כרמלית נאה

**כרמלית נאה** (שם מדעי: *Ricotia lunaria*) היא עשב חד-שנתי ים-תיכוני ממשפחת המצליבים. גובהו בין 15 ל-40 ס"מ, מסועף וקירח לחלוטין, משתרג בדרך כלל בין האבנים והוא בין פרחי האביב הראשונים. עליו מחולקים לאונות מעטות ורחבות המחולקות אף הן, אורכם כ-1 ס"מ. הפרחים ורודים או לילכיים וגדולים יחסית. הפרח בעל ארבעה עלי כותרת בסידור דמוי צלב, כאשר כל עלה מתרחב בקצהו ומפורץ בראשו בדומה ללב הפוך. הפרי הוא תרמיל פחוס מאוד ודק כעלה, ואורכו 3 עד 5 ס"מ. בתוך כל תרמיל ישנם 5 עד 8 זרעים, רקועים וחסרי כנפיים.

## בית גידול ותפוצה
[ממוזער|אחו של כרמלית נאה ב[גבעת נשר]]
שמאל|לא ממוסגר|סריקה של כרמלית נאה
הכרמלית היא אחד מתוך עשרה מינים בסוג כרמלית, והמין היחיד בישראל. תחום תפוצתו הטבעי של הסוג משתרע מהמזרח התיכון ועד לקווקז. לעומת זאת, תפוצתה של כרמלית נאה מוגבלת ללבנון ולצפון ישראל, מה שהופך אותה למין אנדמי לאזור זה.

בישראל, הצמח נפוץ למדי בבתות ובסלעים בחורש הררי פתוח בגליל, בכרמל ובגולן, ושולט במיוחד על גבי גלי אבנים (דרדרות אבנים) החשופים לשמש. תקופת הפריחה של כרמלית נאה בסוף החורף או באביב ובהתאם היא נמשכת מינואר עד אפריל, כאשר היא יוצרת ריכוזי פריחה מרשימים של מאות פרטים, הנראים כמעין כריות ורודות. הפרחים מדיפים ריח עדין ונעים.

באזורים רחבים בישראל נפוץ פרח דומה לכרמלית נאה והוא ציפורנית מצרית. הציפורנית אינה ממשפחת המצליבים ולה חמישה עלי כותרת.

## מקור השם
השם "כרמלית" הופיע לראשונה במילון *"צמחי ארץ ישראל – שמות המשפחות והסוגים"* משנת 1946 (סעיף 777), ואושרר במילון *"צמחי ארץ ישראל"* שיצא לאור בשנת 2003. הסברה הרווחת היא כי השם העברי ניתן לצמח בשל תפוצתו הרבה בכרמל.

סברה נוספת מציעה כי השם "כרמלית" ניתן לצמח בשל דמיון פרחיו לצלב של המסדר הכרמליתי, שקצותיו דמויי לב, המזכירים גרסה מעוגלת-קצוות של צלב מלטה. דמיון זה שימש, כנראה, גם כהשראה לשם המין באנגלית, **Maltese Cross Ricotia**.

עם זאת, פרופסור אמוץ דפני חולק על סברה הזאת. לדעתו כל קשר בין מראה הצמח, צלב מלטה ומסדר הכרמליתים מופרך מעיקרו, שכן הצמח הזה אינו מצוי כלל במלטה. כאשר נשאל ראש המסדר הכרמליתי בסטלה מריס אודות הקשר האפשרי בין הצמח למסדר הוא נענה "כן גם אני שמעתי כל כך...".

בשלושה פסיפסים ביזנטיים – בכנסיית המולד בבית לחם, בבית דיוניסוס בציפורי, ובחמאם בבית שאן – מופיעים פרחי כרמלית נאה. משערים שהפרח נבחר, אולי, בגלל היותו דומה לצלב ויצוין שגם הצלב האורתודוקסי הוא שווה-צלעות. נראה, אפוא, שהקשר של הכרמלית הנאה למסדר הכרמליתים אינו נכון למרות הפיתוי הרב ל"סיפור יפה". לדעת דפני, סביר להניח כי השם העברי "כרמלית" ניתן לצמח בשל תפוצתו הרבה בכרמל.

## מאפיינים מורפולוגיים
ממוזער|פרחים של כרמלית נאה בגמלא
ממוזער|פירות (תרמילונים) של כרמלית נאה

כרמלית נאה היא צמח עשבוני חד-שנתי ממשפחת המצליבים. כמו שאר בני המשפחה, היא מאופיינת בעלים מסורגים חסרי לוואים, ובפרחים דו-מיניים וסימטריים. לפרחים ארבעה עלי גביע המסודרים בשני דורים, ארבעה עלי כותרת המסודרים בצורת צלב, ושישה אבקנים – מהם ארבעה ארוכים ושניים קצרים יותר. בבסיס זירי האבקנים נמצאים צופנים. השחלה עילית, מורכבת משני עלי שחלה מאוחים ושליות דופניות. המחיצה המדומה, העוברת משליה אחת לחברתה מחלקת את השחלה לשתי מגורות. הזרעים כפופי עובר וחסרי אנדוספרם.

כרמלית נאה נבדלת משאר המינים במשפחת המצליבים במבנה העלים, הפרחים והפירות.

**העלים** גזורים-מנוצים פעם אחת עד שלוש פעמים, כאשר סעיפי העלים בעלי פטוטריות, מחודדים בקצותיהם או משוננים.

**הפרחים** גדולים ופרושים, ונישאים על תפרחת אשכול דל-פרחים, כאשר עוקצי הפרחים ארוכים. הגביע דו-שקי בבסיסו, ועלי הכותרת בעלי טרף בצבע ורוד או לילך עמוק. קודקוד עלי הכותרת מפורץ לשתי אונות או דמוי לב, ואורכם נע בין 10 ל-18 מ"מ.

השחלה עילית, מורכבת משני עלי שחלה מאוחים, מגורה אחת ללא מחיצה, שורה אחת של שליות דופניות ועמוד שחלה יחיד. במין כרמלית נאה, השחלה אינה חד-מגורתית מלכתחילה: היא מתחילה את התפתחותה כשחלה טיפוסית של מצליבים, כלומר שחלה דו-מגורתית שמקורה בשני עלי שחלה מאוחים. בכל מגורה נוצרת שליה דופנית לאורך קו האיחוי הפנימי בין עלי השחלה, והמחיצה המדומה הנוצרת ביניהן היא תוצאה של איחוי חלקי והתארכות של השליות זו לעומת זו – תהליך אופייני למשפחת המצליבים. אלא שבמין זה, המחיצה נותרת עדינה מאוד ומתנוונת בהדרגה במהלך התפתחות הפרי, עד שבשלב ההבשלה נותר ממנה שריד קרומי שברירי בלבד. בעבר סברו בוטנאים שהמחיצה חסרה מלכתחילה, אך כיום ידוע שמדובר בתופעה של התנוונות משנית של המחיצה, ולא בהיעדר התפתחות ראשוני. כתוצאה מכך, הפרי הבוגר חד-מגורתית מבחינה פונקציונלית. יתרה מכך, רק אחת משתי השליות נותרת פעילה ונושאת זרעים, בעוד שהשליה השנייה מנוונת או חסרת ביציות. עדות עקיפה לכך היא סידור הזרעים בטור יחיד, לאורך דופן אחת בלבד של השחלה, ולא בשתי שורות נגדיות כבשחלה דו-מגורתית תקינה. משמע, כל הזרעים מתפתחים על שליה אחת בלבד, ומקורם בעלה שחלה אחד, בעוד העלה השני נותר מדוכא תפקודית.

**הפרי** הוא תרמילון – פרי קצר ורחב יחסית, שאורכו אינו עולה על פי שניים מרוחבו. הוא נישא על עוקץ משולשל, בעל מבנה רקוע ודמוי ביצה, באורך של 15 עד 40 מ"מ וברוחב של 5 עד 15 מ"מ. 

עם הבשלתו, התרמילון נפתח ונחשפים זרעים פחוסים, שמספרם נע בין אחד לשבעה. 

הזרעים מסודרים בטור אחד בתוך מגורה אחת. הזרעים כפופי עובר וחסרי אנדוספרם.

## כרמלית - סיסטמטיקה, ביוגאוגרפיה ואקולוגיה של הסוג
הסוג כרמלית (Ricotia), הכולל 10 מינים, הוא סוג קטן במשפחת המצליבים, אשר תפוצתו מוגבלת לאזורי מזרח הים התיכון והאזור האירנו-טורני. תחום תפוצתו מתחיל בדרום הרי הקווקז (טרנס-קווקז) ומשתרע דרומה דרך טורקיה, לבנון וצפון ישראל, אשר מהווה את גבול תפוצתו הדרומי במזרח הים התיכון. במערב, מינים מסוימים של הסוג נמצאים גם באיים היווניים כרתים וקרפתוס.

הסוג כרמלית מתחלק לחמישה מינים חד-שנתיים וחמישה מינים רב-שנתיים:

**מינים חד-שנתיים**: 1. **כרמלית חד-להב** (R. carnosula) נפוצה מהאיים האגאיים המזרחיים עד דרום טורקיה, 2. **כרמלית מפורצת** (R. sinuata) אנדמית לדרום טורקיה וסוריה, 3. **כרמלית צרת-עלים** (R. tenuifolia) אנדמית לדרום-מערב טורקיה, 4. **כרמלית נאה** (R. lunaria) אנדמית לצפון ישראל ולבנון, 5. **כרמלית כרתית** (R. cretica) אנדמית לאיים כרתים וקרפתוס ביוון.

**מינים רב-שנתיים**: 6. כרמלית אוֹכֵרִי (R. aucheri) נפוצה מטורקיה ועד הרי קווקז, 7. כרמלית דייוויס (R. davisiana) אנדמית לדרום-מערב טורקיה, 7. כרמלית צ'נדיר (R. candiriana), שתוארה לראשונה למדע בשנת 2019, דומה מבחינה מורפולוגית לכרמלית דייוויס, ושני המינים גדלים באותו בית גידול ובאותו אזור, 9. כרמלית מגוונת (R. varians) אנדמית לדרום-מערב טורקיה, 10. כרמלית אִיסָטִיסית (R. isatoides) אנדמית לאיים כרתים וקרפתוס ביוון.

כרמלית אִיסָטִיסית (R. isatoides) כצמח רב-שנתי גדלה בגבהים של 450 עד 500 מטרים, בניגוד לרוב המינים הרב-שנתיים בסוג, הנפוצים לרוב בגבהים של 1,000 עד 2,500 מטרים בהרי אנטוליה.

לעומת המינים הרב-שנתיים, כל מיני הכרמלית החד-שנתיים גדלים בדרך כלל בגבהים נמוכים, מגובה פני הים ועד 750 מטרים, אם כי יש אוכלוסיות של כרמלית צרת-עלים וכרמלית נאה המגיעות לרום של 1,100 מטרים בהרי הטאורוס המערביים ו-1,250 מטרים ברמת הגולן בישראל, בהתאמה. עובדה זו מצביעה על טווח גבהים נרחב יחסית לסוג כרמלית.

המחקר הפילוגנטי מצביע על כך שצורת החיים הרב-שנתית היא **המצב הקדום** בסוג, ואילו צורת החיים החד-שנתי התפתחה לפחות שלוש פעמים באופן בלתי תלוי, ככל הנראה כהתאמה לאקלים הים-תיכוני הדו-עונתי - עונה גשומה ולא קרה ביותר ועונה צחיחה וחמה שקשה לצמחים.

כרמלית אוֹכֵרִי (R. aucheri), הנחשב למין הקדום ביותר בסוג, נפוץ מהאלכסון האנטולי ועד הרי הקווקז, וטיפוס תפוצתו הוא האזור הפיטוגאוגרפי האירנו-טורני, שהוא אזור בעל אופי ערבתי-יבשתי עם כמות משקעים של 100 עד 400 מ"מ וקיץ חם ויבש וחורף קר מאוד ומושלג. ממנו התמיינו שאר מיני הכרמלית הים תיכוניים והחד-שנתיים.

בטורקיה מיוצג הסוג כרמלית על ידי שבעה מינים, מתוכם חמישה אנדמיים למדינה ואזור אנטליה נחשב למרכז מגוון ביולוגי (Diversity Centre) עבור מרבית המינים הים-תיכוניים של הסוג. האיים כרתים וקרפתוס הם אזור התפוצה הבלעדי של שני מינים: כרמלית כרתית (R. cretica) וכרמלית אִיסָטִיסית (R. isatoides). לעומת זאת, לבנון וצפון ישראל הם אזור התפוצה הבלעדי של כרמלית נאה.

לסיכום, הסוג כרמלית כולל עשרה מינים, המחולקים לחמישה מינים חד-שנתיים וחמישה מינים רב-שנתיים, המתפרשים ממרומי הרי אנטוליה והרי הקווקז ועד חופי הים התיכון והאיים היווניים כרתים וקרפתוס. מחקרים פילוגנטיים מצביעים על כך שצורת החיים הרב-שנתית היא קדומה, בעוד המעבר לצורת חיים חד-שנתית התרחש מספר פעמים כתגובה לאקלים הים-תיכוני היבש.

## גלריית תמונות

קובץ:Ricotia lunaria (Carmelit), Gamla, Golan.jpg|כרמלית נאה בגמלא
קובץ:PikiWiki Israel 3862 ricota lunaria (wild flower).jpg|כרמלית נאה בהר הכרמל
קובץ:CarmelitNaa.JPG|ריכוז כרמליות נאות בגמלא
קובץ:Ricotia lunaria.jpg|כרמלית נאה עם פירות


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1821
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אוגיסטן פיראמי דה קנדול
קטגוריה:מצליבים
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים אנדמיים
קטגוריה:פרחים ורודים בארץ ישראל
קטגוריה:פרחים סגולים בארץ ישראל