open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בלייר לי

**פרנסיס פרסטון בלייר לי** (באנגלית: **Francis Preston Blair Lee**; 9 באוגוסט 1857 – 25 בדצמבר 1944) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, וייצג את מדינת מרילנד בשנים 1914–-1917. הוא היה נינו של הפטריוט האמריקאי ריצ'רד הנרי לי, וסבו של המושל בפועל של מרילנד . שמו ניתן לו על שם סבו מצד אמו, פרנסיס פרסטון בלייר.

## ביוגרפיה
לי נולד ב-9 באוגוסט 1857 בסילבר ספרינג שבמרילנד, ולמד בבתי הספר המקומיים. הוא היה בנו של סמואל פיליפס לי ושל אשתו, אליזבת בלייר לבית בלייר. בשנת 1880 השלים את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון, וב-1882 סיים את לימודיו במחלקה למשפטים של אוניברסיטת קולומביאן (כיום אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון). בשנת 1883 הוסמך לעריכת דין במחוז קולומביה ובמחוז מונטגומרי שבמרילנד, והחל לעסוק בעריכת דין במרילנד.

בשנת 1896 התמודד ללא הצלחה בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרס ה-55. עם זאת, נבחר לסנאט של מדינת מרילנד וכיהן בו בשנים 1905–1913. בשנת 1911 התמודד על תפקיד מושל מרילנד אך הפסיד את המועמדות הדמוקרטית לארתור גורמן הבן (שנוצח לאחר מכן על ידי הרפובליקני פיליפס לי גולדסבורו). בשנת 1915 התמודד שוב לתפקיד המושל והובס בפריימריז הדמוקרטיים בידי המנצח בבחירות, .

לאחר הפסדו בבחירות לתפקיד המושל, נבחר לי לסנאט של ארצות הברית בבחירות מיוחדות שנערכו ב-4 בנובמבר 1913, כדי למלא את מקומו של הסנאטור איזידור ריינר שנפטר. מאחר שהתיקון ה-17 לחוקת ארצות הברית נכנס אז לתוקף, הפך לי לסנאטור השני שנבחר ישירות על ידי הציבור לפי הוראות החוקה (אם כי במדינות אחרות כבר נערכו קודם בחירות עקיפות שאושרו לאחר מכן בידי בתי המחוקקים). הוא הציג את אישוריו לשמש כסנאטור ב-5 בדצמבר 1913, אך לא הושבע רשמית עד 28 בינואר 1914, משום שהסנאטור המכהן, הרפובליקני ויליאם ג'קסון, טען כי "מאחר שמונה לפי ההוראות החוקתיות הקודמות, הוא זכאי להחזיק במושבו עד מועד הסיום הרשמי של כינוס האספה המדינתית של מרילנד".

הסנאט דן בערעור של ג'קסון אך לבסוף דחה אותו והושיב את לי במקומו. במהלך כהונתו שימש לי כיו"ר ועדת ההוצאות של מחלקת הדואר וכחבר בוועדת ההגנה על החופים (בקונגרסים ה-63 וה-64). בשנת 1916 התמודד על כהונה נוספת אך הפסיד בפריימריז הדמוקרטיים לדייוויד ג'ון לואיס (שנוצח בבחירות הכלליות על ידי ג'וזף פרנס).

לאחר שעזב את הסנאט חזר לי לעסוק בעריכת דין. הוא נפטר ב-25 בדצמבר 1944 בנורווד שבמרילנד, ונקבר בבית העלמין רוק קריק שבוושינגטון די. סי..

## קישורים חיצוניים

*
*

קטגוריה:אמריקאים ילידי מרילנד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממרילנד
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1857
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1944
Van da'M

"**Van da'M**" הוא המיני-אלבום השלישי של הזמרת הישראלית אודיה, שיצא לאור ב-5 באוקטובר 2025, תחת הוצאת חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק.

## רשימת רצועות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אודיה
קטגוריה:מיני-אלבומים בעברית
גל זק

**גל זק** (נולד ב-14 בספטמבר 1999) הוא שחקן ומתרגם ישראלי. חבר בלהקת תיאטרון החאן.

## ראשית חייו
זק נולד וגדל בכפר היהודי-ערבי נווה שלום. הוא הבן השלישי למשפחה בת ארבעה אחים ואחיות.
בילדותו התחנך בבית הספר הדו לשוני שבכפר.
בגיל 14 נבחר להשתתף בתוכנית להכשרת מנהיגים בניו יורק מטעם CRS.

בנעוריו התחנך בתיכון צפית שבקיבוץ כפר מנחם. שם למד במגמות ספרות ותיאטרון.
עם תום לימודיו יצא לתוכנית מסבח"ה – מסע בחברה הישראלית, מטעם ארגון בינה ובמשך חצי שנה נדד בארץ בין הקהילות השונות המרכיבות את החברה הישראלית.
בתום המסע שירת כמדריך סיורים מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

הוא בוגר בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה בית צבי בהצטיינות, חבר בלהקת תיאטרון החאן, ומיוצג בסוכנות השחקנים זוהר יעקובסון.

## קריירה
זק סיים בהצטיינות שלוש שנות לימוד בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה בית צבי וזכה בפרס צבי קליר המוענק על ידי כל צוות ההוראה לתלמיד המצטיין בכל מחזור.
במהלך לימודיו זכה במלגות רבות ביניהן מלגת הצטיינות יעקב ותמר רוזן, תחרות אהלה הלוי, תחרות יהודית ומשה זעירי, תחרות אלי ליאון, קרן משפחת גוזמן, תחרות "סנו", ובמקום הראשון בתחרות הקומדיה הארצית על שם ספי ריבלין, על מונולוג שכתב וביצע.
ממוזער|זק כהירשל ב"סיפור פשוט".
ב-2022 שיחק בסדרת הטלוויזיה מדרסה ששודרה בכאן 11, כאן חינוכית ובמכאן 33. הסדרה נכתבה על ידי סייד קשוע ובוימה על ידי גורי אלפי. זק גילם בה את דמותו של מאור.

באותה תקופה, שיחק במחזמר "מיכאל שם זמני" שכתב, ביים והלחין גון הלוי . המחזמר התארח בתיאטרון הקאמרי ובהיכל התרבות.

עם תום לימודיו, בגיל 23 הצטרף ללהקת תיאטרון החאן ומאז שיחק בהצגות רבות כחבר בלהקה.

בשנת 2023 שיחק בהצגה ״נוף לים״ שכתבו וביימו שירילי דשא וויטלי פרידלנד ובהצגה ״עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי״ מאת ברטולט ברכט בבימוי אודי בן-משה.

בשנת 2024 שיחק בהצגה ״דרייפוס״ מאת ז'אן קלוד גרימברג בבימוי ארז שפריר ובהצגה ״ביבר הזכוכית״ מאת טנסי ויליאמס, בבימוי אריאל וולף.

בשנת 2025 שיחק בהצגה ״יהודים רעים״ מאת ג'ושוע הרמון, בבימוי תמר קינן. בהצגה ״משרתם של שני אדונים״ מאת קרלו גולדוני, בבימוי אריאל וולף. בהצגה ״סיפור פשוט״ ע"פ ספרו של שמואל יוסף עגנון, מאת ובבימוי יותם גוטל ובהצגה יעקובי ולידנטל מאת חנוך לוין, בבימוי מעין אבן.ממוזער|זק כגלריוס.
באותה שנה גם הצטלם לסרט הקולנוע "2 Oracles of God" בבימוי ארין צימרמן, שם גילם את הקיסר הרומאי גלריוס. הסרט יצא לאקרנים בנובמבר 2025.

## תרגום
זק פרסם תרגומי שירה מאנגלית לעברית במספר במות ספרותיות שונות.
תרגומו ל-"A Lover's Complaint", פואמה עלילתית בת 47 בתי שיר מאת ויליאם שייקספיר, פורסם והודפס בגיליון ה-26 של כתב העת הו! בשם "האוהבת הכואבת" והיה התרגום העברי הראשון ליצירה זו.

בנוסף תרגומי שירה רבים שלו פורסמו במוסף התרבות והספרות של עיתון הארץ. ביניהם יצירות של אמילי דיקנסון, אלן אלכסנדר מילן, פיט סיגר, ויליאם רוברט ספנסר, ויליאם בטלר ייטס ועוד.

## תפקידים
ממוזער|כרזת ההצגה ״סיפור פשוט״

### תיאטרון

ממוזער|כרזת ההצגה ״יעקובי ולידנטל״

### טלוויזיה

### קולנוע

## קישורים חיצוניים

*
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקנים ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1999
אוקסופיליות

**אוקסופיליות** היא הנטייה של תרכובות כימיות מסוימות ליצור תחמוצות על ידי הידרוליזה או הפשטה של אטום חמצן ממולקולה אחרת, לרוב מתרכובות אורגניות. המונח משמש לעיתים קרובות לתיאור מרכזי מתכת, בדרך כלל מתכות מעבר מוקדמות כמו טיטניום, ניוביום וטונגסטן. אוקסופיליות מתוארת לעיתים קרובות כקשורה לקשיות היסוד, במסגרת תאוריית HSAB (חומצות ובסיסים (לואיס) קשים ורכים), אך הוכח שאוקסופיליות תלויה יותר באלקטרושליליות ובמטען הגרעיני האפקטיבי של היסוד מאשר בקשיותו. זה מסביר מדוע מתכות המעבר המוקדמות, שהאלקטרושליליות והמטענים הגרעיניים האפקטיביים שלהן נמוכים, הן אוקסופיליות מאוד. תרכובות רבות מהקבוצה הראשית הן גם אוקסופיליות, כגון נגזרות של אלומיניום, סיליקון וזרחן (III). הטיפול בתרכובות אוקסופיליות דורש לעיתים קרובות טכניקות ללא-אוויר.

