open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
טווייה

[ממוזער|שמאל|150px|אישה מגלגלת חוט טווי לאחר הטוויה בקוטאן (Khotan) שב[הרפובליקה העממית של סין|סין.]]
[ממוזער|150px|אישה [אירים|אירית טווה על גלגל טוויה, תמונת פוטוכרום, בין 1890 ל-1900]]

**טווייה** היא תהליך בו מפותלים סיבים ביחד לכדי חוטים. הטווייה נעשית על ידי פיתול סיבים סביב עצמם עד כדי יצירת חוט. חוטים עם כיוון סיבוב במעלה החוט, בכיוון השעון, נקראים בעלי סיבוב-S וחוטים עם כיוון שזירה נגד כיוון השעון נקראים בעלי סיבוב-Z.

טוויה יוצרת חוט לא שזור (single ply) בו ניתן להשתמש ישירות, או לשזור ביחד עם חוטים אחרים. שזירה היא ליפוף שניים או יותר חוטים יחדיו לקבלת חוט חזק ומאוזן יותר. בדרך כלל שוזרים חוט הפוך מכיוון טווייתו, כך שאם חוט נטווה עם סיבוב-S, שזירתו תעשה לכיוון ההפוך עם כיוון סיבוב-Z.

לפני הטווייה עצמה, עוברים סיבים טבעיים (צמר, פשתן, כותנה, משי וכדומה) ניקוי, סירוק או ניפוץ, יישור וצביעה במידת הצורך.

## היסטוריה והתפתחות
ממוזער|150px|בעבר נעשתה הטווייה באמצעות כישור עליו היו מוחזקים הסיבים וגלגל טוויה, ציור משנת 1529
פלך בסיסי הוא מוט, בדרך כלל מעץ, לרוב בעל משקל מאוזן באחד מצדדיו, המשמש כציר לטוויית צמר, פשתן, קנבוס, כותנה וסיבים אחרים. הפלך הוא מכשיר ששימש לטווייה בעת העתיקה ובתקופת ימי הביניים, יחד עם הכישור, שהוא מקל ארוך, לפעמים דמוי קלשון או מחתה, עליו הסיבים היו כרוכים, ומוחזקים במקום בעזרת סרט. תפקידו של הפלך הוא להקל על פעולת סיבוב הסיבים. ניתן לטוות גם ביחד ללא פלך עי סיבוב סיבים סביב עצמם, אך פלך בעל משקולת בצד אחד יסובב סיב מספר פעמים רק על כל סיבוב שנסובב אותו, בדומה לסיבוב סביבון.

בנוסף לפלך, טוויה ידנית נעשית גם בגלגל הטוויה, שיש הטועים ומכנים אותו בעברית כישור, אך אין זה כך.

גלגל הטוויה עובד בצורה דומה לפלך, סיבוב סיבים סביב עצמם, אך משתמש בגלגל, רצועה ובדרך כלל מופעל באמצעות דוושות המקלות ומייעלות את יצירת הסיבוב.

קיימים סוגים רבים של גלגלי טוויה, מתקופות ואזורים שונים בעולם.

עם המהפכה התעשייתית והמצאת מנוע הקיטור, הוחלפו הכישור, הפלך וגלגל הטוויה, שהיו עד אז הדרך היחידה לטוויית חוטים לבגדים, על ידי המכונות, והשימוש במכשירים אלו פסק בצורה מסחרית, אם כי העיקרון העומד ביסוד התהליך נותר דומה. כיום טוויה ידנית משמשת בעיקר כתחביב.

## הטווייה ביהדות

ביהדות, טווייה היא אחת מל"ט מלאכות שבת (מסכת שבת, פרק ז', משנה ב'), והיא נמנית בסדר המלאכות של ייצור בגדים לאחר ניקוי הצמר (ליבון), סירוק הצמר (ניפוץ) וצביעתו.
במקרא מתוארת מלאכת הטווייה כעבודת יד שנדרשה עבורה חוכמת לב "וכל אישה חכמת לב בידיה טוו" (ספר שמות, פרק ל"ה, פסוק כ"ה) וכן "וכל הנשים בחכמה טוו את העזים" (ספר שמות, פרק ל"ה, פסוק כ"ו). חומרי הגלם ששימשו את הטוות היו צמר או פשתים.כלי העבודה בהן השתמשו הטוות לצורך מלאכתן היו הכישור והפלך "ידיה שלחה בכישור וכפיה תמכו פלך" (ספר משלי, פרק ל"א, פסוק יט). תוצרי הטווייה שימשו הן לסיפוק צורכי המשפחה והן כתרומה למשכן "ויביאו מטווה את התכלת ואת הארגמן את תולעת השני ואת השש" (ספר שמות, פרק ל"ה, פסוק כ"ה).

## ראו גם
*אריגה
*בדים
*טקסטיל
*פלך
*כישור
*מלאכת טווה
*צמר

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מלאכת יד
מחלה פסיכוסומטית

**מחלה פסיכוסומטית** (מיוונית: ***פסיכו*** - נפשי, ***סומטי*** - גופני) היא מחלה גופנית המושפעת ולעיתים אף נובעת מגורמים נפשיים, בעיקר מלחץ נפשי. תופעות פסיכוסומטיות כוללות גם מצבים של כאב כרוני ואף שיתוק איברים עם וללא אבחנה רפואית של איבר שאינו מתפקד כראוי.

פסיכוסומטיה מבוססת על ההנחה כי ישנה השפעת גומלין בין הגוף לנפש. מחלות הפורצות בעקבות מצבי דחק (לחץ) או שהסימפטומים שלהן מחמירים בעקבות מצבים אלו, הן מחלות פסיכוסומטיות. ההשפעה יכולה להיות גם לכיוון המיטיב, ועם הגעת אהבה ושלווה לחייו של אדם, מצבו הבריאותי ישתפר ומחלות כרוניות עשויות להירפא או להיחלש.

לדוגמה, אנשים הסובלים מחרדה נוטים לסבול מהפרעות נשימה (ביניהן אסתמה), ואנשים בעלי אישיות מטיפוס A נוטים לסבול מלחץ דם גבוה ומגוון מחלות המושפעות מכך. אלרגיות וסבוראה משתנות בחומרתן בהתאם למצבו הנפשי של האדם.

## מאפיינים
היום מקובל לדבר על הפרעות פסיכופיזיולוגיות ועל טיפול פסיכופיזיולוגי. ההתמקדות היא בתחום המחלות או ההפרעות הנכללות תחת השם הרחב יותר Stress-Related Disorder. מדובר בסדרה רחבה של הפרעות המתעוררות או מתחזקות בתנאים של לחץ. ההפעלה הסימפטטית המוגברת הוכחה כמרכיב מרכזי בתופעות אלו. בין ההפרעות הרלוונטיות: יתר לחץ דם, כאב כרוני, כאבי ראש, תסמונת המעי הרגיז, אינסומניה, אסתמה, קוליטיס אולצרוסה, קרוהן, כיב, מחלות אוטואימוניות, אקזמה, דרמטיטיס אטופית, אלופציה אראטה ועוד. תופעות אלו משיקות להפרעות המסווגות כפסיכיאטריות כגון הפרעת סומטיזציה והיפוכונדריה. להפרעות אלו ניתן להוסיף את אכילת היתר והעישון שהם ללא ספק התנהגויות הקשורות בלחץ ומהוות בעצמן גורם סיכון מרכזי. במקרים כאלה ברור כי יש עדיפות לטיפול שיאפשר וויסות של עוררות היתר האוטונומית ושינוי אורח החיים. השימוש בכדורי הרגעה למיניהם או ב-SSRI הוא נפוץ אך אינו תמיד מומלץ. הפנייה לטיפול פסיכיאטרי או פסיכולוגי יכולה להועיל לטווח הארוך. היא דורשת בדרך כלל סדרה לא קצרה של טיפולים. יש גם הממליצים על טיפול ביופידבק במקרים כאלו.
מרבית הגישות ברפואה האלטרנטיבית מאמינות כי ישנו קשר הדוק בין הגוף לנפש, וחלקן מתייחסות לכל המחלות האורגניות כמחלות שהן גם פסיכוסומטיות. כל תופעה נפשית גורמת להפרשת חומרים כימיים בגוף, משפיעה על ההתנהגות ובכך גם על התזונה ועל התפקוד הגופני.

למרות ההשערות הרבות שטוענות כי מקורן של מחלות שונות הוא מצבי דחק, הסיבה להתפרצות המחלות עדיין איננה ידועה למדע ונמצאת תחת מחקר. מדובר במחלות שיש להן, לרוב, עדויות קליניות, למשל: קרוהן, אסתמה, כאבים כרוניים ומחלות אוטואימוניות. אלו מחלות שנמצאו להן גורמים פיזיולוגיים משוערים יחד עם גורמים נפשיים משוערים. לכן, כל השערה שמחלות פסיכוסומטיות נגרמות מלחץ היא בגדר השערה בלבד.

במקרים רבים, חולים הנזקקים לטיפול רפואי נענים בתגובה כי מקור תלונתם הוא נפשי ולא פיזי. כאשר חולים אלו אינם מקבלים טיפול מצבם יכול להתדרדר או שלא יחול בו שיפור והם עשויים להיות במצוקה נפשית גדולה. המצוקה יכולה לנבוע מחוסר האמונה של הסביבה במחלתם וגם מהתסמינים הפיזיים שאינם מטופלים.

## אפקט פלצבו
יש הרואים באפקט הפלצבו הוכחה לכך כי כל המחלות והסימפטומים מושפעים ממצבו הנפשי, אמונותיו ומחשבותיו של האדם. האפקט מראה כי נטילת תרופת דמה משפיעה לטובה על מצבו הגופני של האדם ומשפרת את המדדים הפיזיולוגיים, למרות שאינה מכילה חומר כימי פעיל. אפקט זה נמצא כבעל השפעה על כל סוגי המחלות.

## ראו גם
* Tension myositis syndrome

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הפרעות נפשיות והתנהגותיות
קטגוריה:פסיכולוגיה רפואית
קיפאון מוחי

**קיפאון [[מוח]]י** (באנגלית: **Brain freeze**) או בשמו המדעי *ספנופאלטיין גאנגליונאוראלגייה* (*sphenopalatine ganglioneuralgia*, כאב עֲצַבִּי של גַּנְגְּלִיּוֹן הַכַּנְפָה וְהַחֵךְ) הוא צורה של כאב ראש קרנלי מהיר המקושר לאכילת מזון קר מאוד או שתיית משקה קר במהירות. התופעה נגרמת כתוצאה ממגע המזון או המשקה הקר בתקרת הלוע (החך). ברוב המקרים תחושת הכאב מתוארת ככאב עמוק ועוצמתי בקדמת הראש, עמוק למצח. לרוב, הכאב מופיע כעשר שניות לאחר צריכת המזון הקר ונעלם כעבור כעשרים שניות. על פי המחקר האחרון בנושא, תחושת הכאב נובעת מהתכווצות עורק הדם הקדמי של המוח, ונעלמת עם התרחבותו.

## תיאור התופעה

קיפאון מוחי נגרם כתוצאה מאכילה או שתייה של מוצרים קרים במיוחד, כדוגמת אכילת גלידה ושתיית משקאות קרים. כאב הראש הנגרם בתופעה מופיע לרוב כעשר שניות ממגע המזון הקר בתקרת הפה (החך) ונמשך כעשרים שניות על פי רוב, אולם דווח שאנשים מסוימים חווים את התופעה לאורך זמן ממושך יותר. הכאב המופיע חד מאוד, ומורגש שמקורו בעומק תחתית המצח, בין העיניים. לעיתים, ובעיקר במקרי בליעה, כאב הראש מופיע בסמוך לרקות, בשני צידי הראש. התופעה מתרחשת הן במזג אוויר קר והן במזג אוויר חם, כיוון שאין היא מושפעת מטמפרטורת הסביבה אלא מטמפרטורת חלל הפה.

במחקר שבדק את מקור הכאב, ניתנה לנסיינים שתייה קרה במיוחד מבעד קשית, כך שהנוזל יפגוש את גג הפה. זרם הדם המוחי של הנבדקים נוטר באמצעות מבחן דופלר תוך קרניאלי (Transcarnial Doppler test). בניסוי התברר שתחושת הקיפאון המוחי נובעת מעלייה דרמטית ופתאומית בזרימת הדם דרך עורק המוחי הקדמי (Anterior cerebral artery). עם התכווצות העורק נרגעה תחושת הכאב. החוקרים משערים כי התופעה נגרמת כתוצאה מרגולציה של טמפרטורת המוח, ומתוך רצון למנוע כניסת דם קר העשוי לפגוע בתפקוד האיבר החיוני.

בעבר הועלו מספר השערות נוספות למקור הכאב החד- הסברה העיקרית טענה שמקור תחושת הכאב הוא בכיווץ מהיר ודרמטי של כלי דם ועצבים בגג הפה, ובשל ההפרעה לעצבים מזוהה מקור הכאב בקדמת הראש ולא בגג הלוע.

## שיטות להפגת הכאב

הכאב נובע מהפרשי טמפרטורה בין חלל הפה והראש ובין טמפרטורת המזון הנצרך. לכן, במקרה של קיפאון מוחי מומלץ לחמם מחדש את מקום המגע. השיטה שנמצאה יעילה ביותר היא שתיית נוזל חמים, אולם נמצא שגם הצמדת הלשון לחך וכן שאיפת האוויר דרך הפה ונשיפתו דרך האף מקלות על תחושת הכאב.

על מנת שלא לחוות את התחושה הלא נעימה מומלץ לצרוך מוצרי מזון קרים באיטיות, תוך מתן שהות לחלל הפה להסתגל לשינוי הטמפרטורה.

## מחקרי עבר

אף על פי שאין מדובר בתופעה מסוכנת אלא בתופעה טורדנית, בשל שכיחות התופעה נעשו מספר מחקרים במרוצת השנים מתוך רצון להתחקות אחר מקורה. המאמרים פורסמו ב*[[עלון הרפואה הבריטי]]*, ב*[[סיינטיפיק אמריקן]]* ובעלון ה-*[[Autonomic Neuroscience]]*. המחקרים השונים הצביעו על אפשרויות שונות להסבר על מקור התופעה, אולם במחקר האחרון נעשה שימוש במעקב אחר זרמי הדם בראש וניטור הפעילות המוחית, כך שניתן להניח שתוצאותיו הן הקרובות ביותר לתיאור התופעה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הפרעות ארעיות והתקפי פתע
קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים למערכת העצבים ולמערכת השריר-שלד
קטגוריה:כאב
אזרית

**אַזֶרית**, או **אזרבייג'נית** (**Azərbaycanca**, **Azərbaycan dili**), הוא מונח המתייחס לכמה ניבים קרובים המדוברים בקווקז ובאיראן. לרוב מקובל להתייחס אל הניבים האלה כאל שפה אחת, המשתייכת למשפחת השפות הטורקיות. שני הניבים העיקריים הם **אזרית צפונית**, שהיא השפה הרשמית ברפובליקת אזרבייג'ן, ו**אזרית דרומית** המדוברת בעיקר באיראן. המונח "אזרית" מתייחס לפעמים גם לשפה שונה לגמרי, קרובה לפרסית, המכונה בדרך-כלל טאט, ג'וּהוּרי (çuhuri, жугьури, ז׳אוּהאוּראִ), הידועה גם כ"טאטית יהודית", היא שפתם של יהודי ההרים בקהילות שבצפון הקווקז ובמזרחו. השפה שייכת למשפחת הלשונות האיראניות. ג'והורי היא שפה יהודית, ניב של פרסית יהודית שבמשך הדורות קלט לתוכו מילים אזריות ועבריות עד שנוצרה השפה הנקראת היום ג'והורי או טאטית יהודית ואשר מדוברת באותו אזור, וגם בישראל בקרב יהודים יוצאי הקווקז. כל המידע שלהלן מתייחס לשפה האזרית השייכת למשפחת השפות הטורקיות.

האזרית הצפונית, שהיא השפה הרשמית באזרבייג'ן, מדוברת בפי כ-6 מיליון תושבי המדינה – 4 מיליון כשפה יחידה, והשאר דוברים גם רוסית. בנוסף, דוברים אותה אנשים רבים במדינות השכנות (ארמניה, גאורגיה, קזחסטן, קירגיזסטן, טורקמניסטן, אוזבקיסטן ורוסיה) כשפה שנייה. בסך הכל עומד מספר דובריה על כ-15 מיליון. האזרית הצפונית מכונה לפעמים "טורקית אזרית".

האזרית הדרומית מדוברת בפי כ-25 מיליון איש, רובם תושבי איראן (38% מתושביה). שאר הדוברים הם תושבי עיראק (כמיליון דוברים), טורקיה (כחצי מיליון דוברים), אזרבייג'ן, ירדן, אפגניסטן וסוריה. באיראן נפוצה השפה בעיקר באזור הצפון, ובכמה שכונות בטהראן. האזרית הדרומית נכתבת באלפבית הערבי.

כל הניבים בשפה שייכים לענף הדרומי של השפות הטורקיות בתוך משפחת השפות האלטאיות ביחד עם טורקית, טורקמנית ו-36 שפות נוספות.

השפה האזרית דומה במיוחד לטורקית, איתה היא חולקת את רוב אוצר המילים והדקדוק. שני הניבים העיקריים בשפה הושפעו רבות מפרסית, ונקלטו בהן מילים רבות מארמנית ומרוסית. בין שני הניבים בשפה האזרית ניכרים הבדלים בכל התחומים: אוצר מילים, תחביר ומורפולוגיה.

## הגיית השפה וכתיבתה
השפה נכתבת כיום בעיקר באמצעות האלפבית הלטיני, אך רבים משתמשים גם בכתב הקירילי שהיה נפוץ טרם התפרקות ברית המועצות. ממשלת אזרבייג'ן מנסה, מאז שנת 1991, להטמיע את האלפבית הלטיני, אך התושבים מתרגלים למעבר באיטיות. באיראן האזרית נכתבת באלפבית הערבי.

שמאל|ממוזער|250px|תנועות באזרית תקנית
ממוזער
:***** מזוהים כ-[ʦ ʣ] בניבים בסביבות תבריז ומערבה, דרומה ודרום-מערב לה (כולל כירכוכ בעיראק); בניבי נחצ'יבאן ואן ואיירום, בג'אבראייל ובניבים באזור הים הכספי.
:***** ברוב הניבים מזוהה כ-[ç] בסוף הברה/לפני עיצור אטום. דוגמאות: çörək [ʧøˈɾæç] – 'לֶחֶם'/səksən [sæçˈsæn] – 'שמונים'.
:***** פונמה במילים שאולות מרוסית וצרפתית בלבד.
*[w] קיימת בניב כירכוךּ לעיל כאלופון /v/ במילים שאולות מערבית.

## ראו גם
* אזרים

## קישורים חיצוניים

* לימוד אזרית באינטרנט 

## הערות שוליים

קטגוריה:אזרבייג'ן: תרבות
קטגוריה:איראן: תרבות
קטגוריה:שפות טורקיות
זפירינוס

**זפירינוס** (בלטינית: **Zephyrinus**; מת ב-20 בדצמבר 217) כיהן כאפיפיור בין השנים 199 ו-217 כיורשו של האפיפיור ויקטור הראשון.

לפי תיאורו של היפוליטוס מרומא היה זפירינוס איש פשוט ולא משכיל ועסק ככל הנראה בעיקר במנהל המעשי של הכנסייה. מיד אחרי הכתרתו, זימן זפירינוס לרומא את המוודה קליסטוס שחי באנטיום וקיבל שם תשלום חודשי מוויקטור הראשון, מינה אותו לדיאקון והורה לו לפקח על בית הקברות שרכשה הכנסייה זמן לא רב לפני כן בסמוך לויה אפיה. קליסטוס הפך ליועצו של האפיפיור ולאחר מכן אף ירש אותו.

בתקופת כהונתו הלך והחמיר מצבם של הנוצרים תחת הקיסר ספטימיוס סוורוס, ובשנת 202 או 203 אף הוצא צו שאסר המרה לנצרות, אם כי לא ידועים פרטים על מימושו המעשי.

בתקופתו של זפירינוס גם נמשכה המחלוקת סביב אלוהותו של ישו והשילוש הקדוש. תאודוטוס הביזנטיני שנודה על ידי ויקטור הראשון מן הכנסייה המשיך להטיף והקים כנסייה משל עצמו, שהטיפה לדעה שישו הפך לאל רק לאחר תחייתו. יחד עם שותפו לכנסייה החדשה, החלפן אסלפודוטוס, שכנעו השניים את נטליוס, מוודה מרומא שסבל עינוי בעבור אמונתו, להפוך לבישוף הכנסייה החדשה. נטליוס עונה בחלומות, מספר אאוסביוס, ולבסוף חזר בו מדרך החטא והשתטח בבכי לרגליו של זפירינוס.

באותה תקופה התנהל ברומא בעוז גם ויכוח על טיבו של הלוגוס האלוהי, היינו, בשאלה האם ישו היווה מהות נפרדת ושונה מאלוהים, כפי שטענה הכנסייה, או האם היו האב, הבן ורוח הקודש, השילוש הקדוש, רק פנים שונות של אותה מהות. החסיד המרכזי של השילוש הקדוש כפנים של אותה מהות היה היפוליטוס, אך הוא מצא אויבים עזים בדמותם של קלאומנס ובמיוחד סבליוס, שתמכו באחדות מוחלטת (מונארכיה) של האל. ישו, מבחינתם, לא היה לוגוס נפרד אלא רק פן שונה (מודוס) של אותה מהות. סיעתם כונתה "הסיעה המודליסטית".

זפירינוס נמנע מהתערבות בעימות בין שתי האסכולות וטען כי הוא מכיר רק באל אחד ואל זה הוא ישו, אך היה זה הבן ולא האב שמת על הצלב. הימנעותו של זפירינוס מתמיכה ברורה בעמדת היפוליטוס הובילה לקרע בין השניים ולעוינות של היפוליטוס כלפי הדיאקון קליסטוס, שעמד כנראה מאחורי עמדתו זו של האפיפיור. כאשר מת זפירינוס וקליסטוס הפך לאפיפיור, פרש היפוליטוס מהכנסייה והפך עצמו לבישוף מתחרה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-2
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-3
קטגוריה:נפטרים ב-217
צ'ארלי והשוקולדה

שמאל|ממוזער|כרזת הסרט משנת 1971
**צ'ארלי ומפעל השוקולד** (בתרגום לעברית **צ'רלי והשוקולדה** או **צ'רלי בממלכת השוקולד**) הוא ספר ילדים פופולרי מאת הסופר הבריטי רואלד דאל שיצא לאור בשנת  1964. הספר יצא לראשונה בעברית בשנת 1977  בהוצאת מרגנית בתרגום של אוריאל אופק ואיורים של יוסף שינדלמן. לציון 50 שנה לספר, בשנת 2014, יצא לאור בתרגום חדש של אורי בלסם, בליווי האיורים המקוריים של קוונטין בלייק. לספר נכתב ספר המשך בשם צ'ארלי ומעופפלית הזכוכית.

## עלילה
צ'ארלי, נער עני שהתגורר עם הוריו וארבעת סביו וסבתותיו בדירת חדר צפופה, אהב יותר מכל שוקולד, מצרך יקר עבור משפחתו.
התפנית הגדולה בחייו התרחשה כאשר וילי וונקה, בעליו המוזר של בית חרושת ידוע לשוקולד, הכריז על מבצע שבסופו פרס גדול: חמישה כרטיסי זהב הוטמנו בחפיסות שוקולד מתוצרת המפעל. מוצאי הכרטיסים יזכו לביקור חלומות במפעל השוקולד המסתורי, שאיש לא עבר בשעריו כבר שנים רבות.
צ'ארלי בר המזל זוכה בכרטיס יחד עם עוד ארבעה ילדים מפונקים, ויוצא למסע מופלא ומוזר עם סבו במפעל השוקולד. במהלך הטיול קורים לילדים המפונקים דברים איומים ונוראיים (ילד טובע בשוקולד, ילדה אחת הופכת להיות סגולה, ילד אחד הופך להיות מכווץ ואז נמתח עד שהוא גבוה ודק, וכו'), ואילו צ'ארלי, ילד צנוע, הגון וטוב זוכה לרשת את מפעל השוקולד.

## ביקורת

מיד עם צאת הספר הופיעה ביקורת חריפה על דמותם של בני האומפה-לומפה, העובדים במפעל. אלו תוארו כשחורים קטנים מאפריקה, עבדים במפעל, תיאור המציע התייחסות מזלזלת לאנשים על רקע גזעם ומוצאם. בעקבות הביקורת שונתה דמותם של בני האומפה לומפה על ידי דאל, צבע עורם הפך בהיר וארץ מוצאם שונתה מאפריקה לארץ דמיונית.

ביקורת נוספת הושמעה על המסר הקשה של הסיפור, כאשר הילדים המפונקים נדונים לעונשים גופניים (אך סאטיריים במהותם). ביקורת דומה הוטחה בקובץ 'יהושע הפרוע' ובספר מקס ומוריץ. הצגת הדמויות כטובות או רעות באופן מוחלט וענישה גופנית לדמויות הרעות הן מאפיינים שמופיעים גם בספרים אחרים מאת דאל. התומכים בהצגה זו של הדברים מציינים כי קריאה על משאלות כמוסות שיש בליבם של הקוראים כולם היא עידון (סובלימציה) של רגשות אלימים.

## הסרטים

על פי הספר הופקו שני סרטים. הראשון, סרט מוזיקלי שנקרא "**[[וילי וונקה ומפעל השוקולד]]**" יצא בשנת 1971 וכיכבו בו ג'ין ויילדר כווילי וונקה ופטר אוסטרום כצ'ארלי באקט. הסרט נחשב לאכזבה בשעתו, אולם עם הזמן צבר מעריצים וזכה למעמד של סרט פולחן.
סרט נוסף, "**[[צ'ארלי בממלכת השוקולד (סרט)|צ'ארלי בממלכת השוקולד]]**", בבימויו של טים ברטון, יצא בשנת 2005. ג'וני דפ גילם את וילי וונקה ופרדי היימור את צ'ארלי. הסרט זכה להצלחה גדולה.

ב-2023 יצא הסרט וונקה בכיכובו של טימותי שאלאמה, המתאר את הרפתקאותיו של וילי וונקה לפני שפתח את מפעל השוקולד.

## ראו גם
*חברת וילי וונקה

## קישורים חיצוניים

*מאחורי הקלעים: "צ'ארלי בממלכת השוקולד", באתר Eonline , 31.07.05
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ספרי 1964
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרים שעובדו לבמה
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
דגל מונגוליה

**[[דגל]] [[מונגוליה]]** הוא הדגל הלאומי של מונגוליה. הדגל הנוכחי אומץ עם קביעת עצמאותה של מונגוליה מסין במהלך ועידת יאלטה ב-1945, ששונה מעט עם נפילת המשטר הקומוניסטי שהביאה להסרת הכוכב האדום מהדגל ב-12 בפברואר 1992.

## היסטוריה
המדינה מונגולית המודרנית הראשונה הוקמה בשנת 1911, בעקבות התקוממות ווצ'אנג ומהפכת שינהאי, שהביאו להתמוטטות שושלת מינג. הרפובליקה הסינית לא הכירה בהכרזת העצמאות, וראתה במונגוליה חלק משטחה. המדינה החדשה, שהייתה מונרכיה, אימצה דגל שישמש בסיס לדגל הנוכחי: דגל רבוע בצבע אדום, שעליו אוסף סמלים זהובים. הדגל כלל גם שלושה ראשים אדומים.

הדגל הפסיק לשמש לאחר כיבוש מונגוליה על ידי כוחות הרפובליקה הסינית ב-1919, שגורשו על ידי הלוטננט הרוסי-מונרכי, ברון אונגרן, באוקטובר 1920, שהוכנעו בתורם ב-1921 על ידי הצבא האדום, שהפך את מונגוליה למדינת חסות של ברית המועצות.

מונגוליה, הכריזה עצמאות מחודשת ב-1921, עדיין כמונרכיה, ואימצה דגל בעל שהכיל את צבעי הדגל הקודם, אדום וצהוב, לצד שלושת הפסים היוצאים, אך בעיצוב שונה לחלוטין.
ממוזער|ממדי הדגל
הדגל מורכב משלושה פסים אנכיים בצבעי אדום, כחול ואדום. במרכז הפס האדום השמאלי נמצא הסמל הלאומי (סויומבו - Soyombo - סימול אבסטרקטי וגאומטרי המייצג את האש, השמש, הירח, הארץ, המים, ואת סמל היין-יאנג).

קובץ:Flag of Mongolia (1911).svg|דגל מונגוליה בין השנים 1911–1921
קובץ:Flag of Bogd Khaanate Mongolia.svg|
קובץ:Flag of the People's Republic of Mongolia (1921-1924).svg|דגל מונגוליה בין השנים 1921–1924
קובץ:Flag of the People's Republic of Mongolia (1924-1940).svg|דגל מונגוליה בין השנים 1924–1940
קובץ:Flag of the People's Republic of Mongolia (1949-1992).svg|דגל מונגוליה בין השנים 1940–1992


## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

מונגוליה, דגל
קטגוריה:מונגוליה: סמלים לאומיים
מונגוליה
מונגוליה
מונגוליה
צרעה גרמנית

**צרעה גרמנית** (שם מדעי: *Vespula germanica*) היא מין של צרעה חברתית. 
## נתונים כלליים
אורך המלכה: 16-20 מ"מ 
אורך הפועלת: 11-13 מ"מ
אורך הזכר: 11-16 מ"מ
צבע הגוף: צהוב ועליו כתמים שחורים 
התפתחות: גלגול מלא
מזון: צוף פרחים, טל דבש, חרקים, חלק פגרים 
תפוצה: אירופה, אסיה, אמריקה הצפונית, צפון אפריקה 
תפוצה בארץ ישראל: במרכז ובצפון, באביב ובקיץ.

## סקירה כללית
הצרעה הגרמנית בונה קן במחילה באדמה או בנקיק בין סלעים. הקן עשוי מנייר אפור שהיא מייצרת מחומר צמחי שנטחן בפיה ומעורבב ברוק.

לאחר בניית הקן מטילה המלכה ביצים בתאים השונים ומטפלת בהן עד בקיעתן וגדילתן של דור הפועלות הראשון. לאחר גמר גידולן, מטפלות הפועלות בפעילויות התחזוקה, איסוף המזון והטיפול בצאצאים. המלכה עוסקת רק בהטלת ביצים. לקראת תום העונה, מטילה המלכה כמה ביצים לא מופרות בתוך תאים גדולים יותר, ומהן מתפתחים זכרים ומלכות צעירות. כשהקן מאוכלס בצפיפות הוא יכול להגיע ל-15 קומות של תאים.

הצרעה הגרמנית חובבת טל דבש שמפרישות כנימות היושבות על גזעי עץ השקד וענפיו. היא חובבת גם בשר ואוכלת גם את הכנימות עצמן. היא נמשכת גם לפגרים וטורפת גם את הזבובאים המגיעים אליהם.

עקיצת הצרעה מכאיבה מאוד אך אינה מסוכנת לבני אדם שאינם רגישים במיוחד לארס הצרעה. עקיצתן של כמה צרעות עלולה לגרום להלם אנפילקטי. כאשר נעקץ ילד קטן או אדם קשיש מומלץ לפנות לרופא.

ימין|ממוזער|250px|מלכה
מרכז|ממוזער|250px|פועלות בפתח הקן

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1793
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן כריסטיאן פבריציוס
קטגוריה:צרעיים
קטגוריה:ארץ ישראל: בעלי חיים ארסיים
קטגוריה:דבוראים ארסיים
קטגוריה:ארץ ישראל: דבוראים
קטגוריה:אירופה: חרקים
תוכנית ספוטניק

[שמאל|250px|ממוזער|הלוויין [ספוטניק 1]]
שמאל|ממוזער|בול סובייטי בן 40 קופייקות המראה את מסלול הלוויין.
**תוכנית סְפּוּטְנִיק** (ברוסית: **Спутник**, כלומר "לוויין") הייתה תוכנית סובייטית לשיגור לוויינים לחלל לצורך הדגמת האפשרות להציב עצם מלאכותי במסלול סביב כדור הארץ. משמעות השם ספוטניק ברוסית הוא לוויין או בן-לוויה.

כל משימות ספוטניק שוגרו לחלל על גבי טיל R-7 (סמיורקה, כינוי נאט"ו: SS-6 Sapwood) שפותח במקור כטיל בליסטי.

בסופה של תוכנית ספוטניק החלה תוכנית ווסטוק לשיגור אדם לחלל.

## הלוויינים
* **[[ספוטניק 1]]** - שוגר ב-4 באוקטובר 1957 והיה הלוויין המלאכותי הראשון בחלל.
* **[[ספוטניק 2]]** - שוגר ב-3 בנובמבר 1957 ונשא על סיפונו את הכלבה לייקה שהייתה בעל החיים הראשון בחלל.
* **[[ספוטניק 3]]** - שוגר ב-3 בפברואר 1958 ונכשל. לוויין נוסף בשם זה שוגר ב-15 במאי ונשא מכשירים למחקר גאופיזי.
* **[[ספוטניק 4]]** - שוגר ב-15 במאי 1960.
* **[[ספוטניק 5]]** - שוגר ב-19 באוגוסט 1960 ונשא על סיפונו את הכלבות בלקה וסטרלקה, 40 עכברים, 2 עכברושים ומספר צמחים. החללית חזרה לכדור הארץ יום למחרת, כשכל בעלי החיים נותרו בריאים ושלמים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלליות סובייטיות ורוסיות
קטגוריה:תוכנית החלל הסובייטית
ואדוץ

**ואדוץ** (בגרמנית: **Vaduz**, בעברית נהגה לרוב **ואדוז**. ההגייה המקומית היא "פֿדוץ" (פ"א רפה, מלרע)) פָֿדוּץ, ) היא עיר הבירה של נסיכות ליכטנשטיין.

בעיר מתגוררים כ-5,450 תושבים, רובם קתולים. העיר שוכנת על גדות נהר הריין. היא ידועה באוספי האמנות שבה, במוזיאון הדואר, ובענף התיירות התוסס.

## היסטוריה
ואדוץ מצוינת לראשונה בכתבים מהמאה ה-12. היא כנראה נוסדה על ידי רוזני וורדנברג. טירתה המפורסמת, שנחרבה על ידי שווייץ בשנת 1499, מוזכרת לראשונה ב-1322.

## כלכלה ותחבורה
למרות שוואדוץ היא אחת מערי הבירה הבודדות ללא תחנת רכבת או שדה תעופה, תעשיית התיירות בעיר פורחת. תחנת הרכבת הקרובה ביותר לעיר נמצאת במרחק של כשני קילומטר ממנה, בעיירה שאן. נמל התעופה הקרוב ביותר לעיר הוא נמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן, הממוקם כ-120 ק"מ (75 מייל) הרחק מוואדוץ – שעתיים נסיעה ברכבת או שעתיים וחצי נסיעה ברכב.

## חינוך
בעיר ישנם כארבעה גני ילדים, שני בתי ספר יסודיים (עם אותה המזכירות והאדמיניסטרציה), והאוניברסיטה הלאומית של ליכטנשטיין.

## קישורים חיצוניים

* 
שמאל|ממוזער|250px|טירת ואדוץ מתנשאת מעל העיר
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אירופה: ערי בירה
קטגוריה:ליכטנשטיין: ערים
בוג'ומבורה

שמאל|ממוזער|250px|מרכז בוג'ומבורה
**בוג'ומבורה** היא בירתה לשעבר של מדינת בורונדי במרכז אפריקה, והעיר הגדולה במדינה. העיר ממוקמת על שפת אגם טנגניקה ומהווה את המרכז המדיני, התקשורתי והכלכלי של המדינה.

## היסטוריה
בוג'ומבורה גדלה מכפר קטן לעיר, החל מהפיכתה למוצב צבאי של מזרח אפריקה הגרמנית ב-1889. אחרי מלחמת העולם הראשונה היא הפכה למרכז האדמיניסטרטיבי של המנדט הבלגי רואנדה-אורונדי. כאשר קיבלה בורונדי עצמאות (ב-1962) הוחלף שם העיר מאוסומבורה לבוג'ומבורה. מאז הייתה בוג'מבורה למרכז מריבות תדירות בין שתי הקבוצות האתניות הגדולות של המדינה, עם מיליציות של השבט ההוטו נלחמות נגד הצבא הנשלט בידי שבט הטוטסי.

## כלכלה
התעשייה המקומית כוללת מפעלים ליצור בטון, טקסטיל וסבון. בוג'ומבורה היא גם הנמל הראשי של המדינה והמסוף המרכזי למסחר בקפה (התוצרת החקלאית החשובה של המדינה לייצוא), כמו גם של כותנה, עורות ובדיל.

## תיירות
התיירות בעיר אינה מפותחת כלל, זאת עקב אי-היציבות ששררה במדינה לאורך שנים. מוקדי המשיכה העיקריים הם חופי האגם וגן חיות קטן ומיושן (Le Musee Vivant) שבו תצוגה של שימפנזים, קרוקודילים, נחשים, דגים ונמר.

העיר משופעת בבניינים שנשמרו מהתקופה הקולוניאלית, מה שהופך אותה לאטרקטיבית ביותר לחובבי אדריכלות. מאות בניינים במרכז העיר הם בסגנון הבינלאומי (באוהאוס) והשתמרו בצורה טובה מאוד.

## אקלים
האקלים בעיר מוגדר כאקלים סוואנה טרופי (Aw לפי שיטת קפן), אך הוא קרוב גם לאקלים צחיח למחצה (BSh). העונה מחולקת לעונה גשומה ולעונה יבשה. טמפרטורת המקסימום היומית הממוצעת נעה בסביבות 29–30 מעלות צלזיוס, בעוד שטמפרטורת המינימום היומית הממוצעת נעה בסביבות 17–19 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 785.7 מ"מ.

## חינוך
אוניברסיטת בורונדי, האוניברסיטה הציבורית היחידה במדינה, ממוקמת בעיר ביחד עם עוד שתי אוניברסיטאות פרטיות.

## תחבורה
בעיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי בוג'ומבורה ובנוסף יש שירותי מעבורות לעיר קיגומה בטנזניה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפריקה: ערי נמל
קטגוריה:בורונדי: ערים
קטגוריה:הסגנון הבין-לאומי
קטגוריה:אפריקה: ערי בירה לשעבר
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1871
רמון ארון

**רֶמון קלוד פרדינאן אָרון** (בצרפתית: **Raymond Claude Ferdinand Aron**; 14 במרץ 1905 – 17 באוקטובר 1983) היה סוציולוג ופילוסוף פוליטי יהודי-צרפתי. מהמבקרים החריפים של החברה המערבית ופועלה בתקופת המלחמה הקרה.

## ביוגרפיה
רמון ארון נולד למשפחה יהודית. את לימודיו האקדמיים עשה באקול נורמל סופרייר, ובשנת 1930 סיים את לימודי הדוקטורט בתחום הפילוסופיה של ההיסטוריה. בעת לימודיו הכיר את ז'אן-פול סארטר, שהפך לידידו. ארון הזדהה בהמשך עם עמדות השמאל החברתי הקיצוני של סארטר, ובשנים הראשונות לפעילותו האינטלקטואלית היה מקורב לזרם האקזיסטנציאליסטי שבראשו עמד. בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה עבד כמרצה לפילוסופיה חברתית באוניברסיטת טולוז. לאחר שפרצה המלחמה התגייס לחיל האוויר הצרפתי. לאחר כיבוש צרפת על ידי גרמניה הנאצית נמלט ללונדון שם שירת במפקדת צבא צרפת החופשית. עם תום המלחמה שב להוראת סוציולוגיה בפריז והיה בין המוקיעים את ממשלת וישי. בהמשך חייו האקדמיים ביקר את הלאומיות והלאומנות, בהן שקעו לדעתו מדינות המערב, בזמן המלחמה הקרה, תוך אובדן החמלה, לדעתו, כלפי הפרט בחברה.

החל מ-1945 היה חבר מערכת כתב העת "זמנים מודרניים", שנוסד על ידי סימון דה בובואר, ז'אן-פול סארטר ומוריס מרלו-פונטי, אך התפטר לאחר זמן קצר בגלל נטיתו הקומוניסטית של המגזין, והפך לעורך בלה פיגארו. 

בעבודותיו מבקר רמון, בין השאר, את אופן ההתייחסות של הסוציולוגים לחברה האנושית. לפי טענתו יש להבחין בין הסוציולוגים במאה ה-19, אותם הוא מכנה "אבות הסוציולוגיה", לבין סוציולוגים במאה העשרים. האבות המייסדים של תחום הסוציולוגיה, כדוגמת ובר ומרקס שדנו במהות הסדר החברתי, שאלו את השאלות החיוניות להבנתו, ונשענו על פרמטרים ברורים, איש איש לשיטתו. לעומת זאת, טוען רמון, במאה העשרים התפתחה הסוציולוגיה לכיוונים אחרים, רבים ומגוונים, אך במקביל איבדה את מהותה, ואינה נותנת כיום תשובות על פי הסדר החברתי.

לפי רמון, הפכה הסוציולוגיה במדינות המערב למדדים כמותיים, למדד סטטיסטי של התנהגויות הפרט, מבלי לדון במבנה החברה ובגורמים לו.

רמון ארון הוא זוכה פרס גתה לשנת 1979.

## ספריו וחיבוריו

***מבוא לפילוסופיה של ההיסטוריה** (1938)
***אופיום האינטלקטואלים** (1955)
***הוויכוח הגדול: תאוריות של אסטרטגיה גרעינית** (1965)
***זרמים מרכזיים בהגות הסוציולוגית** (1965 - 1968)

## ספריו שתורגמו לעברית
* **הקידמה ואכזבותיה**, תרגמה: מריאנה פרל, ספרית אפקים, עם עובד, 1970.
* **ציוני דרך בהגות הסוציולוגית**, תרגמה: קרלה פרלשטיין, האוניברסיטה הפתוחה, 1993 (חלק א') ו-1994 (חלק ב').
* **הטרגדיה האלג'יראית**, תרגם: דורי מנור, ספרי עליית הגג, 2005.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופים יהודים צרפתים
קטגוריה:סוציולוגים יהודים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:סגל קולז' דה פראנס
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:צרפתים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:זוכי פרס ארסמוס
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:צרפת החופשית: אנשי צבא
קטגוריה:יהודים בצבא צרפת
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי צרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1905
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1983
קטגוריה:זוכי פרס גתה
פור לואי

**פור לואי** (באנגלית: **Port Louis**) היא עיר הבירה של מדינת מאוריציוס. בעיר אוכלוסייה של 162,102 (2008). העיר ממוקמת סביב נמל באוקיינוס ההודי והיא העיר הגדולה במדינה. הנמל הוא מרכזי לכלכלת מדינה ורוב המסחר הבינלאומי עובר דרכו. הענפים החשובים בתעשייה הם הבגדים והטקסטיל, אך יש גם מפעלים לכימיקלים, פלסטיקה ותרופות.

בנמל נמצא גם מסוף הסוכר הראשי של המדינה (Bulk sugar terminal), דרכו מייצאים את רוב הסוכר המיוצר מקומית.

גם התיירות חשובה לעיר, ופיתוח חוף הים קודאן והוספת מרכזי קניות ובתי קולנוע הביאה יותר ויותר תיירים לפורט לואיס.

העיר נוסדה בידי הצרפתים ב-1735. כיום רוב האוכלוסייה הם צאצאי פועלים הודים שהועברו למאוריציוס במאה ה19, פליטי דייגו גארסיה / איי שאגוס וצאצאי העבדים מאפריקה ומדגסקר.

ה"סיטדל" (ה"מבצר") שולטת על העיר כולה. מוסד מאוריציוס, המוקדש לחקר הטבע באי, ממוקם גם הוא בפור לואי.

ה"שאן דה מארס" (Champ de Mars) הוא מסלול המרוצים האחרון שנותר באי ומפורסם בעיקר עקב גודלו הקטן וגילו (מועדון המרוצים השני בעולם שנוסד ב-1812). מדי שבת בזמן המרוצים, נוהרים לאזור עשרות אלפי חובבי מרוצים ומהמרים.

אתרים מעניינים נוספים:
* לה פלייס דארמס - במרכז ההיסטורי של העיר נמצא הכיכר ארמס המוקפת עצי דקל בקבוקים וכמה פסלים, והיא הכיכר המרכזית המחברת בין חוף הים לבית הממשלה.
* פסל מאה דה לה בורדונה - פסל זה של אחד מאבות המייסדים של מאוריציוס ממוקם בכניסה לכיכר ארמס והוא סמל ותזכורת למורשת הצרפתית.
* בית הממשלה - נבנה בזמנו של המושל ניקולה דה מופין (1729-1735), הוא מבנה מפואר ואחד הבניינים העתיקים ביותר בפורט לואיס. זה שופץ לאחרונה והוא הכתובת הרשמית של הפרלמנט של מאוריציוס.
* תיאטרון פורט לואי - התיאטרון העירוני של פורט לואי נבנה במאה התשע עשרה והוא אחד העתיקים באוקיינוס ההודי. הוא מעוצב בסגנון תיאטרון לונדוני קלאסי, והוא יכול להכיל כשש מאות צופים.
* מוזיאון להיסטוריה טבעית - המוזיאון, שנוצר על ידי האגודה להיסטוריה טבעית של מאוריציוס, פתח את שעריו לקהל בשנת 1842. כיום הוא מכיל 35,000 דוגמאות המוצגות בארבע גלריות קבועות.
* מוזיאון הדואר של מאוריציוס - ממוקם בבניין אבן ישן ויפה, סמוך לחוף הים. המוזיאון הזה מציג חותמות, כיסויים מהיום הראשון ועוד חפצים מעניינים רבים המסמנים את ההיסטוריה של שירות הדואר של מאוריציוס. כמו כן מוצגים מגוון של בולים, עטיפות מהיום הראשון, אלבומי בולים, ספרים, טבעות מפתח ומזכרות אחרות.

## קישורים חיצוניים
* 

* מועדון מרוצי הסוסים של מאוריציוס (Mauritius Turf Club)
* באתר מאוריציוס 360 מדריך למבקר בפור לואי

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אפריקה: ערי בירה
קטגוריה:אפריקה: ערי נמל
קטגוריה:מאוריציוס: ערים
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1735
קטגוריה:האוקיינוס ההודי: ערי נמל
1089 (מספר)

**1089** (נכתב גם **1,089**; במילים: **אלף שמונים ותשע**) הוא מספר טבעי, עוקב ל-1088 וקודם ל-1090.

## תכונות
1089 הוא הריבוע של 33, כלומר 33\times33=1089.

הכפלה של המספר 1089 בשני מספרים שלמים חיוביים שסכומם הוא 10 נותן שתי תוצאות שמתקבלות מהיפוך סדר הספרות זו של זו:

: 1 × 1089 = **1089** ↔ 9 × 1089 = **9801**
: 2 × 1089 = **2178** ↔ 8 × 1089 = **8712**
: 3 × 1089 = **3267** ↔ 7 × 1089 = **7623**
: 4 × 1089 = **4356** ↔ 6 × 1089 = **6534**
: 5 × 1089 = **5445** ↔ 5 × 1089 = **5445**
למספר 1089 יש תכונה מעניינת נוספת והיא שהכפלת המספר במספרים השלמים מ-1 ועד ל-9 מייצרת תבנית שבה כל טור ספרות במכפלה עולה או יורד בקפיצות של 1 בין תוצאה לתוצאה. לדוגמה, ספרת המאות של המכפלות לפי הסדר יוצרת את הספרות 0 עד 8.

: 1089\times1=1089

: 1089\times2=2178

: 1089\times3=3267

: 1089\times4=4356

: 1089\times5=5445

: 1089\times6=6534

: 1089\times7=7623

: 1089\times8=8712

: 1089\times9=9801

## האלגוריתם הקבוע
למספר 1089 יש תכונה מעניינת - הוא תמיד יתקבל בתור התוצאה של סדרת הפעולות הבאה:
#בחרו מספר תלת-ספרתי כלשהו שספרת המאות וספרת האחדות בו שונות.
#הפכו את סדר ספרותיו וחסרו את המספר הקטן יותר מבין השניים, מהמספר הגדול יותר מביניהם.
#הפכו את סדר ספרותיה של התוצאה וחברו את המספר המתקבל עם התוצאה עצמה.

לדוגמה, אם ניקח את המספר 537 ונהפוך את סדר ספרותיו נקבל 735. נחסר את המספר הקטן יותר מהגדול יותר: 735-537=198. כעת נהפוך את סדר ספרותיה של התוצאה ונקבל 891. נחבר את התוצאה עם היפוך הספרות של התוצאה: 198+891=1089. התוצאה המתקבלת היא אכן 1089, כפי שציפינו לקבל.

בחישוב זה מתייחסים גם למספרים דו-ספרתיים או חד-ספרתיים כאל תלת-ספרתיים, על ידי הוספת אפסים מובילים אליהם. כלומר המספר 99 ייחשב 099, ולכן לאחר שהופכים את ספרותיו מקבלים 990.

### הוכחה
אם abc הוא המספר שלנו, כאשר כל אות מייצגת את אחת מספרותיו, אז ערכו הוא 100\cdot a+10\cdot b+c וערכו של המספר ה"הפוך" cba הוא 100\cdot c+10\cdot b+a. מכאן שאחרי שמחסרים את הקטן מהגדול (נניח כי הגדול הוא abc; אותו טיעון תקף גם במקרה ההפוך) מתקבל \ 99a-99c=99(a-c). אם המספר המקורי לא היה פלינדרום הרי ש-\ a\ne c, ולכן תוצאת החיסור היא כפולה של 99.

ניתן לראות (למשל, על ידי בדיקה ישירה) כי כל כפולה של 99 בת 3 ספרות מקיימת את התכונה שהספרה האמצעית שלה היא 9 וסכום שתי הספרות האחרות גם הוא 9 (למשל - 99 כפול 3 הוא 297 המקיים את התכונה; וגם על 99 ניתן לחשוב כעל המספר "התלת ספרתי" 099 המקיים את התכונה. הסיבה לכך היא כי 90+9=99 ולכן כל כפולה שלו במספר קבוע נותנת 90a+9a. על פי החוק שכל מספר חד-ספרתי המוכפל ב9 נותן מספר שסכום ספרותיו הוא 9, נקבל90a+9a=100c+10d+10c+d \left(c+d=9\right)\Rightarrow99a=100c+90+d).

אם כך, תוצאת החיסור היא x9y עם x+y=9. לאחר שמחברים את x9y עם y9x מקבלים 101\cdot (x+y)+2\cdot 90=101\cdot 9+180=909+180=1089.

## ראו גם
* 1729 (מספר)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מספרים טבעיים
קטגוריה:הוכחות
פורט בל

**פורט בל** (באנגלית: **Port Bell**) היא מרכז תעשייתי קטן השוכן ליד העיר קמפלה שבאוגנדה. יש לה נמל המשמש להפלגות בין-לאומיות סביב אגם ויקטוריה. הנמל נקרא על שם סר הסקת בל, נציב בריטי בשנים 1907 עד 1910 אשר טיפל באינטרסים של בריטניה באוגנדה החל משנת 1906. לוזירה, העיירה הקרובה, נמצאת במרחק של קילומטר מפורט בל.

מעבורות היוצאות מהנמל מקשרות את קמפלה, הנמצאת במרחק 10 ק"מ ברכבת, למקומות אחרים על שפת האגם הכוללים את ג'ינג'ה, קיסומו ומואנזה. כאשר הסתיימה בניית השלב הראשון של רכבת אוגנדה בשנת 1901, התחילה הרכבת בקיסומו, במרחק 12 שעות נסיעה מפורט בל ומעבורות העבירו את המוצרים ביניהן. רק בשנת 1931 הסתיימה בניית ענף הרכבת מנקורו עד קמפלה. עם פתיחת נתיב כל הרכבות ממומבסה לקמפלה בשנה זו, פורט בל החלה בירידה ביעילותה יחד עם המעבורות.

מבשלות שיכר אוגנדה נמצאות כיום בפורט בל. בשנות ה-60, הוקמה מפעל לחילוט תה אינסטנט במקום וכמו כן גם מפעל להכנת "ואריגי", משקה אלכוהולי מקומי.

לפני עידן מטוסי הסילון שימשה פורט בל כתחנת מעבר לנוסעים ולדואר עבור הסירות המעופפות הבריטיות. כמו כן חיברה פורט בל בין קיסומו לח'רטום שבסודאן.

## הערות שוליים

קטגוריה:אפריקה: ערי נמל
קטגוריה:אוגנדה: ערים
קטגוריה:קמפלה
קטגוריה:אגם ויקטוריה: יישובים
עג'מאן

**עג'מאן** (בערבית: **عجمان**) היא הקטנה מבין האמירויות באיחוד האמירויות הערביות, ולה שטח של 259 קמ"ר בלבד. היא שוכנת על המפרץ הפרסי אך שולטת גם בשני אזורים פנים-יבשתיים (מובלעות), מספות ומנאמה, שהם בעיקר חקלאיים.
## גאוגרפיה
האוכלוסייה, שמניינה ב-2008 הוא כ-361,000 נפש, נמצאת ברובה בעיר הבירה, הקרויה גם היא עג'מאן. מאז שנות ה-80 גדלה האוכלוסייה באופן ניכר, בעיקר בגלל הגירת תושבים מדובאי ושארג'ה השכנות. העיר עג'מאן מבדילה את עצמה באמצעות האווירה הייחודית לחוף הים: מסעדות, ברים ומועדוני לילה, לא רחוק מהגבול עם אמירות שארג'ה השמרנית יותר. רבים ממפעלים אלה מופרדים בקווים אתניים כדי למנוע עימותים. העיר עג'מאן מחוברת בכביש סלול עם הערים דובאי וראס אל-חיימה.

עג'מאן היא מונרכיה, הנשלטת על ידי שייח' חומייד בן רשיד א-נועיימי מאז שנת 1981. האמירות נשלטת על ידי חמולת א-נועיימי מאז שנת 1810.

## קישורים חיצוניים

* 
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:אמירויות איחוד האמירויות הערביות
מערכת השרירים

**מערכת השרירים** - היא המערכת בגוף החולייתנים הכוללת את שרירי השלד. השרירים מהווים 40-50% ממשקל הגוף. יחידת התפקוד הבסיסית של מערכת השרירים היא סרקומר.

השרירים יחד עם עצמות מערכת השלד מהווים יחד את **[[מערכת התנועה]]**.

## סיבי השריר
מבחינה תפקודית, ניתן לזהות שני סוגי סיבי שריר: סיבים איטיים (אדומים) וסיבים מהירים (לבנים).

## פעילות השריר

האזור המוטורי העיקרי הוא חלק של האונה המצחית במוח, אשר אחראי באופן הישיר ביותר על התנועה. תאי עצב באזורים שונים שלו מקושרים לשרירים בחלקים שונים של הגוף. הם מתקשרים עם תאי השריר בתהליך של העברה סינפטית.

מונחים הקשורים לפעילות השריר:
*מוצא השריר - תחל (Origin)
*מקום היאחזות השריר - אחז (Insertion)
*שריר המקטין את זווית המפרק - כופף (Flexor)
*שריר המגדיל את זווית המפרק - פושט (Extensor)
*שריר המרחיק את העצם מקו האמצע - מצדיד (Abductor)
*שריר המקרב את העצם מקו האמצע - מתוויך (Adductor)
*שריר היוצר תנועה כלפי מעלה - מרים (Levator)
*שריר היוצר תנועה כלפי מטה (Depressor)
*שריר המקטין את גודל הפתח - סוגר (Sphincter)
*שריר המסובב עצם על צירה - מסובב (Rotator)

## מכניזם של תהליך ההתכווצות
*הרפיה
*התכווצות חלקית - קורי האקטין והמיוזין בחפיפה חלקית
*התכווצות מלאה - אקטין ומיוזין בחפיפה מלאה

## שרירים בגוף האדם
*שרירי הראש
*שרירי הפנים
*שרירי הלעיסה
*שרירי הצוואר
*שרירי הגב
*שרירי בית החזה
*שרירי הבטן
*שרירי הגפה העליונה
*שרירי הגפה התחתונה

## ראו גם
* התפתחות גופנית בינקות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מערכות גוף
*
רפובליקות של רוסיה

הפדרציה הרוסית מורכבת מ-83 סובייקטים (יחידות אדמיניסטרטיביות), שמתוכם 21 מוגדרות כרפובליקות עם רמה גבוהה של אוטונומיה ברוב ענייני הפנים. לרפובליקות יש זכות לשפה רשמית, חוקה והמנון. למספר רפובליקות הוענקו זכויות נוספות בהתאם להסכמים עם השלטון המרכזי.

בעבר בראש רוב הרפובליקות עמד נשיא. בתקופת ולדימיר פוטין תואר זה הוצא בהדרגה מחוקה של רפובליקות וכיום הוא נקרא "ראש רפובליקה".

בחלק מהרפובליקות אוכלוסייה מקומית מהווה רוב ומגיע למעל ל-90% בצ'צ'ניה ורק כ-3.5% בקרליה.

במרץ 2014 סופח חצי האי קרים לרוסיה והוחלט כי הרפובליקה של קרים תצורף למערך הרפובליקות של רוסיה בהסכם רשמי שנחתם בין נשיא רוסיה לראשי הממשל ברפובליקה של קרים.

## ראו גם
*אובלסטים של רוסיה
## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:רוסיה: סובייקטים פדרליים
רעם

**רעם** () הוא הקול שנוצר כאשר ברק מחמם במהירות את האוויר סביבו לטמפרטורה של למעלה מ-27,000 מעלות צלזיוס. האוויר החם מתפשט במהירות, ואז מתכווץ ככל שהוא מתקרר. פעולת ההתרחבות וההתכווצות גורמת להיווצרות גלי קול, ואלה הם מה שאנו מכנים "רעם". ברקים ורעמים נוצרים בענני סופות רעמים, הנקראים קומולונימבוס. המילה "רעם" היא מילה תנ"כית.

ההתפרקויות החשמליות של הברקים גורמות לטמפרטורה גבוהה ביותר, שאת עצמתה אפשר להשוות לזו הקיימת על פני השמש. חום פתאומי וחזק זה גורם לתנודה גדולה מאוד באוויר המקיף אותו. באופן כזה מתהווים גלי קול ויוצרים בום על קולי, המביאים את קולות הרעם האופייניים. הואיל והאור מתפשט במהירות של כ-300,000 ק"מ בשנייה, אנו רואים את זיק הברק באופן מעשי כמעט בזמן ההתפרקות. לעומת זאת, גלי הקול, שנוצרו באותו רגע ממש, מתפשטים הרבה יותר לאט, הואיל ומהירות הקול היא רק כ-340 מטר בשנייה. מהכפלת 340 מטר במספר השניות שעברו בין הופעות הברק לבין שמיעת הרעם, ניתן לדעת את מרחק נקודת ההתפרקות.

## הפחד מן הרעם

הפחד מהרעם מכונה אסטרפוביה והוא נפוץ מאוד באוכלוסייה, בעיקר בקרב ילדים קטנים.

### הפחד מהרעם בתרבות

כיוון שהאסטרפוביה היא כה שגורה הרעם קיבל סמל של פחד וכח (ת'ור וזאוס). הרעם הוא מוסכמה אומנותית בקולנוע האימה, הוא יוצר מתח והוא מודיע על סכנה. עד כדי כך נפוץ הרעם בסרטי האימה, שהוא גם מוקד מרכזי לפרודיה על סרטי אימה, וכמעט בכל סרט פרודי יהיו סופות רעמים. אך הרעם לא מסמל מתח רק בסרטי אימה, אלא גם ברבים מסרטי הפעולה ובכלל בקולנוע. כמו כן אפשר למצוא את הרעם בתיאטרון ואף במוזיקה. היה נהוג להשתמש בכלים שמדמים את צליל הרעם כדי להגביר את המתח. כיום משתמשים באפקטים קוליים של אורגן חשמלי או סינטיסייזר (סוג של אורגן חשמלי).

בנוסף בשיר הילדים "רעמים וברקים" של יהונתן גפן, מתייחס הפזמונאי לפחדם הנפוץ של ילדים מהרעם.

אף בתלמוד הבבלי כתוב "לא נבראו רעמים אלא כדי לפשוט עקמימות שבלב",
דהיינו שהחרדה של שמיעת הרעם, מובילה את האדם לחזור בתשובה.

לאור זאת נקבע בהלכה היהודית שהשומע רעם יברך ברכת שכוחו וגבורתו מלא עולם ( וב).

## ביטויים ומילים הקשורים ברעם

ברוב הביטויים והמילים הקשורים לרעם דווקא מתייחסים אליו בהקשר של כעס וזעם, ולא של אימה. כיוון שהמתח הוא אותו מתח והשדות הסמנטיים דומים הרעם קיבל את שני המובנים.
*להתרעם - מתייחס למובן הזעם של הרעם.
*חזיז ורעם - מתייחס למובן הזעם של הרעם.
*כרעם ביום בהיר - דבר נורא הקורה במפתיע

## ראו גם
* ברק

## קישורים חיצוניים

* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:מטאורולוגיה
קטגוריה:קול
*
קטגוריה:תופעות מטאורולוגיות
אמדו טומני טורה

שמאל|ממוזער|250px|טורה נושא נאום
**אמדו טומני טורה** (Amadou Toumani Touré), נקרא גם ATT, (4 בנובמבר 1948 – 10 בנובמבר 2020) היה נשיא מאלי בשנים 2002–2012.

ב-1991 עמד טורה, אז מפקד הצנחנים בצבא מאלי, בראש הפיכה שהדיחה את השליט הצבאי מוסה טראורה. לאחריה עמד בראש שלטון זמני, ארגן את האספה הלאומית שחוקקה חוקה חדשה למדינה והוביל את המעבר לשלטון דמוקרטי. לאחר הבחירות ב-1992 העביר את השלטון לנשיא הנבחר אלפה עומאר קונארה.

ב-2002 עזב טורה את הצבא, התמודד בבחירות לנשיאות וניצח ברוב של 64 אחוזים מן הקולות בסיבוב השני. במאי 2007 נבחר בשנית לנשיא בסיבוב יחיד וברוב מוחץ של 71 אחוז.

טורה לא השתייך לאף מפלגה, ומינה את שרי הממשלה מבין חברי מפלגות שונות. ראש הממשלה שלו מאז 2004 היה אוסמנה איסופי מאיגה.

במרץ 2012 הודח בהפיכה צבאית מתפקידו כנשיא, חודש לפני קיום הבחירות הנשיאותיות.

נפטר ב-10 בנובמבר 2020.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי מאלי
קטגוריה:ילידי 1948
קטגוריה:נפטרים ב-2020
אוסמנה איסופי מאיגה

**אוסמנה איסופי מאיגה** (צרפתית: **Ousmane Issoufi Maïga**; נולד ב-1946 ליד גאו) הוא ראש ממשלת מאלי לשעבר. הוא מונה לתפקיד ב-29 באפריל 2004, לאחר שבתפקידו הקודם כיהן כשר התחבורה. הוא שימש גם כשר האוצר ושר לענייני ספורט בממשלות קודמות. עיתונאים ומתנגדי משטר נוהגים לכנות אותו "פינושה".

## קורות חייו
איסופי למד כלכלה באוניברסיטת קייב (כיום באוקראינה, בזמנו חלק מברית המועצות) ולאחר מכן באמריקן יוניברסיטי בוושינגטון, שבה למד בנקאות ומימון. הוא עבד בבנק העולמי ובמשרד הכלכלה הצרפתי, שבו הוא עבד כמנהל הקרן האוטונומית למימון חובות (Caisse autonome d’amortissement). 

ב-2002 הוא מונה למשרת שר הנוער והספורט במאלי וארגן את אירוח גביע אפריקה לאומות שנערך בשנה זו במדינה. 

אחרי היבחרו של אמדו טומני טורה כנשיא מאלי, איסופי הצטרף לממשלתו של ראש הממשלה אחמד מחמד אג חמאני ב-14 ביוני 2002 כשר הכלכלה. לאחר חילופי אישים ב-16 באוקטובר 2002 הוא הפך לשר התחבורה והתשתיות. 

ב-29 באפריל 2004 מונה כראש ממשלת מאלי וכיהן בתפקיד זה עד בחירות 2007 לפרלמנט מאלי, לאחריהן הגיש את התפטרותו לנשיא טורה. טורה מינה במקומו את מודיבו סידיבה, המכהן כראש ממשלת מאלי מאז ה-28 בספטמבר 2007.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אמריקן יוניברסיטי
קטגוריה:פוליטיקאים מאלים
קטגוריה:ראשי ממשלת מאלי
קטגוריה:שרי תחבורה
קטגוריה:שרי אוצר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייב
קטגוריה:ילידי 1945
חוק קולון

שמאל|ממוזער|300px|חוק קולון קובע כי מטענים דומים, בין אם חיוביים או שליליים, דוחים זה את זה. מטענים הפוכים, כלומר שלילי וחיובי, מושכים זה את זה. בכל המקרים גודל הכוחות הפועלים על שני המטענים זהה.
**חוק קוּלוֹן** (בצרפתית: **Loi de Coulomb**) הוא חוק פיזיקלי בסיסי בתחום האלקטרוסטטיקה, אשר נקרא על-שם הפיזיקאי הצרפתי שארל-אוגוסטן דה קולון שגילה אותו בשנות ה-80 של המאה ה-18. החוק קובע כי גודלו של הכוח החשמלי (דחייה או משיכה) בין שני גופים נקודתיים טעונים חשמלית עומד ביחס ישר למכפלת המטענים של הגופים, וביחס הפוך לריבוע המרחק ביניהם. הניסוח הפורמלי הוא:

: |F|=k\frac {\left| q_1 q_2 \right|}{r^2}

כאשר:
*\ F הוא גודל הכוח (משיכה או דחייה חשמלית) הפועל בין המטענים, לאורך הקו הישר המחבר ביניהם.
*\ q_1 הוא גודל המטען החשמלי הראשון.
*\ q_2 הוא גודל המטען החשמלי השני.
*\ r הוא המרחק בין שני המטענים.
*\ k הוא מספר קבוע, המכונה **[[קבוע קולון]]**, והמקיים: k=\frac{1}{4\pi\varepsilon_0}, כאשר \ \varepsilon_0 הוא קבוע דיאלקטריות הריק; או, באופן שקול, k=\frac{\mu_0 c^2}{4\pi}, כאשר \ \mu_0 הוא קבוע פרמאביליות הריק, ו-\ c מהירות האור בריק. קבוע קולון מסומן לעיתים גם כ-k_c (האות c מציינת Coulomb), כ-k_e (האות e מציינת electric), או כ-K.

אם אחד המטענים חיובי והאחר שלילי, הכוח יגרום למשיכה בין המטענים. כאשר סימני המטענים זהים, הכוח יגרום לדחייה.

## יחידות מידה
ערכו של קבוע קולון תלוי במערכת היחידות בה עובדים.

**במערכת [[SI]]**:
*קבוע קולון: \ k\approx 8.987551787\cdot10^9 \frac{N\cdot m^2}{C^2}.
*דיאלקטריות הריק: \ \varepsilon_0\approx 8.85\cdot10^{-12}\frac{C^2}{N\cdot m^2}.

**במערכת [[cgs]]**:
* יחידת המטען,  (הנקראת גם "esu" או "פרנקלין"), מוגדרת כך שגודלו של קבוע קולון יהיה שווה בדיוק ל-1. לכן, \ \varepsilon_0=\frac{1}{4\pi}.

## תקפות החוק
חוק קולון מתאר מצב אלקטרוסטטי, כלומר מצב בו שני הגופים במנוחה, ונשאר נכון למדי כשמהירותם איטית. כאשר הגופים נעים זה ביחס לזה, כוחות מגנטיים נוצרים ומשנים את הכוח הפועל. כאשר התנועה מהירה ביותר, השדה החשמלי עצמו ישתנה, כפי שמתואר בתורת היחסות של איינשטיין.

ברוב המקרים, כוח המשיכה הגרביטציוני קטן בהרבה מהכוח החשמלי וניתן להזניחו. עם זאת, בגלל שלחלקיקים אלו יש מסה, ההשפעה שלו אינה אפסית ויש להתחשב בה לעיתים.

## ראו גם
* חשמל
* חוק ביו-סבר
* שדה חשמלי

## קישורים חיצוניים

* 

* Electromagnetism - Electrostatic Force - סרטון הסבר על אלקטרוסטטיקה וחוק קולון 

קולון
איתות

**איתות** הוא אוסף שיטות להעברת הודעות למרחק באמצעות אותות מסוגים שונים, חזותיים או אחרים.
שמאל|ממוזער|250px|איתות בדגלים

צורות האיתות המוקדמות ביותר היו ויזואליות: סימני עשן לאיתות בשעות היום ומדורות לאיתות בשעות הלילה. צורת איתות מוקדמת נוספת הייתה קולית: איתות באמצעות תופים שקולם נשמע למרחוק. ברור כי בשיטות איתות אלה, ישנה מגבלה כבדה על כמות המידע שניתן להעביר, ולמעשה ניתן להעביר רק מספר מוגבל של מסרים שסוכמו מראש בין הצדדים. מגבלה נוספת היא מרחק: בשיטות הוויזואליות הללו, כמו גם בשיטת דגלי הקוד הבינלאומי, ששימשה אוניות בים ופותחה רק במאה ה-18, ניתן למסור הודעה רק ליעד הנמצא במרחק ראייה, ובשיטות הקוליות ניתן למסור הודעה רק ליעד הנמצא במרחק שמיעה. בעיה זו נעקפה על ידי שימוש ב"שידור חוזר" של האות, כלומר, התחנה שקיבלה את האות אותתה גם היא, וכך תחנות מרוחקות יותר יכלו לקבל את האות גם הן. על ידי שימוש במספר רב של תחנות ממסר, ניתן היה לשדר את האות למרחקים ארוכים מאוד.

בשיטה זו היו מעבירים הודעות על קידוש החודש לבבל. השימוש במשואות מתועד ב. בתקופת בית שני השתמשו במשואות כדי לציין את קידוש החודש העברי, שנקבע על ידי הסנהדרין בירושלים, לכל חלקי הארץ ומחוצה לה (עד בבל). המשואות היו מודלקות על ראשי הרים שהיו נראים זה לזה. אחד מהם למשל הוא הר סרטבה.

ההתקדמות המשמעותית הראשונה מאיתות יבשתי בעזרת סימני עשן ומדורות הייתה בסוף המאה ה-18, כשהציגו קלוד שאפה  ואחיו בצרפת את מנגנון הסמפור, שנחשב למנגנון הטלגרף הראשון.

ההתקדמות הבאה הייתה המצאת הטלגרף החשמלי בידי סמואל מורס, ולאחר מכן פיתוח קוד מורס (1838). בסוף המאה ה-19 הוצג הטלגרף האלחוטי בידי ניקולה טסלה ואחרים.

כיום כמעט שלא נעשה שימוש במערכות איתות שונות, אם כי מערכת איתות הדגלים הימית וקוד מורס עדיין נמצאים בשימוש באופן רשמי, לצורכי חירום. תחנת האיתות הימי בנמל חיפה, למשל, נסגרה בשנות התשעים של המאה ה-20. עם זאת, מערכות האיתות השונות היוו את הבסיס לתקשורת הרדיו המאוחרת יותר, ולמערכות התקשורת המודרניות, ובהן האינטרנט.

## ראו גם
*טלגרפיה
*תקשורת

## קישורים חיצוניים
* 

*
קטגוריה:שיטות תקשורת
קטגוריה:שדאות
סמפור

מיוונית עתיקה: (σῆμα (sêma – סימן,  (φωρος (phoros – נושא (ש"פ), מחזיק.
עמק הבכא (יוסף הכהן)

**עמק הבכא** הוא ספר מהמאה ה-16 העוסק באירועים הקשורים לתולדות עם ישראל. הספר נכתב בידי הרופא והמלומד יוסף הכהן הרופא (1496–1575), אשר השלים חיבור זה ככל הנראה בשנת 1557 בג'נובה שבאיטליה. החיבור הועתק בכתבי יד במשך השנים הבאות, אך נדפס זמן רב לאחר מותו.

הספר מתאר את קורות העם היהודי ותלאותיו מחורבן בית שני ועד לימיו של המחבר.

בהקדמה  לספרו כותב יוסף הכהן:

רבים מיהודי איטליה נהגו לקרוא בספר זה בצום תשעה באב והכהן כתב על כך בשיר שחיבר: "מי הוא האיש האכזרי שלא יבכה בראות ספרי / שלא יישום ולא ישאף, כשדי יהיה או איש מצרי / לכן יום נשרף מקדשי יקראנו כל איש עברי / כי עבור עמק הבכא יאות לו אז יום תמרורי".

## לקריאה נוספת
* יוסף הכהן, **ספר דברי הימים למלכי צרפת ובית אוטומאן**, ערך, ההדיר ופירש ראובן בונפיל, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2020
* יוסף הכהן, **[https://hebrewbooks.org/46696 ספר עמק הבכא]**, ערך, ההדיר ופירש ראובן בונפיל, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2020.
* K. Almbladh (ed.). Yosef ha-Kohen, Sefer 'Emeq ha-Bakha (the Vale of Tears) with the Cronicle of the Anonymous Corrector. Uppsala 1981

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי היסטוריה של עם ישראל
קטגוריה:ספרות יהודית של ימי הביניים
ניז'ר (נהר)

**ניז'ר** הוא הנהר השלישי בגודלו מבין נהרות יבשת אפריקה, אחרי הנילוס ונהר קונגו, ואורכו 4,167 ק"מ. הניז'ר מתחיל את זרימתו ברמות גינאה (Hauts plateaux de Guinée), במרחק של 250 ק"מ מהאוקיינוס האטלנטי. הוא זורם צפונית-מזרחית לאורך אלפי קילומטרים עד שהוא מגיע למרכז מאלי. שם ערוצו נוטה ופונה לכיוון דרום-מזרח, עובר בניז'ר ובגבולה עם בנין, וזורם בניגריה עד שנשפך אל מפרץ גינאה. במקום שפכו לאוקיינוס, יוצר הניז'ר דלתה עצומה בשטח של כ-25,000 קמ"ר, המכוסה ביצות וחורשות סבוכות של עצי מנגרוב.

בשנת 2023 התרחש אסון טביעת הספינה בנהר ניז'ר בו נהרגו מעל ל-100 אנשים.
## ראו גם
* הפארק הלאומי W

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:בנין: גאוגרפיה
קטגוריה:גינאה: גאוגרפיה
קטגוריה:מאלי: גאוגרפיה
קטגוריה:ניגריה: גאוגרפיה
קטגוריה:נהרות גבול
קטגוריה:נהרות אפריקה הנשפכים לאוקיינוס האטלנטי
נהר ניז'ר
קטגוריה:ניז'ר: גאוגרפיה
בולבוליים

[ממוזער|[בולבול אדום שת]]
**בולבוליים** (שם מדעי: Pycnonotidae) הם משפחה של ציפורי שיר. מקור השם בערבית, ופירושו "זמיר" – ואכן הבולבוליים נודעים בשירתם.

## מאפיינים
לבולבוליים גודל בינוני. הקטנים שבהם בגודל דרור הבית, והגדולים מגיעים עד גודל קיכלי. אורך גופם נע בין 14 ל-28 ס"מ. כנפיהם קצרות יחסית ומעוגלות, לעומת זנבם שהוא ארוך ומסתיים בקו ישר או קדוד מעט. נוצות גופם ארוכות, רכות וצמריות, במיוחד בגב, ומכאן שמם המדעי, שמשמעותו "גב צפוף". צווארם קצר ובעל כיסוי נוצות דליל, וכשהבולבול מותח צווארו מתגלה אזור קירח בין העורף לנוצות השכם. הצבע השולט בנוצות הבולבוליים הוא ירוק-זית, או צהוב-חום, אך ישנם מספר מינים בעלי צבעים בולטים. הרגליים חלשות וקטנות, והבולבוליים כמעט שאינם נמצאים על הקרקע, אלא רק על צמחים. מקורם קצר וחזק, ובזוויותיו (חיבוריו עם הראש) מעין זיפים קשים.

שני הזוויגים דומים, כאשר אצל חלק מהמינים הזכר גדול יותר. במהלך השנה אין הבדלים בניצוי, שלא כמו דרור הבית שמשנה את הופעתו פעמיים בשנה.

במשפחת הבולבוליים 19 סוגים, הנפוץ מביניהם הוא הסוג בולבול *Pycnonotus*, וכ-121 מינים. הבולבוליים נפוצים באפריקה, באסיה הטרופית, וגם בישראל יש מין אחד, בנוסף למין המזדמן בולבול לבן לחיים *Pycnonotus leucotis*.

למין הנפוץ בישראל, בולבול צהוב-שת יש תת-שת צהוב; למינים אחרים יש תת-שת בצבעים שונים. לחלק מהמינים ציצת-כרבולת בולטת.

הבולבוליים ניזונים בעיקר מפירות ומחרקים.

רוב מיני הבולבוליים הם ציפורים יציבות (שאינן נודדות), אבל מחוץ לעונת הרבייה הן משוטטות בקבוצות.

הקן דמוי סלסילה ומראהו מרושל. הביצים מוכתמות בשלל דגמים המשתנים ממין למין. הגוזלים בוקעים עירומים וסומים.

## סוגי הבולבוליים
*בולבול (*Pycnonotus*)
**Spizixos*
*סוג ומין יחיד *Tricholestes criniger*
*סוג ומין יחיד *Setornis criniger*
**Alophoixus*
**Iole*
**Hemixos*
**Ixos*
**Hypsipetes*
*סוג ומין יחיד בולבול זהוב  (*Calyptocichla serinus*)
**Phyllastrephus*
*סוג ומין יחיד *Andropadus importunus*
**Criniger*
*סוג ומין יחיד *Thescelocichla leucopleura*
**Chlorocichla*
*סוג ומין יחיד  בולבול מנוקד  (*Ixonotus guttatus*)
**Baeopogon*
**Bleda*

## גלריה

Ochraceous Bulbul - Thailand S4E5380 (16864471590).jpg
Light-vented Bulbul (Pycnonotus sinensis) (7184486586).jpg
Yellow browed bulbul.jpg
Pycnonotus flavescens - Kaeng Krachan.jpg
Pycnonotus cafer -near Ajanta Caves, Maharashtra, India-8.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1840
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' רוברט גריי