open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תחנת הרכבת זכרון יעקב

**תחנת הרכבת זכרון יעקב** הייתה תחנת נוסעים של רכבת ישראל ששירתה את היישוב זכרון יעקב וישובי הסביבה. התחנה נמצאת על מסילת החוף של רכבת ישראל, במערב היישוב זכרון יעקב, היום בצמוד לתחנה נמצא קניון מול זכרון. התחנה פעלה משנת 1920 ועד שנת 1996, אז נסגרה לשירות נוסעים בשל היעדר ביקוש. במקום קיימת תחנת רכבת תפעולית.

## היסטוריה
ממוזער|שמאל|תחנת הרכבת והמסילה שלצידה, 2005
ממוזער|שמאל|תחנת הרכבת, 2005
תחנת הרכבת זכרון יעקב הוקמה על ידי הבריטים בשנת 1920 בסמוך ליישוב זכרון יעקב.
### ניסיונות לפתיחה מחודשת של התחנה
ב-26 בנובמבר 2001, ערך שר התחבורה אפרים סנה ביקור בזכרון יעקב. במהלך הביקור הוצג בפניו הצורך בפתיחת תחנת הרכבת במקום. לאחר הביקור החליט השר שהתחנה תפתח לנוסעים במהלך שנת 2003. אך דבר לא קרה והתחנה נשארה סגורה.

במסגרת תוכנית הפיתוח של רכבת ישראל צפויה התחנה להיבנות מחדש במסגרת מיזם הכפלת מסילת החוף.

## מבנה התחנה
מבנה התחנה עדיין קיים אך אינו בשימוש מאז סגירת התחנה. התחנה היא ללא רציף והיא מכילה מבנה קטן בו יש כמה חדרים. התחנה נמצאת כ-500 מטרים ממערב לקניון מול זכרון. בצמוד לתחנה נמצא מבנה שו"ב של רכבת ישראל.

## גלריה

## קישורים חיצוניים

* מאבק ציבורי להחזרת תחנת רכבת לזכרון יעקב, באתר "חדשות חדרה", 17 במאי 2017
* רכבת ישראל: תחנת זכרון יעקב לא לפני 2020, באתר גפן, 19 בפברואר 2016
* אושרה תוכנית הרכבת: התחנה בבנימינה תבוטל, תחנת חדרה תהפוך למרכזית ותחנות חדשות יוקמו באור עקיבא וזכרון יעקב, באתר מגדלאור, 6 במרץ 2018
* תחנת רכבת זכרון יעקב, תיעוד וייעוץ, 2012, אדריכלית רות ליברטי-שלו

## הערות שוליים

קטגוריה:זכרון יעקב: תחבורה
זכרון יעקב
קטגוריה:זכרון יעקב: מבנים
בי-רול

**בי-רול** (באנגלית: **B-Roll**, בתרגום חופשי: גליל B) הוא מונח בתחום הפקת הקולנוע והווידאו, המתייחס לחומרי גלם משניים לחומר הגלם העיקרי של ההפקה (שמכונה בהתאמה אֵי-רול, A-Roll).

בעוד המצלמה הראשית מתמקדת באובייקט הסיקור המרכזי, בדרך כלל מרואיין או התרחשות ממוקדת, אוספת המצלמה המשנית קטעי אווירה קצרים, צילומי סטילס ושוטים, המשמשים להעברת התמונה הכללית אל הצופים, וכן לריענון חזותי של קטע הווידאו.

בעת שילוב קטעי בי-רול בסרט, נהוג לשדר את הפלט הקולי שלהם בווליום נמוך מאוד, או בלי פלט קולי, ופלט הקול של המצלמה העיקרית ממשיך לשלוט בסרט ואינו נקטע. כך מתאפשרת האזנה רציפה לריאיון, למשל, תוך כדי העשרת המידע בקטעים חזותיים נוספים.

## ראו גם
* עריכה צולבת

## קישורים חיצוניים

* החשיבות של חומרי גלם נוספים (B-Roll)
* חידושים בעולם הווידאו – נעים להכיר, ”בי-רול” (B-Roll), 8 באפריל 2020

קטגוריה:מונחים בקולנוע
קטגוריה:מונחים בטלוויזיה
אנדראש וארקוני

**אנדראש וארקוני** (בהונגרית: **Várkonyi András**; גיור, 12 במרץ 1926 – בודפשט, 21 בנובמבר 1977) היה עיתונאי, עורך עיתון, מנחה טלוויזיה יהודי-הונגרי.

## קורות חיים
אנדראש וארקוני נולד במשפחה יהודית ובשל יהדותו נבצר ממנו להמשיך בלימודיו, לכן עבד כשוליית רצען ועבודות עור אמנותיות בבודפשט עד 1944, אז גורש למחנה ריכוז. הוריו ניספו בשואה. הוא הצליח לשרוד ובין השנים 1945-1950 שירת בכוחות המזוינים בהונגריה ולאחר מכן הפך לעובד במפלגה. משנת 1953 היה חבר מערכת בעיתון "נוער חופשי" (Szabad Ifjúság), ומשנת 1957 עבד בשידורי הרדיו ההונגרי לחו"ל. בשנת 1962, סיים את לימודיו בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת אטווש לוראנד וקיבל גם תעודת הוראה. משנת 1964 היה כתב השבועון טיקר (Tükör) שפירושו בהונגרית "מראה" ולאחר מכן, מייסוד היומון "עיתון הונגרי" Magyar) Hírlap), היה העורך של היומון. רבים מדיווחיו ומכתביו העיתונאיים וכן ביקורותיו הופיעו בשני העיתונים הללו גם יחד. משנת 1972 ועד מותו, היה העורך הראשי של התוכנית הפוליטית השבועית של הטלוויזיה ההונגרית.

ריכוז מקומות עבודתו:

* חברת השקעות בבנייני ציבור (1950)
* מפלגת העובדים ההונגרית (1952-1951)
* משרד החינוך (1953-1952)
* חברת הוצאת עיתוני נוער (Szabad Ifjúság)
* הרדיו הונגרי (1964-1958)
* חברת הוצאת עיתוני חדשות  Magyar) Hírlap) (1968-1964))
* חברת הוצאה לאור של כתבי עת (1972-1968)
* הטלוויזיה ההונגרית (1977-1972)

וארקוני הובא למנוחות בבית הקברות פרקשרט בבודפשט. ילדיו הם יודית וארקוני ופטר וארקוני.

## פרסים והוקרה

* מדליית מסדר העבודה דרגת כסף (1969)
* פרס הרמה (1972)
* שבח שר הפנים (1969)
* שבח שר המשפטים (1970)

## ראו גם
* ביוגרפיה של אנדרש וארקוני ב-Arcanum
* ביוגרפיה של אנדראש וארקוני ב"אגודת אנשי הטלוויזיה" TVMT

## לקריאה נוספת

* נתוניו במאגר המוזיאון הספרותי פטפי
* Búcsú Várkonyi Andrástól (1977. december 1.) Új Élet, 32. évfolyam, 23. szám (פרידה מאנדראש וארקוני ב"אוי אילט" העיתון של יהדות הונגריה)
* Elhunyt Várkonyi András (1977. november 22.) Magyar Hírlap, 10. évfolyam, 274. szám, 1. oldal (נפטר אנדראש וארקוני)
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי ISBN 963-05-2500-3

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים יהודים הונגרים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים הונגרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:גיור (עיר): אישים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה יהודים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1926
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1977
המפלגה הנציונל-סוציאליסטית של צ'ילה

**המפלגה הנציונל-סוציאליסטית של צ'ילה** הייתה מפלגה נאצית שפעלה בצ'ילה, בתקופת הרפובליקה הנשיאותית. המפלה תמכה בשנותיה הראשונות ברעיונותיו של מנהיג גרמניה הנאצית, אדולף היטלר, אם כי מאוחר יותר היא התמקדה יותר בגרסה צ'יליאנית של הפשיזם.

## היסטוריה
ממוזער|דגל המפלגה

התנועה הוקמה באפריל 1930 על ידי קרלוס קלר (שהיה לימים האידאולוג המרכזי של המפלגה), דיאז ולדרמה וחורחה גונסאלס פון מראס, שהפך למנהיג המפלגה. המפלגה הייתה בהתחלה נאמנה לאידולוגיה הנאצית והדגישה בפרסומיה את היותה מפלגה אנטישמית ונאמנה לאדולף היטלר בדומה למפלגה הנאצית המקורית. היא קיבלה תמיכה כספית רבה ממהאוכלוסייה הגרמנית בצ'ילה ובמהרה הפכה המפלגה מתנועה קטנה למפלגת בה חברים כ-20,000 אנשים. התנועה הדגישה כי היא פועלת על מנת בסס משטר חד-מפלגתי, שיפעל על עקרונות קורפורטיזם והסולידריות בין מעמדות, ועד מהרה הקימה ארגון סמי-צבאי בו שירתו אנשי המפלגה.

עם זאת, התמיכה בהיטלר נמשכה הרבה זמן, הסלידה מהיטלר הגיעה לשיאה פון מארס טען בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 שהשימוש בשם "נציונאל סוציאלסטית" הייתה טעות מצידו. עם הזמן, גם האנטישמיות שאייפנה את המפלגה הופחתה, כאשר במקום הוצעה צורה צ'ילאנית של הפשיזם. עם זאת, ההשראה האידולוגית העיקרית שלוותה את המת המפלגה הייתה משולבת לטענת חבריה ברצונם של אנשי המפלגה לנצל את המוניטין הבוה שהיה למפלגה הנאצית בגרמניה באותה עת. עם זאת, חברים בודדים במפלגה המשיכו לראות בהיטלר כמודל לחיקוי.

