open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חופשיי הגליל

"**חופשיי הגליל**" (בערבית: **أحرار الجليل**, תעתיק מדויק: **אחראר אלג'ליל**) הם חוליית טרור של ערביי ישראל, שפעלה בכפר כנא ובכפר מנדא בשנים 2002–2004. החוליה נחשפה בשנת 2004 וחבריה נעצרו. לאחר חשיפת החוליה ממשיכים גורמים עלומי שם להזדהות בשם זה, ולקבל את האחריות על פיגועי טרור, המבוצעים לרוב על ידי אנשים יחידים, שלא ניתן להוכיח את הקשר שלהם לארגון כלשהו, ואשר לא שרדו את הפיגוע שביצעו.

אף על פי זאת, יש בגורמי הביטחון ספק אם הארגון היה קיים מעבר לפעילות המתוארת להלן .

## פעילות
תחילת הארגון בהתארגנות של מספר צעירים תושבי כפר כנא וכפר מנדא בשנת 2002. ב-18 באפריל 2004 ירו חברי החוליה עלא מוסא ומוחמד ח'טיב ענבתאווי לעבר רכבי סיור של משמר הגבול בצומת בית רימון. הפיגוע סוכל, לאחר ירי של אנשי מג"ב לעבר השניים. מוחמד נהרג, ומוסא נעצר. בבדיקת מז"פ הסתבר שהנשק בו השתמשו הוא נשקו של החייל אולג שייחט, שנחטף ונרצח מספר חודשים לפני כן.

בחיפוש בביתו של עלא מוסא נמצא מכתב התאבדות המעיד על כוונתו להפוך לשהיד.

קודם לכן, חברי החוליה יידו בקבוקי תבערה לעבר רכבי משטרה וכן ניסו לחטוף חיילים ושוטרים בצומת גולני, ואף יזמו פניות לחיילים והציעו להם טרמפ, אך לא הצליחו. אחד מחברי החוליה קיבל "משימת מבחן" - לדקור יהודים בקניון חיפה, אך לא ביצע זאת.

במקרה של שייחט היה זה הוא שפנה אליהם בעת שעמדו בצד הכביש בצומת בית רימון.

ביולי 2004 דקר אחיו של מוחמד ח'טיב את החייל אלכסיי פרוטופופוב בצומת גולני, בטענה כי המדובר בנקמה על מות אחיו.

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני טרור ישראליים
קטגוריה:ערביי ישראל
קטגוריה:כפר כנא
קטגוריה:הגליל: פיגועים
ד'קי"ט

## אירועים
* הלל נשיאה מעביר את הלוח העברי לקביעוּת על פי חשבון, במקום על פי ראיית הלבנה, כפי שהיה מקובל עד אז. אין שנה עברית קודמת לה בלוח מוסדר.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
מחנה

[ממוזער|שמאל|250px|[מחנה פליטים בזאיר]]
[ממוזער|250px|מחנה [אוהלים בקצה הדרומי של קיבוץ רמת הכובש]]
**מחנה** הוא כינוי ליישוב ארעי. ארעיותו של המחנה מתבטאת בעיקר באחת משתיים: ארעיות פיזית, קרי היישוב עצמו מתקיים לפרק זמן קצוב, או ארעיות של התושבים. בשל אופיים המוגבל בזמן של רוב המחנות, לרוב אין למצוא בהם מבני קבע אלא אוהלים או צריפים.

בעבר שימשו מחנות עמים נודדים, נוודים וצבאות במסעותיהם. המונח נזכר כבר בתנ"ך (למשל בראשית ל"ב 2). כיום ניתן למצוא מגוון רחב מאוד של שימושים במחנות: בפעילות נופש, בפעילות צבאית, כמקומות מגורים זמניים לאחר אסונות טבע, וכמקומות כליאה המוניים.

## ראו גם
* מחנאות
* חניון לילה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גאוגרפיה עירונית
קטגוריה:יישובים לפי סוג
רדברידג' (רובע)

**רובע רֶדְבְּרִידְג' של העיר לונדון** (באנגלית: **London Borough of Redbridge**, ) הוא אחד מרובעי העיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת. הרובע נמצא בצפון-מזרח העיר. 

מקורו של שם הרובע בשמו של גשר (באנגלית- ברידג', bridge) שעבר מעל נהר הרודינג באסקס; הגשר נבנה מלבנים אדומות (באנגלית- רד, red) לעומת גשרים אחרים אשר נבנו מאבנים לבנות. יער אפינג משתרע על פני חלק מהרובע.

## היסטוריה

רובע רדברידג' הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם שלהרובע המוניציפלי של אילפורד, הרובע המוניציפלי של וונסטד ווודפורד, וכן חלקים מהרובע המוניציפלי של דגנהאם ומהרובע העירוני של צ'יגוול, אשר היו חלק ממחוז אסקס.

## שכונות

הרובע כולל את השכונות:
* אילפורד (Ilford)
* אלדבורו האטצ' (Aldborough Hatch)
* אלדרסברוק (Aldersbrook)
* בארקינגסייד (Barkingside)
* גאנטס היל (Gants Hill)
* גודמייז (Goodmayes)
* היינולט (Hainault)
* וודפורד (Woodford)
* וודפורד ברידג' (Woodford Bridge)
* וודפורג גרין (Woodford Green)
* וונסטיד (Wanstead)
* לוקספורד (Loxford)
* ניוברי פארק (Newbury Park)
* סאות' וודפורד (South Woodford)
* סבן קינגס (Seven Kings)
* סנרסברוק (Snaresbrook)
* פולוול קרוס (Fullwell Cross)
* קלייהול (Clayhall)
* קראנברוק (Cranbrook)
* רדברידג' (Redbridge)

## תחבורה

ברדבידג' פועלת הרכבת התחתית של לונדון והתחנות ברובע שייכות בעיקר לקו סנטרל, והן: סנרסברוק, סאות' וודפורד ו-וודפורד בשלוחת אפינג, ווונסטד, רדברידג', גאנטס היל, ניוברי פארק, בארקינגסייד, פיירלופ והיינולט בשלוחת היינולט.

## השכלה

ברובע פועלים 41 בתי ספר, רובם בתי ספר יסודיים ותיכונים, מתוכם שניים יהודים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:לונדון: רבעים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1965
ד'קכ"ב

## אירועים
* יוליאנוס הכופר מנסה להקים מחדש את בית המקדש בירושלים.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
קסטל (מגדל אנושי)

**קסטל** (בקטלאנית: **Castell** – "טירה") הוא מגדל אנושי, הנבנה באופן מסורתי בקטלוניה ובאזורים סמוכים, אם בחגים ובפסטיבלים כלליים, ואם בתחרויות ייעודיות המתארגנות לשם כך.  

מי שעוסק במסורת זו מכונה **קסטלייר** (Casteller ו-Castellers ברבים), והמועדונים שהוקמו לשם כך נקראים **קולייס קסטליירס** (Colles castelleres). מקורה של המסורת בסוף המאה ה-18 באזור העיר טרגונה שעדיין נחשבת למובילה בתחום, ומשם היא התפשטה ליתר חלקיה של קטלוניה ועד לאיים הבלאריים. 

בשנת 2010 הכיר ארגון אונסק"ו במגדל האנושי כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.

## מאפייני הקסטל
הקסטל עשוי להתנשא לגובה של עד 10 קומות, והוא נחשב למוצלח כאשר הוא מוקם ומפורק בשלמות ובשלום. על הקסטלייר שעליו מוטל לעמוד בקומה האחרונה, ילד או ילדה המכונים "אנשנטה" (Enxaneta), להגיע למקומו ולהניף את אחת מידיו כשארבע אצבעותיה פונות אל על, ולפי המסורת, אלה מייצגות את הפסים בדגל קטלוניה. עליו לרדת מהקסטל בצד הנגדי לצד ממנו טיפס, ובעקבותיו מפורק המגדל כולו. תאונות מתרחשות בדרך כלל בשלבי ההקמה, אך תאונות קטלניות נדירות למדי. מקרה המוות האחרון שתועד אירע ב-2006 ולפניו ב-1981.

הקסטליירס לובשים בגדים מסורתיים הכוללים מכנסיים לבנים, חולצה צבעונית ועליה סמל המועדון, אבנט שחור, והם בדרך כלל יחפים בעת הטיפוס כדי לא לפגוע בחבריהם וכדי לשמור על התחושה ברגליהם. האבנט משמש כחגורת תמיכה לגב התחתון, ומאפשר לקסטליירס המטפסים אל הקומות הגבוהות יותר להיאחז בו. אורכו של האבנט משתנה לפי הטעם האישי ובהתאם לקומה שבה ניצב הקסטלייר, ונע בין מטר וחצי ועד 8 מטר. 

## מקור ומסורת
סיסמת הקסטליירס היא "כוח, איזון, אומץ והיגיון" (Força, Equilibri, Valor i Seny), הנחשבים לארבע התכונות הנדרשות מהעוסקים במסורת. על הקסטלייר, ובמיוחד אלה שבקומות התחתונות, להיות חזקים, והמסורת צמחה במנהגי הכפריים שהיו מורגלים בנשיאת משאות כבדים. האיזון נדרש הן כדי לשמור על יציבותו של הקסטלייר עצמו והן כדי לשמור על יציבותם של אלה הניצבים מעליו. אומץ נדרש מכל העוסקים בבניית המגדל, אך במיוחד מהילדים שעליהם מוטל התפקיד לאייש את הקומות העליונות במגדל. היגיון נדרש בשלבי התכנון והביצוע, וכל שגיאה עלולה לגרום להתמוטטות המגדל. 

