open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דבקות בתלמידי חכמים

**דבקות בתלמידי חכמים** היא מצווה בהלכה היהודית שעל פיה נצטווה היהודי להתקרב בכל נוהגיו אל תלמידי חכמים הבקיאים בתורה, ואשר מנוהגיהם יוכל ללמוד.

## מקור המצווה
בני ישראל נצטוו בתורה: "את ה' אלהיך תירא ואותו תעבוד **ובו תדבק** ובשמו תשבע". וכן במקום נוסף: "לאהבה את ה' אלהיכם ללכת בכל דרכיו ולדבקה בו". בתלמוד בבלי עלתה השאלה, כיצד דבר זה ייתכן, והלוא אלוהים אינו עצם כלל ולכן אין אפשרות להידבק בו פיזית ("וכי אפשר לאדם לידבק בשכינה?"), ועל כך ענתה הגמרא שם: "אלא כל המשיא בתו לתלמיד חכם והעושה פרקמטיא (= סוחר בכספיהם כדי שירוויחו)  לתלמידי חכמים והמהנה תלמידי חכמים מנכסיו מעלה עליו הכתוב כאילו מדבק בשכינה".

## טעמי המצווה
חז"ל פירשו טעם מצווה זו, בכך שהאדם נוטה להיות מושפע מסביבתו כמעט בכל תחום בחייו. על כן, מי שיידבק בתלמידי החכמים, ממילא יהיה קרוב יותר לדרך שבה יש ללכת.

### השתמעויות של המצווה
ציוויים רבים באו כתוצאה מהוראה זו של התורה, כגון: "הרחק משכן רע" שכן דרכו של אדם שיהא מושפע מסביבתו - אדם הגר בסביבה שאנשיה רשעים, עליו לעבור למקום אחר שהאנשים בו צדיקים ונוהגים בדרך טובים כדי שינהג כמותם. הרמב"ם מוסיף על כך וכותב שאם אינו יכול לעבור למקום מושב אחר, יהיה עליו לשבת בדד ולא להתערב עם הציבור. ציווי זה בעייתי, שכן באופן טיפוסי הציבור מורכב מצדיקים, בינוניים ורשעים. לכן מפרשים שדברי הרמב"ם חלים על אדם שנמצא בקהילה שכולה רשעים.

אפילו בענייני החול ציוותה התורה להשתדל שלא להתיעץ באנשים שאינם יראי שמים, כי בנקל ילמד אדם ממעשהו של חברו. 

השלכה נוספת ממצווה זו היא שעל אדם להשתדל להשיא את בִתו לתלמיד חכם. השתמעות נוספת של מצווה זו: אדם צריך להתאמץ כדי להתחבר עם תלמידי החכמים, להקשיב להם ואפילו במחיר בזיון מועט. כמו כן, יש מצווה לפרנס תלמיד חכם או ישיבה (דבר שהומר היום למעשר כספים), לאכול ולשתות עמהם ולהתחבר עמם בצורות שונות. 

ספר החינוך מציין כי מצווה זו נוהגת תמיד - ללא תלות במין, מקום או זמן, וחומרתה רבה מאוד, שהרי מי שנוהג כן, יקשה עליו לחטוא, שכן הוא לומד ממעשיהם של צדיקים וחי במחיצתם.

## ראו גם
*עשה לך רב

## הערות שוליים

דבקות בתלמידי חכמים, מצוות
קטגוריה:פרשת עקב
קטגוריה:מצוות עשה
קטגוריה:מצוות הנוהגות בזמן הזה
קטגוריה:מניין מצוות שמירת הלשון לפי החפץ חיים
חצי האי סורבה

[שמאל|ממוזער|209px|האנדרטה ה[ברית המועצות|סובייטית על חוף הים, ליד הכפר טהומארדי (*Tehumardi*) שבנפת סאלמה]]

**חצי האי סורבה** (באסטונית: **Sõrve poolsaar**; בגרמנית: **Sworbe Halbinsel**) הוא חצי אי בדרום-מזרח האי סארמאה שבאסטוניה. חצי האי נמצא בצפון מצר אירבה, הכניסה העיקרית למפרץ ריגה. באופן רשמי, חצי-האי מחולק לשתי נפות: סאלמה וטורגו, הנמצאות במחוז סארה.

אורך חצי האי 32 ק"מ, ורוחבו המרבי 10 ק"מ. בעת מלחמת העולם השנייה התרחשו בחצי האי קרבות עקובים מדם בין גרמניה הנאצית לברית המועצות. ניתן למצוא שם אנדרטאות ובניינים ישנים מתקופה זו.

חצי האי עשיר בצמחייה וחובבי-טבע רבים מטיילים בשביליו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אסטוניה: גאוגרפיה
סורבה
קטגוריה:מפרץ ריגה
נוטרדאם

**נוטרדאם** (צרפתית: **Notre-Dame** – "גְבִרתנו") הוא שמן – או חלק משמן – של כנסיות רבות בצרפת ובמקומות רבים נוספים בעולם, כאשר המונח "גבירתנו" מתייחס למרים הבתולה.

קטגוריה:מרים, אם ישו
רכס טיטון

**רכס טיטון** (באנגלית: **Teton Range**) הוא רכס הרים קטן יחסית הממוקם בצפון אמריקה, ומהווה שלוחה של הרי הרוקי. הרכס עובר בצד של מדינת ויומינג בגבולה עם איידהו, מעט דרומית לפארק הלאומי ילוסטון. הרי רכס טיטון, שפסגותיהם מכוסות בשלג במשך כל עונות השנה, משתרעים לאורך 65 קילומטרים ולרוחב 11 עד 15 קילומטרים. שתי הפסגות הגבוהות והעיקריות ברכס הן הר גרנד טיטון, שגובהו 4,199 מטרים, והר מוראן שלמרגלותיו אגם ג'קסון, וגובהו 3,842 מטרים. גובהן של עשר פסגות נוספות ברכס הוא יותר מ-3,660 מטרים מעל גובה פני הים. רוב שטחו של הרכס נמצא בתחומי הפארק הלאומי גרנד טיטון.

שמו של הרכס (במקור - "שלושת הטיטונים" Three Tetons Range), ניתן לו על ידי צידים צרפתים מקנדה, שתיארו את ההרים בסלנג צרפתי כחזה נשי.   

תהליך בניית הרי טיטון, המכונה "אורוגנזת לאראמיד", החל בהתרוממות קרקע בצפון-מערב ארצות הברית לפני כ-70 מיליון שנים, תהליך שהביא לבסוף ליצירת הרי הרוקי. תהליך זה ביטל את נתיב המים המערבי של הקרטיקון ויצר מערכת העתקים שלאורכן התרוממו הרמות של צפון אמריקה. סחופת, תוצר בלאי של האזורים שהתרוממו, מילאה אזורים נמוכים, כמו עמק ג'קסון, בעוד שהעתקים הפוכים יצרו את החלק הראשון של רכס טיטון, בתקופת האאוקן. התפרצויות געשיות עזות בתקופת האאוקן באזור ילוסטון, יחד עם התפרצויות געשיות מאוחרות יותר באזור זה מהפליסטוקן, הביאו ליצירת שכבות עבות של סלעים געשיים בעמקים בסביבה. 

רכס טיטון החל לגדול לאורך מערכת ההעתקים שכיוונה צפון דרום בתקופת המיוקן לפני 9 מיליון שנים. אז, החל בתקופת הפליוקן, כיסה אגם טיווינוט לסירוגין את עמק ג'קסון והשאיר משקעים עבים של קרקעית האגם. האגם כבר היה יבש כשסדרה של תקופות קרח בתקופת הפליסטוקן גרמו להופעת קרחונים גדולים ברכס טיטון וברכסים אחרים. בזמן תקופת הקרח הקרה ביותר התלכדו כל הקרחונים כחלק מ"מעטה הקרח הקנדי". הקרחונים סחפו אתם את כל הקרקע מעמק ג'קסון ומהעמקים הסמוכים. קרחונים בתקופות הקרח שבאו אחר־כך ושהיו קרות פחות, תיקנו את הנזק חלקית כשיצרו קרקע בצורת מורינות.

## גלריית תמונות

תמונה:Barns grand tetons.jpg|אסם ג'ון מולטון בשורה המורמונית במרכז הפארק הלאומי גרנד טיטון. מאחור: הרכס.
תמונה:GrandTetonsWY.jpg|מבט מרחוק על הרכס
תמונה:The Teton Range-NPS.jpg|הרכס כפי שהוא נראה בקיץ
תמונה:Grand Teton in Winter-NPS.jpg|הרכס מושלג בעת החורף


## ראו גם

* הפארק הלאומי גרנד טיטון
* אגם ג'קסון 
* הר מוראן

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ארצות הברית: גאולוגיה
קטגוריה:פארק לאומי גרנד טיטון
טיטון
טיטון
מד קיבול

**מד קיבול** הוא מכשיר מדידה חשמלי המשמש לבדיקת קיבול של קבלים. מכשירים פשוטים מספקים קריאה של הקיבול, ומכשירים מתוחכמים יותר יכולים לספק גם מדדים נוספים כמו זליגה דיאלקטרית, התנגדות טורית שקולה והשראות.

## מד קיבול פשוט
וולטמטרים רבים כוללים אפשרות למדוד קיבול. מדידה זו נעשית על ידי טעינה ופריקה של הקבל הנבדק בזרם ידוע מראש ומדידת קצב העלייה של המתח החשמלי; ככל שקצב העלייה איטי יותר, כך הקיבול גדול יותר. בדרך זו ניתן למדוד קיבולים של ננופארדים עד כמה מאות מיקרופאראדים.

## גשרים
דרך מתוחכמת יותר למדוד את הקיבול היא על ידי שילוב הקבל הנבדק בגשר. על ידי שינוי ערכי ה"רגליים" האחרות של הגשר (וייצירת שיווי משקל חשמלי) ניתן לקבוע את הקיבול. הגשר יכול למדוד פרמטרים נוספים (התנגדות טורית שקולה והשראות). מדי קיבול כאלו מאפשרים למדוד קיבולים של פיקופאראדים עד פאראדים.

