open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יוייק

**יוייק** (בנורווגית: **Joik**, בצפון-סאמי: **juoigan**) היא שירה עממית של הסאמים. היוייק המסורתי מבקש להנציח או להזכיר אדם מסוים בעל חיים או מקום.

שירי יוייק הם שירה לירית, ונושאם הוא בדרך כלל אהבה, והם מתארים בחור או בחורה, אולם במקרים מסוימים אף נישאים שירים המתארים את החיים הלאפיים המסורתיים, בעיקר רעיית עדרי אייל הצפון, או המוקדשים לנושאים דתיים או לטבע. שורשי הסוגה הם בתקופת האבן. היום הם בשימוש בהקשרים מסורתיים.

צלילי היוייק מזכירים את השירה הטקסית של ילידים אמריקאים מסוימים, ויש להם דמיון גם לשירה המקובלת בשבטים שמאניים בסיביר, ששירתם מחקה את קולות הטבע.

## היסטוריה
לתרבות הסאמית העתיקה לא היה כתב, ועל כן תולדות היוייק לא תועדו. על פי המסורת המקובלת בעל-פה, כפי שתועדה על ידי החוקר ג'סט קוויגסטד, הפיות והאלפים של הארצות הארקטיות העניקו את היוייק לסאמים. חוקרי מוזיקה מאמינים כי היוייק היא המסורת המוזיקלית המתמשכת העתיקה באירופה.
בתקופת התנצרות הסאמית, נחשבו היוייק כחטא. מדיניות הטמעת הסאמים בעמים אחרים, דוגמת הנורווגים, והשקפות הכנסייה על אומנות זו, הובילו לפחיתתה. אחת הסיבות בגללן הייתה עוינות כלפי היוייק היא שזוהה עם הנואדי (noaidi - השמאנים הסאמיים) ועם מיתולוגיות וריטואליים קדם-נוצריים. נאמר כי היוייקים קשורים להטלת כשפים. עם זאת, על אף דיכויה, נשמרה מסורת היוייק, והיא עדיין מבוצעת ומשמשת כמקור להשראה. כיום מבוצעים הן יוייקים מסורתיים, והן יוייקים המשולבים במוזיקה סאמית עכשווית.

## בתרבות הפופולרית
בפזמון השיר Sámiid ædnan, עימו התחרתה נורווגיה באירוויזיון 1980, שולבו קטעי יוייק. גם השיר Spirit in the Sky של להקת קיינו, עימו התמודדה נורווגיה באירוויזיון 2019, כולל קטעי יוייק המבוצעים על ידי הזמר הסאמי פרד-רנה בוליו.

האמן הסאמי ואמן היוייק פרוד פילהיים (Frode Fjellheim) הלחין את 'Vuelie' קטע הפתיחה של הסרט לשבור את הקרח, שהוא למעשה עיבוד ליצירתו המוקדמת יותר Eatnaman Vuelie. הסרט כולו כולל מחוות רבות לתרבות הסאמית, דוגמת סגנון הלבוש של הדמויות רעיית איילי צפון ועוד.

## הערות שוליים

קטגוריה:פולקלור
קטגוריה:לפלנד
רביעיית אביב

**רביעיית אביב** היא רביעיית מיתרים ישראלית, שהוקמה בשנת 1997, בהתחלה בהדרכתו של הכנר אבי אברמוביץ'.

חברי הרביעייה בעת ייסודה היו:
* סרגיי אוסטרובסקי, כינור ראשון
* אבגניה אפשטיין, כינור שני
* שולי ווטרמן, ויולה
* רייצ'ל מרסר, צ'לו

הנגנים השתלמו בנגינת מוזיקה קאמרית אצל חברי רביעיית אלבן ברג בעיר קלן שבגרמניה. כל ארבעת החברים ברביעיית אביב זכו במלגות מטעם קרן התרבות אמריקה ישראל.

הרביעייה זכתה בתחרויות בינלאומיות שונות באירופה ובאוסטרליה. היא מרבה לצאת לסיורי קונצרטים בעולם והופיעה בארצות הברית, קנדה, דרום אמריקה, דרום אפריקה ובסין.

בישראל הופיעה הרביעייה בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים, בפסטיבל ישראל ובפסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון.

הרביעייה מקיימת סדרת קונצרטים במוזיאון תל אביב לאמנות ומארחת בה אמנים מחוץ לארץ. כמו כן הקליטה על גבי תקליטורים שמונה מרביעיות המיתרים מאת דמיטרי שוסטקוביץ'.

משנת 2014 השתנה הרכב הרביעייה והוא כולל את:

סרגיי אוסטרובסקי, כינור ראשון.

פיליפ וילאפרנקה, כינור שני.

נעמי ביאלוברודה, ויולה.

דניאל מיטניצקי, צ'לו.

ב-2023 החליפה אנה גקל את סרגיי אוסטרובסקי בתפקיד הכינור הראשון.

## קישורים חיצוניים

* 

* ריאיון עם הכנר הראשון ומייסד הרביעייה, אתר הבמה 
* יוטיוב, ריאיון עם רביעיית אביב
* 

## הערות שוליים

אביב
קטגוריה:זוכי פרס רוזנבלום
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1997
יוג'ין איסטומין

**יוּגִ'ין ג'וֹרְג' איסְטוֹמִין** (באנגלית: **Eugene George Istomin**; 26 בנובמבר 1925 – 10 באוקטובר 2003) היה פסנתרן יהודי-אמריקאי שהתפרסם בעבודתו בשלישיית הפסנתר שנודעה בשם "
שלישיית איסטומין-שטרן-רוז".

## קורות חיים
איסטומין נולד בניו יורק למהגרים מרוסיה, אם יהודייה ואב נוצרי אורתודוקסי.
הוא התפרסם בעבודתו בשלישיית הפסנתר, עם אייזק שטרן וליאונרד רוז, שנודעה בשם "שלישיית איסטומין-שטרן-רוז". עם שלישייה זו הקליט תקליטים רבים, בעיקר מיצירות בטהובן, ברהמס ושוברט. הוא ניגן עמם גם מוזיקה תזמורתית, בין היתר תחת שרביטם של המנצחים יוג'ין אורמנדי וברונו ולטר, ואף כסולן.

את הופעותיו הפומביות החל בגיל שש עם אמו, ובגיל 12 התקבל ללימודים במכון קרטיס למוזיקה. הוא למד אצל רודולף סרקין ומייצ'יסלב הורזובסקי.

בשנת 1943 זכה בפרס לבנטריט, וכן בפרס פילדלפיה לנוער. הוא הופיע לראשונה עם תזמורת פילדלפיה בניצוח יוג'ין אורמנדי, בנגינת קונצ'רטו של שופן ועם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוחו של ארטור רודז'ינסקי בנגינת הקונצ'רטו לפסנתר מס' 2 של ברהמס, שני הקונצרטים באותו שבוע בשנת 1943.

הוא הזמין אצל המלחין רוג'ר סשנס קונצ'רטו לפסנתר וניגן אותו בביצוע בכורה בשנת 1956. עוד כמה מלחינים, ביניהם אנרי דיטייה ונד רורם, כתבו מוזיקה בשבילו.

בשנת 1970 זכה עם השלישייה בפרס גראמי על הקלטות בטהובן שלהם.

איסטומין נשא לאישה את מרטה מרטינז, אלמנתו של פבלו קזאלס, ב-15 בפברואר 1975. מרטינז היא נשיאת בית הספר למוזיקה של מנהטן ולשעבר מנהלת אמנותית של מרכז קנדי לאמנויות הבימה בוושינגטון הבירה. איסטומין עבר לוושינגטון בשנת 1980.

בשנות ה-80 וה-90 הוא ערך מסעות רסיטלים, שבהם סייר ב-30 ערים באמריקה עם הפסנתרים שלו ועם מכוון פסנתרים.

בשנת 2001 קיבל את אות לגיון הכבוד הצרפתי.

יוג'ין איסטומין מת מסרטן הכבד בשנת 2003, בביתו בוושינגטון.

## פרסים ואותות כבוד
* פרס גראמי על ביצועי מוזיקה קאמרית הטובים ביותר:
* יוג'ין איסטומין, ליאונרד רוז ואייזק שטרן על בטהובן: מכלול שלישיות הפסנתר (1971)

## קישורים חיצוניים


* Allan Kozinn, Eugene Istomin, 77, Pianist Known for German Repertory, Dies, *[[הניו יורק טיימס]]*, October 11, 2003
* Jessica Duchen, Eugene Istomin: US pianist at the centre of a celebrated trio, *[[The Guardian]]*, October 15, 2003
* Great Conversations in Music: A Series of Films Hosted by Eugene Istomin, Performing Arts Encyclopedia, Library of Congress


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכון קרטיס למוזיקה
קטגוריה:יהודים זוכי פרס גראמי
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2003
ג'יימס והאפרסק הענק

**ג'יימס והאפרסק הענק** (באנגלית: **James and the Giant Peach**) הוא ספר ילדים פופולרי מאת הסופר הבריטי רואלד דאל. האיורים המקוריים בספר צוירו על ידי ננסי ברקרט , והוא יצא לאור לראשונה בארצות הברית בשנת 1961 ובלונדון בשנת 1967. בעברית יצא הספר ב-1977 ב"סדרת מרגנית" של הוצאת זמורה ביתן מודן ונקרא אז "ג'יימס והאפרסק הענקי". ב-1996 יצא הספר בתרגום חדש, בשם "ג'יימס והאפרסק הענק".

## עלילה
ג'יימס הנרי טרוטר, ילד רגיל למדי בן 4, חי חיים מאושרים למדי עד שהתייתם כתוצאה מתאונה מוזרה ונוראית – הוריו נבלעו כביכול על ידי קרנף אוכל אדם. הוא נשלח לחיות עם שתי דודותיו, ספייקר וספונג' (בתרגום לשפה העברית שתרגם אוריאל אופק שמותיהן היו עצילה וגרומה), אשר מתעללות בו במגוון דרכים נפשיות וגופניות.

יום אחד, בגיל שבע, בעודו חוטב עצים בגן, ג'יימס פוגש איש מוזר היודע באופן מסתורי את צרותיו. הוא מעניק לו שק מוזר המכיל גרגירים קסומים ומבטיח לג'יימס שהם יביאו לו עושר, שמחה והרפתקה גדולה. בעודו רץ חזרה הביתה להחביא את השק, ג'יימס מועד ומפיל את השק. השק נקרע והגרגרים מתפזרים ונעלמים באדמה. ג'יימס מזועזע מהאובדן של מה שנראה כהזדמנות היחידה שלו לברוח מדודותיו המרושעות. אבל הדברים מקבלים תפנית מוזרה כאשר עץ אפרסק שעמד זה זמן עירום בגן מניב לפתע פרי יחיד שמגיע לגודל פי שניים מהעץ עצמו. דודותיו של ג'יימס דורשות כסף מהציבור תמורת הזכות לראות את האפרסק הענק, ומעבידות את ג'יימס בפרך. הוא מגלה מאורה החפורה באפרסק, שם הוא מגלה חרגול, גחלילית, עכביש, תולעת משי, פרת משה רבנו, תולעת אדמה ומרבה רגלים, כולם בממדי ענק. הוא מגלה שכולם כה גדולים מכיוון שהם אכלו מהגרגירים שהתפזרו באדמה כשג'יימס שמט את השק. האפרסק מתנתק מהעץ ומוחץ למוות את דודותיו של ג'יימס. משם מתגלגל האפרסק למסע ברחבי העולם, שמסתיים, לאחר תלאות רבות, כשהאפרסק נוחת על גג האמפייר סטייט בילדינג. כל יושבי האפרסק זוכים להוקרה, וילדי ניו יורק זוללים את האפרסק. גלעינו משמש, לאחר מכן, כבית לג'יימס.

## עיבוד קולנועי
בהשראת הספר הופק סרט הקולנוע "ג'יימס והאפרסק הענק", אשר יצא לאקרנים בשנת 1996. הסרט הופק על ידי טים ברטון ובוים על ידי הנרי סליק, כאשר הצמד שיתף פעולה בעבר בהפקת הסרט "הסיוט שלפני חג המולד". הסרט כולל שילוב של שחקנים חיים עם הנפשה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי רואלד דאל
קטגוריה:ספרי 1961
נחשול (ספינה)

**נחשול** הוא דגם של ספינת סיור ששימשה את חיל הים הישראלי לביטחון שוטף בזירת ים סוף.

הספינות מבוססות על ספינות הסיור מסדרת T של הצי הדרום אפריקאי.

מבנה הספינה בצורת קטמרן, ספינה בעלת שני גופים מתחת למים, דבר המגביר את יציבות הספינה בעת הפלגה מהירה בים סוער. ממדיה של הספינה קטנים מהדבור, צוותה מונה חמישה אנשים, ועלותה, כולל הציוד, עומדת על כמיליון דולר אמריקאי.

## היסטוריה
ספינת הנחשול הראשונה הגיעה לארץ ב-1997. תפקיד ספינות הנחשול להגן מפני חדירת כלי שיט מהירים למים הטריטוריאליים של ישראל.

ב-4 בספטמבר 2005 טבע נחשול בים סוף. הטביעה התרחשה ככל הנראה כתוצאה מאחזקה לקויה. לא היו נפגעים בטביעה אף שחלק מאנשי הצוות נחלצו מהספינה לאחר שכבר שקעה, על ידי צלילה.

בעקבות הטביעה הקפיא מפקד חיל הים הישראלי, האלוף דוד בן בעש"ט, את השימוש בנחשולים, עד לבחינת כל ההיבטים הבטיחותיים שבה. בינואר 2006 הספינה נִמשתה מן המים והנחשולים חזרו לתפקוּד רגיל.

בתחילת 2017 הוצאו משירות בחיל הים והועמדו למכירה.

## ראו גם
* סדרת T

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניות מלחמה ישראליות
קטגוריה:טביעת אוניות בים סוף
קטגוריה:ספינות סיור
שלישיית איסטומין-שטרן-רוז

**שלישיית איסטומין-שטרן-רוז** (באנגלית: **Istomin-Stern-Rose Trio**) הייתה שלישיית פסנתר אמריקאית של הפסנתרן יוג'ין איסטומין, הכנר אייזק שטרן והצ'לן ליאונרד רוז, שפעלה בשנים 1961–1984.

הופעת הבכורה של השלישייה הייתה בספטמבר 1961 בפסטיבל המוזיקה הבינלאומי הראשון בישראל (הפסטיבל שנקרא לימים "פסטיבל ישראל").

השלישייה ערכה הקלטות רבות, בעיקר מיצירות בטהובן, ברהמס ושוברט והופיעה עם תזמורות מן הידועות בעולם, בעיקר תזמורת פילדלפיה, בניצוח יוג'ין אורמנדי. 

בשנת 1971 זכתה שלישיית איסטומין-שטרן-רוז בפרס הגראמי על הקלטת מחזור השלישיות המלא של בטהובן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הרכבים קאמריים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים זוכי פרס גראמי
איסטומין-שטרן-רוז
מיילדות (ספר)

**מיילדות** (באנגלית: **Midwives**) הוא רומן מאת הסופר כריס בוג'אליאן שיצא לאור בשנת 1997. הרומן מספר את סיפורה של המיילדת סיביל דאנפורת', מיילדת פרטית שמסתייגת מלידות בבית חולים ומעדיפה ליילד נשים בלידת בית.

## תקציר העלילה
בלילה של סערה קשה מקבלת סיביל קריאה דחופה לבוא לבית בוורמונט וליילד אישה. במהלך הלידה האישה חוטפת שבץ ומתה. סיביל יודעת שהתינוק חי ומבצעת ניתוח קיסרי להצלת התינוק. לאחר מוות האם עלו השערות שבמהלך הניתוח האם הייתה חיה וניתן היה להציל אותה. העיירה רועשת וסיביל עומדת למשפט בו תיאלץ להוכיח את חפותה.

## סדרה
סדרת טלוויזיה על בסיס עלילת הספר יצא בשנת 2011. כיכבו בסדרה סיסי ספייסק, פייפר לורי וביים גלן ג'ורדן.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 1997
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
אלונה איינשטיין

**אלונה איינשטיין** (7 ביוני 1936 – 6 בינואר 2006) הייתה צלמת ישראלית שפעלה בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20.

## ביוגרפיה
נולדה בשנת 1936 למשפחת שוחט מקיבוץ כפר גלעדי, משפחה ממייסדי הקיבוץ וארגון "השומר". היא בתם של מלכה וגדעון שוחט (גדע), מראשוני הטייסים של חיל האוויר הישראלי, ונכדתם של החלוצים מניה וישראל שוחט.

לאחר שירותה בצה"ל, נישאה לאברהם פלישמן, מהנדס ישראלי שעבד בלוס אנג'לס. לאחר תקופה קצרה התגרשו השניים ואלונה שבה ארצה. עם שובה כתבה מכתב הערצה לזמר אריק איינשטיין, ולאחר היכרות קצרה נישאו השניים בשנת 1963. טקס הנישואין התקיים במבואה של תיאטרון הבימה, שם שיחק איינשטיין באותה העת במחזמר המצליח "אירמה לה דוס". במהלך נישואין אלו נולדה לשניים בתם הבכורה שירי. לאחר ארבע שנות נישואין התגרשו השניים.

גירושיה של אלונה מאריק יצרו אצלה דחף חזק להשקיע בקריירה כצלמת מקצועית, ובזכות כישרונה אף הצליחה בתחום. תצלומיה מאותה עת מעטרים את טובי האלבומים של סוף שנות השישים וראשית שנות השבעים, החל מאלבומיו של אריק איינשטיין עצמו, וכלה באלבומיהם של זמרים כדוגמת שלום חנוך, אושיק לוי, מתי כספי והשלושרים.

בשנת 1968 שבה אלונה ונישאה לאריק איינשטיין. התקליט "פוזי" שהקליט אריק בשנת 1969 נקרא על שם כינוי החיבה שלה. בשנת 1971, נולדה בתם השנייה, יסמין, שעל שמה נקרא אלבומו של איינשטיין משנת 1972. באפריל 1972 הורשעה בהחזקת סם יחד עם אריק איינשטיין, אורי זוהר וצבי שיסל שהייתה בעת ההיא כחלק מחבורת לול. הזוג התגרש בשנית שבועות אחדים לאחר מכן. אלונה שיחקה בתפקידים קטנים בסרטיו של אורי זוהר: "מציצים" ו"עיניים גדולות", ובסרטו של בועז דוידזון - "שבלול".

