open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Make Up (שיר של וייס וג'ייסון דירולו)

"**Make Up**" הוא סינגל של התקליטן האמריקאי וייס והמוזיקאי האמריקאי ג'ייסון דירולו והזמרת האמריקאית אווה מקס. השיר יצא לאור ב-23 באוקטובר 2018, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס.

בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-21 מיליון השמעות.

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר עלה לערוץ היוטיוב הרשמי של וייס ב-23 באוקטובר 2018. נכון לנובמבר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-5 מיליון צפיות.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי ג'ייסון דירולו
קטגוריה:שירי אווה מקס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי פופ פאנק
אמין אל-חאפז

**אמין אל-חאפז** (בערבית **أمين الحافظ**) הוא שמם של שני פוליטיקאים ערבים.

## הערות שוליים
Ones

***Ones*** (בעברית: "**פעם אחת**") הוא אלבום אוסף של הזמרת המקסיקנית-אמריקאית סלינה, אשר יצא לאור ב-1 באוקטובר 2002 על ידי חברת הקליטים EMI לטין וב-11 בנובמבר במדינות דוברות ספרדית במקביל למהדורה המוגבלת של האלבום, בעקבות ההצלחה שחווה הסרט הביוגרפי על הזמרת שיצא באותה השנה בכיכובה של ג'ניפר לופז.

## רקע והצלחה
בעקבות האלבום נוצר דור חדש למעריצי סלינה. האלבום כולל אוסף של שירים בולטים בקריירה של הזמרת ביניהם "Amor Prohibido" ו-"Bidi Bidi Bom Bom". האלבום זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים אם כי ב-*[[AllMusic]]* מתחו ביקורת על כך שאין באלבום שירים מאלבום הבכורה שלה.

האלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים הלטינים של בילבורד ולמקום הראשון במצעד אלבומי הפופ הלטיני של בילבורד. האלבום זכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר מכר 1.08 מיליון עותקים במדינה (במכירות משולבות) ובכך היה זכאי למעמד אלבום פלטינה ול-18 פלטינות לטיניות.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אוסף של סלינה
קטגוריה:אלבומי אוסף שהתפרסמו לאחר מות מבצעיהם
קטגוריה:אלבומי אוסף בספרדית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי א.ב. קינטנייה
קטגוריה:אלבומי חברת EMI לטין
בובי בול

**רוברט הרפר** (באנגלית: **Robert Harper**; 28 בינואר 1944 – 28 באוקטובר 2020) היה ידוע בשם הבמה **בובי בול**, היה קומיקאי, שחקן וזמר אנגלי. היה ידוע בעיקר כחבר בצמד הקומי "קאנון ובול", יחד עם טומי קאנון (שמו האמיתי היה תומאס דרבישייר). השניים הופיעו יחד בתוכנית קומית של רשת ITV בשם "המופע של קאנון ובול", ששודרה בין השנים 1979 ל-1988. אחר כך כיכב בול במגוון קומדיות מצבים וסדרות דרמה בהן "בערוב ימי היין", "בקצב הלב" ו-"Not Going Out". ב-2005 השתתף בול בעונה החמישית של התוכנית "I'm a Celebrity...Get Me Out of Here!".

## ביוגרפיה
בול נולד באולדהאם שבלנקשייר, למרי (לבית סאוואג') ובוב הרפר. הוא למד בבית הספר "Crompton House CofE" באולדהאם, ולמד מעט ב-Wigan Mining & Technical College. אחר כך עבד כרתך בבית חרושת, שם פגש את מי שיהיה שותפו הקומי תומאס דרבישייר (טומי קאנון).

### קאנון ובול
בול היה חבר בצמד הקומי "קאנון ובול", לצדו של חברו טומי קאנון. התוכנית שלהם "המופע של קאנון ובול" שודרה בפריים טיים במוצאי שבתות, והייתה אחת התוכנית המצליחות ביותר של LWT, עם אחוזי צפייה גבוהים במשך 12 שנים. ב-1982 כיכבו השניים בסרט "The Boys in Blue", והשתתפו בסרט הסלפסטיק של אריק סייקס "Mr H Is Late" משנת 1988. עוד הופיעו בתפקידי אורח בתוכנית "המופע של קני אוורט", ובתוכנית "Shooting Stars".

קאנון ובול התחרו בעונה החמישית של תוכנית המציאות "I'm a Celebrity...Get Me Out of Here!". ב-2011 השתתפו כשופטים בתוכנית "Show Me the Funny" של רשת ITV.

### טלוויזיה
בול היה היוצר של סדרת הסרטים המצוירים לילדים "Military Style!", ששודרה החל מ-1990, והסדרה המצוירת לילדים "Juniper Jungle", ששודרה ב-1992. בשנים 2005 ו-2006 שיחק בתפקיד מר טרנר בסדרת הדרמה "Heartbeat" של ITV. ב-2005 עד 2008 הופיע בתפקיד לני בסדרה הקומית "בערוב ימי היין" של ה-BBC. ב-2009 כיכב בול בקומדיה "The Fattest Man in Britain" בתפקיד מוריס מוריסי.

ב-2009 לוהק בול לתפקיד פרנק בקומדיית המצבים הוותיקה "Not Going Out" של ערוץ BBC One. ההופעה הראשונה בסדרה שלו הייתה ב-2009, אחר כך הופיע בתפקיד אורח ב-2011 וב-2012 (עונה שישית). החל מהעונה השישית החל להופיע בסדרה בקביעות. ב-2015 שיחק בתוכנית ספיישל לחג המולד, והמשיך להופיע בסדרה בשנים 2017 עד 2019.

ב-2011 החל בול להופיע בתפקיד בארי בסדרה "משפחה וצרות אחרות" של Sky1. בשנה שלאחר מכן השתתף בשעשועון "Pointless Celebrities" לצדו של קאנון. בנובמבר 2013 השתתף בול בתוכנית "Children in Need" יחד עם לי מאק.

ב-2013 גילם בול את הדמות של דוקרס בפרק פיילוט של הסיטקום "The Security Men" של ITV, לצדם של ברנדן או'קרול ופאדי מקגיניס. את הפרק כתבו קרוליין אהירן וג'ף פופ, אבל לא הופקה סדרה מלאה. ב-2018 הופיעו בסדרה הדוקומנטרית "Last Laugh in Vegas". השניים כיכבו יחד בפרסומות טלוויזיה של Safestyle UK.

בנובמבר 2019 שיחק בול בתפקיד ריי, אביו החורג של סיימון בגילומו של ג'ו וילקינסון, בסיטקום "The Cockfields".

### חיים אישיים
בול התחתן עם אשתו הראשונה, ג'ואן לין, בשנת 1964. לבני הזוג נולדו שני בנים רוברט ודארן. בול ולין נפרדו ב-1970. בשנת 1974 התחתן בול עם איבון נוג'נט. לבני הזוג נולדה בת אחת.

ב-28 באוקטובר 2020 נפטר בול בבית החולים ויקטוריה בבלקפול מסיבוכים של מחלת הקורונה.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:קומיקאים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1944
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2020
אלכסנדר דריימון

**אלכסנדר דריימון** (נולד בשם: **Alexander Doetsch**; נולד ב-7 בפברואר 1983) הוא שחקן גרמני. הוא ידוע בעיקר בזכות גילומו של אוטרד מבבנבורג בסדרת הטלוויזיה "הממלכה האחרונה", ובשל השתתפותו בסדרה "אימה אמריקאית: הכישוף".

## ראשית חייו
דריימון נולד כאלכסנדר דואטש בגרמניה וגדל בארצות הברית, צרפת ושווייץ.

שאיפתו הייתה להיות שחקן. יש לו רקע באמנויות לחימה והוא למד לרכוב על סוסים בזמן שהתגורר בדקוטה הדרומית. הוא למד בפריז, ואז למד במשך שלוש שנים בבית הספר לאמנויות הבמה בדרמה סנטר לונדון.

## קריירה
לאחר שלמד במשך שלוש שנים בדרמה סנטר לונדון, דריימון הופיע על הבמה בלונדון ובפריז לפני שערך את הופעת הבכורה שלו על המסך בדרמה הצרפתית "Ni, ni échangée". מאוחר יותר שיחק לצד מאט סמית בסרט "כריסטופר ובני מינו". דריימון הופיע גם בסרט "ההתנגדות" על מלחמת העולם השנייה.

דריימון שיחק בכמה סרטים עצמאיים בארצות הברית. הוא גילם את לוק רמזי בחמישה פרקים של הסדרה "אימה אמריקאית" בעונה השלישית, "אימה אמריקאית: הכישוף".

דריימון מגלם את אוטרד מבבנבורג בסדרת הטלוויזיה ההיסטורית "הממלכה האחרונה" של שירות הסטרימינג נטפליקס. דריימון מככב ומשמש כמפיק בפועל בסרט שבעה מלכים צריכים למות שייצא ב-2023. הסרט המבוסס על הספר "הסיפורים הסקסונים" מאת ברנרד קורנוול . זהו סרט המשך לסדרת הטלוויזיה "הממלכה האחרונה".