אפשר גם ליצור מקדם מתח של זרם ישר ולהשתמש במד הקיבול כדי למדוד את זרם הזליגה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מכשירי מדידה חשמליים
אתר ארכאולוגי

[200px|ממוזער|האתר הארכאולוגי [טאוטיווקאן במקסיקו]]

200px|ממוזער|חפירות באתר ארכאולוגי
**אתר ארכאולוגי** הוא מקום בו השתמרו שרידים לפעילות אנושית בעבר הפרהיסטורי, ההיסטורי או המודרני, ובו עשוי להתקיים מחקר שדה ארכאולוגי כסקר או חפירה. ההגדרה של "אתר" יכולה לכלול גם מספר אתרי-משנה בעלי קרבה גאוגרפית, ועשויה להשתנות בהתאם לתקופה הנבחנת באתר, ובהתאם לגישה התאורטית של הארכאולוג החוקר. לעיתים אף נבדקות עדויות מחוץ לגבול הגאוגרפי של האתר, המשמשות להשוואה עם השרידים הארכאולוגיים בתוך האתר.

באתרים ארכאולוגיים ניתן למצוא בדרך כלל חפצי עתיקות וממצאים שונים. ממצאים אלו הם למשל שרידי בתים, כלים מחרס, אבן ועצם, קברים, עצמות אדם ובעלי חיים, וחומרים טבעיים שהובאו לאתר. כאשר מתבצעת באתר חפירה ארכאולוגית חומרים אלה נאספים באופן שיטתי, נלמדים ומשרטטים את השימוש באתר זה בעבר.

## בישראל
[שמאל|ממוזער|200px|האתר הארכאולוגי [תל מגידו]]
אתרים ארכאולוגיים רבים בישראל נמצאים בתוך גנים לאומיים, פארקים ושמורות טבע. על-פי חוק העתיקות תשל"ח (1978) אתר עתיקות הוא אתר שהוכרז רשמית על ידי רשות העתיקות כשטח המכיל עתיקות. כיום ידועים בישראל למעלה מ-22,000 אתרי עתיקות, אך נוספים עשויים להתגלות בעתיד. אתרי עתיקות מתגלים בסקרים שיטתיים או נושאיים, פיקוח על ידי מפקחי רשות העתיקות, בעת פעולות פיתוח שונות ברחבי הארץ וגם באופן אקראי על ידי אנשים שונים. יש אתרי עתיקות שנחפרו ויש שלא, החוק אינו מבדיל ביניהם ולכולם אותה חשיבות וכולם מוגנים על ידי החוק. גם אתרים שאינם ידועים ומתגלים בעתיד מוגנים על ידי חוק העתיקות. על-פי חוק העתיקות אסור לפגוע באתר עתיקות בשום צורה שהיא.

## ראו גם
* לוקוס (ארכאולוגיה) – שכבות עפר אחידות למראה בחפירה, המצביעות על זהות בתקופה או במאפיין אחר
* רשימת אתרים ארכאלוגיים
* רשימת אתרים ארכאולוגים בארץ ישראל

## קישורים חיצוניים

* מושגים ארכאולוגיים באתר עידן התנ"ך

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מונחים בחפירה ארכאולוגית
אגם ג'קסון

**אגם ג'קסון** (באנגלית: **Jackson Lake**) הוא אגם הממוקם בצפון-מערב מדינת ויומינג שבארצות הברית, בפארק הלאומי גרנד טיטון ולמרגלות הר מוראן. האגם הוא טבעי, מלבד 10 המטרים העליונים שנוספו למפלסו בעקבות הקמת סכר אגם ג'קסון, אשר נבנה בשנת 1911. מי האגם מנוצלים חלקית למטרות השקיית גידולים חקלאיים. האגם הוא שריד לקרחון גדול שהיה במקום בעבר, והוא עדיין ניזון ממי קרחונים קטנים הסמוכים להרי רכס טיטון.

מקור המים העיקרי של האגם הוא הנהר סנייק (Snake River), הזורם אל גדתו הדרום-מזרחית של האגם מאזור צפון הפארק הלאומי גרנד טיטון. אגם ג'קסון הוא אחד מן האגמים הגבוהים ביותר בארצות הברית כולה: גובהו הממוצע הוא כ-2,000 מטרים מעל פני הים. שטחו של האגם 103.4 קילומטרים רבועים, ועומקו המקסימלי 134 מטרים, ובעת חודשי החורף הוא מתכסה בשכבה עבה של קרח.

האגם מהווה בית גידול למספר מיני דגים, בהם טרוטה חומה, טרוטת האגמים וטרוטת קלארק (*Oncorhynchus clarkii*), כמו גם זאב מים וסלמון. גם בסביבות האגם פאונה מגוונת, הכוללת איילים, מכרסמים וטורפים (ראו הרחבה בפסקה "צמחייה ובעלי חיים" בערך פארק לאומי גרנד טיטון). באזור האגם התגלו שרידים ארכאולוגיים המעידים על התיישבות אינדיאנים לחופו, ככל הנראה בחיפושיהם אחר ציד, כבר לפני 12,000 שנים.

באגם ובסביבתו אפשריות פעילויות תיירותיות ואטרקציות מגוונות, ובהן דיג, שיט, סקי מים או לינה בשטח ("קמפינג") לחופו.

## קישורים חיצוניים

* מידע על האגם

קטגוריה:ארצות הברית: ימות ואגמים
קטגוריה:פארק לאומי גרנד טיטון
קטגוריה:ויומינג: גאוגרפיה
סמל ברית המועצות

**[[סמל]] [[ברית המועצות]]** (ברוסית ** Государственный герб СССР**) הוא שלט אצולה המורכב מכמה חלקים:
## משמעות
***תבואת [[חיטה]] המקיפה את הסמל**: החיטה שימשה בעבר כסמל למעמד הפועלים והעובדים.
***סרט אדום**: הלופף את שיבולי החיטה, ועליו כתובה הסיסמה הקומוניסטית "פועלי כל העולם, התאחדו!" בשפות השונות של ברית המועצות.
***ה[[גלובוס]]**: מציג את אחד מעקרונותיה של ברית המועצות, עקרון הגלובליות, ברית המועצות שאפה להשליט את הקומוניזם בכל העולם ובכך ליצור שוויון מוחלט בין בני האדם.
***[[זריחה]]**: בתחתית הסמל מצוירת זריחה המרמזת על עתיד טוב יותר, הפצעתו של יום חדש ואת אביב העמים.
***[[הפטיש והמגל]]**: בחזית הסמל מוצבים פטיש ומגל, סמל הקומוניזם, הם מסמלים את החיבור בין הפועלים והאיכרים.
הסמל אומץ בשנת 1923 והיה לסמלה הרשמי של ברית המועצות עד להתפרקותה בשנת 1991 תוך ביצוע מספר שינויים מינוריים בהתאם למספר הרפובליקות של ברית המועצות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ברית המועצות: סמלים לאומיים
ברית המועצות
ברית המועצות
ארקנסו (נהר)

**נהר ארקנסו** (באנגלית: **Arkansas River**) הוא נהר הנמצא בדרום מערב ארצות הברית, והוא אחד מהיובלים הראשיים של נהר המיסיסיפי. אורכו הוא 2,350 ק"מ, שטח אגן הניקוז שלו 435,123 קמ"ר וספיקתו 1,147 מ"ק לשנייה. כיוונו הכללי של הנהר הוא מזרחה ודרום-מזרחה. ראשית הנהר בהרי הרוקי שבקולורדו והוא עובר במדינות קולורדו, קנזס, אוקלהומה וארקנסו.

## ערים חשובות לאורך הנהר
* ויצ'יטה, קנזס
* טולסה, אוקלהומה
* ליטל רוק, ארקנסו

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קולורדו: נהרות
קטגוריה:קנזס: גאוגרפיה
קטגוריה:אוקלהומה: גאוגרפיה
קטגוריה:ארקנסו: גאוגרפיה
קטגוריה:יובלי המיסיסיפי
אושגולי

[שמאל|ממוזער|250px|אושגולי על רקע הר [שחארה]]
שמאל|ממוזער|250px|מראה הכפר מקרוב
**אוּשְׁגּוּלִי** (בגאורגית: **უშგული**) הוא השם של קבוצת כפרים השוכנת ברכס אנגורי בסוואנתי עילית שבגאורגיה. ארבעת הכפרים הם:
* זִ'בִּיאָנִי , בגובה של 2,100 מטרים מעל גובה פני הים
* צְ'וִויבִּיָאנִי 
* צָ'זָ'שִׁי 
* מוּרקְמֶלִי 

בכל אחד מארבעת הכפרים הללו נמצאים מספר מבנים שהוכרזו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ב-1996, כחלק מההכרזה על חבל הארץ ההיסטורי סוואנתי עילית. בהכרזה של אונסק"ו נאמר כי ההיסטוריה של הכפרים נמשכת  לאורך של יותר מ-2,000 שנים. גובהם הרב גרם לבידודם משאר גאורגיה. כתוצאה מכך נשתמרו בהם רבות מהמסורות הדתיות והתרבותיות של הסוואנים.

הכפרים שוכנים למרגלות פסגתו של ההר שחארה, שהוא ההר הגבוה ביותר בגאורגיה ואחד הגבוהים ביותר בהרי הקווקז. 
גובה הכפרים באושגולי הוא בין 2,086 ל-2,200 מטרים, והם נחשבים לחלק מהכפרים הגבוהים ביותר באירופה. במשך שישה חודשים בכל שנה הכפרים מכוסים בשלג, ולעיתים קרובות לא ניתן להגיע אליהם ממסטיה בגלל סגירת דרכי תחבורה.

