open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נופש

[שמאל|ממוזער|250px|נופשים ב[אתר החרמון]]
**נופש** הוא שם כולל לבילוי זמן מתוך תחושת הנאה, אשר מטרתו השגת רגיעה של הגוף והנפש.

בעוד שהמונח "**[[פנאי]]**" מתאר בדרך כלל מצב של זמן חופשי מעבודה ומילוי מטלות והתחיבויות, ומתבטא בבילוי בעל אופי סביל כגון שינה, הרי שהמונח נופש מדגיש את האופי פעיל של הבילוי.

## ההיבט הבריאותי
העלייה ברמת החיים במדינות המפותחות, ביחד עם סגנון העבודה התובעני ועתיר הלחצים הנפשיים, הביאה לגידול בביקוש לנופש ופעילות אקטיבית של בילוי זמן.
מחקרים מאשרים את המסקנה כי הנופש תורם לאיכות החיים והרגשה של שביעות רצון, ואלה בשילוב ירידת רמת המתח הנפשי הנלוית אליהם תורמת ישירות גם לשיפור הבריאות הגופנית.
התברר עוד כי העוסקים בפעילות נופש אקטיבית הקטינו את הוצאות הבריאות שלהם.

החשיבות של הניתוק מלחצי היום יום כמכשיר לשיפור המצב הנפשי והגופני מוכר עוד מתרבויות עתיקות ובראשן היהדות אשר קיבעה את יום השבת כיום מנוחה מחייב.

## ההיבט הארגוני
יצירת תנאים לנופש יכולה להיות על בסיס וולונטרי-ציבורי או על בסיס פרטי למטרות יצירת רווח.
רשויות מקומיות מפתחות פארקים ציבורים ומתקנים פתוחים לנופש פעיל. במרכזי תרבות מקומיים מתקיימים חוגי העשרה ויצירה כולל חוגים ופעילויות למבוגרים בתחומי הספורט, מוזיקה, מלאכת-יד וכדומה.
חברות פרטיות מארגנות גם הן בילויי נופש שונים החל מטיולים אתגריים ופעילויות ספורט ייחודיות וכלה בנופש מתון ורגוע יותר, הכל לפי טעמו ובחירתו של הפרט.

## ההיבט המקצועי
ההתפתחות של נושא הנופש וההבנה של החשיבות הנלוית אליו הביאה גם להתפתחות של אנשי מקצוע המתמחים בתחום. הכשרתם כוללת הן את ההיבט הציבורי של בניית אתרי הנופש אופיים ותקציביהם, והן בהיבט האישי של התאמת האופי והאינטנסיביות של הנופש לאדם הספציפי העומד מולם.

## ראו גם
* אזור נופש לאומי
*אטרקציה תיירותית
*איזון עבודה-חיים
*בידור
*חופשה
*כיף
*משחקייה
*שעשוע
*שעשוע ילדים
*תחביב

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חופשה
הספרייה הממלכתית של רוסיה

[שמאל|ממוזער|250px|המבנה הישן אשר שימש את הספרייה הממלכתית של רוסיה. המבנה צופה לעבר מתחם [הקרמלין.]]
**הספרייה הממלכתית של רוסיה** או **ספריית המדינה של רוסיה** (ברוסית: **Российская государственная библиотека**) היא הספרייה הלאומית של רוסיה. הספרייה ממוקמת במרכז מוסקבה, בירת רוסיה והיא הגדולה שבספריות המדינה ואחת מהספריות הגדולות בעולם, עם כ-45 מיליון פריטים.

## היסטוריה

250px|ממוזער|שמאל|נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין בעת ביקור באוסף כתבי היד העבריים בספרייה הממלכתית של רוסיה, מרץ 2016
הספרייה נוסדה ב-1 ביולי 1862 כספרייה ציבורית בשם "הספרייה של המוזיאון הציבורי של מוסקבה ושל מוזיאון רומיאנצב" או "ספריית רומיאנצב". הספרייה הייתה חלק מהמוזיאון הציבורי הראשון של מוסקבה, בו הוצגו אוספיו של ניקולאי רומיאנצב, אשר נתרמו על ידי האספן העשיר לאומה הרוסית והועברו מסנקט פטרבורג למוסקבה. האוספים כללו גם ספרים וכתבי יד. 

במהלך השנים גדלו אוספי המוזיאון בעקבות תרומות נוספות של מוצגים וכן תרומות כספיות. חלק מהאוספים הולאמו וצורפו לספרייה, כגון אוסף שניאורסון של חסידות חב"ד שהולאם ב-1920.

בעקבות מהפכת אוקטובר (1917) הועברו למוזיאון ולספרייה אוספים רבים של אצילים שהוחרמו על ידי השלטונות הקומוניסטיים. במקביל, פחת המימון של המוזיאון (מרבית הכספים הוזרמו על ידי השלטונות למוזיאון פושקין). בשנת 1925 הוחלט לפרק את המוזיאון ולפזר את אוספיו בין מוזיאונים אחרים - ומרבית האוספים הועברו למוזיאון פושקין. באותה שנה הוחלט לשנות את שם הספרייה ל"הספרייה הממלכתית של ברית המועצות ע"ש ו. א. לנין". בין השנים 1922–1991 הייתה חובת הפקדה בספרייה של עותק מכל ספר אשר פורסם בברית המועצות.

במקביל נהרס ארכיון המדינה הישן, והחלה בניית מבנה ספרייה חדש, בתכנונם של האדריכלים ולדימיר שצ'וקו וולדימיר גלפריק. התכנון נעשה בין השנים 1927–1929 ועבודות הבנייה החלו בשנת 1930.

בניית חלקו הראשון של המבנה, אשר נבנה בסגנון מודרני עם אלמנטים נאו קלאסיים, הסתיימה בשנת 1941. בניית אולם הקריאה ובו 250 מושבים, הסתיימה בשנת 1945, ואגפים נוספים של המבנה הושלמו בשנת 1960.

בשל מספר הספרים הרב אזל המקום בספרייה בשנת 1968, ומבנה חדש הוקם על מנת לאחסן כתבי עת, ספרים מדעיים, וספרים להם ביקוש נמוך. מבנה זה, הממוקם בחימקי, הושלם בשנת 1975.

בשנת 1992 שונה שם הספרייה לשמה הנוכחי. למרות מחיקת שמו של לנין מהשם המלא הרשמי של הספרייה, הכינוי העממי "לֵנִינְקָה" (Ленинка) עדיין משמש בפי תושבי מוסקבה ובפי הקוראים הפוקדים אותה בקביעות ואף מופיע באתר האינטרנט הרשמי של הספרייה; גם שם תחנת הרכבת התחתית הסמוכה הוא עדיין "הספרייה על שם לנין" (Библиотека имени Ленина). עם נפילת ברית המועצות נותרה חובת ההפקדה של הספרים המפורסמים ברוסיה, וכל מוציא לאור במדינה מחויב להפקיד בספרייה עותק מכל ספר היוצא לאור.

כיום בספרייה 275 ק"מ של מדפים עליהם 17 מיליון ספרים, 13 מיליון כתבי עת, 350,000 דפי תווים והקלטות ו-150,000 מפות. בספרייה ספרים ב-247 שפות, כאשר 71% מהאוסף הוא בשפה הרוסית והיתר בשפות אחרות.

## קישורים חיצוניים

* 
 
* האתר הרשמי הנוסף, leninka.ru - ההיסטוריה של הספרייה ותוכניות הפיתוח העתידי 
* 
* 
* 

קטגוריה:מוסקבה: חינוך
קטגוריה:מוסקבה: מבנים
קטגוריה:מוסקבה: מוזיאונים
קטגוריה:מוסקבה: תרבות
רוסיה
קטגוריה:רוסיה: ספריות
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
אינטרנט רימון

**אינטרנט רימון** היא ספק שירותי אינטרנט ישראלי המספק שירותי סינון תוכני אינטרנט והתאמתם לציבור הדתי והחרדי בישראל, בין היתר באמצעות סינון תכנים פורנוגרפיים ותכני אלימות.

## היסטוריה
בשנת 2007 הוקמה החברה ביוזמת הרב יהושע שפירא, קיבלה רישיון לספק שירותי אינטרנט והצטרפה לשוק האינטרנט בישראל, "אינטרנט רימון" היא החברה הראשונה מסוגה שסיפקה אינטרנט מסונן כבר ברמת ספק האינטרנט, ללא צורך ברכישת שירות סינון או תוכנת מחשב נפרדת, לאנשים שמעוניינים לגלוש באינטרנט כשר.

בהמשך אותה שנה, בעקבות הקמתה של החברה, קראו מספר רבנים מהציונות הדתית בישראל ובראשם הרב מרדכי אליהו לעבור לחברה זו, שכן הפתרון שהיא מציעה טוב יותר, לטענתם, לגלישה בטוחה ברשת האינטרנט, מכל הפתרונות הקיימים בשוק.

בשנת 2008 נחתם הסכם בין החברה לבין חסידות בעלז שבמסגרתו ניתן למי שמחויב לכך לצורך פרנסתו היתר מהאדמו"ר להתחבר לאינטרנט, אך כיום ממליצים בחסידות בעיקר על סינון התוכן של חברת נטפרי.

בתחילת שנת 2009 הקימה החברה חטיבה נוספת בחברה בשם "אתרוג", שנועדה לתת מענה לציבור החרדי. ההבדל המשמעותי הוא ברמת הסינון שבחטיבה זו הוא מוקפד יותר.

ביוני 2009 פורסם כי חברת 013 נטוויז'ן רכשה חלק מהחברה והיא תיכנס כשותפה ל"אינטרנט רימון". בנובמבר 2009 נשלחה עצומת רבנים שקראה ליצירת כלי סינון תוכן גם לטלפונים סלולריים, בעקבות כך בשנת 2010 השיקה "אינטרנט רימון" בשיתוף עם חברת סלקום, כלי סינון גם עבור מכשירים סלולריים.

