open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
כובע טירולי

[ממוזער|כובע טירולי עם סיכות של "volksmarching" ("[הליכה תחרותית|הליכה עממית")]]
[ממוזער|upright=1.3|חברי ארגון הרובאים הטירוליים ("standschützen") חובשים סגנונות כובעים מסורתיים כחלק מתלבושת כפרית. משמאל לימין: [בולצאנו (דרום טירול), ליאנץ (מזרח טירול), אבפלטרסבאך (מזרח טירול), קלטרן (דרום טירול), ינזיין (דרום טירול)]]
ממוזער|כובע טירולי עם עיטור גמסברט
**כובע טירולי** (בגרמנית: ***', ב[[איטלקית]]: ***'), המכונה גם **כובע בווארי** או **כובע אלפיני**, הוא סוג של כובע שמקורו באזור טירול שבהרי האלפים, אזור המשתרע כיום על פני חלקים מאוסטריה, גרמניה, איטליה ושווייץ. הכובע הוא מרכיב מרכזי ומובהק בלבוש העממי המקומי, הטראכט (Tracht).

## תיאור
כובע טירולי טיפוסי עשוי מלבד ירוק, ובמקור היה בעל כתר ההולך ומצטמצם עד לכדי קצה מחודד, ושוליים ברוחב של כף יד בקירוב. סגנון זה היה נפוץ במיוחד בעמק צילר שבטירול האוסטרית.

הכובעים הטירוליים שונים מעט האחד מהשני בצורה וברוחב השוליים. מעבר לכך, הם מאופיינים בעיטורים הכוללים חוט קלוע וצבעוני, וכן זר פרחים, נוצות או "מברשת" המוצמדת לצידו של הכתר. ה"מברשת" המסורתית, המכונה "גמסברט" ("Gamsbart"), עשויה משערות של יעל אלפיני. גמסברט גדול ומרשים עשוי להכיל אלפי שערות, ועלותו עשויה להגיע ל־2,500–3,000 דולר. העיטור מופיע במגוון צורות ולעיתים משולב גם בנוצות.

## היסטוריה
במהלך המאה ה-19 וה-20 התפתח הלבוש הטירולי למידה מסוימת של אחידות חזותית. עם זאת, בתלבושות הכפריות המקומיות בטירול שרדו סגנונות שונים של כובעים טירוליים מאז שנות ה-1830–1840, אם כי בהשפעת אופנות התקופה. הצורות המקוריות נעו בין כובעים גבוהים בעלי שוליים צרים יחסית בצפון טירול, שהיו שקועים במרכזם, לבין כובעים נמוכים ורחבי שוליים בנפות היין של דרום טירול.

בהמשך הפך הכובע הטירולי לסמל מייצג של התרבות הטירולית ולאייקון תיירותי, בעיקר באירועי פולקלור ובפסטיבלי בירה כגון אוקטוברפסט במינכן. לכך תרמה גם הופעתן של להקות מוזיקה עממית שחבשו תלבושות "מקומיות" ססגוניות. בשנת 1962 כתב המוזיקאי בילי מו את השיר "Ich kauf' mir lieber einen Tirolerhut" ("אני מעדיף לקנות לי כובע טירולי"), שחיזק את הזיקה בין הכובע למוזיקה עממית אלפינית. בשנת 1965 הופק מחזמר קומי בשם זהה.

הכובע הטירולי זכה לפרסום נוסף בזכות אדוארד השמיני, מלך הממלכה המאוחדת לשעבר, שלאחר ויתורו על הכתר שהה לעיתים קרובות בשטיריה שבאוסטריה והרבה לחבוש כובע בסגנון טירולי, אף כי לא היה זה כובע שמקורו באזור טירול עצמו. נטען כי הכובע הטירולי שימש השראה לכובע הומבורג, סגנון כובעים שהופץ מחוץ לאזור דוברי הגרמנית בידי סבו, אדוארד השביעי.

## גלריה

קובץ:Petzenburg Knabe mit Tirolerhut und Äffchen.jpg|"ילד עם כובע טירולי וקוף" (שמן על בד, 1834 לערך)
קובץ:Andreas hofer mit hut.jpg|אנדריאס הופר (מורד) חובש כובע דרום-טירולי רחב שוליים (דיוקן שלאחר המוות, אמצע המאה ה-19)
קובץ:Lovis_Corinth_-_Selbstportraet_mit_Tiroler_Hut_1913.jpg|"דיוקן עצמי עם כובע טירולי", מאת לוביס קורינת
קובץ:Simple,_party_version_of_the_tyrolean_hat.png|גרסה פשוטה וחגיגית של כובע טירולי
קובץ:Chapeau tyrolien.jpg|גרסה אפורה של הכובע הטירולי


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

טירולי
קטגוריה:אוסטריה: תרבות
קטגוריה:טירול
שנינו יחדיו

**"שנינו יחדיו"** (ידוע גם בשם "**איזה ריקוד**" על פי מילות הפתיחה בפזמון) הוא שיר מאת חדוה עמרני. השיר נכתב על ידי משה טימור, הולחן על ידי שמעון קופלנסקי ועובד בידי יצחק גרציאני. השיר היה מועמד לייצג את ישראל באירוויזיון 1979, וקיבל את המקום השלישי בפסטיבל הזמר והפזמון באותה שנה. במקום הראשון זכו גלי עטרי ולהקת "חלב ודבש".עם השיר "הללויה".

עמרני הקליטה את השיר ב-1981 באלבומה "אישה" בהוצאת הד ארצי.

בשנת 2000 הקליטה עמרני גרסת דיסקו לשיר, שנכלל בפרויקט הדאנס הישראלי "סאברס".

בשנת 2016 הועלה המופע המוזיקלי המשותף של חדוה עמרני ויובל כספין, "שנינו יחדיו". בבימויה של שלומית הגואל-טריגר.

## השיר במצעדים
במצעד השנתי של קול ישראל תשל"ט (1979) השיר הגיע למקום ה-16, ובמצעד השנתי של גלי צה"ל למקום העשירי.

## קישורים חיצוניים
* "שנינו יחדיו", באתר הספרייה הלאומית
* 
* אקורדים לשיר, באתר Tab4u

#### ביצועים
* 15px "שנינו יחדיו" בביצוע חדוה עמרני (מתוך פסטיבל הזמר והפזמון תשל"ט), סרטון בערוץ יוטיוב, **1979**
* 15px "שנינו יחדיו" בביצוע חדוה עמרני (גרסת הדיסקו מתוך פרויקט הדאנס הישראלי "סאברס"), סרטון בערוץ יוטיוב, **2000**
* 15px "שנינו יחדיו" בביצוע אפי נצר ומשה טימור (במסגרת שידורי "ישראל מחוברת"), סרטון בערוץ יוטיוב, **2020**

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי פסטיבל הזמר והפזמון 1979
קטגוריה:שירים על ריקודים
קטגוריה:שירי חדוה עמרני
תומאס לואיס הבן

**תומאס לואיס הבן** (באנגלית: ****; 26 בינואר 1760 – 1847) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר ייצג את וירג'יניה בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1803–1804, לאחר שכיהן כמה כהונות בבית הנבחרים של וירג'יניה.

## ביוגרפיה
תומאס הבן היה בנם של ג'יין סטרותר, שמשפחתה החזיקה במשרות פוליטיות שונות בווירג'יניה, ושל בעלה תומאס, עורך דין, שאביו ג'ון לואיס היגר מאירלנד. הוא נולד ב-26 בינואר 1760 במטע של אביו, לינווד, באזור שהיה אז חלק ממחוז אוגוסטה שבמושבת וירג'יניה, ואשר במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית הפך למחוז רוקינגהאם.

בוחרי מחוז קאנוהה בחרו בו לכהונות בבית הנבחרים של וירג'יניה. אף שכיהן בקונגרס כמעט שנה, בחירתו עורערה בידי אנדרו מור. לאחר דיון בוועדה, הצביע בית הנבחרים ב־5 במרץ 1804 על פסילת בחירתו, והעניק את המושב למור.

לאחר תום כהונתו בבית הנבחרים של ארצות הברית, נעלמו עקבותיו של תומאס לואיס. הוא מת בווירג'יניה בשנת 1847.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מווירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1760
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1847
בית הכנסת עזרת ישראל

**בית הכנסת עזרת ישראל** (בפולנית: **Synagoga Ezras Izrael w Łodzi**), הידוע גם בשם **וולינסקה שול** (בפולנית: **Wołyńska Shul**), היה בית כנסת של הקהילה היהודית אורתודוקסית באזור ששכן ברחוב וולצ'נסקה 6, בלודז', בפרובינציית לודז' שבפולין. בית הכנסת, שתוכנן על ידי גוסטב לנדאו-גוטנטגר ונבנה ב-1904, שימש כבית תפילה עד מלחמת העולם השנייה, אז נהרס על ידי גרמניה הנאצית בנובמבר 1939.

## היסטוריה
בית הכנסת נבנה בין השנים 1899 ל-1904 מתרומות של סוחרים יהודים, כולל אלה שגורשו מאזורי ליטא ובלארוס הצאריים. בית הכנסת שגשג במשך שלושים שנה לפני שנשרף עד היסוד על ידי הנאצים ב-11 בנובמבר 1939, בטרם הוקם גטו לודז'.

בתי כנסת נוספים שנהרסו על ידי הנאצים בלודז' כללו את בית הכנסת הגדול, ב-14 בנובמבר 1939, ואת בית הכנסת הישן, ב-15–16 בנובמבר 1939.