בסוף שנות השבעים חזרה בתשובה יחד עם שתי בנותיה ואורי זוהר ואשתו, עזבה את תל אביב ואת מקצוע הצילום, והשקיעה את מרצה בהחזרה בתשובה. היא למדה בסמינר לבנות בעלות תשובה בשם "נתיב בינה" בשכונת קריית מטרסדורף בירושלים, והתגוררה לא הרחק משם בשכנות לאורי זוהר ומשפחתו. שתי בנותיה, שירי ויסמין, נישאו לשני בניו הבוגרים של אורי זוהר, אפרים פישל ושלום (בהתאמה), שחזרו אף הם בתשובה עם אביהם.

אלונה איינשטיין נפטרה בינואר 2006 ממחלת הסרטן והובאה למנוחות בהר המנוחות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אריק איינשטיין
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אמניות ישראליות שחזרו בתשובה
קטגוריה:משפחת וילבושביץ
קטגוריה:חבורת לול
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
אלונה
קטגוריה:צלמות ישראליות
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:חרדיות ישראליות
קטגוריה:מורשעות בדין בישראל
קטגוריה:יתומות צה"ל
קטגוריה:כפר גלעדי: אישים
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראליות שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2006
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
גביע אינטראמריקנה

**גביע אינטראמריקנה** (בספרדית: **Copa Interamericana**, באנגלית: **Interamerican Cup**) היה טורניר כדורגל שנערך בין השנים 1968 ועד 1998. הטורניר הפגיש את הזוכה בגביע ליברטדורס של קונפדרציית CONMEBOL (דרום אמריקה) ואת הזוכה בגביע CONCACAF לאלופות של קונפדרציית CONCACAF (צפון אמריקה, מרכז אמריקה והאיים הקריביים).

לאחר הפסקה של 19 שנים, בשנת 2024 תוכנן לקיים את התחרות מחדש, אולם בסופו של דבר היא לא התקיימה.
## הזוכות

## זכיות לפי מדינה
### 7 פעמים
* 20px ארגנטינה

### 3 פעמים
* 20px מקסיקו

### פעמיים
* 20px צ'ילה
* 20px קולומביה
* 20px אורוגוואי

### פעם אחת
* 20px פרגוואי
* 20px ארצות הברית

## זכיות לפי קונפדרציה
* 14 פעמים - CONMEBOL
* 4 פעמים - CONCACAF

## קישורים חיצוניים

* גביע אינטראמריקנה באתר RSSSF

קטגוריה:תחרויות כדורגל בין-לאומיות למועדונים
קטגוריה:אמריקה הצפונית: ספורט
קטגוריה:אמריקה המרכזית: ספורט
קטגוריה:אמריקה הדרומית: כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל לא פעילות
ארטור רודז'ינסקי

**ארטור רודז'ינסקי** (בפולנית: **Artur Rodziński**; 1 בינואר 1892 – 27 בנובמבר 1958) היה מנצח פולני.

רודז'ינסקי נולד בספליט (כיום בקרואטיה) להורים פולנים. הוא גדל בלבוב (כיום לביב באוקראינה) ולמד משפטים באוניברסיטה המקומית. בשנת 1914 שלח אביו את המשפחה לווינה, שם המשיך רודז'ינסקי בלימודי המשפטים ובמקביל נרשם לאקדמיה למוזיקה של וינה. בשנת 1916 קיבל תואר דוקטור למשפטים.

לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1918, חזר אל לבוב, אז בפולין, שם מצא עבודה כמנצח, והופיע לראשונה בניצוח על האופרה "ארנאני" של ורדי. בשנת 1920 עבר לגראנד תיאטר בוורשה.

בהמשך היגר לארצות הברית ועבד שם עם לאופולד סטוקובסקי מ-1925 עד 1929. המעבר הבא לקח אותו לקליפורניה, שם ניצח על הפילהרמונית של לוס אנג'לס במשך ארבע שנים. משנת 1933 עד 1943 כיהן כמנהל מוזיקלי של תזמורת קליבלנד, תקופה שכללה עונות אחדות של הצגות אופרה בהפקה בימתית מלאה. מקליבלנד עבר למלא תפקיד מנהל מוזיקלי לפילהרמונית של ניו יורק, שם נשאר עד 1947. אז התמנה למנצח התזמורת הסימפונית של שיקגו ועבד עם האופרה הלירית של שיקגו.

כמי שניצח על שלוש מן התזמורות היוקרתיות ביותר באמריקה, בזו אחר זו, נחשב רודז'ינסקי למנצח בכיר, מן החשובים בתקופתו.

הוא מת בבוסטון, מסצ'וסטס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מנצחים פולנים
קטגוריה:מהגרים מפולין לארצות הברית
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1892
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1958
רפאל קובליק

**רפאל ירונים קובליק** (בשם מלא בצ'כית: **Rafael Jeroným Kubelík**; 29 ביוני 1914 – 11 באוגוסט 1996) היה מנצח ומלחין צ'כי.

## ביוגרפיה
קובליק היה בנו של הכנר יאן קובליק. נולד בביכורי, אוסטרו-הונגריה, כיום בצ'כיה. למד בקונסרבטוריון בפראג. משנת 1936 עד 1939 ושוב משנת 1942 עד 1948 היה מנצח התזמורת הפילהרמונית הצ'כית. עם עליית הקומוניסטים אחרי מלחמת העולם השנייה, גמלה בלבו ההחלטה לעזוב את צ'כוסלובקיה.
ההזדמנות נקרתה בדרכו כאשר נסע לבריטניה להופיע בפסטיבל אדינבורו. קובליק ורעייתו הורשעו בעריקה במשפט שהתנהל בהיעדרם. בשנת 1967 קיבל אזרחות שווייצרית.

קובליק היה מנצח התזמורת הסימפונית של שיקגו משנת 1950 עד 1953 (לפי השמועה, ניסיון מתסכל הן לו והן לתזמורת), מנהל מוזיקלי של בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן משנת 1955 עד 1958, של תזמורת רדיו בוואריה משנת 1961 עד 1979 ושל המטרופוליטן אופרה, ניו יורק, משנת 1972 עד 1974. כמנצח, הקליט את מחזור הסימפוניות של רוברט שומאן בשתי הזדמנויות (בשביל דויטשה גרמופון ב-4–1963 ולסוני קלאסיקל ב-1979). המחזור השלם של סימפוניות מאהלר (שהוקלט בין השנים 1967 - 1970) עודנו זוכה להערכה רבה.

בין יצירותיו חמש אופרות, כמה סימפוניות ומוזיקה קאמרית.

לאחר מותו בשנת 1996 בלוצרן, שווייץ, נקבר קובליק בבית הקברות וישהראד בפראג.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מנצחים צ'כים
קטגוריה:מלחינים צ'כים
קטגוריה:עריקים מהגוש המזרחי
קטגוריה:מהגרים מצ'כוסלובקיה לארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס לאוני סונינג למוזיקה
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1914
קטגוריה:נפטרים ב-1996
סרט אילם (סרט)

**סרט אילם** (באנגלית: **Silent Movie**) הוא סרט קומי מ-1976 בבימויו ובכיכובו של מל ברוקס. צוות השחקנים כולל גם את דום דה-לואיז, מרטי פלדמן, ברנדט פיטרס, סיד סיזר, אן בנקרופט, לייזה מינלי, ברט ריינולדס, מרסל מרסו, ג'יימס קאן ופול ניומן (ששת האחרונים שיחקו בתפקיד עצמם).

כפי שמרמז שמו של הסרט, הוא מהווה פרודיה על ז'אנר הסרט האילם, ובעיקר על קומדיות הסלפסטיק של צ'ארלי צ'פלין, מאק סנט ובאסטר קיטון. אחת מן הבדיחות הרבות שכולל הסרט היא שהמילה המדוברת היחידה בסרט - !Non (בצרפתית: לא) נאמרת דווקא על ידי הפנטומימאי המפורסם מרסל מרסו העונה לבקשה להשתתפות בסרט. (הסרט נכנס לספר השיאים של גינס כסרט המדובר בעל מספר השורות המדוברות הקטן ביותר).

## תקציר העלילה
עלילת הסרט מתארת את תהליך הפקתו של סרט, ובפרט גיוס שחקנים לסרט. מוצג בה ניסיון השתלטות של תאגיד הענק "Engulf and Devour" (טרוֹף ובלַע) על אולפן קטן, ובכך מתייחסת באופן ברור לעין להשתלטותה של חברת "Gulf and Western" על סרטי פרמאונט, שהיוותה חלק מטרנד שהיה נהוג בשנות השבעים שבמסגרתו חברות גדולות נהגו לרכוש חברות קטנות יותר.

