open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
1942 בספורט

## [[מרוץ אופני כביש|אופניים]]
* טור דה פראנס - לא נערך עקב מלחמת העולם השנייה
* ג'ירו ד'איטליה - לא נערך עקב מלחמת העולם השנייה
* וואלטה אספניה - חוליאן ברנדרו (), בפעם השנייה ברציפות

## [[אתלטיקה]]
### נשים
אנליזה שטיינאואר ()
* 21 ביוני, פרנקפורט, גרמניה - קבעה בהטלת כידון שיא עולם חדש של 47.24 מטר.

### גברים
גונדר האג ()
* 28 באוגוסט, סטוקהולם, שוודיה - קבע בריצת 3000 מטר שיא עולם חדש של 8:01.2 דקות.
* 20 בספטמבר, גטבורג, שוודיה - קבע בריצת 5000 מטר שיא עולם חדש של 13:58.2 דקות ובכך היה לאתלט הראשון בהיסטוריה שרץ ריצה זו מתחת ל-14 דקות.
קורנליוס וורמרדם ()
* 23 במאי, מודסטו, קליפורניה - קבע בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 4.77 מטר. שיא זה החזיק מעמד 15 שנים.

## [[טניס]]
### הטניסאיות שזכו בטורנירי ה[[גראנד סלאם (טניס)|גראנד סלאם]]
* אליפות אוסטרליה הפתוחה - לא נערכה עקב מלחמת העולם השנייה
* אליפות צרפת - אליס ווירווירס ()
* אליפות וימבלדון - לא נערכה עקב מלחמת העולם השנייה
* אליפות ארצות הברית הפתוחה - פולין בץ ()

### הטניסאים שזכו בטורנירי ה[[גראנד סלאם (טניס)|גראנד סלאם]]
* אליפות אוסטרליה הפתוחה - לא נערכה עקב מלחמת העולם השנייה
* אליפות צרפת - ברנרד דסטרמו ()
* אליפות וימבלדון - לא נערכה נערכה מלחמת העולם השנייה
* אליפות ארצות הברית הפתוחה - טד שרודר ()

### [[גביע דייוויס]]
לא נערך עקב מלחמת העולם השנייה.

## [[כדורגל]]
### [[קופה אמריקה]]
* **[[נבחרת אורוגוואי בכדורגל|נבחרת אורוגוואי]]** ניצחה את נבחרת ארגנטינה בגמר קופה אמריקה.

### כדורגל לפי מדינות
#### [[כדורגל באנגליה|אנגליה]]
תחרויות לא התקיימו

#### [[כדורגל באיטליה|איטליה]]
* רומא זוכה בסקודטו.
* יובנטוס זוכה בגביע האיטלקי.

#### [[כדורגל בארגנטינה|ארגנטינה]]
* ריבר פלייט זוכה באליפות.
* גביע לאומי "קופה ד"ר קרלוס איבארגורן" - ריבר פלייט זוכה בגביע.
* גביע לאומי "קופה אסקובר" - הוראקן זוכה בגביע.

#### [[כדורגל בברזיל|ברזיל]]
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
* אליפות סאו פאולו בכדורגל - פלמיירס זוכה בתחרות
* אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל - פלמנגו זוכה באליפות

#### [[כדורגל בגרמניה|גרמניה]]
* שאלקה 04 זוכה באליפות גרמניה.
* מינכן 1860 זוכה בגביע הגרמני.

#### [[כדורגל בספרד|ספרד]]
* ולנסיה זוכה באליפות ספרד
* ברצלונה זוכה בגביע גנרליסימו.

## [[כדורסל]]
### תחרויות בינלאומיות
#### [[אליפות דרום אמריקה בכדורסל|אליפות דרום אמריקה]]
ארגנטינה () זכתה באליפות ואורוגוואי () זכתה במקום השני.

### כדורסל לפי מדינות
* ליגת ה-NBL - אושקוש אול-סטארס זוכה באליפות.
* ליגת העל האיטלקית בכדורסל - רייר ונציה זוכה באליפות.

## [[מרוץ מכוניות]]
* מרוצי הגרנד פרי למכוניות - תחרות הופסקה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה.

## [[פוטבול]]
### [[NFL]]
* 13 בדצמבר - וושינגטון רדסקינס מנצחת את שיקגו ברס 6-14 באליפות ה-NFL במשחק שנערך בוושינגטון די. סי..

## [[שחייה]]
### שיאי עולם
#### גברים
נבחרת ארצות הברית ()
* 18 במרץ, ניו הייבן קונטיקט - קבעה שיא עולם חדש במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:50.8 דקות.

## קישורים חיצוניים

*
ספורט
ישיבת שערי שמועות

**ישיבת שערי שמועות** היא ישיבה חרדית-ליטאית שהוקמה בשנת 2010 ושוכנת במושב החרדי בית חלקיה.

בישיבה למעלה משש מאות בחורים ואברכים נכון לתחילת שנת הלימודים תשפ"ו. היא קרויה על שם סדרת הספרים שערי שמועות של הרב משה שמואל שפירא, ראש ישיבת באר יעקב, ודרך הלימוד בה מבוססת על שיטתו. את הישיבה ייסדו הרב נפתלי צבי יהודה שפירא (בנו של הרב משה שמואל) שאף שימש כראש הישיבה עד לפטירתו באפריל 2024, והרב אריה שפירא (נכדו של הרב משה שמואל שפירא) המשמש כראש הישיבה.
ממוזער|ראש הישיבה רבי אריה שפירא במסירת השיעור היומי בהיכל הישיבה
ממוזער|ארון הקודש בישיבת שערי שמועות
ממוזער|בניין בית המדרש בישיבת שערי שמועות

## היסטוריה
הישיבה הוקמה בזמן קיץ ה'תש"ע במודיעין עילית. בגרעין התלמידים הראשון היו כעשרים בחורים, רובם מישיבת באר יעקב.

עם תחילת זמן חורף ה'תשע"א עברה הישיבה לבית חלקיה. בית המדרש וחדרי האוכל והשיעורים שכנו במרכז המושב, בשנת ה'תשע"ד הוקצה לישיבה מגרש בכניסה למושב. בעבר שכנו חלק מהפנימיות במבנים זמניים בשטח זה. לאחר מכן החלה במקום בנייה של קריית הישיבה. בשנת הלימודים תשפ"א נכנסה הישיבה לבית המדרש הקבוע הנמצא בקצה המושב.

דרך הלימוד בישיבה מבוססת על דרכו הלימודית של הרב משה שמואל שפירא. מלבד התלמידים הצעירים ששומעים שיעור יומי מהר"מים, אף הבחורים המבוגרים, כולל בני הקיבוץ והאברכים, שומעים שיעור יומי מראש הישיבה הרב אריה שפירא.

## צוות
בראשות הישיבה עמד הרב נפתלי צבי יהודה שפירא, עד לפטירתו ב־2024. יחד עם אחיינו, הרב אריה שפירא, הנחשב לדמות הדומיננטית בישיבה. המשגיחים הם הרבנים אברהם רוזנבוים, יעקב שמעון שטרנשוס, וחיים כהנא.

הר"מים בשיעור א' הם הרב ישראל יעקב פינקוס, בנו של הרב שמשון פינקוס, והרב משה אלעזר מרק חתן רב העיר מודיעין עילית הרב מאיר קסלר. הר"מים של שיעור ב' הם הרב יוסף פישהוף – לשעבר ראש ישיבת סלאנים בבני ברק והרב בן ציון רפאל שפירא, בנו של הרב נפתלי צבי יהודה.

בקיץ ה'תשפ"א נפתחה ישיבת בית רפאל בביתר עילית כאשר גרעין התלמידים הראשוני הורכב ברובו מתלמידי ישיבת שערי שמועות.

בשנת ה'תשפ"ג נפתחה ישיבה חדשה בשם "ישיבת רבינו משה שמואל" בשכונת רמות בירושלים, על שמו של הרב משה שמואל שפירא ראש ישיבת "באר יעקב", ובראשות בנו הרב אהרן שפירא, גם שם גרעין התלמידים הראשון הורכב ברובו מתלמידי ישיבת שערי שמועות.

בשנים האחרונות הוקם "כולל" בשכונת רמות בירושלים, בו לומדים רבים מבוגרי הישיבה, ראש הכולל הוא הרב אהרן פלמן מבוגרי הישיבה, הכולל משמר את דרך הלימוד הייחודית לישיבת שערי שמועות.

## מכון מבקשי שמועה
הישיבה מחזיקה מכון להוצאת ספרים, שאותו מנהלים בחורים. המכון מוציא לאור שיעורים הנמסרים בישיבה ועוד. חלק מהפרסומים יוצאים לאור לקראת אירוע המתרחש בישיבה או כתשורה לתורמי הישיבה לקראת החגים.

במסגרת המכון יצאו לאור:
* סדרת **בית שערים** – סדרה בת שלושה כרכים המכילים בעיקר את שיעורי ראש הישיבה הרב נפתלי צבי יהודה שפירא.
* סדרת **שמועות וביאורים** – סדרת חוברות המחולקת לתורמי ולידידי הישיבה, ובה שמועות והנהגות מבית וולאז'ין ובריסק, על נושא מסוים. עד כה יצאו חוברות על ברכת המזון, סדר ההושענות, על מגילות קהלת, רות, אסתר, ושיר השירים, ועל סדר ההלל.
* שיעורי ראש הישיבה רבי אריה שפירא. עד כה יצאו 2 כרכים: **שערי גירות** – על סוגיות במסכת כתובות, ו**שערי מיטב** – על סוגיות במסכת בבא קמא.

