open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יוסטון קומטס

**יוסטון קומטס** (באנגלית: **Houston Comets**) הייתה קבוצת כדורסל נשים אמריקאית ששיחקה כדורסל בליגת ה-WNBA. הקבוצה נוסדה ב-1997, והייתה אחת הקבוצות המקוריות של ליגת ה-WNBA. הקבוצה זכתה בארבע האליפויות הראשונות של הליגה, ובכך הייתה לשושלת הראשונה של הליגה. לקבוצה יש את מספר האליפויות הגבוה ביותר בליגה במשותף עם הלינקס והסטורמס.

הרכב הקומטס היה ידוע בחוזקה ההתקפית שלו ובשלל הכוכבות ששיחקו בו - סינתיה קופר (ה-MVP הראשונה של הליגה), שריל שוופס וטינה תומפסון.

הקומטס הייתה קבוצת-אחות של היוסטון רוקטס.

ב-2008 התפרקה הקבוצה והנהלת הליגה הסירה אותה מהקבוצות המתמודדות משום שלא נמצאה לה בעלות.

## היסטוריה
יוסטון קומטס היא אחת מהקבוצות המקוריות של ליגת ה-WNBA. ב-1997, הם ניצחו את ניו יורק ליברטי בגמר ה-WNBA וזכו באליפות הראשונה בתולדות הליגה. בעונה שלאחר מכן, עברה הקבוצה ממחוז המזרח למחוז המערב. באותה שנה, זכתה הקבוצה באליפות שנייה, לאחר שניצחה בסדרת הטוב משלוש את פיניקס מרקורי.

ב-1999, הובילו "שלוש הגדולות" (סינטייה קופר, שריל שוופס וטינה תומפסון), את יוסטון לאליפות שלישית ברציפות, לאחר ניצחון בגמר על ניו יורק ליברטי של תרזה וותרספון. באותה השנה, איבדה הקבוצה את קים פרוט, שנפטרה ממחלת הסרטן. על שמה של פרוט נקרא פרס הספורטיביות של ה-WNBA.

בשנת 2000 הגיעו הקומטס לגמר ה-WNBA בפעם הרביעית ברציפות, וזכו באליפות ללא מאמץ לאחר ניצחון על ניו יורק ליברטי. עקב כך, הפכה יוסטון קומטס לשושלת ידועה בספורט העולמי. בשנת 2001, לאחר פרישתה של סינטייה קופר, הודחה יוסטון כבר ברבע הגמר על ידי לוס אנג'לס ספארקס. שנה לאחר מכן, עקב פציעתה של שריל שוופס, הודחה שוב פעם הקבוצה ברבע הגמר. בעונת 2004, הקבוצה לא עלתה לפלייאוף בפעם הראשונה בתולדותיה, אבל שנה לאחר מכן, כבר הייתה בו שוב.

## שחקניות בולטות
* סינתיה קופר
* ג'נט ארקיין
* קלי גיבסון
* פראן האריס
* סוניה הנינג
* טמי ג'קסון
* אדוויג לוסון
* קים פרוט
* ג'ניפר ריזוטי
* קוקווייסי וושינגטון
* טינה תומפסון
* שריל סוופס
* מישל סנואו
* דון סטיילי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים
קטגוריה:קבוצות WNBA

קטגוריה:יוסטון: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורסל שהתפרקו
אנריקה גרנדוס

**אנריקה גרנדוס** (בספרדית: **Enrique Granados**; 27 ביולי 1876 – 24 במרץ 1916), מלחין ופסנתרן ספרדי.

## ביוגרפיה
גרנדוס למד נגינה בפסנתר בברצלונה ובריסל. לאחר מכן שב לברצלונה וניהל שם את האקדמיה לפסנתר. הוא פתח בקריירה של פסנתרן, מלחין ופדגוג.

גרנדוס כתב שש אופרות, סרסואלות, מוזיקה קאמרית, שירים ובעיקר מוזיקה לפסנתר. ביצירתו ניכרת השפעתם של שופן ליסט וגריג, אך יחד עם זאת מורגש בן תמיד הטעם הספרדי הלאומי הקרוב לזה של ידידו איסק אלבניס.

גרנדוס היה גם צייר מוכשר והעריץ את גויה. לכבודו הוא חיבר את יצירתו המפורסמת לפסנתר - הסוויטה Goyescas. ביצירה זו שבעה קטעים הקרויים על שמות ציוריו של גויה. הצלחתה של יצירה זו הניעה אותו לכתוב אופרה על נושא זה. האופרה הייתה אמורה לעלות על הבמה בשנת 1914, אך עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה נדחתה הצגת הבכורה האירופית ובוצעה לבסוף ב-26 בינואר 1916 בניו יורק.

גרנדוס נכח בהצגת הבכורה בניו יורק וזכה בהצלחה רבה. הנשיא וודרו וילסון הזמין אותו לנגן לפניו. עובדה זו חרצה את גורלו של גרנדוס. בגלל רסיטל זה הוא החמיץ את האניה שהפליגה לספרד ונאלץ לנסוע באוניה שהפליגה לאנגליה. בעת שהאניה עברה בתעלת למאנש היא טורפדה על ידי צוללת גרמנית וטבעה. גרנדוס הצליח לעלות על סירת הצלה אבל כשראה את אשתו מפרפרת במים קפץ בניסיון להצילה וטבע.

יצירתו המפורסמת ביותר של גרנדוס היא 12 מחולות ספרדיים לפסנתר אופוס 37. מיצירה זו מפורסם ופופולרי עד היום המחול הספרדי מספר 5 (אנדלוסיה), בעיקר העיבוד של מיגל לובט לגיטרה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:מלחינים ספרדים
קטגוריה:מלחינים מהתקופה הרומנטית
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1867
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1916
היפרכיה

**היפרכיה** (יוונית: Ἱππαρχία) נחשבת לפילוסופית הראשונה. אשת קראטס מתבאי, בן המאה הרביעית לפני הספירה, פילוסוף שנמנה עם הציניקנים, תלמידו של דיוגנס מסינופ.

## חייה
היפרכיה נולדה במרונאה שבתראקיה בערך ב-346 לפנה"ס. היא החליטה להפוך לפילוסופית ציניקנית בהשפעת אחיה מטרוקלס, שהיה תלמידו של אריסטו בליקיאון, ומאוחר יותר הפך לאחד מחסידיו של הציניקן קראטס מתבאי.

רוב הידע אודותיה מקורו באנקדוטות ובדבריהם של סופרים מאוחרים יותר. דיוגנס לארטיוס מספר שהיפרכיה, שהייתה תלמידתו של קראטס מתבאי, הזדהתה עם תורתו והעריצה את דרך חייו. היא הייתה כה להוטה להינשא לו עד כי איימה בהתאבדות אם לא יעלה הדבר בידה. אם כי קראטס היה מבוגר ממנה, היא דחתה צעירים בגילה שביקשו את ידה. הוריה ביקשו מקראטס לנסות להניאה מתוכניתה, וכאשר לא הצליח לשכנעה, זרק לרגליה את גלימתו ואמר לה: "הנה החתן והנה כל רכושו. החליטי בהתאם!" היא החליטה להינשא לו, להצטרף אליו בנדודיו ולהפוך לציניקנית.

הציניקנים מאסו במוסכמות החברתיות, ויתרו על כל רכושם, לבשו גלימה בלה וביקשו נדבות למחייתם. יש אומרים כי קראטס והיפרכיה קיימו יחסי מין מתחת לאכסדרת עמודים ציבורית. אנשים נדהמו ממעשה זה, אך הציניקנים למדו להתעלם ממבטיו של הזולת ולנהל את חייהם על פי העיקרון המוצהר של תורתם האומר שעל האדם "לחיות בהתאם לטבע".

דיוגנס לארטיוס מספר כי היפרכיה הלכה לסעוד עם ליסימכוס מלך תראקיה שקיים סימפוזיון בביתו. היא תקפה את הפילוסוף תאודורוס האתאיסט בטיעון הבא: "אם מותר לתאודורוס לעשות דבר מסוים, מותר גם להיפרכיה לעשות כך. ואם אין כל רע בדבר שתאודורוס סוטר לעצמו, מותר גם להיפרכיה לסטור לו." תאודורוס, שנותר ללא מענה, משך בגלימתה כדי להפשיטה, אך היא לא התביישה ולא נעלבה. ואז תאודורוס שאל: "מיהי האישה שנטשה את האריגה?" והיא השיבה: "זו אני. אך האם רע הדבר בעיניך שהחלטתי להקדיש את זמני לפילוסופיה, במקום לאבדו באריגה?"

היפרכיה כתבה מכתבים, מהתלות ומאמרים פילוסופיים, אולם מכל אלה לא שרד דבר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פילוסופים יוונים
קטגוריה:נשים במאה ה-4 לפנה"ס
ציפי זרנקין

**ציפי זרנקין** (מוכרת מחוץ לישראל כ**ציפי**; נולדה ב-7 בדצמבר 1954) היא זמרת ישראלית.

## חייה
ציפי נולדה בחיפה וגדלה במושב שורש שליד ירושלים. את שירותה הצבאי עשתה בצוות הווי הנח"ל לצדם של יזהר כהן, נאוה ברוכין וחני מולדבין. לאחר השירות הופיעה עם המלחין משה וילנסקי בביצועים לשיריו, ואף הקליטה כמה מהם, כמו "תני לו פרח" (שהתפרסם מאוחר יותר בביצוע גלי עטרי), "נערי בים ביתו" (ששרה במקור דורית ראובני) ועוד. 
לאחר שהות של 5 שנים בארצות הברית, שם הופיעה לפני הקהילה היהודית, שבה לישראל ומאז היא מופיעה ברחבי הארץ ובעיקר באילת, בה היא מתגוררת.
בשנת 2010 הוציאה בעקבות מופע משירי וילנסקי אלבום חדש ומצליח, "תנו לו פרח", המאגד שירים של המלחין משה וילנסקי, חלקם לא הוקלטו קודם לכן. המפיק והמעבד המוזיקלי של אלבום זה הוא רפי קדישזון. בת זוגו של יואב איגרא, יזם, אדריכל ובעלים-משותף של מלונות הרודס באילת.

## אלבומים
* **"א-ביסל יידישקייט"** (1999) - אלבום שירים ביידיש (הסיבה שהאלבום ביידיש היא שזרנקין חיפשה אחר השורשים של הוריה, שהיו ניצולי שואה).
* **"מיסטי"** (2000) (באנגלית) - אלבומה הבינלאומי הראשון של זרנקין.
* **"שלום על ישראל"** (2003) - אלבום המורכב משירים עבריים.
* **"תנו לו פרח" - שירי משה וילנסקי** (2010) - אלבום משירי משה וילנסקי, שמרבית מהם מוקלטים בפעם הראשונה.

## קישורים חיצוניים

* ציפי זרנקין שרה בבכורה שירים של משה וילנסקי, באתר הספרייה הלאומית
* האתר של ציפי זרנקין, כולו באנגלית ואינו מעודכן כמעט (לרוב; הביוגרפיה היא המקום היחיד באתר שגם בעברית)
* 

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:חברות צוות הווי הנח"ל
קטגוריה:חברי צוות הווי הנח"ל
קטגוריה:משתתפות פסטיבל הזמר המזרחי
קטגוריה:שורש (מושב): אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
ג'בראן תווייני

**ג'בראן ע'סאן תווייני** (בערבית: **جبران غسان تويني**; 15 בספטמבר 1957 – 12 בדצמבר 2005) היה פוליטיקאי לבנוני והעורך והמוציא לאור של היומון "א-נהאר" בביירות.

תווייני הוא דור שלישי למשפחת עיתונאים. א-נהאר נוסד על ידי סבו, ג'בראן תווייני גם הוא, בשנת 1933. אביו, ע'סאן תווייני, ניהל את העיתון במשך עשרות שנים. אמו, נאדיה תווייני, הייתה משוררת לבנונית שכתבה בעיקר בצרפתית. לתווייני תארים אקדמיים בעיתונאות, יחסים בינלאומיים וניהול, אותם רכש באוניברסיטאות צרפתיות. דודו הוא מרואן חמאדה, שר התקשורת הדרוזי האנטי-סורי.

תווייני היה במשך שנים רבות מבקר חריף של הסדר הסורי בלבנון. במרץ 2000 כתב בעיתונו מאמר מערכת שבו קרא לנסיגת צבא סוריה מלבנון. במרץ 2005 השתתף בהפגנות מהפכת הארזים ונאם את נאומו המפורסם "בשם אלוהים אנחנו, מוסלמים ונוצרים, נשבעים שנישאר מאוחדים עד קץ הזמנים כדי להגן על לבנון שלנו". בחודש מאי נבחר לפרלמנט הלבנוני למושב השמור לכנסייה האורתודוקסית המזרחית בביירות כחלק מהקואליציה של סעד חרירי, בסיעת פורום קורנת שהוואן.

## ההתנקשות בחייו
תווייני נהרג בהתנקשות כשמכונית תופת התפוצצה ב-12 בדצמבר 2005. הוא נטמן בכנסיית סנט דמטריוס לאחר טקס אשכבה שנערך בכנסיית סנט ג'ורג' בביירות. עשרות אלפי אנשים מילאו את רחובות ביירות ביום ההלוויה (14 בדצמבר). האבלים האשימו את סוריה במותו וקראו קריאות אנטי-סוריות. הפרלמנט הלבנוני ערך דקת דומייה בישיבת אבל מיוחדת.

את האחריות להתנקשות קיבלה קבוצה בשם "הנאבקים למען האיחוד והחופש של אלשאם". בפקס שהגיע למשרדי רויטרס הזהיר הארגון שגורל דומה צפוי לכל המתנגדים ל"ערביזם" בלבנון, ושההתנקשות הצליחה "להשתיק" בוגד, ו"הפכה את א-נהאר [מילולית, בערבית: "יום"] לחשכת הליל".

ההתנקשות בחייו של תווייני אירעה בסמוך לפרסום דו"ח ההתקדמות השני של ועדת האו"ם שחקרה את ההתנקשות ברפיק אל-חרירי, וראש ממשלת לבנון פואד סניורה ביקש ממועצת הביטחון של האו"ם לחקור האם יש מעורבות סורית במותו של תווייני ובמותם של מתנגדים אחרים לסוריה.

לפני מותו פעל תווייני לקיום חקירה בינלאומית של קברי אחים שנתגלו בענג'ר, ליד המקום שהיה מטה המודיעין הסורי בלבנון. במאמר המערכת האחרון שפרסם האשים תווייני את סוריה בביצוע "פשעים נגד האנושות".

תווייני נרצח בגיל 48. הוא השאיר אחריו אישה ושתי בנות תאומות שאך זה נולדו, וכן שתי בנות מנישואים קודמים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פוליטיקאים לבנונים
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות בלבנון
קטגוריה:נוצרים לבנונים
קטגוריה:חברי פורום קורנת שהוואן
ג'בראן
קטגוריה:עורכי עיתונים ערבים
קטגוריה:ביירות: אישים
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1957
קטגוריה:לבנונים שנפטרו ב-2005
אדית רוג'רס

**אדית נורס רוג'רס** (באנגלית: **Edith Nourse Rogers**; 19 במרץ 1881 – 10 בספטמבר 1960) הייתה עובדת סוציאלית ופוליטיקאית אמריקאית. אחת הנשים הראשונות שנבחרו לקונגרס של ארצות הברית.

## חייה
רוג'רס נולדה במיין ולמדה במסצ'וסטס ובפריז, צרפת.

רוג'רס הייתה מראשוני הלוחמים למען זכויותיו הסוציאליות של החייל המשוחרר, זכויות שלא היו מובנות מאליהן קודם.

בהיותה חברת קונגרס פעלה, יזמה והובילה לחקיקת חוקים המחייבים את המדינה לשאת באחריות כלפי החייל המשוחרר. בזכות מאמציה נחקקו חוקים המחייבים את המדינה לשאת באחריות לחיילים ששלחה לחזית, גם לאחר חזרתם הביתה, הן בסיוע כלכלי, והן בהשלמת חינוך ורכישת מקצוע.

בנוסף פעלה רבות לחקיקת חוקים סוציאליים בארצות הברית, ובכך הקדימה את זמנה בחברה הקפיטליסטית התעשייתית של ארצות הברית בתחילת המאה ה-20. בין החוקים שהייתה פעילה בחקיקתם: הגבלת העסקת ילדים, ואיסור על מעסיקים להעביד נשים ליותר מ-48 שעות שבועיות.

בשנת 1939 יזמה, יחד עם הסנאטור רוברט וגנר, את הצעת חוק וגנר-רוג'רס, שהייתה אמור לאפשר ל-20 אלף ילדים יהודים מגרמניה הנאצית מתחת לגיל 14 להיכנס לארצות הברית, אך הצעת החוק נכשלה.

רוג'רס, שהייתה מחלוצי מדיניות העבודה הסוציאלית והרווחה, הותירה אחריה מורשת של לקיחת אחריות מטעם המדינה בעניינים חברתיים, ובהגנה על זכויות החלשים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיין
קטגוריה:חברות המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממסצ'וסטס
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של הקונגרס
קטגוריה:חברות היכל התהילה הלאומי לנשים
קטגוריה:עובדות סוציאליות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1881
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1881
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1960
מגדל שמש

שמאל|ממוזער|250px|הצגת המערכת באמצעות דיאגראמת מלבנים
[שמאל|ממוזער|250px|מגדל שמש ו[הליוסטטים בקליפורניה]]
[ממוזער|מגדל שמש ב[אשלים]]
**מגדל שמש** הוא מגדל המרכז אל קולט בראשו את קרינת השמש בעזרת הליוסטטים (מראות העוקבות אחרי השמש) על מנת לחמם מים לקיטור המפעיל טורבינה לייצור חשמל. ניתן לחמם את המים ישירות על ידי מילוי קולט השמש שבראש המגדל במים, או לחמם את המים בעקיפין באמצעות חומר אחר שמסוגל לצבור יותר חוֹם, לדוגמה שמן או מלח. בשנות השמונים של המאה העשרים חברת "לוז" הישראלית פיתחה טכנולוגיה לתחנות כוח תרמו-סולאריות. ממשיכת דרכה, ברייטסורס אנרג'י, סייעה בהקמת תחנת כוח כזו במדינת קליפורניה שבארצות הברית ובישראל.

## היסטוריה
בשנות ה-80 של המאה ה-20 נבנה במכון ויצמן למדע מרכז סולארי על ידי אדריכל המכון משה הראל  ומגדל השמש על שם קופלר המהווה יצירה אדריכלית בולטת. סביב המגדל נבנו 64 מראות קעורות עוקבות שמש (הליוסטטים) הקולטות ומרכזות את אור השמש לעבר המגדל. תפקיד כל הליוסטט לעקוב בנפרד אחר מיקום השמש באמצעות מערכת בקרה ממוחשבת ולכוון את הקרינה לכיוון המגדל.
תפוקת המגדל הכוללת היא כ-3 מגה-ואט חשמל. המגדל הופעל כשלושים שנים בין השנים 1988 ל-2025. הפרויקט הוקם על ידי פרופ' ישראל דוסטרובסקי ובניהולו של המהנדס מיכאל אפשטיין.

ב-2009 נחנכה בקיבוץ סמר בערבה תחנה סולרית קטנה בהספק 100 קילווואט. התחנה של חברת AORA בשיתוף פעולה עם מכון ויצמן, הייתה בשיטת מגדל שמש על פני שטח של כ-2 דונם ובה כ-30 הליוסטטים ומגדל שמש בגובה של כ-30 מטר, שבתוכו מותקנים קולט שמש ייחודי וטורבינת גז. לאחר מספר שנים התחנה הושבתה.

ממוזער|מגדל השמש בתחנת הכוח באשלים בעת הבנייה
בתחנות הכוח באשלים פועלת תחנת כוח של חברת ברייטסורס בהספק של 121 מגהוואט בטכנולוגיה של ריכוז קרינת השמש, באמצעות אלפי הליוסטטים, אל מגדל שמש שבו מחממים מים לטמפרטורה של כ־550 מעלות צלזיוס. הקיטור שנוצר מוזרם לטורבינה ותהליך ייצור החשמל נמשך כבכל תחנת כוח רגילה. לאחר המעבר בטורבינה מקורר הקיטור ומוחזר למגדל כמים לשימוש חוזר; הקירור נעשה באמצעים יבשים (כלומר ללא שימוש במים) ומאפשר חיסכון במים, משאב יקר במדבר בו מוקמת התחנה. את הקיטור יכולים לייצר גם באמצעות שריפת גז טבעי כך שהתחנה תוכל לפעול 24 שעות ביממה. התחנה משתרעת על פני 3,150 דונם, ועלות הקמתה הייתה 700 מיליון דולר.

## פליטת מזהמים
על אף שעקרונית תחנות שמשתמשות במגדל שמש מסוגלות לפעול ללא בערה של דלק מתכלה, על מנת לקצר את משך החימום של דוד השמש בשעות הבוקר מארבע שעות לחצי שעה, תחנות הכוח בטכנולוגיה זו שורפות דלק בשעות הלילה, והדבר גורם לזיהום אוויר.

## מחירי האנרגיה
מחירי האנרגיה של תחנות תרמו-סולריות בעלות מגדל שמש אינם תחרותיים. לדוגמה, עוד בהקמתה בשנת 2014, מחירי האנרגיה של התחנה התרמו-סולארית איוונפה לא היו תחרותיים עם מחירי האנרגיה של תחנות כוח פוטו-וולטאיות. למעשה כבר בשנת 2011 חזו חלק מהמשקיעות בטכנולוגיה שהירידה במחירי האנרגיה של תחנות פוטו-וולטאיות תהפוך את הטכנולוגיה התרמו-סולארית ללא-כדאית כלכלית. על פי מחלקת האנרגיה של ארצות הברית, בשנת 2017 בממוצע מחיר האנרגיה לקוט"ש של תחנה תרמו-סולארית בארצות הברית היה פי ארבעה ממחיר האנרגיה לקוט"ש של תחנה סולארית פוטו-וולטאית, וכמעט פי חמישה בשנת 2018, וכך גם בישראל.

## ראו גם
*אנרגיה סולארית
*אנרגיה מתחדשת
*ארובת שרב

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנרגיה סולארית
קטגוריה:אנרגיה מתחדשת
שמש
קטגוריה:תחנות כוח סולאריות
צאן

230px|ממוזער
**צאן** הוא שם קיבוצי לבהמות דקות מבויתות מהשבט יעלים, כעזים וכבשים, להבדיל מן המונח בקר המתייחס לפרות.
ממוזער|רועה צאן בהודו

## רעיית הצאן

רועה הצאן הוא שמטפל בעדר, מגן עליו, ונעזר בצאן בחייו: הוא משתמש בצמר ללבוש, שותה את חלב הצאן, מוכר את הצאן, אוכל את בשרו. הרועה נעזר לרוב בעזרתם של כלבים. הרועה שומר על העדר ומגן עליו בכך שהוא מרחיק את הצאן משודדים וחיות טרף. רועה צאן יכול להיות גם נווד, או איש שהוא לאו דווקא חקלאי או חוואי. מקצוע רעיית הצאן הוא אחד המקצועות העתיקים ביותר – ידועים רועים כבר לפני עשרת אלפים שנה.

## קישורים חיצוניים

* מילון למונחי גידול צאן (1942), באתר האקדמיה ללשון העברית

קטגוריה:יעלים
קטגוריה:חיות משק
קטגוריה:בעלי חיים בתנ"ך
קטגוריה:שמות עממיים של יונקים
תבנין

**תִּבְּנִין** (בערבית: **تبنين**) היא עיירה השוכנת במרכז רמת תבנין שבגליל העליון הלבנוני, כ־25 קילומטר ממזרח לצור ומשתרעת על מספר הרים שגובהם נע בין 700 ל־800. מוניציפלית תבנין משויכת לנפת בינת ג'בייל במחוז א-נבטיה. במרכז היישוב נמצאת המצודה הצלבנית טוֹרוֹן , שממנה נשקף נוף למרחק רב.

## היסטוריה
תבנין מוזכרת כבר בשנת 1850 לפנה"ס ברשימות הכיבוש של אחד מפרעוני מצרים העתיקה ומאוחר יותר נזכרת בספר יהושע. בשנת 680 לפנה"ס הותקפה העיר ונהרסה על ידי האשורים.

בתקופת המשנה ותקופת התלמוד (בעיקר התלמוד הירושלמי) היה קיים, בדרום לבנון של ימינו, יישוב בעל אוכלוסייה יהודית בשם "תפניס" שהיה חלק מגבולה הצפוני של פרובינציית יהודה בערוב ימיה, המקום הזה מזוהה על פי המסורת עם תבנין.

ממוזער|270px|המצודה הצלבנית בתבנין
במרכז העיירה מצודה צלבנית שנבנתה ב-1105 בידי נסיך הגליל ונקראה בשם טוֹרוֹן . לאחר קרב קרני חיטין ב־1187 נכבשה המצודה על ידי צלאח א-דין. היא הוחזרה לידי הצלבנים ב-1229 במסגרת "הסכם יפו" בין פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לסולטאן מצרים אל-מלכ אל-כאמל. המצודה נפלה ב-1266 לידי הסולטאן הממלוכי ביברס.

במהלך מלחמת האזרחים בלבנון העיירה כמעט לא נפגעה בשל העובדה כי חלק מתושביה הם נוצרים וחלק הם מוסלמים, במקביל לא הורשו אנשי אש"ף להתקרב ליישוב בשל החשש מהטרדות של צד"ל. עם הקמת יוניפי"ל בשנת 1978 הפך היישוב לבסיסו של הכוח האירי, דבר המספק תעסוקה לתושבי האזור.

במלחמת לבנון השנייה היה בית החולים במקום מרכז לפליטים ובעקבותיה חזר צבא לבנון למקום לראשונה מאז תחילת מלחמת האזרחים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הגליל
קטגוריה:לבנון: ערים
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1850
קטגוריה:מחוז א-נבטיה: יישובים
ורדית סיני

**וַרְדִּית סִינַי** (שם מדעי: *Carpodacus synoicus*) היא מין ציפור ממשפחת הפרושיים. ורדית סיני נפוצה בערב הסעודית, דרום ירדן, הנגב וסיני. האקלים הטבעי שלה הוא מדבריות חמים. המין נודד בחורף. ורדית סיני היא הציפור הלאומית של ירדן. בעבר המין Carpodacus stoliczkae נחשב לחלק ממין זה.
## מאפיינים
הוורדית היא ציפור קטנה באורך 15–16 ס"מ ובמשקל 15–20 גרם. במין זה מתקיימת דו־צורתיות זוויגית כשלזכר ראש בצבע ורוד כהה, גחון ורוד בהיר יותר, כיפה ומצח לבנים וכנפיים חומות, ואילו הנקבה בצבע אפור-חום בהיר כשהבטן מעט בהירה יותר. מקורה אפור, קצר ועבה.
הצעירים נראים דומה לנקבה, כשהצבעים החזקים של הזכר מתפתחים בשנה השנייה לחייהם, בסביבות סוף החורף.

## התנהגות
הוורדית היא עוף חברותי החי בלהקות של עשרות פרטים, עד לעונת הקינון בה הלהקות מתחלקות לזוגות.
עונת הקינון מתחילה במרץ. הקנים נבנים על מצוקים. הזכר נוכח באופן קבוע באזור הקרוב לקן ומפגין בעלות על ידי שירתו, שורה של צלילים מתכתיים "צִי-צִי-צִי-צִי-צִי-צִי". באפריל הנקבה מטילה כ־4–5 ביצים תכולות בהירות. הדגירה אורכת כשבועיים שלאחריהם הגוזלים נשארים בקן לשבועיים נוספים.
ורדית סיני ניזונה מזרעים, פירות ופרחים שהיא מוצאת בעיקר על הקרקע, ולפעמים גם על עצים ושיחים. מקור שמה המדעי, Carpodacus synoicus, ביוונית עתיקה. ביוונית, "karpos" היא מילה שמשמעותה "פרי"; "dakos" היא המילה היוונית לפועל "נושך"; "synoicus" על שם חצי האי סיני.

## תפוצה
ורדית סיני נפוצה בצפון מערב ערב הסעודית, דרום ישראל, דרום ירדן וסיני. אזור התפוצה הטבעי שלה הוא מדבריות חמים, אך היא נמצאת לעיתים גם בערבות צחיחות. לא ידועים איומים. תחום תפוצתה נאמד בכ־277,000 ק"מ רבועים.
הוורדית יציבה לא שכיחה בדרום הארץ כשתחום תפוצתה בארץ הוא מהרי אילת והערבה, דרך הנגב ועד למדבר יהודה. הוורדית מקננת בארץ.

## ראו גם
*ורדית אירופית - מין נוסף מאותו סוג

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* ורדית סיני באתר הרשימה האדומה של IUCN

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונרד יאקוב טמינק
קטגוריה:פרושיים
קטגוריה:ציפורים לאומיות
קטגוריה:ארץ ישראל: פרושיים
קטגוריה:ירדן: סמלים לאומיים
קטגוריה:ירדן: עופות
SIGTRAN

**SIGTRAN** (קיצור של Signal Transport - תעבורת אותות) היא קבוצת עבודה ב-IETF אשר מטרתה להגדיר סטנדרטים עבור פרוטוקולי איתות (Signaling) אמינים המבוססים רעיונית על SS7 ו־ISDN. ייעודה העיקרי של הקבוצה הוא להתוות את הצעדים הראשונים במעבר מ־PSTN ישנים, אל תקשורת VoIP. הפרוקוטול העיקרי אותו הגדירה הקבוצה הוא פרוקוטול ה-SCTP, אשר מיועד להעברת איתותי טלפוניה מעל רשתות IP.

