open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מולי קצורין

**מולי (שמואל) קצורין** (נולד ב-30 בנובמבר 1954) הוא מאמן כדורסל ישראלי.

## קריירה
בעונת 1977/78 היה עוזר המאמן במכבי רמת גן. בעונת 1980/81 שימש כעוזר מאמן בקבוצת בית"ר תל אביב. זכה עם הפועל גליל עליון בשני גביע המדינה בעונות 1987/1988 ו-1991/1992.

בעבר אימן קצורין גם את נבחרת ישראל במשך כ-7 שנים, הוביל אותה באליפויות אירופה בשנים 1999, 2001 ו-2003, אז סיימה הנבחרת במקום השביעי והטוב ביותר שלה מאז 1983. בנוסף לכך אימן גם את מכבי תל אביב ואת קבוצת ורוצלב הפולנית.

משנת 2008 עד 2010, אימן קצורין את נבחרת פולין. כמו כן אימן קצורין בין השנים 2006 ל-2010 את אלופת צ'כיה, נימבורק, עמה זכה בארבעה דאבלים (אליפות וגביע).

ב-24 בינואר 2011 חתם קצורין בקבוצה הגרמנית אלבה ברלין ואימן אותה עד סוף עונת 2010/2011. בתחילת עונת 2011/12 חתם לשנתיים בקבוצת סקיליינרס פרנקפורט.

ב-5 במרץ 2014 חתם בבני הרצליה במקום אפי בירנבוים. ב-5 בפברואר 2015 חתם בקבוצה הגרמנית ברמרהבן לשנתיים. בעונתו הראשונה הצליחה הקבוצה להנצל מירידה. בעונה השנייה בקבוצה לאחר רצף הפסדים הוא הוחלף.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מאמני כדורסל ישראלים
קטגוריה:מאמני מכבי תל אביב בכדורסל
קטגוריה:מאמני הפועל גליל עליון
קטגוריה:מאמני נבחרת ישראל בכדורסל
קטגוריה:מאמני הפועל חולון
קטגוריה:מאמני בני הרצליה
קטגוריה:מאמני עירוני רמת גן
קטגוריה:מאמני נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל
קטגוריה:מאמנים שזכו בגביע המדינה בכדורסל
קטגוריה:מאמנים שזכו באליפות ישראל בכדורסל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
פיליפו ליפי

[שמאל|ממוזער|250px|פיליפו ליפי, עם תלמידים. ([דיוקן עצמי).]]
[שמאל|ממוזער|250px|לוקרציה בוטי כ[מריה הקדושה]]
שמאל|ממוזער|250px|פרסקו בקתדרלת פראטו.
[שמאל|ממוזער|250px|המדונה עם הילד ומלאכים ב[גלריית אופיצי]]
פְרָה (האח) **פיליפו ליפי** (באיטלקית: **Filippo Lippi**; ), מגדולי הציירים של איטליה במאה ה-15.

## ביוגרפיה
ליפי נולד בפירנצה. בילדותו מתו הוריו, ובגיל 14 נשלח למנזר כרמליתי, אך, בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר כתב הביוגרף ג'ורג'ו וזארי, במקום ללמוד את עיקרי הנצרות, הקדיש את זמנו למלאכת הציור וכישרונו האמנותי נתגלה עד מהרה.

בשנת 1456 הוזמן ליפי לצייר במנזר סנטה מרגריטה שבפראטו, שם התאהב בנזירה צעירה בשם לוקרציה בוטי. הוא הצליח להשיג את הסכמת אם המנזר, להרשות לה לשמש לפניו כדגם של "הבתולה הקדושה". השניים ברחו מן המנזר והיא הפכה לפילגשו ונולד להם בן, הצייר הנודע פיליפינו ליפי.

עד שהותרו נדרי נזירותם בשנת 1461, הספיקה לוקרציה לשמש עבור ליפי דוגמנית לציורים רבים של "הבתולה הקדושה" (Madonna), שהנודע שבהם, "המדונה עם הילד ומלאכים" (1465 בקירוב), נמנה עם היצירות המפורסמות ביותר של גלריית אופיצי.

ליפי נתמך על ידי ראש משפחת מדיצ'י, קוזימו דה מדיצ'י. תלמידו המפורסם ביותר היה סנדרו בוטיצ'לי. עבודתו המרשימה ביותר של פיליפו ליפי הם ציורי הפרסקו בקתדרלת פראטו ובהם דמויותיהם של יוחנן המטביל וסטפן הקדוש. בעבודה זו סייעו בידו בוטיצ'לי ובנו הקטן, פיליפינו, אשר הושפעו בעבודתם מציורי פרסקו אלה.

ליפי מת תוך כדי עבודתו על "סצנות מחיי מריה הבתולה" בקתדרלת ספולטו. הוא נקבר בספולטו, ולפי הוראותיו של שליט פירנצה, לורנצו דה מדיצ'י, הוקמה מצבת שיש הדורה על קברו.

אמנותו מצטיינת בקו אנושי, גם בסצנות דתיות. דבר זה היה חידוש בזמנו והשתלב עם רוח ההומניזם של פירנצה באותה תקופה. כמו כן ניתן לציין את גישתו לצבעוניות רבה הבאה לבטא את יפי הצבעים במציאות.

## קישורים חיצוניים

* הערך באנציקלופדיה הקתולית
* 
* 

* 

קטגוריה:ציירים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:פירנצה: אישים
קטגוריה:חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-15
קטגוריה:ילידי 1406
קטגוריה:נפטרים ב-1469
אחמד אבן פדלאן

ממוזער|268x268px|כתב יד של אבן פדלאן
**אחמד אבן פדלאן** (בערבית: **أحمد بن فضلان بن العباس بن راشد بن حماد**) היה נוסע ערבי, מזכיר השגריר ששלח הח'ליף העבאסי אל-מקתדר אל האלטבר הבולגרי, אלמיש, ב-21 ביוני 921. מטרת המשלחת אינה ברורה באופן חד משמעי. ייתכן כי נשלחה על מנת לבסס ולחזק את הקשרים של החליף הסוני עם השליטים המוסלמיים בבולגריה. אפשרות אחרת היא כי המטרה הייתה כלכלית בעיקרה ונועדה לאפשר מעבר סחורות ומשלחות באופן בטוח.

במהלך המסע הממושך (שארך כמעט שנה) מבגדאד עד בולגריה של הוולגה רשם אבן פדלאן את אירועי המסע, מנהגי העמים שפגש בדרכו והתרשמויות ששמע על עמים אחרים. המסע התארך גם משום שנועד לעקוף את ממלכת הכוזרים, אולם, למרות שלא עבר דרך כוזריה, רשם פדלאן ידיעות, מפי השמועה, על הכוזרים ומנהגיהם. העתק של רישומי אבן פדלאן נמצא ותורגם על ידי המזרחן הטורקי זקי ולידי טוגאן (1939), ותוכנו מספק ידיעות רבות על מנהגי התקופה ועל העמים שחיו באזור ממלכת הכוזרים.

אבן פדלאן ומשלחתו אינם מוזכרים על ידי היסטוריונים אחרים. המקור היחיד אודות מסעו זה הוא חיבורו שלו, הנקרא "רסאלה" (כך אצל יאקות) או "כתאב" (כך בכותרת החיבור עצמו).

## אבן פדלאן במדיה האמנותית
בשנת 1999, יצא לאקרנים סרט על מסעו של אבן פדלאן, בשם "הלוחם ה-13" (אנטוניו בנדרס בתפקיד אבן פדלאן). הסרט אמנם מציג את מסעו עד לבולגריה של הוולגה אך שם העלילה משתנה כאשר הוא מפליג עם קבוצת ויקינגים לארץ מולדתם. לאחר ההגעה הוא נקלע למלחמה בין הוויקינגים לשבט עוין המאיים על עמם. הוא נבחר להיות הלוחם ה-13 מבין ה-12 האחרים שעתידים להנהיג הלחימה. הסרט אינו היסטורי, שהרי אבן-פדלאן חוזר למזרח התיכון לאחר סיום תפקידו בבולגריה של הוולגה. הסרט מבוסס על הספר "אוכלי המתים" של מייקל קרייטון

## לקריאה נוספת
* החיבור בערבית
*אחמד אבן פדלאן - **מבגדאד אל גדות הוולגה, מסע אבן פדלאן אל ארץ הבולגארים** (תרגמה מערבית והוסיפה מבוא והערות: אלה אלמגור). הוצאת אוניברסיטת תל אביב, תש"ף, 2019
*אחמד אבן פדלאן – **מסע אבן פדלאן** (תרגם מערבית, הוסיף מבוא והעיר: יהונתן הרשקוביץ), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך יא', 2019.

* **Ibn Fadlan’s journey to Russia: a tenth-century traveler from Baghad to the Volga River**, translated with commentary by Richard N. Frye. Princeton: Markus Wiener Publishers, 2006


## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מגלי ארצות ערבים
קטגוריה:ממלכת הכוזרים
קטגוריה:ילידי 877
קטגוריה:נפטרים ב-960
עיט דו-ראשי

[ממוזער|300px|שמאל|עיט דו-ראשי כסמלה של [האימפריה הביזנטית. הראש הפונה שמאלה מסמל את רומא, והראש הפונה ימינה מסמל את קונסטנטינופול – תבליט מהפטריארכיה של קונסטנטינופול, איסטנבול]]
**עיט דו-ראשי** הוא סמל קדום של עיט בעל שני ראשים הפונים לכיוונים מנוגדים, המופיע בסמלי מדינות רבות בעבר וגם בהווה.

