open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בית התנ"ך

**בית התנ"ך** היה מוזיאון ממצאים ארכאולוגיים, עבודות אמנות, מזכרות ואספנות הקשורים למורשת התנ"ך ולימודה, ששכן בבית דיזנגוף.

## היסטוריה
בבית דיזנגוף פעל במשך שנים מוזיאון תל אביב לאמנות. זמן מה לאחר חנוכת המשכן החדש של המוזיאון, באפריל 1971, עוד המשיך המוזיאון להציג בבית דיזנגוף, אולם במהרה הבניין הועבר לממשלה ונזנח. לאחר שעמד מספר שנים בשממונו הוא הועבר לידי עמותת התנ"ך שפתחה בו את בית התנ"ך.

"בית התנ"ך" נוסד בשנת 1974 בשתי הקומות העליונות של בית דיזנגוף (מעל היכל העצמאות) ביוזמתו של ראש ממשלת ישראל לשעבר דוד בן-גוריון תחת השם "מוזיאון בית התנ"ך", בשיתוף עם החברה לחקר המקרא, שעל שכמה הוטלה הנהלתו המדעית. הוצגו בו ממצאים ארכאולוגיים ועבודות אמנות שונים אשר סיפרו את סיפורו של התנ"ך ותולדות עם ישראל בתקופתו. בין המוצגים שהוצגו בתערוכות היו ספרי תנ"ך בשפות שונות (בהן אמהרית, שפת יורובה מניגריה, קוריאנית, יפנית קלאסית, פרסית, קיקויו מקניה, וארצות נוספות, ספרי תנ"ך עתיקים, ביניהם דוגמאות מכתר ארם צובא - כתב היד העתיק ביותר (המאה ה-10) של תנ"ך שלם, התנ"ך הקטן ביותר בעולם, יצירות אמנות הקשורות לתנ"ך, מכתבים מבוילים וחתומים מערים בארצות תבל ששמן מוזכר בספר הספרים, פריטים ארכאולוגיים הנוגעים למקרא ודגם בית המקדש השני. כמו כן התקיימו במקום תערוכות מתחלפות בנושאי יודאיקה ומקרא, ונערכים הרצאות וסיורים בנושאי מקרא. במקום היו כמה ספריות שעניינן התנ"ך וארץ ישראל.

המוזיאון הופעל על ידי חברי "העמותה לחקר התנ"ך", בהם דני אופיר, בלהה הלפרין, דליה אגמון ואלחנן אבידור, על ידי מתנדבים, ללא תמיכה עירונית. גופים שונים כגון עיריית תל אביב ומינהל מקרקעי ישראל, הטילו את האחריות לתפעול הבית על זולתם. תחזוקת הבית הייתה מצומצמת, ובמפת העיר ואתריה ההיסטוריים שפרסמה העירייה ב-2006 לא הופיע בית דיזנגוף והמוזיאונים שבו. עם זאת, הוא נחשב מבנה לשימור של המועצה לשימור אתרים. בחורף 2012, עם כניסתו לפועל של "חוק בית העצמאות", יצא "בית התנ"ך" מבית דיזנגוף. חלק מפריטיו הועברו אל שטחה של אוניברסיטת בר-אילן, חלק אל "היכל שלמה" בירושלים וחלק אל מחסנים.

בית התנ"ך העולמי – תוכנית בת כחצי מאה, שמעולם לא מומשה – מתוכנן לקום בעתיד בירושלים.

## ראו גם
* היכל העצמאות (ישראל)

## קישורים חיצוניים
* בית התנ"ך באתר מדריך למוזיאונים בישראל
* 
* אלי אשד, מדוד בן ישי ועד דוד בן-גוריון - 40 שנות בית התנ"ך, בבלוג "המולטי יקום של אלי אשד", 21 באפריל 2010
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:התנ"ך בישראל
קטגוריה:ישראל: מוזיאונים שנסגרו
קטגוריה:שדרות רוטשילד
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים לשימור
קטגוריה:תל אביב-יפו: מוזיאונים
מגדל מנהטן

**מגדל מנהטן** הוא מגדל מגורים הנמצא בפארק צמרת בצפון תל אביב. הוא אוכלס בתחילת שנת 2010.

## מאפיינים
שטח המגרש עליו ניצב המבנה הוא 5.5 דונם והוא נרכש תמורת סכום של 29 מיליון דולר. המבנה מתנשא לגובה של 142.17 מטרים ובו 40 קומות. מתחת למבנה נחפרו שלוש קומות המיועדות לחניה. במגדל ישנן 177 יחידות דיור, וכן בריכת שחייה, חדר כושר ומתחם ספא. כ-150 מהדירות נמכרו עוד בטרם החלה הקמת הבניין. המגדל תוכנן על ידי משרד יסקי מור סיון אדריכלים.
בשנת 2010 צולמה ושודרה הסדרה "אחד העם 101", שבחלקה צולמו פרקים בדירה בקומה ה-32 של הבניין.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

מנהטן, מגדל
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אברהם יסקי
מנהטן
מחוזות פרגוואי

מבחינה מינהלית פרגוואי מחולקת ל-17 מחוזות (departamento, דפרטמנט) ומחוז הבירה (distrito capital). בראש כול מחוז עומד מושל שנבחר בבחירות ישירות. המחוזות מחולקות לנפות.

שמאל|250px|ממוזער|מפת מחוזות פרגוואי

## קישורים חיצוניים

* נתוני מפקד אוכלוסין 2022
* תוצאות בחירות מושלי מחוזות

קטגוריה:פרגוואי: חלוקה מנהלית
פארגוואי
האנדרטה למייסדי העיר תל אביב

[שמאל|ממוזער|250px|[מייסדי שכונת אחוזת בית|מייסדי וראשוני בוניה של שכונת אחוזת בית]]
שמאל|ממוזער|250px|הבריכה והמזרקה שליד האנדרטה
250px|ממוזער|שמאל|בית הוועד
**האנדרטה למייסדי העיר תל אביב** היא אנדרטה הנמצאת במרכזה של שדרות רוטשילד בלב העיר תל אביב, מול בית דיזנגוף. הוקמה בשנת 1949, במלאת 40 שנה להקמת שכונת אחוזת בית.

האנדרטה למייסדי העיר תל אביב הוקמה בנקודה הסמלית שבה נערכה הגרלת המגרשים על ידי עקיבא אריה וייס ביום ייסודה של אחוזת בית. בנקודה זו עמד גם מגדל מים קטן ובו "בית הוועד" ששימש כבית העירייה הראשון, עד שעבר בשנת 1925 למשכן חדש בכיכר ביאליק (ומאוחר יותר לבית עיריית תל אביב ברחוב אבן גבירול). בקִדמת האנדרטה בריכת נוי אשר נועדה לסמל, בין השאר, את אותו מגדל מים ואת טבורה של העיר העברית.

## תיאור האנדרטה
על האנדרטה חקוקים שמות מייסדי העיר תל אביב ובצדה האחורי (בתמונה) תבליט, שנעשה על ידי הפסל אהרן פריבר, ובו שלוש שכבות המציגות שלושה שלבים בהתפתחות העיר, מלמטה למעלה: 
* כיבוש החולות בעבודת כפיים קשה. בחלק זה מופיעות גם חיות בר ובעיקר הדיונות שיושרו עם הקמת אחוזת בית. השדרה הראשית בעצמה, צמחה בזכות היותה ואדי קטן בין הדיונות שיושר בעבודה זו.
* תקופת אחוזת בית והבתים הראשונים של העיר: בתים נמוכי קומה לאורך רחוב הרצל שבקצהו בניין הגימנסיה העברית "הרצליה". בחלק זה ניתן לראות גם את בית דיזנגוף, כפי שנראה במקור לפני ששופץ, ואת מכון המים.
* בחלק העליון נראית תל אביב של אז (שנות ה-40) הכוללת מבחר בניינים בסגנון הבינלאומי ובסגנון האקלקטי. בין מבנים אלו נראים בבירור קולנוע מוגרבי, כיכר צינה דיזנגוף, בית הבימה ובית הכנסת אוהל מועד. על רקע תל אביב נראה כבר קו רקיע של בניינים רבי קומות אליה צפתה העיר לעתיד.

מתחת לתבליט מופיע הפסוק "עוד אבנך ונבנית בתולת ישראל" () המופיע גם בסמל העיר תל אביב.

## חנוכת האנדרטה
לאחר התלבטויות רבות לגבי תאריך חנוכת האנדרטה היא נחנכה על ידי ראש העיר ישראל רוקח בשושן פורים, 23 במרץ 1951, יום הולדתו ה-90 של מאיר דיזנגוף, ולא ביום הגרלת המגרשים. הקטע במרכז השדרה שבו נמצאת האנדרטה נקרא "כיכר המייסדים", אולם רק בשנת 2005 הוצב שלט המעיד על כך.

## לקריאה נוספת
* גילה אוריאל, **ימים של זהב: תל אביב-יפו ה'תרס"ט – ה'תשנ"ט**. תל אביב: י. גולן, תשנ"ט, 1999, ע' 26.
* אורי דביר, **נקודת חן: תל אביב-יפו**. תל אביב: מודן, 1991, ע' 106.
* שולה וידריך ועופר רגב (עורכים), **בולוואר, שדרות רוטשילד בתל אביב: האנשים, החומר והרוח**. תל אביב: רמות – אוניברסיטת תל אביב, תשנ"ט, 1999, ע' 67.
* עופר רגב, **טיול קטן בעיר גדולה**. תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ט, 1999, ע' 117.
* **תל אביב ואתריה**. ירושלים: אריאל, 1987, ע' 192.

## קישורים חיצוניים

* האנדרטה באתר עיריית תל אביב-יפו
* אילן שחורי (באתר "תל אביב שלי"), 60 או 66. כמה משפחות  באמת ייסדו את שכונת "אחוזת בית" והעיר תל אביב? סיפורה של אנדרטת מייסדי העיר תל אביב 
*  טקס הסרת הלוט מעל האנדרטה למייסדי העיר תל אביב, אפריל '''1951''', באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים

*1
מייסדי העיר תל אביב
מייסדי העיר תל אביב
אנדרטה, מייסדי העיר תל אביב
אנדרטה, מייסדי העיר תל אביב
אנדרטה, מייסדי העיר תל אביב
לובנה אזאבל

**לובנה אַזַאבַּל** (בצרפתית: **Lubna Azabal**; נולדה ב-15 באוגוסט 1973) היא שחקנית קולנוע בלגית, זוכת פרס ג'יני ושלושה פרסי מגריט (האוסקר הבלגי). 

## ביוגרפיה
אזאבל נולדה בבריסל שבבלגיה לאב מרוקאי ולאם ספרדייה. בתום לימודיה ב-Conservatoire royal of Brussels החלה את דרכה כשחקנית תיאטרון. ב-1998 החלה לשחק בסרטים קצרים, ביניהם הסרט "J'adore le cinéma". בשנת 1999 שיחקה בתפקיד הקולנועי הראשון שלה, בקופרודוקציה תוניסאית-צרפתית בשם "Les Siestes Grenadine", מאת הבמאי מחמוד בן מחמוד. 

ב-2001 שיחקה אזאבל בסרטו של הבמאי הצרפתי המוערך אנדרי טשינה, בסרט "Loin" (שפירושו: רחוק), שהיה מועמד לפרס אריה הזהב בפסטיבל ונציה. כן שיחקה בסרטו של מיכאל דביל "Almost Peaceful", שהיה גם הוא מועמד לפרס "אריה הזהב". בשנת 2002 שיחקה בסרט "אראם" של הבמאי רוברט קשישיאן, סרט זה זכה בפסטיבל מינכן והכניס את אזאבל לרשימת השחקניות הצעירות המבטיחות באירופה. בשנת 2003 שיחקה בסרטו של נביל אייאש, "A Minute of Sun Less", ובשנת 2004 בסרט "ויוה אלג'ריה", שהיה מועמד לפרס בפסטיבל סלוניקי. ב-2004 שיחקה בסרטו של הבמאי טוני גטליף, "הגולים", שזכה בפסטיבל קאן בפרס הבמאי הטוב ביותר.

אזאבל נודעה בעיקר עבור משחקה בסרט "גן עדן עכשיו" של הבמאי הפלסטיני האני אבו אסעד ב-2005, סרט שהיה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית הסרט הזר, וזכה בפרס גלובוס הזהב. ב-2007 שיחקה בסרט הישראלי "זרים" של ארז תדמור וגיא נתיב, שהשתתף בפסטיבל סאנדנס ובפסטיבל טרייבקה. על תפקידה בסרט "זרים" זכתה אזאבל בפרס השחקנית המבטיחה בפסטיבל ירושלים לשנת 2007. באותה שנה גם שיחקה בסרט "24 בארים", של הבמאי ג'ליל לספרט, ובתפקיד אורח בסרט האקשן של הבמאי רידלי סקוט, "גוף השקרים". בשנת 2011 כיכבה בתפקיד הראשי בסרט הדרמה הקנדי "האישה ששרה", עליו זכתה אזאבל בפרס ג'יני לשחקנית הראשית טובה ביותר. בהמשך השנה כיכבה לצד בן פוסטר הסרט הדרמה האמריקאי "*Here".*  

אזאבל הופיעה בתפקיד מרכזי בסדרת הטלוויזיה "The Honourable Woman", המתרחשת בלונדון, ירושלים ועזה.

בשנת 2016 גילמה את דמותה של ליזבת' בסדרת הטלוויזיה הצרפתית "טרפליום" של ערוץ Arte.

בשנת 2018 שיחקה בסרט הקולנוע הישראלי "תל אביב על האש" בבימוי סאמח זועבי. שיחקה גם בסרט המקראי בהפקה אמריקאית-בריטית "מריה מגדלנה" בכיכובה של רוני מארה. שיחקה גם בתפקיד הראשי בסרט "סופיה", של הבמאית מריאם באנמ'ברק-אלויסי והתארחה בסדרת הטלוויזיה הצרפתית-בלגית-גרמנית "נהרות הארגמן". 

בשנת 2021 גילמה את אניסה בסדרת הפשע והפעולה "שודדים: הסדרה" בהפקת נטפליקס לצד השחקן הצרפתי סלים קשיוש. 

בשנת 2022 כיכבה לצדו של סאלח בכרי בסרט הדרמה המרוקאי "הקפטן הכחול", בבימויה של מרים טוזאני (אנ'), על פי תסריט מאת נביל עיוש. באותה שנה כיכבה בסרט הדרמה "Rebel" של צמד הבמאים הבלגיים-מרוקאיים עאדיל אל ערבי ובילאל פלאח (אנ').

בשנת 2024 שיחקה במותחן הפשע "Maldoror" את מיס סנטוס לצדו של פליקס מריטו. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה בלגיות
קטגוריה:זוכי פרס ג'יני
קטגוריה:בלגים ממוצא מרוקאי
קטגוריה:אישים ממוצא ספרדי
קטגוריה:בלגיות שנולדו ב-1973
יעקב אלחנן ליטוינסקי

שמאל|ממוזער|250px|בית ליטוינסקי ברחוב אחד העם
**יעקב אלחנן ליטוינסקי** (אודסה, 1852 - תל אביב, 12 באוקטובר 1915) היה סוחר ופעיל ציוני, אח במסדר "הבונים החופשיים", וממייסדי תל אביב.

## תולדות חייו
ליטוינסקי נולד בעיר אודסה שבאוקראינה (אז באימפריה הרוסית) בשנת 1852 לאביו משה הלוי. למד הן חינוך יהודי מסורתי והן חינוך כללי. כשבגר התחתן והיה מראשוני המצטרפים לאגודת חובבי ציון בעירו. בשנת 1880 התאלמן, חיסל את עסקיו ועלה לארץ ישראל.

עם עלייתו השתקע ביפו ונשא לאישה את בלינדה (שרה בילה) פינקלשטיין (בתו של יו"ר הקהילה היהודית בבורדו, אריה לייב פינקלשטיין). ניסה להקים טחנת קמח בעזה, אך נכשל, חזר ליפו, והקים בית חרושת לסבון. ב-1886 רכש קרקע בראשון לציון אך לא הצליח כחקלאי וחזר ליפו. הוא השתלב בעסקי העץ של הביל"ויי יעקב הרצנשטיין וייצר חביות עבור תעשיית היין שהחלה לשגשג במושבות הברון. כן רכש אדמות בשרון עליהם הוקמו לימים הקיבוצים געש ושפיים.

בשנת 1909 הצטרף לאגודת אחוזת בית לקראת ייסוד תל אביב, והיה למייסד המבוגר ביותר של העיר החדשה. בהגרלת המגרשים זכה במגרש ברחוב אחד העם 22 עליו בנה בית-מידות, מן הגדולים והמפוארים בתל אביב הקטנה. בביתו פעלה לשכת הבונים החופשיים "ברקאי" והבית שבנה עתיר סמלים של הבונים החופשיים.

ליטוינסקי נפטר בד' בחשוון תרע"ו, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.

## האחים ליטוינסקי
בניו, מוריס (משה), אמיל (עמנואל) וריימונד עזבו את ארץ ישראל למצרים בעת גירוש יפו (1914), שם התוודעו לברון פליקס דה מנשה, בתיווכו עסקו במסחר ענף ואף היו ספקים לצבא הבריטי. עם חזרתם של מוריס ואמיל לארץ בתום מלחמת העולם הראשונה (ריימונד נסע לצרפת), רכשו אדמות בשרון ובתל אביב ובהן 1,700 דונם מאדמות הכפר סקיה עליהם הוקם מתחם תל ליטוינסקי (תל השומר), שם התכוונו להקים עיר על שם אביהם.

ריימונד, הצעיר שבבנים, חי כרווק בפריז ונפטר בשנת 1956. מוריס נפטר ב-1952 ואמיל נפטר בשנת 1962.

## קישורים חיצוניים
* בלינדה ויעקב אלחנן ליטוינסקי באתר מייסדי תל אביב
* שרה בילה פינקלשטיין ויעקב אלחנן ליטוינסקי עדת ראשון לציון
* 
* מרדכי נאור, עמית לוינסון, **[http://www.lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=12794 מי היו 66 מייסדי תל אביב?]**, תל אביב בראשיתה : 1909-1934 : מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר, יד יצחק בן-צבי 1984. באתר מט"ח

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:יפו: אישים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:חברי הבונים החופשיים בארץ ישראל
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1852
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1915
מחוזות פרו

פרו מחולקת מבחינה מנהלית ל-26 יחידות: 25 מחוזות (Región, רחיון) ועיר הבירה. (חלוקה זו נכנסה לתוקף בשנת 2002; לפני זה המדינה הייתה מחולקת ל-Departamento). השינוי שבוצע בשנת 2002 פיצל את מחוז לימה, לא נגע בגבולות של יתר היחידות המינהליות, אך שינה את הסמכויות של הממשל המקומי.

המחוזות מחולקים לנפות.

שמאל|250px|ממוזער|מפת מחוזות פרו

## קישורים חיצוניים

* נתוני מפקד אוכלוסין, 2022

*
מחוזות
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
תורן

[שמאל|ממוזער|220px|[דגל המרד הערבי מתנוסס בראש תורן עקבה, התורן השני בגובהו בעולם (שאינו נתמך)]]
[שמאל|ממוזער|220px|התורן הגבוה בעולם, 160 מטרים גובהו, ועליו מונף [דגל קוריאה הצפונית]]
**תורן** הוא מוט המשמש להנפת דגל.

מקורו ההיסטורי של התורן הוא כפי הנראה, תלייתם של דגלים על רמחים או כידונים על מנת להבליטם בשדה הקרב.

חשיבות רבה ניתנת לאופן תליית הדגל על התורן:
*בדגלים שאינם סימטריים יופיע הצד החשוב יותר כשהוא קרוב לתורן. בדגל צרפת למשל, יופיע תמיד הצד הכחול כשהוא קרוב לתורן. הבלאזון של הדגל תמיד יתאר אותו כך שהצד החשוב יראה משמאל, והוא הצד החשוב יותר. בדגלים שהם סימטריים ביחס לציר האורך שלהם, כדוגמת דגל קנדה ודגל ישראל אין הבדל באופן ההנפה.
* כאשר מניפים מספר דגלים, לרוב, יונף דגל המדינה על התורן הגבוה ביותר, ובמספר מדינות קיימים חוקים האוסרים על הנפת דגל נוסף על אותו התורן.
* הנפת הדגל בחצי התורן היא סימן מוסכם לאבל.

הנוהג הצבאי הוא, שבכל בסיס צבאי, יונף הדגל מדי בוקר ויקופל בערב. בצה"ל נהוג כי אין מורידים את הדגל ביום שישי ואין מניפים אותו בשבת בבוקר, זאת למניעת חילול שבת.

לרוב, מוסדות ציבור ומבנים השייכים לממשלה יציגו את הדגל כשהוא מתנוסס על תורן. פעמים רבות, אזרחים העושים שימוש בדגל אינם משתמשים בתורן אלא תולים את הדגל על גבי מתקן מקובע.

תרנים עשויים לרוב מעץ או ממתכת. לתרנים שלא ניתן להגיע לראשם בקלות, מחברים לרוב מערכת של גלגלות על מנת שיהיה ניתן להניף את הדגל בעזרתם.

בניית תרנים גבוהים במיוחד היא משימה מורכבת בתחום ההנדסה האזרחית. בארצות הברית, פרסם מכון התקנים האמריקני תקנים לבניה של תרנים גבוהים.

התורן הגבוה בעולם נמצא בקוריאה הצפונית וגובהו 160 מטרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דגלים
קטגוריה:מבנים לפי סוג
קטגוריה:מוטות
אריה זילבר

**אריה זילבר** (לטביה, 1877 – מצרים, 1936) היה צייר ממייסדי תל אביב.

## קורות חייו
זילבר עלה לארץ ישראל בשנת 1907. בארץ פגש בשרה לבית לויטין, שעלתה באותה שנה מסמולנסק, והשניים נישאו. שרה עבדה כתופרת ופרנסה את הזוג, שעה שאריה זילבר צייר בביתו ולא עבד לפרנסתו. למרות שהיה חסר כל כמעט, הצטרף לאגודת אחוזת בית שרוב חבריה היו סוחרים אמידים או בעלי מקצוע וקיבל הלוואה מבנק אפ"ק, בערבות יתר החברים באגודה. את בית משפחתו, על המגרש שהגריל בשדרות רוטשילד 15 בנה בצוותא עם אליהו בריסקר, הספר הראשון של תל אביב.

בגירוש תל אביב, בזמן מלחמת העולם הראשונה, ירדה משפחת זילבר, כמו חלק מיהודי תל אביב, למצרים. אולם אריה זילבר לא שב לארץ אלא נשאר במצרים ועבד כצייר שלטים. ב-1936 ביקש לעלות חזרה, אך נפטר במצרים.

בתו, שולמית, הייתה כנרת, ובנו, בן עמי זילבר, היה הכנר הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. אשתו של בן עמי הייתה הזמרת ברכה צפירה, ובנם, נכדו של אריה, הוא הזמר אריאל זילבר.

## קישורים חיצוניים
* זילבר אריה  באתר מייסדי תל אביב
* מרדכי נאור, עמית לוינסון, **[http://www.lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=12794 מי היו 66 מייסדי תל אביב?]**, תל אביב בראשיתה : 1909-1934 : מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר, יד יצחק בן-צבי 1984. באתר מט"ח

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:ציירים ביישוב
אריה
קטגוריה:יהודים לטבים
קטגוריה:יהודים מצרים
קטגוריה:מגורשי תל אביב
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1877
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1936
דרך שלמה

[ממוזער|שמאל|250px|דרך שלמה במפגשה עם [דרך קיבוץ גלויות]]
**דרך שַלְמָה** (ידועה גם כ**דרך סלמה** או **רחוב סלמה**) היא דרך מרכזית בעיר תל אביב-יפו, המתחילה במתחם **חצרות יפו** ומדרחוב בת עמי ליד אולם נגה ביפו ומסתיימת בדרום תל אביב. בעבר הייתה ראשיתה של הדרך ההיסטורית יפו-לוד וחיברה את יפו עם הכפר הערבי סָלָמֶה, ממזרח לעיר והייתה גבולה הדרומי של העיר תל אביב.

## היסטוריה
**דרך שלמה**  (או דרך סלמה) החלה במעגל תנועה בפינת שדרות ירושלים שנקרא בשם: "כיכר סלמה" שהיה למעשה "העתק מוקטן" של כיכר דיזנגוף בתל אביב ומשם המשיכה מזרחה אל הכפר הערבי שנקרא באותו השם. הבניין הראשון שהוקם באותה כיכר (שדרות ירושלים 11 פינת סלמה 2) שימש בתור חניון ותחנת יציאה עבור כירכרות ממנה יצאו אל כמה מקומות ברחבי הארץ.

כיכר השעון נבנתה בשנת 1906 כמרכז שלטוני אזורי של האימפריה העות'מאנית. כאמור, חיברה דרך שלמה בין הכפר סלמה ששכן באזור ליפו. לאחר פרעות תרפ"א ומאורעות תרפ"ט שימשה דרך שלמה כקו הגבול בין יפו ליישוב העברי בתל אביב. בשנת 1927 הוקם בדרך שלמה משק הפועלות הראשון על מנת לשמש כמרכז הכשרה לעולות לעבודה בחקלאות ובעת הקמת שכונת התקווה ב-1935 שימשה דרך שלמה כדרך הגישה העיקרית לשכונה.

במהלך מלחמת העצמאות בוצעו מתקפות כלפי השכונות הדרומיות מהכפר סלמה שריכז אליו כנופיות מהאזור . המתקפות נבלמו על ידי כוחות ההגנה ותושבי הכפר נטשו אותו במהלך המלחמה. לאחר קום המדינה שונה שם הכביש לדרך שלמה במטרה לשוות לו ציביון יהודי יותר, אך השם העברי לא נקלט.

לאחר קום המדינה שונה שמו של הכביש ל**רחוב 310** ולאחר מכן לדרך שלמה, על שם הכפר שַׁלְמָה, ששכן ככל הנראה בסמוך ליפו, ואשר נזכר בספר חשמונאים א':

הקטע המערבי של הדרך מכיכר השעון עד שדרות ירושלים נקרא כיום רחוב **מרזוק ועזר**, על שם שניים מנידוני קהיר. מזרחה משם עוברת הדרך ליד בניין מטה משטרת תל אביב ע"ש רב ניצב דוד קראוס של משטרת ישראל, במקום שבו עמדה לפני כן שלוחת המטה של משטרת ישראל, ומסתיימת ליד התחנה המרכזית החדשה של תל אביב בפינת רחוב לבנדה. את הדרך חוצים הרחובות הראשיים: דרך קיבוץ גלויות, רחוב הרצל, רחוב עליה/שוקן ושדרות הר-ציון. ברחוב שלמה מספר מקומות בילוי כגון מועדון ההופעות "סאבליים", המועדון למוזיקה שחורה "ג'י-ספוט", מועדון הריקודים "קו מילניום" ו"אקטיבי" שנפתח במקומו לאחר סגירתו, מועדון הבארבי שעבר מרחוב שלמה בשנת 2001, וכן מקומות בילוי נוספים בסמטאות היוצאות מהרחוב.

הבנייה באזור זה מאופיינת במבנים עתיקים שנשתמרו מתקופות מוקדמות יחד עם בניינים מודרניים. כשאר שכונות דרום תל אביב מאופיין האזור בהזנחה.

תחנת דנקל בשדרות ירושלים סמוך למפגשן עם דרך שלמה, שהחלה לפעול באוגוסט 2023, קרויה "תחנת שלמה (סלמה)".

## ראו גם
* רחובות תל אביב-יפו
* כפר שלם
* מבצע חמץ
[שמאל|ממוזער|250px|הקצה המזרחי של דרך סלמה, מבט מערבה. במקום בו ניצבת כיום [התחנה המרכזית החדשה של תל אביב היה בעבר פרדס ובסמוך לו בית באר. בית זה נגדם עם בניית התחנה, ודרך סלמה הוסטה כך שהיא עוברת דרך חורבותיו]]

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

שלמה, דרך
קטגוריה:פלורנטין
קטגוריה:שכונת שפירא
ציפור גן עדן (פרח)

**ציפור גן עדן** או **סטרליציה** (שם מדעי: *Strelitzia*), הוא סוג במשפחה "Strelitziaceae". שני מינים בסוג זה, "סטרליציית המלכה" (*Strelitzia reginae*) ו"סטרליציית ניקולאי" (Sterilizia nicolai), נפוצים בתור פרחי נוי בגינות נוי ובבתים. הצמח גדל בטבע בדרום אפריקה.

פרחי הסטרליציה גדלים על שיח. מבנה הפרח נותן לו את שמו, עקב מראהו המזכיר ציפור. הגבעול עבה וארוך. השיחים של סטרליצית ניקולאי מגיעים לגובה של עד 10 מטר. שאר המינים בסוג קטנים יותר, ומגיעים לגובה של 2-3.5 מטר. בראש הגבעול מצוי עלה הגביע רחב המחזיק את הפרח. העלה נראה כמו "בטן" של ציפור. מהגבעול יוצאים עלים, הדומים לעלי שיח הבננה. כמו במרבית השייכים למחלקת החד-פסיגיים, הפרחים באים לרוב בכפולות של שלושה עלי כותרת, שלושה אבקנים וכדומה. במקרה של ציפור גן העדן: שלושה עלי גביע הם בצבע כחול נוטה לארגמן, ושלושה בצבע כתום (בסטרליציית המלכה) או לבן (בסטרליציית ניקולאי) - שילוב המעניק לו את מראהו המיוחד. שני עלי כותרת כחולים מחוברים ויוצרים צורה של מניפה.

השורש זקוק לאדמה בעלת ניקוז טוב ורוויה מים.

הצמח זקוק לאור שמש מלא על מנת שייצאו ממנו פרחים מלאים. בישראל הצמח גדל בכל רחבי הארץ, למעט מקומות בהם יש קרה, כמו בעמקים הפנימיים.

## אזורי גידול טבעי בעולם
אזורי גידול טבעי של השיח הם בקצה הדרומי של דרום אפריקה, במזרח אזור כף התקווה הטובה, היכן שתנאי האקלים מתאימים לו: גשום לאורך כל השנה ואקלים חמים-נוח, וכן באי מדגסקר ובאמריקה הדרומית, בשפך נהר האמזונאס. דרום אפריקה היא גם המקור לפקעות, מהן מגדלים שיחים במשתלות תחת בקרה מתמדת של טמפרטורה ותאורה.

מכירותיו בארצות הברית נאמדות במיליון זרים. הפרח נפוץ ברחבי העיר לוס אנג'לס עד שהפך לסימן היכר של העיר.

## סטרליציית המלכה וסטרליציית ניקולאי
250px|ממוזער|שמאל|פרח של סטרליציית ניקולאי
בארץ מגדלים לגינות נוי את המינים סטרליציית המלכה ואת סטרליציית ניקולאי, המכונה גם ציפור גן עדן הלבנה הגדולה, ציפור גן עדן בננה, סטרליצייה ענקית ועוד. הפרחים של סטרליציית ניקולאי גדולים בהרבה מפרחי סטרליציית המלכה, רובם בצבע לבן ומיעוטם בצבע כחול. הפרחים שלהם גדלים מאמצע הגזע, סמוך לפיצול העלים, ולא מגבעולים נפרדים כמו בסטרלציית המלכה הקטנה יותר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם אייטון
קטגוריה:זנגבילאים
קטגוריה:דרום אפריקה: צומח
הלכות צבא

**הלכות צבא** הוא התחום ההלכתי שעוסק בהתנהגות הראויה בצבא ובמלחמה, ובקיום ההלכה כפי שהיא מתבטאת במסגרת הצבאית.

## בחז"ל
בספרות חז"ל אין עיסוק רב בשאלת קיום ההלכה במסגרת הצבאית, אולם במסכת עירובין מובא רצף של הלכות הבאות להקל על היוצאים למלחמה: היתר לקחת עצים ללא חשש גזל, ופטור מנטילת ידיים, מעישור דמאי ומעירובי חצרות. (משנה עירובין א, י). בתלמודים מבואר שהלכות אלו נקבעו בשעה ש"חנו על הבאר", וככל הנראה מדובר במצור על החקרא במהלך מרד החשמונאים.

## בראשונים
הדיון בהלכות צבא בתקופת הראשונים, הוא מועט ומפוזר במקומות שונים.

הרמב"ם במשנה תורה אסף את הלכות הצבא ב"הלכות מלכים ומלחמותיהם" פרקים ה-ח והוא ככל הנראה היחיד בתקופה זו שריכז הלכות אלו בצורה מסודרת. עדות לכך שהדיון ההלכתי בנושאים אלו היה דל אנחנו יכולים למצוא בכך שלפעמים מקורותיו של הרמב"ם הם לא התלמוד, אלא מקורות תנאיים כגון הספרא ואפילו המקרא עצמו.

## באחרונים
[שמאל|ממוזער|250px|ספר מחנה ישראל על הלכות צבא מאת [רבי ישראל מאיר הכהן|החפץ חיים שחולק למתנדב היהודי לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה]]
החפץ חיים חיבר ספר בשם "מחנה ישראל", שיועד לחיילים ששירתו בצבאות זרים באירופה. הספר כולל דברי מוסר ואמונה, וכן הלכות בסיסיות, בעיקר בדיני שבת ותפילה. כך נכתב בהקדמה:

### במדינת ישראל
עם הקמת צה"ל בשנת 1948, ייסד הרב שלמה גורן את הרבנות הצבאית, ועמד בראשה עד שנת 1971. בתפקיד זה הקים את התשתית לשירות חיילים דתיים בצבא, כולל פסיקת הלכה בנושאים צבאיים. בין הספרים שיצאו בשנים אלו ניתן למנות שלושה מכרכי **"משיב מלחמה"**, שו"ת בענייני צבא, מלחמה וביטחון, ואת **"קובץ פסקי הלכות צבא"** שיצא בשנת תשי"ט בהוצאת הרבנות הצבאית. הרב גורן עסק בסוגיות מורכבות, ובין היתר התיר עגונות, החל ממלחמת העצמאות ועד עגונות אח"י דקר ואח"י אילת.

ספרי הלכה צבאית נוספים הם שו"ת **"כחיצים ביד גיבור"** (ארבעה כרכים) של הרב אביחי רונצקי, שמונה לאחר מכן לתפקיד הרב הצבאי הראשי, שו"ת **"קשרי מלחמה"** (חמישה כרכים) של הרב אייל קרים, שעם כניסתו של הרב רונצקי לתפקיד הרב הצבאי הראשי מונה לראש תחום הלכה ברבנות הצבאית, ספר **"בעמק ההלכה"** של הרב זכריה בן-שלמה, שו"ת **"מלומדי מלחמה"** של הרב נחום אליעזר רבינוביץ', ספר **"משא בהר"** של הרב אברהם אבידן, **"הצבא כהלכה"** מאת הרב יצחק קופמן, ושו"ת **"המורים בקשת"** של הרב מישאל רובין.

בין ספרי ההדרכה המעשית ניתן למצוא את "**דיני צבא ומלחמה**" של הרב שלמה זלמן מן-ההר, "**הלכות צבא**" של הרב זכריה בן-שלמה, "**הצבא כהלכה**" של הרב יצחק קופמן, "**צבא כהלכה**" של הרב יוסף צבי רימון ו"**ספר הראל**" של הרב אליעזר שנוולד. בשנים האחרונות מוציא מדור הלכה של הרבנות הצבאית חוברות בנושאים ספציפיים כמו הלכות חגים או חוברות הדרכה ליחידות השונות, ספר בשם "**תורת המחנה**", וכתב עת המוקדש להלכות צבא בשם "**[[מחניך]]**".

## ראו גם

* הלכות מלחמה
* הלכות מדינה
* כהן משוח מלחמה
* לא תערץ מפניהם

## לקריאה נוספת
*י"ז כהנא, שירות בצבא בספרות התשובות, בתוך **מחקרים בספרות התשובות**, ירושלים: תשל"ג.
*חניאל נהרי, **הספרות ההלכתית לחייל בהתפתחותה (1975–1880)**, עבודה לתואר שני, אוניברסיטת בר-אילן, 2003.
* 
* פרופ' הלל וייס, החיל הדתי החדש בספרות העכשווית ובהקשר ספרות המלחמה העברית, ייעודי

## קישורים חיצוניים

* מדור צבא ומלחמה, באתר "דעת"
* 
* 
* 

*
פסטיבל ניו יורק לפרסום

**פסטיבל ניו-יורק** (**New York Festivals**) נוסד בשנת 1957. במהלכו מוענקים פרסים בתחום השיווק. הפסטיבל מחולק לחמש תחרויות בין-לאומיות מרכזיות שבהן נבחר קמפיין פרסום מצטיין, במקביל לציונים לשבח והוקרה לקמפיינים נוספים בתחומים שונים.

## התחרויות בפסטיבל
*תחרות פרסום בכל אמצעי המדיה
*תחרות הפרסום החדשני
*תחרות לשידור ופרומואים ברדיו
*תחרות לשידור ופרומואים בטלוויזיה
*תחרות לסרטי קולנוע וְוידאו
*תחרות לתחום איכות הסביבה (AME)
## ארגון הפסטיבל
הפסטיבל שומר על קשרים עם נציגויות ב-65 מדינות. נציגויות אלה עוזרות למארגני הפסטיבל למצוא את העבודות הטובות ביותר בתחום בו נערכת התחרות.

תחרות הפרסום מהווה את תחרות הדגל של הפסטיבל, המזכּה את הקמפיין הפרסומי הטוב ביותר בכל ערוצי המדיה (טלוויזיה, רדיו, דפוס, שטח, קולנוע, אינטראקטיב, עיצוב, מדיה מעורבת). בשנת 2008 התקבלו עבודות מ-71 מדינות ברחבי העולם, עלייה של 23% מהשנה הקודמת. הפרסים הם מדליית זהב, כסף וארד, במקביל להכרזה על עבודות ראויות לשבח. הפסטיבל היה מהראשונים להכיר בעבודות פרסום אינטראקטיביות במדיה הדיגיטלית במסגרת תחרות הפרסום החדשני כבר בשנת 1992.

## זוכים בולטים משנים קודמות

*2008 - BBDO
*2008 - Projector Inc.
*2007 - Scholz & Friends
*2006 - George Patterson Y&R
*2005 - DDB

## קישורים חיצוניים
* אתר הפסטיבל
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו יורק: פסטיבלים
קטגוריה:שיווק
קרב בסיאטל

**קרב בסיאטל** (באנגלית: **Battle in Seattle**) הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה משנת 2008.

הסרט בוים על ידי סטיוארט טאונסנד. בסרט משחקים: מרטין הנדרסון, מישל רודריגז, שרליז ת'רון, וודי הרלסון, ג'ניפר קרפנטר, ריי ליוטה, ג'ושוע ג'קסון וצ'נינג טייטום.

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של סיאטל.

## עלילה
הסרט מתרחש בסיאטל, וושינגטון. הסרט מתמקד בקבוצת מפגינים נגד ארגון הסחר העולמי ב-1999 במשך חמישה ימים. ההפגנה שמתחילה כרגועה הופכת לסוערת.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2008
קלינקס

שמאל|ממוזער|250px|אריזת ממחטות מונחת על ממחטה פרוסה
**קלינקס** (באנגלית: **Kleenex**) הוא מותג אמריקאי של מגוון מוצרי היגיינה: ממחטות נייר, חיתולים, נייר טואלט, מגבונים לחים ועוד. קלינקס הוא סימן מסחר רשום של חברת קימברלי קלארק בארצות הברית, שמקורו במילה שהומצאה על ידי החברה ב-12 ביוני 1924. מוצרי קלינקס מיוצרים במעל ל-30 מדינות ונמכרים בלמעלה מ-170 מדינות. המותג קלינקס מוכר ברחבי העולם ומשמשים לעיתים כשם גנרי לממחטת נייר, בפרט בארצות הברית.

## היסטוריה
החומר שממנו ממחטות קלינקס עשויות נקרא "צלו-כותנה" ("Cellucotton") ותוכנן על ידי חברת קימברלי-קלארק במהלך מלחמת העולם הראשונה, לשימוש בתור מסנן במסיכות גז. בשנת 1924 חברת קימברלי-קלארק הייתה לראשונה בעולם המערבי שייצרה ממחטות נייר לפנים (מאות שנים לפני כן כבר נעשה בממחטות נייר שימוש ביפן). עם השנים החליפה ממחטת הנייר את השימוש בממחטות בד.

## ראו גם
*ממחטת נייר
*קימברלי קלארק

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הראשי של קימברלי חוגלה פרופישונל **(עברית)**

קטגוריה:היגיינה
קטגוריה:מותגי קוסמטיקה
קטגוריה:מוצרי נייר
המדבר הערבי

**המדבר הערבי** (בערבית: **صحراء عربية**) הוא מדבר גדול ששטחו כ-2,330,000 קמ"ר, הנמצא במזרח התיכון, קרוי על שם חצי האי ערב המהווה את רובו. בדרומו משתרע א-רובע אל-ח'אלי, ימת החולות הרציפה הגדולה בעולם.

בשטח המדבר הערבי נמצאות המדינות: ירדן, כווית, איחוד האמירויות הערביות, קטר, בחריין, עיראק, ערב הסעודית, עומאן ותימן.

בקיץ הטמפרטורה הממוצעת במדבר עומדת על כ-40–50 מעלות צלזיוס, ובחורף הטמפרטורה הממוצעת מגיעה לכ-5–15 מעלות צלזיוס ויכולה להגיע עד ל-0 מעלות. הלחות במדבר נמוכה מאוד ובחורף מגיעה ל-50% ובקיץ ל-15% בממוצע. כמויות הגשם במדבר הן 35 מ"מ. 

באזור ערב הסעודית שמהווה את עיקר שטח המדבר והמדבר מהווה את רוב שטחה, יותר קר בחורף (5 מעלות בממוצע) ובקיץ (בסביבות 29 מעלות) ויורדים יותר משקעים (80 מ"מ). 

בנוסף לערבים יש במדבר קבוצות אתניות שונות שבהן: אשורים, טורקמנים וכורדים. פרט לערבית מדברות קבוצות אתניות שונות בשפות נוספות ובהן: ארמנית, ארמית, כורדית.

## קישורים חיצוניים

ערבי, המדבר ה
קטגוריה:ערב הסעודית: גאוגרפיה
קטגוריה:ירדן: גאוגרפיה
קטגוריה:כווית: גאוגרפיה
קטגוריה:איחוד האמירויות הערביות: גאוגרפיה
קטגוריה:קטר: גאוגרפיה
קטגוריה:בחריין: גאוגרפיה
קטגוריה:עיראק: גאוגרפיה
קטגוריה:עומאן: גאוגרפיה
קטגוריה:תימן: גאוגרפיה
קטגוריה:המזרח התיכון: גאוגרפיה
ראובן סגל

שמאל|ממוזער|250px|בית משפחת סגל - הבית הראשון בתל אביב
**ראובן סגל** (רומניה, 1876 - תל אביב, 9 במאי 1940) היה אח במסדר "הבונים החופשיים", ממייסדי תל אביב, מקים הבית הראשון בתל אביב.

## ביוגרפיה
סגל נולד ברומניה, אביו פנחס סגל היה סוחר. המשפחה עלתה לארץ ישראל ב-1882 והאב התבסס כסיטונאי מזון בשוק ביפו. ראובן סגל נשלח ללימודים במקוה ישראל.

גם אשתו, רבקה לבית אשכנזי, ילידת 1880 עלתה לארץ מרומניה עם משפחתה ב-1882. השניים נישאו ב-1902. שלוש שנים לאחר החתונה הפך סגל לבעל העסק של אביו כאשר זה נפטר. לזוג נולדו שלושה ילדים, פנחס, יצחק ומינה, אך יצחק נפטר בצעירותו.

ב-1907 חבר סגל לאגודת אחוזת בית לבניית פרבר עברי מצפון ליפו. סגל זכה בהגרלת המגרשים במגרש ברחוב יהודה הלוי 25 ומיהר לבנות את ביתו עוד לפני שנתן השלטון הטורקי את הרישיונות הדרושים, על ידי תשלום שוחד לבכירים. כך היה ביתו הבית הראשון שנבנה בתל אביב, שמונה חודשים בלבד מיום ההגרלה (ה-11 באפריל 1909). הבית נהרס בינואר 1965 לצורך הקמת מגרש חנייה לבנק הסמוך אליו.

סגל חבר לגיסו יעקב זאב, איש זכרון יעקב בשיווק גבינות ולאחר מלחמת העולם הראשונה, חומרי בנין. בתקופת מלחמת העולם הראשונה עסק ברכש מצרכי מזון בכפרים הערביים בסביבות טולכרם ובאספקת מוצרים אלה לצבא הגרמני והטורקי.

בשנת 1920 התגרשו בני הזוג סגל וב-1930 נפטרה רבקה.

בשנת 1940 נפטר ראובן סגל עקב סיבוך רפואי ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

## קישורים חיצוניים
* רבקה וראובן סגל באתר מייסדי תל אביב
* מרדכי נאור, עמית לוינסון, **[http://www.lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=12794 מי היו 66 מייסדי תל אביב?]**, תל אביב בראשיתה : 1909-1934 : מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר, יד יצחק בן-צבי 1984. באתר מט"ח
*״ראובן סגל״, בספר: ורד נבון, השדרה - שדרות ירושלים בעיני הצלמים, הוצאת ורד נבון, מהדורה שנייה, אוגוסט 2021, עמ׳ 181.

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:חברי הבונים החופשיים בישראל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי רומניה
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1876
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1940
הרבי מאן

**הרברט ג'יי סולומון** (באנגלית: **Herbert Jay Solomon**; 16 באפריל 1930 - 1 ביולי 2003) הידוע בשם הבמה **הרבי מאן** (**Herbie Mann**) היה חלילן ג'אז יהודי אמריקאי בולט בשנות ה-60 של המאה ה-20. עירב במוזיקת הג'אז שלו גם מוזיקה אתנית כולל מוזיקה לטינית ומזרח אירופית.

## קריירה
מאן נולד להורים יהודים בברוקלין, ניו יורק, ובתיכון נכשל בשיעורי המוזיקה. הוא הופיע לראשונה בגיל 15. בשנות ה-50 עסק רבות במוזיקה ברזילאית, בסוף שנות ה-60 עבר לסגנונות הפאנק והנשמה ובאמצע שנות ה-70 הוציא להיטי דיסקו.

### מוזיקה עולמית
מאן היה חלוץ בחיבור הג'אז למוזיקה עולמית. הוא הוסיף יסודות של מוזיקה אפריקאית לאחר סיור ביבשת, צירף נגן קונגאס ללהקתו והקליט את האלבום "פלאוטיסטה", ובו ג'אז אפרו קובאני. ב-1961 סייר בברזיל ובחזרו לארצות הברית הקליט עם אומנים ברזילאים כמו אנטוניו קרלוס ג'ובים והגיטריסט באדן פאואל. תקליטים אלה תרמו רבות להפצת הבוסה נובה, ומאן חזר פעמים רבות להקליט נושאים ברזילאיים. הוא הקליט רגאיי בלונדון ב-1974, מוזיקה מזרח תיכונית (ב-1966 ו-1967 עם עוד ודרבוקה), וכמו כן מוזיקה מזרח אירופאית.

באמצע שנות ה-60 הוא צירף את צ'יק קוריאה הצעיר לנגן בלהקותיו, בטעם לטיני, ועבודתו עם אמן זה כונסה באוסף "כל המפגשים של הלהקה הלטינית". בסביבת שנת 1980 ניגן דואטים בניו יורק עם נגן הסארוד (כלי הודי) ואסאנט ראי.

### הקשר למוזיקת פופ
לאחר אלבום הלהיט שלו מ-1969 "Memphis Underground" הוא הוציא כמה אלבומים נוספים של ג'אז "רך" בשנות ה - 70, כך שהוא ספג ביקורת מאוהדי ג'אז טהור, אך התאפשר לו להיות פעיל בתקופה בה העניין בג'אז דעך. הוא ניגן עם הרבה מוזיקאי ג'אז ונשמה ידועים, ואיתם יצר קטעים שהעפילו למקומות גבוהים במצעדי הפזמונים. ב-1983 הקליט גרסה אינסטרומנטלית לשיר "נואיבה" של שלמה גרוניך.

### קריירה מאוחרת
מאן הקים חברת תקליטים.

בשנת 2003 הופיע בפעם האחרונה בפסטיבל הג'אז של ניו אורלינס. באותה השנה מת מאן ממחלת הסרטן. בסך הכל, הקליט כ-100 תקליטים.

## קישורים חיצוניים

* 

* קורות חיים ונתונים נוספים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:חלילנים יהודים
קטגוריה:חלילנים אמריקאים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2003
מקדם איכות

**מקדם האיכות** או **מקדם Q** הוא פרמטר חסר ממדים המגדיר את מידת הריסון של מתנד הרמוני מרוסן. ככל שמקדם האיכות גדול יותר, המתנד מרוסן פחות ומתנודד במשך מחזורי תנודה רבים יותר.

## הגדרה
שמאל|ממוזער|175px|<math>Q = \frac{f_c}{f_2 - f_1} = \frac{f_0}{\Delta f}</math>
ניתן להגדיר את מקדם האיכות בשתי דרכים שקולות:
*תדירות התהודה של המתנד יחסית לרוחב הסרט שלו:
Q = \frac{f_r}{\Delta f} = \frac{\omega_r}{\Delta \omega}
*היחס בין האנרגיה האגורה במתנד לשינוי באנרגיה זו במהלך מחזור אחד:
Q = 2 \pi \frac{E}{\Delta E}

המשוואה הדיפרנציאלית המתארת מתנד הרמוני היא מהצורה:  \frac{d^2x}{dt^2} + 2\zeta\omega_0\frac{dx}{dt} + \omega_0^2 x = 0 , כאשר \omega_0 תדירות התנודה העצמית של המתנד ו-\zeta נקרא מקדם הריסון. מקדם Q של המתנד ההרמוני המתואר על ידי המשוואה תלוי רק במקדם הריסון והוא: Q = \frac{1}{2 \zeta}.

## ערכים אופייניים
מקדמי Q גדולים מתאימים למערכות שבהן האנרגיה דועכת לאורך מחזורי תנודה רבים, משום שזמן הדעיכה האופייני של משרעת התנודות יחסית לתדירות התנודה העצמית גדול. במערכות כאלה משרעת התנודות בתהודה גדולה ורוחב הסרט קטן. מעגל תהודה חשמלי בעל מקדם Q גדול מתאים לשמש כמקלט משום שהוא מסנן מעביר פס סלקטיבי יחסית.

מערכות בהן Q0.5 נמצאות בתת-ריסון ותגובת ההלם שלהן מתנודדת עם משרעת שדועכת אקספוננציאלית.

גדלים אופייניים למקדם Q במערכות שונות:
*מערכת ריסון המונעת טריקת דלתות: Q=0.5
*גביש פיאזואלקטרי בשעון: Q=10^{4}
*שעון אטומי: Q=10^{13}

## שימושים
* מערכות אלקטרוניות: מקדם Q של מעגלי תהודה כדוגמת מעגל RLC מגדיר את טיב הסלקטיביות שלו כמסנן מעביר פס.
* מערכות מכניות: מתנדים מכניים כמו מסה המחוברת לקפיץ בהשפעת חיכוך עם האוויר.
* מערכות אופטיות: מקדם Q מתאר את זמן החיים הממוצע של פוטון במהוד, למשל בלייזר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אופטיקה
קטגוריה:גדלים פיזיקליים חסרי ממדים
קטגוריה:מאפיינים של מעגלים חשמליים
קטגוריה:מכניקה
אגאי יחזקאל

[שמאל|ממוזער|250px|אגאי יחזקאל (במרכז) עם הרמטכ"ל בני גנץ (מימין) ומפקד זרוע היבשה [סמי תורג'מן (משמאל), במהלך אימון חטיבת כפיר, יוני 2011.]]
**אגאי יחזקאל** (נולד ב-19 באפריל 1966) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. בתפקידו האחרון שימש ראש חטיבת תכנון באגף התכנון. לפני כן כיהן כמפקד עוצבת הפלדה, וכקצין שריון ראשי.

## ביוגרפיה
יחזקאל גדל בפתח תקווה ולמד בתיכון ברנר המקומי. ב-1984 התגייס לצה"ל ושובץ בחיל השריון בחטיבה 7. בשריון עבר יחזקאל הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים בגדוד 75. בתפקידיו הבאים שירת כקצין מבצעים של הגדוד ומפקד פלוגה בשנים 1987–1988. יחזקאל שירת כמפקד פלוגה וסגן מפקד גדוד בחטיבה 460, ועבר הכשרה בבסיס הצבא האמריקאי בפורט נוקס. ב-1995 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד עשת (גדוד 9) בעוצבת עקבות הברזל (חטיבה 401). ב-1998 מונה לסגן מפקד חטיבה 7, וב-1999 לראש זירת צפון בחטיבת המבצעים.

בשנת 2000 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת מילואים, חטיבה 4, במקביל עמד בראש המרכז לאימונים באש במל"י. בין השנים 2003 ל-2005 כיהן כמפקד חטיבה 188. ב-2006 מונה לראש מחלקת התכנון בחטיבת המבצעים של אגף המבצעים וב-2007 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד עוצבת עידן (אוגדה 340) בפיקוד מרכז. ביולי 2008 התמנה לקצין שריון ראשי ובאפריל 2010 מונה למפקד עוצבת הפלדה, תפקיד בו כיהן עד מאי 2012. בתפקידו האחרון שימש ראש חטיבת התכנון באגף התכנון.

בשנת 2019 הצטרף יחזקאל לפוליטיקה, כשמונה מטעמו של בני גנץ ומפלגת "חוסן לישראל" לאחראי על ההתנהלות התקציבית של רשימת "כחול לבן". בהמשך, לקראת הבחירות לכנסת ה-22, מונה למנכ"ל "כחול לבן". עם הקמת הממשלה במאי 2020, פורסם כי שכרו במהלך תקופת הבחירות עמד על כ-80 אלף שקלים בחודש. הוא התפטר מתפקידו בנובמבר 2020.

בעקבות מלחמת חרבות ברזל מונה לראש מטה מנהלת תקומה.

יחזקאל בוגר תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת חיפה ומוסמך המכללה לביטחון לאומי. הוא נשוי ואב לשלושה.

## קישורים חיצוניים

* תא"ל אגאי יחזקאל, באתר יד לשריון
* 
* יותם קניספל, קצין שריון ראשי החדש: אתמקד בטיפול בלוחמי החיל ובשיפור המקצועיות, אתר זרוע היבשה, 22 ביולי 2008
* אופיר ששון, "העלייה בהישגים ובאיכות הלוחמים מאפשרות לנו להעלות את הרף", ביבשה, גיליון 13, 26 באפריל 2010
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי עוצבת עידן
קטגוריה:מפקדי עוצבת הפלדה
קטגוריה:מפקדי חטיבה 188
קטגוריה:מפקדי חטיבת קרייתי
קטגוריה:מפקדי המרכז לאימונים באש
קטגוריה:קציני שריון ראשיים
קטגוריה:ראשי חטיבת התכנון
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 401
קטגוריה:בוגרי תיכון ברנר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:חיילי גדוד 75
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
אנצפלופתיה

**אנצפלופתיה** הוא מונח הבא לתאר מחלה כלשהי התוקפת את המוח או פוגעת בתפקודו. המונח אנצפלופתיה אינו מתאר את המחלה עצמה, אלא תסמונת המשותפת למספר רב של תפקודים לקויים במוח, אשר יכולים להיגרם על ידי סיבות שונות, אשר יתוארו להלן.

## סוגי אנצפלופתיה
*אנצפלופתיה ע"ש ורניקה- נוצרת כתוצאה ממחסור בתיאמין, לרוב כתוצאה מאלכוהוליזם: אנומליה מוחית זו מופיעה בדרך כלל כאשר יש מחסור פתאומי חמור בוויטמין b1, הנובע בין השאר משתייה מרובה של אלכוהול, הקאות חמורות או חסר כרוני אשר מחריף. התסמינים המוקדמים כוללים בלבול, דלקת גרון וראייה כפולה או תנועות עיניים אנומליות. לאחר מכן, כתוצאה מהיווצרות פערים בזיכרון, החולה עלול לבדות עובדות וחוויות אישיות שלא קרו. אם אין מטפלים באנצפלופתיה מסוג ורניקה התסמינים עלולים להחמיר ולהגיע לתרדמת ואף מוות. ברפואה, מדובר במצב חירום שיש לטפלו על ידי עירויים של ויטמין b1, ואולם במקרים מסוימים למרות הטיפול נוצר נזק מוחי תמידי. 

* Mitochondrial encephalopathy (MELAS)- נוצרת כתוצאה מפגם מטבולי הנגרם כתוצאה מפגם גנטי של DNA מיטוכונדריאלי. MELAS היא סוג של דמנציה (שטיון) המתבטא בין היתר בהתקפים וכאבי ראש, וכן מחלות שריר המאופיינות בהצטברות של חומצה לקטית בדם (חמצת לקטית). כמו כן מאופיינת המחלה בהתקפי שיתוק זמניים, דמויי שבץ, וכאמור בדמנציה. מחלה זו תוקפת אנשים בגילאים שונים, כאשר מרבית הסימפטומים נצפים מתחת לגיל 20. 

* Glycine encephalopathy
* אנצפלופתיה כבדית
* Hypoxic ischemic encephalopathy (Cerebral hypoxia)
* Uremic encephalopathy
* Hashimoto's encephalopathy
* Lyme encephalopathy
* Toxic encephalopathy
* Toxic-Metabolic encephalopathy
* Transmissible spongiform encephalopathy
* Chronic traumatic encephalopathy
.

## ראו גם
* תסמונת סוסק

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחלות מערכת העצבים
מכלול רוטשילד

ממוזער|מכלול רוטשילד- פרויקט גוגל לאמנות
**מכלול רוטשילד** או **כתב יד רוטשילד** (באנגלית: **Rothschild miscellany**, מספרו הסידורי: MS. 180/51) הוא קובץ של כתבי יד מאוירים בעברית מהמאה ה-15, ובהם ספרי קודש וספרי חול יהודיים. הקובץ היה מצוי ברשות משפחת רוטשילד ונמסר בשנת 1957 למוזיאון ישראל בירושלים ומוצג בחלקו לציבור בספרייה הלאומית.

הקובץ כולל בין השאר כתבי יד של ספרי התנ"ך, ספרות תורנית, סידורי תפילה ופיוטים לאירועים משפחתיים ומסורתיים, סך הכול כ-400 כתבי יד. 

בין כתבי היד האחרים בקובץ, ספרי היסטוריה, ספרי מוסר וספרי פילוסופיה, חלקם נכתבו במקור בעברית וחלקם מתורגמים.

חברת "Facsimile Editions" מלונדון יצרה מהדורת פקסימיליה מהודרת בת 500 עותקים ממוספרים. למהדורה צורף כרך מאמרים אשר חוברו על ידי מומחים לכתבי-יד עתיקים. במהדורה זו כולל האוסף 948 עמודים, שמהם 816 מעוטרים.

## תולדות האוסף
ההשערה היא כי כתבי היד בקובץ נכתבו על ידי כמה סופרים בעיר פרארה באיטליה בשנת 1470 לערך בהזמנת משה בן יקותיאל הכהן, המוזכר באחד מכתבי היד בשמו. הכתב בחיבורים יפה במיוחד ונכתב על קלף פקועה העשוי מעורות עדינים של עגלים בני-יומם. 

כתבי היד בקובץ נכתבו בתקופת הרנסאנס, שבהּ אימצו היהודים את מנהג השליטים, בהם בין השאר בית מדיצ'י מפירנצה ומשפחת אסטה מפרארה, להוסיף איורים וציורים מהודרים לכתבי-יד קדומים בתהליך העתקתם. באותן שנים נהנו יהודי איטליה משגשוג כלכלי בזכות עסקי ההלוואות בזיכיון בלעדי כך שהיו ברשותם אמצעים לממן את ציורי האמנות המופיעים בחיבורי האוסף.

בין 300 הציורים באוסף נמצאים מראות נוף עם פרספקטיבה מרחבית, כמקובל באמנות של אותה תקופה. אליהם נוספו ציורי דמויות מהמקרא, ודמויות אחרות המוזכרות בכתב היד העתיקים. הכל נעשה במטרה לתת חזות אסתטית ואמנותית לכתב-היד.

## גלגולי האוסף

בין השנים 1832–1855 היה הקובץ בבעלות שלמה דה-פרנטה מטריאסטה. כעבור שנים אחדות הוא נמכר למשפחת רוטשילד בפריז. בעת כיבוש צרפת על ידי הצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה נגנב הקובץ. בשנת 1950 הוא הוצע למכירה פומבית בסכום של 5,000 דולר. פרופ' אלכסנדר מרכס, ספרן בית המדרש לרבנים באמריקה, זיהה את האוסף הגנוב, רכש אותו והשיב אותו לבית רוטשילד.

ג'יימס דה רוטשילד שוכנע על ידי מרדכי נרקיס ממוזיאון ישראל כי כתב היד הוא בעל חשיבות לאומית, ותרמו למוזיאון.

## מבחר מכתבי היד

הקובץ כולל כתבי-יד אחדים המעוררים עניין בשל ייחודם:
* ספרי תנ"ך – תהלים, משלי ואיוב, הכוללים פירוש רש"י בשוליים וציורים.
* פיוטים – מאות פיוטים לאירועים משפחתיים ומסורתיים
* הגדה של פסח – עם פירושו של הרמב"ם ואיורים מיוחדים.
* סידור תפילה – כולל טעמי נגינות מסורתיים.
* תשבץ – לוח מנהגים לכל השנה, מהמאה ה-13.
* ספר המנהגים, לכל ימות השנה.
* ספר יוסיפון - ספר היסטוריה יהודית המבוסס בעיקר על חיבורו של יוסף בן מתתיהו

## ראו גם
הגדת רוטשילד

## לקריאה נוספת

* **Rothschild Miscellany**. London, Facsimile Editions Limited, 


## קישורים חיצוניים

* דף המכלול באתרה של חברת "Facsimile Editions"
* סריקת המכלול באתר הספרייה הלאומית
* 
* מבחר איורים מהמכלול – The Bridgeman Art Library, בקטגוריית היהדות 

## הערות שוליים

קטגוריה:הנצחת משפחת רוטשילד
קטגוריה:כתבי יד עבריים מאוירים
קטגוריה:אוסף מוזיאון ישראל
קטגוריה:ספרות של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:ספרות יהודית של ימי הביניים
פסטיבל רדינג ולידס

שמאל|ממוזער|250px|הבמה המרכזית של פסטיבל לידס
**פסטיבל רדינג ולידס** (באנגלית: **Reading and Leeds Festival**) הוא פסטיבל מוזיקלי שנתי, הנערך באנגליה בסוף השבוע האחרון של חודש אוגוסט, בערים רדינג ולידס באנגליה.

בין השנים 1997 ל-2007 חברת **קרלינג** הייתה הספונסר הרשמי של הפסטיבל, וכתוצאה מכך הוא נקרא באותה תקופה "קרלינג ויקנד". את הפסטיבל מפיקה עד היום חברת **Festival Republic**.

## היסטוריה
הפסטיבל החל את דרכו בשנת 1961. משנות ה-70 והלאה הוא מוקם באופן קבוע בעיר רדינג. בשנת 1999, בעקבות הפופולריות הגדולה שלו, פוצל הפסטיבל לשני אירועים המתקיימים בעיר רדינג ובעיר לידס, תוכני הפסטיבלים זהים אך ימי ההופעות שונים, כדי לאפשר הופעה של כל להקה בשניהם.

באוגוסט 2024, בהופעה של לנה דל ריי בפסטיבל, המיקרופון שלה כבה באופן בלתי צפוי, מה שקטע את ההופעה שלה לפני הזמן. בעקבות זאת, הפסטיבל פרסם התנצלות בעקבות הטעות הטכנית, בה ציינו שהופעתה של דל ריי קוצרה בחמש דקות בשל שגיאה של צוות ההפקה.

## קהל
כמות המבקרים ב-2 הפסטיבלים הגיעה לכ-80,000 צופים בשנה בשנתיים האחרונות.

בשנים האחרונות כל הכרטיסים נמכרו בתוך מספר שעות מרגע צאתם למכירה, מה שהופך את משימת קניית הכרטיסים לכמעט בלתי אפשרית.

## קישורים חיצוניים

* 

* פסטיבל רדינג
* פסטיבל לידס

## הערות שוליים

קטגוריה:אירועי מוזיקה
רדינג ולידס
קטגוריה:לידס
קרב דוגאלי

**קרב דוגאלי** התרחש ב-26 בינואר 1887 בין כוחות איטלקיים ואתיופיים בעיירה דוגאלי שליד מאסאווה, כיום באריתריאה.
## מהלך הקרב
יום לפני קרב דוגאלי תקף ראס אלולה, מושל מארב מלאש, כח איטלקי שהיה מחופר בעיירה סחטי. מאות מאנשיו נטבחו מאש התותחים האיטלקיים והוא נאלץ להסיג את כוחותיו, בעוד רק 4 איטלקים נפצעו.

ב-26 בינואר, הציב ראס אלולה מארב לגדוד של כ-500 חיילים איטלקים שנשלחו על מנת לתגבר את האיטלקים בסחטי. על אף שהאיטלקים נלחמו בגבורה בקרב דוגאלי, כמעט כל הגדוד הושמד למעט 80 חיילים שהצליחו לברוח.

ההיסטוריון חגי ארליך מציין כי למרות הניצחון של האתיופים, בעקבות האירוע סכסכו האיטלקים בין הקיסר יוהנס ליריבו מבית, מנליק מלך שוואה, ועודדו אותו למרוד בקיסר.

בתקופת המשטר המרקסיסטי הוקמה אנדרטה לציון 100 שנים לקרב ומנגיסטו היילה מריאם הניח את אבן הפינה להקמת האנדרטה עם כוכב אדום בשדה הקרב. אחרי שאריתריאה קיבלה עצמאות האנדרטה הוסרה.

פול הנץ מציין: "כאשר עברתי את מקום שדה הקרב בשנת 1996, לא מצאתי עקבות לאנדרטה."

על פי ארליך, כאשר כוחות השעביה הצליחו להשיג שליטה על השטח בשנת 1989, "מפקד בולט בשעביה, שעכשיו הוא שר בולט בממשלה האריתראית, שמח לפוצץ את האנדרטה שבנה מנגיסטו .". מעשה זה לא היה הגיוני מפני שאלולה עצמו היה תגרי והשעביה הייתה ברובה טיגראינית, והממשלה שקמה לאחר נפילת הדרג הורכבה מיסודות תגרים (וויאנה).