מטרות הקבוצה חולקו לשתי קטגוריות:
* גיבוש הצעות לארכיטקטורה ולדרישות ביצועים (על ידי פרסום מסמכי RFC בנושא).
* הגדרת Transport - פרוקוטול SCTP, על־פי ההגדרות מהסעיף הקודם.

## סטנדרטים שפורסמו
*  - עדכני: Architectural Framework for Signaling Transport
*  - לא עדכני: פרוטוקול SCTP, עודכן על ידי RFC 3309
*  - לא עדכני: ISDN Q.921-User Adaptation Layer
*  - עדכני: Stream Control Transmission Protocol Applicability Statement
*  - עדכני: Signaling System 7 (SS7) Message Transfer Part (MTP)2 - User Adaption Layer
*  - לא עדכני: SS7 MTP3-User Adaptation Layer
*  - עדכני: Security Considerations for SIGTRAN Protocols
*  - עדכני: V5.2-User Adaption Layer
*  - עדכני: Signalling Connection Control Part User Adaptation Layer
*  - עדכני: Stream Control Transmission Protocol Management Information Base
*  - עדכני: Digital Private Network Signaling System (DPNSS)/Digital Access Signaling System 2 (DASS 2) Extensions to the IUA protocol
*  - עדכני: Signaling System 7 (SS7) Message Transfer Part 2
*  - עדכני: Telephony Signalling Transport over Stream Control Transmission Protocol (SCTP) Applicability
*  - עדכני: Integrated Services Digital Network (ISDN) Q.921-User Adaptation Layer
*  - עדכני: Signaling System 7 (SS7) Message Transfer Part 3 (MTP3) - User Adaptation Layer

## קישורים חיצוניים
* sigtran.org - האתר הרשמי של הקבוצה
* Signaling Transport (sigtran), באתר של IETF

קטגוריה:תקנים בתקשורת מחשבים
בארט נגד מוטציות החלל

**בארט נגד מוטציות החלל** (באנגלית: **Bart vs. the Space Mutants**) הוא משחק וידאו מסוגת הרפתקאות שנוצר בשנת 1991. המשחק מבוסס על סדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון".

## על המשחק
בארט סימפסון הוא היחיד אשר מודע לתוכניתם הסודית של החייזרים והוא חייב למנוע מהם מלאסוף את הפריטים להם הם זקוקים על מנת לבנות את הנשק לו הם זקוקים על מנת להשתלט על העולם. בכל שלב, בארט צריך לאסוף כמות מסוימת של פריטים (לדוגמה, אובייקטים סגולים, כובעים, בלונים, שלטים, ומוטות גרעיניים), לפני שהוא מתעמת עם המאסטר בסוף השלב.

דמויות המאסטרים ושלבי המשחק מוכרים לצופי סדרת האנימציה "משפחת סימפסון": בשלב הראשון בארט מבצע מתיחה טלפונית לבר של מו על מנת לגרום לו לצאת החוצה מהבר בריצה כדי שהשחקן יוכל לצבוע את חולצתו הסגולה בתרסיס.

לבארט יש רק שתי פסילות. איסוף סמלי קראסטי הליצן מסוגלים להעניק פסילות חיים נוספות. בארט יכול גם לאסוף לאורך המשחק מגוון רחב של כלי נשק כגון קלע, ואקדח חצים. בארט יכול גם לאסוף לאורך המשחק מטבעות על מנת לרכוש נשק או לקבל תוספת חיים.

הנשק ההגנתי העיקר של בארט הם משקפי רנטגן אשר מסוגלים לחשוף אילו מתושבי ספרינגפילד הם למעשה חייזרים מחופשים.

למרות שבארט נלחם בחייזרים רבים לאורך המשחק, הוא לא נלחם נגד קאנג וקודוס, שני החייזרים המופיעים באופן קבוע בפרקי הספיישל של ליל כל הקדושים.

## השלבים במשחק
### ספרינגפילד
תחילה, צריך בארט לאסוף, להסתיר, או להשמיד את כל החפצים הסגולים אותם הוא מוצא: פחי אשפה, צנצנות פרחים, דלתות, ברזים לכיבוי שריפות, ושלטים שונים. המאסטר אשר מופיע בסוף השלב הוא נלסון מאנץ אשר תוקף את בארט בבלוני מים. בארט גם רוכב על הסקייטבורד בחצי משלב זה.

### מרכז הקניות של ספרינגפילד
בתוך הקניון בארט אוסף סוגי כובעים שונים. שלא בדומה לשלב הקודם, לשלב זה יש שלושה מאסטרים שונים. כל אחד מהם הוא חייזר.

### קראסטילנד
בארט חייב לאסוף בלונים בפארק השעשועים של קראסטי הליצן. המאסטר הוא סיידשואו בוב, אשר על מנת להביסו, צריך בארט לקפוץ על הרגליים שלו.

### מוזיאון
המוזיאון מורכב ממוצגים שונים בדומה לשלב הקניון, במוזיאון ישנם שלושה מאסטרים. הראשון הוא צמח ענק. השני הוא מומיה. והשלישי הוא טירנוזאורוס רקס.

### תחנת הכוח
בארט חייב לאסוף מספר מוטות גרעיניים אשר מפוזרים בכל רחבי המפעל, אותם הוא מעביר לכור האטומי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משחקי קומודור 64
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1991
קטגוריה:משחקי DOS
קטגוריה:משחקי סגה גיים גיר
אנגלירו

**אנגלירו** (ספרדית: Angliru) ידוע גם בשמו הרשמי **ג'ימונל**, הוא הר באסטוריאס שבצפון ספרד, המתנשא לגובה של כ-1,570 מטר מעל פני הים. הדרך המפותלת והמפרכת לעלייה עליו משמשת לרוב לתחרויות רכיבה באופניים, והמפורסמת שבהן, וואלטה אספניה. אורך הטיפוס כ-11 קילומטרים, בשיפועים של 13%-14% בממוצע. הטיפוס לאנגלירו נחשב לאחד הקשים ביותר הנכללים במרוצי אופני כביש. ברוב הפעמים בהם היה על רוכבי האופניים להתגבר על העלייה התלולה היה זה בתנאים של ערפל כבד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ספרד: הרים
קטגוריה:אסטוריאס: גאוגרפיה
קטגוריה:מעברי הרים
קטגוריה:אסטוריאס: ספורט
מרוץ קטעים

**מרוץ קטעים** (טור) הוא מרוץ אופני כביש שאורכו עולה על יום רכיבה אחד. בדרך כלל מרוצי הקטעים כוללים כ-6-7 קטעים המשתרכים על-פני שבוע ימים, קטע אחד בכל יום. דוגמאות למרוצים כאלה הם:
* דופינה ליברה 
* פריז - ניס
בעבר היו מרוצים בהם היה נהוג לרכוב 2 קטעים ביום.
ישנם גם שלושה מרוצי קטעים האורכים שלושה שבועות כל-אחד, אלו הם הגרנד טורס (מאנגלית: "סיבובים גדולים"). מדובר בשלושת המרוצים היוקרתיים ביותר בעולם אופני הכביש: 
* ג'ירו ד'איטליה: נערך באיטליה במאי בכל שנה, 
* טור דה-פראנס: נערך בצרפת ביולי בכל שנה,
* וואלטה אספניה: נערך בספרד מסוף אוגוסט עד אמצע ספטמבר בכל שנה. 
בכל אחד שלושת המרוצים האלה עוברים רוכבי האופניים, במשך כשלושה שבועות, 3,500 ק"מ במישורים, הרים ועמקים בכל מדינה, ובסוף התחרות מוכרז המנצח האדם שסיים את המרוץ בזמן הקצר ביותר באופן מצטבר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מרוצי אופניים
אלפ ד'ואז

**אלפ ד'ואז** (בצרפתית: **Alpe d'Huez**), הוא אתר נופש וסקי בהרי האלפים, הנמצא בגובה של כ-1,850 מ' מעל פני הים. הוא מפורסם בזכות הכביש העולה אל האתר, הכולל 21 פניות חדות, מעלה אשר הפך לעלייה המפורסמת והיוקרתית ביותר בטור דה פראנס ב-30 השנים האחרונות.

פסגה זאת, הנחשבת לאחת הקשות לטיפוס בצרפת, נכללה לראשונה במסלול המירוץ ב-1952. אז זכה בניצחון בקטע הרוכב האיטלקי המפורסם, פאוסטו קופי אשר ניצח באותה שנה גם במירוץ כולו. אולם, רק ב-1976 נכללה שוב הפסגה במסלול המירוץ ואז זכה בקטע ההולנדי יופ זוטמלק. מאז ועד היום, פוקד המירוץ את העלייה המפורסמת כמעט בכל שנה. רוכבים הולנדים רבים זכו בשנות השבעים והשמונים בקטעים שהסתיימו באלפ ד'ואז ומאז, צובעים אלפי אוהדים הולנדיים את ההר בתלבושתם הכתומה בעת שנערך עליו המירוץ וכך זכה ההר גם לכינוי ה"הר הולנדי". 

הטיפוס אל ההר נמשך כ-13.8 קילומטר, בשיפוע של 8.1% בממוצע. הנקודה שכנראה הפכה את הטיפוס על פסגה זו לכה פופולרית במירוץ, אינה נעוצה כנראה בקושי הטיפוס, שכן ישנם הקשים ממנו, אלא בתבנית העלייה עם העיקולים החדים שבה, המצטלמת היטב בטלוויזיה. 

בשנים האחרונות, מצטופפים כמיליון צופים לאורך המסלול, כדי לעודד את המתחרים. לעיתים הם חוסמים את הדרך בצורה מסוכנת שאף גרמה לתאונות בעבר. המפורסמת שבהן התרחשה ב-1999 בעת שג'וזפה גריני רכב בדרכו לניצחון בטוח. סמוך לסיום הוא נתקל בצופה גרמני שביקש לצלם אותו ונפל על הכביש. שניהם יצאו ללא פגע וגריני הצליח לעלות על אופניו ולחצות את קו הסיום כמנצח.

מספר רוכבים זכו פעמיים בניצחון בקטעים שהסתיימו באלפ ד'ואז:
*יופ זוטמלק, הולנד, (1976, 1979)
*הני קויפר, הולנד, (1977, 1978)
*פיטר וינן, הולנד, (1981, 1983)
*ג'אני בוניו, איטליה, (1990, 1991)
*מרקו פנטאני, איטליה, (1995, 1997)
*לאנס ארמסטרונג, ארצות הברית, (2001, 2004) 

הטיפוס המהיר ביותר של המסלול היה ב-1997 כאשר מרקו פנטאני מאיטליה סיים את המסלול ב-37 דקות ו-35 שניות. לאנס ארמסטרונג האמריקני השיג ב-2004 את התוצאה הטובה השנייה בכל הזמנים, 37 דקות ו-36 שניות.

גראנט תומאס ניצח את הקטע בטור דה פראנס 2018 והוא בין הבודדים שניצח את הקטע בעודו לובש את החולצה הצהובה.

מאז מרץ 2019, אתר הסקי מארח את אירוע החורף הרשמי של פסטיבל הTomorrowland, המאכלס כ-22,000 אנשים מדי שנה.

## ראו גם
* טור דה פראנס
* אוטקם

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צרפת: הרים
קטגוריה:הרי האלפים
קטגוריה:פסגות מפורסמות בטור דה פראנס
קטגוריה:אתרי סקי בצרפת
קטגוריה:רון-אלפ: ספורט
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ: גאוגרפיה
פופוקטפטל

**פּוֹפּוֹקָטֵפֵּטְל** (בספרדית: **Popocatépetl**; מוכר גם בכינויים **אל פופו** ו**דון גויו**) הוא הר געש פעיל והפסגה השנייה בגובהה במקסיקו לאחר פסגת פיקו דה אוריסבה (5,601 מ'). מקור השם פופוקטפטל הוא בשפת נאוואטל (אחת משפות האצטקים): "פופוקה" פירושו "הוא מעשן" ואילו "טפטל" הוא "הר" ומכאן שמו: "ההר המעשן". פופוקטפטל מחובר ברכס אוכף, בשם פאסו דה קורטס להר הגעש איצטקיהואטל השוכן מצפונו.

## פעילות געשית
פופו הוא הר הגעש הפעיל הגבוה ביותר בחצי הכדור הצפוני. התפרצות משמעותית שאירעה בשנת 1947 החלה מחזור פעילות הנמשך עד היום. ביום 21 בדצמבר 1994 ההר המטיר גז ואפר שנישאו למרחק של 25 ק"מ עם כיוון הרוח. בעקבות ההתפרצות פונו תושבי הכפרים הסמוכים להר ומדענים החלו לנטר אחר פעילות ההר. ביום 30 באפריל 1996 נהרגו חמישה מטפסי הרים על שפת לוע ההר בהתפרצות פתאומית. בדצמבר 2000 פונו עשרות אלפי תושבים מן האזור לאחר שמדענים הזהירו מפני התפרצות נוספת קרובה. ביום 29 בינואר 2001, התפרץ ההר בעצמה שלא נראתה כמוה במקום, מזה אלפי שנים. זרם פירוקלסטי ירד במורד ההר לאורך 8 ק"מ וגרם להמסת הקרחון על מורדותיו.

### התפרצותו ב-2012
פרק נוסף של פעילות החל ב-19 באפריל 2012 כאשר החלו להיפלט מההר גושי סלע לוהטים, אדי מים ואפר געשי – 15 פעמים במהלך אותה יממה. פעילותו של ההר נמשכה תוך התרוממות של עמודי התפרצות שהגיעו עד לגובה של 2 ק"מ, שהמטירו אפר געשי עד למרחק של 23 ק"מ. רצף אירועים זה – הדומה בקנה המידה שלו לזה שהחל בדצמבר 2000 – עשוי לעודד את השלטונות לפתוח בפינוי סביבתו הקרובה של הר הגעש.

## סביבת ההר
פופו נמצא רק שבעים ק"מ מדרום-מזרח למקסיקו סיטי, וממנה ניתן לראות את פסגתו בימים שבהם הראות טובה (אולם אלה נדירים בעיר זו שבה זיהום אוויר קשה). ההר שוכן 40 ק"מ ממערב לעיר פואבלה (בת מיליון וחצי תושבים), ותושביה יכולים לצפות על ההר והקרחון היורד ממנו, כמעט בכל עונות השנה. הכובשים הספרדים טיפסו לראשונה לפסגת ההר במשלחת בראשות דיאגו דה אודז, בשנת 1519. המנזרים שנבנו במאה השש-עשרה על מורדות ההר הוכרזו כאתר מורשת עולמית.

## האגדה על פופוקטפטל ואיצטקיהואטל
במיתולוגיה האצטקית פופוקטפטל היה לוחם שאהב את איצטקיהואטל. אביה של איצטקיהואטל שלח אותו לקרב בווחאקה (אזור במקסיקו), והבטיח כי יוכל לשאת את בתו לאישה לכשישוב (דבר שאביה של איצטקיהואטל הניח כי לא יקרה). לאיצטקיהואטל נאמר כי אהובה מת וכאשר שמעה זאת, מתה מצער. כאשר שב מן הקרב ושמע על גורל אהובתו, אף פופוקטפטל מת מצער. האלים כיסו אותם בשלג והפכו אותם להרים. הר איצטקיהואטל נקרא "האישה הנמה" כיוון שצלליתו דומה לדמות אישה השוכבת על גבה. פופוקטפטל, לעומת זאת, ממטיר אש על הארץ בזעם אדיר על אובדן אהובתו.

סיפור שונה מסופר על ידי תושבי טטלסינגו מורלס, דוברי נהואטל. לפי סיפור זה איצטקיהואטל הייתה אשתו של פופו, אבל נבדו דה טולוקה (ההר הרביעי בגובהו במקסיקו) רצה אותה ולכן הוא ופופו זרקו אבנים האחד על משנהו. כך נוצר רכס הרי הרוקי של יבשת צפון אמריקה וטבעת האש החוצה את מקסיקו. לבסוף, פופו בהתקף זעם, זרק על נברו דה טולוקה גוש קרח ענק וערף את ראשו. זו הסיבה שפסגתו של נברו דה טולוקה שטוחה, עם כתפיים רחבות וללא ראש. נראה שאגדה זו משמרת זיכרון של התפרצויות עצומות של פופו.

## קישורים חיצוניים

* כתבה מתוך אתר נשיונל ג'אוגרפיק על פינוי תושבי האזור בדצמבר, 2000.
* מצלמת רשת המכוונת אל ההר. יש לשים לב להבדלי השעות בין ישראל למקסיקו.
* אוסף תמונות יומיות של ההר המראות בבירור את פעילותו הנמשכת.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מקסיקו: הרי געש
מעבר גאליבייה

**קול דו גאליבייה** (בצרפתית: **Col du Galibier**) הוא מעבר הרים בהרי האלפים הצרפתים, סמוך לעיירה בורג ד'אויזנס, המתנשא לגובה של 2,645 מטר מעל פני הים. 

ניתן לטפס אל ההר משני צדדים (דרום-מזרח, ודרום מערב). אורכו של מסלול הטיפוס מאחד הכיוונים הוא כ-17 קילומטר והשני שמונה קילומטר. השיפוע הממוצע הוא כ-7.3%. 

מעבר ההרים על צלע ההר הוא אחת העליות הקשות והמפורסמות במרוץ האופניים, הטור דה פראנס. בדרך כלל, מעבר הרים זה נמצא באמצע הקטע שבו הוא נכלל ולא בסיומו. הפעם הראשונה בה נכלל הטיפוס למעבר במרוץ הייתה ב-1911. בקטע ה-15 במרוץ של שנת 1998, בתנאי קור, רוח וגשם, החלה על מעבר הגליבייה ההתקפה של הרוכב האיטלקי מרקו פנטאני, אשר התמודד מול יאן אולריך הגרמני. בסיומו של הקטע, ניצח פנטאני בהפרש גדול והכריע, למעשה, את המרוץ כולו שהסתיים בניצחונו.

בשנת 2011, לכבוד יובל ה-100 להכללת המעבר במסלול הטור דה פראנס, החליטו מארגני המרוץ לסיים את קטע 18 במרוץ בפסגת המעבר. הייתה זו נקודת סיום קטע הגבוהה ביותר בהיסטוריה של המרוץ. בקטע ניצח אנדי שלק ולמחרת, בקטע ה-19, נרכב שנית מעבר הגאליבייה, הפעם במהלך קטע שהסתיים באלפ ד'ואז.

## קישורים חיצוניים

*פרטים על העלייה 
*הגליבייה 1911-2011, אתר הטור דה פראנס 

קטגוריה:צרפת: מעברי הרים
קטגוריה:מעברי האלפים
קטגוריה:פסגות מפורסמות בטור דה פראנס
קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: תחבורה
קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: גאוגרפיה
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ: גאוגרפיה
עלה גביע

שמאל|ממוזער|250px|עלי כותרת (petal, הצהובים) ועלי גביע (sepal, הירוקים)
**עלי גביע (sepal)** הם העלים החיצוניים של הפרח, ותפקידם העיקרי הוא להגן על חלקי הפרח האחרים, בדרך כלל על הפרח בניצן, ולעיתים קרובות גם בעלי הכותרת, כאשר הם פורחים. עלי הגביע מהווים חלק מהעטיף ובדרך כלל צבעם ירוק. בפרח טיפוסי, עלי הגביע נמצאים מתחת ל (petal) אך ישנם פרחים בהם עלי הכותרת ועלי הגביע משותפים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
גביע
קטגוריה:פרחים
מון ונטו

**מון וַנטו** (בצרפתית: **Mont Ventoux**) הוא הר בחבל פרובאנס בדרום מזרח צרפת, המתנשא לגובה של 1910 מ' מעל פני הים.

ההר, הידוע בכינויו "הענק של פרובאנס", מפורסם בשיפוע התלול של הדרך העולה אליו: ההעפלה אליו היא לאורך כ-16 קילומטר, עם שיפוע ממוצע של כ-8%. אל פסגת ההר מעפילים רוכבי אופניים בתחרות הטור דה פראנס ותחרויות אופני כביש אחרות כמו דופינה ליברה. עלייה זו מדורגת ב"טור דה פראנס" "Hors catégorie" ("מחוץ לקטגוריות"), מונח שנקבע לעליה קשה במיוחד.

ההר זכה לשם בתחום האופניים לאחר שרוכב בריטי, טום סימפסון, מת במהלך ההעפלה עליו, ככל הנראה משילוב של מכת חום, אלכוהול וסמים. פרסום נרחב קיבלה גם ההתמודדות שנערכה על ההר בין מרקו פנטאני ובין לאנס ארמסטרונג בטור דה פראנס בשנת 2000. מרקו פנטאני ניצח בקטע, אך בעקבות טענות כי ארמסטרונג הניח לפנטאני לנצח, החלו חילופי האשמות בין שני הרוכבים.

בטור דה פראנס בשנת 2016, מספר ק"מ לסיום הקטע, אופנוע צילום עצר בפתאומיות עקב קהל שחסם את הכביש, ושלושה רוכבים מועמדים בכירים בדירוג הכללי, ביניהם כריסטופר פרום, שלבש באותה עת את החולצה הצהובה של מוביל הטור, התנגשו בו ונפלו. אופניו של פרום נהרסו, והוא רץ מרחק של כ-300 מטר עד שניתנו לו אופניים חדשים. עיכוב זה גרם לו להפסיד את החולצה הצהובה. לאחר סיום הקטע, קיבלו מארגני הטור החלטה לתת לשלושת הרוכבים שנפלו בתקרית: פרום, ריצ'י פורט ובאוקה מולמה, את זמן הסיום של הראשון מביניהם שהגיע אל קו סיום הקטע, באוקה מולמה. החלטה זו גרמה לפרום לשמור על החולצה הצהובה, בה המשיך להחזיק עד סיום המרוץ בפריז.

## מנצחי קטעים בטור דה פראנס שהסתיימו במון ונטו
*1958 - צ'ארלי גול
*1965 - ריימון פולידור
*1970 - אדי מרקס
*1972 - ברנאר תבנה
*1987 - ז'אן-פרנסואה ברנאר
*2000 - מרקו פנטאני
*2002 - רישאר ויראנק
*2009 - חואן מנואל גראטה
*2013 - כריסטופר פרום
*2016 - תומאס דה חנט
*2025 - ולנטן פארה פנטרה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צרפת: הרים
קטגוריה:הרי האלפים
קטגוריה:פסגות מפורסמות בטור דה פראנס
קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: גאוגרפיה
ונטו
מעבר טורמאלה

**קול דה טורמאלה** (בצרפתית: **Col du Tourmalet**), מעבר הרים בשרשרת הרי הפירנאים בצרפת, כ-20 קילומטר מצפון לגבול הספרדי. המעבר מתנשא לגובה של 2,114 מטר מעל פני הים.
מבין מעברי ההרים המפורסמים הנכללים בטור דה פראנס, מרוץ האופניים הגדול והחשוב בעולם, זהו המעבר הוותיק ביותר. הוא הוכנס למסלול המרוץ בשנת 1910 שהייתה גם השנה הראשונה בה נכללו הרי הפירנאים במסלול המרוץ. למרות שהמעבר אינו נכלל במסלול המרוץ בכל שנה, הוא המעבר שנכלל במסלול המרוץ יותר פעמים מכל מעבר הרים אחר, 88 פעמים נכון ל-2025.

הטיפוס המפרך אליו הפך לאחד המפורסמים. הטיפוס נמשך כ-18 קילומטרים, בשיפוע ממוצע של כ-8.5%, בדרך כלל בחום הכבד השורר באמצע חודש יולי בהרי הפירנאים. בין המנצחים המפורסמים בפסגת הר זה היה אדי מרקס (בלגיה). רבבות צופים מגיעים, בכל שנה בה עובר מסלול המרוץ בהר זה, כדי לצפות בטובי רוכבי האופניים בעולם מתחרים בטיפוס בעלייה לפסגת ההר. ברוב הפעמים בשנים האחרונות, הקטעים בהם נכלל הקול דו טורמאלה אינם מסתיימים בטיפוס אליו, אלא בטיפוס לפסגת לה מונז'י או לפסגת לוז ארדידן.

אתר הסקי לה מונז'י נמצא ממזרח למעבר ההרים.

טורמלה הוא אף שמה של גבינה המיוצרת מחלב כבשים הגדלות בהרי הפירנאים.

## קישורים חיצוניים

* מאמר על ההר כולל מפה, תמונות וסרטי וידאו 

טורמאלה
קטגוריה:הרי הפירנאים
קטגוריה:מידי פירנה: תחבורה
קטגוריה:פסגות מפורסמות בטור דה פראנס
מרוץ

**מֵרוֹץ** הוא תחרות ספורט המבוססת על מהירות, שמטרת הממשתתפים בה היא לבצע משימה מסוימת בזמן הקצר ביותר (כלומר במהירות הגבוהה ביותר). לעיתים קרובות יכלול המרוץ מעבר של כברת דרך מסוימת.

תחרות ריצה היא הצורה הבסיסית ביותר של מרוץ, ואליה מצטרפים מרוצים ברכיבה על בעלי חיים ובנסיעה בכלי רכב. מרוץ מתבצע בדרך כלל בשלב אחד, שבו עוברים המתחרים את מלוא המסלול הנדרש מהם, אך יש גם מרוצים המחולקים לשלבים אחדים (למשל מרוץ קטעים).

תחילתו של המרוץ היא בהזנקה: מתן אות למשתתפים להתחיל במרוץ. המרוץ נמשך מרגע ההזנקה ועד לחציית קו הגמר.

מרוצים נבדלים זה מזה במאפיינים אחדים:
* סוג המרוץ: תחרות ריצה, רכיבה על בעל חיים, נהיגה במכונית וכדומה.
* סוג המסלול: מסלול שנבנה במיוחד לתחרויות מרוץ, כגון מסלול ריצה באצטדיון אתלטיקה, או מסלול המשמש בדרך כלל למטרה אחרת, כגון כביש.
* מסלול מעגלי, שהמתחרים עוברים אותו פעמים אחדות, או מסלול קוי, שהמתחרים הולכים ומתרחקים בו מקו הזינוק.

תיאורים של מרוצים הופיעו כבר ביוון העתיקה.

## סוגי מרוצים
* תחרויות ריצה
** ריצת מאה מטר
** מרוץ שליחים – תחרות קבוצתית באתלטיקה בה משתתפים ארבעה רצים שמעבירים ביניהם מקל
** ריצת מרתון
** מרוץ מדרגות– תחרות טיפוס במדרגות
* שחיית מרתון
* מרוץ סוסים – תחרות רכיבה על סוסים
* מרוץ מרכבות – תחרות עתיקה במרכבות רתומות לסוסים
* מרוץ כלבים – תחרות ריצה של כלבים
* מרוץ גמלים – תחרות רכיבה על גמלים
* מרוץ יונים – תחרות בה יוני דואר משוחררות ונמדדת מהירות חזרתן
* מרוץ אופניים – תחרות רכיבה על אופניים
** מרוץ אופני הרים
** מרוץ נגד השעון – סוג של מרוץ אופניים
* מרוץ אופנועים – תחרות רכיבה על אופנועים
* מרוץ מכוניות – תחרות נהיגה מהירה
* מרוץ סירות – תחרות שיט בכלים ממונעים
* מרוץ בכיסאות גלגלים – תחרות לנכים המשתמשים בכיסאות גלגלים

## גלריה

קובץ:Horse race, Arlington International.jpg|מרוץ סוסים: פרשים בתחרות צמודה בהיפודרום בפרוור של שיקגו (ארלינטון הייטס) שבאילינוי, סמוך ליום הזיכרון של ארצות הברית, 2007
קובץ:Дёминский Лыжный Марафон 2015.jpg|גולשי סקי למרחקים במרוץ הסקי "דמינסקי" בריבינסק, רוסיה, 2015
קובץ:Rowing at the 2012 Summer Olympics 9240 Mens lightweight coxless four - Heat 2 - GBR CZE.jpg|מרוץ חתירת-משוטים ארוך במשקל קל לגברים: הצוות הבריטי והצ'כי זה לצד זה באולימפיאדת הקיץ 2012 בלונדון שבאנגליה, הממלכה המאוחדת
קובץ:Saguenay 500m.jpg|פנייה חדה במרוץ החלקה מעגלי למרחק קצר (500 מטר) ב"גביע העולם", בהובלת אפולו אונו (ארצות הברית (השני – טיבו פוקונה (צרפת), ואחריהם מרק מקני (אוסטרליה) וסרגי פרנקביץ' (רוסיה)). על מדיו הירוקים-זהובים של מקני (השני מימין), ניתן לראות את הצלב הדרומי. סאגנה שבקוויבק, קנדה, 2004
קובץ:Depart4x100.jpg|שחייה תחרותית: שחיינים נערכים להזנקת משחה 4×100 מטר (שליחים) חופשי לגברים באולימפיאדת הקיץ 2008 בבייג'ינג, סין. במסלול 4 עומד מייקל פלפס.


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספורט
מחוזות לבנון

**מחוזות לבנון** (בערבית: **محافظات لبنان**) הם המחוזות האדמיניסטרטיביים המרכיבים את המדינה. לבנון מחולקת לתשעה מחוזות ראשיים או **פריפריות לבנון** (בערבית: ** محافظة** – מוחאפזה; תעתיק מדויק – מחאפט'ה), ואלה מחולקים ל-25 נפות (בערבית: **قضاء** – קדאא; תעתיק מדויק – קצ'אא').

## מחוזות

## קישורים חיצוניים

* הערכת אוכלוסייה, 2017

*
קטגוריה:לבנון: חלוקה מנהלית
לבנון
X-13 ורטיג'ט

**X-13A-RY ורטיג'ט** (**Vertijet**), דגם 69 מתוצרת ראיין איירונאוטיקל, היה מטוס נסיוני להמראה ונחיתה אנכית (VTOL) מסדרת מטוסי ה-X שטס בארצות הברית בשנות החמישים. המטרה העיקרית של המיזם הייתה להדגים יכולת להמראה אנכית באמצעות הנעה סילונית טהורה, ריחוף, מעבר לטיסה ישרה ואופקית, ונחיתה אנכית.

## פיתוח

מיד לאחר מלחמת העולם השנייה, מהנדסי ראיין תהו האם ה-FR-1 פיירבול, שהחזיק כמויות דלק קטנות והיה בעל יחס דחף למשקל של 1, יהיה מסוגל להמריא אנכית. לשכת האווירונאוטיקה של הצי האמריקני העניקה ב-1947 חוזה לראיין לצורך בחינת אפשרות לפיתוח מטוס קרב סילוני הממריא אנכית. היה זה חלק מתוכנית לבדיקת התכנות שיגור כלי טיס מצוללת. ראיין ערכה בדיקות במטוס נשלט מרחוק מ-1947 עד 1951. ב-1953 העניק חיל האוויר האמריקני חוזה לראיין לפיתוח מטוס סילוני להמראה ונחיתה אנכית (VTOL), שניתן לו הכינוי X-13 ורטיג'ט. שני אבות טיפוס נבנו.

אורכו של ה-X-13 ורטיג'ט היה 23 רגל 5 אינץ' (7.14 מטר). הוא היה גדול מספיק על-מנת לאכלס תא טייס חד-מושבי (עם מושב מוטה) ומנוע טורבו-סילון בעל דחף של 10,000 lbf (45 kN) מתוצרת רולס-רויס אייבון. מוטת כנפי הדלתא העיליות של המטוס הייתה בעלת אורך של 21 רגל (6.4 מטר) בלבד ובקצה כל כנף חובר משטח אנכי שטוח. בחלק התחתון של אף המטוס הותקן וו שימש לתליית הורטיג'ט מפלטפורמת הנחיתה האנכית הנגררת שלו, ומוט קצר ששימש לאומדן המרחק מפלטפורמת הנחיתה הנגררת. לאחר שהמטוס אובטח אנכית, הפלטפורמה הנגררת הונמכה אופקית וכך שימשה לשינוע המטוס על הקרקע. בקרת העילרוד והסבסוב בעת רחיפה נעשתה באמצעות ניהוג וקטורי. בקרת הגלגול נעשתה באמצעות סילוני "puffer" המותקנים על משטחי קצה הכנף. האבטיפוס הראשון (#54-1619) צויד בכן נסע זמני וביצע טיסת בכורה אופקית רגילה ב-10 בדצמבר 1955 לבחינת מאפייניו האווירודינמיים. בהמשך, הוא ביצע מעבר מטיסה אופקית לאנכית וחזרה. לאחר מכן הוחלף כן הנסע של האבטיפוס הראשון במתקן ל"ישיבת זנב" שהותקן על זנב המטוס והחזיק אותו אנכית כשהיה על הקרקע. ב-28 במאי 1956 הוא המריא אנכית מהקרקע לבחינת יכולות הריחוף שלו. האב הטיפוס השני (#54-1620), ב-11 באפריל 1957, המריא אנכית מהפלטפורמה הנגררת מבסיס חיל האוויר אדוארדס, עבר לטיסה אופקית וחזר לטיסה אנכית. בסוף הטיסה, שארכה מספר דקות, עגן אנכית על ידי לכידת הוו בכבל הנחיתה של פלטפורמת הנחיתה האנכית הנגררת.

במהלך ה-28 ביולי וה- 29 ביולי 1957, ערך ה-X-13 מפגן בוושינגטון, הוא חצה את נהר הפוטמק ונחת בפנטגון.

חיל האוויר האמריקני בחר להפסיק את פיתוח המטוס משום שלא היה לו צורך מבצעי בו.

שני מטוסי ה-X-13 מוצגים כיום במוזיאוני תעופה בארצות הברית. האבטיפוס השני, שהשלים טיסה מלאה שכללה המראה ונחיתה אנכית, הועבר ב-1959 למוזיאון הלאומי של חיל האוויר האמריקני אשר בבסיס חיל האוויר רייט-פטרסון, ליד דייטון אשר באוהיו. האבטיפוס הראשון מוצג כיום במוזיאון האוויר והחלל של סן דייגו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כלי טיס בעלי כנף דלתא
קטגוריה:מטוסי המראה ונחיתה אנכית
קטגוריה:מטוסים ניסיוניים אמריקאיים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
עלה כותרת

שמאל|ממוזער|250px|עלי כותרת (petal, הצהובים) ועלי גביע (sepal, הירוקים)
**עלי כותרת** הם העלים הפנימיים של הפרח, מהווים חלק מהעטיף. עלים אלה בדרך כלל צבעוניים ותפקידם למשוך מאביקים אל הפרח.

לפרחים ממינים שונים יש עלי כותרת בצבעים שונים. לדוגמה, עלי הכותרת של דמומית קטנת-פרי הם אדומים ואלו של האזנב המצוי הם צהובים; אם כי יש צבעים נפוצים יותר, כמו צהוב, אדום וסגול ויש צבעים נדירים, כמו כחול. לפרחים ממינים שונים גם יש מספר שונה של עלי כותרת וגודל שונה.

## לקריאה נוספת

* 


## קישורים חיצוניים


* 


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
קטגוריה:פרחים
כותרת
עטיף

**עטיף** הוא כלל העלים העוטפים את איברי הרבייה של הפרח.

ניתן להבחין בין שני סוגי עטיף:

# עטיף כפול – בעל שני סוגי עלים; העלים החיצוניים על־פי רוב ירוקים, ומכונים **גביע** (calyx) או **עלי גביע** (sepals); העלים הפנימיים על־פי רוב צבעוניים, ומכונים **כותרת** (corolla) או **[[עלי כותרת]]** (petals), ותפקידם העיקרי הוא למשוך מאביקים אל הפרח על ידי ריח, טעם או צבע עז.
# עטיף פשוט – בעל סוג אחד של עלים – ירוקים או חסרי צבע (**עטיף גביעוני**) או צבעוניים (**עטיף כותרתי**). בפרחים מסוימים, כגון נרקיס, קיימת תוספת בין עלי הכותרת לבין האבקנים, המכונה **עטרה** (corona).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
ליל העפרונות

**ליל העפרונות** (בספרדית: **Noche de los Lápices**) הוא כינוי לסדרת חטיפות והיעלמויות שלוו בעינויים של מספר תלמידים בני עשרה בידי המשטרה הארגנטינאית בתקופת המשטר הצבאי, בעיר לה פלאטה.

החטיפות בוצעו בידי משטרת פרובינציית בואנוס איירס בחודש ספטמבר 1976, ברובן בלילה שבין 16 ל-17 בספטמבר. הקורבנות היו 10 תלמידים, שהיו פעילים באותו הזמן, או קודם לכן, באיגוד תלמידי בתי הספר התיכוניים בעיר לה פלאטה, אשר דרשו סובסידיה על נסיעות באוטובוסים. דרישה זו נחשבה כחתרנית בידי הדיקטטורה. במחאה עצמה השתתפו תלמידים נוספים, חלקם נעצרו גם הם אולם שוחררו הודות לגילם הצעיר.

החטופים היו שישה בנים וארבע בנות שגיליהם נעו בין 16 ל-18 שנים. התלמידים הוחזקו ועונו משך מספר חודשים במרכזי מעצר סודיים ובלתי חוקיים. שישה מבין העצורים נרצחו, וארבעת הנותרים, שני בנים ושתי בנות, שוחררו במועדים שונים בין 1978 ל-1980.

האירוע זכה לפרסום, תחילה בעיר לה פלאטה. הוועדה הלאומית על היעלמותם של אנשים (Comisión Nacional sobre la Desaparición de Personas), שחקרה את עומק הדיכוי במהלך המלחמה המלוכלכת ואת גורלם של הנעדרים, בחרה בסיפור זה על מנת להמחיש ולהדגים את גורלם של נערים ונערות בני עשרה. עם תרגום הדוח "לעולם לא עוד" (Nunca Más) לשפות נוספות, זכה המקרה לפרסום נרחב.

בשנת 1986 הופק סרט עלילתי בשם זה, המבוסס על האירועים כפי שתוארו על ידי אחרון המשוחררים, פאבלו דיאז. הסרט בוים על ידי הבמאי הארגנטינאי יליד 1931 הקטור אוליברה, והיה לאחד הסרטים הראשונים לאחר החזרה לדמוקרטיה שעסקו בשנות הדיקטטורה.

## לקריאה נוספת

* Seoane, María y Hector Ruíz Nuñez, **La Noche de los Lápices**. Buenos Aires: Sudamericana, 2003


## קישורים חיצוניים
* לעולם לא עוד, אתר הוועדה לחקר גורל הנעלמים 
* ריאיון עם אמילסה מולר (Moler), בעיתון Página 12, 15 בדצמבר 1998 
* מבחר עדויות ומסמכים, באתר El Ortiba 
* מידע על הסרט באתר "הבמה"  
* 
* הסרט "ליל העפרונות" בגרסתו המלאה, באתר video.google.com

קטגוריה:המשטר הצבאי בארגנטינה (1976–1983)
קטגוריה:1976
קטגוריה:פרובינציית בואנוס איירס
קטגוריה:לה פלאטה
קטגוריה:פשעים נגד ילדים
אמיל זריהן

**אמיל חיים זריהן** (נולד ב-11 בדצמבר 1954) הוא זמר ופייטן ישראלי, הסולן הראשי של תזמורת ירושלים מזרח ומערב.

## ביוגרפיה
נולד ברבאט, מרוקו. שם התוודע לפיוטים היהודים המרוקאים, כגון שירת הבקשות והשירה העממית המרוקאית.
לאחר שעלה ארצה עם משפחתו, המשיך ללמוד שירה ופיוט אצל הרב שלמה וענונו, ובמקביל הופיע בתוכניות רדיו של קול ישראל. 

זריהן, בעל הקונטרה-טנור, נחשב לאחד הווקאליסטים הטובים ביותר בישראל והתייחד בזכות מנעד קול גבוה ונדיר. מאז היותו נער הוציא תקליטים רבים, שהצליחו בישראל ומחוצה לה. מאז הקמת התזמורת האנדלוסית הישראלית אשדוד ולאחר פיטורי העובדים והנגנים המשיך לתזמורת האנדלוסית הים תיכונית אשקלון ושימש כסולן ראשי, הוציא מספר תקליטים גם במסגרת התזמורת. 
בינואר 2016 עזבה התזמורת האנדלוסית הים תיכונית אשקלון את העיר בעקבות חילוקי דעות על תקציב ותמיכה מטעם העירייה ועברה לירושלים. מאז הוא הסולן הראשי של תזמורת ירושלים מזרח ומערב.

הופיע בקונצרט "הריני שר" לזכרו של הזמר ג'ו עמר.

זריהן נשוי לדבורה ואב לבן ולשלוש בנות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:זוכי פרס אריק איינשטיין: מוזיקה אמנותית
קטגוריה:מוזיקאי אנדלוסית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
317

## אירועים

## נולדו
* מרטינוס הקדוש היה הבישוף של העיר טור בצרפת (כיום הוא אחד הקדושים הפופולריים ביותר בכנסייה הקתולית)

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
אות מצטיין הנשיא

300px|ממוזער|שמאל|אירוע "כל ישראל מירושלים" במסגרת הענקת תעודות ההצטיינות "אות מצטיין הנשיא" ל-121 חיילים וחיילות בבית הנשיא יום העצמאות ה-69
**אות מצטיין הנשיא** הוא אות הצטיינות לחיילי צה"ל, נגדיו וקציניו, מעיטורי נשיא מדינת ישראל, המוענק על ידי נשיא המדינה במעמד ראש הממשלה, שר הביטחון, הרמטכ"ל, אלופי צה"ל ונכבדים נוספים במשכן הנשיא.

נשיא המדינה יצחק בן-צבי פתח במסורת זו בשנת 1959, והטקס נערך בגינת צריף הנשיא. עם זאת, הפרס עצמו הוענק גם כמה שנים קודם לכן. האות מוענק מדי שנה ביום העצמאות ל-120 חיילים, נגדים וקצינים מצטיינים שנבחרו מכל יחידות צה"ל.
במעמד קבלת האות, החיילים המצטיינים מקבלים מלגת לימודים בסך 1,000 דולר תרומת קרן בלווטניק מבריטניה בעבר וכיום בתרומתו של מר אדי פיית, באמצעות האגודה למען החייל.

בנוסף, כל המצטיינים מופיעים בטקס יום העצמאות בהר הרצל במופע של בניית צורות חיות כחלק מן הדגלנות שנערכת ברחבה.

כדי להיות מועמד לקבלת אות מצטיין הנשיא, על החייל לעמוד בשישה קריטריונים:
* חוגר בשירות חובה או קצין בשירות חובה או בתקופת ההתחייבות המוקדמת לקבע.
* הפגין הצטיינות במילוי תפקידו והתנהגות למופת.
* מהווה דוגמה אישית ליתר החיילים ביחידה.
* מבצע את תפקידו מעל ומעבר למוטל עליו.
* בעל משך שירות של 11 חודשים לפחות בשירות סדיר רציף או מצטבר.
* לא נבחר למצטיין נשיא בעבר.

## טקס מצטייני הנשיא

### מהלך הטקס

### מנחי הטקס

* 2013 – צביקה הדר
* 2014 – צביקה הדר
* 2015 – צופית גרנט
* 2016 – טלי מורנו
* 2017 – טלי מורנו
* 2018 – רותם אבוהב ואביב אלוש
* 2019 – רותם אבוהב
* 2020 – בשל התפרצות נגיף הקורונה בישראל הטקס נדחה מיום העצמאות לספטמבר 2020 ונערך במתכונת מצומצמת בבסיס מחנה רבין (הקריה).
* 2021 – רותם אבוהב (הוקלט מראש)
* 2022 – עמוס תמם ודוריה למפל
* 2023 – אביב אלוש ולירון ויצמן
* 2024 – אסי עזר והילה קורח
* 2025- גיא זו ארץ וליטל שמש

## גלריה

מסדר 120 החיילים המצטיינים במשכן הנשיא יום עצמאות ה-67.jpg|מסדר 120 החיילים המצטיינים במשכן הנשיא יום עצמאות ה-67, אפריל 2015
File:Outstanding Presidential of Israel Award for Soldiers ceremony 2017 (5).jpg|הנשיא ראובן ריבלין נואם בטקס מצטייני הנשיא ביום העצמאות ה-69
File:Outstanding Presidential of Israel Award for Soldiers ceremony 2017 (6).jpg|ריבלין מצדיע לחיילים המצטיינים, יום העצמאות ה-69
file:Presidential citations awarded to outstanding IDF soldiers, 2020. II.jpg|הרמטכ"ל אביב כוכבי, הנשיא ראובן ריבלין ושר הביטחון בני גנץ בטקס ב-2020 שנערך במתוכנת מצומצמת בשל התפרצות נגיף הקורונה


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ישראל: עיטורים
הצטיינות
קטגוריה:יום העצמאות
איסנא

**אִיסְנַא** (בערבית: **إسنا**; בערבית מצרית: **اسنا**, תעתיק מדויק: **אסנא**; בקופטית: **ⲥⲛⲏ**  או **ⲉⲥⲛⲏ**) היא עיר במחוז לוקסור שבמצרים העליונה (דרום מצרים), השוכנת על גדתו המערבית של נהר הנילוס, כ-550 ק"מ דרום-מזרחית לבירה קהיר. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023, התגוררו בעיר 102,697 בני אדם, והיא העיר השנייה בגודלה במחוז (אחרי לוקסור).

האתר המפורסם ביותר בעיר הוא המקדש לאל ח'נום שנבנה ב.

## שם העיר
שמות נוספים של המקום: במצרים העתיקה שם המקום היה **איוּניט** או **טָא-סֵנֵט**, ביוונית: **לאטופוליס** Λατόπολις (העיר של לאטוס - שמו של דג המצוי במי הנילוס), בלטינית: **לאטו** Lato.

מקור השם הנוכחי: השם הקדום **טָא-סֵנֵט** הפך בשפה הקופטית ל**סְנֵה** ולאחר מכן נהגה בערבית כ-**אִסְנַא**.

## העת העתיקה
העיר הייתה שנים רבות מרכז סחר ותחנת ביניים לשיירות סחר שהגיעו דרומה לכיוון נוביה (דרום מצרים וסודאן של היום).

חשיבות המקום עלתה בתקופת המלך תחותמס השלישי (המאה ה-15 לפנה"ס), אשר הרחיב את תחומי ממלכתו, והצעיד את צבאו אל נוביה. בתקופתו הוקם במקום מקדש.

בתקופת היוונים והרומאים העיר הייתה בירת המחוז השני במצרים התחתונה, ואז נבנה מקדש האל ח'נום על שרידי המקדש הישן יותר.

החל מהמאה ה-3 איסנא הופכת לאחד המרכזים של הנוצרים הקופטים.

### מקדש האל ח'נום

שמאל|ממוזער|250px|מקדש האל ח'נום
זהו אחד המקדשים האחרונים שנבנו במצרים העתיקה. נבנה בתקופת בית תלמי ב. לאורך השנים נוספו עוד חלקים למבנה, בעיקר בימי קיסרי רומא קלאודיוס (המאה ה-1 לספירה) ומרקוס אורליוס (המאה ה-2) שהטביעו את חותמם על המבנה, כל אחד בתקופתו. המקדש הוקדש לאל ח'נום

### מנזר 3600 ה[[קדוש (נצרות)|קדושים]]
מנזר קופטי הנמצא בסמוך לעיר איסנא, נוסד ב, וקרוי על שם הנוצרים הקופטים שנהרגו במרד נגד השלטון הרומי המדכא, בתקופת הקיסר דקיוס באמצע המאה ה-3. המנזר הכיל שני מבנים של כנסיות, ונחשב שנים רבות לאחד מהאתרים הנוצריים המרשימים ביותר במצרים. בשנות ה-30 של המאה ה-20 נבנה קומפלקס חדש, אשר מכיל בתוכו את שרידי הכנסיות העתיקות.

## העיר המודרנית
העיר המודרנית מונה כ-70 אלף תושבים.

על גבי הנילוס - שני סכרים המשמשים גם כגשרים:
#סכר ישן - נבנה על ידי בריטניה בשנים 1906–1908, למטרות השקיה.
#סכר חדש שנבנה על ידי חברה איטלקית בשנים 1989–1994, כדי להחליף את הסכר הישן, ויחד איתו נבנתה תחנת כוח הידרואלקטרית בהספק של 90 מגה-ואט.

ספינות מלוקסור לאסואן עוברות דרך מעברים מיוחדים בסכרים אלה.

## קישורים חיצוניים


*Both pagan and Christian - Al-Ahram Weekly.
*Esna Temple.
*The Temple of Khnum at Esna - Mark Andrews.
*Esna dam construction  - Italian Cooperation in Egypt.


## הערות שוליים

קטגוריה:מצרים: ערים
קטגוריה:מצרים העתיקה: ערים
קטגוריה:מצרים: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:מצרים הרומית: אתרים ארכאולוגיים