## קישורים חיצוניים
* כתבה על הישיבה באתר כל הזמן
* ישיבת שערי שמועות באינדקס עולם התורה

## הערות שוליים

קטגוריה:ישיבות גדולות בישראל
קטגוריה:ישיבות ליטאיות בישראל
ויקטור פון שבדלר

גנרל חיל הרגלים **ויקטור פון שבדלר** (בגרמנית: **Viktor von Schwedler**; 18 בינואר 1885 – 30 באוקטובר 1954), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על קורפוס במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
פון שבדלר נולד ב-18 בינואר 1885 בסנקט גוארסהאוזן שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1904 התגייס פון שבדלר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-26 (מגדבורג ה-1 - הנסיך לאופולד מאנהלט-דסאו). לאחר מכן הועבר פון שבדלר לרגימנט הרגלים ה-88 (נסאו ה-2), ולחם עמו בפרוץ מלחמת העולם הראשונה. ב-28 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת האופטמן, ב-24 בדצמבר 1914 מונה לקצין מטה בקורפוס המילואים ה-41, וב-24 בינואר 1915 מונה לקצין מטה בקורפוס ה-21. ב-14 ביוני 1916 מונה לקצין מטה בקבוצת ברנהרדי, וב-31 באוקטובר 1916 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-113, ובתפקיד זה נשאר עד לסיום המלחמה. פון שבדלר זכה במהלך המלחמה בצלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, ובצלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות.

לאחר המלחמה נשאר פון שבדלר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1923 מונה למפקד פלוגה 13 (מרגמות ברגימנט ה-15, ובשנת 1924 הועלה לדרגת מיור. בשנת 1929 מונה פון שבדלר למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט ה-9 (הפרוסי), והועלה לדרגת אוברסט לויטננט. בשנת 1932 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-3, והועלה לדרגת אוברסט. לאחר מכן מילא תפקידים במטה הכללי בברלין, ובשנת 1934 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1936 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. בשנת 1938 הועלה פון שבדלר לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס ה-4.

### מלחמת העולם השנייה
בפרוץ המלחמה היה פון שבדלר מפקד הקורפוס ה-4 שהיה חלק מהארמייה העשירית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ופיקד עליו בפלישה לפולין. במהלך המערכה על צרפת לחם פון שבדלר עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות B, ולאחר מכן נשאר כחיל כיבוש בצרפת. על הצלחתו בקרבות קיבל פון שבדלר ב-29 ביוני 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך מבצע ברברוסה לחם פון שבדלר עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, והשתתף עמו בקרב קייב ובקרב אומן.

בקיץ 1942 השתתף הקורפוס שבפיקודו במתקפת הקיץ הגרמנית כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. במהלך הסתיו הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם עימה בקרב סטלינגרד. ב-1 בנובמבר 1942 פרש פון שבדלר מתפקידו, עקב פציעתו בקרבות. ב-1 במרץ 1943 מונה פון שבדלר למפקד המחוז הצבאי ה-4 בדרזדן, ושימש בתפקיד זה עד ה-31 בינואר 1945. לאחר הפצצת דרזדן ב-13 בפברואר 1945, סייע פון שבדלר בהרגעת הרוחות בעיר.

### לאחר המלחמה
ב-30 באוקטובר 1954 מת פון שבדלר בפרייבורג והוא בן 70 שנים.

## קישורים חיצוניים
* ויקטור פון שבדלר באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי עיטור בית הוהנצולרן
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים ברייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1885
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1954
פטרסן

**פטרסן** הוא שם משפחה.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה דניים
קטגוריה:שמות משפחה פטרונימיים
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם פטרוס
אישיקווה (מחוז)

**מחוז אישיקווה** (ביפנית: *Ishikawa-ken* 石川県) הוא מחוז באי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר קנאזווה.

## היסטוריה
לאחר רסטורציית מייג'י וביטול שיטת ההאן ב-1871, אוחדו הנחלות קאגה ונוטו למחוז אחד, שקיבל את השם אישיקווה.

## גאוגרפיה
המחוז שוכן לחופו של ים יפן, ובחלקו הצפוני נמצא חצי האי נוטו, והדרום הררי ברובו. הבירה קנאזווה שוכנת במישור החוף, ובשטח המחוז נכללים מספר איים בים יפן. 13% משטח המחוז מוקדשים לפארקים לאומיים.

### ערים
במחוז אישיקווה 11 ערים:

## כלכלה
כלכלת המחוז מתבססת בעיקר על תעשיות טקסטיל וייצור מיכון כבד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* האתר הרשמי של מחוז אישיקווה

קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:צ'ובו: מחוזות
ולטר הייץ

גנרל-אוברסט **ולטר הייץ** (בגרמנית: **Walter Heitz**; 8 בדצמבר 1878 – 9 בפברואר 1944), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על קורפוס במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
הייץ נולד ב-8 בדצמבר 1878 בברלין שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1898 התגייס הייץ לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-36 (המערב פרוסי ה-2). לאחר מכן הועבר הייץ לרגימנט הארטילריה ה-72, ובשנת 1913 הועלה לדרגת האופטמן. במלחמת העולם הראשונה, לחם הייץ כמפקד סוללת ארטילריה, וקיבל על פעולותיו את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.

לאחר המלחמה נשאר הייץ ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1933 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1934 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. בשנת 1936 מונה הייץ לנשיא בית הדין הצבאי בברלין, ובשנת 1937 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה מונה הייץ למפקד העיר דנציג ומערב פרוסיה. ב-25 באוקטובר 1939 מונה הייץ למפקד הקורפוס ה-8, במקום ארנסט בוש שמונה למפקד הארמייה ה-16. במהלך המערכה על צרפת לחם הייץ עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות A, והובילו באופן אישי בחציית נהר האואז ב-10 ביוני 1940. על תפקודו בקרבות קיבל הייץ ב-4 בספטמבר 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך מבצע ברברוסה לחם הייץ עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, והשתתף עמו בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה.

לאחר התרעננות בצרפת השתתף הקורפוס שבפיקודו במתקפת הקיץ הגרמנית ב-1942 כחלק מהארמייה השישית, ולחם עימה בקרב סטלינגרד. הייץ שהיה נאצי קנאי, הורה לירות בכל מי שינסה להיכנע לאויב. ב-21 בדצמבר 1942 קיבל הייץ תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-30 בינואר 1943 הועלה הייץ לדרגת גנרל אוברסט. למחרת ב-31 בינואר נכנע הייץ יחד עם כל שרידי הכוחות שהיו בכיס הדרומי בסטלינגרד ונלקח לשבי. הייץ סירב לשתף פעולה עם הוועד הלאומי למען גרמניה החופשית, וב-9 בפברואר 1944 מת בבית חולים במוסקבה מסרטן הגרון.

## קישורים חיצוניים

* ולטר הייץ באתר lexikon-der-wehrmacht 

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1878
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
מיאזאקי (מחוז)

**מחוז מיאזאקי** (ביפנית: *Miyazaki-ken* 宮崎県) הוא מחוז באי קיושו, יפן. בירת המחוז היא העיר מיאזאקי.

## היסטוריה
לאחר רסטורציית מייג'י וביטול שיטת ההאן ב-1871, הפכה הנחלה העתיקה היוגה למחוז מיאזאקי.

## גאוגרפיה
מחוז מיאזאקי שוכן לאורך החוף מזרחי של קיושו, והוא פונה לאוקיינוס השקט בדרום ובמזרח, גובל במחוז אויטה בצפון, ובמחוזות קוממוטו וקגושימה במערב. 12% משטח המחוז מוקדשים לפארקים לאומיים.

### ערים
במחוז מיאזאקי 9 ערים:

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* מידע תיירותי על מחוז מיאזאקי

קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:קיושו: מחוזות
שמואל קוטק

**שמואל קוטק** (נולד באוקטובר 1931) הוא פרופסור אמריטוס להיסטוריה של הרפואה בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. תחום התמחותו העיקרי הוא הרפואה במקורות היהודיים הקדומים.

## ביוגרפיה
נולד בשטרסבורג שבצרפת לאלכסנדר ופריידל קוטק. ב-1960 נשא את הוגט לבית דרייפוס, ומספר שנים לאחר נישואיהם עלו לישראל. למד רפואה באוניברסיטת שטרסבורג וסיים בהצטיינות בשנת 1959. מייד גויס ושרת עד 1961 בחיל הרפואה הצרפתי באלג'יריה. עם שחרורו החל התמחות ברפואת ילדים,
לאחר עלייתו לישראל בשנת 1975 הצטרף למדור לתולדות הרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. למד אצל פרופ' יהושע ליבוביץ והפך לשותפו למחקר בתחום היסטוריה של הרפואה. בשנים 1975–2000 כיהן כראש המדור לתולדות הרפואה בפקולטה, השני בתפקיד לאחר מורו פרופ' ליבוביץ.

אב לבן ושתי בנות. בנו הרב מיכאל הוא חתנו של הרב ברוך אידלשטיין ומלמד תורה בקהילות של עולי צרפת.

##### פעילות אקדמית מחקרית
פרופ' שמואל קוטק חוקר תולדות הרפואה בפקולטה לרפואה בירושלים. ב-1984 הועלה לדרגת פרופ' חבר בתולדות הרפואה. במהלך השנים שהה תקופות מחקר בלונדון (מכון Wellcome להיסטוריה של הרפואה), באוניברסיטת Johns-Hopkins בבולטימור, מרילנד, בשטרסבורג בצרפת, ובאוניברסיטת פרייבורג בגרמניה. עיקר ענינו בנושאי תולדות הרפואה הם: מקורות הרפואה הקדומים, אתיקה רפואית יהודית, ותולדות רפואת הילדים. פרופ' קוטק פעיל כל השנים בחברה לתולדות הרפואה בארץ, בעריכת השנתון "קורות" וחברות פעילה באיגודים בין לאומיים. ידוע כתלמידו המובהק והמסור של פרופ' יהושע ליבוביץ' (1895- 1993).

## ממאמריו
* "המוסר הרפואי במקורות יהודיים בימי הביניים והרנסאנס" (דברי הקתדרא ע"ש טסיה וד"ר יוסף מישן להיסטוריה ולפילוסופיה של הרפואה, כרך א, חוברת 5), תשמ"ח, 1988, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב - בית הספר לרפואה ע"ש סאקלר, 12 עמודים.
* ההנקה במקורות היהדות - היסטוריה והלכה' ספר אסיא-כרך רביעי' הוצאת ראובן מס בע"מ, ירושלים, תשמ"ג
* "לרגל יובל המאה למכון פסטיר בארץ ישראל", קורות: שנתון לתולדות הרפואה ומדעי הטבע, ט, ז-ח, עמודים 205–219, 1988, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס
* "רשימה על מכון פסטיר בא"י", קורות: שנתון לתולדות הרפואה ומדעי הטבע, ט, ט-י, עמוד 339, 1989, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס

## קישורים חיצוניים

* פרסומיו באתר הוצאת מאגנס
* 
* 
* [מאמרים שחיבר שפורסמו ב[כתב עת|כתב העת] אסיא] באתר המכון לחקר הרפואה ע"פ התורה ע"ש ד"ר פאלק שלזינגר
* 
* רפואה מאגית בתלמוד, סריקת מאמר של פרופ' קוטק מכתב העת מחניים באתר "פשיטא"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שטרסבורג
קטגוריה:יהודים בצבא צרפת
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:חוקרי רפואה והלכה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:היסטוריונים של הרפואה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1931
וקאיאמה (מחוז)

**מחוז וקאיאמה** (ביפנית: *Wakayama-ken 和歌山*県) הוא מחוז בחבל קנסאי, יפן. בירת המחוז היא העיר וקאיאמה.

## היסטוריה
לאחר רסטורציית מייג'י וביטול שיטת ההאן ב-1871, הפכה הנחלה העתיקה קיאי למחוז וקאיאמה.

## גאוגרפיה
מחוז וקאיאמה שוכן בחצי האי קיאי, והוא פונה לאוקיינוס השקט בדרום. המחוז גובל במחוזות מיאה ונארה במזרח, באוסקה בצפון, ומשקיף לכיוון מחוז טוקושימה מעבר למצר קיאי במערב. 12% משטח המחוז מוקדשים לפארקים לאומיים.

בשטח המחוז נמצא מפל נאצ'י, מהמפלים הידועים ביפן.

### ערים
במחוז וקאיאמה 9 ערים:

## מחוזות תאומים
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של מחוז וקאיאמה
* 

קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:קנסאי: מחוזות
בודלית דוד

**בודלית דוד,** מוכר גם בשם **שיח הפרפרים** (שם מדעי: *Buddleja davidii*) הוא מין של צמחים בעלי פרחים מסוג בודליה המקומי לאזור סין ויפן. בודלית דוד נקראת על שם מיסיונר בסקי שנשלח לסין וזיהה את הצמח, ושמו ארמן דוד. הצמח מופיע כשיח מעוצה למחצה הפורח בתפרחות חרוטיות ומרשימות ברוב חודשי השנה.

## מאפיינים
בודלית דוד הוא שיח עשבוני בעל גבעולים ארוכים (עד אורך של חמישה מטרים) המעוצים למחצה. קליפת הגבעולים נסדקת עם גיל הצמח. העלים מוארכים ונגדיים, בגודל 7-13 ס"מ, ובעלי מרקם שעיר בצעירותם. הפרחים צומחים בתפרחות חרוטיות בצבעים שבין סגול, ורוד ולבן, באורך של עד 20 ס"מ. ריחם מתוק ונעים והם מושכים פרפרים ודבורים. הפרחים מושלמים (כוללים איברים נקביים וזכריים על אותו הפרח). קיימים זני נוי שפותחו עם צבעים שאינם נמצאים בטבע, כגון מג'נטה וכחול.

הבוטנאי הדני אנטוניוס לואנברג סיווג את בודליית דוד לשישה זנים המתקיימים בטבע, הפרדה שנשמרת גם כיום: 
**Buddleja davidii var. alba*
**Buddleja davidii var. magnifica*
**Buddleja davidii var. nanhoensis*
**Buddleja davidii var. superba*
**Buddleja davidii var. veitchiana*
**Buddleja davidii var. wilsonii*

## בתרבות
שיחי בודלית דוד פופולריים בגינות הן באזורי המוצא שלהם באסיה והן במקומות אליהם יובאו כגון אמריקה ובריטניה. בבריטניה קיים אוסף מרשים של זנים בגלוסטשייר והמפשייר, כולל מספר זנים שפותחו לנוי. הצמח קיבל מעמד של זוכה פרס נכס לגן (Award of Garden Merit) בשנת 1941 מאת איחוד הגננים הבריטי.

מנגד, הצמח נחשב כמין פולש בבריטניה ומתרבה בבתות ובקרקעות עזובות בכמויות גדולות. ניתן לראות אותו צומח פרא לצדי פסי רכבת וחומות לבנים. במדינות אורגון ווושינגטון בארצות הברית הוא מסווג כעשב שוטה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לועניתיים
קטגוריה:צמחי נוי
דטלף בלונק

**דטלף קונרד בלונק** (בדנית: **Detlev Conrad Blunck**; 22 ביוני 1798 – 7 בינואר 1853) היה צייר ואמן רישום דני, מאמני תור הזהב הדני , שפעל בגרמניה ובאוסטריה.

Wilhelm Bendz - Ung kunstner (Ditlev Blunck betragter en skitse i et spejl).jpg|וילהלם בנץ, אמן צעיר (בלונק בצעירותו) בוחן סקיצה במראה
Theodor Markus Rehbenitz - Portrait of Detlev Conrad Blunck.jpg|תאודור רבניץ, **[[פורטרט]] של דטלף בלונק**


## קישורים חיצוניים

* דטלף קונרד בלונק באתר ארטנט 

קטגוריה:ציירים דנים
קטגוריה:ילידי 1798
קטגוריה:דנים שנפטרו ב-1853
קגאווה (מחוז)

**מחוז קגאווה** (ביפנית: *Kagawa-ken* 香川県) הוא מחוז באי שיקוקו, יפן. בירת המחוז היא העיר טקמאצו.

## היסטוריה
בעבר נקרא האזור בו שוכן המחוז נחלת סנוקי, אך לאחר רסטורציית מייג'י וביטול שיטת ההאן ב-1871, סופח האזור למחוז אהימה, אך ב-1888 נפרדו שני המחוזות ונוצר מחוז קאגווה.

## גאוגרפיה
מחוז קאגווה שוכן בפינה הצפון-מזרחית של האי שיקוקו, והוא גובל במחוז אהימה במערב, ובטוקושימה בדרום, ומשקיף לכיוון מחוז אוקיאמה מעבר לים הפנימי סטו בצפון. עד לבנייתו של נמל התעופה הבינלאומי של קנסאי, היה מחוז אוסקה הקטן ביותר ביפן מבחינת שטח, אך לאחר שנבנה האי המלאכותי עליו שוכן שדה התעופה, הפך מחוז קאגווה למחוז בעל השטח הקטן ביותר ביפן. 11% משטח המחוז מוקדשים לפארקים לאומיים.

### ערים
במחוז קאגווה 8 ערים:

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* האתר הרשמי של מחוז קאגווה

קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:שיקוקו
דוד ריב

**דוד ריבּ** (נולד ב-1952) הוא אמן ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד ברחובות לאורה ומשה, ממייסדי אגף כח האדם בצה"ל. אביו, משה, היה דוקטור ומרצה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.

במחצית השנייה של שנות ה-50 של המאה ה-20 שהתה המשפחה באנגליה, שם השלים האב דוקטורט. לאחר שובה, התיישבה המשפחה ברמת השרון. את עיסוקו באמנות החל ריב בנעוריו. בתיכון למד אמנות אצל רפי לביא. כמו כן הושפע על ידי שמעון צבר, אמן, סופר ועיתונאי שהיה חבר של הוריו. בשנות ה-70 של המאה ה-20 שירת בצה"ל כטנקיסט בחטיבה 188 בגדוד 74. במלחמת יום הכיפורים נפצע בתל סאקי.

