open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שדה חיטה ירוקה עם ברוש

**שדה חיטה ירוקה עם ברוש** (בצרפתית: **Champ de blé vert avec cyprès**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר ההולנדי הפוסט-אימפרסיוניסטי וינסנט ואן גוך. הציור מצוי באוסף הגלריה הלאומית של פראג, ומוצג ב"ארמון היריד" (Veletržní palác) ברובע הולשוביצה, שם הוא מוכר בשם "Zelené obilí" ("חיטה ירוקה").

בדומה לציורים רבים שצייר באותה תקופה, גם ציור נוף זה נוצר על בד בגודל 30 לפי התקן הצרפתי, ומידותיו הן 73 על 93.5 ס"מ. הוא מתאר שדה חיטה ירוקה ברובו, עם אזורים שבהם השיבולים מתחילות להבשיל ולהצהיב. במרכז הציור מתנשא עץ ברוש כהה וצר בצורת עמוד (Cupressus sempervirens), ליד בית קטן לבן, וברקע נראות גבעות ומעליהן שמיים כחולים עם עננים לבנים. הציור הושלם בשנת 1889, בזמן שואן גוך היה מאושפז מרצונו בבית המחסה סן-פול (St. Paul) סמוך לסן-רמי-דה-פרובאנס שבפרובאנס.

ב-16 ביוני 1889 כתב ואן גוך לאחותו ויל כי סיים את הציור זה עתה, ימים ספורים לאחר שקיבל אישור לצאת ולצייר באוויר הפתוח:

"ועוד ציור נוף, המתאר שדה חיטה מצהיב מוקף בקוצים ושיחים ירוקים. בקצה השדה בית ורוד קטן, ולידו עץ ברוש כהה וגבוה המתבלט על רקע גבעות רחוקות בגוני סגול וכחול, ועל רקע שמיים כחולים בצבע של פרחי זכריני (*forget-me-not*) שנחצים בפסי ורוד, שהגוונים הצלולים שלהם מנוגדים לשיבולים הכבדות והחרוכות, שחומן כחום קליפת לחם. אל וילמין ואן גוך. סן-רמי-דה-פרובאנס, יום ראשון, 16 ביוני 1889.

ואן גוך שלח רישום בדיו של הציור (F1548, JH1726) במכתב לאחיו תאו בתחילת יולי 1889. הרישום שמור כיום בספריית מורגן בניו יורק. ככל הנראה, ואן גוך שלח את הציור עצמו לתאו במסגרת משלוח שנעשה בספטמבר 1889.

ואן גוך יצר מספר ציורים נוספים של שדות חיטה עם ברושים, כאשר התאפשר לו לצאת משטח בית המחסה ולתור את הנוף המקומי, כאשר החיטה הבשילה במהירות והצהיבה. מעבר לחיבתו לעצי הברוש, הייתה לו זיקה עמוקה לשדות חיטה – הוא תיאר אותם עשרות פעמים לאורך השנים. עבור ואן גוך, הם סימלו את מעגל החיים והמוות, והוא מצא בהם גם נחמה וגם השראה.

אף על פי שהקומפוזיציה של הציור דומה לעבודות של אמנים אחרים כגון קלוד מונה, פייר-אוגוסט רנואר, אלפרד סיסלי וקמיל פיסארו, ההיסטוריון לאמנות רונלד פיקוונס טוען כי "בהשוואה לשיא הסגנון האימפרסיוניסטי, הצבע בציור הזה נוגע יותר בפרטים מקומיים, והמשיחות אורגניות יותר ובעלות אופי חזק של רישום." עם זאת, "בהיעדר עיוותים מרחביים, ללא צבעוניות מוגזמת או סמלים מהפכניים, הנוף הזה מאשר את נורמליותו במסגרת המסורת האימפרסיוניסטית. הוא אינו מבטא מתח נפשי ואינו משדר חזון מורבידי."
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי נוף
תחייה (סדרת טלוויזיה)

**תחייה** (באנגלית: **Revival**) היא סדרת אימה על-טבעית שנוצרה על ידי ארון ב. קונץ ולוק בויס עבור רשת "Syfy" ומבוססת על סדרת קומיקס אמריקאית באותו שם מאת טים סילי ומייק נורטון, שיצאה לאור בהפצת "אימג' קומיקס".

הסדרה עלתה לשידור ב-12 ביוני 2025.

## רקע עלילתי
בעיירה כפרית בוויסקונסין, מגלים התושבים כי מספר נפטרים קמו לתחייה באופן פתאומי. האנשים שקמו לתחייה שומרים על חזותם, זיכרונותיהם ואישיותם מחייהם שקדמו לפטירתם. בעוד תושבי העיירה נאלצים להתמודד עם האירוע המופלא והשלכותיו, השוטרת המקומית דיינה סייפרס חוקרת תעלומת רצח שבה כולם, כולל החיים והמתים שקמו לתחייה, חשודים.

## צוות השחקנים והדמויות
### דמויות ראשיות
* מלאני סקרופאנו – **דיינה סייפרס**
* רומי וולטמן – **מרתה "אם" סייפרס**
* דייוויד ג'יימס אליוט – **ויין סייפרס**
* אנדי מקווין – **איברהים ראמין**
### דמויות משניות
* סטיבן אוג – **בליין אייבל**
* סי. אם. פאנק – **אנתוני צ'ק**
* ג'יה סנדהו – **ניטיה ויימאר**
* קתרין קינג סו – **מיי טאו**
* מאיה ג'יי באסטידס – **קיי**
* ניית'ן דיילס – סגן **מקריי**
* מארק ליטל – סגן **ברנט**
* גלן גולד – סגן **ג'יי. פי. בריסט**
* לארה ג'ין צ'ורוסטצקי – **פאטי סייפרס**
* קונרד קואטס – ראש העיר **דיליש**

## הפקה
### פיתוח
במאי 2024 הכריזה "Syfy" במהלך המצגת השנתית של NBCUniversal כי הזמינה סדרה שתתבסס על סדרת הקומיקס "Revival". לצד הכרזה זו, חשפה "Syfy" כי הסדרה עתידה לעלות לשידור יחד במהלך שנת 2025.
### ליהוק
בספטמבר 2024 נמסר על ליהוקם של מלאני סקרופאנו, רומי וולטמן, דייוויד ג'יימס אליוט ואנדי מקווין לצוות השחקנים הראשי של הסדרה. נוסף לזאת, בספטמבר ובנובמבר 2024 נמסר על ליהוקם של סטיבן אוג וסי. אם. פאנק הצטרף לצוות השחקנים המשני. בדצמבר 2024 נמסר על ליהוקם של ג'יה סנדהו, קתרין קינג סו, מאיה ג'יי באסטידס, ניית'ן דיילס, מארק ליטל, גלן גולד, לארה ג'ין צ'ורוסטצקי וקונרד קואטס לצוות השחקנים המשני.
### צילומים
צילומי הסדרה החלו בספטמבר 2024 בדרום-מזרח ניו ברנזוויק, קנדה, כולל באזורים סנט ג'ון, סאסקס ונורטון. הצילומים התעתדו להימשך עד דצמבר 2024, והסתיימו רשמית ב-7 בדצמבר 2024.

## הפצה
הסדרה עתיד לעלות לשידור ב-12 ביוני 2025 ברשת "Syfy", ופרקיה עתידים להיות זמינים לצפייה בשירות הזרמת המדיה "Peacock" שבוע לאחר שידורם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על קומיקס
קטגוריה:סדרות אימה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות פעולה אמריקאיות
קטגוריה:Syfy
Eurodab

"**#eurodab**" הוא שיר משותף של הראפר הפיני קרייה והמוזיקאי הקרואטי בייבי לזניה.

השיר יצא כסינגל על ידי חברת התקליטים וורנר מיוזיק פינלנד ב-16 במאי 2025. יום לאחר מכן, השיר בוצע בשידור חי בגמר אירוויזיון 2025 בבזל, שווייץ, כחלק ממופע ביניים. בביצוע זה, שני האמנים ביצעו גם מאשאפ של השירים עמם הגיעו למקום השני בתחרויות קודמות: "Cha Cha Cha" של קרייה (מאירוויזיון 2023) ו-"Rim Tim Tagi Dim" של בייבי לזניה (מאירוויזיון 2024).

## רקע ושחרור
קרייה ובייבי לזניה הפכו לכוכבים בינלאומיים בזכות שיריהם "Cha Cha Cha" ו-"Rim Tim Tagi Dim" בהתאמה, שניהם סיימו במקום השני בתחרות האירוויזיון, כאשר קרייה דחה את הטענות על דמיון בין שני השירים שהפכו ללהיטי קהל עצומים.

במהלך חודש מאי 2025, החלו שמועות על שיתוף הפעולה לאחר שקטע מתוך השיר דלף לרשת טיקטוק. ב-12 במאי אישר קרייה כי השיר המלא יצא לאור ב-16 במאי כסינגל משותף עם בייבי לזניה.

בייבי לזניה סיפר כי יוזמת שיתוף הפעולה הגיעה מצוותו של קרייה והיא יצאה לפועל לאחר ששני האמנים קיבלו פנייה ממארגני אירוויזיון 2025 להופיע יחד בגמר. הם ניצלו הזדמנות זו כדי ליצור שיר חדש במיוחד, ולבצע את הופעת הבכורה שלו במהלך מופע הביניים. תהליך העבודה התבצע מרחוק: קרייה הקליט דמו לשיר ושלח אותו לבייבי לזניה, שהשלים את חלקו והקליט את קולו בנפרד.

