open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אויסטינס

**אויסטינס** (באנגלית: **Oistins**) היא העיירה הגדולה ביותר במחוז קרייסט צ'רץ' שבברבדוס. העיר שוכנת בחלקו הדרומי של האי והיא מהווה כפר דייגים ואתר תיירות. בעבר פעלו בעיירה בית החולים המחוזי, תחנת משמר החופים של ברבדוס ומסוף הדלקים של האי.

מקורו של שם העיירה הוא כנראה שיבוש של שמו של בעל האדמות המקורי, ששמו היה "אוסטין" (Austin). אפשרות אחרת היא שמקורו של השם הוא אירי.

## גאוגרפיה
העיירה ממוקמת ליד ברידג'טאון, בירת ברבדוס.

## אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 26 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (28 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (24 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,166 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (292 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (27 מ"מ גשם).

## תנועה ותחבורה
העיירה נמצאת ליד הכבישים H6 ו-H7.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ברבדוס: ערים
ושתי בניאן

**ושתי בניאן** (באנגלית: **Vashti Bunyan**; נולדה ב-1945) היא זמרת-יוצרת בריטית. בניאן פעלה באמצע שנות השישים, ואלבומה הראשון, Just Another Diamond Day, זכה להצלחה מועטה בזמנו ובניאן פרשה מעולם המוזיקה. אולם במהלך השנים החל האלבום לזכות במעמד ובפופולריות מחודשת. 

## ביוגרפיה
ניאן נולדה בניוקאסל שבבריטניה בשנת 1945. היא החלה לימודים בבית הספר לאמנות באוניברסיטת אוקספורד, אבל סולקה מהלימודים לאחר שלא הופיעה לשיעורים. בגיל 18 נסעה לניו יורק, שם גילתה את המוזיקה של בוב דילן כשראתה את האלבום "The Freewheelin' Bob Dylan", והחליטה שהיא מעוניינת בקריירה במוזיקה. כשחזרה ללונדון החלה לעבוד עם אנדרו לוג אולדהם, המפיק של להקת הרולינג סטונז, ובעזרתו הוציאה ביולי 1965 את הסינגל הראשון שלה, בהוצאת חברת התקליטים דקה. במאי 1966 הוציאה את סינגל נוסף, Train Song, בהוצאת קולומביה.

בשנת 1968 החלה לכתוב את החומרים לאלבומים הראשון בעת שטיילה עם חברה, האמן דונובן, באזור האיים החיצוניים של סקוטלנד בעזרת סוס וכרכרה במטרה להצטרף לקומונה של אמנים.

בשנת 1970 יצא אלבומה הראשון, Just Another Diamond Day, אותו הקליטה בשנת 1969 בעזרת המפיק ג'ו בויד. האלבום לא זכה להצלחה רבה, ובניאן עזבה את עולם המוזיקה כשהיא מאוכזבת. היא עברה לאירלנד, ולאחר מכן לסקוטלנד, והתמסרה לגידול שלושת ילדיה. במהלך השנים אלבומה הראשון החל לזכות בהצלחה מחודשת ובקהל מעריצים חדש. בשנת 2000 יצא מחדש בתקליטור.

בשנת 2005 הקליטה את אלבומה השני, Lookaftering, אשר הופק על ידי המלחין מקס ריכטר, כ-35 שנים לאחר אלבומה הראשון, ויצא בלייבל FatCat Records. ביולי 2014 הודיעה על אלבומה השלישי, Heartleap.

## קישורים חיצוניים

* 

* ראיון עמה, ב-BBC
* 

קטגוריה:מוזיקאיות בריטיות
קטגוריה:זמרות בריטיות
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1945
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1945
גביע דייוויס 1936

**אתגר הטניס הבינלאומי 1936** (באנגלית: **1936 International Lawn Tennis Challenge**) הייתה התחרות ה-31 במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".

מחזיקי הגביע היו נציגי בריטניה ומשחק הגמר נערך בווימבלדון. לתחרות נרשמו 23 נבחרות שחולקו ל-2 בתים – "בית אמריקה" ו"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה אוסטרליה ניצחה את נבחרת גרמניה.

המשחק על התואר נערך ב-25–28 ביולי 1936 בווימבלדון, בריטניה. נבחרת בריטניה שיחקה נגד נבחרת אוסטרליה וניצחה עם תוצאה 2:3. בכך היא זכתה בגביע בפעם הרביעית ברציפות.

## משחקי פלייאוף
### בית אמריקה
בית זה כלל 4 נבחרות כולל אוסטרליה.

### בית אירופה
הבית כלל 19 קבוצות, כולל ארגנטינה והרפובליקה הסינית. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.

### משחק בין מנצחי הבתים
המשחק בין מנצחי הבתים התקיים בווימבלדון, בריטניה, במהלך 18–22 ביולי 1936. נבחרת גרמניה הפסידה לנבחרת אוסטרליה עם התוצאה 1:4.

## משחק על התואר

## קישורים חיצוניים

* נתונים על התחרות

קטגוריה:תחרויות טניס ב-1936
1936
1936
1936
1936
1936
1936
1936
1936
1936
יונתן בן אביתר

[250px|ממוזער|שמאל| יהונתן ואחימעץ מתחבאים מפני אבשלום. חריטה על עץ מעשה ידי כריסטוף וויגל משנת [1695]]
**יוֹנָתָן בֶּן-אֶבְיָתָר**, דמות מקראית, בנו של אביתר, שמו נזכר בסיפור מרד אבשלום ובסיפור עליית שלמה למלוכה.

בזמן מרד אבשלום כאשר דוד בורח מירושלים, הוא מפעיל רשת מרגלים במחנה אבשלום המורכבת מיונתן בן אביתר, אביתר אביו, אחימעץ, ואביו צדוק. עליהם הוטל להעביר לדוד ידיעות על הנעשה במחנה אבשלום.

כאשר שימש מרגל עבור דוד המלך בתקופה בה מרד בו בנו אבשלום, יחד עם אחימעץ בן צדוק, התחבאו בתוך באר מפני עבדי אבשלום.

תפקידו כמודיע ממשיך גם בזמן מלכות שלמה. יונתן הוא זה שמודיע לאדניה על המלכתו של שלמה.
לדעת שמאי גלנדר ואחרים יונתן היה חלק ממחנה אדניה שאביו נמנה עליהם. לשיטתו אם היה הבן יוצא כנגד אביו ואדניה, היה המחבר המקראי מספר על כך. לטענתו אין לדעת מהסיפור מה היו מניעיו של יונתן.
כאשר בא אל אדניה, מקדם אותו אדוניה במילים  מצודת דוד מפרש את התיבה  המופיעה בפסוק כ"ג: . כלומר אדניה חיכה לבשורות טובות, וההפך בשורה מרה הגיעה.
יונתן מספר באריכות לאדניה את השתלשלות העניינים עד להמלכת שלמה. חוקר המקרא פרנק פולק, טוען כי בדבריו הארוכים אל אדוניה מאלץ אותנו יונתן בתפקיד המבשר לראות את ריבוי פניו של אותו תהליך, של עליית שלמה למלוכה.

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:דוד
קטגוריה:שלמה
קטגוריה:בית עלי
קטגוריה:כהנים בתנ"ך
הדרך האטלנטית

**"הדרך האטלנטית"**  או **" דרך האוקיינוס האטלנטי"** (בנורווגית: **Atlanterhavsveien**) היא דרך באורך של 8.3 קילומטר, שעוברת דרך הארכיפלג Eide ו-Averøy שבמחוז מור ורומסדאל (Møre og Romsdal) בנורווגיה. זוהי דרך מפותלת, שעיקוליה חודרים אל האוקיינוס האטלנטי. והיא מקשרת בין איים קטנים, שוניות וצוקי סלע, בין היתר באמצעות כבישים מוגבהים ושמונה גשרים, שהגשר הגדול Storseisundet הוא הבולט שבהם.  

לפני בנייתה ניתן היה להגיע אל חלק מהאיים ביניהם היא מקשרת באמצעות שיט בלבד. שיט זה היה מסוכן, במיוחד בתקופת הסתיו, בגלל הרוחות העזות שמנשבות באזור. באיים פרוצים לרוח אלה חיו בתחילת המאה העשרים כ-120 איש בלבד, שהתפרנסו מדייג ומכירת דגים יבשים. בשנת 1909 תוכננה מסילת רכבת לקשר בין האי אוורוי (Averøy) ליבשה, אולם תוכנית זו נגנזה. תכנון הכביש החל ב-1970, הבנייה החלה ב-1983  והכביש נחנך ב-1989. במהלך הבנייה, שעלותה 122 מיליון כתרים נורווגיים, נפגע האזור מ-12 סופות הוריקן קשות. 

הדרך הפכה ליעד תיירותי מבוקש, נשמרת כאתר מורשת עולמית ונרשמה ב-2005 כמבנה המאה בנורווגיה. הדרך האטלנטית נחשבת לאחת מדרכי הנוף היפות בעולם.

## קישורים חיצוניים

* אתר משרד התיירות הנורווגי
* 
* 

קטגוריה:נורווגיה: תחבורה
קטגוריה:נורווגיה: תיירות
קטגוריה:דרכי נוף
קטגוריה:אירופה: דרכים וכבישים
אולף האוגה

**אולף האקונסון האוגה** (בנורווגית: **Olav Håkonson Hauge**; 18 באוגוסט 1908 – 23 במאי 1994) היה משורר נורווגי.

## ביוגרפיה
האוגה נולד בחווה באולוויק (Ulvik) שעל גדות פיורד הרדנגר שבנורווגיה. אביו היה מהנדס רכבות, ואמו בת כפר מקומית. עד גיל 60 התגורר ועבד כגנן בחווה מבודדת, הצופה אל הפיורדים של מערב נורווגיה שהייתה סמוכה לבית הוריו. בגיל 70 נישא לאהובתו הראשונה - האמנית בודיל קאפלן שהייתה צעירה ממנו בשנים ספורות. האוגה פרסם שירים בביטאונים חקלאיים, עד שהתגלה על ידי המשורר הנורווגי יאן אריך וול והפך לאחד מבכירי המשוררים בארצו.

