open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קרל-אדולף הולידט

גנרל-אוברסט **קרל-אדולף הולידט** (בגרמנית **Karl-Adolf Hollidt**; 25 באפריל 1891 – 22 במאי 1985) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
הולידט נולד ב-25 באפריל 1891 בשפייר, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-117 (הדוכסות הגדולה של הסן ה-3 - הדוכסית). במלחמת העולם הראשונה לחם במסגרת רגימנט המילואים ה-118 בחזית המערבית, ב-1 במרץ 1915 קודם לדרגת אובר לוטננט, וב-22 במרץ 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר הולידט ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1933 הועלה הולידט לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-12. ב-1 בינואר 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 במרץ באותה שנה מונה לראש מטה הקורפוס ה-1. ב-1 באפריל 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 בנובמבר באותה שנה מונה למפקד אגד הרגלים ה-9.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה מונה הולידט למפקד הדיוויזיה ה-52, ופיקד עליה בחזית המערבית כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה.

ב-8 בספטמבר 1939 מונה הולידט לראש מטה הארמייה החמישית, ובהמשך מונה לראש מטה הפיקוד המזרחי. ב-1 באפריל 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-25 במאי 1940 מונה לראש מטה הארמייה התשיעית, והשתתף עימה במערכה על צרפת. ב-25 באוקטובר 1940 מונה הולידט למפקד הדיוויזיה ה-50, והשתתף עימה בקרב על יוון, כחלק מהקורפוס ה-30 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט.

במהלך מבצע ברברוסה פיקד על הדיוויזיה שבפיקודו שהייתה חלק מהקורפוס ה-54 במסגרת הארמייה ה-11, וב-8 בספטמבר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-23 בינואר 1942 מונה הולידט למפקד הקורפוס ה-17, שהיה חלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום ולאחר מכן במסגרת קבוצת ארמיות B, וב-1 בפברואר הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. בין 2 באפריל 1942 ל-12 ביוני 1942, החליף קרל שטרקר את הולידט בפיקוד על הקורפוס. ב-23 בנובמבר 1942 מונה הולידט למפקד פלגת הארמייה הולידט, ולחם עימה במסגרת ניסיונות החילוץ של הארמייה השישית מכיס סטלינגרד. ב-5 במרץ 1943, הפכה פלגת הארמייה שבפיקודו לארמייה השישית החדשה, שעימה לחם בקרבות על הנהר מיוס, ועל פעולותיו בקרבות קיבל ב-17 במאי תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.

ב-1 בספטמבר 1943 הועלה הולידט לדרגת גנרל אוברסט.

ב-8 באפריל 1944 פרש הולידט מהצבא, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקנים.

### לאחר המלחמה
לאחר המלחמה נשפט הולידט במשפטי נירנברג על פשעי מלחמה, וב-27 באוקטובר 1948 נדון ל-5 שנות מאסר, אך ב-22 בדצמבר 1949 שוחרר הולידט מהכלא. לאחר שחרורו התגורר הולידט בזיגן עד למותו ב-22 במאי 1985.

## קישורים חיצוניים

* קרל-אדולף הולידט באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:מפקדי ארמיות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי עיטור מיכאי האמיץ
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1891
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1985
שמואל גדון

**שמואל גָדוֹן** (1914 – יוני 1982) היה חבר קיבוץ נצר סרני, מפקח, סופר, עורך, מרצה וחוקר בנושאי הקיבוץ ותנועת העבודה.

## ביוגרפיה
גדון נולד בליטא, הצעיר משלושת ילדיהם של פרידה (פריידל) לבית זקה"ם וישעיהו (שעיה) גדון, מחנך עברי. עלה לארץ ישראל והיה חבר קיבוץ גבעת ברנר עד 1952, אז עבר עם הפילוג בקיבוץ המאוחד לנצר סרני.
היה פעיל בתנועת העבודה ובמפעלי החינוך של ההסתדרות, ובמסגרת זו היה אחראי על החינוך התנועתי ברשת "עמל".
ערך בין היתר את "ניב הקבוצה", ביטאון איחוד הקבוצות והקיבוצים.

נפטר בשנת 1982, ונקבר בבית העלמין בקיבוצו נצר סירני.

לאחר מותו נפתח בקיבוצו בית ספר תעשייתי של "עמל", שנקרא על שמו.

## ספריו

לאחר מותו:
* שמואל גדון **נשא אלמתיו: משלו ועליו**; ערכו והביאו לדפוס: מאיר גבעתי, מלכיאל סבלדי, נצר סרני: נצר סרני, תשמ"ה 1984.

## לקריאה נוספת
* מאיר גבעתי, 'שמואל גדון ז"ל', **אגרת לחנוך** (רבעון לחנוך קיבוצי) 66 (1982), 70–72.

## קישורים חיצוניים
* שמואל גדון באתר WorldCat Identities
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:חוקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:גבעת ברנר: אישים
קטגוריה:נצר סרני: אישים
קטגוריה:עורכים ספרותיים ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:חוקרי הציונות
קטגוריה:אישים הקבורים בנצר סרני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
יהודה שקד

**יהודה שקד** הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד חטיבת שומרון.

## ביוגרפיה
בוגר הפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה. עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים. בצנחנים עבר שקד מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה. בשנים 1991–1992 שימש כמפקד גדוד 450 ולאחר מכן שימש כקצין אג"ם אוגדת איו"ש. בשנים 1998–2000 שימש כמפקד חטיבת שומרון, בין היתר בעת מבצע סימפוניית החיים. ועדת החקירה שבראשה עמד האלוף שי אביטל קבעה כי לא נמצא דופי בתפקודו באירוע והוא מונה למפקד מחוז בפיקוד העורף. בהמשך שימש קצין אג"ם פיקוד העורף.

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי חטיבת שומרון
קטגוריה:מפקדי מחוזות בפיקוד העורף
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד העורף
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
בית הכנסת של סגד

200px|ממוזער|שמאל|מראה פנימי
**בית הכנסת של סגד** (בהונגרית: ** Szegedi zsinagóga**), או "**בית הכנסת החדש של סגד**", הוא בית כנסת נאולוגי בעיר סגד שבדרום הונגריה, בית הכנסת השני בגודלו במדינה (לאחר בית הכנסת הגדול של בודפשט) והרביעי בגודלו בעולם. נוסד בשנת 1907 ותוכנן על ידי האדריכל ליפוט באומהורן. 

סגנונו אקלקטי וכולל מגוון אלמנטים, בהם התחייה הגותית, אדריכלות מורית ואר-נובו. גובה הכיפה 48.5 מטרים. בית הכנסת מכיל מקומות ל-806 גברים ו-623 נשים. 

את הקמת בית הכנסת יזם ב-1903 רב הקהילה, עמנואל לעף, שהיה גם בוטנאי ומחבר הספר "צמחי היהודים". הוא השפיע רבות על עיצוב הפנים של בית הכנסת ושזר בעיטוריו מצמחי ארץ ישראל באופן סמלי, כך למשל בנה את ארון הקודש מעצי שיטים שהביא ממצרים, כך שיזכיר את המשכן, אוהל מועד. כל חג מיוצג בחלון ויטראז' ובו צמחים הקשורים בחג.

## קישורים חיצוניים

* אתר בית הכנסת

## הערות שוליים

קטגוריה:סגד
קטגוריה:הונגריה: בתי כנסת
קטגוריה:הונגריה: בתי כנסת נאולוגיים
דריאנובו

**דריאנובו** (בבולגרית: **Дряново**) היא עיר במחוז גברובו שבמרכז בולגריה, על המורדות הצפוניים של הרי הבלקן.
דריאנובו היא עיר תאומה של העיר מעלה אדומים.

## תושבים מפורסמים
* קוליו פיצ'טו - היה אדריכל, בנאי ופסל בולגרי מתקופת התחייה הלאומית הבולגרית, נולד בדריאנובו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערי מחוז גברובו
1946 בספורט

## [[מרוץ אופני כביש|אופניים]]
* טור דה פראנס - התחרות לא נערכה
* ג'ירו ד'איטליה -ג'ינו ברטלי ()
* וואלטה אספניה - דלמציו לנגריקה ()

## [[אתלטיקה]]
### [[אליפות אירופה באתלטיקה 1946|אליפות אירופה]]
אליפות אירופה השלישית באתלטיקה נערכה באוסלו נורווגיה. 
*  זכתה במרב המדליות.

## [[טניס]]

### הטניסאיות שזכו בטורנירי ה[[גראנד סלאם (טניס)|גראנד סלאם]]
* אליפות אוסטרליה הפתוחה - ננסי בולטון ()
* אליפות צרפת הפתוחה - מרגרט אוסבורן דופונט  ()
* וימבלדון - פאולין בץ ()
* אליפות ארצות הברית הפתוחה - פאולין בץ ()

### הטניסאים שזכו בטורנירי ה[[גראנד סלאם (טניס)|גראנד סלאם]]
* אליפות אוסטרליה הפתוחה - ג'ון ברומיץ' () 
* אליפות צרפת הפתוחה - מרסל ברנר () 
* וימבלדון - איבון פטרה ()
* אליפות ארצות הברית הפתוחה - ג'ק קרמר ()

### [[גביע דייוויס]]

* נבחרת ארצות הברית () זכתה בגביע דייוויס לאחר ניצחון 0-5 על נבחרת אוסטרליה ().

