ג'וזף גאפי

**ג'וזף פינץ' גאפי** (באנגלית: **Joseph Finch Guffey**; 29 בדצמבר 1870 – 6 במרץ 1959) היה איש עסקים ופוליטיקאי מהמפלגה הדמוקרטית, אשר נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם פנסילבניה וכיהן בו שתי כהונות, בשנים 1935–1947.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
גאפי נולד ב־29 בדצמבר 1870 בתחנת גאפי (Guffey Station) בעיירה סוויקלי, פנסילבניה, לבני הזוג ג'ון וברברטה (הוף) גאפי. אבותיו ממוצא סקוטי־אירי החזיקו קרקעות לאורך נהר יוגיוגני מאז שנות ה-80 של המאה ה-18, ושגשגו עם סלילת מסילות הברזל באזור. אמו הייתה ממוצא אנגלי (השם הוף נפוץ במחוז לנקשייר).

הוא למד באוניברסיטת פרינסטון אך לא סיים את לימודיו. בתקופת לימודיו שם הפך לתלמידו של פרופסור וודרו וילסון. בתקופת כהונתו של וילסון כנשיא פרינסטון, גאפי וסטודנטים לשעבר נוספים תמכו בתוכנית ה־Quad של וילסון לפיתוח האוניברסיטה. בהמשך נעשה גאפי פעיל במפלגה הדמוקרטית ופעל לסייע לווילסון לזכות במועמדות הדמוקרטית לנשיאות ב־1912 ובבחירתו לנשיא.

בשנים 1901–1918 שימש גאפי כמנהל כללי של חברת Philadelphia Company בפיטסבורג, חברת תשתיות ציבוריות, והיה מעורב גם במיזמים עסקיים נוספים. בספטמבר 1918 ייסד יחד עם א. נ. גילספי את חברת Guffey Gillespie Oil Company. החברה חכרה כ־220,000 אקרים בשדות הנפט של אזור המיד־קונטיננט וטקסס, ושוויה הוערך בכ־3.5 מיליון דולר בשנת 1921.

### מלחמת העולם הראשונה
לאחר שארצות הברית הצטרפה למלחמת העולם הראשונה, נכנס גאפי לשירות ממשלתי ומונה לחבר במועצת תעשיות המלחמה (מחלקת שירותי הנפט), וכן למנהל לשכת המכירות במשרד האפוטרופוס על נכסי זרים. הוא כיהן בתפקידים אלו עד מרץ 1921, וקיבל שכר סמלי של דולר אחד בלבד, בעוד שלפי הניו יורק טיימס טיפל בסכומים העולים על 50 מיליון דולר.

ב־28 בדצמבר 1922 הואשם גאפי בכתב אישום פדרלי ב־12 סעיפים של מעילה, בגין שימוש לא ראוי בכספים שניהל בתקופת כהונתו כמנהל לשכת המכירות. רואה החשבון של משרד המשפטים, ג'ורג' ו. סטורק, טען כי גאפי ניהל באופן לקוי ריביות שנצברו מהפקדת כספי ממשלה ב־32 בנקים, תוך קבלת הלוואות אישיות מאותם בנקים. היה ידוע כי גאפי ספג הפסדים כספיים בהשקעות נפט במקסיקו בתקופת המלחמה. בשנת 1926 נקשר שמו גם לכתב אישום פדרלי נוסף, שעסק בהערכת חסר של נכסים ובניגוד עניינים במכירת חברת Bosch Magneto, שנלקחה כרכוש אויב.

עורך דינו, ג'וזף פטריק טומלטי, לשעבר מזכירו האישי של הנשיא וילסון, טען כי כל ההאשמות נגד גאפי היו ממניעים פוליטיים. לטענת ההגנה, גאפי לא עיכב ריבית שנצברה בסכום של כ־400,000 דולר, אלא החזיק בה עד פרישתו מהתפקיד. לאחר שגאפי הסדיר במלואו את חשבונותיו בלשכת המכירות, בוטלו ההאשמות נגדו. הפרשה הפכה לחלק ממכלול הסדרים מפוקפקים מתקופת ממשלי הרדינג וקולידג', ובהם גם שערוריית טיפוט דום.

### הסנאט של ארצות הברית
בשנים 1920–1928 כיהן גאפי כחבר הוועדה הדמוקרטית הלאומית. יחד עם סגנו, , הוביל תחייה מחודשת של המפלגה הדמוקרטית בפנסילבניה. בשנת 1934 נבחר לסנאט של ארצות הברית, לאחר שהדיח את הסנאטור הרפובליקני דייוויד ריד. הוא היה הדמוקרטי הראשון שנבחר לסנאט מטעם פנסילבניה מאז ויליאם א. וולאס בשנת 1874. באותה שנה נבחר גם  למושל הדמוקרטי הראשון של פנסילבניה מאז המאה ה-19.

בסנאט שימש כיו"ר ועדת המכרות והכרייה והיה תומך נלהב במדיניות הניו דיל של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט בשנות ה-30 של המאה ה-20 ובהמשך. בנוסף, תמך בעמדותיו של הנרי וולאס.

גאפי מתח ביקורת פומבית על הארי אנסלינגר, ראש הלשכה הפדרלית לסמים, בשל שימוש במונחים גזעניים בהתכתבויות רשמיות. הוא עורר מחלוקת בפנסילבניה כאשר תמך בסגן המושל תומאס קנדי, מקורב לראש איגוד כורי הפחם ג'ון ל. לואיס, נגד עורך הדין צ'ארלס אלווין ג'ונס, שנתמך בידי המושל ארל והנהגת המפלגה הדמוקרטית. ג'ונס הפסיד בבחירות הכלליות לרפובליקני . במקביל פעל גאפי יחד עם לואיס להחלפת יו"ר הוועדה הלאומית לפחם ביטומני.

בשנת 1938 היה מעורב במה שכונה 'מלחמת המו"לים', ונתבע על הוצאת דיבה בידי מוזס אננברג, בעלי העיתון The Philadelphia Inquirer, לאחר שגאפי טען בשידור רדיו כי אננברג מתכנן 'לקנות את מושלות פנסילבניה' עבור מועמדו, ארתור ה. ג'יימס.

גאפי נבחר מחדש לסנאט בשנת 1940. השפעתו פחתה לאחר שהרפובליקנים השתלטו על הקונגרס, ביטלו חלק מהחקיקה התומכת באיגודי עובדים, ולבסוף העבירו את חוק טאפט–הרטלי. בשנת 1946 הובס גאפי בפער גדול בידי המושל אדוארד מרטין.

באפריל 1943, דו"ח חסוי של ישעיה ברלין עבור משרד החוץ הבריטי על ועדת החוץ של הסנאט ציין כי גאפי:

### בערוב ימיו
לאחר עזיבתו את הסנאט פרש גאפי לוושינגטון הבירה, שם נפטר ב-6 במרץ 1959. לאחר מותו הוחזרו שרידיו למערב ניוטון, פנסילבניה, ונקברו בבית העלמין המקומי.

מסמכיו האישיים של ג'וזף גאפי שמורים במכללת וושינגטון וג'פרסון, בספריית אוניברסיטת פרינסטון, במרכז קלוד פפר שבאוניברסיטת המדינה של פלורידה, ובארכיון הלאומי בקולג' פארק, מרילנד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1870
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1959