בית החולים שיפא

[ממוזער|תמונה שצולמה בחדר המיון של בית החולים ביום 11 באוקטובר 2023, בעיצומה של [מלחמת חרבות ברזל]]
ממוזער|הרחבת בית החולים שיפא, ינואר 2009
**בית החולים שיפאא**' (בערבית: **الشفاء** – **מזוֹר, החלמה** תעתיק מדויק: **א-שִּׁפַאאְ**') היה בית החולים המרכזי של רצועת עזה, ששכן בשכונת א-רימאל במערב העיר עזה. בית החולים הפך למוקד לחימה במהלך מלחמת חרבות ברזל וניזוק חמורות במהלכה. בתחילת המלחמה הוסתרו בו חטופים, ובהמשך התנהלו בו קרבות בין כוחות צה"ל לכוחות חמאס, שבהם נהרגו ונעצרו מחבלים רבים. בעקבות הקרבות נגרמו נזקים רבים למבנה ולציוד, ובית החולים יצא מכלל שימוש.

לפי צה"ל, טרם תחילת המלחמה, מפקדת החמאס שכנה בקומת המרתף של אחד ממבני בית החולים. מחקירות מחבלים שנחקרו בידי צה"ל עולה כי הם הסתתרו בין מחלקות בית החולים, ובמרתף שבו נמצאת המפקדה. בינואר 2024 דווח כי גם בארצות הברית קיבלו את הודעת צה"ל שבבית החולים הייתה מפקדה צבאית ושהוחזקו במקום חטופים.

## היסטוריה
בית החולים הוקם בימי המנדט הבריטי במבנה קסרקטין של הצבא הבריטי, כבית חולים שייעודו טיפול במחלות חום ובידוד החולים בהן מסביבותיהם. בעקבות מלחמת העצמאות והכיבוש המצרי של רצועת עזה, הועברה מבית החולים היחידה לטיפול במחלות חום והתאפשרה התפתחותו לבית החולים המרכזי של הרצועה. עד מהרה הוקמו במקום מחלקה לרפואה פנימית, אגף כירורגי וכן יחידות לרפואת ילדים ורפואת עיניים.

לאחר מבצע קדש הורחב בית החולים ושודרג בהוראת נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, ובית חולים נוסף, בעל שם זהה, שקיבולתו 60 מיטות, הוקם בשכונת א-נאצר. שירותי הבריאות ברצועה ניתנו על ידי ארגון "בנדר ע'זה" שהקים מרפאות באזורים צפופי האוכלוסין ברצועה שהופעלו בידי רופאי בית החולים שיפא שפעלו בסבבי תורנויות.

בית החולים פעל תחת ד"ר חיידר עבד א-שאפי שהיה ממונה על כל שירותי הבריאות ברצועה ומקום מושבו היה בבית החולים. לאחר שהסתכסך עם השלטונות המצריים, החליפו בתפקיד ד"ר ח'יירי אבו רמדאן. הממונה המצרי היה מוקַדם ד"ר עבד א-רחים ג'בר, מנתח במקצועו, שעבד ולימד בבית החולים. מנהל בית החולים בשבע השנים שקדמו למלחמת ששת הימים, היה רופא מצרי בשם שחאדה חביב (שם מלא: שחאדה חביב טואדורוס מקדיר).

בשנות ה-50 לא היו רופאים מומחים בבית החולים, ועל כן הובאו מומחים מצרים מקהיר בסבבים. המומחה הפלסטיני הראשון בבית החולים היה ד"ר ריאד זענון, שסיים את התמחותו ברפואה פנימית ב-1963 ונתמנה למנהל המחלקה הפנימית בבית החולים. במרוצת שנות השישים צמחה המחלקה הפנימית בבית החולים מ-50 מיטות ל-100 מיטות. במחלקת הילדים היו 70 מיטות, במחלקת הכירורגיה 50 מיטות, במחלקת העיניים 20 מיטות ובמחלקת היולדות והגינקולוגיה 10 מיטות.

ביומה הראשון של מלחמת ששת הימים – 5 ביוני 1967 – טיפלו רופאי בית החולים, יחד עם יתר הרופאים הפרטיים בעזה שהתגייסו לסייע ותחת הנהגת רופא מצרי המומחה ברפואת חירום, סרן טלעת, בחיילים מצרים פצועים שהגיעו לבית החולים. צוות בית החולים הסיק מהגעת גופות לוחמי הנ"מ המצרים כי תוכניות המלחמה המצריות השתבשו. ב-6 ביוני, בשעה 17:30, הגיעו כוחות צה"ל אל בית החולים. המושל הצבאי המצרי חוסייני כבר היה במקום במשך שעות אחדות, ולכן מעמד הכניעה נערך בבית החולים. בבית החולים היו כ-350–400 מיטות.

הממשל הצבאי הישראלי ברצועת עזה הותיר את שגרת פעולת בית החולים על כנה ומינה רופא ישראלי על בית החולים כאחראי על מערכת הבריאות העזתית. עד שנת 1969 התרחבה המחלקה הפנימית בבית החולים למספר מחלקות משנה, אך באותה השנה נאלץ מנהל המחלקה, ד"ר זענון, לימים שר הבריאות הפלסטיני, לברוח מהאזור בשל חשיפת דבר סיועו בהעברת כספים לארגוני המחבלים. בנובמבר 1972 נחנך לצד בית החולים, בית חולים למחלות עיניים בו עבדו רופאים ישראלים ועזתים. בשנת 1982, דליפת ביוב מצינור מעל מחלקת היולדות בקומה הראשונה של בית החולים, הביא לזיהום שגרם למותם של מספר תינוקות. כשגורם המוות זוהה נסגרה המחלקה ועברה טיהור ושיפוץ.

בשנות ה-80 שיפצה ישראל והרחיבה את מתחם בית החולים בסיוע אמריקאי; בין היתר כלל הפרויקט, שנוהל על ידי מתאם פעולות הממשלה בשטחים, שמואל גורן, בניית קומה תת-קרקעית מבטון, אגף דיאליזה חדש שנחנך באוגוסט 1989 ואגף חדש בן שש קומות שנחנך בדצמבר 1990. האדריכלים גרשון צפור ובנימין אידלסון נשכרו על ידי מע"צ לתכנון בית החולים ע"ש הנסיכה עאליה בחברון ובית החולים שיפא בעזה בשנות ה-80.

בשנת 1990 נסגר בית החולים בורייג', ומטופליו הועברו לשיפא.

במהלך האינתיפאדה הראשונה טיפל בית החולים בפצועים רבים מהמהומות והיווה מוקד התעניינות של התקשורת הבינלאומית, ובמקרים מסוימים התארגן המון פלסטיני ותקף את בית החולים, שהיווה סמל של השלטון הישראלי, ביידוי אבנים. באחד השבועות הסוערים של האינתיפאדה פשטו כוחות צה"ל על בית החולים שש פעמים וניהלו בתוכו מרדפים אחרי מחבלים ומפרי סדר. במרוצת ימי השלטון הישראלי העבירו הממונים הרפואיים הישראלים מתפקידם רופאים פלסטינים שנחשדו בקשרים עם ארגוני הטרור ובראשם אש"ף, צעדים שנתפסו על ידי הפלסטינים כהתערבות פוליטית בניהול בית החולים. בספטמבר 1989 הגיעו רעולי פנים לבית החולים וחיסלו במכות גרזן, במסגרת נקמת דם, פצוע שהיה בחדר הניתוח.

לאחר הסכמי אוסלו טיפל בית החולים בין היתר בקורבנות העינויים של כוחות הביטחון של הרשות הפלסטינית, ובהם כוח 17. בשנת 1998 הצליח רופא גרמני, לאחר מאמצים שנמשכו שבועיים בבית החולים, להציל את חייו של עדנאן אל-ע'ול, שהורעל על ידי סייען ישראלי שהצליח להערים עליו ולהשקותו בכוס קפה בביתו.

בדצמבר 2008, בעת מבצע עופרת יצוקה, ניהל את בית החולים ד"ר ח'אלד חסן. ביולי 2014, בעת מבצע צוק איתן ניהל את בית החולים ד"ר נאסר טטאר.

## מפקדת החמאס ושימוש לצורכי טרור
[ממוזער|[החטופים במלחמת חרבות ברזל|חטופים ישראלים נגררים בכוח לבית החולים שיפא על ידי מחבלים פלסטינים. צילום ממצלמת אבטחה, 7 באוקטובר 2023]]

בינואר 2009, במהלך מבצע עופרת יצוקה, טען ראש השב"כ, יובל דיסקין, כי אנשי חמאס מסתתרים בבית החולים, מתוך ביטחון כי צה"ל לא יתקוף את המבנה. מנגד, טען מנהל בית החולים שיפא כי טענה זו שקרית. לטענת גורמי שב"כ, מרתף בית החולים הופקע על ידי החמאס ומשמש כמפקדה.

ביולי 2014, בעת מבצע צוק איתן, טען כתב הוושינגטון פוסט, כי משרדי בית החולים משמשים הלכה למעשה כמפקדה הראשית של החמאס וכי ניתן לראות את ראשי החמאס מסתובבים במסדרונות ובמשרדי בית החולים. בחקירה של פעיל חמאס שנעצר במהלך המבצע הודה הפעיל כי איסמעיל הניה ובכירי חמאס מסתתרים במרתף של בית החולים. באותה שנה, עיתונאית פינית דיווחה שראתה מחבלים משגרים רקטות מבית החולים.
[ממוזער|סרטון [דובר צה"ל בו נראה קמפוס בית החולים ומתקני חמאס בתת-הקרקע]]
ב-27 באוקטובר 2023 בתדרוך לתקשורת הזרה חשף דובר צה"ל דניאל הגרי מידע מודיעיני שמוכיח שחמאס מיקם מתחת לבית החולים שיפא את המפקדה הראשית שלו ומפקדות נוספות, רשת מנהרות טרור, מקלטים לבכירי חמאס, מרכזי ניהול ירי רקטי ותשתיות טרור נוספות, במטרה להשתמש בבית החולים כמגן אנושי, ולמנוע תקיפות של צה"ל על תשתיות הטרור ובכירי חמאס. בתיעוד שפורסם על ידי צה"ל ושב"כ נראים חטופים מישראל מובלים לתוך בית החולים על ידי מחבלים חמושים בבוקר 7 באוקטובר.

### השתלטות צה"ל על המבנה (2023)
ב- 15 בנובמבר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל השתלטו כוחות גדוד 77, גדוד 82, גדוד 12, גדוד 603 של הנדסה קרבית, יהל"ם, יחידת שלדג, חטיבת החילוץ ועוקץ תחת צק"ח 7 על מתחם בית החולים וביצע חיפושים בחלקים בתוכו.[ממוזער|'''מפקד [חטיבה 7 במלחמת חרבות ברזל|צק"ח 7 אלעד צורי ליד מקום מציאת גופת החטופה נועה מרציאנו*']]ב-[[19 בנובמבר]] [[2023]] כוחות צק"ח 7 חשפו [[מנהרות לחימה ברצועת עזה|מנהרת טרור]] מתחת לבית החולים שיפא. אחת המנהרות הייתה בעומק 10 מטר ואורך 55 מטר שבה אחת הכניסות חסומה בידי [[דלת]] משוריינת עם [[חרך ירי]]. באותו ערב חשף [[דובר צה"ל]] תמונות מ[[מצלמות אבטחה]] מבית החולים שיפא שמראות [[מחבל]]ים חמושים לוקחים לשם אזרחים ש[[החטיפה לרצועת עזה (מלחמת חרבות ברזל)|נחטפו ב-7 באוקטובר]]. כמו כן חשף שמחבלי חמאס [[רצח]]ו את החטופה [[נועה מרציאנו]] בתוך בית החולים שיפא. בעקבות המקרים נעצר מנהל בית החולים, ד"ר מוחמד אבו סלמיה והועבר לחקירת שב"כ. הוא שוחרר ללא כתב אישום ב-1 ביולי 2024. במהלך המבצע חולצו גופותהן של נועה מרציאנו ויהודית וייס.
ב-24 בנובמבר במסגרת [[עסקת שחרור החטופים ישראל–חמאס (2023)]] נסגו כוחות צק"ח 7 מבית החולים שיפא לאחר שהשמידו את [[מנהרות לחימה ברצועת עזה|תוואי המנהרות]] מתחת לבית החולים. השמדת התוואי תרמה רבות להצלחת [[מבצע ניתוח מקומי]] שבוצע במרץ 2024.[[קובץ:Operation-Local-Surgery 2024-03-30 at 17-57-58 -1.jpg|ממוזער|250 פיקסלים|[[אמצעי לחימה]] שנתפסו בבית החולים שיפא במהלך [[מבצע ניתוח מקומי]] (18 במרץ 2024 – 1 באפריל 2024), בהם [[רובה צלפים]] כבד [[ע'ול (רובה)|ע'ול]], [[רובה סער|רובי סער]] [[AK-47]] ו[[תחמושת]].]]

=== השתלטות צה"ל על המבנה (2024) ===



==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Tamara Barnea and Rafiq Husseini, *Cooperate and Separate: The Disengagement of the Palestine Health Care System from Israel and Its Emergence as an Independent System'', Greenwood Publishing Group, 2002, pp. 135–141. 


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
שיפא
שיפא
קטגוריה:א-רימאל: מבנים
קטגוריה:מבנים שנהרסו במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:בתי חולים שנסגרו
קטגוריה:קרבות חטיבה 7 במלחמת חרבות ברזל