ניסיון הפיכה ודיכויו, שזכה לכינוי הטבח בביטוח הלאומי הביאו לתוצאה שונה מהמצופה, ב-5 בספטמבר 1938, השתלטו כ-30 חברים צעירים מהמפלגה על הבניין המרכזי של האוניברסיטה של צ'ילה וכ-30 נוספים על בניין הביטוח הלאומי, הממוקם ממול בנין הנשיאות של צ'ילה, והתבצרו בהם. לאחר חילופי אש בין המתבצרים לכוחות הממשלה ומספר הרוגים הכניעו כוחות הקרביניירוס את המתבצרים בשני המקומות, ריכזו אותם בבניין הביטוח הלאומי, העמידו אותם בשורה ורצחו אותם. האופוזיציה ייחסה את הרצח להוראה ישירה של אלסנדרי ובעקבות הטבח פרש איבנייס מהמרוץ לנשיאות והורה לתומכיו להצביע עבור החזית העממית, שבסופו של דבר ניצחה בבחירות שנערכו באותה השנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

צ'ילה
צ’ילה
קטגוריה:מפלגות שמרניות
איילט פודוליה

**איילט פודוליה** (בטורקית עות'מאנית: **Eyalet-i Kamaniçe**) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. בירתו הייתה העיר קמניץ-פודולסקי.

## היסטוריה
[ממוזער| חיל המצב [האימפריה העות'מאנית|העות'מאני בעיר קאמאנצ'ה (Kamaniçe), עיר הבירה של איילט פודוליה]]
בשנת 1672 כבש הצבא העות'מאני, בראשות הסולטאן מהמט הרביעי, את קמאנצ'ה לאחר מצור קצר. הסכם בוצ'אץ' אישר את השליטה העות'מאנית בעיר, שהפכה למרכז איילט חדש. ההסכם נדחה על ידי הדיאטה הפולנית, ומלחמה פרצה מחדש.

המערכה הפולנית לא צלחה, וההפוגה של חוראנו (1676) השאירה את פודוליה בידי העות'מאנים. מלחמה נוספת פולנית–עות'מאנית פרצה שוב בשנת 1683. במשך 16 השנים הבאות, השלטון העות'מאני בפודוליה היה מוגבל בדרך כלל למבצר החסום של קמיאנץ, שהוחזק בידי חיל מצב של 6,000 חיילים. חיילי עמדות אחרות בפודוליה, בבאר, מז'יבוז', יאזלובייץ, וצ'ורטקוב, הוחזקו בקושי בידי 100 חיילים כל אחת.

על פי התקציב המחוזי העות'מאני לשנת 1681, 13 מיליון אקסיות הושקעו בשנה באיילט, בעיקר עבור שכר החיילים. מתוך סכום זה, פחות מ-3% נאספו מפודוליה עצמה, השאר נשלחו מהאוצר המרכזי. בשנת 1681 מינה הפטריארך של קונסטנטינופול את המטרופולין האורתודוקסי של קמיאנץ, ששמו פנקראטיג'.

המבצר הוחזר לפולין כתוצאה מהסכם קרלוביץ (1699).
ממוזער|300x300 פיקסלים|שטח עות'מאני מצפון לים השחור במאה ה-17

## חטיבות מנהליות
האיילט חולק לארבעה סנג'קים:
# סנג'ק קמאנצ'ה
# סנג'ק באר
# סנג'ק מג'יבוג'י
# סנג'ק יאזלופסה

## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: איילטים
קטגוריה:פולין: היסטוריה
קטגוריה:אוקראינה: היסטוריה
'39

"****" הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קווין. השיר נכתב והולחן על ידי גיטריסט הלהקה בריאן מיי והוא הרצועה החמישית באלבום האולפן הרביעי של הלהקה *[[A Night at the Opera]]*. כמו כן השיר הופיע כצד ב' של הסינגל "You're My Best Friend".

השיר מספר אודות קבוצת חוקרי חלל היוצאים למסע בן שנה. בשובם, הם מבינים כי על כדור הארץ חלפו כבר מאה שנים ויקיריהם כבר מתו או שהם זקנים. התופעה נובעת מהתארכות הזמן אותה תיאר אלברט איינשטיין בתורת היחסות הפרטית. השיר מתאר את המסע במילים מעורפלות ולא מתייחס ספציפית למסע חלל עתידני, אלא מתאר אותו כמו מסע של חלוצים לארץ חדשה.

באותה העת עבד בראיין על עבודת הגמר שלו באסטרופיזיקה, אך זנח את לימודיו כדי להמשיך בקריירה עם הלהקה. עם זאת, בשנת 2006, חידש את לימודיו וסיים את עבודת הגמר שלו, שכותרתה A Survey of Speed Radial in the Zodiacal Dust Cloud, וקיבל את הדוקטורט שלו בשנת 2008.

להקת קווין קראה לשנים מאלבומיה על שמות סרטי האחים מרקס, "לילה באופרה" ו"יום במרוצים" . בעקבות כך, היחיד מהאחים מרקס שהיה עדיין בחיים, גראוצ'ו מרקס, הזמינם לביתו במרץ 1977 שם ניגנו לו את השיר בסגנון א-קפלה. חמישה חודשים לאחר מכן גראוצ'ו נפטר.

## הקלטה
בראיין מיי שר את השיר בהקלטות אולפן וזהו אחד השירים היחידים שלו בהקלטות הלהקה. מיי ביקש מבאסיסט הלהקה, ג'ון דיקון, לנגן בשיר קונטרבס בתור בדיחה אבל להפתעתו הרבה, ג'ון הגיע לסטודיו עם הכלי כמה ימים אחר כך, מוכן לנגן איתו.

## הופעות חיות
בהופעות החיות היה השיר אחד מהפופולריים ביותר. לראשונה בוצע בהופעה חיה באדינבורו בספטמבר 1976 ונשאר ברשימת השירים בהופעות עד דצמבר 1979 אם כי פעם אחת בוצע גם בשנת 1984. בהופעות החיות השיר מבוצע על ידי פרדי מרקורי והוא ראה אור באלבום "Live Killers".

בקונצרט המחווה לפרדי מרקורי שהיה באפריל 1992 ביצע את השיר ג'ורג' מייקל.

## קרדיטים
* בריאן מיי – סולן, גיטרה אקוסטית 12 מיתרים, גיטרה חשמלית
* פרדי מרקיורי – קולות רקע
* רוג'ר טיילור – תופים, קולות רקע
* ג'ון דיקון – קונטרבס

## טריוויה
* אם מונים את כלל השירים שהוציאה הלהקה, החל מהאלבום הראשון, השיר הוא ה-39 במספר.
* במרחק של בערך 0.39 יחידות אסטרונומיות מהשמש, ניתן למצוא את כוכב חמה - **Mercury** באנגלית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי 1975
קטגוריה:שירי קווין
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי בריאן מיי
קטגוריה:שירים על החלל החיצון
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:שירי פולק רוק
קטגוריה:שירי פופ רוק
קטגוריה:שירי רוק מתקדם
יחסי טורקיה–קניה

**יחסי טורקיה–קניה** הם היחסים הדו-צדדיים בין קניה לבין טורקיה.

## היסטוריה
היחסים בין המדינות החלו במאה ה-16 בה החלו לראשונה לסחור בסחורות. בשנת 1968 פתחה טורקיה שגרירות בניירובי. הנשיא דניאל אראפ מוי ביקר בטורקיה בשנת 1996 ונשיא טורקיה עבדוללה גול ערך את ביקורו הראשון באפריקה שמדרום לסהרה בקניה בפברואר 2009. הנשיא אוהורו קניאטה ביקר בטורקיה באפריל 2014. הפגישה השנייה של הוועדה הכלכלית המשותפת של טורקיה–קניה התקיימה גם לפני הביקור. במהלך ביקורו של הנשיא קניאטה נחתמו 10 הסכמים בילטראליים בתחומים שונים.

שתי המדינות הסכימו כי תינתן עדיפות למסחר, תיעוש, תחבורה, חקלאות, תיירות, חינוך, בריאות, הגירה, מדע וטכנולוגיה ופיתוח אדמות צחיחות.

## שיתוף פעולה לפיתוח
טורקיה מחפשת את קניה כנקודת כניסה לאזור הסחר החופשי הגדול המתוכנן על ידי השוק המשותף של קהילת מזרח אפריקה ומרכז אפריקה (קומסה) והקהילה לפיתוח דרום אפריקה החל מאמצע 2014.

קניה מסתכלת על טורקיה כרוכשת פוטנציאלית גדולה של תה, קפה ופרחים. היא מכוונת גם לטורקיה כשוק של סחורות מגוונות בהתאם לתוכנית הייצוא החדשה שהושקה במאי.

ועדת הסחר המשותפת חשבה שטורקיה תקים נמל חופשי בניירובי כחלק ממאמצי ההסברה שלה לשוק האזורי.

## יחסי סחר
היקף הסחר הדו-צדדי הגיע לרמה של 145 מיליון דולר בשנת 2013.

יצוא הסחורות של טורקיה לקניה בשנת 2012 היה 138 מיליון דולר, 199 מיליון דולר בשנת 2011, היצוא עלה ב-1607% לעומת 2002.

