open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ואינו לינה

**ואינו לינה** (בפינית: **Väinö Linna**; 20 בדצמבר 1920 – 21 באפריל 1992) היה סופר פיני. לינה נחשב אחד מהסופרים הפינים המשפיעים ביותר במאה ה-20. זכה לפרסום נרחב בפינלנד ובעולם כאשר פרסם ב-1954 את ספרו השלישי "חיילים אלמונים" וחיזק את מעמדו כסופר חשוב כאשר פרסם בשנים 1963-1959 את הטרילוגיה "כאן, תחת כוכב הצפון".

## ביוגרפיה
לינה נולד בעיירה החקלאית אוריילה, אשר נמצאת במערב פינלנד בקרבת העיר טמפרה. בנערותו הפסיק את לימודיו כדי לסייע בפרנסת משפחתו ועבד כפועל חקלאי באחוזה בה הועסקה גם אמו וכפועל במנסרה. בגיל 18 עבר לטמפרה, עבד בבית חרושת לטקסטיל ובזמנו הפנוי קרא בספרייה הציבורית, עד אשר גויס לצבא. במשך שירותו הצבאי (1940-1944), נטל חלק במלחמת ההמשך (בין ברית המועצות ובין פינלנד) שפרצה בעקבות מלחמת החורף. במשך כל שירותו הצבאי כתב רשימות ותיאורים של חוויותיו ושל חיי יחידתו בחזית. חוסר הצלחתו בניסיונות הפרסום של רשימותיו אלו הוביל אותו, בסופו של דבר, לשריפת כתביו. אולם, החומר ברשימות אלו שימש אותו בהמשך כאשר כתב את ספרו "חיילים אלמונים" (הספר תורגם לעברית ויצא לאור בהוצאת כתר).

לאחר שהשתחרר מהצבא חזר לעבוד במפעל בו עבד לפני המלחמה, ובמקביל המשיך לקרוא בספריות ואף החל לכתוב. בתחילה פרסם ספר שירים אשר לא זכה להערכה ולאחר מכן עבר לפרוזה. גם כאן לא נחל לינה הצלחה בתחילה, אולם ב-1954, לאחר הצלחת ספרו "חיילים אלמונים", היה ביכולתו לעזוב את עבודתו ולהתמסר לכתיבה. ספריו של לינה, שנכתבו בסגנון ריאליסטי, השפיעו בצורה עמוקה על החברה, הפוליטיקה והתרבות הפינית. שתי יצירותיו החשובות הפכו גם לסרטים.

## יצירתו
### Tuntematon sotilas - חיילים אלמונים
הספר מתאר בצורה ריאליסטית ואירונית את קורות מחלקת מקלענים בצבא הפיני במלחמת ההמשך. הספר אינו מתמקד בדמות גיבור אחד, אלא מספר את הווי היחידה תוך תיאור הקרבות הקשים מצד אחד וחיי היום-יום של החיילים מן הצד השני. הסיפור מסופר מנקודת ראותם של החיילים הפשוטים, ועולה ממנו ביקורת על הקצונה הפינית אשר הורכבה לרוב מבני המעמד הגבוה. בהיותו הספר הפיני הראשון בו צוירה המלחמה בדרך בלתי רומנטית, זכה הספר עם הוצאתו לביקורת נוקבת מצד חוגים נרחבים בפינלנד.

על הספר "חיילים אלמונים" בוויקיפדיה האנגלית

### Täällä Pohjantähden alla - כאן, תחת כוכב הצפון
טרילוגיה אשר מתארת את חיי משפחת איכרים מסוף המאה ה-19 ועד אחרי מלחמת העולם השנייה. הטרילוגיה עוסקת בתהפוכות החברתיות בפינלנד בתקופה זו, ומנסה לתת הסבר למקורותיה של מלחמת האזרחים הפינית, שהתרחשה בשנים 1917–1918 בין "הלבנים" ו"האדומים". גם כאן, גיבוריו של לינה אינם אלו היוצרים את ההיסטוריה, אלא אנשים פשוטים אשר המאורעות הגדולים מעצבים את חייהם. הספר הראשון בטרילוגיה התקבל בהתלהבות, אך הספר השני, שעסק במלחמת האזרחים, ספג ביקורות בשל טענות לחוסר דיוק בתיאור המאורעות ההיסטוריים. כן הותקף לינה על כי הוא מספר רק את האמת של הצד המנוצח במלחמת האזרחים - הצד האדום. לינה טען בתגובה לביקורת שהגיעה מהאקדמיה, כי למד את האירועים היטב וכי ההיסטוריה של פינלנד סופרה למעשה עד אותה עת על ידי הצד המנצח.

## קישורים חיצוניים

* Linna, Väinö (1920 - 1992) 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרים פינים

קטגוריה:פינים שנולדו ב-1920
קטגוריה:פינים שנפטרו ב-1992
חסינות דיפלומטית

[ממוזער|200px|מכונית עם [לוחית רישוי דיפלומטית חונה בחניה כפולה, בעליה נהנים מחסינות דיפלומטית.]]
**חסינות דיפלומטית** היא ההגנה הניתנת לדיפלומט מפני פגיעה בו על ידי המדינה המארחת אותו. חסינות זו מגינה עליו גם מפני העמדה לדין על עבירה פלילית שביצע. הרעיון הגורס כי הדיפלומט מהווה אישיות שאין לפגוע בה קיים שנים רבות. תפיסה זו התגבשה במהלך השנים, וקיבלה ביטויה במונח חסינות דיפלומטית. הגם שהיו מקרים בהם נרצחו דיפלומטים, התפתח איסור נורמטיבי חמור לפגוע בדיפלומטים, שכן הדבר מהווה מעשה חסר כבוד וחסר תועלת - אין טעם בהריגת השליח הנושא את דבר הריבון.

## היסטוריה

כבר ג'ינגיס חאן והמונגולים נודעו בחשיבות שייחסו לזכויות הדיפלומטים, ובאכזריות שהפגינו כלפי מדינות שהפרו זכויות אלה.

באירופה התגבשו הזכויות הדיפלומטיות כבר במאה ה-17, ונפוצו בכל רחבי העולם. הן מוסדו באופן רשמי בקונגרס וינה משנת 1815, באמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים משנת 1961, באמנת וינה בדבר יחסים קונסולריים משנת 1963 ובהחלטת האומות המאוחדות מה-18 באפריל 1951, המגינות על דיפלומטים הממלאים את תפקידם מפני רדיפה משפטית או אחרת מטעם המדינה המארחת. 

## היקף

החסינות הדיפלומטית תקפה גם לגבי "השק הדיפלומטי", או התקשורת הפיזית שמקיימת השגרירות הזרה עם מדינת האם. בנוסף, אין לערוך חיפוש במסמכיהם של דיפלומטים המגיעים למדינה האם, וכן נאסר לפשוט על שגרירויות זרות במטרה להחרים רכוש. עם זאת, מקובל לעקוב אחר תקשורת אלקטרונית שמקיימת השגרירות. 

אם דיפלומט מבצע פשע חמור במהלך שירותו, רשאית המדינה המארחת לגרשו. נהוג לשפוט דיפלומטים מעין אלה עם שובם לארצם.

במצבי מלחמה או מתיחות מדינית, נהוג להחזיר את הדיפלומטים מחשש לביטחונם האישי. לעיתים ייתכן כי הדיפלומטים יוחזרו גם אם המדינה המארחת ידידותית, וזאת בשל החשש שמא גורמים עוינים שונים בתוך המדינה ינסו לפגוע בחברי המשלחת. בשני המקרים, נותרת נציגות דיפלומטית זוטרה במדינה, על מנת לנהל את המגעים השוטפים.

## ראו גם
* חסינות ריבונית

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:דיפלומטיה
לורנס אוליבייה

**לורנס קר אוליבייה** (באנגלית: **Laurence Kerr Olivier**; 22 במאי 1907 – 11 ביולי 1989) היה שחקן קולנוע ותיאטרון אנגלי. נחשב לאחד מגדולי השחקנים במאה ה-20. על תפקידיו בקולנוע ובטלוויזיה זכה בפרס אוסקר, בשלושה פרסי גלובוס הזהב, בשלושה פרסי באפט"א לקולנוע ובחמישה פרסי אמי. פרס אוליבייה, המחולק מדי שנה על ידי אגודת התיאטרון בלונדון, נקרא על שמו החל משנת 1984.

## ביוגרפיה
אוליבייה נולד בעיר דורקינג במחוז סארי שבאנגליה. אבות משפחתו היו הוגנוטים שנמלטו מצרפת ב-1685, לאחר צו פונטנבלו. אביו הכומר החליט שבנו יהיה שחקן, ואוליבייה למד בבית ספר למשחק *Central School of Speech Training and Dramatic Art*.

נשא לאישה את ג'יל אסמונד ב-1930. לזוג נולד בן אחד. ב-1938 ניהל רומן סוער עם השחקנית ויוויאן לי, שהייתה נשואה אף היא. בעקבות הרומן התגרש, וב-1940 נישא ללי. נישואים אלו התפרקו ב-1960, ושנה אחר כך התחתן עם ג'ואן פלורייט, לה היה נשוי עד מותו.

ב-1947 קיבל אוליבייה תואר אבירות *Knight Bachelor*, ב-1970 קיבל תואר אצולה *Baron Olivier, of Brighton in the County of Sussex*, וב-1981 את עיטור מסדר ההצטיינות (Order of Merit).

אוליבייה מת מאי ספיקת כליות בגיל 82, ונקבר בפינת המשוררים במנזר וסטמינסטר, לונדון.

### תיאטרון
התפרסם ב-1930 כששיחק במחזה של נואל קאוורד "חיים פרטיים" וחיזק את מעמדו ב-1935 במחזה "רומיאו ויוליה" כששיחק לצידו של ג'ון גילגוד כשהם מתחלפים ביניהם בתפקידי רומיאו ומרקוציו.

