open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דונאיסקה סטרדה

[שמאל|ממוזער|230px|האנדרטה לזכר הקהילה היהודית שהושמדה ב[שואה, המעוצבת כלוחות הברית שליבם נקרע.האנדרטה הוקמה במקום שבו עמד בית הכנסת המרכזי של העיר שנחרב בהפצצה. האנדרטה ממוקמת ברחוב Námestie Jehudu Aszáda 7]]
**דונאיסקה סטרדה** (בסלובקית: **Dunajská Streda**, בהונגרית: **Dunaszerdahely** ובגרמנית: **Niedermarkt**; על ידי הקהילה היהודית כונתה **דונא-סערדהעלי**) היא עיר בדרום סלובקיה במחוז טרנבה שרוב תושביה הונגרים. עד לשואה היא נודעה בזכות הקהילה היהודית שלה ושתי ישיבות גדולות שהיו בה.

דונאיסקה סטרדה נמצאת במרכז שטח של 1,800 קמ"ר התחום בין שתי זרועות של הדנובה המתפצלות לפניה ומתמזגות שוב אחריה לערוץ הראשי של הנהר, שעיקרו אדמות לגידול חיטה ולמרעה.

משמעות השם דונאיסקה סטרדה היא "המקום של יום רביעי על הדנובה", המכוון לקיומו של יום השוק בעיירה ביום רביעי.

## היסטוריה

העיירה מוזכרת בכתובים לראשונה בשנים 1253–1255 כעיירת שוק בשמות "Svridahal" ו-"Szerdahely". בשנת 1553 היא מוזכרת כעיירה מלכותית, אולם בשנת 1580 היא הועברה לידי משפחת הרוזן פאלפי. במהלך המאה ה-18 הייתה דונאיסקה סטרדה לבירה של תת-מחוז של מחוז פרשבורג והפכה לרשות מקומית עצמאית. עם הקמת צ'כוסלובקיה בשנת 1918 הוכללה בסלובקיה, אף שרוב תושביה היו הונגרים. בשנת 1938, עם התפוררות צ'כוסלובקיה, סופחה להונגריה, סיפוח שבוטל עם תום מלחמת העולם השנייה.

## קהילה יהודית
ראשית הקהילה היהודית בסרדאהלי, כפי שכונתה אז, היה בסביבות שנת 1708, בהגירת יהודים ממוראביה בעקבות קשיי היהודים תחת שלטון מלכי בית הבסבורג ומרדיפות של פרנץ ראקוצי ההונגרי שמרד בבית הבסבורג, אל נחלתם של משפחת רוזני פאלפי מושלי מחוז פרשבורג. בשנת 1728 היו בסרדאהלי 19 משפחות יהודיות, ובינואר 1739 העניק הרוזן יאנוש פאלפי ליהודי המקום כתב זכויות שכלל הכרה ברב העיר, זכות לקיים מצוות, להקים בית כנסת ובית קברות, לסחור ולעסוק במלאכה באופן חופשי, וכן הבטחה כי לא ייענשו על ידי שופטים נוצרים בעונש חמור משהיה ניתן לנוצרי על אותה עבירה. כמו כן כלל כתב הזכויות קביעה של גובה המיסים שעל היהודים לשלם למושל.

האוכלוסייה היהודית בדונאיסקה סטרדה, שמנתה כמחצית מתושבי העיר, הושמדה רובה ככולה במהלך השואה, יחד עם רב הקהילה הרב משה יהודה כ"ץ ואביו הרב אשר אנשיל כ"ץ, ובית הכנסת המרכזי שבה נחרב בהפצצה במהלך מלחמת העולם השנייה. במקום שבו עמד בית הכנסת במרכז העיר, הוקמה אנדרטה לזכר הקהילה היהודית שהושמדה, המעוצבת כלוחות הברית שליבם הרוס וקרוע. כיום גרות בעיר רק מספר משפחות יהודיות.

## ילידי המקום
* **[[דיולה צ'רמיי]]** (במקור **יהודה ברוק**, בהונגרית: **Csermely Gyula**; דונאיסקה סטרדה, 5 ביוני 1866 – בודפשט, 23 באוגוסט 1939) היה עורך דין, סופר, מתרגם יהודי-הונגרי.
* מרדכי אדלר **Mordechai Adler (Mátyás)** נולד ב־9.10.1915 בדונאסרדאהיי; דונאייסקה סטרדה.(Dunaszerdahely; Dunajská Streda) נפטר ב-7.5.2000 בחולון, ישראל. בעל אות המציל היהודי.
* לאסלו בנש (נולד ב-1997) - שחקן כדורגל סלובקי שמשחק בנבחרת הלאומית ובקבוצת הכדורגל אוניון ברלין מהבונדסליגה

## לקריאה נוספת
* אברהם יששכר אנגל (עורך), **בית העלמין של קהילת דונאסרדאהלי**, ישראל תשס"ב
*

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* גירוש יהודים מדונסרדהיי שבהונגריה לאושוויץ, 15 ביוני 1944, בתערוכת האינטרנט "החודש הזה בתקופת השואה", באתר יד ושם.
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סלובקיה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בסלובקיה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
בתיה מקוב

**בתיה מקוב** (2 באוקטובר 1841 – 27 בדצמבר 1911) הייתה חלוצה עברית, ממקימי העיר רחובות.

## ביוגרפיה
נולדה ב-1841 בפולין למשפחת אפפל. נישאה לאברהם מקוב. התגוררה בכפר טרספול על יד העיר בריסק שם הייתה סוחרת מצליחה שחכרה אחוזה של רוזן רוסי שכללה יערות, מטעים ומפעלים לסיגריות, לעורות וליי"ש. את המפעלים האלה ניהלה לבדה, תוך כדי גידול עשרת ילדיה. בשנת 1890 התוודעה לחברת "מנוחה ונחלה" שפעלה מטעם ארגון "חובבי ציון" לרכישת נחלות בארץ ישראל, ואז החליטה על עלייה לשם. בעלה שהתנגד לרעיון זימן אותה לדין תורה בטענה שדעתה נטרפה עליה כדי לאסור עליה לעלות לארץ ישראל, אולם היא השיבה לבית הדין שאם כך ממילא בעלה פטור ממתן גט ולכן היא חופשייה לעלות. ב-1891 השאירה בפולין את בעלה ועלתה עם חמישה מילדיה למושבה רחובות. בעלה סירב בתחילה לעלות לארץ ישראל. לאחר כשלוש שנים הוא התגעגע לאשתו והחליט לעלות גם הוא, אך מת לפני שהספיק להגיע.

הייתה בין המתיישבים הראשונים ברחובות, שם עסקה בחקלאות וגידלה כרמי ענבים בחלקה בת 250 הדונם שרכשה. על מנת להגדיל את הכנסותיה, נהגה להשכיר חדר בביתה, ונודעה כמי שנהגה בתקיפות עם השוכרים. בפרטי-כל האספה הכללית הראשונה המייסדת בי"ט בכסלו תרנ"א (סוף 1890), היא הייתה האישה היחידה שהשתתפה בבחירת הוועד הראשון למושבה על ידי 16 חברים, אולם עקב היותה אישה לא יכלה להיבחר בעצמה לוועד. היא נמנתה עם קבוצת הצעירים שהתנגדה לקבל את חסותו ומרותו של הברון רוטשילד, אולם מאבקם נכשל.

בנוסף לעמלה, הייתה מעורבת בענייני משפחתה, בשבט תרס"ט (1909) קיבלה מכתב מבנה בכורה משה איסר שישב בעיירה קוזין שבחבל ווהלין בפולין. מכתב זה היה מענה למכתב קודם ממנה בו הביעה דאגה לגבי שידוך לבתו רבקה והתלוננה כי בניה לא נשמעים לה, ובמכתבו כותב משה איסר:
:.
במכתבו הוזכר עניין צוואתה. נראה ששלחה לו טיוטה מצוואה שכתבה בשנת תרס"א (1901). לדעתו היה עליה להראות את הצוואה גם ליהונתן ומרדכי:
:.

היא נפטרה ב-27 בדצמבר 1911, עשרה בטבת תרע"ב, בגיל 70, ונקברה בבית הקברות ברחובות (בית הקברות תר"ן - המייסדים). על שמה נקראים רחוב בתיה מקוב ושכונת בתיה מקוב ברחובות.

ב-7 בפברואר 2012 הנפיק דאר ישראל סדרה של שני בולי דאר שנקראה "נשים פורצות דרך", שנועדה להנציח את זכרן. אחד מהבולים הוקדש לבתיה מקוב ונושא את דיוקנה. הבול עוצב על ידי האמנית רות בלקמן מלכא. על השובל מופיע צילום של המושבה רחובות בראשיתה.

משה סמילנסקי הקדיש לה פרק שלם בספרו "משפחת האדמה".

אליהו זאב לוין אפשטיין כתב בזכרונותיו שהיא הייתה "טיפוס מצוין" ו"אשת חיל במלוא מובן המלה".

בנה יהונתן היה איש נוקשה ובראשית שנות השמונים חיבר הפזמונאי דן אלמגור את השיר "זמורות יבשות" ובו מסופר על "תקרית מקוב" שבה התעמר יהונתן בנשים תימניות. השיר נחשב לכזה שפוגע באתוס החלוצי, ולא ניתן היה לשדר אותו במשך שנים רבות.

