open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
רמת צבי

**רָמַת צְבִי** הוא מושב ברמת יששכר (בין עפולה לבית שאן), השייך למועצה אזורית הגלבוע. הוקם בשנת 1942 על ידי צעירים יוצאי אירופה חברי ארגון הגליל.

## היסטוריה
חברי ארגון הגליל התארגנו לצורך הקמת מושב ועברו הכשרה במשך מספר שנים על גבעת שמרון. במסגרת מפעל היישובים על שם דב הוז ויצחק בן-יעקב נרכשו כ-6,000 דונם מאדמות הכפר הערבי טמרה והם הוקצו להתיישבות לארגון הגליל. הקמת היישוב נעשה בסיוע של ארגון בני ברית שתרמו 100,000 דולר לצורך כך. בסוף 1941 עלו חברי הארגון לחריש במקום. בינואר 1942 עלו חברי הארגון להתיישב באופן זמני במולדת. בשנה הראשונה התגוררו החברים במקום בתנאים קשים, ללא כביש, תוך הבאת מים בעגלה מגבע. בשנת 1947 טרם נפתרה בעיית המים ועיקר החקלאות התבסס על פלחה. במושב היו 38 משפחות מתוך 62 שיועדו לה על פי התוכנית. המושב נותר בגודל זה במשך שנים רבות.

היישוב נקרא בראשית דרכו "תמרה" ושמו הוסב במרץ 1953 ל"רמת צבי", על שם הנרי צבי מונסקי, שהיה פעיל ציוני ונשיא ארגון בני ברית בארצות הברית. ארגון בני ברית המשיך ללוות את המושב בשנים שלאחר מכן ובשנת 1960 נחנך במושב גן ילדים שנתרם על ידי הארגון. במרץ 1962 הונחה אבן פינה לבית העם במושב, שהוקם גם הוא בסיוע בני ברית. תנועת הנוער הפועלת ביישוב נקראת "התנועה החדשה".

## קישורים חיצוניים

* 
* רמת צבי באתר הרשות לפיתוח הגליל
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:עמק בית שאן
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1942
קטגוריה:הנצחת אמריקאים בישראל
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
רוויה (מושב)

**רוויה** (רְוָיָה) הוא מושב בעמק בית שאן השייך למועצה אזורית עמק המעיינות, וממוקם כ-6 ק"מ מדרום מערב לבית שאן.

## היסטוריה
המושב הוקם בשנת 1952 על ידי ארגון "הפועל המזרחי", האחרון מבין שלושת יישובי ביכורה: רוויה, שדי תרומות ורחוב. רוויה כונתה פרונה ב', על שם הכפר הערבי פרונה (תל רחוב הסמוך). תחילה יושבו במקום כ-20 מעולי כורדיסטן ממעברת זרעין. אולם בהיעדר מתיישבים נוספים, הם נדרשו לעבור לשדה תרומות או בית שאן ולאחר שלושה חודשים שבהם המושב נותר ריק נכנסו אליו באוגוסט 1954 עולים ממרוקו שהובאו ישר מהאנייה. תוכנן להביא למקום 50 משפחות מעולי מרוקו, אולם 11 משפחות סירבו לצאת לדרך ועוד 14 משפחות סירבו לרדת במקום והושבו באותו יום לשער העלייה. בתחילה בקשו בארגון הפועל המזרחי לפנות את המתיישבים ממרוקו, שכן המקום יועד על ידיהם לגרעין מג'רבה, אולם לאחר מספר ימים הוסכם שעולי מרוקו יישארו במקום. בהמשך אוגוסט 1954 נשלחו למושב עוד מעולי מרוקו כדי להשלימו ל-60 משפחות. בפברואר 1956 חובר המושב לרשת החשמל הארצית.

שמו הנוכחי ניתן בראשית 1953 ונגזר משפע המים באזור ומעיין עין רוויה הסמוך.

עם בוא העלייה של יהודי אתיופיה בשנות ה-90 קלט המושב חלק מהעולים.

מושב רוויה משתרע על כ־2,000 דונם.

## קישורים חיצוניים

* רוויה באתר הרשות לפיתוח הגליל

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1952
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:עמק בית שאן
קטגוריה:קבוצת ביכורה
קטגוריה:יישובי הפועל המזרחי
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
רם און

שמאל|ממוזער|250px|מרכז רם און
**רָם אוֹן** הוא מושב עובדים בחבל תענך השייך למועצה אזורית הגלבוע. המושב נמצא 8 ק"מ מדרום לעפולה.

## היסטוריה
גרעין ההקמה של רם און, שהורכב מבני מושבים ובוגרי בתי ספר חקלאיים מהנח"ל, שהשתייכו לארגון שלח, עלו ביוני 1958 באופן זמני לנורית שעל הגלבוע. בשנת 1961 ירדו החברים מהגלבוע אל ההיאחזות הקבועה, שבה נמצא המושב כיום.

במושב הוקמה חברת פולירם העוסקת בפיתוח, הנהלה המפעל, ייצור ושיווק חומרי גלם לתעשיית הפלסטיק.

המושב נקרא על שמו של , בנו של הצייר ישראל פלדי, ממייסדי היישוב, שנפל בהיאחזות הנח"ל כרם אבשלום 1957.

בתחילת דרכו של המושב היה חדר אוכל משותף ומכבסה משותפת.

בין חברי המושב הזמר עוזי מאירי, מהבולטים במבצעי שירי ארץ ישראל.

בנוסף Ram on הוא שיר של פול מקרטני מהאלבום סולו השני שלו "Ram"

## המושב
### מתקנים
ביישוב פועלת מרפאה של שרותי-בריאות כללית, בה אחות ורופא משפחה. במושב בריכה, מרפאה, צרכנייה, מתקני ספורט ושעשועים לילדים.

### חינוך
ביישוב שני גני ילדים לגילאי 3-6, אשכול פעוטונים, "תינוקיה" ומועדון-נוער. בית הספר היסודי 'יד-לחמישה' נמצא במרכז-חבר. חטיבת-ביניים וחטיבה-עליונה. בבית הספר 'ניר-העמק' ליד עפולה, או בבית הספר המקיף 'אורט' בעין-חרוד. לכל המוסדות הללו ישנן הסעות מסודרות מטעם המועצה האזורית גלבוע.

### תעשייה ותעסוקה
המושב כמושב עובדים מתאפיין במפעלים משותפים, בהם מפעל הפלסטיק פולירם. תושבי המושב עוסקים גם בחקלאות גידולי שדה.

## קישורים חיצוניים

* רם און, באתר מועצה אזורית הגלבוע
* 
* רם און, באתר הרשות לפיתוח הגליל
* סיפור מקומי - רם און, ארכיון קהילתי מבוסס תמונות, מסמכים וזכרונות
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1960
קטגוריה:חבל התענך
קטגוריה:יישובים הקרויים על שם חללי מערכות ישראל
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
שומרה (מושב)

[שמאל|ממוזער|250px|[מצודת טגארט בשומרה]]
**שׁוֹמֵרָה** הוא מושב בגליל המערבי ליד גבולה של ישראל עם לבנון השייך למועצה אזורית מעלה יוסף.

בשל מלחמת חרבות ברזל המושב שומרה פונה מתושביו.
## היסטוריה
המושב הוקם בשנת 1949 במקומו של היישוב תרביחא שנעזב במהלך מבצע חירם שבמלחמת העצמאות. המתיישבים הראשונים היו עולים מרומניה והונגריה, אשר נטשו אף הם את היישוב כבר באותה שנה. במהלך 1950 הגיעו למקום עולים ממרוקו. באוקטובר 1955 פרצה דליקה גדולה במושב שכילתה הרבה שטחי מטעים וכן מספר בתי מגורים.

שמו של המושב הוא סמלי, בשל קרבתו לגבול ישראל–לבנון. במושבה נמצאת מצודה אשר שמשה בשנות השבעים מקום מושבו של גדוד חרב. המצודה שבקצה המושב, משמשת כיום כמפקדת עוצבת ברעם.

באוקטובר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל בעקבות איומים על היישוב ונפילות טילים פונה מושב שומרה מתושביו.

## גלריה

שומרה.JPG|מצודת טגארט בשומרה
File:2019שומרה.jpg|רחוב במושב
File:Shomera1.png|שומרה ממבט של ציפור


## קישורים חיצוניים

* שומרה  במרכז המידע להתיישבות בגליל
* שומרה באתר הרשות לפיתוח הגליל

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
קטגוריה:יישובים בצפון ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
סנדלה

**סנדלה** (בערבית: **صندلة**; תעתיק מדויק: **צנדלה**) הוא יישוב ערבי-ישראלי באזור הצפון ליד הקו הירוק השייך למועצה אזורית הגלבוע.

## היסטוריה
לפי המסורת המקומית, הכפר הנוכחי הוקם בתקופה העות'מאנית המאוחרת על ידי יוצאי הכפר עראנה.

אדוארד רובינסון שעבר ליד סנדלה בשנת 1838 תיאר אותו כ"אתר קטן של יסודות הרוסים". ויקטור גרן שביקר בכפר בשנת 1870 תיאר אותו ככפרון על תלולית. הקרן לחקר ארץ ישראל שביקרה בכפר בשנת 1882 תיארה אותו ככפר קטן בקצה המישור, הבנוי אבן ובוץ, המקבל מים בבורות מים ומוקף באדמה חרושה.

### בתקופת המנדט הבריטי
במפקד האוכלוסין של שנת 1922, נמנו בכפר 146 תושבים, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בסנדלה 36 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 189 תושבים, כולם מוסלמים.

בתקופת המנדט הבריטי נקדחה באר בכפר. סנדלה נמצאה על הכביש הראשי שקישר את עמק יזרעאל ועמק בית שאן לג'נין וממנה לירושלים.

### במדינת ישראל
במהלך מלחמת העצמאות, בלילה שבין 28–29 במרץ 1948, פשטו כוחות של ההגנה על בתי הכפר, ששימש כבסיס של צבא ההצלה, פוצצו בו עשרה בתים ופגעו בכוחות של צבא ההצלה. לאנשי ההגנה לא היו נפגעים בפעולה. פעולה זאת הייתה אחת מהפעולות של היהודים שנמנו בתחילת אפריל 1948 כאלו שהביאו לבריחה וכניעה של ערבים רבים לכוחות ההגנה.

בתחילת יוני 1948 נכבש הכפר סנדלה על ידי צה"ל. בתחילת יולי 1948 נכבש על ידי צבא עיראק ובהסכמי שביתת הנשק עם ירדן הועבר ביולי 1949 לישראל.

ב-17 בספטמבר 1957 נהרגו 15 תלמידים ערבים מהכפר, שהיו בדרכם חזרה מבית הספר בו למדו במוקייבלה, והתעסקו עם נפל פגז צה"לי. משרד החינוך הגביר את התעמולה נגד התעסקות עם תחמושת וחפצים חשודים בקרב התלמידים ובפרסומיו ייחס את האסון לקלות הדעת של התלמידים. אנשי מק"י האשימו את צה"ל ב"הפקרות שגרמה לאסון" ודרשו הקמת ועדה חקירה. בשנת 2008 שבו והעלו משפחות הנספים את הדרישה לוועדת חקירה פרלמנטרית על נסיבות האסון. אנשי מק"י טענו שהפגז הגיע למבואות סנדלה "בנסיבות מסתוריות" והיו אף שטענו שהפגז הונח במתכוון.

בעקבות האסון, הוקם בית ספר בכפר סנדלה ובו ספרייה לזכר הנספים. מבנה קבע לבית הספר הושלם באוקטובר 1958. ביולי 1959 נחנך מגרש משחקים ליד בית הספר. בסוף שנת 1967 נחנך בכפר בית ספר חדש. בבית הספר למדו הבנים והבנות יחד באותן כיתות.

באוקטובר 1963, בעת שהוסרו רבות מההגבלות שחלו על ערביי ישראל במסגרת הממשל הצבאי על ערביי ישראל, לא הוסרו מגבלות אלו בכפר סנדלה שנחשב למרוחק ממרכזי האוכלוסייה הערבים ועל כן כדורש פיקוח מיוחד.

בפברואר 1967 היו בכפר כ-550 נפש והוא תואר: "כפר יפה ונקי. על אף ריחוקו מיישובים עירוניים הגיע גם אליו שפע השנים האחרונות: דירות חדישות, מכשירי טלוויזיה, רהיטים מודרניים, דודי־שמש, מכוניות פרטיות וכל שאר סממני הנוחות של התקופה". רוב הגברים בכפר יצאו לעבוד באזורי עכו, חיפה ואפילו תל אביב. בכפר נסללו כבישים פנימיים והבתים חוברו לרשת המים, אולם הם טרם חוברו לחשמל. בשנת 1967 נסלל כביש גישה לכפר.

## קישורים חיצוניים

* סנדלה באתר לחיות את הגליל

## הערות שוליים


קובץ:Sandela.JPG|גרעין הכפר (כיום נטוש ומוזנח), 2007
קובץ:Sandela-m.JPG|מסגד הכפר, 2007
קובץ:Sandale-street.JPG|רחוב טיפוסי ביישוב, 2007


קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:עמק יזרעאל
אנדרה וייל

**אנדרה וייל** (בצרפתית: **André Weil**; השם נהגה בצרפתית: **אנדרה וֵיי**; 6 במאי 1906 – 6 באוגוסט 1998) היה מתמטיקאי יהודי צרפתי-אמריקאי. אחד מהחברים המייסדים של קבוצת בורבאקי. אחיה של הפילוסופית סימון וייל.

## קורות חיים
### צרפת
וייל נולד בפריז בשנת 1906 למשפחה יהודית, אך חונך כאגנוסטי (חסר דת). משפחתו של וייל הייתה במקור מחבל אלזס, אולם עם סיפוחו של החבל על ידי גרמניה ברחה המשפחה לפריז. וייל רכש את השכלתו בין השאר בפריז, (באקול נורמל סופרייר) וברומא כאשר אחד ממוריו היה ז'אק אדמר. בשנת 1928 קיבל תואר דוקטור. משנת 1935 החל וייל, כחלק מקבוצה של מתמטיקאים צרפתים, לפרסם סדרה של ספרים שעסקו בהצגה קפדנית של המתמטיקה המודרנית תחת שם העט ניקולא בורבאקי. המשימה שנטלה על עצמה קבוצת בורבאקי הייתה לבסס את המתמטיקה על תורת הקבוצות, תוך הקפדה על פורמליות של ההוכחות המתמטיות.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ברח וייל הפציפיסט לפינלנד על מנת להתחמק מגיוס לצבא הצרפתי. בפינלנד נעצר באשמת ריגול, והיה נתון בסכנה של הוצאה להורג. לבסוף, בזכות התערבותו של המתמטיקאי רולף הרמן נבנלינה, הוחלף עונשו בגירוש לצרפת. וייל נכלא לזמן מה עם חזרתו לצרפת והיה נתון בסכנה רבה בשל עמדותיו הפציפיסטיות, מוצאו היהודי וקישורו המשפחתי לפילוסופית סימון וייל, אחותו הצעירה. וייל התגייס לצבא הצרפתי במטרה להגן על עצמו ולהשתחרר ממעצרו, ובהזדמנות הראשונה שנקרתה בדרכו ברח לארצות הברית.

### ארצות הברית
בארצות הברית לימד באוניברסיטת שיקגו. לאחר מכן הצטרף לשורות המכון למחקר מתקדם בפרינסטון, שם כיהן כחבר סגל עד לפרישתו בשנת 1976. בשנת 1979 זכה בפרס וולף למתמטיקה, אותו חלק עם ז'אן לרה.

לווייל הייתה השפעה רבה על המתמטיקה במהלך המאה ה-20, כחלק מהיותו חבר בקבוצת בורבאקי. בנוסף תרם רבות לענפי תורת המספרים והאלגברה המופשטת. בתורת המספרים ידועה תרומתו לפיתוחה של השערת טניאמה-שימורה, שהוכחה חלקית שלה על ידי אנדרו ויילס הביאה להוכחה של המשפט האחרון של פרמה.

ב-1994 קיבל ביפן את פרס קיוטו במתמטיקה על תרומתו לאנושות בתחום זה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מהגרים מצרפת לארצות הברית
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל המכון למחקר מתקדם
קטגוריה:זוכי פרס וולף למתמטיקה
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:זוכי פרס קיוטו יהודים
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אלזסי-יהודי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1906
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
שזור

**שְׁזוֹר** הוא מושב באזור הצפון ליד כרמיאל וסאג'ור בבקעת בית כרם (בקעת שגור). הוא שייך למועצה אזורית מרום הגליל ומהווה כיישוב המערבי ביותר בה.

## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1953 כהיאחזות נח"ל, שאוזרחה בתחילת 1954 על ידי עולים ממרוקו והיה לכפר עבודה של הקק"ל. בשנת 1956 הוא הועבר לטיפול של הסוכנות היהודית. באותה עת התגוררו בכפר עולים ממרוקו ועיראק וכמה משפחות מאיראן. תושבי המושב עבדו בעבודות יזומות בשכר נמוך, ממשכורתם ירד תשלום לסוכנות עבור הבתים והקרקע, והם  סבלו ממחסור במים. עד ראשית 1960 עשרות משפחות עזבו את המושב. לאחר שמרבית התושבים עזבו את היישוב הגיעו למקום עולים מעיראק ואיראן. בשנות ה-70 היו במושב 55 משפחות ותיקות שקיבלו נחלות מתוך 2,250 הדונם של המושב. בשנים 1983-1986 הגיעו למושב 19 משפחות נוספות שבנו בו את בתיהם אולם לא קיבלו נחלות. עם זאת, בפני הרשויות הוצג מצג שבמושב יש 75 נחלות ואמצעי הייצור הנלווים אליהן חולקו בין המשפחות הוותיקות ולא נמסרו למשפחות החדשות. בתחילת 2016 פסק בית המשפט המחוזי כי משפחות אלו אינם מתיישבי הרחבה כטענת האגודה השיתופית של המושב, אלא בעלי זכות לנחלה ועל המושב לתת להם נחלות. החלטה זאת נהפכה על ידי בית המשפט העליון שקבע שהשטח העודף יושב לרשות מקרקעי ישראל. בשנת 1994 הועברו 297 דונם של המושב לכרמיאל לצורך הקמת אזור תעשייה. 

בשנים הראשונות סבל הכפר ממחסור במים, עד שחובר בצינור לכפר שמאי, אך גם מים אלו לא הספיקו.
בשנת 1961 חוברו בתי התושבים לחשמל שיוצר בידי גנרטור שהובא על ידי הסוכנות היהודית. בשנת 1968 הוקם ביישוב בית עם ובשנת 1964 חובר המושב לרשת החשמל הארצית. בשנת 1970 זופתו הכבישים הפנימיים במושב. 

שמו של היישוב הוא על שם עיר קדומה בשם "שזור" אשר ככל הנראה התקיימה בתקופת המשנה באזור בו ממוקם היישוב כיום, ובה חי התנא רבי שמעון שזורי, שקבר המיוחס לו מצוי ביישוב הסמוך סאג'ור.

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
נביא עיוור

דמות **ה[[נביא]] ה[[עיוור]]** במיתולוגיה היוונית נפוצה בסיפורים רבים. חשיבותו הפואטית של הנביא העיוור היא בייחודו כמי שאינו מתפתה למראה עיניים ומסוגל לראות את נפש האדם. הנביא העיוור הוא סמל לצדק וטוהר עקב מגבלת ראייתו הפיזית עליה הוא מתעלה בהיותו מי שיכול לראות את צפונות נפשו של האדם. הנביא העיוור בעל כוחות על-טבעיים לחדור מבעד לגוף כדי לצפות על הנפש ולהבדיל בין שקר לאמת, בין טוב לרע ולעשות צדק בעולם.

במיתוסי המיתולוגיה, דמות הנביא העיוור מהווה פרדוקס לאדם הפשוט והרואה. הפרדוקס מתואר "העיוור רואה, בעוד שהרואה עיוור", כלומר, מראה עיניים אינו מטעה את העיוור מלראות את המתרחש ולהבינו ואילו האדם הרואה מבין את המתרחש מהנראה סביבו ואינו מתייחס לסמוי ולנסתר וכך אינו יודע את מצבו לאשורה.

## כוחותיו ואופיו

כוחותיו של הנביא העיוור לראות את נפש האדם מסמלים כוח שמוענק לו מן האלים אך בסתירה לכך מובאת הנבואה האינטואיטיבית, כלומר, היכולת של האדם שדעתו אינה מוסחת ממראם של הדברים להתרכז בעובדות בלבד ולנתח את המציאות בצורה מושכלת, ללא עזרת מקור חיצוני.

הנביא העיוור במיתולוגיה הוא עבדו של האל בלבד והוא כפוף רק לו משום שזה האחרון מעניק לו את כוחותיו ובמיתוסים מסוימים האלים הם אלה שעיוורו את הנביא והעניקו לו את הכוח לנבא את העתיד לבוא.

מלבד הכוח הנבואי האלוהי, הנביא הוא אדם בעל היכרות עם האופי והטבע האנושיים וכן לרוב הנביא הוא אדם זקן ובעל ניסיון; במיתולוגיה היוונית "חכמה" ו"זיקנה" הן מילים כמעט נרדפות שכן האמונה היא שרק אדם זקן הוא חכם כיוון שבניגוד לצעירים היהירים והגאוותנים, מלאי ההיבריס, האדם הזקן למד את לקחיו במהלך חייו וכעת ביכולתו להעניק תשובות לאחרים. תכונות אלו הן ההופכות את הנביא העיוור והזקן לחכם ומאפשרות לו לנבא את המתרחש.

## דמותו במיתוס

לרוב, דמותו של הנביא מוצגת בדמותו של אדם שקט ושליו שאינו בולט בסביבתו אולם הוא בעל חכמת חיים רבה והוא יודע ומבין הכל. הנביא מוכיח בני אדם על טעותם ומזהיר אותם מפני תוצאות מעשיהם אך הם מסרבים להקשיב לדבריו כדי לברוח מהאמת המרה והטארגית המאפיינת את המיתוסים היוונים.

למרות שבדרך כלל הנביא הוא דמות משנית במיתוס, כמעט תמיד הוא מקדם את העלילה בכך שהוא מזהיר דמויות מפני העומד להתרחש ובעקבות כך הן יוצאות לנסות לשנות את גורלן. אלמנט זה חשוב במיוחד במיתוס היווני מכיוון שהנביא הוא נציג האל ובני האדם כפופים לאל וכאשר הנביא מנבא אסון שיוטל מהאלים, בני האדם מנסים לשנות את גורלם ולהתחמק מזעם האל או לחלופין לנסות לשנות את דעתו של האל על ידי פיצוי, לרוב קרבן. הנביא מנבא את גורלם של בני האדם ולבסוף הם פוגשים בגורלם, ללא תלות במה שעשו כדי לשנותו. מוטיב זה מופיע פעמים רבות במיתוסים היווניים כדי לפאר את האלים ולהבהיר לבני האדם כי האלים עומדים מעל הכול ואין לנסות לשנות את תוצאות מעשיהם של האלים.

דוגמה לנביא עיוור מפורסם מאוד הוא טירסיאס שמופיע בסיפורים רבים של המיתולוגיה היוונית. במחזה אנטיגונה מנבא טירסיאס לקיראון, מלך תבי, את אשר צופן לו העתיד והוא זה שמביא לפתירת הטרגדיה שבמחזה, בעקבות נבואתו קריאון מבטל את צו המלך וקובר את פוליניקס. במחזה אנטיגונה אנו רואים דוגמה מושלמת כיצד תורם הנביא העיוור לפתרון הטרגדיה או הסיבוך.

## ראו גם
*טירסיאס
*טרגדיה יוונית
*דרדוויל

קטגוריה:מיתולוגיה יוונית
קטגוריה:נביאים
קטגוריה:ארכיטיפים
קטגוריה:עיוורון
מצלמת רשת

[שמאל|ממוזער|110px|מצלמת אינטרנט של חברת [Creative]]
שמאל|ממוזער|200px|מצלמת אינטרנט של SpaceCam
[שמאל|ממוזער|200px|מצלמת אינטרנט ב- Sumburgh Head ([שטלנד) הצופה אל צוק שמורת הציפורים]]
**מצלמת רשת** (או **מצלמת אינטרנט**) היא מצלמת זמן אמת, אשר ניתנת לצפייה באמצעות ה-World Wide Web, מסרים מיידיים או תוכנת צפייה ייעודית. באופן כללי, מצלמה דיגיטלית השולחת תמונות לשרת אינטרנט, בין אם ברציפות ובין אם באופן מרווחי.

מצלמת רשת היא גם שמה של סדרת מצלמות וידאו אשר מתחברות ישירות למחשב למטרות שיחות וידאו דרך האינטרנט.

## היסטוריה
מצלמת הרשת הראשונה כוונה אל מכונת הקפה  במחלקת מדעי המחשב באוניברסיטת קיימברידג'. המצלמה כוונה אל מכונת הקפה על מנת לחסוך לאנשים העובדים בבניין את האכזבה של להגיע לחדר ולמצוא את מכונת הקפה ריקה. מצלמת רשת זו התחילה את פעילותה המקוונת בנובמבר 1993, וסיימה אותה לאחר שכובתה סופית ב-22 באוגוסט 2001. עדיין ניתן לצפות בתמונה האחרונה שנלכדה על ידי המצלמה באתר הבית של מצלמת הרשת.

מצלמת רשת מפורסמת נוספת היא המצלמה של ג'ני שצילמה את עצמה החל משנת 1996.

## שימוש
בדומה לטכנולוגיות חדשות רבות אחרות, מצלמות הרשת מצאו את דרכן לאימוץ מסחרי מוקדם ולהתקדמות טכנולוגית מסחררת על ידי התעשייה הפורנוגרפית. לתעשיית הפורנוגרפיה נדרשה תמונות "חיות" ועל כן הם פנו למפתח הולנדי אשר הוביל את תחילת השימוש במצלמת רשת בזמן אמת, אשר זמינה גם כיום בצורות שונות.

בתחילה טכנולוגיה זו שימשה ועידות וידאו פרטיות, אך מהר מאוד היא הגיעה לאינטרנט בה משתמשים בכל רחבי העולם השתמשו בטכנולוגיה זו על מנת לצפות במצלמות רשת של משתמשים אחרים. בעוד הצירוף "מצלמת רשת" משמשת, בין השאר, לתיאור טכנולוגיה זו, המילה "רשת" מוחלפת לעיתים בשם הקטגוריה של הווידאו המצולם (כגון "מצלמת פורנו").

## תפוצה
כיום ישנן אלפי מצלמות רשת המספקות תמונות בזמן אמת של בתים, משרדים ומבנים אחרים. כמו כן, ישנן מצלמות המאפשרות צפייה מקיפה בזמן אמת בערים ואזורים כפריים. תמונות המגיעות מלוויינים מגיעות אף הן לאינטרנט. ישנן מצלמות רשת המשמשות לניטור של תנועה בכבישים (עם מצלמת תנועה), מזג אוויר (מצלמת מזג אוויר) ואפילו הרי געש (מצלמת הרי געש).

בעוד שיכולות מצלמת הרשת צורפו לתוכנות המסרים המיידיים כגון Yahoo Messenger, Google Talk, AOL Messenger, MSN Messenger ו-ICQ, כך החלו המשתמשים לקיים שיחות וידאו אחד-לאחד דרך האינטרנט. כיום ישנם מיליוני משתמשים ברחבי העולם המשתמשים בתוכנות אלו למטרה זו.

## אבטחה
בשל החיבור הקבוע של המצלמה לרשת האינטרנט, קיימת סכנה שסוס טרויאני מתוך המחשב יאפשר למשתמשים לא מורשים גישה וצפייה דרך המצלמה. לכן מומחי אבטחה ממליצים, בין השאר, למשתמשים לכסות את מצלמות הרשת שלהם.

בתחילת 2005, פורסם בפורום אינטרנטי, שניתן לנצל את כוחם של מנועי החיפוש על מנת לאתר מאות מצלמות רשת פרטיות ברחבי העולם, שאינן מאובטחות כראוי, וניתן לצפות דרכן ללא סיסמה או זיהוי כתובת IP.

## ראו גם
* מצלמת וידאו
* מצלמה דיגיטלית
* Cheese (תוכנה)

## קישורים חיצוניים

* מצלמות תנועה – נתיבי איילון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אינטרנט
קטגוריה:התקני קלט
רשת
תעשיות כבדות קווסאקי

**תעשיות כבדות קווסאקי בע"מ** (ביפנית: 川崎重工業株式会社, Kawasaki Jūkōgyō Kabushiki-kaisha) הוא תאגיד בינלאומי שבסיסו ביפן. הוא נוסד ב-1896 על ידי שוזו קווסאקי.

מוצרי הצריכה המוכרים של התאגיד הם אופנועים, טרקטורונים ואופנועי ים. התאגיד מייצר גם טרקטורים, רכבות, רובוטים תעשייתיים וציוד תעופה וחלל כולל מטוסים צבאיים.

"תעשיות כבדות קווסאקי" בנתה 4 דגמי קרונות: "452-2", 452-3", "452-4", "452-5" מסוג **[[סטאר21]]** (רכבת שינקנסן נסיונית מסוג 952/953  שפותחה בשנת 1992 על ידי חברת הרכבות המזרחית יפן כדי לבדוק את הטכנולוגיה שתשולב בדור הבא).

## ראו גם
*קווסאקי (אופנועים)

## קישורים חיצוניים

* 
* Kawasaki Heavy Ind., Ltd. Company website
* Kawasaki Rail Car, Inc. Official Website
* 

קטגוריה:חברות יפניות
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בטוקיו
קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
קטגוריה:קובה (יפן)
לענה

**לַעֲנָה** (שם מדעי: *Artemisia*) סוג של צמח שמונה בסביבות 500 מינים. שמה המדעי נגזר משמה של אלת הציד ארטמיס.
## מאפיינים
הלענה ידועה בטעמה המריר. השימוש בה נפוץ במטבח המרוקאי, וכמרכיב בהכנת אבסינת, אוזו ויין ורמוט. ללענה אבקנים אלרגנים אשר גורמים, בעת פריחתה בסתיו, לאלרגיות רבות בקרב הרגישים אליה.

בישראל נפוצים ארבעה מינים:
* לענת המדבר (*Artemisia herba-alba*, נקראת גם *Artemisia sieberi*)
* לענה חד זרעית (*Artemisia monosperma*) - הנפוצה מכולן. שיח ירוק בעל עלים בשרניים. בחורף הענפים רכים והעלים גדולים ואילו בקיץ הענפים מתקשים והעלים קטנים.
* לענת יהודה (*Artemisia judaica*) - צומחת בדרום הנגב, בדרום ירדן ובסיני.
* לענה שיחנית (*Artemisia arborescens*) - מוכרת בשמה העממי כ**שִיבּה** או **שִיבּא**. עלי הלענה השיחנית מכילים שמן סנטונין (Santonin) שיש המאמינים שהוא בעל סגולות מרפא. עלי הצמח מרים מאוד לכן לא חולטים אותם כפי שהם, אלא מוסיפים אותם לתה רגיל.

מינים בולטים נוספים:
* לענה דרקונית (*Artemisia dracunculus*) - עשב תיבול נפוץ, מוכר גם בשם טרגון.
* לענה מצויה (*Artemisia vulgaris*) - בשימוש נרחב ברפואה הסינית העממית.
* לענה חד-שנתית (*Artemisia annua*) - ממנה מפיקים ארטמיסינין (artemisinin) לטיפול טבעי במלריה.
* לענת האבסינת (*Artemisia absinthium*) - ממנה מכינים את משקה האבסינת.
* לענת המכבד (*Artemisia scoparia*)

## אזכור בתנ"ך ובספרות התורנית

הלענה נזכרת בתנ"ך 8 פעמים, ותמיד כמשל לדבר רע - משל לחטא של עבודה זרה, ניאוף או עיוות הדין; או משל לייסורים של חורבן, עוני וגלות.

הרמב"ם בפרק יד מהלכות מאכלות אסורות, הלכה יא:
:כיצד, הרי שהמחה את החלב וגמעו כשהוא חם עד שנכווה גרונו ממנו, או שאכל חלב חי, או שעירב דברים מרים כגון ראש ו**לענה** לתוך יין נסך או לתוך קדרה של נבלה ואכלן כשהן מרין, או שאכל אוכל האסור אחר שהסריח ובטל מאוכל אדם הרי זה פטור. ואם ערב דבר מר בתוך קדירה של בשר בחלב או ביין כלאי הכרם ואכלו חייב.

## קישורים חיצוניים

* לענה שיחנית (Artemisia arborescens L) באתר קק"ל

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:מורכבים
קטגוריה:צמחי המקרא
שפר

[ממוזער|מפלי פרוד העליונים באפיק [נחל צלמון, בסמוך למושב]]
**שֶׁפֶר** הוא מושב בגליל העליון, דרום מערבית לצפת, השייך למועצה אזורית מרום הגליל.

שמו של המושב לקוח מספר בראשית מברכת יעקב אבינו לנפתלי (אשר בגבול נחלתו הוקם המושב):  ולכן גם הוא נמצא סמוך למושב אמירים ("אמרי שפר" - אמירים שפר).

## היסטוריה
המושב הוקם בשנת 1950 ככפר עבודה לעולים מתימן בצמוד לפרוד ונקרא פרוד ב', פרוד עלית או פרדייה. התושבים התפרנסו במקום מעבודה עבור הקק"ל. לאחר זמן מה הוחלט על הקמת שני יישובי קבע משני צידי הכביש ובהתאם חולק גם היישוב הזמני לשניים, חלק של מפא"י וחלק של המזרחי. באמצע 1952 הסתיימה בניית הבתים, אולם בהיעדר קרקע ומים לחקלאות סירבו התושבים לעבור לבתים ודרשו שיועברו לערים. תושבי המקום התימנים החלו לנטשו ובסוף 1952 נשארו כ-300 נפש מתוך 1200.

במטרה לאפשר התיישבות חקלאית במקום עלה הרעיון לקחת 600 דונם מקיבוץ פרוד, רעיון שנתקל בהתנגדות אנשי הקיבוץ.

בשנת 1953 היישוב היה מוזנח והילדים לא למדו בבית ספר. בשנת 1954 הוחלט להסב את המקום למחנה מיון לעולים חדשים והובאו אליו עולים ממרוקו שהועסקו בעבודות ייעור בסביבה. עד סוף 1955 הובאו למקום עוד עולים בטפטופים.

במקום הוקם מושב של עולים מצפון אפריקה. לכל מתיישב ניתנו שלושה דונם כרם, ארבעה דונם מטע וארבעה דונם זיתים. כן הוקמו לולים וניתן דונם קרקע ליד הבית. בשנת 1955 ניטע עבור המושב מטע שכלל 14 זני פירות שונים, אך בגלל העדר מים והכשרה לא מספקת של הקרקע תנובת המטע הייתה קטנה. התושבים התפרנסו בדוחק מהמטע ומהלולים. אך באמצע שנות ה-60 המטע החל להתנוון והתושבים צברו חובות כבדים. שליש מהמטע נעקר כדי שיהיה ניתן להשקיע ביתרת המטע, אולם בסופו של דבר נעקר המטע כולו. מגפה פקדה את הלולים והם חוסלו.

נכון ל-2025 גרים במושב כ-400 נפש ומרבית תושביו עדיין מתפרנסים מחקלאות, וכן מתיירות וצימרים.
ממוזער|עין רמיאל או מעיין שפר, בקצהו העליון של המושב
בתחומי המושב נמצאת מצודת שפר, שבמקור נקראה ״פרדיה״. זוהי אחת משרשרת מצודות גדר הצפון - מצודות טיגארט - שהוקמו בארץ ישראל על ידי הבריטים בתקופת המרד הערבי (1936-1939) ולאחריו. המצודה נבנתה בין השנים 1938-1939 בדגם של מצודת כ"ח, כחלק מהמערך ההגנתי הבריטי בתקופת המנדט. במהלך הקמתה ניסו תושבי הכפר פרדיה לחבל בבנייה. לאחר עזיבת הבריטים, הוקם במקום כפר עבודה בשם פארדיה עבור עולים חדשים, והמצודה שימשה למגורי מדריכים וסגל הכפר. בהמשך, המבנה הוסב לבית לבני נוער שנשרו ממסגרות חינוכיות, אך לאחר סגירתו ננטש באופן סופי. כיום המבנה נטוש.
250px|ממוזער|בתי מושב שפר ומצודת המשטרה הבריטית


קובץ:Parod (997008137245905171.jpg|חיילי חיל הים מסייעים להקים מעברה בפראדייה, כפר ערבי נטוש ליד קיבוץ פרוד, דצמבר 1950
קובץ:Parod (997008136557605171).jpg|חיילי חיל הים מסייעים להקים מעברה בפראדייה, כפר ערבי נטוש ליד קיבוץ פרוד, דצמבר 1950
קובץ:Parod (997008136555505171).jpg|דצמבר 1950
קובץ:Parod (997008136556105171).jpg|דצמבר 1950
קובץ:Parod (997008136557205171).jpg|חיילי חיל הים מסייעים להקים מעברה בפראדייה, כפר ערבי נטוש ליד קיבוץ פרוד, דצמבר 1950


## קישורים חיצוניים

*מיכאל יעקובסון: סקירה על מצודת המשטרה הבריטית הנטושה הצמודה לשפר, באתר 'חלון אחורי', 6 בדצמבר 2014
*ביקור מצולם במצדית פרדיה (מצודת שפר) באתר **youtube,** צולם במהלך חודש יוני 2020
*סיפורה של מצדית גבול הצפון - משטרת פראדיה (מצודת שפר) באתר היסטוריה על המפה
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
תל תאומים

**תֵּל תְאוֹמִים** הוא יישוב קהילתי באזור הצפון בעמק בית שאן, כחמישה ק"מ מהעיר בית שאן. השייך למועצה אזורית עמק המעיינות.

## היסטוריה
העבודות להקמת היישוב החלו בשנת 1982. היישוב יועד לאכלס צאצאים של תושבי שלושת יישובי "ביכורה": רוויה, רחוב ושדי תרומות ולהיות היישוב הרביעי ב"גוש" ביכורה. כמו כן, גם הוא השתייך מלכתחילה לארגון המושבים של הפועל המזרחי. על פי התכנון, נועד היישוב להיות מושב, אולם בהיעדר קרקע הוקם בתחילה כיישוב קהילתי. לכל בית צורפו 5 דונם עם הבטחה לעתיד של קרקעות נוספות שיילקחו משלושת מושבי ביכורה ומקיבוצי הסביבה. טקס העלייה על הקרקע התקיים במאי 1984 בנוכחות שר השיכון, דוד לוי ושר החקלאות, פסח גרופר.

בשנת 2012 הוקמה במושב שכונה של קראוונים ובה גרו גרעין של משפחות אשכנזיות שהתחילו בתור 10 משפחות ועם הזמן גדלו ל40 משפחות. עם השנים עברה השכונה להרחבה של בנייה של בתים חדשים שהמשפחות בנו.

החל משנת 2007 ועד שנת 2017 פעלה בתל תאומים מכינה קדם-צבאית העמק, שלאחר מכן עברה לקיבוץ כפר רופין.

## תל א-תום
שם היישוב ניתן בגלל תל תאומים (תל א-תום) הנמצא בו. זה תל יישוב עתיק למן התקופה הכנענית הקדומה ועד לימי שיבת ציון ובתקופות הרומית והביזנטית. בחתך שנגרם עקב פעילות דחפור נחשפו בתל שכבות יישוב אחדות ובהן קירות בנויים ושכבות שרפה.

שלושה תלים חלשו על גזרת עמק בית שאן במלחמת העצמאות: תל שלם (תל רדע'ה) מדרום לטירת צבי, תל מגדע (מוג'דה) ליד שלוחות ותל תאומים (תל א-תום). התלים נתפסו על ידי לוחמי היישובים ללא קרב לאחר שחיל המשלוח העיראקי נטש אותם. לאחר מספר ימים הוחזרו הלוחמים אבל לקראת ביקור משקיפי האו"ם לקביעת הגבולות, הוחלט לתפוס אותם שוב כדי לקבוע עובדות בשטח. הכוחות לא ידעו שהעיראקים תפסו בחזרה את התלים בנגוד להסכם הפסקת האש.

אור ל-1 באוגוסט 1948 יצאו שלוש מחלקות לכבוש את התלים. מניר דוד יצאה מחלקה בפיקודו של משה שטורמן לכבוש את תל מגדע. המחלקה נתקלה באש ממנה נהרגו  ו מניר דוד. משה שטורמן נהרג בסמוך למקום בו נהרג אביו, חיים שטורמן, ב-1938.

משדה אליהו יצאה מחלקה לכבוש את תל א-תום אך נתקלה באש ושניים מאנשיה,  ו נהרגו.

מטירת צבי יצאה מחלקה לכבוש את תל שלם אך נתקלה באש ונסוגה. לאור העובדה שהתלים לא נתפסו ושמשקיפי האו"ם עומדים להגיע, הוחל בהפגזת מרגמות של התלים. העיראקים נטשו את התלים בגלל ההפגזה והם נתפסו ללא קרב.

על פסגת תל תאומים הוקמה תצפית ולידה שלט המספר על הקרב.

250px|תל תאומים|שמאל|ממוזער

## קישורים חיצוניים

* הקרב על התלים באתר טירת צבי
* תל תאומים באתר הרשות לפיתוח הגליל
* תל תאומים - באתר תנועת אור

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1982
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:עמק בית שאן
קטגוריה:החזית העיראקית במלחמת העצמאות
קטגוריה:קבוצת ביכורה
קטגוריה:יישובים במחוז הצפון
תלמי אלעזר

**תַּלְמֵי אֶלְעָזָר** הוא מושב באזור הצפון ליד חדרה השייך למועצה אזורית מנשה.

## היסטוריה
היישוב הוקם עבור בני המעמד הבינוני על ידי חברת פיק"א בשיתוף עם המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית והתאחדות האיכרים. הוא נקרא על שם אלעזר וורמסר, איש הברון רוטשילד, שהיה בעבר אחד מראשי ארגון פיק"א. אבן פינה ליישוב הונחה בספטמבר 1952 ובמאי 1953 נחנכו 30 בתים. המתיישבים היו בני איכרים מזכרון יעקב ומושבות אחרות ועולים חדשים מאירופה, אירן וצפון אפריקה.

התכנון היה להקים 60 יחידות חקלאיות בנות 35 דונם כל אחת. בהתחלה התבסס המשק על מטעים ומשק מעורב (פרה לכל משפחה, 500 תרנגולות וחצי פרד).
עקב מליחות הקרקע, נכשלו גידולי המטעים ולאחר מאמצים קיבל המושב 1000 דונם נוספים ונטע בהם פרדס. אולם גם הפרדס כשל ובשנת 1960 שקע המושב בחובות כבדים. התאחדות האיכרים קיבלה על עצמה לטפל בבעיית מליחות הקרקע ולסייע בהקמת רשת ניקוז.

ב-30 במרץ 1993 בוצע פיגוע ירי בצומת היישוב בו נרצחו שני שוטרים, לזכרם הוקמה אנדרטה במקום הפיגוע.

היישוב הוא יישוב קהילתי, במרכז היישוב שוכן בית כנסת קהילתי ולצידו בית תרבות לאירועים. רב היישוב הוא הרב מנחם שוויכה.
## קישורים חיצוניים

* תלמי אלעזר - האתר הרשמי של מושב תלמי אלעזר
* תלמי אלעזר - באתר האיחוד החקלאי
250px|ממוזער|אנדרטה לשני שוטרים שנרצחו בפיגוע בצומת תלמי אלעזר

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1952
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:מושבים במחוז חיפה
גדיד

ממוזער|250px|שלט הכניסה ליישוב
**גדיד** היה מושב עובדים דתי והתנחלות בגוש קטיף אשר השתייך למועצה אזורית חוף עזה. היישוב שכן דרומית לנוה דקלים ומערבית לח'אן יונס ונקרא על שם פעולת קטיף התמרים.

## הקמה
בתחילת חודש אייר תשל"ט (סוף אפריל 1979), הוחלט על הקמת ההיאחזות **נח"ל גדיד**, במקום שנקרא אז קטיף ד'. ביום ח' באייר, עלה גרעין מתיישבים שיועדו לאכלס בעתיד את היישוב גדיד, לשהות זמנית לצורך הכשרה ביישוב כפר דרום, ששימש אז כמחנה מעבר.
שנה אחר כך, בי"ח בתמוז תש"ם (2 ביולי 1980), עלתה לקרקע היאחזות הנח"ל גדיד, טקס העלייה לקרקע התקיים בכ"ג אלול תש"ם (4 בספטמבר 1980). בסוף ניסן תשמ"ב (אמצע אפריל 1982), זמן קצר לפני הנסיגה מסיני, פינו חיילי הנח"ל את המקום, והמבנים הועברו לידי המועצה האזורית, ושימשו את ישיבת ההסדר ימית שהגיעה למקום. המקום הפך ליישוב כשאוכלס ביום ה' בתשרי תשמ"ג (22 בספטמבר 1982) על ידי הגרעין של 22 משפחות, שרובן שהו עד אז בכפר דרום.

## היישוב
התגוררו בו כ-60 משפחות שהתפרנסו מחקלאות כאשר החממות הוקמו בסמוך לבתים. הגידולים העיקריים היו פלפל וגידולי עלים. ביישוב פעל גם מפעל שייצר תמציות מצמחי מרפא. בגדיד פעלו גני ילדים, ומעונות יום, מועדון לבני נוער, סניף בני עקיבא ומועדון תרבות. כמו כן היו בו בית כנסת מפואר ואולם אירועים.

ב-1999 הוקם בגדיד מרכז קליטה לעולים חדשים.

כרב היישוב כיהן הרב יגאל הדאיה, לימים, רבהּ של יד בנימין.

בתחילת 2005 החליטו רוב התושבים לנהל משא ומתן עם הרשויות במטרה להעביר את כל המשפחות כגוש אחד ליישוב חלופי בתוך הקו הירוק, אולם יוזמה זו לא יצאה לפועל. במאי אותה שנה הצטרף חבר הכנסת יולי אדלשטיין ליישוב על מנת להביע מחאה נגד תוכנית ההתנתקות ולחזק את התושבים.

לפני פינויו התגוררו בגדיד 75 משפחות, מתוכן 15 משפחות ששהו במרכז הקליטה.

## פינוי וגורל התושבים
במסגרת תוכנית ההתנתקות נפרץ שער המושב על ידי דחפור ב-19 באוגוסט 2005. רוב תושבי המושב עזבו שלושה ימים קודם לכן, ב-16 באוגוסט, מחשש להתעמתות עם החיילים. ביום שישי, 19 באוגוסט, עברו החיילים בין התושבים הנותרים וניסו לשכנע את התושבים להתפנות מרצונם. אלה שהתפנו מרצון עלו לאוטובוסים ואלו שהתנגדו הועלו על ידי החיילים לאוטובוסים. במקביל עשרות אנשים שבאו לחזק את התושבים הבעירו צמיגים בצירי התנועה המרכזיים במטרה להקשות על הפינוי. בית הכנסת פונה לאחר תפילה אחרונה בו. פינוי המושב הסתיים לקראת הצהריים.

לאחר הפינוי עברו משפחות הקהילה לבית ההארחה בנווה אילן. משם התפצלו לשלוש קבוצות: 26 משפחות נמצאות באתר הקרווילות בניצן, 17 משפחות נמצאות בבית הארחה בקיבוץ חפץ חיים והם התפצלו לאתרי הקרווילות ביד בנימין ובעין צורים.

## קישורים חיצוניים

* גדיד, באתר קטיף.נט
* כאן ביתי: גדיד, באתר מעריב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:התנחלויות שפונו במהלך תוכנית ההתנתקות
קטגוריה:גוש קטיף: יישובים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1982
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
מורג

ממוזער|טקס העלייה על הקרקע של היאחזות נח"ל מורג, 9.11.1972
**מורג** הייתה התנחלות ברצועת עזה שהשתייכה למועצה האזורית חוף עזה, אשר פונתה בתוכנית ההתנתקות.

## הקמה
מורג הוקמה בט"ו בסיון תשל"ב (מאי 1972) בין ח'אן יונס לרפיח על גבעת "אום כאלב" והייתה ההתנחלות הדרומית ביותר ברצועת עזה. היא הוקמה כהיאחזות נח"ל של איחוד הקבוצות והקיבוצים ושכנה תחילה באוהלים. עוד קודם לכן, במרץ 1972 דווח על סלילת כביש אספלט לגבעה, גידורה והכשרת דרכי ביטחון סביבה. חצי שנה לאחר הקמתה התקיים טקס העלייה על הקרקע בנוכחותו של שר החקלאות חיים גבתי. במקום הוקם גן ירק של 60 דונם ונחפרה באר מים במליחות נמוכה יחסית, אולם הכוונה לאזרח את המקום בשנת 1974 לא יצאה אל הפועל והתפתחות המקום נבלמה בגלל מחסור במים. בסוף יוני 1978 אוזרח המקום על ידי גרעין יבול של האיחוד החקלאי, ולא כקיבוץ כפי שתוכנן מלכתחילה. עם הקמת מועצה אזורית חוף עזה הוכלל בו היישוב מורג. גרעין יבול קיבל על עצמו ליישב את מורג, ולאחר שלוש וחצי שנים עבר ליישוב הקבע יבול שבפתחת שלום.

ביולי 1979, עם חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, עלה הרעיון לשכן במורג חלק ממפוני חבל ימית.
בחורף תשמ"ב (דצמבר 1981) הגיעה למורג קבוצת משפחות, ששהתה במקום 4 שנים לגיבוש והכשרה חקלאית. הקבוצה עברה ליישוב הקבע שלה, בדולח, בתחילת אדר א' תשמ"ו.

בסוף שנת תשמ"ז (ספטמבר 1987) הגיעו למורג 10 משפחות, והחלה התיישבות קבע במקום. בשנת 1992 התגוררו ביישוב כ-20 משפחות שקיימו חקלאות בחממות שהשתרעו על שטח של 150 דונם.

## היישוב
ההתנחלות הייתה מבודדת יחסית. היא נפגעה פגיעות חוזרות ונשנות מפצצות מרגמה שנורו במהלך האינתיפאדה השנייה על ידי פלסטינים. בחודש אוקטובר 2004 חדרו שני מחבלים למוצב הצבאי ביישוב והרגו שלושה חיילים מחטיבת גבעתי. כמה שעות לאחר הפיגוע ירה מחבל שהסתתר בסמוך למוצב צרור יריות לעבר קבוצת עיתונאים שהגיעו לסקר את הפיגוע. כתוצאה מהירי נפצע ברגלו כתב ידיעות אחרונות באותה עת איציק סבן.

במורג גרו כ-30 משפחות, רובן עסקו בחקלאות והשאר במקצועות חופשיים. ביישוב היה בית כנסת מרכזי, סניף של בני עקיבא וצהרון.

## לאחר ההתנתקות
היישוב פונה בשנת 2005 כחלק מתוכנית ההתנתקות. לאחר הפינוי עברו 12 משפחות להתיישב בטנא עומרים שבדרום הר חברון. השאר התפזרו בין אתרי הקרווילות של יד בנימין וניצן.

ב-9 בספטמבר 2008 קראה עיריית אשקלון לארבעה רחובות בשכונת "הנשיא הרצוג" על שם יישובים בגוש קטיף. במסגרת זו נקרא אחד הרחובות על שם מורג.

לאחר ההתנתקות הוחל בתכנון בניית יישוב פלסטיני על חורבות מורג. בין היוזמים היה שייח' ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן, והיישוב המתוכנן היה אמור להיקרא על שמו, "מדינת שייח' ח'ליפה". על פי התוכניות, היו צפויות לקום במקום 3,000 יחידות דיור, בעלות שהוערכה ב-100 מיליון דולר. בשנת 2010 תהליך הקמת היישוב עוד היה בחיתוליו. הפרויקט לא התקדם מאז, וככל הנראה בוטל.

ב-2 באפריל 2025, בזמן מלחמת חרבות ברזל, הודיע ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו על פעולה צבאית שביצעה ישראל כדי לתפוס את "ציר מורג" – הציר העובר ממזרח למערב רצועת עזה באזור שבו הייתה בעבר מורג, ומפריד בין ח'אן יונס לרפיח.

## קישורים חיצוניים

* מורג, באתר קטיף.נט
*  אבשלום קור, באופן מילולי: ציר מורג ומורג חרוץ, גלי צה"ל, 14 במאי 2025
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:התנחלויות שפונו במהלך תוכנית ההתנתקות
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים דתיים ברצועת עזה
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:גוש קטיף: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1972
שליו (יישוב)

**שליו** היה התנחלות ויישוב קהילתי דתי בגוש קטיף אשר השתייך למועצה אזורית חוף עזה.
## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1980 כהיאחזות נח"ל שננטשה אחרי זמן קצר. אחרי הנסיגה מסיני בשנת תשמ"ב (1982), עברו למקום מפוני היישוב עצמונה, והמקום קיבל את השם "מצפה עצמונה". אנשי עצמונה עברו ליישוב הקבע בשנת תשמ"ז, והמקום הפך למחנה צבאי. בשנת 1989 הוקם בתוך המחנה הצבאי היישוב פאת שדה, שעבר בשנת 1993 למקום הקבע שלו. לאחר מכן ננטש המקום שוב, עד שיושב מחדש בחודש אלול תשס"א (2001).

היישוב נקרא על שמו של השליו, אותו אכלו בני-ישראל במהלך מסעם במדבר כאשר עלו ממצרים.

היישוב פונה בשנת 2005, כחלק מתוכנית ההתנתקות. מהיישוב פונו אחת עשרה משפחות. משפחה אחת עברה לניצן, ארבע משפחות גרות כיום ביתד, משפחה נוספת עברה ליד בנימין ומשפחה נוספת הצטרפה לקהילת נצרים באריאל. שאר המשפחות התפזרו אף הן.

בחודש יוני 2025, במהלך מבצע מבצע מרכבות גדעון במלחמת חרבות ברזל, הקים צה"ל מוצב צבאי הנושא את השם "שְׂלָיו", אשר יושב על השטח בו שכן היישוב.

## קישורים חיצוניים
* שליו, באתר קטיף.נט
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גוש קטיף: יישובים
קטגוריה:התנחלויות שפונו במהלך תוכנית ההתנתקות
קטגוריה:יישובים דתיים ברצועת עזה
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1980
גן אור

ממוזער|250px|שלט הכניסה ליישוב גן אור
**גן אור** היה יישוב והתנחלות ומושב עובדים דתי במרכז גוש קטיף אשר השתייכה למועצה אזורית חוף עזה.
## היסטוריה
במרץ 1979 הוקמה היאחזות נח"ל גן אור. בחודש יולי 1980 הגיעו חברי גרעין גן אור ליישוב נצרים, ששימש אז מחנה מעבר לגרעיני התיישבות, ונשארו במקום במשך שלוש שנים עד שעברו ליישוב הקבע בשנת 1983.

היישוב הוקם בשנת 1983 על ידי חברי בני עקיבא ותלמידי ישיבות ההסדר, והיה מושב עובדים חקלאי שנמנה עם מושבי "הפועל המזרחי" בעל צביון דתי לאומי.

ביישוב התגוררו לפני פינויו למעלה מ-50 משפחות.
רוב תושבי גן אור התפרנסו מגידולי ירקות ועלים בחממות, מקצתם היו בעלי מקצועות חופשיים.

ביישוב פעלו גני ילדים ומעונות יום. ילדי בית הספר למדו בנווה דקלים בבית הספר האזורי "נאות קטיף".

ב-8 במרץ 1993 נרצח תושב היישוב אורי מגידיש בדקירות סכין על ידי שניים מן הפועלים הפלסטינים שהעסיק בחממה. במחאה על הרצח, יצאו לאחר ההלוויה רבים מתושבי גן אור וחסמו את הכביש בקרבת מחסום ארז. בעקבות כך פרץ עימות קשה עם פלסטינים רבים שלא יכלו להמשיך בדרכם הביתה ובמהלכו נורה למוות נעים מחמוד אלמדהון, תושב מחנה הפליטים ג'באליה.

בשנת 2000 הוקמה בגן אור מדרשת טהר לבנות כחלק מישיבת תורת החיים. המדרשה שילבה לימודי קודש, שבהם לימדו רבנים מגוש קטיף, עם לימודים אקדמאים, שנערכו בשלוחת אשקלון של אוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטה העברית. לאחר שלוש שנים עברה המדרשה לנווה דקלים. מאוחר יותר נבנו ביישוב גם בית כנסת מפואר ואולם אירועים.

בעקבות תוכנית ההתנתקות מ-2004, הקימו מתיישבים מגן אור, גדיד ובדולח בתחילת שנת 2005 את "הפורום החקלאי" במטרה להגיע להדברות על הפינוי. נציגי הפורום אף נפגשו עם ראש הממשלה שרון באפריל אותה שנה.

ימים ספורים לפני הפינוי נערכו התושבים לחסום את הדרך של כוחות צה"ל ובכך למנוע את הפינוי. לתושבים הוותיקים הצטרפו אנשי ימין שהסתננו ליישוב..

גן אור פונה ב-18 באוגוסט 2005 כחלק מתוכנית ההתנתקות. 20 משפחות עזבו מרצון עוד לפני יום הפינוי, לאחר שקיבלו פיצויים. במהלך הפינוי כ-200 איש הסתגרו בבית הכנסת ביישוב ופונו בכוח על ידי כוחות הביטחון.

לאחר הפינוי פוזרו המשפחות בבתי מלון שונים, ומאוחר יותר פוצלו בין אתרי הקרווילות בניצן ויד בנימין. מרבית תושבי גן אור מתגוררים מ-2012 ביישוב באר גנים, בו הוקם מחדש בית הכנסת של היישוב.

## קישורים חיצוניים

* גן אור, באתר קטיף.נט
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:התנחלויות שפונו במהלך תוכנית ההתנתקות
קטגוריה:גוש קטיף: יישובים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים דתיים ברצועת עזה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1983
גנים

**גנים** הוא התנחלות ויישוב קהילתי הנמצא בשלבי הקמה בצפון השומרון, אשר משתייך למועצה האזורית שומרון, ושוכן במרחק של כ-5 ק"מ דרום־מזרחית לעיר ג'נין.

היישוב נמצא בהקמה בפעם השנייה, לאחר שההתיישבות בו פונתה מתושביה ונהרסה במסגרת תוכנית ההתנתקות ב-2005, בעוד השליטה הביטחונית במקום נותרה בידי צה"ל. 20 שנים לאחר ביצוע התוכנית, בדצמבר 2025, אישר הקבינט המדיני-ביטחוני את הקמתו של היישוב מחדש.

בתחילת מרץ 2026, חתם אלוף פיקוד מרכז אבי בלוט על תחום השיפוט של היישוב גנים.

## היסטוריה

### התיישבות ראשונה
היישוב הוקם בשנת 1983 תחילה בתור היאחזות נח"ל בשם "גנים ב'" והתאזרח באותה שנה על ידי ארגון "העובד הלאומי". שמו של היישוב ניתן לו על שם העיר המקראית עין גנים, שמזוהה בג'נין הסמוכה.

ביוני 2001 נרצחה יקטרינה ויינטראוב בפיגוע ירי בכביש הגישה לגנים־כדים.

לקראת ביצוע תוכנית ההתנתקות, עזבו יותר ממחצית מהמשפחות את היישוב בטענה כי אינן רוצות להישאר במקום עד יום הפינוי.

היישוב פונה מיושביו וכל 77 המבנים שבו נהרסו ב-24 באוגוסט 2005 כחלק מתוכנית ההתנתקות אך שטח היישוב נותר במעמד שטח C (שליטה אזרחית וביטחונית ישראלית), וכך גם דרך הגישה אליו (כביש 6010) ממעבר גלבוע (מחסום ג'למה).

בשנת 2022 פורסם על בנייה בלתי חוקית של פלסטינים על אדמות היישוב.

### הקמה מחדש

במאי 2023 תיקנה הכנסת את חוק ההתנתקות והפיצויים לנפגעיה כך שלא יחול על צפון השומרון, ובכך החל הליך ביטול ההתנתקות באזור. למרות זאת, צו יישום תוכנית ההתנתקות תוקן רק ביחס למרחב חומש ולא לשאר צפון השומרון. ב־22 במאי 2024 חתם שר הביטחון יואב גלנט על הרחבת ביטול תחולת החוק לכלל המרחב שטח C שבצפון השומרון. צו נפרד, עליו חתם אלוף פיקוד המרכז יהודה פוקס, עדין אוסר את הכניסה ליישובים אלו כשטח צבאי סגור. ביוני 2023, בעקבות תיקון חוק ההתנתקות, הוקם גרעין התיישבות "עין גנים וכדים" הפועל להתיישב מחדש בגנים ובכדים.

לאחר שב־29 במאי 2025 אושרו בקבינט הקמת והסדרת היישובים שא־נור וחומש, ב־11 בדצמבר אושרה בקבינט הקמתם מחדש של היישובים גנים וכדים.

## גלריה

## ראו גם
* כדים
* שא-נור
* חומש

## הערות שוליים

קטגוריה:התנחלויות ביהודה ושומרון
קטגוריה:התנחלויות שפונו במהלך תוכנית ההתנתקות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1983
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:משקי חרות בית"ר
קטגוריה:צפון השומרון
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
אורוגנזה

**אורוגנזה** (ביוונית: "יצירת הרים" Ορογένεσις) היא תהליך גאולוגי של יצירת רכסי הרים בטבע כתוצאה מהתכנסותם של לוחות טקטוניים. במהלך אורוגנזה נוצרים בקרום כדור הארץ מבנים אופייניים, דוגמת קמטים, גלישונים והעתקים.

תהליך האורוגנזה מתבטא בהיווצרות אורוגנים – רכסי הרים, דוגמת האלפים והאנדים. אורוגנים אלה מכסים על פי רוב שטחים נרחבים לאורך הגבול בין הלוחות הטקטוניים. במהלך היווצרותם ולאחריה חלים באורוגנים תהליכי שחיקה, בליה וסחיפה המסירים מעל פני הרכס את השכבות העליונות של המסלע – במרבית המקרים סלעי משקע צעירים, וחושפים שכבות פנימיות, בהן סלעי יסוד וסלעים מותמרים שנוצרו כתוצאה מהלחץ הרב שפעל על הרכס במהלך היווצרותו. הגובה הטופוגרפי של אורוגן תלוי באיזוסטזיה, ציפה של סלעים קלים על פני מעטפת כדור הארץ הצפופה.

אורוגנזה היא תהליך של בניית הרים ממישורים על פני שטח ואפילו מקרקעית האוקיינוס, תהליך האורך זמן רב. מדובר בפרקי זמן של מיליוני שנים במהלך התנגשות בין יבשות. הסלעים שבונים את האורוגן עוברים תהליכים של יצירה וגיבוש מחדש ואפילו התמרה חוזרת ונשנית.

אורוגנזה יוצרת בדרך כלל שרשרת הרים המורכבת מרצועות מקבילות וארוכות, בעלות תכונות ומאפיינים דומים לאורך הרצועה. דוגמה לכך ניתן לראות בהרי היורה שנוצרו בקדמת הרי האלפים במהלך הקימוט האלפיני.

## ראו גם
*האורוגנזה הקיבארית
*הקימוט האלפיני
*החגורה האלפידית

## לקריאה נוספת
*פרופסור משה ברור, "אורוגנזה", **לקסיקון גאוגרפי**, (עמ' 3), הוצאת יבנה, תשס"א

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:הרים
קטגוריה:טקטוניקה
חבל תפן

**חבל תפן** הוא גוש התיישבות בגליל המערבי. מקור השם תפן הוא חדש, והוא צורה עברית לשמה הערבי של חורבת תפן 'חרבת א-טופאניה'.

החבל משתרע מהעיר מעלות-תרשיחא על כביש נהריה-סאסא (89) דרומה עד גבול בקעת בית כרם וכביש 85 באזור כרמיאל. במערבו הכפרים הדרוזיים ירכא ויאנוח-ג'ת ובמזרחו הכפרים הדרוזיים כסרא וסמיע.

זהו אזור הררי המבותר בערוצי נחל רבים. עוברים בו נחל בית העמק ונחל כישור המתחברים בשטח החבל. החבל מתרומם בממוצע כ-650 מ' מעל פני הים ומתנשאות בו פסגות בולטות עד 700 מ' מעל פני הים.

## היסטוריה
החבל מוזכר בהיסטוריה כבר בתעודות של כיבושי הפרעונים המצריים הקדומים. בימי ההתיישבות הישראלית בארץ היה האזור מחולק בין שבט אשר לשבט נפתלי אך לא הייתה התיישבות ממשית במקום בגלל תנאי השטח הקשים. עם זאת, חורבות המצויות באזור מעידות על יישובים קדומים שאין להם זכר בספרות הקדומה.

בימי הכיבוש ההלניסטי בארץ ישראל הוקמה במקום מצודה מרכזית שתפקידה הייתה בלימת כיבוש מכיוון מערב של העיר עכו. בימי אלכסנדר ינאי ישבו במקום יהודים. בימי השלטון הביזנטי קיבלו היהודים מענקים מהשלטון הנוצרי כדי שישבו באזור זה, כתוצאה ממצב שנוצר ובו לא נשארו מקומות מגורים רבים באזור הגליל המזרחי, שנחשב אז לבעל חשיבות גבוהה יותר . עדויות ליישוב יהודי במקום אפשר למצוא בדמות מנורה החקוקה במערת קבורה חצובה בהר.

## יישובים
הקרן הקיימת לישראל רכשה את אזור תפן לקראת ההתיישבות בו. כעבור זמן מה החלה קק"ל להכשיר דרכים והוחל בהקמת אזור תעשייה מגדל תפן. ראשית היו במקום היאחזויות נח"ל שהתאזרחו והפכו בשנת 1980 לקיבוצים כישור, תובל ופלך שנקראו בהקשר של עבודה ותעשייה, קיבוץ לבון שננטש כעבור 3 שנים, המושב לפידות בחלקו הרם של החבל ומצפה גיתה בשיפוליו המערביים.

בשנת 1984 הוקם בסמוך לאזור התעשייה בחלקו הצפוני של חבל תפן כפר ורדים ובשנת 1985 הוקם היישוב הר חלוץ.

סמוך להקמת היישובים נסלל כביש אשר בשנים הראשונות הגיע עד כישור אך לקראת אמצע שנות ה-90 המשיכה סלילת הכביש עד כרמיאל. הגישה החדשה בין החבל לכביש עכו-צפת אפשרה את הקמתו בשנת 1998 של גן התעשייה לבון וכעבור שנתיים את היישוב לבון הסמוך אליו על בסיס קיבוץ לבון שננטש.

קטגוריה:ארץ ישראל: אזורים
קטגוריה:הגליל העליון
קטגוריה:הגליל המערבי
תפן, חבל
קטגוריה:ההתיישבות היהודית בארץ ישראל
מרחב עם

**מֶרְחַב עַם** הוא יישוב קהילתי דתי בשדה צין בנגב, בין שדה בוקר לירוחם. היישוב משתייך למועצה אזורית רמת נגב.

תנועת אור יזמה את הקמת היישוב, שעלה לקרקע בט"ו בחשוון ה'תשס"ב (1 בנובמבר 2001).

## שם היישוב
שמו הראשון של היישוב היה "חלוקים", על פי החלטת הממשלה, בשל סמיכותו לרכס חלוקים ולנחל הרועה, שבעבר נקרא נחל חלוקים.

שם היישוב בא בהשראת המרחבים הגדולים שבהם שוכן היישוב, וכן על שמו של השר רחבעם זאבי, שביום הבאתו לקבורה החלו עבודות הפיתוח להקמת היישוב.

## דמוגרפיה
הגרעין המייסד של היישוב כלל חמש משפחות ורווק אחד.

ביישוב מתגוררות כיום מעל 100 משפחות וביחד עם ילדיהם היישוב מונה מעל 500 נפשות. תוכנית המתאר של היישוב מיועדת ל-500 משפחות. ביישוב ישנן שלוש שכונות:
*מחנה המייסדים - בו מתגוררות כיום כ-40 משפחות במבנים יבילים.
*שכונה א' - שכונת "בנה ביתך" בת 51 מגרשים - בה מתגוררות כיום כ-49 משפחות.
*שכונה ב' - שכונת "בנה ביתך" בת 58 מגרשים - בה מתגוררות, נכון ל-2023, 14 משפחות. כל המגרשים כבר נרכשו.

## חינוך ותעסוקה
ביישוב פועלים מעונות יום וגני ילדים, בית הספר היסודי הוא בית הספר הדתי האזורי "נגב סיני" ברמת נגב.

כמו כן, ביישוב פועלת ישיבת הסדר "אהבת עולם" ובראשה עומד הרב גד אלואי. הישיבה נקראת על שמם של משה ואליעד אוחיון שנרצחו בטבח שמחת תורה.

ביישוב קיים סניף של תנועת הנוער בני עקיבא וסניף של תנועת הילדים עוז (לילדי כיתות א-ג) ומתקיימת מסגרת של חוג "תלמוד תורה" לילדים.

כיישוב קהילתי ולא חקלאי, רוב התושבים עובדים מחוץ ליישוב, בעיקר בערים הסמוכות באר שבע ודימונה.

ביישוב מכולת, חאן אירוח גדול, צימרים משפחתיים ומגוון עסקים קטנים.

רב היישוב (החל מה'תשע"ז) הוא הרב גד אלואי.

## קישורים חיצוניים

* מרחב עם - אתר האינטרנט של היישוב.
* מרחב עם, באתר המועצה האזורית רמת הנגב
* 
* 
* 
*מרחב עם - עמוד הרחבת היישוב אתר האינטרנט של משקים בנגב
*עמוד הפייסבוק של היישוב מרחב עם

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:הנצחת רחבעם זאבי
קטגוריה:שדה צין
קטגוריה:יישובי תנועת אור
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם חללי הטרור
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2001
קטגוריה:מועצה אזורית רמת הנגב
קטגוריה:יישובים במחוז הדרום
קטגוריה:הנגב: יישובים
משה רינות

שמאל|ממוזער|250px|משה רינות
**משה (רינהולד) רינות** (23 בנובמבר 1917 – 5 בנובמבר 1984) היה ממקימי אוניברסיטת חיפה.

## ביוגרפיה

רינות נולד באוסטריה אך גדל בגרמניה. בשנות ה-30 עלה לארץ ישראל. שירת בבריגדה היהודית בצבא הבריטי כקצין בגדוד השלישי, והשתתף בקרב לה ג'ורג'טה בחזית איטליה, ליד נהר סניו. כן שירת כרב-סרן בצה"ל ונטל חלק בהסכמי שביתת הנשק עם ירדן בתום מלחמת העצמאות. למד בבית בית המדרש למורים העברי.

שימש כמנהל מחלקת החינוך בעיריית חיפה, ובתפקידו זה יזם והקים יחד עם ראש העיר אבא חושי את אוניברסיטת חיפה. לאחר הקמת האוניברסיטה עבר למסלול האקדמי, קיבל את התואר פרופסור וניהל את בית הספר לחינוך בשנים 1968–1974. נולדו לו ארבעה ילדים.

רינות היה בין ראשוני חוקרי ההיסטוריה של החינוך בישראל, יחד עם פרופ' שמעון רשף סמנו את המעבר מכתיבת היסטוריה בידי מחנכים למחקר היסטורי מקצועי של החינוך המבוסס על מחקר ארכיוני שיטתי והצלבת מקורות.

## ספרים שכתב
* **חברת העזרה ליהודי גרמניה: ביצירה ובמאבק: פרק בתולדות החינוך העברי בארץ-ישראל ובתולדות יהודי גרמניה**. ירושלים: בית הספר לחינוך של האוניברסיטה העברית ושל משרד החינוך והתרבות, אוניברסיטת חיפה ומכון ליאו בק, תשל"ב 1971.

## מאמרים נבחרים
* **צרור מכתבים על ייסוד בית המדרש למורים הראשון בירושלים בידי "חברת העזרה ליהודי גרמניה"**. מיכאל: מאסף לתולדות היהודים בתפוצות, תשל"ג 1973: סה-פג.
* **אידאולוגיה וחינוך: הפולמוס בשאלות התרבות בקונגרסים הציוניים בשנים והשפעתו על עיצוב החינוך בארץ-ישראל**. עיונים בחינוך, אוקטובר 1975: 27-38.
* **האידאולוגיה הציונית בחינוך הנוער היהודי**. עיונים בחינוך, ספטמבר 1976: 5-10.
* **המאבק בין חינוך דתי לחילוני בארץ-ישראל בשלהי מלחמת-העולם הראשונה**. עיונים בחינוך, דצמבר 1977: 127-132.
* **הפולמוס על עיצוב מערכת החינוך העברי בארץ-ישראל (1920-1918),** הציונות, ה', תשל"ח, 114-78.

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: חינוך
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1984
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
פתיתונים

ממוזער|שמאל|250px|קונפטי
[שמאל|ממוזער|250px|[מצעד קונפטי לכבוד האסטרונאוטים של אפולו 11, אוגוסט 1969]]
**פְּתִיתוֹנִים** (בלעז: **קוֹנְפֶטִי**) הם פירורי נייר, פלסטיק או נייר-אלומיניום שייעודם הוא עיצוב וקישוט וכן להיות מפוזרים באירועים גדולים. המושג הגיע מהשפה האיטלקית, אם כי פירוש המילה באיטלקית הוא שקדים מסוכרים ושמם של פתיתי הנייר הוא קוריאנדולי (Coriandoli).

כיום נהוג להשתמש בתותחי קונפטי עם שבירת הכוס בחתונה, באירועי ספורט גדולים או ברגעי שיא באירועים שונים. בעיר ניו יורק קיים שימוש בקונפטי במהלך מצעדים חשובים, העוברים דרך שדרות ברודוויי ורובע העסקים ונקראים מצעד קונפטי (ticker-tape parade) (על שם שאריות הנייר של מכונות פסנוע, אמצעי תקשורת מוקדם שהעביר מידע לסוכני הבורסה על גבי קווי טלגרף).

קונפטי מיוצר לעיתים בעבודת יד (באמצעות שימוש במנקב ובשאריות נייר ביתיות, כמו נייר רציף למדפסת סיכות). בייצור תעשייתי פתיתי הקונפטי עשוים לרוב מנייר משי, אם כי בתעשיית הנייר נעשה לעיתים שימוש בשאריות תעשייתיות לייצור קונפטי. הצורות המקובלות של פתיתים אשר הוכנו מראש כקונפטי הן לבבות, פרפרים, כוכבים. יש אף שמספקים דוגמאות קונפטי מיוחדות לפי הזמנה בדגמים של כלי נגינה, חיות ועוד.

אמצעים לפיזור הקונפטי:
* "תותח קונפטי ידני" - צינור קרטוני שעל ידי סיבוב או משיכת חוט מפעיל לחץ אוויר שגורם לאלפי פיסות נייר לעוף לגבהים שונים ולרדת חזרה לקרקע.
* "תותח קונפטי חשמלי" - באירועים גדולים וכן בחתונות נהוג להשתמש בתותח קונפטי המופעל באמצעות חשמל או גז. תותח זה הוא בעל עוצמה חזקה יותר מאשר התותח הידני ומספק מראה מרשים של גשם של נייר.

[ממוזער|ימין|200px|[כרזה|פוסטר המתאר קונפטי, מאת טולוז לוטרק]]

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בידור
קטגוריה:אירועים
קטגוריה:מילים וביטויים באיטלקית
קטגוריה:איטליה: המצאות
קטגוריה:מוצרי נייר