## חיים אישיים
אלכסנדר ניהל מערכת יחסים עם השחקנית היווניה טוניה סוטירופולו בין השנים 2010 ל-2012.

הוא דובר גרמנית, אנגלית וצרפתית.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1983
שירות המודיעין והביטחון (צ'כיה)

ממוזער|280x280 פיקסלים|מטה השירות בפראג
**שירות המודיעין והביטחון** (בצ'כית: **Bezpečnostní informační služba**, בראשי תיבות: **BIS**) הוא שירות הביטחון המרכזי של צ'כיה, שנוצר לאחר קריסת צ'כוסלובקיה. השירות עוסק בעיקרו בביטחון ובמודיעין פנים וזוהי סוכנות אכיפת החוק החשובה ביותר בצ'כיה, האחראית לסיכול ריגול, חתרנות ולמלחמה בטרור ובמאבק בפשע המאורגן.

## משימות
* סיכול ריגול.
* שמירת מסמכים מסווגים.
* להילחם בטרור ופשע מאורגן.
* מאבק בריגול תעשייתי.

## קישורים חיצוניים

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני אכיפת חוק
קטגוריה:קהילת המודיעין הצ'כית
צהוב עולה (זה מכבי)

"**צהוב עולה (זה מכבי)**" הוא שיר האליפות של מועדון הכדורגל מכבי תל אביב שנכתב לרגל לרגל הזכייה באליפות המדינה בעונת . את השיר כתב דידי הררי, הלחינו זאב נחמה ותמיר קליסקי וביצע שחקן הקבוצה איציק זוהר.

## תוכן השיר
השיר מורכב משני בתים מחורזים. הבית הראשון, שפותח במילים "כל שבת חוגגים על המגרש", עוסק במשחק של הקבוצה; הבית השני, שמתחיל במילים "בימים שקשה להם יותר", מדבר בקשר של השחקנים ושל הקהל למועדון. בפזמון השיר שמו חוזר כמה פעמים, ועולות השאלה הרטורית מי זכתה באליפות והתשובה – שוב הקבוצה, לאחר הזכייה גם בעונת  – ומשפט נוסף המזכיר את העונה היפה שעברה.

בסוף השיר נשמע מחבר השיר דידי הררי קורא בשמות השחקנים ששיחקו בקבוצה באותה עונה.

## לאחר צאת השיר
השיר זכה להכרה רבה. באותה שנה הוזמנה קבוצת הכדורגל לתוכנית בשידור חי – דן שילוח מארח, ושם ביצע איציק זוהר את השיר.

לאחר האליפות בעונת  חידש חנן בן ארי את השיר, בהפקה ובעיבוד מוזיקלי של פיטר רוט.

במצעד שירי הספורט הישראליים שנערך באתר ספורט 5 נבחר השיר במקום השני בין שירי האליפות, ובמקום החמישי בין כלל שירי הספורט.

במשחקים הביתיים של הקבוצה השיר מושמע בכריזה לפני משחקים ואחריהם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אתניX
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי זאב נחמה
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי תמיר קליסקי
קטגוריה:שירי אליפות
קטגוריה:מכבי תל אביב (כדורגל)
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הליקון
קטגוריה:דידי הררי
אדום עולה עולה

"**אדום עולה עולה**" הוא שיר אליפות של מועדון הכדורגל הפועל חיפה. השיר נכתב על ידי אהוד מנור לרגל זכייתה של חיפה באליפות המדינה לעונת 1998/1999, הולחן ובוצע על ידי אבי פרץ ועובד על ידי פרץ וקובי אשרת.

## רקע
בעונת 1998/1999 זכתה הפועל חיפה באליפות הראשונה והיחידה בתולדותיה. לרגל הזכייה באליפות, כתב אהוד מנור את שיר האליפות "אדום עולה עולה". השיר הולחן ובוצע על ידי אבי פרץ והושמע בהשמעת בכורה ברדיו ב-8 במאי 1999 במסגרת התוכנית "שירים ושערים" ברשת ב', מיד לאחר שחיפה זכתה בפועל באליפות, כשגברה על יריבתה לצמרת הטבלה מכבי תל אביב.

## תוכן השיר
השיר מורכב משני בתים המורכבים מארבע שורות מחורזות בתוכן, מפזמון חוזר ומקטע שירה ששגור בפי אוהדי הקבוצה - "כולם יודעים שחיפה אדומה".

במוקד השיר עומדים החגיגיות שבראשוניות, לאור העובדה שהייתה זו הפעם הראשונה שבה זכתה הפועל חיפה באליפות המדינה ("זוהי פעם ראשונה אבל לא האחרונה"), וכן מעבר ההגמוניה בעיר ממכבי חיפה, שנחלה עונה לא מוצלחת, להפועל, לאחר למעלה מעשור שנים שבהן הייתה זו מכבי חיפה שהרבתה לזכות בתארים ואילו הפועל נעה בין הליגה הלאומית דאז לליגה הארצית ("כולם יודעים שחיפה אדומה"; "בקריות ובמפרץ... בנמל ובכרמל חיפה היא של הפועל").

הפזמון גם הוא מורכב משיר אוהדים - "אדום עולה עולה", וזהו גם שמו של השיר. לאחר מכן מתואר הצבע האדום כפורש כנפיים וכממריא אל על, ובעלי הקבוצה, רובי שפירא כמי שנמצא "בשמיים", סלנג שנועד לתאר את אושרו הרב והתרוממות הרוח שחווה. אלא ששנתיים מאוחר יותר נקלע שפירא לקשיים כלכליים והתאבד, והביטוי הפך מציאותי וקיבל ממד מקברי וטרגי. לימים סיפר מנהל הקבוצה דאז, אפרים גבאי, כי הציע לשפירא לשנות את השורה משום שלטענתו הדו-משמעות לא נשמעה טוב, אך שפירא הגיב בביטול.

## לאחר צאת השיר
ממוזער|ספל ממותג הנושא את סמלה של הפועל חיפה ועליו מוטבעות מילותיו של השיר|250px
בתום עונת המשחקים פורסם קליפ לשיר שבו נראים שחקני הקבוצה, הישראלים והזרים, לומדים את מילות השיר בהדרכת מאמנם אלי גוטמן, ומיד לאחר מכן מבצעים אותו במקומות שונים - במגרש האימונים של הקבוצה ובאתרים שונים ברחבי חיפה. את קטע הביניים הלקוח מתוך שיר האוהדים מבצעים בקליפ שפירא וראש עיריית חיפה עמרם מצנע. בקליפ משתתפת גם אוהדת הקבוצה, השחקנית אורלי ויינרמן.

מילות השיר הוטבעו על ספל ממותג ועל מרצ'נדייז נוספים ששווקו בתקופה הסמוכה לזכייה באליפות.

במצעד שירי האליפות שערכו מספר אתרי ספורט ישראליים בעשורים הראשונים לשנות האלפיים הוזכר השיר בין שירי האליפות המוצלחים והיפים בכל הזמנים, ובחלקם אף דורג בחמישייה הראשונה.

לאחר התאבדותו של שפירא נרכש המועדון על ידי איש העסקים יואב כץ. אוהדי הקבוצה, שלא היו מרוצים מהמדיניות שהנהיג כץ, מחו נגדו ולבסוף אף הקימו קבוצת אוהדים הנושאת את שמו של שפירא - הפועל רובי שפירא חיפה. הקבוצה נתמכה על ידי בני משפחת שפירא, עובדה שעוררה מתיחות בין כץ למשפחת שפירא. בשל כך, מיעט המועדון להשמיע במשחקי הקבוצה ובאירועים נוספים את שירי האליפות שבהם מוזכרים שמו של שפירא ופועלו - "אדום עולה עולה" ו"אדום זה הצבע שלי", שיר אליפות נוסף בביצוע הזמרת חיה ארד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אהוד מנור
קטגוריה:שירי אליפות
קטגוריה:הפועל חיפה
המכון לחקירת תאונות אוויריות

**המכון לחקירת תאונות אוויריות** (בראשי תיבות: **ÚZPLN**, מתוך **Ústav pro odborné zjišťování příčin leteckých nehod**) היא הסוכנות הממשלתית בצ'כיה החוקרת תאונות תעופה. מטה המכון ממוקם בלטאני, הרובע ה-18 בפראג.

## היסטוריה
ב-14 באוקטובר 2002 קיבלה ממשלת צ'כיה את החלטה מספר 600, שאישרה את תקנון המכון ומינתה את פאבל שטרבל למנהל הראשי של הסוכנות. המכון החל לפעול ב-1 בינואר 2003. קודם לכן לרשות התעופה האזרחית היו יכולות חקירת תאונות.

המכון הוקם במקור בשם *Ústav pro odborně technické zjišťování příčin leteckých nehod* מינואר 2003. ביולי 2006 שונה שמו ("odborné" במקום "odborně technické") לשמו הצ'כי הנוכחי.

## קישורים חיצוניים
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני חקירות תעופה
קטגוריה:צ'כיה: ארגונים
הדרך אל הכפר

"**הדרך אל הכפר**" הוא פזמון שכתב יורם טהרלב, הלחינה ועיבדה נורית הירש וביצעה רבקה זהר. השיר הושר לראשונה בפסטיגל של שנת 1985 שהתקיים בחיפה, וזכה במקום הראשון. השיר נכלל באלבומה של רבקה זוהר "עברייה" שיצא בחברת "תקליטי כנען".

## רקע
רבקה זהר הייתה כוכבת בזמר העברי של סוף שנות ה-60 ותחילת ה-70. לאחר שעזבה לארצות הברית והתגרשה, היא התמכרה לסמים. בשנת 1985, לאחר ששהתה במכון גמילה מסמים, הזמין אותה מפיק הפסטיגל מיקי פלד להופיע בפסטיגל. ביוזמת גברי מזור, נסע פלד במיוחד לארצות הברית כדי לשכנע אותה. אף שזהר לא הייתה ידועה כזמרת לילדים, היא שוכנעה ושבה לישראל. השיר זכה במקום הראשון בפסטיגל שנערך בחיפה תחת הכותרת "ברודוויי על הכרמל". 

מיקי פלד סיפר על השיר: "כשאני נכנסתי עם הפסטיגל אמרו לי שאני משוגע כי הפסטיבל לשירי ילדים יקרע אותי. אבל השארנו להם אבק, והם הרימו ידיים סופית ב־1985 כשהבאנו את רבקה זהר. ידעתי שאם נצליח להגיע אליה ולשכנע אותה להופיע, הפסטיגל כבר יהיה הדבר הכי גדול שיש בענף". לדברי זהר, "זה השיר שהעלה אותי לארץ אחרי היעדרות ארוכה, ועד היום הוא משמח את הקהל שלי. הרעיון היה של גברי מזור. יום אחד הם הגיעו לניו יורק, למועדון "הפינג'אן", שמעו אותי שרה והחליטו שאני במצב סביר כדי להופיע. אני בכלל הייתי מרוחקת מזה, עבורי כל הכותרות עסקו כביכול במישהי אחרת. ידעתי או חשבתי שאני עדיין בתודעה של אנשים בישראל – אז לא ציפיתי לכלום. בשנה שלאחר מכן זכיתי שוב עם 'חלקת אלוהים הקטנה' וגם שם הייתה ידו המכוונת של גברי מזור".

במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ו (1986) דורג השיר במקום ה־23, כמו כן הוא שולב באלבום "עברייה" שהוציאה זהר. בפסטיגל 2020, "MY פסטיגל", ביצעו את השיר מאיה בוסקילה ואיתי לוי.

## תוכן השיר
השיבה אל הכפר היא משל לחזרה למולדת ישראל. 

יורם טהרלב כתב את המילים ללחן שיצרה נורית הירש. הוא כתב את המילים המתארות את הכפר פקיעין שבגליל. זהר היא צאצאית של משפחת זינתי, אשר חיה בכפר.

## השיר בספרי תווים

* **רק בינתיים: שירי נורית הירש**, עמ' 12, הוצאת משכל, 2006. 
* **לשיר עם [[אפי נצר]], חלק ב**', עמ' 12, ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, 1988. 
* **בפרדס ליד השוקת: שירי יורם טהרלב**, עמ' 10, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 1991. 

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי רבקה זהר
קטגוריה:שירי פסטיגל
קטגוריה:שירי מאיה בוסקילה
קטגוריה:שירים זוכי תחרויות
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי ילדים
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יורם טהרלב
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נורית הירש
עיר של פחד: ניו יורק נגד המאפיה

**עיר של פחד: ניו יורק נגד המאפיה** (באנגלית: **Fear City: New York vs The Mafia**) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית בת שלושה פרקים, המסקרת את הפשע האמיתי שהיה בניו יורק בשנות השמונים והתשעים של המאה העשרים בהובלתן של חמש המשפחות: **בונאנו, גמבינו, ג'נוביז, לוקזי וקולומבו**. הסדרה מוצגת מנקודת מבטה של לשכת החקירות הפדרלית- ה-FBI המפרטת כיצד יישמו את האזנות סתר במקומות המפגש ובתיהם של חברי המשפחות. הסדרה שודרה בנטפליקס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות של נטפליקס
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בניו יורק
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2020
המשרד למודיעין ויחסי חוץ

שמאל|ממוזער| מטה ÚZSI
**המשרד למודיעין ויחסי חוץ** (בצ'כית: **Úřad pro zahraniční styky a informace**, בראשי תיבות: **ÚZSI**) הוא שירות המודיעין העיקרי של צ'כיה האחראי על איסוף, ניתוח והפצת מודיעין והוא סוכנות הריגול המרכזית ועליה לספק מודיעין מדויק לממשלת צ'כיה לתמיכה ולהגנה על אינטרסים של מדיניות חוץ וכלכלה. השירות גם מגן על המדינה מפני אירועי טרור, נשק להשמדה המונית, פשעים כלכליים ועוד.

## היסטוריה
ה-ÚZSI היה חלק ממשרד הפנים הצ'כי עד 1994, עת שירותי המודיעין של צ'כיה הפכו למוסד עצמאי. קודם לכן הסוכנות נקראה בשם המשרד למודיעין ויחסי חוץ של משרד הפנים הפדרלי. לאחר הכרזת העצמאות הצ'כית, עמד ÚZSI בפני אתגרים רבים הנוגעים לפיתוח השירותים החשאיים כמו פיתוח מסגרת חדשה של פעילויותיהם, תוך שימוש בטכנולוגיות חדשות ושיתוף פעולה עם שירותי מודיעין זרים.

קצב תפוקת המודיעין גדל משמעותית לאחר שבוצעו שיפורים בדרכי הפעולה וכיום סוכנות הביון היא שחקן מרכזי בקהילת הביון הבינלאומית ומייצגת את קהילת המודיעין הצ'כית בכל רחבי העולם.
## מבנה ארגוני
בראש ÚZSI עומד מנכ"ל, שממונה ומפוטר על ידי שר הפנים, בהסכמת הממשלה. שר הפנים של צ'כיה אחראי מטעם הממשלה על ÚZSI.
* לשכת המנכ"ל - האחראי על ביטחון והגנה, מזכירות לענייני ציבור ומחלקת פיקוח ובקרה. כפופים ישירות למנהל הם יועצים הכוללים את דובר המשרד ואת האחראים על תחומי הביטחון וההגנה, הפיקוח והבקרה.
* סגן מנהל מודיעין ומבצעים - האחראי על מספר מחלקות מבצעיות הכוללות את מחלקת הניתוח, מחלקת מודיעין אותות ומחלקת החוץ. מנהל זה אחראי גם על תקשורת והחלפת מודיעין עם שותפים זרים;
* סגן מנהל לוגיסטיקה - האחראי על האוצר והלוגיסטיקה, טכנולוגיית מידע, התקשורת וטכנולוגיית המידע, ארכיונים ומינהל, עניינים משפטיים, כוח אדם והדרכה.

## קישורים חיצוניים

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילת המודיעין הצ'כית
הפושעים המבוקשים ביותר בעולם

**הפושעים המבוקשים ביותר בעולם** (באנגלית: **''World's Most Wanted**)'' היא סדרה תיעודית בת חמישה פרקים, המספרת מי הם חמשת הפושעים המבוקשים ביותר בעולם.

## פרקים

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:פשעים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה צרפתיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
Hi, It's Me

**Hi, It's Me** (בעברית: **היי, זו אני**) הוא המיני-אלבום השלישי של הזמרת האמריקאית אשניקו. המיני-אלבום יצא לאור ב-12 ביולי 2019, על ידי חברת התקליטים וורנר מיוזיק ופיקניק דיגיטלי. מתוך המיני-אלבום יצאו שלושה סינגלים.

## רשימת רצועות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
קטגוריה:מיני-אלבומי חברת וורנר רקורדס
ארוכה הדרך הביתה (סרט, 1998)

**ארוכה הדרך הביתה** (באנגלית: **The Long Way Home**) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי משנת 1998, בהפקתו ובבימויו של גלן ג'ורדן, עם ג'ק למון ושרה פולסון בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על סרט הטלוויזיה הצרפתי "Thomas Guerin, Retraite".

זה אחד הסרטים האחרונים של ג'ק למון הקשיש שבהם עסק בבעיית הקשישים והיחס אליהם. כאן הוא משחק בתור קשיש אלמן והיחסים המורכבים בינו לבין בניו וכלתו.

## תקציר העלילה
תומאס גרין (ג'ק למון) הוא קשיש בן 75 שמתגורר בעיר בומונט שבקנזס. אשתו נפטרה לאחר 50 שנות נישואים. הוא התפרנס מחנות לרהיטים אותם ייצר וכעת שכנעו אות בניו קן (גרווין סנפורד) ופיט (טום באטלר) למכור את ביתו והחפצים שלו ולעבור לגור עם קן ואשתו בוני (כריסטין גריפין).

תומאס לא משלים עם המצב הנוכחי בו הוא גר בחדר בדירת בנו ונתון למרותם של בנו וכלתו אף על פי שהם מתייחסים אליו יפה. הוא מקבל מכתב ממונטריי מאישה בשם ורוניקה שהייתה פעם בת זוגו אותה לא ראה עשרות שנים.

יום אחד הוא נוסע עם בוני לעיירה, נפרד ממנה לזמן קצר ומחליט לחזור לביתו ברגל. הוא טועה ביער, נופל ונפגע ברגל ומדדה לעבר כביש לתפוס טרמפ. עוצרת לו מכונית בה נוהגת צעירה נאה בת 21, ליאן בוסנר (שרה פולסון), תלמידת קולג' שנוסעת להוריה בקליפורניה לבקר את אביה החולה.

הם מגיעים לתחנת דלק ונכנסים למסעדה. שני צעירים מנסים להתחיל עם ליאן בגסות. תומאס מניס אותם והיא מתיזה עליהם גז. שניהם בורחים אך עוקבים אחריהם במכונית. מתפתח מרוץ ובו מכוניתם יורדת לשוליים ונפגעת. שני הצעירים מסתלקים. מכאן ואיך עושים שניהם את הדרך בטרמפים בשיטת קלודט קולברט בסרט זה קרה לילה אחד, כשליאן עוצרת את המכוניות ותומאס מצטרף אליה.

הילדים המודאגים פונים למשטרה, תמונתו מתפרסמת ומתחיל חיפוש אחריו ואחרי הצעירה שמתלווה אליו. עם כל ההרפתקאות שלהם מתחילה ידידות בין הקשיש לצעירה וכל אחד מספר את קורות חייו ואת בעיותיו.

לבסוף הם מגיעים לכרמל בקליפורניה שם הוא מתארח אצל הוריה של בוני. למחרת הוא מגיע לדירתה של ורוניקה (בטי גארט) במונטריי והיא מופתעת לראות אותו. הם מספרים כל אחד על מה שעבר עליו ועל חברים משותפים ומטיילים לאורך חוף הים. ורוניקה מבטיחה לבקרו בבומונט. תומאס מטלפן לקן ומודיע לו על חזרתו לבומונט.

למחרת נפרד תומאס מבוני שנותנת לו במתנה את שרשרת הצוואר שלה ומאחלת לו הצלחה.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

* ארוכה הדרך הביתה, באתר TCM

קטגוריה:סרטי טלוויזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ג'ק למון
קטגוריה:זקנה בקולנוע
אמיליה איב

**אמיליה איב** (באנגלית: **Amelia Eve**; נולדה ב-22 בדצמבר 1994) היא שחקנית בריטית.

## קריירה
בשנת 2018 הופיע בסדרת הקומדיה של רשת ה-BBC, "אנטרפרייס". בשנת 2020, איב שיחקה בתפקיד ג'יימי לצד ויקטוריה פדרטי בסדרה של נטפליקס, "מי מתגורר באחוזת בליי".

ב-28 בספטמבר 2023 יצא לאור הסרט "The Blind" בכיכובה.

## חיים אישיים
היא הקימה חברת טיפוח כלבים, The Fairy Dogmothers, עם אחותה היילי בינואר 2018. עסק לחיות המחמד מציע שירותים כגון טיולים, אימונים וטיפול יומי.

## פילמוגרפיה
### סרטים

### טלוויזיה

### וידאו קליפים
* 2015: Powerful - מייג'ור לייזר בהשתתפות אלי גולדינג וטארוס ריילי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1992
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1992
צהוב עולה

"**צהוב עולה זה מכבי**" הוא שיר אליפות של מועדון הכדורגל מכבי תל אביב. השיר נכתב על ידי דידי הררי והולחן על ידי זאב נחמה לרגל זכייתה של מכבי תל אביב באליפות המדינה בעונת 2012/2013, ומבוצע על ידי להקת אתניX ואיזי בעיבוד מוזיקלי של יורם פויזנר, עם שחקני הקבוצה ששרים את פזמון השיר. זהו שיר האליפות השני שדידי הררי כותב וזאב נחמה מלחין, אחרי "צהוב עולה זה מכבי" מ-1996.

## תוכן השיר
השיר מורכב משלושה בתים מחורזים וקטע ראפ לפני הבית האחרון. שני הבתים הראשונים מחולקים לשני חלקים, שהחלק הראשון מדבר על שחקני הקבוצה והחלק השני על האוהדים אשר שרים לשחקנים. הבית השלישי מחולק לשני חלקים, שהחלק הראשון הוא פניה מהאוהדים אל השחקנים והחלק השני קורא לשאר האוהדים להצטרף לשירה.

קטע הראפ, שמבוצע על ידי איזי, מספר על הציפייה שהייתה לאוהדי הקבוצה לאחר 10 שנים ללא אליפות, כציון לכך שהאליפות הקודמת הייתה בעונת 2002/2003. פזמון השיר הוא קריאה קצבית של "צהוב עולה" במבנים שונים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אתניX
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי זאב נחמה
קטגוריה:שירי אליפות
קטגוריה:מכבי תל אביב (כדורגל)
אמבולנס (סדרת טלוויזיה, 2018)

**אמבולנס** (ברוסית: **Скорая помощь**) היא סדרת טלוויזיה רוסית המספרת על עבודתו של צוות אמבולנס מוסקבאי. הסדרה משודרת ברשת NTV בכיכובו של גושה קוצנקו.

## עלילה
עלילת הסדרה סובבת סביב נהג האמבולנס החדש, שמתחיל להפגין את ניסי האבחון והמיומנות הרפואית במהלך שיחות ומציל חיים רבים. במהלך הסדרה מתברר כי הוא רופא מוסמך ביותר, שרישיונו נשלל באופן לא הוגן, וכעת משימתו היא להשיב את שמו הטוב ולשוב למקצוע הרפואה.

## שחקנים ודמויות
* גושה קוצנקו – קונסטנטין קוליגין, נהג אמבולנס ברכב מדגם גא"זאל בתחנת המשנה מספר 58 של שירות האמבולנסים המוסקבאי. מספר שנים לפני כן הוא עבד כרופא חירום בנובוסיבירסק, אך איבד את רישיונו וחירותו לאחר שלא הצליח להציל את בנו שנפצע אנושות של פקיד משפיע במחוז. פוגש את רייסה. בסוף עונה 2 הוא מקבל את רישיון הרופא שלו. אוהב לחצוב פסלוני עץ. בסוף עונה 3 הופך לבעלה של ראי.
* מרינה דומוז'ירובה – ראיסה טרטקובה, פרמדיקית באמבולנס בתחנת 58 במוסקבה. בעבר נפגשה עם קוליגין וסן סאניץ', אך בסוף בחרה בקוליגין. למרות שחשבה שהיא עקרה, באמצע עונה 2 היא מקבלת בדיקת הריון חיובית. בסוף עונה 3 היא מתחתנת עם קוליגין.
* אלכסנדר טיוטין – ולדימיר לומגין הוא רופא חירום בן 60 שעובד בתחנה 58 אך ורק מתוך אהבה למקצוע. נחשב לרופא המנוסה ביותר. אוהב לקרוא יצירות של הוגים (בעונה 1 - ארתור שופנהאואר, בעונה השנייה - קרל גוסטב יונג). מנהל מערכת יחסים קשה עם בנו
* סטפן קוליקוב – ויקטור אושקוב, חובש. בחור שמח, שאוהב בדיחות. נפגש עם טטיאנה רודנינה.
* פיוטר בארנצ'ייב – פאבל ריקוב הוא רופא חירום בתחנת 58 עם אופי מגעיל ביותר. עובד לבד. גרוש. לאחר שסבל משבץ מוחי, הוא מתקרבת לרופאה הראשית של תחנת המשנה אולגה קירילובנה. הוא התחתן עם ארפיבה בעונה השלישית.
* עזיז ביישנאלייב – אראש, חובש במוסקבה (מהעונה השנייה).
* יקטרינה וולקובה – אולגה ארפיבה, רופאה ראשית בתחנת 58. רווקה היוצאת עם גברים שונים, כולל קוליגין, אך בסופו של דבר מתחילה לחיות עם ריקוב. עוברת תאונה בסוף עונה 3.
* נטליה פנקינה – אלה, גרושתו של קונסטנטין, שברחה מנובוסיבירסק.
* אלכסנדר אמלין – אלכסנדר שצ'רבינין, מנהל תחנת 58, האחראי גם על הפצת תרופות נרקוטיות. פדנטי במיוחד בעבודתו ובחייו. ניסה לבנות מערכת יחסים עם ראי, אך נכשל לאחר הצעה בלתי הולמת.
* אנסטסיה בוקר – טטיאנה רודנינה, מומחית לליהוק באולפן סרטים.

## קישורים חיצוניים

* הסדרה "אמבולנס", באתר ערוץ הטלוויזיה "NTV"

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות במוסקבה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה רוסיות
קטגוריה:רפואת חירום
קטגוריה:סדרות טלוויזיה רוסיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:NTV: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה רפואיות
שיר המנון למכבי תל אביב

"**שיר המנון למכבי תל אביב**", המוכר גם כ**"מכבי שלנו"**, נכתב על ידי אילן גולדהירש והולחן על ידי ג'קי אלקיים שגם מבצע את השיר בעיבוד מוזיקלי של רוני וייס. במקור נכתב כשיר הלל לקבוצת הכדורגל מכבי תל אביב ויצא לתחנות הרדיו ב-1976, אך לרגל זכייתה של קבוצת הכדורסל מכבי תל אביב באליפות אירופה בעונת , הוקלטה גרסה נוספת כשיר אליפות עם מילים מותאמות.

גרסת הכדורגל הושמעה רבות בתחנות הרדיו, ובאפריל 1977 הגיעה למקום השלישי במצעד הפזמונים העבריים של גלי צה"ל.

במצעד שירי הספורט הישראלים שנערך באתר ספורט 5, נבחר השיר במקום העשירי.

## תוכן השיר
הבית הראשון מדבר על הרצון לשיר והגאווה בעקבות הצלחת הקבוצה, והוא זהה בין שתי הגרסאות.

הבית השני שונה בין הגרסאות בכך שבגרסת הכדורגל הוא מדבר בתחילתו על צבעי הקבוצה ומגן הדוד המסמל אותה, ובחלקו השני על השערים ששחקני הקבוצה כובשים, ובגרסת הכדורסל הוא מדבר בתחילתו על התלהבות הקהל בצפייה בקבוצה ובחלקו השני מזכיר את הזכייה באליפות אירופה.

הבית השלישי זהה ברובו בשתי הגרסאות ומדבר על שחקני הקבוצה וקריאה לאוהדים להצטרף לשירת הפזמון, כאשר ההבדל הוא שבגרסת הכדורגל מצוין ש"אחד עשר המופלאים" באים לכר הדשא, ובגרסת הכדורסל ש"חמשת המופלאים" באים למגרש, ככוונה למגרש הכדורסל.

הפזמון הוא שיר הלל לקבוצה המתחיל בשייכות של הזמר לקבוצה בכל עונות השנה, ומסתיים בכך שבזמנים אלו כולם רוצים להיות חלק מהקבוצה. ההבדל היחידי בין הגרסאות הוא שבגרסת הכדורגל הפזמון מתחיל בפעם הראשונה במילה "על" ובגרסת הכדורסל במילה "זו", אך בשאר הפעמים הגרסאות זהות כאשר בשתי החזרות הראשונות הפזמון מתחיל במילה "זו" ובשלוש החזרות הנוספות הפזמון מתחיל ללא מילת קישור.

ג'קי אלקיים סיפר שלחן השיר יועד במקור לבית"ר ירושלים, אבל מכיוון שבית"ר לא זכתה בגביע המדינה בשנת 1976 שונה הייעוד למכבי תל אביב. אלקיים הוסיף שהוא לא היה אוהד של אף אחת משתי הקבוצות האלה, אלא אהד את הפועל תל אביב.

## קישורים חיצוניים
* גרסת הכדורסל - 

## הערות שוליים

קטגוריה:מכבי תל אביב (כדורסל)
קטגוריה:שירי אליפות
קטגוריה:שירי 1977
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אילן גולדהירש
וולוו אוטובוסים

[ממוזער|אוטובוס וולוו 7700H הייבריד ב[צכיה, שנת 2011.]]
**תאגיד וולוו אוטובוסים** (בשוודית: **Volvo Bussar AB**; באנגלית: **Volvo Bus Corporation**, המוצגת כ-**VOLVO**) היא חברה שוודית המייצרת אוטובוסים, ומתפקדת כחברת בת של וולוו. מטה וולוו אוטובוסים, יחד עם מטה וולוו עצמה, שוכן בעיר גטבורג שבשוודיה. וולוו אוטובוסים הוקמה כחטיבה עצמאית בשנת 1968.

החברה פעילה ברחבי העולם, עם ייצור באירופה, אמריקה הצפונית והדרומית, אסיה ואוסטרליה. החברה הקימה בהודו את מתקן הייצור שלה בעיר בנגלורו. מתקן הייצור לשעבר היה באירוויין שבסקוטלנד (נסגר בשנת 2000).

## אתרי ייצור
* בורוס, שוודיה
* הוסקוטה, בנגלורו, הודו
* קוריטיבה, ברזיל
* ורוצלב, פולין
* טולטיטלאן, מקסיקו

## גלריה

קובץ:Vitabussar b8dn421 3458.jpg|אוטובוס וולוו שלקח חלק במבצע האוטובוסים הלבנים בשנת 1945
קובץ:Volvo B 12 Bus 1940.jpg|אוטובוס וולוו B12 1940
קובץ:Volvo B 10 Buss 1938.jpg|אוטובוס וולוו B10 1938
קובץ:Volvo B 512 Bus 1948.jpg|אוטובוס וולוו B512 1948
קובץ:Volvo B 513 X Bus 1948.jpg|אוטובוס וולוו B512 X 1948
קובץ:Volvo B617 Bus 1952.jpg|אוטובוס וולוו B617 1952
קובץ:Volvo B655 Bus 1952.jpg|אוטובוס וולוו B655 1952
קובץ:Volvo Bus 1953.jpg|אוטובוס וולוו 1953
קובץ:Volvo B 638 Bus 1953.jpg|אוטובוס וולוו B638 1953
קובץ:Volvo B727 Bus 1953.jpg|אוטובוס וולוו B727 1953
קובץ:Volvo B 70501 Bus 1959.jpg|אוטובוס וולוו B70501 1959
קובץ:Volvo B655 Bus 1963.jpg|אוטובוס וולוו B655 1963
קובץ:Stockholm bus 01.jpg|אוטובוס וולוו 1967
קובץ:Volvo B58 Bus 1968.jpg|אוטובוס וולוו B58 1968
קובץ:FC9565@88R.jpg|וולוו B10M במרכב של חברת ואן הוול הבלגית
קובץ:Arriva 7759.JPG|וולוו B10MA 1985
קובץ:Arriva North West and Wales 3274.jpg|וולוו אולימפאן 1996
קובץ:First Manchester Volvo B10B Alexander Strider learner bus.jpg|אוטובוס וולוו B10B שנבנה בשנת 1993 עם מרכב של חברת וולטר אלכסנדר, שימש כאוטובוס להכשרת תלמידי נהיגה של חברת "First Greater Manchester"
קובץ:Volvo B9TL (Wright Eclipse Gemini 2), SBS Transit.jpg|וולוו B9TL 2013
קובץ:Transperth Volgren CR228L bodied Volvo B7RLE.jpg|וולוו B7RLE 2012
קובץ:Veolia 5884-III.JPG|וולוו B8RLE 2013
קובץ:Transperth 2015 Volgren Optimus bodied Volvo B8RLEA diesel Rt. 530.jpg|וולוו B8RLEA 2015
קובץ:ST2001-20-PR (cropped).jpg|וולוו B12BLEA 2009
קובץ:Transjakarta, Volvo B11R (SAF-025).jpg|וולוו B11R 2018
קובץ:Volvo b8r pioneer euro 6.jpg|וולוו B8R תוצרת מרכבים 2020


## ראו גם
* וולוו
* וולוו משאיות
* וולוו ציוד בנייה

## קישורים חיצוניים

* 

* היסטורית דגמי וולוו - תמונות

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יצרני רכב שוודיים
קטגוריה:מכוניות שוודיות
פרס טושטן ו-וואניה סדרברי

**פרס טושטן ו־וואניה סדרברי** (בשוודית: **Torsten och Wanja Söderbergs pris**) היה פרס שנתי, שהוענק ל"מעצב או אומן נורדי פעיל" בשנים 2018-1994. הזוכה בפרס קיבל תערוכת יחיד במוזיאון רסקה  ופרס כספי בסכום של מיליון קרונה שוודית (כ־110,000 דולר, נכון לשנת 2018). מימון הפרס הגיע מקרן סדרברי שנוסדה על ידי האחים טושטן (1960-1894) ורגנאר (1974-1900) סדרברי, מייסדי חברת הברזל והפלדה השוודית סדרברי והאק (Söderberg and Haak) שנוסדה בשנת 1866.
הפרס נוהל על ידי המוזיאון בעזרת ועדת הפרס שהורכבה ממנהל המוזיאון כיושב ראש ונציגים מחמש המדינות הנורדיות.

הפרס הוענק לראשונה בשנת 1994 במלאת מאה שנה להולדתו של טושטן סדרברי. היסודות לפרס נוצרו בשנת 1960 ושייכים לתורמים החשובים ביותר של שוודיה למחקר ופיתוח העיצוב. קרן טושטן סדרברי הייתה הבסיס היחיד שעמד מאחורי הפרס בין 2014 ל־2018.

לאורך השנים התקימו קשרים קרובים בין משפחת סדרברי ומוזיאון רסקה. הבעל והאישה, טושטן ו־וואניה סדרברי הפכו לחברים בידידי מוזיאון רסקה בשנת 1938. עשר שנים מאוחר יותר, בשנת 1948 טושטן סדרברי הפך לחבר ההנהלה ובשנים 1960-1950 הוא היה היושב ראש, וכך גם בנו, תומאס סדרברי בין השנים 2019-1992. טושטן היה גם חבר במועצת המוזיאון. הקשרים ההדוקים בין משפחת סדרברי למוזיאון רסקה התחזקו עוד יותר כאשר הוקם פרס טושטן ו־וואניה סדרברי. תומאס סדרברי היה מעורב עמוקות בחניכת הפרס, כמו גם בוועדת הפרס ובעבודה המעשית סביב הפרס ורוחו השפיעה עליו עמוקות. לרגל מותו של תומאס סדרברי, החליטה הקרן כי פרס טושטן ו־וואניה סדרברי לשנת 2018 יהיה הפרס האחרון.

המעצב האיסלנדי ברינג'ר סיגרדסון היה זוכה הפרס ה־25 והאחרון שקיבל את פרס טושטן ו-וואניה סדרברי.

## זוכי הפרס
להלן רשימת הזוכים לפי תחומים עד לשנת 2018:

## קישורים חיצוניים
* אתר האינטרנט של מוזיאון רוהסקה לעיצוב ואומנות 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
סדרברי
סדרברי
הדוויג וייס

**הדוויג וייס** (בגרמנית: **Hedwig Weiß**; 25 במאי 1860–1923) הייתה ציירת וגרפיקאית גרמניה, חברת הזצסיון הברלינאי. עבדה בעיקר בסגנון אימפרסיוניסטי.

## קורות חיים
אביה, ברנהרד וייס, היה תאולוג אוונגליסטי. אמה, הרמין הייתה ממשפחת אצולה. הם תמכו בהתעניינותה באמנות החזותית כבילוי, אך לא כמקצוע. היא וחברתה קתה קולוויץ קיבלו שיעורים בציור ותחריט אצל רודולף מאואר (1845-1905). מאוחר יותר למדה בברלין אצל קרל שטאופר-ברן ופגשה את חברתה לכל החיים מריה סלבונה. בשנת 1887 סיימה את לימודיה במינכן אצל לודוויג פון הרטריך, ופריץ פון אוהדה, שהשפיעו משמעותית על סגנונה.

לאחר 1888 שהיא שיתפה סטודיו בברלין עם אולגה בוזנסקה והפכה לחברה ב"איגוד הנשים האמניות בברלין" היא השתתפה בתערוכות שלהן ובסופו של דבר הצטרפה לוועד המנהל של הארגון. היא גם הציגה את עבודותיה בתערוכה השנייה של הזצסיון הברלינאי והציגה חמש עשרה פעמים בין השנים 1900–1913. תערוכה חשובה חלקית הייתה זו שהתקיימה בשנת 1907 במוזיאון הגרמני לספרים וכתיבה. הביקורות שקיבלה היו חיוביות ברובן.

בשנת 1910 היא הפכה לאחת הנשים המעטות שהתקבלו כחברות בזצסיון הברלינאי. במהלך מלחמת העולם הראשונה היא סיפקה איורים למגזין קריגזייט.

אביה נפטר בשנת 1918, והיא איבדה את התמיכה הכספית שהוא העניק לה. מותו יחד עם ההיפר-אינפלציה שבאה בעקבות המלחמה, הותירו אותה כמעט חסרת פרוטה. היא חלתה, נסוגה מהחיים הציבוריים ומתה בתאריך לא ידוע בשנת 1923.

עד מהרה היא נשכחה וחלק ניכר מעבודתה אבד. פרויקט מחקר באוניברסיטת קיל מנסה להתחקות אחר ציוריה ולהרכיב מחדש כמה שיותר.

## גלריה


File:Weiss-Meadow.jpg | אחו

File:Weiss-Wartime.jpg | נשים במלחמה

File:Weiss-Horses.jpg | סוסים

File:Hedwig Weiß - Jugend Nr. 50, 1896.jpg | שער מגזין


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות גרמניות
קטגוריה:חברי הזצסיון הברלינאי
קטגוריה:ציירות אימפרסיוניסטיות
קטגוריה:ילידות 1860
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1860
קטגוריה:נפטרות ב-1923
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1923
ברנהרד פאנקוק

**ברנהרד פאנקוק** (בגרמנית: **Bernhard Pankok**; 16 במאי 1872 – 5 באפריל 1943) היה צייר, גרפיקאי, אדריכל ומעצב גרמני מודרני, חבר הזצסיון הברלינאי.

## קריירה
עבודותיו מאופיינות במעבר בין אר נובו לסגנון הבינלאומי. עיצוב הרהיטים והספרים שלו, כמו קטלוג המחלקה הגרמנית לתערוכת העולמית 1900 בפריז, נתנו לו הכרה גבוהה.

פאנקוק פתח סטודיו במינכן בשנת 1892 ועבד כאמן עצמאי, מעצב גרפי ומאייר במגזינים Pan and Jugend. הוא נשאר במינכן עד 1902 והקים יחד את הסדנאות המאוחדות לאומנות בעבודת יד. בשנת 1902 עבר לשטוטגרט, ובשנת 1913 עזר בהקמת בית ספר מקומי לאמנות, שטוטגרטר קילסברג, והיה למנהל הראשון שלו (בשנת 1927 נבנתה בסמוך תערוכת האדריכלות המפורסמת Weissenhofsiedlung).

בשנת 1907 הוא הפך לחבר בזצסיון הברלניאי, וכן מילא בתפקיד וורקבונד הגרמני שזה עתה הוקם ובשנת 1914 הוא היה אחד האמנים המובילים של תערוכת Werkbund המפורסמת בקלן.

בשנת 1930 הוא הפך לחבר זר בזצסיון במינכן ובשנת 1932 הוא מונה לחבר כבוד ב"קונסטוורן מונסטר הווסטפאלי", שנה לאחר מכן, כחבר הכבוד של האקדמיה לאמנויות יפות, מינכן.

האקדמיה הממלכתית לאמנויות יפות שטוטגרט שבה לימד מינתה אותו לחבר כבוד ביום הולדתו השבעים ב-1942. בין תלמידיו היה הצייר פיליפ באוקנכט.

## גלריה

Bernhard Pankok - Auf Ithaka, Jugend 1897.jpg|על איתקה
Bernhard Pankok - General Wilhelm von Blume, 1915.jpg|גנרל וילהם פון בלום
Bernhard Pankok - Jugend 24. Oktober 1896.jpg|שער מגזין 1896


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלים גרמנים
קטגוריה:גרפיקאים
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:חברי הזצסיון הברלינאי
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1872
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1943
אלינור קרולי

**אלינור קרולי** (באנגלית: **Elinor Crawley**; נולדה ב-8 בנובמבר 1991) היא שחקנית ולשית.

## ביוגרפיה
קרולי נולדה בקארדיף שבוויילס. כשהייתה בת 9 אובחנה כחולה בסוכרת מסוג 1. היא למדה בבית הספר התיכון ויטצ'רץ', והשתתפה בסדנת משחק The Workshop בקארדיף.

תפקידיה הידועים ביותר הם בדמות ת'יירי בסדרת הטלוויזיה "ויקינגים", ובדמות ססילי מיורק במיני-סדרה "מלכה לבנה".

### חיים אישיים
קרולי תומכת בארגון Diabetes UK התומך בחולי סוכרת בבריטניה.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ולשיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1991
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1991
משרד התקשורת של רוסיה

**משרד התקשורת של רוסיה** (ברוסית: **Министерство связи РФ**) היה משרד ממשלתי ברוסיה שהיה אחראי על כלל תחום התקשורת במדינה בתקופת הקדנציה הראשונה של בוריס ילצין, המשרד פעל כחלק מממשלת ילצין-גאידר ומממשלת צ'רנומירדין והיה אחראי על הדואר הפדרלי ועל ניהול חברת רוסטלקום.

המשרד הוקם לראשונה ב־14 ביולי 1990 כמשרד התקשורת, המידע והחלל (Министерство по связи, информатике и космосу РСФСР) מתוך משרד התקשורת הסובייטי. ב־25 בדצמבר 1991, הפך למשרד התקשורת.

ב־1997 המשרד הפך ל'ועדת התקשורת הממלכתית' שהתקיימה עד 1999 כשאורגנה מחדש והפכה למשרד לטכנולוגיות מידע ותקשורת.

## שר

## קישורים חיצוניים
*  

קטגוריה:משרד התקשורת של רוסיה
קטגוריה:משרדי ממשלה היסטוריים ברוסיה
סאם האצ'ינסון

**סמואל אדוארד האצ'ינסון** (באנגלית: **Samuel Edward Hutchinson**; נולד ב-3 באוגוסט 1989 בווינדזור שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי שמשחק בעמדת הקשר בקבוצת וימבלדון.

## קריירה
סאם האצ'ינסון החל לשחק באקדמיה לכדורגל של צ'לסי בגיל תשע. בשנת 2007, בגיל 18 הוא חתם על החוזה עם הקבוצה הבוגרת. הוא לא היה שותף למשחקים רבים של הקבוצה ואף עזב את הכדורגל המקצועי לתקופה קצרה עקב פציעה. בשנת 2012 הוא הושאל לנוטינגהאם פורסט. בשנת 2014 הוא הגיע לשפילד ונסדיי לחודש השאלה ובסיומו חתם על החוזה. סאם האטצ'ינסון שיחק במועדון מספר עונות עד שחוזה שלו הסתיים בקיץ 2020. לאחר סיום החוזה סאם האטצ'ינסון עבר ל"פאפוס" מקפריסין. בינואר 2021 חזר שפילד ונסדיי. ביולי 2022 חתם ברדינג לשנתיים. 

בדצמבר 2024 חתם בוימבלדון מהפוטבול ליג השנייה.

סאם האצ'ינסון שיחק בנבחרות הנוער של אנגליה לגילאי 18 ו-19. הוא זומן גם לנבחרת עד גיל 21 ואף לא שותף למשחק עקב פציעה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:כדורגלני נוטינגהאם פורסט
קטגוריה:כדורגלני שפילד ונסדיי
קטגוריה:כדורגלני פאפוס
קטגוריה:כדורגלני ויטסה ארנהם
קטגוריה:כדורגלני רדינג
קטגוריה:ספורטאים זרים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים זרים בהולנד
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1989
פרדיננד פאוולס

**פרדיננד פאוולס** (בגרמנית: **Ferdinand Pauwels**; 13 באפריל 1830 – 26 במרץ 1904) היה צייר היסטוריה בלגי, שחי ועבד בגרמניה.

## ביוגרפיה
בשנים 1842–1850 הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות (אנטוורפן), אצל גוסטב וופרס שם הפך לאמן מצטיין. בשנת 1852 זכה בפרס דה רומא (בלגיה) על ציורו "קוריולנוס ברומא" והצליח לבלות ארבע שנים בלימודים באיטליה.

בין השנים 1862 עד 1872 הוא היה פרופסור לציור היסטורי בבית הספר לאמנויות בויימאר. ליאון פוהל, מקס ליברמן וקרל רודק היו בין תלמידיו שם. תקופה זו הייתה פרודוקטיבית במיוחד עבורו והוא השלים שבעה ציורי קיר גדולים בוירטבורג, המתארים את חייו של מרטין לותר.

לאחר שהות קצרה בבלגיה, חזר לגרמניה שם הפך לפרופסור באקדמיה לאמנויות של דרזדן. תלמידיו שם כללו את לודוויג פון הופמן, אוסמר שינדלר, פול תומן. בתקופה זו הוא ביצע גם שישה ציורי קיר היסטוריים גדולים במיסן.

בין השנים 1870–1881, הוא הפיק את מה שנחשב ליצירתו הגדולה ביותר: שנים עשר ציורי קיר בחלקו העליון של בניין מסחרי בעיר איפר, אשר הותחלו על ידי שארל דה גרוקס. הם תיארו סצנות מההיסטוריה של איפר בין השנים 1187 עד 1383.

עבודות אלה (ורוב הבניין) נהרסו במהלך מלחמת העולם הראשונה.

בשנת 2000, העיר איפר רכשה שישה ציורים של פאוולס עבור המוזיאון העירוני לאמנות שלהם ב־80,565 אירו)

בשנת 1930 קראה העיר אקרן רחוב לכבודו והתקינה לוח זיכרון.

## גלריה

File:Ferdinand Pauwels - Luther as a choir pupil in Eisenach.jpg | לותר כנער מקהלה
File:Ferdinand Pauwels - Luther discovers the bible1.jpg | לותר קורא בתורה
File:Ferdinand Pauwels - Luther enters the monastery1.jpg | לותר נכנס למנזר
Cajetan and Luther.jpg | מרטין לותר מול הקרדינל תומאזו דה ויו


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1830
קטגוריה:נפטרים ב-1904
הסוכנות הפדרלית לטכנולוגיות מידע

**הסוכנות הפדרלית לטכנולוגיות מידע** (ברוסית: **Федеральное агентство по информационным технологиям** בקיצור **Росинформтехнологии**, "רוסאינפורמטכנולוגיה") היא הגוף הפדרלי הרוסי שהיה קיים בשנים 2005–2010 והיה כפוף למשרד התקשורת. ביצע את ענייני ניהול נכסי מדינה ומתן שירותים ממלכתיים בתחום טכנולוגיית המידע, כולל שימוש בטכנולוגיית מידע עבור משאבי מידע ממלכתיים ומתן גישה אליהם. הסוכנות הייתה הסמכות הבלעדית המורשית בתחום השימוש בחתימות דיגיטליות אלקטרוניות.

הסוכנול כללה 5 מחלקות:
* טכנולוגיות מידע,
* תוכניות ופרויקטים,
* שירותים ציבוריים,
* כלכלה, פיננסים ורכוש מדינה.
* ניהול מנהלי.

ראש הסוכנות מאז הקמתה היה ולדימיר מאטיוחין, שהודח על ידי ראש הממשלה ולדימיר פוטין בינואר 2010.

הסוכנות בוטלה ב־25 באוגוסט 2010 על פי צו נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב, תפקידיה הועברו למשרד התקשורת של הפדרציה הרוסית.

## קישורים חיצוניים
* תקנות הסוכנות הפדרלית לטכנולוגיות מידע
* מדבדב ביטל את רוסאינפורמטכנולוגיה והעביר את סמכויותיו למשרד התקשורת
## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: ארגונים ממשלתיים
המשרד לטכנולוגיות מידע ותקשורת של רוסיה

**המשרד לטכנולוגיות מידע ותקשורת של הפדרציה הרוסית** (ברוסית: **Министерство информационных технологий и связи Российской Федерации**, בראשי תיבות: **Мининформсвязи**) היה משרד פדרלי שביצע פעולות לפיתוח מדיניות המדינה והרגולציה החוקית בתחום טכנולוגיות המידע, טלקומוניקציה ושירותי דואר, כולל בשימוש בטכנולוגיות מידע בגיבוש משאבי מידע ממלכתיים והבטחת גישה אליהם, פיתוח מערכות שידורי טלוויזיה ורדיו.

## היסטוריה
המשרד הוקם בשנת 1999 מתוך ועדת התקשורת הממלכתית שהתקיימה מ־1997. בראשה עמד ליאוניד ריימן. עד מרץ 2004 נקרא בשם משרד התקשורת והמידע (Министерство по связи и информатизации).

## רשויות כפופות
* סוכנות התקשורת הפדרלית
* הסוכנות הפדרלית לטכנולוגיות מידע
## שינוי המשרד
על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית מיום 12 במאי 2008 הפך המשרד למשרד התקשורת של הפדרציה הרוסית. תפקידי המשרד השתנו וכללו פיתוח ויישום מדיניות המדינה והרגולציה החוקית בתחום התקשורת ותקשורת ההמונים (כולל אלקטרונית).

## קישורים חיצוניים
* האתר הרשמי של משרד טכנולוגיות המידע והתקשורת של רוסיה בארכיון האינטרנט

קטגוריה:משרדי ממשלה היסטוריים ברוסיה
קטגוריה:משרד התקשורת של רוסיה
Greatest Hits (אלבום של סלינה)

***Greatest Hits*** (בעברית: "**אוסף הלהיטים**") הוא אלבום להיטים של הזמרת האמריקאית-מקסיקנית סלינה, אשר יצא ב-24 ביוני 2003 על ידי EMI לטין. האלבום מכיל אוסף של שירים באנגלית של הזמרת שחלקם יצאו וחלקם לא הספיקו לראות אור לפני מותה.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אוסף של סלינה
קטגוריה:אלבומי אוסף שהתפרסמו לאחר מות מבצעיהם
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי א.ב. קינטנייה
קטגוריה:אלבומי חברת EMI לטין
Momentos Intimos

***Momentos Intimos*** (בעברית: "**רגעים אינטימיים**") הוא אלבום להיטים של הזמרת המקסיקנית אמריקאית סלינה, אשר יצא לאור ב-23 במרץ 2004. האלבום כולל אוסף של שירים של הזמרת כולל דברי זיכרון שאמרו עליה בעלה ומשפחתה, שירים שהוקלטו מחדש ושיר שלא הופץ אף פעם.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אוסף של סלינה
קטגוריה:אלבומי אוסף שהתפרסמו לאחר מות מבצעיהם
קטגוריה:אלבומי אוסף בספרדית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי א.ב. קינטנייה
קטגוריה:אלבומי חברת EMI לטין
מנהלת מודיעין וסיור (סרביה)

**מנהלת מודיעין והסיור** (בסרבית: **Uprava za obaveštajno-izviđačke poslove / Управа за обавештајно-извиђачке послове**) או **J-2** של המטה הכללי של צבא סרביה, הוא גוף מודיעין צבאי של כוחות הצבא הסרבים המספק מודיעין מבצעי וטקטי לגדודים בשטח. עד אימוץ חוק המודיעין והביטחון של סרביה בשנת 2007, מחלקת המודיעין של המטה הכללי הייתה המודיעין הצבאי הראשי של כוחות הצבא הסרביים. מאז, VOA הוא שירות מודיעין צבאי אסטרטגי ונמצא בסמכות משרד ההגנה של סרביה, ואילו מנהלת מודיעין וסיור אורגנה מחדש כגוף למודיעין אותות ואיסוף מודיעין גאוגרפי. המכון הצבאי הגאוגרפי ומרכז הלחימה האלקטרונית ה-224 כפופים ישירות למנהלת זו. הסוכנות יונקת את שורשה מגופים קודמים ופועלת מאז 1884.

## ראו גם
* צבא סרביה
* סוכנות הביון הצבאית (סרביה)
* סוכנות הביטחון הצבאית (סרביה)
* סוכנות הביון והביטחון של סרביה

## קישורים חיצוניים
*  

קטגוריה:ארגוני מודיעין צבאי
קטגוריה:1884
קטגוריה:קהילת המודיעין הסרבית
אוטילי פוהל

ממוזער|לוח זיכרון לאוטילי פוהל במואביט
**אוטילי פוהל** (בגרמנית: **Ottilie Pohl**, לבית **לויט**; 14 בנובמבר 1867 – 2 בדצמבר 1943) הייתה פוליטיקאית ופעילה סוציאליסטית גרמנייה, שהשתתפה בהתנגדות הגרמנית לנאציזם.

## חייה
אוטילי לויט נולדה בשונוולד למשפחה יהודית. היא עבדה ככובענית ועברה לברלין. היא התחתנה עם וילהלם פוהל בשנת 1893 ונולדו להם שני ילדים. בשנת 1915 נפטר בעלה.

### פעילות פוליטית
בשנת 1890, עם פקיעת החוקים האנטי-סוציאליסטיים של ביסמרק, הצטרפה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה והפכה לנציגתם במועצת ברלין-מואביט. פוהל התנגדה למלחמת העולם הראשונה, היא הפיצה את עלוני הליגה הספרטקיסטית ובשנת 1917 שינתה את תמיכתה למפלגת העצמאות הסוציאל-דמוקרטית. בשנת 1920 היא נבחרה ליועצת העיר של אותה מפלגה בברלין-טירגארטן.

לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, עבדה פוהל עם קבוצת "רוטה הילפה" (Rote Hilfe) לתמיכה בקורבנות רדיפות נאצים ולוחמי התנגדות בכלא או במסתור. הקבוצה כללה גם את רוזה לינדמן ונשים אחרות.

פוהל נעצרה באוגוסט 1940 בגין סיוע לקומוניסט ולוחם ההתנגדות הגרמני רודולף הולמאייר. היא נידונה ל 8 חודשי מאסר. עם שחרורה בשנת 1941 המשיכה לעסוק בפעילות פוליטית מחתרתית. ב־19 בנובמבר 1942 היא נעצרה על ידי הגסטפו, רכושה הוחרם והיא גורשה לטרזיינשטט, שם נפטרה בשנה שלאחר מכן.

## הנצחה
אוטילי פוהל מונצחת על לוח זיכרון בביוסלשראסה 43. רחוב על שם אריך לודנדורף בטירגארטן הוחלף ונקרא על שמה (Pohlstraße) לכבודה בשנת 1947.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מתנגדים גרמנים למשטר הנאצי
קטגוריה:חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה
קטגוריה:פוליטיקאיות גרמניות
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:נספים במחנות ריכוז והשמדה
קטגוריה:נספים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1867
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1867
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1943
עובד מדינה (סדרת טלוויזיה)

**עובד המדינה** (בסרבית: **Државни службеник**, **Državni službenik**) היא סדרת טלוויזיה סרבית מז'אנר הפשע שנוצרה על ידי פרדראג גאגא אנטוניג'ביץ' ודימיטריאה וויינוב. שידור פרק הבכורה נערך ב-24 במרץ 2019 ברשת הטלוויזיה Superstar TV. את התפקידים הראשיים גילמו מילאן מריץ', נבוישה דוגליץ' וזארקו לאושביץ'.

## עלילה
הסדרה מגוללת את קורותיהם של סוכני סוכנות הביון והביטחון של סרביה (BIA), אשר הרחק מעיני הציבור מסירים מדי יום את האיומים המסוכנים ביותר על סרביה ונלחמים במבוך של תככים מקומיים וזרים, בנסיבות המצב הגאופוליטי המשתנה. הגיבורים הם אנשים צעירים הנלחצים בנטל האחריות העצומה הנובעים בעיקר מלחץ של המנהלים שלהם.

הדמות הראשית היא לזר, סוכן עולה צעיר שמנסה למצוא איזון בין חיי המשפחה ועבודתו. כשסכנה גדולה מאיימת על סרביה, וכשהוא כבר לא יודע על מי לסמוך, לזר מבין שהוא יצטרך להקריב הקרבה גדולה ולעבוד מחוץ לכללים כדי להציל את האזרחים, את משפחתו ואת עצמו. אף על פי שהסדרה מגוללת אירועים ודמויות בדיוניות, הסדרה מוקדשת לכל אלה שהקריבו את חייהם כדי לשמור על ביטחון המדינה, שהקרבתם לעולם לא תיוודע משום שנשבעו לסודיות, ללא אפשרות להשיג אנדרטה או מעמד של גיבור לאומי למרות שמגיע להם.

## שחקנים ודמויות
* מילאן מריץ' בתפקיד לזר סטנוייביץ'
* נבוישה דוגליץ' בתפקיד סטאנוחה מילויביץ'
* זארקו לאושביץ' בתפקיד איליה פומרק
* מרתה בייליקה בתפקיד קרל קרסטיץ'
* ליובומיר בולאיץ' בתפקיד ליובה קולאריץ'
* ואיה דוז'וביץ' בתפקיד אנה סטנוייביץ'
* מרקו בוז'יץ' בתפקיד מילוטין סטנוייביץ'
* סוניה קולאצ'אריץ' בתפקיד מיליקה וראנש
* נינה נסקוביץ' בתפקיד מאיה סבטליץ'
* אלכסנדר ברצ'ק בתפקיד סמיליאן ווצ'טיק
* ננאד יז'דיץ' בתפקיד סלבקו
* רדובאן וויוביץ' בתפקיד בקראץ'
* מילנה רדולוביץ' בתפקיד לידיה
* ניקולה רקושביץ' בתפקיד סטפן
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות פעולה
קטגוריה:סדרות משטרה ופשע
קטגוריה:סרביה: טלוויזיה
Éxitos y Recuerdos

***Éxitos y Recuerdos*** (בעברית: "**להיטים וזיכרונות**") הוא אלבום להיטים של הזמרת המקסיקנית-אמריקאית סלינה. אלבום הלהיטים יצא לאור ב-15 במרץ 1996 בארצות הברית, על ידי חברת התקליטים EMI לטין. בסמוך אליו, יצא אלבום הרמיקס, *[[Siempre Selena]]*.

האלבום הגיע למקום ה-13 במצעד האלבומים הלטיניים.

## הצלחה מסחרית
האלבום יצא לאור שנה לאחר מותה של סלינה. האלבום מכיל בתוכו את מיטב להיטיה כמו "" ו-"Como la Flor". האלבום זכה להצלחה נאה במצעדי הבילבורד, כאשר הגיע למקום השביעי במצעד האלבומים המקסיקניים האזוריים. הצלחתו התחלקה עם הצלחתו של *Siempre Selena*, שיצא בסמוך לצאתו.

גם במצעד האלבומים הלטיניים, זכה האלבום להצלחה כאשר הגיע בשיאו למקום ה-13.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אוסף של סלינה
קטגוריה:אלבומי אוסף שהתפרסמו לאחר מות מבצעיהם
קטגוריה:אלבומי אוסף בספרדית
קטגוריה:אלבומי חברת EMI לטין
פלאסה דילאו

**פלאסה דילאו** (בספרדית: **Plaza Dilao**) היא כיכר ציבורית ברובע פאקו  במנילה בירת הפיליפינים. הכיכר מוקפת בשדרות קווירינו  ממזרח. שאר הפלאסה מוקפת בכביש שנקרא פלאסה דילאו. המקום שהיה בימי הספרדים רובע ספרדי הפך לרובע יפני לאחר שיפן כבשה את הפיליפינים. תיאור הכיבוש היפני נמצא על גבי האנדרטה להנצחת זכרו של דום חוסטו טאקאיאמה  שהיה יפני קתולי, קירישיטן, דאימיו וסמוראי שהתיישב במנילה ב־1615. פלאסה דילאו הוא אחד משני השטחים הציבוריים הפתוחים ברובע פאקו, השני הוא פארק פאקו .

פלאסה דילאו היא אחד מחמישה האתרים החופשיים במנילה, בהם ניתן לערוך הפגנות ועצרות ללא צורך באישור הרשויות המקומיות לכך.

## היסטוריה
בתקופה הקולוניאלית הספרדית, פאקו (במקור דילאו) היה אזור בו התנחלה אחת משתי הקהילות היפניות שהתיישבו במנילה, השנייה נמצאת ברובע סן מיגל . בעוד הקהילה היפנית של פלאסה דילאו החלה עם דום חוסטו טקיאמה ומשפחתו שהתיישבו ברובע לאחר שהוגלו מיפן בשנת 1615. מאידך רוב היפנים במנילה באותה תקופה התיישבו סביב האזור שנכבש על ידי היפנים בימי הכיבוש היפני. ניתן לזהות את המקום, באזור בו נמצאת האוניברסיטה הציבורית הפיליפינית בשם הנורמה הפיליפינית . בשנת 1762 הועברו לאזור פלאסה דילאו תושבי מנילה היפנים על ידי השלטונות הספרדיים. אם הזמן אוכלוסיית הקהילה היפנית החלה להידלדל עקב צמצום ההגירה היפנית לפיליפינים בעקבות מדיניות הסאקוקו של יפן. הערכה היא כי נוכחותה של הקהילה היפנית סביב הרחבה הובילה בסופו של דבר לכינוי "פלאסה דילאו", בהתייחס לגוון העור הצהבהב (דילאו בשפת טאגאלוג) של תושבי האזור הפיליפינים.

בתקופה האמריקאית  הפכה פלאסה דילאו למרכז תחבורה עם הקמת תחנת הרכבת פאקו  בשנת 1915, בצמוד לכיכר. במהלך מלחמת העולם השנייה, התנהל באזור קרב אינטנסיבי וקשה בין הכוחות היפנים ומשתפי הפעולה הפיליפינים שלהם כנגד הכוחות האמריקאים בפיקודו של קלטו רודריגס . כאשר הנשיא לשעבר ג'וזף אסטרדה  בתקופה ששרת בתפקיד ראש העיר מנילה (2013–2019), בשנת 2013, הורה, על איסור כניסה של אוטובוסים עירוניים למנילה וקבע שהתחנה הסופית של האוטובוסים תהיה ליד תחנת הרכבת הסמוכה לפלסה דילאו ולא במקום הרגיל שלהם במסוף שבליוואסאנג בוניפיקו  הסמוך לבניין הדאר המרכזי של מנילה.

### צילומים היסטוריים

קובץ:Justo Takayama monument and historical marker at Plaza Dilao.jpg| האנדרטה לזכרו של דום חוסטו טאקאיאמה  שהיה יפני קתולי, קירישיטן, דאימיו וסמוראי שהתיישב במנילה ב־1615. ברקע תחנת הרכבת שהוקמה בשנת 1915
קובץ:Takayama-Ukon.jpg|ציור יפני להמחשת דמותו של הסמוראי דום חוסטו טאקאיאמה 
קובץ:JosephEstradajf1486.JPG|ג'וזף אסטרדה  בתקופה שכיהן בתפקיד ראש העיר מנילה 2013–2019
קובץ:CletoRodriguez.png|הקולונל קלטו רודריגס  שפיקד על הכוחות האמריקאים ברובע פאקו במלחמת העולם השנייה


## מבנים בסביבה
מלבד תחנת הרכבת פאקו, נמצאים בסביבה הקרובה לפלסה דילאו המשרדים הראשיים והמטות של שני ארגונים בולטים בפיליפינים. האגודה הקולומביאנית הפיליפינית (PCA), מועדון הספורט הוותיק ביותר בפיליפינים, שהעביר את מטה שלו סמוך לרחבה ב־1 באפריל 1979 ואיגוד הנשים של הפיליפינים The Asociación de Damas de Filipinas ממוקם קרוב לרחבה כבר משנה 1913 בשדרת קווירינו.

## ראו גם
* מנילה
* פלאסה מוריונס
* פלאסה דה רומא

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הפיליפינים: מבנים
קטגוריה:מנילה
קטגוריה:אסיה: כיכרות