מלבד כתיבת שירים עסק בתרגום שירים של אלפרד טניסון, ויליאם באטלר ייטס, רוברט בראונינג, ארתור רמבו, פרידריך הלדרלין, ברטולט ברכט ואחרים.

ספרו "הנהר שמעבר לפיורד", תורגם לעברית על ידי סבינה מסג וחנה מאי-סוונדל, בהוצאת קשב לשירה.

על מצבת האבן שעל קברו באולוויק חקוקות המילים:

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים נורווגים
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1908
קטגוריה:נורווגים שנפטרו ב-1994
ביאטה סירוטה גורדון

**ביאטה סירוטה גורדון** (בגרמנית: **Beate Sirota Gordon**; 25 באוקטובר 1923 - 30 בדצמבר 2012) הייתה אמנית יהודיה ופעילת זכויות אדם שניסחה את הסעיפים הקשורים לנשים בחוקת יפן שאחרי מלחמת העולם השנייה. היא אחיינית של יאשה הורנשטיין.

## ביוגרפיה
נולדה בווינה, להורים יהודים, יוצאי רוסיה. אביה, לאו סירוטה, היה מוזיקאי, פסנתרן קונצרטים. בשנת 1928 עברה המשפחה לטוקיו, יפן, בעקבות האב שקיבל שם משרה באקדמיה למוזיקה. ביאטה התחילה את לימודיה בבית ספר גרמני בטוקיו, אותו עזבה עקב האווירה הנאצית ועברה לבית ספר אמריקאי. עם תחילת מלחמת העולם השנייה, ב-1939, עזבה את יפן ונסעה ללמוד בקולג' בארצות הברית. בעקבות המתקפה היפנית על פרל הארבור, ב-1941, נותק הקשר בינה לבין הוריה שנותרו בטוקיו. גורדון שלטה בשפות יפנית, גרמנית, אנגלית, צרפתית, ספרדית ורוסית, וניצלה את שליטתה בשפות אלה כדי להשיג עבודה. שליטתה ביפנית סייעה לה להתקבל לעבודה במודיעין האמריקאי. ב-1945, לאחר סיום המלחמה, קיבלה משרה של מתורגמנית ליפנית, במטהו של גנרל דאגלס מקארתור, המפקד העליון של צבא הכיבוש של בעלות הברית ומושלה של יפן, לאחר כניעתה של יפן. היא חזרה ליפן, כחברה במשלחת האמריקאית. אחרי חיפושים מצאה את הוריה, אשר שהו במחנה הסגר יפני במהלך המלחמה.

### בתקופת הכיבוש האמריקני של יפן
האמריקאים לא התכוונו לכפות על יפן מערכת פוליטית חדשה באופן חד-צדדי. במקום זאת, היה בכוונתם לעודד את מנהיגיה החדשים של יפן ליזום רפורמות דמוקרטיות בעצמם. אולם, הבכירים היפנים לא ראו עין בעין עם אנשיו של מקארתור את כינונה של החוקה המתגבשת. הקיסר הירוהיטו, ראש הממשלה קיג'ורו שידהרה ומרבית שרי הממשלה נרתעו מהחלפתה של החוקה הקיימת, חוקת מייג'י, שנחקקה ב-1890, במסמך ליברלי יותר, וניסו להציע תיקונים שמרניים יחסית לחוקת מייג'י.

הגנרל מקארתור דחה תיקונים אלה ובשנת 1946 הורה לאנשיו לנסח מסמך חדש. מרבית החוקה החדשה נוסחה על ידי שני קציני צבא בכירים בעלי תואר במשפטים, מיילו ראוול וקורטני ויטני, יחד עם צוות של 22 מומחים. גורדון, בת ה-22, הייתה האישה היחידה בקבוצה זו והיא שהייתה אחראית לניסוחם של שני הסעיפים הדנים בזכויות הנשים: סעיף 14 המעניק לכל האזרחים זכויות שוות בלי הבדל מין גזע ודת, וסעיף 24 המעניק לנשים באופן מפורש זכות לבחור בן זוג, זכויות רכוש, ירושה ובחירת מגורים.

## פרסים ואותות הוקרה
גורדון קיבלה מספר רב של פרסים ומספר תוארי ד"ר לשם כבוד.

בשנת 1998 הוענק לה תואר הכבוד היפני הגבוה ביותר, מסדר האוצר הקדוש.

האסטרואיד 5559 Beategordon שהתגלה על ידי אלינור הלין, נקרא על שמה. ההכרזה ניתנה בנובמבר 2019.

## לקריאה נוספת

* Gordon, Beate Sirota. (1995). *1945 Nen no Kurisumasu* 1945年のクリスマス』). Tokyo: Kashiwashobo. /; OCLC 36090237
* Gordon, Beate Sirota. (1997). *The Only Woman in the Room: a Memoir*. Tokyo: Kodansha International. /; OCLC 38588852


## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה by Kuniko Fujisawa, Temple University Japan
* בלוג וסרט דוקומנטרי ''The Gift from Beate''
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרות מאוסטריה לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מאוסטריה לארצות הברית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מתרגמות
קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:אמניות אמריקאיות
קטגוריה:אמנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת מילס
קטגוריה:נפטרות מסרטן הלבלב
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2012
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2012
אודיאון

תיאטרון **האודיאון** (בצרפתית: **Théâtre de l'Odéon**) הוא אחד מששת התיאטראות הלאומיים של צרפת.
התיאטרון ממוקם ברובע השישי של פריז, על הגדה השמאלית של נהר הסן, בסמוך לגני לוקסמבורג. הוא נבנה במקור בין השנים 1779–1782, בגן של Hôtel de Condé, בעיצוב נאו-קלאסי על ידי האדריכלים שארל דה וואיי  ומארי-ז'וזף פר . האודאון היה מיועד במקור להיות ביתו של הקומדי פראנסז, אשר העדיף להישאר בבניין התיאטרון שבפאלה רויאל. התיאטרון החדש נחנך על ידי מארי אנטואנט ב-9 באפריל 1782. שנתיים לאחר מכן בחר פייר בומרשה להעלות במקום זה את הבכורה של המחזה נישואי פיגארו.
בשנת 1808 התיאטרון נבנה מחדש בתכנונו של ז'אן שלגרן  (המתכנן של שער הניצחון בפריז), וקיבל את שמו הרשמי "Théâtre de l'Impératrice" - "תיאטרון הקיסרית", אך למרות זאת המשיך להיקרא האודאון בפי כל. מבנה זה נשרף בשנת 1818.
המבנה השלישי הניצב עד היום, עוצב על ידי פייר תומא באראגה, נפתח בספטמבר 1819. בשנת 1990, קיבל התיאטרון את הכינוי "Théâtre de l'Europe" (תיאטרון אירופה). התיאטרון חבר באיחוד התיאטראות של אירופה.

השם והלוגו של חברת התקליטים הגרמנית "אודיאון רקורדס"  שהייתה ידועה בעיקר בתור המפיצה של תקליטי הביטלס באירופה וביפן, נלקחו בהשראת תיאטרון האודיאון.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של התיאטרון 
[ימין|ממוזער|250px|תיאטרון האודיאון בוער, [דיו וצבעי מים]]

## הערות שוליים

קטגוריה:פריז: תיאטראות
קטגוריה:הרובע השישי של פריז
קטגוריה:תיאטראות לאומיים
הורטיגרוטן

250px|ממוזער|שמאל|ספינת הורטיגרוטן
ממוזער|שמאל|250px|מפת הקו
**הורטיגרוטן** (בנורווגית: **Hurtigruten**-**"הנתיב המהיר"**) הוא צי של ספינות אקספרס אשר שטות לאורך קו החוף של נורווגיה.

נתיב שיט זה נפתח בשנת 1893 כשירות משלוחים של דואר ומטען, אשר אפשר את התקשורת לאורך קו החוף הנורווגי הארוך והמשונן. היום זהו שירות יומי של ספינות, שעדיין מניפות את דגל הדואר הנורווגי, ומעבירות דואר, מטען, נוסעים ומכוניות מברגן ועד לנמל הקטן של קירקנס (Kirkenes) שבצפון, ליד הגבול הרוסי.

בנתיבה מקשרת הספינה בין ערים וכפרי דייגים, בהם היא עוגנת. החל משנת 1980 הושם דגש רב יותר על תיירות. הספינות חדשות, מפוארות וגדולות יותר, עם תשומת לב לפינוקים כמו ברים ומסעדות נוחות. למרות מזג האוויר הסוער לעיתים, השירות פועל 365 ימים בשנה. המסע כולו, מברגן עד לקירקנס וחזרה נמשך 12 יום, ואורכו כ- 4,000 ק"מ.

## קישורים חיצוניים

* 
* הורטיגרוטן באתר נורווגיה
* היסטוריה ופרטים נוספים אודות הקו (באנגלית)

קטגוריה:נורווגיה: תחבורה
מסאקו, קיסרית יפן

**מַסַאקוֹ אוֹוַדַה** (ביפנית: **小和田雅子**, נהגה **אוֹוַדַה מַסַאקוֹ**; נולדה ב-9 בדצמבר 1963), היא רעייתו של נארוהיטו, קיסר יפן.

## קורות חייה
אביה היה דיפלומט והמנהל הכללי של משרד החוץ היפני. כשהייתה בת שנתיים עברה עם הוריה למוסקבה, וכשהייתה בת חמש עברה המשפחה לניו יורק.
בשנת 1971 חזרה ליפן, למדה בבית ספר נוצרי, והתמחתה בשפות צרפתית וגרמנית. בשנת 1979 עברה עם משפחתה לארצות הברית, בה סיימה את לימודי הכלכלה בהרווארד.
לאחר קבלת התואר חזרה ליפן, ולמדה באוניברסיטת טוקיו, כדי להתכונן לבחינות למשרד החוץ היפני. מתוך 800 המועמדים התקבלו רק 28: שלוש נשים, כולל מסאקו, ועשרים וחמישה גברים. היא התחילה בפיתוח קריירה מקצועית במשרד החוץ, וסירבה להצעת הנישואים של יורש העצר, מתוך רצון להתקדם בקריירה הדיפלומטית.

### נסיכת יפן
לאחר שניאותה להצעת הנישואים השלישית של יורש העצר, הזוג נישא ב-9 ביוני 1993. לזוג נולדה בת, הנסיכה אייקו, או הנסיכה טושי, ב-1 בדצמבר 2001. לידת הבת, שמונה שנים לאחר הנישואים, עוררה ביפן את הוויכוח האם יש לשנות את הסעיף בחוקה כך שאישה תוכל לעלות על כס החרצית.

הנסיכה מסאקו נעלמה מעין הציבור מאז 2002, כשדווח שהיא סובלת מהפרעות רגשיות. ב-2004 אובחנה כסובלת מהפרעת הסתגלות המתבטאת בקשיים בהתמודדות עם מצבי לחץ, שנובעים מאירועים או משינויים משמעותיים בחיים. הנסיכה נמצאת בתהליך שמיועד לשקמה ולשפר את מצבה. לדבריה, מצבה אכן משתפר, ורופאיה טוענים שבין הגורמים לכך, נמצאת העלאת תדירותן של הופעותיה הציבוריות.

ב-2008 עלתה משפחת הנסיך לכותרות כאשר הנסיך ביקש את הבנת הציבור בהקשר למחלתה של אשתו.

## קישורים חיצוניים

* 


* Kunaicho | Their Imperial Highnesses Crown Prince Naruhito and Crown Princess Masako
* Kunaicho | Press Conference on the occasion of Her Imperial Highness the Crown Princess' Birthday (2002)
* Who2 profile
* Profile at kjeld.com | Crown Princess Masako
* Website of Ben Hills, author of ''Prisoner of the Chrysanthemum Throne''
* ''The Sunday Times'' | Land of the rising daughter 4 June 2006


## הערות שוליים

קטגוריה:יפן: פוליטיקה
קטגוריה:נסיכות יפניות
קטגוריה:מלכות רעיות
קטגוריה:קיסריות יפן
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:ילידות 1963
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1963
באקלר

ממוזער
**בוקליר** (מצרפתית עתיקה: bocle, boucle) הוא מגן אישי קטן, בעל קוטר הנע בין 15 עד 45 סנטימטר. חילות רגלים ופרשים נהגו להשתמש בו במהלך ימי הביניים והרנסאנס בקרבות פנים מול פנים יחד עם חרב. השם נובע מהמילה הצרפתית העתיקה bocle או boucle שפירושה בליטת מגן, חלק עגול מברזל שהוצב במרכז המגן. 

רוב המידע על כלי נשק זה הושג באמצעות כתב היד המפורסם Royal Armouries Ms. I.33, המכיל הסברים וטכניקות בשימוש בכלי נשק שונים. החומרים שמהם יוצר מגן זה היו מגוונים. בחלק מהמקרים הוא נעשה כולו ממתכת, באחרים מעץ עם בליטת מגן מברזל או מפלדה, ופעמים אף בשילוב עור.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מגנים
גביע העולם למועדונים 2014

**גביע העולם למועדונים 2014** נערך בשנת 2014 במרוקו מה-10 בדצמבר עד ה-20 בדצמבר, והוא הגביע העולם למועדוני כדורגל האחד עשר במספר. בטורניר זכתה הקבוצה הספרדית ריאל מדריד נציגת איגוד התאחדויות הכדורגל האירופאית אופ"א. הייתה זו הזכייה השלישית של מועדון ספרדי בטורניר.

במשחק הגמר השתתפו קבוצות ריאל מדריד מספרד וסן לורנסו מארגנטינה.

## הטורניר
בטורניר השתתפו 7 האלופות משנת 2014 של התחרויות האזוריות מטעם הקונפדרציות היבשתיות של פיפ"א, וקבוצה נוספת ממרוקו.

התחרות התקיימה בשיטת הנוק אאוט. מנצחת שלב הפלייאוף בין המארחת לאלופת אוקיאניה הצטרפה לאלופות מצפון אמריקה, אסיה ואפריקה בשלב רבע הגמר. המנצחות ברבע הגמר הצטרפו לאלופות אירופה ודרום אמריקה, שזכו בכרטיס אוטומטי לשלב חצי הגמר. המפסידות בשלב חצי הגמר התמודדו על המקום השלישי והמנצחות עלו לגמר שבו נקבעה האלופה. כמו כן התקיים המשחק על המקום החמישי בין הקבוצות שהפסידו ברבעי הגמר.

## קבוצות משתתפות
הקבוצות שהשתתפו בטורניר הן:

## המשחקים
### שלב הפלייאוף

### רבע הגמר

### חצי הגמר

### הגמר

## פרסים

## קישורים חיצוניים
* 
* האתר הרשמי של אליפות העולם לקבוצות

 
קטגוריה:גביע העולם בכדורגל לקבוצות 
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2014
קטגוריה:תחרויות כדורגל במרוקו
קטגוריה:2014 באפריקה
פסיפאה (מיתולוגיה)

**פסיפאה** (ביוונית: **Πασιφάη**) היא דמות במיתולוגיה היוונית.

## קשרי משפחה
פסיפאה היא בתו של הליוס (השמש) ופרסה. היא נישאה למינוס מלך כרתים (בנם של זאוס ואירופה). אמם של אריאדנה, אנדרוגאוס, דיאוקליון, פדרה, גלאוקוס, קטראוס, המינוטאור ורבים אחרים. סבתה של מדיאה.

## פסיפאה ומינוס
מינוס היה ידוע כרודף שמלות. פסיפאה רצתה למנוע ממנו מלבגוד בה, ועל כן הטילה עליו כישוף שיהרוג את הנשים עמם הוא שכב. מינוס הפר את שבועתו לפוסידון ועל כן גרם לפסיפאה לתאווה בלתי נשלטת לשור לבן אותו שלח למינוס. פסיפאה פנתה לדדלוס על מנת שיתקין מתקן בו תוכל לקיים יחסי מין עם השור. פסיפאה נכנסה להריון וילדה את המינוטאור. מינוס כלא את המינוטאור במבוך.

## תרבות פופולרית
בספר בית האדס, הכרך הרביעי בסדרה גיבורי האולימפוס, פסיפאה מנסה להחזיר לעולם את המבוך של דדלוס, כשהוא שזור בקסמה האפל. הייזל מצליחה להשתמש בערפול כדי להביס את פסיפאה ולהשמיד את המבוך. אחרי שששת החצויים מתאחדים עם הקטה הם מביסים את הענק, ופרסי ואנבת' מצליחים לצאת מטרטרוס.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
גביע דייוויס 1937

**אתגר הטניס הבינלאומי 1937** (באנגלית: **1937 International Lawn Tennis Challenge**) הייתה התחרות ה-32 במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".

מחזיקי הגביע היו נציגי בריטניה ומשחק הגמר נערך בווימבלדון. לתחרות נרשמו 24 נבחרות שחולקו ל-2 בתים – "בית אמריקה" ו"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה נבחרת ארצות הברית ניצחה את נבחרת גרמניה.

המשחק על התואר נערך ב-24–27 ביולי 1937 בווימבלדון, בריטניה. נבחרת בריטניה שיחקה נגד נבחרת ארצות הברית והפסידה עם תוצאה 1:4.

## משחקי פלייאוף
### בית אמריקה
בית זה כלל 4 נבחרות כולל אוסטרליה ויפן.

### בית אירופה
הבית כלל 20 קבוצות, כולל דרום אפריקה, ניו זילנד והרפובליקה הסינית. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.

### משחק בין מנצחי הבתים
המשחק בין מנצחי הבתים התקיים בווימבלדון, בריטניה במהלך 17–20 ביולי 1937. נבחרת גרמניה הפסידה לנבחרת ארצות הברית עם התוצאה 2:3.

## משחק על התואר

## קישורים חיצוניים
* נתונים על התחרות

קטגוריה:תחרויות טניס ב-1937
1937
1937
1937
1937
1937
1937
1937
1937
1937
1937
איליה אבולדזה

**איליַה אבּוּלַדזֵה** (בגאורגית: **ილია აბულაძე**; 24 בנובמבר 1901 – 9 באוקטובר 1968) היה פילולוג גאורגי, שייסד את המרכז הגאורגי לכתבי יד.
## ביוגרפיה
איליה אבולדזה נולד בכפר זמו סכרה שבחבל אימרתי, כאשר גאורגיה הייתה חלק מהאימפריה הרוסית; הוא קיבל השכלה בסיסית בבית הספר היסודי הדו-שנתי של הכפר; בשנת 1921 סיים את לימודיו בגימנסיה של כותאיסי.

בשנת 1922 אבולדזה החל ללמוד באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי; בשנת 1926 הוא סיים את לימודיו בחוג לפילולוגיה של האוניברסיטה, ואילו בשנת 1929 בחוג לבלשנות.