## גלריה

קובץ:Ezras_Synagogue_01.jpg|טקסט=Synagogue before destruction| בית הכנסת לפני הריסתו
קובץ:Synagoga_Ezras_Israel_na_mapie_Lodzi.jpg|טקסט=Location of the synagogue in relation to the Łódź Ghetto (blue)| מיקום בית הכנסת ביחס לגטו לודז' (כחול)


## ראו גם
* יהדות פולין

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פולין: בתי כנסת
קטגוריה:לודז' (פרובינציה): מבנים
ג'ון קר (פוליטיקאי מווירג'יניה)

**ג'ון קר** (באנגלית: **John Kerr**; 4 באוגוסט 1782 – 29 בספטמבר 1842) היה כומר בפטיסטי, אשר כיהן גם שתי כהונות כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם וירג'יניה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
קר נולד ב-4 באוגוסט 1782 סמוך ליאנסיוויל, במחוז קאסוול שבקרוליינה הצפונית, מעבר לנהר דן מדרום לגבול וירג'יניה. אביו, שגם שמו היה ג'ון קר, ניהל מטע במחוז קאסוול בקרוליינה הצפונית תוך שימוש בעבודה של עבדים. הוא קיבל חינוך פרטי המתאים למעמדו, וכן למד תאולוגיה.

### קריירה
לאחר שהוסמך ככומר בפטיסטי בשנת 1802, קיבל קר בשנת 1805 משרה במחוז הליפקס שבווירג'יניה.

ג'ון קר נבחר כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה־15 של וירג'יניה וכיהן מ־4 במרץ 1813 עד 3 במרץ 1815, ולאחר שנבחר מחדש כיהן שוב מ־30 באוקטובר 1815 עד 3 במרץ 1817.

לאחר מכן שב לפעילותו הדתית ושימש ככומר בכנסיות הבפטיסטיות של ארבור ומרי קריק, לפני שעבר לריצ'מונד, במרץ 1825. שם שימש ככומר הכנסייה הבפטיסטית הראשונה עד שהתפטר בשנת 1832. במפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 1830 נרשם כי החזיק 11 עבדים בריצ'מונד.

בשנת 1836 עבר לחווה במחוז פיטסילבניה שבווירג'יניה, סמוך לדנוויל.

### חיים אישיים
הוא נישא לאליזבת ויליאמס, שסבה רוברט ויליאמס היה פטריוט בולט במחוז פיטסילבניה בתקופת מלחמת העצמאות האמריקאית. לזוג נולדו שני בנים, נתניאל ויליאמס קר וג'ון קר הבן, שגם הוא עתיד היה להיות חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. ברטלט יאנסי היה בן דודו, וג'ון ה. קר היה בן אחיינו.

### מותו
קר נפטר ב-29 בספטמבר 1842 בביתו סמוך לדנוויל, אך שרידיו הוחזרו לחלקת הקבר המשפחתית ביאנסיוויל.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מווירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1782
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1842
בית הכנסת החדש (טרנוב)

**בית הכנסת החדש** (באנגלית: **New Synagogue** (Tarnów) ;בפולנית: **Nowa Synagoga**), ששמו הרשמי **בית הכנסת החדש של טרנוב** (בפולנית: **Nowa Synagoga w Tarnowie**), היה קומפלקס של בניין קהילה ובית כנסת לשעבר, אשר שכנו בפינת הרחובות נובה וורינסקי בעיר טרנוב, שבמחוז מזוביה שבפולין.

## היסטוריה
בניית בית הכנסת החלה בשנת 1865 והושלמה בשנת 1908, כתוצאה ממחסור במימון התעכבה השלמת הבנייה בכ-40 שנה. בית הכנסת נחנך רשמית ב־18 באוגוסט 1908, יום הולדתו של הקיסר פרנץ יוזף הראשון, ועל כן נקרא רשמית בית הכנסת פרנץ יוזף הראשון או בית הכנסת היובל. הוא היה בית הכנסת הגדול ביותר בעיר. בית הכנסת שימש כבית תפילה עד מלחמת העולם השנייה, אז הוצת בידי הנאצים ב־9 בנובמבר 1939. השריפה נמשכה שלושה ימים, אך המבנה לא קרס; על כן כעבור מספר ימים הוא פוצץ.

## ארכיטקטורת המבנה
בית הכנסת תוכנן בידי ולדיסלב אקיילסקי Władysław Ekielski בסגנון התחייה המורית. מבנה בית הכנסת נבנה מלבנים והוא תוכנן בצורה מלבנית. מאפיינו הבולט ביותר הייתה כיפת הבצל המוזהבת שהתנשאה גבוהה מאוד. באולם הראשי בעל שלוש הספינות הופרדו הספינות הצדדיות מן האולם המרכזי באמצעות שורת עמודים מעוטרים. מעל הספינות הצדדיות היו עזרות נשים.

על הקיר המזרחי ניצב ארון קודש מעוטר, ובמרכז האולם הראשי עמדה הבימה, שהופרדה במעקה ברזל יצוק הערוך בצורת מרובע, שבפינותיו הוצבו מנורות. העיטורים המרשימים ביותר בבית הכנסת היו הנברשות הגדולות שהאירו את הספינה המרכזית.

**התוכניות שתוכננו ב-1901 על ידי האדריכל ולדיסלב אקיילסקי**

Nouvelle synagogue de Tarnow - plan 1901 architecte Wladislaw Ekielski - .jpg|חתך אנכי של מבנה
Nouvelle synagogue de Tarnow - plan 1901 a architecte Wladislaw Ekielski - .jpg|תוכנית קומת הקרקע



## זיכרון
השריד היחיד מבית הכנסת, הוא "עמוד", שנשמר כמרכיב באנדרטה שבבית העלמין היהודי בטרנוב. בספטמבר 1993 הציבה הוועדה להגנת מונומנטים של התרבות היהודית מטרנוב לוח זיכרון על מבנה שבפינת הרחובות נובה וורינסקי. הכתובת, כתובה בפולנית ובעברית, אומרת:

## ראו גם
* יהדות פולין
* בית הכנסת הישן (לודז')

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי כנסת שנחרבו בשואה
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:פולין: בתי כנסת
קטגוריה:מזוביה: עיירות יהודיות
קטגוריה:בתי כנסת עתיקים
ג'ירודיין פייריי FB-1

ה**ג'ירודיין FB-1** של חברת פייריי (**Fairey FB-1 Gyrodyne)** היה כלי טיס רוטורי ניסיוני מתוצרת בריטניה בו הותקן מדחף הרמה יחיד יחד עם מדחף קדמי שהורכב על קצה כנף ימין כדי לספק גם דחף וגם תגובה נגד מומנט. זה היה הראשון מבין סוג שלישי של כלי טיס בעלי כנף סובבת.

## עיצוב ופיתוח
באפריל 1946, הודיעה חברת פיירי על מיזם של מטוס בעל כנף סובבת, שייבנה על פי עיצוב שפותח על ידי ד"ר ג'יי ג'יי בנט בעת שכיהן כמנהל הטכני הראשי בחברת סיירבה אוטוגירו בשנים – 1936-1939. הג'ירודיין, הוצג בשנת 1938 למכרז לצי הבריטי המלכותי בתגובה למפרט עבור מסוק ימי. למרות עבודות ראשוניות שהחלו הפרויקט ננטש עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, וחברתו של ג'יימס ג' ויר אשר מימנה את חברת סיירבה אוטוגירו, סירבה לבצע פיתוח נוסף שכן היו לה כבר ניסויים מוצלחים עם מסוקי W.5 ו־W.6 בעלי שני רוטורים צדדיים. לאחר מלחמת העולם השנייה, פעילות הפיתוח חזרה וג'יי ג'יי בנט הצטרף לפיירי בסוף 1945 כראש חטיבת מטוסי הכנפיים הסובבות שהוקמה לאחרונה.

ה-FB-1 היה כלי טיס קומפקטי ויעיל שמשקלו קצת יותר מ-2,000 ק"ג שהונע על ידי מנוע של 520–540 כוח-סוס כוכבי, אשר ניתן היה להעביר את הכוח ממנו ביחסים משתנים אל רוטור הנשלט על ידי ציר הטיה ולמדחף המותקן בקצה הכנף. לג'ירודיין הייתה יכולת ריחוף של מסוק, בעוד שהמדחף שלו סיפק את הדחף הדרוש לטיסה קדימה כדי לאפשר לרוטור שלו, המונע במומנט נמוך בטיסת שיוט, לפעול בזווית נמוכה כאשר מישור קצה הכנף מקביל לנתיב הטיסה למזער רעידות במהירות אוויר גבוהה. הזווית הקולקטיבית הייתה פונקציה אוטומטית של הגדרת המצערת ועומס הכוח של המדחף, אשר, כדי לשמור על מהירות סיבוב הסיט את המומנט הרחק מהרוטור ככל שמהירות האוויר עלתה.

חוזה ממשלתי הוענק לשני אבות טיפוס, כאשר ה-Fairey Gyrodyne הראשון הוצג כשלדת מטוס כמעט שלמה בוייט וולת'ם ב-7 בדצמבר 1946.

## בדיקה והערכה
ב-4 בדצמבר 1947, אחד משני אבות הטיפוס המריא משדה התעופה וייט וולת'ם שבברקשייר, ובחודש מרס 1948 לאחר שצבר שעות טיסה, פורק לבדיקה יסודית. אב הטיפוס השני, המשיך בטיסות עד למועד הסלון האווירי בפארנבורו, של איגוד תעשיות המטוסים הבריטית בספטמבר 1948. אב הטיפוס הראשון הורכב מחדש, ולאחר טיסות ניסוי נוספות, השתתף בניסיון לקבוע שיא מהירות עולמי חדש במסוק לאורך מסלול ישר.

ב-28 ביוני 1948, בהובלת טייס הניסוי בזיל ארקל, ביצע הג'ירודיין שתי טיסות בגובה נמוך בכל כיוון לאורך מסלול של 2 מיל (3.2 קילומטרים) בוייט וולת'ם, והשיג מהירות של 124 מייל לשעה (200 קמ"ש), ובכך נקבע השיא. באפריל 1949 היה אמור להיעשות ניסיון לקבוע שיא אחר אך בשל תקלה מכנית, יומיים לפני התאריך שנבחר, המטוס התרסק באפטון, ליד רדינג, והרגה את הטייס, פוסטר ה. דיקסון ואת המשקיף, דרק גאראוויי.

הג'ירודיין נבחר לשימוש על ידי הצבא הבריטי במהלך מצב החירום במלאיה, כשהוא גובר על הווסטלנד S51 דרגונפליי (דגם של סיקורסקי שנבנה ברישיון) ועל הבריסטול סיקאמור 171, והוגשה הזמנה לשישה מטוסים אשר אושרה על ידי משרד האוצר. אף על פי שביצועיו הצפויים של הג'ירודיין היו טובים משמעותית מאלה של הווסטלנד, והוא היה צפוי להיכנס לשירות מוקדם יותר מהסיקאמור, הרי שהתרסקות אב הטיפוס עיכבה את תוכנית הפיתוח, והצבא, בלית ברירה רכש את מסוקי המתחרות.

אב הטיפוס השני ביצע טיסת בכורה בינואר 1954. כיום הוא מוצג במוזיאון התעופה של ברקשייר, וודלי, רדינג.

## ראו גם
סרטון תדמית של חברת פייריי - מאתר יוטיוב

אודות הג'ירודיין FB-1 - מאתר יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי טיס בריטיים
אברהם ברוך מני

רבי **אברהם ברוך מני** (1855, תרט"ו – ו' באלול תרמ"ב, אוגוסט 1882) היה רב ומחבר ספרים.
## ביוגרפיה
נולד בבגדאד לסמרה ולרבי אליהו מני. בגיל שנה עלו הוריו לישראל וגרו בירושלים, בתרי"ח עברה המשפחה לחברון שם מונה האב לרב העיר.

התפרסם כעילוי, בתרל"ב היה באמצע כתיבת חידושיו, כבר מגיל צעיר החל לדון עם רבנים בולטים בהלכה. בתרל"ו מציין בכתביו שהוא חולה בחברון. בסוף תרל"ט ותחילת תר"מ מציין בכתביו שהוא שוהה בעיירת המרפא פרנצסבד. לאחר תקופה ירד למצרים למטרת בריאות, ראשי הקהילה הציעו לו תפקיד רב אך התנגד בשל רצונו לחזור לחברון.

בתר"ם בעודו במצרים הוציא לאור את ספר "גיא חזיון" מאת המקובל האיטלקי רבי אברהם יגל, בצירוף מבוא והערות משלו. תכנן ועסק בהוצאה לאור של כתבים נוספים.

בתרמ"ב היה בתקופות שונות ביפו, ירושלים וחברון. נפטר בו' באלול תרמ"ב. אחד משיריו מוקדש להולדת בנו, ומכך שהיה אב לפחות לבן אחד.
## כתביו
הרב מני חיבר ספר בשם "גולת מים" אשר נמסר לדפוס אחרי פטירתו, הספר לא יצא לאור בסיבות לא ברורות.

נדפסו ממנו מספר כתבים תחת השם "ברוך מבנים", תשובות בנושאי מתנה, הגהות על המרדכי הלכות ארץ ישראל, הגהות על ספר החינוך. פרסם מאמר בעיתון שערי ציון. תשובות ושמועות ממנו נדפסו בספרי רבני דורו. ספר בשם ריח השדה נקבר עמו בהוראת הרב ראובן אברהם בצראווי.

בירושלים תשמ"ז נדפס ספרו "ברוך אברהם" על ידי חברת אהבת שלום. בספר כינוס של כתבים מפוזרים בנושאים שונים. באחת התשובות בספר המחבר מציין שהוא לא יכול לעיין בנושא התשובה מחמת חוליו ואין ספרים לפניו, בשל כך הוא מציין בעל פה ל-66 חיבורים חלקם נדירים שעסקו בנושא.

אברהם בן יעקב הדפיס 43 שירים ממנו. סגנונו לירי.

יומנו היה בידי מאיר בניהו שהעתיק ממנו מספר תשובות מהרמב"ם.
## קישורים חיצוניים
* 
* 
* משה שבת, **[[ישיבות בגדאד]]**, כרך שני הוצאת מכון אהל דוד, ירושלים תשע"ט
* לב חקק, לשירת אברהם ברוך מני, משורר נשכח, **יד להימן**, ירושלים תשמ"ד, עמ' 197
* 
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:חברון: רבנים
קטגוריה:משפחת מני
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:ילידי 1855
קטגוריה:נפטרים ב-1882
לואיס מוריס

**לואיס ריצ'רד מוריס** (באנגלית: **Lewis Richard Morris**; 2 בנובמבר 1760 – 29 בדצמבר 1825) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ורמונט.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
מוריס נולד ב-2 בנובמבר 1760 בסקרסדייל שבפרובינציית ניו יורק, לשרה לדלו (1730–1791) ולריצ'רד מוריס (1730–1810), שכיהן כנשיא בית המשפט העליון של מדינת ניו יורק בשנים 1779–1790. מוריס למד בבתי ספר ציבוריים. בעודו נער שירת כשלישו של הגנרל פיליפ סקיילר ולאחר מכן של הגנרל ג'ורג' קלינטון (לימים סגן נשיא ארצות הברית) במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית. מוריס היה אחיין של גוברנר מוריס ושל לואיס מוריס.

### קריירה
בשנת 1786 עבר מוריס לספרינגפילד שברפובליקת ורמונט והשתקע כאיש עסקים, בעל קרקעות ופוליטיקאי. הוא כיהן כמזכיר לענייני חוץ בשנים 1781–1783. בשנת 1785 היה חבר בוועדת בית האספה של ספרינגפילד, ובשנים 1786–1787 שימש כגובה מיסים. בשנת 1788 היה חבר מועצת העיר, ובשנים 1790–1794 כיהן כגזבר העיר. מוריס כיהן כמזכיר בית המשפט של מחוז וינדזור בשנים 1789–1796, וכשופט בבית משפט זה עד שנת 1801.

מוריס היה מזכיר בית הנבחרים של ורמונט בשנים 1790 ו־1791, והיה חבר בוועידה לאשרור חוקת ארצות הברית. בשנת 1793 שימש כמזכיר הוועידה החוקתית בוינדזור. הוא השתתף בוועידת האשרור של ורמונט בבנינגטון, שם הצביע בעד החוקה. ב־4 במרץ 1791 מינה אותו הנשיא ג'ורג' וושינגטון למרשל הפדרלי הראשון של מחוז ורמונט. הוא כיהן בתפקיד זה עד 1794, והוחלף בידי סגנו, ג'ייבז ג'י פיץ'.

מוריס היה בריגדיר גנרל במיליציה המדינתית בשנת 1793, ומייג'ור גנרל של הדיוויזיה הראשונה בשנים 1795–1817. הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ורמונט בשנים 1795–1797 ובשנים 1803–1808, ואף שימש כיושב ראש הבית. מוריס נבחר מטעם המפלגה הפדרליסטית לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרסים החמישי, השישי והשביעי, וכיהן מ־22 במאי 1797 עד 3 במרץ 1803.

### חיים אישיים
מוריס נישא למרי דווייט, בתם של טימותי ומרי אדוארדס דווייט; להולדה תיאודוסיה אולקוט, שנפטרה זמן קצר לאחר נישואיהם; ולאלן האנט, בתו של ג'ונתן האנט האב.

מוריס נפטר ב־29 בדצמבר 1825 בספרינגפילד, ורמונט, ונקבר בבית העלמין פורסט היל בצ'רלסטאון, ניו המפשייר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מוורמונט
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1760
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1825
עונת 2025 ב-WNBA

**עונת 2025** הייתה העונה ה-29 של ליגת ה-WNBA. הליגה כללה 13 קבוצות (העונה התווספה קבוצה חדשה) והסתיימה בזכייה של לאס וגאס אייסז בפעם השלישית בתולדות המועדון. היא ניצחה בסדרת הגמר את פיניקס מרקורי עם תוצאה 0:4.

העונה לראשונה משנת 2008 לליגה התווספה קבוצה חדשה - גולדן סטייט ואלקיריז. העונה כללה 44 משחקים. 

העונה הסדירה כללה 44 משחקים לכל קבוצה. בסך הכול היו 296 משחקים (כולל 22 משחקים בשלב פלייאוף). במשחקים צפו 3,142,082 צופים (10,986 צופים בממצוע למשחק). לראשונה מספר צופים במשחק עבר את 10 אלף בממוצע. 

תואר השחקנית המצטיינת של העונה הסדירה (MVP) הוענק לאייז'ה וילסון (לאס וגאס אייסז).

קבוצת אינדיאנה פיבר זכתה בגביע הנציבה של ה-WNBA. 
## דראפט 2025
בעקבות הוספת קבוצה חדשה ב-6 בדצמבר נערך "דראפט הרחבה". גולדן סטייט ואלקיריז בחרה כדורסלנית מכל קבוצה אחרת למעט סיאטל סטורם.

הגרלת הדראפט נערכה ב-17 בנובמבר ודאלאס וינגס זכתה בזכות הבחירה הראשונה. בהגרלה השתתפו 4 קבוצות. יתר הקבוצות זכו בבחירות בהתאם לסדר הפוך של הופעתם בעונה הקודמת. בעקבות הסדרים בין הקבוצות, סדר הבחירה השתנה.

