open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אוז'נדוב

**אוז'נדוב** (בפולנית: **Urzędów**) הוא כפר במחוז קרשניק שבפרובינציית לובלין שבפולין, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.

בכפר עובר נהר הנקרא על שם היישוב, והוא שוכן על הדרך הראשית שבין קרקוב ולובלין.

## תולדות היישוב
ראשיתו של היישוב בתחילת המאה ה-14. בשנת 1405 הוענק ליישוב מעמד עירוני עם זכויות מגדבורג. היישוב שימש כמרכז אזורי לכפרים בסביבתו, ובמהלך המאה ה-17 נשרף בהתקפה של חיל הקוזקים של חמלניצקי, ולאחר מכן בהתקפה של גייסות השוודים. רבים מהיישוב תמכו במרד הפולני בשנת 1863, ולאחר דיכויו על ידי הרוסים, בוטל מעמדו של היישוב כעיירה.

במהלך מלחמת העולם הראשונה, ביולי 1915, נשרפו בתי הכפר כתוצאה מהקרבות שהתחוללו בסביבותיו בין צבאות רוסיה וגרמניה.

## יהודי אוז'נדוב
### תולדות הקהילה
בכתב הייסוד של העיירה משנת 1405 נאסר על יהודים להתיישב בה. האזכור הראשון לישיבת יהודים ביישוב הוא במחצית הראשונה של המאה ה-18, ובזמן כהונתו של אוגוסט השלישי מלך פולין, פנו אליו תושבי היישוב הנוצרים בטענה שבישיבת יהודים במקום יש כדי לקפח את פרנסתם.

יישוב יהודי של ממש התפתח באוז'נדוב רק בשנת 1862, עם ביטול האיסור על ישיבתם במקום. מקצתם קנו אדמות בכפר ובסביבתו, ורוב יהודי הכפר התפרנסו ממסחר בתוצרת חקלאית.

בשנת 1905 הוקם בכפר בית כנסת, ובשנת 1907 הוכרה הקהילה בכפר כקהילה עצמאית. ראש ועד הקהילה בשנים 1930-1928 היה מאיר גולדהאר, ובתקופה שבין שתי מלחמות העולם הוקם בכפר בית כנסת חדש בנוי אבן. לקהילה שבכפר השתייכו גם כ-150 יהודים תושבי כפרים סמוכים.

בשנים 1913-1907 כיהן ברבנות הכפר הרב יעקב וארום. אחרי מלחמת העולם הראשונה מילא תפקיד זה הרב יוסף גלרנטר, ומשנת 1923 עד 1937 כיהן בתפקיד הרב אברהם ויינשטוק.

בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 פיתחו יהודי הכפר פעילות פוליטית, בעיקר ציונית. בין היתר, נפתחה בכפר ספרייה ציבורית קטנה, והתקיימו בו שיעורי ערב בעברית. כמו כן, פעל בכפר סניף של אגודת ישראל.

בשנות השלושים סבלו יהודי הכפר ממספר אירועים אנטישמיים, בין אם בתקיפת רוכלים יהודים בכפרי הסביבה, ובין אם בחרם על חנויותיהם.

### בשואה
בספטמבר 1939 נכבש הכפר בידי הגרמנים, אך הם לא ישבו במקום דרך קבע, והפקידו את השלטון המקומי בידי הפולנים. היהודים אולצו לשאת סרט מגן דוד על הזרוע, וילדיהם הורחקו מבתי הספר בכפר.

בשנת 1940 הגיעו לכפר מספר משפחות יהודיות שנמלטו מורשה, ובשנת 1941 הגיעו אליו פליטים יהודים נוספים ממערב פולין. בספטמבר 1941 היו בכפר כ-400 יהודים. באותו החודש הועברו 25 צעירים יהודים מהכפר למחנה העבודה ינישוב. בראשית אוקטובר אותה השנה הועברו לכפר יהודים מכפרי הסביבה, מונבולניצה, וכן מגורשים מווינה, ומספר היהודים במקום הגיע ל-549. בסתיו 1942 הגיעו לכפר גם כמה מיהודי סנדומייז'.

באוקטובר 1942 גורשו יהודי הכפר לגטו קרשניק, והכשירים לעבודה הועברו למחנה העבודה בודזין. ממקומות אלו גורשו בנובמבר 1942 למחנה ההשמדה בלז'ץ.

### בית העלמין
בית העלמין היהודי בעיירה, ששכן מדרום לשוק, נפתח ככל הנראה בשנת 1910. בימי מלחמת העולם השנייה ולאחריה הושמד לחלוטין.

בשנת 1993 נחנכה באתר שבו שכן בית העלמין אנדרטה לזכר יהודי הכפר, ובשנת 2012 נמצאה מחוללת.

## קישורים חיצוניים

* 
* אוז'נדוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* September 2014 כתבה על חילול המצבה לזכר יהודי הכפר

קטגוריה:לובלין (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
ג'יימס קירקווד ג'וניור

**ג'יימס קירקווד ג 'וניור** (באנגלית: **James Kirkwood, Jr.**; 22 באוגוסט 1924 – 21 באפריל 1989) היה מחזאי, סופר ושחקן אמריקאי. זוכה פרס טוני ופרס פוליצר.

## ביוגרפיה
קירקווד נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, לשני הורים שחקנים. אביו, סר ג'יימס קירקווד, היה שחקן ובמאי. אמו הייתה השחקנית לילה לי. קירקווד הלך בדרכם וכבר בגיל 14 החל להופיע בהצגות. במהלך חייו הוא שיחק בעשרות הצגות וסרטים, עם הפסקה של שלוש שנים בהן עבד כמציל במשמר החופים של ארצות הברית. לאחר גירושי הוריו, הוא בילה את רוב זמנו עם המשפחה של אמו באליריה, אוהיו, שם הוא סיים את לימודיו בתיכון. 

עד גיל 42, קירקווד היה ידוע בעיקר בשל התפקידים שביצע על מסך הטלוויזיה והקולנוע, אך בשנת 1966 זכה לפרסום בשל עליית ההפקה הראשונה של מחזהו "Unhealthy to Be Unpleasant" ("לא בריא להיות לא נחמד") בברודוויי. בשנת 1975 עלתה הפקת "נ.ב החתול שלך מת" בברודוויי והמשיכה להיות מוצגת כשלוש שנים לאחר מכן.

באותה שנה עלתה בברודוויי ההצגה "שורת המקהלה", הצגה שהפכה ללהיט והמשיכה להיות מוצגת במשך כ-15 שנה (עד 1990). ההפקה המקורית בברודוויי רצה במשך 6,137 הופעות, שיא ההופעות הארוך ביותר בהיסטוריה של ברודוויי עד אז. הצלחתו של המחזמר הולידה הפקות מוצלחות רבות ברחבי העולם. 

בשנת 1976 זכה קירקווד במספר פרסים חשובים על המחזמר "שורת המקהלה", אותו כתב בשיתוף פעולה עם ניקולס דנטה. הוא זכה בפרס פוליצר לדרמה, בפרס טוני לטקסט הטוב ביותר למחזמר, בפרס "דסק הדרמה" למחזמר הטוב ביותר ובפרס מבקרי התיאטרון של ניו יורק.
עוד הצגה אשר זכתה להצלחה גדולה בארצות הברית היא "Legends!" (אגדות!), על פי מחזהו של קירקווד ובכיכובן של מארי מרטין וקרול צ'אנינג, אשר זכה להצלחה ברחבי ארצות הברית. 

סמוך למותו פרסם ספר קומי בשם "Diary of a Mad Playwright" (בתרגום חופשי לעברית: "יומנו של מחזאי מטורף"), שעוסק בהרפתקאותיו בשנים 1986–1987 בדרכים עם מארי מרטין וקרול צ'נינג והחוויות שהיו להם בסיבוב ההופעות של מחזהו "אגדות". ההפקה הייתה בעייתית, בעיקר כי למארי מרטין היה קושי עצום בזכירת הטקסטים והיא נאלצה לשים מכשיר אלחוטי כדי שהלחשן יוכל לתת לה את השורות שלה אם תזדקק לכך. הספר מגולל את החוויות של קירקווד ומציע הצצה לאישיות שלו ושל שתי השחקניות. 

קירקווד היה חבר באגודת שחקני הטלוויזיה והקולנוע, באיגוד השחקנים האמריקאי וכן בגילדת הטרמטורגים והגילדה האמריקאית לאמנות רב-תחומית. קירקווד נפטר כתוצאה מסרטן בעמוד השדרה בשנת 1989, בדירתו אשר במנהטן. חבריו ומעריציו של קירקווד הקימו לזכרו את "פרס ג'יימס קירקווד לספרות" במטרה לעודד סופרי מדע בדיוני צעירים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:לוס אנג'לס: אישים
קטגוריה:מחזאים אמריקאים
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:זוכי פרס טוני: מחזאים, מחברים וליברטיסטים
קטגוריה:מצילים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1989
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: דרמה
קרשי המשכן

**קרשי המשכן** הם הקרשים ששימשו את אוהל מועד בתקופת הנדודים של בני ישראל במדבר. קרשים אלו נוצרו בפיקוח בצלאל בן אורי ואהליאב בן אחיסמך ועליהם פרסו את יריעות האוהל. נושאי הקרשים היו בני מררי.

הציווי על עשיית הקרשים מופיע בתורה ב ועשייתם בפועל מתוארת ב.

