open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מג'דרה

250px|ממוזער|מוג'דרה עם ירקות
**מג'דרה** (בערבית: **مجدرة**) הוא מאכל מזרח תיכוני המכיל עדשים עם אורז, חיטה או בורגול, ובצל מטוגן עם כמון. המאכל מקובל בכל רחבי המזרח התיכון, ומוגש כיום כמנה עיקרית, כתוספת, או כחלק ממספר רב של סלטים בראשית הארוחה.

המאכל פופולרי בארוחות צמחוניות וטבעוניות מכיוון שהוא עשיר בחלבון מן הצומח.

בקרב יהודי סוריה ומצרים נהגו לאכול מאכל זה פעמיים בשבוע - חם ביום חמישי בערב, וקר בימי ראשון בצהריים. יהודי ירושלים נהגו לאכול מאכל זה כחלק מארוחה חלבית, בתוספת יוגורט או גבינה.

גרסה הדומה למאכל נקראת "קיצ'רי" במטבח ההודי.

## קישורים חיצוניים

* מתכון באתר הצמחונות והטבעונות הישראלי
* מג'דרה, מתכון מאתר Cooks

קטגוריה:סלטים
קטגוריה:המטבח הים-תיכוני
קטגוריה:המטבח הישראלי
קטגוריה:המטבח הלבנוני
קטגוריה:המטבח המצרי
קטגוריה:המטבח הסורי
קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:מאכלי עדשים
קטגוריה:מאכלים לאומיים
קטגוריה:מאכלי אורז
קטגוריה:המטבח הערבי: סלטים
זה ששומר עליי

**זה ששומר עליי** הוא אלבומה ה-15 של הזמרת שרית חדד אשר יצא לאור ב-6 ביוני 2007 . האלבום כולל בלדות כמו השיר "חופשייה" ושירים קצביים - "עליך ועליי", "שמח", "אוהבת ת'חיים" ועוד. הסינגל הראשון מתוך האלבום הוא "עליך ועליי" שכתבו והלחינו צמד דוסול (יעקב למאי וטל שגב) שגם עיבדו והפיקו מוזיקלית את מרבית האלבום. בנוסף לשיר הזה הם כתבו והלחינו עוד חמישה שירים. אמנים נוספים אשר תרמו את חלקם לאלבום: הנרי, אלון דה לוקו, זאב נחמה, שרית חדד ועוד.

בספטמבר 2007 קיבל האלבום מעמד פלטינה, על מכירות של מעל 45,000 עותקים. בסך הכל נמכר האלבום בסדר גודל של למעלה מ-80,000 עותקים.

בדצמבר 2007 זכה השיר "זה ששומר עליי" בפרס שיר השנה של טקס פרסי עמ"י.

## הפקה
*הפקה בפועל: שרית חדד
*עיבודים והפקה מוזיקלית: "דו סול" (טל שגב ויעקב למאי), הנרי.
*הפקת שירה ועיבוד קולי: יהודה תמיר
*מיקסים: הנרי, יהודה תמיר
*קולות רקע ולווי: שלומית בנשטי, מיה רוגל
*תופים: אשר פדי, גלעד שמואלי
*בס: אבי יפרח, פיטר רוט
*גיטרה: אבי סינגולדה, פיטר רוט, אריק כהן
*קלידים ותכנותים: הנרי, טל שגב, יעקב למאי, עמית הראל, עדי גולדשטיין
*כלי הקשה: גד סרי, יהודה תמיר
*כלי מיתר: גליה חי, מאיה בליזצמן, חן שנהר, ניצן קנטי, קרן טטנבאום, יוני גרטנר
*חליל: סלעית להב, אלפרד
*עוד: רוני דלל
*דרבוקה: שרית חדד, חזי יעקב
*פסנתר: קרן פלס, טל שגב
*הוקלט באולפנים: henreemusic, שיר, זזה
*יחסי ציבור: ורצברגר-מלין

## רשימת רצועות

## סינגלים

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי שרית חדד
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת אבי גואטה הפקות בע"מ
פילוס

**פילוס** (ביוונית: **Πύλος**, באיטלקית: **Navarino**, נאווארינו) הוא שמם של מפרץ גדול ועיירה בחוף המערבי של חצי האי פלופונסוס, במחוז מסניה שבדרום יוון. העיירה, הנקראת באיטלקית "פילוס וקיו" (Pylos Vecchio), שוכנת בחופו הדרום-מזרחי של המפרץ, והיא בירת הנפה פיליה (Pylia). ב-2011 מנתה אוכלוסייתה 5,287 נפש.

מרחק קילומטרים אחדים מפילוס החדשה, בחופו הצפון-מערבי של המפרץ, שוכנת פילוס העתיקה. עיר זו הייתה פוליס חשובה בתקופה המיקנית, ונזכרת באיליאדה להומרוס כמי שעמדה בראש ברית של תשע ערי חוף במלחמת טרויה. באתר בעיר התגלו מאות לוחות חרס ועליהם טקסטים בכתב יווני עתיק.

מפרץ פילוס, היה זירת שני קרבות חשובים בהיסטוריה של יוון: קרב פילוס, שניטש ב-425 לפנה"ס בין האתונאים לספרטנים, וקרב ים נאווארינו, בין הצי הטורקי לבין ציי בריטניה, צרפת ורוסיה, שניטש ב-1827, במהלך מלחמת העצמאות היוונית.

## האתר הארכאולוגי
קארל בלגן היה חופרה הראשון של פילוס. הוא בחר גבעה רמה שעמדה במקום, שם גילה שרידי ארמון עם ממצאים מיקניים רבים, שהביאו אותו למסקנה שמדובר בארמונו של נסטור. מאוחר יותר מצא בלגן באתר מאות לוחות חרס כתובים. הכתב כונה בתחילה כתב מינואי, מכיוון שלוחות דומים לאלו נמצאו בכרתים על ידי סר ארתור אוונס. הכתב כונה גם כתב ליניארי ב' ולבסוף כתב מיקני, על שם התקופה והמקום שבהם היה מקובל.

פילוס מוזכרת, הן באיליאדה והן בלוחות החימר, כעומדת בראש ברית של תשע ערי חוף.

על פי הממצאים, חרבה פילוס בשריפה פתאומית במשבר תקופת הברונזה המאוחרת בסוף התקופה המיקנית. הראיה להשערה זו הייתה הימצאותם של כלים רבים במקום, אך ללא ממצאים לקיומם של בני אדם שככל הנראה נמלטו כולם בשל השריפה.

## קישורים חיצוניים

* 
ימין|ממוזער|250px|מפרץ פילוס

קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפיה
קטגוריה:יוון: ערים
קטגוריה:יוון: ערי חוף
קטגוריה:פלופונסוס (מחוז): אתרים מיקניים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1828
וילהלם דורפפלד

**וילהלם דורפפלד** (בגרמנית: **Wilhelm Dörpfeld**; 25 בדצמבר 1853 - 23 באפריל 1940) ארכאולוג וארכיטקט גרמני.

## תולדות חייו
וילהלם דורפפלד נולד בוופרטל. בצד הכשרתו ועיסוקו כארכיטקט התעניין מאוד בארכאולוגיה, והצטרף ב-1884 להיינריך שלימן, חופרה של טרויה, בחפירותיו באקרופוליס של טירינס. ב-1893 חזר לחפור בטרויה בטענו ששלימן הרס שם את הרצף הארכאולוגי ובלבל בין השכבות השונות. בשנים 1885–1890 חפר באקרופוליס של אתונה, ובשנים 1903–1911 ניהל חפירות בפרגמון. בסוף יוני 1914 שב לברלין בגלל המתיחות שלפני מלחמת העולם הראשונה ונשאר בה בשבע השנים הבאות. במהלך המלחמה שירת במודיעין של המטה הכללי ומטה הצי, במקביל לעבודתו המדעית. בתחילת המלחמה היה בין החותמים על מנשר התשעים ושלושה ונמנה עם מיעוט החותמים שעמדו על כך שהעובדות במנשר נכונות, גם לאחר המלחמה.

דורפפלד מת ב-1940.

## עמדותיו
על סמך הממצאים בטירינס ובטרויה, הגה דורפפלד רעיון, שאמנות גאומטרית התחילה כבר בתקופה המיקנית, ולמעשה בכך מחק את תקופת החושך ביוון. הוא חפר גם באולימפיה, מקום בו חפר בתחילה עם קורטיוס ואדולף פורטוונגלר, וגם משם רצה להוכיח את התזה שלו.

אך קמו לו מתנגדים רבים, ובראשם אדולף פורטוונגלר שכינה אותו "בור מוחלט", ובסופו של דבר הוא זכה ללעג ולקלס, וגם תלמידיו פרשו ממנו.

בגרמניה הוא היה נערץ, ושם הקים את ה"אקדמיה לארכאולוגיה", וגם גימנסיה. 

אף על פי שדעתו לא התקבלה ואף זכתה ללעג רב, נחשב דורפפלד לארכאולוג מעולה, ולזה תרם הידע הרב שלו בארכיטקטורה, שעזר לו לזהות היטב את השכבות השונות ולהבדיל ביניהן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארכאולוגים גרמנים
קטגוריה:ארכאולוגים מיקניים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1853
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1940
ז'אן-מרטן שארקו

[200px|שמאל|ממוזער|שארקו מדגים חולה מהופנטת בפני רופאים בבית החולים [סלפטרייר]] 
**ז'אן-מרטן שארקו** (; 29 בנובמבר 1825 – 16 באוגוסט 1893) היה רופא, נוירולוג ופסיכיאטר צרפתי, שזכה לפרסום עולמי כחוקר ומורה בתחומי הנוירולוגיה והפסיכולוגיה. שארקו ידוע במיוחד בתור אחת הדמויות שתרמו לביסוס חקר ההיסטריה באירופה במאה ה-19.

## חייו
שארקו נולד בפריז. בראשית דרכו פרסם מאמרים על אמנות ואחר כך פנה ללימודי רפואה. בשנת 1872 נתמנה לפרופסור לאנטומיה פתולוגית באוניברסיטת פריז וב-1882 ייסד בבית החולים סלפטרייר (Salpêtrière) בפריז את המחלקה הנוירולוגית שהייתה הראשונה מסוגה באירופה. במחלקה זו הגיע לשיא תהילתו. נהרו אליה חולים מכל רחבי אירופה והרצאותיו משכו רופאים רבים.
שארקו פרסם תסמונות רבות הנקראות על שמו, בעיקר בשטח הנוירולוגיה.

הוא היה הראשון שתיאר את התסמינים של טרשת נפוצה - רעד, דיבור מקוטע והליכה בלתי יציבה.

הוא הראשון שתיאר את **מפרק שארקו** (Charcot joint) - הרס של מפרק בגלל פגיעה בעצבי התחושה בעיקר בחולי עגבת.

הוא הראשון שתיאר את מחלת ה-ALS) Amyotrophic Lateral Sclerosis) - מחלה קשה וחשוכת מרפא של ניוון שרירים כתוצאה מפגיעה בעצבים המוטוריים בחוט השדרה.

שארקו יחד עם חבריו פייר מארי והווארד הנרי טות, תיאר מחלה גנטית המכונה שארקו-מארי-טות (Charcot-Marie-Tooth Disease), שבה יש פגיעה בעצבים של השרירים הפרונאליים האחראים לפעולת כף הרגל. מחלה זו ידועה גם בשם Peroneal Muscle Atrophy.

שארקו עסק הרבה בהיפנוזה ובפסיכיאטריה. אחד מתלמידיו היה זיגמונד פרויד, שתרגם את מאמריו לגרמנית. שארקו סבר שההיסטריה היא מחלה נוירולוגית תורשתית. הוא נהג להיעזר בהיפנוזה כדי לגרום למצב היסטרי, והיה מדגים זאת בהרצאותיו. רבים ובתוכם פרויד חלקו על דעותיו בנושא זה.

אכסל מונתה, שהעלה את זכרונותיו בספרו מגילת סן מיקלה, היה ממתנגדיו הבולטים של שארקו. מונתה נהג ללכת להרצאותיו של שארקו בעת ששהה בפריז עד שסולק משם לאחר שהביע את דעותיו בפומבי נגד שיטות ההיפנוזה של שארקו.

בנו של שארקו, הרופא, המדען וחוקר הקטבים ז'אן-באטיסט שארקו, עמד בראש משלחות צרפתיות לאנטארקטיקה ברבע הראשון של המאה ה-20.

## ראו גם
* האיקונוגרפיה המצולמת של הסאלפטרייר

## לקריאה נוספת
* פרופ' אליעזר ויצטום וד"ר יעקב מרגולין, **פרקים בהתפתחות הפסיכיאטריה**, זכרון יעקב: איתי בחור - הוצאה לאור, 2017.

## קישורים חיצוניים

* תסמונות על שמו של שארקו
* 
* 

קטגוריה:פסיכיאטרים צרפתים
קטגוריה:נוירולוגים צרפתים
קטגוריה:משפחת שארקו
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי צרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1825
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1893
1363

## אירועים
* פיליפ השני דוכס בורגונדיה הופך להיות הדוכס של בורגונדיה.
* האימפריה הביזנטית מנצחת במאבק את האימפריה העות'מאנית ליד מגרה יוון.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
בני סיידא

**בני סיידא** הוא בשלן, מעביר סדנאות בישול ומחברם של ספרי בישול.

## ביוגרפיה
סיידא נולד וגדל בטבריה כבן יחיד בין שלוש אחיות. אמו ממוצא סורי, אביו ממוצא עיראקי, שהיו בעלי חנות מכולת סמוכה לבית. בצבא, שירת בשלישות בבסיס רמת דוד בגדוד נ"מ.

סיידא הוא בהכשרתו המקצועית פיזיותרפיסט. במשך שנים נהג לפרסם ספרי בישול במקביל לעבודתו זו ורק לקראת שנות הפרישה החליט להתמקד בלעדית בספרי בישול וסדנאות בישול. סיידא אינו מגדיר עצמו כ"שף" (שכן זוהי אינה הכשרתו המקצועית) אלא כ"בשלן". עם זאת, עוד קודם לכן היה מחבר פורה של ספרי בישול. סיידא אינו מתמקד בסוג מסוים של בישול (אם כי בתחילת דרכו התמקד בבישול ביתי "פשוט" בסגנון ים תיכוני). ספריו הראשונים התאפיינו בעיצוב כמעט-ספרטני בניגוד ל"אלבומי" הבישול שפורסמו בשנות ה-80, וגם כיום טוענים מבקריו כלפיו כי ספריו אינם זוכים, בשל קצב ההוצאה המהיר, לעיצוב גרפי מושך. ייתכן שהוא מחבר מספר ספרי הבישול הפורה ביותר בישראל. כמה מספריו אף תורגמו לאנגלית ולרוסית.

נשוי לסופי, מורה בגמלאות ואב לשלושה.

## מספריו

(על-פי סדר אלפביתי, בהוצאת מודן):

* אוכל טבעוני טעים ומהיר (2014)
* אוכלים בחוץ - מדריך למסעדות טובות ושוות לכל כיס
* אוכל של אמא (2012)
* אורז ואיטריות
* אפשר גם בלי בשר
* ארוחות מפנקות
* ארוחות שחיתות (1995)
* בישול בלקני
* בני סיידא מבשל
* בני ואבי מבשלים (עם אבי ביטון, 2010)
* בראנץ'
* ברגע האחרון
* הכל בסיר אחד (2005)
* הכל מחזה עוף (2007)
* המון תפוחי אדמה
* הפשטידות של בני סיידא
* חבל על הזמן
* חגיגה ים תיכונית
* יופי של סלטים - סלטים משגעים
* מאפה מלוח, מאפה מתוק
* מאפים פיקנטיים (1996)
* מבשלים לפסח
* מטעמים על האש
* משהו מתוק
* מתוק לחג: חנוכה ופורים
* מתוק לחג: עוגות לחג
* מתוק לחג: פסח ולכל השנה
* מתכונים שאספתי בדרך (ספר ה-50) (2012)
* סלט אחד גדול
* ספר הדבש השלם
* ספר העוף (עם אבי ביטון, 2011)
* עוגות גבינה
* על הדקה: מתכונים קלים להכנה
* צ’יק צ’אק במחבת - מאכלים מהירי הכנה
* קלות ומהירות - עוגות
* קציצות
* רק מרק (2005)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* בני אחד ליום, פרויקט פרטי המסקר את כל מרקי הספר "*רק מרק*"

קטגוריה:מחברי ספרי בישול ישראלים
קטגוריה:פיזיותרפיסטים ישראלים
קופסה שחורה (הנדסה)

ממוזער|350px|שמאל|תרשים של קופסה שחורה

במדעים, במדעי המחשב ובהנדסה, **קופסה שחורה** היא מכשיר, מערכת או עצם שדרך פעולתה הפנימית המדויקת אינה ידועה או אינה רלוונטית, אך ידועים נתוני הקלט והפלט שלה. אפשר להסתכל על כל פונקציה כקופסה שחורה הנקראת לביצוע פעולה מסוימת ומחזירה תוצאה מסוימת בהתאמה.  

בדרך כלל, משתמשים בביטוי קופסה שחורה כדי להתעלם לרגע ממנגנון מסוים בתוך מערכת, על-מנת להקל על הבנת דרך הפעולה של המערכת כולה. המונח ההופכי ל״קופסה שחורה״ הוא ״קופסה לבנה״ או ״קופסה שקופה״, ומתאר מנגנון שדרך פעולתו ידועה וניתן לבחון אותה. 

## ראו גם
* בדיקות קופסה שחורה
* אורקל

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הנדסה
קטגוריה:תורת המערכות
קטגוריה:עקרונות בתכנות
תל סחר

250px|ממוזער|חפירות ארכאולוגיות שנערכו בשנת 1969
**תֵּל סחר** הידוע גם בשם **תֵּל מְגָדִים** (בערבית: **תַל קַרְעַה**) הוא תל עתיק הנמצא בין חיפה לעתלית, בסמוך למושב מגדים בפינתו הדרומית־מערבית של המושב, שני ק"מ צפונית לעתלית. במקום נערכו מספר חפירות ארכאולוגיות בשנים 1967–1969 (בראשות מגן ברושי ועוזרו, נדב נאמן ובהשתתפות משלחת מבוסטון קולג') שבראשה עמד דוד ניימן , כחפירות הצלה לפני סלילת כביש 2 ובשנת 1994 כאשר העתיקו את מסילת הרכבת לתוואי העובר על גבי התל.

המחקר מזהה את תל סחר עם העיר הפניקית **קֵרְתָּה**, ולפי אחת הסברות היא גם אותה קרתה, עיר הלויים שהייתה ממוקמת בנחלת שבט זבולון, כפי שכתוב: . קרתה מוזכרת גם בכתביו של הנוסע מבורדו משנת 333, שם הוא מכנה אותה בשם "מוטציו קרתה".

היישוב הקדום ביותר הוקם ככל הנראה במקום עוד בתקופה הכלכוליתית, על כך מלמדים מספר ממצאים ארכאולוגיים שנחשפו, אולם מרבית הממצאים תוארכו לתקופת הברונזה הקדומה ממנה נתגלו מספר שכבות ארכאולוגיות של היישוב. בנוסף, נחשפו מספר ממצאים התומכים בקיומו של יישוב פיניקי במקום: מערכת ביצורים הכוללת חומה וכלי חרס האופייניים לתרבות הפיניקית.

היישוב במקום התקיים ברצף מהתקופה הכלכוליתית ועד לתקופה הרומית והביזנטית, שכן נחשפו מספר שכבות של יישוב מהתקופה הפרסית ומבנה בודד המתוארך לתקופה הביזנטית ששימש לדעת החוקרים בתור פונדק דרכים.