בדראפט הראשי נבחרו 38 שחקניות מהן 30 מארצות הברית, 2 שחקניות מצרפת ושחקנית אחת מליטא, אוסטרליה, סלובניה, קנדה, רוסיה ומאלי.

להלן חמש הבחירות הראשונות:

## העונה הסדירה
העונה כלל 44 משחקים - 24(20) בתוך הבית ו-20(24) עם קבוצות מהבית השני.

## פלייאוף
לפלייוף העפילו 8 קבוצות החזקות ללא קשר לבית מזרח/מערב. 

מפגשים דרשו 2 ניצחונות בשלב הראשון, 3 ניצחונות בשלב השני ו-4 ניצחונות בשלב האחרון. 

### סדרת הגמר

## שחקניות מצטיינות
*  MVP של העונה הסדירה ב-WNBA - אייז'ה וילסון (לאס וגאס אייסז)
* MVP של סדרת הגמר ב-WNBA - אייז'ה וילסון (לאס וגאס אייסז)
* שחקנית ההגנה של העונה ב-WNBA - אייז'ה וילסון (לאס וגאס אייסז)/אלנה סמית (מינסוטה לינקס)
* רוח ספורטיבית - נקה אוגוומיקה (סיאטל סטורם)
* רוקי השנה ב-WNBA - פייג' בקרס (דאלאס וינגס)
* מלכת הנקודות -אייז'ה וילסון (לאס וגאס אייסז) - 23.4 בממוצע למשחק 
* מלכת הריבאונדים -אנג'ל ריס (שיקגו סקיי) - 12.6 בממוצע למשחק
* מלכת האסיסטים - אליסה תומאס (פיניקס מרקורי) - 9.2 בממוצע למשחק

### קבוצת העונה
חמישיית העונה הראשונה
* אייז'ה וילסון (לאס וגאס אייסז)
* נאפיסה קולייר (מינסוטה לינקס)
* אליסה תומאס (קונטיקט סאן)
* אלישה גריי (אטלנטה דרים)
* קלסי מיטצ'ל (אינדיאנה פיבר)

חמישיית העונה השנייה
* נקה אוגוומיקה (לוס אנג'לס ספארקס
* ג'קי יאנג (לאס וגאס אייסז)
* סברינה יונסקו (ניו יורק ליברטי)
* אליה בוסטון (אינדיאנה פיבר)
* פייג' בקרס (דאלאס וינגס)

## משחק האולסטאר
ב-19 ביולי נערך בגיינברידג' פילדהאוס, אינדיאנפוליס, משחק האולסטאר של הליגה. סגלי הנבחרות נקבעו באמצעות הצבעת אוהדים, שחקניות, עיתונאי ספורט ומאמנים. האוהדים יכלו להצביע לעשר שחקניות, ואילו יתר המצביעים יכלו להצביע ל-22 שחקניות. מאמנים ושחקניות לא הורשו להצביע לשחקניות מאותה קבוצה.

השחקניות שצברו את מספר הקולות הרב ביותר מונו לקפטניות הקבוצות והיו רשאיות לבחור 11 מחברות הקבוצה. נאפיסה קולייר וקייטלין קלארק קיבלו את המינוי. הסגלים כללו 11 כדורסלניות מבית המזרח ו-12 מבית המערב (ריין הוורד נבחרה אך נפצעה כמה ימים לפני המשחק והוחלפה).

המשחק הסתיים בניצחון קבוצת "נאפיסה קולייר" בתוצאה 151–131.

תואר השחקנית המצטיינת של המשחק (MVP) הוענק לנאפיסה קולייר (מינסוטה לינקס).

## קישורים חיצוניים

* נתוני העונה
* סיכום עונה

קטגוריה:עונות WNBA
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2025
קטגוריה:2025 בארצות הברית
היה היה (לזיגי)

"**היה היה (לזיגי)**" הוא שיר שכתב אריק איינשטיין והלחין מישה סגל. השיר נכלל באלבום "פוזי", שיצא לאור ב-1969, והוא השיר החותם את האלבום.

השיר מוקדש לזיגי סקרבניק, חברו של איינשטיין, שמת שנתיים קודם לכן מסרטן, בגיל 24.

בהקלטת השיר השתתפו: הזמר אריק איינשטיין, המתופף אהרלה קמינסקי, נגן ההאמונד יעקב נגר והגיטריסט והבסיסט שמוליק ארוך.

## רקע
זיגי סקרבניק, פסנתרן ומעבד מוזיקלי ישראלי ומי שהיה שותפם האמנותי של "החלונות הגבוהים", ואף היה שותף להפקת אלבומם היחיד, נפטר ב-1967 לאחר מאבק במחלת הסרטן. כבר בהקלטות לאלבום הוא סבל מכאבי תופת, וזמן קצר לאחר צאת האלבום הוא נפטר. איינשטיין, שהכיר את סקרבניק עוד מנעוריו, היה ממבקריו בבית החולים. עם מותו גמר אומר איינשטיין להקדיש את השיר לסקרבניק.

## תוכן ולחן
חצי הדקה הראשונה לשיר מכילה אפקטים רבים. לדברי המתופף אהרלה קמינסקי, מהנגנים שהשתתפו באלבום, המטרה הייתה "לייצר אווירה של חברים שיושבים באיזה באר [בר], שותים קצת, מעשנים סיגריה וחושבים על זיגי".

כמו כן, בתחילת השיר נשמע שיעול לא רצוני מצד איינשטיין. לדברי המלחין, מישה סגל, מרגע זה בהקלטה הלך השיר והתפתח לקטע באורך של כשמונה דקות: "אני זוכר שבאמצע ההקלטה הצעתי לאריק: 'בוא נפרוץ פה עם משהו שופני כזה', מין אנקה אמוציונלית. הבאתי אפילו פסנתרן קלאסי כי לא יכולתי לנגן את זה".

במהלך השיר נשמעת צעקה של איינשטיין. לדברי ניר שחק, רגע הצעקה היה תקדימי לתקופתו ומהווה אף את רגע היווצרות הרוק הישראלי. איינשטיין טען שהצעקה הייתה ספונטנית ולא מתוכננת.

תוכנו של השיר דל וחסר משמעות בעיקרו. רובו ככולו מכיל את הצירוף "היה היה" ומציין בעיקר את קיומו של מלך אחד ואת מצבו הרגשי של אלוהים.

## השפעתו
השיר נחשב לחריג באלבום. לדברי העיתונאי ניר שחק:

רוב האקסלי, מראשוני היוצרים ברוק הישראלי וחבר להקת הצ'רצ'ילים (שאף שיתף פעולה עם איינשטיין בהמשך), אמר כי השיר הוא האהוב עליו ביותר מהאלבום. הוא אף טען שהשיר מהווה אבן דרך בסוגת הרוק בישראל והשווה אותו לשיר "A Day in the Life" של הביטלס.

לדברי מישה סגל, שהלחין את השיר, ההאזנות לו ניזוקו מפאת אורכו החריג. עם זאת, הוא הודה כי בדיעבד היה מקצר אותו.

יש הטוענים כי בזכות השיר, האלבום "פוזי" הפך לאלבום הרוק העברי הראשון. גם כיום הוא זוכה להערכה רבה בקרב מומחים בתחום.

השיר זכה לגרסה מחודשת בשנת 1996 - השיר האחרון באלבום "בחזרה לשבלול" של להקת רוקפור.

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1969
קטגוריה:שירי אריק איינשטיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אריק איינשטיין
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי מישה סגל
IM30

**IM30** הוא האלבום ה-15 של הרכב המוזיקה האלקטרונית הישראלי אינפקטד מאשרום. האלבום יצא ב-30 בינואר 2026, תחת חברת התקליטים Monstercat והוא אלבום מוזיקה אלקטרונית בז'אנר מוזיקה אלקטרונית (Psy-trance, Trance) ודאבסטפ.

הרצועות: "LA Beast", "Lightweight", "What You Know You Know You Know" באלבום יצאו לאור כסינגלים מעט לפני יציאת האלבום.

שם האלבום הוא בעצם מחווה ל-30 שנות פעילות של ההרכב (שבקיצור מכונה "IM"), שהחל את דרכו המוזיקלית בסוף שנת 1996.

השירים באלבום הן רצועות טראנס מסוגת הפסייטראנס, כאשר הרצועה Lightweight משלבת גם אלמנטים מסוגת הדאבסטפ (תת סוגה - ברוסטפ).

## הרצועות באלבום

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אלבומי אינפקטד מאשרום
יערה שאוליאן

**יערה שאוליאן** (נולדה ב-4 בדצמבר 1991) היא זמרת-יוצרת ישראלית. השתתפה בעונה השלישית של תוכנית הטלוויזיה "The Voice ישראל".

## ביוגרפיה
שאוליאן נולדה וגדלה בהרצליה. היא החלה את הכשרתה המוזיקלית בגיל שש בלימודי כינור אצל המורה אברם קופלוב. למדה במגמת המוזיקה בתיכון אלון לאומניות ברמת השרון. במסגרת לימודי המוזיקה שלה היא בחרה להתמקד בעיקר במוזיקה קלאסית ובמוזיקת ג'אז. בהמשך דרכה למדה בבית הספר למוזיקה רימון, אך בחרה לפרוש מהלימודים בטרם סיומם כדי לגבש את זהותה האמנותית באופן עצמאי. במקביל לעיסוקה המוזיקלי פנתה שאוליאן לאפיק אקדמי ולמדה בחוג ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב. במסגרת לימודיה התמחה בשפה הפרסית ובשירה פרסית ספרותית, מהלך שהשפיע רבות על יצירתה המאוחרת.

## קריירה במוזיקה
בשנת 2014 כשהייתה בת 23, השתתפה שאוליאן בעונה השלישית של תוכנית המציאות The Voice ישראל. בשלב "האודישן העיוור" זכתה להערכת השופטים ובחרה להצטרף לנבחרת של אביב גפן.

לאחר סיום התוכנית, החלה בשיתוף פעולה מקצועי עם המפיק המוזיקלי לני בן בשט. מפגש זה סימן תפנית בסגנונה המוזיקלי; בהשפעתו של בן בשט, החלה שאוליאן לחקור את שורשיה המשפחתיים ואת המוזיקה הפרסית הקלאסית, תחום שבעבר נמנעה מעיסוק בו. תהליך החיפוש אחר השורשים והשילוב בין התרבויות הוביל להוצאת המיני-אלבום הראשון שלה.

שיתפה פעולה עם הלהקה סבבה 5 בשיר ״חלומות על אהבה״ שקיבל הדים בינלאומיים והושמע בין היתר בתחנת הרדיו BBC6 ובתכניות נוספות ברחבי העולם.

### אלבום ראשון – יערה שאוליאן
אלבום הבכורה שלה הופק מוזיקלית בידי לני בן בשט, בפורמט מיני אלבום הכולל 6 קטעים.

### אלבום שני – זהר
ב-4 במרץ 2025 שאוליאן הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "**זהר**", שהופק מוזיקלית על ידי תמיר מוסקט. האלבום מאופיין בסגנון פיוז'ן, המשלב אלמנטים של מוזיקה אלקטרונית עם השפעות מהמוזיקה הפרסית. היצירה באלבום זה מאופיינת במיזוג בין אלמנטים של מוזיקה פרסית מסורתית לבין מוזיקה ישראלית עכשווית, תוך דגש על זהותה כיוצרת במרחב המזרח-תיכוני. השימוש בפרסיות נעשה כתבלין, ביחד עם השפעות נוספות מעולמות הג׳אז, רית'ם אנד בלוז, מוזיקה אלקטרונית, רגאטון ועוד. שאוליאן הלחינה וכתבה את 8 שירי האלבום.

## חיים אישיים
מתגוררת בתל אביב עם בן זוגה יונתן ובתה.

## קישורים חיצוניים

* 
* הג'אם של קוטנר | יערה שאוליאן, גלי צה"ל, ינואר 2026

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרות פופ ישראליות
קטגוריה:זמרי פופ ישראלים
קטגוריה:זמרות מוזיקה מזרחית ישראליות
קטגוריה:מתמודדות The Voice ישראל
קטגוריה:זמרות-יוצרות ישראליות
קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:משתתפי אקס פקטור ישראל
קטגוריה:בוגרות תיכון אלון (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרי תיכון אלון (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרות רימון בית ספר למוסיקה
קטגוריה:בוגרי רימון בית ספר למוסיקה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1991
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1991
הדוב הצהוב

"**הדוב הצהוב**" הוא שיר ילדים מאת לאה גולדברג, שנכתב בשנת 1936 ופורסם לראשונה בעיתון "דבר לילדים" תחת הכותרת "השובב". השיר הולחן על ידי ורדינה שלונסקי, אחותו של המשורר אברהם שלונסקי. השיר נדפס בשנת 1982 בספר "בואו עננים - שירים לילדים מאת לאה גולדברג", בעריכת לאה חובב.

## אודות השיר
בשיר מתואר דוב בצבע צהוב, שנוהג לבצע מעשי קונדס. בסופו של השיר מתברר שמי שעומד מאחורי מעשי הקונדס הוא יצחק השובב, בן הדוד של הדוברת בשיר.

## ביצועים
השיר זכה לביצועים רבים, בין השאר על ידי אהובה צדוק (1956), דליה עמיהוד (1958), חדוה עמרני (1967), אסנת פז (1968), מוטי פליישר (1971), חנה לסלאו (1981), ציפי שביט (1992), אלי גורנשטיין ומיקי קם (2012), ועוד.

## קישורים חיצוניים
* "הדוב הצהוב", באתר הספרייה הלאומית
* מילות השיר והאזנה לו, באתר זמרשת

#### ביצועים
* "הדוב הצהוב" בביצוע אהובה צדוק, סרטון בערוץ יוטיוב
* "הדוב הצהוב" בביצוע אסנת פז, סרטון בערוץ יוטיוב
* "הדוב הצהוב" בביצוע חנה לסלאו, סרטון בערוץ יוטיוב
* "הדוב הצהוב", בביצוע אלי גורנשטיין ומיקי קם, סרטון בערוץ יוטיוב
* "הדוב הצהוב", בביצוע דפנה ארמוני, גילה אלמגור, אלי מנטבר, יואל לרנר ודב רייזר (מתוך "מועדון החתול שמיל"), סרטון בערוץ יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי ילדים
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי לאה גולדברג
קטגוריה:שירי לאה גולדברג
קטגוריה:שירי אהובה צדוק
קטגוריה:שירי אסנת פז
קטגוריה:שירי דליה עמיהוד
קטגוריה:שירים על דובים
התאחדות הסופרים הישראלים בשפה הרומנית

**התאחדות הסופרים הישראלים בשפה הרומנית** (ברומנית: Asociatia Scriitorilor Israelieni de limba   
Româna), שנוסדה ב-1964 על ידי שאול כרמל, סולו הר, יוסף קמפוס ו-מ. רודיך במטרה לשמר את השפה והתרבות הרומנית של עולי רומניה, לצד לימודי העברית וההשתלבות במדינת ישראל.

החל משנת 2011 התאחדות הסופרים הישראלים בשפה הרומנית מוציאה לאור את כתב העת IZVOARE (מעינות) בעריכתו של שאול כרמל. להתאחדות גם הוצאה לאור, Editura Familia (הוצאת המשפחה), המפיקה כתב עת בשם Revista familiei ובמסגרת ההוצאה לאור הפיקו כמה מאות ספרים ברומנית, של יוצרים ישראלים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרות רומנית
קטגוריה:העלייה מרומניה
קטגוריה:ספרות ישראלית
תומאס טרי דייוויס

**תומאס טרי דייוויס** (באנגלית: **Thomas Terry Davis**; 1765 – 15 בנובמבר 1807) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת קנטקי.

## ביוגרפיה
### השכלה וראשית הקריירה
דייוויס נולד ב-1765 במושבת וירג'יניה. הוא למד משפטים, ובשנת 1789 הוסמך לעריכת דין והתקבל ללשכת עורכי הדין של מחוז קנטקי, וירג'יניה. הוא עסק בעריכת דין באופן פרטי, שימש כסגן התובע הכללי של קנטקי, והיה התובע המחוזי הראשון מחוז בקנטקי. בנוסף, כיהן כחבר בית הנבחרים של קנטקי בשנים 1795–1797.

### קריירה פוליטית
דייוויס נבחר כחבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לקונגרסים החמישי, השישי והשביעי, וכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מ־4 במרץ 1797 ועד 3 במרץ 1803.

ב־8 בפברואר 1803 מונה לשופט בבית המשפט העליון של טריטוריית אינדיאנה, ובשנים 1806–1807 שימש כקנצלר של הטריטוריה. בתקופת כהונתו שם עמד בראש משפט הבגידה של דייוויס פלויד.

### חיים אישיים
דייוויס היה חבר במסדר הבונים החופשיים. הוא נישא לאליזבת רובארדס, אשר לאחר מותו נישאה לדייוויס פלויד, שנתיים לאחר פטירתו. דייוויס נפטר ב-15 בנובמבר 1807 בג'פרסונוויל שבטריטוריית אינדיאנה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקנטקי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1765
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1807
בית הכנסת הישן (לודז')

**בית הכנסת הישן בלודג**' (באנגלית: **Stara Synagogue (Łódź)** ;ידוע גם בשם Alte Szil ו־Alt Stodt Shul, שפירושם גם „בית הכנסת של העיר העתיקה”) היה בית קהילה ובית כנסת יהודיים אורתודוקסיים לשעבר, אשר שכנו ברחוב וולבורסקה 20 בעיר לודז', שבמחוז לודז' בפולין. בית הכנסת תוכנן בידי אדולף זליגסון בסגנון התחייה המורית והושלם בשנת 1900, ושימש כמקום תפילה עד מלחמת העולם השנייה, אז הושמד בידי הנאצים ב־15–16 בנובמבר 1939. היה זה בית הכנסת השלישי שנבנה בלודז' בידי הקהילה היהודית.

## היסטוריה
לודז', שהייתה כפר שמנה פחות מ־200 תושבים בסוף המאה ה־18, התפתחה במהירות לעיר תעשייה גדולה. בית הכנסת הראשון של לודז', היה מבנה עץ, שנבנה בשנת 1809 ברחוב וולבורסקה 8. הקרקע נרכשה מסגן במשמר הלאומי בשם יוזף אופשלג. עד שנת 1854 היה המבנה במצב ירוד כל כך עד שנפסל לשימוש בידי רשויות העיר. ידוע כי התפילות נמשכו במקום עד שנת 1861, חרף הפסילה הרשמית.

בשנת 1859 החלו העבודות על בית כנסת חדש מלבנים ברחוב וולבורסקה 20, שתוכנן בידי יאן קרול מרטשינג בסגנון נאו־מנייריסטי. המבנה החדש נפתח בשנת 1861. הבנייה, שהואטה עקב משבר כלכלי, נמשכה עד שנת 1871.

מבנה בית הכנסת משנת 1861 הוחלף בין השנים 1897 ל־1900 בבית כנסת מפואר בסגנון התחייה המורית, שתוכנן בידי אדולף זליגסון, אדריכל ידוע מלודז'. התוכניות החתומות של האדריכל למבנה נמכרו במכירה פומבית של סותבי'ס ב־17 בדצמבר 2008, במחיר של 13,750 דולר.

המילה „סטארה Stara” משמעותה „ישן”, ורבות מהערים הפולניות קראו לבית הכנסת הישן ביותר בעיר בשם בית הכנסת סטארה. הסטארה היה בית הכנסת האורתודוקסי המרכזי של לודז'. הוא נבנה בידי תעשיינים אורתודוקסים ששאפו להתחרות, ואף לעלות במעמד ובפאר, על בית הכנסת הגדול, שנבנה בשנת 1881 על ידי הקהילה היהודית הרפורמית, או לכל הפחות להתחרות בו.

על פי תיאורו של שמעון הוברבנד (1909–1942), אשר תיעד את חיי הדת של יהודי פולין בתקופת השואה:

בית הכנסת נשרף עד היסוד ב-15–16 בנובמבר 1939 במהלך הכיבוש הנאצי. באותם ימים החריבו הגרמנים גם בתי כנסת נוספים בלודז', בהם בית הכנסת הגדול (ב-14 בנובמבר 1939) ובית הכנסת “עזרת ישראל”, שנשרף אף הוא בנובמבר 1939.



Alte Szil with market - Postcard colorized.jpg|בית הכנסת הישן שליד כיכר השוק
Synagoga Alte Szil w Łodzi.jpg|חזית בית הכנסת הישן
Synagoga Altshtot Park Staromiejski Łódź.JPG|לוח זיכרון לזכר בית הכנסת הישן, בפארק סטארומייסקי, לודז'
Bundesarchiv Bild 137-051639A, Polen, Ghetto Litzmannstadt, Deportation.jpg|שרידי בית הכנסת כפי שצולמו בשנת 1940



## ראו גם
* יהדות פולין
* בית הכנסת הגדול (לודז')
* בית הכנסת החדש (טרנוב)
* בית הכנסת החדש (פשמישל)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

לודז'
קטגוריה:לודז': מבנים
קטגוריה:יהדות לודז'
לודז'
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:בתי כנסת עתיקים
קטגוריה:בתי כנסת שהוחרבו בליל הבדולח
יעקב גרטנר

**יעקב גרטנר** (בגרמנית: **Jakob Gartner**; 6 באוקטובר 1861 בפררוב – 15 באפריל 1921 בווינה) היה אדריכל יהודי-אוסטרי. 

## ביוגרפיה
גרטנר נולד ב-6 באוקטובר 1861 למשפחה יהודית עם 5 ילדים. הוא למד בברנו ולאחר מכן התנסה באדריכלות בביאלסקו ובווינה. ב-1888 הוא הפך לאדריכל עצמאי. גרטנר עיצב מספר בתי כנסת לאורך חייו בדברצן, בטרנבה (כיום בסלובקיה) ובטרגו מורש (כיום ברומניה). ייתכן כי גם עיצב את בית הכנסת באויפשט בבודפשט, בירת הונגריה.

חלק מבתי הכנסת שבנה נהרסו במהלך פוגרומים אנטי-יהודיים בגרמניה הנאצית.

גרטנר היה נשוי לאנה לנזר. הוא נקבר במחוז דובלינג בעיר וינה שבאוסטריה.

## מבנים
* 1885-1886 - בית הכנסת באויפשט, בודפשט.
* 1889: בית הכנסת בפילסן.
* 1890: בית הכנסת בגלגוצי.
* 1891: .
* 1892-1893: בית הכנסת בהולסוב.
* 1892-1896: בית הכנסת באופבה, נהרס ב-10 בנובמבר 1938.
* 1894: .
* 1895-1897: בית הכנסת באולומואוץ, נהרס ב-16 במרץ 1939.
* 1896: בית הכנסת בהומבולדטגאסה.
* 1897: מבנה מגורים ומסחר "Zu drei Hähnen" בברנו.
* 1898: מבנה מגורים בווינה.
* 1898: בית הכנסת בפרראו.
* 1898: בית הכנסת בסימרינגר.
* 1899-1900: בית הכנסת הגדול של טרגו מורש.
* 1899-1901: מקום הולדתה של המלכה אליזבת, (קנוליגסה 22–24 בווינה).
* 1900-1901: בית הכנסת באורלובה.
* 1901: בית מגורים בווינה (ג'ואן שטראוס-גאסה 32 בווינה).
* 1901-1902: בית מגורים בווינה (אלברטגאסה 36 בווינה).
* 1901-1904: בית הכנסת בפרוסטיוב.
* 1902: בניין מגורים בווינה (ביברשטרסה 4 בווינה).
* 1904: בניין מגורים ועסקים בווינה (סטובנרינג 24 בווינה).
* 1904-1905: בית מגורים ועסקים בווינה (סטובנרינג 14 בווינה).
* 1905: בית מגורים בווינה (סטובנרינג 2 בווינה).
* 1906: בית מגורים בווינה (דפונטגאסה 4 בווינה).
* 1906-1907: בית מגורים בווינה (טאובולדגאסה 16 בווינה).
* 1907-1908: בית הכנסת בסיברברוננגאסה.
* 1908-1910: בית הכנסת בקרומריז.
* 1910: בניין מגורים ומסחר בווינה.
* 1919: בית הכנסת בפיטשט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים אוסטרים
קטגוריה:אדריכלים אוסטרים
קטגוריה:אדריכלים יהודים אוסטרים
קטגוריה:ילידי 1861
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1921
Delta Force (משחק וידאו, 2025)

**דלתא פורס** (**Delta Force**; תרגום בעברית: **כוח דלתא**), בעבר נודע כ-**Delta Force: Hawk Ops**, הוא משחק וידאו מסוג יריות בגוף ראשון טקטי, המפותח על ידי סטודיו Team Jade מחברת TiMi Studio Group, חברת הבת של תאגיד טנסנט הסינית, ומופץ׳ על ידי Level Infinite. המשחק מהווה אתחול לסדרת המשחקים הוותיקה "Delta Force" שהחלה את דרכה בסוף שנות ה-90 על ידי חברת NovaLogic.

המשחק הושק בגרסה מלאה למחשב האישי בינואר 2025, ובהמשך אותה שנה הופץ גם לקונסולות הפלייסטיישן 5, Xbox Series X/S iOS ואנדרואיד. המשחק פועל במודל עסקי של "משחק בחינם" ותומך באפשרות למשחק והתקדמות בין פלטפורמות שונות.

## מבנה ומשחקיות
Delta Force משלב אלמנטים של יריות טקטי וריאליסטי עם מכניקות מודרניות של "מפעילים" (Hero Shooter), כאשר כל דמות משתייכת לאחת מארבע מחלקות קלאסיות: סתערן (Assault), צבירה (Engineer), חובש (Support) וסייר (Recon). לכל מפעיל יש ציוד ייחודי (Gadgets) ויכולת פסיבית המשפיעה על סגנון המשחק הקבוצתי.

### מצבי משחק מרכזיים
* **Hazard Operations:** במצב זה, השחקנים פועלים במפות ענק (כגון "Dam" או "Zero Dam") במטרה לאתר משאבים יקרי ערך המכונים "Mandelbricks". השחקנים נדרשים לנהל את המלאי שלהם באופן אסטרטגי, שכן מוות בקרב מוביל לאובדן כל הציוד שנשאו עמם. מצב זה דורש תכנון קפדני של נתיבי תנועה ושיתוף פעולה הדוק בין חברי החוליה.
* **Havoc Warfare:** מצב המדמה שדה קרב דינמי. השחקנים נלחמים על נקודות שליטה תוך שימוש במערך רחב של כלי רכב, בהם טנקי מערכה מסוג M1 Abrams, נגמ"שים, ומסוקי קרב. המפות במצב זה מתאפיינות בקווי ראייה ארוכים ובאזורים המאפשרים הרס סביבתי המשנה את נתיבי ההתקדמות.
* **קמפיין - Black Hawk Down:** הקמפיין העלילתי לשחקן יחיד, 'Black Hawk Down', מהווה שחזור קולנועי מודרני של אירועי קרב מוגדישו משנת 1993; הוא מבוסס על הרישיון הרשמי של סרטו "בלאק הוק דאון" של רידלי סקוט ומשלב טכנולוגיית לכידת תנועה עם מנוע Unreal Engine 5 כדי להציג חוויה נרטיבית ריאליסטית של מבצע חילוץ כוחות העילית בסומליה.

## קבלה וביקורת
עם השקתו בשנת 2025, Delta Force סומן כמתחרה משמעותי לסדרת Battlefield, במיוחד לאור האכזבה היחסית של מעריצי הז'אנר מהכותרים האחרונים של המתחרות. המבקרים שיבחו את המודל העסקי ההוגן, שאינו מחייב תשלום עבור יתרון במשחק, ואת רמת הליטוש הטכני כבר בשלבי הבטא המוקדמים.

בשנת 2025 הפך המשחק לאחד הכותרים המשוחקים ביותר ב-Steam ובפלטפורמות המובייל, כשהוא מושך קהל שחקנים משולב של חובבי משחקי "Extraction Shooter" ושחקני FPS מסורתיים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בסין
קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 5
קטגוריה:משחקי iOS
קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף ראשון)
קטגוריה:משחקי אנדרואיד
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2025
WKRP in Cincinnati

**WKRP בסינסינטי** (באנגלית: WKRP in Cincinnati) היא קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה ברשת CBS בשנים 1982-1978. הסדרה עוקבת אחר הצוות של תחנת רדיו בסינסינטי. זמן השידור של הסדרה השתנה באופן תדיר לאורך תקופת שידורה והיא התקשתה להשיג אחוזי צפייה גבוהים. עם זאת הסדרה זכתה לפופולריות כאשר שודרה בסינדיקציה. הסדרה סייעה להזניק את הקריירה של לוני אנדרסון והייתה מועמדת לעשרה פרסי אמי ושלושה פרסי גלובוס הזהב.

## תקציר העלילה

WKRP היא תחנת רדיו כושלת בסינסינטי. אנדי טרביס (גרי סנדי) מתמנה למנהל התכניות של התחנה ובעידודו התקליטנים של התחנה משמיעים יותר מוזיקת רוק. באותה תקופה היו רבים שראו במוסיקת רוק כחתרנית ומסוכנת וצוות התחנה נאלץ להתמודד עם בקורת והתנגדות בקרב המאזינים.יוצר הסדרה, יו וילסון, ביסס את הדמויות על צוות תחנת רדיו שהכיר באטלנטה מעבודתו בפרסום.

## הדמויות המרכזיות

* אנדי טרביס (גרי סנדי) - מנהל התכניות
* ארתור קרלסון (גורדון ג'אמפ) - מנכ"ל התחנה ובנה של הבעלים
* דר' ג'וני פיבר (הווארד הסמן) - תקליטן
* ונוס פלייטרפ (טים ריד) -תקליטן
* לס נסמן (ריצ'רד סנדרס) - כתב חדשות
* ג'ניפר מרלו (לוני אנדרסון) - פקידת קבלה
* הרב טרלק (פרנק בונר) - מנהל מכירות
* ביילי קוורטרס (ג'ן סמית'רס) - עובדת אדמינסטרטיבית שבמהלך הסדרה משמשת גם ככתבת

## שידור הסדרה וסדרת המשך

הסדרה שודרה לראשונה בספטמבר 1978 ולא זכתה לאחוזי צפייה גבוהים. זמן שידורה השתנה 12 פעמים לאורך שנות שידורה, מה שהקשה על הסדרה לצבור פופולריות. עם זאת, הסדרה זכתה להצלחה כאשר שודרה בסינדיקציה.עם השנים, פג הרישיון שניתן להשתמש בקטעי המוסיקה שהושמעו בתכנית והסדרה הפסיקה להיות משודרת בסינדיקציה. באמצע שנות ה-2000 הסדרה שודרה שוב בערוץ TV Land כאשר מספר קטעים מוסיקליים מההרצה המקורית הוחלפו באחרים. גם כאשר העונה הראשונה יצאה לאור ב-DVD ב-2007, מספר קטעים מוסיקליים הוחלפו. ב-2014 יצא לאור מארז DVD שלם של כל העונות בו מושמעים כמעט כל הקטעים המוסיקליים מההרצה המקורית.

הסדרה הייתה מועמדת לעשרה פרסי אמי, כולל שלוש מועמדויות לפרס הסדרה הקומית הטובה ביותר. הסדרה זכתה בפרס אמי אחד לעריכת הוידאו הטובה ביותר ב-1981. בנוסף לכך, הסדרה סייעה להזניק את הקריירה של לוני אנדרסון אשר תפקידה בסדרה זיכה אותה בשתי מועמדויות לפרס אמי ושלוש מועמדויות לפרס גלובוס הזהב.

סדרת המשך בשם *The New WKRP in Cincinnati* עלתה ב-1991 ושודרה ישירות בסינדיקציה. גורדון ג'אמפ, ריצ'רד סנדרס ופרנק בונר המשיכו לגלם את התפקידים שגילמו בסדרה המקורית כאשר שחקנים אחרים מהצוות המקורי ערכו הופעות אורח. הסדרה בוטלה לאחר שתי עונות אשר במהלכן שודרו 47 פרקים.

## פרקים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:CBS: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1978
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שירדו משידור ועלו שוב
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות באוהיו
ג'יין מריה סטרייצ'י

**ג'יין מריה סטרייצ'י, ליידי סטרייצ'י** (באנגלית:**Jane Maria Strachey**; 13 במרץ 1840 - 14 בדצמבר 1928) הייתה סופרג'יסטית וסופרת בריטית.

## ביוגרפיה
ליידי סטרייצ'י נולדה ב-1840 על סיפונה של "הרוזן מהרדוויק" מול חופי כף התקווה הטובה. אביה, סר ג'ון פיטר גרנט, שימש מאוחר יותר כסגן מושל בנגל וכמושל ג'מייקה, ואמה הייתה הנרייטה צ'יצ'לה פלאודן.

## חיים מקצועיים
ימין|ממוזער|ילדיהם של סר ריצ'רד וליידי סטראצ'י
שמאל|ממוזער|ליידי סטרייצ'י בצעירותה
סטרייצ'י נחשפה לפועלו של ג'ון סטיוארט מיל דרך בעלה, ריצ'רד סטרייצ'י. לאחר שעברו להתגורר באדינבורו ב-1866 החלה לאסוף חתימות לעתירה לפרלמנט למען זכות הצבעה לנשים, וב-1868 הצטרפה לאגודה הלאומית לזכות בחירה לנשים של אדינבורו. לאחר מכן עברה עם בעלה, במסגרת תפקידו בממשל הקולוניאלי הבריטי, להודו.

בני הזוג שבו ללונדון בשנת 1879 וסטרייצ'י חידשה את פעילותה למען זכות הבחירה לנשים. היא תמכה בפעילות "בית החולים החדש לנשים", שהעניק טיפול רפואי מקצועי לנשים עניות, תמכה כלכלית ב"גירטון קולג'", המכללה הראשונה לנשים בקיימברידג', הייתה אחת המארגנות של אגודת השלטון המקומי לנשים (WLGS), וב-1909 מונתה ליו"ר הסניף הלונדוני של האגודה, והודות לפעילותה הזכיר המלך אדוארד השביעי לראשונה בנאומו בפרלמנט ב-1907 את הצעת החוק הפרלמנטרית שיזם ה-WLGS.

בנוסף לפעילות הציבורית הייתה ליידי סטרייצ'י סופרת שפרסמה שני ספרי ילדים ב-1887 וב-1893, את האנתולוגיה "משוררים על משוררים" ב-1894, וכן תרגמה לאנגלית את המהדורה צרפתית של "מהגדה השנייה" (С того берега) מאת אלכסנדר הרצן. בטי אסקווית' בספרה "שתי משפחות ויקטוריאניות" תיארה את ליידי סטרייצ'י ומשפחתה.

בשנת 1907 נבחרה ליידי סטרייצ'י לוועד הפועל של האיגוד הלאומי של אגודות זכות הבחירה לנשים (NUWSS). היא ובנותיה היו בין המארגנות של מצעד הבוץ שצעד ב-1908 מהייד פארק לאורך הסטרנד בדרישה לזכות הצבעה לנשים. בשנת 1909 הצטרפה למערכת ה-English Woman's Journal ונבחרה לנשיאת אחד מהסניפים של ה-NUWSS בלונדון, אך היא צמצמה את פעילותה הציבורית בהמשך אותה שנה, לאחר מותו של בעלה.

## חיים אישיים
סטרייצ'י הייתה אשתו השנייה של סר ריצ'רד סטרייצ'י, מזכירו של אביה, שהיה מבוגר ממנה ב-23 שנים. השניים נישאו ב-1859 והביאו 13 ילדים משותפים, ש-10 מהם שרדו לבגרות - ליטון, ג'יימס, דורותיאה, פרנל, אוליבר, מרג'ורי, דיק, ראלף, פיליפה ואלינור.

ליידי סטרייצ'י הלכה לעולמה בשנת 1928. הסופרת וירג'יניה וולף, שהייתה מיודדת עם כמה מילדיה דרך קבוצת בלומסברי פרסמה הספד לזכרה ובו פירטה את תרומתה של ליידי סטרייצ'י לתנועת הנשים.

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:סופרג'יסטיות בריטיות
קטגוריה:סופרות בריטיות
קטגוריה:פעילות זכויות נשים
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1840
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1928
ויליאם שפרד (פוליטיקאי)

**ויליאם שפרד** (באנגלית: **William Shepard**; 1 בדצמבר 1737 – 16 בנובמבר 1817) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מסצ'וסטס (1797–1802), וקצין צבאי בצבא הקונטיננטלי במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית. כמפקד מיליציה מדינתית הגן על מחסן הנשק בספרינגפילד במהלך מרד שייז, ירה בתותחים לעבר כוחותיו של דניאל שייז ואילץ אותם להתפזר. נוסף לכך שירת בממשל העירוני והמדינתי והיה חבר במועצת המושל של מסצ'וסטס.

## ביוגרפיה
שפרד נולד ב-1 בדצמבר 1737 בווסטפילד שבפרובינציית מפרץ מסצ'וסטס. הוא למד בבתי הספר המקומיים, עסק בחקלאות ושירת במשך שש שנים במלחמת הצרפתים והאינדיאנים. בשנת 1774 היה חבר בוועדת ההתכתבות של ווסטפילד, ובאפריל 1775 שימש כלוטננט קולונל במיליציית ה"מיניטמן" תחת פיקודו של הקולונל טימותי דניאלסון.

במאי 1775 הצטרף לצבא הקונטיננטלי כלוטננט קולונל, וב־6 באוקטובר 1776 מונה לקולונל של רגימנט מסצ'וסטס הרביעי. הוא שירת לכל אורך מלחמת העצמאות, כולל החורף בוואלי פורג' שבפנסילבניה, שם פיקד על הרגימנט הרביעי של מסצ'וסטס במסגרת הכוחות הקונטיננטליים, תחת הפיקוד הכללי של הגנרל ג'ון גלובר. שמו חקוק יחד עם חבריו על אנדרטאות האבן במקום. קיימים מכתבים רבים בינו לבין מפקדים אחרים, בהם ג'ורג' וושינגטון, המרקיז דה לה פאייט, ג'ון הנקוק, סמואל אדמס, תומאס ג'פרסון, הגנרל הנרי נוקס ואבות מייסדים בולטים נוספים.

[250px|שמאל|ממוזער|הקולונל ויליאם שפרד השתתף ב[קרב טרנטון שבניו ג'רזי לצד ג'ורג' וושינגטון, ודמותו מופיעה בציור 'לכידת ההסיאנים בטרנטון, 26 בדצמבר 1776' מאת ג'ון טראמבל.]]

שפרד היה חבר בבית הנבחרים של מסצ'וסטס בשנים 1785 ו־1786, וכיהן כראש מועצה מקומית (selectman) בווסטפילד בין השנים 1784–1787. בתקופה זו החלו חקלאים מקומיים וותיקי מלחמה למרוד לאחר חודשים של עוני ומיסוי שלדעתם הוטל עליהם שלא בצדק בידי השלטונות בבוסטון; רבים מהם נכלאו בבתי סוהר לחייבים.

שפרד, שהיה אז מייג'ור גנרל במיליציה המדינתית, גייס לשירות את הדיוויזיה הרביעית של מיליציית מסצ'וסטס בשנת 1786 והגן על מחסן הנשק בספרינגפילד במה שנודע כמרד שייז (על שם אחד ממנהיגיו, דניאל שייז). הוא הורה למגיני המחסן לירות בתותחים לעבר המורדים התוקפים בגובה המותניים, כשהם טעונים בקלעי אשכול נגד אדם. שניים מן המורדים נפצעו פצעים אנושים. במכתבים למושל ג'יימס באודוין הביע חרטה עמוקה על שפיכות הדמים.

שפרד שמר על קשר רציף עם המושל באודוין, סמואל אדמס, ג'ון הנקוק והגנרל בנג'מין לינקולן, שהגיע בסופת שלגים מבוסטון זמן קצר לאחר ההתקפה על המחסן, כדי לרדוף אחר שייז ואנשיו בעיירות הסמוכות. פקודה זו הקנתה לשפרד מוניטין מתמשך כ'רוצח אחים'. שכניו המקומיים כעסו עליו עד כדי כך שהתעללו בסוסיו וניקרו את עיניהם, למורת רוחו. הוא היה חבר במועצת המושל של מסצ'וסטס בשנים 1792–1796, וב־1796 מונה לנהל מגעים עם שבט הפנובסקוט, וב־1797 עם ששת האומות.

שפרד נבחר מטעם המפלגה הפדרליסטית לקונגרסים החמישי, השישי והשביעי, וכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מ־4 במרץ 1797 עד 3 במרץ 1803, כנציג מחוז הקונגרס השני. קודם לכן התמודד ללא הצלחה במחוז זה בשנים 1792 ו־1794.

לאחר פרישתו חזר לעסוק בחקלאות, ונפטר ב-16 בנובמבר 1817 בווסטפילד שבמסצ'וסטס כשהוא למעשה חסר אמצעים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1737
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1817
רק שואל שאלות

**"רק שואל שאלות"** (באנגלית: Just Asking Questions, בראשי תיבות: JAQ; לעיתים מכונה בלעג JAQing off) הוא טקטיקה פסאודו-סקפטית הנפוצה בשימושם של תומכים בתאוריות קשר, שבאמצעותה מוצגות טענות שגויות או מסולפות תוך ניסוחן כשאלות. כאשר נמתחת ביקורת על הטענות, נוהג יכול השואל להגן על עצמו בטענה כי לא הציג קביעה כלשהי, אלא "רק שאל שאלות", שלכאורה מערערות על הקונצנזוס המקובל. שמה של הטקטיקה נגזר מן התגובה האופיינית: "אני לא אומר שהקונספירציה בהכרח נכונה — אני רק שואל שאלות!".

[ממוזער|טקסט=פמפלטשל מאמרו של ברטרנד ראסל משנת 1964, "16 שאלות על ההתנקשות”, אשר קידם תאוריות קונספירציה בנוגע לרציחתו של ג'ון פ. קנדי.|פמפלט של מאמרו של ברטרנד ראסל משנת 1964, "16 שאלות על ההתנקשות”, אשר קידם תאוריות קונספירציה בנוגע ל[רצח ג'ון פ. קנדי|רציחתו של ג'ון פ. קנדי]]
בספר The Skeptics' Guide to the Universe  מבחין הנוירלוג סטיבן נובלה בין טקטיקת JAQ לבין ספקנות מדעית. לדבריו, מדענים אמיתיים שואלים שאלות מתוך רצון לקבל תשובות, ובוחנים ברצינות אפשרויות שונות; לעומתם, תומכי קונספריציות נוהגים לשאול שוב ושוב את אותן שאלות "מערערות", גם זמן רב לאחר שניתנו להן תשובות חד־משמעיות. לטענתו, עצם העלאת הספק היא מטרתם, ולא תהליך הגילוי שהשאלות אמורות לעודד.

שימוש מוקדם בטקטיקה זו ניתן למצוא במאמרו של ברטראנד ראסל, "16 שאלות על ההתנקשות” (16 Questions on the Assassination), שבו רמז כי נשיא ארצות הברית ג'ון קנדי נרצח בידי גורם שאינו לי הארווי אוסוולד. השימוש ב-JAQ להצדקת טענות פסאודו־ארכאולוגיות זכה לפופולריות בזכות הסופר השווייצרי אריך פון דניקן ותוכנית הטלוויזיה האמריקאית "Ancient Aliens", והתרחב עוד יותר עם הגברת השימוש באינטרנט.

## ראו גם
* חמקמילים
* הכחשה סבירה

## קישורים חיצוניים
* Robinson, B., Alfano, M. & Astola, M. Is this a bullshit question? Just asking!. Synthese 206, 185 (2025). https://doi.org/10.1007/s11229-025-05130-3
* The Problem with "Just Asking Questions", סרטון יוטיוב, בערוץ של David Guzik
* When “just asking questions” does more harm than good, בבלוג של Warren Berger

## הערות שוליים

קטגוריה:תאוריות קשר
קטגוריה:רטוריקה
קטגוריה:פסאודו-מדע
ביילי ברטלט

**ביילי ברטלט** (באנגלית: **Bailey Bartlett**; 29 בינואר 1750 – 9 בספטמבר 1830) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת מסצ'וסטס.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
ברטלט נולד ב-29 בינואר 1750 בהייבריל שבפרובינציית מפרץ מסצ'וסטס לאנוק ברטלט (5 באפריל 1715 – ינואר 1789) ולאנה ביילי (4 במרץ 1725 – 23 בינואר 1750), ועסק שם במסחר עד שנת 1789.

בשנת 1786 נישא ברטלט לפגי לנארד וייט. לזוג נולדו שנים עשר ילדים.

### קריירה
בשנים 1781–1784 כיהן ברטלט כחבר בבית הנבחרים של מסצ'וסטס, ושוב בשנת 1788. בשנת 1788 היה חבר בוועידה שאימצה את חוקת ארצות הברית. בשנה שלאחר מכן שירת כחבר הסנאט של מסצ'וסטס.

המושל ג'ון הנקוק מינה אותו לשריף הראשי של מחוז אסקס, והוא כיהן בתפקיד זה מ־1 ביולי 1789 ועד 5 בדצמבר 1811. הוא נבחר מטעם המפלגה הפדרליסטית לקונגרס החמישי כדי למלא את מקומו שהתפנה בעקבות התפטרותו של תאופילוס בראדברי. לאחר מכן נבחר מחדש לקונגרס השישי וכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מ־27 בנובמבר 1797 ועד 3 במרץ 1801. הוא לא התמודד לבחירה מחדש בשנת 1800.

בשנת 1812 שימש כגזבר מחוז אסקס. ב־20 ביוני 1812 מונה שוב לשריף הראשי של מחוז אסקס, וכיהן בתפקיד זה עד מותו. כמו כן היה ציר בוועידה החוקתית של מסצ'וסטס בשנים 1820–1821.

### מותו
ברטלט נפטר ב־9 בספטמבר 1830 בהייבריל שבמסצ'וסטס, ונקבר בבית העלמין פנטוקט בהייבריל, מחוז אסקס, מסצ'וסטס.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1750
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1830
אמריקן קולג'

**אמריקן קולג**' (באנגלית: **College**) הוא סרט קומדיה אמריקאי מ-2008.

## עלילה
לאחר שקווין, תלמיד תיכון בשנת לימודיו האחרונה, נזרק על ידי חברתו ג'ינה משום שהוא משעמם מדי, הוא לא רוצה ללכת לסוף השבוע של הכנס לסטודנטים שנה א' באוניברסיטת פילדמונט, אליו תכננו להשתתף יחד. עם זאת, חבריו הטובים, קרטר ומוריס, משכנעים אותו שהחופשה בסוף השבוע תעזור לו להסיח את דעתו ממנה, לאחר שחברם פלטשר סיפר לו על סוף שבוע של ביקור אצל אחיו בקולג', בו הוא סבל משכב עם שלוש בחורות קולג' בו זמנית, אף על פי שלמד את החסרונות של שהותו. זה משכנע את קווין ללכת לפילדמונט לסוף השבוע של הכנס לסטודנטים בשנה א' כדי להוכיח לאקסית שלו שהוא יכול להיות כיף במקום משעמם.

כשהם מגיעים למקום הם נופלים קורבן לאחוות הסטודנטים הפרועה באוניברסיטה כשחברי האחווה מציעים להם כניסה למסיבות השוות של המקום וזאת במחיר של אנסוף תעלולים והשפלות.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר