open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ארדש (מחוז)

**ארדש** (בצרפתית: **Ardèche**) הוא מחוז בצרפת הנקרא על שמו של הנהר ארדש החוצה אותו ממזרח למערב.

המחוז שוכן בחבל הארץ אוברן-רון-אלפ ועיר הבירה שלו היא פריווה (Privas).

מערת שובה, המפורסמת בשל ציורי מערות עתיקים, נמצאת במחוז.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר המועצה הכללית

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רון-אלפ
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ: מחוזות
רולנדה שגרן

**רולנדה שגרן** (נולדה ב-7 בפברואר 1957 בשם **רולנדה קאן** בבוקרשט, רומניה) היא שחקנית וקומיקאית ישראלית.

## ביוגרפיה
רולנדה שגרן נולדה בשם רולנדה קאן כבת יחידה בבוקרשט ועלתה לישראל עם הוריה ב-1961. אביה היה ניצול השואה.

שגרן גדלה בשכונת מעוז אביב בתל אביב, ואת לימודי התיכון עשתה בבית הספר תיכון עירוני ד'.

את שירותה הצבאי עשתה שגרן בתיאטרון צה"ל.

בשנים 1977–1981 למדה משחק באוניברסיטת תל אביב בחוג לתיאטרון ובמסגרת לימודיה שיחקה בעיקר בתפקידים דרמטיים, והשתתפה במחזות "מהגוני", "מחכים לגודו", "המרפסת" ובמחזות של חנוך לוין.

## קריירה
לאחר סיום לימודיה התקבלה בשנת 1981 כשחקנית המרכז התיאטרוני בנווה צדק, ושיחקה בהצגה "נשים מוכות" בבימויה של נולה צ'לטון. באותה שנה פגשה את בעלה, השחקן ג'וליאן שגרן בפסטיבל הפנטומימה בקריית שמונה - מפגש שהוביל לסיבוב הופעות משותף ברחבי העולם, והשניים הופיעו באנגליה, באירלנד, בסקוטלנד, באוסטרליה ובטסמניה.

בשנת 1985 השתתפה בכתיבה, משחק, בימוי ועריכת של סדרת הטלוויזיה ללא מילים "התזמורת", אשר זכתה ב"פרס ורד הזהב". באותה שנה השתתפה גם בהפקת "סרטי האגדות לחו"ל" של מנחם גולן.

בשנת 1989 השתתפה בסרטו של נפתלי אלטר "כח משיכה" ובסרט המתיחות "אחד באפריל".

השתתפה בסדרות הטלוויזיה "הופה היי" לצד בעלה ג'וליאן ו"הצצקנים".

בשנים 1989–1991 השתתפה בכתיבה ובמשחק במופע הקברט הסאטירי "ציצים" עם דורין כספי ומרטין פרידמן.

בשנת 1992 הצטרפה שגרן לתיאטרון הקאמרי והשתתפה בהצגות "ראש משוגע", "מהגר עובר ושב", "מבקר המדינה", "שברי זכוכית", ו"סטריפטיז אחרון".

בשנת 1996 שיחקה לצד בעלה ג'וליאן שגרן בסרט "מי האבא?" בתפקיד בלה דוידוביץ'. 

בשנת 1998 הופיעה בתפקיד אורח באופרת הסבון של ערוץ 2 "רמת אביב גימל" גילמה את יאנה. 

בשנים 2001–2006 כיכבה במופע היחיד "רולנדה עד הסוף".

החל משנת 2007 החלה להופיע במופע היחיד "רק על עצמי לצחוק ידעתי...!".

בשנת 2011 התארחה בעונה השלישית של הסדרה הקומית "החברים של נאור" ששודרה בערוץ עשר.

בשנת 2012 הופיעה בסדרה הקומית "זנזורי" ששודרה בYes, גילמה את שירז.

בשנת 2018 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "כפולה" כסבתו של שחר (תובל שפיר).

בשנת 2022 שיחקה בסרט הדרמה-קומי הבריטי-פלסטיני "סוף שבוע בעזה" (אנ') של הבמאי יליד נצרת - באסיל חליל; שם גילמה את אימה של קרן, אותה גילמה מונא חוא.

בשנת 2023 יצאה עם מופע בידור "אדרנלינדה"

## חיים אישיים
נשואה לשחקן ג'וליאן שגרן, ולשניהם אין ילדים משותפים מתוך בחירתה של רולנדה (לג'וליאן שלושה ילדים מנישואים קודמים).

מתגוררת בעין הוד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בדרניות ישראליות
קטגוריה:בדרנים ישראלים
קטגוריה:אל-הוריות ישראליות
קטגוריה:ישראליות ילידות רומניה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1960
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ד' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ד' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות תיאטרון צה"ל
קטגוריה:בוגרי תיאטרון צה"ל
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:עין הוד: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1957
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
קפיטול מדינת פנסילבניה

**קפיטול מדינת פנסילבניה** (באנגלית: **State Capitol of Pennsylvania**) הוא מבנה הממוקם במרכז העסקים הראשי של העיר האריסבורג שבמדינת פנסילבניה, המשמש את האספה הכללית של פנסילבניה (בית המחוקקים של המדינה), את בית המשפט העליון של פנסילבניה ואת משרדי מושל המדינה וסגן מושל פנסילבניה.

המבנה תוכנן על ידי האדריכל ג'וזף מילר יוסטון בסגנון משולב בוזאר ורנסאנס איטלקי.

## היסטוריה
המבנה הוקם בשנת 1906 על פי תוכניות של האדריכל ג'וזף מילר יוסטון.
המבנה נחנך ב-4 באוקטובר 1906 על ידי מושל המדינה סמיואל וו. פניפקר, ובנוכחות נשיא ארצות הברית תיאודור רוזוולט ו-50,000 צופים. עלות בניית המבנה הסתכמה בכ-13 מיליון דולרים.

במהלך השנים שופץ המבנה מספר פעמים. בשנת 1977 נרשם המבנה במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. בשנת 1982 הוקמה ועדה של בית המחוקקים במטרה לשחזר את המבנה לצורתו המקורית ולשפצו.

## תיאור המבנה
ממוזער|שמאל|180px|כיפת בית המשפט העליון
המבנה מעוטר בעיטורים רבים הכוללים חיפוי שיש של הקירות, ציורי קיר, עיטורי זהב וחלונות ויטראז'.

המבנה בנוי בסגנון נאו-רנסאנס אולם משלב מספר סגנונות - חדר בית הנבחרים (הבית התחתון) בנוי בסגנון הרנסאנס האיטלקי, חדר הסנאט בסגנון הרנסאנס הצרפתי, ואילו חדר המושל בנוי בסגנון אנגלי.

המבנה בן חמש הקומות מצופה בגרניט מורמונט והכיפה מכופה באבני טרה קוטה ירוקות.

במבנה פסלים רבים, שהידועים שבהם הם: "אהבה ועבודה", "החוק הבלתי שבור", "עמל החיים" ו"החוק השבור" מעשה ידי הפסל ג'ורג' גריי ברנרד.

כמו כן במבנה ציורי קיר מעשה ידי הציירים ויולט אוקלי ואדווין אוסטין אבי, ורצפה המתארת את ההיסטוריה של המדינה מעשה ידי הנרי מרסר.

## גלריה

קובץ:15048 gov group photos amb 011 (35283686052).jpg|גג הקפיטול
קובץ:Harrisburg State Capitol Building.jpg|הקפיטול מזווית נוספת
קובץ:Capitol Building Facade Lit in Villanova University Colors for NCAA Tourney Win (25661743893).jpg|הקפיטול בלילה


## קישורים חיצוניים

* 
* הוועדה לשימור המבנה
* תיאור המבנה

קטגוריה:פנסילבניה: מבנים
פנסילבניה
קטגוריה:ארצות הברית: אתרים היסטוריים לאומיים
האנדרטה לנשות מלחמת העולם השנייה

**האנדרטה לנשות מלחמת העולם השנייה** (באנגלית:** The National Monument to the Women of World War II**) ממוקמת בווייטהול, ברובע וסטמינסטר של העיר לונדון, צפונית לסנוטאף. האנדרטה, מעשה ידיו של הפסל ג'ון וו. מילס, נחנכה ב-11 ביולי 2005 על ידי המלכה אליזבת השנייה.

האנדרטה מנציחה את עבודתן של הנשים במלחמת העולם השנייה, אשר נטלו על עצמן עבודות אשר נחשבו קודם לכן כ"גבריות" ו"שאינן מתאימות לנשים", ובכך אפשרו את המשך תפקודה של כלכלת הממלכה המאוחדת בימי המלחמה. 

גובהה של האנדרטה 6.7 מטרים, אורכה 4.8 מטרים, ורוחבה 1.8 מטרים. האנדרטה נראית כקיר, ומכל צדדיה תלויים 11 סוגי בגדים (ובהם מדי מקצועות - כגון מדי אחיות, ומדי צבא) עשויים מתכת, המסמלים את העבודות השונות. עלויות הקמת האנדרטה הגיעו לכמיליון ליש"ט.

## קישורים חיצוניים

*כתבה באתר ה-BBC על חנוכת האנדרטה

נשות מלחמת העולם השנייה, האנדרטה ל-
נשות מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:נשים בממלכה המאוחדת
קטגוריה:נשים ומלחמת העולם השנייה
מנקה ארובות

[שמאל|ממוזער|150px|מנקה ארובות ב[שנות ה-50 של המאה ה-19.]]