## צוות השחקנים
* מל ברוקס - מל פאן
* דום דה-לואיז - דום בל
* מרטי פלדמן - מרטי אגס
* ברנדט פיטרס - וילמה קפלן
* סיד סיזר - צ'יף
* הרולד גולד - אנגולף
* רון קרני - דבור
* ברט ריינולדס - בתפקיד עצמו
* ג'יימס קאן - בתפקיד עצמו
* לייזה מינלי - בתפקיד עצמה
* אן בנקרופט - בתפקיד עצמה
* פול ניומן - בתפקיד עצמו
* מרסל מרסו - בתפקיד עצמו

## תגובות
הסרט זכה לביקורות חיוביות, ציון 89% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 19 ביקורות.

## פרסים
הסרט היה מועמד ל-4 פרסי גלובוס הזהב:
* הסרט הטוב ביותר - קומדיה/מיוזיקל
* השחקן הטוב ביותר בקומדיה/מיוזיקל - מל ברוקס
* השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה - מרטי פלדמן
* השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה - ברנדט פיטרס

כמו כן, היה הסרט מועמד לפרס על תסריט הקומדיה הטוב ביותר שנכתב ישירות בעבור סרט קולנוע מטעם איגוד התסריטאים האמריקאי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1976
קטגוריה:סרטי מל ברוקס
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי פרודיה
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים אילמים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
נייר לקמוס

[ממוזער|250px|ניירות לקמוס ([אינדיקטור pH) לפני שימוש, וטבלת תוצאות ערכי ה־pH לפי צבעים]]
שמאל|ממוזער|250px|אבקת לקמוס
**נייר לקמוס** (מכונה גם **נייר ליטמוס**; בגרמנית: **Lackmus**; באנגלית: **Litmus**) הוא נייר מיוחד העשוי מתמציות צבע שנלקחו מחזזיות. הוא משמש לרוב כאינדיקטור pH, על מנת לבדוק האם חומר מסוים הוא חומצה או בסיס. נייר לקמוס קיים בשלושה צבעים: אדום, כחול וסגול. נייר לקמוס כחול הופך אדום במגע עם חומר חומצי, ואילו נייר לקמוס אדום הופך כחול במגע עם חומר בסיסי. נייר לקמוס נייטרלי הוא סגול. ניתן לייצר נייר לקמוס גם מתמיסות מימיות שמתפקדות באופן דומה.

## היסטוריה
השימוש הראשון המתועד בנייר לקמוס היה בשנת 1300 לספירה, על ידי האלכימאי הספרדי ארנולדוס דה וילה נובה. 

מהמאה ה-16 ואילך, הצבע הכחול נלקח מחזזיות שונות, בעיקר באזור הולנד.

מקור השם העברי (המקובל גם בגרמנית ובשפות אחרות, אך לא באנגלית) בשפה ההולנדית: לאק (ורנית) + מוס (חזזית).

## שימוש
נייר לקמוס כחול ישנה את צבעו לאדום בסביבה חומצית (pH נמוך מ-4.5), ואילו בסביבה בסיסית (pH גדול מ-8.3) יישאר כחול (ערכי ה-pH מציינים את רגישותו של נייר הלקמוס; מבחינת ההגדרה הכימית pH גבוה מ-7 הוא בסיסי ונמוך מ-7 - חומצי).

השימוש העיקרי בנייר לקמוס הוא לקביעה האם תמיסה היא חומצית או בסיסית. נייר לקמוס מגיב באופן מיידי בטמפרטורת החדר.

ישנם סוגים שונים של נייר לקמוס: כאלה המודדים ערכים רק בטווח החומצי או רק בטווח הבסיסי, כאלה המודדים את כל טווח הערכים, נייר שרק מבדיל בין בסיס לחומצה. כמו כן הנייר מגיע בנגזרות קטנות או בגליל ארוך.  

## עקרון מדעי

[ממוזער|250px|הריאקציה הכימית המשנה את המבנה המולקולרי של [אינדופנול במגע עם חומצה (אדום) או בסיס (כחול)]]

## מקורות טבע
לקמוס יכול להימצא בסוגים שונים של חזזיות. הצבען נלקח במיצוי מזנים כגון: *Roccella tinctoria* (דרום אמריקה), *Roccella fuciformis* (אנגולה ומדגסקר), *Roccella pygma* (אלג׳יריה), *[[Roccella phycopsis]]*, *[[Lecanora tartarea]]* (נורווגיה, שוודיה), *Variolaria dealbata*, *Ochrolechia parella*, *Parmotrema tinctorum* ו-*Parmelia Parmelia*. 

כיום, המקורות העיקריים הם *Roccella montagnei* (מוזמביק) ו-*Dendrographa leucophoea* (קליפורניה).

## ראו גם
*יון הידרוניום
* יון הידרוקסיד

## קישורים חיצוניים

* 

pH
קטגוריה:מוצרים חד-פעמיים
להטוטני הכדורסל

**להטוטני הכדורסל** (אנגלית: **The Super Globetrotters**) היא סדרת אנימציה בת 13 פרקים שהופקה לטלוויזיה על ידי האנה-ברברה במקור בשביל רשת NBC ב-1979. בישראל הסדרה שודרה בערוץ המזרח התיכון בשנות ה-80 של המאה ה-20 ובערוץ הילדים בתחילת שנות ה-90. הסדרה היא סדרת בת לסדרה "הארלם גלובטרוטרס" אשר הופקה בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20.

## עלילה
הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיהם של קבוצת כדורסל אמיתית בשם הארלם גלובטרוטרס כקבוצת סופר גיבורים אשר במקביל למשחקי הכדורסל נלחמים ברשע בזמנם החופשי. בסדרה הם היו הופכים לסופר גיבורים כאשר הם נכנסו לתאי מלתחות הקסם הניידים שלהם אותם הם לקחו במיניבוס שלהם. כל חבר בקבוצה הייתה בעל כוחות-על ייחודיים וכל חברי הקבוצה היו מסוגלים לעוף.

הגלובטרוטרס קיבלו את משימותיהם מלוויין-כדורסל מדבר (בעברית הוא נקרא "כדור-רדאר"). לקראת סופם של רוב הפרקים בסדרה בדרך כלל  הגלובטרוטרס אתגרו את הנבל הראשי ושותפיו הנלהבים למשחק כדורסל בו יוכרע מי ינצח, במחצית הראשונה של המשחק הגלובטרוטרס היו משחקים בלעדי כוחות העל שלהם והיו מובסים על ידי הנבלים בהפרש גדול, ואז במחצית השנייה הם היו משתמשים בכוחות-העל שלהם ובעזרתם הם היו סוגרים את הפער וכך לבסוף מנצחים את הרעים.

## הדמויות
* **נייט בראנש** בתור **"ליקוויד-מן"** (בעברית "איש המים") - בעל יכולת להפוך לגל מים. 
* **פרדי ניל** בתור **"סופר-ספיר"** (בעברית "סופר-כדור") - בעל יכולת להפוך לכדורסל בעצמו.
* **ג'יימס סאנדרס** בתור **"ספגטי-מן"** (בעברית "איש הספגטי") - בעל יכולת להפוך את גופו לסולם או לחבל.
* **לואיס דונבאר** בתור **"גיזמו"** - בעל שיער אפרו ממש גדול ממנו יכל להוציא אביזרים בכמות בלתי מוגבלת.
* **יוברט אוסבי** בתור **"מולטי-מן"** (בעברית "רב-איש") - בעל כוחות שיבוט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1979
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:האנה-ברברה
קטגוריה:ערוץ המזרח התיכון - תוכניות רכש
הארלם גלובטרוטרס (סדרת טלוויזיה)

**הארלם גלובטרוטרס** (באנגלית: **The Harlem Globetrotters**) היא סדרת אנימציה בת 22 פרקים שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1970 ל-1973. הסדרה שודרה בערוץ המזרח התיכון בשנות ה-80 של המאה ה-20.

הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיהם של קבוצה כדורסל, המאמנת שלהם והכלב שלהם אשר במקביל למשחקי הכדורסל הם פותרים תעלומות בזמנם החופשי.

ב-1979 הופקה סדרת בת לסדרה זו בשם "להטוטני הכדורסל" בה ניתנו לשחקני הקבוצה כוחות על.

הסדרה מבוססת על קבוצת הכדורסל "הארלם גלובטרוטרס".

## ראו גם
* להטוטני הכדורסל

## קישורים חיצוניים

* על הקבוצה מתוך "היכל התהילה של הכדורסל"

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1970
קטגוריה:CBS: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ערוץ המזרח התיכון - תוכניות רכש
קייסי קלר

**קייסי קלר** (אנגלית: **Kasey Keller**; נולד ב-29 בנובמבר 1969 באולימפיה (וושינגטון) שבוושינגטון) הוא שוער עבר אמריקאי.

## קריירה
קלר שיחק בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת פורטלנד. ב-4 בפברואר 1990, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, נגד נבחרת קולומביה. אחרי שהיה בסגל הנבחרת למונדיאל 1990, חתם קלר במועדון האנגלי, מילוול, והיה אהוב הקהל בין השנים 1992 ועד 1996. קלר רצה לשחק בפרמייר ליג, ולכן חתם בלסטר סיטי, עימה זכה בגביע הליגה ב-1997. קלר היה חלק מנבחרת ארצות הברית במונדיאל 1994, במונדיאל 1998 ובאולימפיאדת אטלנטה (1996).

