open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אופליה דאל

**אופליה מגדלנה דאל** (באנגלית: **Ophelia Magdalena Dahl**; נולדה ב-12 במאי 1964) היא פעילה בריטית-אמריקאית למען צדק חברתי ובריאות הציבור. דאל היא ממייסדות ארגון הבריאות ללא מטרות רווח "שותפים בבריאות" (Partners In Health - PIH) , המבוסס בבוסטון, מסצ'וסטס. הארגון מחויב למתן "אפשרות מועדפת לעניים" בתחום שירותי הבריאות. דאל כיהנה כמנכ"לית הארגון במשך 16 שנים וכיום משמשת כיושבת ראש חבר המנהלים שלו.

דאל הייתה דמות מרכזית בספרו של טרייסי קידר, "Mountains Beyond Mountains", המתאר את פעילותו של הארגון ואת חייו של ד"ר פול פרמר, עמיתה להקמת הארגון. בדצמבר 2006 זכו דאל ופרמר במדליית איחוד הכנסייה התאולוגית בניו יורק. בשנת 2017, הופיעה דאל בסרט התיעודי "משטחים את העקומה"  על פעילות הארגון. בשנת 2024 נבחרה כאחת מ-100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם על פי מגזין טיים.

## קריירה
דאל פגשה לראשונה את ד"ר פול פרמר בשנת 1983 כשהייתה בת 18 והתנדבה בהאיטי. היא כיהנה כמנכ"לית שותפה באגון PIH משנת 2001 עד 2005, וכיום מכהנת כיושבת ראש חבר המנהלים. הארגון ממשיך בפיתוח שירותי בריאות איכותיים באזורים מרוחקים ברחבי העולם.

מאז הקמת הארגון בשנת 1987, התרחב PIH וסיפק שירותי בריאות חיוניים ברחבי העולם. תחת הנהגתה של דאל, הארגון תומך במערכת הבריאות הציבורית של יותר מ-800,000 איש ברואנדה. הארגון פועל גם במדינות נוספות כמו מלאווי, מקסיקו, רוסיה ולסוטו, שם הוא שותף למשרדי הבריאות המקומיים במאבק נגד מחלות באזורים כפריים מסוימים. PIH מספק שירותי בריאות קריטיים בתחומים כמו סרטן, מחלות כרוניות, כולרה, HIV/איידס, ניתוחים, בריאות האישה וילדים, בריאות הנפש ושחפת. נכון להיום, הארגון פועל ביותר מ-60 מרכזים רפואיים ברחבי העולם ומעסיק למעלה מ-12,000 עובדים.

בשנת 2011, נבחרה דאל לאחת מ"בוסטוניאניות השנה" על ידי הבוסטון גלוב, לצד ד"ר פול פרמר ולואיז אייברס מ-PIH, על תפקידה המרכזי בתגובה לרעידת האדמה בהאיטי בשנת 2010. באותה שנה זכתה בפרס האידיאליסט של ארגון Social Capital Inc.

ב-2013 הייתה דוברת נבחרת במכון למדיניות גלובלית ע"ש מדליין אולברייט. בשנת 2019, הוענקה לה תואר דוקטור לשם כבוד במשפטים מויליאמס קולג'.

## חיים אישיים
דאל נולדה ב-12 במאי 1964 בבית החולים ג'ון רדקליף באוקספורד, בריטניה. היא בתם של השחקנית פטרישה ניל והסופר רואלד דאל. אופליה היא הילדה השנייה הצעירה ביותר במשפחתה, ולה ארבעה אחים ואחיות: אוליביה, טסה, תיאו ולוסי.

דאל השתתפה בעריכת הספר "The Roald Dahl Treasury", אוסף סיפורים, זיכרונות, מכתבים ושירים מאת אביה. היא כותבת כיום זיכרונות על אביה ומשמשת כסגנית נשיאה ונאמנה במוזיאון רואלד דאל, המוקדש לשימור מורשתו ולקידום אהבת הכתיבה היצירתית. בנוסף, היא יושבת ראש של חברת Dahl & Dahl LLP, המנהלת את הנכסים הספרותיים של אביה.

בשנת 1994, סיימה דאל את לימודיה במכללת ולסלי וזכתה בתואר כמלגאית דייוויס. בשנת 2006, נשאה את נאום הסיום בטקס הסיום של המכללה. דאל היא אם לבן אחד, אותו הביאה עם אשתה, ליסה פרנזיס.

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילות חברתיות אמריקאיות
קטגוריה:פעילות חברתיות בריטיות
קטגוריה:אנגלים ממוצא אמריקאי
קטגוריה:אנגלים ממוצא ולשי
קטגוריה:להט"ביות אמריקאיות
קטגוריה:להט"ביות בריטיות
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:בריטים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1964
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1964
פיגוע הירי בכביש 4

**[[פיגוע ירי|פיגוע הירי]] בכביש 4** אירע ב-15 באוקטובר 2024, במחלף יבנה שבכביש 4. בפיגוע נרצח שוטר, וארבעה אחרים נפצעו באורח קל ובינוני. המחבל נורה ונהרג.

## הפיגוע
ביום שלישי, 15 באוקטובר 2024, סביב השעה 11:20 מחבל החל לירות לעבר ניידת משטרה ורכבים נוספים בכביש 4 לדרום מעט לפני מחלף יבנה. כתוצאה מהירי שוטר אדיר קדוש בן 33 נפגע אנושות, ובהמשך נקבע מותו בבית החולים אסותא באשדוד.

בצומת ניר גלים דווח על פצוע נוסף שנפצע באורח קל עד בינוני מרסיסי זכוכיות לאחר ירי לעבר רכבו.

המחבל נוטרל ונהרג על ידי אזרח חמוש שעבר במקום.

המחבל הוא שוהה בלתי חוקי יליד ג'באליה שהתגורר ביהודה ושומרון ושמו מוחמד בסאם ח'ליל דרדונה, בן 28.

## הערות שוליים

מחלף יבנה
מחלף יבנה
מחלף יבנה
קטגוריה:כביש 4: פיגועי טרור
קטגוריה:פיגועי טרור נגד חיילים ושוטרים
סיגברט השני

**סיגברט השני** (**Sigebert II** או **סיגיסברט** Sigisbert, בלטינית: *Sigisbertus*; 601–613) היה בנו הבלתי חוקי של תיאודריך השני, ממנו ירש את ממלכות בורגונדיה  ואוסטרזיה בשנת 613. עם זאת, הוא נפל תחת השפעתה של הסבתא רבתא שלו, ברונהילדה.

וארנכאר השני , המאיורדומוס (הממונה על הארמון) של אוסטרזיה, הביא את סיגברט בפני אספה לאומית, שם הוא הוכרז כמלך על ידי האצילים על שתי ממלכות אביו. עם זאת, כאשר כלותאר השני מלך נויסטריה פלש אל הממלכה, וארנכאר וראדו , המאיורדומוס של בורגונדיה, בגדו בסיגברט ובברונהילדה והצטרפו לכלותאר, הכירו בו כיורש העצר והאפוטרופוס החוקי של סיגברט והורו לצבא לא להתנגד לנויסטרים. ברונהילדה וסיגברט פגשו את צבאו של כלותאר על נהר האן, אך אלתיאוס (Aletheus) הפטריקי, הדוכס רוקו והדוכס סיגוואלד נטשו את הצבא וברונהילדה וסיגברט נאלצו להימלט, לפני שנתפסו על ידי אנשיו של כלותאר באגם נשאטל .

ברונהילדה, סיגברט הקטן ואחיו הצעיר כורבו (Corbo) הוצאו להורג בפקודת כלותאר, ואוסטרזיה ונויסטריה אוחדו מחדש תחת שלטונו של כלותאר, ששלט כעת בכל ממלכת הפרנקים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:השושלת המרובינגית
קטגוריה:מלכים פרנקים
קטגוריה:מלכים מהמאה ה-7
קטגוריה:מלכי אוסטרזיה
קטגוריה:מלכי בורגונדיה
קטגוריה:ילידי 601
קטגוריה:נפטרים ב-613
אות נשיא המדינה לגבורה אזרחית

**אות נשיא המדינה לגבורה אזרחית** הוא עיטור ממלכתי המוענק על ידי נשיא מדינת ישראל לאזרחים שגילו אומץ לב יוצא דופן במצבים המסכנים חיי אדם. העיטור מוענק בטקס רשמי במשכן הנשיא בירושלים, והוא מהווה ביטוי להוקרה רשמית על מעשים אזרחיים של גבורה, שאינם במסגרת פעילות צבאית או ביטחונית.

## ייסוד האות
האות נוסד בשנת 2024 על ידי הנשיא יצחק הרצוג, על רקע מעשי הגבורה שנעשו במהלך טבח שבעה באוקטובר, כחלק מההכרה בחשיבותם של מעשים יוצאי דופן בחיי האזרחות הישראלית, ובהוקרה לאזרחים אשר במעשיהם תרמו תרומה ייחודית להצלת חיים או להגנה על חיי אדם, תוך לקיחת סיכון אישי משמעותי. הענקת האות מעלה על נס את הערבות ההדדית והגבורה של אזרחי ישראל.

## הקריטריונים להענקה
בחירת מקבלי האות נעשית על ידי נשיא המדינה בסיוע ועדה מייעצת שבראשה עומד השופט בדימוס אליקים רובינשטיין. האות ניתן למי שגילה גבורה יוצאת דופן או הפגין אומץ לב יוצא דופן במטרה להציל חיי אדם. לאות זכאים גם אזרחים שהלכו לעולמם. 

