כוח צבאי למחצה

[ממוזער|[המשמרות האדומים (רוסיה)|המשמרות האדומים ברוסיה היו כח צבאי למחצה שהורכב מפועלים וחקלאים רוסים שפעלו במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה]]
**כוח צבאי למחצה** (באנגלית: **Paramilitary**) הוא גוף המתפקד ומאורגן בצורה המקבילה לכוח צבאי מקצועי, ובעל מאפיינים צבאיים, אך פועל מחוץ למבנה הצבאי הפורמלי. הוא משמש לרוב למטרות פוליטיות, אידאולוגיות או ביטחון פנים. כוחות אלו מצוידים בנשק צבאי קל ו/או בכלי רכב צבאיים, ופועלים מחוץ לשרשרת הפיקוד והשליטה הרגילה של הצבא, אך שומרים על קשר הדוק ורשמי עם המשטר ונמצאים תחת שליטתה המבצעית של הרשות המבצעת. הכוח מאומן ומאורגן תחת השלטון במטרה לתמוך בצבא הסדיר או להחליפו במשימות מסוימות וממלא תפקידי ביניים שבין צבא למשטרה. בניגוד למיליציות פרו-ממשלתיות הפועלות מחוץ למנגנון המדינה, לכוחות צבאיים למחצה יש קשר רשמי, מובהק וברור למשטר, והם מהווים חלק אינטגרלי ממנגנוני המדינה. אף שכוחות צבאיים למחצה עשויים לשמש כלי יעיל וגמיש בידי המדינה, פעילותם מעוררת מחלוקת בשל אופיים המיליטריסטי והסיכון לפגיעה בזכויות אדם. לאורך ההיסטוריה מילאו כוחות אלה תפקידים מגוונים, מתמיכה ביטחונית ועד מעורבות בפשעים חמורים ובהשתלטות על מוקדי כוח מדינתיים.

## היסטוריה
כוחות צבאיים למחצה מופיעים בהיסטוריה בהקשרים מגוונים, החל מתמיכה בצבא במלחמות, ועד כוחות מעורבים בלחימה נגד מרד ופנים-מדיני. כוחות צבאיים למחצה מודרניים התפתחו במאה ה-19, כמו סוכנות פינקרטון בארצות הברית, ששימשה ככוח פרטי ענק לדיכוי שביתות ורדיפת פושעים. במאה ה-20 זוהו כוחות אלו פעמים רבות עם משטרים קיצוניים, דוגמת כוחות ה-SS בגרמניה הנאצית, וכן שימשו ככלי מרכזי בביצוע רציחות עם במדינות כמו רואנדה, יוגוסלביה וקולומביה. במאה ה-21 חלה צמיחה משמעותית בשימוש בחברות צבאיות פרטיות (PMCs), כדוגמת כוח ואגנר הרוסית או חברות אמריקאיות ובריטיות, תופעה שמעוררת דאגה בארגוני זכויות אדם עקב ניסיון של מדינות להתנער מאחריות על הפרות חוק.

## תפקידים ורציונל הקמה
כוחות אלו מציעים למשטר חלופה גמישה ולעיתים יעילה יותר מהמשטרה הרגילה או מהצבא הסדיר בהתמודדות עם איומי פנים. הקמה ותחזוקה של מבנה מקביל לצבא הסדיר כרוכות בעלויות כספיות ניכרות ובצורך במנגנון בירוקרטי נרחב. בשל כך, ניתן למצוא אותם בעיקר במדינות בעלות משאבים וקיבולת מדינתית (State Capacity) גבוהה. משטרים חלשים חסרים לרוב את היכולת להקים ולתחזק אותם.

בשל הזמן והמשאבים הנדרשים לפיתוחם, כוחות צבאיים למחצה מוקמים פעמים רבות בתקופות של יציבות מוסדית ופוליטית, כאשר למנהיגים יש מרווח כלכלי לגוון את מערך הביטחון שלהם. לעומת זאת, בזמנים של סכסוכים אזרחיים נרחבים והתקוממויות, שבהם משאבי המדינה מצטמצמים, הסבירות לשימוש בכוחות אלו יורדת ומועדפות חלופות זולות יותר כמו מיליציות בלתי רשמיות.

תפקידם המרכזי של כוחות אלו הוא לספק מענה במצבי פנים וביטחון בינלאומיים הדורשים מיומנויות מעורבות - מחד, יכולות וטקטיקות צבאיות ומאידך, סמכויות וכישורים של אכיפת חוק ושיטור אזרחי. הם ממלאים את ה"שטח האפור" שבין משימות קלאסיות של משטרה אזרחית לבין משימות של צבא סדיר.

משימות של כוחות אלו נמצאות פעמים רבות בנקודת ההשקה שבין ביטחון פנים לביטחון חוץ. לדוגמה הגנה ואבטחה של גבולות, ופריסה בינלאומית באזורי סכסוך. בנוסף, הם נותנים מענה במצבי איום פנימיים שבהם כוחות המשטרה הרגילים אינם מספיקים, למשל התמודדות מול פשע מאורגן חמור, הפרות סדר ציבוריות ומהומות אלימות או לוחמה בטרור, אך במקביל, שימוש בצבא סדיר יהיה בלתי מידתי ויסכן חיי אזרחים.

## פיקוח דמוקרטי וסיכונים לזכויות אדם
בשל אופיים הצבאי ויכולתם להפעיל אמצעים צבאיים במרחב האזרחי, פעילותם מעוררת מחלוקת. הפעלתם מחייבת פיקוח דמוקרטי הדוק וכללים נוקשים בנוגע לתנאים שבהם מותר להשתמש בכוח, כדי למנוע פגיעה בזכויות אדם ולהבטיח פעולה מרוסנת ומידתית, בכפיפות מלאה לאחריות דמוקרטית.

במדינות רבות הועבר הניהול והפיקוח על כוחות אלו מהרשויות הצבאיות לרשויות אזרחיות האחראיות על ביטחון הפנים ואכיפת החוק, כגון משרד הפנים או משרד המשפטים.

נדרש גם פיקוח ציבורי וחיצוני בלתי תלוי על החלטות הנוגעות למדיניות, אסטרטגיה, מינויים ושימוש במשאבים. סמכויות הכוח ותפקידיו צריכים להיות מעוגנים בחוק ופתוחים לביקורת, תוך הפרדה בין הדרג הפוליטי לבין החלטות מבצעיות.

יש לעגן קודי התנהגות וכללי פתיחה באש שיבטיחו ציות לדין הלאומי והבינלאומי, ולהבטיח שכאשר הכוחות מפעילים סמכויות אזרחיות, מערכת המשפט האזרחית תאכוף עליהם את שלטון החוק וזכויות האדם יישמרו.
## דיכוי פוליטי
במקרים רבים כוחות למחצה נועדו בראש ובראשונה להגן על המשטר מפני איומים על הישרדותו באמצעות דיכוי פוליטי. בניגוד לצבא הסדיר, המבוסס על גיוס אוכלוסייה מגוונת, הם לרוב מורכבים מקבוצות אתניות, שבטיות או פוליטיות הנאמנות למשטר, כדי להבטיח את נאמנותם. לדוגמה, פדאיון סדאם גויסו בעיקר מקרב הסונים בעיראק.

הקשר ההדוק לממשל מעניק לשלטון רמת פיקוח ושליטה גבוהה מאוד על פעולות הכוח, דבר המצמצם משמעותית את האפשרות שהכוח יפעל בניגוד לאינטרסים של המדינה. עם זאת, משמעות הדבר היא שהממשלה נושאת באחריות ישירה ומלאה למעשיהם. במקרים שבהם הכוח מבצע פעולות קיצוניות או לא חוקיות, לממשלה אין יכולת ממשית להשתמש בהכחשה סבירה ולהתנער מאחריות, כפי שהייתה יכולה לעשות לו מדובר היה במיליציות לא-רשמיות.

כוחות צבאיים למחצה עומדים מאחורי כמה מהפשעים החמורים בהיסטוריה המודרנית, כגון הטיהורים האתניים בבוסניה וקוסובו, רצח העם ברואנדה. וכן מסע הטרור השיטתי והאכזרי שבוצע על ידי כוח שהופעל על ידי ממשלת אינדונזיה כלפי אוכלסייה במזרח טימור שתמכה בעצמאות בשנת 1999. מדובר במגמה עולמית מתרחבת. אחת הסיבות המרכזיות לצמיחתם של כוחות אלו היא העלייה בדרישות הבינלאומיות לזכויות אדם. דרישות אלו אילצו משטרים רופפים להעביר את השימוש האלים בכוח למישור הלא-ממוסד.

בשל מעורבותם העמוקה בפעולות דיכוי, חברי הכוחות הללו חוששים לרוב מהעמדה לדין תחת ממשלות חדשות. פחד זה מוביל אותם לחבל במאמצים לחילופי שלטון בדרכי שלום ולפגוע בתהליכי דמוקרטיזציה. במדינות כמו סין, רוסיה, הודו, פקיסטן ואינדונזיה, כוחות אלו הכפילו ושילשו את גודלם וחשיבותם היחסית.

## השתלטות ואתגור המדינה
קיימים מקרים בהם כוחות צבאיים למחצה איתגרו את הלגיטימיות של המדינה ואת השליטה בה באמצעות הפעלת אלימות ולעיתים תוך עקיפת החוק.

בסודאן, כוחות הסיוע המהיר (RSF), שהוקמו במקור על ידי הממשל, התעצמו ונאבקים בצבא הרשמי תוך ביצוע מעשי טבח ופשעי מלחמה נרחבים.

בברזיל, מיליציות המורכבות משוטרים וכבאים לשעבר פועלות ככוח פארא-צבאי המשולב בפוליטיקה, שולט באוכלוסיות גדולות ומנהל פעילויות פשיעה וגביית מיסים מחוץ לחוק.

ברוסיה, כוח ואגנר פעל כחברת שכירי חרב למטרות רווח, ששירתה את האינטרסים הגאופוליטיים של הקרמלין בסוריה, אפריקה ואוקראינה.

בלבנון, חזבאללה פועל בו זמנית כמיליציה צבאית, כמפלגה פוליטית מקומית המספקת שירותים חברתיים, וככוח פרוקסי צבאי למחצה הממומן ומחומש על ידי איראן כדי להילחם בישראל.

בקולומביה השתלטו כוחות צבאיים למחצה על מוסדות מקומיים והסיטו כספי ציבור, כמו תקציבי בריאות, לכיסיהם הפרטיים. הזרמת התקציבים הציבוריים לכוחות אלו העשירה וחיזקה אותם משמעותית, ובכך יצרה תמריצים שליליים שמנעו מהם להתפרק מנשקם במסגרת תהליכי שלום.

## דוגמאות לכוחות צבאיים למחצה
* **משמרות נשיאות וכוחות הגנת משטר**: כוחות שבראש ובראשונה נועדו להגן על השליט, לאזן את הצבא הסדיר ולמנוע הפיכות מבית. לדוגמה, משמרות הנשיאות באוגנדה, זאיר ובלארוס; המשמר הלאומי וכוח הביטחון המרכזי במצרים תחת שלטון מובארכ והמשמר הלאומי בוונצואלה. כוח הבסיג' באיראן הוא כוח צבאי למחצה, המשמש כזרוע הפועלת תחת פיקוד משמרות המהפכה (IRGC) שהוקמו ב-1979 כדי לשמור על משטר האייתוללות. לכוח זה יש תפקיד מרכזי בדיכוי אוכלוסייה והוא מפעיל אלימות קשה כלפי מפגינים.
* **סוכנויות מודיעין ביטחוני המפעילות "כיתות מוות"**: סוג מסוכן ביותר של כוחות צבאיים למחצה, משום שהכוח מרוכז בידיים מעטות בתוך מנגנון המדינה ופועל לחיסול מתנגדים. לדוגמה סוכנות המודיעין הכללית במצרים וסוכנויות המודיעין בברזיל ששלטו ב"כיתות מוות" בשנות ה-70.
* **כוחות שיטור מיוחדים**: כוחות הפועלים לביטחון פנים, פיזור הפגנות, לוחמה בטרור ודיכוי מהומות. לדוגמה הז'נדרמריה הלאומית בצרפת, הקרביניירי באיטליה, משמר הגבול בישראל, ו"המשטרה החמושה העממית" בסין שהוקמה כקו הגנה ראשון נגד תסיסה אזרחית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוציולוגיה צבאית
קטגוריה:לוחמה
קטגוריה:אבטחה