open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'ינה לולובריג'ידה

[שמאל|ממוזער|250px|לולובריג'ידה, [2007]]
**לואיג'ינה "ג'ינה" לולובריג'ידה** (באיטלקית: **Luigina "Gina" Lollobrigida**; 4 ביולי 1927 – 16 בינואר 2023) הייתה שחקנית, צלמת עיתונות ופסלת איטלקייה. נחשבה לסמל מין בשנות ה-50.

## ביוגרפיה
לולובריג'ידה נולדה ביישוב סוביאקו, בחבל לאציו שבאיטליה, לאב יצרן רהיטים, ולה שלוש אחיות. מגיל צעיר עבדה בדוגמנות, ובגיל 20 זכתה במקום השלישי בתחרות מיס איטליה.

בשנת 1949 התחתנה עם הרופא הסלובני מילקו שקופיץ' (Milko Škofič). לזוג נולד ילד אחד. בשנת 1971 התגרשה.

בשנת 1953 הגיעה להוליווד והשתתפה בסרט Beat the Devil. לאחר הקרנת הסרט, מפיקי הוליווד התאהבו ביופייה וליהקו אותה לכמה סרטי דרמה.

בשנת 1966 ניהלה רומן עם השחקן הקומי ג'רי לואיס.

היא עזבה את עולם המשחק והתמקדה בעסקים. בשנת 1999 התמודדה ללא הצלחה בבחירות לפרלמנט האירופי כמועמדת מטעם מפלגת שמאל איטלקית.

ג'ינה לולובריג'ידה נפטרה ב-16 בינואר 2023 בגיל 95.

## מסרטיה
* **יין האהבה** (1946) - בתפקיד: חברתה של עדינה ( ללא קרדיט )
* **אלינה** (1950) - בתפקיד: אלינה
* **חיי כלב** (1950) - בתפקיד: מרגריטה " ריטה " בוטורי
* **[[לחם, אהבה ופנטסיה]]** (1953) - בתפקיד: סילביה סורגי / הלנה ריצ'י
* ** הכה את השטן** (1953) - בתפקיד: מריה דנרוית'ר
* **[[לחם, אהבה וקנאה]]** (1954) - בתפקיד: לה ברסגיליירה
* **[[טרפז (סרט)|טרפז]]** (1956) - בתפקיד: לולה
* **[[בבוא ספטמבר]]** (1961) - בתפקיד: ליסה הלנה פליני
* **[[גירושין נוסח אמריקה]]** (1965) - בתפקיד: ביאטריס
***''אני, אני, אני... והאחרים** (1966)* - בתפקיד: טיטה
* *'מאה ואחד לילות** (1995) - בתפקיד: בת זוגו של פרופסור רבל
* **XXL'''  (1997) - בתפקיד: גבי ברבי

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה איטלקיות
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס איטליה
קטגוריה:איטלקיות שנולדו ב-1927
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1927
קטגוריה:איטלקיות שנפטרו ב-2023
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2023
אוקיינוגרפיה פיזיקלית

**אוקיינוגרפיה פיזיקלית** הוא ענף של אוקיינוגרפיה העוסק בתכונות הימים ודנה בזרמים, רוחות, תצורות ועוד.

ניתן לחלק את התחום לפעילויות תאוריות ותאורטיות:
* פעילויות תאוריות: צפייה בימים ואוקיינוסים בשביל להכין מפות בתימטריות המתארות את תכונותיהם.
* פעילויות תאורטיות: הבניית מודלים תאורטיים אשר מדמים את התצפיות ב"עולם האמיתי".

כל ים בנוי מכמות מים שונה, במליחות שונה ובטמפרטורה שונה, ואלו שלושת הגורמים המרכזיים המשפיעים על תנועות המים, והחוקרים צריכים לקחת אותם בחשבון בעוסקם בתחום זה.

לאוקיינוסים תפקיד חשוב בתצורת כדור הארץ והשפעה על האקולוגיה, גאולוגיה, מטאורולוגיה, קלימטולוגיה ועוד. כ-97% מן המים על פני כדור הארץ נמצאים אוקיינוסים והם מהווים את המקור העיקרי לאדי המים אשר מתרכזים באטמוספירה ונופלים כמשקעים (גשם או שלג) על היבשות. קיבול חום הגבוה של האוקיינוסים ממתנת את טמפרטורת כדור הארץ, וקליטת גזים משפיעה על מבנה האטמוספירה. השפעת האוקיינוס מגיעה גם להיווצרות סלעים געשיים על ידי סלעים מטאמורפיים ולהיווצרות מאגמה וגזים געשיים הנוצרים באזורים התת-לוחותיים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוקיינוגרפיה
סמל צ'כיה

**[[סמל]] [[צ'כיה]]** מציג את שלושת המחוזות ההיסטוריים מהם מורכב אזור מרכז אירופה:

Small coat of arms of the Czech Republic.svg|בוהמיה
Znak Moravy.svg|מוראביה
Znak Slezska.svg|שלזיה

# בוהמיה (למעלה משמאל ולמטה מימין) – הסמל מופיע פעמיים כדי להדגיש את חשיבות האזור. הסמל כולל אריה לבן בעל שני זנבות, על רקע אדום.
# מוראביה (למעלה מימין) – עיט משובץ באדום ובלבן.
# שלזיה (למטה משמאל) – עיט שחור (עיט הרייך) עם איור תלתן כסוף, על רקע זהוב.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

צ'כיה

קטגוריה:צ'כיה: סמלים לאומיים
צ'כיה
קטגוריה:עיט בתרבות
קטגוריה:אריות בסמלי מדינות
בנדיקטין

**בנדיקטין** (מצרפתית: **Benedictine**) הוא ליקר המיוצר בצרפת מ-27 סוגי צמחים. בנדיקטין מכונה גם "קיסר הליקרים". הליקר מבוסס על אלכוהול נייטרלי שמופק מסוכר סלק, ובו מושרים עשבי התיבול השונים. כמו כן, הוא מיושן במשך מספר שנים בחביות עץ אלון. משך הכנת כל בקבוק הוא 7 שנים.

## היסטוריה
ההיסטוריה של משקה הבנדיקטין החלה במהלך תקופת הרנסאנס כאשר נזיר בנדיקטיני יצר משקה המורכב מתערובת של 27 צמחים ותבלינים מארבעת קצוות העולם. המשקה הפך לפופולרי מאוד בחצר המלך ועד מהרה הפך למפורסם והמשיך להיות מיוצר בידי הנזירים הבנדיקטינים עד לסוף המאה ה-18.

במהלך המהפכה הצרפתית, כמעט ואבדה נוסחת המשקה הייחודי כאשר אספן ספרים בורגני קנה את ספר הרישומים מהמנזר שהכיל בתוכו את המידע. האספן שלא ידע על האוצר המוחבא בידו השאיר את הספר בספרייה אשר בביתו שנים ארוכות עד שקרוב משפחתו, אלכסנדר לה-גרנד, מצא את נוסחת המשקה בספר והחליט על ייצור מיידי של המשקה הישן וקרא לו "בנדיקטין".

עד שנת 1873 הפך המשקה לפופולרי וייצרו כמאה וחמישים אלף בקבוקים ממנו באותה שנה, כתוצאה מכך החליט אלכסנדר לה-גרנד על הקמת חברה לשיווק הבנדיקטין וייצורו. בשנת 1882 אף הוקם מוזיאון מיוחד לייצור הבנדיקטין אשר שם הוא ממשיך להיות מיוצר עד היום.

המתכון המדויק לייצור הבנדיקטין נשמר עד היום כסוד מסחרי מוגן של חברת המשקאות בקרדי (Bacardi) הבעלים הנוכחיים של המותג, וידוע בכל רגע נתון רק לשלשה אנשים. רבים ניסו לחקות את המשקה עד שהחברה הקימה במתחם שלה בנורמנדי אולם לחיקויים מזויפים של הבקבוק בעל המבנה המיוחד, השם בנדיקטין, והתויות.

## המותג וכשרות
כל בקבוק בנדיקטין נושא תוית עם האותיות D.O.M ראשי תיבות של הביטוי הלטיני "Deo Optimo Maximo" ובעברית "אלוהים, הטוב והגדול".

תחת המותג בנדיקטין מייצרת החברה גם ליקר נוסף בשם B&B, בנדיקטין וברנדי - בנדיקטין מהול בברנדי, אשר במוצהר מעורב עם יין ומשום כך אינו כשר. כמו כן מייצרת החברה "בנדיקטין סינגל קסק" (מחבית אחת) בבקבוק שחור מיוחד והיא מוכרת אותו רק בחנות החברה בנורמנדי צרפת.

בנדיקטין משמש גם כבסיס לכמה קוקטיילים נפוצים ביניהם: פריסקו, דרבי, סינגפור סלינג ועוד.

למרות שהמשקה מיוצר ללא השגחה רבנית ואין לו תעודת כשרות, הוא מוכר ככשר. הרבנים משה דוד גוטניק מאוסטרליה, ומערכת הכשרות של הרב משה לנדא ביררו בזמנו את החומרים המרכיבים את המשקה ותהליך ייצורו והתברר כי לא מעורב בו יין, כך שהוא כשר ללא ספק.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ליקרי עשבים
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
קטגוריה:המטבח הצרפתי: ליקרים
אמנת וינה בדבר דיני אמנות, 1969

250px|ממוזער|אמנת וינה:
**אמנת וינה בדבר דיני אמנות**, המכונה גם **אמנת האמנות** (באנגלית: The **Vienna Convention on the Law of Treaties**, בראשי תיבות: **VCLT**) התקבלה ב־23 במאי 1969. האמנה קובעת את הכללים להתקשרות באמנות, יציאה מהן, תיקונן ועוד. היא כוללת כללים שהיו חלק מהמשפט הבינלאומי המנהגי עוד לפני אימוצה, וכן הוראות שהיו חדשות ב־1969.

האמנה נכנסה לתוקף לאחר אשרורה על ידי שלושים וחמש מדינות ב־27 בינואר 1980העבודה על ניסוח האמנה החלה על ידי הוועדה למשפט בינלאומי  (International Law Commission) של ארגון האו"ם בשנת 1949. הוועהדה סיימה את עבודתה בשנת 1969 בדיון של האו"ם שנערך בשני מושבים בעיר וינה שבאוסטריה.

נכון לינואר 2018, 45 מדינות חתמו על האמנה ו־116 מדינות אשררו את האמנה (ישראל אינה נמנית עם המדינות שאשררו). רוב סעיפי האמנה נחשבים משפט בין לאומי מנהגי, המחייב את כל מדינות העולם.

האמנה חלה רק על אמנות בכתב שנכרתו בין מדינות, ואינה חלה על אמנות בין מדינות לבין ארגונים בינלאומיים או בין ארגונים בינלאומיים לבין עצמם. הכללים החלים על אמנות שארגונים בינלאומיים צד להם נקבעו באמנת וינה משנת 1986 בדבר אמנות בין מדינות לארגונים בינלאומיים ובין ארגונים בינלאומיים לבין עצמם.

## ראו גם
* נורמה קוגנטית במשפט הבין לאומי
* אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים, 1961 
* אמנת וינה בדבר יחסים קונסולריים, 1963 

## קישורים חיצוניים
* 
* הטקסט השלם באתר ויקיטקסט 
## הערות שוליים

וינה 1969
קטגוריה:משפט בין-לאומי פומבי
קטגוריה:וינה: היסטוריה
וינה 1969
וייל (קולורדו)

**וייל** (אנגלית: Vail) היא עיירת סקי פופולרית בהרי הרוקי, בקולורדו, ארצות הברית. 
## גאוגרפיה
וייל ממוקמת על כביש I-70 שהוא כביש ראשי בין-מדינתי (Interstate). 

בסמוך לווייל נמצאות אבון, ביוור קריק, אדוארד ועוד כמה עיירות קטנות ואתרי סקי נוספים.

בעונת הקיץ העיירות מלאות במטיילים מכל רחבי העולם הבאים לשחק גולף, להלך במסלולי ההליכה המרובים, לרכוב על אופניים ובעיקר לרפטינג בנהר הקולורדו.

אתר הסקי של וייל הוא אחד מאתרי הסקי הנחשבים לטובים ויוקרתיים ביותר בארצות הברית. הוא נמצא בשטחו של הפארק הלאומי White River National Forest. באתר מספר פסגות גבוהות מאוד (סביב 3,500 מטר) ולכן תנאי השלג אופטימליים מאחר שהשלג נשמר קל ויבש לאורך כל שעות היום. האתר מתאים לגולשים ברמה גבוהה.

בפברואר 2015 אירחה וייל ביחד עם ביוור קריק את אליפות העולם בגלישת סקי אלפיני. בווייל נערכה התחרות הקבוצתית. מיקיילה שיפרין ילידת העיירה זכתה באליפות זו במדליית הזהב.

בווייל קהילה יהודית קטנה, בנוסף לקהילה מוסלמית ונוצרית.  במקום בית תפילה קטן המשותף לכל הדתות. כל קהילה משתמשת במקום ביום אחר.

## קישורים חיצוניים

* 
* מפת אתר הסקי וייל
* 
* 

קטגוריה:קולורדו: עיירות
קטגוריה:אתרי סקי בארצות הברית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1966
SDDS

**SDDS**, ראשי תיבות של **Sony Dynamic Digital Sound** היא שיטת קידוד דיגיטלית לפסקול רב-ערוצי של סרטי קולנוע שפותחה על ידי חברת סוני לשימוש בבתי הקולנוע החדישים שלה.

ממוזער|שמאל|250px|לוגו שיטת SDDS

שיטה זו פותחה במטרה למשוך קהל לקולנוע, תוך הבטחת מערכות קול משוכללות שכמותן לא ניתן לבנות בבית (השיטות המתחרות DTS ו-Dolby Digital נמצאות בשימוש ביתי בפורמט ה-DVD). בשיטה זו הפסקול הדיגיטלי נמצא על שני פסים לאורך קצוות סרט הצלולואיד, כך שניתן להדפיס על אותו הסרט שני פסקולים במקביל: אחד בשיטת SDDS ושני בשיטת דולבי דיגיטל, שבו עושים שימוש בבתי קולנוע פחות חדישים. השיטה תומכת במספר ערוצים משתנה, עד שמונה: חמישה רמקולים קדמיים, שניים אחוריים וערוץ סאב וופר. בשיטה זו הגנות מרובות כנגד בעיות בפסקול - המידע השמור מוגן בתיקון שגיאות דיגיטלי, ושני הפסים מגבים זה את זה לחלוטין (על כל אחד שמור מלוא המידע) בהיסט מסוים כך שגם במצב שבו יש נזק פיזי ניכר לסרט, הפסקול עדיין יישמע מושלם.

העבודה על הפורמט התבצעה במקביל לפיתוח DTS ודולבי דיגיטל, והסרט הראשון שבו נעשה שימוש בשיטה היה "אחרון גיבורי הפעולה" שיצא ב-1993. ב-2001 יצא הסרט הראשון שניצל את התמיכה בשמונה ערוצים - "Final Fantasy - The Spirits Within". מאז יצאו יותר מ-1,000 סרטים שעושים שימוש ב-SDDS. השימוש בכל שמונת הערוצים הוא יחסית נדיר (רוב הסרטים מודפסים עם פסקול 5.1 בלבד), ויתרונם מתבטא בעיקר בבתי קולנוע בעלי מסך גדול במיוחד. לכן, אין הרבה בתי קולנוע קטנים שיש בהם מערכת SDDS. נכון ל-1999 היו מערכות כאלה ב-6,750 בתי קולנוע. בישראל בתי הקולנוע "סינמה סיטי" ונגטיב הם היחידים שבהם מותקנת מערכת כזו.

## קישורים חיצוניים

* אתר חברת SDDS

קטגוריה:מונחים בקולנוע
DTS

[ממוזער|שמאל|200px|[סמליל|לוגו שיטת DTS]]

**DTS**, ראשי תיבות של **Digital Theatre System** היא שיטת קידוד דיגיטלית לפסקול רב-ערוצי של סרטי קולנוע.

שיטה זו נוצרה על ידי חברת Digital Theatre Systems שאחד ממשקיעיה היה במאי הקולנוע סטיבן ספילברג. העבודה על הפורמט החלה ב-1991, ארבע שנים לאחר שמעבדות דולבי החלו לפתח את Dolby Digital. הסרט הראשון שבו נעשה שימוש בשיטה היה "פארק היורה" שיצא ב-1993, שנה לאחר ש"בטמן חוזר" יצא לבתי הקולנוע בקידוד דולבי דיגיטל.
 
בניגוד לפסקול סטריאופוני, שיטה זו תומכת בדרך כלל בתצורת 5.1, כלומר שני רמקולים קדמיים ראשיים, שניים אחוריים, רמקול קדמי מרכזי וסאב וופר. יתרונה של שיטה זו על פני שיטות דיגיטליות אחרות כגון דולבי דיגיטל הוא שמידת הדחיסה של הפסקול הדיגיטלי היא פחותה, ולכן הצליל המתקבל נאמן יותר למקור. תצורות נוספות שנתמכות על ידי DTS הן סטריאו, ארבעה ערוצים, ארבעה ערוצים וסאב וופר וכן (בגרסאות החדשות) עד שבעה רמקולים וסאב וופר.

החסרון בשיטה זו, מבחינת בתי הקולנוע, הוא שבניגוד לשיטות אחרות כמו SDDS ודולבי שבהן סרט הצלולואיד מכיל את התמונות ולצידן הפסקול, ב-DTS הפסקול הוא נפרד פיזית מהסרט - הוא מגיע על CD-ROM, ולכן בית הקולנוע זקוק למערכת הקרנה משוכללת יותר, שיכולה לתזמן את ההקרנה על המסך עם הפסקול המגיע ממערכת אודיו נפרדת.

השיטה נמצאת גם בשימוש ביתי, בסרטים בפורמט DVD, אך זוכה לפופולריות פחותה מאשר Dolby digital. רוב המקלטים הביתיים אינם מסוגלים לפענח אותה ורק מיעוט סרטי ה-DVD מכילים פסקול DTS. גם חלק מהסרטים האחרונים שיצאו בכותרי לייזרדיסק קודדו בשיטת DTS, בשנות התשעים המאוחרות.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר חברת DTS

קטגוריה:מונחים בקולנוע
קטגוריה:מערכות שמע
קטגוריה:חברות הנסחרות בנאסד"ק
בריברי

שמאל|ממוזער|300px|תיאמין חנקתי; הוויטמין מופיע בצד שמאל, קבוצת החנקה בצד ימין
**בריברי** (**Beriberi**) היא מחלה מטבולית הנגרמת כתוצאה מחוסר בוויטמין B<sub>1</sub> (תיאמין).

ויטמין B1 משמש כקו-פקטור של 3 אנזימים. שניים מהם, פירוואט דה-הידרוגנאז וα-קטו-גלוטראט דה-הידרוגנאז, משתתפים במעגל קרבס, והשלישי, טראנסקטולאז, משתתף במסלול הפנטוזות המזורחנות. ויטמין זה מיוצר אמנם בגוף בכמויות מזעריות על ידי חיידקי המעי הגס, אך כמות זו זעומה ואינה מספיקה לסיפוק צורכי הגוף. לכן יש לצרוך תיאמין במזון, ומחסור בו גורם לפגיעה בפעולת מעגל קרבס.
תסמין אבחנתי של המחלה הוא רמות גבוהות של פירוואט וα-קטו-גלוטראט בדם.

פירוש השם בריברי בסינהלית, שפתה הרשמית של סרי לנקה, הוא "אני לא יכול, אני לא יכול".

המחלה התגלתה לראשונה אצל ימאים שיצאו להפלגות ממושכות שבמהלכן ניזונו מאורז מקולף. אורז זה מכיל כמות זעומה בלבד של תיאמין. היות שחלקים גדולים מאוכלוסיית אסיה ניזונים באופן קבוע מאורז, נפוצה המחלה בעיקר ביבשת זו. בנוסף, מופיעה המחלה אצל אלכוהוליסטים. עיקר צריכת הקלוריות ומרכיבי התזונה של אלכוהוליסטים נובע מהפחמימות שבמשקאות החריפים, ולכן הם סובלים ממחסור חמור בוויטמינים וביניהם תיאמין.

תסמיני המחלה: חולשה, עצבנות, חוסר תיאבון, בחילה, כאבי שרירים, רעד בגפיים, ירידה במהירות הרפלקסים, הפרעה בקצב הלב, הגדלת הלב ובלבול. אי-טיפול עלול להוביל לדום לב ולמוות.

## פרשת רמדיה

בשנת 2003 התגלה בישראל שבתרכובת מזון לתינוקות העשויה מסויה ששיווקה חברת רמדיה היה מחסור חמור בוויטמין B1, שהיעדרו גורם למחלת בריברי, והוא חיוני להתפתחות תינוקות. חמישה תינוקות נפטרו מן המחלה, ואחרים ניזוקו בצורה חמורה.

## אופן טיפול
הטיפול במחלת ברי-ברי נעשה בעזרת נטילה של ויטמין B1 בזריקה או כתוסף מזון. במקרים חמורים יש צורך בעירוי תוך ורידי של תיאמין.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חסכים תזונתיים
אליעזר שינדלר

**אליעזר שינדלר** (בכתיב יידי: **שינדלער**; 28 באפריל 1892, טיצ'ין, גליציה – 10 באוקטובר 1957, ווסטר, מסצ'וסטס) היה סופר יידיש, סופר ילדים, מחזאי ומורה.

## ביוגרפיה
אליעזר שינדלר נולד בעיירה טיצ'ין שבגליציה בשנת 1892. קיבל חינוך מסורתי במקביל ללימודים בבית ספר פולני. כשהיה בן 15 היגרה המשפחה לווינה ושינדלר עבר ללמוד בבית ספר טכני. הוא נתפס לפעילות נוער ציונית והיה בין מייסדי תנועת הנוער הדתית "בני יהודה". שם גם החל בפעילותו כמחזאי והעלה מהצגותיו וערבי קריאה ומשחק.

בעת מלחמת העולם הראשונה גויס שינדלר לצבא אוסטר-הונגרי. הוא נפל בשבי הרוסי ונשלח למחנה שבויים בסיביר. בשבי המשיך בפעילות ספרותית, ערך והוציא עלוני שבי במחנה. לאחר ששוחרר מסיביר, התעכב באסטרחן שלחוף הים השחור, התערה בקהילת גֵרים ושימש להם מורה לעברית.

שינדלר נדד מערבה בין ערי אירופה והתפרנס מרוכלות ומסחר זעיר והרצה על שנות השבי ברוסיה ובסיביר. פעל כמחזאי במאי וכשחקן של מחזותיו. בגיל 35 הפך לחרדי, הצטרף ל"אגודת ישראל", ובין השאר גם ערך ספרי לימוד לרשת החינוך החרדית "בית יעקב". הוא גם כתב המנון לתנועת בית יעקב, אשר תורגם לימים לעברית ופותח במילים "אנו כפרחים יפים".

בשנת 1938 היגר לארצות הברית, השתקע בניו ג'רזי, והפך לאיכר בעיר לייקווד. שינדלר נפטר בווסטר, מסצ'וסטס ב-22 בספטמבר 1957.

## יצירתו
שינדלר פרסם מאות שירים, סיפורים, מערכונים ועיבודי מעשיות ביידיש. יצירותיו נדפסו בכתבי עת, חוברות וקונטרסים רבים. כתב על נושאים מגוונים. בכתיבתו בולטים חוויות השבי, נדודיו הארוכים ונופי יערות לייקווד.

יצירתו של שינדלר כונסה בלמעלה משלושים כרכים ביידיש. לעברית תורגם רק ספר אחד משלו, שיצא במקור לאור ביידיש בלודז' בשנת 1931, ובתרגום העברי בירושלים בשנת 1979. אחדים מספריו גם תורגמו לאנגלית. בנו הוא הרב הרפורמי, ממנהיגי הרפורמים בארצות הברית, אלכסנדר שינדלר.

## מספריו
***מעשהלעך פון ארבע פינות העולם**, וילנה: גרינינקע ביימעלעך, 1937.
***צווישן חדקל און גאנגעס: אריענטאלישע מעשהלעך**, וילנה: גרינינקע ביימעלעך, 1937.
***יידיש און חסידיש: לידער** (מוזיק פון יהושע ווייסער; הקדמה פון בנימין מ. קאדער; אריינפיר עסיי אין ענגליש פון חוה עליז), ניו יורק: שולזינגר ברידער, תש"י-1950.

### ספרו בעברית
* **בממלכת הילדות** (תרגם וערך: שמואל אבישי (שטוקהמר); ציורים נעמה נוטמן (כי-טוב)), ירושלים: משאבים, תש"ם-1979.

## קישורים חיצוניים
* 
* אליעזר שינדלר ב'יידיש לקסיקון', כולל רשימה של יצירותיו, מקורות ותמונתו

קטגוריה:יהודים שהיגרו מפולין לארצות הברית
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:מחזאי יידיש
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער אמריקאים
קטגוריה:אוסטרו-הונגרים שנשבו במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1892
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1957
חתול בנגלי

**החתול הבנגלי** שייך למשפחת החתוליים, והוא גזע של חתול הבית.

## היסטוריה של הגזע
ממוזער
החתול הבנגלי הוא גזע חדש יחסית. הגזע פותח להיות בעל אופי חברותי ויחד עם זאת להציג מראה של חתול פראי.
אין להתבלבל עם טיגריס בנגלי שמו של החתול הבנגלי נגזר משם אבותיו חתול נמרי בנגלי (Prionailurus bengalensis). תחילתו של הגזע הייתה בשנת 1963 כאשר חוקר אמריקאי ערך מחקר בנושא לוקמיה של חתולים והרביע חתולי בר עם חתולי בית. משום שהרבעה זו היא עירוב בין שני מיני בעלי חיים שונים, הצאצאים של הדור הראשון היו לרוב עקרים. את הדור הראשון והשני מרביעים בדרך כלל עם חתול בית או חתולי בנגל אחרים. החתול נחשב חתול מהגזע הבנגלי כשהוא לפחות במרחק דור רביעי מחתול הבר האסיאתי. ביצירת הבנגלי המודרני שרואים היום השתמשו בגזעי חתולים נוספים: אביסיני, אמריקני קצר שיער, אוסיקט, מאו מצרי וחתול בית קצר שיער לא גזעי.
את הבנגלי היה חשוב להרביע בקפידה. למעט הרבעות לשימור דוגמת הפרווה המיוחדת. משום שלבנגלי שורשים פראיים, היה מאוד חשוב להגיע להולדת חתולים שיהיו בעלי אופי נינוח וחברותי ושיוכלו לשמש כחיית מחמד.
החתול הבנגלי הוכר לתצוגה לראשונה בשנת 1984 על ידי TICA רק חתולים שהם דור רביעי לפחות יכולים להיות מוצגים. הבעייתיות היא שמועדוני חובבי החתולים מכירים לתצוגה רק מינים מבויתים ולא מיני בר. החתול הבנגלי במרחק 4 דורות כבר מוכר במין מבוית.

את החתול הבנגלי מגדלים כיום גם בישראל. ב-2012 חתול בנגלי שהסתובב בירושלים הצליח להטעות את תושבי המקום במחשבה שזהו נמר.

## מבנה כללי
זהו חתול חזק מאוד, בעל מבנה אתלטי ושרירי מאוד. בעל פרווה קצרה. לעיתים יש לפרווה ברק מיוחד שמעניק לה גוון זהוב.
הזכרים יכולים להיות גדולים משמעותית מהנקבות. זכר ממוצע שוקל בין 4.5 ל 8 קילוגרם ויכול אף להגיע ל 9 ק"ג. נקבה ממוצעת שוקלת בין 3 ל 5.5 ק"ג.

## אופי
חשוב להדגיש שחתול בנגלי הנרכש כחיית מחמד חייב להיות במרחק דור רביעי מחתול הבר. חתול בנגלי משושלת טובה יהיה בן לוויה טוב, חתול נבון מאוד פעלתני וסקרן. ישנן עדויות רבות מבעלי חתולים בנגליים שהחתולים אוהבים מאוד מים.
שמאל|ממוזער|250px|בנגלי טאבי מנוקד חום

## צבעים מוכרים של החתול הבנגלי
משום שזהו גזע שפותח על מנת להראות דוגמת פרווה פראית ופותח ממין בר תהיה דוגמת הפרווה שונה מגזעי חתולי בית אחרים.
דוגמת הטאבי תהיה מנוקדת (Spotted) או בעלת דוגמת שיש (Marble).
שתי דוגמאות הפרווה מרשימות ביופיין. המנוקדת דומה בצורתה לחברבורות נמר, טבעתיות וצבעוניות ודוגמת השיש תהיה בצורת פסים מדויקת כאשר הפסים גדולים ועבים.

הדוגמאות תופענה במספר צבעים מסורתיים:

* טאבי חום (Brown)
* טאבי סיל לינקס (Seal Lynx)
* טאבי סיל כהה (Seal Lynx)
* טאבי כסוף (Silver Spotted)

ישנם צבעים לא מסורתיים שהם הכחול והמלאניסטיק (Melanistic). המלאנסטיק יראה כחתול שחור ובאור חזק יכולה להראות דוגמת הטאבי.

## קישורים חיצוניים

*  צבעי ודוגמאות פרוות הבנגלי בתמונות 
* אגודת מגדלי הבנגלים הבינלאומית - מידע ותמונות אודות הגזע
* הגזע בישראל
## הערות שוליים

בנגלי
קטגוריה:חיות כלאיים
יאן מסריק

שמאל|ממוזער|שלט לזכרו
**יאן גריג מסריק** (בצ'כית: **Jan Garrigue Masaryk**;  14 בספטמבר 1886 – 10 במרץ 1948) היה מדינאי צ'כוסלובקי, בנו של טומאש מסריק (נשיאה הראשון ו"אבי האומה" של צ'כוסלובקיה).

## ביוגרפיה
נולד בפראג ב-1886. בנם של טומאש מסריק ושארלוט גאריג  ואחיו של הרברט מסריק. התחנך בפראג ובארצות הברית ולחם בשורות הצבא האוסטרו-הונגרי במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה, הצטרף לשירות הדיפלומטי ובשנים 1919–1922 עבד מטעם משרד החוץ הצ'כי בארצות הברית. ב-1921 התמנה למזכירו של שר החוץ הצ'כי, אדווארד בנש. משנת 1925 היה ציר צ'כוסלובקיה בלונדון. הוא התפטר במחאה על הסכם מינכן. ב-1940 עם הקמת הממשלה הצ'כוסלובקית הגולה מונה לשר החוץ שלה. משנת 1941 היה סגן ראש ממשלה בממשלה הגולה של אדווארד בנש.

אחרי מלחמת העולם השנייה חזר לצ'כוסלובקיה, וכיהן כשר חוץ בממשלתו של קלמנט גוטוולד הקומוניסט, שכללה גם מפלגות לא קומוניסטיות. מסריק המשיך לכהן בתפקידו גם כאשר התפטרו מרבית השרים הלא-קומוניסטיים בפברואר 1948, בתקוות שווא לכינונן של בחירות חדשות.

שבועות אחדים לאחר מכן הושלך מהחלון על ידי סוכני הנ.ק.ו.ד., שהציגו את מותו כהתאבדות. חקירה מ-2004 הוכיחה שמדובר ברצח.

בעקבות אביו, שהיה ידיד העם היהודי ויצא כנגד אנטישמיות במדינתו, נחשב אף הוא לידיד הציונות והעם היהודי, ובתקופה הקצרה שהיה לשר החוץ של המדינה הוא היה הגורם המוביל מטעם צ'כוסלובקיה במגעים לחתימה על עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-ישראלית.

## לקריאה נוספת
* אביגדור דגן, **קשה להיות צ'כי: שיחות עם יאן מסריק**, 2000

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי החוץ של צ'כוסלובקיה
קטגוריה:צ'כוסלובקים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שגרירים בממלכה המאוחדת
קטגוריה:דיפלומטים
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ילדי מנהיגי מדינות
קטגוריה:ילידי 1886
קטגוריה:צ'כוסלובקים שנפטרו ב-1948
גילי בר-הלל

**גילי בר-הלל סמו** (נולדה ב-19 באוקטובר 1974) היא מתרגמת ספרים מאנגלית לעברית ומוציאה לאור ישראלית. ידועה בעיקר בשל תרגומה של סדרת הספרים "הארי פוטר", "פיטר פן" וסדרת ספרי עוץ.

## ביוגרפיה
גילי בר-הלל היא בתה של מיה בר-הלל, פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית, ונכדתו של הפילוסוף יהושע בר-הלל. בילדותה נסעה פעמים אחדות עם אמה לאוניברסיטאות בארצות הברית, ושם רכשה שליטה באנגלית (השפה הראשונה שבה דיברה היא עברית, אך ידעה לקרוא אנגלית עוד לפני שידעה לקרוא עברית). את שירותה הצבאי עשתה בגלי צה"ל, שם הייתה בין היתר אחראית על כתיבת פינות לשישים שניות.

בר-הלל למדה באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת הרווארד, וקיבלה תואר ראשון בכתיבה דרמטית ודרמטורגיה. לימודי התרגום שלה מסתכמים בקורס אחד באוניברסיטת הרווארד שעסק בתאוריות של תרגום. כסטודנטית לתיאטרון ביימה חמש הצגות במסגרת סטודנטיאלית בהרווארד, והצגה אחת בפסטיבל עכו, לפי המחזה "היום של הכלבים" מאת אלון חילו, מחבר הרומן ההיסטורי "מות הנזיר".

בר-הלל הייתה עורכת ספרי הילדים בהוצאת "כתר", ובמסגרת זו טיפלה בהוצאתם לאור של ספרים כגון "חיי קסם", "אנגוס, חוטיני ונשיקות חזיתיות", "מי מבין את בטסי" ועוד. עבדה כמתרגמת בעיתון "הארץ" וכעורכת סדרת ספרי הנוער "גרף צעיר" בהוצאת גרף.

בר-הלל היא חובבת של סדרת ספרי "הקוסם מארץ עוץ". מגיל תשע היא אוספת ספרים הקשורים לספרו של ל. פרנק באום, ויש לה יותר משלוש מאות ספרים באוסף. תרגומה לספר זה יצא לאור בתחילת 2006.

את קבלת המשימה של תרגום ספרי הארי פוטר לעברית תיארה: "פשוט הייתי בזמן הנכון במקום הנכון. יהודה מלצר, מו"ל ספרי עליית הגג, הציע לי לתרגם את הספר הראשון. הוא פנה אלי משום שידע שאני אוהבת ספרי קוסמים, ואני בדיוק חיפשתי עבודה".

יחד עם ספרי הארי פוטר, תרגמה בר-הלל את התסריט לדיבוב העברי של שני סרטי הארי פוטר הראשונים לצד התאמות שנעשו בידי במאית הדיבוב שפרירה זכאי.

בשנת 2013 הקימה את הוצאת "עוץ", המוציאה לאור ספרי ילדים קלאסיים וספרי פנטזיה מתורגמים מאנגלית.

### חיים אישיים
בר-הלל נשואה ואם לשלושה ילדים. מתגוררת בתל אביב.

## ספרים שתרגמה

## קישורים חיצוניים

*עוד דף אחד ודי - הבלוג של גילי בר-הלל
*
*  - ביקורת על תרגומי העבר של "הקוסם מארץ עוץ"
*

## הערות שוליים

קטגוריה:מתרגמות ישראליות
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמות מאנגלית לעברית
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית לעברית
קטגוריה:בלוגריות ישראליות
קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס גפן
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1974
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
רבקה אהרנסון

ממוזער|רבקה יושבת בצד שמאל בתמונת משפחת אהרנסון משנת 1914
**רבקה אהרנסון** (16 בנובמבר 1891 – 22 באוגוסט 1981) הייתה בתם הצעירה של מלכה ואפרים אהרנסון, ממייסדי זכרון יעקב, ואחותם של האגרונום אהרן אהרנסון, מייסד ומפקד ארגון הריגול ניל"י, ושל שרה, אלכסנדר, צבי ושמואל אהרנסון. לדבריה, היא הייתה ארוסתו של אבשלום פיינברג, שלפני שנרצח היה אף הוא פעיל מרכזי בארגון ניל"י.

## קורות חיים
בראשית מלחמת העולם הראשונה עזבה עם אחיה אלכסנדר את ארץ ישראל, ועד אחרי המלחמה למדה ופעלה בארצות הברית. כפי הנראה, בזמן שהותה בארצות הברית היא התארסה עם יהודי אמריקאי בשם מקס לבנטל, אירוסים שבוטלו לאחר חזרתה לארץ. בתקופת המנדט הבריטי הקימה אהרנסון (יחד עם אחיה אלכסנדר) בבית המשפחה הישן בזכרון יעקב את מוזיאון "בית אהרנסון", וניהלה אותו עד מותה ב-1981.

אהרנסון לא התחתנה ולא היו לה צאצאים. היא ציוותה בצוואתה לייעד חלק מאדמות המשפחה שבלב המושבה זכרון יעקב להקמת בית אבות ולמוסדות ציבור אחרים (שחלקם אכן הוקמו ופועלים). כמו כן, ביקשה להעביר את המורשת החקלאית לדורות הבאים, ועל שמה נקראה חווה חקלאית ערוגות רבקה. בשנותיה האחרונות שימשה אהרנסון שומרת הגחלת של מורשת ניל"י וייצגה אותה בציבור. כך, למשל, כאשר העניק הנשיא זלמן שזר את עיטור לוחמי המדינה בפעם הראשונה, ל-150 מן הזכאים לו, אנשי השומר, ניל"י, המחתרות והפרטיזנים, הייתה אהרנסון בין הבולטים שבמקבלי העיטור.

ב-1986 התפרסם השיר "אלף נשיקות לך, אהובתי", בביצוע יהורם גאון, שכתבה מירית שם אור והלחין צביקה פיק, המבוסס על המכתב "אלף נשיקות לך, אהובתי" של אבשלום פיינברג שנכתב ב-1910 ושלטענת רבקה אהרנסון נכתב אליה, על אף שעל פי ממצאים ובדיקות שנערכו נכתבה הבלדה כחודשיים לפני שאבשלום הכיר את רבקה. הצלחת השיר הביאה לעניין רב ומחודש בדמותה של אהרנסון, וביחסיה עם פיינברג. כך היה גם עם הוצאתו לאור ב-2009 של הספר "אות מאבשלום" מאת נאוה מקמל-עתיר, רומן היסטורי המבוסס על דמותו של אבשלום פיינברג. אהרנסון ניהלה יומן, וכן התכתבות מסועפת עם אישים רבים ברחבי העולם, ובמיוחד עם אחיה אלכסנדר. מסמכים אלו נשמרים כיום ב"חטיבת רבקה אהרנסון" בארכיון בית אהרנסון, אך אינם פתוחים לקהל, שכן חלקם עוסקים באישים שעודם בחיים.

## לקריאה נוספת
* גאולה כהן, **שרה ואבשלום אנשי ניל"י, גאולה כהן בריאיון עם רבקה אהרנסון**, עיצוב - סטודיו דוד הראל, בית מורשת אורי צבי גרינברג, משרד החינוך והתרבות, מנהל התרבות, תשס"ח, 2007, ירושלים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

רבקה
קטגוריה:לוחמות המחתרות
קטגוריה:אנשי ניל"י
קטגוריה:ניל"י
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:זכרון יעקב: אישים
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-רומני
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1891
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1891
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
שירי מימון (אלבום)

"**שירי מימון**" הוא אלבום הבכורה של הזמרת שירי מימון.

## רקע
מאז סיום התחרות כוכב נולד (2003) שבה מימון הגיעה למקום שני אחרי נינט טייב, הוחתמה מימון לחברת התקליטים הליקון והתחילה לאסוף חומרים לאלבום הבכורה שלה. הסינגל הראשון מהדיסק, "עד שתבין אותי", יצא בנובמבר 2004 הולחן ונכתב על ידי הזמרת בתי, שהכירה את שירי דרך סוכנות הליקון בה שתיהן חתומות. השיר הגיע למקום ה-9 במצעד השבועי של רשת ג' וצעד בו 6 שבועות ברצף.https://pizmonet.co.il/wiki/27.1.2005 השיר זכה להצלחה בינונית ומימון הופיע איתו בתוכניות טלוויזיה ובפסטיבלים שונים. השיר המצליח ביותר באלבום הוא הסינגל השני, "השקט שנשאר", אותו שרה מימון באירוויזיון 2005 והגיעה למקום הרביעי בגמר. השיר זכה לתואר שיר השנה מטעם רשת ג' ותחנות רדיו נוספות, וכן היה לשיר המושמע ביותר ברדיו הישראלי לשנת 2005. לשיר הופק קליפ מושקע שצולם בין היתר בנמל התעופה בן-גוריון, אשר היה מן המשודרים ביותר בערוץ 24 ושודר מעל 80 יום בתוכנית "המבוקשים" (תוכנית המצעד היומי של הערוץ) ואף זכה להגיע למקום הראשון מספר פעמים. הקליפ עצמו נכלל בדיסק כרצועת בונוס. הסינגל השלישי הוא "אהבה קטנה" שיצא ביולי 2005, כחודש וחצי לפני יציאת האלבום, גם לו הופק קליפ. השיר זכה לתואר "שיר השנה" לשנת 2005 ברדיו לב המדינה. הסינגל הוא גרסה חדשה לשיר שבוצע על ידי טלי גיחון והיה ל"שיר השבוע". לדברי יוצר השיר הוא כתב את השיר עוד כשהיה בשירותו הצבאי ביחד עם גיחון ונתן לה להקליט אותו כסקיצה. גיחון לאחר סיום שירותה הצבאי פתחה במסע יחסי ציבור וחילקה את השיר לתחנות רדיו שונות וכך הגיעה להשמעה ברדיו "לב המדינה". דניאל, שלא ידע על כך נתן את השיר למימון. לשיר צולם קליפ מבוים וזכה להיות במקום הראשון במצעד "המבוקשים" יותר משבוע. הקליפ היה במקום הראשון שבועיים ברציפות במצעד הקליפים ב־MTV בתוכנית "WORLD CHART EXPRESS" של אירופה, ואחר כך התמקם במקום הרביעי. הסינגל הרביעי מהאלבום הוא "כמה פעמים" שיצא באוקטובר 2005, כחודש אחרי יציאת הדיסק. הסינגל החמישי מהאלבום הוא "לאן שלא תלכי", שיצא בינואר 2006. השירים "אותך" ו"מרחוק" הם שירים רוסיים במקור, שמנהליה של מימון הציעו לה לעבד ולשיר בעברית. "זמן של חסד" גם הוא לא שיר מקורי של מימון, במקור הוא שיר איטלקי שהולחן על ידי המלחינים Philippe Leon Garilli, Alessia Aquilani. את השיר "מרחוק" שרה מימון עם הזמר אייל שחר (לשעבר חבר להקת היי פייב הישראלית) שהיה גם שותף בכתיבת השיר "השקט שנשאר", "מרחוק" ו-"אותך".

האלבום זכה להצלחה והגיע כעבור חצי שנה מרגע יציאתו לאור למעמד "אלבום זהב".

האלבום יצא גם בפורמט של נגן חדשני - MP3 חוקי בשם musicpump.

## רשימת רצועות

## המשתתפים באלבום
פסנתר: חגי מזרחי

בס: טל לוי

קלידים: פיני ארונבייב, בועז וולף

תכנותים: פיני ארונבייב

ייעוץ אמנותי: גדי גידור

ייעוץ אמנותי בשירים 2, 12: חיים רייכטל

עריכה דיגיטלית: יועד נבו TOWN HOUSE

## קישורים חיצוניים

* שירי מימון, האתר הרשמי

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2005
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי שירי מימון
אנטול שטרן

**אנטול שְׁטֶרְן** (**סְטֶרְן**) (בפולנית: **Anatol Stern**; 24 באוקטובר 1899 – 19 באוקטובר 1968) היה משורר יהודי-פולני, בלשון הפולנית, במאי סרטים, סופר ילדים, מתרגם ואמן רב תחומי. מראשי האסכולה הפוטוריסטית הפולנית.

## קורות חיים
אנטול שטרן נולד בוורשה. אביו, שמואל שטרן, היה בנו של הרב יוסף זכריה שטרן משאולאי. הוא קיבל חינוך חופשי, והשלים לימודיו בבלשנות פולנית באוניברסיטה של וילנה. בהיותו סטודנט הסתפח לחוגים הפוטוריסטים, והפך לאחד מראשי המדברים בפוטוריזם הפולני. מעמדו התבסס כראש האסכולה עם הופעת ספר שיריו הראשון "פוטוריזיה", שיצא לאור בשנת 1919. בשנת 1921 התמנה לעורך כתב העת הרב תחומי "נובה שטוקה", אמנות חדשה. בכתב העת הזה ניסח את המניפסטים הפוטוריסטיים שלו ושל הזרם הפולני שעמד בראשו.

בשנת 1939, עם הפלישה הנאצית לפולין, נמלט אנטול שטרן לברית המועצות. הוא נעצר שם, נשפט ונידון לשנת מאסר. בתום מאסרו, ולאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות, התגייס בשנת 1941 לצבא פולין החופשית ("צבא אנדרס") איתו נדד והגיע בשנת 1942 לארץ ישראל. כאן התעכב ושהה כשש שנים, עד לאחר המלחמה. בשש שנות ישיבתו בארץ ניסה ללא הצלחה ללמוד עברית. הוא יצר בארץ יצירה ספרותית פורייה בלשון הפולנית. סיפורי הילדים שלו תורגמו לעברית ונדפסו ב"דבר לילדים", ולימים כונסו בספריו.

בשנת 1948 שב אנטול שטרן לפולין. בעשר שנותיו האחרונות ישב בוורשה, כתב ופרסם שירה סיפורת ודברי תרגום. הוא נפטר ב-1968 ונקבר בורשה. 