ביולי 2011 התפטר קובי הקר, מנכ"ל החברה. בעקבות כך, יריב פאר, מונה למנכ"ל במקומו.

ביוני 2015 השיקה החברה את המותג "TOM" הפונה לסינון תכנים גם במגזר הכללי.

בשנים 2018–2019 יצא השירות החדש של רימון שנקרא "הדור הבא" שבו הבחירה על אילו מכשירים להגן נתונה למשתמש.

ב-23 באוגוסט 2025 נפרצו מחשבי ושרתי אינטרנט רימון על ידי קבוצת תקיפה איראנית הנקראת "הנקמה המובטחת", שפרסמה סרטון שבו נראית לכאורה הפריצה לחברה בשידור חי. בעקבות תקיפת הסייבר, נותקו לקוחות רימון מן האינטרנט.

## מאפייני פעילות
אינטרנט רימון מציעה מספר רמות סינון שונות. הסינון מתבצע בפועל על ידי אלגוריתמים של בינה מלאכותית שנועדו לזהות תכנים שאינם הולמים בהתאם לרמת הסינון. נוסף על כך המשתמש יכול להגדיר רשימה אישית מסוג רשימה לבנה או רשימה שחורה. כמו כן מתבצע סינון על תוצאות חיפוש במנועי חיפוש, וסינון באתרים מאובטחים באמצעות תיעול התעבורה המאובטחת דרך שרתי אינטרנט רימון. מאפיין זה, אשר המנויים מיודעים לגביו, חושף את המשתמשים להתקפות פוטנציאליות מסוג התקפת אדם בתווך והאזנת סתר מצד אינטרנט רימון. ניתן לדווח על תקלות ובעיות בסינון התוכן באמצעות דף מיוחד בדף הבית (דרך "צור קשר") ולאחר בדיקה התיקון מיושם עבור כל המשתמשים.

טכנולוגיית סינון התוכן של אינטרנט רימון מפותחת על ידי נטספרק, חברת טכנולוגיה ישראלית שנוסדה ב-2008 ומתמחה בסינון תוכן בזמן אמת מבוסס בינה מלאכותית. הטכנולוגיה של נטספרק מפעילה גם את סינון התוכן בבתי ספר המחוברים לרשת משרד החינוך באמצעות בזק בינלאומי.

## קישורים חיצוניים
* 
* דף הבית של "אתרוג"
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תקשורת ישראליות
קטגוריה:ספקי שירותי אינטרנט בישראל
קטגוריה:אינטרנט: בטיחות
קטגוריה:טכנולוגיה והלכה
קטגוריה:גבעת שמואל: חברות
קטגוריה:צנזורה פנימית באינטרנט
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2007
ניקולס רוז

**ניקולס רוז** (**Nikolas Rose** נולד ב-1947 בלונדון, אנגליה) הוא פרופסור לסוציולוגיה יהודי בריטי בבית הספר לכלכלה של לונדון.

## קורות חיים
רוז מוכר בעולם בזכות פרשנותו המקורית לעבודתו של הוגה הדעות הצרפתי מישל פוקו, והחייאת המחקר בנושא הממשל-טליות בעולם האנגלו-אמריקאי.

רוז גדל במשפחה יהודית בלונדון. הוא אחיו הצעיר של סטיבן רוז, נוירולוג בריטי מפורסם.

## קישורים חיצוניים
* 


* London School of Economics Staff Profile Nikolas Rose
* London School of Economics Experts Professor Nikolas Rose
* London School of Economics Bios
* LSE/BIOS research project on Brain, Self and Society


קטגוריה:סוציולוגים יהודים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1947
ח'רבת'א אל-מסבאח

**ח'רבת'א אל-מסבאח** (בערבית: **خربثا المصباح**) הוא כפר פלסטיני באזור הרי בנימין מדרום לכביש 443 ובית עור א-תחתא, בקרבת בית חורון ומצפון לעיירה בית ליקיא. הכפר ממוקם 4 ק"מ מזרחית למודיעין-מכבים-רעות על כביש 443 ו-15 ק"מ מערבית לרמאללה ושייך לנפת רמאללה ואל-בירה. נכון לשנת 2017 חיו בכפר 6,366 תושבים, כולם מוסלמים. אדמות הכפר משתרעות על שטח של 4,431 דונמים מתוכם 644 שטח בנוי.
## היסטוריה
הכפר שוכן על שלוש גבעות. הגבעה המערבית היא הכפר הישן שקיים מהתקופה הרומית והביזנטית. שתי הגבעות המזרחיות נבנו מאוחר יותר, החל מהמאה ה-18.
### התקופה העותמאנית
בשלטון העות'מאנים בארץ ישראל שמו של הכפר היה "חֻ֫'רְבַּתַא" (Khurbata).

החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר ב-1863 וכתב כי מתגוררים בו 400 תושבים. אחד מתושבי הכפר הראה לו אתר מכוסה אבני גזית בשם 'אל-כניסה', בו, על פי המסורת המקומית, עמדה בעבר כנסייה. בנוסף, גרין דיווח כי במקום בארות, בורות וקברים עתיקים, המעידים לדעתו כי 

במפת הקרן לחקר ארץ ישראל מ-1882, שמו של הכפר היה "חֻ֫'רְבֶּתַ'א אִבְּן אֶ-סֶּבַּע" (Khurbetha ibn es Seba).

### בתקופת המנדט הבריטי
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בח'רבת'א בני חרית אוכלוסייה של 369 תושבים, כולם מוסלמים,במפקד 1931 גדלה האוכלוסייה ל-488 תושבים ששכנו ב-121 בתים.

בשנת 1945, על פי סקר הכפרים של המנדט הבריטי בארץ ישראל, אוכלוסיית הכפר מנתה 600 תושבים, שהיו בבעלותם 4,438 דונם, על פי סקר קרקעות ואוכלוסין רשמי. מתוך מספר זה 1,026 דונם, היו של מטעים וחקלאות שלחין השקיה, 2,133 של גידולי דגנים, ו-25 דונם היו קרקע בנויה.

בעקבות מלחמת העצמאות ולאחר הסכמי שביתת-הנשק של 1949, עבר הכפר לשלטון ירדני.

המסגד הראשי בכפר נבנה בשנת 1965 על חורבות כנסייה עתיקה שנחרבה.
### לאחר 1967
בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית. חלק מתושבי הכפר הם פליטים משלושת כפרי לטרון (עמואס, בית נובא ויאלו) שהרס צה"ל במלחמת ששת הימים.

בשנות ה-80, חלק מאדמות הכפר הופקעו לצורך בניית כביש 443. התושבים עתרו לבג"ץ נגד המפקד הצבאי שהפקיע את האדמות, ובתשובה לעתירה, טענו המשיבים מטעם המדינה כי מטרתה של תוכנית הדרכים היא לשרת את צורכי האזור, והיא תשרת את אוכלוסיית הכפרים המקומיים לאורך התוואי. המשיבים הדגישו, כי מערכת הדרכים ביהודה ובשומרון היא מיושנת, ואין היא יכולה לשאת עוד את הכמות הרבה של מכוניות הנעות עליה. בג"ץ קיבל את עמדת המדינה וכתב:

בהסכם אוסלו ב' סווג השטח הבנוי של הכפר כשטח B.

בעקבות האינתיפאדה השנייה נחסמו דרכי הגישה מכפר לכביש 443, ונאסר על התושבים הפלסטינים השימוש בכביש.
תושבי האזור הגישו עתירה לבג"ץ, ובה נטען שהחסימה וההגבלות אינן חוקיות, בין השאר, כיוון שהכביש נסלל חלקית על אדמות שהופקעו בהבטחה שישמשו את תושבי האזור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נפת רמאללה ואל-בירה
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
פראונים

**פראונים** (שם מדעי: Dendrobranchiata) היא תת-סדרה של מעשירי רגל ימיים. הם דומים בחזותם לחסילונים, וההבדל העיקרי הוא בצורת הזימים. תת-הסדרה מכילה עשרות מינים השונים בצבעם ובתפוצתם.

## מיון
*על-משפחה: *Penaeoidea*
**משפחה: *Aciculopodidae* - נכחדה
**משפחה: *Aegeridae* - נכחדה
**משפחה: *Aristeidae*
**משפחה: *Benthesicymidae*
**משפחה: *Carpopenaeidae* - נכחדה
**משפחה: *Penaeidae*
**משפחה: *Solenoceridae*
**משפחה: *Sicyoniidae*
*על-משפחה: *Sergestoidea*
**משפחה: *Luciferidae*
**משפחה: *Sergestidae*

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מעשירי רגל
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1888
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי צ'ארלס ספנס בייט
גאווה ודעה קדומה (סרט, 2005)

**גאווה ודעה קדומה** (באנגלית: **Pride and Prejudice**) הוא סרט רומנטיקה תקופתית משנת 2005, המבוסס על רומן של ג'יין אוסטן באותו שם.
הסרט בוים על ידי ג'ו רייט, ומככבים בו קירה נייטלי, מת'יו מקפדיין וברנדה בלתין.

## עלילה
הסיפור מתמקד באליזבת בנט (קירה נייטלי), בת למשפחה עם עוד ארבע אחיות, אב ואם.
כשהאם, גברת בנט, שומעת על ביקור של אדם עשיר בשם צ'ארלס בינגלי, היא נרתמת מיד למטרה להשיא לו את אחת מבנותיה.
בינגלי מגיע לנשף עם אחותו קרוליין ועם חברו הטוב ביותר, פיצוויליאם דארסי (מת'יו מקפדיין).

אליזבת אינה מאמינה בנישואי תועלת אלא בנישואים מתוך אהבה, ולכן דוחה כל הצעת נישואים שניתנת לה.
ג'יין האחות הבוגרת מתאהבת בבינגלי, ובזמן שהיא מנהלת מערכת יחסים עמו, אליזבת ודארסי מנהלים ביניהם מערכת יחסים של לגלוגים ועלבונות.
דארסי השחצן והגאוותן מתאהב באליזבת, אך אליזבת רואה בו את האדם האחרון שתינשא לו אי פעם.

לאחר שאליזבת מטיחה בדארסי את כל הסיבות למה היא שונאת אותו, הוא כותב לה מכתב ובו מסביר את המניעים למעשיו. הם נפגשים שוב כאשר אליזבת מגיעה לביקור באחוזה שהיא ביתו של דארסי, והוא מחזר אחריה בזמן שקורה אסון במשפחת בנט ולידיה, האחות הקטנה, בורחת עם גבר מפוקפק. בזמן שאליזבת חוזרת לביתה לתמוך באמה, דארסי נוסע להציל את אחותה. הוא מבקש ממנה שלא תספר לאליזבת על מעורבותו בהצלת העניינים, אך האחות פולטת בטעות את שמו. אליזבת מבינה שהיא טעתה בשיפוט המחמיר שהעבירה על דארסי, ונעתרת להצעת הנישואין שלו.

## הסרט באקרנים
הסרט הופץ בשתי גרסאות שונות לסופו, אחת שיועדה לממלכה המאוחדת והשנייה לארצות הברית, דבר שעורר פולמוס בתקשורת הבריטית. לאור דרישת הציבור הבריטי הוקרן הסרט עם "הסוף האמריקאי", ובו נשיקה רומנטית בין הגיבורים. בישראל הוקרן הסרט לראשונה בפברואר 2006 בסינמטקים בגרסה הבריטית (ללא הנשיקה). השחקנית הבריטית קירה נייטלי הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על משחקה בסרט זה.

## דמויות
*קירה נייטלי – אליזבת בנט 
*מת'יו מקפדיין – מר דארסי 
*טלולה רילי – מרי בנט
*רוזמונד פייק – ג'יין בנט
*ג'נה מאלון – לידיה בנט
*קארי מאליגן – קיטי בנט
*דונלד סאת'רלנד – מר בנט
*ברנדה בלתין – גברת בנט
*קלאודי בלקלי – שרלוט לוקאס
*סיימון וודס – מר צ'ארלס בינגלי
*קלי ריילי – קרוליין בינגלי
*רופרט פרנד – מר ג'ורג' ויקהאם
*טום הולנדר – מר ויליאם קולינס
*ג'ודי דנץ' – ליידי קתרין דה ברג
*טמזין מרצ'נט – ג'ורג'יאנה דארסי
*מג ויין אוון – גברת ריינולדס

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטים לפי ספרי ג'יין אוסטן
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:סרטים תקופתיים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים
ויסקי סאוור

**וויסקי סאוור** (מאנגלית: **Whisky sour**) הוא קוקטייל קלאסי על בסיס ויסקי, נהוג להכינו מויסקי אמריקני (בורבון) או כל ויסקי אחר.

כדי להכין את הקוקטייל נהוג למזוג לשייקר כ-45 מ"ל ויסקי וכ-45 מ"ל תערובת סאוור אל שייקר עם מעט קרח, לנער היטב ולמזוג לכוס אולד פאשן. נהוג להוסיף סטירר וקשית ופרוסת לימון לשם קישוט.

בגרסה נוספת מכינים את הקוקטייל מבורבון או כל ויסקי אחר, ובגרסה זו הוא מורכב מכ-60 מ"ל ויסקי, כ-30 מ"ל מיץ לימון סחוט טרי ומעט סוכר, את המרכיבים נהוג לנער היטב עם קרח גרוס בשייקר ולהגיש בכוס ויסקי ("אולד פאשן") עם קרח גרוס במגרסת קרח. בווריאציה המוקצפת של הקוקטייל מוסיפים למרכיבים גם כמה טיפות חומר מקציף כמו חלבון ביצה, ובגרסה זו הוא נקרא "ויפד ויסקי סאוור" ("Whipped whisky sour"), או בארצות הברית "בוסטון סאוור" ("Boston Sour"). את הקוקטייל מקשטים לעיתים בפרוסת לימון או בדובדבן מסוכר או בשניהם.
ממוזער|ויסקי סוואר בכוס אולד פשנד
ניתן גם להכין ניו יורק סאוור (New York sour) שהוא וויסקי סאוור עם "פלואט" (הצפה) של יין אדום (בדרך כלל יין אדום יבש) מעל. ניתן לשנות את המינונים והווריאציות של הוויסקי סוואר בהתאמה לטעמו של כל אחד וקיימים היום הרבה וריאציות והרבה מתכונים ומינונים.

## קישורים חיצוניים

*
*

קטגוריה:קוקטיילים
המוזיאון הפוליטכני

שמאל|ממוזער|250px|חזית המוזיאון. תצלום משנות ה-80 של המאה ה-19.
**המוזיאון הפוליטכני** (ברוסית: **Политехнический музей**) הוא מוזיאון מדע הממוקם במוסקבה בירת רוסיה.

המוזיאון מציג את ההתפתחות הטכנולוגית והתפתחות המדע במאות ה-19 וה-20 ומתמקד בהתפתחות המדע והטכנולוגיה בברית המועצות. בין מוצגי המוזיאון נכלל הטלסקופ האכרומטי הראשון.

## היסטוריה
המוזיאון נוסד בשנת 1872 בעקבות התערוכה הטכנולוגית הרוסית הראשונה שנערכה בשנת ה-200 להולדתו של הצאר פיוטר הגדול. מבנה המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל איפוליט מוניגטי והושלם בשנת 1877.

המוזיאון הוא הגדול במוזיאוני המדע ברוסיה, ומציג מוצגים היסטוריים הממחישים המצאות היסטוריות ובהם המחשבים הראשונים שנבנו בברית המועצות. אוספי המוזיאון כוללים למעלה מ-160,000 מוצגים ב-65 אולמות תצוגה בנושאי הכימיה, כריה, מטלורגיה, תחבורה, אנרגיה, אופטיקה, אוטומציה, מחשבים, הנדסה, אלקטרוניקה ורדיו, תקשורת וחקר החלל.

בשנת 1972 למוזיאון צורפה סיפרייה בנושאים טכניים שפעלה כמוסד נפרד מסוף המאה ה-19. כיום היא כוללת מעל ל-3.5 מיליון ספרים לרבות ספרים של ג'אקומו בארוצי דה ויניולה משנת 1536.

## קישורים חיצוניים

* 

* אוספי המוזיאון
* תצלומי המוזיאון
* 

פוליטכני
קטגוריה:מוזיאונים למדע
יאנינה ויקמאייר

**יאנינה ויקמאייר** (בהולנדית: **Yanina Wickmayer**; נולדה ב-20 באוקטובר 1989) היא שחקנית טניס מקצועית מבלגיה. דורגה בשיאה במקום 12 בעולם וכיום (ספטמבר 2023) מדורגת במקום ה-85 ביחידים וה-67 בזוגות בדירוג ה-WTA.

ויקמאייר זכתה עד היום ב-13 תוארי יחידות (3 WTA ו-10 ITF) וב-8 תוארי זוגות (כולם בסבב ה-ITF).

ויקמאייר שיחקה בנבחרת בלגיה בין השנים 2007 ו-2010. מאזנה בגביע הפדרציה עומד על 12 ניצחונות (11 במשחקי יחידות ואחד במשחק זוגות) ו-6 הפסדים (4 במשחקי יחידות ושניים במשחקי זוגות).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טניסאיות בלגיות
קטגוריה:פלמים
קטגוריה:ילידות 1989
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1989
מנהטן (קוקטייל)

**מנהטן** (באנגלית: **Manhattan**) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מ-50 מ"ל של ויסקי קנדי או ויסקי שיפון, 20 מ"ל ורמוט אדום וקורטוב אנגוסטורה ביטר. את המרכיבים בוחשים עם קרח בכוס בחישה ומסננים לכוס קוקטייל ("כוס מרטיני") או לכוס אולד פאשן על גבי קוביות קרח. בדומה ל"ברוקלין" הוא קרוי על שם מנהטן, רובע בעיר ניו יורק.

הקישוט המסורתי של המנהטן הוא דובדבן מרסקינו (Maraschino cherry).

## אזכורים במדיה
בסדרת האנימציה משפחת סימפסון בפרק **בארט הרוצח**, מכין בארט סימפסון קוקטייל מנהטן לטוני הגנגסטר.

בסדרה שנות השבעים בפרק מעבר מאחורי הקלעים, קיטי נזכרת שהיא הייתה שותה קוקטייל מנהטן כשהיא הייתה צעירה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קוקטיילים
קרלוס אסקודה

**קרלוס אסקודה** (בספרדית: **Carlos Escudé**; 10 באוגוסט 1948 – 1 בינואר 2021) היה חוקר מדע המדינה ואינטלקטואל ארגנטינאי. קיבל דוקטורט במדעי המדינה מאוניברסיטת ייל, ונחשב לאחד מגדולי המומחים ליחסים בינלאומיים באמריקה הלטינית. כתב קרוב לעשרים ספרים ומסות על מדיניות החוץ של ארגנטינה, במיוחד על הממשל של קרלוס מנם. נחשב גם בין ההוגים שתרמו לעליית זרם הנאו-מודרניזם.

## חייו
אסקודה, שנולד בבואנוס איירס, היה תאורטיקן של "ריאליזם הפריפריה" כמדיניות חוץ למדינות החלשות. ניתן לסכם את ריאליזם הפריפריה ההיקפי כך: "עבור מדינה פריפריאלית, פגיעה, ענייה, ושאינה חשובה אסטרטגית עבור האינטרסים החיוניים של המעצמות המרכזיות, מדיניות החוץ המוסרית היחידה היא כזו שמפחיתה את העלויות והסיכונים הפוטנציאליים לעלויות, ממקסמת רווחים, ומעל לכל, מושכת השקעות ומורידה את רמת הסיכון של המדינה".

הוא היה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד ומכון אורטגה אי גאסט במדריד. כמו כן היה עמית של קולג' סנט אנטוני (אוניברסיטת אוקספורד), אוניברסיטת אאוגסבורג (גרמניה), אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (SAIS), אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ואוניברסיטת טקסס באוסטין.

בסוף 2008 הוא התגייר על ידי בית המדרש לרבנים "מרשל מאיר", ושינה את שמו לנחמן בן אברהם אבינו.
בשנת 2009 פתח את מדור אמריקה הלטינית של הקונגרס העולמי ה-15 למדעי היהדות (האוניברסיטה העברית בירושלים) בהרצאה תחת הכותרת "הקשרים בין ישראל ובין אמריקה הלטינית בעידן הגלובליזציה".

נפטר ב-1 בינואר 2021 בעקבות מחלת הקורונה.

## לקריאה נוספת

* מדור ליהדות אמריקה הלטינית: אמיל"ט – אגודת מחקר יהדות לטינואמריקה
* היסטוריה של יחסי החוץ של ארגנטינה 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תאורטיקנים במדע המדינה
קטגוריה:גרים
קטגוריה:סופרים ארגנטינאים
קטגוריה:חוקרי יחסים בין-לאומיים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ייל
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1948
קטגוריה:נפטרים במגפת הקורונה
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-2021
לשכת בית אבטינס

**לשכת בית אבטינס** הייתה לשכה בעזרה בבית המקדש השני. לשכה זו שימשה את משפחת בית אבטינס, משפחה שתפקידה היה להכין את הקטורת שהוקטרה על המזבח הפנימי וביום הכיפורים.

## תפקידיה
בלשכת בית אבטינס היו מאחסנים את אחד עשר סממני הקטורת ואת הסממנים הנלווים, ושם היו בני משפחת בית אבטינס כותשים את סממני הקטורת, ומערבבים אותם זה בזה, כדי ליצור את הקטורת. הכנת הקטורת לכל השנה הייתה נעשית בפעם אחת, ולאחר מכן הייתה הקטורת נשמרת בלשכה, ובכל יום היו לוקחים את הכמות הדרושה להקטרה של אותו יום.

בערב יום הכיפורים, היו זקני הכהונה מעלים את הכהן הגדול ללשכת בית אבטינס, ומשביעים אותו שלא ישנה בעבודת הקטורת, ולא יניח את הקטורת על הגחלים בהיכל, כדעת הצדוקים, אלא בקודש הקודשים, כדעת חכמי ישראל, הפרושים.

לפי דברי רב פפא בגמרא, שתי לשכות היו לו לכהן הגדול בשבעת ימי הפרישה שלפני יום הכיפורים, ימים בהם שהה במקדש. האחת – לשכת פרהדרין, שם היה ישן, והשנייה – לשכת בית אבטינס, שם היה מתאמן בביצוע נכון של חפינת הקטורת. מדברים אלו עולה שהכהן הגדול הקדיש חלק ניכר מזמנו בימים אלה לאימונים בלשכת בית אבטינס.

לשכת בית אבטינס היא אחד מהמקומות בהם שמרו הכהנים בבית המקדש.

## מקומה
לשכת בית אבטינס נזכרת במסכת מדות (א,א) ומסכת תמיד (א, א) כמקום בו שמרו הכהנים בבית המקדש. ונאמר כך: .

בגמרא נאמר, שאחת משתי הלשכות של הכהן הגדול הייתה בצפון העזרה, והאחרת בדרום, אך לא ידוע איזו משתי הלשכות הייתה בצפון, ואיזו בדרום. הראשונים נחלקו בהכרעת הספק: יש הסוברים שהספק נותר בעינו, יש הסוברים שההכרעה היא שלשכת בית אבטינס הייתה בדרום, וכן עולה מהירושלמי, ויש הסוברים שההכרעה היא שלשכת בית אבטינס הייתה בצפון.

## לקריאה נוספת
* 'שערי היכל' למסכת יומא, הוצאת מכון המקדש, ירושלים תשס"ו, מערכה כ"ט.

## קישורים חיצוניים
*
* 

## הערות שוליים

בית אבטינס
קטגוריה:מבנה בית המקדש
קטגוריה:קטורת הסמים
המוזיאון הזואולוגי של מוסקבה

**המוזיאון הזואולוגי של אוניברסיטת מוסקבה** (רוסית: Зоологический музей Московского государственного университета) הוא מוזיאון לזואולוגיה הממוקם במוסקבה, בירת רוסיה, השני בגודלו ברוסיה (אחרי המוזיאון לזואולוגיה של המכון הזואולוגי של האקדמיה הרוסית למדעים הממוקם בסנקט פטרבורג) וה-12 בגודלו בעולם.

## היסטוריה
המוזיאון הוקם בשנת 1791 כמוזיאון להיסטוריה של הטבע. בין השנים 1806–1807 קוטלגו אוספי המוזיאון על ידי יוהאן פישר פון ולדהיים, מנהל המוזיאון באותה עת. בשנות ה-20 של המאה ה-19 הופרדו האוספים הזואולוגיים מיתר אוספי המוזיאון, וקטלוג נפרד של אוספים אלה פורסם בשנת 1822.

בשנת 1861 הפך אוסף הזואולוגיה למוזיאון אוניברסיטאי עצמאי. האוסף נפתח לציבור הרחב בשנת 1866 (קודם לכן שימש חוקרים בלבד).

בין השנים 1898-1902 הוקם המבנה הנוכחי המשמש את המוזיאון. בשנת 1930, עם יסוד הפקולטה לביולוגיה באוניברסיטת מוסקבה הפך המוזיאון לחלק מהאוניברסיטה. 

## קישורים חיצוניים

* 
*תצלומי אוספי המוזיאון

זואולוגי של מוסקבה, המוזיאון ה-
מוסקבה, המוזיאון הזואולוגי של
קטגוריה:אוניברסיטת מוסקבה
המוזיאון להיסטוריה של מוסקבה

[ממוזער|250px|שמאל|[מגדל סוחארב]]

**המוזיאון להיסטוריה של מוסקבה** (ברוסית: **Музей истории Москвы**) הוא מוזיאון הממוקם במוסקבה בירת רוסיה והמוקדש להיסטוריה של העיר.
## היסטוריה
היוזמה להקמת המוזיאון בשנת 1896 הייתה בעקבות התערוכה התעשייתית הרוסית שנערכה בניז'ני נובגורוד באותה שנה. בתערוכה הציגה העיר מוסקבה את התפתחות העיר והקדמה שבה (תנאי הסניטציה והרפואה בעיר, החינוך בעיר, ומוסדות הצדקה שבה). תצוגה זו הפכה לבסיס תצוגת המוזיאון. מועצת העיר תרמה את המוצגים להקמת המוזיאון.

במהלך המאה ה-20 עבר המוזיאון בין מספר מבנים ושינה את שמו מספר פעמים. בשנת 1921 נקרא המוזיאון בשם "המוזיאון העירוני של מוסקבה" ומוקם במגדל סוחארב עד להריסתו בשנת 1937. בשנת 1940 שונה שמו ל"מוזיאון להיסטוריה לשיקום העיר מוסקבה" ובשנת 1987 קיבל את שמו הנוכחי.

במוזיאון למעלה ממיליון מוצגים המתארים את ההיסטוריה של העיר ואת החיים בעיר מאז הקמתה ועד ימינו. בין היתר מוצגים במוזיאון מוצגים ארכאולוגיים שהתגלו בעיר, אוסף מפות ותמונות של העיר המציג את גדילתה, ומספר רב של תצלומים משלהי המאה ה-19 ועד ימינו. עוד מוצגים במוזיאון פריטי ריהוט ולבוש תקופתיים. 

## קישורים חיצוניים

* 
* תצלומי המוזיאון 
*  ההיסטוריה של המוזיאון

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיאונים להיסטוריה
קטגוריה:מוסקבה: מוזיאונים
חוק פרנק-סטארלינג של הלב

**חוק פרנק-סטארלינג של הלב** קובע כי ככל שנפח הדם הנכנס ללב בדיאסטולה (הרפיית הלב) גבוה יותר, כך נפח הדם המוזרק מהלב בסיסטולה (כיווץ הלב) גבוה יותר (בהנחה ששאר המשתנים נותרים קבועים).
כך מתאפשר איזון פנימי בין תפוקת הלב להחזר הוורידי ולאספקת הדם לעורקים, ללא תלות בגורמי בקרה חיצוניים.

החוק נקרא על שם הפיזיולוגיים, אוטו פרנק וארנסט סטארלינג שתיארו אותו לראשונה בשנת 1914.

## פיזיולוגיה
ככל שהלב מתמלא בדם מעבר לקיבולתו הרגילה, כך גובר הכוח אותו מפעילים שרירי הלב בעת הכיווץ. הסיבה: הגברת העומס על כל סיב שריר עקב נפח הדם העודף שנכנס ללב בעת המילוי. ככל שהסיב נמתח יותר כך יפתח יותר כח בעת הכיווץ. מתיחת סיב השריר מגבירה את האפיניות של החלבון טרופונין C לסידן, כך שנוצרים יותר גשרים בין חלקי סיב השריר וכך גדל כוח הכיווץ שלו. נוסף על כך פוטנציאל הכוח האלסטי הנוצר כתוצאה ממתיחת רקמות השריר. הכוח שכל סיב מסוגל לפתח תלוי ביחס ישר באורך המקורי של הסרקומר ועוצמת המתיחה על כל שריר תלויה בכמות הדם הנמצאת בלב לאחר המילוי.    