## [[כדורגל]]
### [[קופה אמריקה]]
* **[[נבחרת ארגנטינה בכדורגל|נבחרת ארגנטינה]]** () ניצחה את נבחרת ברזיל () בגמר קופה אמריקה.

### כדורגל לפי מדינות
#### [[כדורגל באיטליה|איטליה]]
* טורינו זוכה בסקודטו בפעם הרביעית.
* גביע האיטלקי -תחרות לא נערכה.

#### [[כדורגל באנגליה|אנגליה]]
* אליפות אנגליה משחקי העונה הסתיימו בשנת 1947.
* דרבי קאונטי זוכה בגביע ה-FA.

#### [[כדורגל בארגנטינה|ארגנטינה]]
* סן לורנסו זוכה באליפות.
* קופה דה קומפטנסיה בריטניקה - בוקה ג'וניורס זוכה בגביע.

#### [[כדורגל בברזיל|ברזיל]]
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
* אליפות סאו פאולו בכדורגל - סאו פאולו זוכה בתחרות
* אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל - Internacional de Petrópolis זוכה באליפות

#### [[כדורגל בגרמניה|גרמניה]]
המשחקים לא נערכו

#### [[כדורגל בספרד|ספרד]]
* סביליה (כדורגל) זוכה באליפות ספרד
* ריאל מדריד זוכה בקופה גנרליסימו

#### [[כדורגל בישראל|פלשתינה (א"י)]]
* מכבי תל אביב זוכה ובגביע ארץ ישראל.

### קבוצות שנוסדו
* סמפדוריה - 

## [[כדורסל]]
### [[אליפות אירופה בכדורסל 1946|אליפות אירופה]]
 זוכה באליפות.

### כדורסל לפי מדינות
#### איטליה
* ליגת העל האיטלקית בכדורסל - וירטוס בולוניה זכה באליפות

#### ארצות הברית
* ליגת ה-NBL - רוצ'סטר רויאלס זוכה באליפות.
* נוסדה ליגת ה-BAA, בהמשך התאחדה עם ליגת ה-NBL, ונקראו ליגת ה-NBA

#### ברית המועצות
* אליפות ברית המועצות בכדורסל גברים - מועדון הצבא האדום מטביליסי זוכה באליפות.

### קבוצות שנוסדו
* אטלנטה הוקס - 
* בוסטון סלטיקס - 
* גולדן סטייט ווריורס - 
* ניו יורק ניקס - 
* פילדלפיה 76' - 
* פלקנסטרו וארזה - 
* אולימפיה ליובליאנה - 

## [[מרוץ מכוניות]]
* מרוצי הגרנד פרי למכוניות 
* ריימונד סומר () עם מכוניות מתוצרת מזראטי.

## [[פוטבול]]
### [[NFL]]
שיקגו ברס מנצחת את ניו יורק ג'איינטס 14-24 באליפות ה-NFL במשחק שנערך בניו יורק.

## [[שחייה]]
### שיאי עולם

#### שחייניות

#### שחיינים

## קישורים חיצוניים

*
ספורט
ביתן מוסקבה

**ביתן מוסקבה** (לשעבר: **ביתן מספר 70**) הוא מבנה במרכז התערוכה של כל רוסיה שתוכנן עבור התערוכה העולמית אקספו 67 שנערכה בעיר מונטריאול בקנדה בשנת 1967. המבנה היה שייך לברית המועצות ותוכנן על ידי צוות אדריכלים סובייטי ובראשם האדריכל הרוסי מיכאיל פוסוחין. בשנת 1968, כשנה לאחר מכן, כאשר נסגרה התערוכה, הוחלט להעביר את המבנה אל מרכז התערוכה של כל רוסיה במוסקבה וכיום מבנה זה עומד בכניסה הראשית של מרכז התערוכות.

המבנה הוא בעל שלוש קומות ומייצג את הזרם המודרני באדריכלות הסובייטית של אותה התקופה, כאשר הוא מרחף על פני עמודים והכניסה אליו כוללת גרם מדרגות רבות. בתחילה, לאחר שהוקם מחדש במוסקבה נקרא בשם: **ביתן מונטריאול**, ולאחר מכן נקרא בשם: **ביתן התערוכה האינטר-תעשייתית**. לאחר נפילת ברית המועצות ומסך הברזל של הקומוניזם, הוחלט לקרוא לו בשם: **ביתן מוסקבה** כיוון שישנו ביתן נוסף במרכז התערוכות שנקרא על שם עיר חשובה נוספת ברוסיה בשם: **ביתן סנט פטרסבורג**. בצמוד לביתן מוסקבה הוקם בשנת 2009 הביתן הגדול ביותר במרכז התערוכות בשם: **ביתן רוסיה**

## היסטוריה
לפני קיומה של התערוכה העולמית בקנדה קיוו אדריכלים סובייטים קיוו כי התערוכה העולמית תתקיים במוסקבה ובתחילת שנות ה-60 הציעו להתאים את התערוכה לפרויקט התיעוד ההיסטורי של בירת ברית המועצות לרגל חגיגות **50 שנה ל[[מהפכת אוקטובר]]**, לפי כך אקספו יהיה בעל דגש על "קידמה ושלום". האדריכל הראשי של מוסקבה מיכאיל פוסוחין הציעו ליצור ביתן כדורי בגודל של: "הבניין הראשי של אוניברסיטת מוסקבה" על אגם מלאכותי. עם זאת, התפטרותו הכפויה של ניקיטה חרושצ'וב והבעיות הכספיות עקב עלויות כבדות הובילו לסירוב ברית המועצות לארגן את התערוכה.  הלשכה לתערוכות בינלאומיות החליטה לבסוף להפקיד את המשימה על העיר מונטריאול בקנדה לרגל יום השנה 325 להיווסדה של מונטריאול. בשנת 1970 החלה העברת המבנה אל מוסקבה והבנייה נמשכה חמש שנים. בשנת 1977 נחנך הביתן מחדש באתר מרכז התערוכות של מוסקבה. בשנת 2017 החל שיפוץ המבנה לקראת פתיחתו המשופצת של מרכז התערוכות בשנת 2021. מראו המקורי של המבנה אבד ולאחר כמה שיפוצים נערכו בו מספר שינויים.

## גלריה

File:Expo 67, sculpture Faucille et marteau, aux abords du pavillon de l'URSS.jpg|
File:Pavillon URSS (6).jpg|
Montreal vdnkh4.JPG|
File:Pavillon URSS (2).jpg|
Montreal vdnkh3.jpg|
Павильон 78.jpg|
Советский павильон на ЭКСПО-67.jpg|


## קישורים חיצוניים

*  מידע על ביתן מוסקבה באתר מרכז התערוכה של כל רוסיה
קטגוריה:ודנ"ח
קטגוריה:ברית המועצות: תרבות
קטגוריה:ברית המועצות: כלכלה
קטגוריה:אדריכלות מודרנית
קטגוריה:תערוכות עולמיות
חוה קאופמן

**חוה צ. קאופמן** (1929 – 21 בספטמבר 2025) הייתה אמנית קרמיקה ישראלית ילידת ארגנטינה.

## ביוגרפיה
חוה אווה קאופמן לבית ציפרוביץ' נולדה בטוקומאן, ארגנטינה, למשפחת מהגרים מרוסיה. היא למדה ציור וקרמיקה בבואנוס איירס. בין השנים 1953–1954 שהתה בפריז, צרפת, שם התמחתה בעיצוב מוזאיקות ובציור קרמי.

בשנת 1955 עלתה לישראל עם בעלה. לצד ציור, יצרה קאופמן פיסול קרמי פיגורטיבי. בנוסף, הרבתה ליצור עבודות קיר בבנייני ציבור, בהם ידועים קיר הקרמיקה המופשט במשכן הכנסת בירושלים, קיר בבניין הביטוח הלאומי ברחובות, באוניה "נילי" ובספרייה העירונית בכפר סבא.

בשנת 2016 סגרה את הסטודיו שבו עבדה.

ילדיה הם יגאל כנען ופרופסור מיכל חוברס. 

נפטרה בספטמבר 2025.

## השכלה
*אקדמיה לאמנות, בואנוס איירס, ארגנטינה
*1954 – בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות, פריז, צרפת
*1962 – ציור קיר, אקדמיה לאמנות, גרנד שומייה, פריז, צרפת.

