open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
טוחן

[שמאל|ממוזער|250px|אדם הלבוש כטוחן מ[ימי הביניים, בפסטיבל במונסליס, איטליה]]
**טוחן** (או **טוחנת**) הוא מקצוע, המציין אדם אשר מפעיל טחנת קמח, לטחינת דגנים לקמח; או מטחנה לתבלינים, קפה, מספוא לבעלי חיים וכדומה. לעיתים נקרא אדם "טוחן" גם כאשר המטחנה אינה פועלת יותר בייעודה המקורי. בשפות מסוימות, המונח המציין "טוחן" (מילר) הוא גם שם משפחה נפוץ מאוד: Müller בגרמנית או Miller באנגלית.

הפעלת מטחנות הוא מקצוע עתיק ביותר, שקיים כבר בחברות ציידים-לקטים וטוחנים מילאו תפקיד חשוב בהיסטוריה של החקלאות.

טוחנים עובדים בדרך כלל עם מוצרי מזון גולמיים ובייחוד עם דגנים. תהליך הטחינה מסייע לעיכול קל יותר של מרכיביו התזונתיים ושומר על שלמות השיניים.

כיום, כמעט ולא קיימים טוחנים במובן הקלאסי של המילה בחברות מתועשות, וטחינה נעשית בטחנות קמח או במפעלי מזון גדולים.

## טוחן בתרבות
בשל חשיבותו ההיסטורית של מקצוע הטוחן בתרבות ובכלכלת העבר, טוחנים מאוזכרים בסיפורי עם רבים, למשל: בחתול במגפיים הטוחן הוריש לבנו הבכור את טחנת הקמח, לבן השני את הפרדות ולצעיר הבנים את החתול. בעוץ לי גוץ לי הטוחן מצהיר כי בתו מסוגלת לטוות קש לזהב. אגדה גרמנית מספרת כי הגמדים ממערות הגמדים עזרו לטוחן בעבודתו וכך הוא התעשר, ומשהעליב את הגמדים עזבוהו והוא הפך לעני מרוד.

סיפורו של הטוחן הוא השני בסיפורי קנטרברי שחיבר הסופר האנגלי בן המאה ה-14, ג'פרי צ'וסר.

אחת הדמויות ברובין הוד הוא מאץ' בן הטוחן.

הגבינה והתולעים: עולמו של טוחן בן המאה השש-עשרה הוא ספר עיון המבוסס על מציאות היסטורית, שכתב ההיסטוריון האיטלקי קרלו גינצבורג.

בתרבות הישראלית מאוזכר טוחן בשירים "בלדה לבת הטוחן" מאת איציק מאנגר, "דמעות הטוחן" מאת מרק ורשבסקי (נוסח עברי: אברהם לוינסון). במחזה "הרשלי מאוסטרופולי" מאת יעקב אורלנד, שהועלה ב-1966 בתיאטרון העירוני חיפה, מופיעה דמותה של פרלה, בת הטוחן.

בהלכה מלאכת טוחן היא אחת מל"ט מלאכות האסורות בשבת.

המילה **טוחן** מהווה פעמים רבות בתנ"ך ביטוי לקיום יחסי מין, כך מפרשים חז"ל את הנאמר על שמשון הגיבור "ויהי טוחן בבית האסורים" (שופטים טז כ"א), וכן את אמירתו של איוב "תטחן לאחר אשתי ועליה יכרעון אחרין" (איוב לא, י).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מקצועות עבר
קטגוריה:מקצועות הייצור
אוריאל ויינרייך

**אוריאל ויינרייך** (נכתב גם: **וויינרייך**, **וינריך**; ביידיש: **ווײַנרײַך**; באנגלית: **Uriel Weinreich**; 23 במאי 1926, וילנה – 30 במרץ 1967, ניו יורק) היה בלשן יהודי־אמריקאי יליד ליטא, אשר עסק בבלשנות כללית ובבלשנות שפת היידיש.

## תולדות חייו ופועלו
[שמאל|ממוזער|250px|מילון יידיש-אנגלית-יידיש מודרני (מאָדערן ייִדיש־ענגליש־ייִדיש ווערטערבוך), ב[הוצאת שוקן]]
בעקבות אביו הבלשן מקס ויינרייך למד ויינרייך בלשנות בווילנה ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה המשיך את לימודיו בקופנהגן וסיים באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק, כאשר קיבל בה תואר דוקטור ומאוחר יותר התמנה בה לפרופסור.

ויינרייך היה פעיל בייִוואָ – המכון היהודי למדעים, שייסד אביו. הוא הוביל כמה מיזמים משמעותיים לתיעוד שפת היידיש, המרכזי שבהם - "אטלס הלשון והתרבות של יהדות אשכנז" (Language and Culture Atlas of Ashkenazic Jewry, LCAAJ) המכונה גם EYDES – הגייה יידית של המילה "עדות" וראשי תיבות של Evidence of Yiddish Documented in European Societies ("עדות של יידיש מתועדת בחברות אירופיות"). במסגרת מיזם זה הוקלטו אלפי שעות של יידיש מדוברת, אשר נותחו ומוינו על פי ניבים. בנוסף הוציא לאור כמה מהספרים החשובים בנושא בלשנות יידיש, ביניהם ספר הלימוד והדקדוק "יידיש לאוניברסיטה" (College Yiddish) ו"מילון יידי־אנגלי מודרני" (מאָדערן ייִדיש־ענגליש ווערטערבוך, Modern Yiddish-English Dictionary), שיצא לאור לראשונה רק לאחר מותו בעריכת אביו.

בתחום הבלשנות הכללית היה ויינרייך אחד התומכים במדעיותה של תורת הסמנטיקה, ואחד הראשונים שתיאר באופן מדעי את התופעות האופייניות ללשונות במגע ודו-לשוניות, בהן הצורה שבה מדבר אדם הלומד שפה חדשה ומנסה להחיל עליה כללי דקדוק של שפת האם שלו.

בתחילת שנות השישים שימש פרופסור אורח ב.

הוא נפטר ממחלת הסרטן בשנת 1967, בסוף שנתו ה-40.

## פרסומיו
* **מאָדערן ענגליש-יידיש / יידיש-ענגליש ווערטערבוך**, הוצאת שאקען (שוקן), ניו יורק, 1977.

**College Yiddish: An Introduction to the Yiddish Language and to Jewish Life and Culture* (YIVO, New York, 1st edition 1949, 6th edition 1999), .
**Languages in Contact: Findings and Problems*. New York, 1953. Reprint, Mouton, The Hague, 1963, .
**Say It In Yiddish: A Phrase Book for Travelers* (with Beatrice Weinreich). Dover Publications, New York, 1958, .


## ראו גם
* רב-לשוניות

## קישורים חיצוניים
* על אודות ויינרייך באתר Bartleby.com 
* אתר EYDES-עדות {אנגלית, יידיש, גרמנית}
* 
* 

קטגוריה:יהודים שהיגרו מפולין לארצות הברית
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יידיש
קטגוריה:חוקרי השפה היידית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:מילונאי יידיש
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1926
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1967
מישל פיקולי

**מישל פיקולי** (בצרפתית: **Michel Piccoli**; 27 בדצמבר 1925 – 12 במאי 2020) היה שחקן תיאטרון וקולנוע צרפתי.

## ביוגרפיה
פיקולי נולד בפריז כבן למשפחה מוזיקלית: אימו הייתה פסנתרנית, ואביו היה כנר. הוא נישא שלוש פעמים, בראשונה לאלינור הירט, כעבור אחת עשרה שנים לזמרת השאנסונים ז'ולייט גרקו, ולבסוף ללודיבין קלר. יש לו בת אחת מנישואיו לאשתו הראשונה, אן-קורדליה.

בשנת 1982 שיחק בתיאטרון בוף דה נור בהצגה "גן הדובדבנים" מאת צ'כוב בבימויו של פיטר ברוק.

בשנת 1991 זכה הסרט "היפהפה שעושה צרות" ("La Belle Noiseuse") שבו שיחק בתפקיד ראשי, בפרס הגדול של חבר השופטים בפסטיבל קאן. במאי הסרט ז'אק ריווט (Jacques Rivette) כתב תסריט על פי רומן, באותו כותר, מאת אונורה דה בלזק.

בשנת 1996 שיחק לצדה של אסיה ארג'נטו בסרט הדרמה האיטלקי "Compagna di viaggio".

בשנת 2008 גילם את סייפרוס בסרט הדרמה היווני "אבק זמן" של הבמאי תיאו אנגלופולוס. 

## חיים אישיים
פיקולי היה פעיל פוליטית בשמאל, והיה מתנגד חריף לחזית הלאומית הצרפתית.

נפטר ב-12 במאי 2020.

## פילמוגרפיה

* La mort en ce jardin, 1956.
* Le Doulos, 1962.

* הבוז, Le Mépris), 1963).

* Le journal d'une femme de chambre, 1964.
* La Chance et l'Amour, 1964.
* Compartiment tueurs, 1965.
* Dom Juan ou le Festin de Pierre, 1965, טלוויזיה.
* Paris brûle-t-il?, 1966.
* La Curée, 1966.
* La Guerre est Finie, 1966.

* יפהפיית היום, Belle de jour) ,1967).

* העלמות מרושפור, 1967.
* Danger: Diabolik, 1968.
* La Chamade, 1968.
* Dillinger è morto, 1969.
* La Voie Lactée, 1969.

* טופז, 1969, Topaz.

* Les Choses de la vie, 1970.
* Max et les ferrailleurs, 1971.

* סוד הקסם הבורגני, Le charme discret de la bourgeoisie, 1972.

* Themroc, 1973.

* הזלילה הגדולה, La Grande Bouffe, 1973.

* Le fantôme de la liberté, 1974.

* השלישייה הנצחית, Le Trio infernal, 1974.

* Vincent, Paul, François, et les Autres, 1974.
* Sept morts sur ordonnance, 1975.
* La Dernière femme, 1976.
* Mado, 1976.
* Des enfants gatés, 1977.
* Cet obscur objet du désir, 1977.

* אטלנטיק סיטי, 1980.

* Espion Lève-toi, 1981.
* La Fille prodigue, 1981.
* Une étrange affaire, 1981.

* עוברת אורח בסן סוסי, La Passante du Sans-Souci, 1982.

* Passion, 1982.
* Une chambre en ville, 1982.
* Viva la vie, 1984.
* Péril en la demeure, 1985.
* Partir, revenir, 1985.
* Mon beau-frère a tué ma soeur, 1986.
* Le Paltoquet, 1986.

* הפוריטנית, La Puritaine, 1986.

* Mala Sangre de Leos Carax, 1986.

* חגיגה במאי 1990.
* דוגמנית עירום, La Belle Noiseuse, 1991.
* שומר הזמן, Le Visionarium ,1992.

* Les Cent et une Nuits de Simon Cinéma, 1995.

* קסם במדבר, Passion in the Desert, 1997.
* התערבות אלוהית, 2002.
* יפהפייה לנצח, Belle Toujours, 2007.
* קופסאות, 2007.
* יש לנו אפיפיור, 2011
* עוד לא ראיתם כלום, 2012

## קישורים חיצוניים

* השקפתה של דינה, מאת דינה לורדנובה
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
קטגוריה:שחקני תיאטרון צרפתים
קטגוריה:צרפתים ממוצא איטלקי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1925
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2020
אווראז

**קבוצת אווראז** (רוסית: Евраз Груп С. А) היא חברה רוסית לפלדה ומתכות, אחת מחברות הפלדה האנכיות (השולטות בכל הטווח שמהמכרה ועד הפלדה המוגמרת) הגדולות בעולם. בשנת 2006 הפיקה החברה 16.1 מיליון טון פלדה. מטה החברה רשום בלוקסמבורג. נכון לשנת 2015, בעלי המניות העיקריים של החברה היו האוליגרך רומן אברמוביץ' (31.03%) (נתח אותו רכש ב-2006), היו"ר אלכסנדר אברמוב (21.59%) והמנכ"ל אלכסנדר פרולוב (10.78%) כאשר יתר 36.6% המניות היו בבעלות בעלי מניות אחרים.

החברה מחזיקה בשליטה אנכית ניכרת בשוק הפלדה המקומי והמיועד לייצוא ברוסיה וברשותה עתודות גדולות של עפרות ברזל ופחם, מעל ומעבר לסיפוק צרכיה בייצור פלדה. אווראז שולטת גם במספר חברות סחר במתכות ולוגיסטיקה. עסקי הפלדה מהווים (על פי נתוני 2006) 97.4% מהכנסות החברה.

## חברות בנות
### פלדה
* מפעל הברזל והפלדה בניז'ני טאגיל (NTMK) ברוסיה. מפעל ראשי לייצור פלדה וסגסוגות ונדיום.
* מפעל הברזל והפלדה בנובוקוזנצק (NKMK) ברוסיה. מפעל ראשי לפלדה המתמחה בייצור פסי רכבת.
* פאליני א ברטולי באיטליה. מפעל המתמחה בלוחות וערגול פלדה.
* ויטקוביצה בצ'כיה. מפעל המתמחה בלוחות פלדה.
* מפעל הברזל והפלדה של מערב סיביר (ZSMK או זאפסיב) בנובוקוזנצק.
* סטראטקור בארצות הברית. ייצור סגסוגות טונגסטן וונדיום.
* מפעלי פלדה אורגון בארצות הברית וקנדה. ייצור צינורות בפורטלנד, אורגון וקמרוס, קנדה.
* פלדות קליימונט בארצות הברית.
* Ipsco Inc בקנדה. מפעל מתמחה בלוחות וצינורות פלדה.

### עפרות ברזל
לקבוצה מכרות רבים במחוז קמרובו (קוזבאס), רפובליקת חקסיה, KGOK בסברדלובסק ו VGOK ליד ניז'ני טאגיל.

### פחם
מכרות הפחם של הקבוצה נמצאים ברובם באובלאסט קמרובו ורפובליקת סאחה.

### ונדיום
את הוונדיום הקבוצה מפיקה באמצעות Highveld Steel and Vanadium Corporation Ltd בדרום אפריקה.

בקבוצת אווראז גם חבורת בנות העוסקות בלוגיסטיקה ברכבות (Evraztrans), אספקת כח חשמל למתקני אווראז (מטאלאנרגופיננס MEF), נמל הים נחודקה במזרח הרחוק הרוסי המשלח את מרבית תוצרת הקבוצה וכן חברות העוסקות בשיווק מוצרי החברה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בלונדון
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך במוסקבה
קטגוריה:חברות רוסיות
מזון מקומי

[שמאל|ממוזער|250px|מכירת [צנון|צנוניות בשוק איכרים. שוקי איכרים מתמחים בתוצרת מקומית]]
**מזון מקומי** או **תנועת המזון המקומי** היא "מאמץ משותף לבנות כלכלת מזון מקומית ועצמאית יותר, בה גידול, ייצור, עיבוד, הפצה וקנייה של מזון מוגבלים לאותו אזור, במטרה להגביר את הבריאות הסביבתית והכלכלית של האזור". המושג נחשב חלק מאג'נדת הקיימות הכללית ומהקריאה לחזור למודל של כלכלה מקומית, כתחליף לכלכלת הגלובליזציה. תומכי השיטה טוענים כי היא מאפשרת לחסוך את המשאבים וזיהום הסביבה הנגרמים מתעבורה ושינוע של חומרי גלם ומוצרים למרחקים גדולים.

המילה האנגלית **Locavore**, שפירושה "אדם שאוכל רק מזון מקומי", נבחרה כמילת השנה לשנת 2007 על ידי מילון אוקספורד.

## מערכות מזון מקומי
מערכות מזון מקומי מהוות אלטרנטיבה למודל הגלובלי־תעשייתי, בו הלקוח והיצרן מופרדים על ידי שרשרת ארוכה של מגדלים,  יצרנים ומעבדים, חברות משלוח וקמעונאים. השרשרת הארוכה מונעת מהלקוח לפקח על איכות המזון ומשאירה את הבקרה בידי אנשי הביניים. מערכת של מזון מקומי מחזירה את השליטה על בקרת איכות המוצר ותהליך הייצור לידי הלקוח, העומד ישירות מול היצרן. נמצא כי השפעתה של מערכת מזון מקומי היא לא רק סביבתית, אלא גם חברתית־כלכלית. בניית מערכות יחסים מקומיות בין יצרנים ללקוחות, מגבירה את המחויבות והנגישות של המגדל והיצרן כלפי הלקוח.

## ראו גם
* מזון בר קיימא
* מזון איטי
* חקלאות ביתית

## קישורים חיצוניים
* אורי מאיר-צ'יזיק אכל במשך שנה אך ורק אוכל מקומי. כולל מאמרים ומידע על מזון מקומי וכן אינדקס של מזון מקומי בארץ.

## הערות שוליים




קטגוריה:שמירת הסביבה
קטגוריה:אנטי גלובליזציה
קטגוריה:מזון
קטגוריה:תזונה בת קיימא
קטגוריה:ביטחון תזונתי
הפיכת 18 בברימר

[שמאל|ממוזער|250px|נפוליאון מפזר את [מועצת ה-500. ציור מאת פרנסואה בושוט , 1840]]
**הפיכת 18 בברימר** הייתה הפיכה צבאית שאירעה בצרפת, שיזמה צמרת השלטון ברפובליקה יחד עם נפוליאון בונפרטה לתפיסת השלטון במדינה. ההפיכה הסתיימה ללא שפיכות דמים ובסופה הועברו מושכות השלטון מהדירקטוריון ובית המחוקקים לשלושה קונסולים. נפוליאון היה לקונסול הראשון ובתפקידו זה היה, למעשה, שליט יחיד לאחר ההפיכה.

שמו של האירוע נובע מהתאריך בלוח השנה המהפכני בצרפת. התאריך בלוח הגרגוריאני הוא 9 בנובמבר 1799.

תפיסת השלטון התאפשרה בשל התבוסות שנחל הצבא הצרפתי מידי הקואליציה האנטי צרפתית השנייה, שאיימה בפלישה לתוך צרפת.

## רקע
### מבנה שלטוני של הרפובליקה
באותה עת מבנה השלטון בצרפת היה מורכב מפרלמנט בן 500 צירים שנקרא "מועצת ה-500" ומסנאט בן 250 חברים שנקרא "מועצת הזקנים". לפרלמנט היו סמכויות חקיקה, בעוד שהסנאט שימש מעין רשות שופטת בעלת סמכויות ביטול או אישור החוקים של הפרלמנט. הרשות המבצעת הורכבה מחמישה דירקטורים: עמנואל-ז'וזף סיאייס, רוז'ה דוקו, פול בראס, ז'רום לואי גוייה וז'אן פרנסואה מולה.

### תכנון ההפיכה
שניים מחמשת הדירקטורים, סיאס ודוקו, תכננו לתפוס את השלטון בעזרתו של נפוליאון וחייליו. בסופו של דבר נותרו שני הדירקטורים חסרי כוח והיו לנמרים של נייר, בעוד נפוליאון הפך לשליט יחיד.

בבוקר 18 בברימר קיבלו חברי הסנאט הודעה שזימנה אותם לתדרוך עקב מרד של היעקובינים. בשעה שמונה התקיים התדרוך, במהלכו הסכימו חברי הסנאט לתת לנפוליאון את השליטה המלאה בכוחות הצבא השוהים בפריז, ונקבעה פגישה משותפת עם הסנאט למחרת כדי לשקול צעדים נוספים.

ב-19 בברימר נפגשו ועדת ה-500 והסנאט במליאה של סן קלו, ובכך נפלו למלכודת של נפוליאון. האזור כותר על ידי כוחות הצבא, ונפוליאון נכנס פנימה לשאת נאום. נפוליאון הותקף במליאה ונאלץ להימלט החוצה בחסות חייליו. הוא הכריז בפניהם כי נעשה ניסיון להתנקש בחייו, ונכנס מלווה בכוח צבאי מלא. לעיני כל מחוקקי פריז הכריז נפוליאון על סיאס, דוקו ועל עצמו כקונסולים. מהלך זה סיים את שלטונה של הרפובליקה הצרפתית הראשונה על צרפת והתחיל את עידן המלחמות הנפוליאוניות.

## מורשת
"18 בברימר" הפך לכינוי לפעולת השתלטות של רודן על מדינה. קרל מרקס כתב ב-1852 מסה בשם "השמונה עשר בברימר של לואי בונאפארט", שעסקה בהשתלטותו של נפוליאון השלישי על צרפת ופיזור האספה הלאומית על ידו ללא כל סמכות, תוך השוואתו לפעולת נפוליאון בונפרטה ב-18 בברימר. במאמר מופיעה האמרה המפורסמת כי "ההיסטוריה חוזרת על עצמה פעמיים, פעם כטרגדיה ופעם כפארסה".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הפיכות ומהפכות שלטוניות בצרפת
קטגוריה:נפוליאון
אשקובית

שמאל|ממוזער|250px|אשקובית מקורית[שמאל|ממוזער|250px|שכונת "עין עופרים" ב[מצפה רמון הבנויה כולה מאשקוביות, ינואר 2010.]]
[שמאל|ממוזער|250px|שכונת האשקוביות ב[קדומים על רקע הרי השומרון]]
**אשקובית**, או **אשדר-קוביות**, הוא מבנה מגורים שמורכב מקוביות בטון גדולות שנוצרו במפעל הבטון של חברת אשדר באשקלון. האשקוביות נפוצות בשיכונים שנבנו על ידי משרד השיכון בשנות ה-80 של המאה ה-20. שיטת הבנייה המודולרית אפשרה בניית שכונות גדולות בפרקי זמן קצרים ולכן הייתה פופולרית במיוחד ביהודה ושומרון. ברוב היישובים השכונות הראשונות נקראו מאוחר יותר בשם "שכונת האשקוביות". איכות המבנים טובה, יחסית, ורבים מהם בשימוש עד היום. את האשקוביות החליפו בשנים מאוחרות יותר מבנים שונים בבנייה טרומית קלה.

## מבנה האשקובית
האשקוביות יוצרו בגודל ובצורה חיצונית אחידים במטרה להקל את השימוש בהם בבנייה מודולרית. כל אשקובית נבנתה באורך 6 מטר וברוחב 4 מטר. שלושה צדדים של הקוביה היו עשויים משתי שכבות של בטון יצוק שביניהם שכבת בידוד תרמי. אשקוביות יוצרו בכמה מפרטים: קובייה שכללה מטבח ללא קירות פנימיים, קובייה שכללה שני חדרים קטנים וקוביה עם חדר, מטבח ושירותים. כל מבנה כלל צירוף של מספר קוביות ואלו הותאמו אחת לשנייה עד ליצירת המבנה הסופי של האשקובית.

האשקוביות הונפו בעזרת מנוף והונחו על יסודות בטון שנבנו בשטח. האינסטלציה ומערכות החשמל היו מובנים בתוך הקירות, כך שכאשר הקוביות הוצבו במקום ניתן היה לחברן מיד לאספקת מים ולזרם החשמל. צינורות האינסטלציה היו מפלסטיק ויצוקים בקיר, לכן כל נזילה מהם מחייבת את שבירת הקיר או הקמת תשתית חיצונית נפרדת. 

מטעמי נוחות וחיסכון, בדרך כלל האשקוביות הורכבו מארבע או חמש קוביות עבור שתי יחידות דיור. במרוצת השנים שופצו חלק מהאשקוביות, הורחבו על ידי צירוף של קוביות נוספות או על ידי בניית תוספות והפכו לבתי מגורים לכל דבר. ביישובים רבים ניתן למצוא מבני מגורים בשטח של 120 מטרים רבועים שהתקבלו מהרכבת 5 אשקוביות. על חלקם הונחו גם גגות רעפים.

## ראו גם
*בנייה מתועשת
*בנייה טרומית
*מבנה יביל

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית מגורים
קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:בנייה
קטגוריה:טכנולוגיות בנייה
פוליפ (רפואה)

**פוליפ** (מלטינית: **polypus** - פוליפוס) הוא גדילה אבנורמלית (גידול) של רקמה מתוך ממברנה רירית. בחלק מן המקרים הגידול מחובר לפני השטח באמצעות כעין גבעול צר ומוארך (pedunculated), ובחלק מן המקרים לא (sessile).

פוליפים נפוצים במעי הגס, בקיבה, באף, בסינוסים, בשלפוחית השתן וברחם. בנוסף למקומות אלה, יכולים פוליפים להתפתח בחלקים אחרים בגוף שיש בהם ממברנה רירית, כגון בצוואר הרחם ובמעי הדק.

פוליפ במעי הגס עלול לגרום להתפתחות סרטן המעי הגס. בדיקת קולונוסקופיה מסייעת לאתר ולכרות פוליפים במעי.

מקור המילה הוא במילה הלטינית פוליפוס (polypus), שמשמעותה גידול באף. למילה זו גם משמעות של תמנון או דיונון ומקורה מהמילה היוונית העתיקה פולופוס (πολύπους) - רגליים רבות.

## ראו גם
* פוליפ באף
* פוליפ רחמי
* פוליפ בצוואר הרחם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטולוגיה
תיקים באפלה: רוצים להאמין

**תיקים באפלה: רוצים להאמין** (באנגלית: **The X-Files: I Want to Believe**) הוא סרט מדע בדיוני משנת 2008 אשר מבוסס על סדרת הטלוויזיה "תיקים באפלה" והמשך לסרט הקודם שיצא ב-1998, אם כי עלילתו אינה משויכת לעלילה המרכזית. הסרט בוים על ידי כריס קארטר והדמויות הראשיות בו מגולמות על ידי השחקנים האמריקנים דייוויד דוכובני (פוקס מאלדר) וג'יליאן אנדרסון (דיינה סקאלי).

הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-24 ביולי 2008. בישראל הסרט יצא שבוע לאחר מכן, ב-31 ביולי 2008.

## עלילת הסרט
בשל הסודיות הרבה שהייתה קיימת על סט צילומי הסרט, תקציר של עלילת הסרט לא יצא באופן רשמי עד צאת הסרט לאקרנים.
עלילת הסרט מתרחשת כשש שנים מהנקודה שבה עלילת סדרת הטלוויזיה הסתיימה, אבל העלילה לא קשורה למיתולוגיה של הסדרה (בניגוד לסרט הקודם) אלא הסרט עומד בפני עצמו. בהתחלת הסרט מציגים את דיינה סקאלי שפרשה מה-FBI והפכה לרופאה רשמית בבית חולים קתולי ומתבקשת מה-FBI לחפש את השותף שלה פוקס מאלדר שנחשב לנמלט, פוקס מאלדר מדוכא בביתו הרחק מעיר ששם מפוזרים דפים וחתיכות של עיתונים שקשורים לחוצנים, והוא עדיין מנסה למצוא את אחותו האבודה אך שוב מגיע למבוי סתום. ה-FBI מבקש מהם לחקור תופעה על טבעית על מספר אנשים שנחטפו, כולל סוכנת FBI בתמורה יסגרו את התיק של מאלדר.

## ראו גם
* תיקים באפלה: הסרט

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
קטגוריה:תיקים באפלה
קטגוריה:סרטי מתח על-טבעיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2008
ארהרדט פוסט

**ארהרדט פוסט** (בגרמנית: **Alfred M. Ehrhardt Post**); 23 בספטמבר 1881, ברנדנבורג - 1 באוגוסט 1947, ברלין) היה שחמטאי גרמני.
## קריירה
בתחילת הקריירה שלו חלק פוסט מקום 3–6 בתחרות הנובר 1902, חלק מקום 7–8 בתחרות קובורג 1904 ומקום 12–13 בתחרות ברמן 1905 (ניצח: ליאו פליישמן). פוסט הגיע למקום השביעי בתחרות אוסטנדה 1906.

פוסט הגיע למקום השני בתחרות ברלין 1907, אחרי ריצ'רד טייכמן. בשנת 1910 ניצח פוסט בדו-קרב נגד וילהלם קוהן בתוצאה +3-6=3 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בשנת 1914 חלק מקום 13–14 בתחרות שהופסקה במאנהיים (ניצח: אלכסנדר אלכין). בשנת 1917 חלק מקום 3–4 בתחרות ברלין (ניצחו: פאול יונר וולטר ג'ון).

פוסט ניצח בתחרות המבורג 1921, בהקדימו את פרידריך זמיש. פוסט ניצח בתחרות "באד אוינהאוזן" בשנת 1922 בהקדימו את קארל קארלס. בשנת 1923 חלק מקום 2–3 בתחרות פרנקפורט (ניצח: ארנסט גרינפלד).

בין השנים 1933–1945 היה פוסט מנהל של התוכנית הנאצית "השח של גרמניה הגדולה" והיה מארגן ראשי של כמה מתחרויות השחמט החזקות ביותר באירופה. שטוטגרט 1939 (אליפות אירופה הראשונה, ניצח: יפים בוגוליובוב), מינכן 1941 (אליפות אירופה השנייה, ניצח: יסטה סטולץ), זלצבורג 1942 (תחרות ששת רבי האמנים, ניצח: אלכסנדר אלכין) https://web.archive.org/web/20040710210246/http://www.angelfire.com/games/SBChess/vignette.html, מינכן 1942 (אליפות אירופה, ניצח: אלכסנדר אלכין), זלצבורג 1943 (תחרות ששת רבי האמנים, ניצחו: פאול קרס ואלכסנדר אלכין).

## קישורים חיצוניים

* ארהרדט פוסט, באתר chessmetrics

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1881
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1947
דוכס רות'סיי

**דוכס רוֹתְ'סֵיי** (באנגלית: **Duke of Rothesay**, בגאלית סקוטית: **Diùc Baile Bhòid**) הוא תואר אצולה בריטי, הניתן לבן הבכור של המונרך הבריטי. התואר נוצר לראשונה בממלכת סקוטלנד בשנת 1398, והוא נקרא על שם טירת רות'סיי  שבסקוטלנד. דוכס רות'סיי הנוכחי הוא הנסיך ויליאם.

לפי חוק שחוקק הפרלמנט הסקוטי בשנת 1469, תואר הדוכס מרות'סיי (יחד עם תארים אחרים) יינתן . כיום החוק חל על המלוכה הבריטית, שנחשבת כממשיכתה של המלוכה הסקוטית. לפיכך בכל זמן נתון:
* אם יורש העצר הבריטי הוא בן זכר של המלך (או של המלכה), הוא יהיה הדוכס מרות'סיי
* אחרת, איש לא יחזיק בתואר הדוכס מרות'סיי

מאז איחוד הכתרים של סקוטלנד ואנגליה בשנת 1603, דוכס רות'סיי מחזיק תמיד גם בתואר האנגלי דוכס קורנוול, שאף הוא מוענק אוטומטית לבן הבכור של המלך. בדרך כלל הוא מחזיק גם בתואר נסיך ויילס, שנחשב בכיר יותר מתואר דוכס, ולכן רוב הזמן הדוכס מרות'סיי לא משתמש בתוארו זה אלא ב"נסיך ויילס"; אבל כאשר הוא נמצא בסקוטלנד, הוא כן משתמש בתואר "דוכס רות'סיי", שהוא הבכיר מבין תאריו הסקוטיים.

[ממוזער|שמאל|250px|ה[טארטן של דוכס רות'סיי]]
[ממוזער|שמאל|250px|טירת רות'סיי, הנמצאת במחוז [ארגייל וביוט בסקוטלנד. הטירה שייכת לבית סטיוארט מאז המאה ה-13, והייתה חביבה על המלך רוברט השלישי, מייסד התואר "דוכס רות'סיי". החזקה בתואר לא מלווה בבעלות על הטירה, או על אף נחלה אחרת.]]

## רשימת דוכסי רות'סיי

## תארים סקוטיים אחרים של יורש העצר

* **[[רוזן]] קאריק** . רוברט הראשון החזיק בתואר זה לפני שהיה למלך, ובערוב ימיו העניק אותו לבנו ויורשו, דייוויד ברוס.
* **[[ברון]] רנפרו** . התואר נוצר לראשונה בשנת 1398 בשביל דייוויד סטיוארט, יחד עם תואר הדוכס מרות'סיי.
* **[[לורד]] האיים** . תואר זה הוא שריד היסטורי לממלכת האיים  מימי הביניים. לשליטים המקומיים משבט מקדונלד נותרה אוטונומיה כ"לורדי האיים" עד לשנת 1493, אז הפרלמנט הסקוטי לקח מהם את התואר (בעקבות ניסיונות למרוד בכתר הסקוטי), והוא ניתן ליורשי העצר הסקוטיים.
* **[[נסיך]] וסוכן רם של סקוטלנד** . תואר זה היה שייך לבית סטיוארט מאז המאה ה-12, וכשהם עלו לכס הסקוטי הם החלו לתת אותו ליורש העצר.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

*
רות'סיי
קטגוריה:סקוטלנד: היסטוריה
ספורטינג חיחון

**ריאל ספורטינג דה חיחון** (בספרדית: **Real Sporting de Gijón**) הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר חיחון, שבחבל אסטוריאס. המועדון נוסד ב-1 ביוני 1905, והוא משחק כיום בסגונדה דיוויסיון. הוא ידוע בכינוי "רוחיבלאנקוס" בגלל צבעי המדים שלו, רצועות פסים לבנים-אדומים. אצטדיונה הביתי של ספורטינג חיחון הוא אל מולינון, שהוא גם מגרש הכדורגל העתיק ביותר בכל ספרד. הוא מתפקד מאז שנת 1908, והוא ממוקם באתר של טחנת רוח ישנה, ומכאן בא שמו של האצטדיון, שפירושו בספרדית "טחנת הרוח הגדולה".

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1905 תחת השם **ספורטינג חיחונס**, כאשר נשיאה הראשון של הקבוצה היה אנסלמו לופז. המלך אלפונסו השלושה עשר קיבל לידיו את פטרונה של המלוכה הספרדית על המועדון בשנת 1912, ואישר להוסיף לשמו של המועדון את השם "ריאל" (המילה הספרדית למלוכה), ומאז נקראה הקבוצה **ריאל ספורטינג קלאב חיחונס**. בשנת 1916, שונה שם הקבוצה שוב לשמה הנוכחי היום, **ריאל ספורטינג דה חיחון**. משנת 1941 עד שנות ה-70, עקב חוק זמני שנחקק בספרד שאסר על שימוש במילים זרות בשמות מועדוני הכדורגל במדינה, שמה הרשמי של הקבוצה שונה ל**ריאל חיחון**.

בשנת 1944, הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הראשונה, ומאז דשדשה בין הליגה הבכירה לליגה השנייה רוב עונותיה, כאשר שיא הישגיה היה בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80, בהן שהתחרתה על התארים בליגה וגם בגביע המלך הספרדי ונשארה במשך 21 שנים בלה ליגה ברציפות. במהלך אותה התקופה, השתתפה חיחון מספר פעמים בגביע אופ"א, בו הפסידה 4 פעמים בשלב של 32 האחרונות, ופעמיים בשלב של 16 האחרונות. הפעם האחרונה ששיחקה במפעל הייתה בעונת 1991/92.

בעקבות עונה לא מוצלחת בשנת 1998, ירד המועדון לליגה השנייה בספרד, בו שיחק במשך 10 שנים רצופות. ב-15 ביוני 2008, הוא הבטיח את שובו לליגה הבכירה לקראת עונת 2008–2009.

בעונתה המחודשת בליגה הבכירה הגיעה לרבע גמר הגביע הספרדי והפסידה לקבוצת אתלטיק בילבאו. בעונה זו הצליחה ספורטינג חיחון להינצל מירידה במחזור הסיום והבטיחה לעצמה עונה נוספת בליגה הספרדית הראשונה. בסוף עונת 2011/2012 ירדה לליגה הספרדית השנייה. הקבוצה שיחקה בליגה השנייה ברציפות מעונת 2012/2013 ועד עונת 2014/15 בה חזרה לליגה הספרדית הראשונה אחרי 3 שנים של היעדרות.

היריבה ההיסטורית של המועדון היא קבוצת ריאל אוביידו. כאשר שתי הקבוצות משחקות באותה הליגה, הן משתתפות בדרבי האסטורי.

## צבעי המועדון וסמלו
צבעי המועדון, אדום ולבן, נבחרו בגלל צבעי דגל העיר חיחון.

משנת 1931 עד 1936, בתקופת הרפובליקה הספרדית השנייה, הכתר בסמלה של הקבוצה הוחלף זמנית בכתר מורל.

## סגל נוכחי
נכון ל-20 בספטמבר 2025

 
 
 
 

 (בהשאלה מאטלס)

 (בהשאלה מגלאזגו ריינג'רס)

 

 

 (בהשאלה מאספניול)
 

## הישגי שיא
* סגנות האליפות פעם אחת ב-1979
* סגנית מחזיקת הגביע פעמיים, ב-1981 וב-1982

## שחקנים בולטים בעבר

## קישורים חיצוניים

* 

* 

*
חיחון
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1905
קטגוריה:חיחון: ספורט
סיתות

שמאל|ממוזער|200px|עמדת עבודה של סתת עם אבנים בתהליך סיתות
**סיתות** - עיבוד שבבים של חומרים קשים מאוד, בעיקר של אבן אבל גם של בטון. בדרך כלל נעשה הסיתות לצרכים אדריכליים, על מנת להקנות לחומר מרקם מסוים, אבל לעיתים, מתבצע הסיתות כדי לשנות את מידות גוש החומר על מנת להביא את הגוש לממדים המבוקשים.

## סוגי סיתות אבן
ישנם מספר סוגי סיתות אבן המקובלים בישראל והם גם מפורטים בתקן.
* **טוּבּזֶה** - אבנים עבות וכרסתניות המסותתות לצורת תבנית בעלת בליטה מעוגלת הבולטת החוצה מפני הקיר. בנייה באבן בעיבוד טובזה מאפיינת את הבנייה הערבית, את הבנייה של הטמפלרים וכן בבניית גדרות. כמו כן נעשה שימוש באבן בעיבוד טובזה לחיפוי מבנים בירושלים בבניה לפני שנות ה-70. 
* **תָלטִיש** - עיבוד פני האבן בפטיש ובאזמל ליצירת שקעים בצורות המזכירות פסיקים ונקודות.
* **מוּסֵמסָם** - קילוף פני האבן באמצעות אזמל מיוחד בעל שלוש או ארבע שיניים, היוצר מרקם של שקעים זהים בקוטר מילימטרים ספורים על כל פני האבן.
* **מוּטבה** - מכונה גם "סיתות מוטבע". הטבעת חורים באבן באמצעות פטישים מיוחדים בעלי 16, או 25, או 36 שיניים. מספר השיניים וגודלן קובע האם הסיתות יהיה בסגנון מוטבה עדין או גס. השימוש בסיתות מסוג מוטבה נפוץ בעיקר במשקופי פתחים, במזוזות או באדני חלונות וכן יש שימוש רב לאבנים בסיתות מוטבה בבנייה תעשייתית, כיוון שהן מתאימות לשימוש בתבניות פלדה יותר מאשר אבנים המסותתות בסגנונות אחרים.  
* **שָחוּטָה** - סירוק פני אבנים רכות באמצעות מסרק ברזל היוצר חירוץ אחיד לאורך פני האבן.
* **תָפגִ'יר** - כמו מוסמסם, רק שבמקרה זה מבצע הסתת את העיבוד מכמה כיוונים, כך שנוצרות על פני האבן שורות שקעים בכיוונים שונים, מכונה גם "מוסמסם תפג'יר".

## גלריית תמונות

תמונה:P6100222.JPG|גדר בנויה מאבנים בעיבוד טיליאני
תמונה:Tubze.JPG|קיר בית הבנוי באבני טובזה
תמונה:P6100225.JPG|משחק באבני גיר ברמות סיתות  שונות (תלטיש בקיר ומוטבה במשקופי החלונות)
תמונה:P6100223.JPG|אבן נסורה
תמונה:P6100224.JPG|מבנה מחופה באבן נסורה
תמונה:JerusalemgardesMamila2.JPG|אבנים מסותתות בסגנון מוסמסם


## ראו גם
* סימן סתתים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אבן
קטגוריה:אדריכלות
קום (עיר)

**קֹם** () היא עיר במרכז-מערב איראן ובירת המחוז הקרוי על שמה. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2016 התגוררו בקום כ-1.2 מיליון בני אדם והיא העיר השביעית בגודלה במדינה. קום נחשבת לעיר קדושה עבור האסלאם השיעי. בעיר נמצא מקדש פאטמה מעצומה, אחותו של האימאם השיעי השמיני עלי א-רידא. בעיר מספר המדרסות (בתי מדרש אסלאמיים) הגדול ביותר באיראן, שמשתוות במספרן אולי רק לאלו שבנג'ף (עיראק). מאמינים מרחבי העולם השיעי מגיעים לעיר קום, שהתיירות הפכה לאחד מענפי הכלכלה המרכזיים בה. קום שומרת על אופי שמרני דתי ונחשבת לעיר הדתית ביותר באיראן. רבים מאנשי הדת האיראנים מקבלים את הכשרתם הדתית בעיר.

בפברואר 2020, סוחר מהעיר קום, שנהג לטוס בקביעות לסין, נדבק שם בנגיף קורונה מזן "SARS-CoV-2", ובשובו לעירו גרם לשרשרת הדבקה שהובילה להתפשטות המגפה בכל רחבי הרפובליקה.

## מיקום
העיר שוכנת מזרחית למדבר המלח הגדול דאשת-א-כאוְיר כ-127 ק"מ דרום-מערבית לבירה טהראן והיא שוכנת על גדות הנהר רוד-א-קום, בגובה 928 מטרים מעל פני הים. מדרום-מזרח לקום נמצאת העיר העתיקה כאשאן. ישירות מדרום לקום נמצאות העיירות דליג'אן, מַחַלאת, נַראק, כַּהַכּ, וג'אסב. בתחום המקיף את קום ממזרח נמצאות הערים תַפְרֵש, סאוֵה, ג'עפריה ואַשְתִיַאן.

## מקומות ידועים בעיר
בארגון התרבות הלאומי של איראן מופיעים 195 אתרים בעלי משמעות תרבותית היסטורית בקום. העיר נחשבת לעיר קדושה עבור השיעים המוסלמים, ויש בה מבני דת רבים, ביניהם מקדש פאטמה מעצומה ומסגדים רבים. 
בקום נמצא גם המרכז הגדול ביותר של סוכנות החלל האיראנית, וכן מרכז שיגור גדול של טילי שֶהאב-3. לא הרחק מן העיר קום, בפורדו, נמצא מתקן פורדו להעשרה גרעינית, הפועל במסגרת תוכנית הגרעין האיראנית.
בקום שוכנת חווזה עלמיה מפורסמת, והיא אחד ממרכזי הלימוד השיעיים החשובים. החווזה המודרנית הוקמה על ידי האייתוללה הגדול עבד אל-כרים חאירי יזדי בשנת 1922.

## [[ערים תאומות]]
*  
*  
*  
*  
*  
* 

## תמונות מהעיר
[ימין|345px|ממוזער|שער הכניסה ל[מקדש פאטמה מעצומה]]
[שמאל|ממוזער|345px|רחבת [מקדש פאטמה מעצומה, אחות האימאם השמיני]]
ימין|ממוזער|335px| מראה בעיר קום
שמאל|ממוזער|355px|אדריכלות חדשה עם מוטיבים מסורתיים בעיר
[מרכז|ממוזער|710 פיקסלים|מראה כללי של קום במאה ה-17 בציור בספר מסעותיו של [ז'אן שארדן]]

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* לא רק גרעין - ביקור בעיר קום באיראן, יונתן גונן, חדשות 13, ינואר 2011
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: ערים
קטגוריה:ערים קדושות
קטגוריה:פרובינציות איראן: ערי בירה
קטגוריה:פרובינציית קום
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-9
דגל נוחות

[200px|ממוזער|שמאל|בתצלום משנת 2005 המכלית Princess Marie-Chantal מופיעה בדגל נוחות של פנמה. בשנת 2007 החליפה האונייה רישום לדגל [מלטה. בעלי האונייה הם מסינגפור.]]
**דגל נוחות** הוא השתייכותו הלאומית של כלי שיט, דהיינו המדינה בה רשום כלי השיט, השונה מן ההשתייכות הלאומית של בעליו. המונח דגל נוחות נמצא בשימוש מאז שנות ה-50 של המאה ה-20 ומקורו בדגל שמניף כלי שיט לצורך זיהוי המדינה שבה הוא רשום. מדינת הרישום היא הקובעת את המסגרת החוקית לתפעול כלי השיט והיא הרלוונטית באותם מקרים שבהם האונייה מובאת לדין.

## רקע
בתחילת המאה ה-21 למעלה ממחצית אוניות ציי הסוחר בעולם (על פי מדדי מעמס) רשומות בהסדרים של דגלי נוחות, אשר לעיתים כינוים הוא "רישום פתוח" (אנגלית: open registries). הסיבות המסורתיות לבחירת דגל נוחות כוללות מציאת מקלט מס לאונייה, דרגות שכר זולות יותר לבעל האונייה, ותקנות פחות תובעניות באשר לתפעול האונייה.

אחת הדוגמאות הבולטות המביאות לרישום אונייה בדגל נוחות היא העובדה שממשלת ארצות הברית מטילה מכס בשיעור 50% על תיקונים המבוצעים מחוץ לנמלי ארצות הברית, באוניות המניפות דגל אמריקאי. עליית הגלובליזציה שינתה את מפת הסחר העולמי והביאה לשינויים אף בבעלות ובהפעלת אוניות סוחר. חברות הספנות המסורתיות, אשר היו לעיתים קרובות בבעלות משפחתית, נעלמו מן העולם. את מקומן תפסו תאגידי ספנות רב-לאומיים, אשר אף צוותיהן רב-לאומיים. במציאות זו דגל הנוחות אינו מסיר לעיתים את זהותה הלאומית "המקורית" של האונייה, כיוון שזו לא הייתה קיימת מלכתחילה.

מתנגדי תופעת דגלי הנוחות טוענים כי דגלי נוחות מאפשרים לבעלי אוניות להפעיל אוניות ממדינות רישום שאינן אוכפות בהקפדה תקנות בטיחות, תנאים סוציאליים מינימליים לאנשי צוות, או מתירות למלחים להתאגד.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|180px|דגל פנמה
האונייה Belen Quezada הייתה האונייה הזרה הראשונה אשר זכתה לרישום פנמי בשנת 1919. מספר אוניות בבעלות אמריקאית באו בעקבותיה בשנת 1922. רישום האוניות הזרות בפנמה הלך וגדל בתקופת 15 השנה הבאות, הרבה בזכות אוניות אירופיות אשר בעליהן בחרו ברישום זה. בסוף שנות ה-40 הביעו מספר בעלי אוניות חוסר שביעות רצון מן הרישום הפנמי והחל חיפוש אחר דגל נוחות חליפי, אשר יתחרה בדגל הפנמי.

בשנת 1948 נוסד רישום אוניות זרות בליבריה, זאת בעזרת אנשי עסקים אמריקאים. סטברוס ניארכוס, איל ספנות יווני נודע במחצית השנייה של המאה ה-20, רשם את האונייה הזרה הראשונה בליבריה, בשנת 1949. בעלי אוניות רבים באו בעקבותיו, והרישום הליברי גדל באיטיות עד שהחל מתחרה ברישום הפנמי. רישום אוניות זרות מהווה מקור הכנסה למדינה. כך בשנת 2008 הביא רישום אוניות להכנסה של 19 מיליון דולר לליבריה, בה רשומות נכון לשנה זו כ-2,600 אוניות בבעלות זרה.

נכון לשנת 2022, שלוש המדינות שבהן המספר הגדול ביותר של אוניות ברישום זר הן פנמה (עם 9,595 אוניות), ליבריה (עם 4,295 אוניות), ואיי מרשל (4,313 אוניות).

## קישורים חיצוניים

* דוד פרי,	[הנוחות'''](https://beingalim.files.wordpress.com/2021/01/1987-6-beingalim-170-171.pdf	'''העיקר),	'בין גלים' 171-170 יוני 1987, עמ' 	49

## הערות שוליים

קטגוריה:מונחים ימיים
קטגוריה:משפט ימי
שמואל פקטור

**שמואל פקטור** (בגרמנית: **Samuel ("S. D.") Factor (Faktor)**; 22 בספטמבר 1883, לודז' – 11 בינואר 1949, שיקגו) היה שחמטאי יהודי-פולני-אמריקאי.

במהלך מלחמת העולם הראשונה היה פקטור אחד משחקני השחמט החזקים בלודז'. בשנת 1916 הפסיד דו-קרב להירשביין +2 -4 =4 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בשנת 1917 הגיע למקום השלישי באליפות לודז', לאחר גרז סלווה ותיאודור רגדינסקי. באותה שנה הוא הפסיד למשה הירשביין עם תוצאה (+2=4-4). בשנת 1918 הגיע למקום השני, לאחר תיאודור רגדינסקי ובשנת 1919 ניצח באליפות מועדון השחמט של לודז'. לאחר מכן היגר, בתחילה להולנד ולאחר מכן לארצות הברית.

בסוף שנת 1919 סיים פקטור בתיקו מיני דו-קרב עם ריכרד רטי +1 -1 בעיר רוטרדם. במרץ 1920 חלק מקום 2–3 עם אברהם שפייר, אחרי עקיבא רובינשטיין בתחרות רוטרדם. ביולי 1921 חלק פקטור מקום 5–7 בתחרות אטלנטיק סיטי (הקונגרס האמריקאי השמיני). בתחרות ניצח דוד ינובסקי. בחודש אוקטובר 1921 סיים פקטור במקום השני, אחרי אדוארד לסקר בתחרות קליבלנד. בחודש אוגוסט 1922 ניצח פקטור בתחרות לואיסביל (אליפות איגוד השחמט המערבי) ובאותה שנה ניצח באליפות שיקגו.

בשנת 1928 השתתף פקטור בנבחרת ארצות הברית באולימפיאדת האג. במסגרת זו זכה במדליית כסף קבוצתית . פקטור שיחק בלוח השלישי וצבר 6.5/11 (59.1%) 4+ 5= 2-.

בשנת 1930 חלק פקטור מקום ראשון-שני עם נורמן וויטקר בתחרות שיקגו (אליפות איגוד השחמט המערבי). בחודש אוגוסט 1932 חלק מקום 7–10 בתחרות פסדנה (ניצח: אלכסנדר אלכין).

פקטור מת בשנת 1949 לאחר מחלה קצרה.

## משחקים מפורסמים של פקטור

*Samuel Faktor vs Richard Réti, Rotterdam 1919, Dutch Defence, A85, 1-0
*Samuel Factor vs Samuel Reshevsky, Detroit 1924, 25th WCA, Queen’s Gambit Declined, Semi-Slav, D46, 1-0
*Samuel Factor vs Karl Gilg (CSR), The Hague 1928, 2nd Olympiad, Queen's Gambit Declined, Orthodox Defense, Classical, D68, 1-0
*Nietsche vs Samuel Factor, Chicago 1942, King's Gambit Accepted, Bishop's Gambit, Lopez Variation, C33, 0-1


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יהודים שהיגרו מפולין לארצות הברית
קטגוריה:שחמטאים יהודים פולנים
קטגוריה:שחמטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אלופי ארצות הברית הפתוחה בשחמט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1883
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1949
קניין אגב

**קניין אגב** הוא אחת הדרכים לקניית מיטלטלין על פי ההלכה. קניין זה מתבצע כאשר מקנים קרקע, באחת מאופני ההקנאה של קרקע (כסף, שטר או חזקה), ומקנים לקונה גם מיטלטלים – אגב הקניין של הקרקע, ומכאן שמו **קניין אגב**.

## מקור הדין
קנין אגב נלמד מהפסוק .

הראשונים נחלקו האם הפסוק הוא באמת המקור לדין (ולכן הוא מחייב מדאורייתא), או שהוא רק "אסמכתא" (הוכחה שנהגו כך גם בזמן התנ"ך), ולכן רמת החיוב בו היא מדרבנן. לדעת הרשב"א והרא"ש קניין אגב הוא מדרבנן, אך לדעת הריטב"א מקור קניין אגב הוא מהתורה.

## פרטי הדין
### צבורים
בסוגיית הגמרא, נידונה השאלה האם יש צורך שהמיטלטלים הנקנים עם הקרקע יהיו צבורים בתוכה, דהיינו שיהיו על גבה. להלכה נפסק בגמרא שקניין אגב יועיל גם כאשר המטלטלים נמצאים במקום אחר.  

### נוסח האמירה
הנוסח הטוב ביותר לומר ב**קניין אגב** הוא "קנה המטלטלים **אגב** הקרקע". אם אמר "קנה המטלטלים **עם** הקרקע" נחלקו הראשונים אם מועיל הקניין.
ביסוד המחלוקת עומד הדין שצורת **קניין אגב** הוא שבאמצעות הקניין שעושה בקרקע (כסף, שטר או חזקה) נקנית הקרקע ואגב הקרקע נקנים המטלטלים, אך מעשה הקניין עצמו, אינו יכול להקנות את המטלטלים. לכן לדעת רש"י כשאמר "עם" משמע שרוצה שהמטלטלים יקנו באמצעות מעשה הקניין כמו הקרקע וזה לא מועיל, אבל לדעת המאירי גם המילה "עם" יכולה להתפרש כמו "אגב" ולכן הקניין חל.

הרמב"ם פסק שרק כאשר המיטלטלים לא צבורים בקרקע יש צורך לומר במפורש שהם ייקנו אגבה, אולם אם הם צבורים אין הכרח בכך. הראב"ד בהשגותיו חלק על דבריו וטען שבכל מקרה יש צורך באמירת "אגב".

## לקריאה נוספת
* הערך "אגב" ב**אנציקלופדיה התלמודית**, כרך א'
* אושרי ורהפטיג, "קניין אגב", **מישרים** א (תשס"ב), עמ' 125–145, באתר ספריית אסיף.
* ארז אדלר, "קניין אגב - אחד או שניים", **מדברה** (תשפ"ג), עמ' 103–114.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* הרב אודי שוורץ, קידושין דף כו – קניין אגב, בבית המדרש הווירטואלי של ישיבת הר עציון

## הערות שוליים

אגב
Cansei de Ser Sexy

[ממוזער|שמאל|200px|הסולנית Lovefoxxx, בהופעת ההרכב ב[אורלנדו שבפלורידה. בתופים – אדריאנו סינטרה.]]
**Cansei de Ser Sexy** (בתרגום מילולי מפורטוגזית: "עייפתי מלהיות סקסית", לעיתים נכתב בראשי תיבות **CSS**) הוא הרכב אינדי פופ ורוק ברזילאי שהוקם על ידי קבוצת חברים בעיר סאו פאולו בשנת 2003. שיריו מבוצעים הן באנגלית והן בפורטוגזית, ומילות השירים מתייחסות בעיקר לתרבות הפופולרית.

הרכב התפרסם בתחילה דרך רשת האינטרנט, באמצעותה גם הפיצו את שיריהם, אשר שואבים השפעות מרוק, מפופ, מפאנק רוק (Punk rock) (וכן מהאירוניה הנלווית לו), מדאנס, מאלקטרו, ממוזיקה אלקטרונית וכן מתחומי אמנות אחרים מן התרבות הפופולרית, דוגמת קולנוע, עיצוב ואופנה. בין המאפיינים הבולטים של ההרכב – התנהגות והופעה חיצונית אלטרנטיביים וחופשיים, תוך התנהלות החפה לכאורה מדאגות, בין היתר בענייני ביגוד. ההרכב נמנה בין הרכבי הפופ והרוק הברזילאים הידועים בעולם ומרבה להופיע מחוץ לברזיל, בעיקר באירופה ובצפון אמריקה, ובכלל זה בפסטיבלי אינדי רוק ורוק אלטרנטיבי.

אדריאנו סינטרה, שמנגן בהרכב בתופים ובגיטרה, כבר התערה קודם לכן בסצנת האנדרגראונד של סאו פאולו. סולנית ההרכב היא לואיזה הנאה מטסושיטה (Luísa Hanaê Matsushita). מטסושיטה ממוצא ניפו-ברזילאי מצד אימה וידועה בעיקר בכינויה "לאבפוקס" (Lovefoxxx).

הסינגלים "Alala" ו-"Off The Hook" של CSS הופיעו בפסקול של משחק הפלייסטיישן "Forza Motorsport 2". השיר "Off The Hook" נמצא גם בפסקול של המשחק פיפ"א 2008. שיר אחר, "Superafim" (בתרגום חופשי מפורטוגזית: "סופר בא לי", "בא לי לאללה") משמש בגרסה הברזילאית של תוכנית המציאות האח הגדול. השיר "Computer Heat" הוא חלק מהגרסה הדרום אמריקאית של המשחק "סימס 2, חיי לילה", ואף מושר שם ב"Simlish", שפת הג'יבריש של המשחק. השיר "Odio, Odio, Odio, Sorry C" (פירוש המילה הפורטוגזית "odio" – "שנאה") נמצא בפסקול המשחק "Need For Speed Pro-Street". השיר "Music is my hot, hot sex" מושמע ברקע הפרסומת של חברת אפל לאייפוד טאץ'.
בין שירי הלהקה גם "Let's make love and listen to death from above" ,"Fuck Off is Not the Only Thing", "Party animal", "Patins" ו-"Art bitch".

בחודש אפריל 2008 פרשה בסיסטית הלהקה, איראסמה טרוויסן (Iracema Trevisan ובקיצור Ira), כדי להמשיך בקריירה בעיצוב אופנה, תחום בו סיימה תואר אקדמי ובו עבדה כעוזרת עיצוב של מעצב האופנה היהודי ברזילאי אלשנדרי הרשקוביץ' לפני הקמת הלהקה. את מקומה של טרוויסן ממלא סינטרה כבסיסט, וג'ון הארפר הבריטי ממלא את תפקידו של סינטרה כמתופף.

## ראו גם
* רוק ברזילאי

## קישורים חיצוניים

* 

* כתבה שפורסמה ב-15 ביוני 2008 באתר העיתון הבריטי גוורדיאן אודות נסיקת הרכב CSS בזירת המוזיקה העולמית 
* Cansei de Ser Sexy האתר הרשמי של "Cansei de Ser Sexy"
* Cansei de Ser Sexy תמונות של CSS באתר Flickr
* "Cansei de Ser Sexy" באתר Sub Pop Records 

קטגוריה:להקות ברזילאיות
קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:להקות אינדי
קטגוריה:רמיקסרים
לאורנטיוס מרומא

**לאורנטיוס** (31 בדצמבר 225 – 10 באוגוסט 258) היה אחד משבעה דיאקונים בתקופת רומא העתיקה, שפעלו תחת האפיפיור סיקסטוס השני ואשר הוצאו להורג על אמונתם הנוצרית ברדיפות הדתיות של קיסר האימפריה הרומית ולריאנוס נגד הנוצרים בשנת 258. הוא נחשב לקדוש נוצרי.
[ממוזער|שמאל|250 פיקסלים|לאורנטיוס בציורו של [פרה אנג'ליקו|אנג'ליקו (1447)]]
על פי המסורת הנוצרית כשהאפיפיור סיקסטוס השני נידון למוות על ידי הקיסר הרומי ולריאנוס, קרא סיקסטוס ללאורנטיוס וציווה עליו לחלק את אוצרות הכנסייה לעניים, לפני שאלה יפלו לידי הרומאים. לאורנטיוס אסף קהל רב של פשוטי העם החולים, הנכים והקבצנים ובמשך שלושה ימים חילק להם את הכסף והזהב וכל דבר בעל ערך. משהופיע המושל הרומי וראה את ההמון הנאסף, קרא אליו לאורנטיוס: "אלה הם אוצרותיה האמיתיים של הכנסייה הנוצרית". משנודע הדבר לקיסר ולריאנוס בערה בו חמתו והוא ציווה להוציא להורג את לאורנטיוס בשריפה על המוקד. בציור פרסקו של האמן הרנסאנסי פרה אנג'ליקו משנת 1447 הנמצא בקפלה ניקולינה בוותיקן, נראה הקדוש לאורנטיוס בפתח הכנסייה כשהוא מחלק את אוצרות הכנסייה לעניים. גלימתו האדומה המעוטרת שלהבות זהב מסמלת את מותו מות קדושים על המוקד. האטריביוט שלו הוא רשת מוטות ברזל שעליה הוא נצלה על פי המסורת.
[ממוזער|שמאל|250 פיקסלים|מות הקדושים של ה[מרטיר לאורנטיוס במוזיאון האזולז'וס הלאומי בליסבון]]

פירוש שמו בלטינית: Laurentius, הוא "הנושא זר ער אציל", אך גם, "זה אשר מוצאו מלאורנטיום", עיר רומית עתיקה שהייתה מצויה בקרבת רומא. על פי גרסה אחרת להגיוגרפיה שלו, מוצאו מאואסקה שבקטלוניה.

בעיבוד לשפות אירופיות, שמו הוא אחד השמות הפרטיים הנפוצים ומשמש אף כשם משפחה: Lawrence (לורנס) באנגלית, Lars (לארס) ו-Lasse (לאסה) בשפות נורדיות, לורנץ בגרמנית, לורנצו/רנצו באיטלקית, ועוד.

הוא נחשב לפטרון של הספרנים, הבורסקאים, והטבחים ויום חגו הוא ה-10 באוגוסט.

## גלריה

Martrydom of Saint Lawrence-Gianlorenzo Bernini-Uffizi Gallery.jpg|לאורנטיוס על המוקד מאת ג'ובאני לורנצו ברניני בגלריית אופיצי 
Exterior of cathedral of Sevilla-statue-3.jpg|לאורנטיוס בקתדרלת סביליה


## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נפטרים ב-258
דוכס קורנוול

**דוכס קורנוול** (באנגלית: **Duke of Cornwall**) הוא תואר אצולה הניתן בממלכה המאוחדת. התואר ניתן לעומד בראש  – הדוכסות הראשונה שנוצרה באנגליה. נכון ל-2023, נושא בתואר זה הנסיך ויליאם, בנו הבכור של המלך צ'ארלס השלישי.

## היסטוריה
היסטורית, דוכסות קורנוול תמיד הייתה בשליטתו של יורש העצר של בית המלוכה של בריטניה. הדוכסות נוצרה בשנת 1337 עבור אדוארד, הנסיך השחור והייתה הדוכסות הראשונה שנוצרה באנגליה. מאחר שאדוארד נפטר לפני שהומלך, שבה הדוכסות להיות רכוש הכתר, והוקמה מחדש עבור ריצ'רד השני, נכדו של המלך אדוארד השלישי.

על פי צו מלכותי משנת 1421 הדוכסות ניתנת תמיד לבן הבכור של המלך (שהוא יורש העצר). במקרה בו נפטר יורש העצר, בנו של יורש העצר לא יורש את הדוכסות, וזו חוזרת לכתר, ומועברת למעשה ליורש העצר הבא. מסיבה זו, רק בנו של המלך יכול להיות דוכס קורנוול. במצב בו אין למלך בנים, אמנם הבת הבכורה יורשת את הכתר, אולם היא אינה דוכסית קורנוול במהלך היותה יורשת העצר. ייתכן מצב בו יורש העצר הוא נסיך ויילס אך לא דוכס קורנוול – במצב בו נפטר בנו של המלך, ויורש העצר הוא למעשה בנו של יורש העצר שנפטר (נכדו של המלך), יורש העצר יהא נסיך ויילס, אם קיבל את התואר מהמונרך, אך מאחר שמדובר בנכדו של המלך ולא בבנו, לא יוכל לשאת בתואר דוכס קורנוול. למעשה, האדם היחיד שקיבל את התואר "נסיך ויילס" אך לא החזיק בתואר "דוכס קורנוול", מאז יצירת הדוכסות, הוא ג'ורג' ויליאם פרדריק הנובר – נכדו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה, ולימים המלך ג'ורג' השלישי.

## דוכסות קורנוול והדוכס

על פי המסורת, דוכס קורנוול זכאי לקבל מהוואסלים שלו בדוכסות מספר נכסים. הנכסים ניתנים לדוכס בטירת לונסטון, ולאחרונה ניתנו לדוכס בשנת 1973. בין הנכסים ניתן למנות: שתי כפפות לבנות, זוג כלבי גרייהאונד, כ-300 גרם פלפל שחור וכמון, זוג דורבנות מוזהבים ו-100 מטבעות שילינג כסף, קשת, חנית ועצי הסקה. כמו כן הדוכס זכאי לקבל הכנסות מאדמות הדוכסות. 

בהיעדר דוכס, ההכנסות מהאדמות עוברות לכתר (ולאוצר המדינה). לדוכסות כ-570 קמ"ר של אדמות, מחציתן באזור דבון. בשנת 2003 הסתכמו הכנסות הדוכסות ב-9,943,000 ליש"ט. הכנסות אלה פטורות ממס הכנסה, אך בפועל, בעת היותו הדוכס התנדב הנסיך צ'ארלס ושילם את המס, אף מבלי שהיה חייב בכך.

דוכס קורנוול הוא הממנה את השריף של קורנוול (העומד בראש המשטרה של הדוכסות) – שלא כמו יתר מחוזות אנגליה וויילס שבהם השריף העליון ממונה בידי המלך.

## סמל הדוכסות
שלט האצולה של הדוכסות, בדומה לנס הדוכסות כולל 15 עיגולי זהב על רקע שחור. העיגולים מסמלים מטבעות זהב.

## דוכסי קורנוול
דוכסי קורנוול, הנסיבות בהם קיבלו את התואר והנסיבות בהם הפסיקו לשאת אותו:

## קישורים חיצוניים

* 
* דוכסות קורנוול באתר הרשמי של נסיך ווילס

*
קורנוול
קטגוריה:דוכסות קורנוול
אברהם שפייר

שמאל|ממוזער|250px|אברהם שפייר
**אברהם שפייר** (בהולנדית: **(Abraham Speijer (Speyer**; 19 בנובמבר 1873, אמסטרדם – 5 בספטמבר 1956, אמסטרדם) היה שחמטאי יהודי-הולנדי.

שפייר חלק מקום ראשון עם אדולף אולנד באליפות הולנד הראשונה לשחמט שהתקיימה בליידן, בשנת 1909. כאלוף הוכרז לבסוף אדולף אולנד.

בתחרויות בינלאומיות חלק שפייר מקום ראשון בתחרות מינכן בשנת 1900, הגיע למקום הרביעי בתחרות הילברסום בשנת 1903 (ניצח: פאול לאונהרדט), הגיע למקום ה-17 בתחרות סנקט פטרסבורג בשנת 1909 (ניצחו: עמנואל לסקר ועקיבא רובינשטיין) http://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/1900-49/1909petersb.htm, הגיע למקום ה-15 בתחרות המבורג 1910 (ניצח: קרל שלכטר) http://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/1900-49/1910amburgo.htm, הגיע למקום ה-12 בתחרות צלטנהאם 1913, הגיע למקום ה-12 בתחרות שבינגן 1913 (ניצח: אלכסנדר אלכין) http://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/1900-49/1913scheveningen.htm, חלק מקום ראשון בתחרות ריצ'מונד 1912, הגיע למקום השני, אחרי סרג'נט, בתחרות הייסטינגס 1919 (דרגה ב'), ניצח בתחרות אדינבורו 1920, חלק מקום 2–3 עם שמואל פקטור אחרי עקיבא רובינשטיין בתחרות רוטרדם 1920 וחלק מקום 10–11 בתחרות שבינגן 1923 (ניצחו: פאול יונר ורודולף שפילמן) http://www.olimpbase.org/other/results/23schev.doc.

שפייר הפסיד דו-קרב לעמנואל לסקר 2.5-0.5 באמסטרדם, בשנת 1908 וכן הפסיד פעמיים בדו-קרבות למקס אויבה 1-4 בשנת 1921 ו-3.5-0.5 בשנת 1923.

## ממשחקיו
### לבן: אברהם שפייר שחור: [[עקיבא רובינשטיין]] [[סנקט פטרבורג]] 1909

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים יהודים הולנדים
קטגוריה:ילידי 1873

קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1956
חוזה ניי

שמאל|ממוזער|250px|מפת בולגריה לפי חוזה ניי
**חוזה ניי** (בבולגרית: **Ньойски договор**; בצרפתית: **Traité de Neuilly**; בצרפתית מבטאים בערך  **נֶאִי**  ביוונית: **Συνθήκη του Νεϊγύ**; ברומנית: **Tratatul de la Neuilly**) היה הסכם שלום שנחתם בניי-סיר-סן שליד פריז, והסדיר את תנאי כניעתה של בולגריה בתום מלחמת העולם הראשונה.

ההסכם נחתם בין ממלכת בולגריה למדינות ההסכמה ב-27 בנובמבר 1919, במסגרת ועידת השלום בפריז. לפי ההסכם צמצמה בולגריה את צבאה ל-20,000 איש בלבד, ואולצה לוותר על המוצא לים האגאי ועל שטח שעבר לידי יוון. בולגריה מסרה את דרום דוברוג'ה לרומניה, ואולצה לשלם פיצויי מלחמה בסך 400 מיליון דולר (100 מיליון ליש"ט) לרומניה, לממלכת יוגוסלביה וליוון.

ההסכם התקבל בזעם רב על ידי הציבור והשלטון בבולגריה. זעם זה והרצון לקבל חזרה נחלות שנגזלו הביא לכך שבשנת 1940 הצטרפה בולגריה לגרמניה הנאצית לאחר שזו הכריחה את רומניה למסור לרשותה את דרום דוברוג'ה.

## ראו גם
*בולגריה במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

*הטקסט המלא של חוזה ניי
* 

קטגוריה:1919
ניי
ניי
ניי
ניי
ניי
ניי
קטגוריה:פיצויי מלחמה
ניי
קטגוריה:יחסי בולגריה–רומניה
ניי
זרקא (עיר)

**זרקא** (בערבית: **الزرقاء**, תעתיק מדויק: אלזרקאא, תרגום: הכחולה) היא העיר השנייה בגודלה בירדן, המצויה צפונית מזרחית לבירה עמאן. זרקא היא בירת מחוז זרקא, אחד ממחוזות ירדן.

כ-50% מתושביה הם פלסטינים ואוכלוסיית העיר הפלסטינית היוותה מטרה לפעילות המלך חוסיין באירועי ספטמבר השחור 1970, לאחר שלשדה התעופה של העיר נחטפו מטוסים בספטמבר 1970. קיימת סברה כי לאחר ספטמבר השחור וגירוש הארגונים הלאומיים הפלסטינים, התחזקו "האחים המוסלמים" בעיר. מכל מקום, בזרקא גדל אבו מוסעב א-זרקאווי, שנחשב לראש אל-קאעידה בעיראק וקיצונים אחרים מזרם האסלאם הפוליטי (פירוש שמו הוא "אדם מזרקא").

בשטח העיר, כ-6 קילומטר מזרח למרכז העיר, פועלת אוניברסיטת זרקא.

## קישורים חיצוניים

* 
* המרכז למורשת המודיעין, תחקיר ביומון "אל-חיאת" על ייחודה של העיר אל-זרקאא כמקום גידולה של תנועת הג'יהאד הסלפית בירדן
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ירדן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1902
בילי תומפסון

**ויליאם סטנסברי "בילי" תומפסון** (באנגלית: **William Stansbury "Billy" Thompson**; ) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בין היתר ב-NBA ובישראל, בקבוצת הפועל ירושלים.

## קריירה
תומפסון, יליד ניו ג'רזי, שיחק חמש עונות בשורות לוס אנג'לס לייקרס ומיאמי היט ושיחק שנה אחת בשורותיה של גולדן סטייט ווריורס ב-1991. בתיכון שיחק תומפסון עבור תיכון קמדן. תומפסון, 198 סנטימטרים גובהו, שיחק כשחקן פינה באוניברסיטת לואיוויל וזכה בשורותיה באליפות ה-NCAA בעונת הסיניור שלו, ב-1986. הוא נבחר במקום ה-19 בדראפט של 1986 על ידי אטלנטה הוקס והועבר בעסקה מיידית ללייקרס, שם היה שחקן מחליף בקבוצה שזכתה באליפות ה-NBA בשנים 1986-87 ו-1987-88. בסיום אותה עונה מצא את מקומו במיאמי היט שם קלע 10.8 נקודות בממוצע למשחק, כשחקן חמישייה. בעונת 1989-90 תומפסון השיג 11 נקודות בממוצע למשחק.

בהמשך העשור עבר תומפסון להפועל ירושלים, במדיה שיחק מס' עונות, הצטיין על המגרש בזכות יכולתו האתלטית המרשימה ואף הפך לסמל של ממש במועדון ובקהילה בזכות החיבור הטוב שחווה עם אוהדי הקבוצה. זכר ליכולתו האתלטית הייתה חסימה שביצע על קונסטנטין פופה, הסנטר הרומני גבה הקומה (2.20) של מכבי תל אביב, אשר גבוה מתומפסון ביותר מ-20 ס"מ.

הוא כונה באותה התקופה "הכומר" עקב אדיקותו הדתית - שהתרחשה בזכות תהליך גמילה מסמים שעבר בצעירותו.

תומפסון, כאחד מכוכבי הקבוצה יחד עם עדי גורדון, מי שהיה שמה השני של הפועל ירושלים דאז, הוביל את הקבוצה לשתי זכיות רצופות והיסטוריות בגביע המדינה בכדורסל בעונות  1995/1996 ו- 1996/1997. תומפסון אף שיחק בטורקיה בקבוצת פנרבחצ'ה.

הוא אחד מכמה שחקנים בלבד שזכו באליפות לאומית בתור שחקנים בתיכונים, במכללות וב-NBA; באליפות התיכונים והמכללות זכה יחד עם מילטון ואגנר, שזכה גם הוא באליפות ה-NBA. תומפסון הוא אחד מחמישה שחקנים בלבד בהיסטוריה של ארצות הברית אשר זכו ברצף באליפות ה-NCAA ולאחריה באליפות ה-NBA - האחרים הם מג'יק ג'ונסון, ביל ראסל, הנרי ביבי וכריסטיאן בראון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים                                                                      
קטגוריה:כדורסלני גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:כדורסלני מיאמי היט
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת לואיוויל
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של אטלנטה הוקס
קטגוריה:ניו ג'רזי: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963