דיאלוג פתוח

**דיאלוג פתוח** (באנגלית: **Open Dialogue**) הוא מודל טיפולי בתחום בריאות הנפש, שפותח בפינלנד בשנות ה־80 של המאה ה־20, בעיקר להתמודדות עם פסיכוזה ומשברים נפשיים חריפים. הגישה מדגישה קיום שיח פתוח ורב־קולי בין המטופל, בני משפחתו ואנשי המקצוע, ורואה את הסימפטומים הנפשיים כחלק מתהליך המתרחש בתוך הקשר חברתי ובין־אישי.

המודל פותח במסגרת שירותי בריאות הנפש במערב לפלנד שבפינלנד, וזכה להכרה בינלאומית בעקבות מחקרים שדיווחו על שיעורי החלמה גבוהים, הפחתת אשפוזים ושימוש מצומצם בתרופות פסיכיאטריות.

## התפתחות היסטורית
גישת הדיאלוג הפתוח פותחה על ידי צוות רב־מקצועי בהובלת הפסיכולוג והחוקר הפיני Jaakko Seikkula ועמיתיו, ובהם הפסיכיאטרית Birgitta Alakare. פיתוח הגישה התרחש כחלק מרפורמה אזורית בשירותי בריאות הנפש בפינלנד, ששאפה לצמצם אשפוזים פסיכיאטריים ולהגביר טיפול בקהילה.

הגישה הושפעה ממסורות תאורטיות שונות, בהן טיפול משפחתי מערכתי, תאוריות דיאלוגיות ופילוסופיה של השפה, במיוחד כתביו של הפילוסוף והבלשן הרוסי מיכאיל בחטין בנושא ריבוי קולות (Polyphony).

## עקרונות מרכזיים
לגישת הדיאלוג הפתוח מספר עקרונות מרכזיים:
* תגובה מיידית – התחלת התערבות זמן קצר לאחר הופעת המשבר
* שילוב הרשת החברתית – השתתפות בני משפחה, קרובים ואנשים משמעותיים נוספים
* רציפות טיפולית – אותו צוות מלווה את המטופל לאורך התהליך
* דיאלוג פתוח – קיום שיח גלוי בנוכחות המטופל, כולל דיון פתוח בין אנשי הצוות
* סובלנות לאי־ודאות – הימנעות מאבחון מוקדם או פתרונות טיפוליים נמהרים
* שימוש מושכל בתרופות – מתן עדיפות להתערבויות פסיכו־חברתיות והפחתת שימוש בתרופות פסיכיאטריות ככל האפשר

## יישום קליני
ההתערבות המרכזית בגישה היא מפגש רשת (Network Meeting), שבו מתקיים שיח משותף בין המטופל, סביבתו הקרובה ואנשי המקצוע. במפגשים אלו הדגש הוא על הקשבה, שיקוף ותגובה אותנטית, ולא על פרשנות קלינית היררכית.

במסגרת הגישה, אנשי המקצוע אינם נתפסים כסמכות פרשנית עליונה, אלא כמשתתפים בדיאלוג שמטרתו יצירת משמעות משותפת והבנה הדדית.

## מחקר והערכה
מחקרים שנערכו בפינלנד ובמדינות נוספות מצאו כי מטופלים שטופלו בגישת הדיאלוג הפתוח הציגו שיעורי החלמה גבוהים יותר, חזרה משופרת לתפקוד לימודי ותעסוקתי, פחות אשפוזים חוזרים ושימוש מופחת בתרופות אנטי־פסיכוטיות.

עם זאת, מחקרים מאוחרים יותר הצביעו על צורך במחקר מבוקר נוסף, במיוחד מחוץ להקשר הפיני המקורי, על מנת לבחון את יכולת ההכללה של המצאים למערכות בריאות אחרות.

## ביקורת ומגבלות
הביקורת על הגישה מתמקדת במספר היבטים, בהם הקושי ביישום המודל במערכות בריאות גדולות ובעלות עומס, התלות בהכשרה מעמיקה של צוותים רב־מקצועיים, והמחסור במחקרי RCT רחבי היקף במדינות שונות.

לצד זאת, תומכי הגישה מדגישים את תרומתה להאנשת הטיפול, לצמצום פרקטיקות כפייתיות ולחיזוק שיתוף הפעולה בין מטופלים, משפחות ואנשי מקצוע.

## דיאלוג פתוח בישראל
החל משנת 2018 פועל בישראל הארגון "דיאלוג פתוח ישראל" או "Open Dialogue Israel" (ידוע בראשי התיבות דפ"י), גוף ללא כוונת רווח העוסק בפעילות הכשרה, ימי עיון ופיתוח ידע מקצועי סביב גישת הדיאלוג הפתוח בקרב אנשי מקצוע בתחום בריאות הנפש.

בעקבות פעילות הארגון, מתקיימת בשנים האחרונות פעילות הולכת וגדלה סביב גישת הדיאלוג הפתוח, הן במסגרת ארגונים עצמאיים והן בתוך מסגרות ציבוריות. הפעילות כוללת הכשרות מקצועיות, קבוצות למידה ויישום במסגרות קהילתיות וציבוריות. הגישה מיושמת בעיקר בקרב אנשי מקצוע מתחומי פסיכולוגיה, פסיכיאטריה ועבודה סוציאלית, לעיתים כהשלמה למודלים טיפוליים קיימים.

בין המסגרות הציבוריות ניתן למנות את "מרפאת דיאלוג פתוח" במרכז לבריאות הנפש מזור בעכו, אשר מציעה טיפול במצבי משבר נפשי ופסיכוזה ראשונית תוך התבססות על עקרונות הדיאלוג הפתוח. במסגרת זו פועלים צוותים רב-מקצועיים שהוכשרו בגישה ומנסים לשלב אותה בפרקטיקה הקלינית הקיימת, תוך איסוף נתונים על טיפול משפחתי-מערכתי בצורות חדשות של התערבות ושיח דיאלוגי. בנוסף לכך מתקיימים פרויקטים משלבים, כגון "פרויקט מעגלים", שיתוף פעולה בין ארגון הכשרה מקומי לגורמים קהילתיים באזור חיפה-נצרת-חוף הכרמל, שמציעים ליווי דיאלוגי לקהל המטופלים.
## ראו גם
* טיפול משפחתי
* פסיכוזה
* בריאות הנפש

## קישורים חיצוניים
* אתר הגישה הרשמי – Open Dialogue
* 
* ראיון עם מנכ"לית דיאלוג פתוח ישראל, סיון בר-און, בפודקאסט הפילוסופיה והפסיכואנליזה "מקרל".

## הערות שוליים

קטגוריה:טיפולים פסיכיאטריים