open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מים על הסלע

"**מים על הסלע**" הוא אלבום הסולו הרביעי של המוזיקאי והיוצר הישראלי יהלי סובול, שיצא לאור ב-13 בינואר 2025 בהוצאת חברת נענע דיסק.

## רקע
האלבום נולד מתוך רצון לחזור להקלטות חיות ואותנטיות עם הלהקה, במינימום התערבות טכנולוגית. סובול ציין כי השירים נכתבו בחודשי הקיץ של 2023, מעט לפני טבח שבעה באוקטובר, ומשקפים את התחושות והשאלות שהעסיקו אותו באותה תקופה. לדבריו, האלבום עוסק בשאלות כמו .

## הפקה, הקלטה והרכב
ההקלטות נערכו באולפני העוגן במהלך יממה אחת, בהשתתפות נגנים כמו עוזי פיינרמן. הגישה האמנותית של האלבום מדגישה את החוויה האנושית והאותנטיות בהקלטות וסובול שאף ללכוד את הרגע המוזיקלי בצורה הטהורה ביותר, עם דגש על אינטראקציה חיה בין הנגנים. בנוסף, סובול שיתף פעולה עם הזמרת והיוצרת שרי זק לוי בדואט "השראה מתוקה", והלחין שירים למילים של מאיר ויזלטיר וחזי לסקלי.

מבחינה מוזיקלית, האלבום משלב אלמנטים של רוק ופולק, עם דגש על מנגינות וקצבים פשוטים המשרתים את הטקסטים והמוזיקה.

## סינגלים וקידום
לקראת יציאת האלבום, סובול שחרר מספר סינגלים וקליפים לקידום הפרויקט. ב-25 בדצמבר 2024, יצא הסינגל הראשון, "מים על הסלע", יחד עם קליפ בבימויו של שגיא צורף. השיר זכה לתשומת לב בשל המסר העמוק והמוזיקה המלווה.

ב-11 בינואר 2025, סובול הופיע במועדון גריי בלונדון מיניסטור בתל אביב, במופע חגיגי לרגל צאת האלבום. במופע זה התארחו חמי רודנר ושרי זק לוי. בנוסף, סובול השתתף בכיתת אמן עם העיתונאי אורי משגב, במופע שבו שוחחו על האלבום, תהליך היצירה ושילוב של שירים חדשים לצד קלאסיקות מהעבר.

## ביקורות
האלבום זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. העיתונאי והמבקר יוסי חרסונסקי העניק לשיר הנושא ציון של 4 מתוך 5, והדגיש את הנינוחות והפשטות שבהן סובול מבצע את השיר, המשקפות רציונליות ומפוקחות במבט על החיים. חרסונסקי ציין את השילוב בין המילים העמוקות למנגינה וקצב הפולק הפשוטים, המשרתים את המסר בצורה מיטבית.

בתוכנית "בחירות העורכים" של כאן 88, השיר "סוף משחק" מתוך האלבום זכה לשבחים על כתיבתו המדויקת והחמלה שבה מתוארת החוויה האנושית והישראלית. העורכים ציינו את הצליל החם והאורגני של האלבום, שנוצר בזכות נגינת הלייב של הלהקה, והדגישו את היכולת של סובול לנסח תחושות של חיפוש וחוסר ודאות בצורה נוגעת ללב.

העיתונאי אמיר שוורץ התייחס לאלבום כ"כנראה האלבום הכי מוזיקלי של סובול", והדגיש את יכולתו של סובול לכתוב ולהגיש שירים, לצד בחירת שותפים מתאימים ליצירה.

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי יהלי סובול
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי פולק רוק
קטגוריה:אלבומי חברת נענע דיסק
ספיידר (תוכנה)

**ספיידר** (באנגלית: **Spyder**) היא סביבת פיתוח משולבת חוצה פלטפורמות בקוד פתוח (IDE) לתכנות מדעי בשפת פייתון. ספיידר משתלבת עם מספר חבילות בולטות במחסנית המדעית של פייתון, כמו גם תוכנות קוד פתוח אחרות. ספיידר נוצרה על ידי פייר רייבאוט (Pierre Raybaut), ושוחררה בשנת 2009 תחת רישיון MIT. מאז שנת 2012, ספיידר מתוחזקת ומשופרת ללא הרף על ידי אנשי קהילת פייתון.

## היסטוריה
פייר רייבאוט, היוצר והמפתח, פרסם אותה ב־18 באוקטובר 2009.

החל משנת 2024, אתר ספיידר מציין את יוזמת צ׳אן צוקרברג (Chan Zuckerberg Initiative, אנ׳ ) ו־NumFOCUS בתור שני הספונסרים העיקריים של הפרויקט. כן מוזכרות גם תרומות שהתקבלו ממשתמשים דרך Open Collective . קרלוס קורדובה היה רשום כמנהל התוכנה המוביל, יחד עם דניאל אלתיז בתור מנהל שותף.

## תוֹכנָה
ספיידר משתלבת עם מספר חבילות פייתון בולטות, לרבות NumPy, SciPy, Matplotlib, pandas, IPython, SymPy ו־Cython, כמו גם תוכנות קוד פתוח אחרות.

ספיידר ניתנת להרחבה עם תוספים של צד ראשון וצד שלישי, לרבות תמיכה בכלים אינטראקטיביים לבדיקת נתונים, מטמיע מכשירי אבטחת איכות ובדיקה פנימית של קוד ספציפי לפייתון (כמו Pyflakes, Pylint ו־Rope). סביבת פיתוח משולבת זאת זמינה בין פלטפורמות באמצעות Anaconda, ב־Windows, ב־macOS דרך MacPorts , ובהפצות לינוקס גדולות כמוArch Linux, Debian, Fedora, Gentoo Linux, openSUSE ואובונטו.

## תכונות
התכונות כוללות:
* עורך עם הדגשת תחביר, Type introspection, השלמת קוד 
* תמיכה במספר קונסולות IPython
* יכולת לחקור ולערוך משתנים בממשק משתמש גרפי (GUI)
* חלונית עזרה המסוגלת לאחזר ולעבד תיעוד טקסט עשיר על פונקציות, מחלקות ושיטות באופן אוטומטי או לפי דרישה
* מנפה שגיאות המקושר ל־IPdb, לביצוע שלב אחר שלב
* ניתוח קוד סטטי, מופעל על ידי Pylint
* פרופיילר  בזמן ריצה, כדי לנתח את הקוד
* תמיכה בפרויקט, המאפשרת עבודה על מאמצי פיתוח מרובים בו זמנית
* מנהל קבצים מובנה, לאינטראקציה עם מערכת הקבצים וניהול פרויקטים
* תכונה "מצא בקבצים", המאפשרת חיפוש מלא של ביטויים רגולריים בהיקף מוגדר
* דפדפן עזרה מקוון, המאפשר למשתמשים לחפש ולצפות בתיעוד Python וחבילות בתוך ה־IDE
* יומן היסטוריה (history log, ), המתעד כל פקודת משתמש שהוזנה בכל מסוף
* קונסולה פנימית, המאפשרת התבוננות פנימית ושליטה על הפעולה של ספיידר עצמה

## תוספים
תוספים זמינים כוללים:
* Spyder-Unittest, המשלבת את מסגרות בדיקת היחידות הפופולריות Pytest, Unittest ו־Nose עם ספיידר
* Spyder-Notebook, המאפשר צפייה ועריכה של מחברות Jupyter בתוך ה־IDE
** הורדת Spyder Notebook
** באמצעות conda: *conda install spyder-notebook - c spyder-ide*
** שימוש ב־pip: *pip install spyder-notebook*
* Spyder-Reports, המאפשר שימוש בטכניקות תכנות קרוא וכתוב (Literate programming, אנ׳) בפייתון
* Spyder-Terminal, מוסיף את היכולת לפתוח, לשלוט ולנהל מעטפות מערכות חוצות פלטפורמות בתוך ספיידר
** הורדת Spyder Terminal
** באמצעות conda: *onda install spyder-terminal - c spyder-ide*
** שימוש ב־pip: *pip install spyder-terminal*
* Spyder-Vim, המכיל פקודות וקיצורי דרך המדמים את עורך הטקסט Vim
* Spyder-AutoPEP8, שיכול להתאים אוטומטית את הקוד לסגנון הקוד (code style, אנ׳) הסטנדרטי של PEP 8
* Spyder-Line-Profiler ו־Spyder-Memory-Profiler, הרחבת פונקציונליות הפרופיל המובנית כך שתכלול בדיקת קו בודד ומדידת שימוש בזיכרון

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תוכנות הכתובות בפייתון
קטגוריה:פייתון
יוסף (עדי נס)

"**יוסף**" הוא אחד הצילומים מתוך סדרת "סיפורי התנ"ך" של הצלם עדי נס. סדרה זו מציגה דמויות הנקראות על שמות דמויות מקראיות, אך למעשה הן מייצגות דמויות מהחברה הישראלית המודרנית. הצילום מתמקד בדמותו של יוסף, בהשראת דמותו המקראית של בנו של יעקב, שנמכר על ידי אחיו. הצילום ברשות מוזיאון ישראל.

## תיאור הצילום

בצילום נראה ילד בעל מראה נאה, מטופח ומסודר. הבעת פניו מבטאת תום, אך בו זמנית משתקפים בה עצבות ומודעות למציאות. הוא מואר היטב, בעוד שהרקע מאחוריו כהה ומטושטש, דבר היוצר ניגודיות דרמטית ומרמז על סכנות או גורל בלתי נמנע שממתין לו בעתיד. הדואליות שבצילום – שילוב של יופי ותמימות לצד עצבות ורמז לאי-ודאות – מהדהדת את סיפורו של יוסף המקראי.

