open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
המשחק של ריפלי

**המשחק של ריפלי** (באנגלית: **Ripley's Game**) הוא רומן מתח שנכתב בשנת 1974 על ידי הסופרת פטרישיה הייסמית'. הספר הוא השלישי בסדרת הריפליאדה שגיבורה הוא טום ריפלי.

הספר עובד לקולנוע פעמיים. ראשית, בשנת 1977 כסרט בשם : "החבר האמריקאי" (בגרמנית: Der Amerikanische Freund) בבימויו של וים ונדרס ובכיכובו של דניס הופר. עיבוד שני לקולנוע הופק בשנת 2002 ונקרא "המשחק של ריפלי", בבימוייה של ליליאנה קבאני ובכיכובו של ג'ון מלקוביץ'.

## תקציר עלילה
ספר זה הוא השלישי בסדרת הריפליאדה. בספר זה טום ריפלי הוא סוחר עשיר בשנות ה-30 לחייו. הוא מתגורר בוילפרס (Villeperce) שבצרפת, בחווה שנקראת בל אומברה (Belle Ombre), עם אשתו הצרפתייה אלואיז (Heloise). בתחילת הסרט אחד משותפיו, פושע אמריקאי בשם ריווס מינוט (Reeves Minot), מבקש ממנו לרצוח שני בני אדם. ריפלי "השונא לרצוח, אלא אם הדבר מתחייב" מסרב לבצע רצח בתמורה ל-90,000 דולרים.

שכנו של ריפלי, ג'ונתן טרוואני (Jonathan Trevanny), הוא בריטי עני העוסק בבניית מסגרות לתמונות וחולה בסרטן הדם. טרוואני מעליב את ריפלי, וריפלי, כנקמה, מבקש ממינוט לשכנע את טרוואני לרצוח את האנשים, ואף מציע למינוט לזייף מסמכים על מנת לשכנע את טרוואני שהסרטן שלו מתגבר ושימיו ספורים. טרוואני, המאמין שימיו סבורים, מנסה למצוא מקור הכנסה לאשתו ולבנו, ומסכים להצעה.

טרוואני מבצע את אחד ממעשי הרצח, ומינוט (בעזרתו של ריפלי) מביא עדויות רפואיות נוספות לכך שימיו של טרוואני ספורים ומשכנע אותו להרוג בוס של המאפיה ברכבת. הפעם טרוואני מהסס, וריפלי מופיע ברכבת ומסייע לו לרצוח את הבוס ושומרי ראשו.

ריפלי וטרוואני נמלטים מחברי המאפיה הרוצים לנקום את מות ראש הכנופיה, ונעשים חברים. ריפלי לומד מטריוואני איך זה לדאוג לאדם אחר (ונהיה פחות סוציופת) ואילו טריוואני לומד להתגבר על המצפון שלו.

אשתו של טרוואני חושדת בבעלה ומאיימת עליו שתעזוב אותו אם לא יודה במעשיו. טרוואני שולח אותה למקום מוגן, ומגיע לבל אומברה במטרה להימלט מהמאפיה. ריפלי שולח את אשתו מהאחוזה על מנת להגן עליה, ושניהם הורגים רוצח שכיר שנשלח על ידי המאפיה להרגם. קבוצה של אנשי המאפיה מגיעה לבית. טרוואני יורה עליהם, קופץ לפני ריפלי ומציל אותו, בעודו נפצע אנושות. טריוואני מת בזרועותיה של אשתו, וריפלי מוודא שמינוט יעביר להם את כל הכסף שהגיע לטרוואני בגין הרציחות, וחוזר לחייו השקטים כאילו לא אירע דבר.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי מתח
קטגוריה:הריפליאדה
קטגוריה:ספרי 1974
מזרח אנטוליה

**מחוז מזרח אנטוליה** (טורקית **Doğu Anadolu Bölgesi**) הוא אחד משבעה מחוזות בטורקיה. המחוז שוכן במזרח אסיה הקטנה ומחולק ל-14 נפות כדלקמן:
*אארי
*ארדהאן
*בינגל
*ביטליס 
*אלזי
*ארזינג'אן
*ארזורום
*האקארי
*אדיר
*קארס
*מלטיה 
*מוש
*טונג'לי
*ואן
שטחו של המחוז הוא 163,000 קמ"ר המהווים 20.9% משטח המדינה, ובשנת 2000 מנתה אוכלוסייתו 6,137,414 תושבים. המחוז הוקם בשנת 1941.

## קישורים חיצוניים

מזרח אנטוליה
קטגוריה:כורדיסטן: גאוגרפיה
הים השחור (מחוז)

**מחוז הים השחור** (בטורקית: **Karadeniz Bölgesi**) הוא אחד משבעה מחוזות בטורקיה. המחוז שוכן בצפון אסיה הקטנה לחופי הים השחור ומחולק ל-18 נפות כדלקמן:
*אמסיה
*ארטווין
*ברטין
*בייבורט
*בולו
*צ'ורום
*דיזג'ה
*גירסון
*גימישהנה
*קרביק
*קסטמונו
*אורדו
*ריזה
*סמסון
*סינופ
*טוקט
*טרבזון
*זונגולדק

שטחו של המחוז הוא 141,000 קמ"ר, 18.1% משטח המדינה, ובשנת 2000 מנתה אוכלוסייתו 8,439,213 תושבים. המחוז הוקם בשנת 1941.

אטרקציות תיירותיות:
* טרבזון - עיר נמל גדולה מוקפת פסגות ההרים של הרי פונטיק המזרחי. נוסדה ב על ידי מתיישבים יוונים, ושגשגה עד מהרה כחלק מתוואי הסחר של השיירות בין פרס לים התיכון. האטרקציה התיירותית המרכזית היא כנסיית האגיה סופיה, שנבנתה בשנת 1204. הכנסייה הוסבה למסגד בתקופה העות'מאנית וכיום מצוי בתוכה מוזיאון. הכנסייה בנויה במתכונת צלבנית.
* מנזר סומלה (Sumela Monastery) - בולט מתוך הצוק כ-70 ק"מ דרומית לטרבזון, למקום יש היסטוריה ביזנטית, והוא נסגר כמנזר פעיל ב-1923. במקום יש פרסקאות בתוך הקפלה הראשית, ושאר הקפלות המרכיבות את המתחם נותנות מושג טוב על הצנע של החיים הדתיים במאות הקודמות.
* סינופ - עיר קוסמופוליטית שהיא גם הנקודה הצפונית ביותר על חוף הים השחור של טורקיה וגם הנמל המוגן ביותר. כעת זהו מקום קטן בהשוואה לחשיבותו בעת העתיקה, כשהייתה עיר מסחרית עסוקה בקצה הצפוני של נתיבי השיירות העיקריים מקפדוקיה ואזור הפרת. רחובות העיר, ובהם בתים עות'מאניים ששרדו, הם בעלי מראה מיוחד.
* ריזה (Rise) - עיר הבירה של אזור גידול התה של טורקיה. העיירה עצמה היא בעלת אופי רומנטי, מוקפת מטעי תה ירוק. בנוסף למגוון עצום של צמחי תה, יש בגן אוסף של צמחייה סובטרופית. תצוגות פנורמיות יפות מוצעות בטירת רייז (Rize Kalesi), שנבנתה בימי הביניים.
* אורדו (Ordu) - בתוך הכפר היה בעבר אתר היישוב האיוני של קוטיורה. ברובע היווני הישן, עם בתי העץ והסמטאות הצרות, מורגש אופי עתיק.
* אמסרה (Amasra) - עיר נמל. העיר העתיקה של אמסרה היא עירוב של בתים ססגוניים, ורחובות צרים שיורדים אל הים. המצודה הביזנטית ליד הנמל הקטן היא האטרקציה התיירותית העיקרית. סירות יוצאות מן הנמל הקטן לטיולים אל המפרצונים שמסביב.
* מערת קרקה (Karaca) - רשת מערות 97 ק"מ מטרבזון, ליד העיירה טורול. המערה משתרעת על פני 107 מטר, והיא מלאה זקיפים ונטיפים ענקיים. שבילים נוחים ותאורה מעולה מאפשרים למבקרים לראות את תצורות המערה מקרוב.
* גירסון (Giresun) - עיר הדובדבנים. ברובע העתיק נמצא האתר של קֵרָסוס, שנוסדה על ידי מילטוס ב. במוזיאון גירסון יש אוסף של ממצאים ארכאולוגיים.
* אינבולו (Inebolu) - הנמל העיקרי של האזור המערבי של הים השחור. בימי קדם, העיר הייתה ידועה בשם Abonoteichus, אבל בתקופה הרומית היה שמה יונופוליס. ברובע העתיק נמצאים שרידי הרובע הנוצרי.
* איגנאדה (Igneada) - כפר דייגים במרחק 15 ק"מ מדרום לגבול עם בולגריה, ממש בקצה המערבי של חוף הים השחור של טורקיה. בחודשי הקיץ, החופים המקיפים את קו החוף הסביבתי מהווים מוקד משיכה מרכזי לתיירים מקומיים.
* סמסון - העיר הגדולה ביותר בים השחור שמייצרים בסביבותיה טבק, דגנים וכותנה, אשר מיוצאים מן הנמל של העיר. המוזיאון הארכאולוגי של העיר מציג ממצאים עתיקים, מוזיאון Ghazi מזכיר את תפקידה של סמסון כנקודת מוצא למלחמת העצמאות של טורקיה בשנת 1919, וכמה מסגדים נמצאים ברחבי העיר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

הים השחור
הים התיכון (מחוז)

**מחוז הים התיכון** (טורקית **Akdeniz Bölgesi**) הוא אחד משבעה מחוזות בטורקיה. המחוז שוכן בדרום אסיה הקטנה, לאורך חופי הים התיכון. שטחו של המחוז שהוקם בשנת 1941 הוא 120,000 קמ"ר המהווים 15.4% משטח המדינה. בשנת 2000 מנתה אוכלוסייתו 8,706,005 תושבים.

