open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'ורג' קוז'אק

**ג'ורג' הרולד קוז'אק** (באנגלית: **George Harold Kojac**; 2 במרץ 1910 – 28 במרץ 1996) היה שחיין אמריקאי. אלוף אולימפי (אמסטרדם 1928) בעל שתי מדליות זהב ושיאן עולם במשחים בסגנון גב.

## ביוגרפיה
קוז'אק נולד בניו יורק, בנם של מהגרים מאוקראינה. הוא למד לשחות באיסט ריבר. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ראטגרס בשנת 1931.

### שיאן עולם ואלוף אולימפי
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אמסטרדם (1928) שנערכו בדטרויט, שבמישיגן ב-23 ביוני 1928 קבע קוז'אק במשחה ל-100 מטר גב שיא עולם חדש של 1:09.0 דקות. במשחקים עצמם הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא עולם חדש של 1:08.2 דקות, לפני חבריו לנבחרת ולטר לופר שיאן העולם בעבר (1:10.0 דקות) ופול ואייט (1:12.0 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם אוסטין קלאפ, ולטר לופר וג'וני וייסמילר בשיא עולם חדש של 9:36.2 דקות, לפני יפן (9:41.4 דקות) וקנדה (9:47.8 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:00.8 דקות. שיאו העולמי במשחה ל-100 מטר גב החזיק מעמד 6 שנים.

בתחרות שחייה שנערכה בניו הייבן, שבקונטיקט ב-16 ביוני 1930 קבע קוז'אק במשחה ל-200 מטר גב שיא עולם חדש של 2:32.2  דקות.	שיא עולם זה החזיק מעמד 4 שנים.

בשנת 1932 החמיץ קוז'אק את המשחקים האולימפיים שנערכו בלוס אנג'לס, בגלל לימודי הרפואה שלו באוניברסיטת קולומביה. למרות זאת שיאו העולמי, היה היחידי שלא נשבר במשחקים אלו.

## השגים
* בסך הכל קבע קוז'אק 23 שיאי עולם חדשים. 
*בשנת 1986 זכה קוז'אק להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

## ראו גם

*התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב
*התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחייני גב אמריקאים
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ראטגרס
קטגוריה:מדינת ניו יורק: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1996
אוטו שמידט

**אוטו יולייביץ' שמידט** (רוסית: Отто Юльевич Шмидт; 18 בספטמבר (30 בספטמבר) 1891 - 7 בספטמבר 1956) היה גאוגרף, מתמטיקאי ואסטרונום סובייטי ממוצא גרמני. תרם רבות לחקר האזור הארקטי ולתחילת השימוש במעבר הצפון מזרחי. על פעילות זו הוענק לו עיטור לנין (3 פעמים) ותואר גיבור ברית המועצות.

## חייו
אוטו שמידט נולד במוהילב (אז בתחומי האימפריה הרוסית; כיום בשטחה של בלארוס). אביו היה סוחר ממשפחת גרמנים-בלטים ואמו הייתה ממוצא לטבי. בשנת 1907 המשפחה הגיעה לקייב בה שמידט סיים את בית הספר. בשנים 1909–1913 למד באוניברסיטת קייב בפקולטה למתמטיקה. לאחר סיום לימודיו עסק בחקר תורת החבורות.

ביוני 1917 נסע שמידט לפטרוגרד והחל לעבוד במשרד ממשלתי לאספקת מזון. לאחר מהפכת אוקטובר תמך שמידט בשלטון החדש והמשיך לעבוד במנגנון הממשלתי. בשנת 1918 הוא עבר למוסקבה והמשיך לכהן בתפקידים שונים במנגנון הממשלתי. בשנת 1924 הוא נסע לאוסטריה בה עבר סדרת טיפולים בשחפת. בשנת 1928 היה בין חברי משלחת מדעית סובייטית-גרמנית לחקר הרי פמיר.

בשנים 1929–1949 לימד מתמטיקה באוניברסיטת מוסקבה.

החל משנת 1930 הוא היה בין מובילי המדענים הסובייטים שחקרו את האזור הארקטי. עמד בראש מספר משלחות מדעיות כולל משלחת על האוניי "צ'ליוסקין". בשנים 1930–1932 היה מנהל מכון "ארקטיקה" ובשנים 1932–1939 שמידט היה מנהל "המנהלת הראשית לנתיבי הצפון". בשנת 1936 שמידט יזם וניהל את הפרויקט של תחנת מחקר הקוטב הצפוני 1. על פעילות זו הוענק לו תואר גיבור ברית המועצות.

בשנת 1935 נבחר שמידט לאקדמיה למדעים של ברית המועצות. תקופה מסוימת הוא אף מונה לסגן נשיא האקדמיה. בתקופה זו פעל לשיפור המבנה הארגוני של המוסד.

שמידט עבד על תאוריה קוסמוגונית ופיתח אותה עד סוף ימיו. במשך 20 שנים הוא היה עורך ראשי של האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה.

בשנת 1943 מחלת שחפת החלישה אותו מאוד ושמידט נאלץ לצמצם את היקף פעילותו. במשך תקופה ארוכה הוא לא היה יכול לקום ממיטתו והרופאים אסרו עליו לעבוד. אוטו שמידט נפטר ב-7 בספטמבר 1956 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

לציון תרומתו לפיתוח האזור הארקטי נקראו על שמו עיירה, אי בים קרה, חצי אי הממוקם בנוביה זמליה, שובר קרח ובשנת 1995 הוכרז על מלגת שמידט לעבודות שתחום חקר האזור הצפוני.

## קישורים חיצוניים

* מידע על שמידט באתר אקדמיה למדעים
* 
* 

קטגוריה:מתמטיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מתמטיקאים סובייטים
קטגוריה:חוקרי האזור הארקטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:גרמנים-בלטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייב
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1891
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1956
מרוץ עין גדי

**מרוץ עין גדי** הוא מרוץ שנתי המתרחש סמוך לים המלח.

המירוץ נערך מדי שנה מאז שנת 1984, והוא אחד מאירועי הריצה הוותיקים במדינת ישראל. מסלול המרוץ הוא על כביש 90.
המרוץ התחרותי הוא בשתי רמות: ריצת חצי מרתון וריצה למרחק של 10 ק"מ. בנוסף נערך מרוץ למרחק 2 ק"מ לילדים ונוער.

בשנת 2010 השתתפו כ-3000 רצים. בעקבות עומס חום כבד (כ-40 מעלות) שלושה רצים נפגעו קשה.

בשנת 2013 השתתפו במרוץ החצי מרתון כ-700 משתתפים ובמרוץ למרחק 10 ק"מ כ-500 משתתפים.

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: אירועי ספורט עממי
עין גדי
קטגוריה:עין גדי
מטמן

250px|ממוזער|קנקן תה מכוסה במטמן
**מַטְמֵן** (באנגלית: **Tea cosy**) הוא כיסוי לקנקן תה שנועד לשמור על חום בתוך הקנקן למשך זמן רב. מטמנים עשויים בדרך-כלל מבד ולרוב סרוגים מצמר. התיעוד הראשון למטמן הוא מבריטניה, משנת 1867.

## ראו גם
* תה מנחה
* הטמנה (שבת)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תה
קטגוריה:אמצעי חימום והכנת מזון
קטגוריה:כלי בית
קטגוריה:טקסטיל
אלכסנדרה זאבלינה

**אלכסנדרה זאבלינה** (ברוסית: **Александра Ивановна Забелина**; 11 במרץ 1937 – 27 במרץ 2022) הייתה סייפת סובייטית. אלופה אולימפית (רומא 1960, מקסיקו 1968 ומינכן 1972), בעלת 9 מדליות זהב באליפות העולם.

אלכסנדרה זאבלינה נולדה במוסקבה. תחילה היא התאמנה בהתעמלות אך עקב הפציעה לא יכלה להמשיך במקצוע זה. בשנת 1951 היא הגיעה לאימוני סיף. במהלך כל הקריירה היא התאמנה לצד גלינה גורוחובה, גם היא אלופה אולימפית. בשנת 1957 זאבלינה הייתה הסייפת הסובייטית הראשונה שזכתה בתואר אלוף עולם במקצוע אישי.

זאבלינה הייתה חברה בנבחרת ברית המועצות עד לשנת 1972 וזכתה ב-3 אולימפיאדות. היא לא השתתפה באולימפיאדת שנת 1964 עקב לידת בן.

בנוסף לכך זאבלינה זכתה כמה פעמים בתחרויות אירופאיות ו-22 פעמים הייתה אלופת ברית המועצות.

בשנת 1972 היא עזבה את הקריירה הספורטיבית והחלה לאמן. היא הייתה המאמנת של מריה מזינה, אלופה אולימפית בשנת 2000.

נפטרה ב-27 במרץ 2022.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלופות אולימפיות סובייטיות: סייף
קטגוריה:סייפות באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:סייפות באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:סייפות באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:מאמני ספורט סובייטים
קטגוריה:מאמנות סיף
קטגוריה:סובייטיות שנולדו ב-1937
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2022
מקמילן TAC-338

**מקמילן TAC-338** (באנגלית: **McMillan TAC-338**) הוא רובה צלפים אמריקאי בקליבר 0.338 לפואה מגנום. הרובה תוכנן ומיוצר על ידי חברת נשקי מקמילן והוא חלק ממשפחת רובי צלפים המתבססת על מקמילן TAC-300. הרובה נחשב למדויק ביותר בטווחים ארוכים ויכול לפגוע בדיוק של כחצי דקת קשת בטווחים של עד 1,600 מטר. בשל ביצועיו הרובה יקר מאוד ולכן נמצא בעיקר בשימושם של כוחות מיוחדים.

