פרנס ואן מיריס האב

**פרנס ואן מיריס האב** (16 באפריל 1635 – 12 במרץ 1681) היה צייר הולנדי מתקופת תור הזהב , שהתמחה בציורי ז'אנר ובדיוקנאות. הוא היה הדמות הבולטת במשפחת ציירים מליידן; בניו יאן (1660–1690) ווילם (1662–1747), וכן נכדו פרנס ואן מיריס הצעיר (1689–1763), היו אף הם ציירי ז’אנר מיומנים.

## ביוגרפיה
ימין|ממוזער|261x261 פיקסלים|„אישה צעירה משחילה פנינים”, מאת פרנס ואן מיריס האב (1658).
פרנס נולד ומת בליידן, שם אביו, יאן בסטיאנס ואן מיריס, היה צורף, חרט אודם ומשבץ יהלומים.  אביו ביקש להכשירו לעסוק במקצועו, אך פרנס העדיף ציור, ולמד אצל אברהם טורנוולייט, אביו של הצייר ההולנדי מתקופת תור הזהב יאקוב טורנוולייט, שהיה זגג וניהל בית ספר לרישום. מחנותו של אביו התוודע לאורחותיהם וללבושם של בני המעמד הגבוה. עינו נשבתה לסירוגין בברק התכשיטים ובזוהר הזכוכית הצבעונית; ואף כי עד מהרה עזב את טורנוולייט לטובת הסדנאות של חריט דאו ואברהם ואן דן טמפל, אימץ את סגנון הפיינשילדרס של ליידן על פני הגימור האמסטרדמי של תלמידי רמברנדט.

הוא מיעט לבחור לוחות שגודלם עלה על 12 עד 15 אינץ', וכאשר שמו נקשר ליצירה הגדולה ממידות אלו, סביר לייחסה לבנו וילם או לאחד מחקייניו. בשונה מדאו בראשית דרכו לאחר שעזב את רמברנדט, או מיאן סטיין בתחילת דרכו העצמאית, מיריס לא העז לעצב דמויות בקנה מידה טבעי. מאפיין בולט של אמנותו, בממדיה הזעירים, הוא ברק זוהר וליטוש מתכתי. 
[ימין|ממוזער|''שיעור המוזיקה'', המוזיאון הלאומי של סרביה, [בלגרד]]
הנושאים שבהם הצטיין ביותר היו אלה שבהם תיאר את אורחות חייהם ומעשיהם של בני המעמדות המבוססים; עם זאת, לעיתים הצליח גם בתיאורי סצנות ביתיות ובדיוקנאות, ולא אחת העז לעסוק באלגוריה.  הוא שב וצייר את חצאית הסאטן שהכניס חרארד טר בורך לאופנה, ולעיתים קרובות התחרה בו בתיאור נאמן של בדים ארוגים עשירים ורוויי צבע. אולם הוא נותר נחות מטר בורח ומטסו, משום שלא ניחן בתפיסתם העדינה של ההרמוניה או ברכותם המקסימה של המגע והגוון; והוא פיגר גם אחרי חרארד דאו, שכן ציורו של פרנס היה נוקשה וחסר את תחושת האפקט של דאו באמצעות ריכוז אור וצל. בצורת הקומפוזיציה שלו, שלעיתים מציגה מסגרת חלון המעוטרת בצמחייה ומקושטת בתבליטים שבתוכם נראות דמויות עד המותניקיימת מידה של ספק אם הוברקן תיעד במדויק את תאריך לידתו של אמן זה. אחת מיצירותיו הידועות ביותר, המתארת חבורת נשים וגברים בארוחת צדפות, המצויה בהרמיטאז' שבסנקט פטרבורג, נושאת את התאריך 1650. יצירה זו, הנודעת הן בקומפוזיציה והן בגימורה, עשויה להעיד כי מיריס הגיע לשיא בשלותו כבר בגיל חמש־עשרה. דוגמה יפה נוספת, „הרופא הבודק את דופקה של גברת” בגלריה בווינה, מתוארכת לשנת 1656; ווייגן מציין בצדק, באחד ממאמריו הביקורתיים, כי מדובר ביצירה מרשימה במיוחד עבור צעיר בן עשרים ואחת. בשנת 1657 נישא מיריס בליידן בנוכחות הצייר יאן פותהוק, וזהו התיעוד הכתוב המוקדם ביותר לקיומו שעליו ניתן להסתמך בביטחון. מבין הלוחות הרבים שיצר מיריס, לפחות עשרים ותשעה (כגון „אישה צעירה משחילה פנינים” ) נושאים תאריך, המאוחר שבהם הוא אלגוריה, שהייתה זמן רב באוסף רוהל בקלן, המדגימה את מה שראה כמידות רעות קרובות זו לזו: שתייה, עישון והימורים, בשנת 1680.ים, דגם החיקוי שלו הוא ללא ספק דאו. 

שמאל|ממוזער|289x289 פיקסלים|„אישה ליד צ’מבלו”, מאת פרנס ואן מיריס האב (1658). שמן על עץ, 31.7 × 24.7 ס"מ. המוזיאון הממלכתי, שוורין.
למיריס היו פטרונים רבים ונכבדים. הוא קיבל הזמנות חשובות מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה האימפריה הרומית הקדושה, מן הנסיך הבוחר של הפפאלץ ומקוזימו השלישי דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה. היקף עבודתו היה גדול ורווחי, אך לא הביאו לידי רשלנות או הזנחה. אם ניתן להבחין בהבדל בין יצירתו המוקדמת לבין המאוחרת, הרי שהראשונה בהירה ועדינה יותר בגוני הבשר, בעוד שהשנייה כהה יותר ולעיתים קודרת בצלליה. לאחר מותו פנו לקוחותיו באופן טבעי אל בנו וילם, אשר בתורו הוריש את סדנתו לבנו פרנס. אולם לא וילם ולא פרנס ואן מיריס הצעיר השתוו בהישגיהם לפרנס האב.

ציוריהם של כל דורות משפחת מיריס חוקו בהצלחה בידי א.ד סנאפאהן, שישב בלייפציג וזכה לחסות חצר דוכסות אנהלט-דסאו. למבקשים לעיין בסגנונו המתעתע, ביקור באוסף בוורליץ הסמוכה לדסאו עשוי להועיל.

## יצירות בולטות נוספות

250px|ממוזער|שמאל|אלגוריה של הציור
„אלגוריה של הציור” היא יצירת שמן על נחושת מאת ואן מיריס, שבוצעה בסביבות 1661. 

דימויים המייצגים את אלגוריית האמנות שימשו באופן מסורתי לסיווג הציור כאחת מן האמנויות החופשיות. אישה, לרוב אידיאלית, מגלמת את פיקטורה (Pictura), כלומר הציור, ומחזיקה חפצים חיוניים למעשה היצירה האמנותית. בידה השמאלית היא אוחזת לוח צבעים, מכחולים ופסל גבס קטן ששימש דגם ליצירות גדולות יותר. סביב צווארה תלויה מסכה על שרשרת, שעשויה לסמל את כוחו של האמנות להטעות באמצעות אשליה. המסכה, השרשרת המוזהבת והגלימה המשתנה בצבעיה הם המאפיינים הסמליים הייחודיים של אלגוריית הציור כפי שתוארה בידי צ'זארה ריפה בחיבורו משנת 1593, „איקונולוגיה”.

פרנס ואן מיריס האב אימץ את הדגם העתיק של פיקטורה (Pictura), אך עדכן אותו ברוח זמנו. הדמות אינה יפהפייה קלאסית ואינה אידיאלית; היא אישה צעירה רגילה, דמות הלקוחה מחיי היומיום ההולנדיים.

## גניבה
בתחילת יוני 2007 נגנב הציור „אביר (דיוקן עצמי)”, המתוארך לשנים 1657–1659, מן הגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס בסידני, אוסטרליה. היצירה, שמידותיה 20 × 16 ס"מ (7.9 × 6.3 אינץ'), נתרמה לגלריה בשנת 1993 בידי איש התקשורת והפילנתרופ ג'יימס פיירפקס. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירי תור הזהב של הולנד
קטגוריה:נפטרים ב-1681
קטגוריה:ילידי 1635
קטגוריה:ציירים הולנדים
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו