open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פיליפו טרצ'אנו

**פיליפו טרצ'אנו** (באיטלקית: **Filippo Terracciano**; נולד ב-8 בפברואר 2003 בוורונה שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת קרמונזה בהשאלה ממילאן מהסרייה א'.

## קריירת מועדונים
טרצ'אנו גדל במחלקת הנוער של הלאס ורונה. ב-15 בדצמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 3–4 לאמפולי במסגרת הסיבוב השני של קופה איטליה לעונת . ב-20 במרץ 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', בתיקו 1-1 נגד אמפולי במסגרת המחזור ה-30 לעונת 2021/2022.
ב-8 בינואר 2024 נמכר טרצ'אנו למילאן  תמורת 4.5 מיליון אירו בחוזה עד 2028.
יומיים לאחר מכן עלה להופעת הבכורה שלו בהפסד 2-1 לאטאלנטה ברבע גמר הגביע האיטלקי. ב-22 בינואר 2025 עלה להופעת בכורה בליגת האלופות כמחליף נגד ז'ירונה.

ב-11 באוגוסט 2025 הושאל לקרמונזה מהסרייה א'.

## תארים
;מילאן
* הסופר קאפ האיטלקי: 2024/2025

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:קשרי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלני הלאס ורונה
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני קרמונזה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-2003
פרדס בחריה

שמאל|ממוזער|250px|מקימי פרדס בחריה
[ממוזער|[בית אריזה|בית האריזה בפרדס בחריה]]
**פרדס בחריה** היה גדול הפרדסים שניטע ביוזמה יהודית בשעתו בארץ ישראל והיה בבעלות יהודית. הוא היה ממקום מצפון לפתח תקווה, משני צידי הירקון.
## היסטוריה
הפרדס ניטע במהלך שנת 1905, לאחר שבשנת 1904, נמכר שטח בן 600 דונם משני צידי הירקון התיכון כיום בתחום הוד השרון, שהיה בבעלות אלכסנדר רוק, אחד מבעלי הנכסים הגדולים ביפו, לידי קבוצה של משקיעים שהתגבשה במטרה לנטוע פרדס גדול על גדות הירקון ולנצל את מימיו להשקיה. חברי הקבוצה היו: פרץ פסקל, שמעון רוקח (דודה של מרים אשת פרץ פסקל), מאיר אפלבוים (ארגונם ואיכר שנישא לאחותו של פרץ פסקל - בלה), יחזקאל בלום, לייב לוי, ושמואל מויאל (בנו של אברהם מויאל). אחד המנהלים הראשונים של הפרדס היה ברוך בן־עזר (הילד הראשון או השני לילדי פתח-תקווה).

באפריל 1911⁩ הסופר והעיתונאי יעקב רבינוביץ, איש "הפועל הצעיר", כתב מאמר ביקורת על בעלי הפרדס, על שהם מספקים פרנסה בעיקר לפועלים ערבים, הוא כתב:.

בפברואר 1926⁩ זכה "פרדס בחריה" בפרס הראשון על טיב הפרי, בתערוכת הפרדסנות בארץ ישראל שארגן המושל הבריטי של יפו, והייתה משותפת לכל הפרדסנים, יהודים וערבים. הפרדס זכה שוב במקום הראשון ב-1927 וב-1929.

ביולי 1928 דווח שבעלי הפרדס מבקשים להרחיב אותו מ-700 דונם ל-1,000 דונם ולבנות במקום יישוב לעובדיו בשם "כפר שמעון" (כנראה על שמו של שמעון רוקח).

בדצמבר 1930 דווח כי לפרדס יש שטח של 700 דונם ועובדים בו עשרה פועלים עבריים ו-150 ערבים⁩. באותן השנים שיווק הפרדס את תוצרתו באמצעות אגודת "פרדס", רובה המוחלט לייצוא ישיר לכ-25 מדינות, בעיקר באירופה.

בזמן מלחמת העולם השנייה נעקר חלק מהפרדס עקב הקשיים בייצוא היבול לאירופה וחלקו נזנח. ב-1949 הוחל בשיקום הפרדס על ידי חברת בת של "אגודת פרדס" בשם "חברת עיבוד פרדסים". הפרדס ניטע מחדש ושופרה תפוקתו. בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 סבל הפרדס מבעיית אספקת מים, בעקבות זיהום הירקון במי ביוב ושפכים תעשייתיים, והוא לא היה יכול יותר לנצל את מימיו להשקיה.

בינואר 1972 דווח כי הבעלות על הפרדס מתחלקת כבר בידי כ-60 יורשים, הוא מניב 90 תיבות לדונם וההכנסה היא 300 ל"י לדונם. בשלב מאוחר יותר נכרת הפרדס ואדמתו משמשת לגידולי שדה.

## הערות שוליים

קטגוריה:פרדסנות בארץ ישראל ובמדינת ישראל
קטגוריה:הוד השרון
קטגוריה:ישראל: חקלאות
נעמי טליסמן

**נעמי טליסמן** (נולדה ב-1966) היא במאית קולנוע, מפיקה, צלמת קולנוע ואנימטורית יהודיה אמריקאית ילידת ישראל. היא ידועה בעיקר בזכות ההפקה והבימוי של הסרט הדוקומנטרי הקצר "Last Day of Freedom", שעליו קיבלה מועמדות לפרס אוסקר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-88, בשיתוף עם די היברט-ג'ונס .

## קורות חיים
טליסמן נולדה בתל אביב וגדלה בהרצליה. בתיכון למדה אנימציה.

היא למדה "צילום ואומנויות יפות" בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים ובמכללה האקדמית בית ברל. ב-2003 סיימה תואר שני ממילס קולג' באוקלנד, קליפורניה. לאחר מכן לימדה בבתי הספר קמרה אובסקורה, שנקר והמכללה האקדמית הדסה ירושלים.

טליסמן חיה באירופה, קנדה ויפן. החל משנת 2001 מתגוררת בסן פרנסיסקו.

ב-2015 טליסמן יצרה את הסרט "Last Day of Freedom", יחד עם בת זוגה די היברט-ג'ונס. הסרט עוסק בביל באביט, אפרו-אמריקני שומר חוק המתלבט האם להסגיר את אחיו שביצע פשע.

באפריל 2016, היברט-ג'ונס וטליסמן זכו במלגת גוגנהיים, וזכו בפרס אמי על "שעה אחרונה של חופש", בטקס פרסי האמי ה-45 השנתי. בשנת 2019, זכו טליסמן והיברט-ג'ונס בפרס הון יצירתי לעבודה על סרט האנימציה הדוקומנטרי הארוך הבא שלהם Run With It.

טליסמן נשואה ליוצרת הקולנוע די היברט-ג'ונס, איתה היא גם עובדת; לשתיהן יש בן משותף.

## פילמוגרפיה
* 2015 -Last Day of Freedom 

## פרסים ומועמדויות
טליסמן והיברט-ג'ונס זכו במשותף בפרסים והמועמדויות הבאים:
* פרס הון יצירתי לשנת 2019 עבור Run With It, סרט דוקומנטרי מונפש (עם די היברט-ג'ונס)
* עמית לשנת 2016 של קרן הזיכרון של ג'ון סיימון גוגנהיים
* 2016 אגודת הסניגוריה הציבורית של קליפורניה, פרס גדעון (סרט), עבור היום האחרון של החופש (עם די היברט-ג'ונס וביל באביט)
* 2016 Veterans Braintrust Award, קולקציית הקונגרס השחורה, עם די היברט-ג'ונס, עבור היום האחרון של החופש
* 2016 הפרס השנתי ה-45 של אזור צפון קליפורניה EMMY®, דוקומנטרי-אקטואלי 
* 2015: מועמדות לפרס האוסקר: הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר
* 2015: האגודה הבינלאומית לתיעוד: פרס הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר.
* 2015: פסטיבל קולנוע דוקומנטרי מלא
** הסרט הקצר הטוב ביותר - פרס חבר השופטים
** אוניברסיטת דיוק, פרס יוצר הסרטים של המרכז ללימודי תעודה
* 2015: פסטיבל הסרטים הבינלאומי של המפטון
** פרס כוכב הים הזהב - הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר בחסות ID Films.
** פסטיבלים אחרים (רשימה חלקית):
*** פסטיבל הסרטים טאלגראס - פרס גדילי הזהב, סרט תיעודי קצר מצטיין.
*** דוק לייפציג - סרט תיעודי אנימציה בתחרות בינלאומית - ציון כבוד 
*** פסטיבל הסרטים בבר הארבור - סרט האנימציה הקצר הטוב ביותר 
*** SF Doc Fest- פרס הקהל הקצר הטוב ביותר 
*** אטלנטה דוקופסט - הסרט התיעודי הניסיוני הטוב ביותר 
*** פסטיבל הסרטים העצמאיים של DC - הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשים אמריקאיות במאה ה-21
קטגוריה:במאי סרטים תיעודיים אמריקאים
קטגוריה:במאי סרטים תיעודיים יהודים
קטגוריה:במאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:אנימטוריות ישראליות
קטגוריה:אנימטורים יהודים
קטגוריה:אנימטורים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות המכללה האקדמית בית ברל
קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי מכללת מילס
קטגוריה:להט"ב באמריקה הצפונית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1966
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1966
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
בוקט

**בוקט** (בוולונית: **Boûkète**; בצרפתית: **Bouquette**) היא סוג של פנקייק בלגי עשוי מקמח כוסמת, מטוגן במחבת בשומן ומעוטר לעיתים קרובות בצימוקים.

