מרד המס נגד תגלת פלאסר השלישי

**[[מרד מיסים|מרד המס]] נגד [[תגלת פלאסר השלישי]]** היה מרד של מספר מדינות כנגד האימפריה האשורית החדשה שפרץ בגלל עול המיסים וחוסר העצמאות של המדינות. המרד הוביל את המלך לצאת למסע לדיכויו ולהענשת המדינות המורדות. 

האירוע נזכר הן בתנ"ך והן בעדויות הכתבים האשוריים של תגלת פלאסר, דוגמת הכתובת שנמצאה בכלח. בין המדינות המורדות ניתן למנות את ארם דמשק, ממלכת ישראל, ממלכת אדום וממלכת עזה.

## רקע
האימפריה האשורית החדשה הייתה בעת ההיא מעצמה חזקה, וכבשה מדינות רבות.
אחרי שכבשה את כל המדינות, מלכי המדינות אולצו להעלות לאשור מס כל שנה, אך לעיתים היו מרידות של קואליציות שלמות כנגד המדיניות הזאת ורצון לצאת מן התלות.
בשנת 733 לפנה"ס קמה קואליציה חדשה – ארם-דמשק, ממלכת ישראל, צור, מצרים העתיקה, עזה, וערבים.

בנוסף לקואליציה, ממלכת ישראל וארם-דמשק יצאו ללחום כנגד ממלכת יהודה בניסיון להחליף את בית דוד ומלכה אחז בבן טבאל. והן כדי להגן על בעלת בריתו – יהודה, שכן אחז הפך עצמו למלך וסאל, והן כדי לדכא את המרד ולהעניש את המדינות המורדות יצא תגלת פלאסר למסע בארץ-ישראל וערב.

## הצבא האשורי

בתקופה זו הצבא האשורי היה מורכב משני יסודות עיקריים: חיל רגלים, שהיה החיל הגדול יותר והחיל הרכוב, שהיה קטן יותר במספרו, אך יוקרתי יותר ובעל חשיבות צבאית רבה. החיל הרכוב התחלק לשני חלקים בלתי שווים: החלק הגדול היה חיל המרכבות וחלק הקטן יותר היה חיל הפרשים. בנוסף ליחידות המלכותיות שהיו עיקר הצבא, כלל הצבא גם בעלי יחידות מקרב בעלות בריתה של אשור. בנוסף, היה לאשור חיל הנדסה מפותח שהיה ביכולתו להפעיל מכונות מצור. מכונת המצור הנפוצה בתקופה זו היה איל ניגוח. הוא היה יעיל לא רק נגד שערי העיר, אלא גם נגד חומותיה. חומות העיר היו עשויות פעמים רבות מלבני בוץ ואיל ניגוח חזק יכול היה לפעור בהן פרצות. יחד עם זאת, פעמים רבות לא הסתערו על העיר הבצורה והטילו עליה מצור כטקטיקה הכרעה עיקרית. לצד איילי ניגוח השתמשו האשורים במגדלי מצור. מספר החיילים קשה לקביעה והמקורות העתיקים לא מוסרים פעמים רבות מספרים כלשהם. במקרים שכן נמסרים מספרים הם גבוהים מאוד ולאו דווקא מהימנים. כך או כך הצבא האשורי היה הגדול והחזק ביותר במזרח התיכון בתקופה זו.

חיל הרגלים הורכב מחיילים מסוגים שונים: נושאי חנית שנלחמו במערך צפוף, קשתים, נושאי מגן ועוד. לחיל רגלים היה תפקיד חשוב במערכה: הוא היווה את בסיס המערך הקרבי, שממנו פעלו המרכבות. חיל הרגלים היה יעיל גם בקרקע שלא התאימה ללוחמת מרכבות כמו שטח הררי או מיוער. חיל הרגלים היה זה שהשתתף במצור.

המרכבות היו מכמה סוגים: מרכבות קלות ומהירות שצוותן כלל שני לוחמים: רכב וקשת ומרטתן הייתה המטרת חצים על מערך האויב ומרכבות כבדות שצוותן כלל עד 4 לוחמים שהיו חמושים גם ברומחים ומטרתם הייתה מיטוט המערך היריב. חיל המרכבות שהיה החיל החשוב ובעל העצמה הרבה ביותר בתקופת הברונזה עד פלישת גויי הים (סביב 1200 לפנה"ס), החל לאבד מבכורתו בתקופת הברזל. הצבא האשורי שהיה מהמתקמדים במזרח התיכון הפעיל לצד חיל המרכבות גם חיל פרשים. הפרשים האשורים שימרו במידה רבה את מבנה הלוחמה על גבי המרכבה: הפרשים פעלו בזוגות בדומה לחיילי המרכבות.

המלך היה לא רק ראש המדינה, אלא גם מפקד הצבא העליון. פעמים רבות המלך יצא בעצמו למערכה בראש צבאו. אם המלך לא היה נוכח, הפיקוד נמסר לבנו או למצביא "תרתן" (Turtan - פירוש המילה ראש הצבא) או לרבשקה (דרגה של שר בכיר). הצבא המלכותי חולק ל"כנפות". כך כנף כללה כ-15,000 לוחמים. כל כנפה חולקה בתורה ל"קיסרי", כל אחת בת 50 עד 200 לוחמים.

