וילמר מקלין

**וילמר מקלין** (באנגלית: **Wilmer McLean**; 3 במאי 1814 - 5 ביוני 1882) היה סוחר אמריקאי מווירג'יניה. ביתו היה מעורב בתחילתה ובסופה של מלחמת האזרחים. לאחר קרב בול ראן הראשון בשנת 1861 עבר לעיירה "בית המשפט של אפומטוקס" (Appomattox Court House), וירג'יניה, כדי להימלט מהמלחמה, במחשבה ששם יהיה בטוח. במקום זאת, בשנת 1865, הגנרל רוברט אדוארד לי נכנע ליוליסס ס. גרנט בביתו של מקלין באפומטוקס. כך היו בתיו מעורבים באירוע הראשון ובאחד האירועים האחרונים של המלחמה.

## מלחמת האזרחים האמריקאית
### הקרב הראשון של בול ראן
ימין|ממוזער| ביתו הראשון של מקלין, במנאסס
הקרב הראשון של בול ראן, ב-21 ביולי 1861, (קרב מנאסס הראשון), התרחש בחוותו של מקלין, "מטע יורקשייר" (Yorkshire Plantation), במנאסס, מחוז פרינס ויליאם, וירג'יניה. ארטילריה של צבא האיחוד ירתה לעבר ביתו של מקלין, ששימש כמפקדה של בריגדיר גנרל של צבא הקונפדרציה, פ.ג.ט. בורגארד, וכדור תותח נפל דרך אח המטבח. בורגארד כתב לאחר הקרב: "אפקט קומי של קרב ארטילרי זה היה הרס ארוחת הערב שלי ושל הצוות על ידי פגז פדרלי שנפל לתוך האח של המפקדה שלי בבית מקלין." 

מקלין היה רב-סרן בדימוס במיליציה של וירג'יניה, אך עם פרוץ מלחמת האזרחים היה בן 47, זקן מכדי לחזור לשירות פעיל. הוא התפרנס במהלך המלחמה כסוחר סוכר שסיפק סחורות לצבא הקונפדרציה. הוא החליט לעבור דירה משום שפעילותו המסחרית התמקדה בעיקר בדרום וירג'יניה ונוכחות צבא האיחוד באזור מגוריו בצפון וירג'יניה הקשתה על עבודתו. הוא הונע גם על ידי רצון להגן על משפחתו מפני חזרה על חוויית הקרב שלהם. באביב 1863, הוא ומשפחתו עברו כ-190 ק"מ דרומה, למחוז אפומטוקס, וירג'יניה, ליד קהילה בשם בית המשפט של אפומטוקס (Appomattox Court House).

### בית המשפט של אפומטוקס
ממוזער| ביתו של מקלין בעיירה "בית המשפט של אפומטוקס", צולם בשנת 1865 על ידי טימותי או'סאליבן
ב-9 באפריל 1865, המלחמה הגיעה שוב למקלין. גנרל הקונפדרציה רוברט לי עמד להיכנע ללוטננט גנרל יוליסס ס. גרנט. הוא שלח שליח לעיירה "בית המשפט של אפומטוקס" כדי למצוא מקום להיפגש. ב-8 באפריל 1865, דפק השליח על דלתו של מקלין וביקש להשתמש בביתו, דבר שמקלין הסכים לו בחוסר רצון. לי נכנע לגרנט בסלון ביתו של מקלין, ובכך הסתיימה למעשה מלחמת האזרחים (אם כי מספר כוחות של הקונפדרציה נכנעו מאוחר יותר). מאוחר יותר, מקלין אמר ככל הנראה, "המלחמה התחילה בחצר הקדמית שלי והסתיימה בסלון הקדמי שלי." 

לאחר סיום הטקס, חברי צבא הפוטומק החלו לקחת את השולחנות, הכיסאות ורהיטים שונים אחרים בבית - למעשה, כל מה שלא היה מעוגן למקומו - כמזכרות. הם מסרו כסף למקלין, בעת שזה עמד ומחה, ונמלטו עם רכושו.  מייג'ור גנרל אדוארד אורד שילם 40 דולר (שווה ערך ל-822 דולר של היום, שנות האלפיים) עבור השולחן שעליו חתם לי על מסמך הכניעה. מייג'ור גנרל פיליפ שרידן לקח את השולחן עליו ניסח גרנט את המסמך תמורת 20 דולר (שווה ערך ל-411 דולר של היום) בזהב.  שרידן ביקש מג'ורג' ארמסטרונג קסטר לשאת את השולחן על סוסו. השולחן הוענק לאשתו של קסטר וכעת מוצג במוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקאית בסמית'סוניאן.  שחזור אותנטי של ביתו השני של מקלין הוא כיום חלק מהפארק הלאומי ההיסטורי אפומטוקס קורט האוס, המופעל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של מחלקת הפנים של ארצות הברית.

## לאחר המלחמה
שמאל|ממוזער|200x200 פיקסלים| בית מקלין בפארק הלאומי ההיסטורי אפומטוקס קורט האוס (צולם ב-2011)
בשנת 1867, לאחר המלחמה, מקלין ומשפחתו מכרו את ביתם לאחר שלא יכלו לעמוד בתשלומי המשכנתא, וחזרו לביתם במנאסס. מאוחר יותר עברו לאלכסנדריה, וירג'יניה. מקלין עבד עבור רשות המיסים האמריקאית (IRS) בין השנים 1873 ל-1876.

וילמר מקלין נפטר באלכסנדריה ונקבר שם בבית הקברות האפיסקופלי של סנט פול.
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1814
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1882