קניה ייצאה סחורות בשווי 17 מיליון דולר בשנת 2012, 14.7 מיליון דולר בשנת 2011, היבוא עלה ב-781% לעומת 2002.

עודף הסחר בסחורות עם טורקיה עמד על 120.1 מיליון דולר בשנת 2012, ירידה של 53.5% ב-184.4 מיליון דולר לעומת 2011. כלומר, הסחר בין שתי המדינות היה מאוזן יותר.

חברות רבות מטורקיה, במיוחד אלה העוסקות בבנייה, פועלות בקניה.

טורקיה כיוונה להגדיל את היקף הסחר הדו-צדדי עם קניה לשווי של 500 מיליון דולר.

## נציגויות דיפלומטיות
* טורקיה מחזיקה בקניה שגרירות בניירובי.
* קניה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
קיילב סמית'

**קיילב בלד סמית**' (באנגלית: **Caleb Blood Smith**; ) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אינדיאנה, מזכיר הפנים השישי של ארצות הברית ושופט בבית המשפט הפדרלי של מחוז אינדיאנה.
## ראשית חייו
קיילב סמית' נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. ב-1814 הוא עבר עם משפחתו לאוהיו. הוא למד באוניברסיטת מיאמי שבאוקספורד, אוהיו בשנים 1825–1828. ב-1828 הוא למד בקולג' סינסינטי (כיום אוניברסיטת סינסינטי) ולמד משפטים בקריאה עצמית. לאחר סיום לימודיו ועד 1843 הוא עסק בעריכת דין בקורנרסוויל שבאינדיאנה. סמית' היה מייסד ועורך העיתון Indiana Sentinel ב-1832. לאחר מכן ועד 1837 הוא היה חבר בית הנבחרים של אינדיאנה, ושוב בשנים 1840–1841, וב-1836 היה יושב ראש הבית.
## קריירה פוליטית
ב-1841 התמודד סמית' ללא הצלחה על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית. שנתיים לאחר מכן הוא נבחר מטעם המפלגה הוויגית וכיהן עד 1849. בשנתיים האחרונות לכהונתו שימש סמית כיושב ראש הוועדה לענייני הטריטוריות.

סמית' מונה על ידי הנשיא זאכרי טיילור כחבר בוועד הנציבים ליישוב תביעות נגד מקסיקו בשנים 1849–1851. לאחר מכן ועד 1859 הוא חידש את עיסוקו בעריכת דין במגזר הפרטי בסינסינטי. הוא היה חבר בוועידת השלום של 1861, שהתכנסה בוושינגטון הבירה במאמץ למנוע את פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית. במרץ אותה שנה הוא מונה על ידי הנשיא אברהם לינקולן כמזכיר הפנים של ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן עד ינואר 1863. סמית' גילה עניין מועט בתפקיד זה, ועם ההתדרדרות במצב בריאותו הוא האציל את רוב סמכויותיו לסגנו ג'ון אשר. כאשר הציג הנשיא לינקולן את טיוטת הצהרת האמנציפציה בפני הקבינט, שקל סמית' השמרן להתפטר מתפקידו עם פרסום ההצהרה, אך קיבל אותה בסופו של דבר.
## שופט פדרלי
ב-16 בדצמבר 1862 מינה הנשיא לינקולן את סמית' כשופט בבית המשפט הפדרלי של מחוז אינדיאנה במקומו של השופט אלישה מילס האנטינגטון שנפטר. ב-22 בדצמבר אושר המינוי על ידי הסנאט של ארצות הברית. בתפקיד זה כיהן סמית' עד למותו.
## בונה חופשי
סמית' הצטרף לבונים החופשיים ב-1829. ב-1837 הוא היה לנשיא הגדול של הלשכה הגדולה של אינדיאנה. מדליית קיילב ב. סמית' היא העיטור הגבוה ביותר שמוענק כיום על ידי הלשכה הגדולה של אינדיאנה.

קיילב סמית' נפטר באינדיאנפוליס ב-7 בינואר 1864. הוא נטמן בבית הקברות של קורנרסוויל.

## קישורים חיצוניים

* קיילב סמית' באתר מחלקת הפנים של ארצות הברית 
* 
* קיילב סמית' באתר המדריך הביוגרפי של השופטים הפדרליים 
* קיילב סמית' באתר "הבית הלבן של מר לינקולן" 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סינסינטי
קטגוריה:מזכירי הפנים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל אברהם לינקולן
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאינדיאנה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית
קטגוריה:שופטי בתי המשפט הפדרליים המחוזיים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של אינדיאנה
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:פוליטיקאים צפוניים במלחמת האזרחים האמריקנית
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1808
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1864
אבנר עורקבי

**אבנר עורקבי** (כ"ט בתשרי ה'תש"ך – ו' באלול ה'תשפ"א; 31 באוקטובר 1959 – 14 באוגוסט 2021) היה פעיל חברתי לקידום זכויות הנכים בישראל, ויו"ר עמותת אהב"ה אותה הקים.

## ביוגרפיה
נולד בשנת ה'תש"ך (1959) לשלמה ויונה עורקבי.

בשנת ה'תשמ"ה (1985) נפגע אבנר בתאונת עבודה, כשמלגזה התהפכה על גבו ושברה חוליות בגבו ואת צלעות בית החזה. אבנר אושפז במרכז השיקום בית לוינשטיין ושוחרר בשנת ה'תשנ"ד (1994) כאדם בעל מוגבלות, מוכר כנכה תאונת עבודה, והתנייד בעזרת כיסא גלגלים.

בו' באלול ה'תשפ"א (14 באוגוסט 2021) נפטר אבנר ממחלת הקורונה.

## פעילות חברתית
אבנר שוחרר ממרכז השיקום בשנת ה'תשנ"ד (1994), ללא זכאות לקצבת נכות. עקב כך החל אבנר במאבק על הוצאת הוועדות הרפואיות מהמוסד לביטוח לאומי באמצעות שביתת שבת מול בית שרת הרווחה, אורה נמיר. במהלך מאבקו אמר: .

מאז היה אבנר פעיל בנושא זכויות הנכים והחקיקה בכנסת. אבנר היה מקבל פניות מנכים שלא קיבלו את הזכויות המגיעות להם, ונלחם למענם.

בשנת ה'תשס"ח (2008) ייסד אבנר את עמותת אהב"ה – **א**רגון **ה**נכים **ב**ישראל **ה**מיוחד, שמטרתה: . אבנר שימוש כיו"ר העמותה עד פטירתו, ושם דגש על נושא הנכות בקרב ילדים.

בנוסף לפעילותו בארגון אהב"ה אבנר ניהל ארגון "תהילים לילדים" בשכונת מגוריו רמת עמידר ברמת גן.

בשנת ה'תשע"ט (2019) התמודד לכנסת ה-21 במקום הרביעי ברשימת יחד בראשות אלי ישי.

## קישורים חיצוניים
* אתר האינטרנט הרשמי של עמותת אהב"ה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:פעילים ישראלים למען זכויות נכים
קטגוריה:נפגעי תאונות עבודה
קטגוריה:נכים ישראלים
קטגוריה:רמת גן: אישים
קטגוריה:פעילי מפלגת יחד (אלי ישי)
קטגוריה:ישראלים שנפטרו במגפת הקורונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
לואי השני, דוכס בורבון

**לואי דה בורבון**, שנקרא **הטוב** (בצרפתית: **Louis II de Bourbon**; 4 בפברואר 1337 – 10 באוגוסט 1410), היה דוכס בורבון השלישי.

## ביוגרפיה
לואי נולד ב-4 בפברואר 1337 לפייר הראשון, דוכס בורבון ולאיזבל מוולואה, דוכסית בורבון, בתם של שארל, רוזן ולואה ומאוט משאטיון (אחותו של פיליפ השישי, מלך צרפת). הוא ירש את הדוכסות לאחר שאביו נהרג בקרב פואטייה ב-1356. לואי סבל, על פי הדיווחים, מהפרעה נפשית, ככל הנראה תכונה תורשתית, שהוכחה גם אצל אחותו ז'אן מבורבון (אשתו של שארל החמישי, מלך צרפת), אחיינו שארל השישי, מלך צרפת (המכונה "המטורף"), אביו הדוכס פייר וסבו לואי הראשון, דוכס בורבון.

לואי השיק בשנת 1390, בשיתוף עם הרפובליקה של ג'נובה, את מסע הצלב הברברי  נגד החפסיים (الحفصيون) מאיפריקיה (לימים תוניסיה). מטרתו הייתה לדכא את שודדי הים הבֶּרבֱּרים, אך המצור על בסיסם בעיר הנמל מהדיה לא צלח. לואי מת במונלוסון ב-10 באוגוסט 1410, בגיל 73.

## משפחתו
ב-19 באוגוסט 1371 התחתן לואי עם אן מאוברן (1358 – 1417), רוזנת פורז ובתו של ברוד השני, דופין אוברן, ואשתו הרוזנת מפורז. היה להם:
* קתרין מבורבון (1378)
* ז'אן הראשון, דוכס בורבון (1381–1434), דוכס בורבון
* לואי מבורבון (1388–1404), אדון בוז'ו
* איזבל מבורבון (1384–אחרי 1451)

## אילן יוחסין

## לקריאה נוספת

* 
* 


## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידי 1337
קטגוריה:נפטרים ב-1410
בונוס ביוגרופ

**בונוס ביוגרופ בע"מ** היא חברת ביוטכנולוגיה ישראלית העוסקת בהנדסת רקמות לייצור שתל עצם ומפתחת תרופה לטיפול בחולים קשים במחלת נגיף קורונה 2019.

