open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פרץ ויינריך

**פרץ ויינריך** (**Peretz Weinreich**; 1925 – 24 בפברואר 2015) היה קריקטוריסט ישראלי יליד פולין. על יצירתו זכה בשנת 2008 בפרס עיפרון הזהב.

## ביוגרפיה
פרץ ויינרייך נולד בוורשה, פולין בשנת 1925. כבר בילדותו החל לצייר ולרשום. בשנת 1939 ברח עם קבוצה של נערים יהודים לרוסיה, שם נכלא בתחילה במחנה עונשין ואחר כך במוסד סגור לעבריינים קטינים. לאחר שחרורו, בשנת 1944 למד ציור בברית המועצות.

לאחר מלחמת העולם השנייה יצר קריקטורות בהן מתוארים מראות מתקופת השואה. כמה מקריקטורות אלו הוצגו בתערוכה בשנת 1945. בשנת 1947 עלה לארץ ישראל כמעפיל, אך נתפש ונשלח למחנות המעצר בקפריסין. בקפריסין יצר תיאורים של חיי העצורים, אותם שלח לפרסום העיתונים כגון "ידיעות אחרונות" ו"דבר השבוע".

לאחר הקמת מדינת ישראל שימש ויינריך כקריקטוריסט בעיתונים "דבר השבוע" (1990-1953) ו"על המשמר" (1992-1973) וכן פרסם מיצירותיו בעיתונים כגון "למרחב", "דבר", "במחנה", "הפועל הצעיר", "תפריט" ועוד. כמו כן פרסם סיפורי קומיקס בהמשכים לילדים בעיתונים "ידיעות אחרונות לתלמיד" ו-"דבר לילדים". בשנת 1959 הוא השתתף בקורס גרפיקה וזכה בפרס בתחרות בינלאומית. בשנת 1969 הוא יצא במסע הרצאות בכל רחבי ישראל ובופיע בטלוויזיה בתוכנית חידונים.

בשנת 2001 הוציא את הספר "הקריקטורה כז'אנר תקשורתי" בהוצאת הטלוויזיה החינוכית ובו סקירה מקיפה על תחום הקריקטורות ובשנת 2005 את הספר "הישרדות, הוצאה עצמית", המתאר את סיפור חייו בתקופת מלחמת העולם השנייה.

בשנת 2008 זכה ויינריך בפרס עיפרון הזהב.
פרץ ויינרייך נפטר ב-24 בפברואר 2015, כחודש לפני יום הולדתו התשעים והשאיר אחריו אלפי תמונות, עשרות אלפי קריקטורות, עשרות ספרים שאייר, מקמות ועוד יצירות מפוארות רבות אחרות. הובא למנוחות בבית העלמין נורדאו בעיר מגוריו כפר סבא.

## ספרים באיורו

## לקריאה נוספת
*ויינריך, פרץ, **הקריקטורה כז'אנר תקשורתי**, הוצאת הטלוויזיה החינוכית. 2001
*ויינריך, פרץ, **הישרדות**, הוצאה עצמית, 2005
*בן אשר, דוד, "מהתופת הנאצית אל פסגת ההומור", **ירוק בכפר**, גיליון 305, 3 בפברואר 2006
*מרק, אירית, "ההיסטוריה בצל הקריקטורה", **קול הכפר**, 21 במרץ 2008

## קישורים חיצוניים

* פרץ ויינריך באתר המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס
* פרץ ויינרייך קריקטוריסט ושורד, באתר "המולטי יקום של אלי אשד", 27 בינואר 2009

## הערות שוליים

קטגוריה:קריקטוריסטים ישראלים
קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס עיפרון הזהב
קטגוריה:גולי מחנות המעצר בקפריסין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נורדאו כפר סבא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
רוקהאמפטון

**רוקהאמפטון** (באנגלית: **Rockhampton**) היא עיר במדינת קווינסלנד שבאוסטרליה. העיר שוכנת על נהר פיצרוי (Fitzroy) במרחק של 45 ק"מ משפך הנהר ובמרחק של 600 ק"מ מצפון לבירת המדינה בריזביין. אוכלוסיית העיר מנתה 61,724 תושבים במפקד 2011. העיר מהווה מרכז ממשלתי, קהילתי, עסקי ומנהלי של מרכז קווינסלנד.

רוקהאמפטון זוכה ליותר מ-300 ימי שמש בשנה, מה שמאפשר בה פעילות תיירותית רצופה שכוללת אטרקציות תיירותיות כמו פארקים על גדות נהר פיצרוי, יערות, רצועת חוף ומולה איים שכנים.

## היסטוריה
מחוז קפריקורן (Capricorn) בו שוכנת רוקהאמפטון היה סביבת מגוריהם של שבטים אבוריג'ינים. ההיסטוריה של ההתיישבות האירופאית באזור החלה ב-1853 כאשר ביקרו במקום האחים ארצ'ר (Archer) שחיפשו שטחי מרעה. בחיפושיהם הם הסתמכו על חוקרים קודמים שהגיעו לאזור באמצע שנות הארבעים של המאה ה-19 והבחינו כי האזור מתאים למרעה.

בינואר 1854 הכריזה ממשלת ניו סאות' ויילס על הקמתם של שני מחוזות שהיום מהווים את שטחו של מחוז פיצרוי והיישוב הוקם ב-1854. נהר פיצרוי היווה נתיב מים נוח למתיישבים שבאו אחריהם והיישוב התפתח על גדות הנהר במורד הזרם. במעלה הזרם לא ניתן היה להמשיך ולהפליג עקב מחסום של סלעים שמנע זאת. הסלעים הללו נתנו לעיר את שמה.

אדמות המרעה שהיו בשפע וכמויות המים מהנהר ומיובליו תרמו להתפתחותו של היישוב בקצב מהיר. ב-1858 הוכרזה רוקהאמפטון כעיירה באופן רשמי. ב-1859 כאשר התגלה זהב בקנונה (Canoona), במרחק של 50 ק"מ מצפון מזרח לרוקהאמפטון, הפכה העיירה לנקודת היציאה הקרובה ביותר לשדות הזהב שניתן להגיע אליה באמצעות נתיבי המים. גילוי הזהב בקנונה התגלה כאכזבה והמוני מחפשי הזהב חזרו למקומות מהם באו, אך חלק מהם התיישבו ברוקהאמפטון ותרמו להגדלת אוכלוסייתה.

ב-1861 החל לצאת לאור בעיירה עיתון, והחלו לפעול בה בנקים, בית משפט ובית ספר. בשנות השישים של המאה ה-19 הגיעו לרוקהאמפטון סחורות ומהגרים ישירות בהפלגה. בשנים הבאות התפתחה העיירה כנמל ראשי לאזורים הפנימיים של קווינסלנד. ענף הייצוא העיקרי אז היה צמר.

בשנות השמונים והתשעים הוקמו נמלים על חוף הים בסמוך לשפר הנהר פיצרוי ונסללו אליהם מסילות ברזל. גילוים של מרבצי זהב במאונט מורגן (Mount Morgan) שמדרום מערב לרוקהאמפטון בשנות השמונים, הגדיל את חשיבותה של העיירה כנמל. אך לאחר התפתחותה של מאונט מורגן ירדה חשיבותה של רוקהאמפטון והיא חוותה אף שפל כלכלי במהלך שנות התשעים.

ב-1902 הוכרזה רוקהאמפטון כעיר ושנה לאחר מכן הושלם קו הרכבת בינה לבין בריזביין, אך רק ב-1921 היא חוברה במסילת ברזל לעיר מאקאי. עוד קודם לכן ב-1892 הושלמה סלילתה של מסילה שיצא בכיוון מערב והגיע עד ללונגריץ' (Longreach). צעד זה חיזק עוד יותר את מעמדה של רוקהאמפטון כנמל ראשי למרכז קווינסלנד. רשת חשמליות החלה לפעול ברוקהאמפטון ב-1909 והיא הייתה לעיר הראשונה שחוברה לרשת כזאת בעיר שדה בקווינסלנד.

במלחמת העולם השנייה הוקם בסיס של צבא ארצות הברית מחוץ לעיר. בבסיס שירתו כ-70,000 חיילים שיצאו ממנו לפעולות באוקיינוס השקט ובגינאה החדשה. בשנת 1971 הוקם סכר על נהר פיצרוי כדי להבטיח את אספקת המים לעיר.

## ערים תאומות
* 

## קישורים חיצוניים

* אתר המועצה האזורית של רוקהאמפטון
* על רוקהאמפטון באתר אוניברסיטת קווינסלנד
* היסטוריה וגאוגרפיה של רוקהאמפטון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קווינסלנד: ערים
קטגוריה:אוסטרליה: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1858
העיקרון הקופרניקני

**העיקרון הקופרניקני** (אנגלית: **Copernican principle**) הוא עיקרון בפילוסופיה של המדע, ובקוסמולוגיה בפרט, שדן במקומו של כדור הארץ ביקום ובמעמדו בו. לפי עיקרון זה, כדור הארץ אינו במרכז היקום ואינו בעל מעמד חשוב ומיוחד. ההבדל בין עיקרון זה למודלים הגיאוצנטרי וההליוצנטרי הוא שהמודלים דנים במקומו הפיזי של כדור הארץ, ולמעשה הם מקרה פרטי של העיקרון. העיקרון הוא הרעיון המנחה בקביעת עקרון הממוצעות, וניתן להרחיב אותו עבור האדם ולטעון שהאדם אינו צופה ביקום מנקודה שיש בה ייחוד כלשהו על פני נקודה אחרת.