רובה המקמילן TAC-338 נמצא בשימוש מספר צבאות אך עיקר תהילתו באה עקב היותו רובה הצליפה לטווח רחוק של יחידת אריות הים (Navy SEALs), יחידת העילית של חיל הים האמריקאי. המקמילן TAC-338 היה רובה הצלפים העיקרי של הצלף המעוטר וגיבור המלחמה האמריקאי כריס קייל, שבעזרתו רשם את רוב ההריגות שלו מתוך 160 הריגות בצליפה שנזקפו לזכותו במלחמת עיראק, כולל צליפה אחת בה הרג מחבל מטווח 1,920 מטר (2,100 יארד). רובה המקמילן TAC-338 נמצא בשימוש גם בכוחות המיוחדים של ישראל.

## ראו גם

* AWM - רובה צלפים ארקטיק וורפר בקליבר 0.338, המתחרה העיקרי של TAC-338
* H-S Precision Pro Series 2000 HTR - רובה צלפים אמריקאי בקליבר 0.338, בשירות צה"ל
* PGM 338 - רובה צלפים צרפתי בקליבר 0.338, בשירות הימ"מ
* בארט MRAD - רובה צלפים אמריקאי מודולרי (כולל בקליבר 0.338), בשירות הימ"מ וצה"ל, והכוחות המזוינים של ארצות הברית
* T-76 Longbow - רובה צלפים ארוך טווח בקליבר 0.338
* מקמילן TAC-50 - דגם של המקמילן TAC בקליבר 0.5 BMG (12.7 מ"מ נאט"ו).
* מקמילן TAC-300 - דגם של המקמילן TAC בקליבר 0.300 וינצ'סטר מגנום

## קישורים חיצוניים

*  TAC-338 באתר הרשמי של האחים מקמילן דרך ארכיון האינטרנט (אוחזר ב-2015)
* מידע, מפרט טכני ותמונה
* מידע

## הערות שוליים

קטגוריה:רובי צלפים אמריקאיים
קטגוריה:רובים בקליבר 0.338 אינץ'
ארתור גילברט

סר **ארתור גילברט** (באנגלית: **Arthur Gilbert**; 1913 – 2001) היה מיליונר ונדבן יהודי בריטי-אמריקאי. תרומת אוסף האמנות שלו נחשבת לתרומת האמנות הבודדת הגדולה ביותר בעולם.

## קורות חיים
גילברט נולד בלונדון בשנת 1913 בשם ארתור ברנשטיין, להוריו בלה ואליעזר ברנשטיין. גדל בשכונת גולדרס גרין בצפון לונדון, שבה הייתה אוכלוסייה יהודית גדולה. 

בשנת 1934 נישא לרוזלינד גילברט, מעצבת אופנה, ואימץ לעצמו את שם משפחתה. השניים הקימו עסק משגשג של שמלות ערב, ובתוך חמש-עשרה שנים צברו הון רב. בשנת 1949 עברה משפחת גילברט להתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה, בה נכנס גילברט לעסקי הנדל"ן והגדיל את ממונו. 

נפטר בשנת 2001 בקליפורניה, ארצות הברית.

## פעילות פילנתרופית
לאחר שעבר לארצות הברית פנה גילברט לעסוק באספנות ונדבנות, והחל להעניק כספים לגופים ציבוריים שונים בארצות-הברית ובישראל. בין השאר, הקים את מרכז המוזיקה בלוס אנג'לס; כיהן כיו"ר הקרן של הטכניון האמריקאי; ובנה יחד עם רעייתו מעונות לסטודנטים לזכר הספורטאים הישראלים שנרצחו באולימפיאדת מינכן בשנת 1972. בשנותיו המאוחרות היה גילברט מעורב בהקמת הבניין לתלמידי חו"ל באוניברסיטה העברית בירושלים.

גולת הכותרת של פעילותו הפילונטרופית הייתה הענקת אוסף חפצי הזהב והכסף שלו, שהוערך ביותר ממאתיים מיליון דולר, כמתנת המילניום לבריטניה. אוסף זה של אמנות דקורטיבית נקרא אוסף גילברט, הוא נחשב לגדול ביותר בעולם ומוצג בבית סומרסט בלונדון. על מעשהו זה קיבל גילברט מידי מלכת בריטניה את התואר "סר".

## ראו גם
* אוסף גילברט

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים בריטים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אספני אמנות יהודים
קטגוריה:אספני אמנות בריטים
קטגוריה:אספני אמנות אמריקאים
קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:נדבנים יהודים בריטים
קטגוריה:משפחת ברנשטיין (ישראל)
שבוע האפרטהייד הישראלי

[ממוזער|פוסטר לשבוע האפרטהייד הישראלי של 2009 מאת [קרלוס לטוף]]
**שבוע האפרטהייד הישראלי** הוא אירוע שנתי הנערך על ידי קמפיין BDS שבו מתקיימות במשך שבוע סדרה של הרצאות ועצרות שנערכות לגינוי ישראל בשל מדיניותה בסכסוך הישראלי-פלסטיני. האירוע מתקיים או בחודש פברואר או במרץ. לדברי BDS, מטרת האירוע הוא "להביא לתודעת הציבור את טבעה של ישראל כמערכת שלטון אפרטהייד, ולקיים חרם וסנקציות כחלק מפעולות תנועת BDS ההולכת וגוברת". הארגון החל את פעילותו בטורונטו בשנת 2005, ועד לשנת 2010 האירוע מצוין בכ-55 ערים ברחבי בעולם, בין השאר בקנדה, בריטניה, ארצות הברית, דרום אפריקה, מקסיקו, אוסטרליה, נורווגיה, יהודה ושומרון ועוד.

האירוע עצמו כולל הרצאות ומיצגים המבוססים על תעמולה פלסטינית ובהם מוצגת ישראל כמדינת אפרטהייד המפירה באופן שיטתי את זכויות האדם של הפלסטינים.

ראשי הארגון טוענים כי לאירוע יש "תפקיד חשוב בהעלאת המודעות על הציונות והמאבק לשחרור פלסטין והדמיון שלו עם מאבק ריבונות הילידים בצפון אמריקה וכן עם התנועה נגד אפרטהייד בדרום אפריקה". קמפיין החרם ומשיכת ההשקעות הבינלאומי שפרסמו, צבר תאוצה על ידי יותר מ-170 קבוצות פלסטיניות שקראו לחרם, הימנעות השקעות וסנקציות על ישראל. לדברי הארגון, הקמפיין אף עורר תשומת לב רבה במדינות כמו דרום אפריקה, בריטניה, קנדה וארצות הברית.

ב-2017 ביטלו שתי אוניברסיטאות בריטיות את "שבוע האפרטהייד הישראלי" בקמפוס שלהם בעקבות פעילות תעמולה ישראלית והגדרתה של ראש ממשלת בריטניה תרזה מיי לאנטישמיות שכוללת את האנטישמיות החדשה.

כתגובת נגד מתקיים בשבוע העוקב "שבוע השלום הישראלי", אירוע שנתי המציג בקמפוסים ברחבי העולם את ישראל כמדינה החותרת לשלום עם שכניה. שבוע השלום הישראלי מאורגן באופן עצמאי על ידי סטודנטים בקמפוסים שבהם מתקיימת הפעילות החל משנת 2010. בשנת 2011 הוא צוין ביותר מ-54 קמפוסים, ביניהם בארצות הברית, קנדה ואוסטרליה.

## קישורים חיצוניים
*האתר הרשמי של האירוע
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תעמולה פלסטינית
קטגוריה:BDS
אנדרטת בני חוף הכרמל

250px|ממוזער|שמאל|בחזית שלושת קירות הבטון מאחור לוח ההנצחה ומעל האנדרטה
**אנדרטת בני חוף הכרמל** היא האנדרטה המרכזית המנציחה את חללי המועצה האזורית חוף הכרמל שנפלו במלחמות ישראל. האנדרטה שוכנת ליד עתלית וצמודה לכביש החוף על רכס הכורכר. האנדרטה עוצבה על ידי הפסל יעקב אפשטיין.

## הקמה
בחודש יולי 1967 הוחלט במועצה על הקמת אנדרטה שתנציח את 12 בני המועצה שנפלו במלחמת ששת הימים. לצורך בחירת האנדרטה הוקמה ועדה שופטים שכללה את ראש המועצה את הפסל יצחק דנציגר וחברים נוספים. לוועדה הוגשו חמש הצעות. החלטת השופטים ניתנה באפריל 1968 על פיה הפסל יעקב אפשטיין זכה במקום הראשון והצעתו נבחרה. התקציב להקמת האנדרטה כולל כביש גישה ומקומות חניה נאמד ב-60 אלף לירות. האנדרטה נחנכה בשנת 1972. בהמשך הורחבה האנדרטה כדי שתשמש להנצחת כל חללי בני היישובים במועצה שנפלו בכל המלחמות ממלחמת העצמאות ועד ימינו. מונצחים בה שמותיהם של 98 לוחמים.