בסך הכול שיחק ביותר ממאה ועשרים תפקידי במה, והרבה במיוחד להופיע במחזות של שייקספיר.

היה המנהל הראשון של התיאטרון המלכותי הלאומי, וכיהן בתפקיד זה בין השנים 1962–1973.

### קולנוע
ב-1931 כיכב בסרטו הראשון בהוליווד - *"Yellow Ticket"*.

דמותו של הית'קליף בסרט "אנקת גבהים" הביאה מועמדות ראשונה לפרס האוסקר ומעמד של כוכב קולנוע. ב-1949 זכה אוליבייה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ופרס באפט"א לקולנוע על תפקידו בסרט "המלט", אותו גם ביים והפיק.

בשנת 1958 כיכב, ביים והפיק את הסרט "הנסיך ונערת השעשועים", שבו כיכבה לצידו מרילין מונרו.

בסך הכול היה מועמד לאוסקר 12 פעמים, וזכה בשני פרסי הוקרה של האקדמיה, הראשון ב-1944 על הסרט "הנרי החמישי", והשני ב-1979 על מפעל חייו בקולנוע.

15 שנה אחרי מותו הופיע אוליבייה שוב בסרט קולנוע, כאשר יוצרי הסרט "סקיי קפטן" *("Sky Captain and the World of Tomorrow")* השתמשו בקטעים מסרטים בהם השתתף ויצרו מהם דמות של מנהיג מרושע.

### אוטוביוגרפיה
ב-1984 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו *Confessions of an actor*.

כתב ספר אוטוביוגרפי נוסף בשם "על המשחק", שראה אור בהוצאת מודן, 1989.

ספר ביוגרפי שפורסם ב-1991 טען כי אוליביה והשחקן דני קיי ניהלו רומן הומוסקסואלי.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
*  - ביוגרפיה חדשה (2007) הטוענת שלורנס היה מרגל בריטי בארצות הברית.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:מנחי האוסקר
קטגוריה:אישים הקבורים במנזר וסטמינסטר
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: מפעל חיים
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקן הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: פרסי כבוד
קטגוריה:זוכי פרס פטל הזהב: שחקנים
קטגוריה:חברים במסדר ההצטיינות
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:חברי התיאטרון המלכותי הלאומי
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן משנה במיני-סדרה או בסרט
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן משנה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1907
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1989
מר בלופר

**מר בלופר** (באנגלית: **Mr. Bogus**) היא סדרת אנימציה אמריקאית המשלבת אנימציה דו-ממדית, יחד עם אנימציית פלסטלינה, ששודרה בין השנים 1996–1997 ובשידורים חוזרים בין השנים 2001–2007 בערוץ הילדים. 

בערוץ הראשון שודרה גרסת הפלסטלינה בלבד בסוף שנות השמונים, כאשר כמה מקטעי הפלסטלינה שודרו באחת התוכניות של "תופסים ראש". 

בארצות הברית שודרה הסדרה במקור בשנים 1991–1993 בשנות ה-90.

כל פרק נמשך כחצי שעה, וכולל שלושה סרטוני אנימציה שנמשכים כשבע דקות. בסוף כל סרטון יש סרטון אנימציה מהסדרה הצרפתית המקורית מפלסטלינה של "בלופר" שנמשך חצי דקה.

## עלילת הסדרה
### פרקי הנפשה
מר בלופר הוא שדון צהוב קטן שדומה לגרמלין המתגורר בקירות של משפחתו של טומי. רוב הזמן בלופר משתעשע בביתו של טומי וגורם לצרות רבות אשר לבסוף נפתרות על ידיו. לפעמים בלופר מבקר בעולמו המוזר הקרוי בשם "בלופר-לנד", שם הוא פוגש את חברו "בלומפר". בלומפר, אוהב ליהנות מהחיים ולהשתעשע הרבה (אף על פי שהוא לא מודע לצרות). בסדרה ניתן למצוא גם דמויות נוספות כדודה בוגונדה הזועמת, ובוגטה. מר בלופר מסוגל לאכול בכמות בלתי-מוגבלת ולא לסבול מכאבים בבטנו כאשר המאכל האהוב עליו ביותר הוא פיצה. לעיתים הוא מוסיף את האותיות מ' י' ו-מ' סופית למילים בגוף רבים (כגון "ציורימים" ו"אנשים רעימים").

### הסדרה המקורית בפלסטלינה
הסדרה המקורית בהנפשת פלסטלינה היא סדרה של סרטונים צרפתית / בלגית משנת 1987 אשר נקראה "בלופר" (*Bogus*) ונעשו במקור להפסקת פרסומות. הסרטונים נוצרו על ידי מייקל דוריקס וגיסלאין הונורה. הסדרה שודרה לראשונה ב-30 באוקטובר 1987 ובשידורים חוזרים מ-2 באוקטובר 1988 עד פברואר 1990. 300 פרקים נוצרו, אך 42 מהם עובדו לגרסה ההנפשה המסורתית האמריקאית.

בעלילת הסדרה מ-1987, בעל הבית מתעורר עם השעון המעורר שלו, שותה קפה, לוקח את המפתחות ונוסע לעבודתו. אולם כאשר הבית נטוש, מתגורר בו יצור צהוב ומצחיק בשם "בלופר", אשר מתחבא במקום נסתר ומחפש הרפתקאות עם החפצים שנמצאים בבית סביבו. השלומיאליות שלו חוקרת את העולם בחדרים שונים בבית (כמו חדר האמבטיה ועליית הגג) ותמיד מקבל צחוק מקהל הצופים.

בשנת גרסה האמריקאית של 1991, קולו של בלופר השתנה לקם קלארק, המדבב שלו בסדרה, ומוזיקת הרקע השתנתה למוזיקת הרקע של פתיח הסדרה.

## דמויות
### חברים
* **מר בלופר** - שדון צהוב קטן ומצחיק שדומה לגרמלין המתגורר בקירות של משפחתו של טומי.
* **טומי** - ילד אשר גר בבית והוא בן האנוש היחיד המסוגל לראות את בלופר
* **בלומפר** - בן דודו של בלופר, אוהב ליהנות מהחיים ולהשתעשע הרבה (אף על פי שהוא לא מודע לצרות).
* **דודה בוגונדה** - דודתו הזועמת של בלופר.
* **בוגטה** - הדודנית של מר בלופר.

### אויבים
* **האבקקים** - יצורי אבק שכל הזמן מטרידים את בלופר, הם מתגוררים במיטות, בקירות והיכן שרק ניתן.
* **מולי ועכברי** - עכברוש וחפרפר ערמומיים, שכל הזמן גונבים מזון ואוצרות מבלופר ומחבריו. בחלק מהפרקים הם משתפים פעולה עם בלופר. באחד הפרקים מולי היה כוכב טלוויזיה, כשעכברי היה סוכנו.
* **בוקסר** - שדון ירוק ומרושע שכל הזמן מטריד את בלופר ומנסה לחסלו ואולם נכשל תמיד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות הנפשה בסטופ-מושן
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1991
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
סיגמא-אלגברה

במתמטיקה, **סיגמא-אלגברה** על קבוצה X היא משפחה של תת-קבוצות של X, הכוללת את הקבוצה הריקה, וסגורה ללקיחת מַשְׁלִים ולאיחוד בן מנייה (ראו ההגדרה להלן). לדוגמה, אוסף הקבוצות המדידות במרחב מידה הוא סיגמא-אלגברה. השימוש בסיגמא-אלגברה נפוץ במיוחד בתורת הקבוצות, תורת המידה ואלגבראות בוליאניות.

## הגדרה

סיגמא-אלגברה על קבוצה X היא משפחה \mathcal{A} של תת-קבוצות של X, המקיימת את התכונות הבאות:
# המשפחה כוללת את הקבוצה הריקה \emptyset.
# אם E \in \mathcal{A} אז E^\complement = X \setminus E \in \mathcal{A}, כלומר, המשפחה סגורה לפעולת לקיחת המשלים.
# המשפחה סגורה ביחס לאיחוד בן מנייה: אם \{A_n\}_{n=1}^\infty \subseteq \mathcal{A} אז \bigcup_{n=1}^\infty A_n \in \mathcal{A}.

משפחה שבה מתקיימות שתי התכונות הראשונות וגרסה חלשה של תכונה 3 (סגירות לאיחוד סופי, במקום לאיחוד בן מנייה) נקראת אלגברה של קבוצות; כל סיגמא-אלגברה היא אלגברה של קבוצות.

תכונות 2 ו-3 גוררות (באמצעות כללי דה מורגן) גם סגירות ביחס לחיתוך בן מנייה.

## שימושים ומבנה

זוג סדור ( X, \mathcal{A} ), כש-X קבוצה ו-\mathcal{A} הוא \sigma-אלגברה מעל X, נקרא **[[מרחב מדיד]]**. בצירוף פונקציית מידה \mu השלשה הסדורה ( X, \mathcal{A}, \mu ) נקראת מרחב מידה.

סיגמא-אלגברה מגדירה על המרחב X יחס שקילות, שבו x\equiv y אם ורק אם כל קבוצה ב-\mathcal{A} הכוללת את x כוללת גם את y. אם המרחב X בן מנייה, מחלקות השקילות עצמן שייכות לאלגברה, ובמקרה כזה האלגברה מוגדרת באמצעותן (קבוצה שייכת לאלגברה אם ורק אם היא מהווה איחוד של מחלקות שקילות). מכאן נובע שכל מידה על מרחב בן מנייה היא אטומית.

