open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דגרתל מיקרונזי

**דגרתל מיקרונזי** (שם מדעי: *Megapodius laperouse*) הוא עוף טרופי קרקעי ממשפחת הדגרתיליים והוא הקטן מבני המשפחה. מין זה מצוי בסכנת הכחדה בטבע באזור חיותו - איי מיקרונזיה.

הדגרתל הוא עוף בינוני החי על קרקע. אורכו 38 ס"מ והוא בעל כסות נוצות שחורה או חומה כהה וראש בהיר יותר ובעל ציצה קנה ממעל. המקור כתום ועל הצוואר חלק עור אדום. הרגליים גדולות ביותר וצהובות. הוא קורא בקול גבוה.

הוא חי בשטחים מיוערים באיי האוקיינוס השקט וניזון על קרקע היער ממגוון מזונות מהחי והצומח. הוא חי באיי מריאנה באסנשן, אגריגן, פאגן, אגויגאן ואלמגן וכמה בודדים נצפו בסאיפאן וטיניאן.

הדגרתל מצוי בסכנת הכחדה בטבע מכיוון שהתקיים במשך תקופה ארוכה באיים מבודדים שהפכו אותו לחסר פחד מפני ציידים ומטורפים שהובאו על ידי האדם לאיים. כמו כן שריפת צמחייה והכנסת צמחים פולשים שפגעו ביערות גרמו למין להתמעט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1823
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'וזף פול גיימר
קטגוריה:דגרתליים
קטגוריה:מיקרונזיה: עופות
מלאו

**מלאו** (שם מדעי: *Macrocephalon maleo*) הוא מין יחיד בסוגו של עוף ממשפחת הדגרתיליים האנדמי לאי סולאווסי באינדונזיה.
## מאפיינים
המלאו הוא עוף ייחודי לאי סולאווסי וליערות הגשם ויערות ההר שבו. אורכו 55-60 ס"מ והוא עוף גדול יחסית למשפחה. צבעו אפור-חום.  העור סביב עיניו חשוף וצהבהב. הוא בעל כתר שחור. רגליו בצבע אפור-כחול והן ארוכות ומאפשרות לו לרוץ מהר. הוא יכול גם לעוף אך משתמש ביכולת זו לעיתים רחוקות. הנקבות קטנות במעט מהזכרים אבל אין הבדלים גדולים בכל השאר.

המלאו, כמו קרוביו, חי ביערות הגשם ומחפש יצורים קטנים כמו טרמיטים וחיפושיות, פירות ועלים למאכל על פני האי. הוא חי בקבוצות קטנות בטבע. הקינון מתבצע בדרך מיוחדת: בני הזוג בונים תל גדול מעפר או חול ובתוכו מונחת הביצה היחידה שלהם, גדולת הממדים. לאחר מכן הם נשארים בסביבה. הזכר מצויד בחיישן טמפרטורה ומדי פעם הוא בודק את הטמפרטורה בתוך התל. הזוג מוסיף עפר לתל, או גורע ממנו, בהתאם לתוצאות. כך משמש התל כמדגרה. עם בקיעתו, האפרוח צריך להבקיע את דרכו החוצה מתוכו, והוא יוצא מוכן לחיים. לרוב אין בכלל מפגש בין האפרוח להוריו. הוא יוצא לדרכו לחפש מזון בלי לפגוש בהם.  

המלאו נמצא בסכנת הכחדה עקב ציד, פגיעה באזורי מחייתו, סחר בעופות וכן מהכנסת טורפים שאינם ילידי האי. נכון לשנת 2005 ישמספרי המין עומדים על 4,000-7,000 פרטים בוגרים. החל משנת 1972 המין נחשב מין מוגן באינדונזיה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1846
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי סלומון מולר
קטגוריה:דגרתליים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:סולאווסי: עופות אנדמיים
קטגוריה:עופות יערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
קאמיאנקה בוזקה

**קאמיאנקה בוזקה** (באוקראינית: **Кам'янка-Бузька**; בפולנית עד 1945: **Kamionka Strumiłowa**, **קאמיונקה סטרומילובה**; ביידיש: **קאַמינקע**) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, על גדת נהר הבוג המערבי, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
קאמיאנקה בוזקה נזכרת לראשונה באמצע המאה ה-15, עת נקראה בשם "דימושין", ובשנת 1509 הוענקו לה זכויות עיר. במשך השנים הייתה העיירה למרכז מסחר חשוב, בעיקר הודות לישיבתה על נהר הבוג.

לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם הסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

## יהודי היישוב
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1456, ובשנת 1627 הותר ליהודים לבנות בה בית כנסת. בשנת 1913 פגעה בעיירה שרפה גדולה, שכילתה את רוב בתי היהודים ביישוב. בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלטו מהעיירה רוב יהודיה, ורבים מהם לא שבו אליה.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 3,283 יהודים, למעלה ממחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939. בתקופה זו הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים ממערב פולין.

ב-28 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ולמחרת אלו רצחו בה כ-200 יהודים. ב-2 ביולי 1941 ערכו אוקראינים מקומיים, בעידוד הגרמנים, פוגרום המוני ביהודי העיירה, במהלכו נרצחו כמה מאות יהודים.

ב-10 בנובמבר 1941 פשטו הגרמנים על בתי היהודים בעיירה, ולאחר סלקציה, רצחו כ-500 יהודים ביער סמוך. בהמשך החודש הוקם בעיירה מחנה עבודה, בו רוכזו יהודים רבים מיישובי הסביבה, ואשר רבים מיושביו מתו ממגפות וברעב.

ביוני 1942 הובאו לעיירה יהודים נוספים שגורשו מיישובי הסביבה. באקציה שנערכה במקום ב-15 בספטמבר 1942 שילחו הגרמנים כ-1,500 יהודים למחנה ההשמדה בלז'ץ, תוך רצח כמה עשרות יהודים בשטח העיירה.

ב-21 בספטמבר 1942 נרצחו כ-600 יהודים נוספים מהעיירה בסביבת הכפר זאובוז'ה. יהודים שניסו למצוא מקומות מסתור בסביבת העיירה אותרו ונרצחו ברובם בידי הגרמנים והאוקראינים.

ב-28 באוקטובר 1942 שולחו כמה מאות יהודים שעוד נותרו בעיירה לבלז'ץ. ב-10 ביולי 1943 חוסל סופית גם מחנה העבודה שהוקם בעיירה, כאשר מספר הנספים בו עמד על למעלה מ-5,000 יהודים.

על פעילותה בזמן המלחמה יאדוויגה ואלקוב קיבלה הכרה כחסידת אומות העולם.

## קישורים חיצוניים

* 
* קאמיונקה סטרומילובה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:גליציה
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:מחוז לבוב: עיירות יהודיות
דגרתל מדולדל

**דְּגַרְתֵּל מדולדל** (שם מדעי: *Aepypodius arfakianus*) הוא מין של עוף קרקע מאינדונזיה וגינאה החדשה והוא קרוב רחוק של התרנגול.

דגרתל זה הוא עוף בגודל בינוני החי על הקרקע ביערות טרופיים וסובטרופיים שונים במערב אינדונזיה וניו גינאה. אורכו הממוצע 42 ס"מ והוא בעל נוצות שחורות על רוב גופו למעט הראש הכחול ובעל הציצה והרגליים האפורות. הזוויגים דומים אך הזכרים גדולים מהנקבות. עוף זה חי רוב זמנו על הקרקע ומעופף לעיתים רחוקות. הוא ניזון מפירות, זרעים, תולעים וחרקים אותם הוא מלקט מהקרקע.

הזכרים והנקבות חיים יחדיו ובונים תל עשוי בוץ בתור מדגרה לביצים. הזכר בודק את הטמפרטורה בתוך התל באמצעות מקורו. כשהאפרוחים בוקעים מהביצים הם חותרים את דרכם מחוץ לתל ומתחילים חיים עצמאיים, ללא נוכחות ההורים.

לדגרתל זה יש שני תת-מינים:
*Aepypodius arfakianus arfakianus
*Aepypodius arfakianus misoliensis

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1877
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תומאסו סלבדורי
קטגוריה:דגרתליים
קטגוריה:אינדונזיה: עופות
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: עופות
קטגוריה:עופות יערות הגשם של אוקיאניה
דיאמנט

**דיאמנט** הוא שם משפחה אשכנזי שמשמעותו יהלום.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
טריבון צבאי

ממוזער|טריבון צבאי מתקופת הקיסרות**טריבון צבאי** (בלטינית: **tribunus militum**) הייתה דרגה בצבא הרומי.
## היסטוריה
מקור משרת הטריבון הצבאי היא עוד בתקופת המלוכה הרומית.

בתקופת הרפובליקה, בכל שנה ה"קומיטיה פופולי טריבוני" (אספת העם כולו) בחרה ב-24 גברים בשנות העשרים לחייהם, בעלי שאיפה סנאטורית, לשרת כטריבון החיילים ("טריבוני מיליטינום"). במסגרת תפקידם נשלחו בקבוצות של שישה לארבעת הלגיונות הקונסולאריים כדי לשמש כמפקדיהם. הטריבונים שימשו בעיקר בתפקידי מטה, שימשו כעוזרי המצביא, והיו אחראים על המשמעת בלגיון, לפעמים הם שימשו גם כמפקדים ישירים של חלקים מלגיון, מיחידות בסדר גודל קוהורטה ומעלה.

לאחר שנבחר הטריבון הצבאי, הוא שירת בצבא בדרך כלל כ-5 עד 10 עונות. לאחר סיום שירותו הצבאי היה יכול האדם ששירת בתפקיד להתחיל במסלולו הפוליטי ברומא, כיוון שמשרת הטריבון הצבאי הייתה (לא ברור אם באופן רשמי או לא) המשרה הראשונה במסלול המשרות.

בתקופת הקיסרות הרומית מונו הטריבונים הצבאיים על ידי הקיסר, נוהל שהחל בימי אוגוסטוס. כל לגיון קיבל שישה טריבונים, כאשר אחד מהם היה מהמעמד הסנטורי (Tribunus legionis latclavius), נבחר על ידי הקיסר מקרב הפרטורים או הקווסטורים. חמשת הטריבונים הנוספים נבחרו גם כן על ידי הקיסר, אולם מקרב מעמד הפרשים (Tribunus legionis angusticlavius).

הטריבונים פיקדו על הקוהרטות של כל לגיון כאשר סדר הכוחות של קוהורטה נע בין 500 ל-1,000 חיילים. הטריבון מהמעמד הסנאטורי היה הבכיר מבין ששת הטריבונים הצבאיים בלגיון, וחוץ מפיקודו על קוהרטה, שימש בדרך כלל גם כסגנו של מפקד הלגיון, הלגאטוס (שגם נבחר על ידי הקיסר).

תפקיד הטריבון הצבאי היה אחת משלוש המשרות הצבאיות שהיו חייבים בני מעמד הפרשים לשרת בהם, על מנת שיוכלו לאחר שירותם הצבאי לשרת בממשל הקיסר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הצבא הרומי
קטגוריה:דרגות צבאיות ברומא העתיקה
פסק דין מגדל נגד אבו חנא

**פסק דין [[מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים|מגדל]] נ' אבו חנא** העוסק בדיני נזיקין וקובע מהי הדרך הנכונה לחישוב פיצויים בגין אובדן יכולת השתכרות במקרה שהניזוק הוא ילד המשוייך למגזר או מגדר מסוים. פסק הדין קובע כי אין להתחשב בנתונים כגון מין ומוצא בקביעת פיצויים, אלא יש לפסוק פיצויים גלובליים לפי השכר הממוצע במשק, אלא אם כן ישנן ראיות המעידות על הכיוון העסקי האינדיבידואלי של הניזוק.

## העובדות
רים אבו חנא נפגעה בתאונת דרכים כשהייתה בת 5 חודשים. בית המשפט המחוזי בחיפה פסק לה פיצויים שונים עבור ראש הנזק של כאב וסבל ובעבור ההוצאות הרפואיות. באשר לפיצוי עבור אובדן כושר השתכרות פסק בית המשפט סכום גלובלי של 500 אלף ₪ זאת כיוון שלדידו אין אינדיקציה לגובה ההשתכרות העתידה של אבו חנא ועל כן לא ניתן לתת פיצוי "מדויק".אובדן 

## טענות הצדדים
מגדל טוענים כי מדובר בסכום מופרז שכן בהתחשב בסביבה בה אבו חנא גדלה הסיכוי שהיא תשתכר בעתיד הוא אפסי שכן רוב רובן של הנשים מהמגזר ובמקום מגוריה של אבו חנא לא משתלבות בשוק העבודה. מאידך טוענת אבו חנא, שאין להתחשב ברקע ממנו באה והתחשבות שכזו מפרה את עקרון השוויון. לדידה יש להסתמך על נתונים אישיים ובהיעדרם על השכר הממוצע במשק לחישוב אובדן כושר השתכרות.

## הכרעה
השופט אליעזר ריבלין קובע שככלל משתמשים בנתוניו האישיים של האדם כדי לחשב את ראש הנזק "אבדן כושר השתכרות". אבל כיוון שאצל קטינים רבה העמימות בנוגע לעיסוק העתידי אותו היו בוחרים וממילא קיימת עמימות בנוגע לגובה שכרם העתידי, קיימת הנחת מוצא שהיו משתכרים את השכר הממוצע במשק. שאלתו של ריבלין היא למעשה מתי ניתן לסטות מהכלל האמור, האם כשיש הנחות סטטיסטיות על מגזר הניזוק מקום מגוריו וכיוצא בזה או אך ורק כשיש נתונים אינדיבידואליים על הניזוק עצמו. ריבלין עוסק בסוגיה תוך שהוא שם לנגד עיניו את אחת ממטרות הנזיקין שהיא צדק חלוקתי, וקובע ש לפיכך הוא משאיר את פסק הדין של בית המשפט המחוזי על כנו, ומכריע שבאין נתונים אינדיבידואליים הפיצוי אותו תקבל הניזוקה יהיה בהתאם לשכר הממוצע במשק. הוא למעשה אומר שכיוון שהאדם הוא אוטונומי אין להכיר במציאות בה הוא כבול להשתייכותו התרבותית, וממילא אין הצדקה לסטות מהכלל של השכר הממוצע במשק על בסיס אותה השתייכות.

## לקריאה נוספת
* דפנה ברק-ארז, **תקדימיוֹת - נשים קובעות תקדים במשפט הישראלי**, כנרת, זמורה, דביר, 2024, הפרק "רים אבו חנא והעתיד השוויוני", עמ' 207–209.

## הערות שוליים

קטגוריה:פסקי דין של בית המשפט העליון
קטגוריה:פסקי דין של בית המשפט המחוזי בחיפה
קטגוריה:דיני נזיקין
טורמה

ממוזער|פרש רומאי
**טורמה** (בלטינית: **Turma** – "להקה") הייתה יחידה צבאית בחילות הפרשים של הצבא הרומי והצבא הביזנטי.

הצבא הרומי בתקופת הרפובליקה התיכונה, התבסס בעיקר על חיל רגלים כבד, אולם לכל לגיון צורפו 300 פרשים. על פי פוליביוס הפרשים חולקו ל-10 טורמות על אחת בת שלושים איש. אנשי הטורמה היו בוחרים מביניהם שלושה דקוריונים שיפקדו עליהם. הבכיר מביניהם היה המפקד העליון, והשניים האחרים שימשו כסגניו. 

לא ידוע על שינויים רבים שנערכו בחיל הפרשים הרומאי, זרוע זו נותרה הזרוע המוזנחת ביותר בצבא הרומי והרומאים העדיפו להשתמש בפרשים גאלים או נומידים. במהלך המאה ה-7, עבר הצבא הביזנטי רפורמות שנועדו לעקור את הבעיות שהיו בצבא הרומאי שהצבא הביזנטי ירש אותו. הצבא הביזנטי החל להתבסס על תמות. כל תמה (θέμα מחוז) היה אחראי על גיוס צבא שהיה אמור להגן על המחוז מפלישות האויב. הטורמה מתוארת כיחידה העיקרית של הצבא התמתי, אם כי הטורמות שילבו גם יחידות רגליות לפי הצורך.

## הערות שוליים

קטגוריה:חיל הפרשים
קטגוריה:מרכיבי סדר הכוחות בצבא הרומי
קטגוריה:האימפריה הביזנטית: צבא וביטחון
חמיימים

בסיס **חְמֶיימִים** (ברוסית: **Хмеймим**, בערבית: **حميميم**) הוא שמו של בסיס טיסה רוסי השוכן ליד לטקיה בסוריה ומשמש את חיל האוויר הרוסי שמשתמש בכמה ממתקני שדה התעופה הסורי באסל אל-אסד. נגיש לאנשי הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית בלבד.

הבסיס הוקם במהרה במהלך שנת 2015 ותוכנן לשרת מעל 1,000 איש. מטוס הסוחוי-24 הרוסי שהופל על ידי F-16 טורקי במהלך הסיוע הצבאי שהעניקו הרוסים לסוריה במלחמת האזרחים של סוריה היה בדרכו חזרה לשדה התעופה בחמיימים.

ב-25 בדצמבר 2016 התרסק מטוס טופולב Tu-154 רוסי שעשה דרכו מרוסיה לבסיס חמיימים, וכל 92 הנוסעים ואנשי הצוות שבו נהרגו.

בדצמבר 2017 ביקר במקום נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, והודיע על קיצוץ משמעותי ונסיגת חלק משמעותי מכוחות הצבא הרוסי בסוריה וצמצום המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה.

ב-31 בדצמבר 2017, על פי דיווח של העיתון הרוסי "קומרסנט", הושמדו בבסיס לפחות שבעה מטוסים, בהפגזה של כוחות המורדים.

בנוסף ליחידות של חיל האוויר הרוסי, בבסיס ממוקמות יחידות אחרות של הצבא הרוסי הפועלות בסוריה. בבסיס פועל גם "מרכז לפיוס ובקרת תנועת פליטים", המנוהל על ידי הצבא הרוסי. המרכז כולל כ-50 קצינים, ובראשו עומד קצין בדרגה בכירה. מאז הקמת המרכז מפקדיו הוחלפו בתדירות גבוהה. בשנת 2018 פיקד על המרכז יורי יבטושנקו. מאז 2020 עמד בראשו תת-אדמירל אולג ז'ורבליוב.

בדצמבר 2024, בעקבות נפילתו של משטר אסד, צמצמו הרוסים משמעותית את נוכחותם בבסיס.
## מאפיינים
הבסיס נועד לשמש כמרכז האסטרטגי של המבצע הרוסי בסוריה. קיומו נחשף על ידי ארצות הברית.

הבסיס הפך למבצעי ב-30 בספטמבר 2015. הוא משרת מטוסי אנטונוב An-124, מטוסי תובלה מדגם איליושין Il-76, ולמעלה מ-50 מטוסי קרב מדגם סוחוי Su-24, סוחוי Su-25 וסוחוי Su-34. בבסיס נמצאים גם כמה טנקים מדגם T-90, נגמ"שים מדגם BTR-82, ומסוקי קרב מדגם מיל מי-24 ומיל מי-8. בנובמבר 2015 הוצבה בבסיס סוללת מערכת הגנה נגד טילים S-400. בינואר 2016 צורף מטוס סוחוי Su-35 אל הטייסת הרוסית שבמקום. בפברואר 2016 הצטרף גם מטוס הביון טופולב Tu-214.

להגנת הבסיס הותקנה מערכת קראסוחה.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סוריה: צבא וביטחון
קטגוריה:בסיסי חיל האוויר הרוסי
קטגוריה:אסיה: שדות תעופה צבאיים
קטגוריה:המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה
מופע הטלוויזיה של רוקי

**מופע הטלוויזיה של רוקי** (באנגלית: **The Rocky Horror Picture Show: Let's Do the Time Warp Again**) הוא רימייק לטלוויזיה משנת 2016 של סרט הקולנוע "מופע הקולנוע של רוקי" משנת 1975. את סרט הטלוויזיה ביים קני אורטגה, על פי התסריט המקורי שנכתב על ידי ריצ'רד או'בריאן וג'ים שרמן לגרסת הסרט המקורית משנת 1975.

בסרט מככבת לברן קוקס בתפקיד פרנק נ' פורטר, והוא שודר ברשת פוקס ב-20 באוקטובר 2016.

## תקציר העלילה
עלילת העיבוד הטלוויזיוני המחודש זהה במהותה לעלילת הסרט המקורי, עם מספר סצנות נוספות המציגות קהל הצופה בסרט באולם קולנוע.

## שחקנים ודמויות

## הפקה
כבר בשנת 2002 החלו בפוקס תוכניות לייצר רימייק לסרט הפולחן "מופע הקולנוע של רוקי", עם הקרנת בכורה הצפויה לשנת 2003 - לציון 30 שנה למחזמר שעליו מבוסס הסרט. מפיק ברודוויי לשעבר גייל ברמן היה צפוי להיות מעורב בפרויקט זה, כמפיק-שותף. גם ערוץ MTV תכנון רימייק, שיועד לצאת בשנת 2008, גם הוא עם ברמן כמפיק, אולם גם תוכניות אלו לא יצאו אל הפועל בסופו של דבר.

ב-10 באפריל 2015 פורסם כי קני אורטגה, הידוע בעיקר בזכות בימוי סרטי הקולנוע "הוקוס פוקוס", "היי סקול מיוזיקל", "Michael Jackson's This Is It", וסרטי הטלוויזיה של "היורשים", יביים את הרימייק. ב-21 באוקטובר 2015, השחקנית המועמדת לפרס אמי לברן קוקס, הידועה בעיקר בזכות תפקידה כאסירה הטרנסג'נדרית סופיה בורסט מדרמת הכלא של נטפליקס "כתום זה השחור החדש", הצטרפה לצוות שחקני הסרט, בתפקיד המדען המטורף ד"ר פרנק נ' פורטר, תפקיד אותו גילם במקור, בשנות ה-70, השחקן טים קארי. לו אדלר, שהפיק את הסרט המקורי, מפיק גם את הרימייק, יחד עם גייל ברמן וקני אורטגה. פרט לבימוי ולהפקה, אורטגה הוא גם הכוריאוגרף של הסרט. צוות העיצוב האמנותי של הסרט מתכנן "לדבוק בנאמנות לטקסט ולמוזיקה של המקור, אבל לעצב מחדש את הסיפור מבחינה ויזואלית".

## שידור
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-20 באוקטובר 2016, בערוץ פוקס.

## שירים
שמאל|ממוזער|250px|עטיפת האלבום
[ממוזער|150px|שמאל|[לברן קוקס]]

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חידושים לסרטים
קטגוריה:סרטי 2016
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי טלוויזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי להט"ב אמריקאיים
קטגוריה:סרטי להט"ב מוזיקליים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה שחורה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיית אימה
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מוזיקליים אמריקאיים
קטגוריה:קרוס-דרסינג בקולנוע ובטלוויזיה
קטגוריה:ספיישלים טלוויזיוניים אמריקאים
קטגוריה:סרטי ריקודים
החזית הבלטית הראשונה

**החזית הבלטית הראשונה** (ברוסית: ****) הייתה חזית, שהשתייכה לצבא האדום במלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד מרכזי בקרבות בכיבוש לטביה ובלארוס, תוך שהיא כובשת לבסוף את קניגסברג.

## היסטוריה
החזית הבלטית הראשונה, הוקמה ב-20 באוקטובר 1943 על ידי שינוי שמה של חזית קלינין. כמפקדה הראשון שימש אנדריי יריומנקו והיא כללה ארבע ארמיות ביניהן ארמיית אוויר אחת. החזית השתתפה במתקפת הקיץ הסובייטית, שחררה את העיר ריגה, וסייעה בכיתור 30 דיוויזיות גרמניות בקורלנד שבלטביה. המשיכה להתקדם לעבר בלארוס וכבשה את העיר ויטבסק. ב-24 בדצמבר 1943 כבשה את העיירה גורודוק שהייתה מרכז חשוב של הצבא הגרמני. במוסקבה ירו 124 פגזים לכבוד החזית הבלטית הראשונה על ניצחון זה. ב-22 ביוני 1944 השתתפה במבצע בגרטיון, הסבה אבדות כבדות לארמיית הפאנצר השלישית וכבשה את העיר פולוצק. על כך הוענק למפקד החזית דאז איוואן בגרמיאן עיטור גיבור ברית המועצות.

החזית השתתפה במבצע פרוסיה המזרחית. ב-10 באוקטובר 1944 היא כבשה את העיר ממל. באפריל 1945 השתתפה בכיבוש העיר קניגסברג. היא פורקה ב-24 בפברואר 1945, ואנשיה פוזרו בין היחידות השונות.

## מפקדים
* גנרל של ארמייה אנדריי יריומנקו (20 באוקטובר 1943 - 19 בנובמבר 1943)
* גנרל של ארמייה איוואן בגרמיאן (19 בנובמבר 1943 - 24 בפברואר 1945)
## מצבת כוחות
עם הקמתה כללה החזית את היחידות הבאות:
* ארמיית ההלם הרביעית
* ארמיית המשמר השישית
* הארמייה ה-43
* ארמיית האוויר השלישית
## קישורים חיצוניים
* החזית הבלטית הראשונה באתר samsv 
* החזית הבלטית הראשונה באתר nashapobeda 
## הערות שוליים

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חזיתות סובייטיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קבוצות ארמיות של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה
פוגואידה

[400px|ממוזער|left|תיאור [דיאגרמה|דיאגרמתי של מטוס המצוי בתנודת פוגואידה.]]
ה**פוגואידה** (באנגלית: **Phugoid**) היא תנועה אופיינית של מטוס המתרחשת בניסיון לייצבו בטיסה אופקית. כאשר מטוס משנה את גובהו, תנודת פוגואידה נלווית תמיד לניסיון להתייצב בגובה החדש. בתנודת הפוגואידה, המטוס מעלרד מעלה ומטפס, ולאחר מכן מעלרד מטה ויורד בגובה, כאשר בתהליך זה הוא מאיץ ומאט כאשר הוא טס "במעלה הגבעה" או "במורד הגבעה". התנודה כולה ניתנת להבנה כתמורה איטית של אנרגיה קינטית ואנרגיה פוטנציאלית כובדית מסביב למפלס של שיווי משקל. הפוגואידה הוא אחד ממודי הדינמיקה העיקריים של מטוס, והוא דוגמה קלאסית למערכת משוב שלילי. 

## תיאור מפורט

במהלך תנודת פוגואידה למטוס יש זווית התקפה קבועה בקירוב אך זווית עלרוד משתנה, הנגרמת על ידי תמורה חוזרת של מהירות הרוח המציפה (מהירות המטוס) וגובה המטוס. ניתן לעורר את הפוגואידה באמצעות הטיה קצרה של הגה הגובה (הטיה קצרה וחדה של משטח הניהוג, ולאחר מכן חזרה למצב היציב), כך שהתוצאה היא שינוי בכוח העילוי וזווית העלרוד בעוד קודם המטוס היה מצוי במצב שיוט (טי"א - טיסה אופקית). כשהמהירות יורדת, העילוי יורד ואף המטוס ירד אל מתחת לאופק, בעוד שכשהמהירות עולה, העילוי עולה ואף המטוס יטפס מעל האופק. המודל המציג את תנודת הפוגואידה מניח הנחה יסודית לגבי **התנודה הקצרה** - המודל מניח שהיציבות הסטטית של המטוס גבוהה (יציבות סטטית נמדדת לפי המרחק השלילי בין מרכז הלחץ למרכז הכובד, אשר מתפקד כזרוע מומנט) כך שהתנודה הקצרה קצרה מאוד ומרוסנת חזק מאוד, על כן על המטוס פועלת תאוצת עלרוד נמוכה והוא שומר על זווית התקפה קבועה בקירוב. הפוגואידה היא אם כן, אחת משתי תנודות המתרחשות במוד האורכי, כשהראשונה היא התנודה הקצרה שתוארה קודם ואילו השנייה היא הפוגואידה המכונה "**התנודה הארוכה**".

## ניתוח תנודת הפוגואידה

הפוגואידה מכונה לעיתים "תנודת כבידה" ומשום שהכבידה היא הגורם המניע אותה. המטוס המצוי בתנודת פוגואידה מנסה כל העת לחזור למצב שיווי משקל בו מתקיים שוויון בין העילוי ומשקל המטוס. אם המטוס מצוי בשיווי משקל במהירות V אז מתקיים:
W = L = C \cdot V^2. השינוי בעילוי עקב שינוי קטן בגודל המהירות הוא dL = 2CV\cdot (dV) , והשינוי בגובה לפי השינוי במהירות הוא dH = V(dV)/g, על כן תנודת הפוגואידה היא הרמונית בקירוב עם זמן מחזור:

T = \frac{2\pi}{\sqrt (g/V)} = \pi \sqrt (\frac {V}{g}).

זמן המחזור של תנודת פוגואידה עשוי להשתנות בין עשרות שניות למטוס קל למספר דקות עבור מטוס גדול וכבד יותר (זה בא לידי ביטוי בכך שמהירות המטוס במצב שיווי משקל גבוהה יותר, על כן זמן המחזור בנוסחה ארוך יותר). בעבור מטוסים קלים במיוחד זמן המחזור של הפוגואידה עשוי להיות בין 15 ל-25 שניות.

## ראו גם
* יציבות כלי טיס

## קישורים חיצוניים
*Analysis of phugoid motion
קטגוריה:אווירודינמיקה
נחל חווארים

ממוזער|250x250 פיקסלים
ממוזער|250x250 פיקסלים

**נחל חווארים** הוא נחל אכזב בנגב המרכזי, דרומית למדרשת בן-גוריון, ומצפון לעיר מצפה רמון. הוא מתחיל מכביש 40 ליד צומת ציפורים ונגמר למרגלות מעלה הגר שם הוא מתחבר עם נחל עבדת ויוצר איתו את נחל צין. ישנו חיבור בין נחל קרקש לנחל חווארים בערך באמצעו.

נחל חווארים נכנס אל בקעת צין הנמצאת בין רמת עבדת לבין רמת הנגב.

## מסלע
נחל חווארים מתחתר בתחילתו בסלעי צור וקירטון, ובהמשך בסלעי חוואר שנתנו לנחל את שמו. יחסית לגודלו יש בו מגוון רחב של סוגי מסלע שנותנים לו מראה מיוחד.

בתחילתו בתוך סלעי הקירטון ניתן למצוא שיני כריש קדומות.

## נקודות ציון בנחל
### גב חווארים
באמצע הנחל נמצא גב מים המתמלא במים בעונת הגשמים. ניתן להתרחץ בו כאשר הוא מלא.

### בור חווארים
בור מים נבטי החצוב בסלע. הבור הוא שריד לשבט הנבטים הנודדים שחיו באזור הנגב מעל 1,000 שנים, הם חצבו בורות מים שאספו את מי גשמי החורף ובזכותם שלטו על דרך הבשמים.

הבור חצוב בסלע קירטון מה שמקנה לו יכולת אגירת מים לזמן ממושך. ניתן לרדת אל תוך בור המים דרך מדרגות החצובות בסלע.

### "הסכין השחורה"
זהו שמה המקומי של גבעת חוואר שחור הנמצאת בשולי הנחל לקראת חיבורו עם נחל צין.

## מסלול
בתוך נחל חווארים עובר מסלול הליכה באורך של כ–4.5 קילומטרים. ניתן לטייל במסלול זה בכל ימות השנה והוא פתוח לקהל הרחב ללא תשלום.

## צמחייה ובעלי חיים
האזור מאופיין בצמחים סהרו ערביים כגון: מלוח, רותם המדבר, זוגן השיח ועוד. באזור ישנם הרבה יעלים המאפיינים את כל אזור מדרשת בן-גוריון. ישנם גם על יד הנחל באזור עין עבדת קינוני נשרים.

## גלריה

קובץ:גב חווארים.jpg|גב חווארים
קובץ:PikiWiki Israel 15773 Nabatean water cistern in the negev israel.JPG|בור חווארים
קובץ:"הסכין השחורה".jpg|"הסכין השחור"
קובץ:NahalHavarimNov222022 01.jpg|תצפית על בקעת נחל חווארים ובקעת צין
קובץ:NahalHavarimNov222022 02.jpg|זריחה מעל נחל חווארים
קובץ:NahalHavarimNov212022 06.jpg|נקיק מתחתר בחלקו העליון של נחל חווארים
קובץ:NahalHavarimNov212022 08.jpg|"שער הצור" - מעבר במסלול הטיול של נחל חווארים דרך שכבת צור
קובץ:NahalHavarimNov212022 07.jpg|"שער הצור" במבט על
קובץ:NahalHavarimNov222022 09.jpg|תחילת המסלול בנחל חווארים מהחניון, דרך בור המים הנבטי ו"שער הצור"
קובץ:NahalHavarimNov212022 10.jpg|מבט מהצד על "שער הצור", שבו ניתן לראות היטב את הסטרוקטורות הדפורמטיביות האינטראפורמציונריות של הצור הברקציוזי המשאשי


## קישורים חיצוניים

*המלצה למסלול בנחל חווארים, באתר בית ספר שדה שדה בוקר
*תיאור מסלול - החברה להגנת הטבע
*מסלול נחל חווארים על מפה - אתר מפה

## הערות שוליים

חווארים
ארמיית הדגל האדום הראשונה

**ארמיית הדגל האדום הראשונה** (ברוסית: **Краснознамённая армия я-1 **) הייתה ארמייה של הצבא האדום שהוצבה במזרח הרחוק הרוסי במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הארמייה הוקמה ביולי 1938 במזרח הרחוק הרוסי כהגנה מפני פלישה אפשרית של האימפריה היפנית. השם הראשוני של הארמייה היה "ארמיית החוף" והיא לחמה במסגרת סכסוך גבולות שפרץ אותה תקופה בין ברית המועצות לאימפריה היפנית. הארמייה לחמה בקרב אגם חסן וקרב חלקין גול, וכשנתיים לאחר הקמתה ב-1940 הוענק לה השם "ארמיית הדגל האדום הראשונה".

הארמייה הושארה במזרח הרחוק ולא לקחה חלק בקרבות החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה. ועל אף שהאימפריה היפנית הייתה בברית עם גרמניה הנאצית התברר שהיפנים מכבדים את הסכם הנייטרליות הסובייטי-יפני. הארמייה נכללה בתוך חזית המזרח הרחוק הראשונה. ב-9 באוגוסט 1945, הפרה ברית המועצות את הסכם הנייטרליות ופתחה בהתקפה באזור מנצ'וריה, מונגוליה, סחלין, איי קוריל וקוריאה. הארמייה לקחה חלק בקרבות באזור העיר חרבין, ולאחר כניעת האימפריה היפנית פיקחה על פירוקן של מספר ארמיות יפניות.

הארמייה הוצבה במזרח הרחוק ופורקה ב-1959.   
## מפקדים
* קוזמה פודלאס (יולי 1938 - יולי 1939)
* מרקיאן פופוב (יולי 1939 - ינואר 1941)
* אנדריי יריומנקו (ינואר 1941 - יוני 1941)
* וסילי ואסילייב (יוני 1941 - אוקטובר 1942)
* מיכאיל סאבושקין (אוקטובר 1942 - יוני 1945)

## קישורים חיצוניים
* ארמיית הדגל האדום הראשונה 
## הערות שוליים

1
1
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
הארמייה השנייה (איטליה)

**הארמייה השנייה של הצבא האיטלקי** (באיטלקית: **Armata 2**), הייתה ארמייה איטלקית שלחמה במהלך מלחמת העולם הראשונה נגד מעצמות המרכז, ופורקה עם סיום המלחמה. הוקמה מחדש במהלך מלחמת העולם השנייה, ולחמה לצד מדינות הציר.

## היסטוריה
הארמייה הוקמה לראשונה במאי 1915, ולחמה בקרבות החזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה. היא התבלטה במהלך קרבות הנהר איזונצו וכבשה את העיר גוריצה מידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. היא פורקה לאחר קרב קפורטו במהלכו הושמדה כמעט כליל.

הארמייה הוקמה בשנית במהלך יוני 1938. הארמייה הוצבה באזור הגבול עם יוגוסלביה כהכנה לקראת הפלישה ליוגוסלביה. ב-11 באפריל קיבלו הכוחות האיטלקיים על הגבול היוגוסלבי הוראה לנוע. הארמייה השנייה נעה מצפון מזרח איטליה לכיוון ליובליאנה (סלובניה של ימינו) ועד לחוף המזרחי של הים האדריאטי באזור דלמטיה, כמעט ללא כל התנגדות יוגוסלבית. לאחר כניעת יוגוסלביה הוצבה כחיל מצב באזור דלמטיה וליובליאנה. היא גם לקחה חלק במערכה נגד הפרטיזנים בקרואטיה והרצגובינה.

לאחר שאיטליה החליפה צדדים במלחמה, תקפו הגרמנים והקרואטים את הטריטוריות האיטלקיות בבלקן. הארמייה השנייה סרבה להיכנע ולחמה נגד הגרמנים והקרואטים עד שהתפרקה בספטמבר 1943. מרבית חיילי הארמייה סירבו לשתף פעולה עם הרפובליקה של סאלו, ורובם הצטרפו לפרטיזנים.
## מפקדים
### מלחמת העולם הראשונה
* גנרלו פייטרו פרוגוני (מאי 1915 - יוני 1916)
* גנרלו סטימיו פיקנטיני (יוני 1916 - יוני 1917)
* גנרלו לואיג'י קאפלו (יוני 1917 - אוקטובר 1917)
* גנרלו לוקה מונטורי (תקופה קצרה במהלך אוקטובר 1917)
* גנרלו לואיג'י קאפלו (אוקטובר 1917 - נובמבר 1917)
### מלחמת העולם השנייה
* ויטוריו אמברוסיו (יוני 1938 - ינואר 1942)
* מריו רואטה (ינואר 1942 - ינואר 1943)
* מריו רובוטי (ינואר 1943 - ספטמבר 1943)
## קישורים חיצוניים
* הארמייה השנייה באתר Axis History 
## הערות שוליים

קטגוריה:ארמיות איטלקיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:איטליה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:איטליה: היסטוריה צבאית
2
שעון בן 12 שעות

ממוזער|שעון אנלוגי בן 12 שעות
**שעון בן 12 שעות** הוא מוסכמת זמן שבה 24 שעות היממה נחלקות לשתי יחידות זמן:
* **AM** (קיצור של הביטוי הלטיני Ante meridiem – "לפני חצות היום"), במילים אחרות, לפני 12 בצהריים (התחלת יחידת זמן זו היא בחצות הלילה).
* **PM** (Post meridiem – לאחר חצות היום), במילים אחרות, אחרי 12 בצהריים.
כל יחידה מורכבת מ־12 שעות שמספרם הוא 12 (המשמש גם כ־0),  ו־11. מחזור השעון בן 24 השעות, מתחיל ב־12 בלילה (לפעמים נכתב כ־12 a.m), ממשיך ל־12 בצהרים (לפעמים נכתב כ־12 p.m), ומסתיים עד 12 בלילה בסוף היום.

שעון 12 השעות פותח מאמצע האלף השני לפנה"ס, עד המאה ה־16 לספירה.

קטגוריה:זמן
קטגוריה:שעונים
גביע המדינה בכדורגל 1954/1955

**גביע המדינה 1954/1955** הייתה התחרות ה-20 מאז היווסדה וה-4 לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו ב-22 במרץ 1955 והסתיימו ב-19 בנובמבר 1955. בתחרות השתתפו 73 קבוצות. מכבי תל אביב זכתה בפעם השמינית שלה ובפעם השנייה מאז הקמת מדינת ישראל, לאחר שניצחה את הפועל פתח תקווה בתוצאה 1:3 בגמר הטורניר. בגלל דחיית המשחקים טורניר הגביע הבא הועבר לשנת 1956 ולמעשה דילגו על טורניר 1955/1956.

## התוצאות
### השלבים המוקדמים
בשלב הראשון השתתפו 32 קבוצות של ליגה ג', שאז הייתה הליגה השלישית. המשחקים נערכו רק ב-22 בינואר לאור אי-ההסכמות בין מכבי לבין הפועל. קבוצות מכבי אף החרימו את המשחקים ומשחקים בהשתתפותן התקיימו ב-19 בפברואר.

בשלב השני, ל-16 קבוצות ליגה ג' הצטרפו 23 קבוצות של ליגה ב' שהייתה הליגה השנייה בחשיבותה. המשחקים נערכו ב-26 בפברואר 1955.

בסיבוב השלישי, ל-20 קבוצות שנותרו הצטרפו 14 קבוצות של ליגה א' שהייתה הליגה העליונה. רוב המשחקים נערכו ב-26 במרץ 1955. המשחקים שהיו צריכים להתקיים בירושלים נדחו בעקבות מזג האוויר הסוער ונערכו ב-7 במאי 1955.

**תוצאות:**

### שלבי הגמר
בשלב שמינית גמר נכללו 17 קבוצות. הפועל פתח תקווה הייתה צריכה לשחק גם נגד הפועל בלפוריה, אך המשחק לא התקיים והיא זכתה בניצחון טכני.

הערות:
* הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
*  מסמן קבוצות ששיחקו בליגות המשנה.

## משחק הגמר

## קישורים חיצוניים
* תיאור משחק הגמר, באתר הפועל פתח תקווה

קטגוריה:עונות בגביע המדינה בכדורגל
קטגוריה:1955 בישראל: כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1955
צבי צלמן

**צבי צלמן** (ביידיש: **צבֿי הערשל צעלמאַן**; 1912, קפרשטי – 5 באוקטובר 1972 אופה; בתקופת מגוריו בבשקיריה שמו היה **גרגורי מואיסייביץ' צלמן**; ברוסית: **Григорий Моисеевич Цельман**) היה משורר עברי ויידי.

## ביוגרפיה
הוא נולד בבסרביה בשטעטל קפרשטי הנמצא לגדות הנחל ראוט (יידיש: **רעוועט**), להוריו קראו משה וזלאטע צלמן. את חינוכו קיבל בתלמוד תורה. בשנת 1931 הוא החל ללמוד בבית ספר להכנת מורים בצ'רנוביץ, יחד איתו בבית הספר למדו גם יחיאל שרייבמן, אליעזר פודריאצ'יק, מאיר חרץ וברל רויזן. הוא החל לפרסם שירים בעברית עוד בתקופת לימודיו.

לאחר סיום לימודיו הוא עבר להתגורר בבוקרשט שם התיידד עם שרול ברונשטיין ופרסם שירים ביידיש. בסוף שנות ה-30 הוא פרסם 3 קובצי שירים ביידיש בבוקרשט, כמו כן הוא פרסם שירים בעברית בעיתון העולם בברלין.

לאחר הסיפוח הסובייטי של בסרביה ובוקובינה הצפונית הוא חזר לקפרשטי ואז הפסיק לפרסם. עם תחילת מלחמת העולם השנייה הוא גויס לגדוד הנדסה של הצבא האדום, לקראת סוף המלחמה הוא, יחד עם גדודו הועבר לבשקיריה, שם הם עסקו בעבודות שיפוץ.

לאחר המלחמה הוא עבד במפעל ובתחנת דלק באופה. הוא יצא לפנסיה ב-6 ביוני 1972, הוא נפטר ב-5 באוקטובר אותה שנה. הוא אף פעם לא פרסם בתקופת מגוריו בברית המועצות.

## חלק מפרסומיו
***מאַסקן-קאַראַכאָד**, בוקרשט, 1937.
***בלוט**, בוקרשט, 1939.
***ציגײַנער-מאָטיװן**, בוקרשט, 1940.

קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1913
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1972
וייקם

**וייקם** (במלאיאלם: **വൈക്കം**; באנגלית: **Vaikom** או **Vaikam**) היא העיר הראשית של נפת וייקם בצפון המערב של מחוז קוטיים במדינת קרלה בהודו. הגבול המערבי של העיר הוא אגם ומבנד, וחוצים אותה יובלים של נהר מובטופולה.

בלב העיר נמצא פסל לאל שיווה, שמדי חודש נובמבר נערכות בו חגיגות מיוחדות. העיר ידועה בשל אירועי וייקם סאטיאגרהא, מחאה למען זכויות בני הקאסטות הנמוכות ללכת בשבילים ליד המקדש.

## היסטוריה
ממוזער|תיבת דואר בווייקם
ממוזער|אנדרטה לזכר וייקם סאטיאגרהא
וייקם הייתה חלק מהממלכה העתיקה ונמלה נדו. בשנת 1742 היא צורפה למדינתו של המהרג'ה של טרוונקור.

וייקם היא האתר של "וייקם סטיאגרהא", מחאה למען שווין בין בני כל הקאסטות בהודו. המחאה, שגם מוהנדס גנדי היה מעורב בה, זכתה להצלחה חלקית, ובני הקאסטות הנמוכות קיבלו גישה לחלק מהדרכים שלפני־כן היה אסור להם ללכת בהם.

## כלכלה
הכלכלה המסורתית של וייקם מבוססת על גידול קוקוס ואורז וכן על דיג. בעת החדש הוקמו באזור גם תעשיות אגוז מוסקט, פלפל שחור, לטקס, תיירות ותכנה.

## אוכלוסייה
לפי המרשם של שנת 2011, בווייקם גרו 23,234 אנשים, מהם 11,304 גברים ו־11,930 נשים. רמת האוריינות היא 96.84%; 98.3% מהגברים ו־95.47% מהנשים יודעים קרוא וכתוב.

## אנשים ידועים

וייקם היא מקום הולדתם של הסופרים וייקם מוחמד בשיר ונ' מונהן, ושל המוזיקאית וייקם ויג'יאלקשמי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קרלה: יישובים
הוקו מדולדל-חזה

**הוקו מדולדל-חזה** (שם מדעי: *Aburria aburri*) הוא מין יחיד בסוגו ממשפחת ההוקיים שקרובים לתרנגולים. נקרא כך על שם הדלדל שמתחת למקורו.

## מאפיינים
אורכו של ההוקו עד 75 ס"מ ומשקלו 1.2 - 1.5 ק"ג והוא בעל נוצות שחורות עם ציצה שחורה על ראשו ועור פנים לבן. הרגליים כתומות והזנב ארוך מעט. הזכרים גדולים יותר מהנקבות. המקור כחול ותחתיו דלדל בצבע אדום וצהוב.

ההוקו מצוי בטבע במרגלות הרים במערב אמריקה הדרומית מגובה 500 עד 1,550 מ'. הוא חי ביערות הרריים ויערות טרופיים בקולומביה, ונצואלה, פרו ואקוודור. מצב השימור שלו הוא קרוב לסיכון עקב פגיעה באזור חיותו וכן מציד. ההוקו מבלה רוב הזמן על הענפים ואף מגיע לצמרת היער. הוא מחפש שם פירות, חרקים ויצורים קטנים נוספים למאכל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1828
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רנה לסון
קטגוריה:הוקיים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:אקוודור: עופות
בית ספר בורוכוב

ממוזער|250px|חזית בניין ההנהלה הנמצא מול הכניסה הראשית של בית הספר, 2015
[250px|ממוזער|גבעתיים, 1935: על ההר למעלה נראים צריף [הנוער העובד הראשון ובית הלומד בורוכוב]]

**בית הספר בורוכוב** (שמו הרשמי: **בית הלומד בורוכוב**) הוא בית ספר יסודי שמונה שנתי בעיר גבעתיים. בית הספר נוסד ב-1923 (שנת הלימודים תרפ"ד) כבית הספר של שכונת בורוכוב והוא בית הספר הראשון בעיר גבעתיים, והראשון ברשת החינוך "זרם העובדים" של ההסתדרות.

בבית הספר לומדים כ-870 תלמידים מכיתה א' עד כיתה ח'. מנהלת בית הספר הנוכחית (2024) היא אורית כוכבי, סגניות המנהלת הנוכחיות הן סופי עציוני, טלי בן שאול והילה אברהם.

בחצר בית הספר ישנה אנדרטה לזכר הנרצחים בפוגרום בעיירה גרוסולובה באוקראינה ב-1919, מעשה ידיה של הפסלת בתיה לישנסקי. בשנת 2018 שופצה החצר בה מצויה האנדרטה, בסיוע המועצה לשימור אתרים והוכרזה כ"חצר מורשת".

## היסטוריה
שכונת בורוכוב הוקמה כשכונת פועלים ותושביה רצו שילדי השכונה ילמדו בבית ספר שיעניק להם חינוך ב"רוח העבודה". לכן החליטו להקים בית ספר לילדי השכונה ולא לשלוח אותם ללימוד בערים השכנות.

בראשית דרכו היה בית הספר בצריף ב"גן העיגול" - בהצטלבות הרחובות קק"ל ובורוכוב בגבעתיים, "כיכר אלדמע". עם הגידול במספר התלמידים התפזרו כיתות הלימוד ברחבי השכונה.

מבנה הקבע הראשון של בית הספר נבנה בשנת 1932 (שנת העשור לשכונת בורוכוב). בית הספר ממוקם במעלה הגבעה החולשת על שכונת בורוכוב בצמוד לחורשה שניטעה לזכר נרצחי הפוגרום בגורסולובה. הבניין נבנה בסגנון בינלאומי, ומיקומו מאפשר תצפית נרחבת על כל מרחב שכונת בורוכוב.

המבנה הראשון אשר נבנה במתחם בית הספר שימש בעבר את הפלמ"ח. בשל מיקומו שימש מרכז קשר של ההגנה ועל גגו הוקמה תחנת איתות מרכזית של האזור וכן עמדת תצפית.

המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, בשיתוף עיריית גבעתיים, פועלות למען שימור של מבנה בית הספר והשמשתו מחדש.

## מבנה בית הספר
המבנה ההיסטורי של בית הספר אינו מאכלס יותר כיתות לימוד, וחדריו משמשים למעבדות, ולפעילויות נוספות של בית הספר.

במשך השנים, עם צמיחת בית הספר נבנו בשטח בית הספר מבנים נוספים המשמשים לכיתות לימוד, אולם ספורט וספריה. האחרון שבהם נחנך בראשית שנת הלימודים ה'תש"פ.

בנוסף לאנדרטה לזכר נרצחי גרוסולובה הוקמה בחצר בית הספר אנדרטה לבוגרי בית הספר שנפלו במערכות ישראל.

## ראו גם
רשימת בוגרי בתי הספר

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* על שימור מבנה בית הספר , באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
* יונתן ממלוק, בית ספר הראשון בגבעתיים "בית ספר בורוכוב", זיכרונות מבית הספר, באתר בית הלומד בורוכוב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי ספר יסודיים בישראל
קטגוריה:שכונת בורוכוב
קטגוריה:מחוז תל אביב: מבנים לשימור
קטגוריה:גבעתיים: חינוך
צ'רנווצ'יצה

ממוזער|אנדרטה לזכר קרבנות השואה בעיירה.
**צ'רנווצ'יצה** (בבלארוסית: **Чарнаўчыцы**, צ'רנאוצ'יצי; בפולנית: **Czarnawczyce**) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, כ-14 ק"מ צפונית לברסט, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
## היסטוריה
צ'רנווצ'יצה נזכרת לראשונה במאה ה-15 ככפר בבעלות פרטית, ובמשך השנים הייתה למרכז מסחר אזורי. בשנת 1718 הוענקו ליישוב זכויות עיר, ובהמשך אותה מאה היה היישוב בבעלות משפחת רדזיוויל. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

קהילה יהודית התקיימה בעיירה מראשית המאה ה-17, וזו הייתה כפופה תחילה לקהילת בריסק. מראשית המאה ה-19 היו היהודים לרוב גדול בקרב תושבי העיירה, ובין מלחמות העולם נמנו ביישוב 428 יהודים. במהלך הכיבוש הגרמני בזמן מלחמת העולם השנייה גורשו יהודי העיירה לגטו בריסק, ושם חלקו את גורל יתר יהודי המקום, אשר נרצחו ברובם בברונה גורה.

## קישורים חיצוניים

* צרנווצ'יצה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 

קטגוריה:שואת יהודי בלארוס
קטגוריה:מחוז ברסט: עיירות יהודיות
מחנה בית דגן

**מחנה בית דגן** הוא בסיס צה"לי נטוש, הנמצא בתחום המועצה אזורית שדות דן וממוקם בסמוך וממערב לכביש 412, כ-300 מטרים צפונית לצומת בית דגן.

## היסטוריה
בשטח עליו ממוקם המחנה פעלה בשנות ה-40 של המאה ה-20 מטווייה ערבית גדולה. שמה היה "גולדן ספינדל" (מטוויית הזהב). היה זה בית חרושת משוכלל לייצור אריגים ותפירת בגדים שהוקם בהשקעה גבוהה. אחד מבעלי המטווייה, היה אחמד אבו לבן, איש אמיד תושב יפו, שהיה חבר מועצת העיר יפו וחבר הוועדה הלאומית ביפו.

עם התחלת מלחמת תש"ח פסקה פעילותה של המטווייה. במבני המטווייה השוממים התמקמו אנשי כנופיות חמושים בפיקודו של חסן סלאמה, שהגיעו למקום על-מנת להשתתף בהתקפות על מוצב בית הקרן הקיימת על יד בית דגן ששכן כ-500 מטר מערבית למבני המטוויה. במאי 1948 כשכבש כוח המגן העברי במסגרת "מבצע חמץ" את מצודת המשטרה הבריטית ליד צומת בית דגן הגיעו גם למטוויה הסמוכה למצודת המשטרה ומצאו אותה נטושה, כשחלק מהמכונות ניצבות עדיין באולמות הייצור.

זמן קצר לאחר קום המדינה הועברו מבני וציוד מטוויית "גולדן ספינדל" לרשות האפוטרופוס לנכסי נפקדים, והמתחם שיכן מוסכים של חיל התחבורה. בינואר 1949 הפכה סדנת התחבורה בבית דגן ליחידה במ"ב 684 (בית מלאכה בסיסי) בתחילה בוצעו במקום תיקוני רכב א' (טנדרים, משאיות ומכוניות נוסעים), והוקמו שם נגרייה, רפדייה ומצבעה. באפריל 1949 כבר פעלו בו ארבע סדנאות בהם עבדו כ-130 בני אדם - קצינים, נגדים, חיילים סדירים ואזרחים עובדי צה"ל.

בשנות ה-50 של המאה ה-20, נחשבה הסדנא לאחת מהגדולות בארץ ועבדו בה יותר מ-1000 עובדים, חיילים ואזרחים. בהמשך שונה שם היחידה בבית דגן ונקראה במ"ב 681. בתקופת מלחמת סיני תוקנו והושמשו בסדנא גם טנקים ומשוריינים.

בשנות ה-60 של המאה ה-20 פותחו בבסיס בית דגן אמצעי ראיית הלילה הראשונים של צה"ל. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 שונה שם היחידה למש"א 7100 (מרכז שיקום ואחזקה). בזמן מלחמת יום כיפור היחידה גם עסקה בשיקום מהיר של מנועי טנקים פגועים שהגיעו משדה הקרב. לקראת שנת 2000 הועברו כל פעילויות המחנה למקומות אחרים והוא נעזב סופית בשנים 2000–2001.

## מבנים היסטוריים
במתחם שטח מחנה בית דגן נותרו שורה של מבנים היסטוריים וביניהם מבנה, כנראה משנות ה-20 של המאה ה-20, המעוטר בקשתות בסגנון אוריינטלי. מבנה נוסף הוא מבנה אבן בו שכנה הנהלת המטווייה שייתכן ששימש קודם כבית ספר לילדי הכפר בית דג'אן. בתקופת מלחמת העצמאות שכנה בבית האבן מפקדתם של אנשי חסן סלאמה.

## שימושיים עתידיים
מאז שעזב צה"ל את המחנה המקום נותר נטוש, בשל זיהום חמור של הקרקע בשמנים ובמתכות כבדות. על פי התכנון היה אמור צה"ל לנקות את הקרקע כהכנה לקראת מסירתו של השטח למינהל מקרקעי ישראל. הדבר לא בוצע ועל פי עמותת אדם טבע ודין הזיהום בקרקע חלחל גם למי התהום באזור. המועצה האזורית עמק לוד, גם תבעה בשנת 2007 את משרד הביטחון בגין היטלי ביוב שלא שולמו עבור שטח המחנה.

ביוני 2017 החל אגף ההנדסה והבינוי במשרד הביטחון, בעבודות פינוי מבני המחנה. עבודות הפינוי כללו פירוק וגריסה של כ-30 אלף מ"ר של מבנים ותשתיות, למעט מספר מבנים היסטוריים שבמקום. בשנת 2018 הוחזר רשמית שטח המחנה לידי רשות מקרקעי ישראל, אם כי יידרשו שנים רבות עד שיהיה ניתן לבנות בו שוב, מכיוון שזיהום הקרקע בו גבוה ועדיין לא טופל (נכון לשנת 2021).

## קישורים חיצוניים

* אלי אלון, סיפורו של מחנה צה"ל בית - דגן, באתר TheMarker, 9 ביולי 2012 (מאורכב בוייבאק מאשין)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בסיסי צה"ל שנסגרו
קטגוריה:מועצה אזורית שדות דן
קטגוריה:בית דגן
בית דגן, מחנה
אילן ברוך (שגריר)

**אילן ברוך** (נולד בשנת 1949) הוא דיפלומט ישראלי בדימוס ופעיל שמאל. כיהן כשגריר ישראל בדרום אפריקה.

## ביוגרפיה
ברוך שירת בצה"ל בחיל השריון, במלחמת ההתשה שימש מפקד מחלקה בגדוד 52 של חטיבה 14, הוא נפצע ואיבד את עינו הימנית.

לאחר מלחמת יום הכיפורים הצטרף למשרד החוץ. הוא שירת בסינגפור, קופנהגן ובלונדון. בתקופת הסכמי אוסלו הקים את הדסק הפלסטיני במשרד החוץ, היה חבר במשלחת הישראלית לחתימת על הסדרי הביניים ב-1993. כיהן כשגריר ישראל בפיליפינים. ב-2001 מונה לראש הדסק ליחסים כלכליים עם מדינות ערב. ב-2005 מונה לשגריר ישראל בדרום אפריקה ושגריר לא תושב לבוטסואנה, נמיביה, זמביה וזימבבואה וסווזילנד.וכיהן בתפקיד עד דצמבר 2008. במרץ 2011 הודיע על פרישתה מוקדמת מהמשרד, לטענתו במחאה על מדיניות הממשלה בראשותו של בנימין נתניהו ושר החוץ אביגדור ליברמן.

לאחר פרישתו משמש ברוך יועץ מדיני למפלגת מרצ ופעיל בארגוני שמאל שונים בהם חבר המועצה הבינלאומית של הקרן החדשה לישראל, חבר המועצה הציבורית של תנועת "עתיד כחול לבן" וחבר פורום ארגוני השלום. הוא היה מהפונים למדינות אירופה השונות להכיר במדינה פלסטינית, היה בפונים לממשלת ברזיל לא לאשר את מינויו של דני דיין לשגריר ישראל במדינה, ושותף לפנייה לאיחוד האירופי להחריף את צעדיה נגד ישראל.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שגרירי ישראל בפיליפינים
קטגוריה:שגרירי ישראל בדרום אפריקה
קטגוריה:פעילי מרצ
קטגוריה:נכי צה"ל
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:חברי המועצה הבינלאומית של הקרן החדשה לישראל
קטגוריה:הסכמי אוסלו: אישים
קטגוריה:שגרירי ישראל באסוואטיני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
אוסטין מילר

**אוסטין (סקוט) מילר** (באנגלית: **Austin "Scott" Miller**) הוא גנרל בצבא ארצות הברית, פיקד על כוחות ארצות הברית ונאט"ו באפגניסטן.

## קריירה צבאית
מילר החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית וסט פוינט. לאחר שסיים את חוק לימודיו ב-1983, והוסמך כקצין בדרגת לוטננט התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר, קורס סיירים והסמכה כצנחן. מילר שירת כמפקד מחלקה בדיוויזיה המוטסת ה-82 ולאחר מכן במספר תפקידי מטה ופיקוד ברגימנט הריינג'רס ה-75, בדיוויזיית החי"ר ה-2 ובפיקוד המבצעים המיוחדים. כמפקד פלוגה בכוח דלתא לחם בקרב מוגדישו, ועוטר על אומץ ליבו בכוכב הארד. בהמשך פיקד על כוח דלתא במלחמת עיראק ושימש כאחראי על המבצעים המיוחדים באפגניסטן. ביולי 2014 למפקד המרכז למצוינות בתמרוּן בפורט בנינג. במרץ 2016 מונה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. בספטמבר 2018 מונה למפקד על כוחות ארצות הברית ונאט"ו באפגניסטן. שימש בתפקיד עד נסיגת ארצות הברית ביולי 2021.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי כוח דלתא
קטגוריה:גנרלים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי לב הארגמן
קטגוריה:מפקדי פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:מלחמת המפרץ: אישים
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת אפגניסטן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
לנצ'נה

**לנצ'נה** (בפולנית: **Łęczna**; ביידיש: **לענטשנע**) היא עיר מחוז קטנה בפרובינציית לובלין שבפולין, במפגש הנהרות וייפז' ושווינקה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
לנצ'נה נזכרת לראשונה בשנת 1252, ועד סוף המאה ה-14 סבלו תושביה מפשיטות המונגולים, הטטרים, הליטאים והיוטבינגיים. בשנת 1462 הועבר היישוב לבעלות משפחת האצולה טנצ'ינסקי, ובשנת 1467 הוענקו לו זכויות עיר.

הודות לזכויות ולהיתרים שונים שהוענקו לעיר, היא הפכה למרכז סחר מרכזי בבקר ובסוסים. באמצע המאה ה-17 הסתיימה תקופת השגשוג של העיר, לאחר שהוחרבה בידי חיילי האימפריה השוודית.

בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיר בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.

מבחינה מנהלית העיר מהווה מרכז נפה שכוללת 6 מועצות אזוריות: לצ'נה, מילאיוב-אוסדה, ציצוב, ספיצין, לודווין ופוקצוב.

## יהודי לנצ'נה

יהודים החלו לשבת בעיר בסוף המאה ה-15, ובשנת 1803 כבר היוו כ-38% מתושביה. בשנת 1840 היוו היהודים כ-64% מתושבי העיר.

במהלך המאה ה-19 פעלו בעיר שניים מתלמידי החוזה מלובלין, רבי שלמה לייב מלנטשנה ורבי יצחק אייזיק מלנטשנה. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיר 2,446 יהודים, והתקיימה בה פעילות ציבורית יהודית.

### בשואה
עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בתחילת מלחמת העולם השנייה הוטלו גזירות שונות על יהודיה, וכעבור זמן מה רוכזו כולם בגטו שהוקם ביישוב. בינואר 1940 מונה בעיר יודנרט בראשות יצחק חיים פרוכטמן. במהלך שנת 1942 הובאו לגטו שבעיר מאות רבות של יהודים שגורשו מצ'כוסלובקיה ומבוהמיה.

במאי 1942 שילחו הגרמנים כ-200 יהודים מהגטו שבעיר למחנה ההשמדה סוביבור. בסוף אוקטובר 1942 ערכו הגרמנים אקציה נוספת וגדולה בגטו, בה שילחו כ-3,000 יהודים, בעיקר נשים וילדים, לסוביבור. בסוף אפריל 1943 ערכו הגרמנים אקציה שלישית בגטו, בה שילחו כ-300 יהודים נוספים לסוביבור.

בתחילת ספטמבר 1943 רצחו הגרמנים 73 יהודים ברחובות הגטו, וביום כיפור הסמוך רצחו את כ-970 היהודים שנותרו בגטו באמצעות מכונות ירייה. לאחר מכן ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים בשטח הגטו, ורצחו במקום את מי שנמצאו על ידם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:לובלין (פרובינציה): ערים
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:לובלין (פרובינציה): עיירות יהודיות
הסרת בדי ארון הברית

**איסור הסרת בדי ארון הברית** הוא איסור (מצוות לא תעשה) להוציא את הבדים (מוטות) המיועדים לנשיאת ארון הברית מהטבעות המחזיקות אותם. איסור זה חל אף לאחר בניין בית המקדש, כאשר לא משתמשים בבדים אלו לנשיאת הארון. האיסור נמנה במניין תרי"ג מצוות.

לאו זה המופיע בפרשת תרומה, הוא אחד משלשה לאווים העוסקים בכלי המקדש ובגדי כהונה ומופיעים בפרשות תרומה ותצוה. שני האיסורים הנוספים הם איסור על ניתוק החושן מהאפוד, ואיסור לקרוע את המעיל.

## מקור האיסור
כתוב בתורה, שיש ליצור לארון טבעות זהב בארבע הפינות, ולהשחיל בתוכם ארבעה מוטות ("בדים") מעצי שיטים ולצפותם בזהב. לאחר מכן מופיע הפסוק: 

לא מוכח מהפסוק שזהו איסור ממש, וניתן לומר שזוהי הוראה שיש לבנות את הארון כך שהבדים לא יצאו מהמוטות. אך הגמרא דייקה מכך שלא כתוב "שלא יסורו", שמדובר באיסור של ממש. המשך חכמה מדייק איסור זה מכך שבמוטות השולחן והמזבח מודגש שמטרתם היא לנשיאת הכלים, ואילו בארון לא מופיע עניין זה.

## מדיני האיסור
חיוב המלקות הוא על כל אחד מהבדים בנפרד, ואם הוציא את שני הבדים, לוקה 78 מלקות. לפי דעת ר' משה מקוצי (הסמ"ג), האיסור חל רק אם הבדים יצאו תוך כדי מסע, כאשר הארון נישא על הכתף.

דין נוסף המופיע בגמרא הקשור למצווה זאת, הוא בנייתם של הבדים כך שבאמצעם הם דקים יותר מאשר בצדדיהם, כך שהבדים יוכלו לזוז בטבעות אך לא לצאת ממנו.

## פסוקים שעולה מהם שהבדים הוסרו
תוספות מקשים מהפסוק , המוכיח שבטרם המסע היו מכניסים את בדי הארון לטבעות, ועל כן מציע שם מהר"ם מרוטנבורג (באחד ההסברים) שהיו לארון שמונה טבעות ובהן ארבעה בדים. שני בדים היו קבועים ועליהם נאמר איסור זה, ושני בדים נוספים היו מיועדים לנשיאה והונחו בטבעות רק בשעת המסע. הצעה נוספת המובאת בדבריהם היא שכאמור לעיל הבדים היו יכולים לזוז מעט בתוך הטבעות, וקודם המשא היה צורך לסדרם במקומם, אך הם לא יצאו באופן מוחלט.

## טעם האיסור

נאמרו לאיסור זה מספר טעמים. בעל ספר החינוך מביא שני טעמים למצווה: האחד, כדי שאם נזדקק להוציא את הארון בדחיפות נוכל לעשות זאת מבלי לחשוש שהבדים אינם במקומם, והשני, מפני שלצורת כלי המקדש יש משמעויות נסתרות שאסור לפגום בהן.

החזקוני ומפרשים נוספים כותבים כי בשל קדושת הארון התורה לא מעוניינת שיצטרכו לגעת בו, ואפילו בזמן הכנסת הבדים לנשיאה.

בעל המשך חכמה מסביר בעקבות המדרש ש"הארון נושא את נושאיו" - הארון אינו זקוק לאנשים שיישאו אותו אלא הוא נושא אותם - שכדי להדגיש עניין זה נאמר האיסור להוציא את הבדים, כדי להראות שכשם שבזמן שהארון מונח בקדש הקדשים הוא אינו זקוק לבדים, כך גם בזמן המסעות.

כמה פרשנים נתנו למצווה הסברים דרשניים, שנועדו ללמד לקח מוסרי. למשל, בעל משך חכמה ורבי משה אלשיך מפרשים שהארון הוא סמל לתורה ולומדיה, והימצאותם התמידית של הבדים מלמדת על חשיבות התמיכה הכספית בלומדי התורה.

## לקריאה נוספת
* **שערי היכל** על מסכת יומא (ירושלים: מכון המקדש, תשע"ד), מערכה קפב.

## הערות שוליים

קטגוריה:מצוות לא תעשה
קטגוריה:ארון הברית
קטגוריה:פרשת תרומה
צ'מיירניקי

**צ'מיירניקי** (בפולנית: **Czemierniki**) הוא כפר במחוז רדזין פודלסקי שבפרובינציית לובלין בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
צ'מיירניקי נזכר מאמצע המאה ה-13, ובשנת 1509 הוענקו לו זכויות עיר. בשנת 1622 נבנו ביישוב ארמון, כנסייה וגני נוי.

במהלך המאה ה-19 הוקמו ביישוב מספר בתי חרושת, אך במחצית השנייה של אותה מאה נשלל מהיישוב מעמדו העירוני.

## יהודי צ'מיירניקי
בשנת 1622 הוצא איסור על ישיבת יהודים בצ'מיירניקי, והגם שאיסור זה בוטל רשמית רק בשנת 1862, יהודים התיישבו בצ'מיירניקי עוד במאה ה-18, וניהלו במקום קהילה עצמאית. בשנת 1897 נמנו ביישוב 969 יהודים.

בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-700 יהודים, קרוב למחצית מתושביו, ואלו סבלו מהתנכלויות אנטישמיות וממצב כלכלי קשה.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו חלק מיהודי היישוב מזרחה, ובמרץ 1940 נמנו ביישוב כ-700 יהודים, אליהם צורפו בהמשך עוד כמה מאות יהודים שגורשו מלבוב ומלובלין. באוגוסט 1942 בוצעה אקציה ביישוב, בה שולחו חלק מיהודיו לפרצ'ב, ומשם לטרבלינקה. ב-1 באוקטובר 1942 גורשו אחרוני היהודים מהיישוב ללוברטוב, ומשם לטרבלינקה. לאחר השואה רצחו פולנים לאומנים מספר ניצולים יהודים ששבו לכפר.

## קישורים חיצוניים

* צ'מיירניקי באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 

קטגוריה:לובלין (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:לובלין (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:פרעות ופוגרומים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
פשירוב

**פשירוב** (בפולנית: **Przyrów**) הוא כפר במחוז צ'נסטוחובה שבפרובינציית שלזיה בפולין, כ-29 ק"מ מזרחית לצ'נסטוחובה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
פשירוב נזכר מהמאה ה-14, ובשנת 1369 הוענקו לו זכויות עיר. במהלך המאה ה-17 נפגע היישוב קשות, תחילה ממגפה שפקדה אותו, ולאחר מכן מפלישת גייסות האימפריה השוודית לאזור.

בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית. לאחר מרד ינואר נטלו הרוסים מהיישוב את מעמדו העירוני.

## יהודי פשירוב
יהודים ישבו בפשירוב מסוף המאה ה-18, ולקראת סוף המאה ה-19 היוו כשליש מתושבי היישוב. בתחילת המאה ה-19 הוקמו ביישוב בית כנסת ובית עלמין, ובסוף אותה מאה נפתח בו גם תלמוד תורה.

במהלך מלחמת העולם הראשונה ולאחריה עזבו את היישוב יהודים רבים, וחלקם היגר לארצות הברית. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-700 יהודים, והתקיימה בו פעילות של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל.

במהלך שנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי היישוב מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים, כאשר באחד המקרים הועמד לדין יהודי שהגן על עצמו מפני התוקפים.

### בשואה
ממוזער|תצלום של גירוש היהודים מפשירוב על ידי הנאצים.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו ליישוב כמה עשרות פליטים יהודים, ומספר היהודים במקום הגיע לכ-800. בתחילת הכיבוש הגרמני ביישוב, אסרו בו אלו מספר יהודים כבני ערובה, ועינו אותם. בהמשך, שדדו הגרמנים את רכוש היהודים בכפר, והחרימו את עסקיהם. בשנת 1940 הוחזקו הגברים היהודים מהיישוב במחנה עבודה שהוקם בו, אליו הובאו גם יהודים מיישובים נוספים.

ב-18 בספטמבר 1942 גורשו כל יהודי היישוב לקונייצפול, ומשם שולחו ב-7 באוקטובר 1942 עם יהודים נוספים למחנה ההשמדה טרבלינקה.

## קישורים חיצוניים

* פשירוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 

קטגוריה:שלזיה (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
פונקציית קסי של רימן

[שמאל|ממוזער|300px|פונקציית קסי של רימן [המישור המרוכב|במישור המרוכב.]]
במתמטיקה, **פונקציית קסי של רימן** (מסומנת באות \xi) היא וואריאנט של פונקציית זטא של רימן המקיימת משוואה פונקציונלית פשוטה. הפונקציה נקראת על שם ברנהרד רימן.
## הגדרת הפונקציה
בעקבות אדמונד לנדאו, פונקציית קסי מוגדרת על ידי:
:\xi(s) = \tfrac{1}{2} s(s-1) \pi^{-s/2} \Gamma\left(\tfrac{1}{2} s\right) \zeta(s)
עבור s\in\mathbb{C}, כאשר \Gamma היא פונקציית גמא ו-\zeta היא פונקציית זטא של רימן. לפי הגדרה זו, 
:\xi(1-s) = \xi(s).
ההגדרה המקורית, שכיום מסומנת ב-\Xi, היא:
:\Xi(z) = \xi(\frac12+zi)
ומקיימת את המשוואה הפונקציונלית
:\Xi(-z) =\Xi(z).

## מאפייני הפונקציה
* \xi(2n) = (-1)^{n+1}\frac{1}{(2n)!}B_{2n}2^{2n-1}\pi^{n}(2n^2-n)(n-1)!

כאשר B_n מציין את מספר ברנולי ה-n-י'.
אפשר לראות כי \xi(2) = {\pi \over 6} .

*\frac{d}{dz} \ln \xi \left(\frac{-z}{1-z}\right) = 
 \sum_{n=0}^\infty \lambda_{n+1} z^n
כאשר 

* \lambda_n = \frac{1}{(n-1)!} \left. \frac{d^n}{ds^n} 
\left[s^{n-1} \log \xi(s) \right] \right|_{s=1} = \sum_{\rho} \left[1- 
\left(1-\frac{1}{\rho}\right)^n\right]

כאשר ρ מוגדרת להיות השורשים הלא-טריוויאליים של פונקציית זטא של רימן. הטור למעלה חשוב מאוד לקריטריון לי, אשר אומר שהשערת רימן שקולה לכך ש-\lambda_n>0 לכל n חיובי.

*\Xi(s) = \Xi(0)\prod_\alpha \left(1 - \frac{s}{\alpha} \right)

כאשר \alpha מוגדרת להיות השורשים של \xi.

## קישורים חיצוניים
* 

קסי
קטגוריה:אנליזה מרוכבת
קטגוריה:תורת המספרים האנליטית
קטגוריה:פונקציות זטא
קטגוריה:טורים מתמטיים
קטגוריה:השערת רימן
קטגוריה:ברנהרד רימן