בלב אנושי, כוח מרבי מושג כשאורכו המקורי של הסרקומר הוא 2.2 מיקרומטר. בלב בריא, נדיר מאוד מקרה בו אורכם המקורי של הסרקומרים גדול יותר. אורכים מקוריים גדולים או קטנים מכך יגרמו להפחתה בעוצמת הכיווץ. עבור אורכים גדולים יותר, הפחתת עוצמת הכיווץ נובעת מחפיפה קטנה יותר בין הסיבים הדקים והעבים. עבור אורכים קצרים יותר, ההפחתה נובעת מהפחתה ברגישות המיופילמנטים לסידן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לב
דמיטרי מסוזדל

**דמיטרי מסוּזְדַל** (ברוסית: **Дмитрий Константинович**; סביב 1322 – 5 ביולי 1383) היה נסיך ולדימיר האחרון שלא משושלת נסיכי מוסקבה.

## ביוגרפיה
### עלייתו לשלטון
לאחר שנסיכות טבר ירדה מגדולתה, נסיכי סוזדל נאבקו בנסיכי מוסקבה על התואר נסיך ולדימיר. בשנת 1353 אביו של דמיטרי, הנסיך קונסטנטין ניסה לקבל את התואר נסיך ולדימיר, אך הוא ניתן לאיוואן השני, נסיך מוסקבה. עם פטירת איוואן השני, לא נמצאו באצולת מוסקבה מועמדים בוגרים. הדבר סייע ל**דמיטרי** להתגבר על השתדלנות של אצילי מוסקבה אצל החאן של אורדת הזהב, ובשנת 1360 הוא קיבל את התואר החשוב.

#### היריבות עם שאר הנסיכים
תקופת שלטונו הייתה סוערת, גם לאור היריבות הפנימית בין הנסיכויות הרוסיות וגם לאור המאבקים הפנימיים באורדת הזהב. בשנת 1362 האצולה המוסקבאית הצליחה להשפיע על הח'אן שיעניק את התואר למועמד מוסקבאי - דמיטרי דונסקוי שהיה אז בן 12 בלבד. באותה שנה, בעקבות שינויי שלטון באורדת הזהב דמיטרי מסוזדל הצליח לקבל חזרה את התואר אצל הח'אן, אך הוא לא הצליח לממש אותו ושלט בנסיכות במשך שנים-עשר ימים בלבד. בשנת 1364 אפשר לו הח'אן לקבל את התואר בשלישית, אך הוא סירב לממש אותו לטובת דמיטרי דונסקוי.

##### סיום המאבק עם שאר הנסיכים
בשנת 1365 התחולל מאבק פנימי בין הנסיכים בנסיכות סוזדל עצמה. **דמיטרי מסוזדל** פנה ליריבו דמיטרי דונסקוי, בבקשת עזרה. דונסקוי נענה, וזה היה אות לסיום היריבות בין הנסיכים. לציון סיום היריבות, ב-18 בינואר 1366 דמיטרי דונסקוי התחתן עם בתו של דמיטרי מסוזדל - יבדוקיה (Eudoxia). לאחר הפיוס הם שיתפו פעולה במערכות צבאיות נגד מורדבה, בולגריה של הוולגה אך הם הפסידו לכוחות אורדת הזהב בקרב על נהר פיאן בשנת 1377.

###### המיקום הגאוגרפי ותוצאותיו
מיקומה של נסיכות סוזדל בגבול המזרחי של האדמות הרוסיות הפך אותה לפגיעה מאוד לפלישות של אורדת הזהב. בשנת 1378 כבשו אותה כוחות אורדת הזהב ושרפו את בירתה ניז'ני נובגורוד. ייתכן שזו הייתה הסיבה שהנסיכות לא השתתפה בקרב קוליקובו, אך עם זאת, בשנת 1382, בזמן שטוכטמיש-ח'אן ניהל מערכה נגד נסיכות מוסקבה, דמיטרי מסוזדל שלח שניים מבניו למלחמה לצידו, כמו גם תגבורת צבאית.

בתקופתו העיר ניז'ני נובגורוד התפתחה ואף נבנה קרמלין חדש מאבן. בחצרו נכתבה בשנת 1377 כרוניקת לברנטי, אחד המקורות החשובים ללימוד היסטוריה רוסית של ימי הביניים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נסיכי ולדימיר
קטגוריה:נפטרים ב-1383
אנגוסטורה ביטרס

**אנגוסטורה ביטרס** (באנגלית: **Angostura bitters**) הוא ביטרס  בטעם מר וניחוח עשיר ורענן המופק משורש צמח הערבז ומיוצר בטרינידד וטובגו. המשקה משמש כתבלין להוספת טעם מריר וארומטי לתבשילים, מאפים וממתקים שונים, אך בעיקר לתיבול קוקטיילים.
## היסטוריה
המשקה הומצא במקור על ידי רופא גרמני בשם **יוהאן גוטליב בנג'מין סיגרט** (Johann Gottlieb Benjamin Siegert) שהיה מנתח בצבאו של סימון בוליבר בוונצואלה והחל למכור אותו בשנת 1824. בשנת 1830 הוא ייסד מזקקה שייצרה את האנגוסטורה באופן מסחרי בעיר **אנגוסטורה** (כיום **[[סיודד בוליבר]]**) מרכיבים מקומיים. סיגרט כנראה נעזר בידע בוטני של האינדיאנים. את האנגוסטורה החלו לייצא משנת 1853 ובשנת 1875 המזקקה עברה לטרינידד וטובגו. 

האנגוסטורה היא מרכיב במספר קוקטיילים כמו: מנהטן והנסיך של ויילס.

## קישורים חיצוניים

* אתר יצרנית המשקה עם מבחר מתכונים בתיבול אנגוסטורה

קטגוריה:ליקרי עשבים
דיז'סטיפים
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
קלבדוס

**קלבדוס** (מצרפתית: **Calvados**) הוא ברנדי תפוחים המיוצר בחבל נורמנדי תחתית שבצרפת.
מטעי תפוחים ומבשלות שיכר מאוזכרים החל מהמאה השמינית על ידי קארל הגדול, והגילדה הראשונה של מזקקי השיכר נוסדה בשנת 1606.
מסורת ייצור שיכר התפוחים בנורמנדי החלה במאה ה-16, במהלך המאה ה-17, מסיבות של מיסוי וחקיקה מקומית, התאפשר ייצור שיכר התפוחים אך בברטאן, מיין ונורמנדי. השם "קלבדוס", ככינוי לאזורים אלו וככינוי לברנדי התפוחים, הופיע לאחר המהפכה הצרפתית. במהלך המאה ה-19 החל ייצור תעשייתי של המשקה, שיוצר קודם לכן במזקקות כפריות קטנות. בתקופה בה הפילוקסרה פגעה בכרמים באירופה, נהנה המשקה מ"תור זהב", ונוצרה אופנת ""Café-calva". במהלך מלחמת העולם הראשונה סופק המשקה לחיילי צרפת. ב-1942 הותקנו לראשונה תקנות המסדירות את ייצור המשקה והתקנים הדרושים לשם כך. 

המשקה מזוקק מתפוחים שגודלו לשם כך במיוחד, ממאתיים זנים שונים. אין זה נדיר כי יצרן קלבדוס ישתמש במאה זני תפוחים לשם ייצור המשקה. התפוחים עשויים להיות בטעמים שונים - מתוקים או מרירים, כולל זנים מרירים שאינם נאכלים בדרך כלל. התפוחים נקטפים, לרוב ביד, ונמחצים למיץ המותסס לכלל שיכר תפוחים (סיידר) יבש, ולאחר מכן מזוקק לברנדי בתהליך נוסף. לאחר יישון בן שנתיים בחביות מעץ אלון, ניתן לשווק את המשקה כקלבדוס. ככל שהמשקה מיושן יותר, כך איכותו נחשבת יותר. ישנם בקבוקים המיושנים לתקופות של שתים עשרה שנים ועשרים שנים, ואיכותם, ואף מחירם, עולים בהתאם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
קטגוריה:ברנדי
קטגוריה:מאכלי תפוחים
ג'וזף בנקס

סר **ג'וזף בנקס** (באנגלית: **Joseph Banks**; 13 בפברואר 1743 - 19 ביוני 1820) היה חוקר טבע ובוטניקאי בריטי, ופטרון לפעילות המדעית בבריטניה.

## חייו
בנקס נולד בלונדון, לוויליאם בנקס שהיה חבר בבית הנבחרים הבריטי ואדם אמיד, ושרה, בתו של ויליאם בייט. כילד נהג לשוטט במרחבי לינקולנשייר ובטיולים אלה פיתח את ההתעניינות בטבע, בבוטניקה ובהיסטוריה. בנקס למד באיטון קולג' החל משנת 1756, ובאוניברסיטת אוקספורד החל מסוף 1760. לימודיו באוניברסיטת אוקספורד לא התמקדו כמקובל בלימודים הקלסיים אלא בעיקר במדעי הטבע. הוא השתוקק ללמוד בוטניקה ולצורך כך שילם מכספו לבוטניקאי מקיימברידג' כדי שיתן סדרת שעורים באוניברסיטת אוקספורד.

בנקס השתתף במסעו הראשון של קפטן קוק להקפת כדור הארץ. בנקס הביא לאירופה לראשונה מספר רב של מינים, בהם האקליפטוס, השיטה והמימוזה. כיום קרויים על שמו 80 מינים. כמו כן קרויים על שמו האי בנקס בקנדה, וחצי אי בניו זילנד.

בנקס היה נשיא החברה המלכותית במשך 42 שנים (1820-1778), יותר מכל אדם אחר. בנקס היה חבר במסדר הבונים החופשיים. הוא היה אח בלשכת "אינברנס" מס' 4367. לפי הרשומות הוא הצטרף ללשכה זמן קצר לפני שיצא למסע הראשון של קפטן קוק.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:נשיאי החברה המלכותית
קטגוריה:בריטים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:בוטנאים בריטים
קטגוריה:אנגלים
קטגוריה:חוקרי טבע
קטגוריה:בריטים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:בוגרי בית הספר הארו
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:אישים שהונצחו בשטרות כסף אוסטרלים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1743
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1820
אסטריקס והוויקינגים

**אסטריקס והוויקינגים** (בצרפתית: **Astérix et les Vikings**) הוא סרט אנימציה דני-צרפתי המבוסס על הספר "אסטריקס והנורמונים", התשיעי בסדרת ספרי הקומיקס "אסטריקס". הסרט יצא לאקרנים בשנת 2006. שיר הנושא של הסרט בוצע על ידי הזמרת סלין דיון.

## עלילה
חבורת ויקינגים שומעים מהמכשף של השבט כי יש אמרה הטוענת כי הפחד מעניק כנפיים. הוויקינגים עושים הגרלה על מנת למצוא את המקום בו נמצא האיש הכי "פחדן" בעולם, בוחרים בכפר של אסטריקס ויוצאים לכיוונו. במקביל, אל הכפר מגיע גודוריקס (באנגלית: justforkiks), אחיינו של ראש הכפר, המתגלה במהרה בתור מפונק, עצלן ופחדן. הוויקינגים שמים לב אליו וחושבים שהוא האיש הפחדן בעולם. הם חוטפים את גודוריקס לארצם ואסטריקס ואובליקס יוצאים בעקבותם על מנת להצילו.

## מדבבים
### מדבבים בגרסה הצרפתית (המקורית)
***[[אסטריקס (דמות)|אסטריקס]]/מבריקס** - רוג'ר קארל
***גודוריקס** - לורנט דויטש
***[[אובליקס]]** - ז'אק פרנץ
***אבבא, בתו של גרוסבף** - שרה ברוסטיאר
***קרטוגרף, הכהן של שבט הוויקינגים** - פייר פלמד
***חמשיריקס** - ברנרד אלן
***גרוסבף, הקפטן של הוויקינגים** - מרק אלפוס
***דגוליקס** - וינסנט גרס
***אשפיקס** - ווניה וילס
***מתושלחיקס** - ז'רארד בורגו
***ויטמין, אשתו של דגוליקס** - מוריאן גם
***בסדראלפאבתיקס** - ברנרד מאטרוקס
***אוטומטיקס** - פסקל רנוויק
***אולף, בנו של קרטוגרף** - מישל ויגן
***אס-אם-אס, היונה של גודוריקס** - ברברה טיסייר
***טלגרף, ויקינג** - ברונו דוברנט
***קריינות** - פייר טז'ירניה
***אוקאנוניקס, אביו של גודוריקס** - לוק פלורן

### מדבבים בגרסה האנגלית
***אסטריקס** - פול ג'יאמטי
***אובליקס** - בראד גארט
***גודוריקס** - שון אוסטין
***מבריקס/אס-אם-אס** - די בראדלי בייקר
***חמשיריקס** - ג'ס הרנל
***אבבא** - אוון רייצ'ל ווד
***אוקאנוניקס** - ריפ טורן
***אולף** - דידריץ' באדר
***אשפיקס** - ג'ף בנט
***גרוסבאף** - ג'ון דימאג'יו

## שירים
***תשיג את זה** (get tham on it) - גודוריקס רקד לצלילי שיר זה בסעודה החגיגית של הכפר.
***עין הטיגריס** (Eye of the Tiger) - השיר שבוצע בקליפ שבו אסטריקס ואובליקס אימנו את גודוריקס להיות גבר.
***כל הסודות** (tous les secrets) - שיר הסיום של הסרט שבוצע על ידי סלין דיון. דיון הקליטה את השיר בשתי גרסאות: בגרסה הראשונה, בצרפתית ובגרסה השנייה, באנגלית. באנגלית השיר הופץ תחת השם "Let your heart to decide" (תן לליבך להחליט).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטי אסטריקס
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטים דניים
קטגוריה:סרטים מבוססי קומיקס
קטגוריה:סרטים מצוירים
קטגוריה:סרטי קומדיה מונפשים
קטגוריה:סרטי הרפתקאות
קטגוריה:סרטי הנפשה צרפתיים
קטגוריה:סרטי הנפשה דניים
יחזקאל המאירי

**יחזקאל המאירי** (16 באפריל 1934 – 21 בפברואר 1989) היה דור חמישי לבני צפת, סופר, עיתונאי ומייסד מוזיאון בית המאירי, שהפך למפעל חיים במשך 30 שנה.

## ביוגרפיה
המאירי היה דור חמישי בארץ למשפחתו שהגיעה לצפת מאירן, אחרי רעידת האדמה בשנת 1837. מגיל 16 שימש כתב בשבועון הילדים של העיתון ידיעות אחרונות, וסיפר לילדים מסיפורי צפת. משנת 1953 שימש כתב מן המניין בעיתון ידיעות אחרונות, וכן ברשת הרדיו קול ישראל, ככתב הרדיו בצפון הארץ. בדרכו המיוחדת סיפר המאירי על התרחשויות שונות ביישובי הצפון בגבול הצפון, ונגע בסיפורים אישיים. המאירי הנחה תוכניות רדיו בנושא צפת, ויש האומרים כי בהן נולד הביטוי: "זקני צפת".

בשנות ה-60 ספרה לו מכרה על היעלמותו של ראובן ליבס והוא סייע לה באיתור עדות שליבס נמצא בכלא תדמור בסוריה. לאחר שחרורו של ליבס ישב איתו המאירי לשמוע את סיפורו, אותו כתב בספר שבויי סוריה. ספרים נוספים שכתב היו על מלחמת ששת הימים ברמת הגולן ועל מלחמת העצמאות ("צפת בצבת"). במשך 30 שנה עסק המאירי בשיקום ושיחזור מערכות מבנים בעיר העתיקה בצפת, והקים את מוזיאון בית המאירי בצפת, המוקדש למאתים שנות היסטוריה של העיר.

שמאל|ממוזער|250px|מצפור על שם יחזקאל המאירי בצפת. מימין - הר מירון, למטה - בית הקברות היהודי

נפטר בשנת 1989, לאחר שזכה לראות את חלום חייו, בדמות המוזיאון לחקר תולדות היישוב היהודי בצפת, מתגשם. לאחר פטירתו הוקדש חדר מיוחד במוזיאון להנצחת האיש ועשייתו המגוונת. הובא למנוחות בבית העלמין היהודי העתיק של צפת.

## ספריו
* **משני עברי הרמה**, הוצאת א. לוין אפשטיין, 1994.
* **צפת בצבת : צפת במצור ובקרב תש"ח**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1988
* **שבויי סוריה א**', הוצאת בוסתן, 1974
* **שבויי סוריה ב לתדמור ובחזרה**, הוצאת מודן
* **בתי כנסת בצפת - קורות, אמונות ודמויות**, הוצאת בית המאירי, ה'תשמ"ב
* **מאורעות הדמים אב תרפ"ט - אב תשל"ט, חמישים שנה לטבח בצפת**, הוצאת בית המאירי, ה'תשמ"א

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צפת: אישים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:אוצרים ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות בצפת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
פרשת אהבים

[שמאל|ממוזער|250px|[איור מקודקס מאנסה המציג אישה מעלה מאהב לחדרה בחשאי.]]
**פָּרָשַׁת אַהֲבִים** או **רומן** הוא כינוי למערכת יחסים רומנטית או מינית עם אדם אחר, שנתון במסגרת של זוגיות. לרוב מתייחס המושג למצב בו מתנהל רומן בין אדם נשוי לבין אדם שאינו נשוי או שנשוי לאחר, אך יש גם העושים שימוש במונח לתאר מקרים בהם מערכת היחסים מוסתרת מסיבות אלו או אחרות. המונח **מאהב** מתאר את הצד המיני של מערכת היחסים הזוגית ("בעלי הוא גם המאהב שלי").

## מאפייני מערכת היחסים

לפרשת אהבים ישנם מספר מאפיינים, אשר אינם חייבים לבוא לידי ביטוי בכל מקרה ומקרה.
* קשר קבוע או מתמשך.
* אופי רגשי הנוסף לקשר המיני.
* מערכת יחסים שאינה ניתנת למיסוד מבלי לפגוע בזוגיות אחרת, קיימת.
* סודיות.
* קשר "אסור" (למשל כאשר אחד מבני הזוג או שניהם נשואים לאחר, או אם הם בין בני מעמדות שונים, או קבוצות חברתיות עוינות)

## הסיבות לפרשת אהבים
פרשת אהבים נחשבת על פי רוב לבגידה. ואף על פי כן, מדובר באירוע שכיח בתרבויות רבות. הסיבות העיקריות לקשרים אלו הן התאהבות באדם אחר או בעיות במערכת היחסים הזוגית. מערכת היחסים עם המאהב מספקת מספר גורמים שלעיתים קרובות חסרים במערכת זוגית רגילה כגון ריגושים שנובעים ממתח ומסיכון, הרפתקנות, ועוד. כמו כן, למערכת יחסים כזאת יתרון על היחסים הזוגיים בכך שהיא אינה נופלת למלכודות של שיגרה - מכיוון שאין משק בית משותף, על כל הלחצים הנובעים מניהולו.

בספרה "**המאהבת**" מעלה ויקטוריה גריפין תאוריה המתבססת על השכיחות הרבה של פרשות אהבים, לפיה הסיבה העיקרית למערכת יחסים זו היא מבנה נפשי בסיסי הקיים אצל חלק מהאנשים, המעדיף או חש צורך בסוג כזה של יחסים בלתי ממוסדים.

