open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סי גייט, ברוקלין

ממוזער| מבט אווירי של סי גייט
**סי גייט** היא קהילה פרטית סגורה בקצה המערבי הרחוק של קוני איילנד בקצה הדרום-מערבי של ברוקלין בעיר ניו יורק.

הקהילה הפכה להיות בעלת רוב יהודי בשנות ה-30; לפני שנות ה-30 של המאה ה-20 היו נמצאים שלטים בקהילה "אין כלבים או יהודים". חלק גדול מהקהילה היהודית הם חסידים.

## תושבים בולטים
* חיים זנוויל אברמוביץ' (1898–1995) - האדמו"ר מריבניץ (או "הריבניצער").
* מרדכי בן דוד ובנו, ידל, זמרים מפורסמים. 
* ג'פרי אפשטיין (1953–2019), איש כספים בוול סטריט ועבריין מין מורשע 
* יוסי גרין (נולד ב-1955), מלחין מוזיקה יהודית
* מוס הארט (1904–1961), מחזאי ובמאי תיאטרון 
* איציק מאנגר (1901–1969), משורר וסופר ביידיש 
* לודוויג סץ (1891–1944), שחקן תיאטרון וקולנוע ביידיש 
* בוורלי סילס (1929–2007), זמרת אופרה 
* יצחק בשביס-זינגר (1902–1991), סופר יידיש 
* ג'ייק סטיינפלד (נולד ב-1958), שחקן, מומחה כושר ומאמן כושר 

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות בברוקלין
שלמה זוראפה

ממוזער|שו"ת שער שלמה, ליוורנו תרל"ח.
הרב **חיים דוד שלמה זוראפה** (סביב ה'תקמ"ה, 1785 - כ"ה בתשרי ה'תר"ך, 1859) היה דיין ופוסק באלג'יר במאה התשע עשרה, מחבר השו"ת **שער שלמה**.

## קורותיו
נולד באלג'יר לאביו הרב שמואל. בגיל ארבע עשרה החל לכתוב את העולה לו בדרך לימודו. בשלב מסוים שהה באוראן. ככל הנראה למד אצל רבי דוד מועטי, ורבי יצחק אבן שמול. בהמשך התמנה לדיין, וכיהן לצד הרב דוד מועטי בבית הדין של אלג'יר. בשנת ה'תקס"ו התגורר בליוורנו במשך זמן מה, ולמד אצל הרב חיד"א, ולאחר פטירתו שימש שם את הרב חיים שלמה אבולעפיה. התכתב בהלכה עם הרב חיים מסעוד אלבו מאלג'יר, הרב יוסף עלון רבה של אלמדאיה, וכן עם הרב פארוז קרסינטי, והרב מסעוד צ'רמון מאוראן. וכן התכתב עם הרב חיים פלאג'י. רבי יצחק הכהן סקלי התאכסן אצלו באלג'יר, ונשא ונתן עמו בהלכה. כמו כן התכתב בהלכה עם רבי וידאל ישראל רבה של טיטואן שבמרוקו.

מילדיו ידועים ר' יהודה ור' משה שלאחר פטירתו הוציאו לאור את השו"ת של אביהם 'שער שלמה'. בת נוספת הייתה גנונא שנישאה לאברהם אלשקר.

## חיבוריו
* 
* 
;חיבורים שאבדו
* **שם שלמה**
* **חיי משה**

## הערות שוליים

קטגוריה:אלג'יר: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:דיינים
קטגוריה:נפטרים ב-1859
האנס זומר

**האנס זומר** ( 26 ביוני 1914 - 31 באוקטובר 1987) היה קצין נאצי באס דה ובוורמאכט. לאחר המלחמה, הוא היה מרגל עבור השטאזי, המשטרה החשאית של מזרח גרמניה.

## ביוגרפיה
זומר נולד ב-1914 בנורטורף של הקיסרות הגרמנית. הוא הצטרף לנוער ההיטלראי בגיל שש עשרה ובשנה שלאחר מכן החל לעבוד בחברת היבוא-יצוא של דודו בהמבורג הוא למד באוניברסיטת היידלברג ללימוד שפות זרות, כולל אנגלית, צרפתית וספרדית.

הוא הצטרף לאס אס ב-1 בדצמבר 1932 וחודשיים לאחר מכן הצטרף כחבר במפלגה הנאצית.

לימודיו הובילו למפגש הראשון שלו עם שירות הביטחון (SD), אשר גייסו מהאוניברסיטאות הטובות ביותר. באוקטובר 1936 גויס והוצב בגדוד האותות של דיוויזיית הפאנצר השנייה בפומרניה. בדצמבר נשלח להאלה לקורס באנגלית. הוא שוחרר מחובותיו הצבאיות בינואר 1939 בדרגת סגן משנה במילואים (לויטננט), אך באוגוסט נקרא שוב לשירות והוצב בגדוד האותות של הקורפוס ה-8 בצבא בברסלאו, עמו השתתף במערכה בפולין והיה חלק מכיבוש חבל הסודטים בצ'כיה.

במרץ 1940 יצר קשר עם ההאופטשטורמפיהרר של האס אס הלמות לוס משירות המודיעין אותו פגש בהיידלברג ובפסוואלק. זומר הצטרף לאס דה בדרגה המקבילה לדרגתו הצבאית והוצב בסוף מאי 1940 לקבוצה VI, שהייתה אחראית על התערבות בצרפת. ביוני נשלח לפריז עם יחידת קומנדו של אס דה (איינזצקומנדו) בראשות המפקד ד"ר קנוכן.

באוקטובר 1941, ללא ידיעת הממונים עליו, עזר זומר לתכנן מתקפה על שבעה בתי כנסת בפריז, בהשראת הפוגרום ב-1938, בשיתוף עם אז'ן דלונקל. לאחר מכן הוא הוצב במרסיי ובניס. הוא גם נטען כי היה מרגל עבור משפחת קרופ .

לאחר המלחמה, זומר נתפס על ידי האמריקנים, שביקשו להעסיק אותו כדי לחדור לרצועה נאצית שנוצרה סביב הצרפתי צ'ארלס לסקאט, אותו פגש זומר במדריד רגע לפני לכידתו. הוא הועבר למחנה קינג, אוברורסל, לאחר ששכנע את האמריקנים שניסיון כזה לא יצליח. ממחנה קינג הוא הוסגר לצרפת כדי לעמוד לדין בפני בית משפט צבאי, שגזר עליו שנתיים מאסר. זומר שוחרר מהכלא ונשלח חזרה לגרמניה ב-1950.

בין 1950 ל-1953, זומר מצא את עצמו עובד עבור ארגון גהלן (GO), ארגון הביון המערב גרמני הלא רשמי. לאחר מכן הוא היה מובטל לאורך שנת 1953, ואז מצא עבודה במשטרת השטאזי המזרח גרמנית שם הועסק כמרגל, ומסר פרטים מרחיקי לכת על מעסיקו לשעבר במערב גרמניה.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים
* קובצי OSS של הנס זומר

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי הנוער ההיטלראי
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:אנשי אס אס
קטגוריה:שטאזי
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1914
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1987
אנימציה למבוגרים

**אנימציה למבוגרים** היא ז'אנר של אנימציה, המעוצב ומותאם באופן ספציפי לקהל המבוגר, בניגוד לז'אנרים המוכרים יותר המופנים לילדים או לכלל הגילאים. זהו תחום שמציע תכנים המכוונים בעיקר אל מבוגרים ונוער בגיל ההתבגרות, שכן הוא כולל נושאים, תימות והומור שעלולים להיות לא מתאימים או אף פוגעניים לקהלים צעירים יותר.

## מאפיינים ונושאים
ז'אנר זה מאפשר חקירה עמוקה ובלתי מוגבלת של סוגיות שונות, החל מפוליטיקה וסוציולוגיה וכלה בפילוסופיה וביטויים אמנותיים אישיים. הוא משלב בתוכו גישות שונות להומור, כולל הומור טואלט, עירום, תוכן מיני (בין אם מפורש ובין אם מרומז), אלימות גרפית, ניבולי פה, קומדיה אפלה, נושאים פוליטיים או אלמנטים נושאיים אחרים שאינם הולמים לילדים או צופים צעירים יותר. יצירות אלו עשויות להיות מפורשות או לרמוז לנושאים מבלי להציגם ישירות, מה שמאפשר מעבר בין רמות שונות של דיוק ועוצמה בתיאור הנושאים.

הייחודיות של האנימציה למבוגרים נובעת לא רק מהתכנים שהיא מעזה להציג, אלא גם מהיכולת שלה לנצל טכניקות סיפור ואנימציה מתקדמות, כמו גם גישות ניסיוניות ליצירה ויזואלית. זה כולל סרטים, סדרות טלוויזיה, ואף סדרות שמשודרות ברשתות האינטרנט, כשכל אחת מהן מציעה פרספקטיבות וסגנונות שונים. המגוון הרחב של פלטפורמות הזמינות היום מאפשר גישה קלה לז'אנר.