## לחן וכתיבה
השיר, אשר תואר כשילוב של היפ-הופ ויורודאנס, מעורר תחושת נוסטלגיה לתנועת הדאב, שהייתה תופעה תרבותית גלובלית באמצע שנות ה-2010. השיר בולט במיוחד בשל שילוב השפות שבו: הוא מכיל מילים באנגלית, יחד עם שפות האם של האמנים – פינית וקרואטית. זהו השיר הראשון המכיל מילים בקרואטית שיצא באופן רשמי תחת שם הבמה "בייבי לזניה".

## הופעות חיות
**הופעה חיה באירוויזיון 2025**

ב-17 במאי 2025, יום לאחר צאת הסינגל, הופיעו בייבי לזניה וקרייה בגמר אירוויזיון 2025 כחלק ממופע הביניים. הם פתחו את המופע עם מאשאפ של שיריהם הקודמים לתחרות. לורה מולוי מהמגזין *[[NME]]* תיארה את הביצוע הזה כ"עימות בסגנון משחק וידאו", לפני שעברו לבצע את "**#eurodab**" בהופעת בכורה חיה. מוירה פסטורצ'יץ' מ-*[[RTL Direkt]]* הגדירה את ההופעה המשותפת של שני המוזיקאים כ"מעוררת הזיות".

## רצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2025
קטגוריה:סינגלים מ-2025
קטגוריה:שירי קרייה
קטגוריה:שירים בפינית
קטגוריה:שירים בקרואטית
קטגוריה:שירים מרובי שפות
קטגוריה:שירים על אירופה
קטגוריה:שירים על נוסטלגיה
קטגוריה:שירים על ריקודים
קטגוריה:שירי הייפרפופ
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר מיוזיק פינלנד
ביירות רבתי

**ביירות רבתי** (בערבית: **بيروت الكبرى**, ביירות הגדולה) היא מטרופולין מסביב לביירות ולמחוז ביירות, הכולל מקומות יישוב סמוכים בהר הלבנון, מחוז הר הלבנון. המטרופולין משתרעת מ שבהרי השוף בדרום עד נהר אל-כלב בצפון, וכוללת ערים מרכזיות וגדולות פרט לביירות עצמה, בהן בעבדה, עאליי, , , , ,  ו. ממערב, הים התיכון משמש כגבול טבעי למטרופולין.

למטרופולין אין יחידה מנהלית אחת כוללת, אלא כל מקום יישוב מנהל את עצמו.

בשנת 2014 אוכלוסיית המטרופולין עמדה על כ-2.2 מיליון תושבים, שהיוו כ-35% מכלל אוכלוסיית לבנון.

## דמוגרפיה
ביירות רבתי מחולקת בין נוצרים למוסלמים:
* **מערב ביירות רבתי** מאוכלס בעיקר על ידי  (70%) ומיעוט של מוסלמים שיעים, עם מספר קטן אך ניכר של נוצרים ו.
* **מזרח וצפון ביירות רבתי** מאוכלסים בעיקר על ידי נוצרים, שמהם 65% הם מרונים וקתולים אחרים ו-35% הם אורתודוקסים.
* **פרברי דרום ביירות רבתי**, רובע הדאחייה, מאוכלסים בעיקר בערבים מוסלמים שיעים (85%), עם מיעוטים קטנים של סונים ושל נוצרים.

בסך הכל, כחצי מאוכלוסיית המטרופולין נוצרית, בעוד החצי השני מוסלמי.

## רשימת יישובים
* אנטליאס
* 
* 
* בורג' אל-בראג'נה
* בורג' חמוד
* ביירות
* 
* 
* 
* 
* בעבדא
* 
* 
* 
* 
* רובע הדאחייה
* דאמור
* 
* 
* 
* חדאת'
* ח'אלדה
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* עאליי
* עין סעדה
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ביירות
קטגוריה:מטרופולינים
ג'ון פלן

**ג'ון פלן** (באנגלית: **John Phelan**; ) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי שמכהן כמזכיר הצי של ארצות הברית ה-79 בממשלו של הנשיא דונלד טראמפ החל מ-25 במרץ 2025.
## השכלה
פלן סיים ב-1986 לימודי תואר בוגר אוניברסיטה בכלכלה ובמדע המדינה באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית , וב-1990 לימודי תואר מוסמך אוניברסיטה בבית הספר לעסקים של הרווארד.
## קריירה עסקית
פלן היה המייסד השותף ומנהל ההשקעות הראשי של MSD Capital, חברה השקעות פרית שהוקמה ב-1998 כדי לנהל את ההון של מייקל דל.

ב-2022 התפטר פלן מתפקידו כמנהל הכללי של MSD, והקים את Rugger Management LLC, חברת השקעות פרטית שבסיסה בפאלם ביץ', פלורידה.

בני הזוג פלן מארחים אירועי גיוס כספים בבתיהם בפאלם ביץ' ובאספן. ב-2022 הם אירחו אירוע גיוס כספיים עבור הארגון ללא כוונת רווח amfAR, בו גויסו 5.3 מיליון דולר. באוגוסט 2024 הם אירחו אירוע גיוס כספים פרטי עבור דונלד טראמפ, שבין אורחיו היו איש העסקים סטיב ויין , המיליארדר תומאס פיטרפי , מושל טקסס גרג אבוט, חבר בית הנבחרים ביירון דונלדס, חברת בית הנבחרים לורן בוברט, והסנאטור לשעבר קורי גרדנר, שתרמו בין 25,000 ל-500,000 דולר כל אחד. פלן עצמו תרם למערכות הבחירות לנשיאות של טראמפ.

## מזכיר הצי
ב-27 בנובמבר 2024 הודיע הנשיא הנבחר טראמפ שפלן הוא המועמד שלו לתפקיד מזכיר הצי של ארצות הברית. רבים ציינו את חוסר הניסיון שלו בתחומי הצי, הצבא, הביטחון הלאומי והתעשיות הביטחוניות. ה-Associated Press כתב: "לא כל מזכירי מחלקות הממשל מגיעים לתפקיד עם ניסיון צבאי קודם, אך הוא יהיה הראשון מאז 2006".

ב-27 בפברואר 2025 עבר פלן שימוע בפני ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט של ארצות הברית. ב-24 במרץ אושר מינויו בתמיכה דו-מפלגתית בסנאט ברוב של 62 תומכים מול 30 מתנגדים. ביום המחרת הוא הושבע לתפקידו.
## חיים אישיים
פלן נשוי לאמי, אותה הוא הכיר ב-2000, ולשניים בת אחת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מזכירי הצי של ארצות הברית
קטגוריה:נשיאות דונלד טראמפ השנייה: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1964
מאבד את זה

"**מאבד את זה**" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי רן דנקר. את השיר הוציאה ב-5 במאי 2025 לאור חברת התקליטים NMC כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.

## רקע
דנקר קידם את הסינגל "מאבד את זה" באמצעות מהלך שיווקי שכלל שידור חי באינסטגרם, במהלכו דנקר ובעלו, איתי וייזר, קיימו שיחה אינטימית, בה דנו באפשרות של פתיחת מערכת היחסים שלהם עם ידוענים שונים, כמו ליהי טולדנו. השידור, שנמשך כעשר דקות, עורר תגובות רבות ברשתות החברתיות. בהמשך התברר כי מדובר במהלך מתוכנן לקידום הסינגל החדש של דנקר. השיר עוסק במאבק מול ציפיות חברתיות ומלווה בקליפ שצולם במוזיאון ישראל בירושלים. במקביל, דנקר הודיע על מופע קיץ באמפיתיאטרון קיסריה, בו יבצע את להיטיו לצד חומרים חדשים, כולל "מאבד את זה".

## ביקורות והצלחה מסחרית
מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי העניק לשיר ארבעה כוכבים מתוך חמישה, וכתב: .

"מאבד את זה" הפך ללהיט ברחבי ישראל. הוא הגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד הפזמונים העברי של "מדיה פורסט ישראל", המבוסס על נתוני איירפליי שבועיים במדינה.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי רן דנקר
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עיליי אשדות
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי עיליי אשדות
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי עיליי אשדות
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
פלאט וויט

**פלאט וויט** (באנגלית: **Flat White**) הוא משקה קפה המורכב ממנת אספרסו ועליה שכבה דקה של חלב מוקצף מאוד ("מיקרופום"). הוא דומה לקפוצ'ינו, אך מאופיין בכמות חלב קטנה יותר ומרקם קטיפתי יותר של החלב, עם מעט מאוד קצף חלק.

מאפייניו של פלאט וויט כוללים לרוב:
* **אספרסו**: בבסיס המשקה מנת אספרסו אחת או כפולה.
* **חלב מוקצף (מיקרופום)**: חלב חם שעבר הקצפה ליצירת מרקם חלק וקטיפתי עם בועות קטנות מאוד. השכבה של החלב המוקצף דקה יחסית.
* **יחס קפה לחלב**: יחס הקפה לחלב בפלאט וויט נוטה להיות גבוה יותר מאשר בקפוצ'ינו, מה שמאפשר לטעמי האספרסו להיות דומיננטיים יותר.
* **קישוט**: לרוב, פלאט וויט מוגש ללא קישוטים מיוחדים על פני הקצף, אך לעיתים בריסטות יוצרים אמנות לאטה פשוטה.
פלאט וויט מוגש לרוב בבתי קפה של הגל השלישי (ספיישלטי קופי), כשהאספרסו מגיע לרוב בקלייה יחסית בהירה ולעיתים קרובות הוא חד-זני.

## היסטוריה
המקור המדויק של הפלאט וויט שנוי במחלוקת. הן אוסטרליה והן ניו זילנד טוענות לזכות הראשונים על המצאתו בשנות ה-80 של המאה ה-20. בשתי המדינות, המשקה התפתח ככל הנראה כגרסה חזקה יותר של קפה עם חלב, עם פחות קצף בהשוואה לקפוצ'ינו שהיה פופולרי באותה תקופה.