העדות המוקדמת ביותר לסמל זה התגלתה בחפירות ארכאולוגיות של התרבות החתית באסיה הקטנה (המאה ה-20 לפנה"ס – המאה ה-13 לפנה"ס).

כעבור שנים אומץ סמל זה על ידי אימפריות ומדינות שונות באירופה ובאסיה בתקופות שונות:

העיט הדו-ראשי נותר עד היום בסמליהן של חמש מדינות (מופיע גם בדגלן הלאומי של שלוש מהן), ועד 2007 הופיע בסמל של ישות מדינית נוספת:
*רוסיה
*אלבניה (מופיע גם בדגלה הלאומי)
*סרביה (מופיע גם בדגלה הלאומי)
*מונטנגרו (מופיע גם בדגלה הלאומי)
*ארמניה – בנוסף לעיט בעל ראש אחד, מופיע סמל מוקטן של עיט דו-ראשי
*רפובליקה סרפסקה (ישות מדינית בתוך בוסניה והרצגובינה החל מ-1992) – בסמל שהיה נהוג בשנים 1992–2007
הוא גם הסמל של הנצרות היוונית-האורתודוקסית ושל הישות האוטונומית הר אתוס, וכן של ערים וחבלי ארץ שונים באירופה.

"עוף" זה לא נחשב בעבר, וגם לא נחשב כיום לעוף לאומי באף מדינה.

בארבע מדינות נוספות, הנמצאות בשטחים של אותן אימפריות קדומות, הסמל כיום הוא עיט בעל ראש אחד (עיט הרייך): גרמניה, אוסטריה, פולין, צ'כיה. בשלוש הראשונות, העיט נחשב כיום לציפור לאומית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יצורים מיתולוגיים
קטגוריה:סמלים לאומיים
קטגוריה:עיט בתרבות
אלמיש

**אלמיש **(סוף המאה ה-9 – תחילת המאה ה-10) היה השליט המוסלמי הראשון של בולגריה של הוולגה. תוארו היה אלטבר, שליט מקומי הכפוף לממלכת הכוזרים שנהנה מאוטונומיה מסוימת.

## מאבקו לעצמאות
על מנת להשיג עצמאות לבולגריה של הוולגה מהכוזרים, אלמיש שלח מכתב לח'ליפה העבאסי אל-מקתדר מבגדאד ובו ביקש לקבל הדרכה כדי לעבור לדת האסלאם ועזרה בבניית מבצר, כדי שיוכל להתגונן מפני אויביו. בתגובה שלח הח'ליפה שגריר (מזכירו של השגריר היה אחמד אבן פדלאן שתיעד את המסע) ומורים על מנת להושיט את העזרה הדרושה לבניית המבצר.

על פי אבן פדלאן, אלמיש פנה לעזרת הח'ליפה בגלל שכגן הכוזרים שמע שלאלמיש יש בת יפה ותבע אותה לאישה. לאחר שאלמיש השתהה, שלח הכגן שליח שלקח אותה בכוח. לאחר מות הבת ביקש הכגן בת נוספת, אך אלמיש מיהר לחתן אותה עם אחד מאציליו כדי למנוע את לקיחתה. בנוסף, הבולגרים היו חייבים במס של 50,000 פרוות צובל, אחת מכל משק בית.

לאחר בניית המבצר, עמד אלמיש בהבטחתו, וב־11 במאי 922 הכריזו שבטי הבולגרים על הפיכת האסלאם לדת המדינה.

קטגוריה:שליטי הבולגרים (עם טורקי)
קטגוריה:בולגריה של הוולגה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-10
Video Killed the Radio Star

"**Video Killed the Radio Star**" הוא שיר של הלהקה הבריטית הבאגלז שיצא ב-1979. השיר הגיע למקום הראשון במצעדי 16 מדינות, ביניהן: בריטניה, אוסטרליה ויפן. כמו כן, הוא הגיע לעשירייה הראשונה במצעדים נוספים, כמו: קנדה, גרמניה וניו זילנד, אך בארצות הברית הגיע רק למקום הארבעים.

השיר מדבר על שדרן רדיו שהופעת הטלוויזיה הרסה לו את הקריירה. הקליפ לשיר הוא הקליפ הראשון ששודר אי פעם ב-MTV ב-1 באוגוסט 1981. לעיתים נעשות פרפזות על שם השיר, ולעיתים בצורת פרודיה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1979
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-1979
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על טלוויזיה
קטגוריה:שירים על רדיו
קטגוריה:שירי גל חדש
קטגוריה:שירי סינת'-פופ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיטליה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בספרד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשוודיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבין-לאומי של אוריקון
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת איילנד רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפיק רקורדס
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בצרפת
דגל (מחשבים)

בתכנות מחשבים, **דגל** הוא משתנה, אשר משמש לאחסון ערך בוליאני (0 או 1), או קוד בעל משמעות מוגדרת מראש. מתכנת ישתמש בדגל כאשר ירצה לגרום להליך בתוכנה לזהות ולאותת כי התקיים מצב כלשהו בעל חשיבות להמשך הרצת התוכנה.

## ראו גם
* אוגר הדגלים

## קישורים חיצוניים

* Explanation from a book
* Description from another wiki
* Use case in a C++ guide
* C++ libbit bit library (alternative URL)


קטגוריה:הנדסת תוכנה
תצורת הבזלת התיכונה

**תצורת הבזלת התחתונה** (**Intermediate Basalt Fm**) - סימון במפה הגאולוגית - Mβi - כלולה בחבורת טבריה, מצויה בעמק יזרעאל ובגליל. הסלעים של התצורה נוצרו מלבה שהחלה להצטבר בעמק בתקופת המיוקן התיכון, לפני 16 מיליון שנה.

## בעמק יזרעאל
בעמק יזרעאל היא התצורה העתיקה ביותר מבין היחידות הבונות את העמק.

העובי המרבי של התצורה, 450 מטר, אשר נמצא חשוף, נמצא במתלול כוכב הירדן במזרח. בעומק האדמה. בקידוח סמוך נמצא כי עובי התצורה הוא  650 מטר. לפי קידוחים נוספים נמצא כי העובי המשוער של התצורה הוא 1,100 מטר.

בשולי עמק יזרעאל נחשפים קונגלומרטים, הבנויים מחלוקים של אבן גיר מחבורת עבדת וחבורת יהודה. הם החלו להצטבר לאחר תחילת התפרצות הבזלת התחתונה. שכבות הביניים של החלוקים בתוך חתך עבה של הבזלת התחתונה מעידות על כך שבמהלך ההתפרצויות הגעשיות היו תקופות ממושכות של הפסקה.    

מקורות ההזנה של הבזלת הם דייקים, צינורות הזנה, סילים והרי געש. בשולי עמק יזרעאל ניתן לאתר מקורות אלה במקומות הבאים: גבעת המורה, הר הגלבוע ושולי רמות מנשה וכן באזור התעשייה שמצפון-מערב למגדל העמק.

הדייקים בגבעת המורה ובגוש עינדור מופו ונמצא כי אורכם הוא בין 100 מטר עד 1,400 מטר. מכאן ההערכה כי המקור העיקרי להתפרצויות הוולקניות בשולי עמק יזרעאל הוא בגבעת המורה. בגבעה נמצאו ארבעה מחדרים (Pipes) וצינורות הזנה (Stocks).

## בגליל
 

## מקורות
* גבי שליב, עין כרם, ירושלים - עמיר סנדלר, המכון הגאולוגי, ירושלים - יהודית הרלבן, המכון הגאולוגי, ירושלים, תחנות להכרת ההיסטוריה הוולקנית והסדימנטרית של עמק יזרעאל  - תיאור מלא של מסלול הסיור.
* מפות גאולוגית: בית שאן  https://www.gov.il/he/Departments/General/mapping-main-subject/?OfficeId=e9d11dea-f737-496c-83fe-a7748ac8448d

בזלת תיכונה, תצורה
מסדר ההצטיינות

__NOTOC__
[שמאל|ממוזער|250px|מדליה של מסדר ההצטיינות שקיבלה [דורותי קרופוט הודג'קין, מוצגת בחברה המלכותית בלונדון]]
**מסדר ההצטיינות** (באנגלית: Order of Merit) הוא אות כבוד בבריטניה ובחבר העמים הבריטי המוענק על ידי המונרך. התואר נוצר ב-1902 על ידי המלך אדוארד השביעי והתבסס על העיטור הצבאי הפרוסי "פור לה מריט". העיטור הוענק כהוקרה על שירות בהצטיינות בצבא, במדע, באמנות, בספרות או עבור קידום התרבות. מינויים למסדר הם מתנה אישית של המלך ולא נדרש ייעוץ מיניסטריאלי. מסדר ההצטיינות מדורג מתחת לאביר הצלב המפואר (Knight Grand Cross) של מסדר האמבט, ואף על פי שהוא אינו מעניק לשותפים בו זכות לתואר אצולה, זכאים המקבלים אותו להוסיף את הסיומת O.M (קיצור של Order of Merit) לשמם.

העיטור מעוצב כצלב אדום שמעליו כתר מוזהב. העיטורים לאנשי צבא, שהם נדירים יותר, שונים מאלה הניתנים לאזרחים בשל תוספת של זוג חרבות מוצלבות מאחורי המדליה המרכזית. צבעי הסרט הם כחול ואדום.

המסדר מוגבל למלך ולעשרים וארבעה חברים, אך ניתן לצרף אזרחים זרים כ"חברים של כבוד", כך למשל נלסון מנדלה היה חבר של כבוד במסדר ההצטיינות. המסדר היה פתוח לנשים מאז ייסודו, פלורנס נייטינגייל הייתה האישה הראשונה שזכתה לכבוד ב-1907.

## ראו גם
*לרשימה הנוכחית והעדכנית של חברי מסדר ההצטיינות ראו בערך המקביל בוויקיפדיה האנגלית.

## לקריאה נוספת

* Stanley, Martin.; * The Order of Merit * I. B. Tauris, 2007 


## קישורים חיצוניים

* היסטוריה של המסדר ורשימת חברים מלאה 2002-1902
* 

*
ההצטיינות, מסדר
זמן סוכר

**זמן סוכר** הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הישראלית "איפה הילד?". האלבום יצא בשנת 1993. הפיק אותו יובל שפריר והוא הוקלט באולפני טריטון באוגוסט–ספטמבר 1992.

"זמן סוכר" מושפע רבות ממוזיקה פסיכדלית, השפעה שניתן לשמוע בבירור בשיר "מסיבת התה של עליזה". את השיר "כנפיים, אינך שומע" הלחין אסף שריג למילותיו של יוסף שריג, אביו, אשר נהרג בעת שירותו בחיל השריון.

פרט לשירים "מסיבת התה של עליזה" ו"כנפיים, אינך שומע", כל שירי האלבום נכתבו בידי חמי רודנר.

בשנת 2012 היה האלבום חלק מהסדרה הדוקומנטרית האלבומים.

בשנת 2022 יצא לאור האלבום על גבי תקליט כפול בצבע ירוק-שקוף, בתוספת רצועות בונוס וגרסה מחודשת לשיר "אחד אלוהים", אשר הוקלטה שנה לפני כן, ב-2021.

## רשימת השירים
כל השירים נכתבו והלחנו על ידי חמי רודנר, למעט היכן שצוין אחרת.

### מהדורת תקליטור

### מהדורת שני תקליטים

## משתתפים

* חמי רודנר - גיטרה בס, זמרה
* אסף שריג - גיטרה, זמרה, קולות רקע
* אופיר בר עמי - גיטרה, קולות רקע
* אסף מרוז - תופים

## קישורים חיצוניים

* 
*  השמיים הגבול, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube
*  איפה הרוח, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1993
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי פלטינה בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
קטגוריה:אלבומי איפה הילד?
קטגוריה:אלבומי 1993
היסטוריה (כתב עת)

שמאל|ממוזער|250px|עטיפת גיליון מספר 20 של '''היסטוריה'''.
**היסטוריה**, כתב עת מדעי בנושא היסטוריה כללית בהוצאת החברה ההיסטורית הישראלית היוצא לאור מדי חצי שנה, החל משנת 1998 (ה'תשנ"ח). כתב העת מפרסם בעיקר את מאמריהם של חוקרים ישראלים העוסקים בתולדות העמים, החברות והתרבויות הזרות. 
כל גיליון של כתב העת מכיל שלושה עד חמישה מאמרים מרכזיים וכן מספר ביקורות ספרים. מאמרי כל גיליון נוטים לדון בצדדים שונים של נושא משותף.

## קישורים חיצוניים
* 
* דף כתב העת "היסטוריה" באתר החברה ההיסטורית הישראלית
* פירוט תוכן העניינים בגיליונות העבר של כתב העת "היסטוריה" באתר החברה ההיסטורית הישראלית
* 

קטגוריה:ישראל: כתבי עת מדעיים
קטגוריה:ישראל: כתבי עת להיסטוריה
סמל סוריה

**סמל סוריה** (בערבית: **شعار سوريا**) מכיל את הנץ הסורי, או "נץ קורייש" והוא מציג נשר בצבע זהב, שראשו פונה ימינה ומעל ראשו שלושה כוכבים מחומשים המסודרים בקשת ומסמלים את דמשק, חאלב ודיר א-זור. כנפי הנשר מכילות 14 נוצות, המסמלות את 14 מחוזות סוריה.

## היסטוריה
הסמל הקודם של סוריה היה בשימוש עד שנת 1958. בשנים 1958–1961 היה סמלה של הרפובליקה "עיט סלאח א-דין". בסמלה של הרפובליקה הערבית המאוחדת היה מגן שונה מעט בצורתו אך שדגלו זהה. סמל זה היה בשימוש משנת 1961, שנת פירוק הרפובליקה הערבית המאוחדת (רע"מ). ב־1961 אומץ סמל בו נץ קורייש צבוע זהב, המחזיק על גביו את דגלה של סוריה הבעת'ית במאונך. מתחתיו פרוסה מגילה ועליה כתוב: "הרפובליקה הערבית הסורית" (בערבית: **الجمهورية العربية السورية**). במהלך קיום איחוד הרפובליקות הערביות, בשנים 1972–1977, היה באופן רשמי סמל הפדרציה (שסוריה הייתה חברה בה) נשר שכולו זהוב ולבן, המגן היה זהה בצורתו למגן המודרני אך כולו היה זהוב, והיקפו לבן. עם פירוק הפדרציה חזרה סוריה לסמל שהיה בשימוש קודם לכן, משנת 1961.

בדצמבר 2024, בעקבות נפילת משטר אל-אסד בסוריה, הוחזר הסמל ששימש את המדינה עד 1958 לשימוש. סמל זה היה של נשר ובמרכזו מגן לבן בעל היקף ירוק ושלושה כוכבים אדומים במאונך. לרגלי הנץ עלים זהובים ומגילה עליה כתוב הרפובליקה הסורית.

ביולי 2025 הוחלף הסמל שוב, לנשר מוזהב ומעליו 3 כוכבים בהשראת מוטיבים עתיקים בפלמירה, הלקוחים מדגל סוריה. שלושת הכוכבים מסמלים בדרך כלל את שחרור העם. הראשון מבין שלושת הכוכבים מייצג את מחוזות חלב, דמשק ודיר א-זור יחד; השני מייצג את הר הדרוזים (ג'בל דרוזים); והאחרון מייצג את הסנג'אק של לטקיה, המשקף את ההרכב הדתי והאתני המגוון של האומה. לנשר יש סך של 14 נוצות כנף, המסמלות את 14 המחוזות של המדינה, וחמש נוצות זנב המסמלות את חמשת האזורים הגאוגרפיים העיקריים של סוריה: צפון, מזרח, מערב, דרום ומרכז.

## סמלים ההיסטוריים של סוריה

קובץ:Coat of arms of The Arab Kingdom of Syria.svg|סמל של הממלכה הערבית של סוריה(1919–1920)
קובץ:Emblem of Syria (1945–1958).svg|הרפובליקה הסורית הראשונה(1945–1958)
קובץ:Coat of arms of the United Arab Republic (1958–1971).svg|הרפובליקה הערבית המאוחדת(1958–1961)
קובץ:Coat of arms of Syria (1961–1963).svg|הרפובליקה הסורית השנייה(1961–1963)
קובץ:Emblem of Syria (1963–1972).svg|סוריה בתקופת שלטון הבעת'(1963–1972)
קובץ:Coat of arms of the Federation of Arab Republics (1972–1977).svg|סוריה בתקופת שלטון הבעת'(1972–1980)
קובץ:Emblem of Syria (1980–2024).svg|סוריה בתקופת שלטון הבעת'(1980–2024)
קובץ:Emblem of Syria (2024–2025).svg|סוריה (2024–עד יוני 2025)


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סוריה: סמלים לאומיים
סוריה
סוריה
סוריה
קטגוריה:עופות דורסים בתרבות
סמל סומליה

**סמל [[סומליה]]** אומץ ב-10 באוקטובר 1956, יותר משלוש וחצי שנים לפני קבלת העצמאות הרשמית מהממלכה המאוחדת ומאיטליה. 

הנמרים התומכים במגן משני צידיו והכוכב הלבן במרכזו היו בשימוש גם בימי השלטון האיטלקי. הסמל הקודם שלה שהיה בשימוש החל מה- 8 ביוני 1919 היה בצורת מגן המחולק באמצעו על ידי קו לבן גלי. חלקו העליון כלל נמר בצבעים טבעיים וכוכב לבן בעל חמישה קנים. בחלקו התחתון היו שני כוכבים לבנים בעלי שישה קנים הממוקמים על רקע אדום באופן סימטרי. בעשר השנים שלפני קבלת העצמאות סומליה הבריטית השתמשה בסמל יוצא דופן, שאינו דומה לסמל הסומלי אף לא במאפיין אחד. צורתו הייתה עיגול לבן והוא נשא את הכתר הבריטי בחלקו העליון. תחת הכתר היה איל ותחתיו מגן בעל שלושה חלקים. העליון מוקדש למלחמה בדמות שתי חרבות ומגן, הימני לימאות עם סירה השטה בים ועוגן והשלישי לארכיטקטורה עם מגדל במרכזו.
## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סומליה: סמלים לאומיים
סומליה

סומליה
קטגוריה:איילים בתרבות
קטגוריה:נמר בתרבות
יעקב בן-אריה

**יעקב בן-אריה** (נולד ב-1950) הוא אלוף פאראלימפי. השתתף במשחקים הפאראלימפיים שלוש פעמים (1964, 1968, 1972) וזכה בשש מדליות: שלוש מדליות בשחייה ושלוש מדליות בכדורסל. ב היה בין חמשת הישראלים הראשונים שזכו במדליית זהב פאראלימפית.

## ביוגרפיה
בן-אריה נולד בקיבוץ נען, נכדו של ירחמיאל צימבל. זמן קצר לאחר מכן עברו הוריו לקיבוץ גשר, שם חלה בשיתוק ילדים. ב-1962 הצטרף לפעילות מרכז הספורט לנכים.

הוא השתתף במשחקי סטוק מנדוויל וזכה להישגים. ב-1966 זכה במדליות זהב במשחה 50 מטר חזה, במשחה שליחים 150 מטר ובטורניר כדורסל כיסאות גלגלים. ב-1967 זכה שוב בזהב עם נבחרת הכדורסל וזכה במדליית כסף במשחה בסגנון חזה.

ב זכה במדליית זהב במשחה 25 מטר בסגנון חזה (0:58.30 שניות) וזכה במדליות ארד במסגרת משחה שליחים (יחד עם ברוך חגאי ואברהם קפטלוביץ') וכחבר בנבחרת הכדורסל.

ב זכה במדליית זהב עם נבחרת הכדורסל, זכה במדליית כסף במשחה 50 מטר בסגנון חזה (55.1 שניות) ודורג במקום החמישי בתחרות שליחים במרוץ עגלות 4X40 ובמשחה מוקדמות ל-50 מטר בסגנון חופשי.

ב היה בנבחרת כדורסל כיסאות גלגלים ושותף לזכייה במדליית כסף.

המשיך בפעילות ספורט עם נבחרת הכדורסל והיה שותף בין היתר לזכייה באליפות אירופה 1978.

בשנת 2002 החל לנהל את מרכז הספורט לנכים ועמד בראשו עד 2011. בהמשך החל לשמש יושב ראש המרכז. היה נציג איל"ן בהנהלת ההתאחדות הישראלית לספורט נכים.

## קישורים חיצוניים

* פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:זוכי מדליית כסף פאראלימפית מישראל
קטגוריה:זוכי מדליית ארד פאראלימפית מישראל
קטגוריה:שחיינים נכים ישראלים
קטגוריה:שחיינים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:אתלטים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:שחקני כדורסל בכיסאות גלגלים ישראלים
קטגוריה:כדורסלנים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964)
קטגוריה:כדורסלנים במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968)
קטגוריה:אתלטים במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968)
קטגוריה:כדורסלנים במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)
קטגוריה:כדורסלנים במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)
קטגוריה:גשר (קיבוץ): אישים
קטגוריה:נפגעי פוליו ישראלים
קטגוריה:ספורטאי איל"ן
קטגוריה:פעילי איל"ן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
פורסט (עיר)

**פורסט** (בגרמנית: **Forst**; בסורבית: **Baršć**) היא עיירה במדינת ברנדנבורג, גרמניה. היא שוכנת בחבל לוסאטיה, ממזרח לעיר קוטבוס, במרחק כ-130 ק"מ מברלין ו-140 ק"מ מדרזדן, בסמוך לגבול גרמניה-פולין.

העיירה נודעת בעיקר בזכות גן הוורדים המפורסם שבשטחה, ובשל מוזיאון הטקסטיל שלה. בעקבות איחוד גרמניה, פוקד אותה מחסור קשה במקורות תעסוקה, והאבטלה בה גואה. בעבר שגשגו בה מפעלי טקסטיל, אך אלה נסגרו.

אוכלוסיית העיירה במגמת ירידה,  בשנת 2009 מנתה כ-21 אלף נפש ובסוף 2019 כ-18 אלף.

העיר היא מקום מגורים של מיעוט סלאבי הדובר את השפה הסורבית, ובהתאם לחוק עירוני שפה זו היא מהשפות הרשמיות בעיר.

בפורסט בית ספר תיכון אחד, "הגימנסיה על שם פרידריך לודוויג יאן", הידוע בשל הפרויקטים הרבים הקשורים לקשרי חוץ שאותם הוא מקיים, וזאת באמצעות הקמת משלחות לחילופי תלמידים עם מדינות רבות, ביניהן ישראל.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברנדנבורג: ערים
קלינטון דייוויסון

**קלינטון ג'וזף דייוויסון** (באנגלית: **Clinton Joseph Davisson**; 22 באוקטובר 1881 – 1 בפברואר 1958) היה פיזיקאי אמריקאי שזכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1937, על הגילוי של עקיפת אלקטרונים בגבישים. דייוויסון חלק את הפרס עם ג'ורג' פאג'ט תומסון, שגילה את תופעת עקיפת האלקטרונים במקביל לדייוויסון.

## קורות חייו
דייוויסון נולד בבלומינגטון, אילינוי שבארצות הברית. הוא סיים את בית הספר התיכון בבלומינגטון בשנת 1902, והחל את לימודיו באוניברסיטת שיקגו הודות למלגת לימודים. בעקבות המלצתו של רוברט מיליקן (זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 1923), הועסק בשנת 1905 על ידי אוניברסיטת פרינסטון כמרצה לפיזיקה. הוא השלים את הדרישות לתואר הראשון מאוניברסיטת שיקגו בשנת 1908, בעיקר בתקופת הקיץ. בעודו מלמד בפרינסטון, ערך דייוויסון מחקר לדוקטורט יחד עם אוון וילאנס ריצ'רדסון (זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 1928). את תואר הדוקטור בפיזיקה קיבל מאוניברסיטת פרינסטון בשנת 1911; באותה השנה נישא לאחותו של ריצ'רדסון, שרלוט.

דייוויסון מונה להיות מרצה במכון קרנגי לטכנולוגיה. בשנת 1917 נטל חופשה מהמכון, כדי לערוך מחקר הקשור למאמץ המלחמתי, במסגרת מחלקת ההנדסה של חברת וסטרן אלקטריק (לימים מעבדות בל). בסוף המלחמה, קיבל דייוויסון משרה קבועה בחברת וסטרן אלקטריק, לאחר שהובטח לו שיוכל לעסוק במחקר בסיסי. הוא גילה שחובות ההוראה שלו במכון קרנגי עיכבו אותו במחקרו. דייוויסון נשאר בווסטרן אלקטריק (ובמעבדות בל) עד לפרישתו בשנת 1946. הוא החל קריירה כפרופסור מחקר באוניברסיטת וירג'יניה, שנמשכה עד לפרישתו השנייה בשנת 1954. 

לקלינטון ושרלוט דייוויסון נולדו ארבעה ילדים; בנו, ריצ'רד דייוויסון, עסק אף הוא במחקר בפיזיקה.

לאות הוקרה על עבודתו של דייוויסון, נקרא על-שמו מכתש על פני הירח, "מכתש דייוויסון".

## עקיפת אלקטרונים וניסוי דייוויסון-גרמר
עקיפה היא אפקט המתרחש כאשר גל נתקל בסדק או בסריג עקיפה. במאה התשע-עשרה, היה ידוע על עקיפה של אור ושל גלים על משטחים ועל נוזלים. בשנת 1927, בעודו עובד במעבדות בל, דייוויסון ולסטר גרמר ערכו ניסוי שהראה שאלקטרונים ביצעו עקיפה מפניו של גביש ניקל. ניסוי זה אישר את ההשערה של לואי דה ברויי, לפיה לחלקיקים של חומר יש טבע גלי, נושא המהווה רעיון מרכזי במכניקת הקוונטים. תצפיותיהם על עקיפת אלקטרונים אפשרו לבצע את המדידה הראשונה של אורך-גל של אלקטרון. אורך הגל שנמדד תאם את התאוריה ומשוואתו של דה ברויי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קרנגי מלון
קטגוריה:סגל מעבדות בל
קטגוריה:זוכי מדליית יוז
קטגוריה:זוכי פרסי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי החברה הפיזיקאית האמריקאית
קטגוריה:זוכי מדליית אליוט קרסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1881
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1958
סמל קוריאה הצפונית

**סמל [[קוריאה הצפונית]]** (**הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה**) כולל תחנת כוח הידרואלקטרית הנמצאת מתחת להר פאקטו. מעל ההר יש כוכב אדום בוהק בעל חמישה חודים. משני צידי הסמל יש אסופה של גרגרי אורז. הכוכב הוא אחד ממאפייני הסוציאליזם והקומוניזם המוכרים ביותר. בתחתיתו של הסמל יש סרט עליו כתוב בכתיב קוריאני (הנגול) "הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה".

הסמל חולק מאפיינים רבים עם סמל ברית המועצות שאומץ בימים עברו על ידי מדינות נוספות ומראה קשר ברור בין האידאולוגיה של המדינה לקומוניזם ולהקמתה במהלך המלחמה הקרה בתמיכתה ותחת חסותה של ברית המועצות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קוריאה הצפונית: סמלים לאומיים
קוריאה הצפונית

קוריאה הצפונית
דמיטרי סיצ'ב

**דמיטרי איבגנייביץ' סיצ'ב** (או **סיטצ'ב**; ברוסית: **Дмитрий Евгеньевич Сычёв**, נולד ב-26 באוקטובר 1983) הוא כדורגלן עבר רוסי. שיחק בעמדת חלוץ מרכזי או קשר התקפי.

## קריירה
סיצ'ב נולד באומסק, עיר בדרום מרכז רוסיה, ליד הגבול עם קזחסטן, הוא בילה את שנות נעוריו באקדמיה לכדורגל בסנקט פטרבורג, סמנה, לפני שהצטרף לספרטק טמבוב מהליגה הרוסית השנייה.

אחרי שנבחן במועדונים הצרפתים מץ ונאנט, הוא הוחתם על ידי ספרטק מוסקבה בינואר 2002, וכבש 8 שערים ב-12 המשחקים הראשונים שלו בקבוצה.

בעקבות הצלחתו בספרטק, סיצ'ב זומן לסגל נבחרת רוסיה למונדיאל 2002, וכך קבע שיא כשחקן הצעיר ביותר שמשחק בנבחרת רוסיה או בנבחרת ברית המועצות בגיל 18 ו-222 ימים. במהלך הטורניר הוא כבש שער אחד ובישל עוד שלושה.

באוגוסט 2002, אף על פי שהיה חתום על חוזה ל-5 שנים, סיצ'ב הכריז שהוא עוזב את ספרטק, בהתראה של שלושה חודשים. הוא הושעה מכדורגל לארבעה חודשים בידי התאחדות הכדורגל הרוסית. אחרי שסיים את השעייתו, חתם ל-5 שנים במועדון הצרפתי אולימפיק מרסיי, לאחר שסירב להצעה של דינמו קייב. במהלך התקופה בצרפת שימש בעיקר כשחקן מחליף.

בינואר 2004, חזר לרוסיה והצטרף ללוקומוטיב מוסקבה ל-4 שנים, בה כבש צמד במשחק הפתיחה של העונה. בסיום העונה הוא זכה עם לוקומוטיב באליפות ליגת העל הרוסית, ואף נבחר לכדורגלן השנה ברוסיה. הוא זכה באליפות שנייה ברציפות עם לוקומוטיב ב-2005, וב-2007 זכה עימה בגביע הרוסי.

בשנת 2013 הושאל לדינמו מינסק, ולאחריה לוולגה ניז'ני נובגורוד, במדיה שיחק את יתר העונה. מאז שנת 2015 משחק באוקז'טפס.

בשנת 2017 הצטרף לקזאנקה מוסקבה.

סיצ'ב פרש מכדורגל בשנת 2018, והחל משנת 2019 הוא מפעיל פודקסט ביוטיוב ביחד עם דניס קאזאנסקי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:חלוצי כדורגל רוסים
קטגוריה:כדורגלני ספרטק מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני דינמו מינסק
קטגוריה:כדורגלני וולגה ניז'ני נובגורוד
קטגוריה:כדורגלני אוקז'טפס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רוסיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:ספורטאים זרים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים זרים בבלארוס
קטגוריה:ספורטאים זרים בקזחסטן
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1983
ריסון (פיזיקה)

שמאל|ממוזער|250px|מערכת מסה-קפיץ מרוסנת
**ריסוּן** הוא הגורם למערכת לעבור ממצב מעבר למצב יציב. לכן הריסון קובע את משך תהליך המעבר. במערכת פיזיקלית בה מתרחשת תנודה, הריסון גורם להתיצבות משרעת התנודה לאורך זמן, ובכלל זה חוסר תנודות, הנחשב לתנודה עם משרעת בעוצמה אפס, ואף של תנודה במשרעת מחזורית. במקרים בהם תהליך המעבר אינו מורגש, אפשר לומר שהריסון מתקים בתנאים רחבים, והוא אינסופי בעוצמתו. במקרים אלו נהוג לא לדון בכלל בתהליך המעבר.

## הגדרת הריסון
בפיזיקה ובהנדסה, ריסון מוגדר מתמטית ככוח המתכונתי בגודלו למהירותו של עצם, והפוך בכיוונו לתנועתו. לדוגמה, בריסון מכני פשוט, הכוח, F, כתלות במהירות, v, יהיה:

: 
\ \mathbf{F} = -c \mathbf{v}


כאשר c הוא מקדם הריסון. 

קשר זה אנלוגי לחוק אוהם, המקשר בין המתח, הזרם וההתנגדות. כוח זה הוא למעשה חיכוך, הנובע מגרר.

במיתרים בכלים מוזיקליים, לריסון יש תפקיד בדעיכת הצליל ובהפסקת התנודה. בכלי מיתר, הריסון הוא תת-קריטי (ראו בהמשך). ניתן למדל את מערכות המיתר כרצף של אלמנטי מסה אינפיניטסימליים, אשר בכל אחד מהם חל ריסון.

## מערכת מסה-קפיץ מרוסנת
נדון במערכת מסה-קפיץ בעלת מסה m, קבוע קפיץ k, וגורם ריסון בעל מקדם c. כאשר המסה מוסטת במרחק x מנקודת שיווי המשקל שלה, נובע כוח אלסטי מהקפיץ בגודל:
:\ F_s = -kx

הכוח אשר משרה המרסן על המסה הוא:
: 
F_\mathrm{d} = - c v = - c \dot{x} = - c \frac{dx}{dt}


על ידי שימוש בחוק השני של ניוטון, נוכל לקבל משוואה דיפרנציאלית על המיקום כתלות בזמן:

:\Sigma F=m\ddot{x}
:m \frac{d^2x}{dt^2}=-kx- c \frac{dx}{dt}
:\frac{d^2x}{dt^2}+\frac{c}{m}\frac{dx}{dt}+\frac{k}{m}x=0

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מכניקה
יוהנס לגראן

**יוהנס לגראן** (בצרפתית: **Johannes Legrant**, פעל בין השנים 1420 ל-1440 בקירוב) היה מלחין צרפתי מן האסכולה הבורגונדית בראשית תקופת הרנסאנס.

אין הרבה מידע ודאי לגבי חייו וכרגיל אצל מלחינים מראשית המאה ה-15, יש בעיות זיהוי ברשומות הקיימות. בשנים 1423 ו-1424 כיהן אולי ככומר בסן וינסנט בסואניה, מכללה כנסייתית עם בית ספר פעיל למוזיקה. ברשומות הקתדרלה של אנטוורפן נזכר אדם בשם "הר יאן לה גראנט", שהיה שם כזמר בשנים 1441-1443, וייתכן שגם זה היה יוהנס לגראן.

כל המוזיקה של לגראן ששרדה עד ימינו היא ווקאלית. סגנונו קרוב לזה של האסכולה הבורגונדית המוקדמת ויש בו דמיון לחלק מיצירותיהם המוקדמות של גיום דופאי וז'יל בנשואה; ההשפעה יכלה להיות בשני הכיוונים. לגראן כתב קווים מלודיים אלגנטיים כדרך הבורגונדים והשתמש בצורות החילוניות שהיו טיפוסיות להם: הרונדו והבלדה. גם האימיטאציה תופסת מקום חשוב בכתיבתו.

נוסף למוזיקה החילונית שלו - ארבעה רונדו ובלדה - שרדו ארבע יצירות דתיות, הכוללות שני פרקי גלוריה, לשניים ושלושה קולות, וקרדו בשלושה קולות.

לא ידוע אם יוהנס לגראן היה קרוב משפחה של גיום לגראן, מלחין נודע קצת יותר מתקופתו של יוהנס. לגבי הבלדה היחידה שיוחסה ליוהנס הועלתה גם האפשרות שהיא נכתבה על ידי גיום, על סמך מאפיינים סגנוניים.

## מראי מקום

* Craig Wright/Sean Gallagher: "Johannes Legrant", Grove Music Online, ed. L. Macy (Accessed January 23, 2008), (subscription access)

* קרייג רייט/שון גאלאגר: "יוהנס לגראן", מילון גרוב המקוון, עורך ל. מייסי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:ילידי 1420
קטגוריה:נפטרים ב-1440
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-15
רוברט קובאץ'

**רוברט קובאץ**' (קרואטית: Robert Kovač; נולד ב-6 באפריל 1974 במערב ברלין, גרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר קרואטי בינלאומי, ששיחק ברוב הקריירה שלו בבונדסליגה הגרמנית.

## קריירה
רוברט קובאץ', ואחיו הגדול ניקו קובאץ', נולדו במערב ברלין למשפחה ממוצא קרואטי, שמקורה מהעיר ליבנו שבבוסניה והרצגובינה. שני האחים היו חלק מקבוצה של שחקנים קרואטים שלא נולדו במדינה, ותרמו רבות לנבחרתב הביאם את קצב המשחק המהיר מן הבונדסליגה לנבחרת.

קובאץ' החל את הקריירה שלו בקבוצות מליגות נמוכות, ראפיד ודינג והרטה צלנדורף (1994–1995) לפני שערך את הבכורה שלו בבונדסליגה בקבוצת נירנברג בשנת 1995. אחר כך הוא עבר לשחק בבאייר לברקוזן (1996–2001), לפני שעבר לשחק בבאיירן מינכן.

קובאץ' שיחק בנבחרת קרואטיה במהלך מונדיאל 2002 ויורו 2004. הוא שיחק בנבחרת גם במונדיאל 2006, אך צבר שני כרטיסים צהובים במשחק נגד נבחרת יפן, בגינם נעדר מהמשחק האחרון של הנבחרת נגד אוסטרליה בשלב הבתים. הגנת קרואטיה התקשתה לשחק בלי קובאץ', ומי שהחליפו במשחק נגד אוסטרליה נגע בכדור בידו ברחבת הקבוצה, דבר שנתן לאוסטרליה את שערה הראשון בטורניר מפנדל. המשחק הסתיים בתוצאה 2-2, שהביאה להדחתה של קרואטיה מהטורניר. גם בנבחרת, גם בלברקוזן, וגם בבאיירן מינכן, רוברט קובאץ' שיחק עם אחיו ניקו באותה הקבוצה.

לקראת עונת 2007/2008 חתם קובאץ' בבורוסיה דורטמונד הגרמנית, איתה הגיע לגמר הגביע הגרמני שם הפסידה קבוצתו לבאיירן מינכן בתוצאה 2:1 בתום תוספת זמן. בינואר 2009 חתם קובאץ' בדינמו זאגרב הקרואטית שהתעניינה בשירותיו עוד באוגוסט 2007. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, רשם קובאץ' 12 הופעות ליגה. בעונה שלאחר מכן סבל קובאץ' מפציעה, שגרמה לו להחמיץ חלק ממשחקי פתיחת העונה של קבוצתו, ממנה החלים בספטמבר 2009 עת חזר לשורות קבוצתו. בסיום אותה עונה הודיע קובאץ' על פרישתו ממשחק פעיל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים קרואטים
קטגוריה:מגני כדורגל קרואטים
קטגוריה:כדורגלני נירנברג
קטגוריה:כדורגלני באייר לברקוזן
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:כדורגלני דינמו זאגרב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קרואטיה
קטגוריה:ברלין: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:ספורטאים גרמנים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים קרואטים באיטליה
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1974
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1974
מפרץ חמאמאת

**מפרץ חמאמאת** (בערבית: **خليج الحمامات**, בתעתיק מדעי: ח'ליג' אלחמאמאת; בצרפתית: **Golfe d'Hammamet**) הוא מפרץ בים התיכון, השוכן בצפון-מזרחה של תוניסיה. המפרץ משתרע בין חצי האי שריק צפונית לעיר מונסתיר בדרום. הוא קיבל את שמו מהעיר חמאמאת שבחלקו הצפוני.

## קישורים חיצוניים

חמאמאת
חמאמאת
בבוטוב

[250px|ממוזער|שמאל|[קניאז וסילי בבוטוב]]
**בבוטוב** (ברוסית: **Бебутовы**) או **בֶּבּוּתוֹבי** (בגאורגית: ბებუთოვი) או בֶּבּוּתָשווילי (ბებუთაშვილი) הייתה משפחת אצולה גאורגית ממוצא ארמני שמילאה תפקיד חשוב בחיים הכלכליים והתרבותיים של העיר טביליסי במאות ה-17 וה-18, ומאוחר יותר, במאה ה-19, שירתה בצבא האימפריה הרוסית. 

המשפחה מוכרת מתחילת המאה ה-17, כאשר היגרו מן העיר אני שבארמניה לכפר פירשאווי שליד טביליסי גאורגיה, לאחר שהפרסים הרסו את בתיהם. באמצע אותה מאה הם התגלו כאחת ממשפחות הסוחרים העשירות בממלכת כארתלי. הם רכשו נכסים וגנים ובנו בתי מרחצאות. במאה ה-18 הם שירתו כאתנארך של הארמנים בטביליסי ונשאו בתואר מליק-מאמאסאחליסי, ומאוחר יותר כראש אבירי הציד ("מישקרבש") בחצר המלוכה הגאורגית. 

בשנת 1783 העלה ארקלה השני את מעמד המשפחה לתואר "נסיכי בבוטוב", והכליל אותה ברשימת האצולה הגאורגית שצורפה לחוזה גאורגייבסק שנערך עם האימפריה הרוסית. לאחר סיפוח ממלכת כארתלי-קאחתי לאימפריה הרוסית של 1801, התקבלה משפחת בבוטוב כחלק מאצולת הנסיכים של האימפריה, בשנת 1826, וקיבלה את התואר "קניאז". 

## מקורות

* יואנה בגרטיוני, מקור הנסיכים: בבותובי, באתר שמות משפחה גאורגיים, 
* בבוטוב, הלקסיקון הביוגרפי הרוסי, ברוסית 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי אצולה גאורגיים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: אישים
קטגוריה:ארמנים
קטגוריה:טביליסי: היסטוריה
קסבה

[שמאל|ממוזער|250px|הקסבה בעיר [סוסה (עיר)|סוסה בתוניסיה]]
[שמאל|ממוזער|250px|הקסבה ב[איית בן חדו במרוקו]]
**קסבה** (בערבית: **قصبة**) היא מצודה האופיינית לערי צפון אפריקה אשר שימשה למגורי השליט המקומי וכמעוז הגנתי. לעיתים נבנו הקסבות במקום הגבוה בעיר, והן הוקפו בחומות, בדרך כלל ללא חלונות. למילה הספרדית "אלקסאבה" (Alcazaba) שמקורה במושג הערבי "אל-קסבה" (القصبة), היינו "הקסבה", משמעות זהה בערי אנדלוסיה. מקורו של המושג במילה הערבית לקנה מצוי, ששימש בעבר כחומר בידוד נפוץ בבניינים ברחבי צפון אפריקה.

## משמעויות אחרות
בעברית, ולמעשה גם בערבית, נעשה לעיתים שימוש במושג על מנת לתאר את כל הרובע העתיק בעיר מוסלמית, בין אם הוא מוקף חומה ובין אם לאו, ואז משמעותו זהה לזו של המושג "רובע המדינה". הדוגמה הידועה ביותר לשימוש במילה "קסבה" במובן זה היא לתיאור מרכז העיר של אלג'יר. במחזמר "קזבלן" בשיר "כל הכבוד"  מופיעה השורה "בקסבה בחצי היום, כשהשוק פתוח..." כדי לתאר את מרכז יפו הפעיל והשוקק חיים.

בעקבות האינתיפאדה השנייה ומלחמת לבנון השנייה גדל השימוש במונח זה לתיאור החלק העתיק בעיר מוסלמית ולאפיין אותו כמקום צפוף, סבוך ומסוכן עם מבוך של סמטאות צרות ולעיתים גם מנהרות תת-קרקעיות (למשל: הקסבה של שכם). הקסבה נחשבת למקום מסוכן וקשה לכיבוש בגלל המבנה שלה, ולעיתים מעדיפים כוחות צבא להימנע מלחימת חיל רגלים בקסבה אלא להרוס אותה בכלים כבדים, חומרי נפץ או הפצצות מהאוויר.

בטורקית המילה "קסאבה" (Kasaba) מתארת בדרך כלל עיירה קטנה. 

במרוקו נעשה לעיתים שימוש במושג כדי לתאר מצודות השוכנות מחוץ לערים, בדרך כלל בהרי האטלס, והמשמשות כמקום מגורים לברברים. במובן זה דומה ה"קסבה" ל"קסר" (רבים "קסור"). דוגמה לשימוש זה ניתן לראות בכפר איית בן חדו במרוקו.

## ראו גם
* רובע המדינה
* קסר
* אקרופוליס

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אדריכלות
קטגוריה:אדריכלות אסלאמית
קטגוריה:צפון אפריקה
קטגוריה:המזרח התיכון
קטגוריה:שכונות
קטגוריה:מילים וביטויים בערבית
קטגוריה:מגרב
אבישי אביבי

**אבישי (אבי) אביבי** (26 בדצמבר 1947 - 18 באוקטובר 2016) היה בתחילת דרכו שחקן וזמר, ומשנות השמונים היה אחד המעצבים האמנותיים (ארט דיירקטור) ומעצבי התפאורות הבולטים בישראל, בסרטי קולנוע, בהפקות טלוויזיוניות ובפרסומות. אביבי התגורר בתל אביב והיה נשוי לענת אביבי, נכדתה של מרים ברנשטיין-כהן.

## קריירה
אביבי החל את דרכו כזמר ושחקן. הוא כיכב ב-1971, לצד עוזי פוקס במחזמר "קפוץ", שעיקרו היה שירים שהלחין עבור המחזמר דני סנדרסון. המחזמר, שכלל סצנות עירום, לא זכה להצלחה רבה. אותה תקופה ביצע אביבי את השיר "תנו ללכת", שחודש מאוחר יותר על ידי גבי שושן תחת השם "בראשית".

אביבי היה בשנות השבעים חבר קבוצת העין השלישית. בין השאר ביצע במסגרת פעילות החבורה את השיר "היי ג'ו בוא נעלה על הגל" של דוד אבידן. השיר הופיע בסרט "שלושה ואחת" של החבורה (1973), בו כיכב לצידם של אסי דיין, יונה אליאן ואורי לוי.

משנות השמונים התמקד אביבי בעיקר בעיסוקו כמעצב אמנותי וכמעצב תפאורות. בין השאר שימש בתפקיד זה בסרטים ישראליים כמו "המיועד" עליו זכה עם ענת אביבי בפרס אופיר; "רומן בהמשכים", "השגעון הגדול", "אלכס חולה אהבה", "סיפור שמתחיל בלוויה של נחש", "איש שאהב בעברית", "מול היערות", "אדמה משוגעת" (עליו זכה בפרס אופיר נוסף), "מלך של קבצנים" ו"המילים הטובות" של שמי זרחין. במקביל, שימש אביבי כמעצב בהפקות הוליוודיות כמו "שעתם היפה ביותר" (של שמעון דותן), "פגישה עם המוות" (עם פיטר יוסטינוב), "הנזל וגרטל" בהפקת קנון גרופ, "לא בלי בתי" (עם סאלי פילד), "רחובות ההרג (עם מייקל פארה), "גיבורים קטלניים" (1994, עם מייקל פארה), "הטל צל ארוך" (של וילמוש זיגמונד, עם מייקל יורק וליב אולמן) ו"המקור" (עם אל פצ'ינו). בשנת 2010 זכה בפרס אופיר על העיצוב האמנותי בסרט "זוהי סדום". אביבי שימש כמעצב אומנותי בסרט "יונה" משנת 2014 של הבמאי ניר ברגמן (עליו זכה בפרס אופיר רביעי). ובשנת 2015 עיצב תפאורה לסרט "המילים הטובות" ובשנת 2016 לסרט "הלהקה האחרונה בלבנון".

החל באמצע שנות התשעים החל אביבי עוסק גם בעיצוב אמנותי לפרסומות ולהפקות טלוויזיה מיוחדות. אביבי עיצב מאות פרסומות ושלח ידו גם בעיצוב תפאורה לתוכניות טלוויזיה כמו "לילה גוב" והפקת ליל בחירות 2006 של ערוץ 10.

## קישורים חיצוניים

* פילמוגרפיה של אביבי באתר הניו יורק טיימס
* קדימון בעיצוב תפאורה של אבישי אביבי זכה בפרס כסף בתחרות Promax 2008

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס אופיר: עיצוב אמנותי
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:מעצבים ישראלים
קטגוריה:מעצבי במה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
חגי זמיר

250px|שמאל|ממוזער|נבחרת ישראל על דוכן המנצחים לאחר שזכתה במדליית כסף, בכדורעף נכים
**חגי זמיר** (נולד ב-1951) הוא אלוף פאראלימפי ישראלי, בעל 4 מדליות אולימפיות מהן 3 זהב ו-4 מדליות מאליפות העולם לנכים, מהן 2 זהב בכדורעף נכים.

## ביוגרפיה
זמיר נולד וגדל בקיבוץ זיקים והיה בן הקיבוץ הראשון. בשירותו הצבאי היה בסיירת צנחנים. 

ב-22 בינואר 1970, בתקופת מלחמת ההתשה, נשלח זמיר עם יחידתו להשתתף בפשיטה על האי שדואן, במטרה לשבות בשבי כ-100 חיילים מצבא מצרים. הגיעם אל שדה מוקשים עיכב את ביצוע המשימה, בעקבות פציעתם של שלושה חיילים - בהם זמיר ואהרון דנציגר. רגלו השמאלית נקטעה ובתום שישה חודשי שיקום חזר זמיר לקיבוץ ועבד בענף הכותנה. כמו כן הוא חזר לשחק כדורעף ובשנת 1973 הצטרף לראשונה לנבחרת הנכים בתחום. במשך שלושים שנים התחרה זמיר במסגרת נבחרת הכדורעף של בית הלוחם ומטעמה השתתף בשבעה משחקים פאראלימפיים.

זמיר הוא בוגר סמינר הקיבוצים ומוסמך כמאמן כדורעף וטניס. בשנת 1980 הוא החל לעסוק בהוראת חינוך גופני ומשנת 1992 הוא חבר הסגל של מועדון הכדורעף הפועל כפר סבא. בשנת 1994 החל זמיר לאמן את נבחרת הבנות של תיכון "גלילי" בעיר, אשר זכתה פעמים ספורות תחת אימונו באליפות הארץ.

ב-1998 צוין זמיר ביד לאיש הספורט היהודי במכון וינגייט, מוזיאון המנציח ספורטאים יהודים שהגיעו להישגים יוצאי דופן.

זמיר מתגורר באבן יהודה, נשוי ואב לשניים.

## קישורים חיצוניים
* פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC 
* "לבן הבכור של הקיבוץ הלכה הרגל" - ריאיון עם זמיר באתר ארגון נכי צה"ל
* חגי זמיר באתר הצילום של שי אלוני

קטגוריה:אלופים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:זוכי מדליית כסף פאראלימפית מישראל
קטגוריה:זיקים: אישים
קטגוריה:בוגרי סמינר הקיבוצים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הספורטאים היהודים: ישראלים
קטגוריה:ספורטאים נכי צה"ל
קטגוריה:אבן יהודה: ספורטאים
קטגוריה:מאמני כדורעף ישראלים
קטגוריה:שחקני כדורעף נכים ישראלים
קטגוריה:שחקני כדורעף פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:שחקני כדורעף במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:שחקני כדורעף במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984)
קטגוריה:שחקני כדורעף במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
קטגוריה:שחקני כדורעף במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992)
קטגוריה:שחקני כדורעף במשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996)
קטגוריה:שחקני כדורעף במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000)
קטגוריה:שחקני כדורעף במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
האוניברסיטה הממלכתית לרפואה של טביליסי

**האוניברסיטה הממלכתית לרפואה של טביליסי** (בגאורגית: **თბილისის სახელმწიფო სამედიცინო უნივერსიტეტი**) היא אוניברסיטה מובילה באירופה, הממוקמת בטביליסי שבגאורגיה. נוסדה ב-27 בפברואר 1918 כ**המכון לרפואה של טביליסי** שהפך, ב-10 ביוני 1930, לפקולטה לרפואה באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי. לאחר עצמאות גאורגיה, בשנת 1992 הפכה לאוניברסיטה נפרדת בשמה הנוכחי.

כדי לקבל רישיון לעסוק ברפואה, נדרשים הסטודנטים להגיש עבודת מחקר, בשנה השישית ללימודיהם (לאחר שהשלימו את לימודי הבסיס, והלימודים הקליניים).

## קישורים חיצוניים
* 

טביליסי
קטגוריה:טביליסי: חינוך
קטגוריה:טביליסי: מבנים
ض

האות **ד֗אד** (בערבית: **ضاد**) היא האות החמש-עשרה באלפבית הערבי. לפניה באה האות צאד ואחריה האות טא.

דאד מייצגת את העיצור /dˤ/ (), כלומר גרסה מלועלעת של העיצור /d/ (מעין דל"ת משולבת עם עי"ן). דאד היא אחת מחמשת העיצורים הנחציים (האחרים הם צאד, טא, ט'א וקאף), והיא הגרסה הנחצית של דאל.

ישנן שתי דרכים לתעתק את דאד לעברית: כדל"ת (או ד֗) או כווריאנט של צד"י (צ' או צ֗). התעתיק כדל"ת מהווה קירוב טוב יותר של הצליל, בעוד שהתעתיק כווריאנט של צד"י קרוב יותר לדרך הכתיבה הערבית, ומרמז על הקשר בין שורשים ערביים למקביליהם בעברית.

נראה שבערבית הקוראנית, זו שדוברה בזמנו של מוחמד, דאד נהגתה כעיצור [ɮˤ], כלומר כעיצור ɮ] מלועלע. זהו עיצור מיוחד מאוד ולא נפוץ, שהוביל את המדקדקים הערביים הראשונים לכנות את הערבית "שפת הד֗אד" (لغة الضاد), היות שהם הכירו את העיצור הזה כייחודי לערבית. כינוי זה מצוי עד היום בקרב דוברי הערבית, המִתכנים "המבטאים את האות ד֗אד" (الناطقون بالضاد, "אלנאטקון באלד֗אד").

דאד היא אחת משש האותיות הערביות שאין להן מקבילה באלפבית הפיניקי (האחרות הן ת'א, ח'א, ד'אל, ט'א וע'ין) . על אף שבאלפביתים פרוטו-שמיים כמו האלפבית הדרום-ערבי מופיעה אות לייצוג פונמה זו, שהשתמרה עד היום בשפות שמיות דרומיות, דוגמת ፀ בכתב האתיופי, הרי שבאלפבית הפיניקי, שהוא המקור לאלפבית הערבי, הצליל הזה לא היה קיים. לכן עוצבה האות כגרסה של צאד.

בשחזורים של פרוטו-שמית מופיע העיצור /ɬʼ/ כַּאָב הישיר של העיצור שמייצגת דאד, אם כי הוא אינו האב של צורת האות. ברוב השפות השמיות עיצור זה התמזג עם המקבילות של צאד.

בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין וגם מצד שמאל, כמו בשאר האותיות למעט אותיות "דוד'ארז".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אותיות בערבית
מחול השעות

שמאל|ממוזער|250px|מחול השעות, הכנר João Pedro Cunha
**מחול השעות** הוא בלט מתוך האופרה לה ג'וקונדה (1876) שנכתבה על ידי המלחין האיטלקי אמילקארה פונקיילי (1834-1886).

הבלט, מלווה בקטע תזמורתי, מופיע בסוף המערכה השלישית, ובו אלוויזה - מראשי האינקוויזיציה - מקבל את אורחיו באולם הנשפים הגדול והמפואר. שינויי התלבושות, האפקטים בתאורה, וכמובן התוכניתיות במוזיקה ובכוריאוגרפיה מייצגים את שעות השחר, היום, הדמדומים, והלילה. כוונתו של המחול היא לסמל את המאבק הנצחי בין כוחות האור לכוחות החושך.

בניגוד לסימבוליזם העמוק שבכוונת הכותב, מחול השעות התפרסם כקטע מוזיקלי חביב וקליל בשלל עיבודים ואזכורים. המחול הופיע במלואו (בגרסה קצת מורחבת למעשה) בסרט "פנטזיה" של וולט דיסני משנת 1940. רקדני השחר הם יענים, רקדני היום - היפופוטמים, רקדני הערב - פילים, ורקדני הלילה - תנינים. הם כולם נפגשים בסוף לגראנד פינאלה משעשע. מוזיקת הנושא של פונקיילי שימשה את אלן שרמן בשירו הלו מדה הלו פדה משנת 1964, שמתאר את חוויותיו של ילד אומלל בקייטנת קיץ. גרסה עברית לשירו של שרמן, בשם "מכתב מן הקייטנה", נכתבה על ידי חנוך לוין ובוצעה על ידי להקת גייסות השריון עם הסולנית תיקי דיין ב-1966. מחול השעות מצוטט בעוד מקומות רבים נוספים מגארפילד ועד למשפחת סימפסון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בלט
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
קטגוריה:מוזיקה לבלט
אצטדיון סיטגיק

**אצטדיון סיטגיק** (באנגלית: **SeatGeek Stadium**), שבעבר נקרא **טויוטה פארק** (באנגלית: **Toyota Park**), הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בין רחוב 71 ושדרת הארלם בברידג'וויו, אילינוי. האצטדיון שימש כאצטדיון הביתי של שיקגו פייר בין השנים 2006–2019, והוא נבנה בעלות של כמעט 100 מיליון דולרים. האצטדיון נפתח לשימוש ב-11 ביוני 2006.

האצטדיון משמש גם כביתה של קבוצת הלקרוס שיקגו משין. רק היציעים המזרחיים של האצטדיון נמצאים בשימוש בעת משחק הלקרוס.

## האצטדיון
האצטדיון עוצב בסגנון אמריקני מעורב עם סגנון אירופי, ולכן ניתן למצוא באצטדיון מושבים מקוּרִים, כניסה מאבן מעוצבת כקשת, ושלוש שורות המושבים הראשונות מרוחקות רק כ-2.5 מטרים ממשטח הדשא. כמו כן האצטדיון מכיל 42 "סוויטות" מנהלים, ושש שורות מושבים לאח"מים. בנוסף, ישנו גם את **"היכל התהילה של הכדורגל באילינוי"**, ואת המשרדים של קבוצת **שיקגו פייר**, המשתרעים של שטח של כ-4000 מ"ר.

על פי הצהרתו של נשיא הקבוצה, ג'ון גאפי, האצטדיון עוצב בצורה כזאת, שבבוא העת ניתן יהיה להרחיבו לתכולה של למעלה מ-30,000 צופים, ללא צורך בהשקעה כספית כבדה, ודבר זה ייעשה בעתיד, כאשר הביקוש לכרטיסים יגדל.

שינוי שמו של האצטדיון מ**אצטדיון ברידג'וויו** ל**אצטדיון טויוטה** נעשה ב-2006, כמה חודשים לפני הפתיחה הרשמית של האצטדיון, לאחר ש**קבוצת ברידג'וויו בנק** החליטה לוותר על העלות הכרוכה בתשלום לשמו של האצטדיון ובמקומה נכנסה חברת טויוטה לתמונה. יצרנית הרכב היפנית רכשה את הזכויות על שם האצטדיון ל-10 שנים (עד 2016) עם אפשרות להמשיך את ההתקשרות בין שני הצדדים לכשייסתיים החוזה הנוכחי.

## ראו גם
*MLS
*שיקגו
*נבחרת ארצות הברית בכדורגל

## קישורים חיצוניים

* 
* האצטדיון באתר World Stadiums
* על האצטדיון באתר של שיקגו פייר

סיטגיק
קטגוריה:שיקגו: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:שיקגו: מבנים
אולימפיאדת סנט מוריץ (1948)

**אולימפיאדת החורף החמישית** הייתה אולימפיאדת חורף שנערכה מ-30 בינואר ועד 8 בפברואר 1948 בעיר סנט מוריץ שבשווייץ.

זוהי הייתה אולימפיאדת החורף הראשונה מאז אולימפיאדת גרמיש פרטנקירכן (1936). אולימפיאדות החורף ב-1940 וב-1944 לא נערכו עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה.

באולימפיאדה השתתפו ספורטאים מ-28 מדינות.

## מדליות

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אתר הוועד האולימפי

1948
קטגוריה:1948 בספורט
סנט מוריץ
קטגוריה:גראובינדן
קטגוריה:סנט מוריץ
נבחרת ברית המועצות בכדורסל

ממוזער|מדי הנבחרת 
ממוזער|גמר טורניר הכדורסל של אולימפיאדת 1952. ברית המועצות הפסידה לארצות הברית.
[ממוזער|260px|נבחרת ברית המועצות נגד נבחרת ארצות הברית,  [אולימפיאדת סיאול (1988)|משחקי הקיץ האולימפיים 1988 (ארווידאס סאבוניס — מספר 11 נגד דני מנינג — מספר 13)]]
**נבחרת ברית המועצות בכדורסל** נוהלה על ידי התאחדות הכדורסל של ברית המועצות ונחשבה, בעת קיומה, לנבחרת הטובה באירופה ולאחת מהטובות בעולם.

ברית המועצות זכתה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 1972 ו-1988, בשלוש אליפויות עולם בשנים 1967, 1974 ו-1982 ובארבע עשרה אליפויות אירופה, יותר מכל נבחרת אחרת.

הנבחרת הייתה אחת הנבחרות החזקות ביותר בעולם במשך ארבעה עשורים וזכתה במדליות בכל תשע האולימפיאדות שבהן השתתפה: 2 מדליות זהב, 4 כסף ו¯3 ארד. הנבחרת השתתפה בתשע אליפויות עולם, תשע אולימפיאדות ו-21 אליפויות אירופה, כשהיא זוכר. בשנים 1957-1971 בשמונה אליפויות אירופה רצופות.

אחד הניצחונות הגדולים בתולדות הנבחרת הוא בניצחון על נבחרת ארצות הברית. בגמר טורניר הכדורסל של אולימפיאדת מינכן (1972) בתוצאה 50-51. מרבית הכדורסלנים המוכשרים בנבחרת היו מרוסיה, ליטא ואוקראינה, שבהמשך העמידו נבחרות חזקות משלהן. מבין מאמני הנבחרת המוצלחים ביותר בכדורסל הסובייטי היו — סטפן ספנדריאן, אלכסנדר גומלסקי וולדימיר קונדראשין.

ב-1991, לאחר התפרקות ברית המועצות התפרקה הנבחרת והוקמו 15 נבחרות כדורסל שונות שייצגו את הרפובליקות של ברית המועצות.

## שיאים תחרותיים

### המשחקים האולימפיים

### אליפות העולם


### אליפות אירופה



## שחקני עבר בולטים
*מיכאיל כורכיה
*אלכסנדר בלוב
*סרגיי בלוב
*אלז'ן ז'רמוחמדוב
*אנטולי מישקין
*איוון ידשקו
*ולדימיר טקצ'נקו
*אלכסנדר וולקוב
*ארווידאס סאבוניס
* סרגיי טראקנוב

## מאמנים ראשיים
* סטפן ספנדריאן 1947—1953, 1956—1962
* קונסטנטין טראווין 1953—1955
* אלכסנדר גומלסקי 1963—1970, 1977—1983, 1987—1988
* ולדימיר קונדראשין 1971—1976
* ולדימיר אובוחוב 1985—1986
* ולדאס גרסטאס 1989—1991

## הערות שוליים

קטגוריה:ברית המועצות: כדורסל
ברית המועצות
קטגוריה:נבחרות ברית המועצות
סמל סנט קיטס ונוויס

**סמל [[סנט קיטס ונוויס]]** אומץ ב-16 בפברואר 1967. בשנת 1983, ב-19 בספטמבר המוטו הכתוב במגילה שבתחתיתו עבר שינוי. הסמל מייצג את המוטו של המדינה "טובת המדינה מעל טובת הפרט" (באנגלית: Country Above Self). משמעות הסימנים בסמל באה לייצג את הילידים ואת תרומתם של הבריטים והצרפתים למדינה החל מהשתלטותם על האיים במאה ה-17. הסמל דומה במאפיינים רבים לסמל טרינידד וטובגו. עד לשנת 1983 המוטו בתחתית המגילה היה: "איחוד תחת השילוש הקדוש" (באנגלית: Unity in Trinity).

משני צידי הסמל תומכים שני שקנאים חומים , הציפור הלאומית של המדינה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סנט קיטס ונוויס: סמלים לאומיים
סנט ונוויס

סנט ונוויס
קטגוריה:שקנאי בתרבות