## הגדרה
אנימציה למבוגרים מוגדרת בדרך כלל כהנפשה המוטה כלפי מבוגרים. זה מתואר גם כמשהו ש"צעירים צריכים להישאר רחוק ממנו" או שיש לו הומור המיועד למבוגרים בלבד והוא מגיע בסגנונות שונים, אבל במיוחד סיטקומים וקומדיות. חלקם הצהירו שהכוונה היא לאנימציות עם "נושאים ומצבים למבוגרים", המשתמשת ב"שפה מפורשת" ועושה בדיחות שמבוגרים, ולעיתים בני נוער, "נוטים יותר להבין" מאחרים. בטלוויזיה, אנימציות כאלה משודרות לעיתים קרובות בערב, אבל הן בדרך כלל אינן כוללות תכנים פורנוגרפים. AdWeek כינה אנימציה למבוגרים "פרויקט מונפש המיועד למבוגרים, לא לילדים". הם גם מתמקדים בנושאים שמבוגרים מטפלים בהם, ויש להם הומור חצוף, ולעיתים גס, "שאין לו גבולות - מקפץ בין מצחיק לפוגעני", תוך שהם מעוררים "איזון של מציאות ופנטזיה". הם עשויים להכיל גם אלימות או נושאים מיניים.

## דוגמאות בולטות לאנימציה למבוגרים

* בוג'ק הורסמן
* משפחת סימפסון
* ריק ומורטי
* ארקיין
* איש משפחה
* מלון הזבין
* פיוצ'רמה
* סאות' פארק

## הערות שוליים

קטגוריה:הנפשה
יצחק שפירא (רופא)

**יצחק שפירא** (נולד ב-16 באוגוסט 1949) הוא קרדיולוג, מנהל ודירקטור ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד ברומניה ב-1949 ועלה לישראל באוגוסט 1964, בשנים 1968–1971 שירת בצה"ל. בשירות המילואים הגיע לדרגת תת-אלוף.
בשנת 1971 החל ללמוד בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1978 קיבל שם תואר דוקטור לרפואה. את הסטאז' עשה במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר. בשנים 1978–1988 המשיך בלימודי המשך בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר. בשנת 1983 עבר קורס פיקוד ומטה בצה"ל. למד מינהל רפואי באוניברסיטת חיפה.

בשנים 1979–1985 התמחה בקרדיולוגיה וברפואה פנימית במרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי, ובסיום ההתמחות קיבל תעודת מומחה בקרדיולוגיה. משנת 1986 ממלא תפקידי ניהול רפואי במרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי, בשנת 1992 מונה לסמנכ"ל המרכז ובשנת 2008 מונה בנוסף למנהל בית החולים השיקומי בו.

בשנת 1991 מונה למרצה לקרדיולוגיה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר, בשנת 1998 עלה לדרגת מרצה בכיר קליני, בשנת 2002 מונה לפרופסור חבר קליני לקרדיולוגיה, ובשנת 2010 מונה לפרופסור מן המניין קליני לקרדיולוגיה, ושימש בתפקיד זה עד 2022.

במרץ 2024 מונה לדירקטור בחברת שופרסל, וב-7 באפריל 2024 מונה ליו"ר דירקטוריון החברה. משרד הבריאות הודיע ששפירא לא יוכל לכהן במקביל כיו"ר שופרסל וכסמנכ"ל איכילוב.

נשוי ואב לארבעה ילדים, מתגורר בכפר ויתקין.

## קישורים חיצוניים

* פרופ' שפירא יצחק, באתר המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: רפואה
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:קרדיולוגים ישראלים
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:כפר ויתקין: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
סיר אידוי

שמאל|ממוזער| סיר אידוי חשמלי
**סיר אידוי** (באנגלית: **Food steamer**) הוא כלי לבישול באמצעות אדים. אופן בישול זה נקרא אידוי.

## היסטוריה
[ממוזער| סירו (시루), כלי אידוי חרס מ[תקופת הברונזה (קוריאני מסורתי)]]
שמאל|ממוזער| שני סוגי כלי אידוי, מתכת ובמבוק
כְּלֵי אידוי מזון שימשו במטבחים במשך מאות שנים. הסינים הקדמונים השתמשו בכלי קיטור כדי לבשל אוכל. בחפירות ארכאולוגיות נחשפו כלי בישול חרס הידועים בשם יאן. יאן היה מורכב משני כלים, זֶנְג עם רצפה מחוררת מונח על סיר או קדירה עם בסיס חצובה ומכסה עליון. כלי האידוי הקדום ביותר מתוארך לשנת 5000 לפני הספירה לערך ונחשף באתר בנפו (Banpo). בנהר היאנגצה התחתון, סירי זנג הופיעו לראשונה בתרבות ההמודו  (5000-4500 לפנה"ס) ובתרבות הליאנגג'ו (3200-2000 לפנה"ס) ושימשו לאידוי אורז. כלי האידוי יאן נחשפו גם במספר אתרי ליאנגג'ו, כולל 3 שנמצאו באתרי צ'ואודון ולואודון בדרום ג'יאנגסו. באתר תרבות לונגשאן (3000-2000 לפני הספירה) בטיאנוונג במערב שאנדונג, התגלו 3 כלי אידוי גדולים מסוג יאן.

## יתרונות
### כללי
שמאל|ממוזער| קערת סיר אידוי אשר אוסף מים מהאידוי
חלק מכלי האידוי על קיטור כוללים גם מאגר איסוף מיץ המאפשר לצרוך גם את מיצי המזון. כאשר משתמשים בטכניקות בישול אחרות (למשל הרתחה), הלק גדול מרכיבי תזונה אלו עלול ללכת לאיבוד.

בגלל זמן הבישול והטמפרטורה המופחתים בהשוואה לשיטות בישול אחרות, אידוי נחשב לאחת הדרכים הטובות ביותר לשמור חומרים מזינים במזון. כמה חומרים מזינים אחרים מסופקים טוב יותר במזון מבושל מאשר גולמי. גזר מבושל, פטריות, אספרגוס, כרוב ופלפלים מספקים יותר נוגדי חמצון אם הם מבושלים או מאודים. גם שיטת הבישול חשובה - לגזר, קישואים וברוקולי היו רמות גבוהות יותר של קרוטנואידים כשהם מבושלים או מאודים מאשר כשהם מטוגנים. מזונות מטוגנים בשמן עמוק הם מקורות לרדיקלים חופשיים, שעלולים לפגוע בתאי הגוף.

### רגישות לחום
עם זאת, חלק מהוויטמינים וחומרי הזנה רגישים לחום. אוניברסיטת מישיגן אומרת שכאשר פירות או ירקות מבושלים בטמפרטורות גבוהות או לפרקי זמן ארוכים, נוטריינטים רגישים לחום כמו ויטמינים מקבוצת B, ויטמין C נוטים יותר להיהרס.

"האידוי מאפשר לשמור על יותר מהחומרים התזונתיים בהשוואה להרתחה, מכיוון שחלק מהחומרים התזונתיים עוברים למי ההרתחה והתהליך לא מתרחשת באותה מידה באידוי.
### הרתחה או אידוי
בעוד ששניהם משתמשים במים כמנגנון בישול, הירקות מוטבעים לחלוטין במים בהרתחה ואילו באידוי, הירקות מונחים מעל המים (וללא מגע איתם, ומאפשרים לאדים המופקים לרכך אותם תוך שמירה יותר של הערכים התזונתיים.

### חסרונות הרתחת ירקות
החיסרון העיקרי של הרתחת הירקות הוא שחלקם, כמו ברוקולי, כרוב, תרד, אפונה, שעועית וקייל, מכילים ויטמינים מסיסים במים, שמתמוססים במים וכך נזרקים המון ויטמינים עם המים ברגע שהם מבושלים. כשהמים הרותחים משנים את צבעם בזמן הבישול, זה על פי רוב הוויטמינים שיוצאים מהירק.ממוזער| ברוקולי בסיר אידוי מתכת.

## לקריאה נוספת
* עיבוד מזון
* רשימת מכשירי בישול
* רשימת כלי בישול
* רשימת מזונות מאודים
* סיר אידוי במבוק
* סיר לחץ
* סיר אורז
* סירו, סיר אידוי מחרס

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סין: המצאות
אידוי
קטגוריה:מכשירי חשמל ביתיים
התעשייה הקיבוצית

**התעשייה הקיבוצית** בישראל מתייחסת לסך כל הפעילויות התעשייתיות המתקיימות בתוך הקיבוצים, אשר הן קהילות חקלאיות שיתופיות. המאפיין הבולט של התעשייה הקיבוצית הוא האינטגרציה בין עקרונות השיתוף והקהילתיות המאפיינים את החיים בקיבוץ, לבין יזמות ופעילות תעשייתית בשוק החופשי. המפעלים הקיבוציים מגוונים בתחומי פעילותם, וכוללים תעשיות קלות וכבדות, אגרו-טכנולוגיה, תעשיית מזון, טכנולוגיה גבוהה ועוד.

במהלך השנים, התעשייה הקיבוצית התפתחה והתרחבה וכיום מונה מעל ל-250 מפעלים, עם מחזור שנתי של כ-40 מיליארד שקלים. היא נחשבת לאחד מהגורמים המרכזיים בכלכלת הקיבוצים, והשפעתה ניכרת גם בכלכלת ישראל כולה. התפתחות התעשייה הקיבוצית כללה גם את הקמת מפעלים אזוריים, המהווים שיתוף פעולה בין מספר קיבוצים לצורך ייצור משותף, ותרמה להתמודדות עם אתגרי הייצור והשיווק בסדר גודל גדול יותר.

## רקע והתפתחות
### הולדת התעשייה הקיבוצית
התחלתה של התעשייה הקיבוצית מצוינת בקום מפעלים גדולים בסוף שנות ה-30, כיוזמה אוטונומית של הקיבוצים ובמקרים מסוימים, כיוזמה של פעילי התנועה הקיבוצית. עם זאת, התיעוש לא נתפס כמטרה מוצהרת של מנהיגות התנועה הקיבוצית עד לשנות השבעים, כאשר במקרים רבים הנהגה קיבוצית התנגדה או הססה לקדם את התפתחותו.