## דוגמאות
קומפלקסים של מתכות אוקסופיליות נוטים בדרך כלל לעבור הידרוליזה. לדוגמה, כלורידים בעלי ערכיות גבוהה עוברים הידרוליזה מהירה ליצירת תחמוצות:

: TiCl4 + 2 H2O -> TiO2 + 4 HCl

תגובות אלו מתרחשות דרך תוצרי ביניים של אוקסיכלוריד. לדוגמה, WOCl4 נובע מהידרוליזה חלקית של טונגסטן הקסאכלוריד. תוצרי ביניים המכילים הידרוקסיד נצפים לעיתים רחוקות עבור מתכות אוקסופיליות. לעומת זאת, ההלידים הנטולי מים של המתכות המאוחרות יותר נוטים להידרציה, לא לעבור הידרוליזה, ולעיתים קרובות הם יוצרים הידרוקסידים.

קומפלקסים מחוזרים של מתכות אוקסופיליות נוטים לייצר תחמוצות על ידי תגובה עם חמצן. בדרך כלל, הליגנד מגשר, למשל:

: 2 (C5H5)2TiCl + 1/2 O2 -> {(C5H5)2TiCl}_2O

רק במקרים נדירים, תוצרי החמצון כוללים ליגנדים אוקסו-טרמינליים.

## הערות שוליים

קטגוריה:כימיה אי-אורגנית
חיזור לוש

**חיזור לוש** הוא חיזור אורגני סלקטיבי של קטוני α,β בלתי-רוויים לכהלים אליליים. החומר המחזר הפעיל מתואר כ"צריום בורוהידריד", אשר נוצר אין סיטו מ-NaBH4 ו-CeCl3(H2O)7.

ניתן לבצע את חיזור לוש בצורה כימוסלקטיבית כלפי קטון בנוכחות אלדהידים או כלפי קטוני α,β בלתי-רוויים בנוכחות קטון לא מצומד.

אנון יוצר כוהל אלילי בסיפוח 1,2, וסיפוח 1,4 המתחרה מדוכא.

: 400x400 פיקסלים|Luche reduction of an enone

ניתן להסביר את הסלקטיביות במונחים של תאוריית HSAB: קבוצות קרבוניל דורשות נוקלאופילים קשים לצורך סיפוח 1,2. קשיות הבורוהידריד מוגברת על ידי החלפת קבוצות הידריד בקבוצות אלקאוקסיד, תגובה המזורזת על ידי מלח צריום על ידי הגברת האלקטרופיליות של קבוצת הקרבוניל. זוהי סלקטיביות לקטונים מכיוון שהם יותר בסיסי לואיס.

: 700x700 פיקסלים

ביישום אחד, קטון עובר חיזור סלקטיבי בנוכחות אלדהיד. למעשה, בנוכחות מתנול כממס, האלדהיד יוצר מתוקסי אצטל שאינו פעיל בתנאי החיזור.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

לוש
שמואל הורביץ (ברסלב)

רבי **שמואל הורביץ** (צפת, ט"ז בשבט ה'תרס"ה, 1905 – י"ב באדר ה'תשל"ב, 1972) היה רב מרבני חסידות ברסלב, ומחבר ספרות תורנית וגנאלוגית.

## ביוגרפיה
נולד בצפת, לרבי ישעיה הלוי הורביץ, רב קהילת חסידי חב"ד בצפת, ומצאצאי השל"ה.

בשנת תרצ"ב, לאחר המהפכה הקומוניסטית, נסע לאומן נחשד כמרגל ונאסר. בעקבות שתדלנות של רבנים, ביניהם הראי"ה קוק, ודרישת שגריר בריטניה ברוסיה, גורש לבסוף לארץ ישראל.
עסק בהדפסת ספרי רבי נחמן מברסלב וכן בכתבי רבי אברהם ברבי נחמן.

הוערך על ידי חכמים בדורו, ביניהם רבי ישעיה אשר זליג מרגליות.

קורות חייו מתוארים בספרו "ימי שמואל". כתביו נדפסו לאחר פטירתו בספר **כתבי רבי שמואל**.

נפטר בי"ב באדר תשל"ב ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.

## כתביו
* **כתבי רבי שמואל**
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* ימי שמואל, באתר הספרייה הלאומית

## לקריאה נוספת
* יונתן מאיר, **קונטרס ימי שמואל: תולדות ר׳ שמואל הורוויץ וסדר נסיעתו לאומן**, סדרת מקורות ומחקרים בתולדות המחשבה והדת היהודית, האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, 2025 
* הרב משה צבי נריה, **פרשת הצלה עלומה**, לקוטי הראי"ה, כפר הרואה תשנ"א, עמ' 313–318

## קישורים חיצוניים
* רבי שמואל הורביץ ז"ל לקריאה באתר "שער ברסלב"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נפטרים ב-1972
קטגוריה:ילידי 1905
קטגוריה:רבני ברסלב
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה ישראלים
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:יחסי הממלכה המאוחדת – רוסיה
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:משפחת הורוביץ
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:גנאלוגים יהודים
יעקב אוישפיץ

**יעקב אוישפיץ** (ה'תק"ד 1744 – כ"ד בתמוז ה'תרט"ז, 27 ביולי 1856) היה קרטוגרף, מלמד יהודי שחי באובן (אובודה, כיום חלק מבודפשט), מחבר ספר גאוגרפי בשם **באר הלוחות**. דמותו הפכה לאגדה מקומית בזכות ציור גדול ממדים המתארו כזקן יהודי בעל הדר, אשר לפי המסורת צויר לאחר מותו.

## ביוגרפיה
יעקב אוישפיץ נולד בשנת 1744. חי ופעל באובן העתיקה, שם שימש כתלמיד חכם ומלמד תלמוד בקהילה היהודית. על פי המסורת המקומית האריך ימים במיוחד, ונפטר בכ"ד בתמוז ה'תרט"ז (1856) בגיל 112 שנים.

## חיבורו – באר הלוחות
ספרו באר הלוחות נדפס בווינה בשתי מהדורות עוקבות: מהדורה ראשונה בשנת ה'תקע"ז (1817), ומהדורה נוספת בשנת ה'תקע"ח (1818). הספר כולל חמש מפות גאוגרפיות תנ"כיות בתוספת ביאורים נרחבים.

המפות, שעובדו על פי מקור לטיני קדום תוך שינוי בהתאם לדרשות חז"ל, מתארות:
# ישוב בני האדם אחרי המבול.
# מסעות בני ישראל במדבר.
# תחנות השבטים במדבר.
# הים התיכון וחלוקת הארץ בין השבטים.
# ארץ ישראל על פי המקרא ועל פי חכמי אומות העולם.

על הספר נתן הסכמה רבי משה מינץ.

## הציור המפורסם
בשנת פטירתו (1856) צייר הצייר הגרמני **אדולף פִּיכלֶר** (Adolf Pichler; 1905–1835), יליד ציפֶּר שבמחוז פרשבורג שבהונגריה, ששהה אז באובן, דיוקן שמן גדול המתאר את אוישפיץ כזקן יהודי בעל זקן לבן ארוך, נתמך במקלו ולבוש בלבוש מסורתי ישן־נושן: קאפטן ארוך, מגפיים וכובע שלוש פינות "דרייספיץ" (dreispitzhut). בידו נראה גיליון עם כתובת עברית – טופס לאיסוף נדבות לעניי העיר.

לפי האגדה, אוישפיץ לא הסכים שיציירו אותו בחייו, ולכן הדיוקן צויר לאחר מותו. כדי לשמור על "צנעת דמותו" לא נכתב שמו על הציור, אלא נרשם עליו ציטוט אהוב עליו מפרקי אבות (ד, כ):
**אַל תִּסְתַּכֵּל בַּקַּנְקָן, אֶלָּא בַּמַּה שֶּׁיֵּשׁ בּוֹ**.

## קישורים חיצוניים

* 
* ציור "הזקן מאובן" באתר google arts
* 
ספריו:
* 
*

## לקריאה נוספת
*

## הערות שוליים

קטגוריה:בודפשט: רבנים
קטגוריה:מלמדים
קטגוריה:מחברי ספרי עיון יהודים
קטגוריה:ילידי 1744
קטגוריה:נפטרים ב-1856
ויליאם קייבל ברוס

**ויליאם קייבל ברוס** (באנגלית: **William Cabell Bruce**; 12 במרץ 1860 – 9 במאי 1946) היה עורך דין, פוליטיקאי וסופר אמריקאי זוכה פרס פוליצר, שייצג את מדינת מרילנד בסנאט של ארצות הברית מ־1923 עד 1929.

## ביוגרפיה
ברוס נולד ב-12 במרץ 1860 בסטנטון היל שבמחוז שרלוט, וירג'יניה, לצ'ארלס ברוס (שכיהן כחבר הסנאט של וירג'יניה לפני מלחמת האזרחים האמריקאית) ולסארה אלכסנדר סדון (אחותו של ג'יימס סדון). הוא למד בתיכון נורווד ובקולג' במחוז נלסון, וירג'יניה. לאחר מכן למד באוניברסיטת וירג'יניה, שם התעלה על וודרו וילסון גם בדיון פורמלי תחרותי וגם בתחרות מאמרים. בשנת 1882 סיים את לימודי המשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מרילנד.

ברוס התקבל ללשכת עורכי הדין של מרילנד באותה שנה והחל את דרכו המקצועית בבולטימור, כולל עיסוקים מנהליים ופוליטיים.

ב־15 באוקטובר 1887 התחתן ברוס עם לואיז אסט פישר, ויחד להם ארבעה בנים.

הוא החל את דרכו הפוליטית בסנאט של מרילנד, וכיהן בו בין 1894 ל־1896, כאשר בשנת 1896 מונה לנשיא הסנאט. הוא כיהן כראש מחלקת המשפטים של העיר בולטימור בין 1903 ל־1908, חבר בוועדת חוקת העיר ב־1910, ויועץ משפטי ראשי של נציבות השירות הציבורי של מרילנד בין 1910 ל־1922, אז התפטר כדי לכהן בסנאט של ארצות הברית.

ברוס ניסה ללא הצלחה להשיג את המינוי הדמוקרטי לסנאט ב־1916, אך הצליח להיבחר לתפקיד בבחירות הכלליות שש שנים מאוחר יותר, בבחירות של 1922 מטעם המפלגה הדמוקרטית. בבחירות הבאות, בשנת 1928, נבחר מועמד המפלגה הרפובליקנית פיליפס לי גולדסבורו במקום ברוס. לאחר מכן חזר ברוס לעסוק בעריכת דין בבולטימור עד פרישתו בשנת 1937.

בנוסף לקריירה המשפטית והפוליטית, ברוס כתב ספרים, בדיוניים ולא בדיוניים. בשנת 1918 זכה בפרס פוליצר על ספרו "בנימין פרנקלין, חושף את עצמו".

הוא נפטר ברוקסטון שבמרילנד, ב־9 במאי 1946 ונקבר בבית הקברות של כנסיית סנט תומאס האפיסקופלית בגאריסון, מרילנד. ספריית הקונגרס מחזיקה את מסמכיו במחלקת כתבי היד שלה.

## קישורים חיצוניים

*
*

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממרילנד
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: אוטוביוגרפיה או ביוגרפיה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1860
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1946
פיליפס לי גולדסבורו

**פיליפס לי גולדסבורו הראשון** (באנגלית: **Phillips Lee Goldsborough I**; 6 באוגוסט 1865 – 22 באוקטובר 1946) היה פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל מרילנד ה־47 בין השנים 1912–1916, וכחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מרילנד בין השנים 1929–1935. לפני כן שימש כגזבר המדינה של מרילנד בשנים 1898–1900. עד היום, הוא הרפובליקני האחרון שכיהן בתפקיד זה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
גולדסבורו נולד ב-6 באוגוסט 1865 בעיר פרינסס אן שבמרילנד, ולמד בבתי ספר ציבוריים ופרטיים, ביניהם בית הספר התיכון האפיסקופלי. בזמן שעבד כפקיד בצי האמריקאי, למד משפטים והוסמך לעריכת דין בשנת 1886, ולאחר מכן פתח משרד עורכי דין בקיימברידג', מרילנד. בנוסף עסק גם בבנקאות.

בשנת 1893 נישא למרי אלן שוואל (1865 לערך – 1930), ולשניים נולדו שני בנים: ברייס וו. גולדסבורו ופליפס לי גולדסבורו השני.

ב־1891 וב־1895 נבחר לתובע המחוזי של מחוז דורצ'סטר, מרילנד. בשנת 1897 נבחר לגזבר המדינה של מרילנד, אך הפסיד בניסיונו להיבחר מחדש בשנת 1899 לד"ר ג'ושוע וו. הרינג. נכון ל־2025, הוא נותר הרפובליקני האחרון שכיהן בתפקיד זה.

בשנת 1902 מינה אותו הנשיא תאודור רוזוולט לגובה מס הכנסה פנימי של מחוז מרילנד, ומינויו הוארך גם על ידי הנשיא ויליאם הווארד טאפט.

### מושל מרילנד
גולדסבורו בנה לעצמו בסיס תמיכה רחב ברחבי המדינה, מה שעודד אותו להתמודד על משרת מושל מרילנד בבחירות 1911. הוא הביס את יריבו הדמוקרטי ארתור גורמן הבן, והפך לרפובליקני השני בלבד שנבחר לתפקיד זה עד אז. ניצחונו נבע בין השאר מתמיכתם של האפרו-אמריקאים, לאחר ש"תיקון דיגס" שנועד לשלול מהם זכויות הצבעה – נכשל במשאל עם.

בתקופת כהונתו הוביל רפורמות בחינוך, בהן מינוי מועצות בתי ספר והסדרת תעודות הוראה. בתקופתו רכשה המדינה את "המכללה החקלאית של מרילנד", שהפכה מאוחר יותר לאוניברסיטת מרילנד בקולג' פארק.

### הסנאט של ארצות הברית
ב־1916 ניסה גולדסבורו להתמודד על מועמדות המפלגה הרפובליקנית לסנאט, אך הפסיד בפריימריז לג'וזף פרנס. לאחר מכן פרש מהפוליטיקה, חזר לעסוק בעריכת דין בקיימברידג', ושימש גם כנשיא "בנק האיחוד הלאומי".

כאשר נבחר הרברט הובר הרפובליקני לנשיאות ארצות הברית, שב גולדסבורו להתמודד לסנאט מטעם מרילנד. בבחירות 1928 גבר על הסנאטור המכהן ויליאם קייבל ברוס, ונבחר לסנאט.

### קריירה מאוחרת ומותו
בשנת 1934 לא התמודד שוב לסנאט, אלא ביקש לשוב לתפקיד מושל מרילנד. הוא הפסיד בפריימריז הרפובליקניים ל, שניצח לאחר מכן גם בבחירות הכלליות.

בשנת 1935 מינה אותו הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט לחבר מועצת המנהלים של "התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות" (FDIC). הוא כיהן בתפקיד עד מותו ב-22 באוקטובר 1946 בבולטימור שבמרילנד. גולדסבורו נקבר בבית העלמין של כנסיית קרייסט האפיסקופלית בעיר הולדתו קיימברידג'.

## קישורים חיצוניים

*
*

קטגוריה:אמריקאים ילידי מרילנד
קטגוריה:מושלי מרילנד
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממרילנד
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1865
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1946
גרמיו מרינגה

**גרמיו מרינגה** (בפורטוגזית: **Grêmio de Esportes Maringá**) הוא מועדון כדורגל ברזילאי. המועדון נוסד בשנת 1961 בעיר מרינגה שבמדינת פרנה. קבוצת הכדורגל של המועדון שיחקה בעבר בדרג הבכיר של הכדורגל הברזילאי.

## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1961. בשנת 1962 הוא השתתף לראשונה באליפות פרנה ובשנת 1963 זכה באליפות המדינה. את ההישג שחזר גם בשנת 1964. לקראת עונת 1970 בגביע ליברטדורס זכתה הקבוצה בכרטיס להשתתפות בתחרות, אך בסופו של דבר החליטה ברזיל שלא לשלוח נציגות באותה שנה.

בשנת 1971 נחנך האצטדיון החדש של המועדון, "אצטדיון וילי דייוויס", שתוכנן להכיל כ-35,000 צופים. בהמשך הופחתה תכולתו לכ-21,600.

באליפות ברזיל בכדורגל 1964 שיחקה "גרמיו מרינגה" לראשונה בדרג הארצי הבכיר. בסך הכול השתתפה הקבוצה בדרג זה שש פעמים, בפעם האחרונה בשנת 1982.

בשנת 1982 שיחקה הקבוצה גם בליגת המשנה הברזילאית (סרייה B). בסך הכול היא הופיעה בליגה זו שבע עונות, והפעם האחרונה הייתה בשנת 1991. הישגה הבולט ביותר היה מקום עשירי.

בשנת 2003 השתתפה הקבוצה במסגרת ארצית בפעם האחרונה (בליגה הרביעית). מאז היא משחקת רק במסגרת המדינתית של פרנה. בשנת 2024 ירדה מליגת המשנה המדינתית (הדרג השני) אל הליגה השלישית.
## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מדינת פרנה
קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1976
סאו בנטו

**סאו בנטו** (בפורטוגזית: **Esporte Clube São Bento**) הוא מועדון כדורגל ברזילאי. המועדון נוסד בשנת 1913 בעיר סורוקאבה שבמדינת סאו פאולו. קבוצת הכדורגל של המועדון שיחקה בעבר בדרג העליון של הכדורגל הברזילאי.

## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1913 בעיר סורוקאבה על ידי עובדי מפעל לייצור ציוד לסוסים. שמו המקורי היה "Sorocaba Athletic Club by Ferreira e Cia". את משחקיו הראשונים קיימה הקבוצה בשטח של מנזר, ותוך זמן קצר שונה שמה ל"סאו בנטו" לכבוד בנדיקטוס מנורסיה.

עד שנת 1953 פעלה הקבוצה כמועדון חובבים. לאחר הפיכתה למועדון מקצועני היא החלה להשתתף בדרג השני של אליפות סאו פאולו בכדורגל, ובשנת 1962 זכתה באליפות בדרג זה.

בעונת 1979 השתתפה סאו בנטו לראשונה בדרג העליון של הכדורגל הברזילאי. היא העפילה עד לשלב השלישי וסיימה את העונה במקום ה-15. למרות הישג זה, מאז לא חזרה לשחק בדרג הבכיר.

בליגת המשנה הברזילאית (סרייה B) שיחקה הקבוצה ארבע עונות, והפעם האחרונה הייתה בשנת 2019. הישגי השיא שלה בליגה היו מקום 13 בעונות 1981 ו-2018.

