בן-חצב

**בן-חצב** (שם מדעי: *Scilla*) הוא סוג של גאופיטים רב-שנתיים בעלי בצל, ממשפחת האספרגיים, בעבר הסוג נכלל במשפחת השושניים. הסוג כולל כ-86 מינים, שתפוצתם בעיקר בעולם הישן, מאירופה ואגן הים התיכון ועד מערב ומרכז אסיה, וכן בצפון אפריקה ואפריקה הטרופית.

המינים בסוג מאופיינים בשושנת עלים בסיסיים ובתפרחת אשכול חסרת עלים, הנישאת על עמוד תפרחת זקוף; הפרחים לרוב גלגליים וצבעם נע בין כחול לסגול, ולעיתים לבן או ורוד. מרבית המינים פורחים בחורף ובאביב.

במהלך השנים חלו שינויים סיסטמטיים בהיקף הסוג, ובפרט הופרדו ממנו מינים אחדים לסוגים קרובים, כגון חצבון (*Prospero*) ולדבוריה (*Ledebouria*). בישראל מיוצג הסוג בשלושה מינים ים-תיכוניים, הגדלים בבתי גידול מגוונים, מחורש פתוח ועד אזורים סלעיים.

## מקור השם המדעי
ממוזער|תפרחת של בן-חצב יקינתוני
מקורו של שמו הלטיני (המדעי) של בן-החצב, Scilla, הוא במיתולוגיה היוונית: בסיפור האודיסיאה של הומרוס מתוארות שתי מפלצות ים, סקילה וכריבדיס, ששכנו במצר מסינה. מעבר בין שתי המפלצות היה עלול להביא לטריפתן של הספינות שניסו לעבור במיצר, או למות חלק מצוותן. עם זאת, אודיסאוס הצליח לעבור בין שתי המפלצות, על ידי פיזור של תמצית הפקעות של פרח בן-החצב על הסלעים. התמצית הרגיעה את המפלצות, ומכאן שמו של הפרח- סקילה, ובלטינית- Scilla. שמו העברי של הסוג נגזר בשל קרבתו לחצב מצוי ועל הדמיון בין צורת הפרחים שלהם.

## מאפיינים מורפולוגיים
ממוזער|פרח של בן-חצב יקינטוני
בני הסוג בן-חצב הם גאופיטים רב-שנתיים בעלי בצל. הבצל מתחדש בהדרגה משנה לשנה, וקשקשי האגירה בו מפורדים. השורשים יוצאים מתחתית הבצל ולעיתים מסועפים.

העלים ערוכים בשושנת בסיסית, לרוב מרובים, סרגליים עד מוארכים, ולעיתים בעלי עורק אמצעי בולט. הם מופיעים לפני הפריחה או עמה, ובמרבית המינים נותרים ירוקים במהלך עונת הפריחה.

עמוד התפרחת חסר עלים לאורכו, זקוף בדרך כלל, ונושא בקצהו תפרחת אשכול. התפרחת מרובת פרחים או דלת פרחים, וציר התפרחת לעיתים מאורך ובעל מבנה גלילי.

הפרחים דו-מיניים ובעלי סימטריה רדיאלית. העטיף פשוט כותרתי, בן שישה עלים חופשיים הערוכים בשני דורים; צבעו לרוב כחול או סגול, ולעיתים לבן או ורוד.

האבקנים שישה; הזירים נימיים וקבועים בבסיס העטיף, והמאבקים קבועים בגבם.

השחלה עילית, בת שלוש מגורות; בכל מגורה ביציות אחדות. עמוד שחלה אחד, נימי, והצלקת כדורית.

הפרי הלקט, נפתח בשלוש קשוות לאורך המגורות, ומכיל זרעים אחדים בכל מגורה.

## טקסונומיה והשינויים בסוג
בן-חצב יקינתוני משתייך לסוג Scilla (בן-חצב), למשפחת האספרגיים (Asparagaceae). בעבר נכלל הסוג במשפחת השושניים, במסגרת סיווג רחב של חד-פסיגיים. הוא נכלל בתת-משפחת בן-חצב (Scilloideae), הכוללת, בין היתר, את הסוגים המוכרים בישראל: יקינתון (Hyacinthus), נץ חלב (Ornithogalum) וחצב (Drimia) וחצבון (Prospero).

בעבר נכללו בצמחייתה של ארץ ישראל כחמישה מינים בסוג בן-חצב (Scilla sensu lato). בעקבות מחקרים פילוגנטיים מודרניים הופרדו שניים מן המינים לסוג נפרד, חצבון (Prospero), המתאפיין בתפרחות דלות יותר ובדגם פריחה שונה (לעיתים סתווי). כתוצאה מכך צומצם תחום הסוג בן-חצב במובנו הצר (Scilla sensu stricto), וכיום נכללים בו בישראל שלושה מינים.

המינים שנכללו בישראל עד פברואר 2026 בסוג בן-חצב במובנו הרחב הם: בן-חצב יקינתוני, בן-חצב החורש, בן-חצב לבנוני, בן-חצב סתווני ובן-חצב מדברי. שני האחרונים הועברו לסוג חצבון, ושמם שונה לחצבון סתווני ולחצבון מדברי.

## מאפיינים מבדילים של הסוג בן-חצב
הסוג בן-חצב מובחן מסוגים אחרים במשפחה בצירוף תכונות מובהק. הסוג הוא צמח בצל בעלי שושנת עלים מרובים וסימטרית. ועמוד תפרחת זקוף וחסר עלים לאורכו, הנושא בחלקו העליון תפרחת אשכול; הפרחים גלגליים ופרושים, ועלי העטיף מפורדים; צבעי הפרחים לרוב כחולים עד סגולים ולעיתים רחוקות לבנים. הפריחה מתרחשת בחורף ובאביב, לאחר הופעת העלים — תכונה המסייעת להבחין בסוג ביחס לסוגים קרובים בעלי דגם פריחה שונה.

## שימושים
תמצית בן-חצב משמשת כמרכיב בתרופות למניעת שיעול ובניתוחי לב.
## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:יקינתוניים