המחוז מחולק לשמונה נפות כדלקמן:
*אדנה
*אנטליה
*בורדור
*האטיי
*אספרטה
*קהרמאנמרש
*מרסין
*אוסמנייה

## קישורים חיצוניים

הים התיכון
מרכז אנטוליה

**מחוז מרכז אנטוליה** (בטורקית **İç Anadolu Bölgesi** - "מחוז פנים אנטוליה") הוא אחד משבעה מחוזות בטורקיה. המחוז שוכן במרכז אסיה הקטנה ומחולק ל-13 נפות כדלקמן:
*אקסראי
*אנקרה
*צ'נקירי
*אסקישהיר
*קאראמאן
*קייסרי
*קרקקלה
*קרשהיר
*קוניה
*נוושהיר
*נידה
*סיוואס
*יוזגט
שטחו של המחוז הוא כ-151,000 קמ"ר המהווים 19.4% משטח המדינה, ובשנת 2000 מנתה אוכלוסייתו 11,608,868 תושבים. המחוז הוקם בשנת 1941.

## קישורים חיצוניים

מרכז אנטוליה
דרום-מזרח אנטוליה

**מחוז דרום-מזרח אנטוליה** (טורקית **Güneydoğu Anadolu Bölgesi**) הוא אחד משבעת המחוזות בטורקיה. המחוז שוכן בדרום-מזרח אסיה הקטנה. המחוז גובל במחוזות אחרים בטורקיה ומדרום, בסוריה ובעיראק.

המחוז הוקם בשנת 1941 ושטחו הוא 76,509 קמ"ר, שהם 9.7% משטח טורקיה. בשנת 2013 מנתה אוכלוסייתו 8,096,352 שהיוו 10.6% מאוכלוסיית טורקיה. 

## הנפות במחוז
ומחולק ל-9 נפות כדלקמן:
*אדיאמן
*בטמן
*דיארבקיר
*גזיאנטפ
*קיליס
*מרדין
*שנלאורפה
*סיאירט
*שרנק

שטחו של המחוז הוא כ-75,000 קמ"ר, שהם 9.7% משטח המדינה, ובשנת 2000 מנתה אוכלוסייתו 6,608,600 תושבים. המחוז הוקם בשנת 1941.

## ראו גם
* פרויקט דרום-מזרח אנטוליה

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

דרום-מזרח אנטוליה
קטגוריה:כורדיסטן הטורקית
קטגוריה:כורדיסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:גבול טורקיה–סוריה
סקוט סטאפ

**סקוט סטאפ** (באנגלית: **Scott Stapp**; נולד ב- 8 באוגוסט 1973 כאנטוני סקוט פליפן), זמר וכותב שירים אמריקני, אשר התפרסם כסולן להקת הרוק "קריד".

## ביוגרפיה
סטאפ נולד באורלנדו, פלורידה לרופא השיניים סטיב סטאפ וללינדה סטאפ, שעזבה את הבית כשסטאפ היה בן 5 . כנער העריץ את להקת הדלתות ובמיוחד את הסולן ג'ים מוריסון. במטרה לרצות את אביו סטאפ החל ללמוד באוניברסיטת לי שבקליוולנד, טנסי. אולם לא סיים את לימודיו משום שנתפס מעשן מריחואנה והורחק לצמיתות. לאחר מכן למד באוניברסיטת המדינה של פלורידה בעקבות ג'ים מוריסון שלמד שם.

ב־1995 ייסד יחד עם חברו לספסל הלימודים את להקת קריד בטאלאהאסי, פלורידה. הלהקה הוציאה שלושה אלבומי אולפן כשסטאפ משמש כזמר וככותב השירים של הלהקה. סטאפ הציג בשיריו תכנים עמוקים, רוויים באווירה דתית ורוחנית ובעל מסרים של אהבה ואופטימיות (לדוגמה, הלהיט "With Arms Wide Open").

ביוני 2004 הכריזה הלהקה על פירוקה. בעוד ששאר חברי הלהקה הקימו להקה משלהם בשם "אלטר ברידג'", סטאפ החל לעבוד על אלבום סולו. אלבום ששמו "The Great Divide", יצא לחנויות בארצות הברית בנובמבר 2005 והמשיך את הקו המוזיקלי של קריד. מפיק האלבום היה ג'ון קורזווג, שהפיק את כל אלבומי קריד. האלבום הגיע למקום ה-19 במצעד האלבומים האמריקני, וזכה להצלחה בינונית במכירות בארצות הברית. בנוסף, הקליט שיר שהופיע באלבום אוסף בשם "הפסיון של ישו - שירים".

### חייו האישיים
סטאפ היה נשוי להילרי בארנס במשך שנה וחצי (1998–1999). לזוג נולד בן בשם ג'אגר מייקל סטאפ (נולד ב-1998). ב־10 בפברואר 2006 התחתן עם מיס ניו יורק (במסגרת תחרות היופי "מיס USA"), ג'קלין נשוויט. לזוג נולדה ילדה ב־4 בינואר 2007 ונקראה מילאן חיית סטאפ.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של פלורידה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
אוניית מטען כללי

350px|ממוזער|שמאל|אוניית מטען כללי Namibia
**אוניית מטען כללי** (באנגלית: **general cargo ship**) היא אונייה שמובילה מטענים יבשים, בעלי נפח שאינו אחיד ושלא ניתן לאחסנו במכולות, כגון: קורות ברזל, מכונות חקלאיות ומטענים הארוזים בתיבות או על גבי משטחים.

משך הפריקה והטעינה של אוניית מטען כללי גדול לאין שיעור מזה של אוניית מכולות. האנייה מחולקת למחסנים לאורכה ולרוחבה. פריקת וטעינת המטענים נעשית על ידי מנופי האנייה, שהם גם סימן ההיכר שלה.

בעבר אוניות המטען הכללי הובילו כמעט את כל סוגי המטען, כולל מכוניות, פחם ותבואות.

מטען כללי
בגין (סרט)

**בגין** הוא סרט טלוויזיה ישראלי שיצא לאקרנים ב-1998, העוסק בחייו של ראש הממשלה לשעבר מנחם בגין. את הסרט ביים אורי ענבר, על פי סיפור מאת אמנון דנקנר. השחקן הראשי הוא משה איבגי.

## עלילה
הסרט מתאר את חייו של מנחם בגין מתחילת דרכו כמפקד האצ"ל עד כהונתו כראש ממשלה בזמן מלחמת שלום הגליל ואחריה, ובהמשך התפטרותו, הסתגרותו ומותו ב-9 במרץ 1992 בגיל 78. איבגי מגלם את בגין, המספר מדוע הסתגר בביתו בשנותיו האחרונות. הסרט מתרחש כולו בביתו של בגין, בתקופה שאחרי הפרישה מראשות הממשלה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1998
קטגוריה:מנחם בגין
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1998
La Valse des Monstres

**La Valse des Monstres** הוא האלבום הראשון של יאן טירסן, שכולל מספר שירים שהוא כתב עבור סרטים קצרים ומוזיקת רקע עבור מחזות בנוסף למוזיקה מקורית.

## רשימת השירים



# "Mouvement introductif" – 2:06
# "La valse des monstres" – 3:42
# rida" – 1:33
# uimper 94" – 2:53
# allendaï" – 2:16
# mptine d'été n° 17" – 2:12
# Cléo au trapèze" – 2:06
# La valse des monstres" – 2:08
# Le banquet" – 1:32
# "Comptine d'été n° 17" – 2:32
# "Mouvement introductif" – 5:37
# "La rue" – 1:22
# "Iwakichi" – 3:13
# "Hanako" – 2:48
# "La plaisanterie" – 2:59
# "Le compteur" – 4:02
# "Mouvement introductif" – 1:49


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומים בצרפתית
59–50 לפנה"ס

ממוזער|העולם בשנת 50 לפנה"ס
**שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 59–50 לפנה"ס**

## אירועים בולטים בעולם
[שמאל|ממוזער|250px|52 לפנה"ס: [ורקינגטוריקס, מנהיג המרד הגאלי נגד הרומאים, נכנע בפני קיסר]]
* 58–50 לפנה"ס – מלחמת גאליה בה הביס יוליוס קיסר את צבאות גאליה, טבח בשבטים הגאלים, שדד את אוצרותיהם ומכר את חלקם לעבדות
** 56 לפנה"ס – יוליוס קיסר מכניע את הוונטים בקרב ים בחופי האוקיינוס האטלנטי.
** 52 לפנה"ס – יוליוס קיסר מנצח את ורקינגטוריקס במצור אלסיה
** 51 לפנה"ס – הרומאים משתלטים על כל גאליה, לאחר ניצחונם באלסיה
* 56 לפנה"ס – ועידת לוקה
* 55 לפנה"ס – פלישה ראשונה של יוליוס קיסר לבריטניה (פלש שוב ב-54 לפנה"ס)
* 54 לפנה"ס – בית המקדש נשדד על ידי מרקוס ליקיניוס קראסוס
* 53 לפנה"ס – קרב חרן

## נולדו
* 52 לפנה"ס – פנסטלה, היסטוריון רומי
* 59 לפנה"ס – טיטוס ליוויוס, היסטוריון רומאי (נפטר ב-17)

## נפטרו
* 57 לפנה"ס – פראטס השלישי, מלך פרתיה
* 53 לפנה"ס – מרקוס ליקיניוס קראסוס
* 52 לפנה"ס – תלמי ה-12, מלך מצרים

## קישורים חיצוניים

06
קטגוריה:50-59 לפנה"ס
קוטג'

**קוטג**' הוא התעתיק העברי למלה הלועזית (במספר שפות) **cottage**  שפירושה "בקתה".

## ביאורים
49–40 לפנה"ס

**שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 49–40 לפנה"ס**

## אירועים בולטים בעולם
[שמאל|ממוזער|250px|15 במרץ 44 לפנה"ס: [יוליוס קיסר נרצח על ידי קבוצת סנאטורים בסנאט.]]
* 10 בינואר 49 לפנה"ס – יוליוס קיסר חוצה את הרוביקון ומתחילה רשמית מלחמת אזרחים ברומא
* 9 באוגוסט 48 לפנה"ס – מתרחש קרב פארסאלוס במהלכו מביס יוליוס קיסר את כוחותיו של הסנאט בהנהגת גנאיוס פומפיוס מגנוס והלה בורח למצרים
* 47 לפנה"ס – הורדוס מונה למושל הגליל
* 6 באפריל 46 לפנה"ס – מתקיים קרב תאפסוס
* 46 לפנה"ס – מונצח לראשונה אדם חי על מטבע זהב: יוליוס קיסר, שמוכרז שנה לאחר מכן לדיקטטור.
* 46 לפנה"ס – יוליוס קיסר עורך את הנאומכיה הראשונה הידועה לנו במקווה מים סמוך לנהר טיבריס
* 46 לפנה"ס – הלוח היוליאני נכנס לתוקף ושנת 46 לפנה"ס מוארכת ל-15 חודשים על מנת להתאימה ללוח השמש
* 17 במרץ 45 לפנה"ס – יוליוס קיסר מביס את אחרוני תומכי פומפיוס בקרב מונדה ומסתיימת מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר
* 15 במרץ 44 לפנה"ס – יוליוס קיסר נרצח על ידי קבוצת קושרים נגדו, שהבולטים בה הם הסנאטורים מרקוס יוניוס ברוטוס וגאיוס קסיוס לונגינוס.
* 27 בנובמבר 43 לפנה"ס – נכנס לתוקף שלטון הטריומווירט של השלישייה אוגוסטוס קיסר, מרקוס אנטוניוס ומרקוס איימיליוס לפידוס.
* 3 באוקטובר 42 לפנה"ס – קרב פיליפי הראשון: ראשי הטריומווירט השני, מרקוס אנטוניוס ואוקטביוס נלחמים נגד רוצחי יוליוס קיסר, מרקוס יוניוס ברוטוס וגאיוס קסיוס לונגינוס. ברוטוס מצליח להביס את אוקטביוס, אבל אנטוניוס מביס את קסיוס, שמתאבד
* 23 באוקטובר 42 לפנה"ס – קרב פיליפי השני: צבאו של מרקוס יוניוס ברוטוס מובס סופית על ידי צבאותיהם של מרקוס אנטוניוס ואוקטביוס והוא מתאבד לאחר מכן
* 42 לפנה"ס – הטריומווירט מצליח לבסס את כוחו לאחר קרב פיליפי נגד אחרוני תומכי הסנאט הישן.
* 40 לפנה"ס – האימפריה הרומית מחולקת בין אוגוסטוס קיסר, מרקוס אנטוניוס ומרקוס איימיליוס לפידוס: אוגוסטוס מקבל את החלק המערבי, מרקוס אנטוניוס מקבל את המזרח ולפידוס את אפריקה.
* 40 לפנה"ס – הפרתים פולשים לממלכת יהודה, ומושיבים על כס המלכות בירושלים את מתתיהו אנטיגונוס השני, בנו הצעיר של אריסטובולוס השני
* 40 לפנה"ס – הרומאים כובשים את מצרים.

## נולדו
* 23 ביוני 47 לפנה"ס – תלמי החמישה עשר, המלך האחרון של מצרים התלמיית (הוצא להורג בשנת 30 לפנה"ס).
* 20 במרץ 43 לפנה"ס – אובידיוס, משורר רומאי (נפטר בשנת 17 לספירה).
* 43 לפנה"ס – יולוס אנטוניוס, פוליטיקאי רומאי (נפטר בשנת 2 לספירה)
* 16 בנובמבר 42 לפנה"ס – טיבריוס, קיסר רומי (נפטר בשנת 37 לספירה)

## נפטרו
* 24 בספטמבר 48 לפנה"ס – גנאיוס פומפיוס מגנוס
* 15 במרץ 44 לפנה"ס – יוליוס קיסר נרצח
* 7 בדצמבר 43 לפנה"ס – קיקרו, פוליטיקאי רומאי שכונה "גדול הנואמים ברומא" נרצח
* 43 לפנה"ס – אנטיפטרוס האדומי, אציל ופוליטיקאי יהודי
* 43 לפנה"ס – פנסה, מדינאי רומאי
* 42 לפנה"ס – גאיוס אנטוניוס (אחיו של מרקוס אנטוניוס)
* 3 באוקטובר 42 לפנה"ס – גאיוס קסיוס לונגינוס (התאבדות)
* 23 באוקטובר 42 לפנה"ס – מרקוס יוניוס ברוטוס כמו גם פובליוס סרוויליוס קסקה (שניהם התאבדו)
* 40 לפנה"ס – פצאל, נסיך מבית הורדוס.

## מאנשי התקופה
* יוליוס קיסר
* מרקוס יוניוס ברוטוס
* מרקוס אנטוניוס
* הפרעה קלאופטרה השביעית, מלכת מצרים, יולדת בן ליוליוס קיסר, קיסריון
* אוגוסטוס קיסר
* גאיוס קסיוס לונגינוס
* אנטיפטרוס האדומי

## קישורים חיצוניים

05
קטגוריה:40-49 לפנה"ס
סיטרין

**סיטרין** או **ציטרין** (**Citrine**) הוא מינרל, סוג של קוורץ, שיש בו כמויות זעירות, יחסית לנפח החומר, של ברזל. מקור השם בצבעו של המינרל המזכיר לימון (בלטינית citrus).

## כינויים אלטרנטיביים
כינויים נוספים לסיטרין הם **קוורץ סיטרין**, **טופז סיטרין**, **טופז זהב**, **טופז מדירה** ו**טופז ספרדי**. ההתייחסות החוזרת ונשנית לטופז היא בשל הגוון הצהוב המשותף לשניהם, אבל פרט לגוון אין קשר בין המינרלים. הטופז הוא מינרל נזוסיליקטי - (סיליקטים במבנה בצורת איים) המכיל אלומיניום ופלואור שהוא כבד, קשה ונדיר יותר מהסיטרין ולכן גם יקר יותר.

## תפוצה וטיפול בחום
את הסיטרין כמעט שלא ניתן למצוא בצורה טבעית. בעבר היו מכרות בספרד, באי ארן (Arran) שבסקוטלנד, ומקומות נוספים בצרפת ובהונגריה מקור לסיטרין טבעי, אבל מזה כ-200 שנה שידוע על תהליך שבו חימום מבוקר של אמטיסט או קוורץ מעושן בטמפרטורות של כ-300 מעלות הופך אותם לסיטרין. לכן, למעשה, רוב הסיטרין המסחרי הוא בעצם אמטיסט או קוורץ מעושן שחוממו בצורה מלאכותית. ההבדל בין סיטרין מלאכותי לטבעי כמעט שאינו ניתן לאבחנה (בסיטרין מלאכותי יש פסים עדינים בעוד שסיטרין טבעי הוא מעורפל). עם זאת, כנראה שגם רוב הסיטרין הטבעי התחיל כאמטיסט שעבר שינוי צבע בהשפעת מקורות חום מגמתיים. הקרנה של סיטרין מלאכותי בקרינת בטא מחזיר לאבן את הגוון הסגול של האמטיסט.

ברזיל היא הכורה המובילה של סיטרין טבעי, כשרוב הכרייה נעשית במדינת ריו גראנדה דו סול.

## שימושים
האבן פופולרית לחיתוך כאבן חן בעלת פאות לתכשיטים שונים.
בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד סיטרין היא אחת מאבני ההולדת התחליפיות של חודש נובמבר.

## קישורים חיצוניים

* סיטרין באתר האגודה הבינלאומית לאבני חן צבעוניות
* סיטרין באתר Mineral Galleries
* סיטרין באתר Mindat
ימין|ממוזער|250px
* 

 קטגוריה:קוורץ
קטגוריה:טקטוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים
קטגוריה:אבני חן
מהמט הראשון

**מהמט הראשון** (טורקית **I. Mehmet** (כונה צ'לבי [בתרגום חופשי: אציל] טורקית **Çelebi Mehmet** או **Mehmet Çelebi**; טורקית עות'מאנית **محمد چلبى**; 1386 – 26 במאי 1421) היה סולטאן האימפריה העות'מאנית מ-1413 ועד מותו ב-1421.

## ביוגרפיה
מהמט נולד ב-1389 לסולטאן באיזיט הראשון. לאחר שבאיזיט הראשון ניגף בקרב אנקרה ונפל בשביו של טימור לנג, נגררה הסולטנות לתקופת כאוס ומאבקי ירושה (תקופת בין המלכים - Fetret Devri), מהם יצא מהמט הראשון כשידו על העליונה. הוא החל, למעשה, את המנהג שבו לאחר מותו של הסולטאן, נפתח מאבק ירושה בין בניו, וזה שמצליח לתמרן בין הכוחות הפוליטיים והצבאיים ולפיכך "עומד במבחן", זוכה בירושה ומוציא להורג את אחיו כדי למנוע כל תחרות. מנהג זה הופסק רק במאה ה-16 עם הופעת סולטנות הנשים.
את אחיו, מוסטפא צ'לבי  לא הרג אלא שלח לגלות באי למנוס.

מהמט הוכתר לסולטאן והחל לייצב את האימפריה ולאחות את קרעיה. הוא כבש את איזמיר ואת ולאכיה, והביס את נסיכות קרמנאואולו (Karamanoğulları), יריבתה העיקרית של העות'מאנים. עם זאת, הוא נענה לתחינתם של בני קרמנאואולו ואפשר להם להמשיך ולהחזיק באדמתם, תוך שהוא מספחם הלכה למעשה לאימפריה שלו.

