החוף האמאלפיטאני

[שמאל|ממוזער|250px|החוף האמלפיטאני - מראה מצידו השני של מפרץ סלרנו (העיר [סלרנו מימין)]]
שמאל|ממוזער|250px|לעת שקיעה
**החוף האמאלפיטאני** (באיטלקית: **Costiera amalfitana**) הוא רצועת חוף הררית בחלקה הצפון-מערבי של נפת סלרנו בקמפניה שבאיטליה, המשתרעת בין העיירה פוזיטנו במערב ועד לעיירה וייטרי סול מארה שליד העיר סלרנו במזרח. רצועת החוף קיבלה את שמה מהעיירה אמאלפי השוכנת במרכזה. רצועת החוף, העיירות אמאלפי, פוזיטנו והאי קאפרי מהווים אתרי תיירות פופולריים באזור. הטופוגרפיה ההררית של החוף האמאלפיטאני מתאפיינת בצוקים המגיעים עד קו החוף ואורכו של כביש אמלפיטאנה (Amalfitana) הוא כ-50 ק"מ.
החוף כולל את היישובים אמאלפי (Amalfi), אטרני (Atrani), צ'טארה (Cetara), קונקה דיי מריני (Conca dei Marini), פורורה (Furore), מאיורי (Maiori), מינורי (Minori), פוזיטנו (Positano), פריאנו (Praiano), רוולו (Ravello), סקאלה (Scala), טרמונטי (Tramonti) ווייטרי סול מארה (Vietri sul Mare).

ארגון אונסק"ו הכריז עליו בשנת 1997 כאתר מורשת עולמית.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|200px|אמאלפי
ממצאים מהתקופה הפלאוליתית ומהתקופה המזוליתית נמצאו במערת לה פורטה (La Porta) שליד פוזיטאנו, ושרידי הווילות הרומיות שנמצאו לאורך החוף מעידות על יישוב המקום בתקופת הרומית, אולם רק בימי הביניים המוקדמים החל האזור להיות מיושב באופן ממשי. אמאלפי נוסדה במאה ה-4 ונזכרה לראשונה בכתובים בשנת 596 כעיר מבוצרת וכמקום מושבו של בישוף. העיר עמדה בפני התקפות הלומברדים עד שנת 838 עת נכבשה על ידם ונבזזה.

אולם זמן מה לאחר מכן הכריזה אמאלפי על עצמאותה והייתה לרפובליקה שבראשה עומד דוכס (Doge). הרפובליקה שהשתרעה לאורך כל החוף האמאלפיטאני הייתה לכוח ימי מסחרי חשוב עד סופה של המאה ה-11, ונהנתה ממונופולין על הסחר בים הטירני. אמאלפי תרמה להתפתחות המשפט הימי והניווט, ובין היתר הומצא בה המצפן הימי. היא עמדה בקשרי מסחר הדוקים עם האימפריה הביזנטית, והושפעה מסגנונות בנייה האופייניים ללבנט ולסיציליה הערבית. הרפובליקה החלה שוקעת כאשר מעמדן של ונציה, ג'נובה ופיזה האפיל על שלה, והיא נכבשה בידי ספרד.

## רצועת החוף
בעיירות החוף שלאורך החוף האמאלפיטאני ישנם מספר מבנים בעלי חשיבות, כמו מגדל סרצ'נה (Torre Saracena) בצ'טארה, הקתדרלה הרומנסקית והקלויסטר באמאלפי, כנסיית סן סלווטורה די בירקטו (San Salvatore de’ Birecto) באטרני והקתדרלה ווילה רופולו (Villa Rufolo) ו-וילה צ'ימברונה ברוולו. הכביש הארצי הצר והמפותל SS163, המכונה "אמלפיטאנה" (Amalfitana), מקשר את יישובי החוף ואורכו כ-50 ק"מ. הכביש כמעט שלא השתנה מאז שנסלל בתקופת בניטו מוסוליני, והתנועה לאורכו כבדה ואיטית, בייחוד בסופי שבוע, בחגים ובעונת התיירות.

על אתרי העניין הטבעיים נמנים מערת גרוטה דלו זמרלדו (Grotta dello Smeraldo), הפיורד הקטן בפורורה ותצורות אבן הגיר והקרסט שמאפיינות את הצוקים. הטרסות המטפסות על מדרונות ההרים משמשות לגידול הדרים, פירות, עצי זית, ירקות וגפנים. על ההרים שבעורף החוף משתרעות אדמות מרעה, והתושבים עוסקים בגידול בעלי חיים ובייצור מוצרי חלב, אולם כלכלת האזור מתבססת בעיקר על ענף התיירות המפותח.

במקומות מסוימים לאורך רצועת החוף, לא ניכרת השפעה אנושית והנוף המקורי השתמר בצורה טובה. נוף זה מתאפיין במגוון רחב של צמחים ועצים אשר הביאו להכרזתן של שלוש שמורות טבע באזור. על הפאונה נמנים מספר עופות אופייניים כמו עורבים ובזים והיונקים כוללים שועלים, דלקים ולוטרות. אוכלוסיית החרקים מגוונת גם היא הודות למגוון העשיר של עולם הצומח.

## קישורים חיצוניים

* 
* אודות החוף האמאלפיטאני
* היסטוריה של החוף האמאלפיטאני
* פורטל העוסק בתיירות בחוף האמאלפיטאני
* אודות החוף האמאלפיטאני

קטגוריה:איטליה: גאוגרפיה
קטגוריה:החוף האמאלפיטאני