**מנקה ארובות** הוא אדם אשר עוסק בניקוי ובבדיקת הבטיחות של ארובות ופתחי אוורור.

הצורך בניקוי ובדיקת ארובות מתעורר על מנת למנוע שרפות או הצטברות גזים רעילים. דבר זה חשוב במיוחד בניקוי אחים פתוחים (המחומם באמצעות דלק) ומערכות חימום מרכזי העושות שימוש בעץ, בהם קיים סיכון להיווצרות פיח ולשרפה. גם חסימה חלקית או מלאה של הארובה (על ידי עלים, למשל), עשויה לגרום להצטברות גזים. 

מקצוע ניקוי הארובות מזוהה יותר מכל עם המהפכה התעשייתית. המקצוע נהנה מצמיחה בעידן זה, עם בניית ארובות גדולות מספיק לכניסת אדם לתוכן; ועם העיור ובניית בתי האבן. עם זאת, כבר בתקופות קדומות יותר היו מנקי ארובות. במאות ה-15 וה-16 היה רווח סגנון בניית בתים גבנוניים בצורת מדרגות, אשר הקלו על מנקה הארובות להגיע אל הארובה. 

קיימות מסורות באירופה באשר למנקי ארובות. בבריטניה נהוג להזמין מנקה ארובות בשכר שילחץ את ידי החתן והכלה בחתונות, שכן הוא נחשב כמביא מזל טוב. מנקה ארובות מביא מזל הופיע גם ביצירות בדיוניות: ב"מרי פופינס" פוגשים הילדים מנקה ארובות אשר מסייע להם (ובסרט "מרי פופינס" הוא אף פוצח בריקוד על גגות העיר). 

עם המעבר להסקה באמצעות דלק והתפתחות הטכנולוגיה, הולך מקצוע זה ונעלם.

## קישורים חיצוניים

* גל קרניאל, אנשים עובדים - מנקה ארובות - ריאיון עם מנקה ארובות ישראלי באתר nrg.

קטגוריה:מקצועות הניקיון
קטגוריה:מקצועות עבר
צעדת המלח

שמאל|ממוזער|250px|גנדי בעת מצעד המחאה על מונופול המלח

**סאטיאגרהאת המלח** הייתה פעולת מרי אזרחי לא אלים נגד שלטון האימפריה הבריטית בהודו, שהתמקד במס המלח שהטיל ממשל זה. המרי החל ב**צעדת המלח לדאנדי** ב-12 במרץ 1930. זו הייתה פעולת ההתנגדות הראשונה נגד השלטון הבריטי לאחר פונרה סווארג', הכרזת העצמאות על ידי מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי. מהאטמה גנדי הוביל את **צעדת דאנדי** מהאשראם שלו באזור עיר אהמדאבאד אל הכפר דאנדי בחוף הים (היום במדינת גוג'ראט), כדי להפיק מלח מהים הערבי. הודים במספרים גדלים והולכים הצטרפו אליו במהלך הדרך. בסופו של המסע בן 400 הקילומטרים, ב-6 באפריל 1930 הפר גנדי את חוק המלח שאסר על הפקה של מלח מתחרה במונופול הבריטי. דבר זה הצית פעולות נרחבות של מרי אזרחי נגד הראג' הבריטי בהן השתתפו מיליוני הודים.

## רקע
בשנת 1927 מינתה ממשלת בריטניה את "הוועדה הסטטוטורית ההודית" לרפורמה חוקתית בהודו בראשותו של סר ג'ון סימון ובהשתתפות קלמנט אטלי (שהפך לאחר מכן לראש הממשלה הבריטי שפיקח על הענקת העצמאות להודו ופקיסטן מאוחר יותר). ועדת סימון לא התקבלה באהדה בהודו ובכירים רבים בהודו לא קיבלו את עבודתה ולא שיתפו פעולה עימה. בוועידה בקולקטה בדצמבר 1928 קידם גנדי החלטה הקוראת לממשלה הבריטית להעניק להודו מעמד של דומיניון או שיפתח נגדה קמפיין לא-אלים חדש שמטרתו השגת עצמאות מלאה להודו. גנדי מיתן את דעותיהם של אנשים צעירים יותר כמו סובהש צ'נדרה בוס וג'ווהרלל נהרו שרצו לתבוע עצמאות מיידית, אבל גם שינה את עמדתו שלו, למתן אורכה של שנה אחת בלבד במקום שנתיים.

הבריטים לא הגיבו. ב-31 בדצמבר 1929 נפרס דגלה של הודו בלאהור. ב-26 בינואר 1930 חגגה מפלגת הקונגרס שהתכנסה בלאהור את יום העצמאות ההודי. לאחר עצמאות הודו, קובלה חוקת הודו באופן סמלי ב-26 בינואר 1950, והוא נחגג מאז כיום הרפובליקה.

## צעדת המלח
בהתאם להבטחתו, פתח גנדי בסאטיאגרהא חדשה נגד מס המלח במרץ 1930, ששיאה היה צעדת המלח המפורסמת לדאנדי מ-12 במרץ ועד ל-6 באפריל 1930. גנדהי צעד 400 קילומטרים מאהמדאבאד (בירת גוג'ראט) לדאנדי (כפר חוף קטן במדינה זו), כדי להפיק מלח בעצמו. אלפי הודים וכתבי עיתונות מרחבי העולם התלוו אליו במסעו אל הים.

גנדי נעצר ב-5 במאי 1930, מספר ימים לפני ביצוע של פשיטה מתוכננת על מפעלי המלח בדהראסאנה (Dharasana) בגוג'ראט. מצעד דנאדי והמאבק העוקב בדהראסאנה משכו את תשומת לבה של התקשורת העולמית אל תנועת העצמאות ההודית, וזו העניקה לנושא כיסוי נרחב בעיתונים וביומני קולנוע.

הסאטיאגרהא נגד מס המלח נמשכה במשך שנה כמעט, ונגמרה כאשר שוחרר גנדי מכלאו, והחלו הדיונים עם המשנה למלך לורד אירווין בוועידת השולחן העגול ההודית השנייה.

יותר מ-80,000 הודים נעצרו כחלק מסאטיאגרהאת המלח. למאבק הייתה השפעה משמעותית בשינוי הגישה של בריטניה והעולם כלפי השאלה של עצמאות הודו, והוא גרם להודים רבים להצטרף לראשונה למאבק, אם כי נכשל בהשגת ויתורים מדיניים משמעותיים מצד הבריטים. המאבק נחשב לאחד הקמפיינים המוצלחים ביותר של גנדי, ובצד הפרסום של המאבק, הוא הקנה פרסום בינלאומי רב גם לגנדי עצמו. בין היתר נבחר גנדהי ב-1930 לאיש השנה של השבועון טיים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תנועת העצמאות ההודית
קטגוריה:אי-אלימות
קטגוריה:מלחים
קטגוריה:מוהנדס קרמצ'נד גנדי
מטבחי אמריקה הלטינית

**מטבחי אמריקה הלטינית** הוא מונח המתייחס למאכלים האופייניים למדינות רבות באמריקה הלטינית. עם זאת, בשל שטחה העצום של אמריקה הלטינית, קיים שוני בין מדינה למדינה ובין המטבחים האזוריים. 

בין המרכיבים האופייניים למטבחי אמריקה הלטינית: תירס (למשל: טורטיות, טמלה, פופוסה, אומיטה), סוגי רוטב סלסה ומיני רטבים אחרים (גואקמולה, פיקו דה גאיו, מולה, צ'ימיצ'ורי, פברה). התבלינים האלה מעניקים למטבחי אמריקה הלטינית את טעמם הייחודי; אך קיימים הבדלים חשובים בין המדינות ובתוכן. 

קיים גם גיוון במשקאות. בין המשקאות הנפוצים והאופייניים לאמריקה הלטינית, ניתן למצוא את המאטה, הפיסקו, האורצ'טה, הצ'יצ'ה, האטולה, קקאו ואגוואס פרסקאס (מילולית: מים קרים, אך למעשה משקה קל מתוק). 

בין המנות האחרונות המקובלות במדינות השונות באמריקה הלטינית, ריבת חלב (שמקורה בארגנטינה אבל השימוש בה התפשט למרבית מטבחי מדינות האזור) ותוצריה (כמו למשל האלפחור בארגנטינה, הטחה הפרואנית והקחטה המקסיקנית), פודינג אורז, עוגת טרס לצ'ה, וקרם קרמל (או פלאן, כפי שהוא נקרא בארגנטינה ובמדינות אמריקה הלטינית). 


תמונה:Carrburritos salsas and chips.jpg|סוגי רוטב סלסה 
תמונה:El tango guacamole.jpg|גואקמולי
תמונה:Asado Bogotano.jpg|אסאדו בשר ותירס


*
עגור אמריקאי

ממוזער|ימין|משפחת עגורים
**עגור אמריקאי** או **עגור קורא** (שם מדעי: *Grus americana*) הוא עוף נדיר, בן למשפחת העגוריים. מקור שמו, "העגור הקורא", בא לו בשל קריאתו הרעשנית הנשמעת למרחק של 3 קילומטרים. זהו מין העגור היחיד, מלבד העגור הקנדי, החי בצפון אמריקה.

## מאפיינים
גובהו של עגור זה עד 140 ס"מ. מוטת כנפיו מגיעה עד שני מטרים. צבעו לבן, קצות כנפיו שחורים ופניו אדומים. הוא ניזון מדגים קטנים, צפרדעים ומיני יצורים קטנים. ניזון גם מחיטה, זרעים וצמחי מים.

תוחלת חייו של העגור בטבע היא 22-24 שנה.

בית הגידול של העגור האמריקאי הוא בטייגה ובמוסקג (Muskeg). כנרמז משמו, העגור האמריקאי חי ברחבי צפון אמריקה ומקנן בצפון אמריקה ובסיביר. הוא חורף באזור שבין דרום קנדה ועד צפון מקסיקו. העגורים נודדים דרומה בחורף וחוזרים צפונה לפני בוא האביב. מחזור הרבייה של העגור ארוך למדי. הנקבה מטילה שתי ביצים, בדרך כלל בסוף אפריל ועד אמצע מאי. רוחב הביצים כ-6.5 סנטימטרים, אורכן כ-10 סנטימטרים, משקלן כ-190 גרם וצבען כצבע זית עם פסים חומים. הדגירה נמשכת בין 27 ל-36 ימים. העופות מונוגמיים, כלומר הם חיים ביחד עם בן או בת זוג יחידים במשך כל חייהם. שני ההורים שותפים בבניית הקן, בדגירה ובטיפול בצאצאים. הצאצאים הם אפרוחים - עיניהם פקוחות, והם לומדים לשחות ולרוץ רק דקות אחדות לאחר בקיעתם. כעבור עשרה שבועות העגורים הצעירים מסוגלים לעוף. עד גיל שישה או שמונה חודשים הם מקבלים את מזונם מהוריהם.

העגור האמריקאי הוא אחד ממיני העופות הנדירים ביותר באמריקה הצפונית. ב-1941 נמנו 21 פרטים בלבד, ובסוף שנות ה-60 של המאה העשרים נמנו 50 פרטים בבר ו-18 בשבייה. רבים מהעגורים מתים בנדידה כתוצאה ממזג אוויר סוער, אחרים נופלים קורבן לציידים. בנוסף לכך בני אדם ביראו את מקומות המחיה של העגורים. העגור האמריקאי הוכרז כמין הנתון בסכנת הכחדה רק ב-1971, ורק משנות השבעים החלו מאמצים ממשלתיים לשימור המין, אשר כללו חקיקה המלווה בהטלת קנסות על ציידי העגורים. למרות זאת המין עודנו נמצא על סף הכחדה. נכון לאפריל 2007 נמנו 340 פרטים בבר, ו-145 בשבייה.

## לקריאה נוספת
* ג'ניפר הולנד, **שיבת העגורים**, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 145, יוני 2010

## קישורים חיצוניים

* 
* עגור אמריקאי באתר BirdLife International
* תוכנית על ניסיונות השימור וההצלה של העוגר האמריקאי בפודקסט רדיולב.

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
אמריקאי
קטגוריה:פארק לאומי ילוסטון: בעלי חיים
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
אנדרטת מייקל פאראדיי

**אנדרטת מייקל פאראדיי** (באנגלית: **Michael Faraday Memorial**) היא אנדרטה לזכרו של המדען מהתקופה הוויקטוריאנית מייקל פאראדיי. האנדרטה נמצאת באזור אלפנט אנד קאסל ברובע סאת'ק של העיר לונדון בממלכה המאוחדת.

## היסטוריה ותיאור האנדרטה
האנדרטה עשויה פלדת אל חלד, צורתה קופסתית, והיא עוצבה על ידי האדריכל הברוטליסטי רודני גורדון בשנת 1959 ונבנתה בשנת 1961 במרכז כיכר באלפנט אנד קאסל, בסמוך לשכונת ניואינגטון באטס בה נולד פאראדיי.

בתוך קופסת האנדרטה ממוקמת תחנת תמסורת חשמלית של קו נורת'רן של הרכבת התחתית של לונדון (שימוש ראוי לאור העובדה שפאראדי היה אחד מחוקריו הראשונים של החשמל). 

גורדון תכנן את האנדרטה מזכוכית מתוך כוונה שיראו את השנאים שבתחנת הממסר, אולם מחשש של ונדליזם הוחלט לבנות את האנדרטה מפלדה.

בשנת 1996 הוכרזה האנדרטה כמבנה בעל חשיבות אדריכלית המיועד לשימור. באותה שנה שונתה תאורת האנדרטה בעקבות תחרות שארגנה רשת ה-BBC במסגרת תוכנית הילדים בלו פיטר.

תוכניות לפיתוח האזור כוללות הצעה להזזת האנדרטה 400 מטרים לכיוון דרום מזרח ולהציבה בסמוך למוזיאון קאמינג.

## קישורים חיצוניים

*תיאור האנדרטה
*תיאור האנדרטה באתר riskybuildings

קטגוריה:ברוטליזם
פאראדיי, אנדרטת מייקל
קטגוריה:סאת'ק
עופר קורנפלד

**עופר קורנפלד** (נולד ב-1963) הוא יזם היי-טק ופעיל פוליטי ישראלי.

## ביוגרפיה
קורנפלד נולד בקריית אתא והוא בוגר בית הספר התיכון המקיף העירוני ע"ש רוגוזין במגמת אלקטרוניקה. שימש חניך ומדריך בקן המקומי של "השומר הצעיר". לאחר לימודי התיכון למד הנדסת תוכנה בטכניון במסגרת העתודה האקדמית ושירת כמהנדס תוכנה בחיל האוויר.

בשנת 1995 ייסד את "גאיה תעשיות תוכנה" שעסקה בשירותים מתקדמים לנודדים (Roamers) המשתמשים בטלפון סלולרי. בשנת 2000 נמכרה "גאיה" ל"קומברס" בכ-120 מיליון ש"ח. עם מכירת החברה עזב את עולם ההיי-טק והעסקים ועבר לעסוק בפוליטיקה.

בשנת 2002 הקים קורנפלד את תנועת "עבודה חדשה", בתוך מפלגת העבודה, שניסתה לפקוד אנשים שלא היו מעורבים במפלגת העבודה על מנת לשנות את התוכן, ההנהגה והתדמית של המערכת הפוליטית ולהפוך את העבודה לאלטרנטיבה אטרקטיבית לשלטון. קורנפלד התמודד בפריימריז לרשימת מפלגת העבודה לכנסת ה-16 וזכה במקום ה-47 (הלא ריאלי) ברשימה לכנסת. בעת ההתמודדות על ראשות מפלגת העבודה בשנת 2005 תמך בעמיר פרץ, והיה אחד מהאנשים שאותם הבליט פרץ על מנת להוכיח שקיימת תמיכה בו גם בעולם העסקי. הוא התמודד על מקום ברשימת העבודה לכנסת ה-17, ונבחר למקום ה-43 הלא ריאלי. ברשימת המפלגה בבחירות לכנסת התשע עשרה הוצב קורנפלד במקום ה-22, ובבחירות לכנסת ה-24 הוצב במקום ה-56 ברשימת העבודה.

בשנת 2011 שימש קורנפלד בהתנדבות כראש מטה הבחירות של ח"כ שלי יחימוביץ' לראשות מפלגת העבודה. לאחר ניצחונה של יחימוביץ' הוא שימש בהתנדבות כראש המטה של יו"ר העבודה.

קורנפלד הוא חבר הנהלת "בית נועם" לטיפול באלימות במשפחה. החל מ-2006 הוא יו"ר מרכז "הוויה" ועורך טקסי חתונה יהודיים-חילוניים. כמו כן הוא יו"ר הוועד המנהל של ישראל חופשית. 

בשנת תשע"ה קיבל תואר ד"ר בכלכלה מטעם אוניברסיטת תל אביב.

נשוי לאורית ואב לשני ילדים. מתגורר ברמת גן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:בוגרי תיכון רוגוזין, קריית אתא
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:פעילי מפלגת העבודה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
טרנספפטידאז

[שמאל|ממוזער|400px|טרנספפטידאז ב-[E. Coli מחבר בין חומצה דיאמינופימלית לבין אלנין]]
**טרנספפטידאז** הוא אנזים חיידקי המזרז את יצירתם של קשרים צולבים בשרשראות הפפטידוגליקן שמהן נוצרת דופן התא הקשיחה של החיידקים. לאנזים יש שמות נוספים כגון DD-פפטידאז, DD-טרנספפטידאז, D-אלניל-D-אלנין קרבוקסיפפטידאז וסוג-סרין D-אלנין-D-אלנין קרבוקסיפפטידאז.

האנטיביוטיקה פניצילין נקשרת ומעכבת את פעילותו של הטרנספפטידאז באמצעות יצירת תוצר ביניים יציב ביותר הנקרא פניצילול-אנזים. בעקבות הקישור בין הפניצילין והטרנספפטידאז האנזים מכונה בשם "חלבון קושר פניצילין". קשירת השרשראות החלבוניות חיונית לצורך יצירה תקינה של דופן התא הקשיחה.

קטגוריה:אנזימים
COM (ממשק חומרה)

ממוזער|200px|ממשק COM בעל 9 פינים

**COM** הוא ממשק טורי (או "סריאלי", מאנגלית "Serial") נפוץ במחשבים. ה-COM המוכר כיום תואם ליציאת COM של המחשבים ממשפחת IBM-PC.
בעבר, חיבור ה-COM של המחשב היה על-בסיס בקר תקשורת טורי שכללו רכיב UART והוכנס לחריץ ההרחבה של המחשב (לרוב במחשבים הישנים כמו פנטיום 1 ומטה). כמו כן, בעבר המחבר הפיזי של ה-COM היה מסוג D-type עם 15 פינים.
כיום ממשק הזה משולב בתוך המעגל האלקטרוני של לוח האם של המחשב, ומשתמש במחבר פיזי מסוג D-type עם 9 פינים.

אין לקשר תמיד את יציאת ה-COM כיציאה פיזית דווקא. מפני שלאורך השנים, מערכות הפעלה וחומרות שונות פיתחו תמיכה טובה בממשק ה-COM, ממשיכים להשתמש בממשק זה כממשק וירטואלי, ואמצעי ממשק חדשים (כגון מודמים, כרטיסי רשת וכו') ממפים את עצמם כיציאת COM וירטואלית.

במחשבים כיום, ממשקי COM1 ו-COM2 הם ממשקים פיזיים בעלי כתובות I/O (אזור בזיכרון שמחולק לשליחת וקבלת מידע) ובעלי ערוצי IRQ (בקשת פסיקה - Interrupt Request) שונים. (ניתן לשנות את הכתובות והערוצים ב-BIOS של המחשב - במחשבים ישנים יותר היה צורך לעשות זאת על ידי מפסקים על הכרטיס או "ג'אמפרים".)

ממשקי COM3 ומעלה הם בדרך כלל יציאות וירטואליות לשימוש התקני חומרה אחרים אשר מקושרים למנהל ההתקן ומממשים את התקשורת בצורה גנרית כדי לאפשר ממשק נוח יותר למפתחים (ברוב שפות הפיתוח יש כלים מוכרים ונוחים לתקשורת מול יציאות COM במחשב).

## ראו גם
* חומרה – מונחים
** LPT
** USB
** FireWire
* RS-232

קטגוריה:אפיקי מחשב
ن

האות **נוּן** (בערבית: **نون**) היא האות העשרים וחמש באלפבית הערבי. לפניה באה האות מים ואחריה האות הא.

נון מייצגת את העיצור /n/ (כמו נו"ן). נון משמשת כאות משקלית בפעלים רבים, בעיקר בגופים ראשון רבים ובגופים שני ושלישי נקבי רבים בזמן הווה, כך לדוגמה במשקל תַפְעַלְנַ (ﺗﻔﻌﻠﻥ), שמציין פועל בגוף שני רבים נקבי, בזמן הווה.

בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין וגם מצד שמאל, כמו בשאר האותיות למעט דוד'ארז.

מקור האות נון הוא ב"נון" הפניקית, ויש לה מקבילות ברוב האלפביתים:
* אלפבית עברי – נ
* אלפבית לטיני – N,n
* אלפבית יווני – Ν,ν
* אלפבית סורי – ܢ

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אותיות בערבית
זוכי פרס ישראל

שמאל|ממוזער|250px|אות פרס ישראל
**[[פרס ישראל]]** הוא פרס שמעניקה מדינת ישראל לתושביה או לארגונים שונים, כהוקרה על פעילותם, במגוון רחב של תחומים. הענקת הפרס נערכת מדי שנה במוצאי יום העצמאות בירושלים בטקס ממלכתי בהשתתפות ראשי המדינה, אך שמות הזוכים מתפרסמים חודשים אחדים קודם לכן. הענקת הפרס החלה בשנת 1953 ביוזמתו של שר החינוך, בן-ציון דינור.

**להלן רשימה ממוינת, לפי שנה, של זוכי הפרס לאורך השנים:**

ממוזער|800px|מרכז|הדמיית נתונים על זוכי פרס ישראל לפי שנת זכייה, תחום ותת-תחום, מגדר וקבוצת גיל

## קישורים חיצוניים

*רשימת מקבלי פרס ישראל, באתר פרס ישראל
* פרויקט רשימת "זוכי פרס ישראל" באתר הגנאלוגי - Geni

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יום העצמאות
תולעים טפיליות

250px|ממוזער|ביצי תולעי מעיים
**תולעים טפיליות**, או **הלמינתים** (באנגלית: **Helminths**), הן קבוצה לא-טקסונומית של יצורים איקריוטיים טפילים, אשר בניגוד לטפילים חיצוניים כמו כינים או פרעושים, חיים בתוך גופו של הפונדקאי שלהם וניזונים בו, בעודם מפריעים למערכות גופו, למשל על ידי תחרות על חומרי מזון או גרימת מחלות. אלו החיים בתוך מערכת העיכול של הפונדקאי משתייכים לקבוצת טפילי המעיים. התולעים הטפיליות יכולות לחיות בתוך בעלי חיים שונים, כולל באדם, וחלקן אף טפילים בלעדיים של האדם.

התולעים הטפיליות נחלקות לתולעים נימיות ולתולעים שטוחות, אשר בתורן נחלקות לעלקות ולשרשורים. ענף המחקר החוקר את מחלקת התולעים הטפיליות נקרא הלמינתולוגיה.

## ראו גם
* תולעת סיכה
* מבנדאזול (התרופה "ורמוקס")

## קישורים חיצוניים

* מידע נוסף על תולעי מעיים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
טפיליות
קטגוריה:בעלי חיים טפיליים
קטגוריה:שמות עממיים של בעלי חיים
אקלים ארגוני

**אקלים ארגוני** (Organizational Climate) הוא תהליך הכימות של התרבות בארגון.
מוגדר לרוב כדפוסים אשר חוזרים על עצמם. דפוסים כגון התנהגויות, דעות, ערכים ותחושות אשר מאפיינות את העבודה בארגון.  אקלים ארגוני הוא מצב **המושפע** מאוד מהסביבה ובסיטואציה, ולכן נחשב לרוב לזמני וגמיש יותר לשינוי מאשר  תרבות ארגונית. שני קשיים מרכזיים במושג אקלים ארגוני הם איך להגדיר אקלים ואיך למדוד אותו בצורה אפקטיבית ברמות שונות של בדיקה.

## השפעות האקלים הארגוני
אקלים ארגוני מושפע הן מגורמים פנימיים והן מחיצוניים. לדוגמה, אם מנהיגי הארגון נמצאים במצב רוח מסוים, אותו מצב רוח עלול לעבור לארגון כולו.

לפי מחקר של K.L. Rogg et al, נמצאה עדות לכך שלפרקטיקות משאבי אנוש ישנה השפעה על האקלים הארגוני אשר בתורו משפיע על שביעות רצון לקוחות הארגון.

תוצאות מחקרים אחרים תומכות בקשר שבין אקלים ארגוני לבין גורמים רבים כגון שמירה על משרה, שביעות רצון בעבודה, מוכנות לחדשנות ושינוי. בכך בעצם אקלים ארגוני משפיע על אפקטיביות העובד, דבר שמשפיע על אפקטיביות הארגון. בנוסף נמצא במחקרים קשר בין האקלים הארגוני לבין תחושות לחץ אצל העובדים בארגון.
כאשר האקלים הארגוני קשוב לצרכיי העובד, נצפה לשיפור בביצועי ובשביעות רצון העובד. כאשר האקלים הארגוני אינו תואם את צרכיו ומטרותיו של העובד, רמת הביצוע ושביעות הרצון יהיו נמוכות יותר.
אקלים אשר משדר פתיחות, שקיפות והבנה יגרום לעובדים בארגון הרגשת נוחות. בארגון לא בריא ניתן לצפות לאקלים אשר מעודד הדחקת רגשות.
חשוב שאקלים ארגוני ישתנה עם הזמן ולא יישאר קבוע, דבר זה יגרום לארגון להיתפס כאנושי יותר.

## גישות למושג האקלים
למושג האקלים ישנן שתי גישות מרכזיות.
**גישת הסכמה הקוגניטיבית**, לפיה מתייחסים למושג האקלים כתפיסה והתרשמות אישית וסובייקטיבית של הפרטים לגבי הארגון בו הם נמצאים. לפי גישה זו הערכת אקלים צריכה להתבצע ברמה האישית.
**גישת התפיסה המשותפת**, גישה זו מדגישה את החשיבות של התפיסה המשותפת בכך שהיא מגדירה את האקלים. לפיה, אקלים ארגוני הוא מערכת של תכונות הקיימות בארגון לאורך זמן, מבחינות אותו מארגונים אחרים ומשפיעות על התנהגות הפרטים המרכיבים אותו.

## היסטוריית מחקר האקלים
ראשית המחקר הנה במחקרי הגשטלט. במחקרים אלו החל הרעיון לפיו קבוצה המורכבת מפרטים הנה יותר מאשר אוסף הפרטים שבה.
בשנת 1939 במסגרת מחקר של השפעת מנהיגות על קבוצות ילדים, נכנס מושג האקלים לתחום הפסיכולוגיה החברתית.
לאחר מלחמת העולם השנייה המשיכו המחקרים בנושא ובדקו קשרים בין האקלים והאטמוספירה במקומות העבודה לבין ביצועי העובדים בטווח הקצר והארוך. מחקרים אחרים בדקו את השפעת התנהגות ותכונות מנהיג הארגון על האקלים הארגוני.

## ראו גם
* אקלים שירות

קטגוריה:סוציולוגיה ארגונית
קטגוריה:פסיכולוגיה ארגונית
לעוסית

[שמאל|ממוזער|250px|פירות [מלון מר, לפני ואחרי הבשלה]]

**לעוסית** (שם מדעי: *Momordica*) סוג של צמחים מטפסים ממשפחת הדלועיים הנפוצים באפריקה הטרופית,אסיה הטרופית ואוסטרליה. בני הסוג **לעוסית** הם ככלל חד-שנתיים ממוצא טרופי המניבים פרי מר דמוי קישוא. המינים מגודלים על ידי האדם מאפריקה עד סין ומשמשים לנוי, מאכל ורפואה עממית.

בישראל קיימים שני מינים, שהובאו כנראה על ידי עובדים זרים:
* לעוסית מטפסת - *Momordica balsamina*, הרעילה.
* מלון מר - *Momordica charantia*, המשמש כירק מאכל בארצות מסוימות, בדומה למלפפון.

הלעוסית המטפסת היא מין פולש במטעים בישראל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:דלועיים
לעוסית מטפסת

**לעוסית מטפסת** (שם מדעי: *Momordica balsamina*) היא מין של מטפס חד-שנתי ממשפחת הדלועיים. מוצאו מאפריקה הטרופית והוא קרובו של המלון המר, המשמש למאכל. פירותיה הכתומים של הלעוסית המטפסת, לעומת זאת, אינם אכילים. הלעוסית המטפסת היא מין פולש במטעים בישראל, בייחוד, בפרדסי הדרים, שם היא מצטרפת לארויה ומיני האספרג.
## מאפיינים
עלי הצמח משוננים ומאוצבעים קמעה, בדומה לעלי הגפן, אך קטנים בהרבה. הדמיון לגפן מחוזק על ידי הקנוקנות האופייניות למין. הפריחה מתחילה בעונת הקיץ. הפרחים קטנים, בצבע קרם ומואבקים על ידי חרקים. הפירות בגודל שזיף, אדומים-כתומים ומזכירים מעט פנס סיני בצורתם. הם נושאים שורות של קוצים רחבים ורכים. פנים הפרי מכיל זרעים שטוחים, עטופי ציפה אדומה דביקה. זמן ההבשלה הוא בסתיו עד סוף החורף. באותה תקופה הפרי נוטה להתבקע ולשחרר את הזרעים.

המין הובא לראשונה לאירופה בשנת 1568 ומאז הפך לצמח מעזבות שכיח בחלקים רבים של העולם, בייחוד באסיה ואוסטרליה.


Momo2.jpg|פרי ריק אחרי פליטת הזרעים
Momo3.jpg|פרי שלם


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:דלועיים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: צומח
קטגוריה:צמחים ביערות הגשם של אפריקה
הטבלה המחזורית (ספר)

שמאל|ממוזער|250px|היסודות מהטבלה המחזורית המופיעים ככותרות לסיפורים בספר
**הטבלה המחזורית** (באיטלקית: ***Il Sistema Periodico***) הוא קובץ סיפורים קצרים מאת פרימו לוי שפורסם לראשונה בשנת 1975. בהצבעה שנערכה בשנת 2006 במכון המלכותי בלונדון הוכתר הקובץ כספר המדע הטוב ביותר בכל הזמנים.

הסיפורים עוסקים במגוון נושאים: חוויות ממחנה ריכוז נאצי, על העבודה ככימאי, אנקדוטות אמיתיות ופנטזיות דמיוניות היוצרים יחדיו נקודת מבט על חיי המחבר דרך משקפי מדע הכימיה. לכל אחד מעשרים ואחד הסיפורים ניתן שם של יסוד מהטבלה המחזורית המתקשר בצורה כלשהי לסיפור.
כל הסיפורים מסופרים בגוף ראשון (מלבד "גופרית", "טיטניום" ו"פחמן" שבהם המספר מתפקד כקריין).

הספר מתאר בעיקר את חייו של לוי לפני ואחרי התקופה שבילה במחנה הריכוז אושוויץ ומדלג מרגע מאסרו על ידי כוחות הרפובליקה האיטלקיים בנובמבר 1943 (הסיפור "זהב") ועד שחרורו מאושוויץ על ידי הצבא האדום בינואר 1945 (הסיפור "צריום"). 
בתחילת הסיפור "צריום" מתייחס לוי במרומז לשתי יצירות אחרות שלו – "ההפוגה" ו"הזהו אדם?", שעוסקים בעיקר בתקופת מאסרו במחנה הריכוז (שניהם ראו אור בעברית).

הספר תורגם לעברית על ידי עמנואל בארי ויצא לאור בסדרת "הספרייה", שקדמה לסדרת הספרייה החדשה, מבית הוצאת הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, תל אביב 1987 (בשנת 2001 הופיע בהוצאה מחודשת ובעטיפה שונה בסדרת הספרייה החדשה).

## הפרקים בספר
* ארגון – סיפורה של משפחתו של לוי באיטליה
* מימן – על שני ילדים המתנסים באלקטרוליזה
* אבץ – במעבדת מחקר באוניברסיטה
* ברזל – תקופת התבגרותו של לוי, המתארת את הרי צפון איטליה ואת חוקי הגזע
* אשלגן – על תוצאות מפתיעות וגישות למחקר במעבדה
* ניקל – על ניסיונות להפקת ניקל מהמחצבים במכרה
* עופרת – סיפורו של בן לעם קדום המפיק עופרת (סיפור בדיוני)
* כספית – על החיים באי בודד שמתגלה בו כספית (סיפור בדיוני)
* זרחן – על ניסיונות למציאת תרופה לסוכרת ממקור צמחי
* זהב – על תקופת מאסרו של לוי והמחתרת באיטליה
* צריום – על גנבה ועיבוד צריום על מנת לשרוד במחנה הריכוז אושוויץ
* כרום – הצלת צבעים ולכות שהתייבשו
* גופרית – על עבודה שגרתית במעבדה (סיפור בדיוני)
* טיטניום – על הלובן של תחמוצת הטיטניום בצבע לבן (סיפור בדיוני)
* ארסן – מציאת זיהום בדוגמת סוכר שהורעלה
* חנקן – על ניסיונות להפיק מוצרים לקוסמטיקה מהפרשות תרנגולות
* בדיל – סיפורה של מעבדה ביתית המפיקה בדיל
* אורניום – על עבודתו של לוי כסוכן מכירות וחקירת גוש של מתכת
* כסף – על פגישת מחזור והשפעת הכסף על לוחות לצילום
* ונדיום – יצירת קשר עם כימאי גרמני, שהיה מבין מנהלי המפעל באושוויץ, לאחר המלחמה
* פחמן – סיפורו של אטום פחמן וגלגולו בטבע (סיפור בדיוני)

מלבד אלה הדמיוניים מסודרים הפרקים בספר בסדר כרונולוגי. הסיפור "ונדיום" יוצא דופן: למרות הופעתו כסיפור לפני האחרון בספר, הוא מתרחש זמן רוב קודם לכן מבחינה כרונולוגית.

## קישורים חיצוניים

* על גלגולו של פחמן, פרק 'פחמן' מתוך הספר
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרים על השואה
קטגוריה:אוטוביוגרפיות
קטגוריה:ספרות איטלקית
קטגוריה:ספרי 1975
קטגוריה:ספרי הספריה החדשה
קטגוריה:יהדות איטליה בספרות ובקולנוע
קטגוריה:אוספי סיפורים קצרים
יחס שוטף

**יחס שוטף** הוא מדד המשמש לייצוג נזילות פיננסית של תאגיד, חוסנו הפיננסי ויכולתו לפרוע את התחייבויותיו מתוך נכסיו השוטפים בטווח הקצר.

היחס השוטף מחושב על ידי חלוקת הנכסים השוטפים בהתחייבויות השוטפות.

קיימת משמעות שונה ליחס השוטף לכל חברה וזאת בהתאם לאופיה והמאפיינים של הנכסים וההתחייבויות השוטפות שלה. לכאורה יחס של 1 מעיד על איזון, אולם יחס כזה מהווה בדרך כלל יחס גבולי מדי, וקיימת בו סכנה שהמשאבים הנזילים אינם מספיקים לכיסוי תשלומים לטווח קצר. באופן כללי, חברות בעלות מלאי קטן שרוב מכירותיהן במזומן או לחלופין שכמעט ואין להן בעיות גבייה, יכולות לפעול עם הון חוזר נמוך מזה של חברות, שברכוש השוטף שלהן, יש מרכיב מלאי גבוה ואשר מוכרות את מוצריהן באשראי.

יחס שוטף של 2 נחשב סביר. לעיתים נדרשות חברות על ידי מלווים שלא לרדת מתחת ליחס שוטף מסוים.

עם זאת יחס גבוה מדי עלול להצביע על ניהול לא יעיל של ההון החוזר ועלול לנבוע מרמות מזומנים או מלאי גבוהות מהדרוש לתפעול השוטף של החברה.

## ראו גם
* הון חוזר

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יחסים פיננסיים
וזר (גרמניה)

**וֶזֶר** (בגרמנית: **Weser**) הוא נהר בצפון-מערב גרמניה הנשפך לים הצפוני, באזור העיר ברמרהאפן. הוא הארוך שבנהרות גרמניה (למעט נהרות העוברים בה, כגון הריין).

הנהר מורכב משני יובלים, הזורמים ממדינת תורינגיה - הוורה והפולדה. אורכו של הנהר החל מהשתלבות היובלים, סמוך לעיר האן-מונדן, הוא 452 ק"מ. כולל יובליו, אורכו כ-744 ק"מ. הנהר בחלקו הצפוני הוא רחב מאוד, ומאפשר לספינות הנושאות משקל של כ-1200 טונות לשוט בו. הוא עובר בקרבת העיר הנובר, חוצה את העיר ברמן, ונשפך לים הצפוני כ-50 ק"מ צפונית לה, בנמל ברמרהאפן.

## אטימולוגיה
לשני הנהרות וזר וורה אותו מקור לשוני. ההבדל נובע מהגבול הלשוני שבין גרמנית עליונה לגרמנית תחתית אשר עבר באזור האנוברש מונדן. 

השם *וזר* מקביל לשמות של נהרות אחרים כגון נהר וור באנגליה ונהר הוויסלה בפולין. מקור המילים נובע מהשורש *וייס* (weis) - לזרום. 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גרמניה: נהרות
קטגוריה:נהרות הנשפכים לים הצפוני
קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: נהרות
קטגוריה:הסן: נהרות
סנקי

**סֶנַקי** (בגאורגית: **სენაკი**) היא עיר בנפת סנקי שבמחוזות גאורגיה סמגרלו וסוואנתי עילית גאורגיה, 294 ק"מ מערבה לטביליסי במישור קולכתי (კოლხეთის დაბლობი). אוכלוסייתה מונה 21,596 איש.

## שם העיר
בתקופת השלטון הסובייטי בגאורגיה נקראה העיר:
* 1933–1976: **מיכה צחָקאיה** (მიხა ცხაკაია) על שמו של הקומוניסט הגאורגי מיכה צחקאיה (1865–1950).
* 1976–1989: **צחָקאיה** (ცხაკაია).

## כללי

העיר ממוקמת במפגש מסילות ברזל, והמסילה ממשיכה לעיר פותי. בעיר נמצא גם שלוחה של האוניברסיטה הטכנולוגית של גאורגיה, שמרכזה בטביליסי. הוכרזה כעיר בשנת 1921.

הכלכלה בעיר מתבססת על תעשייה, הכוללת גם מפעל לשטיחים ולמכונות, וכן תוצרת חקלאית לתעשיית היין, תה ומוצרי חלב.

בשנת 1998 הייתה סנקי מרכזו של מרד של קציני צבא נגד זוויאד גמסחורדיה, מרד סנקי.

## יהודי סנקי

העדויות המוקדמות ביותר להימצאותם של יהודים בסנקי הם מן המאה ה-19. על פי עדות אחת היה חייב יצחק ישראלשווילי מסנקי 200 מנתי גאורגי (רובל של האימפריה הרוסית). בשנת 1869 ביקר בסנקי הנוסע יהודה טשארני. ברישומיו הוא מציין כי מושל המזרה של סנקי הבטיח לו לתת זכות התיישבות בכותאיסי למעט היהודים שבעיר כיוון שאין להם גם מקום להתפלל וגם לא שוחט.

בשנת 1873, אחרי שנסתיימה בניית מסילת הברזל טביליסי-פותי שעברה דרך העיר. הפיכתה לצומת תחבורה גרמה להתפתחותה של העיר.

עד שלהי שנות ה-40 או ראשית שנות ה-50 פעלו בעיר שני בתי כנסת: האחד במרכז העיר, נבנה בשנת 1880 ונהרס בידי הרשויות בשנת 1946. השני שהוקם במקומו, ברחוב רוסתוולי 129, היה במבנה בן שתי קומות והתקיים עד לשנת 1963. בספטמבר של אותה שנה, עלה בית הכנסת באש. יהודי המקום, בסיוע של יהודים מערים אחרות, שיקמו אותו, אולם כעבור זמן לא רב הוחרם המבנה והועבר לרשות לייצור משקאות קלים.

בשנת 1966 החלו יהודי העיר בהקמת בית כנסת חדש. בנייתו נסתיימה בשנת 1969.

## בסיס צבאי

ליד העיר ממוקמת יחידת חיל-רגלים של הצבא הגאורגי.

## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* תריסרים נהרגו בהפגזות פותי וסנקי - דיווח, 9.8.2008, אתר "Civil Georgia", 

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: ערים
קטגוריה:קווקז: יישובים
קטגוריה:סמגרלו
אליסטר קמרון קרומבי

**אליסטר קמרון קרומבי** (אנגלית: **Alistair Cameron Crombie**; 4 בנובמבר 1915 - 9 בפברואר 1996), מדען והיסטוריון אוסטרלי בתחום ההיסטוריה של המדע, בעל תרומה בולטת לחקר התפתחות המדע באירופה בימי הביניים.

קרומבי נולד בעיר בריסביין ולמד באוניברסיטת מלבורן באוסטרליה ובאוניברסיטת קיימברידג' באנגליה. הוא קיבל תואר במדעי הטבע והחל את דרכו כזואולוג. קרומבי ערך מחקרים בביולוגיה באוניברסיטת קיימברידג' והתפרסם בזכות עבודותיו בתחום התחרותיות בין בעלי חיים, אך לאחר מכן פנה ללימודי היסטוריה ופילוסופיה.

קרומבי החל ללמד היסטוריה של המדע בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ב-1946, וב-1953 התמנה למרצה להיסטוריה של המדע באוניברסיטת אוקספורד. הוא כיהן בפרופסור אורח באוניברסיטת וושינגטון הבירה והרצה באוניברסיטאות שונות ברחבי אמריקה ואירופה.

קרומבי היה עורכו הראשון של "כתב העת הבריטי לפילוסופיה של המדע". כמו כן, הוא כתב מאמרים בנושאי מדע והיסטוריה, ועסק בחקר גישות אירופאיות למדע.

הוא כתב ספרים העוסקים בנושא התפתחות המדע באירופה בימי הביניים. ספריו מלאים אינפורמציה על מלומדים ובהם אדלארד מבאת', ג'רארדו דה קרמונה, מייקל סקוטוס ווילם ואן מורבקה שתרגמו את אריסטו ואחרים מערבית ומיוונית ללטינית.

## ספריו
* "מאוגוסטינוס עד גלילאו - היסטוריה של המדע 400 - 1650" (1952, 1954, 1957)
* "רוברט גרוסטסט ומקורות המדע הניסיוני - 1100 - 1700" (1953)
* "סגנונות המחשבה המדעית במסורת האירופית" (שלושה כרכים 1994)

*


קטגוריה:מדענים אוסטרלים
קטגוריה:היסטוריונים בריטים
קטגוריה:היסטוריונים של המדע
קטגוריה:היסטוריונים של ימי הביניים
קטגוריה:זואולוגים בריטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מלבורן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1915
קטגוריה:נפטרים ב-1996
אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה בדרום מזרח אסיה

**אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה בדרום מזרח אסיה** (الجماعة الإسلامية في جنوب شرق آسيا, "הקבוצה האסלאמית") הוא ארגון טרור אסלאמי המסונף לרשת הטרור העולמית אל-קאעדה ופעיל בעיקר באינדונזיה. הוא הוקם על ידי אבו בכר בשיר ועבדאללה סונגקאר בשנת 1993, וביצע פיגועים באינדונזיה, ביניהם פיגוע רב נפגעים במועדון לילה, שגבה את חייהם של למעלה מ-200 אנשים. כמו כן, ביצע הארגון ניסיון התנקשות בנשיאת הפיליפינים גלוריה מקפגל ארויו, ניסיון שסוכל.

## פיגועים בולטים
* 24 בדצמבר 2000: סדרת פיצוצים מתואמים בערב חג המולד בכנסיות בג'קרטה בירת אינדונזיה ובשמונה ערים אחרות, שהביאו למותם של 18 אנשים ולפציעתם של כמה אחרים.
* **[[פיגועי באלי (2002)]]**: ב-12 באוקטובר 2002, שעה 23:08 זמן מקומי, התרחש פיגוע כפול, מכונית תופת, בצד אחד של כביש ומחבל מתאבד במועדון לילה ממול, באי באלי באינדונזיה גרם למותם של 202 בני אדם – כמחציתם תיירים, 88 מהם מאוסטרליה – שנשרפו בו חיים, ולפציעתם של כ-300 נוספים. חלקם במצב קשה מאוד. מבין 35 חשודים בטבח, מרשימה ששלפה מגוואטי סוקרנופוטרי ביום המחרת, חלק מבין ה-32 מתוארים כמי שנענשו בפירוט, 3 מחבלים שכינוייהם "אמרוזי", "מוח'לס" ו"אמאם סאמודרא" הוצאו להורג בנוסאכאמבאנגאן ב-9 בנובמבר 2008 בידי כיתת יורים. לוויות המרצחים, 2 מהם היו אחים, הפכו למפגני תמיכה בטרור. 4 נהרגו במרדפים. אחד משני מייסדי ארגון הטרור, אבו בכר בשיר, כבר ישב בבית סוהר פעמיים מאז: ב-3 במרץ 2005, בתחילה באשמת זיוף כסף, שוחרר ב-14 ביוני 2006, שב להטפותיו, ומאז מעצרו ב-9 באוגוסט 2010 נדון ל-15 שנות מאסר ב-16 ביוני 2011, הפעם באשמתו בפיגוע. שוחרר ב-8 בינואר 2021.
* 5 באוגוסט 2003: פיצוץ מכונית תופת במלון מריוט בג'קרטה, בירת אינדונזיה, בשעה 11:50 בבוקר, שהביא ל-12 הרוגים ולכ-150 פצועים.
* 9 בספטמבר 2004: פיגוע בשגרירות אוסטרליה בג'קרטה, באמצעות מכונית תופת, ובו למעלה מ-11 הרוגים וכמאה פצועים.
* **[[פיגועי באלי (2005)]]**: סדרת פיגועים שבוצעו ב-1 באוקטובר 2005 על ידי שלושה מחבלים מתאבדים באתרי תיירות באי באלי שבאינדונזיה, בשעה 18:50 בערב, ובהם נרצחו כ-20 בני אדם ונפצעו כ-130
* 17 ביולי 2009: הפצצת מלונות ריץ-קרלטון ומלון מריוט על ידי שני מחבלים מתאבדים בג'קרטה בירת אינדונזיה כנגד תיירים זרים, בפיגוע נרצחו 11 בני אדם ונפצעו כ-50.

## ראו גם
*אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה (לבנון)

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארגוני טרור סוניים
קטגוריה:ארגונים המסונפים לאל-קאעדה
קטגוריה:ארגונים שהוגדרו על ידי ארצות הברית כארגון טרור
אנציקלופדיה לתולדות ארץ-ישראל

**אנציקלופדיה לתולדות ארץ-ישראל** בעריכת יואל רפל ואוריאל רפפורט עוסקת במאורעות, מונחים ואישים מהתקופה הפרהיסטורית ועד מלחמת העולם הראשונה (1914), הקשורים לתולדות ארץ ישראל. עורכי האנציקלופדיה בחרו להתמקד בערכים הקשורים לתקופת שלטון האסלאם בארץ ישראל, תוך סקירה נרחבת של עשרות ערכים עיקריים. כמו כן הובאו ערכים על צליינים שביקרו בארץ הקודש.

האנציקלופדיה על שלושת כרכיה כוללת 938 עמודים.

באנציקלופדיה קבוצה של ערכים שזכו להרחבה מיוחדת: אמנות ארץ ישראל, ארכאולוגיה של ארץ ישראל, בתי כנסת עתיקים בארץ, החקלאות בארץ לתקופותיה, החַרַם - המקומות בארץ ישראל שקבלו תואר זה עקב היותם מקומות קדושים לאסלאם, ערך נרחב על ירושלים, וכן ערכים על כתובות שהתגלו בארץ.

קטגוריה:אנציקלופדיות בשפה העברית
קטגוריה:ספרי ארץ ישראל
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
הר צין

ממוזער|300px|הר צין
ממוזער|300px|הר צין ושדה הבולבוסים
שמאל|ממוזער|300px|בולבוסים
שמאל|ממוזער|250px|תחנת הרכבת הדרומית ביותר
ממוזער|שדה הבולבוסים למרגלותיו של הר צין
**הר צין** הוא הר הנמצא בשמורת הר ההר שבנחל צין, כעשרה קילומטרים מדרום-מערב למעלה עקרבים. ההר בולט מעל פני השטח ונראה למרחוק ליורד מהמעלה, שבו עברה הדרך הישנה לאילת. גובהו של ההר 268 מטר מעל פני הים, אך לעומת סביבתו הוא מתרומם לגובה של 200 מטר בלבד. ההר בולט בנופו הייחודי: צלעותיו משופעות ופסגתו כשולחן שטוח.

הוועדה למתן שמות עבריים לנגב, שפעלה בשנים 1950-1949, קבעה כשמו של ההר את הביטוי המקראי הר ההר, במקום שמו הערבי ג'בּל מדרה (כתיב: מצ'רה), בעקבות הנחייתו של דוד בן-גוריון ולפיה יש לתת שמות עבריים לאתרים בנגב. מאוחר יותר החליטה ועדת השמות הממשלתית כי המקום ייקרא הר צין.280px|הר צין|שמאל

בעבר שכן בקרבת ההר מסוף המטענים בהר צין, שהיה הנקודה הדרומית ביותר שאליה מגיעה רכבת ישראל . המסוף נסגר ב2021.

## מקום קבורתו של אהרון

בשנת 1903 הציעו החוקרים הגרמנים קאהלר וטרומבול לזהות את ההר כהר ההר - מקום קבורתו של אהרון הכהן. ההר נמצא במיקום המתאים למסופר בתורה:  ().

זאב וילנאי כתב: "לפי סברה אחת זהו הר ההר, תחנה בנדודי עם ישראל, עליו מת אהרון הכהן. המסורת העממית מראה את הר ההר בעבר הירדן, בהרי אדום על פסגה רמה הנראית למרחוק ועליה נמצא עד ימינו "קבר אהרון" - א-נבּי הרון, בערבית, הקדוש ליהודים ולערבים" (מדריך ארץ ישראל, 1941).

## גאולוגיה
להר הייתה במקור צורה של הר שולחן, בדומה להרים דומים בסביבה. הוא בנוי מרובד עבה של קירטון וחרסיות ומעליו שכבה עבה של גיר המשמרת על צורת השולחן של ההר. בשכבת החרסיות בהר נמצאו שרידי דגים מאובנים. חשיבותו של הר צין מבחינה גאולוגית היא שהוא שריד יחיד לסלעים מתקופת האאוקן - מלפני 56.5 מיליוני שנים עד לפני 35.5 מיליוני שנים.

בהר מחצבי פוספטים, אך הם אינם מנוצלים, משום שהוכרזו כשמורת טבע.

## הבולבוסים
מדרום-מזרח להר צין אתר ובו שדה עם סלעים דמויי בולבוסים ששטחו מאות דונמים. קרקעית השטח בנויה מקירטון רך ועליו בולבוסי הגיר שקוטרם 20–50 ס"מ, בצפיפות של עד 15 בולבוסים למטר רבוע, חלקם מבוקעים. כאשר מנסרים אבן כזו לרוחב, לעיתים נמצא במרכזה מאובן של יצור ימי. אחד ההסברים להיווצרותם הוא שסביב לגרעינים קשים-שלדיים של דגים, צדפות, שבלולים וכו', שהיו בקרקעית הים, הצטברו מינרלים, שהיו לכדורי גיר הדומים לבולבוסים.

מסופר כי כאשר שוברים בולבוס, שהוא ערך טבע מוגן, נודף ממנו ריח אופייני המוכר מנביעות עשירות בגופרית, וגם צבעו כהה יחסית.

הבולבוסים במקום זה ייחודיים בכך שהם עשויים גיר בלבד. בכמה בולבוסים נמצאו שלדי דגים מאובנים ודפוס שיני כרישים. שדה הבולבוסים אינו כלול בשמורה אף שבו הרבה מאוד בולבוסים, בעלי מבנה ייחודי ובצפיפות יוצאת-דופן.

בשולי שדה הבולבוסים מצא צבי אילן אתר חניה קדום ומאוחר יותר נמצאו כתובת יוונית על בולבוס אחד וצלב חרוט על אחר.

## לקריאה נוספת
* צבי אילן, **הר צין ושדה הבולבוסים**, ארץ חמדה, הוצאת עם עובד, 1978

## קישורים חיצוניים

* עופר שמואלי, בולבוס בעין הגאולוג, מדרשת שדה בוקר

## הערות שוליים

צין
נתנז

**נָתַנְז** (בפרסית: **نطنز**, בתעתיק מדויק: נטנז) היא עיירה בפרובינציית אספהאן באיראן, כ-70 קילומטרים מדרום מזרח לכאשאן במרכזה של איראן. אוכלוסייתה בשנת 1999 הייתה 39,964 נפשות.

אקלימה הנוח ופירותיה המשובחים, במיוחד אגסי נתנז, ידועים היטב באיראן. שרשרת הרי קרקאס (קוה-א קרקאס) מתנשאת מעל העיר לרום של 3,899 מטרים ועל פי מסורת המקומיים, בינות הרים אלו נהרג המלך האחמני דריווש השלישי.

בסביבות העיירה קברים קדושים רבים כקברו של השייך הסופי עבד א-סאמאוד מ-1304, שנבנה על ידי תלמידו הווזיר זיין-א-דין מסתרי.

## המתקן הגרעיני

המתקן הגרעיני בנתנז (מכונה: כאשאן) הוא מתקן העשרת האורניום האיראני המרכזי. המתקן נמצא כ-30 קילומטר צפונית-צפונית-מערבית מהעיר נתנז (33°43′ צפון, 51°43′ מזרח) בסמוך לכביש הראשי. האתר הותקף ארבע פעמים ותהליכי היצור הגרעיניים נפגעו.
ב-13 ביוני 2025, כחלק ממבצע עם כלביא, המתקן ספג פגיעה משמעותית מאוד, ולפי דיווחים, הושמד.

## ראו גם

*מתקן פורדו להעשרה גרעינית
* תוכנית הגרעין האיראנית

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: ערים
קטגוריה:פרובינציית אספהאן: יישובים
ג'סי ליברמור

**ג'סי לוריסטון ליברמור** (באנגלית: **Jesse Lauriston Livermore**; 26 ביולי 1877 – 28 בנובמבר 1940), ידוע גם בכינוי "ילד מהמר" (Boy Plunger), היה סוחר מניות אמריקאי ידוע בתחילת המאה העשרים. התפרסם כשהרוויח מיליוני דולרים ממכירות חסר (שיטה לעשיית רווחים כאשר מחירו של נכס בירידה) בזמן נפילות הבורסה ב-1907 ו-1929, כמו גם בהתווית כללים בסיסים של ניהול כספי במסחר.

ליברמור נולד באקטון שבמסצ'וסטס וברח מביתו בברכת אמו על מנת להימנע מחיי האיכר שאביו ייעד לו. התחיל את קריירת המסחר שלו בגיל 15 כשעבד בחברת ברוקרים בתפקיד זוטר. העסקה הראשונה שלו היה בסכום של 5$ שהניבו רווח של 3.12$. באותה שנה (בגיל 15) הוא הרוויח $1,000 ($20,000 במונחי 2008).

ליברמור הרוויח והפסיד סכומים של מאות מיליוני דולרים לאורך הקריירה שלו. במפולת של 1907 הרוויח 3 מיליון דולרים על ידי מכירות בחסר. את רוב הסכום הפסיד בבועת מחירי הכותנה ובהמשך הוכרז כפושט רגל, אך הוא שב והרוויח סכומים גבוהים בשוק המניות הגואה במהלך מלחמת העולם הראשונה ובשנות העשרים. ב-1929, כאשר חש שהתנאים מזכירים את השוק של 1907, שוב מכר בחסר בסכומים גבוהים. בכך צבר הון שהוערך ב-100 מיליון דולרים כאשר קרס השוק, ומרבית הסוחרים והמשקיעים איבדו את כספם. בשנות השלושים הפסיד שוב ליברמור את מרבית הונו, כתוצאה מהשקעות שטיבן המדויק אינו ידוע.

כלל יסודי למסחר שקבע ליברמור היה שיש להגדיל את האחזקות בהשקעה רווחית, ולהיפטר במהירות מהשקעות שהניבו הפסדים. הוא עצמו לא נהג תמיד על-פי הכללים שקבע.

ב-1918 נישא ליברמור לדורות'י, שחקנית מברודוויי. לאחר 14 שנות נישואים התגרשו השניים, וב-1933 הוא נישא להרייט מץ. ליברמור היה בעלה החמישי של מץ, וארבעת בעליה הקודמים התאבדו.

ליברמור התאבד ב-1940, והשאיר אחריו מכתב התאבדות באורך שמונה עמודים שיועד לאשתו, בו טען כי הוא כישלון ואינו ראוי לאהבתה. שווי הונו ונכסיו באותה עת עמד על 5 מיליון דולרים, אך ביטחונו ביכולתו להרוויח כסף מסחר במניות לא שב אליו.

בשנת 1940 יצא לאור ספרו של ליברמור "How to trade in Stocks". הספר יצא שוב במהדורה מחודשת, בשנת 2006.

בשנת 1923 פורסם רומן "זכרונותיו של סוחר מניות מוול-סטריט"  של אדווין לפבר שמבוסס על חייו של ג'סי ליברמור. הספר זכה להצלחה, תורגם למספר שפות ועבר מספר מהדורות.

נכדתו של ליברמור, היא שחקנית הפורנוגרפיה בראנדי לאב.

## קישורים חיצוניים
* '''How to Trade in Stocks''', Jesse Livermore, Richard Smitten, McGraw-Hill Professional, 2006
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1877
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1940
דימפנה

**דימפנה הקדושה** (אנגלית ואירית: **Dympna, Dimpna, Dymphna**) היא קדושה בנצרות, שהייתה בתו של ראש שבט אירי פגאני במאה ה-7 ואשתו הנוצרייה, ובהתבגרה בחרה גם היא באמונה הנוצרית ומתה על אמונתה. דימפנה היא הפטרונית של העיר חל במחוז אנטוורפן בבלגיה. היא גם הקדושה-המגינה על המטפלים בהפרעות נפשיות. יום חגה הוא ה-15 במאי. בעיירה חל, שבה ישבה, התפתחה צורת טיפול ייחודית בנפגעי נפש, שבמסגרתה החולים משולבים במשפחות מאמצות בעיר כל חייהם, שיטה שבשרה את תנועת האנטי פסיכיאטריה וקדמה לה במאות שנים.

אין עדויות היסטוריות מוצקות לקיומה של דימפנה. על פי המסורת הנוצרית, היא נולדה בקלוכר, שבמחוז טיירון לראש שבט אירי. לאחר מות אימה, אביה סירב להתנחם, עד שהבחין בדמיון בין דימפנה לאימה המנוחה. דימפנה, שסירבה לגילוי עריות עם אביה, נמלטה לאזור אנטוורפן, שם יסדה בית חולים שטיפל בחולים ועניים. אביה אותה וערף את ראשה. לאחר מותה החל פולחן במקום שבו, על פי המסורת הנוצרית, קבורים שרידיה. היא הוכרזה כקדושה בשנת 620.

במאה ה-15 נשרפה הכנסייה המקורית שנבנתה עבורה, ובמקומה הוקמה כנסייה שעומדת שם עד היום.

## מסורת הטיפול בנפגעי נפש
בעיירה חל, שבה ישבה, התפתחה צורת טיפול ייחודית בנפגעי נפש. החולים הובאו לעיירה על ידי קרוביהם ועברו לגור בה, כשהם משתלבים במשפחה מקומית. רובם נשארו במשפחה כל חייהם. בניגוד מהנהוג ברחבי אירופה, שבה נכלאו חולים במוסדות סגורים דמויי בתי כלא, וסבלו מהתעללות ושלילת אנושיותם, מוסדות סגורים לא היו נהוגים בעיירה והחולים השתלבו בעבודה ובחיי העיירה כמיטב יכולתם, תוך הפגנת סובלנות של אנשי העיירה להתנהגויות שונות מהמקובל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשים שהוצאו להורג בעריפת ראש
קטגוריה:קדושות נוצריות
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נשים במאה ה-7
קטגוריה:נשים בבלגיה
חגורת הבורשט

**חגורת ה[[חמיצה|בּוֹרְשְׁט]]** (באנגלית: **Borscht Belt**) הוא כינוי לאזור באפסטייט ניו יורק (האזור במדינת ניו יורק שמצפון לעיר ניו יורק) בארצות הברית, הכולל בדרך כלל את אתרי הנופש בהרי קטסקיל, ובמחוזות סליבן ואלסטר, שהיו מאוד אהודים בקרב יהודי ניו יורק. באתרי הנופש באזור יכלו הנופשים ליהנות מבידור ביידיש ומופעי "מוזיקה יהודית".

"חגורת הבורשט" הייתה בשיאה כאזור תיירות ליהודים בין שנות ה-40 לשנות ה-60 של המאה ה-20. לפיכך כונה האזור לעיתים גם "האלפים היהודיים" או "מחוז סלומון" (משחק מילים על שם יהודי נפוץ ושמו של מחוז סליבן).

התרבות שהתפתחה באזור היא מוקד לחוקרי התרבות של יהדות ארצות הברית. בדרנים יהודיים רבים החלו את דרכם באתרי הנופש היהודיים שבאזור זה, בהם דני קיי, מל ברוקס ועוד.

חגורת הבורשט הונצחה בתרבות הפופולרית בסרט "ריקוד מושחת", שעלילתו מתרחשת באתר נופש באזור.

אוניברסיטת בראון מקיימת כל שנה סמינרי מחקר בנושא "חגורת הבורשט" בשיתוף עם מכון קטסקילס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מדינת ניו יורק
קטגוריה:יהדות ארצות הברית: תרבות
קטגוריה:יהדות ניו יורק
קטגוריה:ארצות הברית: אזורים
ויליאם דלברט גאן

**ויליאם דלברט גאן** (באנגלית: William Delbert Gann; 6 ביוני 1878 - 14 ביוני 1955) היה סוחר פיננסי אמריקאי, שנודע בשל תחזיותיו הפיננסיות יוצאות הדופן, שיטות המסחר הייחודיות שלו והספרים שכתב בתחום זה. שיטות חיזוי השוק שלו היו מבוססות על גאומטריה, אסטרולוגיה, מתמטיקה עתיקה וניתוח טכני. גאן לא השאיר אחריו את תורתו פרוסה בפני כל דורש ועל כן, הדעות לגביו חלוקות. מעריציו, הקרואים "גאניסטים" קוראים כל ספר שלו בשקיקה מספר רב של פעמים מאחר שלדבריהם גאן "הצפין" את שיטותיו בתוך ספריו. לעומת זאת, מבקריו טוענים, שלמרות הספרים הרבים שכתב שהוא לא באמת הציג את השיטה שבה הוא עבד ושדרך הכתיבה שלו הייתה לעיתים קרובות כתובה בסגנון אזוטרי ועקיף שרבים מתקשים לעקוב אחריו. 

## ביוגרפיה
גאן נולד בלופקין, טקסס (ארצות הברית) למשפחה נוצרית עם רקע מתודיסטי. אביו היה חקלאי שגידל כותנה ואמו הייתה עקרת בית. הוא עצמו היה תלמיד גדול בתנ"ך (תורה, נביאים וכתובים) והאמין שזה "הספר הכי גדול שנכתב אי פעם" שבו דאג הבורא להכניס בו את כל המאורעות העתידיים להתרחש בעולם ועל כן, ספריו מלאים בציטוטים מתוך התנ"ך ובהם של שלמה המלך בספר קהלת "מה שהיה הוא שיהיה ומה שנעשה הוא שיעשה ואין כל חדש תחת השמש" (פרק א, פסוק 9).  

למרות זאת, ניתוח מדוקדק של כתביו מגלה שהוא לא הסכים עם התורות הנוצריות המקובלות (כפי שניתן לקרוא בספרו The Tunnel Thru the Air (1927)).  

ב-1902, כשהיה בן 24, החל לסחור במניות וסחורות. ב-1908 הוא עבר לניו יורק ופתח חברת ברוקרים משלו. בתחילת דרכו נכשל במסחר פעמים רבות והפסיד את כל כספו מספר פעמים, אך בהמשך נודע כסוחר מצליח מאוד שהרוויח מעל לחמישים מיליון דולר בסחר פיננסי (בערכים של המאה הקודמת). 

גאן תיאר לראשונה את שיטתו לחיזוי פיננסי, "זוויות גאן" (Gann angles), בספרו "The Basis of My Forecasting Method" (1935). בספריו ניסה להסביר את שיטתו לביטוי יחס בין מספר יחידות מחיר לבין מספר יחידות זמן. הוא חילק את שיפועי התנועה של המחירים לשמונה זוויות, וטען שהחשובה בהן היא זווית 45 מעלות, אותה כינה "זווית 1*1" (1 יחידת מחיר * 1 יחידת זמן); באמצעות שרטוטים גרפיים של זוויות אלו, טען כי ניתן לחזות מחירי שיא ושפל של סחורות, היפוכי מגמות של המחיר לאורך זמן והתנהגות של מחירים. 

בתחילת שנות החמישים עבר גאן למיאמי, שם המשיך לכתוב, לפרסם וללמד אך לא לסחור. אחת מהתובנות החדשות שלו היו לגבי הקשר בין זמן וחיזוי, ולא רק מחיר. 

גאן זכה בפרס השנתי של "אגודת המנתחים הטכנים של השוק" בשנת 1983 עבור תרומתו הרבה לתחום הניתוח הטכני.
## ספריו

*Tunnel Thru The Air, or looking back from 1940
*Truth of The Stock Tape 
*Wall Street Stock Selector
*How to Make Profts Trading in Commodities
*45 Years in Wall Street
*Magic Word
*How to Make Profits Trading In Puts And Calls (an early text on trading options)


## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של גאן , באתר School of Gann
* ביוגרפיה של גאן 
* ביוגרפיה של גאן והתאוריה שלו 

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:שוק ההון האמריקאי
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1878
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1955