מהמט התנגד לעלייה המטאורית בכוחם של הנוצרים באימפריה בימי אביו. הוא הדיח נוצרים רבים מתפקידם ומינה טורקים תחתיהם. הוא הוריד את ההטבות של צבא הדוושירמה הנוצרי, ודאג שיוכפף באופן תמידי למרותו האישית. מהמט השתמש פעמים רבות בשיטת הע'זו (הפשיטות האסלאמיות) לצורך כיבושיו. הוא מת לאחר שמונה שנים בלבד בשלטון, ומותו נשמר תחילה בסתר כדי למנוע מהאימפריה לגלוש שוב למאבקי כוח פנימיים.

[שמאל|ממוזער|250px|ה[מאוזוליאום של מהמט הראשון בבורסה]]

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סולטאני האימפריה העות'מאנית

קטגוריה:ילידי 1386
קטגוריה:נפטרים ב-1421
ג'ף לוב

**ג'וזף "ג'ף" לוֹבּ השלישי** (באנגלית: **Joseph "Jeph" Loeb III**; נולד ב-29 בינואר 1958) הוא תסריטאי ומפיק טלוויזיה, כמו גם כותב קומיקס יהודי אמריקאי ידוע. לוב כתב מספר רב של חוברות וספרי קומיקס, ביניהן חוברות שזכו לפרסום רב, כגון הסדרות סופרמן, באטמן, באטמן/דארקנס, אקס-מן, וולברין/גמביט, ארבעת המופלאים, איירון מן, דרדוויל וספיידרמן.

בין ספרי הקומיקס המפורסמים שכתב נמנים "סופרמן לכל העונות" , "באטמן: האש", "באטמן: ליל כל הקדושים הארוך" ו"באטמן: ניצחון אפל".

עבד כמפיק ולעיתים כתסריטאי בסדרות טלוויזיה רבות, בעיקר כאלו המבוססות על קומיקס.

## סגנונו
לוב נודע באפיונים המחודדים, ולעיתים השנונים, שבהם הוא מאפיין את גיבורי הקומיקס באיוריו, דבר הבא לידי ביטוי בדיאלוגים שהוא שם בפיהם.

## זכיות בפרסים
לוב זכה שלוש פעמים בקטגוריית היוצר המקורי בפרס אייזנר לאמני קומיקס, וחמש פעמים בפרס ויזארד.

## משפחתו

בשנת 2005 נפטר בנו סם מסרטן העצמות, בגיל 17, לאחר שלוש שנים של התמודדות עם המחלה. למרות גילו הצעיר, היה סם לוב יוצר ואמן קומיקס בזכות עצמו. גיבור העל סם אלכסנדר נוצר לזכרו של סם, והוקדשו לזכרו גיליונות ויצירות המבוססות על קומיקס.

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:קומיקסאים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
השביתה הכללית בבריטניה (1926)

**השביתה הכללית של שנת [[1926]] ב[[בריטניה]]** הייתה אחת השביתות החשובות במדינה זו. השביתה ארכה תשעה ימים - בין 3 במאי ו-12 במאי 1926 בניסיון (שכשל) לכפות על הממשלה למנוע קיצוצים בשכר העובדים והרעת התנאים לעובדי מכרות הפחם במדינה. 
שמאל|ממוזער|250px|כורים נאספים במהלך השביתה
ברקע לשביתה, המיתון ממנו סבלה תעשיית כריית הפחם הבריטית ב-1925 שנגרמה מחמישה גורמים עיקריים: 
* מלחמת העולם הראשונה - צריכת הפחם הבריטית עלתה והבריטים ייצאו פחות למדינות אחרות, אשר פנו לשווקים מתחרים. במיוחד נפגע הייצוא לארצות הברית, גרמניה ופולין. 
* ירידה בתפוקת הפחם. 
* ירידה עולמית במחירי הפחם הנובעת בין היתר מ"תוכנית דוז", במסגרתה יכלה גרמניה לייצא פחם ב"חינם" לאיטליה ולצרפת כתחליף לפיצויים אותם הייתה צריכה לשלם אחרי מלחמת העולם הראשונה.
* מדיניות תקן הזהב שהחזיר וינסטון צ'רצ'יל ב-1925: היא הפכה את הלירה שטרלינג למטבע  חזק מדי לשם ייצוא סחורות בריטיות והעלתה את שיעור הריבית באופן שפגע בכל העסקים במדינה. 
* בעלי המכרות רצו להפיק רווחים גם במצב של אי יציבות כלכלית - זאת באמצעות הורדות בשכר הפועלים ואפשרות לכפיית שעות עבודה נוספות עליהם.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: היסטוריה
קטגוריה:שביתות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:1926 בממלכה המאוחדת
דוד רוטנברג

**דוד זאב רוטנברג** (ידוע בכינוי **וולווה**; נולד בט"ז באלול תשכ"ד, 24 באוגוסט 1964), הוא איש תקשורת ומחבר ספרים ישראלי, חסיד חב"ד. יזם וערך מ-2002 את פורום בחדרי חרדים וב-2014 הקים את אתר חרדים10.

## ביוגרפיה
נולד לצבי ושושנה רוטנברג. למד בתלמוד תורה בכפר חב"ד, בישיבת תומכי תמימים בלוד ובישיבת בכפר חב"ד. היה העורך הראשי של המוסף "קולות" של השבועון החרדי "בקהילה". לאחר פרישתו בשנת 2006 ממגזין "בקהילה", מונה כעורך יועץ בשבועון כפר חב"ד ושינה את פניו ועבד גם בעיתון משפחה. לאחר מכן שימש כעורך מגזין השבועון שעה טובה.

בשנת תש"ס היה ממקימי אתר חב"ד און ליין, שאותו ניהל במשך מספר שנים.

בשנת תשס"ב הקים את פורום בחדרי חרדים במערכת האתר הייד פארק במסגרת הפורום היה מן הראשונים שעסקו בחשיפת עבירות מין במגזר החרדי. בדצמבר 2009 פרש מניהול האתר, לאור מכתב שפרסמו רבנים הקורא לחרם על אתרי אינטרנט חרדיים. אך כעבור זמן שב להנהלת האתר, אך לא להנהלת הפורום.

רוטנברג הוא יועץ תוכן לעיתונים ואתרי אינטרנט וכן עורך ספרים. ב-2008 נישא בשנית לשרי רוט, שכתבה בעיתון בקהילה תחת שם העט שרה גל.

באפריל 2014 הקים בשיתוף עם אשתו את האתר "חרדים10". בהמשך חזר לעבוד כעורך ראשי באתר חב"ד און ליין שהיה ממקימיו.

בתחילת המאה ה-21 התחרש כתוצאה ממחלה. בדצמבר 2017 עבר ניתוח שתל שבלולי שבעקבותיו פרסמה אשתו בטוויטר: "רגע מרגש! אחרי 15 שנים בעולם של דממה, קרא דוד בעלי, 'אני שומע'!".

במשך שנים התגורר בכפר חב"ד. כיום מתגורר במודיעין עילית ולו 2 ילדים מאשתו הראשונה.

## מספריו
***רוקדים ובוכים - האמת על תנועת חב"ד**, תחת שם העט 'נדב איש שלום', יחד עם יורי ינובר, 1994
* **פלאי הרבי : ספורי מופת לילדים ולנער**, כפר חב"ד, שי - הוצאה לאור, ה'תשנ"ז
* **מלתא דבדיחותא : אוצר חכמה וחדוד לקורא הצעיר**, כפר חב"ד, ספריית אשל, ה'תשנ"ח 1998
* **מסע הרבי לארץ הקודש**, כפר חב"ד, הוצאה עצמית, ה'תשנ"ט. - מחקר היסטורי העוסק בביקורו של האדמו"ר יוסף יצחק שניאורסון מליובאוויטש בארץ ישראל בשנת ה'תרפ"ט
* **הפרטיזן שחיכו לו חיים אחרים**, תולדות שלום דובער פרידמן

## קישורים חיצוניים

* ראיון גלוי-לב לאתר 'בחדרי-חרדים', באתר COL, ט"ז בתשרי ה'תש"ע
* 
* 
* חרדים10, דוד רוטנברג ‘באתר שלך כותבים דברים לא יפים על חבר שלנו, תוריד אותם’ 25 באפריל 2019 (פרק 4 מסדרת מאמרים עליו בתולדות התקשורת החרדית, בפנים הקישור לשאר המאמרים)

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ושדרנים חסידי חב"ד
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סגל בקהילה
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:פעילי אינטרנט ישראלים
קטגוריה:סגל שבועון כפר חב"ד
קטגוריה:מודיעין עילית: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
גשר מהמט פשה סוקולוביץ'

[שמאל|ממוזער|220px|הקיר הניצב במרכזו של הגשר, ועליו [לוחית זיכרון בטורקית עות'מאנית]]
**גשר מהמט פשה סוקולוביץ**' (בבוסנית: **Most Mehmed-paše Sokolovića**) או "הגשר על נהר הדרינה" (Most na Drini) בווישגראד (Višegrad) שבמזרח בוסניה והרצגובינה, מחבר בין שתי גדותיו של נהר הדרינה. ספרו של הסופר היוגוסלבי זוכה פרס נובל איוו אנדריץ', "גשר הדרינה", עוסק בגשר זה. בשנת 2007 נוסף הגשר לרשימת אתרי המורשת העולמית של ארגון אונסק"ו, והיה לאתר השני הזוכה במעמד זה בבוסניה והרצגובינה. גם האתר האחר, הגשר הישן במוסטאר, הוא גשר עות'מאני.

## היסטוריה
הגשר נבנה בשלהי המאה ה-16 בפקודת הווזיר הגדול העות'מאני סוקולו מהמט פאשה, שהיה בן המקום. תכנון הגשר נעשה על ידי סינאן, האדריכל הנודע של הסולטאן, והקמתו החלה ב-1571 והסתיימה ב-1577. הגשר חיבר בין פנים הבלקן לבין חוף הים האדריאטי, ובמיוחד אל עיר הנמל דוברובניק. 