באזור מתגוררות כ-70 משפחות (200 תושבים בקירוב), ויש בו בית ספר קטן. בכפרים יש מגדלי מצור רבים בסגנון סוונתי, וקפלת אושגולי הנמצאת בראש גבעה ליד הכפרים מתוארכת למאה ה-12.
  
בספרו "כפר בפרשת דרכים" יצר הסופר הגאורגי צ'אטאראשווילי תמונה של החיים באושגולי, שמבוססים על מערכת יחסים של 10 שנים עם אנשי הכפר. 


קובץ:Ushguli Svaneti 1823.jpg|זִ'בִּיאָנִי
קובץ:Chvibiani.JPG|צְ'וִויבִּיָאנִי
קובץ:Ushguli Svaneti.jpg|צָ'זָ'שִׁי
קובץ:მურყმელი.JPG|מוּרקְמֶלִי


## קישורים חיצוניים

* אושגולי באתר סוואנתי-גאורגיה

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:קווקז: יישובים
קטגוריה:סוואנתי
ארמז

**אַרמַז** (בגאורגית: **არმაზი** אַרמַזִי) הוא אבי האלים במיתולוגיה הגאורגית. פולחן ארמזי היה מקובל מהמאה הרביעית לפנה"ס עד למאה הרביעית לספירה.

ההיסטוריון סטרבו, בתחילת המאה הראשונה לפני הספירה, מביא את סיפורו של ארמזי. על פי המיתולוגיה הגאורגית, מוצג ארמזי בצורת חייל עשוי זהב, גובהו 30 מטר, עיניו ירוקות, ובידו הימנית הוא מחזיק חרב.

המקורות הגאורגיים, מתארים באופן מדויק, את הפסטיבל הפגני ההמוני במצחתה בירת כארתלי, שאף המלך עצמו משתתף בו. כשנינו הקדושה, האישה שניצרה את הגאורגים (יחד עם המלך מיראן), נכנסה למצחתה, וראתה את החגיגה השנתית של פסטיבל ארמזי, היא החלה להתפלל, והפסל נשרף מפגיעת ברק.

מנזר הצלב ჯვრის მონასტერი במצחתה נבנה במקור לכבוד ארמזי. מאוחר יותר עם הגעת הנצרות לגאורגיה הפך המקום למקום פולחן נוצרי.

לארמזי ישנן מקבילות גם במיתולוגיות אחרות. תכונותיו זהות לאלה של ארמזד (Armazd) מהמיתולוגיה הארמנית. יש המזהים את ארמזי גם עם אל הירח בפנתאון החיתי. אחרים טוענים כי זו הגרסה הגאורגית לאל הפרסי אורמזד (ormazd).

## מקורות
* Georgia: In the Mountains of Poetry by Peter Nasmyth

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מיתולוגיה גאורגית
במבי 2

**במבי 2** (באנגלית: **Bambi II**) הוא סרט הנפשה מבית היוצר של אולפני וולט דיסני, אשר יצא לאקרנים בשנת 2006 ומהווה פריקוול לסרט במבי (הפריקוול חלקי שכן הוא מרחיב זמן מסוים). עלילת הסרט מתארת את האירועים שקרו לאחר מות אמו של במבי, לפני הסצנות בסרט המקורי בהן הוא נראה כמבוגר.

## תקציר העלילה
לאחר שאמו נהרגה, עובר במבי לגור אצל אביו, נסיך היער, אף על פי שלאביו אין ניסיון בגידול עופרים צעירים. במבי מתאמץ לזכות בתשומת לבו ובהערכתו של אביו. בנוסף הוא מתמודד עם עופר חדש ושחצן שמגיע ליער - רונו, שמנסה להשפיל את במבי ולקחת ממנו את פלין (שנלחם בבמבי כשגדלו בסרט הראשון). בין היתר, רונו לועג לו על שבעבר כשנתקל בכלבי ציד, הוא קפא במקום וניצל רק בזכות אביו.

אביו של במבי מרגיש שהוא איננו מתאים לגידול בנו, ולכן שולח את במבי לאימוץ. יום אחד, אמו המאמצת נלכדת במלכודת ציידים, וכלבי צייד באים לתקוף אותה. כדי להציל את אמו המאמצת, במבי מושך את תשומת לבם של הכלבים, מתעמת איתם, ומנצחם, אף על פי שכמעט נהרג. אביו מבין שבמבי חשוב לו, ולוקח אותו בחזרה תחת חסותו.

## דמויות ומדבבים

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:דיסני: סרטי הנפשה
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הנפשה אוסטרליים
קטגוריה:סרטי פריקוול
קטגוריה:במבי
קטגוריה:סרטי אנימציה של סטודיו דיסני-טונס
קטגוריה:סרטי אנימציה שיצאו ישירות בפורמט לצפייה ביתית
קטגוריה:סרטים על איילים
סמל ליבריה

**סמל ליבריה** הוא סמלה הרשמי של מדינת ליבריה. הסמל מתאר מגן שעליו מתוארת ספינת מפרש מהמאה ה-19 המסמלת את הספינה שבה הגיעו העבדים המשוחררים מארצות הברית לליבריה.

מעל המגן מופיע מוטו המדינה באנגלית: "אהבת החירות הביאה אותנו לכאן" ("*The love of liberty brought us here*") ומתחת למגן שמה הרשמי של המדינה: "רפובליקת ליבריה" (Republic of Liberia).

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

ליבריה
קטגוריה:ליבריה: סמלים לאומיים
ליבריה
מזראטי 3200GT

ה**מזראטי 3200GT** היא מכונית ספורט שיוצרה על ידי חברת מזראטי האיטלקית בין השנים 1998 ל-2001.

## דגמים
הדגם נמכר ברובו באירופה. ה-3200GT חולקת את מנוע ה-3.2 ליטר טורבו כפול בתצורת V8 שקיים במזראטי קוואטרופורטה IV ובמזראטי Shamal, ששופר, ובעל הספק מרבי של 365 כ"ס.

דגם ה-3200GTA צויד בתיבת הילוכים אוטומטית והמנוע שלו סיפק 363 כ"ס.

ה-"Assetto Corsa" היה דגם בייצור מוגבל של ה-GT עם חבילת החזקה מיוחדת, והוא הוצג לראשונה לציבור בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 2001.

## עיצוב
ה-3200GT עוצב על ידי חברת Italdesign. הפנסים האחוריים של המכונית כללו נורות לד מסודרות בצורת בומרנג. הנורות החיצוניות ב"בבמורנג" היוו את אורות הבלימה והנורות הפנימיות היוו את אורות האיתות. המכונית הוחלפה בתחילת 2002 על ידי המזראטי קופה בעלת התכנון הדומה, כאשר מזראטי חזרו לשוק האמריקאי. לא נעשו שינויים רציניים בין הדגמים פרט להחלפת הנורות האחוריות על מנת לעמוד בתקן האמריקאי לראות בנהיגת לילה. ה-4200GT זכה להצלחה רבה עד שנת 2007, אז החליף אותו המזראטי גראן-טוריסמו הגדול יותר שחזר להשתמש בנורות לד לאורות האחוריים, אך הפעם תוך עמידה בתקן האמריקאי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות גראן טוריסמו
3200GT
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1998
קטגוריה:כלי רכב איטלקיים
יששכר איש כפר ברקאי

**יששכר איש כפר ברקאי** היה כהן גדול בבית המקדש השני.

יששכר איש כפר ברקאי נזכר לגנאי, בשל זהירותו המופרזת שלא יתלכלכו ידיו בשעת עבודת הקרבנות, ומנהגו לעבוד בכפפות של משי בשל כך, דבר שנתפס כביזוי עבודת בית המקדש:

התלמוד מספר גם מה עלה בגורלו (בתרגום לעברית):

התלמוד בהמשך מביא אמוראים שמסבירים מדוע דבריו של יששכר לא היו נכונים.

בספרות התורנית מוזכר סיפורו לא אחת בהקשר של דיני חציצה במצוות (כגון לולב) ובזיון המצווה בכך.

קטגוריה:יהודי תקופת בית שני
קטגוריה:כהנים בתקופת בית שני
קטגוריה:כהנים גדולים
סמל לוב

שמאל|ממוזער|150px|הסמל הנוכחי
[שמאל|ממוזער|150px|סמל [ממלכת לוב בו נעשה שימוש בין השנים 1952–1969]]
[שמאל|ממוזער|150px|סמל לוב לאחר [ההתקוממות בלוב (2011)|מלחמת האזרחים ב-2011]]
**[[סמל]] [[לוב]]** הנוכחי אומץ בשנת 2021. סמל זה אינו סמל רשמי, ואף שנעשה בו שימוש בפועל על ידי ממשלת האחדות הלאומית, "ההצהרה החוקתית הזמנית של לוב" ממרץ 2021 מפרטת את מראה דגל לוב אולם אינה מתייחסת לסמל המדינה.

## תיאור הסמל
הסמל כולל סהר וכוכב מוזהבים ומסביבם רשום בערבית "ממשלת האחדות הלאומית - מדינת לוב" (حكومة الوحدة الوطنية - دولة ليبيا). הסהר והכוכב, הכיתוב וצורות הקישוט המקיפות אותם במעגל כולן בצבע זהוב.

## היסטוריה
### סמל ממלכת לוב
סמל זה שימש כסימלה של ממלכת לוב ונודע בכינויו "כתר לוב". בסמל זה נעשה שימוש בין השנים 1952–1969.

חוקת לוב משנת 1952 תיארה את דגל המדינה (בסימן 7 לחוקה), אך לא התייחסה לסמל המדינה.

סמל המדינה כלל חצי סהר וכוכב בן חמישה קצוות לבנים על רקע שחור. מעליהם כתר בצבע זהב, ועליו כתר נוסף. בכתר העליון תומכים עיטורים בצורת האות האנגלית S, בצבע זהב, ותחתיהם עיטור דמוי קלף בצבע זהב.