## היסטוריה
החברה נוסדה באוקטובר 1981. באוגוסט 1993 הנפיקה החברה לראשונה את מניותיה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. החברה שוכנת בפארק מת"ם בחיפה.

יו"ר החברה הוא יוסף רויך ומנכ"ל החברה הוא ד"ר שי מרצקי. בוועדה המדעית המייעצת של החברה חברים פרופ' נמרוד רוזן, פרופ' יהודה אולמן וד"ר אפרים צור. 

לחברה חברה בת בבעלות מלאה, בונוס תרפואטיקה בע"מ, וחברה בת נוספת, בונוס סלורה בע"מ, שבה היא מחזיקה ב-95.5% מהבעלות. 

מוצריה העיקריים של החברה:
* בונופיל (BonoFill) – שתל עצם מותאם אישית המיוצר בהנדסת רקמות מתאי המטופל, לשם שיקום חסר בעצם, לשימוש בכירורגיית פה ולסת ובכירורגיה אורתופדית. השתל מותאם לצרכים הביולוגיים, הפיזיים והקליניים של המטופל. הבסיס לייצור שתל חי של עצם, הוא תאים מזנכימליים, המופקים מרקמת שומן של המטופל. המוצר נמצא בניסוי קליני. להערכת החברה, אישור שיווק למוצר יינתן בשנים 2024–2025.
* מזנקיור (MesenCure) – תרופה לטיפול בסערת ציטוקינים שיוצרת מצוקה נשימתית מסכנת החיים. התרופה מיוצרת מתאים מזנכימליים המופקים מרקמת שומן של תורמים בריאים, ומיועדת לטיפול בדלקות במערכת הנשימה, כאלה שמקורן בנגיף הקורונה החדש או בכל נגיף אחר, וכאלה שמקורן בחיידק או בחשיפה למזהמים אחרים. התרופה נמצאת בניסוי קליני בבתי חולים בישראל. ביולי 2021 דיווחה החברה על הצלחה ניכרת של התרופה בטיפול בחולי קורונה (19-Covid) קשים.

## קישורים חיצוניים
* 
* בונוס ביוגרופ בע"מ - דו"ח תקופתי לשנת 2020, באתר "מאיה"

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:חיפה: חברות
קטגוריה:חברות רפואיות
יוהאן רודולף ויס

ממוזער|יוהאן רודולף ויס
**יוהאן רודולף ויס** (בגרמנית שווייצרית: **Johann Rudolf Wyss**) (4 במרץ 1782 – 21 במרץ 1830) היה סופר, מחבר ופולקלוריסט שווייצרי שכתב את המילים להמנון השווייצרי לשעבר "כשתקראי לי, ארץ אבות" בשנת 1811, וגם ערך את הרומן משפחת רובינסון השווייצרית, שנכתב על ידי אביו יוהאן דייוויד ויס, שראה אור בשנת 1812.

## ביוגרפיה
בשנת 1805 הפך ויס לפרופסור לפילוסופיה באקדמיה של ברן. מאוחר יותר הוא הפך לספרן הראשי של הספרייה העירונית של ברן. הוא מת בברן.

יחד עם הסופר גוטליב יעקב קון ערך את כתב העת הברני הידוע: "ורד האלפים" (Alpenrosen).

## עבודותיו
* **Vorlesungen über das höchste Gut** ("הרצאות על הטוב העילי")
* **Idyllen, Volkssagen, Legend und Erzählungen aus der Schweiz** ("אידיליות, סיפורי עם, אגדות וסיפורים משווייץ") (1816)
* **Reise im Berner Oberland** ("מסעות ברמות ברן") (1808)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*  באנציקלופדיה אמריקנה
*  ב-The American Cyclopædia. מהדורת 1879.
* [יוהאן רודולף ויס](https://archive.org/search.php?query=((subject%3A%22Wyss%2C%20Johann%20Rudolf%22%20OR%20subject%3A%22Wyss%2C%20Johann%20R.%22%20OR%20subject%3A%22Wyss%2C%20J.%20R.%22%20OR%20subject%3A%22Johann%20Rudolf%20Wyss%22%20OR%20subject%3A%22Johann%20R.%20Wyss%22%20OR%20subject%3A%22J.%20R.%20Wyss%22%20OR%20creator%3A%22Johann%20Rudolf%20Wyss%22%20OR%20creator%3A%22Johann%20R.%20Wyss%22%20OR%20creator%3A%22J.%20R.%20Wyss%22%20OR%20creator%3A%22J.%20Rudolf%20Wyss%22%20OR%20creator%3A%22Wyss%2C%20Johann%20Rudolf%22%20OR%20creator%3A%22Wyss%2C%20Johann%20R.%22%20OR%20creator%3A%22Wyss%2C%20J.%20R.%22%20OR%20creator%3A%22Wyss%2C%20J.%20Rudolf%22%20OR%20title%3A%22Johann%20Rudolf%20Wyss%22%20OR%20title%3A%22Johann%20R.%20Wyss%22%20OR%20title%3A%22J.%20R.%20Wyss%22%20OR%20description%3A%22Johann%20Rudolf%20Wyss%22%20OR%20description%3A%22Johann%20R.%20Wyss%22%20OR%20description%3A%22J.%20R.%20Wyss%22%20OR%20description%3A%22Wyss%2C%20Johann%20Rudolf%22%20OR%20description%3A%22Wyss%2C%20Johann%20R.%22)%20OR%20(%221782-1830%22%20AND%20Wyss))%20AND%20(-mediatype:software%29) בארכיון האינטרנט
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופים שווייצרים
קטגוריה:ילידי 1782
קטגוריה:נפטרים ב-1830
ז'אן הראשון, דוכס בורבון

**ז'אן הראשון, דוכס בורבון** (1381–1434) היה דוכס בורבון, משנת 1410 עד מותו ודוכס אוברן מאז 1416.

## ביוגרפיה
ז'אן נולד בשנת 1381 והיה בנם הבכור של לואי השני, דוכס בורבון ואן מאוברן. באמצעות אמו ירש ז'אן את רוזנות פורז.

במהלך מלחמת האזרחים ארמניאק - בורגונדי הוא נקט צד נגד הבורגונדים. ז'אן נלכד בקרב אז'נקור ומת כשבוי בלונדון, למרות תשלום של דמי כופר, והבטחה לתמוך במלך אנגליה כמלך צרפת.

## משפחתו
בשנת 1400 התחתן ז'אן בפריז עם מארי, דוכסית אוברן, בתו של ז'אן, דוכס ברי, שירשה את תואר דוכסית אוברן מאביה. נולדו להם שלושה בנים:
* שארל הראשון, דוכס בורבון (1401 – 1456), דוכס בורבון
* לואי מבורבון (1403 – 1412, פריז), רוזן פורז
* לואי דה בורבון (1405 – 1486), רוזן מונפנסייה

בנוסף, הייתה לו בת לא לגיטימית:
* מרגרט, התחתנה עם רודריגו דה וילאנדראנדו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמת מאה השנים: אישים
קטגוריה:ילידי 1381
קטגוריה:נפטרים ב-1434
סחלב מצויר

**סחלב מצויר** (שם מדעי: *Anacamptis israelitica*) הוא מין של גאופיט בסוג בן-סחלב ממשפחת הסחלביים.

## מאפייניים
לסחלב המצויר אין צוף והוא מחקה את הזמזומית המצויה, הדורבן שלו ורוד כמו העוקץ של הפרח של הזמזומית, השפית לבנה-ורודה כמו הזמזומית והנקודות הסגולות שיש עליה דומות לאבקנים של הזמזומית. עמוד התפרחת בגובה של 10-35 ס"מ ויש עליו בערך 5-15 פרחים.

הסחלב אנדמי לארץ ישראל ופורח רק בגליל.

הוא פורח בחודשים פברואר-מרץ בגובה של כ-1,100 מ' מעל פני הים עד גובה של כ-400 מ' מעל פני הים.

## קישורים חיצוניים

* סחלב מצויר, באתר צמח השדה
* סחלב מצויר, באתר צמחיית ישראל ברשת

## הערות שוליים

קטגוריה:סחלביים
קטגוריה:הגליל העליון
קרחון קוקס

**קרחון קוקס** (באנגלית: **Cox Glacier**) הוא קרחון קטן באי ת'ורסטון, באזור ארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.

הקרחון ממוקם בסמוך ממזרח לקרחון רושריי.

הקרחון זורם דרומה, ונשפך אל מדף הקרח אבוט, במצר פיקוק.

נונאטאק ג'ורדן מפריד בין קרחון קוקס לקרחון רושריי.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצילמה טייסת VX-6 של צי ארצות הברית בינואר 1960.

### מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הקרחון נקרא על שמו של לוטננט ג'יקי ג'י. קוקס (Jerry G. Cox), טייס הליקופטר באוניית צי ארצות הברית ברטון איילנד (USCGC *Burton Island* (WAGB-283)), אשר ערך טיסות חקר מעל האי ת'רסטון בפברואר 1960.

## קישורים חיצוניים

* קרחון קוקס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* תצלום קרחון קוקס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* קרחון קוקס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* קרחון קוקס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מחשבון מרחקים - המרחק מקרחון קוקס לאתרים סמוכים

## הערות שוליים

קוקס
פולגאר

**פולגאר** (בהונגרית: **Polgár**; בתרגום לעברית: אזרח) הוא שם משפחה שאימצו יהודים רבים כחלק מהשתלבותם החברתית בהונגריה של המאה ה-19.

