמפ, סטפני, פעילה אף היא בקבוצה. בשנים 2001 עד 2003 הייתה קבוצת טראמפ בעלת השליטה בחברת ההשקעות הישראלית "גמול". מאז ספטמבר 2008, הקבוצה היא בעלת השליטה בחברת TRI (Trans Resources Inc) האמריקאית, אשר נוסדה על ידי אריה גנגר, ובאמצעותה היא מחזיקה בשליטה בחברת "חיפה כימיקלים".

טראמפ מרבה לתרום לישראל, בעיקר לארגון בית איזי שפירא הפועל למען קידום איכות חיים וזכויות של ילדים עם צרכים מיוחדים ובני משפחותיהם. מתקני בית איזי שפירא ברעננה שוכנים ב"קמפוס ווילי וסיליה טראמפ", שנקרא על שם הוריו של טראמפ.

טראמפ נפגש בשנת 2017 עם אנשים המקורבים לבנימין נתניהו, בהם מנכ"ל משרד ראש הממשלה אלי גרונר, השר איוב קרא, וראש לשכת ראש הממשלה יואב הורוביץ. הנושא העיקרי בפגישות היה משבר האמוניה והאפשרות לסגור את מכל האמוניה במפרץ חיפה. לדברי ראש עיריית חיפה, יונה יהב, לאחר פגישות אלו החלה מעורבות ראש הממשלה בסוגיה בנטייה להשאיר את המכל בחיפה, בניגוד להחלטת הממשלה מ-2013 לפיה יועבר מכל האמוניה לנגב.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יזמים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
שלמה זיידר

שמאל|ממוזער|250px|שלמה זיידר
**שלמה זיידר** (Shlomo Seider; 10 בדצמבר 1933 – 12 בספטמבר 1991) היה מבכירי הפרובלמאים והשחמטאים בקהילה הישראלית והבינלאומית. הישראלי הראשון אשר עוטר בתואר אמן בינלאומי בחיבור בעיות שחמט (1985) מטעם התאחדות השחמט הבינלאומית. כן שימש שופט בינלאומי בתחרויות חיבור בעיות שחמט.

## ביוגרפיה

שלמה זיידר נולד בשנת 1933 בעיירה בוחוש בחבל מולדובה שברומניה.

היה פעיל כשחמטאי עוד מילדותו. בחודש ינואר 1951, בגיל 17, עלה יחד עם משפחתו לישראל, ושהה במשך שנה בקיבוץ מענית, תקופה שהתבררה כמכריעה בעיצוב השקפת עולמו הפוליטית, החברתית, והתרבותית. לאחר תקופה זו התגייס לנח"ל, אך כעבור שנה עבר לחיל השריון, והגיע לתפקיד של סמל מחלקה בכיר בחרמ"ש, תפקיד בו לחם בשלוש מלחמות כמילואימניק. בדצמבר 1962 התחתן עם ורה. לזוג נולדו שלושה בנים.

בהיותו בן 40 לקה בליבו לראשונה. חיבתו לשחמט, שהחלה עוד בילדותו ברומניה, וליוותה אותו גם לאורך כל שנותיו בארץ, תפסה תאוצה בתקופה זו. מאז ועד מותו הקדיש את כל זמנו לעיסוק בשחמט. הוא התייחס לתחום חיבור בעיות השחמט כאל אמנות, והשקיע בה ממרצו בלהט ובדבקות.

הוא היה לישראלי הראשון שזוכה (בשנת 1985) בתואר אמן בינלאומי בחיבור בעיות שחמט (International Master for Chess Compositions) מטעם FIDE, התאחדות השחמט הבינלאומית. כן החזיק בתואר שופט בינלאומי בתחרויות חיבור בעיות שחמט (International Judge for Chess Compositions) החל משנת 1978. במהלך חייו חיבר כ-650 בעיות שחמט, רובן זכו בפרסים ובציונים לשבח.

מחלת הלב שבה לקה בגיל 40 המשיכה ללוות אותו ב-18 השנים האחרונות לחייו. בשנת 1991 סבל מהתקף לב נוסף ונפטר. נקבר בבית הקברות שדה יהושע.

## לקריאה נוספת

* Theodor Tauber, *As In All Arts, Selected Chess Problems Of Shlomo Seider*, (Editions Feenschach - phénix), Ellinghoven, 1996.


## קישורים חיצוניים
* אתר היצירה השחמטית של שלמה זיידר
* אמנים בינ"ל בחיבור בעיות שחמט (ראו שלמה זיידר בשנת 1985)
* שופטים בינ"ל בחיבור בעיות שחמט (ראו שלמה זיידר באגף "ישראלים, שנת 1978")

## הערות שוליים

קטגוריה:פרובלמאים ישראלים
קטגוריה:שחמטאים ישראלים
קטגוריה:עסקני שחמט ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1991
ג'וזף קרומגולד

**ג'וזף קווינסי קרומגולד** (באנגלית: **Joseph Quincy Krumgold**; 9 באפריל 1908 – 10 ביולי 1980) היה סופר ילדים ובמאי קולנוע יהודי אמריקאי. קרומגולד נמנה עם ששת הסופרים היחידים שזכו במדליית ניוברי פעמיים. בין 1947 ל-1950 חי בישראל וביים כמה מסרטי הקולנוע הראשונים שנוצרו במדינה הצעירה.

## ביוגרפיה

קרומגולד נולד בג'רזי סיטי שבניו ג'רזי למשפחה יהודית. אביו היה מפעיל בתי קולנוע וקרומגולד היה מעורב בעסקי הקולנוע מגיל צעיר. לאחר שסיים את חוק לימודיו באוניברסיטת ניו יורק עבד זמן מה עבור חברת MGM כתסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע. בשנת 1935 פרסם ספר מתח למבוגרים בשם "Thanks to Murder". בתקופת מלחמת העולם השנייה עבד עבור משרד המידע המלחמתי של ארצות הברית (United States Office of War Information), סוכנות ממשלתית שעסקה ביצירת סרטי תעודה וסרטי תעמולה בתקופת המלחמה. בשנת 1943 הפיק עבור הסוכנות סרט בשם "אוטוביוגרפיה של ג'יפ", המתאר את המצאתו וייצורו של הג'יפ מנקודת הראות של ג'יפ.

בשנת 1947 נישא להלן ליטווין (Litwin), ולזוג נולד בן בשם אדם.

בשנת 1947 יצר בארץ ישראל הבמאי התיעודי האמריקאי הרברט קליין את הסרט "בית אבי", העוסק במאמציו של ילד ניצול השואה לחפש אחר הוריו. את הציוד ששימש את קליין בהסרטה רכש יהודי מדרום אפריקה בשם נורמן לוריא, אשר הקים את "החברה הארץ ישראלית לסרטים", בשכונת טלביה בירושלים. הוא הביא לארץ ישראל את קרומגולד; בבימויו, ובסיוע צלמים כסאשה אלכסנדר ורולף קנלר, נוצרו מספר סרטי תעודה וסרטים עלילתיים בין השנים 1947—1951. בין היתר יצר קרומגולד סרט תעודה בשם "בית הערבה" (1948); "אין זו אגדה" (1950), סרט עלילתי שהוזמן ומומן על ידי ההסתדרות המספר את סיפור אהבתו של עולה חדש לבת קיבוץ ותיקה, בו שימש קרומגולד כבמאי, תסריטאי ועורך; ו"קללה לברכה" (1951) המספר את סיפורה של משפחת חלוצים בעמק יזרעאל שקשיי החיים מביאים אותם לשוב לביתם באירופה, שם הם נספים בשואה, אך בנם ניצל, שב לארץ ישראל ונלחם במלחמת העצמאות. החברה התמוטטה מבחינה כלכלית לאחר כשלוש שנות פעילות, ובשנת 1950 שב קרומגולד לארצות הברית.

עם שובו לארצות הברית נשכר על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית ליצור סרט על עובדים היספנים בארצות הברית הכפרית. בשנת 1953 נוצר הסרט, והיווה השראה לכתיבת ספר הילדים הראשון של קרומגולד "And Now Miguel..." המספר את סיפורו של נער רועה בניו מקסיקו בשם מיגל. הספר זכה להצלחה, וקרומגולד זכה במדליית ניוברי על כתיבתו. קרומגולד המשיך בכתיבה לילדים, ובין היתר פרסם, בשנת 1959 ספר ילדים מצליח נוסף בשם "Onion John" המספר על ידידות בין ילד לבין מתבודד אקסצנטרי בעיירה קטנה בניו ג'רזי. גם ספר זה זכה במדליית ניוברי. קרומגולד כתב מספר מועט של ספרי ילדים, והמשיך בפעילות כתסריטאי וקולנוען.

הוא טייל עם משפחתו במקומות רבים בעולם, ובית מגוריהם היה בגריניץ' וילג' ובעיירה הופ בניו ג'רזי. בשנת 1980 מת בעיירה הופ שבניו ג'רזי.

## קישורים חיצוניים

מסרטיו של ג'וזף קרומגולד באתר ארכיון שפילברג: 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:ג'רזי סיטי: אישים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:זוכי מדליית ניוברי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1908
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1980
מערך המבצעים המיוחדים

**מערך המבצעים המיוחדים** (מ"מ) הוא מערך באגף המודיעין של צה"ל, העוסק במבצעים לאיסוף מודיעין. בראשו עומד קצין בדרגת תת-אלוף.

תפקיד היחידה, לפי מפקד המערך לשעבר, לפתור את ה"בעיות הגדולות, הביטחוניות, של מדינת ישראל". עוד לדבריו: "המ"מ לא מקבל פקודות ספציפיות, המ"מ מקבל בעיות. אנחנו לומדים את הבעיה, מפרקים אותה לגורמיה ומביאים את הפתרון. זה יכול לקחת שבוע, חודש או שנתיים".

## מבנה ארגוני
למערך כפופות מספר יחידות:

    

## היסטוריה

לאחר מלחמת ששת הימים, שהביאה לשינוי מהותי בדרישות המוצבות בפני סיירת מטכ"ל, הוקם במחלקת האיסוף באמ"ן ענף המבצעים המיוחדים, שבהמשך הפך למחלקת המבצעים המיוחדים ולאחר מכן למערך המבצעים המיוחדים, שכפופות לו היחידות המבצעות, היחידה המודיעינית והיחידה הטכנולוגית.

היחידה נחשפה בעקבות פרסומו של מסמך הרפז, שהוביל לחקירת התנהלותו של מזייף המסמך, בועז הרפז, שהיה קצין אג"ם של המערך. בספרם "הבור - הסודות האפלים מאחורי משבר המנהיגות החמור בתולדות צה"ל" מציינים העיתונאים דן מרגלית ורונן ברגמן שביחידה זו התאפשרה, מסיבות מבצעיות, הוצאת כספים ללא בקרה תקציבית מדוקדקת. הם טענו שמצב זה אפשר מעשי שחיתות רבים, של הוצאת כספים שלא למטרות מבצעיות, אלא למטרות אישיות של חיילי המערך, כגון מימון ימי כיף, רכישת מעדנים, רכישת ציוד מפואר וכדומה.

בשנת 2012, תחת פיקודו של ראש אמ"ן אביב כוכבי, הוקם במבנה חדש מערך המבצעים המיוחדים (מ"מ) ובפיקודו הוצב קצין בדרגת תא"ל, ובכך הועברה האחריות הישירה של ראש אמ"ן על היחידות המהוות את המערך. עד אז עמד בראש מערך המ"מ ראש מחלקה בדרגת אל"ם, שהיה מתאם את "משולש הביצוע" של הכוחות המיוחדים: הצלע הטכנולוגית, הצלע המודיעינית והצלע המבצעית; אך הפיקוד עצמו של היחידות היה ישירות מול ראש אמ"ן, הן במהלך פעילויות מבצעיות והן במהלך תרגילים וכו'. למפקדה הראשון במתכונת החדשה מונה תא"ל ליאור כרמלי.

בנובמבר 2016 קיבלו המערך ויחידותיו תעודות הערכה מהרמטכ"ל גדי איזנקוט, שאמר במהלך הטקס כי "החיבור בין מודיעין, טכנולוגיה ויכולת מבצעית תורם תרומה גדולה וימשיך לתרום".

במרץ 2018 העניק הרמטכ"ל גדי איזנקוט את עיטור המופת ללוחם במערך המבצעים המיוחדים על "פעילות מבצעית תוך הפגנת אומץ לב, נחישות, תושייה ודבקות במטרה תוך סיכון חיים". בספטמבר 2019 הוענק צל"ש הרמטכ"ל לסא"ל מחמוד ח'יר א-דין שנהרג בנובמבר 2018 במהלך פעולת צה"ל בח'אן יונס.

במהלך מלחמת חרבות ברזל, מערך המבצעים המיוחדים הוביל את המאמץ הצה"לי בנושא החטופים, השבויים והנעדרים, במטרה להשיבם הביתה.

## מפקדי מערך המבצעים המיוחדים
מפקדו הראשון של מערך המבצעים המיוחדים היה יוסי לנגוצקי, שנקרא למשימה זו על ידי מפקד מחלקת האיסוף באמ"ן, אברהם ארנן.

## ראו גם
* כוחות מיוחדים
* סיור מיוחד
* רגימנט הסיור המיוחד הבריטי
* יחידות הסיור המיוחד של חיל האוויר האמריקאי

## לקריאה נוספת
* משה זונדר, **סיירת מטכ"ל**, כתר ספרים, 2000
* רונן ברגמן, "**מדינת ישראל תעשה הכל**", הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2009
* דן מרגלית ורונן ברגמן, **[[הבור (ספר)|הבור]] - הסודות האפלים מאחורי משבר המנהיגות החמור בתולדות צה"ל**, כנרת, זמורה-ביתן, 2011

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אגף המודיעין
חומץ אורז

ממוזער|חומץ אורז
ממוזער|211x211 פיקסלים|חומץ אורז סיני שחור
**חומץ אורז** הוא חומץ העשוי מאורז מותסס או יין אורז, שימושו נפוץ במזרח הרחוק, בייחוד ביפן בה הוא מהווה מרכיב חשוב בהכנת הסושי.

## סין
חומץ אורז סיני, חזק יותר בטעמו מחומץ יפני ומגיע בטווח גוונים של החל משקוף ועד לאדום וחום.

החומצים היפנים והסינים עדינים ומתוקים יותר מהחומצים המערביים המזוקקים והחומציים.

"חומץ אורז לבן" מגיע בגוון צהוב בהיר עד שקוף. מכיל כמות חומץ גבוהה, ודומה יותר לחומץ מערבי, אך הוא פחות חומצי ממנו וטעמו עדין יותר.

"חומץ אורז שחור" עשוי מאורז שחור דביק (נקרא גם "אורז מתוק"), אולם לעיתים דוחן ודורה משמשים כתחליף, הוא כהה ובעל טעם עמוק ומעושן מעט. החומץ פופולרי במיוחד בדרום סין, מקורו בעיר "ז'אן ג'יאנג" שבמזרח חופה המערבי של ג'יאנגסו, אך הוא מיוצר גם בהונג קונג.

"חומץ אורז אדום" כהה יותר מחומץ אורז לבן, ובהיר מחומץ אורז שחור. צבעו אדום בוהק המגיע מאורז מותסס אדום שצבעו וטעמו הייחודים מגיעים מהעובש האדום בעזרתו הוא מותסס.

בספרי בישול סיניים, כף וחצי של חומץ יין לבן מזוקק מערבי שווה בחוזקה לכף אחת של חומץ אורז שחור. ובמתכונים הדורשים 4 כפיות של חומץ אורז אדום, ניתן להחליפם ב-3 כפות של חומץ אורז לבן.

## יפן
חומץ אורז יפני (米酢 קומזו, "חומץ אורז" או 酢 סו, "חומץ") הוא חומץ מעודן (בעל בערך 5% חומצה אצטית, הרבה פחות מחומצים מערביים) הנע בין גוני שקוף ועד צהוב בהיר. הוא מיוצר מאורז או מ שמרים שעברו תהליך התססה.

החומץ היפני משמש בהכנת מנות שהוא מרכיב בולט בהן. בהחמצת מלפפונים ובמרינדות המשמשות להקטנת ריחם העז של דגים ובשרים.

חומץ אורז מתובל (ביפנית:合わせ酢 "אווסזו"), מיוצר על ידי הוספת סאקה, מלח וסוכר לחומץ. בנוסף, לעיתים נדירות משתמשים במירין לתיבולו. ניתן לייצר את חומץ האורז המתובל באמצעים ביתיים או לרכוש אותו מוכן. משתמשים בו לתיבול אורז מבושל, בהכנת סושי, וברוטב לסלט.

ביפן מייצרים צורה עדינה יותר של חומץ אורז שחור (ביפנית:黒酢 "קארוזו"). הוא נחשב למשקה בריאות, וחברות המייצרות אותו טוענות שהוא מכיל אחוז גבוה של חומצת אמינו ואף מחקרים מדעיים אחרונים גילו בו תכונות נוגדות סרטן. במחקר אין ויוו על חולדות, ובמבחנה במחקר אין ויטרו על תאים סרטניים אנושיים.

## קוריאה
ממוזער|חומץ אורז קוריאני (מיצ'ו)

חומץ אורז קוריאני או מיצ'ו (הנגולית:미초), עשוי מתערובת של אורז, אורז עשיר בגלוטן או אורז חום.
הוא מעורבב עם "נוקוד" (הנגולית:누룩) המשמש כחומר המתחיל את התסיסה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מאכלים
קטגוריה:רטבים
קטגוריה:המטבח היפני
קטגוריה:המטבח הסיני: רטבים
קטגוריה:המטבח הקוריאני
קטגוריה:המטבח הווייטנאמי
קטגוריה:אורז
אורז