## מאפיינים
ניתן לאכול בוקט חם או קר, מעוטר בסוכר חום מקומי המכונה קסונאד (cassonade) או בסירופ דה לייז' (ריבה או ג'לי מתפוחי עץ ואגסים). בוקטים נאכלים באופן מסורתי בליווי יין חם בעונת חג המולד, והם גם זוכים לכבוד בפסטיבל "הרפובליקה החופשית של Outre-Meuse" הנערך בלייז' ב-15 באוגוסט בכל שנה.

## היסטוריה
השם נובע מהמילה בשפה ההולנדית boekweit ("כוסמת") והוא מעיד על משמעות זו כבר בתחילת המאה ה-17, לפני ששימש להתייחסות לפנקייק עצמו. השימוש בשם הפנקייק תועד לראשונה ב-1743. השם המקורי לפנקייק בוולוניה הוא "vôte", אך כעת משתמשים ב-boûkète לתיאור סוג הפנקייק הספציפי הזה.

Bo(u)quettes הוצגו לראשונה לעיר לייז' במאה ה-18, שיובאו על ידי חצר הנסיכים-הבישופים ממחוז לון ומהמחוז סביב טונגרן בפלנדריה. בסוף המאה ה-19 הפכו הפנקייקים למומחיות של ליאז'.

## לקריאה נוספת

* מוריס פירון, « À propose de l'introduction de la boukète à Liège », ב-Revue *La Vie Wallonne*, מס' 21, 1947
* רוג'ה פינון, « La boûkète liégeoise et les crêpes à la farine de sarrasin en Wallonie », ב- *La Vie Wallonne*, מס' 52, 1978


## קישורים חיצוניים

* « Recette de bouquette liégeoise », *www.absurdia.com* (consulté le 8 avril 2019).
* « Bouquettes liégeoises (crêpes belges de Noël) », *www.marmiton.org* (consulté le 8 avril 2019).


קטגוריה:המטבח הבלגי
קטגוריה:חביתיות
איקאר

**איקאר קווי תעופה** היא חברת תעופה רוסית המפעילה טיסות פנים-ארציות ובינלאומיות.

משרדי החברה ממוקמים בעיר אורנבורג, רוסיה ובין השנים 2015–2022, פעלה החברה תחת השם פגאס פליי (Pegas Fly).

## היסטוריה
איקאר קווי תעופה נוסדה בשנת 1993, במטרה להפעיל צי של מסוקי מיל מי-8 ומטוסי An-28 לכיבוי שריפות והובלות מטען אווירי.

בחודש אפריל 2013, החלה החברה להפעיל טיסות בינלאומיות ושתפה פעולה עם חברת התיירות פגאס טוריסטיק (Pegas Touristik).

בשנת 2015, מיתגה החברה את מטוסיה תחת השם פגאס פליי (Pegas Fly) וזאת למרות ששם החברה הרשמי לא השתנה.

בחודש יוני 2022, חזרה החברה למתג את מטוסיה תחת השם איקאר לאחר שתוקפו של הסכם הרישיון לסימן המסחרי פגאס פליי (Pegas Fly) פג ולא חודש.

## צי המטוסים
לחברה 15 מטוסי נוסעים הטסים בקווי החברה. להלן פירוט המטוסים, נכון לספטמבר 2019:

## יעדים
לחברה יש 16 יעדי פנים ו-17 טיסות ליעדים בינלאומיים.

### טיסות פנים
* 

### טיסות בינלאומיות

## אירועים מיוחדים
בתאריך 3 בדצמבר 1995, מסוק מיל מי-8 שהוחכר לחברת אינווסטקורפ (Investkorp) התרסק לאחר טעות של הטייס בעקבות ראות לקויה.

בתאריך 11 ביולי 2012, נותק קשר עם מסוק מיל מי-8 של החברה, לאחר חיפושים רבים, נמצא המסוק וצוותו כשהם בריאים ושלמים.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל חברה, באתר רשות שדות התעופה בישראל
* פרופיל חברה, באתר ה-IATA העולמי

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:חברות תעופה רוסיות
תעופה
קטגוריה:רוסיה: תעופה
רוסיות
רוסיות
בריכת א-סדאקה

**בריכת א-סדאקה** (בערבית: **مسبح الصداقة**) היא בריכת שחייה באורך 50 מטר ברצועת עזה. היא נחנכה במאי 2010. הבריכה שייכת למועדון האתלטיקה א-סדאקה ('ידידות'), ובנייתה נעשתה בחסות החברה האסלאמית. נבחרת השחייה של מועדוני האתלטיקה א-סדאקה מחזיקה במספר מדליות זהב וכסף מתחרויות שחייה פלסטיניות.

## פתיחה
בפתיחה השתתפו שרי ממשלת עזה, חברי המועצה המחוקקת הפלסטינית, וכן חברי מועדון וספורטאים. המזכיר הכללי של החברה האסלאמית, נסים יאסין, הודה לתורמים שסייעו במימוש הפרויקט. הסרט נחתך במשותף על ידי נסים יאסין וחבר המועצה המחוקקת הפלסטינית של חמאס ג'מאל אל-ח'ודורי. חברי א-סדאקה ביצעו תרגילי שחייה עבור המכובדים.

## תגובות
זמן קצר לאחר חנוכת הבריכה, צוין קיומה על ידי דוברי ממשלת ישראל כממחיש את המצב הכלכלי בעזה. הודעה לעיתונות נשלחה לעיתונאים מלשכת העיתונות הממשלתית, בהתבסס על פרשנות של העיתונאי הבריטי טום גרוס. גרוס פרסם תגובה בבלוג שלו שכללה התייחסות לבריכת אס-סדקה, וטען כי היא מציגה חלק מהמציאות העזתית המוסתרת דרך "האג'נדה המניפולטיבית של ה-BBC וסוכנויות תקשורת זרות אחרות".

ישראלים ותומכי ישראל בחו"ל השתמשו מאז בהקמת בריכת השחייה הזו, כדרך לקדם את נקודת המבט, שיש פער בין התיאורים התקשורתיים של עזה לבין המציאות בשטח. סגן שר החוץ דני אילון, למשל, כתב כי "אף אחד לא טוען שהמצב בעזה מושלם", אבל טוען שהאמירה ש"המצב בעזה הוא משבר הומניטרי בסדר גודל של דארפור", היא אבסורדית, לאור עובדה ש"זו אותה עזה שזה עתה פתחה קניון חדש ונוצץ של קניון עזה שייראה מצוין בכל בירה אירופאית. עזה, שבה נחנכה לאחרונה בריכת שחייה אולימפית חדשה, מלונות חמישה כוכבים, מסעדות מציעות ארוחה יוקרתית ושווקים שופעי מאכלים פזורים בנוף של עזה".

## קישורים חיצוניים
* מידע על הבריכה באתר מועדון אתלטיקה א-סדאקה 

## הערות שוליים

קטגוריה:רצועת עזה: מבנים
קטגוריה:בריכות שחייה
קטגוריה:עזה
קטגוריה:רצועת עזה: ספורט
מערת ישח

**מערת יֶשַח** היא מערת נטיפים הנמצאת מעל כביש 721 ונחל אורן שבכרמל. רוחב פתח המערה הוא כ-10 מטרים, עומקה כ-12 מטר וגובהה כ־5. בכניסה למערה נמצאים גושי גיר גדולים המכילים ריכוז של מאובנים וכן נטיפים.

פתח המערה מוביל לאולם ראשי גדול המכיל בחלקו הפנימי עמודי נטיפים וזקיפים גדולים. בין הנטיפים נמצא מעבר לחלקה הפנימי הדרומי של המערה. בחלק הפנימי נמצא אגן אבן קטן מהתקופה הפרהיסטורית. האגן קולט את המים המטפטפים מתקרת המערה, ישנו גם בתוך המערה מעיין קטן בקוטר של כמטר.

אל השביל ניתן להגיע דרך שביל ישראל חלק ממקטע יגור-נחל אורן, והוא ממוקם כ-20 דקות הליכה מערבית לכיוון חורבת רקית.

באיזו המערה ישנם צנירים רבים מאוד אשר אופייניים ל ואף ישנו שביל הנקרא "שביל הצנירים".

## ארכאולוגיה
מערת ישח היא היא אתר ארכאולוגי-פרהיסטורי מן התרבות המוסטרית של התקופה הפלאוליתית התיכונה.

מול המערה ישנו מבנה קדום שהייתה בו קשת אבנים, ככל הנראה מהתקופה העות'מאנית בארץ ישראל, ומעל המערה נמצאות שתי מערות נוספות, מעט קטנות יותר, המהוות בית לעטלפים.

## בעלי חיים
באזור המערה נמצאים בעלי חיים רבים כגון דורבנים, חזירי בר, שועלים, תנים, נמיות,קיפודים, נשרים ועוד.

## קישורים חיצוניים
* מערת ישח באתר מועדון המערות הישראלי
* 

## הערות שוליים

ישח
קטגוריה:שביל ישראל
ישח
פיסל פיקרד

**פיסל פיקרד** (בצרפתית: **Ficelle picarde**, מילולית: חוט פיקרד או פתיל פיקרד) הוא מאכל מהמטבח הצרפתי, שמקורו בפיקרדי, המוגש כמנה ראשונה.

## היסטוריה
פיסל פיקרד נוצר בשנות ה-50 בעיר אמיין, על ידי הטבח מרסל לפבר. במהלך יריד התערוכה La Hotoie באמיין, הוגשה ארוחה לנכבדי המחלקה. המסעדנים הנודעים בעיר הוזמנו לפתח את התפריט, ובהזדמנות זו נולד פיסל פיקרד.

המתכון המקורי לפיסל פיקרד מוגן על ידי "אחוות החברים של פיסל פיקרדי" ו-Companes de la Rabotte Picarde.

עמותה בשם Confrérie de la ficelle picarde נוסדה ב-1997.

