open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סיסטמה דוס אוחוס

**דוס אוחוס** (בספרדית: **Dos Ojos**, מילולית: "זוג עיניים"; רשמית **סיסטמה דוס אוחוס**, **Sistema Dos Ojos**) היא מערכת מערות מוצפות הממוקמות בצפון טולום, על החוף הקריבי של חצי האי יוקטן, במדינת קינטנה רו, מקסיקו. חקר המקום החל בשנת 1987 ועודנו ממשיך. החלק שנסקר במערכת המערות הוא בהיקף של 82 ק"מ וידוע על 28 כניסות בולענים, שנקראות בשפה המקומית סנוטות.

דוס אוחוס משתרעת במקביל ומצפון למערכת המערות סאק אקטון. דוס אוחוס נמנית עם עשרת, אם לא בין שלוש, מערכות המערות התת-ימיות הארוכות ביותר בעולם מאז שנות ה-80. דוס אוחוס מכילה את קטע המערה הידוע העמוק ביותר קינטנה רו שעומקו 119.1 מטר הנמצא ב"בור" שהתגלה בשנת 1996 על ידי חוקרי המערות שעשו את כל הדרך מהכניסה הראשית כ-1,500 מטר משם. הקטעים העמוקים כוללים את "חדר וקולה", "המעבר מעבר לבסיס הראשי", "חדר ג'יל" ו"מעבר הדור הבא". באוגוסט 2012 דוס אוחוס חוברה בדרך היבשה לסיסטמה סאק אקטון. במרץ&#x20;2014 האורך הכולל של המערכת המשולבת הוערך ב-319.05 מטרים.

השם דוס אוחוס מתייחס לשתי סנוטות שכנות המתחברות לתוך חלל מערה גדול מאוד, המשותף בין השתיים. שתי סנוטות אלה נראות כמו זוג עיניים גדולות לתוך קרקע. חקר מערכת המערות במקור החל דרך סנוטות אלה. מערכת המערות התת-קרקעיות של דוס אוחוס הוצגה ב-2002 בסרט IMAX, *מסע לתוך מערות מדהימות*, וב-2006 ב-BBC/ערוץ דיסקברי בסדרת *[[עולם מופלא]]*. חלקים מהסרט ההוליוודי מ-2005 *המערה* צולמו במערכת המערות דוס אוחוס.

טמפרטורת המים היא 25 מעלות צלזיוס לאורך כל השנה, והעומק המרבי ליד הסנוטות בדוס אוחוס הוא כ-10 מטרים. המים צלולים במיוחד כתוצאה של מי גשמים שעוברים סינון דרך אבן גיר, ושיש מעט מאוד עפר באזור זה היות שאבן הגיר מאוד טהורה.

## עולם החי
ישנם כמה סוגים של דגים חיים במערה, כשהאורך של רובם לא עולה על 10 סנטימטרים, ולפחות שני מינים של שרימפס החי במים מתוקים.

## תיירות
הסנוטות של דוס אוחוס הן אתר פופולרי לשנורקלינג ולצלילת מערות בו מבקרים בדרך כלל מאה או יותר תיירים ביום. רוב הצלילות הן בעומק 5–7 מטרים. צלילת המערות המודרכת כוללת על פי רוב שתי צלילות ביום אחד, באורך 45 דקות כל אחת בתוספת מרווח של 60 דקות על פני השטח. ניתן לעבור מתחת למים לתוך סנוטה נוספת סמוכה בשם "מערת העטלף", שגם היא משמשת לשנורקלינג. הראות טובה, ובדרך כלל מוגבלת על ידי האור הזמין מאשר שקיפות המים.

## שיא צלילה חופשית
ב-3 בנובמבר 2010, דוס אוחוס אירחה את שבירת השיא של קרלוס קוסטה בצלילה חופשית. קוסטה שחה 150 מטר בנשימה אחת והפך למחזיק שיא גינס על "המרחק הארוך ביותר שנשחה מתחת למים בנשימה אחת (מים פתוחים)".

## לקריאה נוספת
* סטיב ג'רארד (2000). *הסנוטות בריביירה מאיה*. . *[https://web.archive.org/web/20110708131459/http://cenotesoftherivieramaya.com/tablecontents.htm גרסה מקוונת]*. אוחזר ב-13 בינואר 2011.

## קישורים חיצוניים

* הסנוטה בדוס אוחוס
* צלילה בדוס אוחוס

## הערות שוליים

קטגוריה:קינטנה רו
קטגוריה:מקסיקו: מערות
קטגוריה:אתרי צלילה
ציון יחזקאל

**ציון יחזקאל (יחזקאל סונה)** הוא חזן ופייטן ישראלי-אמריקאי. פרסם אלבומים החל מ-1981, שכללו שירים ופיוטים בנוסח ספרדי ירושלמי. שימש כחזן בבית הכנסת של הרב עובדיה יוסף, ולאחר שהרב עובדיה יוסף קיבל עבורו הצעת חזנות מקהילות החלאבים בארצות הברית, החל לשמש שם כחזן ועבר לגור בארצות הברית.

## ביוגרפיה
נולד וגדל בירושלים לאליהו ולקמירה סונה. סבו יצחק היה משורר. בגיל צעיר החל להתעניין במוזיקה ושורר בשירת הבקשות בבית הכנסת בורוכוב ובבית הכנסת עדס. מורו היה החזן רבי יוסף מוצרי. בבגרותו החל לשמש כחזן בבית הכנסת הספרדי הגדול בירושלים. בשנות ה-80 הוציא שלושה אלבומים בהפקתם של האחים ראובני, לאחר מכן הוציא מספר אלבומים בהוצאת גל פז. שימש כחזן בבית הכנסת של הרב עובדיה יוסף והיה ממקורביו, בבחירות 2015 שר את אחד מהג'ינגלים של תנועת ש"ס. עבר לארצות הברית ומשמש שם כחזן בקהילות של יהודי חלב בבית הכנסת 'בית תורה'. ב-2009 הוציא אלבום בשם "חנני" והוא בשיתוף עם מקהלת חזנים אמריקאית בשם "קונקשנס".

חלק מלהיטיו הגדולים כמו "אל גליל" ו"שמח בני בחלקך" (אותם כתב אחיו החזן יצחק סונה) מבוססים על שירים של פאריד אל אטרש או על לחנים ערביים בולטים אחרים.
בנוסף לאלה, שר והקליט פיוטים בלחנים מקוריים של עזרא אהרון והרב דוד מנחם.

בנו אלי ציון גם הוא זמר שהוציא מספר סינגלים, ושר בסגנון חדשני יותר המשלב מוטיבים של מוזיקת רוק. בשנת 2008 הקים ארגון גג לחזנים דרך הרשת, שיועד לתווך בין קהילות בעולם לחזנים מכל המסורות, בתמיכתו ובעידודו של הרב עובדיה יוסף.

ב-2017 החל לכתוב טור בעיתון "הדרך".

## דיסקוגרפיה

* אזמר בשבחין בשירי פולקלור (האחים ראובני)
* בפיוטים מזרחיים (האחים ראובני)
* בשירי מסורת (האחים ראובני)
* שושנים
* אגיל אבי
* סבי אמור לי (גל-פז, 1998)
* חנני (גל-פז, 2009)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מבצעי פיוטים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:חזנים ישראלים
קטגוריה:פייטנים ישראלים
מישל פרידמן

**ג'וליאן מישל פרידמן** (בצרפתית: ** Julien Michel Friedman **; נולד ב-25 בפברואר 1956 בפריז) הוא פרופסור לדיני מקרקעין ודיני תעשיית הבידור באוניברסיטת פרנקפורט ואיש טלוויזיה. פרידמן שימש כסגן נשיא המועצה המרכזית של יהודי גרמניה בין השנים 2000–2003 וכנשיא הקונגרס היהודי האירופי בין השנים 2001–2003.

## ביוגרפיה
פרידמן נולד ב-25 בפברואר 1956 בפריז. הוריו היו יהודים שעבדו עבור התעשיין הגרמני אוסקר שינדלר. ב-2004 התחתן עם ברבל שפר (בגרמנית: Bärbel Schäfer), אשת בידור ומנחת טלוויזיה גרמנית.

## קריירה
בשנת 1987 סיים פרידמן לימודי תואר ראשון במשפטים. בשנת 1994 השלים תואר דוקטור באוניברסיטת מיינץ. מאז 2016 הוא פרופסור לדיני מקרקעין ודיני תעשיית הבידור באוניברסיטת פרנקפורט.

## איש טלוויזיה
פרידמן זכה לפרסום רב כמנחה של תוכניות הטלוויזיה "זהירות! פרידמן!" (בגרמנית Vorsicht! Friedman) ו"פרידמן" (Friedman) בין השנים 1998–2003. מאז 2004 הוא מנחה את תוכניות הטלוויזיה "סטודיו פרידמן!" (!Studio Friedman) ו"פרידמן צופה בכל" (בגרמנית !Friedman schaut hin).

## תפקידים ציבוריים
פרידמן מילא תפקידים ציבוריים שונים. הוא כיהן כסגן הנשיא המועצה המרכזית של יהודי גרמניה בין השנים 2003-2000 וכיושב ראש הקונגרס היהודי האירופי בין השנים 2003-2001. הוא היה פעיל בולט במפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית. ב-8 ביולי 2003 הוא קיבל עליו את הדין ושלם קנס של 17,400 יורו בגין אחזקה ושימוש בקוקאין. בשנת 2003 הוא התפטר מתפקידיו הציבוריים עקב השימוש בקוקאין.

## פרסים
בשנת 2001 הוא קיבל את מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה ואת פרס הטלוויזיה הגרמנית (Deutscher Fernsehpreis).

## קישורים חיצוניים

* Retrieved August 9, 2017 Studio Friedman: Michel Friedman.
* Munzinger-Archiv :Michel Friedman Retrieved August 9, 2017
* ריאיון עם מישל פרידמן Friedman schaut hin: Verlieren wir Europa? 
* Paterson, Tony (June 17, 2003). "Police investigate German chat show host as cocaine and call-girl scandal deepens". The Independent. Retrieved March 8, 2010.
* Fleishman, Jeffrey (July 9, 2003). "German TV Host Admits to Possession of Cocaine". Los Angeles Times. Retrieved August 9, 2017.
* Paterson, Tony (July 9, 2003). "Cocaine scandal forces resignation of Jewish leader who hosted TV show". The Independent. Retrieved March 6, 2010.

קטגוריה:משפטנים גרמנים
קטגוריה:חברי המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מיינץ
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1956
לוריין אשבורן

**לוריין אשבורן** (באנגלית: **Lorraine Ashbourne**; נולדה ב-10 באפריל 1961) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה.

## ביוגרפיה
אשבורן נולדה בעיר מנצ'סטר שבלנקשייר.

היא הופיעה בסדרות טלוויזיה ובסרטי קולנוע בהם "The Street", סדרת הדרמה "True Dare Kiss", הסדרה הקומית "Thin Ice", בדרמה "In a Land of Plenty", סדרת הפשע "Boon", סדרת הדרמה "Playing the Field", הסדרה המשטרתית "City Central", הסדרה "Peak Practice", סדרות המשטרה "The Bill " ו-"Pie in the Sky", "חדר מיון", בפרק בסדרה "In Suspicious Circumstances", במיני-סדרה "Mr Wroe's Virgins", הסדרה "Rich Tea and Sympathy", ובסדרת הדרמה "London's Burning". ב-2004 הייתה הקריינית בתוכנית "Happy Birthday BBC Two".

על הבמה הופיעה אשבורן בקביעות בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר. בין התפקידים שגילמה היו קייט הרדקאסל במחזה "She Stoops to Conquer" ובדמות אמיליה במחזה "אותלו". במחזות אלה שיחקה לצדו של בעלה אנדי סירקיס.

## חיים אישיים
ב-22 ביולי 2002 התחתנה אשבורן עם השחקן אנדי סירקיס. לבני הזוג יש שלושה ילדים רובי (נולדה ב-1998), סוני (נולד ב-2000) ולואי (נולד ב-2004). המשפחה מתגוררת בקראוץ' אנד בלונדון.

## פילמוגרפיה

## תפקידים בתיאטרון
בתיאטרון שיחקה בהצגות הבאות:
* מיס קייט הרדקאסל, "She Stoops to Conquer" מאת אוליבר גולדסמית' בתיאטרון רויאל אקסצ'נג', מנצ'סטר (1990)
* "She’s in Your Hands" מאת ז'ורז' פדו בתיאטרון רויאל אקסצ'נג', מנצ'סטר (1990)
* ג'ין, "Your Home in the West", מאת רוד וודן בתיאטרון רויאל אקסצ'נג', מנצ'סטר (1991)
* קריסטל, "Doctor Heart" בתיאטרון רויאל אקסצ'נג', מנצ'סטר (1991)
* רודה נאן, "The Odd Women" מאת מייקל מייר בתיאטרון רויאל אקסצ'נג', מנצ'סטר (1992)
* גרושנקה, "האחים קרמזוב" בתיאטרון רויאל אקסצ'נג', מנצ'סטר (1993)
* "המטבח" מאת ארנולד וסקר בתיאטרון רויאל קורט, לונדון (1994)
* ויו, במחזה "Babies" מאת ג'ונתון הארווי בתיאטרון רויאל קורט, לונדון (1994)
* יוקסטנה, "הנשים הפיניקיות" מאת אוריפידס עבור הלהקה השייקספירית המלכותית (1995)
* מיס הויידן, "The Relapse" מאת ג'ון ואנברו עבור הלהקה השייקספירית המלכותית (1995)
* מיי, "מתים מאהבה" מאת סם שפרד בתיאטרון דונמאר ורהאוס, לונדון (1996)
* אמיליה, "אותלו" בתיאטרון רויאל אקסצ'נג', מנצ'סטר (2002)
* אולגה, "שלוש אחיות" מאת אנטון צ'כוב בתיאטרון הלאומי, לונדון (2003)
* הדודה דן, "Aunt Dan and Lemon" מאת וולאס שאון בתיאטרון רויאל קורט, לונדון (2009)

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* לוריין אשבורן באתר ה-BBC

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1961
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1961
קווליטסט

**קווליטסט** (באנגלית: **QualiTest)** היא חברת בדיקות תוכנה והבטחת איכות ישראלית שהוקמה ב-1998 על ידי אלי מרגולין ואייל זילברמן. היא נחשבת כיום לחברת ה-QA הגדולה ביותר בעולם עם כ-1,500 עובדים בישראל ומזרח-אירופה ועוד כ-3,000 עובדים בעולם.

בנוסף לפעילותה בישראל, לחברה סניפים בארצות הברית, אנגליה, רומניה והודו והיא מעסיקה מעל 3,000 עובדים.

## רכישות ומיזוגים
* 2012 - רכשה את חברת הבדיקות ההולנדית Four Oaks
* 2013 - רכשה את חברת הבדיקות הבריטית TCL
* נובמבר 2016 - רכשה את Test Direct הבריטית
* בספטמבר 2016 רכשה קרן ההשקעות האמריקנית מרלין אקוויטי פרטנרס את השליטה בחברת קווליטסט. מרלין רכשה 75% ממניות החברה לפי שווי חברה של 300 מיליון שקל
* יולי 2017 - רכשה את Experior הבריטית
*יולי 2019- נרכשת על ידי קרן ההשקעות הפרטית Bridgepoint בסכום שמוערך בקרוב לחצי מיליארד דולר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תוכנה ישראליות
קטגוריה:הבטחת איכות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1998
שמירת הקפיטליזם מן הקפיטליסטים

**להציל את הקפיטליזם מן הקפיטליסטים: לשחרר את כוחם של השווקים הפיננסיים ליצור עושר ולהפיץ הזדמנות** (באנגלית: **Saving Capitalism from the Capitalists: Unleashing the Power of Financial Markets to Create Wealth and Spread Opportunity**) הוא ספר מחקר מאת לואיג'י זינגלס ורגוראם רג'אן מאוניברסיטת שיקגו. הוא פורסם בשנת 2003 בכריכה קשה על ידי Crown Publishing ופורסם בכריכה רכה על ידי אוניברסיטת פרינסטון בשנת 2004.
## רקע
הספר אינו מגן על הקפיטליזם הטהור, וגם הוא אינו פולמוס אנטי-קפיטליסטי. במקום זאת, המחברים מפתחים את הטיעונים הבאים בספר:
* השוק החופשי הוא ארגון של הארגון הטוב ביותר לאנשי החברה ולשיפור מצב האדם.
* השווקים החופשיים יכולים לפרוח בטווח הארוך רק כאשר הממשלה משחקת תפקיד גלוי בקביעת הכללים השולטים בשוק ותומכת בו בתשתית.
* הממשלה, לעומת זאת, נתונה להשפעה על ידי האינטרסים המאורגנים הסקטור הפרטי.
* אינטרסים פרטיים קיימים ולכן, ייתכן שיוכלו למנף את העצמה של רגולציה ממשלתית כדי להגן מצבו הכלכלי שלהם על החשבון של הסקטור הציבורי על ידי דיכויו באותו השוק חופשי שדרכו הוא המקור להצלחתו.
* לפיכך, חברה חייבת לפעול כדי "להציל את הקפיטליזם מן הקפיטליסטים" - כלומר תנקוט החברה צעדים מתאימים כדי להגן על השוק החופשי מן האינטרסים פרטיים עצמה אשר יבקשו לעכב את הפונקציה היעילה של שוק חופשי, להתבצר, ובכך להפחית את הרמה הכללית של הזדמנויות כלכליות בחברה.

במקום זאת, המחברים מציעים את ההמלצות הבאות:
* צמצום הקפיטליסטים הקיימים כדי להתנגד לשווקים, בעיקר על ידי הגבלת הריכוזיות של הבעלות על הנכסים היצרניים.
* לספק רשת ביטחון חברתי עבור מצוקה כלכלית כדי לסייע בשמירה על תמיכה פוליטית רחבה בשווקים חופשיים.
* לשמור על הגבולות של המשק פתוח, לתמוך בסחר חופשי ולשמור על רמה גבוהה של לחץ תחרותי על החברות הקיימים בשוק.
* לחנך את הציבור לגבי היתרונות של השווקים החופשיים כדי לבנות תמיכה פוליטית למדיניות השוק החופשי, או ליתר דיוק, מתנגדים להתערבויות ממשלתיות בשוק שנועד להגן על החברות הקיימות על חשבון ההזדמנות הכלכלית הכוללת.

הספר תורגם לאיטלקית, יפנית, סינית מנדרינית, פורטוגזית ורוסית.
## ראו גם
* קפיטליזם לעם
## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:נושאים בכלכלה
קטגוריה:ספרי 2003
קטגוריה:קפיטליזם
יצחק רובינסון

**יצחק רובינסון** (1874–1932) היה רנטגנולוג, מחלוצי הרנטגנולוגים בעולם, ניהל את מכון הרנטגן בבית החולים הדסה בירושלים במשך מספר חודשים (1927), מחלוצי בדיקת הפלואורוסקופיה.

## קורות חיים
רובינסון נולד בברודי, גליציה ב-אוסטרו-הונגריה. למד בוטניקה ובהמשך פנה ללימודי הרפואה. סיים את לימודי הרפואה בווינה, התמחה בפתולוגיה ולאחר מכן פנה למקצוע הרנטגנולוגיה בנחייתו של הפרופ' הולצקנכט מחלוצי המקצוע בעולם.

בשנת 1907 התמנה רובינסון למנהל מכון הרנטגן של בית החולים היהודי בווינה.

במשותף עם הפרופ' הולצקכנט הקים את מכון הרנטגן בבית החולים הכללי בווינה.

רובינסון היה מחלוצי בדיקת הפלואורוסקופיה (בדיקת שיקוף) בעולם. בנוסף רובינסון תרם רבות לבדיקת הרנטגן בנושאי אורולוגיה וברפואת השיניים.

בשנת 1927 עלה רובינסון לארץ ישראל. מספר חודשים כיהן כמנהל מכון הרנטגן בהדסה ירושלים. תלמידו הד"ר אברהם דרוקמן נישא לבתו ליצ'י לאה ובעקבות נישואיהם הוא ורעייתו עלו לישראל.

רובינסון ורעייתו שבו לאוסטריה.

רובינסון נפטר בשנת 1932.

## ראו גם
* היסטוריה של הרנטגן (פלואורוסקופיה) - אתר בית החולים שיבא

## לקריאה נוספת
* "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך : רובינסון, יצחק עמוד 384
## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:סגל מרכז רפואי הדסה
קטגוריה:רדיולוגים ביישוב
קטגוריה:רופאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1874
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1932
עיר מחוז

[250px|ממוזער|בהרבה מערי מושב המחוז בארצות הברית יש מבני בתי משפט היסטוריים. בית המשפט בתמונה ממוקם ב[אוליביה (מינסוטה)|אוליביה, מושב מחוז רנוויל שבמינסוטה.]]
**עיר מחוז** (באנגלית: County town; גם: **מושב המחוז**, county seat) הוא המרכז המנהלי, מושב הממשלה, או עיר הבירה של מחוז (county) או קהילה אזרחית (parish).

המונח עיר מחוז משמש את ארצות הברית, קנדה, רומניה, סין וטאיוואן. בבריטניה ואירלנד הן נקראות מושב מחוז.

## בארצות הברית
בארצות הברית, מחוזות הם חלוקה פוליטית פנימית של המדינה. בהתאם לחוקי המדינה הספציפית, מחוזות עשויים לספק שירותים מסוימים לציבור, להטיל מיסים ולנהל ולאכוף חוקים ותקנות מטעם המדינה. במדינות רבות, פונקציות ושירותים ממשלתיים מסוימים (כמו רשות המיסוי) מבוזרים אף מעבר לרמת מחוזית על ידי חלוקה פנימית של מחוזות לפי ערים (city), עיירות (town), עיריות מאוחדות וכדומה. העיר שבה יושבת הרשות המחוזית נחשבת כמושב המחוז. מושב המחוז הוא בדרך כלל גם מקום מושבם של הרשות המחוקקות, בית המשפט המחוזי, מטה השריף, היכל הרשומות, בית הכלא ומתקן הכליאה המחוזיים. עם זאת, חלק מהם עשויים להיות ממוקמים בחלקים אחרים של המחוז, בייחוד אם הוא גדול מבחינה גאוגרפית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: מחוזות
קטגוריה:ארצות הברית: ערים
קפיטליזם לעם

**קפיטליזם לעם: שחזור הגאונות האבודה של השגשוג האמריקאי** (באנגלית: **A Capitalism for the People: Recapturing the Lost Genius of American Prosperity**) הוא ספר עיון מאת לואיג'י זינגלס, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת שיקגו שחיבר קודם לכן את "שמירת הקפיטליזם מן הקפיטליסטים".

בספר כותב זינגלס כי מטרתו היא "להציל את השווקים ואת התחרות" מהכוחות שמאיימים עליהם, לדעתו: רגולציית יתר על השמאל הפוליטי ועל הימין הפוליטי, ואידאולוגיה פרו-עסקית (להבדיל מאידאולוגיה שתומכת בשוק; במקור pro-market, להבדיל מ-pro-business). זינגלס רואה את קשרי ההון-שלטון כאיום הגדול ביותר על הכלכלה האמריקאית. הוא מציע לתעל את הזעם הפופוליסטי על קשרי ההון-שלטון לפעולות שיצרו תחרות רבה יותר. בספר הביע זינגלס תמיכה במספר רפורמות, בהן שקיפות רבה יותר של נתונים כלכליים ומגבלות על שתדלנות.

זינגלס ענה על שאלות על ספרו בתוכנית הכלכלית היומית של ה-BBC העולמי.

זינגלס הציג את ספרו ב"בית הספר לכלכלה של לונדון", שם הזהיר כי הכלכלה האמריקאית מסתכנת בהידרדרות למערכת קפיטליסטית בסגנון ברלוסקוני, שמועילה לעסקים אך לא לשוק; ומנוהלת בידי פוליטיקאים מושחתים, המעוניינים יותר בריפוד כיסי האליטה מאשר ביצירת הזדמנויות רבות יותר עבור העם.

## תוכן הספר
זינגלס כותב כי מעורבותה של ממשלת ארצות הברית בכלכלתה עלתה באופן משמעותי במאה ה-20; בתקופה זו עלה חלק התמ"ג הנשלט על ידי הממשלה פי שמונה. הוא קובע שהעסקים הגדולים ניצלו לטובתם את השינוי הזה. הוא מציין את האבחנה בין תמיכתם העקרונית של מרבית האמריקנים במערכת כלכלית מבוססת שוק חופשי ובין התנגדותם לקשרי הון-שלטון. כמו כן מציין זינגלס שבהיסטוריה של ארצות הברית הדמוקרטיה קדמה לתיעוש, וניתנה חירות רבה שאפשרה יוזמה אישית. לפיכך הוא קורא לתסיסה חברתית המונית, שתשפר במידה משמעותית את התחרותיות ותחולל רפורמות ברוח זו, כהטלת מגבלות על שתדלנים.

## ביקורות
הכלכלן ראס רוברטס תיארו את הספר כ"מסע אגדי במקבץ שלם של בעיות כלכליות, פילוסופיות ואתיות הקשורות למצבה הנוכחי של הכלכלה וכיצד יכול מצבן להשתפר". כמו כן כינה אותו "מבט חינוכי ומרתק על מגוון רחב של נושאים". הכלכלן טיילר קוון הצהיר באתר האינטרנט שלו כי הספר "מעיר את כל ההערות הנכונות" ו"כתוב בהירות"; לכן הוא מסכים "כמעט עם כולו".

כתב העת הספרותי "Publishers Weekly" טען שטיעונו של זינגלס "מרתק אך לא מדויק", ועם זאת "מדגים באופן משכנע את הצורך הדחוף בפעולה". תובנתו כי "חירות אינטלקטואלית וכלכלית שלובות זו בזו; בתי-ספר לעסקים ואנשי אקדמיה יכולים לקדם את תועלתו של הכלל" זכתה לשבחים.

העיתונאי בן בויצ'וק כתב שהספר פונה הן לתנועת אוקיופיי הן לתנועת מסיבת התה.

## ראו גם
* קפיטליזם
* שמירת הקפיטליזם מן הקפיטליסטים

## קישורים חיצוניים
* הספר "קפיטליזם לעם" באתר אמזון
* 
* 

קטגוריה:ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:ארצות הברית: כלכלה
קטגוריה:קפיטליזם
קטגוריה:ספרי 2012
יעקב שמחה רפיש

רבי **יעקב שמחה רפיש** (בכתיב יידי: **רעהפיש**; ה'תקס"ז, 1807 - כ"ו בניסן ה'תרל"ז, 9 באפריל 1877) היה ראב"ד ורב העיר קמפנו  בפרוסיה. ממקורביו של רבי עקיבא איגר, ומחבר הספרים "שערי שמחה" ו"משכן העדות".

## ביוגרפיה
נולד בראביץ' שבפרוסיה לרב משה רפיש. למד מפי רבי אליעזר ליפמן ראוויטשער [=מראביץ'] שהיה דיין בליסא. נישא לבת העיר קמפנו  הסמוכה לפוזנא ועבר להתגורר בעיר.

בגיל צעיר (בסביבות 1827) התמנה כראש בית הדין של קמפנו. לאחר פטירת רב העיר, רבי יוסף שמואל לנדוי (מחבר "משכן שילה" ו"גורן אטד") בשנת ה'תקצ"ו, 1835, מילא את מקומו עד שנת ה'ת"ר, 1840. בפברואר 1840 התמודד מולו בבחירות לרבנות העיר, המלבי"ם, וניצח. הוא שב למשרת הראב"ד ושיתף פעולה עם המלבי"ם בהנהגת הקהילה. בסך הכל כיהן ברבנות בקמפנו במשך חמישים שנה, בישיבה שניהל בעיר העביר שיעורים קבועים ורבים מתלמידיו נסמכו לרבנות.

במשרה זו כיהן עד פטירתו בכ"ו בניסן ה'תרל"ז, 9 באפריל 1877.

## כתביו

ספרו "משכן העדות" העוסק בענייני עדות זכה להסכמתו של רבה של פוזנא, רבי עקיבא איגר, ושל חתנו רבי משה סופר. הרב רפיש היה אז בן שלושים, אך בחייו נדפסו רק המבוא וההסכמות לצורך גיוס "פרענומעראנטן", והוא לא הצליח להדפיס את ספריו. ספרו "שערי שמחה" נדפס לאחר פטירתו בידי ידידו-תלמידו הרב אברהם בנימין זילברברג מווירשוב וספרו "משכן העדות" נדפס בידי בנו הרב חיים יעקב נפתלי זילברברג שהיה אף הוא תלמידו של הרב רפיש.

מלבד ספריו, נשתמרו תשובות אליו וממנו בספרי רבני זמנו, כמו: שו"ת שואל ומשיב של רבי יוסף שאול נתנזון (תליתאה, ג, אבן העזר קיד), זבד טוב של רבי דב בריש פופרש מברודי, אגודת אזוב מדברי (פיוטרקוב תרל"ט) של רבי מיכאל דב ויינגוט.

## תלמידיו
* הרבנים אברהם בנימין זילברברג וחיים יעקב נפתלי זילברברג מווירשוב שעסקו בההדרת ספריו
* הרב שמשון אורנשטיין רבה של קאליש.
* הרב דוב בער צאמבער - דיין בברלין
* ד"ר דוד רוזין, מהדיר פירוש הרשב"ם למקרא ומורה בבית המדרש לרבנים בברסלאו

## לקריאה נוספת
* ישראל אברהם גרינבוים, **רבי (יעקב) שמחה רעהפיש**, בתוך: **חכמי פולין**, ירושלים תשס"ט עמ' רכד-רכה

* Daniel Lewin, **Rabbi Jacob Simchah Rehfisch and the Jewish community of Kempen (Posen)**, Montreal, 1962.


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

;ספריו
* 
* 
* 
* תשובה הלכתית בכתב ידו (חלקה לא נדפס) באוסף האדמו"ר מקרלין הרב ברוך מאיר יעקב שוחט (כתב היד זמין לעיון מקוון באתר בית הספרים הלאומי)

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים פרוסים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1807
קטגוריה:נפטרים ב-1877
1866 בצרפת

שנת **[[1866]] ב[[צרפת]]** הייתה השנה בה ציינה צרפת 879 שנות לאום.

## הנהגה
* קיסר - נפוליאון השלישי.

## אירועים
* 31 במאי - נפוליאון השלישי מודיע על נסיגת הכוחות הצרפתיים ממקסיקו. 
* 26 ביולי - הצרפתים מפנים את מונטריי.
* 5 באוגוסט - הצרפתים מפנים את סלטיו.
* 14 באוקטובר - כוחות צרפתיים נוחתים בגאנגווה איילנד, כחלק מהמערכה הצרפתית נגד קוריאה על הוצאתם להורג של כמרים ישועים צרפתים. זוהי הפעם הראשונה בה נוצר קשר בין קוריאה לכוח מערבי. 

## נולדו
* 29 בינואר - רומן רולן, סופר, מחזאי וחוקר מוזיקה (נפטר ב-1944).
* 17 במאי - אריק סאטי, פסנתרן ומלחין (נפטר ב-1925).
* 6 ביולי - שרל מנז'ן, מצביא (נפטר ב-1925).
* 13 ביולי - לה גולו, רקדנית (נפטרה ב-1929).
* 4 באוגוסט - מוריס שוץ, (נפטר ב-1955).
* 7 בספטמבר - טריסטאן ברנאר, מחזאי וסופר צרפתי (נפטר ב-1947).
* 21 בספטמבר - שארל ניקול, רופא ומיקרוביולוג (נפטר ב-1936).

## נפטרו
**([[:קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1866|קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1866]])**
* 8 במרץ - סיימון פרנסואה-ברנו, מיסיונר שנהרג בקוריאה (נולד ב-1814).
* פיליפ בושז, סופר ופוליטיקאי (נולד ב-1796).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:1866 בצרפת
צרפת
מחוז מית'

**מחוז מית׳** (באנגלית: **County Meath**, באירית: **Contae na Mí**) הוא מחוז באירלנד. המחוז הוא השני בגודלו בפרובינציית לנסטר, ובירתו היא העיר נאבן. המחוז נקרא על שם הממלכה ההיסטורית מית', שפירוש שמה באירית הוא ״מרכז״. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2016, מתגוררים במחוז כ-194,942 תושבים. המחוז גובל במחוז דבלין מדרום מזרח, במחוז קילדייר מדרום, במחוז וסטמית' ממערב, במחוז קאוואן מצפון מערב, במחוז לאות' מצפון מזרח ובים האירי ממזרח.

בתקופת רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד, קטנה אוכלוסיית המחוז בחצי כתוצאה ממוות או מהגירה. בשנת 1851 היו במחוז כ-110,373 תושבים, כ-40 שנה לאחר מכן, ב-1901 היו בו כ-67,497 בלבד. אוכלוסיית המחוז הצליחה להגיע למצבה של לפני הרעב רק בתחילת שנות ה-2000. בעקבות צירופן של פולין וליטא לאיחוד האירופי בשנת 2004, הגיעו למחוז עובדים רבים ממדינות אלו והשתקעו בו.

שני אזורי הגיילטאכט (אזורים בהם רוב האוכלוסייה דוברת את השפה האירית) האחרונים בפרובינציית לנסטר נמצאים במחוז מית׳ - ראקארן ובאלי ריב. במחוז כ-2,603 תושבים שמעידים שהם דוברים את השפה האירית מחוץ למערכת החינוך, מתוכם 1,299 דוברים ילידיים המתגוררים בשטחי הגיילטאכט. המחוז נודע באירלנד בכינוי ״המחוז המלכותי״, בעקבות היותו מקום מושבו ההיסטורי של המלך העליון של אירלנד. במחוז גם נמצאת גבעת טארה המפורסמת. בשנת 2003 נמצאה גופה של האיש מקלוניקוון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

מית'
קטגוריה:לנסטר
דאבל איגל II

**דאבל איגל II** (באנגלית: **Double Eagle II**, כלומר "נשר כפול מס' 2") הוא שמו של הכדור הפורח הראשון שהשלים חצייה של האוקיינוס האטלנטי. הוא המריא מהחוף המזרחי של ארצות הברית ונחת בצרפת ב-17 באוגוסט 1978, בתום טיסה של 137 שעות ושש דקות. טייסי הכדור היו האמריקאים בן אברוצו (Ben Abruzzo), מקסי אנדרסון (Maxie Anderson) ולארי ניומן (Larry Newman).

## רקע
טיסת דאבל איגל II הייתה הניסיון ה-14 לחציית האוקיינוס האטלנטי באמצעות כדור פורח. הניסיונות החלו ב-1873. במהלכם אבדו שני בלונים בעת טיסותיהם (ב-1970 וב-1974) ועקבות אנשי צוותם לא נודעו. ב-1974 התרסק בלון נוסף במהלך טיסתו וטייסו נהרג. בסך הכל נספו חמישה אנשים במהלך הניסיונות. בניסיון העשירי ב-1976 עבר הבלון את המרחק האווירי הגדול ביותר מבין כל הבלונים עד שנחת באוקיינוס ממזרח לאיים האזוריים. הבלון שהוטס בניסיון הבא ב-1977, דאבל איגל I, נחת באוקיינוס ממערב לאיסלנד. בניסיון ה-13 ב-1978 הגיע הבלון זאנוסי (Zanussi) קרוב ביותר להצלחה כאשר נחת באוקיינוס כ-180 קילומטר ממערב לצרפת.

## הטיסה
דאבל איגל II המריא ב-11 באוגוסט מהאי פרסק (Presque) במדינת מיין שבארצות הברית. הטיסה נחשבה לחצייה מוצלחת של האוקיינוס האטלנטי מהזמן שבו חצה הכדור את חוף אירלנד ב-16 באוגוסט. ניומן התכוון לקפוץ מסל הבלון לקראת הנחיתה ולנחות באמצעות גלשן אוויר, אך הדבר לא נעשה כיוון שהיה על הצוות להשליך את הגלשן כנטל קודם לכן.

השלטונות הצרפתיים סגרו למען הכדור את נמל התעופה לה בורז'ה שמצפון-מזרח לפריז כדי שיוכל לנחות בו, כדרך שעשה צ'ארלס לינדברג בסיום טיסתו ההיסטורית ב-1927, אך הצוות נאלץ לוותר על הנחיתה שם משום שלכדור לא נותר עילוי מספיק כדי לחצות בבטחה את המרחב האווירי של פריז. הם נחתו בשדה שעורה של חקלאי מקומי במיסריי (Miserey) שממערב לפריז. הכדור הוקף במהרה בסקרנים, שגנבו חלק מציודו כמזכרות.

### נתונים
***הבלון**: נפח 4,500 מטר מעוקב, ממולא הליום. גובה 34 מטר, רוחב 20 מטר, משקל 340 קילוגרם (ריק)
***הסל**: אורך 4.57 מטר, רוחב 2.13 מטר, גובה 1.52 מטר, משקל 730 קילוגרם
***ציוד**: חמישה מכשירי רדיו, משדר משואת רדיו
***זמן ההמראה**: 11 באוגוסט, 20:43 (זמן מקומי) (12 באוגוסט, 00:42 לפי שעון גריניץ')
***זמן הנחיתה**: 17 באוגוסט, 19:49 (זמן מקומי) (17 באוגוסט, 17:48 לפי שעון גריניץ')
***משך הטיסה**: 137 שעות, שש דקות (5.7 ימים)
***גובה טיסה**: מינימלי 1,070 מטר (ב-13 באוגוסט), מקסימלי 7,605 מטר (ב-16 באוגוסט)
***מרחק טיסה**: 4,988 קילומטר.

## לאחר הטיסה
חברת אייר פראנס מימנה לאנשי הצוות ונשותיהם טיסה חזרה מצרפת לארצות הברית על סיפון מטוס הנוסעים קונקורד.

תיעוד מלא של מהלך הטיסה התפרסם בגיליון דצמבר 1978 של הירחון נשיונל ג'יאוגרפיק.

ב-13 ביוני 1979 עוטרו שלושת אנשי הצוות של הבלון על הישגם במדליית הזהב של הקונגרס.

הסל של הכדור דאבל איגל II נמצא בתצוגה בשלוחת מוזיאון האוויר והחלל הלאומי של ארצות הברית שליד נמל התעופה הבינלאומי דאלס שבארצות הברית.

אנדרטה לטיסה, הכוללת דגם של הבלון, הוקמה באתר שממנו המריא הבלון במדינת מיין.

שדה התעופה דאבל איגל II שליד העיר אלבקרקי במדינת ניו מקסיקו שבארצות הברית נקרא על שמו של הבלון.

## קישורים חיצוניים

* מאמר על טיסות דאבל איגל I ודאבל איגל II, מאתר Balloon Life, באתר Web Archive
* מאמר על טיסת דאבל איגל I, באתר eballoon
* תיאור הסל, באתר מוזיאון האוויר והחלל

קטגוריה:כדורים פורחים
קטגוריה:טיסה טרנס-אטלנטית
קטגוריה:כלי טיס אמריקאיים
קטגוריה:צרפת: תעופה
קטגוריה:1978 בארצות הברית
סופיה אמליה מבראונשווייג-לינבורג

**סופיה אמליה מבראונשווייג-לינבורג** (בגרמנית: **Sophie Amalie von Braunschweig-Calenberg**; 24 במרץ 1628 – 20 בפברואר 1685), הייתה בתו של גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג ואשתו של פרדריק השלישי, מלך דנמרק.

## ביוגרפיה
סופיה אמליה נולדה ב-24 במרץ 1628 בהרצברג על ההארץ, לגאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולאנה אלאונורה מהסן-דרמשטדט, בתם של לודוויג החמישי, רוזן הסן-דרמשטדט ומגדלנה מברנדנבורג.

בשנת 1640 התארסה סופיה אמליה עם פרדריק, נסיך דנמרק, וב-1 באוקטובר 1643 התחתנו השניים בגליקסבורג. בתחילה התגוררו הזוג בברמן, אולם בעקבות המלחמה בין דנמרק לשוודיה עברו השניים לפלנסבורג. בשנת 1647 מת כריסטיאן, הנסיך-הנבחר של דנמרק, אחיו של פרדריק, ופרדריק נבחר ליורש העצר. בשנת 1648 מת חמיה כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרדריק השלישי, מלך דנמרק.

סופיה אמליה אהבה ציד ומופעי תיאטרון, ובזבזה על כך הון עתק, למרות מצבה הכלכלי הקשה של הממלכה. סופיה אמליה דאגה לסלק מחצר המלוכה את אחיותיו למחצה של בעלה, ובשנת 1651 גיסיה קורפיץ אולפלדט וחניבעל ססטד גורשו מהממלכה. בעקבות המלחמה הצפונית הקטנה עם שוודיה, וההגנה הנחושה על קופנהגן, הצליחו סופיה אמליה ופרדריק לשנות את השלטון למונרכיה אבסולוטית. בשנת 1663 שלחה סופיה אמליה את גיסתה לאונורה כריסטינה אולפלדט לכלא והחרימה את רכושה, בטענה שקיימה יחסי מין עם משרתיה.

בשנת 1670 מת בעלה פרדריק השלישי, מלך דנמרק, ובנה כריסטיאן החמישי, מלך דנמרק עלה לשלטון במקומו. בתחילה פעלה סופיה אמליה כיועצת המדינית של בנה, אולם בהמשך איבדה במקצת את מעמדה, בין השאר עקב סכסוך עם כלתה שרלוטה אמליה מהסן-קאסל, ובעקבות כך פרשה לארמון אמליאנבורג, שם התגוררה עד מותה ב-20 בפברואר 1685.

## משפחתה
ב-1 באוקטובר 1643 התחתנה סופיה אמליה עם פרדריק השלישי, מלך דנמרק, ממנו היו לה 8 ילדים:
* כריסטיאן החמישי, מלך דנמרק (1646–1699)
* אנה סופיה, נסיכת דנמרק (1647–1717), התחתנה עם יוהאן גאורג השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה
* פרדריקה אמליה, נסיכת דנמרק (1649–1704), התחתנה עם כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ
* וילהמינה ארנסטינה, נסיכת דנמרק (1650–1706), התחתנה עם קרל השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ
* פרדריק, נסיך דנמרק (1651–1652) מת בינקותו
* הנסיך ג'ורג', דוכס קמברלנד (1653–1708), התחתן עם אן, מלכת בריטניה
* אולריקה אלאונורה, נסיכת דנמרק (1656–1693), התחתנה עם קרל האחד עשר, מלך שוודיה
* דורותיאה, נסיכת דנמרק (1657–1658) מתה בינקותה

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:נשות מלכי דנמרק ונורווגיה
קטגוריה:בית הנובר
קטגוריה:מלכות רעיות מהמאה ה-17
קטגוריה:נסיכות המאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1628
קטגוריה:נפטרים ב-1685
אליפות העולם בכדורסל נשים 1994

**אליפות העולם בכדורסל נשים 1994** היא אליפות העולם בכדורסל נשים ה-12 שאורגנה על ידי פיב"א ונערכה  באוסטרליה בין ה-2 ביוני ל-12 ביוני 1994.

המשחקים נערכו ב-4 ערים:

* סידני, מרכז הבידור, 12,500 מקומות
* אדלייד, Clipsal Powerhouse, 8,000 מקומות
* הובארט, מרכז הבידור דרוונט, 5,400 מקומות
* לונססטון, סילברדום, 4,000 מקומות

ברזיל ניצחה בתחרות בפעם הראשונה בתולדות האליפות.

## הנבחרות המשתתפות

## שיטת המשחקים
תחילה התקיים השלב המוקדם בשני בתים בו נקבעו העולים לבית העליון (המשך התמודדות על מקומות 1-8) ולבית התחתון (המשך התמודדות על מקומות 9-16). בבתים אלו הקבוצות חולקו ל-2 תת-בתים. זוג הקבוצות החזקות בכל תת-הבית של הבית העליון המשיכו להתמווד על מקומות 1-4 בשיטת נוקאאוט.

## השלבים המתקדמים
### תת בית 2-א'

### תת בית 2-ב'

### משחקים עבור המקומות 1-4

משחק על המקום השלישי

### משחקים עבור המקומות 5-8

## שחקניות מצטיינות
* השחקנית המצטיינת - האיקסיה ג'נג 
* מלכת הסלים - אורטנסיה מרקארי  - 27.6 נקודות למשחק
* מלכת הריבאונדים - האיקסיה ג'נג  - 13.1 ריבאונדים למשחק
* מלכת האסיסטים - יאניק סואוברה  - 6 בממוצע למשחק
### חמישיית האליפות
* אורטנסיה מרקארי 
* ג'נט ארקיין 
* קטרינה מקליין 
* טרזה אדוארדס 
* האיקסיה ג'נג 

## דירוג סופי

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר פיב"א
* נתונים מאתר todor66

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1994
קטגוריה:תחרויות כדורסל באוסטרליה
קטגוריה:אליפויות העולם בכדורסל נשים
מחוז וקספורד

**מחוז וקספורד** (באנגלית: **County Wexford**, באירית: **Contae Loch Garman**) הוא מחוז באירלנד. המחוז ממוקם בפרובינציית לנסטר, ובירת המחוז היא העיר וקספורד, על שמה הוא נקרא. המחוז הוקם על אדמות הממלכה האירית העתיקה היקינסלה. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2016, מתגוררים במחוז כ-149,605 תושבים, רובם משתייכים לנצרות הקתולית. 62% מתושבי המחוז מתגוררים באזורים כפריים ורק כ-38% מתגוררים בערים ובעיירות. המחוז גובל במחוז ויקלו מצפון, במחוז קרלו מצפון מערב, במחוז קילקני ממערב ובים האירי ממזרח ומדרום.

אזור וקספורד היה מהאזורים הראשונים באירלנד שקיבלו עליהם את הנצרות, בתחילת המאה ה-5 לספירה. וקספורד הייתה האתר ההיסטורי אליו פלשו הנורמנים בשנת 1169, בהזמנתו של דרמוט מק'מורו, מלך היקינסלה ומלך לנסטר, מהלך שהיה לתחילת כיבושה של אירלנד על ידי ממלכת אנגליה. מחוז וקספורד היה משמעותי ביותר במהלך המרד האירי של 1798 נגד השלטונות הבריטיים, כאשר המורדים נחלו הצלחות משמעותיות בתחומו. גם במרידת חג הפסחא התבצעו הפגנות ומרידות בתחומי המחוז במקביל לאלו שהתרחשו בדבלין. מטוסים גרמנים הפציצו את העיירה קמפייל שבמחוז במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-1963 ביקר נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי במחוז והגיע לעיר אבותיו דונגסטאון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:לנסטר
וקספורד
המפלגה הנאצית האמריקנית

[250px|ממוזער|שמאל|[תהלוכה|מצעד של המפלגה הנאצית האמריקנית, בקולומביה שבמיזורי]]
**המפלגה הנאצית האמריקנית** (באנגלית: **American Nazi Party**; בראשי תיבות: **ANP**) היא מפלגה (ובתקופות מסוימות קבוצת מפלגות), הפועלת בארצות הברית באופן חוקי מאז 1959, ומחזיקה באידאולוגיה ובסמלים של המפלגה הנאצית הגרמנית.

בשנה הראשונה לפעילותה, המפלגה הנאצית האמריקנית נקראה World Union of Free Enterprise National Socialists (בראשי תיבות WUFENS).

מקים המפלגה והראשון שעמד בראשה היה ג'ורג' לינקולן רוקוול, טייס צי ארצות הברית לשעבר. לאחר שרוקוול נרצח, בשנת 1967, תפס את מקומו מאט קואהל (Matt Koehl). בשנת 2014 תפס רוקי סוהיידה (Rocky Suhayda) את מקומו של קואהל.

מטה המפלגה בעת הקמתה היה בווירג'יניה. בשנת 1964, העביר מייסד המפלגה את המטה לגלנדייל, קליפורניה. הסניף הראשי של המפלגה היה פעיל שם עד תחילת שנות ה-80.

בין הפעולות המפורסמות של המפלגה היה המצעד בעיירה היהודית סקוקי, שהיא פרוור של שיקגו, בשנים 1977 ו-1978 (הפרשה נודעה כפרשת סקוקי). כיום, במקום בו צעדו חברי המפלגה, עומד מוזיאון השואה של אילינוי. מאבק תושבי סקוקי נגד מצעד המפלגה זכה לתיעוד, בסרט הדרמה התיעודי "סקוקי". הסרט הקומי "האחים בלוז", המתרחש בשיקגו של סוף שנות השבעים, לועג לחברי המפלגה.

## התכנית לארגן כנס נאצים בינלאומי

לאחר פרשת עינוי הנערה היהודיה בת ה-19 ג. סירוטה ב-1961 על ידי הניאו נאצים של טאקוארה, כנקמה על הוצאתו להורג של אדולף אייכמן, תהילתו של טאקוארה גדלה מאוד. בניו יורק, הקונגרס היהודי העולמי גינה בפני האו"ם כי מנהיג הנאצים של ארצות הברית, ג'ורג' לינקולן רוקוול, מבקש ליצור קשר עם טאקוארה ומתכנן כינוס נאצי בינלאומי שייערך בבואנוס-איירס ב-1963. במקביל, אחמד שוקיירי נציג ערב הסעודית באו"ם, ב-30 בנובמבר 1962, בירך על "מסע הצלב של טאקוארה" והביע את רצונו כי רעיונותיו יתפשטו ויאומצו.
נציג ארגנטינה גינה ומחה נגד שוקיירי שתמך ב"נאצים" של מדינתו,
גם נציג צ'ילה תקף אותו בחריפות וסעודיה עצמה פיטרה את אחמד שוקיירי באמצע דצמבר 1962 על רקע זה.

עוד באותו זמן, ארגנטינה הודיעה שאסרה על ג'ורג' לינקולן רוקוול, שתכנן עריכת "קונגרס נאצי בינלאומי", להיכנס לארצה. (קודם לכן, ביולי 29, נכנס רוקוול לאנגליה באופן לא חוקי).
## ראו גם
*התנועה הנאציונל-סוציאליסטית (ארצות הברית)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

נאצית
מפלגה הנאצית האמריקנית
אמריקאית
קטגוריה:מפלגות אנטישמיות
נאצית
נאצית
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1959
מחוז אופאלי

**מחוז אופאלי** (באנגלית: **County Offaly**, באירית: **Contae Uíbh Fhailí**) הוא מחוז באירלנד. המחוז ממוקם בפרובינציית לנסטר, ובירת המחוז היא העיר טולאמור. המחוז נקרא על שם הממלכה ההיסטורית היפלגה, ששכנה בתחומי המחוז בעבר. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2016, מתגוררים במחוז כ-78,003 תושבים. המחוז גובל במחוז ליש מדרום מזרח, במחוז טיפררי מדרום, במחוז גולוויי ממערב, במחוז רוסקומון מצפון מערב, במחוז וסטמית' מצפון ובמחוז קילדייר ממזרח. רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד פגע קשות בתושבים הכפריים של מחוז אופאלי. אם בשנת 1841 התגוררו במחוז כ-146,857 תושבים, בתחילת המאה ה-20 התגוררו בו כ-60,187 בלבד, צניחה שהתרחשה כתוצאה ממוות או מהגירה. הירידה במספר התושבים המשיכה עד לשנות ה-60 של המאה ה-20, אז התגוררו במחוז כ-51,533 תושבים, ועלייה במספר התושבים נרשמה רק עם תחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, וזאת בעקבות מודרניזציה של המחוז וקרבתו לבירה דבלין. אולם, עד היום אוכלוסיית המחוז לא הצליחה להתאושש, וכיום היא מהווה בערך כמחצית מהאוכלוסייה שהתגוררה בו לפני כמעט 200 שנה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:לנסטר
אופאלי
יום השמאליים הבין-לאומי

**יום השמאליים הבין-לאומי** הוא יום מודעות המצוין כל שנה ב-13 באוגוסט. הוא נחגג לראשונה ב-13 באוגוסט 1976. כפי שמעיד שמו של היום, נוהגים לחגוג אותו מדי שנה כדי להעלות את המודעות הציבורית ליתרונות ולחסרונות שבהיותך שמאלי. הוא מפנה את תשומת הלב לאי-הנוחות הנגרמת לאנשים שידם הדומיננטית היא השמאלית בעולם שהוא ימני בעיקרו. הוא חוגג את הייחודיות שלהם ואת ההבדלים בין שמאליים (שבעה עד עשרה אחוזים מהאוכלוסייה) לבין רוב אוכלוסיית העולם. מאות מיליוני שמאליים בחברה בת-ימינו צריכים להסתגל לשימוש בכלים ובחפצים שתוכננו עבור ימניים.

ישנו גם צד נוסף ליום זה, והוא הגדלת המודעות לצרכים המיוחדים של ילדים שמאליים. בין השאר, שמאליים נמצאים בסיכון גבוה יותר לפתח סכיזופרניה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אירועים בחודש אוגוסט
שמאליות
קטגוריה:מועדים בין-לאומיים
קטגוריה:שמאליות
דוד טלשיר

**דוד טַלְשִׁיר** (תש"ה, 1944 – ז' בטבת תשע"ז, 5 בינואר 2017) היה פרופסור בחוגים ללשון העברית באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

## ביוגרפיה
דוד טלשיר נולד במעלה החמישה. למד באוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים ללשון העברית, למקרא ולהיסטוריה של עם ישראל. בשנת תשמ"א הגיש את עבודת הדוקטור שלו, שעסקה בנושא "שמות בעלי החיים בתרגום הארמי של השומרונים".

בשנים תשל"ב–תשנ"א לימד בחוג ללשון העברית באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים תשנ"א–תשנ"ז עבד במפעל המילון ההיסטורי של האקדמיה ללשון העברית. משנת תשנ"ד לימד במחלקה ללשון העברית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

נבחר לחבר-יועץ של האקדמיה ללשון העברית בשנת תשנ"ט ולחבר מלא בשנת תשס"ה. היה חבר המערכת של "לשוננו לעם", וכן היה חבר בוועדות המינוח הבאות: הוועדה לשמות צמחי ארץ ישראל, הוועדה לזואולוגיה, הוועדה לגאוגרפיה אנושית והוועדה למונחי בלשנות.

תחומי המחקר העיקריים שלו היו לשון המקרא (בעיקר העברית המקראית המאוחרת), לשון מגילות מדבר יהודה, לשון חז"ל, העברית בתקופת התחייה, הארמית לרבדיה ולניביה ומילונאות שמית. נודע גם כחוקר של לשון הריאליה: שמות בעלי חיים, צמחים, אנשים, מקומות וחפצים.

דוד טלשיר היה נשוי לצפורה טלשיר (נפטרה ב-3 באוקטובר 2016), פרופסור במחלקה למקרא, ארכאולוגיה והמזרח הקדום באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ולהם ארבעה ילדים, ובהם גייל טלשיר. הובא למנוחות לצד אשתו ציפורה בבית העלמין בקיבוץ מעלה החמישה.

## ספרו
* **שמות חיים: בעלי חיים מקומות ואנשים**, ירושלים תשע"ב.

## ממאמריו
* "מעמדה של העברית המקראית המאוחרת – בין לשון המקרא ללשון חכמים", **מחקרים בלשון** ב-ג (תשמ"ז), עמ' 161–172.
* "לשון חכמים באספקלריה של שמות פרטיים", **מחקרים בלשון** ה–ו (תשנ"ב), עמ' 225–244.
* "העברית בימי הבית השני – בית גידולה וגלגוליה", **מחקרי תלמוד** ב (תשנ"ג), עמ' 285–301.
* "הצב, החרדון והקרפדה", **[[לשוננו]]** סה (תשס"ג), עמ' 351–373.
* "חיספין – גלגוליו של שם מקום", **קול ליעקב – אסופת מאמרים לכבוד פרופ' [[יעקב בן-טולילה]]**, בעריכת דניאל סיון ופבלו-יצחק הלוי-קירטצ'וק, באר שבע תשס"ג, עמ' 191–201.
* "על משמעי אנ"ס בארמית ובעברית", **מגילות** 3 (2005), עמ' 205–229.
* "על ידיד שהוא חבר", **מחקרים בלשון** יג (2011), עמ' 39–50.

## קישורים חיצוניים

* 
* דוד טלשיר באתר האקדמיה ללשון העברית
* פרופ' משה בר-אשר, "דוד טלשיר תמ"ך", **אקדם** 58, עמ' 4–5

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: לשון עברית ולשונות היהודים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: לשון עברית
קטגוריה:חברי האקדמיה ללשון העברית
קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:מעלה החמישה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
קטגוריה:אישים הקבורים במעלה החמישה
הירוקי אראי

**הירוקי אראי** (ביפנית: **荒井 広宙**; נולד ב-18 במאי 1988) הוא הלך יפני.

## ביוגרפיה
באליפות העולם באתלטיקה 2011 שנערכה בטגו, דרום קוריאה הגיע אראי למקום התשיעי בתוצאה של 3:48:40 שעות.

באליפות העולם באתלטיקה 2013 שנערכה במוסקבה, רוסיה הגיע אראי למקום ה-11 עם תוצאה של 3:45:56 שעות.

באליפות העולם באתלטיקה 2015 שנערכה בבייג'ינג, סין הגיע אראי למקום הרביעי עם תוצאה של 3:43:44 שעות בהפרש של שלוש דקות ו-12 שניות מהמקום הראשון בו זכה מטיי טוט הסלובקי.

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים אראי שלישי עם תוצאה של 3:41:24 שעות אך נפסל עקב טענה שנגע באיון דונפיי שסיים רביעי 14 שניות לאחר אראי. מספר דקות לאחר מכן, היפנים ערערו על ההחלטה וזכו בערעור. כתוצאה מכך השיג אראי את המקום השלישי ואת מדליית הארד באולימפיאדה.

באליפות העולם באתלטיקה 2017 שנערכה בלונדון, בריטניה הגיע אראי למקום השני עם תוצאה של 3:41:17, אחרי שיאן העולם יוהאן דיניז מצרפת שהשיג את התוצאה 3:33:12 שעות ולפני בן ארצו קאי קוביאשי שהשיג את התוצאה 3:41:19 שעות.

אראי משרת כסגן משנה בכוחות ההגנה של יפן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הלכים
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים יפנים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1988
אולריקה אלאונורה, נסיכת דנמרק

**אולריקה אלאונורה, נסיכת דנמרק** (בדנית: **Ulrikke Eleonore af Danmark**; 11 בספטמבר 1656 – 26 ביולי 1693), הייתה בתו של פרדריק השלישי, מלך דנמרק ואשתו של קרל האחד עשר, מלך שוודיה.

## ביוגרפיה
אולריקה אלאונורה נולדה ב-11 בספטמבר 1656 בקופנהגן, לפרדריק השלישי, מלך דנמרק ולסופיה אמליה מבראונשווייג-לינבורג, בתם של גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג ואנה אלאונורה מהסן-דרמשטדט.

בשנת 1675 התארסה אולריקה אלאונורה עם קרל האחד עשר, מלך שוודיה, בניסיון להחליק איבה ארוכת שנים, אך מלחמת סקונה פרצה עד מהרה. במהלך המלחמה, רכשה אולריקה אלאונורה מוניטין של נאמנות לשוודיה, על ידי כך שגילתה חיבה כלפיה שבויי המלחמה השוודים. היא משכנה את תכשיטיה, כולל גם את טבעת האירוסין שלה, כדי לדאוג להם. מעלותיה האישיות ומעשי הצדקה שלה בכל תקופת כהונתה כמלכה, גרמו לעם השוודי לחבב אותה וכך הם התגברו על הקשיים שנבעו ממוצאה הדני. בדיוני המשא ומתן לשלום בין שוודיה לדנמרק שהתקיימו בשנת 1679, היו הנישואין בין קרל לבינה חלק מסדר היום והם אושרו ב-26 בספטמבר 1679, וב-6 במאי 1680 נערך טקס הנישואים שהיה קצר וצנוע.

קרל ואולריקה אלאונורה היו שונים זה מזה. קרל אהב לבלות את זמנו הפנוי בציד וברכיבה, בעוד שאולריקה נהנתה מקריאה ומאמנות. היא תיזכר בעיקר בשל פעילות הצדקה שלה. פעילותה גם הייתה מוגבלת עקב מצב בריאותה הרופף ועקב הריונותיה הרבים. קרל היה מלך מאוד פעיל ועסוק וכאשר הוא נעדר כדי לפקח על חייליו או כדי לבלות, הייתה אולריקה אלאונורה לעיתים קרובות בודדה ועצובה. הנישואין עצמם נחשבו כמוצלחים, והמלך והמלכה חיבבו זה את זה. כמלכה, הייתה אולריקה אלאונורה מעורבת מעט מאוד בחיים הפוליטיים, ודמותה של חמותה הדוויג אלאונורה מהולשטיין-גוטורפ הטילה עליה צל כבד. במהלך התהליך לביטולם של תוארי האצולה, ניסתה אולריקה אלאונורה לדבר בשמם של אלה שרכושם הופקע על ידי הכתר, אך המלך אמר לה שהסיבה שהוא נשא אותה לאישה היא לא רצונו לשמוע את עצותיה הפוליטיות. תחת זאת, היא סייעה לאלה שרכושם הופקע על ידי מתן פיצוי כספי בסתר מתקציבה האישי. אף על פי כן, אמונו האישי של קרל בה גבר בה עם הזמן, ובשנת 1690 נקב קרל בשמה כעוצרת לעתיד, במקרה שבנו יירש את כסאו לפני הגיעו לגיל הבגרות, אך לבסוף מתה אולריקה אלאונורה ארבע שנים לפני קרל. בעת מותה היא תמכה כספית בכ-17,000 אנשים, ונאמר שעל ערש דווי התוודה קרל באוזני אמו, שמאז מותה של אולריקה אלאונורה הוא לא היה מאושר כלל.

אולריקה אולאונורה האם הייתה אישה חולנית והריונותיה הרבים שברו אותה בסופו של דבר. בשנת 1693, התדרדר מצב בריאותה, וקרל הקדיש סוף סוף את זמנו לטיפול בה. ב-26 ביולי אותה שנה מתה אולריקה אלאונורה בארמון קרלברג, סולנה, ומותה השפיע קשות על קרל, והוא מעולם לא התאושש מכך.

## משפחתה
ב-6 במאי 1680 התחתנה אולריקה אלאונורה עם קרל האחד עשר, מלך שוודיה, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
* הדוויג סופיה משוודיה (1681–1708), התחתנה עם פרידריך הרביעי, דוכס הולשטיין-גוטורפ
* קרל השנים עשר, מלך שוודיה (1682–1718)
* גוסטב, נסיך שוודיה (1683–1685)
* אולריק, נסיך שוודיה (1684–1685)
* פרדריק, נסיך שוודיה (1685)
* קרל גוסטב, נסיך שוודיה (1686–1687)
* אולריקה אלאונורה, מלכת שוודיה (1688–1741), התחתנה עם פרדריק הראשון, מלך שוודיה

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נסיכות דניות
קטגוריה:נשות מלכים שוודים
קטגוריה:ילידות 1656
קטגוריה:נפטרים ב-1693
מחוז ויקלו

**מחוז ויקלו** (באנגלית: **County Wicklow**, באירית: **Contae Chill Mhantáin**) הוא מחוז באירלנד, הממוקם בפרובינציית לנסטר. בירת המחוז היא העיר ויקלו, על שמה הוא נקרא, שם אשר נלקח מהמילה *Víkingaló* בנורדית עתיקה ופירושה "מרעה הוויקינגים". לפי מפקד אוכלוסין משנת 2016 מתגוררים במחוז כ-142,332 תושבים, רובם משתייכים לנצרות הקתולית. המחוז גובל במחוז וקספורד מדרום, במחוז קרלו מדרום מערב, במחוז קילדייר ממערב, במחוז דבלין מצפון ובים האירי ממזרח.

בשטח המחוז נמצא ההר לגנקילה, שהוא ההר השני בגובהו באירלנד, שני רק לפסגות שבמחוז קרי. מחוז ויקלו היה האחרון להיות מוכרז מבין מחוזות אירלנד, וזאת רק בשנת 1606 משטחים שהיו חלק מהמחוזות דבלין וקארלו. לאחר המרד האירי של 1798, ברחו אחרוני המורדים להרי ויקלו, שם מצאו מחסה מפני הצבא הבריטי. מספר סרטים צולמו בשטחי מחוז ויקלו וביניהם - בשם האב, אקסקליבר, נ.ב. אני אוהב אותך ובארי לינדון. רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד הכניס את המחוז למשבר אוכלוסייתי חריף. מתוך 126,143 התושבים שהתגוררו במחוז בשנת 1841, נותרו בו בתחילת המאה ה-20 כ-60,824 תושבים בלבד. רק בשנת 2006 הצליחה אוכלוסיית המחוז לחזור לגודלה המקורי שלפני 1841.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:לנסטר
ויקלו
אוח יערוני

ממוזער|שמאל|130px|אוח יערוני בין העצים
**אוח יערוני** (שם מדעי: *Bubo nipalensis*) הוא מין של דורס לילה ממשפחת הינשופיים ואחד מהגדולים שבמיני הסדרה. הוא חי ביערות הטרופיים של הודו ודרום-מזרח אסיה. הוא קרוב למין קטופה מצויה. נוצות האוח היערוני יוצרות כתמים הנראים כמו לבבות.
## מאפיינים
אורכו של האוח 50–65 ס"מ ומשקלו 1.5–3.5 ק"ג. ה"אוזניים" שמצידי ראשו ארוכות מאוד ונראות כמו מחושי עש. המקור צהוב והעיניים שחורות וגדולות, הלחיים אפורות והכיפה, העורף ופלג הגוף העליון חומים. הבטן אפורה מנומרת עד הרגליים. לאוח ישנם 4 אצבעות ברגל (2 מכל צד) בעלות טפרים חדים. לאוח שריקות חדות וחזקות, מה שגרם לתושבי סרי לנקה לקרוא לו "ציפור השטן".

האוח מעופף ביערות הגשם, יערות ומורדות הרים, כולל בהימלאיה בשעות בין הערביים והלילה ומחפש מזון בבדידות.

הוא טורף על ביערות בהם הוא חי וניזון ממגוון בעלי חיים קטנים עד בינוניים. הוא ניזון מיונקים קטנים כמו עכברים, חולדות ונברנים, ארנבות, פסיונים עד לגודל של תרנגול או של טווס, גורי טורפים כמו גחניים או תן זהוב ואפילו מפרסתנים קטנים כמו איילון הודי ומונטיאקים צעירים. האוח ניזון גם מכמה זוחלים כולל נחשים ולטאות כוח ומדגים. בשונה משאר מיני האוח הוא ניזון לעיתים מנבלות כמו נבלות של עזים ואפילו של טיגריסים.

תפוצת האוח נרחבת והוא לא מצוי בסכנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1836
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי בריאן הוטון הודג'סון
קטגוריה:ינשופיים
קטגוריה:עופות: טורפי-על
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:סרי לנקה: עופות
קטגוריה:אינדונזיה: עופות
קטגוריה:מיאנמר: עופות
קטגוריה:עופות יערות הגשם של תת-היבשת ההודית
עבד א-רזאק א-נאיף

**עבד א-רזאק סעיד א-נאיף** (בערבית: **عبد الرزاق سعيد النايف**; תעתיק מדויק: עבד אלרזאק סעיד אלנאיף; ~1933 – 10 ביולי 1978) היה איש צבא ופוליטיקאי עיראקי. ראש ממשלת עיראק במשך 13 ימים. נרצח בעת גלותו בלונדון, לפי הסברה, בהוראת סדאם חוסיין.

## ביוגרפיה
נולד בעיר פלוג'ה שבמחוז אל-אנבר בסביבות שנת 1933.

א-נאיף התמנה ב-17 ביולי 1968 כראש ממשלת עיראק במקומו של טאהר יחיא , לאחר שעזר לאחמד חסן אל-בכר להשתלט על הנשיאות בהפיכה צבאית. אך הוא הודח כעבור 13 ימים, ב-30 ביולי באותה שנה, כאשר פתח אל-בכר בהפיכה שנייה ובחר לשמש במקביל כנשיא עיראק וכראש ממשלתה.

הוא גלה ללונדון, ונחשד כי שיתף פעולה עם מפלגת הבעת' הסורית ועם אש"ף כנגד משטרו של סדאם חוסיין. הוא נפצע אנושות ב-9 ביולי 1978 כשנורה בידי מתנקש ביציאה ממלון אינטרקונטיננטל  בפארק ליין שבלונדון ומת מפצעיו למחרת בבית החולים וסטמינסטר.

הרוצח, סאלם אחמד חסן, נתפס בידי עוברים ושבים ונידון ב-1979 למאסר עולם. בעקבות ההתנקשות גורשו מהממלכה המאוחדת חמישה דיפלומטים עיראקים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנשי צבא עיראקים
קטגוריה:גנרלים
קטגוריה:ראשי ממשלת עיראק
קטגוריה:הרוגי התנקשויות
קטגוריה:עיראקים שנולדו ב-1933
קטגוריה:נפטרים ב-1978
אשר גרוניס (רב)

[250px|ממוזער|אשר גרוניס, אמצע [שנות ה-30 של המאה ה-20, בריטניה]]
**אשר גרוניס** (ה'תרל"ג, 1873 – י' באב ה'תרצ"ז, 18 ביולי 1937) היה רב אשכנזי שכיהן ברבנות בפולין ובאנגליה אליה היגר בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20.

## ביוגרפיה
נולד לרב זאב גרוניס בפיוטרקוב שבפולין. משפחתו הייתה משפחת רבנים מיוחסת, אביו היה מצאצאי הרב זאב וולף הכהן מלאסק, ואמו הייתה אחותו של הרב יצחק מאיר אלתר-רוטנברג, שהתפרסם כאדמו"ר מגור, מחבר "חידושי הרי"ם". בצעירותו למד בבתי מדרש בסביבת מקום מגוריו ובא בקשרים עם כמה רבנים גדולים, הוא נסמך לרבנות בידי בית הדין של קאליש בהיותו בן שמונה עשרה, ובמקביל התכונן בזמן קצר לבחינות החובה בלימודי החול ועמד בהן בהצלחה. התארס בגיל שש עשרה עם חנה בילה, נכדת הרב הירש ביזונסקי מקונין, ונישא לה בהגיעו לגיל שמונה עשרה.

לאחר תקופת התמחות בבית הדין של סב אשתו, התמנה בשנת ה'תרס"ג, 1903, כרבה של וילצ'ין הסמוכה לקונין (ולגבול גרמניה). הוא החזיק במשרתו זו במשך תשע עשרה שנים עד שנת ה'תרפ"א, 1920. בתקופה זו פרסם מחידושיו בירחון הרבני "שערי תורה" בעריכת הרב יצחק פייגנבוים ראב"ד ורשה. בהגיעם לווילצ'ין היו לבני הזוג גרוניס שלושה בנים, ובשנות מגוריהם בעיר נולדו להם עוד ארבעה בנים ובת אחת. במקביל לפעילותו כרב ומורה הוראה, היה הרב גרוניס מעביר מדי בוקר עם שחר, שיעור בגפ"ת לקבוצת תלמידים.

בשנת ה'תר"ף, 1920, התמנה כרב בקארדיף בירת ויילס. הוא היה הרב הראשון בעיר זו וטרח רבות בהנחת התשתית לקיום חיים יהודיים בעיר. הוא יזם הקמת מוסדות חינוך ודחף הקמת מערכת כשרות בסיסית. הוא נפטר בצום תשעה באב נדחה, י' באב ה'תרצ"ז, 18 ביולי 1937.

## משפחתו
אשתו חנה בילה בת נתן נטע, נפטרה ב-10 במרץ 1943, ג' באדר ב' ה'תש"ג בקארדיף.
;בין ילדיו
* אריה ליב גרוניס - בנו הבכור, ד"ר לרפואה. כתב את ההקדמה לספרו של אביו. הוא נפטר בכ"ט באייר ה'תש"ה, 12 במאי 1945.
* אברהם גרוניס - שירת בצבא הבריטי במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה ונהרג בקרב מול צבא יפן הקיסרי, ב' בכסלו ה'תש"ג

נשיא בית המשפט העליון, השופט אשר גרוניס, הוא נכדו הקרוי על שמו. אשר הנכד הוא בנו של הבן יונה גרוניס (1899–1961).

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:רבנים בריטים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1873
קטגוריה:נפטרים ב-1937