בין הממצאים הרבים באתר נמצאו עדויות לכלי יבוא רבים אשר הובאו לאתר הן בתקופת הברונזה והן בתקופה הפרסית, נמצאו מספר רב של כלי חרס אשר יובאו מקפריסין בתקופת תל סחר הפיניקית. בשל קרבתו של האתר לחוף הים, נראה כי יושביו עסקו בין השאר במסחר ימי.

מדרום לתל יש שרידי מבנה וחציבות ברכס הכורכר. נמצאו במקום אבני צור מהתקופה האפיפלאוליתית (צייד ולקט) עד לתקופה הכנענית, וחרסים מן התקופות הפרסית והביזנטית.

מצפון לתל קיים אתר ובו תלוליות עפר בהן נחשפו שרידי בנייה וספלולים חצובים בסלע. נמצאו כלי צור וחרסים מן התקופות הכלכוליתית, תקופת הברונזה הקדומה והתקופה הפרסית.

## לקריאה נוספת
* וולף ש' תשנ"ח. תל מגדים (תל סחר). חדשות ארכאולוגיות ק"ח: 31–33
* מגן ברושי, "תל מגדים – עיר פיניקית ותחנת דרכים אומית-ביזנטית", **[[קדמוניות]]**, הוצאת החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, שנה ב חוברת 4 (8), תש"ל, 1969, עמ' 124–126
* אברהם רונן ויעקב עולמי 1978. מפת עתלית. סקר ארכאולוגי של ישראל. האגודה לסקר ארכאולוגי של ישראל. ירושלים.
***[[כל מקום ואתר]]**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000.
* "תל מגדים", **[[מדריך ישראל החדש]]: אנציקלופדיה, מסלולי טיול, כרך 5: הכרמל וחופו ורמות מנשה**, עמ' 217–218

## קישורים חיצוניים

* 
* תל סחר באתר רשות העתיקות
* 

## הערות שוליים

סחר
קטגוריה:פיניקים: מושבות
קטגוריה:מישור החוף הצפוני: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:מגדים
שולחן

[שמאל|ממוזער|250px|[שולחן אוכל ביתי עם ארבעה כיסאות]]
שמאל|ממוזער|250px|שולחן מיוחד למשחקי שח ודמקה
שמאל|ממוזער|250px|שולחן ביליארד
ממוזער|שולחן אוכל
[ממוזער|שמאל|סידור שולחן ב[סין (אזור)|סין]]
**שולחן** (בכתיב חסר: **שֻׁלְחָן**) הוא רהיט המשמש להנחת חפצים, אכילה ומשחקים שונים. קיימים סוגים שונים של שולחנות, בהתאם לייעודם.

## מבנה השולחן
מבנה סטנדרטי של שולחן כולל משטח ורגליים (לרוב שלוש או ארבע) או מעמד.

### צורות שולחן
לשולחנות צורות רבות: מרובע, מעגלי, אליפטי.

בציורים הלניסטיים ורומיים מופיעים שולחנות עזר בעלי רגל אחת, שעליהם עומדים כלי מזיגה ומשקאות, ושולחנות עגולים בעלי שלוש רגליים, עליהם מוגש כיבוד למסובים על מיטה.

**צורות** נוף המזכירות את צורת השולחן, נקראות על שמו למשל "הר שולחן".

### חומרים
השולחנות עשויים מחומרים שונים: עץ, פלסטיק, אבן, זכוכית ומתכות שונות. לעיתים משמש כיסא כשולחן מאולתר.

## שימושים של סוגי השולחנות
שולחן אוכל מיועד לאכילת הארוחות.

אכילה ליד השולחן נוחה ונחשבת בתרבויות המערב כמנומסת.

דוגמה לשולחן המשמש לעבודה או הנחת חפצים הוא שולחן כתיבה, עליו מניחים ספרים, כלי כתיבה ועוד, והוא משמש בבתים, במשרדים ובבתי ספר. שולחן למחשב כולל אזורים המיועדים למחשב, למסך, למקלדת ואף לציוד היקפי כגון מדפסת, סורק ועוד.

## שולחנות משחקים
קיימים משחקים מבוססי שולחן כטניס שולחן, ביליארד. כן קיימים (בעיקר בגנים ציבוריים) שולחנות שפניהם מהווים לוח למשחקים כדמקה ושחמט.

## השולחן בתרבות
היושב בראש השולחן נחשב בעל סמכות גבוהה יותר.

כך למשל בישיבות משרדיות המנהל או המנכ"ל יושבים בראש השולחן. באגדות המלך ארתור לעומת זאת, ייצגו אבירי השולחן העגול את השוויון כיוון שאין "ראש" לשולחן עגול.

מוצרים שונים נקראים על שום שימושם השולחני, למשל מלח שולחן, מפת שולחן ושולחני.

### השולחן ביהדות
בבית המקדש היה שולחן מיוחד שנקרא שולחן לחם הפנים.

"שולחן ערוך" הוא שמו של ספר הלכה ביהדות המסודר לפי נושאים.

"שולחן עורך" הוא הסימן לאכילת ארוחת החג בליל הסדר.

בחלק מקהילות החסידים באירופה נהגו לתת חבטה קלה על השולחן בברכת המזון, בעת אמירת ״ועל שולחן זה שאכלנו עליו״.

## ראו גם
* מפת שולחן
* קישוט מרכז השולחן

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ריהוט
קטגוריה:ציוד משרדי
יום חופשי ממכוניות

[שמאל|ממוזער|250px|הולכי רגל ורוכבי אופניים נעים ברחוב ב[בריסל, ביום ללא מכוניות שהתקיים ב-2005]]
**יום חופשי ממכוניות**, המכונה גם **יום ללא מכוניות**, הוא אירוע שנועד להוריד באופן משמעותי את מספר המכוניות הנוסעות ברחובות העיר או באזור מסוים או בשכונה למשך כל היום או חלק ממנו, כדי לתת לאנשים שחיים ועובדים שם הזדמנות לבחון כיצד יכולה עירם להיראות ולתפקד כשנעות בה פחות מכוניות. אירוע זה נערך מדי שנה ב-22 בספטמבר, והוא מאורגן במקומות שונים באופנים שונים. בעוד שפרויקטים בעלי מאפיינים דומים התרחשו מדי פעם לפעם על בסיס אד הוק החל מ"משבר הנפט" של 1973, רק באוקטובר 1994 השמיע אריק בריטון קריאה ממוסדת לפרויקט כזה בנאום מפתח בכינוס בינלאומי בטולדו, ספרד בנושא ערים נגישות.

בשנת 1995 הוקמה התאגדות לא רשמית לתמיכה בקיום "ימים חופשיים ממכוניות" ברחבי העולם, ובתוך שנתיים מהנאום של בריטון, צוינו ימים חופשיים ממכוניות ברייקיאוויק (איסלנד), בבאת' (אנגליה) ובלה רושל (צרפת).

התוכנית הלאומית הראשונה "בעיר ללא מכוניתי" החלה בצרפת בשנת 1998 והתפשטה כיוזמה המתקיימת באופן נרחב באירופה על ידי הנציבות האירופית בשנת 2000.

באותה שנה, הנציבות הרחיבה את התוכנית לשבוע תעבורה אירופאי, שבו יום חופשי ממכוניות הוא חלק ממכלול תעבורתי שלם.

בשנת 2000 הושקה תוכנית ל"יום חופשי ממכוניות" בינלאומי.

בעוד שהושג שינוי משמעותי במונחים של כיסוי תקשורתי, התברר כי קשה לארגן אירועים כאלה באופן שישיג הצלחה משמעותית (דבר הדורש אולי ארגון מחדש של סידורי התחבורה בעיר) וגם לאחר עשור של אירועים כאלה לא ברור עד כמה גישה כזו מועילה לקידום תחבורה בת קיימא. תנאי להצלחה של יוזמה כזו הוא תמיכה ציבורית רחבה ומחויבות לשינוי.

על פי הערכות של תומכים ביוזמה, בשנת 2005 התקיימו למעלה מ-1000 "ימים ללא מכוניות" ברחבי העולם, כאשר התוצאות היו שונות למדי במקומות שונים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תחבורה בת קיימא
קטגוריה:תחבורה ציבורית
מכוניות
קטגוריה:אירועים בחודש ספטמבר
קטגוריה:תרבות רכב
אכילה

שמאל|ממוזער|250px|אכילה באמצעות הידיים
שמאל|ממוזער|220px|אכילה באמצעות מקלות
שמאל|ממוזער|220px|אכילה באמצעות מזלג
[שמאל|ממוזער|200px|אכילה אצל בעלי חיים – [חרדון מזוקן אוכל חרגול]]
[ממוזער|שמאל|[ג'ירף|ג'ירפות אוכלות בספארי ברמת גן]]
**אכילה** היא תהליך של הכנסת מזון לגוף. צריכת מזון חיונית לקיום החיים ואכילה היא הדרך העיקרית להיזון. בחברה האנושית נהוג להקדיש פרקי זמן במהלך היום לאכילה, ארוחות. ברוב החברות המודרניות מתקיימת שגרה של שלוש ארוחות במהלך היום – ארוחת בוקר, ארוחת צהריים וארוחת ערב. בנוסף להן או במקומן קיים מגוון של ארוחות ביניים.

על מזון ראוי לאכילה ושאינו מזיק לבריאות נאמר שהוא **אָכִיל**; על פי הכתוב במילונו, את שם התואר הזה (בהוראת edible, eatable) חידש ראובן אלקלעי.

## תהליך האכילה
האכילה מורכבת מנגיסה, לעיסה, בליעה, עיכול והפרשה. ההחלטה מה וכמה לאכול תלויה במספר גורמים, ביניהם: מראה וריח האוכל המשפיעים על התיאבון, תחושת הרעב הפנימית, השפעה חברתית, ולעיתים אף צורך נפשי.

## הפרעות אכילה

הפרעת אכילה היא הפרעה נפשית המתבטאת באכילה בלתי-סדירה הגורמת לנזקים גופניים. להפרעות אכילה יש השפעה ניכרת על כל תחומי החיים – החל מבעיות פיזיות ורגשיות ועד בעיות רוחניות ונפשיות. בחקר הפרעות האכילה גובר הנסתר על הגלוי, אולם ידוע זה מכבר שבעיות אכילה הן בעיות מתדרדרות והולכות והן טומנות בחובן גם סכנת מוות.

## מנהגי אכילה
בתרבות ובדת התפתחו מנהגי אכילה מגוונים.

ביהדות יש לברך לפני תחילת האכילה ובסיומה. הברכות נקבעות לפי סוג המזון הנאכל. בארוחה שיש בה לחם, למשל, לפני הארוחה יש ליטול ידיים ולברך על כך, ולאחר מכן לברך ברכת המוציא לחם מן הארץ. לאחר הארוחה יש ליטול ידיים במים אחרונים ולברך ברכת המזון.

## ראו גם
* אכילה גסה
* השמנת יתר
* תיאבון

## לקריאה נוספת
* חנה בבלי, עוגניה שמחוני, **איך אוכלים את זה?**, הוצאת שוקן, 1970.
* חנה בבלי, עוגניה שמחוני, **המדריך לנימוסי שולחן**, הוצאת רות סירקיס, 1992.
* הרב ישראל דנדרוביץ, **עתיד אדם ליתן דין וחשבון על כל שראתה עינו ולא אכל**, בתוך: קובץ **נזר התורה**, גיליון ח - שבט תשס"ד, עמודים: קמג - קנט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תזונה
קטגוריה:פה
*
מרקוס אנאוס לוקאנוס

**מרקוס אנאוס לוקאנוס** (בלטינית: Marcus Annaeus Lucanus; 3 בנובמבר 39 - 30 באפריל 65) היה משורר רומי.

## חייו
לוקאנוס, שהיה אחיינו של הפילוסוף והמדינאי סנקה, נולד בקורדובה שבדרום ספרד, ובעודו תינוק הובא לרומא. הוא גדל בחוגי האריסטוקרטיה, קיבל חינוך מעולה ברומא, עסק בשירה, למד פילוסופיה ורטוריקה והשלים את לימודיו באתונה. באמצעות דודו המפורסם, התוודע לחוגי השלטון והתמנה על ידי נירון קיסר לקוואיסטור לשנת 59. בשנה שלאחריה כתב את הפואמה "בשבחו של נירון" וזכה בפרס השירה בפסטיבל שאורגן על ידי קיסר זה. כעבור שנתיים התפרסם בשל הפואמה "פרסאליה" , על שמו של קרב פרסלוס (9 באוגוסט 48 לפנה"ס), שבה תיאר את מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר.

הצלחתו הספרותית של לוקאנוס עוררה את קנאתו של נירון, שציווה עליו לחדול מלפרסם את יצירותיו בציבור. בתגובה, בשנת 65 לספירה הצטרף לוקאנוס לקשר פיסו שמטרתו הייתה רצח נירון. הקשר התגלה ונירון ציווה על לוקאנוס להתאבד. לוקאנוס אזר עוז בנפשו, הזמין את חבריו למשתה, סעד את לבו אתם יחדיו, ולבסוף פתח את עורקיו, נשא את דבריו נגד עריצות ומת. גורל דומה נפל גם בחלקו של דודו סנקה, שהואשם אף הוא בהשתתפות בקשר זה.

## חיבורו
מלבד הפואמה "פרסאליה", לא שרד דבר מכל יצירותיו של לוקאנוס, אך ליצירתו זו הייתה השפעה חשובה על התיאטרון ועל השירה של המאה ה-17.

בספר השני של הפואמה, מזכיר לוקאנוס את היהודים בין העמים שנכנעו לפני פומפיוס ומציין שהם מתפללים "לאל לא ידוע". בספר השלישי הוא מציין את אדום, "העשירה במטעי דקלים", בין הארצות ששלחו סיוע צבאי לפומפיוס. כפי שמצוי אצל משוררים לטינים, "אדום" מופיעה כאן במקום "יהודה". מדובר על הסיוע הצבאי שנשלח לפומפיוס על ידי הורקנוס השני ואנטיפטרוס האדומי.

## קישורים חיצוניים

* '''Pharsalia''' 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים רומאים
קטגוריה:מתאבדים: משוררים
קטגוריה:ילידי 39
קטגוריה:נפטרים ב-65
רדיקל של מספר שלם

במתמטיקה, ובמיוחד בתורת המספרים, ה**רדיקל** של מספר טבעי *n* מוגדר להיות מכפלת כל המספרים הראשוניים המחלקים את *n*:
:\,\operatorname{rad}(n) = \prod_{p|n}p
לדוגמה:
* \,36 = 2^2 \cdot 3^2\qquad  \operatorname{rad}(36)=2\cdot 3=6
* \,500=2^2\cdot5^3\qquad \operatorname{rad}(500) =2 \cdot 5 = 10
הרדיקל של מספר טבעי *n* הוא המספר הטבעי הגדול ביותר שהוא חופשי מריבועים ושמחלק את *n*. לפיכך, הרדיקל נקרא גם **החלק חסר הריבועים של ''n***.
פונקציית ה*rad* היא [[פונקציה כפלית]], כלומר לכל זוג [[מספרים זרים]] *m* ו-*n* מתקיים:
:<math>\,\operatorname{rad}(m\cdot n) =\operatorname{rad}(m) \cdot \operatorname{rad}(n)</math>
אחד השימושים מרחיקי הלכת ביותר של פונקציית ה-*rad'' מופיע בניסוחה של השערת abc.

בתורת החוגים מוכלל הרדיקל של מספר שלם לרדיקל של אידיאל כללי. בחוג המספרים השלמים מתקבל שאם m = \operatorname{rad}(n) אז הרדיקל של האידיאל n\mathbb{Z} הוא m\mathbb{Z}.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תורת המספרים
ויקטור לוצה

**ויקטור לוּצֶה** (בגרמנית: **Viktor Lutze**; 28 בדצמבר 1890 – 2 במאי 1943) ראש האס-אה בגרמניה הנאצית לאחר חיסולו של ארנסט רהם ב"ליל הסכינים הארוכות". היה בדרגת רייכסלייטר במפלגה.

## ביוגרפיה
בשנת 1912 התגייס לצבא הקיסרי ולחם במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית ונפצע קשה באחד הקרבות. לאחר כניעת גרמניה לוצה הצטרף למפלגה הנאצית והפך להיות חבר בארגון הצבאי שלה האס-אה "החולצות החומות". לוצה כיהן כראש האס-אה בהנובר ובפרוסיה המזרחית לפני עליית הנאצים לשלטון בגרמניה. בשנת 1934, לאחר שהיטלר נפטר מרהם וממאות בכירים בארגון, הוא מינה את לוצה לראש הארגון ונתן לו את דרגת ה-Stabschef (ראש המטה) המקבילה לגנרל-פלדמרשל בוורמאכט ולרייכספיהרר אס אס באס-אס. בתקופת הנהגתו של לוצה באס-אה הוא ניסה להעלות את המורל ולנסות לשחזר את ימי הזוהר של הארגון. אולם הוא לא היה רדיקלי כמו רהם ולכן נשאר בתפקידו. לוצה נהרג בתאונת דרכים ב-2 במאי 1943 בנסיעה לעיר ברלין.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נאצים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בגרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1890
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1943
ישמעאל אדו

**ישמעאל אדו** (באנגלית: **Ishmael Addo**; 30 ביולי 1982) הוא כדורגלן עבר גנאי אשר שיחק בעמדת החלוץ. בישראל שיחק אדו בקבוצות מכבי נתניה ומכבי תל אביב.

## קריירה
אדו החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קבוצת אקרה הארטס אוף אוק הגאנאית והשתתף במדי נבחרת הנערים של גאנה במונדיאל עד גיל 17 בו סיימה נבחרתו במקום השלישי, והוא הוכתר כ"מלך השערים" של הטורניר עם 7 כיבושים בסך הכל.

אדו החל את קריירת הבוגרים שלו בהארטס אוף אוק, עמה שיחק גם בליגת האלופות האפריקאית ואף כבש במדיה בשני משחקי הגומלין של גמר המפעל וזכה עם הקבוצה בתואר. לאחר הזכייה עבר אדו לבסטיה הצרפתית אך חזר להארטס אוף אוק אחרי חצי עונה בלבד. בעונת 2001/02 הוכתר כמלך השערים של הקבוצה עם 22 כיבושים, ולאחר שהופיע במדי הנבחרת הצעירה של גאנה קיבל הצעה לעבור לשחק בישראל בקבוצת מכבי נתניה.

כאשר עבר למכבי נתניה, בתחילת עונת , עזר לקבוצה לסיים במקום הרביעי בליגה עם 8 כיבושי ליגה, ובעונת , עונת הירידה של מכבי נתניה לליגה הלאומית כבש רק חמישה שערי ליגה. עם ירידתה של נתניה לליגת המשנה עבר אדו לקבוצת מכבי תל אביב, בה כבש רק שער ליגה אחד אך השתתף במשחקיה של הקבוצה בליגת האלופות. בסוף עונת  עזב אדו את ישראל, ושיחק תקופות קצרות בקבוצת ארגוטליס ביוון, ובפראלימני בקפריסין.

בשנת 2006 חזר לקבוצת נעוריו בגאנה, ובשנת 2008 חתם לתקופה קצרה בקבוצת מזרח בנגל מקולקטה שבהודו. לאחר ששיחק שנתיים נוספות בהארטס אוף אוק, עבר בשנת 2011 לקבוצה הגנאית וסאמאן יונייטד, אותה עזב בסוף אותה שנה. בינואר 2015 חתם בשורות קבוצת אילבן וונדרס (Eleven Wonders) מהליגה השנייה בגאנה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים גנאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל גנאים
קטגוריה:אקרה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אקרה הארטס אוף אוק
קטגוריה:כדורגלני בסטיה
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני ארגוטליס
קטגוריה:כדורגלני אנוסיס נאון פאראלימני
קטגוריה:כדורגלני מזרח בנגל
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גאנה
קטגוריה:ספורטאים גנאים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים גנאים בישראל
קטגוריה:ספורטאים גנאים ביוון
קטגוריה:ספורטאים גנאים בקפריסין
קטגוריה:גנאים שנולדו ב-1982
משרביה

**מַשְׁרַבִּ֫יַּה** (בערבית: **مشربية**) היא אלמנט שבכה העשויה לרוב מעץ, אלומיניום או בטון המשמשת בפתחי מבנה, חלונות או קירות. המשרביה היא אלמנט אדריכלי אופייני לאדריכלות אסלאמית המצויה ברוב ארצות ערב, ובבתיה המסורתיים של קהיר בפרט. 

המשרביה התפתחה במטרה ליצור הבדלה בין פנים הבית לחוץ, שתאפשר כניסת אוויר ואור אל הבית, אך לא תפגע בפרטיות. בשעות בהן מואר הבית באור השמש, חלקה החיצוני של המשרביה מואר מאוד וצפיפות חלקי הסבכה אינה מאפשרת למי שנמצא מחוץ לבית לראות את הקורה בתוכו. מתוך הבית, החשוך יחסית לחוץ, ניתן לראות את המתרחש בחוץ. בבנייה הערבית המסורתית, המשרבייה מותקנת לרוב בקומה השנייה בה הנשים, שבשל חובתן לשמור על צניעות ועבודות הבית שלהן, נשארות בבית אך רוצות לראות את הרחוב ולא להיראות ממנו. המשרביה מאפשרת גם חדירת אור לבית בכמות קטנה אך מספקת בארצות שטופות שמש וחמות ברוב ימות השנה ומספר משרביות בצידי הבית מאווררות אותו באופן טבעי.

כיום, המשרביה היא אלמנט אדריכלי נפוץ המשמש לנוי או כדי ליצור את אותו אפקט אדריכלי שיוצרת המשרביה המסורתית, אולם ללא היבטיה החברתיים. באדריכלות הישראלית, לדוגמה, נהוג להשתמש במקרים רבים בלבני משרביה מבטון אשר מונחות זו לצד זו וזו מעל זו כדי ליצור אפקט הדומה לשל משרביה. פרשנויות מודרניות רבות נעשות למשרביה הערבית בצורות שונות: הבריז-סוליי (Brise soleil), אלמנט מודרני נפוץ אשר עושה פעולה דומה עם חומרים מתכתיים או בטון.

במכון העולם הערבי בפריז שנבנה על ידי האדריכל הצרפתי ז'אן נובל נבנו, בהשראת המשרביות הערביות המסורתיות, משרביות בטכנולוגיה מתקדמת הכוללות צמצמים המאפשרים לגודל הפתחים להשתנות ולווסת אוטומטית את כמות האור במבנה.


תמונה:Moucharabieh du caire 2.JPG|רחוב בקהיר ובו מרפסות משרביה בקומות העליונות
תמונה:Akbar-tomb.jpg|מראה מבפנים של משרביה במאוזוליאום קטן בהודו
תמונה:Mashrabiya in museum.jpg|משרביה המוצגת במוזיאון הבריטי
תמונה:MASHRABIYA13.jpg|המשרביה קיבלה גם ביטוי בבטון, כמו בדוגמה זו שמופיעה במבנה משרדי והנהלת תחנת הרכבת כפר ג'יניס מתקופת המנדט הבריטי


## ראו גם
* כיזאן

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:חלונות
קטגוריה:אדריכלות אסלאמית
קטגוריה:מילים וביטויים בערבית
אבו עגילה

[שמאל|ממוזער|250px|מפקד [חטיבת הנגב, נחום שריג (מימין) ועוזי נרקיס (משמאל) באבו עגילה במבצע חורב, דצמבר 1948]]
[שמאל|ממוזער|250px|חיילי צה"ל על גשר אבו עגילה מעל [סכר הרואיפה הסוכר את ואדי אל-עריש במבצע חורב]]
**אַבּוּ עַגֵילַה** (בערבית: **أبو عجيلة**) הוא צומת דרכים במזרח חצי האי סיני שבמצרים, הסמוך לגבול הבין-לאומי עם ישראל ונמצא כ-30 קילומטרים מערבית לניצנה וכ-45 קילומטרים דרומית מזרחית לאל-עריש. גובה השטח הוא 150 מטר מעל פני הים ובסמוך אליו נמצא ואדי אל-עריש. הצומת והמשלטים הסמוכים אליו עמדו במוקד קרבות חשובים במלחמת העצמאות, במבצע קדש ובמלחמת ששת הימים.

## הצומת
הצומת הוא למעשה צומת מדורג וההסתעפות צפונה נמצאת כ-10 קילומטר ממערב להסתעפות דרומה. מן הצומת מסתעפות דרכים:
* מזרחה אל ניצנה
* לדרום מזרח אל קוסיימה (סמוך לקדש ברנע)
* צפונה לאל-עריש
* מערבה לתעלת סואץ

מקור השם אינו ברור. יש המבטאים "אַבּוּ עֻגֵילַה", ופירושו בערבית: אבי העקאל הקטן. על פי יצחק ביילי, שם המקום נגזר מהשם הבדואי לצמח הגה מצויה – "עגול".

## היסטוריה צבאית
עקב חשיבותו האסטרטגית של הצומת וקרבתו לגבול הישראלי, הוקמו על ידי הצבא המצרי משלטים בסביבותיו. במלחמת העצמאות, במסגרת מבצע חורב (מבצע עי"ן), נכבשו הצומת והמשלטים סביב על ידי כוחות צה"ל ב-29 בדצמבר 1948. לחץ מדיני בין-לאומי על ממשלת ישראל הביא לפקודת נסיגה מהאזור לאחר מספר ימים. לאחר מלחמת העצמאות שיפרו המצרים את ביצורי המתחמים שסביב לצומת.

במבצע קדש הותקף אזור הצומת על ידי חטיבה 7. על אחד ממשלטיו, משלט סכר הרואיפה הנמצא על ואדי אל-עריש, נערך אחד מהקרבות המכריעים במבצע – קרב סכר הרואיפה. מערכת אום כתף - אבו עגילה הייתה הכבדה ביותר במערכת סיני ונהרגו בה 61 חיילי צה"ל. לאחר השלמת המבצע, ביצע הרב שלמה גורן, שהיה אז הרב הראשי לצה"ל, טקס הקדשה שנועד להגדיר אזור זה, הלכתית, כ"ארץ ישראל".

במלחמת ששת הימים פעל כוח אוגדתי משולב שכלל כוחות רגלים, שריון, ארטילריה והנדסה בפיקודו של אריאל שרון במטרה לכבוש את מתחם אום כתף הנמצא ממזרח לאזור הצומת. יש הטוענים, כי ניצחון הצבא הישראלי על הצבא המצרי בקרב אום-כתף היה נקודת ההכרעה בקרב היבשה בחצי האי סיני במלחמה.

## שימוש במונח אבו עגילה
בשנות ה-60 ובשנות ה-70 של המאה ה-20 רווח בישראל הכינוי "אבו עגילה" לתסרוקת נשית שנועדה ליישר שיער מתולתל ודרשה שימוש במוצרי שיער, ברולים ובסיכות, למשך שעות מספר.

## ראו גם
*אום-כתף
*מערכת אום כתף - אבו עגילה (1956)
*קרב אום-כתף

## לקריאה נוספת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סיני: גאוגרפיה
קטגוריה:ישראל: קרבות
קטגוריה:מצרים: קרבות
קטגוריה:החזית המצרית במלחמת העצמאות
דונובן ביילי

**דונובן ביילי** (באנגלית: **Donovan Bailey**; נולד ב-16 בדצמבר 1967) הוא אתלט קנדי. הוא אלוף אולימפי (אטלנטה 1996) בעל שתי מדליות זהב, אלוף עולם (גטבורג 1995) בעל 4 מדליות מהן 3 מדליות זהב ושיאן עולם בריצת 100 מטר. ביילי היה לאתלט השני, לאחר קרל לואיס, שהחזיק בכל התארים העיקריים בריצת 100 מטר בו זמנית. הוא שיאן העולם הנוכחי (2017) בריצת 50 מטר (5.56 שניות).

## ביוגרפיה
ביילי נולד במנדוויל שבג'מייקה והיגר לקנדה בגיל 13. החל להתחרות כריצות קצרות ב-1991, אך רק ב-1994 החל לעסוק באתלטיקה באופן מקצועי.

### אלוף עולם
בשנת 1995 עשה את פריצת הדרך הבין-לאומית שלו כשבאליפות העולם בגטבורג שבשוודיה זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר.

### אלוף אולימפי ושיאן עולם
באולימפיאדת אטלנטה (1996) חזר ביילי על הזכייה הכפולה ואף שבר את שיא העולם בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.84 שניות, שיפור במאית השנייה לשיא העולם של לירוי בורל מארצות הברית. שיא זה נשבר על ידי מוריס גרין מארצות הברית בשנת 1999. קנדים רבים הרגישו כי ניצחונו שיקם את תדמית האתלטים הקנדים, שהוכתמה על ידי פסילת ניצחונו הקודם של בן ג'ונסון באולימפיאדת סיאול (1988). אותה שנה ברינו שבנבדה הוא קבע שיא עולם בריצת 50 מטר באולם (5.56 שניות). מוריס גרין שבר שיא זה ב-1999, אך ריצתו לא אושרה כשיא עולם.

באליפות העולם שנערכה באתונה יוון בשנת 1997 זכה ביילי בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר, ומדליית כסף בריצת 100 מטר אחרי מוריס גרין ולא הצליח להגן על תוארו. ביוני 1997 התחרה נגד מייקל ג'ונסון בריצת 150 מטר בטורונטו במטרה להוכיח מיהו האדם המהיר בעולם וזכה בשני מיליון דולר עבור ניצחונו בתחרות זו, בה ג'ונסון חצה את קו סיום מאה המטרים עם פציעה בשריר הארבע ראשי.

לאחר אותה עונה סבל ביילי מפציעות, ובאולימפיאדת סידני (2000) סבל מדלקת ריאות. מכאן והלאה לא הצליח ביילי לשחזר את הישגיו ופרש מספורט תחרותי בשנת 2001.

לאחר פרישתו פנה ביילי לעולם העסקים כשהקים את חברת "DBX ניהול ספורט" (DBX Sport Management), העוזרת לאתלטים חובבנים לקדם את עצמם.

## ראו גם
* התפתחות שיא העולם בריצת 100 מטר 

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:אתלטים קנדים
קטגוריה:אצנים קנדים
קטגוריה:שדרת התהילה של קנדה
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 100 מטרים (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 4X100 מטרים (גברים)
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:אלופים אולימפיים מקנדה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אתלטים אולימפיים קנדים
קטגוריה:מהגרים לקנדה
קטגוריה:שיאני עולם קנדים: אתלטיקה
קטגוריה:קנדים ממוצא ג'מייקני
קטגוריה:בוגרי שרידן קולג'
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1967
קטיושה (שיר)

"**קַטְיוּשה**" (ברוסית: "**Катюша**") הוא אחד מהשירים הרוסיים המפורסמים ביותר בתקופת מלחמת העולם השנייה והידועים ביותר בעולם. השיר הושמע לראשונה ב-1938 בידי הזמרת ולנטינה בטישצ'בה בליווי התזמורת של ויקטור קנושוויצקי, ולאחר מכן הפך לאחד השירים הקבועים ברפטואר של מקהלת הצבא האדום. השיר הולחן על ידי המלחין היהודי מרדכי מטוויי בְּלַנְטֶר והמילים נכתבו על ידי המשורר מיכאיל איסאקובסקי. השיר עוסק בקטיושה (שם חיבה הנגזר מיקטרינה או קטרינה: יקטרינה -> קטיה -> קטיושה) – שם נפוץ לנערות רוסיות. מילות השיר עוסקות באהוב נפשה של נערה, שיצא להגן על המולדת, ולו היא שומרת אמונים. בתקופת מלחמת העולם השנייה הפך השיר גם להמנון הפרטיזנים האיטלקיים.

השיר תורגם לעברית על ידי נח פניאל, יהודי יליד פולין שנמלט בתקופת מלחמת העולם השנייה לווילנה ועלה ארצה בשנת 1941 עם קבוצת חלוצים שהתפזרו בקיבוצים שונים והפיצו את השיר. בעברית מכונה השיר לעיתים "לבלבו אגס וגם תפוח".

הבית הראשון של הגרסה העברית, בתרגום נח פניאל, שניסה לשמור על רוח המקור:

לִבְלְבוּ אַגָּס וְגַם תַּפּוּחַ,

עַרְפִלִים כִּסּוּ אֶת הַנָּהָר

וְקַטְיוּשָׁה אָז יָצְאָה לָשׂוּחַ

אֱלֵי חוֹף תָּלוּל וְנֶהְדָּר.

## תרגומים מעברית
הזמרת ריקה זראי, שעברה מישראל לצרפת, ביצעה שם את תרגומו של השיר לצרפתית בשם "קאזאצ'וק" (Casatchok). מאוחר יותר לקחה הזמרת דלידה את הגרסה הזאת ושרה אותה בגרמנית ואיטלקית. הזמרת טובה פורת הקליטה אותו בטורקיה שרה אותו בטורקית (Yarın Yok (Orijinal Plak Kayıt) ב 1969.

## קישורים חיצוניים

* השיר קטיושה בגרסת הפרטיזנים האיטלקים
* השיר קטיושה בגרסה רוסית MP3
* קטע וידאו של קטיושה בביצוע מקהלה
* קטע וידאו של קטיושה בביצוע מקהלת הצבא הרוסי ע"ש אלכסנדרוב
* קטיושה בהופעה בפני חיילים מתוך סרט רוסי
* קטיושה - תווים ומילים
* קטיושה - תווים, מילים ומנגינה
* השיר קטיושה בביצוע טובה פורת בטורקית.

קטגוריה:שירי ליאור ייני
קטגוריה:שירים ברוסית
קטגוריה:שירים שתורגמו מרוסית לעברית
קטגוריה:שירי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שירים סובייטים
קטגוריה:נשים בשירה
קטגוריה:שירי דלידה
טונאלמאטל

[שמאל|ממוזער|400px|עמוד מספר 13 מתוך [קודקס בורבוניקוס, המראה את הטרסנה (trecena) ה-13 בלוח השנה האצטקי. טרסנה זו הייתה תחת חסותה של האלה טלאסולטאוטל (Tlazolteotl), המצוירת בפינה השמאלית העליונה עוטה עור שנפשט, בעודה יולדת את סינטאוטל (Cinteotl). סימני 13 ימי הטרסנה, החל מ-1 רעידת אדמה, 2 סכין או חלמיש, 3 גשם וכדומה מוצדים בשורה התחתית ובטור לאורך הצד הימני.]]
**טונאלמאטל** (בנאוואטל: Tonalamatl) הוא אלמנך מקודש שהיה בשימוש במרכז מקסיקו בעשורים, ואולי אף במאות, שקדמו לכיבוש מקסיקו. משמעות המילה בשפת הנאוואטל היא "דפי הימים".

הטונאלמאטל נבנה סביב טונאלפוואלי, השנה המקודשת בת 260 ימים. שנה זו הורכבה מ-20 טרסנות (trecena) בנות 13 יום כל אחת. כל עמוד בטונאלמאטל מציין טרסנה אחת, והוא מקושט בציור הישות האלוהית שנתנה את חסותה לטרסנה זו, ומעוטר בסימני 13 הימים וקישוטי דמויות נוספות. סימני ימים וקישוטים שלו נועדו לכתיבת הורוסקופ ולניבוי העתיד.

הטונאלמאטל הטובים ביותר ששרדו עד לימינו הם קודקס בורבוניקוס וקודקס בורג'ה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אצטקים
קטגוריה:מקסיקו: היסטוריה
קטגוריה:לוחות שנה
שלמה מיידנצ'יק

[שמאל|ממוזער|200px|שלמה מיידנצ'יק יחד עם [מרדכי הוד בעת ביקור בכפר חב"ד]]
[שמאל|ממוזער|200px|מיידנצ'יק לצד [יצחק שמיר בעת קריאת מגילת אסתר]]
**שלמה מיידנצ'יק** (כונה **שלוימק'ה**; י"א בניסן תרפ"ד, אפריל 1924 - ט"ו בניסן תשס"ד, אפריל 2004) היה יושב ראש הוועד של כפר חב"ד, ויושב ראש אגודת חסידי חב"ד בישראל. לפרנסתו עבד כנהג רכבת.

## תולדותיו
נולד בעיירה מינקיבצי באוקראינה למשפחה שומרת מצוות. בילדותו נשלח לבית ספר ממשלתי קומוניסטי ובהשפעתו עזב את הדת. בתום לימודי התיכון למד בבית ספר לנהגי רכבות בעיר קרסנודר. באותה עת החל בתהליך חזרה בתשובה, בהשפעת האדמו"ר רבי אברהם יהושע העשל טברסקי ממחנובקא וחסידי חב"ד. בשנת תש"ו (1946) עלה לישראל.

היה ממקימי כפר חב"ד, ובשנת תש"ך (1959) נבחר ליושב ראש הוועד של כפר חב"ד. שימש בתפקיד זה במשך כעשרים וחמש שנה, עד שנת תשמ"ג (1983), שבה נבחר מנחם לרר לראשות הוועד. פעילותו הציבורית נעשתה בהתנדבות, ולפרנסתו עבד כנהג קטר ברכבת ישראל.

בשנת ה'תש"ן (1990) החליף את אפרים וולף בתפקיד יושב ראש אגודת חסידי חב"ד בישראל, ושימש בתפקידו עד פטירתו בשנת תשס"ד (2004).

היה ממקימי ארגון מטה משיח.

היה בעל קשרים ענפים בצמרת השלטון בישראל, ושמר על יחסי ידידות קרובים גם עם ראשי הממשלה, ובהם שמעון פרס, יצחק רבין, יצחק שמיר ואריאל שרון, וכן עם שרים ואלופי צה"ל.

## לקריאה נוספת
* שלומי חסקי, **מיידנצ'יק - הקטר של חב"ד**, 2013

## קישורים חיצוניים

* 
* ראש הממשלה, אריאל שרון מקבל ממיידנצ'יק מצה שמורה לחג הפסח, 19 במרץ 2002, אתר משרד ראש הממשלה 
* שלמה מיידנצ'יק אצל הרבי מנחם מנדל שניאורסון - אתר חב"ד אורג 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:חרדים ישראלים
קטגוריה:כפר חב"ד: אישים
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות באחיעזר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
התקנון האורגני

שמאל|ממוזער|250px|האספה הלאומית בוולאכיה, 1837
**התקנון האורגני** (ברומנית: **Regulamentul organic**) היה קובץ החוקים שהופעלו בוולאכיה ובנסיכות מולדובה על ידי השלטונות האימפריאליים הרוסים בראשות המושל הרוסי גנרל פאבל קיסליוב בשנים 1831–1832.
התקנון האורגני היה קובץ החוקים המשותף הראשון עבור שתי הנסיכויות והבסיס לחקיקה העתידית של איחוד הנסיכויות ממנו צמחה רומניה. הדיוואן של ולאכיה אישר את התקנון האורגני ביום 13 ביולי 1831 והדיוואן של נסיכות מולדובה עשה זאת ביום 13 בינואר 1832.

התקנון האורגני ביטל זכויות רבות שהיו ליהודי הנסיכויות ויצר משטר דיכוי עבורם, בדומה למקובל באימפריה הרוסית.

## ראו גם
* היסטוריה של בוקרשט
* היסטוריה של רומניה
* ממלכת רומניה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רומניה: חוק ומשפט
קטגוריה:נסיכות מולדובה
קטגוריה:ולאכיה
קטגוריה:אביב העמים
ולאכיה, מולדובה, נסיכויות
+
פאבל קיסליוב

[ממוזער|225px|הרוזן קיסליוב, דיוקן שצייר [פרנץ קרוגר בשנת 1851]]
**פאבל קיסליוב** (ברוסית: **Павел Дмитриевич Киселёв**) 
(19 בינואר 1788 – 14 בנובמבר 1872), גנרל רוסי שהצטיין במלחמות נפולאון, רפורמטור רוסי, מושל נסיכות מולדובה וולאכיה ברבע השני של המאה ה-19, מחבר התקנון האורגני.

פאבל קיסליוב נולד במוסקבה, רוסיה.

במהלך שרותו כמפקד יחידה צבאית באזור דרום רוסיה, רבים ממשתתפי מרד הדקבריסטים שרתו תחת פיקודו. בשנת 1839 הוענק לו תואר רוזן.

היה שר הרכוש הממלכתי הרוסי הראשון מ-1837 עד 1856. בשנת 1856 נשלח לפריז בתור שגריר. בשנת 1862 עזב את השרות, אך רוב הזמן התגורר מחוץ לרוסיה. הלך לעולמו בפריז. על השרות המצטיין הוענק לו עיטור אנדריי הקדוש.

אחד הרחובות הראשיים בבוקרשט קרוי על שמו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר פוליטיקאים
קטגוריה:קצרמר דיפלומטים
קטגוריה:קצרמר רוסים
קטגוריה:גנרלים בצבא האימפריה הרוסית
קטגוריה:נסיכות מולדובה
קטגוריה:אנשי צבא במלחמות נפוליאון
קטגוריה:האימפריה הרוסית: דיפלומטים
קטגוריה:ולאכיה
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור ולדימיר הקדוש
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:רוזנים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1788
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1872
גיאורגי ארוולדזה

שמאל|ממוזער|250px|גיאורגי ארוולדזה
**גיאורגי ארוולדזה** (גאורגית: **გიორგი არველაძე**, נולד ב-10 ביולי 1978 בטביליסי) היה השר לפיתוח כלכלי של גאורגיה, אשר מונה לתפקידו ב-20 בנובמבר 2006, עם התפטרות קודמו, איראקלי אוכרואשווילי, שכיהן בתפקיד במשך שבוע אחד בלבד עד ינואר 2008. 

תפקידו הקודם של ארוולדזה היה "מנהל משרד נשיא המדינה" של גאורגיה, וכן שימש כחבר פרלמנט, מזכ"ל מפלגת השלטון הגאורגית, התנועה הלאומית המאוחדת (ერთიანი ნაციონალური მოძრაობა), ראש המשלחת הפרלמנטרית הגאורגית הקבועה לאספה הפרלמנטרית של נאט"ו (NATO Parliamentary Assembly), והיה הממונה על רפורמת בתי הסוהר במשרד המשפטים (כאשר המשרד עצמו נוהל על ידי מיכאיל סאקשווילי).

כבעל ברית ותיק, וסגנו של סאקשווילי, ארוולדזה שיחק תפקיד מרכזי במהפכת הוורדים של נובמבר 2003. ארוולדזה הועמד בראש מטה הבחירות של סאקשווילי לבחירות לנשיאות גאורגיה, שהתקיימו ב-5 בינואר 2008. ראש הממשלה הנכנס של גאורגיה, לאדו גורגנידזה, החליף את ארוולדזה באקתרינה שרשידזה, צעירה אמריקאית ממוצא גאורגי בת 34. ארוולדזה עצמו פרש לעסקים פרטיים.

## קישורים חיצוניים

* העמוד האישי באתר ממשלת גאורגיה, בגאורגית 
* אורה קורן, "אם הממשלה לא רוצה להילחם בשחיתות, העם צריך לכפות את רצונו - זו דמוקרטיה", כולל בתוכו ריאיון עם גיאורגי ארוולדזה על מיגור השחיתות בגאורגיה, דה-מרקר, 9.5.2007
* גיאורגי ארוולדזה - פרופיל אישי באתר המשרד לפיתוח כלכלי של גאורגיה, באנגלית

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים גאורגים
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1978
צמצום (מזון)

[ממוזער|שמאל|200px|צמצום [רוטב במחבת]]
**צמצום [[מזון]]** היא שיטה לרכז את טעמי המזון (בעיקר נוזלים כגון: רטבים, צירים או סירופים). צמצום משמש להפיכת רטבים לסמיכים יותר, להעמקת טעמיהם של צירי מאכל, המשמשים כבסיס לתבשילים ולחיזוק טעמם של מאכלים שונים.

תהליך הצמצום מתבצע, בדומה לתהליך הזיקוק, על ידי חימום המזון על חום נמוך יחסית, ללא כיסוי, כך שאדי המים שבמזון יוכלו להתאדות אל האוויר הפתוח, בעוד בתוך הסיר נשארים החומרים שמספקים את הטעם. אופן ביצוע התהליך גורם לריכוז של הטעם.

בנוסף, התהליך גורם למזון להיות יותר סמיך. לדוגמה: סירופ סוכר מורכב מתמיסה של סוכר ומים. באמצעות חימום של הסירופ מתאדים המים והנוזל שבתוך הסיר מתרכז, ונהיה מתוק וסמיך יותר. תהליך זה מתרחש כיוון ששיעור המים בתמיסה קטן ככל שהמים מתאדים מהסיר, ושיעור החומר המוצק - הסוכר, עולה.

צמצום הוא שיטת בישול שכיחה המצויה ברוב המטבחים בעולם.

מבחינה כימית משול ה"צמצום" לאידוי. לרוב החומרים האורגניים (לדוגמה, רוב מה שבבישול שאינו מים) קיימת טמפ' רתיחה גבוהה יותר משל המים ומסיבה זו המים מתנדפים ראשונים, ומשאירים את המולקולות האורגניות, מאחור. יש להזהר שלא להשתמש בחום גבוה מדי, שעלול לפרק (ולשרוף) את החומרים האורגניים הרצויים.

בכימיה קיימות שיטות רבות לביצוע הפרדה באמצעות טמפרטורת רתיחה, בהן זיקוק מקוטע, זיקוק בוואקום וזיקוק בקיטור.

קטגוריה:שיטות בישול
קליה (מאכל)

**קָ֫לְיָה** או **חָ֫לְיָה** (בגאורגית: **ყალია**) הוא תבשיל בשר מתובל הדומה לגולאש, שהמיוחד בו הוא תבלין נוזלי בשם צ'ו (תבלין על בסיס תמרינדי), נותן לו את המרקם המיוחד.

## ראו גם
* המטבח הגאורגי

קטגוריה:המטבח הגאורגי
קטופירי

**קטופירי** (בפורטוגזית: Catupiry) היא גבינת שמנת פופולרית בברזיל. במקורה יוצרה הגבינה בידי חברת קטופירי, אולם כיום חברות רבות מחקות את המוצר והשם הפך לשם גנרי לגבינות שמנת מסוג זה, והחליף למעשה את המונח הפורטוגזי המדויק לגבינת שמנת, רקייז'ו (requeijão). משמעות השם בטופי-גוארני הוא "מצוין".

הגבינה נוצרה בשנת 1911 בידי מריו ואיסירה סילבסטריני (Silvestrini), זוג מהגרים איטלקיים שהתגוררו בעיר למבארני (Lambari) שבמדינת מינאס ז'ראיס, ברזיל.

גבינת הקטופירי משמשת מרכיב נפוץ במטבח הברזילאי, ובמיוחד במילוי חטיפים מטוגנים מגוונים בדוכני המזון השונים וכן בפיצה ברזילאית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:המטבח הברזילאי
קטגוריה:גבינות רכות
קטגוריה:מינאס ז'ראיס
עכברונת שחורה

**עכברונת שחורה** (צרפתית: **Souris noire**) היא סדרת דרמה/הרפתקאות צרפתית לילדים ששודרה במקור בערוץ France 3 הצרפתי בין השנים 1987 עד 1989. הסדרה כללה שתי עונות ו-20 פרקים בסך הכל.

בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון בתחילת שנות התשעים.

## תקציר העלילה
הסדרה התמקדה בנערה הצעירה מריון (מגולמת על ידי ונסה גואדג'), אשר מכונה "עכברונת שחורה", אשר פותרת תעלומות שונות בשכונה שלה. בזכות האינטליגנציה והתושייה שלה היא מצליחה לחשוף סודות, ולפענח חידות מורכבות ולהערים על פושעים שונים. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות דרמה צרפתיות
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה צרפתיות שעלו לשידור בשנות ה-1980
מועצת השליט

ממוזער|250px|מועצת השליט (הדיוואן) בוולאכיה בשנת 1837
ממוזער|250px|דיוואן אד הוק שכונס בשנת 1857
[ממוזער|250px|פתיחת הפרלמנט הרומני ב-[29 בפברואר 1860]]
**מועצת השליט** (ברומנית: **Sfatul domnesc**) היה גוף שלטוני שכיהן בנסיכות מולדובה ובוולאכיה שהורכב מגדולי הבויארים, הדרגטורים וראשי הכנסייה.

המועצה במולדובה מנתה 30-20 חברים ובוולאכיה 15-10. מסמכי השלטון שנחתמו על ידי השליט היו חסרי תוקף ללא חתימת ההסכמה של מועצת השליט. שטפן הגדול חיזק את המועצה בצרפו אליה את מושלי הערים המבוצרות. הבויארים היו מצרפים לחתימתם על מסמכי השלטון גם את בניהם, כדי לציין בכך את המחויבות המתמשכת, אך הדרגטורים לא עשו זאת, כי תפקידם לא עבר בירושה.

חברי המועצה כונו בתואר **פאן** (pan) או **ז'ופן** (jupan) במולדובה ובתואר **ולאסטל** (vlastel) או **ול** (vel) בוולאכיה.

בשלהי המאה ה-16, תחת ההשפעה העות'מאנים, התחילו לכנות את מועצת השליט בשם **דיוואן** (divan).

קטגוריה:ולאכיה
קטגוריה:נסיכות מולדובה
קטגוריה:מוסדות שלטון
פלפל צ'ומה

ממוזער|פלפל צ'ומה
**פלפל צ'ומה** היא תערובת תבלינים חריפה המשמשת כבסיס למאכלים, או בפני עצמה לתיבול מנות שונות במטבח הטריפוליטאי. מקורה של התערובת בטריפולי, אולם היא נפוצה גם בשאר המטבחים הצפון אפריקאיים, ומשמשת כתיבול עבור מנות טריפוליטאיות שונות: מאכלי דגים שונים כגון החריימה, כבסיס לשקשוקה וכתיבול לבשר.

התערובת מורכבת מפפריקה טריפוליטאית מתוקה או חריפה, שום כתוש ומעט מים. יש הנוהגים להוסיף לתערובת חומרים אחרים כגון קימל טחון, מיץ לימון, שמן ומלח. תהליך הכנתה כולל כתישת התבלינים עם השום והוספת נוזלים: שמן, מים או מיץ לימון.

מקור שמה של התערובת הוא הלחם: פפריקה (פלפל) ושום (פלפל ושום -> פלפלצ'ומה).

קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:המטבח הלובי
קטגוריה:המטבח הצפון-אפריקאי
קטגוריה:המטבח היהודי ספרדי
קטגוריה:תערובת תבלינים
קטגוריה:ממרחים
קטגוריה:מאכלים חריפים
צ'ומה
מדוזות (סרט)

[שמאל|ממוזער|200px|כרזת הסרט ב[צרפת]]

**"מדוזות"** הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימוי אתגר קרת ושירה גפן, שיצא לאקרנים בשנת 2007.

## עלילה
העלילה מספרת אודות שלוש נשים והדמויות סביבן, כולן מתרכזות בתל אביב, וסיפוריהן מתחברים במוטיב חוף הים.

הסיפור הראשון הוא סיפורה של בתיה (שרה אדלר), מלצרית בקייטרינג חתונות, שביום בו עוזב אותה בן-זוגה, מוצאת ילדה בת חמש (ניקול לייטמן), היוצאת מהים, ואינה מדברת. בלית-ברירה נאלצת בתיה לטפל בילדה, ובמקביל מוצאת קשר בין סיפורה לבין טראומה מילדותה, תוך היכרות מקרית עם צלמת החתונות באולם, נעמי (נעמה ניסים).

הסיפור השני הוא סיפורה של קרן (נועה קנולר), שבמהלך חתונתה (באותו אולם אירועים בו עובדת בתיה), ננעלת בשירותים, וכשהיא קופצת מעל דלת התא, שוברת את רגלה. ירח הדבש של קרן ומיכאל (גרא סנדלר), שנחגג במלון בתל אביב במקום באיים הקריביים, לא מתנהל בצורה חיובית, וצלע שלישית, רלי (ברוריה אלבק), המתארחת אף היא במלון, מאיימת על הקשר ביניהם.

הסיפור השלישי הוא סיפורה של ג'וי (מה-נניטה דה לטורה) פיליפינית, שלאחר שטיפלה בסבתהּ של קרן, שנפטרת מעט לאחר החתונה, נשלחה לטפל במלכה (זהרירה חריפאי), קשישה המתאוששת מניתוח לב, שהיא אמהּ של גליה (אילנית בן-יעקב), שחקנית, עמה מנהלת יחסי אם-בת קשים, שג'וי, לא במודע, הופכת מתווכת בהם. ג'וי מתגעגעת לבנה הקטן שנשאר בפיליפינים.

## שחקנים

## פרשנות
פבלו אוטין תיאר את הסרט:

## סביב יציאת הסרט
במאי 2007, טרם יציאת הסרט לאקרנים, הוקרן "מדוזות" בפסטיבל הקולנוע בקאן שבצרפת. בשבוע המבקרים של הפסטיבל, בו התקיימה הבכורה העולמית של הסרט. הסרט זכה לביקורות משבחות בעיתון תעשיית הקולנוע "וראייטי" ובאתר המוערך "סיניורופ". במהלך הפסטיבל הוענקו ליוצרי הסרט, אתגר קרת ושירה גפן, פרס איגוד היוצרים הצרפתיים (SACD) ופרס המבקרים הצעירים.

ב-27 במאי, באחד האירועים הסוגרים של פסטיבל הקולנוע קאן, הוענק לקרת וגפן פרס מצלמת הזהב, פרס המוענק לסרט ביכורים, ונחשב לפרס החשוב בעולם לסרט ביכורים, ובכך גברו על 32 סרטים מרחבי העולם, וזכו בפרס כספי (50 אלף אירו ליצירת סרטם הבא, בנוסף ל-160 אלף אירו להפצתו בצרפת). ביוני אותה שנה, לצד הפצתו בארץ (שהוקדמה עקב הזכייה בפרס מצלמת הזהב בפסטיבל הקולנוע קאן, מדצמבר) התפרסם כי הסרט נרכש להפצה באיטליה, בארצות הברית, בגרמניה, בהולנד ובקנדה בין השאר.

ביולי היה "מדוזות" מועמד ב-10 קטגוריות בטקס פרסי אופיר. מאוגוסט ועד ספטמבר הוקרן הסרט במספר רב של פסטיבלים לקולנוע, בין-השאר בספרד, ביפן, באוסטרליה, ביוון ובפולין.

בספטמבר הופץ הסרט בצרפת באופן מיוחד, שלא מקובל לסרט שאינו דובר אנגלית או צרפתית. בצרפת, זכה הסרט למכירות של עשרות אלפי כרטיסים ולביקורות משבחות. בנובמבר זכה הסרט בפרס הראשון בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של סנט לואיס בארגנטינה וזכה בפרס כספי (50 אלף דולר).

## לקריאה נוספת
* פבלו אוטין, **[[קרחונים בארץ החמסינים - הקולנוע הישראלי החדש - שיחות עם במאים]]**, רסלינג, 2008, הפרק "'מדוזות' - שיחה עם שירה גפן", עמ' 205–221.

## קישורים חיצוניים

* "מדוזות" האתר הרשמי
ביקורות
* ביקורת על הסרט מאת מתן אהרוני
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:אתגר קרת
קטגוריה:תל אביב-יפו בקולנוע
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2007
פייר בובייה

[שמאל|ממוזער|250px|פייר בובייה בטקס פרסי המוזיקה אסיה, ב[תאילנד]]
**פייר צ'ארלס בובייר** (אנגלית: Pierre Charles Bouvier; נולד ב-9 במאי 1979) הוא סולן להקת הפופ פאנק הקנדית סימפל פלאן.

## ביוגרפיה
לפני שהתחילה הקריירה המוזיקלית שלו, בובייה עבד במסעדת ברביקיו בעיר הולדתו מונטריאול, קנדה. בגיל 13 הקים את להקת הפאנק-רוק ריסט (Reset) יחד עם חברו לספסל הלימודים צ'אק קומאו. פייר היה גם הסולן של הלהקה וגם הבסיסט.

כשלא היה מרוצה ממנהל הלהקה, עזר לייסד את להקת הפאנק-רוק המצליחה סימפל פלאן, אשר הוא מייצג והוא גם הסולן הראשי שלה, יחד עם קומאו, המתופף וכותב השירים של הלהקה.
בתוספת לכך, בובייה היה הבאסיסט המקורי של הלהקה, עד שהוחלף בבסיסט דייוויד דסרוסיירס כאשר דייוויד הצטרף ללהקה.

בביצועים חיים, לפעמים פייר מנגן בגיטרה (חשמלית ואקוסטית) בשירים מסוימים.
הוא גם הנחה תוכנית טלוויזיה בערוץ MTV שנקראה "Damage Control" שמאז הסתיימה כמתוכנן.
כיום הוא שופט בתוכנית "קנדה שרה"

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרים קנדים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1979
קיש

שמאל|ממוזער|250px|קיש תוצרת בית.
**קיש** (בצרפתית: **Quiche**) הוא מאפה עגול פתוח, מלוח, המורכב מקלתית ועליה מלית מתערובת הכוללת ביצים,   שמנת, ירקות, גבינות, או פיסות בשר.  
בדרך כלל, הקלתית נאפית אפייה עיוורת לפני שהמרכיבים האחרים נוספים לאפייה נוספת. למרות שהקיש הוא מאפה פתוח (כלומר, ללא תוספת בצק המכסה אותו), לעיתים נוספות פרוסות עגבנייה או ירק אחר, או רצועות בצק, כקישוט מעל התערובת.
הקיש בדרך כלל נאכל קר, ונחשב במטבח הצרפתי לחלק ממרכיבי סל הפיקניק הקיצי.
הקיש נחשב לרוב לסוג של פשטידה.

מקורו של הקיש הוא ממטבח חבל לורן בצרפת (על גבול גרמניה) ויש המחשיבים אותו כסוג של טארט מלוח.

ייתכן שמקור השם הוא מהמילה הגרמנית Kuchen שפירושה עוגה, מאפה.

קיש לורן המקורי הוא טארט ממולא ביצה, רפרפת ובייקון מעושן. גבינה נוספה רק מאוחר יותר למתכון. תוספת של בצל תהפוך את המאפה לקיש "אלזסי".

## קישורים חיצוניים

*
* הכל על קישים, קיש, באתר Teamim
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מאפים
קטגוריה:מאכלי גבינה
קטגוריה:המטבח הצרפתי