## הכנה
פיסל פיקרד הוא קרפ עם ז'אמבון של פריז, ופטריות של פריז דהיינו פקועה דו-נבגית דיקסל, בצלצל שאלוט, בצל, קרם פרש (או רוטב בשאמל), אגוז מוסקט וגבינת גרוייר מגוררת. לאחר מכן אופים אותו בתנור.

## לקריאה נוספת

* 
* 


## קישורים חיצוניים

* אמיין אנדואלט 
* סופגניית אמיין 
* מטבח פיקרד 
* ארנב בסיידר 

* .
* .


## הערות שוליים

קטגוריה:ממולאים
קטגוריה:המטבח הצרפתי
קטגוריה:מאפים ממולאים
קטגוריה:חביתיות
המשרד הצבאי לבית הלבן

**המשרד הצבאי לבית הלבן** (באנגלית:**White House Military Office**) היא יחידה משותפת למשרד הבית הלבן ולמחלקת ההגנה של ארצות הברית האחראית לספק שירותים עבור מוסד הנשיאות כחלק מתפקידו של הנשיא כמפקד העליון של הכוחות המזוינים.

אנשי המשרד הצבאי לבית הלבן היא יחידה שברובה לובשי מדים המגיעים מכלל זרועות הכוחות המזוינים ביניהם: צבא, חיל האוויר, חיל הנחתים, הצי ומשמר החופים.

בין השירותים שמספק המשרד הצבאי לבית הלבן הוא שירותי תחבורה, רפואה, מזון, לוגיסטיקה ותקשורת.

## מבנה
בראש המשרד הצבאי לבית הלבן עומד מנהל האחראי על קביעת המדיניות הנוגעת לנכסי משרד ההגנה המשמשים את הבית הלבן. המנהל מבטיח כי דרישות הבית הלבן מועברות בצורה ברורה למחלקות השונות במשרד הצבאי של הבית הלבן וכי הן עומדות בסטנדרטים הגבוהים ביותר.
[ממוזער|מכשירים טלפונים מסוג [Cisco|CISCO מאובטחים של סוכנות התקשורת של הבית הלבן]]
ממוזער|זקיפים של חיל הנחתים בוועידת פסגת מנהיגי אירופה בבית הלבן אוגוסט 2025
רוב אנשי המדים המוצבים למשרד הצבאי לבית הלבן זכאים לענוד את תג השירות הנשיאותי לאחר תקופה של שנה אחת לפחות.

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאות ארצות הברית
קטגוריה:משרד הרשות המבצעת של נשיא ארצות הברית
קטגוריה:מחלקת ההגנה של ארצות הברית
הבחירות בגואטמלה (1931)

**הבחירות ב[[גואטמלה]]** בין ה-6 ל-8 בפברואר 1931. בבחירות לנשיאות נבחר חורחה אוביקו ללא התנגדות, לאחר שהאוכלוסייה שנותרה במפלגה הליברלית הישנה לא התנגדה למועמדותו, בעוד שהמפלגה השמרנית הייתה לא מאורגנת ומוכפשת מדי מתקופת לאזארו צ'אקון גונסאלס מכדי להעלות מועמד המפלגה הפרוגרסיבית של אוביקו, שהוקמה על ידי איחוד של שני האגפים של המפלגה הליברלית המפוצלת של גואטמלה, זכתה בבחירות לפרלמנט ללא התנגדות.

## תוצאות
### בחירות נשיאותיות

### הקונגרס של גואטמלה

קטגוריה:גואטמלה: פוליטיקה
קטגוריה:1931
קטגוריה:מערכות בחירות לנשיאות באמריקה
גואטמלה
טרוצ'ק

**טרוצ'ק** (ב: **Tr'ochëk**) הוא אתר של מחנה דיג מסורתי של אנשי ה במפגש הנהרות יוקון ו בטריטוריית יוקון שבצפון-מערב קנדה. האתר נמצא בבעלות ובניהול של האומה הראשונה של ה, ומופעל על ידי מחלקת המורשת של האומה הראשונה.

בסוף המאה ה-19 טרוצ'ק היה מחנהו של הצ'יף אייזק, מנהיג הטרונדק ואצ'ין בתקופת הבהלה לזהב של קלונדייק. אנשי הטרונדק ואצ'ין השתמשו באתר זה בעיקר בקיץ, צדו איילים קוראים במישורים מעבר לקלונדייק ודגו דגי אלתית במהלך הנדידה שלהם במעלה היוקון.

טרוצ'ק שוכן במישור במעלה הזרם, משקעי סחף של הנהר קלונדייק, במפגש הנהרות. דוסון סיטי נמצאת ישירות מצפון לאתר, ממש מעבר לקלונדייק.

במישור הנהר יש תערובת של עצי צפצפה, שיחי אלנוס וערבה, עם כרי דשא פתוחים. צלע הגבעה התלולה מאחורי האתר מכוסה בצמחייה האופיינית ליער טייגה בחשיפה לצפון – חורשות עבותות קטנות של טחבי עלים, אשוחית ושדר. על המדרגה שמעל המישור, פעילות הכרייה הסירה את הצמחייה והאדמה והותירה שוליים של יער האשוחית המקורי לאורך שפת הצוקים המשקיפים על הנהר.

הבהלה לזהב הייתה תקופה של הפרעה גדולה עבור הטרונדק ואצ'ין. אלפי פולשים הציפו אותם במחנה הקיץ שלהם. כדי להימנע מההפרעות הקשות ביותר של התקופה הזו, עשו הטרונדק ואצ'ין סידורים, בסיוע הכנסייה האנגליקנית והמשטרה הרכובה המלכותית של קנדה, לעבור כמה קילומטרים במורד הנהר לאתר הידוע בשם מוסהייד.

לאחר המעבר של הטרונדק ואצ'ין למוסהייד, טרוצ'ק שימש את התושבים החדשים שאינם ילידי הארץ לסדרה של פעילויות עירוניות ותעשייתיות. מספר גשרים חיברו את האתר לעיר דוסון, ועד שנות העשרה של המאה ה-20, נותרה העיר קלונדייק (Klondike City), כפי שהאתר נודע, חלק פעיל למדי מהאזור העירוני של דוסון. מאוחר יותר, עם הידלדלות אוכלוסיית החדשים, שימש האתר זמן מה לגינון. אנשי האומה הראשונה החלו ליישב מחדש את האתר בשנות החמישים של המאה ה-20.

בתחילת שנות ה-90 פעילות הכרייה באתר עוררה תביעה של הטרונדק ואצ'ין שקראה תיגר על זכותה של קנדה לאשר תביעות כרייה על אדמות אינדיאניות שלא נמסרו. הטרונדק ואצ'ין אישרו מחדש את בעלותם על האתר בהסכם הסופי שלהם לתביעת קרקע ב-1998, וקבעו אותו כאתר מורשת. לאחר מכן, הוא הוגדר כאתר היסטורי לאומי של קנדה ב-19 ביולי 2002.

טרוצ'ק הוכרז יחד עם שבעה אתרים נוספים הקשורים להיסטוריה של הילידים כאתר מורשת עולמית בשם טרונדק-קלונדייק במושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית, שהתכנסה בריאד בערב הסעודית בין 10 ל-25 בספטמבר 2023.

## קישורים חיצוניים


* Tr’ondëk-Klondike – Nomination Text UNESCO site
* Tr'ondëk Hwëch'in First Nation website
* Tr'ochëk - The Archaeology and History of a Hän Fish Camp


## הערות שוליים

קטגוריה:קנדה: היסטוריה
קטגוריה:יוקון
קטגוריה:האינדיאנים בקנדה
בית המשפט הפדרלי השישי לערעורים של ארצות הברית

**בית המשפט הפדרלי השישי לערעורים של ארצות הברית** הוא בית משפט פדרלי בעל סמכות ערעורים על בתי משפט פדרליים מחוזיים. בית המשפט הוקם על ידי הקונגרס בשנת 1891, יחד עם שאר בתי המשפט הפדרליים.

בית המשפט השישי הוא אחד מ-12 בתי משפט הפדרליים לערעורים אשר סמכותם מתוחמת על פי קריטריון גאוגרפי – כלומר שהם מוסמכים לדון בערעורים בזכות על פסקי דין של בתי משפט פדרליים מחוזיים במדינות וטריטוריות ספציפיות של ארצות הברית.

בית המשפט הוא בעל סמכות שיפוט על בתי המשפט הפדרליים של מדינות טנסי, אוהיו, מישיגן וקנטקי. סמכות ערעורים על שישה בתי משפט מחוזיים: שניים בקנטקי (המחוז המערבי, והמזרחי), שניים מישיגן (המחוז המערבי, והמזרחי), אוהיו (המחוז הדרומי, והצפוני), טנסי (המחוז הדרומי, המרכזי, והצפוני).

במהלך השנים קודמו ארבעה שופטים שכיהנו בבית המשפט לכהונה בבית המשפט העליון של ארצות הברית: האוול ג'קסון, הוראס לארטון, ויליאם דיי ופוטר סטיוארט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוהיו
קטגוריה:טנסי
קטגוריה:מישיגן
קטגוריה:קנטקי
6
ג'יילן פיקט

**ג'יילן פיקט** (באנגלית: **Jalen Pickett**; נולד ב-22 באוקטובר 1999) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת דנוור נאגטס מליגת ה-NBA, בעמדות הרכז והקלע.

## קריירת מכללות
פיקט נולד ברוצ'סטר שבמדינת ניו יורק. בין השנים 2018–2021 למד במכללת סיינה שבמחוז אולבני, ובשנתיים הבאות עבר ללמוד באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה ("פן סטייט"). לאורך חמש עונותיו בליגת המכללות רשם ממוצעים של 15.3 נקודות, 5.8 אסיסטים, 5.4 ריבאונדים ו-1.2 חטיפות למשחק.

## קריירה מקצועית
פיקט נבחר בבחירה ה-32 של דראפט ה-NBA 2023, על ידי אינדיאנה פייסרס, ומיד הועבר בטרייד לדנוור נאגטס. ביולי 2023 חתם בנאגטס על חוזה ל-4 עונות, מתוכן 3 הראשונות מובטחות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:רוצ'סטר: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:מדינת ניו יורק: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה
קטגוריה:כדורסלני דנוור נאגטס
קטגוריה:בחירות דראפט של אינדיאנה פייסרס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1999
ג'קסארטוזאורוס

**ג'קסארטוזאורוס** (שם מדעי: *Jaxartosaurus*; מילולית: לטאת סיר דריה) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת ההדרוזאוריים שחי בקרטיקון המאוחר. מאובנים שלו נמצאים בקזחסטן.

מין הטיפוס שלו, J. aralensis, תואר לראשונה על ידי  ב-1937.

לג'קסארטוזאורוס היה ציצה גדולה שייתכן שהשתמש בה לתפיסה חזותית, או להשמעת קולות עם בני אותו מין, כפי שהוסק לגבי יתר הלאמבאוזאוריים. ככל הנראה הם היו אוכלי-צמחים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לאמבאוזאוריים
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון עליון באסיה
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1937
לואי כהן (מנצח)

**לואי כהן** (17 בספטמבר 1894 - 25 בנובמבר 1956) היה כנר ומנצח יהודי - אנגלי. לאחר שניגן שנים רבות עם תזמורת Hallé, הוא הקים את התזמורת הסימפונית מרסיסייד. כהן הציג קונצרטים חינם לכוחות המזוינים בבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן ניצח על התזמורת הסימפונית של ארץ ישראל במשך שלוש עונות לפני שחזר לבריטניה.

## ביוגרפיה
כהן נולד בליברפול, אנגליה, והתאמן בקולג' למוזיקה של ליברפול ובמכללה המלכותית למוזיקה של מנצ'סטר.

לאחר שירות מעבר לים במלחמת העולם הראשונה, הוא הצטרף לתזמורת Hallé. ב-1932 הקים את התזמורת הסימפונית מרסיסייד, שלימים היוותה את הבסיס לתזמורת הקבועה של התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול, שכהן היה מנצח אורח תדיר שלה. ב-1935 מונה למנהל המוזיקלי לעונה בהרוגייט על ידי הרשויות העירוניות. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, כהן ביצע קונצרטים חינם לאנשי הכוחות המזוינים באולם סנט ג'ורג' בליברפול. סולנים איתם עבד בתקופה זו כללו את מורה לימפאני, קליפורד קרזון ואיילין ג'ויס.

כהן ניצח על התזמורת הסימפונית ארץ ישראל, שקדמה לתזמורת הפילהרמונית הישראלית, במשך שלוש עונות לאחר מלחמת העולם השנייה. הקונצרט הראשון שלו בירושלים, ב-7 במאי 1945, עלה במקביל להכרזה על כניעת גרמניה. הוא חיבר תוכניות של כמה יצירות באנגלית, כולל *וריאציות האניגמה* של אלגר, שהושמעו לא רק בשלוש הערים המרכזיות ירושלים, חיפה ותל אביב, אלא בחלק מהיישובים החקלאיים. תוכניות מאוחרות יותר שלו כללו *את הסרנדה* לכלי מיתר של אלגר, *Tintagel* של Bax ו- *On Hearing the First Cuckoo in Spring של* פרדריק דליוס. הסימפוניות בתוכניותיו כללו את *[[סימפוניה מס' 35 של מוצרט|הפנר]]* של מוצרט, הרביעי של צ'ייקובסקי, *[[הסימפוניה התשיעית (מן העולם החדש) של דבוז'אק|העולם החדש]]* של דבוז'אק, *[[הסימפוניה הראשונה של פרוקופייב|הקלאסי]]* של פרוקופייב, החמישי של בטהובן והרביעי של ברהמס.

כהן נפטר בליברפול בשנת 1956 בגיל 62.

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים יהודים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1894
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1956
נחל רקית

**נחל רקית** הוא נחל אכזב בהר הכרמל. אורכו כ־2 קילומטרים, מוצא הנחל בהר שוקף והוא נשפך לנחל אורן בחניון האגם.

## תוואי הנחל
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־440 מטרים מעל פני הים בתחומי פארק הכרמל, בהר שוקף ליד חורבת רקית כקילומטר דרומית לגבעת וולפסון וכ-700 מטרים מזרחית לחורבת רקית וכ־1.5 קילומטרים מצפון־מערב לדלית אל-כרמל. הנחל זורם לכיוון צפון־מערב. במרכז התוואי שלו נמצאות חורבת רקית. לקראת סופו הוא נשפך לנחל אורן במתחם חניון האגם ליד כביש 721.

השפך ממוקם בגובה של כ-240 מטרים מעל פני הים, מתחת לגבעת וולפסון ומדרום לחוות משמר הכרמל.

רקית
קטגוריה:שביל ישראל
ג'ורג' הנדלי

**ג'ורג' הנדלי** (באנגלית: **George Handley**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, שכיהן כמושל ג'ורג'יה ה-21 בשנים 1788–1789.
## ביוגרפיה
ג'ורג' הנדלי נולד בשפילד שבאנגליה. ב-1752 הוא היגר לסוואנה שבפרובינציית ג'ורג'יה. במלחמת העצמאות של ארצות הברית הוא לחם בשורות הגדוד הראשון של ג'ורג'יה והתקדם עד דרגת קפטן. בספטמבר 1780 הוא נלקח בשבי.

הנדלי כיהן כמושל ג'ורג'יה מינואר 1788 ועד ינואר 1789, והיה פעיל בניסוח חוקת המדינה. הוא היה חבר הבונים החופשיים.

ג'ורג' הנדלי נפטר ליד אחוזת המטעים ריי הול שליד אוגוסטה ב-17 בספטמבר 1793. מקום קבורתו לא ידוע, אך ככל הנראה הוא נטמן בסוואנה.

## קישורים חיצוניים
* ג'ורג' הנדלי באתר אגודת המושלים הלאומית 
* ג'ורג' הנדלי באנציקלופדיה החדשה של ג'ורג'יה 
* ג'ורג' הנדלי באתר The Political Graveyard 
* 

קטגוריה:מושלי ג'ורג'יה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית ללא שיוך מפלגתי
קטגוריה:מהגרים מבריטניה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1752
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1793
סביון מזוות

**סַבְיוֹן מְזֻוָּת** (שם מדעי: .Senecio angulatus L.f) הוא בן שיח מטפס, רב-שנתי, ירוק-עד וצהוב פרחים ממשפחת המורכבים. מוצאו בעיקר מהאזורים הסובטרופיים של פרובינציית כף התקווה הטובה בדרום אפריקה. בישראל, הוא משמש כצמח גינון, לרוב בתור גדר חיה. הצמח מותאם לתנאי אקלים ים-תיכוני, סובטרופי, טרופי או מדברי, וגדל במגוון קרקעות ברחבי הארץ, כולל אזורים מדבריים. 

הצמח משגשג בתנאים של חצי צל או אור מלא, עמיד בקרה, בגיר וביובש (חסכני במים), אך רגיש למליחות. בשל צמיחתו המהירה והשתלטנית נחוץ גיזום לאחר הפריחה. הריבוי באמצעות ייחורים בחורף או זרעים בסתיו או באביב. הפריחה בירושלים החלה בתחילת יוני ופסקה מהר מאוד והתחדשה באמצע אוקטובר. הפריחה בירושלים מתחילה לרוב בתחילת יוני, פוסקת במהירות, ומתחדשת שוב באמצע אוקטובר.

## מאפיינים
ממוזער
ממוזער|זירעונים של סביון מזוות
להבנת המורפולוגיה של סַבְיוֹן מְזוּוָּת מובאים בערך מורכבים מונחים הנכונים לכל משפחת המורכבים בערך סביון.

**סביון מזוות** מתאפיין בכך שאינו קוצני ואינו צַמְרִי, אלא מטפס באמצעות כריכת גבעוליו ומשתלשל. הגבעולים קירחים וארוכים מאוד, לעיתים מגיעים ל אורך של עד 2.2 מ' ואף יותר.

הפטוטרות שטוחות מעט ואורכן מגיע עד 3.8 ס"מ. הלוואים חסרים.

העלים מסורגים ופשוטים, אורכם עד 6.3 ס"מ, עם אונות מעטות, קצרות ורחבות או דמויות שיניים. הם קירחים, חלקים, ירוקים רעננים, מבריקים בוהקים ובשרניים.

התפרחות הן קרקפות צהובות, מרובות ומפורדות (כל קרקפת על ציר נפרד). הקרקפות ערוכות על צירים כתפרחות מכבד (אשכול מסובך) או כעין אשכול-סוכך.

המעטפת דמוית ספל. חפי המעטפת הפנימיים מסודרים בדור אחד, ומלווים בבסיסם בחפים קטנים יותר היוצרים כעין גביעון חיצוני. חפי המעטפת הפנימיים זקופים, שווים באורכם, ומסתיימים לרוב בשערות לבנות, קצרות ועדינות. לפני פיזור הזירעונים, המעטפת נוטה לאחור.

המצעית שעליה יושבים הפרחים שטוחה ברוב המקרים, כלומר ללא גומות, והיא חשופה, כלומר אינה מכוסה בקשקשים (מוצים) או בשערות.

הקרקפת הצהובה מורכבת מ-5 פרחים לשוניים, מאורכים ונקביים בהיקף, וכ-20 פרחים צינוריים דו-מיניים במרכז. הפרחים הלשוניים נגללים לאחור בלילה ובימי גשם.

הגביע חסר, ובמקומו יש שערות לבנות בראש השחלה. הכותרת של הפרח הצינורי מאוחת עלים ובעלת 5 שיניים.

האבקנים שמספרם 5, ניצבים לסירוגין עם אונות הכותרת. המאבקים מאוחים זה לזה ויוצרים צינור מסביב לעמוד השחלה.

השחלה תחתית, בעלת שני עלי שחלה, מגורה אחת וביצית אחת. עמוד השחלה מחולק בראשו לשתי צלקות ארוכות.

הפרי הוא זירעון, שעטור בציצת, שכולה עשויה אך ורק שערות מרובות לבנות ועדינות, שערוכות בשני דורים או יותר ונשירות על פי רוב. הזירעונים שווים זה לזה, גליליים ובעלי 5 עד 10 צלעות וחריצים, **וחסרי מקור**. הזרעים חסרי אנדוספרם.

## תמונות

קובץ:רקבן מפוספס על קרקפת סביון מזוות.jpg|רקבן מפוספס על קרקפת סביון מזוות
קובץ:סביון מזוות פרחים 1.jpg|קרקפות מרובות של סביון מזוות
קובץ:סביון מזוות פרחים 2.jpg|תפרחת של סביון מזוות


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1782
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארל ליניאוס הצעיר
קטגוריה:מורכבים
קטגוריה:צמחי גן
איזבלה, נסיכת דנמרק

**איזבלה הנרייטה אינגריד מרגרטה, נסיכת דנמרק ורוזנת מונפזאט** (בדנית: **Isabella Henrietta Ingrid Margrethe, prinsesse til Danmark, komtesse af Monpezat**; נולדה ב-21 באפריל 2007) היא נסיכה דנית, בתם של פרדריק העשירי, מלך דנמרק ורעייתו המלכה מארי. היא השנייה בסדר הירושה לכתר הדני, אחרי אחיה הבכור הנסיך כריסטיאן.

## ביוגרפיה
הנסיכה איזבלה נולדה בקופנהגן ב-21 באפריל 2007. היא בתם של פרדריק העשירי, מלך דנמרק, בנה הבכור של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק, ושל מארי, מלכת דנמרק (לשעבר: דונלדסון) ילידת אוסטרליה. ב-1 ביולי של אותה שנה, היא הוטבלה בארמון פרדנסבורג, אז נחשף לציבור שמה, איזבלה, על שם איזבלה מאוסטריה, רעייתו של כריסטיאן השני, מלך דנמרק. הסנדקים שלה היו אלקסיה, נסיכת יוון ודנמרק ומתילדה, מלכת בלגיה.

ב-13 באוגוסט 2013, איזבלה החלה ללמוד בבית הספר הציבורי Tranegårdsskolen בקופנהגן, שבו למד גם אחיה הגדול הנסיך כריסטיאן. ב-6 ביוני 2015 היא חנכה מעבורת מיוטלנד לסמסו שנקראה על שמה. היא ואחיה ליוו את הוריהם בביקורים רשמיים בגרינלנד בין 1-8 באוגוסט 2014 ובאיי פארו בין 23-26 באוגוסט 2018. במרץ 2022, הוכרז שאיזבלה תמשיך את לימודיה בבית הספר הרלופסהולם החל מאוגוסט של אותה שנה. עם זאת, ב-26 ביוני 2022, הוריה הודיעו שאיזבלה לא תתחיל את הרלופסהולם, עקב בעיות חוזרות ונשנות של בריונות בבית הספר. בספטמבר 2022 היא החלה ללמוד במקום זאת בגימנסיה יספרסנס בקופנהגן. באוגוסט 2023 היא החלה ללמוד בגימנסיה אורגרד, שבה למד גם אביה.

## תואר
עם לידתה, קיבלה איזבלה את התואר: . התואר "רוזנת מונפזאט" הוסף לתוארה (כמו גם לתואר אחיה ובני דודיה) ב-29 באפריל 2008.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים
* 

* העמוד הרשמי של הנסיכה איזבלה באתר משפחת המלוכה

## הערות שוליים

קטגוריה:נסיכות דניות
קטגוריה:בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
קטגוריה:ילידי 2007
וינסנט, נסיך דנמרק

**וינסנט פרדריק מיניק אלכסנדר, נסיך דנמרק ורוזן מונפזאט** (בדנית: **Vincent Frederik Minik Alexander, prins til Danmark, komtesse af Monpezat**; נולד ב-8 בינואר 2011) הוא נסיך דני, בנם של פרדריק, מלך דנמרק ושל המלכה מארי (לשעבר: דונלדסון). הוא השלישי בסדר הירושה לכתר הדני, אחרי אחיו הגדול הנסיך כריסטיאן, ואחותו הנסיכה איזבלה.

## ביוגרפיה
הנסיך וינסנט נולד בקופנהגן ב-8 בינואר 2011 בשעה 10:30. הוא בנם של פרדריק, מלך דנמרק, בנה הבכור של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ושל המלכה מארי (לשעבר: דונלדסון), ילידת אוסטרליה. יש לו אח ואחות גדולים: כריסטיאן ואיזבלה. 26 דקות לאחר לידתו של וינסנט, נולדה אחותו התאומה, הנסיכה יוספינה. לידת התאומים נחגגה במטח של 21 פגזי תותח מבסיס הצי הולמן ומטירת קרונבורג. ב-14 באפריל הוטבלו הנסיכים בכנסיית הולמן, ושמותיהם החדשים נחשפו לציבור. בין סנדקיו של וינסנט, היה גם פליפה, רוזן אסטוריאס (לימים מלך ספרד).

ב-15 באוגוסט 2017, וינסנט ויוספינה החלו ללמוד בבית הספר הציבורי Tranegårdsskolen בקופנהגן, שבו למדו לפניהם גם כריסטיאן ואיזבלה. התאומים חולקו לכיתות נפרדות, לפי בקשת הוריהם.

## תואר
עם לידתו, קיבל וינסנט את התואר: .

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים
* 

* העמוד הרשמי של הנסיך וינסנט באתר משפחת המלוכה

## הערות שוליים

קטגוריה:נסיכים
קטגוריה:אצולה דנית
קטגוריה:בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
קטגוריה:דנים שנולדו ב-2011
מוחמד-רזא אשתיאני

**מוחמד-רזא קראי אשתיאני** (בפרסית: **محمدرضا قرایی آشتیانی**, תעתיק מדויק: מחמד-רדא קראיי אשתיני; נולד ב-1960) הוא איש צבא איראני בדרגת בריגדיר גנרל (תת-אלוף), אשר כיהן בתפקיד שר ההגנה האיראני בין ה-25 באוגוסט 2021 ועד 21 באוגוסט 2024 לאחר שהחליף את אמיר חאתמי שמילא תפקיד זה מאז 2017. החל מ-28 באוגוסט 2024 הוא מכהן כסגן ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של הרפובליקה האסלאמית של איראן.

## ביוגרפיה
אשתיאני נולד ב-1960 בטהרן.

אשתיאני גויס לצבא האיראני () בשנת 1979 ולחם במלחמת איראן-עיראק. בשנת 1980, החל ללמוד ב בטהרן. בשנת 1982 הוא סיים את לימודיו והוצב ביחידת הכוחות המיוחדים מספר 23. בשנת 1984 או בתחילת 1985, הוא מונה לשמש כמדריך באקדמיה לקצונה, ככל הנראה על רקע ניסיונו במלחמת איראן-עיראק ובמאבק נגד בדלנים כורדים, מיליטנטים, בכורדיסטן האיראנית מאבק הידוע באכזריותו, מעצרים נרחבים והוצאות להורג ללא משפט הוגן.

לאחר סיום מלחמת איראן-עיראק ב-1988, אשתיאני סיים תואר שני בנושא ביטחון ולאחר מכן קיבל תואר דוקטור בנושא הגנה ב

משנת 1999 עד 2005 שימש אשתיאני כסגן מפקד כוחות היבשה של הצבא ומ-2005 עד 2008, סגן מפקד כללי של הצבא. בשנת 2013 החל את דרכו בחיל החימוש, ומ-2019 עד 2021 מונה למפקד חיל החימוש.

קודם לתפקיד סגן הרמטכ"ל של איראן ב-2 ביולי 2019, בעקבות צו של המנהיג העליון עלי חמינאי והוא החליף את מיג'ור גנרל (אלוף) אטאוללה סאלחי.

### שר ההגנה
אשתיאני מונה לתפקיד שר ההגנה, על ידי הנשיא ראיסי ולאחר אישור האספה המייעצת האסלאמית, הוא נכנס לתפקיד ונכנס לתפקידו ב-25 באוגוסט 2021. לאחר ההודעה על כניסתו לתפקיד, אשתיאני הקים "מפקדה כלכלית" כדי לתאם ולרכז את יכולות משרד ההגנה לפעילות עסקית ומסחרית יעילה יותר. מההודעה שנמסרה על כך נראה שהכוונה לרכז ולשכלל את יכולות התפקוד של משרד ההגנה, לנוכח הסנקציות של ארצות הברית.

אשתיאני מרבה להתבטא בענייני השעה, הנוגעים לביטחונה ומעמדה של איראן.

## סנקציות אמריקאיות
בשנת 2020 הטילה ארצות הברית סנקציות אישיות על אשתיאני, שעה שהיה אז סגן מפקד המטה הכללי של ארתש.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי ההגנה של איראן
קטגוריה:איראנים שמחלקת האוצר של ארצות הברית הטילה עליהם סנקציות
קטגוריה:ממשלת איראן
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1960
עומאר ח'ריבין

**עומאר ח'ריבין** (בערבית: **عمر خربين**; נולד ב-15 בינואר 1994) הוא כדורגלן סורי המשחק בעמדת הקיצוני באל-וחדה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות ובנבחרת סוריה.