## גלריה

קובץ:Kaufman kneset well.jpg|ללא כותרת (פרט)1966 בקירובאורך 21 מ'אריחי קרמיקה מזוגגיםמזנון הכנסת, ירושלים
File:Bar ilan 002.JPG|שרגא וייל וחווה קאופמןתבליט קיר1968קרמיקההספרייה המרכזית ע"ש וורצווילר, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן


## קישורים חיצוניים

* 
* חוה קאופמן באתר סקר אמנות הקיר
*
*
*
*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:אמניות קרמיקה ישראליות
קטגוריה:אמני קרמיקה ישראלים
קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות ארגנטינה
קטגוריה:ישראלים ילידי ארגנטינה
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2025
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
שוג'ירו איידה

**שוג'ירו איידה** (ביפנית: **飯田 祥二郎**; 8 באוגוסט 1888 – 23 בינואר 1980) היה לוטננט גנרל יפני, שפיקד על ארמיות במהלך מלחמת העולם השנייה וכן על הפלישה היפנית לתאילנד והמערכה על בורמה.

## ביוגרפיה
איידה נולד בימאגוצ'י, שבאימפריה היפנית. הוא הצטרף לצבא הקיסרי בשנת 1908, ובשנת 1918 הוא כבר החזיק בדרגת קפטן. הוא לקח חלק בהתערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה, התערבות שיזמו ארצות הברית בריטניה ויפן במשותף במטרה לעצור את מלחמת האזרחים ברוסיה. בין השנים 1932–1934 מילא מגוון תפקידים ניהוליים. בשנת 1934 מונה כמפקד הרגימנט הרביעי של המשמר הקיסרי (近衛師団). בשנת 1935 ניתן לו לפקד על הדיוויזיה ה-4, הוא החזיק בתפקיד עד שנת 1937.

בשנת 1938, עם פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה, מונה איידה למפקד הארמייה ה-1, ולחם בהצטיינות בקרבות נגד הסינים. בנובמבר של אותה שנה הועלה לדרגת לוטננט-גנרל, והועבר לפקד על חיל המצב היפני באי טאיוואן. בשנת 1939 הוחזר לפקד על המשמר הקיסרי, והחזיק בתפקיד עד 1941. עם פרוץ המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במסגרת מלחמת העולם השנייה, הועבר איידה דרומה ופיקד על הארמייה ה-25 שהוצבה בהודו-סין (שנכבשה בידי היפנים בשנת 1940). ב-8 בדצמבר בעקבות סירובו של שליט תאילנד פלק פיבונסונגרם לסייע ליפנים, חצתה הארמייה ה-15, שהייתה אף היא תחת פיקודו של איידה, את הגבול מהודו-סין לתאילנד. תוך יום אחד התפרק הצבא התאילנדי ופיבונסונגרם הסכים לתנאים היפניים.

בינואר 1942 חצה איידה עם הארמייה ה-15 שלו את הגבול לבורמה, פותח בכך את המערכה על בורמה. איידה פתח במתקפה על פרובינציית טֵנָאסֶרים (כיום טאנינת'ארי), שבדרום בורמה. היפנים חצו את מעבר קווקרייק (Kawkareik), ולאחר לחימה עיקשת כבשו את עיר הנמל מוּלמיין (כיום מאולאמין) השוכנת על שפכו של נהר סאלווין. חיילים מדיוויזיית הרגלים ה-17 ההודית ניסו לסגת על מעבר לנהר סיטאנג, אך הם אוגפו על ידי כוחות יפניים. מרבית בורמה נפלה תוך זמן קצר יחסית. בשנת 1943 נקרא חזרה ליפן, אולם פרש משירות פעיל שנה לאחר מכן. עם זאת ב-1945 הוא חזר שוב לצבא, ופיקד על הארמייה ה-30 במנצ'וריה. אולם עם פרוץ מבצע סערת אוגוסט פרקו הסובייטים את הארמייה שלו, והוא עצמו נפל בשבי ושוחרר רק בשנת 1960. הוא מת בטוקיו בשנת 1980 בגיל 91.

## לקריאה נוספת

* Hayashi, Saburo; Cox, Alvin D (1959). Kogun: The Japanese Army in the Pacific War. Quantico, VA: The Marine Corps Association.
* Allen, Louis (1986). Burma: the Longest War 1941-45. J.M. Dent and Sons.
* Latimer, John (2004). Burma: The Forgotten War. John Murray.


## קישורים חיצוניים

* שוג'ירו איידה באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה.
* The Pacific War Online Encyclopedia
* סדרי הכוחות היפניים בפלישה לתאילנד, באתר World War II Armed Forces

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים יפנים
קטגוריה:מפקדי ארמיות יפניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי מסדר השמש העולה
קטגוריה:יפנים במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:יפנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1888
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1980
דז'וויצה

**דז'וויצה** (בפולנית: **Drzewica**) היא עיירה במחוז אופוצ'נו שבפרובינציית לודז' בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

עד תחילת המאה ה-13 הייתה דז'וויצה בבעלות נסיכים, ובשנת 1429 קיבלה זכויות עיר. במחצית הראשונה של המאה ה-16 נבנתה בעיירה טירה, העומדת על תלה עד היום. מסוף המאה ה-19 התקיימה בעיירה תעשיית מוצרי מתכת.

## יהודי דז'וויצה
בדז'וויצה התקיימה קהילה יהודית עצמאית מראשית המאה ה-19, אז נבנה בה בית כנסת, וקודש בית עלמין. רוב יהודי העיירה נמנו עם חסידות גור, ופעלו בה גם חסידויות נוספות.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-750 יהודים, קרוב למחצית מתושביה. בשנות השלושים סבלו יהודי העיירה מהחרם הכלכלי על עסקי יהודים, ומתקריות אנטישמיות אלימות בסביבת העיירה.

### במלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים ממערב פולין, בעיקר מפלוצק. באביב 1941 הוקם בעיירה גטו, בו רוכזו כ-2,200 יהודים. בגטו שררו תנאי רעב קשים, שהביאו לתמותה יום-יומית, ובמקרה אחד הוצאו להורג 65 מיהודי המקום.

קבוצת יהודים שהצליחה להימלט מהגטו, חברה לקבוצת פרטיזנים פולנית, אשר ביצעה במחצית השנייה של 1942 פעולות חבלה בתשתיות הגרמנים. סגן מפקד היחידה, שמאי רוזנבלום, נרצח בידי אנשי המחתרת הפולנית. לאחר בהקמת הגטו הובאו לגטו יהודים מהסביבה לרבות מקלבוב.

ב-23-22 באוקטובר 1942 חוסל גטו דז'וויצה, וכאלפיים מיושביו שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה. יתר היהודים שנתפסו מסתתרים בעיירה, או שהושארו בה לעבודות כפייה, שולחו להשמדה לאחר מכן.

## קישורים חיצוניים

* 
* דז'וויצה ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:לודז' (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:אתרי מרידות יהודים בשואה
טריי ביירס

**טריי ביירס** (באנגלית: **Trai Byers**; נולד ב־19 ביולי 1983) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בשל גילום דמותו של אנדרה ליון בסדרת הדרמה המצליחה "אימפריה" ברשת Fox.

## ביוגרפיה
ביירס נולד בקנזס סיטי, קנזס. לאחר שנה בתיכון בקנזס סיטי, הוא סיים את לימודיו בתיכון בג'ורג'יה. לאחר מכן סיים לימודי תעודה בחוג לתיאטרון במכללת אנדרו לאמנויות ולאחר מכן נרשם ללימודי תואר ראשון בתקשורת באוניברסיטת קנזס. הוא גם למד באקדמיה המוזיקלית והדרמטית האמריקאית בלוס אנג'לס, ולמד לתואר שני בתיאטרון בבית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל.

## קריירה
ב-2011, עשה ביירס את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה באופרת הסבון של רשת ABC, "כל ילדיי", ואחרי שנה הופיע בדרמת הנוער "90210". הוא גילם את פעיל זכויות האזרח ג'יימס פורמן בסרט ההיסטורי "סלמה" משנת 2014.

בשנים 2015–2020 גילם את אנדרה ליון, אחת הדמויות הראשיות בסדרת הדרמה המוזיקלית "אימפריה" של רשת פוקס, לצדם של טרנס הווארד וטראג'י פ. הנסון אשר גילמו את הוריו. במשך כל שש עונות הסדרה, ביירס גילם את אנדרה ליון, הבן הבכור של משפחת ליון ומנהל הכספים הראשי של "אימפריה בידור", הוא המשכיל היחידי במשפחה שסובל ממהפרעה דו-קוטבית. על תפקידו בסדרה, ביירס זכה לשבחים ולביקורות טובות ואף קיבל מועמדויות לפרסי בחירת הנוער ולפרסי NAACP Image.

