דג מעושן

שמאל|ממוזער|300x300 פיקסלים| מתלים של חוואר במעשנת ביתית. בתחתית סמיך שבבי עץ קשה. השקית מאחור משמשת לכיסוי המתלים בזמן שהם מעושנים.
**דג מעושן** הוא דג שבוצעה בו פעילות שימור באמצעות עישון. מזונות עושנו על ידי בני אדם לאורך ההיסטוריה. במקור נעשה הדבר כתחליף לחומר משמר. בתקופה האחרונה דגים נשמרים בקלות על ידי קירור והקפאה, ולכן עישון הדגים נעשה בדרך כלל עבור הטעם והטעם הייחודיים שמעניק תהליך העישון.
[שמאל|ממוזער| [בית עישון|מעשנה מימי הביניים, 1465, באתר הארכאולוגי של Walraversijde, כפר דייגים על חופי בלגיה]]
שמאל|ממוזער| מקרל אטלנטי מעושן
לדברי ג'פרי ג'יי רוזום, "תהליך עישון דגים מתרחש באמצעות שימוש באש. עץ מכיל שלושה מרכיבים עיקריים שמתפרקים בתהליך השריפה ליצירת עשן. תהליך השריפה נקרא פירוליזה, שמוגדר בפשטות כפירוק כימי על ידי חום. מרכיבי העץ העיקריים הם תאית, המיצלולוז וליגנין.

"השלבים העיקריים בהכנת דגים מעושנים הם המלחה (השריה או הזרקה של מלח נוזלי או תערובת מלח יבשה), עישון קר, קירור, אריזה (אוויר/וואקום או שונה) ואחסון. עישון, אחת משיטות השימור הוותיקות, משלב את ההשפעות של המלחה, ייבוש, חימום ועישון אופייני של דגים הוא קר (מבוצע בטמפרטורה של 28–32 מעלות צלזיוס) או חם (70–80 מעלות צלזיוס). עישון קר אינו מבשל את הבשר, מקריש את החלבונים, משבית אנזימים לקלקול מזון, או מבטל את פתוגני המזון, ומכאן שיש צורך באחסון בקירור עד לצריכה", אם כי חמין יבשים מעושנים קר ואינם דורשים קירור. כך לפי ג'פרי ג'יי רוזום בסיפרו.

### בית עישון / מעשנה
מעשנה היא בניין שבו דגים או בשר משומרים באמצעות עשן. בכפר דייגים מסורתי, מעשנה הוצמדה לעיתים קרובות לבקתת הדייגים. המוצרים המעושנים עשויים להיות מאוחסנים בבניין לפעמים למשך שנה או יותר. מעשנות מסורתיות שימשו הן כמעשנות והן לאחסון הדגים המעושנים. דג יכול להישמר אם הוא טופל במלח ועישון קר במשך שבועיים או יותר. לעיתים קרובות אובטחו בתי עישון כדי למנוע מבעלי חיים וגנבים לגשת למזון.

### עישון מסורתי מול מכני
כיום ישנן שתי שיטות עיקריות לעישון דגים: השיטה המסורתית והשיטה המכנית. השיטה המסורתית כרוכה בתליית הדגים במעשנות מעל שביבי עץ שמתפחמים באיטיות ללא אש ישירה. הדגים נשארים למשך הלילה כדי להחדיר עשן באופן טבעי.

בשיטה המכנית עשן נוצר באמצעות שימוש במעבי עשן, שנוצר בתהליך התעשייתי של הפיכת עשן לצורה מוצקה או נוזלית. זרימת העשן בכבשן המכני מבוקרת ממוחשבת והדגים בדרך כלל מבלים בעישון פחות מאשר בכבשן מסורתי.

טכנולוגיית זרימת אוויר למינרית מאפשרת לכבשנים מכניים להשיג קצב ייצור גבוה יותר, בעוד שהשימוש במיקרו-מעבדים אפשר למעשני כבשנים מכניים להגדיל את כיסוי החיישנים בתוך הכבשן.

דג מעושן איכותי הוא מוצר יוקרתי מבוקש במסעדות.
קובץ:Smoked_fish.jpg#file|קישור=File:Smoked_fish.jpg|טקסט=Smoked fish in smoker|דג מעושן במעשנת
קובץ:Inveraray_Highland_Games_-_Fish_Smoker_-_geograph.org.uk_-_981252.jpg|טקסט=Smoking fish at the highland games|עישון דגים במשחקי ההיילנד
קובץ:Smoked_Fish_-_geograph.org.uk_-_910644.jpg|טקסט=Mackerel cold-smoked for eight hours and then hot-smoked for an hour in a homemade smoker|מקרל עובר עישון קר במשך שמונה שעות לאחריו עישון חם למשך שעה נוספת במעשנת ביתית
קובץ:Smoked_Salmon.jpg|טקסט=Smoked salmon| סלמון מעושן
קובץ:TanjiSmoking.jpg|טקסט=Fish being smoked in Tanji, The Gambia|דגים בתהליך עישון בטנג'י, גמביה


## סוגי מעשנות
הסוגים הנפוצים ביותר של דגים מעושנים בארצות הברית הם סלמון, מקרל, דג לבן ופורל, אם כי דגים מעושנים אחרים זמינים אף הם באזורים מסוימים או מחנויות אתניות רבות. סלמון, מקרל והרינג זמינים ברחבי העולם הן בעישון חם והן בעישון קר, בעוד שרוב הדגים האחרים נשמרים באופן מסורתי רק באחת משיטות העישון.