## מילון מושגים הקשור לענף
לענף מילון מושגים עשיר: קסטל שבו שני קסטליירס בכל קומה מכונה "טורה" (Torre - מגדל), וקסטל שבו קסטלייר בודד בכל קומה הוא "פילאר" (Pilar - עמוד). "אגוליה" (Agulla - מחט) הוא פילאר במרכזו של קסטל היקפי.

בדרך כלל מכונים הקסטלס לפי הנוסחה "X de Y" (או "X של Y") כאשר X מסמן את מספר הקסטליירס בכל אחת מהקומות, ו-Y את מספר הקומות. לחלק מהקומות במגדל שמות משלהן. קבוצת האנשים שניצבים בבסיסו של המגדל, תומכים בו ומשמשים כרשת ביטחון אנושית מכונה "פיניה" (Pinya). ה"אנשנטה" (Enxaneta - "רוכב") הוא הקסטלייר שניצב בקומה העליונה, מתחתיו ניצב ה"איישקאדור" (Aixecador - "המקים"), ומתחת לזה האחרון ה"דוזוס" (Dosos - "שניים"). שלוש הקומות האלה מכונות "פום דה דאלט" (Pom de dalt - "הקבוצה העילית").


## גלריית תמונות

קובץ:Vestuari casteller.jpg|קסטלייר בתלבושת מסורתית
קובץ:Moixiganguer (Casteller).jpg|קסטלייר בתלבושת מסורתית
קובץ:4de6 manyacs.jpg|קסטל מסוג 4 של 6
קובץ:Primer-7-de-8-descarregat-dels-Marrecs-de-Salt-1-d-octubre-de-2016.jpg|קסטל מסוג 7 של 8
קובץ:3 de 7 dels Bergants del Campus Terrassa a Girona.jpg|קסטל מסוג 3 של 7 נבנה בז'ירונה


## קישורים חיצוניים

* קסטל - תמונות וסרטונים
* התאחדות הקסטליירים של קטלוניה
* קסטל במיורקה
* מילון מונחים (קטלאנית)

קטגוריה:קטלוניה: תרבות
ד'קמ"ה

לדעת רוב הראשונים זו שנת היובל.
## אירועים

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה

## הערות שוליים
באגר 288

**באגר 288** (מגרמנית: **Bagger 288**) הוא מחפר גלגל-יעים ומכונת החפירה הגדולה בעולם, תוצרת חברת קרופ (Krupp) הגרמנית. משקלו של הבאגר הוא 13,500 טון; זהו הכלי הממונע הגדול בעולם, יותר מזחלן הטרנספורטר של נאס"א, שיא שנקבע ב-1978 עת הושלמה בנייתו.

## ייעוד ופעולה
באגר 288 הוא מחפר גלגל-יעים וייעודו העיקרי הוא כרייה פתוחה (Strip mining) במכרות פחם שם הוא חופר את השכבות המכסות את הפחם. בנוסף הוא משמש לחפירת תעלות, כריית מנהרות, יצירת ערוצי מים, חציבה בהרים ועוד.

מהתחלת הפעלתו ב-1978 עד פברואר 2001 הבאגר חשף לחלוטין את שכבות הפחם במכרה המבך ולמעשה סיים את עבודתו שם. במהלך 3 שבועות הוא ערך מסע של 22 קילומטר למכרה גרצוויילר, לאורך אוטובאהן 61, נהר ההרפט, מסילת רכבת ומספר דרכים אחרות. השינוע עלה 15 מיליון מארק גרמני ודרש צוות של 70 עובדים.

## תכנון
הבאגר הושלם אחרי תכנון של 5 שנים ועוד 5 שנים של ייצור והרכבה. הוא מתופעל בידי גנרטור חשמלי חיצוני עם הספק של 16 מיליון ואט.

הבאגר הוא עצמונע (מתנייד באופן עצמאי) אחרי שבדיקת עלויות הראתה שיותר זול לשנע אותו כחטיבה אחת מאשר לפרקו, להוביל את החלקים ולהרכיבם באתר החדש. הוא מתנייע על גבי 12 זחלים ברוחב 3.8 מטר הזחל, דבר המפזר את משקלו העצום ויוצר לחץ שטח של 17.1 ניוטון לסמ"ר, דבר המאפשר לו לנוע על גבי חצץ, אדמה ואפילו דשא מבלי להשאיר טביעה משמעותית.

החפירה עצמה מתבצעת באמצעות גלגל יעים, המכיל 18 יעים בנפח 6.6 מטר מעוקב כל אחד. קוטר הגלגל כולו הוא 21.6 מטר. באמצעות הגלגל ומערכת שינוע החומר הנחפר יכול הבאגר לחפור 240,000 מטר מעוקב ביום, דבר השקול לחפור שטח של מגרש כדורגל בעומק של 30 מטר.

לבאגר אח תאום, **באגר 289**, שכמעט זהה לו.

## ממדים ונתונים
ממוזער|300px|באגר 288 בעבודה
* ממדים:
** אורך: .
** רוחב: .
** גובה: .
** משקל: .
* הנעה:
** 12 זחלים (8 מקדימה ו-4 מאחורה).
** רוחב הזחל: 3.8 מטר.
** לחץ על הקרקע: 17.1 ניוטון לסנטימטר מרובע.
** רדיוס סיבוב מינימלי: 100 מטר.
** מהירות: 10 מטר לדקה.
* גלגל-היעים:
** מספר יעים: 18.
** קיבולת יעה: .
** קוטר הגלגל: .
* הספק:
** הספק חפירה: 240,000 מטר מעוקב ביום.
** הספק חשמלי: 16 מיליון ואט = .

## קישורים חיצוניים

[ממוזער|שמאל|500px|באגר 288 ([צילום פנורמי)]]
* תמונות של באגר 288, כולל תמונות שלו "בולע" דחפור D8R (לשם המחשת גודלו העצום)
* תמונות של באגר 288 במכרה גרצוויילר
* דף הבית של היצרן
* מכונות החפירה הגדולות בעולם 
* באגר 288 חוצה את נהר ההרפט, תמונות

קטגוריה:ציוד מכני הנדסי
קטגוריה:שיאי עולם
קטגוריה:כרייה
ד'קע"ב

## אירועים
* התאולוג והבלשן הארמני מסרוב משדוץ משלים את התרגום הראשון של התנ"ך לארמנית בהתבסס על טקסט בסורית (משוער)
* פלביוס אוגוסטוס הונוריוס, הקיסר הראשון של הקיסרות הרומית המערבית, משנה את החוקים שאפשרו ליהודים לשמור את השבת בקיסרות http://jewishencyclopedia.com/view.jsp?artid=884&letter=H&search=honorius

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'קע"ז

## אירועים

## נולדו

## 
* האמורא מר זוטרא - אמורא בבלי ראש ישיבת פומבדיתא בדור השישי לאמוראי בבל  
## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'קפ"ה

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* רבן גמליאל השישי – נשיא הסנהדרין האחרון, בן למשפחת הנשיאים של הלל הזקן

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'קפ"ז

## אירועים
## נולדו
## נפטרו
* רב אשי, מגדולי האמוראים בדור השישי של אמוראי בבל, ומעורכי התלמוד הבבלי
## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'ר"ח

לפי מצבה כ"א ממצבות צוער, שנה זו הייתה מעוברת.

## אירועים

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'רכ"ח

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* י"א בתשרי – מר בר רב אשי, ראש ישיבת סורא, מאחרוני האמוראים בבבל

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'ר"ל

## אירועים
* ז' בטבת – נאסרו שלושה מראשי היהודים בבבל: ראש הגולה – הונא מרי בר מר זוטרא, רב אמימר בר רב ינוקא ומשרשיא בר פקוד. מאוחר יותר הוצאו להורג (איגרת רב שרירא גאון)

## נולדו

## נפטרו
* י"ח בטבת – ראש הגולה בבבל, רב הונא מרי בר מר זוטרא, ומשרשיא בר פקוד, הוצאו להורג במצוות מלך פרס (איגרת רב שרירא גאון)

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'רמ"ג

לדעת רוב הראשונים זו שנת היובל.
## אירועים

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה

## הערות שוליים
ד'ר"ס

## אירועים

* חתימתו הסופית של התלמוד הבבלי.

## נולדו

## נפטרו
* י"ג בכסלו – רבינא האחרון, ראש ישיבת סורא ועורך התלמוד הבבלי

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה

## הערות שוליים
ד'רס"ג

על פי אחת ממצבות צוער, י"א באלול חל ביום שלישי. זאת אומרת שפסח חל ביום שישי וראש השנה של ד'רס"ד חל ביום ראשון, בניגוד לכלל לא אד"ו ראש.

## אירועים

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'רס"ו

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* ד' באדר – רב אחאי בר הונא, מחכמי הסבוראים (איגרת רב שרירא גאון)

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'רס"ז

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* אדר – (לפי רב שרירא גאון) נפטר רבינא בר אמוציא, מחכמי הסבוראים (לפי ספר הקבלה נפטר בד'רע"ט)

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'רס"ח

## אירועים
* אב – בניית בית הכנסת בעזה והשלמת הפסיפס שבו בידי יהודי עזה.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'רע"ט

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* (לפי ספר הקבלה) רבינא בר אמוציא, מחכמי הסבוראים (לפי רב שרירא גאון נפטר בשנת ד'רס"ז)

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
נער עם מקטרת

**נער עם מקטרת** (בצרפתית: **Garçon à la pipe**) הוא ציור של פבלו פיקאסו, שבו נראה נער האוחז במקטרת בידו השמאלית.

## היסטוריה
את היצירה צייר פיקאסו בצבעי שמן על קנבס ב-1905, זמן קצר לאחר שעבר למונמארטר שבפריז. הציור נחשב לחלק מהתקופה הוורודה בחייו של פיקאסו, שנמשכה מ-1905 עד 1907.

ב-5 במאי 2004 הועמד הציור למכירה פומבית בבית המכירות הפומביות Sotheby's בניו יורק. לפני המכירה העריך בית המכירות את מכירתו ב-70 מיליון דולר, אך הציור נמכר לבסוף בסכום של 104.2 מיליון דולר, וכך הפך באותה עת לציור היקר ביותר שנמכר במכירה פומבית. אף על פי כן העריכו מבקרי אמנות רבים כי הציור נמכר במחיר כה גבוה בעיקר הודות לעובדה שנעשה בידי פיקאסו ולא בשל חשיבותו ההיסטורית.

השיר "Slide" של קלווין האריס מ-2017 מכיל את המילים "אני עשוי לרוקן את חשבון הבנק שלי ולקנות את הילד הזה עם מקטרת". הסולן פרנק אושן הסביר כי מדובר ברמיזה ל"ציור של פיקאסו שנמכר בכל כך הרבה כסף"

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:פבלו פיקאסו: ציורים
ריצ'מונד שעל התמזה

**רובע רִיצְ'מוֹנְד שעל התמזה של העיר לונדון** (באנגלית: **London Borough of Richmond upon Thames**, ) הוא אחד מרובעי העיר לונדון. הרובע נמצא בדרום מערב העיר, ומהווה חלק מלונדון החיצונית.

## היסטוריה
הרובע הנוכחי הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של הרובע העירוני של טוויקהם שהיה במחוז מידלסקס עם הרובע העירוני של ריצ'מונד והרובע  העירוני של בארנז שהיה חלק ממחוז סארי.

## גאוגרפיה
מרבית שטחי הרובע הם שטחים פתוחים. השטחים הבנויים של הרובע נמצאים בעיקר באזור האמפטון וטדינגטון שבדרום הרובע, טוויקנהאם, סנט מארגרטס וויטון שבמרכז הרובע, מערבית לנהר התמזה, ואזור ריצ'מונד, קיו, מואטלייק ובארנז שבצפון הרובע, על גדת התמזה.

### שכונות
* איסט שין (East Sheen) 
* בארנז (Barnes)
* האם (Ham)
* המפטון (Hampton)
* המפטון היל (Hampton Hill)
* המפטון ויק (Hampton Wick)
* ויטון (Whitton)
* טדינגטון (Teddington)
* טוויקנהאם (Twickenham)
* מורטלייק (Mortlake)
* נורת' שין (North Sheen)
* סטרוברי היל (Strawberry Hill)
* סנט מרגרטס (St Margarets)
* פולוול (Fulwell)
* פטרשהאם (Petersham)
* קיו (Kew)
* ריצ'מונד (Richmond)

## אוכלוסין
סקר שנערך בשנת 2006 גילה כי תושבי הרובע היום במקום השני מבין מחוזות בריטניה בפעילותם הספורטיבית - 29.8% מתושבי הרובע הצהירו על כך שהם משתתפים לפחות 3 פעמים בשבוע בפעילות ספורטיבית הנמשכת כ-30 דקות או יותר.

## תחבורה
דרך הרובע עוברת מסילת הברזל של חברת הרכבות סאות' וסט. כמו כן עובר ברובע קו דיסטריקט של הרכבת התחתית של לונדון העוצר בתחנות ריצ'מונד וגני קיו. כמו כן עוברות ברובע רכבות של הרכבת העילית של לונדון בקו צפון לונדון.

## השכלה
ברובע 52 בתי ספר המנוהלים על ידי מועצת הרוב. כמו כן ברובע פועלת המכללה האוניברסיטאית סנט מרי, והאוניברסיטה הבינלאומית האמריקאית שבלונדון.

## אתרים בעלי חשיבות
ממוזער|שמאל|ארמון המפטון קורט
[ממוזער|שמאל|מבט מ[גבעת ריצ'מונד]]
מרבית שטחי הרובע הם שטחי פארקים ירוקים. ברובע נמצאים 100 פארקים וגינות ציבוריות ובהם: פארק ריצ'מונד, פארק בושי, גני קיו, ופארק המפטון קורט. שטחי הרובע הירוקים גדולים פי חמישה מכל רובע אחר מרובעי לונדון.

ברובע ממוקמת המעבדה הלאומית לפיזיקה.

ברובע מצויים אתרי תיירות ופנאי רבים ובהם: ארמון המפטון קורט, אצטדיון טוויקנהאם, ומרכז הביצות של לונדון.

## ערים תאומות
לרובע ריצ'מונד שעל התמזה שלוש ערים תאומות:
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* טיימס ריצ'מונד - עיתון מקומי
* אתר Totally Richmond
* אתר מידע למבקרים ברובע
* מועדון הכדורגל של ריצ'מונד
* תיאטרון ריצ'מונד

## הערות שוליים

*
קטגוריה:לונדון: רבעים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1965
לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה

**לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה** הם תחום לימוד המיועד לתלמידי החטיבה העליונה  של בית ספר תיכון ומצוי באחריות יחידה במזכירות הפדגוגית של משרד החינוך והתרבות. לימודי ארץ ישראל משלבים נושאים מן המקצועות האלה: גאוגרפיה, היסטוריה, תנ"ך, ביולוגיה, אקולוגיה, ארכאולוגיה ומחשבת ישראל. לעיתים קרובים מורים אחדים מלמדים את הנושאים ולכן חייב להתבצע תיאום ביניהם.

המזכירות הפדגוגית מציעה שלוש גישות לבניית תוכנית הלימודים:
* הגישה הכרונולוגית  - התוכנית עוברת לאורך התקופות השונות בתולדותיה של ארץ ישראל. אם נשווה את לימודי ההיסטוריה ללימודי ארץ ישראל, הרי לפי גישה זו נקבל הדגשה על המתרחש בארץ ישראל בתקופה הנידונה.
* הגישה הרגיונלית - הלימוד מתרכז סביב חבל ארץ מסוים, כאשר ניתן לתת דגש לחבל בו מצוי מוסד הלימוד.
* הגישה הנושאית - לפיה יבחר נושא מסוים, כמו הזית והשמן והוא יוצג בצורה כוללנית.
## מבנה תוכנית הלימודים

התוכנית הבסיסית מבוססת על הגישה הרגיונלית.
יחידות הבסיס הן שתיים: פרקי מבוא וירושלים מהמאה הי"ט ועד ימינו.
יחידות לבחירה הן: ירושלים מראשיתה ועד למאה הי"ט, ההר המרכזי והבקעה, צפון הארץ, מישור החוף, הנגב.
לבתי ספר ממלכתיים דתיים: ארץ ישראל במחשבה ובהלכה.
ולכולם : עבודת גיאוטופ ויחידה נבחרת מארכאולוגיה.

ניתן לבנות מיחידות אלה תוכנית לימוד ליחידה אחת, שלוש יחידות וחמש יחידות. כמו כן, יש למוסדות הלימוד חופש פעולה לקבוע את ההרכב הרצוי להן.

הלומדים שבחרו ללמוד את המקצוע בהיקף של חמש יחידות לימוד מכינים עבודה הכוללת תאוריה וסיכום של עבודת שדה. העבודה עצמה נעשית בהדרכת המורה המומחה במקצוע ובהנחייתו, וכן בעזרת מנחה מן החוץ.

## דרכי הוראה ייחודיות

הוראת לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה מחייבת אימוץ דרכי הוראה ייחודיות. בין השאר:
* קיום סיורים לימודיים - הסיור נועד להמחיש את תוכן הלימוד של חבל הארץ הנלמד.
* מחנות לימוד - לצורך לימוד נושא או אזור מסוים.
* השתתפות בחפירות ארכאולוגיות - על מנת להכיר את שיטות העבודה מקרוב.
* טיפוח אתרים - בסביבה הקרובה של המוסד החינוכי.
* הכנת אוספים -  אוסף גאולוגי, אוסף בוטני, אוסף זואולוגי.
* ביקור במוזיאונים לטבע ולחבלי הארץ השונים.

## קישורים חיצוניים
* המזכירות הפדגוגית, לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה, משרד החינוך והתרבות - האגף לתוכניות לימודים
* מפמ"ר לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה, פתח דבר

קטגוריה:ארץ ישראל
ארץ ישראל
נסים אליעד

**נסים אליעד** (1 ביולי 1919 – 15 בנובמבר 2014) היה חבר הכנסת מטעם סיעת ליברלים עצמאיים.

## קורות חיים
אליעד נולד בטבריה בשם **ניסים אמסלם** למשפחה יוצאת צפון אפריקה. בנעוריו היה פעיל בתנועות הנוער "המכבי הצעיר" ובית"ר. בהיותו בין 13 וחצי החל לעבוד בשירות הדואר המנדטורי בחיפה, בו עבד במשך עשר שנים. בשנת 1944, בהיותו בפתח תקווה, נחשד על ידי האצ"ל כסוכן בריטי והוצא נגדו פסק דין מוות על ידי בית דין של האצ"ל. ראש המטה של האצ"ל היה מסופק בעניין, השהה את ביצוע פסק הדין ובעקבות בדיקה מחודשת טוהר שמו של אליעד ופסק הדין בוטל.

בשנת 1945 סיים בחינות בגרות אקסטרניות והחל ללמוד משפטים בבית הספר למשפטים בירושלים ומזרחנות, תנ"ך והיסטוריה יהודית באוניברסיטה העברית. הוא שירת בצה"ל כקצין ממשל צבאי באשקלון. הוסמך כעורך דין בשנת 1951. 
 
פעילותו המפלגתית החלה כחבר המשמרת הצעירה של מפא"י. בשנת 1950 הצטרף לשורות המפלגה הפרוגרסיבית והיה פעיל בסיעתה בהסתדרות, סיעת "העובד הציוני". לאחר הקמת המפלגה הליברלית כאיחוד של הציונים הכלליים והמפלגה הפרוגרסיבית, הוא היה חבר מרכז המפלגה הליברלית. בעת הפיצול, עבר אליעד לליברלים העצמאיים ושימש כמזכ"ל מפלגה זו. הוא נודע במיוחד בפעילותו בקרב עדות המזרח וערביי ישראל. בשנת 1965 הוצב בין שבעת המועמדים הראשונים של המפלגה לכנסת.

בשנת 1968 הושבע לכנסת השישית מטעם הליברלים עצמאיים במקומו של פנחס רוזן. אליעד המשיך לכהן בכנסות ה-7 ו-8 הודות להתפטרות של משה קול, על פי הנוהג במפלגה ששרי המפלגה מתפטרים מהכנסת לטובת הבאים אחריהם ברשימה. במהלך הכנסת השמינית היה חבר בוועדת הפנים ובוועדת חוקה, חוק ומשפט. לקראת הבחירות לכנסת התשיעית נבחר בבחירות הפנימיות בל"ע למקום השלישי ברשימה לכנסת. אולם, התחזקות ד"ש על חשבון ל"ע, הותירה את המפלגה עם מנדט אחד בלבד והוא לא נבחר שוב לכנסת. אליעד המשיך לכהן כמזכ"ל ל"ע והוצב במקום השני ברשימתה בבחירות לכנסת העשירית, בהם לא עברה את אחוז החסימה. הוא גם המשיך להיות פעיל בהסתדרות הכללית בראשית שנות ה-80. בבחירות לכנסת ה-11 היה שוב במקום השני ברשימת המפלגה לכנסת, ששולבה ברשימת המערך, אולם הוא לא נבחר לכנסת. 

במשך שנים רבות ועד מותו היה פעיל בקהילת היהדות המתקדמת (הרפורמית) בתל אביב, בית דניאל. במהלך שנות השמונים כיהן כיו"ר ההנהלה של התנועה הרפורמית - יהדות מתקדמת בישראל. 
 
כיהן כחבר הוועד הפועל של ההסתדרות וחבר נשיאות הוועד הפועל הציוני, מטעם ארצנו, הפדרציה הבינ"ל של התנועות הרפורמיות הציוניות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ליברלים עצמאיים
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:חברי הכנסת השמינית
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
יואל גבע

**יואל גבע** (נולד ב-1 בינואר 1951) הוא מורה ישראלי למתמטיקה ואיש עסקים. גבע הוא מחבר ספרי לימוד לבית ספר תיכון ומקים "בית הספר לבגרות ופסיכומטרי של יואל גבע".

## ביוגרפיה
גבע נולד בפתח תקווה ולמד בבית הספר היסודי פיק"א ובתיכון אחד העם בעיר. הוא היה פעיל בשבט "ראשונים" של תנועת הצופים, הפועל בעירו.

סיים תואר ראשון במתמטיקה עיונית (B.Sc) באוניברסיטת תל אביב (1968- 1972).

בשנת 1975 החל ללמד מתמטיקה בבית הספר הפרטי "אנקורי" בתל אביב, ובהמשך בתיכון עירוני ה'. גבע יצר שיטת לימוד מדורגת, המותאמת לרמת התלמידים. בנוסף אימץ שיטת מרתון לימודי הכוללת לימוד אינטנסיבי של כשלושה שבועות, בסמוך לבחינות הבגרות.

בשנת 1991, בעקבות עליית הביקוש ללמוד אצל גבע, ומאחר שהתנאים שהציע בית ספר בו עבד לא היו טובים מספיק לדעתו, תכנן גבע לעבור ללמד בבית ספר מתחרה. בית הספר שבו לימד פנה לבית המשפט והוציא צו המונע מגבע להצטרף לאחד מבתי הספר המתחרים לכמה שנים. לאור זאת, החליט הוא להקים בית ספר משלו ללימודי בגרויות. במועד הראשון לימדו בבית הספר, שהוקם בבניין הגימנסיה העברית "הרצליה", המקצועות מתמטיקה, אנגלית ולשון בלבד. מהמועד השני ועד היום מלמדים בבית הספר את כל מקצועות החובה לתעודת בגרות וכן מספר מקצועות בחירה. בית הספר מצהיר כי מטרתו "לאפשר לתלמידים לחוות חוויה-מתקנת לתהליך שעברו בבית הספר התיכון".
ב-1997 פתח גבע קורסי הכנה לבחינה הפסיכומטרית, ובית ספרו שינה שמו ל"בית הספר לבגרות ופסיכומטרי של יואל גבע".

ב-2014 החל בית הספר להציע קורסי פסיכומטרי גם לאוכלוסייה דוברת הערבית, וקורסי הכנה לבחינת ה-GMAT, וכמו כן הקים אתר בשם MYGEVA (אתר מסחרי בתשלום) ללימודי מתמטיקה לתלמידים המתכוננים לבחינות הבגרות.

ב-2016 התחיל יואל גבע ללמד לימודי ליבה לחרדים המעוניינים להשתלב בלימודים אקדמיים או בשוק העבודה.

ב-2017 הקים יואל גבע בית ספר ללימוד "אנגלית מדוברת" בשם "English Mentor".

### ספרי לימוד שכתב
במשך השנים פרסם גבע ספרי לימוד רבים. החל מ-1978 כתב ופרסם במשך חמש שנים שלושה ספרים ללימוד עצמי של אלגברה בהיקף של 3 יחידות לימוד (יח"ל). ב-1990 התחיל לכתוב ספרי תרגילים לתוכנית הלימוד החדשה ב-3, 4 ו-5 יח"ל. תוכנית זו השתנתה בשנות ה-2000, וכעת גבע שותף לכתיבת ספרי לימוד לתוכנית הנוכחית.

בשנת 2010 הוציא יואל גבע סדרת ספרים חדשה לתוכנית הלימודים החדשה ל-3, 4 ו-5 יח"ל. בנוסף, יואל גבע כתב גם ספרי לימוד ברמת 5 יח"ל לתוכנית ״בר-אילן״ לנוער מוכשר במתמטיקה לכיתות ח', ט' ו-י'.

### הופעות בטלוויזיה
גבע צילם במסגרת ערוץ "הטלוויזיה החינוכית הישראלית", סדרת שיעורים ללימוד סטטיסטיקה, ובמהלך שנות ה-90 הופיע במשך שש שנים בתוכנית הטלוויזיה "תיק תק" כשופט תחום המתמטיקה. בנוסף, חיבר חידות לתוכנית "מלך הטריוויה".

גבע גרוש ואב לשלושה.

## ראו גם

* בני גורן

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר פיק"א
קטגוריה:בוגרי גימנסיה אחד העם (פתח תקווה)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מורים למתמטיקה בישראל
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
אליעזר קולס

**אליעזר (אלי) קולס** (נולד ב-29 באוגוסט 1944) הוא איש ציבור ועורך דין ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם הליכוד בכנסת העשירית וה-11.

## ביוגרפיה
קולס נולד בקיזילאורדה שבברית המועצות (כיום ברוסיה), גדל בנשר, בנו של ישראל קולס שכיהן בין השנים 1977–1978 כראש מועצת נשר. ב-1948 עלתה המשפחה לישראל. למד בבית הספר "חוגים" בחיפה וסיים תואר ראשון בכלכלה, סטטיסטיקה ומשפטים באוניברסיטה העברית.

בשנת 1962 הצטרף לשורות המפלגה הליברלית. כיהן כעוזר בכיר לשר הבינוי והשיכון ובשנת 1977 מונה למנהל לשכת השר. בשנים 1978–1980 שימש קולס היועץ הבכיר של שר התעשייה והמסחר, בימים ההם יגאל הורביץ וגדעון פת. לאחר מכן קיבל לאחריותו את האגף למסחר קמעונאי ותעשייה זעירה, בראשו עמד עד היבחרו לכנסת.

בשנים 1981–1988 כיהן כחבר הכנסת בכנסת העשירית ובכנסת ה-11. לאורך כל שנות כהונתו היה יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט וחבר בוועדת הכנסת ובוועדת העבודה והרווחה.

לאחר סיום כהונתו היה, בין היתר, חבר הוועדה הקרואה באשקלון ושימש חבר מועצת עיריית חיפה בראשות רשימת "נטו". קולס אף הודיע על התמודדותו לראשות עיריית חיפה בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2008, והודיע כי אם הוא ייבחר הוא יכהן בתפקיד בהתנדבות ללא שכר, מכיוון שהוא כבר מקבל פנסיה מלאה מהכנסת, אך פרש מהמירוץ יומיים לפני כן בטענה כי הוא לא רוצה להיות המועמד שיוביל לסיבוב שני בין יהב לבורובסקי, שיבזבז עוד כסף על חשבון המדינה.

בחודש ספטמבר 2013 הודיע קולס, תושב קריית חיים, על התמודדותו על ראשות עיריית נשר. בבחירות זכה ב-7% מקולות הבוחרים ולא הצליח לעבור את אחוז החסימה ולהיכנס למועצת העיר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד
קטגוריה:חברי מועצת העיר חיפה
קטגוריה:עובדי משרד הבינוי והשיכון
קטגוריה:עובדי משרד המסחר והתעשייה
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:חברי הכנסת האחת עשרה
קטגוריה:יושבי ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט
קטגוריה:חברי הכנסת: משפטנים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי תיכון חוגים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:נשר: חברי הכנסת
קטגוריה:חיפה: חברי הכנסת
קטגוריה:קריית חיים: אישים
יעקב ז'אק אמיר

**יעקב ז'אק אמיר** (15 במרץ 1933 – 30 במרץ 2011) היה איש ציבור ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם המערך (1974–1988) וכראש עיריית דימונה (1983-1978).

## ביוגרפיה
אמיר נולד במוגדור שבמרוקו בשם יצחק-חיים אמזלג. בקזבלנקה למד בבית הספר התיכון המקצועי אורט והיה פעיל בתנועת הנוער החלוצית "דרור" ומטעם ארגון ההגנה. בינואר 1952 עלה לישראל. שמו שונה ליעקב בשל שגיאה של פקיד בנמל חיפה שהמיר את הכינוי "ז'אק" בשם 'יעקב'. לאחר עלייתו ביחד עם גרעין הנח"ל "בנתיב" התיישב אמיר בקיבוץ עין גב, בו חי כשלוש שנים. באותה תקופה הצטרף למפלגת אחדות העבודה. אחרי הפילוג בתנועה הקיבוצית עבר לחיות בקיבוץ גנוסר, שם הכיר את אורה צורף, לה נישא. את הקיבוץ עזב בשנת 1958 לדימונה.

כחמש עשרה שנים היה פועל במפעלי ים המלח ושימש כמנהל עבודה בכיר בענף המתכת. במפעל נבחר ליו"ר ועד העובדים (1959–1974) ובשנים 1959–1964 כיהן כחבר מועצת הפועלים של דימונה. בשנת 1965 נבחר לוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית.

בפעילותו המפלגתית-פוליטית כיהן שנים רבות כחבר מועצת העיר דימונה. בשנים 1965–1968 ושוב בין 1973–1976 היה סגן ראש העירייה הממונה על החינוך והתרבות בעירייה. בשנת 1978 נבחר לראש העיר ובתפקיד זה כיהן כהונה יחידה. קודם לכן, בשנת 1974, נכנס אמיר לכנסת השמינית מטעם המערך, במקומה של ראש הממשלה המתפטרת גולדה מאיר.

כהונתו בכנסת נמשכה ברציפות עד שנת 1988. במהלך תקופה זו שירת בוועדות שונות, בהן ועדת החוץ והביטחון וועדת הכספים. כמו כן עמד בראש מספר ועדות, בהן ועדה משותפת לעניין שכרם של שוטרים וסוהרים, והופקד במהלך השנים על הטיפול בדרוזים, בדואים ועניינים הקשורים בנגב והפעיל לשכה פרלמנטרית בדימונה. היה משקיף מטעם הכנסת בדיוני מועצת אירופה.

לצד פעילותו בכנסת היה אמיר חבר הנשיאות של הפדרציה הספרדית העולמית ונמנה עם חבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 1985 נבחר לכהן כיו"ר האגודה למניעת אלכוהוליזם. לאחר תום כהונתו שימש יו"ר ועדת הבחירות למוסדות ההסתדרות.

בשנים 1990–1993 יצא אמיר לבריסל לייצג את הסתדרות העובדים הכללית בקונפדרציה הבינלאומית של ארגוני העובדים.

בשנת 2011 נפטר בבת חפר, שם התגורר. נקבר בקיבוץ גינוסר.

בספטמבר 2021 נחנך בית ספר יסודי חדש על שמו בדימונה.

## חיים אישיים
היה נשוי ואב לשלושה.

## קישורים חיצוניים

* 
* יעקב-ז'אק אמיר באתר עיריית דימונה
* ארכיון יעקב ז'אק אמיר, באתר ארכיון מפלגת העבודה ע"ש משה שרת
* 

קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:ראשי עיריית דימונה
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת השמינית
קטגוריה:חברי הכנסת התשיעית
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:חברי הכנסת האחת עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת: פועלים
קטגוריה:פעילים ציונים במרוקו
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:בת חפר: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בגינוסר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
סופרנובה G1.9+0.3

**G1.9+0.3** היא שארית הסופרנובה המוכרת הצעירה ביותר (מנקודת מבט של צופה מכדור הארץ) בגלקסיית שביל החלב. שארית הסופרנובה התגלתה לאחרונה על ידי שילוב נתונים מטלסקופ החלל צ'נדרה ומהמערך הגדול מאוד (VLA). מעריכים כי הקרינה מהסופרנובה הגיעה לכדור הארץ בערך בשנת 1868, כאשר העצם עצמו נמצא במרחק של כ-25,000 שנות אור מאיתנו. קודם לגילוי זה, שארית הסופרנובה הצעירה ביותר הייתה קסיופאה A, אשר הקרינה ממנה הגיעה לכדור הארץ בסביבות שנת 1667.

## גילוי
G1.9+0.3 נצפתה לראשונה ב-1985, כמקור רדיו בהיר בתוך גלקסיית שביל החלב, באמצעות המערך הגדול מאוד (VLA). ב-2007 צולם המקור, שנחשד להיות שריד סופרנובה, על ידי טלסקופ החלל צ'נדרה והתוצאות הושוו לצילומים מ-1985. הבדלי הגודל אפשרו לאסטרונומים לחשב כי הסופרנובה ארעה סביב שנת 1868. ב-2008, תצפיות נוספות בעזרת ה-VLA אישרו כי שרידי הסופרנובה ממשיכים להתפשט במהירות גבוהה ואפשרו לחשב את המהירות - כ-56 מיליון קמ"ש - 5% ממהירות האור.

אירוע הסופרנובה עצמו לא תועד על ידי אסטרונומים בזמן התרחשותו, מכיוון שהיא ממוקמת קרוב למרכז הגלקסיה ומוסתרת על ידי ענני אבק. רק תחילת התצפיות בגלי רדיו ורנטגן אפשרו לאסטרונומים לעבור מכשול זה ולהתחיל לחקור את המתרחש במרכז הגלקסיה. הגילוי פורסם במאי 2008 במסיבת עיתונאים של נאס"א.

## קישורים חיצוניים

* הודעה על הגילוי באתר צ'נדרה
* 

G1.9+0.3
קטגוריה:קבוצת הכוכבים קשת
שאול גוטמן

**שאול גוטמן** (נולד ב-9 בספטמבר 1945) הוא פרופסור אמריטוס להנדסת מכונות ואיש ציבור ישראלי. כיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-13 מטעם מולדת ובמהלכה פרש מהסיעה וייסד את מפלגת ימין ישראל.

## ביוגרפיה
גוטמן נולד בשנת 1945 בבארות יצחק וגדל ברחובות. בשנת 1967 סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה. בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון.

בשרותו הצבאי, היה קצין-המבצעים של גדוד 195, בתקופת מלחמת ההתשה, תחת פיקוד של יוסי פלד. לאחר סיום שירותו הצבאי, בדרגת רב-סרן, נסע ללימודים אקדמיים באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, השהה את לימודיו ושב ארצה להשתתף בלחימה. עם תום הלחימה, שב לברקלי וסיים בשנת 1975, תואר שני ודוקטורט בהנדסת מכונות.

לפרנסתו הועסק בתקופת לימודיו ולאחריה במפעלי תעשיות צבאיות, רפא"ל ומעבדות נאס"א.
בשנת 1981 ובשנת 1991 הוזמן כפרופסור אורח לאוניברסיטאות בארצות הברית.

בשנת 1992 נענה גוטמן להזמנתו של רחבעם זאבי והצטרף כמספר שתיים ברשימת מפלגת מולדת ב.

במהלך תקופת כהונתו בכנסת ה-13 היה חבר ועדת העבודה והרווחה והוועדה למאבק בנגע הסמים. זמן קצר לאחר כניסתו לכנסת, התגלעו חיכוכים קשים בינו לבין רחבעם זאבי שלוו בחילופי דברים קשים, פרש מהסיעה והקים את מפלגת ימין ישראל, שהתמודדה ופרשה ממערכת הבחירות לכנסת ה-14.

בתום כהונתו בכנסת חזר לעבודתו האקדמאית בטכניון.

## חיים אישיים
גוטמן נשוי לשותפתו הפוליטית לשעבר, מרים לפיד (אלמנתו של אסיר ציון מרדכי לפיד) ומתגורר ביבנאל.

## ראו גם
*מולדת (מפלגה)
*ימין ישראל

## קישורים חיצוניים

* 
* דף הבית של פרופ' גוטמן באתר הטכניון

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפלגת מולדת
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם סיעות יחיד
קטגוריה:מהנדסי מכונות ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת אווירונאוטיקה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:מדענים חברי הכנסת
קטגוריה:סגל הטכניון: הנדסת מכונות
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי מחקר ואקדמיה
קטגוריה:יבנאל: אישים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חברי הכנסת: מהנדסים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
הכרמל (כתב עת)

ממוזער|250px|שער כתב העת הכרמל, שנה ג גיליון א, ה'תרל"ה (1875)
שמאל|ממוזער|150px|"הכרמל" החודשי, גיליון ניסן ה'תרל"ב (1872)
"**הכרמל**" היה כתב עת עברי בעריכת שמואל יוסף פין שיצא לאור בעיר וילנה שבצפון-מערב האימפריה הרוסית (ליטא) בשנים 1860–1880, בתחילה כשבועון ואחר כך כירחון.

פין קיבל את הרישיון להוצאת "הכרמל" בנובמבר 1859, בערך באותו זמן שבו ניתן לאלכסנדר צדרבוים (ארז) הרישיון להוצאת "המליץ" באודסה. מטרתו הייתה להוציא כתב עת שיפנה לא רק לחוגי המשכילים אלא לכל ענפי החברה היהודית. העיתון החל לצאת בתמוז תר"ך (יוני 1860) במתכונת שבועון. היו בו תרגומים של הודעות הממשלה, מאמרים מחקריים ומדעיים בחלק עיוני שנקרא "השרון", ומוסף ברוסית, שהיה מתנאי הרישיון. מאמצע שנות ה-60 גבר חלקו של החלק החדשותי בכתב העת, והחלו לפרסם בו מאמרים פובליצסטיים מפרי עטם של בני הדור הצעיר והרדיקלי של ההשכלה ברוסיה, על פי מדיניות עריכה ליברלית למדי של פין. בין הכותבים ב"הכרמל" היו יהודה ליב גורדון (שפרסם בו את שירו החשוב "הקיצה עמי"), יחיאל מיכל פינס, אברהם אורי קובנר, אברהם פפירנא ורבים אחרים. פין עצמו כתב בכתב העת מאמרים פובליציסטיים רבים. הוא קרא להשתלבות היהודים בכלכלה ובתעשייה המודרנית, לחינוך מודרני ולשחרור האישה היהודייה. ב-1868 פתח מעל דפי כתב העת פולמוס, כשהציע שינויים הלכתיים קלים בהוראת שעה (היתר קטניות בפסח בשעת מחסור). למרות הבמה שנתן להם פין, התרעמו המשכילים הרדיקלים על עמדתו השמרנית ופשרנותו, וחלקם פנו לבמות אחרות.

החל בגיליון 14 של שנה ג' (י"ח בחשוון תרכ"ג) נדפס כתב העת בדפוס פין-רוזנקרנץ בווילנה, שהיה בבעלות משותפת של פין והאחים רוֹזֶנקרַנץ–שריפטזֶצֶר–ציוֹנסוֹן, זמן קצר לאחר היווסדו.
בעקבות עומס עבודה וקשיים כלכליים שינה פין ב-1870 את אופיו של "הכרמל" והפך אותו משבועון לירחון. כתב העת התמקד כעת יותר במחקר ובחכמת ישראל, ופורסמו בו בין השאר מאמרים של שלמה בובר, אד"ם הכהן, חיים זליג סלונימסקי, משה שטיינשניידר, הלל נח מגיד שטיינשניידר ושל פין עצמו. כשכתב פרץ סמולנסקין ביקורת חריפה על משה מנדלסון, "אבי תנועת ההשכלה", יצא פין במאמר להגנת מנדלסון. לקראת סוף שנות השבעים עבר מוקד הדיון בשאלות השעה לכתבי עת אחרים, בעיקר "השחר" ו"המליץ"; פין מסר את מלאכת העריכה לעוזריו, חיים ליב קצנלנבוגן, משה שמעון אנטוקולסקי וחיים ליב מארקון, ובסופו של דבר סגר את "הכרמל" ב-1880.

## לקריאה נוספת
* גדליה אלקושי, "העיתונות העברית בווילנה במאה ה-19", **[[העבר]]** יג (תשכ"ו), 59–97; יד (תשכ"ז), 105–152.
* יוסף קלוזנר, **היסטוריה של הספרות העברית החדשה**, כרך ד, ירושלים תשי"ד, עמ' 115–120.
* **מהשכלה לוחמת להשכלה משמרת, מבחר מכתבי רש"י פין**, ערך והקדים מבוא שמואל פיינר, ירושלים תשנ"ג, עמ' 26–36.
* מנוחה גלבוע, **לקסיקון העיתונות העברית במאות השמונה עשרה והתשע עשרה**, ירושלים תשנ"ב, עמ' 157–162.
* שמואל פיינר **מלחמת תרבות, תנועת ההשכלה היהודית במאה ה-19** ירושלים תשע"א, עמ' 207-218.
* גדעון קוץ, **חדשות וקורות הימים, מחקרים בתולדות העיתונות העברית והיהודית**, ירושלים, 2013, (ראו במפתח).

## קישורים חיצוניים

* הכרמל באתר הספרייה הלאומית
* '''הכרמל''' לעיון מקוון באתר "עיתונות יהודית היסטורית" - גרסה בת חיפוש בכל טקסט העיתון
* 
* 
* הכרמל באתר "עמלנט" 
* גישה דיגיטלית לכתב העת

## הערות שוליים

כרמל
קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:האימפריה הרוסית: כתבי עת
עוזי פיינרמן

**עוזי פיינרמן** (1924 – 8 באפריל 1975) היה מזכ"ל תנועת המושבים וחבר הכנסת מטעם המערך.

## ביוגרפיה

פיינרמן נולד בשנת 1924 במושב כפר יחזקאל שבעמק יזרעאל, בן למייסדי המושב (1921). בצעירותו הצטרף לארגון ההגנה ובמלחמת העצמאות שירת כמפקד מחלקה בחטיבת גולני. בין היתר, נטל חלק בקרב על משלט 86 שממזרח לח'אן יונס, במסגרת מבצע חורב. בהמשך הגיע בשירות מילואים לדרגת סגן-אלוף.

בשנת 1955 הצטרף פיינרמן לקבוצות ההדרכה של עולים חדשים בנקודות התיישבות של תנועת המושבים. כעבור שלוש שנים נבחר לתפקיד מזכיר התנועה, בראשה עמד בשנים 1958–1969.

נמנה עם מפלגת רפ"י והיה מקורב למשה דיין. בשנת 1969 נבחר מטעם המערך לכנסת השביעית. בשנת 1974 נבחר בשנית, לכנסת השמינית, וכיהן בה עד פטירתו. במהלך כהונתו היה חבר ועדת הכספים ויזם את הקמתה של השדולה החקלאית בכנסת.

עוזי פיינרמן נפטר במושבו כפר יחזקאל ב-1975 באופן פתאומי מהתקף לב, כבן 51 במותו. נקבר במושבו. הניח אם, אישה, שלושה ילדים ונכד. בנו, פרופ' אלי פיינרמן, כיהן כראש מכון וולקני. נכדו הקרוי על שמו, עוזי פיינרמן (רמירז) הוא מוזיקאי שהיה חבר בהרכב בום פם, ונכד נוסף הוא הפיזיקאי פרופ' עופר פיינרמן ממכון ויצמן למדע.

## לקריאה נוספת
* אורי מילשטיין, **ראיון מעולם האמת**, תל אביב: ספרית פועלים, תש"ם 1980.

## קישורים חיצוניים

* 
* , 
*  (דבריו של שר התחבורה ליד קברו של פיינרמן)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כפר יחזקאל: אישים
קטגוריה:מזכירי תנועת המושבים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:חברי הכנסת השמינית
קטגוריה:חברי כנסת שמתו במהלך כהונתם
קטגוריה:חברי התנועה למען ארץ ישראל השלמה
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים במושבים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1975
כלל זייצב

שמאל|ממוזער|350px|תרשים המתאר את הרג'יוסלקטיביות של תגובות אלימינציה, בהתאם לכלל זייצב. התוצר המכיל קשר כפול מותמר יותר, נוצר בתדירות גבוהה יותר.

בכימיה אורגנית, **כלל זייצב** הוא כלל אצבע המתאר את הרגיוסלקטיביות האופיינית לתגובות אלימינציה באלקאנים. כלל זייצב קרוי על שמו של הכימאי אלכסנדר מיכיאלוביץ זייצב, אשר אפיין לראשונה ב-1875 פרמטרים מבניים שונים המשפיעים על תגובות אלימינציה. על פי כלל זייצב, במהלך תגובת אלימינציה של אלקיל הלידים, קשרים כפולים נוטים להיווצר בין הפחמנים המותמרים יותר, זאת בשל יציבות תרמודינמית רבה יותר של קשרים כפולים מותמרים ביחס לקשרים כפולים שאינם מותמרים.

## הסבר כימי
פחמן המעורב בקשר כפול אחד הוא פחמן בהכלאת sp2, לעומת פחמן עם ארבעה קשרים בהכלאה sp3. פחמן בהכלאת sp2 עני באלקטרונים, לכן הוא קבוצה מושכת אלקטרונים. לעומתו, פחמן בהכלאת sp3 הוא קבוצה דוחפת (דוחה) אלקטרונים, מאחר שיש סביבו ענן אלקטרונים גדול, הודות למספר הכימי שלו. אי לכך, הפחמן של הקשר הכפול ״יעדיף״ בסביבתו כמה שיותר קבוצות דוחפות אלקטרונים, וזה יושג על ידי מספר מקסימלי של פחמני sp3, דהיינו יתקבל בעדיפות התוצר המותמר יותר. כתוצאה מהפרעות סטריות ומגורמים אחרים, ישנם יוצאי דופן לכלל זה.

## שיטות לקבל תוצר אנטי זייצב
#  להשתמש בבסיס מופרע סטרית, למשל טרט-בוטיל-אוקסיד, כשהבסיס מאוד נפחי הוא תולש את המימן מהפחמן הפחות מופרע סטרית (כלומר הפחמן שיש לו יותר מימנים).
#  להשתמש באלקיל פלוריד: הבסיס יקטוף מימן ולפני שהפלור יעזוב נקבל צורון בעל אופי קרבואניוני (פחמן עם מטען שלילי). יציבות קרבואניון ראשוני היא הגדולה ביותר, ולכן לתוצר הזה תהיה עדיפות, כלומר התוצר שמותמר בפחות קבוצות דוחפות אלקטרונים יתקבל בעודף.
# כשהריאגנט הוא אלקן, ויש פחמן β בעמדה אלילית, המימן ייקטף ממנו גם אם הוא לא המותמר ביותר, כדי ליצור מערכת מצומדת שעדיפה ביציבותה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כימיה אורגנית
קטגוריה:תגובות כימיות
מחלף חיפה דרום

**מחלף חיפה דרום** הוא מחלף המקשר את כביש 2, כביש 4 וכביש 23 ומהווה את הכניסה הדרום-מערבית של חיפה. המחלף נפתח לתנועה בשנת 1973, והיה למחלף הראשון בישראל בעל שלושה מפלסים. בשולי המחלף נמצאות תחנת הרכבת חיפה חוף הכרמל ומרכזית חוף הכרמל המרכזת קווי אוטובוס.

## מבנה המחלף
המפלס התחתון של המחלף משמש את מסילת החוף של רכבת ישראל. במפלס העליון עובר כביש 4 בגשר מעל כביש 2. המחלף בנוי כך שכביש 2 מתפצל מתוך כביש 4 (זו נקודת ההתחלה הצפונית של כביש 2), כך שיש לו צורה של מזלג בעל שתי שיניים, אך בניגוד למחלפים אחרים בעלי מבנה דומה (כגון מחלף חולות), במחלף זה קיימת גם אפשרות מעבר בין כביש 2 מכיוון דרום לכביש 4 לכיוון דרום, ולהפך. כמו כן קיים חיבור מן המחלף לפארק מתם המאכלס תעשיות היי טק. מ-1 בדצמבר 2010 המחלף משמש גם ככניסה המערבית למנהרות הכרמל. בצידו המזרחי של המחלף נמצאים הגשרים המובילים לכניסה המערבית של המנהרות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כביש 2: מחלפים
קטגוריה:כביש 4: מחלפים
קטגוריה:חיפה: צמתים ומחלפים
מחלף חיפה דרום
דולפין (קבוצת כוכבים)

**דולפין** הוא קבוצת כוכבים קטנה באזור קו המשווה השמימי שנכללה כבר ברשימת 48 הקבוצות של תלמי. כוכבי הקבוצה יוצרים צורת מעוין עם זנב הנראה כעפיפון קטן, אך היוונים הקדומים זיהו את הצורה כדולפין. למרות שכל כוכבי הקבוצה עמומים, קל יחסית לזהותה בשל צורת המעוין הבולטת.

## כוכבי הקבוצה
**α בדולפין (סואלוצ'ין)** הוא כוכב זוגי במרחק של כ-240 שנות אור, המורכב מכוכב לבן - כחלחל עם בהירות נראית מדרגה 3.9 ובן זוג כחול עמום יותר עם דרגת בהירות 6.4. בהירותם המשותפת היא 3.8. בסמוך לזוג הכוכבים ניתן לראות באמצעות טלסקופ 5 כוכבים נוספים, אך הם נמצאים רחוק יותר ואינם קשורים לזוג הכוכבים.

**β בדולפין (רוטנב)** הוא כוכב זוגי נוסף במרחק של כ-100 שנות אור, המורכב מזוג כוכבים לבנים עם בהירות כוללת מדרגה 3.6, כלומר זהו הכוכב הבהיר בקבוצה. בסמוך לזוג נמצאים 3 כוכבים נוספים שאינם קשורים לזוג.

**γ בדולפין** הוא גם כן כוכב זוגי במרחק של כ-100 שנות אור ונחשב לאחד הזוגות היפים שניתן לצפייה בטלסקופ חובבים. הזוג מורכב מתת-ענק כתום עם בהירות מדרגה 4.3 ומכוכב הסדרה הראשית לבן - צהבהב עם דרגת בהירות 5.1. בסמוך לזוג נמצא זוג נוסף, עמום בהרבה עם דרגות בהירות 7 ו-8.

**δ בדולפין** הוא כוכב לבן - כחלחל במרחק של כ-200 שנות אור, בהירותו משתנה בין דרגות 4.4 ו-4.5.

**ε בדולפין (דנב דולפים)** הוא ענק כחול-לבן במרחק של כ-360 שנות אור, ובהירות מדרגה 4. פרוש שמו הוא "זנב הדולפין" בערבית.

## גרמי שמיים מעניינים נוספים
**NGC-6891** היא ערפילית פלנטרית עם בהירות נראית מדרגה 10.5.

**NGC-6934** הוא צביר כדורי שמרחקו כ 52,000 שנות אור והוא נראה ככתם מעורפל עם בהירות מדרגה 8.9.

**NGC-7006** הוא צביר נוסף עמום יותר עם בהירות מדרגה 10.6 ובמרחק 185 אלף שנות אור.

## היסטוריה
שמות שני הכוכבים הראשיים של הקבוצה - סואלוצ'ין (α בדולפין) ורוטנב (β בדולפין) מקורם בתעלול: הם הופיעו לראשונה בקטלוג הכוכבים שפורסם על ידי מצפה פלרמו (איטליה) ב-1814. עוזרו של מנהל המצפה באותה תקופה היה איש בשם ניקולו קסיאטורה, ושמו הלטיני היה ניקולאוס ונטור (Nicolaus Venator). שמות שני הכוכבים (Sualocin ו-Rotanev) הם היפוכים של השם ושם המשפחה של העוזר (וכן שם המשפחה הן באיטלקית ובלטינית פירושו "צייד").

## מיתולוגיה
ישנם שני סיפורים מרכזיים מהמיתולוגיה היוונית הנוגעים לקבוצת הדולפין.
ע"פ הסיפור הראשון, האל פוסידון רצה לשאת לאישה את הנימפה אמפיטריטה. היא, מצד שני, רצתה לשמור על בתוליה וברחה להרי האטלס. פוסידון שלח אנשים למצוא אותה, ביניהם אלמוני בשם דלפינוס. במקרה, דלפינוס היה זה שנתקל בנימפה והצליח לשכנע אותה להיענות לחיזוריו של פוסידון. כהכרת תודה, האל שם דמות של דולפין בין הכוכבים.

האגדה השנייה מספרת על המשורר היווני אריון מהאי לסבוס (שחי במאה השביעית לפנה"ס), שהיה מוזיקאי החצר בארמונו של פריאנדרוס, שליט קורינתוס. במהלך מסעותיו לסיציליה ואיטליה, אריון צבר הון מכובד, אשר בהפליגו חזרה מטרנטום, גרם לצוות הספינה לתכנן נגדו מזימה. תחת איום מוות, אריון ביקש לקבל משאלה אחרונה, והצוות נענה לו. משאלתו הייתה לשיר קינה אחרונה. בזמן ששר, אריון הניף את עצמו מעבר למעקה הספינה וקפץ לים, שם הציל אותו דולפין שהוקסם מנגינתו. הדולפין נשא את אריון בבטחה לחופי יוון והשאירו שם.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:48 קבוצות הכוכבים של תלמי
קטגוריה:דולפין בתרבות
חואקין צ'אפאפרייטה

**חואקין צ'אפאפרייטה** (בספרדית: **Joaquín Chapaprieta**; 26 באוקטובר 1871 – 15 באוקטובר 1951) פוליטיקאי ספרדי בימי הרפובליקה הספרדית השנייה וראש הממשלה למספר חודשים.

## ביוגרפיה
צ'אפאפרייטה היה איש נמוך קומה עם ראש גדול, ועורך דין עשיר, איש עסקים שבין השאר ייצג את ג'נרל אלקטריק ועוד חברות אמריקאיות בספרד. הוא החל את דרכו במפלגה הליברלית ונבחר לראשונה לפרלמנט בשנת 1901 מטעם מחוז ואיאדוליד. בשנת 1922 מונה לתפקיד שר העבודה. באוגוסט 1923, לאור כישלונות הצבא במרוקו, הוא תמך עם רוב השרים האחרים בנסיגה חלקית, על מנת לפנות משאבים לטובת טיפול בבעיות האזרחיות בספרד גופא. משלא נתקבלה דעתו, הוא התפטר מהממשלה ביחד עם עוד כמה שרים ב-31 באוגוסט 1923 והמהלך ההתקפי של הצבא אושר. דבר זה לא מנע מהמלך לאפשר למיגל ריברה להכריז על משטר צבאי כמה שבועות יותר מאוחר.

בבחירות של 1933 הוא נבחר לפרלמנט כרפובלקני בלתי מפלגתי. בשנת 1935 הוא כיהן ארבעה חודשים כשר האוצר, שנדרש לארגן תקציב, אל מול גירעון יחסית גדול. על מנת לעשות זאת, התקציב של צ'אפאפרייטה הציע קיצוץ במנגנון הממשלתי תוך השארת תוכניות סוציאליות ועבודות ציבוריות. צ'אפאפרייטה גם דאג למחזר את ההלוואות של המדינה לריבית יותר נמוכה. אולם תוכניתו ספגה ביקורת מצד השמאל ואנשי השירות הציבורי. ב-19 בספטמבר 1935, הנשיא אלקלה סאמורה ניצל התפטרות של שני שרים מהממשלה על מנת למשוך את הממשלה יותר למרכז ומינה את צ'אפאפרייטה לראשות הממשלה. כראש ממשלה הוא המשיך במאמציו להעביר את התקציב, אולם כאשר ב-9 בדצמבר השותפה הראשית לקואליציה, ה-CEDA, התנגדה לחלק מסעיפי התקציב, הוא החליט להתפטר, דבר שהוביל בסופו של דבר לבחירות המוקדמות של פברואר 1936. בקשות הנשיא שינסה להקים ממשלה חדשה נענו על ידו בשלילה. עם זאת, הוא המשיך כשר אוצר בממשלתו של מנואל פורטלה ולדרס וניסה לגבש חזית ימנית לבחירות הקרבות שתהווה משקל נגד לחזית העממית של השמאל.

לאחר הבחירות, צ'אפאפרייטה היה שותף לביקורת הקשה של הנשיא אלקלה סאמורה כנגד ממשלת השמאל של מנואל אסאניה, בין השאר, על שהיא אינה אוכפת את החוק כלפי התפרעויות של השמאל, על הטיה של תוצאות הבחירות ועל רצונה לקיים בחירות מקומיות כלליות בבת אחת בכל המחוזות בניגוד לחוקה. צ'אפאפרייטה ביקש מהנשיא סאמורה לפטר את ממשלת אסאניה לאור התנהלותה ואמר לו שהוא יוכל לסמוך על הצבא שיעמוד מאחוריו.

עם פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית הוא פרש מהפוליטיקה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת ספרד
קטגוריה:הרפובליקה הספרדית השנייה
קטגוריה:שרי העבודה של ספרד
קטגוריה:שרי האוצר של ספרד
קטגוריה:ילידי 1871
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1951
אריק רוברטס

**אריק אנטוני רוברטס** (באנגלית: **Eric Anthony Roberts**; נולד ב-18 באפריל 1956) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון אמריקאי. מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1985 על תפקידו בסרט "רכבת אל החופש", ועוד לפני כן היה מועמד לשני פרס גלובוס הזהב על תפקידיו בסרטים "מלך הצוענים" (1978) ו"סטאר 80" (1983).

## ביוגרפיה
רוברטס נולד בבילוקסי, מיסיסיפי שבארצות הברית, למשפחה נוצרית. הוא גדל באטלנטה
שבג'ורג'יה, והוא אחיהן הבכור של השחקניות ג'וליה רוברטס וליסה רוברטס גילאן.

## קריירה
### קולנוע וטלוויזיה
מבין הסרטים בהם השתתף ניתן למנות את "מלך השכונה" (1984, "המובחר שבמובחרים" (1989), "המובחר שבמובחרים 2" (1993) ו"המומחה" (1994). ב-1996 הוא שיחק בתפקיד המאסטר בסרט הטלוויזיה המבוסס על סדרת "דוקטור הו". ב-2003 הוא שיחק בסרט "ימים מכורים". בשנת 2006 שיחק בסרט הפעולה "DOA מת או חי" המבוסס על משחק מחשב. בשנת 2006 שיחק גם בסרט "תשוקה קטלנית", ובסרט הפשע "מדריך להכרת קדושיך" בכיכובם של רוברט דאוני ג'וניור וצ'נינג טייטום.

ב-2008 הוא כיכב במותחן הפסיכולוגי "Royal Kill", וכן בסרט "האביר האפל" כראש המאפיה סלבטורה מארוני. ב-2010 שיחק בסרט "דחף להרוג", ובשנת 2013 שיחק בסרט "תקיפה בוול סטריט" בכיכובו של דומיניק פרסל.

ב-2016 הוא כיכב בדרמת המתח "הרופא שלי אורב לי 2".

עם תפקידיו הטלוויזיוניים ניתן למנות השתתפות בסדרות "", "חוק וסדר: מדור מיוחד", "ישנן בנות", "גיבורים", "Suits" ו"הפמליה".

בשנת 2024 לוהק לעונה ה-33 של "רוקדים עם כוכבים" בארצות הברית.

### מועמדויות ופרסים
בשנת 1978 היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על תפקיד ראשי בסרט הדרמה "מלך הצוענים", שהיה גם תפקיד הבכורה שלו.

בשנת 1985 היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו ב"רכבת אל החופש".

בשנת 1987 זכה בפרס התיאטרון על הופעתו במחזה ברודוויי "Burn This".

## חיים אישיים
ב-1992 נישא רוברטס לאילייזה רוברטס-גארט, אמו של המוזיקאי הזמר-יוצר קיטון סימונס . בתו הביולוגית היחידה של רוברטס היא השחקנית אמה רוברטס שנולדה לו ב-1991 מזוגיות עם אישה בשם קלי קנינגהאם.

רוברטס למד את אמנויות הלחימה טאקוונדו וג'ו ג'וטסו. הוא מנהל אורח חיים טבעוני.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה
* *Love, Cheat & Steal* (1993) - סרט טלוויזיה של שואוטיים
* *In Cold Blood*  (1996)
* לנסקי (1999) - סרט טלוויזיה של HBO
* ספון: הסדרה (אנ') (1999) - דיבוב
*פלקון (2000)
*חוק וסדר: מדור מיוחד (2002) - בפרק "Victims".
*פחות ממושלמת (2005-2002)
*מגפה (2007)
*הפחד עצמו (אנ') (2008)
*חוק וסדר: כוונה פלילית (2008) - בפרק "Betrayed".
*התרסקות (2009)
*המוצא (2012)
*נערה אבודה (2015)
*מלכת הדרום (2019)
*חליפות (2018)
*Killer Advice (2021) - סרט טלוויזיה של Lifetime
**Keeping Up With The Joneses* (2021)
*הטירון: סוכנת חדשה (2022)
*רוקדים עם כוכבים (2024)
**Her Fatal Fling* (2024) - סרט טלוויזיה של Lifetime

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:טבעונים אמריקאים
אריק
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
נתיב המים התוך-חופי

**נתיב המים התוך-חופי** (באנגלית: **Intracoastal Waterway**) הוא נתיב מים שאורכו כ-4,800 ק"מ ומשמש לצורכי פנאי ומסחר לאורך קו החוף האטלנטי וחוף המפרץ של ארצות הברית שעל מפרץ מקסיקו בארצות הברית. חלקים מנתיב המים מורכבים ממפרצים טבעיים, ערוצי נהרות המוצפים מי ים, לגונות וחלקים אחרים הם תעלות שנבנו בידי אדם.

נתיב המים התוך-חופי משתרע במקביל לחוף המזרחי של ארצות הברית, החל ממדינת מיין בצפון ועד למדינת פלורידה בדרום, ולאורך חופי מפרץ מקסיקו מפלורידה ועד לעיר בראונסוויל בטקסס. שיט בנתיב המים התוך-חופי פטור מאגרה אולם ספינות מסחריות חייבות ב"מס דלק" אשר מממן את אחזקת הנתיב ושיפורו. נתיב המים התוך-חופי מהווה חלק גדול ממסלול "הלולאה הגדולה" (The Great Loop): מסלול שיט מעגלי המאפשר לבעלי סירות להקיף את כל החלק המזרחי של ארצות הברית לאורך החוף המזרחי, הימות הגדולות, נהר המיסיסיפי ויובליו ולאורך חופי מפרץ מקסיקו, בין 8,000-12,000 ק"מ, בהתאם לנתיב שנבחר.

[250px|ממוזער|שמאל|קטע מנתיב המים התוך-חופי [האוקיינוס האטלנטי|האטלנטי, בצפון קרולינה]]
[250px|ממוזער|שמאל|נתיב המים התוך-חופי ב[מפרץ מקסיקו, סמוך לניו אורלינס]]
הקמת נתיב המים התוך-חופי התאפשרה בזכות החלטת הקונגרס של ארצות הברית בשנת 1919. תחזוקת הנתיב נעשית על ידי חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית (United States Army Corps of Engineers). על פי החוק הפדרלי על נתיב המים להיות בעומק מינימלי של 4 מטר ברוב אורכו, אולם עקב קשיים תקציביים אין ההוראה יוצאת לפועל. כתוצאה מאחזקה לקויה קיימים קטעים של הנתיב בהם הצטברות חול ומשקעים המגבילים את עומק המים ל-2.1 עד 2.7 מטר.

נתיב המים התוך-חופי מורכב משני קטעים נפרדים: 
* נתיב המים התוך-חופי במפרץ מקסיקו המשתרע בין העיר בראונסוויל בטקסס לעיר קאראבל בפלורידה.
* נתיב המים התוך-חופי בחוף האטלנטי המשתרע בין קי וסט בפלורידה לבוסטון במסצ'וסטס.
על פי התוכנית המקורית להקמת נתיב המים, שני הקטעים היו צריכים להיות מחוברים בתעלת מים שתחצה את צפון חצי האי פלורידה, אולם שיקולים סביבתיים מנעו את השלמת התוכנית.

חלק ניכר מן השיט על נתיב המים התוך-חופי הוא מסחרי באופיו: דוברות שעליהן מכלי דלק ומוצרי דלק, מזון, חומרי בנייה ומוצרי תעשייה. בנתיב אף פעילות פנאי ערה. בתקופות הסתיו והאביב חלק מן התנועה היא של שייטים המדרימים לפלורידה לעת חורף ומצפינים עם בוא הקיץ. חלק מן השייטים המעדיפים לשוט באוקיינוס, נאלצים להשתמש בנתיב בעת סערות.

## קישורים חיצוניים

*History of the Waterways of the Atlantic Coast of the United States על נתיב המים התוך-חופי באתר חיל ההנדסה האמריקאי.
* Atlantic Intracoastal Waterway Association התאחדות נתיב המים התוך-חופי האטלנטי.
* Gulf Intracoastal Canal Association התאחדות נתיב המים התוך-חופי במפרץ מקסיקו.
* 

קטגוריה:ארצות הברית: תעלות
קטגוריה:נתיבי שיט