## סמליות ופרשנות

פריט לבוש מרכזי בצילום הוא חולצת הפסים של הילד, אשר מהדהדת את כתונת הפסים המפורסמת מסיפור המקרא. יוסף היה בנו האהוב של יעקב, והעדפתו של האב הייתה מקור לקנאה עזה בקרב אחיו, מה שהוביל אותם למכור אותו לעבדות. כתונת הפסים הפכה לסמל של אהבה והעדפה מצד אחד, אך גם לקנאה ותככים מצד שני – דואליות המשתקפת בצילום.

## משמעות ופרשנות מודרנית

באמצעות הצילום, עדי נס מצליח ליצור חיבור בין הסיפור המקראי לבין שאלות חברתיות ופוליטיות עכשוויות. כמו יתר יצירותיו בסדרה, הצילום "יוסף" מבקש לעורר מחשבה על זהות, גורל ומעמד בחברה הישראלית.

## הערות שוליים

קטגוריה:תצלומים בישראל
קטגוריה:צילום בישראל
קטגוריה:תצלומי גברים
קטגוריה:עדי נס: צילומים
קטגוריה:מוזיאון ישראל: תצלומים
קטגוריה:המקרא בתרבות ובאמנות
בריטני או'גריידי

**בריטני אן או'גריידי** (באנגלית: **Brittany O'Grady**; נולדה ב-2 ביוני 1996) היא שחקנית וזמרת אמריקאית. היא ידועה בתפקידיה הראשיים בסדרות: "סטאר" (אנ'), "Little Voice", "הלוטוס הלבן" ו"היועץ" (אנ'). היא גם שיחקה בסרט האימה "על החגים ועל המוות".

## קורות חיים
בריטני או'גריידי נולדה במחוז ארלינגטון, וירג'יניה ב-2 ביוני 1996, בתם של מייק ומוניק או'גריידי. אחותה הגדולה, קייטלין, גם היא שחקנית. לאחר סיום לימודיה בבית הספר התיכון וושינגטון-ליברטי (אנ'), החלה לגשת לאודישנים.

או'גריידי סיפרה שאביה הוא לבן, ממוצא אירי, ואילו אמה היא קריאולית מלואיזיאנה.

## קריירה
לאחר שהופיעה במספר תוכניות טלוויזיה, או'גריידי קיבלה את התפקיד הראשי הראשון שלה בטלוויזיה ב-2016 עם הסדרה המוזיקלית "סטאר" (אנ') של רשת Fox, בתפקיד סימון דייוויס.

התפקידים הקולנועיים הראשונים שלה היו ב-2019 עם מותחן הפשע "מעל לכל חשד"  בתור ג'ורג'יה ביל ובסרט האימה "על החגים ועל המוות" בתור ג'סי בולטון-סינקלר.

בשנת 2021, היא כיכבה בתור פאולה בסדרת הקומדיה השחורה "הלוטוס הלבן" של רשת "HBO". באותה שנה או'גריידי כיכבה בקליפ "Love Me Now" של קייגו בתור מושא האהבה של קייגו.

בשנת 2024 כיכבה בתפקיד הראשי בתור שלבי במותחן הקומי "מה שבפנים" (אנ') של נטפליקס.

בשנת 2025 שיחקה לצד אידריס אלבה במותחן הפוליטי "על סף פיצוץ" (אנ') של נטפליקס, שביימה קתרין ביגלו על פי תסריט מאת נואה אופנהיים (אנ').

## חיים אישיים
ב-10 בספטמבר 2022 היא נישאה לבן הווארד, לאחר שבע שנות זוגיות. ראיין דסטיני, ג'וד דמורסט ואמיה סקוט מ"סטאר" שימשו כשושבינות.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא אירי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1996
משייפי הפרקט

"**משייפי הפרקט** (בצרפתית: **Les raboteurs de parquet**) הוא ציור שמן מאת האימפרסיוניסט הצרפתי גוסטב קייבוט. הציור, שגודלו 102 על 146.5 סנטימטרים, נמסר על ידי משפחת קייבוט למוזיאון לוקסמבורג בשנת 1894, ולאחר מכן הועבר למוזיאון הלובר בשנת 1929. בשנת 1947 הועבר לגלריה הלאומית ז'ה דה פום, ובשנת 1986 עבר למוזיאון ד'אורסה בפריז, שם הוא מוצג כיום.

## הרכב היצירה
ייחודו של קייבוט טמון בניסיונו לשלב את הדגש על ציור מדויק, מודלינג ריאליסטי וערכים טונליים מדויקים, כפי שעודדה האקדמיה הצרפתית, עם צבעים חיים, פרספקטיבות נועזות, תחושת אור טבעי וחומרי נושא מודרניים המזוהים עם התנועה האימפרסיוניסטית. הציור, שנוצר בשנת 1875, משקף את התעניינותו המתמשכת של קייבוט בפרספקטיבה ובחיי היומיום. הסצנה מתארת שלושה פועלים הכורעים על הפרקט ומשייפים עץ בדירת מגורים בורגנית, שלפי הערכות היא סטודיו האמן ברחוב מירומניל 77, ברובע השמיני של פריז. חלון בקיר האחורי מאפשר כניסת אור טבעי. הפועלים מופיעים בגופם העירום בחלקו העליון וראשיהם מוטים, דבר המרמז על שיחה ביניהם.

יש הטוענים כי עניינו של קייבוט בגוף הגברי בעירום, בהקשר מודרני, משקף את נטייתו המינית ההומוסקסואלית, אך מגמה זו הייתה חלק מטרנד רחב יותר שלא בהכרח הוגבל לאמנים הומוסקסואלים. השפעה זו ניכרת עוד בציורו של קורבה המתאר שני מתאבקים. "משייפי הפרקט" נחשב לאחד הציורים הראשונים שבהם מוצגת מעמד הפועלים העירוני. הוא מציג את גוף הגבר בעירום באופן מחודש, כאשר במקום גיבורים מן העולם העתיק, מוצגים פועלים מודרניים – חסונים ושריריים – בתנוחות שעלולות להיראות משפילות, אך משדרות עוצמה גברית ועבודה כנה. בציור ניתן להבחין במוטיב של קווים מעוגלים – מנסורת העץ שעל הפרקט, דרך דפוס הברזל בחלון ועד לקימורי גבם וזרועותיהם של הפועלים. חזרתיות זו, בה שלושה פועלים מבצעים היבטים שונים של אותה פעילות תוך שהם מאמצים תנוחות דומות, מזכירה את סגנונו של בן דורו של קייבוט, אדגר דגה.
ממוזער| גרסה משנת 1876 של אותו נושא מעשה ידי קייבוט

## תערוכה וביקורת
למרות ההשקעה הרבה של קייבוט ביצירה, היא נדחתה על ידי הסלון של פריז בשנת 1875. תיאור אנשי מעמד הפועלים בעבודתם, כשהם לבושים חלקית בלבד, זעזע את חברי חבר השופטים, והציור הוגדר כבעל "נושא וולגרי". קייבוט התאכזב מהדחייה, ולכן הציג את הציור בתערוכה השנייה של האימפרסיוניסטים בשנת 1876, יחד עם גרסה נוספת של הנושא משנת 1876 וציורו המוקדם יותר "צעיר ליד החלון".

ביקורות האמנות בפריז נחלקו ביחס לציור. מבקר האמנות אמיל פורשורון העניק לקייבוט שבחים מסויגים וכינה אותו "הפחות גרוע שבתערוכה", תוך שהוא מציין כי האימפרסיוניסטים "מתעללים בפרספקטיבה". הסופר אמיל זולה שיבח את הביצוע הטכני אך ביקר את אופיו הריאליסטי הקפדני של הציור, שלדבריו הפך אותו ל"ציור אנטי-אמנותי, מדויק כזכוכית, ציור בורגני בגלל דיוקו הרב". לואי אנו, לעומתו, לא הסתייג מבחירת הנושא אך מצא פגמים בייצוג הפועלים, בטענה כי "זרועותיהם דקות מדי וחזותיהם צרות מדי".

עם זאת, היו גם קולות שתמכו בקייבוט. המשורר והמבקר אמיל בלמון כינה את דחיית הציור על ידי חבר השופטים "החלטה רעה מאוד", בעוד שמריוס שומלן השווה את קייבוט בחיוב לקודמיו וציין כי הוא "ריאליסט נועז כמו גוסטב קורבה, אך שנון יותר, אלים כמו אדואר מאנה, אך מדויק יותר". פיליפ ברטי אף השווה את קייבוט לאמנים פלורנטינים מוקדמים, וציין כי ציוריו "בעלי קומפוזיציה מקורית אך נמרצים כל כך בקוויהם, עד שהם מזכירים את אמני פירנצה הראשונים".

## ביבליוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים
 

קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:מוזיאון ד'אורסה: יצירות אמנות
ג'וליאן קלרי

**ג'וליאן פיטר מקדונלד קלרי** (נולד ב-25 במאי 1959) הוא שחקן, קומיקאי, סופר ומגיש אנגלי. הוא החל להופיע כקומיקאי בשנות ה-80 ומאז הופיע גם בטלוויזיה, בסרטים, בתיאטרון וברדיו.