## חיים אישיים
בשנת 2015 התארס לשחקנית גרייס גילי, ששיחקה לצידו ב"אימפריה". השניים נישאו בטקס שנערך בגראנד קיימן ב-14 באפריל 2016.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קנזס
קטגוריה:בוגרי בית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1983
JewishGen

**JewishGen** הוא ארגון ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1987 בתור מקור לגנאלוגיה יהודית ברחבי העולם. המרכז מספק מידע גנאלוגי לכל תחום לחובבים וגם לאנשי מקצוע וכן גם את הכלים הנדרשים כדי לחקור היסטוריה יהודית ומשפחתית. 
הארגון נוסד בשנת 1987 על ידי סוזן א. קינג ביוסטון, טקסס, בתור מערכת לוח מודעות, בתחילה עם 150 משתמשים המעוניינים לקבל מידע על גנאלוגיה יהודית. ב-1995 הקים הארגון אתר באינטרנט. בשנת 2003 נספח JewishGen ל**[[מוזיאון המורשת היהודית]]** בעיר ניו יורק, וב-2008 העביר את המטה שלו למשרדים הראשיים של המוזיאון. שיתוף הפעולה שנוצר עם ארגון  הרחיב את מאגרי המידע שלו. GewishGen מסונף לאיגוד הבין-לאומי של חברות לגנאלוגיה יהודית.

אתר האינטרנט של JewishGen נועד לספק ממשק קל ונוח ומוצע כשירות לציבור ללא תשלום. למעלה מ-1,000 מתנדבים פעילים בכל רחבי העולם ותורמים לאוסף הולך וגדל של מסדי נתונים, משאבים וכלי חיפוש. 

## קישורים חיצוניים

* 

* מוזיאון המורשת היהודית בניו-יורק

*
קטגוריה:חברות גנאלוגיות
קטגוריה:ארגונים יהודיים
כיסא כדור

ממוזער|כיסא כדור של אירו ארניו|250px
**כיסא הכדור** הידוע גם בכינויו **כיסא הגלובוס** הומצא בשנת 1963 על ידי מעצב הפנים הפיני אירו ארניו.הכיסא התפרסם הן בשל צורתו הבלתי שגרתית והן בשל השימוש בפיברגלס, שנחשבו לרעיונות מהפכניים באותה התקופה, והוא מהווה דוגמה לעיצוב תעשייתי מודרני של שנות ה-60. כפי שמרמז שמו, הכיסא מעוצב בצורת כדור עם מעמד מתכת מסתובב במקום רגליים, אשר חצי אחד שלו הוא חלל פתוח המיועד לישיבה. הרעשים הסביבתיים בזמן הישיבה מורגשים פחות באופן משמעותי, ובכך הפרטיות מורגשת במידה רבה. כיום אף קיימים כיסאות כדור עם רמקולים דרכם ניתן להקשיב למוזיקה בחלל הכיסא, מה שמקנה עוד יותר פרטיות ליושב בתוכו. הכיסא הוצג לראשונה במסגרת יריד הרהיטים הבינלאומי בקלן לשנת 1966 ותרם להכרתו הבינלאומית של המעצב כשהפך ללהיט, ובהמשך לעיצוב קלאסי.

## הרעיון שמאחורי היצירה
כיסא הכדור נחשב לאחד מהכיסאות הבולטים ביותר בהיסטוריית הרהיטים של המאה ה-20, והוא היווה אטרקציה מרכזית במוזיאוני רהיטים. הפופולריות וההצלחה הבינלאומית שנחלה המצאה זו עודדו את השימוש בחומר הפיברגלס בתחום הרהיטים, ובהשפעה זו פריטי ריהוט רבים שנוצרו מאז התאפיינו בעיצובים ייחודיים. אב הטיפוס של הכיסא, שנעשה באופן ידני על ידי ארניו, שאף התקין בתוכו טלפון, עדיין נמצא בביתו. כך מסביר אירו ארניו את הרעיון שעומד מאחורי היצירה ואת תהליך היצירה עצמו:

## בתרבות
[250px|ממוזער|[יהושע רבינוביץ, ראש העיר תל אביב-יפו יושב בכיסא כדור, בתערוכה, 1969]]
בקולנוע, כיסא הכדור נתפש כהמצאה עתידנית המתקשרת רבות לז'אנר המדע הבדיוני ולעידן החלל, בעיקר בשל צורתו הגאומטרית, ובטלוויזיה נעשה בו לעיתים שימוש ככיסאו של המנחה בתוכניות אירוח. יתר על כן כיסא הכדור מככב לעיתים על גבי שערי מגזינים.

הופעות של כיסא הכדור בתרבות:
* בסדרה "האסיר" (1967-1968)
* בסרט "Moon Zero Two" 
* בסרט "הפלישה ממאדים" (1996)
* בסדרת הסרטים של אוסטין פאוורס (1997-2002)
* בסרט "גברים בשחור" (1997)
* בסרט "זולנדר" (2001)
* בסדרה "דני הוליווד" (2008-2009)
* בסרט "אנשים מצחיקים" (2009)

## כיסא הבועה

בשנות ה-60 המאוחרות ארניו יצר חידוש לכיסא הכדור לו קרא **כיסא הבועה**. כיסא הבועה קטן בגודלו מכיסא הכדור והוא מאופיין בשקיפות מלאה וביכולת להיתלות מהקיר. הוא הסביר את הרעיון שמאחורי היצירה: "אחרי שיצרתי את כיסא הכדור רציתי שהאור ימלא אותו מבפנים, אז הגיתי את הרעיון של כדור שקוף שמאפשר לאור להיכנס מכל הכיוונים. החומר הפרקטי היחיד הוא אקריליק שאותו מחממים ומנפחים לכדי צורה של בועת סבון".

## קישורים חיצוניים

* כיסא כדור 
* ההיסטוריה של כיסאות הכדור 
* כיסא כדור מפי אירו ארניו 1963 
* כיסא בועה מפי אירו ארניו 1968 
* 10 דברים שצריכים לדעת על כיסא הכדור של ארניו 
* כיסא כדור 

## הערות שוליים

כדור
קטגוריה:מוצרי עיצוב
קטגוריה:פינלנד: המצאות
קטגוריה:יצירות משנת 1963
קטגוריה:כדורים
אנטינואוס

[שמאל|ממוזער|220px|פסל רומי של אנטינואוס הצעיר; מוצג ב[המוזיאון הישן (ברלין)|מוזיאון הישן, ברלין]]
[ממוזער|פסלי אדריאנוס ואנטינואוס ב[המוזיאון הבריטי|מוזיאון הבריטי]]
[ממוזער|פסל אנטינואוס  מ[המאה ה-2 במוזיאון פיו קלמנטינו]]
**אָנְטִינוֹאוֹס** (מיוונית: **Ἀντίνοος**; בערך 111–130) היה נער יווני מביתיניה שנודע כמאהב של הקיסר הרומי אדריאנוס. לאחר מותו הפך אותו אדריאנוס לאל.

## קורות חיים
לא הרבה ידוע על חייו של אנטינואוס. הוא נולד בעיר קלאודיופוליס (כיום העיר בולו שבטורקיה), בפרובינקיה הרומית ביתיניה שבאסיה הקטנה, בערך בשנת 111 לספירה. מניחים שאדריאנוס פגש בו בשנת 123, לקח אותו עמו לאיטליה, ודאג לחינוכו. בשנת 128 כבר הפך לנער האהוב של אדריאנוס וליווה אותו במסעותיו באימפריה.

בשנת 130 טבע אנטינואוס למוות בנהר הנילוס שבמצרים. סיבת מותו לא ידועה, ויש המשערים שנרצח. לאחר מותו הכריח אדריאנוס את האימפריה כולה להתעטף באבל לזכרו של אהובו המת, והפך אותו לאל. אנטינואוס היה האחרון שלא מן המשפחה הקיסרית שהוכרז לאל בעולם העתיק. אדריאנוס הקים במצרים עיר בשם אנטינואופוליס , על שם אהובו. בשארית ימי חייו מימן אדריאנוס יצירת אלפי פסלים בדמותו של אנטינואוס וכן טבע מטבעות לזכרו.

## בתרבות
* בסיפורו של אוסקר ויילד "המלך הצעיר", המלך מנשק פסל של אנטינואוס כביטוי ל"תשוקה המוזרה שלו ליופי"
* בספרו של אוסקר ויילד "תמונתו של דוריאן גריי", נרמז שבאזיל הולוורד צייר את דוריאן גריי בתור אנטינואוס היושב על חרטום הדוברה של הקיסר אדריאנוס 
* בספר "עלובי החיים" מוזכר אנטינואוס בתיאור אחת הדמויות
* המשורר הפורטוגזי פרננדו פסואה חיבר את השיר "אנטינואוס"
* בספרה של מרגריט יורסנאר "זכרונות אדריאנוס" מהווים יחסי הקיסר ואנטינואוס אחד הנושאים המרכזיים

## ראו גם

*אנטינואוס סילואנוס
*אדריאנוס

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אישים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:השושלת הנרווה-אנטונינית
קטגוריה:מיתולוגיה רומית
קטגוריה:להט"בים בעת העתיקה
קטגוריה:נפטרים ב-130
טים וודוורד

**טים וודוורד** (באנגלית: **Tim Woodward**; 24 באפריל 1953 - 9 בנובמבר 2023) היה שחקן אנגלי.

## ביוגרפיה
וודוורד נולד בלונדון, בנם של השחקן אדוארד וודוורד והשחקנית ונישה מרי בארט. אחיו הוא השחקן פיטר וודוורד ואחותו היא שחקנית שרה וודוורד. הוא למד ב-"Haileybury and Imperial Service College".

