open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אריסטו (ריברה)

**אריסטו** הוא ציור שמן משנת 1637 מאת האמן הספרדי חוסה דה ריברה. היצירה שמורה במוזיאון האמנות של אינדיאנפוליס, השוכן בעיר אינדיאנפוליס, אינדיאנה. הציור הוא חלק מסדרה בת שישה דיוקנאות של פילוסופים מן העת העתיקה, שהוזמנה בשנת 1636 בידי קרל אוזביוס נסיך ליכטנשטיין.

## תיאור היצירה
אריסטו מתואר כאן כפילוסוף קבצן - דימוי שהיה נפוץ במאה השבע עשרה. סגפנותו עולה בקנה אחד עם הקתוליות הספרדית, ומהווה מאפיין בולט של הקדושים שצייר ריברה גם ביצירות אחרות. הוא מואר באור המזכיר את ציוריו של קראוואג’ו, עמו מקושר ריברה לעיתים תכופות. התאורה הזו, יחד עם סגנונו הישיר והריאליסטי של ריברה (המושפע אף הוא מקאראווג'ו), מעניקים לציור עוצמה רבה כייצוג של פילוסוף והרהוריו העמוקים. אריסטו מתואר באופן מוחשי מאוד, עם קמטים עמוקים בפניו וידיו הבלויות. ריברה חתם בגאווה על פני הדפים שבידו של אריסטו, כשהוא מוסיף לשמו את התואר "ספרדי" כדי להצהיר על לאומיותו.

## מידע היסטורי
כאשר קרל אויזביוס, נסיך ליכטנשטיין, הזמין לראשונה את הסדרה במאי 1636, הבקשה הייתה לשתים־עשרה יצירות. עם זאת, רק שש מהן סופקו בפועל. ברשימת מלאי משנת 1767 צוינו שש הדמויות: אריסטו, אפלטון, קראטס מתבאי, אנכסגורס, פרוטגורס ודיוגנס. הסט נמכר ופוזר בשנת 1957, אך אוחד זמנית בשנת 1992 על ידי מוזיאון המטרופוליטן בניו יורק לרגל תערוכה שהוקדשה לריברה.

זיהויו של ציור זה היה בעייתי במידת־מה לאורך השנים. אף כי רשימת המלאי מ־1767 הייתה ברורה דיה, רק דיאוגנס, אנאקסגורס וקראטס זוהו באמצעות כתובות שעל גבי הציורים. ההסכמה הרווחת כיום היא שהגלימה האקדמית והכיפה המלמדת מצביעות על כך שהדמות היא אריסטו. עם זאת, במשך שנים זיהה מוזיאון האמנות של אינדיאנפוליס את הדמות כארכימדס, בשל השרטוטים הגאומטריים שבידו – אף על פי שפילוסוף זה כלל לא נזכר ברשימת המלאי.

### היסטוריית מיקומים
משנת 1637 ועד 1957 נשמר הציור ברשות נסיכי ליכטנשטיין. לאחר מכן נרכש על ידי ד"ר ג'י. ה. א. קלאוס, שהשאיל אותו בנדיבות למוזיאון האמנות של אינדיאנפוליס. בשנת 2000 רכש המוזיאון את היצירה באופן רשמי, בתרומת משפחת קלאוס, והעניק לה את מספר הרישום 2000.345. הציור מוצג בפאבליון קלאוס לצד יצירות רבות אחרות מתרומותיה של אותה משפחה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:אריסטו
יאניס קלובאנס

**יאניס קלובאנס** (בלטבית: **Jānis Klovāns**; 9 באפריל 1935 – 5 באוקטובר 2010) היה שחמטאי לטבי, אשר החזיק בתואר רב-אמן של פיד"ה ובתואר רב-אמן בשחמט בהתכתבות של ה-ICCF. הוא היה קצין בצבא הסובייטי.

קלובאנס זכה באליפות לטביה תשע פעמים (1954, 1962, 1967, 1968, 1970, 1971, 1975, 1979 ו-1986), והשתתף במספר אליפויות של ברית המועצות. הוא היה חבר בכמה קבוצות נוער לטביות מצליחות מתחילת שנות ה-50 ועד אמצען, יחד עם כוכבים כמו מיכאל טל ואייברס גיפסליס.

קלובאנס שיחק בנבחרת לטביה בשתי אולימפיאדות שחמט. במנילה 1992, בלוח המילואים השני (+0 −0 =2), ובאיסטנבול 2000, בלוח השלישי (+5 −4 =4).

קלובאנס זכה בתואר אמן בינלאומי בשנת 1976, ובתואר רב-אמן בשנת 1997, לאחר ניצחונו באליפות העולם לסניורים. הישג זה בולט בכך שהוא היה אחד השחקנים המבוגרים ביותר שקיבלו תואר רב-אמן על הישגים עכשוויים, ולא תואר כבוד או רטרוספקטיבי. ניתן להסביר זאת על ידי העובדה שאף על פי שהיה שחקן חזק במשך שנים רבות, הוא כמעט ולא הורשה לשחק מחוץ לברית המועצות, ולכן היו לו הזדמנויות מעטות לזכות בתוארי פיד"ה. סביר להניח שהקריירה שלו כקצין בצבא הסובייטי פגעה בהזדמנויות השחמט הבינלאומיות שלו. בשנת 2001 הוא זכה בתואר רב-אמן בינלאומי בשחמט בהתכתבות.

קלובאנס זכה באליפות העולם בשחמט לסניורים בשנים 1997, 1999 ו-2001. הוא המשיך לשחק גם בשנות השבעים לחייו ושמר על מד כושר פיד"ה של מעל 2400, מה שהפך אותו לאחד השחקנים החזקים ביותר בקבוצת גילו.

הוא היה נשוי למי שהייתה אלופת לטביה בשחמט שש פעמים  והיו להם שתי בנות.

### יאניס קלובאנס - [[אלכסיי שירוב]]
אליפות לטביה 1987

יאניס קלובאנס - אלכסיי שירוב אליפות לטביה 1987,יוטיוב

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים לטבים
קטגוריה:לטבים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:לטבים שנפטרו במאה ה-21
מגיע לי טוב

"**מגיע לי טוב**" הוא סינגל שכתבה וביצעה הזמרת-יוצרת הישראלית מארינה מקסימיליאן, שיצא ב-10 ביולי 2025. לשיר נכתבו המילים על-ידי מקסימיליאן, עמרי בר וגיא מנטש, שגם חתומים על הלחן וכן על ההפקה המוזיקלית.

השיר נושא מסר חברתי, ומתמקד במאבק כנגד אלימות ויחסים רעילים. משלב המילים משקף קונפליקט פנימי של אישה המשתחררת מהשפעה של בן או בת זוג פוגעניים, לצד התעוררות לתודעה עצמית. לשיר צורף וידאו קליפ בבימוי דריה גלר, ובו משתתפות נשים ששרדו מעגל אלימות. השחקן קיריל ספונוב משתתף אף הוא בקליפ. תהליך העבודה נעשה בשיתוף עם פורום מיכל סלה, בראשות לילי בן עמי, אחותה של מיכל. מקסימיליאן ציינה כי מטרת השיר והקליפ היא להגביר מודעות לגבי סימני אזהרה במערכות יחסים אלימות ולעודד פנייה לעזרה מקצועית.

## הרכב
הטקסט של השיר מתאר קונפליקט פנימי של אישה הנאבקת להיחלץ ממערכת יחסים רעילה תוך תהליך של התעוררות תודעתית והכרה בערכה העצמי. במבנהו הלירי מופיעים שני קולות: קול פנימי תומך מול קול של בן זוג פוגעני, המדגיש שליטה רגשית ומניפולציות. הסיום של השיר כולל ניסיון של הדמות הפוגענית לשוב, אך הקול הראשי אינו משתכנע ומסיים באמירה חוזרת של "מגיע לי טוב".

מבקר המוזיקה יוסי חרסונקי ציין כי לשיר מבנה מוזיקלי דרמטי, שאינו שואף להתחנף אלא מעביר את המסר בעוצמה ישירה, תוך שימוש בפזמון המנוני בקצב של מחיאות כפיים.

## ביקורות

בביקורת שכתב יוסי חרסונסקי על השיר, השיר תואר כיצירה נוקבת ורגשית, אשר משמיעה קול בשם נשים החוות מערכות יחסים פוגעניות. הביקורת מציינת את השיר כ"חבל הצלה", שמעביר מסר של החזרת שליטה ובחירה בחופש במקום פחד וכי הוא מצליח לבטא את המורכבות הרגשית של עזיבת קשר רעיל באמצעות שפה פשוטה אך חודרת. מוזיקלית, מציינת הביקורת, השילוב בין הקול הפנימי והחיצוני מוסיף, לדבריו, עומק פסיכולוגי נדיר. הביקורת משתבחת גם באומץ שבו שולב הקליפ, הכולל נשים ששרדו אלימות ובחרו להיחשף כדי לעורר מודעות.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי מארינה מקסימיליאן
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים על אלימות במשפחה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת די-מיוזיק
צח

**צח** הוא שם פרטי ושם משפחה ישראלי.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים
תגיד לי אתה

"**תגיד לי אתה**" הוא סינגל שהוציא הפרויקט של עידן רייכל ב-8 ביולי 2025, תחת חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק.

## רקע והפקה
השיר נכתב והולחן על ידי עידן רייכל עצמו, שגם הפיק אותו. העיבוד והביצוע המוזיקלי נעשו בשיתוף יונתן ארצי, שהשתתף בביצוע קולות, גיטרות ובס, כשרייכל אחראי גם על תופים ותכנותים. המיקס והמאסטרינג בוצעו על-ידי רונן הלל.

הסינגל יצא ב-8 ביולי 2025 והופץ בפלטפורמות דיגיטליות.

## סגנון וניתוח מוזיקלי
הסגנון המוזיקלי של השיר משלב דרמטיות רגשית ומבנים מוזיקליים משתנים: מתח ריגשי פנימי ורגיעה נקודתית, הכול מצטייר כפרוזה לירית פנימית על-חוף ים כחול. הביקורות תיארו אותו כ"התפרצות של סערת רגשות" ו"געגוע פנימי העשוי מתפרצי שקט ורעש מוזיקלי".

## קבלה
השיר נכנס לפלייליסט של תחנת הרדיו גלגלצ ב-29 ביולי 2025.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי הפרויקט של עידן רייכל
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עידן רייכל
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי עידן רייכל
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי עידן רייכל
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הליקון ארומה מיוזיק
החוק לסיוע לעניים, 1782

**חוק הסיוע לעניים, 1782** (באנגלית: **Relief of the Poor Act 1782**) הוא חוק בריטי לסיוע לעניים שהוצע על ידי תומאס גילברט , שמטרתו הייתה לארגן את הסיוע לעניים על בסיס מחוז, כאשר המחוזות אורגנו בקהילות שיכלו להקים ביניהם בתי עניים או בתי מלאכה.  עם זאת, בתי המלאכה הללו נועדו לעזור רק לקשישים, חולים ויתומים, ולא לעניים בעלי כושר גופני. חולים, קשישים וחלושים טופלו בבתי עניים ואילו העניים הבריאים קיבלו סיוע לעניים בבתיהם. חוקו של גילברט יועד להיות מתחשב יותר מאשר החוק הקודם לו, חוק מבחן בית העבודה. במהלך שנות ה-80 של המאה ה-18 חלה עלייה באבטלה ובתת-תעסוקה עקב מחירי מזון גבוהים, שכר נמוך והשפעות סגירת האדמות. זה גרם לשיעורי העוני לעלות במהירות, דבר שבעלי קרקעות עשירים מצאו כבלתי מקובל. החוק כולו בוטל על ידי חוק תיקון החוק משנת 1871.

## ניסיונות להעברת החוק
תומאס גילברט ניסה להעביר חוק "לרווחה ותעסוקה טובה יותר של העניים" ב-1765. גילברט היה תומך של הדוכס החמישי מבדפורד, מה שהוביל לכך שפעולתו נחסמה על ידי צ'ארלס וונטוורת', המרקיז השני מרוקינגהם. גילברט ניסה במשך 17 שנים להעביר את הצעת החוק שלו בפרלמנט, ובסופו של דבר הצליח במהלך כהונתו השנייה של רוקינגהם כראש ממשלה.

## ראו גם
* עוני

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת
קטגוריה:עוני
נהר אטואל

**נהר אטואל** הוא נהר הממוקם בעיקר בדרום מחוז מנדוסה בארגנטינה. חלקו האחרון של הנהר מגיע ללה פמפה.

נהר אטואל הוא הנהר הארוך ביותר במחוז מנדוזה. מקור הנהר בהרי האנדים, בגובה  מעל פני הים, מקור הנהר מאגם באותו שם. הזרימה הממוצעת של הנהר הוא 31.8 מטר מעוקב לשנייה, אגן הניקוז שלו מכסה 13,000 קילומטר רבוע. נפח הנהר עולה בדרך כלל בין נובמבר למרץ (בסביבות הקיץ בחצי הדרומי של כדור הארץ).

כשהנהר מתקרב לסן רפאל, מכיוון דרום-מערב, המים נאגרים בשטח של  ליד . בהמשך, הנהר מתעקל לאורך קניון ויוצר אשדים. אורך הקניון כ-60 קילומטר, תוך כדי המסלול הנהר יורד מגובה של 1,250 מטר לגובה של 700 מטר. הפרש זה מנוצל על ידי ארבע תחנות כוח הידרואלקטריות. רוב זרימת המים של הנהר בנקודה זו, נותבה דרך מערכת מנהרות בתוך ההרים, המחברות את שרשרת המאגרים.

בין המחוזות מנדוסה ולה פמפה התנהל נכון ל-2016 דיון משפטי ארוך שנים, בקשר לניצול מי הנהר על ידי מחוז מנדוסה.

אזור קניון אטואל הוא אטרקציה תיירותית מרכזית, הכוללת מלונות, אתרי קמפינג, מועדוני קאנטרי ומתקני לינה אחרים. האשדים משמשים לרפטינג ולקיאקים בדרגות קושי משתנות.

הקניון מסתיים ברינקון דל אטואל. משם הנהר זורם לאורך מישור, מתרחב ומתפתל עד שהוא נשפך לנהר דסגואדרו.

קובץ:Atuel_River_Mendoza_Argentina_by_PabloBD.jpg|מסלול הנהר ליד סן רפאל, מנדוסה
קובץ:Atuel_Canyon_1.jpg|קניון אטואל
קובץ:Represa El Nihuil.jpg|סכר אל ניהיל האוגר את מי הנהר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגנטינה: נהרות
קטגוריה:מנדוסה (פרובינציה)
ארמנד בווה

**ארמנד בווה** (באנגלית ובצרפתית: **Armand Beauvais**, נודע גם כ**ארנו ז'ולי בווה** או **ארנו ז'ול בווה**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מלואיזיאנה, איש המפלגה הוויגית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של לואיזיאנה שתי תקופות כהונה בלתי רצופות בשנים 1814–1823 (מתוכן בשנתיים האחרונות כיושב ראש הבית), כחבר הסנאט של לואיזיאנה בשנים 1822–1830 (מתוכן בשלוש השנים האחרונות כנשיא הסנאט), ומתוקף תפקידו זה האחרון, כאשר באוקטובר 1829 נהרג מושל לואיזיאנה פייר דרביני בעת כהונתו, כיהן בווה במקומו כמושל במשך כשלושה חודשים עד לתום כהונתו כנשיא הסנאט, אז הוחלף בנשיא הסנאט הבא ז'אק דופרה.

## ראשית חייו
ארמנד בווה נולד במחוז פוינט קופה שבלואיזיאנה הצרפתית (אז בשליטה ספרדית כלואיזיאנה הספרדית), כצעיר מבין שמונת ילדיהם של פייר שארל סנט ג'יימס בווה ושל מארי פרנסואז רישר. הוא קיבל חינוך מוגבל ממורים פרטיים. ב-1806 היו בבעלותו חוות מטעים ועבד שהוא רכש מאמו האלמנה. אחוזת המטעים שלו כללה כ-650 מטרים של קו מגע עם נהר המיסיסיפי. ב-1811 נשא בווה לאישה את לואיז דלפין לבטו.

## קריירה
את תפקידו הציבור הראשון החל בווה כאשר המושל ויליאם קלייבורן מינה אותו ב-1810 כשופט השלום של מחוז פוינט קופה. זמן קצר לאחר מכן הוא היה למנהלן של מחוז החינוך המקומי. הקריירה שלו המשיכה, וכתומך של ג'ון קווינסי אדמס הוא נבחר זמן קצר לאחר מכן לבית הנבחרים של לואיזיאנה, בו הוא כיהן בשנים 1814–1818. הוא הפסיק את כהונתו, וב-1821 הוא שב לכהן בבית הנבחרים והיה ליושב ראש הבית עד 1823. במהלך תקופת כהונתו בתפקיד זה, הוא התמודד ב-1822 על מושב בסנאט של לואיזיאנה מטעם המפלגה הוויגית. בסנאט כיהן בווה עד 1830, מתוכן בשלוש השנים האחרונות כנשיאו.
## מושל לואיזיאנה
כנשיא הסנאט היה בווה ראשון בסדר הירושה לתפקיד מושל לואיזיאנה. מצב זה התממש כאשר נהרג המושל פייר דרביני כתוצאה מנפילה מכרכרה ב-6 באוקטובר 1829 לאחר עשרה חודשים בלבד בהם כיהן בתפקידו.

בעת כהונתו של בווה כמושל, הועברה בירת המדינה מניו אורלינס לדונלדסונוויל. שלושת חודשי כהונתו כמושל הסתיימו לאחר שלא עלה בידו להיבחר כמושל בזכות עצמו בבחירות המיוחדות של 1830. בבחירות אלו הוא השיג 18 אחוזים בלבד מהקולות, ומסע הבחירות שלו מומן בכספי הלוואה שבסופו של דבר היה צורך לשלם אותה, וכך הוא נקלע לצרות פיננסיות, וב-1839 נאלץ למכור את אחוזתו.
## מותו
ארמנד בווה נפטר בניו אורלינס ב-18 בנובמבר 1843. הוא נטמן בבית הקברות סנט לואי מספר 2 שבעיר.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 2 Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 559


## קישורים חיצוניים
* ארמנד בווה באתר אגודת המושלים הלאומית 
* ארמנד בווה באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:מושלי לואיזיאנה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:חברי בית המחוקקים המדינתי של לואיזיאנה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1783
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1843
סטפן בוכן

**סטפן בוכן** (בגרמנית: **Stefan Buchen**; נולד ב-8 במרץ 1969) הוא עיתונאי וכתב חוקר גרמני המתמחה במזרח התיכון ובאזור מגרב. תחקיר שערך אודות פרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון בילד שודר בטלוויזיה הגרמנית הציבורית.

## קריירה
בוכן החל את הקריירה העיתונאית שלו בישראל, בסוכנות הידיעות הצרפתית (AGence France-Presse) ובשנת 1996 עבד ככתב חוץ עבור ארגון תאגידי השידור הציבורי הגרמני ARD בישראל. בין השנים 2000 ו-2001, עבד ברדיו צפון גרמניה (NDR). לאחר תקופה זו עבד כפרילנסר עבור ערוץ הטלוויזיה ארטה ובארגון ARD. משנת 2005 עבד בעיקר עבור מגזין הטלוויזיה הפוליטי פנורמה .

הוא התפרסם בזכות סרטו התיעודי הטלוויזיוני "שקרי השירות - ה-BND ומלחמת עיראק", המתאר את מערכת היחסים בין ה-BND לבין המודיע "Curveball" , שבו המודיע סייע להצית את מלחמת עיראק בעזרת "מידע" מומצא. בוכן עובד גם עבור תוכניות הטלוויזיה של ARD, וואלשפיגל , מוניטור (מגזין טלוויזיה) , טאגשאו  ו-Tagesschau (ARD) .

בשנת 2011 הוא זכה פעמיים בפרס על הסיקור העיתונאי שלו את אירועי האביב הערבי.

בספטמבר 2013, נחשף כי הוא היה מבוקש על ידי סוכנות הביון המרכזית (CIA) בשנת 2010 כחלק ממבצע "פרויקט 6" החשאי, בשל מחקרו בנושא טרור ודיווחו באזורי האביב הערבי.

בשנת 2017, תרם בוכן, כסופר טלוויזיה לסרטים על פסגת ה-G20 בהמבורג 2017 , מה שסייע לעורכי מגזין הטלוויזיה "פנורמה" של ה-NDR לקבל את פרס גרימה ה-54 בקטגוריית "מידע ותרבות" בשנת 2018.

במאי 2025 שודרה בתחקיר "פנורמה" של הטלוויזיה הציבורית הגרמנית, כתבה, המבוססת על תחקיר שערך בוכן, שעסקה בפרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון בילד, ובאופן ספציפי בקשרים החשאיים בין לשכת ראש הממשלה בנימין נתניהו, העיתון "בילד", ההוצאה "אקסל שפרינגר" אליה הוא משתייך, והדלפת המסמך הסודי. התחקיר כלל ביקורת חסרת תקדים בטלוויזיה הגרמנית על נתניהו ""כמי שהרס את הדמוקרטיה הישראלית וגרר מלחמה... כדי לשמור על עצמו ועל הקואליציה ההיפר-לאומנית שלו בשלטון, גם במחיר חייהם של חטופים ישראלים".

בוכן התגורר בישראל במשך 7 שנים והוא דובר עברית שוטפת. בנוסף הוא דובר ערבית, פרסית וצרפתית שוטפת. הוא למד ערבית במיינץ, גרמניה וספרות ערבית בתל אביב.

## פילמוגרפיה
* השקרים של השירות– ה-BND ומלחמת עיראק; דצמבר 2010 עבור ARD – פנורמה.

## עבודות
* 2014 האויבים החדשים של המדינה מסת"ב 978-3-8012-0451-8
* אויביה החדשים של המדינה: כיצד אלו המסייעים לפליטי מלחמה סורים מופללים בגרמניה. הוצאה לאור: JHW Dietz Nachf. בון, 2014, מסת"ב 978-3-8012-0451-8 (200 עמודים, dietz-verlag.de).

## פרסים והוקרה
* 2008: פרס התקשורת של הצלב האדום הגרמני (DRK) קטגוריה: טלוויזיה
* 2011: *כתב השנה* של מגזין מדיום
* 2011: קרן המדיה של ספרקאס לייפציג - פרס לחופש ועתיד התקשורת
* 2012: פרס החירות השישי של רימטסמה
* 2016: מועמד לפרס גרימה ה-52 בקטגוריה: מידע ותרבות - הישג עיתונאי
* 2018: פרס גרימה ה-54 הוענק לתוכנית פנורמה.

## קישורים חיצוניים
* ספרות מאת ועל סטפן בוכן בקטלוג הספרייה הלאומית הגרמנית
* ביוגרפיה קצרה וביקורות על עבודותיו של סטפן בוכן ב-Perlentaucher
* מאמר מאת סטפן בוכן ב-Die Zeit
* מאמר מאת סטפן בוכן ב-Die Tageszeitung
* מאמר מאת סטפן בוכן בקיקרו
* imdb.com
* ראיון בעברית עם סטפן בוכן על התחקיר שערך אודות פרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון בילד, יאללה תקווה, 7 ביוני 2025.
* ראיון בעברית עם סטפן בוכן אודות קשריו של נתניהו עם העיתון בילד, יאללה תקווה, 4 באוקטובר 2025.

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים גרמנים
קטגוריה:פרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון בילד
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1969
הזנב הארוך (ספר)

**הזנב הארוך: מדוע בעתיד ימכרו העסקים כמויות קטנות יותר ממבחר גדול יותר** (באנגלית: **The Long Tail: Why the Future of Business Is Selling Less of More**) הוא ספר עיון מאת כריס אנדרסון, העורך הראשי של מגזין Wired.

הספר פורסם לראשונה ב־11 ביולי 2006 בהוצאת היפריון (Hyperion), והוא ספרו הראשון של אנדרסון. הספר מרחיב את מאמרו מ־2004 בשם "הזנב הארוך" שפורסם במגזין Wired.

הספר נכלל ברשימת רבי־המכר של העיתון הניו יורק טיימס בקטגוריית ספרי העיון הלא־בדיוניים, והיה מועמד סופי לפרס ספר העסקים של השנה מטעם Financial Times ו־Goldman Sachs ב־18 בספטמבר 2006.

## רעיון מרכזי
הספר טוען כי מוצרים בעלי ביקוש נמוך או היקף מכירות קטן יכולים יחד לבנות נתח שוק משמעותי שעשוי אף להתעלות על זה של להיטים וספרי־רב־מכר כל עוד החנות או ערוץ ההפצה מספיק רחבים.

המונח "הזנב הארוך" (The Long Tail) נעשה פופולרי כדי לתאר אסטרטגיה קמעונאית של מכירת מספר רב של פריטים שונים, שכל אחד מהם נמכר בכמויות קטנות יחסית לרוב בנוסף למכירה בכמויות גדולות של מספר פריטים פופולריים במיוחד.

כריס אנדרסון הפך את הרעיון לפופולרי במאמר שפרסם באוקטובר 2004 ב־Wired, ובו הזכיר את Amazon, Apple, ו־Yahoo! כדוגמאות לחברות המיישמות אסטרטגיה זו.

## ביקורת
הרעיון של הזנב הארוך נולד בשנת 2004 כמאמר עבור מגזין Wired, לאחר שאנדרסון נכשל בשאלון קצר במשרדי חברת תקליטורים דיגיטליים בשם Ecast. הוא העריך בחסר את שיעור האלבומים מתוך 10,000 שזמינים בג'וקבוקס של החברה, אשר מושמעים לפחות פעם אחת בכל רבעון. מנכ"ל החברה טען שהמספר עומד על 98%.

לשם השוואה, סניף ממוצע של וולמארט מחזיק רק כ־4,500 תקליטורים שונים, כאשר 20 האלבומים המובילים אחראים ל־90% מהכנסות המוזיקה של הסניף.

כך אנדרסון גילה תובנה חשובה: כאשר מסירים את מגבלות המרחב הפיזי של חנויות רגילות כמו מדפי תצוגה מוגבלים שגורמים לחברות להתמקד במוצרים הפופולריים ביותר גם המוצרים הנדירים יותר או אלה שאינם מופצים כלל מתחילים לצבור ערך.

אולם, כפי שמציין הטקסט, זו אינה תובנה חדשה לגמרי. "פירוק התרבות לאטומים" כלומר ריבוי תתי-תרבויות, העדפות נישתיות ותוכן מותאם מתרחש כבר שנים רבות.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 2006
וישנבסקי

**וישנבסקי** (בפולנית: **Wiśniewski**; ברוסית: **Вишневский**) הוא שם משפחה.

קטגוריה:שמות משפחה
הפטריוטים (סרט)

**הפטריוטים** הוא סרט צרפתי משנת 1994, בבימויו של אריק רושאן, העוסק בצרפתי צעיר המגויס על ידי המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ונשלח לבצע משימות, תחילה בצרפת ולאחר מכן בארצות הברית.

## עלילה
אריאל ברנר הצעיר עוזב את משפחתו בצרפת, נוסע לישראל ומגויס על ידי המוסד. לאחר אימונים, הוא הופך חלק מצוות שנשלח לפריז כדי ללכוד מדען גרעין צרפתי שעובד על תוכניות לתחנת כוח במדינה מזרח תיכונית (גרסה בדיונית של אתר אוסיראק בעיראק ). בעוד ששיתוף הפעולה של המדען מובטח באמצעות סחיטה, על ידי נערת ליווי יפת תואר בשם מארי-קלוד, שאריאל מגייס, מקבילתו הערבי מסרב לשתף פעולה, למרות קסמיה של מארי-קלוד, ונרצח. לתדהמתן של בעלות בריתם האמריקאיות, הכוחות המזוינים הישראליים מפציצים את תחנת הכוח ומחסלים אותה. סוכן מודיעין אמריקאי בוושינגטון בשם ג'רמי פלמן ( ג'ונתן פולארד בדיוני) מגלה אהדה לעניין הישראלי ובאמצעות אריאל מציע להעניק להם מידע שימושי. כמרגל הוא אינו מוכשר במיוחד, חולק הכל עם אשתו, וכאשר הוא נתקל בחשד מצד מפקדיו, מנסה לערוק. הישראלים, כדי להימנע מבהלה נוספת מצד בעלות בריתם, מחזירים אותו. בחזרה בישראל, אריאל נמצאת תחת מעקב בשדה התעופה כאשר מארי-קלוד מגיעה במקרה למקום. הוא לוקח אותה למשרד, נועל את הדלת ומוריד את התריסים...

## שחקנים
* ריצ'רד מאזור - ג'רמי פלמן
* איוואן אטאל - אריאל ברנר
* אלן גארפילד - איגלמן
* יוסי בנאי - יוסי
* ננסי אלן - קתרין פלמן
* מוריס בנישו - יורי
* עמנואל דבו - רייצ'ל
* היפוליט ג'ירארדו - דניאל
* משה איבגי - אורון
* סנדרין קיברליין - מארי קלוד
* ברנרד לה קוק - ביל היידון
* ששון גבאי - שוטר
* אלברט אילוז - שוטר
* כריסטין פסקל - לורנס
* ז'אן פרנסואה סטבנין - רמי פרייר
* אווה דארלאן - מאדאם פרייר
* דן תורן - רן אוסטרוביץ'
* יגאל עדיקא - שומר
* מרים רוסל - חברתו של לורנס

## השראה לסרט על בסיס אירועים אמיתיות
אף על פי שיוצרי הסרט הכחישו כל דמיון לדמויות ולעובדות אמיתיות, העלעיה נוצרה בהשראת הלק"ם, הלשכה לקשרי מדע שקיומה היה נשמר בסוד על ידי ישראל במשך שנים רבות.

הסרט מתייחס לפעולות של שירותי המודיעין הישראליים שמטרתם למנוע מעיראק לרכוש טכנולוגיה גרעינית. ראשית, הם פונים למהנדסי גרעין העובדים על פרויקט תוכנית האנרגיה הגרעינית במדינה ערבית כדי לספק מסמכים חסויים. באופן דומה, הסרט מזכיר התנקשות בפריז, המזכירה את זו של יאליה אל-משחד, מהנדס מצרי וראש תוכנית הגרעין העיראקית שנמצאה עם גרון חתוך במלון מרידיאן. זמן מה לאחר מכן, זונה פריזאית, החשודה בקשר למותו של משאד, נהרגה בעצמה על ידי מכונית שנמלטה מהמקום. מאחר שהפעולות הראשונות שנעשו לא הביאו למניעת המשך הפרויקט, החליטה ממשלת ישראל להפציץ את אתר הגרעין של אוסיראק בעיראק על ידי פשיטה של כלי טיס ישראליים במהלך מבצע "אופרה" (קצע קצר באמצע הסרט מתייחס למבצע ומראה מטוסים צבאיים –מדגם F16 – וצילומי ארכיון של ראיון טלוויזיוני עם מנחם בגין לאחר המבצע).

דמותו של ג'רמי פלמן, קצין מודיעין אמריקאי, שואבת השראה מג'ונתן פולארד, שהעביר סודות אמריקאים לישראל. הלק"ם נסגר ב-1986 כתוצאה מפרשת פולארד.

דמותו של יוסי יכולה להיות בהשראת רפי איתן, איש המוסד ומנהל הלק"ם בשנות השמונים. הוא נהג לומר לבני שיחיו, "לפחות אתה לא רואה הכל בוורוד," ביטוי קרוב לאחד הדיאלוגים האחרונים בסרט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1994
קטגוריה:המוסד בתרבות ובאמנות
חיים דוד ליפה

**חיים דוד ליפה** (ביידיש: חיים דוד ליפפא; כ"ו בטבת תקפ"ד, 22 בדצמבר 1823 – א' באלול תר"ס, 26 באוגוסט 1900) היה מוציא לאור, ביבליוגרף, חזן ומחנך יהודי אוסטרי שפעל בתקופת אוסטריה-הונגריה. ליפה היה חלק מזרם משכילי גליציה והוציא לאור עבודות רבות בתחום הספרות היהודית המודרנית.

## ביוגרפיה
נולד בסטניסלב שבגליציה, בנו של ברוך משה ליפא. בשנת 1849 עבר לערים צ'רנוביץ ופרשוב, שם שימש כמורה בגימנסיה וכחזן.

ליפה חי במשך שנים אחדות בהונגריה, שם נהנה ממעמד של כבוד וחיי רווחה, עד שאיבד את כל הונו במהפכה באזור בשנת 1873, עבר לווינה, שם פתח חנות ספרים ועסק בהוצאה לאור של כתבים יהודיים ומספר ספרים פופולריים. ליפה עצמו ערך את הלקסיקון ביבליוגרפי של ספרות יהודית מודרנית **Lexicon der Gesammten Jüdischen Literatur der Gegenwart**, "אסף המזכיר", שיצא לאור לראשונה ב-1881 ומהדורה שנייה ומעודכנת בשנת 1899.

אחיו היה ד"ר קארפל ליפה, פעיל ציוני בולט.

אחרי מחלה ממושך, נפטר בא' באלול תר"ס, ונקבר בבית הקברות המרכזי בווינה.

## לקריאה נוספת
*
*נחום סוקולוב, ספר זיכרון לסופרי ישראל החיים אתנו כיום, ורשה תרמ"ט, עמ' 72 (גוגל ספרים).
* "חיים דוד ליפה", לוח אחיאסף לשנת תרס"ב, תרס"א, עמ' 423.
*

## קישורים חיצוניים
* 
ספרו:
***אסף המזכיר**, 1881 בגוגל ספרים
*מהדורה שנייה, 1899 בגוגל ספרים
הודעות על פטירתו:
*עיתון "יידישעס טאגעבלאטט⁩", 31 אוגוסט 1900⁩ 
*

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי ספרות
קטגוריה:ביבליוגרפים
קטגוריה:חזנים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים
קטגוריה:וינה: אישים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:יהודים אוסטרים
קטגוריה:ילידי 1823
קטגוריה:נפטרים ב-1900
עונת 1981 בליגת העל הארגנטינאית

**עונת 1981 בליגת העל הארגנטינאית** הייתה העונה ה-90 של הליגה שמנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית. העונה כללה תחרויות של אליפות מטרופוליטנו (Campeonato Metropolitano) ואליפות לאומית (Campeonato Nacional).

בהתאם לתוצאות של עונת 1980 קילמס אתלטיקו קלוב, אול בויס וטיגרה ירדו לליגת משנה. במקומם מליגת משנה עלו אינסטיטוטו דה קורדובה וסרמיינטו.

משחקי העונה החלו ב-22 בפברואר 1981 והסתיימו ב-20 בדצמבר.  

באליפות מטרופוליטנו (Campeonato Metropolitano) זכתה בוקה ג'וניורס (התואר ה-20 של הקבוצה) ובאליפות לאומית (Campeonato Nacional) זכתה ריבר פלייט (התואר ה-21). 
 
בסיום העונה סן לורנסו, אול בויס וקולון ירדו לליגת משנה.

ראול צ'פארו מארחנטינוס ג'וניורס כבש 20 שערים וזכה בתואר מלך השערים של אליפות מטרופוליטנו. קרלוס ביאנצ'י כבש 15 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות הלאומית.

פרס כדורגלן השנה בארגנטינה הוענק לדייגו מרדונה מבוקה ג'וניורס. זאת בפעם השלישית ברציפות.
## מתכונת התחרות
במהלך העונה נערכו 2 תחרויות נפרדות - אליפות מטרופוליטנו (Campeonato Metropolitano) ואליפות לאומית (Campeonato Nacional).

### מתכונת אליפות מטרופוליטנו
באליפות מטרופוליטנו השתתפו קבוצות של אליפות מטרופוליטנו מהעונה הקודמת למעט קילמס אתלטיקו קלוב, אול בויס וטיגרה שירדו ליגה ובתוספת אינסטיטוטו דה קורדובה וסרמיינטו שעלו מליגת משנה. כך שמספר הקבוצות ירד ל-18. העונה הסדירה כללה 34 סיבובים (משחק בית ומשחק חוץ). על ניצחון במשחק הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. 

מנצחת התחרות העפילה לגביע ליברטדורס. 

17 קבוצות עברו לאליפות לאומית.

### מתכונת אליפות לאומית
באליפות זו השתתפו 17 קבוצות שהגיעו מאליפות מטרופוליטנו ו-12 קבוצות שזכו בתחרויות אזוריות. הקבוצות חולקו ל-4 בתים. בכל בית נערכו 14 סיבובים (נערכו 2 סיבובים בהם קבוצות שיחקו נגד קבוצות מבית אחר). על ניצחון במשחק הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת.

בסיום בתחרות בבתים 8 קבוצות עלו לשלב הכרעה שנערך בשיטת נוקאוט עם משחק כפול. הקבוצה המנצחת עלתה לגביע ליברטדורס.
## אליפות מטרופוליטנו

### טבלת התחרות

## אליפות לאומית

### שלב הבתים
שלב הבתים החל ב-13 בספטמבר והסתיים ב-29 בנובמבר.

בתחרות השתתפו 17 קבוצות של ליגת העל ו-11 קבוצות שעלו לתחרות מליגות אזוריות.

התחרות כללה 14 סיבובים (משחקי בית ומשחקי חוץ). הקבוצות נפגשו גם עם הקבוצות מבתים אחרים.
### שלב הוקאאוט
משחקי רבע הגמר נערכו ב-2 בדצמבר ו-6 בדצמבר. משחקי חצי הגמר נערכו ב-9 בדצמבר ו-13 בדצמבר. משחקי הגמר נערכו ב-16 בדצמבר ו-29 בדצמבר.

אף קבוצה שהעפילה לתחרות מתחרויות אזוריות לא עלתה לשלב הנוקאאוט.

"ריבר פלייט" העפילה לגביע ליברטדורס.

## קישורים חיצוניים

* נתונים מפורטים מאתר rsssf

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1981
קטגוריה:עונות בליגת העל הארגנטינאית
מייקל גוטליין

**מייקל גוטליין** (באנגלית: **Michael Guetlein**; נולד ב-22 בנובמבר 1967) הוא קצין בדרגת גנרל בחיל החלל של ארצות הברית המכהן העומד בראש תוכנית כיפת זהב, מערכת להתגוננות עם איום של טילים בליסטיים, נשק היפרסוני וטילי שיוט.

## ביוגרפיה
גוטליין גדל באוואסו שבאוקלהומה. סבו ואביו שירתו בצבא ארצות הברית ומגיל צעיר שאף לשרת בחיל האוויר.
  
לאחר לימודי התיכון הצטרף לתוכנית עתודת הקצונה ולימודי תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת המדינה של אוקלהומה אותם סיים ב-1991. הוא בעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת המדינה רייט, תואר שני בניהול ארגוני מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ותואר שני בלימודי ביטחון ממכללת המלחמה של הצי.

בחיל האוויר שירת כקצין הנדסה של מטוסי לוקהיד AC-130 ובפיתוח מערכות הנעה של מטוסי נורת'רופ B-2 ספיריט. השתתף בתוכנית מתמחים במטה חיל האוויר בפנטגון והוצב בבוסניה. ב-1999 מונה לסגן מנהל תוכנית הסגמנט הקרקעי של מערכת SBIRS (מערכת לוויינית לחישת אינפרה אדום מהחלל). ב-2022 מונה למנהל מערכות התרעה מפני טילים בבסיס חיל האוויר לוס אנג'לס וב-2003 מונה לסגן מפקד הבסיס.

בשנים 2008–2010 שירת כמפקד טייסת תגובה מהירה בבסיס חיל האוויר פיטרסון ולאחר מכן השתלם בחברת SpaceX במסגרת תוכנית עמיתים של מזכיר ההגנה. ב-2011 מונה למנהל חטיבה בתוכנית SBIRS וב-2014 למנהל תוכנית בתחום מערכות חישה מרחוק. בשנים 2017–2019 ניהל תוכניות בסוכנות להגנה מפני טילים ובשנים 2019–2021 שירת כסגן מנהל משרד הסיור הלאומי.

לאחר הקמת חיל החלל של ארצות הברית מונה ב-2021 למפקד פיקוד מערכות החלל ובדצמבר 2023 הועלה לדרגת גנרל ומונה לסגן מפקד החיל.

ביולי 2025 אישר הסנאט את מינויו לראש תוכנית כיפת זהב.

גוטליין נשוי לרייצ'ל ואב לשתי בנות.

## קישורים חיצוניים

*ביוגרפיה באתר חיל החלל של ארצות הברית

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים בחיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של חיל האוויר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון
קטגוריה:בוגרי מכללת המלחמה של הצי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של רייט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
חיים פרשטיין

**חיים פרשטיין** (נולד ב־31 באוגוסט 1982) הוא רקדן וכוריאוגרף ישראלי, אלוף ישראל בריקודים סלוניים.

## ביוגרפיה
פרשטיין נולד ב-1982 בצ'ליאבינסק שברוסיה (אז ברית המועצות), ועלה לישראל בגיל 6 עם הוריו, אחיו ואחותו. אימו היא מורה למדעי המחשב ואביו מורה לספרות. הוריו נאלצו לעבוד בישראל בניקיון בניינים, ופרשטיין היה מצטרף אליהם כילד.

בגיל 4 החל ללמוד בלט, ובהמשך התמקד בריקודים סלוניים ולטינו-אמריקאיים. בגיל 16 זכה לראשונה באליפות ישראל.

## קריירה מקצועית
מאז 2006 פרשטיין הוא אחד המשתתפים הקבועים בתוכנית הריאליטי רוקדים עם כוכבים, ובשתיים מהעונות הגיע למקום השני. הוא התחרה לצד לימור אטיאס (2006), מיכל זוארץ (2007), אורלי ויינרמן (2009), הילה אלפרט (2010), אילנית (2012), עדי אשכנזי (2022), גיה באר גורביץ' (2023), יאנה יוסף (2024) וטיילור מלכוב (2025). במרץ 2026 פורסם כי הוא עתיד להצטרף לפאנל השופטים בתוכנית לצד אנה ארונוב, דוד דביר ואלי מזרחי.

ב-2015 היה פרשטיין אחד המייסדים של איגוד "איספאדה" לקידום ריקודי זוגות בסגנון PRO-AM (Professional-Amateur) בישראל. באותה שנה זכה בפרס באליפות אירופה בריקודים סלוניים על השתתפות במספר המקצים הגבוה ביותר, לצד דינה סנדבנק.

בשנת 2025 יצא לאור ספרו "חיים יפים", שעל כתיבתו עבד במשך כחמש שנים. הספר הוא רומן חצי עלילתי וחצי אוטוביוגרפי המתאר את מסלול חייו, זהותו האישית, חוויות הילדות והפריצה לתודעה הציבורית.

## חיים אישיים
פרשטיין דובר עברית, אנגלית ורוסית.

פרשטיין פעיל בקהילה הלהט"בית, ונמצא בזוגיות עם אלירן זינו מאז 2015. השניים הורים לבן שנולד ב-2023 בארצות הברית אמצעות הליך פונדקאות, ומתגוררים בשכונת בבלי בתל אביב.

באפריל 2025 נחשפה פרשת התעללות בפעוטון בו שהה בנם.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רקדנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:רקדנים סלוניים
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ישראל)
קטגוריה:להט"בים ישראלים
קטגוריה:רקדנים להט"בים ישראלים
קטגוריה:שיכון בבלי: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
סרמיינטו (כדורגל)

**סרמיינטו** (בספרדית: **Club Atlético Sarmiento**) הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי. המועדון נוסד בשנת 1911 בעיר חונין שבפרובינציית בואנוס איירס . נכון לשנת 2025 קבוצת המועדון משחקת בליגת העל הארגנטינאית.

במועדון פועלת גם קבוצת כדורסל וענפי ספורט נוספים.
## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1911 על ידי קבוצת חובבי כדורגל. קבוצת המועדון שיחקה כקבוצת חובבים ורק בשנת 1952 הצטרפה להתאחדות הכדורגל הארגנטינאית. לאור הישגי בליגה המקומית היא צופרה לליגת המשנה הארגנטינאית.

בעונת 1981 בליגת העל הארגנטינאית הקבוצה לראשונה שיחקה בליגה הבכירה. בהתאם לתוצאות עונת 1982 בליגת העל הארגנטינאית היא חזרה לליגת משנה. בעונת 2015 בליגת העל הארגנטינאית היא חזרה לליגה הבכירה למספר עונות. לקראת עונת 2021 בליגת העל הארגנטינאית היא חזרה לליגת העל בפעם השלישית ומשחקת בה נכון לשנת 2025.

בליגת המשנה הארגנטינאית קבוצת "סרמיינטו" שיחקה במשך 35 עונות. במשך 26 עונות היא שיחקה בליגה השלישית.

"סרמיינטה" הייתה אלופת הליגה המקומית 23 פעמים (בפעם האחרונה בשנת 2018).

החל משנת 2011 הקבוצה משתתפה במשחקי גביע ארגנטינה.

אצטדיון הקבוצה "אצטדיון אווה פרון" נבנה בשנת 1951 ולאחר מספר שדרוגים כולל כיום 22 אלף מקומות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל ארגנטינאיות
קטגוריה:פרובינציית בואנוס איירס: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1911
דיוקן של איש זקן

**
**דיוקן של איש זקן (ייתכן שרב)** (ב[[אנגלית]]: **Portrait of an Old Man (Possibly a Rabbi''')) הוא ציור שמן מאת הצייר ההולנדי רמברנדט ואן ריין, שנוצר בסביבות שנת 1645. היצירה, שצוירה בטכניקת רישום שמן חופשית על לוח עץ קטן, מתארת גבר זקן הלבוש פרווה, יושב בפרופיל כשהוא אוחז בספר. לאורך השנים השתנה ייחוס הציור, אך כיום מיוחסת היצירה לרמברנדט ונמצאת באוסף ליידן, ומוצגת במוזיאון H'ART באמסטרדם.

## תיאור היצירה
הציור "דיוקן של איש זקן (ייתכן שרב)" הוא רישום שמן חופשי בחצי גוף, המתאר גבר מזוקן וקשיש היושב בפרופיל, מבטו מושפל לעבר ספר שאוחז בידיו. פניו, זקנו וחולצתו בולטים על רקע טונליות מונוכרומטית של חום וזהוב המאפיינת את מעילו המרופד בפרווה ואת כובעו העשוי פרווה. גוף הדמות צויר באופן חופשי ודליל, עד כי ניתן להבחין בגרעין האנכי של לוח העץ מבעד לצבע החום-אדמדם. הידיים והזרועות מסומנות בקווים גסים בלבד, דבר התורם למראה הלא־גמור של היצירה.

## סגנון ואיקונוגרפיה
הציור ידוע בתשעה עותקים נוספים, וייחוסו שונה לאורך השנים. בשנת 1883 פרסם וילהלם פון בודה את היצירה כעבודה מקורית של רמברנדט. הורסט גרסון, בהתבסס על רישום מהמוזיאון טיילרס, ייחס את הציור ואת הרישום לחרבראנד ואן דן אקהאוט, תלמידו של רמברנדט. לאורך המאה העשרים לא היה ידוע מקום הימצאו של הציור, אך כאשר הופיע במכירה בשנת 2004 יוחס לסמואל ואן הוכסטרטן. בשנת 2006 הוצג במוזיאון להיסטוריה יהודית באמסטרדם כיצירה של ואן דן אקהאוט. שלוש שנים לאחר מכן טען ארנסט ואן דה וטרינג כי מדובר ביצירה של רמברנדט עצמו, וכי זו הגרסה הראשונית של הקומפוזיציה.

[250px|ממוזער|שמאל|[אישה בוכייה]]
## תיארוך והשוואות
קביעת תאריכן של סקיצות שמן היא משימה מורכבת. אנליזה דנדרוכרונולוגית קבעה שהעץ מתאים לשימוש החל מ־1631. ואן דה וטרינג תיארך את הציור בקירוב לשנים 1645–1655,. ציור דומה של רמברנדט, "אישה בוכייה", שגודלו קרוב (21.3 × 16.8 ס"מ לעומת 22.3 × 18.6 ס"מ), מספק הקבלה סגנונית: בשניהם הפנים מתוארות בפירוט רב יותר מהגוף ומהרקע. אישה בוכה" מתוארך לשנת 1644, ולכן ניתן לשייך גם את הדיוקן הנוכחי לאותה תקופה, אף שאין ראיות לכך ששימש כסקיצה מוקדמת לציור גדול יותר.

## מקורות השראה והשפעה
קומפוזיציה דומה הופיעה כבר בתחילת דרכו של רמברנדט, ברישום משנת 1628 המתאר זקן יושב. סביר שהרישום נשמר והמשיך לשמש בסטודיו, שכן רמברנדט חזר אל הנושא בסביבות 1639 ברישום מורכב בדיו שבאוסף פריז, המתאר ככל הנראה את אותו מודל בלבוש דומה, כולל כובעו הייחודי.

## זהות הדמות
הזיהוי של הדמות כרב, שהוצע כבר במאה ה־19 בידי אמיל מישל, אינו ודאי. הוא מתבסס בעיקר על הבארט השטוח שלראש הדמות, כיסוי ראש שהיה נפוץ בקרב יהודים אשכנזים במאה ה־17. עם זאת, גם ציירים כמו סלומון קונינק – שפעל בסביבת רמברנדט בשנות ה־40 של המאה – נהגו לשלב מאפיינים אקזוטיים ויהודיים בציורי דמויות של זקנים מלומדים. ייתכן שגם רמברנדט ביקש להשאיר את פרשנות הדמות פתוחה.

## תולדות הבעלות
מיקומו של הציור לא היה ידוע לאורך המאה ה־20. בשנת 2004 הופיע למכירה, וב־2006 הוצג במוזיאון ההיסטוריה היהודית באמסטרדם. כיום הוא שייך לאוסף ליידן ומוצג במוזיאון H'ART באמסטרדם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:ציורים באוסף ליידן
קטגוריה:רמברנדט: ציורים
קטגוריה:גברים בציור
ג'ים ונהג הקטר (סרט)

"**ג'ים ונהג הקטר**" (בגרמנית:"**Jim Knopf und Lukas der Lokomotivführer**") הוא סרט הרפתקאות-פנטזיה גרמני משנת 2018, בבימויו של דניס גנסל ובהפקתו של כריסטיאן בקר.

זהו עיבוד לספר הילדים ג'ים ונהג הקטר (בגרמנית: Jim Knopf und Lukas der Lokomotivführer, "ג'ים כפתור ולוקאס נהג הקטר") מאת סופר הילדים מיכאל אנדה, שיצא בשנת 1960.

בסרט מככבים בו סולומון גורדון בתפקיד ג'ים באטן והנינג באום בתפקיד לוק נהג הקטר.

הסרט יצא לאקרנים בגרמניה ב-29 במרץ 2018 על ידי האחים וורנר. הוא זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים והכניס מעל 12.7 מיליון דולר בקופות. סרט המשך המבוסס על הספר השני, "ג'ים וכנופיית ה-13", יצא לאור בשנת 2020.

## עלילה
באי קטן בשם "נוחיה" גרים מספר קטן של תושבים: בארמון גר המלך אלפונס השנים עשר פחות רבע; מר שרוולי, שאינו עושה דבר; גברת מהה,מנהלת המכולת השכונתית; לוקס נהג הקטר; וקטורה, הקטרית (קטר ממין נקבה) טובת הלב.

יום אחד מביאה ספינת הדואר, חבילה עבור גברת תותבת. שולח החבילה הוא אדם מסתורי בשם "13". המלך מחליט שהחבילה שייכת לגברת מהה, והתושבים מגלים בתדהמה כי בחבילה יש תינוק קטן ושחום עור. לוקס קורא לו ג'ים וגברת מהה מאמצת אותו.

ג'ים גדל לנער שובב וחביב, אך המלך אלפונס מפחד האי הקטן יהפוך לצפוף, וכדי לפנות מקום, מבקש מלוקס לסלק את הקטרית מהאי.

לוקס מחליט לא לנטוש את הקטרית שלו, ומחליט לעזוב יחד איתה. ג'ים מבקש ממנו להצטרף אליו למסע ההרפתקאות שלו.

במסעם הם מגיעים לפינג בירת סין, ומגלים שביתו של קיסר סין, לי סי, נחטפה לעיר הדרקונים.

הם פוגשים את הענק טור-טור, ואת נפומוק החצי-דרקון, שאינו רשאי לגור בעיר הדרקונים. הם מנצחים את גברת תותבת, ומחלצים את הנסיכה וחבריה. בסוף הסיפור, ג'ים והנסיכה לי סי מחחליטים להינשא.

## צוות השחקנים
* סולומון גורדון - ג'ים באטן (דיבוב עברי: נדב לוי)
* הנינג באום - לוק נהג הקטר (דיבוב עברי: צחי כהן)
* אנט פרייר - גברת מהה (דיבוב עברי: עדי ארד)
* מילאן פשל - מר טור טור (דיבוב עברי: צביקה פורמן)
* אובה אוכסנקנכט - המלך אלפרד השנים עשר ורבע (דיבוב עברי: צביקה פורמן)
* כריסטוף מריה הרבסט - מר שרוול (דיבוב עברי: ליאור חקון)
* לייהאן אספרנזטה - הנסיכה לי סי (דיבוב עברי: איילה פלדמן)
* קאו צ'ן-מין - קיסר מנדלה (דיבוב עברי: גדי לוי)
* ג'ודי וינטר - גברת תותבת (דיבוב עברי: הדר שחף-מעיין)
* מייקל "בריון" הרביג - נפומוק (דיבוב עברי: עדי ארד)
* עדן גוף - פינג פונג (דיבוב עברי: שחר קדוש)
* אוזי יו - פא פו (דיבוב עברי: סער בדישי)
* תומאס פריטש - קריין (דיבוב עברי: עידן חגואל)

## לקריאה נוספת
* מיכאל אנדה; תרגום עברי: לנדה מטלון, **"ג'ים ונהג הקטר"**, הוצאת זמורה-ביתן, 1994

## ראו גם
* הסיפור שאינו נגמר (סרט משנת 1984)

## קישורים חיצוניים
* 
* "ג'ים ונהג הקטר", במסד הנתונים הקולנועי הישראלי "אישים"

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי ילדים
קטגוריה:סרטי פנטזיה
קטגוריה:סרטי הרפתקאות
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים המבוססים על ספרי מיכאל אנדה
קטגוריה:סרטים גרמניים מבוססי ספרים
עונת 1982 בליגת העל הארגנטינאית

**עונת 1982 בליגת העל הארגנטינאית** הייתה העונה ה-91 של הליגה שמנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית. לקראת תחילת העונה הוחלט לשנות סדר של תחרויות - בניגוד לשנים קודמות השנה תחרויות של אליפות מטרופוליטנו (Campeonato Metropolitano) נערכה אחרי אליפות לאומית (Campeonato Nacional)

בהתאם לתוצאות של עונת 1982 סן לורנסו, אול בויס וקולון ירדו לליגת משנה. במקומם מליגת משנה עלו נואבה צ'יקגו, קילמס אתלטיקו קלוב וראסינג דה קורדובה.

משחקי העונה החלו ב-12 בפברואר 1982 והסתיימו ב-14 בפברואר 1983.  

באליפות לאומית (Campeonato Nacional) זכתה פרו קאריל אואסטה (התואר הראשון) ובאליפות מטרופוליטנו (Campeonato Metropolitano) זכתה אסטודיאנטס לה פלאטה (התואר השלישי הקבוצה). 
 
בסיום העונה קילמס אתלטיקו קלוב וסרמיינטו ירדו לליגת משנה.

מיגל חוארס מפרו קאריל אואסטה כבש 22 שערים וזכה בתואר מלך השערים של אליפות לאומית. קרלוס מורטה מטאז'רס כבש 20 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות המטרופוליטנו.

פרס כדורגלן השנה בארגנטינה הוענק להוגו גאטי מבוקה ג'וניורס.
## מתכונת התחרות
במהלך העונה נערכו 2 תחרויות נפרדות - אליפות לאומית (Campeonato Nacional) ואליפות מטרופוליטנו (Campeonato Metropolitano). בניגוד לעונות קודמות, אליפות לאומית נערכה בתחיל העונה.