האנדרטה בנויה משנים עשר עמודי בטון בגובה שבעה מטר הצבועים בצבע חום ורדרד, היוצרים ביחד מעגל. חלק מהעמודים צמודים לעמודים האחרים וחלקם ניצבים בדד. החלק העליון של העמודים מעוצב בדגמים גאומטריים. בהמשך עם הרחבת האתר להנצחת כל החללים נבנה קיר הנצחה בעל רקע שחור שעליו מצוינים שמות כל החללים. בחזית הקיר רחבה גדולה הבנויה מפלטות של גרנולית בצבע אפור. בחזית הרחבה בנויים שלושה קירות הצבועים באפר בהיר, שניים משני צידי הרחבה מקבילים אחד לשני, הקיר השלישי בנוי ביניהם יותר פנימה ובכך מאפשר מעבר משני צידי הקיר. על הקיר השמאלי כתובת, המועצה האזורית חוף הכרמל. על הקיר הימני הכתובת: "זיכרון נצח לבני חוף הכרמל אשר נפלו במלחמות ישראל ובשירות המולדת, על הקיר המרכזי בחזית הפסוק מספר ישעיהו ס"ו,יג:  ומאחור הפסוק "מנשרים קלו מאריות גברו".

בטו בשבט של שנת תשנ"ח (1998) ניטעה ליד רחבת החנייה של האנדרטה חורשת עצים הנקראת "חורשת הנופלים".

## קישורים חיצוניים

* 
* אנדרטת הזיכרון לנופלים בני חוף הכרמל באתר "טבע ונופים בישראל"

## הערות שוליים

חוף הכרמל
בני חוף הכרמל
קטגוריה:עתלית: מבנים
קטגוריה:מועצה אזורית חוף הכרמל: מבנים
קטגוריה:מישור החוף הצפוני
אדם השחור

**אדם השחור** (או **בלאק אדם**; באנגלית: **Black Adam**) הוא דמות בדיונית של נבל-על שהופיעה לראשונה בחוברות הקומיקס של חברת פאוסט קומיקס, ואשר משמש כיריבו המושבע של קפטן מארוול. הדמות הופיעה בהופעה חד פעמית במהדורה המוגבלת "The Marvel Family #1" מדצמבר 1945, ונוצרה על ידי הכותב אוטו בינדר והמאייר צ'ארלס קלרנס בק. בתור הארד של הקומיקס, הדמות הוחייתה מחדש לאחר שחברת DC קומיקס קנתה את הזכויות לדמויותיה של חברת פאוסט קומיקס והחלה לפרסם את סדרת הכותרים בשם "שהאזאם!".

אדם השחור הוא קודמו המושחת של קפטן מארוול, אשר עשה את דרכו מימי מצרים העתיקה לזמנים מודרניים כדי להתעמר במשפחת מארוול ובקרוביהם. מאז שובה של הדמות, היא שוכתבה מחדש בידי הכותבים ג'ף ג'ונס, דייוויד ס. גויר וג'רי אורדוויי כדמות של אנטי גיבור שמנסה לטהר את שמה. תפקידים משמעותיים בסדרות כותרים כמו חברת הצדק של אמריקה והמשבר האינסופי העלו את דרגת חשיבותה של הדמות בהמשכיות העכשווית של יקום DC.

דמותו של אדם השחור מדורגת במקום ה-16 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. הדמות מופיעה בהופעת הבכורה של בסרט היקום הקולנועי של DC "בלאק אדם", בגילומו של דוויין ג'ונסון.

## כוחות ויכולות
כאשר תיאו אדם/תיאו הוגה את מילת הקסם "שהאזאם!" (Shazam!), הוא משנה את צורתו לאדם השחור וניתנים לו כוחות הנובעים מאלים מצריים קדומים:

## קישורים חיצוניים
* 
* דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס
* [דף הדמות](http://dc.wikia.com/wiki/Teth-Adam_(New_Earth)) בפרויקט פאנדום של DC קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:נבלי-על ב-DC קומיקס
קטגוריה:עריצים ודיקטטורים בדיוניים
ונדל סאבאג'

**ונדל סאבאג**' (באנגלית: **Vandal Savage**) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *Green Lantern #10* מדצמבר 1944, והיא נוצרה על ידי הכותב אלפרד בסטר והמאייר מרטין נודל.

ונדל סאבאג' הוא בן אלמוות, אשר זעם על האנושות והדביק אותה בפשע ואלימות מאז ימי ההיסטוריה הקדומה. הוא טקטיקן גאון בעל תושייה רבה, והוכיח את עצמו כנבל-העל העיקש ביותר ביקום DC, אשר לחם במרבית גיבורי-העל במשך ההיסטוריה. הוא נולד כאיש מערות ומנהיג שבט הדמים בשליש האחרון של תקופת האבן הקדומה, ורחץ ברדיואקטיביות של מטאוריט מסתורי שהעניק לו אינטלקט גבוה מאוד וחיי נצח. לפי מחקריו של לקס לות'ר, ונדל סאבאג' הוא הקניבל הראשון שאי פעם תועד.

בהמשכיות שלפני המשבר בעולמות האינסופיים, ונדל סאבאג' היה תושב ארץ-2, אולם לפני אלפי שנים התוודע לקיומה של חברת הצדק של אמריקה ולקיומה של ארץ-1. ונדל סאבאג' הטביע את חותמו הראשון בהיסטוריה כאשר השמיד את הממלכה התת-ימית אטלנטיס בעזרת קבוצה לה קרא "אילומינטי" ועמד בראשה. הוא טען כי מלך על הציוויליזציה האנושית תחת שמות רבים כמו אלכסנדר הגדול, יוליוס קיסר, ג'ינגיס חאן, שחור הזקן, ולאד המשפד וג'ק המרטש. כאשר החליט לעבוד מאחורי הקלעים, הוא פעל במרוצת שנות ההיסטוריה לצד אישים כאיריק האדום, ויליאם הכובש, נפוליאון בונפרטה, אוטו פון ביסמרק, ראס-אל-גול ואדולף היטלר. הוא אף הוביל את הארמדה הספרדית בניסיון לכבוש את אנגליה (מה שמרמז כי היה גם אלונסו פרס דה גוסמאן אי סוטומאיור, הדוכס השביעי ממדינה-סידוניה).

דמותו של ונדל סאבאג' מדורגת במקום ה-36 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. את דמותו בסדרות יקום החץ מגלם השחקן קספר קרמפ.

## קישורים חיצוניים
* 
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:נבלי-על ב-DC קומיקס
קטגוריה:עריצים ודיקטטורים בדיוניים
מונגול

**מונגול** (באנגלית: **Mongul**) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס סופרמן וגרין לנטרן ביקום DC קומיקס. הדמות המקורית הופיעה לראשונה בחוברת *DC Comics Presents #27* מנובמבר 1980, והיא נוצרה על ידי הכותב לן ויין והמאייר ג'ים סטארלין. מונגול השני הופיע לראשונה בחוברת *Showcase '95 #8* מספטמבר 1995, ונוצרה על ידי הכותב פיטר טומאסי והמאייר סקוט איטון.

מונגול הוצג לראשונה בתור הארד של הקומיקס, שבה היה שליטו של גזע חייזרי עד אשר התרחשה מהפכה והוא הוגלה לחלל החיצון. בהופעתו הראשונה, מונגול חטף את מכריו של סופרמן, לויס ליין וג'ימי אולסן, ואיים להרוג אותם אם סופרמן לא ישיג עבורו את המפתחות המפעילים את העולם המלאכותי "עולם מלחמה".

בתקופת העידן המודרני של הקומיקס, מונגול מוצג מחדש לאחר המשבר בעולמות האינסופיים של שנת 1985 כשליט אימפריית חלל בשם "עולם מלחמה", אשר מבדר את תושביו במשחקים גלדיאטורים. בניסיון לתפוס את סופרמן ולהפוך את כדור הארץ לעולם המלחמה, מונגול משמיד את קוסט סיטי, עיר הולדתו של הגרין לנטרן האל ג'ורדן (כפי שתואר בקשת הסיפור שלטונם של הסופרמנים). מונגול נשפט ונכלא בעוון פשעיו הבין-גלקטיים. הוא משתחרר בעקבות פריצתה של מהומה, ובוחר לרדוף אחר גרין לנטרן, אך הוא מוצא שהגיבור הנוכחי (קייל ריינר) הוא אינו האחד שבו הוא מעוניין. הוא נלכד מחדש, אך שוב נמלט ממושבת הכלא בה הוחזק, בהותירו מאחוריו שובל של אסירים מתים, הנסחפים בחלל. בעוד ספינתו כמעט מושמדת והוא קרוב למוות, הוא ניצל ומועבר לכוכב לכת. בתמורה לכך, הוא משעבד את תושבי הכוכב, אך הם מעדיפים למות מווירוס מאשר תחת עריצותו.

מונגול השני מופיע לראשונה לעזרתו של סופרמן, כאשר הוא מאמן אותו לקראת בואו של הנבל אימפריאקס. הוא עוצמתי יותר מאביו, ונדמה שנהרג באירוע הקרוס אובר "עולמנו במלחמה". אולם, הוא חוזר באירועי המשבר האינסופי ומתעמר בחברי ליגת הצדק ובהאל ג'ורדן, שחזר לתפקידו כגרין לנטרן. הוא מקבל לרשותו טבעת כוח צהובה כאשר הוא שובר את מפרקתו של חבר חיל סינסטרו, ומאלץ את חברי חיל סינסטרו לשרת אותו או למות.

דמותו של מונגול מדורגת במקום ה-41 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:נבלי-על ב-DC קומיקס
קטגוריה:חוצנים בקומיקס
קטגוריה:עריצים ודיקטטורים בדיוניים
חג המים

[300px|ממוזער|שמאל|טקס חג המים ב[רמת יוחנן, שנות ה-90]]
300px|ממוזער|שמאל|חג המים בתל אביב 2008
**חג המים** הוא כינוי עממי לחג השבועות על שם מנהג יהודי צפון אפריקה לשפוך מים על חברי הקהילה במהלך החג. מנהג זה שנוי במחלוקות בין הרבנים.

## המנהג
מנהג שפיכת המים היה נפוץ אצל יהודי צפון אפריקה, מנהגם היה לזלף מים בבית הכנסת על "חתן המים" שעלה בגורלו לסיים את הקריאה של האזהרות לר' שלמה אבן גבירול. כמו כן התקיימו אמירת אזהרות בבית חתן וכלה שנישאו במהלך השנה, בסיום הקריאה שפכו המשתתפים כמויות של מים על החתן והכלה. חלק מרבני צפון אפריקה התנגדו לקיום מנהגים אלו.

עם עליית יהודי צפון אפריקה לישראל התבטל המנהג מבתי הכנסת כליל, אך המשיך ברחובה של עיר בדרך משחק ושעשוע, בעיקר משחקים וקרבות מים בין ילדים.

בתנועה הקיבוצית יש שחגגו את חג המים דווקא בחג הסוכות שבו חגגו במקדש את שמחת בית השואבה.

## מקור
המקור הראשוני למנהג בדברי רבי משה בן מימון אלבאז, מרבני העיר תרודאנת שבמרוקו ב:

מאוחר יותר נזכר המנהג בדברי ר' דוד הסבעוני מהעיר סלא שבמרוקו, בהגהותיו לספרו של ר' מיימון הדיין שם הוא מחזק את מנהגי מרוקו, ובין היתר הוא כותב שבחג השבועות נהגו בדרעא בחג השבועות להשלך תפוחים על חתן וכלה, "וכן מנהגינו לזלף מים קצתם על קצתם".

## הסיבות למנהג
[316x316px|ממוזער|ברכה לחג המים בחשבון מים של [עיריית אשדוד]]
בנוסף לדבריו של הרמב"ם אלבאז, נכתבו טעמים רבים למנהג זה:
* משום שהתורה נמשלה למים וכן משום שמים הם מקור החיים והתורה היא חיינו.
* יש שכתבו שהטעם הוא על פי הגמרא, שהתורה נמשלה למים - שכשם שמים אינם הולכים אלא ממקום גבוה למקום נמוך, כך דברי תורה אינם הולכים אלא למי שמנמיך עצמו, ולכן בחג השבועות, זמן מתן תורה, נהגו לשפוך מים.
*בקונטרס "נוהג בם" נכתב שכיוון שנהגו בליל חג השבועות להיות ערים בלילה וללמוד תורה, בהגיע הבוקר היו עייפים, ולכן נהגו להתיז מים על העם כדי לעוררם.
* על פי המסורת היהודית, משה רבנו ניצל מיד המצרים במי היאור, והוא נולד בז' באדר, ובתורה כתוב – ותצפינו שלושה ירחים, יוצא ששלושת הירחים הסתיימו בחג השבועות (הנחגג בו' בסיוון). לזכר הצלת משה נהגו לשמוח עם מים.
* בספר "זיו המנהגים" נאמר: "מנהג אצל רוב אחינו יהודי ארצות המזרח, לזלף בשבועות מי שושנים על המתפללים, וטעם נתנו לדבר על פי המדרש בשעה ששמעו ישראל דברה ראשונה מפי הגבורה פרחה נשמתם, המטיר עליהם הקב"ה טל של תחיה וחיו, וזכר לטל זה מזלפים מי שושנים. ולי נראה להוסיף הפסוק בהושע י"ד אהיה כטל לישראל יפרח כשושנה"

## שוללי המנהג
היו רבנים ששללו את המנהג, וקראו לביטולו. לדעת הרב יוסף משאש, מנהג זה היה רק אצל אנשים משולי המחנה, וכבר במרוקו ביטלו הרבנים את המנהג, בין היתר משום שמנהג זה גורם לאיסורים הלכתיים בחג. כך כתב:

## מנהגים שונים
צורה נוספת למנהג הנעשה עם מים, הוא "מי ישועות" – הלנת מים בפחים תחת כיפת השמים, ובאשמורת השלישית, משתמשים במים אלו כסגולה לכאבי עיניים או לשאר מחלות (בקרב יהודי לוב).

## לקריאה נוספת
* שלמה טולידאנו, "מים בשבועות, תיאור פולקלור משחקי המים בשבועות במכנס שבמרוקו", ירחון העדה המערבית, תשל"ה.
*הרב שמעון ביטון שפיכת מים בחג השבועות, על מנהג והעלמו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שבועות
קטגוריה:מנהגים יהודיים: חגים
דגל אסנשן

**דגל [[אסנשן]]** הוא נס כחול מושחת בסמל אסנשן. נמצא בשימוש מאז 2013.

האי אסנשן הוא חלק מהטריטוריה הבריטית של סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה. בעוד שלסנט הלנה ולטריסטן דה קונה היו דגלים וסמלים ייחודיים, באסנשן נעשה שימוש בדגל הבריטי כדגל הרשמי. ב-3 במרץ 2009 ממשלת האי החליטה על עיצובו של דגל ייחודי לאי. ב-30 ביולי 2010 הוגשו שתי הצעות לממשלה. אחרי התייעצות עם הציבור, נבחר העיצוב הסופי שאושר על ידי המושל הכללי. שני העיצובים היו דומים – נס כחול מושחת בסמל העתידי של האי.

בינואר 2012, הממשלה אישרה עיצוב סופי לסמל. הסמל קיבל אישור מלכותי באוגוסט באותה השנה. הדגל הסופי אושר בנובמבר 2012 וקיבל תוקף בצו מלכותי מאפריל 2013. ב-11 במאי 2013, הונף הדגל לראשונה בטקס רשמי.

## ראו גם
* גלריית דגלי הממלכה המאוחדת
* נס כחול

## קישורים חיצוניים

*
*הנפת הדגל החדש , באתר ממשלת האי אסנשן 

קטגוריה:אסנשן
אסנשן
אסנשן
אסנשן
אסנשן
אסנשן
נקודת עצירה

בפיתוח תוכנה, **נקודת עצירה** (באנגלית: **Breakpoint**; לפי האקדמיה ללשון העברית: **מִפְסָק**) היא עצירה מכוונת או נקודת השהייה בתוכנית מחשב, לצורכי ניפוי שגיאות.  
באופן כללי יותר, **נקודת עצירה** היא אמצעי להשגת מידע על התוכנה בזמן ריצתה. בזמן העצירה, המתכנת בוחן את הרכיבים השונים של סביבת ההרצה (למשל, זיכרון, משתנים וכדומה) כדי לגלות האם התוכנה מתפקדת כמצופה. למעשה, נקודת עצירה מכילה תנאי אחד או יותר שקובעים מתי ריצת התוכנה צריכה להיעצר.

## תנאים לנקודת עצירה
צורת נקודת העצירה הנפוצה ביותר היא כאשר ריצת התוכנה נעצרת בדיוק לפני שפקודה מסוימת מבוצעת. צורה זו נקראת בדרך כלל *instruction breakpoint*.
אפשר להשתמש בתנאי עצירה מסוגים אחרים, למשל קריאה מזיכרון, כתיבה מזיכרון, או שינוי של אזור מסוים בזיכרון. צורה זו נקראת בדרך כלל *conditional breakpoint*, *data breakpoint* או *watchpoint*.
נקודות עצירה יכולות לעצור ריצת תוכנית בזמן רצוי, על ידי לחיצה על מקש מסוים.

## כלי בדיקה
כאשר התוכנה נעצרת בנקודת עצירה, משתמשים במגוון כלים כדי לחקור את מצב התוכנית או לשנות אותה. מצב המחסנית של כל תהליכון יכול לשמש כדי לראות את שרשרת הפונקציות שהובילו להוראה שבה נעצרה התוכנית. *רשימת watches* מאפשרת לצפות בערכים של משתנים וביטויים. קיימים גם כלים שמאפשרים להציג תוכן של אוגרים ומידע נוסף.

## יישומים
### חומרה
מעבדים רבים כוללים תמיכה חומרתית לנקודות עצירה (בדרך כלל מסוג *instruction breakpoint* ו *data breakpoint*). לדוגמה, סט ההוראות בארכיטקטורת x86 מספקת תמיכה חומרתית לנקודות עצירה באמצעות אוגרי דיבג x86 שלה. חומרה כזו עלולה להיות מוגבלת, לדוגמה לא לאפשר נקודות עצירה שנמצאות בענף מושהה של התוכנית. צורה זו של הגבלה נקבעת על ידי המיקרו ארכיטקטורה של המעבד ומשתנה בין מעבדים.

### תוכנה
כאשר החומרה לא תומכת בנקודת עצירה, מנפי שגיאות (Debuggers) צריכים לממש נקודות עצירה בתוכנה. זה קל יחסית עבור *instruction breakpoints* על ידי החלפת ההוראה במקום נקודת העצירה ב:
* הוראה שקוראת למנפה שגיאות ישירות (קריאת מערכת) או
* הוראה לא חוקית שגורמת לפסיקה מכוונת שמטופלת על ידי מנפה השגיאות.
לחלופין,
* סימולטור יכול לממש נקודות עצירה מותנות או לא מותנות, פשוט על ידי הכנסת התנאי המתאים בתוך הריצה הרגילה שלו. זה כמובן מאפשר נקודות עצירה ללא התערבות בזמן הריצה (למשל בתכנות שמאפשרות קריאה בלבד).

מנפי שגיאות מסוימים מאפשרים שינוי משתנים בזיכרון לפני שממשיכים את ריצת התוכנית, מה שמאפשר בדיקות של אופציות שונות בזמן ריצה. אפשרות נוספת היא דילוג מעל הוראה מסוימת. במקרים רבים זו האפשרות היחידה המעשית לבדיקת התוכנית.
מימוש נקודות עצירה בתוכנה עשוי להפחית במידה ניכרת את ביצועי התכנה כיון שלצורך המימוש משתמשים במשאבים נוספים של המעבד. למרות זאת, זה מקובל מאוד בזמן בדיקות כיוון שכמות המידע שאפשר לראות במנפה השגיאות לא מוגבלת על ידי החומרה.

## ראו גם
* ניפוי שגיאות
* סרטון הדרכה: Breakpoints Basics

## הערות שוליים

*
קטגוריה:תכנות
BBC Sessions

***BBC Sessions*** הוא אלבום אוסף ואלבום ההופעה של להקת הרוק הבריטית לד זפלין שהופק עבור ה-BBC ויצא לאור בנובמבר 1997. האלבום יצא לאור לאחר שבע שנים בהן הלהקה לא הפיצה אף חומר, על אף הבקשות החוזרות והנשנות מצד המעריצים.

הדיסק הראשון מכיל חומר מהסשנים של הבי בי סי מ-1969; הדיסק השני מכיל את רוב ההופעה שנערכה בתיאטרון פריז ב-1 באפריל 1971; הדיסק השלישי מכיל ראיונות נדירים מ-1969, 1976, 1977 ו-1990.

חומר רב מהאלבום הופץ באופן לא רשמי לפני ההוצאה לאור על ידי הלהקה . למרות שהאלבום התקבל בחיוב אצל רוב מבקרי המוזיקה, ביקורת נמתחה על כך שחלק מהשירים נערכו.

## רשימת השירים

## קרדיטים
**לד זפלין**
*ג'ימי פייג' - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, קולות רקע, הפקה מוזיקלית, מאסטרינג
*רוברט פלאנט - שירה, מפוחית פה
*ג'ון פול ג'ונס - גיטרה בס, קלידים, מנדולינה, קולות רקע
*ג'ון בונהם - תופים, כלי הקשה, קולות רקע
**משתתפים נוספים**
*אנדי אירפיקס - מנהל אמנותי, עיצוב
*ג'ון אסטלי - מאסטרינג
*לואיס ריי - הערות אלבום
*קריס וולטר - צילום

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי לד זפלין
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי חברת אטלנטיק רקורדס
דון ז'ואן חוזר מהמלחמה

[שמאל|ממוזער|180px|דון ז'ואן חוזר מהמלחמה, בבימויו של [גדי רול - Teatr Polski, 2007]]
שמאל|ממוזער|180px|דון ז'ואן חוזר מהמלחמה - Teatr Polski, 2007
**דון ז'ואן חוזר מהמלחמה** (בגרמנית: **Don Juan kommt aus dem Krieg**) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי אדן פון הורבאט שראה אור בשנת 1936. המחזה מונה שלוש מערכות ועשרים וארבע תמונות.

## תקציר העלילה
המחזה נפתח בשלהי סתיו 1918, עם סיומה של מלחמת העולם הראשונה. דון ז'ואן שב למולדתו ההרוסה. לפני המלחמה הוא היה רודף שמלות ועזב את ארוסתו שהייתה נאמנה לו זמן קצר לפני חתונתם. כעת הוא מתחרט על מעשיו ורוצה להשיב אליו את אהובתו. הוא עוסק לפרנסתו בסחר עתיקות ומנסה למצוא את אהובתו, בדרך הוא ממשיך להפיל ברשתו נשים. בשלב מסוים הוא מואשם באונס נערה על לא עוול בכפו, בורח ממאסר. בסיום המחזה הוא מגיע לבית אהובתו ומתברר לו שהיא נפטרה שנתיים קודם לכן. המחזה מסתיים כשהוא מבקר את קברה בשלג.

## המחזה בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי
**[[תיאטרון באר שבע]], הצגת בכורה: ינואר 1985**
* יוצרים: 
: מתרגם – תום לוי
: במאית – אסתר איזביצקי
: עיצוב תפאורה – מרים גורצקי
: הלחנת מוזיקה – רפי קדישזון
: עיצוב תאורה – ג'ודי קופרמן
***שחקנים**:

## תרגום לעברית
אדן פון הורבאט, **דון ז'ואן חוזר מהמלחמה**, עברית: תום לוי, מרכז ישראלי לדרמה ליד "בית צבי" – בית הספר לאמנות הבמה והקולנוע, רמת גן, תשמ"ג 1983

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מחזות גרמניים
קטגוריה:מחזות משנות ה-1930
ג'וזף קרוס

**ג'וזף מייקל קרוס** (באנגלית: ** Joseph Michael Cross**; נולד ב-28 במאי 1986) הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי. זכה להכרה בזכות תפקידיו בסרטים "לרוץ עם מספריים", "גיבורי הדגל" "ללא עקבות" "מילק" ו"לינקולן".

## ביוגרפיה
קרוס נולד בניו ברונסוויק, ניו ג'רזי וגדל בעיירה פלהאם שבמדינת ניו יורק, בנם של מורין ומייקל ג'יי קרוס שעוסקים שניהם בשיווק.

קרוס החל ללמוד לתואר ראשון באמנויות הדרמה בטריניטי קולג' שבקונטיקט ולאחר מכן עבר להשלים את לימודיו באוניברסיטת קולומביה.

## קריירה
בשנת 1998, קרוס התפרסם מתפקידו בדרמה הקומית "ג'ק פרוסט" בתור צ'ארלי בנו של הסולן ג'ק פרוסט (מייקל קיטון) ובסרטו השני של מ. נייט שאמלאן "בעיניים פקוחות"בתפקיד הילד ג'ושוע ביל. בתחילת דרכו הרבה לשחק גם באופרת הסבון הוותיקה "כשהעולם מסתובב".

קרוס הצליח לפרוץ לתודעה כשחקן בוגר בשנת 2006 בזכות הופעה שובת לב בסרטו הראשון של ראיין מרפי, הדרמה הקומית "לרוץ עם מספריים" בתפקיד הנער המתבגר אוגוסטין בורוגס עליו זכה קרוס בפרס סיאטל.
בשנה זו השתתף גם בסרט המלחמה של קלינט איסטווד "גיבורי הדגל" בתפקיד הנחת פרנקלין סוסליי ממניפי הדגל באיוו ג'ימה.

ב-2008 שיחק קרוס במותחן האימה "ללא עקבות" בתפקיד הצעיר המומחה לטכנולוגיה אוון ריילי והשתתף בדרמה הפוליטית ביוגרפית של גאס ואן סנט "מילק" בתפקיד הפעיל החברתי לזכויות להט"ב דיק פאביץ'.

בשנת 2009 השתתף לצדה של אנה פריל במחזה "ארוחת בוקר בטיפאני" המבוסס על הרומן באותו שם מאת טרומן קפוטה. במחזה, גילם קרוס את דמותו של וויליאם פרד פרסונס; המחזה הוצג בתיאטרון היימרקט בווסט אנד של לונדון.

בשנת 2012 השתתף קרוס בדרמה הפוליטית המצליחה של סטיבן ספילברג "לינקולן" בתפקיד ג'ון היי, מזכירו הצבאי של הנשיא אברהם לינקולן (דניאל דיי-לואיס).

בשנת 2017 החל לשחק לצד ניקול קידמן וריס וית'רספון בסדרת הדרמה-קומית "שקרים קטנים גדולים" שיצר וכתב דייוויד אי קלי, אשר מבוססת על הרומן באותו שם ומשודרת ברשת HBO.

בשנת 2019 ביים את סרטו הקולנועי הראשון "ליל קיץ", קומדיית נעורים בהשתתפותן של לאנה קונדור וויקטוריה ג'סטיס.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
גלינה גורוחובה

**גלינה גורוחובה** (ברוסית: **Галина Евгеньевна Горохова**; 31 באוגוסט 1938) הייתה סייפת סובייטית. אלופה אולימפית (רומא 1960, מקסיקו 1968 ומינכן 1972), בעלת 9 מדליות זהב באליפויות העולם.

גלינה גורוחובה נולדה במוסקבה. בילדותה גורוחובה חלמה על הים ואף סיימה את בית הספר לימאות ונכללה בסגל אונייה שהפליגה בנהרות. בשנת 1953 היא הגיעה לאימוני סיף. במהלך כל הקריירה היא התאמנה לצד אלכסנדרה זאבלינה, גם היא אלופה אולימפית. בשנת 1965 ובשנת 1970 גורוחובה הייתה אלופת עולם במקצוע אישי.

גורוחובה הייתה חברה בנבחרת ברית המועצות עד לשנת 1972 וזכתה ב-3 אולימפיאדות בתחרות קבוצתית. בטוקיו 1964 גורוחובה עם קבוצתה זכתה במדליית כסף. במהלך תחרות אישית של מקסיקו סיטי 1968 גורוחובה ניצחה את ילנה בלובה, אך בסופה של תחרות בלובה זכתה במדליית זהב וגורוחובה נותרה ללא מדליה אישית. מינכן 1972 היא זכתה במדליית ארד אישית.

בנוסף לכך גורוחובה זכתה כמה פעמים בתחרויות אירופאיות ו-22 פעמים הייתה אלופת ברית המועצות.

בשנת 1973 לאחר לידת ביתה היא חזרה להתאמן, אך בעקבות תאונת דרכים החליטה לעזוב סופית את הספורט. בשנת 1975 היא החלה לאמן ובמשך שנים הייתה מאמנת נבחרת ברית המועצות. היא כהנה בתפקיד זה עד לשנת 1992.

גלינה גורוחובה סיימה לימודים במכון לספורט במוסקבה ובשנת 1973 קיבלה תואר דוקטור תוך התמחות בהיסטוריה.

בשנת 1991 גורוחובה נבחרה ליושב ראש איגוד הספורטאים הרוסי. הארגון מטפל בהגנה סוציאלית של הספורטאים ומאמנים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מאמני ספורט סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מאמנות סיף
קטגוריה:סייפות באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:סייפות באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:סייפות באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:סייפות באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:אלופות אולימפיות סובייטיות: סייף
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית: סיף
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית מברית המועצות
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית סובייטיות: סיף
קטגוריה:סובייטיות שנולדו ב-1938
אלברטו סוריז'ה

**ויקטוריאנו אלברטו סוריז'ה** (בספרדית: **Victoriano Alberto Zorrilla**; 6 באפריל 1906 - 23 באפריל 1986) היה שחיין ארגנטינאי, האלוף האולימפי הראשון בשחייה מדרום אמריקה (אמסטרדם 1928) והאלוף האולימפי היחידי בשחייה מארגנטינה, עד כה (2016). סוריז'ה וארנה בורג משוודיה הם שני השחיינים היחידים בהיסטוריה האולימפית שהשתתפו במשחי הגמר בכל משחי החופשי.

## ביוגרפיה
סוריז'ה נולד בבואנוס איירס. נוסף על היותו שחיין, הוא השתתף בתחרויות אגרוף, חתירה, כדורמים, אתלטיקה, טס במטוסים ממלחמת העולם הראשונה וריקודים סלוניים.

באולימפיאדת פריז (1924) סיים סוריז'ה במקום 11 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:07.6 דקות, במקום 14 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:49.4 דקות ושחה גם בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.

משנת 1927 התגורר בניו יורק ושחה במועדון האתלטיקה של ניו יורק.

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה סוריז'ה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 5:01.6 דקות, לפני בוי צ'רלטון מאוסטרליה (5:03.6 דקות) ושיאן העולם ארנה בורג משוודיה (5:04.6 דקות) ובכך היה לשחיין הראשון מדרום אמריקה שזכה במדליית זהב אולימפית והשחיין היחידי מארגנטינה שזכה במדליית זהב אולימפית. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 21:23.8 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 21:17.0 דקות, במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.6 דקות ושחה גם בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.

בשנת 1931 זכה סוריז'ה באליפות אירופה בריקודים סלוניים.

בשנת 1932, החליט נשיא ארגנטינה אגוסטין פדרו חוסטו להקטין את התקציב עבור ייצוג ארגנטינה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932), בגלל קשיים כלכליים שנוצרו בתקופת המשבר הכלכלי העולמי של 1929. במהלך המשחקים, התעורר סכסוך בין הספורטאים הארגנטינאים לרשויות הספורט הארגנטינאי לאחר שלא קיבלו החזר הוצאות על אימון, תחבורה ולינה. סוריז'ה, שהיה הספורטאי המוביל במשלחת ודוברם של הספורטאים, לאחר שלא זכה לתשובה חיובית עבור בקשותיו החליט שלא להשתתף במשחה ל-400 מטר חופשי ובאופן רשמי דיווח כי הוא היה חולה.

סוריז'ה חזר להשתתף בתחרויות שחייה ובשנים 1946 ו-1947 זכה באליפות דלאוור במייל ובשני מייל. הוא קיבל אזרחות אמריקאית בשנת 1954. הוא נפטר במיאמי בשנת 1986 בגיל 80.

## השגים
*בשנת 1976 זכה סוריז'ה להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחיינים ארגנטינאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: שחיינים
קטגוריה:שיאני עולם בשחייה
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:נושאי דגל ארגנטינה באולימפיאדה
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת פריז (1924)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-1986
מגדל ירושלים

**מגדל ירושלים** הוא רב הקומות הראשון בירושלים. הבניין משמש למלון ומשרדים.

## היסטוריה
במגרש שבו שוכן המגדל נבנה בסוף המאה ה-19 בית מגורים גדול. הבית היה בבעלות ערבית אולם במקום התגוררו מספר משפחות יהודיות. לאחר מלחמת העצמאות הוכרז המבנה כנכס נפקדים ועבר לחזקת רשות הפיתוח. בראשית שנות ה-60 רכשה חברת הבנייה רסקו את המבנה ויזמה את הקמת המגדל.
בשנת 1965 פונו 30 משפחות מהמבנה והוא נהרס. המגדל תוכנן על ידי האדריכל ראובן טרוסטלר.  הבנייה עצמה התבצעה בין השנים 1965 ל-1970. לאחר בניית המגדל נפרץ קו הגובה של ירושלים ונבנו מגדלים שונים בהם המגדלים בקריית וולפסון, מלון לאונרדו פלאזה, מגדל העיר ומרכז כלל, מהלך שעורר ביקורת עקב הפגיעה במרקם ההיסטורי של העיר.

המלון במגדל נפתח ביולי 1970. בסוף 1970 עברו משרדי משרד השיכון למגדל. בעבר שכנו במגדל גם משרדי מערכת השבועון האמריקאי "טיים" בישראל.

בשנת 1999 עבר המלון שיפוץ ושדרוג.

בדצמבר 2023 רכשה רשת מלונות פרימה את המלון תמורת כ-90 מיליון שקל. הרשת הודיעה כי היא תשקיע כ-30 מיליון שקל נוספים בשדרוג החדרים ולובי המלון. המלון החל לפעול תחת שם חדש, מלון "פרימה ורה ירושלים".
## הבניין
הבניין, ששוכן ברחוב הלל במרכז ירושלים, נבנה בגובה של 17 קומות והיה לרב הקומות הראשון בירושלים. טרוסטלר תכנן לבניין שני אגפים, אגף לבית מלון ואגף למשרדים, מתחת לשני האגפים נבנו שתי קומות מסחריות. הבניין מחופה באבן נסורה ומחולק באמצעות "חלונות רצועה", חלונות אנכיים באגף המלון וחלונות אופקיים באגף המשרדים. הבחירה בסוג האבן ובחלונות הרצועה נעשה על מנת להוריד את הכובד של הבניין הגדול, שהיה חריג בסביבתו. מתחת לבניין נבנה חניון תת-קרקעי. בשנת 1984 נפל לוח אבן נסורה מחיפוי הבניין, ועיריית ירושלים דרשה שלוחות החיפוי בכל הבניין יחזקו בברגים לתוך המבנה. 

אחת הכניסות למבנה ממוקמת ברחוב דרום (המחבר את רחוב הלל לרחוב שמאי) מול הכניסות לקולנוע אורנע וקולנוע אוריון לשעבר. בכניסה זו ממוקם פסאז' בו מספר חנויות.  מתחם החנויות נקרא בפי הירושלמים "פסאז' רסקו". תחילה התמקמו בפסאז' מספר חנויות אופנה והוא זכה להצלחה אך כעבור זמן דעך. ב-1981 נפתח במקום האולם הראשון והמרכזי בירושלים למשחקי ארקייד - "משחקי צמרת" - שכלל מכונות פינבול ומשחקי וידאו. השילוב של הכניסות לבתי הקולנוע ואולמות משחקי המחשב הפכו את הכניסה לאתר בו התקבצו בני נוער רבים שנות ה-80.

## לקריאה נוספת
* דוד קרויאנקר, **המשולש הירושלמי, ביוגרפיה אורבנית**, ירושלים: הוצאת כתר ומכון ירושלים לחקר ישראל, 2011.

## קישורים חיצוניים

* אתר המלון 
* המלון באתר משרד התיירות

## הערות שוליים

ירושלים
ירושלים
ירושלים
קטגוריה:רחוב הלל
אריה כיס

**אריה כיס** (שם מדעי: *Thylacoleo*) הוא כיסאי טורף נכחד מסדרת הקנגוראים שחי באוסטרליה בתקופת הפליסטוקן (1,600,000–40,000 שנה לפנה"ס). שמו ניתן לו כי דמה במראהו לאריה. אורכו היה 150 ס"מ ומשקלו כ-160 ק"ג.

כחלק משיטת הציד של אריה הכיס, הוא נהג לארוב לחיות אחרות בסבך או מהעצים, וכשהללו הגיעו, ניתר לעברם ונשך אותם בצווארם. טרפו היה טרף גדול יחסית כמו קנגורי הענק הקדומים כמו הפרוקופטודון, העוף הקדום גניאורניס והדיפרוטודוניים הענקיים שהיו בערך בגודל של קרנף.

מבין טורפיו של אריה הכיס ניתן למנות את לטאת מגלניה, נחשים ותניני ענק אשר נכחדו, כנראה עם הגעת האדם לאוסטרליה.

אריה הכיס תואר על ידי החוקר ריצ'רד אוון ב-1859.

## בתרבות
יונק זה הופיע בסדרה "מפלצות חוזרות לתחייה" ובמשחקים "עולם היורה: המשחק" ו-"Jurassic World: Alive".

## גלריה

תמונה:Thylacoleo carnifex.jpg
תמונה:Thylacoleo BW.jpg
תמונה:Journal.pone.0208020.g011.tif
תמונה:Thylacoleo skeleton in Naracoorte Caves.jpg
תמונה:Thylacoleo skull.jpg|גולגולת


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1859
קטגוריה:אריות כיס
קטגוריה:יונקי כיס שחיו בנאוגן
קטגוריה:יונקי כיס שחיו בפלייסטוקן
קטגוריה:מגה-פאונה של הפלייסטוקן באוסטרליה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ריצ'רד אוון
הכאה באצבע צרדה

שמאל|ממוזער|250px|הכאה באצבע צרידה
**הכאה** (או: **הקשה**) **באצבע צְרֵדָה** היא מחווה אנושית הנוצרת על ידי החלקה מהירה של האמה, האצבע האמצעית בכף היד, על פני האגודל - תוך יצירת חיכוך חזק ביניהן. את האצבע ה"מכה", מותחים על האגודל, לפני שחרורה בבת אחת אל עבר כף היד. המכה בין האצבע לבין כף היד יוצרת את הצליל.

שימוש בהכאה באצבע צרדה נעשה פעמים רבות במוזיקה או ריקוד, על מנת ליצור קצב. לעיתים השימוש בהקשה נעשה במקום מחיאת כפיים.

לחלופין, נעשה שימוש בהקשה באצבעות באינטראקציה בין אנשים, על מנת למשוך תשומת לב.

קוסמים לעיתים משתמשים בהכאה זו כתחליף לאמירת מילות קסם, על מנת להראות שהקסם התרחש במהירות רבה. 

## במקורות חז"ל
הכאה באצבע צרדה נזכרת במשנה במסכת יומא כמנהג פרחי כהונה להעיר את הכהן הגדול אם מתנמנם בליל יום הכיפורים בבית המקדש: .

נחלקו הראשונים מהי אצבע צרידה: רש"י ובעקבותיו גם רבי עובדיה מברטנורא, מפרשים שמדובר באצבע המורה ("אצבע הסמוכה לגודל"). לעומתם, בביאור התוספות ואחרים בעקבותיהם טענו שמדובר באמה, שכן .

### הכאה
ישנו עוד סוג של הכאה באצבע צרדה, הנזכר ברש"י על מסכת תענית:

כלומר, תפיסת האצבע המורה באגודל ושחרורה, כדי להכות במצח (או בבלורית) באמצעות ציפורן האצבע. והשוו למחווה היפנית דֶקוֹפִּין (ביפנית: デコピン).

## בתרבות המערבית

הכאה באצבע צרדה יכולה לשמש כתחליף למחיאות כפיים. סיבה אפשרית היא שהקול שהיא משמיעה מפריע פחות ממחיאות כפיים במהלך נאומים והכרזות. השימוש בהכאה באצבע צרדה נפוץ גם בקהילת הפואטרי סלאם, שם היא משמשת את הקהל כמחוות תמיכה ספונטנית או בתור הסכמה עם מה שהמשורר שיתף.

### בתרבות הפופולרית
בסרט הנוקמים: מלחמת האינסוף, דמותו של תאנוס משמידה חצי מהיצורים החיים ביקום, באמצעות הקשה באצבע צרדה בידו העטויה בכפפת האינסוף.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אצבעות
קטגוריה:מחוות גופניות
קטגוריה:אקוסטיקה
למור ענק

**למור ענק** או **ארכאואינדרי** (שם מדעי: *Archaeoindris*; מילולית: "אינדרי עתיק") הוא סוג של יונק נכחד ממשפחת הלמורים הנכחדת: למורי עצלן. סוג זה כלל מין יחיד - *Archaeoindris fontoynontii*, אשר תוארו ב-1909 בידי החוקר הרברט פ' סטנדינג.
## מאפיינים
הוא חי במדגסקר ואכל צמחים קרקעיים. הלמור חי מהפליסטוקן ונכחד לפני אמצע המאה הרביעית לפנה"ס, כנראה עקב הגעת האדם וחיות לא-ילידות לאי, אך כבר אז נראה שלא היה שכיח באי. היצורים הקרובים ביותר ללמור זה כיום הם בני משפחת האינדריים, כמו האינדרי, שהוא הגדול שבלמורים החיים.

למור ענקי זה היה גדול מגורילה והגיע למשקל של קרוב ל-240 ק"ג ולגובה 2 מטר. הוא דמה במראהו למיני עצלני הקרקע הנכחדים מאמריקה הדרומית. הלמור חי על הקרקע בערבות עשב, יערות וסוואנות וניזון מעלי עצים. ככל הנראה הוא היה כבד מכדי לטפס על עצים כמו למורים רגילים. מבנה לסתותיו היה נוקשה ועזר ללעוס את הענפים היטב.

## ראו גם
*פלאופרופיתקוס - קרוב דמוי-עצלן של למור זה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם מתאר הטקסון אינו מתאים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1909
קטגוריה:למורי עצלן
קטגוריה:מגה-פאונה נכחדת של אפריקה
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1909
אנטלודון

ממוזער|אנטלודון משוחזר
**אנטלודון** (שם מדעי: *Entelodon*) הוא סוג של מכפיל פרסה דמוי חזיר קדום וענקי שחי באירואסיה. שנהג לאכול נבלות וחיות קטנות ולהילחם עם יריבים על ידי לסתותיו הגדולות. האנטלודון התקיים ביבשת אירואסיה מסוף האאוקן (37.2-33.9 מיליון שנה לפני זמננו) ועד ראשית האוליגוקן (33.9-28.1 מיליון שנה לפני זמננו). 

השם אנטלודון (Entelodon) לקוח מיוונית קלאסית ומתייחס להיותו שלייתן בעל מערכת שיניים "שלמה" כלומר שילוב של שיניים המותאמות הן לאכילת בשר והן לאכילת מזון צמחי (ἐντελής entelēs "שלמות" ו ὀδών odōn שיניים).
עד לאחרונה סברו מרבית החוקרים כי מדובר במין של חזיר אולם מחקרים חדשים מצביעים כי האנטלודון קרוב יותר להיפופוטמים וללווייתנאים מאשר לחזיר המודרני. הדמיון לחזיר מוסבר כמקרה של אבולוציה מתכנסת בה שני מינים שונים מפתחים פנוטיפ דומה עקב התאמות סביבתיות.

## תיאורו
אנטלודונט טיפוסי, מבנה גוף מסיבי רגליים דקות ולסתות מוארכות וחזקות. בדומה לאנטלודונטים אחרים בעל מערכת דנטלית של 3 שיניים חותכות (בכל צד), ניב אחד, 3 קדם-טוחנות, ו3 טוחנות. בכל רגל היו 2 בהונות והרגליים היו בנויות לריצה מהירה. ראשו המוארך והמסיבי נתמך על ידי שרירי צוואר חזקים, ועצמות הלחיים שלו היו גדולות במיוחד ובלטו מ2 צידי ראשו בדומה לחזיר יבלות. 

גובהו של האנטלודון באזור הכתפיים היה כ-1.35 מ' עם גולגולת כבדה באורך של כ65 ס"מ ומוח שלא עלה על גודלו של תפוז, עם זאת המבנה הפנימי של הגולגולת מצביע כי ככל הנראה היה לאנטלודון חוש ריח מפותח.

## תזונה
מבנה שיניו של האנטלודון מצביע כי ניזון הן מתזונה צמחית פקעות ושורשים אותם גילה באמצעות חוש הריח המפותח והן מבע"ח קטנים ממנו אותם צד. על סמך ממדיו המרשימים וכוחו הרב נראה כי היה טורף על שנהג להבריח טורפים מתחרים קטנים יותר כגון האינודון ולגזול את טרפם.

## תפוצה
עצמות מאובנות של אנטלודון נמצאו באירופה: בספרד, גרמניה, צרפת, רומניה ובקוקז, אם כי שרידים של פרט אחד נמצאו אף בצפון סין המרוחקת. המצבור הגדול ביותר של עצמות אנטלודון התגלה בוארס-סור-אסון שבצרפת. הפרט הסיני אנטלודון דירוס ידוע משן בודדת שנתגלתה בניי מונגול. 

## בתרבות הפופולרית
האנטלודון מופיע בפרק השלישי של הסדרה התיעודית הפופולרית של הBBC ללכת עם חיות, מבלי התייחסות למין ספציפי.

## קישורים חיצוניים

* אנטלודון, באתר Prehistoric Wildlife

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אוגוסט איימר
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1846
קטגוריה:אנטלודונטיים
קטגוריה:מגה-פאונה של הפלאוגן באירואסיה
קטגוריה:יונקים שחיו באאוקן באסיה
קטגוריה:יונקים שחיו באוליגוקן באסיה
קטגוריה:יונקים שחיו באוליגוקן באירופה
קטגוריה:מכפילי פרסה שחיו בפלאוגן
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1846
מצר פנמה

350px|ממוזער|שמאל|מצר פנמה
**מצר פנמה** הוא מצר יבשה שמפריד את הים הקריבי מהאוקיינוס השקט ומחבר את צפון אמריקה לדרומה. במצר נמצאת מדינת פנמה ובה תעלת פנמה שמחברת בין שני הימים.
המצר נוצר כשלושה מיליוני שנים לפני זמננו במהלך הפליוקן כתוצאה מתהליכים גאולוגיים שהגביהו את קרקעית הים עד לגובה שמעל פני הים. קיומו של המצר השפיע רבות על כדור הארץ. דוגמה להשפעתו על האקלים העולמי, היא יצירתו של זרם הגולף. דוגמה להשפעתו על עולם החי היא ההחלפה האמריקנית הגדולה.

