open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ניקולא גרנו

**ניקולא גרנו** (בצרפתית: **Nicolas Grenon**; סביבות 1375 – 17 באוקטובר 1456) היה מלחין צרפתי מראשית תקופת הרנסאנס. גרנו כתב בכל הצורות המוזיקליות שהיו מקובלות בתקופתו והיה מקרה נדיר של מלחין מאריך-ימים, שלמד את אומנותו בשלהי המאה ה-14 אך עסק בה בעיקר בתקופת התגבשותם של סגנונות הרנסאנס.

## קורות חייו
הרשומות המוקדמות ביותר של גרנו מקורן בפריז, שם עבד תחילה בקתדרלת נוטרדאם. עם מות אחיו קיבל את משרת הכומר בכנסיית סן ספולקר. הוא התקדם במעלות ההירארכיה הכנסייתית בסן ספולקר ולבסוף עזב את פריז ועבר תחילה ללאון שבפיקרדיה ב-1403 ואחר לקמבריי ב-1408. ב-1409 התקבל לשירותו של הדוכס מברי כ"ממונה על הנערים", מורה למוזיקה ומשגיח על נערי המקהלה, בבורז'ה; בשנת 1412 החל את הקריירה שלו בחצר דוכסות בורגונדיה של ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה. ב-1419 חזר לקמבריי ומשנת 1425 עד 1427 עבד ברומא כממונה על נערי המקהלה בקאפלה של האפיפיור מרטינוס החמישי.

מעבודתו זו פרש לקמבריי, שם עבד בשנות ה-40' של המאה ה-15 עם גיום דופאי על שכתוב מלא של המוזיקה הליטורגית הפוליפונית של הקתדרלה. הוא הלך לעולמו בקמבריי, אחרי חיים יוצאי-דופן באריכותם.

## מוזיקה והשפעה
במוזיקה של גרנו ניכרים היבטים של נוהלי כתיבה הן מימי הביניים והן מראשית הרנסאנס. המוזיקה החילונית שלו היא המעודכנת ביותר וכוללת דוגמאות מכל אחת מן הצורות הקבועות (formes fixes) שהיו מקובלות בימיו - הבלדה, הווירלאי והרונדו. המלודיה נמצאת תמיד בקול העליון וכולם כתובים בשלושה קולות.

המוטטים של גרנו יוצאי דופן בשימוש שהם עושים בטכניקה איזותרמית, בדרך כלל בכל הקולות. מכמה בחינות הם דומים למוטטים של גיום דופאי, מלבד בחומרת העיקרון האיזותרמי. אחד מהם אפשר לתארך ל-1414, כיון שהוא מהלל את מתנגד האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה ונכתב כנראה במועד פתיחתה של מועצת קונסטאנץ. גרנו כתב גם מיסות, אבל אף לא אחת מהן שרדה בשלמותה; רק קטע מן הגלוריה נשאר ולא די בו כדי לעמוד על הטכניקה הסגנונית שלו לסוג זה של יצירה.

## לקריאה נוספת


*idem. "Nicolas Grenon", *Grove Dictionary of Music and Musicians|Grove Music Online*, ed. L. Macy (accessed January 22 2005), grovemusic.com (subscription access).
*Gustave Reese, *Music in the Renaissance*. New York, W.W. Norton & Co., 1954. 
*Richard H. Hoppin, *Medieval Music*. New York, W.W. Norton & Co., 1978. 


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלחינים מימי הביניים
קטגוריה:מוזיקה של ימי הביניים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-15
קטגוריה:ילידי 1375
קטגוריה:נפטרים ב-1456
צנפה

[ממוזער|[כוס החורבות פולט צנפה]]
[ממוזער|220px|צנפת [ינשוף עצים ובה גולגולת של גוזל ושאריות עיכול נוספות, מועצה אזורית ברנר, דצמבר 2020]]
ממוזער|220px|צנפת עוף. פס שחור = 1 ס"מ
באורניתולוגיה, **צְנֵפָה** היא אגד של מזון לא מעוכל, שכמה מינים פולטים ממקורם. תכולת צנפת עופות זו תלויה בתזונת העוף, ועשויה להכיל שלד חיצוני של חרקים (כיטין), חומרים צמחיים בלתי מעוכלים, עצמות, פרווה, נוצות, מקור, טפרים ושיניים.

פליטת הצנפה מאפשרת לעוף לסלק חומר בלתי מעוכל מאיבר עיכול בקיבת העופות ומבלוטות הקיבה. בדורסים הקאת הצנפה משרתת את בריאותו של העוף בדרך נוספת, באמצעות ניקוי שאריות מצינורות העיכול, כולל הוושט. הצנפה נוצרת בין 6 ל-10 שעות מכניסת המזון (לקיבת השרירים או לזפק).

אורניתולוגים עשויים לאסוף צנפות של מין כלשהו למשך זמן על מנת לחקור את הרגלי האכילה העונתיים. אחד היתרונות באיסוף צנפות הוא בכך שהדבר מאפשר לקבוע את הרגלי התזונה מבלי להרוג ולנתח את העוף. צנפות נמצאות באזורים שונים, תלוי במין. באופן כללי, אתרי לינה וקינון הם אזורים טובים לחפש: לניצים ולדורסי הלילה – מתחת לעצים מחטניים; לתנשמות לבנות – בבסיס צוקים ובאסמים; ולמינים אחרים של ינשופים – במחילות שלהם בביצות ושדות עשבוניים. צנפות עשויות להעיד גם על תפוצתם של המינים הנטרפים, על מחזוריות בפעולתם ובגודל אוכלוסייתם, ועל פיזור הגילאים והזוויגים באוכלוסייה.

צנפות הנץ והינשוף הן אפורות או חומות, ומשתנות בצורותיהן בין כדורי למלבני מוארך או גושי. בעופות גדולים, הן בין 2.5 ס"מ ל-5 ס"מ אורך, ובציפורי שיר, בערך 1.5 ס"מ. מינים רבים אחרים מייצרים צנפה, כולל טבלניים, אנפות, קורמורניים, שחפים, שלדגים, עורבים, עורבנים, חנקנים, סנוניות, ורוב החופמאים.

אורניתולוגים החוקרים צנפות גילו פריטים יוצאי דופן בתוכם, כולל טבעות רגל לסימון, שמינים קטנים טובעו בהם לפני שנטרפו על ידי דורסים או עופות אחרים. כך, בארצות הברית, צנפת הינשוף הצווח הכילה טבעות של חוחית אמריקאית וירגזי מצוי. ב-1966 נמצאה באורגון בצנפת עיט זהוב טבעת סימון של סוג ברווז אמריקאי, שטובע ארבעה חודשים מוקדם יותר ו-1,600 ק"מ רחוק משם, בדרום קליפורניה.

## קישורים חיצוניים

*תמונות שלדג גמדי פולט צנפה - מאתר d-spot
*תמונות שרקרק מצוי פולט צנפה - מאתר d-spot
*תמונות חנקן פולט צנפה - מאתר d-spot
*תמונות ביצנית פולטת צנפה - מאתר d-spot

קטגוריה:אנטומיה של עופות
ספצס

[שמאל|ממוזער|250px|סירות [עגינה|עוגנות לחופיה של ספצס]]
[שמאל|ממוזער|250px|נמל ספצס ו[תותח חוף עתיק]]
**ספצס** (ביוונית: **Σπέτσες**) הוא אי מול חופי דרום יוון, במפרץ ארגוליס. מהווה חלק מקבוצת האיים הארגו-סרונים.

## גאוגרפיה
שטח האי 27.121 קמ"ר. באי יישוב גדול יחיד (אוכלוסייה: 4,027 נפש ב-2010). הנקודה הגבוהה באי היא פסגת אליאס, גובהה מעל פני הים 248 מטרים, הנקודה מזוהה באמונה המקומית עם מקום עלייתו של אליהו הנביא השמימה במרכבת אש ובמקום שוכן מנזר גדול. מבחינה מנהלית שייך האי למחוז אטיקה.

האי צחיח ברובו אך חלקו מכוסה ביערות נטועים של עצי אורן. הקרקע סלעית והצומח הטבעי מורכב ברובו מחורש ים תיכוני. אזור הנמל משמש אוניות מסחר, אוניות תיירות, יאכטות בכל הגדלים, סירות מפרש, אוניות ומוניות מעבר בין האיים. יש בו מספר חופים מורשים לשחייה, והמים צלולים בדרך כלל.

## היסטוריה
במאות ה-18 וה-19 היה האי למרכז סחר ימי חשוב והתגוררו בו מספר רב של סוחרים עשירים, כמו באי הידרה הקרוב, גם כאן התקיימה באותה תקופה מושבה עצמאית למחצה של סוחרים ששלחו ידם הן במסחר לגיטימי והן בהברחות ושוד ימי. גם בספצס, כמו בהידרה, הקלות היחסית לבצר את הנמל ולמנוע גישה לאי הפכו אותו למעוז שהתייצב מול חוקי השליטים העות'מאניים. התותחים הישנים עדיין מופנים מחומות הנמל אל מול הים.

במהלך מלחמת העצמאות של יוון פעלה באי לסקרינה בובולינה שתרמה את ספינתה ועודדה רבים מהסוחרים לתרום גם הם את ספינותיהם לצי המורדים בממשל העות'מאני.

## העיירה ספצס
העיירה בנויה בסמוך לנמל. לב העיירה הוא מעגן הסירות והיאכטות והטיילת בו נמצאים שירותי תיירות, מסעדות, טברנות, בתי קפה וחנויות הפונות לקהל התיירים. סמטאות העיירה מרוצפות באופן ייחודי בחלוקי אבן המסודרים הן כדגמים גאומטריים והן כתמונות. חלק ניכר מבתי העיירה משמשים כבתי מלון ודירות להשכרה לנופשים. 