## הקרשים
שמאל|ממוזער|250px|דגם של אוהל מועד. ניתן לראות היטב את הקרשים והטבעות המחברות אותם.
במשכן היו 48 קרשים. גובהם (אורכם) היה 10 אמות, רוחבם היה אמה וחצי ועובי כל קרש היה אמה. הם היו עשויים מ"עצי שיטים" (יש סוברים שהכוונה לעצי ארז), והיו מצופים בזהב. לקרשים היו אדני כסף, שתפקידם היה לייצב את הקרשים שלא יפלו. הקרשים חוברו על ידי טבעות זהב ובריחים מעץ. בתלמוד מובאת דעת רבי יהודה הסובר שהקרשים היו רחבים מלמטה וצרים מלמעלה, אך רבי נחמיה חולק עליו וסובר ש"כשם שמלמטן עוביין אמה- כך מלמעלן עוביין אמה".

הקרשים נועדו להרכבת מבנה אוהל מועד. באוהל מועד מוקמו 20 קרשים בצד דרום, 20 בצד צפון ועוד 8 בצד מערב. מתוך שמונת הקרשים שבצד מערב, שני הקרשים הקיצוניים שימשו לפינת האוהל, כך שרק חצי אמה מהם הייתה בחלל האוהל, כאשר האמה הנותרת הוצמדה לכותל הצפוני או הדרומי, שהיו בעובי אמה. כך יוצא ששטחו של אוהל מועד (בלי עובי הקירות) הוא 30 אמה על 10 אמות. עובי הקירות היה אמה אחת. לכן, אורכו של אוהל מועד מבחוץ היה 31 אמה ורוחבו- 12 אמה.

## האדנים

האדנים היו עשויים כסף ושימשו למעין בסיס לקרשים. לכל קרש היו שני אדנים, כך יוצא שהיו בסך הכל 96 אדני כסף (חוץ מאדני העמודים). גובה האדנים היה אמה, אורכם- אמה ועוביים- 3/4 אמה. הם היו חלולים והחלל היה בגודל של חצי אמה על רבע אמה. לכל קרש היו שתי "ידות"- מעין בליטות- שנוצרו על ידי חריצה באמה התחתונה של הקרש והיו במרחק של חצי אמה אחת מהשנייה. הן היו בדיוק בגודל החלל של האדנים ובגובה אמה. ידות אלו הוכנסו לתוך חלל האדנים.

## הבריחים והטבעות
הקרשים חוברו על ידי טבעות ובריחים. הטבעות היו עשויות זהב והן נקבעו בחלק העליון של הקרשים על ידי חריצים. כל טבעת חיברה שני קרשים וכך נוצר מבנה בעל שלושה קירות שכל קרשיו מחוברים.

בנוסף לכך, הוכנסו בריחי עצי שיטים על מנת לחבר את הקרשים של כל קיר ביחד. לכל קיר היו חמישה בריחים- שניים מלמעלה, שניים מלמטה ואחד באמצע. אורך הבריחים העליונים והתחתוניים היו באורך חצי מהקיר (15 אמה בצפון ובדרום ו6 אמות במערב)- כך שכל בריח חיבר חצי קיר- והבריח האמצעי- הנקרא "הבריח התיכון"- חיבר את כל הקיר ואורכו היה 30 אמה בצפון ובדרום ו12 אמה במערב. לפי זה, יוצא שהיו בסך הכל 15 בריחים במשכן, אך חז"ל במסכת שבת דרשו מהפסוק  שלא היו שלושה בריחים תיכונים (אחד לכל קיר), אלא בריח **אחד** שחיבר את שלושת הקירות ונכפף בצורה ניסית! לפי פירוש זה היו רק 13 (שהם 7, אם נחשיב כל שני בריחים שמחברים חצי קיר- לבריח אחד) בריחים למשכן.

הבריחים הוכנסו לתוך טבעות זהב הקבועות על צידם החיצוני של הקרשים. לתוך טבעות אלו הוכנסו כמין שני חצאי קנים מזהב שיצרו מין קנה זהב ארוך ולתוכם הוכנסו הבריחים. הבריח התיכון הוכנס לתוך חלל בתוך הקרשים עצמם. גם לתוך חלל זה הוכנסו חצאי קנים מזהב.

## ראו גם
*חצר המשכן
*יריעות המשכן
*כלי המשכן

## קישורים חיצוניים
*קרשי המשכן באתר ישיבה
*איור של קרשי המשכן באנציקלופית דעת

## הערות שוליים

קטגוריה:אוהל מועד
קטגוריה:פרשת תרומה
קטגוריה:זהב במקרא
קיילין ויטני

**קיילין ויטני** (באנגלית: **Kaylin Whitney**; נולדה ב-9 במרץ 1998) היא אתלטית אמריקאית, אלופה אולימפית (טוקיו 2020) ואלופת העולם (יוג'ין 2022) בריצת שליחות 4X400 מטר ווזוכת מדליית ארד בריצת שליחים 4x400 מטר משולב. אלופת המשחקים הפאן-אמריקאיים בריצת 200 מטר ואלופת העולם לנוער בריצת 200 מטר.

## ביוגרפיה
ויטני נולדה בקלרמונט שבפלורידה. בגיל 8 הייתה אלופת ארצות הברית בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובקפיצה לרוחק. בגיל 12 הצטרפה למועדון האתלטיקה בניהולם של בני הזוג דמו ודניס מיטשל, ספורטאים אולימפיים בעברם. ביולי 2012 שברה את שיאי הנערות (עד גיל 14) האמריקאים של סניה ריצ'רדס בריצת 100 מטר (11.59 שניות) ובריצת 200 מטר (23.41 שניות). ב-2014 שברה את שיאי העולם לנוער בריצת 100 מטר (11.10 שניות) ובריצת 200 מטר (22.49 שניות). היא זכתה במדליית זהב באליפות העולם לנוער שהתקיימה באורגון בתוצאה של 22.82 שניות. בריצת 100 מטר סיימה שלישית בתוצאה של 11.45 שניות אחרי דינה אשר-סמית' הבריטית ואנג'לה טנאוריו מאקוודור. כמו כן זכתה עם נבחרת ארצות הברית במדליית זהב בריצת השליחות 100X4 (אריאנה וושינגטון הייתה אצנית נוספת בקבוצה הזוכה). ביוני 2015 שברה את שיאה האישי בריצת 200 מטר כשקבעה תוצאה של 22.47 שניות בתחרות ביוג'ין. ביולי אותה שנה זכתה במדליית זהב בריצת 200 מטר במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בטורונטו שבקנדה, בתוצאה של 22.65 שניות.

במרץ 2015 הודיעה כי החליטה להפוך לאתלטית מקצוענית, לעזוב את התיכון ולא להתחרות במסגרת המכללות (NCAA). היא חתמה על חוזה אימוץ עם חברת נייק.

באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה במדליית זהב עם נבחרת ארצות הברית בריצת שליחות 4X400 מטר ובמדליית ארד עם נבחרת ארצות הברית בריצת שליחים מעורב 4X400 מטר.

באליפות העולם באתלטיקה 2022 זכתה במדליית זהב עם נבחרת ארצות הברית בריצת שליחות 4X400 מטר, היא הייתה חלק מרביעיית הרצות שסיימה ראשונה במוקדמות, ולא השתתפה בריצת הגמר.

ויטני היא לסבית.

## קישורים חיצוניים

* Teenager Kaylin Whitney hailed as America's next great sprinter, אתר Yahoo!, 23 ביוני 2015
* Kaylin Whitney: The Story Of How The Speedster's Skillset Was Born
* Kaylin Whitney could be at prom, but she’s running for the U.S. at Penn Relays, וושינגטון פוסט, 24 באפריל 2015

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פלורידה
קטגוריה:אצניות אמריקאיות
קטגוריה:אתלטיות להט"ביות
קטגוריה:ספורטאים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:אלופות אולימפיות: ריצת 4X400 מטרים
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:רצות אמריקאיות באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות באולימפיאדת טוקיו (2020): אתלטיקה
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית אמריקאיות באולימפיאדת טוקיו (2020): אתלטיקה
קטגוריה:פלורידה: אתלטים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1998
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1998
וירגיל סוליס

**וירגיל סוֹליס** (לעיתים **וירגיליוס סוליס**; בגרמנית: **Virgil Solis**; 1514 – 1 באוגוסט 1562) היה חרט אמן, שרטט ואמן הדפסים ותחריטי עץ, שפעל בעיר הולדתו נירנברג במאה ה-16.

## יצירתו
הדפסיו של וירגיל סוליס נמכרו בנפרד, ואף עיטרו ספרים רבים. הדפסים רבים שנשארו עם חתימתו, נוצרו ככל הנראה בידי עובדי הסדנה שלו. לאחר מותו המשיכה אלמנתו להפעיל את הסדנה והיא התקיימה גם בראשית המאה ה-17.

איוריו, בחיתוך עץ, לספרי אובידיוס, הקנו לו את שמו וזכו לפרסום עצום, אף שחלקם מבוססים על איורי האמן הצרפתי ברנאר סלומון  שקדם לו. הם הודפסו במהדורות רבות והועתקו גם בספרים אחרים ובתרגומים לשפות רבות.

אמן תחריטי העץ השווייצרי-גרמני יוסט אמאן היה עוזרו של סוליס לפני שפתח סדנה משלו.

## קישורים חיצוניים

* 183 איורי סוליס לאובידיוס, פרנקפורט 1581 
* אדוארד פון יוביץ', וירגיל סוליס וחיתוכי העץ שלו לתנ"ך, 1889 

קטגוריה:אמנים גרמנים
קטגוריה:מאיירים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1514
קטגוריה:נפטרים ב-1562
קורט וליניוס

**קורט מארטי וליניוס** (בפינית: **Kurt Martti Wallenius**; 25 ביולי 1893 – 5 במאי 1984) היה איש צבא פיני.

## ביוגרפיה
וליניוס נולד בקואופיו שבמחוז הדוכסות הגדולה של פינלנד (אז האימפריה הרוסית היום פינלנד). הוא למד באוניברסיטת הלסינקי, אולם הצטרף כמו צעירים פינים רבים לצבא הקיסרות הגרמנית. בתקווה לגרש מארצו את הכובש הרוסי השנוא, הוא לחם בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1918 חזר לפינלנד והצטרף אל תנועת "המשמרות הלבנים", ולקח חלק במלחמת האזרחים הפינית. לאחריה הצטרף וליניוס לצבא פינלנד הטרי, ובשנת 1920 נישא לאנני יואנסו. באותה שנה מונה לנספח הצבאי של שגרירות פינלנד בגרמניה. בשנת 1930 הועלה לדרגת אלוף, אולם שמו הוכפש בשל חברותו בתנועת לפואה. הייתה זו תנועה ימנית קיצונית שהתנגדה לקומוניזם ופעלה למען הוצאתו מהחוק בפינלנד. הוא הואשם בשותפות בניסיון לחטוף את הנשיא לשעבר קרלו סטאלברג ואשתו, אולם זוכה מחוסר ראיות ברורות, אם כי סולק מהצבא. סילוקו אפשר לו להקדיש את כל כולו לתנועת לפואה, והוא היה אחד המנהיגים של מרד מטסאלה שהנהיגה התנועה, המרד נכשל לבסוף וליניוס נכנע עוד לפני כן ובתמורה לא נעצר.

עם פרוץ מלחמת החורף התקבל חזרה לצבא למרות עברו הפלילי. הוא קיבל פיקוד על קורפוס שהוצב מול הארמייה הארבע עשרה הרוסית באזור לפלנד. אולם מאוחר יותר הועבר הקורפוס שלו לחזית קרליה שם ריכזו הרוסים ארבעים דיוויזיות. שיטתו של וליניוס בקרבות הייתה לרוב הפצצה בזמן שבו הרוסים אכלו, ומטחי אש כאשר הדליקו מדורות. "אנחנו לא נותנים להם לנוח, אנחנו לא נותנים להם לישון. זוהי מלחמה של מספרים נגד מוחות" הוא התבטא. הוא לקח חלק שולי למדי במלחמת ההמשך, ומאז התפרנס מפנסיה וכתיבת ספרים. הוא מת בהלסינקי ב-1984 בגיל 90.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הלסינקי
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים פינים
קטגוריה:מלחמת החורף: אישים
קטגוריה:נספחים צבאיים
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:כתבים צבאיים
קטגוריה:סופרים פינים
קטגוריה:ילידי 1893
קטגוריה:נפטרים ב-1984
אוזדיוטיץ

**אוזדיוטיץ** (באוקראינית: **Озютичі**; בפולנית: **Oździutycze**) הוא כפר קטן במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, כ-25 ק"מ מזרחית מהעיר לודמיר.

העיירה אוזדיוטיץ הייתה לפנים בנפת לודמיר, ובין שתי מלחמות העולם נכללה בנפת הורוכוב. במאה ה-16 הייתה יישוב זעיר בבעלות אצילים.

## יהודי אוזדיוטיץ
במחצית השנייה של המאה ה-17, לאחר גזרות ת"ח ות"ט, היה בעיירה יישוב יהודי קטן. ברשימת מס גולגולת משנת 1700 הוטל על יהודי העיירה סכום קטן של 150 זהובים.

לקראת סוף המאה ה-19 שנה גדל מספר יהודי המקום, והגיע ל-701 נפש. בשנת 1921 נמנו בעיירה 739 יהודים, מתוך אוכלוסייה כללית של 1,015 נפש.

יהודי העיירה התפרנסו מסחר בבהמות ובתבואות, וכן מחנוונות, רוכלות ומלאכה. בעיירה היו בית כנסת עתיק ובית מדרש. משנת 1899 כיהן ברבנות הרב מרדכי נידרבארג.

במלחמת העולם הראשונה הגיעו לאוזדיוטיץ כ-400 פליטים יהודים, וכדי לסייע להם הוקם ועד עזרה מקומי. בשנת 1927 נפתח בעיירה בית ספר מרשת תרבות, וכן פעלו בה תנועת נוער של ארגון הבונד ופעילים ציונים.

### בשואה
ביוני 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואז החלו יהודי העיירה לסבול מגזרות הגרמנים ומפקידי הממשל והמשטרה האוקראיניים.

בינואר 1942 הועברו יהודי העיירה לטורצ'ין, ובפברואר 1942 הושמו בגטו שבמקום. ביום 23 באוגוסט 1942 הובלו יהודי העיירה, יחד עם יתר יושבי גטו טורצ'ין, לבית העלמין המקומי, ושם נרצחו בבורות מוכנים.

## לקריאה נוספת
* אוזדיוטיץ במרכז מורשת יהדות פולין
* אוזדיוטיץ באיגוד העולמי של יוצאי ווהלין בישראל
* Ozdziutycze באתר JewishGen

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מחוז ווהלין: עיירות יהודיות
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
יעקב רוסטובסקי

**יעקב רוסטובסקי** (28 בפברואר 1860 בולשוי טוקמאק - 28 ביולי 1936, תשעה באב תרצ"ו תל אביב) היה אגרונום ישראלי ואחד מחברי ביל"ו.

## ביוגרפיה
נולד ב-1860 בעיר בולשוי-טוקמאק בחצי האי קרים שבאימפריה הרוסית, להוריו קראו יהודה ליב ושפרה. אביו היה רב שיותר מאוחר עלה לארץ ישראל ובנה בית כנסת בירושלים. הוא קיבל חינוך מסורתי ויותר מאוחר גם השכלה כללית במליטופול. הוא למד במכון לחקלאות ויעור בעיר פילבה יחד עם אברהם זוסמן ומנשה מאירוביץ', שלושתם היו האגרונומים היהודים הראשונים ברוסיה.

שלושתם הצטרפו אל תנועת הביל"ו, רוסטובסקי עלה לארץ ב-1883 והתגורר בבית אנטון איוב ועבד במקווה ישראל, יותר מאוחר הוא עבר עם מספר בילו"יים לראשון-לציון, אך נאלץ לחזור למקווה ישראל. לאחר פיטוריו מבית הספר הוא חזר לרוסיה ועסק במסחר ביקטרינוסלב.

ב-1914 הוא הוזמן להקים בית חרושת ללבני סיליקט בארץ והוא עלה ארצה שוב והשתקע בתל אביב. עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה נדחתה פתיחתו של המפעל ל-1920, רוסטובסקי עבד בו עד 1923 ולאחר מכן חזר לעסוק במסחר.

## קישורים חיצוניים
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:אנשי ביל"ו
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1860
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1936
סופר דוש

שמאל|ממוזער|90px|סמליל החברה הישן
**סופר דוֹש** היא רשת מרכולים הפועלת בבת ים וחולון.

הרשת הוקמה על ידי האחים דוש. המרכול הראשון של הרשת נפתח באוגוסט 1988 בשדרות העצמאות. בינואר 2004 נפתח מרכול גדול נוסף בקניון בת ים. בפברואר 2006 נפתח סניף שלישי בקניון בת-ימון. ב-2011 נפתח סניף מחודש והגדול ביותר של הרשת בקניון בת ים במקום הסניף הקודם. ב-2014 נפתח סניף למגזר החרדי שנקרא "סופר דוש מהדרין".

ב-2005, לאחר אישור הממונה על ההגבלים העסקיים, נכנסו הרשתות הפרטיות "מחסני השוק", "מחסני להב", "סופר דוש", "ויקטורי", "ח. כהן סיטונאות מזון", "רמי לוי שיווק השיקמה" להסדר במסגרתו הקימו במשותף חברה בשם הרשת הרביעית בע״מ לשם הקמת מותג פרטי בשם "המותג" וזאת על מנת להתמודד מול המותגים הפרטיים של הרשתות הגדולות "שופרסל" ו"קואופ הריבוע הכחול" (כיום מגה).

בפברואר 2013 נפסק במסגרת הסדר פשרה כי הרשת תשלם פיצויים בסכום של 850 אלף ש"ח לעשרות בני נוער שהועסקו אצל קבלני משלוחים עצמאים שנשכרו על ידה כשליחים ללא שכר. רשת "סופר דוש" ובעליה, עזרא דוש, הועמדו לדין והורשעו בעסקת טיעון בעבירה של הפרת אמונים לאחר שהואשמו במתן שוחד, בגין כספים שהלוו לראש עיריית בת ים, שלמה לחיאני. על רשת "סופר דוש" הוטל קנס של 75,000 ש"ח.

ביולי 2015 נמכרה רשת "סופר דוש" לאחים שלומי ויוסי עמר, בעלי רשת "פרשמרקט". במהלך חודש אוגוסט בוטלה עסקת המכירה בהסכמה. ביולי 2019 הוסכם שוב על מכירת "סופר דוש" ל"פרשמרקט", תמורת 138 מיליון ש"ח.

בשנת 2019 נפתח סניף ראשון של הרשת מחוץ לבת ים אשר ממוקם בשכונת קריית רבין בחולון.

## קישורים חיצוניים
* דף הפייסבוק של סופר דוש

## הערות שוליים

קטגוריה:רשתות מרכולים בישראל
קטגוריה:בת ים: חברות
קטגוריה:תאגידים שהורשעו בדין בישראל
למורים צמריים

**למורים צמריים** (שם מדעי: Cheirogaleidae) היא משפחת למורים קטנים אנדמית לאי מדגסקר הכוללת את המינים הקטנים ביותר של פרימטים בעולם. חלקם מגיעים רק למשקל של 60 גרם וגם הגדולים מביניהם לא שוקלים הרבה יותר.

## מאפיינים
הלמורים הצמריים קטנים בהרבה מקרוביהם והם ליליים בעיקרם ויוצאים לחפש חרקים, צוף או פירות בלילה בין עצי היער המדגסקרי. הם אפורים ברובם כשחלקם חומים מעט, ולכולם פרווה גדולה שהעניקה להם את שמם. זנבם יכול להגיע לאורך חצי מהגוף והוא עבה מאוד ומסייע באיזונם. בנוסף יש להם רגליים גדולות וחלק מהמינים מקפצים בעזרתם בין העצים כשהם רודפים אחרי חרקים או נמלטים מאויביהם. ביום הם ישנים בין העצים.

## מיון
*למור ננסי (*Cheirogaleus*) - בו 6 מינים
*למור עכברי (*Microcebus*) - בו קרוב ל-21 מינים
*למור עכברי גדול (*Mirza*) - בו 2 מינים
*סוג ומין יחיד למור ננסי שעיר אוזן (*Allocebus trichotis*)
*למור פאנר (*Phaner*) - בו 4 מינים

## גלריה

Microcebus murinus -Artis Zoo, Amsterdam, Netherlands-8c.jpg|למור עכברי אפור
Mirza zaza, Madagascar, April 2006.jpg|*Mirza zaza*
Coquerel's Giant Mouse Lemur (Mirza coquereli) (9582471256).jpg|*Mirza coquereli*
Brown Mouse Lemur, Nosy Mangabe, Madagascar.jpg|*Microcebus rufus*|למור עכברי רופוס
Fat-tailed Dwarf Lemur, Kirindy, Madagascar.jpg|*Cheirogaleus medius*


## קישורים חיצוניים

* למורים צמריים באתר ADW

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1873
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
אמיר לקנר

**אמיר לקנר ** (נולד ב־21 באוקטובר 1987) הוא מוזיקאי, מלחין, מעבד ומנהל מוזיקלי ישראלי.

## ביוגרפיה
לקנר נולד בתל אביב לברוריה (בן־שימול), עורכת דין, ולאילן, אדריכל.

כילד השתתף בגרסה הישראלית של התוכנית "החברים של ברני", שם באחד הפרקים ניגן בצ'לו.

עם סיום לימודיו בבית הספר התיכון לאמנויות "תלמה ילין" (במגמת המוזיקה) שירת בצה"ל בלהקת חיל החינוך. בהמשך סיים בהצטיינות תואר ראשון בקומפוזיציה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב.

לקנר מחבר מוזיקה מקורית ושימש מעבד, מלחין ונגן של עשרות הצגות ועשרות מחזות זמר ומופעים רבים בתיאטרון הקאמרי, בהבימה, בתיאטרון בית ליסין, באופרה הישראלית החדשה, בתיאטרון הארצי לילדים ולנוער ובתיאטרונים אחרים. כמו כן לקנר מתזמר ומעבד עבור תוכניות הטלוויזיה The Voice ו"X פקטור". לקנר גם מלחין שירים ופזמונים עבור תוכניות ילדים בערוץ הופ!, ביניהן "רחוב סומסום", "כח הקצב", ושיר ימי השבוע ביניהם "היום יום חמישי".

התזמורת הפילהרמונית הישראלית כללה בתוכניתה לשנת תשע"ו (2015–2016) את יצירתו של לקנר "סיפור על עזה וגדיים שבעה" בקונצרט מיוחד לילדים, בהשתתפות מקהלת "בת שיר" (של התזמורת הסימפונית חיפה).

מאז 2020 לקנר מנהל, מפיק ומעבד את השירים בגרסה המחודשת של "זהו זה" המשודרת בכאן 11. בשנת 2020 הוא עיבד והפיק מוזיקלית את החידוש לשיר "יכול להיות שזה נגמר" בביצוע מיקי קם, חנה לסלאו, תיקי דיין ורבקה מיכאלי בתור חלק מהפרויקט "צו השעה". עיבוד זה נחשב לגרסה הנשית של שירי "זהו זה".

לקנר זכה בפרס "היוצר המבטיח" בפסטיבל "פותחים במה" של בית ליסין ובפרס שרגא בר מטעם "הבימה".

הוא משמש מורה למוזיקה בתיכון שבו למד וממלא את תפקידי המנהל המוזיקלי של מגמת התיאטרון. נוסף על כך הוא מלמד שיעורי מחזמר בקמפוס אריסון לאמנויות עם הכוריאוגרפית קורין מנדלסון.

לקנר נשוי ואב לשני ילדים. מתגורר בתל אביב.

## קישורים חיצוניים

* אמיר לקנר באתר תיאטרון בית לסין

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:חברי להקת חיל החינוך
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:זוכי תחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
פמפלט

250px|ממוזער|שמאל|חלוקת פמפלטים ברחוב
**פָּמְפְלֶט** (מאנגלית: **Pamphlet**) או **קונְטְרֵס** הוא חוברת דקה (בהיקף שבין דף יחיד ועד עשרות בודדות של דפים) שתכליתה לספק מידע לציבור, ואיננה כתב עת הרואה אור באופן סדיר.

## היסטוריה
מקור המלה במחזה אנגלי קצר (כ-800 מלים) בשם 'פמפילוס - סיפור אהבה', שהופץ על דף אחד במאה ה-12, ובזכות הצלחתו הפך למושג נרדף לטקסט קצר בעל חשיבות ציבורית.

בימינו מיוחס למושג 'פמפלט' משמעות של מסע פרסום או תעמולה ובימים שקדמו להתפתחות כלי תקשורת אלקטרוניים ואינטרנט, שימש כלי מרכזי בפולמוסים, כאשר כל אחד מהצדדים הפיץ בפמפלטים את עמדתו ותקף את העמדה הנגדית על מנת לשכנע את הציבור. עלות הפקתו הנמוכה וזמינות הפצתו המהירה, כמו גם האנונימיות שנלוותה אליו בדרך כלל ושלכן עקפה את חוקי הדיבה ועקרונות האתיקה העיתונאית, הביאו לכך כי פמפלטים הופצו לא פעם ללא עריכה של הטקסט, תוך שימוש בלשון חריפה, צעקנית, ציורית ובלתי מעודנת. כל אלו, בנוסף לרמת תוכן נמוכה יחסית ואיכות הפקה ירודה, הקנו למושג פמפלט הקשר של כינוי גנאי.

עם זאת מופצים גם בימינו פמפלטים מוקפדים על ידי גורמים רשמיים לשם הסברה, לשם ביטחון הציבור ובריאותו כגון מאת פיקוד העורף, משרד הבריאות וכדומה או לצורכי תיירות, אך הם מוכרים יותר בכינוי 'עלוני הסברה'.

### ביהדות
בתולדות היהדות פורסמו קונטרסים בענייני הלכה, מנהגים ומוסר ובנושאים שנויים במחלוקת, שעלות הוצאתם זולה מהוצאת ספר וקרובה יותר לאירועים אקטואליים. חלק מהקונטרסים פורסמו בעילום שם, על מנת לחמוק מן הצנזורה. בהמשך קיבלה המילה "קונטרס" משמעות של מילה נרדפת ל"חוברת".

## ראו גם
* מנשר

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דפוס
קטגוריה:תעמולה
קטגוריה:פרסום
וילי דומגראף-פסבנדר

**וילי דומגראף-פסבנדר** (בגרמנית: **Willi Domgraf-Fassbaender**  19 בפברואר 1897, אאכן - 13 בפברואר 1978, נירנברג) היה בריטון, זמר אופרה גרמני, שהופיע בעיקר בתפקידי מוצרט וורדי. הוא נחשב לאחד הבריטונים הליריים הטובים ביותר בתקופה שבין מלחמת העולם הראשונה והשנייה.

## חייו
### לימודים
דומגראף-פסבנדר למד תחילה בברלין, אצל ז'אק שטוקגולד ופאול ברונס, ואחר במילאנו אצל הטנור הדרמטי האיטלקי הנודע ג'וזפה בורגאטי, שלימד את הטנור האנגלי הדל נאש. הופעת הבכורה שלו על הבמה הייתה בשנת 1922 בעיר מולדתו אאכן, בתפקיד **הרוזן אלמוויוה** בנישואי פיגארו.

### קריירת שירה
דומגראף-פסבנדר שר בדויטשה אופר ברלין בשנים 1925-1923, בבית האופרה של דיסלדורף בשנים 1927-1925, בתיאטרון העירוני של שטוטגרט מ-1927 עד 1930 ולבסוף בהאופרה של ברלין מ-1930 עד 1948. דומגראף-פסבנדר הוזמן לשיר בפסטיבל גליינדבורן באנגליה משנת ייסודו ב-1934 ועד 1937, והופיע שם בתפקידי מוצרט. עוד הופיע בפסטיבל זלצבורג באוסטריה בשנת 1937, בתפקיד **פפגנו** בחליל הקסם. אחרי מלחמת העולם השנייה, הופיע בעיקר בווינה, מינכן, הנובר ונירנברג, שם היה מפיק הבית בבית האופרה העירוני מ-1953 עד 1962.

בשנת 1954, החל ללמד בקונסרבטוריון למוזיקה של נירנברג, שם הדריך את בתו, זמרת המצו-סופרן בריגיטה פסבנדר. הוא היה נשוי לשחקנית סבין פטרס.

דומגראף-פסבנדר התברך בקול יפהפה, שבו השתמש ברגישות מוזיקלית ובטכניקה מעולה. הוא היה גם זמר-שחקן מחונן, שהופיע בכמה סרטים מוזיקליים. דומגראף-פסבנדר הותיר אחריו מורשת נכבדה של הקלטות שמע, שרבות מהן הוצאו מחדש בתקליטורים.

## מבחר סרטי קולנוע
* נישואי פיגארו (1949)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זמרי בריטון
קטגוריה:זמרי אופרה
קטגוריה:זמרים גרמנים
פסבנדר
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1897
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1978
פרסי בחירת הנוער 2004

'טקס פרסי בחירת הנוער לשנת 2004' התקיים ב-8 באוגוסט 2004 באמפיתיאטרון גיבסון שבקליפורניה, ושודר בערוץ פוקס. את הטקס הנחו אישיות הטלוויזיה פריס הילטון וניקול ריצ'י ולאורכו הופיעו האומנים בלינק-182, ג'וג'ו, לני קרביץ ואשלי סימפסון. ספורטאית האקסטרים בת'אני המילטון הייתה היחידה לקבל את 'פרס האומץ' שהוענק פעם אחת בלבד במסגרת הטקס.
* מספר המועמדויות הרב ביותר: הסרט "ילדות רעות" - 14 מועמדויות
* מספר הזכיות הרב ביותר: הסרט "שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה" + השחקנית לינדזי לוהן + הזמר אשר - 4 זכיות כל אחד

## מועמדויות וזכיות
### בחירת הקולנוע

### בחירת הטלוויזיה

### בחירת המוזיקה

### בחירת הספורט

### בחירת האופנה ושונות

## קישורים חיצוניים
* פרסי בחירת הנוער 2004, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb 
* מועמדויות וזכיות בפרסי בחירת הנוער 2004, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb 

2004
מגדל מרקורי סיטי

**מגדל מרקורי** (ברוסית: **Башня Меркурий**) הוא גורד שחקים סופר גבוה בן 75 קומות במוסקבה, רוסיה. המגדל נמצא ב"מוסקבה סיטי", מרכז העסקים הבין-לאומי של מוסקבה. בנייתו החלה בשנת 2009 והסתיימה ב-2013. גובהו מגיע ל-338.8 מטרים והוא החליף את מגדל השארד שבלונדון בתור גורד השחקים הגבוה ביותר באירופה, עד ל-2015 כשנחנך המגדל הדרומי במתחם OKO במוסקבה.

המגדל נמצא בבעלות Mercury Development וכחלק ממיתוג מחדש, היא שינתה את שמו ממגדל מרקורי סיטי למגדל מרקורי כפי שניתן לראות באתר הרשמי של המגדל. 

בקומה 1- נמצאות שלוש מסעדות של קבוצת Mercury Restaurants.

בקומות 21 עד 26 ממוקם מטה חברת נורניקל.

בקומות 33 עד 37 ממוקם מטה בורסת סנקט פטרבורג.

מטה של חברת קמעונאות דיקסי ממוקם במגדל מרקורי.

## בנייה
במאי 2011 הכריזו בוני המגדל שהוא הגיע לגובה 230 מטרים ומעל לחצי מקירותיו החיצוניים צופו בצבעי נחושת. ב-17 בינואר 2012 עבר המגדל את הגובה 301.6 מטרים, גובהו של מגדל מוסקבה במתחם ערי הבירה הסמוך. ב-25 ביולי 2012 הייתה הקומה האחרונה תחת בנייה. לפי חברת הבנייה, המגדל הגיע לגובהו המרבי ב-1 בנובמבר 2012.

## גלריה

קובץ:Mercury Tower in Moscow-City 28-03-2010.jpg|28 במרץ 2010
קובץ:10-11-2010 Mercury city tower.JPG|10 בנובמבר 2010
קובץ:MercuryCity 2012.JPG|3 ביולי 2012
קובץ:Mercury City Tower 20th October 2012.JPG|20 באוקטובר 2012
קובץ:Mercury City Tower.jpg|7 ביולי 2013
קובץ:Башня Федерация - вид на башню Меркурий.jpg|4 באוגוסט 2014


## קישורים חיצוניים

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת Mercury Restaurants

קטגוריה:מוסקבה סיטי
קטגוריה:מוסקבה: גורדי שחקים
קטגוריה:רוסיה: בתי מגורים
סולה אדומת-רגל

ממוזער| ''Sula sula''
**סולה אדומת-רגל** (שם מדעי: *Sula sula*) היא מין של עוף ים ממשפחת הסולתיים. הסולה מצויה באזורים הסובטרופיים של דרום-מערב האוקיינוס ההודי, אזור האיים הקריביים, האוקיינוס הפסיפי והאוקיינוס האטלנטי. הסולות מבלות את רוב חייהן באוקיינוס, ונוחתות על היבשה רק כדי להתרבות.
## מאפיינים
זהו מין הסולה הקטן ביותר - אורכו כ-64 עד 76 ס"מ, מוטת כנפיו כ-91 עד 101 ס"מ, ומשקלו 900-1,003 גרם; הנקבות גדולות מעט מהזכרים. כמשתמע משמה של הסולה, רגליה אדומות; מקורה כחול, ויש עליו ועל הגרון כתמים כחולים ואדומים. ישנן שתי "וריאציות" של צבע גוף הסולות: בפרטים מהווריאציה הלבנה, נוצות התעופה שחורות, ושאר הגוף לבן. אצל פרטים מהווריאציה החומה, כל הגוף חום. גופן של הסולות מותאם למעופים ארוכים, לשם חיפוש מזון. במהלך מעופים אלה הן עשויות לעבור מרחק של 150 ק"מ.

הסולות ניזונות בעיקר מדגים קטנים ודיונונים. הן צוללות במהירות אל המים על מנת לתפוס את טרפן; בצלילתן הן מגיעות לעומק של כ-4 עד 10 מטרים מתחת לפני הים. מכיוון שמשקלן של הנקבות גדול משל הזכרים, הן צוללות עמוק יותר. לעיתים הסולות נצפות צדות בשיתוף פעולה עם מיני טורפים אחרים, כגון דולפינים או טונה, אשר מביאים להקות דגים קרוב אל פני המים.

לסולות אין עונת רבייה קבועה, והן מתרבות לכל אורך השנה. הרבייה מתרחשת כל כ-15 חודשים, בהתחשב בכמות המזון הזמין. הסולות חברתיות ומקננות בלהקות, ויש להן תצוגות חיזור, במהלכן הן מציגות לראווה את הרגליים והכנפיים, וקופאות בתנוחות שונות. הנקבה מטילה ביצה יחידה. הדגירה נמשכת כ-41-45 ימים. הגוזלים פורחים מהקן בגיל 91 עד 139 ימים, ומגיעים לבגרות מינית בגיל 2-3 שנים.

## קישורים חיצוניים

* סולה אדומת-רגל, באתר National Geographic
* סולה אדומת-רגל, באתר הצפרות של אוניברסיטת קורנל

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:סולתיים
קטגוריה:מיקרונזיה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766
InfiniBand

200px|שמאל|ממוזער|מחברי CX4/SFF-8470 על מתג InfiniBand
**אינפיניבנד** (באנגלית: **InfiniBand**) הוא תקן לרשתות מחשבים שנעשה בו שימוש במחשבים בעלי ביצועים גבוהים וחוות שרתים. התקן מציע קצבי העברה גבוהים במיוחד וזמני השהייה נמוכים.

חברות אנבידיה ואינטל מייצרות כרטיסי רשת ומתגים הפועלים בטכנולוגיה זו. החומרה של אנבידיה (הטכנולוגיה פותחה בחברת מלאנוקס הישראלית שנמכרה לאנבידיה בשנת 2020) נתמכת בסולאריס של אורקל, הפצות לינוקס רבות, Microsoft Windows, HP-UX ו-VMware ESX. היא מתוכננת להיות סקלבילית.

אינפיניבנד זוכה לתמיכה של ארגון *[[InfiniBand Trade Association]]*. כתגובה להקמת התקן הוקם Ultra Ethernet Consortium שמפתח תקן מתחרה.

## ביצועים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תקנים בתקשורת מחשבים
קטגוריה:מחשבי-על
קטגוריה:אפיקי מחשב
Emotion (אלבום של קארלי ריי ג'פסן)

***Emotion*** (מעוצב כ-***E•MO•TION***) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת הקנדית קארלי ריי ג'פסן. האלבום יצא לאור תחילה ביפן ב-24 ביוני 2015, וכחודשיים לאחר מכן, ב-21 באוגוסט, בארצות הברית דרך חברות התקליטים 604, Schoolboy ואינטרסקופ רקורדס. ביפן מכר האלבום 12,189 עותקים בשבוע הראשון להוצאתו והגיע למקום השמיני במצעד האלבומים היפני.

האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2015, וסיכום האלבומים של העשור השני. כתב העת *[[בילבורד]]* דירג את האלבום במקום ה-50 ברשימתם "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני". מגזין פיצ'פורק דירג את האלבום ברשימת "200 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני" במקום ה-47. בשנת 2019, מגזין הרולינג סטון ערך את רשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני" ודירג את האלבום במקום ה-50.

## רקע
ג'פסן הודיעה לראשונה שהיא עובדת על האלבום בדצמבר 2013. האלבום תוכנן לצאת לאור בתחילת שנת 2014, אך לבסוף הוצאתו נדחתה. לדברי ג'פסן, היא לא רצתה למהר להוציא את האלבום, ובמהלך הכנתו היא כתבה 250 שירים.

האלבום הופק על ידי מאטמן & רובין, שלבאק, כריסטופר ג'יי באראן, בן רומנס, פיטר סוונסון, ג'ף הלטראקס, אריאל ראצ'שייד, דב היינס, Stint, זאכרי גריי, רוסתם בטמנגליג', דניאל ניגרו, גרג קורסטין, The High Street, קרל פאלק, רמי יעקב, גרג ולס, LULOU, ווטר ג'נסן וקייל שירר.

## סינגלים
* "I Really Like You" - יצא לאור ב-2 במרץ 2015 כסינגל הראשון מהאלבום. השיר זכה להצלחה מסחרית והגיע למעמד זהב במספר מדינות, ביניהן קנדה ויפן. הקליפ לשיר, בו מופיע השחקן טום הנקס, פורסם ב-6 במרץ וכונה "אחד מעשרת הקליפים הטובים ביותר של שנת 2015" על ידי מגזין המוזיקה בילבורד.
* "Run Away with Me" - יצא לאור כסינגל השני מהאלבום ב-17 ביולי 2015, יחד עם הקליפ לשיר, כאשר חודש לפני כן יצא לאור השיר בספרד.

השירים "All That" ו-"E•MO•TION" יצאו לאור כסינגלים שיווקיים.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## תאריכי הוצאה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי קארלי ריי ג'פסן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי גרג וולס
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי גרג קורסטין
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי רוסטאם באטמנגליג'
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי שלבאק
קטגוריה:אלבומי חברת אינטרסקופ רקורדס
בן אי. קינג

**בן אי. קינג** (באנגלית: **Ben E. King**; 28 בספטמבר 1938 – 30 באפריל 2015) הוא שם הבמה של **בנג'מין ארל קינג**, זמר נשמה ורית'ם אנד בלוז אמריקאי.

## ביוגרפיה
קינג נולד ב-1938 בעיר הנדרסון שבקרוליינה הצפונית בשם **בנג'מין ארל נלסון**. במהלך 1947, בעת שהיה בן 9 עבר יחד עם משפחתו לשכונת הארלם שבניו יורק. בילדותו נהג קינג לשיר במקהלה של כנסייה, וכמו כן לקח חלק בלהקת הדו-וופ Four B’s.

קינג היה הסולן של להקת הדו-וופ The Drifters במהלך השנים 1959 עד 1960. באותה התקופה היה שותף ביצירת הלהיט הראשון של הלהקה - גרסה חדשה לשיר של להקת ה-The Drifters , "There Goes My Baby". בנוסף לכך נלסון גם היה הזמר הראשי בשירים "Save the Last Dance for Me", "Dance With Me," "This Magic Moment," "I Count the Tears", ו-"Lonely Winds".

במהלך 1960 קינג עזב את הלהקה לאחר שלא הצליח להשיג העלאה בשכר. בשלב זה בקריירה הוא החל קריירת סולו כזמר מוזיקת נשמה, כאשר החל לראשונה להופיע תחת שם הבמה **בן אי. קינג**.

שניים מהלהיטים המצליחים ביותר בקריירת הסולו של קינג יצאו במהלך 1961 - השיר "Spanish Harlem" והשיר "Stand by Me". שני השירים הגיעו לרשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון, למקומות 358 ו-122 בהתאמה, ושניהם הגיעו לצמרת מצעד הפזמונים האמריקני במהלך אותה השנה, ולאחר מכן שוב ב-1986 (כאשר נעשה שימוש בשיר כמוזיקת הנושא של סרט הקולנוע אני והחבר'ה).

שיריו של קינג המשיכו לככב בצמרת מצעדי הפופ עד 1963, כאשר להקות פופ בריטיות החלו להופיע ולהשפיע על סצנת המוזיקה הפופולרית בארצות הברית. הלהיטים הגדולים ביותר של קינג לאחר 1963 היו "What is Soul?" (1967), "Supernatural Thing, part 1" (1975), וההשקה המחודשת של השיר "Stand by Me" ב-1986 בעקבות השימוש בשיר כמוזיקת הנושא של סרט הקולנוע אני והחבר'ה.

בשנותיו האחרונות הקים קינג את ארגון הצדקה Stand by Me Foundation, במטרה לסייע לילדים ובני נוער עם בעיות חברתיות וכלכליות.

קינג נפטר ב-30 באפריל 2015 כתוצאה מטרשת עורקים.

## דיסקוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:משתתפי פסטיבל סן רמו 1964
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:אמנים אמריקאים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1938
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
ירון פורמוזה

**ירון פורמוזה** (נולד ב-4 בפברואר 1972) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה במילואים, שימש נספח היבשה בארצות הברית ומפקד התותחנים של פיקוד הצפון.

## ביוגרפיה
פורמוזה החל את שירותו הצבאי באגד ארטילרי 215 של חיל התותחנים, שירת כקצין בגדוד 402 והתקדם עד לפיקוד על הגדוד. בהמשך שירת כראש ענף מפקדים בבית הספר לתותחנות שדה ושימש ראש זירת צפון בחטיבת המבצעים. כאלוף-משנה פיקד על עוצבת אדירים ושימש מפקד סיוע האש של עוצבת הגליל. ב-2010 מונה למפקד עוצבת גולן וב-2013 מונה למפקד התותחנים הפיקודי (מת"פ) של פיקוד הצפון. ב-2015 מונה לנספח היבשה בארצות הברית. שימש בתפקיד עד 2019.

פורמוזה בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, בעל תואר ראשון בניהול ובמשאבי אנוש, תואר שני במנהל עסקים ובכלכלה באוניברסיטת בן-גוריון ותואר שני נוסף בביטחון לאומי.

החל מ-2019 ירון פורמוזה מנהל התפעול בחברת City Transformer.

## קישורים חיצוניים

*יעקב זיגדון, בדרך למעלה, אתר בית התותחן, 12 במרץ 2013

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 215
קטגוריה:מפקדי אגד ארטילרי 282
קטגוריה:מפקדי עוצבת אדירים
קטגוריה:נספחי זרוע היבשה בארצות הברית
קטגוריה:מפקדי תותחנים פיקוד הצפון
קטגוריה:בוגרי בית הספר היסודי אוסישקין (כפר סבא)
קטגוריה:בוגרי תיכון כצנלסון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
דגל מדפיסים

[ממוזער|300px|שמאל|דגל המדפיסים של [פטר שפר (מדפיס)|שפר&פוסט, בסוף מהדורת כתבי ולריוס מקסימוס, 1471]]
**דגל מדפיסים** (באנגלית: **Printer's Mark**, סימן המדפיס) הוא סמליל שנועד לתת היכר בולט לספרים שנדפסו בידי מדפיס או בית דפוס מסוים, כדי להבדילם מספרי מדפיסים אחרים.

## היסטוריה
דגלי מדפיסים הופיעו כבר בראשית הדפוס, והם, כמו חתימות בעלי מלאכה על יצירותיהם, חריטות-אמן על כלי מתכת ואבן וסימני מים בנייר, שמהם התפתח בהמשך הסימן המסחרי, היו תולדה של סימני בעלות משפחתיים שהוטבעו על מטלטלין ונחקקו על נכסי דלא ניידי.

דגל המדפיסים הראשון נדפס במהדורתו הלטינית של התנ"ך במגנצא 1462 בבית הדפוס של יוהאן פוּסְט ופטר שֶפֶר. הדגלים הראשונים היו פשוטים בעיצובם בדרך כלל, ועם השנים נהיו מורכבים ומרובי פרטים.

במאה ה-15 נדפסו דגלי המדפיסים בקולופון שבסוף הספרים, כנהוג אז לגבי כל הפרטים הטכניים של הדפסת הספר, כמו פרטי המביא לבית הדפוס, הסדר והמגיה. במאה ה-16 החלו להדפיס את דגלי המדפיסים גם בשער הספר או בדף שמעבר לו, ולעיתים בסוף ההקדמה או ככותרת בראש העמוד הראשון של טקסט הספר. ברבות השנים, יצרו לעצמם "דגלים" כאלו, גם שאר העוסקים במלאכת הספר כמו מביאים לדפוס ומוכרי ספרים.

במאות הראשונות של הדפוס נעשו דגלי המדפיסים באמצעות חיתוך עץ, והחל מהמאה ה-17 גם באמצעות תחריטי נחושת. לקראת סוף המאה ה-19 הלך ותפס את מקומו של דגל המדפיסים, לוגו ההוצאה לאור, והדגל הפסיק להופיע.

לדגלי המדפיסים שימוש חשוב במחקר הביבליוגרפי, הוא מעניק מידע על מקום הדפוס ולעיתים גם על תאריך ההדפסה במקרים בהם יצא הספר מסיבות מגוונות בלי ציון פרטים אלו, ובמקרים בהם עותק הספר העומד לפני הביבליוגרף אינו שלם.

## דגלי מדפיסים עבריים
בקרב המדפיסים העבריים החל השימוש הסדיר בדגלי מדפיסים בשלב מאוחר יותר, ובמאה ה-15 היו דגלי מדפיסים עבריים רק לשני בתי דפוס: זה של אברהם אלאנתאנסי מאיחאר, וזה של האחים נחמיאש (נחמיאס) בקושטא.

לדגלי המדפיסים העבריים סממנים ייחודים ולהם מוטיבים בעלי זהות יהודית לצד מוטיבים של משלח-יד ומקום מגורים כשל שאר המדפיסים.

## ראו גם
* אקס ליבריס

## לקריאה נוספת
* אברהם יערי, "**דגלי המדפיסים העבריים, מראשית הדפוס העברי ועד סוף המאה התשע עשרה**", ירושלים: תש"ד.
* יצחק יודלוב, **דגלי מדפיסים: חמישים וארבעה סמלי מדפיסים, מו"לים ומחברים עבריים**, ירושלים: הוצאת המחבר, תשס"ב
** שלום צבר, סקירה על ספרו של יודלוב, **[[ציון (כתב עת)|ציון]]** סט,ג (תשס"ד-2004), עמ' 367–376. 
* רותי קלמן, **דגלי המדפיסים בספר העברי בוונציה במאה ה-16**, דיסרטציה, האוניברסיטה העברית בירושלים, תשע"א 2010

## קישורים חיצוניים

* 
* רותי קלמן, מקורות איטלקיים לדגלי מדפיסים, בבלוג איגוד ספרני יהדות
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דפוס
קטגוריה:סמלים
שדרה (טקטיקה)

ממוזער|שדרה טקטית
**שדרה** היא מערך טקטי שבו החיילים מסודרים בטור ארוך וצפוף. חזית הטור צרה בהרבה מאורכו. ההתקדמות בשדרה מאפשרת התקדמות מהירה בשדה הקרב ובדרך אל שדה הקרב. בנוסף, שדרה יוצרת לחץ כבד מאוד על החזית של האויב בנקודת ההסתערות. לכן, שדרות היו נפוצות מאוד לשבירת מבנים טקטיים בעלי עומק קטן.

החיסרון הבולט של השדרה הוא הצפיפות הרבה שבה נתונים הלוחמים, שבעטיה גוברת פגיעותם לירי. חיסרון בולט נוסף, הוא חוסר היכולת להשתמש בכלי נשק רבים מול האויב. לכן, שדרות היו נפוצות בשדות הקרב בתקופות שבהן קצב הירי היה נמוך יחסית (עד אמצע המאה ה-19). עם זאת, למרות החסרונות הללו, נעשה לעיתים שימוש בטקטיקה זו גם במאה ה-20. השדרות המשיכו להתקיים כמבנה שבו החיילים צעדו לעבר שדות הקרב עד המיכון המקיף של הצבאות המודרניים במחצית השנייה של המאה ה-20.

## ראו גם
* ריבוע

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מערכים צבאיים
כריס באק

**כריס באק** (באנגלית: **Chris Buck**; נולד ב-25 באוקטובר 1960) הוא במאי אמריקאי הידוע על בימויו בסרטים טרזן, תפוס ת'גלים ולשבור את הקרח. בנוסף, עבד כאנימטור משגיח בסרטים מרד החיות, ופוקהונטס.

## ביוגרפיה
יליד ויצ'יטה, קנזס, באק קיבל השראה לעסוק בתחום האנימציה כילד כאשר ראה לראשונה את הסרט פינוקיו. לבסוף משפחתו עברה לPlacentia שבקליפורניה, שם סיים ללמוד בבית הספר התיכון אל דורדו.

באק למד הנפשת דמויות בבית הספר קאלארטס, שבו הוא גם לימד מ-1988 עד 1993. בקאלארטס, באק התחבר עם ג'ון לאסיטר ומייקל גיאמו, שאיתו עבד אחרי הרבה שנים על לשבור את הקרח. הוא התחיל את הקריירה שלו כאנימטור בדיסני ב־1978.

חוץ מעבודתו כבמאי ב"טרזן" ו"לשבור את הקרח", עבודותיו האחרות בבימוי היו "פוקהונטס", "בת הים הקטנה", "ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה", "מי הפליל את רוג'ר ראביט" והיה אנימטור ב"השועל והכלבלב".

באק היה אנימטור בסרט Bebe's Kids ובאחד מפרקי תוכנית הטלוויזיה Family Dog.

באק היה במאי בסרט תפוס ת'גלים שיצא ביוני 2007.

ב-2008, חברו של באק, לאסיטר (שבתקופה זו כבר היה אחראי על האנימציה בדיסני) ביקש ממנו לחזור לדיסני. בספטמבר 2008 הציע 3 רעיונות ללאסיטר. אחד הרעיונות היה הסרט לשבור את הקרח, לאסיטר אהב את הרעיון ואישר לבאק לפתח את הסרט. לאחר שב-2010 הושהה פיתוח הסרט.,הסרט הוכרז בדצמבר 2011 תחת השם "frozen", עם תאריך יציאה- 27 בנובמבר 2013. את הסרט ביים באק יחד עם ג'ניפר לי.

בספטמבר 2014 הוכרז שבאק ולי יביימו סרט קצר המבוסס על הדמויות של הסרט לשבור את הקרח. הסרט יצא באביב 2015.

ב-12 במרץ 2015 דיסני הכריזה שבאק ולי יביימו סרט המשך ללשבור את הקרח.

## חייו האישיים
באק נשוי לשלי. ונולדו להם 3 בנים.

בנם הבכור, ריידר, נפטר בגיל 23 ב-27 באוקטובר 2013, בתאונת דרכים. ריידר היה זמר וכותב שירים שהופיע עם הלהקה שלו Ryder Buck and the Breakers, והחלים משנה שבה נלחם בסרטן האשכים שלב 4.

ב־2 במרץ 2014 לאחר שקיבל את פרס האקדמיה לסרט האנימציה הטוב ביותר על בימויו בסרט לשבור את הקרח בטקס פרסי האקדמיה ה-86, באק הקדיש את הפרס לזכר בנו ריידר.

בנו ריד דיבב את ארנולד, פינגווין קטן מהסרט תפוס ת'גלים, שבוים על ידי אביו.

## פילמוגרפיה נבחרת
**בימוי:**
* "כלב משפחה" (1993) (טלוויזיה)
* טרזן (1999)
* תפוס ת'גלים (2007)
* לשבור את הקרח (2013)
* קדחת הקרח (2015)
* לשבור את הקרח 2 (2019)
* המשאלה (2023)
**אנימציה:**

* השועל והכלבלב (1981)
* מיקי מאוס-חג המולד (1983)
* הטוסטר הקטן והאמיץ (1987)
* בת הים הקטנה (1989)
* ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה (1990)
* פוקהונטס (1995)
* מרד החיות (2004)
* מיקי מאוס-חג המולד (2004)
* לא הזמן שלך (2010)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנימטורים אמריקאים
קטגוריה:במאי סרטי אנימציה
קטגוריה:זוכי פרס אנני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
שיבון פינרן

**שיבון פינרן** (באנגלית: **Siobhan Finneran**; נולדה ב-2 בינואר 1966) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אנגלייה. היא ידועה בזכות תפקידיה בסדרת הדרמה של ה-BBC "לדפוק שעון" (2000–2002), בקומדיה "Benidorm" של ITV, בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" (2010–2013) ובדרמה של ה-BBC "עמק האושר" (2014). עוד כיכבה בתפקיד ריטה בסרט הקולנוע "ריטה, סו ובוב גם הוא" משנת 1986, ובתפקיד גברת סוויפט בסרט "The Selfish Giant" מ-2013.

## ביוגרפיה
פינרן נולדה בעיר אולדהאם שבמחוז לנקשייר בצפון אנגליה. התפקיד הגדול הראשון שלה היה בשנת 1986 בסרט "ריטה, סו ובוב גם הוא" לצידם של מישל הולמס וג'ורג' קוסטיגן. היא השתתפה באופרות הסבון הבריטיות "Coronation Street" (1989) ו-"Emmerdale" (1998). מ-2007 שיחקה בדרמה הקומית "Benidorm" של ITV והופיעה בשש העונות של הסדרה ובפרקי הספיישל. בין השנים 2010–2013 גילמה את מיס או'בריאן, המשרתת האישית של ליידי גרנתהם, בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון". אחר כך השתתפה בסדרות "The Syndicate" ו"עמק האושר" (2014). על תפקידה בסרט "The Selfish Giant" הייתה פינרן מועמדת לפרס הקולנוע הבריטי העצמאי.

באוגוסט 2024, פורסם כי פינרן לוהקה לסדרה חדשה של נטפליקס בשם "Out of the Dust". מדובר במותחן פסיכולוגי המתרחש בתוך כת נוצרית שמרנית. פינרנן תגלם את דמותה של גברת פיליפס.

## חיים אישיים
ב-1997 נישאה פינרן לשחקן מארק ג'ורדון שכיכב בסדרה "Heartbeat". לבני הזוג שני ילדים, ג'וזף ופופי.

## פילמוגרפיה

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1966
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1966
פיסמייקר (סרט, 1997)

**פיסמייקר** (באנגלית: **The Peacemaker **) הוא סרט פעולה משנת 1997 בבימויה של מימי לדר ובכיכובם של ניקול קידמן, ג'ורג' קלוני וארמין מילר-שטאל.

## עלילה
כאשר צוות כוחות מיוחדים בפיקוד הגנרל הרוסי המושחת אלכסנדר קודורוב שודד מספר פצצות גרעין ומביים תאונת רכבות במטרה להסתיר זאת. על ד"ר ג'וליה קלי (קידמן), המנהלת בפועל של הצוות למניעת הפצת נשק גרעיני, מוטלת המשימה לאתרם בטרם יצליחו להגיע ליעדם - איראן. במרדף אחר קודורוב וצוותו נעזרת קלי בקולונל תומאס דבו (קלוני), יוצא רגימנט הריינג'רס ה-75 והכוחות המיוחדים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי מלחמה
קטגוריה:סרטי צבא
קטגוריה:סרטי ריגול
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים משנת 1997
קטגוריה:סרטים על טרור
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת הנס צימר
גרג אבוט

**גרגורי ויין "גרג" אבוט** (באנגלית: **Gregory Wayne "Greg" Abbott**; ) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית, מכהן כמושל טקסס החל מינואר 2015.

## ביוגרפיה
אבוט נולד בעיר ויצ'יטה פולס בטקסס וגדל בדאנקנויל. ב-1981 סיים תואר ראשון בניהול באוניברסיטת טקסס באוסטין וב-1984 קיבל תואר JD במשפטים מאוניברסיטת ואנדרבילט. זמן קצר לאחר סיום הלימודים נפגע כאשר עץ נפל עליו ומחץ את גבו. הוא נזקק להשתלת מוטות פלדה שייצבו את עמוד השדרה שלו ונותר משותק בפלג גופו התחתון.

הוא עבד כעורך דין במשך שמונה שנים בפירמת עורכי הדין Butler and Binion LLP. ב-1993 מונה לשופט בבית המשפט המחוזי של טקסס. ב-1996 נבחר לכהן כשופט בבית המשפט העליון של טקסס, וב-2001 התפטר במטרה להתמודד על משרת סגן מושל טקסס. אך בעקבות התפטרותו של ג'ון קורנין שכיהן כתובע הכללי של טקסס, החליט אבוט להתמודד על התפקיד שהתפנה ונבחר ב-2002 ברוב גדול. הוא נבחר לכהונות נוספות בתפקיד ב-2006 וב-2010.

ב-2014 התמודד בבחירות למשרת מושל טקסס מול ונדי דייוויס וניצח ברוב של 59%, ובכך ירש את המושל הפורש ריק פרי. הוא הושבע לתפקיד בינואר 2015. בנובמבר 2018 נבחר לתקופת כהונה שנייה. ב-2021 נבחר בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית להתמודדות נוספת מטעמה לתפקיד המושל. בבחירות שנערכו ב-8 בנובמבר 2022, התמודד על כהונה נוספת בתפקיד מול חבר בית הנבחרים האמריקאי לשעבר, בטו או'רורק וניצח ברוב של 55% מהקולות.

אבוט נשוי למקסיקנית אמריקאית, ואב לבת. הוא המושל הראשון בארצות הברית המשתמש בכיסא גלגלים מאז ג'ורג' וולאס.

בשנת 2024 נכלל ברשימת טיים 100.

## קישורים חיצוניים

* 

* גרג אבוט באתר אגודת המושלים הלאומית
* 
* גרג אבוט באתר The Political Graveyard 
* גרגר אבוט, באתר מושל טקסס
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ואנדרבילט
קטגוריה:התובעים הכלליים של טקסס
קטגוריה:מושלי טקסס
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת טקסס
קטגוריה:נכים אמריקאים
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
אדוארד פרנקפורט

**אדוארד סלומון פרנקפוֹרט** (בהולנדית: **Eduard Salomon Frankfort**; 21 ביוני 1864 – 19 באוגוסט 1920) היה צייר יהודי-הולנדי שפעל במחצית השנייה של המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20.

## ביוגרפיה
250px|ממוזער|'דיון תאולוגי', יצירה מאת אדוארד פרנקפורט. רבות מיצירות פרנקפורט עוסקות בחיי היהודים
נולד במפל שבהולנד לדינה (לבית בנדין) ושמעון פרנקפורט, הצעיר מבן שמונת ילדיהם. אביו היה סוחר ודתי אדוק ומסלול ההשכלה של אדוארד כלל בהתאם לכך לימוד תורה אינטנסיבי.

בהיותו בן 11 עברה המשפחה לאמסטרדם בה קיווה אביו לבסס את פרנסתו. אדוארד הצעיר גילה עניין בציור, השתלם בסטודיו והיה לאמן חזותי. ב-1887 למד אצל הצייר אוגוסט אלבה  ברייכסאקדמיה ("Rijksakademie"), האקדמיה הממלכתית לאמנות יפה באמסטרדם . לאחר מכן השתלם במשך חודשים ספורים באקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן.

פרנקפורט נותר באמסטרדם עד שנת 1905, ויצר בה. רבים מציוריו עסקו בנושאים דתיים-יהודיים, הוא זכה להערכה רבה ובשנת 1903 זכה במדליית זהב של החברה המלכותית לאמנות "Arti et Amicitiae"  (מלטינית: אמנות ורֵעות), בעקבות ההערכה לה זכה, נקרא ללמד בבתי ספר לציור. כמו אמנים אחרים בני התקופה נמשך פרנקפורט לעיירה לארן ועבר להתגורר בה למשך תקופה קצרה. ב-1905 נסע בעקבות אחותו לביקור בדרום אפריקה ובמהלך סיוריו שם המשיך בציור דיוקנאות. מדרום אפריקה חזר לאמסטרדם, שם נישא ב-1911 לקלרה קלוטס. לבני הזוג נולדו ארבעה ילדים.

פרנקפורט המשיך לנהל קריירה מכובדת כצייר עד מותו בגיל 56 ב-19 באוגוסט 1920. המוזיאון להיסטוריה יהודית באמסטרדם מחזיק באוסף עבודותיו של פרנקפורט שנותרו בידי המשפחה, יתר עבודותיו מבוקשות ברחבי העולם בידי אספנים פרטיים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציירים יהודים הולנדים
קטגוריה:ילידי 1864
קטגוריה:נפטרים ב-1920
ווריק (רוד איילנד)

**ווריק** (באנגלית: **Warwick**) היא עיר במחוז קנט שברוד איילנד, ארצות הברית. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010, אוכלוסיית ווריק מונה 82,672 תושבים, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודלה במדינה. העיר ממוקמת בערך 19 קילומטרים דרומה מפרובידנס, 101 קילומטרים דרום-מערבה מבוסטון, ו-275 קילומטרים צפון-מערבה מניו יורק. ווריק נחשבת לחלק ממטרופולין פרובידנס.

בעיר נמצא נמל התעופה טי. אף. גרין, נמל התעופה המרכזי ברוד איילנד.

## דמוגרפיה
ווריק היא חלק ממטרופולין פרובידנס המונה 1,600,852 תושבים נכון למפקד התושבים מ-2010. בעיר חיים כ-80,000 תושבים, וצפיפות האוכלוסין בה היא 933.3 תושבים לקמ"ר. 95.21% מאוכלוסיית העיר לבנים, 1.16% אפרו-אמריקאים, 0.25% אינדיאנים ו-1.49% אסיאתיים. 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רוד איילנד: ערים
קטגוריה:ארצות הברית: ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1642
אריאל קופרוב

**אריאל קופרוב** (ביידיש: **אַריִעל קאָפּראָװ**; 1913 קפרשטי בסרביה - 15 ביוני 2007 טורונטו) היה סופר יידי.

## ביוגרפיה
נולד בעיירה קפרשטי בבסרביה (היום חלק ממולדובה), להוריו קראו מוטל (מרדכי) ופרל. אביו נפטר כשאריאל היה צעיר ומשפחתו עברה לטלנשטי. הוא עבד בתור מורה בכפרים ועיירות סמוכות. למד בקישינב ואוניברסיטת יאשי. בזמן מלחמת העולם השנייה הוא התנדב והתגייס לצבא האדום, במלחמה הוא נפצע. לאחר המלחמה סיים את לימודי עיתונאות באוניברסיטת מוסקבה, לאחר מכן גר בקישינב ועבד בתור עיתונאי בעיתונים יהודיים ולאחר סגירתם בעיתונים רוסים ומולדביים.

ב-1973 הוא עלה לארץ, בארץ היה אחד מכותביהם של ספרי זיכרון של הקהילות היהודיות בקפרשטי וטלנשטי. ב-1984 הוא ירד מהארץ והשתקע בקנדה, שם פרסם שלושה ספרים ביידיש. כמו כן כתב גם ברוסית. הוא כתב גם בשביל העיתון היידי פארווערטס היוצא לאור בניו יורק.

## חלק מפרסומיו
* **יזכור בוך קאפרעטש**, חיפה, 1980.
* **יזכור בוך טעלענעשט**, תל אביב, 1982.
* **צװישן צװײ װעלט-מלחמות** (בין שתי מלחמות העולם), טורונטו, 1991.
* '''מאָראַל, מוט און גלױבן''' (מוסר, עוז ואמונה), טורונטו, 1993.
* **אַ װעלט מיט חכמות**, טורונטו, 1996.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:סופרים סובייטים
קטגוריה:סופרי יידיש סובייטים
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לקנדה
קטגוריה:ילידי 1913
קטגוריה:נפטרים ב-2007