חסה כחולת-פרחים

**חַסָּה כְּחֻלַּת-פְּרָחִים** (שם מדעי: *Lactuca tuberosa*) היא צמח עשבוני רב-שנתי בר-חלוף ממשפחת המורכבים. גובה הצמח כ-1 מטר. שורשי הצמח נשמרים באדמה כפקעת, בעת שהחלק העליון גווע מדי קיץ, ועם תחילת החורף הצמח מתחדש על פני האדמה.
150px|ממוזער|שמאל|חסה כחולת-פרחים בעיר נשר עלים וגבעול
קוטר הקרקפת של הפרח כ-4 ס"מ. בכל קרקפת פורחים פרחים רבים, צבעם כחול–סגול חיוור. הפרח דומה לפרחי העולש. העלים מסורגים ויוצרים שושנת עלים. הצמח גדל בבתה ובסלע גיר בחורש פתוח. הצמח נפוץ בארצות מזרח הים התיכון. עלי החסה כחולת הפרחים אכילים ונחשבים טעימים במיוחד.

## פנולוגיה
העלווה מתפתחת בחורף, מאמצע נובמבר ונמשכת עד אמצע יוני. הפריחה מתרחשת מאפריל עד מאי, ובחרמון – ממאי עד תחילת יוני. הפרי מבשיל ביוני, והפצת הזרעים נמשכת עד תחילת אוגוסט. החלק העל-אדמתי קמל מדי שנה בקיץ, ובחורף הבא מתחדש הצמח מתוך ניצנים היושבים בראש השורש שבקרקע.

## שמות וסיווג
*ב"מגדיר החדש לצמחי ארץ ישראל" של מיכאל זהרי חסה כחולת-פרחים נקראה "חסת הפקעות", בשל שורשה השיפודי המעובה דמוי פקעת. באותו מגדיר היא שויכה למין חסה כרתית (Lactuca cretica Desf.), אך כיום שני השמות נחשבים שמות נרדפים הטרוטיפיים (Heterotypic synonyms) – שמות שונים המתארים אותו מין.*

חסה כחולת-פרחים עברה שינויים בסיווגה הטקסונומי: בשנות ה-1990 הועברה מהסוג חסה (*Lactuca*) לסוג נפרד בשם *Steptorhamphus*, בעקבות מאפיינים מורפולוגיים שנחשבו ייחודיים – בראשם השורש השיפודי המעובה דמוי פקעת, וכן צורת הזירעונים, אורך המקור ומבנה הציצית, וצורת המעטפת והחפים. מחקרים גנטיים מאוחרים יותר הראו כי היא קרובה למיני חסה מוכרים – כמו חסה תרבותית, חסת המצפן וחסה רותמית – יותר מאשר לכל קבוצה אחרת, וכי מאפיינים אלה, ובפרט מבנה השורש דמוי פקעת, הם תוצאה של הסתגלות לתנאי יובש ולא של פיצול אבולוציוני עמוק ותכונות דומות מופיעות גם במינים אחרים של חסה הגדלים באזורים צחיחים, הוסרה ההצדקה להפרדה ברמת הסוג, וכיום המין  *מקובל כחלק מן הסוג חסה.*

שם ערבי: ח'ס ברי אזרר, אַלחַאס בַּרי אֵלאַזרַק خس بري ازرق. השמות מורכבים משני חלקים עיקריים: **خس** (*ח'ס*) – "חסה"; **بري** (*ברי*) – "בר" או "פראי" (כלומר לא מתורבת); **أزرق** (*אזרק*) – "כחול".

## תפוצה של חסה כחולת-פרחים
**חסה כחולת-פרחים** היא צמח רב-שנתי הגדל בעיקר באזור האקלים הממוזג. תחום תפוצתה משתרע מדרום-מזרח אירופה וצפון הים השחור, דרך המזרח התיכון ועד מרכז אסיה וחופי חצי האי ערב. היא מצויה באלבניה, בולגריה, אוקראינה וחצי האי קרים, חצי האי הבלקני הצפון-מערבי, יוון (כולל כרתים), איי הים האגאי המזרחי וקפריסין, טורקיה, לבנון–סוריה, ישראל, ירדן, עיראק (בעיקר באזור היער התחתון של האזור ההררי), איראן, הקווקז, צפון הקווקז, ולבסוף בדרום – בעומאן.

בישראל היא גדלה על סלעי גיר בשדות שיחים ובחורשים פתוחים ים תיכוניים, נפוצה בשפלה המרכזית, בכל ההר, בעמק יזרעאל ואף במדבר יהודה גולן וחרמון. 

## מאפיינים מורפולוגים
חַסָּה כְּחֻלַּת-פְּרָחִים היא צמח עשבוני רב־שנתי בר-חלוף, שגובהו 15 עד 80 ס"מ, ולעיתים נדירות עד 120 ס"מ. הצמח קירח, בעל גוון אפרפר-כחלחל, מוהל לבן ושורש שיפודי מעובה דמוי פקעת, לעיתים בעל אונות.

הגבעול פשוט, זקוף ועבה, בצבע סגול חיוור, נושא עלים לאורכו, ומסתיים בתפרחת דמוית אשכול או דמוית מכבד. פיצולים בחלקו העליון הם למעשה עוקצי תפרחות, המרכיבים את המכבד או האשכול, ואינם ענפים אמיתיים.

העלים מסורגים ופשוטים, מוארכים עד דמויי אזמל בקו מתאר כללי, שסועים-מנוצים לאונות מוארכות, משוננות-קוצניות, הפונות בזווית חדה לאחור, לעבר בסיס הטרף. שפת העלים נושאת ריסים עדינים. העלים התחתונים בעלי פטוטרת ומתייבשים במהירות.

עלי הגבעול אינם סורחים; בסיסיהם דמויי-חץ, בעלי שתי אונות צדדיות הלופתות את הגבעול, אך אינן נמשכות לאורכו. העלים שמבסיסם מסתעפים גבעולי התפרחת תמימים, אזמליים-חדים.

הקרקפות זקופות וגדולות, קוטרן 2 עד 4 ס"מ, ומורכבות מ־35 עד 50 פרחים לשוניים בלבד. עוקצי הקרקפות עבים, זקופים–מפושקים, נושאים קרקפת אחת או שתיים, ועטויים חפים, ואינם מתעבים סמוך לבסיס.

המעטפת באורך 2.5 עד 3 ס"מ; חפי המעטפת בצבעם סגול חיוור בחלקם העליון, קודקודיהם כמעט חדים ושוליהם בקצה ריסניים מאוד. המצעיות מגוממות וחשופות – חסרות זיפים, קשקשים או מוצים.

כותרת הפרחים הלשוניים מורכבת מצינור קצר המסתיים בלשון ארוכה ושטוחה שבשפתה חמש שיניים; הם דו-מיניים. האבקנים חמישה, זיריהם מפורדים ומחוברים לדופן הפנימית של צינור הכותרת, המאבקים מאוחים לצינור ויוצרים מעטפת סביב עמוד השחלה, ונפתחים כלפי פנים. השחלה תחתית, בת שני עלי שחלה, מגורה אחת, ובתוכה ביצית אחת; סביב בסיס עמוד השחלה מצוי צופן, ועמוד השחלה מסתיים בשתי צלקות ארוכות. צבע הפרחים צהוב בהיר בחרמון ברום 1,250 ויתר וסגול בהיר בשאר האזורים.

הזירעונים שווים בצורתם, אורכם 6 עד 7 מ"מ, פחוסים מאוד, דמויי אליפסה רחבה, ובעלי שוליים בולטים, ומסתיימים בחוד קצר וברור למראה (mucronate), מעליו מקור לבן ועדין מאוד, שאורכו כפול או עד פי שלושה מאורך גוף הזרעון.

הציצית לבנה, עשויה שערות פשוטות ורכות, המסודרות במספר טורים, ונישאת על דיסק בקצה המקור. היא משתיירת גם לאחר הבשלת הזרעון.

## תמונות

קובץ:חסה כחולת-פרחים בעיר נשר 01.jpg|**חסה כחולת-פרחים בעיר נשר**
קובץ:חסה כחולת-פרחים בעיר נשר עלים 04.jpg|**חסה כחולת-פרחים בעיר נשר**
קובץ:חסה כחולת-פרחים בעיר נשר עלים 03.jpg|**חסה כחולת-פרחים בעיר נשר**
קובץ:Lactuca tuberosa kz01.jpg|חסה כחולת-עלים בוַויק, ארמניה
קובץ:Lactuca tuberosa kz03.jpg|חסה כחולת-עלים בוַויק, ארמניה
קובץ:Lactuca tuberosa kz05.jpg|חסה כחולת-עלים בוַויק, ארמניה
קובץ:Lactuca tuberosa (April).JPG|חסה כחולת-פרחים בהרי מנשה


## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

* חסה כחולת-פרחים באתר צמח השדה
* חסה כחולת-עלים באתר צמחיית ישראל וסביבתה

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1770
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ניקולאוס יוזף פון-ז'אקווין
קטגוריה:מורכבים
קטגוריה:פרחים כחולים בארץ ישראל
קטגוריה:חסה