בעיירה מספר מבנים מרכזיים ביניהם מוזיאון לסקרינה בובולינה וכנסייה עם מגדל שעון. מחוץ לעיירה נמצאים מבני פנימיית עילית פרטית ובה פעל בין השנים 1927 עד 1983 בית ספר בסגנון בריטי, "בית הספר סוטיריוס אנארגירוס ומרטינוס קוריאלניוס" (The Sotirios Anargyros and Marinos Korgialeneios school of Spetses), על שם שני נדבנים בני האי שתרמו רבות לפיתוחו בשנות ה-20 של המאה ה-20. רבים מבני העילית הפוליטית והכלכלית של יוון הם בוגרי בית ספר זה. כיום מתקיימים במקום קורסים שונים.

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע
* אתר בית הספר סוטיריוס אנרירוס ומרטינוס קורגיאלניוס

## הערות שוליים

קטגוריה:האיים הסרוניים
קטגוריה:יוון: תיירות
משק עזר

**משק עזר** הוא משק קטן המיועד ליחידת דיור אחת ולעיבוד חקלאי מצומצם, הכולל בדרך כלל גן-ירק, לול לעופות ועצי פרי. במושבים יש משקי עזר ששימשו בעלי מקצועות חופשיים שעבדו כשכירים במושב וגרו בו, כגון רופא, אחות, איש-תחזוקה ועוד, ואפשרו לעובד להגדיל את ההכנסה מעבודתו כשכיר בשעות הפנאי על ידי גידול ירקות פירות או בעלי חיים. השטח של משק העזר הוא בדרך כלל בין 2 ל-5 דונם וכולל את יחידת המגורים. משק עזר הוא יחידה הדומה לנחלה במושב, אך לרוב קטנה ממנה: השטח מיועד ליחידת דיור אחת ולעיבוד חקלאי.

בתחילת שנות החמישים עם העלייה ההמונית הוקמו סביב הערים הגדולות יישובים או שכונות בעלי אופי כפרי המשלב משקי עזר זאת על פי גישת עיר גנים בתכנון ערים. בשכונות שטח המשקים היה קטן יותר עד לחלקות של חצי דונם (דו משפחתיים על דונם אחד) למשק אחד.

## ראו גם
* משק בית
* משק חקלאי

*
*
קטגוריה:גאוגרפיה עירונית ישראלית
קטגוריה:ההתיישבות היהודית בארץ ישראל
דן בירון

**דן בירון** (25 בדצמבר 1939 – 7 בינואר 2024) היה במאי, עיתונאי, מוזיקאי, איש בידור, רדיו וטלוויזיה ישראלי.

## ביוגרפיה
בירון נולד וגדל בירושלים לחנה לבית גלס ולאברהם בירון. למד בבית הספר "מעלה", בגימנסיה העברית רחביה, בבית חינוך "תיכון", ולאחר מכן, באוניברסיטה העברית. את שירותו הצבאי עשה בנח"ל.

בשנים 1960–1967 שימש כעורך תוכניות ב"קול ישראל". עם הקמתה של הטלוויזיה הישראלית בשנת 1967, עבר אליה, ומאז עבד בה ככותב, מפיק ובמאי. בין התוכניות אותן הפיק וביים: "12 טון", "ההפסקה הגדולה", "שקט משדרים", "שמיניות באוויר", "סיבה למסיבה", "ניקוי ראש", "עוד להיט", "ארץ טרופית יפה", "שבט כהן", "עמק הנהר האדום", "גזוז", "פעם אחת" ו"פוליטיקה". כמו כן, הפיק וביים קונצרטים, מופעים, אירועי ספורט, מהדורות חדשות ואירועי בידור. במהלך השנים זכה בפרסים בינלאומיים וישראלים לבימוי. שימש כיו"ר אגודת העיתונאים בירושלים.

בשנת 1960, הצטרף ללהקת הסטודנטים ירושלים כאקורדיוניסט ומאז ועד יומו האחרון, היה גם מנהלה המוזיקלי של הלהקה.  במסגרת הלהקה ייצג דן בירון את ישראל בפסטיבלי פולקלור ברחבי העולם.

בשנת 2007, פתח ביסטרו מוזיקלי בשם "בירמן" במדרחוב בן-יהודה בירושלים.

בירון, שהתגורר בירושלים, הציג בשנת 2008 בבחירות לרשויות המקומיות, את מועמדותו לראשות העיר, כראש רשימת "עלה ירוק - ירושלים של כולם". הוא זכה לתמיכה בשיעור של כחצי אחוז מקולות המצביעים ורשימתו לא עברה את אחוז החסימה. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הוצב בירון במקום השביעי ברשימת ניצולי השואה עם בוגרי עלה ירוק שהורכבה בחלקה מפורשי מפלגת עלה ירוק. בבחירות לכנסת התשע עשרה ב-2013 התמודד בירון במקום השלישי ברשימת הפיראטים. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה ובירון לא נכנס לכנסת. בבחירות לכנסת העשרים ב-2015 הוא הוצב במקום השני ברשימת הפיראטים לכנסת. בבחירות לכנסת העשרים ואחת (מרץ 2019) ובבחירות לכנסת העשרים ושתיים (ספטמבר 2019) הוצב שוב במקום ה-3 ובבחירות לכנסת העשרים ושלוש (2020) והבחירות לכנסת העשרים וארבע (2021) הוצב במקום השני ברשימה. בבחירות לכנסת העשרים וחמש (2022) הוצב במקום ה-14 והאחרון ברשימה.

בירון היה נשוי לאשת הטלוויזיה שרי רז ואב לשניים. התגורר שנים רבות בשכונת אבן ישראל באזור המשולש (ירושלים).

הלך לעולמו ב-7 בינואר 2024.

## לקריאה נוספת
* דוד מונשיין, **אגדות מונשיין, 77 סיפורי כיס**, חושך הוצאה לאור, ירושלים, 1995, עמ' 131–132

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* להקת הסטודנטים ירושלים - אתר האינטרנט של הלהקה

## הערות שוליים

קטגוריה:מפיקי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:אנשי רדיו ישראלים
קטגוריה:הערוץ הראשון: אישים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:פעילי עלה ירוק
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:פעילים ישראלים למען לגליזציה של סמים קלים
קטגוריה:ישראלים שתרמו את גופתם למדע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
דנה אולמרט

**דנה אולמרט** (נולדה ב-26 במרץ 1972) היא חוקרת, עורכת ספרות, ופעילת שמאל רדיקלי ישראלית; בתו של ראש ממשלת ישראל לשעבר אהוד אולמרט.

## ביוגרפיה
אולמרט היא בתם של עליזה ואהוד אולמרט. למדה במגמת ספרות בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים, ושירתה בצה"ל בחיל המודיעין.

עבודתה לתואר מאסטר, שנעשתה באוניברסיטה העברית בירושלים בהדרכתו של דן מירון, נושאת את השם "מרחב ומיניות ביצירתו המוקדמת של ברנר".

במסגרת כתיבת הדוקטורט שלה באוניברסיטה העברית, בנושא "ראשית צמיחתה של שירת המשוררות העברית בשנות העשרים של המאה העשרים – מבט פסיכואנליטי ופמיניסטי", מצאה מחזה קצר מפרי עטה של רחל המשוררת בשם "סיפוק נפשי", שהוצג ככל הנראה בדגניה בשנים 1921-1920.

בשנת 2009 זכתה ב"פרס בהט" לספרי עיון, על הספר "**בתנועת שפה עיקשת**: כתיבה ואהבה בשירת המשוררות העבריות הראשונות" העוסק בשירתן של רחל, אסתר ראב, יוכבד בת-מרים ואלישבע.

אולמרט מרצה בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב. ב-2016 הקימה את "תחנת כתיבה" לייעוץ לסופרים יחד עם ארנה קזין ודפנה בן צבי, זוגתה לשעבר שאיתה היא מגדלת שתי ילדות.

### פעילות ספרותית
* ערכה את סדרת "ספ" - סדרה לפרוזה עכשווית בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
* מונתה לערוך סדרה חדשה של הוצאת אחוזת בית, שתתמקד בספרי ביכורים. על הקריטריונים שלה להוצאה לאור של ספר ביכורים אמרה: .
* ערכה ספרים של סופרות ומשוררות כגון מרית בן ישראל ודליה רביקוביץ.
* חברת חבר השופטים של פרס טבע לשירה לשנת 2006
* חברת הוועדה האומנותית של פסטיבל שירה 2006
* עורכת ויועצת תוכן בפורטל החינוכי סנונית בתחומי השירה - "שירשת" והמיניות - "יחד"

### פעילות פוליטית
אולמרט בעלת עמדות שמאל רדיקלי. הייתה פעילה ב"כביסה שחורה", ארגון המגדיר עצמו: "ארגון להט"בי נגד הכיבוש ולמען צדק חברתי" ובמחסום Watch. בנוסף, הביעה תמיכה במכתב הטייסים. מעבר לכך אולמרט פעילה בקהילה הגאה.

ב-10 ביוני 2006 השתתפה בהפגנה מול ביתו של הרמטכ"ל דן חלוץ במחאה על תקרית ברצועת עזה שבמהלכה נהרגו שמונה אזרחים פלסטינים. בהפגנה נשמעו קריאות "חלוץ רוצח – האינתיפדה תנצח". אביה, ראש הממשלה דאז אהוד אולמרט, התייחס לאירוע ואמר ש"לכל אחד מאיתנו יש זכות להביע את דעותיו ולהגן עליהן".