## ביוגרפיה
קלרי נולד ב-25 במאי 1959 בסורביטון, בריטניה.  הוא למד בבית הספר סנט בנדיקט, אילינג ולאחר מכן למד אנגלית ודרמה בגולדסמית' קולג', אוניברסיטת לונדון.

## סטנד אפ
קלרי הוא הומו, והמיניות שלו מהווה את הבסיס לחלק גדול מהקומדיה שלו. הוא מתייחס לעצמו כאל "הומוסקסואל מפורסם". הוא ידוע בהופעה הקאמפית שלו, בתלבושות ובאיפור ראוותניים, וכן במשחקי מילים ובאינטראקציות עם הקהל שלו, כמו הערות על לבוש ופלירטוטים עם גברים הטרוסקסואליים בקהל. 

קלרי נכנס לסצנת הקומדיה האלטרנטיבית בבריטניה בתחילת שנות ה-80, תחילה תחת הכינוי ג'יליאן פיפס ומאוחר יותר תחת הכינוי "מועדון המעריצים של ג'ואן קולינס". הוא התאפר באיפור כבד והתלבש בבגדים שערורייתיים, לעיתים קרובות עם עור/PVC ורמזים ל-BDSM. גם כלבת המחמד שלו, פאני כלבת הפלא, השתתפה בהופעות שלו.

מאז, קלרי ערך כמה מסעי הופעות של המופע הבימתי שלו, שחלקם יצאו בסרטי וידאו, כולל:

* The Mincing Machine Tour (1989)
* My Glittering Passage (1993)
* Natural Born Mincer (2003)
* Lord of the Mince (2009–2010)
* Position Vacant: Apply Within (2012–2013)
* The Joy of Mincing (2016)
* Born to Mince (2019)

## טלוויזיה
קלרי מופיע בטלויזה החל מאמצע שנות ה-80, בעיקר בתוכניות הומור וסאטירה, וכן בסדרות דרמה וסדרות תעודיות. 
## תיאטרון
קלרי הופיע בהפקות תיאטרון החל מראשית שנות ה-2000. בין היתר שיחק בהצגות Taboo, Cabaret, ו-Jesus Christ Superstar.

## אוטוביוגרפיות
קלרי פרסם אוטוביוגרפיה, "A Young Man's Passage", על קורות חייו ועל הקריירה שלו עד לשנת 1993. בשנת 2021 פרסם ספר נוסף בשם  "The Lick of Love: How Dogs Changed My Life", על סיפור חייו דרך חיות המחמד שלו.

## חיים אישיים
בן הזוג של קלרי, כריסטופר, מת מאיידס בשנת 1991. קלרי נמצא במערכת יחסים עם איאן מקלי מאז 2005, והזוג נישא ב-19 בנובמבר 2016. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1959
ברייר נולט

**ברייר אן נולט** (באנגלית: **Briar Anne Nolet**; נולדה ב-27 בדצמבר 1998) היא רקדנית ושחקנית קנדית.

## ראשית חייה
נולט נולדה בעיירה אוקוויל (אנ') באונטריו שבקנדה.

## קריירה
### התחלת הקריירה ו"נולדו לרקוד"
נולט החלה לרקוד בגיל שבע, וכשגדלה, היא התחרתה בתחרויות ריקוד ברחבי קנדה. בשנת 2014, היא החלה לגלם את התפקיד של רושל בסדרה "נולדו לרקוד". בשל תפקידה בסדרה, נולט טיילה והופיעה בקנדה, אוסטרליה ובריטניה יחד עם חבריה לצוות השחקנים.

### "עולם המחול"
בשנת 2017, נולט נבחנה לעונה הראשונה של סדרת הריקודים של NBC "עולם המחול", אך היא לא התקבלה. ואז, ב-2019, היא חזרה להתחרות בעונה השלישית של אותה הסדרה. לאחר שסיימה במקום החמישי, שופטת "עולם המחול", ג'ניפר לופז, הזמינה את נולט להופיע בסיבוב ההופעות "It's My Party Tour".

### פרויקטים נוספים
ב-18 במרץ 2022, היא השיקה את קו בגדי הספורט שלה, "Halo Braxton".

בשנת 2024 היא עברה את האודישן והופיעה בעונה הרביעית של "גוט טאלנט" של קנדה.

## חיים אישיים
נולט הייתה בעבר במערכת יחסים עם כוכב "נולדו לרקוד", מיילס ארליק מ-2014 עד 2022. הסיבה מאחורי הפרידה שלהם אינה ידועה, כאשר גם ברייר וגם מיילס שמרו על פרופיל נמוך בעניין. באוקטובר 2022, היא הכריזה על מערכת יחסים חדשה עם איש העסקים קולין מקלאוד באמצעות אינסטגרם.

בזמן שהתחרתה ב"עולם המחול", נולט חשפה שהיא החלה לקבל התקפים נוירולוגים בגיל 16. נולט אובחנה בתחילה בטעות עם חרדה, אך לאחר ביקור אצל נוירולוג בטורונטו, היא אובחנה כחולת אפילפסיה בגיל 19.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנדיות
קטגוריה:רקדניות קנדיות
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות אמריקאיות
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1998
וידאו פאב

**וידאו פאב** הוא בר להט"בי שנמצא בירושלים. הפאב שוכן בסמטת הורקנוס בעיר והוא סטרייט פרנדלי. בבר מתקיימים מופעי דראג, מסיבות ואירועים שונים. הווידאו פאב הוא הבר הגאה היחיד הפעיל בירושלים כיום.

## היסטוריה
הווידאו פאב הוקם בינואר 2012 על ידי אבי גולדברגר, רועי בר-טור וחגי שטרנהיים, כבית לאנשים מהקהילה הלהט"בית. לווידאו פאב קדם מועדון "השושן" שאינו פעיל יותר. הבר מארח את ליין המסיבות "דוד ויהונתן" אשר מיועדות למגזר הדתי בקהילה הגאה.

## קישורים חיצוניים

* Drag queens raise holy hell in only gay bar in Jerusalem, כתבה מתוך The Times of Israel
*A Personal History of Jerusalem’s Only Official Gay Bar, טור מתוך The Detroit Jewish News
*Memories of long evenings at the only gay bar in Jerusalem טור מתוך The Jewish Chronicle
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ברים ופאבים
קטגוריה:מקומות מפגש של להט"בים
קטגוריה:דראג
קטגוריה:ירושלים: תרבות
תומאס לי ג'אדג'

**תומאס לי ג'אדג**' (באנגלית: **Thomas Lee Judge**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל מונטנה ה-18 בין השנים 1973–1981. טרם היבחרו לתפקיד המושל היה סגן המושל ה-25 של המדינה מ-1969 עד 1973, וחבר בית המחוקקים של מונטנה.

## ביוגרפיה
ג'אדג' נולד בהלנה שבמונטנה. הוא השלים לימודי תואר ראשון בעיתונאות באוניברסיטת נוטרדאם, ולמד לתארים מתקדמים באוניברסיטת לואיוויל. כמו כן, הוא בוגר בית הספר לקציני שלישות של צבא ארצות הברית בפורט בנג'מין הריסון שבאינדיאנה.

בשנת 1966 נישא לקרול אנדרסון, ולזוג נולדו שני בנים, תומאס וורן ג'אדג' ופטריק ליין ג'אדג'. באוקטובר 1979, בשעה שהיו מושל והגברת הראשונה, נפרדו השניים וגירושיהם הושלמו בחורף 1980. בשנת 1981 נישא בשנית לסוזן קוץ', אך הם נפרדו בשנת 2003.

ג'אדג' שירת כקצין בדרגת לוטננט משנה בצבא ארצות הברית, וכן שירת בדרגת קפטן בגיס השלישות של הצבא ובכוחות המילואים של הצבא בין 1958 ל-1964. בשנת 1960 התמנה לנשיא ובעלים של חברת יחסי ציבור.

הוא כיהן בבית הנבחרים של מונטנה בשנים 1961–1967 ובסנאט של מונטנה בשנים 1967–1969. לאחר מכן נבחר לסגן מושל מונטנה בנובמבר 1968, תפקיד אותו מילא עד השבעתו למושל בראשית 1973.

בשנת 1972, כאשר המושל המכהן פורסט אנדרסון בחר שלא להתמודד לכהונה שנייה, הכריז ג'אדג' על מועמדותו לתפקיד המושל. הוא גבר על מספר מתמודדים בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית, ובבחירות הכלליות ניצח את מועמד המפלגה הרפובליקנית אד סמית' עם 54.12% מקולות הבוחרים. בעת היבחרו היה ג'אדג' בן 38 בלבד.

בבחירות 1976 התמודד לכהונה שנייה מול התובע הכללי של מונטנה בוב וודהאל, וגבר עליו בהפרש ניכר. בשנת 1980 התמודד לתקופת כהונה שלישית, אך הפסיד בבחירות המקדימות בידי טד שווינדן, שכיהן תחתיו כסגנו. במהלך כהונתו כמושל היה ג'אדג' חבר בוועד המנהל של אגודת המושלים הלאומית ועמד בראש ועידת מושלי מדינות מערב ארצות הברית.

כאשר שווינדן בחר שלא להתמודד לכהונה שלישית ב-1988, ניסה ג'אדג' לשוב למשרת המושל, וניצח בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית. בבחירות הכלליות הפסיד בפער קטן לסטן סטיבנס, נשיא הסנאט של מונטנה לשעבר ומועמד המפלגה הרפובליקנית.