המבנה סבל מהצפות חוזרות ונשנות, וקיימות עדויות לעבודות תחזוקה ושיפוץ שנערכו ב-1625 וב-1875. הצפה חמורה במיוחד פגעה בגשר ב-1896, עמודי הקשתות נשחקו וחלק מהריצוף נשטף עם המים הגואים. עבודות נרחבות לשיקום המבנה נערכו בשנים 1911–1912 בידי מהנדסים אוסטרו-הונגריים, שכן לגשר שניצב על הגבול הסרבי נודעה חשיבות אסטרטגית. במהלך מלחמת העולם הראשונה פוצצו שניים מעמודי הגשר באמצעות דינמיט, אך אלה נבנו מחדש לאחר המלחמה וציפוי אבן ברוח הגשר המקורי הונח בשנים 1939–1940. ב-1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, חמש מקשתות הגשר הושמדו לחלוטין, אך נבנו מחדש באופן חלקי בין השנים 1950 ו-1952 לפי מראה הקשתות שלא נפגעו. ב-1986 נבנה גשר מודרני כקילומטר במורד זרם הנהר, ובשנת 2003 נאסרה תנועת כלי רכב על הגשר.

## הגשר
הגשר ניצב מיד לאחר עיקול חד בנהר, והמישור שלאורך הגדה הימנית שאחרי עיקול זה איפשר את התפתחותה של העיר וישגראד סמוך לנקודת שפכו של יובל קטן לנהר. מנגד, על הגדה השמאלית של הנהר, מצויות גבעות סלעיות. 

הגשר עשוי מ-11 קשתות שרוחבן בין 10.7 ל-15 מטר. כבש גישה אל הגשר ניצב על הגדה השמאלית של הנהר בזווית ישרה ביחס אליו. אורכו 120 מטר וקבועות בו ארבע קשתות נוספות. אורכו הכולל של הגשר 179.50 מטר ורוחבו 7.2 מטר. במרכזו מגיע הגשר לשיא גובהו ונישא 15.4 מטר מעל מפלסו הממוצע של הנהר. רוחבם של העמודים בין הקשתות הוא 3.9 מטר, ולכל אחד מהם צמודות בליטות אבן משני צדדיו. בליטות אלה מוכתרות בגגות פירמידיאליים בצד הפונה אל מקורות הנהר ובגגות עגולים בצד האחר. 

מעל לעמוד המרכזי הגשר מתרחב, ומצידו האחד קיר המעוצב כמיחרב והנושא כתובת לכבוד חנוכתו של הגשר ומקימיו. בצד הנגדי יש מרפסת אבן.

## לקריאה נוספת
* איוו אנדריץ', **גשר על הדרינה**, תרגמה מסרבית־קרואטית: דינה קטן בן-ציון, הוצאת כרמל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: גשרים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: מבנים
קטגוריה:מבנים שתכנן סינאן
כפר אהרון

ממוזער|בית אריזה לתפוזים בכפר אהרון.

ממוזער|שלט הכניסה לכפר אהרון המתיישב.
ממוזער|בית אריזה ששימש בראשית התיישבות בכפר אהרון, בשנות החמישים שימש כמקום מגורים זמני לתושבי כפר אהרון החדשה, לאחר מכן פעל במקום מפעל לאנשובי.
ממוזער|בית אריזה בכפר אהרון
ממוזער|192x192 פיקסלים|באר מים שימש את הפרדסים בכפר אהרון. כיום עובר שם כביש רחוב הנפת הדגל.
**כְּפַר אַהֲרוֹן**, כיום שכונה בדרום נס ציונה. המקום נקרא על שם הבוטנאי והאגרונום הנודע אהרן אהרנסון.

## הקמת הכפר
ממוזער|250px|דוד וברכה נימן בכפר אהרון

הכפר הוקם ליד נס ציונה על ידי בני איכרים חברי אגודת בני בנימין באמצעות חברת הנוטע, ביום 2 ביולי שנת 1926. בין המשפחות המקימות היו משפחת ניימן, לרר והוכברג.

דוד ניימן הוא בנו של מרדכי ניימן, מאנשי העלייה הראשונה, מחלוצי החקלאות בארץ ישראל וממקימי מזכרת בתיה. הוא עבר לכפר אהרון יחד עם אשתו ברכה. מייסד נוסף היה דוד פניק.

בראשיתו כלל הכפר 23 נחלות של 20 דונם כל אחת, שנועדו בעיקר לנטיעת פרדס. עד שנת 1928 הוקמו במקום 12 בתים ושאר המתיישבים התגוררו במושבה הסמוכה נס ציונה.

## איחוד עם נס ציונה ושכונות חדשות
בראשית 1947 הוחל בקידום תוכנית להקמת בתים על שטח של כ-200 דונם שנרכש מהתושבים על ידי הקרן הקיימת. אולם מחלוקת בין הקרן הקיימת לכפר על השאלה האם השכונה תהיה כפרית עם משקי עזר או עירונית, הביאה לגניזת התכנית. כך נותרה המושבה בשנת 1949 עם כ-10 משפחות בלבד. בראשית 1950 הורחב הכפר על ידי הוספת 50 בתים, שברובם השתכנו עולים מבולגריה. באותו זמן סופח כפר אהרן לנס ציונה.

בשנות החמישים המאוחרות הקימו עולי בולגריה מושב בצמוד לכפר, בשם "כפר אהרון המתיישב", שנוסד על ידי יצחק אלפנדרי, פעיל הציונים הכלליים, אשר הוטל עליו לחפש מקום להתיישבות בחלק הצפוני של הכפר. היום השכונה מחולקת לשני חלקים ה"מושב" של המתיישב בחלק הצפוני, וה"כפר הישן", החלק הדרומי. החל משנות השבעים, הצריפים ומשקי העזר פינו את מקומם לבתים פרטיים.

הרחובות בכפר אהרון הישן: התמר, התאנה, הזית, הרימון, ואיתמר בן-אב"י, בשכונה כ-100 משפחות בערך.
הרחובות בכפר אהרון "המתיישב": פרג, מרגנית. במושב מתגוררות 24 משפחות.
בשטחו נמצא גן משחקים אחד, ובעבר היו במקום פרדסים רבים. לאחר מאבקים רבים לשמור על הצביון הכפרי של האזור, נמכרו הפרדסים שהיו ממערב לשכונה ובמקומם הוקמה שכונה חדשה בשם הלועזי "Valley" בת כ-650 יחידות דיור עירוניות. כיום שונה שמה של השכונה ל"העמק" בתרגום ישיר לשם הלועזי הקודם. פרדסים נוספים שנמכרו שימשו להקמת מרכז מסחרי גדול המכונה Big Fashion.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מושבות
קטגוריה:נס ציונה: שכונות
קטגוריה:ציונות כללית
שלד תוכנה

**שלד תוכנה** (באנגלית: **Software Framework**; מכונה לעיתים ברישול **[[ספרייה (תכנות)|ספרייה]]**) הוא מבנה תוכנה המסייע בפיתוח תוכנה ו-'הדבקת' חלקיה השונים לכדי מערכת אחת. המונח שאוב מתחום הנדסת הבניין שבו השלד מתווה את תיחומו של הבניין, ועליו נשענים חלקי הבניין האחרים. שלדי תוכנה משמשים רבות בפיתוח מונחה-עצמים, אך ניתן לפתחם גם בשיטות פרוצדורליות. שלד תוכנה מתווה לרוב סגנון ארכיטקטוני מסוים, והשימוש בו מתבצע באמצעות ממשק תכנות יישומים הבנוי סביב מספר תבניות עיצוב.

מפתחי ה-Framework שואפים להקל על פיתוחי תוכנה, על ידי מתן אפשרות למתכנתים להקדיש את זמנם לעמידה בדרישות התוכנה הספציפית אותה הם מפתחים, מבלי שייאלצו לבזבז זמן פיתוח יקר על התמודדות עם פיתוח תשתית ברמה נמוכה יותר. לדוגמה, צוות המשתמש ב-Framework לפיתוח אתר בנקאי, יכול להתמקד בכתיבת קוד ספציפי לבנקאות ולא במכניקה של טפסי טיפול בבקשות (אשר כבר נכתבה ב-Framework).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הנדסת תוכנה
קטגוריה:ארכיטקטורת תוכנה
מיטש מיטשל

**ג'ון גרהאם "מיטש" מיטשל** (באנגלית: **John Graham "Mitch" Mitchell**; 9 ביולי 1946 - 12 בנובמבר 2008) היה מתופף בריטי, שנודע בעיקר כמתופף בהרכב The Jimi Hendrix Experience יחד עם ג'ימי הנדריקס ונואל רדינג. מיטשל היה לחלוץ בתחומו ומאבות סגנון הפיוז'ן, המשלב ג'אז ורוק. נגינתו השפיעה רבות על מתופפי הרוק המאוחרים יותר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מתופפים בריטים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1947
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2008
אוניית קירור

שמאל|ממוזער|350px|אוניית הקירור "סליסה פריגו"
**אוניית קירור** היא כלי שיט להובלה בקירור של מטען מתכלה, בדרך כלל מוצרי מזון כמו בשר, דגים, פירות וירקות. ספנות האונייה (המחסנים) מקוררות ומבודדות, ובכל אחת מהן ניתן לקיים טמפרטורה שונה, המתאימה לסוג המטען הנמצא בה.

אוניות קירור מתחלקות לשתי קטגוריות עיקריות:
# אוניות עם דלתות מטען הנפתחות אל הרציף ומשמשות גם ככבש לטעינה ופריקת מטען באמצעות מלגזות. בפתח האונייה מותקנת מעלית המביאה את המטען לסיפונים השונים. עיצוב זה מתאים במיוחד לאוניות השטות בנתיבים קצרים.
# אוניות קירור בעיצוב מסורתי עם תאי מטען בעלי פתחים עליונים לסיפון הראשי, בהן הטעינה והפריקה נעשים בעזרת מנופים או עגורנים ומתאימות למטענים הארוזים על גבי משטחים או בתפזורת.