למרות המחלוקת על המקור, הפלאט וויט הפך פופולרי מאוד בשתי המדינות ומאז התפשט למדינות נוספות ברחבי העולם, כולל בריטניה וארצות הברית.

בשנת 2015 הגישה לראשונה רשת הקפה סטארבקס את המשקה, והמשקה הפך לנפוץ בארצות הברית.

### הבדלים ממשקאות קפה דומים
* **[[לאטה]]**: מכיל כמות גדולה יותר של חלב מאודה ושכבת קצף עבה יותר (למרות שגם בלאטה מודרני נעשה לעיתים קרובות עם מיקרופום).
* **[[קפוצ'ינו]]**: מאופיין בשכבות ברורות של אספרסו, חלב מאודה וקצף חלב עבה. היחס בין המרכיבים הוא לרוב שליש אספרסו, שליש חלב ושליש קצף.
* **[[מקיאטו]]**: מורכב מאספרסו עם כמות קטנה של חלב מוקצף ("כתם" של חלב).

הפלאט וויט נחשב למשקה קפה איכותי המדגיש את טעמי האספרסו בשילוב מרקם החלב החלק. הוא פופולרי בקרב חובבי קפה המחפשים משקה חזק יותר מלאטה אך פחות מוקצף מקפוצ'ינו.

## ראו גם
* אספרסו
* קפוצ'ינו
* ציור בקפה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משקאות קפה
אתמול היית שונה

"**אתמול היית שונה**" הוא שיר בביצועו של שימי תבורי, שנכתב והולחן במשותף על ידי רוני בראון ויוריק בן דוד, ועובד על ידי דוד קריבושי, עבור פסטיבל הזמר והפזמון 1980. השיר זכה במקום השלישי בפסטיבל, ומאז הפך לאחד מהשירים המזוהים ביותר עם תבורי. השיר יצא לאור באלבום הרביעי של תבורי, "לילה ויום", שיצא לאור ביוני 1980.

## השיר במצעד הפזמונים
השיר הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ב-1 ביולי 1980, זכה להצלחה גדולה וצעד במשך 12 שבועות. בשיאו הגיע למקום ה־17.

## קישורים חיצוניים
* "אתמול היית שונה", באתר הספרייה הלאומית
* 
* אקורדים לשיר, באתר Tab4u
* 20px "אתמול היית שונה", במסד הנתונים המוזיקלי Discogs
* 20px "אתמול היית שונה", במסד הנתונים המוזיקלי MusicBrainz
* 20px "אתמול היית שונה", באתר המוזיקה Spotify
* 44px "אתמול היית שונה", באתר המוזיקה אפל מיוזיק
* האלבום "לילה ויום", באתר סטריאו ומונו

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי שימי תבורי
קטגוריה:שירי פסטיבל הזמר והפזמון 1979
קטגוריה:סינגלים בהוצאת גלטון
פורט-סן-לואי-די-רון

**פורט-סן-לואי-די-רון** (בצרפתית: **Port-Saint-Louis-du-Rhône**) היא קומונה במחוז בוש-דו-רון בדרום צרפת. הקומונה נוצרה בשנת 1904 מחלקים מהקומונות של ארל ופוס-סור-מר, זאת עקב הצורך של ארל וליון להחזיק בנמל בפתח הרון. תעלת סן לואי נחפרה בשנת 1871. הקהילה הוקמה בשנת 1886.

פורט-סן-לואי ממוקמת בין ה-גראנד רון ממערב, לבין מפרץ פוס במזרח, הנפתח אל הים התיכון. זוהי עיר תעשייתית ואגף נמל של מרסיי. שטחה של הקומונה נמצא בגובה המים באופן אחיד, ומהווה שלוחה של הקאמארג. יש גם הרבה ביצות ואזורים מעובדים, וביצות מלוחות גדולות מאד.

בשנת 2017 מנתה אוכלוסיית המקום 8,449 נפש.

פורט-סן-לואי-די-רון היא עיר תעשייתית ואגף נמל של מרסיי בפתחו של נהר הרון, וכוללת פארקים רבים, שדרות גדולות ובתי חווה גדולים הידועים בשם קאמארג. בעיירה שלושה חופים פופולריים: חוף נפוליאון, חוף אולגה וחוף קרטו. יש הרבה ביצות וצמחים מעובדים בקרבת מקום, וביצות מים מלוחים גדולות של ביצת קאמארג. חיות הבר המקומיות כוללות עדרים של סוסי בר ופלמינגו ורודים שנמצאים בביצות.

אזור הקאמארג מייצר בעיקר מלח ושמן מינרלי. יש גם מפעלים פטרוכימיים וטחנות תבואה.

## קישורים חיצוניים

## גלריה

קובץ:מגדל סן לואי - מבט מספינה במעגן.jpg|מגדל סן לואי - מבט מספינה במעגן.
קובץ:פורט-סן-לואי - מבט מספינה במעגן הנהר.jpg|פורט-סן-לואי - מבט מספינה במעגן הנהר.
קובץ:פורט-סן-לואי - מבט מספינה במעגן הנהר.jpg|פורט-סן-לואי - מבט מספינה במעגן הנהר.
קובץ:מעגן פורט-סן-לואי.jpg|מעגן פורט-סן-לואי.


## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: יישובים
אלופים על הקרח 3

**אלופים על הקרח 3** (באנגלית: **D3: The Mighty Ducks**, ידוע גם בשם **הברווזים האדירים 3**) היא דרמה קומית ספורטיבית אמריקאי משנת 1996 בבימויו של רוברט ליברמן, המהווה המשך לסרט *[[אלופים על הקרח 2]]* משנת 1994. זהו הפרק השלישי והאחרון בטרילוגיית "אלופים על הקרח" והוא הופק על ידי חברת ההפצה של וולט דיסני והופץ על ידי חברת ההפצה של בואנה ויסטה.  בסרט מככבים אמיליו אסטבז, ג'פרי נורדלינג, היידי קלינג וג'וס אקלנד. אסטבז, קלינג, אקלנד, ג'ושוע ג'קסון, אלדן הנסון, שון וייס, מאט דוהרטי, גארט רטליף הנסון, מרגרט מוראו, וינסנט לרוסו, ארון לוהר, טיי אוניל, קינן תומפסון, מייק ויטאר, קולומב ג'ייקובסן וג'סטין וונג חוזרים על תפקידיהם מהסרטים הקודמים בסדרה, כאשר סקוט ווייט, שגילם את גונאר בסרט השני, חוזר בתפקיד אחר. ברנדון אדמס, שגילם את ג'סי הול בשני הסרטים הראשונים, היה היחיד שלא חזר לפרק השלישי.

## תקציר העלילה
שחקני ההוקי "המייטי דאקס" מקבלים מלגת לימודים לאקדמיה נחשבת, אבל חווים הלם תרבותי כשמתייחסים אליהם בזלזול ומפקידים אותם בידיו של המאמן החדש טד אוריון, שהוא יותר קשוח מבומביי. צ'ארלי מאבד את מעמדו כקפטן הנבחרת ועולה על דרך של הרס עצמי שמזכירה קצת את הביוגרפיה של המאמן האהוב הקודם, גורדון בומביי. האם יצליח גורדון, כאב חלופי, לעודד את צ'ארלי ולהחדיר מוטיבציה מחודשת בלבבותיהם של נבחרת הדאקס הכי מפורסמת של מינסוטה?

## שחקנים
* אמיליו אסטבז בתפקיד גורדון בומביי (מאמן)
* ג'פרי נורדלינג בתפקיד המאמן טד אוריון (מאמן אדן הול ווריורס והדאקס)
* דייוויד סלבי בתפקיד דין באקלי (דין לוחמי עדן הול)
* היידי קלינג בתפקיד קייסי קונוויי (אמא של צ'רלי קונוויי)
* ג'וס אקלנד בתפקיד הנס (חברו ונותנו של גורדון בומביי)
* ג'ושוע ג'קסון בתפקיד צ'רלי קונוויי #96 (שחקן ומאמן שני ב"מייטי דאקס 2")
* אלדן ראיין רטליף בתפקיד פולטון ריד #44 (אח ושחקן בבאש הראשון)
* שון וייס בתפקיד גרג "השוער" גולדברג #33 (השוער)
* וינסנט א. לרוסו בתפקיד אדם בנקס #99 (השחקן המוביל של המייטי דאקס)
* מאט דוהרטי בתפקיד לסטר אוורמן #4 (שחקן מייטי דאקס)
* גארט רטליף הנסון בתפקיד גיא ז'רמן #00 (שחקן מייטי דאקס)
* מרגריט מורו בתפקיד קוני מורו #18 (שחקנית הברווזים הגדולים)
* מייקל קודליץ בתפקיד קול (שחקן ובריון של אדן הול ווריורס)
* כריסטופר אור בתפקיד ריק ריילי (שחקן ועדן הול ווריורס ובריון)
* אהרון לור בתפקיד דין פורטמן #21 (באש בראד 2 ושחקן)
* טיי אוניל בתפקיד דוויין רוברטסון #7 (שחקן מייטי דאקס)
* קינן תומפסון בתפקיד ראס טיילר #56 (שחקן מייטי דאקס)
* מייק ויטאר בתור לואיס מנדוזה #22 (שחקן מייטי דאקס)
* קולומב ג'ייקובסן בתפקיד ג'ולי "החתולה" גפני #6 (השוערת)
* ג'סטין וונג בתור קן וו #16 (שחקן מייטי דאקס)
* סקוט ווייט בתפקיד סקוט "סקוטר" הולנד (שחקן אידן הול ווריורס)
* מרגו פינלי בתפקיד לינדה (מושא אהבתו של צ'רלי קונוויי)
* בנג'מין סליסברי בתפקיד ג'וש, שדרן הספורט (קריין)

פול קאריה, שהיה פעם קפטן קבוצת המייטי דאקס מאנהיים (כיום אנהיים דאקס) כשהסרט יצא לאקרנים, מופיע בהפסקה השנייה של המשחק בין הדאקס לווריאנס. סטיבן בריל, שותף לתסריטאי הסרט, גילם עובד בארקייד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי וולט דיסני
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1996
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
אסתר עמרמי

**אסתר עמרמי** (נולדה ב-1979) היא במאית קולנוע וסרטי תעודה ישראלית, המתגוררת ופועלת מגרמניה.

## ביוגרפיה
אברהמי נולדה בכפר סבא. בתיכון למדה במגמת תיאטרון, ואחרי שירותה הצבאי התחילה ללמוד עיצוב אופנה במכללת שנקר. אחר כך החליטה להפסיק את הלימודים בשנקר ולנסוע לברלין.

