מייקל שטיינהרדט

**מייקל שטיינהרדט** (באנגלית: **Michael Steinhardt**; נולד ב-7 בדצמבר 1940) הוא מיליארדר אמריקאי ממוצא יהודי, מנהל קרנות גידור, פילנתרופ ואספן עתיקות לשעבר. בשנת 1967 הקים את קרן הגידור Steinhardt Partners, אותה ניהל עד שסגר אותה בשנת 1995. לאחר שפרש, הוא חזר בשנת 2004 לעמוד בראש קרן ההשקעות וויזדום-טרי אינווסטמנטס. שטיינהרדט גם פעיל בהשקעות בישראל, בין השאר החזיק במניות גרעין השליטה של בנק הפועלים. בדצמבר 2021 הגיע להסדר טיעון עם התובע המחוזי של מנהטן, לאחר שהואשם בקנייה והחזקה של עתיקות גנובות, חלקן מישראל. הוא הסכים להחזיר עתיקות גנובות בשווי 70 מיליון דולר ונאסר עליו לקנות עתיקות עד סוף חייו. המגזין פורבס העריך את שוויו הנקי בכ-1.4 מיליארד דולר, נכון לדצמבר 2025.

## ביוגרפיה
שטיינהרדט נולד וגדל בשכונת ברוקלין בניו יורק. אביו, סול פרנק שטיינהרדט, היה בעל מועדוני לילה מקורב למאפיונר מאיר לנסקי והורשע בסחר בתכשיטים גנובים.

הוא קיבל תואר ראשון מבית הספר וורטון למנהל עסקים של אוניברסיטת פנסילבניה, וסיים את לימודיו בשנת 1960. הוא החל את הקריירה שלו בוול סטריט כאנליסט מתמחה במחלקת המחקר של קרנות הנאמנות בחברת קלווין בולוק (Calvin Bullock) וחברת הברוקרים Loeb, Rhoades & Co. אביו של שטיינהרדט היה לקוח ההשקעות הראשון שלו, ונתן לבנו מעטפות מלאות בכסף מזומן כדי להשקיע בבורסה, והעניק לו מימון ראשוני להתחיל את קריירת ההשקעות שלו.

### קריירת השקעות
בשנת 1967, תוך שימוש ברווחים מההשקעות הראשונות שלו, הקים שטיינהרדט עם שותפים את קרן הגידור "שטיינהרדט, פיין וברקוביץ" (לימים Steinhardt Partners). בתחילת דרכה התפרסמה קרן הגידור בכמה חידושי השקעה, בהן מכירה בחסר והשקעה במינוף. שטיינהרדט, שהיה מנהל ההשקעות הראשי של הקרן, גם יזם השקעה באפיקים קצרי טווח, תוך הימור על כיוון תנודות שוקי המניות ואיגרות החוב.

ב-1979 החליטו פיין וברקוביץ' לפרוש מהקרן, ושטיינהרדט נותר מנהלה היחידי.

בין השנים 1967–1995 השיגה הקרן תשואה שנתית ממוצעת עבור לקוחותיה של 24.5% (לאחר 1% דמי ניהול ו"דמי ביצוע" של 15% מכלל הרווחים השנתיים, שמומשו או לא ממומשו), כמעט פי שלושה מהביצועים השנתיים של מדד S&P 500 באותה מסגרת זמן. לאחר עשרות שנים של ניהול מוצלח של הקרן, נחקרו שטיינהרדט ועובדיו בחשד שניסו לתמרן את שוק שטרות האוצר של ארצות הברית לטווח הקצר, בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. הוא שילם באופן אישי 75% מקנס כולל של 70 מיליון דולר, כחלק מהסדר עם הוועדה לניירות ערך ולבורסות ומחלקת המשפטים של ארצות הברית. החברה שלו הרוויחה בסך הכול כ-600 מיליון דולר מהשקעות בשטרות האוצר של ארצות הברית.

הקרן שלו איבדה שליש מערכה בעקבות משבר שוק האג"ח ב-1994. ב-1995, לאחר שעלתה חזרה ב-25%, החליט לסגור את הקרן, והיא חילקה את כל הכספים לשותפים המוגבלים. שטיינהרדט אמר אז: "חשבתי שחייב להיות משהו יותר טוב, משהו יותר אציל לעשות בחייו של אדם מאשר להפוך אנשים עשירים לעשירים יותר", לפני שחזר לעבודה ב-2004 לעמוד בראש WisdomTree Investments.

הוא משמש כיושב ראש WisdomTree, המפעילה קרנות מחקות מבוססות דיבידנד ורווחים במקום קרנות מחקות מסורתיות המבוססות על שווי שוק. נכון ליולי 2018, ל-WisdomTree היו נכסים מנוהלים בשווי 41.2 מיליארד דולר.
### השקעות בישראל
בשנת 1987 נכנס לראשונה לפעילות בישראל, שהקים קרן השקעות בישראל, בשיתוף בנק ההשקעות מריל לינץ' וקונצרן כלל. באותה שנה גם רכש, יחד עם חברת כלל תעשיות ואיש העסקים אבי טיומקין, את השליטה בחברת קרגל. טיומקין שימש אחר כך כיועץ השקעות של שטיינהרדט בישראל. בנוסף באותה תקופה רכש בית פרטי ברחוב חובבי ציון 3 בשכונת טלביה בירושלים, סמוך למעונותיהם של ראש הממשלה והנשיא, שהיה שייך למשפחת סונונו, משפחה נוצרית פלסטינית שברחה ב-1948. שטיינהרדט גר בבית מספר שבועות מדי שנה, בעת ביקוריו בישראל. ב-2025 מכר את הבית ב-79 מיליון ש"ח.

בשנת 1988 השקיעה בתאגיד הטקסטיל הישראלי מאקפל, שבבעלותו היו מספר מפעלי טקסטיל בישראל והחזקה בחברת תפרון. שתי החברות הונפקו ב ב-1997, ושנה אחר כך מכר את כל המניות שהחזיק.

בשנת 1992, רכש מאיש העסקים גד זאבי את השליטה בבנק הספנות. בשנת 1997 הצטרף שטיינהרדט לרכישת גרעין השליטה של בנק הפועלים, שהוביל תד אריסון. תחילה דרש בנק ישראל שימכור את השליטה בבנק הספנות, אך אחר כך קיבל אישור להחזיק מניות בשני הבנקים במקביל. לבסוף רכש בנק הפועלים את הבעלות המלאה בבנק הספנות, שחדל להתקיים כגוף עצמאי ומוזג לתוך בנק הפועלים. ב-2006 מכר את המניות שהחזיק בבנק הפועלים ברווח ניכר.

בסוף שנות ה-90 נכנס גם להשקעות נדל"ן בישראל, הוא היה שותף, יחד עם יצחק תשובה, להקמת פרויקט "שמורת זיכרון", בזכרון יעקב. והקים מגדל מגורים בצפון הישן של תל אביב, יחד עם חברת דנקנר השקעות.

בשנת 2004 היה שטיינהרדט שותף להקמת חברת ג'יני אנרג'י (Genie Energy), הנסחרת בבורסת ניו יורק. חברת בת שלה, IEI) Israel Energy Initiatives), ביקשה ב-2008 להפיק נפט מפצלי שמן בעמק האלה וחבל עדולם. את המאמצים לאישור התוכנית הוביל עורך דין דוד שמרון, אך למיזם התנגדו תושבי האזור וארגונים להגנת הסביבה, והוא לא אושר למרות תמיכה שקיבל מראש הממשלה בנימין נתניהו. חברת בת נוספת של ג'יני אנרג'י, חברת חיפושי הנפט "אפק", ביצעה ללא הצלחה חיפוש נפט ברמת הגולן.

## חיים אישיים
ב-1967 פגש שטיינהרדט את אשתו לעתיד, ג'ודי, במהלך נסיעה משותפת שארגן לניו יורק. יש להם שלושה ילדים. ג'ודי היא יו"ר המכון לאמנויות יפות של אוניברסיטת ניו יורק ושל ארגון הידידים של מוזיאון ישראל בארצות הברית. בנו דייוויד שטיינהרדט היה שותף להקמת קלאריטי קפיטל (לשעבר KCPS), חברה ישראלית העוסקת בניהול השקעות ללקוחות פרטיים עתירי הון (Family Office) וללקוחות מוסדיים מישראל ומהעולם. מייקל שטיינהרדט סיפק חלק מהמימון הראשוני להקמת החברה.

שטיינהרדט מעיד על עצמו שהוא אתיאיסט אך מרגיש קשר מאוד חזק לתרבות היהודית. הוא החזיק באוסף גדול של פרטי יודאיקה. ומחזיק באוסף האמנות, המונה מאות פריטים, בהם ציורים של פבלו פיקאסו, אוטו דיקס, ז'ורז' סרה, אגון שילה, פרנסיס בייקון וג'קסון פולוק.
### האשמות בהטרדה מינית
ב-12 בספטמבר 2018 דיווח המגזין "ג'ואיש ויק" כי ארגון הלל חוקר את שטיינהרדט בגין "הערות מיניות בלתי הולמות" לשתי עובדות באחד הארגונים שבהם הוא תומך. לפי "ג'ואיש ויק" מאז שנת 2015, כאשר עלתה התלונה הראשונה של עובדת, זה היה "נוהג" בארגון שאף עובדת לא מקיימת פגישות עם שטיינהרדט לבדה. האישה השנייה שהעלתה טענות קיבלה התנצלות כתובה משטיינהרדט, ב-23 באוגוסט 2011, בה הודתה בהערותיו הבלתי הולמות שנאמרו כלפיה וכלפי שני עמיתים גברים בפגישה שנה קודם לכן.

במרץ 2019, פורסם כי שבע נשים בסך הכול טענו ששטיינהארט ביקש מהן לשכב עמו או הציע הצעות מיניות במהלך פגישות מקצעיות איתו. בנוסף, הוא העיר בקביעות הערות לנשים בנוגע לגופן וליופיין, לפי שבע הנשים ו-16 אנשים נוספים שאמרו כי היו נוכחים בעת ששטיינהארט אמר את ההערות.
### סחר בעתיקות גנובות
שטיינהרדט הוא אספן נלהב של אמנות ובמיוחד עתיקות. בנובמבר 2014 נאלץ בית מכירות הפומביות כריסטי'ס למשוך ממכירה פסל פרהיסטורי מסרדיניה, בשווי של כמיליון דולר, שהוצע למכירה פומבית על ידי שטיינהרדט. זאת לאחר שהתברר שהוא נרכש מסוחר עתיקות מורשע בשם ג'אקומו מדיצ'י. בנוסף השאיל למוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק פסל עתיק מלבנון, שהתגלה שהוברח מלבנון באופן לא חוקי. בינואר 2018, חוקרים פשטו על דירתו של שטיינהרדט בניו יורק ותפסו כמות גדולה של עתיקות גנובות שנרכשו באופן בלתי חוקי על ידו. החקירה, שנמשכה 4 שנים וכללה 17 צווי חיפוש ושיתוף פעולה של גורמים רשמיים מ-11 מדינות, גילתה שבמהלך 30 שנים קנה שטיינהרדט לאוסף הפרטי שלו פריטי עתיקות שמקורם אינו ברור, או שידוע שהם גנובים. חלק מן הפריטים מכר אחר כך. בסיום החקירה, מסר התובע המחוזי של מנהטן הודעה, שבה נאמר:.

כדי להימנע מתביעה פלילית הסכים שטיינהרדט למסור 180 עתיקות גנובות, בשווי של כ-70 מיליון דולר, ליחידת הסחר בעתיקות של התובע המחוזי במנהטן. חלק מעתיקות אלו הושבו למדינות המוצא שלהם, כולל פריט עתיק שהועבר לחזקת הרשות הפלסטינית, כף ליציקת קטורת משנהב בת כ-2,700 שנה, שנמצאה באתר ארכאולוגי מערבית לחברון.

### פילנתרופיה
בית הספר שטיינהרדט לתרבות, חינוך והתפתחות אנושית באוניברסיטת ניו יורק נושא את שמו, כהוקרה על שתי תרומות של 10 מיליון דולר. הוא גם תרם לאוניברסיטת ברנדייס, ל, לבית הכנסת עדת ישורון וגם לבית הספר האורתודוקסי רמז במנהטן.

שטיינהרדט הוא תומך נלהב של מדינת ישראל, מאז שנות ה-80 הוא תורם בקביעות למוזיאון ישראל כספים ואף מוצגים מאוספו הפרטי. הוא מייסד שותף של פרויקט תגלית, וזכה להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות ב-2017 על תרומתו לארגון. שטיינהרדט היה מיודד עם ראש עיריית ירושלים טדי קולק, תרם בקביעות ל והשתתף במימון הפקת שניים מסרטיו של עמוס קולק – "לנצח, לולו" ו"להב חצוי".

הוא היה בחבר הנאמנים של מרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל ושימש בעבר כיו"ר חבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב. שני ארגונים להם תרם כספים. הוא תרם גם כספים להקמת מוזיאון הטבע באוניברסיטת תל אביב, הקרוי על שמו.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:נדבנים אמריקאים
קטגוריה:מיליארדרים אמריקאים
קטגוריה:פעילים ציונים בארצות הברית
קטגוריה:ניו יורק: עיתונאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר וורטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940