למד בבצלאל בשנים 1975–1978. בשנים 1980–1982 התגורר בניו יורק. בשנת 1983 הציג במסגרת תערוכה בביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו עבודה שהכילה את צבעי דגל אש"ף ודגל ישראל. קבוצה גדולה של עבודות נוצרו על פי תצלומיו העיתונאיים של מיקי קרצמן. במהלך שנות ה-2000 החל ריב להציג גם יצירות במדיום הצילום.

חלק ניכר מציוריו של ריב, החל משנות ה-80 של המאה ה-20, עושים שימוש בדימויים מן המציאות הפוליטית הישראלית. הוא עושה שימוש בתצלומי עיתונות וטלוויזיה, אותם הוא מעבד לציורי אקריליק, תוך שימוש בצבעוניות עזה ובסגנון ציור שטוח. בין עבודותיו הידועות סדרת ציורי ה"קו הירוק" (1986-1985), שני ציורי "Camel Time" משנת 1989 ועוד.

ריב נשוי לאמנית מיכל גולדמן. אב לשני בנים. מתגורר בתל אביב.

### יצירתו

ריב הוא בין היתר אמן פוליטי המרבה להגיב ביצירתו על הסכסוך הישראלי-פלסטיני, מימי טבח סברה ושתילא (1982), דרך האינתיפאדה הראשונה (1987), ועד ימינו. בציוריו הוא מרבה לשאוב דימויים מתוך צילומים. תחילה השתמש בצילומי עיתונות, לאחר מכן נעזר באלכס ליבק ובמיקי קרצמן, ובהמשך החל מצלם בעצמו. מאז 2005 מתייצב ריב באופן קבוע לצלם את ההפגנות בבילעין, בנעלין ובנבי סאלח. באוגוסט 2015 נעצר בשעה שתיעד הפגנה בנבי סאלח, ושוחרר למחרת. בדצמבר 2021 עמד במרכזה של שערורייה ציבורית, כאשר כרמל שאמה הכהן, ראש העיר של רמת-גן, דרש להסיר את יצירתו "ירושלים" מתערוכה המוצגת במוזיאון העירוני.

## פרסים ומלגות
* 1983 - פרס ז'אק וגניה אוחנה לאמן ישראלי צעיר, מוזיאון תל אביב לאמנות
* 1994 - פרס סנדברג לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים
* 1996 - פרס אויגן קולב לגרפיקה ישראלית, מוזיאון תל אביב לאמנות
* 2009 - פרס דיזנגוף
* 2013 - פרס רפפורט לאמן ישראלי בכיר.

## השכלה
* 1968-1972 - בי"ס תיכון רמת השרון אמנות עם רפי לוי
* 1978-1975 - בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים.

## הוראה
* 1986-1983 - הסדנה לאמנות, יבנה
* 1999-1986 - בית הספר לאמנות הציור בתל אביב ע"ש מרגושילסקי, תל אביב-יפו
* 1990 - אוניברסיטת חיפה, חיפה
* 2007-2003 - בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים, המחלקה לאמנות.

## תערוכות יחיד נבחרות

## קישורים חיצוניים
* 
*
*דוד ריב באתר סדנת ההדפס ירושלים
* ריאיון עם דוד ריב באתר גלריה בידרמן
* 
*

קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:זוכי פרס רפפורט
קטגוריה:זוכי פרס דיזנגוף
קטגוריה:זוכי פרס סנדברג לאמנות ישראלית
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:זוכי פרס ז'אק וגניה אוחנה לאמן ישראלי צעיר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
השרפה הגדולה בבוסטון (1872)

ממוזער|הריסות שהותירה השריפה
**השרפה הגדולה בבוסטון** הייתה השרפה המתועדת הגדולה ביותר בבוסטון, ואחת מהשרפות הגדולות בתולדות ארצות הברית.

השרפה התלקחה בשעה 7:20 ב-9 בנובמבר 1872, במרתף של מחסן ברחוב , והסתיימה בצהרי היום ב-10 בנובמבר.

הדלקה נפסקה לאחר 12 שעות שבמהלכן נשרפו כ-260 דונם במרכז בוסטון ו-776 מבנים. השרפה גרמה נזק שמוערך ב-73.5 מיליון דולר, ולפחות 30 איש נספו. בנוסף לכך 1,000 אנשים נותרו חסרי בית ועוד 20,000 ללא מקומות עבודה. המצב הוחמר כתוצאה מכמה גורמים: העיר התחתית כללה ברובה בנייני עץ גבוהים שהיו מלאים בחומרים דליקים, במכבי האש היה מחסור בכוח אדם, אספקת המים לא הספיקה וסוסי העיר רק התחילו להתאושש.

## סיבות לשריפה

* שיטת בנייה צפופה עשויה בעיקר מעץ.
* לא היה תמריץ לבעלי בתים ליישם אמצעי בטיחות אש כי כמעט כל הבתים היו מבוטחים בביטוח מפני נזקי שריפות.
* לקח זמן להזעיק את מכבי האש שכן ל היו מפתחות מיוחדות שרק חלק מהאנשים החזיקו במטרה למנוע .

## ראו גם
* השרפה הגדולה של שיקגו (1871)

## קישורים חיצוניים

*HOW THE GREAT BOSTON FIRE WAS FOUGHT
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שרפות בארצות הברית
קטגוריה:1872 בארצות הברית
קטגוריה:בוסטון: היסטוריה
קטגוריה:אסונות מעשה ידי אדם בארצות הברית
לירן סרדל

**לירן סרדל** (נולד ב-2 ביולי 1994) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בהפועל חיפה מליגת העל.

## קריירת מועדונים
סרדל נולד בקריית מוצקין, לאביו אילן סרדל, ניצב משנה בדימוס במשטרת ישראל. אחיו הבכור ניב סרדל הוא כדורגלן המשחק בהפועל אום אל-פחם, ואחיו הצעיר ירין סרדל אף הוא כדורגלן המשחק בהפועל חיפה.

החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חיפה. ב-31 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף בתיקו 1–1 נגד הפועל רעננה. במהלך אותה עונה ערך 17 הופעות בקבוצה הבוגרת ולסירוגין שיחק גם בקבוצת הנוער, עמה הגיע לגמר גביע המדינה לנוער. בעונת 2014/2015 הצטרף באופן מלא לסגל הקבוצה הבוגרת וערך 26 הופעות ליגה, ברובם פתח בהרכב.

בעונת 2015/2016 ערך 23 הופעות ליגה במדי הפועל חיפה, ובעונת 2016/2017 ערך 31 הופעות וכבש את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 0–2 על עירוני קריית שמונה במשחק שנערך ב-1 באפריל 2017. בעונת 2017/2018 חל פיחות במעמדו בקבוצה והוא שותף רק ב-18 משחקי ליגה, רובם כמחליף, ובתום העונה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה. בעונת 2018/2019 שותף ב-13 משחקי ליגה.

## נבחרות ישראל
ב-26 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21 בניצחון 2–4 מול קפריסין עד גיל 21, ועד תום שנת 2016 ערך בסך הכל שש הופעות במדי הנבחרת הצעירה.

בנובמבר 2022 זומן לראשונה לנבחרת ישראל הבוגרת, על-ידי המאמן הלאומי אלון חזן, לקראת משחקי הידידות מול זמביה ומול קפריסין. ב-20 בנובמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של הנבחרת, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה, במשחק הידידות מול קפריסין שהסתיים בהפסד ביתי לישראל 2–3.

## תארים
;הפועל חיפה
* גביע המדינה: 2017/2018
* אלוף האלופים: 2018

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:קריית מוצקין: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1994
גרד ביניג

**גרד ביניג** (בגרמנית: **Gerd Karl Binnig**; נולד ב-20 ביולי 1947) הוא פיזיקאי גרמני שזכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1986 על חלקו בפיתוח מיקרוסקופ מנהור סורק.

## ביוגרפיה
יליד פרנקפורט, משפחתו חייה לפרקים בעיר זו ולפרקים באופנבך על המיין ולכן למד בבתי ספר בשתי הערים. בגיל עשר עלתה בראשו המחשבה להפוך לפיזיקאי. בשנות נעוריו למד מוזיקה וניגן בלהקה. בגיל 15 החל לנגן בכינור והיה חלק מתזמורת בית הספר. 

ביניג למד פיזיקה באוניברסיטת פרנקפורט, את התואר הראשון סיים בשנת 1973 והמשיך ללימודי דוקטורט.

בשנת 1969 נישא ללור ווגלר, פסיכולוגית. בתם הבכורה נולדה בשווייץ ובנם השני נולד בקליפורניה. תחביביו של ביניג הם קריאה, שחייה וגולף.

בשנת 1978, נעתר להצעה של חברת IBM והצטרף לקבוצת המחקר שלהם בציריך, שם עבד עם היינריך רורר, כריסטוף גרבר ואדמונד וייבל. יחד, הם פיתחו את המיקרוסקופ מנהור סורק, מיקרוסקופ אשר בעזרתו ניתן לבחון משטחים ברמה האטומית. ועדת נובל תיארה את ההשפעה של המכשיר על עולם המדע באומרה "תחומים חדשים לחלוטין נפתחו לחקר מבנה החומר". העקרונות הפיזיקליים עליהם מתבסס הממ"ס היו ידועים עוד לפי שחברת IBM יצרה אותו, אך ביניג ועמיתיו היו הראשונים שהתגברו על הקשיים הטכניים הכרוכים בהרכבתו.

צוות המחקר של IBM בציריך זכה בתוך זמן קצר בפרסים רבים ויוקרתיים. בשנת 1986, ביניג ורוהר חלקו מחצית מפרס נובל לפיזיקה, והחצי הנוסף חולק לארנסט רוסקה. 

ביניג, כריסטוף גרבר וקלווין קווייט המשיכו לפתח את מיקרוסקופ הכוח האטומי. 

בשנת 1994, פרופסור ביניג הקים את חברת "דפיניאנס". החברה מתמקדת בפיתוח מוצרים לתועלת תחומי מדעי החיים ומדעי כדור הארץ. בשנת 2014 החברה נרכשה על ידי תאגיד אסטרה בסכום של 150 מיליון דולר. 

"מרכז הננוטכנולוגיה ביניג-רורר", הממוקם באחד ממחוזותיה של ציריך ובבעלות IBM קרוי על שם היינריך רורר וגרד ביניג.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גתה בפרנקפורט
קטגוריה:זוכי פרס נובל גרמנים
קטגוריה:ממציאים גרמנים
קטגוריה:פיזיקאים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:גרמנים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:עובדי IBM
קטגוריה:עמיתי IBM
קטגוריה:זוכי מדליית אליוט קרסון
קטגוריה:זוכי פרס קוולי
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1947
דובז'ין על נהר ויסלה

**דובז'ין על נהר ויסלה** (בפולנית: **Dobrzyń nad Wisłą**, בגרמנית: **Dobrin** (דוברין) או **Dobrin an der Weichsel** (דוברין על נהר ויסלה)) היא עיירה במחוז ליפנו שבפרובינציית קויאוויה-פומרניה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

היישוב נזכר לראשונה במאה ה-11, ובמהלך המאה ה-13 שימש כמקום מושב למסדר אבירים, וקיבל זכויות עיר.

במאה ה-15 נכללה העיירה בשטחי ממלכת פולין, ושימשה כתחנת ביניים בנתיב המסחר על נהר ויסלה. במהלך הפלישה השוודית לפולין נפגעה העיירה קשות.

## יהודי דובז'ין
בשנת 1765 נמנו בעיירה 757 יהודים, ולקהילה השתייכו 330 יהודים נוספים מכפרי הסביבה. תחת שלטון פרוסיה מסוף המאה ה-18 סבלו יהודי העיירה מהגבלות כלכליות, שהביאו לעזיבה של רבים מהם את היישוב.

בין מלחמות העולם התקיימו בעיירה סניפים של המפלגות הציוניות השונות, לצד סניף של אגודת ישראל, אשר רוב חבריו נמנו על חסידות גור, וסניף של הבונד. כמו כן, פעלו בעיירה בית ספר מרשת תרבות ושתי ספריות יהודיות. בתקופה זו נמנו בעיירה 775 יהודים, מתוך כ-2,693 תושבים.

עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, החלו אלו לבצע בתושביה היהודים מעשי התעללות וביזה, וחטפו יהודים לעבודות כפייה. ב-24 בספטמבר 1939 הועלו באש בית הכנסת ובית המדרש בעיירה, וכן  השטיבל של חסידות גור במקום. בתחילת אוקטובר 1939 גורשו יהודי העיירה לגנרל גוברנמן, שם נספו מאוחר יותר. בית העלמין היהודי של העיירה נהרס גם הוא בתקופת השואה.

## קישורים חיצוניים

* 
* דובז'ין על נהר ויסלה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:קויאוויה-פומרניה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
Versus the World

**Versus the World** (מאנגלית: **נגד העולם**) הוא האלבום החמישי של להקת הדת' מטאל המלודי השוודית אמון אמארת'. האלבום יצא לאור בנובמבר 2002.

בשנת 2005, האלבום דורג במקום ה413 ברשימת *500 אלבומי הרוק והמטאל הגדולים בכל הזמנים* של מגזין *[[Rock Hard]]*.

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אמון אמארת'.

## מבצעים
**אמון אמארת**'
*יוהאן הג - שירה
*אולאבי מיקונן - גיטרה
*יוהאן סדרברג - גיטרה
*טד לונדסטרם - גיטרה בס
*פרדריק אנדרסון - תופים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אמון אמארת'
סאגה (מחוז)

**מחוז סאגה** (ביפנית: *Saga-ken* 佐賀県) הוא מחוז באי קיושו, יפן. בירת המחוז היא העיר סאגה.

## היסטוריה
בעבר נקרא האזור בו שוכנים המחוזות סאגה ונגסאקי נחלת היזן, והוא שימש מרכז חקלאי חשוב עוד מהעת העתיקה. מתקופת קמקורה עד תקופת אשיקאגה שלטו באזור כמאה שבטי סמוראים שונים. בתקופת סנגוקו השתלט שבט ריוזוג'י על האזור, אך עד סוף התקופה עברה השליטה לשבט נבשימה.

בתקופת אדו נקרא האזור האן סאגה, ובשל קרבתו לנמל נגסאקי ומושבת הזרים שבו, נהנה המחוז מגישה לטכנולוגיה מערבית יחסית מוקדם. לאחר מלחמת בושין השתתפו רבים מבני המחוז ברסטורציית מייג'י, ולאחר ביטול שיטת ההאן ב-1871 הפך ההאן למחוז סאגה.

## גאוגרפיה
סאגה הוא המחוז הקטן ביותר בקיושו והוא שוכן בפינה הצפון מערבית של האי, לחופי מצר צושימה. קרבתו של המחוז ליבשת אסיה הפכה אותו לשער כניסה ליפן ולמרכז תרבותי ומסחרי. 68% משטח המחוז מוקדש לשטחים חקלאיים או לפארקים לאומיים.

### ערים
במחוז סאגה 10 ערים:

## כלכלה
כלכלת המחוז מתבססת בעיקר על חקלאות, יערנות ודיג חופים, והיא היצרנית העיקרית ביפן של אורז דביק ושל מנדרינות.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של מחוז סאגה

קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:קיושו: מחוזות
אנדראס בלונק

**אנדראס בלונק** (בגרמנית: **Andreas Blunck**; 20 בדצמבר 1871 – 12 באפריל 1933) היה פוליטיקאי גרמני חבר המפלגה הדמוקרטית הגרמנית. שר המשפטים בממשלתו הראשונה של הרמן מילר ברפובליקת ויימאר, בין מרץ ליוני 1920 עד שהוחלף על ידי אויגן שיפר.

## ביוגרפיה
נולד בשלזוויג-הולשטיין, למד בגימנסיה בגליקשטאדט ואחר כך למד משפטים וסינית בברלין. בראשית המאה ה-20 החל במעורבות פוליטית בהמבורג, וב-1912 נבחר לראשונה לרייכסטאג.

בעת המהפכה הגרמנית נעצר בידי חברי מועצת הפועלים הרדיקליים, בדצמבר 1918. בין השנים 1919–1920 היה חבר המפלגה הדמוקרטית הגרמנית (DDP) באספה הלאומית של ויימאר, ובין 1920 ל-1924 כחבר הרייכסטאג מטעם המפלגה. לאחר הפוטש של קאפ, הצטרף עם המפלגה לממשלתו של הרמן מילר וכיהן כשר המשפטים עד התפטרות הממשלה ביוני 1920 לאחר הבחירות לרייכסטאג.

הוא מת באומיל  ב-12 באפריל 1933.

## קישורים חיצוניים

* אנדראס בלונק באתר הבונדסארכיב

 

קטגוריה:שרי המשפטים של גרמניה
קטגוריה:פוליטיקאים גרמנים
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1871
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1933
מגדל אלהבל

ממוזער|250px|שמאל|מגדל אלהבל בשנת 2005
[250px|ממוזער|שמאל|מגדל אלהבל בשנת 1920. מאוסף צלמי [אמריקן קולוני]]
250px|ממוזער|סדרת מגדלי הקבורה בנקרופוליס של תדמור. מגדל אלהבל מימין. צולם בשנת 2010
**מגדל אלהבל **(ידוע גם בשם מגדל 13, או קֻבּת אל-ערוּס, قبة العروس) היה מבנה בן ארבע קומות ששימש לקבורה בעיר העתיקה תדמור. המגדל, שנבנה באבן חול, היה אחד מסדרת מגדלי קבר שהוקמו מחוץ לחומות העיר תדמור, ב"עמק הקברים" . בקבר שבמגדל נמצאו חוטי משי מסין, שתוארכו למאה הראשונה לספירה, ממצא מוקדם בסוגו בתולדות תעשיית הטקסטיל. המגדל, שנכלל באתר המורשת העולמית של תדמור, נהרס על ידי ארגון המדינה האסלאמית באוגוסט 2015.

## המבנה
המגדל היה חלק ממתחם של מגדלי קבורה בעלי מספר קומות בנקרופוליס של תדמור שנמצא כמה מאות מטר מחוץ לחומת העיר. הנקרופוליס נמצא באזור גבעות מדרום וממערב לעיר. המגדל נבנה בשנת 103 לספירה והוא שכן בתחתיתו של גבעת אום אל-ביקיס במרחק של כ-500 מטר ממערבו של מגדל דומה (מגדל ימבליכוס) שנבנה בשנת 83 לספירה. המגדל נבנה על ידי אציל תדמורי בשם מרקוס אולפיוס אלהבלוס (Marcus Ulpius Elahbelus) ושלושת אחיו: מנאי (Manai), שקאיי (Shakaiei) ומאלקו (Malku). שלושתם היו בנין של ואהבלאט שהיה בנו של מנאי אלהבל. ההשערה היא שבונה המגדל קיבל אזרחות רומית בתקופת מלכותו של הקיסר הרומי מרקוס אולפיוס טראיאנוס שהיה קיסר רומא בין השנים 117-98 לספירה וזאת הסיבה ששמו כלל את השם מרקוס אוליפיוס כשמו של הקיסר. אלהבל היה ידוע גם מכתובת שנמצאה במקדש לאל נבו בתדמור.

המגדל היה מבנה מרובע בעל ארבע קומות, בנוי מלבני אבן חול גדולות. קומת הבסיס הייתה קצת גדולה יותר מהקומות העליונות. המעבר בין המרובע של הקומה הראשונה לבאות אחריה נעשה באמצעות שלוש מדרגות שנכנסו פנימה והקטינו את גודל השטח של הקומות שמעל. הכניסה לתוך המגדל נעשתה בקומה הראשונה באמצעות דלת אחת בצידו הדרומי של המגדל. בקיר הדרומי נמצאה כתובת ומעליה נישה עם עיטור דמוי חלון. חלקו הפנימי של המבנה חולק לתאים שעוטרו בצידם הפנימי עם אומנות בעיצוב קורינתי. התקרה עוטרה במשושים מצוירים. בשנת 1900 ביקרה במגדל גרטרוד בל ארכאולוגית בריטית. המגדל עבר שיפוץ בשנים לאחר ביקורה. בתוך המגדל נמצא גרם מדרגות שאִפשר למבקרים לעלות לתא הקבר העליון וגם לגג. חלקו הפנימי של המגדל חולק לתאים קטנים נפרדים בקומות דמויי קולומבריום ששימשו לאחסון סרקופגים של אנשי תדמור העשירים. כל תא נחתם בציור וגילוף דמותו של הנקבר בתא.

תדמור נכבשה על ידי ארגון המדינה האסלאמית במאי 2015. חלק מהתגליפים שהיו במגדל שניתן היה להעבירם הוסרו מסיבות ביטחוניות עוד לפני הכיבוש. חלקים אחרים הוסרו והועברו בשנים שלפני כן ונמצאו במוזיאונים שונים.

בחודש אוגוסט 2015 הרס ארגון המדינה האסלאמית את מקדש בעל שמין ואת מקדש בל. על פי הדיווחים הארגון פוצץ גם את מגדל אלהבל וכן את מגדל ימבליכוס.

## גלריית תמונות

## קישורים חיצוניים

* Islamic State 'blows up Palmyra funerary towers באתר BBC
* צילום המגדל שנעשה במאי 1900 על ידי גרטרוד בל

## הערות שוליים

קטגוריה:אסיה: מגדלים
קטגוריה:תדמור
קטגוריה:נקרופוליס
קטגוריה:מבנים שנהרסו
קטגוריה:המאה ה-2
קטגוריה:מבנים ובניינים שנהרסו על ידי ארגון המדינה האסלאמית
קרל שטרקר

גנרל-אוברסט **קרל שטרקר** (בגרמנית: **Karl Strecker**; 20 בספטמבר 1884 – 10 באפריל 1973) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על דיוויזיה ועל קורפוסים במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
שטרקר נולד ב-20 בספטמבר 1884 ברדמאנסדורף, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1905 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-152, וב-14 ביוני 1914 הועלה לדרגת אובר-לויטננט. במלחמת העולם הראשונה לחם בתפקידים שונים במסגרת הרגימנט, וב-24 ביולי 1915 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.

לאחר המלחמה ב-3 בינואר 1920 פרש מהצבא והתגייס למשטרת המדינה, ומילא בה תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1932 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, בשנת 1933 הועלה לדרגת אוברסט, ובשנת 1934 הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקח הכללי של המשטרה בשטטין. בשנת 1935 עם מיזוג משטרת המדינה בוורמאכט, מונה למפקד המשרד הראשון בצבא, ובשנת 1937 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-4. בשנת 1938 מונה שטרקר למפקד אגד הרגלים ה-38, ובמרץ 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-79.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה שטרקר מפקד הדיוויזיה ה-79, ופיקד עליה בחזית המערבית כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה. במהלך המערכה על צרפת לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה, וב-1 ביוני 1940 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. בתחילת מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה שבפיקודו בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ובהמשך לחם עם הדיוויזיה לסירוגין כחלק מהקורפוסים ה-17 וה-51 במסגרת הארמייה השישית, והשתתף עימה בקרב קייב, ובקרב חרקוב הראשון. על תפקודו בקרבות קיבל שטרקר ב-26 באוקטובר 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל.

ב-12 בינואר 1942 מונה שטרקר למפקד הקורפוס ה-17, שהיה חלק מהארמייה השישית. ב-1 ביוני 1942 מונה שטרקר למפקד הקורפוס ה-11, והשתתף עמו במתקפת הקיץ הגרמנית, ובאוגוסט הועבר הקורפוס שבפיקודו תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם עימה בקרב סטלינגרד. ב-25 בינואר 1943 קיבל שטרקר את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-31 בינואר 1943 הועלה שטרקר לדרגת גנרל-אוברסט. ב-2 בפברואר נכנע שטרקר יחד עם כל שרידי הכוחות שהיו בכיס הצפוני בסטלינגרד ונלקח לשבי.

### לאחר המלחמה
שטרקר שוחרר מהשבי רק ב-9 באוקטובר 1955. לאחר שחרורו התגורר באידר אוברשטיין, וב-10 באפריל 1973 מת בריצלרן שבאוסטריה, והוא בן 88 שנים.

## קישורים חיצוניים

* קרל שטרקר באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מעוטרי עיטור מיכאי האמיץ
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדים גרמנים בקרב סטלינגרד
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1884
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1973
בית הכנסת הר הצופים

**בית הכנסת האוניברסיטאי ע"ש מאיר יעקב שיק הכט** הוא בית כנסת בקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים בירושלים.

בית הכנסת בקמפוס הר הצופים הוקם על ידי משפחתו של מאיר יעקב שיק הכט (1928–2006) שהיה סנאטור יהודי ממדינת נבדה בארצות הברית ושגריר ארצות הברית באיי בהאמה. בית הכנסת הוקם בקומה מעל הפקולטה למדעי הרוח בקמפוס הר הצופים ממנו חלון ענקי המשקיף אל הר הבית ואל העיר העתיקה. בית הכנסת תוכנן על ידי האדריכל הישראלי רם כרמי ונפתח באופן רשמי ב-29 ביוני 1981. בית הכנסת מתוכנן באופן מינמליסטי כאשר עזרת הנשים נמצאת בקומת הגלריה. בית הכנסת יחד עם הקמפוס סגור בשבת ובחגים.

## גלריה

Єврейський університет Єрусалим 2008.JPG
קובץ:The Hecht synagogue in the Hebrew University 10.JPG
קובץ:The Hecht synagogue in the Hebrew University 04.JPG
קובץ:The Hecht synagogue in the Hebrew University 08.JPG


## קישורים חיצוניים

הר הצופים
קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: מבנים
קטגוריה:קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים
דוביינקה

**דוביינקה** (בפולנית: **Dubienka**; באוקראינית: **Дубенка**) הוא כפר במחוז חלם שבפרובינציית לובלין בפולין, כ-31 ק"מ מזרחית לחלם, על נהר הבוג המערבי שמתפקד גם כגבול עם אוקראינה. עד השואה התקיימה בכפר קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
הכפר נזכר לראשונה במאה ה-15, ובשנת 1588 הוענקו לו זכויות עיר בידי זיגמונט השלישי, מלך פולין ושוודיה, אשר ניטלו ממנו בהמשך.

באמצע המאה ה-16 נהרס היישוב כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית, אך במאה ה-18 חזר להתפתח. בשנת 1792 נערך בסמוך ליישוב קרב בין צבאות רוסיה ופולין.

כיום דוביינקה היא מרכז גמינה שמרכזת 22 כפרים בסביבה לרבות סטרושלה.

## יהודי דוביינקה
יהודים התיישבו בדוביינקה מסוף המאה ה-16, והשתלבו בתעשיית המסחר המקומית על נהר בוג. בסוף המאה ה-18 ישב בכפר הרב אורי שרגא פייבל, תלמידו של החוזה מלובלין.

במחצית השנייה של המאה ה-19 הקימו יהודים בכפר טחנות מונעות בקיטור. במהלך מלחמת העולם הראשונה נפגעו תושבי הכפר מהקרבות שהתנהלו בסביבתו, ורבים מיהודי המקום עזבו אותו.

בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, לצד אורח חיים דתי ומסורתי. בשנים אלה נמנו בכפר 2,160 יהודים, רוב תושביו.

### בשואה
עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים, החלו אלו לבצע ביהודיו מעשי ביזה והתעללות, תוך גזיזת זקנים ופיאות. עד מהרה הוקם בכפר יודנרט, אשר נצטווה לספק לגרמנים כוח אדם לעבודות כפייה, ולמסור לגרמנים דברי ערך.

בדצמבר 1939 צוו כל יהודי הכפר להתרכז בכיכר השוק, ושם נערכה בהם סלקציה. את הצעירים והבריאים הריצו הגרמנים להרוביישוב, תוך רצח יהודים בדרך, ושם נכלאו עם מאות מיהודי המקום בגדרות תיל. בהמשך הוצעדו אלו בצעדת מוות לעבר גבול השטח הסובייטי, תוך רצח כמחציתם בדרך, ואילוץ היתר לחצות בשחייה את נהר בוג, בו רבים טבעו.

בתחילת 1940 הובאו לדוביינקה פליטים יהודים מווייליצ'קה, ויהודי המקום הועסקו בעבודות כפייה, בין היתר בביאלא פודולסק. בד בבד, צוו יהודי המקום לענוד על זרועם סרט עם מגן דוד, בית הכנסת ובית המדרש המקומיים נהרסו, וספרי התורה שבהם הועלו באש. בהמשך, שולחו מאות יהודים מהכפר לעבודות כפייה במחנה בלז'ץ.

בסוף 1941 הובאו לעיירה עוד קרוב ל-1,000 פליטים יהודים, רובם ממיילץ, ובמאי 1942 הגיע מספר היהודים בדוביינקה ל-2,907.

ב-2 ביוני 1942 גירשו אנשי ס"ס ואנשי המשטרה הפולנית את יהודי הכפר, והובילו אותם להרוביישוב. שם הועלו על קרונות משא, והועברו למחנה ההשמדה סוביבור. רבים מהנמלטים ליערות הוסגרו לגרמנים בידי איכרים פולנים. כ-200 יהודים בעלי מקצוע שהושארו בכפר מתו ברובם מרעב, ובאוקטובר 1942 נרצחו 54 היהודים האחרונים בכפר בבית העלמין היהודי בו.

## קישורים חיצוניים

* 
* דוביינקה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:לובלין (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:לובלין (פרובינציה): עיירות יהודיות
מוזיאון מוניו גיתאי וינרויב לאדריכלות

**מוזיאון מוניו גיתאי וינרויב לאדריכלות** הוא מוזיאון לאדריכלות בחיפה, הראשון מסוגו בישראל המוקדש לתחום זה. המוזיאון מוקדש לחייו ולפועלו של האדריכל החיפאי פרופ' מוניו גיתאי-ויינרויב, מחלוצי הארכיטקטורה המודרנית בישראל.

## היסטוריה
המוזיאון הוקם ביוזמת בנו, במאי הסרטים עמוס גיתאי, בשיתוף עיריית חיפה וחברת מוזיאוני חיפה, ונפתח ב-14 בספטמבר 2012. הוא הוקם בשדרות הנשיא 135 חיפה, בסטודיו שבו גר ועבד האדריכל בשכונת מרכז הכרמל.

האדריכלים צבי אפרת ומאירה קובלסקי הופקדו על התאמת הסטודיו לייעודו כמוזיאון, והאדריכלית כרמית הרניק סער הייתה אחראית על הביצוע.

לאורך השנים סייעה קרן תרבות חיפה למוזיאון במימון לימוד והדרכות באמנות העיצוב לתלמידי היסודי מבתי הספר מהמגזרים השונים בעיר

### ארכיון מוּניוֹ גיתאי-ויינרויב
המוזיאון כולל גם את "ארכיון מוּניוֹ גיתאי-ויינרויב" המשמר את עבודותיו של האדריכל. הארכיון זמין דיגיטלית במסגרת שיתוף פעולה בין משרד ירושלים ומורשת, הספרייה הלאומית של ישראל, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים ומחלקת היודאיקה בספריית אוניברסיטת הרווארד. בארכיון נמצאים מסמכים שונים כמו, מפות, תמלומים, תוכניות ושרטוטים, מחברות עבודה ועוד.

## תערוכות
תערוכת הפתיחה של המוזיאון הייתה 'הארכיטקטורה של הזיכרון' אותה אצר עמוס גיתאי. התערוכה שימשה מעין דיאלוג פומבי בין הארכיטקט האב לבין הבן. במוזיאון מוצגות תערוכות מתחלפות בנושאי אדריכלות ישראלית ובינלאומית, ומתקיימים מפגשים עם אדריכלים ויוצרים שעוסקים בתחומים המשיקים לאדריכלות.

ביולי 2021 התקיימה במוזיאון התערוכה "פיתוח המרחב העירוני", שעסקה בתכנון ופיתוח המרחב העירוני.

בדצמבר 2021 נערכה במוזיאון התערוכה "עיר רפאים" של הצלם עומר מוזר שתיעד את המבנים הנטושים בחיפה. מוזר התמקד במבני ציבור אייקוניים שנטושים שנים רבות.

באוקטובר 2022 לקראת פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-38 בחיפה, תערוכת צילומים של זיו קורן "הארכיטקטורה של הכיבוש" צילומים שהיוו תפאורה לסרטו של עמוס גיתאי "לילה בחיפה"

## כתבים בהוצאת המוזיאון
* במקביל לתערוכת הפתיחה הוציא המוזיאון את הספר "כרמל" שכתב עמוס גיתאי.
* 2012 הספר "אפור" מאת האדריכל צבי אפרת, עריכת טקסט: דפנה רז.
* 2013 ללמוד מוורנקולר: לקראת ארכיטקטורה ורנקולית חדשה מאת פייר פריי
* 2013 מפגשים חיפאיים / תערוכה קטלוג תערוכה, אביב תשע"ג 2013
* 2016 מבנה בית הספר הבדואי ח'אן אל-אחמר
* 2018 L'habitat collectif עבודות מאוסף מרכז פומפידו

### מאמרים
* שותפות אדריכלית ערבית-יהודית בתקופת המנדט הבריטי. וליד כרכבי ועדי רויטנברג

### סרטים
שיחות על אדריכלות וקולנוע עם עמוס גיתאי ועוד.

## קישורים חיצוניים
* 
* מוזיאון מוניו גיתאי וינרויב לאדריכלות ביוטיוב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חיפה: מוזיאונים
קטגוריה:חיפה: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:מוזיאוני עיצוב
קטגוריה:מוזיאונים לאדריכלות
קטגוריה:מוזיאונים להיסטוריה
קטגוריה:שדרות הנשיא (חיפה)
תומאסינה כריסטינה גילמבורג-אהרנסוורד

הברונית **תומסינה כריסטינה גילמבורג-אהרנסוורד** (בדנית: **Thomasine Christine Gyllembourg-Ehrensvärd**, 9 בנובמבר 1773 - 2 ביולי 1856) הייתה סופרת דנית. היא נולדה בקופנהגן. שם הנעורים שלה היה בונצן (Buntzen).

## קורות חייה וכתיבתה
תומסינה התחתנה עם הסופר המפורסם פטר אנדראס הייברג כאשר הייתה בת 16. בנם שנולד שנה לאחר החתונה הוא המשורר והמבקר יוהאן לודביג הייברג . בשנת 1800 הוגלה בעלה בשל פעילותו הפוליטית. היא התגרשה והתחתנה מחדש בדצמבר 1801 עם הברון השוודי קרל פרדריק אהרנסוורד , אשר היה פליט פוליטי בעצמו בשל מעורבותו ברצח גוסטב השלישי, מלך שוודיה בשנת 1792. בעלה השני, שאימץ את השם גילמבורג (Gyllembourg) על שם אמו, נפטר בשנת 1815.

בשנת 1822 היא הלכה אחרי בנה לקיל, שם הוא מונה לפרופסור, ובשנת 1825 חזרה איתו לקופנהגן. בשנת 1827 היא הופיעה לראשונה באופן אנונימי כסופרת עם פרסום הרומן "Familien Polonius" בעיתונו של בנה ה-"Flyvende Post". בשנת 1828 פורסמו שתי יצירות נוספות שלה "Den Magiske Nøgle" (מפתח הקסם) ו-"Hverdags-Historie" (סיפור יום יומי). ההצלחה של העבודה האנונימית הייתה כה גדולה עד שהיא אימצה את התואר "הסופרת של סיפור יום יומי" עד סוף הקריירה שלה.

בשנים 1833–1834 האי פרסמה שלושה כרכים של נובלות ישנות וחדשות Old and New Novels שלאחריהם בשנים 1835–1836 פורסמו גם סיפורים חדשים New Stories שכללו גם הם 3 כרכים.

לאורך חייה היא הקפידה לשמור על עיסוקה כסופרת בסוד, גם בקרב חבריה הקרובים ביותר. רק לאחר מותה נודעה זהותה כסופרת לציבור.

## לקריאה נוספת
* Søren Kierkegaard, The Two Ages: Kierkegaard's Writings, Vol 14, Princeton series of Kierkegaard's Writings.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ילידות 1773
קטגוריה:סופרות דניות
קטגוריה:נפטרות ב-1856
סימי ואלי

**סימי ואלי** (באנגלית: **Simi Valley**) היא עיר במדינת קליפורניה בארצות הברית, הממוקמת בדרום-מזרח מחוז ונטורה, כ-48 קילומטרים ממרכז לוס אנג'לס, ומהווה חלק מאזור המטרופולין שלה. 

בסימי ואלי ממוקם מתחם הספרייה הנשיאותית והמוזיאון על שם רונלד רייגן. הסדרה בית קטן בערבה צולמה בסימי ואלי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:קליפורניה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1969
רעידת האדמה בצ'ילה (2015)

שמאל|ממוזער|250px|מערך טקטוני של הלוחות באוקיינוס השקט ודרום אמריקה

**רעידת האדמה בצ'ילה ב-2015** הייתה רעידת אדמה שהתרחשה באוקיינוס השקט 46 ק"מ ממערב לעיר איאפל שבצ'ילה ב-16 בספטמבר 2015 בשעה 19:54:33 לפי שעון צ'ילה, בעומק 25 ק"מ. הרעידה הייתה בעוצמה של 8.3 בסולם מגניטודה לפי מומנט והורגשה כדרגה VIII בסולם מרקאלי. גל צונאמי בגובה 4.5 מטר נצפה בחוף צפונית למוקד.

## רקע גאולוגי
רעידת האדמה התרחשה לאורך אזור ההפחתה שבין שני לוחות טקטוניים: הלוח הדרום-אמריקאי ולוח נסקה. הלוחות מתקרבים אחד לכיוון השני בקצב של כ-8 סנטימטרים בשנה, במסגרתה חודר לוח נסקה אל מתחת ללוח הדרום-אמריקאי. תנועה זו יוצרת פעילות סייסמית וגעשית ערה לאורך צ'ילה.

אזור החוף של צ'ילה ידע בעבר רעידות אדמה גדולות בגבול זה בין הלוחות, בהן רעידת האדמה בוואלדיביה (1960) (הנקראת גם "רעידת האדמה הצ'יליאנית הגדולה") בה נהרגו אלפי אנשים, רעידת האדמה ב-2007, שגרמה לשני הרוגים ולהרס של כ-4,000 בתים וורעידת האדמה ב-2010 בה נמנו 562 הרוגים וכ-1,500,000 בתים נהרסו.

## רעשי משנה

נמנו לפחות שבעה רעשי משנה בעוצמה של 6.0 ויותר בסולם מגניטודה לפי מומנט.

## נזקי רעידת האדמה

## קישורים חיצוניים

* תיאור ונתוני רעידת האדמה, באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית

## הערות שוליים

2015
צ'ילה
קטגוריה:צ'ילה: אסונות
קטגוריה:2015 באמריקה הדרומית
בנג'מין

**בנג'מין** (Benjamin) הוא שם פרטי וכן שם משפחה אנגלי  שמקורו בשם בנימין.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
ויקטור פרנקה

**אריך ויקטור קרל אוגוסט פרנקה** (בגרמנית: **Erich Victor Carl August Franke**; 21 ביולי 1866 – 7 בספטמבר 1936) היה איש צבא גרמני אשר שימש כמפקד האחרון של השוצטרופה בדרום-מערב אפריקה הגרמנית.

## ביוגרפיה
פרנקה נולד בעיירה Zlaté Hory, באזור צ'כיה של ימינו. התגייס לצבא בשנת 1887, והגיע לדרגת "אובר-לוטננט" (Oberleutnant) בחיל ההנדסה. ב-26 במאי 1896 הוא התגייס לשוצטרופה, כוח גרמני שתפקידו היה להגן על המושבות הקולוניאליות של גרמניה. חודש לאחר מכן הוא כבר הפך למושל העיר אומרורו. הוא לקח חלק בדיכוי מרידות של מקומיים, ובין היתר לקח חלק ברצח העם של ההררו והנאמה. הוא הביס את המורדים ליד אומרורו, בעקבות כך הוא זכה לכינוי "גיבור אומרורו", וב-2 בנובמבר 1905 הוענק לו הפור לה מריט בידי וילהלם השני, קיסר גרמניה. 

בתחילת מלחמת העולם הראשונה, ארגן פרנקה מתקפת עונשין מוצלחת על כוח פורטוגזי בדרום-מערב אפריקה הגרמנית. בעקבות כך הועלה לדרגת אוברסט-לוטננט (Oberstleutnant), וקיבל את הפיקוד על כל כוח השוצטרופה של דרום-מערב אפריקה הגרמנית. אולם עקב היתרון המספרי של הבריטים הדרום-אפריקנים והפורטוגזים, ב-12 במאי 1915 נפלה בידי הפולשים ווינדהוק הבירה. הכוחות הגרמניים נדחקו צפונה, וב-1 ביולי נוצחו בידי הצבא הפולש באוטווי (Otavi). בעומדו בפני סכנת כיתור, וכאשר כוח פשיטה דרום-אפריקני בעורפו, נכנע פרנקה, ב-9 ביולי 1915, בקהורב (Khorab), עם 2,166 מחייליו. כמה שבועות אחר כך נפלה כל המושבה בידי צבא דרום אפריקה.

עד סיום המלחמה נכלא פרנקה במחנה שבויים דרום-אפריקני מאולתר. לאחר המלחמה שוחרר. הוא פרש משירות צבאי ונישא למריה דיקמן. הוא סבל ממחלות כרוניות שבהן לקה במהלך שירותו, ונפטר בהמבורג בשנת 1936.

## קישורים חיצוניים

* Namibian Biography Page
* Neue Deutsche Biographie
* Eintrag über Victor Franke im Deutschen Koloniallexikon von 1920

קטגוריה:האימפריה הגרמנית: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:דרום-מערב אפריקה הגרמנית
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1865
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1936
בית העלמין בשכונת שערי צדק

**בית העלמין שערי צדק** הוא בית קברות יהודי קטן הממוקם מערבית לבניין שערי צדק הישן, בין רחוב יפו לשדרות שז"ר בירושלים.

עד מלחמת העצמאות היה בית הקברות בהר הזיתים בית הקברות העיקרי של יהודי ירושלים. עם פרוץ המלחמה, הפכה התנועה העברית להר הזיתים למסוכנת בשל מעבר הדרך בשכונות ערביות. עד סוף חודש פברואר 1948 התנהלה קבורה חפוזה מספר פעמים בשבוע בליווי בריטי, אולם לאחר מכן שוב לא התאפשרה התנועה להר הזיתים.

על-מנת לפתור את מצוקת הקבורה, הוקצו בירושלים בתי קברות שהוגדרו כזמניים, כלומר עד שניתן יהיה לחדש את הקבורה בהר הזיתים או בבית קברות ראוי. לחברה קדישא העיקרית של ירושלים, "קהילת ירושלים", הוקצו מספר שטחים שהוגדרו זמניים ברחבי העיר המערבית. הגדול שבהם היה בית הקברות סנהדריה, בו קברו עד בוקר ה-19 במאי 1948 כאשר השטח הפך למסוכן עקב ירי מן הצד הערבי. החל מיום 24 במאי 1948 החלה הקבורה בבית העלמין שייח' באדר, בשטח שאותר בתחום המחצבה הנטושה של שייח' באדר.

לשאר שתים עשרה חברות הקדישא העדתיות שפעלו בירושלים עד הפסקת הקבורה בהר הזיתים לא היו שטחי קבורה והם שבתו מפעולה עד לתחילת הקבורה בהר המנוחות. למרות חוסר הרישיון החליטה "חברה קדישא הראשית והכללית" (פרושים), שקודם לפרוץ המלחמה הייתה הגדולה והפעילה מבין החברות קדישא בירושלים, לפתוח חלקת קבורה חדשה בשטח קטן שהוקצה לה בשולי חצר בית החולים "שערי צדק".

החל מקיץ 1948 ועד קיץ 1951 נטמנו בחלקה זו כמה עשרות נפטרים, רובם יהודים חרדים שמתו מוות טבעי. חלק מהקבורים במקום הועברו לבתי קברות אחרים, אולם עד ימינו נשארו מספר קברים במקום. מאז אין במקום קבורה מסודרת, אם כי מעת לעת נטמנו בחלקה נפטרים נוספים.

במרץ 2003, לאחר פטירתו של רבי ישראל משה דושינסקי גאב"ד העדה החרדית, נרכש שטח בית העלמין על ידי חסידות דושינסקי, ובית העלמין הוכר על ידי המשרד לשירותי דת.

רחוב קטן על שמו של ד"ר משה וולך נמצא בסמוך אל בית הקברות.

בבית העלמין קבורים בין השאר:

* ד"ר משה וולך, מייסד בית החולים
* הרב יוסף צבי דושינסקי, גאב"ד העדה החרדית בירושלים
* בנו, הרב ישראל משה דושינסקי, גאב"ד העדה החרדית בירושלים
* הרב יחיאל מיכל שלזינגר, ראש ישיבת קול תורה
* הרב ירוחם פישל יהושע ברנשטיין, רב עדת החסידים בירושלים, וראש ישיבת חיי עולם

## גלריה

Dr. Moshe Wallach grave.jpg|קברו של ד"ר משה וואלך
Graves of First and Second Dushinsky Rebbes.jpg|קברו של הרב יוסף צבי דושינסקי
Graves of Yechiel Michel Schlesinger and son.jpg|קברו של הרב יחיאל מיכל שלזינגר


## לקריאה נוספת
*מירון בנבנשתי, **עיר המנוחות - בתי העלמין של ירושלים**, כתר, 1990, ע' 78.

## קישורים חיצוניים

* בית העלמין שערי צדק בירושלים באתר "ישראל נגלית לעין"
* 
* 

שערי צדק
קטגוריה:רחוב יפו