את העיקרון קבע הכומר הפולני ניקולאוס קופרניקוס, שעסק בין השאר במתמטיקה ובאסטרונומיה, ושעל בסיס בקשה מרשויות הכנסייה לשפר את חישובי לוח השנה, הבין כי סביר יותר שהשמש עומדת במרכז ולא כדור הארץ. קופרניקוס היסס מלפרסם את ממצאיו ובסוף ימיו (1543) הסכים לפרסם את הדברים בלחצו של אחד מעמיתיו. עם השנים הפכה התיאוריה שלו למוסכמה ומאז המאה ה-17, כאשר התיאוריה של קופרניקוס זכתה למספיק הוכחות, היא הפכה למשל למהפכה תפיסתית-פרדיגמטית, הידועה מאז בכינוי המהפכה הקופרניקאית. עד אז קבעו גורמים דתיים להעמיד את כדור הארץ והאדם במרכז היקום, כאשר היקום סובב סביבם, מתוך התפיסה הרווחת שהעולם נברא עבור האדם. העיקרון הקופרניקני מבטל את מרכזיותו של האדם ומציב אותו כחלק מן היקום.

העיקרון מעולם לא הוכח, וקיימת דעה שלא ניתן להוכיחו. עם זאת, במהלך השנים הצטברו ראיות שמחזקות אותו. ראשית, קופרניקוס הציב את כדור הארץ ככוכב לכת מבין מספר כוכבי לכת שסובבים את השמש. לאחר מכן גילה ויליאם הרשל שמערכת השמש מקיפה את גלקסיית שביל החלב יחד עם כוכבים רבים אחרים. אדווין האבל גילה ששביל החלב הוא גלקסיה אחת מני רבות. רצף תגליות זה הניח את היסודות לפיתוחה של תאוריית המפץ הגדול והקוסמולוגיה המודרנית. מאמרים מודרניים מנסים לבחון את העיקרון בדרכים שונות כמו חקירת קרינת הרקע הקוסמית והסחה לאדום שלה.

מאחר שלא ברור אם העיקרון נכון, פיזיקאים בונים מודלים הכוללים את העיקרון ומודלים מחוסרי העיקרון. דוגמה לבעיה בשימוש בעיקרון היא התאוצה בהתפשטות היקום. היקום מתפשט בתאוצה הולכת וגדלה, דבר שקשה להסבירו בהנחה שהיקום אחיד מכל נקודה שממנה צופים בו (איזוטרופי). נהוג לקרוא לגורם התאוצה אנרגיה אפלה ולשינוי בתאוצה הקבוע הקוסמולוגי. בהנחה שלכדור הארץ מקום ביקום באזור בעל צפיפות נמוכה במיוחד, ניתן לשער את קיומם של אזורים צפופים יותר ביקום שהכבידה שלהם גורמת לתאוצה זו.

## ראו גם
* עקרון הממוצעות
* ניקולאוס קופרניקוס
* המהפכה הקופרניקאית

## הערות שוליים

קטגוריה:קוסמולוגיה
קטגוריה:המהפכה הקופרניקאית
קטגוריה:עקרונות
קטגוריה:מושגים באסטרונומיה
סנרק (תורת הגרפים)

ממוזער|Flower snark
בתורת הגרפים, **סנרק** הוא כינוי לגרף ללא גשרים שלכל קודקודיו דרגה 3, ושלא ניתן  לצבוע את קשתותיו ב-3 צבעים (לפי משפט ויזינג כל גרף כזה הוא 4-צביע). הגרפים נקראים כך על שם היצור החמקמק מן הבלדה "ציד הסנרק" של לואיס קרול, על פי הצעתו של מרטין גרדנר.

הראשון שחקר גרפים מסוג זה היה פיטר טייט (Tait), שניסה להוכיח את משפט ארבעת הצבעים, וב-1880 הראה שדוגמה נגדית מוכרחה להיות סנרק שהוא גרף מישורי http://users.wpi.edu/~bservat/blanusa08.pdf. עד 1973 היו ידועות רק ארבע דוגמאות לסנרקים (הראשונה: גרף פטרסן מ-1898). מאז נבנו כמה משפחות אינסופיות, ופותחו פעולות הבונות משני סנרקים נתונים סנרק גדול יותר.

## הגדרה
**גשר** בגרף הוא קשת שהסרתה מהגרף מגדילה את מספר רכיבי הקשירות (הגדרה אלטרנטיבית לגשר היא קשת שלא משתתפת בשום מעגל). אם בגרף קשיר אין אף קבוצה בגודל k של קשתות כך שהסרתן מהגרף מגדילה את מספר רכיבי הקשירות, נאמר שהגרף k-קשיר. אם סנרק אינו 3-קשיר, או אם יש בו מעגל באורך 2, 3 או 4, אז אפשר ליצור ממנו בקלות סנרק קטן יותר. מסיבה זו, יש המגדירים סנרק כגרף מדרגה 3, בעל מותן 5 לפחות, שהוא בעל קשירות קשת ציקלית של 4.

### זרימה לא מתאפסת בגרף וצביעת קשתות
גרף מדרגה 3 ניתן ל-3-צביעה אם ורק אם יש בו זרימה לא מתאפסת עם ערכים בחבורת הארבעה של קליין \ \mathbb{Z}_2 \times \mathbb{Z}_2. (זרימה היא התאמה של ערכים (שאינם אפס) מחבורה לקשתות, באופן שסכום הקשתות בכל קודקוד הוא אפס. מכיוון שבחבורה זאת \ x= -x , אין משמעות לכיוון הקשתות).

## סנרקים כדוגמאות נגדיות
יש כמה השערות ידועות בתורת הגרפים, שאם אינן נכונות צריכה להיות להן דוגמה נגדית שהיא סנרק:
* ויליאם טאט (Tutte), 1954: בכל גרף נטול גשרים יש זרימת-5 לא מתאפסת 
* גאורגה סקרש Szeckers,  1973: כל גרף נטול גשרים אפשר לפרק למעגלים באופן שכל קשת שייכת בדיוק לשני מעגלים.
* פאלקרסון Fulkerson 1971: כל גרף נטול גשרים מדרגה 3 אפשר לפרק לאיחוד של שישה שידוכים כך שכל קשת שייכת בדיוק לשני שידוכים.

ידוע שיש סנרקים שהם 6-קשירים. משערים שאין סנרקים 7-קשירים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תורת הגרפים
גרהם סימסיון

**גרהם סימסיון** (באנגלית: **Graeme C. Simsion**) הוא סופר, תסריטאי, מחזאי ומנהל מערכות מידע אוסטרלי ממוצא ניו זילנדי.

## ביוגרפיה
סימסיון נולד באוקלנד שבניו זילנד בשנת 1956 ומתגורר כיום באוסטרליה. הוא בעל תואר שני בכלכלה ותואר דוקטור מטעם אוניברסיטת מלבורן. במהלך חייו כתב תסריטים, סיפורים קצרים ומחזות, וכן התמחה בייעוץ עסקי וניהול מערכות מידע. בשנת 1982 הקים חברת ייעוץ מצליחה, *Simsion Bowles & Associates*, שהעסיקה 70 עובדים ב-3 ערים שונות ונמכרה בשנת 1999. הוא פרסם שני ספרים וכן מאמרים שעסקו בניהול מערכות מידע והרצה בנושא ברחבי העולם. בנוסף הקים סימסיון חברה לייבוא יינות בשם Pinot Now יחד עם סטיבן נוטון.

**[[פרויקט רוזי]]** הוא ספר הפרוזה הראשון של סימסיון. הרומן זכה להצלחה חסרת תקדים עוד בטרם פורסם, כאשר נמכר ליותר משלושים וחמש מדינות בעולם וגרף מקדמות של כשני מיליון ליש"ט. כתב היד של הרומן זכה בשנת 2012 בפרס Victorian Premiere's Unpublished Manuscript, המוענק ליצירות הרואות אור באוסטרליה. הספר השני, ספר המשך ל"פרויקט רוזי",נקרא בשם **אפקט רוזי**, יצא לאור באנגלית ב-2014, וב-2015 הגיע לישראל. הספר השלישי, **הכל בגלל רוזי** הוא "רומן חכם, מצחיק ומעורר מחשבה על גידול ילדים בימינו, על האופן שבו נתפסת שוֹנוּת אישיותית, ועל התוויות שהחברה ממהרת להצמיד לאנשים שלא עומדים בנורמות המקובלות".

סימסיון נשוי לאן בויסט (Anne Buist), פרופסור לפסיכיאטריה, ולהם 2 ילדים.

## ספרים ומאמרים
* **[[פרויקט רוזי]]** (The Rosie Project), בהוצאת אחוזת בית (2013), תורגם לעברית על ידי סיון בסקין.
* **אפקט רוזי** (The Rosie Effect), בהוצאת אחוזת בית (2014). תורגם לעברית על ידי סיון בסקין.
***צעד ועוד צעד**- יחד עם אשתו אן בויסט (Two Steps Forward) בהוצאת תכלת (2018) תורגם לעברית על ידי מור רוזנפלד.
* **הכל בגלל רוזי** (The Rosie Result), בהוצאת אחוזת בית (2019). תורגם לעברית על ידי דנה טל.

* **Data Modelling Essentials** by Graeme Simsion & Graham Witt, 2004 3rd ed, Morgan Kaufmann, San Francisco 
* **Data Modelling: Theory and Practice** by Graeme Simsion, 2007, Technics Publications, 
* Simsion, Milton and Shanks: **Data Modeling: Description or Design?**, May, 2012.
* Moody, D and Simsion, G: **Justifying Investment in Information Resource Management**, Australian Journal of Information Systems, September, 1995.
* **A Structured Approach to Data Modelling**, Australian Computer Journal, August,1989.
* Simsion, G.C and Symington, J.A: **A Comparison of Network and Relational Database Architectures in a Commercial Environment**, Australian Computer Journal, November, 1981.