קלר זכה בתואר הכדורגלן האמריקאי של השנה בשנים 1997, 1999 ו-2005. בשנת 2000, עבר קלר למועדון הספרדי, ראיו ואיקאנו, בו שיחק שנתיים. לאחר מכן, הוא חזר לפרמייר ליג, לקבוצת טוטנהאם הוטספר. במונדיאל 2002, היה קלר השוער השני של הנבחרת אחרי ברד פרידל.

בעונת 2004/05, קלר ירד לספסל בטוטנהאם, לאחר שפול רובינסון תפס את מקומו בתור השוער הראשון של הקבוצה. בנובמבר 2004, הושאל קלר לסאות'המפטון, ושיחק חודש בקבוצה.

ב-15 בינואר 2005, חתם קלר במועדון הגרמני, בורוסיה מנשנגלדבך. קלר הפך לבורג מרכזי בקבוצה ושיחק בכל החצי השני של העונה.

בגביע הזהב 2005, קלר עצר שני פנדלים בגמר מול נבחרת פנמה, והוביל את ארצות הברית לזכייה בגביע.

כאשר ברד פרידל הודיע על פרישה מנבחרת ארצות הברית, חזר קלר להיות השוער הראשון של הנבחרת, ועזר לה להעפיל למונדיאל 2006.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת וושינגטון
קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים
קטגוריה:שוערי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:כדורגלני פורטלנד טימברס
קטגוריה:כדורגלני מילוול
קטגוריה:כדורגלני לסטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני ראיו ואייקאנו
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני סאות'המפטון
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה מנשנגלדבך
קטגוריה:כדורגלני פולהאם
קטגוריה:כדורגלני סיאטל סאונדרס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה בארצות הברית
קטגוריה:מדינת וושינגטון: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 1991
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1995
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 1996
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 1998
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 1999
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2002
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2003
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2005
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2007
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2007
קטגוריה:כדורגלנים אולימפיים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פורטלנד
קטגוריה:ספורטאים אמריקאים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים אמריקאים בספרד
קטגוריה:חברי היכל התהילה הלאומי לכדורגל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1969
הבדרן

**הבדרן** (באנגלית: **The Entertainer**) הוא מחזה מאת ג'ון אוסבורן וסרט קולנוע משנת 1960.

סיפורו של ארצ'י רייס, בדרן מוזיקלי כושל החי בצל תהילת אביו. הוא מתעקש להמשיך ולהעלות מופעים גם במחיר הרס חייו האישיים ואומללות בני משפחתו. הרקע למחזה הוא דעיכת מסורת המיוזיק הול בבריטניה, המסמל את התפוררות האימפריה הבריטית שאחרי מלחמת העולם השנייה.

המחזה עובד לסרט קולנוע על ידי ג'ון אוסבורן ונייג'ל ניל ובוים על ידי טוני ריצ'רדסון. לורנס אוליבייה שגילם את ארצ'י רייס בהצגה שיחק בתפקיד הראשי. שחקנים נוספים בסרט היו ברנדה דה בנזי, רוג'ר לייבסי, ג'ואן פלורייט (שהייתה אשתו של אוליביה אחרי גירושיו מויוויאן לי), אלן בייטס, דניאל מאסי ואלברט פיני. אוליביה היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית השחקן הטוב ביותר עבור תפקידו בסרט.

## צוות השחקנים
* לורנס אוליבייה - ארצ'י רייס
* ברנדה דה בנזי - פיבי רייס
* רוג'ר לייבסי - בילי רייס
* ג'ואן פלורייט - ג'ין רייס
* אלן בייטס - פרנק רייס
* דניאל מאסי - גרהאם
* שירלי אן פילד - טינה לאפפורד
* ת'ורה הירד - גברת לאפפורד
* אלברט פיני - מיק רייס

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מחזות 1960
קטגוריה:סרטי 1960
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטי טוני ריצ'רדסון
ג'ייסון קרייס

**ג'ייסון קרייס** (באנגלית: **Jason Kreis**, נולד ב-29 בדצמבר 1972) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אמריקאי. 

## ביוגרפיה

קרייס נולד באומהה שבנברסקה. אחרי ששיחק בכל משחקי קבוצת הכדורגל של אוניברסיטת דיוק, חתם קרייס בקבוצת ראלי פליירס מליגת ה-USISL. ב-1996 נבחר קרייס במקום ה-43 בדראפט ה-MLS, על ידי דאלאס בורן. קרייס כבש את השער הראשון בתולדות הקבוצה. ב-1999 היה קרייס לאמריקאי הראשון שזוכה בתואר ה-MVP של ה-MLS, אחרי שהוביל את הליגה בנקודות ובשערים.

ב-26 ביוני 2004 כבש קרייס את שער הליגה ה-89 שלו נגד די.סי. יונייטד ועקף את רוי לסיטר בטבלת מלך השערים בכל הזמנים של ה-MLS. בתואר זה החזיק שלוש שנים, עד אשר חיימה מורנו שבר את שיאו.

ב-17 בנובמבר 2004 עבר קרייס בטרייד לריאל סולט לייק, והפך לשחקן הראשון בהיסטוריה של הקבוצה. הוא עזב את דאלאס כשהוא שיאן הקבוצה במשחקים (247), שערים (91), בישולים (65) ונקודות (247). קרייס הפך לכובש הראשון בתולדות סולט לייק, כאשר כבש שער בהפסד 1–3 ללוס אנג'לס גלאקסי. ב-13 באוגוסט 2005 היה לשחקן הראשון בהיסטוריה של ה-MLS שכבש למעלה ממאה שערים.

קרייס לא הצליח לשחזר את הישגיו בליגה בנבחרת ארצות הברית, וכבש רק שער אחד ב-14 משחקים. הופעת הבכורה שלו הייתה ב-20 באוגוסט 1996, נגד נבחרת אל סלבדור. את שערו היחיד בנבחרת כבש ב-1999, בתיקו 2:2 מול ג'מייקה.

בשנת 2007 פרש קרייס ממשחק פעיל, והפך למאמנה של קבוצת ריאל סולט לייק. ב-2013 הודיעה ניו יורק סיטי כי קרייס יאמן אותה בעונתה הראשונה ב-MLS, עונת 2014/15.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי נברסקה
קטגוריה:אומהה: אישים
קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים
קטגוריה:קשרי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:כדורגלני דאלאס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:כדורגלני ריאל סולט לייק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:זוכי פרס ה-MVP של ה-MLS
קטגוריה:נברסקה: כדורגלנים
קטגוריה:מאמני כדורגל אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1972
טירת סטורמונט

שמאל|ממוזער|250px|חלקה המרכזי של טירת סטורמונט**טירת סטורמונט** (באנגלית: **Stormont Castle**) היא בית אחוזה המצוי בבלפסט. מבנה זה שימש, בין השנים 1921–1972 כבית המגורים הרשמי של ראש ממשלת צפון אירלנד (אולם חלק מראשי הממשלה העדיפו להתגורר בבית סטורמונט - מקום המגורים הרשמי של יושב ראש בית הנבחרים של צפון אירלנד שלא היה בשימוש מאחר שמרבית יושבי הראש העדיפו להישאר ולהתגורר בבתיהם הפרטיים). כמו כן שימש המבנה כבניין הממשלה של ממשלת צפון אירלנד עד שנת 1982.

מאז שנת 1973 משמש המבנה למשרדי מזכיר המדינה של צפון אירלנד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בלפסט: מבנים
סטורמונט
קטגוריה:אדריכלות סקוטית ברוניאלית
מושבי יחדיו

**מושבי יחדיו** הוא שם כולל לשלושת המושבים ברוש, תדהר ותאשור, הממוקמים בצפון־מערב הנגב, דרומית־מזרחית לנתיבות וצפונית־מזרחית לאופקים. שמם מגיע מספר ישעיהו: . בעבר כונו המושבים "**גוש שעריות**" או "**יישובי שעריות**" על שם ואדי שעריה שחוצה אותם.

המושבים הוקמו בשנת 1953 כחלק ממועצה אזורית בני שמעון על ידי תנועת המושבים, בעיקר על ידי יוצאי עדות המזרח. התושבים עוסקים בעיקר בחקלאות ובעבודות חוץ. בשנת 1960 עלה הרעיון להעביר את המושבים למועצה אזורית שלחים, מכיוון שמועצת בני שמעון מטפלת בעיקר בקיבוצים, אך הרעיון לא יצא לפועל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מושבים
יחדיו
יחדיו, מושבי
קטגוריה:ההתיישבות היהודית בארץ ישראל
קטגוריה:מועצה אזורית בני שמעון
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
לאון

**לֵאוֹן** משמעו אריה בשפות לטיניות.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה ביהדות ספרד ופורטוגל
קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה ספרדיים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בבעלי חיים
ארץ הבסקים

**ארץ הבסקים**, כארץ השלמה (בבסקית: **Euskal Herria**) היא אזור תרבותי אירופאי, במערב הרי הפירנאים, הממוקם משני צדי הגבול שבין צרפת וספרד, לחופי האוקיינוס האטלנטי.

ארץ הבסקים מקיפה בתוכה את הקהילות האוטונומיות הספרדיות: חבל הבסקים, נווארה, וכן את חבל הבסקים הצפוני בצרפת. עם חלוף השנים, יסודות מהתרבות הספרדית והצרפתית (כולל השפות בהתאמה) השפיעו על החלקים השונים של חבל הארץ הזה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של ספרד
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של צרפת
קטגוריה:אירופה: אזורים
טירת הילסבורו

ממוזער|שמאל|250px|הכניסה הרשמית לטירת הילסבורו
**טירת הילסבורו** (באנגלית: **Hillsborough Castle**) היא בית אחוזה המצוי במחוז דן שבצפון אירלנד. הטירה היא בית מגורים רשמי של בית המלוכה הבריטי ומשמש כיום את צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. בטירה מתגורר דרך קבע מזכיר המדינה לענייני צפון אירלנד המהווה נציג בית המלוכה בצפון אירלנד. באחוזה נוהגים להתגורר בני בית המלוכה הבריטי בבקרם בצפון אירלנד מאז שנת 1920.

## היסטוריה
המבנה, על אף שמו, אינו טירה, ולמעשה הוא בית אחוזה הבנוי בסגנון ג'ורג'יאני. המבנה נבנה במאה ה-18 עבור המרקיז מדנשייר, והיה בבעלות המשפחה עד שנת 1922 עת המרקיז השישי מדנשייר מכר את המבנה לממשלה הבריטית. הבית נרכש על מנת למנוע מחלוקת פוליטית, מאחר שעל פי חוק ממשלת אירלנד, 1920 נוצרה מדינה בשם צפון אירלנד והופרד הממשל בין צפון אירלנד ודרום אירלנד. לאחר החלוקה משל הלורד הסגן של אירלנד על כל אירלנד, אולם בעקבות החוזה האנגלי אירי משנת 1921 ניתנה עצמאות לאירלנד הדרומית והיא הפכה למדינת אירלנד בוטלה משרת הלורד סגן, ולא היה למעשה נציג לכתר הבריטי בצפון אירלנד, וכן לא היה לו מקום מגורים רשמי (מקום המגורים של הלורד הסגן היה משכן המשנה למלך בדבלין. טירת הילסבורו, המצויה בסמוך לבירת צפון אירלנד - בלפסט הייתה מקום מתאים למגורי נציג בית המלוכה. המושל הראשון של צפון אירלנד, ג'יימס אלברט אדוורד המילטון, הדוכס השלישי של אברקורן עבר להתגורר במבנה בשנת 1925.

## מזכיר המדינה
בעקבות ההחלטה לשינוי שיטת הממשל בצפון אירלנד וביטול שלטון הרוב בצפון אירלנד בוטלה משרת המושל של צפון אירלנד וראש הממשלה של צפון אירלנד, ובמקומם נוצר תפקיד מזכיר המדינה של צפון אירלנד, ובעל תפקיד זה עבר להתגורר באחוזה.

## מגורי בית משפחת המלוכה
בית המלוכה הבריטית נוהג, בביקוריהם בצפון אירלנד, להתגורר בטירת הילסבורו. המלכה אליזבת ובעלה הנסיך פיליפ התגוררו במבנה במהלך ביקורים במסגרת סיורי שנת היובל למלכותה של אליזבת בשנת 2002.

## ההסכם האנגלי אירי
בטירה נחתם ההסכם האנגלי אירי בשנת 1985. ראש ממשלת אירלנד גארט פיצג'ראלד האמין שחתימה על ההסכם בטירה תעזור לפייס את היוניוניסטים (תומכי האיחוד) האירים, אולם דווקא החתימה על ההסכם באולם הכתר של הטירה הביאה להתנגדות רבה יותר להסכם מצד היוניוניסטים.

## חדשנות בארמון
טירת הילסבורו היא בית המגורים המלכותי הבריטי הראשון בו התגוררו בגלוי זוג הומוסקסואלי - מזכיר המדינה של צפון אירלנד פיטר מנדלסון התגורר במבנה עם בן זוגו לחיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* סיור וירטואלי של טירת הילסבורו

הילסבורו, טירת
קטגוריה:צפון אירלנד: מבנים
הילסבורו, טירת
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: בתי מגורים
בית סטורמונט

**בית סטורמונט** (באנגלית: **Stormont House**) שימש כבית המגורים הרשמי של יושב ראש בית הנבחרים של צפון אירלנד בין השנים 1921–1972.

## היסטוריה
המבנה תוכנן על ידי האדריכל ראלף נוט הידוע בתכנון מבנה בניין המחוז שבלונדון.
במרבית השנים שבין 1921 - 1972 התגוררו במבנה בפועל ראשי הממשלה של צפון אירלנד שהעדיפו להתגורר בבניין זה על פני המגורים הרשמיים - טירת סטורמונט (ששימשה בעיקר את בני בית המלוכה בבקרם בצפון אירלנד). יושבי הראש של בית הנבחרים העדיפו להתגורר במעונותיהם הפרטיים על פני בית המגורים הרשמי.

קטגוריה:בלפסט: מבנים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: בתי מגורים
לטישה כריסטיאן טיילר

**לטישה כריסטיאן טיילר** (באנגלית: **Letitia Christian Tyler**; 12 בנובמבר 1790 – 10 בספטמבר 1842) הייתה אשת נשיא ארצות הברית, ג'ון טיילר, והגברת הראשונה של ארצות הברית החל משנת 1841 ועד מותה.

## היסטוריה
לטישה נולדה בחווה בווירג'יניה. היא לא קיבלה השכלה מסודרת, אולם למדה ממשפחתה כיצד לנהל חווה.
לטישה נישאה לג'ון טיילר ב-29 במרץ 1813 בהיותו בן 23. כאשר הוא כיהן בקונגרס או בתפקידו כמושל מדינת וירג'יניה, ניהלה היא את החווה. נולדו לג'ון וללטישה שמונה ילדים; אחד מהם נפטר זמן קצר לאחר לידתו.

לאחר בחירתו של טיילר לנשיא התגוררה לטישה בבית הלבן אולם לא השתתפה באירועים חברתיים ורשמיים בשל נכותה (לטישה הפכה נכה שנתיים לפני בחירתו של בעלה). מאחר שילדותיה הנשואות היו צריכות לטפל במשפחתן וילדותיה האחרות היו צעירות, לקחה על עצמה פרסילה קופר טיילר בת ה-24, אשת בנה, את תפקיד הגברת הראשונה של ארצות הברית.

לטישה הייתה אשת הנשיא הראשונה שנפטרה בבית הלבן. לטישה נפטרה ב-10 בספטמבר 1842 ונקברה בווירג'יניה, בחווה בה נולדה.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר הבית הלבן.
* ביוגרפיה באתר הספרייה של הגברות הראשונות
* 
* 

קטגוריה:הגברות הראשונות של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:הגברות השניות של ארצות הברית
קטגוריה:בני זוגם של סגני נשיא ארצות הברית
קטגוריה:ג'ון טיילר
קטגוריה:ילידות 1790
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1790
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1842
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1842
לעמעלע

**לעמעלע** (ביידיש: גדי, שה קטן) הוא אלבום שירי עם ביידיש של המוזיקאית והזמרת הישראלית חוה אלברשטיין, שיצא בשנת 2006. שירי האלבום, שנכתבו על ידי משוררים יידיים בתקופה המודרנית (בשנות ה-40), הולחנו עבור האלבום על ידי אלברשטיין. האלבום כולל שירים העוסקים בשואה ושמו של שיר הנושא "לעמעלע" מתייחס לשה מסיפור עקדת יצחק.

## סקירה כללית
"לעמעלע" כולל עיבוד עשיר המעניק נפח לשירים היידיים האישיים. הוא הופק בידי המוזיקאי הצ'כי אלס ברזינה ששיתוף הפעולה איתו החל לאחר שברזינה שילב קטעים מתוך אלבומה של אלברשטיין "The Well" בפסקול שיצר לסרט "Divided We Fall", שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר ב-2001. האלבום הוקלט באולפן הקלטות נחשב בצ'כיה, בו הקליט גם דייוויד בואי, ומנגנת בו תזמורת קלאסית גדולה וכן נגני ג'אז ומוזיקה עממית מצ'כיה, סרביה וקרואטיה. האלבום הופץ באירופה החל מ-2007 על ידי חברת התקליטים הנחשבת "Naïve". חוברת השירים המצורפת כוללת תרגומים של המילים לעברית (בני מר), אנגלית וצרפתית.

האלבום זכה בישראל לתשומת לב רבה יותר מאשר אלבומיה הקודמים של אלברשטיין ביידיש, הגיע בשבוע הראשון לצאתו אל צמרות מצעדי המכירות העבריים, ושהה זמן רב במצעדים. הוא יצא כמעט במקביל להוצאתו המחודשת של האלבום "כמו צמח בר". "לעמעלע" זכה לביקורות משבחות בישראל. אמיר עמרמי מ"נענע 10" כינה אותו "יצירת מופת" וכתב כי "מעטים הם האלבומים מהתקופה האחרונה, שהצליחו להוציא סאונד קלאסי טהור כל כך חם ואמיתי של תזמורת מלאה".

## רשימת השירים

* כל הלחנים: חוה אלברשטיין

#גוטער זיכרון (מילים: בינם הלר)
#תפילה (מילים: קדיה מולודובסקי)
#מלכהלע (מילים: איציק מאנגער)
#לעמעלע (מילים: בער שנאפער)
#דער זומער אוונט (מילים: איציק מאנגער)
#וייסע יארן (מילים: יוסף פפירניקוב)
#א געזינד זאלבע אכט (מילים: אברהם ריזין)
#דריי שומרים (מילים: מני לייב)
#אוי מיידל מיידל (מילים: אברהם ריזין, מני לייב)
#דער ים (מילים: יהואש)
#וויגליד (מילים: אהרן ליילס)
#א טאג פארגייט (מילים: קדיה מולודובסקי)
#מיין ליבער (מילים: איציק פפר)

## קישורים חיצוניים

* אבי אפרתי, מעולה'לה, ידיעות תל אביב
* 
* אמיר עמרמי, א'מחייע, באתר נענע 10
* גיל רוביו, א-ליכטיק נשומה, מגזין את

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי חוה אלברשטיין
קטגוריה:אלבומים ביידיש
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:השואה במוזיקה
קטגוריה:אלבומי מוזיקה יהודית
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
פרסילה קופר טיילר

**אליזבת פרסילה קופר טיילר** (באנגלית: **Elizabeth Priscilla Cooper Tyler**; 14 ביוני 1816 – 29 בדצמבר 1889) הייתה אשת בנו של נשיא ארצות הברית העשירי ג'ון טיילר, שהייתה למעשה הגברת הראשונה של ארצות הברית בין 10 בספטמבר 1842 ל-26 ביוני 1844.

## ביוגרפיה
פרסילה קופר נולדה בעיר ניו יורק בשנת 1816 לתומס אפתורפ קופר ולמרי פיירלי קופר. תומאס אפתורפ קופר היה שחקן ומפיק הצגות, ואשתו מרי, הייתה אשת חברה. המשפחה התגוררה בביתם ברחוב ברודוויי. פרסילה קופר החלה לעבוד כשחקנית בגיל 17.

פרסילה קופר פגשה את רוברט טיילר, בנו של החוואי העשיר והסנטור ג'ון טיילר בעת ששיחקה במחזה "אותלו" בתפקיד דסדמונה. על אף שבאותה עת היו השחקנים במעמד חברתי נמוך ביותר, ורבים ראו בשחקניות כמעמד אחד יותר גבוה מזה של הנפקניות נישאה פרסילה קופר לחוואי מהמעמד הגבוה ב-12 בספטמבר 1839 ומשפחת בעלה לא התנגדה לנישואים וקיבלה אותה למשפחתם.

כחודש לאחר בחירתו כסגן הנשיא נפטר נשיא ארצות הברית ויליאם הנרי הריסון וג'ון טיילר הפך לנשיא ארצות הברית.

### הגברת הראשונה של ארצות הברית
בעת מינויו של ג'ון טיילר לנשיא הייתה אשתו, לטישה כריסטיאן טיילר נכה, והיא בקשה מאשת בנה לסייע לה בתפקידיה הרשמיים כמארחת הבית הלבן. לאחר מותה של לטישה ב-10 בספטמבר 1842 הפכה פרסילה קופר לגברת הראשונה של ארצות הברית - ואף נסעה עם הנשיא לסיוריו כחלק מפמליית הנשיא.

לאחר שבעלה והיא עברו לפילדלפיה בשנת 1844 עברו תפקידי הגברת הראשונה לג'וליה גרדינר טיילר.

### שנים מאוחרות
בני הזוג טיילר התגוררו בפילדלפיה 16 שנים. רוברט, בעלה של פרסילה עסק בעריכת דין והיה פעיל פוליטית במפלגה הדמוקרטית של ארצות הברית. עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית בשנת 1861 הביעו בני הזוג תמיכה במדינות הקונפדרציה של אמריקה ועברו לריצ'מונד שם הפך רוברט לרשם משרד האוצר של הקונפדרציה.

לאחר תום המלחמה הפך רוברט לעורך העיתון "דואר ופרסום" ("Mail and Advertiser") במונטגומרי שבאלבמה, ושם נפטר בשנת 1877. פרסילה המשיכה להתגורר במונטוגמרי עד מותה, 12 שנים מאוחר יותר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:הגברות הראשונות של ארצות הברית
קטגוריה:ג'ון טיילר
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1816
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1816
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1889
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1889
תומאס ראבלי

**תומאס ראבלי** (נולד ב-13 באוגוסט 1959) הוא כדורגלן-עבר שוודי, ששיחק בעמדת השוער. ראבלי היה לשיאן ההופעות בנבחרת שוודיה לאחר שהופיע ב-143 משחקים. היה זה גם השיא הבינלאומי, עד שנשבר על ידי איקר קסיאס הספרדי.

במהלך הקריירה שלו שיחק ראבלי בקבוצות גטבורג ואסטרש וזכה עימן בשמונה אליפויות שוודיה. בנוסף, שיחק בקבוצת טמפה ביי מיוטיני מליגת ה-MLS. הקריירה הבינלאומית שלו נמשכה מ-1981 ועד 1997; הוא שיחק במונדיאל 1990, ביורו 1992 ובמונדיאל 1994, שבו זכתה שוודיה במקום השלישי. דמותו פרצה לתודעת הציבור בעקבות עצירת שני פנדלים במונדיאל 1994 במהלך משחק נגד נבחרת רומניה.

אחיו התאום, אנדרש ראבלי, היה גם הוא כדורגלן מצליח. לראבלי שלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים שוודים
קטגוריה:שוערי כדורגל שוודים
קטגוריה:כדורגלני גטבורג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת שוודיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:כדורגלני יורו 1992
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1959
ג'ון סקוטוס אריגנה

ממוזער|שמאל|יוהאן סקוטוס
**ג'ון סקוטוס אריגנה** (באנגלית: **John Scotus Erigena**; בלטינית: *Johannes Scotus Eruigena*; 815–877 בקירוב) היה פילוסוף, תאולוג ומשורר אירי.

נולד באירלנד בשנת 815 בקירוב. לאחר שרכש לעצמו השכלה קלאסית נרחבת, עבר בסביבות גיל שלושים להשתקע בצרפת, על-פי הזמנתו של המלך שארל הקירח. בצרפת לימד, תרגם כתבים יוונים קלאסיים ללטינית, וכתב את רוב כתביו. על פי מקורות מסוימים, באחרית ימיו עזב את צרפת ועבר לאנגליה, על פי הזמנת המלך אלפרד הראשון, אבל דבר זה מוטל בספק, ויש המשערים כי נשאר בצרפת עד יום מותו. בהגותו הושפע מאוד מאוגוסטינוס והמשיך את דרכו של שילוב רעיונות נאופלטוניסטים בתאולוגיה הנוצרית.

ספרו החשוב ביותר הוא "החלוקה של הטבע", אשר נכתב בצורת דיאלוג בין תלמיד ורבו. טענתו המרכזית היא: הכל הוא אחד, אלוהים, אולם כיוון שבני האדם הם בעלי תפיסה סופית יש צורך במהלך דידקטי, הפרדה בין חלקיו של האל. סקוטוס מגדיר את הטבע, ככל הניתן לתפיסה על ידי הדעת האנושית, בין אם קיים או לאו. לפיכך, החלוקה של הטבע היא גם החלוקה (המדומה) של אלוהים.

ארבעת חלקי הטבע הם:

# היוצר אשר לא נברא, אלוהים כמקור כל הדברים.
# הנברא אשר יוצר, צורות החיים, בדומה לאידיאות האפלטוניות.
# הנברא אשר לא יוצר, העולם הנגלה, תופעות.
# האין - אשר לא נברא ואינו יוצר, אלוהים כתכלית כל הדברים, כנקודת ההתכנסות.

אריגנה טבע את המושג "אמנויות מכניות". מאוחר יותר השתשרש כמושג "אומנויות שימושיות" ולאחר מכן - "טכנולוגיה". ארגינה, שיכתב את ספרו של קפלה, נישואיהם של פילולוגיה ומרקורי. בחיבור המקורי של קפלה, מרקורי מעניק לכלתו הטריה את מתנת שבע האמנויות החופשיות הליברליות (דקדוק, רטוריקה, דיאלקטיקה, מתמטיקה, גאומטריה ואסטרונומיה). בשכתוב של אריגנה, מעניקה בתמורה הכלה פילולוגיה לחתנה מרקורי את מתנת 7 האמנויות המכניות, הכוללות ביניהן רפואה וארכיטקטורה. נראה כי עצם המשגת "האמנויות המכניות" היווה את השינוי המשמעותי ביחס כלפי אמנויות אלה על ידי הכנסייה - ממצב של אמנויות בזויות ונחותות לתפיסה המכירה בהן כחלק משלמות האדם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר משוררים
קטגוריה:פילוסופים אירים
קטגוריה:פילוסופים של ימי הביניים
קטגוריה:נפטרים ב-877
אגודלים (משחק)

**אגודלים** הוא משחק חברה לשני שחקנים ומעלה. במשחק אגודלים המפסיד (או זה שנשאר במשחק אחרון) הוא זה שמוטלת עליו המטלה או העונש. אגודלים הוא גם פתרון יצירתי לנושאים שבמחלוקת.

## לפני שמתחילים
* השחקן שיתחיל ייבחר על ידי הגרלה במשחק כגון אן דן דינו, אבן נייר ומספריים או זוג או פרט.
* כיוון המשחק ייקבע מראש על ידי השחקנים.

## חוקי המשחק
* כל משתתף בתורו בסיבוב אומר מספר (המספר תלוי בכמות המשתתפים) בו ברגע שנשמע המספר, המשתתפים מרימים באותו הזמן את אגודליהם. הם רשאים להרים אגודל אחד, שני אגודלים או לא להרים אף אגודל. ישנה גרסה למשחק בה המשתתף שמכריז על מספר האצבעות אומר "רדי" כאשר הוא מאריך את ההברה האחרונה עד לרגע שבו הוא אומר את המספר.
* אם המספר יוצא בכמות האצבעות, מי שאמר את המספר, נותן סטירות על הידיים של המשתתפים, כגובה המספר אותו ניחש. אם המשתתף ניחש את המספר 0, הוא נותן 10 סטירות לכל משתתף.

## כמות המשתתפים
לכמות המשתתפים יש קשר ישיר לקושי המשחק ולאורכו. לדוגמה, במשחק בן **4** משתתפים, כל משתתף בתורו רשאי להגיד מספר בין **0** ל **8** (כמות האגודלים המקסימלית במשחק). כשמתקדם המשחק, פוחתת כמות האגודלים שניתן להגיד.

## משחק לדוגמה
רועי ומיכאל משחקים אגודלים. מיכאל הוגרל להתחיל. מיכאל פוצח ואומר את המספר "שלוש". מיכאל מרים אגודל אחד ורועי מרים שני אגודלים. סכום האגודלים הוא שלוש לכן מיכאל צדק ומוציא יד אחת מהמשחק.

תורו של רועי. רועי אומר את המספר "אחד". רועי לא מרים אף אגודל ומיכאל מרים שני אגודלים. רועי לא קלע ונשאר עם שני אגודלים במשחק.

תורו של מיכאל שנית. מיכאל אומר את המספר "אחד" ומרים אגודל אחד. רועי לא מרים אף אגודל. מיכאל צדק בפעם השנייה ולכן הוא יוצא מנצח מן המשחק. רועי הוא המפסיד.

## עקרונות מנחים
* בכל תור, כשנאמר המספר, כל המשתתפים חייבים להרים (או לא להרים כלל) את אגודליהם **מיידית**. עקרון הזמן מאוד חשוב. **אסור** לספור אגודלים ואז להחליט.
* אגודלים הוא משחק עם טקטיקה. יש השפעה פסיכולוגית של כמה גורמים:
** מספר האגודלים שכל שחקן הרים בסיבוב הקודם.
** הזמן שכל שחקן בתורו מחכה לפני שהוא אומר את המספר.
** המספר שנאמר בתור הקודם וכמות האגודלים שהורמו.

שחקן אגודלים טוב יודע לנצל את כל הגורמים הנ"ל לטובתו.

אגודלים ידוע כמשחק שתייה, כאשר המפסיד צריך לשתות. לאחר כמה סיבובי שתייה, מהירות התגובה של השחקנים פוחתת והמשחק נהפך למשעשע ביותר.

## ראו גם
*אצבעות קסם
*זוג או פרט

קטגוריה:משחקי ידיים
קטגוריה:משחקי חברה
קטגוריה:אגודלים
ג'וליה גרדינר טיילר

**ג'וליה גרדינר טיילר** (באנגלית: **Julia Gardiner Tyler**; 23 ביולי 1820 – 10 ביולי 1889) הייתה אשתו השנייה של נשיא ארצות הברית ג'ון טיילר והגברת הראשונה של ארצות הברית בין 26 ביוני 1844 ועד 4 במרץ 1845.

## ביוגרפיה
ג'וליה גרדינר נולדה בלונג איילנד לבני הזוג ג'וליאן מקלכלן (Juliana McLachlan) ודייוויד גרדינר (David Gardiner), שניהם צאצאי משפחות החברה הגבוהה בניו יורק. בשנת 1842 הגיעה משפחת גרדינר לוושינגטון הבירה על מנת לפגוש את החברה הגבוהה בעיר, וג'וליה הקסימה את כל מי שפגשה, ובהם את נשיא ארצות הברית האלמן.
ג'וליה, אחותה מרגרט ואביה הצטרפו לנשיא בהפלגתו בפריגטת הצי "פרינסטון" בשנת 1843 - הפלגה בה נפגע אביה של ג'וליה בתאונה בשל פיצוץ בתותח הספינה.

הנשיא ניחם את ג'וליה על מות אביה ובהמשך שכנעה להתארס לו. טיילר היה הנשיא הראשון שנישא בהיותו בתפקיד. הזוג נישא בכנסיית העלייה לשמים בעיר ניו יורק ב-26 ביוני 1844 - נישואים שעוררו עניין ציבורי רב בשל הפרש הגילאים (30 שנה) בין בני הזוג.

ג'וליה שימשה כגברת הראשונה במשך שמונה החודשים שנותרו לכהונתו של בעלה.

לאחר פרישתו של טיילר עברו בני הזוג לגור במטע שרווד פורסט שבוירג'יניה ונולדו להם שבעה ילדים (לטיילר היו שמונה ילדים נוספים מאשתו הראשונה לטישה). טיילר נפטר ב-18 בינואר 1862 ואשתו נמלטה לניו יורק בשל מלחמת האזרחים האמריקנית שם הביעה את תמיכתה במדינות הקונפדרציה של אמריקה. בתום המלחמה הגיעה ג'וליה על סף פשיטת רגל, אולם לאחר שבשנת 1870 קבע הקונגרס כי אלמנתו של לינקולן, מרי, זכאית לפנסיה (רק בשנת 1958 נקבע בחוק פדרלי שכל אשת נשיא זכאית לפנסיה), פנתה לקונגרס. בדצמבר 1880, לאחר הרצחו של הנשיא ג'יימס גרפילד, נקבע בחוק של הקונגרס כי לוקרישיה גרפילד, מרי טוד לינקולן שרה צ'יילדרס פולק וג'וליה טיילר זכאיות לפנסיה שנתית של 5,000 דולרים.

ג'וליה חיה את שנות חייה האחרונות בנוחות בריצ'מונד שבוירג'יניה ונפטרה שם ב-10 ביולי 1889. היא נקברה לצד בעלה בבית הקברות הוליווד של ריצ'מונד.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר הבית הלבן.
* ביוגרפיה - אתר ספריית הגברת הראשונה הלאומית
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:הגברות הראשונות של ארצות הברית
קטגוריה:ג'ון טיילר
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1820
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1820
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1889
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1889
האסלאם השחור

**האסלאם השחור** הוא כינוי למגוון של תנועת מחאה כנגד האפליה ששררה בארצות הברית ביחס לאפרו אמריקנים. התנועה הראשונה המזוהה עם השם, קמה ב-1930 בדטרויט, בין השאר על רקע השפל הכלכלי הגדול ששרר בארצות הברית באותה עת והאפליה הגזעית. מטרתה הסופית של התנועה הייתה הקמת מדינה שחורה נפרדת על אדמת ארצות הברית. השאיפה להתנתק מהתרבות של הלבנים הביאה לאימוץ הערבית כשפה הרשמית של מאמיני התנועה ותומכיה. התנועה פעלה, מאותה מטרה, להגברת ההפרדה הגזעית, בין היתר באמצעות איסור נישואי תערובת וצמצום פעילויות משותפות למינימום האפשרי. בשנת 1938 רכשה קבוצה של מוסלמים ממוצא אפריקני חלקת אדמה שזכתה לכינוי, "הגבעה הערבית" במטרה להפוך אותה כמקום עיקרי בארצות הברית לאכיפת חוקי השריעה. הקבוצה מינתה מטעמה מושל אשר היה אמור לפקח ולהשגיח על הקהילה המוסלמית. הקבוצה שאפה גם לקבץ את המוסלמים האפריקאיים מכל ארצות הברית כאשר הכריזה על החובה הדתית להגר לאותו שטח כדי לעודד את המוסלמים להצטרף לקהילה החדשה התומכים בתנועה נמנו בדרך כלל על המעמד הנמוך ביותר בקרב האפרו אמריקנים, אלו שנואשו מכל תקווה למצוא את מקומם בקרב החברה הלבנה. לאחר מלחמת העולם השנייה, עת עבר המשק האמריקני לפסים של צמיחה ושגשוג, נחלש מאוד כוחה של התנועה. זאת גם בשל האפשרויות התעסוקתיות הרבות שנוצרו לאפרו אמריקנים ברחבי המדינה, מה שהפחית את האטרקטיביות של האסטרטגיה המתבדלת שהציעה התנועה.

## הערות שוליים




קטגוריה:ארצות הברית: היסטוריה