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*  - על דנה אולמרט כעורכת
*  - "אני מאמין" מקצועי של אולמרט
* 
*  - על ספרה "המשוררות העבריות הראשונות"
* 
* 
* 

**מכּתביה**:
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:זוכי פרס בהט
קטגוריה:חוקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:ילדי ראשי ממשלת ישראל
קטגוריה:להט"בים יהודים
קטגוריה:חוקרים להט"בים ישראלים
דנה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: ספרות
קטגוריה:עורכות ספרותיות ישראליות
קטגוריה:פעילות למען זכויות להט"ב בישראל
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בישראל
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:פעילי שוברים שתיקה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1972
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
היכל השלום והאחווה

**היכל השלום והאחווה** (ביוונית: **Στάδιο Ειρήνης και Φιλίας**) הוא אולם ספורט רב-תכליתי הממוקם בעיר הנמל פיראוס, יוון. האולם, אשר נחנך בשנת 1985 ומכיל 11,640 מקומות ישיבה, הוא חלק מהמתחם האולימפי פלירו, הכולל גם אולם כדוריד המכיל כיום 3,836 מקומות ישיבה ואצטדיון כדורעף חופים. ההיכל משמש בעיקר לאירוח משחקיה הביתיים של קבוצת הכדורסל אולימפיאקוס פיראוס.

## היסטוריה
בנייתו של ההיכל החלה בשנת 1981 והוא נחנך רשמית במרץ 1985 על ידי ראש הממשלה היווני אנדראס פפנדראו לכבוד אליפות אירופה באתלטיקה קלה באולם סגור שהתקיימה בו באותה שנה. מאוחר יותר באותה שנה הוא אירח את גמר גביע אירופה לאלופות בכדורסל בו ניצחה ציבונה זגרב את ריאל מדריד.
האולם אשר נבנה כאולם ספורט רב תכליתי המיועד גם לאתלטיקה קלה (תכנון אשר גרם להיווצרות מרחק רב בין היציעים לבין הפרקט) במהרה החל לשמש בעיקר לתחרויות כדורסל, הבולטות שבהן כללו את אליפות אירופה לשנת 1987 בה זכתה הנבחרת המארחת יוון, משחקיה הביתיים של קבוצת אולימפיאקוס, הפיינל פור של אליפות אירופה לקבוצות אלופות לשנת 1993 והשלבים המוקדמים של אליפות העולם בשנת 1998. בין השנים 2002 ו-2004 עבר האולם שיפוץ נרחב לקראת אולימפיאדת אתונה, שבה אירח האולם את תחרויות הכדורעף.

התכולה הכוללת האולם היא 11,640 מקומות ישיבה קבועים, עם אפשרות להרחבה עד ל-17,000 עם כיסאות המוצבים על משטח האתלטיקה שבין היציעים לפרקט.

## גלריה

קובץ:VolleyballAt2004SummerOlympics-1.jpg|היכל בזמן תחרויות הכדורעף במסגרת אולימפיאדת אתונה 2004
קובץ:Peace and Friendship stadium.jpg|ההיכל לפני משחק כדורסל

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

שלום ואחווה
קטגוריה:אולימפיאקוס (כדורסל)
קטגוריה:פיראוס: ספורט
פוד

[שמאל|ממוזער|250px|שני פודי [LANTIRN, האחד לניווט והשני לציון מטרות, מתחת לכונס האוויר של מטוס F-16]]

**פוד** (מאנגלית: **pod** – תרמיל זרעים) הוא מכל נתיק שניתן לחברו למטוס, לכלי רכב או שייט לשם נשיאת מטען בעל תכלית מסוימת. כך, קיימים פוד תותחים, פוד לוחמה אלקטרונית, פוד ניווט ועוד.

הפוד מחובר לנושא המטען בהתאם למשימה. הפודים נישאים מחוץ לגוף המטוס או הרכב, והם ניתנים לניתוק והחלפה מהירה. פוד המיועד להתקנה במטוס מעוצב בצורה אווירודינמית, כדי לצמצם ככל האפשר הגרר שהוא יוצר, הפוגע במהירות המטוס.

בפודי תותחים נעשה שימוש כבר במהלך מלחמת העולם השנייה. במטוס קרב, פוד תותח יעיל פחות מתותח המותקן בגוף המטוס, אך לעיתים נוצר הצורך בפוד לאחר שבתכנון המקורי של המטוס לא נכלל תותח, אך הצורך בתותח התגלה במהלך השימוש המבצעי במטוס.

## ראו גם
* מטע"ד
* נשק מונחה
* ציין לייזר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמצעי לחימה
זאת היא הארץ

"**זאת היא הארץ**" הוא סרט הקולנוע הראשון שהופק במלואו בארץ ישראל והראשון שהכיל פסקול. הסרט, באורך של 50 דקות, הופק על ידי ברוך אגדתי על פי תסריט מאת אביגדור המאירי. בסרט שולבו קטעי תעודה וקטעים מבוימים, והוא מציג את 50 שנות ההתיישבות החלוצית בארץ ישראל, החל מעליית הביל"ויים ומדגיש את בניית העיר תל אביב. הסרט הופק בעזרת קרן קיימת לישראל.

בסרט שולבו קטעי יומנים היסטוריים משנות ה-20 שנרכשו מהצלם יעקב בן דב, ומתוך "חדשות אגא". הסרט לא נרתע מהצגת האמת המרה על תנאי האקלים הקשים, הקדחת, הוויכוח בין העיר לכפר, העזיבות והייאוש. הסרט מציג את המציאות הקשה, לצד התקווה והלבלוב, ומשלב קטעים מבוימים לצד חומר תיעודי. סרטו של ברוך אגדתי הצליח להלהיב המוני צופים יהודיים בארץ ישראל ובתפוצות.

בשנת 1935 נערך ניסיון להקים בארץ ישראל אולפן קולנוע באיכות ראויה. חברה בשם "אופק" השקיעה סכום עתק של 15 אלף ליש"ט ברכישת ציוד להפקת סרט. עם תחילת ההפקה התברר כי התקציב לא יספיק לסיום הסרט, והמשך הסרטתו נזנח. חלק מן הציוד נרכש על ידי ברוך אגדתי, שהשתמש בקטעים שצולמו מיומני "אגא" ליצירת הסרט "זאת היא הארץ", שבו ניסה אגדתי להציג את הגשמת הציונות בסיפור דוקו-דרמה.

בסרט השתתפו השחקנים: שמואל רודנסקי, משה חורגל, רפאל קלצ'קין, מאיר תאומי, בצלאל לונדון, חנה קיפניס, יוסף גולנד ואחרים. השירים בסרט הם מאת עמנואל הרוסי ואלכסנדר פן.

הצגת הבכורה של הסרט נערכה בקולנוע מוגרבי בתל אביב ב-23 בפברואר 1935. בכך הקדים סרט זה את הסרט לחיים חדשים שיצא במאי אותה שנה, והיה לסרט העברי המדבר הראשון.

הסרט הונצח על בול דואר כחלק מסדרת 75 שנה לקולנוע העברי.

## גלריה

Zot he haaretz.jpg
Filmography-co-il Agadati-Ad.gif|מודעת פרסומת לסרט


## קישורים חיצוניים

* הסרט המלא בערוץ ה-YouTube של ארכיון הסרטים היהודיים ע"ש סטיבן שפילברג 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1935
קטגוריה:סרטים ארץ-ישראליים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן
בוסטון קומון

שמאל|ממוזער|200px|תמונה פאנורמית של הפארק
**בוסטון קומון** (באנגלית: **Boston Common**) הוא הפארק הציבורי המרכזי בעיר בוסטון. ראשיתו של הבוסטון קומון בשנת 1634, והוא הפארק הוותיק ביותר בארצות הברית. שטח הפארק הוא כ-200 דונם. במקום בית קברות ישן בו קבורים בין השאר הצייר גילברט סטיוארט והמלחין ויליאם בילינגס.

שמאל|ממוזער|200px|בריכת הצפרדעים בפארק

## היסטוריה
הבעלים הראשונים של המגרש עליו יושב הקומון היה ויליאם בלקסטון, המתיישב האירופאי הראשון בבוסטון. בשנות השלושים של המאה ה-17 שימש השטח כאזור מרעה לפרות, אולם כעבור מספר שנים התדלדל שטח המרעה עקב רעיית יתר.

הבריטים השתמשו בקומון כמחנה צבאי בתקופה שקדמה למלחמת העצמאות של ארצות הברית, וממנו יצאו הכוחות הבריטים לקרבות הראשונים במלחמה, קרבות לקסינגטון וקונקורד.
שמאל|ממוזער|200px|בית הקברות הישן
בשנת 1965 נערכה בפארק הפגנה גדולה נגד מלחמת וייטנאם, ובשנת 1969 נערכה הפגנה נוספת שבה השתתפו כ-100,000 איש. בשנת 1967 ערכה ג'ודי גרלנד הופעה רבת משתתפים במקום. בשנת 2006 נשבר בפארק שיא גינס, כאשר הודלקו בו מספר שיא של 30,128 דלעות הלואין.

כיום משמש ה"בוסטון קומון" כפארק ציבורי, ומתקיימים בו גם הופעות ואירועים שונים. בין השאר נאמו בו האפיפיור יוחנן פאולוס השני ומרטין לותר קינג. כמו כן בפארק נמצא מרכז למבקרים בבוסטון והוא ניצב בתחילתו של מסלול שביל החירות העירוני.

בשנת 1987 קיבל הפארק את המעמד הרשמי של "אתר לאומי בעל משמעות היסטורית".