חלק משמעותי מצי אוניות הקירור בעולם שימש להובלת בננות, ופירות אחרים, אולם מאז פותחו מכולות הקירור המאפשרות הובלת פירות אף באוניית מכולות, פחת השימוש באוניות קירור מתמחות בעולם. בתחילת המאה ה-21, חלק משמעותי מן המטענים המתכלים הדורשים טמפרטורה מבוקרת בהובלה ימית, מובלים באוניות מכולות רגילות, בין במכולות בעלות גנרטור עצמאי לקירור, או מכולות המצוידות במתקן קירור חשמלי המתחבר בכבל למקור הזרם הראשי של האונייה. מכולות אלה נמצאות בהשגחה מיוחדת בעת היותן על האונייה, הן מכילות מכשירי ניטור הרושמים את שינויי הטמפרטורה במכולה ולכל אורך ההפלגה מתקיימות ביקורות קבועות באשר לתקינות פעולת הקירור.

## קישורים חיצוניים

* Refrigerated Ships  - סקירה על היבטים שונים של אוניות קירור. 

קירור
קטגוריה:קירור ומיזוג אוויר
אוניית מחפר

שמאל|ממוזער|250px|דרך העבודה של אוניית מחפר
**אוניית מחפר** (dredger) היא אונייה המצוידת במחפר ומשמשת להעמקת נתיבי שיט בנמלים, בשפכי נהרות ובתעלות, על ידי חפירה וסילוק חלק מהקרקעית באמצעים מכניים. אוניות מחפר משמשות גם להשבת חול על חופים שבלו בעקבות בליה חופית.

גרסה מותאמת של אוניית מחפר משמשת לדייג צדפות וסרטנים.

אוניות מחפר ידועות בנזק הרב שהן גורמות למערכות אקולוגיות ימיות, בין השאר על ידי שחרור רעלים הקבורים בקרקעית הים אל תוך מי הים, עליית עכירות המים בעקבות פעילות המחפר גורמת לשינויים בלתי-הפיכים במחזור החיים של מינים שונים ועוד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוניות עזר
קטגוריה:חפירות
אוניית בית-חולים

שמאל|ממוזער|250px|אוניית הוד מלכותה "ויקטורי"-אוניית בית החולים הראשונה בהיסטוריה
[שמאל|ממוזער|250px|אניית בית חולים מודרנית- "מרסי" של [צי ארצות הברית]]
**אוניית בית-חולים** (באנגלית: **hospital ship**) היא אונייה המשמשת כבית-חולים צף ומותאמת במיוחד לטיפול בפצועים בעת מלחמה.

## היסטוריה

אה"מ **[[אה"מ ויקטורי|ויקטורי]]**, שלא הייתה כשירה לשמש עוד כאוניית מלחמה, נהפכה בשנת 1798 לאוניית בית החולים הראשונה ושימשה להובלת שבויי מלחמה צרפתים וספרדים פצועים (בין 1800 ל-1803 שופצה "ויקטורי" וחזרה לתפקיד קרבי). בשנת 1860 הפכה אוניית הצי האמריקני "רד רובר" לבית חולים צף לצורך טיפול בנפגעי קרבות מלחמת האזרחים. בשנת 1905 במהלך מלחמת רוסיה–יפן פגעו היפנים באוניית בית החולים הרוסית "אורל", פגיעה שבעקבותיה התחולל קרב צושימה, שבסופו נתפסה האונייה בידי היפנים, כפיצוי.

בתקופת מלחמות העולם הראשונה והשנייה הוסבו מספר אוניות נוסעים לשימוש כאוניות בית חולים צבאיות. כך, הצבא והצי של ארצות הברית הפעילו במלחמת העולם השנייה 39 ספינות כאלה. אף על פי שפעלו ככלי המשמש להצלת חיים, טובעו כמה אוניות בית חולים של המדינות השונות, משני הצדדים, במהלך הקרבות במלחמת העולם השנייה.

## המעמד המשפטי
אוניות בית חולים מסומנות בצלב אדום או סהר אדום גדול על דפנותיהן לצורך זיהוי ברור. חלק מן הספינות מסומנות בנוסף גם בקו ירוק עבה המקיף אותן מכל עבר באמצעו של הגוף. סימון זה נועד להקנות להן הגנה מפגיעה מכוונת בהתאם לחוקי המלחמה של אמנת ז'נבה.

אמנת האג משנת 1907 קובעת גם מגבלות על פעילות אוניות בית חולים:

*על האוניה להיות מסומנת ומוארת באופן ברור כאוניית בית חולים.
*על צוות האוניה להעניק טיפול רפואי לכל הצדדים הלוחמים ללא הבדל.
*חל איסור להשתמש באוניה למטרות פעילות צבאית.
*חל איסור על האוניה להפריע או למנוע פעילות צבאית של האויב.
*על צוות האוניה לאפשר פיקוח של כוחות האויב לבדיקה כי אכן היא עומדת בהגבלות הנ"ל.
*הפרה של אחד הכללים הללו יכול להביא להטבעת האונייה. הטבעה בלתי מוצדקת יכולה להחשב כפשע מלחמה.

## כיום
בשנים האחרונות מתרחב השימוש בספינות בית החולים בצבא האמריקאי זאת בשל ניהול מלחמות המרוחקות מגבולות ארצות הברית כדוגמת המלחמות בעיראק ובאפגניסטן וכן במלחמת נאט"ו נגד יוגוסלביה.

אוניית בית החולים כוללת אנשי צוות רפואי ובהם: רופאים מנתחים ומרדימים, וכל צוותי העזר הרפואי המקובלים בבית חולים יבשתי, ונותנת מענה מיידי לפצועי הקרבות אך משמשת גם לצורך הענקת טיפולים רפואיים שוטפים לכוחות הצבא המוצבים הרחק מביתם כגון: טיפולי שיניים, הדמיות אבחנה למחלות שונות, צוותים פסיכיאטריים וכדומה.

כיום מפעילים ארגונים הומניטריים שונים אוניות בית-חולים לשם טיפול בחולים ופצועים באזורי מצוקה ואסון בעולם.

## ראו גם
* קומפורט (אונייה)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניות עזר
קטגוריה:אוניות
קטגוריה:רפואה צבאית
קטגוריה:ימאות צבאית
אוניית מגדלור

[שמאל|ממוזער|250px|אוניית המגדלור "[פינגרונדט", כיום אוניית מוזיאון בסטוקהולם. ניתן להבחין בסימני היום התלויים על התרנים.]]
**אוניית מגדלור** היא אונייה המשמשת כמגדלור צף. היא עוגנת בדרך כלל במקומה עגינת קבע, ואין לה אמצעי הנעה משל עצמה. משתמשים באוניות מגדלור במקומות בהם המים עמוקים מדי לבניית מגדלור. במקום לסמן את קו החוף, מסמנות אוניות אלה על פי רוב את נתיב השיט. הן יעילות יותר ממצופי סימון, המשמשים לאותה מטרה, משום שהאותות שהן מציגות נראים טוב יותר ולמרחק גדול יותר. זאת ועוד, אוניות מגדלור נושאות בדרך כלל ציוד מדידה ורישום לצורכי מחקר אוקיינוגרפי, כמו רושמי גלים, ולעיתים הן משמשות גם כתחנות מזג אוויר.

אוניית המגדלור הראשונה הוצבה ב-1732 ליד שרטון החול בנוֹר (Nore) בשפך התמזה על ידי ממציאה רוברט הַמְבּלִין (Robert Hamblin).

קיימות גם אוניות מגדלור שלהן אמצעי הנעה, כמו אוניות מגדלור מחליפות (Relief Light Vessels), המשמשות כתחליף זמני לאוניית מגדלור נייחת כשזו נמצאת בנמל לצורכי תחזוקה. אוניות מגדלור ניידות נוספות הן אלה הפועלות בחודשי הקיץ באוקיינוס הקרח הצפוני, אז הקרח מפשיר ומתאפשרת תנועת אוניות.

## מראן החיצוני
כדי שאוניית מגדלור תיראה למרחוק, גופה צבוע בדרך כלל בצבע אדום מבריק ועליו רשום שמה באותיות גדולות ולבנות; אוניית מגדלור מחליפה מציגה במקום זאת על דופנותיה את המלה RELIEF. בעבר היו אוניות אחדות שנצבעו בצבעים אחרים. אוניית המגדלור "יורון" (Huron), לדוגמה, נצבעה בשחור מאחר שהוצבה בצד המצופים השחורים בכניסה לימת יורון. אוניית המגדלור שפעלה במינוטס לדג' (Minot's Ledge), מסצ'וסטס, מ-1854 עד 1860 הייתה צבועה בצבע צהוב, על מנת שתיראה בבירור על רקע המים הכחולים-ירוקים והגבעות הירוקות.

נוסף לאור, המופעל בעת ערפל ובלילה, משעה אחת לפני שקיעת השמש עד שעה אחת לפני הזריחה, הציגו אוניות המגדלור הראשונות על ראשי התרנים סימני יום אדומים (ולעיתים נדירות לבנים), שנראו ראשונים על ידי אונייה מתקרבת. צורות הסימנים היו מגוונות, אך עיגולים או כדורים ושני חרוטים הפוכים היו הנפוצות ביותר ביניהן.

## רתיקת האוניות למקומן
[שמאל|ממוזער|250px|אוניית המגדלור "פורטסמות" (LV-101), כשעוגן הפטרייה שלה תלוי מן החרטום. המוזיאון הימי ב[פורטסמות' (וירג'יניה)|פורטסמות, וירג'יניה.]]
אוניות המגדלור הראשונות השתמשו בעוגני כפות (fluke anchors), שעדיין נמצאים בשימושם של כלי שיט רבים. ברם, הם לא היו יעילים ביותר, כי נטו להיגרר במזג אוויר סוער. הדבר היה לחיסרון, שכן אוניית מגדלור חייבת להישאר על עומדה גם בסערות עזות ביותר, אשר כלי שיט אחרים יכולים להימנע מהן.

מאז ראשית המאה ה-19 מצוידות אוניות המגדלור בעוגני פטריה (mushroom anchors), שמשקלם הממוצע 3-4 טונות. עוגן זה הומצא על ידי המהנדס הסקוטי רוברט סטיבנסון. אוניית המגדלור הראשונה שהשתמשה בעוגן מן הסוג החדש במשקל 1.5 טונות הייתה "פארוס" (Pharos, על שם המגדלור באלכסנדריה), אוניית דיג לשעבר בעלת תפוסה של 82 טונות, שהחלה את שירותה כאוניית מגדלור ב-15 בספטמבר 1807 ליד בל רוק בסקוטלנד. יעילות עוגנים אלה השתפרה מאוד בשנות העשרים של המאה ה-19, אז החלו משתמשים בשרשרות מיצקת ברזל (כלל האצבע היה 6 רגל של שרשרת לכל 1 רגל עומק של מים).
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סוגי כלי שיט
קטגוריה:אוניות
גליאצה

[שמאל|ממוזער|250px|גליאצה [ספרדית מהמאה ה-16]]
**גליאצה** (באיטלקית: galeazza, בצרפתית: galléasse, באנגלית: galleass) היא גליאה כבדת-חימוש, מונעת במשוטים ובמפרשים גם יחד, שפותחה על ידי הוונציאנים באמצע המאה ה-16. חימושה כלל תותחים שהוצבו לא רק בחרטום ובירכתיים, אלא גם בין ספסלי החותרים. על שלושת תורני הספינה הונפו מפרשים לטיניים, אשר שימשו לשיוט בלבד, והורדו לקראת הקרב. ההתנגשות הימית האחרונה בה השתתפו גליאסות הייתה ב-1715.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוגי כלי שיט
קטגוריה:ספינות מלחמה עתיקות
פריבטיר

[שמאל|ממוזער|250px|כתב הרשאה שניתן לקפטן אנטואן בולו ב-[27 בפברואר 1809, לאונייה "פורט" בת 15 טון]]
**פְּרַיבֶטִיר** (באנגלית: **privateer**) או **קורסר** (בצרפתית: **corsaire**) היה כינויה של אונייה חמושה, בבעלות ובפיקוד פרטיים, שפעלה בזמן מלחמה נגד הספנות המסחרית של האויב בתמורה לנתח מן השלל. רב החובל של אונייה שכזו, כמו כל אחד מאנשי צוותה, נקרא גם כן "פריבטיר" או "קורסר".

פריבטירים היו קיימים כבר בימי הביניים, אך עיקר פעולתם במאות ה-16 עד ה-18. במה שמכונה תור הזהב של הפיראטים כאשר פיראטיות ימית הייתה גורם משמעותי בהיסטוריה של האיים הקאריביים, בריטניה, מדינות האוקיינוס ההודי, צפון אמריקה ומערב אפריקה.

בעלי האונייה קיבלו משליט המדינה כתב הרשאה, המעניק להם את הזכות לתפוס אוניות סוחר של האויב ולמכור אותן או את מטענן על פי חוקי השלל הימי (prize). בכתב ההרשאה נקבע גם כיצד יחולק השלל. בדרך כלל החלוקה הייתה 10% למלך ו-90% לפריבטיר. בתחילה נקראה אונייה מעין זו בלשון הדיבור private man-of-war ("אוניית מלחמה פרטית"). 

בריטניה לא החשיבה את הפריבטיריות כשוד ימי כאשר התקיפות בוצעו נגד ספינות ספרדיות. אחד הפריבטירים המפורסמים ביותר הוא פרנסיס דרייק. עם זאת עם הזמן היחס לפיראטיות השתנה בגלל הפגיעה שלה בסחר העולמי והתנגדות בריטניה, צרפת וארצות הברית לפיראטיות שהופנתה עם הזמן כלפי אוניות שפעלו ברשותן, כמו גם שבי של מלחים לבנים בידי אוניות שודדי ים ברברים ששבו את המלחים במטרה למכור אותם כעבדים בסחר העבדים הערבי ובעבדות באימפריה העות'מאנית. ב-1856 נאסרה הפריבטיריות בהסכמה בינלאומית בהצהרת פריז לכיבוד החוק הימי.

## ראו גם
*שוד ים

## קישורים חיצוניים

* נחום סוקולוב. "**החוטפים**." "הצפירה", מס' 87, 2 במאי 1887, עמ' 1. העתקה באתר "שפת הים" - ים וספנות בעיתוני ההשכלה, התחייה והיישוב, 1948-1856.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סוגי כלי שיט
קטגוריה:משפט ימי
קטגוריה:שוד ים
קטגוריה:עיסוקים קרביים
זלטופול

**זלטופול** (באוקראינית: **Златопіль**, זלטופיל, ברוסית: **Златополь**; משמעות בשתי השפות: "שדה זהב"; במקורות עבריים ויידיים נכתב גם: **זלאטופל**, **זלאטופול**, **זלאטופולי**) הייתה עיירה באימפריה הרוסית וברית המועצות (כיום בשטח אוקראינה), ששכנה כ-50 ק"מ צפונית-מערבית לקירובוגרד על גבול מחוז קירובוגרד ומחוז צ'רקסי. ב-1959 אוחדה עם העיר נובומירהורוד.

## היסטוריה
זלטופול הייתה עיירה משגשגת של סוחרים יהודים. רבי נחמן מברסלב היה כשנתיים אדמו"ר לחסידיו בעיר. ב-1900 מנו היהודים 6,373 מתוך 11,400 התושבים. בזלטופול הייתה גם גימנסיה לעשירים. בבית הקברות המקומי קבור רבי יוחנן טברסקי האדמו"ר מרחמסטריווקה ועוד מספר רבנים בולטים מתקופתו.

יהודי זלטופול שרתו בצבא הרוסי במלחמת העולם הראשונה. בשנים 1918 עד 1920 סבלו היהודים מפוגרומים. היהודים שנותרו בעיירה נרצחו על ידי הנאצים באוגוסט 1941. לאחר המלחמה חזרו יהודי זלטופול ששרדו לאחר שירות בצבא האדום לזלטופול וקברו את היהודים נרצחי העיירה בקבר אחים בבית-הקברות היהודי העתיק בעיר. אחרי מלחמת העולם השנייה לא נותרו כמעט יהודים בזלטופול.

מבין המשפחות היהודיות בזלטופול ניתן למנות את משפחת ברודי, משפחת זולה, הרבנים הלל פוסק ואליהו פוסק, הצייר חיים אתר (אַפּתֶקָר) והמלחין פוקראס.

## קישורים חיצוניים

* על יהדות זלטופול
* 
* 

קטגוריה:מחוז קירובוהראד: עיירות יהודיות
קטגוריה:יישובים לשעבר
קטגוריה:חסידות ברסלב
אוניית נוסעים

**אוניית נוסעים** (באנגלית: **Passenger Ship**) היא אונייה המסיעה נוסעים בתנאי נוחות מיוחדים ומפליגה למרחקים ארוכים. מבחינים בשני סוגים של אוניות נוסעים: **[[אוניית קו אוקיינית|אוניית-קו]]** (liner), המפליגה בקו אחד ובלוח זמנים קבוע מראש, ו**[[אוניית תענוגות]]** (cruise ship, cruiser), הפוקדת נמלים רבים ומהווה כעין בית מלון צף המנעים את שהותם של הנוסעים.

## השפעות סביבתיות ובריאותיות של תעשיית אוניות הנוסעים
תחום אוניות הנוסעים רואה צמיחה מתמדת בשנים האחרונות, אך עם צמיחה זו עולות דאגות רבות לגבי השפעתה על הסביבה והבריאות הציבורית. תעשיית אוניות הנוסעים מהווה מקור ראשי לזיהום של אוויר, מים וקרקע, ומהווה גורם פוטנציאלי לסיכון בריאותי לאדם לסביבה ולערי הנמלים. כדי להפחית את ההשפעות השליליות המתמשכות של תעשיית אוניות הנוסעים, יש צורך בהגברת הפיקוח והרגולציה על המגזר ובחיפוש אחר פתרונות טכנולוגיים להפחתת ההשפעות הסביבתיות והבריאותיות השליליות של תעשיית אוניות הנוסעים.

## התמודדות עם מגפת הקורונה באוניות נוסעים
בשנים 2020 ו-2021 חווה ענף אוניות הנוסעים משבר חריג עקב מגפת הקורונה. בעקבות התפשטות המגפה באוניות נוסעים, כדוגמת המקרה באונייה דיימונד פרינסס בתחילת 2020, אוניות הנוסעים, שהיו תוספת נכבדה למגוון האטרקציות התיירותיות, מצאו עצמן מוחזקות בנמלים וללא פעילות תיירותית, כתוצאה מההגבלות והאילוצים שנקבעו על ידי ממשלות ורשויות ברחבי העולם, מה שהביא לנפילת שווי המניות של חברות האוניות. המאמצים להתאוששות ולהתאים את הענף למציאות החדשה הביאו לשינויים משמעותיים במדיניות, והתאמות בתוכניות התיירות שהן מציעות בכדי להפוך אותן לבריאות ובטוחות יותר.

נגיף הקורונה (COVID-19) יכול להתפשט בקלות על אוניות נוסעים בשל השטח המוגבל, מה שמוביל לאירועי הדבקה רחבי היקף. כדי להתמודד עם התפרצות נגיף על אוניית נוסעים, יש לנקוט במספר אמצעים חיוניים: בידוד מידי של אנשים מאובחנים, הגבלת האורחים לתאיהם, צמצום המגעים בין האורחים לצוות וביצוע בדיקות מהירות ורגישות בהקדם האפשרי. ככל שאוניות הנוסעים ממשיכות לחדש את פעילותן, צעדים אלו נותרו חיוניים למניעת התפרצויות.

