קהילת יהודי גולפאיגאן

ממוזער|החאן הישן בגולפאיגאן
**קהילת יהודי גולפאיגאן** (בפרסית: **یهودیان گلپایگان**) הייתה קהילה יהודית עתיקה בעיר גולפאיגאן שבפרובינציית אספהאן, איראן. שורשי הקהילה נטועים לפי מסורת מקומית ביותר מ-2,700 שנה, והיא הייתה חלק מהקהילות היהודיות העתיקות באיראן. הקהילה הגיעה לשיאה במאה ה-20 עם אלפי תושבים, בתי כנסת משפחתיים, בית ספר של כל ישראל חברים ורופאים מסורתיים בולטים, אך נעלמה כמעט לחלוטין לאחר מהפכת 1979.

צאצאי הקהילה (כמה מאות איש) חיים כיום בעיקר בישראל ובארצות הברית, ומקיימים מפגשים מחזוריים כל חמש שנים.

## היסטוריה
היהודים בגולפאיגאן היגרו בעיקר מאספהאן (שנקראה בעבר "יהודיה") לאחר הטבחים המונגוליים והטימוריים במאה ה-14. עדויות ראשונות לנוכחות יהודית באזור מתוארכות לשנת 722 לפנה"ס לערך, אך התיעוד המהימן מתחיל בימי הביניים.

בתקופת השושלת הספווית (מאה 17) סבלו יהודי האזור מרדיפות קשות. בשנים 1656–1662, תחת שאה עבאס השני, נכפו המרות דת על רוב הקהילות היהודיות באיראן, אך בקהילות גולפאיגאן,  וח'ורמאבאד התנגדו המוסלמים המקומיים להמרות אלה.

בתקופת הקאג'אר (מאות 18–19) היגרו רבים לטהראן בשל דעות קדומות. לפני ההגירה ההמונית לטהראן נאמדה האוכלוסייה היהודית בגולפאיגאן ב-8,000–10,000 נפש.

בדומה לקהילות אחרות באיראן, התרכזו יהודי גולפאיגאן ברובע יהודי נפרד המכונה "**מַחַלֶה"**. המגורים ברובע אפשרו הגנה קהילתית וקרבה למוסדות הדת, אך עם תהליכי המודרניזציה במאה ה-20, החלו חלק מהמשפחות לעבור לשכונות מעורבות.

במאה ה-20 נבנה בעיר בית ספר של אליאנס (כל ישראל חברים), מה שמעיד על חשיבותה של הקהילה. בתי כנסת רבים (אחד לכל משפחה מורחבת) ובית עלמין גדול שימשו את התושבים.

## דמוגרפיה
בשיאה הגיעה הקהילה לכ-3,000 יהודים (לפי עדויות מקומיות); לפי מקורות אחרים 8,000–10,000 לפני ההגירה לטהראן. לפי עדותו של ההיסטוריון חביב לוי בשנת 1960 היו בגולפאיגאן ובח'נסאר כ-800 יהודים (100 משפחות), 60 מהם בח'מין (הם תפקדו כקהילות אחיות) ו-3 בתי כנסת ומרחץ. בשנת 1986 במפקד איראני, נמנו חמש משפחות יהודיות בלבד בגולפאיגאן. כיום אין יהודים בעיר. בתי הכנסת נהרסו או הפכו למגרשי חניה, והבית עלמין נחרש (תועד על ידי ההיסטוריון דוד מנשרי ב-1975).

## מוסדות ותרבות
* **בתי כנסת**: שלושה עיקריים באזור (כולל ח'נסאר). אחד תוקן בשנת תק"ה (1745) על ידי רפאל יעקב.
* **חינוך**: חדרים מסורתיים (שנות ה-30); בית ספר אוצר התורה (השתתפה בהקמתו ציפורה חודאדיאן). בית ספר של אליאנס.
* **רפואה מסורתית**: רופאים יהודים (חכימים) היו ידועים, חכים הרון, חכים רוואגי (מירזא בבאי), חכים שבאן (מומחה עיניים). השתמשו ברפואה צמחית ובספרי רפואה בכתב יד.
* **שפה**: גולפאיגאנית יהודית – ניב של פרסית יהודית עם השפעות עבריות. כיום כמעט נכחד.
* **מקצועות**: סחר בדים ועתיקות, רפואה, ייצור כלי קרמיקה ("כחול פרסי").

## הגירה והמצב כיום
רוב יהודי גולפאיגאן עלו לישראל או היגרו לארצות הברית לפני ואחרי המהפכה האסלאמית (1979). חלק עברו קודם לטהראן. כיום חיים בישראל כמה מאות צאצאים, שמקיימים מפגש מחזורי כל חמש שנים. המפגשים כוללים שירה, אוכל מסורתי ותיעוד זיכרונות.

## אישים בולטים
* רבי זבולון – קברו (מאוזוליאום עם כתובת כופית מ-732 לספירה) נחשב לקדוש מקומי; מאחורי המאוזוליאום היה בעבר בית כנסת, ומתחתיו בריכת טהרה.
* רבי שמואל כהן – רב הקהילה; תצלום משפחתי מ-1941 מראה אותו עם בניו ונכדיו בספרייה הפרטית (ספרים שהובאו מעיראק בגמלים).
* רפאל יעקב – תיקן בית כנסת בשנת תק"ה (1745); כתובת אבן מציינת זאת, ומת בה'תקע"ד.
* חכים הרון – רופא יהודי מפורסם בגולפאיגאן, מיומן ומכובד.
* חכים רוואגי (מירזא בבאי) – רופא יהודי מפורסם בגולפאיגאן, מיומן ומכובד.
* חכים שבאן – מומחה עיניים ומנתח יהודי ידוע מח'מין, משך חולים מכל איראן.
* עמנואל מוטהדה (Emanuel Mottahedeh) – רופא ילדים; אחד האחרונים שברחו מגולפאיגאן (בריחה סמויה לישראל ב-1990).
* פרהאד מוראדיאן (Farhad Moradian) – פרופסור למתמטיקה; ממשפחת רופאים מסורתיים (אביו, סבו וסב-סבו); ביקר בגולפאיגאן בשנות ה-70 וראה בתי כנסת משפחתיים; מנגן מוזיקה פרסית קלאסית.

## ראו גם
* גולפאיגאנית יהודית
* יהדות איראן
* אספהאן (פרובינציה)

## קישורים חיצוניים

* 
* 


## הערות שוליים

גולפאיגאן