אנטול שטרן התחבב על קוראי העברית בעת ישיבתו בארץ. הוא גם זכה במתרגמים מעולים. יצירותיו עסקו בנוף הארץ ובאנשיה, ובצורות החיים שפגש כאן. אמנם בשובו לפולין "הסב" את זירת יצירותיו מארץ ישראל לזירה בינלאומית לא מוגדרת, אבל טעמן המקורי נשתמר בתרגומים העבריים.

## ספריו של אנטול שטרן (סטרן) בעברית
***אחריתו של נאצי**: רומן, תרגם: דב שטוק (סדן), תל אביב, עם עובד, 1944.
***יהודי מפולין**, תרגם: שמשון מלצר, מרחביה: ספרית פועלים, 1946.
***היפה שבעולם מהו?**: לילדים, תרגם: דב שטוק (סדן), ציירה: לאה גרונדיג, עם עובד, 1945.
***על כנרת התכלת**: לילדים, תרגם שמשון מלצר, ציירה: לאה גרונדיג, עם עובד, 1947.
***עלילות הפלא של זגנדן**: לילדים, תרגם: מנשה לוין, הציורים: אריה נבון, ספרית פועלים, אנקורים, מרחביה, 1945.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמנים פוטוריסטים
קטגוריה:משוררים יהודים פולנים
קטגוריה:יהודים בצבא הפולני
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים פולנים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער פולנים
קטגוריה:סופרים יהודים פולנים
קטגוריה:חיילי צבא אנדרס
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יהודים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1899
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1968
2006

__TOC__

## אירועים בולטים בעולם
[שמאל|ממוזער|200px|חיילי [צבא הגנה לישראל|צה"ל שבים מלבנון לאחר סיום מלחמת לבנון השנייה]]

## נפטרו
[140px|ממוזער|שמאל|[סלובודן מילושביץ']]
[140px|ממוזער|שמאל|[סטיב ארווין]]
[140px|ממוזער|שמאל|[ג'יימס בראון]]

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
De Mysteriis Dom Sathanas

**De Mysteriis Dom Sathanas** מלטינית ("טקסי הפולחן הסודיים של האדון השטן") הוא אלבום האולפן הראשון באורך מלא של להקת מייהם (לפני כן הוציאו לאור דמו ומיני-אלבום). האלבום הוקלט בין השנים 1992 ו-1993 ויצא לאור בשנת 1994, ונחשב לאחד מיצירות המופת בז'אנר הבלאק מטאל.

משמעות שם האלבום בלטינית הוא 'טקסי-הפולחן הסודיים של האדון השטן'. 

זהו אלבום האולפן האחרון של מייהם שבו הופיעו שירים שנכתבו על ידי פר יינגווה "דד'" אוה'לין, שהתאבד לפני תחילת הקלטת האלבום. זהו גם אלבום האולפן היחיד של הלהקה שבו מנגן הגיטריסט יורונימוס, שנרצח לפני צאת האלבום, שהוקדש לו בעקבות מותו.

## רשימת שירים
# Funeral Fog - אורך: 5:47 
# Freezing Moon - אורך: 6:23 
# Cursed In Eternity - אורך: 5:10 
# Pagan Fears - אורך: 6:21
# Life Eternal - אורך: 6:57
# From The Dark Past - אורך: 5:27
# Buried By Time And Dust - אורך: 3:34
# De Mysteriis Dom Sathanas - אורך: 6:22

## מבצעים
דד' - מילים
אטילה קיסאהר - שירה + מילים בשיר 8
יורונימוס - גיטרה
קאונט גרישנאך - בס
הלהאמר - תופים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1994
קטגוריה:אלבומים שהתפרסמו לאחר מות מבצעיהם
ברית הפלדה

[ממוזער|
[גליאצו צ'אנו, אדולף היטלר ויואכים פון ריבנטרופ חותמים על ברית הברזל בברלין
]]
**ברית הפלדה** הייתה ברית צבאית שנחתמה בין איטליה הפשיסטית לגרמניה הנאצית ב-22 במאי 1939 טרם פתיחת מלחמת העולם השנייה. שרי החוץ של שתי המדינות, גליאצו צ'אנו מאיטליה ויואכים פון ריבנטרופ מגרמניה הנאצית, חתמו על החוזה בשם מדינותיהם.

ברית הפלדה הייתה ברית צבאית איטלו-גרמנית אשר היוותה המשך ישיר להסכם שילוב הכוחות בשם ציר רומא-ברלין אשר נחתם בין המדינות שלוש שנים קודם לכן והסכם קדם להסכם התלת-צדדי הכלל גם את האימפריה היפנית. 

ההסכם נתן תוקף רשמי לשותפות אסטרטגית שהייתה קיימת בפועל לפני כן ומיסד הסכמה דו צדדית להגנה הדדית במקרה של איומים בין-לאומיים, לסיוע מיידי ולתמיכה צבאית במקרה של מלחמה, ושיתוף פעולה בזמן מלחמה. בנוסף, הוסכם כי המדינות לא יחתמו על הסכם שלום ללא הסכמת האחרת. ההסכם שנחתם היה תקף לעשר שנים.

ההסכם נחתם תחת ההנחה כי תפרוץ מלחמה בתוך שלוש שנים. אולם, כאשר החלה גרמניה את המערכה בספטמבר 1939, איטליה לא הייתה מוכנה עדיין למלחמה והתקשתה לעמוד בהתחייבויותיה, ולא נכנסה למערכה בעצמה עד יוני 1940, בניסיון הכושל לפלוש לדרום צרפת. מספר חברים בממשלה האיטלקית, כולל צ'אנו אשר חתם על המסמך, התנגדו לדבר ההסכם.

## ראו גם
* הסכם אנטי-קומינטרן
* ההסכם התלת-צדדי

## קישורים חיצוניים

* טקסט ההסכם, באנגלית.
* 

קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: אמנות והסכמים
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1939
קטגוריה:1939 בגרמניה
קטגוריה:מדינות הציר
קטגוריה:גרמניה הנאצית: אמנות והסכמים
קטגוריה:איטליה בתקופת הפשיזם: אמנות והסכמים
קטגוריה:ממלכת איטליה: אמנות והסכמים
סקי

שמאל|ממוזער|250px|שני מטיילים ב-Ski touring
**סקי** (מנורווגית: **Ski** – קרש) הוא קבוצת ענפי-ספורט שבהם נעשה שימוש במגלשיים כציוד העיקרי.

## היסטוריה
תנועת אדם על גבי שלג התחילה כצורך תעבורתי, ותיעוד לשימוש במגלשי-שלג מופיע בציורי מערות הן באסיה והן בסקנדינביה כבר מהאלף השמיני לפני הספירה. לאורך ההיסטוריה - עד למאה ה-18 - גלישה על השלג שימשה בארצות החורף לציד, לגמיאת מרחקים ובהמשך למסעות מלחמה.

סקי כענף ספורטיבי, החל להתגבש במאה ה-19 כאשר את אבי הענף מקובל לראות בסונדרה נורהיים (Norheim) הנורווגי. כיום הסקי, על ענפיו ותת-ענפיו השונים, הוא ספורט אולימפי, וכמו כן מהווה חלק ניכר מתרבות הפנאי של החברה המערבית, כספורט לא תחרותי.

עם ההתקדמות שחלה במאה ה-20 בתחומי מדע שונים כאווירודינמיקה והנדסת חומרים, והתפתחות הסקי כספורט בכלל וכמקצוע אולימפי בפרט, חלו שינויים גם בציוד המשמש לגלישה. הידע שנצבר שימש, למשל, לפיתוח חליפות סקי המתאפיינות בגרר נמוך, בגדים קלים ודקים בעלי יכולת בידוד חום גבוהה ומגלשיים קלים ואלסטיים אך קשיחים.

מלבד מגלשיים, ציוד סקי כולל על-פי רוב גם זוג מוטות שבהם אוחז הגולש המשפרים את איזונו ותאוצתו בשלג; נעליים מיוחדות או ערדליים - שאליהם מתחברים המגלשיים באמצעות תופסנים, חליפה המגינה מרטיבות וציוד-קצה שעשוי לכלול משקפי שמש או מסכת הגנה אחרת, ופריטי ביגוד חמים.

## ענפים
[שמאל|ממוזער|250px|[קפיצות סקי|קופץ סקי בקנדה]]
ענף הסקי התחרותי מתחלק למספר ענפי משנה:
* סקי אלפיני
* סקי נורדי, הכולל:
** סקי למרחקים (Cross-country)
** קפיצות סקי
** סקי נורדי משולב
* סקי חופשי
* סנובורדינג
* סקי מהירות
* ביאתלון
* גלישת טלמרק
* סקי הרים

פדרציית הסקי הבינלאומית (בראשי תיבות FIS) היא הגוף העולמי המנהל את ענף הסקי לסוגיו השונים.

**[[סקי מים]]** - בשונה מסקי שלג, הוא ענף ספורטיבי שאינו חוסה תחת פדרציית הסקי, וההיבט היחידי שמשותף לשני הענפים הוא השימוש במגלשיים.