### סמל לוב תחת שלטון קדאפי
סמל זה, שהחליף את סמל עיט צלאח א-דין, אומץ רשמית בשנת 1977 עם פרישתה של לוב מפדרציית הרפובליקות הערביות, ונעשה בו שימוש עד לנפילת משטרו של מועמר קדאפי בשנת 2011.

במרכז הסמל הופיע שלט אצולה שצבעו ירוק, בדומה לצבע דגל לוב. הצבע הירוק מסמל את האסלאם, הקשר לנביא מוחמד וכן את "המהפכה הירוקה" של מועמר קדאפי.

במרכז הסמל מתואר הנץ של שבט קורייש - סמל שבטו של הנביא מוחמד.

בתחתית הסמל כתוב בערבית השם: "איחוד הרפובליקות הערביות" (اتحاد الجمهوريات العربية).

### סמל לוב לאחר מלחמת האזרחים
סמל מועצת המעבר הלאומית הופיע על מסמכי המדינה הרשמיים. הסמל כולל חצי סהר וכוכב בצבעי הלאומיות הכלל-ערבית - אדום, שחור וירוק (צבעים המופיעים גם על דגל המדינה), וסביבו רשום בערבית בחלקו העליון של הסמל "מועצת המעבר הלאומית" (المجلس الوطني الانتقالي) ושמה של המדינה (ليبيا), וכן באנגלית: "The Transitional National Council" ו- "Libya".

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לוב: סמלים לאומיים
לוב

לוב
לוב
הנדריק לורנץ

**הנדריק אנטון לורנץ** (בהולנדית: **Hendrik Antoon Lorentz**) (18 ביולי 1853 – 4 בפברואר 1928) היה פיזיקאי הולנדי וזוכה פרס נובל לפיזיקה (ביחד עם פיטר זימן) בשנת 1902 בזכות תרומתו למחקר על השפעת המגנטיות על תופעת הקרינה. כמו כן תרם לפיתוח תורת היחסות הפרטית, עליה קיבל את הקרדיט אלברט איינשטיין. הישגים חשובים נוספים שנרשמו לזכותו הם כוח לורנץ, התפלגות קושי-לורנץ וטרנספורמציות לורנץ.

## קורות חייו
לורנץ נולד בעיר ארנהם שבמזרח הולנד. את לימודיו האקדמיים החל באוניברסיטת ליידן, שם למד מתמטיקה ופיזיקה. הוא הושפע רבות ממורהו, האסטרופיזיקאי פרדריק קייזר. לאחר שסיים את התואר הראשון שב לעיר הולדתו כדי לעסוק בהוראת מתמטיקה בבית ספר תיכון, ובמקביל המשיך ללמוד באוניברסיטת ליידן, עד קבלת התואר השלישי ב-1875. כותרת התיזה שלו הייתה "על התאוריה של שבירה והחזרה של אור (בהולנדית: Over de theorie der terugkaatsing en breking van het licht), ובה שיפר את התאוריה האלקטרומגנטית של ג'יימס קלרק מקסוול. ב-1878, והוא בן 24 בלבד, מונה לתפקיד שאך נוצר, פרופסור לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת ליידן, משרה בה החזיק במשך 34 שנים, עד פרישתו ב-1912. לאחר הפרישה ניהל את מוזיאון טיילרס (Teylers) בעיר הארלם, אך המשיך לשמש כיועץ חיצוני לאוניברסיטת ליידן וכן המשיך להרצות. ממשיכו בתפקיד היה פאול ארנפסט ותחת ניהולו הוקם המכון לפיזיקה תאורטית הנקרא גם מכון לורנץ. בנוסף לעבודתו כפיזיקאי ותאורטיקן, בשנים 1918–1926 היה לורנץ יושב ראש הוועדה שהוקמה כדי לתכנן את הסכר אפסלוטדייק.

ב-1881 נישא לאלטה קתרינה קייזר, אחייניתו של פרדריק קייזר, מורהו לשעבר, ובתו של יוהאן וילהלם קייזר, מנהל בית הספר לחרטים של אמסטרדם והמעצב של בולי הדואר הראשונים של הולנד. בתם גרטרוידה הייתה לימים לפיזיקאית בעצמה. בנוסף לפרס נובל זכה לורנץ במדליות ופרסים נוספים, ביניהם מדליית רמפורד היוקרתית (1908).

## עבודתו

[שמאל|ממוזער|210px|הנדריק לורנץ (מימין) ו[אלברט איינשטיין]]

בעבודתו בליידן עיקר עיניינו היה התאוריה האלקטרומגנטית בכל הנוגע לקשר בין חשמל, מגנטיות ואור. ממאמרים שפרסם, ניתן לראות כי בנוסף לעיסוקו הראשי בנושא זה עסק ותרם גם לתאוריות במכניקה, תרמודינמיקה, הידרודינמיקה ופיזיקת מצב מוצק. תרומותיו העיקריות היו בתחום האלקטרומגנטיות, האלקטרון ותורת היחסות.

בתאוריות שלו הציע לורנץ כי אטומים עשויים להכיל חלקיקים טעונים וכי התנודות של חלקיקים אלו הן שמייצרות את האור. כאשר קולגה שלו ותלמידו לשעבר, פיטר זימן, גילה את אפקט זימן ב-1896, סיפק לורנץ את ההסבר התאורטי לאפקט. השניים זכו על הישג זה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1902.

ב-1892 הציע הסבר לתוצאות ניסוי מייקלסון-מורלי והוא כי הגופים הנעים מתכווצים בכיוון התנועה.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר MacTutor (אנגלית)
* ביוגרפיה באתר האקדמיה המלכותית למדעים של הולנד (אנגלית)
* 
* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:פיזיקאים הולנדים
קטגוריה:זוכי פרס נובל הולנדים
קטגוריה:זוכי מדליית קופלי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ליידן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ליידן
קטגוריה:זוכי מדליית רמפורד
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1853
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1928
קטגוריה:זוכי מדליית פרנקלין
IM the Supervisor

**IM The Supervisor** (בעברית: **אני המנהל**) הוא האלבום החמישי של הרכב הטראנס הישראלי אינפקטד מאשרום שיצא בשנת 2004. באלבום זה ההרכב חוזר לסגנון הטראנס שאותו יצר באלבומיהם הראשונים, אך עם סאונד מלוטש יותר. בנוסף, מתגלים צדדים חדשים של היצירה ברצועות אלקטרוניות פסיכומלודיות, פסיכדליות ובסגנון הדאנס.

## הצלחת האלבום
האלבום נמכר ביותר מ־80,000 עותקים והציב את אינפקטד מאשרום במעמד הרכב הטראנס מהטובים ומהמובילים בעולם. לאחר צאת האלבום ושני הסינגלים (Cities of the Future ו־Stretched), אינפקטד מאשרום זכו להיכנס למקום ה־26 ברשימת דירוג היוצרים של מגזין DJmag (מגזין מוזיקה אלקטרונית בריטי מהנחשבים ביותר), הכניסה הגבוהה ביותר של הרכב טראנס ישראלי לרשימה באותה תקופה. שתי רצועות מהאלבום הושמעו המון במועדונים ברחבי הארץ (Im The Supervisor ו-Cities Of The Future). חלק מהרצועה העשירית באלבום "Stretched" הושמעה כמעין מעברון בערוץ 24.

## הרצועות באלבום

## שם האלבום
חברי ההרכב נקלעו לסיטואציה בה במהלך סיבוב הופעות בגרמניה היו צריכים מונית לשדה התעופה וחבר הלהקה ארז אייזן ביקש את מפקח תחנת המוניות שענה לו במבטא גרמני כבד (שבידר את חברי ההרכב) :"I'M The Supervisor" (בעברית: **אני המפקח**).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי אינפקטד מאשרום
קטגוריה:אלבומי חברת BNE
יוסף חביבא

**ר' יוסף** (בן דוד) **חביבא**, בעל **הנמוקי יוסף** (1340 – 1420), היה מחכמי ספרד בתחילת המאה ה-15 ואחד מאחרוני הראשונים.

על קורותיו ידוע רק מעט, אך ממה שידוע ר' חביבא התגורר בברצלונה ושם למד תורה מפי הר"ן ורבי חסדאי קרשקש תלמידו, ולאחר מכן עבר לסרגוסה, ככל הנראה התגורר תקופה גם בקשטיון.

## חיבוריו

ר' יוסף חביבא נתפרסם בעיקר בשל חיבורו על הלכות הרי"ף: **נמוקי יוסף**. הפירוש הוא בעיקר ליקוט ועריכה של דברי קודמיו (במיוחד הריטב"א והר"ן) כאשר חידושיו של המחבר עצמו מצוינים בדרך כלל במפורש במילים "אמר המחבר".

הספר נימוקי יוסף נדפס בדפי הרי"ף על שבע מסכתות (במסכת מועד קטן ובמסכת מכות, נדפס פירושו בטעות כפירוש הר"ן) ורובו נדפס בנפרד בתקופה מאוחרת. ככל הנראה הכיל החיבור פירוש על כל הלכות הרי"ף, אלא שחלקו לא הגיע לידינו.

### דעות נוספות במחקר
יש הסבורים שבנוסף לפירושו על הלכות הרי"ף כתב ר' יוסף חביבא גם חידושים לתלמוד אך אין מספיק ראיות התומכות בהשערה זו.

ישראל מ' תא שמע סבר שהחיבור שנדפס בשם **"פירוש התורה לרבינו יוסף בן דוד מסרגוסה"** (ירושלים תשל"ג) כאחד מכתביו, היות שלדעתו הוא מצטט בדרשות קטעים הייחודיים לחיבורו על הרי"ף, ומשום שהוא מפנה מספר פעמים מ"נמוקי יוסף" לדרשותיו על התורה באותו העניין, ואכן ההפניה נמצאת מתאימה.