## מאהבים מפורסמים בהיסטוריה
* ג'קומו קזנובה - נחשב המאהב המפורסם בהיסטוריה.
* פייר אבלר
* סרגיי סלטיקוב, מאהבה של יקטרינה הגדולה.

## מאהבות מפורסמות בהיסטוריה
* דיאן דה פואטייה, מאהבתו של אנרי השני מלך צרפת, למעשה ניהלה את הממלכה.
* קמילה פרקר, בטרם מותה של הנסיכה דיאנה.
* פרנסס סטיוונסון, מזכירתו של לויד ג'ורג'.

## בתרבות

נושא המאהב נמצא במרכזם של יצירות ספרותיות, סרטי קולנוע וסרטי טלוויזיה רבים. להלן כמה דוגמאות:
* דוקטור ז'יוואגו
* סיפורה של O
* דמותו הספרותית של דון חואן
* שירו של לאונרד כהן "Famous Blue Raincoat" בו המשורר כותב מכתב לאחיו, שהיה בעבר המאהב של אשתו, והמסתיים במילים "אם אי פעם תבוא לכאן, למעני או למען ג'יין, ובכן, אויבך ישן, ואשתו חופשייה".
* ספרו של א"ב יהושע **[[המאהב]]**, המספר על מסע חיפושים של בעל אחר המאהב של אשתו שנעלם במלחמה.
* הסרט המאהב על פי ספרה של מרגריט דיראס, המספר על רומן אסור בין נערה צרפתייה צעירה לבין גבר סיני.

## קישורים חיצוניים

## לקריאה נוספת
* ויקטוריה גריפין, **המאהבת**, הוצאת ידיעות אחרונות 2002: היסטוריה, מיתוסים ופרשנויות לנושא "האישה האחרת".

קטגוריה:זוגיות
קטגוריה:התנהגות האדם
קטגוריה:משפחה
קטגוריה:אהבה
קטגוריה:יחסים מחוץ לנישואים
ריאליזם נאיבי

**ריאליזם נאיבי** הוא האמונה שהעולם כשלעצמו הוא פחות או יותר כפי שהוא נתפס בחושינו, אמונה זו מתבססת על "השכל הישר". שלילה גמורה של הריאליזם הנאיבי נקראת ספקנות פילוסופית (שמטילה ספק בכל רעיון שניתן להטיל בו ספק). ההבדל היסודי בין ריאליזם נאיבי לבין ריאליזם מדעי הוא ההתעלמות המוחלטת של הריאליסט הנאיבי מבעיית האינדוקציה - **האינדוקציה עומדת במבחן [[השכל הישר]]** וזו סיבה מספיקה להצדיקה ובכך להצדיק את המדע בכלל.

בבסיס הריאליזם הנאיבי חמש הנחות יסוד:
#קיים עולם ובו ישים חומריים.
#ניתן לדעת אודותם בוודאות באמצעות החויה החושית.
#הם קיימים בעולם בין אם הם ניכרים לעין ובין אם לאו.
#בנוסף, הם גם מסוגלים לשמר תכונותיהם בין אם תכונות אלו מובחנות ובין אם לאו.
#באמצעות החויה החושית ניתן להבחין בעולם באופן בלתי אמצעי ופחות או יותר כפי שהוא באמת.

## ראו גם
* ריאליזם מדעי
* אמפיריציזם

קטגוריה:פילוסופיה של המדע
קטגוריה:הוויכוח על ריאליזם מדעי
אריה קלנג

[230px|ממוזער|שמאל|[בית אריה קלנג|'''בית האמנים ע"ש אריה קלנג''']]
**אריה קלנג** (1927 – 16 באוקטובר 2009) היה תעשיין ישראלי. שימש כממלא מקום ראש עיריית אשדוד ויו"ר דירקטוריון "אסותא". קלנג הוא חתן פרס התעשייה לשנת 1991. קלנג הוא יקיר העיר אשדוד.

## ביוגרפיה
קלנג נולד בסמוז'ה, פולין. בימי מלחמת העולם השנייה איבד חלק ממשפחתו בשואה. אריה נמלט עם אמו עמליה, אחותו שרה ואחיו דני דרך יערות פולין הקפואים, שם ניצל לאחר שהגן על אמו ואחיו מפני זאבים. לימים כשהפך לאיש משפחה הגיע מדי שנה לקראת יום השואה לבתי הספר וסיפר את סיפור הישרדותו. בגיל 15 הגיע ארצה למחנה עבודה בעתלית, ולמד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. אמו עמליה, הייתה בעלת מסעדה ביפו.

קלנג התגייס לצה"ל בשנת 1948, היישר לתוך מלחמת העצמאות. שירת בחטיבת אלכסנדרוני והשתתף בפעילות קרבית, במיוחד בפיצוץ הגשר בטולכרם ופתיחת דרך חיפה-ת"א. נפצע בקרב טנטורה המפורסם.
בשנת 1950 השתחרר מצה"ל, נשא לאשה את אווה והתגורר בתל אביב. במהלך ביקור בדרום ביום העצמאות בשנת 1962, הגיע לאשדוד.

קלנג הוא אחד מבוני ומקימי העיר אשדוד. הוא בנה את הבניין הראשון עם מעלית בעיר, הקים את מלון "מי-עמי", המלון הראשון באשדוד. קלנג הקים את חברות הבנייה "אצמד" ו"דרעד" (יחד עם חברו הטוב, יוסף שורר) וכיהן למעלה משני עשורים בראש חברת "מבני תעשייה" שבין היתר הקימה את רובע הסיטי. במקביל שימש כממלא מקום יו"ר דירקטוריון חברת עמיגור. בד בבד עם עשייתו הרבה באשדוד, היה פעיל ועשה רבות גם למען מדינת ישראל. בין היתר, כתלמיד בבי"ס החקלאי מקוה ישראל, היה שותף לבניית הדוידקה, המרגמה המפורסמת בימי מלחמת העצמאות.

קלנג שימש כחבר בדירקטוריון קופת חולים מכבי, יו"ר בית ציוני אמריקה, חבר הנהלת ההסתדרות הציונית, חבר הקונגרס היהודי העולמי, מייסד וחבר הנהלת מכבי אשדוד, יו"ר מבנה תעשייה, חבר הנהלת בית יד לבנים, חבר האגודה למלחמה בסרטן, חבר וגזבר של קרן אשדוד ועוד.

על עשייתו בתעשייה זכה בפרס התעשיין המצטיין מידי נשיא המדינה.

בבית של אריה ואווה, הוקם החוג הראשון באשדוד לריקודי עם, כשאווה ניגנה באקורדיון והחברים, ביניהם צבי צילקר, ראש העיר לשעבר, ושמעון יער מפקד המשטרה הצבאית בדימוס, משתתפים בו.
קלנג השתלב בפוליטיקה המקומית. הוא הקים את סניף הליברלים באשדוד, ונבחר בקדנציה הראשונה של המועצה המקומית כחבר מועצה. הוא כיהן במשך שלוש קדנציות כממלא מקום ראש העיר. קלנג שימש שנים רבות כיו"ר ועדת הבחירות המקומית.

ב-2016 נחנך למרגלות גבעת יונה **[[בית אריה קלנג|בית האמנים על שם אריה קלנג]]**.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חברי מועצת העיר אשדוד
קטגוריה:יקירי אשדוד
קטגוריה:זוכי פרס התעשייה
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים באשדוד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
קטגוריה:חברי הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית
האצטדיון הלאומי (ורשה)

**האצטדיון הלאומי בוורשה** (בפולנית: **Stadion Narodowy w Warszawie**) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בוורשה, בירת פולין.
## היסטוריה
בניית האצטדיון החלה בשנת 2008 והסתיימה בינואר 2012. במכרז להקמתו זכתה קבוצה פולנית-גרמנית שכללה מספר חברות הנדסה לרבות PBG SA.

האצטדיון מכיל 58,145 מושבים, ומשמש כביתה של נבחרת פולין. כמו כן, אירח האצטדיון את משחק הפתיחה, שני משחקי שלב מוקדם נוספים, משחק רבע גמר ומשחק חצי גמר, במסגרת יורו 2012. בנוסף, האצטדיון מארח לעיתים משחקי בית חשובים של קבוצות לגיה ורשה ופולוניה ורשה.

בד בבד עם הקמת האצטדיון, מתוכננת הקמתם של אולם ספורט רב-תכליתי בן 15,000 מושבים, בריכת שחייה אולימפית שתכלול 4,000 מושבים, פארק מים, בית מלון עם מרכז כנסים, מתקני הסעדה ושירותים נוספים. בנוסף, תחנת הרכבת הסמוכה לאצטדיון שופצה מן היסוד, וכן הוארך אחד מקווי הרכבת התחתית עד לתחנה חדשה שהוקמה באתר.

האצטדיון אירח את גמר הליגה האירופית 2015, שבו ניצחה סביליה את דניפרו דניפרופטרובסק מאוקראינה בתוצאה 2-3.

האצטדיון אירח את הסופר קאפ האירופי 2024.

## קישורים חיצוניים

* 

לאומי
אצטדיון הלאומי
קטגוריה:ורשה: ספורט
ורשה
קטגוריה:אצטדיוני גמר הליגה האירופית
קטגוריה:2012 בפולין
אניולו ברונזינו

[שמאל|ממוזער|250px|[ונוס, קופידון, הטפשות והזמן]]
**אַניוֹלוֹ בְּרוֹנְזִינוֹ** (באיטלקית: **Agnolo Bronzino**; 17 בנובמבר 1503 – 23 בנובמבר 1572) הוא הכינוי המקובל של אניולו די קוזימו די מריאנו (באיטלקית Agnolo di Cosimo di Mariano) צייר פיורנטיני. מהבולטים שבאמני האסכולה המנייריסטית. 

ברונזינו שימש כאמן החצר של קוזימו דה מדיצ'י, דוכס טוסקנה וסיפק דוגמאות מן הראשונות בהיסטוריה לציורים משפחתיים של שליטים וציורי ילדים.

## ראו גם
* ציורי משפחת קוזימו דה מדיצ'י

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמנים מנייריסטים
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1503
קטגוריה:נפטרים ב-1572
תבוכ

**תַבּוּכ** (בערבית: **تَبُوك**) היא אחת מהערים הגדולות בערב הסעודית ובירת המחוז המערבי ביותר בה הקרוי על שמה. לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022, התגוררו בעיר 594,350 בני אדם.

## היסטוריה
תבוכ שוכנת בסמוך למקום בו לפי המסורת הערבית נערך  שפתח בשנת 628 את הסכסוך הממושך בין הערבים בהנהגת מוחמד לבין הביזנטים. העיר נזכרה באחד המסמכים הסוואהיליים המוקדמים ביותר הידועים, "Utendi wa Tambuka" ("סיפורה של טמבוקה", היא תבוכ). המסמך, שהתגלה בקניה, מתוארך לשנת 1728, והוא שיר אפי המתאר את המלחמות והקרבות בין הביזנטים לערבים ולעות'מאנים אחריהם. חוקרים מערביים מטילים ספק בכך שהקרב נערך כלל ועיקר, אם כי ב הוא נתפס כעובדה היסטורית. 

תבוכ שוכנת על קטע מסילת הרכבת החג'אזית שנחנך ב-1908, אך כיום הוא אינו פעיל. מבנה תחנת הרכבת עדיין ניצב בעיר.

## גאוגרפיה
[שמאל|ממוזער|250px|[תצלום לוויין של העיר]]
העיר שוכנת בצפון חבל חג'אז, בגובה 750 מטרים מעל פני הים, בקרבת הגבול עם ירדן, כ-1,090 ק"מ צפון-מערבית לבירה ריאד וכ-130 ק"מ מזרחית לחופו של ים סוף.

סביב העיר משתרעים שטחים חקלאיים נרחבים, שצורתם כשל עיגולים, בשל ממטרות הענק המשקות שטחים עגולים בקוטר של עד כקילומטר. בעיר שדה תעופה והיא מקושרת אל ירדן מצפון ואל ג'דה מדרום באמצעות כביש ארצי מספר 15; כביש ארצי מספר 80 מחבר אותה אל חופו של ים סוף.

### אקלים
האקלים בתבוכ מדברי וקיצוני, וכמות המשקעים קטנה. הקיץ חם מאוד, והחורף נוח עד קר - הקרה שכיחה למדי, ושלג עשוי לרדת בעיר אחת למספר שנים. 

## גלריית תמונות

Tabuk Chamber of Commerce.JPG|משרד לשכת המסחר של תבוכ
Tabuk Jami.JPG|אחד המסגדים המרכזיים בתבוכ בלילה
Tabuk Morning.JPG|מראה בעיר תבוכ בזריחה
Tabuk Railway Station.JPG|תחנת הרכבת תבוכ
British International School of Tabuk, Saudi Arabia - 20110428.jpg|בית הספר הבריטי הבינלאומי תבוכ


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערב הסעודית: ערים
קטגוריה:מחוזות ערב הסעודית: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1915
שליו ליצן

**שליו הליצן**  או **שליו ארלקינו** (שם מדעי: *Coturnix delegorguei*), הוא מין של עוף קטן עד בינוני, ממשפחת הפסיוניים, (סוג: Coturnix), החי באפריקה החל מחלקו הדרומי של מדבר סהרה ועד לדרום אפריקה.

## מבנה
* גובה 16-20 ס"מ.
* משקל 57-70 גרם.
* אורך כנף 92-101 מ"מ.
* אורך הזנב 49-35 מ"מ.
* צבעים - הזכר והנקבה זהים זה לזה בצבעיהם, אך צבעי הנקבה דהויים יותר. הראש חום כהה ועל הפנים מעין מסכה בצבעי שחור לבן. העיניים אדום - חום, המקור שחור, הגרון לבן, הגב חום והרגליים צהובות.

## תפוצה
בית הגידול של שליו הליצן מתפרש על פני הארצות הבאות: אנגולה בוטסואנה בורונדי קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית צ'אד, קומורו, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, גינאה המשוונית, אריתריאה, אתיופיה, גבון, גמביה, גאנה, קניה, לסוטו, ליבריה, מדגסקר, מלאווי, מאלי מוזמביק נמיביה, ניגריה, עומאן, רואנדה, סאו טומה ופרינסיפה סנגל, סומליה, דרום אפריקה, סודאן, סווזילנד, טנזניה, אוגנדה, תימן, זמביה וזימבבואה.

## בית גידול, קינון ורבייה
שליו הליצן חי באזורים טרופיים, על שטחי מרעה פתוחים ואדמות מעובדות ולכן תפוצתו נקטעת, באזורים בהם צומחים יערות. הוא ניזון מחרקים, רכיכות ותולעים, וכן עלים, נצרים וזרעים. שליו הליצן חי בזוגות, ואינו נצפה בלהקות.

הזכר מחזר אחרי הנקבה באמצעות מתנה, הוא בוחר חרק ראוי להתכבד בו, ומגיש אותו לנקבה כשי חיזור. בנוסף, הוא פורש את כנפיו ורודף אחרי הנקבה. בתקופת החיזור הזכר תוקפני כלפי זכרים אחרים.

הקן נמצא על הקרקע, חבוי בתוך עשביה סבוכה. עונת ההטלה בין מרץ לאוקטובר, ותלויה בעונת הגשמים. הנקבה מטילה 3-9 ביצים, בצבע שמנת, מנומרות בצבעי חום אדמדם, משך הדגירה הוא 17-18 ימים. האפרוחים הם עוזבי קן וצבעם צהבהב עם פסים חומים כבדים. בגיל שלושה ימים הם יכולים ללקט מזון בכוחות עצמם, ובגיל חמישה עשר יום הם מתפלשים בעפר להסרת טפילים. הנקבה מגדלת את האפרוחים בעצמה והזכר אינו משתתף בדגירה ובאימון האפרוחים.

## ראו גם
* שליו
* שליו נודד

## קישורים חיצוניים

* **Janice Pappas**,  Coturnix delegorguei-harlequin quail, University of Mishigan Museum of Zoology
* Harlequin Quail, אתר **הפארק הלאומי קרוגר**.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם מתאר הטקסון אינו מתאים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1847
קטגוריה:טווסים
קטגוריה:לסוטו: עופות
קטגוריה:אסוואטיני: עופות
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: עופות
קטגוריה:עופות הסוואנה האפריקנית
כיכר איוואנובסקיה

[שמאל|ממוזער|250px|מבט על הכיכר. בימין התמונה ניתן לראות את [ארמון הקרמלין הגדול]]
**כיכר איוואנובסקיה** (ברוסית: **Ивановская площадь**) היא הגדולה בכיכרות הקרמלין. הכיכר מצויה במרכז הקרמלין, ונקראת על שם מגדל הפעמונים של איוואן הגדול הנמצא במערב הכיכר.

במהלך המאה ה-16 והמאה ה-17 היו באתר מבני שלטון רבים, ובהם משרדי הממשלה של רוסיה הצארית. כמו כן היה ממוקם בכיכר המשרד שטיפל במשלוח המכתבים הצארים, ולמעשה הכתובת הייתה כתובת הדואר המרכזית של מוסקבה. בשנים אלה הייתה הכיכר עמוסה - מאחר שכל האזרחים אשר באו בפניות אל הממשלה עברו דרכה. עם העברת הבירה ממוסקבה לסנקט פטרבורג ביוזמת הצאר פיוטר הגדול, הועברו גם מבני השלטון, ופחת השימוש במבנים המקיפים את הכיכר.

בשלהי שנות ה-20 ובראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 הורחבה הכיכר בעקבות הריסת ארמון ניקולאי הקטן ומנזר העלייה לשמיים, ורוצפה.

כיום הכיכר מפרידה בין חלקי הקרמלין הפתוחים לתיירים (במערב הכיכר) לבין מבני השלטון המצויים במזרח הכיכר (ובהם ארמון הסנאט).

## קישורים חיצוניים

* מידע ב-Kremlin.ru
* תיאור הכיכר

איוואנובסקיה
קטגוריה:הקרמלין
אתנולקט

**אתנולקט** (**Ethnolect**; מיוונית "אתנוס" – "עם" ו"לגין" – "לדבר") הוא מונח בלשני המתייחס לווריאציה נבדלת של השפה, שהשימוש בה מעיד על שייכות לקבוצה אתנית או תרבותית, שבמקור דיברה בשפה אחרת או בווריאציה אופיינית אחרת. האתנולקט שונה מניב (דיאלקט) בכך שהוא מיוחד לבני אותה קבוצה, ולא לאזור גאוגרפי גרידא, אם כי המרחב הגאוגרפי עשוי להשפיע על היווצרותו או על תיחומו.

אתנולקט מושפע ממגוון נתונים חברתיים, תרבותיים ולשוניים המאפיינים את הקבוצה הדוברת אותו, שבמקרים רבים היא מיעוט בקרב קבוצה אתנית אחרת. לדוגמה, אתנולקט יכול לכלול שרידים והשפעות של שפה אחרת שבני אותו מיעוט דיברו בעבר (וראו לשון תשתית). לעיתים, אתנולקט נוצר כתוצאה ממוסכמות חברתיות חדשות, הנובעות מרצונה של הקבוצה האתנית להיבדל מן החברה הסובבת, ולהזדהות כקבוצה ייחודית בעלת מאפייני תרבות ותקשורת משלה. מבטא זר עשוי להיחשב כסוג של אתנולקט, כי הוא מושפע לעיתים משייכות אתנית.

## ראו גם
*מבטא
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בלשנות