ב-8 בספטמבר 2006 נפטר ג'אדג' בביתו שבצ'נדלר, אריזונה. הוא היה בן 71 במותו, ונקבר בבית הקברות לתחייה מחדש בהלנה.

## קישורים חיצוניים
* תומאס לי ג'אדג', באתר אגודת המושלים הלאומית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מונטנה
קטגוריה:הלנה (מונטנה): אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נוטרדאם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לואיוויל
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:חברי בית המחוקקים של מונטנה
קטגוריה:סגני מושלי מונטנה
קטגוריה:מושלי מונטנה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006
יעקב שצקי

**יעקב שצקי** (בפולנית: **Jakub Szacki**; 24 באפריל 1893 – 10 ביוני 1956) היה היסטוריון יהודי-פולני.

## ביוגרפיה
שצקי נולד בוורשה לבצלאל ואידל. הוא קיבל חינוך יהודי מסורתי והמשיך ללמוד באוניברסיטאות בלבוב, וינה, ברלין וורשה. ב-1922 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת ורשה, עם עבודת גמר על "השאלה היהודית בממלכת פולין בתקופת פאסקיביץ'". בין ההיסטוריונים שלמדו אצל שצקי הייתה גם לוסי דווידוביץ'.

במלחמת העולם הראשונה התגייס ל במסגרתו לחם בהצטיינות, והגיע לדרגת סגן.

ב-1918 נשלח על ידי משרד החוץ הפולני לדווח על פוגרום בווילנה, אך התפטר מתפקידו כשהתברר שהממשלה לא תפעל להעניש את מבצעי הפוגרומים.

בשנת 1923 היגר לארצות הברית, שם שימש בין השנים 1930 עד 1956 כספרן ראשי של . רכש את הספרייה האישית של זיגמונד פרויד עבור האוסף.

נפטר בניו יורק בהיותו בן 61 עקב דימום מוחי.

## מחקריו
שצקי ביסס את עצמו כהיסטוריון יהודי בולט. למרות שהעניין העמוק ביותר שלו היה תולדות היהודים בפולין, הוא פרסם מחקרים רבים על היבטים נוספים בהיסטוריה היהודית. בנוסף, כתב רבות על ספרות יהודית, תולדות הספרות, פולקלור וביוגרפיה. חלק גדול מכתביו נכתבו ביידיש.

## קישורים חיצוניים
* כתביו, באתר הספרייה הלאומית
*  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים יהודים פולנים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פולני-יהודי
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1893
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1956
הבחירות הכלליות בלבנון (1992)

**הבחירות בלבנון** נערכו מ־23 באוגוסט עד 11 באוקטובר 1992, בהן נבחר הפרלמנט הלבנוני ה־19. היו אלו הבחירות הראשונות במדינה מ־1972, כאשר מלחמת האזרחים בלבנון גרמה להתמוטטות הסדר במדינה.

## רקע
על פי חוקת לבנון נועדו להתקיים בחירות לפרלמנט הלבנוני מדי ארבע שנים. הבחירות הקודמות במדינה התקיימו באפריל 1972 ונועדו להתקיים ב־1976. פריצת מלחמת האזרחים בלבנון ב־1975 והתמוטטות הסדר במדינה מנעו את קיומם של בחירות, והפרלמנט הלבנוני הכריז על עצמו כהפרלמנט ה־14 ב־1976. המשכות המלחמה גרמה להכרזתו כפרלמנט ה־15 (1980), ה־16 (1984) וה־17 (1988).

באוקטובר 1989 נחתם הסכם טאיף שאושרר על ידי 58 מתוך 68 חברי הפרלמנט הנותרים, שנועד להביא לסיומה של מלחמת האזרחים. ההסכם קבע בין היתר שינוי של המבנה הפוליטי בלבנון על ידי העברת חלק מסמכויות נשיא לבנון לידי ראש ממשלת לבנון וכן נקבע כי חלוקת המושבים בפרלמנט תעשה במפתח של 1:1 בין הנוצרים למוסלמים, לעומת מפתח של 5:6 שנהג עד אז. ביוני 1991 מונו 55 חברים חדשים לפרלמנט, דבר שהגדיל את מספר חברי הפרלמנט ל־108.

ב־1989 הוארכה כהונתו של הפרלמנט עד דצמבר 1994, אך ביולי 1992 אושר חוק פיזור הפרלמנט, אשר בעקבותיו נערכו בחירות חדשות. מספר המושבים בבחירות הועלה ל־128, 54 למוסלמים ו־54 לנוצרים. ערב הבחירות נעשה ניסיון לבטל את ההכרזה על קיומם, אך לא התכנס קוורום הנדרש לקיום הישיבה.

בבחירות השתתפו לראשונה נציגי חזבאללה ואמל המתואליים שהוקמו במהלך מלחמת האזרחים ושיקפו את התחזקות כוחה הפוליטי של העדה המתואלית בלבנון. גם אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה הסוני, המזוהה עם האחים המוסלמים התחזק בבחירות. לעומת זאת, מרבית המנהיגים הנוצרים היו בגלות או במאסר ונבצר מהם להשתתף בבחירות, כאשר הכמורה משמשת כגוף היציג הנוצרי העיקרי.

גם תמורות דמוגרפיות שנגרמו עקב המלחמה השפיעו על הבחירות, ובמרבית מחוזות הבחירה השמורים לנוצרים החזיקו מוסלמים ברוב מספיק כדי להכריע בין המועמדים.

## תוצאות

מתוך 92 העצמאים שנבחרו, 68 היו מזוהים כסיעות. סיעת ברי כללה 17 חברים (5 נציגי אמל ו־12 עצמאים), סיעת חזבאללה מנתה 12 חברים (8 חבאים רשמיים ו־4 עצמאים), סיעת ח'ורי מנתה 11 מושבים, סיעת סלים אל-חוס מנתה 10 חברים, סיעת ואליד ג'ומבלט מנתה 10 חברים (5 חברי המפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית ו־5 עצמאיים), סיעת רשיד כראמי (9 חברים), סיעת סולימאן פרנג'יה (6 חברים), סיעת מישל מור (4 מושבים), סיעת רפיק חרירי (3 מושבים) וסיעת אלי חובייקה (2 מושבים, בהם אחד של סיעת וואד). לחזית הארמנית המהפכנית היו חבר רשמי אחד וארבעה עצמאים.

## הערות שוליים

קטגוריה:בחירות פרלמנטריות בלבנון
קטגוריה:1992 בפוליטיקה
טד שווינדן

**תיאודור שווינדן** (באנגלית: **Theodore Schwinden**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל מונטנה ה-19 בין השנים 1981–1989. טרם היבחרו לתפקיד המושל היה סגן המושל ה-26 של מונטנה מ-1977 עד 1981, וחבר בית הנבחרים של מונטנה.

## ביוגרפיה
תיאודור שווינדן נולד במחוז רוזוולט שבמונטנה, בחווה החקלאית של משפחתו בשמורת האינדיאנים פורט פק, בין הערים וולף פוינט ופופלר. הוא היה מצטיין כיתתו בלימודיו התיכוניים. במהלך מלחמת העולם השנייה התגייס לצבא ארצות הברית ושירת הן בזירת האוקיינוס השקט והן בזירה האירופית. הוא השתחרר מהצבא בשנת 1946. שווינדן השלים תואר ראשון ושני באוניברסיטת מונטנה. הוא החל ללמוד לדוקטורט בכלכלה באוניברסיטת מינסוטה, אך נאלץ לשוב לחוות משפחתו בשל מחלתו של אביו.

בשנת 1946 נישא לג'ין כריסטיאנסון, ולזוג נולדו שני בנים, מייק שווינדן ודור שווינדן, ובת אחת, כריס אנדרסון. ג'ין שווינדן נפטרה מסרטן ב-24 במרץ 2007 בגיל 81.

בשנת 1958 נבחר שווינדן לבית הנבחרים של מונטנה מטעם המפלגה הדמוקרטית, לאחר שניצח את נציג המחוז הרפובליקני המכהן כריס ס. טנגה. הוא השלים שתי כהונות בבית הנבחרים, אך לא הצליח להיבחר מחדש לכהונה שלישית. בשנת 1959 מונה למועצה המחוקקת של המדינה, וב-1961 כיהן כמצליף סיעת המיעוט הדמוקרטית בבית הנבחרים המדינתי. בשנת 1965 נבחר לנשיא איגוד מגדלי הדגנים של מונטנה. ב-1969 מונה לנציב הקרקעות של המדינה על ידי המושל פורסט אנדרסון, והמשיך בתפקידו גם לאחר שמונה מחדש ב-1973, עד שהתפטר באפריל 1976 כדי להתמודד על תפקיד סגן מושל מונטנה. הוא נבחר לתפקיד והיה לסגן מושל מונטנה ה-23, תחת המושל תומאס לי ג'אדג'. שווינדן כיהן כסגן המושל בשנים 1977–1981.

בשנת 1980 התמודד מול ג'אדג' בבחירות המקדימות של מפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל מונטנה, וניצח אותו. בבחירות הכלליות גבר על המועמד הרפובליקני ג'ק רמירז והפך למושל ה-19 של מונטנה. בנובמבר 1984 נבחר לכהונה שנייה, לאחר שניצח את חבר הסנאט של מונטנה פאט מ. גודובר.

כהונתו התאפיינה ביוזמות כלכליות כגון תוכנית "בונים את מונטנה" (Build Montana) ובאירועים ציבוריים בשם "בירת המדינה ליום אחד", שבהם ביקר בערים שונות והפך אותן באופן סמלי למוקד השלטון ליום אחד. הוא הוביל את המדינה בתקופה כלכלית מאתגרת, תוך דגש על פתיחות לקהל הרחב וקשב לצורכי הציבור. על אף שנהנה מפופולריות גבוהה, עמד בהבטחתו שלא לכהן יותר משתי כהונות ובחר שלא להתמודד בבחירות 1988.

בערוב ימיו התגורר שווינדן עם בתו בפיניקס שבאריזונה. הוא נפטר שם ב-7 באוקטובר 2023, בגיל 98.

## קישורים חיצוניים
* טד שווינדן, באתר אגודת המושלים הלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מונטנה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מונטנה
קטגוריה:חברי בית המחוקקים של מונטנה
קטגוריה:סגני מושלי מונטנה
קטגוריה:מושלי מונטנה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
כריס לואו

**כריסטופר שון לואו** (באנגלית: **Christopher Sean Lowe**; נולד ב-4 באוקטובר 1959) הוא מוזיקאי בריטי, חבר צמד הסינת'-פופ הבריטי פט שופ בויז יחד עם ניל טננט.

## ביוגרפיה
לואו נולד וגדל בבלקפול, לנקשייר, אנגליה. כנער, למד בבית הספר ארנולד, שם ניגן בטרומבון והיה חבר בתזמורת בית הספר ובלהקת ריקודים. לאחר מכן, למד אדריכלות באוניברסיטת ליברפול.

## קריירה מוזיקלית
בזמן לימודיו בלונדון, בשנת 1981, פגש את ניל טננט בחנות תקליטים בצ'לסי. המפגש הוביל להקמת הצמד פט שופ בויז. לואו מנגן בסינתיסייזר, פסנתר וכלי מקלדת נוספים, ומשתתף בעיבודים ובהפקה המוזיקלית.

## תדמית ציבורית
לואו ידוע בסגנונו המינימליסטי והמאופק על הבמה, ולעיתים קרובות מופיע עם משקפי שמש וכובעים. הוא נחשב לדמות שקטה ומסתורית, בניגוד לטננט, המשמש כסולן הראשי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1959
גיטרה ולנשום (שיר)

"**גיטרה ולנשום**" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אושר כהן. הוא יצא לאור ב-6 בפברואר 2025 דרך חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק, כרצועה השלישית מהמיני-אלבום החמישי של כהן, "גיטרה ולנשום".

## רקע
"גיטרה ולנשום" נכתב והולחן על ידי טל קסטיאל לצד כהן, שגם הפיק אותו מוזיקלית. השיר עוסק בהתמודדות עם בדידות, ביקורת עצמית וחיפוש אחר משמעות. הדובר נאבק בין יצירה להסחות דעת, מבקר את עצמו על ריקנות וזוכה להכרה שאינה בהכרח מוצדקת לטעמו. לצד זאת, הוא מתנחם דרך כתיבה, נשימה ושמירה על ערכים כמו שלום, חברות אמיתית ואמונה.

## הצלחה מסחרית
"גיטרה ולנשום" הפך ללהיט ברחבי ישראל. הוא הגיע בשיאו למקום העשירי במצעד של "היטליסט", המבוסס על נתוני סטרימינג שבועיים.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אושר כהן
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אושר כהן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אושר כהן
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי אושר כהן
קטגוריה:שירים על אלוהים
יעקב רפאל סרוואל

**יעקב רפאל סרוואל** (באיטלקית: **Jacob Raphael Saraval**; בסביבות ה'תס"ז, 1707 – ה' באייר תקמ"ב, 18 באפריל 1782) היה רב איטלקי, איש ספרות ומוזיקאי. סרוואל נולד בוונציה.

## ביוגרפיה
סרוואל נולד לשמחה יהודה. היה אחד מהרבנים של ונציה שתמכו ביעקב עמדין במחלוקתו עם יהונתן אייבשיץ. הוא התכתב עם החוקר האנגלי בנימין קניקוט  בנושאים של פילולוגיה מקראית. בשנת 1752 מונה לרב של מנטובה, ומסמכים רבים בארכיון הקהילתי נושאים את חתימתו. במהלך שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-18 הוא נסע להולנד ולאנגליה בשליחות קהילתו. כאשר עורך הדין האנטי-יהודי, ג'ובאני בטיסטה בנדטי מפרארה, פרסם בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-18 את חיבורו "Dissertazione della Religione e del Giuramento degli Ebrei", השיב לו סרוואל בחיבור "Lettera apologetica" (מנטובה, 1775). הוא היה ידוע גם כדרשן, משורר ומלחין של פיוטים, ועסק בענפים שונים של תרבות חילונית – אמנויות, ספרות ומוזיקה, בתחומים שבהם חיבר יצירות רבות. בנוסף, הוא תרגם ממגוון שפות.

בין שיריו יש לציין "קינה" על מותם של שישים וחמישה יהודים, וביניהם גם בתו הגדולה, שנספו יחד בתאונה ביום י"ג בסיון תקל"ו. בנוסף, הוא תרגם טקסטים פילוסופיים וספרותיים ממגוון שפות.

אחת מתרגומיו, ליברית האורטוריה "אסתר" של הנדל (שנעשתה, ככל הנראה, לבקשת יהודי אנגליה והולנד), "תשועת ישראל על ידי אסתר", היא אחד התרגומים הראשונים לשירה חופשית מעברית לאנגלית ללא שימוש במשקלים המסורתיים. הטקסט העברי הולחן על ידי כריסטיאנו לידארטי  בשנת 1774.

זמן קצר לפני מותו, עסק סארוואל בהכנת חיבור על האטימולוגיה של שמות התרפים.

תלמידו הוא בן ציון רפאל פריצי.

## לקריאה נוספת
* שלמה סימונסון, **תולדות היהודים בדוכסות מנטובה**, ירושלים תשכ"ג, כרך ב, עמ' 530.

## קישורים חיצוניים
*
*יעקב רפאל סארוואל באתר הספרייה הלאומית.
*קינת סופדים, מנטובה תקל"ו באתר הספרייה הלאומית.
*Viaggi in Olanda באתר גוגל בוקס.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים איטלקים
שלמה פיורנטינו

**סלומון (שלמה) פיורנטינו** (באיטלקית: **Salomone Fiorentino**; 4 במרץ 1743,  – 4 בפברואר 1815, פירנצה) היה משורר יהודי-איטלקי.

## ביוגרפיה
שלמה נולד ללאונה ואלנה פיורנטינו, למשפחה יהודית של סוחרי בדים מצליחים.

פיורנטינו היה המשורר היהודי הראשון בעל חשיבות בספרות האיטלקית. הוא היה מחברם של שירים רבים, כמו גם אלגיות וסונטות, וכתב גם בשפה עממית. הוא נשלח ללמוד בסיינה הסמוכה, תחילה בהדרכת מורה פרטי, שלימד אותו את יסודות התרבות היהודית, אחר כך במכללה מקומית, שם למד, כנראה כסטודנט חיצוני, קורסים בתרבות קלאסית.

ב-1768 נשא לאישה את לורה גאליקו, אותה הכיר בפירנצה, ולבני הזוג נולדו מספר ילדים. באותה שנה הוא פתח חנות בדים בקורטונה, ובמקביל טיפח שירה, שהדוגמה הבולטת והמוערכת ביותר שלה הן חמש האלגיות שכתב על מות אשתו עקב מחלה ב-1790. בהמשך, עקב רדיפות של כנופיות אזוריות ב-1799, מצא מקלט בפירנצה.ממוזער|שלט ההנצחה על ביתו של פיורנטינו
הוא התגורר בפירנצה ב-Via delle Oche (רחוב האווזים), סמוך ל, שם הייתה קהילה יהודית קטנה שהתארחה בבתי בניביאני. לאחר מכן לימד ספרות באוניברסיטה היהודית בליבורנו, משם חזר לפירנצה ב-1808 עקב מחלה. שיריו שנאספו הודפסו מחדש בפירנצה בשנים 1836 ו-1857.

פיורנטינו תרגם את סידור התפילה לאיטלקית.

שלט מנציח את הבית בו הוא מת. על השלט נכתב: "שלמה פיורנטינו. משורר מכובד, אזרח ישר. חי שנים רבות בבית זה והפסיק לחיות כאן בארבעה בפברואר 1815".

## קישורים חיצוניים
* כתבי פיורנטינו ושיריו באתר הספרייה הלאומית
* שירי שלמה פיורנטינו בגוגל בוקס

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים יהודים איטלקים
קטגוריה:פירנצה: אישים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1743
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1815
מאיר סהולה

**רבי מאיר בן שלמה אבן-סהולה** (1251 לערך – לאחר 1335) הידוע גם כ**בן סהולה,** היה מקובל ספרדי ותוספיסט מהמאה ה-13. מאיר היה ידוע בפירושו לספר הבהיר, שפרסם בשם הבדוי "אור הגנוז" ("האור הנסתר").

## תולדות חייו
רבי מאיר נולד בסביבות שנת 1251 בספרד. אחיו היה הפילוסוף והמקובל יצחק אבן סהולה. בשנותיו הראשונות למד אצל רבי יהושע אבן שועיב. וכמו כן קיבל תורה אצל הרשב"א.

אחרי תקופת לימודיו אצל רבותיו, התקבל לבית הספר הקבלי בגוודלחרה, שם כתב פירוש על הסודות בפירוש הרמב"ן לתורה. יש שייחסו את החיבור לרבו אבן שועיב. בשנים 1320 עד 1325, הוא החל לכתוב תוספות משלו; אולם הוא השלים רק חלק מספר בראשית. בתקופה זו כתב גם פירוש על ספר יצירה שאותו השלים בשנת 1331. בפירוש זה, אבן סהולה מותח ביקורת קשה על דבריו של הרמב"ן על הפרק הראשון של הספר. לאחר שסיים את פירושו על ספר יצירה, החל לעבוד על פירוש ספר הבהיר שאותו סיים בשנת 1335.

אבן סהולה כתב גם פירוש קבלי על פרקי דרבי אליעזר, אך הפירוש אבד. כך גם פירוש שכתב על תלמוד ירושלמי. לאורך השנים הערותיו על ספר יצירה וספר הבהיר ספגו לא מעט ביקורת, וכך גם הועלתה הטענה שהוא ייחס לרמב"ן דעות הסותרות את דעותיו האמתיות. שלמה אלקבץ אף טען שהוא "לא מכוון לאמת". עם זאת, כמה חוקרי קבלה כמו מאיר הכהן פופרש שיבחו את אבן סהולה על פירושו לספר "יצירה", ופופרש אף השתמש בו כבסיס לפירושו שלו.

## הערות שוליים

קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:תלמידי הרשב"א
קטגוריה:מחברי ספרי קבלה
קטגוריה:פרשני ספר יצירה
קטגוריה:יהודי ספרד במאה ה-13
קטגוריה:יהודי ספרד במאה ה-14
טאגיג

**טאגיג** (בטגלוג: **Taguig**; שם רשמי: **Lungsod ng Taguig**) היא עיר במטרופולין מנילה שב. העיר ממוקמת בדרום-מזרח המטרופולין, וגובלת בערים מאקאטי, פאסיג, פטרוס, מנדלויונג, פסאי, פרניאקה, טאיטאי ומונטינלופה. טאגיג היא אחת הערים הצומחות ביותר בפיליפינים, ומשמשת מרכז כלכלי, מסחרי ותרבותי משמעותי.

## היסטוריה
טאגיג נוסדה כיישוב בשנת 1587 על ידי מתיישבים מהתקופה הספרדית. בתקופת השלטון האמריקאי והיפני חוותה העיר שינויים משמעותיים, וכיום היא אחת הערים המודרניות ביותר במטרופולין מנילה.

## כלכלה ופיתוח
העיר היא ביתו של אזור העסקים בוניפסיו גלובל סיטי, אחד הריכוזים הכלכליים המובילים במדינה, הכולל מטות של חברות בינלאומיות, קניונים יוקרתיים, ומתחמי מגורים מודרניים.

## אוכלוסייה
לפי מפקד האוכלוסין משנת 2020, בטאגיג מתגוררים כ-1.3 מיליון תושבים, מה שהופך אותה לאחת הערים המאוכלסות ביותר בפיליפינים.

## חינוך ובריאות
בעיר פועלים מוסדות חינוך מובילים, כולל שלוחות של אוניברסיטאות יוקרתיות, וכן בתי חולים גדולים המשרתים את תושבי האזור.

## תחבורה
טאגיג מחוברת היטב לרשת הכבישים של מטרופולין מנילה, עם גישה נוחה לכבישים מהירים ולתחבורה ציבורית מפותחת, כולל אוטובוסים, ג'יפנים ורכבת העיר MRT.

## אתרים מרכזיים
* **[[בוניפסיו גלובל סיטי]]** – מרכז עסקים מודרני
* **הפארק הלאומי של הגיבורים (Libingan ng mga Bayani)** – בית קברות לאומי לחיילים
* **Venice Grand Canal Mall** – מרכז קניות ותיירות עם תעלות מים המדמות את ונציה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הפיליפינים: ערים
אילן פלוס

**אילן פלוס** (נולד בדצמבר 1965) הוא דיפלומט ישראלי המשמש כשגריר ישראל ברפובליקה של הפיליפינים מאז אוקטובר 2021.

## ביוגרפיה
אילן פלוס נולד בחיפה שבישראל. לאחר שירות של חמש שנים בחיל הים הישראלי, השלים תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת דרבי בממלכה המאוחדת.

## קריירה דיפלומטית
פלוס הצטרף לשירות החוץ הישראלי בשנת 1994 ומאז מילא שורה של תפקידים בשגרירויות ישראל ברחבי העולם, ביניהם:
* סגן שגריר וקונסול בשגרירות ישראל במנילה שבפיליפינים
* סגן שגריר בשגרירות ישראל בהאג שבהולנד
* סגן שגריר בשגרירות ישראל בפרטוריה שבדרום אפריקה
* יועץ מדיני בנציגות הקבועה של ישראל באו"ם בניו יורק

בין השנים 2009 ל-2016 שימש כמנהל לתכנון מדיניות וקשרי חוץ ולאחר מכן כסגן ראש אגף מש"ב, הסוכנות הישראלית לשיתוף פעולה בינלאומי לפיתוח. בשנים 2016 עד 2018, עמד בראש הנציגות הישראלית בבחריין, שהייתה חשאית לפני הסכמי אברהם. בין השנים 2018 ל-2021 כיהן כסגן ראש האגף הכלכלי במשרד החוץ.

באוקטובר 2021 מונה לשגריר ישראל בפיליפינים, אליה שב לאחר כ-25 שנה מתפקידו האחרון במדינה. בין היתר, במהלך כהונתו ערך ביקור תנחומים אצל משפחתה של אנג'לין אגירה, מטפלת פיליפינית שנרצחה בטבח בכפר עזה באוקטובר 2023 בתחילת מלחמת חרבות ברזל.

## חיים אישיים
אילן פלוס נשוי לגילה ואב לארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* השגריר באתר שגרירות ישראל בפיליפינים

## הערות שוליים

קטגוריה:חיילי חיל הים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:שגרירי ישראל בפיליפינים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
בוניפסיו גלובל סיטי

**בוניפסיו גלובל סיטי** (באנגלית: **Bonifacio Global City**; ידועה גם בראשי התיבות **BGC**) היא רובע עסקים מודרני בעיר טאגיג שבמטרופולין מנילה, הפיליפינים. האזור נחשב לאחד ממרכזי העסקים, הפיננסים והבילוי המובילים במדינה, עם גורדי שחקים, קניונים, מסעדות יוקרה, מוסדות חינוך ומרכזי תרבות.

## היסטוריה
בעבר, שטחה של בוניפסיו גלובל סיטי היה בסיס צבאי של הצבא הפיליפיני, שנקרא **מחנה פורט בוניפסיו**. בשנות ה-90, חלק מהשטח הועבר לפיתוח מסחרי, ונמכר לחברות פרטיות שפתחו את האזור כמרכז עסקי ויוקרתי.

## פיתוח ותשתיות
כיום, BGC היא אחת מהקהילות העירוניות המתקדמות ביותר בהפיליפינים, עם רחובות רחבים, תכנון עירוני מודרני ומערכת תחבורה נוחה. האזור מארח בנקים בינלאומיים, מטות של תאגידים, בתי מלון יוקרתיים ומרכזי בילוי וקניות כמו **SM Aura Premier** ו-**Market! Market!**.

## חינוך ותרבות
ב-BGC נמצאים מוסדות חינוך נחשבים, כולל בתי ספר בינלאומיים מובילים.

### International School Manila
**International School Manila** (בקיצור: ISM) הוא אחד מבתי הספר הבינלאומיים היוקרתיים והוותיקים ביותר בפיליפינים. הוא נוסד בשנת 1920 ומשרת קהילה מגוונת של תלמידים מיותר מ-80 מדינות.

ISM מציע תוכנית לימודים אמריקאית עם תוכנית דיפלומת הבגרות הבינלאומית (IB). בית הספר ידוע ברמתו האקדמית הגבוהה, בתשתיות מתקדמות ובמערכת חינוכית המעודדת יצירתיות, חשיבה ביקורתית ומעורבות חברתית. בין המתקנים של בית הספר ניתן למצוא מעבדות מדע מתקדמות, ספרייה רחבת היקף, מתקני ספורט מהשורה הראשונה ואולמות אמנות וביצוע.

לבית הספר יש קהילת בוגרים בולטת הכוללת אנשי עסקים, מדענים ואמנים שהשתלבו במוסדות אקדמיים ומקצועיים מובילים בעולם.

## כלכלה ותיירות
הודות לפיתוח המואץ וההשקעות הזרות, BGC הפכה ליעד פופולרי עבור משקיעים, תיירים ואנשי עסקים. רשתות בינלאומיות רבות הקימו סניפים באזור, והוא נחשב למרכז כלכלי שני בחשיבותו אחרי מקטי.

## תחבורה ונגישות
למרות שאין לבוניפסיו גלובל סיטי תחנת רכבת משלה, היא מחוברת היטב באמצעות אוטובוסים, ג'יפים ושירותי תחבורה חכמה כמו Grab. קיימות תוכניות עתידיות לשיפור הקישוריות עם מערכת הרכבות המטרופולינית.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של International School Manila

קטגוריה:לוזון
קין הורג את הבל (רובנס)

**קין הורג את הבל** הוא ציור מפרי מכחולו של האמן הפלמי פטר פאול רובנס. היצירה מתארת את הרצח הראשון המתועד בתנ"ך, כאשר קין רוצח את אחיו הבל, כמסופר ב. הציור מוצג בגלריית קורטולד בלונדון.

## תיאור היצירה
בציור מתוארת סצנת האלימות בין שני האחים. קין מוצג בעיצומה של התקפה על הבל, כשרגלו מקבעת את אחיו למקומו. אחת מידיו של קין לוחצת על גרונו של הבל, בעוד ידו השנייה מונפת כשהיא אוחזת בכלי הכאה. ראשו של הבל מדמם, מה שמרמז על מכות קודמות שספג. רובנס בחר לתאר את רגע ההתקפה ולא את הרגע הספציפי של ההכאה עצמה, בדומה לגישתו של טיציאן קין הורג את הבל ביצירה קודמת בנושא זהה הנמצאת בסנטה מריה דלה סאלוטה בוונציה.

## עיצוב הדמויות

קין מוצג כבעל גוף שרירי ומוצק, בעל מבנה גוף חסון ומוטת כתפיים רחבה, המייצג את דמות התוקפן הראשון. לעומתו, הבל מתואר באמצעות זרועו המורמת בתנוחת התגוננות מעל ראשו, המשווה לו מראה של קורבן חסר ישע. גופם השרירי והמחושל של שני האחים מושפע מסגנונו של מיכלאנג'לו.

## הבעות הפנים
רובנס יצר ניגוד חד בין הבעות הפנים של שתי הדמויות:
* קין מתאפיין בפתחי פנים סגורים – עיניים זוויתיות כמעט עצומות, נחיריים ופה מוסתרים על-ידי שפם וזקן, ושיער סבוך התוחם את פניו הצרות, המדגישים את המתח הרגשי האצור בו.
* הבל, לעומתו, מוצג עם קלסתר פנים רחב ופתוח – עיניים, אף ופה פעורים לרווחה, וראש מורם המבליט את חללי פניו, המעצימים את זעקתו.

## חשיבות היצירה

היצירה ממחישה את יכולותיו האמנותיות המגוונות של רובנס. בעוד הטקסט המקראי מתאר את הרצח בצורה תמציתית ("וַיָּקָם קַיִן אֶל הֶבֶל אָחִיו וַיַּהַרְגֵהוּ"), רובנס הצליח להפיח חיים בסצנה באמצעות: יכולת אנטומית מרשימה בתיאור הגופים, עיצוב עומק רגשי, ניגוד בין הבעות התוקפן והמתגונן ושימוש ייחודי בצבע שהשפיע על אמנים רבים שבאו אחריו.

## ראו גם
* קין הורג את הבל (גוסטב דורה)
* קין הורג את הבל (טיציאן)

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:קין והבל בציורים
קטגוריה:פטר פאול רובנס: ציורים
קין הורג את הבל (טיציאן)

**קין והבל** (באיטלקית: **Caino uccide Abele**) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר הוונציאני טיציאן. הציור נוצר בין השנים 1543–1545 עבור כנסיית סנטו ספיריטו, וכיום נמצא בבזיליקת סנטה מריה דלה סאלוטה בוונציה.

## נושא הציור
הציור מתאר את מעשה הרצח הראשון המופיע בספר בראשית. קין והבל היו בניה הראשונים של אדם וחוה. קין, שהיה הבכור, היה עובד אדמה, ואילו הבל היה רועה צאן. שני האחים הקריבו קורבנות לאלוהים, אך הבל הקריב מבכורות צאנו, ואילו קין הקריב מפרי האדמה. אלוהים שעה לקורבנו של הבל, אך לא לקורבנו של קין. מתוך קנאה וזעם, בהיותם בשדה, הרגו קין.

## היסטוריה
בראשית שנות ה-40 של המאה ה-16 קיבל טיציאן הזמנות רבות מהנזירים של כנסיית סנטו ספיריטו, שכבר החזיקו באחד מציוריו המוקדמים, "מרקוס הקדוש על כס המלכות". בין העבודות שהוזמנו הייתה גם תמונת מזבח שתיארה את "ירידת רוח הקודש", אך היא ניזוקה ושופצה מאוחר יותר על ידי טיציאן עצמו. הציור באותו נושא שנמצא כיום בכנסיית סנטה מריה דלה סאלוטה שייך לשלב מאוחר יותר ביצירתו של טיציאן.

במאה ה-17 הועברה כל קבוצת היצירות מכנסיית סנטו ספיריטו לכנסיית סנטה מריה דלה סאלוטה, שם הן נמצאות עד היום.

בתקרת הסקריסטיה של הכנסייה, מעל המזבח, נמצאות שלוש יצירות מאותה: קין והבל, עקידת יצחק, ודוד וגוליית.

## פרשנות
חוקר האמנות גאורג גרונאו התייחס לשלושת הציורים כמקשה אחת:"נקל להבחין בקשר בין נושאים אלו; כולם מתארים רגעים דרמטיים של תנועה עזה, ובכל אחד מהם משתתפים רק שתיים או שלוש דמויות. כישרונו ונטייתו הטבעית של האמן הובילו אותו לבחירת נושאים אלו, ותובנתו האמנותית הנחתה אותו לצמצם את מספר הדמויות כדי לשמור על פשטות הקומפוזיציה – אלא אם כן היו אלו מזמיני העבודה שהכתיבו את הנושאים.הרקע בשלושת הציורים דומה: אדמה חומה, צוקים סלעיים, תחושה של גובה הרים. מעל הדמויות השמיים קודרים וכבדים בעננים. מתוך רקע זה מתבלטות דמויות האדם הקולוסאליות, שצבען חום-צהבהב. כאן אנו רואים אדם נופל שעדיין מנסה להגן על עצמו בידו החלשה; מעליו עומד קין, כף רגלו על גופו של הקורבן, והוא נכון להנחית עליו מכת מוות נוספת. במקום אחר ניצב אברהם הזקוף, ידו השמאלית מונחת על צווארו של הנער הכורע על עצי המערכה, וידו הימנית מניפה את המאכלת, תוך שהוא פונה אל המלאך העוצר את ידו. באיור השלישי מאירה קרן אור את גופו של הענק המת; מעליו עומד דוד הצעיר, המרים את ידיו בהכרת תודה לשמיים, בשעה שקרן שמש חודרת מבעד לעננים הכבדים.בעוצמת הרעיון, טיציאן כאן – אם בכלל – מתקרב לרמתו של מיכלאנג'לו. דמויות אלו, בעלות שרירים רבי-עוצמה ותנוחות הירואיות, נוצרו בכוח כישרונו כצייר, אך תורת הצבעים היא ייחודית לו: ניתן להבחין כיצד הגוונים הכהים השולטים מאחדים את הצבעים המקומיים העזים, וכיצד הקומפוזיציה הצבעונית תורמת לא פחות מן הקומפוזיציה הקווית ליצירת רושם של עוצמה חיה. הדרמטית ביותר מבין שלוש היצירות נצבעת בטונים כהים מאוד, כך שהדמויות החומות-כהות נראות כאילו הן האלמנטים המוארים יותר של הציור."

## ביבליוגרפיה

## ראו גם
* קין הורג את הבל (רובנס)
* קין הורג את הבל (גוסטב דורה)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טיציאן
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:קין והבל בציורים
לא יום ולא לילה

**לא יום ולא לילה** הוא סרט דרמה ישראלי משנת 2024 בבימויו של פנחס וויה, עם אלי מנשה, אדם חתוכה פלד, מעיין עמרני ושמואל וילוז'ני בתפקידים הראשיים.

התסריט של פנחס וויה ואהרון ישראל הוא על משפחה של חוזרים בתשובה ממוצא צרפתי-מזרחי, שמנסה להתנתק מעברה ולהשתלב בקהילה החרדית האשכנזית בבני ברק ונתקלת ביחס של עוין לקבלתה כחברי קהילה שווים.

שם הסרט לקוח מספר זכריה "״לא יום ולא לילה והיה לעת ערב יהיה אור״" ומהפיוט קרב יום המושר בסרט על ידי חנה רובינא (קרב יום אשר הוא לא יום ולא לילה).

הסרט היה מועמד לפרס חג'ג' לסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים, 2024
## תקציר העלילה
משפחת גבאי היא משפחה של חוזרים בתשובה הגרה בבני ברק. האב שמואל (אלי מנשה) עובד לפרנסתו בשיפוץ דירות. האם אהובה (מעיין עמרני) מטפלת בארבעת ילדיהם ובעיקר בבן הבכור רפאל (אדם חתוכה פלד) הלומד בתלמוד תורה ("חיידר") אשכנזי.

רפאל הוא תלמיד מצטיין בחיידר ומתעתד להמשיך בלימודיו בישיבת פוניבז' היוקרתית. הישיבה הזאת מקבלת תלמיד מזרחי אחד בשנה ולרפאל נודע כי התלמיד הנבחר הוא אחד שאביו תורם גדול לישיבה ולכן רק הוא יתקבל.

רפאל נפגש עם מנהל החיידר הרב שמעון אייזנשטט (שמואל וילוז'ני) המאשר זאת.

רפאל מקבל זאת קשה, האב שמואל לא מתרגש מן העניין אבל האם אהובה מקבלת זאת בעלבון ובקושי כי הדבר יזיק בעתיד לרפאל לשידוך טוב. היא נפגשת עם הרב שמעון אבל לא מצליחה לשנות את רוע הגזירה. הרב גם מגיע לבקשתה אל ביתם לשיחה עם רפאל אבל לא משנה את דעתו.

אהובה חושבת שכל זה בגלל שלא התייחסה בנימוס לאחותה סטפני (מאיה כהן) שהגיעה לחגיגת בר המצווה של רפאל בלבוש בלתי צנוע. היא מבקשת מאחותה סליחה ומחילה אבל הבעיה לא נפתרת.

המתח בין שמואל ואהובה מחמיר. שמואל נפגש עם ר' שמעון ומאיים עליו באגרופים. בתגובה נזרקים ילדי המשפחה מבתי הספר שלהם.

המצב בבית בלתי נסבל, שמואל נפגש עם ר' שמעון ברחוב בבני ברק, פגישה שמסתיימת באופן טרגי.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

* קדימון ללא יום ולא לילה, באתר יוטיוב
* 
* 
* לא יום ולא לילה, באתר קרן הקולנוע הישראלי
* 

קטגוריה:סרטי 2024
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:יהדות חרדית בקולנוע
קטגוריה:סרטי יונייטד קינג
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2024
קטגוריה:בני ברק בקולנוע
יריעה (מבנה)

[ממוזער|[האצטדיון האולימפי (מינכן), פריי אוטו]]
[ממוזער| [מרכז ענפי ספורט המים הלאומי בייג'ינג]]
**מבני יריעה,** נקראים גם **מבני ממברנה** (באנגלית: **Membrane structures**) הם מבני מתיחה מרחביים העשויים יריעות מתוחות עליהם פועלים רק מאמצי מתיחה. ניתן לחלק את השימוש המבני ליריעות מתוחות אנכית או אופקית, מבנים פנאומטיים (מבנים המנופחים ומתוחים בלחץ אוויר), וכיפות או צורות שונות המבוססות על רשת. בשלושת סוגי המבנה הללו, היריעות פועלות יחד עם כבלים, עמודים, ורכיבי בנייה אחרים כדי לקבוע את צורתם.

## חומרים
היריעות הנפוצות לשימוש במבני ממברנות:
* בד פוליאסטר מצופה PVC – לשימושים קטנים או זמניים
* בד פוליאסטר מצופה PVDF  – לקירויים בינוניים עד גדולים
* בד סיבי זכוכית מצופה PTFE – לקירויים גדולים לאורך שנים
* יריעות ETFE  – לקירויים וחיפויים בעלי שקיפות מסוימת[ממוזער|[סינמה סיטי ירושלים, מורכב מיריעות PVC ויריעות ETFE]]

יריעות משמשות גם כחיפוי לא מבני, כמו באצטדיון הלאומי של בייג'ינג, שם מולאו הרווחים בין חלקי המבנה המסיביים מפלדה בבד סיבי זכוכית מצופה PTFE ורדיד ETFE. לצד האצטדיון שנבנה לקראת אולימפיאדת הקיץ 2008, נבנה מרכז ענפי ספורט המים הלאומי בייג'ינג, הידוע גם בשם קוביית המים. הוא עטוף כולו ב-100,000 מ"ר של יריעות ETFE מנופחות ככריות ומסודרות כמבנה תאי אקראי לכאורה.

## גלריה

קובץ:Beijing National Aquatics Centre 1.jpg|טקסט=Beijing National Aquatics Center|מרכז ענפי ספורט המים הלאומי בייג'ינג
קובץ:Suvarnabhumi Airport, Bangkok, Thailand.jpg|טקסט=Suvarnabhumi Airport, Thailand|נמל התעופה סוברנבהומי, תאילנד
קובץ:Metrodome roof.JPG|טקסט=Metrodome, Minnesota|מטרודום, מינסוטה
קובץ:Millennium Dome 1.jpg|טקסט=Millennium Dome, London|כיפת המילניום, לונדון
קובץ:Hajj Terminal 01 Jeddah.jpg|טקסט=King Abdulaziz International Airport|נמל התעופה הבין-לאומי המלך עבד אל-עזיז
קובץ:Munich subway FT 2.jpg|טקסט=Subway station Fröttmaning, Munich, Germany|תחנת הרכבת התחתית Fröttmaning, מינכן, גרמניה


## לקריאה נוספת

* ETFE, Technology and Design, Annette LeCuyer, Verlag Birkhäuser, 
* Membrane Structures, Hrsg. Klaus-Michael Koch, Verlag Prestel, 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גגות
קטגוריה:אדריכלות
קטגוריה:הנדסה אזרחית
ספרים בעלמא

**ספרים בעלמא** היא הוצאת ספרים ישראלית.

## היסטוריה
ההוצאה לאור שמתמקדת בספרי פנטזיה, רומנטיקה ושילובים של שתי הסוגות, הוקמה בשנת 2020 על ידי דורית תמיר, עורכת דין, מו"לית תמיר הוצאה לאור, מייסדת ומנהלת מיזם מועדון קוראות. באוגוסט 2020 יצאו לאור שני הספרים הראשונים של ההוצאה, "אש לוהטת" ו"אש קרה" מאת אילונה אנדרוז. הספרים שייכים לסוגת הפנטזיה אורבנית-רומנטית ויצאו בשיתוף עם הוצאת "אהבות".

בהמשך יצאו שאר ספרי סדרת "המורשת הנסתרת" וסדרה נוספת של הזוג אנדרוז. מאז יצאו בהוצאה סדרות וספרים רבים, בגרסה מודפסת ומקוונת.

חלק מהספרים שיצאו בתמיר הוצאה לאור אשר נסגרה בסוף 2024 עברו לספרים בעלמא, ונמכרים באתר שלה. בין הספרים הללו ניתן למנות את ספרי ג'יין אוסטן, ספר מאת נעמי נוביק ועוד רבים.

מספר ספרים שיצאו בהוצאה זכו בפרס גפן בקטגוריית ספר הפנטזיה המתורגם הטוב של השנה: "חוט של כסף" מאת נעמי נוביק, 2020; "עשרת אלפי הדלתות של ג'נוארי" מאת אליקס הארו, 2021; "מכשפות מאז ולעולם" מאת אליקס הארו, 2022; "מדריך העצלה לקסם" מאת הלן הרפר, 2023; ו"המורשת הנסתרת" מאת אילונה אנדרוז, 2024.

## ספרים בולטים
* סדרת המורשת הנסתרת, מאת אילונה אנדרוז, בתרגומה של יעל אכמון.
* סדרת השוליים, מאת אילונה אנדרוז, בתרגומה של יעל אכמון.
* סדרת דרקונים בשמי סיאטל, מאת לינדזי ברוקר בתרגומה של אדוה לנציאנו.
* סדרת נערה פוגשת דוכס, מאת טסה דר, בתרגומה של ענבל שגיב-נקדימון.
* סדרת מדריך העצלה לקסם, מאת הלן הרפר בתרגומה של ענבל שגיב-נקדימון.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קין הורג את הבל (גוסטב דורה)

**קין הורג את הבל** הוא תחריט עץ מאת האמן הצרפתי גוסטב דורה, המבוסס על הסיפור המקראי אודות קין והבל מ: "וַיָּקָם קַיִן אֶל הֶבֶל אָחִיו וַיַּהַרְגֵהוּ". היצירה משנת 1880 (בקירוב) והופיעה לראשונה בספר "גלריית התנ"ך", אוסף של 241 סצנות מקראיות מאוירות על ידי דורה, אשר ליוו את תרגום הוולגטה לצרפתית. הספר, שנודע בשם "תנ"ך דה טורס", פורסם בלונדון בשנת 1866.

## תיאור ופרשנות
למרות ששם היצירה הוא "קין הורג את הבל", התחריט אינו מתאר את רגע הרצח עצמו אלא את הרגעים שלאחריו. הסצנה מציגה את קין כשהוא מתוודע לחומרת פשעו ומביע חרטה, בהתאם לפסוק "גדול עווני מנשוא" ().
ברקע נוף בראשיתי, בו קין יושב שפוף ונשען על סלע, כשפניו מושפלים ומבטאים צער עמוק. גופת הבל מוטלת בתחתית התהום, וגופו פרקדן בפישוט איברים, כסמל לטרגיות של מותו. הבל מתואר כדמות צעירה וחטובה, עם שיער סתור ובגד מקומט, המדגישים את חוסר הצדק שבמותו בטרם עת.

קין מוצג כאדם מוכה ייסורים, ותנוחתו הכפופה מרמזת על רגשי האשמה הכבדים הרובצים עליו. הניגודיות בין דמותו של קין לדמותו של הבל מודגשת בציור – קין נמצא בצללים, ואילו הבל מואר באור חזק, המדגיש את האובדן ומעורר הזדהות עם קורבנו. הטבע מגיב לזוועה באמצעות רשפי אור שמיימיים המתלקחים מעל ראשו של קין, המסמלים את זעם האל. הצללים הכבדים ברקע מסמלים את שקיעתו הנפשית של קין. במורד המדרון מתפתל נחש, המסמל קשר רעיוני בין חטאם של אדם וחוה לבין הפשע החמור של קין. ייתכן כי הנחש מרמז לכך שקין הרחיק לכת אף יותר מהוריו – בעוד הם חטאו בהסגת גבול, הוא חטא בשפיכות דמים.

היצירה משקפת את תפיסתו הדרמטית של דורה לגבי הסיפורים המקראיים ומציגה את האירועים בתנופה רגשית עזה, תוך שימוש חזק בניגודיות של אור וצל, הבעות פנים וקומפוזיציה דרמטית להדגשת המשמעות העמוקה של הסצנה.

## ראו גם
* קין הורג את הבל (רובנס)
* קין הורג את הבל (טיציאן)

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים
קטגוריה:יצירות משנת 1880
קטגוריה:תחריטים
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:קין והבל בציורים