## קריירת מועדונים
ח'ריבין התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הדורגל של אל-וחדה דמשק. בקיץ  חתם באל-קווה אל-ג'וויה מליגת העל העיראקית במדיה שיחק שנתיים. ב-6 באוגוסט 2015 הושאל לאל-מינא העיראקית.

ב-19 ביוני 2017 חתם לארבע שנים באל-הילאל מליגת העל הסעודית תמורת 44 מיליון ריאל סעודי. ב-10 באוגוסט הבקי את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3-4 נגד א-תעאון. ב-10 באוגוסט, עומר כבש את שערו הראשון מול אל-טאאוון בדקה ה-14, כשהוא מנצח 4–3. בעונתו הראשונה במועדון היה שערי ליגת האלופות האסיאתית עם 7 שערים ועזר לאל-הילאל להגיע לגמר המפעל בו הפסידה לאוראווה רד דיימונדס. בסיום השנה נבחר לכדורגלן השנה באסיה והיה השחקן הסורי הראשון שעושה זאת.

בינואר  הושאל לפירמידס מליגת העל המצרית. בקיץ  חזר לאל-הילאל עמה השתתף בגביע העולם למועדונים והיה לשחקן הסורי הראשון שעושה זאת.

בינואר  חתם באל-וחדה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. בעונת  הושאל לשבאב אל-אהלי עד לסיום העונה עמה זכה באליפות האמירויות.

## קריירה בינלאומית
ב-20 בנובמבר 2012 ח'ריבין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סוריה בהפסד 2-1 ל. ב-26 במרץ 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 ל.

בספטמבר  ההתאחדות לכדורגל בסוריה הודיעה כי הושעה מהנבחרת בשל היעדרויות רבות. כחודש לאחר מכן ח'ריבין חזר מאוחר לשחק במשחק נגד .

## תארים
; אל-הילאל
*ליגת העל הסעודית: , , 
*גביע המלך הסעודי: , 
*הסופר קאפ הסעודי: 
*ליגת האלופות האסיאתית: 

; נבחרת סוריה
*גביע מערב אסיה: 

; אישיים
*מלך השערים בליגת האלופות האסיאתית: 
*שחקן השנה האסיה: 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סורים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סורים
קטגוריה:כדורגלני אל-הילאל
קטגוריה:כדורגלני אל-וחדה
קטגוריה:כדורגלני שבאב אל-אהלי דובאי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סוריה
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2019
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2023
קטגוריה:ספורטאים זרים בעיראק
קטגוריה:ספורטאים זרים באיחוד האמירויות הערביות
קטגוריה:ספורטאים זרים בערב הסעודית
קטגוריה:ספורטאים זרים במצרים
קטגוריה:סורים שנולדו ב-1994
אבו אל-עתאהיה

**אַבּוּ אלְ-עַתַאהִיַּה אַבּוּ אִסְחַאק אִסְמַאעִיל בְּן אלְ-קַאסִם אלְ-עַנְזִי** (בערבית: **أبو العتاهية أبو إسحاق إسماعيل بن القاسم العنزي**; פירוש הכוניה שלו הוא "בעל השיגעון"; 748–828) היה משורר ערבי מהתקופה האסלאמית המוקדמת אשר פעל בחצר מלכותם של הח'ליפים לבית עבאס, בן זמנם של בשאר בן בורד ואבו נוואס. שירתו בלטה בעיסוק בסיגוף ובמיאוס בהבלי העולם הגשמי.

## חייו
אבו אל-עתאהיה נולד בעין א-תמר, וישנה מחלוקת לגבי מקום אותו כפר, אשר חלק מהמקורות ממקמים אותו בחג'אז, סמוך לאל-מדינה, ואחרים במרכז עיראק של ימינו. לפי אחת הגישות הוא בן שבט ענזה, אולם גישה אחרת גורסת כי משפחתו היו מואלי של שבט זה. בנעוריו גר בכופה, שם עסק במכירת כלי חרס. בתקופה זו החל לחבר שירים, אף שלא היה בעל חינוך רשמי.

עם עליית המוניטין שלו עבר לבגדאד, מקום מושבה של החצר העבאסית, ועד מהרה התפרסם שם בשיריו, בפרט אלה שמוענו לעותבה, שפחתו של הח'ליף אל-מהדי. אהבתו לעותבה הושבה ריקם למרות התערבותו של הח'ליף אל-מהדי, ואחר כך גם של בנו, הארון א-רשיד, למענו. לתקופה קצרה נכלא לאחר שפגע בכבודו של הח'ליף.

נפטר בתקופתו של הח'ליף אל-מאמון. נקבר לגדת תעלת עיסא, המחברת בין הפרת לחידקל, מול קנטרת א-זיאתין (גשר אוצרי השמן).

בניו ונכדיו של אבו אל-עתאהיה משכו אף הם בעט והיו למשוררים.

## מורשתו
שירתו של אבו אל-עתאהיה ניחנה בהימנעותה מהמלאכותיות שהייתה בימיו חזון נפרץ. השירה הקדומה של המדבר זכתה לחיקוי מתמיד עד לתקופתו, אולם אין הייתה היא טבעית לחיי העיר. אבו אל-עתאהיה היה מהראשונים לזנוח את צורת הקצידה. שפתו הייתה רהוטה, והוא השתמש במשקלים רבים. הוא גם נחשב לאחד המשוררים הפילוסופיים הערבים הראשונים. חלק גדול משירתו עסק בהתבוננות בחיי היומיום ובמוסר, כמו גם בסגפנות, ולעיתים נטתה לפסימיות. לפיכך הוא נחשד בכפירה.

אבן טייפור פרסם אנתולוגיה של שירתו של אבו אל-עתאהיה. אבו אל-עתאהיה גם נכלל באנתולוגיה הבלתי גמורה של הארון בן עלי אל-מונַגִ'ם, "מסורות המשוררים", יחד עם המשוררים בני זמנו, אבו נוואס ובשאר בן בורד ואחרים. הווזיר אבן עמאר א-ת'קפי כתב את הספר "מסורות על אבו אל-עתאהיה".

## קישורים חיצוניים
* Khallikān, Aḥmad ibn Muḥammad (1843). Wafayāt al-A'yān wa-Anbā' Abnā' al-Zamān (The Obituaries of Eminent Men). Vol. I. Translated by McGuckin de Slane, William. Paris: Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland. pp. 202–210.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים ערבים
קטגוריה:ילידי 748
קטגוריה:נפטרים ב-828
יוספינה, נסיכת דנמרק

**יוספינה סופיה איוואלו מתילדה, נסיכת דנמרק ורוזנת מונפזאט** (בדנית: **Josephine Sophia Ivalo Mathilda, prinsesse til Danmark, komtesse af Monpezat**; נולדה ב-8 בינואר 2011) היא נסיכה דנית, בתם של פרדריק העשירי, מלך דנמרק ושל המלכה מארי (לשעבר: דונלדסון). היא הרביעית בסדר הירושה לכתר הדני, אחרי אחיה הגדול נסיך הכתר הנסיך כריסטיאן, אחותה הגדולה הנסיכה איזבלה, ואחיה התאום הנסיך וינסנט.

## ביוגרפיה
הנסיכה יוספינה נולדה בקופנהגן ב-8 בינואר 2011 בשעה 10:56. היא בתם של פרדריק, מלך דנמרק, בנה הבכור של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ושל המלכה מארי (לשעבר: דונלדסון) ילידת אוסטרליה. יש לה אח ואחות גדולים: כריסטיאן ואיזבלה. 26 דקות לפני לידתה, נולד אחיה התאום הנסיך וינסנט. לידת התאומים נחגגה במטח של 21 פגזי תותח מבסיס הצי הולמן ומטירת קרונבורג. ב-14 באפריל הוטבלו הנסיכים בכנסיית הולמן, ושמותיהם החדשים נחשפו לציבור. בין סנדקיה של יוספינה, היו דודתה הנסיכה מריה והנסיך קרלו, דוכס קסטרו.

ב-15 באוגוסט 2017, וינסנט ויוספינה החלו ללמוד בבית הספר הציבורי Tranegårdsskolen בקופנהגן, שבו למדו לפניהם גם כריסטיאן ואיזבלה. התאומים חולקו לכיתות נפרדות, לפי בקשת הוריהם. בספטמבר 2023, יוספינה עברה ללמוד בבית הספר Kildegård Privatskole.

## תואר
עם לידתה, קיבלה יוספינה את התואר: .

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים
* 

* העמוד הרשמי של הנסיכה יוספינה באתר משפחת המלוכה

## הערות שוליים

קטגוריה:נסיכות דניות
קטגוריה:בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
קטגוריה:דניות שנולדו ב-2011
הפיגוע בוואדי חרמיה (2024)

**הפיגוע בוואדי חרמיה** היה פיגוע ירי שהתרחש ב-7 בינואר 2024, בו נרצח גבר ערבי תושב מזרח ירושלים בן 30 בוואדי חרמיה שבהרי בנימין, כשני קילומטר ממערב לצומת המשטרה הבריטית, על כביש 465. אישה נוספת, אף היא תושבת מזרח ירושלים, נפצעה באורח קשה. היא מתה מפצעיה לאחר כשבועיים וחצי.

