open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יחסי ג'יבוטי–יפן

ממוזער|שגרירות ג'יבוטי בטוקיו
**יחסי ג'יבוטי–יפן** הם יחסי החוץ שבין **[[ג'יבוטי|רפובליקת ג'יבוטי]]** לבין **[[יפן]]**.

## היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין ג'יבוטי כוננו רשמית ב-27 ביוני 1977, יום הכרתה של יפן בעצמאותה של ג'יבוטי. נשיא ג'יבוטי, חסן גולד אפטידון, עשה מספר ביקורים ממלכותיים ביפן. ביקורו הראשון היה בשנת 1995. וביקורו השני בשנת 1998. ביקורים אלה היוו חלק מה-TICAD. איסמאעיל עומאר גואלה ביקר ביפן בספטמבר 2003 וב-19 בדצמבר 2010. כוח ההגנה הימי של יפן פועל בג'יבוטי מאז 2009, ומאז 2011 הכוח מחזיק בסיס צבאי שכולל מספר אוניות ליווי במפרץ עדן וים סוף.

אוכלוסיית היפנים המתגוררים בג'יבוטי מוערכת בכ-32 תושבים בלבד. אוכלוסיית הג'יבוטים המתגוררים ביפן מוערכת בכ-11 תושבים בלבד.

## יחסים כלכליים
בשנת 2016 ייצאה ג'יבוטי ליפן סחורה בשווי 1.92 אלף דולר אמריקאי. הסחורה כללה חומרים מודפסים בלבד. לעומתה, יפן ייצאה לג'יבוטי סחורה בשווי 31.8 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם כלי רכב לבנייה, מכוניות, אופנועים, ברזלים מגולגלים, טלפונים, חלקי רכב, מצפנים, אבץ גולמי וגלגלי גומי.

## ייצוג
* ג'יבוטי מיוצגת ביפן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
* יפן מיוצגת בג'יבוטי על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בג'יבוטי סיטי, בירת המדינה.

## קישורים חיצוניים

* יחסי ג'יבוטי-יפן, באתר משרד החוץ היפני

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
להיות או לא להיות (סרט, 1942)

**להיות או לא להיות** (באנגלית: **To Be or Not to Be**) הוא סרט קומדיה-סאטירי אמריקאי משנת 1942 בבימויו של ארנסט לוביטש, אודות להקת שחקנים בוורשה בזמן הכיבוש הנאצי, המשתמשים ביכולות משחק והתחזות כדי להטעות את הנאצים. הסרט הוא עיבוד לסיפור מאת מלכיאור לנדייל. בסרט מככבים קרול לומברד, ג'ק בני, ורוברט סטאק. הסרט שוחרר חודש לאחר שהשחקנית קרול לומברד נהרגה, בתאונת מטוס.

הכותרת היא הרמז למונולוג "להיות או לא להיות" מתוך המלט מאת ויליאם שייקספיר.

בשנת 1983 נעשה רימייק של הסרט באותו שם בכיכובם של מל ברוקס, אן בנקרופט, צ'ארלס דרנינג, טים מת'סון, כריסטופר לויד וחוזה פרר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1942
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות מאת ויליאם שייקספיר
קטגוריה:סרטי יונייטד ארטיסטס
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטים על תיאטרון
פרנצ'סקו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה

**פרנצ'סקו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה** (באיטלקית: **Francesco III d'Este**; 2 ביולי 1698 - 22 בפברואר 1780), היה דוכס מודנה בין השנים 1737–1780.

## ביוגרפיה
[ממוזער| שיר לכבוד פרנצ'סקו השלישי מאת הרב [ישראל בנימין באסאן, ונציה 1753]]
פרנצ'סקו נולד ב-2 ביולי 1698 במודנה, לרינלדו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ולשרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג, בתם של יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג ובנדיקטה הנרייטה מפפאלץ-זימרן. ב-11 בפברואר 1720 התחתן פרנצ'סקו עם שארלוט אגליי ד'אורליאן, בתם של פיליפ השני, דוכס אורליאן ופרנסואז מארי דה בורבון, ממנה נולדו לו 10 ילדים.

בשנת 1737 מת אביו, ופרנצ'סקו עלה לשלטון במקומו. במהלך שלטונו, הדוכסות הגיעה לפשיטת רגל בשל מלחמת הירושה הפולנית ומלחמת הירושה האוסטרית. כתוצאה מכך נאלץ פרנצ'סקו למכור את יצירות האמנות היקרות ביותר של גלריה אסטנזה. הוא היה מנהל זהיר, אבל רוב המדיניות הכלכלית של הדוכסות הייתה בידי הממונה האוסטרי, בלטרם כריסטיאני. בין הצעדים שהוא נקט, השיפוץ העירוני של מודנה ובנייתה של ויה ונדלי, המחברת את העיר לטוסקנה.

פרנצ'סקו היה גם המושל בדוכסות מילאנו בין השנים 1754–1771. ב-22 בפברואר 1780 מת פרנצ'סקו בווארזה, ובנו ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה עלה לשלטון במקומו.

## משפחתו
ב-11 בפברואר 1720 התחתן פרנצ'סקו עם שארלוט אגליי ד'אורליאן, בתם של פיליפ השני, דוכס אורליאן ופרנסואז מארי דה בורבון, ממנה נולדו לו 10 ילדים:
* אלפונסו ד'אסטה (1723–1725).
* פרנצ'סקו קונסטנטינו ד'אסטה (1724–1725).
* מריה תרזה פליצ'יטה ד'אסטה (1726–1754), התחתנה עם לואי ז'אן מארי דה בורבון, דוכס פנתייבר.
* ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה (1727–1803), התחתן עם מריה תרזה צ'יבו-מאלספינה, דוכסית מאסה.
* מטילדה ד'אסטה (1729–1803).
* ביאטריס ד'אסטה (1730–1731).
* ביאטריס ד'אסטה (1731–1736).
* מריה פורטונטה ד'אסטה (1731–1803), התחתנה עם לואי פרנסואה ז'וזף, נסיך קונטי.
* בנדטו פיליפו ד'אסטה (1736–1751).
* מריה אליזבטה ארנסטינה ד'אסטה (1741–1774), התחתנה עם קרלו סלומונה, רוזן סראבאל.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית אסטה
קטגוריה:ילידי 1698
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1780
ליסה גונארסון

**ליסה גונארסון** (בשוודית: **Lisa Gunnarsson**; נולדה ב-20 באוגוסט 1999) היא אתלטית שוודית המתחרה בקפיצה במוט. שיאה האישי הוא 4.65 מטר.

## ביוגרפיה
גונארסון נולדה בסטוקהולם, בתם של מאטס ואולריקה. אמה התחרתה בקפיצה לגובה. בגיל שלושה חודשים עברה משפחתה משוודיה בעקבות עבודתו של אביה ונדדה בין מדינות שונות, כשבשוודיה התגוררה שלוש שנים ושאר הזמן בצרפת, ארגנטינה, ולוקסמבורג. היא התאמנה בהתעמלות מכשירים בילדותה. בגיל 12 עברה להתאמן באתלטיקה קלה, היא התחרתה בריצת משוכות, בקפיצה לרוחק ובקפיצה במוט ענף בו החלה לעסוק במועדון ספורט בעת מגוריה בפריז.

ב-2016 סיימה במקום השביעי באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה בבידגושץ' שבפולין. באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2017 סיימה במקום השישי בתוצאה של 4.55 מטר, כמו הזוכות במדליית ארד אך עם יותר פסילות. בהמשך השנה זכתה במדליית זהב בקפיצה במוט באליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה בגרוסטו שבאיטליה, בתוצאה של 4.40 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 לא עברה את שלב המוקדמות.

ב-2018 החלה ללמוד הנדסה ולהתאמן באוניברסיטת וירג'יניה טק בארצות הברית. במרץ 2018 קבעה שיא אישי של 4.60 מטר במהלך תחרות באוסטין שבטקסס. ביולי אותה שנה זכתה במדליית כסף באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בטמפרה

## קישורים חיצוניים

*ליסה גונארסון באתר אוניברסיטת וירג'יניה טק

קטגוריה:קופצות במוט
קטגוריה:אתלטיות שוודיות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וירג'יניה טק
קטגוריה:שוודיות שנולדו ב-1999
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1999
שרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג

**שרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג** (בגרמנית: **Charlotte Felicity von Braunschweig-Lüneburg**; 6 במרץ 1671 – 29 בספטמבר 1710), הייתה אשתו של רינלדו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה.

## ביוגרפיה
שרלוטה נולדה ב-6 במרץ 1671 בהנובר, ליוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולבנדיקטה הנרייטה מפפאלץ-זימרן, בתם של אדוארד, רוזן פפאלץ-זימרן ואנה גונזגה. ב-11 בפברואר 1696 התחתנה שרלוטה פליציטס עם רינלדו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה, ממנו נולדו לה 7 ילדים. בשנת 1702 ברחה שרלוטה עם משפחתה לבולוניה, בשל פלישת הצבא הצרפתי, כחלק ממלחמת הירושה הספרדית. ב-29 בספטמבר 1710 מתה שרלוטה במודנה, בעת לידת בתה האחרונה שנולדה מתה.

## משפחתה
ב-11 בפברואר 1696 התחתנה שרלוטה פליציטס עם רינלדו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
* בנדטה מריה ארנסטה ד'אסטה (1697–1777).
* פרנצ'סקו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה (1698–1780), התחתן עם שארלוט אגליי ד'אורליאן.
* אמליה ג'וזפינה ד'אסטה (1699–1778), התחתנה עם המרקיז דה וילנוף.
* ג'אן פדריקו ד'אסטה (1700–1727).
* אנריקטה ד'אסאה (1702–1777), התחתנה עם אנטוניו פארנזה, דוכס פארמה, ולאחריו התחתנה עם ארנסט אופולד מהסן-דרמשטדט.
* קלמנטה ד'אסטה (1708).
* בת מתה (1710).

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:בית הנובר
קטגוריה:ילידות 1671
קטגוריה:נפטרים ב-1710
ההמון

**ההמון** (באנגלית: **The Crowd**) הוא סרט אילם אמריקאי משנת 1928 בבימויו של קינג וידור. בסרט משחקים ג'יימס מוריי, אלינור בורדמן וברט רואצ'. הסרט הוא בעל גוונים אקזיסטנציאליסטים, מתאר את האדם הפשוט והקטן, בתוך ההמון הגדול בעולם המודרני.

הסרט הוא בעל השפעה וזכה לשבחים רבים. הוא היה מועמד בטקס פרסי אוסקר ה-1, שהתקיים באותה שנה.

ב-1989, הסרט היה אחד מ-25 הסרטים הראשונים שנבחרו לארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס על היותו בעל חשיבות "מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית משמעותית".

## עלילה
הגיבור, ג'ון סימס מתייתם מאביו בהיותו ילד. בבגרותו הוא מגיע לניו יורק עם חלומות ותקוות להגשמה עצמית, אבל מוצא עצמו במשרה פקידותית משעממת, בורג קטן במערכת מסואבת, חלק מההמון. ג'ון פוגש במרי, השניים מנהלים רומן שמתפתח לנישואין אך הוא הם נקלעים לחילוקי דעות ומריבות בלתי פוסקות, שרק הריון מצליח לשכך. לזוג נולדים ילד וילדה, כאשר האחרונה נהרגת בתאונת דרכים. ג'ון ההלום מתקשה לתפקד בעבודתו ולכן מפוטר ובלית ברירה מתפרנס כליצן.

## טריוויה
זהו הסרט האמריקאי הראשון בו נראה בית שימוש, דבר אשר עורר שערורייה בזמנו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1928
קטגוריה:סרטי 1928
קטגוריה:סרטי קינג וידור
נווה חיים

**נווה חיים** היא שכונה בצפון-מערב חדרה, שנוסדה ב-1933.

|ממוזער|המגדל ההיסטורי בשכונה
## גאוגרפיה
נווה חיים שוכנת בחלק הצפון מערבי של חדרה. היא גובלת בכביש חיפה-תל אביב הישן וסמוכה לבית חולים הלל יפה, למתחם הקניון מול החוף ולכביש 2. צמודים אליה שכונת יצחק מצפון, שכונת ויצמן ממערב, ושיכון הפועל המזרחי מדרום.

השכונה מורכבת מבתים פרטיים בלבד.

## היסטוריה
בשנת 1933 הקימה מועצת פועלי חדרה ועדת שיכון שהחלה לרכוש קרקע במטרה לשכן בה פועלים מחדרה שהתקשו למצוא מגורים במושבה. לשם כך נרכשו 500 דונם, בעזרת חברת "ניר" וקופת מלווה של העובדים במושבה חדרה. הקרקע נרכשה מפיק"א על שטח "ערב אל פוקרה", שנקרא כך על שם כפר ערבי ששכן בסמוך. לכל יחידה הוקצה דונם וחצי והיא כללה משק עזר.

על פי החלטת הקרן הקיימת אליה נמסרה הקרקע, ועדת השיכון מסרה רבע מהקרקע לארגונים אחרים שאינם חברי ההסתדרות.
השכונה הוקמה ב-1935 ונרשמה כאגודה שיתופית. ב-1936 נכנסו המתיישבים הראשונים שקודם לכן גרו בצריפים, לבתיהם שנבנו עבורם. חלק מהמתיישבים היו עולים מגרמניה. השכונה נקראה על שם חיים ארלוזורוב, איש תנועת העבודה שנרצח בשנת 1933.

בשנים הראשונות התקשו התושבים בהשגת עבודה קבועה, ונעשו ניסיונות שונים למצוא פתרונות לכך. בין היתר ביוזמת תושבים בשכונה נפתחו בה מספר חנויות, החל בה ייצור בלוקים, לבנים ורעפים, נעשה ניסיון להקמת אגודת דייגים ועוד. בשנת 1937 הקימו תושבי השכונה את קואופרטיב "הזיפזיף" שעסק בכריית חומרי בנייה בחוף הים של חדרה. חברי הקבוצה נעזרו תחילה בגמלים לשם הובלת הזיפזיף, וכן בעגלות רתומות לפרדים. בהמשך נעזרה הקבוצה במיכון להובלה ולכרייה. ב-1945 רכשה הקבוצה משאית לשימושם.

נשות השכונה עבדו במשקי העזר, והיו מהן שעבדו בסלילת כבישים ובעבודות אחרות.

זמן קצר לאחר הקמת השכונה הופעלה בה צרכניה, גן ילדים שמנה 15 מילדי השכונה וספריה. ילדים בגיל בית ספר למדו בבית ספר בחדרה. בשכונה נוסד "בית בוגר" ששימש לפעילות תרבותית. בשנת 1947 נחנך בית קולנוע שהיה בנוי ללא גג וכלל 300 מקומות ישיבה. הקולנוע היה בבעלותם של האחים משה ויוסף שחר, והוא פעל עד לשנת 1958.

אנשי השכונה התארגנו מבחינה ביטחונית ורכשו נשק כהגנה מפני ערביי האזור.

שמות הרחובות בשכונה ניתנו על שם מנהיגים והוגי דעות שהשתייכו לתנועת העבודה בהם רחוב על שם יוסף אהרונוביץ', רחוב על שם מנחם אוסישקין, משה בלינסון, א.ד. גורדון, יוסף חיים ברנר ואוסקר כהן, מראשי הקהילה בגרמניה שתרם ספרים לספרייה בשכונה.

בתחילת שנות ה-40 החלה סלילת כבישים בשכונה. הרחוב הראשון שנסלל היה שדרות אהרונוביץ'.

עקב המרחק מחדרה לחצו התושבים להקים בית ספר בשכונה. ב-1944 נפתחו הכיתות הראשונות בשכונה לילדי כיתה א' וב'. בית הספר סונף לבית החינוך במושבה. שרר בו מחסור בכיתות לימוד וילדים משנתנונים שונים למדו יחד. משגדלה השכונה נחנך בה בית הספר "ניצנים" הקיים עד היום.

בשכונה הוקם מחנה עולים. ב-1946 התיישבו בשכונה ראשוני העולים במחנה.

עם קום המדינה צורפה השכונה לשטח השיפוט של חדרה. נכסי השכונה ובהם מכון המים, הבאר ומגדל המים שנבנו בכספי המתיישבים הועברו מאוחר יותר לידי העירייה.

בשכונת פועל בית הספר הממלכתי "ניצנים" ופנימיית תלפיות לילדים בסיכון. בשכונת יצחק השכנה פועל בית הספר הממלכתי-דתי "מוריה" וישיבת בני עקיבא בית שמואל.

ממוזער|שדרות אהרונוביץ'

## לקריאה נוספת
אפרים פרנק, תמר זעירא, אביה בוקשטיין-שמי, שמואל שושני ושרה בן יצחק, **שכונה צומחת בחולות**, הוצאת ועד אגודה שיתופית נווה חיים בע"מ, 2002

## הערות שוליים

קטגוריה:חדרה: שכונות
אלבן פנישי

**אלבן פנישי** (באלבנית: **Alban Pnishi**; נולד ב-20 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן קוסוברי המשחק בעמדת הבלם בווהלן.

## קריירת מועדונים
פנישי נולד בשווייץ להורים ממוצא קוסובני. פנישי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ווהלן. ב-31 באוקטובר 2009 פנישי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 2–3 לקריינס. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה, פנישי שימש כבלם מחליף ולא שיחק ברוב משחקי הקבוצה. בעונת  פנישי תפס את מקומו בהרכב הקבוצה.

בקיץ  פנישי חתם בגראסהופרס ציריך מליגת העל השווייצרית.

ב-9 ביולי 2018 פנישי חתם בבני סכנין מליגת העל.

ב-6 באוגוסט 2019 פנישי חתם בבני יהודה תל אביב לשנתיים. הוא שוחרר מהקבוצה בינואר 2020

ב-24 באוגוסט 2020, פנישי חתם בפרוניקלי מליגת העל הקוסוברית בכדורגל.

ב-5 במרץ 2021 פנישי חתם בווהלן.

## קריירה בינלאומית
ב-13 בנובמבר 2015 פנישי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסובו בתיקו 2-2 נגד .

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים שווייצרים
קטגוריה:כדורגלנים קוסוברים
קטגוריה:בלמי כדורגל שווייצרים
קטגוריה:בלמי כדורגל קוסוברים
קטגוריה:ציריך: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני גראסהופרס ציריך
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קוסובו
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים קוסוברים בישראל
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1990
קטגוריה:קוסוברים שנולדו ב-1990
ג'ייקוב ריס-מוג

**ג'ייקוב ריס-מוג** (באנגלית: **Jacob Rees-Mogg**; נולד ב-24 במאי 1969) הוא פוליטיקאי בריטי חבר המפלגה השמרנית. כיהן כנציג מחוז צפון-מזרח סאמרסט בבית הנבחרים. כיהן כשר המסחר, אנרגיה ואסטרטגיה תעשייתית וכיושב ראש הקבוצה השמרנית בעד הברקזיט, "קבוצת המחקר האירופית" (ERG).

## ביוגרפיה
ריס-מוג נולד בלונדון וגדל בסאמרסט, אחד מחמשת ילדיהם של ויליאם ריס-מוג , שהיה עורך עיתון "הטיימס", וג'ילאן שייקספיר מוריס. הוא למד בבית ספר יסודי דרגון ובתיכון איטון קולג'.

ב-1991 סיים תואר ראשון בהיסטוריה בטריניטי קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד. במהלך לימודיו כיהן כראש תא הסטודנטים השמרניים ובהנהלת תא הדיבייט של האוניברסיטה. לאחר לימודיו עבד בבנק ההשקעות רוטשילד ובשנים 1993–1996 עבד בחברת השקעות בהונג קונג ולאחר מכן בלונדון שם ניהל קרן השקעות לשווקים המתפתחים. ב-2007 הקים יחד עם שותפים חברת השקעות בשם "Somerset Capital Management" המתמחה בהשקעות גופים מוסדיים בשווקים מתעוררים.

בבחירות 1997, שבהן נחלה המפלגה השמרנית מפלה מוחצת, התמודד לראשונה כנציג המפלגה השמרנית למושב מחוז מרכז פייף בבית הנבחרים. הוא סיים שלישי ולא נבחר לפרלמנט. בבחירות 2001 התמודד למושב מחוז וורקין, אך סיים שני.

בבחירות 2010 נבחר לראשונה לבית הנבחרים כנציג מחוז צפון-מזרח סאמרסט, מאז נבחר לשתי כהונות נוספות. הוא כיהן עד 2015 בוועדה לבדיקת מסמכי האיחוד האירופי וכחבר ועדת הנהלים של בית הנבחרים. לאחר בחירות 2015 כיהן בנוסף גם כחבר בוועדת האוצר, ובוועדה המשותפת של שני בתי הפרלמנט לעניין שיפוץ ארמון וסטמינסטר. מספטמבר 2017 הוא מכהן כחבר הוועדה לפרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי. בינואר 2018 נבחר ליושב ראש "קבוצת המחקר האירופית" (ERG), המקדמת את רעיון הברקזיט. כחבר הפרלמנט הפגין עצמאות והתנגד תכופות ליוזמות של ראשי הממשלה ממפלגתו, דייוויד קמרון ותרזה מיי. ביולי 2019 מינה אותו ראש הממשלה בוריס ג'ונסון ללורד נשיא המועצה ולמנהיג בית הנבחרים הבריטי. בפברואר 2022 מונה על ידי ג'ונסון לשר לענייני הזדמנויות הברקזיט ויעילות הממשלה. לאחר בחירתה של ליז טראס לראשות הממשלה מונה לשר המסחר, אנרגיה ואסטרטגיה תעשייתית. הוא התפטר מתפקידו באוקטובר 2022 לאחר בחירתו של רישי סונאק ליו"ר המפלגה השמרנית וראש הממשלה. בבחירות 2024 הפסיד את מושבו (במחוז הבחירה החדש צפון-מזרח סאמרסט והאנם) לדן נוריס מהלייבור.

בענייני דת ומדינה, ריס-מוג מצהיר על עצמו שהוא מחזיק בדעת הכנסייה הקתולית, אליה הוא משתייך. הוא מתנגד לנישואין חד-מיניים באומרו שנישואין הם פולחן דתי המוגדר על ידי הכנסייה ולא על ידי המדינה. בנוסף, ריס-מוג מתנגד לחלוטין להפלות. לדבריו, חיי האדם מתחילים ברגע ההתעברות ולכן הוא מתנגד להפלות גם במקרים של אונס וגילוי עריות.

הוא נודע ברטוריקה המשובחת שלו, בשימוש בשפה גבוהה, בלטינית ובהומור.

ריס-מוג הוא קתולי בדתו. הוא נשוי להלנה ולזוג שישה ילדים. הונם מוערך בכ-100–150 מיליון לירות שטרלינג.

החל משנת 2023 רוס-מוג מגיש תוכנית בGB News.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר האינטרנט של ג'ייקוב ריס-מוג
* ג'ייקוב ריס-מוג באתר הפרלמנט הבריטי
* Inside Jacob Rees-Mogg

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי המפלגה השמרנית (הממלכה המאוחדת)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2010–2015)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2015–2017)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2017–2019)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2019–2024)
קטגוריה:שרי ממשלת בריטניה
קטגוריה:הלורד נשיא המועצה
קטגוריה:חברי המועצה המלכותית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1969
רינלדו ד'אסטה (1655–1737)

**רינלדו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה** (באיטלקית: **Rinaldo III d'Este**; 26 באפריל 1655 - 26 באוקטובר 1737), היה דוכס מודנה בין השנים 1694–1737.

## ביוגרפיה
רינלדו נולד ב-26 באפריל 1655 במודנה, לפרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה וללוקרציה ברבריני, בתם של יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג ובנדיקטה הנרייטה מפפאלץ-זימרן. בילדותו פנה רינלדו לקריירה דתית, וב-2 בספטמבר 1686 אף הוסמך כקרדינל.

בשנת 1694 מת אחיינו פרנצ'סקו השני ד'אסטה, דוכס מודנה, ורינלדו עלה לשלטון במקומו. ב-11 בפברואר 1696 התחתן רינלדו עם שרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג, בתם של יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג ובנדיקטה הנרייטה מפפאלץ-זימרן, ממנה נולדו לו 7 ילדים. בשנת 1702 ברח רינלדו עם משפחתו לבולוניה, בשל פלישת הצבא הצרפתי, כחלק ממלחמת הירושה הספרדית, וחזר לעיר רק בשנת 1707 לאחר שהכוחות הגרמניים כבשו את העיר בחזרה מידי הכוחות הצרפתיים. ב-29 בספטמבר 1710 מתה אשתו שרלוטה במודנה, בעת לידת בתה האחרונה שנולדה מתה. בהסכם השלום לאחר המלחמה, רכש רינלדו את דוכסות מירנדולה, אך איבד את השליטה בקומקיו. בשנת 1721 ניסה רינלדו לשקם את יחסיו עם ממלכת צרפת, ולשם כך חיתן את בנו פרנצ'סקו עם שארלוט אגליי ד'אורליאן, בתו של פיליפ השני, דוכס אורליאן, אשר הביאה עמה נדוניה של 1.8 מיליון ליברות.

בתו אנריקטה התחתנה עם אנטוניו פארנזה, דוכס פארמה, אולם לאחר מותו בשנת 1731, תפסה אליזבטה פארנזה את דוכסות פארמה עבור בנה קרלו הראשון, דוכס פארמה. בשנת 1733 פרצה מלחמת הירושה הפולנית, ורינלדו שמר בתחילה על עמדה נייטרלית, אם כי בסתר תמך באוסטרים. בהמשך שוב נכבשה הדוכסות על ידי הצבא הצרפתי, ורינלדו נאלץ לעבור שוב לבולוניה עד לאחר הסכם השלום, שבו קיבל רינלדו את רוזנות נובלארה ובאניולו. ב-26 באוקטובר 1737 מת רינלדו במודנה, ובנו פרנצ'סקו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה עלה לשלטון במקומו.

## משפחתו
ב-11 בפברואר 1696 התחתן רינלדו עם שרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג, בתם של יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג ובנדיקטה הנרייטה מפפאלץ-זימרן, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
* בנדטה מריה ארנסטה ד'אסטה (1697–1777).
* פרנצ'סקו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה (1698–1780), התחתן עם שארלוט אגליי ד'אורליאן.
* אמליה ג'וזפינה ד'אסטה (1699–1778), התחתנה עם המרקיז דה וילנוף.
* ג'אן פדריקו ד'אסטה (1700–1727).
* אנריקטה ד'אסטה (1702–1777), התחתנה עם אנטוניו פארנזה, דוכס פארמה, ולאחריו התחתנה עם ארנסט לאופולד מהסן-דרמשטדט.
* קלמנטה ד'אסטה (1708).
* בת מתה (1710).

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:בית אסטה
קטגוריה:ילידי 1655
קטגוריה:נפטרים ב-1737
יאנג הואיאן

**יאנג הואיאן **(סינית: 杨惠妍, סינית מסורתית: 楊惠妍, Pinyin: Yáng Huìyán; נולדה ב-1981) היא מיליארדרית סינית ומחזיקת מניות הרוב (55%) בענקית הנדל"ן Country Garden Holdings. היא האישה העשירה ביותר באסיה (2018).

היא בתו של יאנג גואוצ'יאנג, שהקים חברה בשם Biguiyuan ב-1997 והעביר לה 70% ממניות Country Garden עוד טרם ההנפקה הראשונית ב-2007.

יאנג קיבלה תואר ראשון בשנת 2003 מהאוניברסיטה של מדינת אוהיו.

בינואר 2021 הוערך הונה האישי במעל 31 מיליארד דולר. בשנת 2022 בעקבות משבר כלכלי בסין היא אבדה כחצי ההונה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מיליארדרים סינים
קטגוריה:מיליארדריות סיניות
קטגוריה:סיניות שנולדו ב-1981
מול פלנדרס (סרט, 1965)

**מול פלנדרס** (באנגלית: **The Amorous Adventures of Moll Flanders**) הוא סרט קומדיה תקופתית בריטי משנת 1965 עם קים נובק וריצ'רד ג'ונסון בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן מול פלנדרס של דניאל דפו שיצא לאור ב-1722, שלוש שנים לאחר פרסום רובינזון קרוזו. הוא מתאר את חייה של אישה יפה, עצמאית ודעתנית המנסה לפלס את דרכה בים של גברים תאבי מין הנמשכים לגופה.

ב-1996 הופק הסרט "מול פלנדרס" עם רובין רייט בתפקיד הראשי.
## תקציר העלילה
מול פלנדרס (קים נובק) היא משרתת יפהפייה בביתו של ראש העיר. הוא ראה אותה לראשונה בבית יתומים בו גדלה לאחר שאימה זנחה אותה. הבן הגדול עוגב אחריה אך דווקא הבן הצעיר המגמגם והמפגר שכלית מבקש את ידה. היא נענית לו בחוסר רצון כי רוצה לשמור על מעמדה. לאחר שהוא נהרג בנפילה מכרכרה, המשפחה מגרשת אותה.

מול-כעת אלמנה יפהפייה- נזרקת לרחוב ומוצאת עבודה כמשרתת אצל ליידי בלייסטון (אנג'לה לנסבורי) ומאהבה הרוזן (ויטוריו דה סיקה) שמנסה כל הזמן לעגוב אחריה.

מול מתבקשת לנסוע ללונדון כדי להכין את דירתה של ליידי בלייסטון. בכרכרה נוסע איתה בנקאי עשיר שגם הוא אלמן (ג'ורג' סנדרס). בדרך הם נשדדים על ידי ג'מי (ריצ'רד ג'ונסון) ועוזרו סקווינט (ליאו מק'קרן). ג'מי חושב שמול היא ליידי בלייסטון ובלונדון הוא עוקב אחריה מחופש לבעל ספינה עשיר עם משרתו סקווינט. לאחר בילויים והנאות היא מגלה לו מי היא באמת וגם הוא מזדהה. שניהם כועסים ונפרדים. ג'מי חוזר לחברתו וידידתו דאצ'י (לילי פלמר) הסוחרת ברכוש גנוב.

הרוזן מנסה לתקוף אותה מינית אך היא מתנגדת ובאותו זמן מגיעה ליידי בלייסטון שמאשימה אותה בבגידה באמון וזורקת אותה לרחוב. מול מחליטה לחזור לבנקאי אשר חולה ומתאושש לאחר ההיכרות המחודשת והם נישאים. בלילה הראשון היא בורחת לדאצ'י, העוסקת ברכוש גנוב ובמקום לעסוק בזנות היא מתחילה לגנוב אבל בפעם אחת היא נתפסת ביחד עם ג'מי.

הם נאסרים ומועמדים להוצאה להורג. לפני כן מציג מנהל בית הסוהר (יו גריפית') את המקום לפני ועדה בראשות ראש העיר ובתוכה גם הבנקאי. כשמזהה הבנקאי את מול הוא נופל ומת.

מסתבר שמול היא כעת היורשת היחידה שלו והיא מצליחה לקנות בכסף את שחרורה ביחד עם ג'מי בתנאי שיגורשו לאמריקה. על הספינה נערך טקס הנישואים שלהם.

## קישורים חיצוניים

*קדימון לסרט מול פלנדרס, 1965, באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטי 1965
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים באנגלית

קטגוריה:סרטי קומדיה בריטיים
קטגוריה:סרטים היסטוריים
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים בריטיים
קטגוריה:סרטי טרנס יאנג
פריץ מאוטנר

**פריץ מאוטנר** (בגרמנית: **Fritz Mauthner**; 22 בנובמבר 1849 – 29 ביוני 1923) היה סופר מבקר ספרות, סאטיריקן ופילוסוף יהודי-גרמני. תרומתו העיקרית הייתה בתחום ביקורת השפה.

מאוטנר חי ופעל בברלין, הוא היה יליד בוהמיה, בן למשפחה יהודית שלפי זכרונותיו של מאוטנר התנכרה ליהדותה. מאוטנר עצמו היה אדיש ליהדות וראה עצמו גרמני. אף לא אחד מספריו הרבים תורגם לעברית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:פילוסופים של הלשון
קטגוריה:פילוסופים יהודים גרמנים
קטגוריה:סופרים יהודים גרמנים
קטגוריה:סאטיריקנים יהודים
קטגוריה:סאטיריקנים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1849
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1923
קטגוריה:יהודים אוסטרו-הונגרים
אמיל מאירסון

**אמיל מאירסון** (בצרפתית: **Émile Meyerson**; 12 בפברואר 1859 – 2 בדצמבר 1933) היה אפיסטמולוג, כימאי ופילוסוף של המדע יהודי-צרפתי ממוצא פולני. לצד עבודתו המדעית היה פעיל ציוני ומנהל יק"א.

## קורות חיים
מאירסון נולד בלובלין שבפולין. אביו, ברנרד, עמד במשך שנים רבות בראש הקהילה היהודית בעיר, ואמו, מַלווינה (מלכה) מאירסון לבית הורביץ, הייתה סופרת ששלטה בשפות רבות וכתבה רומנים היסטוריים בפולנית על ההיסטוריה של יהודי פולין.

בגיל צעיר נסע ללימודים בברלין, סיים את לימודיו בבית־ספר ריאלי, למד כימיה במספר אוניברסיטאות בגרמניה. בשנת 1882 סיים את לימודיו ונסע לפריז, שם עבד תקופה קצרה ככימאי, ולאחר מכן היה עורך לענייני חוץ של סוכנות הידיעות HAVAS.

בשנת 1893 הצטרף לאגודת חובבי ציון, "יישוב ארץ־ישראל". בינואר 1894 היה נציג אודסה בוועידה בין־ארצית של חובבי ציון ונבחר למזכיר הוועד.

באפריל 1896 חלה נקודת מפנה בחייו של מאירסון; בעקבות מותו של מייסדה ונשיאה של חברת יק"א, הברון מוריס דה הירש, התאפשר להפעיל את יק"א גם בארץ ישראל, ובשלושים השנים הבאות התמסר מאירסון לפעילות התיישבותית בארץ ישראל.

באפריל 1899 נסע מאירסון לראשונה לארץ ישראל לשם הכשרתו לתפקיד בכיר ביק"א. לשם כך ביקר במושבות ולמד על מוסדות בעלי חשיבות ליהודי ארץ ישראל. לאחר מכן התמנה למנהל משותף של חברת יק"א, ולבעל אחריות מיוחדת לענייני ארץ־ישראל, תפקיד זה מילא עד לפרישתו בשנת 1923.

מאירסון מת בשנתו מאוטם שריר הלב בגיל 74.

מאירסון היה אחיה של המשוררת והמחזאית הפולנית ממוצא יהודי פרנצ'ישקה אַרנשטַיינובה .

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* ארכיון אמיל מאירסון (1859-1933) בארכיון הציוני המרכזי

קטגוריה:פעילים ציונים בצרפת
קטגוריה:כימאים יהודים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים יהודים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים יהודים פולנים
קטגוריה:פילוסופים של תורת ההכרה
קטגוריה:פילוסופים של המדע
קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1859
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1933
אדראנו הראשון צ'יבו-מאלספינה, דוכס מאסה

**אדראנו הראשון צ'יבו-מאלספינה, דוכס מאסה** (באיטלקית: **Alderano I Cybo-Malaspina**; 22 ביולי 1690 - 18 באוגוסט 1731), היה דוכס מאסה בין השנים 1715–1731.

## ביוגרפיה
אדראנו נולד ב-22 ביולי 1690 במאסה, לקרלו השני צ'יבו-מאלספינה, דוכס מאסה ולתרזה פאמפילי, בתם של קמילו פרנצ'סקו מריה פאמפילי ואולימפיה אלדוברנדיני. ב-29 באפריל 1715 התחתן אדראנו עם ריצ'יארדיה גונזגה, בתם של קמילו השלישי גונזגה, רוזן נובלארה ומטילדה ד'אסטה, ממנה נולדו לו 3 בנות. בנובמבר אותה שנה מת אחיו אלבריקו השלישי צ'יבו-מאלספינה, דוכס מאסה, ואדראנו ירש את נחלותיו. ב-18 באוגוסט 1731 מת אדראנו במפתיע במאסה, ובתו מריה תרזה צ'יבו-מאלספינה, דוכסית מאסה ירשה את נחלותיו.

## משפחתו
ב-29 באפריל 1715 התחתן אדראנו עם ריצ'יארדיה גונזגה, בתם של קמילו השלישי גונזגה, רוזן נובלארה ומטילדה ד'אסטה, ממנה נולדו לו 3 בנות:
* מריה תרזה צ'יבו-מאלספינה, דוכסית מאסה (1725–1790), התחתנה עם ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה.
* אנה מריה מתילדה צ'יבו-מאלספינה (1726–1797), התחתנה עם אורציו אלבני, נסיך סוריאנו נל צ'ימינו השני.
* מריה קמילה צ'יבו-מאלספינה (1728–1760), התחתנה עם רסטאינו ג'ואקינו די טוקו קנטלמו סטוארט.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* אדראנו הראשון צ'יבו-מאלספינה, דוכס מאסה 

קטגוריה:אצולה איטלקית
קטגוריה:ילידי 1690
קטגוריה:נפטרים ב-1731
ריצ'ארדה גונזגה

**ריצ'ארדה גונזגה** (באיטלקית: **Ricciarda Gonzaga**; 22 בפברואר 1698 - 24 בנובמבר 1768), הייתה אשתו של אדראנו הראשון צ'יבו-מאלספינה, דוכס מאסה.

## ביוגרפיה
נולדה ב-22 בפברואר 1698 בנובלארה, לקמילו השלישי גונזגה, רוזן נובלארה ולמטילדה ד'אסטה, בתם של זיגיזמונדו ד'אסטה, מרקיז סן מרטינו ותרזה מריה גרימלדי. ב-29 באפריל 1715 התחתנה עם אדראנו צ'יבו-מאלספינה, ממנו נולדו לה 3 בנות. בנובמבר אותה שנה מת גיסה אלבריקו השלישי צ'יבו-מאלספינה, דוכס מאסה, ובעלה אדראנו ירש את נחלותיו. בשנת 1731 מת אדראנו במפתיע במאסה, ובתה מריה תרזה צ'יבו-מאלספינה, דוכסית מאסה ירשה את נחלותיו, תוך שריצ'ארדה משמשת כעוצרת עד לבגרותה. בשנת 1728 מת אחיה פיליפו אלפונסו גונזגה ללא יורשים, אולם בשנת 1737 החליט קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה למסור את נחלותיו, שכללו את רוזנות נובלארה ובאניולו, לרינלדו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה. ריצ'ארדה חילקה את רוב זמנה בין מאסה לרג'ו, וב-24 בנובמבר 1768 מתה בביתה במאסה.

## משפחתה
ב-29 באפריל 1715 התחתנה עם אדראנו הראשון צ'יבו-מאלספינה, דוכס מאסה, ממנו נולדו לה 3 בנות:
* מריה תרזה צ'יבו-מאלספינה, דוכסית מאסה (1725–1790), התחתנה עם ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה.
* אנה מריה מתילדה צ'יבו-מאלספינה (1726–1797), התחתנה עם אורציו אלבני, נסיך סוריאנו נל צ'ימינו השני.
* מריה קמילה צ'יבו-מאלספינה (1728–1760), התחתנה עם רסטאינו ג'ואקינו די טוקו קנטלמו סטוארט.

## אילן יוחסין

## ראו גם
* רוזנות נובלארה ובאניולו

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אצולה איטלקית
קטגוריה:ילידות 1698
קטגוריה:נפטרות ב-1768
פרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר

**[[פרס לורנס אוליבייה]] לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר** הוא פרס שנתי המוענק על ידי אגודת התיאטרון בלונדון, כהוקרה על הישגים בתיאטרון הבריטי המסחרי. הפרס נוסד בשנת 1976 ושמו הוחלף ב-1984 לכבודו של השחקן האנגלי לורד אוליבייה.

הפרס הוענק כפרס יחיד לשחקנים ושחקניות בשם פרס לורנס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר מאז 1991, ופוצל לפרסים נפרדים בשנת 2015.

## זוכים ומועמדים
### שנות ה-2010

### שנות ה-2020

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר פרסי לורנס אוליבייה

קטגוריה:פרס אוליבייה
לורנס אוליבייה, שחקנית משנה במחזמר
מייקל ג'אקינו

**מייקל ג'אקינו** (באיטלקית: **Michael Giacchino**; נולד ב-10 באוקטובר 1967) הוא מלחין אמריקאי סיציליאני. עיקר פועלו בקולנוע, בטלוויזיה ובמשחקי מחשב.

ג'אקינו מרבה לשתף פעולה עם חברת האנימציה פיקסאר, ויצירתו הבולטת משיתוף הפעולה היא עבור הסרט "למעלה", אשר זיכה אותו בפרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר.

בנוסף, זכה ג'אקינו במגוון רחב של פרסים על יצירותיו, כגון אמי, גראמי וגלובוס הזהב.

## ילדותו
ג'אקינו נולד בניו ג'רזי לאב סיציליאני ואם ממחוז אברוצו.

בגיל עשר החל לשלב מוזיקה ותמונות כאשר יצר סרטוני stop motion במרתף ביתו.

מורתו בתיכון המליצה להוריו כי ג'אקינו ילמד בבית הספר לאמנות ויזואלית בניו יורק.

## קריירה
### משחקי וידאו

לאחר סיום לימודיו החל להלחין מוזיקת רקע עבור משחקי וידאו עבור חברת יוניברסל ודיסני.

מבין המשחקים שהלחין ניתן למנות את פארק היורה: העולם האבוד, מלך האריות והמפלצות.

### טלוויזיה וקולנוע

עבודתו בעולם משחקי המחשב הובילה את ג'אקינו להלחנת פסקולים עבור סרטים וסדרות טלוויזיה.

בשנת 2001 המפיק של סדרת הטלוויזיה ״זהות בדויה״, ג'יי ג'יי אברהמס, גילה את ג'אקינו והציע לו להלחין את הפסקול עבור הסדרה החדשה.

עבודות המשותפת עם המפיק המשיכה בשנת 2004, כאשר ג'אקינו הלחין את הפסקול עבור הסדרה ״אבודים״ אשר זיכה אותו בפרסום.

ב-2005 הלחין את פסקול הסרט "עד שהמשפחה תפריד בינינו".

באותה שנה קיבל ג'אקינו את עבודתו הגדולה והחשובה עד כה, הלחנת סרטם החדש של אולפן האנימציה פיקסאר- משפחת סופר-על.

עד משפחת סופר על, כל סרטי פיקסאר הולחנו על ידי רנדי ותומאס ניומן. פסקול הסרט, הבולט בסגנון הג'אז והשימוש התדיר בכלי נשיפה, זיכה אותו בשתי מועמדויות לפרס גראמי.

שיתוף הפעולה המוצלח עם פיקסאר נמשך וג'אקינו הלחין עבורם פסקולים לסרטים: רטטוי, למעלה, מכוניות 2, הקול בראש, קוקו ומשפחת סופר-על 2.

יצירתו החשובה ביותר משיתוף הפעולה עם פיקסאר היא "למעלה", הסרט שזיכה אותו בפרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר.

קטע מתוך פסקול הסרט הנקרא ״Married Life” אשר ממחיז את חייהם המשותפים של קארל ואלי, נהפך לאהוד ביותר וזכה לשימוש חוזר במספר סדרות טלוויזיה.

ג'אקינו זכה בפרס אמי ראשון על הלחנת מוזיקה ל"הפינגווין".

ג'אקינו הלחין גם את הפסקולים עבור הסרטים משימה בלתי אפשרית 3, מסע בין כוכבים, סופר 8, 50ֿֿֿ/50, כוכב הקופים, עולם היורה, עולם היורה: נפילת הממלכה, עולם היורה: השלטון, זוטרופוליס, דוקטור סטריינג', ספיידרמן: השיבה הביתה, ג'וג'ו ראביט, הגול הבא מנצח והבאטמן.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי אוסקר: הפסקול הטוב
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-21
קטגוריה:אמני הוליווד רקורדס
קטגוריה:אנשי פיקסאר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
מריה לודוביקה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה

**מריה לודוביקה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה** (בגרמנית: **Maria Ludovika von Österreich-Este**; 14 בדצמבר 1787 – 7 באפריל 1816), הייתה בתו של הארכידוכס פרדיננד, דוכס ברייזגאו, ואשתו של פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה.

## ביוגרפיה
מריה לודוביקה נולדה במונצה ב-14 בדצמבר 1787, לפרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, מושל מילאנו ובנה של מריה תרזה, ולמריה ביאטריצ'ה ד'אסטה, דוכסית מאסה, בתם של ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ומריה תרזה צ'יבו-מאלספינה, דוכסית מאסה. בשנת 1796 ברחה מריה לודוביקה עם משפחתה מאיטליה לווינה, בשל כיבוש המדינה על ידי הצבא הצרפתי בפיקודו של נפוליאון.

ב-6 בינואר 1808 התחתנה מריה לודוביקה עם פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה, ועד מהרה היא הפכה למנהיגת מפלגת המלחמה באוסטריה. היא הייתה אויבת של נפוליאון הראשון, ובשל כך גם התנגדה לשר החוץ האוסטרי מטרניך. הצרפתים מחו על דעותיה הפוליטיות, בשל השפעתן על בעלה הקיסר האוסטרי. מריה לודוביקה הייתה מאוד פופולרית, ובעת בהכתרתה בפרשבורג, היא הרשימה את ההונגרים עד כדי כך שהם הכריזו על תמיכה כספית וצבאית גדולה במלוכה במידת הצורך. אולם הקיסר היסס והארכידוכס קרל, דוכס טשן, שהיה בעל שליטה נרחבת בעניינים צבאיים, היה זהיר. רק השפעות המרד הספרדי בשנת 1808 אפשרו למפלגת המלחמה לנצח, ולהביא להצטרפות אוסטריה לקואליציה האנטי-צרפתית החמישית.

מריה לודוביקה התנגדה לנישואים בין נפוליאון לבתה החורגת מריה לואיזה, ארכידוכסית אוסטריה בשנת 1809, ולאחר כיבוש וינה על ידי הצרפתים, העדיפה להתגורר בבודפשט. במאי 1812 נסעה מריה לודוביקה בחוסר רצון עם בעלה לדרזדן, שם קיבל נפוליאון את המשפחה הקיסרית לפני נסיכי גרמניה שנאספו לחגוג את היציאה למלחמה נגד רוסיה. בשנת 1815 אירחה מריה לודוביקה את קונגרס וינה, ולאחר מכן נסעה לנפוש באיטליה. בעת שהותה בוורונה מתה מריה לודוביקה ב-7 באפריל 1816 משחפת, והיא נקברה בקריפטה הקיסרית בווינה.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ילידות 1787
קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:בית אוסטריה-אסטה
קטגוריה:נפטרות ב-1816
פרדוקס דאונס-ת'ומסון

**פרדוקס דאונס-ת'ומסון** (נקרא על שמם של אנת'וני דאונס וג'ון מייקל ת'ומסון), ידוע גם כפרדוקס פיגו-נייט-דאונס (על שמם בנוסף של ארת'ור ססיל פיגו ופרנק נייט), מתאר את המצב שמהירות שיווי המשקל של מכונית ברשת כבישים נקבעת על ידי המהירות הממוצעת מדלת לדלת של נסיעה מקבילה שמבוצעת באמצעות תחבורה ציבורית.

זהו פרדוקס מכיוון שהוא מרמז על כך שהרחבה של רשת הכבישים לטובת כלי רכב פרטיים אינה מפחיתה את הגודש ולמעשה יכולה אפילו להביא להחרפה של הגודש ולהפחתה במהירות ההגעה ליעד. כתוצאה מהרחבת רשת הכבישים יותר משתמשים עוברים לשימוש ברכב הפרטי, מה שמביא לירידה בביצועי התחבורה הציבורית (לדוגמה בהפחתת התדירויות), שגורמת שוב להעברה נוספת של משתמשים מהתחבורה הציבורית לרכב הפרטי עד שמגיעים לשיווי משקל פחות טוב ממה שהיה לפני (מעגל קסמים זה נקרא אפקט מורינג). למעשה מדובר פה בהרחבה של המושג ביקוש מושרה והפרדוקס מתיישב עם התאוריה של דאונס על "ההתכנסות המשולשת" מ-1992 המתארת את הקושי בפתרון גודש בשעות השיא. בתגובה להגדלת קיבולת כביש, שלוש תופעות קורות באופן כמעט מיידי: משתמשים שבעבר בחרו במסלולים חלופיים עוברים לכביש המורחב, משתמשים שקודם נסעו בשעות שפל מתחילים לנסוע בשעות השיא ומשתמשי תחבורה ציבורית עוברים לרכב הפרטי. קשר זה בין המהירות הממוצעת בתחבורה הציבורית למהירות הממוצעת בתחבורה הפרטית לרוב מתקיים רק כאשר מרבית הנסיעות בתחבורה הציבורית בשעת שיא נעשית על גבי מערכת הנהנית ברובה מתשתית נפרדת, מסילתית או על גבי כביש עם נתיבי תחבורה ציבורית
.

המסקנה העיקרית, אם הפרדוקס אכן מתקיים, היא שהרחבה של רשת כבישים כפתרון לגודש אינה יעילה ואף מזיקה. תופעה זו תוארה בצורה אמפירית גם על ידי מרטין מוגרידג' שבחן את מערכת התחבורה של לונדון בספרו לנסוע בעיר: Travel in towns: jam yesterday, jam today and jam tomorrow?

דיטריך ברס הצביע על פרדוקס דומה, פרדוקס ברס, בו הוספה של מקטע בין שתי נקודות יכול במקרים מסוימים להרע את מצבם של הנוסעים בין שתי הנקודות.

## ראו גם
* פרדוקס ברס
* אפקט מורינג

## הערות שוליים

דאונס-ת'ומסון
קטגוריה:כלכלת תחבורה
יחסי יפן–קוסובו

**יחסי יפן–קוסובו **הם יחסי החוץ שבין **[[יפן]]** לבין **[[קוסובו|הרפובליקה של קוסובו]]**. יפן הכירה בעצמאות קוסובו ב-18 במרץ 2008. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות כוננו ב-25 בפברואר 2009. בשנת 1999, טרם קוסובו הכריזה על עצמאותה, שר החוץ היפני, יוהיי קונו, היה איש הממשל היפני הראשון שביקר בקוסובו. בשנת 2004, באירם רג'פי, ראש ממשלת קוסובו, ביקר ביפן.

## ייצוג
* יפן מיוצגת בקוסובו על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בפרישטינה, בירת המדינה.
* קוסובו מיוצגת ביפן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יחידה 88 - דב לבן

[ממוזער|שמאל|נגמ"ש [BTR-50, מיחידה 88 - דב לבן.]]

**יחידה 88 - דב לבן** הייתה יחידה בחיל השריון הישראלי. היחידה החלה לפעול בשנת 1969 כ"יחידת סיור ופשיטה אמפיבית". במהלך מלחמת יום הכיפורים לחמה היחידה בסיני ומעבר לתעלת סואץ. ב-1974 פורקה היחידה.

## היסטוריה
יחידה 88 - דב לבן, הוקמה בשנת 1969 כיחידת סיור ופשיטה אמפיבית על ידי סגן אלוף יואל גונן, על מנת לאפשר תקיפת הפתעה דרך הים בעזרת כוחות שריון אמפיביים. היחידה הייתה מושתתת על כלי רק"ם מתוצרת ברית המועצות: נגמ"שים אמפיביים מסוג BTR-50 וטנקים אמפיביים קלים מסוג PT-76 שנלקחו שלל. פעולתה הראשונה של היחידה הייתה במבצע רביב, בו השתתפו נגמ"שי BTR-50 כשהם מאוישים ב-50 לוחמי סיירת חטיבה 7. במהלך מלחמת ההתשה נעשה ניסיון נוסף להשתמש ביחידה אך הכלים שקעו באזור אגם תמסח והפעולה בוטלה.

ב-1971, לאחר שחיילי היחידה שוחררו משירות סדיר, הוחלט להסב את היחידה ליחידת מילואים שהוגדרה כיחידת מתנדבים ונשלח אליה כוח אדם מובחר. לתפקיד מפקד היחידה מונה סרן יוסף יודוביץ' ולסגנו מונה אמציה אטלס. לאחר אימון הקמה בצאלים ובאל עריש כיחידת מילואים התמקמה היחידה במרחב שלמה על יד שארם א-שייח'.

בתחילת מלחמת יום הכיפורים הייתה היחידה תחת פיקוד חטיבה 274. עם פרוץ המלחמה נשלחה היחידה, יחד עם גדוד 225 מחטיבה 274 לאזור שארם א-שייח' ומשם עברה לא-טור, עד ה-15 באוקטובר. לאחר מכן סופחה היחידה לחטיבה 14 ושירתה בשני צידי התעלה. יחידת דב לבן לחמה בקרב החווה הסינית ובקרב מתחם אורחה, ובסיום המלחמה היחידה חזרה לאזור סרפאום להתארגנות.

במהלך ימי הקרבות נהרגו 18 קצינים ולוחמים מהיחידה ונפצעו 32 מתוך 126 קצינים ולוחמים. היחידה פורקה ב-1974. לזכר לוחמי החטיבה הוקמה בשנת 2005 אנדרטה בפארק עוצבות השריון ליד לטרון, על ידי האמנים סידור כהן וגרשון היימן.

קובץ:BTR-50-latrun-1-2.jpg|נגמ"ש אמפיבי מסוג BTR-50 במוזיאון יד לשריון בלטרון
קובץ:PT-76 amphibious tank 2.JPG|טנק אמפיבי קל מדגם PT-76 במוזיאון יד לשריון
קובץ:אנדרטת יחידה 88 דב לבן.jpg|אנדרטת דב לבן בפארק עוצבות השריון 


## לקריאה נוספת
* אלון קדיש, יחידת אמל"ח מיוחד גדוד 88 "דב לבן", 1969-1974, זרקור היסטורי, תמוז תשע"ב (יולי 2012)
* רס"ן (מיל.) יובל שחף, חטיבה 274, חטיבת "הטירנים" הראשונה בצה"ל, סיפור הקמתה ופעילותה במלחמת יום הכיפורים , אתר יד לשריון

## קישורים חיצוניים
* יח’ 88 (“דב לבן”), באתר הזיכרון של חטיבה 14
* 
* אלבום תמונות יח' 88 "דב-לבן", באתר הזיכרון של חטיבה 14
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות צה"ל שפורקו
קטגוריה:יחידות מובחרות בצה"ל
קטגוריה:יחידות שריון ישראליות
קטגוריה:נשק שלל בצה"ל
הדיוויזיה ה-712 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-712** הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה, שלחמה במבצע מרקט גארדן, ולאחר מכן לחמה בקרבות בגרמניה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-5 במאי 1941, והועמדה תחת פיקוד גאורג פון דהרן, וביולי אותה שנה הוצבה הדיוויזיה בחוף התעלה, כחלק מהקורפוס ה-25, שהיה תחת פיקודה של הארמייה השביעית. בהמשך הועברה הדיוויזיה לבלגיה, שם הוצבה תחת פיקודה של הארמייה ה-15

ביוני 1944 הושארה הדיוויזיה בעמדותיה בבלגיה, כחלק מהקורפוס ה-89, על מנת למנוע פלישה אמפיבית באזור קאלה, ולאחר מכן לחמה בקרבות בבלגיה וספגה אבדות כבדות. בספטמבר השתתפה הדיוויזיה בלחימה במבצע מרקט גארדן, ולאחר מכן לחמה בהולנד בקרבות הקשים שהתנהלו בחורף 1944.

בינואר 1945 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה כחלק מהארמייה התשיעית בקרבות הקשים סביב ברלין, וב-2 במאי נכנעו שרידי הדיוויזיה בשבי הרוסי.

## מפקדים
* גאורג פון דהרן (5 במאי 1941 - 15 באפריל 1942)
* פרידריך-וילהלם נוימן (16 באפריל 1942 - 25 בפברואר 1945)
* יואכים פון זיגרוט (25 בפברואר 1945 - 2 במאי 1945)

## קישורים חיצוניים
* אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht

712
הבחירות הכלליות בבריטניה 1992

**הבחירות הכלליות בבריטניה** (הממלכה המאוחדת) התקיימו ב-9 באפריל 1992, ונחשבות בעיני רבים לאחת ממערכות הבחירות הדרמטיות ביותר שנערכו בבריטניה מאז מלחמת העולם השנייה.

ראש הממשלה ג'ון מייג'ור, שנכנס לתפקידו ב-1990 לאחר התפטרותה של מרגרט תאצ'ר, עמד לבחירה לאחר שנתיים סוערות בתפקיד, שבמהלכן עברה הכלכלה הבריטית מיתון, וכללו בין השאר את המעורבות הבריטית במלחמת המפרץ. הוא התמודד על ראשות הממשלה מול מנהיג הלייבור ניל קינוק, שניסה להיבחר לראשות הממשלה בפעם השנייה ברציפות (לאחר שהפסיד לתאצ'ר ב-1987).

הסקרים שפורסמו לאורך מערכת הבחירות הציגו קרב צמוד בין שני המועמדים, עם הובלה קלה לקינוק, והעריכו כי הבחירות יסתיימו בפרלמנט תלוי, ללא רוב מוחלט לאף מפלגה. לכן, הופתעו רבים מתוצאות הבחירות שהראו ניצחון גדול (ביחס לציפיות) למייג'ור. לא זו אף זו, השמרנים זכו ברוב מוחלט בפרלמנט (אם כי מופחת משמעותית מהרוב שהיה להם טרם הבחירות).

היה זה הניצחון הרביעי ברציפות של המפלגה השמרנית מאז 1979, והפעם האחרונה שהמפלגה זכתה ברוב מוחלט בפרלמנט עד 2015.

## ראו גם

* הבחירות הכלליות בבריטניה (1997)

## קישורים חיצוניים

1992
קטגוריה:1992 בפוליטיקה
קטגוריה:1992 בממלכה המאוחדת
TensorFlow

**TensorFlow** היא ספריית קוד פתוח ללמידת מכונה, המפותחת על ידי חברת גוגל לבנייה ואימון רשתות עצביות. הספרייה שימשה הן למחקר והן לפיתוח בגוגל כתחליף לקודמתה, DistBelief. לספרייה קיים API ("Keras") לשפות C ו-Python, ועוד רבות אחרות.

## היסטוריה
### DistBelief
בשנת 2011 פיתח צוות Google Brain את ספריית DistBelief כתוכנה סגורה ללמידה עמוקה ורשתות עצביות. מהר מאוד הספרייה התפשטה בחברות רבות ב-Alphabet לצרכים מחקריים ופיתוח מסחרי. לאחר ההצלחות הראשונות, חברת גוגל החליטה להביא את הפרויקט לרמה חדשה, ואספה צוות מדעני מחשב, ובהם ג'ף דין, במטרה לפשט ולשפר את הקוד למהיר ועמיד יותר. התוצאה היא TensorFlow. ב-2013 הצטרף לצוות ג'פרי הינטון, שבשנת 2009 צוות תחת ניהולו יצר קוד פעפוע לאחור  מורחב, ושיפורים נוספים שאפשרו יצירת רשתות עצביות איכותיות יותר באופן משמעותי, לדוגמה שיפור של 25% במשימת זיהוי דיבור.

### TensorFlow
ב-9 בנובמבר 2015 נפתח TensorFlow לשימוש חופשי תחת רישיון אפאצ'י 2.0. ב-11 בפברואר 2017 יצאה הגרסה 1.0.0. TensorFlow המשמשת כמערכת ללמידה ממוכנת מדור שני של צוות Google Brain. בעוד שהמימוש הישן אפשר הרצה על מכשיר אחד בלבד, כיום מסוגלת TensorFlow לרוץ על מספר מעבדי CPU וגם על GPU. ספריית TensorFlow זמינה על מערכות 64-ביט של Linux, macOS, Windows, וכמו כן גם מערכות מובייל הכוללות את Android ו-IOS.

החישובים ב-TensorFlow מיוצגים על ידי זרימת מידע דרך גרף מצבים. המידע שזורם בגרף מיוצג ביחידות של טנזורים, מערכים רב-ממדיים. מכאן גם נובע השם כהלחמה של המילה Tensor, מערך רב-ממדי, והמילה Flow, זרימה. ב-2016 ציין ג'ף דין ש-1,500 רפוזיטורים ב-GitHub הסתמכו על TensorFlow, ורק חמישה מתוכם היו של גוגל.

### Tensor processing unit
במאי 2016 הכריזה גוגל על שימוש לחישובי למידה עמוקה ב-TensorFlow של חומרה להאצה פרי פיתוחם - מעבד טנזורים (TPU) בתצורת ASIC. מעבד ה-TPU עוצב כדי להביא תוצאות טובות עבור חישובים בדיוק נמוך (כגון, 8-ביט), ומכוון יותר לשימוש ברשתות מאומנות מאשר אימון שלהם. דווח מגוגל ששימוש ב-TPU הביא לשיפור בסדר גודל בביצועים לוואט בלמידה ממוכנת.

בפברואר 2018 הכריזה גוגל על פתיחת שימוש ב-TPUs על שירות הענן שהם מציעים Google Cloud Platform.

## ראו גם
*Torch
*רשת עצבית מלאכותית

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של TensorFlow
* קוד המקור ב-github

קטגוריה:למידת מכונה
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:גוגל: תוכנה
קטגוריה:למידה עמוקה
עונת 2018/2019 בלה ליגה

**עונת 2018/2019** הייתה העונה ה-88 במסגרת הלה ליגה, הנקראת "לה ליגה סאנטנדר" עקב חסות מסחרית. העונה החלה ב-18 באוגוסט 2018 והסתיימה ב-26 במאי 2019.

בהתאם לתוצאות של העונה הקודמת דפורטיבו לה קורוניה, לאס פלמס ומלאגה ירדו לליגת משנה. מליגת המשנה עלו ריאל ויאדוליד, ראיו ואייקנו ו-וסקה.

ברצלונה זכתה בתואר וזאת בפעם ה-26 בתולדות המועדון. ריאל מדריד (שסיימה במקום השלישי בליגה) זכתה בהסופר קאפ הספרדי תוך ניצחון על אתלטיקו מדריד (שסיימה במקום השני בלה ליגה) בגמר לפי הפורמט החדש בו משתתפות ארבע קבוצות בתוצאה- 0:0 (1:4 בפנדלים).

ראיו ואייקנו, ז'ירונה ו-וסקה ירדו לליגת משנה בסוף העונה.

## קבוצות

בעונה זו השתתפו 20 קבוצות: 17 קבוצות ששיחקו בעונה הקודמת, אליהן הצטרפו ראיו ואיקאנו, וסקה וריאל ואיאדוליד, שעלו מהליגה הספרדית השנייה. בתום העונה ירדו ראיו ואיקאנו, וסקה וז'ירונה לליגה השנייה.

### אצטדיונים

## טבלת הליגה

## סטטיסטיקות
### מלכי השערים

### מלכי הבישולים

### פרס זאמורה

## כדורגלנים מצטיינים
פרסים שהוענקו על ידי העיתון "מארקה":
* פרס הפיצ'יצ'י למלך השערים של העונה הוענק לליונל מסי ( ארגנטינה), ברצלונה, שכבש 36 שערים. בנוסף לכך זכה מסי גם בנעל הזהב האירופית.
* פרס זאמורה לשוער שספג הכי פחות שערים העונה ליאן אובלק ( סלובניה), אתלטיקו מדריד, שספג 23 שערים.
* "פרס סארה" לכדורגלן ספרדי שכבש מספר מרבי של שערים במהלך העונה הוענק ליאגו אספס ( ספרד), סלטה ויגו, שכבש 20 שערים. אספאס זכה בתואר בפעם השלישית ברציפות.

פרסי LFP הוענקו ל:
*השחקן המצטיין: ליונל מסי ( ארגנטינה)
*החלוץ המצטיין: ליונל מסי ( ארגנטינה)
*השוער המצטיין: יאן אובלק ( סלובניה)
*המאמן המצטיין: חוסה בורדאלאס ( ספרד)

### שחקן החודש

## קישורים חיצוניים
* נתונים מפורטים מאתר rsssf
* נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
* נתונים מאתר worldfootball
* נתונים מאתר transfermarkt

2018 2019
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2018
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2019
קטגוריה:2018 בספרד
קטגוריה:2019 בספרד
הבחירות הכלליות בבריטניה 2005

**הבחירות הכלליות בבריטניה** (הממלכה המאוחדת) התקיימו ב-5 במאי 2005.

במערכת הבחירות התמודדו על ראשות הממשלה טוני בלייר, ראש הממשלה המכהן ומנהיג הלייבור, ומנהיג המפלגה השמרנית מייקל הווארד.

קמפיין הלייבור הדגיש את מצבה הטוב של הכלכלה, בניסיון להתמודד עם הפופולריות הפוחתת של בלייר, בין השאר בעקבות תמיכתו במלחמת עיראק ב-2003. השמרנים, בהנהגת מייקל הווארד, הציעו שינוי במדיניות בנושאים כמו הגירה, רפואה ופשע. המפלגה הליברל דמוקרטית התנגדה למלחמת עיראק, והתחזקה בזכות הצבעתם של רבים מנוטשי הלייבור.

בלייר הוביל את מפלגתו לניצחון שלישי ברציפות, ושמר על רוב גדול - אם כי מופחת משמעותית - בפרלמנט. 35.2% מהקולות שלהן זכתה מפלגת הלייבור הוא אחוז הקולות הקטן ביותר שקיבלה ממשלת רוב בממלכה המאוחדת אי פעם. במניין הקולות הכללי ניצחה המפלגה ברוב דחוק את השמרנים, אך שיטת הבחירות היטיבה עמה ואפשרה לה לשמור על רוב גדול במושבים. המפלגה השמרנית נכשלה בניסיונה להפיל את ממשלת בלייר, אך זכתה לעלייה של 33 מושבים ושיפרה עמדות לקראת מערכת הבחירות הבאה.

שנתיים לאחר הבחירות התפטר בלייר מראשות הממשלה, והוחלף על ידי גורדון בראון.עד 2024 הייתה זו מערכת הבחירות האחרונה שבה הייתה הלייבור המפלגה הגדולה ביותר.

## ראו גם
*הבחירות הכלליות בבריטניה (2010)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
2005
קטגוריה:2005 בפוליטיקה
קטגוריה:2005 בממלכה המאוחדת
הבחירות הכלליות בבריטניה 2001

**הבחירות הכלליות בבריטניה** (הממלכה המאוחדת) התקיימו ב-7 ביוני 2001, לאחר שנדחו בחודש עקב פריצת מגפת מחלת הפה והטלפיים במדינה.

ראש הממשלה המכהן, טוני בלייר, התמודד על כהונה שנייה בתפקיד מול מנהיג השמרנים, ויליאם הייג.

תוצאות הבחירות חזרו בבסיסן על תוצאות מערכת הבחירות הקודמת: מפלגת הלייבור זכתה לניצחון סוחף שני ברציפות, כשהפסידה 5 מושבים בלבד וכמעט שמרה על כוחה. לכן, כינתה התקשורת את תוצאות הבחירות "הניצחון הסוחף השקט". הפילוג בתוך המפלגה השמרנית, כמו גם מעמדו הציבורי הרעוע של הייג, הכשילו את ניסיון המפלגה להחליף את הממשל, וכוחה עלה במושב אחד בלבד.

הניצחון הסוחף של מפלגתו בבחירות העניק מנדט לבלייר, שהמשיך לכהונה שנייה כראש הממשלה. הבחירות בלטו בשיעור ההצבעה הנמוך במיוחד, שלראשונה מאז 1918 עמד על פחות מ-60%.

## ראו גם
* הבחירות הכלליות בבריטניה (2005)
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

2001
קטגוריה:2001 בפוליטיקה
קטגוריה:2001 בממלכה המאוחדת
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1568–1570)

**המלחמה העות'מאנית-רוסית (1568–1570)** או **מערכת הדון-וולגה-אסטרחן של 1569** (הנזכר במקורות העות'מאנית בתור משלחת אסטרחן), הייתה מלחמה בין רוסיה הצארית לבין האימפריה העות'מאנית על חאנות אסטרחן. המלחמה הייתה הראשונה מבין שתים עשרה המלחמות העות'מאניות-רוסיות, שהסתיימו עם מלחמת העולם הראשונה ב-1914–1918.

בשנת 1556 נכבשה חאנות אסטרחן על ידי איוואן האיום, שבנה מבצר חדש על גבעה תלולה המשקיפה על הוולגה. בשנת 1568 הווזיר הגדול סוקולו מהמט פאשה, מי שהיה הכוח האמיתי בניהול האימפריה העות'מאנית תחת סלים השני, יזם את המפגש הראשון בין האימפריה העות'מאנית לבין רוסיה הצארית. התוצאות הניבו את האסונות הרבים שיבואו. התוכנית בקונסטנטינופול הייתה לאחד את הוולגה והדון בתעלה. בקיץ 1569 נשלח כוח גדול תחת קאסים פאשה, של 20,000 טורקים ו-50,000 טטרים, להטיל מצור על אסטרחן ולהתחיל את חפירת התעלה, ואילו צי עות'מאני הטיל מצור על אזוב.

עם זאת, גיחה של חיל המצב תחת קניאז (הנסיך) סרבריאניי-אובלסקיי, המושל הצבאי של אסטרחן, הדף בחזרה את המצור. צבא רוסי של 30,000 חיילים תקף ופיזר את הפועלים ואת כוח הטטרים שנשלח להגנתם. בדרכם הביתה, כ-70% מהחיילים הנותרים והעובדים קפאו למוות בערבות, או נהרגו בהתקפות צ'רקסיות, וכן הצי העות'מאני נהרס בסערה.

האימפריה העות'מאנית, אף כי הובסה צבאית, החזיקה במעבר בטוח לעולי רגל וסוחרים מוסלמים ממרכז אסיה, וכן קיבלה את דרישתה על הריסת המצודה הרוסית על נהר טרק.

## הערות שוליים

1568
מלחמה עות'מאנית-רוסית 1568
קטגוריה:איוואן האיום
פיליפו פצ'יני

שמאל|ממוזער|תכשיר מיקרוסקופי שנושא את שמו של פצ'יני ואת השנה 1854, ואשר בו מופיע מתג הכולרה עם פירוט תצפיתו של פצ'יני.
**פִילִיפּוֹ פָּצִ'ינִי** (באיטלקית: **Filippo Pacini**; 25 במאי 1812–9 ביולי 1883) היה אנטומיסט איטלקי, שנודע בשל גילוי גופיפי פצ'יני, ולאחר מותו בשל גילוי מחולל מחלת הכולרה, החיידק Vibrio cholerae, שנים טרם גילויו הנודע יותר על ידי רוברט קוך.

## חייו
פצ'יני נולד בפיסטויה שבאיטליה לפרנצ'סקו, סנדלר, ולאומילטה דולפי. הוא קיבל חינוך דתי בתקווה שיהיה להגמון, אולם ב-1830 הוענקה לו מלגה לבית הספר לרפואה המכובד בפיסטויה. במהלך לימודי הרפואה למד לנתח גופות ולבחון אותן תחת המיקרוסקופ.

ב-1831, במהלך שיעור נתיחת גופות, גילה פצ'יני איברי חישה זעירים במערכת העצבים המגיבים ללחץ ולרטט. הוא למד אותם מקרוב בשנים שלאחר מכן, ודן בהם במסגרת אגודת Società medico-fisica בפירנצה, אולם הוא פרסם את מחקרו, "Nuovi organi scoperti nel corpo umano", רק בשנת 1840. עד מהרה עבודתו נודעה באירופה, והגופיפים שגילה נקראו על שמו – גופיפי פצ'יני.

הוא שימש עוזר מחקר לפאולו סאבי בפיזה בין 1840 ל-1843, ולאחר מכן החל לעבוד במכון לאנטומיה אנושית. הוא היה פרופסור לאנטומיה באוניברסיטת פיזה בין השנים 1844–1846. ב-1847 החל ללמד בליצ'אום בפירנצה, וב-1849 מונה לעמוד בראש המחלקה לאנטומיה כללית וטופוגרפית במכון ללימודים גבוהים באוניברסיטת פירנצה, שם נשאר עד פרישתו לגמלאות.

בזמן מגפת הכולרה השלישית, שהתרחשה בין השנים 1852–1860, גילה פצ'יני את מתג הכולרה. המחלה פקדה את פירנצה בשנת 1854, ופצ'יני התעניין מאוד במחלה. הוא ניתח את גופותיהם של אנשים אשר נפטרו לא מכבר מהמחלה וערך בדיקות היסטולוגיות לרירית המעי שלהם. במהלך בדיקות אלה גילה פצ'יני חיידק מתג בעל צורת פסיק אשר תיארו כ-"Vibrio" (רוטט). באותה שנה הוא פרסם מאמר בשם "תצפיות מיקרוסקופיות והסקות פתולוגיות על אודות כולרה", שם תיאר את האורגניזם ואת הקשר שלו למחלה. התכשירים המיקרוסקופיים תויגו בבירור, עם תאריך ואופי הממצאים. אולם, מאחר שהאמונה הרווחת בקרב המדענים האיטלקים הייתה תאוריית המיאזמה, עבודה זו לא זכתה להתייחסות עד לאחר שנים רבות לאחר מותו, למרות פרסומים נוספים בעניין ב-25 השנים שלאחר פרסום עבודתו. עבודתו של פצ'יני נודעה לקהילה המדעית הבינלאומית באמצעות תרגומה לאנגלית, שפורסם בכתב העת The British and Foreign Medico-chirurgical Review ביולי 1866. בשנת 1965 אימצה הוועדה הבינלאומית לנומנקלטורה של אורגניזמים את השם הרשמי *Vibrio cholera pacini* לכבוד עבודתו של פצ'יני.

במהלך הקריירה שלו פרסם פצ'יני גם מספר מחקרים על הרשתית, על איברי החשמל בדג חשמל, על מבנה העצם ועל מכניקת הנשימה.

הוא מת כמעט מחוסר כול בפירנצה, ונקבר בבית הקברות במיזריקורדיה. בשנת 1935 הועברו עצמותיו לכנסיית סנטה מריה דלה גרציה, יחד עם עצמותיהם של אטו טיגרי ופיליפו צ'יוויניני, שני אנטומיסטים ידועים נוספים

## חיים אישיים
פצ'יני מעולם לא נישא, והשתמש ברוב כספו לצורך טיפול בשתי אחיותיו החולות.

## קישורים חיצוניים

* המאמר שפרסם פצ'יני אודות מתג הכולרה בכתב העת Gazzetta Medica Italiana

קטגוריה:אנטומיסטים איטלקים
קטגוריה:כולרה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1812
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1883