## קישורים חיצוניים
* 
* חידושיו למסכת כתובות, למסכת שבועות, למסכת שבת מאתר hebrewbooks
* 
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני ספרד
קטגוריה:פרשני הרי"ף
קטגוריה:ברצלונה: רבנים
קטגוריה:סרגוסה: רבנים
קטגוריה:יהודי ספרד במאה ה-14
קטגוריה:יהודי ספרד במאה ה-15
באס-טר

**באס-טר** (בצרפתית: **Basse-Terre** – "קרקע נמוכה") הוא המערבי מבין שני האיים הגדולים בגוואדלופ. באי מתגוררים כ- 175,000 תושבים.

## גאוגרפיה
הגבוה בהרי האי הוא לה סופרייר (La Soufrière), שהוא הגבוה בהרי האנטילים הקטנים. זהו הר געש פעיל, שגובהו 1,467 מטרים.

## העיר באס-טר
על האי באס-טר נמצאת העיר **באס-טר**, בירת המחוז מעבר לים של גוואדלופ. בעיר עצמה מתגוררים 12,410 תושבים ובעיר רבתי מתגוררים כ-44,860 תושבים 1999. העיר, שנוסדה בשנת 1643, שוכנת על החוף הדרומי-מערבי של האי בין הים לפסגה של 1,467 מ' של הר סופריאר, ובמרחק של 6 ק"מ מהקצה הדרומי של האי. באס-טר  הייתה המוקד המסחרי של גוואדלופ עד סוף המאה ה-18, אז הוחלפה על ידי העיירה פואנט-א-פיטר על האי הסמוך גרנדה-טרה.

### היסטוריה
העיר נוסדה בשנת 1643 בחלקו ההררי של האי. בעקבות המלחמות בין צרפת והממלכה המאוחדת נהרסה ונשרפה העיר מספר פעמים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הקריביים: ערי בירה
קטגוריה:האנטילים הקטנים
קטגוריה:גוואדלופ: גאוגרפיה
קטגוריה:הקריביים: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1643
קטגוריה:הקריביים: ערי נמל
ליגת העל הפורטוגלית

**ליגת העל הפורטוגלית** (בפורטוגזית: **Primeira Liga**) היא ליגת הכדורגל המקצוענית הבכירה בפורטוגל. הליגה מנוהלת ובאחריות גוף הליגה הפורטוגלית לכדורגל מקצועני.

החל מעונת  ישנן 16 קבוצות בליגה, במקום 18 קבוצות לפני. בסיום עונת  הוחלט כי מספר הקבוצות בליגה יחזור להיות 18 החל מעונת .

בתום כל עונה, שני המועדונים המובילים מעפילים לשלב הבתים של ליגת האלופות והקבוצה במקום השלישי מעפילה לשלב ההעפלה השלישי של ליגת האלופות. כמו כן, הקבוצות שסיימו במקומות 4 ו-5, וכן זוכת הגביע הפורטוגלי, מעפילות לליגה האירופית. במקרה שבו זוכת הגביע העפילה לטורניר אירופי כתוצאה ממיקומה בטבלת הליגה, הקבוצה מהמקום ה-6 מעפילה לליגה האירופית. שלוש הקבוצות מתחתית הטבלה יורדות לליגה השנייה ומוחלפות על ידי שלוש הקבוצות הראשונות מליגת המשנה. בנפיקה ליסבון, פורטו וספורטינג ליסבון מעולם לא ירדו לליגה השנייה.

הליגה הוקמה באופן נסיוני בשנת 1934, לאחר שלפני כן נעשה ניסיון בהקמת ליגה במבנה תחרות גביע. הליגה הפכה לרשמית בשנת 1938 ונקראה "אליפות הליגה הארצית" (בפורטוגזית: **Campeonato Nacional da Primeira Divisão**) עד 1999, לאחר מכן שינתה את שמה ל"ליגת העל הפורטוגלית" כך היא נקראת עד היום.

בליגה העליונה התחרו לאורך השנים יותר מ-70 קבוצות שונות, מתוכן רק חמישה בלבד הוכתרו כאלופות הליגה, ביניהם "שלוש הגדולות" בפורטוגל: בנפיקה ליסבון (37 זכיות באליפות), פורטו (29 זכיות) וספורטינג ליסבון (21 זכיות) הן היחידות שזכו בכל התארים עד כה, בנוסף לשתי קבוצות נוספות שזכו פעם אחת בלבד: בלננסש בעונת 1945/1946 ובואבישטה בעונת 2000/2001.

הליגה הגבירה את הפופולריות שלה בשנים האחרונות, כשהיא, נכון לעונת 2020, במקום ה-6 בדירוג הליגות של אופ"א באירופה. היא נכנסה בדירוג לטופ 5 הליגות המדורגות הגבוהות ביותר בעונת 2011/2012 כשהקדימה את ליג 1 הצרפתית. בנוסף היא דורגה בשנת 2011 במקום הרביעי העולמי כליגה הלאומית הרביעית בטיבה בעולם על פי ה-IFFHS.

## קבוצות לעונת 2025/2026
18 הקבוצות הבאות יתחרו בליגת העל הפורטוגלית (הפרימיירה ליגה) במהלך עונת 2025/2026:

## אלופות הליגה לפי עונות

* קבוצה המסומנת ב**כתב מודגש** זכתה בגביע הפורטוגלי באותה העונה והשלימה דאבל מקומי

## אליפויות לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים

* 

פורטוגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל בפורטוגל
ונילין

**ונילין**, **מתיל ונילין** או **4-הידרוקסי-3-מתוקסיבנזאלדהיד** היא תרכובת אורגנית הנמצאת בעיקר בגרעיני צמח הווניל ונותנת לצמח את ריחו וטעמו.

הנוסחה הכימית של הוונילין היא C8H8O3 והקבוצות הפונקציונליות כוללות אלדהיד, אתר ואלכוהול.

ונילין סינתטי מגיע כאבקה. הוא משמש כחומר טעם וריח לסוגי מאכלים, משקאות ותרופות. הוא נמצא בתמצית וניל.

שימושו העיקרי של המתיל ונילין הוא בתעשיית המזון, ביחד עם אתיל ונילין שלו ריח וטעם חזקים יותר. האתיל ונילין שונה מהמתיל ונילין בקבוצת המתוקסי, כאשר באתיל ונילין קבוצת מתוקסי נהפכת לאתוקסי (O-CH2-CH3 במקום O-CH3).

תמצית וניל טבעית הנה תערובת של מאות תרכובות שונות בנוסף לוונילין. השימוש בוונילין למטרות שינוי טעם של מזון מסוים נעשה על ידי תמיסות ונילין טהור שבדרך כלל מיוצר בתהליך סינתטי, או במקרים מועטים יותר, על ידי מיצוי ונילין מזרעי הווניל.

בגלל הקושי בהכנת הוונילין הטבעי ובגלל מחירו היקר, ישנו ביקוש גדול לוונילין הסינתטי.

## הפקה
הסינתזה המסחרית הראשונה ליצור ונילין סינתטי כללה שינוי כימי של החומר היותר נפוץ יוגינול (חומצה יוגינית, Eugenol). סינתזה אחרת נעשית על ידי תהליך איזומריזציה של איזויוגינול, ולאחר מכן מבוצע תהליך חמצון. כיום, התהליכים הפופולריים ביותר לייצור ונילין הם פרומילציה של גואיאקול ופרמנטציה של ליגנין - תוצר לוואי של תעשיית הנייר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרכובות ביוכימיות
קטגוריה:אבקות מזון
קטגוריה:חומרי טעם וריח
לוגופט

**לוֹגוֹפָט** (רומנית: logofăt) הוא תוארו של ראש המזכירות המלכותית, בתקופת ימי הביניים, בנסיכויות הרומניות.

הלוגופט ניסח את החלטות השליט או המועצה המלכותית ונתן להן תוקף בחותם השליט.

התואר "לוגופט" ניתן גם לפקידי רשות בדרגה נמוכה יותר, כמו "לוגופט האוצר" (מין שר אוצר), "לוגופט החדר", "לוגופט המנהגים", "לוגופט הסוד", "לוגופט משנה" ,"לוגופט שלישי" וכדומה.

מקור השם ביוונית ביזנטית Λογοθέτης -  logothetes "מסדר את המלים"
(logos = מילה,  והפועל  tithimi  = להניח, לשים, לסדר) - תפקיד בשם זה היה קיים  בחצר  הקיסרים הביזנטים.

דימיטריה קנטמיר, בחיבורו "תיאור מולדובה", משנת 1713, תיאר את תפקיד הלוגופט הגדול של מולדובה כך:

"הלוגופט הגדול הוא קודם כל ראש וראשון ליועצים. הוא מציג בפני היועצים את הנושאים שיש לדון בהם על פי מצוות השליט ולאחר שמאזין לדברי כל אחד מהיועצים, הוא זה שמודיע לשליט על ההחלטה שהתקבלה. אם הבויארים רוצים לבקש משהו מהשליט, רק הלוגופט מוסמך להציג את הבקשה לשליט".

פרט לכל אלה, הוא קובע את הגבולות (של הנחלות) והוא קובע את הבעלות (כשהדבר לא ברור) והתשלום שיש להעביר לשליט כמס על הבעלות. אנשי החצר ואלה שאינם בויארים מצייתים לו ויש לו סמלים של המעמד, מחרוזת הקשורה לצווארו בשרשרת זהב ובידו מטה מוזהב. בעבר התפקיד היה כרוך בבעלות וניהול של העיר מונקסטרום הקרויה כעת אקרמן. מאז שהטורקים חטפו מהמולדבים את המצודה (אקרמן) ניתן לו ניהול אזור צ'רנאוצי והמס שלו.