משנת 1933 אבולדזה עסק במחקר ובהוראה באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי; הוא התמחה בספרות הגאורגית העתיקה ובפילולוגיה השוואתית תוך לימוד כתבי יד בגאורגית ובארמנית.

תגליתו הראשונה של אבולדזה הייתה דווקא מחוץ לתחום התמחותו; תגלית זו אירעה בספטמבר של שנת 1937 בספרייה של קתדרלת אצ'מיאדזין שבארמניה; בעת שאבולדזה בחן חוברת ללימוד ארמנית מהמאה ה-15, הוא גילה בה השוואה של האלפבית הארמני עם האלפבית של האלבנים הקווקזים (עם שחי בעת העתיקה בשטח אזרבייג'ן של ימינו); זאת הייתה העדות המוחשית הראשונה לכתבם של האלבנים הקווקזים בידי החוקרים המודרניים (גם אבולדזה חקר את הממצא שלו).

בשנת 1938 אבולדזה פרסם את "עינויה של שוּשַניק" – חיבור גאורגי מהמאה ה-5 בליווי סקירה לשונית-היסטורית (הספר הראשון בסדרה "יצירות הספרות ההגיוגרפית הגאורגית העתיקה" מאת אבולדזה); באותה שנה הוא זכה בתואר דוקטור לפילולוגיה.

משנת 1947 אבולדזה היה פרופסור באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי; בשנת 1958 הוא יזם את הקמת המכון לכתבי יד של האקדמיה הגאורגית למדעים, והפך למנהלו; אבולדזה עמד בראש המכון עד מותו כעבור 10 שנים (בימינו, המכון נקרא המרכז הלאומי לכתבי-יד).

במחקריו הפילולוגיים, אבולדזה גילה את ההשפעות ההדדיות בין הספרות הגאורגית והארמנית בימי הביניים; בין השאר, הוא חקר את הגרסה הארמנית ל"חיי כארתלי" – אוסף של כרוניקות היסטוריות גאורגיות מימי הביניים; אבולדזה אחראי להוצאה האקדמית לאור של החיבור הארמני.

בשנת 1961 אבולדזה זכה בתואר פעיל מדעי נכבד של גאורגיה הסובייטית; בשנים 1965–1967 הוא פרסם את המילון הגאורגי מהמאה ה-18 מאת הסופר והמילונאי הגאורגי סוּלחַן-סַבַּה אוֹרבֵּליאני (בשני כרכים, בליווי מחקר לשוני).

בשנות חייו האחרונות, אבולדזה עמל על כתיבת מילון לגאורגית עתיקה; העבודה, בשם "המילון של השפה הגאורגית העתיקה", יצאה לאור בשנת 1973 – חמש שנים אחרי מותו.

איליה אבולדזה מת בשנת 1968 בטביליסי ונקבר בפנתאון דידובה שבעיר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פילולוגים
קטגוריה:גאורגים
קטגוריה:ילידי 1901
קטגוריה:נפטרים ב-1968
סטפני (אונייה)

**סטפני** (ביוונית: **Στέφανι**; באנגלית: **Stephanie**) הייתה אוניית סוחר קפריסאית שהובילה מחבלים פלסטינים לפיגוע בישראל ונלכדה על ידי סטי"ל של חיל הים הישראלי ממערב לראש הנקרה ב-28 במרץ 1979.

## פרטי האירוע
האונייה יצאה ב-25 במרץ 1979 מנמל טריפולי שבלבנון כשהיא מובילה מטען מלט. שישה מחבלים יצאו בסירות גומי מטריפולי ומנהר אל-בארד ועלו על "סטפני" בלב ים. עקב תקלה במנוע הפליגה האונייה לקפריסין, ולאחר תיקון התקלה יצאה מלימסול לכיוון פורט סעיד.

בעקבות התרעות שהתקבלו בחיל הים הוגברו סיורי הבט"ש, וב-28 במרץ 1979 בלילה גילה הסטי"ל אח"י אילת, בפיקודו של סרן אודי דביר, את "סטפני", כ-50 מייל ממערב לראש הנקרה, והחל במעקב מרוחק אחריה. בשעות הבוקר, כאשר "סטפני" הגיעה למרחק של 60 מייל מחיפה, התקרבה אח"י אילת אליה לשם זיהויה.

לפי דרישת מפקד הסטי"ל הסיר רב החובל של "סטפני" כיסוי ברזנט שהיה על הסיפון, ומתחתיו התגלתה ספינת גומי עם מנוע. רב החובל טען שאחד מאנשי הצוות רכש את הסירה. מפקד הסטי"ל הורה לרב החובל לרכז את כל אנשי הצוות, שמונה במספר בקדמת הסיפון.

עם קבלת אישור להשתלט על האונייה בלב ים, עלה צוות של שבעה ימאים מהסטי"ל בפיקוד קצין הנשק עופר על האונייה. במהלך בדיקת אנשי הצוות הגיחו ממבנה בירכתיים חמישה מחבלים חמושים שהסגירו עצמם, ואחד מהם זוהה כמפקד החוליה.

חוליה של לוחמי שייטת 13 נשלחה במסוק לשם השלמת ההשתלטות על האונייה.

## ממצאים
ממוזער|250px|נשק ותחמושת שנמצאו באוניית המחבלים סטפני שנעצרה על ידי ספינות חיל הים, 29 מרץ 1979
באונייה התגלו כמויות גדולות של אמצעי לחימה, ובהם רקטות נ.ט. מדגם M72 לאו, רקטות ומטול RPG-7, רובה M16 עם מטול רימונים M-203 ורובי קלשניקוב.

מפקד חוליית המחבלים הובל במסוק לחקירה בחוף. ויתר המחבלים הובלו באח"י אילת, לבסיס חיפה. האונייה הושטה על ידי צוותה והגיעה ולאחר חצות למפרץ חיפה.

## מסקנות
התברר שהמחבלים תכננו פיגוע הרג המוני באחד מערי החוף של ישראל, עם שובו של ראש ממשלת ישראל, מנחם בגין, מטקס החתימה על הסכם השלום בין ישראל למצרים, שנערך ב-26 במרץ בוושינגטון.

בעקבות לכידת האונייה, ובהתחשב בסיכונים השונים שבפעולה זו, קבע מפקד חיל הים, האלוף זאב אלמוג נהלים לעריכת השתלטות מסוג זה, ובהם הקביעה שבהשתלטות יעסקו לוחמי שייטת 13, המיומנים מכולם בפעולה זו.

## גורלה
לאחר תפיסתה שימשה כאוניית מטרה לתרגול השתלטויות לשייטת 13, ומטרה לירי טילי גבריאל עבור ספינות הטילים. בשלהי שנת 1983, במהלך ירי אימון ניקב טיל גבריאל את התחתית והספינה טבעה לא הרחק מחופי הארץ.

## לקריאה נוספת
* .

## קישורים חיצוניים
* נתוני האנייה באתר בלטיק שיפינג.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:1979 בישראל
קטגוריה:פיגועי אש"ף שיצאו מלבנון
קטגוריה:חיל הים: קרבות ומבצעים
טריפה (עיר)

**טריפה** (בספרדית: **Tarifa**) היא עיירה הנמצאת במחוז קדיס באנדלוסיה, בקצה הדרומי של ספרד. העיירה ממוקמת בקרבת קוסטה דה לה לוס (בספרדית: חוף האור) ומצר גיברלטר המפריד בין ספרד למרוקו. בעיירה מתגוררים כ-18 אלף תושבים.

טריפה היא היישוב הדרומי ביותר ביבשת אירופה, ולמעשה היא דרומית יותר מהערים תוניס ואלג'יר הנמצאות באפריקה.

## היסטוריה
באזור בו נמצאת טריפה כיום הייתה עיירה רומאית בשם באילו קלאודיה (Baelo Claudia). הרומאים בנו סביב העיירה חומות שנותרו עד היום בשטח העיירה.

טריפה קיבלה את שמה המודרני לאחר מתקפה בשנת 710 מידו של טריף אבן מליק, מפקד צבא ברברי נאמן למוסא בן נציר.

לאחר הכיבוש האסלאמי של דרום ספרד, החלו להקים ביצורים בעיירה במאה ה-10. במהלך השנים העיירה עברה לידיים שונות, ביניהן הייתה תחת שלטון שושלת מוראביטון. לאחר שזו האחרונה נפלה, טריפה נהפכה לחלק מממלכת גרנדה. בשנת 1292 היא נכבשה על ידי סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה, ושנתיים לאחר מכן בפיקוד של אלונסו פרס דה גוסמן עמדה במצור של פלוגות אפריקאיות אסלאמיות. בשנת 1340 טריפה שוב עמדה תחת מצור, הפעם התוקפים היו בני השושלת המרינית ובעקבות המצור התפתח עימות גדול בין מרוקו ובין פורטוגל וקסטיליה. בשנת 1514 העיירה נהפכה למקום מושבו של המרקיז של האזור.

במהלך מלחמת חצי האי, טריפה הייתה תחת מצור של חיילים צרפתים ב-20 בדצמבר 1810, ופעם נוספת ב-18 באוקטובר 1811. בשני המצורים, טריפה קיבלה הגנה מחיילים מגיברלטר, שכן הספרדים והאנגלים כרתו ברית נגד הצרפתים. בשנת 1811 היו 3,000 חיילים שהגנו על העיירה, מתוכם 1,200 היו בריטים. בין הכוחות הבריטים היה גם צ'ארס הולווי, מהנדס צבאי בריטי שעזר לשפר את ביצורי העיירה. ב-19 בדצמבר העיירה הותקפה פעם נוספת לרגל חג המולד, והוטל עליה אולטימטום להיכנע ב-30 בדצמבר. הן המפקדים הבריטים והן המפקדים הצרפתים סירבו להיכנע. יום לאחר מכן החל לרדת גשם עז על הכוחות הצרפתים. ב-5 בינואר הצרפתים הבינו שאבקת השרפה שלהם רטובה ושרוביהם נסתמו בבוץ והם נסוגו.