בברלין הכירה את מומה פטרס, שהיה לבן זוגה, ויום אחד נתקלה במודעה של מכון גתה, שקראה ליוצרים צעירים להגיש רעיונות לסרטים קצרים שיעסקו בנושא "מחוות של פיוס". יחד עם פטרס הם הגישו רעיון ונבחרו. ללא ניסיון קולנועי קודם הם יצרו את הסרט הקצר "Berlin Diary" שיצא לאקרנים ב-2006. סרט מוקומנטרי שהוא מכתב וידאו לסבא וסבתא של הגיבורה שעזבו את גרמניה בשנות ה-30 של המאה ה-20, עברו לישראל, ועכשיו הנכדה שלהם עוברת לגור בברלין. הסרט הוקרן בהצלחה במספר פסטיבלי סרטים ועמרמי החליטה ללמוד קולנוע. ב-2012 יצרה את הסרט הקצר "שני גברים ושולחן" (Zwei Männer und ein Tisch), על ישראלי בשם ראובן ופלסטיני בשם יוסוף הנפגשים במהלך משלוח רהיטים בברלין; וראובן מנסה להסתיר את מוצאו הישראלי.

הסרט העלילתי הראשון שלה, "חוצלארץ", נוצר כפרויקט גמר במסגרת הלימודים. את התסריט כתבה עם מומה פטרס והוא עוסק בשראלית שגרה בברלין מגיעה לביקור בישראל. משברים ישנים צפים כשהיא מחליטה להגיע לביקור עם בן זוגה הגרמני, ביום השואה. הסרט זכה בפרס הסרט העצמאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בקרלובי וארי. צוות השחקנים בסרט כלל: את נטע ריסקין בתפקיד הראשי ולצדה חנה לסלאו, רומי אבולעפיה ודב רייזר, הוא צולם בישראל ודובר עברית.

בשנים 2017–2020 שימשה כבמאית של סדרת הדרמה הגרמנית ארוכת שנים (שודרה ברציפות במשך 35 שנים) "Lindenstraße" , ששודרה על ידי הערוץ הציבורי הגרמני Das Erste. בסך הכל ביימה 25 פרקים של הסדרה.

בשנת 2021 ביימה שלושה פרקים בסדרת המשטרה "SOKO Potsdam"  המשודרת בערוץ ZDF; וארבעה פרקים בסדרת הדרמה "Wir".

בשנת 2024 ביימה את סדרת הטלוויזיה הקומית "BFF: Best Family Forever", עבור ערוץ ZDFneo.
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:במאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לגרמניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
דיוקן שארל העשירי

**דיוקן שארל העשירי** הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הבריטי תומאס לורנס, שנוצר בשנת 1825 ומתאר את שארל העשירי, מלך צרפת. הדיוקן הוזמן על ידי ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת,  ונמצא כיום באוסף המלכותי הבריטי, כשהוא מוצג באולם ווטרלו שבטירת וינדזור.

## תיאור היצירה
הציור, אשר מידותיו 269.7 × 178.3 × 3.2 ס"מ, מתאר את שארל העשירי לבוש במדי צבא כחולים כהים מעוטרים בתחרה כסופה. הוא מחזיק כובע עטור נוצה על זרועו השמאלית, ועונד את עיטורי מסדר הבירית, מסדר רוח הקודש, מסדר הצמר הזהב וסרט מסדר רוח הקודש. ברקע הציור נראים גני ארמון טווילרי בפריז.

הציור בוצע בפריז בין אוגוסט לנובמבר 1825, כחלק מסדרת דיוקנאות של שליטים אירופיים שהוזמנו מלורנס על ידי ג'ורג' הרביעי. מחיר כל ציור בסדרה היה 500 גיני.

## רקע היסטורי
שארל העשירי (1757–1836), שנולד כרוזן ארטואה, היה אחיו הצעיר של לואי ה־16, מלך צרפת. בעקבות המהפכה הצרפתית יצא לגלות בבריטניה. בשנת 1815, עם תבוסת נפוליאון והחזרת בית בורבון לשלטון, הוכתר אחיו, לואי ה־18, כמלך צרפת. לאחר מותו של לואי ה-18 בשנת 1824, עלה שארל לשלטון והוכתר כמלך צרפת בקתדרלת ריימס ב־2 במאי 1825 – בטקס הקורונציה האחרון בתולדות צרפת, שנערך לפי הפורמט הקתולי המסורתי.

תקופת שלטונו של שארל התאפיינה במדיניות שמרנית ותגובתית, אשר עוררה מורת רוח ציבורית. מהפכת יולי בשנת 1830 הביאה להתפטרותו ולהגלייתו השנייה, הפעם לארמון הולירוד שבאדינבורו, סקוטלנד, שם שהה עד מותו בשנת 1836.

## מיקום והצגה
לאחר השלמתו, הגיע הציור לבריטניה בשנת 1829 ונתלה תחילה בלשכתו הפרטית של ג'ורג' הרביעי בארמון סנט ג'יימס. בשנות ה־40 של המאה ה־19 הועבר לאולם ווטרלו בטירת וינדזור, שם הוא מוצג עד היום.

אולם ווטרלו נבנה ביוזמתו של ג'ורג' הרביעי לאחר נפילתו של נפוליאון, ונועד להנציח את הדמויות המרכזיות – שליטים, מצביאים ודיפלומטים – שהיו מעורבים בשיקום הסדר האירופי לאחר קרב ווטרלו (1815). מרבית הדיוקנאות באולם צוירו על ידי תומאס לורנס. הדיוקנאות צוירו במהלך מפגשים מדיניים שנערכו ברחבי אירופה, ולעיתים בעקבות מסעות מיוחדים שערך האמן. לורנס מת בשנת 1830, וחלק מהדיוקנאות נמסרו רק לאחר מותו.

החדר עצמו הושלם בתקופת שלטונו של ויליאם הרביעי, והוצג לראשונה בציור של ג'וזף נאש משנת 1844, בו נראית תצוגת הדיוקנאות כפי שהיא נמשכת עד היום: דיוקנאות באורך מלא של מלכים ומצביאים מוצגים בגובה, ודיוקנאות של דיפלומטים ומדינאים מוקמו בגובה העיניים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:תומאס לורנס: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי שמן
יפתח שפירא

**יפתח שפירא** (נולד ב-9 באוגוסט 1987) הוא זמר-יוצר, מלחין ומפיק מוזיקלי ישראלי.

## ביוגרפיה
שפירא נולד בשנת 1987 וגדל ברעננה. שירת בצבא כמפקד טנק. למד פילוסופיה ומוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב.

## קריירה מוזיקלית
בשנת 2019 הוציא את אלבום הבכורה שלו, "עולם החי", בהפקת תומר ישעיהו ומורן מגן. השיר "הגיטרה" מתוכו נבחר בבחירות העורכים של כאן 88.

אלבומו השני, "שביל התנים" (2021), נכתב במהלך סגר הקורונה הראשון ובהשראתו, והופק גם הוא על ידי תומר ישעיהו.

אלבומו השלישי, "בים" (2023), שהופק במשותף עם אדיר דניאל, מתאפיין בסאונד אלקטרוני ובכתיבה מינימליסטית, קרובה וחשופה. במופע השקת האלבום התארחה עדי-קשת כהן.

במהלך מלחמת חרבות ברזל הוציא כמה שירים שכתיבתם הושפעה מהתקופה, בהם "קום", "עצוב היה לי ללכת" ו-"נשאר איתך".

בין שיריו לחנים לשירי משוררים, בהם "צנח לו זלזל" של ביאליק ו-"שיר אמי והנחל" של אורי צבי גרינברג.

שפירא יוצר בנוסף את הפרויקט האינסטרומנטלי "Iftach Shapira Orchestra", בו הוא מפרסם יצירות כליות בהשפעות קלאסיות, אמביינט ואלקטרוניות.

## חיים אישיים
מתגורר בנס ציונה, בזוגיות ואב לשניים.

## קישורים חיצוניים

* ראיון ב„רדיו קסם” עם רובי רבינוביץ, עם יציאת האלבום „בים”
* ביקורת של יוסי חרסונסקי על „שיר אמי והנחל”

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי תיכון מור מטרו-ווסט רעננה
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים-יוצרים בעברית
קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
זלמן יענט

ר' **אפרים זלמן ב"ר שמחה יענט מטערויז** (ידוע **כמהר"ז יענט**, נכתב לעיתים **יינט**, **יאניט**, **יעצט**, **יינטא**) היה רב בגרמניה וצפון איטליה במחצית הראשונה של המאה ה-15, מרבותיו של המהר"ם מינץ. שימש כמורה הוראה ברגנסבורג ואחריה בטרוויזו שבצפון איטליה וספרו "סדר טערויז" שימש כספר המנהגים הבלעדי של קהילות אשכנז בצפון איטליה.

## ביוגרפיה
לא ידוע היכן ומתי נולד ר' זלמן, אך יש לשער שנולד בסוף המאה ה-14 באחת מערי הריינוס. כנראה היה מתלמידיו המוקדמים של המהרי"ל ואחרי שלמד אצלו התיישב ברגנסבורג זמן מה ובאותה תקופה שאל את מהרי"ל שאלות בהלכה. כמו רבנים רבים בתקופה ההיא עבר גם הוא לצפון איטליה והתיישב בקהילת טרוויזו. בטרוויזו הוא החזיק ישיבה, ומכך שהמהר"ם מינץ בצעירותו נסע דווקא אליה מלוקא יש להניח שהיא הייתה הישיבה החשובה ביותר בצפון איטליה, וישיבות אשכנזיות חשובות יותר התקיימו רק באשכנז ולכן המהר"ם מינץ נסע לגרמניה אחר כך.

### מעמדו
מספרות בני דורו משמע שר' זלמן היה מגדולי הדור והתייחסות הרבנים אליו הייתה כאל מורה הוראה שאין לחלוק עליו. כמו כן, בעל תרומת הדשן חשש להיכנס למחלוקת בין ר"ז יענט ור"ז לוי לבין ר' רפאל בלין מפני ש"אינני כדי להכניס ראשי בין הרים גדולים". כמו כן הלקט יושר כתב שהוא מתפלא על המלעיגים, שגם אם מלעיגים על מה שכתוב משם התרומת הדשן, "מכל מקום איך שייך להלעיג על מי שעושה כמו שכתוב במנהגים אשר נוהגים אחריהם בכל מדינות איטליא, דהיינו אותם מנהגים שסידר מהר"ר זלמן יענט. בקולופון כתב היד כתוב:  כמו כן קטעים מסדר טערויז נכנסו לכתבי היד של מנהגי המהרי"ל, דבר שגרם בלבול בין מנהג אשכנז למנהג צפון איטליה האשכנזי.

## לקריאה נוספת
* **מבוא לספרי מהרי"ל**, מכון ירושלים תשע"ו עמ' 199–200.
* שלמה י. שפיצר, מבוא למנהגי ר' זלמן יענט, בתוך **ספר המנהגים לרבינו אייזיק טירנא**, מכון ירושלים תש"ס עמ' קסז-קסח.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני אשכנז
קטגוריה:רגנסבורג: אישים
קטגוריה:מחברי ספרי מנהגים
קטגוריה:ראשוני איטליה
קטגוריה:יהודי אשכנז במאה ה-15
קטגוריה:יהודי איטליה במאה ה-15
הגלריה הלאומית של פראג

**הגלריה הלאומית של פראג** (בצ'כית: **Národní galerie Praha**) היא גלריית אמנות בבעלות המדינה בפראג, המנהלת את אוסף האמנות הגדול ביותר בצ'כיה ומציגה יצירות מופת של אמנות צ'כית ובינלאומית בתערוכות קבועות ומתחלפות. אוספי הגלריה אינם שוכנים בבניין אחד, אלא מוצגים במספר מבנים היסטוריים בתוך העיר פראג, כמו גם במקומות אחרים. הגדול מבין אתרי הגלריה הוא ארמון יריד הסחר, ובו אוסף האמנות המודרנית של הגלריה הלאומית. חללי תצוגה חשובים נוספים ממוקמים במנזר סנט אגנס מבוהמיה, בארמון קינסקי, בארמון סלם, בארמון שוורצנברג, בארמון שטרנברג ובבית הספר לרכיבה ולנשטיין. המוזיאון, שנוסד בשנת 1796, הוא אחד מגלריות האמנות הציבוריות העתיקות בעולם ואחד המוזיאונים הגדולים ביותר במרכז אירופה.

## היסטוריה
ההיסטוריה של הגלריה הלאומית בפראג החלה ב־5 בפברואר 1796, כאשר קבוצת אצילים צ'כים פטריוטיים ואינטלקטואלים בני מעמד הביניים, שהושפעו מרעיונות תנועת ההשכלה, הקימו את אגודת הידידים הפטריוטים של האמנות. מטרתם הייתה לשפר את הטעם האמנותי של הציבור. האגודה ייסדה שני מוסדות מרכזיים: האקדמיה לאמנויות היפות וגלריית התמונות של האגודה, שהפכה לגלריה הלאומית. בשנת 1902, נוספה הגלריה המודרנית של ממלכת בוהמיה, ביוזמת הקיסר פרנץ יוזף הראשון, והחלה לבנות אוסף יצירות מהמאות ה-19 וה-20.

לאחר הקמת צ'כוסלובקיה בשנת 1918, הפכה הגלריה למוסד מרכזי של המדינה החדשה. ב־1919 מונה וינצנץ קראמר למנהל הגלריה, והוביל אותה למודרניזציה ולניהול מקצועי. בשנת 1942 במהלך מלחמת העולם השנייה הועברו אוספי הגלריה המודרנית תחת ניהולה של הגלריה הלאומית.

בשנת 1995 נפתחו חללים חדשים המוקדשים לאמנות מהמאה ה-19 וה-20 בארמון יריד הסחר (Veletržní Palac) המשופץ, שהוא בעצמו אנדרטה לאומית כמבנה הפונקציונליסטי הגדול ביותר של פראג ואחת הדוגמאות המוקדמות ביותר לסגנון אדריכלי זה בעיר (הבנייה החלה בשנת 1925).

## קישורים חיצוניים
ימין|ממוזער| ארמון שטרנברק בהרדצ'אני

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פראג: מוזיאונים
קטגוריה:גלריות לאמנות
קטגוריה:מוזיאונים לאומיים
קטגוריה:אירופה: מוזיאונים לאמנות
טרוי מינק

**טרוי אדוארד מינק** (באנגלית: **Troy Edward Meink**) הוא פקיד ממשל אמריקאי, שכיהן כסגן תת-מזכיר חיל האוויר לענייני חלל בשנים 2013–2014, כסגן המנהל הראשי של משרד הסיור הלאומי בשנים 2020–2025, והחל מ-16 במאי 2025 כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
מוצאו של מינק הוא מהעיירה למון שבדקוטה הדרומית. הוא למד באוניברסיטת המדינה של דקוטה הדרומית, שם סיים לימודי תואר בהנדסת מכונות ב-1988. בהמשך הוא למד באוניברסיטת המדינה של אוהיו, שם הוא סיים ב-1995 לימודי תואר מוסמך אוניברסיטה בהנדסת אווירונאוטיקה וחלל, וב-1999 סיים שם לימודי דוקטורט באותו תחום.

### קריירה
ב-1988 נכנס מינק לחיל האוויר של ארצות הברית במסגרת תוכנית כוחות האימונים של קציני המילואים  של אוניברסיטת המדינה של דקוטה הדרומית. הוא החל את הקריירה שלו כנווט ומדריך במטוסי תדלוק בואינג KC-135 סטרטוטנקר, ולאחר מכן היה מהנדס בדיקות מוביל לעיצוב ולהערכה של כלי רכב לניסויי טילים בליסטיים מטעם הסוכנות להגנה מפני טילים. בעד שהיה נווט במטוסי ה-KC-135, הוא הוצב בבסיס האווירי גריסום באינדיאנה, ובמהלך מלחמת המפרץ שירת בעיראק.

לאחר מכן הוביל מינק את הפיתוח במשרד התוכנית המשותפת לתקשורת לוויינית צבאית, ושירת כמנהל התוכנית למערכת התקשורת הלוויינית הטרנספורמטיבית . הוא היה מנהל במשרד עוזר מזכיר ההגנה ומנהל לרכש מערכות מודיעין אותות במשרד הסיור הלאומי בשנים 2006–2013.

מנובמבר 2013 ועד יוני 2014 שימש מינק כסגן תת-מזכיר חיל האוויר לענייני חלל. לאחר מכן ועד 2017 הוא היה עוזר מנהל המודיעין הלאומי למערכות ולניתוח משאבים, ואז היה למנהל הרכש למערכות מודיעין גאו-מרחבי במשרד הסיור הלאומי. באוקטובר 2020 הוא מונה על ידי הנשיא דונלד טראמפ כסגן המנהל הראשי של משרד הסיור הלאומי. בתפקידו זה הוא פיקח על תקציב של יותר מ-15 מיליארד דולר לפיתוח יכולות לווייניות.

### מזכיר חיל האוויר
ב-16 בינואר 2025 הודיע הנשיא הנבחר טראמפ על מועמדותו של מינק כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית. המינוי זכה לעידודו השקט של אילון מאסק. ב-13 במאי אושר המינוי על ידי הסנאט של ארצות הברית ברוב של 74 תומכים מול 25 מתנגדים. ב-16 במאי הושבע מינק לתפקידו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי דקוטה הדרומית
קטגוריה:מזכירי חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:נשיאות דונלד טראמפ הראשונה: אישים
קטגוריה:נשיאות ג'ו ביידן: אישים
קטגוריה:נשיאות דונלד טראמפ השנייה: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של דקוטה הדרומית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו במאה ה-20
ניקושור דן

**ניקושור דניאל דן** (ברומנית: **Nicușor Daniel Dan**; נולד ב-20 בדצמבר 1969) הוא פוליטיקאי ומתמטיקאי רומני, המכהן החל מ-26 במאי 2025 כנשיא רומניה. הוא נבחר לתפקיד כמועמד עצמאי מהמרכז הפוליטי, אחרי שב-18 במאי 2025 הביס בסיבוב השני לבחירות לנשיאות את ג'ורג'ה סימיון, מועמד המפלגה הימנית הלאומנית "הברית לאחדות הרומנים". דן כיהן בין אוקטובר 2020 למאי 2025 כראש עיריית בוקרשט.

## שנותיו הראשונות
ניקושור דן נולד ב-1969 בעיר פגראש במחוז בראשוב, דרום טרנסילבניה. זכה במדליות זהב באולימפיאדת המתמטיקה הבין-לאומית בשנים 1987 ו-1988. למד לתואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת בוקרשט, ומשנת 1992 למד לתואר שני באקול נורמל סופרייר בפריז . ב-1998 סיים תואר דוקטור במתמטיקה באוניברסיטת פריז. לאחר מכן שב לרומניה וייסד מוסד שנועד להנחות סטודנטים מחוננים לכיוון המחקר המדעי.

## קריירה פוליטית
בשנת 2015 הקים את האיחוד להצלת בוקרשט, הדוגל במלחמה בשחיתות ובשימור המורשת, מה שהניע אותו לעשייה פוליטית. שנה לאחר מכן, ייסד בשותפות את מפלגת האיחוד להצלת רומניה  (USR), אולם עזב את המפלגה בשנת 2017 על רקע השינוי הפרוגרסיבי שלה והתמקדותה במלחמה שמרנית יותר בשחיתות.

מאז שנת 2016 שימש דן כחבר בית הנבחרים של רומניה, עד לבחירתו לראש עיריית בוקרשט העצמאי הראשון בשנת 2020. בשנת 2024 זכה פעם נוספת בבחירות לראשות עיריית בוקרשט.

דן השתתף כמועמד עצמאי בבחירות לנשיאות רומניה (2025), וזכה ל-20.99 אחוזי הצבעה בסיבוב הראשון. ב-18 במאי התמודד בסיבוב השני נגד ג'ורג'ה סימיון ונבחר לנשיאות רומניה.

לאחר הבחירות לנשיאות רומניה ב-2024 וב-2025, בהן היו מועמדים שהביעו אהדה לתנועה הלגיונרית ולנציגיה בעבר, הגיש חבר הפרלמנט היהודי, סילביו וקסלר, הצעת חוק להחמרת החוק למניעת תופעות אנטישמיות, הצעה המגדירה היטב את התנועה הלגיונרית. נשיא רומניה החדש, ניקושר דן, הגיש הסתייגות, אך הסתייגותו נדחתה וההצעה של וקסלר אושרה ברוב של שני שלישים.

## חיים אישיים
ניקושור דן בקשר זוגי, ללא נישואים, עם מירבלה גרדינארו, בוגרת הפקולטה לגאוגרפיה של אוניברסיטת בוקרשט. לשניים שני ילדים והם מתגוררים בבוקרשט.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים רומנים
קטגוריה:מתמטיקאים רומנים
קטגוריה:ראשי עיריית בוקרשט
קטגוריה:ראשי עיריות ברומניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בוקרשט
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פריז
קטגוריה:חברי הפרלמנט הרומני
קטגוריה:רומנים מטרנסילבניה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1969
פשוט לאהוב

**פשוט לאהוב** הוא מחזה מאת שלמה מושקוביץ, המבוסס על פי שיריו של אריק איינשטיין. 

## עלילה
תל אביב, שלהי שנות ה-60 על רקע סיפור אהבה סוער ומרגש בין רחל (אליאנה תדהר) לעקיבא (עוז זהבי), נפרשת יריעה דרמטית הסוקרת אחת מן התקופות התוססות, היצירתיות והמשפיעות ביותר בתולדות מדינת ישראל. במרכז העלילה עומדים מאורעותיהם של רחל, בת למשפחה שמרנית, ושל עקיבא, צעיר בוהמייני וחולם, אשר מנסים לממש אהבה עזה ובלתי מתפשרת בצל קונפליקטים חברתיים, תרבותיים ואידאולוגיים.

בין חבורתו הצבעונית של עקיבא, המייצגת את רוח המרד, לבין הוריה המסורתיים של רחל, ניצבים בני הזוג בפני אתגרים גדולים של זהות, שייכות וחירות. עלילת המחזה מיטלטלת בין תקווה לייאוש, בין חיים למוות, ובין הכמיהה לפריצה אישית לבין הכבלים של המציאות המשתנה.

המחזמר שזור בשירים אהובים שהפכו לפסקול התרבות הישראלית, וביניהם: "אני ואתה נשנה את העולם", "צא מזה", "מה שיותר כחול יותר עמוק", "אחכה לך", "כשאת בוכה את לא יפה" ואחרים יצירות מופת מאת יוצרים מרכזיים במוזיקה העברית כגון שלום חנוך, יעקב רוטבליט, אריק איינשטיין, שמוליק קראוס, מיקי גבריאלוב, ג'וזי כץ, יונתן גפן, שלישיית גשר הירקון ועוד.

בביצועם של עשרים שחקנים, רקדנים ונגנים, המחזמר מציג חוויה בימתית סוחפת, מלאת הומור, רגש וגעגוע. זוהי יצירה שאינה חוששת להציב מראה אל פני החברה הישראלית ולבחון את שורשיה הערכיים והתרבותיים כל זאת תוך הצעה פיוטית ונוסטלגית להביט אל ימים שבהם חלומות ואמונה היו למצפן, ולתהות אם עוד נותר מקום לתקווה ההיא גם בימינו אנו.

## דמויות ושחקנים

## קישורים חיצוניים
* פשוט לאהוב, באתר "הבמה"
* 
* 
* 
* 
*  
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות ישראליים
קטגוריה:מחזות משנות ה-2000
קטגוריה:יצירות משנת 2017
סליפ טוקן

**סליפ טוקן** (באנגלית: **Sleep Token**) היא להקת רוק בריטית שנוסדה בלונדון בשנת 2016. הלהקה ידועה בסגנונה המוזיקלי המשלב מטאל אלטרנטיבי, אינדי פופ, רית'ם אנד בלוז, ג'אז והיפ-הופ, ובאסתטיקה המסתורית שלה, הכוללת הופעות עם מסכות וזהותם הנסתרת של חברי הלהקה.

## רקע והיסטוריה
הלהקה הוקמה בשנת 2016 בלונדון. חברי הלהקה טוענים כי התאחדו כדי לסגוד לישות בשם סליפ, שהתגלתה לסולן בחלום והם מופיעים עם מסכות, גלימות וצובעים בשחור כל פיסת עור חשופה.

הלהקה פרסמה את הסינגל הראשון שלה, "Thread the Needle", בספטמבר 2016, ואחריו יצא המיני-אלבום הראשון, *One*, בדצמבר אותה שנה. בשנת 2017 חתמה הלהקה עם חברת התקליטים בסיק רקורדס והוציאה את המיני-אלבום השני, *Two*, ביולי 2017, שכלל את הסינגלים "Calcutta" ו-"Nazareth".

בשנת 2019 חתמה הלהקה עם ספיינפארם רקורדס, חברת בת של יוניברסל מיוזיק גרופ, והוציאה את אלבום הבכורה המלא שלה, *Sundowning*, בנובמבר 2019. האלבום זכה לביקורות חיוביות והציג את הסגנון הייחודי של הלהקה, המשלב אלמנטים של מטאל, פופ, ואלקטרוניקה.

בשנת 2021 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, *This Place Will Become Your Tomb*. בשנת 2023 יצא האלבום השלישי, *Take Me Back to Eden*, שהביא לפריצה מסחרית משמעותית, כולל הופעות בפסטיבלים גדולים ומכירת הופעות באולמות גדולים.

במאי 2025 הוציאה הלהקה את אלבומה הרביעי, *[[Even in Arcadia]]*, תחת חברת RCA רקורדס. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של בילבורד 200 בארצות הברית ומצעד האלבומים הבריטי, הישג ראשון ללהקה. בארצות הברית נמכרו 127,000 יחידות בשבוע הראשון, כ-73,500 מכירות פיזיות וכ-53,000 יחידות שקולות בסטרימינג. כל עשרת השירים מהאלבום נכנסו למצעד הבילבורד הוט 100. ההצלחה נחשבה להפתעה בעולם הרוק, במיוחד כשמדובר בלהקה שאינה "מיתולוגית" כמו מטאליקה.

## חברי הלהקה
חברי הלהקה שומרים על אנונימיות, מופיעים עם מסכות ואינם חושפים את זהותם. הם מזוהים באמצעות כינויים בלבד:
* **ואסל **(באנגלית: **Vessel**) – סולן ראשי, גיטרות, קלידים, בס והפקה מוזיקלית.
* **II **– תופים וכלי הקשה.
* **III** – בסיסט בהופעות חיות.
* **IV **– גיטריסט ראשי וזמר ליווי בהופעות חיות.
* **אספרה** (באנגלית: **Espera**) – שלישיית זמרות ליווי בהופעות חיות.

למרות האנונימיות, ישנם דיווחים המזהים את ואסל כליאו ג'ורג' פולקנר, את II כאדם פדר, את III כדייב בול, ואת IV בתור כריס גריפית'ס. חברות Espera כוללות את מתילדה ריילי, לינדסי וורד, ופייג' לוסי.

## סגנון מוזיקלי ותדמית ציבורית
הלהקה משלבת מגוון רחב של סגנונות מוזיקליים, כולל מטאלקור, נו-מטאל, פוסט-רוק, בלוז וסינת'-פופ. הלהקה ידועה בשימוש באלמנטים של מטאל מתקדם (פרוגרסיבי) ובשילוב של סאונד אלקטרוני עם קטעים מלודיים ואטמוספיריים. הסגנון שלה זכה לשבחים ממבקרים ומעריצים כאחד.

הלהקה כמעט ואינה מתראיינת, וטוענת כי זהות החברים אינה חשובה, רק המוזיקה חשובה.

## הופעות חיות
הלהקה ידועה בהופעותיה המיוחדות, המכונות "טקסים", שבהן חברי הלהקה מופיעים עם מסכות ובגדים אחידים, תוך שמירה על אווירה מסתורית וטקסית. הם אינם מדברים עם הקהל במהלך ההופעות.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2019: *Sundowning*
* 2021: *This Place Will Become Your Tomb*
* 2023: *Take Me Back to Eden*
* 2025: *[[Even in Arcadia]]*

### מיני-אלבומים
* 2016: *One*
* 2017: *Two*

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים במסכות
קטגוריה:להקות עם זהות בדויה
קטגוריה:אמני ספיינפארם רקורדס
קטגוריה:להקות רוק בריטיות
קטגוריה:להקות מטאל אלטרנטיבי
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2016
קטגוריה:אמני RCA רקורדס
קטגוריה:לונדון: תרבות
אייל אינדיג

**אייל צבי אינדיג** (נולד ב-15 באוגוסט 2003) הוא מתעמל ישראלי, אלוף המכביה (המכביה העשרים ואחת 2022) בקרב רב אישי, וזוכה מדליית זהב בתרגיל סוס הסמוכות בגביע האתגר (תל אביב 2023).

## קריירה
### 2021
באליפות העולם 2021  שנערכה בקיטאקיושו שביפן באוקטובר סיים במקום 23 בתחרות הקרב רב בציון משוקלל של 76.264 נקודות. הוא סיים במקום 16 בתרגיל סוס הסמוכות בתוצאה של 14.066 נקודות, במקום 50 בתרגיל המקבילים בתוצאה של 13.500 נקודות, במקום 74 בתרגיל הקרקע בתוצאה של 12.600 נקודות, במקום 49 בתרגיל המתח בתוצאה של 12.600 נקודות, במקום 47 בתרגיל הקפיצות בתוצאה של 13.933 נקודות, ובמקום 54 בתרגיל הטבעות בתוצאה של 12.400 נקודות.

### 2022
במכביה העשרים ואחת שנערכה ביולי זכה במדליית זהב בקרב רב אישי בתוצאה של 79.133 נקודות. בנוסף, זכה במדליית זהב קבוצתית יחד עם אנדריי מדבדב, אורי זיידל, פאבל גולידוב ואיליה ליובימוב.

### 2023
בתחרות מסבב גביע האתגר שהתקיימה בתל אביב-יפו שבישראל ביוני זכה במדליית זהב בתרגיל סוס הסמוכות בתוצאה של 14.150 נקודות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מתעמלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2003
קטגוריה:אלופי המכביה
Sirât

**Sirât** הוא סרט דרמה משנת 2025 בבימויו של אוליבר לאקס שגם כתב את התסריט יחד עם סנטיאגו פילול, ובכיכובם של סרג'י לופס וברונו נוניז ארג'ונה. עלילת הסרט עוסקת בחיפושיו של אב אחר בתו הנעדרת במדבריות דרום מרוקו. הסרט הוא קופרודוקציה בין ספרד לצרפת.   

הוא הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל קאן ה-78 ב-15 במאי 2025, שם התמודד במסגרת התחרות הראשית וזכה בפרס חבר השופטים, הפרס השלישי בחשיבותו, בתיקו עם הסרט צליל של נפילה.  

## רקע עלילתי
לאחר שבתו נעלמת ברייב, לואיס נוסע למרוקו עם בנו כדי לחפש אותה.

## צוות השחקנים
* סרג'י לופז – לואיס
* ברונו נונייז ארג'ונה – אסטבן
* ריצ'רד בלאמי – ביגאי
* סטפניה גאדה – סטף
* ג'ושוע ליאם הנדרסון – ג'וש
* טונין ג'אנווייר – טונין
* ג'ייד אוקיד – ג'ייד

## הפקה
בנובמבר 2023, כאשר הסרט היה עדיין בשלבי פיתוח, הוא קיבל מענק הפקה בסך 1,200,000 אירו מהמכון לקולנוע ולאומנויות אודיו-ויזואליות של ספרד (ICAA). בינואר 2024 חשפה פלטפורמת הסטרימינג הספרדית Movistar Plus+ חמישה פרויקטים קולנועיים שצפויים להיות מופקים במסגרתה, ביניהם סרטו של אוליבר לאקס לצד פרויקטים של במאים ספרדים בולטים נוספים. החברה הודיעה על כוונתה להעניק לפרוקיטים הפצה קולנועית מסורתית לפני שיעברו לשידור בפלטפורמה.

לאקס תיאר את הפרויקט, שעדיין לא נשא שם באותה עת, כגילום של "דור צעיר ומנוכר, המחפש חופש והתעלות בעולם של משבר ערכים השרוי בקריסה מוחלטת. הבריחה המסוכנת שלהם והתשוקה לתנועה מתמדת מובילה אותם למדבר מסתורי שיבחן את כולם. מראת חול שמשקפת את האמונה של דור יתום", והוסיף כי הוא מדמיין אותו כסרט "מהפנט מאוד וחושי מאוד". כמו כן, אמר שהוא "הסרט הכי נגיש שלי, ועם זאת - הכי רדיקלי".

בנוסף לסרג'י לופס וברונו נונייס ארחונה כולל צוות השחקנים גם שחקנים לא מקצועיים. הצילומים התקיימו בספרד ובמרוקו בין מאי ליולי 2024. בשל מגבלות מימון נדרשו חלק מהצילומים להתבצע בשטח ספרד, ולכן חיפשה ההפקה לוקיישנים שיכולים לשמש תחליף לנופי המדבר של הרי האטלס המרוקניים. תחילה נשקלה אפשרות לצלם באזור לוס מונגרוס , אך לאקס שוכנע לצלם במקום זאת ב-Rambla de Barrachina על ידי רכזת נציבות הקולנוע של אראגון. הוא תיאר את האזור כ"מפוסל בידי האלים", וציין שהמקום העניק לו רעיונות לשינויים בתסריט. הצילומים באזור כללו השתתפות של 140 ניצבים.

צוות ההפקה צילם במשך חודש בפרובינציות טרואל וסרגוסה, ולאחר מכן עבר לצלם במשך ארבעה שבועות במרוקו, באזור העיר ארראשידיה ובקרבת העיירה ארפוד. במהלך הצילומים במרוקו התמודדו אנשי הצוות עם חום עז וסופות חול. הסרט צולם על פילם מסוג סופר 16 מ"מ.

לאקס השווה מבחינה אסתטית ונרטיבית את הסרט עם סרטי חולית ומקס הזועם, וטען שהוא שואב מהאיכויות המיתיות והסגנוניות שלהם, אך מפרש אותן מחדש.

## הפצה
חברת The Match Factory רכשה את זכויות המכירה הבינלאומיות של הסרט ב־6 במאי 2024. טריילר ראשון לסרט שוחרר שנה אחר כך, ב־6 במאי 2025.

הסרט הוקרן בבכורה בינלאומית שלו במסגרת התחרות הרשמית של פסטיבל הקולנוע ה-78 בקאן, ב־15 במאי 2025. הוא עתיד לעלות לאקרנים בספרד ב־6 ביוני 2025.

## ביקורות
באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל 100 אחוזי טריות המבוססים על 17 ביקורות. 

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2025
קטגוריה:סרטים ספרדיים
קטגוריה:סרטים צרפתיים
אל-עטארה (ג'נין)

**אל-עטארה** (בערבית: **العطارة**) הוא כפר פלסטיני כ-15 ק"מ מדרום-מערב לג'נין, בגובה 350 מטרים מעל פני הים.

## אטימולוגיה
עטארה פירושו "כתר", ובתקופה הרומית הכפר היה ידוע בשם "אטרוס".

## היסטוריה
בסביבות הכפר נמצאו כלי חרס מהתקופות הרומית המאוחרת, הביזנטית והאסלאמית המוקדמת. במקורות צלבניים היא נקראה "לאת'ארה". בשנת 1140, אוסאמה, נוסע מוסלמי, הזכיר את העיר עטארה יחד עם העיר השכנה סילת א-דהר. בשנת 1178 היא הותקפה על ידי בדואים, אך עמדה בהתקפה.

### התקופה העות'מאנית
אל-עטארה, כמו כל שטחי פלשתינה, סופח לאימפריה העות'מאנית בשנת 1517. כ-10% מהחרסים שנמצאו בכפר מתוארכים לתקופה זו. ברישומי המס העות'מאניים משנת 1596, עטארה נרשם ככפר מוסלמי לחלוטין בשם "עטרה", עם אוכלוסייה של 12 משפחות ו-2 רווקים. הוא היה ממוקם במחוז ג'בל סאמי במחוז שכם. התושבים שילמו גם מס אחיד של 33.3% על תוצרת חקלאית, כולל חיטה, שעורה, גידולי קיץ, עצי זית, עיזים וכוורות, בנוסף להכנסות נלוות ומס על תושבי אזור שכם, בסך כולל של 5,000 פיאסטרים. במרכז הכפר נמצאת גם טירה מהמאות ה-16 וה-17.

בשנת 1870, ציין ויקטור גרן שזהו כפר עני, אך כזה שהצליח לרשת מקום עתיק. בשנת 1870/1871, מפקד האוכלוסין העות'מאני כלל את הכפר במחוז שעראוויה המערבי.

### תקופת המנדט הבריטי
במפקד האוכלוסין של פלשתינה בשנת 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, אוכלוסיית אל-עטארה מנתה 164 מוסלמים, ובמפקד האוכלוסין של 1931 היא עלתה ל-193 מוסלמים, ב-51 בתים. במפקד האוכלוסין של 1945 אוכלוסיית אל-עטארה מנתה 250 מוסלמים, ושטחה היה 3,844 דונם על פי סקר רשמי של קרקעות ואוכלוסייה, מתוכם, 88 דונם היו חוות ואדמות מושקות, 1,784 דונם הוקצו לגידול תבואה, בעוד ש-5 דונם היו אדמות בנויות (עירוניות).

### התקופה הירדנית
לאחר מלחמת העצמאות והסכמי שביתת הנשק ב-1949, אל-עטארה עבר לשלטון ירדני. מפקד האוכלוסין הירדני של 1961 מצא כי אוכלוסיית אל-עטארה מנתה 388 תושבים.

### אחרי 1967
לאחר מלחמת ששת הימים בשנת 1967, הכפר אל-עטארה היה תחת השלטון הישראלי ביהודה ושומרון, עד 1993 אז נחתמו הסכמי אוסלו והכפר הועבר לשליטת הרשות הפלסטינית.

## השפעותיו
בכפר ישנו אתר ארכאולוגי המכיל שרידים היסטוריים, כולל מערות וחורבות פרסיות. הוא מכיל גם מנהרה החודרת את ההר, בגובה 7 מטרים ובאורך 300 מטרים. המנהרה נבנתה מבפנים מאבן לבנה חרוטה ושימשה כמעבר לרכבת לחיג'אז. משרד התיירות הפלסטיני הפך אותו לאטרקציה תיירותית.

## דמוגרפיה
על פי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 1,072 תושבים באמצע שנת 2006, ו-1,244 תושבים בשנת 2017.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:השומרון: יישובים
קטגוריה:נפת ג'נין
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
שניאור אשכנזי

הרב **שניאור זלמן אשכנזי** (נולד בכ"א באדר ה'תש"ם, 9 במרץ 1980) הוא סופר, מרצה, שליח חב"ד בראשון לציון ורב בית הכנסת המרכזי בעיר.

## ביוגרפיה
נולד בשנת 1980 לאביו מרדכי שמואל אשכנזי, רב היישוב כפר חב"ד וחבר בית דין רבני חב"ד. בשנת 1993 החל את לימודיו בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית בישראל ולאחר מכן למד במשך 4 שנים בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש שבמרכז חב"ד העולמי בניו יורק, ארצות הברית.

כשהיה בן 23 התחתן בשידוך עם חני דוברבסקי, בתו של מרדכי צבי דוברבסקי, רב קהילת חב"ד בראשון לציון. לאחר חתונתם עברו הזוג להתגורר בראשון לציון ובשבע השנים שלאחר חתונתו למד בכולל אברכים. באותה תקופה היה עורך בכל שבוע את מאמר ההלכה של אביו לעיתון כפר חב"ד.

בשנת 2009 החל למסור שיעור שבועי קבוע בפרשת השבוע בבית הכנסת "המרכזי" בראשון לציון. לאחר כמה שיעורים החל המפיק ובמאי הקולנוע מיקי בהגן להסריט את שיעורו השבועי של אשכנזי ולהעלותם לרשת האינטרנט ובכללם לאתר החדשות החב"די "חב"ד אונליין". לאחר כמה שנים החליט אשכנזי להעלות את שיעוריו ליוטיוב על מנת להקל על השרתים של האתר החב"די.

בשנת 2013 הוציא אשכנזי את ספרו הראשון, "ארץ ושמיים" המבוסס על דרשותיו וכתביו של הרבי מלובביץ' מחולקים על פי פרשת השבוע והיה לרב מכר בישראל. באוגוסט של אותה שנה מונה לרב בית הכנסת "המרכזי" בראשון לציון.

בשנת 2018 הוציא את ספרו "14 כוסות תה בשבוע" העוסק העוסק בענייני זוגיות ושלום בית. בשנת 2019, הוציא את הספר "עידן השוקולד" העוסק בחינוך ילדים בעידן הפוסט מודרני, וכן את הספר "מה שלמדתי מהרבי" המנגיש את תפיסת עולמו של הרבי מלובביץ'.

באוגוסט 2021 החל להעביר שיעור קבוע בספר התניא ברדיו קול חי, ובינואר 2022 החל לשדר את תוכנית האירוח "בואו נדבר על זה", בה הוא מראיין אישים מפורסמים על נושאי יהדות, חינוך ותורת חב"ד, ביניהם הרב הראשי לישראל ישראל מאיר לאו וחבר מועצת הרבנות הראשית יצחק דוד גרוסמן.

בינואר 2023, לבקשת חברי הכנסת מיכל וולדיגר ומיכאל ביטון, החל אשכנזי למסור שיעור קבוע במשכן הכנסת. כמו כן, אחת לחודש מוסר אשכנזי שיעור לבכירי מערכת הביטחון הישראלית לשעבר.

באוקטובר 2023 החל לכתוב את המאמר השבועי בחזית הגיליון "פרשה" היוצא לאור מדי שבוע על ידי צעירי אגודת חב"ד בישראל וכן לוקח חלק בעריכת חוברות מידע של הארגון. הרב אשכנזי מעביר הרצאות תורניות להמונים מדי יום, ובכל שבוע כותב דרשה שבועית אשר מיועדת לשימוש שליחי חב"ד ברחבי העולם.

## משפחתו
אמו, סימה (לבית וולפא) היא צאצאית לגאון מווילנה ודור שביעי לרבי שניאור זלמן מלאדי. לשניאור ואשתו 8 ילדים. אשתו חני היא המייסדת והמנהלת של בית הספר היסודי לבנות חב"ד בראשון לציון.

## ספריו
* "**ארץ ושמיים**", 2013, ידיעות ספרים
* "**14 כוסות תה בשבוע: אושר, נישואים, תקשורת: התמודדות מוצלחת עם אתגרי היומיום ברוח חכמת החיים של חב"ד**", 2018, צעירי אגודת חב"ד בישראל
* "**עידן השוקולד**", 2019, צעירי אגודת חב"ד בישראל
* "**מה שלמדתי מהרבי**", 2019, צעירי אגודת חב"ד בישראל

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:רבני חב"ד
קטגוריה:שלוחי חב"ד
קטגוריה:בוגרי רשת ישיבות תומכי תמימים
קטגוריה:רבני חב"ד במאה ה-20
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:ראשון לציון: רבנים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
גבריאל פיינברג

הרב **גבריאל פיינבערג** (תקפ"ה, 1825 – י"א באלול תרס"ד, 22 באוגוסט 1904) היה רב ליטאי, מחבר ספרי הלכה, שכיהן כרב בערים וילקי, סלנט, סלובודקה וממל.

## ביוגרפיה
נולד בעיירה בלבירישוק  שבליטא בשנת תקפ"ה (1825), לאביו רבי אריה, שעסק במסחר. כבר בילדותו ניכר בו כישרון יוצא דופן, ובגיל 13 עבר עם הוריו לקובנה, שם למד בכוחות עצמו תלמוד וגפ"ת. לאחר מכן למד אצל רבי מנחם מקובנה. בשנת תר"ט לאחר פטירתו של רבי מנחם, כיהן בקובנה הרב ישראל מסלנט, ולצידו שימש כרב העיר רבי אריה לייב שפירא, ופיינבערג למד אצל שניהם והצטיין בלימודו.

למרות הצטיינותו, סירב בתחילה לשאת בעול הרבנות, אולם לאחר פטירת אביו נאלץ לשאת במשרה, והתמנה לרב בעיר וילקי הסמוכה לקובנה. הוא שימש כרב בוילקי במשך שבע שנים, ולאחר מכן כיהן במשך 12 שנים כרב העיר סלנט. משם עבר לכהן כרב בסלובודקה, ובזמן קצר לאחר מכן התקבל כרב העיר ממל.

## חיבוריו
* 
* 

## משפחתו
אחיו היה הרופא בקובנה יצחק פיינברג.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:ילידי 1825
קטגוריה:נפטרים ב-1904
יצחק פיינברג

ד"ר **יצחק פיינברג** (1822 – 1912) היה רופא יהודי, עסקן ציבור, מראשי הקהילה היהודית בקובנה וממייסדי ספריית מאפו בעיר. נחשב לרופא בולט בקובנה ובכל רחבי צפון-מערב האימפריה הרוסית.

## ביוגרפיה
נולד בעיירה בלבירישוק  שבליטא, לאביו רבי אריה, שעסק במסחר. כבר בילדותו ניכר בו כישרון יוצא דופן, ובגיל 16 עבר עם הוריו לקובנה, ולמד אצל אברהם מאפו.

פיינברג למד רפואה באוניברסיטה רוסית, וסיים בהצטיינות. נדחתה הצעה שקיבל לכהן בקתדרה לרפואה בתנאי שימיר את דתו.

הוא שימש כרופא בעיר קובנה במשך עשרות שנים, ונודע כרופא מפורסם ברוסיה ומחוצה לה. בשנת 1908 מונה לראש בית החולים הקליני של קובנה  בקובנה.

פיינברג פרסם מאמרים רפואיים רבים בעיתונות המקצועית ברוסית ובגרמנית, שזיכו אותו בהכרה רחבה. היה פעיל ציבורי בולט, חבר מועצת העיר קובנה במשך יותר מעשרים שנה. בשנת 1905 פרש מתפקידו במחאה על שלילת זכות הבחירה של היהודים בבחירות לרשויות המקומיות.

במקביל, ייצג את יהדות ליטא בוועידות ובמועצות רבות שהתקיימו בסנקט פטרבורג. הוא היה ממייסדי ספריית מאפו בקובנה, וכיהן כחבר בהנהלת הקהילה היהודית המקומית. ספרייתו הפרטית הגדולה נתרמה על פי צוואתו לספרייה הלאומית בירושלים.

ממוזער|יצחק פיינברג ב-1909
פיינברג נודע כאישיות מוערכת ואהובה הן בקרב הציבור היהודי והן בציבור הכללי, והוענקו לו תוארי כבוד רבים מטעם השלטון הצארי על פועלו למען הרפואה והחברה. בין היתר קיבל את "עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 3".

## משפחתו
אחיו היה רבה של ממל רבי גבריאל פיינברג.

## קישורים חיצוניים

* 
*  

קטגוריה:רופאים יהודים ליטאים
קטגוריה:קובנה: אישים
קטגוריה:ילידי 1822
קטגוריה:נפטרים ב-1912