## קישורים חיצוניים

* בוסטון קומון, באתר עירית בוסטון.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוסטון
קטגוריה:ארצות הברית: גנים ופארקים עירוניים
עודד אמר!

"**עודד אמר!**" הוא  אלבום אוסף משנת 1998 של המנחה והשחקן עודד מנשה. האלבום מכיל עשרה שירים אשר לוקטו ממחזות זמר, פסטיגלים, תוכניות בערוץ הילדים ובערוצים נוספים.

על רוב המילים והלחנים בדיסק אחראי ירון כפכפי, שגם אחראי על העיבודים וההפקה המוזיקלית של האלבום. עם המשתתפים באלבום נמנה גם הגיטריסט אבי סינגולדה.

בין השירים – שיר הנושא של תוכנית הילדים "כדור פיצוץ", שיר הנושא של התוכנית ששודרה בערוץ 2 "קיץ על החוף", וכן השיר "רכבת שדים" מפסטיגל 1997.

שם האלבום הוא כשם השיר הראשון באלבום, שמהווה מעין וריאציה של המשחק "הרצל אמר".

## רשימת השירים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1998
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
קטגוריה:עודד מנשה
אמיל זומרשטיין

**אמיל זומרשטיין** (פולנית: **Emil Sommerstein**; 6 ביולי 1883–1957), היה עסקן ומדינאי יהודי-פולני.

## חייו
זומרשטיין נולד בגליציה (באותה תקופה תחת שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית). הוסמך לעריכת דין ועסק בתחום בלבוב. בשנת 1922 נבחר לראשונה לסיים וכיהן כחבר הפרלמנט עד 1927 ובשנית בין השנים 1929–1939. בבחירות בסתיו 1935 שהתקיימו לאחר שינוי שיטת הבחירות שצמצמה את הייצוג היהודי, הוא היה בין ארבעה יהודים שנבחרו לסיים. במסגרת פעילותו הציבורית הוקמה על ידו ההתאחדות הראשונה לחקלאים יהודים ובשנת 1933 הוא היה שותף לייסוד הוועד האנטי-היטלראי בוורשה. בעקבות סיפוחה של לבוב לרוסיה הסובייטית, זומרשטיין ארגן את הוועד לסיוע ליהודים פליטי גרמניה.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, בשנת 1939, נאסר זומרשטיין על ידי הנקו"ד ונשלח לגולאג. עם שחרורו ב-1944 הוא היה בין מייסדי הוועד של יהודים-פולנים בברית המועצות. וועד זה היה שותף זוטר בהקמת הוועד הפולני לשחרור לאומי, שהיווה ממשלה זמנית של פולנים בברית המועצות, וזומרשטיין שימש שר לענייני יהודים והופקד כממונה על פיצויי מלחמה. בשובו לפולין באותה שנה נבחר ליו"ר הוועד המרכז של יהודי פולין.

בשנת 1946 השתתף זומרשטיין במשלחת יהודית לארצות הברית, ונותר לחיות בה עד לפטירתו. הוא נפטר ב-26 במאי 1957, במדינת ניו יורק העליונה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים פולנים
קטגוריה:יהודים חברי הסיים הפולני
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:אסירי גולאג
קטגוריה:יהודים אוסטרו-הונגרים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1889
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1957
מטרו 2

250px|ממוזער|מפת מערכת מטרו-2, לכאורה מסמך משנת 1991 של המודיעין הצבאי האמריקאי
**מטרו-2** במוסקבה, בירת רוסיה, היא על פי טענות שונות, מערכת רכבת תחתית סודית המקבילה לרכבת התחתית במוסקבה. קיומה אינו וודאי. המערכת נבנתה, לכאורה, במהלך שלטון סטלין ושם הקוד שלה בפי ה-ק.ג.ב. היה **D-6**.

עיתונאים רוסים דיווחו כי עובדת קיומה של מטרו-2 אינה מאושרת או מוכחשת על ידי שירות הביטחון הרוסי (FSB) או על ידי הנהלת הרכבת התחתית במוסקבה.

על פי השמועות אורכה של מטרו-2 עולה על זה של הרכבת התחתית ה"ציבורית". השמועות טוענות כי קיימים בה 4 קווים וכי היא שוכנת בעומק 7 קומות תחת פני האדמה. כמו כן נטען כי היא מחברת את הקרמלין עם מטה ה-FSB, את נמל התעופה הממשלתי בוונוקובו-2 ועיירה תת-קרקעית באזור רמנקי (район Раменки), כמו אתרים נוספים בעלי חשיבות לאומית.

המידע הזמין על מטרו-2 הוא ספקולטיבי ואינו מבוסס באמצעות מסמכים כתובים או תצלומים. 

## קישורים חיצוניים

* 
* סקירה מפורטת של המערכת 
* מאמר מתוך GlobalSecurity.org
* מאמר באתר ה-BBC
* אתר מפורט על המערכת 

קטגוריה:הרכבת התחתית של מוסקבה
קטגוריה:רוסיה: צבא וביטחון
קטגוריה:ברית המועצות: צבא וביטחון
אגון פטרי

**אגון פטרי** (בגרמנית: **Egon Petri**, 23 במרץ 1881 – 27 במאי 1962) היה פסנתרן גרמני.

## ביוגרפיה
פטרי נולד בהאנובר שבגרמניה למשפחה הולנדית וגדל בדרזדן. אביו היה כנר מקצועי ולימד את בנו נגינה בכלי. אגון פטרי למד הלחנה ותאוריה אצל הרמן קרצ'מר ופליקס דרזקה בקונסרבטוריון של דרזדן וכבר בנעוריו ניגן בשורות תזמורת החצר של דרזדן.

פטרי ניגן גם בפסנתר מגיל צעיר ובסופו של דבר התרכז בכלי זה. הוא למד אצל בוזוני, והושפע ממנו מאוד. הודות לבוזוני התמקד פטרי ביצירותיהם של יוהאן סבסטיאן באך ופרנץ ליסט. מלחינים אלה המשיכו לתפוס, יחד עם בוזוני עצמו, מקום מרכזי ברפרטואר שלו.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה עקר פטרי יחד עם בוזוני לשווייץ. שם סייע למורהו בעריכת יצירות המקלדת של באך. בשנות ה-20' לימד פטרי בברלין. בין תלמידיו שם היו ויקטור בורגה, גונאר יוהנסן וויטיה ורונסקי. בשנת 1923 היה לסולן הלא-סובייטי הראשון שניגן בברית המועצות. בשנת 1927 עבר לזאקופנה שבפולין, שם ניהל קורסים של קיץ ושל ראשית הסתיו והנחה כיתות אמן לקבוצות תלמידי פסנתר נבחרים, עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה. משנת 1929 ואילך ערך הקלטות אחדות בעבור מספר חברות, וביניהן תקליטי קולומביה.

בשנת 1939, כשפרצה מלחמת העולם השנייה, היגר פטרי לארצות הברית, שם עבד תחילה באוניברסיטת קורנל ואחר כך במילס קולג' באוקלנד, קליפורניה. הוא התבלט כדמות רבת-השפעה בקרב פסנתרנים רבים באמצע המאה ה-20. ארל ויילד, אוזאן מארש וג'ון אוגדון היו בין תלמידיו הבינלאומיים. פטרי הגברתן היה בעל טכניקה מצוינת ומצלול רב-עצמה והפליא לבצע את יצירותיהם הגדולות של בטהובן, ליסט וברהמס.

פטרי עיבד לפסנתר את האריה "צאן ירעו לבטח" (Sheep may safely graze) מתוך קנטטה (קנטטת הציידים) מס' 208 ברשימת יצירות באך.

על תלמידיו של פטרי נמנים ניומן פאוול, ליאונרד קליין, אלכסנדר ליברמן, לויס מר, פיליפ מורגן, רוברט שלדון, ג'ון סוויני, ג'ון מוריארטי, טרי ווהל, אליס ריי, רות אור, רות פרויסר ופורסט רובינסון.

פטרי מת בשנת 1962 בברקלי, קליפורניה.

## קישורים חיצוניים


* http://www.pianoeu.com/petri.html
* https://www.youtube.com/watch?v=-ylUgeWBH-E


## הערות שוליים




קטגוריה:פסנתרנים גרמנים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1881
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1962
ויקונט

[שמאל|ממוזער|[כתר של ויקונט אנגלי]]
**ויקונט** (באנגלית: **Viscount**) או **רוזן משנה** הוא תואר אצולה אירופאי נמוך מרוזן וגבוה מברון. המילה "ויקונט" היא הלחם בסיסים של המילים הלטיניות Vice (משנה, מיופה כוח) ו-Comte (רוזן) ויחד יצרו את ה-Vicomte הצרפתית. המקבילה האנגלית, Viscount, מקורה ב-Visconte מהצרפתית העתיקה וידוע על השימוש בה כבר ב-1387.

התואר מציין מיופה כוח של רוזן שניהל חלק מוגדר מנחלותיו ולעיתים רוזנים העניקו לבני משפחה צעירים מבצר בתחום הטריטוריה שלהם ואת התואר ויקונט. עם הזמן הפך התואר לתואר העובר בירושה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:תוארי אצולה
בדלתיים סגורות (מחזה)

**בדלתיים סגורות** (בצרפתית: **Huis clos**) הוא מחזה אקזיסטנציאליסטי מאת ז'אן-פול סארטר. המחזה נכתב בצרפתית בשנת 1944, והוצג לראשונה במאי אותה שנה בתיאטרון וייה-קולומבייה, זמן לא רב לפני שחרור פריז מהכיבוש הנאצי.
## עלילה
במחזה מופיעות ארבע דמויות (אחת מהן, המשרת, מופיעה לזמן קצר בלבד), והוא המקור לאחד הציטוטים המפורסמים ביותר של סארטר: "הגיהנום הוא הזולת" (l'enfer, c'est les autres). המחזה עובד לקולנוע פעמים רבות, וידועה במיוחד גרסתה של הבמאית ז'קלין אודרי משנת 1954.