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים אוסטרלים
קטגוריה:מחזאים אוסטרלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מונש
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מלבורן
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1956
אריאל פיקאר

הרב **אריאל פיקאר** (נולד בשנת 1965) עוסק בהגות, מחקר והוראה במכון שלום הרטמן ומלמד במכון שכטר למדעי היהדות.

## ביוגרפיה
נולד במרסיי שבצרפת כבן הבכור מבין שלושה ילדים ל, בן למשפחה מיהדות אלזס, וז'קלין, בת לאם שהגרה מאלג'יריה לצרפת ולאב שהגר מגרמניה לצרפת. בשנת 1969, כשפיקאר היה בן ארבע, עלו לישראל והתיישבו בירושלים. אביו, בוגר לימודי הנדסה, נפל בגיל 32 במלחמת יום הכיפורים. פיקאר למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר ובישיבת ההסדר הר עציון, באלון שבות. הוסמך לרבנות על ידי הרבנות הראשית לישראל. בוגר המכון להכשרת מורים במכללת הרצוג ובעל תואר ראשון בתלמוד ותואר שני ושלישי בלימודי פרשנות ותרבות באוניברסיטת בר-אילן, כאשר עבודת הדוקטורט שלו עסקה בפסיקתו ההלכתית של הרב עובדיה יוסף, ויצאה לאור כספר בהוצאת בר-אילן ב-2007.

שימש כרב הקיבוץ שלוחות בעמק בית שאן בין השנים 1994–2001, לימד במדרשת עין הנצי"ב, וכן שימש כר"מ בישיבת מעלה גלבוע בשנים 1999–2001.

ב-2009 התמודד פיקאר בבחירות לכנסת השמונה עשרה ברשימת התנועה הירוקה-מימד, והוצב במקום השביעי בה.

החל מ-2001 הוא עמית מחקר במכון שלום הרטמן ומורה בתוכניות המכון השונות. בין השנים 2009–2018 היה המנהל החינוכי של תוכנית בארי במכון שלום הרטמן. בין השנים 2018–2020 היה מנהל מרכז קוגוד לחקר המחשבה היהודית ולהגות עכשווית. בעבר לימד בחוג למיסטיקה ורוחניות במכללה האקדמית צפת.

פרסם מספר מאמרי הגות העוסקים בקיום הדתי בזמן הזה, את משנתו החינוכית תיאר במאמרים "חינוך יהודי-ישראלי", "אתגרי החינוך היהודי-פלורליסטי". כתב אודות החובה ההלכתית–מוסרית של חתימה על כרטיס אדי לתרומת איברים, על צדק מקראי בכלכלה מודרנית, על מעמדם של פליטים ומהגרים בישראל, על יחסי דת ומדינה בישראל, על איזון ובקרה בין רשויות השלטון, ועל הלכה ישראלית והיחס בין חוק, הלכה ותרבות. על השמיטה בזמן הזה. על השלכות הקורונה על תפיסת העבודה של האדם.

מתגורר בירושלים, נשוי לשלי לבית סיטנר, אב לחמישה. אחיו הוא ההיסטוריון אבי פיקאר.

## ספריו
* '''משנתו של הרב עובדיה יוסף בעידן של תמורות''' - '''חקר ההלכה וביקורת תרבות''', הוצאת אוניברסיטת בר-אילן (2007)
* **[http://www.kotar.co.il/KotarApp/Viewer.aspx?nBookID=99966861 הלכה בעולם חדש - שיח רבני בחברה מודרנית],** הוצאת כתר ומכון שלום הרטמן (2012)
* '''לראות את הקולות''' - '''מסורת, יצירה וחירות פרשנית''', הוצאת בית-יצירה עברית, מכון שלום הרטמן, ידיעות אחרונות, ספרי חמד (2016)
*'''בלשון בני אדם - יסודות להתחדשות יהודית-ישראלית''', הוצאת כרמל ומכון שלום הרטמן (2019)
*'''על הארץ ועל המזון - אתיקה יהודית בעולם מודרני ובמדינה ריבונית''', הוצאת כרמל ומכון שלום הרטמן (2025)
*'''שבת של חירות - מדריך מעשי לשבת אישית ומשפחתית''' (יחד עם דב אלבוים), ידיעות ספרים (2025)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* מאמרים של אריאל פיקאר, באתר Academia.edu
* מאמרים של אריאל פיקאר באתר מכון הרטמן
* 
* 
* מאמרים של אריאל פיקאר, באתר ערוץ 7
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבני קיבוצים
קטגוריה:שלוחות: אישים
קטגוריה:יתומי צה"ל
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:חוקרי יהדות ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:חוקרי הלכה
קטגוריה:בוגרי ישיבת הר עציון
קטגוריה:בוגרי ישיבת נתיב מאיר
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית הרצוג
קטגוריה:פעילי מפלגת מימד
קטגוריה:ישראלים ילידי צרפת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
קליק (מותג)

שמאל|ממוזער|250px|לוגו המותג בעברית ובאנגלית.
**קליק** הוא חטיף שוקולד מבית 'יוניליוור ישראל' (לשעבר מחברת 'ורד הגליל'). את השם נתן הפרסומאי שמואל ורשבסקי.

קליק התחיל כחטיף דגני בוקר מצופה בשוקולד, אך לאורך שנות קיומו יצא בצורות רבות כגון: ביסקוויטים מצופים, דגני בוקר (מסוגים שונים) מצופים וופלים מצופים. ועם הממתקים המפורסמים קליק מקלות והמוצר קליק

קליק מוצע לשיווק בארבע צורות:
# צורות התפזורת - שקית ובתוכה חטיף הקליק על מגוון סוגיו. בכל שקית יש 65 גרם (75 גרם עד שנת 2020 ו-100 או 200 גרם עד שנת 2003 ב-5 הטעמים הראשונים). הטעמים המקוריים הם **כדורים** ו**כדורים חום לבן**. לאחר מכן הצטרפו עוד טעמים רבים כגון: ביסקויט, שקדים ועוגי. וכיום מוציאה החברה עוד מגוון מארזים וטעמים, כגון: קליק Party Mix (המשלב סוגים שונים של קליק בשקית אחת), קליק חטיפי גלידה, קורנפלקס, גליליות, כריות ועוד.
# חטיף קליק ארוך - חטיף (אישי) מאורך, בצורה גלילית או מלבנית המצופה מבחוץ שוקולד ומבפנים ממולא במגוון טעמים כגון: קרם נוגט, קרם חלב, קרמל, צ'לי, צ'וקולדה ועוד.
# טבלאות XL - מגיעות בצורה מלבנית וגדולה (90 גרם) ובנויות מכדורים ממגוון מאכלים (ופל, דגני בוקר וכו') מצופים שוקולד. טעמים לדוגמה: שוקולד חלב עם עוגיות וכדורי דגנים, שוקולד חלב עם אגוזים וופל, שוקולד לבן עם שקדים וכדורי דגנים.
# שוקולד קליק למריחה.

בשנים הראשונות יוצר הקליק על ידי חברת ורד הגליל בצפת (יעקב דנקמפ בתפקיד המנכ"ל) בהכשר הרבנות המקומית. מותג נוסף בשם "גליק" (אושר ביידיש) נמכר במקביל החל מ-1992 בריכוזי אוכלוסייה חרדיים כשהוא מיוצר תחת השגחת בד"ץ העדה החרדית והרבנות המקומית. ב-2003 לאחר שכל מוצרי ורד הגליל עברו להשגחת הבד"ץ בוטל מותג זה והמותג קליק משווק כיום בהשגחת הרבנות צפת ובד"ץ העדה החרדית.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חטיפי שוקולד
קטגוריה:מותגי מזון
קטגוריה:מותגי יוניליוור
פדרו חואן קבאיירו

**פדרו חואן קבאיירו** (בספרדית: **Pedro Juan Caballero**) היא בירת מחוז אממבאי בפרגוואי. העיר שוכנת על הגבול של פרגוואי עם ברזיל, מול העיר פונטה פוראו, במרחק של כ-536 קילומטרים מצפון לבירת פרגוואי, אסונסיון.

## תחבורה
נמל התעופה הבינלאומי דוקטור אוגוסטו רוברטו פוסטר משרת את העיר.

## ערים תאומות
* 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פרגוואי: ערים
קטגוריה:גבול ברזיל–פרגוואי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1899
מאונט איסה

**מאונט איסה** (באנגלית: **Mount Isa**) היא עיר בצפון-מערב מדינת קווינסלנד שבאוסטרליה. העיר ממוקמת במרחק של 1,830 ק"מ מצפון-מערב לבירת המדינה בריזביין. העיר הוקמה בשל מרבצי המינרלים הנרחבים שנמצאו בסביבתה. המכרות של מאונט איסה הם מהמכרות הפרודוקטיביים ביותר בהיסטוריה העולמית ומהם מופקים עופרת, כסף, נחושת ואבץ.

מאונט איסה היא המרכז המנהלי, המסחרי והתעשייתי של צפון-מערב קווינסלנד. למרות היותה שוכנת באזור צחיח, האגם המלאכותי מונדרה (Lake Moondarra), שנוצר כתוצאה מסכירתו של נהר לייכהרדט (Leichhardt), מספק לעיר את מי השתייה שלה ומשמש כאתר לספורט ימי, לצפרות ולנופש. המקומיים מכנים את העיר "האיסה" ("The Isa").

אוכלוסיית העיר מנתה 20,569 תושבים במפקד 2011.

## היסטוריה
האזור סביב למיקומה הנוכחי של מאונט איסה היה משכנו של שבט הקלקדון (Kalkadoon) האבוריג'יני. השבט הצליח להתקיים באזור עד שהגיעו המתיישבים הלבנים שהתייחסו לשטח כאל אדמת מרעה ומקור למחצבים. עם התגבר הלחץ של המתיישבים כלפי השבט, הם ניהלו את אחת ממלחמות הגרילה המוצלחות ביותר בתולדות אוסטרליה. הצלחתם המשיכה בקרב עקוב מדם שנוהל בשנת 1884. השבט תקף עמדה מבוצרת בכוחות גדולים וסבל אבדות כבדות. השבט, שנחלש לאחר הקרב, התקשה להגן על אדמותיו ואיבד חלק ניכר מהן. סיורים חמושים של המתיישבים שרדפו אחרי בני השבט ששרדו את הקרב, החלישו אותו עוד יותר.

ב-1923 התגלו במקום מרבצי כסף ועופרת עשירים ביותר ובשנת 1931 הוקמה העיירה. בשנת 1942 התגלו מרבצי כסף ועופרת ובשנות החמישים התגלו מרבצי נחושת. היישוב התפתח ובשנת 1968 הוכרזה מאונט איסה כעיר. בשנים 1964–1965 פרצו בעיר מהומות עקב סכסוכי עבודה והוכרז בה משטר צבאי.

## אקלים

## קישורים חיצוניים

* 
* על מאונט איסה באתר אוניברסיטת קווינסלנד
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קווינסלנד: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1923
המעי העיוור

**המעי העיוור** (caecum, **צקום**), או **המעי האטום**, נמצא בחלק הימני התחתון של הבטן, 2.5 ס"מ מרצועת המפשעה. הוא מתחיל בחיבור למעי הדק והמשכו הוא המעי הגס העולה. עמו נכלל גם התוספתן, שהוא איבר קטן דמוי תולעת. המעי העיוור הוא מעין כיס בתוך צינורות המעי, ומאחר שאין לו יציאה כלשהי ושהוא נסגר על ידי שסתומים הנמצאים בסוף המעי הדק ותחילת הכרכשת, הוא נקרא "עיוור". אורכו של המעי העיוור הוא 7.5 ס"מ, וכך גם רוחבו. הוא עטוף כמעט כולו בצפק, אף שאינו בעל מצע מעי. אם המעי מתמלא בצואה או בגזים, ניתן למשש אותו מצדה הימני הקדמי של הבטן.

### אטימולוגיה
המונח caecum מגיע מלטינית ומשמעותו עיוור. הוא ניתן למעי העיוור משום שאינו מוביל לשום מקום אלא מסתיים בתוספתן.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בטן
קטגוריה:מערכת העיכול
מנהל עיזבון

**מנהל עיזבון** הוא אדם, תאגיד או האפוטרופוס הכללי, אשר ממונה על ידי בית משפט לצורך כינוס נכסי עיזבון, ניהולם, סילוק חובות העיזבון ולבסוף חלוקת נכסי העיזבון ליורשים. "חוק הירושה התשכ"ח - 1965" מסדיר את הכללים הנוגעים להסדרת עיזבון של אדם שניפטר וניהול עיזבונו. החוק מורה על חובת הדיווח של מנהל העיזבון שמונה על ידי בית המשפט ומסמיך את האפוטרופוס הכללי לפקח על מנהל העיזבון ועל פעולותיו בנוגע לניהול העיזבון. על פי המשפט העברי, כוחו של בית הדין למנות מנהל עיזבון כאשר ישנם ילדים קטנים אשר לא יכולים לעשות זאת הוא מתוקף התפיסה כי בית דין הוא "אביהם של יתומים".

מנהל העיזבון ממונה על ידי בית המשפט, על פי בקשת יורש או נושה של עיזבון, או על פי בקשה של אפוטרופוס כללי או היועץ המשפטי לממשלה. תפקידיו מפורטים בסעיף 82 לחוק הירושה והוא כפוף להוראות בית המשפט, לפיהן הוא צריך לבצע פעולות לצורך כינוס נכסי העיזבון, ניהולם, שמירתם וביטוחם, סילוק החובות וחלוקת יתרת נכסי העיזבון בין היורשים לפי צו ירושה או לפי צוואה. לצורך מילוי תפקידו מבצע מנהל העיזבון פעולות משפטיות, כגון הגשת בקשות לבית המשפט, ופעולות מנהליות כגון כינוס הנכסים ותשלום חובות.

קיימת הבחנה בין "מנהל עיזבון זמני" לבין "מנהל עיזבון קבוע":
***מנהל עיזבון זמני** - ממונה לפני מתן צו קיום צוואה או צו ירושה, כאשר קיים צורך ממשי ודחוף לבצע פעולות לצורך שמירת נכסי העיזבון. מנהל העיזבון הזמני ממונה על ידי הרשם לענייני ירושה או בית המשפט לענייני משפחה. הוא ממונה בדרך כלל לתקופה של 6 חודשים, ולעיתים ניתנת הארכת התקופה בנסיבות מיוחדות, או עד מתן צו קיום צוואה או צו ירושה (המוקדם בהם). מנהל העיזבון הזמני מכנס את נכסי העיזבון, מפרסם הודעות לנושים, משלם את חובות העיזבון, שומר ומבטח את נכסי העיזבון ומבצע כל פעולה שנדרשת לשם כך לפי הוראות בית המשפט.
***מנהל עיזבון קבוע** - ממונה בד בבד או לאחר מתן צו ירושה או צו קיום צוואה של הנפטר. המנהל המיוחד ממונה רק במידה והוכח כי קיים צורך ממשי למינויו, כמו במקרים של סכסוך בין היורשים, ריבוי של יורשים, קיום מטרה ציבורית על פי הוראות הצוואה, כאשר בין היורשים יש נעדרים, או שבצוואה יש הוראות ביחס לקטין או חסוי, ויש צורך לפקח על ביצוען ואין כל דרך אחרת לעשות כן. תפקידיו של מנהל העיזבון הם לכנס את נכסי העיזבון, לפרסם הודעות לנושים, לפרוע את חובות העיזבון, לנהל את נכסי העיזבון כגון בהשקעת כספים בהתאם להוראות תקנות הירושה (דרכים להשקעת כספי עיזבון), התש"ס - 2000, לחלק את נכסי העיזבון או את תמורתם בין היורשים על פי צו הירושה או הצוואה, לבצע את חובות הדיווח לאפוטרופוס הכללי עליו ולבצע כל פעולה שנדרשת על פי הוראות בית המשפט.

כאמור, חוק הירושה התשכ"ח - 1965, מסמיך את האפוטרופוס הכללי לפקח על פעולותיו של מנהל העיזבון. מכוח סמכותו האפוטרופוס מקבל לידיו דוחות ממנהלי העיזבון על הכספים והרכוש שהם מנהלים בעיזבון, בודק את הדיווחים ומפקח על פעולות מנהל העיזבון.

שכרו של מנהל העיזבון נפסק על ידי בית משפט על פי סעיף 91 לחוק הירושה.

## קישורים חיצוניים
*ניהול עיזבונות, באתר משרד המשפטים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דיני ירושה
פדרה

**פדרה** (ביוונית עתיקה: **Φαίδρα**, פַיידרה) היא דמות במיתולוגיה היוונית של נסיכה מהאי כרתים. שמה נגזר מהמילה היוונית φαιδρός (פאידרוס), שמשמעותה "בהיר".

## גרסאות לסיפורה של פדרה
[ממוזער|מיתוס פדרה ו[היפוליטוס על גבי סרקופג רומי עתיק מטריפולי במוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול]]
לסיפורה של פדרה מספר גרסאות:

### שקר האונס
פדרה הייתה בתו של מינוס, רעייתו של תזאוס ואמם של דמופון מאתונה ואקמאס. פדרה מתאהבת בבנה החורג היפוליטוס (בנם של תזאוס ושל מלכת האמזונות, היפוליטה). היא מנסה לשדל אותו לאהוב אותה, אולם הוא סירב. כנקמה, פדרה משקרת לתזאוס שהיפוליטוס אנס אותה. כנקמה הוא קילל את בנו שסוסיו ייקחו אותו לים, למותו, וכך היה, לאחר שראו מפלצת ים מפחידה של פוסידון.

### התאבדותה של פדרה
גרסה אחרת אומרת שתזאוס הרג אותו במו ידיו, ושפדרה התאבדה מרוב אשמה.

### שורו של דיוניסוס
גרסה שלישית טוענת שהיה זה דיוניסוס שגרם למותו בכך שהפחיד את סוסיו בשור אימתני.

### נאמנות לאלה
גרסה נוספת טוענת שהיפוליטוס היה נאמן לאפרודיטה, ובהעבירו את נאמנותו לארטמיס, גרמה לאירועים האלה.

### אחותה של פדרה
גרסה חמישית טוענת שהסיפור כלל לא היה טרגי: אחותה של פדרה סיפרה להיפוליטוס שהיא מאוהבת בו, והוא לא סיפר לה על כך שהוא יודע.

## מחזות על פי סיפורה
דמותה של פדרה מופיעה במספר מקורות שהידועים ביניהם הם המחזה היווני מהמאה החמישית לפנה"ס "היפוליטוס", מאת אוריפידס, המחזה הרומאי מהמאה הראשונה לספירה "פדרה" מאת סנקה, המחזה הצרפתי מהמאה ה-17 הקרוי גם הוא "פדרה" מאת ז'אן רסין, והמחזה הבריטי מסוף שנות ה-20 "פדרה מאוהבת" מאת שרה קיין.

## ראו גם
*Some Velvet Morning

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
פאולה מלקומסון

**פאולה מלקומסון** (באנגלית:** Paula Malcomson**; נולדה ב-1 ביוני 1970) היא שחקנית צפון אירית. ידועה בעיקר בשל השתתפותה בסדרות הטלוויזיה "דדווד" ו"ריי דונובן" ובסרטי הקולנוע "משחקי הרעב" ובהמשכו "משחקי הרעב: התלקחות".

## ביוגרפיה
מלקומסון נולדה בבלפסט, צפון אירלנד.
שיחקה לראשונה כשחקנית מקצוענית בשנת 1993 במערבון "טומבסטון עיר ללא חוק" בתפקיד איילי אשתו של המארשל וירג'יל ארפ (סם אליוט).
בשנת 2000 הופיעה בעיבוד המודרני לדרמה השייקספירית "המלט" בתפקיד מרסלה.

זכתה להכרה לראשונה בזכות תפקידה בסדרת הדרמה "דדווד" בתור הפרוצה טריקסי. בהמשך דרכה הופיעה בסדרת הדרמה "ER" בתפקיד מג ריילי ובסדרה המדע בדיונית "קאפריקה" בתור אמנדה אשתו של דניל גרייסטון (אריק סטולץ).

ב-2010 הופיעה בעונה השלישית של הסדרה המצליחה "ילדי האנרכיה" בתפקיד מורין אשבי. בשנת 2012 השתתפה מלקומסון בסרט המצליח "משחקי הרעב" בתפקיד אמה של קטניס אוורדין (ג'ניפר לורנס), תפקיד עליו חזרה גם בסרטי ההמשך "התלקחות", ו"עורבני חקיין (חלקים א', וב')"

משנת 2013 משחקת מלקומסון בסדרת הפשע "ריי דונובן" בתפקיד אבי אשתו של ריי דונובן (לייב שרייבר).

בשנת 2018 שיחקה בסרט "תמיד גרנו בטירה" לצד טאיסה פרמיגה וסבסטיאן סטן, הסרט אשר מבוסס על ספר באותו שם משנת 1962 שנכתב על ידי שירלי ג'קסון.

במרץ 2024 עלתה לאוויר סדרת הטלוויזיה "פאריש" המבוססת על דרמה בריטית בשם "The Driver". העלילה עוסקת בפאריש שאחרי רצח בנו והתמוטטות העסק שלו, נאלץ לחזור להרגלים ישנים ונקלע לעימות מסוכן עם ארגון פשע אלים. מלקומסון שיחקה בסדרה את אשתו של פאריש. באוקטובר 2024, AMC ביטלה את "פאריש" לאחר עונה אחת בלבד.

## פילמוגרפיה
* טומבסטון עיר ללא חוק (1993)
* גרין מייל (1999)
* המלט (2000)
* משחקי הרעב (2012)
* התלקחות (2013)
* הרץ במבוך (2014)
* הרץ במבוך: מבחני הכוייה (2015)
**The Cured* (2017)
*החצי השני (2017)
**Battlecreek* (2017)
**All Summers End (2017)*
*Axis (2017) - דיבוב
* תמיד גרנו בטירה (2018)
*דדווד: הסרט (2019) - סרט מקורי של HBO

### טלוויזיה
* דדווד (2004–2006)
* ג'ון מסינסינטי (2007)
*חוק וסדר: מדור מיוחד (2008, 2019)
* קפריקה (אנ') (2009–2010)
* ילדי האנרכיה (2010)
*שקר לי (2011)
*מרפאה פרטית (2011)
*פרינג' (2011)
*חוק וסדר: לוס אנג'לס (2011)
*החשוד העיקרי (2011)
*ארצ'ר (2012) - דיבוב
*ריי דונובן (2017-2013)
*קריפטון (2018)
**Lawmen: Bass Reeves (2023)*
*פאריש (2024)
*ראש העיר של קינגסטאון (2024)
*מוות ממכת ברק (אנ') (2025)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צפון איריות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1970
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1970
אנקרנסיון

**אנקרנסיון** (בספרדית: **Encarnación**) היא בירת מחוז איטפואה בפרגוואי. העיר נמצאת על גדת נהר פרנה, מול העיר פוסאדאס שבארגנטינה, במרחק של 365 קילומטרים מבירת פרגוואי אסונסיון.

העיר נחשבת לבירת התיירות של פרגוואי. היא נמצאת במרחק של כ-30 קילומטרים מאתר המורשת העולמית בלה סנטיסימה טרינידאד דה פרנה וחסוס דה טוורנגה.

## היסטוריה
האב רוקה גונסאלס דה סנטה קרוס הקים עיירה ששמה היה אנונסיאסיון דה איטפואה ב-1615, במקום בו היום נמצאת העיר פוסאדאס בארגנטינה, אך אחרי 10 שנים העיירה זזה לצדו השני של נהר הפרנה, וקיבלה שם חדש: אנקרנסיון דה איטפואה.

## חינוך
בעיר נמצאת האוניברסיטה הלאומית של איטפואה.

## תחבורה
נמל התעופה טניינטה אמין איוב גונסאלס נמצא במרחק של כ-12 קילומטרים מהעיר והוא השלישי בחשיבותו במדינה.

העיר מקושרת דרך גשר סן רוקה גונסאלס דה סנטה קרוס לפוסאדאס שבארגנטינה, מעברו השני של נהר פרנה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פרגוואי: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1615
קאסל (צרפת)

**קאסל** (צרפתית: **Cassel**; פלמית: **Kassel**) היא עיר בחבל או-דה-פראנס בצפון צרפת. העיר ממוקמת בין בירת החבל ליל ודנקרק.

## היסטוריה
עוד לפני הגעת הרומאים הייתה העיר אופידום ראשי של המורינים (עם גאלי בלגי) ונקראה **Castellum morinorum**. העיר שינתה את שמה ל-**Castellum menapiorum** (קאסטלום מנפיורום), שפירושה "הארמון של המנפים", שבט בלגי שקיבל את העיר מידיו של גאיוס קארינס, מושל גאליה, שאף זכה למצעד ניצחון ברומא על כך שהתיישב באזור, וזו הייתה העיר החשובה שלהם. בעקבות הכיבוש הרומי, העיר החלה להתפתח.

בימי הביניים הייתה העיר בשלטון רוזנות פלנדריה, כאשר בלדווין השלישי, רוזן פלנדריה בנה את הארמון במאה העשירית. בהמשך שימשה העיר זירה לקרבות רבים:
* 1070–1071 - רובר הראשון, רוזן פלנדריה כבש את האזור מידי אחיו בלדווין הרביעי, רוזן פלנדריה.
* 1328 - פיליפ השישי, מלך צרפת כבש את קאסל מידי הפלמים בקרב קאסל
* 1677 - במהלך המאה השישה עשר העיר הייתה עיר גבול בין צרפת וארצות השפלה הספרדיות והייתה מקום לקרבות רבים ביניהם. ב-1645 הספרדים כבשו את העיר והחזיקו בה עד שנת 1677 בו פיליפ, דוכס אורלאון אחיו של לואי הארבעה עשר, כבש את העיר מידיו של יורש העצר האנגלי ויליאם.

ב-1848 נבנה קו הרכבת בין ליל ודנקרק. הרכבת שעברה בעיר תרמה לפיתוחה.

במלחמת העולם הראשונה קבע המרשל פרדיננד פוש את מיקום צבאו בעיר כנקודה אסטרטגית ליד חזית פלנדריה. לקראת סוף המלחמה הגנרל הרברט פלומר שהייתה מפקד הארמייה השנייה של בריטניה, קבע את מפקדתו בעיר.

במאי 1940 הופגזה העיר על ידי חיל האוויר הגרמני, הכוחות הבריטיים שהוצבו בעיר הצליחו להחזיק מעמד במשך שלושה ימים, דבר שסייע לפינוי הפצועים הבריטים והאמריקאים בדרך דנקרק.

מתחילת המאה ה-19 ירדה חשיבותה של העיר, ולכן האוכלוסייה קטנה מ-5,000 תושבים ב-1793 ל-2,278 ב-2011.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צרפת: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:נור-פה דה קאלה: ערים
בת יפתח (סרט)

**בת יפתח: טרגדיה  תנ"כית** (באנגלית: **Jephtah's Daughter: A Biblical Tragedy**), הוא סרט ראינוע אמריקאי בשחור-לבן משנת 1909.

הסרט, בכיכובה של השחקנית והשחיינית אנט קלרמן (בשמה המלא: Annette Marie Sarah Kellerman; 1886-1975), נכתב על ידי מדיסון סי. פיטרס, עבור אולפני ויטגרף.

## קישורים חיצוניים

* הסרט '''בת יפתח''' באתר "עידן השקט"

קטגוריה:סרטי תנ"ך
קטגוריה:סרטי 1909
קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:סרטים אילמים 
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
סויוז 32

**סויוז 32** (ברוסית: **Союз-32**) היא חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב־25 בפברואר 1979 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. המטרה המרכזית הייתה עגינה בתחנת החלל סאליוט 6.

## צוות
* ולדימיר ליאחוב - מפקד
* ואלרי ריומין - מהנדס טיסה

## צוות גיבוי
* לאוניד פופוב - מפקד
* ולנטין לבדב - מהנדס טיסה

## תיאור המשימה
"סויוז 32" שוגרה ב-25 בפברואר 1979 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 31 בעזרת משגר סויוז U.

מטרת המשימה הייתה לעגון בתחנת החלל סאליוט 6 ולהביא משלחת קבועה שלישית. העגינה בוצעה ב־26 בפברואר בתא העגינה הקדמי. לאחר העגינה, הצוות עבר לתחנת החלל ולאחר התארגנות החל בביצוע תוכנית מדעית בכך החלה לפעול משלחת מס' 3. 

ב־11 באפריל הייתה צריכה להתחבר לתחנת החלל החללית סויוז 33, אך בעקבות תקלה טכנית במדחף, העגינה לא בוצעה והחללית חזרה לכדור הארץ. חקר האירוע הביא למסקנה שתקלה דומה עלולה להתרחש בחלליות אחרות מדגם זה לרבות "סויוז 32". בעקבות כך טיסות מאוישות נעצרו עד לתיקון המדחף. לאחר סיום שדרוג המדחף ביוני 1979, שוגרה החללית סויוז 34 הלא מאוישת כתוכנית גיבוי והתחברה לתחנת החלל הסאליוט 6. 

ב־13 ביוני החללית סויוז 32 התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ ללא הצוות.

## קישורים חיצוניים

* נתונים מאנציקלופדיית החלל
* נתוני המשימה

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1979 בברית המועצות
הבנק המרכזי של ברזיל

**הבנק המרכזי של ברזיל** (בפורטוגזית: **Banco Central do Brasil**) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי ברפובליקה הפדרלית של ברזיל.

## הקמה
הבנק נוסד ב-31 בדצמבר 1964, (כתוצאה משיתוף פעולה של שלושה מוסדות פיננסיים: לשכת המטבע והאשראי (SUMOC), בנק ברזיל (BB), ובית האוצר הלאומי.) במטרה לייצב את הכלכלה הברזילאית לאחר תקופה של אינפלציה גבוהה.

## תפקידים עיקריים

### יציבות המחירים
הבנק אחראי על שמירה על יציבות המחירים במדינה, תוך הגדרה ומימוש של מדיניות מוניטרית.רגולציה ופיקוח: הוא פועל לפיקוח על המערכת הבנקאית והפיננסית, וודא שהבנקים פועלים בהתאם לחוקים ולתקנות.

### ניהול המטבע
הבנק מנהל את המטבע הלאומי, הריאל הברזילאי, ומבצע פעולות בשוק המט"ח.

### מושל
הבנק מנוהל על ידי מושל, הממונה על ידי הנשיא של ברזיל, ודרוש אישור מהקונגרס.

### מדיניות מוניטרית
הבנק משתמש בכלים כמו שיעור הריבית (SELIC) כדי להשפיע על האינפלציה והצמיחה הכלכלית.

### חדשנות ופיתוח
בשנים האחרונות, הבנק עוסק גם בקידום טכנולוגיות פיננסיות חדשות, כולל יוזמות בתחום הדיגיטליזציה של מערכת התשלומים.

במסגרת תפקידיו פעיל הבנק בקידום מדיניות פיננסית כוללת עבור ברזיל, וכן הוא מופקד על מילוי כלל התפקידים המוטלים על בנקים מרכזיים במדינות אחרות.

נכון ל-2017, נשיא הבנק המרכזי של ברזיל הוא אילן גולדפיין.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ברזיל
קטגוריה:ברזיל: כלכלה
ליים קווט

**ליים קווט** (באנגלית: **Limequat**, שם מדעי: *Citrus aurantifolia* או *Fortunella japanica*), הוא הכלאה בין קי ליים וקומקוואט עגול. בישראל הוא מכונה לעיתים גם **לימון ננסי** או **לימון סיני**, אם כי אלו שמות עממיים המתייחסים גם לעצי הדר קטנים נוספים שאינם בהכרח ליים קווט. ההכלאה נוצרה בשנת 1909 על ידי ד"ר ולטר טניסון סווינגל . מן ההכלאה מתקבל עץ קטן מניב פרי ננסי דמוי לימון. הפרי מבשיל כל החורף והוא חמוץ, עסיסי ודל גרעינים. העץ רגיש לתנאים סביבתיים. עלול למות מחוסר או עודף מים ויגיב גם לחוסר ברזל או רמה גבוהה של גיר בקרקע.

## תיאור
זהו עץ קטן הגדל בצורת שיח צפופה ומבוקרת. עליו בעלי מראה אופייני להדרים. הליים קווט מניב שפע של פירות גם בגיל צעיר. הפירות קטנים, אובליים, בצבע צהוב-ירקרק, וכוללים זרעים (גלעינים). לקליפת הפרי טעם מתקתק, בעוד שהציפה חמוצה-מתוקה ובעלת טעם הדומה לזה של ליים. ניתן לאכול את הפרי בשלמותו, או להשתמש במיץ ובקליפה לתיבול משקאות ותבשילים. הפרי עשיר בוויטמין C ובעל חומציות גבוהה.

כיום הצמח מגודל ביפן, ישראל, ספרד, מלזיה, דרום אפריקה, הממלכה המאוחדת ובארצות הברית – בקליפורניה, אריזונה, פלורידה וטקסס. את הפרי ניתן למצוא בכמויות קטנות בחודשי הסתיו והחורף בארצות הברית, הודו ויפן.

ניתן לגדל ליים קווט בתוך הבית או מחוצה לו, כל עוד הטמפרטורה נשמרת בתחום שבין העצים קטנים יחסית וניתנים לשתילה בעציצים או מכלים, בקרקע מנוקזת ופורייה. הצמח גדל לאט יחסית, פורח ונושא פרי במשך 5–7 חודשים, ולאחר מכן נכנס למנוחה של 5–7 חודשים.

הליים קווט עמיד לקור יותר מהליים, אך פחות מהקומקווט.

ניתן להשתמש בפירות להכנת קוקטיילים וסלטי פירות, או לסכרם בשלמותם. ניתן גם לבשלם לאחר הסרת הזרעים (המעניקים טעם מר), וכן להשתמש בהם להכנת שימורים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הדרים
קווט
דומברובה ביאלוסטוצקה

**דומברובה ביאלוסטוצקה** (בפולנית: **Dąbrowa Białostocka**; נקרא: [dɔmˈbrɔva bʲawɔˈstɔt͡ska]) היא עיר במחוז סוקולקה, בפרובינציה פודלסיה שבצפון-מזרח פולין. במסגרת החלוקה המנהלית הישנה של פולין (1975-1998) השתייכה העיר לתחום השיפוט של ביאליסטוק.

דומברובה קיבלה זכויות עיר בשנת 1712, אך הפסידה אותן בהמשך. בין השנים 1750-1950 שוב היו ליישוב זכויות עיר, ובמשך זמן מה הוא שימש כבירת המחוז.

העיר ממוקמת במרכזו של אזור חקלאי, אך יש בה גם תעשייה קטנה, בעיקר בתחום המזון.

## יהודי דומברובה
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-2,400 יהודים, כמחצית מתושביה, ופעלו בה מוסדות דת ותרבות יהודיים, בית ספר מרשת תרבות ומפלגות ציוניות.

בתחילת ספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, אך כעבור כשבועיים נכנסו אליה הסובייטים בהתאם להסכם ריבנטרופ-מולטוב. עם פרוץ מבצע ברברוסה נכבשה העיר בשנית, והגרמנים שרפו את בתי העיר.

עם הכיבוש נמלטו רוב יהודי העיר לנובי דבור ולסוחובולה, וגורלם היה כגורל יתר יהודי יישובים אלו. כ-600 היהודים שנותרו בעיר רוכזו בבניין בית המרחץ ובית הקולנוע בה, ומשם נלקחו לעבודות כפייה, תוך רצח קבוצת צעירים.

במאי 1942 גורשו היהודים המבוגרים מהעיר לגטו סוחובולה, וב-2 בנובמבר גורשו יתר יהודי העיר למחנה קלבסין, וממנו שולחו ב-14 בדצמבר 1942 למחנה ההשמדה טרבלינקה.

## קישורים חיצוניים

* 
* נתונים סטטיסטיים רשמיים של ממשלת פולין (מעודכנים ל-2014)
* ספר היזכור ליהודי העיר (חלקי)
* 
* 
* 

קטגוריה:פודלסיה: ערים
קטגוריה:פודלסיה: עיירות יהודיות
קונוס מאך

שמאל|ממוזער|300px|קונוס מאך
**קונוס מאך** היא תופעה בזרימה דחיסה, בה מטוס (או עצם כלשהו) מגיע למהירות מאך 1 (מהירות הקול) ועובר אותה, מאחר שמהירות המטוס גבוהה ממהירות גלי הקול שנוצרים ניתן לומר שנוצר קונוס תלת־ממדי דמיוני אשר מתאר את הגבול בו ניתן לשמוע את גלי הקול. 

גל הקול יגיע לאוזניו של הצופה על הקרקע לאחר שהמטוס חלף על מעליו ולאחר שגבולות הקונוס חצו אותו, תופעה זו נקראת בום על קולי.

התופעה התגלתה בשנת 1877 על ידי הפיזיקאי האוסטרי ארנסט מאך.

זווית הקונוס תלויה במהירות של העצם הנע וככל שמהירות גבוהה יותר כך הזווית תהיה חדה יותר
כאשר זווית הקונוס היא 2 \alpha ו- M מספר מאך, הנוסחה לחישוב זווית \alpha היא:

tan(\alpha)=\frac {1} {M}=\frac {v_{sound}} {v_{object}}

למשל עבור M=1.5 הזווית \alpha תהיה 41.8 מעלות
ועבור M=2 הזווית תהיה 30 מעלות.

ישנה טעות נפוצה שבה התעבות סביב כלי טיס בצורת חרוט נגרמת עקב גל ההלם, אך למעשה התעבות זו לא קשורה לקונוס מאך אלא לסינגולריות פראנטל-גלאוארט שיכולה להיווצר במהירויות נמוכות ממהירות הקול .

## ראו גם
* מספר מאך

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גלים
קטגוריה:אווירודינמיקה
אריך פלגיבל

גנרל **פריץ אריך פלגיבל** (בגרמנית: **Fritz Erich Fellgiebel**; 4 באוקטובר 1886 – 4 בספטמבר 1944) היה מפקד חיל הקשר ויחידת ההאזנה ופענוח הצפנים של צבא גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. פלגיבל פיתח את הדוקטרינה ליצירת והפעלת יחידות האזנה בצבא מודרני בעל פיקוד ושליטה מבוסס קשר רדיו. הוא היה בין הקצינים השותפים לקשר העשרים ביולי נגד אדולף היטלר והוצא להורג לאחר כישלון הקשר.

## תולדות חייו
נולד למשפחת בעלי אחוזות ממזרח לנהר האלבה, לא רחוק מברסלאו, למעמד השמרני שהיווה את חוט השדרה של הצבא הפרוסי. בגיל 18 התגייס לחיל הקשר כצוער ולמד לימודים טכניים במקביל להתמקצעות בפיקוד. במלחמת העולם הראשונה פיקד על יחידת רדיו במפקדת גיס הפרשים של גנרל גאורג פון דר מרוויץ. בחזית צרפת היה עד לכישלון מערך הרדיו וההצפנה הגרמני, כשל מערכתי שדרבן אותו כל חייו לשילוב הניידות והתוקפנות של חיל הפרשים עם יכולות הפיקוד והשליטה המודרניות מחד ואפשרות ההאזנה לאויב מאידך. במלחמת העולם הראשונה זכה לעיטורי צלב הברזל וצלב הכבוד.

במסגרת החשאית למחצה של הרייכסווהר של שנת העשרים פיתח יכולות האזנה ופיענוח. הוא שירת כקצין מטה וקצין מודיעין של גיס וכך הכיר מקרוב את צורכי הדרג המערכתי. עליית הנאצים לשלטון, הקמת הוורמאכט והזרמת התקציבים אפשרה לו להתקדם ולהתפתח. הוא היה אחד הקצינים הבודדים שהיה אהוד על היטלר והתקדם במהירות בסולם הדרגות. ב-1938 התמנה לדרגת אוברסט (אלוף-משנה) ובאותה שנה קודם לדרגת מאיור-גנרל (תת-אלוף) ומפקד חיל הקשר. באוגוסט 1940 מונה לגנרל חיל הקשר (* General der Nachrichtentruppe*), תפקיד בדרגת אלוף-רב־אלוף, כפוף למפקד מטה הכללי של חילות היבשה (ה-OKH) גנרלאוברסט פרנץ הלדר.

## הישגים מקצועיים
פלגיבל ערך רפורמה ביחידות ההאזנה והפענוח. הוא הפריד בין יחידת הצופן האסטרטגית שעסקה בפיענוח מתמטי של צפנים מורכבים וסיפקה מודיעין למשרד המלחמה ולמטה הכללי לבין יחידות למודיעין מערכתי (תחנות האזנה נייחות ופלוגות ניידות המסופחות למפקדות של ארמייה וקבוצת ארמיות) וטקטי (מחלקות האזנה כחלק מגדודי הקשר של הדיוויזיות) שעסקו בהאזנה לאויבי צבא היבשה, יצירת מודיעין רלוונטי והזרמת חומר גלם בלתי-מפוענח ליחידת הפענוח האסטרטגית (horchleitstel).

במהלך המלחמה הצליח מערך ההאזנה להשיג הישגים מודיעיניים רבי חשיבות וערך, בעיקר במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה ובמערכה במדבר המערבי.

## התנגדות לנאציזם
כבר ב-1938 היה שותף לקשר יחד עם ארווין פון ויצלבן לכיבוש ברלין ערב ועידת מינכן והסרת היטלר והמפלגה הנאצית מהשלטון.

ביולי 1944 היה שותף ל"מבצע ולקיריה", קשר של קצינים שביקשו להציל את גרמניה על ידי התנקשות בחייו של היטלר. תפקידו של פלגיבל בתוכנית היה טכני - ניתוק כל אמצעי הקשר שחיברו את מוצב הפיקוד של היטלר "מאורת הזאב" לעולם, בד בבד עם הטמנת פצצה במקום על ידי קלאוס שנק פון שטאופנברג. למרות שניתק את קווי התקשורת הידועים לו, לא ניתק קו תקשורת סודי של האס אס שקישר את היטלר אל משרדו של יוזף גבלס.

פלגיבל נעצר מיד. הוא נשפט על ידי "בית הדין העממי" ונידון למוות ב-10 באוגוסט 1944. הוא הוצא להורג כשלושה שבועות מאוחר יותר בכלא פלצנזה בברלין.

## בתרבות
בסרט מבצע ואלקירי גילם את דמותו השחקן אדי איזרד.

## קישורים חיצוניים

* 
* ביוגרפיה קצרה באתר מרכז ההנצחה להתנגדות הגרמנית

קטגוריה:קושרי קשר ה-20 ביולי
קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מתנגדים לנאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:ביון גרמני במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1886
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
אשר דורי

**אשר דורי** (29 באפריל 1943 – 3 במרץ 1975) היה סופר, מתרגם וצייר יליד תל אביב. עברת את שמו בשנת הקמת המדינה 1948. אהב ספרות קלאסית ומוזיקה קלאסית בעיקר בטהובן.

## צבא
דורי שירת ב-8200 ובזמן שירותיו היחידה שלו יירטה את השיחה הסודית של נאצר וחוסיין.

## ביוגרפיה

הוריו היו הרי וטוני דורי (דורפלאופר). אביו נפטר בהיותו בן 17. התחנך בגן הילדים של הזמרת והשחקנית ליה דוליצקיה. למד בבית הספר תל נורדאו ובבית הספר התיכון עירוני א׳ בתל אביב.

כבר בילדותו הרבה לכתוב סיפורים על הווי השכונה שבה גר (קרן הרחובות אהרונוביץ ולוריא) וכינה אותה בשם שכונת אהרולורה. כישרונו בציור התבלט כבר בילדותו עת נטל חלק פעיל בהכנת התפאורה על ניצחון ישראל על 7 מדינות ערב של בית ספרו בעדלאידע שבשנת 1958.

בוגר מגמה מזרחנית בתיכון עירוני ה' בתל אביב ושירת ביחידת מודיעין בצה״ל שיש האומרים כי יירטה את שיחת הטלפון בין נשיא מצרים נאצר למלך ירדן חוסיין ערב מלחמת ששת הימים.

נישא לישראלה בשנת 1963 ובשנותיהם הראשונות גרו בתל אביב.

לאחר תקופה קצרה בה עבד במחלקת מלוות המדינה בבנק ישראל בו התקדם מהר עזב את הבנק והתמסר לכתיבה ולתרגום. פרסם בהוצאת ״אלף״ שורת ספרי איכות ואחר כך הפך לכותב ומתרגם הבית של הוצאת רמדור לספרי כיס, במסגרתה פרסם עשרות ספרים מפרי עטו ומתרגומיו ובהם תרגום מאנגלית ומגרמנית של סדרת ספרי קרל מאי וסדרת האימים כמו גם ספרי פטריק קים המלאך והרומן הרומנטי.

בשנותיו האחרונות פנה גם לציור על בד וצייר עשרות ציורים ששני מוטיבים בלטו בהם: מוטיב ההריון והלידה (שהעסיק אותו בתקופה בה ציפו לילד) ומוטיב המוות ואפסות האדם מול איתני הטבע.

אשר דורי נפטר בגיל 32 בגלל כשל טיפולי בהתפרצות פתאומית של סוכרת בבית החולים תל השומר. הוא נקבר בבית העלמין הדרום. במותו הותיר, אלמנה, ישראלה, שהייתה בחודש השמיני להריונה וילד בן שנה.

רעייתו הייתה במשך שנים מנהלת הארכיון של עיתון "הארץ" ותרגמה, אף היא, מספר ספרים.

דורי היה אב לשני בנים שהאחרון נולד לאחר מותו.

אחיו, יורם דורי שימש שנים רבות כיועצו הקרוב של שמעון פרס.

## ספריו
* **קרוקיתאות** (1969)
* **יללת חצות** (1970)
* **האסם** (הדברים שהתרחשו אחרי חצות) (1971)
* **כרושתינאות** (עטלפים) (1972)

## קישורים חיצוניים
* סימניה, הספרים שכתב אשר דורי
* הספר, כתיבה, תרגום
* גוגל ספרים, אשר דורי

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר תל נורדאו
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1975
הגן הבוטני בעין גדי

ממוזער|200x200px
ממוזער|200x200px
**הגן הבוטני בעין גדי** הוא גן בוטני השוכן בתחומי קיבוץ עין-גדי. הגן מכיל כ-900 מיני צמחים המתאימים לאקלים החם והיבש האופייני לאזור, רבים מהם מאזורים טרופיים-יובשניים של העולם.

הגן משתרע בין בתי הקיבוץ, ותוכנן בראשיתו על ידי דב בניסוביץ', שבנו, דן בניהו, הוא ממייסדי הקיבוץ.

בשנותיו הראשונות הגן היה גן קיבוצי רגיל, אך עם חשיפת הפוטנציאל של המקום הושקעו בגן משאבים והוא הלך והפך בהדרגה לגן בוטני שזוכה למבקרים רבים.

צוות הגן מתמודד עם בעיות לא מעטות בטיפוח הגן ובאחזקתו, ובהן המחסור במים בחודשי הקיץ, נזקי השמש הקופחת בשעות החום הקיציות, והצורך לשמר את האסתטיקה של הגן בתוך יישוב קהילתי פעיל.

הצמחים המיוחדים בגן הם קקטוסים וסוקולנטים אחרים מאזורים מדבריים, צמחיית רצפת יער הגשם הטרופי בצל עצים כבדי-צל, עצי ענק ממשפחת הבומבקיים (הבאובב האפריקני ואחרים), צמחי בושם וקטורת (זיכרון לתרבות החקלאית המקומית מלפני אלפיים שנה), מספר מינים ממשפחת הדקליים ועוד.

## קישורים חיצוניים

* 

* הגן הבוטני באתר קיבוץ עין גדי

קטגוריה:עין גדי
עין גדי
עופר ברגמן

**עופר ברגמן** (נולד ב-7 באוגוסט 1965) הוא פרופסור חבר במחלקה למדעי המידע באוניברסיטת בר-אילן.

## ביוגרפיה
עופר ברגמן הוא בוגר תואר ראשון (בהצטיינות) בפסיכולוגיה מאוניברסיטה העברית בירושלים (1993), תואר שני  מאוניברסיטת בר-אילן (1997) ודוקטורט מבית הספר לחינוך של אוניברסיטת תל אביב (2006). תחומי המחקר שלו כוללים ניהול מידע אישי, אינטראקציית אדם-מחשב, והתנהגות מידע. הוא כתב מעל 40 פרסומים מדעיים. ה-H-index שלו עומד על 20.הוא קיבל מספר פרסים ומענקים כולל פרס המאמר המצטיין של ''JASIST'', מענק הקרן הלאומית למדע ושני מענקים מטעם חברת גוגל.

## ספרו
ברגמן הוא מחבר הספר **The Science of Managing Our Digital Stuff** אשר יצא בהוצאת *MIT Press* בנובמבר 2016. הספר נכתב יחד עם פרופסור סטיב וויטיקר (Whittaker). הספר מאחד כמה ממאמריו של ברגמן ומשווה את שיטת התיקיות המסורתית לחלופות שלה - חיפוש המאפשר גמישות רבה יותר מניווט לתיקיות, תגיות המאפשרות שמירה מרובת קטגוריות וניהול מידע קבוצתי. למרות זאת, ברגמן ווויטיקר מצאו ששיטות אלו, אשר עובדות היטב בתחומי ניהול מידע אחרים, נכשלות בניהול מידע אישי. במקום זאת הספר מציע את הגישה הסובייקטיבית-למשתמש  למערכות לניהול מידע אישי, אשר מציעה עקרונות עיצוביים אשר עזרו ביצירת מספר עיצובים חדשניים. הספר זכה לשבחים ממומחים באינטראקציית אדם-מחשב - ויון רוג'רס, ג'ון קרול, אביגייל סלן ורוברט קראוט. ברגמן התראיין למגזין *[[TheMarker]]* על יציאת הספר.

## מחקר נוירו-קוגניטיבי
שמאל|ממוזער|האזורים הנידונים במחקרו של ברגמן
ברגמן השתמש בדימות מוחי על מנת לבדוק מתאמים נוירולוגיים להתנהגות מידע. במחקר שביצע עם ד"ר יעל בן אשר התפרסם בכתב העת Nature Scientific Reports, הם הצביעו על הבסיס הנוירולוגי להעדפת ניווט על חיפוש בניהול מידע אישי. תוצאות המחקר מראות שבעת ניווט לתיקיות, אנשים משתמשים באותם אזורים מוחיים המשמשים לצורך ניווט בעולם הפיזי ומשאירים את המערכת השפתית פנויה למשימות אחרות. לעומת זאת פעולת החיפוש מפעילה את אזור ברוקה האחראי על עיבוד שפה. לאחר צאת המאמר התראיין ברגמן לעיתון *[[הארץ]]*.

## הרצאות
ברגמן הרצה על מחקריו באוניברסיטאות ומרכזי מחקר ברחבי העולם וביניהם *[[MIT Media Lab]]* בבוסטון, *[[מיקרוסופט מחקר]]* בסיאטל, *[[National Institute of Informatics]]* בטוקיו ואוניברסיטאות סירקיוז, קורנל ו-*[[Cornell Tech]]* שבניו יורק.

## חיים אישיים
נשוי לפרופסור רותו מודן. השניים גרים בתל אביב ולהם שני ילדים.

אמו היא הסופרת תמר ברגמן והוא נכד לכתריאל יפה. אחיותיו הן המאיירת והסופרת אורית ברגמן והרקדנית והכוריאוגרפית סיגל ברגמן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: מדעי המידע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
צ'ושירו הייאשי

**צ'ושירו הייאשי** (ביפנית: **林 忠四郎**; 25 ביולי 1920 - 28 בפברואר 2010) היה אסטרופיזיקאי יפני. מסלול הייאשי בדיאגרמת HR וגבול הייאשי קרויים על שמו.

## ביוגרפיה
צ'ושירו הייאשי נולד בקיוטו ב-1920 וקיבל תואר ראשון באוניברסיטת טוקיו ב-1942. החל מ-1945 עבד באוניברסיטה זו תחת הנחייתו של הידקי יוקאווה, שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1949. באותה השנה הייאשי השלים את הדוקטורט וב-1954 קיבל דרגת פרופסור. תחום מחקרו העיקרי של הייאשי היה אסטרופיזיקה תאורטית וקוסמולוגיה, העבודה המפורסמת ביותר היא פיתוח מתמטי של מסלול התפתחות של קדם-כוכב בדיאגרמת HR, שלימים נקרא על שמו - מסלול הייאשי. עבודה מפורסמת נוספת הייתה מציאת רדיוס מקסימלי של כוכב עבור מסה נתונה, הנקרא גם כן על שמו - גבול הייאשי. בנוסף, חקר הייאשי התפתחות כוכבים בשלבים צעירים וננסים חומים ותרם את חלקו לפיתוח מודל הנוקליאוסינתזה (יצירת יסודות) במפץ הגדול, שהרחיב את המאמר המפורסם אלפר-בתא-גאמוב . ב-1984 יצא לגמלאות.

זוכה מדליית אדינגטון לשנת 1970, פרס קיוטו לשנת 1995 ומדליית ברוס בשנת 2004.

נפטר ב-2010 בגיל 89.

## קישורים חיצוניים
* Chushiro Hayashi באתר מדליית ברוס.
* Chushiro Hayashi באתר Inamori Fondation

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים יפנים
קטגוריה:זוכי מדליית ברוס
קטגוריה:אסטרופיזיקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:מעוטרי מסדר התרבות
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1920
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-2010
שלמה ונציה

**שלמה ונציה** (**Shlomo Venezia**; 29 בדצמבר 1923 - 1 באוקטובר 2012) מניצולי השואה שפרסמו את זכרונותיהם, במהלך השואה אולץ לעבוד בזונדרקומנדו במחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו.

## קורות חיים
ונציה נולד בסלוניקי, בה נעצר עם משפחתו במרץ 1944. הם גורשו למחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו. בסלקציה שערכו הרופאים הנאצים, ובה כל מי שלא נקבע ככשיר לעבודה נשלח ישירות לתאי הגזים, ונציה ניצל יחד עם אחיו מוריס ושני בני דודיו. ונציה עבר את ההליך שחל על כל האסירים במחנה: תספורת, חיטוי, קעקוע של מספר על גבי זרוע שמאל וקבלת מדי אסיר. בסופו של ההליך ונציה נכלא באגף נפרד ומבודד במחנה שהיה בהסגר, לטענתם של הגרמנים הדבר נעשה כדי למנוע התפרצות של מגפה בשטח המחנה. לאחר 20 ימים בשטח ה"הסגר" ונציה שובץ ביחידת זונדרקומנדו של אחת מהמשרפות הגדולות בבירקנאו, שתפקידה היה לשרוף את גופות המתים שנאספו מתאי הגזים ולאסוף את רכושם. בתום פרק זמן קבוע, גם עובדי הכפייה הוצאו להורג על מנת שלא יוכלו לספר על שאירע במחנות במסגרת הפתרון הסופי.

ונציה היה חלק מיחידת הזונדרקומנדו במשך שישה חודשים. באושוויץ-בירקנאו אמו ושתי אחיותיו נרצחו.

ונציה היה מבין מעט הניצולים שהועבדו במחנות בזונדרקומנדו, והיחיד מביניהם שהיה ממוצא איטלקי. לאחר המלחמה, התחתן עם מאריקה איתה עבר לגור ברומא, שם נולדו להם 3 בנים. במשך כחמישים שנה לא סיפר את סיפורו, עד שבתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, הרגיש שהימין הקיצוני באיטליה הרים את ראשו ולדבריו "צלבי קרס החלו להופיע על קירות" ובתגובה החל לספר את זיכרונותיו. פרסם את זכרונותיו מהשואה בספר בשם "זונדרקומנדו אושוויץ" באוקטובר 2007. כאורח בתוכניות טלוויזיה, בבתי ספר, ובאירועי זיכרון לרגל השואה, הוא פנה לצעירים על מנת שיספרו גם הם על הטרגדיה הנוראה שהתחוללה באירופה בשואה. רוברטו בניני נעזר בו כיועץ לצורך הכנת תסריט הסרט "החיים יפים".

[ממוזער|250px|טקסט=גרפיטי בעקבות מותו: "שלמה ונציה, אנחנו לא שוכחים, שלום", באכסדרת אוקטביה ברומא|[גרפיטי בעקבות מותו: "שלמה ונציה, אנחנו לא שוכחים, שלום", באכסדרת אוקטביה ברומא]]
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים בשואה: יוון
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:זונדרקומנדו
קטגוריה:ניצולי השואה: יוון
קטגוריה:כותבי זיכרונות מהשואה
קטגוריה:יהודים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1923
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2012