### מתכונת אליפות לאומית
באליפות זו השתתפו 18 קבוצות שבהמשך שיחקו באליפות מטרופוליטנו (ראסינג דה קורדובה לא השתתפה באליפות זו) ו-14 קבוצות שזכו בתחרויות אזוריות. הקבוצות חולקו ל-4 בתים. בכל בית נערכו 16 סיבובים (נערכו 2 סיבובים בהם קבוצות שיחקו נגד קבוצות מבית אחר). על ניצחון במשחק הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת.

בסיום בתחרות בבתים 8 קבוצות עלו לשלב הכרעה שנערך בשיטת נוקאוט עם משחק כפול. הקבוצה המנצחת עלתה לגביע ליברטדורס.

### מתכונת אליפות מטרופוליטנו
באליפות מטרופוליטנו השתתפו קבוצות של אליפות מטרופוליטנו מהעונה הקודמת למעט סן לורנסו וקולון שירדו ליגה ובתוספת נואבה צ'יקגו, קילמס אתלטיקו קלוב וראסינג דה קורדובה. שעלו מליגת משנה. כך שמספר הקבוצות עלה ל-19. העונה הסדירה כללה 36 סיבובים (משחק בית ומשחק חוץ). על ניצחון במשחק הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. 

מנצחת התחרות העפילה לגביע ליברטדורס. 
## אליפות לאומית

### שלב הבתים
שלב הבתים החל ב-12 בפברואר והסתיים ב-16 במאי.

בתחרות השתתפו 18 קבוצות של ליגת העל (ראסינג דה קורדובה הייתה נציגה אזורית) ו-14 קבוצות שעלו לתחרות מליגות אזוריות.

התחרות כללה 16 סיבובים (משחקי בית ומשחקי חוץ). הקבוצות נפגשו גם עם הקבוצות מבתים אחרים.
### שלב הוקאאוט
משחקי רבע הגמר נערכו ב-23 במאי ו-30 במאי. משחקי חצי הגמר נערכו ב-6 ביוני ו-13 ביוני. משחקי הגמר נערכו ב-20 ביוני ו-27 ביוני.

"פרו קאריל אואסטה" העפילה לגביע ליברטדורס.

## אליפות מטרופוליטנו

### טבלת התחרות

## קישורים חיצוניים

* נתונים מפורטים מאתר rsssf

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1982
קטגוריה:עונות בליגת העל הארגנטינאית
קטגוריה:1982 בארגנטינה
אמת המים אוור

**אמת המים אוור** (בצרפתית: **Aqueduc de l'Avre**) היא אמה שנבנתה בשלהי המאה ה-19 כדי להוליך מי שתייה מנהר אוור , שבמחוז נורמנדי, לפריז. האמה, שמספקת כ-12% מאספקת המים של פריז, נמתחת על פני כ-105 ק"מ ובדרכה היא עוברת על גבי גשרים, אקוודוקטים, מתקני סיפונים ומנהרות.

## מבנה האמה
* אורך האמה הוא כ-105 ק"מ וקוטרה 1.8 מטר.
* האמה מזרימה כ-80 מיליון ליטר ביום (925 ליטר לשנייה), מתוך סך של 680 מיליון ליטר מי שתייה המוזרמים ביום לעיר פריז.
* זרימת המים באמה מתאפשרת בעזרת גרביטציה כשהשיפוע הממוצע שלה הוא 30 ס"מ/ק"מ (40 ס"מ/ק"מ ב-20 הק"מ הראשונים). שיפוע זה מבטיח זרימה בקצב של 2.25 קמ"ש.
* מתקנים לאורך האמה:
** תשעה מתקני סיפון, באורך כולל של 7.5 ק"מ, כדי לעבור עמקים וערוצי נחלים.
** 26 ק"מ של מנהרות שהארוכה ביניהן של 7.3 ק"מ.
** לפני הגיעם לפריז נאספים המים למאגר ממזרח לפריז, בפרבר סנט-קלוד , שגודלו 426,000 מ"ק. במאגר זה עוברים המים טיפול כדי להתאימם לתקן איכות מי שתייה.
** במעבר על הנהר הסן, במערב פריס, נבנה גשר אוור כדי לתמוך בצינורות המים שהונחו עליו. לאחר הגשר עברו הצינורות מתחת ליער בולון.

## ההיסטוריה של האמה
ב-1884 רכשה עיריית פריז את עמק אור  שבמחוז אר ולואר שם נמצאים מקורות המים של האמה.

בשלהי 1890 הוגשו התוכניות והאישורים להקמת אמת המים. התכנון נמסר למהנדס אדמונד הומבולט  וביצוע הפרויקט נמסר למהנדס פלוגנס ביינוונו  שתכנן את הרכבת התחתית של פריז. בתחילת 1893 הושלמה בניית האמה ומאז היא פעילה.

## גלריה

קובץ: Pont aqueduc de l'Avre - panoramio.jpg|מקטע מהאמה
קובץ: Pont aqueduc de l'Avre sur la Meuvette - panoramio (1).jpg|מקטע מהאמה
קובץ: Arrivée de l'aqueduc de l'Avre - panoramio.jpg|הכניסה למאגר המים בסנט-קלוד
קובץ: Beynes Vallée de la Mauldre, pont.JPG|חלק מאחד הסיפונים של האמה
קובץ: Houdan D115 Aqueduc Avre Regards.jpg|נקודת בדיקה של האמה
קובץ: Saint-Cloud - Passerelle de l'Avre 004.JPG|גשר אוור של הסן מעליו עברה צנרת המים של האמה


## קישורים חיצוניים

* אמת המים אוור, באתר sandre.eaufrance.fr, 2017 
* אמת המים אוור, באתר keblo1515.free.fr 
* אמת המים אוור, באתר ignrando.fr 
* אמת המים אוור, באתר structurae.net 
* אמת המים אוור, באתר cdi-garches.com 
* אמת המים אוור, באתר ot-dreux.fr

קטגוריה:צרפת: מבנים
קטגוריה:פריז: מבנים
קטגוריה:צרפת: תעלות
קטגוריה:אירופה: אמות מים
במגורי החיילים מחוץ לפריז

**במגורי החיילים מחוץ לפריז** (בגרמנית: **Im Etappenquartier vor Paris**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הגרמני אנטון פון ורנר, שנוצר בשנת 1894. היצירה מתארת חיילים גרמנים המנגנים בסלון של שאטו שהופקע בפרוורי פריז במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה. הציור נוצר על סמך חוויותיו האישיות של ורנר מהמלחמה, והוא משקף את מעמדו המרכזי כאמן רשמי בחצר הקיסרות הגרמנית. כיום שמור הציור בגלריה הלאומית הישנה בברלין.

## תיאור היצירה
הציור "במגורי החיילים מחוץ לפריז" מציג קבוצת חיילים גרמנים המנגנים בסלון של שאטו אלגנטי שהופקע על־ידם בעיירה ברינואה, בסמוך לפריז. ורנר מתאר רגע של מנוחה ותרבות בקרב קצינים גרמנים, השוהים באחד מהבתים הפרטיים שגויסו לצורכי הצבא. הדמויות יושבות בחדר מעוטר ב, והן עסוקות בנגינה ובשיחה. מראה זה מעניק תחושת הקלה רגשית, אך עם השנים הפער בין ההדר הסביבתי לבין ההתנהגות המחוספסת של הקצינים ניכר יותר, ומקהה את גאוות הניצחון שהציור מבקש לשדר.

## הקשר היסטורי וסגנוני
ורנר צייר את היצירה בשנת 1894, על סמך זיכרונותיו מתקופת שירותו בפיקוד לוגיסטי בוורסאי עשרים וארבע שנים קודם לכן, במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה. באותה עת כבר כיהן כמנהל האקדמיה לאמנות בברלין מאז 1875, ונבחר על ידי חוגי החצר לשמש כאמן הרשמי של איחוד גרמניה. בשנות התשעים של המאה ה־19 נחשב לדמות בעלת השפעה עצומה בעולם האמנות הגרמני, דבר שעורר התנגדות חריפה מצד אמנים פורצי דרך וחוגים מסחריים בין-לאומיים. הציור נרכש על ידי ועדת האמנות האזורית ("Landeskunstkommission") באותה שנה שבה נוצר, ככל הנראה בשל הפופולריות הרבה של .

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי מלחמה
קטגוריה:ציורים בגלריה הלאומית הישנה
טטסורו טמבה

**טטסורו טמבה** (ביפנית: **丹波 哲郎**; 17 ביולי 1922 – 24 בספטמבר 2006) היה שחקן יפני בעל קריירה שהתפרשה על פני חמישה עשורים. הוא הופיע בכמעט 300 הפקות קולנועיות וטלוויזיוניות, הן בתפקידים ראשיים והן בתפקידים משניים. חתן פרס האקדמיה היפנית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר לשנת 1981.

טמבה נולד בטוקיו ולפני שהחל את דרכו בעולם המשחק עבד כמתורגמן במשרה חלקית עבור המפקד העליון של כוחות הברית. ב-1948 סיים את לימודיו ב.

בשיא הקריירה שלו היה אחד מהשחקנים הראשיים המוערכים והפוריים ביותר ביפן, ועבד עם במאים חשובים רבים, דוגמת מאסאקי קובאיאשי. כמה מסרטיו זוהו עם . הוא הופיע גם בכמה סרטים בין-לאומיים, דוגמת "אתה חי רק פעמיים" מ-1967, מסדרת סרטי ג'יימס בונד. כן שיחק, בין היתר, בסרטים "ספוקו", "רכבת הקליע" ו"ממלכת החתולים".

בהמשך חייו נודע טמבה בזכות התעניינותו המתוקשרת בתופעות על-חושיות, פרסם מספר ספרים בנושא ושימש דובר התנועה הדתית החדשה . הוא המשיך בפעילותו עד לשנת 2006, אז נפטר מדלקת ריאות.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקנים בסרטי ג'יימס בונד
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1922
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-2006
כל יום מחדש (שיר של התקווה 6)

"**כל יום מחדש**" הוא סינגל של להקת הרגאיי והדאנסהול הישראלית "התקווה 6", שיצא לאור כסינגל מוביל ב-14 ביולי 2010. השיר הוא הסינגל הראשון מהאלבום הנושא את אותו השם, "כל יום מחדש", שיצא לאור אף הוא בשנת 2010. השיר הפך במהרה לאחד מלהיטיה הבולטים והמזוהים ביותר עם הלהקה.

## רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי סולן הלהקה, עמרי גליקמן. השיר מאופיין במקצב רגאיי קליל ואופטימי, המשלב אלמנטים של מוזיקת פופ ונגיעות ים-תיכוניות, כחלק מהסגנון הייחודי של הלהקה. מילות השיר עוסקות במסר של התחדשות, אופטימיות והיכולת להתמודד עם אתגרי היום-יום בגישה חיובית. הן מדגישות את החשיבות של התחלה מחדש בכל בוקר, להשיל את קשיי העבר ולאמץ תקווה לעתיד טוב יותר. המסר המעצים של השיר תרם רבות לפופולריות שלו.

עם יציאתו ב-2010, התקבל השיר בחום רב בקרב הקהל הישראלי וזכה להשמעות תכופות בתחנות הרדיו המובילות. השיר "כל יום מחדש" טיפס למקומות גבוהים במצעדי הפזמונים, והגיע, בין היתר למקום ראשון בהמצעד הרשמי של גלגלצ, ובאותו שנה הגיע למקום ה־36 בגלגלצ. הצלחתו תרמה רבות לביסוס מעמדה של "התקווה 6" כאחת הלהקות המרכזיות בסצנת המוזיקה הישראלית, והגדילה משמעותית את חשיפתה לקהל הרחב. הקליפ הרשמי של השיר, המציג אווירה קיצית ושמחה, זכה למיליוני צפיות בפלטפורמות כמו יוטיוב ותרם לתפוצתו הרחבה.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי התקווה 6
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עמרי גליקמן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי עמרי גליקמן
קטגוריה:שירי רגאיי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הד ארצי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הרשמי של גלגלצ
אל-וליד בן ח'אלד אל-סעוד

**אל ואליד בן ח'אליד אל סעוד** (בערבית: **الوليد بن خالد بن طلال بن عبد العزيز آل سعود**; 18 באפריל 1989 – 19 ביולי 2025) היה בן למשפחת המלוכה הסעודית ובנו של הנסיך ח'אלד בן טלאל אל סעוד. הוא נודע בתקשורת כ"נסיך היָשֵן" משום שהיה בתרדמת במשך כעשרים שנה.

## ביוגרפיה
אל-וליד נולד ב־18 באפריל 1989. הוא היה בנו הבכור של הנסיך  ונכדו של הנסיך , בן בית סעוד, משפחת המלוכה של ערב הסעודית. אמו היא הנסיכה אל-ג'אזי בת סעוד, בתו של המלך סעוד. אל-וליד היה גם אחיינו של איש העסקים הנסיך אל-וליד בן טלאל.

בשנת 2005, כשהיה בן 15, אל-וליד היה מעורב בתאונת דרכים בזמן לימודיו באקדמיה צבאית בלונדון. התאונה גרמה לדימום מוחי חמור שהותיר אותו בתרדמת, והוא בילה יותר מעשרים שנה מונשם ב. מצבו של אל-וליד זכה לסיקור נרחב בתקשורת הסעודית והערבית, ומשפחתו הקימה עבורו חשבונות ברשתות חברתיות.

אל-וליד נפטר ב־19 ביולי 2025, לאחר יותר מעשרים שנה בתרדמת.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

וליד
קטגוריה:נסיכים
קטגוריה:סעודים שנולדו ב-1989
קטגוריה:סעודים שנפטרו ב-2025
עצב תת-בריחי

ה**עצב תת-בריחי** הוא ענף קטן של החלק העליון של מקלעת הזרוע. הוא מכיל אקסונים מוטוריים משורשים-C5 ו־C6. הוא מעצבב את השריר התת-בריחי.

## אנטומיה
העצב תת-בריחי הוא חלק ממערכת העצבים של הגפה העליונה, האחראי על הפעלת השריר התת-בריחי, שהוא שריר קטן הממוקם מתחת לעצם הבריח. השריר מסייע בייצוב עצם הבריח ומגן על כלי הדם התת-בריחיים.

העצב התת-בריחי הוא חלק ממקלעת הזרוע (Bracial Plexus), שהיא רשת של עצבים היוצאים מחוט השדרה הצווארי (C5-C6). לאחר שהוא עובר מתחת לעצם הבריח ומעצבב את השריר התת-בריחי, הוא ממשיך הלאה לתוך בית השחי.

השריר התת-בריחי מחובר לעצם החזה ולעצם הבריח, ופעולתו מקרבת את עצם הבריח למפרק החזה והבריח ומורידה אותה כלפי מטה. הוא גם מספק הגנה מסוימת על כלי הדם התת-בריחיים, במקרה של שבר בעצם הבריח.

### מוצא
העצב התת-בריחי הוא ענף של החלק העליון של מקלעת הזרוע. הוא מכיל אקסונים שמקורם בענף הקדמי-הגחוני (ventral rami) של עצבי עמוד השדרה הצוואריים C5 ו־C6. נקודת המוצא ממוקמת בתוך המשולש האחורי של הצוואר (posterior triangle of the neck).
ממוזער|העצב התת-בריחי ומקלעת הזרוע

### מהלך
העצב יורד ועובר לפני החלק השלישי של העורק התת-בריחי (Subclavian artery) והווריד התת-בריחי (Subclavian vein).

### שונות במופע
#### עצב הסרעפת הנלווה
עצב הסרעפת עשוי לצאת מענף הנקרא עצב הסרעפת הנלווה אשר מעצבב את הסרעפת.**** עצב הסרעפת הנלווה עשוי להסתעף מקטעי C4 או C6 או אנסה סרויקליס (ansa cervicalis). עצב זה מתחבר בדרך כלל לעצב הסרעפת לפני שהוא מעצבב את הסרעפת, קדימה ל.

## פונקציה
העצב התת-בריחי מעצבב את השריר התת-בריחי (Subclavius muscle).

## גלריית תמונות
קובץ:Brachial_plexus.svg|טקסט=Diagram of the brachial plexus. The subclavian nerve can be seen branching from where C5 and C6 join to form the upper trunk. (Label at top right).| תרשים של מקלעת הזרוע. ניתן לראות את העצב התת-בריחי מתפצל מהמקום שבו C5 ו-C6 מצטרפים ליצירת החלק העליון. (תווית מימין למעלה).
קובץ:Gray809.png|טקסט=The right brachial plexus. The subclavian nerve is not visible, but the muscle it innervates called the subclavius can be seen underneath the clavicle.| מקלעת הזרוע הימנית. עצב התת-בריחי אינו נראה, אך ניתן לראות את השריר שהוא מעצבב – תת-בריחי, מתחת לעצם הבריח.


## הערות שוליים

קטגוריה:עצבי מקלעת הזרוע
קטגוריה:מערכת העצבים ההיקפית
מבצע נרניה

**מבצע נרניה** היה מבצע צבאי במסגרת מבצע עם כלביא. המבצע יצא לפועל מ-13 עד 24 ביוני 2025, על מנת לעכב את תוכנית הגרעין של איראן ולחסל את המדענים בעלי המידע על נשק גרעיני.

## רקע
בין 11 בנובמבר 2024 עד 9 ביוני 2025, במסגרת מבצע הילה הכין צה"ל תוכניות למכת הפתיחה נגד איראן, במסגרת התוכניות הועברו כטב"מים ורשימת מטרות שכלל את המדענים בתוכנית הגרעין, במסגרת המבצע, באמ"ן דירגו יותר מ-100 חוקרי אטום מרכזיים לארבע רמות לחיסול, מהרמה הגבוהה ביותר ומטה. ככל שמדען היה עם יותר ידע צבאי ובעל מידע שקשה יותר להחליף אותו, הוא דורג גבוה יותר.

## חיסולים
לאחר חיסול הפיקוד הבכיר באיראן, צה"ל פתח בסדרת סיכולים ממוקדים נגד מדענים ברחבי איראן, בסיכולים נהרגו:
* פריידון עבאסי-דוואני – ראש הארגון לאנרגיה אטומית של איראן
* מוחמד מהדי טהראנצ'י – נשיא אוניברסיטת אזאד האסלאמית וראש פרויקט אמאד
*  – ראש הפקולטה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בהשתי
*  – מהנדס חומרים
* מנסור עסגרי – פיזיקאי
*  – מהנדס כימיה
*  – מומחה להנדסה גרעינית
*  – פיזיקאי
* עלי באכוא'י כתרימי – מומחה למכניקה
* אית'אר טבאטבאאִי קומשה – פיזיקאי
* סולימאן סולימאני – מומחה לעיצוב חומרים
* מוחמד-רזה סדיקי סאבר (צדיקי צאבר) – מדען
* סייד אסע'ר האשמי תבאר.

## ראו גם
* מבצע עם כלביא
* ההתנקשות במוחסן פח'רי-זאדה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

2025 07
קטגוריה:מבצע עם כלביא