בפרס קיימת קטגוריה מיוחדת לציון גבורת הילדים, לציון הילדים שהוריהם נרצחו וגילו תושייה.

בשנתיים הראשונות להענקת האות, כמעט כל מקבליו קיבלו אותו על מעשי גבורתם בטבח שבעה באוקטובר. אחדים ממקבלי האות נרצחו בטבח זה, וקיבלו את האות לאחר מותם.

## קישורים חיצוניים
* תקנון האות באתר בית הנשיא
* רשימת מקבלי האות - מקבץ ראשון
* רשימת מקבלי האות - מקבץ שני

## הערות שוליים

*
נשיא, גבורה
גבורה אזרחית
קטגוריה:מלחמת חרבות ברזל: אבידות והנצחה
ארנסט רנגלין

**ארנסט רנגלין** (באנגלית: **Ernest Ranglin**; נולד ב-19 ביוני 1932) הוא גיטריסט ומלחין ג'מייקני. הוא עבד, בין היתר, עם ג'ימי קליף, פרינס באסטר ובוב מארלי. רנגלין ידוע בגישתו האקורדלית והקצבית המשלבת ג'אז ורגאיי.

ב-1973 הוא קיבל פרס מממשלת ג'מייקה על הישגיו המוזיקליים. מאז 1984 מתגורר רנגלין בפורט לודרדייל שבפלורידה ומופיע באופן קבוע בפסטיבלי ג'אז בין-לאומיים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים ג'מייקנים
קטגוריה:ילידי 1932
עלמה שניאור

**עלמה שניאור** (נולדה: 20 במרץ 1978) היא אמנית רב תחומית. ביצירותיה משתמשת שניאור בטכניקות ניסיוניות של צילום, וידאו ופיסול כדי לעורר שאלות על זמן, מרחב, תנועה ואור. יצירותיה נמצאות באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות, באוסף הכנסת בירושלים ובאוספים פרטיים בישראל, צרפת וקנדה.

## ביוגרפיה
שניאור נולדה בתל אביב-יפו לצלם הקולנוע דני שניאור ולשחקנית התיאטרון ברית שניאור. היא נכדתו של הצייר דוד שניאור. שניאור למדה בבית הספר הדמוקרטי בחדרה. בצבא שירתה כמורה חיילת בחיל החימוש. לאחר שירותה הצבאי למדה מחול ויוגה במסגרות שונות. בשנת 2006 סיימה את לימודי האמנות במדרשה לאמנות בבית ברל. בנוסף היא מורה מוסמכת ליוגה בשיטת איינגאר. בשנת 2009 זכתה בפרס האמן הצעיר. בשנת 2014 זכתה בפרס האמן בקהילה מטעם משרד התרבות והספורט.

## יצירתה
עבודתה של שניאור נעה בין מדיומים שונים בהם וידאו, צילום, פיסול, סאונד ומיצג. יצירתה מתמקדת בתהליכים ניסיוניים וברצון למתוח את הגבולות של הייצוג הוויזואלי. היא עוסקת בשאלות ייצוג של מערכת היחסים בין החומר ורוח, הנראה והבלתי נראה. יצירותיה פורסמו בכתבי עת רבים בהם גרנטה בעברית, "מסמרים: כתב עת לפרוזה", וכתב העת הדיגיטלי "הרמה".

בשנת 2009 השתתפה בפסטיבל "פוטוסינימה" בדרבי.

שניאור הציגה תערוכות יחיד וקבוצתיות רבות בישראל, ומחוצה לה.

בשנת 2010 הציגה תערוכת יחיד בגלריה ג'ולי מ. התערוכה "הריקוד של הנייר ורוח" עסקה ביחסים בין הגוף לרוח והיחסים בין צילום ווידאו. בשנת 2014 הציגה תערוכת יחיד בשם "מחזירהאור" גם היא בגלריה ג'ולי מ.

בשנת 2021 הציגה תערוכת יחיד בבית מקס ליבלינג בשם "נשימה ללא שם". שנה לאחר מכן הציגה את הסדרה "בעיות ראייה" בביאנלה הארצית השמינית לרישום בבית האמנים בירושלים שאצרה אירית הדר. בשנת 2023 הוצגה הסדרה "לתפוס נשימה אחת" במוזיאון חיפה שאצר ד"ר קובי בן מאיר.

בשנת 2022 הזמינה עיריית תל אביב-יפו משניאור פסל חוצות שימוקם ברחוב קפלן. הפסל "רשימות שמש לתל אביב" יוצב לקראת תחילת 2025.
250px|ממוזער|שמאל|היצירה "שקיעה מס' 20" מתוך הסדרה "שקיעות 21" משנת 2007. צילום בחשיפות מרובות של השמש על נגטיב ללא עיבוד מחשב

## תערוכות יחיד
* 2007: "זה", בית האמנים, ירושלים, אוצר: בועז טל
* 2007: "שקיעות 21", גלריה ג'ולי מ. תל אביב
* 2008: "חרקירי" גלריית דרור, צומת בני דרור
* 2009: "הריקוד של הנייר ורוח", גלריה ג'ולי מ. תל אביב (התערוכה הוצגה החל משנת 2010 בגלריה ע"ש מורל דרפלר במרכז האקדמי ויצו בחיפה)
* 2011: "עלמה שניאור-עבודות וידאו", הגלריה לאמנות במרכז ההנצחה קריית טבעון, אוצרת טלי כהן גרבוז
* 2012: תערוכה משותפת עם יערה אורן בגלריה אלפרד בתלאביב. אוצרת: דינה יקרסון
* 2013: "מחזירהאור", הגלריה של החוג לתקשורת צילומית, מכללת הדסה, ירושלים. אוצרת: יהודית גואטה
* 2014: "מחזירהאור", גלריה ג'ולי מ. תל אביב
* 2021: "נשימה ללא שם" בית ליבלינג, תל אביב
* 2024: "היומיומי" תערוכה משותפת עם בצלאל בן חיים

## חיים אישיים
שניאור היא אם לילד. מתגוררת ויוצרת ביפו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמניות וידאו ארט ישראליות
קטגוריה:אמניות ישראליות
קטגוריה:ישראליות זוכות פרסים: אמנות
קטגוריה:בוגרות המדרשה לאמנות
קטגוריה:בוגרי המדרשה לאמנות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1978
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
בית ספר ערב

ממוזער|בית ספר ערב לנערים בארצות הברית, 1909
**בית ספר ערב** או **בית ספר לילה** הוא מוסד לימודי המיועד על פי רוב למבוגרים או לנערים עובדים המעוניינים להשלים את השכלתם לאחר שעות העבודה. לפיכך, השיעורים מתקיימים בשעות הערב ולעיתים אף בשעות הלילה.

בתי ספר ערב הוקמו לאורך השנים על ידי תנועות סוציאליות ומדינות, בין היתר על מנת לסייע למעמד העובדים לרכוש ידיעת קרוא וכתוב, ועל מנת לסייע ברכישת שפה, מיומנויות והכשרה מקצועית. לעיתים נערכים השיעורים בבתי הספר ערב בכיתות בתי הספר הרגילים בשעות בהם אינם פעילים.

לעיתים משמש בית ספר הערב להשלמת בגרויות או לצורך השלמה או מכינה לעמידה בתנאי הכניסה לאקדמיה. מוסדות להשכלה גבוהה מפעילים לעיתים בתי ספר ערב למטרה זו.

## בארצות הברית
[ממוזער|בית ספר לילה למבוגרים [אפרו-אמריקאים|אפרו-אמריקנים בלואיזיאנה, 1936]]
בתי הספר ערב הראשונים בארצות הברית הוקמו על ידי ההולנדים ב-1661 באזור בו הוקמה אחרי כן ניו-יורק. עם זאת, התופעה התרחבה ותפסה תאוצה בארצות הברית במאה ה-19, עם תהליכי התיעוש. בין היתר הוקמו בתי ספר ערב של YMCA. בעלי מפעלים שהעסיקו ילדים הפעילו לעיתים בתי ספר ערב בסביבת המפעל כדי לעמוד בדרישות החוק או כדי לצמצם את האיום של קידום חקיקה שתגביל את העסקת הילדים. בתי הספר ערב הציבוריים הראשונים נבנו בשנות ה-30 של המאה ה-19 בניו-יורק, רוד איילנד וקאנטקי. נכון לשנת 1890 פעלו בארצות הברית למעלה מ-800 בתי ספר ערב בלמעלה מ-160 ערים ויישובים. מספר הלומדים בהן הוערך בתחילת המאה ה-20 בכ-200 אלף, רבים מהם בערים התעשייתיות.

## בישראל
[ממוזער|בני נוער עובדים, לומדים בשעות אחר הצהרים ב[הוד השרון, 1953]]
בישראל הוקמו בשנות ה-30 בתי ספר ערב לבני נוער עובדים, בין היתר על ידי ההסתדרות והוועד הלאומי. בתי ספר ערב למבוגרים פעלו בישראל לאורך העשורים הראשונים להיווסדה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי ספר
קטגוריה:חינוך מקצועי
החשוד האחרון (סרט, 2024)

**החשוד האחרון** (באנגלית: **Sleeping Dogs**) הוא מותחן פשע אמריקאי משנת 2024 בבימויו של אדם קופר, עם ראסל קרואו בתפקיד הראשי.

התסריט מבוסס על הרומן "The Book of Mirrors"  מאת יוג'ין צ'ירוביצ'י  משנת 2017.

העלילה היא על שוטר בגמלאות הסובל מדמנציה ומתבקש לחקור רצח בעבר. בסרט יש קטעים רבים של פלשבקים.

## תקציר העלילה
רוי פרימן (ראסל קרואו) הוא שוטר שהוצא לפנסיה מוקדמת עקב תאונה שגרם כשנסע שיכור. הוא גר לבדו וסובל מדמנציה בשלבים ראשוניים. כל הבית מלא בפתקים שעוזרים לו לזכור. כעת הוא נמצא בטיפול נסיוני בו נועצים אלקטרודות במוחו שמטרתם לגרות את עצבי המוח וביחד עם אמצעים נוספים כמו הרכבת פאזל גדול, יש תקווה לשיפור מצבו.

יום אחד מגיעה אליו עורכת דין בשם אמילי דיץ (קלי גרייסון) מטעם אגודת מתנדבים למען אסירים ומודיעה לו כי האסיר איזק סמואל (פצ'ארו מזמבה) שנידון למוות לפי עשר שנים על רצח ד"ר ג'וזף וידר, בגילום מרטון צ'וקאש, מבקש להיפגש אתו. פרימן אינו זוכר את המקרה אך תיק החקירה נמצא בביתו והוא מתחיל לשנן אותו. סמואל מודה כי אכן היה בביתו של וידר אך אין לו קשר לרצח.

פרימן מתחיל לחקור את המעורבים בדבר בעזרת עמיתו השוטר הפנסיונר ג'ימי רמיס (טומי פלנגן) ומגלה מספר אנשים שהיה להם עניין במותו של וידר - ד"ר לורה ביינס (קארן גילאן) שעבדה אתו על מחקר וביקשה לקחת את הקרדיט לעצמה, את ריצ'רד פין (הארי גרינווד) שעבד כמזכירו של וידר והיה מאוהב בביינס ואת ג'יימס דברו (תומאס רייט) שהיה עובד תחזוקה של וידר שטיפל בו בפוסט טראומה מהמלחמה בעיראק.

כולם חשודים ברצח אלא שעם התפתחות החקירה מתבהר זכרונו של פרימן והוא מגלה כי הוא עצמו היה קשור לפרשה, גילוי שגורם לו הלם נפשי קשה (ללא ספוילר).

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים
* 

* קדימון לחשוד האחרון, באתר יוטיוב
* החשוד העיקרי, באתר אידיבי

קטגוריה:סרטי 2024
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
סאמידון

**סאמידון** (בערבית: **صامدون**, בתעתיק מדויק: **צאמדון**; באנגלית: **Samidoun Palestinian Prisoner Solidarity Network**) הוא ארגון פרו-פלסטיני בין-לאומי שמטרתו המוצהרת היא גיוס כספים עבור אסירים פלסטינים. סאמידון פעיל במדינות רבות ביבשת אמריקה ובאירופה. הארגון הוכרז כארגון טרור במספר מדינות, הטוענות שבפועל הארגון הוא הזרוע הפיננסית הבין-לאומית של ארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין, וכן בגלל הסתה מטעמו הקוראת להשמדת ישראל והשמדת מדינות המערב.

## פעילות
ממוזער|320x320 פיקסלים|הפגנה של סאמידון, פברואר 2024
סאמידון נוסדה לאחר שביתת רעב בבתי הכלא הישראלים שאורגנה ב-2011 על ידי החזית העממית לשחרור פלסטין.

הארגון פועל מוונקובר שבקנדה, והמובילים העיקריים שלו הם שרלוט לין קייטס ודייב דיוורט מקולומביה הבריטית ותומס גרהרד הופלנד מהולנד. קייטס, הנחשבת למארגנת הפעילות הבין-לאומית, היא ילידת ניו ג'רזי ובוגרת אוניברסיטת ראטגרס, מתגוררת בוונקובר ונשואה למייסד סאמידון, ח'אלד ברכאת, שנולד ליד ירושלים. ברכאת נחשב על ידי ממשלת ארצות הברית למנהיג בחזית העממית לשחרור פלסטין. ישראל טענה כי ברכאת הוא ראש הארגון, אם כי פרסומים אחרים מציינים אותו רק כדובר באירועים של סאמידון, ללא תפקיד רשמי, וכאחד המנהיגים של החזית העממית לשחרור פלסטין. ברכאת הודה בעבר באופן פומבי בקשרים שבין סאמידון לחזית העממית לשחרור פלסטין.

באפריל 2024 קראה קייטס לטבח שבעה באוקטובר שבוצע על ידי חמאס "הירואי ואמיץ", מה שהוביל למעצרה, והוביל להודעת תמיכה באתר סאמידון בה נכתב "יחי השבעה באוקטובר" באנגלית ובערבית. בעצרת שנערכה בוונקובר ביום השנה הראשון לטבח צעקו מפגינים "מוות לקנדה, מוות לארצות הברית, מוות לישראל" וכן "כולנו חזבאללה, כולנו חמאס", בליווי שריפת דגל קנדה. סאמידון עמד מאחרי הקריאות, ובפרט מאחרי הקריאה "מוות לקנדה", תוך הסבר שזו אכן מטרה אופרטיבית של הארגון. יומיים לאחר האירוע קרא פייר פוליאב, מנהיג האופוזיציה בקנדה, להגדיר את סאמידון כארגון טרור, מה שקרה ימים ספורים לאחר מכן.

סאמידון מארגן הפגנות פרו-פלסטיניות, תמיכה ברשתות חברתיות וסמינרים המשבחים קבוצות טרור, ויש לו לפחות 20 סניפים ב-12 מדינות ברחבי צפון אמריקה, אירופה ודרום אמריקה, ואף סניף באיראן.

אסירים פלסטינים רבים, שהארגון קורא לשחרורם, הם בעלי קשרים לטרור, להתנקשויות ולפיגועים נגד ישראל. בעיקר חברי ארגון הטרור החזית העממית. כך למשל קיים הארגון הפגנות לשחרור אחמד סעדאת, וכן קיים הפגנות בהולנד במחאה על מעצרו של פעיל החמאס אמין אבו ראשד.

אידאולוגיית הארגון סובבת סביב תפיסת העולם שלפיה ישראל והציונות הן הסכנה הגדולה ביותר למזרח התיכון ולעולם. מטרתו העיקרית היא השמדת ישראל והקמת מדינה פלסטינית במקומה. כדי להשיג מטרה זו, סאמידון אינו בוחל בקידום פעולות אלימות.

## סטטוס
ישראל הייתה הראשונה שהכריזה על סאמידון כארגון טרור ב-2021, תוך קישורו לארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין.

גרמניה הכריזה עליו כארגון טרור בנובמבר 2023, תוך הבאתן של הפגנות השמחה של הארגון בעקבות מעשי הטבח במתקפת הפתע על ישראל כהוכחה לגישתו האנטישמית של הארגון ולזלזול שלו בחיי אדם.

הולנד וקנדה הכריזו על סאמידון כארגון טרור באוקטובר 2024. באותו חודש הכריזה ארצות הברית על הארגון כארגון צדקה מזויף המשמש לגיוס כספים עבור ארגון החזית העממית, שנמצא ברשימת ארגוני הטרור כבר מ-1997. מעבר לכך, ח'אלד ברכאת הוסף לרשימת תומכי הטרור של הממשל האמריקאי.

## ראו גם
* ארגוני טרור
* החזית העממית לשחרור פלסטין
* תגובות בין-לאומיות למלחמת חרבות ברזל

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:החזית העממית לשחרור פלסטין
קטגוריה:ארגוני טרור
סאורשטרה (מדינה)

**מדינת סאורשטרה** הייתה מדינה הודית מ-1947 עד 1956. המדינה גבלה בצפון־מזרח בבומביי, שהחזיקה גם במובלעות בתוכה, בצפון־מערב בקוץ', והוקפה מדרום וממערב ב. המדינה גם גבלה במושבה הפורטוגזית דיו. בירתה הייתה .

כיום כלולים שטחי המדינה במדינת גוג'ראט שבהודו.

## היסטוריה
החבל מנה 14  (מונח בתחומי האימפריה הבריטית, שהעניק מעמד לשליט המדינה), 17 מדינות ללא־הצדעה, 191 נסיכויות ו־45 אחוזות. בתוך תחומי החבל היו מובלעות שהשתייכו לנשיאות בומביי שבשלטון בריטי ישיר, שתהפוך למדינת בומביי.

ב־15 בפברואר 1948 הצטרפה איחוד המדינות של סאורשטרה להודו. בראש המדינה עמד הראג'פורמרק , המהראג'ה של . המדינה נקראה בתחילה איחוד המדינות של קטיוואר, ובנובמבר 1948 שינתה את שמה לסאורשטרה.

בחצי האי שכנה גם מדינת , אחת המדינות הגדולות בחצי האי, ושבראשה עמד שליט מוסלמי, הודיעה ב־15 באוגוסט 1947 על כוונתה להצטרף לפקיסטן. ממשלת המדינה איבדה שליטה על המדינה, שרוב תושביה ההינדואים ביקשו להיות חלק מהודו, והנוואב  נאלץ לצאת לגלות בפקיסטן ב־24 באוקטובר. לצד ג'ונגדה, גם המדינות מנוודאר ומנגרול ביקשו להצטרף לפקיסטן. בשלוש המדינות התקיים בפברואר 1948 משאל עם לגבי מעמדן העתידי, ומרבית המשתתפים העדיפו להיות חלק מהודו. ב־20 בפברואר 1949 צורפו ג'ונגדה ושאר המדינות לסאורשטרה.

עם כניסת חוקת הודו לתוקף ב-26 בינואר 1950, הפכה סאורשטרה למדינה חלק ב', סיוג שהתייחס לחלקי הנספח לחוקת הודו שהגדיר את מעמד המדינות השונות ואשר המדינות שנכללו בו היו בעלי שליטה עצמית ובראשן עמד ראג'פורמק.