הוא נודע בעיקר בזכות תפקידו בשנות השבעים של המאה העשרים בדרמה "כנפיים" של ה-BBC, בתפקיד מפקד הטייסת רקס בסדרה "Piece of Cake" מ-1988, באופרת הסבון "משפחות" של ITV, ובהופעתו בדרמה המשטרתית "Murder City" משנות ה-2000.

ב-2008 גילם את דמותו של לאונרד "ניפר" ריד מהסקוטלנד יארד בעיבוד של ITV לרומן "He Kills Coppers" מאת ג'ייק ארנוט. ב-1988 כיכב במיני-סדרה "Piece of Cake" בתפקיד מפקד הטייסת רקס העשיר והתמהוני. ב-2008 כיכב בתפקיד אורח בסדרה "The Bill" יחד עם אביו אדוארד ועם בנו סם כמשפחת גנגסטרים בלונדון. עוד הופיע בפרק בסדרה האמריקאית "The Equalizer" בכיכובו של אביו, בו גילם את אביו של רוברט מק'קול בסצנות פלאשבק.

תפקידים נוספים של וודוורד בטלוויזיה היו תפקידי אורח בסדרות "The Irish RM", "Pie in the Sky", "פשוט נהדרת", "החשוד העיקרי", "סיפורי המסתורין של רות רנדל", "Bribery and Corruption" עם ג'יימס ד'ארסי, "תחבולות חדשות", "רציחות במידסומר", "חוק מרפי", "Rosemary & Thyme" וכן הסדרה "פוארו" על פי ספריה של אגאתה כריסטי.

וודוורד הופיע בתפקיד קמע בסרט קצר של ויליאם מייגר בשם "Stiletto" שהושלם ביוני 2008.

נפטר ב-9 בנובמבר 2023.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1953
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2023
מוזיאון הטבע התנ"כי

**מוזיאון הטבע התנ"כי** הוא מוזיאון טבע חינוכי בנושא בעלי חיים בתנ"ך שנמצא באזור התעשייה הר-טוב. כחלק מהמוזיאון יש במקום גם גן חיות ופינת חי.

## היסטוריה
המוזיאון הוקם בשנת 2014 על ידי ד״ר נתן סליפקין, ושוכן באזור התעשייה הרטוב שבמועצה אזורית מטה יהודה. בעבר שכן באזור התעשייה הצפוני של בית שמש בקרבת תחנת הרכבת בית שמש.

## תכנים ותצוגות

מוזיאון להיסטוריה של הטבע בתנ"ך מתמקד ברובו בהצגת מגוון של בעלי החיים המוזכרים במקרא ובתלמוד, וגם כאלו שלא (למשל: גולגולת של אליגטור אמריקני או חט של חדשן).

במוזיאון ישנו מגוון רחב של בעלי חיים גדולים המוצגים בתור פוחלצים לעומת בעלי החיים הקטנים הנמצאים בתצוגות חיות לילדים.

המוזיאון כולל מספר אולמות תצוגה, בהם:
* **אודיטוריום** ובו מוקרנים סרטים וניתנות הרצאות. בנוסף יש בו שלד של דוב מערות, אקווריום ובו צב נשכן, אקווריום עם צבגון אדום-אוזן, פוחלץ של טווס הודי ורפליקות של חטי שנהב ענקיים.
* **בעלי חיים במקרא** ובו אוסף פוחלצים, בעיקר של יונקים המוזכרים בתנ"ך (כגון אריה, ברדלס, זאב ושועל מצוי) וכן מספר פוחלצי עופות כגון נשר מקראי. בנוסף יש באולם דגמים של תנין היאור והיפופוטם.
* **אוסף השופרות** העוסק בפריים בעלי קרניים והתאמתם להכנת שופר, ומראה גם דוגמאות ל"קרניים" שאינן באמת קרניים למרות דמיון שיטחי במורפולוגיה.
* **הגדרת סימני [[כשרות]]** ובו מוצגים בעלי חיים כשרים וטמאים, ומגוון פוחלצי עופות שליד כל אחד מצוין השם המודרני והשם שהוא נקרא בו בתנ"ך (למשל: הכחל נקרא במקרא "רחם").
* **[[פינת חי]]** בה יש בעלי חיים קטנים כגון ארנבונים, מכרסמים, זוחלים וחרקים.
* **[[סרפנטריום]]** בו יש נחשים חיים, בהם פיתון בורמזי גדול שאפשר להצטלם איתו.
* **אולם נפלאות הבריאה** ובו אוסף כללי של בעלי חיים, חיות ים (כולל חט של חדשן, מזיפה של לווייתן ו"מסור" של דג מסור), תצוגת קונכיות, דגם בגודל כמעט מלא של פיל אפריקני ואוסף תיבות נח.

הביקור במוזיאון נעשה בקבוצות מודרכות עם מדריך מטעם המוזיאון. ד״ר סליפקין מרצה במסגרת המוזיאון ומכונה "רב גן החיות".

### אוסף תיבות נח
ביולי 2023 נפתחה תערוכת קבע של כ-100 מיניאטורות המציגות את תיבת נח, אותן אסף סליפקין מכל רחבי העולם.

## סוגיית האבולוציה
על אף שבעבר עורר סליפקין מחלוקת בקהילה החרדית על רקע העיסוק הזהיר שלו בתאוריית האבולוציה ובגיל היקום, הבהיר כי הוא מעוניין שהמוזיאון לא יהיה מעורר מחלוקת. לפיכך, המוזיאון איננו כולל אזכורים לדינוזאורים, ואיננו כולל אזכור של תורת האבולוציה. כשנשאל לגבי הנושא הבהיר סליפקין כי המוזיאון מבקש להציג בעלי חיים המופיעים בתורה, ודינוזאורים אינם מופיעים בתורה.

## מימון והדרכה
ממוזער|בניין המוזיאון
מוזיאון הטבע התנ"כי ממומן על ידי הקרן לתורה ולטבע ופועלים בו תלמידים ובני נוער העוסקים בהתנדבות והדרכה.

## קישורים חיצוניים

* 
* מוזיאון הטבע התנ"כי, באתר "Zoo Torah"
*  צחי אבנור, Biblical Museum of Natural History, פליקר

## הערות שוליים

קטגוריה:גני חיות וגנים בוטניים בנושאי התנ"ך
קטגוריה:התנ"ך בישראל
טבע
טבע
טבע
Deceiver of the Gods

**Deceiver of the Gods** (מאנגלית: **מטעה האלים**) הוא האלבום התשיעי של להקת הדת' מטאל המלודי השוודית אמון אמארת'. האלבום יצא לאור ביוני 2013.

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אמון אמארת'

## מבצעים
**אמון אמארת**'
* יוהאן הג - שירה
* אולאבי מיקונן - גיטרה
* יוהאן סדרברג - גיטרה
* טד לונדסטרם - גיטרה בס
* פרדריק אנדרסון - תופים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אמון אמארת'
שרלוויל-מזייר

**שרלוויל-מזייר** (בצרפתית: **Charleville-Mézières**) היא עיר בצפון צרפת ובירת מחוז ארדן בחבל הארץ גראנד אסט. שרלוויל-מזייר שוכנת על גדות נהר המז, אוכלוסייתה נכון לשנת 2009 מונה 49,975 תושבים.

## אוכלוסייה

## היסטוריה ותרבות
שרלוויל-מזייר נוסדה בשנת 1966 לאחר מיזוג בין שתי ערים סמוכות, שרלוויל ומזייר. העיר Le Theux אוחדה עם מזייר שנה קודם לכן. ב-2010 סופחו לעיר יישובים נוספים, ובמפקד האוכלוסין של שנת 2021 נמנו בעיר רבתי 57,792 תושבים. 

בצפון העיר נמצא מוזיאון רמבו, המוקדש למשורר הנודע ארתור רמבו (1854–1891) יליד שרלוויל. 

מאז שנת 1961 נערך באזור פסטיבל תיאטרון הבובות הבינלאומי המתרחש מאז כל שלוש שנים והחל משנת 2011 הפך לאירוע דו-שנתי. בעיר שוכנים משרדי אונימ"ה, האיגוד הבינלאומי לתיאטרון בובות, ומשרדי המכון הבינלאומי לתיאטרון בובות אשר נמצאים בבניין היסטורי שלצידו בובה מכנית גדולה של בובנאי (אדם המזיז את הבובות בהופעה) המופיע מופע בובות כל שעה שחולפת.

שרלוויל משמשת גם כמקום ההתחלה של שתי עונות של תוכנית תחרות הנסיעות ג'ט לג: המשחק.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* פייר טראי דה באיאר
* 

שמאל|ממוזער|250px|מוזיאון רמבו

## הערות שוליים

קטגוריה:שמפאן-ארדן: ערים
קטגוריה:גראנד אסט: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1966
דז'יאלושין

**דז'יאלושין** (בפולנית: **Działoszyn**; ביידיש: **זאלושין**) היא עיירה במחוז פאיינצ'נו שבפרובינציית לודז' בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

בשנת 1412 הוענקו לדז'יאלושין זכויות עיר, והעיירה שימשה כמוקד קלוויניזם ואריאניות. במהלך פשיטת האימפריה השוודית במאה ה-17 נחרבה העיירה, אך בהמשך פותחה מחדש.

## יהודי דז'יאלושין
[ממוזער|ימין|אנדרטה לזכר קהילת יהודי זלושין והסביבה שנרצחו בשואה ב[בית העלמין קריית שאול בתל אביב]]
יהודים ראשונים התיישבו בדז'יאלושין בראשית המאה ה-17, ועד סוף המאה ה-17 כבר היוו רוב תושביה, והקהילה המקומית פרשה חסותה על יהודים נוספים מכפרי הסביבה. במחצית המאה ה-18 נפגעה הקהילה בעיירה כתוצאה משרפה גדולה שפקדה את המקום, וכתוצאה ממסים שונים שהוטלו עליה.

במהלך המאה ה-19 נטלו יהודי הקהילה חלק משמעותי בתעשיית הסחר שהתנהלה בעיירה, שנמצאה על נתיב מסחר מרכזי בין פולין ובין שלזיה. כתוצאה מכך, מספר מיהודי העיירה התעשרו, ואחד מהם, קופל יעקובוביץ', אף תרם בשנת 1861 סכום כסף גדול למשה מונטיפיורי עבור בניית ישיבה בירושלים. ירידה בהיקף המסחר בצמר, כמו גם שרפה גדולה שפרצה בעיירה בשנת 1888, הביאו לפגיעה במצבם הכלכלי של יהודי המקום.

בתפקיד רב העיירה שימש הרב הגאון המפורסם ומחבר הספרים "חלק בנימין" ו"מזבח אבנים" וספרים רבים נוספים, רבי בנימין אליהו קנטור, עד לפטירתו במוצאי יום הכיפורים בשנת תר"צ ולאחר מכן שימש ברבנות בנו הגאון רבי ברוך שרגא, עד לשנת תרצ"ד.

בין מלחמות העולם התגברה בעיירה הפעילות הציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל. בשנות השלושים התרבו מעשי האנטישמיות בעיירה, תוך ניפוץ שמשות בבתי יהודים, חילול בית העלמין המקומי, והצבת משמרות חרם בפתח חנויות יהודים. במקרה אחד אף הוכו כ-40 יהודים בידי ההמון. בתקופה זו נמנו בעיירה כ-2,000 יהודים, למעלה ממחצית תושביה.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופצצה העיירה באופן כבד בידי הגרמנים, ורוב יהודיה נסו לפאיינצ'נו הסמוכה, אליה הגיעו חסרי כל, ובה הועסקו בעבודות כפייה. גורלם במקום זה היה כגורל יתר יהודיו.

## קישורים חיצוניים

* 
* דז'יאלושין ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:לודז' (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהונצחו בבית העלמין קריית שאול
פרסה (איבר)

[180px|שמאל|ממוזער|חתך צדי של פרסת [סוס. ורוד: רקמות רכות, אפור בהיר: עצמות, כחול: גידים, אדום: דרמיס, צהוב: כרית הפרסה, אפור כהה: המחוג, כתום: כף הפרסה, חום: דפנות]]

ה**פרסה** היא קצה האצבע של יונקים מקבוצת הפרסתנים, המחוזקת על ידי מעטה קרטין עבה וקרני. הפרסה בנויה מסוליה קשיחה או גמישה, ומדופן קשיחה שיוצרת הציפורן המגולגלת סביב קצה האצבע. משקל גופו של בעל החיים נשען בדרך כלל על כף הפרסה ועל שולי דופן הפרסה. הפרסות גדלות ללא הפסקה ועוברות שחיקה מתמדת בזמן ההליכה של בעל החיים.

למרבית מכפילי הפרסה (כגון כבשים, עיזים, צבאים, בקר, ביזונים וחזירים) יש שתי פרסות עיקריות בכל רגל, מבנה המכונה "פרסה שסועה". כמו כן, למרבית מכפילי הפרסה הללו יש בנוסף שני טלפיים קצרים (**dewclaws**) הממוקמים מעט גבוה יותר במעלה הרגל. הטלפיים הקצרים אינם משמשים להליכה, אך במינים מסוימים שבהם הם גדולים יותר (כמו צבאים וחזירים) הם עשויים לגעת בקרקע בעת ריצה או קפיצה. מכפילי פרסה אחרים, כגון ג'ירפות ואנטילוקפרות, הם חסרי טלפיים קצרים. בבעלי חיים מסוימים הנחשבים כבעלי פרסה שסועה, כגון גמלים, הפרסות קטנטנות ונראות כציפורניים בקצות האצבעות.

למפריטי פרסה מסוימים יש פרסה אחת בכל רגל, בעוד שלאחרים יש (או היו) שלוש אצבעות נפרדות בעלות פרסות או ציפורניים גדולות, או פרסה אחת ושני טלפיים קצרים. הטפיר הוא מקרה מיוחד, משום שהוא בעל שלוש אצבעות בכל כף רגל אחורית וארבע אצבעות בכל כף רגל קדמית.


File:Capreolus capreolus cloven hoof.jpg|פרסות שסועות של אייל הכרמל עם טלפיים קצרים
File:Masai Giraffe right-rear foot.jpg|רגל אחורית של ג'ירף (ללא טלפיים קצרים)
File:Horse rear hooves.jpg|פרסות אחוריות של סוס
File:Camel Foot.jpg|פרסת גמל
Image:Tapir hooves.jpg|פרסות של טפיר אסייתי, כפות רגליים קדמיות בעלות ארבע אצבעות ואחוריות בעלות שלוש אצבעות

## פרסות בשימוש האדם
לאורך ההיסטוריה פרסות מילאו תפקיד משמעותי בטקסים (כגון טקסי קבורה) ובמשחקים, וכן שימשו לייצור דבקים. 

## ראו גם
* טופר
* ציפורן
* פרסה (פריט)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטומיה של יונקים
דז'יאלושיצה

**דז'יאלושיצה** (בפולנית: **Działoszyce**; ביידיש: **דזיאלאשיץ, דזיאלושיץ, זאלעשיץ**) היא עיירה במחוז פינצ'וב  שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

דזיאלושיץ' נזכרת לראשונה בשנת 1220, ובשנת 1409 העניק לה מלך פולין ולדיסלב השני יגיילו זכויות עיר. תחילה השתייכה העיירה למשפחת אוסטרוגסקי, ולאורך השנים שימשה כנקודת מעבר בנתיב המסחר של קרקוב.

## יהודי דז'יאלושיצה

ממוזער|שרידי בית הכנסת המקומי
נראה שיהודים התיישבו בדז'יאלושיצה מאז שהוענקו לה זכויות עיר. מאמצע המאה ה-18 נעשו היהודים לרוב בעיירה, והפכו את היישוב למרכז מסחר ומלאכה לכפרי הסביבה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 5,618 יהודים, מתוך 6,755 תושבים.

לאחר כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, מונה בה יודנרט, אשר נצטווה לספק לגרמנים כוח אדם לעבודות כפייה, שבוצעו גם במחנות עבודה.

משנת 1941 הורע מצבם של יהודי העיירה, ונאסר עליהם לצאת מהעיירה לקניית מזון. במקרה אחד הוצאו להורג 6 יהודים שעברו על האיסור, ובמקרה נוסף 4 יהודים. בחורף 1942 נצטוו יהודי העיירה למסור לגרמנים את דברי הפרווה שלהם, ובאביב 1942 צוו יהודי העיירה לשלם לגרמנים סכום כופר גבוה.

ב-2 בספטמבר 1942 כותרה העיירה בידי אנשי ס"ס ושוטרים פולנים, ויהודיה נצטוו להתכנס בכיכר השוק המקומית. בשלב זה מאות מיהודי העיירה הצליחו להימלט ממנה ליערות הסביבה. בכיכר השוק נערכה ביהודים סלקציה, כאשר כ-1,200 עד 2,000 יהודים, בעיקר מבוגרים וילדים, נרצחו בבורות ירי שהוכנו בבית העלמין היהודי המקומי. יתר יהודי העיירה, בנוסף לפליטים יהודים רבים שהגיעו והובאו אליה, כ-15,000 איש, הועברו לעיירה מייחוב, שם הוחזקו בשדה פתוח שעות רבות ללא מזון ושתייה, ונערכה בהם סלקציה יחד עם יהודים נוספים מהסביבה שהובאו למקום. כ-2,000 צעירים, ובהם 800 מתושבי דז'יאלושיצה, הועברו למחנות עבודה באזור קרקוב, והיתר שולחו באמצעות קרונות משא למחנה ההשמדה בלז'ץ.

מעט היהודים שהושארו בדז'יאלושיצה לאחר האקציה, לצד מאות מהיהודים הנמלטים ששבו אליה, הועסקו בידי הגרמנים באיסוף ובמיון הרכוש היהודי הנותר בעיירה, ובאוקטובר 1942 גורשו כולם למחנות עבודה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* דז'יאלושיצה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:שוויינטוקז'יסקיה: יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:שוויינטוקז'יסקיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:בורות ירי בשואה
איזקסון

**איזקסון**, **אייזקסון** ו**אייזיקסון** הם שמות משפחה, פטרונים מהשמות אייזיק או איזק שמקורם בשם העברי יצחק.

קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם יצחק
קבוצת ארמיות קורלנד

**קבוצת ארמיות קורלנד** (בגרמנית: **Heeresgruppe Kurland**) הייתה קבוצת ארמיות גרמנית במהלך מלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
באוגוסט 1944, לקראת סיומו של מבצע בגרטיון, בה כמעט חוסלה קבוצת ארמיות מרכז, כותרה קבוצת ארמיות צפון בקורלנד שבלטביה, אך היטלר סירב לבקשת היינץ גודריאן לפנותם לגרמניה. ב-15 בינואר 1945 הוחלף שם קבוצת הארמיות ל**קבוצת ארמיות קורלנד**, ולותר רנדוליץ מונה למפקדה. ב-27 בינואר מונה היינריך פון ויטינגהוף למפקד קבוצת הארמיות, אך ב-10 במרץ חזר רנדוליץ לפקד על קבוצת הארמיות. ב-25 במרץ מונה קרל הילפרט למפקד קבוצת הארמיות, ופיקד עליה עד סוף המלחמה. ב-1 במאי הועלה הילפרט לדרגת גנרל אוברסט, וב-8 במאי 1945 נכנעה קבוצת הארמיות כגוף אחד ונלקחה בשבי.

## מפקדים
* לותר רנדוליץ (15 בינואר 1945 - 27 בינואר 1945)
* היינריך פון ויטינגהוף (27 בינואר 1945 - 10 במרץ 1945)
* לותר רנדוליץ (10 במרץ 1945 - 25 במרץ 1945)
* קרל הילפרט (25 במרץ 1945 - 8 במאי 1945)

## סדר הכוחות
בסוף המלחמה ב-8 במאי 1945, כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:

## קישורים חיצוניים

* קבוצת ארמיות קורלנד באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
קורלנד
ולדימיר דובוב

**ולדימיר דובוב** (ברוסית: **Владимир Дубов**; נולד ב-7 בפברואר 1958) הוא איש עסקים, פוליטיקאי ואוליגרך יהודי רוסי. היה מבעלי חברת יוקוס. מתגורר כיום בישראל. בין השנים 1999 ל-2003 שימש כחבר בדומה.

## ביוגרפיה
נולד למטווי דובוב, אשר היה סוחר תבואה עשיר ומקורב לשלטון הסובייטי. דובוב למד כימיה באוניברסיטת מוסקבה ולאחר סיומה בין השנים 1979 ל-1989 היה חוקר במכון לטמפרטורות גבוהות של האקדמיה הרוסית למדעים.

בשנת 1989 פנה אליו מיכאיל חודורקובסקי וצירף אותו להנהלת בנק מנטפ (Банк МЕНАТЕП) שהיה בבעלותו, כשאחת מהסיבות הייתה להשתמש בקשריו של אביו של דובוב כדי לעזור לבנק לזכות לגישה לעסקים עם המדינה. בהמשך נהיה דובוב לאחד מבעלי המניות העיקריים בבנק ובחברת האנרגיה יוקוס.

בשנת 1999 נבחר לפרלמנט הרוסי ושימש בין השאר כחבר בתת-ועדה לענייני מיסוי. בין השאר ניסה בתפקידו לקדם את האינטרסים של חברת יוקוס של חודורקובסקי}.

לאחר ששותפו חודורובסקי נעצר ברוסיה, נמלט דובוב לישראל באוקטובר 2003. בינואר 2004 הוצא נגדו צו מעצר לאחר שהואשם בהעלמת מס ברוסיה בהקשר לחברת יוקוס. בפברואר הציעו השותים ביוקוס להעביר את אחזקתם לממשלת רוסיה תמורת שחרור חודורקובסקי. הם איבדו את מניותיהם בחברה אך חודורקובסקי לא שוחרר. בפברואר 2005, בעת ביקור בארצות הברית, הוזמן לסעודת ערב עם הנשיא בוש.

בספטמבר 2005, רכשה קבוצת מנטפ חברת טלקום באוקראינה.

בישראל מתגורר דובוב בכפר שמריהו. הוא מחזיק בחברת החזקות, יחד עם מיכאיל ברודנו, שבבעלותה מועדון כושר בראשון לציון ואת חברת ד.ב עתיד מרקטינג, שעוסקת בשיווק יין. דובוב הוא בעלים של יקב אמפורה. הוא שותף בהקמת קרן נדב יחד עם לאוניד נבזלין ומיכאל ברודנו.

בספטמבר 2015, חשפה העיתונאית שרון שפורר כי דובוב נתן הלוואה בסך 600 אלף שקל לשר זאב אלקין.
אלקין סירב למסור לאיזו מטרה ובאילו תנאים ניטלה ההלוואה, אך טען שההלוואה נלקחה באישור ובהתייעצות עם אייל ינון, היועץ המשפטי לכנסת. בעקבות הפרסום, משרד המשפטים ערך לאלקין הסדר ניגוד עניינים מיוחד בכל הנוגע ליחסיו עם דובוב.

## ראו גם
* מיכאיל חודורקובסקי
* יוקוס
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים רוסים
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:חברי הדומה הממלכתית
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט הרוסי
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:כפר שמריהו: אישים
קטגוריה:עולים בשנות ה-2000
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1958
קרוס אסול

**קרוס אסול פוטבול קלוב** (בספרדית: **Cruz Azul Fútbol Club**, מועדון כדורגל צלב כחול), המוכר גם כ**דפורטיבו קרוס אסול**, או בפשטות **קרוס אסול**, הוא מועדון כדורגל מקסיקני המשחק בליגת העל המקסיקנית.

## היסטוריה
המועדון נוסד ב-22 במאי 1927 על ידי חברת המלט "קואופרטיבה קרוס אסול" בעיר חאסו (כיום סיודד קואופרטיבה קרוס אסול) שבמדינת אידלגו במרכז מקסיקו. בשנת 1971 עבר המועדון למקסיקו סיטי, אל אצטדיון האצטקה, ומאז 1996 מארח המועדון את משחקיו הביתיים באצטדיון אסול בדרום-מערב העיר. מאז היווסדו השתתף המועדון ב-71 עונות בליגת העל וב-4 עונות בליגת המשנה המקסיקנית.

תור הזהב של המועדון החל בטרבל היסטורי (הראשון עבור קבוצה בקונפדרציית CONCACAF, והחמישי בעולם כולו) בשנת 1969 ונמשך לאורך שנות השבעים, אז זכה המועדון במרבית תאריו. לאחר מכן באה תקופה ארוכה של "בצורת", שנפסקה בעונות 1996 ו-1997, עם האליפות והגביעים שהושגו בשנים אלו ברמה הלאומית והבינלאומית. בעונת 2013/14 שב המועדון וזכה בתואר הבכיר ביבשת - ליגת האלופות של CONCACAF.

המועדון ניצב במקום הרביעי בטבלת הזכיות באליפות מקסיקו, עם 9 זכיות, אליהן מתווספות 4 זכיות בגביע מקסיקו, 2 זכיות באלוף האלופים (Campeón de Campeones) וזכייה בסופר קאפ המקסיקני. ברמה היבשתית, קרוס אסול, עם 6 זכיות בליגת האלופות של CONCACAF (מרביתן תחת שמה הישן של התחרות - גביע CONCACAF לאלופות), שנייה לקלוב אמריקה, המועדון המצליח ביותר באמריקה הצפונית עם 7 זכיות. קרוס אסול היה גם המועדון המקסיקני הראשון שהגיע למעמד גמר גביע ליברטדורס (בשנת 2001). ב-1972 נוצח המועדון בגמר גביע אינטראמריקנה על ידי נסיונל האורוגוואית.

סקרים שבוצעו בין השנים 2008 ו-2013 מצאו כי המועדון הוא השלישי ברמת הפופולריות שלו במקסיקו, אחרי קלוב אמריקה וגוודלחרה.

[ממוזער|250x250px|אוהדי קרוס אסול במשחק מול [קורינתיאנס הברזילאית]]

## שחקנים בולטים

*קרלוס ארמוסיו (מלך השערים ההיסטורי)
*מאורו קאמורנזי
*ריקרדו אוסוריו
*סבסטיאן אבראו
*חאבייר אקינו
*מריאנו פאבונה
*טאופילו גוטיירס
*פרנסיסקו חאווייר רודריגס

## תארים
**לאומיים**
* **[[ליגת העל המקסיקנית]]** - 9: 1968/69, מקסיקו 1970, 1971-72, 1972-73, 1973-74, 1978-79, 1979-80, אינביירנו 1997, קלאוסורה 2021
* **[[הגביע המקסיקני]]** - 4: 1968/69, 1996/97, קלאוסורה 2013, אפרטורה 2018
* **[[אלוף האלופים (מקסיקו)|אלוף האלופים]]** - 2: 1968/69, 1973/74
* **[[הסופר קאפ המקסיקני]]** - 1: 2018/19
**בינלאומיים**
* **[[גביע CONCACAF לאלופות]]/[[ליגת האלופות של CONCACAF]]** - 6: 1969, 1970, 1971, 1996, 1997, 2013/14
* גביע ליברטדורס
** סגנות - 1: 2001
* גביע אינטראמריקנה
** סגנות - 1: 1972

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל מקסיקניות
קטגוריה:מקסיקו סיטי: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1927
ממלכת חג'אז

**ממלכת חג'אז** (בערבית: **مملكة الحجاز**) הייתה מדינה בהנהגת השושלת ההאשמית שהכריזה עצמאות מן האימפריה העות'מאנית בחבל חג'אז ב-1916. היא נכבשה על ידי סולטנות נג'ד באמצע שנות ה-20 שהכריזה על השטח המשותף כממלכת נג'ד וחג'אז. השושלת ההאשמית המשיכה לשלוט על חלקה שבאמירות עבר הירדן.

## היסטוריה
במהלך מלחמת העולם הראשונה הבריטים ניהלו התכתבויות באוקטובר 1915 עם שריף מכה חוסיין בן עלי במהלכן הבטיח סיר הנרי מקמהון שעמד אז בראש השגרירות הבריטית בסולטנות מצרים כי הבריטים יכירו בו מלך של כלל המדינות הערביות של אסיה פרט ללבנון, מערב סוריה, דרום ומזרחה של חצי האי ערב. מבחינת הבריטים היה המקום אסטרטגי למען ניצחונם עקב הימצאות מסילת הרכבת החיג'אזית העות'מאנית. על סמך ההבטחה התחיל השריף את המרד הערבי כנגד העות'מאנים במהלכה נפגעה המסילה מספר פעמים.

לאחר סיום המלחמה בציפייה למימוש ההבטחות הכריז על עצמו חוסיין בן עלי כמלך על כלל הערבים. בריטניה בעקבות הסכם הסודי עם צרפת קיבלה רק היותו מלך חג'אז אך כפיצוי על גילוי ההסכם נתנה לצאצאיו את השטחים בעבר הירדן ועיראק. עד אז ב-1919 חוסיין ניסה לאחד את הערבים בעצמו והתחיל בקרבות עם סולטנות נג'ד. הוא הובס אך כוחות בריטיים מנעו את תבוסתו הסופית.
בעקבות ההפסד העלה חוסיין את המיסים והוסיף כסף לצבאו.

בנובמבר 1923 נערכה ועידה בכווית, בתיווך בריטי, בין נציגי השריף חוסיין לנציגי אבן סעוד.
במרץ 1924 בעקבות ביטול הח'ליפה העות'מאני הכריז חוסיין על עצמו כח'ליפה, דבר שהרגיז את השושלת הסעודית בנג'ד.
ב-14 באוגוסט 1924 פתח השליט הסעודי הווהאבי, אבן סעוד, בהתקפה על ממלכת החג'אז.
מכיוון שבקיץ חוסיין כונן יחסים עם ברית המועצות ונפתחה בג'דה קונסוליה רשמית, הבריטים, שהיו עוינים את שניהם, לא התערבו רשמית.
בעקבות זאת, ב-3 באוקטובר 1924 נאלץ חוסיין להיענות לדרישת נכבדי מכה ולוותר על כס מלכות החג'אז לטובת בנו, עלי. ב-12 באוקטובר כבשו הסעודים את מכה, הכו את השלטון ההאשמי, והבריחו את חוסיין מממלכתו. בשלהי 1924, כאשר עמדו הסעודים לחסל את ממלכת החג'אז, העבירו הבריטים את אזור
מעאן, כולל נמל עקבה, לתחומי אמירות עבר הירדן.

עלי בן חוסיין נסוג עם כוחותיו ממכה ומאל-מדינה והגן על ג'דה במשך שנה. באוקטובר 1925 שליטה של נג'ד אבן סעוד בתמורה למספר ויתורים השיג את ההכרה דה פקטו של בריטניה בסיפוח חג'אז. ב-22 בדצמבר אותה השנה ג'דה נכנעה, עלי עזב את הממלכה ואצילים נשבעו אמונים לאבן סעוד עוד קודם לכן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות לשעבר באסיה
קטגוריה:ערב הסעודית: היסטוריה
קטגוריה:מדינות לשעבר במזרח התיכון
קטגוריה:מדינות ערב לשעבר
קטגוריה:מונרכיות ערביות
Sorrow Throughout the Nine Worlds

**Sorrow Throughout the Nine Worlds** (מאנגלית: **צער בתשעת העולמות**) הוא מיני אלבום של להקת הדת' מטאל המלודי השוודית אמון אמארת'.

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אמון אמארת'.

## מבצעים
**אמון אמארת**'
* יוהאן הג - שירה
* אולאבי מיקונן - גיטרה
* אנדרס האנסון - גיטרה
* טד לונדסטרם - גיטרה בס
* ניקו מהרה - תופים

## קישורים חיצוניים

* האלבום באתר Encyclopaedia Metallum

קטגוריה:אלבומי אמון אמארת'
ולטר וייס

גנרל-אוברסט **ולטר וייס** (בגרמנית: **Walter Weiß**; 5 בספטמבר 1890 – 21 בדצמבר 1967) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
וייס נולד ב-5 בספטמבר 1890 בטילזיט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1908 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-59 (פומרניה ה-4 - פרייהר הילר פון גרטרינגן), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. ב-24 ביולי 1915 הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-15 ביולי 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר וייס ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. באביב 1927 מונה וייס למפקד פלוגה 1 ברגימנט הרגלים ה-7 (הפרוסי), באביב 1929 מונה למפקד פלוגה 16 ברגימנט ההוא. ב-1 ביוני 1931 הועלה לדרגת מיור, ובאביב 1932 מונה לקצין מטה בברסלאו. בשנת 1933 מונה לקצין מטה בפיקוד הרגלים ה-2. ב-1 בספטמבר 1934 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לראש מטה הדיוויזיה ה-12. ב-1 במרץ 1937 הועלה וייס לדרגת אוברסט, וב-1 במאי 1938 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-1.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה מונה וייס לראש מטה הקורפוס ה-1, והשתתף עמו במערכה בפולין, כחלק מהארמייה השלישית במסגרת קבוצת ארמיות צפון, ובמערכה על צרפת כחלק מהארמייה השישית, ולאחר מכן כחלק מהארמייה הרביעית, במסגרת קבוצת ארמיות B. ב-1 בספטמבר 1940 הועלה וייס לדרגת גנרל מיור, וב-15 בדצמבר 1940 מונה למפקד הדיוויזיה הקלה ה-97. ב-15 בינואר 1941 מונה למפקד הדיוויזיה ה-26, ופיקד עליה במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס ה-6 במסגרת הארמייה התשיעית. במהלך הקרב על מוסקבה לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-6, שבתחילה היה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית, ולאחר מכן תחת פיקוד הארמייה התשיעית. ב-1 בינואר 1942 הועלה וייס לדרגת גנרל לוטננט, וב-1 ביולי 1942 מונה למפקד הקורפוס ה-27, ולחם עמו לסירוגין כחלק מהארמיות התשיעית והרביעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. ב-1 בספטמבר 1942 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-3 בפברואר 1943 מונה למפקד הארמייה השנייה, ובין השאר פיקד עליה גם במהלך קרב קורסק. ב-1 בפברואר 1944 הועלה וייס לדרגת גנרל אוברסט, וב-12 במרץ 1945 מונה למפקד קבוצת ארמיות צפון, ופיקד עליה עד לכניעתה ב-2 באפריל 1945. בתחילת מאי נפל וייס בשבי צבא ארצות הברית.

### לאחר המלחמה
במרץ 1948 שוחרר וייס מהשבי. לאחר שחרורו התגורר וייס באשפנבורג עד למותו ב-21 בדצמבר 1967.

## קישורים חיצוניים

* ולטר וייס באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:מפקדי ארמיות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי הארמייה השנייה (ורמאכט)
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים בקרב קורסק
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1890
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1967