מסעוד רפאל אלפסי

הרב **מסעוד (רפאל)** **אלפאסי** (סביב ה'ת"ם, 1680 - א' טבת ה'תקל"ה, 1774) היה דרשן, פוסק הלכה ומקובל. אב בית הדין ורבה של תוניס במאה השמונה עשרה. ממחברי הספר **'משח"א דרבותא**'.

## קורותיו
נולד בפאס שבמרוקו סביב שנת ה'ת"ם (1680) לאביו הרב רפאל. למד אצל חכמי עירו, ונחשב לאחד מחכמי העיר. נשא את מרים לבית משפחת עשור, ונולדו להם שני בנים ושתי בנות. נראה שלמד תקופת מה בישיבה באלג'יר בה למד גם רבי רפאל ידידיה שלמה צרור. בשנת ה'תפ"ג (1723) החליט לעלות לארץ ישראל. בדרכו לארץ עבר בעיר תוניס, והחליט להתיישב בה. הקים בה בית כנסת ותלמוד תורה 'צלאת אלפאסי'. בתוניס כיהן כדיין. בשנת תקל"ג (1773), לאחר פטירת הרב דוד נג'אר נתמנה לאב בית הדין, וראש רבני תוניס. חבריו לבית הדין היו הרבנים שמריה קאטאריוס, יוסף זרקא, אברהם כטורזה, יוסף הכהן, מרדכי אלחייאך, יעקב חג'אג', שמואל צוויד ודניאל למברוזו.

רבי מסעוד התפרסם בתשובותיו בהלכה, ונשא ונתן גם עם חכמי אלג'יר, כדוגמת הרב ידידיה רפאל שלמה צרור והרב יהודה עייאש שכינהו בתואר 'מורי'. וכן נשאל בהלכה מליוורנו, צפת, רבי אהרן פרץ מג'רבא, ורבי יצחק לומברוזו ורבי אברהם אבן מוסא מתוניס.

נפטר בליל מוצאי שבת אחר חצות, בתאריך א' טבת ה'תקל"ה (1774) בתוניס ונקבר בה. בנו רבי שלמה כתב קינה על פטירת אביו. בטקס ההשכבה הנערך בקהילות תוניס בליל יום כיפור מזכירים את נשמתו ואת נשמות בניו.

### משפחתו
לרבי מסעוד שני בנים: הרב שלמה - כיהן אחריו כאב"ד תוניס, והרב חיים - רב בתוניס. ממשפחתו ידועים הרב רפאל ראובן רחמים קורקוס, ורבי חיים עשור, אך לא ברור אם היו חתניו או נכדיו.

## מפסיקותיו
* כשהתלמוד סותר את דברי הזוהר, הולכים אחר דברי התלמוד.
*כשהרא"ש סותר את דבריו בין מה שכתב בשו"ת לבין מה שכתב בפסקים, הולכים אחר הפסקים, שהם נכתבו באחרונה.
*באלג'יר באותה העת נהגו שברוב התפילות לא אמרו חזרת הש"ץ, על פי תקנת הרמב"ם. באותה תקופה, כמה מחכמי אלג'יר רצו לשנות את המנהג לומר חזרת הש"ץ. הם פנו לרבי מסעוד, ורבי מסעוד הסכים לדבריהם. אולם בפועל ברוב בתי הכנסת עדיין המשיכו שלא לומר חזרת הש"ץ.
*לא צריך ליטול ידיים אם אוכלים לחם בפחות משיעור כביצה, בניגוד לדעת השולחן ערוך שמשמע מדבריו שכבר משיעור כזית, צריך ליטול ידיים (בלי ברכה).
*בדבר שטיבולו במשקה, החמיר להצריך נטילה גם במשקה מבושל.
*בתפילות הימים הנוראים, מנהג ספרד הקדמון לומר פיוטים (קרוב"ץ) באמצע התפילה. הרב מסעוד סבר שיש לדחות את אמירתם לאחר תפילת העמידה.
*בהלכות נידה, פסק שדי בארבעה ימי המתנה מתחילת הדימום עד יום ביצוע הפסק טהרה (ועד בכלל), בניגוד למנהג הרווח בתפוצות ישראל להצריך חמישה ימים או יותר.
*בברכת הבשמים בברית מילה, הכריע שהחזן יברך ויפטור את השומעים, בניגוד למנהג הקדמון שכל אחד בירך לעצמו.
*אין לחשוש כלל לקידושין שנעשו בפני עד אחד, אפילו כשהאיש והאישה מודים שהיה קידושין.
*לדעת רבי מסעוד, פוסק שנמנע מלטפל בגורלה של אישה עגונה, הוא חוטא.

## מעשי ניסים
הסיפור המפורסם אודותיו, הוא שבדרכו לעיר תוניס נאלץ לעשות את השבת בדרך, והשיירה בה הגיעה המשיכה בדרכה, מפחד אריות המדבר. הרב מסעוד ניצל מידי האריות, ולא זו אף זו, שנכנס רכוב על אריה לעיר תוניס. לכבוד המאורע, חיבר הרב משה בונאן את הפיוט 'מלזומת רבי מסעוד אלפאסי'. סיפורי ניסים נוספים מצויים בקרב עדת תוניס ונדפסו בכמה ספרים.

## חיבוריו
***שאלות ותשובות וחידושי הלכה -** נדפסו בספר 'משח"א דרבותא'.
***דרושים על התורה -** חלקם נדפסו בספר 'משח"א דרבותא' (ה'תשע"ו) וחלקם אבדו.
***מירא דכיא** - דרשות וחידושי המקראות, ירושלים תשע"ד.
***פירושים ל[[ספר הזוהר|זוהר]], על ה[[אדרא רבא|אידרא רבא]] וה[[אדרא זוטא|אידרא זוטא]] וחידושים על [[כתבי האר"י]]**. מהם נדפסו על חומש בראשית בשם **'כתם אופיר**', קונטרס קטן השתמר בכתב יד. אך הרוב אבדו.
***חידושים על התלמוד והרמב"ם -** נשרפו בפרעות ערביי תוניס.

הספר 'משח"א דרבותא' חיברוהו הרב רפאל מסעוד ושני בניו הרב שלמה והרב חיים. הספר נדפס לראשונה בליווורנו בשנת תקס"ה (1805) בידי נכדיו. בשם הספר רמוז שמו של המחבר ושל בניו בראשי תיבות: **מ**סעוד, **ש**למה, **ח**יים **א**לפאסי.

חיבר גם ספר על 'חכמת הקבלה', וספר 'כללי התלמוד', אך לא ידוע מה עלה בגורל ספרים אלו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תוניס: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת: ראשוני האחרונים
קטגוריה:יהודים הקבורים בתוניסיה
קטגוריה:רבנים ראשיים לתוניסיה
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:נפטרים ב-1774