open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
טוויטר (רמקול)

**טוויטר** הוא רמקול להשמעת ערוץ טרבל (צלילים מתחום התדרים הגבוה) ונמצא בשימוש בדרך כלל כחלק מרמקול או ממערכת רמקולים (Component Systems) להשמעת ערוצי סאונד נוספים:

* **[[סאב וופר|סאבּ ווּפֶר]]** (מאנגלית: **Subwoofer)** רמקול באס - לצלילים בתחום תדרים הנמוך (LOW),
* רמקול מיד - להשמעת צלילים בתחום הביניים (Mid Sound)

תחום תדרי הצלילים הגבוהים הוא בין 5,000 הרץ ל-22,000 הרץ (20,000 הרץ נחשב בדרך כלל לסף העליון של יכולת השמיעה של אדם).

ערוצי הסאונד מופרדים ומנותבים באמצעות התקן קרוסאובר **(מפצל תדרים).**

מיקומו של רמקול הטוויטר משמעותי, מכיוון שתדרים גבוהים תלויים בכיווניות שלהם. אי לכך, מיקומו המיטבי של הטוויטר קרוב לגובה אוזניהם של המאזינים, ומכוון כלפי המאזינים.

דוגמה לבעלי חיים המתקשרים על ידי צלילים בתחום גבוה זה היא הדולפינים, אשר משמיעים צלילים בתדרים שבין 7,000-12,000 הרץ

## קישורים חיצוניים

## ראו גם

* תדר
* מפתח (מוזיקה)
* תהודה
* צליל
* צלילים עיליים
* סטריאו

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:התקני פלט
קטגוריה:מערכות שמע
האסכולה החנבלית

**האסכולה החַנְבַּלִית** (בערבית: **المذهب الحنبلي**, בתעתיק מדויק: **אלְמַ֫דְ'הַבּ אלְחַנְבַּלִי**, מכונה גם: **الحنابلة** או **الحنبلية** – **אלְחַנַ֫אבִּלַה** או **אלְחַנְבַּלִ֫יַּה**) היא אסכולה סונית המיוחסת לאימאם אחמד אבן חנבל (855-780) מבגדאד. 

אסכולה זו נחשבת למחמירה ביותר, כיוון שהיא מתנגדת בחומרה לשימוש ב (היקש) בפסיקת הלכה ודורשת להשתמש רק בפירוש המילולי של החדית' כסמכות פסיקה. היא מתנגדת גם לכל שימוש בחירות שיפוטית או לשיקול דעת רציונלי לפירוש האסלאם, ולכן תומכיה היו ממתנגדיו הבולטים של מדע הכלאם (התאולוגיה).  

האסכולה החנבלית מקובלת בקטר, בארבע אמירויות (שארג'ה, ראס אל-ח'ימה, עג'מאן ואום אל-קיוין) באיחוד האמירויות הערביות, ובחלקים מערב הסעודית.

## קישורים חיצוניים

* 

חנבלית, אסכולה
קטגוריה:אסלאם סוני
קולין מקאלוג

ממוזער|טקסט=תמונת קלוזאפ של קברה של הסופרת האוסטרלית קולין מקאלוג, שחיה בערוב ימיה באי נורפוק שבאוקיינוס השקט, מבית הקברות נורפוק שבאי זה|תמונת קלוזאפ של קברה של הסופרת האוסטרלית קולין מקאלוג, שחיה בערוב ימיה באי נורפוק שבאוקיינוס השקט, מבית הקברות נורפוק שבאי זה
**קולין מקאלוג** (באנגלית: **Colleen McCullough** [מבוטא: מָקְ'קַאלָה, בעברית השתרש תעתיק שגוי] 1 ביוני 1937 – 29 בינואר 2015) הייתה סופרת אוסטרלית, שחיה בסוף ימיה באי נורפוק באוקיינוס השקט.

## ביוגרפיה
מקאלוג נולדה בוולינגטון שבאוסטרליה (דרום ויילס החדשה), וגדלה בעיר סידני. עסקה בהוראה, עיתונות וספרנות ולאחר מכן למדה נוירופיזיולוגיה ועבדה כנוירופיזיולוגית במקומות שונים בעולם.

פרט לכתיבה הייתה חובבת צילום, מוזיקה בישול, ציור ורקמה. בזכות סדרת "Masters of Rome" העוסקת בדמויות דגולות מרומא העתיקה (ביניהן לוקיוס קורנליוס סולה, ה"דיקטטור לכל ימי חייו" הראשון ברומא, וכן יוליוס קיסר, הדיקטטור האחרון של רומא) זכתה בתואר "Doctor of Letters" מאוניברסיטת מקוורי. 

ספרה הראשון היה הרומן "טים".

בין ספריה הידועים שתורגמו גם לעברית היו "ציפורים מתות בסתר" (שהיה לרב-מכר עולמי ואף הופק כסדרת טלוויזיה בכיכובו של ריצ'רד צ'מברלין), "שירתה של טרויה" (אודות מלחמת טרויה) ו"האזרח הראשון ברומא" (אודות גאיוס מריוס).

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מסדר אוסטרליה: מפקדים
קטגוריה:סופרות אוסטרליות
קטגוריה:סופרים אוסטרלים
קטגוריה:אוסטרלים ממוצא אירי
קטגוריה:אוסטרליות שנולדו ב-1937
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:נפטרות ב-2015
קטגוריה:אוסטרלים שנפטרו ב-2015
All your base are belong to us

[שמאל|ממוזער|250px|המשפט המפורסם בסרטון הפתיחה של המשחק ''[Zero Wing*]]
*'All your base are belong to us** (ב[[תרגום חופשי]]: "כל הבסיס שלכם הם שייכים לנו"; במקור היפני: "君達の基地は、CATSが全ていただいた", בסיסיכם נלקחו כולם על ידי CATS)
הוא ביטוי [[סלנג באינטרנט]] שמקורו בתרגום קלוקל ל[[אנגלית]] של המשחק ה[[יפני]] ''[[Zero Wing]]''  אשר הצית בשנת [[2001]] [[תופעת אינטרנט]] הנמשכת בממדים קטנים יותר גם כיום.

במקומות מסוימים מקובלות גם הצורות המקוצרות: **AYBAB2U**, **AYBABTU**, **All your base** ו־**AYB'''.

## מקור הביטוי והתפשטותו
מקור הביטוי הוא בסרטון הפתיחה של המשחק היפני Zero Wing, שתורגם לאנגלית והופץ באירופה בשנת 1992. סרטון הפתיחה תורגם כולו בצורה קלוקלת. 

הביטוי החל להופיע בפורומים שונים באינטרנט בשנת 1998. בשנת 2001 פורסם וידאו קליפ לשיר פרודי המבוסס על הביטוי לפורטל הפלאש הפופולרי Newgrounds. הסרטון זכה למיליוני צפיות, ומשם התפשט הביטוי ברחבי הרשת באמצעות ממים, פוסטים, ותוכן דומה. לעיתים הוחלפה המילה "base" במילה אחרת, ובכך קיבל הביטוי משמעות נוספת המתארת באופן כללי תוקפנות ושתלטנות של אדם מסוים.

בנוסף לביטוי "all your base", בסרטון הפתיחה מופיעים תרגומים תמוהים נוספים כגון "Somebody set up us the bomb" ו־"What you say". גם הם זכו לפרסום ברשת.

הביטוי מהווה דוגמה קלאסית לצורה בה האינטרנט מסייע להפצת ביטויים שלא היו מקבלים חשיפה תקשורתית במדיומים אחרים כמו הטלוויזיה, הרדיו והדפוס.

## ראו גם
* משחקי מחשב
* תרבות האינטרנט
* סלנג באינטרנט
* תופעת אינטרנט - מם שכל פרסומו (או חלקו המכריע) הוא באינטרנט
* מניח רעפים נוצרי

## קישורים חיצוניים

* מצגת Flash של הסרטון
* הסרטון המקורי וסרטונים נוספים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמרות כנף
קטגוריה:תופעות אינטרנט
קטגוריה:מילים וביטויים בתרבות האינטרנט
ריבוזים

[שמאל|ממוזער|250px|מבנה הריבוזים של [פטישן|דג פטיש]]
**ריבוזים** (**Ribozyme**; הלחם בין ריבונוקלאוטיד (RNA) לאנזים) הוא סוג מסוים של מולקולות RNA בעלות פעילות קטליטית, בדומה לאנזימים.

## רקע
ההבדל בין ריבוזים לאנזים הוא שבעוד אנזים הוא חלבון, ריבוזים מורכב מ-RNA. הריבוזים התגלה ב-1981 על ידי תומאס צ'ק וסידני אלטמן, שמצאו שמולקולות שונות של RNA כמו tRNA ו-mRNA עוברות שחבור (תהליך הכולל חיתוך של אזורים מסוימים והרכבה מחדש של האזורים שנשארו) על ידי מולקולות RNA אחרות. הגילוי עורר הדים רבים בקהילה המדעית משתי סיבות עיקריות: ראשית, לפי הדוגמה המרכזית של הביולוגיה המולקולרית (Centeral dogma of molecular biology) תפקיד ה-RNA הוא לשמש עותק זמני לגנים המקודדים ב-DNA, ויש לו תפקיד פסיבי בלבד. לעומת זאת, מחקרם מצא ש-RNA מסוגל לחולל אף ריאקציות כימיות ואינו משמש כעותק בלבד. שנית, שנים רבות תהו מדענים כיצד בראשית החיים על פני כדור הארץ היה יכול DNA להתקיים היות שלצורך שכפולו נחוצים חלבונים רבים, ולצורך קידודם של אותם חלבונים נחוץ DNA. גילוי הריבוזים מציע שהריבוזים היה תחילה - מולקולת RNA בעלת פעילות קטליטית שיכלה לשכפל את עצמה ורק במהלך האבולוציה עבר המידע הגנטי ל-DNA ומרבית הפעילות הקטליטית לחלבונים בתא. צ'ק ואלטמן קיבלו פרס נובל בכימיה בשנת 1989 על תגליתם.

## הסבר כימי
בניגוד ל-DNA, ב-RNA ישנה קבוצת הידרוקסיל על פחמן '2 של הריבוז. ההידרוקסיל, מורכב ממימן וחמצן ולכן פולארי - המימן טעון חיובית ומחפש לקבל אלקטרון והחמצן טעון שלילית ומחפש למסור אלקטרון. לכן ההידרוקסיל יכול לשמש בפעילויות כימיות הדורשות מעבר אלקטרונים או התמרה נוקלאופילית. הריאקטיביות של הידרקסיל על פחמן '2 נובעת מכך שהוא אינו מחובר למולקולות אחרות כמו ההידרוקסיל על פחמן '3 או '5 ב-DNA או ב-RNA ושומר על הפולאריות שלו.

## דוגמאות לפעילויות קטליטיות
שחבור חילופי, snRNA, הוא משפחה של ריבוזימים שאחראית על ביצוע פעילות שחבור חילופי ב-hrRNA. בסדרה של ריאקציות כימיות הן חותכות אינטרונים ומחברות אקסונים כך שמ-hrRNA נוצר ה-mRNA. במחלת הזאבת (לופוס) מולקולות אלו נתקפות על ידי המערכת החיסונית.

קידוד חלבונים - rRNA הוא ריבוזים שאחראי לכלל הפעילות הקטליטית בריבו'''זום'''. בסדרה ארוכה של פעולות גורם לגיוס ה-tRNA, הזזת הריבוזים על גבי מולקולת ה-mRNA וכיוצא בזה. כדי למנוע בלבול הריבוזום הוא ריבוזים אך לא להפך.

עיבוד RNAse P - tRNA הוא ריבוזים שאחראי על חיתוך והכנת tRNA.

## לקריאה נוספת
* על עבודתם של צ'ק ואלטמן מתוך האתר הרשמי של ועדת פרס נובל

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גנטיקה
קטגוריה:ביוכימיה
ג'ובאני גבריאלי

**ג'ובאני גבריאלי** (באיטלקית: **Giovanni Gabrieli**; 1553–1612) היה מלחין ונגן עוגב איטלקי. הוא היה אחד המוזיקאים המשפיעים ביותר בזמנו, ומייצג את סגנון האסכולה הוונציאנית בזמן המעבר בין תקופת הרנסאנס לתקופת הבארוק.

## חייו
גבריאלי נולד בוונציה. בעוד שלא ידוע רבות על נעוריו, סביר להניח שג'ובאני הצעיר למד אצל דודו, המלחין אנדראה גבריאלי, ואולי אף למד עם אורלנדו לאסוס בזמן שהייתו במינכן בחצרו של הדוכס אלברכט החמישי. גבריאלי נשאר במינכן עד 1579. ב-1584 חזר ג'ובאני לוונציה, שם הפך ב-1585 לנגן העוגב הראשי של בזיליקת סן מרקו. לאחר מות דודו קיבל גם את משרת המלחין הראשי של הכנסייה, והחל במקביל לערוך חלק נרחב מיצירותיו כדי להצילן מאבדון. בניגוד לדודו, שלא הרבה לעסוק בעריכה ופרסום של יצירותיו שלו, החליט ג'ובאני שהן ראויות לכך ותודות למאמציו השתמרו יצירות רבות של אנדראה עד היום.

לכנסיית סן-מרקו הייתה מסורת ארוכת שנים של מצוינות מוזיקלית ועבודתו של גבריאלי שם הפכה אותו לאחד המלחינים הנודעים באירופה. ההתעניינות הגוברת ביצירותיו הביאה לכך שמוזיקאים מכל רחבי אירופה (וביחוד גרמניה) הגיעו לוונציה כדי ללמוד ממנו. רבים מתלמידיו של גבריאלי הפכו לאחר מכן למלחינים נודעים בזכות עצמם וכך הפיצו לכל רחבי אירופה את סגנונו, דבר שהפך אותו לאחד המלחינים המשפיעים ביותר אי פעם (השפעה שניכרת אפילו ביצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך, כמאה שנים ויותר לאחר מותו של גבריאלי).

החל מ-1606 התדרדרה בריאותו של גבריאלי בהדרגה, ב-1612 הוא מת מסיבוכים של אבן בכליות.

## סגנון ומורשת מוזיקלית
בעוד שגבריאלי הלחין ברבות מהצורות שהיו נהוגות בתקופתו, ניכרת ביצירותיו העדפה ברורה למוזיקת קודש ווקאלית ואינסטרומנטלית. כל יצירותיו החילוניות הן מוקדמות יחסית, ובמרוצת הקריירה שלו הוא החל להתרכז אך ורק במוזיקה דתית.

כמו מלחינים לפניו ואחריו, הוא השתמש בצורתה הלא שגרתית של כנסיית סן-מרקו, שבה שני יציעי מקהלות הפונים אחד אל מול השני. מבנה זה אפשר לגבריאלי ובני תקופתו לפצל את המקהלה לשני חלקים או יותר, מה שיצר אפקטים מרשימים של העצמה וניגוד בין התפקידים השונים. צורת הלחנה זו, לשתי מקהלות או יותר, נקראת פוליכורליות. רוב יצירותיו של גבריאלי מאורגנות כך, שאחת המקהלות או קבוצות הכלים תישמע מצד שמאל, ולאחר מכן תופיע "תגובה" של מקהלה או קבוצת כלים מימין (אנטיפון). בעוד צורת תזמור וארגון פוליכורלית זו הייתה קיימת כבר לפניו, היה גבריאלי המלחין הראשון שעשה בשיטה זה שימוש מושכל ומסודר, כדי ליצור אפקטים אקוסטיים חזקים.

גבריאלי היה מקורי לא רק בשימושו בתזמור, אלא גם בשימוש שעשה בסימוני דינמיקה. יצירתו בשם Sonata pian e forte היא כנראה היצירה הראשונה אי פעם שנכתבה תוך שימוש בסימני דינמיקה (Piano\Forte- חזק\חלש). בנוסף, היה גבריאלי בין המלחינים הראשונים שעשו שימוש בשיטת הבאס הממוספר.

בין יצירותיו: מוזיקה לעוגב (קנצונות וטוקטות), סונאטות וקנצונות להרכבים מ 4 קולות ועד ל-22 קולות, מוטטים ומדריגלים.

## קישורים חיצוניים

* מיצירותיו המקהלתיות של גבריאלי, תווים וקטעי שמע
* http://imslp.org/wiki/Category:Gabrieli,_Giovanni
* http://www.gardane.info/gardane_compositori.php?autore_id=52
* http://www.geocities.jp/lyrischesuite/Gabrieli_G
* 
* 

קטגוריה:נגני עוגב איטלקים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מלחיני מוזיקה כנסייתית
קטגוריה:מלחיני האסכולה הוונציאנית
גבריאלי
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1557
קטגוריה:נפטרים ב-1612
סרינגאר

**סרינגאר** (בקשמירית: **श्रीनगर** וכן **سِرېنَگَر**) היא עיר בג'אמו וקשמיר שבהודו. היא נמצאת בעמק קשמיר על גדותיו של נהר הג'הלום, יובל של נהר האינדוס.

סרינגאר מפורסמת באגמיה, ואגם דאל שמרכזה עתיר בסירות מגורים אשר בראשיתם נבנו על ידי אזרחים בריטים, עליהם הוטל איסור לרכוש קרקעות בחבל קשמיר. כיום הן משמשות כבתי מלון לתיירים.

לעיר אופי מוסלמי מובהק, יש בה מספר מסגדים מרשימים ושוכנת בה אוניברסיטת קשמיר.

## היסטוריה
העיר נוסדה על ידי המלך פראוואראסנה לפני יותר מ-2,000 שנה. היא הייתה בירתו של זאין אל-אבידין, השליט אותו הונה אקבאר כאשר כשל בניסיונו לכבוש את קשמיר בכוח. אקבאר היה השליט הזר הראשון שהצליח לכבוש את קשמיר, ואחריו באו האפגאנים, הסיקים, ולבסוף הודו ופקיסטן. בהמשך היה האזור תחת שלטון האימפריה הבריטית.

לאחר קבלת העצמאות מהבריטים, פלשו כוחות הודים ופקיסטנים לחבל קשמיר ולעיר במטרה לכבשה. עם שוך הקרבות נשארה העיר, כמו רוב החבל, תחת שלטון הודי. במשך השנים התרחשו בעיר פיגועים רבים כלפי אזרחים וחיילים שבוצעו על ידי טרוריסטים איסלמיסטים, כגון לשקאר-א-טייבה, אשר פועלים לכיבוש קשמיר והעברתה לידי פקיסטן. במטרה למנוע פיגועים אלה, מוצבים בעיר אלפי חיילים הודים.

## פיגוע החטיפה ב-1991
ב-26 ביוני 1991 השתלטו מחבלים מוסלמים חמושים על סירה, שבה שהו שבעה ישראלים ואיימו עליהם כי יוציאו אותם להורג. זמן קצר לאחר החטיפה, החוטפים החליטו לשחרר את הנשים ואילו הגברים בקבוצה הובלו לחדר מבודד בחופי אגם דאל. חלק מהחטופים היו יוצאי יחידות קרביות בצה"ל. לאחר שהבינו כי החוטפים מתכוונים לממש את איומיהם ולהוציאם להורג, החליטו לפעול. בבוקר ה-27 ביוני קמו החטופים על חוטפיהם, חטפו את כלי נשקם, חיסלו שניים מהם ונטרלו את השלישי. במהלך הפעולה נהרג אחד החטופים, ארז כהנא.

## גאוגרפיה
### אקלים



## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:הודו: ערים
קטגוריה:ג'אמו וקשמיר
קטגוריה:המדינות והטריטוריות של הודו: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו באלף ה-1 לפנה"ס
אגם דאל

**אגם דאל** הוא אגם בעיר סרינגאר שבקשמיר בהודו. האגם מחובר לאגמים אחרים בעמק קשמיר. הוא מוכר בזכות ה"שיקארות" - בתי-סירה ציוריים. בחורף קופא האגם לעיתים. סחופת וטין המגיעים לאגם בשל המונסונים, כמו גם צמחי מים רבים מפריעים לסירות לשוט באגם.

בשנות התשעים היה אזור האגם מטרה לפיגועי טרור על רקע הסכסוך המתמשך בין הודו ופקיסטן על חבל קשמיר, מה שפגע קשות בתעשיית התיירות ממנה התפרנסו שוכני האגם. אולם פעילות נחרצת של השלטונות ההודים הביאה לשיקום התיירות לאזור.

## קישורים חיצוניים

דאל, אגם
קטגוריה:הודו: גאוגרפיה
קטגוריה:ג'אמו וקשמיר
המשקיף

[שמאל|ממוזער|250px|עיתון המשקיף, [29 בדצמבר 1947]]
**המשקיף** היה עיתון יומי עברי בתקופת היישוב, ביטאונה של המפלגה הרוויזיוניסטית, הצה"ר. עיתון "המשקיף" ראה עצמו בראש ובראשונה כמגן על שלמות המולדת ועובדה זו התבטאה במפת ארץ ישראל, שהופיעה בשער העיתון, והקיפה את שני עברי הירדן.

"המשקיף" נוסד בתל אביב בשנת 1938, והחל לצאת לאור באופן סדיר בינואר 1939 (לאחר כמה גיליונות ניסיוניים שפורסמו בחודש שקדם לראשית הופעתו הסדירה), כעיתונה של מפלגת הצה"ר הרוויזיוניסטית. קדמו לו, כעיתונים רוויזיוניסטיים, העיתונים "חזית העם" ו"הירדן".

משנת 1940 עד לסגירת העיתון בשנת 1949 היה עורך העיתון אייזיק רמבה, וצבי לוין היה עורך "המשקיף הספורטיבי", שהופץ יחד עם עיתון "המשקיף". בין חברי מערכת העיתון נמנו צבי לוין, אברהם שכטרמן, שמואל שניצר, שלום רוזנפלד, יצחק גוריון, בנימין אליאב, יוסף ויניצקי, הלל הרשושנים ואחרים. מתוך מערכת "המשקיף" צמחו מספר עיתונאים ובכלל זה דיסנצ'יק, רוזנפלד ושניצר, שעברו לעבוד בתור עורכי העיתון "מעריב".

זאב ז'בוטינסקי, בשנת חייו האחרונה, פרסם ממאמריו בקביעות בעיתון. משתתפים בולטים נוספים היו אב"א אחימאיר ומשה ז"ק. 

בכל שנות קיומו שימש העיתון, כבמה הלא רשמית של האצ"ל, גם לאחר הפילוג ופרישת לח"י. ובשל כך הייה נתון למעקב מצד הבולשת הבריטית.

מרכז מערכת-העיתון שכן בתל אביב, ברחוב הרכבת 14, ובהמשך ברחוב צ'לנוב 2. כאשר מתקיימים סניפים נוספים בחיפה וירושלים.

הוצאתו של העיתון הופסקה במהלך 1948, לאחר פרישה של חברי מערכת רבים לטובת הקמת עיתון חרות, הוצאתו חודשה לסירוגין עד שב-25 במאי 1949 נסגר העיתון סופית. העיתון נסגר בעקבות חיסולה של המפלגה הרוויזיוניסטית. חברי המערכת, שפרשו מהעיתון, הקימו את עיתון "חירות".

## קישורים חיצוניים
* המשקיף באתר הספרייה הלאומית
* עיתון המשקיף באתר עיתונות יהודית היסטורית - גרסה בת חיפוש בכל טקסט העיתון
*העיתונות הישראלית, בספרייה היהודית 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:עיתונות בעברית ביישוב
קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:אצ"ל
קטגוריה:עיתונות מפלגתית רוויזיוניסטית בישראל
בירת קיץ

**בירת קיץ** היא עיר המשמשת כבירה אדמיניסטרטיבית, במהלך תקופות קיץ חמות וממושכות במיוחד.
[ממוזער|250x250px|[שימלה, בירת הקיץ לשעבר של הודו]]
בעבר היו בירות קיץ נפוצות במדינות בהן המערכת הפוליטית הייתה כזו שהמעמד השליט נהג לנפוש בקיץ בערים בעלות אקלים נוח יותר. בירות קיץ אינן נפוצות כיום כפי שהיו בעבר, בגלל "השטחת" הפירמידה הפוליטית והנגישות שלה לאנשים שאינם בהכרח בני המעמד הגבוה ובגלל כניסתם לשימוש המוני של מזגנים.

## בירות קיץ ברחבי העולם
### הודו
בהודו נהגה הממשלה לעבור מניו דלהי (216 מטר מעל לפני הים) לשימלה (2,130 מטר מעל לפני הים) למשך הקיץ. נוהג זה הופסק בשל הקושי להעביר את כל הפקידות הנלווית לעיר, כמו גם התפיסה הציבורית השלילית של מעבר זה של הפוליטיקאים ועובדי המדינה.

### ספרד
בספרד נהגה הממשלה לעבור בקיץ ממדריד לסן סבסטיאן, שנמצאת בחלק הצפוני, הקריר יותר, של המדינה, בקרבת הגבול הצרפתי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערים: מונחים
**
קטגוריה:קיץ
קשר לוגי

**קַשָּׁר לוגי** הוא פונקציה המייצרת מקבוצה של פסוקים לוגיים, או תבניות לוגיות פסוק חדש או תבנית חדשה בהתאמה. קשרים משמשים בתחשיב הפסוקים ובתחשיב הפרדיקטים כדי לייצג פעולות לוגיות כגון "וגם", "לא" ו"אם-אז".

פסוק אמיתי תמיד נקרא טאוטולוגיה (למשל a\or\neg a), ופסוק שקרי תמיד נקרא סתירה (למשל a\and\neg a).

כל קַשָּׁר לוגי מייצג פעולה בוליאנית על ערכי האמת של האיברים המתקבלים כקלט, ומקושרת אליו טבלת אמת ספציפית. כדי לחשב את ערך האמת של הפסוק, או התבנית הנוצרים על ידי הקשר, משתמשים בערכי האמת של הפסוקים, או התבניות המתקבלים כקלט, ובטבלת האמת המשויכת לקשר. 

קשרים לוגיים מסווגים על פי מספר הפסוקים/תבניות שהם מקבלים כקלט. הקשרים השימושיים הם אונאריים (דהיינו, מקבלים כקלט פסוק יחיד/ תבנית אחת), או בינאריים (דהיינו, מקבלים כקלט 2 פסוקים/תבניות). קשרים טרנאריים (המקבלים 3 פסוקים/תבניות) ומורכבים יותר אינם מקובלים בלוגיקה הפורמלית.

באופן מסורתי, מוגדרים בלוגיקה מתמטית חמישה קשרים "בסיסיים": 
*לא (NOT)
*וגם (AND)
*או (OR)
*אם-אז (IF)
*אם ורק אם (IFF)
את כל חמשת הקשרים ניתן לבטא בעזרת NAND בלבד וכן בעזרת NOR בלבד. עם זאת, כל טבלת אמת מייצגת קשר לוגי, כך שישנם ארבעה קשרים אונאריים ו־16 קשרים בינאריים, ובתחומים כגון האלגברה הבוליאנית נעשה שימוש גם בקשרים נוספים, בהם XNOR ו-XOR.

לכל אחד מן הקשרים קיים סימון מקובל במתמטיקה:
*לא a: \neg a
*a וגם b: a\and b
*a או b: a\or b
*אם a אז b: a\to b
*a אם ורק אם b: a\lrarr b

טבלת אמת של כל אחד מהקשרים:

## ראו גם
*תחשיב הפסוקים

## קישורים חיצוניים
*

*
קטגוריה:לוגיקה מתמטית
פלימפססט

[שמאל|ממוזער|250px|[קודקס אפרמי (Codex Ephraemi Rescriptus) הוא דוגמה לפלימפססט. בהגדלת התמונה ניתן לראות את המלל החדש שנכתב על גבי הישן.]]
**פַּלִימְפסֶסְט** (בכתיב לועזי: **Palimpsest**; במקור דרך לטינית מיוונית: פַּלִימְפּסֶסְטוֹס, παλίμψηστος, παλιν – שוב, ψαω – מוחק, כלומר כתב החוזר ומתגלה ממחיקה) הוא מגילה או קודקס קלף, שנמחק או גורד ממנו הכתוב הקדום, ונכתב תחתיו טקסט חדש, ועדיין ניתן לזהות חלק מהכתב הקדום.

הכתוב הנוסף נכתב אם משום חיסכון ומחסור במגילות קלף, ואם משום הקשר בין מה שנכתב בעבר לבין מה שנכתב מאוחר. ייתכן גם שעל גבי הכתוב הקדום נכתב רובד חדש יותר של פרשנות או הרחבה.

רוב הפלימפססטים המוכרים לנו הם מימי הביניים, דוגמת הפלימפססט של ארכימדס אשר הכתב המאוחר שלו מתוארך למאה ה-12. אולם נמצאו גם הפלימפססטים עתיקים יותר, בהם קטע ממגילות מדבר יהודה, Mur 17, אשר בגלל היותו פלימפססט יש לו שני מספר קטלוג שונים Mur 17A, Mur 17B.

הפלימפססטים הם מקורות מעניינים וחשובים לגילויים בפלאוגרפיה, חקר כתבי היד העתיקים, משום שהם מביאים כמה סוגי כתב על אותה יריעת קלף עצמה. בפלימפססטים מסוימים ניתן להיעזר גם בחקר הפרשנות, שינויי נוסח וחילופי גרסאות.

בהשאלה, פלימפססט הוא סמל לכתוב רב רובדי, רב שכבתי, שבו החדש מתרבד על הקדום. וגם להפך, מגילה מחוקה, שהמקור נמחק ממנה על ידי כתובים חדשים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* מלאכי בית-אריה, פאלימפססט מינכן: שרידי מגילה מלפני המאה השמינית (סדר תפילה ופיוטים ליום כיפורים), קרית ספר מג (תשכ"ח), עמ' 411–428

## הערות שוליים

קטגוריה:דפוס
קטגוריה:כתבי יד
יארבה

**מחוז יֶארבה** (באסטונית: **Järva maakond**), הוא אחד מבין 15 מחוזות אסטוניה. המחוז ממוקם בחלקה המרכזי של המדינה וגובל במחוז לאנה-וירו ממזרח, מחוז ייגבה מדרום-מזרח, מחוז ויליאנדי מדרום, מחוז פרנו מדרום-מערב, מחוז ראפלה ממערב ומחוז האריו מצפון.

בירת המחוז היא פאידה.

## היסטוריה
מועצת נפת יארבה-יאני הציעה בינואר 2016 לצרף אליה את הנפות אלבו, אמבלה, אימאוורה, קארדה, קוארו, רוסנה-אליקו וקויגי. השתיים האחרונות פרשו במהלך הדיונים. נפת קוארו צורפה למרות זאת בהחלטת הממשלה מיוני 2017 ועתירתה לבית המשפט המנהלי בנושא נדחתה.

## ממשלת המחוז
בראש כל מחוז עומדת ממשלת המחוז (באסטונית: maakonnavalitsus) הנשלטת בידי מושל (maavanem), אשר ממונה בידי ממשלת אסטוניה לקדנציה בת חמש שנים. מאז 2004 משרת מושל המחוז מאוישת על ידי אולאר ואכטראמה (Üllar Vahtramäe).

## דמוגרפיה
לפי נתונים מ-2006 הרכב האוכלוסייה במחוז הוא כדלהלן:
* אסטונים - 93.6% 
* רוסים - 3.3%
* אוקראינים - 1.2%
* פינים - 1.0%
* אחרים - 0.9%

## נפות
בעקבות הרפורמה המנהלית באוקטובר 2017, המחוז מחולק ל-3 נפות. ישנן נפה עירונית (linn, עיר) אחת ו-2 נפות כפריות (vallad):

**נפה עירונית :**
* פאידה (Paide)

**נפות כפריות:**
* טירי
* יֶארבה: הוקמה בשנת 2017.
### נפות כפריות לשעבר
עד שנת 2005 מנה המחוז 16 נפות - 2 עירוניות והשאר כפריות.

* אלבו (Albu)
* אמבלה (Ambla)
* אימאוורה (Imavere)
* וטסה (Väätsa)
* טירי (נפה כפרית - Türi) - הנפות הכפריות קאבאלה (Kabala), אויסו (Oisu) והנפה העירונית טירי התאחדו לנפת טירי אחרי הבחירות המוניציפליות באוקטובר 2005
* יארבה-יאני (Järva-Jaani) 
* פאידה (נפה כפרית - Paide)
* קארדה (Kareda)
* קוארו (Koeru)
* קויגי (Koigi)
* רוסנה-אליקו (Roosna-Aliku)


Seidla mõisa tuuleveski2.jpg|
Esna allikajärv.jpg|
Albu mõisa sild 2012.jpg|
Ervita mõisa peahoone.jpg|


## קישורים חיצוניים

יארבה
רשות הציבור

[ממוזער|100 פיקסלים|[סמליל]]
**רשות הציבור** או **נחלת הכלל** (באנגלית, "**Public Domain**" או בראשי התיבות המקובלים, PD) מכילה את כל היצירות שלא חלות עליהן זכויות קניין רוחני בלעדיות. ייתכן שזכויות אלו פגו, חולטו, ויתרו עליהן במפורש, או שאינן ניתנות ליישום. מכיוון שאף אחד לא מחזיק בזכויות הבלעדיות, כל אחד יכול להשתמש או להתייחס באופן חוקי ליצירות הללו ללא רשות. בכל מדינות החברות בהאומות המאוחדות יש את נחלת הכלל חוץ ממדינת אריתריאה, רפובליקת איי מרשל, רפובליקת נאורו, רפובליקת ונואטו, מיקרונזיה, המדינה העצמאית של סמואה, פפואה גינאה החדשה, איי שלמה, ממלכת טונגה, הרפובליקה של קיריבטי, טובאלו, קוריאה הצפונית ונסיכות מונקו.

תקופת ההגנה המשפטית על יצירות מוגבלת בזמן (בדרך כלל למשך חיי היוצר ועוד שבעים שנה לאחר מכן), וכך גם תקופת ההגנה על פטנטים (בדרך כלל למשך עשרים שנה מיום הגשת הבקשה לפטנט). בתום התקופה הזו, היצירות וההמצאות אינן עוד בבעלות כלשהי, וכל אחד רשאי להשתמש בהן ללא בקשת רשות ממי שהיו הבעלים, וללא תשלום כלשהו. יצירותיו של חיים נחמן ביאליק למשל, נמצאות בעשור השני של המאה ה-21 בנחלת הכלל, משום שחלפו למעלה משבעים שנה מאז מותו, בשנת 1934. לאזכור המעבר של יצירות לרשות הציבור חוגגים ברחבי העולם ב-1 בינואר את יום נחלת הכלל.

בתחום הפטנטים, כאשר ההגנה המשפטית פוקעת, כל גורם רשאי ליצור את ההמצאה, בכפוף למגבלות בדינים אחרים. כך, כאשר פטנט על תרופה פוקע, יכולות חברות תרופות אחרות לייצרו, וזו נקראת תרופה גנרית. אך עדיין דרוש אישור של משרד הבריאות לשיווק התרופה.

גארט הרדין במאמרו האקדמי **[[הטרגדיה של נחלת הכלל|הטרגדיה של המאגר המשותף]]** (או "הטרגדיה של נחלת הכלל" על פי תרגום אחר) הראה כיצד שיתוף במשאבים מוגבלים ללא שיתוף בהוצאות, מביא לשימוש יתר של המאגר המשותף, עד שהמאגר מתכלה לחלוטין. דוגמה קלאסית היא של מרעה שנמצא בבעלות משותפת, שהפרות שרועות בו הן בבעלות פרטית. כדי לפתור את הכשל הזה, שאותו כינה "הטרגדיה של המאגר המשותף", הפתרון שהציע הוא קניין פרטי, שבו המאגר המשותף יפוצל, וכל אחד יהיה בעלים של חלק, ובאותו חלק יישא בעלויות וייהנה מהרווחים. יש טוענים כי מסקנות אלו תקפות גם לקניין רוחני למרות היותו בלתי מוגבל.

בתרבות הדיגיטלית, נחלת הכלל נתפסת כאינטרס ציבורי חשוב.

כל יצירות הממשל הפדרלי בארצות הברית הן נחלת כלל ואין שום מניעה להשתמש בהן מבחינה זו. סעיף 105 של פרק 17 לקוד האמריקאי קובע כי "שמירת זכויות יוצרים תחת הוראות פרק זה אינה קיימת על כל יצירה של ממשלת ארצות הברית, אולם ממשלת ארצות הברית אינה מנועה מלקבל ולשמור על זכויות יוצרים המועברות אליה על ידי רישום, עזבון, או בדרך אחרת." מטרת חקיקה זו היא להעביר לרשות הציבור את כל היצירות של ממשלת ארצות הברית, אשר מוגדרות בסעיף 101 של פרק 17 לקוד האמריקאי, כיצירות אשר נוצרו בידי פקיד או עובד של ממשלת ארצות הברית כחלק מתפקידיו הרשמיים של אותו אדם. חוק דומה קיים גם בישראל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קניין רוחני
קדם-מגבר

[שמאל|ממוזער|250px|קדם-מגבר של מערכת שמע ([סטריאו)]]
**קדם-מגבר** או **מגבר קדם** (באנגלית: **Preamplifier** או **Preamp**) הוא בדרך כלל המגבר הראשון בשרשרת במערכות שונות. קדם-מגבר הוא מגבר עם ספרת רחש נמוכה ומשמש לרוב להכנה של אות חשמלי חלש מאוד, כגון מוצא של מיקרופון, ראש פטיפון או אנטנה, לעיבוד או להגברה נוספת.

אותות חלשים רגישים מאוד לרעש (ההשפעה של תוספת רעש על יחס אות לרעש משמעותית יותר ככל שהאות חלש יותר), ולכן רצוי שהמגבר הראשון בשרשרת יהיה איכותי (בעל ספרת רחש נמוכה ככל האפשר, והגבר גבוה ככל האפשר). איכות נמוכה של מגבר הקדם תגרום לעיבוד והפקה פחות טובים בהמשך השרשרת.
מידת ההשפעה של ספרת הרחש של מגבר הקדם על שאר המערכת מתוארת על ידי : F = F_1 + \frac{F_2 - 1}{G_1} + \frac{F_n - 1}{G_1\cdots G_{n-1}}
כאשר F הן ספרות הרחש של המערכת הכוללת ושל מרכיביה ו-G הן ההגברים של מרכיבי המערכת.

[שמאל|ממוזער|250px|קדם-מגבר מותקן בדופן של [גיטרה אקוסטית מוגברת]]

מגברי קדם נפוצים במערכות שמע, הן כחלק ממערכות משולבות (במוצרי צריכה) והן כרכיבים בדידים (במערכות מקצועיות). המוצא של מגבר קדם הוא אות חזק יחסית, אשר יכול להזין מגבר הספק, מערבל אותות (מיקסר), אקולייזר ורכיבים אחרים.

מגברי קדם נפוצים גם במערכות תקשורת, לדוגמה לצורך הגברת אות המוצא של אנטנה והזנתו לדרגה הבאה.

קדם-מגברים מותקנים גם ליד מקור האות ממכשיר או מכלי נגינה. בגיטרה חשמלית או בגיטרה אקוסטית מוגברת, האות מופק על ידי פיק-אפ, ובדרך כלל מוגבר על ידי קדם-מגבר המותקן על הגיטרה לפני שהוא מועבר להגברה נוספת.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מגברים
The Gathering

שמאל|ממוזער|250px|הלהקה בשנת 2011
**The Gathering** (בעברית: "הכינוס", תעתיק: דה גאד'רינג) היא להקת רוק הולנדית שהתפרסמה באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20. הלהקה החלה את דרכה בתור להקת מטאל מסוג דת'-דום ומטאל גותי, אך שינתה את סגנונה בהמשך והפסיקה לנגן מטאל.

## היסטוריה
ראשית הלהקה בשנות ה-80 המאוחרות, כשהנס רוטן, אחיו רנה וברט סמיט'ס התאגדו במטרה להקים להקה. במהרה הצטרפו הוגו פרינסן גירלינג, ג'למר וו'ירסמה ופרנק בויין. המכנה המשותף של רוב חברי הלהקה היה אהבתם לסגנון המטאל, אך שאלו הלכו רחוק מאוד, "שברו" את המטאל לסוגיו - והביעו סוג של מטאל עם מכנה משותף לאהבה ותשוקה, עם מילים עדינות שמצליחות לשלב מלנכוליה וריפים כבדים אך לא מהירים בנגיעות רומנטיות. הלהקה, הצליחה ליצור סאונד ייחודי שנשמע אומנם נדיר פעם ראשונה למאזין, אך לדה גדרינג עדין יש את המגע המיוחד שלהם, במיוחד בליריקה שכוללת לא פעם הבעת רגשות משני המינים. ללהקה שירים שבוצעו גם על ידי סולנים וגם על ידי סולניות, שהבולטת בהם היא אנקה וון ג'ירסברגן וגם משלבים את שירת היפה והחיה.

בשנת 2007 עזבה אנקה ון ג'ירסברגן את הלהקה ופצחה בקריירת סולו שכללה גם שיתוף פעולה עם להקת Anathema ועם ליב כריסטין מTheatre of Tragedy וKari Rueslåtten תחת השם "הסירנות".

במרץ 2009 הכריזה הלהקה על צירופה של  סיליה ורגלנד כסולנית הלהקה 

ב-2014 הקפיאה הלהקה את פעילותה. ב-8 בדצמבר 2016, יצא ללהקה דיסק כפול של תקליטים, דמואים ושירים שלא פורסמו מההקלטות של Souvenirs and Home, בשם Blueprints. ביוני ובנובמבר 2018, ערכו מספר הופעות בהולנד וסיבוב הופעות קטן ביוון. ב-29 באפריל 2022, הלהקה הוציאה את אלבום האולפן האחד-עשר שלה, והראשון מזה כמעט 10 שנים, Beautiful Distortion.

ב-2025 הלהקה התאחדה זמנית עם אנקה ון ג'ירסברגן ועם הגיטריסט ג'למר וו'ירסמה ויצאה לסיבוב הופעות בהולנד לרגל חגיגות 30 שנה לצאת האלבום Mandylion. תחילה סיבוב ההופעות נקבע לשנת 2025 בלבד, אך עקב ההצלחה והביקוש, הלהקה הכריזה על סיבוב הופעות עולמי שעתיד להיות בשנת 2026.

ב-28 בדצמבר 2025 הכריזה סיליה ורגלנד על פרידה מהלהקה, מיד לאחר מכן הלהקה אישרה את הפרידה.

לא פורסם אם לחזרתה הזמנית של אנקה ון ג'ירסברגן יש קשר לפרידה, או אם חזרתה של אנקה הפכה לקבועה.

## אלבומים נוספים
אלבומי סטודיו:
* Always... (1992)
* Almost a Dance (1993)
* Mandylion (1995)
* Nighttime Birds (1997)
* How to Measure a Planet? (1998)
* if_then_else (2000)
* Souvenirs (2003)
* Home (2006)
* The West Pole (2009)
* Disclosure (2012)
* Afterwords(2013)
* Beautiful Distortion (2022)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות רוק מתקדם
קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:להקות מטאל גותי
קטגוריה:להקות דום מטאל
קטגוריה:להקות דת' מטאל
קטגוריה:להקות הולנדיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1989
חזית העם

ממוזער|מוכר עיתונים מציג את הדף הראשון של חזית העם מ-8 בינואר 1934
"**חזית העם**" היה שבועון של התנועה הרוויזיוניסטית ביישוב, שנוסד ב-1931 והפסיק להופיע ב-1935.

השבועון נוסד בשנת 1931 על ידי יהושע ליכטר ("איש ברוריה"), בעקבות סגירת היומון "העם" בידי שלטונות המנדט.
עורכו הראשי היה יהושע השל ייבין. השבועון שימש ככלי ביטוי לאגף הימני-קיצוני של התנועה הרוויזיוניסטית, "המקסימליסטים" בהנהגת אב"א אחימאיר.

בתקופת קיומו של השבועון החריף המאבק בין הרוויזיוניסטים למפלגות תנועת העבודה. בשער גיליון 2 בדצמבר 1932 הופיע מאמרו של זאב ז'בוטינסקי "כן, לשבור!", שהיה גרסה עברית למאמרו ביידיש "יא, ברעכן!" שפורסם בעיתונות הרוויזיוניסטית בחו"ל, שבו תקף בחריפות את ההסתדרות הכללית ואת העבודה העברית המאורגנת.

ב-31 במרץ 1933, מספר שבועות לאחר עליית אדולף היטלר לשלטון בגרמניה, קבע העיתון כי "טרם הרע היטלר כשם שהרע סטלין לנו" והסביר את ההבדל ביחס אל הנאציזם בין השמאל והימין: "הסוציאליסטים והדמוקרטים למיניהם סבורים שתנועת היטלר היא כולה קליפה, ואנחנו סבורים שיש בה קליפה וגם תוך. את הקליפה האנטישמית יש לזרוק, אבל לא את התוך האנטי מרקסיסטי שבו". העיתון קבע שמשום כך המלחמה בנאצים מכוונת רק נגד האנטישמיות שלהם. ז'בוטינסקי כתב לעורכי העיתון שהמאמרים על היטלר הם "נעיצת סכין בגב", "קלון" ו"זנות מילולית" ודרש להפסיק את פרסומם מיד. כעבור מספר שבועות, ב-2 ביוני 1933, כבר כתב העיתון: "המוני ירושלים העברית מזדהים עם עמדתו של ז'בוטינסקי נגד גרמניה".

בתקופת רצח חיים ארלוזורוב (נרצח ב-16 ביוני 1933) ומשפטם של אב"א אחימאיר, אברהם סטבסקי וצבי רוזנבלט, הוטחה כלפי "חזית העם" ביקורת על ההסתה החריפה נגד ארלוזורוב, שקדמה לרצח. בין היתר הוזכר המאמר שהופיע בעיתון בבוקר יום הרצח בשם "ברית סטלין—בן-גוריון–היטלר". במאמר זה הותקף ארלוזורוב על שליחותו לגרמניה הנאצית להצלת רכוש יהודי, ואף כונה בו בשם "הינוקא האדום".
העיתון האשים כי כבודו, זכויותיו, ביטחונו ומעמדו בעולם של העם העברי "נמכרו להיטלר בעד בצע כסף ואתנן" והצהיר כי העם היהודי "יֵדע להגיב על הנבלה הזאת".

"חזית העם" נסגר באמצע שנות ה-30, ובמקומו החל להופיע כביטאונה של התנועה הרוויזיוניסטית העיתון 'הירדן', שבו היה ניסיון למתן את התדמית הקיצונית שאפיינה את "חזית העם".

## לקריאה נוספת
*גבריאל צפרוני, '"חזית העם": העיתון שרבים אהבו לשנוא', **קשר**, 2, נובמבר 1987, עמ' 85–94.

## קישורים חיצוניים
* 
*יואב קרני, 6 ביוני 1933, 'חזית העם' נגד מיסטר ארלוזורוב
* חזית העם, באתר "עיתונות יהודית היסטורית" של הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

*
קטגוריה:שבועונים בארץ ישראל
קטגוריה:עיתונות בעברית ביישוב
קטגוריה:ברית הבריונים
קטגוריה:עיתונות מפלגתית רוויזיוניסטית בישראל
מאדאם דה לה פאייט

**מארי-מדלן פִּיוש דה לה ורן, הרוזנת דה לה פָאיֶיט** (בצרפתית: **Marie-Madeleine Pioche de La Vergne, comtesse de La Fayette**; 18 במרץ 1634 – 25 במאי 1693), הידועה יותר בשם **מאדאם דה לה פָאיֶיט** (**Madame de La Fayette**), הייתה סופרת צרפתייה. מחברת הרומן "הנסיכה מקלֶב", הרומן ההיסטורי הצרפתי הראשון.

## ביוגרפיה
דה לה פאייט נולדה בפריז למשפחת אצולה. אביה היה שר הסייסים של מלך צרפת, ואמה הייתה בתו של אחד מרופאי חצר המלכות. ב־1650 נפטר אביה, ובאותה שנה אמה נישאה לרנו דה סבינייה (דודה של מאדאם דה סבינייה). מגיל 16 שימשה בחצרה של העוצרת אן מאוסטריה, אמו של המלך לואי הארבעה עשר, וקיבלה את חינוכה באיטלקית ובלטינית. השתתפה בחוגים הספרותיים שנערכו בביתה של קתרין דה ראמבוייה, ובביתה של מדלן דה סקודרי. ב־1655, כשהייתה כבת 21, נישאה לפרנסואה מוֹטיֶיה, הרוזן דה לה פאייט, שהיה מבוגר ממנה ב־18 שנה, וילדה לו שני בנים. היא התגוררה באחוזתו של בעלה בחבל אוברן שבדרום צרפת, אך ביקרה בפריז לעיתים קרובות, השתלבה בחיי החברה הגבוהה והחלה לקיים חוג ספרותי משלה. ב־1659 נפרדה מבעלה ועברה להתגורר בפריז.

ב־1662 פרסמה בעילום שם את הרומן "הנסיכה ממוֹנפֶּסיֶיה" (*La Princesse de Montpensier*). ב־1665 התיידדה עם פרנסואה דה לה רוֹשְׁפוּקוֹ, מחבר האמרות הנודע, שהכיר לה רבים מאנשי הספרות של התקופה, ובהם רָסין וניקולה בּוּאַלוֹ. ב־1669 פרסמה את הרומן "זאיד" (*Zaïde*). יצירתה החשובה ביותר היא הרומן "הנסיכה מִקְלֵב", שפורסם תחילה בעילום שם ב-1678 וזכה להצלחה רבה בציבור. יצירה זו נחשבת על ידי רבים כסוללת דרך של הרומן הצרפתי. אחרי מותו של ידידה לה רושפוקו, מיעטה להשתתף בחיי החברה. אחרי מותה של מאדאם דה לה פאייט ב־1693 יצאו לאור ספריה "הרוזנת מטנד" (*La Comtesse de Tende*; 1718), "סיפורה של הנרייטה מאנגליה" (*Histoire d'Henriette d'Angleterre*; 1720) ו"זיכרונות מחצר המלכות הצרפתי" (*Memoires de la Cour de France*; 1731).

## ספרה בתרגום עברי
* מאדאם דה לה פייט, הנסיכה דה מונפנסייה : סיפורה של הנסיכה לבית מונפסייה תחת שלטונו של שארל ה-IX מלך צרפת, תרגמה מצרפתית: אביבה ברק־הומי ; עורך הספר והתרגום: ראובן מירן, בנימינה: נהר ספרים, תשפ"ב 2022 
* מאדאם דה לה פיט, **[[הנסיכה מקלב|הנסיכה דה קלֶיו]]**, תרגם מצרפתית ירוחם לוריא, תל אביב: דביר (ספרית גביש), תשל"ו 1975. ("הנסיכה מִקְלֵב") 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:ילידות 1634
קטגוריה:סופרות צרפתיות
קטגוריה:נפטרים ב-1693
קלאודיה בלאק

שמאל|ממוזער|250px|קלאודיה בלק 
[שמאל|ממוזער|250px|קלאודיה בלק ב[סן דייגו, קליפורניה, ב-2009]]
**קלאודיה לי בלק** (באנגלית: **Claudia Lee Black**, נולדה ב-11 באוקטובר 1972) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אוסטרלית-יהודייה, אשר הידועה בעיקר בתפקידיה בסדרות וסרטי מדע בדיוני, אם כי בתחילת דרכה כיכבה גם במספר סדרות מקומיות.

## ביוגרפיה
בלק נולדה ב-1972 בסידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה, להורים יהודים אנגלים, שהיגרו לאוסטרליה. יש לה אחות אחת. 

## קריירה
התפקיד המזוהה ביותר עם בלק הוא דמותה של ארין סון מסדרת המדע הבדיוני "פארסקייפ". על משחקה בתפקיד זה הייתה מועמדת ארבע פעמים לפרס סאטורן ב-2000 עד 2003 ואף זכתה בו ב-2005 על משחקה במיני-סדרה, "פארסקייפ - מלחמות הפיסקיפר". 

בשנת 2005 התארחה לראשונה בפרק בעונה השמינית של הסדרה סטארגייט SG-1 בתור ואלה מל-דורן. בעונה התשיעית של הסדרה הופיעה בלק בשמונה פרקים כשחקנית אורחת, ועקב הופעתה החליטו להפוך את דמותה של ואלה לקבועה בסדרה, ובלק קיבלה תפקיד קבוע בעונה העשירית של הסדרה (החל מיולי 2006). בשנת 2006 הייתה מועמדת  על משחקה בדמותה של ואלה לפרס סאטורן. 

ב-2007 הופיעה בלק כשחקנית אורחת בסדרת המדע הבדיוני תיקי דרסדן בפרק התשיעי של העונה הראשונה - "The Other Dick".  

בשנת 2016 גילמה את דמותה של ד"ר סבינה לומרס בסדרה "בלימה" ב-The CW. הסדרה, אשר מבוססת על סדרה בלגית בשם Cordon, בוטלה לאחר עונה אחת. ב-2019 דיבבה לפרק אחד בסדרה "חלל אינסופי", והתארחה בסדרת הטלוויזיה "רוזוול, ניו מקסיקו".  

בלק שרה וניגנה בגיטרה למעריצי פארסקייפ בכנסים. בדיסק שהוציא השחקן האוסטרלי פול גודארד (שמשחק גם הוא בפארסקייפ), היא שרה את השיר "Groovy".

## חיים אישיים
ב-2004 נישאה לג'יימי (במשך שנים שם משפחתו נשמר חסוי, לאחרונה התגלה ששם משפחתו אודיי). אם לשני בנים: אודין הבכור נולד בנובמבר 2005 ואילו ויגו, הבן השני בדצמבר 2007. הריונה הראשון הוכנס למיתולוגיית ה'אורי' של הסדרה סטארגייט SG-1. על פי מייקל שנקס ילדיה קרויים על פי שמות ויקינגים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות אוסטרליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אוסטרלים
קטגוריה:מדבבות יהודיות
קטגוריה:מדבבות אוסטרליות
קטגוריה:אוסטרליות שנולדו ב-1972
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1972
קטגוריה:זוכות פרס סאטורן לשחקנית ראשית בטלוויזיה
חלוקה מנהלית של אסטוניה

על החלוקה של השלטון המקומי במדינה על ידי הממשלה המרכזית הוחלט ב-1 בינואר 1990. אסטוניה מחולקת ל-15 מחוזות (באסטונית: Maakond) כאשר בראש כל מחוז עומדת ממשלת המחוז (Maakonnavalitsus) הנשלטת בידי מושל (maavanem), אשר ממונה בידי הממשלה לקדנציה בת חמש שנים. בשנת 2017 בוצע עדכון גבולות המחוזות.

שמאל|400px|מפת מחוזות אסטוניה עד אוקטובר 2017
שמאל|400px|מפת מחוזות אסטוניה לאחר אוקטובר 2017

## מחוזות משנה
כל מחוז מחולק לנפות. כל נפה (omavalitsus) היא מעיין ממשלה-עצמית עם נציגות משלה ורשויות מבצעות. מבחינה אדמיניסטרטיבית קיימים שני סוגי נפות:
* **נפה עירונית** (Linn). נפות עירוניות מחולקות לאזורים (linnaosad). לדוגמה, בעיר טאלין ישנם שמונה אזורים (האבֶּרסְטי, קסקלין, קריסטינה, לאסנאמאה, מוסטאמאה, נימה, ופּיחייה-טאלין).
* **נפה כפרית** (Vald). הנפה הכפרית היא יחידה מנהלית טריטוריאלית הכוללת דרך כלל כפרים (külad), מועצות מקומיות (alevikud) ולעיתים גם ערים.
באוקטובר 2005 היו באסטוניה 227 נפות, מתוכן 34 נפות עירוניות ו-193 נפות כפריות.
באוקטובר 2017 עקב מיזוג נפות הופחת מספרן ל-79.

**מועצת הנפה** (volikogu) היא גוף ייצוגי הנבחרת בידי תושבי הנפה בשביל כהונה של שלוש שנים. חברי-המועצה בוחרים ראש מועצה (volikogu esimees), שמארגן את עבודת המועצה ומייצג את הנפה.

**ממשלת נפה** (valitsus) הוא גוף מבצע הנוצר בידי המועצה. בראש הממשלה מוצב יו"ר ממשלת נפה (linnapea בנפות העירוניות, vallavanem בנפות הכפריות), בשביל כהונה של שלוש שנים. יו"ר ממשלת הנפה אינו יכול להיות ראש-מועצה. חברי הממשלה האחרים נבחרים בידי היו"ר עם אישור המועצה.

## קישורים חיצוניים

* [נתונים כלכליים](https://andmed.stat.ee/en/stat/majandus__rahvamajanduse-arvepidamine__sisemajanduse-koguprodukt-(skp)__regionaalne-sisemajanduse-koguprodukt/RAA0050)

*
*
*
יגאל דוניץ

**יגאל דוניץ** (19 בספטמבר 1945 – 29 בספטמבר 2005) היה חוקר של בן-גוריון, ממקימי המכון למורשת בן-גוריון ומנהל ומתכנן באגף ישראל של הסוכנות היהודית.

## ביוגרפיה
יגאל דוניץ גדל בשכונת קריית חשמל בקריית חיים לגדעון ואביבה דוניץ. סיים לימודי תואר ראשון במדע המדינה ובסוציולוגיה בהצטיינות באוניברסיטה העברית בסוף שנות ה-60 ולאחר מכן סיים לימודי התואר השני במדע המדינה בהצטיינות. התרכז בדמותו ובמשנתו המדינית של דוד בן-גוריון. הערצתו לדוד בן-גוריון הובילה אותו לשדה בוקר, שם רכש את אמונו של בן-גוריון בשנותיו האחרונות ושימש תקופה מסוימת כעוזרו. הוא היה חבר בצוות ההקמה של המכון למורשת בן-גוריון, היה סגן מנהל המכון ומנהל הארכיון. את הדוקטורט שלו, על השפעת אחד העם על בן-גוריון, השלים ב-1988. השתלם בהיסטוריה באוניברסיטת קולומביה. 

ב-1995 יצא לקנדה לשליחות חינוכית מטעם הסוכנות היהודית. עם שובו התמנה למנהל מחלקת התכנון, התיאום והפיתוח של האגף לישראל בסוכנות ואף שימש מנהל בפועל של האגף. ברוחו של רוברט פטנאם, אבי תפישת "ההון החברתי", יזם את הבינוי הקהילתי, הרואה בקהילה את הגרעין החברתי שממנו נובעות רשתות הסולידריות והלכידות החברתית. כך באו לעולם תוכניות כמו "לומדים במרחב הכפרי", שעודדה הקמתן של מכללות אזוריות; "ניהול קהילתי", שהכשירה מנהלי קהילה עם תפישת עולם של התנדבות ושיתוף הציבור בחיי הקהילה; ו"תרבות בונה קהילה", בשיתוף עם מכללת אורנים, המכשירה (כדברי דני ברייר, מנהל אגף ההתיישבות במחלקה לישראל) "רכז תרבות לא במובן של אמרגן, אלא כזה שיוצר מערכת תרבותית רבת רבדים שתחילתה בגן וסופה בקשישים".
יגאל דוניץ היה מעורב ופעיל בתחומים הרעיוניים, האידאולוגים והתוכניים של מפלגת העבודה בשנות השבעים, השמונים והתשעים. הוא שיתף פעולה עם מחלקת המחקר של בית ברל בתחומים הקשורים בבן-גוריון ובמורשתו, שימש כמרכז ועדת החינוך של "העבודה" ובתקופת ממשלת רבין השנייה היה חבר בצוות החשיבה המדיני-חברתי שפעל בראשות מזכ"ל העבודה נסים זוילי.

## חיים אישיים
דוניץ ורעייתו דפנה (לבית טירקל; נפטרה ב-2003) הותירו אחריהם שלושה ילדים: 
ד״ר רונית דוניץ קידר, משפטנית ומרצה בתחום אחריות תאגידית;
יואב דוניץ הוא איש חינוך בכיר, ומתמחה בשלטון המקומי בישראל ובייעוץ חינוכי; איתן דוניץ משמש היום מנהל המכון למורשת בן-גוריון בשדה בוקר.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:עובדי הסוכנות היהודית
קטגוריה:שליחי הסוכנות היהודית
קטגוריה:ארכיונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
אלוטרופיה

שמאל|ממוזער|250px|יהלום וגרפיט הם שניים מהאלוטרופים של פחמן. למרות ההרכב הכימי הזהה, תכונותיהם שונות בתכלית עקב המבנה הגבישי השונה.
**אלוטרופים** הם חומרים העשויים מאותו יסוד כימי, אך המבנה המולקולרי שלהם והקשרים הכימיים שונים. על אף שהאטומים בחומר זהים, תכונות החומרים יכולות להיות שונות בתכלית.

המושג מתייחס לחומרים העשויים מיסוד כימי אחד בלבד, ולא לתרכובות. להלן כמה דוגמאות:
* קיימים לפחות 40 אלוטרופים שונים של **[[פחמן]]**, רבים מהם נתגלו לאחרונה בלבד (פולרן, למשל). שלושה אלוטרופים מוכרים של פחמן הם יהלום, גרפיט ופחם. למרות השוני העצום בתכונות הפיזיקליות של חומרים אלו (גרפיט הוא החומר הרך המשמש לייצור עפרונות והמכונה לעיתים בטעות "עופרת"; יהלום, לעומתו, הוא החומר השני הקשה ביותר הידוע לאדם. הקשה ביותר, אם כי לא בכל הכיוונים, הוא גרפן, גם הוא אלוטרופ של פחמן), שלושתם מורכבים מאטומים של פחמן בלבד. **הסידור** של האטומים, לעומת זאת, שונה בין שלושת האלוטרופים, והוא זה שקובע חלק גדול מתכונות החומר. בגרפיט, למשל, מסודרים אטומי הפחמן בשכבות בעלות קשר רופף ביניהם, דבר הגורם להן להחליק האחת על גבי השנייה – מכאן הרכות של הגרפיט. בניגוד ליהלום ופולרן הגבישיים, הפחם הוא חומר אמורפי – אטומיו אינם מסודרים בצורה מוגדרת כלשהי. המונח אלוטרופ כולל, לפיכך, גבישים וחומרים אמורפיים כאחד.
* **[[חמצן]]** קיים בשני אלוטרופים ידועים: כמולקולה דו-אטומית (**O<sub>2</sub>**) שנקראת חמצן, וכמולקולה תלת-אטומית (**O<sub>3</sub>**) הידועה בשם אוזון. בנוסף, בתנאי לחץ גבוהים במיוחד (מעל ל-20 מיליארד פסקל) קיים החמצן בצורת מולקולה ארבע-אטומית המכונה "חמצן אדום", לציון צבעו של אלוטרופ זה. מכאן שאלוטרופ יכול להתייחס למולקולות של יסוד מסוים בעלות מספר שונה של אטומים, וכן למצבי צבירה שונים (חמצן ואוזון הם גזים בטמפרטורת החדר ואילו חמצן אדום – מוצק).
* ל**[[גופרית]]** אלוטרופים רבים, חלקם גבישיים (גופרית רומבית וגופרית מונוקלינית, **S<sub>8</sub>**), חלקם אמורפיים. במולקולות גופרית יכול להופיע מגוון רב של מספרי אטומים (**S<sub>12</sub>** ו-**S<sub>7</sub>**, למשל). האחרון הוא האלוטרופ המקנה לגופרית את צבעה הצהוב).

אלוטרופים שונים האחד מהשני בתכונות פיזיקליות נוספות (גרפיט, למשל, מוליך חשמל, פחם מוליך במידה פחותה ואילו יהלום מבודד חשמלית), ואף בתכונות כימיות: לחמצן אדום, למשל, נטייה חזקה יותר להגיב עם חומרים אחרים מאשר לחמצן דו-אטומי.

המונח בעל המשמעות הדומה פולימורפיזם במדע החומרים הוא הרחבה של מושג האלוטרופיה וכולל גם תרכובות המופיעות בצורות ובמבנים שונים.

## ראו גם
* איזומר

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תכונות כימיות
קטגוריה:כימיה אי-אורגנית
קטגוריה:כימיה פיזיקלית
צ'סקה זברויובקה

שמאל|ממוזער|250px|לוגו CZUB על קת אקדח CZ75B
**צ'סקה זברויובקה** (צ'כית **Česká Zbrojovka Uherský Brod** או **ČZUB**; מכונה בקיצור **CZ**) היא חברה צ'כית לייצור כלי נשק (בעיקר רובים ואקדחים) שהוקמה ב-1936 באוהרסקי ברוד, מוראביה, כחטיבה של תאגיד סקודה.

לאחר מלחמת העולם השנייה נוהל כל ייצור הנשק הצ'כי על ידי משרד מרכזי שחייב את הטבעת הכיתוב BRNO על כל כלי נשק שיוצא, ולכן אקדחי סי זד רבים נושאים כיתוב זה. ב-CZ עובדים למעלה מ-2000 איש, והיא אחת מחברות כלי הירייה הגדולות בעולם.

## עסקת הנשק עם ישראל
בסיועו של שר החוץ הצ'כוסלובקי יאן מסריק, נחתמה ב-14 בינואר 1948 עסקת הנשק הראשונה עם צ'כוסלובקיה. באישורם של דוד בן-גוריון ומשה שרת חתמו על ההסכם אהוד אבריאל ואוטו פליקס (אוריאל דורון) ומהצד הצ'כוסלובקי ראשי הצבא, באישורם של ראש הממשלה קלמנט גוטוולד ושר ההגנה הגנרל לודוויק סבובודה. במסגרת העסקה, סיפקה צ'כוסלובקיה 4,400 רובי מאוזר K98 / P18 7.92 ("הרובה הצ'כי" - שנותרו בשימוש בצה"ל עד שנות השבעים), וכחמישה מיליון כדורים, תמורת 750 אלף דולר. הובלת הנשק נתקלה בקשיים מרובים, אך בסופו של דבר, הוא הגיע לארץ ישראל במרץ 1948.

## היסטוריה
במהלך המלחמה הקרה ייצר המפעל כלי ירייה רבים: האקדח CZ52, רובה הסער CZ58, המקלעון "סקורפיון", רובי קליעה בקליבר 0.22 ומשפחת האקדחים המפורסמת CZ75 שעליה מבוססים אקדחים רבים ובהם גם ה"יריחו" הישראלי.

בשנת 1991 הוסר הפיקוח המרכזי מעל מפעלי הנשק הצ'כיים והם החלו לפעול כחברות עסקיות עצמאיות. CZ הייתה הראשונה שפרצה לשוקי היצוא וכיום יש לה כ-60 סוכנויות ומפיצים ברחבי העולם, כולל חברת בת בשם CZ-USA בארצות הברית. בשנת 2021 רכשה את חברת קולט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות צ'כיות
קטגוריה:נשק קל
קטגוריה:יצרני נשק
הרודס

[שמאל|ממוזער|ה[לוגו של הרודס]]
שמאל|ממוזער|200px|המבנה של הרודס
שמאל|ממוזער|200px|אורות חג המולד בהרודס, 2008
ממוזער|שמאל|200px|חזית החנות
שמאל|ממוזער|200px|מחלקת ההלבשה בהרודס, מעוצבת בסגנון מצרי
**הרודס** (באנגלית: **Harrods**) היא חנות כלבו יוקרתית ומפורסמת ברחוב ברומפטון באזור נייטסברידג' בלונדון שבאנגליה. החנות היא חלק מקבוצת חברות הכוללת את בנק הרודס, אחוזות הרודס, קזינו וחברת תעופה.

שטחה של החנות מעל 20,000 מטרים רבועים והיא משתרעת על פני מספר מבנים ועל פני חמש קומות. המוטו של החנות הוא - "כל הדברים, לכל האנשים, בכל מקום" (בלטינית: "Omnia Omnibus Ubique"). החנות ידועה במיוחד בקומת המזון שלה ובמחלקת הקישוטים לחג המולד. המיליארדר המצרי מוחמד אל-פאיד קנה את החנות ב-1985 תמורת 615 מיליון ליש"ט.

## היסטוריה
הרודס נוסדה באזור האיסט אנד של לונדון בתקופת מלכותה של המלכה ויקטוריה, על ידי צ'ארלס הנרי הרוד - סוחר תה ויבואן של מוצרי מזון. הרוד הקים את החנות מול ביתו, אולם בשל מגפת הכולרה שפרצה בעיר בשנת 1849 העביר את חנותו (ואת מגוריו) לאזור נייטסברידג', שהיה אז אזור כפרי המרוחק מהעיר.

במהלך השנים גדלה החנות ונוספו לה מספר בניינים.

בשנת 1861 הוריש צ'ארלס הנרי הרוד את החנות לבנו צ'ארלס דיגבי הרוד. לאחר שרפה שפרצה במבנה והרסה אותו לחלוטין ב-6 בדצמבר 1883 נבנתה החנות מחדש, במבנה הקיים עד ימינו. בשנת 1889 החלו מניות החנות להיסחר בבורסה לניירות ערך בלונדון ובשנת 1912 נפתח הסניף הראשון מעבר לים - בבואנוס איירס שבארגנטינה.

## מתקפת ה-IRA
הרודס הייתה מטרה למתקפות של ה-IRA שלוש פעמים. ב-15 בדצמבר 1974 נפגעה החנות מפצצה שהוטמנה בקומה הראשונה של החנות, ביציאה המובילה לתחנת הרכבת התחתית של לונדון. המתקפה הקשה ביותר אירעה ב-17 בדצמבר 1983, שבוע לפני חג המולד, מועד בו מלאה החנות קונים לקראת החג. במתקפת טרור זו נהרגו שישה אנשים ונפצעו למעלה מ-90 כתוצאה מפיצוץ מכונית תופת בפתח החנות. למבנה נגרם נזק, אולם הוא שוקם במהירות והחנות נפתחה שלושה ימים לאחר הפיגוע.

## אירועים משמעותיים

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:לונדון: פיגועי טרור
קטגוריה:לונדון: חנויות
קטגוריה:חנויות כלבו
קטגוריה:חנויות מזון
ויינטיאן

**ויינטיאן** או **ויאנג צ'אן** (בלאית: **ວຽງຈັນ**, פירוש: עיר עץ אַלְגֹּם, **ויינטיאן** הוא שיבוש בצרפתית של שם העיר) היא עיר הבירה של הרפובליקה של לאוס. היא ממוקמת על גדות נהר המקונג. ממזרח לויינטיאן נמצאת העיר פקסן, בירת מחוז בוליקמסאי. היא מחוברת אליה באמצעות הכביש הארצי מספר 13.

בויינטיאן עצמה חיים 200,000 תושבים, ויחד עם פרבריה, מוערך מספר התושבים ב-760,000 (2015), המהווים כשמינית מכלל תושבי המדינה. העיר נמצאת בסמיכות לחלק מקו הגבול בין לאוס לבין תאילנד .  

## היסטוריה
על-פי ה"פהרה לאק פרה לאם", האפוס הלאומי הלאוטי, הנסיך תתרדטה (Thattaradtha) הקים את העיר אחרי שהוא עזב את הממלכה האגדית "מואנג לנטפתה מהא נקהון" מכיוון שהעדיפו את אחיו הצעיר על פניו. תתרדטה הקים בהתחלה עיר על הגדה המערבית של נהר המקונג (המיוחסת כיום לעיר אודון תאני בתאילנד). יום אחד, נאגה (נחש קוברה) בעל שבעה ראשים הורה לתתרדטה להקים עיר על הגדה המזרחית של הנהר. הנסיך קרא לעיר צ'נטבולי סי סאטאנאח'אנאהוד; ועיר אגדית זו היא הבסיס לוויינטיאן של ימינו.

ב-1354, כאשר פא נגואם ייסד את ממלכת לאן צ'אנג (מילולית: ממלכת מיליון הפילים) העיר הפכה למרכז מנהלי חשוב. ב-1563 הועברה לכאן הבירה מלואנג פראבנג. כשלאן צ'אנג התפרקה ב-1707, העיר נהפכה לממלכת ויינטיאן העצמאית. ב-1779 נכבשה העיר על ידי הסיאמים והם מינו עליה וסאל. לאחר ניסיון מרידה כושל ב-1827 העיר הוחרבה על ידי הסיאמים ונשרפה עד עפר. העיר עברה לשלטון צרפתי ב-1893 והיא הפכה לבירת הפרוטקטורט הצרפתי של לאוס ב-1899.

במהלך מלחמת העולם השנייה, העיר נכבשה על ידי היפנים עם התנגדות קטנה ושוחררה על ידי הצרפתים ב-1945.

השפעת הקולוניאליזם הצרפתי ניכרת בארכיטקטורה: בניינים רבים יחסית הם בעלי סגנון המושפע מן הסגנון האירופי, לרבות "פאטוסאי", העתק של שער הניצחון בפריז המכיל מוטיבים לאיים, נבנה בתקופת המעורבות האמריקאית בלאוס בזמן מלחמת וייטנאם, כאנדרטה לזכר חיילי לאוס שנפלו במלחמות המדינה. העיר סבלה מהפצצות קשות בזמן מלחמת וייטנאם.

## אתרים מרכזיים
בין האתרים המרכזיים בעיר:
* **מקדש [[פא תאט לואנג]]**, המהווה גם סמל לאומי והמקדש החשוב ביותר בלאוס.
***מקדש "וואט סי סקאט"**, המקדש העתיק ביותר בעיר.
* **מקדש "וואט פה קאו"**.

## ערים תאומות
הערים התאומות של ויינטיאן הן:
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## ראו גם
* לאוס
* פקסן

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לאוס: ערים
קטגוריה:אסיה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
דיימבאג דארל

**"דיימבאג" דארל אבוט** (באנגלית: **Darrell Lance Abbott**; 20 באוגוסט 1966 - 8 בדצמבר 2004) היה גיטריסט בלהקת המטאל פנטרה ולאחר מכן בלהקת דמג'פלאן.

## תחילת דרכו
ממוזער|טקסט=dimebag Darrel on the stage|dimebag Darrel on the stage

דארל לאנס אבוט נולד בארלינגטון שנמצאת במדינת טקסס, ארצות הברית.

את ההשראה לנגן קיבל לאחר שראה גיטריסטים רבים שמנגנים בסטודיו של אביו, ג'רי אבוט. מה שעוד דחף את דיימבאג יותר מכל לנסות לנגן היא הערצתו לאייס פהרלי הגיטריסט של קיס - אחת הלהקות שהשפיעו על דיימבאג יותר מכל.

תחילה ניסה דארל לנגן על תופים אך במהרה גילה כי אין לו את כישוריו של אחיו וינסנט (מאוחר יותר המתופף של הלהקה שהקימו ביחד "פנטרה"), לכן לקח את ההשראה שלו לכיוון הגיטרה והחל ללמוד לנגן על גיטרה בגיל צעיר.

כישוריו המוזיקליים ונגינתו של דיימבאג היו כה מרשימים עד שבגיל 16 נאסרה עליו האפשרות להשתתף בתחרות שנתית לגיטריסטים של תחנת הרדיו הטקסנית, "Q102". לאחר שזכה שלוש שנים ברציפות בתחרות.

## להקות
### פנטרה

פנטרה הוקמה בשנת 1981 כאשר דיימבאג הוא הגיטריסט היחיד בלהקה ולצידו ויני פול אחיו שפעל כמתופף, אליהם הצטרפו רקס בראון כבסיסט וטרי גלייז כסולן.
בשנותיה הראשונות של הלהקה ניתן היה לסווג אותה כלהקת גלאם מטאל עם השפעות של להקות מהגל החדש של ההבי מטאל הבריטי ולהקות כמו :ואן היילן, קיס, איירון מיידן וג'ודס פריסט, במשך השנים עברה הלהקה שינויים שהפכו אותה ללהקת הבי מטאל, שאף פונה לכיוון הת'ראש מטאל (מטאליקה וסלייר הן דוגמאות ללהקות שהשפיעו על סגנון הנגינה המזוהה עם פנטרה החל משנת 1990).
לאחר הצטרפותו של פיל אנסלמו ללהקה כמחליף של טרי גלייז בעמדת הסולן, הוציאה הלהקה ב-1990 את אחד האלבומים המשפיעים במטאל, אלבום שנחשב לקלאסיקה Cowboys From Hell, באלבום היה ניתן לשמוע ולחזות בביצועי הגיטרה החדשניים יחסית של דיימבאג.
סגנון המיוחד אף ייצר תת-ז'אנר חדש במטאל, הגרוב מטאל (תת ז'אנר זה היווה את הבסיס ללהקות הנו מטאל שאת בסיס הנגינה שלהם קיבלו מהגרוב מטאל).
הלהקה התפרקה בשנת 2003 לאחר סכסוך בין פיל אנסלמו לבין האחים אבוט.

### דמאג'פלאן (Damageplan)
לאחר התפרקותה של פנתרה האחים דארל וויני אבוט החליטו להקים להקה חדשה כאשר צירפו את פטריק להמן כסולן ואת בוב זילה כבסיסט של הלהקה. סגנונה של הלהקה היה דומה לסגנון המטאלי אותו פנטרה ניגנה, הגרוב מטאל.
סופה של דמאג'פלאן בהירצחו של דיימבאג.

## הגיטרות בהן השתמש
דארל דיימבאג מזוהה יותר מכל גיטריסט אחר עם הגיטרות של דין (Dean Guitars). כבר בגיל 16 הוא קיבל את הגיטרה הראשונה שלו מתוצרת דין. החברה ייצרה מגוון רחב של גיטרות הנושאות את שמו (בעיקר לאחר מותו אבל גם כאשר היה בין החיים) ואשר עוצבו במיוחד בשבילו.
בתקופה מסוימת כאשר דין פשטו רגל הוא השתמש בגיטרות של וושבורן (Washburn) במהלך השנים 1996–2004.

## הירצחו
כאשר דארל דיימבאג ולהקתו החדשה Damageplan הופיעו באוהיו, נורה ונרצח דיימבאג על ידי מעריץ לשעבר מעורער בנפשו. מספר דקות לאחר שפרץ ביריות ואף החזיק בבן ערובה במהלך האירוע, נורה המעריץ על ידי שוטר.

דיימבאג דרל הובא לקבורה בעיר הולדתו ארלינגטון, שם הוא נטמן בתוך ארון קבורה המעוטר בדמויותיהם של חברי להקת קיס, ויחד עם אחת הגיטרות של אדי ואן היילן, גיטריסט להקת ואן היילן אותו העריץ.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאי מטאל
קטגוריה:פנטרה
קטגוריה:מוזיקאים שנפטרו על הבמה
קטגוריה:נרצחים: מוזיקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004