## גאולוגיה

לפני התהוות המצר הפריד גוף מים גדול בין צפון אמריקה ודרום אמריקה, בו התערבו מי האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי. מתחת לפני השטח החל הלוח הפסיפי לנוע לכיוון הלוח הקריבי ונדחק תחתיו. הלחץ והחום שנגרמו בשל ההתנגשות יצרו הרי געש תת-ימיים שחלקם גדלו לגובה שמעל מפני הים ויצרו איים. במקביל, גם תנועת הלוחות הגביהה את קרקעית הים, איים נוספים נוצרו ואלו הקיימים גדלו. במהלך הזמן, כמות גדולה של משקעים נסחפה מצפון ודרום אמריקה אל בין האיים ומסביבם, עד שלאחר מיליוני שנים נוצר רצף יבשה.

## ראו גם
* היסטוריה של פנמה

## קישורים חיצוניים

* מצר פנמה באתר נאס"א
* 

פנמה
קטגוריה:פנמה: גאולוגיה
קטגוריה:פנמה: גאוגרפיה
אנדרוסארכוס

**אנדרוסארכוס** (שם מדעי: *Andrewsarchus*) הוא סוג יונק גדול מהסדרה מכפילי פרסה אשר חי בתקופת האאוקן, לפני 36–45 מיליון שנה. שרידיו נתגלו באזור מונגוליה הפנימית שבסין.

## מאפיינים
האנדרוסארכוס התגלה ב-1923. החלק היחיד מגופו שנמצא הוא הלסת העליונה, שהייתה בעלת שיניים מעוצבות לאכילת בשר. הוא נקרא על שם החוקר רוי צ'פמן אנדרוס והסיומת "archos" (ביוונית פירושה "מנהיג"). בסוג נכלל מין אחד - *Andrewsarchus mongoliensis*, מכיוון שנמצא במונגוליה הפנימית.

בעבר סברו שהיה קרוב למזוניכידים אך בימינו הוא נחשב לקרוב הרחוק של ההיפופוטמיים והאנטלודונטיים דמויי-החזיר.

האנדרוסאורכוס היה מבעלי החיים אוכלי הבשר הגדולים בתקופתו ואחד מגדולי היונקים אוכלי הבשר משחר ההיסטוריה. ממדידה של הגולגולת הגדולה באורך 83.3 ס"מ משערים שהחיה הגיעה לאורך 4.5 מטרים, לגובה 1.5 מטרים ולמשקל של טונה אחת, גדול יותר מכל טורף יבשתי.

## בתרבות
האנדרוסארכוס מופיע בסדרה "ללכת עם חיות" ובמשחקים "עולם היורה: המשחק", "Jurassic World: Alive".

## גלריה

Andrewsarchus mongoliensis.jpeg|שחזור אפשרי
Andrewsarchus mongoliensis.jpg|גולגולת האנדרוסאורכוס


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1924
קטגוריה:מגה-פאונה של הפלאוגן באירואסיה
קטגוריה:יונקים שחיו באאוקן באסיה
קטגוריה:מכפילי פרסה שחיו באאוקן
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הנרי פיירפילד אוסבורן
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1924
קטגוריה:טקסונים ללא מקור
המוזיקאים מברמן

[200px|ממוזער|שמאל|פסל [ברונזה המתאר את ארבעת גיבורי האגדה, הוקם ב-1953, ברמן, גרמניה]]
**מקהלת החיות מברמן** (בגרמנית: **Die Bremer Stadtmusikanten**) היא אגדה שנוצרה על ידי האחים גרים ומספרת על קבוצת חיות שרצו להקים להקה משלהם.

## עלילה
העלילה מתחילה בחמור שבעליו לא רוצים אותו, והוא מחליט ללכת לעיר ברמן כדי להקים להקה משלו. בדרך הוא פגש בכלב, חתול ותרנגול שגם בעליהם לא רוצים אותם, והם הולכים עמו לעיר. בדרך נתקלת החבורה בבית בודד ובו יושבים שודדים ונוכלים הנהנים מהאוכל שלהם. החיות נעמדות אחת על גבי השנייה וכל חיה משמיעה את קולה. השודדים נבהלים משילוב זה, ובורחים.

בגרסאות אחרות אחד השודדים חוזר לבית כדי לראות מי פלש אליו, והחיות תוקפות אותו והוא וחבריו השודדים בורחים שוב, ומאז החיות לא צריכות להגיע יותר לברמן שכן מצאו מקום טוב יותר לגור בו.

## קישורים חיצוניים

*אגדת נגני העיר ברמן

קטגוריה:מעשיות ואגדות
קטגוריה:מעשיות האחים גרים
קטגוריה:חמורים בתרבות
רונית ורדי

**רונית ורדי** (נולדה ב-1959) היא אשת תקשורת ויזמת ישראלית.

## ביוגרפיה
רונית ורדי, נולדה וגדלה בעפולה. הוריה, מרדכי (קליין) ורדי וחסיה פרביאש, הם ניצולי שואה, שכל משפחותיהם נספו בשואה.

את דרכה העיתונאית החלה ורדי בנעוריה, ככתבת ב"מעריב לנוער". בהמשך עבדה תחת דב יודקובסקי, אדם ברוך ורינו צרור, אצלם התמחתה בעריכת כתבות פרופיל ותחקירים מגזינים וספרותיים.

נמנתה עם מייסדי העיתון "חדשות", שם ביצעה את התחקיר המפורסם, שליווה את הצילום של אלכס ליבק, ונודע כ"פרשת קו 300". מאוחר יותר שימשה כחברת מערכת ובעלת טורים פוליטיים ועסקיים מרכזיים, בעיתונים ובאתרי האינטרנט של "ידיעות אחרונות", "מעריב" ו"גלובס".

במקביל, יצרה והובילה ורדי תוכניות טלוויזיה, רדיו ואינטרנט, ובהן תוכנית האקטואליה בענייני עסקים וחברה - "הכסף מדבר", בערוץ 10. לצידה של ורדי הגישו את התוכנית עיתונאיות בכירות כמו סטלה קורין ליבר ולילך סיגן מ"גלובס", גילי דינשטיין מ"פורבס", עו"ד דבורה חן (לשעבר המשנה לפרקליטת המדינה), עו"ד יעל אלמוג (שהייתה יועצת בכירה לראש הרשות לניירות ערך) ועו"ד איילת ורבין (דירקטורית ומומחית לממשל תאגידי). בנוסף הייתה כתבת כלכלית בחדשות 10, עם תחילת שידורם ב-2003.

ורדי נמנתה על צוות מגישי התוכנית הפופולרית, "יש עם מי לדבר", בגלי צה"ל. בנתה והובילה קורסים אקדמיים ופופולריים בנושאי תקשורת-פוליטית ועיתונות-כלכלית. היא גם עורכת ומנחה כנסים העוסקים בתחומים הללו.

רונית ורדי כתבה וערכה שורה של ספרים שפורסמו על ידי הוצאות הספרים הגדולות בישראל. בין השאר כתבה את הספר "ביבי, מי אתה אדוני ראש הממשלה" בהוצאת כתר (1997), הביוגרפיה הבלתי-רשמית של בנימין נתניהו. הספר עורר תגובות סוערות, ועמד במרכזה של הצעת אי אמון שהוגשה ונדונה בכנסת. היא כתבה את הביוגרפיה של יוסי פלד, והשתתפה בכתיבת הספר "אנו היהודים החילונים" עם הסיפור האוטוביוגרפי שלה, "מחגיגות סוף השואה" (הוצאת ידיעות אחרונות-ספרי חמד). ורדי גם ערכה את הספר "הפסיכולוגיה של הפרסום", שכתבה טלי פרידמן להוצאת גלובס וזאת, כאמור, לצד עריכה והפקת ספרים אחרים.

ורדי הקימה את "הקרן לקידום יזמות נשים בהייטק" ויצרה מסגרת ייחודית שהפגישה אנשי עסקים ממרכז הארץ עם אוכלוסיות חלשות בפריפריה.

מתגוררת בתל אביב.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרניות, שחקניות ומנחות
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:יזמות ישראליות
קטגוריה:יזמים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1959
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
ברדלס אמריקני

**ברדלס אמריקני** (שם מדעי: *Miracinonyx*) הוא סוג חתול קדום שחי באמריקה ורדף במהירות אחרי טרפו. קיימת מחלוקת בקרב החוקרים אם הוא קרוב של האב הקדמון של הפומה שהתפתח באמריקה או שהוא קרוב יותר לסוג ברדלס - שניהם נמצאים בין החתולים הקטנים לחתולים גדולים.

הברדלס האמריקני הגיע לאורך של 170 ס"מ ושקל מעל 95 ק"ג, והיה בין טורפי העל של סוף תקופת הפליוקן ותקופת הפליסטוקן של אמריקה הצפונית.

היותו טורף מהיר גרמה לחיות אחרות לפתח יכולות לרוץ במהירות וכתוצאה מכך התפתחה האנטילוקפרה, ששרדה לאחר היכחדותו ועד ימינו, כחיה המהירה ביותר בצפון אמריקה.

## בתרבות
ברדלס אמריקני הופיע בסדרה העולם החדש הפראי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מגה-פאונה של הפלייסטוקן באמריקה הצפונית
קטגוריה:יונקים שחיו בפלייסטוקן באמריקה הצפונית
קטגוריה:טורפים שחיו בפלייסטוקן
קטגוריה:חתוליים פרהיסטוריים
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1979