קטגוריה:שמות משפחה
גוטיירי טומלין

**גוטיירי טומלין** (בפורטוגזית: **Gutieri Tomelin**; נולד ב-29 ביוני 1991) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בספורט ואנקיו.

## קריירה
טומלין, התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של פיגיירנסה. ב-11 באוגוסט 2012, טומלין ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד רסיפה.

בינואר , טומלין הושאל לדקה דה קשיאס בה שיחק עד לאמצע העונה, ולאחר מכן עבר לג'וינוויל. ב-2 באוגוסט 2015, טומלין הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–2 נגד אוואי.

בקיץ , טומלין חתם ביאגלוניה ביאליסטוק מליגת העל הפולנית, במדיה שיחק שלוש עונות.

בקיץ , טומלין חתם באוסייק מליגת העל הקרואטית.

ב-15 באוגוסט 2021, טומלין חתם בהפועל נוף הגליל מליגת העל.

בקיץ  חתם בתלאווי מליגת העל הגאורגית עד לסיום העונה.

בינואר  חתם בספורט ואנקיו מליגת העל הפרואנית.

## תארים
; ג'וינוויל
*הליגה הברזילאית השנייה: 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:בלמי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני פיגיירנסה
קטגוריה:כדורגלני יגלוניה ביאליסטוק
קטגוריה:כדורגלני אוסייק
קטגוריה:כדורגלני הפועל נוף הגליל
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ברזילאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:ספורטאים זרים בפולין
קטגוריה:ספורטאים זרים בקרואטיה
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בגאורגיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בפרו
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1991
ז'אן מבורבון

**ז'אן מבורבון** (בצרפתית: **Jeanne de Bourbon**; 3 בפברואר 1338 – 6 בפברואר 1378) הייתה מלכת צרפת על ידי נישואים עם שארל החמישי, מלך צרפת. היא שימשה כיועצת הפוליטית שלו והתמנתה כעוצרת פוטנציאלית של הממלכה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייה
ז'אן נולדה ב-3 בפברואר 1338 בטירת ונסן, והייתה בתם של פייר הראשון, דוכס בורבון, ואיזבל מוולואה, דוכסית בורבון, אחותו למחצה של פיליפ השישי, מלך צרפת.

מאוקטובר 1340 עד 1343 לפחות, נחתם עליה משא ומתן והסכמים להשיא אותה עם אמדאו השישי, רוזן סבויה. המטרה הייתה להכניס את סבויה תחת השפעה צרפתית. 

### מלכה
ב-8 באפריל 1350 התחתנה ז'אן עם בן דודה שארל, דופן צרפת, בטיין-לה'רמיטאז'. שניהם נולדו בהפרש של שלושה עשר ימים, ושניהם היו בני 12 בעת הנישואים. כאשר עלה שארל על כס המלוכה בשנת 1364, הפכה ז'אן למלכת צרפת.

לבני הזוג היו מערכות יחסים מתוחות במידה מסוימת במהלך כהונתו כדופין בגלל בגידתו בביט דה קסינל, אך מערכת היחסים ביניהם השתפרה לאחר שהוא הפך למלך, ולפי הדיווחים, הוא לפעמים התייחס אליה בנושאים פוליטיים ותרבותיים והסתמך על עצתה. על פי השמועות, ז'אן לקחה את המשורר Hippolyte de Saint-Alphon כמאהב, והוא היה אביו הביולוגי של בנה ז'אן, שנולד ומת בשנת 1366.

המלכה ז'אן תוארה כממוטטת מבחינה נפשית, ולאחר לידת בנה לואי בשנת 1372, היא סבלה מהתמוטטות נפשית מוחלטת. זה הדאיג עמוקות את שארל החמישי, אשר עלה לרגל והציע תפילות רבות להחלמתה. כשהיא התאוששה וחזרה למצב הרוח הרגיל שלה בשנת 1373, מינה אותה שארל החמישי כאפוטרופוס החוקי וכעוצרת צרפת אם ימות כאשר בנו ויורשו היו עדיין קטינים.

### מותה
ז'אן נפטרה בבית המלוכה הוטל סן-פול בפריז, ב-6 בפברואר 1378,  שלושה ימים לאחר יום הולדתה ה -40, ויומיים לאחר לידת בתה הצעירה, קתרין.

## משפחתה
לז'אן ולשארל נולדו תשעה ילדים. שניים מהם הגיעו לבגרות:
* ז'אן (1357–1360)
* ז'אן (1359–1364)
* בון (1360)
* ז'אן (1366)
* שארל השישי מלך צרפת (1368–1422)
* מארי (1370–1377)
* לואי הראשון, דוכס אורליאן (1372–1407)
* איזבל (1373–1378)
* קתרין מצרפת, רוזנת מונפנסייה (1378–1388), התחתנה עם ז'אן מוולואה, רוזן מונפנסייה

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צרפתים במאה ה-14
קטגוריה:בית ולואה
קטגוריה:נשות מלכים צרפתים
קטגוריה:ילידי 1338
קטגוריה:נפטרים ב-1378
עבד אל-ע'ני בראדר

מולא **עבד אל-ע'ני בראדר** (; נולד ב-1968) הוא פוליטיקאי אפגני, שכיהן כסגנו של מוחמד עומאר, מנהיגו הרוחני של ארגון הטרור טליבאן. בראדר הוא בין האישים המשפיעים ביותר על אופיה של האמירות האסלאמית של אפגניסטן. ב-2010 נעצר על ידי ה-CIA ונכלא בבית סוהר מקומי באפגניסטן. ב-2018, לבקשת נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, שוחרר מהמאסר. לאחר נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן ב-2021 כבש ארגון הטליבאן את השלטון במדינה. רבים מכלי התקשורת העולמית ראו בבראדר כנשיא אפגניסטן הבא, בפועל מונה לסגן ראש הממשלה בספטמבר 2021.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
בראדר נולד בשנת 1968 בכפר ויטמאק במחוז אורוזגאן במרכז המדינה, למשפחה פתאנית מהאימפריה הדוראנית. בעת מלחמת ברית המועצות-אפגניסטן לחם בקנדהאר במסגרת שירותו במוג'אהדין האפגני, כנגד ממשלת אפגניסטן, שנתמכה על ידי הסובייטים. עם תום המלחמה ניהל לצד מוחמד עומר מדרסה מוסלמית במאיואנד, קנדהאר. בשנת 1994 התחתנו השניים עם שתי אחיות, והפכו לגיסים. במרוצת השנים קירב עומר את בראדר לדוקטרינות האסלאם סוני, המאפיין את השקפת העולם של ארגון הטליבאן.

בתקופת שלטון הטליבאן (1996–2001) מילא בראדר תפקידים צבאיים, והפך לאחד מבכירי צמרת הפוליטיקה האפגנית. הוא משל על מחוזות הראט ונימרוז ופיקד על החיל הצבאי במערב אפגניסטן.

### מלחמת אפגניסטן (2001–2014)
[ממוזער|[זלמאי ח'לילזאד (משמאל) בראדר (מימין) חותמים על הסכם נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן בדוחא, קטר, ב-29 בפברואר 2020]]
לאחר פיגועי 11 בספטמבר פלש הצבא האמריקני לאפגניסטן, והדיח את שלטון הטליבאן, יחד עם מתנגדי המשטר. בראדר נלחם נגד הברית הצפונית, שנתמכה על ידי ארצות הברית. בדצמבר 2001 נחתם הסכם בון שאשרר את שליטת ממשלת אפגניסטן במדינה. לאחר השבעת הממשלה החדשה והדחת שלטון הטאליבן החל להילחם נגד כוחות הסיוע הבינלאומיים והממשלה האפגנית החדשה. רבים מבכירי הארגון נהרגו בעת המלחמה, ובראדר נאלץ להפוך לשליטו בפועל. במרוצת המלחמה פעל לעיתים קרובות לכינון הסכמי שלום עם הממשלה, חרף שירותו הצבאי.

ב-8 בפברואר 2010 נחטף על ידי הכוחות האמריקנים ליד העיר קראצ'י. החטיפה נחשבת על ידי גופי תקשורת בינלאומיים לשיתוף פעולה בין ארצות הברית לפקיסטן, שפעלה רבות נגד ביסוס הארגון באדמת שכנתה. מעצרו של בראדר עורר את חמתו של הנשיא חאמיד כרזאי, שאף טען לחפותו. ב-23 בנובמבר 2012, במסגרת הסכם הסגרה שבוצע בין ממשלות אפגניסטן ופקיסטן, שוחררו תשעת המנהיגים של הטליבאן, ללא בראדר. ב-25 באוקטובר 2018 אישר הטליבאן כי ממשלת פקיסטן שחררה את בראדר מהשבי. בפברואר 2020 חתם בראדר לצד זלמאי ח'לילזאד על הסכם נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן. לאחר השתלטות הטליבאן על אפגניסטן ופלישתו לקאבול שב בראדר לאפגניסטן.

