open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מוחמד ע'נים

**מוחמד ע'נים** (ערבית: **محمد غنيم**, תעתיק מדויק: מֻחַמד ע'נים) הידוע בשם **אבו מאהר** (נולד ב־29 באוגוסט 1937) הוא פוליטיקאי פלסטיני, שכיהן כחבר הוועד המרכזי של פתח.

בשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20 היה מפקד פת"ח בגזרת ירדן.

## קורות חייו

ע'נים נולד בירושלים. את דרכו הפוליטית החל בארגון האחים המוסלמים. ב-1959, לאחר הקמת פת"ח, פרש מארגון האחים המוסלמים וחבר ליאסר ערפאת. ב-1968 מונה על ידי ערפאת למפקד גזרת ירדן של פת"ח, ובשלהי אותה שנה מונה גם כחבר בוועד המרכזי של פת"ח והופקד על מחלקת הארגון והגיוס.

זמן קצר לאחר מכן נשלח ע'נים על ידי הארגון לאימונים צבאיים בסין, וכשחזר ב-1969, מונה לסגנו של ערפאת לעניינים צבאיים. בשנות השמונים עבר מרכז אש"ף מלבנון לתוניסיה, ובמסגרת הסכמי אוסלו חזרו ערפאת ותומכיו מגלות תוניסיה לשטחי יש"ע, והקימו בה את הרשות הפלסטינית. על אף נאמנותו הידועה של ע'נים לערפאת, הוא גילה התנגדות פומבית להסכמי אוסלו ובחר להישאר בתוניסיה.

ביולי 2007 התירה ישראל את שובו מתוניסיה בעקבות בקשה של יושב ראש הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס. ע'נים התרצה והסכים לחזור, אך נשאר עוד כשנתיים בתוניסיה. באוגוסט אותה שנה הודיע עבאס כי בכוונתו לפרוש מהחיים הפוליטיים וכי אין בכוונתו להאריך את כהונתו פעם נוספת. במקביל דיווח העיתון הערבי הלונדוני "אל-קודס אל-ערבי" כי חברי הוועד המרכזי של פת"ח סוברים כולם שהמועמד המתאים להתמודד בבחירות ליו"ר הרשות הפלסטינית הוא ע'נים. נביל שעת', חבר הוועד המרכזי של פת"ח, טען בתגובה כי נושא זה אינו קיים על סדר היום של הוועד המרכזי של התנועה, ושלל את כל הידיעות שפרסמו אמצעי התקשורת.

בספטמבר 2009 שב ע'נים לשטחי הרשות הפלסטינית לקראת ועידת הפתח. בשובו, סימל ע'נים את איחוד הפלגים בתנועה ואת יציאתה לדרך חדשה. ע'נים אף התמודד בבחירות לוועד המרכזי של פתח, והצליח להיכנס אל הוועד מהמקום הראשון, כשהוא עוקף בכירים כמו מרואן ברגותי ומוחמד דחלאן. לאחר הבחירות, פעל ע'נים בוועד המרכזי שמקיים פגישות קבועות, והמשיך לפעול מאחורי הקלעים כפי שנהג לעשות טרם שובו.

בוועידת הפת"ח השביעית שנערכה בדצמבר 2016 ברמאללה, לא נבחר ע'נים. במקומו כמזכ"ל הוועד המרכזי של פת"ח נבחר ג'יבריל רג'וב.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:האחים המוסלמים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1937
סמל ניגריה

**[[סמל]] [[ניגריה]]** אומץ ב-20 במאי 1960.

הסמל מורכב ממגן שחור, המייצג את פוריות האדמה. בתוך המגן שני פסים לבנים עולים ויורדים המתמזגים לפס אחד. הפסים מסמלים שני נהרות הזורמים במדינה: נהר הניז'ר ונהר הבונואה. במגן תומכים זוג סוסים לבנים אציליים, המייצגים את האצילות והכבוד של האומה. מעל המגן ישנם פסים ירוקים לבנים המייצגים את חקלאות ניגריה. החלקה מתחת לסמל היא דשא עם פרחים. הפרחים המפוזרים על הדשא הם הפרח הלאומי של ניגריה, Costus spectacilis, מכיוון שהוא נפוץ בכל רחבי המדינה ומסמל את היופי של האומה. הסלוגן מתחת לחלקה הוא: "אחדות ואמונה, שלום וקדמה". מעל כל הסמל מוצב נשר אדום כהה, המייצג כוח.

## גלריית סמלי ניגריה

קובץ:Seal of the President of Nigeria.svg|חותם נשיא ניגריה
קובץ:Seal of the Vice President of Nigeria.svg|חותם סגן נשיא ניגריה
File:Seal of the Senate of Nigeria.svg|חותם הסנאט של ניגריה
קובץ:Seal of the House of Representatives of Nigeria.svg|חותם בית הנבחרים של ניגריה


## סמלים היסטוריים

קובץ:Badge of the British West Africa Settlements (1870-1888).svg|סמל ההתנחלות הבריטית במערב אפריקה
קובץ:Badge of the Lagos Colony (1886-1906).svg|סמל מושבת לאגוס
קובץ:Badge of the Oil Rivers Protectorate.svg|סמל מושבת החסות פרוטקטורט נהרות השמן
קובץ:Badge of the Niger Coast Protectorate.svg|סמל מושבת החסות פרוטקטורט חוף ניז'ר
קובץ:Badge of the Northern Nigeria Protectorate.svg|סמל מושבת החסות פרוטקטורט צפון ניגריה
קובץ:Badge of the Southern Nigeria Protectorate.svg|סמל מושבת החסות פרוטקטורט דרום ניגריה
קובץ:Coat of arms of Nigeria (1960–1979).svg|סמלה הישן של ניגריה, אשר הסלוגן שלו היה "אחדות ואמונה". המדינה החזיקה בסמל משנת 1960 ועד שנת 1970


## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ניגריה: סמלים לאומיים
ניגריה, סמל

ניגריה
קטגוריה:נשר בתרבות
קטגוריה:סוסים בתרבות
סמל מוזמביק

**[[סמל]] [[מוזמביק]]** אומץ בשנת 1990.

מבנה הסמל מבוסס על סמל ברית המועצות ומייצג הזדהות עם עקרונות הסוציאליזם. הוא כולל גלגל שיניים וגבעולי תירס סביבו. במרכז ניתן לראות את השמש האדומה מעל ההרים, רובה AK-47, מעדר וספר. הזר קשור בסרט אדום עם שם המדינה.

גבעול התירס וקנה הסוכר מייצגים את החקלאות והטבע.

גלגל השיניים מייצג את כח העבודה.

המעדר מייצג את החקלאים.

הרובה מייצג את הלחימה לעצמאות המדינה.

הצבע האדום מייצג את השאיפה לסוציאליזם.

השמש האדומה מייצגת את דרום אפריקה ותקווה לחיים טובים יותר.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מוזמביק: סמלים לאומיים
מוזמביק, סמל
מוזמביק
מוזמביק
אולגר פרסאס

**אולגר פרסאס אי רנום** (בקטלאנית-ספרדית: **Oleguer Presas i Renom**; נולד ב-2 בפברואר 1980 בסבדל שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם וידוע בשמו הפרטי, **אולגר**.

## קריירה
אולגר התחיל את הקריירה בלפאנטו, מועדון נוער של העיר סבדל. הוא הצטרף ב-1997 לגראמנט, שם הוא שיחק בקבוצת הנוער עד 2001, ולאחר מכן עבר לברצלונה ב', קבוצת בת של ברצלונה. בשנת 2002 ערך אולגר את הופעת הבכורה בסגל הבכיר, במשחק מול קבוצת גלאטסראיי הטורקית בליגת האלופות.

אולגר שותף במרבית משחקי עונת האליפות 2004/2005, וספג במהלכה שלושה כרטיסים צהובים. הוא שיחק בעיקר בעמדת המגן הימני, אך לאחר הגעתו של ז'וליאנו בלטי עבר לשחק בעמדת הבלם. בעונה שלאחר זכתה ברצלונה באליפות נוספת והגיעה לגמר ליגת האלופות. אולגר פתח בהרכב, אך לא שיחק היטב והוחלף על ידי ז'וליאנו בלטי שהבקיע את שער הניצחון.

בעונת 2006/2007 אולגר לא הרבה לשחק, ואף הורחק בכרטיס אדום במשחק הקלאסיקו בקאמפ נואו מול ריאל מדריד. בעונה שלאחר מכן לא הרבה לשחק והיה בעיקר מחליפו של קרלס פויול הפצוע, ובסיומה חתם באייאקס אמסטרדם. בעונת 2010/2011 שוחרר על ידי אייאקס.

## קישורים חיצוניים

* מכתב הפרידה של אולגר פרסאס באתר הרשמי של ברצלונה

קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל קטלאנים
קטגוריה:כדורגלנים קטלאנים
קטגוריה:סבדל: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה אתלטיק
קטגוריה:כדורגלני אייאקס
קטגוריה:ספורטאים ספרדים בהולנד
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1980
מבצע ויקטוריה

**מבצע ויקטוריה** הוא מבצע של צה"ל שנערך ב-11 ביוני 1970, והוא השני מבין שתי פשיטות שבוצעו במלחמת ההתשה נגד כוחות קומנדו מצריים שתפסו את עמדות הקו הקדמית בגדה המערבית (המצרית) בגזרה הצפונית של תעלת סואץ.

## רקע
ב-30 במאי 1970 נהרגו ארבעה עשר צנחנים ונפצעו שישה במארב שביצע הקומנדו מצרי. בעקבות זאת, מפקד פיקוד הדרום, אריאל שרון, תבע עריכת פשיטות נגד הקומנדו המצרי, שהירבה להניח מארבים לסיורים של צה"ל בקרבת התעלה. שרון תבע ליטול יוזמה באמצעות עריכת פשיטות לעומק השטח המצרי ואף תמך בהחזקת שטחים מעבר לתעלה לפרקי זמן מוגבלים. לעומתו, הרמטכ"ל, רא"ל חיים בר-לב, התנגד לגישה זו בנימוק שביצוען של הפשיטות יגרור בהכרח אבדות כבדות ושממילא השפעתן לא תהיה מכרעת על מצבו של צבא מצרים באזור התעלה.

פשיטה ראשונה המבוססת על המודל שהציע שרון נערכה ב-14 במרץ 1970. כוח ישראלי פשט בשני מקומות צפונית לעיר קנטרה. בפעולה נהרגו שמונה חיילים מצריים. לצה"ל היו שני הרוגים וארבעה פצועים.

## המבצע
מבצע ויקטוריה נערך ב-11 ביוני 1970. תא"ל רפאל איתן, ששימש כקצח"ר התנגד לבחירה בסיירת שקד לביצוע הפעולה, אולם מפקדה, סא"ל דני רהב וולף שכנע את האלוף שרון כי הדבר בכוחה של היחידה. כוח מסיירת שקד בפיקודם של מפקד הסיירת, דני רהב וולף, וסגנו אמציה חן ובו 134 לוחמים, בסיוע יחידה 707 של חיל הים, חיל אוויר, הנדסה, תותחנים ושריון, צלח את התעלה באזור בוצי וטיהר קטע של כשלושה קילומטרים לאורכה. לצליחה קדמה פעולת ריכוך אווירית. במהלך הפעולה עלה בידי הכוח לפוצץ כמה בונקרים ותותחים מצריים. חיילי הכוח ספרו שלושים חיילים מצריים הרוגים וככל הנראה הרוגים נוספים נמצאו בתוך הבונקרים. לצה"ל היו ארבעה הרוגים ו-12 פצועים.

למחרת התקשר תא"ל איתן אל וולף, הודה כי טעה ושיבח אותו על הפעולה. לנוכח מספר הנפגעים לצה"ל לא התקיימו פעולות דומות נוספות אחרי פשיטה זו. חודשיים מאוחר יותר נכנסה לתוקפה הפסקת האש שסיימה את מלחמת ההתשה. בעקבות הצלחת המבצע, ושיטת צליחת התעלה באמצעות סירות סער, הוכשרה בקרבת התעלה ה"חצר" אשר תשמש כנקודת הצליחה במלחמת יום הכיפורים והמבצע שימש כמודל למבצע אבירי לב.

## לקריאה נוספת
* אורי מילשטיין ודב דורון, **סיירת שקד**, הוצאת ידיעות אחרונות, 1994.
* רן אדליסט, "**האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו**'", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1983, כרך 14 -"סיירות ומיעוטים", עמודים 32–33.

## קישורים חיצוניים
* מבצע ויקטוריה באתר סיירת שקד
* מבצע ויקטוריה באתר סיירת שקד יחידה 424
* 
* אלי לנדאו,	'''הפשיטה מעבר לתעלה''',	'מערכות ים' 99–100 ספטמבר 1970, עמ'	26.

## הערות שוליים

ויקטוריה, מבצע
קטגוריה:פשיטות צה"ל במצרים
קטגוריה:1970 במצרים
בריסטול

**בריסטול** (באנגלית: ) היא עיר ומחוז טקסי בדרום-מערב אנגליה, 169 ק"מ מערבית מלונדון. העיר, שבשנת 2006 התגוררו בה כ-410,000 תושבים, היא השישית בגודלה באנגליה והשמינית בגודלה בממלכה המאוחדת (עד המאה ה-18 הייתה העיר השנייה או השלישית בגודלה).

אחד המאפיינים הבולטים של העיר הוא היותה עיר נמל. מאז סוף המאה ה-20 היא מהווה בנוסף מרכז לתעשיית תעופה וחלל.

## היסטוריה
ממצאים ארכאולוגיים בני כ-60,000 שנה בשיירהמפטון (Shirehampton) וסנט אנס מהווים עדות על התיישבות באזור בריסטול בתקופה הפלאוליתית. גם בתקופה הרומית היה יישוב באזור.

נמל היישוב בריגסטאו (Brycgstow, מילולית "מקום עם גשר") הפך החל מהמאה ה-12 למרכז חשוב לסחר עם אירלנד. התפתחות הנמל הביאה לשגשוג העיר, ובמאה ה-14 הייתה לאחת הערים החשובות באנגליה, לצד לונדון, יורק ונוריץ', ועד שהכה בה המוות השחור, חיו בה בין 15 ל-20 אלף תושבים. במאות ה-17 וה-18 שב והתחזק מעמדה של העיר, כאשר אוניות רבות עברו בנמלהּ, בדרכן עם סחורות ועם עבדים מהמושבות הבריטיות באמריקה. מעמדה החל לדעוך עקב תחרות עם ליברפול, הפסקת הסחר בעבדים והמלחמות עם צרפת.

מרכז העיר נפגע קשות מהפצצות הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה. בנייתה מחדש של העיר, בעיקר במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20, התאפיינה בבנייה זולה בסגנון ברוטליסטי.

## כלכלה
שמאל|ממוזער|250px|מפת בריסטול 1946
נמל בריסטול ממשיך להוות מנוע כלכלי לעיר, והיקף הסחורות העוברות בו מדי שנה עמד בתחילת המאה ה-21 על כ-12 מיליון טונות. בין היתר, עבר דרכו ייבוא של כ-750 אלף מכוניות לבריטניה.

ב-1910 הוקם בסמוך לעיר מפעל של חברת בריסטול אירופליין לייצור מטוסים, ובו הונחה התשתית לחיל האוויר הבריטי, בשלהי מלחמת העולם הראשונה. בהמשך עבר המפעל הסבה לייצור מכוניות יוקרה של רולס-רויס, אך מפעל מטוסים נוסף, בריטיש איירקראפט קורפוריישן, הוקם ב-1960, ובו יוצרו, בין היתר, רכיבים של מטוס הקונקורד.

בעיר פועל גם המפעל הגדול בעולם של כדורים פורחים, ובכל שנה נערך בה פסטיבל כדורים פורחים.

גם לתיירות מקום חשוב בכלכלתה של בריסטול, ומדי שנה מבקרים בה כשבעה מיליון תיירים.

בריסטול היא עיר הולדתו של פול דיראק, ממניחי יסודות מכניקת הקוונטים.

## תרבות
העיר ידועה באירועי התרבות שלה. התיאטרון המלכותי הוקם ב-1766, ומאז 1946 פועל בו תיאטרון בריסטול אולד ויק.

המוזיאון העירוני (Bristol City Museum and Art Gallery) כולל תצוגות בנושאי טבע, ארכאולוגיה, זכוכית מקומית וקרמיקה סינית. המוזיאון אחראי גם על שלושה מבנים היסטוריים בעיר: Tudor Red Lodge שנבנה ב-1580; Georgian House, בניין טיפוסי מהמאה ה-18; Blaise Castle House, בניין שנבנה בשנים 1796–1798.

## תחבורה
בעיר ישנן שתי תחנות רכבת גדולות, בצפונה ובמרכזה, ורשת הרכבות הבריטית מחברת אותה לכל הערים הגדולות בממלכה. הכביש המהיר M4 מחבר את בריסטול עם לונדון, וכביש M5 מחבר אותה עם ברמינגהאם. בסמוך לעיר פועל נמל התעופה בריסטול.

בכמה מרחובות העיר נהוגים ימים חופשיים מתנועת מכוניות, הנקראים ימי "משחקים בחוץ" (Playing Out). באותם ימים, הרחובות נסגרים לתנועת כלי רכב והילדים מוזמנים לשחק בחוץ בחופשיות. הדבר נעשה ביוזמת אמהות שרצו להעניק לילדיהן את תחושת החופש הזכורה להן מילדותן.

## ערים תאומות
הערים התאומות של בריסטול הן:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אנגליה: ערי נמל
קטגוריה:אנגליה: ערים
קטגוריה:דרום-מערב אנגליה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
קטגוריה:ערי נמל על נהר
רוסי שחור

**רוסי שחור** או **בלאק ראשן** (באנגלית: **Black Russian**) הוא קוקטייל של וודקה וליקר קפה.

## הכנה
איגוד הברמנים הבינלאומי מגדיר מנה של הקוקטייל כ-50 מ"ל וודקה ו-20 מ"ל ליקר קפה. על מנת להכין את המשקה, מוזגים את המרכיבים ישירות לכוס אולד פאשן מלאה בקרח ומערבבים קלות באמצעות בוחשן.

## מקור השם
מקור שמו של הקוקטייל מתייחס למרכיביו: הוודקה המעלה הקשר לרוסיה וליקר הקפה השחור.

## ראו גם
* רוסי לבן

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קוקטיילים
קובה ליברה

**קובה ליברה** (בספרדית: **Cubalibre**, בתרגום לעברית: קובה החופשית), הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מ-50 מ"ל רום לבן, 120 מ"ל קולה 10 מ"ל מיץ ליים. מקושט בפלח ליים.

אופן הכנת המשקה הוא מזיגת המרכיבים ישירות לכוס הייבול מלאה בקרח וערבוב קל בעזרת סטירר.

בארצות הברית, קנדה, בריטניה ואירלנד מורכב המשקה לעיתים רק מרום וקולה, ושם הוא נקרא "רום וקולה" (Rum and Coke).

מקורו של המשקה אינו ברור. אחת הגרסאות הידועות היא כי הוא הומצא בהוואנה בירת קובה בערך ב-1901-1902; לוחמים שסייעו לקובה במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד, ולאחריה גולים שניסו לעקוף את חוקי הגבלת השתייה בקובה, נהגו לערבב רום עם קולה (שהומצאה מספר שנים לפני כן) כמשקה אלכוהולי, וכך נוצר הקוקטייל.

## קישורים חיצוניים

* סיפורו של קוקטייל: קובה ליברה, בפורטל "בקבוק"

## הערות שוליים

קטגוריה:קוקטיילים
קטגוריה:רום
מרטיני (קוקטייל)

**מרטיני** (**Martini**) היא משפחת קוקטיילים קלאסיים נפוצה על בסיס ג'ין או וודקה. קוקטייל מרטיני הקלאסי הוא המפורסם בקוקטיילים, אשר מעולם לא איבד את הפופולריות שלו ואף זכה לכוס מיוחדת שנקראת על שמו.

להכנת הקוקטייל מוסיפים לכ-60 סמ"ק או מעט יותר ג'ין, בין 1/3 ל-1/6 ורמוט לבן יבש, כאשר כמות הוורמוט ביחס לג'ין תקבע את רמת היובש של הקוקטייל – ככל שיחס הוורמוט בקוקטייל נמוך יותר, הוא נחשב "יבש" יותר. אופן הכנת המשקה הוא מזיגת המרכיבים לכוס בחישה מלאה בקרח, בחישה עד שהמשקה מצונן, וסינונו לתוך כוס מרטיני קרה.

בווריאציה הנקראת "**דריי מרטיני**" (**Dry martini**) מוסיפים לג'ין רק טיפות בודדות של הוורמוט.

כאשר המשקה מוכן על בסיס וודקה במקום הג'ין, הוא קרוי **וודקה מרטיני** או בקיצור **וודקטיני** (**Vodka martini**).

הקישוט המסורתי של המרטיני הוא זית ירוק על קיסם בתחתית הכוס. קיימת וריאציה שונה שבה מחליפים את הזית הירוק בבצלצל פנינה כבוש בחומץ ואז הקוקטייל נקרא גיבסון (**Gibson**).

בווריאציה הנקראת "**דרטי מרטיני**" (מרטיני מלוכלך) מוסיפים לג'ין טיפות בודדות מנוזל הכבישה של הזית.

**מרטיני** הוא גם שם מותג של סדרת משקאות ורמוט (אדום, לבן ויבש) מתוצרת מזקקת מרטיני ורוסי. אין להתבלבל בין קוקטייל מרטיני לבין מותג הוורמוט מרטיני, ואין כל חובה כי הוורמוט המהווה מרכיב בקוקטייל מרטיני יהיה מתוצרת "מרטיני". למעשה, במתכון המקורי של קוקטייל המרטיני הוורמוט הוא מתוצרת "נוילי פראט".

## קוקטייל המרטיני בתרבות
דמותו הספרותית והקולנועית של איאן פלמינג הסוכן הבריטי ג'יימס בונד נהג להזמין וודקטיני תוך כדי הדגשה שאין לערבב עבורו את המשקה אלא דווקא לנער אותו ("Shaken, not stirred").

## ראו גם
* אספרסו מרטיני

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קוקטיילים
קטגוריה:ג'ין
הארווי וולבנגר

**הארווי וולבנגר** (**Harvey Wallbanger**) הוא קוקטייל המורכב מ-45 מ"ל וודקה, 15 מ"ל ליקר גליאנו ו-90 מ"ל מיץ תפוזים.
אופן הכנת המשקה: מוזגים את המרכיבים ישירות לכוס מסוג "היי-בול" מלאה בקוביות קרח ובוחשים קלות בעזרת סטירר. המהדרים בוחשים את הקוקטייל בטרם הוספת ליקר הגליאנו ורק אז מחליקים את הגליאנו על גבי כפית כדי שיצוף מעל התערובת.

## מקור השם
על פי האגדה, הארווי וולבנגר היה גולש ממדינת קליפורניה אשר נהג לשתות גרסה פרטית משלו של קוקטייל הסקרודרייבר עם זילוף גליאנו. יום אחד, לאחר הפסד בתחרות שתה לשוכרה, עד כדי כך שנתקל ברהיטים ובקירות כשניסה לעזוב את בית המרזח. מאז הוא כונה הארווי "וולבנגר" - כלומר "הדופק את הקירות".

סביר להניח כי ה"וול" (דהינו ה"קיר") מקורו מליקר הגליאנו, עליו יש ציור של קיר, כמו בקוקטייל זיון איטי ונוח כנגד הקיר בו שם הקוקטייל נגזר ממרכיביו.

קטגוריה:קוקטיילים
קטגוריה:משקאות הקרויים על שם אישים
דאקירי

**דאקירי** (משפת הטאינו: **Daiquiri**) היא משפחת קוקטיילים, המורכבים על בסיס רום, לימון או ליים וממתיק, בדרך כלל סירופ סוכר. הקוקטיילים לרוב מוגשים מנוערים בשייקר או מעורבלים בבלנדר. הקוקטייל המעורבל ידוע גם בתור "דאקירי קפוא". השם **דאקירי** מקורו במכרה, באזור סנטיאגו, קובה, הנושא שם זה. ממציאי הקוקטייל היו כורים, אשר התיישבו לשתות בבר, לא רחוק ממקום עבודתם.

אופן הכנת המשקה היא מזיגת המרכיבים לשייקר מלא בקרח, ניעור השייקר וסינון לכוס מרטיני מקוררת.

## מקור המשקה
דאקירי הוא שמו של חוף סמוך לעיר סנטיאגו דה קובה בקובה, ואף שמו של מכרה עפרת ברזל הנמצא בסמוך ומקורו בשפת הטאינו. הקוקטייל הומצא כנראה בשנת 1905 בבר ונוס בעיר סנטיאגו, כ-30 ק"מ מזרחית למכרה, על ידי קבוצת מהנדסי מכרות אמריקאים. באופן מקורי המשקה הוגש בכוס גבוהה מלאה בקרח כתוש. כפית סוכר הושמה על הקרח ומיץ סחוט מפרי ליים אחד או שניים נמזג על הסוכר. להשלמת המשקה הוספו אונקיה או שתיים של רום. תערובת זו עורבבה בכפית ארוכה. במהלך השנים החלו לערבב את תערובת משקה הדאקירי בשייקר והקרח הכתוש הוחלף לשביבי קרח.

רק בשנת 1909 החל הדאקירי נפוץ מחוץ לתחומי קובה. אדמירל לושיוס ג'ונסון, שהיה קצין רפואה של הצי האמריקאי, טעם מן המשקה והביא את המרשם למועדון הצבא והצי בוושינגטון די. סי. ובמהלך עשרות שנים בודדות הלך המשקה ונפוץ במקומות שונים. הדאקירי היה המשקה החביב על ארנסט המינגוויי ועל נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי.

בשנות ה-40 קנה המשקה אהדה רבה כיוון שעל רקע מלחמת העולם נוצר מחסור במשקאות האלכוהוליים הנפוצים בארצות הברית: ויסקי, ווודקה, אולם עידוד היחסים עם מדינות אמריקה הלטינית איפשר יבוא של רום והעלה את צריכת משקה זה. לכן, משקאות המבוססים על רום הפכו נפוצים יותר בתקופה זו.

## מתכון
לפי איגוד הברמנים הבינלאומי (IBA), המתכון לקוקטייל דאקירי הוא:
* רום לבן: 45 מ"ל
* סירופ סוכר: 15 מ"ל
* מיץ ליים סחוט טרי: 25 מ"ל
את כל הרכיבים יש לשקשק ולמזוג לכוס קוקטיילים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קוקטיילים
ברנשים וחלומות

**ברנשים וחלומות** היה מחזמר ישראלי.

המחזמר עלה לבמות בשנת 1981 בבימויו של צדי צרפתי, בניהולו המוזיקלי של אלדד שרים, בעריכת אבי קורן ובהפקתם של דוד ברנמן ואבי סרוטניק.

המחזמר מבוסס על שירים מוכרים בתרגום לעברית מתוך מחזות הזמר: "קברט", "סיפור הפרברים", "משחקי הפיג'מה", "ברנשים וחתיכות", "אירמה לה דוס", "צ'יריטי המתוקה", "הלו, דולי!", "גברתי הנאווה", "ניו יורק ניו יורק", "פורגי ובס" ו"אוליבר!". את הגרסאות העבריות לשירים כתבו אבי קורן, דן אלמגור וחיים חפר.

כוכבי המחזמר היו אילי גורליצקי, חנה לסלאו, ששי קשת, ירדנה ארזי ושולה חן, ולצדם להקה שכללה את עירית ענבי, רחלי חיים (בהמשך נישאה למתופף אלון הלל אותו הכירה במהלך העבודה על המחזמר) ברק גליל, אלי מנטבר, ירון חדד ויואב שמר והרקדנים פול בלום, איריס בירנבאום, קרול אוזן, דליה מנטבר, שלמה ארליך, קרול תומאס, שולמית זלצמן, שירלי נובק וג'ורג' תומפסון בהדרכתה של גליה גת.

תחילה התבקשו המפיקים להעלות מופע בידור במיוחד עבור עובדי התעשייה האווירית, אך תוך כדי התגבשות המופע הוחלט להמשיך להציגו גם לאחר 10 ההופעות הקנויות מראש. הוא הוצג בהיכל התרבות בתל אביב במשך 52 שבועות ברציפות, ובכך שבר שיא ישראלי.
בריאיון ליגאל רביד בערוץ הראשון סיפר צרפתי כי בכל ערב השתרכו תורים בקופות היכל התרבות.
בשל התפאורה המורכבת לא התאפשר למפיקים לצאת לסיבוב הופעות מחוץ לתל אביב, ובשל כך המופע צולם על ידי הטלוויזיה הישראלית באולפני הרצליה ושודר בערוץ הראשון.

בזכות המופע התגלו אביב גלעדי שהיה המפיק בפועל והפך לימים לאחד המפיקים הגדולים בישראל (בהפקה הכיר גלעדי את חנה לסלאו ונישא לה בהמשך) וגם מעצב התלבושות יובל כספין שהייתה זו עבודתו הראשונה.

המופע הורכב בעיקר משירים ולצדם קטעי קישור מעטים שהעביר אילי גורליצקי. בין השירים במופע היו: "קברט", "הלו דולי", "דידו", "אירמה לה דוס", "אהבת קיץ" ו"טוב להיות מאוהב" (שניהם מתוך: "גריז"), "הלילה טוב לרקוד", "תנו לי הלילה אישה", "יש לי חיים" (מתוך "שיער"), "לחגיגה אצעד הלילה", "מה צריך סך הכל בן אדם", "כסף מטמטם את העולם", "לו הייתי רוטשילד", "אצל הרננדו בחצר", "ביג ספנדר", "ווילקומן", "יום של אושר", "שמפניה הלילה נשתה", "ניו יורק, ניו יורק", "קסנדו", "מי מבקשת מיליונר" ו"איך יפיתי".

"ברנשים וחלומות" זכה בפרס כינור דוד לשנת 1981 כמופע הבידור המצליח בישראל.

לאחר המופע חברו ברק גליל, עירית ענבי וירון חדד אל ורדה גורן בלהקת "קסם" שהוקמה ב-1982 ופעלה עד 1985.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מחזות זמר ישראליים
קטגוריה:יצירות משנת 1981
בן ובסטר

**בנג'ימין פרנסיס ובסטר** (באנגלית: **Benjamin Francis Webster**; 27 במרץ 1909 – 20 בספטמבר 1973) היה נגן סקסופון טנור אמריקאי שהשפיע רבות על עולם הג'אז.

## חייו
בגיל צעיר החל ובסטר ללמוד פסנתר וויולה, עוד לפני שלמד סקסופון. לאחר שהוא למד את הבסיס של הסקסופון הוא נטש את שני הכלים האחרים והחל לנגן ב"להקה המשפחתית של יאנג" (אותה הוביל באותה תקופה לסטר יאנג). ובסטר ניגן רוב ימיו הצעירים באורקסטרות ובביג בנדים. בשנות הארבעים הוא הפך לסקספוניסט הראשי בתזמורתו של דיוק אלינגטון. 

שלוש השנים של ובסטר אצל אלינגטון השפיעו מאוד על סגנונו, ובסטר והבסיסט ג'ימי בלנטון השפיעו כל כך על התזמורת של אלינגטון, עד שהתקופה בה ניגנו כונתה תקופת להקת בלנטון-ובסטר. ובסטר השתתף בכמה מההקלטות החשובות ביותר של אלינגטון דוגמת "All Too Soon". לאחר שעזב את אלנגטון ב-1943 עבר לעבוד בניו יורק, שם הקליט בתכיפות רבה, הן כמוביל והן כמלווה.

בשנות ה-50 המשיך לעבוד בצורה דומה, שיאה של תקופה זו היא הקלטה משותפת עם הסקסופוניסט קולמן הוקינס ב-1957, בליווי אוסקר פיטרסון (פסנתר), הרב אליס (גיטרה), ריי בראון (גיטרה בס) ואלווין סטולר (תופים). לאחר מכן החל ובסטר לעבוד יחד עם הפסנתרון ארט טאטום, איתו הקליט סדרה של הקלטות שהפכו לקלאסיקות של ג'אז. ב-1964 עבר ובסטר להתגורר בדנמרק שם הוא עבד בתדירות נמוכה למדי, וניגן עם כל ג'אזיסט גדול שהגיע לאזור. בתקופה זאת חזר ובסטר לנגן בפסנתר והתנסה בסגנונות חדשים. ב-1971 חזר ובסטר לנגן עם אלינגטון והביג בנד שלו לכמה הופעות.

בן ובסטר מת ב-1973 באמסטרדם שבהולנד ונקבר בקופנהגן, דנמרק.

לאחר מותו הקים בילי מור את קרן בן ובסטר באמצעות עיזבונו של ובסטר. כיוון שהיורש החי היחיד של ובסטר היה הארלי רובינסון מלוס אנג'לס, שהסכים בשמחה לתרום את הירושה לקרן, אושרה הקרן בחותמת המלכותית הדנית. הקרן פועלת לקידום הג'אז בדנמרק - הקרן מחלקת פרס למוזיקאים מצטיינים ועל אף שהפרס אינו גדול, הוא נחשב ליוקרתי. בנוסף הקרן הביאה ג'אזיסטים רבים לדנמרק להופעות ולהקלטות.

## קישורים חיצוניים

* ספריית הג'אז הדנית
* בית הספר למוזיקה, על שם ובסטר
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:קנזס סיטי (מיזורי): אישים
קטגוריה:סקסופוניסטים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: סקסופוניסטים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1909
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1973
גראסהופר

**גראסהופר** (באנגלית **Grasshopper**, חרגול), הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מ-20 מ"ל ליקר מנטה, 20 מ"ל ליקר קקאו בהיר, 20 מ"ל שמנת. מקור השם של הקוקטייל הוא הצבעו הירוק עז, המזכיר את צבעו של החרגול.

את המרכיבים יש מוזגים לשייקר מלא בקרח, מנערים ומסננים לכוס קוקטייל.

## אזכורים בתרבות
בסדרת הקומדיה המפץ הגדול מזמין ד"ר ראג'ש קות'רופואלי את הקוקטייל הזה כדי לעזור לו להתגבר על האילמות הסלקטיבית שלו בדיבור עם נשים. בגרסת הסאונדטראק של "I hope that something better comes along"  מהחבובות-הסרט, קרמיט הצפרדע מזמין את הקוקטייל.

## קישורים חיצוניים

* - כתבה אודות קוקטיילי שמנת

קטגוריה:קוקטיילים
לונג איילנד אייסד טי

**לונג איילנד אייסד טי** (מאנגלית: **Long Island Iced Tea**) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מכל ארבעת המשקאות המזוקקים הלבנים: וודקה, ג'ין, רום לבן וטקילה לבנה בתוספת מעט סאוור וליקר תפוזים (כגון טריפל סק).

כדי ליצור את המשקה מוזגים את המרכיבים לכוס הייבול מלאה בקרח.

## מקור
הקוקטייל אינו מכיל תה, והוא נקרא על שם צבעו, הדומה לצבע הענבר של תה קר.

ישנן גרסאות שונות למקורו של הקוקטייל. האחת של רוברט באט שטוען שהמציא אותו במסגרת תחרות ליצירת קוקטייל חדש ב-1972 בזמן שעבד ב-Oak Beach Inn בלונג איילנד שבמדינת ניו יורק.

גרסה אחרת טוענת כי משקה שונה במקצת הומצא בשנות העשרים של המאה ה-20 במהלך תקופת היובש בקהילה מקומית בשם לונג איילנד בקינגספורט, טנסי.

נטען גם כי מתכון לקוקטייל הופיע במהדורת 1961 של ספר הבישול *Betty Crocker's New Picture Cook Book*, אך לא ניתן למצוא שם מתכון כזה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קוקטיילים
בית בונם

**בית בונם** הוא מבנה בשכונת רחביה שבירושלים ברחוב רמב"ן 21, פינת רחוב ארלוזורוב. מבנה זה נחשב כיום לאחד המבנים היפים ביותר שנבנו בסגנון הבינלאומי בארץ ישראל.

## היסטוריה
בניין זה תוכנן עבור ד"ר פאול בונם, גינקולוג שעלה לארץ מגרמניה, על ידי האדריכל והצייר ליאופולד קרקאור, בשנת 1935. המבנה תוכנן בסגנון פונקציונלי האופייני לסגנון הבינלאומי. המבנה מכוסה טיח ואינו מצופה אבן (דבר המקובל בסגנון הבינלאומי, אך נדיר בירושלים). המבנה נבנה בסגנון המזכיר כפר ערבי טיפוסי (בכך מזכיר המבנה את מוזיאון ישראל), והאדריכל קרקאור אכן קיבל השראתו מהתבוננות בכפרים הערביים הסמוכים אבו גוש וליפתא.

קרקאור התאים את המבנה לפני השטח של המגרש עליו נבנה המבנה - בחלקו הגבוה של המגרש מצויי חלקו הגבוה של המבנה, ובחלקו הנמוך מצוי אגף נמוך יותר. בניית המבנה על ידי צירוף של מספר "קוביות" אפשרה להפנות את רוב החדרים לצפון ולדרום, ובהתאם, מיקום חלונות המבנה תוכנן על מנת לאפשר תאורה טבעית מרבית לחדרים. במבנה מרפסות המוצלות על ידי גגוני בטון (אלמנט אופייני לסגנון הבינלאומי). במרפסת הפינתית של המבנה תכנן קרקאור שבכת עץ המזכירה מושרביה מזרחית - המסתירה את יושבי המרפסת מבלי למנוע כניסת אוויר למרפסת.

גדר המבנה שנבנתה בגבול החלקה הייתה מדורגת בהתאם לפני השטח, ותאמה את המבנה. בחצר המבנה נבנתה חצר מגודרת גדר גבוהה, שנתנה פרטיות לבני הבית (פאטיו זה קורה בשנות ה-50 של המאה ה-20).

בשנת 1967 נמכר הבניין לבנק לאומי לישראל, ומאז הוא משמש כסניף בנק. בשנת 2006 החליט הבנק לבצע שיפוץ יסודי, פנימי וחיצוני של הבניין. לצורך תכנון השימור בוצעה עבודת מחקר שבמהלכה נמצאו תוכניות הבנייה המקוריות, והוכן תיק תיעוד בשיתוף עם אדריכל עלי ורדי. במסגרת עבודות השימור שוחזר המבנה לפרטיו, הוסרו כל תוספות הבנייה המאוחרות, הוסרה התקרה האטומה שמעל לחצר הפנימית ובמקומה הונחה תקרת זכוכית עם מצללת עץ. השימור והשחזור תוכנן על ידי משרד האדריכלים רוזנפלד וארנס.

## תמונות

קובץ:Bonem House01.JPG|
קובץ:Bonem House03.JPG|
קובץ:Bonem House04.JPG|


## לקריאה נוספת
* אמנון רמון, **"דוקטור מול דוקטור גר" שכונת רחביה בירושלים**, הוצאת יד בן צבי, ירושלים 2006
* דוד קרויאנקר, **ירושלים - מבט ארכיטקטוני**, כתר הוצאה לאור, 1996.

## קישורים חיצוניים

* בית בונם באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
* בית בונם באתר הווירטואלי של מט"ח
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רחביה: מבנים
קטגוריה:הסגנון הבין-לאומי בארץ ישראל
בונם
נורמן סמית'

**נורמן סמית**' (22 בפברואר 1923 – 3 במרץ 2008) היה מוזיקאי ומפיק תקליטים. סמית' שימש כטכנאי קול בכל ההקלטות של הביטלס עד לשנת 1965 כאשר קודם על ידי חברת התקליטים EMI לתפקיד מפיק. האלבום האחרון של הביטלס שבהקלטתו השתתף היה Rubber Soul. סמית' יליד צפון לונדון.

בשנת 1967 החל סמית' לעבוד עם להקה חדשה, הפינק פלויד, והפיק את שלושת האלבומים הראשונים שהפיקו באולפן: The Piper at the Gates of Dawn, A Saucerful of Secrets ו-Ummagumma. 

בשנת 1971 הקליט סמית' שיר משלו, תחת שם העט "הוריקן סמית'" שיר בשם Don't Let It Die שהפך להיט בבריטניה. בשנת 1972 זכה שירו Oh Babe What Would You Say? להצלחה בארצות הברית. סמית' הלחין שירים נוספים אשר זכו להצלחות צנועות יותר במצעדי הפזמונים.

ב-16 במרץ 2007 יצא לאור ספרו של סמית': "ג'ון לנון קרא לי נורמלי". הספר נמכר במהדורה מוגבלת בכנס מעריצי הביטלס בניו ג'רזי. בספר מבחר תמונות שטרם פורסמו של הביטלס ופינק פלויד באולפני אבי רוד, סיפורים היסטוריים על עבודתו עם להקות אלה וכן פרטים ביוגרפיים על שירותו של סמית' בחיל האוויר המלכותי.

נפטר ב-3 במרץ 2008.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הביטלס
קטגוריה:פינק פלויד
קטגוריה:טכנאי קול בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2008
גן אליעזר ילין

[שמאל|ממוזער|250px|פסל של [דב הלר (אמן)|דב הלר בגן אליעזר ילין]]
**גן אליעזר ילין** (או **גן רחביה**) הוא גן ציבורי בשכונת רחביה שבירושלים, ברחוב רמב"ן.

## היסטוריה
הגן תוכנן על ידי האדריכל ריכרד קאופמן, אשר תכנן את שכונת רחביה, כגן משחקים עבור ילדים, המהווה את חלקו הדרומי של "ציר הירק" החוצה את השכונה. ציר הירק שיצא מגן זה לכיוון צפון, עבר דרך גן הכוזרי אל המקום בו תוכנן לעמוד בית הכנסת של השכונה, ובימינו עומדת בו הגימנסיה העברית רחביה.

בעת הקמת השכונה, בשנות ה-20 של המאה ה-20, לא היו בשכונה ילדים צעירים, ועל כן החליט ועד השכונה להשכיר את המקום למגרשי טניס לרווחת תושבי השכונה (וכאמצעי נוסף להשגת תקציבים לוועד השכונה). השכרה זו הייתה למשך שלוש שנים, אולם בתום שלוש השנים התרגלו תושבי השכונה למגרשי הטניס וסירבו לוותר עליהם לטובת הקמת גן משחקים לילדים.

השופט גד פרומקין כותב בספרו:

בשל שימוש זה בגן זכה הגן לכינוי הגרמני: ה"טניס פלאץ" - "כיכר הטניס".

מקור הכנסה נוסף לוועד השכונה היה החכרת חלק משטח הגן לחנות פרחים הפועלת עד ימינו בקצהו המזרחי של הגן.

רק בשנות ה-50 של המאה ה-20 נבנה במקום גן משחקים, אשר נקרא על שמו של מייסד השכונה אליעזר ילין.

בקצה המערבי של גן המשחקים נבנה קיוסק שעליו הוצב פסל של ג'ירפה מעשה ידי אברהם יכין, אחיו של בעל הקיוסק בעת שהוקם - עזרא יכין. הג'ירפה כונתה על ידי תושבי השכונה בשם "יאן ההולנדי" על שמו של חותנו של אברהם יכין - יאן ואן הולסט חסיד אומות העולם, והגן זכה לכינוי "גן הג'ירפה".

כינוי נוסף של הגן הוא "גן הצפרדע" על שם פסל הצפרדע של דב הלר המצוי במרכז הגן.

## לקריאה נוספת

* אמנון רמון, **"דוקטור מול דוקטור גר" שכונת רחביה בירושלים**, הוצאת יד בן צבי, ירושלים 2006
ימין|ממוזער|250px|שלט הגן

קטגוריה:רחביה
אליעזר ילין, גן
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן ריכרד קאופמן
תאימות תפעולית

**תאימות תפעולית** או **תִּפְעוּלִיּוּת בֵּינִית** (באנגלית: **Interoperability**) היא היכולת של לפחות שתי מערכות (או רכיבים) להחליף מידע, ולעשות שימוש במידע שהוחלף.

## ראו גם
* תקן
* XML
* Web Services
* ארכיטקטורה מוכוונת שירותים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחשבים
קובוקטהדרון

שמאל|ממוזער|200px|קובוקטהדרון
**קובוקטהדרון** הוא פאון משוכלל למחצה, שלו 8 פאות משולשות ו-6 פאות ריבועיות. לקובוקטהדרון 12 קודקודים, שבכל אחד מהם נפגשות שתי פאות משולשות ושתי פאות ריבועיות (לסירוגין). יש לו 24 מקצועות, שכל אחד מהם משותף לפאה ריבועית ופאה משולשת. הקובוקטהדרון הוא אחד מ-13 הפאונים הארכימדיים.

[ימין|ממוזער|200px|שני קובוקטהדרונים בראש מגדל ב[מרכז רפואי הלל יפה|מרכז הרפואי הלל יפה בחדרה, אדריכלי הפרויקט: אדר' סלו הרשמן ואדר' בלזיצמן]]
[ממוזער|קובוקטהדרון בראש [בית כנסת|בית הכנסת הישן בבה"ד 1. ניתן לראות פאונים ארכימדיים נוספים כמו ארבעון קטום ותמניון קטום בדפנות המבנה, וכמו כן שני קובוקטהדרונים נוספים, שבולטים החוצה באמצע הגובה, מימין ומשמאל. אדריכלי הפרויקט: צבי הקר ואלפרד נוימן]]
חבורת הסימטריות של הקובוקטהדרון איזומורפית לחבורה הסימטרית \ S_4 (דרך הפעולה שלה על ארבעת הזוגות המנוגדים של פאות משולשות). היא פועלת טרנזיטיבית על הקודקודים ועל המקצועות. 

לקובוקטהדרון שצלעו a יש שטח A = (6+2\sqrt{3})a^2 \approx 9.46410162a^2 ונפח V = \frac{5}{3} \sqrt{2}a^3 \approx 2.3570226a^3.

## קשרים גאומטריים

שמאל|ממוזער|250px|כאשר מתקנים תמניון (בצהוב) על ידי חיתוך פירמידה ריבועית מכל שמונת קודקודיו, מתקבל קובוקטהדרון (בכחול)
הקובוקטהדרון הוא קובייה מתוקנת (כתוצאה מחיתוך פירמידה משולשת מכל קודקוד); וכן תמניון מתוקן (כתוצאה מחיתוך פירמידה ריבועית מכל קודקוד). פעולת התיקון השנייה מודגמת בתמונה משמאל. נפחו של הקובוקטהדרון הוא 5/6 מזה של הקוביה החוסמת אותו, ו- 5/8 מזה של האוקטהדרון החוסם אותו.

אם מעבירים מישור דרך מרכז הקובוקטהדרון ואחת מן המקצועות, מתקבל משושה משוכלל. הפאון הדואלי לקובוקטהדרון הוא הדודקהדרון המעויני.

## קואורדינטות קרטזיות

הנקודות \ (\pm 1, \pm 1, 0), (\pm 1, 0, \pm 1), (0, \pm 1, \pm 1) במרחב האוקלידי התלת-ממדי הן קודקודי קובוקטהדרון שמרכזו בראשית.

## ראו גם

* פאון ארכימדי
* קובייה קטומה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פאונים ארכימדיים
מעבר לחצות

**מעבר לחצות** (באנגלית: **The Other Side of Midnight**) הוא סרט משנת 1977 בבימויו של צ'ארלס ג'ארוט על פי רומן מצליח משנת 1973 אותו כתב סידני שלדון. צוות השחקנים כלל את מארי-פראנס פיזייה, ג'ון בק, סוזן סרנדון וראף ואלונה. את המוזיקה לסרט הלחין מישל לגראן.

## תקציר העלילה
שחקנית צרפתייה שובת לב, נואל פאז' (מארי-פראנס פיזייה), היוצאת למסעה מעיר הדיג מרסיי אל עבר התהילה. בקצהו האחר של הגלובוס, קתרין אלכסנדר (סוזן סרנדון), אישה צעירה, הנאבקת על הכרה והצלחה כעיתונאית בשיקגו. טייס המלחמה האמריקאי לארי דאגלס (ג'ון בק) טייס ונער שעשועים טיפוסי מארצות הברית, מקיף את כדור הארץ ושובה ברשתו נשים. 

הסיפור עוקב אחר שלושת האנשים הללו, לארי מרמה בתחילה את נואל ולאחר מכן נושא לאישה את קתרין. הסיפור כולו עוסק בניסיונות הנקמה של נואל אולם לבסוף מה שמכריע את הכף הוא אהבתה ללארי בעוד חייה מתנפצים לרסיסים. קונסטנטין דמיריס (ראף ואלונה) הוא איל הון יווני, שאינו שוכח ואינו סולח. הוא שולט בחייהן של שלוש הנפשות האחרות הפועלות באופן בלתי צפוי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:סרטי 1977
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
כביש 25

[ממוזער|טקסט=טקס חנוכת המקטע המזרחי של הכביש, 1953. בנו רותנברג, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית|קהל בטקס חנוכת המקטע המזרחי של הכביש, כביש דימונה-סדום, ב-26 במרץ 1953. [בנו רותנברג, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית]]
ממוזער|שער הכניסה לטקס חנוכת כביש דימונה- סדום, 26 במרץ 1953
שמאל|ממוזער|250px|עיקול בירידה לים המלח, 2014
**כביש 25** הוא כביש רוחב ארצי המוביל מגבול רצועת עזה ליד נחל עוז דרך הנגב הצפוני עד לצומת הערבה. אורכו 113 קילומטר והוא כביש הרוחב הארוך במדינת ישראל. בנוסף, הוא אחד משלושת הכבישים היחידים בישראל שחוצים אותה לכל רוחבה (שני הכבישים האחרים הם כביש 1 וכביש 57).

## היסטוריית הכביש
החלק המערבי של הכביש, כביש עזה-באר שבע, נסלל בשנים 1938-1939.

הקטע המזרחי של כביש 25, מים המלח לאזור דימונה, נסלל כ"כביש סדום" מסדום לדימונה. מסיבות תקציביות נדחתה סלילת הקטע מדימונה לבאר שבע ובמקום זאת נסלל הקטע הצפוני של כביש 204 שהתחבר לכביש הנפט שהתחבר לכביש 40 לבאר שבע. כביש סדום נסלל החל מינואר 1951 ונחנך בטקס חגיגי ב-26 במרץ 1953, לאחר 28 חודשי עבודה. בניית הכביש נחשבה למבצע הנדסי מסובך עקב הפרש גובה של כ-800 מטר בין דימונה לאזור ים המלח.

הקטע של כביש 25 מבאר שבע לדימונה נחנך בסוף 1955. הכביש היה צר, ברוחב של כשישה מטרים, ושירת בעיקר את תושבי דימונה ועל כן נעו בו מעט כלי רכב. עם פתיחת כביש הערבה בספטמבר 1967 גברה מאוד התנועה בכביש והוחל בהרחבתו. אולם עד לסיום הרחבת הכביש בסוף 1969 אירעו בכביש תאונות רבות, וגם שנים רבות לאחר מכן סבל הכביש מתאונות חזיתיות קשות. בשנים 2001–2003 הורחב הכביש לדו מסלולי.

## פיצול הכביש לשלושה כבישים שונים
על-פי תוכנית משרד התחבורה שעליה פורסם בסוף שנת 2018 לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל – כביש 25 צפוי להיות מפוצל לשלושה קטעים בעלי מספר שונה:
* קטע הכביש בין מעבר גבול נחל עוז לצומת נתיבות צפוי להיות מסומן כ**כביש 341**.
* קטע הכביש בין צומת נתיבות לבאר שבע צפוי להיות מסומן כהמשכו של **[[כביש 34]]**.
* קטע הכביש בין באר שבע לצומת הערבה צפוי להישאר ממוספר כ**כביש 25**.

## מחלפים וצמתים לאורך הכביש

## אתרים לאורך הכביש
* דירי המפציצים הבריטיים ליד מושב ברוש
* גשר הרכבת מעל נחל פטיש
* שרידי דת"קים בריטים במנחת שדה תימן

## ראו גם
* כבישי ישראל

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:דימונה: תחבורה
קטגוריה:באר שבע: תחבורה
קטגוריה:נתיבות: תחבורה
קטגוריה:נחל עוז
קטגוריה:ערערה בנגב
קטגוריה:עוטף עזה: תחבורה
קטגוריה:הנגב: כבישים
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: כבישים
עקרון המקומיות (מחשבים)

**עֶקְרון המקומיות** (באנגלית: Principle of locality; מכונה לעיתים גם **מקומיות הייחוס** (באנגלית: Locality of reference)) הוא מונח במדעי המחשב המתאר את הנטייה הנצפית של תוכנית מחשב לגשת לאזורים מצומצמים יחסית בזיכרון המחשב במסגרת זמן צרה. התנהגות זו נובעת מהדרך שבה תוכנית טיפוסית קוראת נתונים מהזיכרון, והיא הבסיס שעליו מושתת זיכרון המטמון של המעבד.

תוכנית מחשב טיפוסית מפגינה את התכונות הבאות:
* מקומיות זמן – שבה גישה למשאב בזמן מסוים גוררת אחריה גישות נוספות מיד לאחר מכן.
* מקומיות מרחב – שבה גישה למשאב מסוים גוררת אחריה גישות נוספות למשאבים קרובים.
* מקומיות סדרתית – שבה הגישה לזיכרון היא לרוב סדרתית.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תכנות
קטגוריה:זיכרון מחשב
קטגוריה:הנדסת תוכנה
התמרת פורייה קוונטית

בחישוב קוונטי, **התמרת פורייה קוונטית** היא שער קוונטי המבצע התמרת פורייה בדידה. 
פעולה זו בעלת חשיבות רבה עבור אלגוריתמים שונים בחישוב קוונטי, ובפרט אלגוריתם שור לפירוק לגורמים של מספר שלם, ואלגוריתם למציאת תת חבורה חבויה.

בעוד שחישוב התמרת פורייה "קלאסית" על קלט באורך n  דורשת ביצוע O(n2^n)\! פעולות, הרי שביצוע פעולה זו על גבי מחשב קוונטי אפשרית על ידי ביצוע O(n\log n)\! פעולות בלבד
(כלומר, הפעלת O(n\log n)\! שערים קוונטיים). מכאן שקיים יתרון מעריכי בסיבוכיות של הפעולה הקוונטית לעומת המקבילה הקלאסית.

מאידך, בעוד הפעולה ה"קלאסית" פועלת על וקטור של ערכים, הפעולה הקוונטית היא על מצב קוונטי הנמצא בסופרפוזיציה קוונטית, כאשר המקדמים מתארים את ערכי הווקטור הקלאסי השקול. מכיוון שלא ניתן לבצע מדידה ישירה של ערכי המקדמים בסופרפוזיציה קוונטית, השקילות אינה מלאה, ולא ניתן לקבל שיפור מעריכי עבור ביצוע ההתמרה באופן כללי.

## הגדרה
הפעלת השער על אוגר בעל \ n קיוביטים במצב הקוונטי |x\rangle, כאשר 0\le x\le 2^n-1 מוגדרת על ידי
|x\rangle \stackrel{\text{QFT}}{\to}\frac{1}{\sqrt{2^n}}\sum_{y=0}^{2^n-1}e^{2\pi i x y/2^n}|y\rangle
כאשר \ x y היא המכפלה של שני המספרים השלמים x ו-y.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חישוב קוונטי
קטגוריה:אנליזה הרמונית
קטגוריה:התמרת פורייה
התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס

**התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס** (באנגלית: **Los Angeles Chamber Orchestra**) היא תזמורת קאמרית אמריקאית בת 40 נגנים, שמקום מושבה הקבוע הוא לוס אנג'לס, קליפורניה. התזמורת נוסדה ב-1968 על ידי הצ'לן ג'יימס ארקטוב כדרך ביטוי אמנותית לנגנים המחוננים שבאולפני הקולנוע וההקלטות המקומיים.

ג'פרי קהן, שעמד בראש התזמורת בין השנים 1997 - 2017 משמש כמנצח כבוד. מנצחיה הקודמים היו סר נוויל מרינר, ג'רארד שוורץ, איונה בראון וכריסטוף פריק. מנהלה האמנותי של התזמורת הוא חיימה מרטין ומלחין הבית הנוכחי שלה הוא הואנג רואו.

התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס מופיעה ב-15 קונצרטים בשנה בשני תיאטראות: "תיאטרון אלכס" בגלנדייל ו"אולם רויס" של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. הרפרטואר שלה כולל מוזיקה החל בתקופת הבארוק ועד ליצירות חדשות, המוזמנות על ידי התזמורת. לחגיגות יום השנה להולדת מוצרט (27 בינואר 2006), ביצעה התזמורת את 23 הקונצ'רטי לפסנתר של מוצרט במשך תקופה של 15 חודשים, מבצע ששום תזמורת אחרת בארצות הברית לא יזמה עד כה. קהן ניצח על 23 הקונצ'רטי מן הפסנתר, כפי שהיה מקובל בתקופתו של מוצרט.

באפריל 2002 הופיעה התזמורת לראשונה בקרנגי הול וביוני 2005 זכתה בפרס הראשון על הגשת מוזיקה בת זמננו בתוכניותיה, מטעם האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור וליגת התזמורת הסימפונית האמריקאית. 

התזמורת מופיעה גם לפני תלמידי בתי ספר יסודיים באמצעות תוכניותיה - "מפגש עם המוזיקה" ו"קונצרטים בשכונה".

על פי אתר התזמורת ברשת, משימתה של התזמורת הקאמרית לוס אנג'לס היא "לשמר ולקדם מסורת חיה של מוזיקה תזמורתית באמצעות ביצועים מצטיינים באיכותם האמנותית, הממריצים ומעשירים את חיי הנגנים והמאזינים גם יחד. אנו חוגגים את הקשר האישי בין הנגנים, קהל המאזינים והקהילה, כפי שעוצב בחוויה היחידה במינה של התזמורת הקאמרית שלנו".

מבקר המוזיקה ג'ים סוויידה שיבח את התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס כ"תזמורת הקאמרית המעולה ביותר באמריקה".

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

לוס אנג'לס
לוס אנג'לס
תזמורת קאמרית
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1968
גרגוריוס השמיני (אנטי-אפיפיור)

**גרגוריוס השמיני** (נולד כמוריציוס בורדינוס, Mauritius Burdinus, נפטר ב-1137) היה כינויו של אנטי-אפיפיור שטען לכס הקדוש בין 10 במרץ 1118 ל-22 באפריל 1121. 

## ביוגרפיה
מוריציוס בורדינוס נולד בלימוזן, חלק מאקיטן שבצרפת של ימינו. הוא התחנך במנזר קלוני, בלימוז' ובקסטיליה, שם גם מונה לכומר בטולדו. ב-1098/1099 קשריו במנזר קלוני המליצו עליו למשרת בישוף העיר קויברה בפורטוגל. אחרי ארבע שנים של עלייה לרגל ל"ארץ הקודש", מונה ב-1111 לארכיבישוף של בראגה. הוא סייע לרוזן פורטוגל, אנריקה מבורגונדי בארגון מחדש של הכנסייה הפורטוגזית. 

תחילת הקרע בין בורדינוס לבין הוותיקן החלה בתמיכתו באנריקה בפורטוגל. המשבר החריף עם "עריקתו" של בורדינוס לשורותיו של היינריך החמישי, אותו הכתיר כקיסר האימפריה הרומית הקדושה; למרות חרם שהטיל עליו פסקליס השני. לאחר מותו של פסקליס השני, יורשו של הלה, גלסיוס השני, סירב אף הוא לקבל את היינריך החמישי, וזה הכתיר את בורדינוס כאפיפיור גרגוריוס השמיני. ב-1119 נבחר קליקסטוס השני כאפיפיור והחלו מגעים בינו לבין הקיסר. כתוצאה מכך, ב-1121 הכיר הקיסר באפיפיור הנבחר, ובורדינוס נעצר והוחזק במעצר במנזרים שונים עד למותו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אנטי-אפיפיורים
קטגוריה:אוקסיטנים
קטגוריה:נפטרים ב-1137
סמל ליטא

**סמל ליטא**, הנקרא גם **ויטיס** (**Vytis**, "האביר") או **ראייטליס** (**Raitelis**, "הפרש"), הוא מהסמלים הוותיקים באירופה. הגרסה הנוכחית אושרה בשנת 1992 בפרק 15 של החוקה.

גרסתו הנוכחית אומצה בספטמבר 1991 וכוללת את הפרטים הבאים:
* רקע אדום
* האביר המשוריין על הסוס בצבע לבן. האביר מחזיק את החרב מעל ראשו.
* מגן לבן עם צלב כפול צהוב.
* אוכף, רצועות וחגורות הסוס בצבע תכלת השמיים.
* ידיד החרב, נרתיק, משענת לרגלי הרוכב, רסן בפי סוס ועוד פרטים דקורטיביים בצבע זהב.

## היסטוריה
השימוש באביר על הסוס הלבן היה ידוע כבר ברישומים הישנים. עדויות מראות שהסמל היה על החותם של הדוכס הגדול של ליטא, אלגירדס, בשנת 1386. בסוף המאה ה-14 הופיעו מטבעות עם הסמל האמור. בהמשך, הוא הופיע על הסמל של הדוכסים הגדולים של ליטא ובתחילת המאה ה-15 אומץ כסמל של הדוכסות הגדולה של ליטא. בהתחלה הרוכב רכב לצד ימין, אך החל מהמאה ה-15, הוא רוכב לצד שמאל. במהלך המאה ה-15 השתרשו גם צבעי הסמל. הצלב הכפול התווסף בשנת 1386, עם קבלת הנצרות על ידי הליטאים.

ממוזער|שמאל|199px|תמונה של הויטיס בצבעוני, בערך 1555 

בשנת 1745, כאשר ליטא נכבשה על ידי רוסיה, השימוש בסמל בוטל. אומנם בשנת 1845, ניקולאי הראשון אישר לגוברניה של וילנה סמל דומה מאוד. עם קבלת עצמאות ליטא בשנים 1918 – 1920, עוצב הסמל מחדש ושימש במקביל גם כסמלה של הרפובליקה הלאומית הבלארוסית קצרת הימים. לא היה אישור רשמי לגרסאות השונות אך אחת הגרסאות נוצלה לשימוש במטבעות. בשנת 1940, עם כיבוש ליטא על ידי ברית המועצות, השימוש בסמל היה מחוץ לחוק. עם חידוש המאבק על עצמאות ליטא בשנת 1988, חודש השימוש בסמל. עם קבלת העצמאות בשנת 1990 הוא אומץ מחדש. כמו כן, הוא היה סמלה של בלארוס בשנים 1991 – 1994.

## פרושים
יש המאמינים שהרוכב מייצג את Perkūnas, אל הרעם שהיה גם אל המלחמה ובדרך כלל הוצג כרוכב. יש גם לציין שלסוס לבן יש משמעות פולחנית אצל העמים הבלטיים.

## מקור השם ויטיס
מקור השם אינו ברור. המילה הופיעה לראשונה בשנת 1846. באופן כללי, המילה הליטאית vyti פירושה "לרדוף" ואכן שמו של הסמל בשפה הבלארוסית הוא "מרדף" (Пагоня). גרסה אחרת היא שהמקור הוא בשם סלבי (vytiaz') שפרושו "האביר".

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ליטא: סמלים לאומיים
ליטא

ליטא
קטגוריה:סוסים בתרבות
תרפים

350px|ממוזער|שמאל|רחל יושבת על תרפים שהחביאה בכר הגמל. ציור של ג'ובאני בטיסטה טייפולו.
[שמאל|ממוזער|250px|גולגולת מכוירת מביסמון (העתק), [המוזיאון לפרהיסטוריה ע"ש משה שטקליס]]
במקרא **תְּרָפִים** הם אלילי-בית שהיו בצורת ראש אדם, ייתכן שהיו גולגולת מכוירת בטין של ראש המשפחה. ייתכן שהתרפים נועדו לשם ניבוי עתידות וגילוי מידע נסתר באמצעות ניחוש.

## במקרא
בתנ"ך התרפים מוזכרים לראשונה אצל רחל שגונבת אותם מאביה, לבן, ומחביאה אותם בכר הגמל ויושבת עליהם כאשר אביה מחפש אותם. יש אומרים שעשתה כן כדי שלבן לא ינחש בהם וכך יידע להיכן ברח יעקב מפניו. מיכל בת שאול שמה אותם במיטתו של דוד להטעות את אויביו, ולגרום להם לחשוב שהוא ישן בה. מיכה שהיה כהן של שבט דן משתמש בתרפים.

בכמה מקומות ישנו קשר בין האפוד לתרפים, מה שמחזק את ההבנה שהשימוש בהם היה לחיזוי העתיד. מלכים השתמשו בהם כשעמדו על צומת הכרעה. על נבוכדנאצר מלך בבל מסופר כי שאל בהם כדי לבחור בהחלטה אסטרטגית במלחמה. ב, נאמר "כִּי הַתְּרָפִים דִּבְּרוּ-אָוֶן", לצד חזיונות וחלומות שוא, כך שניכר בהם שהיו כלי חיזוי.

על המלך יאשיהו מסופר כי ביער עם כל עבודות האלילים שהיו בתקופתו גם את התרפים.

## בספרות חז"ל

### מקור השם
במדרש תנחומא מובאת סיבה נוספת: . ואילו הרמב"ן כתב: .

### אופן השימוש בתרפים
לאחר ההקטרה לפניהם, ניתן היה לדובב את התרפים לקבלת עתידות. במדרש מובא תיאור כיצד היו שואלים בתרפים:

והרמב"ן כתב: .

על פי חז"ל השימוש באפוד אצל הכהן הגדול, היה מכפר על עבודה זרה והם לומדים זאת מהסמיכות בהושע בין אפוד לתרפים.

## לקריאה נוספת
* יאיר זקוביץ, **מקראות בארץ המראות**. ישראל: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2001. עמ' 34-33.
*אריאל סטולמן, "מדוע גנבה רחל את התרפים", בספר "בעקבות הפשט האבוד" עמ' 98-87.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תנ"ך
קטגוריה:עבודת אלילים
קטגוריה:אלים בתנ"ך
סמל מונטנגרו

**[[סמל]] [[מונטנגרו]]** אומץ על ידי הפרלמנט ב-12 ביולי 2004 והחליף את הסמל של ממלכת מונטנגרו. השינוי העיקרי הוא שינוי צבע העיט מכסף לזהב.

הסמל מתאר את העיט הדו-ראשי בזמן מעוף – סמל משפחת פטרוביץ'-נגוש (Petrović-Njegoš) שהיו שליטי מונטנגרו. למעשה זה סמל ביזנטי שמתבסס על סמל רומאי. העיט הדו ראשי מסמל איחוד של המדינה עם הכנסייה הנוצרית. עיט דו ראשי זה היה גם סמל של שליטי זטה (Zeta) משפחת צ'ורני (Crnojević). בקביעת פריסת הסמל עומד סמל של רוסיה הצארית, איתה שליטי מונטנגרו היו בקשרים פוליטיים קרובים.

האריה העובר במרכז הסמל הוא סמל של הסמכות הבישופית ומייצג נושא תחיית המתים הנוצרית. הוא הועתק מהסמל של ונציה שהיה לה השפעה גדולה באזור. כאשר מונטנגרו קבלה עצמאות מסרביה היא הייתה תחת שלטון של כוהני דת תוך התמודדות מתמדת עם פלישות האימפריה העות'מאנית. זו הסיבה לנוכחות החזקה של הנושאים הדתיים בסמל. עם התבססות השליטה החילונית בשנת 1851 האריה הועמד מתחת לעיט וראשי תיבות של השליט היו על המגן. בסמל הנוכחי, האריה הוצג מחדש מעל העיט בניגוד למסורת של המאה ה-19. על אף שהמדינה היא רפובליקה, גם כתר הממלכה מוצג בסמל. יש בכך ניגוד מסוים, אך הפתרון פופולרי מאוד בקרב התושבים.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מונטנגרו: סמלים לאומיים
מונטנגרו
מונטנגרו
קטגוריה:עיט בתרבות
קטגוריה:אריות בסמלי מדינות
יזדגרד השני

**יַזְדְגֶרְד השני** - מלך האימפריה הסאסאנית בין השנים 438–457, בנו ויורשו של בהראם החמישי.

בתחילת שלטונו פתח יזדגרד במלחמה נגד האימפריה הביזנטית לאחר שהקימה ביצורים על שטח פרסי סמוך לחרן. הוא הצליח להפתיע את הביזנטים, אך נתקל בשיטפון שמנע ממנו להתקדם לעומק שטחה של האימפריה. הקיסר הביזנטי שנגדו נלחם יזדגרד, תאודוסיוס השני, היה מעוניין לסיים את המלחמה, ושלח את מפקד הצבא שלו לפתוח במשא ומתן עם יזדגרד. בסופו של המשא ומתן הוחלט ששתי האימפריות לא תבנינה ביצורים על שטחי הספר שלהן.

בעיצומו של המשא ומתן עם האימפריה הביזנטית תקפה ממלכת קידאריט את האימפריה הסאסאנית. יזדגרד השיב מלחמה שערה והצליח לדחוק את הקידאריטים אל מעבר לנהר אמו דריה (450). באחרית ימיו נלחם שנית עם הקידאריטים והדף התקפה מחודשת שלהם.

יזדגרד, שבימיו בא לידי ביטוי הכלל "דינא דמלכותא דינא" ("Cujus regio, ejus religio"), פעל בקנאות כלפי המיעוטים הדתיים, ובפרט נגד הנוצרים; הוא רדף את הנוצרים, הורה לסלק אותם משורות הצבא ודרש מהנוצרים שבארמניה להמיר את דתם, באמרו "צריך שדת אדוניכם תהא דתכם, כי עלינו לתת לאלוהים דין וחשבון על אודותיכם". כשהתקוממו נגדו הארמנים בראשות ורטן, דיכא את המרד והגלה את ראשי המדינה לפרס.

את היהודים רדף יזדגרד במידה פחותה; הוא אסר על אמירת קריאת שמע בפומבי, מפני שיש בה ייחוד השם, ועל שמירת השבת (455). מחלק מהגזרות הצליחו היהודים להתחמק בתחבולות שונות. על פי דברי רב שרירא גאון לאחר שיזדגרד גזר על השבת "בקשו חכמים רחמים מן השמים ובא תנין ובלע את המלך יזדגרד בבית משכבו ובטלה הגזרה"

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי פרס
קטגוריה:האימפריה הסאסאנית
קטגוריה:משפחת הונא בר נתן
קטגוריה:נפטרים ב-457
סמל סרביה

**[[סמל]] [[סרביה]]** הומלץ לשימוש ב-17 באוגוסט 2004. למעשה זהו הסמל של שושלת אוברנוביץ' (Obrenović) משנת 1882.
## תיאור
100px|ימין|ממוזער|המגן של סרביההסמל כולל את העיט הדו-ראשי של משפחת נמניץ' (Nemanjić) שמבוסס על הסמל הביזנטי. ברקע נמצאת השכמייה הפרוותית שפעם הייתה לבוש המלך.

העיט המרכזי מצויר על המגן האדום. גוף העיט וכנפיו הם בצבע כסף, כאשר לשונו, מקורו, רגליו וטפריו זהובים. כמו כן צוירו זוג פלר דה ליס בצבע זהב.

המגן מייצג את האומה. במרכז המגן נמצא צלב כסף. תרשים זה של המגן היה בשימוש ממלכת סרביה והכנסייה הסרבית עוד בימי הביניים.

הצלב המרכזי במקור היה בסמל הביזנטי, וייצג את האות בטא היוונית. הוא היה אמור לתת ביטוי לסיסמה Basileus Basileon Basileuon Basileusin (מלך המלכים, מושל המלכים). אמירה זו היה בשימוש המלכים הסרבים במאה ה-14 ממשפחת מרנצ'ביץ' (Mrnjavčević).

כמו כן, הצלב דומה לאות C הקירילית שמייצגת צליל "ס". בדרך כלל זה נקשר לסיסמת Samo sloga Srbina spašava (רק איחוד יציל את הסרבים).

אף על פי שסרביה היא רפובליקה, הסמל כולל את הכתר. הדבר אמור לתת ביטוי למורשת, כמו בסמלים של רוסיה, פולין ומונטנגרו.

## רקע פוליטי

למרות השימוש בסמל, הוא לא אושר רשמית כנדרש בחוקה. בהתאם לחוקה, שינוי הסמל יכול להתקבל רק על ידי הפרלמנט ומשאל עם ברוב מיוחד של 2/3. ההערכה היא שקבלת רוב כה גדול קשה לביצוע. לכן, בהתאם לקונצנזוס הרחב, הממשלה החליטה על השימוש בסמל זה במקום הסמל מהתקופה הקומוניסטית, בהתאם למה שהוגדר כ"המלצת" הפרלמנט. 

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרביה: סמלים לאומיים
סרביה

סרביה
קטגוריה:עיט בתרבות
מושית נקודתיים

**מוֹשִית נֶקֻדָתַיִם** (שם מדעי: *Chilocorus bipustulatus*) היא חיפושית קטנה ממשפחת המושיתיים, בעלת גלגול מלא.
## מאפיינים
אורך גופה הוא 3–4 מילימטרים, והוא קמור מאוד. צבע הגוף הוא אדום-חום עד שחור. על כנפי החפייה יש שלושה כתמים על כל כנף, המסודרים בשורה רוחבית. יש והכתמים מתלכדים למעין כתם אחד, וכך היא נראית בעלת שתי נקודות בלבד, ומכאן שמה.

כנימות מגן מהוות את עיקר מזונם של הבוגרים והזחלים.

הנקבה מטילה את ביציה בודדות או בקבוצות קטנות (בין שתיים לשש ביצים בקבוצה), לרוב על יד כנימות מגן. מושית הנקודתיים תוקפת במיוחד את המגיניתיים (משפחה של כנימות מגן), ולעיתים אף מטילה מתחת לשריונן של אלו. הזחל צהוב-אפור, ראשו בצבע שחור מבריק, ולו רגליים שחורות. צדו הגבי של גוף הזחל מעוטר בזיפים מסועפים, שרובם שחורים. הזחל מתגלם בתוך עורו, בשונה מחרקים אחרים המשילים את עורם לפני ההתגלמות.

מין זה מעמיד בישראל ארבעה דורות בשנה. באביב אוכלוסייתו בישראל בולטת במיוחד, ובקיץ היא מצטמצמת לפרטים מעטים בלבד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:מושיתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: חיפושיות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
עוריתיים

ה**עוריתיים** (שם מדעי: Dermestidae) מהווים משפחה של חיפושיות קטנות, בעלות גלגול מלא. ישנם לפחות 700 מינים ממשפחה זו בעולם, כ-30 מהם מצויים בישראל. ניתן לצפות בבוגרים לרוב באביב, כשהם נמצאים על תפרחות של פרחים ממשפחת המורכבים.
## מאפיינים
העוריתיים סגלגלים בצורתם, אורכם נע בין 1 ל-12 מ"מ. קשקשים או שערות מכסים את חלק ממיני העוריתיים, ויוצרים דגמים צבעוניים עליהם. גפי הפה והראש פונים למטה. לרוב סוגי העוריתיים ישנה עינית יחידה במצחם, בנוסף לשתי עיניים מורכבות. המחושים לרוב אלתיים (נגמרים במעין אלה).

כאשר העורית חשה בסכנה, היא נוטה לקפל את רגליה מתחת לגופה, וכך להתחזות למתה.

הנקבות מטילות את ביציהן לרוב על חומר אורגני מת. הזחלים ניזונים מחומר זה. ישנם מינים המטילים את ביציהם על בשר יבש, עורות, שטיחים, נוצות וכדומה, ומשום שזחליהם ניזונים מחומרים אלה, הם נחשבים כמזיקים לאדם. גופם של הזחלים מכוסה בשערות ארוכות. הזחל מתגלם בתוך הנשל של דרגת הזחל האחרונה. הבוגרים ניזונים מאבקת פרחים.

זחליהם של מינים מסוימים משמשים לניקוי שלדים במוזיאון להיסטוריה של הטבע שבלונדון.

הסוג הנפוץ ביותר בישראל הוא כנראה *Dermestes*. הפרטים מסוג זה שחורים ושעירים. אורך גופם נע בין 6 ל-11 מ"מ, והם חסרים את העינית במצחם.

## קישורים חיצוניים

* 

* אלבום עוריתיים מישראל באתר החרקים של ישראל.

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1804
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אנדרה לטריי
*
החלקה קבוצתית בגלגיליות

שמאל|ממוזער|250px|קבוצת החלקה שישי בשקיעה**החלקה קבוצתית ב[[גלגיליות]]** (Street skating) היא פעילות חברתית פופולרית. קיימות קבוצות החלקה מאורגנות בערים ראשיות באירופה כמו פריז, ברלין ולונדון. הענף תופס תאוצה ומצטרפות אליו ערים נוספות, כמו קבוצת החלקה בהונגריה שהחלה את פעילותה בשנת 2007.

בעשור האחרון נוצרו בישראל קבוצות החלקה שונות. לקבוצות מנהיגים וימי פעילות. לרוב שם הקבוצה ניתן על פי מיקום הגאוגרפי של נקודת יציאה למסלול ההחלקה ויום בשבוע.

קבוצת מחליקים הגדולה ביותר בישראל היא קבוצת תל אביב רולרס הידועה גם בשם TAR. לקבוצה זו מגיעים בדרך כלל מחליקים מכל הקבוצות והערים.

## קישורים חיצוניים

* קבוצות מישראל באתר הרולר הישראלי

קטגוריה:ספורט חובבים
קטגוריה:ספורט רחוב