ב-1 בנובמבר 1956, צורפה מדינה סאורשטרה למדינת בומבי במסגרת חוק ארגון מחדש של המדינות. ב-1 במאי 1960, מדינת בומביי חולקה על קווים לשוניים לגוג'ראט ומהאראשטרה ואזור סאורשטרה הפך לחלק מגוג'אראט.

## הערות שוליים

קטגוריה:הודו: מדינות וטריטוריות איחוד לשעבר
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1956
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1948
קטגוריה:גוג'ראט
רנדל פארק

**רנדל פארק** (אנגלית: Randall Park; נולד ב-23 במרץ 1974) הוא שחקן, קומיקאי ובמאי אמריקאי ממוצא קוריאני. לאורך השנים גילם תפקידים שונים הן בטלוויזיה והן בסרטי קולנוע, ונודע במיוחד בזכות גילום הדמות לואי הואנג בסיטקום של ABC "חמוץ מתוק" (2015–2020).

## ביוגרפיה
רנדל פארק נולד וגדל בעיר לוס אנג'לס שבקליפורניה למהגרים קוריאנים. אמו עבדה כרואת חשבון באוניברסיטת קליפורניה ואביו היה הבעלים של חנות לפיתוח תמונות. פארק גדל בעמק סן פרננדו ובצעירותו למד בתיכון המילטון. בהמשך הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). בעת שהיה סטודנט, פארק הקים את חברת התיאטרון האסייתית "Lapu, the Coyote that Cares".

פארק החל את קריירת המשחק כאשר גילם תפקידים שונים בסרטים עצמאיים והיו לו הופעות אורח קטנות בסדרות טלוויזיה שונות. הוא זכה לראשונה לחשיפה ניכרת כאשר השתתף בתוכניות המערכונים "Mad TV" ו-"Wild 'N Out". באותה התקופה הוא גילם גם דמויות משנה שונות בתוכניות טלוויזיה כמו "תרגיע" ו"המשרד".

פריצת הדרך הגדולה של פארק התרחשה ב-2015 כאשר פארק נבחר לגלם את לואי הואנג, הפטריארך במשפחת הואנג, בסיטקום "חמוץ מתוק" אשר הייתה תוכנית הטלוויזיה הראשונה של רשת ABC מזה מעל ל-20 שנים אשר צוות השחקנים הראשי שלה היו אמריקאים ממוצא אסיאתי. הסיטקום, אשר מבוסס על ספר הזיכרונות של השף אדי הואנג, התמקד במשפחה אמריקאית ממוצא אסייתית במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20.

אחד מהתפקידים הבולטים ביותר שפארק גילם בקולנוע היה בסרט "ראיון סוף" מ-2014, בו הוא גילם את המנהיג של קוריאה הצפונית קים ג'ונג-און.

בנוסף לכך, בקולנוע הוא הופיע לאורך השנים גם בסרט "אנטמן והצרעה" (2018) בתור סוכן ה-FBI ג'ימי וו, ובהמשך גילם שוב את אותה הדמות בסדרת הטלוויזיה "וונדה-ויז'ן" (2021). סרטים בולטים נוספים בהם הוא שיחק לאורך השנים כוללים בין היתר את הסרטים "The Five-Year Engagement"כ (2012), "שכנים" (2014), ואקוומן (2018).

בשנת 2023 התקיימה הקרנת הבכורה של הסרט "Shortcomings" אשר היה הסרט הראשון אותו פארק ביים. הסרט הוא עיבוד לרומן גרפי באותו השם מאת אדריאן טומין והעלילה שלו מתמקדת בחייהם ובמערכות היחסים של שלוש אמריקאים ממוצא אסייתי אשר גרים באזור מפרץ סן פרנסיסקו.

## חיים אישיים
פארק נשוי לשחקנית ג'ה סו פארק והם גרים בעמק סן פרננדו. בני הזוג עבדו בעבר ביחד בסדרה "מינדי" ובסרט הקצר "Love, NY". לזוג בת משותפת בשם רובי לואיז פארק, אשר נולדה ב-2012. רובי כיכבה בעבר יחד עם הוריה בסדרת הרשת הקומית "Baby Mentalist" אשר פותחה על ידי אביה.

## פילמוגרפיה
### סרטי קולנוע

### טלוויזיה

### וידאו קליפים

### סדרות רשת

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא דרום קוריאני
קטגוריה:שחקנים ביקום הקולנועי של מארוול
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1974
מג'דלון

**מָגְ'דָלוּן** (בערבית: **مجدلون**) הוא כפר לבנוני בנפת בעלבכ, במחוז בעלבכ-הרמל שבמזרח לבנון.

## מיקום וגאוגרפיה
הכפר שוכן בעמק (חלק מהבקאע), בגובה 1041 מטרים מעל פני הים, כ-10 קילומטרים דרומית-מערבית לעיר בעלבכ, על הכביש המוביל מהכפר דוריס לכפר .

## תל מג'דלון
כ-1.5 ק"מ צפונית-מערבית לכפר ישנו אתר ארכאולוגי הידוע בשם , המתוארך לתקופת הברונזה הקדומה (3300 לפנה"ס - 2200 לפנה"ס).

חפירות ארכאולוגיות באתר נערכו בשנים 1954 ו-1966 על ידי: צוות ארכאולוגי שכלל, בין היתר, את הארכאולוגים: לוריין קופלנד, .

תל מג'דלון הוא אחד מבין עשרות אתרים ארכאולוגיים ותלים בבקאע, מתקופת האבן והברונזה הקדומה.

למרגלות התל נובע מעיין "עין מג'דלון" (عين مجدلون)

## דמוגרפיה
בשנת 2014 היו רשומים בכפר 1,014 בוגרים בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני. 528 (52.28%) נוצרים, רובם מרונים ו-478 (47.33%) מוסלמים, רובם שיעים. לא ידועים הפרטים לגבי 8 תושבים נוספים.

## כלכלה
אדמות הכפר פוריות ובכל האזור יורדים גשמים רבים ולכן העיסוק העיקרי של התושבים הוא חקלאות ובמיוחד ענבים, תפוחי אדמה, בצל וירקות.

בשנת 2013 צורפה מועצת הכפר מג'דלון לפדרציה של מועצות ועיריות באזור בעלבכ.

## קישורים חיצוניים
*  (בערבית)

## הערות שוליים

קטגוריה:לבנון: יישובים
קטגוריה:לבנון: ארכאולוגיה
קטגוריה:תקופת הברונזה
כלוביס השני

**כלוביס השני** (**Clovis II**; 633–657) היה מלך הפרנקים בנויסטריה ובבורגונדיה, לאחר שירש את שלטונו של אביו דגוברט הראשון בשנת 639.

אחיו סיגברט השלישי היה מלך אוסטרזיה מאז 634. הוא היה בתחילה תחת השלטון של אמו ננתילד  עד מותה בשנת 642, בשנות השלושים המוקדמות לחייה. מותה אפשר לכלוביס ליפול תחת השפעתם של בעלי הנכסים רבי ההשפעה החילונים, שהקטינו את כוח שלטונה של המלוכה לטובתם; תחילה אגה  ואחר כך ארכינואלד . המאיורדומוס הבורגונדי פלאוכד  השתמש בו כדי לפתות את יריבו, ויליבאד , לקרב אוטון , שבו נהרג ויליבאד.

כלוביס התחתן עם בלתילד (או בטילדיס), אנגלו-סקסונית שנמכרה לעבדות בגאליה. היא הייתה בבעלותו של המאיורדומוס הנויסטריאני של הארמון, ארכינואלד, אבל אז משכה את התעניינותו של המלך. נולדו להם שלושה בנים, שכולם הפכו למלכים לאחר מותו. הבכור, כלותאר השלישי, ירש אותו, והבא אחריו, כילדריך השני, הוצב על כס המלכות האוסטרזי ובסופו של דבר הצליח גם בנויסטריה. הצעיר ביותר, תאודריך השלישי, ירש את כילדריך בנויסטריה והפך בסופו של דבר למלך יחיד של הפרנקים.

כלוביס היה קטין לאורך כמעט כל תקופת שלטונו. לפעמים הוא נחשב כמלך אוסטרזיה במהלך פרק הזמן 656–657 כאשר כילדברט המאומץ כבש את כס המלוכה. גרימואלד הזקן, המאיורדומוס של אוסטרזיה, נתפס והוצא להורג מאוחר יותר בפריז על ידי כלוביס, מלך נויסטריה, בשנת 657. הוא נחשב לעיתים קרובות כ"מלך עצל" מוקדם.
ההיסטוריון הבלגי אנרי פירן קבע שכלוביס "מת מטורף".

כלוביס השני נקבר בבזיליקת סן-דני, בפריז.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:השושלת המרובינגית
קטגוריה:מלכים מהמאה ה-7
קטגוריה:מלכים פרנקים
קטגוריה:מלכי בורגונדיה
קטגוריה:מלכי נויסטריה
קטגוריה:ילידי 633
קטגוריה:נפטרים ב-657
הסנאט של קרוליינה הצפונית

**הסנאט של קרוליינה הצפונית** (באנגלית: **North Carolina Senate**) הוא הבית העליון באספה הכללית של קרוליינה הצפונית, שמרכיב ביחד עם בית הנבחרים של קרוליינה הצפונית את בית המחוקקים במדינה. בסנאט חברים 50 סנאטורים, ותקופת כהונתו של כל אחד היא בת שנתיים.
## פעילות
זכויות וסמכויות הסנאט דומות לאלו של הבית התחתון באספה הכללית. עם זאת, הסנאטורים מייצגים מחוזות בחירה גדולים יותר מאלה של עמיתיהם בבית הנבחרים. נשיא הסנאט הוא סגן מושל קרוליינה הצפונית, אם כי לסגן המושל ישנן סמכויות מוגבלות ביותר והוא מצביע רק כאשר נדרשת סמכותו לשבור שוויון. לפני ייסוד משרת סגן המושל בשנת 1868, בראש הסנאט היה יושב ראש. עם היבחרו של ג'ים גרדנר ב-1988 לסגן המושל הרפובליקני הראשון מאז תקופת השיקום, הדמוקרטים ששלטו בסנאט נטלו את רוב הכוח של סגן המושל והעבירו אותו לנשיא הזמני של הסנאט. הסנאט הזמני של הסנאט ממנה חברים לוועדות הקבועות בסנאט ושולט בסדר היום של הצעות החוק.

על פי חוקת קרוליינה הצפונית, מתפקד הסנאט גם כ"בית המשפט למשפטי הדחה". לבית הנבחרים יש אפוא הסמכות להדיח את פקידי הרשות המבצעת, ולאחר מכן מקיים המשפט משפט הדחה, בדומה לשיטה הפדרלית. במקרה בו מושל קרוליינה הצפונית או סגנו הם אלה הנידונים להדחה, נשיא בית המשפט העליון של קרוליינה הצפונית הוא ראש המותב.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קרוליינה הצפונית
קטגוריה:קרוליינה הצפונית: פוליטיקה
מנחם זהבי

**מנחם זהבי** (27 באפריל 1935 – 29 ביולי 1998) היה קצין בחיל האוויר הישראלי שהגיע לדרגת אלוף-משנה. שימש טייס קרב, מפקד י"ק 503, י"ב 501 ויב"א 509 במלחמת ששת הימים וכמפקד בסיס חיל האוויר 27 (לוד) במלחמת יום הכיפורים. בתקופתו הגיעו לארץ מטוסי ההרקולס והבסיס הורחב משמעותית כדי לתמוך במשימות התובלה המבצעיות של החייל.

## ביוגרפיה
מנחם זהבי נולד בשנת 1935 בתקופת המנדט הבריטי. ב־1952 התגייס לקורס טיס אותו סיים כעבור שנתיים. בשנים 1954–1957 שירת במערך הקרב, כטייס אורגן ולאחר מכן ביצע הסבה לסופר מיסטר, והשתתף במלחמת סיני. בשנת 1957 עבר למערך הבקרה של חיל האוויר.

בשנים 1959–1961 פיקד זהבי על י"ק 503 ששכנה בסטלה מאריס, ובשנים 1963–1966 פיקד על י"ב 501 (בסיס חפץ חיים). עם הקמת יב"א 509 בקרבת מצפה רמון ב־1966, היה למפקדה הראשון עד 1968.

ב־1968 מונה זהבי לקשל"ב (קצין שליטה ובקרה) ועמד בראש ענף שליטה ובקרה במחלקת אוויר. ב־1971 מונה למפקד בסיס חיל האוויר לוד בדרגת אלוף-משנה, תפקיד בו החזיק עד לשחרורו ב־1975. במהלך כהונתו כמפקד הבסיס פרצה מלחמת יום הכיפורים, וזהבי השתתף בטיסות תובלה מבצעיות ואף הנחית כוחות בשדה התעופה פאיד ממערב לתעלת סואץ.

ב־1977 הקים עבור חיל האוויר את מנהלת הבקרה העתידית (מנב"ע) שפעלה בשדה דב כהכנה להקמת מפקדת יחידות הבקרה (מיח"ה 517).

ב־1978 הקים זהבי יחד עם עמי איילון את חברת תי"ל (תכנון ייעוץ לתעופה) שעסקה בפרויקטים תעופתיים. החברה נמכרה לתדיראן.

זהבי נפטר ב-29 ביולי 1998.

## לקריאה נוספת
* שלומי אבידר, "מערך הבקרה: העיניים של המדינה", הוצאת משרד הביטחון, שנת 1998, עמ' 282–283, ISBN  **או** 
* 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי בסיס לוד
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל האוויר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקונה-גני עם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
סומו-ימם

**סוּמוּ-יַמַם** או **סֻמֻיַמַם** היה שליטה של מארי. הוא שלט בין השנים 1795/4 - 1793/2 לפסה"נ. היה בן לשושלת השליטים האמורים של מארי שנוסדה על ידי יגיד-לים מאיגוד השבטים בני שמאל. שלטונו נמשך כעשרים חודשים.

הוא היה בנו של יחדון-לים ונכדו של יגיד-לים. בסוף שלטונו עמד יחדון-לים בראש קואליציה של 12 שליטים אשר נלחמו בשמשי-אדד הראשון, אך הוא נחל כישלון בקרב והודח מכס המלכות על ידי סומו-ימם.

הוא מוזכר במכתב אשר כתב ישמח-אדד לאל נרגל:

*...*

*('6-'9) סומו-ימם ה[ח]ל לעשות (את הרע) ממש [כ]מו אב[י]ו יח'דון-לים, ומעשים (רעים) שאין כמוהם [עשה] במו ידיו: את מקדשך, אשר ב[נו] המלכים הקודמים, הוא החריב ועשה (ממנו) ארמון לאשתו.*

*('10-'13) באת והבאת [או]תו למשפט (על מעשיו), ועבדיו הרגוהו. את כ[ל] גדת הפרת (ממלכת מארי) הע[ב]רת [לי]דיו של סמסי-אדו.*

מתוך מכתב זה עולה כי סומו-ימם גירש את אביו ולבסוף, לאחר תקופת שלטונו הקצר הוא נרצח על ידי משרתיו. כנראה הוא היה וסאל של שמשי-אדד הראשון והוא הפר את הברית ביניהם וזאת הייתה העילה לרציחתו. לאחר רציחתו השתלט שמשי-אדד הראשון על מארי ומינה את בנו הצעיר ישמח-אדד בתור שליטה של מארי.

הישגיו היחידים בתקופת שלטונו הקצר, כפי שעולה משמות השנים של שלטונו הם: ביצור שתי ערים, חלבת וסגרתום. 

## לקריאה נוספת
* נתן וסרמן ויגאל בלוך, **האמורים: מסופוטמיה בראשית באלף השני לפנה"ס**, כרמל, 2019
* משה ענבר, **נבואות, בריתות ושבטים בתעודות מארי**, מוסד ביאליק, 2007

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי מארי
קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-2 לפנה"ס
כלוביס השלישי

**כלוביס השלישי** (**Clovis III**) היה המלך הפרנקי של אוסטרזיה בשנת 675 ואולי גם בשנת 676, בן לשושלת המרובינגית. הוא היה ילד ושלטונו כה קצר ושנוי במחלוקת עד שהוא עשוי להיחשב רק כמתחזה .
לפעמים הוא אפילו לא ממוספר וכלוביס הרביעי נקרא במקום זאת "כלוביס השלישי". המקור היחיד בו נזכר שלטונו הוא החיבור בן הזמן "הסבל של לאודגר".

לאחר רצח כילדריך השני בשנת 675, קיבלו ממלכות אוסטרזיה ונויסטריה טוענים שונים לשלטון. בנויסטריה, בהשפעתו של לאודגר, הבישוף של אוטון, הוכנס אחיו הצעיר של כילדריך, תיאודריך השלישי, לכהן כמלך. באוסטרזיה, אברוין , המאיורדומוס (הממונה על הארמון) לשעבר, הכניס את כלוביס השלישי בתמיכת פלג של בעלי הנכסים רבי ההשפעה שהתנגדו לראשות הארמון של וולפואלד .

אברוין ובעלי בריתו טענו שכלוביס היה בנו של כלותאר השלישי, אחיו הגדול של כילדריך. "הסבל של לאודגר" טוען שזה שקר, אם כי אין בכך שום דבר בלתי סביר, שכן כלותאר היה כבן 23 במותו. גם שמו של כלוביס אינו יוצא דופן, שכן בנים בכורים בשושלת המרובינגית נקראו לעיתים קרובות על שם סביהם, ואביו של כלותאר היה כלוביס השני. אולם כאשר לתיאודריך השלישי (אחיו של כלותאר) נולד בן בשנת 677, הוא קרא לו כלוביס (כלוביס הרביעי העתידי) וניתן לקבל זאת כראיה לכך שהנאמר ב"סבל" נכון ולאחיו מעולם לא היה בן בשם זה.

אברוין נזקק למרובינגי לגיטימי כדי לגייס צבא ולהוציא צווים מחייבים מבחינה משפטית (*praecepta*). (דור לאחר מכן, אותה דרישה אילצה את קרל מרטל למצוא מתחזה מרובינגי, כלותאר הרביעי, בשנת 717). לאחר שגויס הצבא, הצעיד אותו אברוין לצפון מערב הממלכה ותפס את האוצר המלכותי בסתיו 675. לאחר שהשיג את השליטה באוצר, הוא כבר לא נזקק לכלוביס ונטש אותו, והכריז על עצמו בתור תיאודריך השלישי. עם זאת, אותם אוסטרזים שהתנגדו לאברוין ולאיחוד עם נויסטריה לא הכירו בתיאודריך, ובמקום זאת המליכו את דגוברט השני  מתישהו בין ה-2 באפריל ל-30 ביוני 676.

ישנם כמה מטבעות שיוחסו לתקופת שלטונו הקצר של כלוביס השלישי. טרמיסיס  זהב הנושא את השם CHLODOVIO RIX ואת שמו של הכספן, אבורינו, שייך כנראה לו. למרות שהוא אולי הוטבע תחת כלוביס הרביעי, אין ראיות להמשך טביעת מטבעות הזהב בממלכות הפרנקיות אחרי שנות ה-70 של המאה ה-7 בדומה לכך, טרמיסיסים זהב מאוחרים של מרסיי, הנושאים את שמו של כלוביס, שייכים כנראה לכלוביס השלישי. מבחינה סגנונית, יש לאלה הרבה מן המשותף עם המטבע של דגוברט השני, הנושא מוטיב בצדו האחורי, המחקה מטבעות ביזנטיים .

לא ידוע דבר על גורלו הסופי של כלוביס השלישי.

## קישורים חיצוניים

* The Oxford Merovingian Page

## הערות שוליים

קטגוריה:השושלת המרובינגית
קטגוריה:מלכים מהמאה ה-7
קטגוריה:מלכים פרנקים
קטגוריה:מלכי אוסטרזיה
רויאל אוטיס

**רויאל אוטיס** (באנגלית: **Royel Otis**) הם צמד מוזיקלי אוסטרלי מסידני, שהוקם בשנת 2019 על ידי רויל מאדל ואוטיס פבלוביץ'. הצמד הוציא שלושה מיני-אלבומים, ובפברואר 2024 הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו *Pratts & Pain*

## רקע
רויל מאדל ואוטיס פבלוביץ' הכירו זה את זה באזור העיירה ביירון ביי. בהמשך, שפבלוביץ' שלח למאדל מספר דוגמאות מוזיקליות ב-2019, וטען שזהו "שיתוף הפעולה שהוא רודף אחריו כל חייו". שם הלהקה הוא שילוב של השמות הפרטיים של מאדל ופבלוביץ', בהתאמה.

## פעילות
באוקטובר 2021 הצמד הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו – *Campus*. באוגוסט 2022 הוציא הצמד מיני אלבום נוסף בשם *Bar n Grill*. במרץ 2023 הצמד הוציא את המיני-אלבום השלישי שלו תחת השם *SofaKings.* האלבום הגיע למקום ה-43 במצעד ARIA לאחר יציאת הגרסה הפיזית ביולי 2023. השיר "Going Kokomo", מתוך האלבום, נכלל בפסקול של המשחק *EA Sports FC 24*.

באוקטובר 2023, הצמד הכריז על הוצאת אלבום אולפן ראשון, שעתיד לצאת ב-16 בפברואר 2024 תחת השם *Pratts &amp;amp; Pain*. בינואר 2024, הצמד זכה לתשומת לב על גרסת כיסוי שביצעו לשיר של סופי אליס-בקסטור "Murder on the Dancefloor" בתחנת הרדיו האוסטרלית Triple J, שהגיעה לבסוף למצעד ARIA בפברואר. גרסת הכיסוי שלהם לשיר "Linger" של להקת הקרנבריז הגיעה למצעד הבילבורד הוט 100 באוגוסט 2024.

## פרסים ומועמדויות

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2019
קטגוריה:להקות אוסטרליות
קטגוריה:להקות אינדי
מסביב לעולם בשבעים ושניים יום

**מסביב לעולם בשבעים ושניים ימים** הוא ספר מ-1890 מאת העיתונאית נלי בליי. הספר עוסק במסע בן ה-72 הימים שלה ברחבי העולם, שנעשה בהשראת הספר מסביב לעולם בשמונים יום מ-1873 מאת ז'ול ורן. היא ביצעה את המסע עבור העיתון הניו יורק וורלד  של ג'וזף פוליצר.

## המסע המתואר בספר
המסע המתואר בספר החל בעקבות הצעת בליי לעורך ה"ניו יורק וורלד" ב־1888 שתצא לטיול מסביב לעולם, בניסיון להפוך את הספר הבדיוני מסביב לעולם בשמונים יום למציאות. שנה לאחר מכן, בשעה 09:40 ב-14 בנובמבר 1889, היא עלתה על הספינה אוגוסטה ויקטוריה  ספינת קיטור של המבורג אמריקה ליין  והחלה את מסעה במטרה לסיים תוך פחות מ-80 יום ובפרט תוך פחות מ-75 יום.

היא הביאה איתה את השמלה שלבשה, מעיל עליון, מספר תחתונים להחלפה ותיק נסיעות קטן אשר הכיל את מוצרי הטיפוח שלה. היא נשאה את רוב כספה (כ-200 פאונד בשטרות) בשקית שהייתה קשורה לצווארה.

העיתון הניו יורקי הקוסמופוליטן שלח את הכתבת שלו, אליזבת' ביזלנד  כדי להתחרות בבליי ולהקיף את העולם בפחות זמן ממנה. ביזלנד נסעה בכיוון ההפוך מסביב לעולם. עם זאת, בליי לא הייתה מודעת לקיום מסעה של ביזלנד עד שהגיעה להונג קונג. היא ביטלה את התחרות הזולה באומרה "זה לא מרוץ" ואמרה. "אם מישהו אחר רוצה לעשות את הטיול בפחות זמן, זו הדאגה שלו".

כדי לשמור על עניין בסיפור, ארגן הניו יורק וורלד משחק ניחושים שבו הקוראים התבקשו להעריך את זמן ההגעה של בליי, כאשר הפרס הגדול לזוכה היה טיול חינם לאירופה ומימון הוצאות הטיול.

במסעותיה ברחבי העולם עברה בליי באנגליה, צרפת (שם פגשה את ז'ול ורן), ברינדיזי, תעלת סואץ, קולומבו, סינגפור, הונג קונג ויפן. הפיתוח הראשוני שהחל באותן שנים של רשתות כבלים תת-ימיים יעילות והטלגרף החשמלי אפשרו לבליי לשלוח דוחות התקדמות קצרים אחת לכמה זמן, אם כי הודעות ועדכונים ארוכים יותר נאלצו לנסוע בדואר רגיל ולפיכך הגיעו רק לאחר מספר שבועות.

בליי נסעה באמצעות ספינות קיטור ורכבות נוסעים, מה שגרם מדי פעם לעיכובים, במיוחד בחלק האסייתי של המסע. במהלך העצירות הללו, היא ביקרה במושבת מצורעים בסין וקנתה קוף בסינגפור.

## שיבה הביתה
כתוצאה ממזג אוויר סוער בעת חציית האוקיינוס השקט, היא הגיעה לסן פרנסיסקו על אוניית האושיאניק  ב-21 בינואר, יומיים אחרי לוח הזמנים. עם זאת, הבעלים של הניו יורק וורלד, ג'וזף פוליצר שכר רכבת פרטית כדי להביא אותה הביתה בזמן, והיא חזרה לניו ג'רזי ב-25 בינואר 1890, בשעה 15:31

הרכבת בה נסעה בליי הייתה רכבת נוסעים חד-פעמית שוברת שיאים שנסעה מסן פרנסיסקו לשיקגו עבור הכתבת בליי הרכבת הושכרה על ידי. בליי החלה את המסע שלה מזרחה מניו יורק (עצרה בפריז מספיק זמן כדי לראיין את ורן) ב-14 בנובמבר 1889, כשהיא הגיעה לסן פרנסיסקו ב-21 בינואר 1890.

בליי הגיעה חזרה לניו יורק ב-72 ימים, 6 שעות ו-11 דקות לאחר שעזבה את הובוקן. בינתיים, ביזלנד עדיין הסתובבה ברחבי העולם. כמו בליי, היא פספסה רכבת ונאלצה לעלות על ספינה איטית וישנה במקום ספינה מהירה. מסעה של בליי, באותה תקופה, היה שיא עולמי, אם כי הוא נשבר כמה חודשים לאחר מכן על ידי ג'ורג' פרנסיס טריין  שסיים את המסע ב-67 ימים. ב-1913, אנדרה ייגר-שמידט, הנרי פרדריק וג'ון הנרי מירס  שברו את השיא שלו והשלימו את המסע תוך פחות מ-36 ימים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי הרפתקאות ומסעות
דהרמהצ'אקרה

ממוזער|סמל הדהרמהצ'אקרה
**דהרמהצ'אקרה** (בסנסקריט: धर्मचक्र, בפאלי: dhammacakka) הוא סמל הנפוץ בדתות הדהרמיות בהודו. צורתו של הדהרמהצ'אקרה היא גלגל עץ בעל שמונה חישורים המחוברים למרכזו.

## שימושים ומשמעויות
* סמל זה מזוהה בעיקר עם דת הבודהיזם ומייצג את תורת הדהרמה של בודהה. הדהרמהצ'אקרה מסמל את הדרך המתומנת הנאלצת כאשר שמונת חישורי הגלגל מסמלים את שמונת האלמנטים של הדרך.
* לפי ההינדואיזם, האל וישנו מזוהה בעיקר עם גלגל זה בעקבות השימוש בו ככלי נשק.
* בעבור המצרים הקדמונים סמל זה ייצג את השמש.
* בשל דמיונו להגה מסורתי של ספינות רבות, הדהרמהצ'אקרה מהווה ללא כל קשר דתי סמל ימי הנפוץ בתור קעקוע מלחים.

## באמנות

קובץ:Dharmachakra.jpg|ממוזער|פסל הדהרמהצ'אקרה בטיבט.
קובץ:Shanti Stupa Dharma Wheel.jpg|ממוזער|איור קיר של הדהרמהצ'אקרה במקדש בהודו.
קובץ:Dharma wheel, Japan, Kamakura period, 1200s AD, bronze - Tokyo National Museum - Tokyo, Japan - DSC09326.jpg|ממוזער|פסל ארד של הדהרמהצ'אקרה במוזיאון הלאומי של טוקיו.
קובץ:Flag of Druk National Congress.png|ממוזער|עיצוב הדגל של Druk National Congress.


## קישורים חיצוניים

* הדהרמהצ'אקרה, באתר מוזיאון המטרופוליטן לאמנות.

קטגוריה:בודהיזם
יואב תיבון

**יואב מרדכי תיבון** (4 במאי 1929 – 29 באפריל 2014) היה ממייסדי קיבוץ צרעה וראש המועצה האזורית גיזו בין השנים 1959–1964.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים להורים יוצאי הונגריה, וגדל בשכונת מוסררה. אביו, עמנואל פפרמן היה ד"ר לספרות והיסטוריה וממייסדי בית הספרים הלאומי. אמו ד"ר יוֹלָן אֶדליץ-פֶפֶרמן הייתה מרצה לכימיה אורגנית באוניברסיטה העברית.

למד בבית החינוך לילדים עובדים במרכז ירושלים ובגימנסיה רחביה בעיר, והיה חניך ומדריך ב"התנועה המאוחדת". לאחר סיום חוק לימודיו התגייס ל"הגנה" ויצא להכשרה בכפר בלום ולאחר מכן נשלח להדריך מטעם התנועה ברחובות. באותה התקופה פרצה מלחמת העצמאות, והוא שרת בפלמ"ח. ב-7 בדצמבר 1948 עלה עם קבוצת חברי הפלמ"ח בוגרי הכשרות להקמת יישוב משלט בכפר הערבי הנטוש סרעה, החולש על הדרך לירושלים ממערב. משלט זה, שהפך לקיבוץ צרעה עבר לאחר כשנה וחצי למיקומו הנוכחי למרגלות המשלט הגבוה, ותיבון החל לעבוד במשק, במחצבה, בבניין ובתיקון מסילת הרכבת לירושלים. במקביל שירת בתפקידי ציבור בקיבוץ, בהם מזכיר הקיבוץ, גזבר ורכז הבנייה, הפיק את חגיגות העשור לקיבוץ והדריך את חברי הגרעין מבן-שמן שהצטרפו אל הקיבוץ. בהמלצת אביו, אימץ את שם המשפחה "תיבון", בהשראת משפחת החכמים הספרדית-פרובנסלית המפורסמת אבן תיבון.

ב-1955 יצא עם רעייתו עליזה לשליחות מטעם תנועת "הבונים" בדרום אפריקה, ושבו לאחר כמה שנים עם גרעין עולים שהצטרף לקיבוץ. ב-1960 ייצג את תנועות הנוער הסוציאליסטיות בישראל בכינוס הנוער הסוציאליסטי הבינלאומי.

בשנת 1959 נבחר לראשות המועצה האזורית גיזו, והיה ממובילי האיחוד עם המועצות הסמוכות ליצירת מועצה אזורית מטה יהודה. לאחר האיחוד ב-1964, שימש כסגן ראש המועצה. לאחר מכן שימש כיו"ר ארגון הקניות של משקי הרי יהודה. עבד גם ב"מפעלי אופניים ישראליים" (ICM) בקיבוץ, וב-1972 היה גזבר המפעל.

ייסד בקיבוצו את המרכז האזורי לאומנויות "יד חריף" על שם תושבי צרעה משה (מוסא), מוריה ו חריף, שנהרגו בתאונת דרכים. המרכז תוכנן על פי חזונו של מוסא חריף לקירוב בין חלקי האוכלוסייה באמצעות פעילות אומנותית. על הקמת המרכז זכה באות "יקיר המועצה האזורית מטה יהודה". כמו כן, הקים בצרעה מכון דיאליזה.

## חיים אישיים
בשנת 1952 נשא את עליזה, בתו של ורנר קראפט, אף היא בת הגרעין המייסד של צרעה. לזוג נולדו שלושה ילדים, בהם אלוף במילואים נעם תיבון. כלתו היא הסופרת ד"ר גלי מיר-תיבון, ונכדו הוא העיתונאי אמיר תיבון.

## קישורים חיצוניים
* 
* יואב תיבון ז"ל, באתר המועצה האזורית מטה יהודה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי מועצות אזוריות מטה יהודה, אבן העזר, גיזו, הרי יהודה והאלה
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:מזכירי קיבוצים
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:צרעה (קיבוץ): אישים
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי התנועה המאוחדת
קטגוריה:אישים הקבורים בצרעה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
עומר עבדאללה

**עומר עבדאללה** (בקשמירית: **عمر عبداللہ**; נולד ב־10 במרץ 1970) הוא פוליטיקאי הודי־מוסלמי המכהן כראש השרים של ג'אמו וקשמיר מאוקטובר 2024. כיהן כראש השרים גם בשנים 2008–2014 וכשר בממשלת הודו. סגן נשיא מפלגת הוועדה הלאומית של ג'אמו וקשמיר.

## ביוגרפיה
עומר עבדאללה נולד ב־10 במרץ 1970 ב שבאסקס באנגליה. בעוד אמו מולי היא בריטית, משפחת אביו היא משפחה בעלת השפעה פוליטית וותיקה בקשמיר. אביו פארוק עבדאללה וסבו  עמדו בראשות ממשלת המדינה.

עומר קיבל תואר ראשון במינהל עסקים במכללת סינדהאם בבומביי.

עומר נכנס לחיים הפוליטיים בגיל 28, כאשר נבחר ללוק סבהה בבחירות ב־1988 מטעם הוועידה הלאומית של ג'אמו וקשמיר. הוא נבחר בשנית בבחירות ב־1999 ומונה לשר המדינה (תפקיד בין שר לסגן שר) למסחר ותעשייה בממשלת אטאל ביהארי ואג'פאיי. ב־2001 מונה לשר המדינה במשרד החוץ. הוא כיהן בתפקיד עד דצמבר 2002, כשהתפטר על מנת לעסוק בהכנות מפלגתו לבחירות ל.

ביוני 2002 מונה עומר לנשיא הוועידה הלאומית של ג'אמו וקשמיר כשהוא מחליף את אביו פארוק.

בבחירות לאספה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר ב־2002 הובס עומר במחוז הבחירה בו התמודד והמפלגה נחלה תבוסה. עומר עצמו שב ונבחר ללוק סבהה בבחירות ב־2004.

בבחירות לאספה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר ב־2008 נבחר עומר לאספה, ומפלגתו, שזכתה ב־28 מושבים, הקימה בינואר 2009 ממשלת קואליציה עם הקונגרס הלאומי ההודי כשהוא משמש כראש השרים. במקביל התפטר עומר מנשיאות המפלגה ואביו פארוק מונה לתפקיד.

ביולי 2009 הגיש עומר את התפטרותו לאחר התעוררות שערורייה מ־2006 בה קטינות הוכרחו לעסוק בזנות, אך מושל ג'אמו וקשמיר לא קיבל את ההתפטרות.

בבחירות לאספה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר ב־2014 הפסידה המפלגה, ועומר התפטר מתפקידו כראש השרים, כשהוא משמש כראש האופוזיציה באספה.

עומר הושם באוגוסט 2019, במהלך חלוקת ג'אמו וקשמיר, במעצר בית לצד מנהיגים אחרים בקשמיר. עקב סירובו להתחייב להימנע מעיסוק בנושאים פוליטיים לא שוחרר עד מרץ 2020.

עומר התמודד בבחירות ללוק סבהה ב־2024 אך הפסיד בפער של כמאתיים אלף קולות למהנדס ראשיד.

לאחר הבחירות לאספה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר באוקטובר 2024 זכתה הוועידה הלאומית ב־42 מושבים, ועומר הושבע בשנית לראש השרים בחבל ב־16 באוקטובר 2024.

## חיים אישיים
עומר נישא ב־1994 לפייל נאת, אך הם נפרדו ב־2011. לזוג שני בנים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוסלמים הודים
קטגוריה:שרי ממשלות אטאל ביהארי ואג'פאי
קטגוריה:ראשי ממשלות המדינות והטריטוריות של הודו
קטגוריה:ג'אמו וקשמיר
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1970
Everywhere (שיר של פליטווד מק)

"**Everywhere**" (בעברית: "**בכל מקום**") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית-אמריקאית פליטווד מק מתוך אלבום האולפן ה-14 שלהם, *[[Tango in the Night]]* (1987). השיר נכתב על ידי כריסטין מקווי, והופק על ידי לינדזי בקינגהאם וריצ'רד דאשוט. בארצות הברית, "Everywhere" יצא בנובמבר 1987 כסינגל הרביעי מהאלבום, ובבריטניה, הוא יצא ב-21 במרץ 1988 כסינגל החמישי מהאלבום.

הסינגל הגיע בשיא למקום ה-14 במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום הראשון במצעד השירים העכשוויים למבוגרים, ונשאר שם שלושה שבועות. בבריטניה, "Everywhere" הגיע בשיא למקום ה-4 במצעד הסינגלים הבריטי וקיבל חמישה עיטורי פלטינום מאיגוד תעשיית ההקלטות הבריטי.

## קבלה
"Everywhere" זכה להערכה רבה על ידי מבקרי מוזיקה. מגזין הגרדיאן שיבח את השיר וכינה אותו "חסר אח ורע". אתר פיצ'פורק טען ש-"Everywhere" הוא השיר הטוב ביותר באלבום *Tango in the Night*, ודירג אותו בין 200 השירים הטובים ביותר של שנות ה-80.

## רשימות השמעה
### סינגל [[תקליט]] 7 אינץ' ו-[[VHS]]

: A. "Everywhere" – 3:41
: B. "When I See You Again" – 3:47


### סינגל תקליט 12 אינץ'

: A1. "Everywhere" – 5:40
: A2. "Everywhere" – 3:48
: B1. "Everywhere" – 3:50
: B2. "When I See You Again"


### סינגל מיני [[תקליטור]]

# "Everywhere"
# "When I See You Again"
# "Rhiannon"
# "Say You Love Me"


## מיקומי שיא

## מבצעים
* כריסטין מקווי – שירה מובילה ושירת ליווי, קלידים
* לינדזי בקינגהאם – גיטרות, קלידים, סינתיסייזר, תכנות, קולות רקע
* סטיבי ניקס – קולות רקע
* ג'ון מקווי – גיטרה בס
* מיק פליטווד – תופים, כלי הקשה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1987
קטגוריה:סינגלים מ-1987
קטגוריה:סינגלים מ-1988
קטגוריה:סינגלים מ-2021
קטגוריה:שירי פליטווד מק
קטגוריה:שירי נייל הורן
קטגוריה:שירי אן-מארי
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בבלגיה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס
נתיב זכויות האדם

ממוזער|225x225 פיקסלים| נתיב זכויות האדם (17 באוקטובר 2003)
**נתיב זכויות האדם** הוא פסל חוצות מונומנטלי מעשה ידי הפסל דני קרוון הממוקם בנירנברג, גרמניה. הדרך נפתחה ב-24 באוקטובר 1993. הפסל ממוקם ברחוב בין הבניינים החדשים והישנים של המוזיאון הלאומי הגרמני, המחבר את רחוב קורנמרקט וחומת העיר מימי הביניים.

בשנת 1988, חבר מושבעים בן 12 איש מהמוזיאון הלאומי הגרמני ערך תחרות עיצוב כדי להחליט על העיצוב האמנותי של רחוב Kartäusergasse בנירנברג.

הזוכה בתחרות הייתה הצעה של האמן הישראלי דני קרוון המורכבת משער, 27 עמודים עגולים מבטון לבן, שני עמודים קבורים באדמה המציגים לוח עגול בלבד, ועץ אלון, ובסך הכל 30 עמודים.

בשדרה המרכזית מוצבים שלושים עמודים- כמספר הסעיפים בהכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם. על כל עמוד חרוט סעיף מתוך ההכרזה ב-30 שפות שונות.  גובה העמודים 8 מטר, קוטרם 80 ס"מ, והמרווח ביניהם הוא 5 מטר לאורך הציר. 

לאתר הפרויקט יש היסטוריה מרובדת, כולל שרידי מנזר, חומת העיר מימי הביניים, מבנים שתוכננו על ידי ספ רוף בשנות ה-50 וה-60, וכניסה מכוסה זכוכית שתוכננה על ידי משרד האדריכלות ME DI UM ב-1993.

פסל זה הוא חלק מהמאמצים של נירנברג להתנער מהמוניטין שלה מהתקופה הנאצית כ"עיר עצרות המפלגה" ולהמציא את עצמה מחדש כ"עיר של שלום וזכויות אדם".

בשנת 2001, נירנברג זכתה בפרס אונסק"ו לחינוך לזכויות אדם.   האנדרטה מיועדת הן להכחשה של פשעי העבר והן לתזכורת קבועה לכך שזכויות אדם עדיין מופרות באופן קבוע. פרס נירנברג לזכויות אדם, פרס נירנברג הבינלאומי לזכויות אדם, מוענק באתר מדי שנתיים.

## קישורים חיצוניים

* סרטון נתיב זכויות האדם, באתר Youtube

## הערות שוליים

קטגוריה:נירנברג
קטגוריה:גרמניה: אנדרטאות
קטגוריה:דני קרוון
דייוויד קמפבל

**דייוויד קמפבל** (באנגלית: **David Campbell**; ) היה סוחר, איש צבא, חוואי ופוליטיקאי אמריקאי מווירג'יניה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר הסנאט של מדינתו בשנים 1820–1824, וכמושל וירג'יניה ה-27 בשנים 1837–1840.
## ראשית חייו
דייוויד קמפבל נולד בחלק של מחוז וושינגטון בווירג'יניה, שבהמשך היה למחוז סמית', כבנם של קפטן ג'ון קמפבל ושל רעייתו אליזבת מקדונלד, שניהם ממוצא סקוטי. אחיו הצעיר, ג'ון קמפבל, שימש כ בשנים 1829–1839. אח צעיר נוסף שלו, אדוארד מקדונלד קמפבל, ייצג את מחוזות לי, ראסל, סקוט, טאזוול ווושינגטון בוועידת החוקה של וירג'יניה של 1829–1830, ובנו של אדוארד, ג'ון ארתור קמפבל, ייצג את מחוזות אלו בוועידת הפרישה של וירג'יניה ערב מלחמת האזרחים האמריקאית ב-1861, ושירת כקפטן רגלים בצבא הקונפדרציה וכשופט. היו להם גם שתי אחיות, מרי קמפבל קמינגס, ואלייזה קמפבל.

ב-1800 נשא קמפבל לאישה את מרי המילטון, והשניים גידלו את אחיינו ואחייניתו, דייוויד ה. ר. קמפבל ווירג'יניה קמפבל.
## קריירה פוליטית
קמפבבל היה סוחר מצליח באבינגדון, וירג'יניה. במלחמת 1812 הוא שירת בצבא ארצות הברית והיה קפטן במיליציה של וירג'יניה ושלישו הצבאי של המושל ג'יימס ברבור במהלך מלחמה זו. הוא היה בריגדיר גנרל בבריגדה השלישית של המשמר הלאומי של וירג'יניה וקולונל ברגימנט הפרשים השלישי של וירג'יניה.

בשנים 1802–1812 שימש קמפבל כסגן פקיד המחוז של מחוז וושינגטון. בהמשך הוא נבחר כפקיד המחוז ושימש בתפקיד עד 1837.

לאחר מפקד האוכלוסין של 1820, נבחר קמפבל כנציג מחוזות וושינגטון, לי, סקוט, ראסל וטאזוול בסנאט של וירג'יניה, שם הוא החליף את פרנסיס פרסטון. הוא שירת בסנאטר תקופת כהונה אחת עד 1824 והוחלף על ידי ג'ון ד. שארפ.
## מושל וירג'יניה
בשנים 1837–1841 כיהן קמפבל כמושל וירג'יניה. כמושל, הוא קידם ללא הצלחה את יצירתה של מערכת חינוך חובה כלל מדינתית. הוא כינס מושב מיוחד של האספה הכללית של וירג'יניה לסייע למדינה להחזיק מעמד לנוכח . לאחר תום כהונתו כמושל, כיהן קמפבל כשופט שלום במחוז וושינגטון.
## מותו
דייוויד קמפבל נפטר באבינגדון ב-19 במרץ 1859, חצי שנה לפני רעייתו. השניים קבורים בבית הקברות סינקינג ספריג שבאבינגדון.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1638


## קישורים חיצוניים

* דייוויד קמפבל באתר אגודת המושלים הלאומית 
* דייוויד קמפבל באתר The Political Graveyard 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:מושלי וירג'יניה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של וירג'יניה
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת 1812
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1779
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1859
הגביע של בוסניה והרצגובינה

**הגביע של בוסניה והרצגובינה** (בסרבו-קרואטית: **Kup Bosne i Hercegovine / Куп Босне и Херцеговине** או בקיצור **Kup BiH**) הוא טורניר כדורגל בפורמט נוקאאוט הנערך מדי שנה בידי התאחדות הכדורגל של בוסניה והרצגובינה (N/FSBiH) ובו לוקחים חלק מועדוני כדורגל מבוסניה והרצגובינה. מחזיקת הגביע מעפילה לסיבוב המוקדמות השני של הקונפרנס ליג של אופ"א ומעפילה לגמר הסופרקאפ הבוסני.

עד עונת 1999/2000 אורגנו שלושה גביעים נפרדים (בדומה לפיצול במפעל ליגת העל של בוסניה והרצגובינה). בשנת 1998, לראשונה, קיימה בוסניה והרצגובינה את מפעל הגביע הרשמי שלה לאחר "סופר גמר" בין סרייבו לאורשה (זוכות שני הגביעים השונים). בעונת 1999/2000, פורמט הגביע הרגיל אורגן לראשונה בפדרציה של בוסניה והרצגובינה. מאז עונת 2000/2001, מועדונים מכל הארץ מתחרים בגביע.

לפני 1992, מועדונים משטח בוסניה והרצגובינה התמודדו בגביע היוגוסלבי ההיסטורי.

## גמרי הגביע
### לפני הקמת ליגת העל של בוסניה והרצגובינה (1993–2000)
#### הגביע של בוסניה והרצגובינה (1994–1999)
* גביע זה מוכר חלקית על ידי ההתאחדות של בוסניה והרצגובינה כיום.

#### גביע הרצג-בוסניה (1994–2000)
* גביע הרצג-בוסניה איננו מוכר על ידי ההתאחדות של בוסניה והרצגובינה כיום.

#### גביע רפובליקת סרפסקה (1993–2000)
* גביע רפובליקת סרפסקה איננו מוכר על ידי ההתאחדות של בוסניה והרצגובינה כיום.

### הגביע של בוסניה והרצגובינה
* קבוצות אשר זכו בדאבל (בליגת העל של בוסניה והרצגובינה) באותה העונה מסומנות בכתב **מודגש**.

## זכיות לפי מועדון

## קישורים חיצוניים

* תוצאות גמר הגביע של בוסניה והרצגובינה, באתר RSSSF – The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation

## הערות שוליים

קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: כדורגל
קטגוריה:תחרויות ספורט בבוסניה והרצגובינה
בוסניה והרצגובינה