## תחילת המלחמה
תחילה, יצא תיגלת פלאסר ללחום כנגד חנו (חַנון) העזתי, וככל הנראה עבר דרך ממלכת יהודה, אשר שעבדה עצמה אל אשור, אל עזה. אך לאחר הפסדים צבאיים עזתיים, או שמא מתוך פחד מהצבא האשורי, נמלט חנו אל מצרים.
לאחר כן צר תיגלת פלאסר על עזה וכבש אותה, שדד אותה אחרי כן:

ואז פונה תגלת פלסר להילחם בארם-דמשק וצר על דמשק.
לבסוף, בשנת 732 לפנה"ס פרץ את חומות העיר והרג את רצין, יחד עם פקח, ואחרי כן הגלה רבים מתושבי ארם-דמשק. ארם-דמשק הוחרבה וכאן למעשה היה תום קיומה.

לבסוף פנה ללחום במצרים, אם כי המערכה איננה מתוארת לנו בשום מקור, אלא רק את תוצאות המערכה - הצבת נציב על מצרים.

## המערכה על שומרון
שמאל|ממוזער|250px|שרידים מיסודות ארמון המלך בשומרון
תיגלת פלאסר יצא למלחמה כנגד ממלכת שומרון עקב מרידתו של פקח המלך, במהלך הלחימה כבש והגלה רבים מאנשי עיון, אָבֵל בית מעכה, ינוח, קדש, חצור, הגלעד, הגליל. ונחלת שבט נפתלי, על פי המתואר בתנ"ך. על פי כתובת כלח:

לא מתוארים לנו הפרטים של הקרבות במלחמה הזו אלא אך ורק היכן נערכו.
כתוצאה מהמלחמה, הגלה תיגלת פלאסר תושבי ישראל רבים.
כמו כן, על פי המסופר בחלק מהמקורות האשוריים, במהלך המלחמה קשר תיגלת פלאסר קשר עם הושע בן אלה, שתיגלת פלאסר חשב שיהיה פרו-אשורי, בניגוד לפקח אשר התנגד נחרצות לאשור.
בכתובים מובא שהושע "הכה" את פקח, ובמקורות האשוריים נאמר שפקח נהרג על ידי נתיניו, או אף על ידי תיגלת פלאסר (דרך עושה דברו הושע). 
לאחר כך, גם על פי המסופר במקרא, וגם בכתובת כלך, מתוארת ההמלכה של הושע על פקח:

לאחר שהומלך, שילם הושע 10 כיכרות זהב ומספר לא ידוע של ככרות כסף לתגלת פלאסר, ובכך נגמרה המערכה.

## המערכה הערבית
אחרי כן יצא למלחמה כנגד סמסי מלכת הערבים, וצבאותיהם נפגשו במדבר:

כמו כן, שדד תגלת פלאסר את אוצרותיה האישיים של סמסי, שכן היא נמלטה מהמערכה.

### הקרב בבאזו
סמסי נמלטה אל עיר שנקראת "בַּזוּ" אחרי הפסדה בקרב במדבר. לבסוף חייליה רעבו והחליטה סמסי להיכנע, והעלתה מנחה אל תגלת פלאסר.

אחרי קץ המערכה הערבית, הציב תגלת פלאסר נציב על ערב:

## השלכות
ממוזער|תגלת פלאסר השלישי צר על עיר
ממלכת ישראל חזרה לשעבודה, ותגלת פלאסר המליך את בעל בריתו הושע בן אלה על פני פקח מלך ישראל, כשפקח עצמו הומת. כמו כן, כבש תיגלת פלאסר מקומות רבים - את כל אזור הסהר הפורה המערבי, דרום סוריה עד צפון ממלכת ישראל, בכללם הבשן, החורן, הגולן, הגליל, ונחלת שבט נפתלי.
הדבר אף מתואר במקרא:

ממלכת ארם-דמשק חדלה מלהתקיים ורבים הארמים שהוגלו אשורה, עזה הובסה ונשדדה, ועל מצרים הושם נציב.

חירם השני מצור, שהשתתף במרידה, נענש על ידי מלך אשור שתפס ובזז את העיר המבוצרת מחלב וערים גדולות אחרות בתחום צור. ככל הנראה, חירם התחרט, השתחווה לתגלת פלאסר והגיש לו מנחות.

הממלכה הערבית תחת המלכה סמסי נכבשה על ידי אשור, והושם נציב עליה.

ממלכת ישראל נקרעה לגזרים, הוחלשה קשות, ולבסוף הושמדה שנים מעטות לאחר מכן, אפשר כתוצאה מאירועים אלה. אחז מלך יהודה (יהואחז במקורות האשוריים) שִעבד את עצמו לאשור כדי לזכות בהגנתה.

המלחמה עצמה היא, לפחות על פי המתואר בשני המקורות העיקריים שבידינו, ניצחון אשורי אדיר על הקואליציה, בניגוד לתוצאה המשתנה של המלחמה העתידה לבוא – מסע סנחריב בארץ ישראל.

## לקריאה נוספת
### מקורות עתיקים
המקרא והכתבים האשוריים:
***[[ספר מלכים|מלכים ב]]**, פרקים -
*****
*כתובת כלח של תגלת-פלאסר ג'

### מקורות מודרניים
*מארק היילי, **האשורים העתיקים**, 1991 עמ' 8, 23

## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה האשורית החדשה