חלק מהלוגופטים פעלו גם בתחומי הדיפלומטיה והביוגרטיה, כולל תפקיד שנחשב לעיתים כ‑“שר חוץ” של האימפריה הביזנטית (logothetēs tou dromou) שהוא היה אחראי לא רק על הדואר אלא על יחסים עם שגרירויות, אלא גם הצגת מתנות למדינות אחרות ולעיתים ניהל גם מודיעין דיפלומטי.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רומניה: היסטוריה:  דרגטורי
מלכי בלגיה

**מלכי בלגיה** מבית סאקסה-קובורג-גותה הם ראשי המדינה משנת 1831 ואילך.

בשנת 1830 מרדו הבלגים בהולנדים, ובלגיה זכתה בעצמאות. הבלגים רצו להכתיר את בנו של מלך צרפת למלכם, אך אביו סירב. לפיכך, בחרו הבלגים בנסיך אחר - לאופולד סאקסה-קובורג-גותה. ב-21 ביולי 1831, יום העצמאות הבלגי, הוכתר הנסיך כלאופולד הראשון, מלך הבלגים.

מלך בלגי שעולה על כס המלוכה משנה את שמו רשמית לשם שמשמעו "של הבלגים". (der Belgen, des Belges או der Belgier).

## בית סאקסה קובורג גותה

## ראו גם
* היסטוריה של בלגיה
* המלוכה הבלגית

## קישורים חיצוניים

*
בלגיה
אלכסנדר תוראדזה

**אלכסנדר תּוֹרַאדְזֶה** (בגאורגית: **ალექსანდრე თორაძე**, אָלֶכְּסַנְדְּרֶה תּוֹרַאדְזֶה; 30 במאי 1952 – 11 במאי 2022) היה פסנתרן ממוצא גאורגי, שנודע בעולם כפסנתרן וירטואוז במיטב המסורת הרומנטית.

## ביוגרפיה

תוראדזה נולד בטביליסי גאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה), והיה בוגר הקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי. בשנת 1978 הוא המשיך את לימודיו בקונסרבטוריון ע"ש צ'ייקובסקי במוסקבה. בשנת 1983, כשהיה במדריד במסגרת סיור הופעות עם התזמורת הסימפונית בולשוי של מוסקבה, ביקש מקלט מדיני בשגרירות אמריקה ומאז ועד למותו היה תושב ארצות הברית. 

בשנת 1991 התמנה תוראדזה לפרופסור לפסנתר באוניברסיטת אינדיאנה בסאות' בנד. חברי אולפן הפסנתר הרב-לאומי באוניברסיטת אינדיאנה לוקחים חלק פעיל בפסטיבלי קיץ שונים, ביניהם פסטיבל זלצבורג, בפסטיבל "לילות לבנים", קונצרטי הטיילת של לונדון, פסטיבל אדינבורו, פסטיבל רוויניה, רוהר, רוטרדם, מיקלי, פינלנד, אגן הוליווד, סרטוגה ואחרים.

אולפן תוראדזה קצר שבחים על תרומותיו לעולם הפסנתר. הוא התפתח להרכב, היוצא לסיורי קונצרטים ברחבי העולם ונהנה מביקורות חיוביות ברמה בינלאומית. בעונה האחרונה הופיע האולפן בזלצבורג, ניו יורק, רומא, פירנצה, ונציה, רוונה, ליסבון ופסטיבל רוהר, בין השאר. תוראדזה עצמו הופיע בקביעות עם התזמורות המובילות בעולם, כמו הפילהרמונית של ברלין, התזמורת של קירוב, הפילהרמונית של לה סקאלה, הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, התזמורת הלאומית של צרפת, התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם, התזמורת הסימפונית של לונדון, הפילהרמונית של לונדון ותזמורת פילהרמוניה, NHK ביפן, התזמורת הפילהרמונית הצ'כית הפילהרמונית הישראלית, הפילהרמונית של ורשה, וכן תזמורות בהונגריה, הולנד, גרמניה, שוודיה, פינלנד ואיטליה.

תוראדזה הקליט יצירות משל מלחינים רוסיים כמו רחמנינוב, פרוקופייב, סטרווינסקי וצ'ייקובסקי. ראויה לציון מיוחד הקלטתו את חמשת הקונצ'רטי לפסנתר של פרוקופייב עם תזמורת קירוב ומנצחה ואלרי גרגייב, בחברת פיליפס.

נפטר ב-11 במאי 2022.

## קישורים חיצוניים

* 
* אלכסנדר תוראדזה באתר התזמורת הפילהרמונית הישראלית
* ברוס דופי, Pianist Alexander Toradze 
* אלכסנדר טורדזה בקאמרטה הישראלית, באתר הבמה, 21 בנובמבר 2012

קטגוריה:מוזיקאים סובייטים
קטגוריה:פסנתרנים גאורגים
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:מהגרים מברית המועצות לארצות הברית
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1952
קטגוריה:גאורגים שנפטרו ב-2022
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2022
בית הקברות של חומת הקרמלין

שמאל|ממוזער|350px|תרשים הכיכר האדומה

**בית הקברות של חומת הקרמלין** (רוסית **Некрополь у Кремлёвской стены**) הוא בית קברות השוכן בצידה המערבי של הכיכר האדומה בצמוד לחומה המקיפה את הקרמלין, בו קבורים אנשי מפתח מהתקופה הסובייטית ברוסיה.

## היסטוריה
הקבורה הראשונה בבית הקברות התבצעה ב-10 בנובמבר 1917. 238 אנשי "המשמרות האדומים" שמתו במהפכה הרוסית נקברו בשני קברי אחים. בסתיו 1919 נקבר המזכיר של סניף מוסקבה של המפלגה הקומוניסטית, ולדימיר זגורסקי, וכן מספר קורבנות אחרים של פעולת טרור שבוצעה על ידי הסוציאליסטים המהפכניים השמאלנים ב-25 בספטמבר. הקורבנות של הפיצוץ בבניין במוסקבה - שר התקשורת, שר הדואר, עיתונאי אמריקאי, שני דיפלומטים ואחרים נקברו גם הם בבית קברות זה.

ב-1924 הוקם המאוזוליאום של לנין במרכז בית הקברות של חומת הקרמלין. ברבות השנים, מאחורי המאוזוליאום, לרגלי החומה, נקברו יעקב סברדלוב, פליקס דזרז'ינסקי, מיכאיל פרונזה, מיכאיל קלינין, אנדריי ז'דאנוב, יוסיף סטלין, קלימנט וורושילוב, סמיון בודיוני, מיכאיל סוסלוב, ליאוניד ברז'נייב, יורי אנדרופוב וקונסטנטין צ'רניינקו. בבית הקברות קבורים גם מדינאים, אנשי צבא, מדע (ביניהם סרגיי קורוליוב), אמנות וקוסמונאוטים שנספו בתאונות חלל (ביניהם יורי גגארין וצוותי סויוז 1 וסויוז 11).

ב-1967 הוקמה אנדרטה בשם "קבר החייל האלמוני" בגן אלכסנדר, הנמצא בסמוך לבית הקברות, לאורך החומה המערבית של הקרמלין.
לאחר קריסת ברית המועצות הוצב בקבר זה משמר כבוד המתחלף אחת לשעה. 

בבית הקברות יש שני סוגי קברים: קברים עם מצבה שבראשה פסל של הראש של הנפטר שבהם הוטמנו בארון קבורה הנפטרים וקברים בהם נשרפה גופת הנפטרים ואפרם נטמן בקבר שסומן עם לוח על חומת הקרמלין.

המצבות בבית הקברות משמאל לימין הן של קונסטנטין צ'רניינקו, סמיון בודיוני, קלימנט וורושילוב, אנדריי ז'דאנוב, מיכאיל פרונזה, יעקב סברדלוב, ליאוניד ברז'נייב, פליקס דזרז'ינסקי, יורי אנדרופוב, מיכאיל קלינין, יוסיף סטלין ומיכאיל סוסלוב. בעלי לוח בולטים הם דימיטרי אוסטינוב, ארביד פלשה, אלכסיי קוסיגין, סרגיי קורוליוב, יורי גגארין, רודיון מלינובסקי, איגור קורצ'טוב, סרגיי קירוב, גאורגי ז'וקוב.

מאז 1974 נשמר האתר כאתר זיכרון לאומי. בשנת 1985 בוצעה בו הקבורה האחרונה. לאחר התפרקות ברית המועצות ישנם דיונים שונים לחיסולו של בית הקברות והעברת הנקברים לבית עלמין חלופי. בעת חניכת בית העלמין הצבאי הפדרלי לזכר הנופלים הועלתה שוב הצעה להעביר אליו את נקברי בית הקברות, אך ההצעה טרם יושמה.

## ראו גם
*בית העלמין הצבאי הפדרלי לזכר הנופלים

## קישורים חיצוניים

 
חומת הקרמלין
קטגוריה:הכיכר האדומה
*
חומת הקרמלין
רוהנו

שמאל|ממוזער|250px|הנפות במחוז סארה. נפת רוהנו היא מספר '''11'''
שמאל|ממוזער|250px|המגדלור של רוהנו
**רוּהְנוּ** (באסטונית: **Ruhnu**, בשוודית ובגרמנית: **Runö**, בלטבית: **Roņu sala**) הוא אי אסטוני וגם נפה במחוז סארה. הוא ממוקם במפרץ ריגה בים הבלטי. עד שנת 1944 היו רוב תושבי האי דוברי שוודית והאי נקרא בפיהם רונה (Runö).

## נפת רוהנו
שטחה של נפת רוהנו 12 קמ"ר, זו הנפה הקטנה ביותר באסטוניה.
רוהנו מרוחקת בקו אווירי 40 קילומטרים מלטביה ו-96 קילומטרים מפרנו.
באי יש רק כפר אחד ואוכלוסייתו מונה כ-100 תושבי קבע בלבד.
נפת רוהנו היא המקום המיושב ברציפות המבודד ביותר באיחוד האירופאי.

## היסטוריה
הממצאים הארכאולוגיים העתיקים ביותר ברוהנו, שמשוער כי הם קשורים לציד כלבי-ים עונתי, מתוארכים ל-5000 לפנה"ס בערך. עת הגעת הסקנדינבים הקדומים לרוהנו ותחילתו של יישוב שוודי קבוע אינה ידועה. היא כנראה התחילה אחרי המאה ה-13, שכן אז נכפתה הנצרות על תושבי מפרץ ריגה בידי המסדר הטבטוני.

הפעם הראשונה בה הועלתה רוהנו ואוכלוסייתו דוברת השוודית לכתב הייתה במכתב שנשלח בשנת 1341 על ידי בישופ קורלנד, הנותן אישור לתושבי רוהנו לחיות ולנהל את נכסיהם על-פי החוק שוודי.

משנת 1621 עד שנת 1721 הייתה רוהנו שייכת לממלכת שוודיה, ולאחר מכן לאימפריה הרוסית עד מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1644 נבנתה כנסייה מעץ ובניית הצריח שלה הסתיימה ב-1755.
אוכלוסיית האי הייתה מבודדת ביותר ונישואי קרובים היו נפוצים בקרבה.
ב-1877 הובא לאי מגדלור שיוצר בצרפת ועוצב בידי גוסטב אייפל. המגדלור הוקם בנקודה הגבוהה ביותר באי.
בשנת 1915, נכבש האי בידי הקיסרות הגרמנית, עד שנת 1918.

בשנת 1919, לאחר סיום המלחמה, חרף ניסיונות מקומיים להצטרף מחדש לשוודיה, וטענות טריטוריאליות של לטביה, הסכימו בני האי להצטרף לאסטוניה שזה עתה הוקמה.
על-פי מפקד אוכלוסין משנת 1934, התגוררו באי 282 נפשות, מתוכם 277 שוודים ו-5 אסטונים אתנים.

במלחמת העולם השנייה, רוהנו, יחד עם שאר אסטוניה, נכבשה תחילה בידי ברית המועצות (1940 עד 1941) ואחר כך בידי גרמניה הנאצית (1941 עד 1944). בנובמבר 1943, 75 מבני האי נטשו אותו ועברו לשוודיה. ב-4 באוגוסט 1944, זמן קצר לפני הכיבוש הסובייטי השני, כל התושבים שנשארו על האי, פרט לשתי משפחות, ברחו באונייה לשוודיה.

במהלך השלטון הסובייטי אוכלס האי מחדש בידי אסטונים אתנים בעיקר מן האיים קיהנו וסארמאה, וגם שירת בסיס צבאי סובייטי. מספר התושבים מעולם לא עבר את ה-400.
בשנות השבעים, אחרי שסופה פגעה ברוהנו, רוב התושבים יושבו במקומות אחרים בברית המועצות ובשוודיה.

אחרי שאסטוניה קיבלה מחדש את עצמאותה בשנת 1991, כל המבנים, השטח והנכסים הוחזרו לבעליהם המקוריים לפני הכיבוש הסובייטי או לצאצאיהם, אשר במקרה של רוהנו, התגוררו ברובם בשוודיה. אף על פי שרובם לא חזרו לאי, הם עדיין מבקרים לעיתים בארץ אבותיהם.

## רוהנו כיום
לאי יש מנחת מטוסים קטן. בחורף יוצאת טיסה בשבוע מקורסארה ומפרנו לרוהנו. בקיץ יוצאות שתי טיסות בשבוע.
משני יעדים אלה יש גם שירות מעבורות.

רק תושבי הקבע באי רשאים להשתמש ברכב מנועי, על תיירים אסורה הכניסה ברכב מנועי.

מבנה כנסייה מאבן שהוקם ב-1912 משמש כיום לתפילה.

באי ישנו זן כבשים ייחודי המשמש להפקת צמר.
### פרשת הדוב
באביב 2006 דווח על כך שדוב במשקל של כ-150 קילוגרם צף על גבי קרחון ממפרץ ריגה והגיע לרוהנו. הסיפור עורר עניין רב בתקשורת האסטונית והלטבית. בזכות הגעתו של הדוב הגיעו גם תיירים רבים מן הרגיל, מתוך תקווה לצפות בו. הדוב לא נתפס והרשויות מניחות שהצליח לעזוב את האי ולחזור ללטביה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אסטוניה: נפות
קטגוריה:אסטוניה: איים
קטגוריה:איים בים הבלטי
קטגוריה:מפרץ ריגה
רדסטון (טיל)

ה-**PGM-11 רדסטון** היה הטיל הבליסטי הגדול הראשון של ארצות הברית. כטיל בליסטי לטווח קצר הוא היה בשימוש צבא ארצות הברית בגרמניה המערבית בין יוני 1958 ליוני 1964, כחלק ממערכת ההגנה של נאט"ו במערב אירופה במהלך המלחמה הקרה. הרדסטון היה גם הטיל הראשון שנשא פצצה גרעינית "חיה", בעת ניסוי שבוצע באוקיינוס השקט ב-1958.

הטיל פותח ישירות מה-V-2 הגרמני, והיה הראשון מסדרת טילי הרדסטון. צוות הפיתוח של הטיל כלל בעיקר מדענים ומהנדסי טילים גרמניים, בראשותו של ורנר פון בראון, שהובאו לארצות הברית במבצע פייפרקליפ ב-1945, ועבדו עבור הסוכנות הצבאית לטילים בליסטיים. הטיל יוצר בחברת קרייזלר.

מטיל הרדסטון פותח בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60 המרקורי-רדסטון, משגר ששימש את תוכנית מרקורי של נאס"א, שהייתה תוכנית החלל המאוישת הראשונה של ארצות הברית. במסגרת התוכנית שוגר הרדסטון לשתי טיסות מאוישות: מרקורי-רדסטון 3 ומרקורי-רדסטון 4.

הטיל קיבל את שמו על שם המתקן בו פותח רדסטון ארסנל באלבמה.
## קישורים חיצוניים

* רדסטון, הטיל שהצטיין במלחמה הקרה, ביטאון חיל האוויר גיליון 60 (נובמבר-דצמבר 1962), עמ' 52-64

קטגוריה:טילים בליסטיים אמריקאיים
דרגטורי

**דרגטורי** (ברומנית: **dregători**, ביחיד: **דרגטור** **dregător**) היו ממלאי משרות שלטוניות בממשל הנסיכויות הרומניות בימי הביניים. הדרגטורים הגדולים (marii dregători) שנקראו לפעמים גם בויארים (boieri), כלומר "אצילים", מילאו את המשרות הגבוהות בחצר השליטים. השאר כיהנו בתפקידים בדרגים בינוניים עד זוטרים. הדרגטורים הזוטרים נקראו בדרך כלל "slugi domnești" - "פקידים נסיכותיים". משרת הדרגטור או תפקידו נקרא "דרגטוריה" (dregătorie) שמשמעותו המקורית הייתה "תפקיד מנהלי".

## השם
המילה dregător מקורה בפועל הלטיני dirigo ,dirigere או derigo, derigere, שמשמעותו - "לנהל". בתעודות הרשמיות בסלאבית הכנסייתית העתיקה (סלבונית כנסייתית) ששימשה למשך מאות שנים את הממשל הנסיכותי, במקביל לרומנית, ה"דרגטור" נקרא בוולאכיה "פראביטל", "ולאסטל" או "ולאסטלין" ובנסיכות מולדובה - "אוריאדניק".
במסמכים או באגרות בלטינית ה"דרגטורים הגדולים" נקראו barones (כלומר "ברונים") או comites ("קומיטס" - כלומר "רוזנים").
## סיווג
התפקידים השלטוניים - המנהליים, המשפטיים והצבאיים - שמילאו ה"דרגטורים" נוצרו בהדרגה בתחילת קיומן של המדינות הרומניות בימי הביניים.
הדרגטורים מילאו את הוראות השליט, גם אם לא נכללו בהגדרת משרתם. הם לא קיבלו משכורת, אך נהנו ממענקים ומתנות שניתנו להם על ידי בני העם הנזקקים לשירותיהם. המשרות היו לא פעם למכירה.

שתי קבוצות התפקידים כללו תפקידים ציבוריים ותפקידי שירות אישיים לשליט.

בין התפקידים הציבוריים נמנו: הבאן (Banul), הוורניק (Vornicul), הלוגופט (Logofătul), הויסטיאר (Vistierul) או Vistiernicul (ויסטיארניק), הספטאר (Spătarul), הפרקלאב (Pârcălabul), הארמאש (Armaşul), הפורטאר (Portarul) וההטמאן (Hatmanul), הפיבניצ'ר (Pivnicerul).
ה"קמראש" (Cămărașul)
בין תפקידי השירות האישיים נמנו: הפוסטלניק (Postelnicul), המדלניצ'ר (Medelnicerul), הפחרניק (Paharnicul), הסטולניק (Stolnicul), הקלוצ'ר (Clucerul), הז'יטניצ'ר (Jitnicerul), הפיתאר (Pitarul), הסלוג'ר (Slugerul), הקומיס (Comisul), השטראר (Şetrarul) והאגא (Aga).

עם הדרגטורים הראשיים של הנסיכויות נמנו הלוגופט - ראש הקנצלירה הממלכתית, הוויסטיאר (ויסטיארניק) היה מעין שר אוצר, הוורניק היה מעין שר משפטים, אחראי על חצר השליט ועל עשיית הצדק, הפוסטלניק - האחראי על חדר השינה של השליט ומאוחר יותר האחראי על הקבלה לראיון אצל השליט.

## מקורות

* Constantin C. Giurescu, *Istoria Românilor*, volumul III
* Vasile Mărculeț (coord), Alexandru V.Ștefănescu, Stănel Ion et al. *Dicționarul domnilor Țării Românești și ai Moldovei*, Meronia, București 2009 pp. 328-329


## לקריאה נוספת

* Alexei Agachi *Ţara Moldovei şi Ţara Românească sub ocupaţie militară rusă (1806-1812)*, Editura Pontos, Chișinău 2008
*Sachelarie, Ovid; Stoicescu, Nicolae (coord.), *Instituţii feudale din ţările române. Dicţionar*, Editura Academiei Republicii Socialiste România, Bucureşti, 1988
* Nicolae Stoicescu - *Dicționar al marilor dregători din Tara Românească și Moldova, sec. XIV-XVII*, Editura Enciclopedică Română, București 1971


## קישורים חיצוניים
*תפקידי הבויארים בוולאכיה (מונטניה) במאה ה-18 - באתר אנציקלופדי להיסטוריה מרפובליקת מולדובה, בעריכת רומן קוזלובסקי (2017-2009)
*N Stoicescu - Dicționar

*
איתמר הנדלמן סמית

**איתמר הנדלמן סמית** (ידוע גם בשם העט **איתמר בן כנען**; נולד ב-30 במאי 1976 באילת) הוא סופר ועיתונאי ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד בשם איתמר הנדלמן וגדל בעיר אילת עד שהיה בן עשר, אז עברה משפחתו לעיר הרצליה.

את צעדיו הראשונים בעיתונות החל הנדלמן סמית בגיל 17, במקומון צומת השרון של רשת שוקן. לאחר מכן כתב במשך מספר שנים במגזין "תרבות מעריב", במוסף "סופשבוע" של מעריב ובמוסף הערב של גלובס. במשך כשלוש שנים, בין חורף 2006 ועד קיץ 2009, שימש עורך התרבות של רשת עיתוני העיר ובעל טור במקומון "העיר" וקודם לכן בטיים אאוט תל אביב.

בשנת 1999, בגיל עשרים ושלוש, יצא לאור קובץ סיפוריו הראשון "לאן נעלמת אריק איינשטיין" בסדרת "הכבשה השחורה" של הוצאת הקיבוץ המאוחד.

בשנת 2001 שימש כעורך הפרוזה הראשי של "ספריית מעריב" וכן ערך את הסדרה "אפור". באותה שנה יצא לאור ספרו "לחלום על ג'אנק פוד", אוסף של 22 סיפורים קצרים. בנוסף תרגם לעברית, יחד עם אדם הורוביץ, ספר שירים של צ'ארלס בוקובסקי שיצא בשם "כשהשחר זוחל כמו פורץ דרך הווילון לקחת לך את החיים" בהוצאת הקיבוץ המאוחד.

בשנת 2002 פרסם קובץ שירים "כמו הכלבים האלה שמתים מצער כשהבעלים שלהם נוסעים לחופשת סוף שבוע", בהוצאת מעריב.

בשנת 2004, עם זוגתו לשעבר, הצלמת אולגה ("אולה") בורוזינה, הוציא לאור את הרומן הפרובוקטיבי "פתוחה".

הנדלמן סמית פרסם טור שבועי ב"עכבר העיר" עד סגירת השבועון. אחר כך כתב ב"הארץ", במדור הדעות ובאתר האינטרנט של העיתון.

החל מ-2009, הוא מתגורר בפריז, צרפת, עם אשתו, נספחת התרבות הבריטית בצרפת, ג'וליה קרולין אן הנדלמן סמית. לאחר נישואיהם הוסיף את שם משפחתה, סמית, לשמו.

בשנת 2012 יצר את הסרט התיעודי "שלום בלפסט?" על הסכסוך בצפון אירלנד. במסגרת צילום הסרט גר בעיר בלפסט ותיעד כיצד משתקף הסכסוך הישראלי-פלסטיני בסכסוך המקומי. בעוד הקתולים של צפון אירלנד מזדהים עם מאבקם של הפלסטינים נגד הכיבוש הישראלי, הפרוטסטנטים מצדדים ומעריצים את מדינת ישראל.

בשנת 2014 יצא לאור ספרו "הבלש הבריטי", רומן בלשי המתרחש בתל אביב בשנות ה-60 של המאה ה-20.

בשנת 2017 יצא לאור ספרו "לפני שמש" בהוצאת כתר.

## קישורים חיצוניים

* 
* מאמרי איתמר הנדלמן סמית, באתר "גלובס"
* 
* 
* 
* איתמר הנדלמן בן כנען ב"פתוחה" מכונת קריאה
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סגל העיר
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:בוגרי תיכון הראשונים (הרצליה)
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לצרפת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
מכינה קדם-צבאית קשת יהודה

שמאל|ממוזער|250px|בית המדרש של המכינה הקדם צבאית קשת יהודה
**מכינת קשת יהודה** היא מכינה קדם-צבאית דתית, השוכנת ביישוב קשת שברמת הגולן.

המכינה הוקמה בשנת 1991 לאחר התייעצות עם הרב אלי סדן, ראש המכינה הקדם-צבאית הראשונה שהוקמה 3 שנים קודם לכן. מייסדי המכינה היו הרבנים אהרון בדיחי (רב העיר אבן יהודה), הרב יעקב פייגנבוים, הרב עמוס בדש והרב אילן פרלמן והמנהל הראשון של המכינה הרב יצחק ערמוני מרמת מגשימים.

נשיא המכינה הוא הרב יעקב פיגנבוים (אחד המייסדים). ראש המכינה הוא הרב חיים טייטלבוים. צוות הרמי"ם במכינה כולל את הרבנים: שמי פריינטה, שילה מרום, גלעד אבודרהם ונתנאל רוזן.

במכינה יש גם תוכנית קב"ע - קבוצת עולים. רבני התוכנית הם הרבנים: ארז לוי, יהושע ליס.

כל הרבנים במכינה הם בוגרי ישיבות גבוהות.

במכינה מודגשים לימודי אמונה ומחשבת ישראל לאור תורת הרב קוק כהכנה לקראת המפגש עם החברה החילונית בשירות הצבאי.

כמחצית מן התלמידים מתגייסים לצה"ל לאחר שנה, וכמחציתם נשארים ללמוד שנה נוספת. חלק ניכר מהמתגייסים לצה"ל, ממשיכים במסלול קצונה ובתפקידי פיקוד.

במכינה לומדים מעל 100 תלמידים ויש לה כאלפיים בוגרים.

המכינה משתייכת לישיבות הקו.

## קישורים חיצוניים
* 

*אתר המכינה

*מידע על המכינה
*
* 

## הערות שוליים

*
קשת יהודה
מכינת קשת יהודה
קטגוריה:רמת הגולן: חינוך
קטגוריה:קשת (מושב)
ים ברינג

**ים ברינג** הוא ים שולי בצפון האוקיינוס השקט, גובל באלסקה במזרח, בסיביר וחצי האי קמצ'טקה שברוסיה במערב, האיים האלאוטיים בדרום, איי קומנדור בדרום-מערב, ומצר ברינג, המפריד בין ים ברינג לבין ים צ'וקצ'י של אוקיינוס הקרח הצפוני בצפון.

שטחו של ים ברינג שני מיליון קמ"ר. מדרום לו מצויים האיים האלאוטיים. מצר ברינג מחבר את הים עם אוקיינוס הקרח הצפוני ומפריד בין אלסקה לסיביר, רוחבו כ-80 ק"מ. הים נקרא על שמו של יורד הים הדני ויטוס ברינג, שהגיע אליו בשנת 1728 וחקר את האזור ביסודיות.

## החי בים
אוכלוסיית הדגה בים שגשגה ומשכה דייגים רבים מאמריקה, קנדה, רוסיה, סין ויפן. ואמנם, מאורעות העשור האחרון ממחישים את הנזק העצום שעלול להסב דייג לא מבוקר. ב-1989 העלו הדייגים ברשתותיהם כ-1.5 מיליון טון דגים. בתוך שלוש שנים צלל השלל לכדי 11 אלף טון בלבד – ירידה של 99%. שיטות מתקדמות לאיתור להקות דגים ואיסופם לאוניות הקירור העצומות, ושווקים רעבים לכמות דגים גדולה, הביאו לדילול קיצוני של הדגה. יש בים יותר מ-80 מיני לווייתנים ודולפינים, שגם הם יונקים ימיים מאותה משפחה, ונחשבים בטעות, כמו הלווייתנים, לדגים. אבל בנתיב זה, הסמוך לחוף הצפון-מערבי של אלסקה, במצר ברינג המפריד בין אלסקה לסיביר, שטים רק שני סוגי לווייתנים: הבלוגה ולווייתן הקשת.

## קישורים חיצוניים

* Bering Sea Climate and Ecosystem, באתר של מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי

## הערות שוליים

*
ברינג
ברינג
ברינג
ברינג
קטגוריה:גבול ארצות הברית – רוסיה
קטגוריה:חבל מנהלי קמצ'טקה: גאוגרפיה
קטגוריה:צ'וקוטקה: גאוגרפיה
ואצלב נוימן

**ואצלב נוימן** (בצ'כית: **Václav Neumann**; 29 באוקטובר 1920 – 2 בספטמבר 1995) היה מנצח, כנר וויולן צ'כי.

## ביוגרפיה
נוימן נולד בפראג ולמד בקונסרבטוריון בעירו. הוא היה שותף להקמתה של רביעיית סמטאנה וניגן בה כינור  ראשון. בהמשך קיבל משרות ניצוח בקרלסבאד ובברנו. בשנת 1956 התמנה למנצח האופרה הקומית של ברלין. בשנת 1964 פרש מעבודתו שם כדי להיות למנצח הראשי של תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג. שם נשאר עד 1968, כאשר התמנה למנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית הצ'כית, משרה בה החזיק עד 1990.

נוימן זכור בעיקר כלוחם למען המוזיקה הצ'כית והראשון שהקליט באולפן את האופרה של לאוש יאנאצ'ק
"מסעותיו של מר ברוצ'ק" בשנת 1962.

הוא היה מלמד בקונסרבטוריון של פראג ואוליבר פון דוהנאני נמנה עם תלמידיו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנצחים צ'כים
קטגוריה:כנרים צ'כים
קטגוריה:ויולנים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1920

קטגוריה:נפטרים ב-1995