open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דוד מורז'ינסקי

**דוד מורז'ינסקי** (1905–1975) היה צייר יהודי-צרפתי.

## ביוגרפיה

מורז'ינסקי נולד בסובלקי שבפולין ליעקב שהיה צייר של בתי כנסת. אחיו הוא הצייר מרדכי אריאלי. מורז'ינסקי עלה לארץ-ישראל באמצע שנות ה-20, ובין 1925 לבין 1927 הוא למד אמנות אצל פרופסור בוריס שץ בבצלאל.

ב-1928 עמד מורז'ינסקי בראש קבוצה של תשעה ציירים שציירה על קירות בית הכנסת החורבה בעיר העתיקה. בשנות ה-30 הוא עבר לפריז, ושם עבר בגראנד שומיאר והשתתף במספר תערוכות. בזמן מלחמת העולם השנייה, הוא נדד ברחבי צרפת והיה פעיל במחתרת. לאחר תום המלחמה ב-1945 הוא חזר לפריז, שם הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו. ב-1960 הוא השתתף בסלון בינלאומי שבו זכה באות הצטיינות על האקוורילות שלו. במהלך שנות ה-60, הוא הכין ציורי קיר עבור מספר בתי כנסת באנטוורפן ובפריז.

## לקריאה נוספת
* **[[גזית (כתב עת)|גזית]]**, כרך כ"ג, חוברת א-ב, 1968.

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1905
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1975
קרש כביסה

ממוזער|שמאל|250px|חברת קיבוץ מכבסת עם קרש כביסה
**קרש כביסה** הוא כלי המשמש לכביסה ידנית. קרש הכביסה המסורתי הוא לוח עץ מלבני, בעל חריצים או גלים אשר כנגדם שופשפו הבגדים המלוכלכים. עד המאה ה-19 גלי הלוח היו מעץ; מתחילת המאה ה-20 היו גם לוחות עם מסגרת עץ וגלי מתכת, בין השאר פליז. בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 לחלק מהלוחות גלים העשויים פלדה מגולוונת או זכוכית. 

בגלל העלייה בתפוצת מכונות הכביסה ירד השימוש בקרשי כביסה והם אינם בשימוש עוד במדינות מפותחות.

## שימושים נוספים
קרש הכביסה יכול לשמש ככלי הקשה, כאשר מעבירים חפץ כלשהו (כמו אצבעונים) על פני הבליטות ניתן לייצר מקצב. מספר סגנונות מוזיקליים שילבו את קרש הכביסה ככלי נגינה (בתחילה מאולתר ולאחר מכן מותאם), בהם סקיפל ולהקות ג'אג (Jug bands) בשנות ה-20 של המאה ה-20 בדרום ארצות הברית. כן שימש קרש הכביסה (בצרפתית frottoir) בסגנון הזיידקו (Zydeco) של הקייג'ון בלואיזיאנה. באוקראינה ובפולין נעשה שימוש בקרש כביסה (Затула זאטולה באוקראינית; Tarka טארקה בפולנית) בשילוב פופולרי של מוזיקת עם וג'אז.

קרש כביסה הופיע על בימת תחרות הזמר של האירוויזיון ב-2014 במסגרת השיר שייצג את פולין *My Słowianie* באירוויזיון 2014 שהתקיים בקופנהגן.

## קישורים חיצוניים

* קרש כביסה ככלי נגינה

קטגוריה:כביסה
קטגוריה:כלי הקשה
קטגוריה:טכנולוגיות מיושנות
סבסטיאן ברנט

שמאל|ממוזער|200px|סבסטיאן ברנט
ממוזער|ימין|''Margarita Decretalium'', 1496

**סבסטיאן בְּרָנְט** (גרמנית: **Sebastian Brant** או **Brandt**; 1458 – 10 במאי 1521) סאטיריקן והומניסט אלזסי (גרמני) בן הרנסאנס יליד שטרסבורג.

## חייו
ברנט הוסמך להיות דוקטור למשפטים בשנת 1489 לאחר שסיים את לימודיו בבזל, ולזמן מה החזיק פרופסורה בתורת המשפט. לאחר מכן חזר לשטרסבורג, שם היה מעורב במערכת המשפטית המקומית עד למותו.

## יצירתו
ברנט משך את עיקר תשומת הלב מהחוגים ההומניסטים לראשונה בזכות כתיבת שירה בלטינית, וערך עבודות רבות הקשורות לכנסייה.
אולם כיום שמו של ברנט ידוע בזכות הסטירה המפורסמת שלו 'ספינת השוטים' (Das Narrenschiff), אשר פרסומה ואהדתה חרגו מגבולות גרמניה בלבד. גרסאות נוספות של היצירה, בין השאר של אלכסנדר ברקלי ויקובוס לוכר זכו לפופולריות רבה לא פחות. 

ספינת השוטים היא סיפור אלגורי, בו ספינה עמוסת שוטים ומנווטת על ידם מפליגה לנרגוניה, גן העדן של השוטים. ביצירה זו מצליף ברנט בעצמה חסרת רחמים במידות הרעות של החברה בת זמנו, תוך רמיזה לאישים ספציפיים. 

למרות שבדומה לשאר ההומניסטים הגרמנים היה שמרן בכל הנוגע לענייני הדת, הוא היה ער לרקב והשחיתות בתחומי הכנסייה, והיה נכון ודרוך לבקרה. ניתן לומר אף שיצירתו המפורסמת הייתה בגדר קרש קפיצה לרפורמציה הפרוטסטנטית.

## קישורים חיצוניים

* מיצירותיו של סבסטיאן ברנט, בפרויקט גוטנברג
* 
* 

קטגוריה:משוררים גרמנים
קטגוריה:הרנסאנס
קטגוריה:סאטיריקנים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1458
קטגוריה:נפטרים ב-1521
משתנה (מתקן)

ממוזער|175 פיקסלים|משתנה
**מִשְׁתָּנָה** היא מתקן סניטרי המשמש גברים להשתנה בעמידה. משתנות מותקנות בעיקר בבתי שימוש ציבוריים, בחלקם שנועד לשימושם של גברים בלבד. למשתנות מספר דגמים:
* משתנה אישית, לשימושו של גבר יחיד. בדרך כלל מוצבות משתנות אחדות זו בצד זו, כך שגברים אחדים יכולים להשתמש בהן במקביל. 
* משתנה רחבה, בדמות קיר חרסינה (או חומר אחר) לשימושם של גברים אחדים באותה עת. 
* משתנה ציבורית ניידת. בדומה לשירותים ציבוריים ניידים המוצבים בסמוך לאירועים ציבוריים כמו הפגנות וירידים, יש גם משתנות ציבוריות פתוחות. מידת הצניעות שהן מספקות פחותה מתא שירותים עם דלת, אך בשל כך הן יעילות יותר, ובמקרים רבים מוצבות בסמוך לשירותים מלאים, כדי להקל על העומס עליהם.
* במקומות שונים בעולם, בעיקר באירופה, יש משתנות ציבוריות לנשים. בדומה למשתנות לגברים, משתנות אלו אינן סגורות בתאים אלא צמודות לקיר, ולאחר הקינוח, המטליות מושלכות לפח הניצב בסמוך, ואינן מודחות כמו באסלה.

המשתנה אינה מעניקה את הפרטיות שמקנה תא שירותים סגור, אך השימוש בה מהיר יותר. לעיתים מותקן במשתנה מתקן אוטומטי לשטיפתה בתום השימוש. 

## משתנה כיצירת אמנות
[ממוזער|146 פיקסלים|פסלו של [מרסל דושאן, "מזרקה"]]
בשנת 1917 יצר הפסל הצרפתי מרסל דושאן את יצירתו "מזרקה", שאינה אלא משתנה עשויה חרסינה לבנה, שעליה חתם דושאן את שמו של יצרן המשתנה "R. Mutt, 1917".

עבודה זו נחשבת לאחת מן העבודות המורכבות ביותר באמנות המודרנית, כיוון שהיא נראית כחסרת תוכן ממשי. היא מפנה את מבטו של הצופה לשאלה "מהי אמנות?" או "מה ראוי להיות אמנות?". הדרך בה דושאן בוחר לעשות זאת היא בעזרת מושג ה"רדי מייד" שמשמעותו לקיחת עצם מן המוכן והפיכתו ליצירת אמנות.


Femaleurinal.jpg|משתנה ציבורית לנשים. בדומה למשתנה לגברים, המשתנות השונות מופרדות זו מזו על ידי מחיצות, ללא תאים ודלתות
080117cc-nieuwjaarsborrel30.jpg|משתנות ציבוריות למספר אנשים באמסטרדם 
Washbasin & Urinal panorama.jpg|משתנות במגדל הטלוויזיה בסיאול, קוריאה


## קישורים חיצוניים

* 
* '''מִשְׁתָּנָה''' במילוני האקדמיה ללשון העברית, 1928 - 1985

קטגוריה:בתי שימוש
קטגוריה:שתן
הצפון הישן

**הצפון הישן** הוא אזור בעיר תל אביב שנבנה במהלך שנות ה-30 וה-40 מצפון לגרעין העיר ההיסטורית דאז. האזור נקרא בתקופה זו צפון העיר, והכינוי "הצפון הישן" בא להבדילו מאזור "הצפון החדש", שנבנה לאחר קום המדינה.

החלוקה האדמיניסטרטיבית של העירייה מגדירה את "רובע הצפון הישן" (רובע 3) כשטח שבין נחל הירקון בצפון ועד לקו הרחובות בוגרשוב-שדרות בן ציון-מרמורק בדרום, ומרחוב אבן גבירול במזרח ועד הים התיכון במערב.
[ימין|ממוזער|250px|בניין ב[כיכר מסריק שבאזור הצפון הישן]]
כבר בסוף שנות ה-20 נכלל אזור זה ב**[[תוכנית גדס]]** לפיתוח תל אביב. התוכנית פיתחה אזור זה כעיר גנים ועל בסיס רשת רחובות הניצבים זה לזה, כשהם מקבילים לים או ניצבים לו. הרחובות המרכזיים באזור זה הם רחובות האורך דיזנגוף, בן-יהודה ואבן גבירול (כגבול מזרחי), ורחובות הרוחב נורדאו, ז'בוטינסקי, ארלוזורוב, בן-גוריון ופרישמן (שחלקו המזרחי שונה בהמשך לרחוב צייטלין). רבים מתייחסים בטעות לאזור הצפון החדש (רובע מס' 4) כ"צפון הישן" וזאת בשל ההגדרות המשתנות לאורך ההיסטוריה של "צפון תל אביב".

המרקם העירוני של הצפון הישן הוא ייחודי מסוגו במבניו ובתכנונו בעולם, וזכה להכרה כאתר מורשת עולמית כחלק מהעיר הלבנה.

היותו של הצפון הישן מיושב בעיקר בתושבים אמידים שעלו מארצות מרכז אירופה בעליות הרביעית והחמישית הצמיחה את הכינוי "צפוני", שמשמעו עשיר ומפונק שחצן, ומאוחר יותר התייחס לתושבי הצפון החדש ולתושבי שכונות עבר הירקון.

## אתרים חשובים בצפון הישן
* כיכר דיזנגוף
* כיכר רבין ובית עיריית תל אביב-יפו
* גן העיר
* נמל תל אביב
* מתחם הבימה
* גן העצמאות
* כיכר אתרים
* מתחם בזל
* גינת וינר
* בית האמנים תל אביב
* בית בן-גוריון

## ראו גם

* לב תל אביב
* הצפון החדש

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:תל אביב-יפו: שכונות
קטגוריה:תל אביב: היסטוריה
E75 (מקדוניה הצפונית)

[שמאל|ממוזער|250px|E75 ליד [סטובי]]
**E75** (מקדונית: **Автопат E75**) הוא הכביש המהיר הגדול ביותר במקדוניה הצפונית. אורכו של הכביש הוא כ-170 קילומטרים.

מאפייני התחבורה של מקדוניה דומים לאלה של יוגוסלביה לשעבר. לאורך הכביש יש עמדות גבייה (מקדונית: patarini) והמהירות המותרת היא 120 קמ"ש. שולי הכביש צבועים בצהוב והרקע של שלטי הדרך הוא ירוק, מאפיין המצוי גם בשווייץ, איטליה, דנמרק, שוודיה, יוון וליטא. E75, בדומה לכבישים מהירים אחרים במקדוניה, מצוי במצב תחזוקתי פחות טוב לעומת כבישים רגילים.

## כללי
E75 הוא חלק מהדרך האירופית E75, המתחילה ליד העיר וארדו במחוז פינמארק שבנורווגיה. המדינות הבאות שהכביש עובר דרכן הן פינלנד, פולין, צ'כיה, סלובקיה והונגריה. לאחר מכן E75 חוצה את סרביה, ובגבול הסרבי-מקדוני הוא מתחבר ישירות לקטע המקדוני של הכביש. נקודת החיבור בין הקטעים היא מעבר הגבול טאבאנובצ'ה השוכן על הגבול הסרבי. הקטע המקדוני של הכביש חוצה את סקופיה וולס, ובהמשך מתחבר ליד גוואגלייה עם הכביש בוגורודיצה-אבז'וני, המחבר את מקדוניה עם יוון. רוב הכביש נבנה בזמן שמקדוניה הייתה חלק מיוגוסלביה, אם כי הוא הושלם רק בשנת 2004 לרגל אולימפיאדת אתונה.

הכביש מתפצל במרחק של כ-30 ק"מ מנמל התעופה סקופיה לכיוון העיר ולס, וכך נוצרים שני כבישים שהמרחק ביניהם הוא מספר קילומטרים. הכביש הצפוני הוא הכביש שבו משתמשים רוב הנהגים בעוד שהכביש הדרומי הארוך יותר, שהשוליים שלו לא בנויים היטב, משמש ככביש חד סטרי. נכון ל-2007 אין תוכניות לפתח את הנתיב הצפוני ולהפוך אותו לשני כבישים נפרדים ובכך לשפר את מערכת הכבישים.

E75 עובר בחלקים העיקריים של מקדוניה והוא מהווה את עורק התחבורה הראשי במדינה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מקדוניה הצפונית: תחבורה
האסטאטים

**האסטאטים** (מלטינית: Hastati ביחיד Hastatus מלשון האסטה - סוג של חנית דקירה כבדה) הם סוג של חיל רגלים כבד ששירת את הלגיון ברפובליקה הרומית. בקרב התייצבו בשורה הראשונה של הלגיון והורכבו מחיילים בעלי רכוש שרכשו את כלי זינם בכספם. חימושם המקורי כלל האסטה (חנית כבדה), חרב קצרה לדקירה וכלי נשק נוספים. להגנתם חבשו קסדה, לבשו שריון גוף, מוקיים ובנוסף לזה הגנו על עצמם במגן. עם הזמן ויתרו ההאסטאטים על חנית הדקירה והחליפו אותה בפילום (כידון הטלה).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הצבא הרומי
קטגוריה:חיל רגלים
קרב מגנסיה

**קרב מגנסיה** נערך בשנת 190 לפנה"ס בין הרפובליקה הרומית לממלכה הסלאוקית בקרבת העיר מגנסיה אד סיפילום בלידיה, כ-65 ק"מ צפונית מזרחית לסמירנה (כיום איזמיר בטורקיה).

## רקע
בשנת 197 לפנה"ס פלש אנטיוכוס השלישי, מלך הסלאוקים ליוון והובס על ידי הרומאים בקרב תרמופילאי  בשנת 191 לפנה"ס. שנה לאחר מכן, התחולל קרב מגנסיה.

## מפקדים
הקרב התחולל בין צבאותיו של אנטיוכוס השלישי לבין הרומאים.

## תוצאות
התבוסה בקרב מגנסיה חייבה את אנטיוכוס השלישי לכרות בשנת 188 לפנה"ס את שלום אפאמיאה המשפיל, שחייב את הסלאוקים לנטוש את כל השטחים שמצפון להרי הטאורוס, לשלוח בני ערובה לרומא בהם שני בניו של אנטיוכוס, לשלם לרומא פיצויי מלחמה גדולים, שאף הכתיבו לסלאוקים צורת פעולה, והגבלת כוחם הצבאי, בצי ימי ופילי מלחמה.

בכך הסתיימה השפעת הסלאוקים באסיה הקטנה רובה ככולה, והאזור נכנס לספירת ההשפעה הרומית. קרב מגנסיה אף סימן את תחילת הסוף של האימפריה הסלאוקית.

## לקריאה נוספת
*זיו יופה - פלנקס נגד לגיון: התנגשות הטיטאנים הצבאיים של העת העתיקה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מגנסיה
קטגוריה:הממלכה הסלאוקית
קטגוריה:מלחמת אנטיוכוס
יצחק שוה

**יצחק שוה** (14 באוגוסט 1924 – 26 ביולי 2023) היה פיזיקאי ישראלי שהתמחה בפיזיקה גרעינית. הוא עסק גם במקרא ובתלמוד והיה מועמדו של מנחם בגין לנשיאות המדינה.

## ביוגרפיה
שוה נולד בקהיר למשפחת שויכה (שויקה), משפחת רבנים מפורסמת שהיגרה למצרים מן העיר חלב שבסוריה. בצעירותו למד תורה בישיבת "אהבה ואחווה" מפי אביו, הרב אהרן שויקה, ומפי הרב עובדיה יוסף, לצד השתלמותו בלימודים כלליים. ישראל בן-זאב שלימד אותו בבית הספר כתב עליו: "יצחק היה מבחירי התלמידים, שקדן, חריף, מצטיין בלימודים כלליים ומסור ללימודי קודש. הוא נבחר מטעם ההנהלה לעזור למורים לעברית". לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים נרשם ללימודי כימיה ופיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובמהלך לימודיו התגורר אצל דודתו. במהלך לימודיו התגייס על פי צו המוסדות הלאומיים למשטרה הבריטית כשוטר מיוחד. בקיץ 1947, לאחר שהשלים את לימודיו שב לבית הוריו בקהיר להתכונן לבחינות הגמר. אולם בעקבות פרוץ מלחמת העצמאות הוא נותר במצרים עד שעלה לישראל בינואר 1951. בשנת 1953 הוא התגייס לצה"ל, ולאחר טירונות נשלח ללמד מתמטיקה בבית הספר הטכני של חיל האוויר. לאחר כחודש הועבר לחיל המדע.

בראשית דרכו המדעית עבד מספר שנים במשרד הביטחון וברפא"ל, אך את ניסיונו העיקרי כמדען רכש באוניברסיטת פריז (שם גם כתב את עבודת הדוקטור שלו) ובמרכז למחקר גרעיני - שורק. תחום התמחותו העיקרי היה הפרדת איזוטופים.

שוה היה בעל כישורים טכניים ואף רשם פטנטים אחדים, בהם על מצת חשמלי בתנור גז ועל סוג של סנדלי חבלה (בשיתוף עם שלמה רינגלר).

לקראת סוף תקופת כהונתו של נשיא מדינת ישראל אפרים קציר ב-1978, כשהתברר כי הוא אינו מעוניין בתקופת כהונה נוספת, הציע ראש הממשלה מנחם בגין את שוה כמועמד בבחירות לנשיאות. שוה היה עד אז אלמוני ובתקשורת הובעה ביקורת על הצגת מועמדות של אדם אנונימי, ללא ניסיון ציבורי, לתפקיד הנשיא. לאחר פגישה עם מנחם בגין ב-26 במרץ 1978 הודיע שוה תחילה שמועמדותו בעינה עומדת, אך כעבור יומיים הודיע על פרישה מן המרוץ.

בשנים הבאות התמסר לעשייה ציבורית במסגרת הקהילה וייסד בית כנסת בשכונת מגוריו ברחובות. בשנות חייו האחרונות התגורר בירושלים. 

מאמרים תורניים מפרי עטו ראו אור בכתבי העת "מגדים" ו"המעיין", וספרו **תלמי שי** (ראשי תיבות של **ת**רשימים **למ**סכת **י**במות, **ש**ווה **י**צחק; מהדורה שנייה: מעלה אדומים, תשס"ז) יצא בהוצאת "מעליות". הספר נועד לסייע לקהל לומדי מסכת יבמות, ומכלול הקשרים המשפחתיים וההלכתיים הסבוכים המופיעים לאורך המסכת מומחשים בו באמצעות תרשימים מפורטים.

שוה נפטר ב-26 ביולי 2023 והובא לקבורה בהר המנוחות. הוא הותיר אחריו חמישה ילדים וצאצאים רבים. אחיו הוא המתמטיקאי והמילונאי פרופ' יעקב שויקה, מראשי פרויקט השו"ת ופרויקט פרידברג, ואחייניו הם הסופר הרב חיים סבתו והרב שבתי סבתו.

## קישורים חיצוניים

* 
* יצחק שוה, חטאו של משה, באתר מקראנט
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:משפחת שויקה
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:עובדי המרכז למחקר גרעיני - שורק
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
פורמולה 1 עונת 1996

**עונת 1996** הייתה העונה הארבעים ושבע של אליפות הפורמולה 1. העונה החלה ב-10 במרץ 1996 והסתיימה ב-13 באוקטובר לאחר 16 מרוצים. דיימון היל הבריטי זכה באליפות הפורמולה 1 הראשונה והיחידה שלו, והפך יחד עם אביו גרהאם לצמד אב-בן הראשון שהשלימו זכייה באליפות. 

היל, שסיים שני באליפות בשנתיים הקודמות, הוביל את האליפות לאורך כל העונה, אך נאבק בבן קבוצתו ז'אק וילנב, בעונתו הראשונה באליפות, עד למרוץ האחרון. קבוצת ויליאמס זכתה באליפות העולם ליצרנים לאחר שניצחה ב-12 מתוך 16 המרוצים.
ממוזער|קבוצת ויליאמס זכתה באליפות היצרים עם מכונית ה-FW18

## שינויים בתקנות
* מקצה הדירוג ביום שישי בוטל והחל מעונה זו נקבע הדירוג במקצה אחד שנערך ביום שבת.
*מספר מקצי האימון עלה משניים לשלושה.
* כל נהג אשר זמן הקפת הדירוג הטובה ביותר שלו יחרוג ביותר מ-107% מזמן הדירוג של הנהג המוביל לא יוכל לזנק למרוץ (למעט מקרים חריגים בהחלטת שופטי המרוץ).
ממוזער|גרנד פרי מונקו, המרוץ השישי בעונה, במאי 1996

## מרוצי עונת 1996

## דירוג הנהגים

## דירוג הקבוצות

## קישורים חיצוניים

* תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com.
* סיכום העונה באתר MotorSport Magazine.

קטגוריה:עונות בפורמולה 1
קטגוריה:1996 בספורט
לינקולן אלזוורת'

**לינקולן אלזוורת**' (באנגלית: **Lincoln Ellsworth**; 12 במאי 1880 – 26 במאי 1951) היה חוקר ומגלה ארצות אמריקאי.

## קורות חייו
[שמאל|ממוזער|ספינת האוויר "[נורגה"]]
אלזוורת' נולד בשיקגו שבאילינוי, בנם של ג'יימס אלזוורת', בעל מכרה פחם ובנקאי, ושל אווה פרנסיס בטלר. במהלך ילדותו חי גם בהדסון שבאוהיו.

ב-1925 השקיע אביו מאה אלף דולרים במימון מסעו האווירי של מגלה הארצות הנודע רואלד אמונדסן מנורווגיה אל הקוטב הצפוני. המסע היה בספינת אוויר בשם "נורגה" (Norge; נורווגיה), שתוכננה על ידי אחד מטייסיה, אומברטו נובילה האיטלקי. לינקולן אלזוורת' שימש במסע זה כטייס אף הוא. במאי 1926 יצא הצוות לטיסה מאיי סבאלברד, שבצפון נורווגיה, לאלסקה. במהלך הטיסה, ב-12 במאי, חצו חברי המסע את הקוטב הצפוני, צפו בו וקבעו בקרח את דגלי נורווגיה, ארצות הברית ואיטליה. מסע זה הוא הביקור הראשון בקוטב הצפוני שאין חילוקי דעות לגבי עובדת התרחשותו.

ב-23 בנובמבר 1935 גילה אלזוורת' את הרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה, הקרויים על שמו, כאשר ערך טיסה מעל היבשת. הוא קרא להרים בשם רכס הזקיף (Sentinel Range), שם שמשמש כיום לתיאור החלק הצפוני של הרכס. הר אלזוורת' ואגם אלזוורת', שניהם באנטארקטיקה, קרויים אף הם על שמו. באותה תקופה הוא גילה גם רכס איטרניטי.

הספר *The Boy Scout's Book of True Adventure, Fourteen Honorary Scouts* ("ספר הרפתקאות האמת של חניכי הצופים, ארבעה-עשר צופים של כבוד"), שפורסם בניו יורק ב-1931, כולל מאמר בשם "The First Crossing of the Polar Sea" (חציית הקוטב לראשונה) שנכתב על ידי אלזוורת'.

אלזוורת' הוא אחד משני האמריקאים היחידים שעוטרו פעמיים במדליית הזהב של הקונגרס, העיטור הגבוה ביותר לאזרחים אמריקאים באותה עת, ב-1928 וב-1936.

## הנצחה

על שמו נקראים ארץ אלזוורת', הרי אלזוורת', והר אלזוורת' - הפסגה הגבוהה ביותר בהרי המלכה מוד, שניהם באנטארקטיקה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:מגלי ארצות אמריקאים
קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:מעוטרי מדליית הזהב של הקונגרס
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1880
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1951
נמל התעופה אוחריד

**נמל התעופה [[פאולוס]] ה[[קדוש (נצרות)|קדוש]] המבשר באוחריד** (במקדונית: **Аеродром Св. Апостол Павле Охрид, Aerodrom Sv. Apostol Pavle Ohrid**) הוא נמל התעופה השני בגודלו במקדוניה הצפונית. הנמל ממוקם על גדת אגם אוחריד, במרחק של 9 ק"מ מאוחריד, לאורך כביש סטרוגה-קיצ'בו-סקופיה. בממוצע עוברים בנמל כ-60,000 נוסעים וכ-1,000 מטוסים בשנה.

נמל התעופה באוחריד משמש כמנוף לפיתוח התיירות בעיר ובסביבותיה, ומהווה נמל תעופה חלופי לנמל התעופה סקופיה, נמל התעופה הגדול במקדוניה הצפונית.

חברת התעופה ארקיע מבצעת לנמל התעופה טיסות ישירות, היוצאות מנמל התעופה בן-גוריון בחודשי הקיץ.

## היסטוריה
הנמל פעיל משנת 1952, ומסלול הטיסה בתקופה זו היה נתיב דשא באורך 1,200 מטרים. בעקבות תהליכי מודרניזציה בחברת JAT איירווייז ועלייה בעומס התעבורה האווירי, נבנה הנמל מחדש בסוף שנות ה-60. מסלול טיסה מאספלט נסלל, מבנים קיימים שופצו ונבנו מספר מבנים חדשים. הנמל נפתח מחדש ב-8 ביוני 1970.

כמות הנוסעים בשדה התעופה החלה לגדול בצורה משמעותית רק במחצית השנייה של שנות ה-80, עם העלייה במספר התיירים שהגיעו לאזור אוחריד ולמקדוניה בכלל. בשנת 1990 נערך שיפוץ נוסף בנמל, ומסלול הטיסה הוארך ל-2,550 מטר. בשנת 1995 נבנה טרמינל חדש במקומו של הטרמינל הישן, ובעקבותיו הנמל יכל לשמש בכ-500 נוסעים ועד 5 מטוסים בשעה.

בנמל התעופה ניכרת בדרך כלל תנועה דלה מאוד הן במספר האנשים הפוקדים את המקום והן במספר כלי הטיס המזעריים. במקום ישנה חנות קטנה לממכר מוצרים פטורים ממע"מ.  

ב-20 בנובמבר 2003 התרסק ליד הנמל מטוס מסוג Yak-42 של חברת אוויומפקס. המטוס התרסק בזמן טיסה מז'נבה לסקופיה, לאחר שהטייס שינה את מסלול הטיסה והחל לטוס לכיוון אוחריד בעקבות תנאי מזג אוויר קשים ששררו באזור נמל התעופה סקופיה. בזמן הנחיתה המטוס התרסק לתוך הר טרויאני בקרבת אוחריד. כל שמונת אנשי הצוות ו-115 מתוך 116 הנוסעים נספו באסון.

## קישורים חיצוניים

* 
* דף הבית של נמלי התעופה במקדוניה הצפונית

## הערות שוליים

אוחריד
קטגוריה:אוחריד
נמל התעופה הבין-לאומי סקופיה

250px|ממוזער|שמאל|פסל אלכסנדר הגדול בשדה התעופה בסקופיה
**נמל התעופה הבינלאומי סקופיה** (במקדונית: **Меѓународен аеродром Скопје**; נודע בעבר בתור **נמל התעופה אלכסנדר הגדול סקופיה**, במקדונית: **Аеродром „Александар Велики“ Скопје**), הידוע גם בשם **נמל התעופה [[פטרובץ (כפר)|פטרובץ]]** כשמו של כפר סמוך, הוא נמל התעופה הבינלאומי הגדול והעמוס ביותר במקדוניה הצפונית. הנמל שוכן כ-17 ק"מ דרומית מזרחית לסקופיה, בירת המדינה.

## היסטוריה
ב-1987 נבנה טרמינל נוסעים חדש בעל קיבולת גדולה יותר. בין 1993 ל-1995 נערך בנמל התעופה שיפוץ מסיבי.
בדצמבר 2006 הכריזה ממשלת מקדוניה על כוונתה לשנות את שמו של הנמל כך שייקרא על שם אלכסנדר הגדול, וגרמה לפריצתה של מחלוקת דיפלומטית עם יוון, שמחשיבה את אלכסנדר כחלק נכבד מהמורשת שלה. ישנה טענה כי השם החדש גורם לבלבול עם נמל התעופה קוואלה, "מגאס אלכסנדרוס", שנמצא בחלק היווני של אזור מקדוניה.

ב-2018 שם הנמל שונה בשנית לנמל התעופה הבינלאומי סקופיה, כחלק ממהלך כולל לפתירות הסכסוך עם יוון שכלל גם את שינוי שם המדינה למקדוניה הצפונית בשנה שלאחר מכן.

## תאונות אוויריות
ב-5 בדצמבר 1993 התרסק על מסלול מספר 34 מטוס מסוג פוקר 100 (מספר שלדה PH-KXL), השייך לחברת פאלאייר מקדוניאן איירליינס, שהיה בדרכו לציריך. חקירה שנערכה לאחר התאונה העלתה שהגורם לתאונה היה כשל אנוש של צוות המטוס שלא וידא לפני ההמראה שהמסלול נקי מקרח. מתוך 97 אנשים שהיו על סיפון המטוס נהרגו 81.

## חברות תעופה ויעדים
* אדריה איירווייז (ליובליאנה)
* אייר סרביה (בלגרד, אוחריד)
* אליטליה (מילאן-מאלפסנה)
* אוסטריאן איירליינס (וינה)
* B&H איירליינס (סרייבו)
* קרואטיה איירליינס (ספליט, זאגרב)
* צ'ק איירליינס (פראג)
* הלווטיק איירווייז (ציריך)
* מאלב הונגריאן איירליינס (בודפשט)
* MAT מקדוניאן איירליינס (אמסטרדם, ברלין – שנפלד, קופנהגן, דיסלדורף, המבורג, איסטנבול-אטאטורק, פריז – נמל התעופה שארל דה גול, רומא, וינה, ציריך)
* טורקיש איירליינס (איסטנבול-אטאטורק)

## קישורים חיצוניים

* 
* דף הבית של נמלי התעופה במקדוניה הצפונית

## הערות שוליים

סקופיה
קטגוריה:סקופיה: מבנים
יששכר בן מרדכי אבן סוסאן

רבי **יששכר בן מרדכי אבן סוסאן** היה מחכמי ארץ ישראל במאה ה-16 ומנהיג קהילת המגרבים בצפת.

רבי יששכר אבן סוסאן נולד בפאס שבמרוקו ברבע הראשון של המאה הט"ז. בצעירותו עלה לצפת ולאחר מכן עלה לירושלים בה היה מתלמידיו של רבי לוי בן חביב.

בשנת 1538 שב לצפת בה ישב כמה עשרות שנים ועמד בראש הנהגת קהילת המערבים בה, וכן שימש כנראה גם כראש ישיבת הקהל הנ"ל.

בשנת 1564 יצא חיבורו "תיקון יששכר" העוסק בענייני הלוח העברי ובמנהגי הקהילות השונות בצפת. זהו אחד המקורות הראשונים בכתב המזכירים את מנהג אכילת הפירות בט"ו בשבט.

בשנים 1571-1574 עסק בתרגום המקרא לערבית מאחר שע"פ הבנתו התרגום הנוכחי שחובר לפני מאות שנים על ידי רבי סעדיה גאון לא התאים עוד לבני זמנו. התרגום מכונה "שרח אל סוסאני".

## לקריאה נוספת
* גיורא פוזיילוב, **חכמיהן של ארבע ערי הקודש** כרך ב - חכמי ירושלים, מינהל החינוך הדתי.
* דוד דורון, "על תרגום התורה לערבית של ר' יששכר בן-סוסאן המערבי", **[[ספונות]]** יח (תשמ"ה), עמ' 279–297.

## קישורים חיצוניים
*
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידי 1510
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:צפת: רבנים
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:מתרגמים מעברית לערבית
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-16
היינריך נויהאוס

**היינריך נויהאוס** (בגרמנית: **Heinrich Gustavovich Neuhaus**; ברוסית: **Генрих Густавович Нейгауз**; 12 באפריל 1888 – 10 באוקטובר 1964) היה פסנתרן ומורה רוסי-סובייטי ממוצא גרמני.

## ביוגרפיה
נויהאוס נולד בקירובוגרד (אז יליזבתגרד), באוקראינה להורים ממוצא גרמני. אף כי שני הוריו היו מורים לפסנתר הוא למד בעיקר בכוחות עצמו. ההשפעות העיקריות על התפתחותו האמנותית המוקדמת באו מדודנו קרול שימנובסקי ובייחוד מדודו פליקס בלומנפלד בביקוריו בבית אחיותיו. ב-1902 ניגן ברסיטל ביליזבתגרד  עם הכנר מישה אלמן בן ה-11 ובשנת 1904 הופיע בקונצרטים בדורטמונד, בבון, בקלן ובברלין. בהמשך למד אצל ליאופולד גודובסקי בברלין ומשנת 1909 עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה בכיתות האמן שלו באקדמיה למוזיקה של וינה. ב-1914 התחיל ללמד בקירובוגרד ואחר בטביליסי ובקייב. בתקופה זו עצר את קריירת הקונצרטים שלו ושם דגש על פעילויות פדגוגיות. ב-1922 החל ללמד בקונסרבטוריון של מוסקבה, שאותו גם ניהל בין 1935 ל-1937. עם תלמידיו נמנו אמיל גיללס, ראדו לופו, סביאטוסלב ריכטר ויעקב זאק. בשנת 1956 זכה לתואר "אמן העם של ברית המועצות".

נויהאוס נודע במגנטיות הפואטית של נגינתו ובעידונו האמנותי. ספרו הפדגוגי, "אמנות הנגינה בפסנתר" (1958) נחשב לאחד המוסמכים ביותר והנפוצים ביותר בשימוש בנושא זה. 

בנו של נויהאוס הוא הפסנתרן והמורה סטניסלב נויהאוס. נינו של נויהאוס הוא הפסנתרן הישראלי עדי נויהאוס, יליד 1996.

## קישורים חיצוניים

* אתר לזכרו
* 
* 

קטגוריה:פסנתרנים רוסים
קטגוריה:פסנתרנים גרמנים
קטגוריה:גרמנים מאוקראינה
קטגוריה:גרמנים מרוסיה
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:סגל הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:ילידי 1888
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1964
משה קאשטרו

ר' **משה (בן צדיק) קאשטרו** מחכמי ארץ ישראל וממנהיגי הקהילה היהודית בירושלים במחצית הראשונה של המאה ה-16.

## ביוגרפיה
אביו אברהם קאשטרו היה ממונה על המטבעה במצרים, נמלט ב-1524 ממצרים בשל אי-הסכמתו לשתף פעולה בעת המרד של אחמד פאשא בסולטן סולימאן הראשון, ואחרי דיכוי המרד חזר לתפקידו ולמעמד בכיר של גובה מיסים מביירות ועד מצרים. עבר עם משפחתו לארץ ישראל והם התיישבו בירושלים. שם היה מעורב בפרויקטים של בנייה ויש הסוברים שבכללם גם מעורבות במפעל בניית חומות ירושלים.

אמו הייתה אחותו של אברהם זכות, ולאחר שנולד, נישאה לרבי אברהם בן אליעזר הלוי. בגניזה הקהירית נמצאה איגרת ששלח ר' משה מירושלים לאחד מפרנסי קהילת מצרים, אברהם אבן שאנג'י לטובת גיוס כספים לקהילת ירושלים. באגרת זו הוא מציין שהחכם המקובל ר' אברהם בן אליעזר הלוי שימש לו כאב חורג בצעירותו. אברהם דוד משער שהוא גדל אצלו עוד לפני גירוש ספרד ושייתכן שאף הצטרף אל נדודיו במסעו לארץ ישראל.

בין רבותיו של ר' משה קאשטרו נמנו הרלב"ח, ר' דוד ן' שושן, ר' יעקב בירב, ורבי יצחק הכהן שולאל. בוויכוח המפורסם בנושא חידוש הסמיכה בשנת רצ"ח, עמד לצידו של הרלב"ח אף על פי שגם ר' יעקב בירב היה מרבותיו המובהקים. בעניין זה קיימת איגרת שבה הוא נותן תשובה מפורטת של עמדתו ומחלוקתו על רבו הרב יעקב בירב, ואשר בעקבות כך ביקר אותו רבו בחריפות. בקונטרס הסמיכה שכתב הרלב"ח מופיעה התייחסות ארוכה בשמו ובשם הרב בירב לתשובתו זו.

הרלב"ח מזכיר מעלותיו בכמה מקומות כגון: .

בזמנו התרחש חלק משמעותי מגלי עליות מגורשי ספרד ופורטוגל, דבר אשר השפיע על אופי היישוב היהודי בארץ ישראל.

המשיך להנהיג את הקהילה היהודית בירושלים גם לאחר מות רבו וראש הקהל הרלב"ח.

בשנת 1546 פקדה את הארץ ובכלל זה את ירושלים רעידת אדמה חזקה שגרמה להרס רב.

נפטר בירושלים בשנת ה'ש"ז (1547). בשנים שלאחר פטירתו התמעטה הקהילה היהודית בירושלים עד שהיו נצרכים לפנות בכל עניין אל מנהיגי הקהל בצפת.

מבניו מפורסם רבי יעקב קאשטרו, המכונה מהריק"ש, שהיה מרבניה הנודעים של יהדות מצרים ויש דעות שרבי יעקב היה אחיו של רבי משה. כמו כן היה לו בן נוסף בשם רפאל שנהרג בצעירותו בדרכו למצרים.

## ראו גם
* יהודים בירושלים במאה ה-15 וה-16

## לקריאה נוספת
*גיורא פוזיילוב, **חכמיהן של ארבע ערי הקודש** כרך ב - חכמי ירושלים, מינהל החינוך הדתי.
*אברהם דוד, **עלייה והתיישבות בארץ-ישראל במאה הט"ז**, עמ' סו-סז, הוצאת ראובן מס בע"מ, ירושלים, תשנ"ג–1993.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* אברהם דוד, "עוד לתולדותיו של ר' משה קאשטרו – מחכמי ירושלים במאה הט"ז לאור מסמך מן הגניזה", **תעודה** ז (תשנ"א), עמ' 347–351.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:יהודים שמוצאם ממגורשי ספרד
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-16
קטגוריה:נפטרים ב-1547
תקלה גיורגיס השני, קיסר אתיופיה

**תקלה גיורגיס השני**  היה קיסר אתיופיה בשנים 1868-1872. שמו לפני ההכתרה היה וגשום (שליט מחוז וג) **גובזה גברה מדהין**. נפטר בשנת 1873.

טיעונו של גובזה לכתר הקיסרות התבסס על כך שהוא צאצא של שושלות קיסריות דרך שני הוריו. דרך אביו ווגשום גברה מדהין, שהיה משושלת זגווה, ודרך אימו שהייתה צאצאית לשושלת הסולומונית. גובזה נישא לדינקינש מירצ'ה, אחותו של דג'אזמאץ' קאסה.

לאחר התאבדותו של תוודרוס השני יריביו לכתר הקיסרות היו מנליק השני (בזמנו מלךשוואה) וגיסו של גובזה, דג'אזמאץ' קאסה (בעתיד קיסר אתיופיה יוהנס הרביעי).  בשנת 1868 ווגשום גובזה הכריז על עצמו קיסר אתיופיה תחת השם תקלה גיורגיס השני בסקוטה שבמחוז ווג. מכיוון שאבונה סלאמה, ראש הכנסייה האורתודוקסית האתיופית מת זמן קצר לפני כן, לא היה מי שיכתירו כראוי. יריביו לכתר, קאסה ומנליק לא הכירו בו בתור קיסר, ולכן בשנת 1871 יצא בראש צבאו לתיגראי להכניע את גיסו קאסה בכוח אולם הוא הובס. הוא וילדיו נפלו בשבי. זמן קצר אחר כך קאסה הכריז על עצמו קיסר אתיופיה תחת שם המלכות יוהנס הרביעי.

תקלה גיורגיס מת בשבי בשנת 1872. בגלל השפעתו המינימלית בהיסטוריה האתיופית לפעמים הוא מושמט מרשימת קיסרי אתיופיה.

קטגוריה:אתיופיה: תקופת הגיבוש
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:שושלת זאגווה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:ילידי 1836
קטגוריה:נפטרים ב-1873
תחריט

[שמאל|ממוזער|220px|"'''[מלנכוליה (תחריט)|מלנכוליה**"; תחריט מאת [[אלברכט דירר]], 1514]]
[[קובץ:Dürer-Hieronymus-im-Gehäus.jpg|שמאל|ממוזער|220px|"**הירונימוס הקדוש במגוריו**" ; [[אלברכט דירר]], 1514]]
[[קובץ:Benodigdheden en technieken voor het maken van een kopergravure, 1796 - BBB-701.jpg|ממוזער|220px|מכשירים ליצירת תחריט נחושת, 1796]]
**תחריט''' הוא טכניקה של דפוס שקע. בשפות זרות, כדוגמת האנגלית, משמש המונח "תחריט" (Engraving) גם לתיאור עיטורים החרוטים על גבי עצמים וחומרים שונים, בדומה לתבליט שטוח.

## ההיסטוריה של התחריט
במשך אלפי שנים שימש התחריט כשיטה לעיטור חפצי־נוי, כגון תכשיטים וחפצי מתכת אחרים. הניסיון של צורפים וחרשי מתכת בעיצוב אמנותי הוביל אמנים לפיתוח טכניקות חריתה מדויקות יותר. השימוש בתחריט על לוחות נחושת החל בגרמניה ובאיטליה במחצית המאה ה-15. למעשה, לרבים מאמני התחריט המוקדמים היה ניסיון בצורפות. תקופת השיא של התחריט הייתה בין השנים 1470 ל-1530, שבהן פעלו אמנים כגון אלברכט דירר, לוקס ואן ליידן (Lucas van Leiden) ואחרים. 

לאחר תקופה זו החלה טכניקת התצריב לדחוק את התחריט ממקומו, בעיקר משום שלימוד טכניקה זו היה פשוט יותר. אמנים רבים, כדוגמת רמברנדט, שילבו ביצירותיהם את שתי הטכניקות.

## טכניקת יצירת תחריט מודפס
התחריט נוצר על ידי חריתה של דימוי על גבי לוח הדפסה. לוח ההדפסה המסורתי עשוי בדרך כלל מנחושת. החריתה נעשית בעזרת מכשיר חד הנקרא חֶרֶט (), שבעזרתו חורצים את לוח ההדפסה. בתהליך ההדפסה נמרח צבע מיוחד על לוח ההדפסה. בתהליך של ניקוי מוסר הצבע כך שנשאר רק הצבע שבין החריצים. בעזרת מכבש דפוס מצמידים נייר אל לוח ההדפסה, כך שהצבע שבתוך חריצי הלוח מועבר אל גיליון הנייר. 

ישנם כמה סוגים שונים של חרטים המשמשים ליצירת הדימוי המודפס. ישנם חרטים שחודם הוא בעל זווית נטוייה (angle tint tool). חרטים אלו יוצרים קו מעוקל מעט, אך בעל חדות. חרטים אחרים, המכונים "פלורנטינים" (Florentine), הם בעלי חוד ישר ומחורץ היכול לייצר מספר קווים בחריצה אחת. כלי זה משמש למילוי אזורים גדולים. 

למרות אופיו הקווי והשטוח של הדימוי המופק בתהליך ההדפסה, ניתן להגיע לגוונים שונים של הצבע המודפס. דבר זה נעשה על ידי גילופו של לוח ההדפסה בגבהים שונים. שקע עמוק משמעו יותר צבע, כלומר הדפסה כהה יותר, ואילו שקע רדוד יותר יוצר גוון בהיר יותר. נפח נהוג ליצור על ידי שימוש ברשתות של קווים שתי וערב, המאפשרות להגיע לרמות כהות שונות.

חרטים מודרניים עובדים על עץ, שאינו מצריך שימוש בכימיקלים, במיוחד עצי פרי רכים כגון זית. לשם כך יש מגוון של כלים שיוצרים חיתוכים שונים ומאפשרים את כל גוני האפור בין הלבן לשחור.

## ראו גם
*חיתוך עץ
*פיתוח עץ
*סגרפיטו

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דפוס
קטגוריה:טכניקות הדפס
קטגוריה:טכניקות גרפיות
קטגוריה:עיבוד מתכת
יודה ליון פאלאש

**יוּדָה לִיון פָּאלָאש** (בהולנדית: **Juda Lion Palache**) (26 באוקטובר 1886 - 18 באוקטובר 1944) היה פרופסור לשפות שמיות באוניברסיטת אמסטרדם ומראשי הקהילה הפורטוגזית היהודית בעיר זו.

## ראשית דרכו
פאלאש נולד באמסטרדם בשנת 1886. אביו היה הרב הראשי של הקהילה הפורטוגזית. משפחתו התיישבה בהולנד בתחילת המאה ה-17, כאשר אבי המשפחה, ר' שמואל פאלאג'י, נשלח לייצג את מלך מרוקו בהולנד בשנת 1609.

לאחר שסיים את לימודיו בסמינר הקהילה הפורטוגזית, עבר ללמוד בלשנות שמית באוניברסיטאות אמסטרדם וליידן. בשנת 1920 סיים את לימודי הדוקטורט בליידן.

בשנת 1911 החל לעבוד כמורה בבית ספר, ראשית כמורה לעברית ולאחר מכן כמורה לשפות קלאסיות בתיכון העירוני בהאג.

## מרצה וחוקר
באוקטובר 1924 התקבל למשרת מרצה לשפות שמיות באוניברסיטת אמסטרדם, והיה היהודי הראשון שהחזיק במשרה זו. מינויו נעשה חרף התנגדות ציבורית מסוימת, שכן כמרצה לעברית נדרש להעביר גם הרצאות בחוג לתאולוגיה, ממעוזי הנצרות ההולנדית. אולם מומחיותו ואישיותו הפכו אותו עד מהרה לבן בית בחוג.

פאלאש היה חוקר בעל תחומי עניין מגוונים. עיקר מרצו הוקדש לעברית המקראית, לערבית ולארמית. הוא היה בין הראשונים שעסק בחקר הסמנטיקה של הלשון המקראית, וספרו "הערות סמנטיות על אוצר המילים של הלשון העברית" (נתפרסם לאחר מותו) נחשב כספר יסוד בתחום זה.

כמו כן חיבר שתי מונוגרפיות על הספרות היהודית בתקופת חז"ל: "מבוא לתלמוד" ו"הספרות היהודית מלאחר התלמוד ועד ימינו". בנוסף כתב מאמרים שנתפרסמו בכתבי עת מדעיים, וקובצו לאחר מותו לספר בשם "סיני ופארן", שיצא לאור ביוזמת מוקירי זכרו.

## פעילותו הציבורית
פאלאש היה פעיל בחיי הקהילה היהודית בכלל והקהילה הפורטוגזית בפרט. הוא עמד בראש האגודה ההולנדית למדעי היהדות, ושימש כפרנס בקהילה הפורטוגזית. הוא היה אנטי ציוני מובהק, והמשיך להחזיק בדעותיו אלו גם לאחר שסייר בארץ ישראל בשנת 1935.

## מלחמת העולם השנייה
עם כיבוש הולנד על ידי הגרמנים בשנת 1940 אולץ להתפטר בשל יהדותו. הוא הצטרף ל"יודסה ראט פור אמסטרדם" (de Joodse Raad voor Amsterdam - "הוועד היהודי") הידוע לשמצה, שמונה על ידי הגרמנים לטפל בענייני היהודים ולרכזם לקראת שילוחם מזרחה. חברותו ב"יודסה ראט" לא עמדה לו כאשר בתחילת שנת 1944 גורש יחד עם אשתו וילדיו לגטו טרזיינשטט. באוקטובר אותה שנה הועלה על טרנספורט מטרזיינשטט לאושוויץ, ומשם לא חזר.

עמו באושוויץ נספו גם אשתו ושניים מתוך שלושת ילדיו. בנו הצעיר, לאו פאלאש, שרד את השואה. בניגוד לאביו הפך לציוני חם, והיה פעיל רוב חייו בסניף ההולנדי של קרן היסוד. הוא הקים לזכר אביו מכון למחקר הלשון העברית באוניברסיטת אמסטרדם - "מכון יהודה פאלאש" (Juda Palache Instituut).

## לקריאה נוספת
הערך מבוסס על ההקדמות לשני ספריו, שיצאו לאחר מותו:

* J. L. Palache, *Sinai en Paran, Opera minora van wijlen dr. J. L Palache*, Met een voorwoord van dr. Max Reisel, Leiden 1959
* J. L. Palache, *Semantic notes on the Hebrew lexicon*, Translated from the Dutch original and edited by R. J. Zwi Werblowsky, Leiden 1959.


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אנשי חינוך יהודים הולנדים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אמסטרדם
קטגוריה:אמסטרדם: אישים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים הולנדים
קטגוריה:נספים במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:יהודים בשואה: הולנד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1886
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1944
מגדל שוקי הון

**מגדל שוקי הון** הוא בית השקעות ישראלי, הפועל באמצעות כמה חברות בנות ומספק שירותי ניהול השקעות כגון: ניהול קרנות נאמנות, ניהול תיקי השקעות ללקוחות פרטיים ולתאגידים, ניהול מוצרי השקעה אלטרנטיביים. בנוסף, למגדל שוקי הון פעילויות כגון: עשיית שוק בקרנות סל ובמניות וכן פעילות חיתום, הפצה ובנקאות להשקעות.

## היסטוריה
בית ההשקעות "מגדל שוקי הון" נוסד בשנת 1965 על ידי אברהם אירני בשם "החברה המרכזית לניירות ערך בע"מ". החברה המרכזית הייתה מהחברות הראשונות בישראל שאפשרו למשקיעים קטנים, עצמאיים וחוץ ממסדיים להשקיע בבורסה, ומהחברות הראשונות שהעניקו אשראי ללקוחות שרצו לפעול באמצעותה.

בשנת 1999 הצטרפה חברת  קרדן לגרעין השליטה בבית ההשקעות, על ידי רכישת רוב מניות החברה, ושמה שונה ל"קרדן שוקי הון". בשנת 2001 רכשה "מגדל אחזקות" את בית ההשקעות מחברת קרדן ושינתה את שמו ל"מגדל שוקי הון". 

בשנת 2003 רכשה "מגדל שוקי הון" את חברת "עלומים", שניהלה את קופות הגמל של הקיבוץ הדתי והייתה בבעלות קיבוץ עלומים.  

בשנת 2005 נרכשו 50% ממניות "מגדל שוקי הון" על ידי בנק ההשקעות האמריקאי Bear Stearns, שהיה אז מגופי ההשקעות הגדולים בשוק האמריקאי. בהמשך אותה שנה, בעקבות מסקנות רפורמת בכר שאושרו בכנסת וקבעו כי על הבנקים בישראל להיפרד מקופות הגמל וקרנות הנאמנות ולמכור אותן לגופים פרטיים, רכשה "מגדל שוקי הון" מהבנק הבינלאומי את קרנות הנאמנות "דיקלה", בעלת התמחות באפיק המנייתי, תמורת כ-220 מיליון שקל. 

בשנת 2006 רכשה "מגדל שוקי הון" את חברת ניהול הקרנות "אפיקים" שהייתה בבעלות של יעקב ויינשטיין והיה בה התמחות בתיקי אג"ח, תמורת כ-140 מיליון שקל, ובשנת 2007 רכש את חברת קרנות ההשתלמות הגדולה בישראל – "קה"ל", תמורת כ-264 מיליון שקל. 

בשנת 2008 רכשה קבוצת "מגדל אחזקות" את נתח המניות ב"מגדל שוקי הון" שהוחזק על-ידי תאגיד JPMorgan Chase (אשר השתלט על בנק Bear Stearns), ונכון לשנת 2025, היא מחזיקה במלוא מניות בית ההשקעות. 

בשנת 2010 מוזגו מוצרי החיסכון לטווח ארוך של "מגדל שוקי הון" תחת "מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים", ונכסי "קה"ל" ו"מגדל מקפת" הועברו גם הם לחברת הביטוח.

בשנת 2018 הרחיבה "מגדל שוקי הון" את פעילותה גם לתחום קרנות הסל ועשיית השוק ובשנת 2021 נכנסה גם לתחום ההשקעות האלטרנטיביות למשקיעים פרטיים כשירים ולתאגידים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי השקעות ישראלים
קטגוריה:מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1965
Songs of Leonard Cohen

**Songs of Leonard Cohen** (בעברית: "**שירים של לאונרד כהן**") הוא אלבום הבכורה של המשורר הקנדי לאונרד כהן מ-1967. לפני הכניסה לעולם המוזיקה, הוציא כהן שישה ספרים שזכו לשבחי הביקורות.

ניתן להגדיר את סגנון האלבום כפולק. כהן אמר בריאיון שהיה לו ויכוח עם המפיק ג'ון סיימון על השיר "סוזאן" מפני שסיימון רצה להכניס לשיר נגינת פסנתר ותופים, ו"לא רציתי תופים באף שיר שלי".

בחלק מהשירים כהן מלווה בכלי מיתר, הלהקה "קליידוסקופ" וקולות רקע של הזמרת ננסי פרידי.

רוברט אלטמן השתמש בשלושה משירי האלבום, "The Stranger Song", "Winter Lady" ו-"Sisters of Mercy" לפסקול הסרט שביים, "הקלפן והיצאנית" (McCabe & Mrs. Miller).

השיר הפותח את האלבום, סוזאן, הוא השיר המושמע ביותר של כהן ונכון לאפריל 2025 יש לו ב-Spotify כ-154 מיליון השמעות.

## רשימת השירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי לאונרד כהן.

## קישורים חיצוניים

* מילות שירי האלבום ודגימות מהם

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1967
קטגוריה:אלבומי לאונרד כהן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
ח'יר א-דין

**ח'יר א-דין פאשה**, המכונה "**ברברוסה**" (בטורקית: **Barbaros Hayrettin Paşa**; 1478–1546), היה שודד ים, מדינאי ואדמירל עות'מאני בשירות הסולטאן סולימאן המפואר ואביו, הסולטאן סלים הראשון, שפעל בים התיכון, במחצית הראשונה של המאה ה-16, ויריבו הגדול של עמיתו הנוצרי הג'נובזי, אנדראה דוריה.

## שודד ים
ח'יר א-דין או חיזיר ראיס (Hızır Reis) נולד באי לסבוס למשפחת פריבטירים, והיה הצעיר מבין חמשת בניו של יאקופ אגה ורדרלי, סיפאהי או יאניצ'ר ממוצא טורקי או אלבני שעבד בשירות הסולטאן מהמט השני. האב השתתף ב-1462 בכיבוש האי לסבוס (מיליטיני) וקיבל אדמות ביישוב בונובה באי. אמו הייתה יוונייה בשם קתריני, אלמנה של כומר יווני.
אחיו פעלו תחילה במערב הים התיכון, ובשנת 1515 השתלטו על אלג'יריה, משם יצאו לפשיטות על נמלי איטליה וספרד, שדדו אוניות ודאגו לשלם מס קבוע לסולטאן, שראה בהם בצדק את בני חסותו ועושי דברו.

ב-1516 עלה קרלוס הראשון, שהיה מאוחר יותר קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, על כס מלכות ספרד, והבין היטב כי לא יוכל לקטוף את פירות גילוי אמריקה לאורך זמן, אם לצי הטורקי תהיה דריסת רגל באוקיינוס האטלנטי. לכן מיקד את מאמציו בראשית שלטונו לשחרר את אלג'יריה מהכיבוש הטורקי. הניסיון הראשון נכשל, אולם בספטמבר 1517 הצליח קרל לכבוש את אלג'יריה והוציא להורג את כל בני המשפחה, פרט לח'יר א-דין, שהצליח לברוח. מאותו זמן נקרא "ברברוסה" (אדום הזקן) ככינויו של אחיו באבא אורוץ' שנהרג. מסופר כי ח'יר א-דין, שירש את מקומו של אחיו בהנהגת שודדי הים, ניסה לחקות את דמותו של אחיו וצבע את זקנו באדום, אף שככל הנראה השם ברברוסה הוא אך עיוות של השם בּאבּא אורוץ בפי האירופים.

## השתלטות על הים התיכון
בשנות העשרים החל ח'יר א-דין לשדוד את נמלי ספרד ואיטליה. בתחילה התמקד בחופי הים התיכון, ושדד את נמלי קלבריה, טאראנטו ונמלים שונים בחופי ספרד. מאוחר יותר (1531), העז להיכנס לאוקיינוס האטלנטי ושדד בנמל קדיס את אוניות הקיסר קרל, שחזרו מאמריקה עמוסות זהב. שנה אחר כך חצה את מצר מסינה, השתלט על חלקים באיטליה ובסיציליה, והתעמת עם הצי הג'נובזי (1535).

בשנת 1536 נחל ח'יר א-דין מפלה באלג'יר, כאשר הקיסר קרל וצי הליגה הקדושה, שכלל את ספרד, גרמניה, ונציה, ג'נובה, מסדר אבירי מלטה ונאפולי, בפיקוד האדמירל אנדראה דוריה, השתלט על אלג'יר וגירש אותו משם. אך הלה מצא מקלט בתוניס. כעבור שנתיים (1538) נערך קרב גדול - קרב פרווזה (Prevesa, ביוון), שבו מחץ ח'יר א-דין את צי הליגה. הליגה עשתה מאמץ נוסף לנחות בתוניס ב-1541, אך תנאי מזג אוויר קשים שמו לאל את המסע. כישלון זה גרם להשתלטותו של ח'יר א-דין על הים התיכון באופן מלא עד להתאוששות הליגה, אחרי מותו, ב-1546, ובאופן סופי אחרי קרב לפנטו, ב-1571.

## לקריאה נוספת
*רוג'ר קראולי, **אימפריות הים: הקרב הסופי על השליטה בים התיכון 1521–1580**, מאנגלית: חגי אברבוך. תל אביב: אופוס, 2012. (לפי מפתח עמ' 380).

*A. Galotta, "Khair al-Din Pasha", EI2 (Encyclopaedia of Islam 2nd edition), Vol. 4 pp 1155-1158


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: היסטוריה
קטגוריה:אלג'יריה: היסטוריה
קטגוריה:אדמירלים טורקים
קטגוריה:שודדי ים ברברים
קטגוריה:טורקים ממוצא יווני
קטגוריה:ילידי 1478
קטגוריה:נפטרים ב-1546
מתמחה

**מתמחה** הוא עובד העובר תקופת הכשרה, בהדרכת איש מקצוע בעל ותק וניסיון, על מנת לקבל רישיון הנדרש על פי דין לעיסוק במקצוע מסוים.
התמחות נדרשת בדרך כלל במקצועות בהם הרקע העיוני אינו מספיק על מנת לעסוק במקצוע, ויש צורך בתקופת התמחות מעשית, הבאה לאחר השלמת התואר האקדמי. לרוב, עם סיום ההתמחות, עובר המתמחה בחינות, שהן תנאי נוסף לקבלת הרישיון המהווה כשלעצמו תנאי לעיסוק במקצוע בו התמחה. בעל המקצוע המדריך את המתמחה נקרא "מדריך" או "מאמן".

על אף קיומה של המילה העברית "התמחות", יש המכנים את ההתמחות במונח הלועזי "סטאז'", ומתמחה נקרא גם "סטאז'ר". אך אין זה המצב ברפואה (ראו להלן).

## תקופת ההתמחות
מתמחים מקבלים לרוב שכר על עבודתם, אם כי שכר זה נמוך משכרו של בעל מקצוע לאחר התמחות.
אורכה של ההתמחות שונה ממקצוע למקצוע. למשל, החל משנת 2020, במדינת ישראל מתמחים בעריכת דין, בטרם הסמכתם לעסוק בעריכת דין, נדרשים לעבור תקופת התמחות בת שנים עשר חודשים, בעוד שרואי חשבון מתמחים במשך שנתיים.

ישנם מקצועות, כגון רפואה, בהם נדרשת ההתמחות גם על מנת לאפשר התמקצעות בתחום מסוים מבין התחומים שבהם עוסק המקצוע, ואילו במקצועות אחרים, כדוגמת עריכת דין, אדם המסיים את התמחותו ועומד בבחינות נחשב ככשיר לעסוק בכל התחומים שבהם עוסק המקצוע.

## בישראל
### ההתמחות בחוק
המתמחים אינם רשאים לרוב לעסוק בכל פעילות בה עוסק בעל מקצוע שסיים את ההתמחות וקיבל את רישיונו. כך למשל, על פי דיני מדינת ישראל, מתמחה בעריכת דין אינו רשאי להופיע בבית משפט אלא במהלך חצי השנה האחרונה להתמחותו, ובלוויית מאמנו. יתרה מכך, על מתמחה בעריכת דין חל איסור ליתן ייעוץ משפטי, אלא בהשגחת מאמנו.

מקצועות שבהם נדרשת התמחות על פי דיני מדינת ישראל כוללים:
* רופא - לפני קבלת הרישיון לעסוק ברפואה נדרשת שנת עבודה מעשית בהשגחת רופאים בכירים במסגרת בית חולים. שנה זו קרויה "שנת הסטאז'" ובאנגלית Internship. לשם קבלת תואר מומחה באחד ממקצועות הרפואה יש צורך בתקופת התמחות הנמשכת בין ארבע וחצי שנים (ילדים, פנימית, משפחה) ועד שש שנים ויותר בחלק מן המקצועות הכירורגיים, ובתום התקופה להצליח בבחינה. תקופת התמחות זו קרויה באנגלית Residency.
* רופא שיניים - 4 עד 6 שנים נוספות אפשריות להתמחות בתחום מסוים
* רוקח - חצי שנה
* פסיכולוג - עד 4 שנים
* עורך דין - התמחות של שנה וחצי
* שמאי מקרקעין - שנה
* אדריכל - 3 שנים
* מהנדס מבנים - 3 שנים
* יועץ מס - שנה
* רואה חשבון - שנתיים
* יועץ השקעות - חצי שנה
* מנהל תיקי השקעות - תשעה חודשים
* עמיל מכס
* מורה וגננת - שנה (החל משנת תש"ס)
* עורך פטנטים - שנתיים
* מודד- שנתיים.

### הקלת מס
 מעניק נקודת זיכוי למי שסיים לימודים אקדמיים במוסד להשכלה גבוהה בישראל. נקודת הזיכוי ניתנת בשנת המס שלאחר שנת המס שבה הסתיימו הלימודים או בשנת המס שלאחריה. מי שסיים לימודיו בתחום שנדרשת בו התמחות, זכאי לבחור אם נקודת הזיכוי תובא בחשבון בשנת המס שלאחר שנת המס שבה הסתיימו לימודיו או בשנת המס שלאחר שנת המס שבה סיים את התמחותו, ובלבד שתקופת ההתמחות תחל לא יאוחר משנת המס שלאחר שנת המס שבה הסתיימו לימודיו.

## ראו גם
* התמחות (רפואה)
* התמחות (רפואת שיניים)
* התמחות (עריכת דין)

## קישורים חיצוניים

* פרטים על התמחות בהוראה, באתר משרד החינוך
* אתר המתמחים בדף האינטרנט של ההסתדרות הרפואית בישראל
* 
* Specialization and Trade: Crash Course Economics #2 – סרטון הסבר על התמחות ומסחר, מתוך CrashCourse  

## הערות שוליים

קטגוריה:שוק העבודה
קטגוריה:הכשרה מקצועית
PCLinuxOS

**הפצת PCLinuxOS** נוצרה בתור **הפצה חיה** על בסיס הפצת מנדריבה  על ידי ביל ריינולד במטרה לפשט את שימושיות לינוקס.

## התחלה
ביל ריינולד (המכונה **"טקסטר"**) התחיל לפרסם במאגרי תוכנה RPM להפצת מנדרייק וקרא להם 'TEX'. התוכנות לרוב היו קנייניות לדוגמה תוכנת DivX ללינוקס או תוכנות שהוסיפו מקודדים קנייניים, אפשרות לנגן סרט DVD או השמעת מוזיקה בפורמט קנייני MP3, מאחר שהוא קיבל הרבה פניות ממשתמשים, הוא החליט להוציא הפצה פשוטה שיהיה אפשר להתקין בה בקלות גם תוכנות קנייניות.

ההפצה הראשונה של טקסטר PCLinuxOS Pre4 הייתה מושג חדש בעולם הלינוקס. ההפצה היא הפצת Live CD (הסקריפט Live CD מבוסס על קנופיקס) מבוססת מנדרייק 9.2, וההפצה מכילה מאגר עשיר של תוכנות שימושיות וטובות. במערכת שולבה תמיכה ודרייברים בכרטיסי מסך NVIDIA, ATI. וכללה תוכנות כמו פלאש, ג'אווה, Gaim, ועוד מגוון רחב של אפליקציות שימושיות. היו פרויקטים רבים שהוציאו הפצות Live CD, אך PCLinuxOS הייתה הראשונה להביא את כל התוכנות השימושיות מותקנות מראש ומוכנות לשימוש.

הגרסה הבאה PCLinuxOS Pre5 הייתה ציון דרך רציני למשתמש דובר העברית מאחר שנוספה לה חבילת גופני "קולמוס". המערכת שודרגה לתוכנות יותר מעודכנות, נוספה לה מערכת Samba לצפייה וקינפוג רשת ביתית באופן פשוט, ותוכנת עדכון המערכת הוחלפה ל-apt-get עם תוכנת Synaptic, שיפור ניכר יחסית לתוכנת השדרוג של מנדרייק. אולי התוספת החשובה ביותר הייתה האפשרות להתקין את ההפצה ישירות לכונן הקשיח במחשב. הפצה זו כבר התקדמה הרבה מעבר למקור (מנדרייק), והפכה להפצת הלינוקס הנוחה והפשוטה ביותר להתקנה ולשימוש שהייתה אז בשוק.

עם הוצאת PCLinuxOS Pre7 ההפצה נכנסה לעידן חדש. קרנל (ליבה) 2.6 הוכנסה במערכת וההפצה כבר התחילה להיות עצמאית ולעמוד בזכות עצמה. במערכת הזאת שולבו דרייברים מעודכנים יותר לכרטיסי NVIDIA והרבה אפשרויות חדשות שמנצלות את הקרנל החדש. כמו כן נוספו הרבה תוכנות חדשות כמו, קאזה (נוטלה), תוכנת Gramps (תוכנת חיפוש קרובים) ושופץ המאסטר קונטרול (לוח הבקרה במנדרייק).

בגרסה Pre94 הרבה קוד שוכתב וההתקנה של המערכת חייבה התקנה מחדש, אך מההתקנה הזו קיבלו המשתמשים עדכונים שוטפים ללא צורך בהתקנה מחודשת למערכת. הגרסה החדשה הגיעה עם אפקטים תלת־ממדיים שמושגים באמצעות תוכנות בריל וקומפיז שמגיעות מותקנות במערכת, ומראה חדש למסך ההתחברות.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הבית של הפצת PClinuxOS
* ההפצה בDistroWatch 
* PCLinuxOS ההפצה האולטימטיבית? 

קטגוריה:הפצות של GNU/לינוקס
ארומנים

שמאל|ממוזער|250px|תפוצת הרומנים. הארומנים באדום
**ארומנים** (נקראים גם: **מקדו-רומנים** וכן **צִינְצָרִים**; הארומנים קוראים לעצמם **Armãnji**, **Rrãmãnji**) הם קבוצה אתנית הנפוצה בדרום הבלקן, בעיקר באזור צפון יוון, אלבניה, מקדוניה הצפונית ובולגריה. קיימת גם קהילה גדולה של ארומנים בחבל דוברוג'ה שברומניה וחלק מן הרומנים מחשיבים את הארומנים כתת-קבוצה של העם הרומני. הארומנים הם הקבוצה השנייה בגודלה של ולאכים, אחרי הרומנים.

הארומנים מדברים ארומנית, שפה רומאנית קרובה לרומנית, ונחשבת לעיתים לניב שלה. לפני מלחמת העולם השנייה הקימה רומניה בבלקן רשת בתי ספר רומנים בשביל הארומנים. הארומנים שלמדו בבתי הספר האלה משוכנעים שהם רומנים, שאר הארומנים בבלקן לעיתים קרובות לא יודעים לענות על השאלה אם הם רומנים או לא. דובר רומנית ששומע את שפת הארומנים בדרום אלבניה לא מבין אותם או מבין רק מעט מאוד.

כיוון ששורשי השפה הדומים, שמקורם בתקופות שבהן היה שימוש בשפה הלטינית, מעריכים היסטוריונים כי החיבור עם השפה הרומנית נקטע בין המאות ה-7 וה-9, אחרי שכבר עוצבו מאפייני השפות הבלקנו-רומאניות.

דתם היא נצרות-אורתודוקסית-מזרחית.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:רומנים
קטגוריה:בלקן
קטגוריה:רומניה: קבוצות אתניות
קטגוריה:יוון: קבוצות אתניות
קטגוריה:אלבניה: קבוצות אתניות
קטגוריה:בולגריה: קבוצות אתניות
קאשל מור

**קאשל מור** (באירית: **Caiseal Mór**; ) הוא מוזיקאי וסופר פנטזיה אוסטרלי ממוצא אירי.

## ביוגרפיה
כילד אובחן מור כאוטיסט, והוא מספר על כך בהרחבה בספרו האוטוביוגרפי "ברכה וקללה: האוטיזם ואני" (2007). גדל בקווינסלנד, אוסטרליה. בגיל עשרים הצטרף לקרקס, ולאחר כשנה עבר להתגורר עם שותפים בצפון לונדון, שם נתקל לראשונה באורח החיים האקסצנטרי. לאחר מכן חזר לאוסטרליה והשלים תואר ראשון בתיאטרון.

השם "קאשל" הוא המונח הגאלי למצודת אבן מעגלית. הפולקלור האירי מהווה השראה לספריו. ספרו הראשון "המעגל והאבן", היה לרב מכר כשיצא לאור ב-1994. נושאים המופיעים בספריו של מור כוללים דת, תאולוגיה, אלים, ממלכות, אימפריות וזמנים עתיקים. סיפוריו מתרחשים באירלנד, סקוטלנד ובפירוש אישי של העולם האחר הקלטי, שלו הוא קורא "הארץ הרחוקה".

במקביל הקליט מור שישה אלבומי מוזיקה. הוא ידוע בעטיפות המורכבות של ספריו ואלבומיו, אותן הוא מעצב בעצמו.

קאשל התגורר עם בת זוגו, האמנית הלן וולס, שעיצבה את עטיפת ספרו "ברכה וקללה: האוטיזם ואני".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אוטיסטים
קטגוריה:סופרי פנטזיה אוסטרלים
קטגוריה:סופרים אוסטרלים
קטגוריה:נכים אוסטרלים
קטגוריה:מוזיקאים אוסטרלים
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1961
ניקי הופקינס

**ניקולס כריסטיאן "ניקי" הופקינס** (אנגלית: Nicholas Christian "Nicky" Hopkins ; 24 בפברואר 1944, לונדון - 6 בספטמבר 1994, טנסי) היה מוזיקאי בריטי, שנודע בעיקר בזכות תרומתו בנגינת קלידים בסוף שנות ה-60 ובראשית שנות ה-70. בין השאר הקליט עם להקת הביטלס וכן עם חבריה לאחר פירוקה של הלהקה, הרולינג סטונז, המי, ג'ף בק, הקינקס, ג'פרסון איירפליין (עימם גם הופיע בפסטיבל וודסטוק ההיסטורי), סטיב מילר בנד ועוד.

## שנות השיא
הופקינס החל את דרכו כנגן ליווי בלונדון בראשית שנות ה-60 ובמהרה הפך לאחד מנגני הקלידים המבוקשים ביותר. בעקבות זאת, השתתף בנגינה בכמה מהלהיטים החשובים באותה העת.

ההקלטות המוקדמות והידועות בהן השתתף היו יחד עם להקת המי באלבומה הראשון פורץ הדרך "הדור שלי", עם להקת הקינקס, עם ג'ימי פייג' וג'ון בונהם, ג'ו קוקר, דונובן ובמיוחד עם להקת הרולינג סטונז עימם פעל במשך קרוב לעשור הן בהקלטת אלבומיהם והן במהלך מסעות ההופעות שלהם. הקשר האמיץ בין הופקינס לבין חברי להקת "הרולינג סטונז" בא לידי ביטוי בין השאר בהקלטת האלבום "Jamming With Edward" בו נטל תפקיד מרכזי ואף צייר את עטיפת האלבום.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מוזיקאים בריטים
קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1944
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1994