בלוק קבקואה

**בְּלוֹק קֶבֶּקוּאַה** (בצרפתית: **Bloc Québécois** או בקיצור **BQ**; משמעות מילולית: **הבלוק הקוויבקי**) היא מפלגה פוליטית פדרלית בקנדה המוקדשת ל, סוציאל-דמוקרטיה ולקידום ריבונות קוויבק. הבלוק הוקם בתחילת שנות ה-90 על ידי חברי פרלמנט שערקו מהמפלגות הפדרליות  והמפלגה הליברלית במהלך קריסת . המייסד  היה שר בממשלת המפלגה הפרוגרסיבית-שמרנית הפדרלית של בריאן מלרוני.

הבלוק שואף ליצור את התנאים הנדרשים לפרישה הפוליטית של קוויבק מקנדה. המפלגה תוארה כסוציאל-דמוקרטית ובדלנית (או "ריבונית"). הבלוק תומך בפרוטוקול קיוטו, בזכות להפלות, בזכויות להט"ב, בלגליזציה של סיוע בהתאבדות, ביטול הסנאט הקנדי, ביטול המלוכה הקנדית, בחוק החילוניות של קוויבק, ובפטור של קוויבק מדרישות .

מהבחירות הפדרליות של 1993 ועד 2011, הבלוק היה המפלגה הגדולה ביותר בקוויבק והמפלגה השנייה או השלישית בגודלה בבית הנבחרים במשך שבע מערכות בחירות פדרליות רצופות. בבחירות 2011 המפלגה זכתה רק בארבעה מושבים ואיבדה את מעמדה כמפלגה רשמית לאחר גל של תמיכה במפלגה הדמוקרטית החדשה. עד 2014, המפלגה הצטמצמה לשני מושבים בעקבות התפטרויות ועזיבות. בבחירות 2015, הבלוק זכה ב-10 מושבים, אף על פי שמנהיג המפלגה  לא הצליח לזכות במושב. בבחירות 2019, המפלגה זכתה ב-32 מושבים, והשיבה לעצמה מעמד רשמי של מפלגה. בבחירות 2021, מספר המושבים שלה נשאר זהה. בבחירות 2025, המפלגה חוותה ירידה במושבים ובאחוז הקולות לאחר עלייה בתמיכה במפלגה הליברלית תחת מארק קרני.

לבלוק יש קשרים בלתי פורמליים חזקים עם מפלגת  (PQ), מפלגה התומכת בפרישת קוויבק מקנדה ובעצמאותה ופועלת ברמה הפרובינציאלית. עם זאת, שתי המפלגות אינן מקושרות ארגונית. חברים ותומכים של הבלוק מכונים "בלוקיסטים" (בצרפתית: bloquistes).

## עמדות ואידאולוגיות
בין היתר, בלוק קבקואה תמך ב:
* ריבונות קוויבק, עד לעצמאות, בפרט ביטול  וההתנגדות ל.
* תמיכה בפרוטוקול קיוטו.
* הזכות להפלה.
* זכויות להט"ב.
* לגליזציה של סיוע בהתאבדות.
* ביטול הסנאט הקנדי.
* ביטול המלוכה.
* הורדת גיל ההצבעה ל-16.
* תמיכה בחוק החילוניות של קוויבק, שבו הממשלה אוסרת על פקידים פרטיים ללבוש בגדים דתיים, מה שמשפיע בעיקר על נשים מוסלמיות וגברים סיקים.
* פטור של קוויבק מדרישות חוק הרב-תרבותיות.

ב-2015, הבלוק תמך באיסור על כיסוי פנים במהלך טקס האזרחות וההצבעה, המיועד לנשים מוסלמיות הלובשות ניקאב.

## היסטוריה
ממוזער|מייסד המפלגה לוסיאן בושאר
הבלוק הוקם בשנת 1990 כקואליציה בלתי פורמלית של חברי פרלמנט פרוגרסיביים-שמרנים וליברלים מקוויבק, שעזבו את מפלגותיהם המקוריות אחרי התפרקות הסכם מיץ' לייק. המפלגה נועדה להיות זמנית והוטלה עליה המטרה לקדם ריבונות ברמה הפדרלית. המפלגה שאפה להתפרק לאחר משאל עם מוצלח על פרישה מקנדה. כמו רוב המפלגות, היא צברה ואיבדה תומכים בולטים לאורך השנים.

הקואליציה הראשונית שהובילה לבלוק הונהגה על ידי לוסיאן בושאר, שהיה שר הסביבה הפדרלי בממשלת השמרנים הפרוגרסיביים בראשות בריאן מלרוני. בושאר עזב את הממשלה במאי 1990 בתגובה לדו"ח של ועדה בראשות  שהציעה שינויים בהסכם מיץ' לייק. בושאר הצטרף לחמישה מחבריו השמרנים, יחד עם שני ליברלים, כדי להקים את הגוש.

### הבחירות הראשונות
בבחירות הפדרליות של 1993, הבלוק זכה ב-54 מושבים (מתוך 75) בקוויבק, וכמעט בכל מחוזות הבחירה דוברי הצרפתית. מכיוון שקולות האופוזיציה בשאר קנדה היו מחולקים בין , המפלגה השמרנית הפרוגרסיבית והמפלגה הדמוקרטית החדשה, הגוש זכה במספר המושבים השני בגודלו בבית הנבחרים, והפך לאופוזיציה הרשמית. זמן קצר לאחר כינוס הפרלמנט ה-35, הודיע בושאר כי חברי הפרלמנט של הבלוק ידברו רק צרפתית במליאת בית הנבחרים, מדיניות שנמשכת בתוקף עד היום.

מכיוון שהגוש היה האופוזיציה הרשמית, היו לו זכויות יתר על פני שאר המפלגות, אף שכל חברי הפרלמנט שלו נבחרו במחוז אחד. עם זאת, הליברלים השולטים ראו במפלגת הרפורמה את האופוזיציה העיקרית שלהם בעניינים שאינם קוויבקיים. כמו כן, ב-1995, כאשר בושאר קיבל הזמנה להיפגש עם נשיא ארצות הברית ביל קלינטון בזכות כהונתו כמנהיג האופוזיציה, מנהיג הרפורמה  קיבל גם הוא פגישה במטרה לנטרל את הלחץ הבדלני של בושאר.

### משאל העם בקוויבק 1995
בשנת 1995, ממשלת PQ קראה למשאל העם השני בהיסטוריה של קוויבק על עצמאות. "הסכם משולש" שמיפה את תוכנית ההצטרפות לעצמאות נכתב ונחתם על ידי מנהיגי פרטי קבקואה, בלוק קבוקאה ו ב-12 ביוני 1995. הוא החיה מחדש את הרעיון של רנה לווק שהמשאל צריך להמשיך במשא ומתן על הסכם שותפות בין קוויבק עצמאית לשאר קנדה. הדיון הפך לחסר משמעות כאשר 50.6% מהבוחרים שהשתתפו במשאל העם דחו את תוכנית הריבונות. הצבעה מוחצת של "לא" במונטריאול הטתה את הכף.

יום לאחר משאל העם,  הודיע על התפטרותו מתפקידיו כמנהיג PQ וראש ממשלת קוויבק. בושאר עזב את הפוליטיקה הפדרלית והחליף את פאריזו בשני התפקידים ב-26 בינואר 1996. בעקבות כך,  הפך למנהיג הבלוק, הוא התפטר מהתפקיד אחרי שנה וז'יל דוספ, ששימש קודם לכן כמנהיג זמני, הפך למנהיג הבלוק ב-1997.

### בהנהגת ז'יל דוספ
ממוזער|ז'יל דוספ
בבחירות הפדרליות של 1997, הבלוק ירד ל-44 מושבים, ואיבד את מעמד האופוזיציה הרשמית לטובת מפלגת הרפורמה. תקופת כהונתה של 1997–2000 התאפיינה במאבק הבלוק נגד אישור חוק הבהירות, בניסיון של ראש ממשלת קנדה ז'אן קרטיין לקבע בחוק את החלטת בית המשפט העליון של קנדה מ-1998 כי קוויבק אינה יכולה לפרוש באופן חד-צדדי.

בבחירות 2000, הגוש ירד ל-38 מושבים, על אף שקיבל באחוזים יותר קולות מהבחירות הקודמות. בבחירות 2004, הבלוק זכה ב-54 מושבים בבית הנבחרים, והשווה את השיא הקודם שלו מבחירות 1993. בבחירות 2006, למרות הציפיות לגידול בכוחו, הבלוק איבד שמונה מושבים לשמרנים. בשילוב עם הפסד נוסף לאנדרה ארתור, מועמד עצמאי, הבלוק רשם הפסד נטו של שלושה מושבים.

ז'יל דוספ הודיע ב-11 במאי 2007 כי יתמודד על הנהגת פרטי קבקואה במקומו של , שהתפטר ב-8 במאי 2007. אך בהמשך הודיע דוספ כי הוא פורש מהמרוץ. הבלוק רשם הישג בבחירות ב-2008 כאשר זכה ב-49 מושבים. בסוף נובמבר 2008, הבלוק הצהיר כי יתמוך בהצעת אי-אמון אפשרית נגד השמרנים, ויתמוך בממשלת הקואליציה הליברלית-NDP לפחות עד יוני 2010, מבלי להיות חלק מהממשלה בפועל.

### אובדן מעמד המפלגה הרשמי
בבחירות הפדרליות של 2011, בעקבות גל תמיכה במפלגה הדמוקרטית החדשה, הבלוק קיבל פחות מרבע מהקולות בקוויבק (ופחות מ-6% מהקולות הארציים). הוא איבד 44 מתוך 47 המושבים, והוסיף רק מושב אחד. המושבים שאבדו כללו את זה של דוספ, שהתפטר מתפקידו כנשיא ומנהיג המפלגה.  שימשה כמנהיגה זמנית ונשיאת המפלגה לאחר התפטרותו של דוספ עד לבחירות להנהגת המפלגה ב-2011.

על ידי זכייה בארבעה מושבים בלבד, הבלוק לא הצליח להגיע למינימום של 12 מושבים הנדרשים למעמד מפלגתי רשמי בבית הנבחרים. חברי פרלמנט ללא מעמד מפלגתי רשמי מטופלים כעצמאיים וחייבים לשבת בשורה האחורית של ספסלי האופוזיציה. חלות עליהם מגבלות שונות והם אינם יכולים לשבת כחברים עם זכות הצבעה בוועדות פרלמנטריות.

קמפיין הבחירות לבחירת יורש קבוע לדוספ החל ב-17 בספטמבר 2011 והסתיים ב-11 בדצמבר עם בחירתו של חבר הפרלמנט לשעבר  כמנהיג המפלגה. הוא פרש מהתפקיד ב-16 בדצמבר 2013 מסיבות בריאותיות. בחירות חדשות להנהגה נערכו ביוני 2014, ובהן ניצח .

#### חזרתו ועזיבתו של דוספ
ב-10 ביוני 2015 הוכרז כי ז'יל דוספ יחזור להוביל את המפלגה לקראת הבחירות. בולייה ויתר על ההנהגה אך נשאר נשיא המפלגה. בבחירות, הבלוק הצליח לקבל 10 מושבים, יותר מכפול מהבחירות הקודמות, אבל לא מספיק כדי לזכות מחדש במעמד מפלגתי רשמי. דוספ לא הצליח לזכות במושב משלו, והתפטר שוב מתפקידו כמנהיג המפלגה.

### המפלגה בראשות מרטין ולה (2017–2018)
המפלגה הונהגה באופן זמני על ידי  עד לבחירות להנהגה במרץ 2017, בהן נבחרה , חברת . ב-28 בפברואר 2018, שבעה מתוך עשרת חברי הפרלמנט של הבלוק עזבו את הסיעה והקימו את הקבוצה הפרלמנטרית הקוויבקית.

משאל עם לבחינת ההנהגה נערך ב-1 ו-2 ביוני 2018 ובו 67% מחברי המפלגה דחו את מנהיגותה של ולה, שהודיעה לאחר מכן על התפטרותה החל מ-11 ביוני 2018. נשיא המפלגה וחבר הפרלמנט מריו בולייה מונה ליורש של ולה באופן זמני. ב-22 באוגוסט 2018, כחלק מהסכם לאיחוד המפלגה, בולייה העביר את הנשיאות לאיב פרון. ב-17 בספטמבר 2018, חברי הפרלמנט שערקו מהבלוק הצטרפו מחדש למפלגה.

### המפלגה בראשות איב-פרנסואה בלאנשה (2019–הווה)
ב-17 בינואר 2019, , שהיה היחיד שהתמודד על התפקיד, נבחר להנהיג את הבלוק. בעקבות כך, BQ הגדילה את מספר המושבים שלה ל-32 מושבים בבחירות ב-2019, והשיבה לעצמה את המעמד הרשמי של מפלגה. בבחירות ב-2021, המפלגה קיבלה שוב 32 מושבים, ללא שינוי מהבחירות הקודמות. בהצבעת אמון בהנהגה שנערכה במאי 2023, בלאנשה זכה ב-97% מהקולות. עם זאת, בבחירות הפדרליות בקנדה ב-2025, הבלוק בראשות בלאנשה קיבל רק 22 מושבים, ירידה משמעותית לעומת הבחירות הקודמות.

## תוצאות בבחירות

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1991
קטגוריה:קנדה: מפלגות
קטגוריה:קנדה: פוליטיקה
קטגוריה:קוויבק: היסטוריה
קטגוריה:סוציאל-דמוקרטים
קטגוריה:בדלנות