open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
420-429 לפנה"ס

**שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 429 – 420 לפנה"ס**

## אירועים בולטים בעולם
* המלחמה הפלופונסית (431 – 404 לפנה"ס):
** 430 לפנה"ס – ספרטה תוקפת את אטיקה ומסבה אבדות רבות. חרף זאת מסרב פריקלס לתקוף ישירות את ספרטה ויוצא שוב להוביל מסע ימי במטרה לבזוז את חופי הפלופונסוס תוך צירופן של 100 אוניות מלחמה אתונאיות
** אתונה כובשת את פוטידאה
** קיץ 430 עד 429 לפנה"ס: מגפת טיפוס הבטן פורצת באתונה וגובה כ-30,000 קורבנות, כרבע מן האוכלוסייה. המגפה קשה עד כדי כך, שהספרטנים נוטשים את אטיקה הכבושה, מתוך חשש להידבק בה
** חוסר האמון בפריקלס, על רקע המגפה והמצב הצבאי, מוביל להדחתו הזמנית כסטרטגוס (מוחזר בו בשנה) ; נפטר מן המגפה ב-429 לפנה"ס
** 429 לפנה"ס – קרב רִיוֹן – שייטת אתונאית, בפיקוד פוֹרְמִיוֹן, מנחילה תבוסה לצי הקורינתי במהלך המלחמה הפלופונסית
** 429 לפנה"ס – קרב נאופקטוס – צי הברית הפלופונסית, בהנהגת ספרטה, נוחל תבוסה שנייה מיד האתונאים במפרץ הקורינתי
** 427 לפנה"ס – קרב קרקירה בין צי קרקירי בסיוע שייטת אתונאית לבין צי פלופונסי בפיקוד ספרטני
** 425 לפנה"ס – קרב פילוס בין האתונאים לספרטנים, הקרב התחולל במהלך המלחמה הפלופונסית והסתיים בניצחון האתונאים
* 430 לפנה"ס – (שנה משוערת) אנכסגורס מואשם בכפירה, ובתחילה נידון למוות; אך פריקלס ממתיק את עונשו והוא מוגלה ללמפסקוס
* 28 ביוני 430 לפנה"ס – קליפוס מתחיל בתצפיותיו על השמש
*מגפת הדבר באתונה  שפורצת בשנת 430 לפנה"ס. המגפה מתועדת בעיר על ידי תוקידידס, שמתאר כיצד במהלך מצור ספרטני בשנת 427 לפנה"ס מתים כשליש מתושבי העיר מהמגפה. בעקבות המצור הצפוף נפגעת אתונה מהמגפה בצורה הקשה ביותר, ואנשיה מפרשים את הנזק החמור הספציפי של אתונה כעונש מהאלים, והדבר מוביל לשינויים בקשר הין האתונאים והאלים, ובין היתר לעליית חשיבותו של אל הרפואה, אסקלפיוס.
* בין 430 ל-420 לפנה"ס – נבנה מקדש אפולו אפיקוריוס בבאסאי
* 427 לפנה"ס – המחזה הטראגי "הפרסים" לאייסכילוס מוצג לראשונה באתונה
* 422 לפנה"ס – על פי המסורת היהודית סוף מלכות צדקיהו ביהודה, ואיתה סוף מלכות יהודה.
* 422 לפנה"ס – לפי המסורת היהודית חורבן בית המקדש הראשון

## נולדו
* 427 לפנה"ס – אפלטון

## נפטרו
* 429 לפנה"ס – פריקלס, מגדולי מנהיגיה של אתונה, מת במגפת הדבר
* 425 לפנה"ס (לערך) – הרודוטוס, היסטוריון יווני
* 422 לפנה"ס – קליאון, מהבולטים במנהיגיה של אתונה במלחמה הפלופונסית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:המאה ה-5 לפנה"ס לפי שנים
430-439 לפנה"ס

**שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 439–430 לפנה"ס**

## אירועים בולטים בעולם
[שמאל|ממוזער|250px|438 לפנה"ס: מסתיימת הקמת [פרתנון באקרופוליס שבאתונה.]]
* 438 לפנה"ס – מסתיימת הקמת המקדש יווני פרתנון באקרופוליס שבאתונה.
* 435 לפנה"ס – **[[קרב לאוקימנה]]** – קרב ימי בו ניגף צי קורינתוס ובעלות בריתה בפני צי קרקירה, הקרב היה אחד האירועים שהובילו לפרוץ המלחמה הפלופונסית
* 435 לפנה"ס – פידיאס משלים את בניית פסל זאוס באולימפיה, הנחשב לאחד משבעת פלאי תבל
* 433 לפנה"ס – **[[קרב סיבוטה]]** – קרב ימי בין צי קורינתוס ובעלות בריתה לבין ציי קרקירה ואתונה, הקרב היה אחד האירועים שהובילו לפרוץ המלחמה הפלופונסית
* 431 לפנה"ס – פורצת **[[המלחמה הפלופונסית]]**
* 431 לפנה"ס – חורבן בית המקדש הראשון לפי המסורת היהודית
*מגפת הדבר באתונה  פורצת בשנת 430 לפנה"ס ומתועדת על ידי תוקידידס. אנשי התקופה העריכו שהיא הגיעה לאזור ממצרים ומזרח הים התיכון, ושלשם הגיעה המגפה מאזור אתיופיה.

## נולדו
* 435 לפנה"ס – פילוקסנוס איש קיתרה, משורר יווני (נפטר ב-380 לפנה"ס)
* 432 לפנה"ס – פיליסטוס איש סירקוסאי, היסטוריון יווני (נפטר ב-356 לפנה"ס)

## נפטרו
* 14 באוגוסט (לערך) 430 לפנה"ס – קידינו, אסטרונום
* 430 לפנה"ס – אמפדוקלס (שנה משוערת)
* 430 לפנה"ס – זנון מאליאה (שנה משוערת)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:המאה ה-5 לפנה"ס לפי שנים
גלינה וישנבסקאיה

**גלינה פבלובה וישנבסקאיה** (רוסית: **Гали́на Па́вловна Вишне́вская**; 25 באוקטובר 1926 בלנינגרד - 11 בדצמבר 2012 במוסקבה) הייתה זמרת אופרה רוסית.

## קריירה
וישנבסקאיה הופיעה לראשונה על במה בשנת 1944. אחרי שנת לימודים אצל **ורה ניקולאייבה**, זכתה ב-1952 בתחרות שקיים תיאטרון הבולשוי במוסקבה בשיר של רחמנינוב ובאריה מתוך "אאידה" של ורדי. בשנת 1953 הצטרפה לבולשוי.

בשנת 1960 השתתפה באופרה אאידה בתיאטרון הלאומי של סרייבו. בשנת 1961 הופיעה לראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק, ובשנה לאחר מכן שרה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון. בהופעתה הראשונה בלה סקאלה, מילאנו ב-1964 שרה את **ליו** ב"טוראנדוט" של פוצ'יני, מול בירגיט נילסון ופרנקו קורלי.

וישנבסקאיה הייתה נשואה לצ'לן מסטיסלב רוסטרופוביץ', שליוה אותה בהופעותיה בנגינה על פסנתר או כמנצח, משנת 1955 עד מותו בשנת 2007. בני הזוג היו חברים קרובים של המלחין הנודע דמיטרי שוסטקוביץ' וביצעו יחד בהצלחה מרשימה את האופרה שלו, "ליידי מקבת ממחוז מצנסק" בהקלטה לחברת EMI.

בשנת 1974 עזבו בני הזוג את ברית המועצות ובסופו של דבר השתקעו בארצות הברית ובפריז. ב-1982 נפרדה וישנייבסקאיה מבימת האופרה, בפריז, כ**טטיאנה** ב"יבגני אונייגין" של צ'ייקובסקי. בשנת 1987 ביימה את כלת הצאר של ניקולאי רימסקי-קורסקוב בוושינגטון הבירה. ב-1984 הוציאה לאור את זכרונותיה, "גאלינה: סיפור רוסי".
בשנת 2002 פתחה וישנבסקאיה בית אופרה משלה במוסקבה, הנקרא "מרכז האופרה גלינה וישנבסקאיה".

נוסף לתפקידים ברפרטואר האופרה הרוסית, שרה וישנייבסקאיה גם את **ויולטה** בלה טרוויאטה של ורדי, **צ'ו-צ'ו סאן** במאדאם באטרפליי ו**טוסקה**, שתיהן של פוצ'יני, **ליאונורה** בפידליו של בטהובן ו**כרובינו** בנישואי פיגארו של מוצרט. כמו כן הופיעה בתפקיד הראשי ב"אלכסנדרה" של **[[אלכסנדר סוקורוב]]**, סרט תיעודי על מלחמת צ'צ'ניה, שהקרנת הבכורה שלו הייתה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-2007.

הזמרת השתתפה בהקלטות רבות, ביניהן "יבגני אונייגין" (1956 ו-1970), "שירים ומחולות מוות" של מודסט מוסורגסקי (1961 ו-1977), רקוויאם המלחמה של בנג'מין בריטן (עם פיטר פירס ודיטריך פישר-דיסקאו, בניצוח המלחין; 1963), "בוריס גודונוב" של מוסורגסקי (1970 ו-1978), "טוסקה" (1976), "דאם פיק" של צ'ייקובסקי (עם רגינה רזניק, 1976), "ליידי מקבת ממחוז מצנסק" (1978), "יולנטה" של צ'ייקובסקי (עם ניקולאי גדה, 1984) ו"מלחמה ושלום" של סרגיי פרוקופייב (1986).

## גלריה

קובץ:Mstislav Rostropovich and Galina Vishnevskaya NYWTS cropped.jpg|גלינה וישנבסקאיה עם בעלה מסטיסלב רוסטרופוביץ'  
קובץ:Centr Vishnevskoy.jpg|מרכז שירת אופרה  של גלינה וישנבסקאיה ברחוב אוסטוז'נקה במוסקבה 


## קישורים חיצוניים

* 

* The Vishnevskaya-Rostropovich Foundation homepage


## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זמרי סופרן
קטגוריה:זמרי אופרה רוסים
קטגוריה:זמרות רוסיות
קטגוריה:מפקדים בלגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:מהגרות מברית המועצות לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מברית המועצות לארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1926
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1926
קטגוריה:נפטרות ב-2012
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2012
קטגוריה:זמרות סופרן
חולא

**ח֫וּלַא** (בערבית: **حولا**) הוא כפר שיעי בדרום לבנון, בנפת מרג' עיון שבמחוז א-נבטיה. הכפר שוכן על רכס רמים בגובה 750 מטר מעל פני הים, כ-1.5 ק"מ ממערב לגבול ישראל מול מושב מרגליות.

## היסטוריה
ב-24 באוקטובר 1948, במהלך מלחמת העצמאות, נכבש הכפר על ידי חטיבת כרמלי כחלק ממבצע חירם. כשבוע לאחר מכן טבחו שני קצינים ישראלים בכשלושים עד חמישים מתושבי הכפר באירוע שכונה טבח חולא. ישראל נסוגה מהכפר במסגרת הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות.

ב-27 באוקטובר 1965 ערכה חטיבת גולני בכפר פעולת הרתעה ("מבצע מאזניים"), לאחר שמחבלי פת"ח חדרו לישראל דרך כפר זה. בפעולה פוצץ ביתו של מוכתר הכפר, וכתוצאה מכך קרס בית סמוך ונהרגה אישה שלנה בו.

במהלך מלחמת לבנון השנייה פעל גדוד 931 של חטיבת הנח"ל בפיקודו של אבי דהן וכוחות שריון בכפר ובסביבתו, ב-7 באוגוסט 2006 הודיע ראש ממשלת לבנון, פואד סניורה, כי 40 מתושבי הכפר נהרגו בעקבות הפצצת חיל האוויר הישראלי בכפר. מספר שעות לאחר מכן חזר בו סניורה מהדברים והתברר שבהפצצה נהרג אדם אחד.

### מלחמת חרבות ברזל
בשנת 2023 במלחמת חרבות ברזל ביצע צה"ל תקיפת מזל"ט שהשמידה חוליית טילים מונחים נגד טנקים של חזבאללה בחולא, לאחר ששיגרו טיל נגד היישוב הישראלי מרגליות.

ב-10 באוקטובר 2024 הרג צה"ל בתקיפה אווירית את מפקד הפלוגה של הכפר בחזבאללה, אחמד מוסטפא אל-חאג' עלי. באותו יום החל בכפר קרב חולא, כחלק מהתמרון הקרקעי בדרום לבנון.

במהלך המלחמה נהרסו לחלוטין כ-25% מהמבנים בכפר (262 מבנים מתוך 1,039), וכ-3% נהרסו חלקית (30 מבנים), לפי ניתוח תצלומי לוויין שנערך בדצמבר 2024.

## דמוגרפיה
נכון ל-2014, 98.74% מבעלי זכות הבחירה בכפר היו מוסלמים שיעים.

## קישורים חיצוניים

* אתר האינטרנט של הכפר 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז א-נבטיה: יישובים
שלטית מקומטת

**שלטית מקומטת** (השם המדעי: *Peltophorum dubium*) הוא מין עץ מתת־משפחת הקסאלפיניים, שמוצאו בברזיל. העץ נפוץ בגינון בישראל בזכות צלו הרחב ומשום שהוא מקנה לגנים ולשדרות צבע צהוב יפה בחודשים יוני־יולי, לאחר שרוב העצים סיימו את פריחתם.

השלטית המקומטת היא עץ גדול המגיע לגובה 14 מטרים, וענפיו המתפרסים לצדדים יוצרים נוף רחב עד לקוטר 12 מטרים. זהו עץ נשיר־מותנה: במקור הוא ירוק עד, אולם בישראל הוא עומד בשלכת בחורף בשל הקור היחסי לעומת ארץ מוצאו. באביב הוא מתכסה בעלים מנוצים־פעמיים. הפריחה בשני גלים: גל ראשון באביב וגל שני בחודשי הקיץ. הפרחים גדולים, קוטרם עד 3.5 ס"מ וצבעם צהוב עז, והם ערוכים באשכולות גדולים הבולטים מעל נוף העלים. הפרחים מושכים אליהם דבורים. הפירות הם תרמילים בצבע חום הנשארים על העץ חודשים רבים, בדרך כלל גם במקביל לעונת הפריחה הבאה. משקלם הרב (יחסית) של הפירות מכביד על הענפים והדבר גורם לא מעט לקריסת ענפים, דבר המצריך גיזום תדיר כדי להקל על משקלו של העץ.

צלקת העלי רחבה ומשוטחת כמו מגן מלחמה. מכאן נובע שם הסוג Peltophorum, שמשמעותו ביוונית "נושא מגן" (נושא – φόρος –פורוס, מגן – πέλτη – פֶּלְטֶה). שם הסוג בעברית "שלטית" נגזר משלטי האצולה שמגן הוא המרכיב המרכזי בהם. תואר שם המין בעברית הוא "מקומטת" בגלל עלי הכותרת המקומטים של הפרחים. בעבר כונה העץ "שלטית מסופקת", תרגום של שם המין המדעי dubium, שמשמעותו "מוטל בספק".

השלטית נפוצה בגנים בישראל, בעיקר במישור החוף ובשפלה. קצב הצמיחה שלה מהיר, ושורשיה מתפשטים לרוחב סמוך לפני השטח, לכן יש להימנע משתילתה בקרבת שטחים מרוצפים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קסאלפיניים
קטגוריה:ברזיל: עצים
קטגוריה:צמחי נוי
חפציבה מנוחין

[ממוזער|חפציבה ו[יהודי מנוחין, 1963]]
**חפציבה מנוחין** (באנגלית: **Hephzibah Menuhin**; 20 במאי 1920 – 1 בינואר 1981) הייתה פסנתרנית יהודייה-אמריקאית ופעילה למען זכויות אדם. אחותם של הכנר יהודי מנוחין והפסנתרנית, הציירת והמשוררת ילטה מנוחין.

## קורות חיים
בתו של משה מנוחין. נולדה וגדלה בסן פרנסיסקו. בילדותה הוריה לימדו אותה קרוא וכתוב, והיא לא למדה בבית הספר. כילדה הופיעה עם אחיה הבכור יהודי, ובגיל 12 הקליטה את תקליטה הראשון ביחד עם אחיה (16). נישאה ללינדסיי ניקולאס, בוקר אוסטרלי ובנו של ג'ורג' ניקולאס (ממייסדי חברת התרופות שפיתחה את האספירין). היא עברה יחד איתו לאחוזת Terrinallum במערב ויקטוריה, שם הקימה ספרייה ניידת לילדים, וילדה את שני ילדיה: קרונרוד ומרסטון ניקולאס. כמו כן, האגודה האוסטרלית - מוזיקה ויוה - נולדה בסלון ביתה. אחיה, יהודי מנוחין, התחתן עם נולה ניקולאס, אחותו של לינדסיי, אך נישואי שני הזוגות לא החזיקו מעמד והם התגרשו.

מאוחר יותר התחתנה חפציבה עם ריצ'רד האוזר, סוציולוג אוסטרי ואביה של אווה קוקס. הם עברו עם בתם קלרה מנוחין-האוזר לאנגליה, שם אימצו למשפחתם את מישל אלכסנדר מורגן. הם הקימו את ה'מוסד לזכויות אדם ואחריות' ואת ה'מרכז למחקרים חברתיים'. הזוג ניהל יחד בדרום לונדון מקלט למשפחות חסרות בית, אסירים משוחררים ועוד. לבסוף, עברו לביתם הקבוע בקצה המזרחי של לונדון. חפציבה וריצ'רד האוזר הקימו בית-מחסה לזכויות אדם בביתם שבפימליקו. הם פעלו למען פיוס הדרגתי וניסו לעזור למיעוטים ברחבי העולם.

חפציבה הייתה פעילת למען השלום ופירוק הנשק. ב-1977 נבחרה לנשיאת הסניף הבריטי של 'ליגת הנשים העולמית לשלום וחירות' ותומכת נלהבת של זכויות נשים וילדים.

ב-1 בינואר 1981 נפטרה לאחר מחלה ממושכת. נקברה בבית הקברות היהודי בצפון לונדון.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה קצרה ותמונות של חפציבה מנוחין, הארכיון ליודאיקה אוסטרלית.
* שרלוט גרינשפן, 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:פסנתרניות יהודיות
קטגוריה:פסנתרנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאיות יהודיות
קטגוריה:מוזיקאים יהודים בריטים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:יהודיות בריטיות
קטגוריה:פעילות חברתיות אמריקאיות
קטגוריה:פעילים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:פעילים חברתיים יהודים
קטגוריה:משפחת מנוחין
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1981
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1981
בוטפוגו

**בּוֹטָפוֹגוּ** (בפורטוגזית **Botafogo**, מ-Bota fogo, "להעלות באש") הוא שם המשמש בברזיל (בעיקר) ומחוצה לה.

## הערות שוליים
I (אלבום)

**I** הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר הישראלי אֶריק ברמן, אשר יצא לאור ב-1 בינואר 2007.
## הפקה
בקיץ 2006 יצא לרדיו הסינגל הראשון מהאלבום, "מה עוד ביקשת", אשר זכה להצלחה רבה, וצולם לו קליפ ששודר תכופות בערוץ 24. בחודש אוקטובר 2006 יצא לרדיו סינגל שני מאלבומו של ברמן, בשם "המתוקות האחרונות". מילותיו הפרובוקטיביות של השיר גרמו לכך שיצונזר על ידי רשת ג'. אף על פי כן זכה השיר (והקליפ שצולם לו) להצלחה רבה, ורבים הצביעו על הדמיון בסגנונם לסגנון שיריו של שלומי שבן. בדצמבר 2006 יצא הסינגל השלישי "יום חדש נפלא".

ב-1 בינואר 2007 יצא האלבום לחנויות וב-10 בספטמבר אותה שנה הגיע האלבום למעמד של אלבום זהב, לאחר שנמכרו ממנו למעלה מ-20,000 עותקים.

השירים באלבום הם פרי-עטו של ברמן; על העיבודים אחראי אודי קראוס (המעבד והמתופף של ברמן); ההפקה היא בניצוחו של משה לוי. לאחר צאת האלבום יצאו הסינגלים "ג'וני" ו"בינונימי". שירים נוספים שהתפרסמו מהאלבום היו "אהבה באור ובצל", "אפשר לחשוב", "אם היה לזה סיכוי" ו"לא נורא".

## רשימת השירים
#יום חדש נפלא (5:05)
#ג'וני (4:30)
#המתוקות האחרונות (3:08)
#מה עוד ביקשת? (4:18)
#אהבה באור וצל (4:27)
#בינונימי (3:01)
#בין אלון לאיזדרכת (3:33)
#לא נורא (4:34)
#זה לא שאני אור (3:51)
#אם היה לזה סיכוי (5:51)
#תשמח (3:57)
#שער 6 (5:18)
#מחשבות עכשיו (אינסטרומנטלי) (0:39)
#אפשר לחשוב (5:15)

## סינגלים

## קישורים חיצוניים

* "יותר מדי יומרני, פחות מדי עמוק", ביקורת על האלבום באתר השרת העיוור
* 

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2007
קטגוריה:אלבומי אריק ברמן
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי משה לוי
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
הסודות

**הסודות** הוא סרט קולנוע ישראלי שיצא לאקרנים ב-2007 בבימויו של אבי נשר. הסרט מתמקד בקבוצת נערות דתיות הלומדות במדרשה תורנית שבעיר צפת. הסרט היה מועמד ב-2010 לפרס "הסרט הזר הטוב ביותר" של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה. בסרט צפו בשנת 2007 כ-200,000 צופים בישראל.

## עלילה
במהלך שנת הלימודים במדרשה שבעיר צפת עוברות ארבע תלמידות תהליך חניכה שונה מזה המקובל בעולם הדתי. פגישה מקרית עם אנוק הצרפתייה, שריצתה מאסר בכלא, מערערת את עולמן וגורמת להן לחקור את העולם החילוני ולגלות את סודותיו. ככל שהנערות מעמיקות בחקירת "העולם האסור", כך גוברות תחושות האכזבה, המרירות, הפחד והסקרנות שלהן, והתלבטויותיהן לגבי העולם, ואף מובילה להתקרבות מינית בין שתיים מהן.

## דמויות ושחקנים
* אניה בוקשטיין - נעמי - בת רב מכובד, חכמה וסקרנית, אשר מתחילה ללמוד במדרשה "דעת אמת". מתחברת עם מישל.
* מיכל שטמלר - מישל (מיכל) - נערה דתייה, פיקחית ומרדנית, אשר מתחילה ללמוד במדרשה "דעת אמת".
* פאני ארדן - אנוק - אישה צרפתייה ומבוגרת, אשר בעברה ישבה בכלא על רצח אהובה, וכעת מחפשת גאולה לפני מותה.
* אדיר מילר - ינקי - נגן קלרינט חביב וטוב לב, אשר מתאהב במישל.
* טלי אורן - שיינה - צעירה דתייה וחברתם לחדר של נעמי, מישל וסיגי במדרשה "דעת אמת".
* דאנה איבגי - סיגי - צעירה חוזרת בתשובה וחברתם לחדר של נעמי, מישל ושיינה במדרשה "דעת אמת".
* גורי אלפי - מיכאל - אברך מכובד וה"שידוך" של נעמי, אדם קר, חסר חוש הומור וטקט.
* תיקי דיין - הרבנית דבורי - מייסדת המדרשה "דעת אמת".
* עלמה זק - רחלי - אחותה החסודה של נעמי.
* ספי ריבלין - הרב הס - אביה של נעמי ורב גדול.
* רבקה מיכאלי - גברת מייזליש - אימו של ינקי.

## פסקול הסרט

פסקול הסרט כולל שירים אותם כתב והלחין דניאל סלומון ומבצעות דנה עדיני ומאיה רוטמן, מוזיקה שהוקלטה על ידי חברי התזמורת הפילהרמונית הישראלית ושירים דתיים, חלקם מסורתיים וחלקם חדשים, עליהם אחראי מלחין מוזיקת העולם איל סלע ומבצעות שחקניות הסרט.

### השירים באלבום
# התיקון של חיי - מאיה רוטמן
# פיה פתחה א-קפלה - שחקניות הסרט
# שלום עליכם - שחקניות הסרט
# ונשגב השם - שחקניות הסרט
# שבת המלכה - שחקניות הסרט
# שומר ישראל - שחקניות הסרט
# מלאכי עליון - שחקניות הסרט
# מזמור לדויד - שחקניות הסרט
# פיה פתחה - שחקניות הסרט
# הסודות - דנה עדיני
# אנוק
# הבנות מתכוננות
# החתונה
# סרנדה למיכל
# מקווה

### אמנים משתתפים
* אבי סינגולדה - גיטרות אקוסטיות וחשמליות
* אבי אגבבה - כלי הקשה
* איתן שפירא - אקורדיון
* דניאל סלומון - פסנתרים, קלידים, תכנותים, מעבד, מפיק מוזיקלי
* עמית יצחק - גיטרות אקוסטיות וחשמליות
* ליאור שושן - כלי הקשה
* ויטלי פודולסקי - אקורדיון
* איל סלע - קלרינט, זורנה, סקסופון, חלילים, כלי נשיפה, מלחין
* גלעד אפרת - בס חשמלי, קונטרבס

## עיבוד למחזה
בשנת 2017 העלה תיאטרון בית לסין את המחזה "הסודות" מאת הדר גלרון, שנכתב בהשראת התסריט מאת הדר גלרון ואבי נשר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:פסקולים מ-2007
קטגוריה:סרטי להט"ב ישראליים
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:פסקולי סרטים
קטגוריה:סרטי אבי נשר
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2007
קטגוריה:נשים בחברה החרדית
קטגוריה:יהדות חרדית בקולנוע
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי דניאל סולומון
סטטיק-אקס

**סטטיק-אקס** (באנגלית: **Static-X**) היא להקת אינדסטריאל מטאל ונו-מטאל אמריקאית שהוקמה בלוס אנג'לס בשנת 1994.

## היסטוריה
הלהקה הוקמה על ידי ויין סטטיק, קואיצ'י פוקודה, טוני קאמפוס וקן ג'יי. לאחר מספר שנות פעילות, חתמה הלהקה על חוזה עם חברת התקליטים של וורנר מיוזיק גרופ.

אלבומה הראשון של הלהקה, "Wisconsine Death Trip" יצא ב-1999. האלבום זכה להצלחה בינונית אך בשנת 2001 האלבום קיבל פלטינה.

לקראת הקלטת אלבומם השני "Machine" (מכונה) ב-2001 עזב פוקודה את הלהקה כדי להיות עם משפחתו, את מקומו השלים טריפ אייסן (לשעבר מדופ ומארדר דולז).

לקראת הקלטת אלבומם השלישי "Shadow Zone" (אזור הצללים) ב-2003 עזב קן ג'יי את הלהקה בגלל חילוקי דעות מוזיקליים ופוליטיים, את מקומו החליף ניק אושירו (לשעבר סית'ר).

לקראת הקלטת אלבומם הבא "Start a War" (להתחיל מלחמה) ב-2005 פוטר טריפ אייסן בגלל האשמות בניצול קטינה, פוקודה חזר לשורות הלהקה. ב-3.4.2007 הוציאו את אלבומם החמישי Cannibal (קניבל), שהוא ככל הנראה האלבום הכי כבד של הלהקה מאז Machine, הפעם ללא עזיבה וחזרה של אף חבר. בנוסף הוציאה הלהקה ב-2004 את האוסף Beneath, Between, Beyond (מתחת, בין, מעבר) שכלל בנוסף לשירים דמואים של הלהקה.

ב-2009 הוציאה הלהקה את האלבום "Caulter of Static", האלבום האחרון של הלהקה נכון לשנת 2019.

ב-2010 הודיע ויין כי הלהקה יוצאת לפגרה והוא יעבוד על פרויקט צד, בנוסף עזב טוני קמפוס את הלהקה. בשנת 2012 החזיר ויין את הלהקה מפגרה עם חברי להקה חדשים. לאחר כשנה הלהקה התפרקה באופן רשמי בעקבות מחלוקת בין ויין לקאמפוס על זכויות היוצרים בלהקה.שמאל|ממוזער|250px|סטטיק-אקס בהופעהב-11 בנובמבר 2014 ויין נפטר בגיל 48.

הלהקה התאחדה בשנית בשנת 2018, כאשר חבריה המקוריים שבו לשורותיה, עם סולן חדש בשם Xer0 שהצטרף ללהקה ב-2019.

## חברי הלהקה

### ההרכב הנוכחי
*טוני קאמפוס (1994–2010, 2018–היום): גיטרה בס, קולות רקע
*קואיצ'י פוקודה (1994–2000, 2005–2010, 2018–היום): גיטרה, קלידים, תכנותים
*קן ג'יי (1994–2003, 2018–היום): תופים
*Xer0 (2019–היום): שירה, גיטרה

### חברי להקה בעבר
*ויין סטטיק (1994–2010, 2012–2013): שירה, גיטרה, קלידים, תכנותים
*טריפ אייסן (2000–2005): גיטרה
*ניק אושירו (2003–2009): תופים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות אינדסטריאל מטאל
קטגוריה:להקות נו מטאל
קטגוריה:אמני וורנר רקורדס
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1994
קטגוריה:לוס אנג'לס: להקות
פיסול בשדה המורחב

[ממוזער|שמאל|250px|"'''מצפה'''" ([1971–1975), מאת רוברט מוריס]]
[ממוזער|שמאל|250px|"[מזח לולייני" (1970), מאת רוברט סמיתסון]]

"**פיסול בשדה המורחב**" (באנגלית: **Sculpture in the Expanded Field**) הוא מאמר מאת החוקרת ומבקרת האמנות רוזלינד קראוס המנסה להציג הגדרה אסתטית מחודשת של מושג ה"פיסול" בעקבות התפתחויות שחלו באמנות החל משנות ה-60 של המאה ה-20. המאמר פורסם בכתב העת "October"  בשנת 1979.

קראוס טוענת כי החל מתחילתו של המודרניזם התערער מעמדו של הפיסול כאמצעי לייצוג סימבולי קונקרטי, כלומר כאנדרטה. אנדרטאות פיגורטיביות, דהיינו אנדרטאות המגולמות בדימוי אנושי, אינן מסוגלות עוד לקיים את מעמדן המוצהר כציון היסטורי בחלל ספציפי וכמשקפות היבט תודעתי של קהילה. אחת הדוגמאות לכך היא פסלו של אוגוסט רודן "שערי הגיהנום", אשר יועד להצבה כשער כניסה למוזיאון בצרפת, אולם הוצב לבסוף בכמה מקומות בעולם. 

מצב זה מכונה על ידי קראוס כ"מצב נגטיבי", בו הפיסול נאלץ להמיר את ההתייחסות לחלל היסטורי בצורות מופשטות המהוות "מסמן טהור", וכן בהתייחסות עצמית ארס פואטית. קראוס מתארת מאפיינים אלו בפיסול המופשט, אשר מדגיש את בסיס הפסל או הופך אותו לחלק בלתי נפרד ממנו, כדוגמת פסליו של קונסטנטין ברנקושי. בפסלים כגון אלו "הבסיס מוגדר עתה מהותית כניתן להעברה, דבר המצביע היעדר מקום קבוע לעבודה, וחוסר הבית שלו מוטמע לתוך עצם חומריותו של הפסל". 

כתוצאה ממצב זה, נוצרה הגדרה נגטיבית של הפיסול כאלמנט שאינו "אדריכלות" ואיננו "טבע". לפיכך, התקיים הפיסול בתוך שיח אפיסטימולוגי הנדרש לבחינת גבולותיו כל העת. קראוס מנסה להציע הגדרה אלטרנטיבית למצב זה, בה הגבול בין "פיסול", "אדריכלות" ו"טבע" הוא דינמי ויוצר "שדה מורחב" בה הגדרתו של הפיסול תלויה בהגדרתם של שדות סמנטיים.

קראוס מוצאת כי צורות פיסול חדשות כגון "אמנות אדמה" וסוגים שונים של אמנות מינימליסטית אכן מקיימות את ההיגיון של השדה המורחב. היגיון פוסט מודרני זה עתיד, לדעת קראוס, ליצור מימד היסטורי חדש של הפיסול.

## לקריאה נוספת
* קראוס, רוזלינד, "פיסול בשדה המורחב", בתוך: **מוזות**, גיליון מס' 5–6, פברואר 1989, עמ' 50–55 (תרגום לעברית: מיכל נאמן)

קטגוריה:חיבורים אסתטיים
קטגוריה:פיסול
קטגוריה:מאמרים
מטופל

[שמאל|ממוזער|250px|[רופאה מודדת לחץ דם לחולה]]
**מטופל** או **חולה** (בלעז: **פציינט**) הוא אדם הסובל ממחלה או מטראומה (פציעה, כווייה, חנק וכדומה) ונזקק בשל כך לטיפול רפואי.

הטיפול בחולה נעשה בדרך כלל במרפאה או בבית חולים, שבהם נמצאים הצוות הרפואי והציוד הנחוצים לטיפול. לעיתים מגיע צוות רפואי לטפל בחולה בביתו.

## בחוקי מדינת ישראל
[240px|ממוזער|שמאל|[בדיקה רפואית (ילד מדאיג), ציור מאת הוגו פון הברמן]]
'''חוק ביטוח בריאות ממלכתי''', התשנ"ד-1994, מסדיר מתן שירותי בריאות לתושבי ישראל באמצעות קופות החולים. מכלול השירותים הרפואיים והתרופות הניתנים על פי חוק זה קרוי סל הבריאות. על מנת לקבל סיוע במימוש זכויות הפרט במערכת הבריאות, ניתן לקבל סיוע באמצעות האגודה לזכויות החולה.

'''חוק זכויות החולה''', התשנ"ו-1996, "מטרתו לקבוע את זכויות האדם המבקש טיפול רפואי או המקבל טיפול רפואי ולהגן על כבודו ועל פרטיותו" (). החוק קובע כי:
* "מטופל זכאי לקבל טיפול רפואי נאות, הן מבחינת הרמה המקצועית והאיכות הרפואית, והן מבחינת יחסי האנוש" ().
* "מטופל זכאי למידע בדבר זהותו ותפקידו של כל אדם שמטפל בו" ().
* "מטופל זכאי להשיג מיוזמתו דעה נוספת לעניין הטיפול בו" ().
* "מטפל, כל מי שעובד בפיקוחו של המטפל וכן כל עובד אחר של המוסד הרפואי ישמרו על כבודו ועל פרטיותו של המטופל בכל שלבי הטיפול הרפואי" ().
* "לא יינתן טיפול רפואי למטופל אלא אם כן נתן לכך המטופל הסכמה מדעת" ().

'''חוק החולה הנוטה למות''', התשס"ו-2005, מסדיר את זכויותיו של החולה הנוטה למות, כולל הזכות לדרוש טיפול רפואי, להימנע מקבלת טיפול רפואי ולהפסיק מתן טיפול רפואי אשר החל. במהותו מאפשר לאדם להורות כי בנסיבות מסוימות תיערך לו המתת חסד.

'''חוק דמי מחלה''', התשל"ו-1976, מתיר לעובד חולה להיעדר מעבודתו ולקבל חלק משכרו בתקופת היעדרותו. חוקים נוספים מאפשרים לעובד להיעדר בתשלום לשם טיפול בבן משפחתו החולה.

## בהלכה

מצוות ביקור חולים נכללת בגמילות חסדים, ועניינה לבקר אצל החולה, להשתתף בצערו, לעודד אותו מורלית ולראות אם יש צורך שהוא נזקק לו. חז"ל הפליגו בחשיבות מצווה זו, ואמרו שכל המבקר את החולה נוטל אחד משישים מחוליו.

### רפואה בשבת

חולה שיש בו סכנה, מצווה לחלל עליו את השבת, משום פיקוח נפש.

חולה שאין בו סכנה, אין מחללים עליו את השבת במלאכות האסורות מהתורה, אך הותרה לגביו אמירה לנוכרי שיעשה בעבורו מלאכה האסורה מהתורה, דבר האסור מדרבנן (לדוגמה, אמירה לגוי להדלקת נר לצורך החולה).

## ראו גם
* בטיחות המטופל
* נוכחות טיפולית

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רפואה
חובבי ציון (להקה)

**חובבי ציון** הוא הרכב מוזיקה אלקטרונית ישראלי המורכב מהצמד דור דקל ונוי אלוש. ההרכב קרוי על שם רחוב "חובבי ציון" בתל אביב, המהווה נקודת אמצע בין שני הרחובות שבהם גרו חברי הצמד בעת הקמתו.

## היסטוריה
ההרכב הוקם ביוני 2006 בתקופת מלחמת לבנון השנייה. אז, בתור תגובה למצב בישראל, העלו השניים לאינטרנט רמיקס דאנס לאחד מנאומיו של מזכ"ל החזבאללה חסן נסראללה.

### רוצה בנות
"רוצה בנות" הוא השיר שהביא לפרסומו של הצמד. השיר הוא גרסה עברית והומוריסטית ללהיט המועדונים "Boten Anna" של הזמר השוודי בסהאנטר. מילות השיר כתובות מנקודת מבט של גבר במועדון ומספרות כי הוא "רוצה בנות", אך אינו מצליח להשיג אותן. בתחילה השיר עלה לרשת בליווי קליפ בו שתי בחורות קופצות על המיטה במכנסיים קצרים וחולצת בטן. הקליפ זכה להצלחה ויראלית, ובעקבות זאת יצא גם כסינגל ברדיו וכקליפ בטלוויזיה. בהשראת השיר הועלו לאתרים שונים באינטרנט מספר גרסאות השלמה על ידי חובבים, כגון "רוצה מצוות" על ידי יאיר אורבך, "רוצה מכות", "רוצה בנים", "רוצה סמים". בתחילת קיץ 2007 כיכבו חובבי ציון בשתי פרסומות בטלוויזיה בחסות סלקום. בראשונה שיתפו השניים פעולה עם הגבעטרון במאשאפ משותף בין "רוצה בנות" ל"זמר זמר לך", ובשנייה כיכבו השניים לבד בסרטון המקדם את אירוע הקיץ של סלקום, "סלקום ווליום". ב-3 ביולי 2019 בערוץ היוטיוב החדש של חובבי ציון וב-4 ביולי 2019 בערוץ היוטיוב של עידו שוהם יצאה גרסה עדכנית של חובבי ציון ועידו שוהם לשיר רוצה בנות המלווה בקליפ אנימציה.

### שירים נוספים
ביולי 2007 יצא שירם השני, "קואורדינציה", שכתבו והלחינו שניהם. באוגוסט 2009, לקראת פתיחת שנת הלימודים, הוציאו את השיר "פורנו" שכתב והלחין אלוש.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמדים מוזיקליים ישראלים
סינמטק שדרות

**סינמטק שדרות** הוא סינמטק (ארכיון סרטים) הפועל בשדרות החל מדצמבר 1999.
הסינמטק הוקם בשיתוף עם המכללה האקדמית ספיר בזכות פרופסור חיים בראשית, מי שעמד בראש הביה"ס לתקשורת וקולנוע במכללה ובעזרתו של אלי מויאל, ראש עיריית שדרות.

בבניין הסינמטק שני אולמות קולנוע להקרנת סרטי קולנוע, המכילים כ-400 מקומות ישיבה.

בין כל מפעליו של הסינמטק, פסטיבל קולנוע דרום, שבו מוקרנים סרטים מרחבי העולם, סרטים מישראל וכן סרטי הגמר של בוגרי החוג לקולנוע במכללה האקדמית ספיר.

בחזון הקמתו של הסינמטק עמד פרופ' חיים בראשית, מי שעמד בראש בית הספר לתקשורת קולנוע במכללה האקדמית ספיר בשיתוף עם ראש עיריית שדרות, עו"ד אלי מויאל.
סינמטק שדרות הוא המוסד החינוכי-תרבותי לקולנוע הראשון בדרום. סינמטק שדרות הוקם במטרה לעלות לסדר היום הציבורי את חיי התרבות של אוכלוסיית הדרום ובמטרה לצמצם הפער שבין המרכז לפריפריה.
בהגדרתו, סינמטק הוא מוסד המחנך לאהבת הקולנוע. סינמטק שדרות מאפשר לכל דורש באשר הוא ליהנות מפעילויות הסינמטק, ללא קשר למצבו הכלכלי-חברתי. אחת ממטרותיו העיקריות היא קידום הקולנוע הישראלי על כל גווניו: פסטיבלים, ימי עיון, הקרנות מיוחדות, מפגשי יוצרים, אירועי תרבות ומוזיקה, השתלמויות וסדנאות.
ייחודו של הסינמטק בכך שהוא חושף בפני קהל צופיו כל יצירה ישראלית/זרה, דוקומנטרית/עלילתית, ניסיונית/סטודנטיאלית, בליווי מיטב היוצרים אשר מעלים על סדר היום החברתי את השיח הציבורי בשפה הקולנועית.
הסינמטק פעיל שבעה ימים בשבוע, בין שלוש לשש הקרנות בכל יום.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* מוטי, גיגי, עיר בלי זיכרון בין דומיננטיות להגמוניה תרבותית ביחסי שדרות שער הנגב. הוצאת הספרים של אוניברסיטת בר-אילן.

קטגוריה:שדרות: מבנים
שדרות
קטגוריה:שדרות: תרבות
הכנסייה הבוסנית

**הכנסייה הבוסנית** הייתה פלג של האמונה הבוגומילית והריטואל שלה היה הריטואל השולט בשטחי בוסניה והרצגובינה מהמאה ה-12 עד תקופת ההתאסלמות במאה ה-15.

בכנסייה הבוסנית הונהג נוסח קיצוני במיוחד של האמונה הבוגומילית, נוסח שכונה בשם **דרגוציה** (DRAGUCIA). הכנסייה הבוסנית קיבלה חיזוק מיוחד בימיו של הבאן קולין שעבר לאמונה הבוגומילית יחד עם מרבית בני משפחתו. מאוחר יותר עבר הבאן קולין לקתוליות, אך רק למראית עין והחל מאותה תקופה מרבית שליטי בוסניה נהו אחר האמונה הבוגומילית, עד הכיבוש העות'מאני. לאחר הכיבוש העות'מאני הצמרת השלטונית התאסלמה וגם העם הלך בעקבותיה.

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
כנסייה
בוסנית
הרגלים רעים

"**הרגלים רעים**" הוא אלבומו השני של המוזיקאי יוני בלוך שיצא לאור ב-2007.

## הפקה
חברי הלהקה המלווה את בלוך באלבום זה הם תומר להב (גיטרה), טל זובלסקי (גיטרה), אריאל ערמוני (תופים), טל קירשבוים (בס), דניאל קורן (פסנתר) ועוד. באלבום זה, בניגוד לאלבומו הקודם של בלוך, לא שיתפה איתו פעולה הזמרת אפרת גוש. רוב מילות השירים נכתבו על ידי ברק פלדמן בשיתוף עם בלוך. השירים משלבים מאפיינים של מוזיקת רוק כמו גיטרות חשמליות וצעקות, לצד קטעי פסנתר מלודיים ומינימליים בביצוע בלוך עצמו. מספר שירים פורסמו טרם הוצאת האלבום באתר במה חדשה.

## שירי האלבום

## טריוויה
* מנגינת הבית האחרון בשיר "אחריות" לקוחה מתוך השיר "Tame" של להקת פיקסיז.
* פתיחת השיר זהה למנגינה הראשית של השיר "Da da da" של הלהקה הגרמנית Trio. לטענת בלוך זהו ליווי אוטומטי של האורגנית, והדבר מקרי.
* בסוף השיר השישי, "אחרי שאפרת התאבדה", נשמעת הנעימה מהשיר "תמיד כשאתה בא" של הזמרת אפרת גוש (אותו הלחין בלוך).
* בקליפ של השיר "סיבה לעזוב" משתתפים הוריו ואחיו של יוני בלוך. הקליפ צולם בביתם.

## סינגלים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלבומי יוני בלוך
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
מאסאקי האצומי

**מאסאקי האצומי** (ביפנית: **初見良昭**; נולד ב-2 בדצמבר 1931) הוא המייסד וראש ארגון אמנויות הלחימה בוג'ינקאן של שיטת הנינג'יטסו. כיום מתגורר ומלמד בטוקיו.

## חייו
האצומי למד בילדות רבות מן אמנויות הלחימה הפופולריות ביותר, בהן ג'ודו, קראטה, ואגרוף מערבי. בעודו מדריך חיילים אמריקניים באומנות הג'ודו, הבחין האצומי כי בשל גודלם וכוחם, האמריקנים יכלו לאחר חודשים בודדים להתמודד עם מתאמנים יפניים בעלי ניסיון של שנים. כתוצאה מכך, החל לפקפק ביעילות אימוני אמנויות הלחימה המודרניים. לאחר זמן זה, בשעה שלמד לחימת כלי נשק יפניים עתיקים, שמע על נינג'יטסו ועל אמן לחימה בשם טושיטסוגו טקמצו שידע אותן.

ב-1957 החל האצומי להתאמן דרך קבע אצל מורהו החדש, שהתגורר באותה עת בקשיואבארה, נארה, מרחק של חמש עשרה שעות נסיעה ברכבת מעיר הולדתו נודה שבצ'יבה. האימונים האישיים הללו נמשכו במהלכם של חמש עשרה שנים עד למותו של טושיטסוגו טקמצו בשנת 1972.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמני לחימה יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1931
עץ מחלקות

[ממוזער|שמאל|280px|[צילום מסך של תרשים עץ המחלקות עבור JButton בתוך סביבת הפיתוח Eclipse. בתמונה מוצג הקשר "ירושה"]]
במדעי המחשב, **עץ מחלקות** משמש לסיווג עצמים לפי סוגים, בדומה לעץ טקסונומי המשמש לסיווג בעלי-חיים לפי מינים. העץ מראה את הקשרים בין המחלקות השונות, לדוגמה "ירושה", "הרחבה", "הפשטה של", "הגדרת ממשק", לפי ההגדרות המקובלות בכללי התכנות מוכוון-העצמים, שפות תכנות וגופי תקינה לעיצוב תוכנה.

קטגוריה:תכנות מונחה-עצמים
תותח 8.8 ס"מ PaK 43

[שמאל|ממוזער|250px|תותח Pak 43 וצוותו בצרפת, [1943]]
**PaK 43** (ראשי תיבות של Panzerabwehrkanone - תותח אנטי טנקי) היה תותח נ"ט מתוצרת תאגיד קרופ בגרמניה הנאצית, שהתבסס על תותח נ"מ 88, היה בשימוש הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

התותח היה החזק ביותר בשימוש הוורמאכט לירי בכינון ישיר. מספר כלי רכב ממוגנים צוידו בגרסאות נגררות של תותח זה בעיצוב שונה, כולל הטנק הכבד טייגר II והיאגדפנתר שהיה גרסה של משמיד הטנקים פנתר שצויד בתותח ה-PaK 43.

הגרסה העיקרית של ה-PaK 43 הוכיחה את יעילותה על גבעה בצורת צלב, שכן התותח יכול היה להסתובב ב-360 מעלות באופן חופשי והיה קל להסוותו מכיוון שלתותח ה-43 PaK היה פרופיל נמוך יותר מגרסת הנ"מ.

## ראו גם
* תותח נ"מ 88

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תותחים גרמניים
קטגוריה:אמצעי לחימה גרמניים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:תותחים נגד טנקים
אנדרסון (כדורגלן)

**אנדרסון לואיס דה אברו אוליביירה** (נולד ב-13 באפריל 1988 בפורטו אלגרה, ברזיל) הידוע בשמו הפרטי **אנדרסון**, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
## קריירה
אנדרסון הצטרף לקבוצת גרמיו הברזילאית כשחקן נוער ב-1993 וערך את הופעת הבכורה בקבוצת הבוגרים ב-2004 כאשר כבש חמישה שערים וסייע למועדון להעפיל לליגה הברזילאית הבכירה.

לאחר מכן הצטרף לפורטו בדצמבר 2005 ואת הופעת הבכורה ערך בליגה ב-5 במרץ 2006 ולקח חלק באליפות ליגת העל הפורטוגזית באותה עונה. בעונה שלאחר מכן הופיע לראשונה במדי המועדון הפורטוגזי במסגרת ליגת האלופות במשחק הבתים הראשון מול צסק"א מוסקבה.

ב-30 במאי 2007 אתר המועדון האנגלי מנצ'סטר יונייטד פרסם אישור כי אנדרסון חתם באלופה האנגלית. ב-29 ביוני 2007 קיבל את אשרת העבודה לשחק באנגליה והמעבר לאולד טראפורד הושלם ב-2 ביולי. הקשר הברזילאי סיכם ל-5 שנים בסכום רכישה של 25 מיליון אירו.

בינואר 2014 עבר בהשאלה לפיורנטינה מהסרייה א' שם שיחק עד תום העונה. ב-2 בפברואר 2015 עזב את מנצ'סטר לאחר שבע וחצי שנים, וחתם באינטרנסיונל לשלוש שנים. ב-21 בפברואר 2017 הושאל לקוריטיבה. ב-30 ביולי 2018 חתם באדנה דמירספור הטורקית. בספטמבר 2020 פרש ממשחק פעיל.

### בנבחרת ברזיל
באפריל 2005 הופיע במדי נבחרת ברזיל בטורניר אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 17. באותה שנה ייצג את הנבחרת בטורניר אליפות העולם עד גיל 17 בו כבש חמישה שערים והיה שותף לזכייתה של הנבחרת בטורניר. אנדרסון זכה בתואר כדור הזהב בטורניר זה ובאוקטובר של אותה שנה זכה בכדור הזהב של אדידס.

אנדרסון ערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת של ברזיל כמחליף ב-27 ביוני 2007 בהפסד 0-2 לנבחרת מקסיקו במסגרת טורניר הקופה אמריקה שהתקיים בוונצואלה. פתח לראשונה בהרכב הנבחרת הבוגרת ב-1 ביולי מול נבחרת אקוודור.

## תארים
### קבוצתיים
;גרמיו 
* אליפות ליגת המשנה הברזילאית: 2005 
;פורטו 
*ליגת העל הפורטוגזית: 2005/06, 2006/07
* הגביע הפורטוגלי: 2005/06
* הסופרקאפ הפורטוגלי: 2006/07
;מנצ'סטר יונייטד 
*ליגת האלופות (1): 2007/08
* אליפות הפרמייר ליג (4): 2007/08, 2008/09, 2010/11, 2012/13 
;אישיים
*נבחר לשחקן הטוב ביותר בטורניר בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17: 2005 עם ברזיל
*פרס נער הזהב: 2008

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני גרמיו
קטגוריה:כדורגלני פורטו
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני אינטרנסיונל
קטגוריה:כדורגלני קוריטיבה
קטגוריה:כדורגלני אדנה דמירספור
קטגוריה:פורטו אלגרה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2007
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים ברזילאים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1988
המחוז הפדרלי הסיבירי

**המחוז הפדרלי הסיבירי** (רוסית** Сибирский Федеральный Округ**) הוא אחד מהמחוזות הפדרליים של רוסיה. המחוז נוסד ב-13 במאי 2000.
## גאוגרפיה
המחוז ממוקם במרכז הגאוגרפי של רוסיה ושטחו – 4,361,800 קילומטר רבוע, כ-30 אחוז משטחה של רוסיה. אוכלוסייתו מונה 17,178,300 בני אדם (נכון לשנת 2000) והצפיפות היא 3.8. נובוסיבירסק היא העיר המרכזית של המחוז הפדרלי. 10 סובייקטים פדרליים של רוסיה נכללים במחוז.

נשיא רוסיה ממנה בכל מחוז פדרלי נציג שתפקידו לבדוק את תפקוד המוסדות הפדרליים במחוז. סרגיי מנייאילו הוא נציג הנשיא משנת 2016 ומשרדו בנובוסיבירסק.

שמאל|200px

## הנציג הנשיאותי במחוז
* לאוניד דראצ'בסקי (18 במאי 2000 – 9 בספטמבר 2004)
* אנטולי קוואשנין (ספטמבר 2004 – ספטמבר 2010)
* ויקטור טולוקונסקי (9 בספטמבר 2010 – 12 במאי 2014)
* ניקולאי רוגוז'קין (מאי 2014 – יולי 2016)
* סרגיי מנייאילו (28 ביולי 2016 ואילך)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רוסיה: מחוזות פדרליים
רנטגן (יחידת מידה)

**רנטגן** הוא יחידת מידה (מסומנת ב-**R**) המשמשת למדידת קרינה מייננת. היחידה קרויה על שמו של וילהלם רנטגן. היחידה מוגדרת ככמות הקרינה  הדרושה לשחרור מטענים חיוביים ושליליים בגודל של יחידה אחת של מטען אלקטרוסטטי בסמ"ק אחד של אוויר, בתנאים סטנדרטיים של טמפרטורה ולחץ (STP) - כלומר, 101.3 קילו פסקל, ו- 0°C. כמות קרינה זו משחררת כ- 109×2.08 זוגות יונים.

במערכת היחידות הבין-לאומית, רנטגן אחד שקול ל-1R = 2.58×10−4 C/kg. כמות של 500 רנטגן ב-5 שעות היא קטלנית לבני אדם. בלחץ אטמוספירי סטנדרטי (צפיפות האוויר ~  1.293 ק"ג למטר מעוקב).

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:יחידות מידה
תודחליה הרביעי

**תוּדחַליה** או **תוּדְחַלִיאַש הרביעי** היה בנו הצעיר של חתושילי השלישי ושל אשתו פודוחפה ומלך החתים בין השנים 1237–1209 לפנה"ס בתקופת הממלכה החתית החדשה.

תודחליה הרביעי נולד בחצר המלכות של הבירה חתושש בדיוק כמו אחיו הבכור נֶרִיקַלִי/נריקליש ככל הנראה עוד בתקופה שאביהם היה מושל העיר בתקופת אחיו מוותלי השני.
עם הזמן החליט חתושילי השלישי להעביר את המלכות לתודחליה על אף שלא היה היורש הטבעי לכס המלכות. עם עלייתו לשלטון קידם תודחליה הרביעי את היחסים הדיפלומטיים החמים עם קוּרוּנְתַה/קורונתש (בנו הנוסף של מוותלי השני) לבקשת אביו, אשר המשיך למשול על העיר תַרְחוּנְתַשַה  (העיר טרם נחשפה). תודחליה אף יצר טבלאות נחושת אשר עליהן נרשם הסכם הידידות בין השניים.
[טקסט=לוח מכתב באכדית מכתבי אוגרית, מתוחליה הרביעי לעמשתמר השני מלך אוגרית, האוסר על שליחים בין חתושה ומצרים להחליף סוסים|ממוזער|לוח מכתב ב[אכדית מכתבי אוגרית, מתוחליה הרביעי לעמשתמר השני מלך אוגרית, האוסר על שליחים בין חתושה ומצרים להחליף סוסים]]
תקופתו של תודחליה הרביעי התברכה בזכות תנופת הבנייה הנרחבת ברחבי הממלכה כגון, הכשרת המבצר המלכותי בלב העיר חתושה.
אך הפרויקטים הנודעים מכל אשר הותיר אחריו תודחליה הרביעי היו בניית מערכת של 13 סכרים כתשובה מיידית לבצורת הכבדה שפקדה את הממלכה. אחד מהסכרים הללו נשמר בצורה די טובה ועומד עד ימינו בסמוך לעיירה הטורקית אלג'ה, מקומו של האתר הארכאולוגי אַלַג'הויוק, וסיום בניית מקדש הסלע שביַאזִילִיקַאיָה (המרוחקת שני ק"מ מחתושה). מקדש הסלע מהווה בפני עצמו אתר יוצא דופן מפני שהוא בנוי משתי אכסדרות טבעיות שדפנותיהן מכוסות בתבליטים המציגים 71 אלים מתוך פנתיאון האלים החתי.
שמאל|ממוזער|קטע מתוך תבליט סלע המתאר את 71 האלים מתוך הפנתיאון החתי 

## לקריאה נוספת

*Michael Roaf, **Cultural Atlas Of Mesopotamia and the ancient near east**, 1991.


* אלי בר-נביא, **תולדות העולם משחר האנושות ועד ימינו**, הוצאת ידיעות אחרונות, 1994.

## קישורים חיצוניים

*תודחליה הרביעי, באתר על מלכי החתים
*החתים, באתר היסטוריית העולם

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-2 לפנה"ס
קטגוריה:מלכי החתים
אירוויזיון 1991

**אירוויזיון 1991** נערך ב-4 במאי 1991 באולפני צ'ינצ'יטה שברומא, בעקבות זכייתה של איטליה באירוויזיון 1990 שנה קודם לכן.

את התחרות הנחו שני הזמרים האיטלקיים היחידים - נכון למועד התחרות - שהביאו לאיטליה את המקום הראשון, ג'יליולה צ'ינקווטי שזכתה באירוויזיון 1964 וטוטו קוטוניו שזכה באירוויזיון 1990. מאז זכתה איטליה פעם נוספת ב-2021 עם להקת מונסקין.

את ישראל ייצגו זוכי הקדם אירוויזיון, הצמד אורנה ומשה דץ, עם השיר "כאן", שכתב והלחין עוזי חיטמן. הצמד, שהגיש הופעה סוחפת עם זמרי הליווי שלו, הוביל כבר מעמדת השיפוט הראשונה של יוגוסלביה וקיבל 12 נקודות גם מעמדות השיפוט של טורקיה וספרד. לאחר מכן הוביל השיר השוודי של קרולה. בסיום ההצבעה התברר שדווקא השיר הצרפתי של אמינה זכה באותו מספר נקודות שהשיג השיר השוודי - 146 נקודות. הבעיה נפתרה בזכות סעיף תקנוני (לקח מאירועי אירוויזיון 1969), ושוודיה הוכרזה כמנצחת. שוודיה וצרפת זכו לאותו מספר פעמים של "דוז פואה" - ארבע פעמים כל אחת, אולם שוודיה זכתה יותר פעמים ב-10 נקודות (שוודיה זכתה לקבל 10 נקודות חמש פעמים ואילו צרפת רק פעמיים, ולכן שוודיה הוכרזה כמנצחת).

ישראל סיימה במקום השלישי עם 139 נקודות, 7 נקודות פחות משוודיה וצרפת.

בתחרות הזאת חזרה להשתתף מלטה אחרי 16 שנות ההיעדרות השתתפותה הקודמת של מלטה עד לאותו אירוויזיון הייתה באירוויזיון 1975, ובכך שברה מלטה את השיא של דנמרק שחזרה ב-1978 לאירוויזיון אחרי 12 שנות היעדרות. השיא הזה היה עתיד להישבר בשנת 2004 על ידי מונקו שחזרה באותה שנה לתחרות האירוויזיון אחרי 25 שנים של היעדרות. השיא הזה גם כן עתיד להישבר על ידי לוקסמבורג שחזרה לתחרות האירוויזיון ב-2024 אחרי 31 שנים של היעדרות.

הולנד נעדרה מהתחרות בפעם השנייה בתולדותיה (והפעם הראשונה מאז אירוויזיון 1985) משום שתאריך האירוויזיון נקבע ליום הזיכרון של הולנד שמצוין מדי שנה בתאריך 4 במאי.

## השירים המשתתפים

## קישורים חיצוניים

* 
* היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 1991
* 

*
1991
1991
קטגוריה:1991 במוזיקה
קטגוריה:רומא
קטגוריה:איטליה: תרבות
קטגוריה:1991 באיטליה
ניקלאוס וירת

**נִיקְלָאוּס וִירְת** (בגרמנית: **Niklaus E. Wirth**; ) היה מדען מחשב שווייצרי, ידוע בעיקר כמי שתכנן מספר שפות תכנות ובכללן פסקל, וכן כחלוץ במספר נושאים בהנדסת תוכנה. על פועלו החדשני בתחום שפות המחשב זכה בפרס טיורינג לשנת 1984.

## ביוגרפיה
וירת נולד בווינטרטור שבשווייץ, ב-1934. ב-1959 קיבל תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה מהמכון הטכנולוגי של ציריך (ETH). בשנת 1960 קיבל תואר שני מאוניברסיטת לאוול שבקנדה. ב-1963 הוענק לו תואר דוקטור בהנדסת חשמל ומדעי המחשב מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. את התואר השלישי השלים בהנחיית הארי האסקי, חלוץ בתחום תכנון המחשבים.

מ-1963 ועד 1967 שימש כמרצה במדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד ולאחר מכן שוב באוניברסיטת ציריך. ב-1968 מונה לפרופסור לאינפורמטיקה ב-ETH שבציריך, ושהה בשבתון של שנתיים בזירוקס פארק בקליפורניה. וירת פרש לגמלאות בשנת 1999.

## עבודתו
וירת היה המתכנן הראשי של שפות התכנות Euler, Algol-W, פסקל, Modula, Modula-2 ו-Oberon.
הוא לקח חלק משמעותי בתכנון ויישום המחשב Lilith, מערכת ההפעלה Oberon ומערכת התכנון והסימולציה לחומרה ספרתית Lola. על עבודתו זו בתחום שפות המחשב זכה וירת בפרס טיורינג לשנת 1984 והוכתר כעמית ACM.

מאמרו Program Development by Stepwise Refinement שעסק בהוראת התכנות נחשב לטקסט קלאסי בהנדסת תוכנה. ב-1976 כתב וירת את הספר "Algorithms + Data Structures = Programs" ("אלגוריתמים + מבני נתונים = תוכניות"), וזה זכה להכרה נרחבת והוא עדיין שימושי נכון לתחילת המאה ה-21.

וירת תכנן את שפת התכנות הפשוטה PL/0 כדי להדגים תכנון מהדרים, ושפה זו הייתה הבסיס לקורסים אוניברסיטאיים רבים בנושא תכנון מהדרים.

ב-1995 טבע את האמרה "תוכנה הופכת לאיטית בקצב הגבוה יותר מהאצת החומרה" (כיום ידועה כחוק וירת), אך במאמר שכתב באותה השנה הוא מייחס את האמרה למרטין רייזר.

ב-1999 גילתה האסטרונומית הצ'כית לנקה קוטקובה אסטרואיד חדש וכאות מחווה היא קראה לאסטרואיד 21655 Niklauswirth, על שמו של וירת.

## ציטוטים




## ראו גם
* חוק וירת

## לקריאה נוספת

* Gerard O’Regan, **Giants of Computing - A Compendium of Select, Pivotal Pioneers**, Springer, 2013, pp. 273–276.

## קישורים חיצוניים

* 

* דף הבית, באתר אוניברסיטת ETH בציריך
* Program Development by Stepwise Refinement, המאמר המקורי מ-1971 
* פסקל ויורשותיה, מאמר מאת ניקלאוס וירת, כולל גם ביוגרפיה קצרה
* מספר מילים עם ניקלאוס וירת
* אסכולת ניקלאוס וירת - אמנות הפישוט
* פרויקט Oberon - תכנון מערכת הפעלה ומהדר
* בניית מהדרים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדעני מחשב
קטגוריה:מדענים שווייצרים
קטגוריה:מהנדסי תוכנה שווייצרים
קטגוריה:זוכי פרס טיורינג
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של ציריך
קטגוריה:מפתחי שפות תכנות
קטגוריה:חוקרי שפות תכנות
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לאוול
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1934
קטגוריה:שווייצרים שנפטרו ב-2024
קאריסה

**קאריסה** (שם מדעי: *Carissa*) היא סוג בן 8 מינים ממשפחת ההרדופיים. מיני הקאריסה הם שיחים או עצים נמוכים שמקורם באזורים הטרופיים והסובטרופיים של אפריקה, אסיה ואוסטרליה.

הקאריסה גדלה לגבהים של 1-3 מטרים, בעלת ענפים קוצניים ועלים גלדניים בעלי שכבת מגן שעוותית. העלים מוארכים ואורכם 3-8 ס"מ. צמח הקאריסה פורח רוב השנה ופרחיו לבנים או ורודים, ובחלק מהמינים מדיפים ריח המזכיר יסמין או גרדניה. הפרי הוא ענבה דמוית שזיף בצבעים אדום עד סגול כהה במינים השונים ואורכו 1.5-6 ס"מ. הפרי מכיל עד 16 זרעים שטוחים וחומים. בניגוד לרוב משפחת ההרדופיים פריים של חלק מבני הסוג (למשל, קריסה גדולת פרי) אכיל וטעמו מזכיר תות שדה או תפוח, אם כי הוא חמוץ-חריף קמעה. אם הפרי אינו בשל לחלוטין הוא מכיל נוזל לבן מריר דמוי גומי טבעי המופרש ממעטפת הפרי.

פריים של חלק מבני הסוג (למשל, חד מאבק יפה המופיע בתמונה האמצעית) רעיל. 

הקאריסה מהווה צמח נוי פופולרי בגינות ובגנים ברחבי הארץ, ובייחוד משמשת כגדר חיה בשל מהירות צמיחתה הרבה ובשל קוצניותה.

## תמונות של מינים מהסוג קאריסה


קובץ:Carissa spinarum near Hyderabad W IMG 7612.jpg
קובץ:Carissa ovata fruit.jpg
קובץ:Karamcha.JPG


## ראו גם
* קריסה גדולת פרי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1767
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:הרדופיים
הר הסוכר

שמאל|250px|ממוזער|הרכבל להר הסוכר
**הר הסוכר** (בפורטוגזית: **Pão de Açúcar**), או **חרוט הסוכר**, הוא הר השוכן בעיר ריו דה ז'ניירו בברזיל. נופם של חופי ריו הנשקף מפסגת הר הסוכר הפך אותה (יחד עם פסגת הקורקובדו) לאחת משתי הפסגות המפורסמות בעיר. מבחינה גאולוגית הר הסוכר הוא הר בדד עשוי גרניט, והוא מתנשא לגובה של 396 מטר מעל פני הים.

הר הסוכר נקרא כך מכיוון שהוא מזכיר חרוט סוכר מזוקק, בדומה לאלו שיוצרו בבתי החרושת לסוכר בברזיל בתקופה הקולוניאלית. הסבר אחר לשמו של ההר הוא הקרבה שלו למילים Pau-nh-acuqua ("גבעה גבוהה") בשפת הטופי-גוארני.

ניתן לעלות לפסגת ההר ברכבל הר הסוכר (בפורטוגזית: bondinho – בּוֹנְגִ'ינְיוּ) בעל חלונות זכוכית שקופים. הרכבל יוצא מרובע אורקה (**Urca**) ועושה את הדרך בת 1,400 המטרים לפסגת הר הסוכר עם עצירה אחת בפסגת הר אורקה (**Morro da Urca**).

ההר נחשב אטרקציה למטפסים, ובתחתיתו ממוקם אחד מאתרי הטיפוס העירוניים הגדולים בעולם, עם יותר מ-270 מסלולי טיפוס שונים.

ימין|600px|תצפית על חוף בוטאפוגו

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע לתיירים על הרכבל באתר הרשמי 
* גלריית תמונות 
* 

קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: גאוגרפיה
קטגוריה:ברזיל: הרים
החור השחור של כלכותה

[שמאל|ממוזער|250px|[מצבה לנספי החור השחור בכנסיית סנט ג'ון שבכלכותה. שיחזור משנות הארבעים של המאה ה-20 למצבה שהוקמה 30 שנה קודם לכן בכיכר דלהאוז בסביבת הצינוק המקורי, שנעלם בבניית מצודת ויליאם החדשה]]
[שמאל|ממוזער|250px|"החור השחור" מוקף בגדר, [1908. כאן נדחסו 146 בריטים]]
**החור השחור של כלכותה** היה צינוק במצודת ויליאם שבכלכותה שבהודו. גודל הצינוק היה 5.5 מטרים אורכו ו-4.5 מטרים רוחבו. הצינוק נודע לשמצה בכך שבתוכו נספו, ביום אחד, 123 שכירים של חברת הודו המזרחית הבריטית.

## רקע
ראשיתה של כלכותה בשנת 1690 בהיאחזות חברת הודו המזרחית הבריטית בתחום שבו לא היו אלא שלושה כפרים דלים, שאחד מהם נקרא קליקאטה. בשנת 1696 בנתה שם החברה את מצודת ויליאם (על שם ויליאם השלישי). במאה ה-18 הפכה המצודה שבמחוז בנגל למרכז מסחרי חשוב, למורת רוחו של השליט המקומי ((הנוואב של בנגל). הנוואב היה השליט המקומי, שכמוהו עדיין שלטו ברבים מן המחוזות בהודו, וחלקם לא אהדו את הסוחרים הזרים שהתחרו בניצול עושרה של מולדתם.

## היסטוריה
כשמבוקש הודי ברח אל כלכותה בשנת 1756 סירב מושלו הבריטי של המבצר להסגירו לידי הנוואב של בנגל, סיראג' אוד-דאולה, שירש את השלטון מדי סבה של אשתו, עלי וארדי חאן. הנוואב החליט לפתוח במתקפה. ב-20 ביוני אותה שנה כבש צבאו את המצודה. רוב הבריטים הצליחו להימלט אך 146 מהם (מרביתם הודים בשירות חברת הסחר) נישבו. הם נכלאו בצינוק של בית הסוהר בתוך המצודה. כל הלילה נאבקו בחום הכבד על מעט אוויר שנכנס משני חלונות קטנים. למחרת בבוקר הוצאו משם רק 23 אנשים חיים. על מספר העצורים ומספר הניצולים ישנה מחלוקת, ולא ברור האם היה זה בידיעתו של סיראג' אוד-דאולה, אולם המיתוס התקבע כנקודת מפנה וכטראומה בריטית. שנה אחרי כן חזר רוברט קלייב וכבש את כלכותה, בסמנו את ראשית המעבר מחברת סחר לישות קולוניאלית.

הצינוק נהרס בעת בניית מבצר ויליאם החדש.

## מורשת
מונומנט שנבנה לזכר האירוע בכיכר דלהאוז (היום גן ע"ש שלושה מוצאים להורג - B.B.D. Bage) ב-1901 נהרס בשנות הארבעים ושוחזר בחצר כנסיית סנט ג'ון הסמוכה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הודו הבריטית
קטגוריה:שביה
קטגוריה:קולקטה: מבנים
מתאו אלמן

**מתאו אלמן** (בספרדית: **Mateo Alemán**; 1547 – 1615) היה סופר ספרדי.

## ביוגרפיה
מתאו אלמן היה בן למשפחת אנוסים מסביליה. בשנת 1564 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה המקומית, ואחר עבר ללמוד בסלמנקה. ב- 1571 נשא לאישה את קטאלינה ד'אספינוסה, אך נישואים אלה לא היו מוצלחים והוא סבל מקשיים כספיים. מ-1571 עד 1588 שימש כפקיד במשרד האוצר הספרדי. ב-1594 נעצר באשמת מעילה, אך שוחרר במהרה. בשנת 1599 התפרסם חלקה הראשון של יצירתו הידועה ביותר, "השודד" או "חייו של גוסמאן מאלפראצ'ה". יצירה זו היא הראשונה, שאין מחלוקת על השתייכותה לז'אנר הרומן הפיקרסקי הספרדי. הספר הודפס בשש עשרה מהדורות בחמש השנים לאחר צאתו לאור, והשפיע רבות על הספרות בת הזמן. ב- 1600 תורגם לראשונה לצרפתית, ובשנת 1604 התפרסם חלקו השני. באותה שנה פרסם את חיבורו "אנטוניו הקדוש מפאדובה" ואת גרסתו לשני מזמורי תהילה של הורטיוס.

בשנת 1608 היגר למקסיקו והקים בה בית דפוס. ב-1609 פרסם בעיר מקסיקו את חיבורו "אורטוגרפיה קאסטלאנה" שעסק ברפורמה של הדקדוק הספרדי.

יצירת המופת שלו, "חייו של גוסמאן מאלפראצ'ה" תורגמה שוב לצרפתית ב-1619 על ידי המשורר ז'אן שאפלן. ב-1623 היא תורגמה ללטינית ובאותה שנה לאנגלית על ידי ג'יימס מאב. קטעים מן היצירה תורגמו לעברית בידי מענדל זאיאנץ ונדפסו בכתב העת דחק, כרך יח, 2025.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:צאצאי אנוסים
קטגוריה:סופרים ספרדים
קטגוריה:ילידי 1547
קטגוריה:נפטרים ב-1613
ולס דה גוורה

**וֶלֶס דה גוורה** (בספרדית: **Luis Vélez de Guevara**; 1 באוגוסט 1579 – 10 בנובמבר 1644), סופר ומחזאי ספרדי.

ולס היה בן למשפחת אנוסים. בשנת 1596 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת אוֹסוּנה, ואחר החל לעבוד אצל ההגמון של סביליה. הוא שירת כחייל באיטליה ובאלג'יריה, ושב לספרד בשנת 1602. 

הוא כתב כ-400 מחזות לפי שיטתו של לופה דה וגה, ונושאי רובם לקוחים היו מתולדותיה של ארצו. הידוע שבהם הוא "למלוך לאחר המוות" על תולדותיה האגדיות והרומנטיות של אינש דה קסטרו ואהבתה האומללה לנסיך דון פדרו מפורטוגל. המפורסמת בעבודותיו היא "השד הצולע" (El Diablo cojuelo) משנת 1641. זהו רומן פיקרסקי מחוכם שנכתב בנימה סטירית בסגנון שנון ומזהיר ובדמיון רב. בהתבססו על רומן זה חיבר הסופר הצרפתי אלן-רנה לסאז' את "השטן הצולע" (Diable boiteux), יצירה עצמאית שבה מעוצבות בתוך ההווי החברתי של מדריד דמויותיה הטיפוסיות של הבורגנות הצרפתית במאה ה-18.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מחזאים ספרדים
קטגוריה:סופרים ספרדים
קטגוריה:ילידי 1579
קטגוריה:נפטרים ב-1644