בין ילדיה משה איסר, צביה, רחל, חיים, חווה, מרדכי, יהונתן, איטה, והרצל. על צאצאיה נמנים ישראל מקוב, לשעבר מנכ"ל טבע, והרצל מקוב ראש מרכז מורשת בגין.

## קישורים חיצוניים

* 
* מתוך הספר משפחת האדמה, באתר מורשת נתניה

## הערות שוליים

קטגוריה:נשות העלייה הראשונה
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:רחובות: מייסדים
בתיה
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
קטגוריה:פמיניסטיות יהודיות
קטגוריה:נשים שהונצחו על בולי ישראל
קטגוריה:ילידות 1841
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1841
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1911
הילה בג'יו

**הילה בג'יו** היא זמרת סופרן ישראלית.

## ביוגרפיה
בג'יו למדה באקדמיה למוזיקה בתל אביב וסיימה את לימודיה בהצטיינות. היא הייתה חברה בסטודיו של האופרה הישראלית ומאז מופיעה בקביעות באופרה. בין התפקידים ששרה באופרה הישראלית: **טיטניה** ב"חלום ליל קיץ" (בריטן), **לוצ'יה** ב"לוצ'יה די למרמור" (דוניצטי), יוליה ב"רומיאו ויוליה" (גונו), סוזנה ב"נישואי פיגארו" (מוצרט), **נורינה** ב"דון פסקואלה" (דוניצטי), **ליזט** ב"לה רונדינה" (פוצ'יני), **אדינה** ב"שיקוי האהבה" (דוניצטי), **מארי** ב"בת הגדוד" (דוניצטי), **ג'ילדה** ב"ריגולטו" (ורדי), **רוזינה** ב"הספר מסביליה" (רוסיני), התפקיד הראשי ב"שועלה ערמומית" (יאנאצ'ק), **הילד** ב"הילד חולם" (גיל שוחט), **פמינה ופפגנה** ב"חליל הקסם" (מוצרט), **אולימפיה** ב"סיפורי הופמן" (אופנבך), **דספינה** ב"כך עושות כולן" (מוצרט), **פרסקיטה** ב"כרמן" (ביזה), **אאורידיצ'ה** ב"אורפאו ואאורידיצ'ה" (גלוק) עם מנצחים ידועים כמו: דניאל בארנבוים, דניאל אורן, זובין מהטה, דן אטינגר, אשר פיש, פרדריק שאזלן, עומר מאיר ולבר, דניאל קאלגרי דייוויד שטרן, אלברטו זדה, ועוד.

הילה בג'יו הופיעה כסולנית עם תזמורות ישראליות שונות, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הסימפונית ירושלים, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הקאמרית הישראלית, הסינפונייטה הישראלית באר שבע וסימפונט רעננה. כמו כן הופיעה בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים.

בגרמניה הופיעה בברלין עם דניאל בארנבוים בביצוע "פיירו הסהרורי" (שנברג), בסמפוניה 8 של מאהלר בפסטיבל דרזדן בניצוחו של עומר וולבר, בתפקיד הילד החולם (גיל שוחט) בפסטיבל ויסבאדן, בקונצרט גאלה בפסטיבל הבינלאומי בבית האופרה גרה-אלטנבורג ובתפקיד "אולימפיה" (סיפורי הופמן) בבית האופרה של מקלנבורג. כמו כן, שרה בוולנסיה ברקוויאם גרמני של ברהמס, בתפקיד השועלה הערמומית באופרה של ברגן בנורווגיה, בתפקיד ג'וליה בסולם המשי (רוסיני) בפסטיבל רוסיני בפזרו באיטליה ואת המיסה בסי מינור של באך עם התזמורת הפילהרמונית של מקסיקו סיטי.

הופיעה בקונצרטים ורסיטלים בניו יורק, לונדון, רומא, סט. פטרסבורג, קרואטיה ואזרבייג'ן.

הילה בג'יו מופיעה מדי שנה בבית ביאליק בתל אביב עם פרופסור יהואש הירשברג בערב של הרצאה וקטעי שירה מאופרות איטלקיות, בליווי הפסנתרנית יעל קרת.

## פרסים ואותות הוקרה
* 2001 - ציון לשבח בתחרות פאול בן-חיים באקדמיה למוזיקה בתל אביב
* 2002 - פרס שר המדע, התרבות והספורט על ביצוע יצירה ישראלית
* 2004 - פרס שני בתחרות בלוודר בווינה בקטגוריית אופרטה
* 2012 - פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה
* מלגות מקרן התרבות אמריקה-ישראל והמכון הישראלי לזמרה אמנותית, וכן מלגות גרבוב, מלגת בסר ומלגת סילוורמן.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* הילה בג'יו, באתר EnT-T 
* 
* 
* ורד אילון, הילה בג'יו: אוהבת להשתגע, אבל עם שתי הרגליים על הקרקע, באתר אפוק טיימס, 22 ינואר 2013 
*
*הילה בג'יו, "מאחורי הקלעים של עולם האופרה", מגזין אופוס  27 במרץ 2017
                                          

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרות ישראליות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרות אופרה ישראליות
קטגוריה:בוגרות הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב
קטגוריה:זוכי פרס רוזנבלום
קטגוריה:זוכות פרס רוזנבלום
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:זמרות סופרן
סקורפיוס

**סקורפיוס** (ביוונית: Σκορπιός) הוא אי יווני קטן הממוקם בים היוני בסמוך לאי לפקדה. האי ששייך לאיי טילבואידס (מקבוצת האיים היוניים), התפרסם כאי הפרטי של המיליארדר אריסטוטלס אונאסיס ושבו התקיימה חתונתו עם ג'קלין קנדי ב-20 באוקטובר 1968.

סקורפיוס מיוער בצפיפות, אורכו המרבי כ-1.2 קילומטר וגובהו המרבי 81 מ' מעל פני הים.
נודע כי ביל גייטס ומדונה הביעו התעניינות ברכישת האי אך לבסוף האי נמכר ל-Ekaterina Rybolovleva בשנת 2013 בעסקה שכללה כמה חברת בסכום כולל של 153 מיליון דולר.

שמו של האי סקורפיוס חזר והתפרסם בשנת 2010 לא רק בשל עסקת הרכישה שלו אלא גם בשל הצהרות פוליטיקאים גרמנים כי על ממשלת יוון למכור איים כדי לחלץ את כלכלתה מהגרעון ומהמיתון הקשה שאליו נקלעה. מאוחר יותר, לאחר שקיבלה סיוע כספי מהאיחוד האירופי ומקרן המטבע הבינלאומית, הביעה ממשלת יוון נכונות למכור איים קטנים דוגמת סקורפיוס המהווים קרקעות מדינה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:האיים היוניים
זעירא

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה יהודיים בארמית
פריץ פישר (היסטוריון)

**פריץ פישר** (בגרמנית: **Fritz Fischer**; 5 במרץ 1908 – 1 בדצמבר 1999) היה היסטוריון גרמני. מחקריו המרכזיים עסקו בסיבות לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. פישר תואר על ידי אחדים כהיסטוריון החשוב ביותר בגרמניה במאה ה-20.

## אודות
פישר נולד בעיירה לודוויגשדט בבוואריה. אביו היה מפקח על מסילות ברזל. הוא למד באוניברסיטת נירנברג ארלנגן ובאוניברסיטת ברלין היסטוריה, פדגוגיה, תאולוגיה ופילולוגיה. במקור היה מומחה בפרוטסטנטיות הגרמנית מהמאה ה-19.

בשנת 1939 הצטרף למפלגה הנאצית ופרש ממנה בשנת 1942. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בוורמאכט. הוא נשבה על ידי כוחות הברית ושוחרר ממחנה מעצר בשנת 1947.

בשנת 1948 היה לפרופסור מלא באוניברסיטת המבורג, שם לימד עד שנת 1978. בשנות החמישים קיבל גישה לארכיוני מזרח גרמניה בפוטסדאם, שם נתקל במערך של קבצים הנוגעים למטרות מלחמה ותוכניות סיפוח שממשלת הרייך ערכה במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1961 פרסם את מחקרו פורץ הדרך אודות הסיבות שהובילו לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. לא היה זה רק היקף השאיפות הטריטוריאליות של גרמניה שהניעו אותו לפתח את השערותיו הפרובוקטיביות, אלא גם החשד שממשלת גרמניה עשויה היה להתחיל את המלחמה מלכתחילה כדי לממש את תוכנית ההרחבה שלה ביבשת אירופה. פישר הציג את ממצאי הארכיון הבאים שלו בנוגע למדיניות החוץ האגרסיבית של גרמניה ומקורותיה של מלחמת העולם הראשונה בספר שכותרתו Krieg der Illusionen (מלחמת האשליות). בספר זה הוא קידם את התיאוריה לפיה בדצמבר 1912, ב"מועצת המלחמה העליונה", קיבלו וילהלם השני ויועציו הצבאיים החלטה לפתוח במלחמה גדולה עד קיץ 1914.

פישר היה נשוי ואב לשניים.

## קישורים חיצוניים

* תיזת פישר ב"היסטוריה דיפלומטית: של המאה ה-20", האוניברסיטה הפתוחה, סטיוארט כהן.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:היסטוריונים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:סגל אוניברסיטת המבורג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1908
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1999
רפרם בר פפא

**רפרם בר פפא** היה אמורא בבלי בדור הרביעי (המאה ה-4), תלמידו של רב חסדא, וכמעט כל מאמריו בתלמוד הם בשמו, בהלכה ובאגדה. חברו של האמורא המפורסם רבא.

