open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חוות רהם

**חוות רֶהם** (בגרמנית: **Roehm Hof**) הייתה חווה גרמנית בשטח העיר תל אביב של ימינו, שפעלה החל משנת 1870 עד לאמצע המאה ה-20. החווה הייתה ההתיישבות הגרמנית הראשונה באזור, עוד בטרם הקמת מושבות הטמפלרים בשרונה וביפו. במקום שבו שכנה החווה שוכן כיום בית הספר לאמנויות תל אביב. גבולה הצפוני היה צפונית לרחוב לינקולן של ימינו, וגבולה הדרומי ברחוב אוליפנט. גבולה המזרחי היה ממערב לדרך בגין של ימינו וגבולה המערבי היה ברחוב וילסון של ימינו.
## היסטוריה
החווה הוקמה בידי קוֹנרַאד רֶהם, שהיה מראשוני הטמפלרים שהגיעו לארץ ישראל, ב-1869, ורכש את הקרקע. באותה העת כבר היו באזור מספר מתחמים חקלאיים: פרדס מונטיפיורי, משק לדוגמה והר התקווה (שננטש ב-1858). רהם ורעייתו נפטרו שניהם בתוך יומיים בשנת 1872, והחווה נרכשה בידי יוהאן גִינטנֶר (Guenthner). בנו, עמנואל, הקים מאפייה בשטח החווה, ובנו שלו, וילי, המשיך את דרכו. וילי גינטנר גם הפעיל בית קפה בשרונה. במהלך שהותה של משפחת גינטנר במתחם הוא נודע גם בשם **פרדס גינטנר**. ב-1933 מכרו בני המשפחה את החווה, והמתחם החל לשנות את אופיו, והשטחים החקלאיים פינו בהדרגה את מקומם למבני מגורים. ב-1945 סופח שטח החווה לתחום השיפוט של עיריית תל אביב.

כיום נותרו מהחווה שרידים מעטים, בעיקר שרידים של חומת הכורכר שהקיפה אותה. החומה מפרידה בין בית מס' 61 לבית מס' 63 ברחוב מזא"ה, וממשיכה לכיוון רחוב אוליפנט, שם היא מפרידה בין חצרות הבתים לבין הרחוב ובית הספר לאמנויות. שרידי בריכת מים של חווה טמפלרית אחרת נמצאים ברחוב יהודה הלוי פינת לונץ.

## קישורים חיצוניים

* 
* החומה של חוות רוהאם, בבלוג אלטנוילנד
* החוות החקלאיות שהקדימו את אחוזת בית ותל אביב באתר של אילן שחורי
* תל אביב - החומה העתיקה ברחוב מאזה באתר של אילן שחורי
* חוות רוהאם באתר פליקר

## הערות שוליים

קטגוריה:טמפלרים: מבנים
קטגוריה:תל אביב לפני הקמת מדינת ישראל
רהם
Dream Within a Dream Tour

**Dream Within a Dream Tour** הוא סיבוב ההופעות הרביעי של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס. סיבוב ההופעות נועד לקדם את אלבום האולפן השלישי של ספירס, Britney. במהלך סיבוב ההופעות הופיעה ספירס בצפון אמריקה וביפן.

## אלבום וידאו
ב-22 בינואר 2002 יצא לאור אלבום ה-DVD הרביעי של ספירס, "Britney Spears Live from Las Vegas".

## רשימת השירים
### 2001

#"Dream Within a Dream" (וידאו פתיחה)
#"Oops!... I Did It Again"
#"(You Drive Me) Crazy"
#"It Was All In Your Mind" (וידאו מעבר)
#"Overprotected"
#"Storytime" (וידאו מעבר עם סמפולים של השירים: "From the Bottom of My Broken Heart" ו- "Born to Make You Happy")
#
##"Born to Make You Happy"
##"Lucky"
##"Sometimes"
#"Storytime" (וידאו מעבר)
#"Boys"
#"Stronger"
#"I'm Not a Girl, Not Yet a Woman"
#"Making The Band" (וידאו מעבר עם סמפולים של השירים: "Who Let The Dogs Out?", Music" ו-"I Love Rock and Roll")
#"I Love Rock and Roll"
#"What It's Like To Be Me"
#"Lonely"
#"Breakdown" (מופע מעבר)
#"Don't Let Me Be the Last to Know"
#"Crayola World" (וידאו מעבר)
#"Anticipating"
#"I'm a Slave 4 U"
#"...Baby One More Time"
#"It Was Just a Dream" (וידאו סיום)

### 2002
#"Dream Within a Dream"
#"Oops!... I Did It Again"
#"(You Drive Me) Crazy"
#"It Was All In Your Mind"
#"Overprotected" (רמיקס)
#"Storytime" (וידאו מעבר עם סמפולים של השירים: "From the Bottom of My Broken Heart" ו- "Born to Make You Happy")
#
##"Born to Make You Happy"
##"Lucky"
##"Sometimes"
#"Storytime" (וידאו מעבר)
#"Boys" (רמיקס)
#"Stronger"
#"Mystic Man" (וידאו מעבר)
#"Weakness"
#"You Were My Home"
#"My Love Was Always There"
#"I'm Not a Girl, Not Yet a Woman"
#"Making The Band" (וידאו מעבר עם סמופלים של השירים: "Who Let The Dogs Out?", Music" ו-"I Love Rock and Roll")
#"I Love Rock and Roll"
#"What It's Like To Be Me"
#"Lonely"
#"Breakdown" (מופע מעבר)
#"Don't Let Me Be the Last to Know"
#"Crayola World" (וידאו מעבר)
#"Anticipating"
#"I'm a Slave 4 U"
#"...Baby One More Time"
#"It Was Just a Dream" (וידאו סיום)

[250px|שמאל|ממוזער|בריטני ספירס מופיעה עם השיר [...Baby One More Time (שיר)|...Baby One More Time]] 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סיבובי הופעות מ-2001
קטגוריה:סיבובי הופעות מ-2002
קטגוריה:סיבובי ההופעות של בריטני ספירס
שרלטו קופלי

**שרלטו קוֹפְּלִי** (באנגלית: **Sharlto Copley**; נולד ב-27 בנובמבר 1973) הוא שחקן ומפיק קולנוע דרום אפריקאי. הוא התפרסם בזכות הופעותיו בסרטים "מחוז 9", "צוות לעניין" ו"אליסיום".

## ביוגרפיה
קופלי נולד בעיר יוהנסבורג בחאוטנג, דרום אפריקה לעקרת בית בשם לינדה ולד"ר ברוס קופלי, פרופסור בגמלאות. אחיו, דונובן, הוא סולן של להקת Hot Water מקייפטאון.

## קריירה
לאחר שסיים את לימודי התיכון החל לעסוק בקולנוע, יצר שני סרטים בעצמו, וסרט קצר בן שש דקות "חי ביוהנסבורג" ביחד עם שותפו מגיל צעיר, הבמאי ניל בלומקאמפ. 

קופלי פרץ לתודעה בשנת 2009 כאשר הופיע בתפקיד הראשי של ויקוס ואן דה מרווה, המחלק צווי גירוש לחייזרים, בהפקתם הבדיונית המרשימה של ניל בלומקאמפ ופיטר ג'קסון, "מחוז 9". בשנת 2010 קיבל קופלי את תפקיד קפטן "מטורף מיילל" מרדוק, טייס הצוות התמהוני, בעיבוד הקולנועי "צוות לעניין", המבוססת על הסדרה משנות השמונים.  

בשנת 2013 הוא גילם את דמות הנבל הראשי, קרוגר, בסרט הפעולה העתידני "אליסיום" שביים ניל בלומקאמפ משכבר קופלי השתתף בסרטו של בלומקאמפ (מחוז 9). באותה השנה השתתף ברימייק של ספייק לי לסרט "שבעה צעדים" המבוסס על הסרט הקוריאני בעל אותו שם. 

בשנת 2014, הוא גילם את דמותו של המלך סטפן באתחול המחודש שובר הקופות של דיסני ליפהפייה הנרדמת "מליפיסנט", שם הופיע בתור הנבל הראשי בסרט. 

בשנת 2015 קופלי כיכב בתפקיד הראשי (כשגילם את כריסטיאן ווקר) בסדרת הטלוויזיה "פאוורס", המבוססת על ספר קומיקס. לקופלי זו ההופעה הטלוויזיונית הראשונה שלו מאז החל את הקריירה.

בשנת 2020 שיחק את ויליאם סוייר במותחן הפשע "הפשע האחרון"; סרט מקורי של נטפליקס.

בשנת 2021 גילם את הרוצח הסדרתי טד קזינסקי בסרט הפשע העצמאי "Ted K" של הבמאי טוני סטון. בהמשך אותה השנה לוהק קופלי לעונתה השנייה של הקומדיה השחורה "בובה רוסית" שיצרה נטשה ליון לנטפליקס ותעלה במהלך 2022. 

## חיים אישיים
קופלי נמצא במערכת יחסים עם השחקנית והדוגמנית הדרום-אפריקאית טניט פניקס מאז ינואר 2012. הם התחתנו ב-15 בפברואר 2016, בקייפטאון, דרום אפריקה. הוא מתגורר לסירוגין בקייפטאון ובלוס אנג'לס. לבני הזוג יש בת משותפת. 

## פילמוגרפיה

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה דרום אפריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע דרום אפריקאים
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1973
ישיבת בית יוסף (בני ברק)

**ישיבת בית יוסף – נובהרדוק** בבני ברק הייתה הישיבה גדולה הראשונה בבני ברק ומהישיבות הוותיקות ביישוב החדש במאה ה-20. הישיבה הוקמה על ידי הרב מתתיהו שצ'יגל בשנת תרצ"א (1931), ונסגרה בשנות החמישים של המאה ה-20.

## היסטוריה
ה"סבא" מנובהרדוק ותלמידיו פעלו להפצת שיטת נובהרדוק והקימו רשת של ישיבות ברחבי פולין ורוסיה. לאחר פטירתו של ה"סבא" מנובהרדוק נקראה רשת הישיבות על שמו – "בית יוסף".

בסוף שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30 הגיעו לארץ ישראל קבוצות מתלמידי ה"סבא" מנובהרדוק לארץ ישראל. בשנת תרפ"ט (1928) הקים הרב הלל ויטקינד סניף של ישיבת "בית יוסף" בתל אביב, חלוצת ישיבות נובהרדוק בארץ ישראל. במאי 1942 התקיים טקס הנחת אבן פינה לישיבה בתל אביב.

הישיבה בבני ברק הוקמה בידי הרב מתתיהו שצ'יגל, בסיוע הרב דוד בליאכר, שעמד בראשות ישיבת "בית יוסף" במזריטש. בשנת תרצ"א (1931) הגיעו השניים לבני ברק, אז מושבה צעירה בת פחות מעשור, וסמוך לבואם הקימו את הישיבה. הרב בליאכר חזר כעבור זמן קצר לפולין. קבוצה של תלמידי נובהרדוק שעלתה באותה שנה לארץ ישראל היוותה הגרעין המייסד של הישיבה. בין התלמידים הראשונים: הרב יעקב שניידמן, לימים מייסד ישיבת תפארת ציון, הרב שרגא פייבל שטיינברג, לימים ראש ישיבת תפארת ציון, הרב שמעון יוז'וק, לימים דיין בפתח תקווה ואב"ד בנתניה, הרב אריה פומרנצ'יק, מחבר הספר "עמק ברכה", ושמואל בן ארצי. בתקופה הראשונה שכנה הישיבה בבית הכנסת הגדול שבמרכז המושבה.

בשנת תרצ"ד (1934) הונחה אבן הפינה לישיבה בגבעת רוקח. בטקס השתתפו גדולי הרבנים בארץ ישראל, ובראשם החזון איש, שעלה ארצה כחצי שנה קודם לכן והשתכן בסמוך למבנה החדש של הישיבה בגבעת רוקח. כמו כן השתתפו בטקס הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, הרב ראובן כץ והרב יעקב משה חרל"פ. לאחר הטקס ביקר הרב קוק את החזון איש בביתו.

באותה תקופה עלה לארץ ישראל גיסו של ה"חזון איש", הרב יעקב ישראל קניבסקי, חניך ישיבת "בית יוסף"-נובהרדוק בביאליסטוק ור"מ בישיבת "בית יוסף"-נובהרדוק בפינסק. הוא התיישב בגבעת רוקח, וכעבור זמן קצר מונה לעמוד בראש הישיבה. מייסד הישיבה הרב שצ'יגל שימש כמנהל הרוחני ומסר שיחות מוסר לתלמידים. מדי פעם היה ה"חזון איש" מוסר שיעורים לתלמידי הישיבה.

הישיבה השפיעה על צביונה הרוחני והתורני של המושבה בני ברק. שתי ועדות מתושבי המושבה הוקמו למען הישיבה, האחת התגייסה למציאת מימון לאחזקת הישיבה והשנייה הייתה ועדת נשים שתפקידה היה לדאוג להקמת המטבח ואספקת מזון לתלמידים. בין תלמידי הישיבה נמנו תלמידי ישיבות נובהרדוק בחו"ל שעלו לארץ ישראל במהלך שנות ה-30 וה-40, ובהם הרב אברהם צוקרמן, וכן בחורים ארץ-ישראלים ממשפחות דתיות וחרדיות.

בשנות ה-40, לאחר הקמת הישיבות החדשות בבני ברק, ישיבת פוניבז' וישיבת סלבודקה (שהוקמה סמוך מאוד לישיבת "בית יוסף" במרכז גבעת רוקח), הועם זוהרה של הישיבה הוותיקה. בסוף שנות ה-50 נסגרה הישיבה. בשנת תשמ"א (1981) הוקמה במבניה ישיבת בית מתתיהו, הקרויה על שם מייסד הישיבה הרב מתתיהו שצ'יגל.

## לקריאה נוספת
* שלמה טיקוצ'ינסקי - **גדלות האדם' ו'שפלות האדם' בארץ לא זרועה: ישיבות המוסר 'סלבודקה' ו'נוברדוק' עולות לארץ ישראל 1925 – 1935.** חינוך ודת – בין מסורת לחידוש, (עמנואל אטקס ואחרים, עורכים) הוצאת מאגנס, האוניברסיטה העברית ירושלים, עמ' 220 - 267.

## הערות שוליים

*
בית יוסף (בני ברק)
בית יוסף (בני ברק)
קטגוריה:ישיבות נובהרדוק
בית יוסף (בני ברק)
Chocolate Salty Balls

**"(Chocolate Salty Balls (P.S. I Love You"** (בעברית: **ביצי שוקולד מלוחות**) הוא סינגל מתוך האלבום Chef Aid: The South Park Album, אלבום הפסקול הראשון של סדרת הטלוויזיה המונפשת האמריקאית סאות'פארק. מבצע השיר הוא זוכה פרסי הגראמי והאוסקר אייזק הייז, המדבב של הדמות שף. השיר נכתב על ידי יוצר סאות' פארק טריי פארקר והופק על ידי ריק רובין. גרסה ראשונית של Chocolate Salty Balls הושמעה בפרק ששודר בארצות הברית ב-19 באוגוסט 1998, והסינגל עצמו יצא לאור בדצמבר של אותה שנה בגרסתו המלאה. השיר הגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי ודורג במיקום גבוה במדינות נוספות, אך לא נכנס למצעדי הסינגלים האמריקאים בשל התנגדות של תחנות רדיו וטלוויזיה רבות להשמעתו.

## רקע ומידע
מקור השיר הוא בפרק Chef's Chocolate Salty Balls, הפרק ה-9 בעונה השנייה של סאות'פארק. במהלך הפרק, כששף מכין קינוח בשם "ביצי שוקולד מלוחות", הוא שר את המילים:

שמשמעותן: "תגידו, כולם, האם ראיתם את הביצים שלי? הן גדולות ומלוחות וחומות. אם אתם זקוקים לזריקת מרץ מהירה, פשוט הכניסו את הביצים שלי לפה שלכם..... אווו, תמצצו את ביצי השוקולד המלוחות שלי, שימו'תן בפה שלכם ותמצצו'תן".

שורות אלו היוו את הבסיס לסינגל, והן מהוות את ההקדמה לפזמון ואת הפזמון עצמו. פתיח הסינגל מכיל את רשימת המרכיבים במתכון עבור הקינוח, אשר לא כוללים מלח, והבית האחרון מכיל קטעי דקלום והתייחסות לשיר הבלוז מ-1953 One Bourbon, One Scotch, One Beer. הבסיס להומור ב-Chocolate Salty Balls הוא דו המשמעות של המילים, המתייחסות גם למאכל ביצי שוקולד וגם לאשכיו של שף, בעל צבע העור השחור. הרמיזות הגסות מפוזרות לאורך כל השיר. ישנם שינויים בגרסאות השחרור של סינגל, כשבגרסה אחת שלו קיים בית נוסף.

## תגובות
[ימין|ממוזער|150px|Chocolate Salty Balls היה הסינגל השני והאחרון של אייזק הייז שדורג ב[מצעד הסינגלים הבריטי, 27 שנים לאחר ש-Theme from Shaft הגיע למקום ה-4]]
השיר (Chocolate Salty Balls (P.S. I Love You הגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי והאירי, ולטופ 20 באוסטרליה, הולנד, בלגיה, נורווגיה ושוודיה. זהו השיר הראשון והיחידי של הייז שהגיע לראש המצעד הבריטי, כשהוא מדיח מהפסגה את שירן של הספייס גירלז Goodbye. השיר שהה בראש המצעד במשך שבוע אחד עד שהוחלף בשיר Heartbeat מאת הלהקה הבריטית Steps. לעומת ההצלחה היחסית במדינות זרות רבות, השיר לא התמקמם כלל במצעד הבילבורד הוט 100 או באף מצעד אמריקאי אחר. למרות בקשות רבות להשמיעו, תחנות טלוויזיה ורדיו רבות סירבו לתת זמן אוויר לסינגל, ובעלת הזכויות על השיר, Comedy Central, העלתה את השיר לאינטרנט.

## וידאו קליפ
הוידאו קליפ של השיר מציג קליפים שונים מתוך פרקים של סאות'פארק מהעונה הראשונה והשנייה של הסדרה, והוא נכלל במארז ה-DVD של העונה השנייה של הסדרה וב-DVD South Park: The Chef Experience .

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סאות' פארק
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי גימיק
קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
קטגוריה:שירים על מזון ושתייה
קטגוריה:שירים עם כפל לשון
קטגוריה:וידאו קליפים מונפשים
קטגוריה:שירי פאנק (Funk) אמריקאיים
קטגוריה:אשך
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הסקוטי
קטגוריה:שירים מסדרות טלוויזיה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אמריקן רקורדינגס
גבעת רוקח

250px|ממוזער|שמאל|ישיבת סלובודקה במרומי גבעת רוקח
250px|ממוזער|שמאל|שלט הסבר בכניסה לגבעת רוקח
**גבעת רוקח** היא השכונה הראשונה בבני ברק.

## היסטוריה
המושבה בני ברק נוסדה בשנת תרפ"ד (1924). אוכלוסייתה הייתה דלילה ולא התרכזה בשכונה רשמית. עיקר שטחה המיושב היה בחלקה המערבי של בני ברק של היום. צריפיה הראשונים הוקמו בחלקו המערבי של רחוב רבי עקיבא (כיום רחובות הראשונים ומינץ). לאחר מכן הוקמו צריפים נוספים ונבנו הבתים הראשונים ברחוב רבי עקיבא וסביבתו (כיום רחובות הרב קוק וטבריה). כמו כן ניטעו פרדסים באזורים הסובבים את המושבה.

בסוף שנות ה-20 שהה מייסד בני ברק יצחק גרשטנקורן בארצות הברית לצורך גיוס משאבים לפיתוח המושבה. בהיותו בברוקלין הוא פגש את הנדבן היהודי ישראל רוקח. רוקח, שהיה אז כבן תשעים, הקים קרן צדקה בסכום של 50 אלף דולר שהעניקה הלוואות ארוכות טווח. הוא ניאות להקדיש חלק מהסכום להקמת שכונה חדשה במושבה הצעירה בני ברק.

בכ"א באלול תר"צ (1930) הונחה אבן הפינה לשכונה החדשה על אחת משבע הגבעות באזור, והיא נקראה על שם הנדיב – "גבעת רוקח". בהנחת אבן הפינה השתתפו תושבי המושבה ובראשם גרשטנקורן והוקראה מגילת היסוד לכבודו של רוקח. הרחוב הראשי המוליך למעלה הגבעה נקרא רחוב בן פתחיה, לכבודו של גרשטנקורן.

בקיץ תרצ"ג (1933) עלה החזון איש לארץ ישראל והתיישב בגבעת רוקח. כעבור מספר חודשים עלה בעקבותיו גיסו הרב יעקב ישראל קניבסקי והתיישב בסמוך אליו בשכונה. במרכז השכונה הוקמה ישיבת בית יוסף, והרב קנייבסקי נבחר לעמוד בראשה. במשך שנים הייתה ישיבת בית יוסף המוסד התורני המרכזי של השכונה והיא השפיעה על האווירה הרוחנית והתורנית של בני ברק כולה. 

בשנות ה-40 רכש הרב יצחק אייזיק שר שלושה דונם וחצי בפסגת גבעת רוקח מידי ישראל ארטן ובנו אברהם ארטן. על השטח הזה הקים הרב שר יחד עם חתנו הרב מרדכי שולמן, בשנת תש"ז (1946), את ישיבת סלבודקה. הישיבה החדשה דחקה את מקומה של ישיבת בית יוסף כמרכז התורני הגדול של גבעת רוקח. במתחם ישיבת סלובודקה בגבעת רוקח, שרחובה נקרא על שמו של הרב שר, מתגוררים רבני הישיבה. במבנה של ישיבת בית יוסף פועלת כיום ישיבת בית מתתיהו.

כיום שוכנים בגבעת רוקח מוסדות דת נוספים, ובהם ישיבת חומת ציון, בית המדרש "בני שלשים" של חסידות קוסון וכן ישיבת כיסא רחמים לצעירים. למרגלות הגבעה שכן בעבר מרכז חסידות נדבורנה, ובסמוך לו בית המדרש של חסידות סוכטשוב. כמו כן בעבר שכנה בגבעה, ישיבה לצעירים של חסידות מודזיץ, אמרי שאול.

## קישורים חיצוניים

* מיכאל יעקובסון: סיבוב בישיבת סלבודקה בבני ברק, באתר 'חלון אחורי', 19 באוקטובר 2024

## הערות שוליים

קטגוריה:בני ברק: שכונות
נחמן שמואל יעקב מיודסר

הרב **נחמן שמואל יעקב מיודסר** (נפטר בג' בניסן ה'תש"ח, 12 באפריל 1948) היה רב פולני שעלה לארץ ישראל. רבה של בני ברק (תרצ"א, 1931 – תרצ"ד, 1934) ויושב-ראש ועד המושבה (תרצ"ד, 1934 – תרצ"ז, 1937).

## קורות חייו
נולד בפולין למשפחה חסידית, מצאצאי רבי יהונתן אייבשיץ. למד אצל הרב אברהם בורנשטיין, בעל ה"אבני נזר". כמו כן למד אצל האדמו"ר רבי מאיר יחיאל הולשטוק מאוסטרובצה. הוסמך על ידי גדולי פולין ובהם רבי אברהם מפוריסוב. כיהן כרבה של בראָק בפולין. נמנה עם חותמי הכרוז של רבני פולין שיצאו נגד השגת משרת רבנות תמורת תשלום על ידי הרב.

בשנת תרפ"ה (1925) עלה לארץ ישראל והתיישב בעיר העתיקה ירושלים. בשנת תרפ"ח (1928) החליט רבה הראשון של המושבה בני ברק, הרב אריה מרדכי רבינוביץ, לעזוב את בני ברק לטובת ירושלים, ואת מקומו מילא זמנית רבה של רמת גן השכנה, הרב שלמה זלקינד לנדרס. בשנת תרצ"א (1931) הוחלט למנות את הרב מיודסר לרב המושבה, והוא כיהן בתפקידו במשך שלוש שנים.

בשנת תרצ"ב (1932) הוא אירח בביתו את האדמו"ר מגור רבי אברהם מרדכי אלתר בביקורו בבני ברק, עם בניו רבי ישראל ורבי שמחה בונם וחתנו הרב יצחק מאיר לוין. את קבלת הפנים לחסידיו באזור ערך האדמו"ר מגור בביתו של הרב מיודסר. כשהגיע החזון איש לבני ברק, בשנת תרצ"ג (1933), שימש לו ביתו של הרב מיודסר אכסניה למשך התקופה הראשונה.

בשנת תרצ"ד (1934) החליפו הרב יוסף צבי קאליש כרב ראשי של המושבה. עם זאת, הרב מיודסר המשיך לכהן כרב בבני ברק ורשם זוגות לנישואין. בין השנים תרצ"ד - תרצ"ז (1937-1934) הוא כיהן כיושב-ראש ועד המושבה, ובמסגרת תפקידו ייצג את תושבי בני ברק בפני מושל המחוז הבריטי.

נכדתו טובה, בת בנו ישראל יוסף מיודסר, נישאה ליצחק מאיר, לימים ראש עיריית בני ברק.

על שמו נקרא רחוב בבני ברק, בכניסה לשיכון חזון איש.

## לקריאה נוספת
* אהרן סורסקי, **מרא דאתרא**, בתוך: **בני ברק. תשעים השנים הראשונות: תרפ"ד-תשע"ד**, מוסף "המודיע", אלול תשע"ד, עמ' 30
*

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:רבנים חסידים בארץ ישראל
קטגוריה:בני ברק: רבנים ראשיים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1948
יצחק מן

**יצחק מָן** (3 במאי 1889 – 20 בינואר 1963) היה זמר אופרה וחזן פולני-ישראלי. טנור ראשי באופרה של לבוב בשנים 1912–1927 וחזן בית הכנסת הגדול בחיפה בשנים 1944–1955.

## קורות חיים
יצחק מן נולד בעיירה דז'יאלושיצה שבפלך קְיֶילְצֶה של פולין הקונגרסאית שבשליטת רוסיה, בנם של רחל ואבשלום מן (אביו היה ממשפחת הרבי מקומרנו).
בצעירותו שר במקהלות של חזנים נודעים כזיידל רובנר, יהושע ספיבק ואליעזר גולדברג. למד בקונסרבטוריון של קרקוב (Konserwatorium Towarzystwa Muzycznego w Krakowie) ואצל פרופ' קורזלי באיטליה.

בשנת 1912 הופיע באופרה של לבוב (Opera Lwowska), ומאז במשך 15 שנה היה לטנור הראשי של האופרה בלבוב. ב-42 אופרות הופיע בתפקיד ראשי, בהן "אאידה", "היהודייה", "כרמן", "טוסקה", "אבירות כפרית", "ההוגנוטים" ו"הנביא". במקביל הופיע כאורח באופרה הממלכתית של וינה, באופרה העממית בוורשה, בנאפולי, בפראג ובברנו. בצ'כיה הוא נודע כ"אנריקו קארוזו היהודי".

בשנת 1927 הוזמן לכהן כחזן הראשי בקהילת ברנו.

בשנת 1939 עלה לארץ ישראל, הופיע במקומות שונים, והשמיע פרקי חזנות ברדיו. החל משנת 1944 היה לחזן הראשי בבית הכנסת הגדול בחיפה.

היה נשוי להינדה (הלה) לבית לפקוביץ, אב לחמישה: משה מן (סוחר), גוטסי בן ארצי, אבשלום מן (סוחר), מרדכי (נספה בשואת יהודי צרפת) ועזריאל (נרצח בצ'כיה),.
אשתו נפטרה לאחר מחלה קצרה ב-1956.מן נפטר בתל אביב ב-20 בינואר 1963, לאחר מחלה ממושכת. נקבר לצד אשתו בבית העלמין קריית שאול.

היה אח ב"לשכת הכוכב מס' 13" של מסדר הבונים החופשיים בחסות הלשכה הגדולה למדינת ישראל.

## קישורים חיצוניים

* 
* יצחק מן – אמת ואמונה, אתר האנסמבל הישראלי לחזנות ומוזיקה יהודית

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:זמרי אופרה יהודים
קטגוריה:זמרי אופרה ישראלים
קטגוריה:זמרים יהודים
קטגוריה:זמרים פולנים
קטגוריה:חברי הבונים החופשיים בישראל
קטגוריה:חזנים ישראלים
קטגוריה:חזנים פולנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1889
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1963
זהול

**זהול** (בצרפתית: **Zeuhl**) הוא תת-זרם מוזיקלי מחתרתי שהתפתח בשנות ה-70 של המאה ה-20 בסוגת הרוק מתקדם. המילה זהול הומצאה על ידי מנהיג להקת מאגמה כריסטיאן ונדר, אשר המציא את הסגנון המוזיקלי החדש. זהול משלבת בין רוק לג'אז מודרני, ומוזיקה קלאסית מודרנית.

להקת הזהול המפורסמת והחשובה מכולן היא מאגמה האוונגרדית, אך עוד להקות חשובות הן דון, שאב ניגרת, ויידוריה ועוד.

אלבום הזהול הראשון הוא אלבום הבכורה של מאגמה משנת 1970.

המילה זהול היא מתוך השפה הקוביאנית, שבה משתמשת להקת מאגמה באלבומיהם. השפה מורכבת מג'יבריש, צרפתית וגרמנית.

קטגוריה:רוק מתקדם
אלפרד אילג

[שמאל|ממוזער|250px|אלפרד אילג ובני משפחתו בתחנת דירה דאווה בשנת [1906 או קודם לכן]]
**אלפרד היינריך אילג** (**Alfred Heinrich Ilg**, 30 במרץ 1854 – 7 בינואר 1916) היה מהנדס שווייצרי, מדינאי ושר באימפריה האתיופית, וידידו האישי של קיסר אתיופיה מנליק השני. אילג שימש כשר החוץ של אתיופיה בין השנים 1897–1907, והוא נודע בשל כך שתכנן את מסילת אדיס אבבה-ג'יבוטי ומיזמי תשתית נוספים במדינה.

## ביוגרפיה
אילג נולד בפראונפלד שבצפון שווייץ. הוא למד הנדסת מכונות בפוליטכניון הפדרלי בציריך בין השנים 1873–1876, ולאחר מכן עבר בחברת "מרקאר" (Marquard) בברן. בשנת 1879 נשלח לעבוד באתיופיה. הוא שימש כיועץ למנליק השני, שהיה בשנת 1889 לקיסר. הוא למד אמהרית במהירות, וסייע בהקמתה של הבירה החדשה, אדיס אבבה.

ב-11 בפברואר 1893 מינה הקיסר את אילג למהנדס קו הרכבת בין אדיס אבבה לנמל העיר ג'יבוטי. אילג תכנן את הקו והקים לשם כך את "החברה הקיסרית האתיופית" (Compagnie Impériale Ethiopienne, ראשי תיבות C.I.E.). במלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה, שהתרחשה בשנים 1895–1896, סייע אילג למאמץ המלחמתי האתיופי בתכנון כלי נשק ותחמושת, ושחרר את הקיסרות במידה רבה מתלותה ברכש מאירופה. בתמורה, ב-1897, העניק הקיסר לאילג את התואר "יועץ לקיסר" ומינה אותו לשר החוץ של הקיסרות, תפקיד בו נשא עד שעזב את אתיופיה בשנת 1907. עוד שימש אילג כמזכירו של הקיסר וזכה בעיטור "כוכב אתיופיה", העיטור הגבוה ביותר באתיופיה.

תרומתו של אילג לאתיופיה הייתה עצומה. הוא היה אחראי, בין היתר, לתכנונו ולהנחתו של צינור המים הראשון שסיפק מים לבירה ולהתקנת מערכת חשמל בארמון הקיסר בשנת 1905. הוא תרם להקמת מערכת הדואר ולביסוס מטבע לאומי אחיד. עם זאת, כאשר המזרחן הגרמני פרידריך רוזן (Friedrich Rosen) מונה לנציגה של האימפריה הגרמנית באתיופיה בשנת 1904, החלו השפעתו וכוחו של אילג להיחלש. בשנת 1907 התפטר מכל תפקידיו ושב לשווייץ. הוא מת בגיל 61 בציריך. אילג פרסם מספר ספרים ומאמרים אודות הפוליטיקה, המשפט והצבא האתיופי.

בשנת 2003 צולם הסרט השווייצרי "אלפרד אילג - החבשי הלבן" (Alfred Ilg - Der weiße Abessinier) העוסק בחייו.

## ספרים אודותיו
*"Prunk und Pracht am Hofe Menileks", הומאת נויה ציריכר צייטונג, ציריך, 2004.
*"Ethiopian records of the Menilek era", הוצאת הרסוביץ, ויסבאדן, 2000.
*"Staatsminister Alfred Ilg 1854-1916", קינג והריברט, הוצאת תסיס, ציריך 1999.

## קישורים חיצוניים

* אודות אילג באתר הספרייה הלאומית הגרמנית
* אודות אילג בלקסיקון השווייצרי
* Ein Schweizer als äthiopischer Aussenminister
* 

קטגוריה:מהנדסים שווייצרים
קטגוריה:אדיס אבבה
קטגוריה:מסילת אדיס אבבה-ג'יבוטי
קטגוריה:אתיופיה: פוליטיקה
קטגוריה:שרי החוץ של אתיופיה
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של ציריך
קטגוריה:ילידי 1854
קטגוריה:נפטרים ב-1916
עיסא (שבט)

שמאל|ממוזער|250px|חלוקה אתנית במזרח קרן אפריקה. העיסא מסומנים בירוק כהה
**עיסא** (ערבית **عيسى**) הוא שבט סומלי השייך לשבטי הדיר. העיסא חיים בדרום ג'יבוטי, בה מוערך מספרם בכ-130,000, בצפון מדינת סומלי שבמזרח אתיופיה, ובצפון-מערב סומליה. בני השבט דוברים ערבית וסומלית, ורובם המכריע מוסלמים.  

העיסא נהגו לייחס את עצמם כצאצאיו של עקיל בן אבו טאלב (عقيل بن أبي طالب), בן דודו של מוחמד, אך מאז אמצע המאה ה-20 הם טוענים כי הם צאצאיו של שייח' או קדוש שעל שמו הם קרואים. קברו של קדוש זה שוכן לפי המסורת בצפון-מזרח סומליה, ולפי האמונה הוא נגלה בדרך נס במסגד הנמצא בעיר ג'יבוטי. 

באופן מסורתי העיסא הם רועים נוודים, אך הם עוסקים גם במסחר. בעת סלילת מסילת אדיס אבבה–ג'יבוטי בראשית המאה ה-20 הם הועסקו בעבודות שמירה וסיוע. במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 לחמו העיסא לצד האיטלקים, ותוגמלו על-ידם בכלי נשק, אימונים צבאיים ובהזדמנויות עסקיות. במחצית השנייה של המאה ה-20, ציידה סומליה את העיסא בנשק, ואלה נלחמו נגד אתיופיה במסגרת החזית לשחרור סומליה המערבית. התערבות הצבא האתיופי במאבק בשנים 1971–1972 עלתה לעיסא במאות הרוגים ובתפיסת 200,000 ראשי בקר שעליהם פרנסתם העיקרית. לאחר שהחזית לשחרור סומליה המערבית הובסה, המשיכו העיסא להיאבק בשלטון המרכזי במדינה, ובין היתר השתתפו במלחמת אוגדן (1977–1978) לצד הסומלים. רגיעה הושגה לאחר חלוקת אתיופיה למחוזות אתניים. 

בשטחה של ג'יבוטי, התקיימה יריבות בין העיסא והעפרים, הקבוצה האתנית האחרת והגדולה במדינה, שכן עם סיום השלטון הצרפתי במדינה, תמכו העיסא בהענקת עצמאות לג'יבוטי ובחיזוק הקשר בינה לסומליה; בעוד שהעפרים צידדו בהמשך השלטון הצרפתי. לבסוף, ב-1977, זכתה ג'יבוטי בעצמאות מלאה בהתאם לדרישת העיסא, ולמרות שהעפרים רבים מהם, השתלטו העיסא על השלטון, והקימו את המפלגה החוקית היחידה במדינה. יחסי שתי הקבוצות הגיעו לכלל מלחמת אזרחים בין השנים 1991–1994, ואף שהעיסא עדיין מרכזים בידיהם את מרבית הכוח הפוליטי בג'יבוטי, הותרה הקמת מפלגות נוספות. 

באזור מגוריהם בצפון-מזרח סומליה, נתגלעו מתחים בין העיסא לבין שבטי דיר אחרים, ובסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, גרם הסכסוך למנוסת בני עיסא לאתיופיה, ולשיכונם במחנות פליטים. גל פליטים נוסף נמלט מסומליה למדינות השכנות בשנת 1991. 

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ג'יבוטי
קטגוריה:סומליה: דמוגרפיה
קטגוריה:אתיופיה: קבוצות אתניות
קטגוריה:עמי אפריקה
זיידל רובנר

**זיידל רוֹבְנֶר** (בכתיב יידיש: **ראָוונער**; באנגלית: **Zeidel Rovner**; 1857 – 1946) היה חזן נודע באירופה ובארצות הברית.

## קורות חיים
רובנר נולד כ**יעקב שמואל מָרָגוֹבְסקי** (Maragowsky) בעיירה רדומישל (אז בתחומי האימפריה הרוסית וכיום באוקראינה). שמו ניתן לו על שם סבו, אב אמו, אשר כינתה אותו בכינוי החיבה "זיידל", שפירושו סבא. בהיותו פעוט נפטר אביו ואמו מסרה אותו לחזן העיירה, משה שפילנסקי, שגידל אותו עם ילדיו. כבר בגיל שמונה הוא הראה כישרון מוזיקלי, והחזן ביקש לצרפו למקהלתו, אולם האם סירבה כי רצתה שרובנר יגדל להיות רב. לכשגדל התחבר לחסידיו של הרבי ממקארוב, הרב יעקב יצחק טברסקי, אשר סיפרו לרבם על כישרונו והלה הזמינו להתפלל בבית מדרשו בימים הנוראים. הצלחתו בתפילות אלו פרסמה את שמו בכל האזור. 

רובנר החל ללמוד קריאת תווים, במקביל לעבודתו כסוחר קמח. הוא גם הוזמן לשמש כחזן בימים הנוראים בקייב. לאחר זמן בהוראתו של הרבי ממקארוב עזב רובנר את עיסוקיו האחרים והיה לחזן מקצועי. הוא הוזמן בשנת 1881 לשמש כחזן בזסלב בהמלצת הרבי ממקארוב. הוא הקים במקום מקהלה וחיבר יצירות רבות לביצוע, בהן "עזרת אבותינו", "אמת ואמונה", "ובמקהלות", "כי כל פה" ו"קדושה". בשנים 1882-1884 הוא שימש כחזן ברובנו והעמיק את ידיעותיו בחיבור יצירות מוזיקליות. בשנת 1884 עם עזיבת ניסן ספיבק את קישינב הוא המליץ על רובנר כיורשו. שנתיים לקח עד שאנשי רובנו הסכימו לשחררו ואז הוא עבר לקישינב. אולם בשלב זה נוצרה מחלוקת סביב משכורתו והכדאיות לשלמה. בתפקידו כחזן הוא גם הופיע בחגיגות בבית הכנסת לכבוד הקיסר בהשתתפות שר המחוז ושר ברוסית את המנון האימפריה הרוסית יה מלכנו נצור. 

לעיתים הוא היה מתפלל אצל הרב ישראל הגר, האדמו"ר מחסידות ויזניץ, אשר נתן לו להתפלל במקומו במוסף של הימים הנוראים. בשנת 1904 נתקבל כחזן בלבוב. בבית הכנסת הפרוורי. רובנר קיים גם קונצרטים, שעוררו עליו את חמתם של הקיצונים בעיר.

בשנת 1914 היגר לארצות הברית, ובה ניצח על מקהלות. בשנת 1926 הוזמן לבקר אצל נשיא ארצות הברית קולידג'.

## להאזנה
*

## קישורים חיצוניים

* Maragowsky Jacob Samuel (1856-1943), Jewish Music Research Center 
* Jacob-Samuel Maragovsky 
* Zeidel Rovner באתר של Rabbi Geoffrey L Shisler 
* Jacob Samuel Maragowsky 
* אשכול על אודותיו ב"אידישע וועלט פארומס'" 
* החזן אריה בראון ומקהלה שרים את הקטע "אמת ואמונה", באתר Chazzanut.org
* מקהלתו של החזן זיידל רובנר בקטע "הללויה" תקליט משנת 1917, באתר Chazzanut.org
* שלום פערלמוטער, סקירה על רובנר – "תולדות החזנות" (1924) 
***זיידל ראוונער**, בתוך: 

## הערות שוליים

קטגוריה:חזנים אוקראינים
קטגוריה:מלחינים חסידיים
קטגוריה:חזנים פולנים
קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:מלחיני קטעי חזנות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1857
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1946
חסידות קוברין

**חסידות קוברין** היא חסידות ליטאית. מייסדה היה רבי משה מקוברין, תלמידו של רבי מרדכי מלעכוויטש. החסידות נכחדה בשואה, עם הרצחו של אדמו"רה, רבי משה אהרן רבינוביץ.

## תולדות החסידות
*רבי משה פאלייר נולד בט"ז בכסלו תקמ"ד. היה תלמידם של רבי מרדכי מלעכוויטש ובנו רבי נח מלעכוויטש. אחר פטירת רבי נח נסע לרבי שלמה חיים מקוידינוב בן אחיו של רבי נח, שהמשיך את חסידות לעכוויטש. לאחר בערך 3 שנים פרש עם קבוצה מהחסידים והתמנה לאדמו"ר בקוברין שבבלארוס. אחר פטירתו בכ"ט בניסן תרי"ח מינו רוב חסידיו את תלמידו רבי אברהם וינברג ה"יסוד העבודה" לאדמו"ר, ראש שושלת חסידות סלונים. מיעוט מחסידיו מינו את נכדו רבי נח נפתלי לאדמו"ר.
*רבי נח נפתלי פאלווסקי נולד לרבי ישראל יעקב בשנת תקצ"ו. לאחר פטירת סבו התמנה לאדמו"ר בקוברין. נפטר בקאמין בכ"ו באב תרמ"ט. חתניו היו רבי יוסף בן רבי יהושע בן רבי משה מלודמיר ורבי מרדכי נכד (בן בתו) רבי מרדכי השני מלעכוויטש. את מקומו מילא בנו רבי דוד שלמה רבינוביץ'.
*רבי דוד שלמה היה חותנו של רבי גדליה משה גולדמן מזוויהל. נפטר בכ"ט בחשוון תרע"ט. גם אחיו רבי אהרן רבינוביץ' שימש כאדמו"ר בדומטשוב. נפטר בווינה בשנת תרמ"ג. הדרכותיו ואמרותיו נדפסו בספר "צוואת מהרא"ל", וינה תר"ע. מהדורה חדשה יצאה בשנת תש"ע, על ידי הרב אלכסנדר אשר מרגליות, רב קהילת אוהל משה-וינה.
* אחר פטירת רבי דוד שלמה כיהן בנו רבי משה אהרן. חתנו היה רבי מרדכי מבילגורייא. רבי משה אהרן נרצח בשואה. אחיו רבי נח נפתלי מקאמין שימש גם הוא כאדמו"ר.
*חתנו של רבי דוד שלמה, רבי ברוך יוסף זק, (בן רבי ישראל מקרסילוב מגזע רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב) עלה לארץ ישראל בשנת תרע"ג, במלחמת העולם הראשונה גורש למצרים. בשנת תרע"ו נקרא על ידי חסידי קוברין בארצות הברית לשמש להם כאדמו"ר, נסע לארצות הברית ובנה את בית הכנסת קוברין בברוקלין. חיבר את הספרים: "ברכת יוסף" ו"זרע קודש" וכן ספר חידות. נפטר בט"ז בסיוון תש"ט.
הרב שלמה זלצמן, רב היישוב נוה ירק, צאצא של אדמו"רי השושלת, מוציא לאור את ספרי החסידות ועוסק בהפצת תורת רבי משה מקוברין.

קטגוריה:חצרות חסידיות
קטגוריה:חסידות סלונים
קטגוריה:יהדות ליטא
אריה מרדכי רבינוביץ

הרב **אריה מרדכי רבינוביץ** (תרמ"ה, 1885 - תשט"ו, 1955) היה רבה הראשון של בני ברק (1927-1924).

## קורותיו
נולד בעיירה קורוב שבפולין, לרב יעקב אהרן שכיהן ברבנות באוסטרובה, חסיד גוסטינין, וצאצא ליהודי הקדוש מפשיסחה, דרך שושלת פוריסוב. 

היה חתן רבי יהונתן אייבשיץ רבה של לושיץ. בעקבותיו נהיה חסיד גור. בגיל שש עשרה התמנה לרבנות בעיר קורוב בפולין. בשנת תרס"ה (1905), במלחמת רוסיה–יפן, נמלט לעיר בריסק ושהה כשנה במחיצתו של הרב חיים סולובייצ'יק. בשנת תרע"ג (1913) התמנה כרבה של העיר קארוב.

בתחילת שנות ה-20 היה שותף בקבוצת חברי חברת "בית ונחלה" בוורשה, שתכננה הקמת יישוב חרדי-חסידי בארץ ישראל. בשנת תרפ"ד (1924) היה בקבוצת העולים הראשונה שהקימה את בני ברק. מיד עם בואו הוכתר כרב המושבה. הקים את צריפו בגבעה הסמוכה לכניסה למושבה. בשנת תרפ"ז (1927) אירח בביתו את האדמו"ר מגור רבי אברהם מרדכי אלתר, שהגיע לביקור בארץ ישראל. 

בשנת תרפ"ז (1927) עזב את בני ברק ועבר להתגורר בירושלים, שם כיהן כדיין ומורה הלכה. רבה של רמת גן הסמוכה, הרב שלמה זלקינד לנדרס, החליף אותו כרב זמני, עד למינויו של הרב נחמן שמואל יעקב מיודסר.

בשנת ה'תרפ"ט (1929) נאלץ להגר לארצות הברית, אך לא השתקע בה ושב לירושלים. עם שובו, התגורר בשכונת בתי ורשה. בשנת תרצ"ד (1934) הדפיס בירושלים כמה מתשובותיו בהלכה של חותנו בספר "תפארת יהונתן" וצירף בו את חידושיו בשם "כליל תפארת". כמו כן הדפיס את הספר "כתר היהודי" מתורת זקנו "היהודי הקדוש" ואת הספר "זכותא דאברהם" של דודו רבי אברהם מפוריסוב.

כמו כן, חיבר ספר בשם "קרני רא"ם", ובו אסופה רבה של סיפורי מופתים על צדיקי פולין.

על שמו של הרב רבינוביץ נקרא רחוב בשכונת נוה אחיעזר בבני ברק.

## משפחתו
היה אב לארבעה בנים וארבע בנות. בנו עקיבא בעל החנות סופר קיי בבורו פארק, שנקרא על שם התנא רבי עקיבא (שהתגורר בבני ברק הקדומה), הוא הילד הראשון של המושבה בני ברק. חתנו הוא הסופר והחוקר הרב משה שלמה כשר. בן נוסף הוא רבי חנוך הניך, למדן וסוחר שהיה מיודד עם כמה מאדמו"רי ירושלים.

## לקריאה נוספת
* אהרן סורסקי, **מרא דאתרא**, בתוך: **בני ברק. תשעים השנים הראשונות: תרפ"ד-תשע"ד**, מוסף "המודיע", אלול תשע"ד, עמ' 28–30

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:בני ברק: רבנים ראשיים
קטגוריה:רבני גור
אריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1885
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1955
חסידות וישניצא

**חסידות וישניצא** היא חסידות שמקורה בגליציה. אבי השושלת היה רבי אריה לייב ליפשיץ, ה'אריה דבי עילאי', ששימש בין היתר ברבנות וישניצא (**פולנית**: Nowy Wiśnicz).

## תולדות החסידות
רבי אריה לייב ליפשיץ נולד בירוסלב בשנת תקכ"ז לרבי חיים אשר. היה תלמידו של החוזה מלובלין. נחשב לאחד מגדולי הדור ושימש ברבנות בקראשוב, שינאווא, וישניצא ובריגל. היה חתן של רבי משה טייטלבוים מאוהעל וחמיו של רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא. בווישניצא החל לנהוג באדמו"רות ורבים מצדיקי דורו נסעו אליו. נפטר בבריגל בשנת תר"ו. בנו רבי חיים דב מיאנוב, ונכדיו רבי טוביה ליפשיץ מבריגל (בן בנו רבי משולם זלמן) ורבי נטע ליפשיץ מווילפולי (בן בנו רבי אהרן) שימשו אחריו כאדמו"רים. רבים מצאצאיו שימשו כרבנים בגאליציה.

#### רבי חיים דב מיאנוב
רבי חיים דב בעריש בנו של רבי אריה לייב שימש כאדמו"ר בעיר יאנוב. היה חתנו של רבי יוסף קעזיס רבה של יאנובה ושל חלם והאדמו"ר הראשון מחלם.

אחריו שימש בנו רבי יוסף זכריה מסליפוי. היה חתנו של רבי יעקב מאפטא (בן רבי נחמיה בנו של רבי דוד מללוב) ששימש כרב בסליפוי. אחר פטירת חמיו התמנה לאדמו"ר בסליפוי.

אחריו שימש בנו רבי אריה לייבוש מאפטא. היה חתן רבי חיים מאיר מפינטשוב. שימש ברבנות בספאקוב ובבוסק-טרנוב. אחר פטירת אביו עבר למלא את מקומו באפטא. במלחמת העולם הראשונה ברח לבודפשט ובשנת תרע"ח עלה לארץ ישראל. נקבר בהר הזיתים. שלושת בניו שימשו כאדמו"רים:
*רבי ישכר דוב ליפשיץ מאונגוואר נולד בשנת תרמ"ב. היה חתנו של רבי אברהם שלום הלברשטאם האדמו"ר מסטרופקוב. בשנת תרס"א התמנה לאדמו"ר ודיין באונגוואר. נרצח בשואה באושוויץ. בנו הראשון רבי ברוך אברהם שימש בחיי אביו כאדמו"ר. היה חתן רבי אליעזר ליפא זילברמן רב בראצפרט. נרצח בשואה. בנו השני רבי יחזקאל שרגא ניצל מהשואה ועלה לארץ בשנת תש"ט. בשנת תשי"ד מילא את מקום דודו רבי מנחם מנדל הלברשטאם מסטרופקוב. ילדיו האחרים של רבי ישכר דוב היו רבי יוסף זכריה שנרצח בשואה וחתנו רבי נחמיה הורוביץ נכדו של רבי אברהם יעקב רב בפרוויזנא.
*רבי יעקב מפוטילוטש, היה חתן רבי מנחם מנדל מפוטילוטש (בן רבי צבי נכד רבי אורי מסטרליסק). שימש אחרי פטירת חמיו כאדמו"ר בפוטילוטש ולאחר מכן בראווה רוסקה. נרצח בשואה.
*רבי משה שלמה מטרנוב, שימש בחי אביו כאדמו"ר. נפטר בחיי אביו.

#### רבי טוביה ליפשיץ מבריגל
רבי טוביה ליפשיץ (י"ד בניסן תקפ"ה - ח' באדר תרע"ב) נולד  לפריידא ולרבי משולם זלמן, רבה של בריגל. היה חתנו של הרב ישראל יצחק ומרת צירל ברון מרדושיץ. היה תלמידו של רבי חיים מצאנז. מילא מקום אביו בבריגל וכיהן שם באדמו"רות. חתנו רבי מנשה טייטלבוים (בן רבי נחום צבי מדרוהוביטש) שימש אחריו ברבנות בבריגל. בנו של רבי מנשה, רבי נפתלי, התגורר בוויליאמסבורג וכונה האדמו"ר מבריגל. נפטר בשנת תשל"ה.

#### רבי נטע ליפשיץ
רבי נתן נטע דוב ליפשיץ בנו של רבי אהרן זעליג, רבה של וישניצא. היה חתנו של רבי שלמה זלמן מוויליפולי (תלמידם של רבי מאיר מאפטא ורבי נפתלי מרופשיץ), איתו נסע לרבי ישראל מרוז'ין ולשר שלום מבעלז. שימש אחר פטירת חמיו כאדמו"ר בווילפולי. כמו חמיו גם הוא הרבה לצום ולהסתגף. נסע גם לרבי חיים מצאנז. נפטר בכ"ו שבט תרס"ו. בנו רבי יצחק שימש אחריו כאדמו"ר בוויליפולי. בן נוסף היה רבי אלתר שלמה זלמן מידלובה.

נכדו של רבי נטע, רבי משה ליפשיץ (נולד תרנ"ח), בן חתנו רבי דוד אריה בריזל, היגר לארצות הברית בשנות התר"פ ושימש כאדמו"ר בפילדלפיה. בנו רבי נתן נטע יהודה (- ט' באייר תשע"ב, 1 במאי 2012) התגורר בירושלים והיה מכונה האדמו"ר מפילדלפיא.

## מקורות
* **החסידות** (1977) מאת יצחק אלפסי, עמ' 153.

## הערות שוליים

קטגוריה:חצרות חסידיות
קטגוריה:חסידות במערב גליציה
מרגרט מאהי

**מרגרט מאהי** (באנגלית: **Margaret Mahy**; 21 במרץ 1936 – 23 ביולי 2012) הייתה סופרת ניו זילנדית, מחברת ספרי ילדים ונוער. רבים מספריה כוללים היבטים על-טבעיים מובהקים, אולם כתיבתה עוסקת בנושאים של מערכות יחסים אנושיות והתבגרות.

## יצירתה
ספריה "The Haunting" ו-"Changeover: A Supernatural Romance" זכו במדליית קרנגי של "המוסד לספרנות ומידענות" (Chartered Institute of Library and Information Professionals - CILIP). היא כתבה למעלה מ-100 ספרים מאוירים, 40 רומנים ו-20 קובצי סיפורים קצרים. ספרי הילדים שכתבה, "A Lion in the Meadow" ,"The Seven Chinese Brothers" ו-" The Man Whose Mother was a Pirate" נחשבים לקלאסיקות לאומיות. ספריה תורגמו לגרמנית, צרפתית, ספרדית, הולנדית, נורווגית, דנית, שוודית, פינית, איטלקית, יפנית, קטלונית ואפריקאנס. בנוסף, כמה מסיפוריה תורגמו לרוסית, סינית ואיסלנדית.

תרומתה לספרות ילדים זיכתה אותה בחברות במסדר ניו זילנד. בשנת 1991 ייסדה הקרן הניו זילנדית לספרות ילדים את פרס מדליית מרגרט מאהי המוענק בגין הצטיינות בספרות ילדים, הוצאה לאור ואוריינות בניו זילנד. ב-2006 הוענק למאהי פרס אנדרסן (המכונה "פרס נובל הקטן") בגין "תרומה נמשכת לספרות ילדים". במרץ 2009 הונצחה מאהי באמצעות פסל ברונזה במסגרת סדרת הפסלים "תריסר גיבורים מקומיים" מחוץ למרכז לאמנויות בעיר קרייסטצ'רץ'.

ב-2010 עלתה לשידור בטלוויזיה המאורית סדרה המבוססת על ספרה "Kaitangata Twitch", הכוללת הופעת אורח של מאהי בסצנה המתרחשת בספרייה.

מאהי התגוררה בחצי האי בנקס בקנטרברי, באי הדרומי של ניו זילנד. ביולי 2012 נפטרה בקרייסטצ'רץ' לאחר מחלה קצרה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער
קטגוריה:זוכי פרס אנדרסן
קטגוריה:זוכי מדליית קרנגי
קטגוריה:סופרי פנטזיה ניו זילנדים
קטגוריה:סופרות פנטזיה
קטגוריה:סופרות ניו זילנדיות
קטגוריה:ילידות 1936
קטגוריה:נפטרות ב-2012
קטגוריה:נפטרים ב-2012
גלריית סמלי אסיה

גלריית **[[סמל]]י מדינות [[אסיה]]**:

### סמלי שטחים תלויים

### סמלי מדינות שאינן מוכרות

## הערות שוליים

*
אסיה
ילדים אלמונים

**ילדים אלמונים** היא סדרת ספרים שכתבה סופרת הילדים גלילה רון־פדר-עמית. הסדרה יצאה לאור בין השנים 1972–1977 בהוצאת מלוא, וכללה עשרה ספרים המתארים את קורותיהם של קבוצת בנים ובנות מילדי חיפה, המסייעת ללוחמי המחתרות בתקופת המאבק בשלטון המנדט בריטי. עלילת הספרים דמיונית, אך חלקם מבוססים על אירועים אמיתיים שהתרחשו באזור חיפה, כגון: פריצת מחנה עתלית, ההתקפה על בתי המלאכה של הרכבת, פיצוץ תחנות הרדאר, הפריצה לכלא עכו.

בשנת 2014 החלה הוצאת מודן להוציא את ספרי הסדרה במהדורה חדשה.

## ספרי הסדרה
* **הסליק במעמקי המערה**, הוצאת מלוא, 133 עמודים, 1972. הוצאת מודן, 167 עמודים, 2014.
* **בריחה לילית ממחנה עתלית**, הוצאת מלוא, 186 עמודים, 1972. הוצאת מודן, 148 עמודים, 2014.
* **אש בבתי המלאכה**, הוצאת מלוא, 109 עמודים, 1973. הוצאת מודן, 153 עמודים, 2014.
* **פצוע ושמו יפתח**, הוצאת מלוא, 135 עמודים, 1973. הוצאת מודן, 184 עמודים, 2016.
* **חבלה באישון לילה**, הוצאת מלוא, 120 עמודים, 1973. הוצאת מודן, 160 עמודים, 2017.
* **תחנת שידור חשאית**, הוצאת מלוא, 122 עמודים, 1973. הוצאת מודן, 166 עמודים, 2018.
* **שני בני ערובה**, הוצאת מלוא, 124 עמודים, 1975.
* **פריצה לכלא עכו**, הוצאת מלוא, 102 עמודים, 1976.
* **היה ראדאר ואיננו**, הוצאת מלוא, 100 עמודים, 1977.
* **קמה מדינת ישראל**, הוצאת מלוא, 96 עמודים, 1977.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:סדרות ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי גלילה רון־פדר-עמית
קטגוריה:חיפה בספרות
קטגוריה:ספרי שנות ה-1970
קטגוריה:ספרים עבריים שהוקלטו לספר קולי
אסאב

**אסאב** (בתיגרינית: **ዓሳብ**, בערבית: **عصب** - תעתיק מדויק - "עצב"; באיטלקית: **Assaba**) היא עיר נמל בדרום-מזרח אריתריאה השוכנת לחופי ים סוף. בשנת 2005 התגוררו בעיר כ-20,000 תושבים. העיר שוכנת לחופו המערבי של ים סוף, סמוך למצרי באב אל מנדב. באסאב ובסביבותיה אקלים חם ולח, והטמפרטורה השנתית הממוצעת עומדת על 29.5. כמות המשקעים השנתית מגיעה ל-58 מ"מ בממוצע בלבד.

## היסטוריה
סמוך לאסאב שוכנים חורבותיה של העיר העתיקה ארסינואה (Ἀρσινόη) שהוקמה על ידי תלמי השני במאה ה-3 לפנה"ס. האתר בו שוכנת העיר נרכש בשנת 1869 על ידי ג'וזפה ספטו (Giuseppe Sapeto) מחברת הספנות רובאטינו (Rubattino). ספטו רכש את השטח מידי הסולטאן המקומי תמורת 6,000 טאלר. ב-1882 עברה העיר באופן רשמי לשליטה איטלקית, אשר ייסדה במקום תחנת תדלוק פחם לספינות. מאוחר יותר הקימו האיטלקים את הנמל, וסללו כביש מהעיר אל תוך היבשת. במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה אסאב אחד הנמלים האחרונים שנפלו לידי הבריטים במהלך המערכה במזרח אפריקה, והיא נכבשה סמוך לסיום המערכה, באמצע יוני 1941. לאחר מלחמת העולם השנייה הפכה אסאב לנמלה הראשי של אתיופיה, והסובייטים הקימו בה בית זיקוק שהיה פעיל עד שנת 1997, ונסגר מסיבות כלכליות. במלחמת העצמאות של אריתריאה ובתקופת הרעב הכבד שפקד את קרן אפריקה בשנות ה-80 של המאה ה-20, שימש נמל אסאב כעורק האספקה העיקרי למשלוחי המזון והסיוע הבינלאומי. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 הורחב הנמל והוקם בו מסוף חדש, אך יחסיהם העכורים של אתיופיה ואריתריאה והפסקת קשרי המסחר בין שתי המדינות בשנת 1998 הביאו לירידה בחשיבותו, במקביל לעלייה בחשיבותו של נמל העיר ג'יבוטי. כתוצאה מכך צנחה אוכלוסיית העיר שמנתה 39,600 בשנת 1989 כמעט בחצי.

## העיר כיום
העיר מחולקת לשלושה חלקים - בחלק הצפוני מתגוררת קהילה תימנית גדולה, במרכזי שוכן הנמל ומרוכזים רוב בתי המלון, והדרומי ששימש בעבר כאזור המגורים של התושבים האתיופים, הוא כיום מרכז חיי הלילה של העיר. ליד העיר פועל שדה תעופה בינלאומי, והיא ידועה בחופיה וברובע החלונות האדומים שלה. ב-2012 פורסם כי לאיראן יש נוכחות צבאית בנמל העיר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אריתריאה: ערים
קטגוריה:אפריקה: ערי נמל
קטגוריה:ים סוף: ערי נמל
קטגוריה:מושבות איטלקיות לשעבר
התנועה הדמוקרטית העממית הדרום אתיופית

**התנועה הדמוקרטית העממית הדרום אתיופית** (אמהרית የደቡብ ኢትዮጵያ ሕዝቦች ዴሞክራሲያዊ ንቅናቄ ) או **SEPDM** היא מפלגה באתיופיה הבנויה מקואליציה של 20 קבוצות. בבחירות שהתקיימו ב-15 במאי 2005 היא הייתה חלק מהחזית העממית הדמוקרטית המהפכנית האתיופית שזכו ב-327 מתוך 527מושבים במועצת הנבחרים של העם.

במקור היא נקראה **החזית הדמוקרטית העממית הדרום אתיופית** עם היווסדה בנובמבר 1992, זאת לאחר שהקונגרס הראשון שקדם למפלגה התקיים בין ה6-29 באוקטובר של אותה השנה. הקונגרס הרשמי הראשון של הארגון התקיים בספטמבר 1994. ובספטמבר 2003 התקיים הקונגרס הרביעי ובו הוכרז שינוי שמה של המפלגה ומ"חזית" היא הפכה ל"תנועה". 

בבחירות האזוריות שנערכו באוגוסט 2004, המפלגה זכתה ב-271 מתוך 348 מושבים במדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום (SNNPR).הSEPDM הודיעו ב-13 בדצמבר 2007 כי בבחירות הבאות הם ימנו 790,000 מועמדים למשרדים ומועצות. ממשל העיר ובית הנבחרים של העמים
.

בשנת 2008 התנועה זכתה ב-10 מושבים באספה האזורית של מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום. וכן בכל 850 המושבים המועמדים להצבעה בבחירות ב=13 אזורי הדרום. ושליטה על 123 חלוקות מנהליות ו-20 עיירות.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתיופיה: מפלגות
קטגוריה:אתיופיה: פוליטיקה
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1992
קולר נגד נביחות

שמאל|ממוזער|250px|קולר נגד נביחות
**קולר נגד נביחות** הוא קולר הבנוי מיחידה אלקטרונית ורצועה ומשמש כמכשיר התניה קלאסי לכלב ומטרתו להפחית באופן משמעותי את נביחות הכלב. היחידה אלקטרונית מופעלת אוטומטית על ידי נביחות הכלב, באמצעות מערכת זיהוי קולי. היחידה האלקטרונית מתחברת לצוואר לכלב באמצעות הרצועה וניתן להניחה בסמוך לקולר הרגיל של הכלב. ישנם שלושה סוגים עיקריים של קולרים נגד נביחות: קולר אולטרה סאונד, קולר חשמלי וקולר ספריי.

## קולר אולטרה סאונד
קולרי אולטרה סאונד מתאימים בעיקר לגזעים קטנים מאוד כאשר החיווי המותנה כתוצאה מהנביחות הוא קולי בלבד- הקולר מצפצף בכל פעם שהכלב נובח ומסיט אותו מלהמשיך בנביחות (בקולרים המתוחכמים ישנם אף צפצופים משתנים ומתגברים). יעילותם של קולרים מסוג זה די מוטלת בספק וזאת מאחר שלא קיימת "ענישה" אמיתית. הכלבים אמנם נרתעים מהצפצופים, אולם ברוב המקרים מתרגלים, לומדים לחיות עמם ולרוב חוזרים לנבוח.

## קולר חשמלי
קולרים חשמליים עלולים להיות מסוכנים לכלב בריאותית, ואף קטלניים. בנוסף, אילוף באמצעות קולר חשמלי לא נמצא כיעיל לשינוי התנהגות הכלב לעומת שיטות אילוף אחרות (כגון אילוף חיובי). הקולר החשמלי פולט זרם הדומה מאוד לחשמל סטטי ונוצרת התניה מהירה מאוד הגורמת לרוב להפחתה משמעותית של נביחות הכלב. ברוב הקולרים החשמליים קיימים חיוויים מקדימים של צפצופים ובחלק מהקולרים המשוכללים יותר אף חיוויים מקדימים של רטט לפני הופעת הזרם, ולאחר מספר מחזורים של צפצוף/רטט/זרם הכלב חווה מצוקה רבה, מה שגורם לו לפחד לנבוח מתוך למידה של חוסר אונים וכאב. ובהמשך אף את עוצמתן.
בחלק מהדגמים המשוכללים יותר, עוצמת הזרם משתנה אוטומטית- תחילה עוצמת הזרם חלשה והיא מתגברת ככל שהכלב ממשיך לנבוח. פונקציה זו מאפשרת שימוש בקולר למגוון רחב של גזעים- החל מגזעים קטנים, דרך גזעים בינוניים ועד לגזעים גדולים מאוד. יתרון נוסף בשיטת החיוויים המקדימים מאחר שהקולר החשמלי חוזר חלילה להתחלת החיוויים.
ישנם אף דגמים המתאימים לכלבים החיים עם כלבים נוספים, כאשר חיישן מיוחד בקולר יפעיל אותו רק כשתורגש ויברציה ממיתרי הקול של הכלב שעליו מונח הקולר, זאת על מנת למנוע את הפעלתו של הקולר לשווא על ידי כלב אחר הנובח בקרבת הקולר.

## קולר ספריי
קולר ספריי נגד נביחות הוא קולר העובד בעיקרון דומה לקולר החשמלי, אלא שכאן ה"ענישה" מופיעה בחיווי של התזת תרסיס המופק מצמח הציטרונלה ואינו מזיק לכלב או לאדם. ריח התרסיס לא נעים לכלב ועל ידי התניה גורם לו להפחית את נביחותיו. הקולר פועל באמצעות סוללה ומערכת מכנית המשחררת כמות מדודה של תרסיס ממכל לחץ פנימי בתוך הקולר, הניתן למילוי בדומה למילוי גז מציתים. לפני התזת התרסיס ישנם חיוויים קוליים (בדומה לקולר חשמלי נגד נביחות) וזאת על מנת שהכלב ילמד את ההתניה ויחסוך לעצמו את פליטת התרסיס, לאחר מספר קצר של מחזורי נביחה. ישנם מאלפים שאינם דוגלים בשיטה זו, מהסיבה שריח התרסיס נשאר על שיער הכלב זמן רב לאחר ה"ענישה" ובכך מפספס לעיתים את המטרה ואת דיוק ההתניה.

## קישורים חיצוניים

* What is a Bark Collar? באתר wisegeek.com

קטגוריה:אתולוגיה
קטגוריה:אילוף כלבים
קטגוריה:ציוד לבעלי חיים
אלכס ריידר

**אלכס ריידר** (באנגלית: **Alex Rider**) היא סדרת ספרי ריגול, שחוברה בידי הסופר הבריטי אנתוני הורוביץ. הסדרה עוסקת בנער בן 14, ושמו אלכס ריידר, שבמקביל ללימודיו בתיכון, עובד כסוכן חשאי מיוחד של ה-MI6. הספר הראשון בסדרה עובד לסרט. סדרת הספרים עובדה לסדרת טלוויזיה בכיכובו של אוטו פארנט.

## עלילה
אלכס גר עם דודו, איאן ריידר, והעובדת הסוציאלית שלו, ג'ק, מאז שהוריו נהרגו בהתרסקות מטוס. לאחר מות דודו בתאונה מסתורית, אלכס נחטף על ידי ראשי אגף המבצעים המיוחדים של ה-MI6, שמציעים לו עבודה כסוכן חשאי. בתחילה הוא מסרב, אך  הם מאיימים לממש את זכותם כאפוטרופוסיו לגרש את העובדת הסוציאלית שלו, שאשרת הוויזה שלה פקעה, למכור את ביתו ולשולחו חסר כל לבית יתומים. אלכס מסכים ונשלח למחנה אימונים מיוחד, ולאחר מכן למשימתו הראשונה ב-MI6. 

## ספרים
עד כה יצאו 12 ספרים בסדרה, אך רק שלושה תורגמו לעברית.

רשימת הספרים:
* בעין הסערה (Stormbreaker)
* בטווח פגיעה (Point Blanc)
* אי השלד (Skeleton Key)
* Eagle Strike (טרם תורגם לעברית)
* Scorpia (טרם תורגם לעברית)
* Ark Angle (טרם תורגם לעברית)
* Snakehead (טרם תורגם לעברית)
* Crocodile Tears (טרם תורגם לעברית)
* Scorpia Rising (טרם תורגם לעברית)
* Russian Roulette (טרם תורגם לעברית)
* Never Say Die (טרם תורגם לעברית)
* Nightshade (טרם תורגם לעברית)

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:סדרות ספרים
קטגוריה:ספרות בלשית
הירויוקי סנאדה

**הירויוקי סנאדה** (ביפנית: **真田 広之**; נולד ב-12 באוקטובר 1960 בשם **הירוקי שימאסווה**) הוא שחקן ואמן לחימה יפני. מוכר בשל השתתפותו בסרטים "רינגו" (1998), "סמוראי הדימדומים"(2002), "הסמוראי האחרון" (2003), "שעת שיא 3" (2007), "שמש" (2007), "וולברין" (2013) ו"מורטל קומבט" (2021).

## ביוגרפיה
סנאדה נולד בטוקיו והתחיל לשחק כבר כילד בסרטים ובתיאטרון.
אביו נפטר כאשר היה בן 11, כנער הצטרף אל מועדון האקשן היפני בבעלותו של השחקן המפורסם סוני צ'יבה.
סנאדה סיים בהצטיינות את לימודי הקולנוע שלו ב"אוניברסיטת ניהון".
את הפרסום שלו ביפן קיבל בזכות הופעותיו כשחקן פעולה בסרט "שוגון" וכסמוראי בסרטים "גלגול נשמת הסמוראי" עליו זכה בפרס פריצת השנה של האקדמיה היפנית ו"האגדה על הסמוראי השמיני" עליו היה מועמד לשחקן הטוב ביותר של הטקס.

ב-1998 הופיע באחד מסרטי האימה היפניים המצליחים ביותר "רינגו" בתור ריוג'י בעלה לשעבר של העיתונאית רייקו שמנסה לעזור לה לאחר שצפתה בקלטת הווידאו המקוללת.
סנאדה הופיע גם בשני סרטי ההמשך "ספירל" ו"רינגו 2".
סנאדה הוא שחקן התיאטרון היפני היחידי שהופיע בתיאטרון הבריטי עם הלהקה השייקספירית המלכותית, קיבל תואר אבירות על הופעתו בתור השוטה במחזה "המלך ליר".

סנאדה פרץ לתודעה העולמית בדרמה היפנית מועמדת פרס האוסקר הזר, "סמוראי הדימדומים" בה הופיע בתפקיד הסמוראי סייביי אייגוצ'י. בזכות הסרט סנאדה זכה בפרס האקדמיה היפנית ובתפקיד הראשון שלו בהוליווד, בדרמת המלחמה התקופתית "הסמוראי האחרון" בתור אוג'יו הסמוראי הנאמן והרצחני של לורד קאטסומאטו (קן ואטאנבה) שמלמד את קפטן נתן אלגרן (טום קרוז) את תורת הסמוראי.
למד לדבר מנדרינית לשם תפקידו כגנרל הסיני גאונגמינג באפוס המלחמה ההיסטורי "הבטחה" והופיע לצידם של ראלף פיינס ונטשה ריצ'רדסון בדרמה של ג'יימס אייבורי "הרוזנת הלבנה".
ב-2007 שיחק בקומדיית האקשן "שעת שיא 3" בתור קנג'י מתנקש יפני ואחיו החורג של הבלש לי (ג'קי צ'אן) ובסרטו של דני בויל "שמש" בתור קנדה קפטן החללית "איקרוס 2".
ב-2010 השתתף בעונה האחרונה של הסדרה "אבודים" בתפקיד דוגן הבנקאי היפני שמגיע לאי.

בינואר 2014 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת המדע הבדיוני "הליקס" בערוץ SyFy. בינואר 2015 עלתה העונה השנייה של הסדרה. 

בשנת 2017 שיחק בסרט המתח-מדע בדיוני "סימן חיים". עוד באותה שנה הוכרז כי סנאדה יגלם תפקיד משני בסרט הנוקמים: סוף המשחק.

בשנת 2021 גילם את הנזו הסאשי / סקורפיון בסרט "מורטל קומבט". הוא גילם את סקורפיון גם בסרט הההמשך מורטל קומבט 2 (סרט, 2026).

בשנת 2022 הצטלם לסדרת הדרמה ההיסטורית "שוגון" המבוססת על רומן באותו שם מאת ג'יימס קלאוול; הסדרה עלתה לשידור ברשת FX ב-27 בפברואר 2024. על תפקידו בסדרה זכה בפרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.

באפריל 2025 נכלל ברשימת "טיים 100" לשנת 2025 בזכות תרומתו רבת השנים לקולנוע העולמי, כשחקן בעל נוכחות יוצאת דופן, שליטה מרשימה במגוון סגנונות, ויכולת להפיח עוצמה שקטה ותיאטרלית בדמויותיו – כפי שבא לידי ביטוי במיוחד בסדרה "שוגון".

## חיים אישיים
לסנאדה שני ילדים מגרושתו השחקנית סטומי טזוקה.

## פילמוגרפיה

## פרסים ומועמדויות

### הופעות ברשימות

* טיים 100 (2025)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יפנים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יפנים
קטגוריה:שחקנים ילדים
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:חברי הלהקה השייקספירית המלכותית
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס גילדת שחקני המסך - שחקנים
קטגוריה:יפנים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1960
מאונט

שמאל|ממוזער|200px|דוגמה למצב מאונט
**מאונט** (בתרגום חופשי "רכיבה") היא פוזיציה (מצב או עמדה) שולטת באמנויות הלחימה אשר עוסקות בגראפלינג. 

בפוזיציה זו, יושב הלוחם על גו יריבו כששוקיו נחות על המזרן ופניו פונות לכיוון ראש יריבו. עמדה זו נחשבת עמדה שולטת ברוב תורות הלחימה, מכיוון שהיא משאירה את המתמודד התחתון חשוף למגוון גדול של תקיפות: מאגרופים ומרפקים עד בריחים וחניקות, ולא משאירה לו יכולת התקפית. עמדה זו משאירה למתמודד התחתון אופציות בודדות, אשר רובן הן מאבק על עמדה טובה יותר, כגון גארד, ולא על הכנעה. עמדה זו נחשבת עמדת יתרון מובהקת גם באומנויות הגראפלינג ה"טהורות" בהן לא נהוג שימוש בהכאות (כגון היאבקות או ג'ו ג'יטסו ברזילאי) וכן באומנויות כגון MMA ותורות הגנה עצמית שונות. 

## וריאציות של המאונט
***מאונט רגיל** - המתמודד נח על גו יריבו, פנים כלפי פנים. עמדה זו נותנת למתמודד העליון שליטה רבה על פלג גופו התחתון של יריבו, ומונעת ממנו ניסיונות התגלגלות על הצד, אך מאפשרת לתחתון תווך תנועה מסוים כלפי מעלה, מכיוון שמשקל גופו של העליון נח על המותניים ולא על הכתפיים. בנוסף המתמודד התחתון יכול לנסות "ללכוד" את רגלי יריבו ולנסות לבצע הפיכה (sweep).
***מאונט יציב** - המתמודד נח על גו יריבו ונשען על ידיו הנחות מעבר לראש היריב. עמדה זו נותנת למתמודד העליון יציבות רבה יותר ובכך ממזערת עוד יותר את אופציות התקיפה של יריבו, אם כי היא מחלקת את משקל הגוף בצורה מפוזרת יותר ומאפשרת לתחתון כושר תנועה גדול יותר.
***מאונט גבוה** - בו הלוחם נח על חזהו של היריב ולא על מותניו. עמדה זו נותנת ללוחם העליון שליטה רבה יותר על כתפיו של יריבו, אבל מאפשרת ללוחם התחתון לנסות לברוח מתחתיו, מכיוון שמשקל גופו של יריבו רחוק ממותניו. בנוסף המתמודד התחתון לא יכול ללכוד את רגלי יריבו, דבר שמסכן את העליון. 
***מאונט S** - בו שוקה אחת של הלוחם נמצאת מתחת לראש יריבו, כמעיין כר, בעוד השנייה ממוקמת כרגיל. לעמדה זו ישנם כל החסרונות והיתרונות של המאונט הגבוה, אך בנוסף היא מונעת המתמודד התחתון להזיז את פלג גופו העליון כמעט לחלוטין ומאפשרת יציאה מהירה יותר לבריחים. היא גם פחות יציבה, מה שמאפשר לתחתון לפעול בדרכים שונות על מנת להשיג עמדה טובה יותר.
***מאונט הפוך** - עמדה בה המתמודד העליון נח על גו יריבו כשפניו פונות לכיוון רגליו. עמדה זו מאפשרת למתמודד העליון לתקוף בבריחים את הקרסוליים והברכיים אך מונעת ממנו להתגונן מפני ניסיונות הפיכה.

## ראו גם
*ג'ו ג'יטסו ברזילאי
*ג'ו ג'וטסו
*גארד (עמדה בקרב קרקע)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמנויות לחימה
קטגוריה:עמדות גראפלינג