## ראו גם
* מעבורת

## קישורים חיצוניים

* לידיה בויד, Duke University ,Passenger Ships.
* sciencedirect ,Passenger Ship.

## הערות שוליים

*
מגדל אמות השקעות

**מגדל אמות השקעות**, הידוע גם בשמו הקודם, **בית אירופה-ישראל**, ובעיקר בשמו הראשון - **בית יבמ** (נקרא גם היום "בית יבמ הישן"), שוכן ברחוב ויצמן 2 בתל אביב-יפו בפינת שדרות שאול המלך, והוא אחד ממגדלי המשרדים המוכרים בעיר.

הבניין הוקם כדי לשמש כמשרד הראשי החדש של חברת יבמ ישראל אשר עבר (מרחוב לינקולן 15), ובנייתו הסתיימה בשנת 1979. יבמ שכנה בבניין עד ל-1999, אז הוא נמכר לחברת "אירופה ישראל" תמורת 50 מיליון דולר. בשנת 2007 נמכר הבניין לחברת "אמות השקעות", ששינתה את שמו ל"מגדל אמות השקעות", וציינה בראשו את שמה באותיות ענק.

## עיצוב
המגדל תוכנן על ידי האדריכלים אברהם יסקי ויוסי סיוון. תוכנית המגדל היא בצורת משולש בעל צלעות מעוגלות, שבכל אחד מקודקודיו מגרעת קטנה היוצרת חלון צר ומאורך לכל גובה הבניין. צורה זו "מנופחת" (באקסטרוזיה) לכדי צורה דמוית גליל גבוה הניצב על גזע מרכזי אחד. המגדל בנוי בטון מזוין, חופה במקור באריחים בגוון חום בהיר, וחופת זכוכית עוטפת בבסיסו את גזעו המרכזי, אשר במקור שימשה כמבואת המגדל. עיצוב המגדל שיקף נכונה את סגנונה של חברת IBM, הידועה בכל העולם מאז הקמתה כחברה המיישמת את מיטב אדריכלות התקופה; בפרט, סגנון הבניין וחלונות הבטון שלו מתכתבים עם בניין מרכז המחקר לה גאודה של יבמ בניס (צרפת), שתוכנן על ידי מרסל ברויאר ב-1963; בין השאר משקף המגדל את חברת המחשבים הגדולה באופן שבו הוא משדר אלגנטיות ותחכום, ויש אומרים כי הוא מזכיר את עיצוב כרטיסי הניקוב של שנות ה-70. עיצובו התמיר מהווה ניגוד לזה של "בית אסיה" הסמוך לו, בהדגישו את הקו ה"זכרי", האנכי השואף מעלה, בעוד בית אסיה מדגיש את הקו האופקי, ה"נשי" הרך והזורם, ובעל הפרופורציות הנמוכות והשטוחות. שטח המשרדים בבניין עוצב בשיטת "החלל הפתוח" (open space), בית יבמ היה מחלוצי השיטה בישראל ואחת הדוגמאות הבולטות ליישומה. גם שלד הבניין, הבנוי על עמוד צר ומתרחב, הצריך מאמץ הנדסי משמעותי שהיה אז טכנולוגיה חדשה יחסית בארץ. בקומתו הראשונה של המגדל הייתה הקפיטריה של המגדל, אשר מאז עזיבת חברת יבמ את הבניין, הוסב לשטח משרדים.

שטח הבניין 11,000 מ"ר, גובהו של המגדל 93.2 מטרים ובו 24 קומות, הכוללת שתי קומות טכניות בבסיסו המתרחב של המגדל, ועוד 3 קומות תת-קרקעיות המשמשות לחנייה. בעת השלמתו, היה המגדל השני בגובהו בארץ, לאחר מגדל שלום.

## מעבר לידי אירופה ישראל, ושיפוץ (2000)
חברת "אירופה ישראל" שרכשה את המגדל שיפצה אותו בתכנונו של האדריכל שלמה גרטנר בתחילת שנות ה-2000. השיפוץ המקיף התאים אותו לדרישות הנוכחיות של בניין ציבור המשרת משרדי עורכי דין רבים, בניגוד לבניין של חברה אחת המשרת את עובדיה בלבד. קומת הבסיס, שהייתה בעבר מפלס מוגבה ובו רחבה וגינות קטנות, הוסבה לקומה מסחרית ובה מספר עסקים קטנים הפונים לרחוב ויצמן מתחת לאותה הרחבה.

## ראו גם

* גורדי שחקים בישראל

אירופה-ישראל
קטגוריה:הצפון החדש
קטגוריה:שדרות שאול המלך
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אברהם יסקי
קטגוריה:רחוב ויצמן (תל אביב)
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן יעקב גיל
קטגוריה:בנייני אמות השקעות
בריג

ממוזער|הבריג האמריקאית "ניאגרה" (1813) שטה במלוא מפרשיה, 2009
**בריג** (באנגלית: **Brig**) היא אוניית מפרשים דו-תורנית, המניפה מפרשים רוחביים על שני תרניה, הקדמי והראשי. ראשית הופעתן של אוניות מסוג זה במחצית השנייה של המאה ה-18, והן היו בשימוש נרחב הן כאוניות סוחר הן כאוניות מלחמה עד שלהי המאה ה-19. את מקומן של הבריגים המסחריות תפסו בהדרגה אוניות בעלות מעטה אורכי, כמו סקונרים. הסיבה היא, שדרושים פחות אנשי צוות לצמצום ולגלילה של מפרשים אורכיים לעומת מפרשים רוחביים הפרושים מסקריות, ועל כן הפעלת האונייה חסכונית יותר. בצי המלכותי הבריטי המשיכו להשתמש בבריגים כאוניות לימוד לאחר המעבר מאוניות מפרשים לאוניות קיטור.

## ראו גם
* בריג תותחים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אוניות וספינות מפרשים
קטגוריה:מערכי מפרשים וחלקיהם
בית ויס

[250px|ממוזער|שמאל|[לוחית זיכרון על ביתו של עקיבא אריה ויס ברחוב הרצל 2 בתל אביב]]
**בית ויס** הוא מבנה בפינת הרחובות הרצל ואחד העם בתל אביב-יפו, שהיה שייך במקור לעקיבא אריה ויס ממייסדי שכונת אחוזת בית.

## היסטוריה
בנייתו החלה בשנת 1909 והסתיימה בשנת 1910. ויס תכנן את הבית בעצמו בסגנון הארץ ישראלי והקפיד על עבודה עברית, תוך שימוש בלבנים שיוצרו בבית חרושת יהודי (ארבר) ביפו. בתחילה היה הבית בן קומה אחת שבה שישה חדרים ועליית גג, ובשנת 1927 נוספה לו קומה נוספת. עקיבא אריה ויס עבר לגור בקומה השנייה וקומת הקרקע הוסבה לקומת מסחר.

במהלך השנים הפך האזור למוקד מסחר ותעסוקה, והבניין עבר שינויים רבים בקומת הקרקע. הקירות והחלונות בוטלו והוסרו העיטורים הייחודיים לבית כחלק מהסבת הקומה הראשונה לקומה בעלת אופי מסחרי יותר. בשנים אלו הבנייה המודרנית אפיינה את תל אביב, וכל מבנה שנבנה בעיר נבנה ברוח הסגנון הבינלאומי. לפי גישה זו העיצוב נעשה ללא צעצוע וקישוט לא נחוץ. השפעת הסגנון חלה גם על בית ויס, וזו אחת הסיבות לפיה הוסרו עיטורים המאפיינים את הבית ונבנתה חזית נקייה ופונקציונלית יותר לכיוון הרחוב. פינת הבית העגולה הפונה כלפי מפגש הרחובות ואשר הייתה הנושא לסיפור "פינה עגולה פינה ישרה" בספר "עיר קטנה ואנשים בה מעט" מאת נחום גוטמן, יושרה בצורה אלכסונית.

במשך שנים רבות שכנה בקומה הראשונה חנות ספרים של הוצאת "מסדה", ובתו של ויס התגוררה במבנה עד 1963.

בשנת 2000 שופץ הבניין על ידי חברת "אפריקה ישראל להשקעות", על פי תוכנית שימור של האדריכל אמנון בר אור. שיפוץ הבית היה תנאי לבניית מגדל המשרדים בסמוך. במהלך השחזור התברר כי בשינויים שנערכו בשנת 1927, לא נהרס הקיר המקורי, אלא הוקף במעטפת חדשה, וקיר הלבנים המקורי מ-1909 נחשף. במסגרת השיפוץ הוחזרה הקומה הראשונה לצורתה המקורית, תוך שימוש בחומרים נדירים שיובאו במיוחד מחו"ל למטרה זו.

בנובמבר 2019 נפתחה במקום מסעדת סושי בשם "סושי זושי".

כיום פועלת במקום מסעדת ויס, מסעדת בראסרי אירופאית.

## גלריית תמונות

PikiWiki Israel 997 Wies House בית וייס.JPG|תקריב של הקומה הראשונה הפונה לרחוב הרצל
תל אביב הקטנה - בית עקיבא אריה וייס - הרצל 2 (1).JPG|שלט הכניסה לבניין בית ויס
תל אביב הקטנה - בית עקיבא אריה וייס - הרצל 2 (4).JPG|פינת המבנה בית ויס
תל אביב הקטנה - בית עקיבא אריה וייס - הרצל 2 (5).JPG|מבט על בית ויס מרחוב הרצל
Rothchild0503 (17).jpg|חזיתו המערבית של המבנה


## קישורים חיצוניים

* הבית באתר עיריית תל אביב
* [סרטה על עדנה יקותיאלי כהן על בית סבה [עקיבא אריה ויס]]
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי מגורים
קטגוריה:רחוב אחד העם
קטגוריה:רחוב הרצל (תל אביב)