open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הסכם אי-תוקפנות ליטאי–סובייטי

**[[הסכם אי-תוקפנות]]** בין רפובליקת ליטא לברית המועצות נחתם ב-28 בספטמבר 1926. ההסכם אישר את כל ההסכמות מ-1920. ברית המועצות המשיכה להכיר בזיקה של וילנה וסביבתה לליטא, על אף שהייתה תחת ריבונות פולין, וכן המשיכה להכיר בתביעות ליטא באזור קלייפדה. בתמורה, התחייבה ליטא לא להצטרף לבריתות שכוונו נגד ברית המועצות, מה שגזר עליה בידוד דיפלומטי, שכן ברית המועצות לא הייתה חברה בחבר הלאומים. המדינות אשררו ביניהן את ההסכם ב-9 בנובמבר 1926 בקובנה, וההסכם נכנס לתוקף באותו יום. הוא נרשם בחבר הלאומים ב-4 במרץ 1927.

הליטאים הם שיזמו את ההסכם, בגבשם אסטרטגיה דיפלומטית חדשה בשנים שאחרי מלחמת העולם הראשונה ואחרי הסכמי לוקרנו. המגעים החלו ב-25 בדצמבר 1925, כששר החוץ הסובייטי גאורגי צ'יצ'רין עצר בקובנה בדרכו חזרה למוסקבה. השיחות נתקלו במספר התנגדויות, הן מצד אסטוניה ולטביה, שכן ההסכם פגע ברצון להקים את "ההסכמה הבלטית" בין שלוש המדינות; פולין טענה שמדובר בהפרה של הסכם ריגה, ואילו גרמניה הביעה דאגה מההתמיכה הסובייטית בדרישת ליטא לשליטה בקלייפדה.

ממוזער|חיילי הצבא האדום נכנסים לליטא בעת כיבושה, 1940
ההסכם היה שנוי במחלוקת בקרב הליטאים עצמם, ולאחר אשרורו התפתחו במדינה מחאות סטודנטים נגד מה שראו כ"בולשביזציה" של ליטא. דיכוי אחת ההפגנות בכוח היווה אחת מהסיבות להפיכה הצבאית בליטא בדצמבר 1926. עם זאת, הייתה הסכמה בקרב הסגל הדיפלומטי בליטא שהשמירה על רלוונטיות הוויכוח על וילנה בשיח האירופי שווה את המחיר שנדרש מליטא, וההסכם נשמר. תוקפו של ההסכם היה אמור לפוג כעבור 5 שנים, אולם ב-6 במאי 1931 הוארך ב-5 שנים נוספות, וב-4 באפריל 1934 הוארך עד 31 בדצמבר 1944. ב-5 ביולי 1933 נחתם בנפרד הסכם נוסף להגדרת "תוקפנות". ההסכם הופר על ידי ברית המועצות ב-15 ביוני 1940 כשכבשה את ליטא בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב.

## הערות שוליים

קטגוריה:ברית המועצות: אמנות והסכמים
קטגוריה:1926 בברית המועצות
קטגוריה:הסכמי אי-תוקפנות
קטגוריה:ליטא: יחסי חוץ
קטגוריה:הסכמים בין-לאומיים שהופרו
ויקטור הרטמן

**ויקטור הרטמן** (ברוסית: **Ви́ктор Га́ртман**;  5 במאי  1834 – 4 באוגוסט 1873) היה אדריכל וצייר רוסי. הוא היה קשור ל, מצפון למוסקבה, שנרכשה ונשמרה החל ב-1870 על ידי התעשיין והפילנתרופ סאווה מאמונטוב, והתחייה הרוסית.

## ביוגרפיה
ויקטור הרטמן נולד בסנט פטרבורג למשפחה ממוצא גרמני. הוא התייתם בגיל צעיר וגדל בביתם של אחותה של אמו ובעלה אלכסנדר המיליאן, שהיה אדריכל ידוע. הוא למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות ובהתחלה התחיל לעבוד ב.

הוא גם עבד כאדריכל ושרטט, בין השאר, עבד על האנדרטה למלאת אלף שנה לרוסיה בנובגורוד, שנחנכה בשנת 1862. את רוב ציורי המים ורישומי העיפרון עשה במסעות מחוץ לרוסיה בשנים 1864 עד 1868, יחד עם איוואן רופט. הרטמן היה מהאמנים הראשונים שכלל מוטיבים רוסיים מסורתיים ביצירתו.

מאז שולדימיר סטאסוב הכיר אותו לחוג של מילי באלקירב ב-1870, הוא היה חבר קרוב של המלחין מודסט מוסורגסקי. לאחר מותו המוקדם של הרטמן ממפרצת בגיל 39 בלבד, הוצגה תערוכה של למעלה מ-400 מציוריו באקדמיה לאמנויות יפות בסנט פטרסבורג, בפברואר ומרץ 1874. התערוכה נתנה השראה למוסורגסקי להלחין את הסוויטה שלו "תמונות בתערוכה". רוב היצירות שהוצגו בתערוכה של 1874 אבדו.

## גלריה

File:Hartmann -- Plan for a City Gate.jpg
File:The Poor Jew.jpg
File:Hartmann Paris Catacombs.jpg
 File:Viktor Hartmann - The castle at Chermomor.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1834
קטגוריה:נפטרים ב-1873
אן ספילברג

**אן ספילברג** (באנגלית: **Anne Spielberg** נולדה ב-25 בדצמבר 1949) היא תסריטאית ומפיקה יהודיה-אמריקאית. היא אחותו הצעירה של במאי הקולנוע סטיבן שפילברג.

## קריירה
לאחר שעבדה בחברת ההפקות של אחיה, אמבלין אנטרטיינמנט, ספילברג ושכנה גארי רוס כתבו יחד את התסריט לסרט "ביג" שיצא ב-1988, עליו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. היא גם הייתה מפיקה שותפה בסרט, יחד עם מפיק הטלוויזיה והקולנוע הנודע ג'יימס ל. ברוקס. ספילברג הייתה שותפה לכתיבה ללא קרדיט של הסרט "חיילים קטנים" משנת 1998.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תסריטאיות אמריקאיות
קטגוריה:תסריטאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1949
רוברט שוורצמן

**רוברט מיכאלוביץ' שוורצמן** (ברוסית: **Ро́берт Миха́йлович Шва́рцман**, נולד ב-16 בספטמבר 1999) הוא נהג מרוצים רוסי-ישראלי,. הוא סגן אלוף פורמולה 2 בעונת 2021, ואלוף פורמולה 3 בעונת 2019.

## קריירת מרוצים
שוורצמן נולד בישראל, אך גדל ברוסיה ובאיטליה. בילדותו הוא החל להתחרות בקארטינג, ובשנים 2014 ו-2015 התחרה בפורמולה 4 איטליה. בשנים 2016 ו-2017 התחרה בפורמולה רנו 2.0. ב-2017 הצטרף לאקדמיית פרארי לנהגים, והתחרה עבורה באליפות אירופה של פורמולה 3 בעונת 2018, וזכה באליפות רוקי העונה. באותה שנה התחרה גם במרוצי טויוטה . בעונת 2019 התחרה באליפות פורמולה 3, וסיים במקום הראשון. בשנה שלאחר מכן התחיל להתחרות בפורמולה 2, לצידו של מיק שומאכר. בעונת 2020 סיים במקום הרביעי, ובעונת 2021 סיים במקום השני, אחרי האלוף אוסקר פיאסטרי.

### פורמולה 1
ב-2020 דווח כי שוורצמן יהיה נהג המבחן של האס במרוץ סוף עונת 2020, אך לבסוף מיק שומאכר עשה זאת במקומו. לקראת עונת 2021 שימש כ"נהג מבחן צעיר" עבור האס ופרארי. בעונת 2022 החל לשמש כנהג מבחן עבור פרארי, והתחרה תחת דגל ישראל, מאחר שהפלישה הרוסית לאוקראינה הביאה לכך שספורטאים לא יוכלו להתחרות תחת דגל רוסיה, שתחתיו נהג שוורצמן להתחרות. שוורצמן שימש כנהג מבחן גם במבחני סוף העונה, ולקראת עונת 2023 שוחרר מאקדמיית פרארי ושודרג לעמדת הנהג הרביעי של הקבוצה, לאחר הנהגים הפותחים שארל לקלר וקרלוס סאינס והנהג המחליף הבכיר אנטוניו ג'יובינאצי.

### [[אינדיקאר]]
שוורצמן מתחרה בקבוצת פרמה (2025-הווה).

במקצה הדירוג למרוץ האינדיאנפוליס 500 היוקרתי, שוורצמן דורג במקום הראשון למרוץ והפך לרוקי (נהג שנה ראשונה) הראשון שעושה זאת מאז תיאו פאבי בשנת 1983.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נהגי מכוניות מרוץ ישראלים
קטגוריה:נהגי מכוניות מרוץ רוסים
קטגוריה:נהגי קבוצת פרארי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1999
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1999
ג'ון קספר

**ג'ון קספר** (באנגלית: **John Howard Casper**; נולד ב-9 ביולי 1943, גרינוויל) היה טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.

## קורות חיים
ג'ון קספר נולד בעיר גרינוויל שבמדינת ג'ורג'יה. הוא היה פעיל בתנועת הצופים בה הוענקה לו דרגה הגבוהה ביותר - Life Scout. בשנת 1966 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. בשנת 1967 הוא קיבל תואר שני באסטרונאוטיקה באוניברסיטת פרדו.

לאחר סיום הלימודים קספר סיים קורס טיס. הוא ביצע 229 טיסות מבצעיות במלחמת וייטנאם על מטוס מדגם "F-100 סופר סייבר". בהמשך הוא עבר הסבה ל"מקדונל דאגלס F-4 פנטום" ושירת בבריטניה. כאשר קספר חזר לארצות הברית הוא נשלח לקורס טייסי ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס. הוא היה טייס ניסוי במספר פרויקטים. אחרי זה קספר שירת במטה חיל האוויר בפנטגון.

## שירות בתחום החלל
בשנת 1984 קספר נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1990 הוא השתתף במשימת STS-36 כטייס של מעבורת החלל אטלנטיס (ג'ון קרייטון היה מפקד צוות). המשימה פעלה לפי תוכנית של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. במשימת STS-54 בשנת 1993 הוא היה מפקד צוות של מעבורת החלל אנדוור. צוות שחרר למסלול לוויין תקשורת TDRS-F. בשנת 1994 הוא היה מפקד משימה STS-62 על סיפון מעבורת החלל קולומביה. בשנת 1999 הוא היה מפקד משימה STS-77 על סיפון מעבורת החלל אנדוור.

לאחר טיסה זו קספר עבר לתפקידים ניהוליים בנאס"א. לאחר אסון קולומביה הוא היה אחראי על יישום המלצות לשיפור המעבורות.

## לאחר פרישה מנאס"א
בשנת 2022 קספר פרסם ספר אוטוביוגרפיה The Sky Above An Astronaut’s Memoir of Adventure, Persistence, and Faith

## קישורים חיצוניים

* 
* קורות חיים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ג'ורג'יה
קטגוריה:אסטרונאוטים אמריקאים
קטגוריה:טייסי חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:טייסי ניסוי אמריקאים
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרדו
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת וייטנאם
קטגוריה:עובדי נאס"א
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
קטגוריה:מעוטרי מדליית האוויר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
סויוז TM-16

**סויוז TM-16** (ברוסית: **Союз TM-16**) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-24 בינואר 1993 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר.

## צוות
* גנאדי מנאקוב - מפקד
* אלכסנדר פולישצ'וק - מהנדס טיסה
*  ז'אן פייר אניירה - אסטרונאוט חוקר (בנחיתה בלבד)

### צוות גיבוי
* וסילי ציבלייב - מפקד
* יורי אוסצ'וב - מהנדס טיסה
## תיאור המשימה
"סויוז TM-16" שוגרה ב-24 בינואר 1993 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U. 

עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-26 בינואר ועברה ללא בעיות. עגינה בוצע לתא עגינה במודול "קריסטל" של תחנת החלל. חללית "סויוז TM-16" הייתה מצוידת בהתקן עגינה מיוחד שתוכנן עבור מעבורת החלל בוראן. מכיוון שבהמשך תוכנית זו בוטלה, חלליות רוסיות לא צוידו יותר בהתקן עגינה זה. 

בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 12 בפיקוד אנטולי סולוביוב. החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 12.

ב-1 בפברואר חללית סויוז TM-15 עם חברי משלחת מס' 12 עזבו את תחנת החלל.

משלחת מס' 13 החלה את הפעילות הסדירה. חללית "סויוז TM-16" שימש חללית חירום.

ב-3 ביולי 1993 לתחנת החלל התחברה חללית סויוז TM-17. ב-22 ביולי חללית "סויוז TM-16" התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה גנאדי מנאקוב, אלכסנדר פולישצ'וק וז'אן פייר אניירה מצרפת שהגיע לחלל בחללית "סויוז TM-17". הם נחתו באותו יום בצפון קזחסטן.

## קישורים חיצוניים
* נתוני המשימה
* נתונים מאנציקלופדיית החלל
* תיאור הטיסה 

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1993 ברוסיה
סלטו (איטליה)

**סלטו** הייתה עד 2018 קומונה בפדובה במחוז ונטו האיטלקי, הממוקמת כ־70 קילומטרים דרומית־מערבית לוונציה וכ־35 קילומטרים מדרום־מערב לפדובה. נכון ל־31 בדצמבר 2004, מנתה אוכלוסייתה 2,659 איש ושטחה היה 10.8 קילמוטרים רבועים.

מאז ה־17 בפברואר 2018 סלטו היא חלק מעיריית בורגו ונטו  אז התמזגה יחד עם מגליאדינו, סן פידנציו, וסנטה מרגריטה ד'אדיג'ה.

## אבולוציה דמוגרפית

Colors=
 id:lightgrey value:gray(0.9)
 id:darkgrey value:gray(0.8)
 id:sfondo value:rgb(1,1,1)
 id:barra value:rgb(0.6,0.7,0.8)

ImageSize = width:455 height:303
PlotArea = left:50 bottom:50 top:30 right:30
DateFormat = x.y
Period = from:0 till:5000
TimeAxis = orientation:vertical
AlignBars = justify
ScaleMajor = gridcolor:darkgrey increment:1000 start:0
ScaleMinor = gridcolor:lightgrey increment:200 start:0
BackgroundColors = canvas:sfondo

BarData=
 bar:1861 text:1861
 bar:1871 text:1871
 bar:1881 text:1881
 bar:1901 text:1901
 bar:1911 text:1911
 bar:1921 text:1921
 bar:1931 text:1931
 bar:1936 text:1936
 bar:1951 text:1951
 bar:1961 text:1961
 bar:1971 text:1971
 bar:1981 text:1981
 bar:1991 text:1991
 bar:2001 text:2001

PlotData=
 color:barra width:20 align:left

 bar:1861 from: 0 till:0
 bar:1871 from: 0 till:2888
 bar:1881 from: 0 till:3217
 bar:1901 from: 0 till:3279
 bar:1911 from: 0 till:3864
 bar:1921 from: 0 till:4232
 bar:1931 from: 0 till:4034
 bar:1936 from: 0 till:3880
 bar:1951 from: 0 till:3813
 bar:1961 from: 0 till:2869
 bar:1971 from: 0 till:2505
 bar:1981 from: 0 till:2466
 bar:1991 from: 0 till:2422
 bar:2001 from: 0 till:2577

PlotData=

 bar:1861 at:0 fontsize:XS text: ? shift:(-8,5)
 bar:1871 at:2888 fontsize:XS text: 2888 shift:(-8,5)
 bar:1881 at:3217 fontsize:XS text: 3217 shift:(-8,5)
 bar:1901 at:3279 fontsize:XS text: 3279 shift:(-8,5)
 bar:1911 at:3864 fontsize:XS text: 3864 shift:(-8,5)
 bar:1921 at:4232 fontsize:XS text: 4232 shift:(-8,5)
 bar:1931 at:4034 fontsize:XS text: 4034 shift:(-8,5)
 bar:1936 at:3880 fontsize:XS text: 3880 shift:(-8,5)
 bar:1951 at:3813 fontsize:XS text: 3813 shift:(-8,5)
 bar:1961 at:2869 fontsize:XS text: 2869 shift:(-8,5)
 bar:1971 at:2505 fontsize:XS text: 2505 shift:(-8,5)
 bar:1981 at:2466 fontsize:XS text: 2466 shift:(-8,5)
 bar:1991 at:2422 fontsize:XS text: 2422 shift:(-8,5)
 bar:2001 at:2577 fontsize:XS text: 2577 shift:(-8,5)

TextData=
 fontsize:S pos:(20,20)
 text:Data from ISTAT



## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ונטו: ערים
קטגוריה:איטליה: ערים
פליפה דרוגוביץ'

**פליפה דרוגוביץ' רונקאטו** (בפורטוגזית: **Felipe Drugovich Roncato**; נולד ב-23 במאי 2000) הוא נהג מרוצים ברזילאי, המשמש כנהג מחליף וכנהג מבחן בקבוצות הפורמולה 1 אסטון מרטין ומקלארן החל מעונת 2023. הוא אלוף פורמולה 2 בעונת 2022.

## קריירת מרוצים
דרוגוביץ' נולד בברזיל, והתחרה בילדותו בתחרויות קארטינג בברזיל ובאירופה. ב-2016 התחרה לראשונה באופן מקצועי, כשהשתתף במרוץ פורמולה 4, ולאחר מכן התחרה באליפות פורמולה 4 האיטלקית, אליפות יורופורמולה הפתוחה (בה זכה בעונת 2018), אליפות אירופה בפורמולה 3, MRF Challenge  (בו זכה בעונת 2017/2018) ואליפות פרו מאזדה.

בפברואר 2019 התחיל להתחרות באליפות פורמולה 3 מטעם קבוצת קרלין באז רייסינג, לצד הנהגים לוגאן סרג'נט וטפיי נטורי. דרוגוביץ' סיים את העונה עם יותר נקודות משני חבריו לקבוצה ביחד. לקראת עונת 2020 הצטרף לקבוצת המרוצים MP Motorsport מפורמולה 2, וסיים את העונה במקום התשיעי, עם 121 נקודות. לקראת עונת 2021 עבר לקבוצת Virtuosi Racing, התחרה לצידו של גואניו ז'ו וסיים במקום השמיני, עם 105 נקודות. בעונת 2022 שב להתחרות עבור MP Motorsport, ובתום העונה זכה באליפות לאחר שצבר 265 נקודות, 101 נקודות מעל סגנו, תיאו פורשייר.

### פורמולה 1
יומיים לאחר שזכה באליפות הפורמולה 2, הכריזה קבוצת אסטון מרטין כי דרוגוביץ' יהיה החבר הראשון באקדמיה החדשה לפיתוח נהגים שהיא מקימה, ואף הכריזה כי דרוגוביץ' יהיה נהג המבחן שלה בפורמולה 1. עקב עסקה בין אסטון מרטין למקלארן, נקבע כי דרוגוביץ' וסטופל ונדורן ישמשו כנהגי מבחן גם עבור מקלארן. דרוגוביץ' היה אמור להתחרות במרוץ פתיחת עונת 2023, עקב פציעתו של לאנס סטרול בתאונת אופניים, אך לבסוף סטרול היה כשיר והתחרה במרוץ.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נהגי מכוניות מרוץ ברזילאים
קטגוריה:נהגי קבוצת אסטון מרטין
קטגוריה:נהגי קבוצת מקלארן
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-2000
התפתלות

**התפתלות** (באנגלית: **Spiral**) הוא מותחן פסיכולוגי אמריקאי משנת 2007. בסרט מככבים ג'ואל מור, אמבר טמבלין, זאקרי לוי וטרישה הלפר. את הסרט ביימו מור ואדם גרין. התסריט המקורי של הסרט נכתב על ידי מור וג'רמי בורינג.

הסרט היה בחירה רשמית וזכה בפרס "Gold Vision" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של סנטה ברברה בשנת 2007. הפרס מוענק עבור "הסרט החדשני והייחודי ביותר עם חזון מעורר השראה ופורץ דרך".

## עלילה
הסיפור עוקב אחר מייסון המופנם והבודד אשר עובד בשירות לקוחות בחברת ביטוח ביום וצייר מוכשר, כמו גם חובב ג'אז קלאסי, בלילה. חברו היחיד הוא הבוס שלו, ברקלי, שמשגיח עליו בקפדנות וצוחק על התנהגותו המוזרה. חייו של מייסון משתנים כאשר הוא פוגש בעובדת הצעירה החדשה שמגיעה לעבוד בחברה, אמבר. כאשר היא מגלה כי תחביבו הוא ציור דיוקנים, היא מציעה לו שיצייר גם אותה, אך אז הוא מתחיל לשמוע בראשו קולות מן העבר אשר גורמים לו לבצע מעשים המובילים אותו להרס עצמי.

## שחקנים
* ג'ואל מור – מייסון
* אמבר טמבלין – אמבר
* זאקרי לוי – ברקלי
* טרישה הלפר – סאשה
* דייוויד מולר – ויל
* אנני ניל – דיאנה

## הפקה
הסרט צולם בפורטלנד, אורגון.

## פסקול
מכיוון שג'אז הוא חלק כל כך חשוב בעלילה, ג'ואל מור רצה להשתמש במוזיקה מקורית לחלוטין. היא הולחנה על ידי טוד קולדוול ומייקל הרינג וכוללת את בראד ליאלי בסקסופון אלט, ג'ון דייברסה בחצוצרה, רויס צ'יימברס מנגן בסקסופון טנור וסופרן, דון קולדוול, אביו של טוד, גם ניגן על סקסון טנור וטד גרינברג על תופים.

## קבלה
### הכנסות
הסרט הכניס 3,072 דולר בארצות הברית.

### ביקורת
הסרט זכה לביקורות מעורבות מצד המבקרים. נכון ל-5 במרץ 2023, אתר הביקורות Rotten Tomatoes דיווח כי 50% מהמבקרים נתנו לסרט ביקורות חיוביות, על סמך 10 ביקורות. האתר Metacritic דיווח שלסרט היה ציון ממוצע של 40 מתוך 100, בהתבסס על 4 ביקורות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2007
לורן המרסלי

**לורן המרסלי** (באנגלית: **Lauren Hammersley,** נולדה ב-8 בינואר 1971) היא שחקנית קנדית הידועה בתפקידיה כשרמיין בסדרה "וירג'ין ריבר" וכקוני בויל בסדרה "הלב של סאליבן".

## ביוגרפיה
נולדה בקמפבל ריבר, קולומביה הבריטית, קנדה, וגדלה בסארי, קולומביה הבריטית. כיום היא מתגוררת בטורונטו.

המרסלי החלה לשחק בגיל 12 בפרסומות*.* בנוסף למשחק, היא עבדה כצלמת עד שעברה ב-2012 למשחק במשרה מלאה כשחקנית בסדרה הקנדית Mr. D. בסדרה היא משחקת את ליסה מייסון - מורה ומנהלת לשעבר הידועה בסגנון ההוראה המסורתי שלה. בעונה השביעית היא הופכת ליועצת בית הספר. הסדרה ירדה אחרי 8 עונות.

ב-2016 היא גילמה עורכת דין אלכוהוליסטית אך מתפקדת בסדרה אורפן בלאק.

החל מ־2019 היא מככבת בתור שרמיין, בת זוגו ההריונית של ג'ק שרידן (מרטין הנדרסון) בסדרה המאד מצליחה של נטפליקס וירג'ין ריבר בכיכובה של אלכסנדרה ברקנרידג', המבוססת על סדרת הספרים של רובין קאר. ברשתות החברתיות היא ציינה כי היא הדמות עם ההריון הכי ארוך אי פעם בטלוויזיה.  

בשנת 2023 החלה לשחק במיני-סדרה "הלב של סאליבן".

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קומיקאיות קנדיות
קטגוריה:קומיקאים קנדים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנדיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1971
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1971
בניין אוויאנקה

**בניין אוויאנקה** (בספרדית: **Avianca Building**) הוא מגדל משרדים בגובה 161 מטרים ובעל 40 קומות. הוא נמצא בבוגוטה, בירת קולומביה.

## היסטוריה
תכנון המבנה הסתיים בשנת 1963. 3 שנים לאחר מכן החלה בנייתו, והיא הסתיימה בשנת 1969. הוא נבנה עבור חברת התעופה אוויאנקה, ונקרא על שמה.

בבוקר 23 ביולי 1973 פרצה בקומה ה־14 של הבניין שרפה. באותה קומה אוחסנו פרטים דליקים כמו שטיחים ומוצרי בנזין. הזרנוקים של הכבאים, שהגיעו כרבע שעה מפריצת השרפה, הגיעו רק עד לקומה ה־12. הלהבות המשיכו לעלות והגיעו עד לקומה ה־37 של הבניין. אנשים רבים שהיו בבניין באותה עת עלו לגג במדרגות וחולצו משם על ידי מסוקים ששיגרו לעבר השרפה סילוני מים. מספר אנשים לקו בתבהלה (פאניקה), קפצו מהבניין ונהרגו. האירוע הוביל בסך הכול ל־4 הרוגים ול־63 פצועים; למבנה לא נגרם נזק רציני.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגוטה: מבנים
קטגוריה:קולומביה: תעופה
ורוניקה אייכמן

**ורוניקה (ורה) אייכמן** (בצ'כית: **Veronika Eichmann**; 3 באפריל 1909 מלאדה  - 21 בנובמבר 1997 בערך) הייתה אשתו של פושע המלחמה הנאצי אדולף אייכמן.

## ביוגרפיה
ורוניקה נולדה למתיאש ומריה ליבל במלאדה, הסמוכה לצ'סקה בודייוביצה (כיום היא חלק מהעיר). בני הזוג ליבל היו מהמשפחות העשירות במלאדה, והייתה בבעלותם חווה גדולה במקום. כל משפחת ליבל הייתה חברה במפלגה הנאצית. האח הבכור פרנץ היה מפקד הגסטפו בהראדץ קראלובה. אח נוסף היה אריזטור ועסק בהחרמת רכוש יהודי.

ורוניקה נישאה לאדולף אייכמן בברלין ב-1935. היא גרה איתו במספר מקומות. תחילה בגרמניה ואחר כך בפראג. בתום המלחמה, היא ובניה (קלאוס - ברלין 1936, הורסט - וינה 1940, דיטר - פראג 1942) נסעו למקום מבטחים, תחילה לאלטאוסזה ולאחר מכן לאוסזה . היא גרה שם עד אביב 1951. בזמן מגוריה שם היא טענה שבעלה מת.

ב-1947 הגישה בקשה לבית המשפט לאשר את מותו של בעלה על סמך עדותו של אדם בשם קארל לוקאש. לאחר שהשופט גילה שלוקאש הוא גיסה, הוא דחה את הבקשה. ב-1951 הגיע לידה מכתב בו כתוב שהדוד של ילדיה חי בארגנטינה. ב-15 באוגוסט באותה שנה היא הגיעה לטוקומאן שבארגנטינה. בהמשך עברו הזוג וילדיהם לבואנוס איירס.

לאחר ארבע שנים (1955) נולד לזוג בן רביעי והוא נקרא ריקרדו פרנסיסקו - על שמו של הנזיר הפרנציסקני שעזר לאייכמן להימלט מאיטליה לאמריקה. אייכמן סיפר לבניו שהוא דודם, אך הודה על האמת לאחר ויכוח עם בנו הורסט. ב-11 במאי 1960 נלכד אייכמן בבואנוס איירס. לאחר 12 ימים הובא לישראל, והחל משפט אייכמן. ב-15 בדצמבר 1961 נמצא אייכמן אשם, ונידון למוות.

ורוניקה יחד עם אדולף אייכמן ובני משפחה נוספים שלו, במקביל למספר אנשי רוח ישראלים, ביניהם נלי זק"ש, מרטין בובר, הוגו ברגמן ולאה גולדברג, שלחו בקשות חנינה לנשיא המדינה, יצחק בן-צבי, שפרטיהן פורסמו בשנת 2016. בין הדברים כתבה: "לאחר דחיית הערעור נתון גורלו של בעלי בידיך. כרעיה ואם לארבעה ילדים מבקשת אני מכבודו על חיי בעלי". הנשיא דחה את הבקשה, וכתב בכתב ידו על גבי מסמך הבקשה את דברי הנביא שמואל לאגג: "" ().

חודשיים לפני תליית אייכמן ביקשה ורוניקה משר המשפטים דב יוסף לסדר לה פגישה עם בעלה. הממשלה דנה בבקשתה ב-18 במרץ 1962. דב יוסף אמר בדיון כי: "ראש הממשלה חושב שיהיה לישראל קשה לעמוד בביקורת בינלאומית אם לא תאפשר את הביקור". הממשלה אישרה את הביקור, ושרת החוץ גולדה מאיר הביאה את הדברים לפני ועדת חוץ וביטחון, שאישרה את הביקור.

ב-30 באפריל 1962 ביקרה ורוניקה את בעלה ושוחחה עמו מספר דקות. בסיקור העיתונאי נכתב כי "לעומת האשה הנרגשת לא הראה איכמן כל סימני התרגשות".

לאחר המשפט, ורוניקה חזרה לגרמניה יחד עם בנם הצעיר ריקרדו שהיה בן 5. ריקרדו, ארכאולוג שמתמחה במזרח התיכון, הוא היחיד שהתנער מאביו. בראיון בשנות ה-90 אמר שלאביו הגיע למות בשל מעשיו. הוא גינה אותו בגלוי: "הוצאתו להורג הייתה מוצדקת, הוא רק דמות היסטורית עבורי". בנה הורסט קרא לבתו על שמה.

תאריך מותה לא ברור, וניתנו מספר תאריכים: סתיו 1977, 1993, ו-21 בנובמבר 1997.

## בתרבות
* בסרט התיעודי על הלכידה, "מבצע פינאלה", מגלמת גרטה סקאקי את ורוניקה אייכמן.

## ראו גם
* מגדה גבלס
* אמי גרינג
* מרגרטה הימלר

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אדולף אייכמן
קטגוריה:בני זוג של פוליטיקאים גרמנים
קטגוריה:נאציות
קטגוריה:ילידות 1909
קטגוריה:נפטרות ב-1997
מקש Home

250px|ממוזער|מקשי ה-Home ו-End נמצאים בסמיכות זה לזה עקב תפקודיהם ההפוכים
במקלדת מחשב, **מקש Home**() הוא מקש המשמש למטרה ההפוכה ממקש End, ומוביל לראש דף אינטרנט או עמוד במחשב באופן כללי. בתוכנות מסוימות, דוגמת מעבדי תמלילים, המקש משגר את סמן הטקסט לראש השורה בה הוא נמצא. עקב פעולותיהם ההפוכות, שני המקשים  ו- נמצאים לרוב בסמיכות זה לזה. 

במקלדות קטנות (בעיקר במקלדות תוצרת אפל) החסרות את מקש , ניתן ללחוץ על שילוב המקשים +.

## תפקוד ב-Microsoft Windows ובלינוקס
במרבית עורכי הטקסט ומעבדי התמלילים הפועלים בסביבת Microsoft Windows, ובאופן דומה גם בלינוקס, משמש המקש בעיקר לחזרה לראש השורה בה נמצא סמן הטקסט.

בדפדפני אינטרנט ותוכנות שונות המציגות טקסט לקריאה בלבד, לחיצה על המקש משמשת לחזרה לראש המסמך. הפעולה אפשרית גם בזמן עריכת טקסט; על מנת לחזור לראש המסמך בשעת עריכת טקסט יש להשתמש בקיצור המקשים +.

כמו כן, ניתן להשתמש במקש לצורך סימון כל הטקסט שנמצא מראש השורה ועד המיקום בו הסמן נמצא. לצורך כך יש להשתמש בקיצור המקשים +. כאשר מעוניינים לסמן טקסט שנמצא במסמך לקריאה בלבד, יש ללחוץ עם העכבר על המיקום ממנו רוצים לסמן, ואז להשתמש בקיצור.

## במקינטוש
התנהגותו של מקש Home במקינטוש דומה להתנהגותו בסביבת חלונות אך ורק כאשר המשתמש נמצא בתוך פקד טקסט בעל שורה אחת. בתוכנות ויישומים בהם יש פקד טקסט מרובה שורות (כגון עורך טקסט או מעבד תמלילים), לחיצה על מקש Home תחזיר את המשתמש לראש המסמך, כיוון שמערכת ההפעלה מקשרת את הלחיצה על המקש לחלון הפעיל, ולא לטקסט הנקרא/נערך בתוך תיבת הטקסט. על מנת לגרום למקש להתנהג באותה צורה בה הוא מתנהג בחלונות (החזרת הסמן לראשית השורה) יש להשתמש בצירוף המקשים +.

מקש Home אינו בכל המקלדות של חברת אפל; במקרה שהמקש חסר, ניתן להשתמש בקיצור המקשים +.

## סימול גרפי
הסמל התקני עבור מקש ה-Home הוא ⇱ (וביוניקוד: U+21F1). הסמל נקבע לפי התקן הבינלאומי ISO/IEC 9995-7 . הסמל אינו נפוץ, ובמקלדות בהן הוא מצוי הוא מחליף את הטקסט על גבי המקש.

קטגוריה:מקשים
איוואן רופט

**איוואן רופט** באנגלית **Ivan Ropet** 1845-1908 היה אדריכל שנחשב כמי שחולל את התחייה הרוסית בארכיטקטורה, הנקראת לפעמים סגנון החבלים על שמו. עבודתו הוכתרה על ידי ולדימיר סטאסוב כ"עתיד האדריכלות שלנו".

## ביוגרפיה
גדל במשפחת דודו, רופט למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות אצל אלכסיי גורנוסטאייב, חלוץ התחייה הרוסית ואמן בעיצוב גגות אוהלים. יחד עם ויקטור הרטמן, שאף רופט להחיות סגנון אדריכלות לאומי, המבוסס בעיקר על בקתות עץ מקושטות של רוסיה הכפרית.

ביסודו של דבר, המעגל החברתי של רופט הפיץ את אותן תיאוריות של הלאומיות הרומנטית כפי שהפיצו "החמישה" ביחס למוזיקה הרוסית. בין 1874 ל-1880, הם הוציאו סדרה של אלבומים של מוטיבים של אדריכלות רוסית שגרמו ליצירתם להיות ידועה ברחבי רוסיה. רוב יצירותיו היו בעץ. אחת היצירות הבודדות שעדיין קיימות היא האמבטיה באברמצבו.

רופט השתמש באופנה הוויקטוריאנית לירידים בעולם כדי להפיץ את רעיונותיו באירופה. הוא עיצב את הביתנים הרוסיים ביריד העולמי בפריז (1878) ובשיקגו (1893). ברוסיה, הוא היה אחראי על ביתן בתערוכה הפוליטכנית של 1872 במוסקבה וביריד ניז'ני נובגורוד של 1896.

בין העבודות הקבועות יותר המיוחסות לרופט ניתן למנות את בית הדירות באסין בסנט פטרסבורג ואת שגרירות רוסיה בטוקיו.
## גלריה

 File:Ropet.jpg|הביתן ביריד העולמי בפריז 1878
File:Barnaul Polzunova35 012 9293.jpg|בית העירייה בברנאול


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:אדריכלים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1845
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1908
גוליילמו ויקאריו

**גוליילמו ויקאריו** (באיטלקית: **Guglielmo Vicario**; נולד ב-7 באוקטובר 1996 באודינה שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת השוער בקבוצת טוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג ובנבחרת איטליה. 

## קריירת מועדונים
ויקאריו גדל במחלקת הנוער של אודינזה. בעונת 2014/15 הושאל לפונטנפרדה מהסרייה ד', במדיה ערך 30 הופעות ליגה. ב-5 ביולי 2016 חתם ויקאריו בוונציה מהסרייה ד'. הוא ערך 77 הופעות ליגה במדי המועדון, במסגרת סרייה ד', סרייה ג' וסרייה ב'.

ב-17 ביולי 2019 חתם ויקאריו על חוזה לחמש שנים בקליארי מהסרייה א'. ב-25 ביולי הושאל למשך עונה אחת לפרוג'ה מהסרייה ב'. הוא ערך 37 הופעות ליגה במדי המועדון.

בעונת 2020/21 שימש ויקאריו כשוער שני בקליארי. ב-28 באוקטובר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על קרמונזה במסגרת קופה איטליה. ב-14 באפריל 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 0–1 לאינטר מילאנו במסגרת המחזור ה-30. בסך הכל ערך ארבע הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-9 ביולי 2021 הושאל ויקאריו למשך עונה אחת לאמפולי מהסרייה א'. ב-15 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–4 על ויצ'נצזה במסגרת קופה איטליה. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בהפסד 1–3 ללאציו במסגרת המחזור הראשון בליגה. הוא ערך 38 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה. ב-18 ביוני 2022 חתם על חוזה קבוע במועדון.

ב-27 ביוני 2023 חתם לחמש שנים בטוטנהאם הוטספר. ב-13 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 2-2 נגד ברנטפורד.

## קריירה בינלאומית
ויקאריו קיבל זימון לסגל נבחרת איטליה לראשונה בספטמבר 2022 לקראת משחקי הנבחרת נגד נבחרות אנגליה והונגריה במסגרת טורניר ליגת האומות לעונת 2022/23 בהם לא לקח חלק.

ב-24 במרץ 2024 ערך את הופעת הבכורה בנבחרת מסגרת משחק ידידות נגד נבחרת אקוודור ושמר על שער נקי במשחק אותו ניצחה איטליה 0-2.

נכלל בסגל נבחרת איטליה לטורניר יורו 2024 ולא שותף באף אחד ממשחקי הנבחרת שהודחה בשמינית הגמר.

## תארים
;טוטנהאם הוטספר
* הליגה האירופית : 2025

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:שוערי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלני אודינזה
קטגוריה:כדורגלני ונציה
קטגוריה:כדורגלני קליארי
קטגוריה:כדורגלני פרוג'ה
קטגוריה:כדורגלני אמפולי
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1996
רובין לה נורמן

**רובין לה נורמן** (בצרפתית: **Robin Le Normand**; נולד ב-11 בנובמבר 1996 בפאבו שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי-ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אתלטיקו מדריד מלה ליגה ובנבחרת ספרד.

## קריירת מועדונים
לה נורמן גדל במחלקת הנוער של ברסט, ובשנת 2013 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-15 באפריל 2016 ערך את הופעתו היחידה במדי הקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 1–2 לסושו במסגרת המחזור ה-34 בליגת המשנה הצרפתית לעונת .

ב-5 ביולי 2016 חתם לה נורמן בריאל סוסיאדד מלה ליגה, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-2 בדצמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 0–1 לריאל בטיס במסגרת המחזור ה-14 בליגה לעונת 2018/2019.

ב-27 ביולי 2024 חתם לה נורמן באתלטיקו מדריד הספרדית ב-30 מיליון אירו.

## קריירה בינלאומית
בדצמבר 2020, לה נורמן ששיחק בספרד מאז 2016, הכריז שהוא חולם "לשחק יום אחד עבור נבחרת צרפת". לה נורמן, שנולד בצרפת, השיג אזרחות ספרדית ב-24 במאי 2023, לאחר שהתחיל את תהליך קבלת האזרחות בתחילת אותה שנה.

לה נורמן נקרא לראשונה לסגל הנבחרת הספרדית ב-2 ביוני 2023 למשחקי ליגת האומות. הוא שיחק את משחקו הראשון ב-15 ביוני 2023 במשחק בו גברו הספרדים 1–2 על נבחרת איטליה.

במאי 2024, נכלל לה נורמן בסגל נבחרת ספרד ליורו 2024. לה נורמן שותף בכל משחקי ספרד בשלב הבתים. בשלב שמינית הגמר, לה נורמן פתח בהרכב של נבחרת ספרד במשחק נגד הנבחרת הגיאורגית בו גם כבש שער עצמי, מה שלא הפריע לנבחרת הספרדית לנצח 4-1 במשחק. גם בשלב רבע הגמר פתח לה נורמן בהרכב במשחק שבו ניצחה ספרד 2-1 את גרמניה, לה נורמן ספג במחצית הראשונה של המשחק כרטיס צהוב שזיכה אותו בהרחקה משלב חצי הגמר, בו שיחקה ספרד נגד צרפת. לה נורמן פתח במשחק הגמר בו ניצחה ספרד 1–2 את נבחרת אנגליה והוחלף בדקה ה-83 של המשחק על ידי נאצ'ו פרננדס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני ברסט
קטגוריה:כדורגלני ריאל סוסיאדד
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1996
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1996
גאו וסטמארק

**גאו וסטמארק** (בגרמנית: **Gau Westmark**) היה חטיבה מנהלית של גרמניה הנאצית בין השנים 1933 עד 1945. מ-1925 עד 1933, הוא היה תת-חלוקה אזורית של המפלגה הנאצית.

## היסטוריה
שיטת הגאו הנאצית (ברבים Gaue) הוקמה בוועידת המפלגה ב-22 במאי 1926 כדי לשפר את הניהול של מבנה המפלגה. משנת 1933 ואילך, לאחר תפיסת השלטון של הנאצים, הגאו החליף יותר ויותר את המדינות כחלוקות משנה מנהליות בגרמניה.

מקורו של הגאו היה בשנת 1925 ב-"Gau Rheinpfalz", הכולל את חלקי בוואריה בגדה השמאלית של נהר הריין, הפפאלץ (בגרמנית: "Pfalz"). גם הטריטוריה של אולדנבורג בירקנפלד סופחה לגאו ב-1934. עם החזרת אגן הסאר לגרמניה ב-1 במרץ 1935, אוחדו שני האזורים ויצרו את "Gau Pfalz-Saar" החדש. שמו של גאו זה שונה ל-"Gau Saarpfalz" ב-13 בינואר 1936.

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה ותבוסת צרפת ב-1940, נוסף לגאו ב-30 בנובמבר 1940 המחוז הצרפתי של מוזל, ששמה שונה ל-"CdZ-Gebiet Lothringen"  ב-7 בדצמבר 1940, שמו שונה שוב, ל-"Gau Westmark". הגאולייטר בירקל קיווה שווסטמארק יורחב עד לגבולה המערבי העתידי של גרמניה, במיוחד בהתחשב באזור העפרות של בריי – לונגווי במחוז מרת ומוזל. בירקל גם הטיל תביעות על חלקים מאלזס ואפילו על באדן. הגאו, לעומת זאת, נשאר כשהיה עד תבוסת גרמניה ב-1945.

בראש כל גאו עמד גאולייטר, תפקיד שהפך חזק יותר ויותר, במיוחד לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה. גאולייטרים מקומיים היו אחראים על תעמולה ומעקב, ומספטמבר 1944 ואילך על הפולקסשטורם והגנת הגאו.

את תפקידו של הגאולייטר החזיקו פרידריך ואמבסגאנס מפברואר 1925 עד 13 במרץ 1926 ויוזף בירקל מ-13 במרץ 1926 ועד מותו ב-28 בספטמבר 1944, אז השתלט וילי שטוהר על תפקידו וכיהן במשך כל קיומו של הגאו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמניה הנאצית: חלוקה מנהלית
סאווה מאמונטוב

**סאווה מאמונטוב** (ברוסית: **Са́вва Ма́монтов**;  3 באוקטובר 1841 - 6 באפריל 1918), איש עסקים רוסי ופילנתרופ של אמנות.

## ביוגרפיה
הוא היה בנם של הסוחר והתעשיין העשיר איוואן מאמונטוב ומריה טיכונובנה. בשנת 1841 עברה המשפחה למוסקבה. משנת 1852 למד בסנט פטרבורג, ואחר כך באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1862 שלח אותו אביו לבאקו כדי לעסוק בעסקים.

בשנת 1864 ביקר סאווה באיטליה והחל לקחת שיעורי שירה, תוך כדי כך הוצגה לו בתו של הסוחר המוסקבאי גריגורי ספוז'ניקוב, אליזבת בת ה-17, שהפכה לאחר מכן לאשתו. החתונה התקיימה בשנת 1865 באחוזה צפונית מערבית למוסקבה.

עם מות אביו בשנת 1869, הוא ירש את חלקו בחברת הרכבת מוסקבה-ירוסלבל, ובהמלצת חברו של אביו, פדור צ'יז'וב, הוא נבחר לדירקטור בחברה. בשנת 1872 הוא נבחר ליושב ראש שלה.

הארכת מסילת הרכבת מסרגייב פוסאד לירוסלבל, שהחלה בשנת 1868, נפתחה לתנועה ב-18 בפברואר 1870. בשנים הבאות הרחיב את המסילות והשתלט על חיבור ערים נוספות לרשת שלו. מאמונטוב גם פיקח על בניית מסילת הפחם של דוניץ, שחיברה בין 1875 ל-1878 רשת של כפרי כורים עם נמל מריופול.

מערכת הרכבות מוסקבה-ירוסלבל הורחבה מאוד בשנות התשעים של המאה ה-19. החברה שלו החלה גם לרכוש ב-1895 קווי רכבת נוספים עד סוף המאה ה-19, כולל המסילה לארכנגלסק שנפתחה ב 1897.

## פטרון האמנויות
בשנת 1870 רכש מאמונטוב את אחוזת אברמצבו, הממוקמת צפונית למוסקבה, והקים בה מושבת אמנים שכללה את רוב האמנים הרוסים הטובים של תחילת המאה ה-20, כגון קונסטנטין קורובין, רפאיל לויצקי, מיכאיל נסטרוב, איליה רפין, וסילי פולנוב, ולנטין סרוב, מיכאיל ורובל, האחים ואסנצוב, הפסלים ויקטור הרטמן ומארק אנטוקולסקי ואחרים. במושבה התארחו האמנים במהלך שנות השבעים והשמונים של המאה ה-19. הכוונה הייתה להבליט את האיכות של האמנות הרוסית. מספר בתי מלאכה הוקמו שם ליצירת רהיטים בעבודת יד, אריחי קרמיקה ומשי בדימויים ובנושאים רוסיים מסורתיים.

מאמונטוב גם תמך באופרה הפרטית הרוסית ובמלחיני האופרה הרוסיים, פיוטר צ'ייקובסקי, ניקולאי רימסקי-קורסקוב, אלכסנדר בורודין, מודסט מוסורגסקי ורבים אחרים. דרמה ואופרה על נושאי פולקלור רוסי הופקו באברמצבו על ידי אנשים כמו קונסטנטין סטניסלבסקי, עם תפאורות שתרמו האחים ואסנצוב, מיכאיל ורובל ואמנים מכובדים אחרים. "האופרה הפרטית הרוסית" הייתה תרומתו העיקרית של מאמונטוב לאמנויות. מאמונטוב שימש כמנהל במה, מנצח ומורה לשירה.

## הנפילה
עולמו של מאמונטוב התמוטט כאשר בשנת 1899, בדיקה העלתה כי רווחיו מאז 1890 מהרכבת, נעשו דרך פעולה שעמדה בניגוד לחוק. הוא נאלץ להתפטר כיו"ר חברת הרכבת ב-30 ביולי 1899. וחברת הרכבות הולאמה על ידי משרד האוצר הקיסרי ב־1900. מאמונטוב לא היה מסוגל לשלם לנושיו, והוא החל למכור נכסים כדי לגייס כספים, אך המסלול הזה הופסק בפתאומיות ב-11 בספטמבר 1899, כאשר הוא נעצר ונשלח לכלא במוסקבה. מאמונטוב הואשם שלא בצדק במעילה. הוא שוחרר ממעצר בתחילת 1900, ובמשפטו נערך ביוני 1900, בו הוא זוכה. הזיכוי לא מנע את ההרס הכספי שלו, שכן ב-7 ביולי 1900 הוא הוכרז כחדל פירעון על ידי בית המשפט המחוזי במוסקבה, ורכושו נמכר במכירה פומבית.

סאווה מאמונטוב נפטר באברמצבו לאחר מחלה ממושכת ב-6 באפריל 1918.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

 
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1841
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1918
Amelia

***Amelia*** הוא אלבום בכורה של הזמרת-יוצרת הבריטית מימי וב. האלבום יצא לאור ב-3 במרץ 2023, על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס. מתוך האלבום יצאו הסינגלים "House on Fire", "Ghost of You" ו-"Red Flags". שבוע לאחר יציאת האלבום, וב יצאה לסיבוב ההופעות הנקרא "Amelia Tour", שהתקיים בבריטניה ובאירופה.

## רקע והכרזה
וב עבדה על האלבום במשך שלוש שנים. היא כינתה אותו "הגרסה הטובה ביותר שלה" וביקשה מהמאזינים "לקבל פגיעות ללא שיפוט בזמן שאתה מאזין לתקליט הזה". *Amelia* נקרא על שם שמה הפרטי המלא של וב, כאשר וב מצהירה שיש בה "שני צדדים" שהיא רוצה ש"אנשים יכירו [... ] אמיליה, הילדה מהאזור הכפרי של בריטניה שאוהבת להיות בבית עם המשפחה, החברים והכלבים שלה; ומימי, אמנית הפופ שאוהבת לעלות על הבמה ולטייל בעולם". וב הכריזה על האלבום ב-12 באוקטובר 2022, לאחר יציאת הסינגל השני "Ghost of You".

## רשימת רצועות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2023
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי סטיוארט פרייס
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי סירקט
קטגוריה:אלבומי חברת אפיק רקורדס
תומאס לי

**תומאס הסקל לי** (באנגלית: **Thomas Haskell Lee**; 27 במרץ 1944 – 23 בפברואר 2023) היה איש עסקים ומשקיע אמריקאי. נחשב לאחד מחלוצי תחום קרנות ההשקעות הפרטיות, בדגש על רכישות ממונפות.

החברה שהקים ב-1974 תומאס ה. לי פרטנרס (Thomas H. Lee Partners (THL)), היא בין חברות ההשקעות הפרטיות (Private Equity, ובקיצור PE) הוותיקות והגדולות בעולם. ב-2006 עזב את החברה שהקים ויסד את חברת ההשקעות הפרטיות Lee Equity Partners, שבה כיהן כשותף מנהל. עם מותו, בפברואר 2023, נאמד שוויו הנקי לפי פורבס, ב-2 מיליארד דולר.

## ביוגרפיה
נולד ב-1944 בברוקלין, ניו יורק סיטי למשפחה יהודית. אביו, הרברט סי לי (בשמו המקורי: ליבוביץ) ומילדרד "מיקי" שיף לי. סבו היה רוברט שיף, מייסד ובעלי "תאגיד הנעליים של אמריקה" (Shoe Corporation of America, אין לבלבל עם "") ואביו עבד בתחילת דרכו בחברה. בהמשך התקדם אביו והיה ליו"ר "Shoe Corporation of Canada" ו-"Clark International Corp".

הוא למד בבית הספר בלמונט היל  בבוסטון וסיים את לימודיו בהרווארד קולג'  ב-1965, כשבמקביל עבד זמן מה כאנליטיקאי במחלקת המחקר של בנק ההשקעות ל. פ. רוטשילד  בניו יורק.

ב-1966 החל לעבוד בבנק הלאומי הראשון של בוסטון , וכעבור שמונה שנים, ב-1973 הגיע לדרגת סגן נשיא הבנק. לפי דיווחי משפחתו, שנמסרו אחרי פטירתו, החל לי להשקיע עם כספי ירושה בסך 150,000$ בלבד.

את חברת ההשקעות הראשונה שלו, "תומאס ה. לי פרטנרס"  הקים לי ב-1974 ובאמצעותה החל לרכוש חברות בעסקאות רכש ממונפות. חלק מהחברות ששיקם הונפקו על ידו לציבור ונמכרו בתשואות נאות, וחלקן גם קרס במהירות לאחר מכן תחת הניהול החדש שהפגין ביצועים גרועים. לפי אתר חברת THL, מאז הקמתה ועד 2006 (מועד פרישתו של לי) גייסה החברה יותר מ-22 מיליארד דולר בשש קרנות פרייבט אקוויטי. החברה עמדה במרץ 2006 ערב סיום גיוס הכספים עבור הקרן השישית שלה, כאשר החליט לי להתפטר ממנה בצורה ידידותית ולהקים חברה חדשה "Lee Equity Partners" שהתמקדה בקרנות צמיחה (Growth capital), אפיק השקעות שבדרך כלל אינו ממונף ומאפשר למשקיע לחלוק עם חברה מבוססת יחסית, חלק מתשואות הצמיחה שלה, מעמדת מיעוט של מחזיקי המניות, שאינה מערערת את מבנה השליטה בחברה הוותיקה.

שינוי זה אפשר ללי לצמצם משמעותית את מעורבותו היומיומית במסחר והוא עבר להתגורר בניו יורק.

לי היה פילנתרופ רב פעלים, ותרם סכומים גדולים למוסדות אקדמיה, אמנות ורפואה נודעים בעיקר בארצות הברית.

הוא היה נשוי פעמיים ולו חמישה ילדים. לי היה אספן אמנות נלהב וחבר קרוב של בני הזוג ביל והילרי קלינטון, שלפי הדיווחים בילו בביתו כמה ימים בתקופה שלאחר הפסדה של הילרי בבחירות 2008 לנשיאות ארצות הברית.

ב-23 בפברואר דווח כי לי שם קץ לחייו במשרדו במנהטן בגיל 78.

## קישורים חיצוניים
* האתר הרשמי של THL

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מתאבדים אמריקאים
קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
הסכם אי-תוקפנות סובייטי-פיני

**הסכם אי-תוקפנות סובייטי–פיני** הוא הסכם אי-תוקפנות בין ברית המועצות לפינלנד שנחתם ב-22 בינואר 1932. ברית המועצות פרשה מהסכם זה ב-1939, אחרי שהפגיזה את הכפר הסובייטי מיינילה באירוע דגל כוזב, על מנת לספק עילה למלחמה כנגד פינלנד. הפגזה זו אפשרה לה לבטל את ההסכם, ולצאת כעבור מספר ימים למלחמה נגד פינלנד.

## מגעים להסכם
אחרי הפלישה היפנית למנצ'וריה ב-1931, פתחה ברית המועצות במגעים לחתימה על הסכמי אי-תוקפנות עם שכנותיה, כדי לבצר את ביטחונה. השיחות עם פינלנד היו האחרונות להתחיל, אך הראשונות להסתיים, בינואר 1932. עם זאת, ההסכם אושרר בפרלמנט הפיני רק אחרי שהמדינות הבלטיות – אסטוניה, לטביה וליטא חתמו וחידשו את הסכמיהן עם ברית המועצות.

בהסכם, התחייבו שני הצדדים לכבד את גבולותיהם, ושכל צד יישאר נייטרלי במקרה של סכסוך בו אחד מהצדדים יהיה מעורב. בנוסף, נקבע שהמחלוקות ייפתרו בדרכים דיפלומטיות.

באביב 1934 הציעה ברית המועצות לקבוע שתוקף ההסכמים שלה עם המדינות הבלטיות ופינלנד יוארכו לתקופה של עשר שנים. כל המדינות אישרו, כשפינלנד הייתה האחרונה. כך, ההסכם עם ברית המועצות הוארך עד סוף 1945 בטקס שנערך במוסקבה ב-7 באפריל 1934, בחתימת שר החוץ הסובייטי, מקסים ליטבינוב ושר החוץ הפיני, ארנו איריו–קוסקינן.

## ביטול ההסכם
ההסכם בוטל על ידי ברית המועצות ב-28 בנובמבר 1939, יומיים לפני שפלשה לפינלנד. זאת אחרי שטענה שהפינים הפגיזו כפר סובייטי באמצעות 7 פגזי ארטילריה שנורו לעבר עמדת שמירה בסמוך לכפר, השוכן בצד הגבול הסובייטי בין המדינות. על פי הודעת הצבא האדום, 4 חיילים נהרגו ועוד 9 חיילים נוספים נפצעו. ההפגזה נצפתה על ידי 3 עמדות גבול פיניות. הטענה שהפינים ביצעו את ההפגזה התגלתה לימים כטענה שקרית שכן ברית המועצות ביצעה זאת כדי לספק לעמה עילה למלחמה. על פי ההסכם, על שני הצדדים היה להקים ועדה משותפת לחקירת נסיבות התקרית, אולם ברית המועצות סירבה לבקשתה של פינלנד לכונן ועדה מעין זו.

## הערות שוליים

קטגוריה:1932 בברית המועצות
קטגוריה:ברית המועצות: אמנות והסכמים
קטגוריה:הסכמי אי-תוקפנות
קטגוריה:יחסי ברית המועצות – פינלנד
רוזנות הסן-הנאו

**רוזנות הסן-הנאו** (בגרמנית: **Grafschaft Hessen-Hanau**) הייתה טריטוריה באימפריה הרומית הקדושה. היא הופיעה כאשר הרוזנות לשעבר של הנאו-מינצנברג הפכה להיות נחלה משנית של הסן-קאסל ב-1760. כאשר הרוזן השליט, וילהלם התשיעי, הפך גם לרוזן הסן-קאסל ב-1785, החלו שתי הממשלות להתמזג, אם כי התהליך התעכב תחילה על ידי הכיבוש הצרפתי, ולאחר מכן על ידי שילוב בדוכסות הלוויין הצרפתית פרנקפורט. ההתאגדות של הסן-הנאו עם הסן-קאסל הושלמה רק ב-1821.

## נחלה משנית
ממוזער| וילהלם, נסיך הכתר של הסן-קאסל ורוזן הסן-הנאו.
כאשר נסיך הכתר של הסן-קאסל, מאוחר יותר פרידריך השני, המיר את דתו לקתוליות, החליט אביו, הרוזן השליט וילהלם השמיני לעשות ככל יכולתו כדי להגביל את נחלתו העתידית של בנו. לכן הוא הפך את רוזנות הנאו-מינצנברג, שהתאגדה עם הסן-קאסל ב-1736, למחוז משנה של הסן-קאסל, והעביר אותו לבנו הבכור של פרידריך, הרוזן לעתיד וילהלם.  

## ריבונות
ימין|ממוזער| וילהמסבאד נבנתה בתקופת הריבונות הקצרה של הסן-הנאו.
כיוון שהרוזן וילהלם היה קטין, אמו, מרי, נסיכת בריטניה הגדולה, שלטה כאפוטרופוס החוקי שלו. לאחר עלייתו לשלשטון בהסן-קאסל בשנת 1760, ניסה פרידריך השני שוב ושוב לאחד את הסן-הנאו עם הסן-קאסל, אך מאמציו כשלו עקב התנגדות בריטניה הגדולה והאצולה הפרוטסטנטית. כהגנה נוספת, חיילים מהנובר הופקדו בהנאו. כאשר וילהלם הגיע לבגרות בשנת 1764 הוא השתלט על ממשלת הרוזנות. במותו של פרידריך השני ב-1785, הפך וילהלם לרוזן הסן-קאסל. ממשלת הסן-הנאו נותרה באופן כללי נפרדת מהסן-קאסל. עם זאת, הקבינט ומשרד המלחמה אוחדו עם אלה בהסן-קאסל, ובית המשפט לערעורים של קאסל קיבל סמכות שיפוט על הנאו בשנת 1792.  עד אז נשלטה הסן-הנאו כמדינה עצמאית, שעברה מודרניזציה נרחבת עם הקמת מבנים משמעותיים בבירתה הנאו.  האמצעים לכך הגיעו מהסובסידיות שקיבל הרוזן השליט מדודו, ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. בתמורה, הסן-הנאו העמידה לרשותו קבוצה של 2,400 חיילים לשימוש תחת הכתר הבריטי במלחמת העצמאות של ארצות הברית. 

## מלחמות נפוליאון
הסן-קאסל הפכה לנסיכות הבוחר ב-1803, ואילו הסן-הנאו הפכה לנסיכות הנאו. עם זאת, בשנת 1806 התפרקה האימפריה הרומית הקדושה והסן-קאסל שולבה בממלכת וסטפאליה. הנאו עברה כיבוש צבאי צרפתי, ובשנת 1810 שולבה בדוכסות הגדולה פרנקפורט, מדינת חסות צרפתית נוספת. רק לאחר מלחמת השחרור הגרמנית ב-1813 הוחזרה ריבונותה של הסן-קאסל. עם זאת, השילוב של הנאו בהסן-קאסל לא הושלם עד מותו של וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן בשנת 1821, והרפורמות המנהליות תחת יורשו וילהלם השני, כאשר הרוזנות הפכה למחוז הנאו. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

הסן-הנאו, רוזנות
הזאב ושבעת הגדיים

ממוזער|אמא עיזה ושבעת ילדיה הגדיים
**הזאב ושבעת הגדיים** (בגרמנית: **Der Wolf und die sieben jungen Geißlein**) הוא סיפור עם שנאסף על ידי האחים גרים ופורסם במעשיות האחים גרים (מספר 5). הוא מסווג 123 בסיווג ארנה-תומפסון.

לסיפור יש דמיון ברור לשלושת החזירונים ולסיפורי עם מסוג 124 אחרים. ניתן להשוות את הצלת הגדיים מבטן הזאב ואת עונשו על ידי מילוי בטנו באבנים להצלה ולנקמתה של כיפה אדומה בזאב (מספר 333 בסיווג ארנה-תומפסון).

## מקור
הסיפור פורסם על ידי האחים גרים במהדורה הראשונה של מעשיות האחים גרים בשנת 1812. המקור שלהם היה משפחת האסנפלוג מהנאו. סיפור דומה, "הזאב והילדים", סופר במזרח התיכון ובחלקים מאירופה, ומקורו כנראה במאה הראשונה.

## תקציר
אמא עיזה משאירה את שבעת ילדיה בבית בזמן שהיא יוצאת ליער כדי למצוא אוכל. לפני שהיא עוזבת, היא מזהירה אותם מפני הזאב שינסה להתגנב לתוך הבית ולטרוף אותם; בכך שהוא יעמיד פנים שהוא אמא שלהם וישכנע אותם לפתוח את הדלת. והיא מציינת בפניהם שהם יוכלו לזהות אותה לפי כפות רגליה הלבנות וקולה המתוק.

האם עוזבת ושבעת גדייה נשארים בבית. תוך זמן קצר הם שומעים בדלת קול שאומר "תנו לי להיכנס ילדים, לאמא יש משהו לכל אחד מכם". זה היה הזאב, שקולו המחוספס בוגד בו והילדים אינם נותנים לו להיכנס. הזאב הולך לשוק, לחנות או לבית מרקחת וגונב קצת דבש, תרופה או גיר, בכדי לרכך את קולו. כעבור שעה קלה שומעים הילדים קול נוסף בדלת: "תנו לי להיכנס ילדים, לאמא יש משהו לכל אחד מכם". הפעם הקול היה גבוה ומתוק כמו של אימם. הם עמדו לפתוח את הדלת כשהגדי הצעיר ביותר הסתכל מתחת לסדק בדלת והבחין בכפות רגליו הגדולות והשחורות של הזאב. ובכך הם סירבו לפתוח את הדלת והזאב שוב הלך.

הפעם הוא הלך למאפייה או למטחנה וגנב מעט קמח למרוח על פרוותו, מה שהופך את רגליו השחורות ללבנות. הוא חוזר לביתם של שבעת הגדיים ושוב קורא להם לפתוח את הדלת. הילדים רואים את רגליו הלבנות ושומעים את קולו המתוק, אז הם פותחים את הדלת. הזאב מיד מזנק לתוך הבית וזולל שישה מהילדים. הגדי הצעיר התחבא מהזאב בתוך שעון הסבא או האח וכך ניצל ואינו נאכל.
[ממוזער|הזאב טורף את הגדיים, איור מאת פאול היי מתוך הספר "אגדות גרמניות", [1939]]
מאוחר יותר באותו יום, אמא עיזה חוזרת הביתה מהיער והיא נסערת לגלות את הדלת פתוחה לרווחה וכל ילדיה פרט לאחד נעדרים. היא מביטה סביב ורואה את הזאב, ישן שינה עמוקה מתחת לעץ. הוא אכל כל כך הרבה שהוא אינו מסוגל לזוז. האמא קוראת לגדי הצעיר להביא לה במהירות זוג מספריים, מחט וקצת חוט. היא חותכת את בטנו של הזאב וששת הגדיים יוצאים החוצה באורח נס וללא פגע. מיד כל המשפחה ממלאים את בטנו של הזאב בסלעים, והאמא תופרת אותה בחזרה. כשהזאב מתעורר, הוא צמא מאוד. הוא הולך לנהר לשתות, אבל בהיותו כל כך כבד הוא נופל פנימה וטובע תחת משקל הסלעים. כל הגדיים מאושרים מהסכנה שחלפה ובזה שהם מוגנים. המשפחה חיה באושר ועושר עד עצם היום הזה.

## ראו גם
* הזאב הרע
* כיפה אדומה
* שלושת החזירונים
* הילד שצעק זאב

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מעשיות האחים גרים
קטגוריה:משלים
מועצה אזורית אבן העזר

**מועצה אזורית אבן העזר** הייתה מועצה אזורית בהרי ירושלים שהתקיימה בין השנים 1953–1964, אז אוחדה עם מועצות אזוריות נוספות ליצירת מועצה אזורית מטה יהודה.

## היסטוריה
המועצה האזורית אבן העזר הוכרזה בשנת 1953 על ידי שר הפנים ישראל רוקח. המועצה נקראה על שם האבן שהציב שמואל הנביא לזכר הניצחון על הפלשתים ב"קרב מצפה", שמיקומה אינו ברור דיו, אולם חוקרים שונים, ובראשם אוסביוס, מזהים אותה בסביבות בית שמש.

בעת הקמתה, המועצה כללה חמישה מושבים: זנוח (פועלי אגודת ישראל), ישעי, מחסיה, נחם (הפועל המזרחי) וזכריה (תנועת המושבים). ב-1955 נוספו אליה המושבים גפן, שדות מיכה ותירוש.

בשנת 1963 הוקמה ועדה מיוחדת לבחינת איחוד רשויות בין ארבע המועצות האזוריות הקטנות שבאזור ירושלים: אבן העזר, גיזו, האלה והרי יהודה. הוועדה המליצה לאחד את ארבע הרשויות הללו לרשות אחת, וב-1964 הוקמה מועצה אזורית מטה יהודה, הגדולה במספר יישוביה בישראל.

## ראשי המועצה
* חיים מורתי (1953)
* אברהם גדקה (בפועל) (1955)
*יוסף שלום ( 1957)
* יחיא ניסים (1958)

## הערות שוליים

אבן העזר
קטגוריה:מועצה אזורית מטה יהודה
פרוורתי

**פרוורתי** (בפרסית עתיקה: **𐎳𐎼𐎺𐎼𐎫𐎡𐏁** משמעותו: המגן השומר) היה המלך השני מתוך ארבעה של האימפריה המדית, ובנו של דהיכו מייסד הממלכה. כמו אביו לפניו, הוא ניהל מלחמה נגד האימפריה הנאו-אשורית שבסופו הובס ונהרג בקרב על ידי חיילי המלך אשורבניפל (שלט בשנים 668-627 לפנה"ס).
ממוזער

## ביבליוגרפיה בתור מלך
רוב המידע אודות פרוורתי מגיע מההיסטוריון היווני הרודוטוס, פרוורתי היה בנו של דהיכו והמשיך להוביל את איחוד השבטים המדיים. הוא הכפיף את הפרסים והפרטים, והכניע מדינות אחרות באירן העתיקה, עוד בעודו וסאל של מלכי אשור - אסרחדון (שלט 681-669 לפנה"ס) ואשורבניפל (שלט 668-627 לפנה"ס). לאחר שלטון של עשרים ושתיים שנים (בערך 675-653 לפנה"ס), הוא נפל בקרב נגד האשורים אשר חזרו לבסס מחדש את שלטונם על המדיים. בעוד בעלי בריתו נוטשים את הקרב והוא נשאר להילחם עם צבאו במלחמה עיקשת נגד צבא אשור.

## לאחר מותו
לאחר מותו של פרוורתי פלשו הסקיתים למדי ושלטו בה במשך תקופה של עשרים ושמונה שנים. בנו ויורשו של פראוורתי, הווחשתרא, הרג את מנהיגי הסקיתים והכריז על עצמו כמלך מדי. בימיו של בנו תגיע האימפריה לשיאה עם ניצחונו על אשור.

## ראו גם
* מדי
* היסטוריה של איראן
* אשור
* הממלכה האחמנית
* מלכי מדי
* צבא מדי
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי פרס
קטגוריה:ממלכת מדי
מועצה אזורית האלה

**מועצה אזורית האלה** הייתה מועצה אזורית באזור עמק האלה שבשפלת יהודה. ב-1964 אוחדה עם שכנותיה ליצירת מועצה אזורית מטה יהודה.

## היסטוריה
ביולי 1953 הוקמה "מועצה אזורית הרי חברון", אך השם "הרי חברון" לא אושר בשל המרחק הגאוגרפי בין הרי חברון לתחומי המועצה, והוחלט (בניגוד לרצון התושבים) שהיא תיקרא "מועצה אזורית עציונה", לזכר יישובי גוש עציון הסמוך שנפלו במלחמת העצמאות. כמה חודשים לאחר מכן הוכרז שמה הסופי "מועצה אזורית האלה", על שם עמק האלה שבתחומיה, שבו נערך קרב דוד וגולית.

שלושה דו"חות של מבקר המדינה זיגפריד מוזס מהשנים 1953–1960 חשפו ליקויים בתחום הניהול הכספי במועצה.

עד ראשית שנות ה-60 מצב הכבישים היה רעוע ואוטובוסים להסעת תלמידים התקשו להתנייד בהם. באותה תקופה בוצעו עבודות סלילה רחבות

ב-1963 הוקמה במועצה ספרייה אזורית ראשונה מסוגה בארץ.

ב-1963 הועלתה הצעה לאחד את ארבע המועצות האזוריות במחוז ירושלים: הרי יהודה, גיזו, אבן העזר והאלה. ועדה שבחנה את הנושא קיבלה את דעתם של ראשי ארבע המועצות והמליצה לשר הפנים לאחד את המועצות. ביולי 1964 הוקמה מועצה אזורית מטה יהודה, וראש מועצת האלה, בנימין כהן נבחר לעמוד בראשה.

## יישובי המועצה
המועצה כללה את היישובים שבאזור עמק האלה, יישובי המזלג וחבל עדולם: נתיב הל"ה, צפרירים, בר גיורא, מבוא ביתר, מטע, נס הרים, עגור, נווה מיכאל, רוגלית, אדרת, גבעת ישעיהו, לוזית, אביעזר וכן המרכזים האזוריים שריגים (לי-און) וצור הדסה. בשנת 1960 צורף אליה היישוב נחושה שהשתייך לפני כן למועצה האזורית לכיש.

משרדי המועצה שכנו בצור הדסה.

## הערות שוליים

האלה
קטגוריה:מועצה אזורית מטה יהודה
קטגוריה:חבל עדולם
קטגוריה:עמק האלה
ג'ונתן ניבס

**ג'ונתן ניבס** (באנגלית: **Johnathan Nieves**; נולד ב-1 ביוני 1997) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.

## ביוגרפיה
ג'ונתן הוא יליד שיקגו, אילינוי ומופיע בתיאטרון ובריקוד מאז שהיה בן שבע. 

## קריירה
בשנת 2015 ביצע את הופעתו הראשונה בפרק בסדרת הטלוויזיה "שיקגו FIRE". שנה לאחר מכן הופיע בפרק בסדרת הטלוויזיה "חסרי בושה".

בשנת 2017 שיחק בסרט הקומדיה "Neighborhood Food Drive". בשנת 2018 שיחק בפרק בסדרת הטלוויזיה "סמוך על סול", בפרק בסדרה "ניו אמסטרדם". שנה לאחר מכן הופיע בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "האנטומיה של גריי".

בשנת 2019 שיחק בתפקיד משנה בסרט המדע בדיוני של נטפליקס בהפקת ספייק לי, "נתראה אתמול "(אנ'). 

בשנת 2020 הופיע בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "פני דרדפול: עיר המלאכים", שנוצרה על ידי היוצר ג'ון לוגן עבור רשת "שואוטיים". הסדרה, המהווה ספין אוף לסדרה "פני דרדפול", לצד דומיניק שרווד ונטלי דורמר.

בשנת 2022 לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "גריז: עלייתן של הנערות בוורוד".

## פילוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1997