### המפעלים האזוריים
בשנת 1960, התפתח דגם חדש של תעשייה קיבוצית עם הקמת "מפעלים אזוריים", שהם שותפויות בין קיבוצים. הדרישה להקמת מפעלים אזוריים גדלה עם ההתמקדות בייצוא יבולים והצורך בבתי קירור, אריזה וטכנולוגיות נוספות. המפעלים האזוריים דרשו כוח אדם רב, שרובו נשכר מהסביבה הקרובה, והם הציגו תכונות קפיטליסטיות משמעותיות.

### הפרטה ושינויים
בסוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים, הקיבוצים נכנסו לתקופה של שינוי דורי וחידוש. המנהיגות החדשה שאפה ליישם חידושים טכנולוגיים וארגוניים, ולפתח "תעשייה חכמה" שתתמוך בכלכלת הקיבוץ. עם זאת, הרבה מהמפעלים הקיבוציים נוהלו כבר לפי עקרונות קפיטליסטיים, מה שהוביל למאבק אנשי האסכולה החדשה לשמרנים - בין אלו שראו בתיעוש הזדמנות לחזק את הקיבוצים, לבין אלו שחששו מההשפעות השליליות שלו על עקרונות השיתוף והשוויון.

מאז שנות התשעים, התעשייה הקיבוצית עברה תהליך של הפרטה, תהליך ששינה את המבנה הכלכלי והחברתי של הקיבוצים. ההצלחה הכלכלית של המפעלים נרכשה לעיתים קרובות במחיר של התרחקות מעקרונות הקיבוץ השיתופיים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## ראו גם
* איגוד התעשייה הקיבוצית

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הקיבוץ
יחזקאל סטימצקי

**יחזקאל סטימצקי** (16 בינואר 1900 – 5 בספטמבר 1983) היה יזם עסקים ישראלי ומייסד רשת חנויות הספרים סטימצקי, אחת מהרשתות המובילות וההיסטוריות בתחום מכירת הספרים בישראל ובעל חזון קוסמופוליטי ששאף להפיץ ספרות בארצות ערב.

## ביוגרפיה
יחזקאל סטימצקי נולד באימפריה הרוסית למשה והיגר לגרמניה ב-1920 לאחר המהפכה הקומוניסטית. בברלין, למד משפטים וכלכלה באוניברסיטה ועבד בהוצאת הספרים אולשטיין. הוא השתייך לתנועת החלוץבמהלך עבודתו זו פגש את זאב ז'בוטינסקי, מנהיג המפלגה הרוויזיוניסטית, והחל ידידות עמוקה איתו.

בגיל 25 לאחר ביקור בארץ ישראל, החליט סטימצקי להשתקע בירושלים ופתח את חנות הספרים הראשונה שלו ברחוב יפו בירושלים.

מאוחר יותר שיתף פעולה עם מפעיל חנויות ספרים מקומי בשם פליקס נגלר והקים חנות בחיפה ומאוחר יותר גם בתל אביב. בשנות ה-20 וה-30, הרשת התרחבה גם לערים בארצות ערב כמו אלכסנדריה, קהיר, דמשק, ביירות ובגדאד, תחת השם "סטימצקי מידל איסט אייג'נטס".

המציאות הפוליטית בארצות המזרח התיכון והפרעות שפקדו את האזור בשנות ה-30 וה-40, כולל הלאמות של חנויות הספר ב-1948, הביאו לסגירת חנויותיו בארצות ערב והשאירו אותו עם שלוש חנויות בישראל בלבד.

למרות התמודדות עם הקשיים, סטימצקי הצליח להרחיב את רשת חנויות הספרים בישראל. ב־1963 הוא ממנה את בנו ערי סטימצקי למנהל הרשת מאז התמקדה הרשת במכירת ספרים בעברית והפכה לאחת המובילות בתחום.

הוא נפטר בשנת 1983 בגיל 83 ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. בשנת 2006 מכר בנו, ערי סטימצקי, את הרשת לקרן ההשקעות מרקסטון. הרשת המשיכה להתפתח ולהרחיב את פעילותה גם לתחומים נוספים מעבר לספרים.

### משפחתו
בשנת 1934 נשא יחזקאל לאשה את לוצי פיש (ברטה) לבית שטטין.. לזוג נולדו שלוש בנות ושני בנים, הבן עמוס, נפטר בצעירותו.. אחד מחתניהם הוא פרופסור .

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לגרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
הכוכב של לורה (סרט)

**הכוכב של לורה** (בגרמנית: **Lauras Stern**) הוא סרט הנפשה גרמני משנת 2004, המבוסס על סדרת ספרים בעלת אותו שם מאת קלאוס באומגרט. הסרט הופק ובוים על ידי הבמאים פייט דה ריקר ותילו רות'ריק, והופץ על ידי חברת האחים וורנר. הסרט תורגם ודובב לעברית.

## תקציר העלילה
לורה היא ילדה כפרית שעוברת עם משפחתה לגור בעיר הגדולה, למורת רוחה. בלילה הראשון בדירתה החדשה היא רואה כוכב נופל, רצה לחפש אותו ומוצאת אותו בפארק. אחד מקודקודיו של הכוכב נשבר כשפגע בקרקע, ולורה לוקחת אותו לביתה ומחברת את הקודקוד עם פלסטר.

לורה ואחיה הצעיר טומי מגלים שהכוכב הקטן הוא יצור חי עם כוחות קסומים, אך ככל שהזמן עובר והכוכב נשאר בכדור הארץ, הכוכב נחלש והזוהר שלו דוהה. לורה, יחד עם אחיה ועם שכנה מקס, מוצאת בסופו של דבר דרך לשלוח את הכוכב הקטן בחזרה לחלל.

## פרסים
* "סרט הילדים והנוער הטוב ביותר" בגרמניה לשנת 2005
* מקום ראשון בקטגוריית "סרטים או סרטונים מונפשים" בפרס חבר השופטים המבוגרים לשנת 2005 ב

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי אנימציה של האחים וורנר
קטגוריה:סרטי 2004

קטגוריה:סרטים גרמניים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת הנס צימר
קטגוריה:סרטי אנימציה על חיים מחוץ לכדור הארץ
מצר אירבה

**מצר אִירְבֶּה**, הנקרא גם **מצר אירבן** (באסטונית: **Kura kurk**; בלטבית: **Irbes jūras šaurums**; בליבונית: **Sūr meŗ**) הוא מצר ים המקשר בין מפרץ ריגה במזרח לים הבלטי במערב.

מצפון למצר נמצא האי האסטוני סארמאה ומדרום נמצא חבל קורלנד הלטבי. אורכו 55 קילומטרים ורוחבו המינימלי 27 קילומטרים. עומקו המזערי 5 מטרים והמרבי – 35 מטרים. המצר קופא בעונת החורף.

## היסטוריה
בחלקו הלטבי של המצר נערכו עבודות להעמקת המים במטרה לאפשר לספינות גדולות לעבור.

באוגוסט 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, התרחש במצר קרב מפרץ ריגה. בקרב לחם צבא הקיסרות הגרמנית נגד הצי הבלטי של האימפריה הרוסית. גם ביולי 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה התרחש במצר קרב. עד היום שקועים במימי המפרץ מוקשים ימיים.

ב־4 במאי 2018 עלתה ספינת התענוגות "מונה ליזה" על שרטון בסמוך למפרץ, בתחום המים הטריטוריאליים של לטביה.

## ראו גם

* מפרץ ריגה
* סארמאה
* קרב מפרץ ריגה

## הערות שוליים

קטגוריה:מפרץ ריגה
קטגוריה:אסטוניה: גאוגרפיה
קטגוריה:לטביה: גאוגרפיה
אירבה
קטגוריה:גבול אסטוניה–לטביה
קטגוריה:הים הבלטי
אירורי

שמאל|ממוזער|240x240 פיקסלים| אירורי
**אירורי** (ביפנית :**囲炉裏** ,**居炉裏**) הוא אח יפני מסורתי שמוזן בפחמי עץ.

## מאפיינים

אירורי משמש לחימום הבית ולבישול אוכל, זהו בעצם בור מרובע, מצופה אבן ברצפה, מצויד בשקע מתכוונן - נקרא ייזאיקאגי (****) ובאופן כללי מורכב ממוט ברזל בתוך צינור חזרן – שמשמש להגבהה או להנמכה של הסיר או הקומקום התלויים באמצעות ידית מחוברת, אשר לרוב מעוצבת דקורטיבית בצורת דג. היסטורית שימש האירורי כמקור העיקרי של חימום ותאורה למגורים, וסיפק גם מקום לבשל, לייבש בגדים ולשמש כמקום התכנסות משותף.

## גלריה


File:Japanese Traditional Hearth L4817.jpg|אירורי
File:Irori - sankei-en - sept 5 2021.webm|thumbtime=13|אירורי שבשימוש
File:長瀨家 Nagase-ke - panoramio.jpg|אירורי קטן
File:2013 Japan - Takamori Dengaku Hozonaki (11148675595).jpg| *ייזאיקאגי*
File:Yunokami-Onsen Station 006.JPG|אירורי בחדר המתנה של תחנת רכבת, 2010


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח היפני
קטגוריה:תנורים
פונקציית קרמייקל

ממוזער| פונקציית קרמייקל λ לעומת פונקציית אוילר φ עבור 1 ≤ n ≤ 1000
פונקציית קרמייקל, המסומנת ב-λ(n), נותנת את הסדר של חבורת הכפל של המספרים השלמים מ-1 עד n-1 ביחס לחיבור מודולו n. במילים אחרות, היא נותנת את מספר המספרים השלמים הקטנים מ-n שחופפים ל-1 מודולו n.

: a^m \equiv 1 \pmod{n}

פונקציית קרמייקל קשורה קשר הדוק לפונקציית אוילר, המסומנת ב-φ(n), נותנת את מספר המספרים השלמים הקטנים מ-n שחופפים ל-1 מודולו n. ההבדל בין שתי הפונקציות הוא שפונקציית אוילר סופרת רק מספרים זרים ל-n, בעוד שפונקציית קרמייקל סופרת את כל המספרים הקטנים מ-n שחופפים ל-1 מודולו n.

הטבלה הבאה מציגה את 36 הערכים הראשונים של פונקציית קרמייקל λ ופונקציית אוילר φ. ערכים שונים מודגשים. רשימה של מספרים אלו זמינה ב-OEIS: A033949.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פונקציות מתמטיות
קטגוריה:חשבון מודולרי
מחוז זאייצ'אר

**מחוז זאייצ'אר** (בסרבית: **Зајечарски округ**) הוא אחד ממחוזות סרביה, הממוקם במזרח המדינה. בירת המחוז היא זאייצ'אר.

## גאוגרפיה
שטח המחוז 3,623 קילומטרים רבועים. גבולותיו: מחוז בור בצפון, בולגריה במזרח, מחוז פירוט בדרום, מחוז נישאבה בדרום־מערב ומחוז פומוראביה בצפון־מערב.

## דמוגרפיה
נכון לשנת 2022, במחוז מתגוררים 96,715 תושבים. במחוז 5 יישובים עירוניים ו־168 כפרים.

אוכלוסיית המחוז קטנה כמעט פי 2 בין השנים 1961 ו־2022.

נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2011, ההרכב האתני של המחוז כלל את הקבוצות הבאות:

במחוז נולדו 3 מקיסרי רומא: גלריוס (שנולד בארמון גלריוס בגמיזגראד (רומוליאנה) הנמצא במחוז), מקסימינוס דאיה וליקיניוס.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

זאייצ'אר
שצ'ירין

[ממוזער| מגוון שצ'ירין של היום ([טוקיו אגוטה)]]
[ממוזער| תנור שצ'ירין בסוף תקופת אדו http://www.kcf.or.jp/fukagawa/ (מוזיאון פוקאגאווה אדו)]
[ממוזער| שיצ'ירין וסורי פסיפי לצליה ב[פחם עץ (סאנמה), המעורר תמונה סתווית יפנית]]
[ממוזער| גריל [ברזל יצוק היבאצ'י צפון אמריקאי]]
**שצ'ירין** (ביפנית: **七輪**; מילולית "שבעה גלגלים") הוא גריל פחמים יפני קטן.

## אטימולוגיה
שצ'ירין הוא מילה מורכבת המורכבת מהתווים  ( shichi או nana, "שבעה") והתו  (rin או wa, "גלגל", "לולאה" או "טבעת") . סיפור פופולרי קושר את ה"רין" במילה שיצ'ירין לערך המטבע של תקופת אדו, מטבע האחד - רין (אם כי אות שונה, ). מספרים שהשצ'ירין היה דרך משתלמת לבשל ארוחה מכיוון שכמות הפחמים שהייתה הדרושה לכל הדלקה עלתה רק שבעה רין.

## תיאור
השצ'ירין הוא תנור בישול קל משקל, קומפקטי וקל להזזה. רוב השצ'ירינים המודרניים מיוצרים מגושים מוצקים של אדמה דיאטומית שנכרתה ממרבצים. גושי אדמה אלה נחצבו לאחר מכן ביד או עוצבו במכונה לפני שהותכו בכבשן והודבקו בחומרי מתכת. חלק מהשיצ'ירין מיוצרים עם מבנה קרמי כפול מבפנים ומבחוץ.

פחם עץ משמש בעיקר לדלק. אומרים ששצ'ירין מיוצר בערך באותו אופן היום כמו בתקופת אדו, אם כי גם גרסאות קרמיקה וגם גרסאות של אדמה דיאטומית היו נפוצות. הצורה היא בעיקרה גלילית, מרובעת או מלבנית, וגם הגודל משתנה. באזור קנסאי הם ידועים גם בשם kanteki.

## "היבאצ'י" צפון אמריקאי
באמריקה הצפונית, תנורים קטנים לבישול ברביקיו הדומים לשצ'ירין מכונים היבאצ'י או "בסגנון היבאצ'י", אשר ביפנית מתייחס למכשיר חימום קטן שאינו משמש בדרך כלל לבישול. הוצע ההסבר שהגרילים הללו שווקו באופן מבלבל כ"היבאצ'י" כאשר הם הוצגו באמריקה הצפונית. המילה "היבאצ'י" משמשת גם (בצורה שגויה) בחלקים מסוימים של ארצות הברית, כדי להתייחס לבתי סטייקים יפניים או למסעדות טפניאקי של "צלחת ברזל".

## שימוש
פחם משמש בדרך כלל כדלק לשצ'ירין. לבישול בחוץ משתמשים בפחם שחור. כשהוא בתוך הבית, בינצ'ו-טאן עדיף. בינצ'ו-טאן הוא סוג של פחם לבן, שמפיק פחות ריח בעת השריפה ויכול להמשיך לבעור בחום במשך זמן רב יותר. יש לו גם פחות סיכוי להתלקח בצורה מסוכנת. כחלופה זולה יותר, ניתן להשתמש בפחם נסורת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמצעי חימום והכנת מזון
קטגוריה:תנורים
קטגוריה:המטבח היפני
רפאל חייא פונטרימולי

הרב **רפאל חייא פונטרימולי** היה רב באזמיר, מדפיס, ומחבר הספר מעם לועז על מגילת אסתר.
## ביוגרפיה
נולד לחיים בנימין פונטרימולי, מחבר ספר פתח הדביר ובנו של חייא פונטרימולי, מחבר שו"ת צפיחית בדבש.

נישא לנהמא סול קאדין, שנפטרה בט"ו בטבת ה'תרס"ג. הקים בית דפוס באזמיר שם הדפיס בין השאר את ספרו קדושת היום. כמו כן הדפיס את ספרו של הרב חיים שונשול, שמחה לאיש.

נפטר בגיל 39 ביום כ"ז בתמוז שנת ה'תר"ל (1870), ונקבר באזמיר. כחודש לאחריו נפטר אחיו הגדול, הרב ישעיה יוסף פונטרימולי, שניהם בחיי אביהם.

תשובה ממנו נדפסה בספר אשר לשלמה לרבי שלמה יפה אשכנזי (דף ג ע"א - דף ה ע"ב). כמו כן, אביו, הרב חיים בנימין פונטרימולי, מזכירו מספר פעמים בספרו פתח הדביר.

## ספריו
* **ספר מעם לועז דיקלארו על מגילת אסתר** (בלאדינו; אזמיר תרכ"ד, סאלוניקו תרכ"ז, קונסטנטינאפולה תרנ"ט): ספר בסדרת הספרים ילקוט מעם לועז, ובו פירוש על מגילת אסתר. הספר תורגם בידי הרב שמואל קרויזר ונדפס כחלק מילקוט מעם לועז.
* **קדושת היום** (אזמיר תרי"ח ותר"ם). שני פרקי מוסר בלאדינו; לראש השנה - על מעשה העקדה וליום הכיפורים על מעשה יונה הנביא.
* **שבחי האר"י זלה"ה** שלושה פרקי מוסר שאינם משבחי האר"י הידועים.

## קישורים חיצוניים
### ספריו
* 
* 
* 
*  (סריקה נוספת באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:איזמיר: רבנים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
חורחוג

שמאל|ממוזער| ארוחת חורחוג. יש לשים לב לקנקן החלב המתכתי, לאבן השחורה ולנתח הבשר המבושל. כד החלב המתכתי הוא המקום שבו מתבצע הבישול.
[שמאל|ממוזער| ארוחת חורחוג. מוגשת במסעדה ב[אולן בטור]]
**חורחוג** (במונגולית: **Xopxoг**) היא מנת ברביקיו במטבח המונגולי. חורחוג מיוצר על ידי בישול חתיכות בשר בתוך מכל המכיל גם אבנים חמות מאוד ומים, ולרוב גם מחומם מבחוץ. 

## הכנה
להכנת חורחוג, המונגולים לוקחים בשר כבש (ניתן להחליף בבשר עיזים) וחותכים אותו לחתיכות בגודל מתאים תוך השארת העצמות מחוברות לבשר. לאחר מכן מניח הטבח עשר עד עשרים אבנים בגודל אגרוף מעל אש. כשהאבנים חמות מספיק, הן מונחות יחד עם הבשר במכל הבישול הנבחר. כדי חלב מתכת הם בחירה מסורתית וטיפוסית כאמצעי בישול למנה זו, אם כי כל מכל מתאים (לא רק של חלב) שחזק מספיק, כדי להחזיק את האבנים החמות ואת הבשר.

חום האבנים והאדים יבשלו את הבשר בתוך הכד. הטבח יכול לשים את הכד גם על האש או על הכיריים אם האבנים לא מספיק חמות. האבנים ישחירו מהחום ומהשומן שהן סופגות מהכבש. הכד נשאר מכוסה בזמן שהטבח מקשיב ומריח את הארוחה כדי לשפוט מתי היא מוכנה. לאבנים יכול לקחת עד שעה וחצי כדי לבשל את הבשר מספיק. כשהמנה מוכנה, הטבח מחלק מנות בשר יחד עם האבנים החמות, שמועברות מיד ליד ונאמר שיש להן תכונות מועילות. הסועדים בדרך כלל אוכלים חורחוג באצבעותיהם, אם כי ניתן להשתמש בסכינים כדי לחתוך את הבשר מהעצם.

נאמר שהמנה היא המצאה מודרנית יחסית מהמאה ה-20, שראשיתה מתקופת הנוכחות הצבאית של ברית המועצות במונגוליה, כאשר המונגולים החלו לבשל עם כדי מים/חלב היצוקים של הצבא האדום. זוהי וריאציה של בואודוג, מאכל מונגולי ישן יותר עשוי על אבנים חמות שבהן הבשר מבושל בתוך עור של חיה. חורחוג הוא מאכל פופולרי במטבח המונגולי, אך הוא בדרך כלל אינו מוגש במסעדות.

## לקריאה נוספת
* רשימת מנות כבש
* המטבח המונגולי
* אסאדו

## קישורים חיצוניים

* מתכון של חורחוג

## הערות שוליים

קטגוריה:מונגוליה
מישהו לסמוך עליו

**מישהו לסמוך עליו** (באנגלית: **You Can Count on Me**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2000 בבימויו של קנת' לונרגן שגם כתב את התסריט ומשתתף בו, עם לורה ליני ומארק ראפלו בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על אם יחידנית בעיירה קטנה ועל יחסיה המורכבים עם בנה, אחיה ושני גברים.

לורה ליני הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר וקנת' לונרגן היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר וזכה בפרס סטלייט לתריט המקורי הטוב ביותר, לפרס בפסטיבל הסרטים סאנדנס ולפרסים נוספים.

## תקציר העלילה
סמי (סמנתה) פרסקוט (לורה ליני) היא אם יחידנית הגרה עם בנה בן השמונה רודי, (רורי קאלקין), בעיירה קטנה בשם סטוקוויל. היא עובדת לפרנסתה כפקידת הלוואות בבנק המקומי שכעת הגיע לשם מנהל חדש בשם בריאן אוורט (מת'יו ברודריק).

היא גרושה מרודי (ג'וש לוקאס) ורודי הצעיר אינו מכיר את אביו. יש לה אח צעיר בשם טרי (מארק ראפלו), הוריהם נהרגו בתאונת דרכים ודרכיהם נפרדו. טרי הסתבך בפלילים, ישב בכלא ואינו מוצא את מקומו בעולם. לאחר ריב עם חברתו שילה (גבי הופמן), הוא זקוק לכסף ומודיע לסמי שהוא בא אליה לביקור.

טרי מספר לה על צרותיו והיא מרחמת עליו ומזמינה אותו לגור אתם ולהשגיח על רודי לאחר שהוא אומר לה שאפשר לסמוך עליו. היא מנהלת יחסים אינטימיים עם בוב (ג'ון טני) שמציע לה נישואין אך היא מסרבת ובו זמנית היא מנהלת יחסים אינטימיים עם הבוס שלה, בריאן.

טרי מספר לה על אובדן אמונתו בדת וסמי מזמינה את הכומר רון (קנת' לונרגן) לשוחח איתו.

טרי נכשל בתפקידו, פעם אחת הוא לוקח את רודי למועדון סנוקר והשריף דריל (אדם לפברה) מגלה זאת לסמי ופעם אחת הוא לוקח את רודי לפגוש את אביו שמתנכר לו. פגישה זו נגמרת במכות ובמעצר של טרי.

היא מבקשת מטרי לעזוב אך לפני שהוא נפרד, הם מתפייסים.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון לסרט, באתר יוטיוב
*הפגישה הראשונה, באתר יוטיוב
*הפגישה הטראומטית בין רודי לאביו המתנכר, באתר יוטיוב
*הפרידה, הסצנה הסופית, באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטי 2000
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על משפחות
קטגוריה:סרטי פרמאונט
ויליאם קופר (מושל דלאוור)

**ויליאם בארקלי קופר** (באנגלית: **William Barkley Cooper**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הפדרליסטית ולאחר מכן המפלגה הוויגית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של דלאוור בשנים 1816–1818 ובשנים 1835–1837, וכמושל דלאוור ה-32 בשנים 1841–1845.
## ראשית חייו
ויליאם קופר נולד בעיירה לאורל שבמושבת דלאוור, כבנם של אייזק וקומפורט טאוסנד בארקלי קופר. סבו, בארקלי טאוסנד, הגיע ללאורל ב-1768 ממחוז דורצ'סטר שבפרובינציית מרילנד, ובזמן מסוים היה כמעט כל האזור בבעלותו. אביו כיהן כחבר האספה הכללית של דלאוור, היה נציג לוועידה של דלאוור לאשרור חוקת ארצות הברית ב-1787 והיה נציג לוועידת החוקה של דלאוור ב-1792. אחיו, תומאס קופר, כיהן גם הוא כחבר האספה הכללית של דלאוור וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1813–1817.

ב-1795 נשא קופר לאישה את ננסי ג'ונס, ולשניים נולד בן אחד בשם ויליאם. לאחר מות רעייתו, נישא קופר בשנית ב-1816 לנלי וורן, ולאחר מותה הוא נישא בשלישית ב-1828 לג'יין טאוסנד פאלמר. מנישואיו השניים והשלישיים לא נולדו לו ילדים. קופר שירת כלוטננט משנה במיליציה של דלאוור ובהמשך קודם לדרגת קפטן.
## קריירה פוליטית
בשנים 1797–1805 כיהן קופר כשופט שלום, ובנוסף, כיהן בשנים 1800–1812 כשריף של מחוז סאסקס. בשנים 1816–1817 הוא היה חבר בית הנבחרים של דלאוור, ושוב בשנים 1835–1837. ב-1817 הוא מונה כשופט בבית המשפט לפניות רגילות של מחוז סאסקס.

ב-1840 נבחר קופר כמושל דלאוור לאחר שניצח בבחירות את וורן ג'פרסון, מועמד המפלגה הדמוקרטית, וכיהן כמושל מ-19 בינואר 1841 ועד 21 בינואר 1845. קופר בלט בפניותיו לאספה הכללית של דלאוור על כך שהחוק הפלילי במדינה מיושן, ובשל כך נדרש ממנו כמושל המדינה להעניק חנינות כדי לאפשר צדק כראוי לאמות המידה של התקופה.
## מותו
ויליאם קופר נפטר בביתו שבלאורל ב-27 באפריל 1849. הוא נטמן בבית הקברות המתודיסטי הישן שבעיר. בנו היחיד, ויליאם, יצא לדרום במלחמת האזרחים האמריקאית, ועל פי כמה מקורות, שירת בצבא הקונפדרציה, הוחזק כשבוי לזמן מה בפורט דלאוור, ונמלט ב-1862.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 224.


## קישורים חיצוניים
* ויליאם קופר באתר אגודת המושלים הלאומית 
* ויליאם קופר באתר The Political Graveyard 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי דלאוור
קטגוריה:מושלי דלאוור
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של דלאוור
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1771
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1849
תומאס סטוקטון

**תומאס סטוקטון** (באנגלית: **Thomas Stockton**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הוויגית, שלחם במלחמת 1812, וכיהן כמושל דלאוור ה-33 מ-1845 ועד מותו.
## ראשית חייו
תומאס סטוקטון נולד במחוז ניו קאסל שבדלאוור כבנם של ג'ון וננסי גריפין סטוקטון. אביו היה בריגדיר גנרל שלחם ב-מלחמת 1812 ופיקד על הבריגדה הראשונה של המיליציה של דלאוור. סטוקסון נשא לאישה את פידליה ג'ונס, בתו של השופט קנסי ג'ונס, ולשניים נולדו חמישה ילדים. הוא סיים את לימודיו בפרינסטון קולג'.
## קריירה
לאחר סיום לימודיו הצטרף סטוקטון למיליציה של דלאוור. במלחמת 1812 הוא השתתף במתקפה על פורט ג'ורג' על נהר ניאגרה ולחם בקרב לונדיס ליין. הוא קודם לדרגת מייג'ור ברגימנט הרגלים ה-42, ופרש מצבא ארצות הברית ב-1825.

בשנים 1832–1835 היה סטוקטון הרשם של בית המשפט לצדק של מחוז ניו קאסל. ב-1844 הוא נבחר כמושל דלאוור לאחר שהביס בבחירות את ויליאם תארפ, מועמד המפלגה הדמוקרטית. הוא הושבע לכהונתו ב-21 בינואר 1845 וכיהן בו עד מותו. הוא היה השישי מבין מושלי דלאוור שנפטרו בכהונתם.

תומאס סטוקטון נפטר בניו קאסל ב-2 במרץ 1846. הוא נטמן בבית הקברות של כנסיית עימנואל האפיסקופלית שבעיר. חלק מבניו ומנכדיו לחמו במלחמת האזרחים האמריקאית.

## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 224-225.


## קישורים חיצוניים
*  תומאס סטוקטון באתר אגודת המושלים הלאומית 
* תומאס סטוקטון באתר The Political Graveyard 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי דלאוור
קטגוריה:מושלי דלאוור
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1781
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1846
ITunes Session (מיני-אלבום של סלאש ומיילס קנדי)

***iTunes Session*** הוא מיני-אלבום של הגיטריסט סלאש והזמר מיילס קנדי, אשר מהווה חלק מתוך סדרת המיני-אלבומים הנושאת את אותו שם. מיני-אלבום זה נחשב לחמישי בקריירה של סלאש ולרביעי בקריירה של קנדי.

המיני-אלבום מכיל שני שירים מקוריים של סלאש וקנדי מתוך אלבום הסולו של סלאש, *Slash*, גרסת כיסוי אחת לשיר של להקת Led Zeppelin, שתי גרסאות כיסוי לשירי להקת Velvet Revolver, בה היה חבר סלאש בשנים 2002-2008 (סלאש חזר ללהקה לשתי הופעות חד פעמיות בשנים 2010 ו-2012) וגרסת כיסוי אחת לשיר של להקת Guns N' Roses, בה סלאש היה חבר בשנים 1985–1996 (סלאש חזר ללהקה בשנת 2016).

## רשימת השמעה

קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
מועדון הפלקה

**הפלקה** היה מועדון זמר ים-תיכוני ששכן ברחוב שונצינו 4 בתל אביב, ישראל. במועדון הופיעו והתפרסמו זמרים רבים בישראל בהם זוהר ארגוב בשלהי הקריירה, חיים משה, מרגלית צנעני, אייל גולן בראשית דרכו, שלומי שבת ושרית חדד. המקום כונה גם "צוותא של המוזיקה המזרחית", ושמו הפך לשם נרדף למועדון למוזיקה מזרחית.

## היסטוריה
בראשיתו נקרא המועדון "טיפאני", וניהל אותו העבריין עמוס מסיקה, שנרצח בשנת 1982, יחד עם אחיו משה בשכונת התקווה. לאחר מותו, רכש את המקום יעקב אלפרון ושיפץ אותו מהיסוד. אלפרון גם נתן למקום את השם פלקה על שם רובע הטברנות באתונה ובתחילה העלה בו ערבי בינגו והופעות של זמרים מתחילים. בסוף שנות ה-80 נמכרו חלק מהזכויות במועדון לשותפים נוספים בהם יוסי סעדון שניהל את מסעדת "פרגיות" ששכנה בסמוך וגם בעלי מועדון הזמר המזרחי "הרמוניה". בעקבות כניסתם, החליטו על מתן דגש להופעות מוזיקליות אך רק של אמנים מנוסים שכבר הופיעו והוציאו מספר תקליטים.

בשנות השמונים לאחר פרישה מכדורגל, הצטרף יוסי שטרוזמן (אביה של השדרנית שלמור שטרוזמן) כמנהל האמנותי אל המועדון בדרום תל אביב, שהיה הבמה המרכזית לזמר הים תיכוני בשנות ה-80 וה-90. שטרוזמן ניהל את המועדון אמנותית במשך יותר משני עשורים. במועדון הופיעו הזמרים עופר לוי, שרית חדד, אייל גולן וישי לוי, בזמנים שלא התירו להם הופעות באולמות או שידורים ברדיו. זו הייתה הבמה המרכזית, אם כי לא היחידה, שבה הופיעו גדולי הזמרים המזרחיים באותה תקופה בישראל ובה חלקם אף החלו את דרכם בעולם המוזיקה. תכולת המועדון הייתה כ-300 איש אך הצטופפו בהופעות כמעט 500 אנשים עד גבול הבמה. בשל הקרבה למשפחת הפשע אלפרון, גם עבריינים התארחו וצפו בהופעות מדי ערב.

בשנת 1984 יצא לאור הסרט "כאסח", שהציג את תופעת הזמר המזרחי ובו היו מספר סצנות שצולמו במועדון עם חיים משה, זוהר ארגוב, חופני כהן, דקלון ומשה גיאת.

פעילות המועדון דעכה במהלך השנים, בין השאר בעקבות פתיחת מועדונים ובארים אחרים, הירצחו של יעקב אלפרון, וקשיים כלכליים.

בשנת 2011 חזר המועדון לפעילות מחודשת כשנפתח תחת ניהולו של שלום דדוש כאשר הנכס עדיין היה בבעלות משפחת אלפרון. הפתיחה לוותה במסיבת השקה חגיגית אליה הוזמנו כוכבי הזמר הים-תיכוני בהם ישי לוי, זהבה בן, ליאור פרחי ורון שובל.

בשנת 2016 נעצרו עומר, בנו של אלפרון, וחשודים נוספים בחשד שהקימו במקום חממת גידול שתילי מריחואנה לא חוקית. עומר שוחרר לאחר ימי מעצר בודדים.

בעקבות הצלחת המועדון המקורי בתל אביב, נפתחו מועדונים דומים בשם זה בחיפה ובאר שבע.

## קישורים חיצוניים
* ירון אילן, געגועים למועדון הפלקה, באתר "חריף"
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה מזרחית
קטגוריה:מוזיקה ישראלית
קטגוריה:תל אביב-יפו: מועדוני לילה
קטגוריה:ספרדים ועדות המזרח בארץ ישראל
בית הקברות בית עולם

**בית הקברות בית עולם** (באנגלית: **Beth Olam Cemetery**) הוא בית קברות היסטורי בשכונת סייפרס הילס אשר בברוקלין שבעיר ניו יורק.

זהו בית קברות בסגנון כפרי אשר הוקם במקור בשנת 1851 על ידי שלוש הקהילות היהודיות במנהטן - קהילת שארית ישראל (פורטוגזית-ספרדית), קהילת בני ישורון וקהילת שערי תפילה.

בשנת 1882 הוזמן הארכיטקט האמריקאי-אנגלי קלברט ווקס לתכנן את המבנה של בית הקברות. ווקס עיצב גם את השערים של המבנה. זהו המבנה הדתי היחיד שעיצב ווקס, אשר לקח בעבר גם חלק בעיצוב סנטרל פארק.

## ונדליזם
באפריל 2019 גנבים גנבו 14 דלתות מבני מאוזוליאום בבית הקברות בשווי של 30,000 דולר וכמו גם 75 פתחי אוורור.

## אישים בולטים שקבורים בבית הקברות
* בנג'מין קרדוזו (1870–1938), כיהן כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
* עמנואל לסקר (1868–1941), שחמטאי, מתמטיקאי ופילוסוף יהודי-גרמני, אלוף העולם השני בשחמט. היה אלוף העולם במשך 27 שנים, ונחשב לאחד מגדולי השחמטאים בכל הזמנים.
* אמה לזרוס (1849–1887), משוררת יהודייה-אמריקאית. שירה המפורסם ביותר הוא הסונטה "הקולוסוס החדש" החקוק על פסל החירות בניו יורק.
* אוריה לוי (1792–1862), קומודור בצי האמריקאי. היהודי הראשון שהגיע לדרגה בכירה זו.
* הנרי פררה מנדס (1852–1937) רב אמריקאי יליד בריטניה.
* בנימין פרנקלין פיישוטו (1834–1890), עורך דין ודיפלומט יהודי-אמריקאי
* דוד די סולה פול (1885–1970), הרב הספרדי המוביל במאה ה-20 בארצות הברית

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: בתי קברות יהודיים
קטגוריה:ברוקלין
קטגוריה:ארצות הברית: אתרים הרשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים
על הקרח 3

**"על הקרח 3"** (ברוסית: **«Лёд 3»**) הוא סרט מלודרמה ספורטיבית רוסית, בבימויו של יורי חמלניצקי, בהפקתו של פיודור בונדרצ'וק ובכיכובם של אלכסנדר פטרוב, אנה סווראנסקאיה ומריה ארונובה. הקרנת הבכורה נערכה ב-14 בפברואר 2024, חג האהבה.

הסרט מהווה סרט המשך לסרט **"[[על הקרח 2]]"** ובדומה לקודמו הפך לשובר קופות משהכניס 191 מיליון רובלים בסוף השבוע הראשון שלו, במה שמהווה לאחת ההכנסות הגבוהות ביותר לסרט קולנוע רוסי. בסך הכל הכניס הסרט 1.8 מיליארד רובלים.

## עלילה
הסרט מתרחש לאחר האירועים המסופרים בסרט הקודם: נאדיה גדלה והפכה למחליקה אומנותית. היא חולמת על זכייה בגביע, בדיוק כמו שאמה חלמה פעם. גורין מתנגד לקריירת הספורט של בתו - הוא מגן עליה מכל הקשיים ואפשר להבין אותו: הוא הפסיד יותר מדי. באימון חשאי, נאדיה פוגשת שחקן הוקי קרח צעיר ונועז ממוסקבה והם מתאהבים. האב אינו מאמין בכנות ברגשותיו של הצעיר ומנסה להפריד בין בני הזוג. אבל מכשולים רק מחזקים אהבה אמיתית, וכשאוהבים, הסוף המופלא ביותר יכול להפוך למציאות, ממה כפי שקרה לגורין עצמו עם אהבתו הגדולה...

## שחקנים ודמויות
* אנה סווראנסקאיה כנאדז'דה "נאדיה" גורינה
** ויטאליה קורניינקו, כנאדיה בת ה-13
* אלכסנדר פטרוב כאלכסנדר "סשה" גורין
* מריה ארונובה כאירינה שטאלינה
* סטפן בלוזרוב כסרגיי אורלוב
* סרגיי לוויגין כסרגיי איוואנוביץ'

## הפקה
צילומי הסרט נערכו באגם באיקל ונערכו גם במוסקבה, מחוז אירקוטסק ובבוריאטיה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:החלקה על הקרח בקולנוע ובטלוויזיה
קטגוריה:מוסקבה בקולנוע
קטגוריה:סרטי 2024
קטגוריה:סרטי VGTRK
קטגוריה:סרטי דרמה רוסיים
קטגוריה:סרטי הוקי קרח
קטגוריה:סרטי המשך רוסיים
קטגוריה:סרטי נעורים רוסיים
קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטים שצולמו ברוסיה
קטגוריה:ערוץ CTC: סרטים
קטגוריה:סרטים על ילדים
המיתון הגדול

420px|ממוזער|מפת העולם המציגה את שיעורי צמיחת התמ"ג בשנת 2009 - המדינות בצבע חום היו במיתון במהלך 2009
**המיתון הגדול** (באנגלית: **The Great Recession**) הוא המיתון הכלכלי העולמי החמור שהחל בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 בעקבות התנפצות בועת הנדל"ן בארצות הברית והמשבר הפיננסי שבא בעקבותיו. לתקופה זו היו השלכות מרחיקות לכת שהשפיעו על מדינות רבות ברחבי העולם. ההיקף ומועד ההתרחשות של המיתון השתנה בפועל ממדינה למדינה (ראו מפה מצורפת). קרן המטבע הבין-לאומית הגדירה את המיתון הגדול כהתמוטטות הכלכלית והפיננסית החמורה ביותר מאז השפל הגדול.

ההשפעה של המיתון הגדול הייתה נרחבת, והשפיעה על כלכלות, בתי עסק ואנשים אינדיבידואלים רבים ברחבי העולם. שיעורי האבטלה זינקו באותה העת כאשר במקביל בתי עסק רבים התקשו במיוחד לשרוד. שוקי המניות חוו ירידות חדות, וממשלות רבות נאלצו באותה התקופה לנסות לייצב את הכלכלות שלהן.

למיתון הגדול היו השלכות חברתיות וכלכליות ניכרות כאשר מיליוני אנשים איבדו באותה התקופה את בתיהם, את מקום עבודתם ואת חסכונותיהם.

תעשיות מסוימות נפגעו גם הן במיוחד במהלך המיתון הגדול. תעשיית הרכב בארצות הברית לדוגמה התמודדה במהלך המיתון עם ירידה חדה במכירות, והדבר הוביל להתערבות ממשלתית כדי למנוע את קריסתן של יצרניות הרכב האמריקניות. כמו כן גם ענף הבנייה ברחבי העולם נפגע במיוחד במהלך תקופת המיתון כאשר עיקולים ופשיטות רגל הפכו נפוצים באותה התקופה.

המיתון לא הורגש באותה מידה ברחבי העולם. בעוד שרוב הכלכלות המפותחות בעולם, ובמיוחד הכלכלות של אמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית ואירופה, נקלעו למיתון קשה ומתמשך, כלכלות מתפתחות רבות לא הושפעו במיוחד - במיוחד סין, הודו ואינדונזיה, שכלכלותיהן צמחו באופן ניכר בתקופה זו. באופן דומה גם הכלכלות של אזור אוקיאניה לא הושפעו במיוחד באותה התקופה בשל קרבתם לשווקים של אסיה.

## ראו גם
* בועה כלכלית
* המשבר הכלכלי העולמי (2008)
* משבר הסאבפריים
* קריסת שוק מניות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שנות ה-2000
קטגוריה:ארצות הברית: כלכלה
קטגוריה:משברים כלכליים
קטגוריה:בועות כלכליות
קטגוריה:בנקאות בארצות הברית
קטגוריה:2007: כלכלה
קנארית (צידון)

**קנארית** (בערבית: **قناريت**) הוא כפר בנפת צידון במחוז דרום לבנון, כ-6 ק"מ דרומית לעיר צידון, מדרום לע'אזיה, ממזרח לכביש החוף (מס' 51), כ-1.5 ק"מ מזרחית לים התיכון, בגובה כ-200 מ' מעל פני הים.

שטח הכפר הוא כ-3,000 דונם.

בשנת 2014 גרו בו 214 בוגרים, בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני, מהם 211 שיעים ו-3 נוצרים.

## היסטוריה
בשנת 1875 כתב ויקטור גרן על הכפר: "קנארית הוא כפר שאוכלס על ידי מתואלים ונבנה על גבי יישוב עתיק, כפי שמעיד מאגר מים שנחצב בסלע, כמה מערות קבורה ומחצבות עתיקות".

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז דרום לבנון: יישובים
שלום פוברסקי

הרב **שלום פוברסקי** (כ"ד ניסן ה'תרצ"ה, 27 באפריל 1935 – י"א טבת ה'תשפ"א, 26 בדצמבר 2020) היה מראשי ישיבת קול תורה ור"מ בישיבת באר יעקב.

## ביוגרפיה
נולד בברנוביץ' לרב יהושע דוד וחיה פייגל פוברסקי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נדדה המשפחה לוילנה, שם מצאו מחסה פליטים יהודיים רבים על פי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. בעת שהותו בווילנה למד קרוא וכתוב אצל אשתו של הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק מבריסק, הרבנית אלטע הענדיל, נינתו של הרב מאיר אוירבך. מחשש שקומוניסטים יפתיעו אותם, הניחו לוח שחמט על השולחן, כדי שיוכלו להחליף בו את ספרי הלימוד במקרה שיגיעו. כמו כן השתתף במסע הלווייתו של הרב חיים עוזר גרודזנסקי שנפטר באותה עת. לאחר מכן המשיכה המשפחה לנדוד ברחבי ברית המועצות, ובהיותו בגיל שש עלתה משפחתו לפלשתינה והתיישבה בתל אביב.

בהיותו כבן 10 נכנס ללמוד בישיבת היכל התלמוד בעיר, ומעט לפני גיל 13 המשיך לישיבת פוניבז' בבני ברק. בהגיעו לפרקו נישא לרבנית חינה אסתר, בתו של הרב שמחה פינס. התגורר ביישוב באר יעקב, שם שימש כר"מ בישיבת באר יעקב במשך עשרות שנים וכיהן בתפקיד יושב ראש אגודת "עלי באר", ובשנת ה'תשמ"ב מונה לכהן כר"מ בישיבת קול תורה בירושלים.

הרב פוברסקי שימש כעורך הראשי של התלמוד ירושלמי בהוצאת מכון המאור.

בח' טבת ה'תשפ"א פונה לבית החולים הדסה עין כרם לאחר שנדבק בנגיף הקורונה וסבל מקשיי נשימה וסטורציה נמוכה. בסוף אותו שבוע הורדם והונשם.

בי"א טבת ה'תשפ"א נפטר בבית החולים כשהוא בן 85, ונטמן בבית החיים פוניבז' בבני ברק.

## ספריו
 – על מסכתות פסחים, קידושין, ויבמות המבוסס על רשימותיו והקלטות של השיעורים.

## משפחתו
אביו הרב יהושע דוד פוברסקי היה ראש ישיבת פוניבז' ובעל "ישועות דוד". אחיו, הרב ברוך דב פוברסקי משמש בתפקיד ראש ישיבת פוניבז'. אח נוסף הוא הרב ד"ר חיים פוברסקי, חתנו של הרב פסח קוקיס. אחותו נישאה לרב ברוך פינס, אחיה של אשתו.

לרב פוברסקי תשעה ילדים: בנו, הרב יוסף שלמה, הוא ראש כולל עטרת שלמה בפתח תקווה. בנו, הרב שמחה, משמש כמשיב בישיבת נתיב הדעת בירושלים. בנו, הרב חיים, הוא ראש כולל חזון אב"י בבני ברק. בתו, חיה פייגל, נשואה לרב יהודה אורלנסקי המשמש כר"מ בישיבת קול תורה.

## קישורים חיצוניים
*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:רבני ישיבת קול תורה
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
ג'וזף מאול

**ג'וזף מאול** (באנגלית: **Joseph Maull**; ) היה רופא ופוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הפדרליסטית, ובהמשך המפלגה הוויגית, שכיהן כחבר הסנאט של דלאוור בשלוש תקופות כהונה נפרדות בשנים 1817–1846, וכמושל דלאוור ה-34 בשני חודשי חייו האחרונים.
## ראשית חייו
ג'וזף מאול נולד ליד העיר לואס שבדלאוור, כבנם של ג'ון ומרי מארש מאול. אביו היה בונה ספינות, שבמהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית העביר כלי נשק מהקריביים. על פי המסופר הוא נהרג מנפילת תורן עליו. במהלך מלחמת העצמאות, אחד מדודיו של מאול, נתניאל, השיט ספינות עבור ועדת הביטחון האמריקאית, ודוד אחר שלו, ג'יימס, סייר במימי מפרץ דלאוור עבור הבריטים. מאול עצמו שירת בבריגדה השלישית של המיליציה של דלאוור, והגן על לואס במהלך מלחמת 1812.

מאול למד רפואה בהדרכתו של ד"ר ג'ון וולף מלואס, ובמשך כל ימי חייו עסק במקצוע בביתו שבעיר מילטון. ב-1802 הוא נשא לאישה את פנלופה שילדס, ולשניים נולדו בן ובת. לאחר מותה הוא נישא בשנית ב-1820 לשרה דייוויס ווטסון, אך לשניים לא נולדו ילדים.
## קריירה פוליטית
מאול כיהן כחבר הסנאט של דלאוור במשך 21 שנים בסך הכול, החל מ-1817 ועד 1824, שוב בשנים 1827 ועד 1830, ולבסוף בשנים 1839 ועד 1846. מתוקף היותו יושב ראש הסנאט במושב האחרון בו הוא כיהן בו, הוא היה למושל דלאוור עם מותו של המושל הקודם תומאס סטוקטון ב-2 במרץ 1846, וכיהן בתפקיד עד מותו. את הקריירה הפוליטית שלו החל מאול במסגרת המפלגה הפדרליסטית, והצטרף לשורות המפלגה הוויגית עם כינונה בשנות ה-30 של המאה ה-19. כמושל הוא התנגד למדיניות החוץ של נשיא ארצות הברית ג'יימס פולק, כולל סיפוחה של טקסס לארצות הברית.
## מותו
ג'וזף מאול נפטר בלואס ב-3 במאי 1846, חודשיים לאחר שהחל לכהן כמושל. הוא היה מושל דלאוור השביעי שנפטר בכהונתו. הוא נטמן בבית הקברות סנט פיטר האפיסקופלי שבעיר.

ביתו שבלואס צורף ב-1970 אל המרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 225.


## קישורים חיצוניים
* ג'וזף מאול באתר אגודת המושלים הלאומית 
* ג'וזף מאול באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי דלאוור
קטגוריה:מושלי דלאוור
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של דלאוור
קטגוריה:רופאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1781
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1846
הענק מקרדיף

ממוזער|הוצאתו מהקרקע של הענק מקרדיף
**הענק מקרדיף** (באנגלית: **Cardiff Giant**) הוא השם בו ידועה מתיחה מפורסמת מההיסטוריה של ארצות הברית, שבמסגרתה זויף שלד של ענק והוצג באוקטובר 1869. כממצא ארכאולוגי של ענק מאובן.

ב-5 באוקטובר 1869 חופרי בארות שחפרו באר באדמתו של איכר בשם ויליאם ניואל בקרדיף (ניו יורק) גילו שלד ענק. השלד, שגובהו 3 מטרים, זוהה כשלד של ענק. ויליאם ניואל הקים אוהל מעל התגלית וגבה דמי כניסה ממבקרים, שבאו לראות את התגלית, הידועה כיום בשם "הענק מקארדיף". מחיר הכניסה נקבע בתחילה ל-25 סנט ולאחר מכן, בעקבות הביקוש הגדול, הועלה ל-50 סנט.

עד נובמבר 1869, יותר משנים עשר אלף מבקרים כבר באו לראות את הענק. התגלית המדומה נרכשה תמורת 37,500 דולר והועברה לעיר סירקיוז לתצוגה ציבורית. חרף דבריהם של שאנדרו דיקסון וייט ולאחר מכן עותניאל מארש, פליאונטולוג בולט באוניברסיטת ייל, שבאו בתורם לראות את "התגלית" ושניהם הכריזו עליה כמתיחה, השלד המשיך במסע הניצחון שלו לבוסטון, שם הכריז המשורר המפורסם ראלף וולדו אמרסון לאחר שראה אותו כי הוא "עתיק ללא ספק".

ב-14 בדצמבר 1869 הודה ג'ורג' האל, גיסו של ויליאם ניואל, כי הוא אבי המתיחה. האל הגה את הרעיון לאחר דיון נוקב במיוחד עם כומר מתודיסטי בשם טורק, שטען כי הענקים המוזכרים בספר בראשית אכן היו קיימים. האל, שהיה אתאיסט, אמר מאוחר יותר, כי בילה את הלילה "בתהייה מדוע אנשים מאמינים לסיפורים המדהימים האלה על ענקים בתנ"ך, כשלפתע חשבתי לעשות ענק מאבן ולהציג אותו כאדם מאובן". האל ציין כי השלד המדומה נחצב מגוש גבס בשיקגו ואז הוכה בפטיש ונגרמה לו התיישנות מדומה עם חומצה בטרם הועבר לקרדיף. האל וניוול קברו אותו בנובמבר 1868, וניוול המתין שנה לפני שביקש מהחופרים לחפור באר במקום שבו נקבר הפסל.

למרות הודאה זו, הציע פ.ט. ברנום להאל וניוול 50,000 דולר, כדי לקנות את השלד המדומה לתצוגה ציבורית בניו יורק. לאחר שסירבו, הכין ברנום עותק של השלד המדומה, והתערוכה בניו יורק זכתה להצלחה גדולה. האל וניוול שקלו לזמן קצר לתבוע את ברנום על פלגיאט, אך ויתרו. אף על פי שהענק מקרדיף הוכר כעת כזיוף מפוברק, אלכסנדר מקוורטר, פרופסור בקולג' ייל, אמר כי מדובר בפסל עתיק, עם עקבות של פוליכרומיה, ושעליו זיהה כתובת פיניקית הקשורה לאטלנטיס.

בשנת 1948, מוזיאון האיכרים בקופרסטאון, ניו יורק, רכש את השלד המדומה של הענק מקרדיף, הוא עדיין מוצג שם. העותק של ברנום שמור במוזיאון המכני המופלא של מרווין ליד דטרויט.

## בתרבות
מרק טוויין כתב סיפור על שיחה עם רוח המת של הענק מקרדיף. ז'ול ורן, שביקר באותן שנים בארצות הברית, כתב סיפור בשם Le Humbug (ההונאה) על הונאה גדולה המבוססת על מציאה של שלד ענק. הסיפור של ורן פורסם על ידי בנו לאחר מותו.

## קישורים חיצוניים

* A Ghost Story  סיפור של מרק טוויין על הרוח של ענק קרדיף 

קטגוריה:הונאה
קטגוריה:הומור
קטגוריה:ניו יורק: פסלים
שרי גולן

**שרי גולן** (נולדה ב-5 בנובמבר 1982) היא אוצרת, כותבת, מרצה ופעילה חברתית. מתגוררת ברמת גן. החל ממרץ 2023 היא האוצרת הראשית של מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית.

## ביוגרפיה
גולן נולדה וגדלה בקיבוץ אורים. החלה את דרכה כמורה לאמנות ב-2003 ולימדה במסגרות שונות ביניהן תיכון תלמה ילין והמדרשה לאמנות. גולן היא בעלת תואר ראשון B.ed בהצטיינות יתרה מתוכנית המצוינים של המדרשה לאמנות (2006). היא למדה לימודי מגדר (2010) ותולדות האמנות (2019) לתואר שני באוניברסיטת תל אביב.

ב-2009 הקימה גולן את עמותת "פעילה״ - לחיבור בין אמנות וקהילה וניהלה אותה עד 2010. היא הייתה האוצרת והמנהלת האמנותית של גלריה רוזנפלד (2007-2010). ב-2014 ייסדה "המשולש לאמנות", אותו ניהלה ואצרה, שמטרתו ניהול קריירה לאמניות ואמנים.

במקביל גולן עובדת כאוצרת ומרצה עצמאית, ואצרה מעל 60 תערוכות יחיד וקבוצתיות במסגרות מוזיאליות, ציבוריות, פרטיות ומסחריות שונות בארץ ובעולם (ביניהן באיסטנבול, ברלין, בודפשט, בזל ועוד).

הרבתה להתבטא נגד הטרדה מינית והייתה אחת מארבע הנשים שתלונתה נכנסה לכתב האישום נגד אלון קסטיאל שריצה עונש מאסר על כך.

## מבחר תערוכות ופרויקטים

## פרסומים ספרותיים
2022 "מופקרת", "זעקת הנשים – על אלימות נגד נשים בישראל", הוצאת "אחותי – למען נשים בישראל", עריכה ראשית: שולה קשת (קשי), עורכות: שולה קשת (קשי) ובת-שחר גרמזאנו גורפינקל, אוצרות: שולה קשת (קשי) ויערה חקלאי.

2020 "כרמל", שיר, "האמהות שלנו - 20 שנה לעמותת אחותי - תנועה פמיניסטית מזרחית", גיליון 38, עורכות: שולה קשת (קשי) וליאת ארלט סידס.

2018 "הגעגוע", שיר, מדור ספרות, עיתון הארץ

שירים, עיתון 77, גיליון 401. עורכים: מיכאל בסדר ועמית ישראלי-גלעד. העורך המייסד: יעקב בסר ז"ל

## כתיבה ספרותית
2023 "שברי זיכרון ומחשבה", ספר ממואר, עורכת: ארנה קזין. (בכתובים). בתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.

2018 "ילדה בשם תהום", ספר שירה, הוצאת אש קטנה 77, עורכת: ד"ר אפרת מישורי. בתמיכת קרן רבינוביץ' לאמנויות.

## פעילות כאמנית
2011 "זאב, זאב, זאב", גלריה 121, תל אביב. ליווי אוצרותי: רותי הלביץ כהן וליאור שטיינר (תערוכת יחיד)

2011 "ראווה", גלריה החנות, תל אביב. אוצר: רני לביא (תערוכה זוגית לצד שחר סריג)

2007 "פיפי כחול", הגלריה בקיבוץ בארי. אוצרת: ד"ר זיווה ילין (תערוכה זוגית לצד קרן-לי רוזנטל)

## לקריאה נוספת
"מטא נוכחות: פמיניזם ומגדר באמנות הישראלית – שני מקרי מבחן אוצרותיים", כתב העת "המדרשה", גיליון 10 - פמיניזם ואמנות ישראלית. עורכת אורחת: עינת עמיר. עורך ראשי של כתב העת: גלעד מלצר

## קישורים חיצוניים

* שרי גולן נבחרה לתפקיד האוצרת הראשית של מוזיאוני רמת גן, כתבה בערב רב
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוצרות ישראליות