המחזה מתרחש בחדר המצוי, כך מתברר, בגיהנום. בחדר אין חלונות או מראות - רק דלת אחת. שלוש הדמויות מובלות לחדר בהפרשי זמן אחת מהשנייה. הדלת ננעלת, ושלושתם מצפים שיבואו לענות אותם - אולם איש אינו מגיע. השיחה גולשת לחיטוט הדדי במעשיו ובזכרונותיו של כל אחד מהם. ככל שהשיחה מתקדמת מתברר שההבדלים בהשקפה ובמערכת הערכים של כל אחד מהם הופכת את שהייתם המשותפת לבלתי נסבלת. אט אט הם מבינים כי שהייתם המשותפת, הכפויה, היא היא העינוי האולטימטיבי - אין כלל צורך בהתערבות מבחוץ.

המחזה עובד שלוש פעמים לקולנוע: בשנת 1954, 1964, ו-2006. כמו כן עובד לאופרה בשנת 2008.

## מקור השם
**דיון בדלתיים סגורות** מתייחס למשפט או דיון הנערך בבית משפט או בפני ועדת חקירה ללא נוכחות קהל.

## הדמויות
**ז'וסף גארסין (Joseph Garcin):** עיתונאי פציפיסט יליד ריו דה ז'ניירו אשר ערק מהצבא בעת מלחמה. עינוייו המנטליים גרמו כביכול למות אשתו ("*מצער*"), ובמהלך המחזה אף נזכר בעובדה שהביא נשים לביתם ואשתו הייתה מגישה לו ולפילגשיו אוכל למיטה.

**אינס סראנו (Inès Serrano):** הדמות השנייה שנכנסת לחדר. פקידת דואר לסבית אשר הסיתה אישה מבעלה (בן דודה של אינס) עד לכדי הריגתו. היא הדמות היחידה במחזה אשר מכירה במעשיה ובשאר הדמויות, משתמשת ביודעין במניפולציות שונות על גארסין ואסטל ושופכת אור על תפיסת העינויים המוצגת במחזה.

**אסטל ריגו (Estelle Rigault):** אשת החברה הגבוה אשר התחתנה עם גבר מבוגר יותר בגלל הממון שלו ובו זמנית ניהלה רומן עם בחור צעיר. הרומן אינו בעל חשיבות בעיניה, אך הנ"ל מפתח רגשות עזים כלפיה, וכתוצאה מהקשר היא נכנסת להריון ויולדת. היא מחליטה להרוג את התינוק.

**נער הקומה:** עובד המקום, המכניס כל דמות לחדר. אין אנו יודעים עליו הרבה.
## הפקות בישראל

* תיאטרון זירה (1955), בהשתתפות מיכאל אלמז, ברטה וילנסקה, עדנה שביט ויהודה פוקס.

* תיאטרון זווית (1959), בהשתתפות פנינה גרי, אליעזר יונג, זהרירה חריפאי ושמואל עצמון.
* תיאטרון הסימטה (1988), בבימוי דוד שטיינברג.
* תיאטרון הספרייה (1989) בבימוי מגדלנה קליין ובכיכובם של יותם זילברמן וסנדרה שונוולד.

## ראו גם
* אקזיסטנציאליזם

## קישורים חיצוניים

* 
* בדלתיים סגורות באתר מתחת לאות
## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות צרפתיים
קטגוריה:מחזות משנות ה-1940
קטגוריה:ז'אן-פול סארטר
איאן מקשיין

**איאן מקשיין** (באנגלית: **Ian McShane**; נולד ב-29 בספטמבר 1942) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי, זוכה פרס גלובוס הזהב.

## ביוגרפיה
מקשיין נולד בעיר בלקברן שבמחוז לנקשייר באנגליה לאיירין והארי מקשיין. אביו היה כדורגלן מקצועני ושיחק במנצ'סטר יונייטד ובהמילטון אקדמיקל. הוא גדל בעיר ארמסטון קרוב למנצ'סטר ולמד בבית הספר סטרפורד. אחר כך למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).

החל מ-1977 היה במערכת יחסים שנמשכה כחמש שנים עם השחקנית ההולנדית סילביה קריסטל, אותה הכיר בצילומי הסרט "המוסקטר החמישי". מקשיין התחתן ב-1965 עם סוזאן פרמר, ממנה התגרש ב-1968. ב-1970 התחתן עם רות פוסט, ונולדו להם שני ילדים, גם נישואים אלה הסתיימו בגירושים. ב-1981 התחתן עם השחקנית האמריקאית גוון האמבל לה הוא נשוי עד היום.

## קריירה
תפקידו המוכר ביותר בבריטניה הוא "לאבג'וי", מוכר העתיקות הנמרץ והשובב, בסדרת הטלוויזיה באותו שם. בארצות הברית התפרסם בתפקיד דון לוקווד באופרת הסבון הפופולרית דאלאס. עוד לפני "לאבג'וי" הרבה מקשיין להופיע בסדרות טלוויזיה כגון "אנקת גבהים" (1967) בתפקיד הית'קליף, "ישו מנצרת" (1977) בתפקיד יהודה איש קריות ובתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "ד'יזראלי" (1978) על חייו של ראש ממשלת בריטניה בנג'מין דיזראלי. כמו כן הופיע בסרטי קולנוע כמו "Sky West And Crooked" (1966) ו"הקרב על בריטניה" (1969). הוא המשיך להופיע בסרטים עד 1987, ואחרי הפסקה של כמה שנים חזר למסכי הקולנוע בתחילת שנות האלפיים.

ב-1983 כיכב בסדרה "Bare Essence", אופרת הסבון קצרת הימים של רשת NBC. ב-1985 השתתף באלבום של הזמרת גרייס ג'ונס "Slave to the Rhythm", בו קרא קטע מתוך מאמר של איאן פנמן. בעשור הראשון של המאה ה-21 השתתף בין השאר בסרטים "סקופ", "לצאת נקי", "סוכן סמוי קודי בנקס" ו"כולנו מארשל". בארצות הברית הוא ידוע בעשור האחרון בעיקר בזכות תפקידו כאל סוורינג'ן בסדרת הדרמה האמריקאית "דדווד" של רשת HBO. על הופעתו בסדרה זו זכה מקשיין בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בדרמה טלוויזיונית, והיה מועמד לפרס אמי ולפרס גילדת שחקני המסך.

בשנת 2000 חזר להופיע על במת התיאטרון במחזמר "המכשפות מאיסטוויק" מאת קמרון מקינטוש, הופעתו הראשונה בלונדון מאז סוף שנות השישים כשהופיע לצידה של ג'ודי דנץ' במחזה "ההבטחה".

ב-2002 החל לגלם בסדרת הטלוויזיה "דדווד" את בעל המסבאה אל סוורנג'ן.
בשנת 2006 כיכב בדרמת הספורט "כולנו מארשל" של .

בשנים 2007 - 2008 מקשיין דיבב מספר דמויות בסרטי אנימציה, ביניהן קפטן הוק בסרט "שרק השלישי", יופור רקינסון ב"מצפן הזהב" וטאי לונג הרשע ב"קונג פו פנדה". עוד הופיע בקומדיה "פעלולן לנצח", ב"קורליין" ובתפקיד חשוב ב"זריחת האפלה".

ב-2007 גילם בברודוויי את דמותו של מקס במחזה "השב הביתה" מאת הרולד פינטר בבימויו של דניאל סליבן. ב-2011 גילם את דמות הנבל שחור הזקן בסרט "שודדי הקאריביים: זרמים זרים".

ב-2016 הופיע בתפקיד ריי בפרק "האיש השבור" בעונה הששית של "משחקי הכס". באותה שנה שיחק בסרט הפשע "הולופוינט".

## פילמוגרפיה

### טלוויזיה

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:מדבבים בריטים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1942
צמד הפוכים

שמאל|200px|ממוזער|צמד הפוכים שווייצרי משנת 1910 בתכנון "הבן של ויליאם טל" הוא צמד שכיח
שמאל|200px|ממוזער|צמד הפוכים נוסף משווייץ
בבולאות **צמד הפוכים** (ידוע גם כ"טֶט-בֶּש", בצרפתית: tête-bêche = ראש לזנב) הוא צמד של בולים שהודפסו באותו גיליון כך שאחד הבולים הפוך ביחס לאחר. הדבר קורה במתכוון או בטעות. כמו כל צמד בולים, צמדים הפוכים יכולים להיות אנכיים או אופקיים. במקרה של צמד בולים משולשים הקישור יכול להיות באחד מקודקודי המשולש. שגיאות מכניות במהלך תהליך היצור יכולות להביא ליצירת צמד הפוכים אך ברוב המקרים הם נוצרים על מנת לשרת את צורכי הדואר. דוגמה לכך היא הנפקת מספר גיליונות של צמדים הפוכים על ידי השירות הבולאי של ישראל, החל מבולי מועדים מ-1948 ועד היום.

במהלך הדפסת הבולים לקונטרס בולים, מודפסים עמודי הבולים בכפולות. הדבר עשוי להביא לצמדים הפוכים. אין זה נפוץ שהצמדים מגיעים לדואר, שכן הם מופרדים לחלקים בודדים לפני הקישור לקונטרס.

## קישורים חיצוניים

* מועדים לשמחה ה'תש"ט צמדים הפוכים עם פס ביניים באתר התאחדות בולאי ישראל.
*צמדים הפוכים מלוקסמבורג

## הערות שוליים

קטגוריה:בולאות
אורך גל

[ממוזער|250px|בתמונה ניתן לראות אורכי גל של שני [גל רוחב|גלי רוחב בעלי תדירות שונה. \ v = \lambda f ולכן כל עוד המהירות קבועה, קיים יחס הפוך בין אורך הגל לתדירות שלו.]]
[ממוזער|250px|אורך גל של [קול|גל קול (שהוא גל אורך).]]
בפיזיקה, **אורך הגל** הוא האורך של מחזור אחד של גל מחזורי, דהיינו המרחק בין מופע שיא גל למופע השיא הבא (או בין מופע תחתית גל למופע התחתית הבאה). לערך קיים סימון בינלאומי באמצעות האות \lambda\! (למדא) ונמדד במערכת היחידות הבין-לאומית במטרים.

## הגדרה
שמאל|ממוזער|250px|אורך הגל של גל סינוסי
גל הוא פונקציה של המרחב שמשתנה בזמן כך שערכיה נשמרים בנקודות שנעות בכיוון כלשהו במהירות (**מהירות** היא מידה לתיאור קצב תנועתו של גוף במרחב) קבועה. גל מחזורי הוא פונקציה מחזורית, שחוזרת על עצמה בנקודות קבועות במרחב בכל זמן מחזור, או בכל אורך גל בזמן קבוע. כלומר, אורך הגל הוא המרחק שבו הגל חוזר על עצמו לראשונה, באותו האופן שבו זמן המחזור הוא משך הזמן שלוקח לגל לחזור על עצמו לראשונה. בגל במימד אחד מתקיים לכל x:
:\displaystyle{y(x+\lambda) = y(x)}
כאשר 
\ \lambda  מייצגת את אורך הגל.
ניתן למדוד בקלות את אורך הגל על ידי מדידת המרחק בין נקודות שוות מופע סמוכות, כמו נקודות מקסימום או מינימום.

אורך הגל הוא המרחק שבו מתקדם הגל במחזור אחד וזמן המחזור הוא הזמן שלוקח להשלים מחזור שלם, ולכן היחס ביניהם הוא מהירות התקדמות הגל:
:\ \lambda = v T
כאשר \ v  היא מהירות הגל ו-\ T  הוא זמן המחזור.
זמן המחזור הוא ההופכי של התדירות, ולכן:
:\ v = \lambda f
כאשר \ f  היא תדירות הגל.

## גל סינוסי
גל סינוסי הוא גל שמתואר על ידי פונקציית הסינוס:
: y (x, \ t) = A \sin \left( 2 \pi \left( \frac{x}{\lambda } - \frac{t}{T} \right ) \right )
מופע המחזור של פונקציית הסינוס הוא \ 2 \pi, ולכן הגל חוזר על עצמו בכל אורך \ \lambda ובכל זמן \ T. משרעת הגל היא \ A. גלים סינוסיים מתוארים לרוב בעזרת מספר הגל והתדירות הזוויתית:
: y (x, \ t) = A \sin \left( kx - \omega t \right) = A \sin \left(k(x - v t) \right) 
מספר הגל מוגדר כמופע המחזור חלקי אורך הגל באותו האופן שבו התדירות הזוויתית מוגדרת כמופע המחזור חלקי זמן המחזור:
: k = \frac{2 \pi}{\lambda} = \frac{2 \pi f}{v} = \frac{\omega}{v}
הקשר בין אורך הגל, התדירות ומהירות הפאזה:
: \lambda = \frac{2 \pi}{k} = \frac{2 \pi v}{\omega} = \frac{v}{f}

מהירות הפאזה של גל אלקטרומגנטי בריק היא מהירות האור והיא קבועה, ולכן ישנו קשר חד ערכי בין אורך הגל והתדירות ושניהם מתוארים בספקטרום האלקטרומגנטי. כשאור עובר מתווך אחד לתווך אחר, מהירות הפאזה שלו משתנה אך התדירות נשארת קבועה ולכן אורך הגל משתנה בהתאם. היחס בין אורך הגל בריק לבין אורך הגל בחומר הוא:
:\lambda = \frac{\lambda_0}{n}, 
כאשר \lambda_0\! אורך הגל בריק, \lambda\! אורך הגל בחומר ו-n מקדם השבירה של החומר.

## ראו גם
* הספקטרום האלקטרומגנטי
* גל עומד
* השערת דה ברויי
* יחידות מידה לאורך

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גלים
קטגוריה:גדלים פיזיקליים
אוניברסיטת אוקלנד

**אוניברסיטת אוקלנד** (במאורית: **Te Whare Wānanga o Tāmaki Makaurau**; באנגלית: The **University of Auckland**) היא האוניברסיטה הגדולה ביותר בניו זילנד, נמצאת בעיר אוקלנד, הגדולה בערי בניו זילנד.

אוניברסיטת אוקלנד נוסדה בשנת 1883 תחת השם "אוניברסיטת ניו זילנד", ואת שמה הנוכחי, הכולל את השם המקביל בשפה המאורית, קיבלה בשנת 1984.
אוכלוסיית הסטודנטים באוניברסיטה כוללת 8,020 (נכון לשנת 2018) סטודנטים בין-לאומיים המייצגים מעל 120 מדינות. אוניברסיטת אוקלנד מקבלת דירוג אוניברסיטאי של חמישה כוכבים QS פלוס עבור מצוינות בקטגוריות: מחקר, תעסוקה, הוראה, מתקנים, בין-לאומיות וחדשנות. באוניברסיטת אוקלנד חמישה קמפוסים עיקריים, שהגדול שבהם, האוניברסיטה שוכנת בתוכו. לאוניברסיטה הסכמים לשיתופי פעולה אקדמיים עם מאות מוסדות מעשרות מדינות ברחבי העולם וחברה בבריתות וארגונים גלובליים; האוניברסיטה חברה ברשת אוניברסיטאס 21, ברשת אוניברסיטאות עולמית, באיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי ובהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט. בין בוגרי אוניברסיטת אוקלנד המפורסמים נמצאת שאן אליאס, נשיאת בית המשפט העליון של ניו זילנד לשעבר.

## פקולטות, בתי ספר ומכוני מחקר
האוניברסיטה מורכבת משמונה פקולטות הפזורות על פני שישה קמפוסים; חמישה קמפוסים באוקלנד ואחד בוונגאריי .

### פקולטה לאמנויות
* אמנויות

### פקולטה לחינוך ולעבודה סוציאלית
* חינוך (הוראה)
* תעודת הוראה
* חינוך
* עבודה סוציאלית

### פקולטה להנדסה
### פקולטה למשפטים
### פקולטה למדעי הבריאות
* מדעי הבריאות
* רפואה
* סיעוד
* אופטומטריה ומדעי הראיה
* רוקחות

### פקולטה למדעים
### בית הספר למנהל עסקים
* כלכלה
* נכסים

### מכון לאומי לתעשייה ולאמנויות היצירה
* אדריכלות
* לימודי מחול
* אמנות יפה
* מוזיקה
* תכנון עירוני

## דירוגים
#### דירוג בין-לאומי
* דירוג שאנגחאי: מקום 201–300 (2023)
* Times Higher Education: מקום 150= (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 68 (2024)

## קישורים חיצוניים

#### אתרים רשמיים

#### אתרי מדיה ועיתונות
* אתר האוניברסיטה ביוטיוב (באנגלית)
* אתר האוניברסיטה ברשת החברתית פייסבוק (באנגלית)
* אתר האוניברסיטה ברשת החברתית טוויטר (באנגלית)
* אתר האוניברסיטה ברשת החברתית לינקדאין (באנגלית)
* אתר האוניברסיטה באתר שיתוף התמונות אינסטגרם (באנגלית)
* אתר האוניברסיטה באתר שיתוף התמונות פליקר (באנגלית)

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניברסיטת אוקלנד
קטגוריה:ניו זילנד: חינוך
קטגוריה:אוקלנד (ניו זילנד): מבנים
קטגוריה:אוניברסיטאס 21
קטגוריה:רשת אוניברסיטאות עולמית
קטגוריה:התאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט
אאוקה (סיפור בציורים)

**אָאוּקָה** (בקטלאנית: **auca**) היא סגנון של סיפור מחורז בציורים בארצות הקטלאניות. להבדיל מקומיקס, שיכול להיות בכל אורך ושדמויותיו מדברות בדרך כלל אל בועות, לאאוקה יש מבנה קבוע וקשיח למדי: הציורים בה בגודל אחיד, מספרם חייב להתחלק ב־4 (לרוב 48 או 24), ומתחת לכל ציור יש שתי שורות מחורזות של טקסט, המכונות רוֹדוֹלִי (rodolí), כאשר כל השורות מצטרפות לסיפור רציף ושלם על דף אחד.

תחילה האאוקה הייתה משחק הימורים קטלאני בקלפים. משערים כי הקלפים שימשו גם לכישוף, משום שהופיעו בהם דמויות של שמש, ירח, כוכבים – וגם של אווז, שעל שמו המשחק נקרא. האאוקה הישנה ביותר שנשמרה נוצרה ב־1670 בעיירה מויה (Moià) על ידי פרה אבדל (Pere Abadal). המשחק נאסר על ידי השלטונות במאות ה־17 וה־18. במאה ה־18 החלו להופיע אאוקות עם ציורים שונים ומטרתם כבר לא הייתה משחק אלא סיפור. הנושאים הראשונים של סיפורי האאוקות היו אמנויות, מקצועות, משחקי ילדים ובעלי חיים.

במאה ה־19 הגיעה אמנות האאוקה לשיא התפתחותה, ויצירתן הפכה לתחום משל עצמו בהוצאה לאור בקטלוניה. החלו להיווצר אאוקות בנושאים מגוונים יותר, ביניהם היסטוריה, סיפורי חיים של אישים ומשלי מוסר. בתקופה זו גם התקבע מבנה הטקסט של האאוקה – עד אז הוא נכתב לעיתים בפרוזה, ובתקופה זו כמעט כל האאוקות הפכו בהדרגה למחורזות. בין היוצרים הבולטים של האאוקה היו ז'וזפ פיפרר (Josep Piferrer) ואיגנזי אסטיביל (Ignasi Estivill) מברצלונה ואגוסטי לבורדה (Agustí Laborda) ואילדפונס מומפיה (Ildefons Mompié) מוולנסיה. האאוקה שימשה השראה למחזה המודרניסטי המצליח האאוקה של מר אסטבה (L'auca del senyor Esteve) מאת הצייר והסופר סנטיאגו רוסיניול.

לקראת סוף המאה ה־19 החלה האאוקה לדעוך. יצירה של אאוקות חדשות התמעטה, ורבות מהן חזרו על מוטיבים ישנים. עם זאת, האאוקות פרצו את גבולות הארצות הקטלאניות והובאו גם לקסטיליה. אאוקות עם כיתוב בספרדית שנוצרו על ידי אמנים קטלאנים הובאו למדריד על ידי ז'וזפ מארס (Josep Marés) וזכו שם להצלחה. כמו כן נוצרו מספר אאוקות קסטיליות בנושא חגים קתוליים בשם הכולל "הללויה".

האאוקה כסגנון ממשיכה להתקיים כאחת מצורות הביטוי העממיות האופייניות בארצות הקטלאניות, ואאוקות חדשות נוצרות בסגנונות ציור מודרניים.

האאוקה, שכותרה El Triomf I el Rodoli de la Gala I en Dali (הניצחון וצמדי החרוזים של גאלה ודאלי), צוירה על ידי סלבדור דאלי ב־1961 בזמן קצר. ציוריו של דאלי נעשו בדיו הודי על גיליון נייר אחד, ולדברי המשורר קרלס פאז'ס דה קלימנט, כל היצירה הושלמה בלילה אחד. העבודה מורכבת מ־43 זוגות של ציורים וחרוזים. כאשר בהיקף הגיליון יש שלושה ציורים ללא חרוז. העבודה היא סיכום של המיתוס של דאלי, כולל אובססיות ידועות שלו לאנשים קטנים. הנושאים העיקריים בעבודה כוללים שעון נוזל ברבורים, איילים, כתר ועוד.

## דוגמאות להתפתחות של האאוקה

תמונה:Auca del Sol i de la Lluna.jpg|אאוקה של השמש והירח, פרה אבדל, 1676
תמונה:Auca El mundo al revés - J. M. Marés - Madrid.jpg|"עולם הפוך", אאוקה הומוריסטית עם כיתוב בספרדית מבית הדפוס של ז'וזפ מארס. בתמונות מוצגות תמונות שבהן התהפכו היוצרות: כבשים רועים בני אדם, מפקד מצדיע לחיילים, עני נותן צדקה לעשיר וכו'.
תמונה:Auca de Montserrat.jpg|"האאוקה של מונטסראט", 1923. אאוקה מודרנית עם חרוזים.



## קישורים חיצוניים

* 
* rodolins.cat  - אתר שמוקדש לאאוקות 
## הערות שוליים

קטגוריה:קטלוניה: תרבות
קטגוריה:קומיקס
בול דמי דואר

ממוזער|בול דמי דואר צרפתי משנת 1882

**בול דמי דואר** נועד לפתור בעיה שמתרחשת כאשר דבר-דואר נשלח ללא תשלום עמלה מספקת. השאלה מה לעשות עם מכתבים שלא שולמה עבורם עמלת טיפול נאותה קיימת מאז הקמת מערכות הדואר המוכרות כיום, הבעיה רק גברה עם המצאת בול הדואר מאחר שעתה הלקוחות לא קיבלו החלטה עצמאית בנוגע לסכום הנכון ללא עזרתו של פקיד דואר בעל הידע הנחוץ.

בעוד שבתקופות שונות אימצו מדינות גישה של החזרת מכתבים לשולחם, הגישה שהונהגה ברוב המדינות דגלה בהבאת המכתב ואיסוף העמלה ממקבל המכתב. בתחילה התהליך נוהל על ידי פקיד שכתב את הסכום על המעטפה. הדבר היה בעייתי שכן שליח הדואר היה עשוי לכתוב סכום אחר ואז לקחת לכיסו את ההפרש בין הסכום האמיתי לסכום המפוברק.

הבעיה נפתרה בצרפת בשנת 1859 באמצעות בול דמי הדואר אשר הוצמד במשרד השילוח לפני ההבאה ליעד. מדינות אימצו את הפתרון הצרפתי. (לעיתים שימשו בולי דואר רגילים בתפקיד דמי הדואר). בולי דמי הדואר לא תמיד מוצמדים למכתבים בודדים. בדואר עסקי, נהוג לסכום את דמי הדואר המצטברים ואז להצמיד בולים ראויים למכתב העליון בחבילת המכתבים או לאריזת המכתבים.
ממוזער|מעטפה שנשלחה באירלנד ועליה חותמת עם דרישה לתשלום 10 פני אירי בבולי דמי דואר

מאחר שבולי דמי דואר משמשים בדואר פנים לרוב, הם בעלי עיצוב פשוט, לרוב בעלי ספרות גדולות וברורות וכיתוב "דמי דואר". לא נהוג לציין על גבי הבולים את המדינה.

בישראל הונפקו שלוש סדרות של בולי דמי דואר. הסדרה הראשונה הונפקה ב-28 במאי 1948, והיא הורכבה מחמישה בולי דאר עברי (בערכים של 3, 5, 10, 20 ו-50 מיל) בעלי הדפס רכב "דמי דאר". סדרה זו נחשבת לאחת היקרות ביותר אחרי סדרת בולי דאר עברי, וייחודה מבחינה בולאית הוא הנייר בעל גוון צהוב ייחודי, וכמעט שאין בנמצא מעטפות היום הראשון של הסדרה. הסדרה השנייה הונפקה ב-18 בדצמבר 1949, והשלישית הונפקה ב-30 בנובמבר 1952. שוויין הקטלוגי והאספני של סדרות 2 ו-3 נמוך בהרבה מזה של סדרה 1, הנאמד באלפי שקלים לסדרה מלאה במצב שימור מעולה (MNH). כל הסדרות ידועות בכך שעל השובל שלהן אין כיתוב כלשהו, דבר שמנוגד למסורת הבולאית בישראל שבה נעשה שימוש בשובל כחלק בלתי נפרד מהבול.

## מקורות

* Richard McP. Cabeen, *Standard Handbook of Stamp Collecting* (Harper & Row, 1979), pp. 468-470


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סוגי בולים
קטגוריה:דואר
העולם על פי גארפ

**העולם על פי גארפ** (באנגלית: **The World According to Garp**) הוא הרומן הרביעי של הסופר האמריקאי ג'ון אירווינג. הספר יצא לאור בשנת 1978 והיה רב-מכר במשך שנים. תורגם לעברית בשנת 1983 על ידי דוד נגב ויצא לאור בהוצאת זמורה ביתן.

## דמויות
הרומן מתאר את קורותיו של ט"ס גארפ, בנה של ג'ני פילדס, אחות בבית-חולים ופמיניסטית, אשר החליטה להביא ילד לעולם אך אינה מעוניינת בבעל. בזמן מלחמת העולם השנייה, הרתה ג'ני לאיש צוות אוויר הנמצא בטיפול בבית החולים. האיש, הידוע כסמל הטכני **גארפ** (בזכות המילה היחידה אותה הוא מצליח להגות), פצוע קשה בראשו, חסר יכולת לתקשר או להניע איבר. ג'ני מקיימת יחסי מין עם הסמל הטכני ומביאה לעולם בן לו היא קוראת ט"ס (ראשי התיבות באנגלית ל"סמל טכני", Technical Sergeant) גארפ.

עלילת הרומן ומבנהו סבוכים ומפותלים. הרומן מרוצף סיפורים פנימיים רבים, שחלקם מובאים כיצירות שכותב ומספר גארפ עצמו. דמויות רבות, אקצנטריות ובלתי נשכחות, מלוות את חייו של גארפ. אימו הופכת למנהיגה פמיניסטית מפורסמת, הוא עצמו למאמן היאבקות, סופר מצליח, בעל קנאי ואב קפדן. בדבקות, להט ומחשבה מקורית מתמודד גארפ עם בעיות המין, ההורות והנישואים. הוא שואף, עד כדי דבקות, לגונן על ילדיו מפני סכנות העולם ועל עצמו מפני פיתוייו.

## תמה
מוטיבים רבים המופיעים בכתיבתו של אירווינג מופיעים גם כאן: תחביבים כגון היאבקות ודובים, מקומות כגון וינה וניו אינגלנד ועוד. ניאוף, אונס ותאונות קטלניות – כולם אירועים האופייניים לכתיבתו – מתוארים על רקע חיי העיר והאקדמיה מחד, וחיי הספר האמריקאי הנבער מאידך. כל אלה נשזרים זה בזה ויוצרים מקשה מהודקת אחת, אשר חוטיה כולם עוברים בגארפ.

## עיבוד קולנועי

בשנת 1982 עובד הרומן לסרט קולנוע בבימויו של ג'ורג' רוי היל, בכיכובם של רובין ויליאמס, גלן קלוז וג'ון לית'גו. הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר.

## קישורים חיצוניים
* 
* ביקורת על הספר באתר אופיניון
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי ג'ון אירווינג
קטגוריה:רומן אירוטי
קטגוריה:ספרי 1978
קטגוריה:ספרות להט"ב
קטגוריה:רומנים העוסקים בטרנסג'נדריות וטרנסקסואליות
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
היכל הספורט רוממה חיפה

250px|ממוזער|שמאל|היכל הספורט המורחב מבפנים
**היכל הספורט רוממה חיפה** הוא היכל הספורט העירוני של העיר חיפה. ההיכל נמצא בשכונת רוממה.

תכליתו העיקרית היא אירוח תחרויות ספורט ומופעים. בהיכל משחקות הקבוצות העירוניות בענפי הספורט השונים (כדורסל, כדורעף, כדוריד, התעמלות וקטרגל). לצד תחרויות הספורט, מתקיימים בהיכל מדי שנה אירועי בידור ותרבות גדולים כגון הפסטיגל, שבוע הספר העברי, מופעי בלט, קונצרטים ועוד.

## היסטוריה
ההיכל, אשר נחנך בשנת 1976, הכיל כ-3,000 מקומות ישיבה. תוספת טריבונות זמנית מאחורי הסלים הגדילה את קיבולתו לכ-3,400 מושבים. שטח המבנה היה כ-6,000 מ"ר. חזית המבנה עוטרה בחמישה תבליטי אלומיניום שגודל כל אחד 5X8 מ"ר, מעשה האומן גרשון קניספל שהציגו ספורטאים במהלך תחרויות בתנוחות שונות.

בשנת 2010 עבר ההיכל שיפוץ מקיף במימון עיריית חיפה על ידי חברת י. לרר הנדסה החיפאית ומספר המקומות ביציעים הוגדל ל-5,000. השיפוץ הסתיים בספטמבר 2012 ועלה 70 מיליון ש"ח. שטח המבנה המחודש גדל לכ-13,000 מ"ר. לאולם 12 כניסות שכל אחת נצבעה בגוון שונה. הותקנו מושבים בגווני שחור ואפור. בתקרת האולם הורכבו מערכות תאורה אינטראקטיביות שמותאמות גם למופעי המוזיקה שמארח האולם. המעטפת החיצונית של האולם חודשה ותבליטי האלומיניום שיצר האמן גרשון קניספל, בעת הקמת האולם ב-1976, הוסתרו ברובם על ידי מבנה קדמי שהוסף להיכל.

חנוכתו מחדש באופן רשמי הייתה באירוח טורניר גביע וינר שהתקיים ב-2 עד 6 באוקטובר 2012. שיפוץ האולם הוותיק הביא לביטול תוכנית חלופית להקמת אולם ספורט עירוני חדש סמוך לאצטדיון סמי עופר.

היכל הספורט החיפאי נבחר לארח ב-18 במרץ 2013, את משחק האולסטאר בין נבחרות הישראלים והזרים, כוכבי ליגת העל הישראלית בכדורסל. מלבד המשחק התקיימו במהלך האירוע תחרות קליעות מיוחדות לסל, הופעות זמרים ישראליים ועוד. האולם נבחר לארח את משחק גמר הפלייאוף של ליגת וינר באותה שנה. משחק הגמר שהתקיים ב-13 ביוני 2013 הסתיים בניצחונה של מכבי חיפה בתוצאה 79:86 על מכבי תל אביב.

החל מ-21 ביוני 2015 הוחלף שמו של "היכל הספורט רוממה" ונקרא "היכל רענן כץ" על שמו של איש העסקים, בתמורה ל-700 אלף שקלים שהועברו לעיריית חיפה, כמכרז על שם ההיכל שהוציא ראש העיר יונה יהב. לאחר מספר שנים שההיכל נקרא על שמו החליט רענן כץ כי אינו מעוניין בהמשך ההסכם,ובכך שמו הוסר באופן רשמי. בשנת 2023 החליטה עיריית חיפה להחזיר את שם האולם לשמו המקורי "היכל הספורט רוממה".

שטח החנייה ליד האולם מצומצם לאחר שהוקטן גם במסגרת הרחבת המבנה, ולאוהדים מוצע להגיע בתחבורה הציבורית ובמקרה הצורך אף לחנות את רכבם בחניון ציבורי ובחניות בקרבת ההיכל, ולהגיע לאולם בהסעה ציבורית כחלק מתפיסה סביבתנית לצמצום תנועת הרכבים הפרטיים בלב העיר.

## קישורים חיצוניים

* מידע על ההיכל, באתר "החברה לאומנות תרבות וספורט חיפה"

## הערות שוליים

קטגוריה:חיפה: אצטדיונים ומתקני ספורט
רוממה
קטגוריה:רובע רמות הכרמל
קטגוריה:הפועל חיפה (כדורסל)
קטגוריה:מכבי חיפה (כדורסל)
קטגוריה:רוממה (חיפה)
קונטרס בולים

שמאל|ממוזער|קונטרס בולים מארצות הברית
שמאל|ממוזער|כריכה של קונטרס בולים מאירלנד
שמאל|ממוזער|צמדה של קונטרס בולים מבריטניה
**קונטרס בולים** הוא מארז המכיל מספר בולי דואר הכרוכים יחד בעטיפה קשיחה. הקונטרס מיוצר ומשווק על ידי רשויות דואר במדינות רבות בעולם כאמצעי לייעל את מכירת הבולים לציבור הרחב.

## מבנה הקונטרס
בצורתו הבסיסית ביותר נראה הקונטרס כמו ספר קטן, המכיל צמודה אחת, או מספר צמודות, המחוברות יחד וארוזות בין שני לוחות קרטון. הקונטרסים הראשונים הוכנו ידנית על ידי חיתוך צמודה בגודל המתאים מתוך גיליון בולים שלם וכריכתה בין שני לוחות קרטון באמצעות דבק, תפירה או סיכת שדכן. עם הזמן שוכללו שיטות העבודה, הודפסו גיליונות בולים מיוחדים במבנה המתאים לייצור קונטרסי בולים, ומוכנו תהליכי הייצור.

קונטרסים של בולי מברק הונפקו בשנת 1870 על ידי חברת המברקים של קליפורניה וכן על ידי וסטרן יוניון בשנת 1871.

לוקסמבורג הייתה המדינה הראשונה להנפיק קונטרסים בשנת 1895. שוודיה הנפיקה קונטרסים בשנת 1898. במחצית הראשונה של המאה ה-20 צבר הרעיון אהדה רבה והיה שכיח.

## איסוף קונטרסי בולים

ישנם אספני בולים המתמחים באיסוף קונטרסים או משטחונים של קונטרסים. קונטרסים שלמים (ותמימים) נדירים למדי כיום שכן רובם נוצלו עד תום למטרות שילוח דואר.

## קישורים חיצוניים

* קישורים למאמרים אודות קונטרסים בריטיים ואוסטרליים

קטגוריה:בולאות
קטגוריה:דואר
פרחון

**פִּרְחוֹן** (באנגלית: **Fledgling**) הוא שלב בחיי עופות צעירים כשנוצותיהם ושרירי כנפיהם התפתחו די הצורך לתעופה, והם פרחו מהקן, אולם עדיין תלויים בטיפול הוריהם לצורך תזונה והישרדות. 

באורניתולוגיה, משמעות המונח "פרחון" משתנה בהתאם למין. לעיתים עופות נחשבים לפרחונים ברגע שהם עוזבים את הקן, אף על פי שהם עדיין לא מסוגלים לעוף. לעיתים המונח מתייחס לגוזלים בלתי תלויים בבוגרים, על אף שהבוגרים יאכילו אותם לעיתים קרובות לאחר שפרחו מהקן והם מסוגלים לעוף.

המין מורלט קשיש ממשפחת האלקיים, פורח יומיים בלבד לאחר הבקיעה, ורץ מהמחילה שלו לאוקיינוס ולעבר הוריו הקוראים לו. ברגע שהוא מגיע לאוקיינוס הוריו יגדלו אותו במשך מספר שבועות. מינים אחרים, כגון האוריה וכמה קורמורניים, עוזבים את אתרי הקינון לפני שהם מסוגלים לעוף, או מסוגלים לעוף ממש בקושי. בוגרי האוריה יובילו את הפרחונים דרך מושבת האוריות במידת האפשר, ובמורדות תלולים כגון צוקים הם יעופו מטה ויקראו לפרחונים. הפרחונים ישגרו עצמם מהצוק, ינסו לעוף רחוק ככל האפשר עד האוקיינוס או שיבצעו נחיתת התרסקות על הקרקע, אז טורפים שונים כמו שועל שלג יטרפו אותם אם לא יגיעו לים.

## גלריית תמונות

תמונה:Swallow chicks444.jpg| שתי סנוניות בריכה (Hirundo neoxena) לאחר הפריחה מהקן. גם אצלם בסיס המקור הצהוב מצביע על כך שהם פרחונים.
תמונה:Baby Grosbeak.jpg|פרחון פתיאלי שחור ראש (Pheucticus melanocephalus).
תמונה:Pica pica fledgling4.JPG|פרחון של עקעק זנבתן


## ראו גם

* אפרוח
* גוזל (ולד הבוקע מהביצה כאשר הוא חסר ישע)
* אבקוע (ולד הבוקע מהביצה כאשר הוא עצמאי)

## הערות שוליים

קטגוריה:ביולוגיה התפתחותית
קטגוריה:עופות