הבחירות לעיריות במנדט הבריטי (1927)

**הבחירות לעיריות במנדט הבריטי** נערכו במרץ–מאי 1927. היו אלו הבחירות הראשונות לרשויות השלטון המקומי בשטח המנדט מהקמתו ב־1920, והן התקיימו ב־22 העיריות שהוקמו במהלך השלטון העות'מאני.

## רקע
הצבאי הבריטי בארץ ישראל שקם ב־1918, והמנדט הבריטי שהוקם ב־1920 השאירו על כנם את מערכת השלטון המקומית הע'ותמאנית, כאשר הם מבצעים מפעם לפעם חילופים בראשי העיריות מסיבות שונות.
השלטון המוניציפלי היה התחום המנהלי היחיד שהיה משותף ליהודים ולערבים בארץ ישראל, והוא שימש תשתית לפיתוח שירותים ומנהל עצמי בקרב שתי העדות, היהודית והערבית. בשנת 1921 קבעה החקיקה המנדטורית קטגוריה חדשה של שלטון מקומי, שלא הייתה קיימת בתקופה העות'מאנית, והיא המועצה המקומית, שנועדה לנהל כפרים גדולים.
הנציב העליון הרברט סמואל ביקש לקיים בחירות לשלטון המקומי ב־1921, אך המהלך לא צלח.

ב־1925 נקבעה פקודת הנתינות הארץ־ישראלית, שאפשרה קביעת פנקס בוחרים ברור. בסוף 1926 חוקקה פקודת העיריות והוחל בהכנות לביצוע הבחירות. זכות הבחירה הוגבלה לנתיני ארץ ישראל זכרים מעל גיל 25, יודעי אחת השפות הרשמיות, משלמי מס רכוש עירוני בסך לירה אחת לשנה. לדיירי משנה ולחסרי נכסים בעיר לא הייתה זכות בחירה למועצה שלה. על המועמדים נדרש להיות מעל גיל 30, שעמדו בקריטריונים גבוהים יותר לתשלום מיסים ולא כיהנו כפקידי ממשלת המנדט או העירייה בה התמודדו. בירושלים נקבע כי בעלי נכסים בעיר העתיקה זכאים לבחור ולהיבחר ללא תשלום מיסים.
לפי פקודת העיריות, נקבע בדרך כלל כי מספר חברי מועצת העירייה מבין שלוש העדות הדתיות – המוסלמים, הנוצרים והיהודים – יהיה יחסי למספר התושבים של כל עדה כפי שהוא רשום במרשם התושבים. אף על פי כן, לא תמיד היה זה המצב בפועל, ובירושלים, למשל, שבה היוו היהודים את רוב האוכלוסייה, לא היה רוב יהודי במועצת העיר ולא היה ראש עיר יהודי במשך כל תקופת המנדט.

החוק גם קבע כי העיריות יחולקו לאזורים. באזורים בהם למעלה מתשעים אחוזים משתייכים לעדה אחת יתקיימו בחירות בקבוצה אחת בלבד, ובאזורים בהם לא היה רוב לעדה אחת יתקיימו בחירות נפרדות לכל עדה בת לפחות עשרה אחוז מתושבי האזור, כאשר העדות הקטנות מכך יצורפו אל העדות הגדולות.

מספר החברים בכל עירייה נועד להקבע בידי מושל המחוז, בעוד מינויו של ראש העירייה נועד להתבצע בידי הנציב העליון. שבועות ספורים לפני הבחירות תוקנה הפקודה ונקבע כי אף סגני ראש העירייה ימונו בידי הנציב. תקופת כהונת ראש העירייה נקבעה לשלוש שנים עם אפשרות להארכתה.

חוק הבחירות קבע את תקופת כהונתם של המועצות עד 1930, אז נועדו להיערך בחירות חדשות. מאורעות תרפ"ט ב־1929 גרמו לדחיית הבחירות, ורק לאחר כינון פקודת העיריות בינואר 1934 נערכו בחירות נוספות.

## הבחירות
הבחירות התקיימו ב־22 ערים, בהם שש ערים מעורבות: ירושלים, צפת, טבריה, חיפה, יפו וחברון.

### באר שבע
בבאר שבע כללה מועצת העירייה ארבעה מוסלמים ונוצרי אחד. לראשות העירייה מונה תאג' אפנדי שעת'.

### בית ג'אלה
בבית ג'אלה היו במועצה שבעה חברים נוצרים. לראשות העייריה נבחר ג'רייס אפנדי ג'מו אבו עוואד.

### בית שאן
בביסאן היא בית שאן היו ששה מושבים, בהם ארבעה מוסלמים, נוצרי ויהודי.

### חיפה
בחיפה עמד מספר חברי המעצה על 10, בהם שני יהודים, שני נוצרים וששה מוסלמים. היהודים התמקדו בהדחת עבד א-רחמאן אל-חאג' והחזרת חסן שוכרי.

### טבריה
לראשות עיריית טבריה נבחר זאכי אלחדיף, שכיהן כראש העירייה מ־1923. במועצה היו שבעה חברים בהם ארבעה יהודים. הייתה זו המועצה היחידה בה היה רוב יהודי. בנוסף לאלחדיף כהנו במועצה יוסף נחמני, שלמה כהן ומנחם כהן היהודים, איבראהים אפנדי אל־יוסף וחאג' ח'ליל ח'רטביל המוסלמים, ועו"ד יוסף חוסייני הנוצרי שאף מונה לסגן ראש העירייה. חוסייני נבחר על חשבון המכסה המוסלמית בעירייה.

### יפו
ביפו היו 11 חברי מועצה, בהם שבעה מוסלמים, שני נוצרים ושני יהודים. שלוש סיעות התמודדו בבחירות על הייצוג הערבי וחמישה עצמאים. הסיעות היו "דורשי הצדק" בראשות עאסם בק אסעיד, "טובת הכלל" בראשות יוסף ד'יא אל־דג'אני, וסיעת הנייטרליים בראשות עבד אל קאדר אבו רבאח, שלצידם התמודדו מוסא כיאלי, סעיד נבולסי, יחיא ווטא, נג'יב ביירותי, וד"ר יעקוב ברדקוש. לקראת הבחירות בוטלה זכותם של תושבי תל אביב להצביע בעיר, ורק תושבי תל אביב שהחזיקו בבתי מסחר, מפעלי תעשייה הורשו להצביע ביפו. היהודים תמכו בסיעת דורשי הצדק, לאחר שהתברר להם כי דג'אני נמנה עם אנשי אמין אל-חוסייני.

חברי המועצה המוסלמים היו עאסם בק א-סעיד, עבד א-ראוף אל-ביטאר, זוהדי אבו אל־ג'ביין, מחמוד אל הבאב, יוסף אל־דג'אני, מוחמד עבד אל־רחים והאשם אבו חדרה. הנוצרים היו דימטרי תאדרוס ואלפרד רוק והיהודים שנבחרו היו מאיר דיזנגוף וחיים מוטרו. עאסם בק א-סעיד מונה לראשות העירייה, ועבד א-ראוף אל-ביטאר מונה לסגנו.

### ירושלים
מועצת העירייה מנתה 12 חברים, בהם 5 מוסלמים, 4 יהודים ו־3 נוצרים. בקרב היהודים הושגה הסכמה בין כלל החוגים, בהם גם אגודת ישראל, על חזית מאוחדת למועצה. ועד העיר ליהודי ירושלים פרסם רשימת תמיכה בארבעת נציגי היהודים יצחק שמעיה אלישר, יצחק בן-צבי, חיים סלומון ואליהו יוסף שמאע, וכן בשלושה מועמדים ערבים ראע'ב נשאשיבי, זכי נסיבי וסעד א־דין אל־חלילי ושלושה מועמדים נוצרים - יעקוב פראג', נחלי בטאן ופרנסיס בטטו. בבחירות עצמן הצביעו היהודים למועמדי הנשאשיבים שזכו בכל ששת המושבים המוסלמים, וראע'ב נשאשיבי מונה לראשות העירייה כאשר סלומון היהודי ופראג' הנוצרי מכהנים כסגניו.

הבחירות בעיר התקיימו במשך שלושה ימים, כאשר המצביעים הרשומים עם ההצבעה המוסלמית הצביעו ב־5 באפריל, הנוצרים ב־6 באפריל ויהודים ב־7 באפריל.

למרות שיתוף הפעולה היהודי בבחירת נשאשיבי, לאחר היבחרו הורעו היחסים בין הצדדים, ונשאשיבי פעל בתמיכת החוסיינים כאשר היהודים תפקדו כאופוזיציה. ב־1930 יצא נשאשיבי ללונדון במשלחת למשא ומתן עם הבריטים. סגן ראש העירייה הנוצרי פראג' מונה לממלא מקומו של נשאשיבי למרות היות היהודים רוב בירושלים, וב־26 במרץ 1930 התפטרו חברי המועצה היהודים כמחאה.

### עזה
במועצת עזה היו תשעה מושבים, בהם שמונה מוסלמים ונוצרי אחד הבחירות בעזה בוטלו על ידי בית המשפט המחוזי ביפו, ובעקבות כך נקבעו בחירות חדשות. בחירות נערכו בעיר ב־1 במאי 1928, בהן נבחר  לראשות העירייה.

### עכו
מועצת העירייה מנתה ארבעה מוסלמים ושלושה נוצרים. לראשות העייריה מונה עבד אל-פתאח א-סעדי, שעמד בראשה מ־1920. לעירייה נבחרו בנוסף זאכי ביי בידיון, חסן חוביישי, רפול חוואני, אנדרוויס איד, דימטרי חבייב ותאופיק עבדאללה, כשהאחרון התפטר ביולי אותה שנה. א־סעדי נפטר באפריל 1929, וב־26 ביוני 1929 נתקיימו בחירות לשני מושבים בעירייה: מושבו של עבד אל־פתאח א־סעדי ומושבו של זאכי פיידון שהתפטר. בבחירות נבחר תאופיק לצד ראשיד פידה למועצה, ולאחר מכן מונה לראש העירייה.

### צפת
בצפת היו שבעה חברי מועצה, בהם שלושה יהודים וארבעה מוסלמים. הנבחרים המוסלמים היו מוחמד חסן, ח'אלד קדורה, מוחמד אפנדי סלים שמע וסלאח א-דין קדורה שזכו לתמיכת היהודים. לראשות העירייה נבחר ראש העירייה המכהן מוחמד חסן עבד אל־רחים (או א־רחמאן), ולסגנו נבחר דוד באהר. העירייה פוזרה לאחר מאורעות תרפ"ט (1929) ומונתה במקומה ועדה קרואה בראשות מושל המחוז איבנס. ב־29 בינואר 1931 נערכו בחירות לעירייה. לעירייה נבחרו כנציגי הערבים מוחמד סלים שמע, עלי רדא א-נחוי, סלאח א־דין קדורה וח'ליל יוסף רוסתום, ורשימה מאוחדת של נציגי היהודים מטעם הוועד הלאומי ואגודת ישראל, אותה יצג הרב זונדל כהנא. במרץ 1931 מונה עלי רדא א-נחוי לראש העירייה.

### שכם
בשכם מנתה מועצת העירייה שמונה מוסלמים. לראשות העירייה מונה סולימאן טוקאן, ולסגנו מונה עבד א־רחים אפנדי נבולסי.

### נוספים
בג'נין, ח'אן יונס, טולכרם ומג'דל מנתה העירייה ששה מוסלמים. עיריית רמלה מנתה ארבעה מוסלמים ושני נוצרים, ולוד מנתה חמישה מוסלמים ונוצרי אחד. ברמאללה היו שבעה נוצרים ובנצרת שני מוסלמים וחמישה נוצרים.

הבחירות בשפא עמר בוטלו קודם עריכתם.

## הערות שוליים

קטגוריה:1927 בארץ ישראל
קטגוריה:המנדט הבריטי: ממשל
קטגוריה:ארץ ישראל: בחירות