## הפיגוע
בשעה 07:27 בבוקר 7 בינואר 2024, בוצע פיגוע ירי ממכונית חולפת לעבר מכונית עם לוחית רישוי ישראלית. מותו של הנהג, ערבי-ישראלי בשם עמאר מנסור, נקבע במקום. תחילה נבדק חשד שמדובר באירוע פלילי פנימי, לאחר זמן קצר התברר האירוע כפיגוע טרור לאומני. יחד עם הנהג נפצעה קשה נוסעת שנסעה אתו, ד"ר לארה טנוס, בת 42 ממזרח ירושלים. ב-25 בינואר היא נפטרה מפצעיה.

## לאחר הפיגוע
בערבו של אותו היום עצרו כוחות ימ"מ ברמאללה שני רופאים ואח בחשד למעורבות בפיגוע.

## ראו גם
* הפיגוע בוואדי חרמיה (2002)

## הערות שוליים

ואדי חרמיה
ואדי חרמיה (2024)
ואדי חרמיה (2024)
ואדי חרמיה
ואדי חרמיה
ואדי חרמיה
כריסטופר קסידי

**כריסטופר קסידי** (באנגלית: **Christopher John "Chris" Cassidy**; נולד ב-4 בינואר 1970,) הוא איש אריות הים ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל ובמשימות נוספות לתחנת החלל הבין-לאומית (ISS).

## קורות חיים
כריסטופר קסידי נולד וגדל סיילם, מסצ'וסטס. לאחר סיום בית ספר במיין הוא התחיל לימודים באקדמיה הימית של ארצות הברית (USNA) וסיים בשנת 1993 עם תואר ראשון במתמטיקה. בשנת 2000 הוא השלים תואר שני בהנדסה ימית מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).

קסידי התגייס ליחידת אריות הים ושירת כ-10 שנים. במהלך השירות הוא השתתף בפעולות מבצעיות באפגניסטן ובים התיכון.

## שירות בתחום החלל
בשנת 2004 קסידי נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון וביצע מספר משימות בצוות הקרקע.

ביולי 2009 קסידי טס לחלל כ (MS) במשימה STS-127 במעבורת החלל אנדוור (מארק פולנסקי היה מפקד צוות). מטרות הטיסה היו להשלים הרכבת מודול "קיבו" של תחנת החלל, להחליף חלק מחברי משלחת מס' 20 לתחנת החלל בין-לאומית ולשחרר למסלול מספר לוויינים. במהלך שהות בחלל הוא ביצע 3 פעמים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-20 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 15 ימים ו-17 שעות.

במרץ 2013 קסידי טס בפעם השנייה בחללית סויוז TMA-08M, כאיש צוות שהצטרף למשלחת מס' 35 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד כריס הדפילד. לאחר סיום פעילותה קסידי המשיך שהותו בחלל במשלחת מס' 36 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד פאבל וינוגרדוב. במהלך שהות בחלל הוא ביצע 3 פעמים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-18 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 166 ימים ו-23 שעות.

בשנים 2015–2017 קסידי כיהן כ"". כאשר פטריק פורסטר החליף אותו, הוא חזר להיות חבר ביחידה.

באפריל 2020 קסידי טס בפעם השלישית בחללית סויוז MS-16. הוא הצטרף כאיש צוות למשלחת מס' 62 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד אולג סקריפוצ'קה. לאחר סיום פעילותה קסידי המשיך במשלחת מס' 63 לתחנת החלל הבין-לאומית והיה מפקד המשלחת. במהלך שהותו השלישית בחלל הוא ביצע 4 פעמים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-24 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 195 ימים ו-19 שעות.

בשנת 2021 קסידי פרש משירות בנאס"א.

לאחר פרישתו קסידי מונה למנהל "" שנמצא בהקמה.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה

קטגוריה:הלכי חלל אמריקאים
קטגוריה:אסטרונאוטים אמריקאים
קטגוריה:לוחמי אריות הים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הימית של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת אפגניסטן
קטגוריה:אנשי צוות תחנת החלל הבין-לאומית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
גונסלו רודריגס מרטין-גרניסו

**גונסלו רודריגס מרטין-גרניסו** (בספרדית: **Gonzalo Rodríguez Martín-Granizo**; 25 בינואר 1928 - 16 בדצמבר 1990) היה אדמירל ספרדי, אשר כיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1990–1992.

## ביוגרפיה
מרטין-גרניסו נולד בלאון ב-25 בינואר 1928. ב-1946 הוא התגייס לצי הספרדי ולמד בבית הספר הצבאי הימי. חמש שנים לאחר מכן, הוא סיים את לימודיו, והחל לשרת בדרגת לוטננט משנה. הוא שרת על סיפון ספינות שונות, ושימש כמרצה בבית הספר הימי. ב-25 בנובמבר 1986 הוא מונה לראש מטה ההגנה המשותף (תפקיד המקביל לסגן הרמטכ"ל). ב-29 בדצמבר 1987 הוא קודם לתפקיד מפקד הצי הספרדי. ב-18 במאי 1990 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). בתפקידו, הוא הוביל מודרניזציה של הצבא הספרדי, והידק את שיתוף הפעולה שלו עם נאט"ו. הוא נפטר ב-16 בדצמבר 1990 משבץ מוחי.

## קישורים חיצוניים
* גונסלו רודריגס מרטין-גרניסו באתר Real Academia de la Historia
* El jefe de la cúpula militar muere de un derrame cerebral

קטגוריה:אדמירלים ספרדים
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1992
וילהלמינה ובר פורלונג

**וילהלמינה ובר פורלונג** (באנגלית: **Wilhelmina Weber Furlong**; 1878–1962) הייתה אמנית ומורה אמריקאית.

בין הציירים המודרניסטיים האוונגרדיים הראשונים של אמריקה, ובר פורלונג הייתה חלוצה בציור טבע דומם מודרני אימפרסיוניסטי ומודרני אקספרסיוניסטי בתחילת המאה העשרים.

היא נחשבת כציירת המודרניסטית הראשונה. דרכה של פורלונג משקפת מאבקים דומים של נשים אמניות במהלך סוף שנות המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, שמצאו את עצמן כפופות לטעמם של ציירים ריאליסטים שהתנגדו למודרניזם באמנות.

## ביוגרפיה
הקריירה האמנותית הארוכה והפעילה של ובר פורלונג הייתה מ־1892 עד 1962, במהלכן היא שגשגה כאמנית מודרניסטית שעבדה בסנט. לואיס, מקסיקו סיטי, ניו יורק ופריז. החל משנת 1892, ובר פורלונג קיבלה הדרכה על ידי אמנים כולל אמיל קרלסן, ויליאם מריט צ'ייס ואדמונד ה. וורפל. היא הייתה בפריז מ-1897 עד 1906, שם למדה בסלון הסתיו במשך שלוש שנים והתוודעה לפבלו פיקאסו, פול סזאן ואחרים שהציגו בסלון פריז. מ-1906 עד 1913, ובר פורלונג ציירה במקסיקו סיטי לפני שעברה לניו יורק, שם התגוררה ועבדה עד 1947. בעודה מתגוררת בניו יורק, ובר פורלונג עבדה במתחמים הכפריים של גלנס פולס, ניו יורק וניו בולטון לנדינג, ניו יורק, שם אירחה אמנים עמיתים מ-1952 עד 1962.

באמריקה, מעגל החברים והמכרים המשמעותי של ובר פורלונג כולל את ג'ון גרהם, וילם דה קונינג, דייוויד סמית', דורותי דהנר, ג'ין שרלוט, אדוארד הופר, אלכסנדר קלדר, רוקוול וסאלי קנט, תומאס הארט בנטון, אלן טאקר, מקס ובר ורבים אחרים. כסטודנטית, היא הייתה קשורה לליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק עוד לפני 1900. בשנת 1913 החלה למלא תפקיד רציני בתחום האמנות של ניו יורק בליגת הסטודנטים לאמנות יחד עם בעלה האומן אף הוא. היא לימדה אמנות במשך יותר מ-56 שנים בניו יורק והייתה פעילה במועדון ויטני במהלך השנים המעצבות של הארגון בעיר ניו יורק. ב-1923 הציגה ובר פורלונג בליגת האדריכלות של ניו יורק.

## מורשת והצטיינות
ממוזער|378x378 פיקסלים|שלט הנצחה של ניו-יורק לציירת
בבולטון לנדינג, ניו יורק, היה קשר הדוק לובר פורלונג עם הפסל דייוויד סמית' וידועה כאחראית להבאתו למקום עם אשתו דורותי דהנר הפסלת והציירת. עבודותיה של ובר פורלונג מוצגות בתצוגה קבועה במוזיאון בולטון.

אוסף הייד בגלנס פולס, ניו יורק הציג את יצירותיה של וילהלמינה וובר פורלונג מאז 1966, שם הם הציגו רטרוספקטיבה מרכזית של האמנית לאחר מותה ב-1962. מוזיאון טאנג בסקידמור קולג' מחזיק בעבודה של ובר פורלונג שהוצגה מאז 1952.

באביב 2012, וילהלמינה ובר פורלונג הפכה לנושא של סרט תיעודי המבוסס על הביוגרפיה על חייה כאישה המודרניסטית האמריקנית הפופולרית. תצוגה קבועה של עבודתה נמצאת במוזיאון ההיסטוריה של העיר בולטון לנדינג, ניו יורק.

ב-23 ביולי 2013 אישרה המועצה של העיר גלנס, ניו יורק החלטה להציב סמן היסטורי על שמה, במרכז העיר גלנס פולס ליד בניין העירייה.

שנות חייה האחרונות בילתה בגלנס פולס, שם היא גרה ולימדה בסטודיו שלה ברחוב רידג' עד מותה ב-1962.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:סנט לואיס: אישים
קטגוריה:ציירות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1878
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1878
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1962
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1962
מברשת תיל

[250px|ממוזער|שמאל|מברשת תיל עם סיבי פלדה. מכונה ב[צה"ל "מברשת 4"]]
**מברשת תיל** היא מברשת שהזיפים שלה עשויים מסיבים מתכתיים, בדרך כלל מפלדה, פליז או נירוסטה.

## שימושים

מברשת התיל היא בעיקר כלי שחיקה. השימושים העיקריים שלה הם ניקוי חלודה וקורוזיה, הסרת צבע, פיח ושומן. שימושים נפוצים במברשות תיל הם:
* ניקוי משטחים לפני צביעה.
* ניקוי כלי נשק.
* ניקוי רשתות מנגל.
* ניקוי אלקטרודות ליצירת אזור מוליך טוב יותר לחיבורים חשמליים, למשל בין מצברי מכונית והמחברים.

הניקוי באמצעות המברשת נעשה על ידי העברתה הלוך ושוב על המשטח הדורש ניקוי עד להסרת הלכלוך.

## מבנה
200px|ממוזער|שמאל|ראשי מברשת למקדחה מחומרים שונים
מברשות תיל מגיעות במגוון צורות בהתאם ליישומים להן נועדו.

מברשות רבות בנויות כידית אחיזה שבהמשך לה מחוברים הזיפים בזווית של 90°. הידית עשויה לרוב מעץ או מפלסטיק. גודל המברשת וסידור הזיפים מגוון מאוד - מגודל של סנטימטרים בודדים עם שורת זיפים אחת ועד 20–30 ס"מ עם מספר שורות זיפים.

קיימות גם מברשות תיל הניתנות להרכבה על משחזת שולחן, מקדחה או דיסק. שתי האחרונות יעילות במיוחד בניקוי משטחים גדולים.

## ראו גם
* ניקוי בעזרת מברשת פלדה סובבת

## קישורים חיצוניים

תיל
קטגוריה:נפחות: כלי עבודה
מקאם נבי יושע

**מקאם נבי יושע** (בערבית: **مقام النبي يوشع**) הוא מתחם דתי היסטורי הממוקם בעיר סלט שבירדן. המתחם מורכב ממסגד מודרני ומהמאוזוליאום מהמאה ה-16 המיוחס ליהושע בן נון.

## היסטוריה
המאוזוליאום המוקדש ליהושע בן נון נבנה בתקופה הממלוכית על ידי המושל, האמיר מהדאווי. המאוזוליאום נבנה מחדש במאה ה-16, במהלך השנים הראשונות של השלטון העות'מאני. לאחר מכן, בתקופת שלטונו של המלך עבדאללה השני, הוצמדו למאוזוליאום מסגד ומבנה חדש עם מתקנים וגם המאוזוליאום שופץ. השחזורים הושלמו במלואם בשנת 2004 ובאותה שנה נפתח המתחם מחדש.

## פרטים כלליים
המתחם הדתי כולל את המאוזוליאום, המסגד, וכן מתקנים לאזרחים, כגון אולם רב תכליתי, ספרייה, קפיטריה, מעון לאימאם של המסגד ומעון למואזין. השטח הפנימי הכולל של המסגד הוא 1,400 מטרים. מחוץ לכותל המאוזוליאום קיים בית קברות, בו קבורים מאמינים הקשורים למקאם ובני משפחותיהם.

## מאפיינים אדריכליים
### מאוזוליאום
ממוזער| הצנוטף באורך שישה מטרים שהוצב מעל קברו לכאורה של יהושע
המאוזוליאום הוא החלק העתיק ביותר של המתחם הדתי, המתוארך למאה ה-16 עם יסוד מהתקופה הממלוכית. בפנים, הצנוטף שהונח מעל קברו לכאורה של יהושע באורך של יותר משישה מטרים, ומכוסה בבד ירוק. המאוזוליאום היה מאז ומתמיד אתר קדוש ורוחני עבור תושבי אס-מלח.

### מסגד
ממוזער| חזית חיצונית של בניין המסגד המודרני
המסגד המחובר למאוזוליאום הושלם ב-2004 ונפתח באותה שנה. זהו מבנה מודרני יחסית. גובה הצריח של המסגד הוא 27 מטרים ואולמות התפילה במסגד מופרדים בין המינים.

## גלריה

קובץ:Joshua's_Tomb_in_Jordan_05.jpg|טקסט=A plaque which was placed on a wall of the mosque, indicating the opening of the modern building to be in the year 2004|לוח שהוצב על קיר המסגד, המעדכן על פתיחת המבנה המודרני בשנת 2004
קובץ:Joshua's_Tomb_in_Jordan_04.jpg|טקסט=Inside the courtyard of the modern structure|בתוך החצר של המבנה המודרני
קובץ:Joshua's_Tomb_in_Jordan_02.jpg|טקסט=The prayer hall of the modern mosque, with mihrab and minbar visible|אולם התפילה של המסגד המודרנית, עםמחרב ומינבר גלויים
קובץ:Joshua's_Tomb_in_Jordan_03.jpg|טקסט=Another view of Joshua's purported grave|מבט נוסף על קברו של יהושע


## ראו גם
* קבר יהושע, מאוזוליאום נוסף המיוחס ליהושע בארץ ישראל
* רשימת מקומות הקבורה של דמויות אברהם

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ירדן: מסגדים
קטגוריה:דפים עם נקודות ציון חסרות בוויקינתונים
קטגוריה:יהושע בן נון
ארנה גרינבאום

**ארנה גרינבאום** (בהונגרית: **Grünbaum Ernő**; 29 במרץ 1908 – בין דצמבר 1944 לאפריל 1945) היה צייר, מעצב גרפי, ליתוגרף ומאייר יהודי-הונגרי יליד טרנסילבניה. הוא עבד במגוון סגנונות, כולל אר נובו, אקספרסיוניזם וקוביזם. נספה בשואה במחנה הריכוז מאוטהאוזן.

## ביוגרפיה
נולד בנאג'וואראד בתקופת האימפריה האוסטרו-הונגרית (בשטחי רומניה המודרנית). מות אביו השאיר את המשפחה במצוקה כלכלית קשה, והוא לא יכול היה לקחת שיעורי אמנות למרות הכישרון שלו לציור שהוכר כבר בגיל צעיר. תחילה עבד כבורסקאי, ואז כנגר. לאחר מכן התמחה כחרט נחושת. ב-1927 מצא עבודה בחברת ההוצאה לאור של אדולף זוננפלד, שם למד טיפוגרפיה. שם גם פגש והתיידד עם אלכס ליאון , אמן גרפי אקספרסיוניסטי שהציג בפניו את המגמות באמנות מודרנית. 

תערוכת היחיד הראשונה שלו הייתה במועדון העיתונאים בעיר הולדתו. זמן קצר לאחר מכן, השתתף בהקמת "איגוד האמנויות היפות". ב-1933 השתתף בתערוכה גדולה של אמנים צעירים בבית מלון בשם ארמון וייסלוביץ, יחד עם חברו ליאון, אימרה פלדש, אימרה ואניאי  ואחרים. תערוכת היחיד הראשונה שלו נערכה במרץ 1936. בשנים הבאות פרסם את עצמו בבודפשט כשרטט וליתוגרף. בנוסף לציורים שלו, עיצב עטיפות ודפי שער למספר ספרים.

במאי 1944 הוא ועמיתו, ינה אלפאנט , הובלו למחנה הריכוז מאוטהאוזן. הוא נרצח שם בתאריך לא ידוע, כנראה אחרי דצמבר (אז נרצח אלפאנט) ולפני שחרור המחנה על ידי צבא ארצות הברית ב-1945. מספר יצירותיו אינו ידוע, אך מאמינים שרובן המוחלט נהרסו במהלך המלחמה.

בינואר 1992 נערכה רטרוספקטיבה גדולה של ציירים יהודים מקומיים במוזיאון  באוראדיה (נאג'וואראד). התערוכה נקראה "אור ורוח" וכללה את עבודותיו של גרינבאום יחד עם אלו של ליאון, ארנה טיבור  ומוריץ באראט (אספ').

## קישורים חיצוניים

* ארנה גרינבאום, באתר גלריה סאוואריה

קטגוריה:ציירים יהודים הונגרים
קטגוריה:גרפיקאים ומאיירים יהודים הונגרים
קטגוריה:ציירים שנספו בשואה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז מאוטהאוזן
קטגוריה:נספים במחנה הריכוז מאוטהאוזן
חוסה רודריגו רודריגו

**חוסה רודריגו רודריגו** (בספרדית: **José Rodrigo Rodrigo**; 26 בדצמבר 1928 - 21 באוקטובר 2016) היה גנרל ספרדי אשר כיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1992–1996.

## ביוגרפיה
רודריגו נולד בסאוטה ב-26 בדצמבר 1928. ב-1943 הוא התגייס לצבא ספרד, וארבע שנים מאוחר יותר הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית הספרדית. ב-1951 הוא סיים את לימודיו והחל לשרת כלוטננט. ב-1978 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים הממוכן ה-31 ("אל קוניו"). בהמשך הועבר לפקד על רגימנט חיל הרגלים הקל ה-29 של ("איזבל לה קטוליקה"). כמו כן, הוא שימש כנספח הצבאי של ספרד בארגנטינה. ב-1987 הוא מונה למפקד דיוויזיית השריון ה-1. ב-1988 הוא החל לשרת במטה הכללי הספרדי. ב-1989 הוא החל לפקד על המחוז הצבאי ה-1 (מדריד). ב-16 בדצמבר 1992 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 26 ביולי 1996. הוא נפטר ב-21 באוקטובר 2016.

## קישורים חיצוניים

* חוסה רודריגו רודריגו באתר משרד ההגנה הספרדי

קטגוריה:גנרלים ספרדים
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1928
קטגוריה:נפטרים ב-2016