ספר יהודית

[ממוזער|250px|[יהודית (ספר יהודית)|יהודית עם הראש הכרות של הוֹלוֹפֶרְנֶס (ציור של שארל מלין - 1630)]]
[שמאל|ממוזער|250px|[יהודית והולופרנס (קאראווג'ו)|יהודית והולופרנס (ציור של קאראווג'ו, 1598–1599)]]
ממוזער|250px|כשיהודית הגיעה לבתוליה היא הודיעה לעם על מעשיה, הראתה להם את ראשו של הולופרנס והציעה להם לצאת למלחמה (ציור של ז'ול-קלוד זיגלר, 1847)
[שמאל|ממוזער|250px|יהודית אוחזת בראשו הערוף של הולופרנס [שר צבא|שר צבאו של נבוכדנצר (ציור של כריסטופנו אלורי מ-1613)]]
[ממוזער|250px|יהודית אוחזת בראשו הערוף של הולופרנס (ציור של ג'וזפה צ'זארי, [העשור הראשון של המאה ה-17, המוזיאון לאמנות של ברקלי)]]
**ספר יהודית** הוא אחד הספרים החיצוניים לתנ"ך, שעוסק ככל הנראה בתקופת שלטון ממלכת פרס בארץ ישראל (המאות ה-6 עד ה-4 לפנה"ס).

גרסתו העיקרית של הספר שנשתמרה מצויה בתרגום השבעים, ולא ברור האם יוונית היא שפת המקור של החיבור או שמדובר בתרגום מעברית או ארמית. הספר מוזכר בדברי הגאונים, שהכירו את הספר בגרסתו הסורית. הספר נכלל בגרסאות של הכנסייה הקתולית והאורתודוקסית לביבליה כחלק מ"הברית הישנה", אך אינו כלול בתנ"ך היהודי או בגרסת הביבליה המקובלת על הנצרות הפרוטסטנטית.

## תקציר הספר
הספר עוסק ביהודית ובהוֹלוֹפֶרְנֶס (או אולופרנא), שר הצבא האשורי של נבוכדנצר שנשלח למסע כיבושים ארוך כדי לנקום בעמי האזור. עמים אלו סירבו לסייע לנבוכדנצר במלחמתו נגד ארפכשד מלך מדי, שנערכה כשש שנים קודם לכן. במהלך מסע הנקם כבש הולופרנס ארצות רבות מפרס ועד צידון, שנכנעו לו בלי כל התנגדות. למסע הולופרנס היו גם השלכות דתיות, הולופרנס ניתץ את מקדשי העמים שכבש, והעמים היו צריכים לעבוד את נבוכדנצר כאל.

הולופרנס פלש לארץ ישראל מכיוון עמק יזרעאל והיה, כנראה, בדרכו לירושלים. בני ישראל, שחיו ביהודה, רצו למנוע את הגעת הולופרנס לירושלים, בעיקר מתוך חשש למקדש - שזה עתה "טוהר" לפי הסיפור. לכן יצאה קריאה מירושלים לכל ערי הצפון למנוע מהולופרנס את המעבר. בתגובה צר הולופרנס על העיר בתוליה (ייתכן שהכוונה לעיר בשם בית אלוה או בית אל) שנמצאת בשומרון. לאחר שהגברים בעיר איבדו תקווה והחליטו שאם תוך חמישה ימים האל לא יושיע אותם הם יסגירו את העיר, החליטה יהודית, שהייתה אלמנה עשירה ויפה, לעשות מעשה בעצמה. היא הגיעה למחנה הולופרנס בהצהירה שכיוון שהיהודים חוטאים היא יודעת שהם עתידים להפסיד וכי ברצונה לחסות במחנה ולהתפלל לאלוהים, וכך לדעת מתי ישראל יפלו בידי מחנה אשור. החיילים, שהתרשמו מיופייה ומאופייה של יהודית והאמינו בכנות דבריה, הביאו אותה לפני הולופרנס מפקדם. לאחר תחקור, נתן לה הולופרנס יד חופשית בתוך המחנה.

לאחר כמה ימים הוא יזם משתה, והזמינה אליו מתוך כוונה לפתותה. במהלך המשתה הוא שוחח עם יהודית, שיחה ששימחה אותו, והוא שתה יין בכמות יוצאת דופן והשתכר. בשלב מסוים עזבו כולם את המקום והשאירו אותו לבדו עם יהודית. בשכרונו נרדם הולופרנס על מיטתו, ויהודית לקחה את חרבו, המכונה ביוונית "אכינכי", כרתה את ראשו, הכניסה את ראשו לתרמילה, ויצאה מהמחנה לכיוון בתוליה. בהגיעה לבתוליה הודיעה לעם על מעשיה, הראתה להם את ראשו של הולופרנס, והציעה להם לצאת למלחמה. כאשר האשורים ילכו לקרוא לשר הצבא שיצא עמם למלחמה, אמרה יהודית, הם יופתעו לגלות שהוא מת, ויובסו. ואכן, משגילו האשורים שמפקדם נהרג, נפל עליהם פחד גדול, והם נסוגו.

## תוכן פרקי הספר
הספר מחולק ל-16 פרקים קצרים (כ-21 פסוקים בממוצע לכל פרק).
* פרק א' - בשנה ה-12 למלכותו נלחם נבוכדנצר מלך אשור בארפכשד מלך מדי ושולח שליחים לארצות האזור, בבקשת עזרה, ואף לירושלים ולארצות עד לגבול אתיופיה. השליחים חוזרים כלעומת שבאו לאחר שעמי האזור אינם נשמעים אליו.
* פרק ב' - בשנה ה-13 למלכותו של נבוכדנצר. נבוכדנצר מבטיח לנקום ושולח צבא רב בראשותו של הולופרנס. מתחיל מסע כיבושים עד לדמשק.
* פרק ג' - מלכי מסופוטמיה, סוריה ולוב נכנעים לנבוכדנצר.
* פרק ד' - בארץ יהודה גובר הפחד מנבוכדנצר שמא יהיה גורלם כשאר הערים שכבש. הכהן הגדול אליקים מורה לעם להתכונן למלחמה והעם כולו מתפלל להצלה.
* פרק ה' - הולופרנס שר צבאו של נבוכדנצר בשערי ארץ יהודה. מלכי מואב ועמון מתארים בפניו את סוד כוחם של בני ישראל, האמונה באל אחד.
* פרק ו' - הולופרנס מתכוון להראות ליהודים שאין אל אחר מלבד נבוכדנצר.
* פרק ז' - הולופרנס פוקד על צבאו לכבוש את ביתאיליה שביהודה. למראה הצבא הרב בני ישראל מתפללים ולאחר מכן מתבצרים בעמדות הגנה. בני מואב ועמון מציעים עזרה להולופרנס אשר צר על העיר. הולופרנס מורה לחייליו למנוע ממי הבארות להגיע לאנשי העיר. אנשי העיר הגוועים בצמא מתחננים אל עוזיה, ראש העיר, שייכנע, כי עדיף להם שיבזזו את העיר מלמות בצמא. עוזיה אומר שאם בתוך 5 ימים לא תבוא ישועה הוא ייכנע.
* פרק ח' - יהודית, אלמנה עשירה משבט שמעון, מנסה לשכנע את עוזיה לא להיכנע.
* פרק ט' - יהודית מתאבלת ומתפללת לאלוהים.
* פרק י' - יהודית, יוצאת מהעיר הנצורה עם צידה לעבר מחנה האשורים, מציעה את עזרתה בכיבוש העיר.
* פרק י"א - פגישתם של יהודית והולופרנס.
* פרק י"ב - יהודית מפתה את הולופרנס. אוכלת מהמזון אותו הביאה בשעה שהולופרנס שותה לשוכרה.
* פרק י"ג - יהודית עורפת את ראשו של הולופרנס.
* פרק י"ד - האשורים מגלים את גופתו הערופה של הולופרנס.
* פרק ט"ו - הצבא האשורי נס בבהלה.
* פרק ט"ז - תפילת ההודיה של יהודית ומותה.

## ספר יהודית במסורות
### במסורת היהודית
אחת מהאגדות המפורסמות במדרשי חנוכה, הוא סיפורה של יהודית שכרתה את ראשו של ראש הצוררים. מעשה זה נחשב לאחד מהגורמים שהכריעו את המערכה נגד היוונים. בגמרא נאמר: "נשים חייבות בנר חנוכה שאף הן היו באותו הנס" (). ומסביר רש"י: "שגזרו יוונים על כל בתולות הנשואות (הבאות להינשא) להיבעל לטפסר תחילה, ועל ידי אשה נעשה הנס" (שם, ד"ה שאף הן היו באותו הנס). מעיון במדרשים המובאים באוצר המדרשים עולה שהיו שני מקרי עריפה של ראשי השלטון היווני, על ידי שתי נשים שונות. האישה הראשונה היא אחותו של יהודה המכבי, והיא כרתה (יחד עם אחיה) את ראשו של ההגמון, אולם היא אינה יהודית המפורסמת. הסיפור השני הוא סיפורה של יהודית, אישה אלמנה שכרתה את ראשו של המלך.

ספר יהודית הוא "ספר חיצוני" - ספר שלא נשמר בקאנון כתבי הקודש היהודיים. כיוון שכך לא נשמר הספר בשפתו המקורית - עברית, וכמעט אין לו זכר במסורות יהודיות קדומות, כגון מסורות חז"ל. עם זאת, העובדה שהספר תורגם ליוונית במסגרת תרגום השבעים ונשמר במסגרת האפוקריפה - קאנון כתבי הקודש הנוצריים, הביאה לכך שבימי הביניים חזרו מסורות ספר יהודית להופיע בכתב, הפעם ככל הנראה בהשפעת הנוסח הלטיני של הוולגטה - תרגום התנ"ך ללטינית שנעשה על ידי הירונימוס. מוכרות מסורות ימי ביניימיות רבות של הסיפור, אותן ניתן למצוא למשל ב"חיבור יפה מן הישועה" לרב ניסים גאון, בספר "חמדת ימים" וב"בית המדרש" של יעלינק. המסורות לעיתים מטעות כיוון שיש שינויים רבים בינן לבין הספר המקורי.

במסורות יהודיות נכרך הספר בסיפור חנוכה, כשנבוכדנצר 'הפך' לאנטיוכוס אפיפנס, מסיבות לא ברורות. הסברה אומרת, כי מאחר שהוולגטה תרגמה את כל הספר כאילו התרחש בתקופת החשמונאים, המסורת היהודית שקיבלה ממנה את הסיפור הושפעה ממנה. היעב"ץ מפקפק אף הוא בייחוס לחנוכה, אך מיישב שרצו לערוך זכר למעשה יהודית, וסמכוהו לחג החנוכה. כדבריו כתבו גם בשלשלת הקבלה ובצמח דוד. לעומתו, רבי חיים אלעזר שפירא ממונקאטש בספרו "נימוקי אורח חיים", חולק על דבריו, כי עומדים בסתירה מול דברי הראשונים שמצטטים את הסיפור בהקשר לחנוכה, ומפרשים את טעם חיוב הנשים בנר חנוכה.

בספרות היהודית של ימי הביניים, החל מהמאה ה-11 ואולי לפניה, מופיעה דמותה של יהודית בסמוך לדמותו של יהודה המכבי על רקע אירועי חנוכה בכמה סיפורים. מעשיהם של השניים מקבילים אך לא משותפים.

בקהילות יהודיות רבות בארצות ערב היה נהוג לציין את ראש חודש טבת שחל בחנוכה כחג הבנות – "עיד אל בנאת", שבעוד הגברים שמחים על גבורת החשמונאים שמחות הנשים על גבורתה של יהודית. בחג זה היו נהוגים מנהגים שונים ביניהם הענקת מאכלי גבינה לנשים. הקשר בין מסורת יהודית לבין מאכלי גבינה הוא בכך שעל פי המסורת, יהודית בדומה ליעל השתמשה בחלב על מנת להרדים את הולופרנס. בספר המקורי, כפי שתורגם ליוונית לא הופיעו כל מאכלי גבינה אלא יין. ייתכן שבאחד התרגומים של הספר הופיעה גבינה, ומשם מקור המנהג. מנהג אכילת מאכלי חלב מופיע ביהדות אשכנז בתקופת הראשונים ומצוטט ברמ"א.

### במסורת הנוצרית
כמו חיבורים אחרים שעסקו בהיסטוריה של עם ישראל בבית שני, ספר יהודית נדחק לשולי השוליים של המסורת הרבנית אך נשמר על ידי הכנסייה, שם מילא תפקיד בלתי מבוטל. ספר יהודית נכלל בברית הישנה; וסיפורה של יהודית מונצח ביצירות רבות באמנות הנוצרית. שתיים מהמפורסמות שבהן הן "יהודית והולופרנס" מאת הצייר האיטלקי קאראווג'ו (1599) ו"יהודית עורפת את ראשו של הולופרנס" מאת הציירת האיטלקייה ארטמיזיה ג'נטילסקי (1612).

## אמיתות היסטוריות
ככלל, נחלק המחקר בשאלה האם יש ביסודו של הספר גרעין היסטורי, או שמדובר בבדיה ספרותית. מחלוקת זו קשורה לסוגיית תאריך כתיבת הספר. המחקר מציע שתי אפשרויות מרכזיות: התקופה הפרסית (בערך במאה הרביעית לפני הספירה) או תקופת החשמונאים (החל מהמאה השנייה לפני הספירה).

חוקרי מקרא רבים טוענים שספר יהודית נכתב למטרות תאולוגיות-לימודיות, ואין בו אמת היסטורית. כך, למשל, טוען אדולפו רויטמן, שכתב דיסרטציה על ספר יהודית. לפי רויטמן ספר יהודית נכתב בין המאה השנייה לראשונה לפני הספירה (תקופת החשמונאים). לעומת זאת, יש חוקרים הטוענים כי הספר מתבסס על מעשים אמיתיים. י"מ גרינץ טען כי הספר נכתב בתקופה הפרסית וכי הוא מבוסס על מאורעות אמיתיים. (גרינץ פרסם בשנת 1957 את הספר "יהודית: תחזורת הנוסח המקורי" שאמור להוות תרגום לעברית הקרוב ככל האפשר לאופן בו הטקסט היה כתוב במקור).

כולם מבחינים בכך שנתונים רבים בספר סותרים עובדות היסטוריות ידועות. יש המסבירים זאת במטרה למקד את תשומת הלב במסר הדתי ויש הטוענים (ובראשם גרינץ) כי הדבר נובע מאימת השלטון הזר בתקופה שבה נכתב הספר ומההכרח לצנזר את הספר.

הסתירה ההיסטורית המרכזית היא הצגת דמותו של המלך היוזם את המלחמה על ישראל כ"נבוכדנצר מלך אשור היושב בנינוה". נבוכדנצר השני היה מלך בבל ומעולם לא הוצג כמלך אשור, ובירתו לא הייתה נינווה שבאשור (אשר נהרסה על ידי אביו). כמו כן, מבחינה כרונולוגית השתתפותו של נבוכדנצר בעלילה בלתי אפשרית: נבוכדנצר מת בשנת 562 לפנה"ס בעוד העלילה מתרחשת לפי המסופר לאחר שיבת ציון בשנת 538 לפנה"ס. אך גם כאן אין בהכרח סתירה כיוון שבאותה תקופה ישב דריווש, הארתחששתא הפרסי בבבל (אשר מתחלפת עם אשור לא פעם) לאחר שדיכא מרד בבלי בראשותו של נבוכדנצר שלישי (נידין בל).

כמו כן, כפי שמסביר ליכט במאמרו, ישנן סתירות טופוגרפיות וקשה ליישב את תיאור הערים בישראל כפי שהן מופיעות בספר עם הטופוגרפיה הישראלית הידועה לנו. פנחס חורגין טען שסתירות אלו, כמו טעויות אחרות בספר נובעות מכך שהמחבר חי בגולה, בארץ שהייתה נתונה תחת שלטון פרסי.

לדברי גרינץ הספר משקף אירועים מהתקופה הפרסית: "נבוכדנצר" הוא דריווש, "הולופרנס" הוא שם פרסי מובהק, והספר עצמו מייחס עצמו לתקופה זו. גרינץ מראה גם כי הטופוגרפיה של הספר משקפת את הטופוגרפיה והדמוגרפיה בתקופה הפרסית בצפון השומרון.

לאורך השנים היו מספר ניסיונות נוספים להעריך את התקופה בה נכתב הספר, ולגלות את זהותו של "נבוכדנצר". חלק מאבות הכנסייה סברו אף הם שהספר נכתב בתקופה הפרסית וכי נבוכדנצר הוא ארתחשסתא השלישי. מלומדים וחוקרים נוספים העלו דעות נוספות המקדימות את זמן חיבורו של הספר לתקופת ממלכת יהודה המאוחרת ומזהים את נבוכדנצר כאשורבניפל, או מאחרים אותו לשלהי התקופה ההלניסטית ומזהים את נבוכדנצר כטיגראנס הגדול (95–55 לפנה"ס) מלך ארמניה.

לפי השערת מיכאל אבי-יונה, ספר יהודית נכתב בימי המצור על שומרון בידי יוחנן הורקנוס הראשון בשנת 108–107 לפנה"ס. השערתו מבוססת על רוח הספר שיש בה רגש לאומי-דתי חזק, ובעיקר על הגבולות של "ישראל" הדמיונית שבספר, המשקפים לדבריו מצב מדיני שהיה קיים רק בעת המצור על שומרון ולפני כיבוש בית שאן בידי החשמונאים. לדעת אבי-יונה, מחבר הספר ביקש לעודד את היהודים בזמנו, כי יוכלו לנצח את ה"אשורים" (הסורים תחת השלטון הסלאוקי), וללעוג למפקדים הסלאוקים באמצעות דמותו של הולופרנס, הנופל בידי אישה.

### העיר בתוליה
גם שם המקום וגם מקום העיר נתונים לוויכוח בין החוקרים. רויטמן טוען כי השם סמלי ומרמז לבתולים, במטרה להבהיר שיהודית, גיבורת הספר, היא אישה טהורה וחסודה. לעומתם, יש הטוענים שמדובר בשיבוש של שם אמיתי.

תיאור העיר: עיר גדולה באזור ההרים של שומרון, השוכנת במקום השולט על מעבר חשוב, במרחק כמה שעות מ**גבע**. גבע עצמה ממוקמת במרחק של שעתיים עד שלוש שעות הליכה משומרון. גרינץ מראה כי התיאור בספר מפורט מאוד ומתאים בעיקר לקבטיה או לסנור.

יש הגורסים כי השאיפה לפשטות והשיבוש היווני מצביעים על העיר בית אל, שאינה בשומרון (מיכאל אבי-יונה סבור כי זהו שם סמלי ליהודה). פרופסור אדם זרטל מזהה את בתוליה בעיר הפרסית ששרידיה נראים ב"חירבת ח'ראייק" שהנמצא במרחק קטן מכפר דאן.

## ראו גם
* מלחמת סיסרא ויעל אשת חבר הקיני
* איגרת אתנסיוס
* יהודית (ספר יהודית)

## לקריאה נוספת
;מהדורות הספר בעברית
* מבוא ותרגום לעברית של ספר יהודית, מאת משה סימון, הופיע בכרך ב' של מהדורת הספרים החיצוניים שהפיק אברהם כהנא. תרצ"ז/ 1937.
* יהודה ליב בן-זאב חוקר ויוצר עברי בתקופת ההשכלה, **מגילת יהודית** (וינה תקנ"ט, 1799), תרגום עברי וגרמני של ספר יהודית.
* **אמונות ודעות** (ברלין תקמ"ט, 1789): ספרו של רס"ג, אמונות ודעות, עם ביאור והקדמות.
* **יהודית - שושנה**: נוסחאות חדשות / מוציאן לאור על פי כ"י שבבודפשט ד. ש. לוינגר, בודפשט: [דפוס F. GEWUERCZ], שנת ת"ש
* **יהודית**, בתוך: **הספרים החיצונים**, כרך "ספורים ודברי חכמה", מתורגמים ומפורשים על ידי א. ש. הרטום, הוצאת יבנה תל אביב. 49 עמ'.
* **ספר יהודית: תחזורת הנוסח המקורי** בצירוף מבוא, פירושים ומפתחות, מאת יהושע מ. גרינץ, ירושלים, מוסד ביאליק, תשי"ז/ 1957.
** מהדורה שנייה: תשמ"ו/ 1986. 
;מחקרים
* יעל שמש, "'ולא עשה עמי חטא לטֻמאה ולבֹשת' (יהודית יג, טז): סיפור יהודית כסיפור מתקן לסיפור יעל וסיסרא", **[[שנתון למקרא ולחקר המזרח הקדום]]** טז (תשס"ז), עמ' 159–177.
* , **המבנה והמשמעות של ספר יהודית**, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור, האוניברסיטה העברית, תשנ"ב/ 1992.

## קישורים חיצוניים

* ספר יהודית בוויקיטקסט 
* 
* מדרש מעשה יהודית מאתר דעת 
* סיפור מעשה יהודית מספר חמדת ימים
*
* 
* ספר יהודית 
* ספר יהודית 
* פרשנות היסטורית לספר יהודית 
* 

## הערות שוליים

יהודית
קטגוריה:חיבורים הכלולים בתרגום השבעים
קטגוריה:אישים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:הברית הישנה