open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הקידמה האמריקאית

**הקידמה האמריקאית** (באנגלית: **American Progress**) הוא ציור שמן מאת ג'ון גאסט  משנת 1872 המהווה הבעה אמנותית של רעיון הייעוד הגלוי, האמונה שהאמריקאים חייבים לכבוש את המערב במצוות האל.

## תיאור התמונה
בתמונה נראית דמות-הענקים של קולומביה, האנשה אלגורית של הרוח האמריקאית (בתנוחה המזכירה את מריאן בציורו של אז'ן דלקרואה, "החירות מובילה את העם") הנעה ממזרח למערב כשעל מצחה "כוכב האימפריה", תוך שהיא נושאת את סמלי הקדמה.

בידה הימנית היא אוחזת ספר המייצג את ההשכלה והנאורות ובידה השנייה היא פורסת קו טלגרף באמצעות סליל התלוי על זרועה הימנית. לרגליה נראות רכבות וכרכרות-קרון של מתיישבים. ליד ברכה הימנית מצויר פרש של שירות הדואר "פוני אקספרס". מפניה נמלטים שבטי אינדיאנים וחיות פרא כדב ועדר ביזונים ובעקבותיה באים חקלאים וכורים על מנת ליישב את השממה. גם אור השמש הזורחת מאיר ממזרח ומגרש את ענני הבערות והפראות המחשיכים את המערב.

הרחק במזרח (סמוך לקצה הימני של התמונה, מעט מעל קו האמצע הרוחבי שלה) ניתן להבחין במתארו של גשר ברוקלין, שבנייתו אמנם החלה בתקופה בה צויר הציור, אך הוא הושלם רק ב-1882.

אין בתמונה כל רמז למלחמת האזרחים האמריקנית שאך הסתיימה או לדמויות אפרו-אמריקאים.

## על הצייר
ג'ון גאסט (1842–1896) היה צייר שפעל בברוקלין, ניו יורק לאחר שהיגר לארצות הברית מפרוסיה.

## לקריאה נוספת
* משה רון, מבוא לספר **הסיפור האמריקאי הקלאסי**, עם עובד והמפעל לתרגום ספרות מופת, 2012, עמ' 8–9

## קישורים חיצוניים
* 
* הסבר על הציור, ניתן לקבל הסברים לפי אזורים בתמונה
* על הציור
* John Gast, American Progress, 1872
* הסבר על התמונה, אוניברסיטת קולורדו

קטגוריה:ציור אמריקאי
קטגוריה:ארצות הברית: היסטוריה פוליטית
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציורים של איילים
קטגוריה:רכבות באמנות
יום פורטוגל

[שמאל|ממוזער|250px|אנדרטה לזכרו של לואיש דה קמואש, גדול משוררי השפה ה[פורטוגזית בליסבון, פורטוגל (צולם במאי 2005)]]
**יום פורטוגל** (בפורטוגזית: **Dia de Portugal, de Camões e das Comunidades Portuguesas**) הוא היום הלאומי הרשמי של פורטוגל הנחגג מדי שנה בתאריך 10 ביוני. היום נערך לזכרו של גדול הסופרים הפורטוגזים לואיש דה קמואש שנפטר בתאריך זה בשנת 1580.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פורטוגל: תרבות
פורטוגל
פורטוגל
תובע (משפט פלילי)

**תובע** או **קטגור**, בהקשר של המשפט הפלילי, הוא בא כוח המאשימה במשפט הפלילי.

## מקור השם
מקור המונח קטגור במילה ביוונית העתיקה **κατήγορος** קטגורוס במשמעות 'מי שמאשים' (מהרעיון 'לדבר מול קהל נגד מישהו', מהמילים κᾰτᾰ קאטא 'נגד' וἀγορεύω אגוראו 'לדבר מול קהל', מἀγορά אגורא 'קהל').

## במשפט הישראלי
במשפט הישראלי יכול התובע להיות עורך דין, לרוב איש פרקליטות המדינה, או יחידת התביעות של משטרת ישראל. בכתבי אישום המוגשים בשל עבירות על חוק התכנון והבנייה או חוק רישוי עסקים, חוקי איכות הסביבה וכיוצא בזה, המוגשים, אם על ידי רשות מקומית או על ידי רשות מרשויות הממשלה - משרד ממשלתי או רשות ממשלתית, יכול התובע להיות עורך דין פרטי, המקבל לשם כך הסמכה מהיועץ המשפטי לממשלה.

כאשר מוגשת קובלנה פלילית, יכול התובע להיות אף אדם פרטי, או עורך דין פרטי, המייצג את הקובל.

## ביהדות
### במשפט עברי
במשפט עברי יש להבחין בין שני סוגי משפט, דין אזרחי (משפט פלילי) ודיני ממונות. בדיני ממונות התובע יכול להיות רק מי שנוגע בדבר, או בא כוחו הממונה בתנאים מדויקים באמצעות הרשאה, בעוד שכנגד אדם אחר יכול הנתבע לומר "לאו בעל דברים דידי את".

בדין הפלילי קשה להגדיר מי התובע ונראה שאין לכך התייחסות מספקת. בהלכה נצרך שיעידו שני עדים כנגד הנאשם, ונראה שהם התובעים.

### באגדה
בבית דין של מעלה, תפקיד הקטגור מיוצג על ידי השטן. תפקיד זה מבוטא בפסוק בספר זכריה: . חז"ל דרשו: , ולפי אבחנה זו ממשיכים לדרוש את התפקיד המשולש שלו:

חז"ל המשילו את העבירה לקטגור ואת המצוות לסנגור. ובכך הסבירו את הסיבה שהכהן גדול ביום הכיפורים כאשר הוא נכנס לקודש הקודשים, אין הוא לובש את בגדי כהן גדול כי אם בגדי לבן: היות שיום הכיפורים נועד לכפר על חטא העגל, שנעשה מזהב, אין ראוי שייעשה הקטגור - סנגור. ולכן לובש הכהן הגדול את בגדי הלבן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משפט פלילי
בראון (חברה)

250px|ממוזער|שמאל|משרדי החברה בקרונברג
**בראון GmbH** (בגרמנית: **Braun**), לשעבר בראון AG, היא חברה גרמנית הממוקמת בקרונברג. משנת 1984 ועד שנת 2005 הייתה בראון חברת-בת בבעלותה המלאה של חברת ג'ילט שרכשה שליטה בחברה בשנת 1967. כיום בראון היא בבעלותה המלאה של חברת פרוקטר אנד גמבל שרכשה את חברת ג'ילט בשנת 2005.

## מוצרים
* גילוח וטיפוח (גילוח חשמלי, מכונות תספורת, מכונות להסרת שיער)
* מוצרים עבור הגיינת הפה.
* טיפולי יופי (טיפוח שיער ואפילציה)
* הכנת אוכל ושתייה (מכונות קפה, מטחנות קפה, טוסטרים, בלנדרים, מסחטות)
* מגהצים
* שעונים, שעוני יד ומחשבונים.

## היסטוריה
מקס בראון, מהנדס מכונות, הקים חנות קטנה בפרנקפורט בשנת 1921. בשנת 1923 הוא החל לייצר רכיבים למקלטי רדיו. בשנת 1928 החברה התרחבה באופן משמעותי בין השאר בשל שימוש בחומרי פלסטיק מסוימים, והחנות עברה לבניין חדש בIdsteiner Strasse.

8 שנים לאחר שפתח את חנותו החל בראון לייצר מקלטי רדיו שלמים. זמן קצר לאחר מכן הפך בראון לאחר היצרנים המובילים בתעשיית יצור הרדיו של גרמניה. התרחבות זו המשיכה עם ההשקה של מכשיר משולב של רדיו ופטיפון הראשון בשנת 1932.

בשנת 1932 הוצג המותג בראון, והלוגו המוכר עם ה-A העולה עוצב. ביריד העולמי בפריז בשנת 1937 בראון קיבל פרס על הישגיו המיוחדים בפונוגרפיה. בשנת 1944 מפעלי פרנקפורט נהרסו כמעט לחלוטין, ומקס בראון החל לבנות מחדש את החברה שלו, עם 150 עובדים.

לאחר מכן, בראון המשיך לייצר מכשירי רדיו מתקדמים וציוד אודיו ובמהרה הפוך ידוע בשל הרדיו והפטיפונים שלו בעלי איכות גבוהה (High Fidelity). ב-1954 החלה החברה לייצר גם מקרני שקופיות, עמוד התווך של העסק במהלך 40 השנים הבאות. 

בשנת 1962 הפכה בראון ל-בראון AG, חברה ציבורית בשנת 1963 החלה החברה בהפצת מיקרופונים בגרמניה של היצרן האמריקאי Shure.

בשנת השבעים של המאה העשרים החלה בראון להתמקד במכשירי חשמל ביתיים כמו מכונות גילוח, מכונות קפה, סכיני גילוח, שעונים ומכשירי רדיו. קו היצור של מקרני שקופיות וסרטים הופסק. בשנת 1998 הפכה בראון AG לחברה בבעלות פרטית.

בשנת 1981 ייצור האודיו וחטיבת ה-hi-fidelity שצמחו מתוך ליבת העסקים הקודמת של ייצור מכשירי הרדיו, פטיפונים, מוצרי השמע בעלי ה-hi-fidelity פוצלו לבראון אלקטרוניק GmbH, חברת בת עצמאית של ג'ילט. 

בשנת 1984 הפכה בראון לחברת בת בבעלותה המלאה של ג'ילט.

באמצע שנות התשעים של המאה העשרים החזיקה בראון בעמדה מובילה בקרב יצרני המכשירים הביתיים בעולם, אך חששות רווחיות החלו לעלות על פני השטח. רבים מהמתחרים של בראון חיקו את עיצובי בראון וייצרו במדינות בעלות כוח עבודה זול יותר. התביעות המשפטיות של בראון כנגד מפירי זכויות היוצרים עלו לה סכומים נכבדים.

ג'ילט נרכשה בשנת 2005 על ידי חברת פרוקטר אנד גמבל, מה שהפך את זו האחרונה לבעליה המלאים של חברת בראון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברות גרמניות
קטגוריה:פרוקטר אנד גמבל
איי שלמה במשחקים הפאראלימפיים

**[[איי שלמה]]** השתתפה פעם אחת ב בלונדון (2012), כששלחה למשחקים ספורטאית יחידה. במשחקי החורף לא נטלה איי שלמה חלק מעולם.

המתחרה אותו שלחה איי שלמה, הלן סאוהגה, התחרתה בתחרות הדיפת כדור ברזל אך לא הצליחה להגיע להישגים ספורטיביים משמעותיים, ולא זכתה במדליה כשסיימה עם תוצאה של 5.23 מטרים בלבד, ובמקום ה-15 במקצה שלה.

## ראו גם
* איי שלמה במשחקים האולימפיים
* איי שלמה במשחקים האולימפיים לנוער

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:איי שלמה: ספורט
אופוס (מקודד)

שמאל|ממוזער|250px|הלוגו של אופוס
**אופוס** (**Opus**) הוא תקן אינטרנטי למקודד קול מאבד נתונים. הוא יכול לשמש להעברה יעילה של דיבור וגם להעברה איכותית של קול ומוזיקה. מעבר להיותו מקודד קול איכותי שיכול לעבוד במגוון תנאים, אופוס תוכנן להיות חופשי וללא מגבלות פטנטים. מפתחיו העיקריים הם ז'אן מארק ואלין (במקור עובד Octasic וחבר בקרן Xiph, בהמשך עבר לקרן מוזילה) וקואן ווס מחברת סקייפ. אופוס הוא, בין השאר, מקודד הקול הסטנדרטי של תקן WebRTC לשיחות קול ווידאו אינטראקטיביות בדפדפן.

## היסטוריה
אופוס הוא תוצאתה של קבוצת עבודה של ה־IETF שנוצרה בעקבות אכזבה ממקודדי הקול הקיימים. מקודדי הקול הפופולריים בתעשייה, כגון G.729 ו־AMR היו עם מגבלות פטנטים. למקודדים חופשיים כגון Speex ו־Vorbis היו בעיות מעשיות שונות. כמו כן לא הייתה מאחוריהם קבוצת חברות גדולה מספיק והיה ברור שלשם כך צריך ליצור תקן. תקנים למקודדי קול נוצרו בעבר באיגוד הטלפוניה העולמי (ITU) או ב־3GPP, אולם היחס של שני הארגונים הללו לפטנטים הוביל את היוזמים לעבוד עם ה־IETF. בין היוזמים היו קרן Xiph, שעומדת מאחורי המקודדים Vorbis ו־Speex, וכן חברת סקייפ, אשר פיתחה את מקודד הקוד SILK. הוחלט על הקמת קבוצת עבודה במסגרת ה־IETF שתשקול מקודדים קיימים ותנסה, במידת האפשר לשפר אותם.

לקבוצת העבודה הוצעו מספר מקודדים. מהם נבחרו שני מקודדים עיקריים כבסיס: CELT של קרן Xiph ו־SILK של סקייפ. סקייפ שחררה את קוד המקור שלו והתחייבה שמרגע שיאושר התקן, היא תספק רישיון חופשי לשימוש לפטנטים הנוגעים למימושו. אחד המועמדים הנוספים שהוצע לקבוצת העבודה היה Broadvoice של יצרנית השבבים Broadcom. נעשה שימוש גם בחלקים קטנים מהקוד שלו באופוס.

בשנת 2010 ניתן למקודד השם אופוס (לאחר שימוש זמני בשם Harmony) למרות שבמקרה לחברת אוקטסיק יש מוצר עם אותו השם.

התקן אושר סופית בתאריך 11 בספטמבר 2012.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פורמטים דיגיטליים
קטגוריה:תוכנה חופשית
קשובית

**קַשׁוּבּית** היא שפה סלאבית מערבית ממשפחת , המהווה ניב של פולנית המדובר באזור פומרניה. משמשת כלשון החינוך במספר ערים באזור פומרניה. השפה נכתבת באלפבית הקשובי המבוסס על האלפבית הלטיני.

## ראו גם
*שפות סלאביות מערביות

## קישורים חיצוניים

*הסבר על השפה באתר על שפות אירופה, באתר Education and Training 
*האתר הרשמי של השפה הקשובית, באתר Kaszubi 
ממוזער|שמאל|דף מהמילון הקשובי של סטפן רמולט, פורסם בקראקוב, 1893

 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שפות סלאביות מערביות
פומרניה
קטגוריה:שפות
כריסטופר סטיבנס

**ג'ון כריסטופר (כריס) סטיבנס** (באנגלית: **John Christopher "Chris" Stevens**; נולד ב-18 באפריל 1960 - 12 בספטמבר 2012) היה דיפלומט אמריקני שכיהן כשגריר ארצות הברית בלוב לאחר המהפכה בשנת 2011. ב-11 בספטמבר 2012 נחנק סטיבנס למוות במתקפה על הקונסוליה האמריקאית בבנגזי כשזו עלתה באש. סטיבנס היה בן 52 בהירצחו.

## קורות חייו
סטיבנס נולד ב-18 באפריל 1960 בקליפורניה, בשנת 1982 קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ותואר במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה. בין השנים 1983–1985 שירת בחיל השלום והוצב במרוקו ולאחר מכן היה עורך דין בוושינגטון די. סי.

בשנת 1991 הצטרף לשירות החוץ של ארצות הברית וכיהן כדיפלומט במדינות המזרח התיכון, הוא כיהן בתפקיד בכיר בקונסוליה האמריקאית בירושלים, כמו כן כיהן בתפקידים שונים במצרים, סעודיה, סוריה ואיראן. את שירותו בלוב החל בשנת 2007 כסגן ראש המשלחת ובמהלך ההתקוממות בלוב שימש ממרץ 2011 כנציג מיוחד של ארצות הברית למועצת המעבר הלאומית. במאי 2012 הוא מונה כשגריר ארצות הברית בלוב.

### הרצח
[ממוזער|קברו של סטיבנס ב[קליפורניה]]
ב-11 בספטמבר 2012 תקפו מחבלים את בניין הקונסוליה האמריקנית בבנגזי בה שהה סטיבנס והציתו אותו. בעת המתקפה על הבניין, התבצר סטיבנס בחדר המאובטח ושם נחנק כתוצאה משאיפת עשן בשל השרפה שאחזה בבניין הקונסוליה. כעבור שעתיים, בשעה 00:30 חולץ סטיבנס על ידי מקומיים כשהוא מחוסר הכרה והוסע לבית חולים מקומי, שם הרופא קבע את מותו לאחר 90 דקות של ניסיונות החייאה. בתחילה נטען כי ההתקפה על השגרירות באה בעקבות פרסום הסרט תמימותם של מוסלמים בה מוצג מוחמד באור שלילי, אולם מאוחר יותר גרסו חוקרי ביטחון כי הייתה זו התקפה מתוכננת של גורמי טרור המזוהים עם אל-קאעידה שביקשו לנצל את התאריך הסמלי במלאת 11 שנה לפיגוע במגדלי התאומים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בלוב
קטגוריה:חללי טרור אמריקאים
קטגוריה:דיפלומטים שנרצחו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2012
נשימה מעגלית

**נשימה מעגלית** (באנגלית: **Rebirthing**) היא שיטת רפואה אלטרנטיבית המבוססת על תרגול נשימה שמטרתה היא טיפול בבעיות רגשיות, שחרור מתחים, שינוי דפוסי התנהגות וכדומה. השיטה מתבססת על ההנחה שבעיות רגשיות רבות נובעות מזיכרונות מודחקים מתקופת הלידה והילדות המוקדמת. אלו יוצרים, לטענת העוסקים בשיטה, "חסימות" שתהליך הנשימה המעגלית מאפשר "פתיחה" שלהן. בשנים האחרונות השיטה צוברת פופולריות ברחבי העולם כחלק מגל הניו אייג'. יחד עם זאת, אין מחקרים מבוקרים שמעידים על יעילותה והיא נחשבת לפסאודו-מדע.

## היסטוריה
לאונרד אור וסונדרה ריי פיתחו את שיטת הנשימה המעגלית בשנת 1974. לאונרד אור חווה הארה אשר נגרמה, לטענתו, על ידי צורת נשימה שונה. באותה הארה הוא חווה מחדש, לטענתו, זיכרונות מלידתו. אור האמין שעל ידי חזרה לחוויית הלידה תוך כדי ביצוע נשימה מעגלית ניתן לבצע ריפוי של "טראומת הלידה".

## עקרונות השיטה
נשימה מעגלית היא נשימה מודעת בה נשמר הרצף בין קצה השאיפה וקצה הנשיפה. ההימנעות מהפסקות יוצרות "עיגול" ו"רצף" של הנשימה. לדעת המטפלים, טכניקת הנשימה מביאה את המתרגל למצב בו התנגדויות והגנות האופייניות להתנהגותו נחלשות, דבר המאפשר העלאת זיכרונות, רגשות ותחושות שנסתרות מ"התודעה המודעת" שלו. לדעתם, השילוב של רגיעה עמוקה, פתיחות של הגוף והרוח, וקליטה מוגברת של חמצן, מסייע בטיפול בדברים שחוסמים את "הזרימה הטבעית" של הגוף. 

מבחינה ביולוגית כאשר הנשימה המעגלית מהירה, היא מעוררת את מערכת העצבים הסימפתטית (תת-מערכת במערכת העצבים האוטונומית, האחראית על התמודדות עם מצבי דחק). העוררות שנוצרת במערכת מביאה לתגובות רגשיות וגופניות אינטנסיביות, אשר בהמשך מביאות לפורקן רגשי מרפא לטענת מטפלים מהתחום. הפורקן הרגשי בשילוב עם מעבר לנשימה איטית ו"רכה" יותר מביא להפעלה של המערכת הפאראסימפתטית (תת-מערכת במערכת העצבים האוטונומית - האחראית על הרגעה, שגשוג ושימור).

## לקריאה נוספת
* תמי דגים- נוימן, **ריברסינג: עוצמת נשימת החיים**.
* אור חנה, **כמו אוויר לנשמה**, הוצאת אסטרולוג משכל.
* Orr Leonard and Ray Sondra. “Rebirthing in the New Age”, Celestial Arts, Berkeley, CA, 1977

## קישורים חיצוניים
* האתר של לאונרד אור 

קטגוריה:רפואה אלטרנטיבית
קטגוריה:נשימה
משה רום

**משה רום** (13 באוקטובר 1938 – 17 במאי 2007) היה ראש עיריית חולון הרביעי (ראש העיר הנבחר השלישי).

## ביוגרפיה
רום נולד בחולון להורים מעולי העלייה החמישית. שירת בצה"ל בפיקוד ההדרכה והשתתף כאיש מילואים במלחמת ששת הימים. הוא למד משפטים, הוסמך כעורך דין ושימש כתובע צבאי. אחר כך הקים משרד עצמאי ועסק בתחום הפלילי. בין השאר ייצג את רוצחי עמוס אוריון ואת יחזקאל אסלן.

נבחר כחבר במועצת העיר חולון מטעם המפלגה הליברלית הישראלית והליכוד והיה יושב ראש האופוזיציה בה. במאי 1988 נבחר כמועמד הליכוד לראשות עיריית חולון, לאחר מתיחות רבה בסניף הליכוד בעיר ומול מועמד חרות, אורי אלמוג שלבסוף הוצב במקום השני.

בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו ב-28 בפברואר 1989 זכה רום ונבחר לראש עיריית חולון. במקביל היה גם סגן יושב ראש מרכז השלטון המקומי בישראל. לאחר הבחירות לא הצליח להקים קואליציה עירונית יציבה. באפריל 1990 הצליח לשכנע שישה מנציגי המערך להצטרף לקואליציה תמורת תפקידים שונים בעירייה כולל מינוי 4 סגני ראש עיר, למרות שלפי הכללים מותר היה למנות רק 3 בחולון.

לאחר הבחירות העירוניות של שנת 1993, בהן ניצח מוטי ששון, חזר רום לפעילותו כעורך דין. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2003 התמודד שוב על ראשות העירייה. רום הפסיד שוב למוטי ששון ורשימתו הייתה היחידה שלא עברה את אחוז החסימה.

רום נפטר ב-2007.

## קישורים חיצוניים
* עו"ד משה רום, באתר עיריית חולון

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי עיריית חולון
קטגוריה:עורכי דין פליליים ישראלים
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הליכוד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
ריי ג'קנדוף

**ריי ג'קנדוף** (באנגלית: **Ray Jackendoff**; נולד ב-23 בינואר 1945) הוא בלשן יהודי אמריקאי, מרצה לפילוסופיה ומראשי המרכז ללימודים קוגניטיביים באוניברסיטת טאפטס.

## ביוגרפיה
ג'קנדוף עוסק בקו התפר שבין הבלשנות הגנרטיבית לבלשנות הקוגניטיבית, ומחקריו, אף כי אינם דוחים את קיומו של דקדוק אוניברסלי מולד, מבקשים להציע תיאור של השפה העומד בקנה אחד עם ההבנה המדעית של התודעה והקוגניציה האנושית. הוא היה תלמידם של נועם חומסקי ומוריס האלה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), שם השלים את לימודי הדוקטורט ב-1969.

מחקריו של ג'קנדוף עוסקים בסמנטיקה של השפה ובביטויים הלקסיקליים והתחביריים שלה. העיסוק שלו בסמנטיקה מושגית התפתח לכלל תאוריה רחבת היקף של יסודות השפה. הוא יצא נגד ההתמקדות המופרזת של תאוריית הדקדוק הגנרטיבי בתחביר, והציע שגם הסמנטיקה והפונולוגיה הם יסודות גנרטיביים. לשיטתו, המשמעות היא מערכת עצמאית, שאינה כפופה לחלוטין לתחביר אלא משיקה לו. מאידך גיסא, בניגוד לחלק מחסידי הסמנטיקה הגנרטיבית, ג'קנדוף מדגיש שגם התחביר איננו כפוף לחלוטין לסמנטיקה. התאוריה שלו עוסקת בממשק שבין הסמנטיקה לתחביר, מתוך ניסיון לעמוד על החוקיות והמבניות של הקשרים ביניהם.

ג'קנדוף היה אחד הבלשנים הראשונים שהתייחסו לחוש הראייה כאל מרכיב חשוב בתיאור המשמעות והשפה. נוסף למחקריו הבלשניים, הוא פרסם עם המלחין והתאורטיקן פרד לרדהל (Lerdahl) מחקר העוסק במבנים הגנרטיביים של המוזיקה ומבקש להעמיד מעין "דקדוק מוזיקלי".

## מפרסומיו

* Jackendoff, Ray (1972). Semantic Interpretation in Generative Grammar. Cambridge, MA: MIT Press.
* Jackendoff, Ray (1977). X-Bar Syntax: A Study of Phrase Structure. Cambridge, MA: MIT Press.
* Jackendoff, Ray (1983). Semantics and Cognition. Cambridge, MA: MIT Press..
* Lerdahl, Fred & Ray Jackendoff (1983). A Generative Theory of Tonal Music. Cambridge, MA: MIT Press.
* Jackendoff, Ray (1987). Consciousness and the Computational Mind. Cambridge, MA: MIT Press.
* Jackendoff, Ray (1990). Semantic Structures. Cambridge, MA: MIT Press.
* Jackendoff, Ray (1992). Languages of the Mind: Essays on Mental Representation. Cambridge, MA: MIT Press.
* Jackendoff, Ray (1993). Patterns in the Mind: Language and Human Nature. New York, NY: Harvester Wheatsheaf.
* Jackendoff, Ray (1997). The Architecture of the Language Faculty. Cambridge, MA: MIT Press.
* Jackendoff, Ray (2002). Foundations of Language: Brain, Meaning, Grammar, Evolution. Oxford: Oxford University Press.
* Culicover, Peter W. & Ray Jackendoff (2005). Simpler syntax. Oxford: Oxford University Press.
* Jackendoff, Ray (2007). Language, Consciousness, Culture: Essays on Mental Structure (Jean Nicod Lectures). Cambridge, MA: MIT Press.
* Jackendoff, Ray (2010). Meaning and the Lexicon: The Parallel Architecture 1975–2010. Oxford: Oxford University Press.
 

## ראו גם
* יחס תמטי (בלשנות)

## קישורים חיצוניים
* ג'קנדוף באוניברסיטת טאפטס
* המרכז ללימודים קוגניטיביים
* שיחה עם ריי ג'קנדוף (וידאו)

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בלשנים ולשונאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס רומלהארט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
ג'ו דמפסי

**ג'וזף "ג'ו" מקסוול דמפסי** (באנגלית: **Joseph "Joe" Maxwell Dempsie**; נולד ב-22 ביולי 1987) הוא שחקן אנגלי, פרץ לתודעה הציבורית כשגילם את דמותו של כריס מיילס בסדרת הנעורים של רשת E4 "סקינס", כמו כן גילם דמפסי את גנדרי בסדרת הפנטזיה של רשת HBO "משחקי הכס".

## ביוגרפיה
ג'וזף מקסוול דמפסי נולד בליברפול, אנגליה ב-22 ביוני 1987. אביו הסקוטי היה עובד סוציאלי. הוא גדל בעיירה ווסט ברידג'פורד שבנוטינגהאמשייר. את לימודיו התיכוניים סיים בבית הספר ווסט ברידג'פורד, תוך כדי שהוא נחשף לעולם המשחק בבית הספר לאמנויות הבמה "The Television Workshop" בנוטינגהאם. 

## קריירה
דמפסי פרץ לתודעה הציבורית כשגילם את כריס מיילס, נער בליין ולא יוצלח המכור לסמים, בסדרת הנעורים הלא שגרתית ושנויה במחלוקת "סקינס" של ערוץ 4 הבריטי. דמותו בסדרה תוארה כאמידה, כמציאותית וכאהודה. דמותו צברה פופולריות בקרב קהל הסדרה, כשרבים ממנו הפכו למעריצים מושבעים של דמפסי עצמו. הופיע באחד מפרקי העונה הראשונה של הסדרה, "כריס", בעירום מלא. דמפסי עזב הסדרה ב-2008, לאחר שתי עונות, בעקבות מות דמותו.

בפרק השישי של העונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "דוקטור הו", שעלה לאוויר ב-10 במאי 2008, גילם את קליין, חייל שצופה בחבריו מתים.

ב-18 באפריל 2008 לקח חלק ב"The Sunday Night Project" לצד ג'רי האליוול. בנוסף, בנובמבר של אותה שנה גילם באחד מפרקי הסדרה של רשת BBC, "מרלין", את ויל, חבר ותיק של מרלין.

בשנת 2009 גילם את דאנקן מקנזי בסרט "יונייטד המקוללת" לצד מייקל שין, ג'ים ברודבנט, סטיבן גראהם וטימותי ספול.

בשנת 2010 דיבב את דמותו של סטיבן, נער הומוסקסואלי מנוטינגהמשייר, בתוכנית הרדיו "Once Upon a Time" (תרגום חופשי: "היה היה"). 

באביב של שנת 2011 החל לגלם את גנדרי בסדרת הפנטזיה של רשת HBO "משחקי הכס" המבוססת על סדרת הספרים "שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין. דמפסי הופיע בעונה הראשונה, השלישית השביעית והשמינית של הסדרה. בנוסף, כיכב במיני-סדרה של ערוץ 4 "This Is England '86", כמו גם בסדרת ההמשך "*This Is England '90*" משנת 2015. באותה שנה הופיע באחד מפרקי הסדרה של רשת BBC Three "The Fades" כג'ון, ונהיה לדובר החברה "Clearasil" בבריטניה.

בינואר 2021, פורסם שדמפסי לוהק לתפקיד ראשי בסדרת המתח של נטפליקס, "אני אף אחת", עיבוד לרומן של קארין סלוטר באותו השם.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקנים ילדים אנגלים
קטגוריה:אנגלים ממוצא סקוטי
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1987
זיו וולושין

**זיו ווֹלוֹשין** (נולד ב-22 ביוני 1975) הוא מעצב תאורה ישראלי לתיאטרון.

## קורות חיים
זיו וולושין נולד ביפו וגדל בחולון, למד במגמת תיאטרון בבית הספר התיכון החקלאי "מקוה ישראל" ובצבא שירת כלוחם בחיל השריון ולאחר מכן כמדריך נהיגת טנקים לחיילי מילואים.

וולושין הוא בוגר החוג לתיאטרון של סמינר הקיבוצים במסלול הוראה ובימוי (2002-1999). בוגרים נוספים ממחזור זה הם הבמאית יעל רונן (בת כיתתו) והשחקן והבמאי רענן פררה. במסגרת לימודיו בחוג עבר גם קורס תאורה בהדרכת מעצב התאורה אורי רובינשטיין.

בשנת 2001 נענה להצעתו של יגאל עזרתי, שלימד את הקורס לבימוי בחוג, לעבוד לצדו כעוזר-במאי בהצגה "געגועים", שעלתה בתיאטרון הערבי-עברי ביפו (בניהולו האמנותי של עזרתי). עם סיום העבודה על ההצגה, מונה וולושין למנהל הטכני ומתפעל הבית ובנוסף לכך שימש גם כמנהל הפקות ומנהל החשבונות של התיאטרון. התאורה להפקה הבאה של התיאטרון, "פר גינט יצא למסעיו" בבימויו של עזרתי, עוצבה על ידי וולושין, שהפך מעתה גם למעצב הבית.

בשנת 2004 כתב וביים את "המלכה והחייל", מחזה ל-2 שחקנים שעלה בתיאטרון הערבי-עברי, כשאת תפקיד המלכה גילמה השחקנית והזמרת מירה עווד.

במקביל לעבודתו בתיאטרון הערבי-עברי, וולושין עיצב תאורה בבתי ספר למשחק, הצגות ילדים והצגות פרינג', ובנוסף לכך שימש כמנהל טכני במספר מוסדות בו-זמנית: התיאטרון הערבי-עברי (2012-2001), תיאטרון נוצר (2011-2007), פסטיבל בת-ים (2008) והתיאטרונטו (החל מ-2008).

משנת 2009 החל וולושין להשתלב בתיאטרון הרפרטוארי, כשעיצב תאורה בתיאטרון הבימה להצגות הקבוצה הצעירה של שי פיטובסקי, ובהמשך להצגות של דדי ברון, רמי הויברגר ואילן רונן ("הסוחר מוונציה", "חשמלית ושמה תשוקה" ו"לבד בברלין").

מלבד תיאטרון הבימה, עיצב גם עבור תיאטראות הרפרטואר הקאמרי, בית ליסין, תיאטרון חיפה, תיאטרון באר שבע ותיאטרון גשר, וכן עבור תיאטראות הילדים אורנה פורת והמדיטק, כמו גם למופעי מחול ואופרה.

## פרסים
זיו וולושין זכה 3 פעמים בפרס על עיצוב תאורה בפסטיבל חיפה להצגות ילדים, 3 פעמים בפרס הפרינג' "קיפוד הזהב", פעמיים ב"פרס עיצוב התאורה הטוב ביותר בהצגות לילדים ונוער" ופעם אחת ב"פרס התיאטרון הישראלי":
*2003 - **פסטיבל חיפה** - "אח אח בום טראח"
*2006 - **קיפוד הזהב** - "אשה בחולות"
*2007 - **קיפוד הזהב** - "נשים זרות" - 
*2009 - **פסטיבל חיפה** - "גלגולי גילגמש"
*:מנימוקי השופטים: 
*2011 - **פרס הבמה לילדים ונוער** - "הקסם של אורנה"
*2012 - **פסטיבל חיפה** - "המכשפה בבית ממול"
*:מנימוקי השופטים: 
*2012 - **קיפוד הזהב** - "ערבה"
*2017 - **פרס התיאטרון הישראלי** - "הר לא זז" (תיאטרון בית ליסין)
*2017 - **פרס הבמה לילדים ונוער** - "מלכת השלג" (תיאטרון לילדים ולנוער באר-שבע)

## עבודות נבחרות
[שמאל|ממוזער|250px|[מירה עווד ואריאל די קסטרו, "המלכה והחייל" 2004. כתיבה, בימוי ועיצוב תאורה: זיו וולושין.]]
[שמאל|ממוזער|200px|[מיקי פלג רוטשטיין בהצגה "פשוטה", 2007]]
שמאל|ממוזער|200px|האופרה "דידו ואניאס", 2010
שמאל|ממוזער|200px|"פרח הלב של ריקדינא", 2012
שמאל|ממוזער|200px|ההצגה "גרסת הבמאי", 2012
שמאל|ממוזער|200px|ההצגה "גרסת הבמאי", 2012

## קישורים חיצוניים

* זיו וולושין, באתר "הבמה"
*  – כתבה על "פונדק הרוחות" עם קטע וידאו

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי סמינר הקיבוצים: הוראה ובימוי תיאטרון
קטגוריה:זוכי פרס קיפוד הזהב
קטגוריה:זוכי פרס הבמה לילדים ונוער
קטגוריה:מעצבי תאורה ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס התיאטרון הישראלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
מרצדס-בנץ SL-קלאס

**מרצדס-בנץ SL-קלאס** (**Mercedes-Benz SL-Class**) היא מכונית ספורט גראן טוריסמו המיוצרת על ידי החברה הגרמנית מרצדס החל משנת 1954.

ראשי התיבות של **SL** הוא *Sport Leicht*.

בשנת 1990 זכה דגם "מרצדס-בנץ SL-קלאס" במקום השני בפרס מכונית השנה באירופה. דגם סיטרואן ZX דורג במקום הראשון, ופורד פיאסטה דורגה במקום השלישי.

## היסטוריה וגרסאות

## גרסאות
*(1954-1963) סדרת ה־300SL ו־190SL
*(1963-1971) סדרת ה־W113
*(1972-1989) סדרת ה־R107
*(1989-2002) סדרת ה־R129
*(2002-2011) סדרת ה־R230
*(2012-הווה) סדרת ה־R231


קובץ:Mercedes 300SL Coupe vr silver EMS.jpg|סדרת ה-300SL
קובץ:71-Mercedes-Benz-280SL-1.jpg|280SL מסדרת ה-W113
קובץ:Merc.280sl.arp.jpg|280SL מסדרת ה-R107
קובץ:MB SL 500 SILVER ARROW.JPG|SL500 מסדרת ה-R129
קובץ:Mercedes-Benz SL500.jpg|SL500 מסדרת ה-R230
קובץ:2013 Mercedes-Benz SL 550 vf.jpg|SL550 מסדרת ה-R231


## במשטרת דובאי
דגם "מרצדס-בנץ SL-קלאס" מופעל כ-ניידת משטרה במשטרת דובאי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

SL-קלאס
קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1954
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
פרנץ גרילפרצר

[שמאל|ממוזער|230px|אנדרטת פרנץ גרילפרצר מאת [קרל קונדמן ורודולף ווייר בפולקסגארטן, בווינה]]
**פרנץ גרילפרצר** (**Franz Grillparzer**, 15 בינואר 1791, וינה - 21 בינואר 1872, וינה) היה מחזאי וסופר אוסטרי, שנחשב גם למשורר הלאומי של אוסטריה.

## חייו
גרילפרצר למד משפטים. אחרי גמר לימודיו בשנת 1811 הוא עבד כמורה ופקיד, עד שלבסוף קיבל משרה במשרד האוצר, שם עבד עד ליציאתו לגמלאות בשנת 1856. שנים רבות היה מאורס לקתרינה פרוליך, מבלי לשאת אותה לאישה. הוא ערך נסיעות לאיטליה, גרמניה, פריז, אתונה וקונסטנטינופול

## יצירתו
ביצירתו הושפע גרילפרצר הן מהמהפכה הצרפתית והן מהיוזפיזיזם על שם קיסר יוזף, סוג של אבסולוטיזם נאור. אך מחזהו הראשון עדיין מושפע מהרומנטיקה, והוא סוג של טרגדיית גורל. במחזה "ספפו" הוא כבר פיתח את סגנונו האישי. ב"גלי הים והאהבה" הוא עסק במיתוס של הרו ולאנדרוס. שני המחזות הם מהחשובים ביותר ביצירתו.
חלק מיצירותיו צונזרו, למרות שנאמנותו לאוסטריה הייתה מעל לכל ספק.

## התייחסות אליו ביצירות אחרות
הרומן "העולם על פי גארפ" עוסק בין היתר בו וביחסו לווינה.

## יצירות מתורגמות לעברית
* תרגומים מיצירותיו: אוטוביוגרפיה ; היהודיה מטולדו ; ספפו ; אסתר ; גלי הים והאהבה. 2002. הוצאת ירון גולן.

## גלריית תבליטים מאת [[רודולף ווייר]] בהשראת מחזותיו באנדרטה לזכרו בווינה

Des Meeres und der Liebe Wellen at Grillparzer monument, Vienna.jpg|"גלי הים והאהבה"
Sappho at Grillparzer monument, Vienna.jpg|"ספפו"
Der Traum ein Leben at Grillparzer monument, Vienna.jpg|"החלום כחיים"
Die Ahnfrau- Grillparzer monument, Vienna.jpg| "האב הקדמון"
Wien Grillparzerdenkmal Relief Medea.jpg|"מדיאה"
Wien Grillparzerdenkmal Relief König Ottokars Glück und Ende.jpg|"המזל והסוף של המלך אוטוקאר"


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים אוסטרים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של היצינג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וינה
קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1791
קטגוריה:נפטרים ב-1872
אל-מיאסה בנת חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני

השייח'ה **אל-מיאסה בנת חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני** (בערבית: **الشيخة المياسة بنت حمد بن خليفة آل ثاني**; נולדה ב-1983) היא בתו ה-14 של חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, האמיר לשעבר של קטר. היא בתו הבכירה של האמיר מאשתו השנייה, אחותו של האמיר הנוכחי תמים בן חמד אאל ת'אני. היא תוארה כ"אישה המשפיעה ביותר בעולם האמנות".

## השכלה וקריירה
לשייח'ה אל-מיאסה יש תואר ראשון במדע המדינה וספרות מאוניברסיטת דיוק, אותו קיבלה ב-2005. בזמן שלמדה באוניברסיטת דיוק היא כיהנה כסגנית נשיא של האגודה הבינלאומית, סגנית נשיא של החזית העיראקית לדיאלוג לאומי והייתה נציגת קטר במודל האו"ם בשנים 2000–2001.

בשנים 2003–2004 למדה באוניברסיטת פריז-1 (פנתאון-סורבון) והמכון למדע המדינה פריז.

עם סיום לימודיה הקימה את עמותת "Reach Out To Asia", ארגון פילנתרופי המגיש סיוע לקורבנות אסונות הטבע האחרונים באסיה על ידי מתן חינוך איכותי. אל-מיאסה מכהנת גם בראש רשות המוזיאונים של קטר ומכון קולנוע דוחה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:נשים קטריות
קטגוריה:קטרים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:ילידות 1983
קטגוריה:קטרים שנולדו במאה ה-20
ג'ון וינטר קרופוט

**ג'ון וינטר קרופוט** (באנגלית: **John Winter Crowfoot**  1873–1959) היה ארכאולוג אנגלי, חפר בירושלים בעיר דוד ובעיר שומרון, היה נשיא הקרן לחקר ארץ ישראל.

## קורות חיים
קרופוט נולד באנגליה את השכלתו האקדמית רכש באוניברסיטת אוקספורד. בשנת 1897 היה סטודנט בבית הספר הבריטי לארכאולוגיה באתונה ובין השנים 1900-1899 שימש כמרצה ללימודים קלאסיים באוניברסיטת ברמינגהאם. בשנת 1901 הצטרף לשירות המדינה המצרי כעוזרו של האחראי על החינוך. ב-1903 קיבל את משרת סגן מנהל מכללת גורדון בחארטום שבסודאן. בשנת 1909 חזר למצרים ושימש כמפקח משרד החינוך. בשנת 1914 הוא חזר לסודאן לתפקיד מנהל מכללת גורדון ובמקביל מונה למנהל מחלקת העתיקות של סודאן. בתפקידיו אלה שימש עד לפרישתו בשנת 1926 משירות המדינה של סודאן.

לאחר פרישתו הגיע לארץ ישראל לתפקיד מנהל בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בירושלים. בהיעדר מקורות מימון, הוא יצר שיתוף פעולה עם בית הספר האמריקאי לחקר המזרח שהעמיד לרשותו ולרשות תלמידיו את מתקני בית הספר והספרייה.

במסגרת פעילותו שיתף פעולה עם הקרן לחקר ארץ ישראל, במסגרת זו חפר בשנת 1927 ביחד עם הארכאולוג ג'רלד פיצ'ג'רלד (Fitzgerald) בעיר דוד. זו הייתה החפירה האחרונה שנעשתה באזור זה בתקופת המנדט הבריטי. בין השנים 1930-1928 חפר ביחד עם אוניברסיטת יל בג'רש בירדן. בין השנים 1935-1931 היה מנהל החפירה של העיר שומרון, בחפירה התברר כי העיר חרבה פעמים רבות, ובכל פעם שנבנתה מחדש פורקו כל בנייניה והיא נבנתה מחדש על הסלע באמצעות אבנים מהבניינים הישנים, דבר שהקשה על הבחנה בין השכבות השונות. במסגרת חפירה זו נמצאה הקבוצה השנייה של חרסי שומרון.

בשנת 1945 חזר לאנגליה והפך למנהל הקרן לחקר ארץ ישראל. הוא שימש בתפקידו זה עד שנת 1950. בשנה זו מונה ליו"ר בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בירושלים, ובשנת 1953 מונה לנשיא בית הספר. הוא שימש בתפקידו זה עד יום מותו.

בתו של קרופוט הייתה דורותי קרופוט הודג'קין שזכתה בפרס נובל לכימיה.

## מספריו

* The buildings at Samaria by J.W.Crowfoot, Kathleen M.Kenyon,E.L.Sukenik, Palestine Exploration Fund, 1942
* The island of Meroë by J.W. Crowfoot and Meroitic inscriptions. Published 1911 by Egypt Exploration Fund in London
* The objects from Samaria by J.W. Crowfoot, G.M. Crowfoot, Kathleen M. Kenyon; Published 1957 by Palestine Exploration Fund


## קישורים חיצוניים
* [ג'ון קרופוט בוויקי הארכיב הבריטי](https://web.archive.org/web/20111207095111/http://yourarchives.nationalarchives.gov.uk/index.php?title=Crowfoot,_John_Winter_(1873-1959)_Educational_Administrator_Archaeologist)
* ג'ון וינטר קרופוט באתר הקרן לחקר ארץ ישראל

קטגוריה:ארכאולוגים בריטים
קטגוריה:ארץ ישראל: ארכאולוגים
קטגוריה:חופרים בעיר דוד
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1873
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1959
נמל התעופה הבין-לאומי אנטבה

שמאל|ממוזער|250px|שקיעה מעל אנטבה
שמאל|ממוזער|250px|מסוף הנוסעים
**נמל התעופה הבין-לאומי אנטבה** (באנגלית: **Entebbe International Airport**) הוא נמל התעופה הבין-לאומי העיקרי של אוגנדה. המטה הראשי של רשות התעופה האזרחית של אוגנדה נמצא בשדה תעופה זה.

## מיקום
שדה התעופה נמצא סמוך לעיירה אנטבה, על חוף אגם ויקטוריה, 41 ק"מ דרומית-מערבית לרובע העסקים המרכזי של קמפלה, בירת אוגנדה, והעיר הגדולה ביותר במדינה.

## היסטוריה
שדה התעופה נבנה ב-1928–1929. המטוסים הראשונים שהשתמשו בשדה התעופה החדש היו של חיל האוויר המלכותי, שהשתמשו במסלול דשא באורך של 900 מטרים, בתאריך 17 בפברואר 1929. בינואר 1932 החלו להשתמש בשדה לשם שירותי דואר בין אנטבה לקהיר. בשנת 1935 שופץ המסלול וב-1944-1945 המסלול הראשי (12/30) נסלל והוארך לאורך של 1,600 מטרים. ב-10 בנובמבר 1951 שדה התעופה נפתח מחדש באופן רשמי לאחר שהמסלולים הורחבו עוד יותר (מסלול 12/30 הוארך לכדי 3,300 מטרים).
מסוף הנוסעים נבנה בשנות ה-70 המאוחרות.

חברת בר תעופה מרכזת את פעילותה בנמל תעופה זה.
### מבצע אנטבה

ב-27 ביוני 1976 (כ"ט בסיון ה'תשל"ו) נחטף מטוס איירבוס A300 של חברת התעופה הצרפתית אייר פראנס, בטיסה 139 מנמל התעופה בן-גוריון לפריז, לאחר שערך חניית ביניים באתונה. במטוס שהו באותה עת 248 נוסעים ו-12 אנשי צוות.
במבצע של סיירת מטכ"ל חולצו השבויים שהוחזקו בשדה והושבו לישראל. נזקים רבים נגרמו לשדה התעופה במבצע, כך שפתיחתו המחודשת של הטרמינל הייתה רק לאחר שנים מספר.

## תאונות ותקריות
* בשנת 1976, טיסה 139 של חברת התעופה אייר פראנס מתל אביב לפריז נחטפה ונלקחה לאנטבה. קומנדו ישראלי חילץ את בני הערובה במבצע אנטבה.
* ב-9 במרץ 2009 התרסקה טיסה של חברת ארוליפט מסוג איליושין Il-76-S9 SAB לתוך אגם ויקטוריה, לאחר המראה מנמל התעופה של אנטבה, וכל 11 האנשים שהיו על הסיפון נהרגו, מכיוון ששניים מהמנועים עלו באש בהמראה. המטוסים היו חכורים על ידי דינקרופ מטעם אמיסון. התאונה נחקרה על ידי משרד התחבורה של אוגנדה, שקבע כי כל ארבעת המנועים זמנם פג וארוליפט חיזקו אותם בעבודה רשלנית ללא אישורים אך טענה זו לא ניתנת להוכחה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

אנטבה
קטגוריה:אוגנדה: מבנים
קטגוריה:אנטבה
קטגוריה:מבצע יונתן
המאורעות בוואחאקה (2006)

ממוזער
**המאורעות ב[[ואחאקה (מדינה)|וואחאקה]]** שבמקסיקו החלו במאי 2006 והתעצמו ונמשכו עד דצמבר של אותה שנה. מנהיגיה דרשו את התפטרותו של המושל אוליסס רואיס אורטיס בטענה שזייף את הבחירות.

## רקע
ואחאקה היא אחת מ-32 מדינות מקסיקו, שטחה כ-94,000 קמ"ר ומספר התושבים בה בשנת 2006 היה כשלושה וחצי מיליון איש. זו מדינה חקלאית ברובה. היא נמצאת בדרומה של מקסיקו וגובלת לאוקיינוס השקט. אוכלוסייתה דומה למדינה השכנה צ'יאפס, וגם התפתחות השביתה הושפעה מהמרד בצ'יאפס.

## התפתחות השביתה
כבשנים רבות, דרשו המורים באמצעות האיגוד המקצועי שלהם ב-1 במאי העלאה של המשכורות, שיפור התנאים הפיזיים בבתי הספר ותוספות נוספות כמו ארוחת בוקר לילדים, שמגיעים רעבים לבית הספר. המושל רואיס הסית ותקף את המורים. ב-22 במאי פרצה שביתת המורים הגדולה. המורים התבצרו בכיכר המרכזית של ואחאקה, עיר הבירה של המדינה.

ב-14 ביוני, בשעה שלוש וחצי לפנות בוקר ניסו 3,000 שוטרים בעזרת מסוקים ואנשי כיבוי אש לכבוש את הכיכר, כשמולם עומדים 30,000 מפגינים. בעקבות הקרבות הוקם "ארגון הגג של העמים של ואחאקה" (APPO) שהרחיב את הביצורים ברחבי העיר. אחת הססמאות הבולטות הייתה: "איננו זקוקים למנהיגים בשביל לפתור את הבעיות שלנו."
האופוזיציה טענה לזיוף הבחירות. ב-1 באוגוסט כבשו השובתים את תחנות הרדיו והטלוויזיה. באוגוסט הגיע העימות להסלמה עם הרוגים.

ב-20 בספטמבר יצאה שיירה לכיוון מקסיקו סיטי כדי לדון עם הממשלה המרכזית. אחרי שבועיים של דיונים הגיעו הצדדים להסכמות שהיו יכולות להפסיק את השביתה. אך באוקטובר הסלים העימות ביוזמת המשטרה המקומית, דבר שהוביל להתערבות של המשטרה הפדרלית של מקסיקו. העימות הגיע למקסיקו סיטי.

מה-14 בנובמבר עד ה-17 בנובמבר ערכה ה-APPO הפגנה במטרה לייסד חוקה חדשה לוואחאקה. החל מה-27 בנובמבר פתחה המשטרה הפדרלית של מקסיקו במתקפה מאסיבית, שדיכאה את ההתקוממות לבסוף.

בעימות נהרגו יותר מ-100 בני-אדם עם אלפי פצועים ואלפי עצורים.

## משמעות בינלאומית
אחרי רצח העיתונאי האמריקאי בראד ויל ב-27 באוקטובר התעורר עניין בינלאומי במהומות, ואישים רבים חתמו על עצומה התומכת ב-APPO, ביניהם נועם חומסקי, אדוארדו גלאנו, מייקל הרט, נעמי קליין, מייקל מור, אנטוניו נגרי, ארונדהטי רוי, הווארד זין ואחרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מהומות באמריקה
קטגוריה:מקסיקו: היסטוריה
קטגוריה:2006 באמריקה הצפונית
קטגוריה:הפגנות באמריקה
פאלאצו דיי נורמני

250px|ממוזער
**פאלאצו דיי נורמני** (באיטלקית: **Palazzo dei Normanni**) או גם **הארמון המלכותי** (**Palazzo Reale**) הוא ארמון מהתקופה הנורמנית בעיר פלרמו, במחוז סיציליה באיטליה. הארמון שימש כמקום מושבם של  בזמן שלטון הנורמנים. לאחר מכן שימש כמושב השלטון העיקרי לשליטי סיציליה הבאים. מאז שנת 1946 הוא משמש כמקום המושב של . הבניין הוא בית המלוכה העתיק ביותר באירופה; והיה מקום מגוריהם הפרטי של שליטי ממלכת סיציליה, והמושב הקיסרי של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה וקונראד הרביעי, מלך גרמניה.

## היסטוריה
הארמון עומד במה שהיה המקום הגבוה ביותר במרכז עיר העתיקה, במרחק קצר מעל ההתיישבות הפונית הראשונה.

הבניין הראשון, אל-קאסר (בערבית القصر, טירה או ארמון), ככל הנראה, התחיל במאה התשיעית על ידי האמיר של פלרמו. חלקים מהבניין המוקדם הזה עדיין נראים ביסודות ובמרתפים, בהם יש קמרונות ערביים טיפוסיים. לאחר שהנורמנים כבשו את סיציליה בשנת 1072 (6 שנים בלבד לאחר שכבשו את אנגליה) וייסדו את פלרמו כבירת רוזנות סיציליה החדשה, נבחר הארמון כמקום מגוריהם העיקרי של המלכים. המלכים הנורמנים הפכו את הארמון הערבי לשעבר למתחם רב תכליתי ששימש למטרות מנהל ומגורים כאחד. כל הבניינים נקשרו זה לזה באמצעות ארקדות והוקפו בגנים, שתוכננו על ידי מיטב הגננים של המזרח התיכון. בשנת 1132 הוסיף המלך רוג'רו השני למתחם את קפלה פלאטינה המפורסמת.

בתקופת שלטונם של הקיסרים השוואבים, הארמון שמר על תפקידיו הניהוליים, והיה מרכז  לשירה סיציליאנית, אך לעיתים רחוקות שימש כמקום מושב קבוע לשלטון, במיוחד בתקופת .

המלכים מ וממלכת אראגון העדיפו מקומות אחרים. הארמון חזר לתפקיד אדמיניסטרטיבי חשוב במחצית השנייה של המאה השש-עשרה, כאשר המושלים מטעם ספרד בחרו בו כמקום מגוריהם הרשמי, ובצעו שיפוצים חשובים, המכוונים לצרכיהם הייצוגיים והצבאיים, תוך יצירת מערכת של באסטיונים.

השליטים מטעם  בנו חדרי קבלה נוספים (לה סאלה רוסה, לה סאלה ג'אלה ולה סאלה ורדה, בהתאמה האולם האדום, הצהוב והירוק) ושחזרו את סאלה ד'ארקולה (אולם הרקולס), שנקרא כך על שם ציורי הפרסקו המתארים את הגיבור המיתולוגי הרקולס.

משנת 1946 משמש הארמון כמקום המושב של . האגף המערבי (עם הפורטה נואבה) הוקצה לצבא איטליה והוא מקום מושבה של מפקדת האזור הצבאי הדרומי.

במהלך שנות השישים בוצע בארמון שיקום מקיף בניהולו של רוזריו לה דוקה (Rosario La Duca).

הארמון הוא גם מקום מושבו של .

הארמון מכיל את קפלה פלאטינה, ללא ספק הדוגמה הטובה ביותר ל"" שהיה נפוץ בסיציליה של המאה ה-12. הפסיפסים הנפלאים, גג העץ, מהוקצע ומצויר בפרוטרוט, וציפוי השיש בחלק התחתון של הקירות והרצפה בוצעו בקפדנות. מהארמון עצמו החלק הגדול נבנה מחדש והורחב בתקופת שלטון ממלכת אראגון, אך נותרו כמה חלקים מקוריים מהבניין של רוג'רו השני, במיוחד האולם שנקרא סאלה נורמנה ("האולם הנורמני").

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:איטליה: ארמונות
קטגוריה:פלרמו: מבנים
ארנה פונטה נובה

**ארנה פונטה נובה** (בפורטוגזית: **Arena Fonte Nove**), הוא אצטדיון כדורגל השוכן בעיר סלבדור, בירת באהיה שבברזיל. ארנה פונטה נובה שימש כאחד מ-12 האצטדיונים שלקחו חלק באירוח משחקי מונדיאל 2014 שנערכו בברזיל. הוא גם נבחר לקחת חלק באירוח משחקי גביע הקונפדרציות 2013, וכן לאחד מארבעת האצטדיונים מחוץ לריו דה ז'ניירו אשר אירחו את משחקי הכדורגל באולימפיאדת 2016. כמו כן נערכים באצטדיון משחקי הקופה אמריקה 2019. האצטדיון מכיל כ-50,000 מקומות ישיבה, כאשר בטורנירי פיפ"א גדלה תכולת האצטדיון לכ-55,000 מקומות ישיבה על ידי הוספת יציע זמני.

האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל באהיה. האצטדיון כולל מסעדה, מוזיאון, חנויות ומרכז עסקים אשר פועלים ללא קשר לאירועי הספורט. האצטדיון נחנך ב-7 באפריל 2013 במשחקה באהיה מול ויטוריה שהסתיים בתוצאה 5-1 לטובת ויטוריה.

## היסטוריה
האצטדיון נבנה באתר בו עמד **אצטדיון פונטה נובה** הישן (נקרא גם **"אצטדיון אוקטביו מנגביירה"**), אשר נסגר בשנת 2007 לאחר התמוטטות חלק מהמפלס העליון של אצטדיון. האצטדיון הישן נהרס כליל בשנת 2010, במקביל לבניית האצטדיון החדש. לפונטה נובה הישן הייתה היסטוריה ענפה של משחקי כדורגל. במהלך המאה ה-20 והעשור הראשון של המאה ה-21 שימש במה מרכזית לאליפות באהיה ואירח מספר רב של משחקי ליגת העל הברזילאית וכן משחקי הנבחרת הברזילאית, ביניהם חלק מהופעותיה בקופה אמריקה 1983 ובקופה אמריקה 1989.
ממוזער|250x250px|'''אצטדיון פונטה נובה''' הישן, שעמד בשטח עליו נבנה "ארנה פונטה נובה"

## משחקי כדורגל בינלאומיים
האצטדיון נבחר לקחת חלק באירוח גביע הקונפדרציות 2013. במסגרת הטורניר אירח האצטדיון שני משחקים משלב הבתים, וכן את המשחק על המקום השלישי. להלן רשימת המשחקים שנערכו באצטדיון בזמן הטורניר. שעות המשחקים הן בזמן UTC-03.

### גביע הקונפדרציות 2013

### מונדיאל 2014
האצטדיון נבחר לקחת חלק באירוח משחקי מונדיאל 2014. במסגרת הטורניר נבחר האצטדיון לארח ארבעה משחקים משלב הבתים, וכן משחק משלב רבע הגמר ומשלב חצי הגמר. שעות המשחקים הן בזמן UTC-03.

## קישורים חיצוניים

* 

* תיאור האצטדיון באתר פיפ"א 
* 

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בברזיל
קטגוריה:סלבדור (ברזיל): ספורט
קטגוריה:2013 בברזיל
קטגוריה:אצטדיוני מונדיאל 2014
קטגוריה:מתקני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:באהיה (כדורגל)
האיגוד האמריקאי למחקר מעבר לים

**האיגוד האמריקאי למחקר מעבר לים** (באנגלית: The **American Society of Overseas Research**; בראשי תיבות: **ASOR**)  נקרא בעבר **בית הספר האמריקאי לחקר המזרח** (באנגלית: American Schools of Oriental Research), הוא איגוד אמריקאי ללא מטרת רווח, שבסיסו בעיר אלכסנדריה, וירג'יניה שבארצות הברית. מטרת האיגוד היא ליזום, לעודד ולתמוך במחקר והבנה ציבורית של התרבויות וההיסטוריה של המזרח הקרוב הקדום מן הזמנים הקדומים ביותר ועד ימינו. האיגוד מעניק לחוקרים ולסטודנטים, מלגות ומענקי מחקר להשתתפות בעבודת שטח ופרסי הוקרה בתחומי המחקר השונים.

האיגוד נוסד בשנת 1900 בשם "בית הספר האמריקאי למחקר ולימודי המזרח בפלשטינה" (The American School of Oriental Study and Research in Palestine), ומטהו הראשון היה בירושלים.
עשרים ואחד קולג'ים, אוניברסיטאות ובתי ספר תאולוגיים הקימו את ASOR, בעוד שלושה ארגונים תמכו ופיקחו על ייסודו: המכון לארכאולוגיה של אמריקה , האגודה לספרות מקראית  והאגודה האוריינטלית האמריקאית. בשנת 1921 הארגון התאגד בארצות הברית והחל להשתמש בשם "בתי הספר האמריקאים לחקר המזרח" (The American Schools of Oriental Research). בשנת 2021, האיגוד קיבל את שמו הנוכחי.

באיגוד חברים כ־60 מוסדות וכ־2,100 חברים בודדים והוא תומך בשלושה מוסדות מחקר מחוץ לארצות הברית:
* מכון אולברייט למחקר ארכאולוגי  היושב בירושלים. המכון נוסד בשנת 1900 בתחילה בשם בית הספר האמריקאי לחקר המזרח, בשנת 1970 שונה לשמו הנוכחי לכבודו של הארכאולוג האמריקאי ויליאם פוקסוול אולברייט. תפקיד המכון לחקור את ההיסטוריה, הספרות, והתרבות של המזרח הקרוב מהעת העתיקה ועד ראשית התקופה האִסלאמית הקדומה. המכון סייע בפרסומים הראשונים של מגילות מדבר יהודה.
* המכון האמריקאי למחקר ארכאולוגי של קפריסין (Cyprus American Archaeological Research Institute), שמושבו בניקוסיה.
* המרכז האמריקאי לחקר המזרח  שמושבו בעמאן.

המכונים מעבר לים תומכים בחוקרים הפועלים במזרח התיכון המתמקדים בארכאולוגיה של המזרח הקרוב, שפות שמיות, היסטוריה, לימודי מקרא ומגוון תחומים אחרים. המכונים חברים במועצת מרכזי המחקר האמריקאים מעבר לים .

אחת לשנה מקיים האיגוד בארצות הברית כנס שנתי. הכנס מתחיל שמונה ימים לפני חג ההודיה. בשנת 1997, התקיים הכנס הראשון בעיר נאפה, קליפורניה. בשנת 2008 התקיים הכנס בבוסטון והשתתפו בו 730 חוקרים מרחבי העולם. הכנס ב־2020 נערך באורח מקוון והכנס ב־2021 התקיים בשיקגו.

## כתבי עת
האיגוד מפרסם שלושה כתבי עת מדעיים, שניים מתוכם הם כתבי עת אקדמאים. הוצאת אוניברסיטת שיקגו החלה לפרסם את כל שלושת כתבי העת בשנת 2019:
* **Bulletin of the American Schools of Oriental Research** – הידוע בשם **BASOR** - מפרסם מאמרים העוסקים בארכאולוגיה, היסטוריה ואפיגרפיה של המזרח הקרוב.
* **Journal of Cuneiform Studies** - נוסד בבגדאד בשנת 1947 ומפרסם מאמרים באנגלית, בגרמנית ובצרפתית, העוסקים בשפה ובהיסטוריה של מסופוטמיה בעת העתיקה.
* הרבעון **Near Eastern Archaeology** – כתב עת המיועד לקהל הרחב.

## קישורים חיצוניים
* 

* אתר מכון אולברייט לארכאולוגיה 
* אתר המרכז האמריקאי לחקר המזרח 
* אתר המכון לארכאולוגיה של קפריסין 

קטגוריה:מכוני מחקר אמריקאיים
קטגוריה:ארכאולוגיה
קטגוריה:בוסטון: חינוך
קטגוריה:מכוני מחקר לארכאולוגיה
קטגוריה:ארגוני מחקר לארץ ישראל
קטגוריה:המזרח הקרוב הקדום
קוצן (כריש)

ממוזער|קוצנים מהמין ''Squalus mitsukurii'' בים בהוואי
[ממוזער|[קוצן פסיפי.]]
**קוצן** (שם מדעי: *Squalus*) הוא סוג טקסונומי של דגים המשתייכים לעל-הסדרה דמויי כריש. הקוצנים הם מהנפוצים שבכרישי חופי הים התיכון, מאזור החוף ועד לעומק של כ-100 מטר. שמם ניתן להם בשל קוץ גדול המזדקר לפני שני סנפירי הגב.
צבעו של הקוצן חום בהיר, וגחונו בהיר. גודלו מגיע עד 1.2 מטרים.
הקוצן הוא דג קרקע, הניזון מבעלי חיים אחרים.

## רבייה
לזכר הקוצן איבר חיצוני מיוחד, המשמש להעברת הזרע אל תוך פתח המין של הנקבות.
הפריית הביצים הבשלות היא אפוא פנימית, והריון הנקבה נמשך 22 חודשים.
מספר הולדות המתפתח ברחמה של נקבה אחת הוא 6-11, וגודלם בעת ההשרצה 25-35 ס"מ.
רביית הקוצנים מתרחשת כל חודשי השנה, ואינה מוגבלת לעונה מסוימת.
לקראת ההשרצה מתקרבת הנקבה למים הרדודים שליד החוף.

## כמזון
בארצות רבות השוכנות לחופי הים התיכון נאכל בשר הקוצנים, ומכבדיהם מכינים שמן דגים.

## מינים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:קוצניים (כרישים)
קורייר ואייבס

250px|ממוזער|שמאל|"התבערה האיומה בספינת הקיטור לקסינגטון, 13 בינואר 1840"
250px|ממוזער|שמאל|מראה כפרי
[250px|ממוזער|שמאל|[קריקטורה בשחור לבן, שחקני ביליארד ונשיקה]]
[250px|ממוזער|שמאל|[קרב גטיסברג]]
**קורייר ואייבס** (באנגלית: **Currier & Ives**) הייתה החברה המצליחה ביותר להדפסי ליתוגרפיה בארצות הברית. החברה פעלה בין השנים 1834 עד 1907 וייצרה למעלה ממיליון הדפסים. ההדפסים, שהיו זולים יחסית לציורי שמן, היו תמונות מקובלות שנתלו על קירות בבתים רבים בארצות הברית ובבריטניה. ההדפסים כללו שכפול (רפרודוקציה) של ציורי שמן ויצירות מקוריות בשלל נושאים, בהם סצנות היסטוריות (הידועה בהן היא סדרת מלחמת האזרחים האמריקנית ותמונת רצח אברהם לינקולן), תמונות מחיי הכפר (מראות של עבודות חקלאיות, ציד, דיג וכו'), חיי הים והספנות (ציד לווייתנים, ספינות שונות), מראות מן המערב הישן של אמריקה (נהר מיסיסיפי, מסילות ברזל בערבה, כריית זהב), ניו יורק וסביבתה (חיים עירוניים, נופי נהר הדסון), תמונות קומיות (קריקטורות פוליטיות, בדיחות מצוירות), כרזות (כולל כרזות בחירות) ועוד. בתחילה היו ההדפסים בשחור-לבן ונצבעו ידנית, אך עם התקדמות הטכנולוגיה החלה החברה להפיק גם ליטוגרפיות צבעוניות.

## תולדות החברה
נתנאל קורייר החל לעבוד כבר בגיל 15 כפועל בסדנת הדפסים בבוסטון. ב-1833 עבר לפילדלפיה ושנה לאחר מכן הצטרף לסדנה בשותפות עם מדפיס ניו יורקי בשם סטודרט (Stodart). השותפות, שנקראה Stodart & Currier, שרדה כשנה. בין השנים 1835–1856 ניהל קורייר את סדנת ההדפסים "N. Currier, Lithographer", שיצרה בעיקר ליטוגרפיות של אירועים חדשותיים ומן ההיסטוריה הקרובה. ההדפס "התבערה האיומה בספינת הקיטור לקסינגטון, 13 בינואר 1840" (Awful Conflagration of the Steam Boat Lexington) זיכה את קורייר בדף שבועי בעיתון הסאן הניו יורקי.

ב-1857 הזמין קורייר את מנהל החשבונות של החברה, ג'יימס מריט אייבס James Merritt Ives (1824–95), להיכנס עמו לשותפות ומינה אותו למנכ"ל החברה, תוך יצירת המותג Currier & Ives. אייבס היה בעל תפיסה עסקית והבנה של טעם הקהל. הוא הוביל מודרניזציה הן בתחום הניהול והן בתחום ההפקה המתועשת של ההדפסים, על ידי הכנסת טכנולוגיות ייצור המוני ומכונות הדפסה המופעלות בקיטור, ובכך הוזיל את המוצר והפך אותו למוצר צריכה. כך הפכה החברה ליצרנית ומשווקת הדפסים לציבור ושיווקה את עצמה תחת הסיסמה "המרכז להדפסים זולים ועממיים" (The Grand Central Depot for Cheap and Popular Prints).

החברה העסיקה אמנים, שעשו להם שם לאחר מכן. בשנת 1866 שכרו שלוש קומות בבנין בפילדלפיה. קורייר נפטר ב-1888 ואייבס שבע שנים אחריו, אך בניהם המשיכו להפעיל את החברה, עד שחוסלה ב-1907, עקב כניסת טכנולוגיית דפוס אופסט ועליית הפופולריות של הצילום.

## לקריאה נוספת

* LeBeau, Bryan F., **Currier and Ives: America Imagined**, Smithsonian, 2001 


## קישורים חיצוניים

* אתר קרן קורייר ואייבס
* סנדת ההדפס של פילדלפיה
* "Currier & Ives" Opens at Kennedy Museum of Art 
* Currier & Ives, Popular Masters of 19th-Century Lithography, הניו יורק טיימס, 7 ביוני 1998
* קורייר ואייבס, Answers.com
* מאמרים באתר Traditional Fine Arts Organization
* 

### גלריות וירטואליות
* רשימת יצירותיהם, ספריית הקונגרס
* גלריית יצירותיהם
* גלריה קטנה מיצירותיהם

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: תרבות
קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:מדפיסים
קטגוריה:ציור אמריקאי
המכון לחקר המשפט העברי

**המכון לחקר המשפט העברי ע"ש ישראל מץ** הוא מרכז למחקר והוראה של המשפט העברי הפועל ליד הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, על פסגת הר הצופים.

המכון נוסד בשנת 1963, ביוזמת המשנה לנשיא בית המשפט העליון (בדימוס)  פרופ' מנחם אלון, והוא פועל לשילוב דרכי המחקר במשפט העברי עם המחקר הקלאסי במדעי היהדות.

בהוצאת המכון פורסמו ספרים ומחקרים רבים, ביניהם מפעל מפתוח ספרות השו"ת בתקופת הראשונים ושנתון המשפט העברי המשמש במה למחקרים בנושא. 
 
בראש המכון עומד כיום פרופ' בני פורת.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: הפקולטה למשפטים
קטגוריה:קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים
קטגוריה:מכוני מחקר בנושא יהדות
קטגוריה:מכוני מחקר בישראל
קטגוריה:משפט עברי
ארכף אדום-ראש

**ארכף אדום-ראש** (שם מדעי: *Rhynchocyon petersi*) קרוי גם **סנג'י שחור** הוא מין של חדף פיל במשפחת חדפי פיל (Macroscelididae) ובסוג ארכף גדול החי במזרח אפריקה. זהו הארכף הססגוני ביותר במשפחת חדפי הפיל.

## תיאור
הארכף אדום-הראש הוא מהגדולים שבחדפי הפיל: אורך ראשו וגופו 22–27 ס"מ, אורך זנבו 25 ס"מ, ומשקלו 482–595 גרם. רגליו האחוריות ארוכות יותר מהקדמיות. צבע פרוותו שחור, ראשו ופלג גופו הקדמי בצבע חום אדמדם-ערמוני וחוטמו דק וארוך וצבעו כתום. יש לארכף זה עיגול לבן מסביב לעיניו ואילו אוזניו, זנבו וקצה חוטמו בצבע ורדרד-לבן.

כשאר החדפי פיל, הארכף אדום-הראש נמצא רק ביבשת אפריקה, והוא תת-אנדמי (מוגבל לאזור מסוים המצוי בטריטוריה של מספר מדינות) לטנזניה ולדרום מזרח קניה. 

בית גידולו כולל יערות נשירים ויערות טרופים, ולעיתים גם שטחים חקלאיים נטושים. שני בני הזוג מגינים על שטחם המשתרע על 1-1.7 דונם, ובונים עד כ-עשרה קינים המשמשים למקלט.

אף על פי שהארכפיים הם בעלי חיים מונגמיים, בדרך כלל הם יחיו בנפרד והזכר גם אינו משתתף בטיפול הצאצאים. 

הארכף אדום-הראש פעיל בשעות היום ומבלה את זמנו בחיפוש אחר מזון. בעזרת חוטמו הארוך הוא מחטט בפסולת וצמחייה כדי להגיע למזונו האהוב - חיפושיות, נמלים, זבובים וחסרי חוליות אחרים. לארכף חוש ריח טוב, ומדי כמה שניות הוא עוצר ומרחרח את האוויר כדי לוודא שלא נשקפת לו סכנה. בין טורפיו נמנים עופות דורסים ונחשים, ולכן מדי פעם הוא יביט למעלה או למטה כדי לראות אם נשקף לו איום. כאשר הארכף חש בסכנה הוא ימלט במהירות למאורתו או לקן אחר שהכין למקרה חרום, ולעיתות צרה הוא גם מכין מראש רשת שבילים מסועפת על ידי ניקוי פסולת ועלים. 

מצבו של הארכף אדום-הראש מוגדר על ידי IUCN בקטגוריית השימור "**פגיע**" (VU), בשל הרס בית גידול למטרות חקלאיות. באזורים מסוימים בהם יש מחסור באוכל הארכפיים אדומי-הראש עלולים להיות ניצודים לאכילה. עד שנת 2006 מצבו היה מוגדר כמין ב**סכנת הכחדה** (EN). קיימים גרעיני רבייה בגני חיות בצפון אמריקה המשחררים ארכפיים לטבע, וכמו כן קיימים מספר אזורים מוגנים בהם הוא יכול לחיות ללא הפרעה.

תוחלת חייו של הארכף אדום-הראש 4–5 שנים.
## גלריה

Black and rufous giant elephant-shrew (Rhynchocyon petersi).jpg |ארכף אדום-ראש מחטט באדמה כדי למצוא מזון.
Rhynchocyon petersi from side.jpg |ארכף אדום-ראש בגן חיות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'וזה ויסנטה ברבוסה דו בוקאז'
קטגוריה:חדפי פיל
קטגוריה:קניה: יונקים
קטגוריה:קניה: בעלי חיים  אנדמיים
קטגוריה:טנזניה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:טנזניה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1880
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם האפריקאים
לזולה

**לזולה** (שם מדעי: *Cercopithecus lomamiensis*) הוא מין מקופי העולם הישן, שנתגלה בשנת 2007 (אושר בשנת 2012) בלומאמי באסין שבקונגו. זהו מין הקוף החדש הראשון שנמצא מאז שנת 1984.

הלזולה חי ביערות הגשם של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, טווח המחיה שלו הוא בין הנהרות לומאמי וטשופה שבמרכז המדינה. הוא נתפס לראשונה בשנת 2007 בסמוך לכפר אופלה. מאז הלכידה הראשונה הוא נצפה שוב בבר.
הקוף נמצא בסכנת הכחדה עקב בירוא יערות.

הלזולה ניזון בעיקר מפירות, עלים ופרחים.

## לקריאה נוספת

* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטוני טוסי
קטגוריה:גנונים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2012
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם האפריקאים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: בעלי חיים אנדמיים