היה מבוגר מרבא, וכנראה היה מקביל לגילו של רב הונא. בתשובה לבקשתו של רבא שיספר לו ממעשיו הטובים של רב הונא השיב שאיננו זוכר את מעשיו בצעירותו, אלא בזקנותו.

רפרם בר פפא לא היה בנו של רב פפא, המאוחר לו.

הוזכר גם חכם בשם זה שהיה תושב העיר סיכרא, "רפרם בר פפא מסיכרא", כנראה כדי לבדל אותו מרפרם בר פפא הידוע יותר.

## ממאמריו בהלכה
* איסור רחיצה מחמת אבלות, פרטית או ציבורית כגון תשעה באב, כולל גם רחיצה במים צוננים. איסור רחיצה בתענית ציבור, לעומת זאת, אינו אלא למנוע תענוג, ולכן מותר להתרחץ במים צוננים. 

* בגד צמר שידוע ששולב בו חוט פשתן ובכך הפך לשעטנז, או בגד פשתן ששולב בו חוט צמר, וכעת אין מוצאים את החוט - ניתן להתירו על ידי צביעת הבגד: הצבע נקלט על הצמר באופן שונה מאשר על הפשתן, וכך ניתן יהיה לזהות את החוט שאבד, ואם לא ימצא - ניתן להניח שהחוט הבעייתי הוצא באופן כלשהו.

## ממאמריו באגדה
* חורבן בית המקדש גרם לשינויים בטבעו של העולם: לא נראית רקיע בטהרתה, הגשמים אינם באים מ"אוצר טוב" ואינם יורדים בצד דרום. מאמרים אלו נתפרשו לרוב על דרך הרמז והסוד.

## קישורים חיצוניים

*
## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי בבל
קטגוריה:תלמידי רב חסדא
נוסחת קינגמן

**נוסחת קינגמן**, בתורת התורים, היא נוסחה המספקת קירוב למודל תורים מסוג G/G/1. מודל תורים מסוג זה מציין, לפי סימון קנדל, מודל כללי בעל שרת יחיד ותור אינסופי. G/G/1 מתאר מערכת בעלת מופע לקוחות שלו התפלגות כללית כלשהי, תהליך שירות עם התפלגות כללית כלשהי, שרת יחיד ותור אינסופי, הפועל על פי מודל FCFS, נכנס ראשון יוצא ראשון. הנוסחה מאפשרת מציאת קירוב לתוחלת זמן ההמתנה בתור. כלומר, מציאת משך זמן ההמתנה הממוצע של לקוח, מרגע כניסתו לתור ועד לתחילת קבלת השירות. הנוסחה הוצגה לראשונה בשנת 1966 על ידי ג'ון קינגמן, במאמרו  "On the Algebra of Queues", והיא נחשבת לקירוב טוב עבור מערכת העובדת בנצילות גבוהה.

## הנוסחה
הנוסחה שהציג קינגמן הייתה זו:

:\mathbb{E}(W_q) \approx \left( \frac{\rho}{1-\rho} \right) \left( \frac{c_a^2+c_s^2}{2}\right) \tau

כאשר:
* *<math>\tau</math>* הוא זמן השירות הממוצע (\mu=1/\tau הוא קצב השירות הממוצע)
* \lambda הוא קצב המופע של לקוחות חדשים במערכת
* \rho=\lambda \tau = \lambda/\mu הוא נצילות השרת במערכת
* *c<sub>a</sub>* הוא קבוע השונות של תהליך מופע הלקוחות (כלומר סטיית התקן של משך הזמן בין מופע למופע חלקי משך הזמן הממוצע בין מופע למופע)
* *c<sub>s</sub>* הוא קבוע השונות למשך השירות (כלומר סטיית התקן למשך השירות חלקי משך השירות הממוצע)

הנוסחה היא מכפלתם של שלושה איברים התלויים בנצילות השרת, בשונות הזמנים במערכת ובמשך השירות בהתאמה. הנוסחה מבטאת הנחות אינטואיטיביות לגבי משך ההמתנה, שמשכו ארוך יותר ככל שנצילות השרת עולה, ככל שהשונות במשך הזמן בין המופעים או בזמן השירות עולה וככל שמשך השירות הממוצע עולה (בהתאמה לאיברים השונים במכפלה).

## הערות שוליים

קטגוריה:תורת התורים
קינגמן
פואד אבו זיכרי

**פואד מוחמד אבו זיכרי** (בערבית: **فؤاد محمد أبو ذكري**, תעתיק מדויק: פאאד מחמד אבו ד'כרי; 8 בנובמבר 1923 - 26 בינואר 1983) היה מפקד חיל הים המצרי מיוני 1967 ועד ספטמבר 1969, ולאחר מכן, מאוקטובר 1972 ועד נובמבר 1976. לאחר סיום שירותו הצבאי שימש יועץ בענייני הצי לנשיא מצרים, אנואר סאדאת, ולאחר מכן היה סגן שר לענייני תובלה ימית ויושב ראש חברת הספנות FAMCO.

## ביוגרפיה
נולד בשנת 1923 באל עריש. בשנת 1965 סיים את האקדמיה הצבאית הגבוהה בקהיר ועם בני מחזורו נמנו גם מוחמד עבד אל-ע'ני אל-גמאסי ואחמד איסמעיל עלי.
150px|ממוזער|ימין|אבו זיקרי במדי חיל הים המצרי
ב-11 ביוני 1967, מיד עם סיום מלחמת ששת הימים, הודח מפקד חיל הים המצרי בזמן המלחמה, סולימאן עזאת, ואבו זיכרי מונה תחתיו. תחת פיקודו התעמת חיל הים המצרי ביולי 1967 מול חיל הים הישראלי בקרב רומני. באוקטובר 1967 זכה חיל הים המצרי לאחת מהצלחותיו הגדולות, טיבוע המשחתת הישראלית אח"י אילת. אבו זיכרי הודח מתפקידו בספטמבר 1969, לאחר מבצע רביב - הפשיטה המשוריינת שערך צה"ל בגדה המערבית של מפרץ סואץ. בפשיטה זו פעלו כוחות חיל הים הישראלי, כולל שייטת 13 במפרץ סואץ ללא שהמצרים הצליחו לאתרם ולהפריעם. תחת אבו זיכרי מונה כמפקד חיל הים, מחמוד עבד אל-רחמן פהמי.

בסוף אוקטובר 1972, בעת שהחליף חלק מצמרת צבאו, כולל את שר ההגנה מוחמד צאדק (תחתיו מונה אחמד איסמעיל עלי), הדיח נשיא מצרים, אנואר סאדאת, גם את מפקד חיל הים פהמי ומינה במקומו שוב את אבו זיכרי.

במלחמת יום הכיפורים נלחם חיל הים המצרי מול חיל הים הישראלי בשלוש זירות: הים התיכון, מפרץ סואץ ומצרי באב אל מנדב. בים התיכון התרחשו מספר קרבות בין ספינות טילים ישראליות ומצריות, שבכולם הייתה יד הישראלים על העליונה. הקרב הבולט ביותר היה קרב דמייט בו טובעו שלושה סטי"לים מצריים. בימים הראשונים לקרבות ניסו המצרים להפגיז מן הים מתקנים ישראלים בסיני. בהמשך הלחימה נשארו הספינות המצריות בנמליהן מחשש לתקיפות אוויריות. במפרץ סואץ פעלו כוחות קומנדו ימי מצריים שניסו לנחות בסיני. הכוח הימי הישראלי במפרץ סואץ כלל רק דבורים וכוחות של שייטת 13. במספר היתקלויות ימיות נפגעו וטובעו סירות משמר, סירות קטנות אחרות וסירות קומנדו מצריות. במצרי באב אל מנדב הטילו המצרים מתחילת הלחימה הסגר ימי ומנעו שיט אוניות ישראליות לאילת. ב-1 בנובמבר אפשרו המצרים מעבר ספינת משא ישראלית אולם רק בתחילת דצמבר 1973 הוסר הסגר רשמית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא מצרים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:אנשי צבא מצרים במלחמת ההתשה

קטגוריה:חיל הים המצרי
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1923
קטגוריה:נפטרים ב-1983
מודל הדוני

בכלכלה, **מודל המחירים ההֵדוֹניים** הוא שיטה האומדת את העדפות הצרכן. 

השיטה מפרקת את מאפייני המוצר ואומדת את השפעתה של כל יחידת מאפיין על מחיר המוצר. 

לצורך מדידה הדונית נדרש מידע הן על מאפייני המוצר והן על מחירו. 

השימוש במודלים הדוניים נפוץ עבור מוצרים הטרוגניים במאפייניהם כגון דירות, מחשבים ומוצרי הלבשה.

למודל המחירים ההדוניים שימוש בשומת מקרקעין, שכן הוא מאפשר לאמוד את המאפיינים השונים של יחידות דיור שאינם נסחרים בשוק, כגון איכות השכונה, איכות האוויר, מערכת החינוך וכדומה.

## ראו גם
* תמחור דינמי

קטגוריה:שמאות מקרקעין
ספר אלף החוקים

**ספר אלף החוקים** (Mādayān ī Hazār Dādestān) הוא ספר משפט זורואסטרי מהמחצית הראשונה של המאה ה-7 (סוף התקופה הסאסאנית), שנערך בידי אדם בשם פַרוֹכְמַרד אִי וַהְרָאמָאן (Farroxmard i Wahrāmān). הספר נכתב בפהלווית (פרסית בינונית) והוא מכיל אוסף של פסקים ופרשנויות בנושאים משפטיים שונים, כגון דיני משפחה, דיני ממונות ועוד. הספר נשמר בכתב יד אחד (שאינו מכיל את כל החיבור המקורי, ויש בו שיבושים לא מעטים), והוא ייחודי במובנים רבים: הוא המקור המשפטי הזורואסטרי היחיד ששרד עוד מלפני התקופה האסלאמית, וככזה הוא ראשון במעלה להכרת ההיסטוריה החברתית והמוסדים של פרס הסאסאנית. בשונה משאר החיבורים הזורואסטרים ששרדו, הוא אינו מכיל בתוכו כל התייחסות תאולוגית (מלבד התייחסויות קצרות לאווסטה ולפרשנויותיה וכדומה), והוא עוסק כמעט אך ורק בחקיקה ובמשפט. לעומת זאת, בהקדמה, מרחיב המחבר במליצות תאולוגיות ומוסריות, ועומד על החשיבות הדתית העליונה של שמירת המשפט כדרך להגשמת מטרותיה של הדת הזורואסטרית. 

תיארוך הספר מסתמך בין השאר על כך שהתאריך האחרון המוזכר בו הוא שנת 26 למלך כוסרו פרוויז (591–628). גם אם נניח עריכה בתקופה מאוחרת יותר, ברור לחלוטין מתוכנו של הספר שהחקיקה בו היא סאסאנית לחלוטין, ונקייה מכל השפעות של התפתחות המשפט הפרסי בתקופה האסלאמית.

כתב היד של הספר, שהיה שייך לספריית הטאריה בפונה (Poona) פורסם לראשונה כמהדורת פקסימיליה על ידי J.J. Modi ב-1901, והוא שפרסמו תחת השם Mādayān ī Hazār Dādestān, או בקיצור MHD. אמנם, המשפט בהקדמת הספר שממנו לקח מודי את כותרתו אומר "ēn mādayān hazār dādestān xwānēnd", דהיינו "ספר זה קרוי 'אלף החוקים'", ואם כן שמו המקורי של הספר היה פשוט "אלף החוקים". חלק אחר של כתב היד, שהיה ברשותו של Tehmuras D. Anklesaria ולא פורסם על ידי מודי, פורסם על ידי אנקלסריה ב-1912, והוא ידוע בכינוי MHDA. סדר הפרקים בפקסימליות הללו מבולבל לעיתים, אך ניתן לעמוד על הסדר המקורי על פי מספור אבג'ד שנוסף לספר בתקופה המוסלמית (שאמנם אינו אמין בכל המקרים, שכן חלק מהדפים אבדו עוד קודם להוספת אותו מספור). לפי המספור הזה, הפרקים הראשונים, 1–4, אבדו, אך חלק גדול מהספר (75 דפים שכל אחד מכיל 17 שורות בממוצע) שרד.

## קישורים חיצוניים
*MĀDAYĀN Ī HAZĀR DĀDESTĀN, באנציקלופדיה איראניקה

קטגוריה:זורואסטריות
קטגוריה:ספרי המאה ה-7
קטגוריה:ספרי משפט
שמורת נחל שרך

**שְׁמוּרַת נַחַל שָׁרָךְ** היא שמורת טבע בישראל, שהוכרזה בשנת 1969. השמורה משתרעת בקרבת גבול לבנון, צפונית לכביש הצפון. מקור השם בשרכים הגדלים על גדות הנחל. ראשיתו של הנחל בתחומי לבנון, וחלקו האחרון נמצא בשמורת נחל בצת.

## נחל שרך
חלקו העליון של נחל שרך הוא נחל אכזב, ובחלקו התחתון מעיינות נובעים לכל אורך השנה, הנקראים "עינות כרכרה", שמהם זרימה איתנה לכיוון מכון השאיבה שמתחת לקיבוץ אילון. שם ישנה חורשת אקליפטוסים ובריכות אגירה ישנות מבטון. ומכאן נשאבים מי הנחל ומועלים לקיבוץ אילון. נחל שרך נשפך לעבר נחל בצת.

## הצומח והחי בשמורה

השמורה מאופיינת בחורש ים-תיכוני צפוף ומגוון, ובו בין היתר עצי אלון התולע, כליל החורש, אדר סורי, ער אציל, קטלב, ומיני שרכים שונים (שעל שמם נקרא הערוץ). בשטחים היבשים של הערוץ גדלים עצי אלון מצוי, אלה ארץ ישראלית ועוזרר, ושיחי אחירותם החורש וקידה שעירה.

השמורה ברובה מוצלת ולעיתים כה עבותה עד שהיא מסתירה לחלוטין את השמים. המסלול נוח למטיילים בכל עונות השנה, כמו כן הירידה יחסית נוחה, בשביל מכוסה עלווה שנשרה בצבעי צהוב-ירוק מרהיבים. 

בשעות הלילה פעילים באזור שועלים וחזירי בר, כמו כן ניתן מדי פעם לראות שפני סלע ועטלפים השוכנים במערה.

## מערת שרך
במרכז השמורה נמצאת מערת שרך, המהווה אטרקציה מיוחדת למטיילים, ובה נכנסים לבטן ההר (בלוויית פנסים) ומטפסים בתוך מערת נטיפים לגובה של כ-20 מטרים במעבה ההר, במסלול מסודר הכולל מדרגות ברזל ויתדות, שאורכו קרוב ל-200 מטר, היציאה מהמערה היא במפלס העליון, בגובה של כ-15 מטר מעל הערוץ.

בתקופת החורף (נובמבר - אפריל) בה לנים העטלפים, הכניסה למערה אסורה.

נכון לסוף שנת 2015 הכניסה למערה אסורה בשל חשד לקדחת המערות.

## אירועים בשמורה

במהלך מלחמת לבנון השנייה נפלו מספר טילים בשטח השמורה וגרמו לשרפות של שטחי חורש.

## גישה לשמורה

שמאל|ממוזער|450px|מפת אזור נחל בצת שבמרכזו נמצאת השמורה
הכניסה היא מחניון שרך, מצפון לכביש הצפון (899) - נ.צ. 1732-2747. או מהחניון בקיבוץ אילון.

## קישורים חיצוניים
* טיולי שביל ישראל, באתר החברה להגנת הטבע
* מסלול טיול לנחל בצת ונחל שרך, באתר "טיולי"
* מסלול טיול מעודכן בנחל שרך ונחל בצת
* סיור וירטואלי במערת שרך - 360israel.co.il

שרך
קטגוריה:הגליל העליון: נחלים
מריאנפלאץ

ממוזער|250px|המריאנפלאץ ובית העירייה החדש
שמאל|ממוזער|200px|הבתולה מרים מעל עמוד המריאנזוילה
**מריאנפלאץ** (בגרמנית: **Marienplatz**) היא כיכר גדולה במרכז העיר מינכן, גרמניה מאז שנת 1158. 

בימי הביניים היו בכיכר שווקים ונערכו בה תחרויות. הכיכר נקראה על שם המריאנזוילה (Mariensäule), עמוד מריאני (על שם מרים, אם ישו) שנבנה בשנת 1638 לכבוד סיום הכיבוש השוודי. כיום הכיכר ידועה בזכות בית העירייה הנמצא בקצה הצפוני שלה. הקריון (סוג של גלוקנשפיל) שמנגן במגדל בית העירייה, בליווי בובות, נבנה בהשראת טורנירים אלו, וכיום מושך מיליוני תיירים. לקריון שלוש מנגינות: בראשונה אין תזוזה של הדמויות, בשנייה נעות הדמויות שבחלק העליון ובשלישית רוקדים החבתנים (עושי חביות הבירה) שבחלק התחתון. ריקודם מסמל את הפריחה הכלכלית שהתרחשה עם תום מלחמת שלושים השנה כאשר הקהל שב לפקוד את בתי הבירה. 

בצד המזרחי של הכיכר נמצא בית העירייה הישן של העיר. 

המדרכה בין המריאנפלאץ לקארלספלאץ היא אזור הומה המלא בחנויות ומסעדות. 

במקום נמצאת גם תחנת רכבות הממוקמת מתחת לכיכר אשר מהווה תחנה מרכזית חשובה לרכבת התחתית (U Bahn) ולרכבת פרוורים (S Bahn) לעיר.

רוב המבנים שסביב הכיכר נהרסו במהלך הפצצות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה ושחוזרו במהלך השנים שאחריה. מגדל הפעמונים (הגלוקנשפיל) ניצל מהרס, כנראה בשל היותו נקודת ציון למטוסים.

## עמוד מרים
המריאנסולה היא עמוד מריאני, הממוקם בכיכר המריאנפלאץ, שנבנה בפקודת מקסימיליאן הראשון, דוכס בוואריה בשנת 1638 לכבוד סיום הכיבוש השוודי במהלך מלחמת שלושים השנים. בראש העמוד פסלון מוזהב של הבתולה מרים, העומדת על חצי סהר כמלכת גן עדן, שנבנה בשנת 1590. העמוד הוצב לראשונה בקתדרלת פראואנקירכה. עמוד מרים במינכן הוא העמוד המריאני הראשון מצפון לאלפים והוא נבנה בהשראת עמודי מרים אחרים שנבנו באירופה.

בארבע פינות תחתית העמוד ניצבות ארבע דמויות ילד קטן הנאבקות כל אחת באויב סמלי אחר בתקווה שלא תתרחש על העיר הצרה המסומלת על ידי הדמות. האריה מסמל מלחמה, קוקאטריס מסמל מגפה, דרקון מסמל רעב ונחש מסמל את הכפירה או מעשי השטן.

## מזרקת הדג (Fischbrunnen)
בפאתי הכיכר נמצאת מזרקת הדג (Fischbrunnen). 

המזרקה נמצאת ליד הכניסה הראשית לבניין העירייה החדש, המים מגיעים אליה מנהר האיזאר (Isar). לפני המזרקה הנוכחית הייתה במקום מזרקה קודמת, שנבנתה על ידי קונרד קנוהל בשנים 1865-1862 ונהרסה לחלוטין בהפצצות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. ב-1954, במקום שחזור מלא נבנתה מזרקה חדשה על בסיס רעיונות המזרקה הקודמת.

File:Mariensäule (Munich) (2).JPG|עמוד מריאן, בית העירייה החדש ומגדלי קתדרלת פראואנקירכה (כנסיית גבירתנו)
File:Fischbrunnen - München.JPG|מזרקת הדג
File:New Town Hall - Munich (1).JPG|בית העירייה החדש
File:Rathaus-Glockenspiel - Munich.JPG|שעון הגלוקנשפיל בבית העירייה החדש
File:Altes Rathaus (München) (1).JPG|בית העירייה הישן


## קישורים חיצוניים

* מבט פנורמי על הכיכר

קטגוריה:מינכן: כיכרות
בית העירייה החדש של מינכן

**בית העירייה החדש** (בגרמנית: **Neues Rathaus**) הוא בית עירייה בכיכר המריאנפלאץ שבמרכז העיר מינכן, גרמניה. בבניין נמצאים מועצת העיר, משרדי ראש העיר וכן חלק מהאדמיניסטרציה. בשנת 1874 הועברו הרשויות מבית העירייה הישן לבניין החדש.
## היסטוריה
הבניין נבנה בין השנים 1867–1908 בסגנון בנייה נאו-גותי. הבניין מכסה שטח של 9,158 מ"ר ומכיל 400 חדרים. החזית המרכזית מופנית לכיוון הכיכר ואילו החזית האחורית צמודה לפארק קטן. המרתף מאוכלס ברובו במסעדה בשם "Ratskeller". בקומת הקרקע נמצאת תחנת מידע גדולה לתיירים וכן שטחים המושכרים לחנויות.

בקומה הראשונה ישנה מרפסת גדולה הפונה לכיוון הכיכר ונערכים בה פסטיבלים גדולים כמו אליפויות כדורגל או קונצרטים בזמן שוק חג המולד. המגדל המרכזי בה מגיע לגובה של 85 מטר ופתוח למבקרים באמצעות מעלית. בראש המגדל נמצא ה-Rathaus-Glockenspiel שכולל מספר הצגות יומיות ומהווה אטרקציה תיירותית.

בהפצצות בעלות הברית על גרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה ניזוק המבנה ושוחזר בשנים שלאחר מכן.

## קישורים חיצוניים

* אתר באנגלית על בית העירייה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מינכן: מבנים
מינכן
רוני הברסון פורטדו דה אראוז'ו

**רוני הברסון פורטדו דה אראוז'ו** (בפורטוגזית: **Ronny Heberson Furtado de Araújo**, נולד ב-11 במאי 1986) המוכר כ**רוני**, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

## קריירה
הקריירה המקצוענית של רוני החלה בשנת 2004 בקורינתיאנס סאו פאולו, בה שיחק שלוש שנים.

עם תום חוזהו בקבוצה הביעו בו עניין מספר קבוצות אירופיות. בסופו של משא ומתן, בו נטלו חלק גם מנצ'סטר סיטי, פ.ס.וו. איינדהובן ופריז סן-ז'רמן, חתם רוני בספורטינג ליסבון. 
 
בספורטינג לא הצליח רוני להשתלב בסגל ושיחק בעונתו הראשונה בקבוצה בשנים עשר משחקים בלבד.  יחד עם זאת השער היחיד שלו באותה עונה נכנס לספרי ההיסטוריה.  רוני, הידוע ברגל שמאל עוצמתית, בעט כדור חופשי שהגיע למהירות של 210.9 קמ"ש - המהירה ביותר אי פעם.

את עונת  פתח רוני בהרכב אך עם הגעתו לקבוצה של מגן מילאן לאנדרו גרימי נדחק חזרה לספסל.  בעונתו השלישית בקבוצה שיחק רוני בשישה משחקים בלבד.

בעונת  הושאל רוני לעולה החדשה לליגה הפורטוגלית אוניאו לייריה.
עם סיום תקופת ההשאלה ולאחר שסייע לקבוצה להישאר בליגה חתם רוני על חוזה עם הרטה ברלין מהבונדסליגה השנייה והתאחד עם אחיו, שחקן הקבוצה רפאל. ביולי 2016 שוחרר מהקבוצה עקב עודף שחקנים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:מגני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:פורטלזה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני קורינתיאנס
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג ליסבון
קטגוריה:כדורגלני אוניאו דשפורטיבה דה לייריה
קטגוריה:כדורגלני הרטה ברלין
קטגוריה:כדורגלני פורטלזה
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1986
שלמור אבנון עמיחי

**שלמור אבנון עמיחי** הייתה אחת מעשר חברות הפרסום הגדולות בישראל.

החברה נמצאת בבעלות תאגיד הפרסום הבינלאומי , הנמנה עם קונצרן התקשורת .

ב-20 ביוני 2012 שינה את שמו ל-Y&R ישראל.

במרץ 2021 הגישה חברת שלמור אבנון עמיחי לבית המשפט המחוזי בתל אביב בקשה למתן צו לפתיחת הליכים לפירוקה.

## פעילות
משרד הפרסום נוסד ב-22 במאי 1989, על ידי שלומי אבנון ורמי שלמור. במאי 1994 הצטרף גדעון עמיחי כשותף וכמנהל קריאייטיב ראשי. ב-1999 החלה התקשרות עם חברת הפרסום האמריקנית Young & Rubicam הנמנית עם תאגיד התקשורת WPP. משרד הפרסום כולל גם סטודיו למיתוג ולעיצוב, מחלקת אינטראקטיב (Y&R interactive), מישב הפקות, שיוך קבוצתי לחברת המדיה Union Media, שיתוף פעולה עם משרד פרסום מגזרי לציבור הערבי "מזאווי מפרסמים", "Wunderman Israel"- הנמנה עם רשת "Wunderman" הבינלאומית.

החל מחודש יולי 2011, הפכו מייסדי החברה, רמי שלמור, שלומי אבנון וגדעון עמיחי, ליושבי ראש פעילים ומינו מחליפים.
ב-2016 נסגר המשרד.

על חלק מלקוחות הגדולים של המשרד נמנו שטראוס גרופ, כלמוביל, טבע, ישראכרט, דלק, החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, סטימצקי, ביטוח ישיר, ניופאן, עמותת לתת, רוח נשית ואתגרים.

המשרד היה אחראי גם על הקמפיינים של חברת הכבלים HOT בשנים 2003-2004.

המשרד ליווה שיווקית ופרסומית בהתנדבות (פרו בונו) כ-27 עמותות.

## הישגים ופרסים
*המשרד זכה ב-19 אריות קאן, המספר הגדול ביותר למשרד פרסום ישראלי (התחרות בקאן נחשבת לתחרות הפרסום היוקרתית ביותר בעולם הפרסום))
*קמפיין האינטרנט של Y&R interactive עבור דנונה שטראוס השיג שיא ישראלי במספר הצבעות-גולשים, כ-10,000,000 הצבעות לבחירת התמונות שיעלו על גביעי המעדנים
*האו"ם העניק (2010) פרס מיוחד למשרד עבור פרויקט "SDIA" של הוועד למלחמה באיידס
*המשרד הוכתר (2009) למשרד השנה של רשת Young & Rubicam בעולם (מתוך 184 משרדים) וזכה ב-Jewel Award, של הרשת הבינלאומית
*המשרד זכה במקום שני בתחרות משרד השנה בעולם בתחום חדשנות במדיה בפסטיבל קאן (לשנת 2009)
*המשרד זכה בגראנד פרי בפסטיבל לונדון (2009), עבור קמפיין הרדיו "הספק", שנוצר עבור הוועד למלחמה באיידס, המשרד הישראלי היחידי שזכה בפרס זה (נכון ל-2010)
*המשרד זכה בגראנד פרי בפסטיבל ניו יורק (1999), עבור קמפיין "הפרסום ברדיו עובד", המשרד הישראלי היחידי שזכה בפרס זה (נכון ל-2010)
*המשרד זכה ב-Gold Clio, בזכות פרויקט "הדממת האינטרנט", המשרד הישראלי היחידי שזכה בפרס זה (נכון ל-2010)
*עבודת המשרד עבור "orange time" היא העבודה הישראלית הראשונה שנכנסה לספר תחרות הפרסום הבריטית,D&AD

## קישורים חיצוניים
* 
* Young & Rubicam
* הבלוג של שלמור אבנון עמיחי
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משרדי פרסום בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1989
קטגוריה:חברות ישראליות שנסגרו
כרמן קאס

**כרמן קאס** (**Carmen Kass**; נולדה ב-14 בספטמבר 1978) היא דוגמנית אסטונית.

## שנותיה הראשונות
קאס נולדה בטאלין, אסטוניה וגדלה בכפר Mäo, ליד Paide, בירת מחוז יארבה. קאס, אחותה ואחיה גדלו רק בידי אמם, Koidu Põder.
כיוון שעסקה בדוגמנות, היא לא סיימה את בית הספר התיכון ולא קיבלה תעודת בגרות.

## קריירה
### דוגמנות
קאס עברה לפריז בהיותה בת שמונה עשרה ובמהרה זכתה לחשיפה כשהופיעה על גבי השערים של ווג הצרפתי והאמריקני, Elle האוסטרלי, אימג' הבריטי, מאדאם פיגארו ונומרו הצרפתי.

אנה וינטור הייתה הראשונה שנתנה הזדמנות לקאס וב-1999, היא דגמנה על המסלול עבור המעצבים Shiatzy Chen, מארק ג'ייקובס, Michael Kors, קלווין קליין, ראלף לורן, דונה קארן ודולצ'ה וגבאנה, והופיעה בפרסומות של מותגים כמו קלווין קליין, שאנל, גוצ'י, דונה קארן, Dsquared2, ורסצ'ה, ג'יבנשי, פנדי, מקס מארה, ולנטינו, ראלף לורן, ואפילו ג'נרל מוטורס. היא גם דגמנה לפרסומת הג'ינס של גאפ והייתה הפרזנטורית של רבלון, Sephora, ושל בושם כריסטיאן דיור J'adore.
ב-2007 לבדה, קאס הופיעה בעשרה קמפיינים עם מעצבים ידועים לקולקציות האביב/חורף. נכון ל-2007, היא הדוגמנית והפרזנטורית של מקס פקטור.
כעת היא הפנים של מותג האופנה הספרדי Hoss Intropia לסתיו/חורף 2010.

קאס הוכתרה בידי ווג כ"דוגמנית השנה" בטקס פרסי האופנה של VH1/Vogue 2000.
כשדיגמנה בניו יורק, היא למדה בבית הספר של לי שטרסברג.

היא צעדה בתצוגת האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט בשנים 1999, 2000 ,2002, 2003 ו-2008.

### פעילויות אחרות
ב-2004 שיחקה קאס את התפקיד הנשי הראשי בסרט הרצח-המסתורין האסטוני "Täna öösel me ei maga" (בתרגום מילולי "אנחנו לא נלך לישון הלילה"; הסרט הופץ ברחבי העולם תחת השם "Set Point"). באותה שנה קיבלה תפקיד קטן בסרט הדרמה האמריקאי "לכוון ולהרוג", לצדה של מיני אנדן.

בפברואר 2004, היא הצטרפה למפלגת Res Publica Party השלטת.
קאס רצה לפרלמנט האירופי אחרי שארץ הולדתה הצטרפה לאיחוד האירופי במאי 2004.
היא זכתה ב-2,315 קולות מהבוחרים האסטוניים, אבל לא נבחרה לפרלמנט האירופי.

קאס משחקת שחמט ונבחרה לנשיאת ליגת השחמט הלאומית האסטונית ב-2004.
היא ניהלה קמפיין כדי שטאלין תארח את אולימפיאדת השחמט 2008 אולם העיר דרזדן, שבגרמניה נבחרה במקומה.

בבעלותה חלק מסוכנות הדוגמנות Baltic Models, בה היא מדגמנת.

ב-2008 קאס הקימה את חברת SMS loan company הנקראת Credit Market באסטוניה. באפריל 2009, התקשורת האסטונית פרסמה מאמר המציין שהחברה נקלעה לקשיים כלכליים ולא שילמה מיסים באסטוניה.

## חייה האישיים
אחותה הבכורה, ויקטוריה דה לונה, נשואה לזמר ג'ואל דדה לונה.
הזוג נפרד ב-2004 אחרי ששניהם הואשמו והורשעו בסחר בסמים.
אחיה הבכור של קאס עוסק בנדל"ן.

קאס יצאה עם המסעדן ריק עקיבה שאותו פגשה ב-1998, הם יצאו עד 2004.
מאז שלהי 2004, היא בקשר רומנטי עם אריק לובורן, אלוף שחמט גרמני.

## קישורים חיצוניים

* 
* כרמן קאס ב-Fashion Model Directory

## הערות שוליים




קטגוריה:דוגמניות אסטוניות
קטגוריה:ילידות 1978
קן (כדורגל)

**סטאד מאלרב קן** (צרפתית: Stade Malherbe Caen) הוא מועדון כדורגל צרפתי מקצועני, המשחק בעיר קן שבנורמנדי תחתית. 

## היסטוריה
המועדון נוסד ב-17 בנובמבר 1913 לאחר איחד בין שני המועדונים - "קלאב מאלרב קן" ו-"קלאב ספורטיף קן". הקבוצה נקראת על שמו של פרנסואה דה מאלרב (1555-1628), שהיה משורר, מבקר ומתרגם, יליד העיר קן.

במרבית שנותיו המועדון נחשב לאחד ממועדוני החובבנים הטובים ביותר בצרפת. ב-1985, הפך המועדון באופן רשמי למועדון מקצועני. בסוף שנות ה-80 ובראשית שנות ה-90, עברה קן לשחק בליגות הבכירות בצרפת, ושינתה את מעמדה למועדון צרפתי מקצועני בכיר במדינה. בשנת 1988, העפילה הקבוצה לליגה הצרפתית הבכירה. בשנת 1992, מספר חודשים לאחר שהמועדון ניצל מפשיטת רגל, הקבוצה סיימה במקום החמישי בליגת העל הצרפתית והעפילה לגביע אופ"א. בסיבוב הראשון בגביע אופ"א הקבוצה הפסידה לריאל סרגוסה והודחה מהטורניר. בשנת 1993, הקבוצה עבר לשחק במגרש המודרני סטאד מישל ד'אורננו. שנתיים לאחר מכן, ירדה הקבוצה לליגת המשנה הצרפתית. על אף שזכתה באליפות ליגת המשנה ב-1996, הקבוצה חזרה במהרה להיות קבוצה אלמונית בליגת המשנה הצרפתיות.

בסוף שנות ה-2000, השיגה הקבוצה הישגים שהקנו לה את הזכות לשחק מספר עונות בליגת העל הצרפתית. בשנת 2005, קן אף העפילה לגמר גביע הליגה הצרפתית.

בסוף עונה  ירדה קן לליגה הצרפתית השנייה לאחר שסיימה במקום ה-18, נקודה אחת מתחת ללוריאן שנשארה בליגה. בסיום עונת  שבה הקבוצה לליגת העל הצרפתית לאחר שסיימה במקום ה-3 בליגה השנייה. אך ירדה שוב בתום עונת . בעונת 2024/2025 נשרה לליגה השלישית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל צרפתיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1913
קטגוריה:קן
קטגוריה:1913 בצרפת
ארל (כדורגל)

**מועדון אתלטיקה ארל-אביניון** (בצרפתית: **Athlétic Club Arles-Avignon**) הוא מועדון כדורגל צרפתי, הממוקם במקור בעיר ארל. המועדון נודע בעבר בשם "מועדון אתלטיקה ארל", אך בשנת 2010, הקבוצה הותקה לקומונה הקרובה אביניון ולכן אימצה גם את שמה. בעונת 2015/16 משחקת ארל-אביניון בליגה הרביעית. ב-2010/11 שיחקה בליגת העל הצרפתית לאחר 5 עונות בהן עלתה ארבע ליגות. הקבוצה משחקת באצטדיון פארק דה ספורטס, אביניון.

## היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1913, לאחר איחודם של 3 מועדוני ספורט: "לה פדאל ז'וייה", "ארל אוטו-ולו" ו-"ארל ספורטס". בשנות ה-70, הקבוצה שיחקה בליגת המשנה הצרפתית. בשנים 1970 ו-1973, הקבוצה העפילה לרבע הגמר הגביע הצרפתי. בשנת 2009, המועדון העפיל לליגת המשנה הצרפתית מחדש, וציין בכך עליית ליגה רביעית ברציפות בארבע שנים. באותה השנה, הקבוצה עברה למגרשה הנוכחי, לאחר שעזבה את מגרשה הישן סטאד פרננד פורנייה שבארל. אחרי המעבר, הקבוצה שינתה את שמה לשם הנוכחי, ושינתה גם את סמלה.

## קישורים חיצוניים

* 

ארל
קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1913
לאודה אייר

[ממוזער|שמאל|250px|מטוס [בואינג 737 של לאודה אייר]]
**לאודה אייר** (**Lauda Air**) הייתה חברת בת של אוסטריאן איירליינס, ובסיס פעולתה המרכזי היה בנמל התעופה הבינלאומי וינה-שווכאט.

## תולדות החברה
לאודה אייר הוקמה באפריל 1979 על ידי אלוף פורמולה 1 ניקי לאודה והחלה לפעול בשנת 1985. החברה הפעילה בעיקר טיסות שכר ליעדי נופש, כולל טיסות לנמל התעופה אילת ונמל התעופה בן-גוריון בישראל. 

בשנת 1997 רכשה אוסטריאן איירליינס את השליטה בחברה מידי ניקי לאודה (שהמשיך להחזיק במניות מיעוט). בנובמבר 2000, בעקבות הפסדים שצברה, רכשה אוסטריאן את מלוא הבעלות והדיחה את ניקי לאודה מניהול החברה.

במרץ 2000 הצטרפה לקבוצת חברות התעופה סטאר אלייאנס.

באפריל 2013 החברה הפסיקה להתקיים כחברת תעופה. היא הוחלפה על ידי *Austrian myHoliday*, שהיא מותג המשמש את אוסטריאן איירליינס לשיווק טיסות שכר ונופש.

## יעדי החברה
החברה הפעילה טיסות לכ-58 יעדים ב-8 מדינות: אוסטריה, מצרים, יוון, איסלנד, אירלנד, איטליה, פורטוגל, ספרד וטורקיה.

## צי המטוסים

## תאונות ותקריות
ב-26 במאי 1991 יצאה טיסת לאודה אייר 004 במטוס בואינג 767 מבנגקוק. בעיית קצר במערכת היפוך דחף במנוע השמאלי גרמה לסחרור קטלני ואיבוד שליטה בגובה רב, כל 223 הנוסעים נספו. לפי שמועה לא מבוססת עלתה תחילה הטענה כי המטוס פוצץ על ידי ברוני סמים. 

## קישורים חיצוניים
* 

* האתר הרשמי (ארכיון האינטרנט)

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה אוסטריות
קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו
יעקב מלכה

**יעקב מלכה** (נולד בשנת 1941 בקזבלנקה, מרוקו). הוא צייר ישראלי. 
## ביוגרפיה
מלכה עלה לישראל בשנת 1956 במסגרת עליית הנוער והצטרף לקיבוץ ברור חיל. ציור ורישום הם תחומי עיסוק שליוו אותו מאז ילדותו; בקיבוץ זיהו את כישרונו ובסיוע הסופר אריה ליפשיץ, שעבר אז במזכירות מחלקת עליית הנוער של הסוכנות היהודית הוא נשלח להשתלם אצל הציירים מרסל ינקו ואביגדור סטימצקי. אחר כך למד בפריז באקול נסיונל סופרייר דה בוזאר, על ידי מלגה שקיבל מראש מחלקת עליית הנוער משה קול. לאחר שחזר עבר להתגורר בשכונת ימין משה בירושלים.

בשנת 1971 השתלם בטכניקות גרפיות בניו יורק. יצירותיו נמצאות באוספים שונים בישראל, ארצות הברית, אנגליה, צרפת וגרמניה.

לאחר תקופה של עבודה בגרפיקה חזר מלכה לצייר ולערוך תערוכות. עבודותיו החדשות משקפות שינוי בתפיסה ובהסתכלות על הסובב אותו בתחומים שונים. ביו שאר עבודותיו, אייר מלכה את ההגדה של פסח, עבודה שנדפסה במהדורות רבות בשם "הגדת השערים". ב-1987 יצר מגילת קלף שנמסרה כמתנה לחסן השני, מלך מרוקו, בעת ביקור רשמי של משלחת ישראלית.

## תערוכות

## קישורים חיצוניים
* דף האמן באתר מוזיאון ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ציירים יהודים מרוקאים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:מאיירי הגדה של פסח
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
הבכיינים

**הבכיינים** הוא מחזה של חנוך לוין.

## עלילה
המחזה עוסק בצוות בית חולים בכלכותה אשר מחליט לשעשע את שלושת החולים הגוססים השוכנים בו ולהציג בפניהם את הטרגדיה היוונית "ייסורי אגממנון ומותו" מאת אייסכילוס. הטרגדיה מתארת את חזרתו של אגממנון לאחר עשר שנים בהן שירת בחזית במלחמת טרויה יחד עם שבוית המלחמה שהפכה גם לאהובתו, קסנדרה בת מלך טרויה. קליטמנסטרה, אשתו של אגממנון זועמת על הנעשה ורוצחת את בעלה ומאהבתו. כך יוצר לוין הצגה בתוך הצגה במהלכה הגוססים צופים במתרחש על ה"במה", והקהל צופה הן במחזה והן בצופים הגוססים, ובכך מקשר בין גורלות הדמויות השונות, כפי שמבקר התיאטרון מיכאל הנדלזלץ מתאר זאת: 

יחד עם זאת, ההצגה הפנימית אינה מסתיימת ונקטעת בפתאומיות כאשר אחד הצופים הגוססים מת במיטתו ומוחלף בחולה אחר.

## ההקשר האוטוביוגרפי
"הבכיינים" הוא המחזה האחרון שלוין ניסה לביים, בשנת 1999, בעודו מאושפז בבית חולים בשל מאבקו במחלת הסרטן. הוא לא הספיק לסיים את המלאכה ונפטר מהמחלה ב-8 באוגוסט 1999. בשל ההקשר האוטוביוגרפי המתבקש הכיל המחזה רובד נוסף של משמעות, כפי שהנדלזלץ ציין:

## הפקת 2000 - התיאטרון הקאמרי

### צוות
המחזה הועלה לראשונה בתיאטרון הקאמרי ב-21 באוקטובר 2000: 
* במאי: אילן רונן (לימים המנהל האמנותי של תיאטרון הבימה).
* דרמטורגיה: נורית יערי.
* שחקנים: דב נבון, גבי עמרני, מכרם ח'ורי - **הגוססים**, אשר צרפתי - **[[אגממנון]]**, מירב גרובר - **[[קליטמנסטרה]]**, סנדרה שונוולד - **[[קסנדרה]]**, יוסף כרמון - **[[סניטר]]**, שבתאי קונורטי - **גוסס חדש-חדש**, רוני אלפרין, סיימון קריכלי, רומן קריכלי, שי פיינברג, בועז רוזנברג - **עוזרי סניטר**.
* זמרות: אפרת אלעזר, קרן הדר, שירית לי-וייס, לימור עובד, ענת עיני, הגר ריש.
* תזמורת: גורי אגמון על סקסופון, יוסי בן נון על פסנתר, רוני הולן על תופים, אבנר יפעת על קונטרבס, ורד יעקב על חלילית, שוקי וולפוס על חצוצרה. 
* עיצוב תפאורה ותלבושות: רקפת לוי.
* מוזיקה: יוסי בן-נון.
* כוריאוגרפיה: דניאל אקילוב.
* תאורה: אבי יונה בואנו.

## לקריאה נוספת
* חנוך לוין, "הבכיינים", בספרו **החייל הרזה ואחרים**.

## קישורים חיצוניים
* 
* '''הבכיינים''' - פרטים על הפקת המקור באתר תיאטרון הקאמרי
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות חנוך לוין
קטגוריה:מחזות משנות ה-1990
קטגוריה:יצירות משנת 1999
אלכסנדר בסטריקין

פרופסור **אלכסנדר איוואנוביץ' בסטריקין** (ברוסית: **Алекса́ндр Ива́нович Бастры́кин**; נולד ב-21 באוגוסט 1953 בפסקוב) הוא מדינאי ומשפטן רוסי, מספטמבר 2007 עד ספטמבר 2010 היה סגן ראשון לתובע הכללי הרוסי וראש ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי - זרוע החקירות העיקרית של ממשלת רוסיה, העוסקת בביעור השחיתות הציבורית. ב-4 באוקטובר 2010, מונה לממלא מקום יושב ראש ועדת החקירות של הפדרציה הרוסית והחל מה-21 בינואר 2011 מונה על פי צו נשיאותי רשמי לחוקר הראשי של רוסיה וליו"ר מטעם הנשיא של ועדת החקירות הרוסית.

## ביוגרפיה
ב-1975 הוא סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים, באוניברסיטה הממלכתית של לנינגרד, למד ביחד עם ולדימיר פוטין. עם סיום הלימודים עבר בארגוני ביטחון פנים עד לשנת 1979. בשנת 1977 החל לעבוד על הדוקטורת וסיים אותו בשנת 1980. בשנת 1980 ועד ל-1987 היה מרצה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת לנינגרד. הוא היה פעיל בארגוני הקומסומול בעיר במקביל לולנטינה מטוויינקו.

בשנים 1988–1996 היה מרצה במוסדות להשכלה גבוה שונות בעיר.

בשנת 1996 עבר לעבוד במסגרת משרד הפנים ומשרד המשפטים הרוסי בעיר סנקט פטרבורג.

ב-6 באוקטובר 2006 מונה לתפקיד סגן ראשון לתובע הכללי ומאז ה-7 בספטמבר 2007 הוא ראש ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי שהוקם באותו מועד. ב-4 באוקטובר 2010 מונה לעמוד בראש ועדת החקירות של רוסיה, יורשת ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי. באותו יום לעבודה בוועדה הועברו 18 אלף חוקרים ממשרד התובע הכללי ואיתם מעל 60 אלף תיקי חקירות.

ב-22 במאי 2009, אלכסנדר בסטריקין נאם בפני ראשי הממשל והפרלמנט, והפנה את תשומת לבם לכך, ששליש מהפשיעה הכללית במוסקבה מבוצעת בידי מהגרים בלתי חוקיים. לדבריו, שירות ההגירה הפדרלי לא מבצע היטב את תפקידו בשל רמת השחיתות הגבוהה הקיימת בארגון זה.

אלכסנדר בסטריקין עקב באופן אישי אחר התקדמות חקירת הרצח של רוסלן יאמדאייב.

## תוארי כבוד
*יועץ ממלכתי למשפטים, דרגה 1 (החל מה-8 בדצמבר 2006)
*משפטן הכבוד של רוסיה (החל מה-11 בינואר 2007)
*דוקטור למדעי המשפט

## קישורים חיצוניים

* אלכסנדר בסטריקין באתר לנטה-פדיה 
* בסטריקין באתר התובע הכללי הרוסי 
* הבלש הבכיר של רוסיה נפצע בהתפוצצות רכבת 

קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1953
קארלספלאץ

ממוזער|250px|שער קארלסטור
ממוזער|250px|היכל הצדק (Justizpalast)
**קארלספלאץ** או **שטאכוס** (בגרמנית: **Karlsplatz** או **Stachus**) היא כיכר גדולה במרכז העיר מינכן, גרמניה. הכיכר נקראה רשמית קארלספלאץ בשנת 1797 על שם מושל בוואריה הלא פופולרי קארל תיאודור. תושבי מינכן לעיתים רחוקות משתמשים בשם הזה, וקוראים לכיכר שטקהוס על שם הפאב (*Beim Stachus* - "אצל שטקהוס"), ששכן במקום לפני שהתחילו העבודות להקמת כיכר. זה הוא המקום היחיד במינכן לו שני שמות רשמיים המשמשים במקביל.

הבניינים החשובים ביותר הממוקמים סביב הכיכר הם שער קרל (karlstor קארלסטור), שער כניסה לעיר גותי מ-1302 שהיה חלק מביצורי ימי הביניים שנהרסו והיכל הצדק (Justizpalast) שנבנה בסגנון הנאו-גותי. לפני שער קארלסטור ישנה מזרקה גדולה הפועלת בתקופת הקיץ. בחורף מותקנת במקום זירה להחלקה על הקרח. מתחת לכיכר ישנו מרכז קניות גדול וכן נמצאת במקום גם תחנת רכבות, הממוקמת מתחת לכיכר, לרכבת התחתית (U-Bahn) ולרכבת פרוורים (S-Bahn). קטע הרחוב בין קארלספלאץ למריאנפלאץ הקרוי בתחילתו נויהאוזר (Neuhauser) ובהמשכו קאופינגר (Kaufinger) הוא מדרחוב הומה שאורכו כ-1.2 ק"מ, בו נמצאות חנויות ומסעדות רבות וכן מבני ציבור.

## גלריה

File:Stachus-Brunnen (1).JPG|המזרקה בכיכר
File:Karlstor - Munich (1).JPG|שער קרל - צילום מהכיכר
File:Karlstor - Munich.JPG|שער קרל - צילום מרחוב נויהאוזר
File:The three musicians sculpture by Konrad Knoll in Munich.JPG|פסל שלושת המוזיקאים בשער קרל


## קישורים חיצוניים

* מבט פנורמי על הכיכר

קטגוריה:מינכן: כיכרות
צ'ה דו-רי

**צ'ה דו-רי** (הנגול: 차두리; )  הוא כדורגלן עבר דרום קוריאני ששיחק בעמדת המגן הימני בקבוצת סיאול, בנו של הכדורגלן צ'ה בום-קון.

## קריירה
צ'ה, יליד פרנקפורט, התחיל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצות ארמיניה בילפלד ואיינטרכט פרנקפורט, איתה ירד לליגת המשנה בעונתו הראשונה אך חזר עונה לאחר מכן. אמנם כרטיס השחקן היה שייך לבאייר לברקוזן. את עונת  עשה במיינץ 05, אך לא הצליח למנוע מהקבוצה לרדת לליגה השנייה. את השנתיים הבאות עשה בטוס טובלנץ מהליגה השנייה בגרמניה. לאחר שנתיים עבר לפרייבורג. בקיץ 2010 עבר ביחד עם חברו לנבחרת קי סונג-יונג לסלטיק הסקוטית לאחר 8 שנים בגרמניה. בשנת 2012 חזר לגרמניה ושיחק בקבוצת פורטונה דיסלדורף. בשנת 2013 עבר לשחק בקבוצת סיאול.

ב-2001 נהייה צ'ה לשחקן בינלאומי. ב-20 באפריל 2002 כבש את שערו הראשון בנבחרת נגד . צ'ה שיחק במדי הנבחרת בשני מונדיאלים (2002 ו-2010), בגביע הזהב אחד (2002) ובגביע אסיה אחד (2004). פרש מהנבחרת לאחר גביע אסיה 2015 בה נבחרתו סיימה כסגנית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים דרום קוריאנים
קטגוריה:מגני כדורגל גרמנים
קטגוריה:מגני כדורגל דרום קוריאנים
קטגוריה:פרנקפורט: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סלטיק
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:כדורגלני באייר לברקוזן
קטגוריה:כדורגלני ארמיניה בילפלד
קטגוריה:כדורגלני מיינץ 05
קטגוריה:כדורגלני טוס קובלנץ
קטגוריה:כדורגלני פרייבורג
קטגוריה:כדורגלני פורטונה דיסלדורף
קטגוריה:כדורגלני סיאול
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קוריאה הדרומית
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2002
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2011
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2015
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1980
קטגוריה:דרום קוריאנים שנולדו ב-1980
תומאס רוזינגרייב

**תומאס רוזינגרייב** (באנגלית: **Thomas Roseingrave**; 1688 – 23 ביוני 1766) היה מוזיקאי ונגן עוגב אנגלי-אירי.

## חייו
### המחצית הראשונה
רוזינגרייב נולד בווינצ'סטר, אך שנותיו הראשונות עברו עליו בדבלין, שם למד מוזיקה אצל אביו, דניאל רוזינגרייב. ב-1707 נכנס לטריניטי קולג' אך לא השלים את לימודי התואר. ב-1709 נשלח לאיטליה בתמיכתה הכספית של קתדרלת סנט פול כדי "לשפר את עצמו באמנות המוזיקה". בוונציה פגש את דומניקו סקרלטי והתרשם מאוד מנגינתו בצ'מבלו. הוא נסע בעקבותיו לנאפולי ולרומא ובהמשך חייו, הוציא לאור מהדורה של סונאטות מאת סקרלטי לצ'מבלו, שהביאה להתפתחות "פולחן סקרלטי" באנגליה.

רוזינגרייב הלחין יצירות אחדות באיטליה, בהן מזמור תפילה וקנטטה וכנראה חזר לאנגליה ב-1714. ב-1720 הפיק את האופרה של סקרלטי, Amor d'un'ombra e Gelosia d'un'aura, תחת השם "נרצ'יזו", בתיאטרון היימרקט, בתוספת שתי אריות ושני דואטים משלו. בשנת 1725 התמנה לנגן העוגב של כנסיית סנט ג'ורג' בכיכר הנובר. יצא לו שם של מאלתר מוכשר, בעיקר בפוגות. רוזינגרייב רחש כבוד רב למוזיקה של פלסטרינה והיה מיומן מאוד בכתיבה קונטרפונקטית. לדברי המוזיקולוג צ'ארלס ברני, הוא היה מסוגל לנגן את המוזיקה הקשה ביותר בקריאה ראשונה.

### המחצית השנייה

בשנות ה-30' של המאה ה-18 הגיע רוזינגרייב לשיאו, בטכניקה ובמיומנות. ואולם, הקריירה המצליחה שלו באה אל קצה כשבקשתו לשאת לאישה גברת צעירה ששבתה את לבו נדחתה. אביה סירב להרשות לה להינשא למוזיקאי. לאכזבה הייתה השפעה פסיכולוגית על רוזינגרייב; דווח שהתנהגותו חרגה לעיתים מן הרציונלי, והוא הזניח את חובותיו. לבסוף פרש ממשרתו ויצא לדבלין. הוא מת ב-Dún Laoghaire בשנת 1766 ונקבר בחלקת משפחתו בחצר של קתדרלת סנט פטריק בדבלין.

## הערכה

יצירותיו הטובות ביותר של רוזינגרייב נכתבו לכלי מקלדת והשפעתם של מלחינים אירופאים עליהן קטנה במיוחד. יצירות הצ'מבלו שלו משקפות פה ושם את השפעת סקרלטי, אבל היצירות לעוגב קרובות יותר לסגנון האנגלי של פרסל ובלואו. לעיתים הן כרומטיות מאוד, משקפות את הגישה הדיסוננטית של המוזיקה האנגלית, כמו בפנטזיות לוויול של פרסל. מתגלה בהן אי-סימטריות של פיסוק וצורה, שממנה עולה האפשרות של ביצועים מאולתרים, שבהם התפרסם. עוד כתב יצירות סולו לחליל וקנטטות איטלקיות. בני תקופתו מתחו לא פעם ביקורת על "ההרמוניה האכזרית, כפוית הטובה 
והמודולציות האקסטרווגנטיות והמופקרות שלו". רוב המלחינים האנגלים במאה ה-18 אימצו להם את הסגנון האיטלקי בנוסח הנדל, ואוהבי המוזיקה האנגלים התרגלו לנינוחות ההרמונית והצורנית של סגנון הגאלאנט. סביר אפוא שהמוזיקה של רוזינגרייב נשמעה לרבים אינטלקטואלית ומיושנת מדי.

## מקור

פיטר הולמן: הערך "תומאס רוזינגרייב" מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלחינים אנגלים
קטגוריה:נגני עוגב אנגלים
קטגוריה:ילידי 1688
קטגוריה:נפטרים ב-1766
אלטשולר

**אַלטְשוּלֶר** (Altschuler, Altschueler) או **אַלטְשוּל** (Altschul) הוא שם משפחה אשכנזי, שמקורו ככל הנראה בפראג, והוא נגזר משמו של בית הכנסת הישן בפראג ("אלטשול" פירושו 'בית כנסת ישן').

קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים