חרב לאת

**חֶרֶב לְאֵת** הוא יישוב חקלאי (מושב עובדים) השוכן בעמק חפר, שבמישור החוף. היישוב נמצא מדרום לעיר חדרה, ממערב לקיבוץ גבעת חיים, מצפון למושב חיבת ציון וממזרח לפארק השרון ולכביש 4. היישוב נמצא באזור השיפוט של המועצה אזורית עמק חפר. מהבחינה הארגונית המושב משתייך לתנועת האיחוד החקלאי. שטחו של המושב 1,750 דונם.

## היסטוריה
המושב נוסד על ידי ארגון "חרב לאת", שחבריו היו חיילים משוחררים שלחמו בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה (חלקם ביחידה הצ'כית).

החברים התארגנו במסגרת הארגון "חרב לאת" אשר שם לו למטרה הקמת יישובים בארץ ישראל. ארגון זה הקים בין היתר את היישוב בצרה ואת הכפר הקרוי על שמו. מקור השם "חרב לאת" מבוסס על נבואת ישעיהו (): ); והוא הוצע על ידי זאב וילנאי, עקב העובדה שהמייסדים -  המתיישבים הראשונים (שהחליטו להיות חקלאים והמירו את נשקם בעבודת הקרקע) היו משוחררי הצבא הבריטי והבריגאדה היהודית וחיילים יהודיים מהיחידות הצ'כיות בצבא הבריטי ואליהם חברו  ניצולי שואה מרומניה ומצ'כוסלובקיה .     

בסיוע של "האיחוד החקלאי" (תנועה מיישבת המאגדת יישובים חקלאיים, ללא כל שיוך פוליטי/מפלגתי), עלו ב-3 ביולי 1947 עשרים המתיישבים הראשונים על הקרקע בעמק חפר. אדמות היישוב כללו את פרדסי כפר ברנדייס שננטשו בתקופת המאורעות. חלק מהמתיישבים  היו רווקים וחלקם בעלי משפחות. רובם היו דתיים, יוצאי הונגריה, רומניה וצ'כיה. בתחילה התנהל היישוב כמושב שיתופי. המתיישבים הנשואים גרו בצריפים ואילו הרווקים גרו באוהלים, היה להם חדר אוכל משותף, מקלחת משותפת, שירותים משותפים ותורנויות שמירה וחדר אוכל. החברים עבדו בפרדס המשותף והחלו לגדל ירקות בהדרכת מדריך מהסוכנות. להשלמת הכנסתם עבדו בפרדסי האזור. ההכנסות מהעבודה הופקדו בקופה המשותפת. החיים במקום היו קשים והייתה תחלופה גדולה של מתיישבים.

בשנת 1948 הצטרפה למושב קבוצה של ניצולי שואה מפולין ומרומניה. בהדרגה התפתחו במושב ענפי משק נוספים: לולים, אווזים, ברווזים, עיזים ובקר.

בדצמבר 1950 החלה הקמת בתי הקבע הראשונים והמתיישבים עברו בהדרגה לגור בהם. בשנה זו הצטרפו 20              משפחות עולים מ - מרוקו ומילידי הארץ.  רובם לא הסתגלו לעבודה החקלאית ובמהלך השנים עזבו את המושב.

עם המעבר   לבתי הקבע הוחלט לפרק את המסגרות המשותפות. האדמות והרכוש חולקו בין החברים וכל משפחה החלה לפתח משק משלה. בשל הקושי להתפרנס מחקלאות השלימו רבים את הכנסתם בעבודות חוץ.

## תעסוקה ומסחר
כל משק במושב מורכב משטח אדמה עליו בנויים הבית ויתר המתקנים החקלאים (כגון לול, רפת וכדומה) והנקרא חלקה א' (או "החלקה הצהובה") ובצמידות אליו מצוי שטח לעיבוד חקלאי הנקרא חלקה ב'. בנוסף לכל משק יש שני שטחי אדמה (אדמת שלחין ואדמת פלחה) המעובדים במשותף על ידי אגודת חברי המושב (אדמה זו נקראת "אדמת מושע", מושג שמקורו בחוק העות'ומני מתקופת שלטון הטורקים בארץ ישראל, ונקרא "משאע", ומשמעותו שלחברי האגודה יש בעלות משותפת במקרקעין).

עם השנים הצטמצמה באורח ניכר הפעילות החקלאית של תושבי המקום. נכון להיום יש מספר מועט ביותר של תושבים מתפרנסים מחקלאות, בעיקר צמחים ופרחי נוי ליצוא. שטחי המושב המעובדים נטועים בעיקר במטעי זיתים, עיבוד שלחין ובעל. רוב תושבי היישוב עובדים מחוץ למושב במקצועות שונים ומגוונים. המושב עבר שני שלבי הרחבה וכיום מתגוררות בו כ-135 משפחות.

## מוזיאון האופניים
250px|ממוזער|שמאל|אלון וולף במוזיאון
"מוזיאון האופניים" הוא מוזיאון פרטי, היחיד בישראל בתחום זה, שהקים אלון וולף, בן המושב, בשנת 2009 ומכיל למעלה מ-300 זוגות אופניים ב-9 מחלקות שונות (כולל מחלקת אופניים מתוצרת ישראל). המוזיאון מציע הרצאה קצרה על ההיסטוריה של האופניים וסיור מודרך בין המחלקות וכן השכרת אופניים לרכיבה באזור.
לטענת וולף, זהו מוזיאון האופניים היחיד במזרח התיכון.

### רחוב הרומנים
בקיץ 2025 הוסר הלוט מעל לשלט "רחוב הרומנים".

הרחוב הקודם נקרא רחוב הצאלון. השלט החדש שמחליף אותו, מספר את הסיפור של שבע המשפחות הראשונות שהתגוררו בו, שכולן עלו מרומניה, ואת תרומתן לכפר. המשפחות הגיעו מרקע שונה מבחינה דתית והשתייכות פוליטית, ופער הגילאים ביניהן היה גדול. עם זאת, הייתה בהן התנהלות של "בתים פתוחים" ואוירה משפחתית חמה. לכל תושבי הרחוב היו שמות רומניים, והן חלקו תרבות רומנית. למשפחות לא היה רקע חקלאי, ועם זאת, הן השתלבו בפיתוח משקים חקלאים, שהתבססו בהתחלה על גידול ירקות ועופות לפיטום, ועם השנים גם על גידול פירות הדר.

בקרוב יוצגו שלטי רחוב נוספים, שיספרו את סיפוריהן של המשפחות המייסדות .

## קישורים חיצוניים
* אתר: מושב חרב לאת
* אתר: מועצה אזורית עמק חפר - חרב לאת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1947
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מועצה אזורית עמק חפר
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז