open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בוריניה

**בוריניה** (באוקראינית: **Бо́риня**; בפולנית: **Borynia**) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בסמוך לעיירה טורקה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

העיירה, השוכנת על גדת נהר סטרי, נזכרת לראשונה באמצע המאה ה-16. בשנת 1870 נתגלה במקום מטמון מטבעות רומיים מימי הקיסר טראיאנוס.

בשנת 1880 נמנו בעיירה כמאה יהודים. מקור הפרנסה העיקרי בעיירה הוא חקלאות.

## יהודי בוריניה
בין מלחמות העולם פעלו בבוריניה סניפי התנועות הציוניות אחווה והחלוץ.

עם כניסת הסובייטים לאזור, לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, הולאמו עסקי היהודים בעיירה, והופקעו קרקעות של מספר משפחות יהודיות בה. עם פרוץ מבצע ברברוסה מספר יהודים מהעיירה פנו מזרחה עם הצבא האדום הנסוג.

עם כיבוש העיירה ביולי 1941 בידי הגרמנים נערכו ביהודיה פרעות על ידי תושבי המקום האוקראינים, ויהודי העיירה צוו לשאת סרט עם מגן דוד על זרועם. כמו כן, גברים ונשים יהודים מהעיירה נלקחו לעבודות כפייה, תוך התעללות ואלימות מצד השוטרים האוקראינים.

בסוף קיץ 1941 אנשי גסטאפו שהגיעו לעיירה אספו כ-30 יהודים בני משפחת פורמן, והוציאו אותם להורג בטענה שתמכו בשלטון הסובייטי. בחורף 1942-1941 סבלו יהודי העיירה מרעב כבד.

ב-2 בפברואר 1942 רצחו הגרמנים בסיוע שוטרים אוקראינים 36 יהודים נוספים מהעיירה, אשר הוכו והובלו כבולים אל מותם.

עד דצמבר 1942 גורשו רוב יהודי העיירה לטורקה, ומשם שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. עשרות בודדות של יהודים שהושארו בעיירה לעבודות כפייה הועברו באותו החודש לגטו סמביר, וגורלם היה זהה לגורל יתר יהודי המקום.

מספר יהודים מהעיירה שניסו להימלט לכיוון הונגריה נתפסו, ונרצחו בידי איכרים מקומיים.

## קישורים חיצוניים

* בוריניה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
ימין|ממוזער|כנסייה בעיירה
* 
* 

קטגוריה:מחוז לבוב: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
איבארה (פירושונים)

**איבארה** (**Ibarra**) היא מילה שמקורה בבסקית ופירושה "מישור סחף".

קטגוריה:שמות משפחה
איבארה

**איבארה** (בשמה המלא: **סן מיגל דה איבארה**; בספרדית: **San Miguel de Ibarra**) היא עיר בצפון אקוודור ובירת מחוז אימבאבורה. העיר שוכנת למרגלות הר הגעש אימבאבורה ולגדות נהר טוואנדו, בגובה של 2,225 מטר מעל פני הים. בשנת 2010 התגוררו בה כ-140 אלף תושבים.

## היסטוריה
איבארה נוסדה ב-1606 על ידי מושלהּ הספרדי של קיטו, מיגל דה איבארה. בעיר נבנו מספר מבני ציבור וכנסיות, אך היא נחרבה ברעידת אדמה שפקדה את האזור ב-16 באוגוסט 1868. ב-1872 הוחל בהקמת העיר מחדש.

## איבארה כיום
השוק של איבארה, רחובות האבן שלה ובתיה הקולוניאליים מהווים מוקד משיכה לתיירים. מדי שנה נערך בעיר פסטיבל בשבוע האחרון של ספטמבר, וכן נערכות בעיר תהלוכות מדי 16 באוגוסט לציון רעידת אדמה שהחריבה את העיר.

## מזג האוויר

## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אקוודור: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1606
פרדיננד פון קוואסט

**פרדיננד פון קוואסט** (בגרמנית: **Ferdinand von Quast**; 18 באוקטובר 1850 – 27 במרץ 1939), היה גנרל גרמני, שפיקד על כוחות בחזית המערבית.

## ביוגרפיה
### תחילת הקריירה
פון קוואסט נולד ב-18 באוקטובר 1850 לפרדיננד פון קוואסט שהיה שר התרבות הפרוסי ולמריה לבית פון דיאסט שהייתה בתו של הגנרל הפרוסי היינריך פון דיאסט, ברנדסלבן שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1870 התגייס לצבא הפרוסי ולחם במלחמת צרפת–פרוסיה, וקיבל את עיטור צלב הברזל. לאחר מכן מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1910 מונה למפקד הדיוויזיה ה-36, ומעט לאחר מכן מונה למפקד הדיוויזיה ה-6, ובשנת 1913 מונה למפקד הקורפוס ה-9.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון קוואסט מפקד הקורפוס ה-9 שהיה חלק מהארמייה הראשונה ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרבות מונס, לה קאטו ובקרב על המארן. ב-11 באוגוסט 1916 קיבל פון קוואסט את העיטור פור לה מריט על חלקו בלחימה בקרב על הסום, וב-24 בינואר 1917 מונה פון קוואסט למפקד קורפוס המשמר במקום קרל פון פלטנברג.

ב-9 בספטמבר 1917 מונה פון קוואסט למפקד הארמייה השישית במקום אוטו פון בלוב שעבר לפקד על הארמייה ה-14. ב-9 באפריל 1918 תקף פון קוואסט את הכוחות הבריטיים בפלנדריה בקרב איפר הרביעי כחלק ממתקפת האביב הגרמנית, ובתחילה זכה להצלחה מרובה, אך לבסוף נבלמו כוחותיו על ידי הבריטים. ב-10 באפריל 1918 קיבל פון קוואסט תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט, וב-7 במאי קיבל את עיטור המסדר הצבאי של סנט היינריך ממלך סקסוניה. באוגוסט 1918 הותקפה הארמייה שבפיקודו על ידי כוחות מדינות ההסכמה במסגרת מתקפת מאה הימים, ונאלצה לסגת מעמדותיה. נסיגת הארמייה נמשכה עד סיום המלחמה.

ב-18 בינואר 1919 לאחר שביתת הנשק, מונה פון קוואסט למפקד פיקוד הגבולות הצפוני. ב-7 ביולי 1919 פרש משירות צבאי. פון קוואסט נפטר בפוטסדם ב-27 במרץ 1939 והוא בן 88 שנים.

## עיטורים
* פור לה מריט עם עלי אלון
* מסדר העיט האדום עם עלי אלון וכוכבים
* המסדר הצבאי של סנט היינריך
* צלב הברזל (1870)

## ראו גם
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

* Ferdinand von Quast on *The Prussian Machine*

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:גרמנים במלחמת צרפת–פרוסיה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר העיט האדום
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא פרוסים
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:חברי מסדר פרנץ יוזף
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1850
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1939
סמל העיר נתניה

**סמל העיר נתניה** הוא סמלה הרשמי של העירייה, שמשמש את המוסדות המוניציפליים בעיר. עד שנת 2015 שימש את העיר סמל משנת 1951 שעוצב על ידי יעקב צים, ובשנת 2015 עוצב סמל נוסף שהתגלה כהעתק ובוטל, ולאחר מכן הוחלט לחזור לסמל המקורי שונה במקצת ומותג מחדש תחת הסלוגן "הריביירה של ישראל".

## תיאור הסמל
רקע הסמל מעוצב בצורת מגן, על מנת לסמל את ערכה הביטחוני של נתניה (שכן 15 ק"מ מפרידים בינה לבין טול-כרם, ובלעדיה היה נוצר רצף טריטוריאלי ערבי עד לים התיכון) המוטען במרכזו איור הפרח חבצלת השרון, הצומח לאורך המצוק החופי של נתניה. בחלקו העליון של הסמל, מסמלות ארובות העשן את התעשייה המפותחת בעיר. גלי הים המופיעים בסמל מסמלים את הים שלחופיו שוכנת העיר, והיהלום במרכז מסמל את תעשיית היהלומים שהייתה מפותחת בעיר.

צבעי הסמל הם כחול-לבן כצבעי דגל ישראל.

## היסטוריה
150px|ממוזער|הבול הנושא את סמל העיר
סמלה הראשון של העיר עוצב בשנת 1951 על ידי יעקב צים ושימש את העיר עד שנת 2015. הסמל שבשימוש כיום הוא גרסה מחודשת של סמל זה, אך כלל את הצבע הכתום כדי לסמל את תעשיית הפרדסנות שהייתה בעיר. סמל זה הונצח על בול של דואר ישראל שהונפק ב-9 ביולי 1969 בערך נקוב של 0.40 ל"י בעיצוב האחים שמיר.

### עיצוב סמל העיר מחדש וביטולו
ממוזער|הסמל המועתק
ביולי 2015 המעצב דני זילברמן ממשרד WMbranding עיצב סמל חדש לעיר שהושק בטקס חגיגי לפתיחת אירועי קיץ 2015. "הייחוד של הלוגו הוא בחיבור בין לב ושמש הסובבים יחד בתנועה, ובונים סמל חדשני ותוסס, בשילוב צבעוניות סמלית. ירוק - שמורות טבע, צהוב – שמש, כחול – ים, ואדום – שמחת חיים", נאמר בעירייה. במסגרת עיצוב הסמל מחדש מותגה העיר באופן רשמי כעיר תיירות, "הריביירה של ישראל", עם זאת בתחתית הסמל נותר הסמל היישן שחודש מעט.

פרופסור אבי אברהם מהחוג לתקשורת באוניברסיטת חיפה כתב ב"ידיעות נתניה" כי-

תושבים רבים ביקרו את הסמל ברשתות החברתיות. חיים פרידריך, יושב ראש סיעת הליכוד בנתניה, טען כי מרים פיירברג איכר ניסתה להחליף את סמל העיר לכזה עם האות פ' (כשמה).

כמה ימים לאחר ההשקה התגלה כי בסיס הסמל דומה מאוד ללוגו מסעדת "קוקוהאט" שבטבריה. העירייה זימנה לבירור את המעצב דני זילברמן ולאחר מכן החליטה לגנוז את הלוגו ולהפסיק את ההתקשרות עמו. בעקבות כך נגרם לעירייה נזק כלכלי.

מאוחר יותר התברר שהמסעדה ומעצב הסמל השתמשו שניהם באתר שאטרסטוק באופן חוקי, אולם לא הולם עיצוב סמל רשמי לעירייה.

עיריית נתניה החליטה לחזור לסמל המקורי, אך עם שינויים שיגרמו לו להיראות מודרני יותר ובצירוף הסלוגן החדש.

## שימוש
ממוזער|סמל העיר נתניה על דגלה
הסמל מופיע כמטען מרכזי בדגלה של העירייה, לרוב על שדה כתום, כסמל לתעשיית הפרדסנות והתפוזים הגדלים בסמוך לעיר.

## קישורים חיצוניים

* משנים תדמית: לוגו חדש לנתניה, חדשות נתניה, יפעת תמרי.
* הלוגו החדש של נתניה התגלה כהעתק, mynet, ציפי קפל.
* עיריית נתניה

## הערות שוליים

נתניה
קטגוריה:נתניה: תרבות
משחק ירי בגוף ראשון

**משחק ירי בגוף ראשון** (באנגלית: **First-person Shooter**, או בקיצור **FPS**) הוא ז'אנר של משחקי וידאו אשר השחקן נע בו בעולם תלת-ממדי, רואה את העולם דרך עיניו של הגיבור (נקודת מבט בגוף ראשון), ואשר המשחק ממוקד בו בעיקר בקרבות ירי בנשק חם נגד יריבים שונים.

בתחילה משחקי סימולטורים של כלי רכב נחשבו גם הם למשחקי ירי בגוף ראשון, אך במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20, המינוח השתנה כאשר החלו לצאת לשווקים משחקים בהם השחקנים יכלו לנוע באופן חופשי ברחבי עולמות תלת-ממדיים בעודם נושאים נשק חם. המשחק Wolfenstein 3D, אשר פורסם במהלך 1992, היה המשחק הראשון בז'אנר אשר בו הקירות, הרצפות ומרבית האובייקטים התלת-ממדיים האחרים הכילו מרקם צבעוני. שנה לאחר מכן פורסם המשחק דום אשר הכיל גרפיקה מתקדמת בהרבה וכן את האפשרות לשחק נגד שחקנים אחרים ברשת מקומית. הפופולריות הרבה שהמשחק DOOM זכה לה הובילה בתחילה לכך שמשחקי FPS רבים שיצאו בעקבותיו כונו Doom Clones, עד אשר בהמשך משחקים בז'אנר זה קיבלו את הכינוי First-person Shooters.

כיום חלק ניכר ממשחקי הווידאו הם משחקים בז'אנר ה-FPS, וכמעט כולם מכילים את האפשרות לשחק נגד שחקנים אחרים באינטרנט.

מאפיין נוסף אשר הפך נפוץ בקרב משחקי FPS רבים הוא היכולת ליצור שלבים חדשים למשחק, כאשר שחקנים רבים בוחרים לשתף את השלבים שיצרו באתרי אינטרנט הממוקדים בשיתוף של שלבים שנוצרו עבור משחקים מסוימים. היכולת ליצור שלבים חדשים למשחקים תרמה בפעמים רבות לאריכות הימים של משחקים מסוימים בז'אנר.

## דוגמאות בולטות

## ראו גם
* ערכים על משחקי ירי בגוף ראשון

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
ירי בגוף ראשון
סספורטס

**סספורטס**, **ששפורטש** ו**שישפורטיש** הם שמות משפחה של יהדות ספרד שפירושם בספרדית הוא "שש הדלתות". יש המייחסים את השמות לעיר סרגוסה או למילה בקטלאנית המתייחסת לרובע היהודי בברצלונה, בהם היו שישה שערים. באלג'יר הפך השם ל.

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות ספרד ופורטוגל
אלכסנדר פון לינסינגן

**אלכסנדר פון לינסינגן** (בגרמנית: **Alexander von Linsingen**; 10 בפברואר 1850 – 5 ביוני 1935) היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוס ואחר כך על ארמיות בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
### תחילת הקריירה
פון לינסינגן נולד בהילדסהיים שהשתייכה לממלכת הנובר ב-10 בפברואר 1850 במשפחת אצולה, אביו וילהלם פרידריך קלאוס פון לינסינגן היה פקיד בכיר בממשל, אמו מריה קרולינה דורותיאה הייתה מבית פון ברלפש, וסבו היה גנרל פרשים בצבא הנובר. ב-1868 התגייס לצבא הפרוסי ולחם בשורותיו במלחמת פרוסיה צרפת. לאחר מכן מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1905 מונה למפקד הדיוויזיה ה-27 (דיוויזיית וירטמברג ה-2), ובשנת 1909 מונה למפקד הקורפוס ה-2.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון לינסינגן מפקד הקורפוס ה-2 שהיה חלק מהארמייה הראשונה ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרבות מונס, לה קאטו ובקרב על המארן. ב-8 בינואר 1915 הועבר פון לינסינגן לחזית המזרחית והקורפוס ה-2 שבפיקודו הפך לארמיית הדרום, עימה השתתף במתקפת גורליצה-טרנוב. על הצלחתו בקרב סטריי שבו לקח בשבי 60,000 שבויים, קיבל פון לינסינגן ב-14 במאי את העיטור פור לה מריט, וב-3 ביולי קיבל על הצלחתו בקרבות תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט. ב-8 ביולי 1915 במהלך כיבוש פולין הרוסית הפכה ארמיית הדרום לארמיית הבוג, ובמקביל פיקד פון לינסינגן החל מה-9 בספטמבר גם על קבוצת הארמיות לינסינגן.

ב-24 ביולי 1916 פיקד פון לינסינגן על כוחותיו בקרב קובל, שבו נבלמה מתקפת ברוסילוב. בתחילת 1918 פיקד פון לינסינגן על כיבוש אוקראינה בידי מעצמות המרכז.

לאחר חתימת חוזה ברסט-ליטובסק וסיום המלחמה עם הרוסים, מונה פון לינסינגן למושל ברלין. במהלך מהפכת נובמבר אסר על חייליו להשתמש בנשק כנגד המפגינים, וב-17 בנובמבר 1918 פרש לביתו.

פון לינסינגן נפטר בהנובר ב-5 ביוני 1935 והוא בן 85 שנים.

## עיטורים
* פור לה מריט עם עלי אלון
* מסדר העיט השחור
* הצלב הגדול של מסדר העיט האדום עם חרבות
* צלב הברזל דרגה שנייה (1870)
* צלב הברזל דרגה ראשונה (1914)

## ראו גם
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים במלחמת צרפת–פרוסיה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:מעוטרי עיטור פרידריך
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר העיט האדום
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1850
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1935
וייקו

**וייקו** (באנגלית: **Waco**; הבית הראשון נבנה במרץ 1849) היא בירת מחוז מקלנן במדינת טקסס בארצות הברית. העיר שוכנת על גדות נהר בראזוס (Brazos River) במרכז טקסס, בערך באמצע הדרך בין הערים דאלאס ואוסטין. בעיר מתגוררים 124,805 תושבים (נכון ל-2010), ובמטרופולין שלה מתגוררים 234,906 תושבים (נכון ל-2010).

## היסטוריה
במקום בו נמצאת העיר היום ישב בעבר שבט הוואקו, שהשתייך לבני הוויצ'יטה. סטיבן אוסטין, שהנהיג את ניסיון היישוב האמריקאי בטקסס ב-1825, ניסה תחילה להילחם עם הוואקו ולהחריב את ההתיישבות שלהם, אך הוא כשל וחתם על חוזה שלום אתם. בסופו של דבר כעבור מספר שנים הוואקו עקרו צפונה, לאזור פורט וורת', ובהמשך המאה ה-19 הם הצפינו ביחד עם שבטי ויצ'יטה אחרים לאזור אוקלהומה.

ב-1838 ניל מקלנן קנה את האדמות באזור והחל ליישב אותם. כעבור כמה שנים ג'ייקוב דה קורדובה, איש עסקים אמריקאי-ג'מייקני, קנה ממנו את האדמות והחל לעבוד על תכנון עיר חדשה בשטחים. ההתיישבות הוקמה בסביבות 1850. המתיישבים הראשונים רצו לקרוא לה "למרטין" (Lamartine), אך דה קורדובה שכנע אותם לקרוא לה "וייקו", ההגייה האנגלית של שם השבט שישב באדמות כהוקרה לשבט הוואקו.

ב-1866 תושבי וייקו יזמו את הקמתו של הגשר התלוי של וייקו, שבנייתו הושלמה ב-1870. הגשר היה אז המעבר היחיד לכל אורכו של נהר הבראזוס, ואנשים רבים שהיו צריכים לעבור את הנהר עברו בווייקו. הדבר תרם לגידול משמעותי של העיר ולעלייה בחשיבותה.

ב-1916 נערך בעיר הלינץ' בג'סי וושינגטון.

ב-11 במאי 1953 הכתה בעיר סופת טורנדו אשר גרמה למותם של למעלה מ-100 תושבים. זו הייתה סופת הטורנדו הקטלנית ביותר בתולדות טקסס ואחת הקטלניות בתולדות ארצות הברית.

ב-28 בפברואר 1993 סוכנויות האכיפה הפדרליות החלו במצור על מתחם של כת הדיווידים שנמצא בקרבת וייקו במה שנודע בתור "המצור בווייקו". המצור הסתיים ב-19 באפריל באותה שנה בפשיטה של ה-FBI אשר במהלכה נהרגו עשרות מחברי הכת ומנהיג הכת, דייוויד כורש.

## חינוך
בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת ביילור, הוותיקה ביותר בארצות הברית שממערב לנהר המיסיסיפי.

## תחבורה
ישנם מספר נמלי תעופה קטנים בסביבות וייקו כשהמרכזי בהם הוא נמל התעופה האזורי וייק, הנמצא במרחק של כ-10 קילומטרים צפון-מערבית למרכז העיר.

וייקו נמצאת על מסלול כביש בין-מדינתי 35, המקשר בין לארדו בדרום טקסס ובין העיר דולות שבמדינת מינסוטה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:טקסס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1849
קרל טרשצ'יאנסקי פון נאדוש

**קרל טרשצ'יאנסקי פון נאדוש** כפי שכונה בגרמנית (בהונגרית: **Tersztyánszky Károly**; 28 באוקטובר 1854 – 7 במרץ 1921) היה מפקד בכיר בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
טרשצ'יאנסקי נולד בעיר סקליצה בהונגריה, אז בתחום האימפריה האוסטרית, ב-28 באוקטובר 1854 למשפחת אצולה ותיקה שקיבלה את תאריה במאה ה-13.

בשנת 1874 התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי וטיפס מהר בדרגות ובתפקידים, ב-1904 הועלה לדרגת גנרל מיור, בשנת 1907 מונה למפקד דיוויזיית הפרשים ה-2, ובשנת 1908 הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט. ב-1910 מונה למפקד הדיוויזיה ה-14, ב-1912 התמנה למפקד הקורפוס ה-4, וב-1913 הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים.

### מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ המלחמה היה טרשצ'יאנסקי מפקד הקורפוס ה-4 שהיה חלק מהארמייה השנייה. בתחילה השתתף הקורפוס בפלישה לסרביה, אך בספטמבר 1914 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית ולחם בקרב גליציה, תוך שהוא מפקד בנוסף על הקורפוס ה-7. לאחר מכן הועבר להגנה באזור שלזיה. בפברואר 1915 חזר לגליציה ועמד בראש פלגת ארמייה שניסתה לשחרר את פשמישל, אך ללא הצלחה. במאי 1915 התמנה טרשצ'יאנסקי למפקד פלגת ארמייה שהוטל עליה לכבוש את סרביה. ב-7 בספטמבר הפכה פלגת הארמייה שבפיקודו לארמייה השלישית, אך עקב סכסוך עם אישטוון טיסה ראש ממשלת הונגריה הודח מתפקידו, ובמקומו מונה הרמן קבש.

ב-1 במאי 1916 קודם טרשצ'יאנסקי לדרגת גנרל אוברסט, וב-7 ביוני התמנה למפקד הארמייה הרביעית במקום יוזף פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה שהודח מתפקידו עקב כישלונו בבלימת מתקפת ברוסילוב. ב-5 במרץ 1917 הוחלף טרשצ'יאנסקי בפיקוד על הארמייה בגנרל קרל פון קירשבאך אאוף לאוטרבאך, עקב סכסוך עם אלכסנדר פון לינסינגן, ומונה למפקד הארמייה השלישית. בקיץ 1917 הותקפה הארמייה שבפיקודו על ידי הרוסים במסגרת מתקפת קרנסקי, וטרשצ'יאנסקי נסוג לאחור. בעקבות כך הודח טרשצ'יאנסקי ב-12 ביולי 1917 ובמקומו מונה קרל קריטק למפקד הארמייה.

כדי למנוע את פרישתו מהצבא הציע לו קרל הראשון, קיסר אוסטריה את הפיקוד על המשמר ההונגרי המלכותי, אך טרשצ'יאנסקי סירב. לבסוף ב-30 באוגוסט 1917 מונה טרשצ'יאנסקי למפקד אסקדרון המשמר הקיסרי בחצר הקיסרית בווינה. לאחר שביתת הנשק פרש טרשצ'יאנסקי מהצבא ב-1 בדצמבר 1918. לאחר המלחמה התגורר בווינה עד למותו ב-7 במרץ 1921.

## ראו גם
* האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

* Karl Tersztyánszky von Nádas באתר The Austro-Hungarian Army 
* Karl Tersztyanszky von Nadas באתר Die österreichisch-ungarische Armee von 1914-1918 

קטגוריה:גנרלים אוסטרו-הונגרים
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר העיט האדום
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא אוסטרו-הונגריה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא אוסטרו-הונגריה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית הטרזיאנית
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1854
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1921
Paperman

**Paperman** (בתרגום חופשי לעברית: **איש הנייר**, ובתעתיק לעברית: **פייפרמן**) הוא סרט קצר שחור-לבן אמריקאי בהנפשה קלאסית וממוחשבת של אולפני ההנפשה של וולט דיסני מ-2012. הסרט בוים על ידי ג'ון קהרס, ונכתב על ידי קליאו צ'אנג וקנדל הויר. הסרט ליווה את "ראלף ההורס", והוקרן לפניו.

## עלילה
העלילה מגוללת את סיפורו של רואה חשבון בשם ג'ורג' בניו יורק של שנות הארבעים. יום אחד, המתין ג'ורג' ברציף רכבת לרכבת לעבודתו, והבחין באישה בשם מג. ג'ורג' ניסה להתקרב לאישה, ואחד מניירות הערך שהחזיק עפו לעבר הנערה, ואלו פגשו בשפתיה, והוטבע בנייר סימן מהאודם שלה. האישה זרקה את הנייר לאדמה, ועלתה לרכבת. ג'ורג' רץ לעברה, בהה בנייר חתום האודם שלה, אך פספס את הרכבת, ובכך את ההזדמנות לשוחח עימה.

ג'ורג' עלה לרכבת שהגיעה אחר כך, והגיע למקום עבודתו. מדוכא, ג'ורג' הביט בחלון שבמשרדו, והבחין במג בבניין הסמוך. ג'ורג' פתח את החלון, ושלח מטוס נייר לעבר חלונה בבניין הסמוך. לאחר ששלח עשרות מטוסים שלא הגיעו אליה, הוא צפה בה עוזבת את הבניין, עזב את משרדו. ברחוב, ג'ורג' חיפש את מג, אך לא מצא אותה. בסמטה חשוכה, הוא מצא את כל מטוסי הנייר ובייאוש העיף את זה שנשא את האודם של מג. מג הבחינה במטוס, עקבה אחריו ומצאה עצמה פוגשת בג'ורג'.

השניים הביטו זה בזה מסמיקים, ויצאו לדייט במסעדה. בסצנה שלאחר הכתוביות, נראו השניים במסעדה, כשמטוס הנייר עם האודם על יד השולחן.

## ביקורת
ג'ף שאנון כתב באתרו של רוג'ר איברט על הסרט כי הוא "מבריק מההתחלה ועד הסוף", וציין אותו לשבח. לאונרד מלטין כתב על הסרט כי הוא "סיפור אהבה משעשע וגאוני", וציין כי הוא "שלמות". בנוסף, הסרט השווה לסרט קצר אחר מ-2008, ופטריק יוז, יוצר הסרט הקצר מ-2008, דחה את הדבר, ואמר כי "ישנם קווי דמיון... אבל זה לא זה".

הסרט הועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר ולפרס אנני לסרט הקצר הטוב ביותר, וזכה בשניהם. עבור אולפני ההנפשה של וולט דיסני, זו הייתה הזכייה הראשונה בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר מאז 1969 עם הסרט "It's Tough to Be a Bird".

## קישורים חיצוניים
* 

* Paperman, במסד הנתונים Big Cartoon DataBase 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:דיסני: סרטי הנפשה
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט המונפש הקצר הטוב
קטגוריה:סרטים קצרים מונפשים
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטים קצרים של דיסני
פלשתינה טרטיה

[שמאל|ממוזער|250px|חלוקת הפרובינקיה הרומית [סוריה פלשתינה לשלושה חבלים ביזנטיים]]
**פלשתינה טרטיה** (בלטינית: **Palaestina Tertia** או **Palestine III**; תרגום: "פלשתינה השלישית") הייתה פרובינקיה ביזנטית, שראשיתה סמוך לשנת 409 לספירה, עת פרסם הקיסר תיאודוסיוס השני צו לחלוקת וארגון מחדש של כל הפרובינקיות במזרח האימפריה הביזנטית.
ראשיתה כפרובינקיה רומית, **פלשתינה סלוטאריס** (**Palaestina Salutaris**; תרגום: "נושעת", "ניצלת"), שנגרעה מפרובינקיית סוריה פלשתינה סמוך לשנת 358 והשתרעה על שטחים החופפים לשטחי חצי האי סיני, הנגב ועבר הירדן הדרומי.
הגבול עם הפרובינקיה פלשתינה עבר מחוף הים התיכון, מדרום לרפיח עד לסביבות באר שבע ומשם פנה אל ים המלח בסביבות עין גדי. ממזרח לנהר הירדן עבר לאורך נחל ארנון.

הצו חילק את יתרתה של הפרובינקיה סוריה פלשתינה לשתי פרובינקיות נוספות, "פלשתינה פרימה", שהשתרעה על שטחי יהודה ושומרון ומישור החוף, ו"פלשתינה סקונדה", שהשתרעה על שטחי הגליל והגולן וחלקים מצפון עבר הירדן.
"פלשתינה סלוטאריס" נקראה עתה "פלשתינה טרטיה". במאה ה-4 ואולי גם בחלק מהמאה ה-5 בירתה הייתה, ככל הנראה, חלוצה (אלוסה). מאוחר יותר בירתה הייתה פטרה.

היירוקליס מנה במחצית הראשונה של המאה הששית עשר ערים בפלשתינה טרטיה. גאורגיוס מקיפרוס הוסיף לרשימה זו במחצית השנייה של אותה מאה, חמישה שמות נוספים: באר שבע, אלס (אולי אילת), פנטקומיה ("חמשת הכפרים"), מאמופסורה ומטרוקומיה.

## ראו גם
* פלשתינה פרימה
* פלשתינה סקונדה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:התקופה הביזנטית בארץ ישראל
פלשתינה 3
קטגוריה:ארץ ישראל: ישויות מדיניות
נבז'יס

**נבז'יס** (בליטאית: **Nevėžis**, ; בפולנית: **Niewiaża**, נביז'ה) הוא הנהר השישי באורכו הזורם בליטא, ואחד מיובליו העיקריים של נהר הניימן.

אורכו של הנהר 209 קילומטר, ומבין הנהרות הזורמים רק בתוך גבולותיה הגאוגרפיים של ליטא, הוא הנהר השני באורכו אחרי נהר השוונטוי  (246 ק"מ).

מקורו של הנהר בתחומי מחוז המשנה אניקצ'ה, בתחילתו הוא זורם בכיוון צפון-מערב, אך בתחומי מחוז פוניבז' הוא משנה את מהלכו ופונה לדרום-מערב, עובר דרך מחוז המשנה קדאייני, ונשפך לניֶימן באשדיו ממערב לקובנה סמוך לעיירה רודונדוואריס .

נהר הנבז'יס מהווה את גבולה הטבעי המזרחי של זאמוט, חבל הארץ האתנוגרפי הכולל את שטחי צפון-מערב ליטא. בימי הביניים חילק גבול זה את ליטא בין זאמוט ובין אוקשטאיטייה.

## שם הנהר
פירוש עממי שגוי לשם הנהר הוא "נהר ללא סרטנים", **ne** כמו "לא", ו-vėžys היא המילה הליטאית לסרטנים. למעשה כוללת הפאונה של הנביז'ס מגוון בעלי חיים ובכללם סרטנים. למעשה, מקורו האטימולוגי של שם הנהר נובע מהמילה ההודו-אירופית (קיימת בסנסקריט למשל) "**vaagh**", שמשמעותה היא "שאון" או "רשרוש". בתוספת מילת השלילה **ne**, פירוש שם הנהר הוא "בלי רעש". שם זה מתאר יפה את הנביז'ס שבשל הפרש הגובה הנמוך בין מוצאו לשפכו ופיתוליו הרבים, מימיו זורמים באיטיות.

הנהר העניק את שמו לדברים רבים לאורך מסלולו, הבולטת שבהם היא העיר פו'''ניבז'''', החמישית בגודלה בליטא, שמה הליטאי: **Panevėžys** – תחילית פה- + שמו של הנהר (נבז'יס), דהיינו ליד הנבז'יס (או לגדות הנהר נבז'יס).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ליטא: נהרות ונחלים
קטגוריה:פוניבז'
כרבולתן הסלעים

**כרבולתן הסלעים** (שם מדעי: *Rupicola peruvianus*) הוא עוף טרופי כתום החי באמריקה הדרומית ביערת ובמורדות הרים וצוקים. הוא שייך למשפחה דרום אמריקאית הנקראת קוטינגיים. זוהי הציפור הלאומית של פרו. בנוסף הוא חי בוונצואלה, אקוודור, קולומביה ובוליביה.

אצל ציפורי ג'ונגל אלה ישנה דו צורתיות זוויגית גדולה: אצל הזכר חלק הגוף הקדמי כתום עז, כולל הכרבולת על ראשו, שהעניקה לו את שמו. חלק הגוף האחורי שחור והכנפים אפורות בחלקן העליון. הנקבה חומה וקטנה בהרבה. הזכרים מתחרים בתצוגות ראווה על העצים בניסיון למשוך את הנקבות ולהזדווג עם כמה שיותר מהן. הנקבות מטפלות בביצים ובגוזלים לבדן.

הכרבולתן ניזון בעיקר מפירות, אך צד גם חרקים, זוחלים קטנים ואפילו עכברים. הוא עוף בינוני שיכול להגיע ל-32 ס"מ ולמשקל 235 גרם.

## מיון
**R. p. peruvianus*
**R. p. aequatorialis*
**R. p. sanguinolentus*
**R. p. saturatus*

## קישורים חיצוניים

* כרבולתן באתר Overview

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1790
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון לאת'אם
קטגוריה:קוטינגיים
קטגוריה:בוליביה: עופות
קטגוריה:אקוודור: עופות
זוזאנה היינובה

**זוזאנה היינובה** (בצ'כית: **Zuzana Hejnová**; נולדה ב-19 בדצמבר 1986) היא אתלטית צ'כית, פעמיים ברציפות אלופת העולם (מוסקבה 2013, בייג'ינג 2015) ובעלת מדליית ארד אולימפית (לונדון 2012) בריצת 400 מטר משוכות.

## ביוגרפיה
היינובה נולדה בליברץ שבצ'כוסלובקיה. אחותה הייתה אתלטית מצטיינת שייצגה את צ'כיה בקרב שבע אולימפיאדת אתונה והיינובה הלכה בעקבותיה.

ב-2002 התחרתה באליפות העולם לנוער וסיימה חמישית עם שיא צ'כי חדש לבני גילה בריצת 400 מטר משוכות. באליפות העולם עד גיל 17 ב-2003 זכתה במדליית זהב בשיא אישי של 57.54 שניות. אליפות אירופה לנוער באותה שנה זכתה במדליית ארד. ב-2004 זכתה במדליית כסף באליפות העולם לנוער (עד גיל 19) וב-2005 זכתה במדליית זהב באליפות אירופה לנוער בזמן של 55.89 שניות, שיא לאומי צ'כי לבוגרות. ב-2006 היא הצטרפה למועדון האתלטיקה USK פראג והחלה ללמוד באוניברסיטת ליברץ, במהלך השנה שיפרה את השיא הצ'כי ל-55.83 שניות בתחרות הגביע האירופי. באליפות אירופה עד גיל 23 זכתה במדליית ארד. באליפות העולם שהתקיימה באוסקה, קבעה שיא לאומי של 55.04 שניות בחצי הגמר שלא הספיק לה לעלות לגמר. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה שביעית בתוצאה של 54.97 שניות.

באליפות העולם ב-2009 לא הצליחה להגיע לגמר. היא זכתה עם נבחרת צ'כיה במדליית ארד במרוץ השליחות 4X400 מטר באליפות העולם באתלטיקה באולם ב-2010 (לאחר שניצחון נבחרת ג'מייקה בזהב נפסל בשל אמרוץ). באליפות אירופה סיימה רביעית בתוצאה של 54.30 שניות. בתחילת 2011 התחרתה בקרב חמש באליפות אירופה באולם וסיימה שביעית.

באליפות אירופה ב-2012 סיימה רביעית בזמן של 54.49 שניות וזכתה במדליית ארד עם נבחרת השליחות ב-4X400 מטר. באולימפיאדת לונדון זכתה במדליית ארד בתוצאה של 53.38 שניות לאחר הזוכה נטליה אנטיוך וסגניתה לשינדה דמוס.

לאחר האולימפיאדה עבר למועדון האתלטיקה דוקלה פראג והחלה להתאמן עם קבוצת גברים. ב-2013 זכתה עם נבחרת צ'כיה במדליית ארד במרוץ שליחות 4X400 באליפות אירופה באולם וסיימה רביעית בתחרות ריצת 400 מטר (לא משוכות). היא זכתה באליפות ליגת היהלום לאחר שניצחה בשבע מתוך שמונה התחרויות במהלך השנה. באליפות העולם שהתקיימה במוסקבה ב-2013 זכתה במדליית זהב בשיא לאומי חדש של 52.83 שניות. בתום העונה נבחרה לאתלטית השנה באירופה. והייתה הפיינליסטית בבחירה באתלטית השנה בעולם לאחר שלי אן פרייזר.

ב-2014 סבלה מפציעות ולא השתתפה בתחרויות המרכזיות.

ב-2015 זכתה פעם נוספת במדליית זהב באליפות העולם בתוצאה של 53.50 שניות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה במקום הרביעי בתוצאה של 53.92 שניות. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיימה במקום הרביעי בתוצאה של 54.20 שניות.

## קישורים חיצוניים
* 

* אתר האינטרנט של זוזאנה היינובה

## הערות שוליים

קטגוריה:אתלטיות צ'כיות
קטגוריה:רצות משוכות
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית מצ'כיה
קטגוריה:ילידות 1986
מיסה לרוסיני

**מיסה לרוסיני** היא מיסת רקוויאם שהולחנה ביוזמתו של ג'וזפה ורדי על ידי 13 מלחינים איטלקיים לזכרו של המלחין ג'ואקינו רוסיני. המיסה הייתה אמורה להתבצע לראשונה ביום השנה לפטירתו של רוסיני שנפטר בשנת 1868, אך בשל סכסוכים בין מארגני הפרויקט הביצוע לא יצא אל הפועל, ובכורה של המיסה לרוסיני התבצעה רק בשנת 1988.

## היסטוריה
לאחר מותו של ג'ואקינו רוסיני ב-13 בנובמבר 1868, הציע ג'וזפה ורדי למוציא לאור שלו לאסוף מלחינים ולהלחין ביחד מיסת רקוויאם לזכרו של רוסיני. ביצוע הבכורה של הרקוויאם נועד להתבצע בבולוניה, בה חי רוסיני חלק ניכר מחייו, ביום השנה הראשון לפטירתו. מועצת העיר של בולוניה החליטה לתמוך בפרויקט זה ומינתה ועדה שחילקה את הרקוויאם לחלקים וגייסה מלחין שילחין כל חלק. ורדי עצמו הלחין את ה"ליברה מה", הפרק החותם את הרקוויאם. כמיקום הבכורה נבחרה בזיליקת פטרוניוס הקדוש והמנצח המיועד היה אנג'לו מריאני. הלחנת היצירה הסתיימה בקיץ של אותה השנה. 

התוכנית לבצע את היצירה נתקלה בקשיים. מריאני היה אחראי על הנצחתו של רוסיני בפזארו, עיר הולדתו של רוסיני, ובקשתו מורדי להגיע לקונצרט שם נענתה בסירוב, דבר שהביא למתח בין השניים. באותו הזמן בקשת הוועדה מהאופרה של בולוניה להשאיל תזמורת, סולנים ומקהלה לצורך הבכורה ב-13 בנובמבר 1869 נדחתה, זאת בשל החשש של מנהל האופרה שביצוע הרקוויאם יפגע לו בעונת האופרה. הקשיים הביאו למתחים בין מארגני הפרויקט, ובייחוד בין ורדי למריאני. ורדי התנגד בכל תוקף לשינוי מקום או זמן של הבכורה ורמז שמריאני אשם במצב. בסופו של דבר, ארבעה ימים לפני יום השנה לרוסיני, בוטלה הבכורה והרקוויאם נזנח. 

ורדי השתמש בליברה מה שהלחין לצורך המיסה לרוסיני, בתיקונים קלים, ברקוויאם שהלחין לזכרו של אלסנדרו מנצוני בשנת 1874.

לאחר כישלון ביצוע הרקוויאם הוא נגנז, ונתגלה מחדש בשנת 1970 על ידי המוזיקולוג דייוויד רוזן. ביצוע הבכורה של הרקוויאם נערך בשנת 1988, ומאז בוצע כמה פעמים ואף הוקלט. 

## הרכב וביצוע
הרקוויאם הולחן לחמישה סולנים (סופרן, אלט, טנור, בריטון ובס), מקהלה של 6 קולת (ברוב הפרקים מתפקדת כמקהלה של 4 קולות), ותזמורת הכוללת: פיקולו, 2 חלילים, 2 אבובים, קרן אנגלית, 2 קלרינטים, קלרינט בס, 4 בסונים, 4 קרנות, 4 חצוצרות, 3 טרומבונים, אופיקלאידה, 4 תופי טימפני, תוף בס, מצילה, טם טם, עוגב וסקיצת כלי קשת הכוללת: כינור ראשון ושני, ויולות, צ'לי וקונטרבסים (כלי הקשת מנגנים לעיתים באוניסון ולעיתים כסולנים).

זמן ביצוע ממוצע של היצירה הוא כ-110 דקות.

## סדר הפרקים ומלחיניהם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מיסות רקוויאם
קטגוריה:רוסיני
קטגוריה:יצירות מאת ג'וזפה ורדי
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
בז'וסטק

**בז'וסטק** (בפולנית: **Brzostek**) היא עיירה במחוז דמביצה שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, כ-19 ק"מ דרומית לדמביצה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

התיעוד הראשון ליישוב הוא בתעודות מראשית המאה ה-12, ובמאה ה-14 קיבל זכויות עירוניות. בשנת 1657 נשרפה העיירה בידי כוחותיו של ג'רג' ראקוצי השני. בשנת 1846 פרץ בעיירה מרד האיכרים הגליציאנים.

## יהודי בז'וסטק
היישוב היהודי בעיירה החל בראשית המאה ה-19, לאחר שבוטלה הבעלות הפרטית במקום. בעיירה ישבו חסידים רבים.

בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 אירעו מספר מקרים של תקיפת יהודים בעיירה והפצת עלילות דם כנגדם. בעת הכיבוש הרוסי במהלך מלחמת העולם הראשונה נבזזו חנויות היהודים בעיירה, כ-40 בתי יהודים הועלו באש, ומספר יהודים בה נרצחו. לאחר המלחמה, השתקמה הקהילה בעיירה בסיוע הג'וינט, אך מצבה הכלכלי נותר קשה.

בין מלחמות העולם פעלו בעיירה תנועות ציוניות, ובהן עקיבא והשומר הצעיר. בתקופה זו נמנו בעיירה קרוב ל-500 יהודים, מתוך כ-1,300 תושבים.

### בשואה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו רבים מיהודי העיירה מזרחה. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים הוטלו על יהודיה עבודות כפייה והיטלים כספיים, וכן הגבלות תנועה. בתחילת 1942 נחטפו יהודים מהעיירה למחנות עבודה.

ב-11 ביולי 1942 רוכזו יהודי העיירה, ולמחרת נרצחו רבים מהם ביער פודזאמצ'ה עם יהודים נוספים מהסביבה. האחרים נרצחו ביערות ליד ואז'יצה וסוקולובקה. יהודים שניסו להימלט ליערות הסביבה נתפסו ברובם, והגרמנים המשיכו במצוד אחר יהודיה האחרונים של העיירה בחודשים שלאחר מכן.

## קישורים חיצוניים

* בז'וסטק באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
בורמל

**בורמל** (באוקראינית: **Боремель**, בפולנית: **Boremel**, ביידיש: **בערמלי**) היא עיירה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, על גדת נהר סטיר, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

העיירה, שנקראה גם מיכלובקה (Michałówka), מתועדת לראשונה בשנת 1366, ובשנת 1782 קיבלה זכויות עירוניות, תוך היתר לקיים בה ארבעה ירידים שנתיים.

## יהודי בורמל
לא ידוע מתי החלו יהודים להתיישב בעיירה, אך עד סוף המאה ה-19 הגיע מספרם לכאלף איש, והם היוו רוב גדול ביישוב. יהודי העיירה עסקו באותה עת בסחר בעצים, ברוכלות ובמלאכה, ובמקום פעלו חסידות אליק וחסידות טריסק.

מתחילת המאה ה-20 התקיימה בעיירה פעילות ציונית, ובין העולים לארץ מהעיירה היה יוסף ויץ. בשנות העשרים והשלושים פעלו בעיירה תנועות הנוער השומר הצעיר, החלוץ הצעיר, בית"ר וגורדוניה.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ- 860 יהודים, רוב מוחלט מקרב סך תושביה באותה עת.

### בשואה
הגרמנים נכנסו לבורמל ב-25 ביוני 1941, ובו ביום ביצעו אוקראינים מקומיים מעשי שוד ורצח בקרב יהודי המקום. בעיירה הוקם יודנרט, אשר נצטווה למסור לגרמנים יהודים לעבודות כפייה. במהלך עבודות אלה נרצחו מעת לעת העובדים היהודים.

בקיץ 1942 הוקם בעיירה גטו אליו צוו לעבור היהודים, וב-8 באוקטובר 1942 הובלו כל יושביו אל מחוץ לעיירה, ונרצחו. כמה עשרות מיהודי העיירה הצליחו להסתתר ביערות ובמקומות מחבוא עד שחרור האזור במרץ 1944.

## קישורים חיצוניים

* 
* בורמל באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז רובנו: עיירות יהודיות
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-11
סיפורי מעשיות של רבי נחמן (סרט)

**סיפורי מעשיות של רבי נחמן** הוא סרט אותו כתב, ביים והפיק צבי פישמן. הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע בישראל ב-1 בספטמבר 2015.

הסרט מחולק לשני חלקים: החלק הראשון נקרא **סיפורי מעשיות של רבי נחמן** - כולל את הסיפורים , האינדיק,  שכתב רבי נחמן מברסלב ואורכו הוא 55 דקות; החלק השני נקרא **החכם והתם** והוא מבוסס על הסיפור  מתוך סיפורי מעשיות משנים קדמוניות שכתב רבי נחמן מברסלב ואורכו הוא 45 דקות.

הסרט הופק בסיוע המיזם לקולנוע וטלוויזיה בירושלים, והתמודד בתחרות פרס אופיר בקטגוריית סרט עלילתי באורך מלא במסלול פרינג', אך לא עלה לגמר.

## שחקנים והפקה
השחקנים הראשיים בסרט הם יהודה ברקן ודניאל דיין. הסרט דובר אנגלית עם כתוביות בעברית.

הסרט שייך לסוגת קולנוע חרדי ולכן לא מופיעות בו נשים והוא לא הוקרן בבתי קולנוע הפתוחים בשבת. הסרט זכה להסכמות של הרבנים שלמה אבינר, אברהם בל"ס (ראש מכון הירושלמי – תלמודה של ארץ ישראל), מאיר טויבר (ראש ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר) ועוד.

את הסרט צילם חורחה גורביץ', על העיצוב האמנותי ועיצוב התפאורה והתלבושות אחראית פרנסואז קוריאט, ועל האיפור אחראי יוסי לוי. את הסרט הפיקה חברת "שושנה סטריט פרודקשן בע"מ".

ב-2016 יצאה מהדורת DVD של הסרט.

## קישורים חיצוניים

* אתר הסרט
* 
* 
* 
* 
* 
* הרב שלמה אבינר, סרטים לעבודת ה', בגיליון 499 של עלון השבת "עולם קטן", 29 במאי 2015
* משה גלנץ, רבי נחמן בסרט, בעלון השבת "שביעי", 29 במאי 2015
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  
*  (החל מ-01:52:50)
* 

### הסרטים לצפייה ישירה
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2015
קטגוריה:חסידות ברסלב
קטגוריה:סרטי קולנוע חרדי
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2015
דיאן ראדוניץ' (כדורגלן)

**דיאן ראדוניץ**' (בקרואטית: **Dejan Radonjić**, נולד ב-23 ביולי 1990) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת שיבניק.

## קריירה
ראנדוניץ' נולד בטטנאג בדרום גרמניה, הוא החל לשחק בגיל צעיר בקבוצת אולם המקומית, לפני שעבר ב-2008 למחלקת הנוער של באיירן מינכן.

ב-2010 הצטרף לקבוצה הבוגרת של רוונסבורג מהליגה החמישית הגרמנית. לאחר מכן עבר לאריסקריץ' בה שיחק שנתיים. בינואר 2013 עבר לזרינסקי אוזליז' בה הבקיע 33 שערים ב-24 הופעות בליגה.

בקיץ 2014 ראדוניץ' חתם בדינמו זאגרב אלופת קרואטיה עבור 500,000 יורו. ב-18 ביולי 2014 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 4-0. ב-4 באוגוסט 2014 הושאל לעונה אחת לאיסטרה 1961.

ב-26 באוגוסט 2015, יום לאחר שמכבי תל אביב הבטיחה את העפלתה לשלב הבתים של ליגת האלופות 2015/2016, הושאל ראדוניץ' לקבוצה מדינמו זאגרב לעונה אחת עם אופציה להארכה. ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה במדי מכבי בתיקו 1:1 נגד עירוני קריית שמונה. ב-27 בינואר 2016 הושאל להפועל רעננה עד לסוף העונה. ב-30 בינואר ערך את הופעת הבכורה בניצחון 1:0 על מכבי פתח תקווה בו בישל את שער הניצחון. ב-9 באפריל כבש את שערו הראשון בקבוצה בהפסד 3:2 לבני סכנין. ב-3 במאי 2016 שוחרר ראדוניץ' מרעננה. ב-25 ביולי 2016 הושאל ראדוניץ' ללוקומטיבה לעונה אחת.

בקיץ 2019 עבר לקבוצת קריליה סובייטוב סמרה מליגת העל הרוסית בכדורגל. ב-11 בספטמבר 2020 חתם בקינגדאו הונחאי הסינית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים קרואטים
קטגוריה:חלוצי כדורגל גרמנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל קרואטים
קטגוריה:כדורגלני איסטרה 1961
קטגוריה:כדורגלני דינמו זאגרב
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל רעננה
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיבה זאגרב
קטגוריה:כדורגלני קריליה סובייטוב סמרה
קטגוריה:כדורגלני טיינג'ין ג'ינמן טייגר
קטגוריה:כדורגלני אנורתוסיס פמגוסטה
קטגוריה:כדורגלני שיבניק
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים גרמנים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים ברוסיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בסין
קטגוריה:ספורטאים זרים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים קרואטים בישראל
קטגוריה:ספורטאים קרואטים בסין
קטגוריה:ספורטאים קרואטים בקפריסין
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1990
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1990
ויקטור דנקל

**ויקטור דנקל** (בגרמנית: **Viktor Graf Dankl von Krasnik**; 18 בספטמבר 1854 – 8 בינואר 1941) היה מפקד בכיר בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
דנקל נולד בעיר אודינה בצפון מזרח איטליה, אז בתחום האימפריה האוסטרית.

בשנת 1874 התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי אוסטרו-הונגריה, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1903 הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד החטיבה ה-66, בשנת 1905 מונה למפקד החטיבה ה-16, בשנת 1907 הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט ומונה למפקד הדיוויזיה ה-36. ב-1912 התמנה למפקד הקורפוס ה-14 וב-1913 הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים.

### מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ המלחמה מונה דנקל למפקד הארמייה הראשונה, ולחם עימה בקרב גליציה, וזכה לניצחון גדול בקרב קרשניק, אך בהמשך נסוג עקב כישלון הארמיות האחרות. באוקטובר 1914 השתתף בקרב על הוויסלה יחד עם הארמייה הגרמנית התשיעית, אך לא הצליח להגיע לידי הישגים. לאחר מכן הוחזקה הארמייה שבפיקודו בעתודה באזור הקרפטים, ולא השתתפה בקרבות. במאי 1915 השתתף דנקל עם הארמייה שבפיקודו במתקפת גורליצה-טרנוב ובתחילה זכה להצלחה מרובה, אך בהמשך נבלם בקרב אפטא. ב-23 במאי 1915 עם הכרזת המלחמה של איטליה, נשלח דנקל לחזית האיטלקית, שם הוא קיבל את הפיקוד על הכוחות באזור טירול, ועל אף שהכוחות שבפיקודו היו חלשים ונחותים בנשק ובציוד, הצליח דנקל להחזיק את הקו עד תחילת 1916. במרץ 1916 מונה למפקד הארמייה ה-11, וב-1 במאי 1916 הועלה לדרגת גנרל-אוברסט.

ב-10 במאי 1916 תקף את האיטלקים במסגרת קרב אסיאגו. בתחילה זכתה המתקפה להצלחה מרובה, אך בהמשך האיטלקים פתחו במתקפת נגד, והוא חזר לקוי ההתחלה. דנקל ספג ביקורת קשה מאוד על תפקודו במהלך הקרב, ועקב כך התפטר ב-17 ביוני 1916 מתפקידו. לאחר שעבר ניתוח בגרונו מונה ב-21 בינואר 1917 למפקד משמר הקשתים המלכותי - מינוי כבוד. בפברואר 1918 מונה למפקד הראשי של חיל המשמר הקיסרי. ב-15 ביולי 1918 הוחלף דנקל בתפקידו על ידי קונרד פון הצנדורף, והוא חזר לשמש כמפקד משמר הקשתים המלכותי.

לאחר שביתת הנשק פרש דנקל לביתו ב-1 בדצמבר 1918.

### אחרית ימיו ומותו
ב-1925 מונה דנקל לראש המסדר של מריה תרזה, במקום קונרד פון הצנדורף שמת באותו זמן. במהלך שש השנים הבאות היה דנקל אחראי על עיטור חיילי הצבא האוסטרו-הונגרי ממלחמת העולם הראשונה וביצע משימה זו בהתלהבות רבה.

דנקל היה מלוכני מובהק והיה בעד החזרת בית הבסבורג לשלטון, ומאידך התנגד לנאצים באופן מוחלט, ואף לאחר האנשלוס המשיך להתנגד להם, ואף התנגד למלחמת העולם השנייה.

דנקל מת באינסברוק ב-8 בינואר 1941, והוא בן 86 שנים, שלושה ימים לאחר מות אשתו. בשל היותו אנטי-נאצי מובהק, הצטווה הורמאכט שלא לכבד את הלווייתו בטקס צבאי.

## קישורים חיצוניים


* A biography from Brigham Young University's library
* First World War.com - Who's Who - Count Viktor Dankl von Krasnik
* Biography from austro-hungarian-army.co.uk


קטגוריה:גנרלים אוסטרו-הונגרים
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא אוסטרו-הונגריה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית הטרזיאנית
קטגוריה:ילידי 1854
קטגוריה:נפטרים ב-1941
אבנר ירקוני

**אבנר (נרי) ירקוני** (נולד ב-18 בדצמבר 1957) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שירת כטייס קרב (1977–2013) ועורך דין משנת 1991. בשנים 1995–1998 שימש פרקליט פיקוד המרכז ובשנים 1998–2001 שימש ראש מנהל התעופה האזרחית (רשות התעופה האזרחית).

## ביוגרפיה
אבנר (נרי) ירקוני נולד בקריית טבעון למשה (מוסה) ירקוני (1928–2018), יליד ירושלים, שלחם ונפצע כקצין במלחמת העצמאות, בקרבות על ירושלים, וליהודית ירקוני (ילידת 1927), ילידת ירושלים, שעבדה כאחות ב"הדסה הר הצופים" ושכלה אח יחיד () ובעל (), בקרבות על ירושלים.

ירקוני גדל והתחנך בנווה שאנן שבחיפה, וסיים את לימודיו במגמה הריאלית, במקביל ללימודי העשרה בטכניון. בשנת 1976 התגייס לקורס טיס, אותו סיים כטייס קרב בשנת 1977 וכטייס סקייהוק. שנה לאחר מכן הוסמך כטייס יירוט במטוס 'כפיר'. בשנת 1982 חזר לשרת כטייס סקייהוק ומונה לסגן מפקד טייסת (סמ"ט ב'). במבצע שלום הגליל, בעודו סגן מפקד טייסת, לחם כמוביל רביעייה בתקיפת והשמדת מערך הטילים הסורי בבקעת הלבנון ב-9 ביוני 1982. בשנת 1983 מונה כמוביל רביעייה וסמ"ט ב' בטייסת 16-F.

בשנת 1987 השתחרר משירות קבע, והמשיך לשרת במילואים כמוביל רביעייה בטייסת F-16 עד שנת 2013, בכל המבצעים והפעילות המבצעית השוטפת, וביצע כ-100 גיחות בשטח אויב. בשנים אלה הוא השלים 30 שנות טיסה מבצעית ב-F16, האחרונה שבהן מעל גיל 55 כמוביל.

בשנת 1990 סיים את לימודי התואר הראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1991 הוסמך כעורך דין ובשנת 1993 סיים את לימודי התואר השני במשפטים, גם הוא באוניברסיטת תל אביב. את ההתמחות ערך בפרקליטות הצבאית וניהל כתובע את התיק על ניסיון הרצח של עופר פעיל, ב"פרשת רמי דותן", בפרשת "רולטת הרשת", בתביעה בעקבות אסון צאלים ב', ב"פרשת יחידת דובדבן", ב"אסון הכבל" ועוד. בשנת 1995 מונה כפרקליט פיקוד המרכז, תפקיד אותו מילא עד שנת 1998. בהמשך כיהן במינוי מיוחד של הרמטכ"ל כפרקליט צבאי בשרות המילואים.

בשנת 1998 מונה לראש מינהל התעופה האזרחית. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 2001. במסגרת תפקידו פעל רבות בהצלחה בהולנד, אל מול ועדת חקירה פרלמנטרית, לניקוי סופי של אל על וממשלת ישראל מכל חשד הנוגע לאסון ביילמר.

עם סיום תפקידו כראש מנהל התעופה האזרחית בשנת 2001, פתח משרד עורכי דין המתמחה בענייני תעופה. ניהל תיקים משפטיים הנוגעים לזכויות טיס, פתיחת השמיים לתחרות, ומפגעי הרעש סביב נמל התעופה בן-גוריון וסגירתו בלילה להמראות.

ירקוני הוא חוקר תאונות מוסמך (משנת 1987), ובוגר השתלמות במשפט תעופתי בז'נבה (במרכז יאט"א, משנת 2000). בנוסף עבד כטייס בואינג 747 (מטען) בחברת ק.א.ל., והוא פרשן ומרואיין בענייני תעופה ובפרט בענייני תאונות אוויריות.

נשוי לדלית עופר, ולהם שלושה ילדים.

בשנת 2015 אובחן כחולה דיסטוניה נדירה ביותר הממוקדת בשרירי הבטן (בעברית: **פֶּרַע מֶתַח שְׁרִירִים**, **פֶּרַע מֶתַח.** הפרעה נוירולוגית-תנועתית), שהתפתחה עקב ריבוי הטיסות שעשה ב-F16 ב-G גבוה לאורך שנים. לאחר שהיה מוגבל ביותר בתנועותיו במשך מספר שנים והוכר כנכה, הוא השתקם לאחר שהייה בת מספר חודשים בקוריאה הדרומית אצל נוירולוג המומחה בהפרעה זו וחזר לתפקד באופן מלא למרות המחלה (שאינה בת ריפוי).

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* לקט - פרסומים בנושא בטיחות טיסה , באתר משרד התחבורה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:נכי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
פרסי המוזיקה של MTV ישראל

טקס **פרסי המוזיקה של MTV ישראל** היה טקס פרסי המוזיקה הישראלי של ערוץ MTV ישראל. למרות שהערוץ החל את שידוריו בישראל עוד בשנת 1990, וב-2011 החל לשדר מהארץ, הטקס התקיים לראשונה בשנת 2014. בטקס ציינו את הישגי המוזיקה הישראלית של השנה החולפת בישראל ומחוצה לה, זאת לצד הופעות מוזיקליות של האומנים הבולטים של השנה האחרונה.

## קטגוריות בטקס
* **האקט הישראלי הטוב ביותר** - הזוכה בקטגוריה זו זוכה לייצג את ישראל בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה בקטגוריית האמן הטוב ביותר במזרח אירופה. הזוכים לשנת 2014 היו להקת TripL יחד עם מיטל דה רזון על השיר "This Whole Damn World".
* **פרס הלוויין** - מוענק להצלחה הגדולה ביותר של המוזיקה הישראלית בחו"ל. הזוכה לשנת 2014 היה עידן רייכל, שקיים סיבוב הופעות נרחב בצפון אמריקה ואירופה, ואף הופיע עם הזמרת אלישיה קיז והזמר הפלסטיני עלי עמר בפסטיבל Global Citizen. לאחר זכייתו הוקרנה קיז על המסך כאשר היא מברכת אותו על הזכייה.
* **קליפ השנה** - בשנת 2014 הוענק הפרס ללהקת Garden City Movement (הכוללת את יוני שרוני, ג'ו סער ורועי אביטל) על הווידאו קליפ לשיר "Move On", שהופק ובוים על ידי מיכאל מושונוב ונחל הצלחה בינלאומית.

## הטקס לאורך השנים

## קישורים חיצוניים
* 
* טקס פרסי המוזיקה של ישראל, באתר MTV ישראל, 24 באוגוסט 2015
* דפנה ארד, אליעד נחום ("מתוק כשמרלי") ייצג את ישראל בטקס MTV אירופה, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2015
קטגוריה:פרסי מוזיקה ישראלים
קטגוריה:MTV
פתיל השהיה

300px|ממוזער|שמאל|פתיל השהיה בוער
**פתיל השהיה** (באנגלית: **Delay Safety Fuse**) הוא חבל דק ומיוחד המשמש לפיצוץ מטעני חומר נפץ לאחר זמן השהיה.

הפתיל עשוי משלוש שכבות:
# שכבה פנימית של ליבה לבנה מכותנה.
# מסביב לליבה יש ציפוי של אבק שרפה שחור.
# בשכבה שלישית חיצונית יש ציפוי בד לבן דק שמצופה בלכה.
קוטר הפתיל כ-6 מ"מ והוא מיוצר בדרך כלל בסלילים באורך של כ-20 מטרים, אותו חותכים לפי הצורך.
מהירות הבעירה של הפתיל – 1 ס"מ בשנייה. כלומר 60 סנטימטרים בדקה.

הפעלתו – על ידי מצת שמורכב על קצה הפתיל ונסגר עליו בעזרת צבת צימות, או על ידי גפרור, מצית או אמצעי הצתה אחר. כאשר מכינים להצתה עם גפרור, חותכים את הפתיל באלכסון.

## היסטוריה
המידע הראשון על שימוש בפתיל השהיה להפעלת מטעני נפץ הגיע מסין והוא מהמאה העשירית לספירה.
פתיל ראשוני זה היה עשוי מגליל נייר דק שמולא באבק שרפה. הוא שימש להצתת זיקוקים. שיטה ישנה זו קיימת עד היום בפירוטכניקה מודרנית.

## ראו גם
* פתיל רועם

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חומרי נפץ
השהיה
קטגוריה:אבק שרפה
מאיר אלמלם

**מאיר אלמלם** (נולד בשנת 1977) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה. שימש סגן מפקד אוגדת עזה, מפקד חטיבת יואב, סגן מפקד חטיבת הצנחנים ומפקד גדוד הסיור המדברי.

## ביוגרפיה
אלמלם התגייס לצה"ל במרץ 1996, ושובץ בגדוד 202 בחטיבת הצנחנים. שירת כלוחם בגדוד. בסיום קורס קציני חי"ר, שב לגדוד 202 ומונה למפקד מחלקת מסלול. לאחר מכן שימש כסגן מפקד פלוגת החוד בגדוד, והשתתף בלחימה בדרום לבנון. בהמשך, אף שכבר שימש כמפקד מחלקה, התבקש לשמש כמפקד מחלקת "דרגון" בפלוגה המסייעת בגדוד. לאחר מכן שימש כסגן מפקד הפלוגה המסייעת הגדודית. בהמשך מונה למפקד פלוגת מסלול בגדוד 202, והוביל את הפלוגה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של חטיבת הצנחנים. בהמשך שירת כמפקד פלוגה בגדוד גפן בבה"ד 1. לאחר לימודים מונה לסגן מפקד גדוד 101, וכיהן בתפקיד בין היתר במלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן שימש כמפקד מחזור "מצדה" בבא"ח צנחנים. בסיום התפקיד יצא ללימודים בפו"ם.

בשנת 2009 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד הסיור המדברי, ושירת בתפקיד עד אוגוסט 2011. בהמשך שימש כסגן מפקד עוצבת חירם בין השנים 2011–2013. לאחר מכן חזר לחטיבת הצנחנים, שם שירת כסגן מפקד החטיבה בין השנים 2013–2015, בין היתר במהלך מבצע צוק איתן. ב-26 באוגוסט 2015 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אילת, בתקופת פיקודו שונה שמה של החטיבה, לחטיבת יואב. ב-5 ביולי 2017 סיים את תפקידו, ויצא ללימודים. בשנת 2019 מונה לסגן מפקד אוגדת עזה, תפקיד בו שירת עד שנת 2020.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חיילי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:מפקדי גדודים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבת יואב
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:סגני מפקד אוגדת עזה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
נובה בז'ז'ניצה

**נובה בז'ז'ניצה** (בפולנית: **Nowa Brzeźnica**) הוא כפר במחוז פיינצ'נו שבפרובינציית לודז' בפולין. בכפר זה התקיימה קהילה יהודית עד השואה.

בשנת 1287 קיבל היישוב זכויות עירוניות, והוא שימש תחילה את הנזירים בצ'נסטוחובה. במאה ה-17 סבל היישוב מפשיטות, שרפות ומגפות, ובשנת 1870 ניטל ממנו מעמדו העירוני.

## יהודי נובה בז'ז'ניצה
יהודים הורשו להתיישב בנובה בז'ז'ניצה רק לאחר חלוקת פולין השנייה, ועם קהילת היישוב נמנו גם יהודים ממספר כפרים בסביבתו. בית כנסת ובית מדרש הוקמו ביישוב בראשית המאה ה-19, וכן קודש בו בית עלמין.

בשנות השלושים של המאה ה-20 הורע מצבם הכלכלי של יהודי היישוב כתוצאה ממשמרות החרם הפולני על חנויות היהודים, ובשנת 1937 חולל בית העלמין היהודי ביישוב. בהנהגת היישוב בלטו ארגון הציונים הכלליים ואגודת ישראל.

אחרוני רבני הקהילה היו הרב ישראל לסקר, ואחריו, הרב יחיאל אורבך, חתנו. בשנת 1921 נמנו בכפר למעלה מ-400 יהודים, מתוך כ-1,900 תושבים.

### בשואה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו רבים מיהודי הכפר לראדומסק הסמוכה, ועם כיבושו בידי הגרמנים עלו בו באש כמה רחובות בהם התגוררו יהודים. הגרמנים האשימו בכך את היהודים, ואסרו חלק מהם. בד בבד, נשלחו גברים יהודים רבים מהכפר לעבודות כפייה ביער הסמוך, במהלכן הוכו והורעבו, ושבעה מהם נרצחו. יתר היהודים שנשארו בכפר סבלו מהתעללויות מצד הגרמנים והפולנים, ורכושם נבזז.

הגם שגטו לא הוקם בכפר, יהודיו רוכזו במספר בתים מועט, והועסקו בפירוק הבתים השרופים בכפר. כמו כן, נשים יהודיות מהכפר נחטפו לצורך עבודות כפייה בבתי הגרמנים. בערב תשעה באב תש"א כונסו יהודי הכפר, ונכלאו בבניין תחת משמר. שם נערכה בהם סלקציה, והכשירים לעבודה נשלחו לפיינצ'נו הסמוכה, וממנה הועברו רובם למחנות עבודה באזור פוזנן, שם נספו.

בפסח תש"ב הועברו יתר יהודי הכפר לגטו בפיינצ'נו, וגורלם היה זהה לגורל יתר יהודי המקום. קבוצת נשים שהושארה בכפר לעבודות כפייה שולחה באוגוסט 1942 ליעד לא ידוע, ממנו לא שבה.

לאחר חיסול היישוב היהודי בכפר, רכוש היהודים בו חולק בין תושבי המקום.

## קישורים חיצוניים

* 
* נובה בז'ז'ניצה ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
אל דיאבלו (קומיקס)

**אל דיאבלו** (באנגלית: **El Diablo**, "השטן" בספרדית) הוא דמות בדיונית של אנטי גיבור המופיע בחוברות הקומיקס ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *All-Star Western Vol.2 #2* מאוקטובר 1970 ונוצרה בידי הכותב רוברט קניגר והמאייר גריי מורוו.

אל דיאבלו הוא אלטר-אגו אותו חלקו שלוש דמויות - לזרוס ליין, רפאל סנדובל וצ'אטו סנטנה. לזרוס ליין פעל במחצית השנייה של המאה ה-19 במערב הישן של אמריקה, והיה פקיד בנק שכמעט נהרג בידי כנופיית גנבים ונפל לתרדמת לאחר שנפגע בידי ברק. לאחר שהוקם לתחייה בידי שמאן אינדיאני, ליין נעשה ללוחם בפשע בשם אל דיאבלו. חוברות הרצת "ג'ונה הקס" השנייה מ-2006 ו-2007 קבעו כי ליין נעשה למארחו של שד זוטר המתחזה לרוח הנקמה, וכי השד "אל דיאבלו" פעיל בעוד ליין בתרדמת. במהלך ההרצה השנייה של חוברות "היצור מן הביצה", במהלך סיפור שמתרחש בשנת 1872, ליין שועבד בידי השמאן שהקים אותו לתחייה. הגיבורים ג'ונה הקס, באט לאש, ג'וני ת'נדר ומאדאם.44 נשלחו בידי הנס פון האמר וג'ייסון בלוד להביס את השמאן ולגנוב ממנו גביש המכיל את רוחו של היצור מן הביצה. כאשר הקבוצה הרגה את השמאן, גופו של ליין התעורר ואל דיאבלו לכאורה גורש. לאחר האתחול המחודש של יקום DC לאחר אירועי "פלאשפוינט", ליין מופיע כדמות משנית בהרצת *All-Star Western* השלישית. הוא קולל בידי השמאן להפוך למארחו של שד, המתגלה כאשר ליין נרדם או מתעלף.

רפאל סנדובל היה חבר זוטר במועצת העיר של העיר הבדיונית דוס ריוס שבטקסס, החליט להפוך ללוחם-בפשע בהשפעת ליין ונלחם בין היתר במבריחי סמים, סוחרי אדם, רוצחים סדרתיים ושאר פושעים. הוא היה חבר זמני בליגת הצדק המאולתרת של אורקל, ובשהותו הקצרה בקבוצה כמעט נהרג בידי הנסיך העלה מכנופיית רויאל פלאש. סנדובל לא הופיע לאחר האתחול. צ'אטו סנטנה הוא פושע זוטר, שזכה ליכולת יצירת ותמרון אש כאשר קיבל את כוחות השד "אל דיאבלו" מליין. לאחר האתחול המחודש של יקום DC, סנטנה נלקח למאסר בכלא בל ריב ונידון לכאורה לעונש מוות בעקבות שריפת בניין מלא באזרחים, אך למעשה עבר עינויים כדי לבדוק את נאמנותו וצורף ליחידת המתאבדים של אמנדה וולר. הושתלו בגופו מיקרו-פצצות כדי להבטיח את ציותו. לאחר שטעה לחשוב כי המיקרו-פצצות נוטרלו, סנטנה החליט לנקום בוולר על שליטתה בו וזו פוצצה את ראשו. אמנם, סנטנה נראה חי ושב לשרת כחבר ביחידה.

דמותו של לזרוס ליין כאל דיאבלו הופיעה בסדרת האנימציה "ליגת הצדק ללא גבולות" בדיבובו של נסטור קרבונל. את דמותו של צ'אטו סנטנה/אל דיאבלו גילם בסרט הלייב אקשן "יחידת המתאבדים" השחקן ג'יי הרננדז.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס

קטגוריה:דמויות בדיוניות
קטגוריה:DC קומיקס
חתול הפמפס

**חתול הפמפס** או **נמרון הפמפס** (שם מדעי: *Leopardus pajeros*) הוא מין של נמרון החי באמריקה הדרומית בארגנטינה, אקוודור, צ'ילה, בוליביה, פרו ואולי בקולומביה. בעבר נחשב לתת-מין של החתול קולוקולו.

מקור שמו של החתול הוא מקום חיותו העיקר - הפמפס וערבות העשב של ארגנטינה, שהוא החתול הקטן היחיד החי בה (אף על פי שיש שם פומות). בנוסף הוא חי בכרי מרעה ממוזגים, יערות נמוכים והרים.

קיימים חמישה תת-מינים:
*L. p. pajeros
*L. p. crespoi
*L. p. garleppi
*L. p. steinbachi
*L. p. thomasi

לחתול זה פרווה חומה, חיוורת או אפורה והרגליים, הגחון והזנב מנומרים בפסים חומים כהים, למרות שחלק מהתת-מינים מנומרים לגמרי. אורכו 45-75 ס"מ בממוצע. אלה חתולים חשאיים שמצבם קרוב לסיכון עקב פגיעה בשטחי מחייתם. הם טורפים ליליים הניזונים ממכרסמים שונים, עופות ולטאות.

לא הרבה ידוע על חייהם.

## קישורים חיצוניים

* חתול הפמפס באתר wotcat

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנסלם גאייטאן דמארה
קטגוריה:חתולים קטנים
קטגוריה:ארגנטינה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1782
קטגוריה:בעלי חיים בפמפס