## כלכלה
כלכלת טריפה מתבססת בעיקר על תיירות, בעיקר על פעילויות הקשורות לספורט ימי. כמו כן הכלכלה מסתמכת במידה מועטה יותר על תעשייה וחקלאות באזור הסובב את העיירה.

## תחבורה
מהנמל של טריפה יש שירות מעבורות לעיר טנג'יר במרוקו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אנדלוסיה: ערים
גאקושין

ממוזער
**גאקושין** (学習院) היא רשת של מוסדות חינוך ביפן שנוסדה במקור כדי לחנך את בני האצולה.

## היסטוריה
בתקופת טוקוגאווה פעלו בתי ספר פרטיים ביפן, שנקראו טרקויה ("חדר הילדים של המקדש"). אלה היו בתי ספר פרטיים, שבהם למדו הילדים קרוא וכתוב וחשבון. לבני הסמוראים היו בתי ספר גבוהים ומכללות מסוגים שונים. בית הספר גאקושין נוסד בשנת 1847 על ידי הקיסר נינקו (仁孝天皇). מטרתו הייתה לחנך את הילדים של מעמד האריסטוקרטיה הקיסרית (קוגה (公家)) בית הספר עבר לטוקיו ב-1877. מטרתו החדשה הייתה לחנך את ילדי מעמד האריסטוקרטיה המודרנית. בני משפחת הקיסר לומדים בבית ספר זה עד היום.

## תקרית הבריונות
במרץ 2010 עלה בית הספר לכותרות, לאחר שהנסיכה אייקו, בתו היחידה של יורש העצר, התלוננה שהיא סובלת מכאבי בטן והביעה חרדה עמוקה מפני חזרה לבית הספר. התברר שסבלה מבריונות של כמה מהבנים בבית הספר. בית הספר ספג ביקורת קשה כשהתברר שהתלמידים רשאים לצרוח, לרוץ בכיתות ולהתקוטט בחצר בהפסקות. אלו תופעות שעשויות היו להתקבל בבתי ספר ל"פשוטי העם", אולם לא במוסד שפועל בחסות המשפחה הקיסרית.

## קישורים חיצוניים

* 
* Gakushūin

קטגוריה:יפן: חינוך
קטגוריה:טוקיו: חינוך
גולדווין

**גולדווין** (באנגלית: **Goldwyn**) היא משפחה אמריקאית שכמה מבניה פעילים בתחום הקולנוע.

קטגוריה:שמות משפחה
היסאהיטו, נסיך אקישינו

**היסאהיטו, נסיך אקישנו** (ביפנית: **悠仁親王**; נולד ב-6 בספטמבר 2006) הוא אחיינו של נארוהיטו, קיסר יפן, והשני בתור לכס החרצית אחרי אביו.

## ביוגרפיה
הנסיך היסאהיטו נולד לנסיך פומיהיטו, נסיך אקישינו, בנו הצעיר של קיסר יפן, ולאשתו, קיקו, נסיכת אקישינו, בניתוח קיסרי ב-6 בספטמבר 2006. להיסאהיטו שתי אחיות גדולות ממנו. לידתו באה לאחר שמאז 1965 לא נולד בן זכר למשפחה הקיסרית. על כן, היסאהיטו הוא השני בסדר לרשת את כס החרצית, אחרי אביו הנסיך פומיהיטו. בטרם נולד, בתחילת 2006, התנהל ביפן דיון סוער סביב השאלה, האם ניתן לשנות את החוק כך שאשה תוכל לרשת את כס הקיסרות, לאור העובדה שלאביו ולדודו לא היו בנים. לאחר לידתו נזנחה ההצעה לשנות את החוק.

הנסיך היסאהיטו הוא הראשון מבני המשפחה הקיסרית שאינו הולך לבית הספר של האצולה, הגאקושין. הוא מתחנך בבית הספר היסודי של אוניברסיטת אוצ'אנומיזו בטוקיו.

## קישורים חיצוניים


* 


## הערות שוליים

קטגוריה:יפן: פוליטיקה
קטגוריה:ילדי משפחות מלוכה
קטגוריה:נסיכים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-2006
אייקו, נסיכת יפן

ממוזער|הנסיכה, בשנת 2013 בחברת משפחתה
**הנסיכה אייקו**, המכונה **הנסיכה טושי** (ביפנית: **敬宮愛子内親王**; בתרגום לעברית: **טושי-נו-מיה-אייקו-נאשינו**; נולדה ב-1 בדצמבר 2001) היא הבת היחידה של קיסר יפן, נארוהיטו ואשתו הנסיכה מסאקו.

## המשך השושלת
הלידה עוררה התרגשות עזה ביפן, כיוון שיורש העצר ורעייתו ניסו להרות במשך שמונה שנים. רשתות הטלוויזיה במדינה הפסיקו את מתכונת השידורים הרגילה, ועברו לשדר צילומים של מסאקו, נסיכת יפן בת ה-37 מגיעה לבית היולדות המלכותי ומנופפת לקהל. הנסיכה מסאקו סירבה לבדוק את מין העובר בהיריון, ובעם היפני התעוררו תקוות כי מדובר בבן. לקיסר יפן לשעבר, אקיהיטו, שני בנים: הקיסר הנוכחי, נארוהיטו ואחיו פומיהיטו, נסיך אקישינו, אבי הנסיכות מאקו וקאקו. מאז 1965 לא נולד בן בשושלת המלוכה היפנית. החוק היפני מאפשר רק לבנים לרשת את הקיסר, כך שהולדת הנסיכה החדשה עדיין לא סיפקה יורש עצר לכס הקיסרות. ביפן התעורר ויכוח האם יש לשנות את החוק כדי לאפשר גם לאישה לשבת על כס הקיסרות. ראש ממשלת יפן ג'וניצ'ירו קואיזומי יזם חוק שיאפשר לאישה לשבת על כס הקיסרות, כדי לפתור את משבר ההמשכיות. הוויכוח הסתיים ב-6 בספטמבר 2006, כאשר קיקו, נסיכת אקישינו, אשתו של פומיהיטו, נסיך אקישינו, ילדה בן, הנסיך היסאהיטו (悠仁親王).

## שמה
שמה הפרטי של הנסיכה מורכב משתי סימניות קאנג'י: אהבה (愛) וילד (子) והמשמעות היא "אדם שאוהב את הזולת". שמה הקיסרי הוא הנסיכה טושי (敬宮)) שמשמעותו "אדם שמכבד את הזולת". היא לא תוכל להמשיך ולהשאיר כינוי זה אם תינשא לאדם שאיננו מהמשפחה הקיסרית. שמה ניתן לה על ידי הוריה, ששברו את המסורת הקיסרית בה ניתן שמו של הצאצא על ידי הקיסר המכהן.

## חייה
הנסיכה אייקו החלה את לימודיה בגן ילדים מרשת מוסדות החינוך היוקרתיים גאקושין (学習院) ב-3 באפריל 2006, אותו סיימה ב-15 באפריל 2008. באותה רשת המשיכה גם בבית הספר היסודי ובבית ספר תיכון לבנות.
ביום הולדתה השמיני פורסם שהנסיכה מתעניינת בקליגרפיה, סימניות קאנג'י, קפיצה בחבל, שירה ונגינה בפסנתר וכינור.

## תקרית הבריונות
במרץ 2010 הודיע דובר משפחת המלוכה ביפן כי הנסיכה הפסידה כמה ימי לימוד משום שסבלה מחרדה שהיא תוצאה של הצקות ובריונות של כמה מהבנים בבית הספר. תקרית זו פתחה צוהר לנעשה במערכת החינוך ביפן, שהתבררה כסובלת ממקרי אלימות.

## קישורים חיצוניים


* Kunaicho | Their Imperial Highnesses Crown Prince Naruhito and Crown Princess Masako
* Kunaicho | Press Conference by Their Imperial Highness The Crown Prince and Crown Princess After the Birth of Her Imperial Highness Princess Aiko
* Kunaicho | Press Conference on the occasion of the First Birthday of Her Imperial Highness Princess Aiko
* BBC News | Japan's new princess meets the public


קטגוריה:יפן: פוליטיקה
קטגוריה:נסיכות יפניות
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-2001
קטגוריה:יפניות שנולדו ב-2001
הולטאון

**הולטאון** (באנגלית: **Holetown**, לשעבר **סנט ג'יימס טאון**) היא עיירה קטנה במחוז סנט ג'יימס שבברבדוס. העיירה שוכנת על חופו המערבי של האי.

## היסטוריה
ב-1625 היה המקום בו שוכנת הולטאון מקום תחילתה של התביעה האנגלית על הבעלות על ברבדוס. זאת למרות שחמש שנים קודם לכן עגנה בה ספינה אנגלית כדי להצטייד במים. המשלחת שהגיעה למקום סטתה מנתיבה בדרכה מדרום אמריקה לאנגליה ונצלה את ההזדמנות כדי לתבוע בעלות בשמה של ממלכת אנגליה.

ב-17 בפברואר 1627 נחת במקום קפטן הנרי פאול, יחד עם נותן החסות למסעו, הסוחר האנגלי ממוצא הולנדי, ויליאם קורטן, חמישים מתיישבים ועשרה עבדים אפריקאים. באופן אירוני, על האנדרטה המנציחה את הנחיתה, מצוין התאריך 1605. מאז 1977 נהוג בעיירה חג המציין את אירוע הנחיתה.

עד 1629 הייתה הולטאון היישוב היחיד בברבדוס ובה הוקמו המטעים הראשונים, הביצורים הראשונים, בית המשפט הראשון ובית המושל הראשון. העיירה הייתה גם חלק מרשת הסחר הטרנסאטלנטי עם בריסטול, לונדון ובוסטון, למרות שהסחר עם בוסטון היה למעשה לא חוקי. כאשר קיבל הלורד קרלייל את השליטה על ברבדוס כשטח חסות של הכתר, הוא החליט להקים יישוב חדש בחלקו הדרומי של האי וייסד את ברידג'טאון, בירת ברבדוס כיום. ב-1628 הוקמה בהולטאון כנסיית סנט ג'יימס, הקיימת עד היום והיא הכנסייה העתיקה ביותר באי.

אוניברסיטת מקגיל במונטריאול, קנדה, מפעילה בהולטאון מכון מחקר העוסק בתחומי הביולוגיה הימית ולימודי סביבה.

## ערים תאומות
* .

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברבדוס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1627
קראב היל

**קראב היל** (באנגלית: **Crab Hill**; מילולית: "גבעת הסרטנים") הוא עיירה במחוז סנט לוסי שבצפון ברבדוס. המקום נקרא כך על שם הכמויות הגדולות של הסרטנים המופיעים באזור לאחר ירידת הגשמים. תושבי האזור לוכדים את הסרטנים ומגדלים אותם כחיות מחמד.

## גאוגרפיה
העיירה נמצאת כ-20.8 ק"מ מברידג'טאון, בירת ברבדוס.

## אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 23 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ספטמבר (25 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (22 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 927 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (226 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (21 מ"מ גשם).

## הערות שוליים

קטגוריה:ברבדוס: ערים
גרינלנד (ברבדוס)

**גרינלנד** (באנגלית: **Greenland**) הוא כפר ובירת המחוז סנט אנדרו שבברבדוס.

## גאוגרפיה
הכפר נמצא כ-13.7 ק"מ מברידג'טאון, בירת ברבדוס.

## אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 24 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (22 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 927 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (226 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (21 מ"מ גשם).

## תנועה ותחבורה
הכפר ממוקם ליד הכביש H2.

## הערות שוליים

קטגוריה:ברבדוס: ערים
מעכבי אצטילכולין אסטראז

ממוזער|250px|עיכוב אצטיל-כולין אסטרז
**מעכבי אצטילכולין אסטרז** (אנגלית: **Acetylcholinesterase inhibitor**, נקראים גם **AChEI** או **anti-cholinesterase**) הם חומרים כימיים שמעכבים את האנזים אצטילכולין אסטראז מלפרק את האצטילכולין, מה שגורם להצטברות של אצטילכולין בסינפסה ומגדיל את משך הפעולה שלו. התוצאה של התהליך הזה היא תופעות של הפעלה כולינרגית.

החומר משמש כארס ורעל טבעי, ככלי נשק כמו גז עצבים, וכן כקוטל חרקים.

ברפואה משמש חומר זה לטיפול במחלות שונות, ביניהן: מיאסטניה גראביס, גלאוקומה, תסמונת הטכיקרדיה התנוחתית, כאנטידוט להרעלה אנטי-כולינרגית, לטיפול בתסמינים נוירו-פסיכיאטריים של מחלת אלצהיימר כמו אדישות, ומחלות רבות אחרות.

## אפקטים
**שרירי שלד**: במינונים נמוכים, מגביר את עוצמת הכיווץ. במינונים בינוניים, גורם לפסציקלוציה ופיברילציה. במינונים גבוהים הוא גורם לחסימה בזמן דפולריזציה.

בנוסף, הוא גורם להגברת פעילות מערכת העיכול ולהגברה כללית של הפרשות. במערכת הקרדיו-וסקולארית קשה לנבא מה יהיה האפקט משום שהוא משפיע גם על מערכת העצבים הסימפתטית וגם על מערכת העצבים הפאראסימפתטית. בלב, לעומת זאת, שולטת בעיקר המערכת הפראסימפטטית, ולפיכך תהיה ירידה בקצב הלב. במוח יהיה אפקט מרכזי.

*
קטגוריה:מעכבי אנזימים
סנט אנ'ס ביי

**סנט אנ'ס ביי** (באנגלית: **Saint Ann's Bay**) היא בירת מחוז סנט אן שבג'מייקה. העיר ידועה כמקום הולדתם של המוזיקאים פלויד לויד, ברנינג ספיר והמנהיג הפוליטי מרקוס גארבי.
## היסטוריה
מחוז סנט אן היה המקום הראשון בג'מייקה בו נחת כריסטופר קולומבוס ב-1494. במסעו הרביעי שב קולומבוס לג'מייקה והתעכב שנה (מיוני 1503 עד יוני 1504) במקום בו נמצאת כיום העיר סנט אנ'ס ביי. קולומבוס קרא למקום סנטה גלוריה ופסלו המוצב ליד הצומת הראשי של העיר מנציח את גילוי המקום על ידו. 

היישוב הספרדי הראשון בג'מייקה היה בסביליה לה נובה (כיום סביליה), השוכן במרחק קצר ממערב לסנט אנ'ס ביי. סנט אנ'ס ביי, שהוקמה על ידי חואן דה אסקוויבל, המושל הספרדי הראשון של ג'מייקה, הייתה לעיר הבירה השלישית שהוקמה על ידי הספרדים בעולם החדש. המפעל הראשון לעיבוד קני סוכר הוקם על ידי הספרדים בסביליה לה נובה עוד לפני 1526. לאחר שהאנגלים השתלטו על ג'מייקה ב-1655 התפתחה סנט אנ'ס ביי בהדרגה ככפר דייגים ונבנו בה מחסנים ורציפים רבים. מחוז סנט אן נקרא על שמה של אן הייד, אשתו הראשונה של ג'יימס השני, מלך אנגליה.

העיר הוגדרה כבירת המחוז בעיקר בשל הנמל הגדול שלה שממנו יוצאו מגוון של סחורות מבננות ועד בוקסיט. העיר השכנה אוצ'ו ריוס, נהנית מגידול מהיר והתפתחות המסחר והתיירות בה, אך סנט אנ'ס ביי שומרת על מעמדה כיעד פופולרי לתיירות לאלה המבקשים להתנסות בחוויה הג'מייקנית המסורתית. בעיר ניצבים מבנים רבים מתחילת המאה ה-20 במצב תחזוקה טוב. שניים מהבניינים העתיקים ביותר בעיר הם הכנסייה של מחוז סנט אן, שנבנתה ב-1871 ובית המשפט, שנבנה ב-1860. בעיר נמצא גם בית הכלא הראשון בג'מייקה שנבנה כמבצר ב-1750 והוסב לשמש כבית כלא ב-1795.

## ערים תאומות
* .

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:ג'מייקה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
פורט מריה

**פורט מריה** (באנגלית: **Port Maria**) היא בירת מחוז סנט מרי שבג'מייקה. העיר נקראה במקור "פוארטו סנטה מריה" והיא הייתה היישוב השני שהוקם על ידי המתיישבים הספרדים בג'מייקה (אחרי סנט אנ'ס ביי).

מול העיר נמצא אי קטן, וממערב לה נמצא נהר אוטרם. מבנים הראויים לציון הם הכנסייה, שנבנתה ב-1861 ובית המשפט, מבנה בסגנון אדריכלות ג'ורג'יאנית שנבנה ב-1820 וכיום הוא משכנו של המרכז האזרחי של העיר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:ג'מייקה: ערים
גרינווד

**גרינווד** (באנגלית: **Greenwood**) הוא שם משפחה, ושמם של יישובים רבים בארצות הברית, בממלכה המאוחדת, אוסטרליה וקנדה.

קטגוריה:שמות משפחה
שמואל קעלין

רבי **שמואל הלוי קֶעלין** (או **קוֹלין)**; במקורות אחדים: **שמואל לעוו**, בגרמנית: **Samuel Löw**; ה'תפ"ד, 1724, , בוהמיה - א' בניסן ה'תקס"ו, 20 במרץ 1806, בוסקוביצה; היה ראש ישיבה ופוסק אשכנזי, פרשן התלמוד הבבלי וה"שולחן ערוך". נודע על שם ספרו **ה"מחצית השקל"**.

## ביוגרפיה
נולד בשנת 1724 בקולין, בוהמיה (כיום בצ'כיה), לרב נתן נטע הלוי קעלין. משפחתם מיוחסת לרב נתן נטע שפירא מקרקוב, ה"מגלה עמוקות". כבר בגיל עשר כתב חידושי תורה שמצאו חן בעיני הרב המקומי. בנערותו נשלח ללמוד בבוסקוביצה בישיבה שבראשה עמד רבה של העיר, הרב אריה יהודה ליב ב"ר מנחם מנדל. בערך בשנת 1738 הוא נישא לעלקל'ה בתו של רבי משה, בנו של ראש הישיבה, ונותר ללמוד בישיבה זו במשך ששים שנה. אשתו עסקה במסחר זעיר ופירנסה את המשפחה. במשך עשרות שנותיו בישיבה זו, העמיד אלפי תלמידים.

הוא סירב במשך השנים להצעות רבנות מקהילות יהודיות חשובות: רבנות פראג (לפני רבי יחזקאל לנדא), רבנות אובן (לפני משה מינץ), ורבנות פרשבורג (לאחר פטירת מהר"ם ברבי).

היה ידוע בתפילותיו המיוחדות ושימש כתובת לרבים לבקשות תפילה לחולים. נודע גם בפרישות מיוחדת והסתפקות במועט, וסופר עליו כי הרבה לצום ולבש תחת בגדיו במשך קרוב לחמישים שנה "שק של שיער" שנועד להעניק הרגשה לא נוחה.

הוא הרבה לטרוח בענייני צדקה, ובמיוחד טרח לדאוג לצורכי נישואיהם ומגוריהם של יתומים ויתומות ומשפחות עניים.

שיפר את מערכת החינוך התורנית בעירו, על ידי קרן מיוחדת שהקים שנועדה לדאוג לשכר מסודר למלמדים. הוא הקים גם קרן לביקור חולים שדאגה להוצאות לרופאים ותרופות עבור חולי הקהילה ונהג לבקר בעצמו את החולים פעמיים ביום.

בצוואתו הורה להניח על קברו מצבה מאבן פשוטה ושלא לכתוב תארים על גבה.

הוא נפטר ביום חמישי ראש חודש ניסן תקס"ו, 20 במרץ 1806.

הניח אחריו שלושה בנים ושתי בנות, בנו הבכור היה הרב בנימין זאב וולף בוסקוביץ', מחבר "סדר משנה".

## חיבוריו
* מחצית השקל על פירוש מגן אברהם לשולחן ערוך אורח חיים. זה חיבורו העיקרי ועל שמו נתפרסם כמחצית השקל
* מחצית השקל על פירוש הש"ך לשולחן ערוך יורה דעה (נמצא רק לחלק ממנו)
*מחצית השקל - חידושים על כמה מסכתות מן התלמוד הבבלי: עירובין, שבת, ר"ה, סוכה, גיטין, קידושין, בבא מציעא, חולין, בבא בתרא, כתובות, פסחים, כתובות, מכות, עבודה זרה, ועוד
* דרשות
* שיעורים על שולחן ערוך אורח חיים ויורה דעה
* שיעורים על התלמוד

## לקריאה נוספת
* הרב אברהם בנדיקט, **לתולדות רבינו המחבר**, בתוך: **מחצית השקל - נדרים**, ירושלים, תשנ"ב.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

;ספריו
**מחצית השקל - על מסכת עירובין,** שיכון סקווירא, תשס"ב
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:נושאי כלים של שולחן ערוך
קטגוריה:רבנים בוהמים
קטגוריה:ילידי 1724
קטגוריה:נפטרים ב-1806
בנימין זאב וולף בוסקוביץ

**בנימין זאב וולף בוסקוביץ** (תק"ה 1745 בערך, בוסקוביצה, כיום בצ'כיה - י' בסיוון תקע"ח, 14 ביוני 1818, בוניהאד, הונגריה) היה רב ופוסק בערים רבות בבוהמיה, מוראביה ובהונגריה שתחת שלטון האימפריה האוסטרית. נודע בחידושיו שנדפסו במהדורות התלמוד הבבלי ובספריו, המפורסם שבהם "סדר משנה".
250px|ממוזער|שמאל|קברו של בוסקוביץ

## ביוגרפיה
בנו של הרב שמואל קעלין, מחבר "מחצית השקל". נישא לאסתר בתו של הרב דוד בוסקוביץ, והתגורר לאחר נישואיו באופן ישן. בין השנים תקמ"ב-תקמ"ד (1782–1784) שימש כרבה של העיר אסוד, ובחודש אלול תקמ"ד התמנה לרבנות העיר פרוסניץ (פרוסטיץ); בעיר זו הכיר את הרב משה סופר שהיה אז בחור צעיר מאורס לבת המקום, והם נעשו ידידים למרות פער הגילאים ביניהם.

בשנת 1791 פגה אשרת השהיה שלו, והשלטונות סירבו לחדשה, בשל כך נאלץ לשוב לאופן-ישן, בה כיהן אז כרב מהר"ם מינץ, ופתח בה מחדש את ישיבתו. ב-1793 כילתה שרפה את כל רכושו וכתביו, ומאחר שבתקופה זו הותר ליהודים להתיישב בעיר החדשה פשט, עקר לשם והתגבשה סביבו קהילה יהודית, למעשה שימש רב"ז כרבה הראשון של קהילת בודפשט, ואף העניק תעודות הכשר לבתי אוכל יהודיים שהתקיימו בה. לאור התנגדותו של מהר"ם מינץ, וטענתו כי קהילת פשט משתייכת מבחינה רבנית לשטח השיפוט של אופן-ישן, התגלע סכסוך בין הקהילות, ואף שהסכסוך הוכרע בידי השלטונות בעד עצמאותה של קהילת פשט, נאלץ בוסקוביץ לוותר על רבנות הקהילה מטעמים טכניים. הוא נבחר כרבה של קהילת בלשג'רמט, כ-40 ק"מ צפונית לבודפשט ושימש במשרה זו חמש שנים בין תקנ"ח לתקס"ג, 1798–1803. 

בשנת תקס"ד, 1804, נבחר לכהן ברבנות עירו של אביו, , אך בשל בעיות מעמד נאלץ לעזוב את העיר בשנת תקס"ט (1809) לאחר שכשלו הניסיונות להסדיר את שהייתו החוקית במדינה. בקיץ תק"ע (1810) עבר לכהן כרבה של בוניהד, וכיהן בה עד פטירתו בי' בסיוון תקע"ח, 14 ביוני 1818. החליף אותו הרב צבי הירש הלר.

## ספריו
* **חידושים מהג"מ זאב וואלף הלוי מבאסקוויץ ז"ל (בעהמ"ס סדר משנה)**, נדפסו בכל מהדורות התלמוד הבבלי, החל ממהדורת וינה תק"צ.
* **סדר משנה** - על משנה תורה לרמב"ם
* **שושן עדות** - על מסכת עדיות
* **מאמר אסתר** - דרשות
* **לבנימין אמר** - על מאמרי רבה בר בר חנה
* **קלבון השקל** - על השולחן ערוך, רובו עדיין בכתב יד וחלק ממנו (על הלכות פסח) נדפס על ידי מכון ירושלים

## לקריאה נוספת
* יצחק יוסף כהן, **הגאון רבי וואלף בוסקוביץ זצ"ל, תולדותיו וספריו**, בתוך: **סדר משנה**, ירושלים, תשנ"א, עמ' תכג-תנז.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

;ספרו
* 

קטגוריה:נפטרים ב-1818
קטגוריה:פרשני הרמב"ם
קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:רבנים בוהמים
קטגוריה:רבנים מוראבים
קטגוריה:פרוסטיוב: רבנים
קטגוריה:בונהאד: רבנים
קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:בודפשט: רבנים
קטגוריה:ילידי 1740
SNCF

**SNCF** (ראשי תיבות של **Société Nationale des Chemins de fer Français**) היא חברת הרכבות הלאומית של צרפת, המנהלת את התנועה ואת שירותי הרכבת במסילות ברזל ברחבי צרפת ובנסיכות מונקו. החברה מפעילה שירותי רכבות נוסעים ומטען, ובין השאר היא מפעילה את מערכת הרכבות המהירות "TGV" ואחראית על מרבית תחנות הרכבת בצרפת.

## היסטוריה
החברה נוסדה ב-1938, כאשר ממשלת החזית העממית הלאימה את חברות הרכבת הפרטיות שניהלו את הרשת המסילתית בצרפת.

בעת מלחמת העולם השנייה תפקדה החברה עבור כוחות הכיבוש של גרמניה הנאצית בצרפת הכבושה ובצרפת של וישי, כולל גירוש היהודים מפריז ב-1942. לפיכך היו רכבותיה ותחנות הרכבת שלה יעד לפעולות מחתרת הרזיסטנס. דו"ח אקדמי מפורט על ההיסטוריה של החברה בשנות המלחמה הוגש להנהלתה ב-1992. ב-2014 שילמה החברה פיצויים לניצולי השואה בארצות הברית בסך 60 מיליון דולר.

לאחר המלחמה, השתקמה החברה כחברת רכבות לאומית-ממשלתית. המעצב התעשייתי פול ארזן (Paul Arzens) עיצב את הרכבות והקטרים והוא האחראי על תצורת "החטום השבור" האווירודינמי המאפיין בפרט את רכבות ה-TGV.

החל משנות ה-60 של המאה ה-20, הפכה החרבה למפעילה משותפת של רשת הרכבות הפרבריות של פריז, ה-RER, יחד עם חברת התחבורה הציבורית של פריז, RATP.

בשנת 1981 חנכה SNCF את קו הרכבת המהירה TGV מפריז לליון. הפרויקט פותח עם חברת אלסטום החל מאמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 והפך לסיפור הצלחה עם התרחבות רשת הרכבות המהירות והפיכתן לחלופה לטיסות קצרות, בפרט תוך חיבור הרשת הצרפתית לרשתות דומות ברחבי אירופה כגון Thalys (בלגיה, הולנד וגרמניה).

משנות ה-90 של המאה ה-20 SNCF היא שותפה בכירה במיזם יורוסטאר, הרכבת המחברת את בריטניה ליבשת, ומחזיקה ב-55% מהבעלות על מיזם היורוסטאר.

בסוף שנות ה-90 החלה SNCF לפתח את רשת TER (ראשי תיבות של Transport express régional) באזור איל-דה-פראנס כרשת פרברית למעגל השני והשלישי סביב פריז, המשלימה את רשת ה-RER. בשנות ה-2000 נוצרו רשתות דומות באזורים אלזס, ברטאן, בורגון, פראנש-קונטה, לורן, פיקרדי, נור-פה דה קאלה, רון-אלפ וקורסיקה.

בשנת 2013 התרחשה תאונת הרכבת בברטיני-סיר-אורז' בה נהרגו 7 ונפצעו 192 אנשים.

## נתונים כלכליים
החברה היא בבעלות ממשלתית, עד 2012 שכנו משרדי ההנהלה שלה ברובע הארבעה-עשר של פריז, סמוך לתחנת מונפרנאס, אז עברו לפרבר סן-דני (סמוך לתחנת הרכבת סטאד דה פראנס). היא מעסיקה 245,090 אלף עובדים ב-120 מדינות ברחבי העולם. אורכה הכולל של מערכת הרכבות שבאחריותה הוא כ-32,000 קילומטר, מתוכם 1,800 קילומטר הם של קווי רכבות מהירות, ו-14,500 קווי רכבת חשמליים. החברה מפעילה מדי יום כ-14 אלף רכבות.

ב-2010 דורגה החברה במקום ה-22 בצרפת וה-214 בעולם ברשימת פורצ'ן 500 (הכוללת את התאגידים המצליחים בעולם), עם מכירות של 34.585 מיליארד דולר.

## אוטובוסי OUIBUS
250px|ממוזער|שמאל|אוטובוס OUIBUS

בשנת 2012 הקימה החברה שירות אוטובוסים בין-לאומיים, **OUIBUS**. השירות מחבר ערים מרכזיות בצרפת (ליון, פריז, ליל, מרסיי, ניס) עם לונדון, אמסטרדם, בריסל, אאכן, קלן, ברצלונה, סן סבסטיאן, ג'נובה וטורינו. מרכז הרשת נמצא בתחנת ברסי בפריז.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צרפת: רכבות
קטגוריה:צרפת: תחבורה ציבורית
קטגוריה:חברות צרפתיות
קטגוריה:אירופה: חברות ותאגידי רכבות
קטגוריה:חברות משתפות פעולה עם הנאצים
דיקנסון

**דיקנסון** או **דיקינסון** (באנגלית: **Dickinson**) הוא שם משפחה, ושמם של כמה יישובים בארצות הברית ובקנדה.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה פטרונימיים
מונטיגו ביי

**מונטיגו ביי** (באנגלית: **Montego Bay**) היא בירת מחוז סנט ג'יימס שבג'מייקה. זוהי העיר השנייה בשטחה בג'מייקה והרביעית בגודל אוכלוסייתה.

העיר מהווה יעד תיירותי ופועלים בה חנויות דיוטי פרי, מעגן לאוניות תענוגות וכמה חופי רחצה. העיר ניצבת על רקע גבעות ציוריות.

## היסטוריה
כאשר הגיע כריסטופר קולומבוס לראשונה לג'מייקה, הוא קרא למפרץ בו ניצבת כיום העיר, "גולפו דה בואן טיימפו" (Golfo de Buen Tiempo – "מפרץ האקלים הטוב"). השם מונטיגו ביי הוא ככל הנראה שיבוש של המילה הספרדית "מנטקה" (manteca, "שומן חזיר"), לכאורה בשל היות המקום נמל ייצוא של שומן חזיר, עורות ובשר בקר.

מאמצע המאה ה-17 ועד ל-1834, השנה בה בוטלה העבדות בג'מייקה, ובהמשך גם במאה ה-20, שמשה העיר כנמל ייצוא לסוכר. מרידת העבדים האחרונה שהתחוללה בג'מייקה בשנים 1831–1832, התרחשה באזור של מונטיגו ביי. מנהיג המרד, סמואל שארפ, נתלה כאן ב-1832. ב-1975 הוכרז שארפ כגיבור לאומי והכיכר המרכזית של העיר נקראה על שמו.

ב-1980 הוכרזה מונטיגו ביי כעיר. כיום היא ידועה בשל בית החולים האזורי הפועל בה, הנמל, כמקום בו מחזיקים עשירי ג'מייקה וכן תושבי צפון אמריקה ואירופה בתי נופש, המסעדות הטובות שבה ומרכזי הקניות שבה. רצועת החוף של העיר מלאה באתרי נופש, שברובם נבנו בשנים האחרונות וחלקם נמצאים על אדמות מטעי קנה הסוכר לשעבר שבחלקם עדיין ניצבים המבנים של מפעלי העיבוד לסוכר.

בעיר שוכנת נציבות האו"ם לחוק הים (UNCLOS).

כ-5 ק"מ מזרחית לעיר שוכן נמל התעופה הבינלאומי סנגסטר, נמל התעופה העמוס ביותר בג'מייקה ובאיים הקריביים כולם.

## בתרבות הפופולרית
* בסדרה האמריקאית מניפסט (סדרת טלוויזיה), טיסה 828 שנעלמה מעל פני האדמה למספר שנים, המריאה ממונטיגו ביי על ידי חברת התעופה הפיקטיבית ״מונטיגו״.
* כמה מהסצנות של הסרט מסדרת ג'יימס בונד, "חיה ותן למות" משנת 1973, צולמו בסביבות העיר.
* בשיר המלחים הפופולרי Stormalong John נקבר המלח המיתי אלפרד בולטופ סטורמאלונג במונטיגו ביי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:ג'מייקה: ערים
קטגוריה:הקריביים: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1980
תקיפת אי הארנבות

**תקיפת אי הארנבות** בידי כוחות של חיל האוויר וחיל הים של צה"ל נערכה ביוני 1984, בעקבות מידע מודיעיני על פעילות מחבלים באי.

## רקע
אי הדקלים (**א-נח'יל**) הנקרא גם "אי הארנבות" (**אל-אראניב**) הוא הגדול מבין האיים הסמוכים לעיר אל-מינא  שבצפון לבנון, ושוכן כשמונה ק"מ מצפון-מערב לטריפולי.

ביוני 1984 הגיע לצה"ל מידע מודיעיני לפיו שוהים באי מחבלים המתאמנים לקראת פיגוע בישראל. בצה"ל נשקלו שלוש דרכי תקיפה: באמצעות שייטת 13, באמצעות הפצצה אווירית והפגזה באמצעות סטי"לים. הוחלט על הפצצה אווירית, אך גם חיל הים נערך לחלופות שבאחריותו.

## תקיפה צה"ל
ביוני 1984, הצוללת אח"י תנין, בפיקודו של רס"ן חיים כפיר-קופרט, נשלחה לתצפית על האי, וגילתה בו כתשעה מחבלים, עמדות מקלע כבד ותותח נ"מ, וכן סירה מהירה שהביאה לאי ציוד ותחמושת. האי הופצץ על ידי רביעיית מטוסי סקייהוק ורביעיית מטוסי פנטום. בהפצצה נהרגו מחבלים אחדים ונפצעו אחרים. לאחר ההפצצה דיווחה הצוללת על אנשים שהתרכזו בדרום האי, ואלה הופגזו על ידי הסטי"ל אח"י רשף, בפיקודו של רס"ן עמי שגב. בהמשך הצטרפו אליה אח"י מולדת ואח"י קשת, בפיקודו של מפקד שייטת ספינות הטילים, אל"ם שמעון מאיר, באח"י מולדת, שאליו הצטרף מפקד חיל הים, האלוף זאב אלמוג. על כוחות שייטת 13 באזור פיקד מפקד השייטת, אל"ם ידידיה יערי.

בהיתקלות בין "סנונית" של שייטת 13 לסירת מחבלים נפגעו שניים-שלושה מחבלים ונפלו למים, ומחבל אחד נותר בסירה. יערי ולוחם נוסף נפצעו קל. אח"י רשף הופנתה לתקיפת הסירה, ולאחר חילופי אש עם המחבל שבה, שבהם נפצעו קל שלושה מלוחמי הסטי"ל, טובעה הסירה בניגוח על ידי הסטי"ל, והמחבל שבה נהרג.

לאחר התקיפה הודיע ארגון "החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין" כי במהלך ההפצצה נהרג סמיר אסעד, שבוי ישראלי שהוחזק על ידי הארגון. אולם כשהוחזרה גופתו בשנת 1991, התברר מעל לכל ספק כי אסעד לא נפגע בהפצצה, אלא נרצח בידי שוביו.

## לקריאה נוספת
* 
* הדר קנטור ואחרים, **סיפורי דידי**, **אח"י פלברה אגדות שקרו באמת**, הוצאת בית החובל 2020, עמ' 282.

## הערות שוליים

קטגוריה:פעולות שייטת 13
קטגוריה:שייטת ספינות הטילים
קטגוריה:חיל האוויר הישראלי: תקיפות אוויר-קרקע
קטגוריה:פשיטות צה"ל בלבנון
קטגוריה:1984 בישראל
קטגוריה:1984 בלבנון
זוהיר מוראד

**זוהיר מוראד** (בערבית: **زهير مراد**, נולד ב-1971) הוא מעצב אופנה לבנוני.

## ביוגרפיה
לאחר התיכון עבר מוראד מביירות לפריז, שם למד עיצוב אופנה. בשנת 1999 עשה מוראד את ההופעה הראשונה שלו במסלולי אופנה ברומא, וקיבל ביקורות חיוביות. בשנת 1995 פתח את החנות השלישית שלו בביירות. קווי הייצור שלו כוללים בגדי הוט קוטור, בגדים מוכנים ללבישה, אביזרים ומשקפי שמש. יש לו בוטיקים בביירות בשדרות צ'ארלס חילו, וכן בפריז, ברחוב פרנסואה ה-1. נוסף על כך, בבעלותו אולם תצוגה במילאנו.

את השמלות שלו לובשות כוכבות רבות מרחבי העולם, בהן טיילור סוויפט, ביונסה, מיילי סיירוס וכריסטינה אגילרה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מעצבי אופנה
קטגוריה:נוצרים לבנונים
קטגוריה:מהגרים מלבנון
קטגוריה:מהגרים לצרפת
קטגוריה:ילידי 1971