שם נפוץ לסלמון בעישון קר הוא לקס, שזמינים ממנו סוגים רבים ושונים, המזוהים בדרך כלל לפי נקודת מוצא (למשל, מסקוטלנד, נורווגיה, הולנד, האוקיינוס השקט ונובה סקוטיה, קנדה – האחרון מזוהה בדרך כלל כ" נובה לוקס" או סתם "נובה"). באופן מסורתי, לקס מציין סלמון מלוח ולא מעושן, אך הגבול הלשוני בין שני סוגי המוצרים היטשטש. "Gravad lax" או גראבלקס נותר הסוג היחיד "שאינו" דג מעושן ללא ספק. עם זאת, התוויות המסחריות עדיין מזהות את רוב המוצרים המעושנים כ"סלמון מעושן" ולא כ"לקס".

רוב הדגים המעושנים האחרים בארצות הברית הם בעישון חם, אם כי מקרל מעושן קר תמיד זמין במעדניות מזרח אירופה, כמו גם: חידקן מעושן קר, בס ים, הליבוט או טורבוט וזנים רבים אחרים. מעדניות יהודיות מוכרות לעיתים קרובות, בנוסף ללקס, גם דג לבן מעושן חם, מקרל, פורל ודגי סייבל (המכונה לעיתים גם בקלה שחורה במצבו הטרי). לאורך נהר המיסיסיפי זמין גם חדקן מעושן חם שנידוג במקום. באופן מסורתי, בארצות הברית, דגים בעישון קר, מלבד סלמון, נחשבים לדגים נאים ולכן כלא בטוחים מספיק לצריכה ללא בישול. מסיבה זו, בארצות הברית, דגים בעישון קר מוגבלים במידה רבה לחנויות מיוחדות ואתניות.

בהולנד, זנים זמינים נפוצים כוללים מקרל מעושן חם וקר, הרינג ושפרוט. הכנת צלופח מעושן חם נחשבת מומחיות במחוזות הצפוניים, אך הוא פריט מעדניות פופולרי בכל הארץ.

דג מעושן הוא פריט בולט במטבח הרוסי, במטבח היהודי האשכנזי וכן במטבח הסקנדינבי, כמו גם במספר מטבחים ממזרח ומרכז אירופה ומטבח צפון מערב האוקיינוס השקט.

במטבח הישראלי, פורל מעושן נאכל באופן מסורתי כחלק מארוחת מזה, במיוחד בארוחת הבוקר. לפעמים מוסיפים עלי רוזמרין. ניתן למצוא פורל בנחלים ובנהרות ברחבי הארץ וכן בכנרת.

המטבח האנגלי, הסקוטי והקנדי משלבים מגוון של הרינג מעושן במלח חזק שפעם נודע בשם "הרינג אדום". עם השימוש המוגבר בביטוי הרינג אדום, עם זאת השימוש בשם לדג המעושן זה פחתו. שם נוכחי יותר נפוץ עבורו הוא kipper, או kippered הרינג. הרינג קיפר עובר באופן מסורתי עיבוד נוסף (השריה ובישול) לפני הצריכה. Arbroath Smokies (חמור הים) ודגים מעושנים מסורתיים של גרימסבי (חמור הים ובקלה (דג קוד)) קיבלו שניהם מעמד של אינדיקציה גאוגרפית מוגנת מהנציבות האירופית, המגביל את השימוש בשם לדגים המעובדים בשיטות ספציפיות במסגרת אזור גאוגרפי מוגדר. דגים מעושנים אחרים מבריטניה הם finnan haddie ו-bloater.
Gerookte_paling.jpeg|טקסט=Smoked eels| צלופחים מעושנים
Astrakhan_Smoked_Fish_Market_Sturgeon.jpg|טקסט=Smoked asp| דג Asp הנפוץ באירופה מעושן
Kipper.JPG|טקסט=A kipper is a herring which has been split from tail to head, eviscerated, salted, and smoked.| כיפר הוא דג הרינג שפוצל מזנב לראש, נוקה מקרביו, הומלח ועושן.
קובץ:Van-schoten-stillleben-mit-fisch-und-austern.jpg|טקסט=Still Life with Kippers, Oysters and Smoker's Accessories – Floris van Schooten, 1590–1655| "טבע דומם עם קיפרים, צדפות ואביזרים למעשנים" – פלוריס ואן שוטן, 1590–1655


## לקריאה נוספת

* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:שימור מזון
קטגוריה:מאכלי דגים
קטגוריה:מזון מעושן