## דוגמאות
* הסיגמא-אלגברה הטריוויאלית המינימלית: מכילה רק את X ואת הקבוצה הריקה.
* הסיגמא-אלגברה הטריוויאלית המקסימלית: מכילה את כל תת-הקבוצות של X ולמעשה, שווה לקבוצת החזקה של X.
* לכל משפחה של סיגמא-אלגברות מעל X, גם החיתוך שלהן הוא סיגמא-אלגברה.
* הסיגמא-אלגברה של בורל: הסיגמא אלגברה המכילה את כל קבוצות בורל, היא הסיגמא-אלגברה הנוצרת על ידי הקבוצות הפתוחות והקבוצות הסגורות. היא מכילה בין השאר:
** קבוצות סגורות, קבוצות פתוחות, קטעים מכל הסוגים, קרניים (קטע עם קצה אחד שהוא אינסופי).
** קבוצות G_\delta (כלומר כאלו שהן חיתוך בן מנייה של קבוצות פתוחות).
** קבוצות F_\sigma (כלומר קבוצה שהיא איחוד בן מנייה של קבוצות סגורות).

## ראו גם
* אלגברה של קבוצות
* חוג של קבוצות

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תורת המידה
קטגוריה:אלגברה בוליאנית
קטגוריה:משפחות של תת-קבוצות
ויצמן

**ויצמן** הוא שם משפחה הנפוץ הן בקרב יהדות צפון אפריקה והן ביהדות אשכנז. בגרמנית, משמעותו "איש לבן" או "איש חיטה". בקרב יהדות צפון אפריקה, השם ויצמן הוא טופונים הקשור בשטחיו של השבט הבֶּרְבֵּרִי איט־איזמן, בנווה העמק הטודרה באזור ואד זיז; או בשטחים של השבט איזמין, שניהם במרוקו, אם כי יכול להיות (אך לא סביר) שקיים קשר בין השתיים.

יש מספר דרכים לאיות השם בלעז, בניהן: Weismann, Weissman, Weisman, Waismann Weizmann, Weizman, Weitzmann.

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
1066

## אירועים
* פוגרום, טבח ביהודים בגרנדה. (30 בדצמבר – ט' בטבת, ד'תתכ"ז).
* פיליפ הראשון, מלך צרפת מקבל את השליטה על הממלכה מידי אימו שהייתה עד אז עוצרת.
* מגילת הזכויות של אואי – ההכרזה הקדומה ביותר על עיר באירופה שמצפון להרי האלפים

[ממוזער|1066 – ויליאם הראשון כובש את אנגליה מידיו של הרולד השני. בסצנה זו משטיח באיה, חיילים [נורמנים תוקפים חומת חיילים אנגלו-סקסונים]]
[ממוזער|[20 במרץ – שביט האלי מגיע לפריהליון]]
## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
קבוצה ממידה אפס

קבוצה בעלת **מידה אפס** היא קבוצה שמידת לבג שלה היא אפס. אינטואיטיבית זוהי קבוצה ש"אורכה" 0, היא קטנה כל כך עד כדי כך שהיא איננה משפיעה על אינטגרל לבג של פונקציות המוגדרות בקבוצה כלשהי המכילה אותה.

## הגדרה פורמלית
באופן ישיר, נאמר שקבוצה \ E בישר הממשי היא **בעלת מידה אפס** או **קבוצת אפס** אם לכל \varepsilon >0 קיים כיסוי בן-מנייה של קטעים פתוחים המכסה את E ושסכום אורכיו קטן מאפסילון. כלומר:
: \forall \varepsilon > 0 : \exist \{I_n \}_{n=1}^{\infty} \mbox{ intervals} \ \mbox{such that} : E \subset \bigcup_{n}{I_n} \land \sum_{n} 

עבור מידה שלמה (ומידת לבג היא שלמה) כל קבוצה בעלת מידה אפס היא מדידה, וכך גם כל תת-קבוצה שלה מדידה ובעלת מידה אפס.

## משמעות
כאמור בתחילת הערך, המשמעות האינטואיטיבית של היות קבוצה בעלת מידה אפס היא שהקבוצה "זניחה" כך שהיא איננה משפיעה על תכונות אינטגרליות (במובן לבג) של הפונקציה.

* למשל: פונקציה חסומה היא אינטגרבילית במובן רימן אם ורק אם קבוצת נקודות אי-הרציפות שלה היא בעלת מידה אפס.
* אם f ו-g אינטגרביליות רימן, ו-f נבדלת מ-g רק על קבוצת נקודות בעלת מידה אפס, אזי אינטגרל רימן של f שווה לאינטגרל רימן של \ g.
* אם \ f נבדלת מ-\ g רק על קבוצת נקודות בעלת מידה אפס אזי אינטגרל לבג של f שווה לאינטגרל לבג של g.
* פונקציה מונוטונית גזירה כמעט בכל מקום, כלומר: קבוצות הנקודות שבהן הפונקציה לא גזירה היא קבוצה בעלת מידה אפס.

## דוגמאות לקבוצות בעלות מידה אפס
להלן מספר דוגמאות ומקרים כלליים של קבוצות בעלות מידה אפס:
* הקבוצה הריקה
* נקודה בודדת בישר הממשי.
* כל קבוצה בעלת מספר סופי של איברים.
* כל קבוצה בת מנייה בישר הממשי.
** **הוכחה:** יהי \varepsilon > 0 ותהי \{ x_n \}_{n=1}^{\infty} מנייה של איברי הקבוצה A. נכסה כל איבר x_n בקטע I_n הממורכז סביבו שאורכו הוא \frac{\varepsilon}{2} \cdot 2^{-n}. ברור ש-A \subset \bigcup_{n}{I_n} וכמו כן \sum_{n} = \sum_{n=1}^{\infty}{\frac{\varepsilon}{2} 2^{-n}} = \frac{\varepsilon}{2} (סכום טור הנדסי) ולכן כיסינו את \,A באמצעות קטעים שאורכם הכולל קטן מ-\,\varepsilon. \blacksquare
* קבוצת קנטור: זו דוגמה לקבוצה בעלת מידה אפס אף על פי שהיא איננה בת-מנייה אלא עוצמתה היא עוצמת הרצף.
* קבוצת המספרים שאינם נורמליים: גם זו קבוצה בעלת מידה אפס שאינה בת-מנייה.
* ישר הוא קבוצה ממידה אפס במישור (כאשר מידת לבג היא הכללה של שטח).
* באופן יותר כללי, קבוצת הנקודות של כל יריעה אלגברית ואף כל יריעה אנליטית ממימד קטן מ-n ב-\mathbb{C}^n היא ממידה אפס.

## ראו גם
* מידה (מתמטיקה)
* מידת לבג
* כמעט בכל מקום
* קבוצה דלילה (אפיון טופולוגי לקבוצה זניחה)

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תורת המידה
קטגוריה:תורת הקבוצות
קטגוריה:אפס
דלעת

[שמאל|ממוזער|250px|זנים שונים ונדירים בפסטיבל דלועים ב[ציריך]]
ממוזער|250px|דלועים מוצעות למכירה בשוק קאריבי
[250px|ממוזער|שדה דלועים ב[בארות יצחק]]
ממוזער|דלעת שנפלה ונשברה
**דְּלַעַת** (ברבים: דְּלוּעִים; שם מדעי: *Cucurbita*; מוכר גם בשמו בלאדינו **קָלָבָּסָה** או **קָלָוָסָה**) היא סוג צמח ממשפחת הדלועיים. משפחה זו כוללת צמחי גן מוכרים כגון קישוא, מלון, מלפפון ואחרים. "דלעת" הוא גם השם העממי של כמה ממיני סוג זה, ביניהם דלעת הגינה, דלעת גדולה ודלעת הקישוא. הדלעת שכיחה ביותר בצבעי כתום כאשר היא בשלה. הדלעת פופולרית בבישול ומשמשת לפיסול ג'ק-או-לנטרן (ראו בהמשך) כחלק מחגיגות ליל כל הקדושים בארצות הברית, אירלנד וסקוטלנד.

## אודות
[ימין|ממוזער|170px|דלעת מגולפת בצורת [ג'ק-או-לנטרן]]
צמח הדלעת הוא חד-ביתי (כולל הן פרחים זכריים והן פרחים נקביים, וצבעיהם צהובים). זני הדלעת נפוצים בחצי הכדור המערבי ופרי הדלעת הוא ענבה בשרנית גדולה. הדלעת משתנה בצורותיה: לעיתים כדורית, אך לרוב מלבנית מוארכת או ביצתית. קליפתה חלקה וצבעיה משתנים. צבען של הדלעת הכתומות נגרם מתכולה של כמויות גדולות של הצבען הצהוב לוטאין, אלפא קרוטן ובטא קרוטן.

הזנים הגדולים שוקלים בדרך כלל בין 18 ל-36 ק"ג. שיא העולם לפרי הכבד ביותר, עומד על 1,226 ק"ג לדלעת שגידל חקלאי איטלקי מאזור טוסקנה בשנת 2021.

## בבישול ובתרבות

כאשר היא בשלה, הדלעת יכולה להיות מבושלת, אפויה או קלויה, ולשמש לפשטידות, לבדה או בשילוב ירקות אחרים. כאשר היא קטנה וירוקה ניתן לאוכלה כמו קישוא. מאכלי דלועים פופולריים הם מרק דלעת, פשטידת דלעת (הנאכלת ב"חג ההודיה" האמריקאי), ודלעת מעוכה (פירה).

שמן מגרעיני־דלעת הוא תוצר אופייני של דלועים באוסטריה.

מלבד למאכל, מקובל להשתמש בדלועים בליל כל הקדושים. את הדלעת מרוקנים מתוכנה, ובקליפתה חורצים מעין פנים ובהן עיניים ופה מחייך. בתוך הדלעת מציבים נר דולק. המנהג הזה מבוסס על אגדה קלטית עתיקה אשר הובאה לאמריקה בידי מהגרים אירים. ליל כל הקדושים הנערך ב-31 באוקטובר סימן את סופה של השנה הקלטית העתיקה, ובלילה היו מציבים נרות בתוך כרוב מרוקן, סלק או לפת. אותם היו מניחים על אדן החלון או המרפסת כדי לקבל בברכה רוחות של אבות קדמונים וכדי למנוע את כניסתן של רוחות רעות וכן של נשמה חסרת מנוחה הקרויה "ג'ק הקמצן", ומכאן השם "ג'ק הפָּנָס" (ג'ק-או-לנטרן).

בספרות זכתה הדלעת לככב בספרי ילדים אחדים, כגון "הדלעת המופלאה" מאת לגרט הלסינג השוודי, "מרק דלעת" מאת הלן קופר הבריטית וגם בישראל בספר "החתול דלעת משנה את הדעת" מאת יונתן יבין.

בארמניה מקובל להכין בחג מולד תבשיל ראפאמה שמבוסס על דלעת.

## גרעיני דלעת
שמאל|ממוזער|150 פיקסלים|גרעיני דלעת קלופים
נהוג לקלות גרעיני דלעת, והם נחשבים לחלק מזרעי ה"פיצוחים". גרעיני דלעת קלויים נקראים בלשון עממית "גרעינים לבנים" על שום מראם. גרעיני דלעת מכילים כ-50 אחוז שמן.

## ראו גם
* דלעת הספגטי
* דלעת ערמונים

## קישורים חיצוניים

* כיצד להאביק ידנית דלעת
* דלועים גדולים
* מדריך סוגי דלועים ומה אפשר להכין מהן, באתר דברים בעלמה, 11 בנובמבר 2013
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:דלועיים
קטגוריה:אגוזים וזרעים אכילים
קטגוריה:ירקות
קטגוריה:מאכלי ליל כל הקדושים
קטגוריה:מאכלי חג ההודיה
יו אס איירווייז

[250px|ממוזער|שמאל|[סמלילה הלפני-אחרון של החברה]]
שמאל|ממוזער|250px|איירבוס A330 של החברה
[ממוזער|250px|בואינג 757 של החברה נוחת ב[נמל התעופה הנסיכה יוליאנה מעל חוף מאהו]]
**יו אס איירווייז** (באנגלית: **US Airways**) הייתה חברת תעופה אמריקאית ששכנה בטמפה שבאריזונה (הנמצאת באזור העירוני של פיניקס).

## היסטוריה
US איירווייז הייתה חברת התעופה החמישית בגודלה בארצות הברית, צי המטוסים שלה מנה 338 מטוסים אשר שירתו כ-204 יעדים בצפון אמריקה, מרכז אמריקה, האיים הקאריביים, אירופה וישראל.

החברה הפעילה מוקדים מרכזיים בפיניקס, שארלוט, ופילדלפיה, ובפברואר 2005 פתחה מוקד כלל אמריקני בפורט לודרדייל. שאר נמלי התעופה העיקריים איתם עבדה החברה הם פיטסבורג, לה גוארדיה בניו יורק, רייגן-נשיונל בוושינגטון ובוסטון.

לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001, יו אס איירווייז הייתה לראשונה מכמה חברות תעופה אמריקניות גדולות שהודיעו על הליך פירוק, דבר שאילץ אותה לסגור את אחד ממוקדי החברה בבולטימור ולפטר מאות עובדים. ב-2013 יצאה החברה ממצב של פשיטת הרגל.

החברה הייתה בעליה של חברת "אמריקה וסט איירליינס".

בפברואר 2013 הודיעו יו אס איירוויז וחברת התעופה אמריקן איירליינס, כי שתי החברות תמוזגנה בעסקה שיצרה את חברת התעופה הגדולה בעולם. בעסקה, שנחתמה ברבעון השלישי של שנת 2013, בעלי מניות חברת האם של אמריקן איירליינס; AMR מחזיקים ב-72% ממניות החברה החדשה, ובעלי המניות של יו אס איירוויז מחזיקים ב-28% הנותרים. החברה הממוזגת נושאת את השם אמריקן איירליינס. ב-31 במרץ 2014 הושלם המיזוג בין יו אס איירווייז ואמריקן איירליינס.

החברה הפעילה משנת 2009 טיסה יומית מתל אביב לפילדלפיה. לאחר האיחוד עם אמריקן איירליינס בשנת 2014, הטיסות הופעלו במטוסים ששימשו את US איירווייז, תוך שימוש בקוד "אמריקן איירליינס".

### צי המטוסים

## ראו גם
* טיסה 427 של יו אס אייר
* טיסה 1549 של יו אס איירווייז

## קישורים חיצוניים

* 

* 
 מדיה וקבצים בנושא יו אס איירווייז באתר Airliners.net

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה אמריקאיות שנסגרו
קטגוריה:סטאר אלייאנס
קטגוריה:אמריקן איירליינס
אבקת אפייה

שמאל|ממוזער|250px|אבקת אפייה
**אבקת אפייה** (מכונה לעיתים גם אפיון), היא כימיקל יבש (או תערובת כימיקלים) בו נעשה שימוש באפייה.

## המצאת אבקת האפייה
אבקת האפייה החלה להימכר כבר במחצית הראשונה של המאה ה-19, אך האבקה המודרנית שאנו מכירים כיום הומצאה על ידי מדענים בגרמניה בשנת 1898. אבקת האפייה היוותה פריצת דרך בתחום האפייה, ויש המחשיבים אותה כפריצת הדרך העיקרית באפייה המודרנית. קודם להופעתה יכלו טבחים להתפיח את הבצק רק באמצעות הקצפת ביצים נמרצת; מחמצת; או בעזרת שמרים.

## כימיה
התערובת באבקה זו מכילה מלחים שבהתמוססותם במים מתנהגים כבסיסים וכחומצות. אחד המרכיבים הוא בדרך כלל סודה לשתייה שממנה מתקבל בסיס לאחר ההתמוססות במים. מקורה של החומצה במלח אחר שנמנה עם מרכיבי אבקת האפייה. בנוסף למלחים נמצא באבקת האפייה עמילן שתפקידו לספוג לחות ולשמור על המלחים יבשים. כאשר באה התערובת במגע עם מים, החומצה והבסיס מגיבים ויוצרים את גז הפחמן הדו-חמצני, אשר יוצר בועות בבצק ועוזר בהתפחתו.

רוב אבקות האפייה המודרניות מכילות שני מלחי חומצות, אחד שמגיב בטמפרטורת החדר, המתפיח את הבצק בזמן הכנתו, ושני המגיב בטמפרטורות גבוהות יותר וגורם להתפחה נוספת בזמן האפייה. מלחי החומצות הנפוצים המגיבים בטמפרטורת החדר כוללים קרם טרטר, סידן זרחתי וחומצה ציטרית.

פעולתה של אבקת האפייה מושפעת מתנאי הגובה במקום הבישול. ככל שלחץ האוויר נמוך, כך תגובת ההתפחה תגבר ועלולות להתקבל תוצאות בלתי רצויות, כגון צניחה מוחלטת של המאפה או בצק בעל מרכז רופף. כך, מתכון מסוים למאפה יכול להיאפות במידה נכונה בגובה פני הים, אך בגובה גבוה יותר, למשל בגובה של מעל ל-3,000 רגל, ייכשל, ובמקרה כזה ניתן להפחית את כמות האבקה, להשתמש בבצק רב יותר, או שניהם.

## בריאות
חלק מאבקות האפייה בתעשייה מכילות כמויות גבוהות של נתרן, בעיקר במוצרי מאפה ללא גלוטן ולכן אינן טובות לסובלים מבעיות בריאות הקשורות בצריכה עקבית גבוהה של נתרן.

חלק מאבקות האפייה מכילות מלחי אלומיניום (כדוגמת קלציום אלומיניום פוספט). מלחי אלומיניום פועלים כחומצות המגיבות בטמפרטורות גבוהות.

מלחים אלו מצויים לא רק באבקות אפייה, אלא גם בתחליפי חלב לקפה. במלחי האלומיניום אין שום סיכון ידוע לבריאות האדם, או סיבה להניח כי ייתכן סיכון כזה.
עם זאת, ישנם אנשים הרגישים לטעמם או המתנגדים להוספתם למוצרים שונים, ולכן כיום קיימות אבקות אפייה ללא מלחי אלומיניום.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תרכובות
קטגוריה:מגדנאות
קטגוריה:חומרי התפחה
קטגוריה:חומרי גלם (מזון)
אפייה
ויליאם פוקסוול אולברייט

**ויליאם פוקסוול אולברייט** (באנגלית: **William Foxwell Albright**; 24 במאי 1891 – 20 בספטמבר 1971) היה ארכאולוג, בלשן ומומחה לחרסים אמריקני. מחקריו העיקריים הם בנושאי המזרח הקדום בתקופת המקרא, מקורות מצריים וכתבי יתדות. היה אחד החשובים שבחוקרי הארכאולוגיה המקראית ונחשב בזמנו לבר-סמכא בנושא.

## חייו
אולברייט, נוצרי מתודיסט, נולד בצ'ילה לזוג מיסיונרים פרוטסטנטים. בילדותו נפגעה ידו השמאלית בתאונה בחווה של סבו והיא נותרה משותקת. נישא בירושלים (1921) לד"ר רות נורטון.

סיים תואר ראשון באוניברסיטת אפר איווה וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס (בולטימור) בשנת 1916 על תיזה בנושא אפוס המבול האשורי. בשנים 1922–1923 ניהל את בית הספר האמריקאי לחקר המזרח בירושלים. משנת 1929 ועד 1959 כיהן כפרופסור למדעי המזרח באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. בשנת 1957 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים וב-1969 קיבל את תואר יקיר ירושלים.

אולברייט ערך חפירות ארכאולוגיות ברחבי המזרח התיכון, רבות מהן בארץ ישראל, מהן ראויות לציון מיוחד החפירות שערך בגבעת שאול, תל בית מירסים (שאותה זיהה עם דביר המקראית), בית צור ובית אל. בין מחקריו הבולטים ניתן לציין את אימות מקוריותן של מגילות מדבר יהודה, חקירת חותמות למלך מתקופת חזקיהו, וחשיפה ראשונה בארץ ישראל (1923) של רוגם סמוך לירושלים.

אולברייט היה הראשון שחקר את הקשר שבין השירה האוגריתית של מלחמת בעל בים, אנומה אליש והמקרא, במאמר חלוצי משנת 1936. לשלושת אלו הוא הוסיף מקורות דומים נוספים: את פפירוס עשתרת ממצרים העתיקה, את אגדת לבו המסופוטמית ואת אגדת מלחמת אל הסער בנחש-דרקון אִילוּיׇנְקַה החתית, מקורות אפשריים למיתוס מלחמת אל הסער בים. מאז דנו חוקרי מקרא רבים בהשפעות הבבליות והכנעניות על המקרא, ובמוטיב המקראי של שלטון האל על "תהום", "התנינים הגדולים", "לוויתן נחש בריח", "לוויתן נחש עקלתון", "רהב" ועוד.

## הנצחתו ב[[מדינת ישראל]]
על שמו נקרא מכון אולברייט למחקר ארכאולוגי בירושלים, שלוחה של בית הספר האמריקאי לחקר המזרח. בשכונת מעלות דפנה בירושלים נקרא רחוב על שמו.

## מתלמידיו
* נלסון גליק

## מספריו
* **הארכאולוגיה של ארץ-ישראל**, (תרגום: אהרן אמיר), בצירוף פרק מיוחד: "המגילות הגנוזות במדבר יהודה" מאת פרופ' אלעזר ליפא סוקניק, הוצאת עם עובד, תל אביב תשי"א.
* ** מתקופת האבן ועד הנצרות; המונותיאיזים והתהליך ההיסטורי**, הוצאת אחיאסף, מהדורה שנייה - 1968.

* Yahweh and the Gods of Canaan
* The Archaeology of Palestine and the Bible
* From the Stone Age to Christianity
* The Biblical Period from Abraham to Ezra
* Archaeology and religion Israel


## קישורים חיצוניים

* אתר מכון אולבריט
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארכאולוגים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מצ'ילה לארצות הברית
קטגוריה:ארץ ישראל: ארכאולוגים
קטגוריה:חוקרי מקרא
קטגוריה:בלשנים ולשונאים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:עורכי האנציקלופדיה המקראית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אפר איווה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1891
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1971
גיר

ממוזער|250x250 פיקסלים|גירים צבעוניים
**גיר** הוא חומר המשמש לשם סימון על משטחים קשים, מכיוון שהוא מתפורר בקלות ומותיר חלקיקים הנצמדים באופן רופף למשטח. בדרך כלל הוא עשוי מקירטון או מגבס.

## שימושים
שמאל|ממוזער|250px|אמן ציורי גיר מצייר על מדרכה
[ממוזער|250px|לוח וגיר המשמשים את ה[מורה בכיתת הלימוד.]]
בעבר הגיר היה האמצעי העיקרי לרישום על גבי לוח, בין השאר לצורך הוראה במסגרת מוסדות לימוד. עם זאת, כיום הלוחות המיועדים לגיר (בלקבורד) הולכים ויוצאים משימוש, ומוחלפים בלוחות לבנים למצבעים (טושים), משום שחלקיקי האבק שנפלטים מהגיר בעת כתיבה או מחיקה נישאים באוויר, ועלולים לחדור למערכת הנשימה ולגרום לזיהום או למחלות נשימה ואלרגיות.

הגיר משמש גם עבור אמני ציור בגיר, למשל ברישומים וציורים על גבי מדרכות רחוב. ציור בגיר על מדרכות הוא אמצעי שעשוע לילדים בשעות הפנאי. כמו כן הגיר משמש ילדים המשחקים קלאס לציור לוח המשחק. בדרך כלל גירים ללוח דקים יותר מגירים למדרכות.

בתעשיית המזון הוא משמש כצבע מאכל (E170).
## חומרים
גיר ללוח, המסופק בדרך כלל בגלילים באורך 10 ס"מ, אינו עשוי מסלע הגיר, אלא מסידן גופרתי, שנוסחתו (s)**CaSO<sub>4</sub>**. זהו בדיוק אותו החומר הקרוי אנהידריט.

סלעי גיר (אבן גיר) מורכבים ממינרל הקלציט, סוג של סידן פחמתי, שנוסחתו (s)**CaCO<sub>3</sub>**.

גיר הסימון המשמש בתפירה עשוי ממגנזיום צורן חמצני (מגנזיום סיליקטי). גם חומר זה מצוי בשתי צורות, צורתו השנייה היא טלק.

הגיר הבסיסי לבן. באמצעות תוספת של חומרים שונים לגיר ניתן לייצר גירים צבעוניים.

## ראו גם
* ציורי מדרכות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלחים
קטגוריה:מינרלים
קטגוריה:אמנות: חומרי גלם
קטגוריה:אמצעי כתיבה
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
קטגוריה:צבעי מאכל
מירון

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים רומניים
גיבון מזוקן

**גיבון מזוקן** (שם מדעי: *Hylobates albibarbis*) הוא תת-מין בסוג גיבון גיבון, השייך למשפחת הגיבונים. 

## מאפיינים
בעבר גיבון זה היה נחשב תת-מין של גיבון גמיש, יותר מאוחר סווג כתת-מין של גיבון אפור-פרווה בשל האזור הגאוגרפי אותו הם חולקים ואף בשל שירתם הדומה. אולם בשנת 2001 עם המחקר הגנטי המקיף על המשפחה בכללותה, נמצאו הבדלים רבים שהכירו בו כמין נפרד.

המין נמצא בחלקו הדרום מערבי של האי בורנאו, באזור בשליטת אינדונזיה המתפרש על יער טרופי של 1600 מטרים לערך. נקרא בשפת הילידים אונגקו ויאהו-יאהו. עד לשנות ה-80, היה בסכנת הכחדה ממשית בשל כריתת היערות המסיבית (1/6 מעצי הגשם לתעשייה באים מאי זה) ואף בשל חוסר המועדות לשימור המין. מאז הוכר כמין מוגן, בעיקר בשל לחצים בינלאומיים, התאוששה האוכלוסייה וכיום הוא בסיכון מועט. 

צבע הפרווה חום בהיר עם חלקים כהים באזורים התחתונים בגפיים ובכיפת הראש. הגבות לבנות. שיריו של גיבון זה ארוכים ואיטיים בהשוואה לגיבון גמיש, ואף סייעו בהבחנה בין שני המינים.

המין מעדיף את צמרות העצים ומבלה בהם את חיו, הוא נח וישן בעצים רחבים בעלי ענפים מתפרסים. המין אוכל בעיקר פירות אך לא יבחל גם בפרחים ובחרקים. פירות בעלי תכולת סוכר גבוהה חביבים עליו במיוחד. הגיבון נע על האדמה למרחקים קצרים בלבד, הוא מטפס רק בעת עייפות ואחרי אכילה, רוב תנועתו היא על ידי קפיצות ארוכות מרחק (10 מטרים) בין ענפי העצים. גיבון מזוקן הוא מונוגמי, הקבוצה מורכבת מזוג ומצאצאיהם. המין טריטוריאלי ופריטים מתבגרים ובוגרים מספקים הגנה מפני טורפים וגיבונים אחרים. בתקופת הייחום מתקשרים בני הזוג על ידי קולות וצווחות מרובות, הדבר תורם לחיזוק הקשר ומרחיק טורפים ושכנים לא רצויים מהטריטוריה החדשה שנבנית. הגיבון מוליד צאצא אחד להריון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גיבונים
קטגוריה:בורנאו: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:בורנאו: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1911
לה פאס

**לה פאס** (בספרדית: **La Paz**, ) היא המרכז המנהלי של בוליביה, ובירת מחוז לה פאס. על אף שהבירה הרשמית של בוליביה היא סוקרה, לה פאס היא עיר הבירה בפועל שכן כל מוסדות הממשל כמעט, למעט בית המשפט העליון של בוליביה, עברו אליה. העיר נמצאת בגובה של כ-3,600 מטרים מעל פני הים, והיא עיר הבירה הגבוהה ביותר בעולם . אוכלוסיית העיר מונה כ-800 אלף תושבים, אך יחד עם ערי הסביבה במטרופולין מתגוררים מעל 2 מיליון איש.

לה פאז הוכרזה על ידי תאגיד שווייצרי כאחת משבע הערים המופלאות של העולם ב-2014.

## היסטוריה
העיר נוסדה בשנת 1548 על ידי אלונסו דה מנדוסה במקום שבו היה ממוקם כפר של אינדיאנים מקומיים בשם צ'וקיאגו. בשנת 1898 הפכה העיר לבירת בוליביה בפועל ולמקום מושב הממשלה, אולם הבירה הרשמית נותרה סוקרה.

## שם העיר
שמה המלא של העיר הוא "נואסטרה סניורה דה לה פאס" (Nuestra Señora de La Paz) שמשמעו "גבירתנו של השלום" כשהכוונה היא למרים הבתולה. השם בא להנציח את כריתת השלום לאחר המרידה של גונסאלו פיסארו נגד בלאסקו נונייס ולה, המשנה למלך פרו.

בשנת 1825, לאחר ניצחונם של הרפובליקנים כנגד הצבא הספרדי במלחמה לעצמאותן של מדינות דרום אמריקה, בקרב אייקוצ'ו שונה שם העיר ל"לה פאס דה אייקוצ'ו" - "השלום של אייקוצ'ו".

## מיקום העיר
שמאל|ממוזער|250px|בניין הפרלמנט במרכז העיר
העיר ממוקמת בגובה של בין 3,600–4,100 מטרים מעל גובה פני הים, והיא עיר הבירה דה פקטו הגבוהה בעולם, כאשר עיר הבירה דה יורה הגבוהה בעולם היא קיטו בירת אקוודור. בקרבת העיר נמצא נהר לה פאס ו-25 ק"מ ממנה נמצא הר ואינה פוטוסי המגיע לגובה של 6,088 מ'.

מהעיר יוצאת דרך היונגאס, המכונה גם דרך המוות, המקשרת את הבירה עם צפון המדינה.

## תיירות
ואינה פוטוסי הוא ההר הגבוה הקרוב ביותר ללה פאס, עיר המוקפת הרים גבוהים. עובדה זו הופכת אותו לאתר תיירות פופולרי בבוליביה. תוואי העלייה פשוט יחסית לטיפוס משום שהוא למעשה קרחון יבשתי, עם מספר סדקים וטיפוס תלול אל הפסגה. עם זאת צדו המערבי של ההר כלל אינו פשוט. מספר מסלולים קשים בשלג ובקרח עולים בצד זה עלייה תלולה של אלף מטר.

שוק המכשפות מהווה אתר תיירות פופולרית.

## תחבורה
בעיר קיימת תחבורה ציבורית המבוססת על אוטובוסים ציבוריים, מוניות שירות ורכבל המתחלק לשמונה קווים המגיעים לחלקים שונים בעיר ובפרבריה.

בעיר קיים נמל תעופה בינלאומי נמל התעופה הבין-לאומי אל אלטו.

## ערים תאומות

* 

## ראו גם

* בית העם הגדול

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בוליביה: ערים
קטגוריה:ערי בירה דה פקטו
קטגוריה:מקומות שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:אמריקה הדרומית: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
גיבון שחור-כיפה

**גיבון שחור-כיפה** (שם מדעי: *Hylobates pileatus*) מין בסוג גיבון גיבון שבמשפחת הגיבונים.

## תיאור המין
משקל הגיבונים נע בין 4–8 ק"ג, והם מתנשאים לגובה של 44.0–63.5 ס"מ. הם בעלי גוף דק, ידיים ארוכות במיוחד וללא זנב כמו שאר חברי המשפחה. לזכרים פרווה שחורה וגפיים לבנות, לנקבות פרווה בהירה: חומה בהירה עד כסופה אפורה, שהחזה והראש, למעט צידיו, שחורים. למין שק גרון חיצוני קטן (לא כמו הסיאמנג) המשמש כתיבת תהודה להגברת קולו.

הגיבון שחור-הכיפה נפוץ ביערות הגשם, יערות המונסון ויערות העד הטרופיים שבדרום מזרח תאילנד, בקמבודיה, לאוס ווייטנאם.

## רבייה
כמו יתר חברי הקבוצה, מנהל הגיבון שחור-הכיפה אורח חיים מונוגמי, כאשר הזכר והנקבה יוצאים מתוך גרעין משפחתם עם הגיעם לבגרות ויוצרים תא משפחתי עם צאצא - שני צאצאים. צאצא יחיד נולד כל 2–3 שנים לערך, לאחר הריון של 7–8 חודשים. הנקבה שומרת על הצאצאים עד הגיעם לגיל שנתיים. מקרי פוליגמיה נראו במין זה. לעיתים רחוקות נצפו באזורים חופפי טריטוריה, בני זוג מהמין גיבון לבן-יד יוצרים תא משפחתי פוליגמי עם המין, טרם תועדו מקרי רבייה בין-מיניים.

## התנהגות
המין מעדיף את צמרות העצים ומבלה בהם את חייו, הוא נח וישן בעצים רחבים בעלי ענפים מתפרשים. המין אוכל בעיקר פירות עתירי סוכר (תאנים), אך לא יבחל גם בפרחים ובחרקים. הגיבונים משיגים מים על ידי טבילת ידיהם במקווי מים או בעלים רטובים, וליקוק פרוותם הספוגה.

הגיבון נע על האדמה למרחקים קצרים בלבד, הוא מטפס רק בעת עייפות ואחרי אכילה. הוא מתנייד לרוב על ידי קפיצות ארוכות מרחק (10 מטרים) בין ענפי העצים ותפיסתם בעזרת ידיו הארוכות, מה שמכונה תנועה ברכיאלית. 
המין טריטוריאלי ופרטים מתבגרים ובוגרים מספקים הגנה מפני טורפים וגיבונים אחרים. בתקופת הייחום מתקשרים בני הזוג על ידי קולות וצווחות מרובות, הדבר תורם לחיזור הקשר ומרחיק טורפים ושכנים לא רצויים מהטריטוריה החדשה שנבנית. הגיבון מוליד צאצא אחד להריון.

## שימור המין
האוכלוסייה מתמעטת במהירות בעקבות בירוא היערות והריסת הטבע לטובת התעשייה. המין מסווג כפגיע (vulnerable) ועל סף סכנת הכחדה. הוא נמצא במרכז התוכנית לשימור פרימטים בתאילנד ובווייטנאם. בעבר היה נפוץ בבורמה, בגבול סין-ק'וצין ובכל תאילנד. צפיפות האוכלוסייה נכון לשנת 2005, היא שני פרטים לקמ"ר, ומעריכים כי בערך 30,000 גיבונים שחורי-כיפה נותרו בטבע.

## קישורים חיצוניים

* גיבון שחור-כיפה באתר IUCN 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:גיבונים
קטגוריה:לאוס: יונקים
קטגוריה:וייטנאם: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1861
דובי נמלים

[שמאל|ממוזער|250px|[דוב נמלים ענק עם גור]]
[שמאל|ממוזער|250px|[דוב נמלים זוטי]]
**דובֵּי נמלים** (שם מדעי:

הם תת-סדרה של יונקים בעל-סדרת הדלשינאים, הם טורפים שחבריה ידועים בשל התאמתם לאכילת נמלים וטרמיטים. הם בעלי חרטומים ארוכים דמויי צינור והם חסרי שיניים. תת-הסדרה מתחלקת לשתי משפחות: דובי נמלים זוטיים (Cyclopedidae) ודובי נמלים גדולים (Myrmecophagidae).

## מאפיינים
הנציג הגדול ביותר של הקבוצה הוא דוב נמלים ענק (*Myrmecophaga tridactyla*). אורכו כ-1.3 מטרים, אורך הזנב כמטר אחד וגובהו 60 ס"מ. ראשו רזה, זנבו גדול ושערו עבה. הזנב משמש לו כיסוי בעת השינה. צבע מרבית מגופו הוא אפור ובחזהו מתחיל פס שחור רחב שבגבולותיו לבן, אשר נמשך לאורך הכתפיים ומגיע עד אזור המותניים.

דובי נמלים נפוצים מאוד בחלקים הטרופיים של דרום אמריקה ומרכזה. הוא שוהה בערבות שבהן ביצות נמוכות, לאורך גדות נהרות, ובעומקי יערות לחים. מזונו מורכב בעיקר מטרמיטים, אשר אותם הוא צורך על ידי פתיחת קניהם בעזרת טפריו הקדמיים החדים והחזקים. כאשר החרקים נוהרים אל החלק הפגוע של משכנם, הוא מושך אותם אל תוך פיו באמצעות לשונו הארוכה והגמישה, אשר נעה במהירות ומכוסה רוק דביק. אורך הלשון הוא כ-30 סנטימטרים.

דובי נמלים חיים על עצים או על פני הקרקע ואינם חופרים תחתיה כמו הארמדיל. לרוב דוב הנמלים אינו חיה תוקפנית, אך כאשר הוא מותקף הוא עשוי להגן על עצמו בטופריו החדים. הריונה של הנקבה נמשך כ-190 יום ובסופו היא ממליטה גור יחיד.

דוב הנמלים הבינוני (*Tamandua tetradactyle*) קטן בהרבה מדוב הנמלים הענק (כמחצית מגופו), ונבדל ממנו בעיקר במנהגיו. בהיותו שוכן עצים עליהם הוא מטפס בעזרת זנבו הדק. דובי הנמלים הבינוניים חיים ביערות עד עבותים בדרום ובמרכז אמריקה. צבעם לבן צהבהב, עם פס צדדי שחור רחב המכסה כמעט את כל צד גופם.

דוב הנמלים הזוטי (*Cyclopes didactylus*) חי בחלקיהן החמים של דרום ומרכז אמריקה. שוכן עצים מובהק זה מגיע לאורך של כ-15 ס"מ ואורך זנבו ל-18 ס"מ, צבעו הכללי זהוב וכינויו בשפות מקומיות שונות "מלאך קטן". משערים כי עבר התאמה התפתחותית ללינה יומית על עצים ממשפחת הבומבקסים, שהלקטיהם הכדוריים והסיביים דומים לדוב נמלים זוטי מכורבל (לפחות בעיני טורפים כהרפיה). בלילות הוא ניזון מעלוות ליאנות למיניהן.

## מיון
למרות שמם, דובי הנמלים אינם סוג במשפחת הדוביים. הם משויכים לדלשינאים (שם מדעי: Xenarthra) שהיא על-סדרה ייחודית במחלקת היונקים, שחבריה נפוצים כיום ביבשת אמריקה (הצפונית והדרומית) בלבד.
*משפחת דובי נמלים גדולים (*Myrmecophagidae*)
**סוג טמנדואה (*Tamandua*)
*** דוב נמלים מקסיקני (*Tamandua mexicana*)
*** דוב נמלים בינוני (*Tamandua tetradactyla*)
** סוג ומין יחיד דוב נמלים ענק (*Myrmecophaga tridactyla*)
*משפחת דובי נמלים זוטיים (*Cyclopedidae*)
** סוג ומין יחיד דוב נמלים זוטי (*Cyclopes didactylus*)

## קישורים חיצוניים

* 
* מהו דוב הנמלים?, באתר אנציקלופדית אאוריקה

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1811
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון קרל וילהלם יליגר
*
קטגוריה:תת-סדרות בעלי חיים
ואט

[שמאל|ממוזער|200px|[ג'יימס ואט, שעל שמו נקראת יחידת ההספק]]

**ואט** (באותיות לטיניות: **Watt**; מסומן בקיצור ב־W) היא יחידת מידה המציינת הספק במערכת היחידות הבין-לאומית. 1 ואט שווה ל־1 ג'ול לשנייה או בחשמל ל־1 וולט אמפר.

שווי־ערך:
\mathrm{W=\frac{J}{s}=\frac{N\cdot m}{s}=\frac{kg\cdot m^2}{s^3}=V\cdot A}

היחידה קרויה על שם ג'יימס ואט, ממפתחי מנוע הקיטור.

 **פיקוווט** הוא 0.000000000001 ואט.

**מיליוואט** הוא 0.001 ואט.

**קילוואט** הוא 1,000 ואט.

**מגהוואט** הוא 1,000,000 ואט.

**ג'יגהוואט** הוא 1,000,000,000 ואט.

**טרהוואט** הוא 1,000,000,000,000 ואט.

## ראו גם
* דציבל ואט
* כוח סוס
* ואט־שעה
* הספק
* הספק חשמלי
* יחידות מידה על שם אישים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות מידה בחשמל
קטגוריה:מערכת היחידות הבין-לאומית
קטגוריה:יחידות מידה: הספק
הנס הולביין

[שמאל|ממוזער|250px|הנס הולביין הבן - [דיוקן עצמי]]
**הנס הולביין הבן** (בגרמנית: **Hans Holbein der Jüngere**; 1497 – 29 בנובמבר 1543) היה צייר שצייר בסגנון הרנסאנס הצפוני. בשנת 1519 הפך לאזרח העיר בזל ובכך של הקונפדרציה הישנה (שווייץ של היום).

## ביוגרפיה
הולביין נולד באאוגסבורג שבבוואריה (גרמניה דהיום). הוא למד ציור מאביו, הנס הולביין האב. מאוחר יותר, הוא עבר יחד עם אחיו, אמברוזיוס הולביין, לעיר בזל, שם פגש מלומדים רבים, ביניהם ההומניסט ההולנדי ארסמוס. ארסמוס ביקש ממנו לאייר את הסאטירות שלו. הולביין אייר גם ספרים נוספים, ותרם את חלקו גם לתרגומו של מרטין לותר לתנ"ך. כמו אביו, הוא תכנן חלונות ויטראז' וצייר פורטרטים. הרפורמציה גרמה לכך שהולביין לא יכול היה לפרנס את עצמו כצייר בבזל, ולכן הוא נסע ללונדון. ארסמוס המליץ עליו במכתב שיועד למדינאי והסופר האנגלי סר תומאס מור. הולביין צייר פורטרטים רבים בחצרו של הנרי השמיני, מלך אנגליה. כמו כן, הוא תכנן את בגדיו המלכותיים של המלך.
[230px|ממוזער|שמאל|[דיוקן גאורג גיזה]]
הולביין תכנן רבים מהמונומנטים והקישוטים הרבים להכתרת אשתו השנייה של הנרי, אן בולין, בקיץ 1533. קיימים מספר רישומים שלו, שייתכן שאן בולין היא המופיעה בהם. אולם רישום אחד מראה אישה בכתונת לילה פשוטה, וכשהיא נראית מלאה למדי. יש שאומרים כי רישום זה מראה את המלכה כשהיא בהריון, בזמן כלשהו בין השנים 1533-1535, אך על פי מחקר שנעשה בשנים האחרונות, הרישום הוא של אחת ממשרתותיה של המלכה, כנראה ליידי מרגרט לי או של אחת מאחיותיה. מסתבר כי כל רישום או פורטרט שהולביין צייר של אן בולין הושמד לאחר שהיא הוצאה להורג בשנת 1536, על אישומים כוזבים של בגידה, גילוי עריות וכישוף.

הולביין ללא ספק צייר את אשתו השלישית של הנרי, ג'יין סימור, והפורטרט שלה מציג במדויק את מראה של ג'יין (שלא הייתה מפורסמת ביופיה). הוא צייר גם את אחותה של ג'יין, אליזבת' סימור, שנישאה לבנו של תומאס קרומוול. פורטרט זה זוהה בטעות עם אשתו החמישית של הנרי, המלכה קתרין הווארד, כאשר הוא נתגלה בתקופה הוויקטוריאנית.

בשנים מאוחרות יותר הוא עבד גם בבזל וגם בלונדון. באחד ממסעותיו ללונדון, הוא צייר את הסוחר הגרמני גיאורג גיזה, במטה של ברית ההנזה בלונדון, שכונה ה"סטיליארד".

הולביין צייר את אן מקליווס תוך כדי משא ומתן לנישואין, מנהג מקובל בעת שלפני היות הצילום. הנרי ביקר את הציור על כך שהוא מחמיא מדי, אך נראה שהנרי התרשם יותר מהשבח יוצא הדופן של אן מאשר מהפורטרט של הולביין. יש דיון מסוים האם מיניאטורה של אישה צעירה בשמלת זהב ותכשיטים היא אכן ציורו של הולביין של אשתו החמישית של הנרי, קתרין הווארד. תוך כדי עבודה על פורטרט נוסף של הנרי, הולביין נפטר כתוצאה ממחלת הדבר.

## פורטרטים
[שמאל|ממוזער|150px|פורטרט של [ארסמוס מרוטרדם שצייר הולביין]]
הולביין יצר תמיד פורטרטים מדויקים של מושא הציור בעיפרון, בדיו ובגיר צבעוני, שעכשיו נחשבים כעבודות אמנות בזכות עצמם. הוא העביר את הקו הכללי של עבודות הכנה אלה לציור הסופי על ידי חורים זעירים שדרכם העביר אבק פחם. בשנים מאוחרות יותר הוא השתמש בנייר פחם. הציורים המקוריים לא היו מפורטים מאוד בפנים, אך בדרך כלל כללו את הידיים. ביגוד צויר בצורה סכמטית בלבד. עקב השיטה שלו, הציורים הסופיים היו באותו קנה מידה כמו ההכנות.

## ראו גם
* השגרירים (הולביין)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים בחצר הנרי השמיני
קטגוריה:ילידי 1497
קטגוריה:נפטרים ב-1545
לאס מנינאס

**לַאס מֶנִינַאס** (בספרדית: **Las Meninas**, **עלמות החצר**; 1656) היא אחת היצירות המפורסמות ביותר של הצייר הספרדי בן המאה ה-17 **[[דייגו ולסקס]]**. היצירה מוצגת כיום במוסאו דל פראדו שבמדריד.
## היצירה
הציור מתאר את הנסיכה אינפנטה מרגריטה, בתם הבכורה של פליפה הרביעי מלך ספרד בנישואיו השניים למריה אנה, המוקפת בבנות-לווייתה, גמדותיה וכלבהּ. בצד שמאל של התמונה ניתן לראות את ולסקס עצמו, נחבא למחצה מאחורי כן הציור הגדול.

הקומפוזיציה בתמונה היא רבת רושם. האינפנטה עומדת בין משרתותיה, וגמדתה לימינה. על אף היותה הדמות הנמוכה ביותר בציור, האינפנטה היא מרכז הקומפוזיציה. אחת המשרתות כורעת ברך לפניה והשנייה קדה כלפיה קידה, והדבר הופך את הנסיכה הצעירה, בצבעיה הבהירים ושמלתה המנופחת, למקור התנועה ביצירה. הגמדה, שגובהה זהה לזה של הנסיכה, היא דמות כעורה אשר בהשוואה אליה נראית הנסיכה עדינה, שברירית וייחודית. בשמאל התמונה, חשוך ורוגע, מוצג הצייר עצמו כשהוא עומד מאחורי בד הקנבס הרחב. זהו אחד הפורטרטים העצמיים הטובים ביותר של ולסקס שנשתמרו. מעל ראשה של הנסיכה ניתן לראות במעומעם את הזוג המלכותי, שנשקף מתוך מראה שתלויה בצדו הרחוק של החדר.

העמדת הדמויות בתמונה, שנראית פשוטה וסתמית, נחשבת לגאונית מאין כמוה. המלך פליפה הרביעי ומלכתו, על אף שהם נראים אך בקושי, הם נושא התמונה, ואליהם מוסבת תשומת הלב של כל הנוכחים בחדר: מבטו של הצייר מופנה אליהם בעוד הוא מצייר אותם, וכל ההתרחשות בחדר היא למעשה ביקור של הנסיכה ומשרתותיה בסטודיו שבו מציירים את הוריה. כצופים אנו מסיקים כי מקומנו נפקד מהסצנה כולה, כיוון שבנקודת מבטנו מוצב למעשה הזוג המלכותי. התמונה, שנראית בתחילה כבעלת קומפוזיציה "פתוחה" (כמו צילום או התבוננות דרך חלון) שבה יש נקודת מבט מוגדרת למתבונן, הופכת לקומפוזיציה סגורה, שבה נקודת מבטו של הצופה חופפת לנקודת המבט של אחת הדמויות המתוארות בתמונה. תפיסה זו מחוזקת בכך שהציור אותו מצייר ולסקס בתמונה נסתר לחלוטין מעיני הצופה בה.

לוקה ג'ורדנו, צייר איטלקי בן זמנו של ולסקס, תיאר את היצירה כ"תאולוגיה של הציור". חוות דעת דומה נשמעה מפיו של הצייר הבריטי תומאס לורנס, שאמר שהתמונה "מהווה את תמצית הפילוסופיה של האמנות". מסופר כי הצלב האדום שמצויר על חזהו של ולסקס, המציין שייכות למסדר האבירים של סנטיאגו, צויר על ידי המלך פליפה הרביעי עצמו, כמחווה לצייר וכהבעת נכונות להופכו לאביר המסדר. ולסקס קיבל את תואר האבירות שלוש שנים לאחר השלמת העבודה על התמונה, לאחר שוועדה מיוחדת קבעה כי בדמו לא זורם דם יהודי או מורי ועל כן הוא זכאי להיות חבר במסדר האבירים היוקרתי.

הפרק הפותח את ספרו של מישל פוקו, **[[המילים והדברים]]**, הוא ניתוח של היצירה.

## מחוות
פבלו פיקאסו, האמן הספרדי בן המאה ה-20 שהושפע רבות מן התמונה, יצר סדרת יצירות המתבססות על "לאס מנינאס", ומוצגות במוזיאון האמן בברצלונה.

[מרכז|ממוזער|700px|שתי [מחווה (אמנות)|מחוות שנעשו ליצירה: במרכז, מחווה קוביסטית מאת פבלו פיקאסו ומשמאל פרשנותו של סלבדור דאלי אשר החליף את הדמויות בספרות המזכירות בצורתם את הדמויות]]

## קישורים חיצוניים

* '''לאס מנינאס''' של פיקאסו
* תמונת '''לאס מנינאס''' נוספת של פיקאסו
* La Kabala y Las Meninas 
* Velázquez’s Las Meninas: A detail that decodes a masterpiece - מאתר ה-BBC
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דייגו ולסקס
קטגוריה:יצירות אמנות מן הבארוק
קטגוריה:מוזיאון הפראדו
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ילדים בציור
יאפטוס (מיתולוגיה)

**יאפטוס** (באנגלית **Iapetus**; ביוונית עתיקה **Ἰαπετός**), היה אחד מ-12 הטיטאנים, האלים שקדמו לאלים האולימפיים במיתולוגיה היוונית. בנם של אורנוס וגאיה. אביהם של אטלס, אפימתאוס ופרומתאוס. הוא גם הטיטאן שממונה על כיוון המערב.

יאפטוס השתתף יחד עם אחיו ואחיותיו במלחמה של האלים נגד הטיטאנים, לאחר ניצחון האלים, ירד, יחד עם אחיו ואחיותיו, למדרגה נמוכה יותר מהאלים האולימפיים.

כמה תאולוגים וחוקרים ציינו את דמיון השם עם יפת בן נח, היו שהשוו שמו לשם העיר יפו.

שמו של הירח השלישי בגודלו של כוכב הלכת שבתאי קרוי יאפטוס.

## בתרבות
בסדרת הספרים גיבורי האולימפוס, בספר בית האדס מוצג יפטוס בתור בוב הטיטאן. שמו נקרא כך לאחר שפרסי ג'קסון דחף אותו אל נהר לתה ושם נמחקו זיכרונותיו. בספר הוא עוזר לפרסי ואנבת' ומדריך אותם לשערי המוות בטרטרוס יחד עם בוב הקטן - החתול שלד שלו.
בספר השמש והכוכב וויל סולאס וניקו די אנג׳לו מצילים אותו מטרטרוס.

קטגוריה:טיטאנים
צבעוניים (קבוצה אתנית)

[ממוזער|שמאל|250px|משפחה [דרום אפריקה|דרום אפריקנית צבעונית]]
המונח **צבעוניים** (באנגלית: **Coloureds**) בדרום אפריקה מתייחס לקבוצת אוכלוסייה המורכבת מבני תערובת של צאצאי המתיישבים האפריקאנרים ובני שבטים אפריקאיים, אליהם נתערבבו גם חלקים ממוצא של עמי דרום-מזרח אסיה. בארצות הברית, זהו מונח בלתי תקין פוליטית המתייחס בעיקר לאפריקאים.

## בדרום אפריקה
האוכלוסייה הצבעונית נוצרה, ברובה, כתוצאה מהעובדה שבראשית ההתיישבות האירופית בכף התקווה הטובה היו המתיישבים הבורים הלבנים אוכלוסייה שכללה בעיקר גברים. מיעוט הנשים במושבה הביא לתופעות של ניצול מיני של בנות העבדים השחורים והאסייתים, שכתוצאה ממנו נולד דור של בני תערובת בחוותיהם של המתיישבים. בני תערובת אלה זכו ליחס של התנכרות הן מצד האוכלוסייה הלבנה והן מצד האוכלוסייה השחורה, והתפתחו בקהילות נפרדות של עצמם.

בשנות שלטון האפרטהייד וההפרדה הגזעית שהנהיג, קיטלג אותם הממשל כגזע בפני עצמו, בצד הלבנים והשחורים, למרות שבפועל אין להם מאפיינים גזעיים ואתניים ברורים וחד-משמעיים. הוקצו להם אזורי מחיה משלהם, בתי ספר נפרדים וכדומה. עם זאת, כתוצאה משנות האפליה וההפרדה, ותחושתם כדחויים הן מצד המיעוט הלבן והן מצד הרוב השחור, פיתחו תרבות פוליטית משלהם ונאבקו על זכויותיהם. הם לא נהנו מזכויות היתר של הלבנים, אך בתקופות מסוימות זכו לזכויות יתר מועטות על פני השחורים. גם האוכלוסייה ההודית הגדולה בדרום אפריקה קוטלגה על ידי השלטונות במעמד שווה ערך לצבעוניים.

הצבעוניים בדרום אפריקה מונים כ-4 מיליון איש (כ-9% מהאוכלוסייה, מעט פחות מהלבנים). מבחינה דתית, מרביתם נוצרים קלוויניסטים המשתייכים לכנסייה ההולנדית-רפורמית, עם מיעוט מוסלמי. רובם המכריע (כ-90%) דובר את שפת האפריקאנס כשפת אם.

## בארצות הברית

בארצות הברית ובבריטניה, המונח צבעוניים (*Colored*, באיות אמריקאי) נחשב לכינוי מבזה שאינו תקין-פוליטית כיום. בעבר שימש המונח בעיקר לציון אנשים ממוצא אפריקאי. כיום משתמשים בארצות הברית במונח דומה שאינו נחשב פוגעני, People of color ("אנשים של צבע" בתרגום חופשי לעברית), שהוראתו שונה במקצת ומתייחסת בעיקר לאפריקאים ולאינדיאנים, אך לעיתים גם לאסייתים ולקבוצות נוספות שאינן נחשבות לבנות. כלומר, בארצות הברית, "שחורים" או "אפריקאים אמריקאים" הם תת-קבוצה של "אנשים עם צבע", בניגוד לדרום אפריקה, שבה "שחורים" ו"צבעוניים" הם שתי קבוצות נפרדות. 

## ראו גם
* מולאטים

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:גזענות
קטגוריה:דרום אפריקה: דמוגרפיה
קטגוריה:קבוצות מוצא
קטגוריה:עמי אפריקה
תלות גומלין מורכבת

**תלות גומלין מורכבת**, היא גישה השייכת למסורת הנאו-ליברלית, שקמה כמענה לריאליזם הפוליטי וספיחיו.

גישת "תלות הגומלין המורכבת" מנסה להסביר את מורכבותם של הקשרים בין שחקנים בינלאומיים ושחקנים על-לאומיים ועצם פגיעותם של השחקנים הללו לאור מורכבות הקשרים.

גישה זו כופרת בהנחה הריאלית כי המדינות הם השחקנים היחידים במשחק הפוליטי העולמי, וטוענת כי קבוצות על-לאומיות כתאגידים בינלאומיים ובנקים אף הם שחקנים מרכזיים במערכת הפוליטית והכלכלית העולמית. כמו כן, הגישה הורידה מחשיבותן של סוגיות ביטחון לאומי (לאור הפגיעות ההדדית) וחלקה על נחיצותו של כוח צבאי כמכשיר המעצב מדיניות היחיד בפוליטיקה העולמית.

קטגוריה:מדע המדינה
אפיה (עיר)

**אפיה** (באנגלית: **Apia**) היא בירת סמואה. בעיר מתגוררים 37,391 תושבים (נכון לשנת 2016). העיר ממוקמת על חופו הצפוני של האי אופולו, ומהווה את הנמל העיקרי והעיר היחידה בסמואה. עיקר כלכלת העיר מתבססת על ייצוא דגים וקופרה, ויבוא כותנה, בשר, מכוניות וסוכר.

## גאוגרפיה
העיר שוכנת על החוף הצפוני של האי אופולו. אפיה ממוקמת בתוך נמל טבעי בפתח נהר הוואיסיגאנו. בעיר שוכנת בין הר ואיה (שגובהו 472 מטרים) לבין האוקיינוס.

## היסטוריה
העיר החלה ככפר קטן. העיר המודרנית נוסדה בשנת 1850 והפכה לבירה הרשמית בשנת 1859. הקיסרות הגרמנית שלטה בסמואה בשנים 1900–1914, עם אפיה כבירתה.

## אתרים בעיר
הבירה המסורתית של סמואה, מולינואו נמצאת במערבה של אפיה, במקום בו ניצב כיום בניין הפרלמנט (פאלה פונו). בעיר ממוקמים משרדי הממשלה, והבנק המרכזי של סמואה.

הסופר רוברט לואיס סטיבנסון התגורר בעיר 4 שנים, והוא קבור על הר ויאה, בקרבת המקום בו התגורר. הבניין בו התגורר משמש כיום מוזיאון לזכרו.

סמוך מדרום לעיר שוכן בית התפילה הבהאי בסמואה, אחד משבעה בתי תפילה בהאים ברחבי העולם.

## תחבורה
נמל אפיה הוא הגדול והחשוב בנמלי סמואה. בסמואה אין רכבות, אולם רשת אוטובוסים היוצאת מהעיר מקיפה את כל האי. שדה התעופה הבינלאומי נמצא במערבה של העיר.

## ערים תאומות
* 
*

## קישורים חיצוניים
*תיירות ואתרים באפייה

מרכז|ממוזער|800px|הנמל לפנות בוקר

קטגוריה:אוקיאניה: ערי בירה
קטגוריה:סמואה: ערים
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:אוקיאניה: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1850
קטגוריה:האוקיינוס השקט: ערי נמל