## ראו גם
* גלשן שלג
* ביאתלון
* אתר סקי
* סימולטור לגלישה במגלשיים ובסנובורד

## קישורים חיצוניים

* מונחים מתחום הסקי, באתר GoTravel
* כתבות בנושאי סקי, באתר GoTravel
* 
* 
* 

*
קטגוריה:ספורט אולימפי
קטגוריה:ספורט חורף
קטגוריה:ספורט אתגרי
קטגוריה:תחבורה
תיק-תק

**תיק-תק** היה שעשועון טלוויזיה ששודר בטלוויזיה החינוכית בערוץ 2 משנת 1995 עד שנת 1999. בתוכנית היו שני סוגים של שלבים: שלבי מתמטיקה שבהם שפט את המתמודדים יואל גבע ושלבי עברית שבהם שפטה עטרה אופק. בתוכנית התחרו תלמידים מבתי ספר שונים ברחבי הארץ. 

תיק-תק התבסס על שעשועון הצרפתי "Des chiffres et des lettres" ("אותיות ומספרים"). את התוכנית הנחו רונית כפיר, איל קיציס, ואפרת רייטן.

בשנות ה-70 שידרה הטלוויזיה הלימודית גרסה מוקדמת יותר של השעשועון, בשם "אות ועוד", אותה הנחו לסירוגין אלי ישראלי ורויטל עמית.

## קישורים חיצוניים

*  
* גרסה ממוחשב של משחק המספרים של תיק תק למכשירי אנדרואיד, בחנות היישומים של חברת גוגל

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית: תוכניות וסדרות
קטגוריה:שעשועוני טלוויזיה
קטגוריה:איל קיציס
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1995
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט צרפתי
מומו

**מומו** הוא ספר מאת מיכאל אנדה, שיצא לאור בגרמניה בשנת 1973. שמו המלא: "**מומו, או הספור המוזר על גונבי זמן ועל הילדה שהחזירה לאנשים את הזמן הגנוב**" (בגרמנית: *MOMO oder Die seltsame Geschichte von den Zeit-Dieben und von dem Kind, das den Menschen die gestohlene Zeit zurückbrachte*).

מומו הוא שמה של גיבורת הסיפור לילדים, שמבעד לעלילתו משתקפת ביקורת על החברה המודרנית.

בעברית יצא הספר לאור בשנת 1983, בסדרת "מרגנית" של הוצאת "זמורה ביתן מודן", בתרגום מאת חנה טויכסלר.

## עלילה
הספר "מומו" מגולל את סיפורה של ילדה מאוד מיוחדת ואת סיפורם של יצורים הגונבים את הזמן מבני האדם.

לעיר גדולה מגיעה יום אחד ילדה לבדה. אין לה הורים וקשה לשער את גילה, ושמה מומו. תושבי העיר משכנים את הילדה באמפיתיאטרון הקטן של העיר, ודואגים לה, כל אחד לפי יכולתו. מומו היוותה בהתחלה נטל על החברה. עד מהרה מתגלה השפעתה המיוחדת של הילדה על הילדים האחרים בעיר, וגם על המבוגרים. כולם חשים בחברתה נוח במיוחד לשוחח זה עם זה, לשחק ולדמיין.

יום אחד מגיע לעיר איש קטן בחליפה אפורה ומגבעת נוקשה, בידו מזוודה אפורה קטנה, ובפיו נעוץ דרך קבע סיגר קטן בעל ריח מוזר. האיש הקטן מביא עמו צינה בכל אשר ילך. אנשים קטנים כמוהו, זהים לו בדיוק במראה מגיעים אל העיר הגדולה ואל ערים אחרות, ולאחר הסבר קצר משכנעים את בני האדם שעליהם לחסוך בזמן. משמעות החיסכון בזמן היא להפסיק לעשות דברים חסרי תועלת, כביכול, כמו לבקר חברה או לטפל בתוכי (כפי שאחד מהם מציע לפוסי הספר), ובמקומם לחסוך את הזמן ב"בנק הזמן", בניהולם של אותם אדונים אפורים, על מנת שיהיה מוכן לשימוש לעת זקנה. אך הזמן שנמצא בבנק לא נחסך לאנשים לעת זקנה, אלא נגנב על ידי האדונים האפורים.

אולם את הילדה מומו לא מצליחים האדונים האפורים לשכנע לחסוך בזמן. היא עושה דברים למען העשיה שבעניין, ולא מחפשת בהם תועלת. עד מהרה, היא היחידה. העולם סביבה הולך ומשתנה, ולאנשים כבר אין זמן. מומו, המבחינה בכך שידידיה הולכים ונעלמים במרוץ אחרי חיסכון בזמן, יוצאת במסע להחזרת הזמן האבוד לאנשים.

## המחזה
עידו ריקלין כתב מחזה לפי הסיפור, סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין העלה בשנת 2012 הצגה לפי המחזה בבימויו של רפי ניב. ההצגה הוצגה על ידי בימת הנוער סטודיו למשחק לילדים ונוער בכפר סבא והוד השרון בפסטיבל עכו.

## קישורים חיצוניים
* רות נצר.   "'''מוֹמוֹ" – אגדה למבוגרים על העצמי הנשי – מבט יונגיאני''' .  אתר פסיכולוגיה עברית.
* 

קטגוריה:ספרי 1973
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי מיכאל אנדה
גלנדון ואיזבלה

**גלנדון ואיזבלה** (שמות העט של **רני ואבישג לבנון**, בהתאמה) הם בעל ואישה הפועלים יחד כיוצרי קומיקס ישראלי.

גלנדון ואיזבלה היו ממקימי חבורת A4, יחד עם דודו גבע, יובל כספי, ניר מטרסו, רפאל פוגל ועוד. הם הוציאו את החוברות "כסאח וזוהמה" ו"מר אכזר וראשזין פותחים עסק+Isabella on Acid" והשתתפו בפרויקטים כמו Plan B וספרות זולה. בשנים 2007-2008 כתבו ואיירו את המדור "סטריפרז", שהופיע בעיתון "רייטינג". בשנים 2008-2009 כתבו ואיירו את רצועת הקומיקס היומית "יוסי ואוסי", שהתפרסמה בעיתון "24 דקות".

## אנימציה
בנוסף לקומיקס, עוסקים גלנדון ואיזבלה באנימציה, בעיקר של קליפים. בסוף שנות התשעים יצר גלנדון את הסדרה "ביק ושיק" ששודרה ב"מקרה לילה", תוכניתו של שי אביבי.

בנובמבר 2009 שודרה בערוץ ביפ סדרת ההנפשה "כלום" שיצרו השניים. פרקי הסדרה, אורך כל אחד כ-5 דקות, עוסקים באופן בוטה בארבעה בני נוער שמתנסים בסמים וביחסי מין.

לגלנדון ואיזבלה שלוש בנות - נינה, ללה וימי לבנון, והם חיים ויוצרים בפרדס חנה.

### קליפים (רשימה חלקית)
*רמי פורטיס ושלומי ברכה - משאית פיננסית (1998)
*חוה אלברשטיין וברי סחרוף - הצל (2003)
*השפן הנכון - I Love You When You 8 Me (2006)
*דודי לוי - לולו (2007)
*היהודים - יותר לא נלחם (2015)
*נועם אקוטונס - צוללים (2017)
*יוני רכטר - צליל מתי הוא מתחיל (2017)

## קישורים חיצוניים
* ישראפאקרז - האתר הרשמי של גלנדון ואיזבלה
* תותחי המין - הבלוג של גלנדון ואיזבלה באתר ישראבלוג
* גלנדון ואיזבלה באתר סרטוני הווידאו פליקס
* 
* 
* 
* 
קטגוריה:קומיקסאים ישראלים
קטגוריה:צמדים
הלן ברמן

**הלן ברמן** (נולדה ב-6 באפריל 1936) היא ציירת הולנדית-ישראלית בסגנונות שנעים בין אימפרסיוניזם ריאליסטי ואקספרסיוניזם מופשט לירי. מציגה בישראל ומחוצה לה.

## ביוגרפיה
הלן ברמן נולדה באמסטרדם וכילדה ניצלה מרדיפות הנאצים. למדה עיצוב טקסטיל באקדמיה לעיצוב תעשייתי של איינדהובן. בנוסף ללימודיה לתואר, למדה קורסים באמנויות החופשיות. מ-1960 עיצבה מוצרי טקסטיל למספר חברות. עיצוביה זכו בפרסים ובפרסומים בכתבי עת מקצועיים.

בשנות השבעים למדה אצל האמן תיירי ולטמן והשלימה תואר נוסף בציור ורישום. היא לימדה קורסים להשכלת מבוגרים במקצועות הללו. ב-1978 עלתה לישראל, גרה במבשרת ציון ובבאר שבע והמשיכה לשכלל את סגנונה. בעשור מ-1988 גרה ליד יפו העתיקה והצטרפה לאגודת הציירים והפסלים. מ-1998 חיה ומציירת בתל מונד.
243px|ממוזער|דמות (1995)

## תערוכות
### יחיד
* 1983 - הגלריה של איציק, באר שבע
* 1990 - גלריה עמליה ארבל, ראשון לציון
* 1996 - בית האמנים תל אביב
* 1997 - בית שווינג, רובע האמנים של יפו העתיקה
* 2000 - מרכז אל"ה, בית פנינת איילון, תל אביב
* 2003 - בית האמנים תל אביב
* 2004 - גלריה Re-Lai-S, באדן-באדן, גרמניה
* 2006 - רזידנץ ברן, באדן-באדן, גרמניה
* 2008 - מרכז אל"ה, בית פנינת איילון, תל אביב
* 2009 - "נופי השרון", בית האמנים תל אביב
* 2012 - "נופי השרון", גלריה טובה אוסמן, תל אביב
* 2017 - "הגיעה בלי תכלית", גלריה טובה אוסמן, תל אביב.

### קבוצתיות
* 1972 - דה סכוף, אמבכט, הולנד
* 1979 - מרכז אמנויות לנוער, באר שבע
* 1983 - "טכנולוגיה", בניין עיריית באר שבע
* 1989 - "תנו לחיות לחיות", גלריה 13 וחצי, יפו
* 1990 - "פנים חדשות", בית האמנים תל אביב
* 1998 - "פירות הילולים", מרכז קהילתי תל מונד
* 2003 - "בראשית", היכל התרבות, אור עקיבא
* 2004 - "ימי הולנד", מרכז אמנויות קסטרא, חיפה
* 2007 - "גן פתוח", בית האמנים ע"ש זריצקי, תל אביב
* 2015 - "עשור לגלריה Re-Lai-S", רזידנץ ברן, באדן-באדן, גרמניה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמסטרדם: אישים
קטגוריה:ציירים יהודים הולנדים
קטגוריה:ילדים בשואה: הולנד
קטגוריה:ישראליות ילידות הולנד
קטגוריה:ישראלים ילידי הולנד
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ציירות הולנדיות
קטגוריה:תל מונד: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
ריצ'רד ליפולד

**ריצ'רד ליפולד** (באנגלית: **Richard Lippold**; 3 במאי 1915 – 22 באוגוסט 2002) היה פסל אמריקאי הידוע עבור יצירותיו הגאומטריות העשויות מחוט ברזל. 

נולד במילווקי שבוויסקונסין. למד באוניברסיטת שיקגו, וקיבל תואר בעיצוב תעשייתי בבית הספר שעל יד מכון האמנות של שיקגו בשנת 1937. לאחר סיום לימודיו עבד, בין השנים 1937 ו-1941, גם כמעצב תעשייתי. בסופו של דבר היה לפסל, ובמקביל לימד במספר מוסדות ואוניברסיטאות, בהן מכללת האנטר כחלק מאוניברסיטת העיר ניו יורק בין השנים 1952 ל-1967.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה מאתר bartleby
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ויסקונסין
קטגוריה:מילווקי: אישים
קטגוריה:פסלים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:בוגרי המכון לאמנות של שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2002
הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין

**הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין** (בגרמנית: **Hans-Adam II**; נולד ב-14 בפברואר 1945) הוא נסיך ליכטנשטיין משנת 1989.

## ביוגרפיה
### בצעירותו
הנס אדם נולד ב-14 בפברואר 1945 בציריך לפרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין ולגאורגינה פון וילצ'ק, בתם של פרדיננד מריה פון וילצ'ק ונורברטינה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו. בנעוריו הוא היה חניך בתנועת הצופים של ליכטנשטיין בואדוץ והיה גם פעיל בשבט הצופים של וינה. בשנת 1969 למד הנס אדם באוניברסיטת סנט גאלן, וקיבל תואר במנהל עסקים וכלכלה. בשנת 1984 מסר לו אביו הזקן פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין, את רוב הכוח המדיני ואת קבלת ההחלטות.

### שלטונו
בשנת 1989 מת אביו פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין, והנס אדם הוכתר לנסיך ליכטנשטיין. בשנת 2003 נערך בליכטנשטיין משאל עם בשאלה האם להגדיל את שליטתו על הנסיכות. לפני המשאל הודיע אדם כי אם המשאל יסתיים בתוצאה שלילית יפרוש ויהפוך את הנסיכות לרפובליקה. לאחר הבהרה זו תוצאות הבחירות היו חיוביות באופן מוחץ.

## משפחתו
ב-30 ביולי 1967 התחתן הנס אדם עם דודניתו מדרגה שנייה, מריה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
* אלויס, נסיך הכתר של ליכטנשטיין (נולד ב-1968)
* מקסימיליאן, נסיך ליכטנשטיין (נולד ב-1969)
* קונסטנטין, נסיך ליכטנשטיין (1972-2023)
* טטיאנה, נסיכת ליכטנשטיין (נולדה ב-1973)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:נסיכי ליכטנשטיין
קטגוריה:בית ליכטנשטיין
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:מעוטרי מסדר השמש של פרו
קטגוריה:ילידי 1945
לואי דה פינס

**לואי ז'רמיי דויד דה פינס דה גאלארזה** (בצרפתית: **Louis Germain David de Funès de Galarza**; 31 ביולי 1914 – 27 בינואר 1983) היה שחקן קולנוע צרפתי. נחשב לאחד השחקנים הבולטים של הקומדיה הצרפתית של שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20.

## ביוגרפיה
דה פינס נולד בפרוור פריזאי שבצרפת, לזוג שהיגר מסביליה שבספרד (היו לו גם שורשים גליסיים ופורטוגליים מצד אמו; ובאסקיים מצד אביו יליד-העיירה הספרדית, פינס ). היה נוצרי-קתולי אדוק. 

## קריירה
את דרכו החל כנגן פסנתר ג'אז במסבאות, ובקריירת משחק החל כשחקן תיאטרון, שם זכה להצלחה בינונית בלבד. לפרסום זכה משהפך לשחקן קומי בסרטי סלפסטיק צרפתיים. הצלחתו הגדולה באה בהיותו בן 49 עם הסרט "השוטר מסן טרופז" (1964), קומדיה בה גילם שוטר עצבני, אנוכי ומגוחך. הצלחת הסרט גררה מספר סרטי המשך.

בסרטיו שיחק דה פינס לצד גדולי שחקני צרפת, ובהם ז'אן גאבן ובורביל. למרות יכולתו לגלם תפקידים רציניים, הוא לוהק בעיקר לתפקידים קומיים. עיקר האפקט הקומי במשחקו נבע ממנעד רחב של הבעות פנים קיצוניות, ומיכולתו לעבור בקלות בין הבעות זעם, שביעות רצון או תדהמה. דמותו הטיפוסית הייתה של גבר גוץ בגיל העמידה, היפראקטיבי, תככן, ובעל התקפי זעם בלתי נשלטים ומעוררי גיחוך.

דה פינס הופיע בחייו בלמעלה מ-150 סרטים, וכיכב ברבים מהם. הוא ביים סרט אחד בחייו, יחד עם היוצר ז'אן ז'ירו  הבמאי של סדרת הסרטים "השוטר מסן טרופז". את הסרט "הקמצן" (L'Avare) ביימו השניים. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1980, ונחל כישלון קופתי.

למרות הצלחתו הרבה בצרפת ובשאר מדינות אירופה, כמו גם בברית המועצות ואף בישראל, הוא נותר בלתי ידוע במדינות דוברות אנגלית. בארצות הברית התפרסם לראשונה רק בשנת 1973 עם יציאתו לאקרנים של הסרט "הרפתקאותיו של רבי יעקב", שצולם בחלקו בניו יורק.

## מותו והנצחתו
דה פינס סבל מבעיות לב וסיכן את בריאותו עם כל הופעה, אך למרות זאת המשיך להופיע עד מותו; בגיל 68 מהתקף לב.

הוא היה חובב נלהב של עולם הצומח ובפרט ורדים, ועל-כן בטירה של אשתו הוקמה לכבודו אנדרטה בדמות גינת ורדים, בה אחד הזנים קרוי על שמו – "לואי דה פינס רוז".

## פילמוגרפיה עיקרית

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:קומיקאים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1914
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1983
סמל אריתריאה

**[[סמל]] [[אריתריאה]]** הוצג ב-24 במאי 1993, ביום הכרזת העצמאות של אריתריאה.
בסמל מופיע גמל, מוקף בזר של ענפי זית. בתחתית מופיעים שמות המדינה בשפות הרשמיות - מימין בערבית, במרכז באנגלית ובצד שמאל - בתיגרינית.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אריתריאה: סמלים לאומיים
אריתריאה
אריתריאה
קטגוריה:גמליים בתרבות
נאהב עד שנמות

**נאהב עד שנמות** הוא אלבומו התשיעי של הזמר הישראלי אריק סיני, אשר יצא לאור בשנת 2003.

## הפקה
את האלבום ניהל אמנותית, עיבד והפיק מוזיקלית המוזיקאי אסף אמדורסקי. אלבום זה סימן את חזרתו של סיני לבמה לאחר היעדרות ארוכת שנים. האלבום הניב מספר להיטים כמו "מכור" (מילים ולחן: עמיר לב), "אור אדום כמו דם" (איתן נחמיאס גלס/אסף אמדורסקי) ו"גשם של ברכה" (איתן נחמיאס גלס/אסף אמדורסקי).

ביצירת האלבום השתתפו מוזיקאים רבים, ביניהם: יוסף פרץ, אוהד קוסקי, ג'וני שועלי, משה קופ, יפעת תעשה, שרון רוטר, קרני פוסטל, יהלי סובול, יצחק קלפטר, שם טוב לוי, זהר לוצ'אנו לברון, ואריק קנלר.

בעקבות הצלחת האלבום יצא סיני במסע הופעות ברחבי הארץ, שהפיק אסף אמדורסקי והשתתפו בו מרבית מנגני האלבום המקורי.

## השירים באלבום

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט