משל הכבשים והעתודים

טקסט=המשפט הסופי: משל הכבשים והעתודים|ממוזער|פרה אנג'ליקו: המשפט הסופי: משל הכבשים והעתודים
משל "**הכבשים והעתודים**" או "**משפט העמים**" הוא הצהרה של ישו המתוארת בפרק כ"ה של הבשורה על-פי מתי ב. הכבשים מייצגות את צדיקי העולם ואילו העתודים מייצגים את חוטאי העולם.

## אופי המשל
סיפור זה מאופיין לעיתים כאחד ממשלי ישו, אם כי בניגוד לרוב המשלים, הוא אינו מתיימר לספר על אירועים המתרחשים לדמויות כלשהן. התאולוג האנגליקני צ'ארלס אליקוט כתב עליו כי "ברור מלכתחילה שהוא עובר את תחום המשלים אל תוך המציאות האלוהית, וכי הכבשים והעתודים יוצרים רק תיאור עזר". 

פרשה זו מסכמת את החלק של בשורת מתי המכונה ביחס לכל הבשורות הסינופטיות בכינוי "האפוקליפסות הקטנות" בשל הלשון האפוקליפטית שבהן, הכוללת את אזהרתו של ישו לתלמידיו ומאמיניו שהם עתידים להיקלע לרדיפות וצרות גדולות עד לניצחון המלא והקמת מלכות אלוהים.
הפרשה מקדימה את תיאורי בשורת מתי על הצליבה ועינויי ישו ותחייתו.

למשל זה ולמשל עשר הבתולות ולמשל כיכרי הכסף באותו פרק "יש מכנה משותף, שמגמתם להנחות את התלמידים בצורך המיידי לתובנה שיש לשקוד ולפעול נכון בהתאם ללימוד, אך לכל אחד מהם יש מטרה נפרדת משלו".

## נוסח הפסקה
הנוסח של הקטע מופיע בבשורה של מתי והוא החלק האחרון של קטע המכיל סדרה של משלים. בבשורת מתי פרק כ"ה, פסוקים 46-31:

## פרשנות
קטע זה פונה ישירות, במילותיו של ישו לאחת הסוגיות המטרידות ביותר בתאולוגיה הנוצרית - מי יזכה להגיע לגן העדן, ומדוע. סוגיה קשורה נוספת היא, האם רק נוצרים אדוקים עשויים להיוושע, או שמא גם "עובדי אלילים מוסריים" יכולים גם הם להיוושע. שלוש העמדות התאולוגיות העיקריות בהקשר לכך הן:
* **הצדקה על ידי מעשים ([[פלגיאניזם]])**: הדוקטרינה כי ניתן להיוושע באמצעות עשיית מעשים טובים.
***הצדקה מתוך אמונה**: הדוקטרינה כי ישועה תתקבל אך ורק על ידי האמונה. דוקטרינה זו קשורה בעיקר למרטין לותר ויורשיו.
* '''יעידה מראש'''**:** דוקטרינה שאלוהים יעד מראש (או, החליט תוך התקדמות בזמן כפי שאנו מכירים אותו) מי ייוושע ומי יידון לדראון עולם, תוך שימוש בעקרונות של אמות מידה שאינם ידועים לבני אדם. דוקטרינה זו קשורה עם הקלוויניזם, היאנסניזם, והפולמוסיות הנגדית של אוגוסטינוס הקדוש.

משל זה נראה כתומך לכאורה בהשקפה הראשונה, הצדקה מתוך מעשים. "הכבשים" נושעים בגלל מעשים טובים שעשו, בלי קשר לכל מסגרת של ידע או אמונה, או תקווה לתועלת בעתיד. מספר תאולוגים קלוויניסטים בפרט ניסו אפוא לחמוק מהקטע על ידי צמצום הביטוי "אֶחָד מֵאַחַי הַצְּעִירִים הָאֵלֶּה", או על ידי הכחשת האפשרות שלקטע זה יש משמעות מילולית לחיים שלאחר המוות. נראה שאפשרות הראשונה אינה טבעית, ועומדת בניגוד לרוח משל השומרוני הטוב . אי. קרסון בריסון שהוא פרופסור חבר לשפות המקרא בסמינר האיגוד הפרסביטריאני, אומר, "יש לציין כי הרשימה המופיעה במשל של אנשים שגורלם התאכזר אליהם, עניים, רעבים, פגועים גופנית, נפשית ונזקקים היא, במבט ראשון, רשימה של אלה שנראים כזקוקים ביותר לחסד אלוהים. אלה הם "אחי הקטנים האלה", אלה הם באמת ה"אחרים". האפשרות הראשונה גם אינה תומכת ביעידה מראש, אך לכל היותר עשויה להצביע, למשל, כי הכופרים יישפטו על פי יחסם הטוב או הרע כלפי כלל המאמינים.

המאמינים בהצדקה על ידי האמונה עדיין יכולים לטעון כי מעשים טובים יכולים לשמש כמבחן או מדד לאמונה. ראו אגרת יעקב ב': 17-14, אשר מתייחס בעקיפין למשל זה:

אפשרות נוספת הנתמכת על ידי מאמינים נוצרים אוונגליים רבים הרואים ב**"אֶחָד מֵאַחַי הַצְּעִירִים הָאֵלֶּה"** את עם ישראל והיהודים, שהם ללא ספק אחיו בבשר של ישו ואשר שבכל הדורות לאחר צליבת ישו, נרדפו בשמו לכאורה, נרצחו, נאנסו, נאסרו, הוגלו, הורעבו, הושמדו והופלו לרעה בכל מקום שם שלטה הנצרות (וגם במקומות בהן שלטו דתות אחרות). על פי סברה זו ישפטו העמים על פי יחסם ליהודים. השקפה זו מבוססת גם על קטעי נבואה הלקוחים מהנביאים יואל ד' 1–8, דניאל ז' 25–27, ישעיהו ל"ד 2–3 וכן 5 ו 8, ישעיהו ס"ג 1–8, יחזקאל ל"ו 2–7.

## ראו גם
* אסכטולוגיה
* מתי כ"ה
* הביאה השנייה
* שבעת מעשי החסד
* ירושלים: האצלתו של הענק אלביון

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הברית החדשה
קטגוריה:משלים בנצרות
קטגוריה:ישו