## משטר הטליבאן
לאחר הפלת ממשלתו של אשרף גאני אחמדזאי צפוי היה בראדר להפוך לשליט המדינה החדש. אך לבסוף מונה בספטמבר 2021 לסגן ראש ממשלת אפגניסטן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים אפגנים
קטגוריה:מלחמת אפגניסטן (ברית המועצות): אישים
קטגוריה:אפגנים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:מלחמת אפגניסטן (2001–2021): אישים
קטגוריה:ילידי 1968
ג'ון אשר

**ג'ון פאלמר אשר** (באנגלית: **John Palmer Usher**; 9 בינואר 1816 – 13 באפריל 1889) היה איש ממשל אמריקאי שכיהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית בקבינט של הנשיא אברהם לינקולן במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית.
## ראשית חייו
ג'ון אשר נולד בעיירה ברוקפילד שבמדינת ניו יורק. ב-1839 הוא עבר מערבה לטר הוט במערב אינדיאנה, שם הוא היה לשותפו של ויליאם ד. גריזוולד במשרד עורכי דין. כעורך דין מצליח הוא נדד ברחבי אינדיאנה ואילינוי במהלך שנות ה-40 וה-50 של המאה ה-19 והתוודע לאברהם לינקולן בספרינגפילד, אילינוי. הוא גם לקח תחת חסותו את ג'וזף גרני קאנון הצעיר.
## קריירה
במרץ 1862, בעת שכיהן כתובע הכללי הנבחר של אינדיאנה, ביקש ממנו לינקולן לשמש כסגנו של מזכיר הפנים של ארצות הברית, קיילב סמית'. סמית' גילה עניין מועט בתפקידו, ועם התדרדרות מצב בריאותו, הוא האציל את רוב סמכויותיו לאשר. כאשר התפטר סמית' בדצמבר אותה שנה, היה אשר למזכיר הפנים החל מ-1 בינואר 1863.

אשר כיהן כמזכיר הפנים עד 1865. הוא נודע כמזכיר חביב, אדיב ולא בולט במיוחד. בנובמבר 1863 הוא התלווה ללינקולן לגטיסברג, פנסילבניה, לטקס הקדשת בית הקברות הלאומי, וישב על בימת הכבוד עם שאר הנכבדים כאשר נשא לינקולן את נאום גטיסברג המפורסם. כאשר התפטר ויליאם פיט פסנדן מתפקידו כמזכיר האוצר במרץ 1865, מינה לינקולן את יו מוקלוק מאינדיאנה במקומו. לינקולן לא היה מעוניין שיכהנו שני אנשים מאינדיאנה בקבינט. ב-8 במרץ הגיש אשר את התפטרותו שנכנסה לתוקף ב-15 במאי, חודש לאחר רצח לינקולן. במקומו של אשר מונה כמזכיר הפנים ידידו הקרוב של לינקולן, גיימס הרלן. מינויו של הרלן אושר על ידי הסנאט והוא כבר כיהן תחת הנשיא הבא, אנדרו ג'ונסון.

לאחר התפטרותו שימש אשר כפרקליט הראשי של החטיבה המזרחית של חברת יוניון פסיפיק והיה פעיל בקידום סלילת המסילה ממערב לקנזס סיטי.

אשר בנה בית בעיר לורנס שבקנזס, שבנייתו הושלמה ב-1873. הוא כיהן תקופת כהונה אחת כראש עיריית לורנס. ביתו רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. מאז 1912 משמש הבית כמשכנה של אחוות בטא-טתא-פאי של אוניברסיטת קנזס.

ג'ון אשר נפטר ב-13 באפריל 1889 בפילדלפיה כתוצאה ממחלת הסרטן. הוא נטמן בבית הקברות אוק היל שבלורנס.

בסרט לינקולן מגולמת דמותו של אשר על ידי דקין מתיוס.

## קישורים חיצוניים

* ג'ון אשר באתר מחלקת הפנים של ארצות הברית 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:מזכירי הפנים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל אברהם לינקולן
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל אנדרו ג'ונסון
קטגוריה:התובעים הכלליים של אינדיאנה
קטגוריה:פוליטיקאים צפוניים במלחמת האזרחים האמריקנית
קטגוריה:ראשי עיריות בקנזס
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1816
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1889
ז'ילבר, רוזן מונפנסייה

**ז'ילבר, רוזן מונפנסייה** (1443 – 15 באוקטובר 1496), רוזן מונפנסייה, היה חבר בבית בורבון. הוא מונה לאביר מסדר מיכאל הקדוש על ידי צרפת צ'ארלס השמיני באוקטובר 1483. 

## ביוגרפיה
ז'ילבר נולד בשנת 1443, והיה בנם של לואי הראשון, רוזן מונפנסייה וגבריאל לה טור, רוזנת מונפנסייה ודופין ד'אוברן. הוא היה האדם הראשון, לאחר מספר חלוקות של אוברן בימי הביניים, שנשא את קווי הדם של השושלות המתאימות של כל אחד משלושת הענפים העיקריים של אוברן, הרוזנות, הדוכסות והדופינות.

סבתו מצד אביו מארי מברי, הדוכסית מבורבון, הייתה יורשת של דוכסות אוברן. ההקמה של ענפי ברי ובורבון נוצרה מאדמות שהוחרמו מרוזנות אוברן על ידי פיליפ השני, מלך צרפת. סבתו הגדולה אן מאוברן הייתה בתו של הדופין מאוברן ולאחר הכחדת הענף של אחיה, ירשה את הנחלות. למרות שז'ילבר לא היה היורש הראשוני לכל הענפים, כראש הענף הצעיר של משפחתו, הוא קיבל את מונפנסייה ואת הדופינות בסופו של דבר.

ז'ילבר היה למשנה למלך של נאפולי בשנת 1495 לאחר ששארל השמיני, מלך צרפת כבש את העיר.  ביולי 1496, הוא נלכד באטלה עם הכוחות הצרפתיים הנותרים,  הוא ואנשיו הוחזקו בשטח ביצה מלריה ליד פוצ'ולי, שם מת מאוחר יותר. 

## משפחתו
[ימין|ממוזער|143x143 פיקסלים| [שלט אצולה של ז'ילבר, רוזן מונפנסייה.]]
ב-24 בפברואר 1482 התחתן ז'ילבר עם קיארה גונזאגה, בתם של פדריקו הראשון גונזאגה, מרקיז מנטובה ומרגרטה מבוואריה, מרקיזת מנטובה,  ממנה נולדו לו ילדים:
* לואיז, דוכסית מונפנסייה (1482 – 15 ביולי 1561),  בסופו של דבר יורשת כל אחוזות בורבון, אך לא את התארים.
* לואי השני, רוזן מונפנסייה (1483 – 14 באוגוסט 1501)
* שארל השלישי, דוכס בורבון (17 בפברואר 1490 – 6 במאי 1527). 
* פרנסואה, דוכס שאטלר (1492 – 13 בספטמבר 1515) 
* רנה, גברת מרקור (1494 – 26 במאי 1539), התחתנה עם אנטואן, דוכס לורן 
* אן (1495–1510)

## לקריאה נוספת

* 
* 
* 
* 
* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידי 1443
קטגוריה:נפטרים ב-1496
ג'נסן הואנג

**ג'ן-הסון "ג'נסן" הואנג** (בכתב סיני: **黃仁勳**; בפין-יין: **Huáng Rénxūn**; באנגלית: **Jen-Hsun "Jensen" Huang**; נולד ב-17 בפברואר 1963) הוא מהנדס חשמל, יזם עסקי ומיליארדר אמריקאי ממוצא טאיוואני. הוא משמש כנשיא ומנכ"ל של חברת הטכנולוגיה אנבידיה, אשר הוא אחד ממייסדיה. ב-2019 הוכרז על ידי הרווארד ביזנס רוויו כמנכ"ל הטוב בעולם. זכה במדליית הכבוד למייסדים לשנת 2020 מטעם ה-IEEE. ב-2021 הוכרז כי הפרס היוקרתי ביותר בתחום השבבים על שם רוברט נויס יוענק לו. הונו הוערך בנובמבר 2025 על ידי פורבס בכ-175.7 מיליארד דולר (8 בעולם).

## ביוגרפיה
הואנג נולד בטאינאן, טאיוואן משפחתו היגרה לארצות הברית כשהיה בן תשע. בתחילה גרו במחוז קליי בקנטקי ולאחר מכן השתקעו באורגון. הואנג סיים תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת המדינה של אורגון ב-1984 ותואר שני מאוניברסיטת סטנפורד ב-1992.

את הרעיון להקים את חברת אנבידיה הגה עם חבריו במסעדה, מאז החברה הונפקה ובשנת 2024 הפכה ליצרנית השבבים הראשונה שהגיעה לשווי של 3 טריליון דולר, והחברה השלישית בעולם שהגיעה להישג זה (אחרי אפל ומיקרוסופט). ביום המסחר 18.6.2024 הפכה אנבידיה לחברה בעלת שווי השוק הגבוה ביותר בעולם.

### קריירה
בתחילת הקריירה שלו עבד הואנג כדירקטור ב- וכמעצב מעבדים ב-AMD. ב-1993 היה לאחד משלושת מייסדי חברת אנבידיה.

ב-2024 היה למקום ה-14 ברשימת המיליארדרים של פורבס ונכלל ברשימת טיים 100. ביוני 2024 הוערך הונו בשיר של מעל 118 מיליארד דולר.

### פילנתרופיה
בשנת 2022 הואנג תרם 50 מיליון דולר לאוניברסיטת אורגון סטייט, להקמת מכון מחשוב-על בקמפוס. הואנג נתן 30 מיליון דולר לאוניברסיטת סטנפורד על מנת לבנות את מרכז בית הספר להנדסה על שמו.

### חיים אישיים
בעודו באוניברסיטה פגש את אשתו לעתיד, לורי, שותפתו למעבדת ההנדסה באותה תקופה. להואנג שני ילדים, מדיסון וספנסר. בנו כיום הוא מנהל מוצר ב-Nvidia.

## קישורים חיצוניים

* ג'נסן הואנג, באתר כלכליסט
* ג'נסן הואנג, באתר אנשים ומחשבים

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מטאיוואן לארצות הברית
קטגוריה:מיליארדרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של אורגון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:טאיוואנים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
כספם של אנשים אחרים וכיצד משתמשים בו הבנקאים

**כספם של אנשים אחרים וכיצד משתמשים בו הבנקאים** (באנגלית: **Other People's Money And How the Bankers Use It**) הוא ספר עיון מאת השופט היהודי-אמריקאי לואי ברנדייס שיצא לאור בשנת 1914.

## רקע

הספר יצא בשלהי תקופת הברונים השודדים לאחר שחלק גדול מכלכלת ארצות הברית נשלטה על ידי "טראסטים" - מונופולים ואוליגופולים שהתאגדו באופן חוקי וביצעו פעולות שונות כדי לצבור רווח על חשבון הציבור הרחב. פעולות אלה כללו אוליגופול מול הציבור, הפעלת כוח של מונופסון מול ספקים, לובי פוליטי בממשל כדי לקבל הקלות מס וסובסידיות, העברת חוקים ואיומים על ספקי תשתיות כדי לחסום יריבים ועוד. לקראת סוף תקופה זו היו שתי אימפריות עסקיות גדולות - של רוקפלר ושל ג'י, פי מורגן בשליטה על חלק גדול מכלכלת ארצות הברית ובעלי השפעה ניכרת על החלטות הממשל, שהיה בתורו תלוי בעסקים אלה לשם יציבות כלכלית- פוליטית ולשם קבלת הלוואות. תנועה פוליטית רחבה שהייתה תחילתה של התנועה הפרוגרסיבית שינתה את המדיניות של המפלגה הרפובליקנית והדמוקרטית, דבר שהוביל לחוקים רבים להפחתת כוחם של עסקים גדולים כמו ריסוק מונופולים - כמו חוקי אנטי-טראסט, חוק סימון מזונות, פיקוח על תאגידי תרופות ועוד. עם זאת המסורת של הון שלטון המשיכה להשפיע על הפוליטיקה של ארצות הברית עד אמצע תקופת השפל הגדול וכן לאחר מכן. היבט משמעותי בהקשר זה היה ונשאר היכולת של בנקים ותאגידים גדולים להשפיע על המערכת הפיננסית לטובתם.

## תוכן
הספר תוקף את השימוש בקרנות השקעה לקידום מיזוג ענפים שונים בשליטת מספר קטן של תאגידים, שלטענת ברנדייס פעלו במשותף למניעת תחרות. ברנדייס מתח ביקורת חריפה על בנקאי השקעות ששלטו בכמויות גדולות של כסף שהפקידו בבנקיהם בידי אנשי מעמד הביניים. ראשי הבנקים הללו, ציין ברנדייס, ישבו באופן שגרתי בדירקטוריונים של חברות רכבת ויצרנים תעשייתיים גדולים של מוצרים שונים, וכיוונו את משאבי הבנקים שלהם לקידום האינטרסים של חברות משלהם שיטה זו קיימת עד היום בחלק מהמדינות ומכונה דירקטורים צולבים. חברות אלה, בתורן, ביקשו לשמור על השליטה בתעשיות שלהן על ידי ריסוק עסקים קטנים ומניעת וחסימת עסקים חדשניים שפיתחו מוצרים טובים יותר כדי להתחרות מולם.

ברנדייס הדגים את טענותיו בדיון על סכומי הכסף שנשלטו על ידי בנקים, תעשיות ותעשיינים ספציפיים כמו ג'יי פי מורגן, וציין כי אינטרסים אלה רכשו לאחרונה הרבה יותר גדול מהעושר האמריקני מאשר גופים ארגוניים. היה אי פעם בעבר. הוא ציטט בהרחבה עדויות מחקירת הקונגרס שביצעה ועדת פוג'ו (Pujo Committee), על שם נציגת לואיזיאנה ארסן פוג'ו (Arsène Pujo), על נהלים עסקיים שנועדו לקדם מונופולים אוליגופולים וכלכלת מקורבים.

אחד המשפטים הידועים מהספר נוגע להשפעתה של שקיפות לשם מניעת שחיתות - "נאמר שאור השמש הוא חומרי החיטוי הטוב ביותר; ואור החשמל הוא השוטר היעיל ביותר."

## פרקי הספר
# האוליגרכיה הפיננסית שלנו
# כיצד הם משתפים פעולה
# דירקטורים צולבים
# שרת אדון אחד בלבד!
# כיצד שקיפות יכולה לסייע
# כאשר הבנקאי מיותר
# אנשים גדולים ועסקים קטנים
# קללת הגודל
# כישלון הניהול הבנקאי
# חוסר היעילות של האוליגרכים

## ראו גם
* הגבלים עסקיים
* חוק גלאס-סטיגל
## קישורים חיצוניים
* הטקסט המקורי באנגלית

קטגוריה:בנקאות
קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:ספרי 1914
לואי הראשון, רוזן מונפנסייה

**לואי דה בורבון** (באיטלקית: **Luigi di Borbone**; נולד ב-1405, נפטר ב-מאי 1486) היה חבר בבית בורבון.

## ביוגרפיה
לואי נולד בשנת 1405 והיה בנם השלישי של ז'אן הראשון, דוכס בורבון ומארי, דוכסית אוברן.  הוא היה רוזן מונפנסייה, קלרמון-אן-אוברן וסאנסרה ודופין ד'אוברן והיה אחיו הצעיר של שארל הראשון, דוכס בורבון. הוא ייסד את ענף בורבון-מונפנסייה של בית בורבון, שבסופו של דבר השתלט על הדוכסות בשנת 1505. לואי מת במאי 1486 ובנו ז'ילבר, רוזן מונפנסייה ירש את נחלותיו ותאריו.

## משפחתו
שמאל|ממוזער|149x149 פיקסלים| שלט האצולה של לואי מאז 1428.
בשנת 1428 נשא לאישה את ז'אן, דופין ד'אוברן, בתו ויורשתו של ברוד השלישי, דופין ד'אוברן ורוזן קלרמון-אן-אוברן. לאחר מותה בשנת 1436, הוא שמר על התארים הללו (סבתו מצד אביו הייתה אן מאוברן, בתו של הדופין ברוד השני), וב-5 בפברואר 1442, התחתן עם גבריאל לה טור, בתו של ברטרנד החמישי ד'לה טור, רוזן אוברן ובולון. לזוג נולדו ארבעה ילדים:
* ז'ילבר, רוזן מונפנסייה (1443–1496) 
* ז'אן (1445–1485)
* גבריאל, רוזנת בנון (1447–1516), התחתנה בשנת 1485 עם לואי דה לה טרמויל, נסיך טלמונד
* שרלוט (1449–1478), התחתנה בשנת 1468 עם וולפרט ואן ברוסלן, רוזן גראנפרה ורוזן באקן

## לקריאה נוספת

* 


## הערות שוליים

קטגוריה:ילידי 1405
קטגוריה:נפטרים ב-1486
בי-2 (להקה)

**בי-2** (ברוסית: **Би-2**) היא להקת רוק מבלרוס, שהוקמה ב-1988 בבוברויסק ופעילה בעיקר ברוסיה וחבר המדינות. המייסדים וחברי הקבע הם שורה Bi-2 (גיטרה, שירה) וליובה Bi-2 (שירה ראשית).
## היסטוריה
ללהקה מספר תקופות פעילות והפסקות. היא הייתה פעילה בשנים ו־1988–1991 בברית המועצות. הפסיקה את פעילותה בחבר המדינות בעקבות כך שני חבריה המרכזיים עלו לישראל. בישראל שורה וליובה עבדו בעבודות מזדמנות. הלהקה הייתה פעילה בישראל באופן חלקי, במועדונים קטנים. ב-1993 ליובה התגייס לצה"ל ושורה עבר לאוסטרליה. הלהקה לא הייתה פעילה עד 1998 כאשר ליובה היגר גם הוא לאוסטרליה. הלהקה חזרה לפעילות באוסטרליה והוציאה שני אלבומים. בהמשך, הלהקה חידשה את פעילותה לרוסיה בשנת 1999 והגבירה את פעילותה מאז.

Bi-2 היא אחת הלהקות הרוק המצליחות ביותר בקהל דובר הרוסית. לחלק מהאלבומים שלה יש מעמד אלבום זהב. השיר "פולקובניקו ניקטו נה פישט"  נכלל בפסקול הסרט הרוסי "האח 2" , והפך לנושא המרכזי שלו, ונכלל גם באלבום השני של הלהקה בשם זהה ללהקה. השיר הזה הביא ללהקה פופולריות רחבה.

ב-2023 סולן הלהקה, יגור בורטניק (ליובה), הוכרז כ"סוכן זר" על ידי רשויות רוסיה ב-25 בינואר 2024 נעצרו כל חברי הלהקה בתאילנד באשמת קיום הופעה באופן הנוגד את החוקים המקומיים.. ב-31 בינואר 2024 צלחו מאמציה של ישראל לשחרר ממעצר את חברי הלהקה, ואלה חזרו לישראל.

### אלבומים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות רוק
קטגוריה:להקות רוק רוסיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1988
יחסי דרום אפריקה – קניה

**יחסי דרום אפריקה–קניה** הם יחסים דו-צדדיים בין דרום אפריקה לקניה. דרום אפריקה היא שותפה אסטרטגית של קניה בתחומים רבים, במיוחד מסחר וביטחון.

## היסטוריה
### אפרטהייד
במהלך משטר האפרטהייד בדרום אפריקה נשמרו היחסים הלבביים עם קניה, שכן קניה הייתה אחת מהממשלות הפרו-מערביות המובילות באפריקה. יחסים אלו לא פורסמו ולא חרגו מסחר עד 1990. בנובמבר 1990 שר החוץ של דרום אפריקה, פיק בוטה, ביקר בקניה במגע הראשון שהתפרסם ברמת השרים בין שתי המדינות מאז 1960. היחסים התגבשו עוד יותר כאשר הנשיא דה קלרק ביקר בקניה ביוני 1991, ונשיא קניה דניאל אראפ מוי ביקר בקייפטאון ביוני 1992 בביקור הראשון בדרום אפריקה על ידי ראש מדינה אפריקאי.

ממשלת קניה לא הצליחה להפעיל מספיק לחץ נגד המשטר הדרום אפריקאי על מדיניות האפרטהייד שלה במשך שנים רבות בצורות בינלאומיות שונות. בעוד שקניה תמכה בהחלטות OAU שאסרו כל סוג של אינטראקציה עם דרום אפריקה, פקידי ממשלה בולטים עדיין המשיכו לפעול באופן שפגע בעמדתה.

נראה כי קניה הסתמכה במידה רבה על שותפים אירופיים למסחר, כך שהיא לא יכלה לעמוד במלואה בהחלטות ה-OAU. אחרים טוענים כי עקרון ה'אי-התערבות' של קניה הגביל את קניה מלמלא תפקיד חזק יותר במאבק השחרור של דרום אפריקה.

### פוסט-אפרטהייד
קניה, בהשוואה לטנזניה למשל לא תמכה במיוחד במאבק השחרור בדרום אפריקה. בעקבות זאת היחסים בין דרום אפריקה לקניה לא היו חמים במיוחד בימים הראשונים שלאחר האפרטהייד.

היחסים השתפרו בהדרגה. נשיא קניה אוהורו קניאטה ערך ביקור רשמי בפרטוריה. בנוסף, ג'ייקוב זומה ביקר גם הוא בניירובי.

## מסחר וכלכלה
בתחילת 2013 נאמר כי קניה ודרום אפריקה עובדים על הסכם סחר מועדף שיכול לסלק חסמים מנהליים ולהגביר את חילופי הסחורות והשירותים בין שתי המדינות. ועדת סחר משותפת הוקמה בשנת 2011 לפתרון חסמי הסחר.

דרום אפריקה הגדילה את נתח השוק של קניה בעשר השנים האחרונות והפכה למקור היבוא החמישי בגודלו לאחר משלוח סחורות בשווי של 73.8 מיליארד שילינג קנייתי (810 מיליון דולר) בשנת 2011. לשם השוואה, נתונים סטטיסטיים רשמיים המראים כי קניה הצליחה לייצא רק 2.8 מיליארד שילינג קנייתי (31 מיליון דולר) במהלך התקופה. עם זאת, הגידול המהיר של היבוא מדרום אפריקה מונע בעיקר מביקוש, ולא מיחסים דו-צדדיים לבביים.

חברות רבות בדרום אפריקה פועלות בקניה. הם פועלים במגזרים כגון בנקאות, ביטוח, רואי חשבון, תרופות, קמעונאות, תיירות והנדסה. בנק FirstRand, Standard Standard, Old Mutual ו-SABMiller הן רק חלק מהחברות הגדולות בדרום אפריקה עם פעילות בקניה.

## נציגויות דיפלומטיות
* קניה מחזיקה בדרום אפריקה נציבות עליונה בפרטוריה.
* דרום אפריקה מחזיקה בקניה נציבות עליונה בניירובי.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יחסי מרוקו–קניה

**יחסי מרוקו–קניה** הם היחסים הדו-צדדיים בין קניה לבין מרוקו.

## שיתוף פעולה לפיתוח
קניה חתמה על הסכם סחר עם מרוקו להרחבת הסחר בין שתי המדינות. ממשלות שתי המדינות חתמו גם על הסכם המאפשר טיסות ישירות בין שתי המדינות.

בפברואר 2014 כאשר רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית פתחה שגרירות בניירובי, פרץ סכסוך בין המדינות.

## יחסי סחר
הסחר בין שתי המדינות נמצא בצמיחה מאז 1998, כאשר קניה מכרה סחורות בשווי של 1.5 מיליון שילינג קנייתי (20 אלף דולר). באותה שנה היא ייבאה סחורות בשווי של 13 מיליון שילינג קנייתי (150 אלף דולר) ממרוקו.

בשנת 2011 ייצאה קניה סחורות בשווי 305 מיליון שילינג קנייתי (3.3 מיליון דולר) למרוקו, שם עלה הסחר באופן קיצוני בעוד שהיבוא ממרוקו היה בשיא של 3.4 מיליארד שילינג קנייתי (37.3 מיליון דולר). עם זאת, בשנת 2012, המסחר ירד כאשר היצוא למרוקו הגיע לכ-283 מיליון שילינג קנייתי (3.1 מיליון דולר), בעוד שהיבוא ממרוקו היה בשווי של 312 מיליון שילינג קנייתי (3.4 מיליון דולר).

בנובמבר 2014 ביקר נשיא הסנאט הקנייתי, דייוויד אקווה את'רו, במרוקו כדי לחזק את הקשרים הדו-צדדיים בין שתי המדינות. הדובר נפגש עם ראש ממשלת מרוקו, עבדאלילה בנקיראן, והם דנו במספר הנפקות, כולל מלגות להשכלה גבוהה בתחומי הרפואה וההנדסה. בנקיריין אמר גם כי מרוקו מעוניינת להעמיק את שיתוף הפעולה עם מדינות אפריקאיות אחרות ולסייע לדרבן את הפיתוח ביבשת.

## נציגויות דיפלומטיות
* מרוקו מחזיקה בקניה שגרירות בניירובי.
* קניה מיוצגת במרוקו באמצעות שגרירותה בקהיר, מצרים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
אביעד שטיר

**אביעד שטיר** (נולד ב-11 באוגוסט 1972) הוא מתרגם, עורך, ומוזיקאי ישראלי. מנגן בצ'מבלו ובעוגב, ומתמחה במוזיקה עתיקה.

## ביוגרפיה
אביעד שטיר נולד בחיפה ולמד בבית הספר ליאו באק. לאחר שירותו הצבאי למד באקדמיה למוסיקה על שם רובין בתל אביב, ומשם עבר ללמוד בקונסרבטוריון המלכותי בבריסל. לאחר שסיים את לימודי המאסטר בבריסל, התגורר בלונדון, ושם, במקביל לעבודתו כנגן, החל לראשונה לתרגם ספרים. ב-2006 חזר להתגורר בישראל.

הוא מרבה להופיע כצ'מבליסט וכנגן קונטינואו עם מקהלות, תזמורות והרכבים בישראל ובחו"ל. בארץ ניגן עם כל התזמורות הגדולות ועם האופרה הישראלית החדשה. כמו כן ניגן בישראל ובחוץ לארץ תחת שרביטם של סיגיסוולד קאוקן, ברתולד קאוקן, אנדרו פארוט, ג'ושוע ריפקין, רינלדו אלסנדריני וכריסטוף שפרינג. מאז 2022 הוא עורך תוכניות בכאן קול המוזיקה.

הספרים שתרגם וערך יצאו לאור, בין השאר, בהוצאת שלם, ידיעות ספרים, ספרי עליית הגג, מחברות לספרות, ומודן. מאמרים בתרגומו מופיעים דרך קבע בכתבי העת "המדרשה" ו"דחק". ביקורות ספרים פרי עטו ראו אור בעיתונים "הארץ" ו"ישראל היום". חוקרת הספרות לנה שילוני כתבה: "ספר כזה [האבודים] על מאות עמודיו מעמיד אתגר קשה למתרגם. אביעד שטיר עמד במשימה בהצלחה רבה ... עלה בידו להעביר לא רק את בליל השפות שבמקור, אלא גם את קולו הייחודי של מנדלסון – קול אנושי, פיוטי ומהורהר".

## מבחר תרגומים
* "לשקוע בספר טוב", ג'ספר פורד (מודן)
*"אראופגיטיקה", ג'ון מילטון (שלם)
*אני, קלאודיוס, רוברט גרייבס (ספרי עליית הגג)
*"האבודים", דניאל מנדלסון (ספרי עליית הגג)
*"קריאה, כתיבה", ויסטן יו אודן (דחק)
*"הארנבת עם עיני הענבר", אדמונד דה-ואל (ידיעות)
*"הכל קורס", צ'ינואה אצ'בה (ספרי עליית הגג)
*"הסיפור של היהודים" (חלקים ראשון ושני), סיימון שאמה (ספרי עליית הגג)
*"הבחנות על השירה", רוברט גרייבס (דחק)

## קישורים חיצוניים

* ראיון עם אביעד שטיר, באתר "קורא בספרים"

## הערות שוליים

קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:נגני צ'מבלו ישראלים
קטגוריה:בוגרי מרכז חינוך ליאו באק
קטגוריה:עורכים ישראלים
קטגוריה:מבקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:סגל קול המוסיקה
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לממלכה המאוחדת
קטגוריה:מהגרים ששבו לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972