הקבוצה המשיכה להשתתף בליגות ארציות עד שנת 2021, אז שיחקה בליגה הרביעית (סרייה D).

נכון ל-2025 משחקת "סאו בנטו" בדרג השני של אליפות סאו פאולו בכדורגל.

ב השתתפה הקבוצה פעם אחת בלבד והודחה בסיבוב הראשון.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מדינת סאו פאולו: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1913
אברהם נובוגרוצקי

**אברהם (נובו) נובוגרוצקי** (נולד ב-6 באפריל 1958) הוא תעשיין ומנהל ישראלי, המכהן כנשיא התאחדות התעשיינים בישראל (מ־2026).

## ביוגרפיה
נובוגרוצקי נולד בתל אביב לחווה ויוסף. התחנך בירושלים, שם סיים מגמת אלקטרוניקה ולימודי הנדסאי במסגרת עתודה טכנולוגית.

שירת ארבע שנים בחיל האוויר הישראלי במערכות בקרת הירי של מטוסי F-15. הוא בעל תואר ראשון ושני בכלכלה ובמנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן.

בשנת 1983 החל לעבוד בחברת סאיטקס כהנדסאי אלקטרוניקה. בהמשך שימש כלכלן במחלקת התיעוש, ניהל את המחלקה, ומונה למנהל מערכות המידע של הארגון. לאחר 14 שנות עבודה סיים את תפקידו כסמנכ"ל הכספים של סאיטקס ישראל, עם אחריות גלובלית על מערכות המידע.

ב־1996 הצטרף לחברת פקר פלדה כמשנה למנכ"ל וכמנהל כספים. בשנת 2007 מונה למנכ"ל פקר פלדה, וב־2008 למנכ"ל אפריקה ישראל תעשיות, שכללה מפעלי פלדה בישראל וברוסיה, מפעלי גילוון, צינורות, פרופילים ונגב קרמיקה.

בשנים 2012–2019 כיהן כמנכ"ל אפריקה ישראל השקעות ואפריקה ישראל נכסים, ובמקביל שימש יו"ר דניה סיבוס, יו"ר אפריקה ישראל מגורים, יו"ר אפריקה ישראל מלונות, יו"ר אפריקה ישראל תעשיות, דירקטור באפי פיתוח (רוסיה), דירקטור אפ"י USA ויו"ר ערוץ 9.

מאז 2018 מכהן נובוגרוצקי כיו"ר פעיל של חברת חד אסף תעשיות, הפועלת בעכו, קריית גת ורומניה, ומחזיקה חברות־בת בתחומי גידור ואספקת תשומות לבנייה. משנת 2023 מכהן כדירקטור חיצוני בחברות "דן אמד נדל"ן" ו"דן אקוויטי", ובשנת 2025 מונה ליו"ר חברת "קל-קר עין כרמל".

הוא נמנה עם מקימי חברת Salignostics — סטארט-אפ לאבחון רפואי מבוסס רוק שנוסד בשנת 2017, בו שימש יועץ פעיל בשנים 2021–2024.

## פעילויות ציבוריות
מאז 2022 כיהן כיו"ר איגוד המתכת, החשמל והתשתיות וחבר הנשיאות בהתאחדות התעשיינים בישראל.

ב־28 בינואר 2026 נבחר לנשיא התאחדות התעשיינים בישראל.

הוא חבר בחבר הנאמנים של המרכז הרפואי הדסה ירושלים, בית החולים לניאדו ואוניברסיטת אריאל, ומשמש כחבר בוועדת הביקורת של האוניברסיטה.

## חיים אישיים
נובוגרוצקי נשוי לגילית ואב לשלושה.
## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:חיילי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
יאסון ומדיאה (ווטרהאוס)

**יאסון ומדיאה** (באנגלית: "**Jason and Medea**") הוא ציור מאת הצייר האנגלי ג'ון ויליאם ווטרהאוס. היצירה מתארת את שני האוהבים האומללים מן המיתולוגיה היוונית, יאסון ומדיאה, ומבוססת על סיפור מסעם של הארגונאוטים ועל כתבי אפולוניוס מרודוס ואוריפידס.

## תיאור היצירה
הציור יאסון ומדיאה הושלם בשנת 1907. ווטרהאוס מציג בו את מדֵיאָה מכינה שיקוי קסמים עבור יאסון, על מנת שיוכל להשלים את המשימה שהוטלה עליו בידי אביה, המלך  אייטס. בציור ניכרים כל מאפייני הסגנון המזוהים עם האמן: דמות נשית בעלת עור בהיר, לבושה בגלימה רכה וזורמת, סצנה מיתולוגית מרוככת וקומפוזיציה המדגישה את האינטימיות שבין הדמויות. מדֵיאָה מוצגת כשהיא מרוכזת במלאכתה, מוזגת בזהירות נוזל אל גביע מוזהב המעוטר באבני חן, בעוד יאסון ממתין בשלווה, לבוש בבגדי לוחם יווני הכוללים קסדה ומגני רגליים, וטוגה כחולה עם חגורה אדומה.
[250px|ממוזער|ימין|[מעגל הקסמים (ווטרהאוס)|מעגל הקסמים, ציור מעשה ידי ווטרהאוס]]
הסצנה מתרחשת בחצר פתוחה המעוטרת בעבודת אבן, עם צמחייה עבותה ברקע היוצרת תחושת הסתגרות והרמוניה. הרקע הירוק והצללים מונעים רוויית צבע מוגזמת ומאפשרים למרכז הקומפוזיציה - שתי הדמויות - לבלוט בבירור. הפרטים האדריכליים, הרקמות והציור המדויק של החפצים מדגימים את שליטתו הטכנית של ווטרהאוס בתחומי הפורטרט, הלבוש והעיצוב הקלאסי.

## פרשנות
בציורו של ווטרהאוס באה לידי ביטוי הגישה האופיינית לו לשילוב בין מיתולוגיה יוונית לאידיאליזציה רכה ואסתטית של הדמויות. היצירה מציגה את מדֵיאָה ברגע של ריכוז ושקט, שעה שהיא מכינה שיקוי קסמים ליאסון. אף שהנושא מלווה ביסודות דרמטיים וקסומים, הציור שומר על אווירה הרמונית ואינטימית. התמימות המהורהרת המאפיינת את סגנונו של ווטרהאוס מעניקה לסצנה המיתולוגית ממד רגשי ורומנטי, שבו הקסם נתפס כמעשה אנושי של נאמנות ואהבה.

## השוואות ליצירות אחרות
הציור קשור קשר הדוק ליצירתו של ווטרהאוס מעגל הקסמים. שתי היצירות עוסקות בדמות נשית בעלת כוחות מאגיים ובנושאים הלקוחים מן הספרות והמיתולוגיה היוונית, המהווים מקור השראה מרכזי בעבודתו של האמן.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:ג'ון ויליאם ווטרהאוס: ציורים
מקסים מטלקוב

**מקסים סרגייביץ' מטלקוב** (ברוסית: **Максим Сергеевич Матлаков**, נולד ב-5 במרץ 1991) הוא שחמטאי רוסי בדרגת רב-אמן. זכה באליפות אירופה בשנת 2017.

יחד עם 43 שחקני שחמט רוסים נוספים מהשורה הראשונה, חתם מטלקוב על מכתב פתוח לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין, במחאה נגד הפלישה הרוסית לאוקראינה בשנת 2022 והביע סולידריות עם העם האוקראיני.

נכון לאוקטובר 2025, מטלקוב מדורג במקום התשיעי ברוסיה לפי מד כושר.

## קריירה בשחמט
מטלקוב זכה בשלוש מדליות באליפות העולם בשחמט לנוער: שתי מדליות ארד, בקטגוריית עד גיל 12 בשנת 2003 ובקטגוריית עד גיל 14 בשנת 2005, ומדליית זהב, בקטגוריית עד גיל 18 בשנת 2009. בשנת 2009, זכה באליפות השחמט של סנט פטרסבורג ובאליפות אייברס גיפסליס. מטלקוב זכה באליפות רוסיה לנוער (עד גיל 20) בשנת 2011.

באפריל 2017, הוא סיים במקום הראשון יחד עם ניקיטה ויטיוגוב, אטיין בקרו וזדנקו קוז'ול באליפות השחמט הפתוחה של גרנקה בקרלסרוהה, גרמניה. מטלקוב סיים במקום השני בתוצאה בשובר שוויון. ביוני, הוא זכה באליפות אירופה ליחידים במינסק, כשהוא גובר על באדור ג'ובאווה וולדימיר פדוסייב בשובר שוויון, לאחר שכל שלושת השחקנים צברו 8.5/11 נקודות.

## קבלת דרגות בין-לאומיות
* 2007 - אמן בין-לאומי
* 2010 - רב-אמן

## מבחר תחרויות בהן השתתף
* אליפות אירופה בשחמט: 2015, 2017
* תחרות העל טאטא סטיל 2018
* גביע העולם בשחמט: 2017, 2019, 2021

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי עולם לנערים בשחמט
קטגוריה:אלופי אירופה בשחמט
קטגוריה:רבי-אמנים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1991
ליטל ביי, מונטסראט

**ליטל ביי** (באנגלית: **Little Bay**) היא עיירת נמל שנמצאת בבנייה, ואמורה להיות בירתה העתידית של האי מונטסראט, טריטוריה בריטית מעבר לים השוכנת בקריביים. היא גובלת בעיירה בריידס, שבה ממוקמים משרדי הממשלה.

## היסטוריה
הבירה החוקית (דה יורה) של מונטסראט, פלימות' שבדרום האי, ננטשה בשנת 1997 לאחר שנקברה בהתפרצות הר הגעש סופרייר הילס בשנת 1995. מאז נבנו מבני ממשלה זמניים בבריידס, אשר הפכה לבירה הזמנית בשנת 1998. אף על פי שמהלך זה נועד בתחילה להיות זמני, בריידס נותרה בירת האי בפועל מאז.

הפרויקט ממומן על ידי ממשלת מונטסראט ומשרד הפיתוח הבינלאומי של ממשלת בריטניה. לאחר מותה של דיאנה, נסיכת ויילס, החלו הרשויות באי בתהליך לבקשת אישור לקרוא לעיר הבירה החדשה "פורט דיאנה".

בשנת 2012 הוחלט על תוכנית לבניית מבני ממשלה, ובין השאר, מתוכננת בניית נמל חדש, אשר יוכל לקלוט אוניות בגודל של עד . על פי הרשויות באי, הנמל אמור להועיל גם לתנועת ספינות השייט. העלות הכוללת של הפרויקט הוערכה בלפחות 200 מיליון דולר ( £126.61מיליון), כשלפחות מחצית מהסכום מיועד לנמל. בשנת 2013 החלו עבודות ראשוניות להכנת האזור לבנייה. במאי 2019 החלה בניית הנמל. ביוני 2022, קרן התשתיות הקריביות של בריטניה (UKCIF), המנוהלת על ידי הבנק לפיתוח הקריבי, העניקה מענק של 28.3 מיליון ליש"ט (שווה ערך לכ-30.32 מיליון ליש"ט או 37.68 מיליון דולר אמריקאי ב-2023) למימון הקמת הנמל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הקריביים: ערי בירה
קטגוריה:מונטסראט
ג'ורג' רדקליף

**ג'ורג' לוביק פירס רדקליף** (באנגלית: **George Lovic Pierce Radcliffe**; 22 באוגוסט 1877 – 29 ביולי 1974) היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן בסנאט של ארצות הברית כנציג מדינת מרילנד בשנים 1935–1947.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
רדקליף נולד ב-22 באוגוסט 1877 בחווה בשם לוידס, סמוך לעיר קיימברידג' שבמרילנד. בצעירותו למד בבתי ספר ציבוריים ופרטיים, ובהמשך השלים את לימודיו בסמינר קיימברידג' בשנת 1893, באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בשנת 1897, בבית הספר לתארים מתקדמים של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס בשנת 1900, ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מרילנד בשנת 1903.

### קריירה
לאחר סיום לימודיו, מונה רדקליף למנהל סמינר קיימברידג' שבו למד בילדותו. בשנים 1901–1902 שימש מורה ב-Baltimore City College, ובשנת 1903 התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בעריכת דין בבולטימור, תוך שהוא מגלה עניין גם בבנקאות ובחקלאות.

במהלך מלחמת העולם הראשונה היה חבר בוועדת רישיונות האלכוהול של בולטימור (1916–1919), וכן כיהן כחבר במועצת ההגנה של מדינת מרילנד.

בשנת 1919 נבחר למזכיר המדינה של מרילנד, תפקיד שבו כיהן עד 1920.

בשנים 1933 ו-1934 נבחר רדקליף לשמש יועץ אזורי של מנהלת העבודות הציבוריות עבור המדינות מרילנד, דלאוור, וירג'יניה, וירג'יניה המערבית, קרוליינה הצפונית, טנסי, קנטקי ומחוז קולומביה.

### הסנאט של ארצות הברית
בבחירות של 1934 נבחר רדקליף לסנאט מטעם המפלגה הדמוקרטית, וב-1940 נבחר מחדש. בשנת 1946 נכשל בניסיון לקבל את מועמדות מפלגתו מחדש, כאשר הפסיד להרברט או'קונור.

### בערוב ימיו
לאחר סיום כהונתו בסנאט חזר לעיסוקיו בבנקאות ובחקלאות, והמשיך להיות פעיל בחיי הקהילה.

רדקליף חי בבולטימור עד מותו ב-29 ביולי 1974. הוא נטמן בבית העלמין של קיימברידג', עיר הולדתו.

## קישורים חיצוניים

*
*

קטגוריה:אמריקאים ילידי מרילנד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת מרילנד בבולטימור
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממרילנד
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1877
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1974
בלייט (נהר)

**בלייט** (במלזית: **Belait**) הוא נהר במחוז בלייט שבברוניי. הוא הארוך מבין ארבעת הנהרות העיקריים במדינה.

## היסטוריה
במהלך מלחמת העולם השנייה, החל משנת 1941 ואילך, כל ברוניי הייתה תחת כיבוש יפני עד 1945.

ב-26 במאי 1979, הגיע המבדוק היחיד של בורנאו לנהר בלייט. לאחר שנגררה ממלבורן על ידי גוררת יפנית במשך 50 יום, המזח היבש שנבנה באוסטרליה בשנת 1943, שנקרא בעבר AD 1001, נרכש על ידי מספנת קואלה בלייט.

## אתרים
קואלה בלייט הוא אחד היישובים הגדולים ביותר במחוז בו עובר הנהר, בעוד שבגדה המערבית שוכנים קמפונג סונגאי טרבן וקמפונג ראסאו. במעלה הזרם גם למוקים קואלה בליי.

חלק מהאתרים ההיסטוריים של ברוניי ממוקמים לאורך גדות הנהר, ביניהם מנרה צ'נדרה קננגן, אנדרטה לציון יום הולדתו ה-50 של הסולטאן.

נמל קואלה בלייט הוא אחד משלושת הנמלים הקיימים בברוניי והוא מופעל על ידי חברת Brunei Shell. מזח מסחרי רדוד קטן יותר ומספנה נמצאים מדרום לנמל הראשי בקמפונג סונגאי דוהון.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אסיה: נהרות ונחלים
אברהם שמשון מרשקוב

רבי **אברהם שמשון מרשקוב** היה תלמידו של הבעל שם טוב ובנו של רבי יעקב יוסף מפולנאה.

## ביוגרפיה
נולד לאביו רבי יעקב יוסף מפולנאה בעל תולדות יעקב יוסף, והיה מתלמידיו של הבעל שם טוב. הוא מוזכר באגרת ששלח הבעל שם טוב לאביו רבי יעקב יוסף. נישא לבתו של רבי משה אריה לייב לאהיקס מבאר. 

בחתונתו השתתפו הבעל שם טוב ורבי פנחס מקוריץ.

רבי אברהם שמשון היה רבה של רשקוב.

הדפיס והפיץ את חיבורו של אביו (רבי יעקב יוסף) תולדות יעקב יוסף יחד עם גיסו רבי אברהם דב אורבוך מפולנאה.

בשנת ה'תק"מ עלה לארץ ישראל. על מנת לעלות לארץ ישראל גירש את אשתו. בארץ ישראל גר בהתחלה בטבריה ואחר כך בצפת בסוף ימיו חזר שוב לטבריה.

נפטר בשנת ח' באלול, ה'תקנ"ט ונקבר בבית העלמין הישן בטבריה.

לא השאיר אחריו צאצאים.

## סידורו
רבי אברהם שמשון כתב סידור בנוסח הבעל שם טוב, הסדור נכתב בשנת חייו האחרונה של הבעל שם טוב ונסתיים ימים אחדים לאחר פטירתו.

כתב היד של הסידור התגלגל במדינותשבהם הוא לא עורר עניין, כתב היד היה במשך שנים בטורקיה, ממנה עבר לסוריה. יהודי ארץ ישראלי שביקר בסוריה קיבל את סידור זה והעבירו במתנה למאיר שיל"ת. אברהם אליהו הרכבי במסעו בסוריה נתקל בסידור, אבל לא הבחין בחשיבותו ולא ידע מיהו מחברו ובתיאור כתבי היד שמצא במסעו הוא כותב: "סדור על פי כוונת האר"י, נכתב בשנת ה'תקי"ט-ה'תק"ך על ידי רבי אברהם שמשון בן הרב יעקב יוסף הכהן".

כתב היד ברור מאוד ונוסח הסידור קרוב מאוד לסידור שנדפס בזקלאווא, ה'תקמ"א.

## לקריאה נוספת
* הרב מנחם מענדל ויז'ניצר, **הגאון הקדוש המקובל האלקי רבי אברהם שמשון הכהן מראשקוב זי"ע**, בתוך נחלת צבי (כתב עת), גיליון כ'. 

## קישורים חיצוניים
* 
* רבי אברהם שמשון מפולנאה לקריאה באתר יארצייט
* עמוד הסידור באתר הספרייה הלאומית
* בקשתו האחרונה של הצדיק הערירי: שהספר יעלה לישראל, לקריאה באתר הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:נפטרים ב-1799
קטגוריה:פולונה: אישים
קטגוריה:תלמידי הבעל שם טוב
קטגוריה:צפת: רבנים
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:טבריה: רבנים
קטגוריה:סידורים ומחזורי תפילה
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות בטבריה
אראבינד צ'יתאמבראם

**אראבינד צ'יתאמבראם ויראפן** (נולד ב-11 בספטמבר 1999) הוא שחמטאי הודי בדרגת רב-אמן. הוא זכה באליפות הודו פעמיים: ב-2018 וב-2019.

נכון לאוקטובר 2025, מדורג במקום שישי בהודו ו-29 בעולם לפי מד כושר.

## חיים אישיים
אראבינד צ'יתאמבראם ויראפן נולד ב-11 בספטמבר 1999 בטירונאגאר, מדוראי, טאמיל נאדו. אביו נפטר כשהיה בן שלוש ואמו עבדה כסוכנת של תאגיד ביטוח חיים כדי לפרנס את המשפחה. הוא למד לשחק שחמט בגיל שבע מסבו מצד אביו, שהכיר לו את המשחק בניסיון לדכא את רצונו לצאת כל הזמן מהבית ולשחק קריקט עם בנים אחרים.

## קריירה בשחמט
אראבינד זכה באליפות השחמט עד גיל 19 בהודו בגיל 12. הוא התחרה באליפות העולם בשחמט עד גיל 14 בשנת 2012, וסיים במקום השני אחרי קיידן טרוף.

הוא זכה בטורניר הגדול הראשון שלו בשנת 2013, כאשר קיבל ציון 9/11 עם ציון ביצועים מרשים של 2728 בטורניר הגרנדמאסטר הבינלאומי הפתוח בצ'נאי, כשהוא מנצח ארבעה רבי אמנים ושני אמנים בינלאומיים. תוצאה זו זיכתה אותו בנורמת הרב אמן הראשונה שלו. באותה תקופה הוא לא השיג אף אחת מהנורמות הבינלאומיות שלו.

הוא זכה בתואר אמן בינלאומי בשנת 2014 ובתואר רב-אמן בשנת 2015.

במרץ 2025, אראבינד ניצח באליפות פסטיבל השחמט פראג 2025 בהפרש של נקודה שלמה. הוא נותר בלתי מנוצח וקיבל 6/9 באירוע, וניצח ב-3 משחקים.

ביוני, אראבינד ניצח בתחרות הזיכרון לסטפן אווגיאן בשובר שוויון בין סונבורן לברגר נגד פראג. הוא נותר בלתי מנוצח וקיבל 6.5/9 באירוע, לאחר שניצח ב-4 משחקים.

באפריל, אראבינד וסארין הוחתמו על ידי S8UL Esports, ארגון ספורט אלקטרוני הודי. הם ייצגו את S8UL במועמדותם לאליפות העולם בספורט אלקטרוני 2025, אם כי אראבינד לא הצליח להעפיל.

## קבלת דרגות בין-לאומיות
* 2011 - אמן פיד"ה
* 2014 - אמן בין-לאומי
* 2015 - רב-אמן

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

צ'יתאמבראם
קטגוריה:ילידי 1999
מזרעת בית ג'ן

**מזרעת בית ג'ן** (בערבית: مزرعة بيت جن; מילולית: חוות בית ג'ן) היא עיירה סורית בנפת קטנא בגולן הסורי.

העיירה נקראת על שם בית ג'ן הסמוכה לה. במפקד האוכלוסין הסורי ב־2004 נמנו בה 5,073 תושבים.

העיירה נכבשה על ידי צה"ל במלחמת יום הכיפורים ב־1973 והיה חלק מהמובלעת הסורית שנשלטה בידי צה"ל מאוקטובר 1973 עד אמצע 1974.

## במלחמת יום הכיפורים
ב־11 באוקטובר 1973 הבקיעו כוחות אוגדה 36 ואוגדה 210 לתוך שטח סוריה. אוגדה 36 פיצלה את כוחותיה לשני מאמצים: מאמץ צפוני באזור מזרעת בית ג'ן–צומת חדר ומאמץ דרומי מצפון לג'ובתא אל־חשב, לעבר חלס ותל שמס. המאמץ הצפוני בוצע על ידי גדוד השריון 77, כשבעקבותיו כוח שריון מאולתר בפיקוד עמוס כץ שבפיקודו כוח מסיירת מטכ"ל.

הכוח הפורץ לא נתקל בהתנגדות גדולה. לאחר הפריצה וכיבוש תל אחמר וצומת חדר נעו הכוחות בציר לכיוון מזרעת בית ג'ן, בעוד 20–30 טנקי אויב מהחטיבה המרוקאית מנסים להשהותם. עד הערב גדוד 77 ו"כוח כץ" תפסו שטחים ששלטו על מזרעת בית ג'ן ממערב ומדרום, וכוח מגדוד 12 של חטיבת גולני נשלח לאבטחם.

בבוקר 12 באוקטובר 1973 החל כיבוש העיירה על ידי גדוד 77 וכוח כץ, במקביל למתקפת נגד סורית. כיבוש הכפר הושלם ב־14:00 בקירוב. ב־18:00 קיבל גדוד 12 את האחריות לגזרה, כשהוא מתמקם בכפר.

ב־13 באוקטובר הפגיז גדוד 421 את שדה התעופה אל-מאזה בדמשק ממזרעת בית ג'ן.

התקפות נגד סוריות ב־14 ו־16 באוקטובר באזור מזרעת בית ג'ן נהדפו. בהמשך הצליח כוח סורי לחדור לכפר ונבלם בלוחמת נ"ט רגלית ובהתקפות נגד מקבילות.

במלחמת ההתשה במובלעת הסורית שהתרחשה מסוף אוקטובר 1973 ועד מאי 1974, היו כוחות צה"ל במזרעת בית ג'ן נתונים להפגזות של הארטילריה הסורית.

תושבי העיירה עזבו אותה במהלך המלחמה, בדומה למרבית יישובי המובלעת.

בעקבות הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה שנחתם בסוף מאי 1974, נסוג צה"ל ממזרעת בית ג'ן ב־18 ביוני 1974.

## במלחמת האזרחים הסורית
בדצמבר 2017 הצליח צבא סוריה לכתר את כוחות ההיאת תחריר א-שאם ומורדים סורים באזור מזרעת בית ג'ן, מע'ר אל-מיר ותל מרואן ולהביא לכניעתם. בהסכם בין הצדדים הוסכם כי לוחמי היאת תחריר א-שאם יעברו לאדליב ולוחמי צבא סוריה החופשי יעברו לדרעא.

במבצע חץ הבשן שפתח צה"ל לאחר נפילת משטר אל-אסד בדצמבר 2024 פעלו כוחות צה"ל בעיירה.

## לקריאה נוספת
*

## הערות שוליים

קטגוריה:סוריה: יישובים
הנרי חמרה

**הנרי חמרה** (בערבית: **هنري حمرة**; באנגלית: **Henry Hamra**; נולד ב-1977) הוא יהודי אמריקאי ממוצא סורי. לאחר נפילת משטר אל-אסד התמודד על מושב בפרלמנט הסורי.

## ביוגרפיה
נולד לאביו הרב יוסף חמרה, שהיה הרב הראשי של יהודי סוריה בניו יורק. האב והבן נמלטו מסוריה ועזבו לארצות הברית בשנת 1992, לאחר שנשיא סוריה, חאפז אל-אסד, ביטל את האיסור על יציאת יהודים מהמדינה.

בפברואר 2025, מספר חודשים לאחר נפילת משטר אל-אסד, חזר עם אביו לבית הכנסת במרכז דמשק, לראשונה מזה שלושה עשורים, ונפגשו עם סגן שר החוץ הסורי.
### מועמדות לפרלמנט הסורי
באוקטובר 2025 הגיש הנרי מועמדות לבחירות לפרלמנט הסורי שהתקיימו ב-5 באוקטובר 2025. בכך היה ליהודי הראשון שמתמודד לתפקיד מזה כיובל שנים.

מצע הבחירות שלו קורא, בין היתר, לחיזוק הזהות הלאומית הסורית, התחשבות בקהילה היהודית הסורית כחלק בלתי נפרד מהמרקם הלאומי, זירוז שיקום סוריה וצמיחתה הכלכלית, ביסוס תדמיתה של סוריה מאז עליית השלטון הסורי החדש, וכינון משטר חוקתי המתבסס על עקרונות הצדק החברתי.

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים סורים
קטגוריה:ילידי 1977
משה דוד וייסמנדל

**משה דוד וַייסְמַנדֶל** (נולד ב-11 במאי 1999, כ"ה באייר תשנ"ט) הוא זמר חסידי-ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד וגדל בבני ברק, משתייך לחסידות סקווירה. למד במוסדות חסידיים, ובין היתר בישיבת חכמי לובלין.

## קריירה מוזיקלית
בנובמבר 2019 השתתף בשיר "חשוב בלבך", לצד דודי קאליש (שהלחין את השיר) ומקהלת נשמה. בשנת 2020 השתתף בקליפ של מקהלת נשמה. בפברואר 2021 השתתף בשיר "יבוא המלך" אותו הלחין בנצי שטיין, לצד הזמר ארי היל ומקהלת נשמה. באוגוסט של אותה שנה השתתף בשיר "מאמע", לצד הזמרים בנצי שטיין (שהלחין את השיר), ארי היל, מוטי ויזל, ומקהלת נשמה. במרץ 2022 חידש את השיר "טאטאלע", אותו הלחין הרב דן סגל, בדואט לצד ארי היל.

במרץ 2023 הוציא את סינגל הבכורה שלו, "תבנה חומות ירושלים". במאי של אותה שנה הוציא את אלבום הקאברים "לחיים מיט משה דוד", כחלק מסדרת האלבומים לחיים טיש שמפיק יוסף משה כהנא; האלבום כולל 27 רצועות. בספטמבר של אותה שנה הוציא את השיר "קידוש" אותו הלחין בנצי שטיין, בדואט לצד ארי היל. באוקטובר של אותה שנה הוציא את מחרוזת החופה "א יידישע חופה", לצד הזמרים מוטי ויזל והרשי סגל.

באוגוסט 2024 הוציא מחרוזת קומזיץ בשם "א אידישע קומזיץ". בספטמבר של אותה שנה הוציא את השיר "תשר"ת" אותו הלחין איציק פילמר, בדואט לצד הזמר קובי ברומר. בנובמבר של אותה שנה הוציא את השיר "לעורר רחמים" אותו הלחין שעיה גרוס, בדואט לצד הזמר ארי היל. בדצמבר של אותה שנה הוציא גרסת כיסי לשירו של אברהם מרדכי שוורץ, "אפיריון". באפריל 2025 הוציא את הסינגל "מתי תמלוך", אותו הלחין פינקי ובר.

ב-7 ביוני 2025 הוציא את אלבום הבכורה שלו – "בקול נעים". האלבום כולל 11 רצועות, והשתתפו בהפקתו בין היתר המוזיקאים אלי קליין ואיצי ברי, בנצי שטיין, יואלי דיקמן, מוטי אילוביץ ופינקי וובר. מבקר המוזיקה נתנאל לייפר שיבח את האלבום וכתב . השיר "מים רבים" מתוך האלבום זכה במקום השמיני בקטגוריית "שיר השנה החסידי" במצעד המוזיקה השנתי של קול חי מיוזיק.

### סגנון מוזיקלי
בילדותו האזין למוזיקה חסידית ומוזיקה של חסידות סקווירה; לזמרים אייזיק האניג, ליפא שמלצר; וכן למוזיקה אמריקאית דוגמת פרחי מיאמי. הוא שר בעברית במבטא חסידי, וגם ביידיש. בראיונות שהעניק, אמר כי הוא מעדיף להתמקד ב"ביצועים המעוררים את הנפש ומביאים לידי ביטוי את עומק הרגש שבמוזיקה החסידית"; כן נימק את בחירתו להוציא אלבום שלם בעידן בו זמרים חרדים מוציאים בעיקר סינגלים, ברצון "ליצור יצירה שלמה ובעלת משמעות".

## חיים אישיים
וייסמנדל נשוי ואב לשני ילדים. מתגורר בבית שמש.

## דיסקוגרפיה

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים חסידיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1999
קלאופטרה (ווטרהאוס)

**קלאופטרה** (באנגלית: **Cleopatra**; ידועה גם בשם **Return to Cleopatra**) היא יצירת שמן על בד מאת הצייר האנגלי ג'ון ויליאם ווטרהאוס, שנוצרה בשנת 1887 לערך. הציור שייך לזרם הרומנטי ולמעגל ההשפעה של אמני האחווה הפרה-רפאליטית, והוא מציג את קלאופטרה השביעית, מלכת מצרים התלמאית, כדמות מיתית של יופי, כוח ומסתורין.

## תיאור אמנותי
היצירה, שנוצרה בסביבות 1887, היא ציור שמן על בד בגודל 56.9 על 65.3 ס"מ ונמצאת באוסף פרטי. קלאופטרה מתוארת בתנוחה מהורהרת ורבת עוצמה על רקע עשיר המעיד על מעמדה המלכותי. ווטרהאוס השתמש בפלטת צבעים חמימה ומאופקת המדגישה את פאר לבושה ואת סביבתה, והדגיש את מרקם הבדים, הזהב והפרטים הדקורטיביים. בגדיה המעוטרים ופסל האבן בדמות אריה שעליו נשענת זרועה מחזקים את תחושת העושר והכוח המזוהים עמה. הציור מבטא את מורכבות אופייה של קלאופטרה, המשלב סמכות, מסתורין ונשיות.
250px|ממוזער|שמאל|אנטוניוס וקלאופטרה, לורנס אלמה־טדמה – המלכה המצרית וגיבור רומא מוצגים ברגע של תשוקה מלכותית, סצנה רוויית פאר המעבירה את קסמה ואת עוצמתה של קלאופטרה

## פרשנות
ווטרהאוס מציג את קלאופטרה כדמות מלאת עוצמה ומסתורין, סמל ליופי ולאיום גם יחד. מבטה הקודר מבליט את אופייה התקיף ואת כוחה לשבות ולסכן את הסובבים אותה. הציור ממשיך את העניין הרב שעוררה דמותה של קלאופטרה בקרב הסימבוליסטים והפרה־רפאליטים של המאה ה־19, אשר ראו בה דמות מיתית ומעוררת השראה. ווטרהאוס מדגיש את תחושת היוקרה באמצעות ריבוי מרקמים – אבן, מתכת, בד, זהב, עור ופרוות נמר – המעניקים ליצירה ממד חושני ומוחשי.

## השוואות
דמותה של קלאופטרה בציורו של ווטרהאוס מוצגת במתכונת הדומה לזו שביצירתו של לורנס אלמה-טדמה אנטוניוס וקלאופטרה. בשתי היצירות נראית המלכה שוכבת על עור נמר, בתנוחה המשדרת ביטחון, עוצמה ופיתוי. הדמיון בין הסצנות מדגיש את העניין המשותף של שני האמנים בדמותה המורכבת של שליטת מצרים, כסמל נשי של יופי וארס גם יחד.

## תולדות הבעלות
לאחר הצגתה בתערוכת The Graphic נמכר הציור בלונדון במכירה פומבית של כריסטי'ס בשנת 1889. לאחר מכן נעלמה היצירה ונחשבה אבודה במשך למעלה ממאה שנה, עד שהתגלתה בשנת 2003 בבקתה בהרי הרוקי הצפוניים שבקולורדו. גילויה הוכרז על ידי בית המכירות כריסטי'ס, זמן קצר לאחר שיצירה אחרת של ווטרהאוס אותרה באיסלנד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'ון ויליאם ווטרהאוס: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:קלאופטרה השביעית
קטגוריה:אריות באמנות
שמעון אביקציץ

הרב **שמעון אביקציץ** (ה'תרל"ט - י"ז בניסן ה'תשי"ט, 1959) היה ראש ישיבת 'עץ חיים' ודיין באצווירא, וראש ישיבת 'כתר תורה' בקזבלנקה במאה העשרים.

## תולדותיו
נולד במוגאדור להוריו ר' שלמה ומסעודה. למד בישיבות העיר אצל רבי יוסף בן עטר, ורבי יעקב הכהן. נשא את פריחא לבית שריקי. לא יאוחר משנת תר"ס החל לדרוש ברבים. לא יאוחר משנת תרס"ז, שימש לעיתים כסופר בית הדין בעיר. סביב שנת תרע"ה, שימש בראשות ישיבת עץ חיים בעיר, ומתלמידיו נמנה הרב משה ויזגאן. בכ"ו כסלו תרפ"ח, החל ללמד בישיבת כתר תורה בקזבלנקה, ובחגים ומועדים היה חוזר למוגאדור.

לאחר פטירת אב בית הדין רבי דוד כנאפו בשנת תרח"ץ, הצטרף כדיין שלישי לבית הדין במוגאדור בראשות הרב משה בן סמחון, לצד הרב חיים דוד בן סוסאן (דיין שני). לאחר תקופה קצרה, בשנת תרצ"ט, עזב הרב סמחון לפאס, ואז הרכב בית הדין היה בראשות הרב שאול אבן דנאן (תרצ"ט-תש"א) ולאחר מכן בראשות הרב חיים דוד סירירו (תש"א-תש"ו). החל משנת תש"ו, הגיע הרב אהרן בן חסין לכהן כאב בית הדין במקום הרב סירירו, והרב שמעון אביקציץ התמנה לדיין שני, לצד הרב משה ויזגאן (דיין שלישי).

נשא ונתן בהלכה עם הרב שלמה הכהן אצבאן, רבי דוד צבאח, והרב יהושע מאמאן, והתבקש לא פעם מהרב המשמ"ח אליקים לערוך תשובה הלכתית להשיב לשואלי דבר.

בשנת תשט"ו, לאחר שהגיע לגיל פנסיה, עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, ושם למד בבקרים בבית הכנסת 'זכור לאברהם' בחברת הרב יוסף שלוש, הרב שלום אזולאי, והרב אפרים שלום אנקאווא. נפטר בירושלים בניסן תשי"ט. הספידו רבי פנחס ועקנין.

## חיבוריו

* **פלגי מים -** דרושי הספדים; **אך טוב לישראל -** חדושים מלוקטים. נכרכו בספר אחד, לונדון תרס"ו.
* **שש אנכי -** דרושים; **רך וטוב -** ביאור מאמרי חז"ל, חידושי ש"ס ושולחן ערוך ושו"ת - נכרכו בספר אחד, קזבלנקה תרצ"ז.
* **פסקי דין -** מפוזרים בספרי חביריו הדיינים.
* **לקוטי דינים -** נדפסו בקובץ בית יוסף קובץ מ"ה, תש"ף.

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:אסואירה: רבנים
קטגוריה:ראשי ישיבה
קטגוריה:דיינים
לואי-מישל ואן לו

**לואי-מישל ון לו** (בצרפתית: **Louis-Michel van Loo**; 2 במרץ 1707 – 20 במרץ 1771) היה צייר ז'אנר ודיוקנאות צרפתי, צאצא של משפחת אמנים הולנדים מהמאה ה-16.

## ביוגרפיה
ון לו נולד בטולון, צרפת, ב-2 במרץ 1707. הוא למד אצל אביו, הצייר ז'אן-בפטיסט ואן לו, בטורינו וברומא, וזכה בפרס באקדמיה המלכותית לציור ולפיסול בפריז, בשנת 1725. עם דודו, הצייר שארל-אנדרה ואן לו, הוא נסע לרומא בשנים 1727–1732. לאחר שובו לפריז, הוא התקבל כמרצה בשנת 1733 עבור הציור "אפולו ודפנה", ומונה לפרופסור עוזר לדיוקנאות בשנת 1735. עם מותו של ז'אן ראנק, צייר הדיוקנאות הרשמי של החצר הספרדית, ון לו מונה לצייר החצר של פליפה החמישי, מלך ספרד במדריד, בשנים 1736–1753. הוא היה חבר מייסד של האקדמיה המלכותית לאמנויות יפות של סן פרננדו (RABASF), בשנת 1752.

ון לו חזר לפריז בשנת 1753, וצייר דיוקנאות רבים של לואי החמישה עשר, מלך צרפת. בשנת 1765, הוא ירש את שארל-אנדרה כמנהל בית הספר המיוחד של האקדמיה הצרפתית שנודעה בשם בית הספר המלכותי לתלמידים מחוננים. ב-1766 הוא צייר את דיוקנו של המדינאי הפורטוגלי סבשטיאאו דה מלו, מרקיז פומבל.

בין אחיו היו הציירים פרנסואה ואן לו (1708–1732) ושארל-אמדי-פיליפ ואן לו (1719–1795). לאחר קריירה ארוכה ומפוארת כאמן, ון לו נפטר בפריז ב-20 במרץ 1771.

## יצירות נבחרות

קובץ:La familia de Felipe V (Van Loo).jpg|משפחתו של פיליפה החמישי, מוזיאון הפראדו, מדריד

File:Denis Diderot by Louis-Michel van Loo.jpg | דיוקן של דני דידרו, 1767, מוזיאון הלובר, פריז

File:Louis-Michel van Loo Princess Ekaterina Dmitrievna Golitsyna.jpg | הנסיכה יקטרינה דמיטריבנה גוליצינה, 1759, מוזיאון פושקין, מוסקבה

File:Michel Etienne Turgo by Van Loo 1739.jpg | מישל-אטיין טורגו, 1739, המוזיאון לאמנויות דקורטיביות, פריז

File:Louis-Michel Vanloo, Louise-Élisabeth de France, épouse de l'infant Philippe (1745).jpg | לואיז אליזבת, נסיכת צרפת, 1745, מוזיאון הפראדו, מדריד

File:Ambito Francese - Vittoria di Savoia-Soissons - Racconigi.jpg | מריה ויטוריה מסבויה, 1742/1745, טירת ראקוניג'י

File:Louis Michel van Loo Porträt einer eleganten jungen Dame 1759.jpg | דיוקן של אישה צעירה, 1759, אוסף פרטי

File:Louis XV France by Louis-Michel van Loo 002.jpg | דיוקן של לואי ה-15, 1765, ארמון ורסאי

File:Louis-Michel Van Loo, 1737 (53208169969).jpg | דיוקן של פליפה החמישי, 1737, גלריית האוסף המלכותי, מדריד



## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר Web Gallery of Art
* לואי-מישל ון לו, גלריית האוסף המלכותי (ספרד)

* The British Museum, Louis Michel Van Loo


קטגוריה:ציירים צרפתים
הממשלה האזורית של קרים

**הממשלה האזורית של קרים** מתייחסת לשני משטרים קצרי מועד ששלטו בחצי האי קרים במהלך 1918 ו-1919.

## היסטוריה
בעקבות מהפכת אוקטובר 1917 ברוסיה, הכריזה ממשלה טטרית אתנית על הקמת הרפובליקה העממית של קרים. הרפובליקה נכבשה במהרה על ידי כוחות הצבא האדום הבולשביקי בתחילת 1918 במסגרת מלחמת האזרחים ברוסיה, אשר הקימו את הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית טאורידה, ובסוף אפריל 1918 עברה לידי הרפובליקה העממית האוקראינית שזכו לסיוע צבאי מצד האימפריה הגרמנית.

הממשלה האזורית של קרים הראשונה הוקמה ב-25 ביוני 1918. היא הוקמה תחת חסות גרמנית, כאשר הגנרל הטטרי ליפקה מאצ'יי (סולימאן) סולקייביץ' משמש כראש ממשלה, שר הפנים והצבא. אוקראינה ניסתה להשתלט על קרים, אך בתמיכת גרמניה, ממשלת קרים נותרה נפרדת מאוקראינה. בספטמבר ובאוקטובר התקיימו שיחות ליצירת פדרציה בין השתיים.

לאחר נסיגת הכוחות הגרמנים מחצי האי קרים, סולקייביץ', הלא פופולרי, הודח מהשלטון ב-25 בנובמבר 1918, ואת מקומו ירש הפוליטיקאי הקראי וחבר המפלגה הדמוקרטית החוקתית לשעבר, סולומון קרים. משטר ליברלי ואנטי-בולשביקי זה כלל את חבר המפלגה הדמוקרטית החוקתית לשעבר מקסים וינוור כשר החוץ ואת ולדימיר ד. נבוקוב כשר המשפטים. בסוף נובמבר 1918, כוחות של מדינות ההסכמה, בעיקר צרפתים ויוונים, נחתו בחצי האי קרים, אך הם נסוגו באפריל 1919, לאחר אובדן אודסה.

ממשלת קרים, החלה להתפורר בתחילת 1919 עקב מתחים עם צבא המתנדבים של התנועה הלבנה הרוסית תחת אנטון דניקין, שחשד בנאמנותן של דמויותיה המרכזיות. קריסתן של מעצמות המרכז במלחמת העולם הראשונה ונסיגתן של מדינות ההסכמה הפכו את קרים שוב לתלויה לחלוטין ברוסיה.

ב-2 באפריל 1919, הצבא האדום כבש את סימפרופול וממשלת קרים האזורית השנייה פוזרה. הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של קרים הוקמה לאחר מכן, אך כוחות לבנים כבשו אותה מחדש ביוני 1919. הלבנים תחת דניקין ומאוחר יותר פיוטר וראנגל החזיקו בחצי האי קרים עד נובמבר 1920.
ממוזער|בול של הממשלה האזורית של קרים

## הערות שוליים

קטגוריה:קרים: היסטוריה
קטגוריה:מדינות לשעבר באירופה
קטגוריה:מדינות שהוקמו ב-1918
קטגוריה:מדינות שהתפרקו ב-1919
מאדאם דה פומפדור ליד נול רקמה

**מאדאם דה פומפדור ליד נול רקמה** (באנגלית: **Madame de Pompadour at a Tambour Frame**) הוא ציור שמן מאת פרנסואה־אובר דרואה , שנוצר בין השנים 1763–1764. היצירה מציגה את מאדאם דה פומפדור בדירתה בארמון ורסאי, וממחישה את דמותה בתקופה שבה כבר לא הייתה פילגש המלך, אלא דמות ציבורית בולטת וכפטרונית של האמנות.

## תיאור היצירה
הפורטרט מתאר את מאדאם דה פומפדור בדירתה בוורסאי כדמות כמעט אמהית, המדגימה מוסר עבודה וסגולה בורגנית, בעת שהיא עוסקת באריגת שטיח בליווי כלבה. זוהי היצירה הטבעית ביותר מבין הפורטרטים שלה, והיא נמנעת מהפורמליות הנוקשה או מההקשרים המיתולוגיים האופייניים לציור החצר. סביבתה של הדמות משקפת את התעניינותה באמנות ובספרות. בחינה מדוקדקת של היצירה מעלה כי הציור מורכב למעשה משני קנבסים: קנבס קטן יותר – הכולל את הראש, הכתפיים והאמה הימנית – שולב בתוך פורטרט באורך מלא.

## פרשנות
בציור זה בולטת מגמה להציג את מאדאם דה פומפדור באופן טבעי ומציאותי, השונה מהפורטרטים הרשמיים או האלגוריים שהיו מקובלים בציור החצר. היא מופיעה כדמות בוגרת, המעוררת זיקה לערכים בורגניים של מוסר עבודה, עמל ותרבות. בחירת האמן להציג אותה כשהיא רוקמת, מוקפת חפצי אמנות וספרות, מבטאת את מעמדה כפטרונית מרכזית של האמנויות ואת דימויה הציבורי כדמות מתוחכמת ורבת־עניין.

## תולדות הבעלות
הציור נשמר בידי האמן עד שנמכר, ככל הנראה, למרקיז דה מריני  - אחיה של מאדאם דה פומפדור - ומופיע ברשימת רכושו מ־1781 באולם הסעודה החורפי של מלון מנאר בפריז. לאחר מכן ייתכן שהיה בבעלותו של אנטואן־שארל דילאק, ונמכר בפריז באפריל 1801. בהמשך עבר, ככל הנראה, למרקיז פרנסואה־ז’וזף לה ליאבר, ונמכר לאחר מותו בדצמבר 1808. ייתכן שנכלל גם במכירה לאחר מות המרקיז דה סיפייר ב־1845 ונרכש על ידי בורדלה. הציור עבר לאוסף של ג’ון ווב, וממנו נמכר בלונדון במרץ 1869 לדייוויס בשם הברון מאיר אנשל רוטשילד. משנת 1883 נמצא באחוזת מנטמור טאוארס שבבקינגהאמשייר, שהוקמה עבור הברון. בהמשך עבר בירושה לבית רוזברי, והוזכר ב־1976 כתלוי בגרם המדרגות הראשי. במאי 1977, לקראת מכירה פומבית, נרכש הציור בידי הגלריה הלאומית בלונדון בהסכם פרטי תמורת £385,000, לאחר שהוגדר על ידי משרד האוצר הבריטי כיצירה בעלת חשיבות עליונה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
קטגוריה:הגלריה הלאומית (לונדון)
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:כלבים באמנות
קטגוריה:כלי נגינה באמנות