משקיפים, כולל ארליך ואחרים, מייחסים זאת להשקפה של התגרים האריתריאים את מכלול היחסים שלהם עם אתיופיה. כיוון שאלולה נלחם למען האימפריה האתיופית ולא עבור התגרים עצמם, הוא מוצג כבוגד בצד האריתריאי של הגבול וגיבור בצד האתיופי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אתיופיה: תקופת הגיבוש
דוגאלי
קטגוריה:יחסי איטליה–אתיופיה
קטגוריה:אריתריאה: היסטוריה
קנאביים

**קנאביים** (שם מדעי: Cannabaceae) היא משפחה של עצים, שיחים ותת-שיחים מכוסי זרע. המשפחה קרובה בוטנית למשפחת התותיים והוורדניים וכמו כן שאר המשפחות המצויות בסדרת הוורדנאים. המשפחה נכללה בעבר בסדרת Urticales, אולם לפי החלוקה המקובלת כיום (APG II) היא שייכת לוורדנאים.
במשפחה נכללים 11 סוגים וכ-170 מינים. שלושת הסוגים הבולטים הם:
* **[[קנאביס]]** – הסוג כולל שלושה מינים: קנאביס סאטיבה (Cannabis sativa), קנאביס אינדיקה (Cannabis indica) וקנאביס רודראליס (Cannabis ruderalis). זהו צמח חד-שנתי דו-ביתי וחד מיני. המינים סאטיבה ואינדיקה מכילים את החומר הפסיכואקטיבי THC ומייצרים מהם את הסמים מריחואנה, חשיש ועוד. הקנאביס מוגדר במדינות רבות כסם שייצורו, מכירתו וצריכתו בלתי חוקיים.
:לקנאביס סיבים חזקים במיוחד וניתן לגדלו בתנאים מינימליים כמעט בכל אקלים. הוא משמש לייצור מספר רב של מוצרים שונים כגון שמן, חבלים, נייר, בדים, חומרי בנייה ואיטום, תוספי מזון ועוד. בשנים האחרונות פותחו כמה זנים המכילים כמות נמוכה במיוחד של THC שלא ניתן לייצר מהם סם. זנים אלה נקראים קנבוס או **המפ** ומותר לגדלם באיחוד האירופי ובקנדה. הקנבוס זהה לחלוטין במראהו לצמח הקנאביס סאטיבה.
* כשותנית – צמח מטפס. קיימים שלושה סוגים, חמישה מינים ולמעלה מ-20 זנים. הכשותנית משמשת כמרכיב חשוב בייצור בירה.
* מַיִשׁ (Celtis) – עץ. בסוג זה כמאה מינים. המין **מיש דרומי** גדל בר בצפון ישראל.


תמונה:Industrialhemp.jpg|שדה קנבוס לשימוש תעשייתי בצרפת
תמונה:Hopfen2.jpg|צמח הכשותנית
תמונה:Bagolaro.JPG|מיש דרומי (Celtis australis)


## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי איוואן מרטינוב
גלובין

[שמאל|ממוזער|300px|דגם המבנה התלת-ממדי של מיוגלובין, קבוצת ה[הם הוא המבנה המרכזי המצויר בקווים דקים]]

**גְלוֹבִּין** הוא מבנה חלבוני שלישוני המכיל קבוצת "הם" שנושאת אטום ברזל שנקשר לחמצן ולפחמן דו-חמצני. אולם, לא כל חלבון המכיל קבוצה זו מכיל גם מבנה של גלובין; קבוצת ה-"הם" שבחלבונים מיטוכונדריאליים אינה קשורה לגלובין. חלבונים המכילים גלובין מזרזים את הליך הנשימה ברמת האיבר, הרקמה והתא.

בגוף האדם ישנם כמה חלבוני גלובין שונים: מיוגלובין – חלבון בעל מבנה גלובין אחד שנושא ואוגר חמצן ופחמן דו-חמצני בשרירים, נוירוגלובין, ציטוגלובין וסוגים שונים של המוגלובין – חלבון בעל ארבעה מבנים גלוביניים שנושא חמצן ופחמן דו-חמצני בדם. ההמוגלובינים מורכבים משני גלובינים מסוג אלפא ושניים מסוג ביתא. ההבדל בין ההמוגלובינים השונים נובע מההבדלים בין גלוביני הביתא. יש גלובין ביתא רגיל, גלובין ביתא של עובר שנקשר לחמצן חזק יותר מאשר הגלובינים שבדם האם וגלובין ביתא נוסף שנמצא במיעוט בדם (אחוזים בודדים מחלבוני ההמוגלובין בדם האדם) שמיוחד להיקשרות למעט הפחמן חד-חמצני שבגוף מייצר או נושם ומקבע חומר זה אליו כדי שלא יפריע לפעילות כלל הגוף.

סוג נוסף של גלובינים מצוי בצמחים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלבונים
קטגוריה:גלובינים
רבקה אבולעפיה

250px|ממוזער|שמאל|בית רבקה ושלמה אבולעפיה ברחוב שלוש בשכונת נווה צדק
[250px|ממוזער|שמאל|קברה של אבולעפיה ב[בית הקברות טרומפלדור]]
[שמאל|ממוזער|150px|[לוחית זיכרון בחזית ביתם של רבקה ושלמה אבולעפיה בנוה צדק]]
**רבקה (פריימן) אבולעפיה** (9 בדצמבר 1874, ורשה – 20 בפברואר 1961, תל אביב) הייתה ממייסדי שכונת אחוזת בית.

## ביוגרפיה
רבקה פריימן נולדה בוורשה שבפולין לשפרה ויעקב פרץ פריימן. המשפחה עלתה לארץ ישראל בעלייה הראשונה, בשנת 1882. הוריה התיישבו בראשון לציון והם נמנים עם עשרת מייסדי המושבה. לקראת בגרותהּ הייתה רבקה בעלת השכלה רחבה בספרות ובהיסטוריה, ושלטה במספר שפות.

במהלך לימודיה בבית הספר התיכון בראשון לציון, הכירה רבקה את שלמה אבולעפיה, שהיה מורה לצרפתית וערבית בבית הספר. בשנת 1892 הם נישאו, וב-1895 עברו להתגורר ביפו, שם המשיך שלמה לעבוד כמורה. ב-1907 הקימו את ביתם בשכונת נוה צדק, ששימש גם כבית ועד לאנשי תרבות יהודים מהשכונה. בהמשך השתכן בו, בעליית הגג, הסופר ש"י עגנון, בתקופת עלייתו לארץ, ושם כתב את סיפוריו "תמול שלשום" ו"עגונות".

לרבקה ושלמה אבולעפיה נולדו ארבעה בנים וארבע בנות. הבכור בהם הוא רפאל אבולעפיה, איש ניל"י וגדוד נהגי הפרדות. בן נוסף הוא בוסתנאי (ידידיה) אבולעפיה, מראשוני המהנדסים בארץ ישראל ומסוללי כבישיה.

ב-1909 הצטרף הזוג אבולעפיה לאגודת אחוזת בית, במטרה להקים בית בשכונה החדשה. אך שלמה חלה ונסע לרופא ידוע בביירות, שם נפטר בפברואר 1909, כחודשיים לפני הגרלת המגרשים בשכונה. בהגרלה זכתה רבקה האלמנה בחלקה מס' 2, אשר לימים הפכה לרחוב יהודה הלוי 20 בתל אביב. היא נשאה לבדה בנטל בניית הבית וגידול שמונת הילדים. בתקופה זו גם פיטרה את המשרת הערבי ששימש בביתם, אך אפשרה לו להשתמש בשם אבולעפיה, שלימים שימש לשם המאפייה הידועה שהקימה משפחתו בתל אביב, מאפיית אבולעפיה.

אביה של רבקה, שחזר בינתיים לפולין, בעקבות הקשיים בארץ, הגיע לארץ לסייע לרבקה והציע לה לחזור איתו לוורשה, אך היא סירבה. היא התפרנסה מחנות לגלנטריה שפתחה ביפו, והמשיכה להתגורר בתל אביב.

ב-1917, במהלך גירוש תל אביב על ידי הטורקים, עברה עם ילדיה לבית משפחתה בראשון לציון, ובסיום מלחמת העולם הראשונה חזרה לתל אביב.

באמצע שנות העשרים מכרה אבולעפיה את ביתה, שהפך לבית דירות להשכרה. היא עברה לבית חדש ברחוב חובבי ציון, שם התגוררה עד מותה.

רבקה אבולעפיה נפטרה בגיל 86 בביתה בתל אביב, ונקברה בבית הקברות טרומפלדור בעיר.

## ראו גם
* מייסדי תל אביב

## קישורים חיצוניים

* 
*רבקה (פרימן) אבולעפיה, באלבום המשפחות של עדת ראשון לציון
* שלמה ורבקה אבולעפיה, באתר משפחות מייסדי תל אביב
* על רבקה אבולעפיה ב"סיור בנווה צדק, תל אביב"
* 
* 

קטגוריה:נשות העלייה הראשונה
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:יפו: אישים
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:משפחת אבולעפיה
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:מגורשי תל אביב
קטגוריה:נווה צדק: אישים
קטגוריה:ילידות 1874
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1874
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1961
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1961
מלפיגיים

**מלפיגיים** (שם מדעי: Malpighiaceae) היא משפחה בוטנית בסדרת המלפיגאים. תפוצת המשפחה בעיקר באמריקה הטרופית והסובטרופית. 

בין מאפייני המשפחה:

* בלוטות על עלי הגביע
* עלים נגדיים
* שחלה בעלת שלושה עלי שחלה
* עלי הכותרת בעלי פטוטרת ארוכה ושפת עלי הכותרת ריסנית לעיתים קרובות

מבני משפחת המלפיגיים יש את עץ פרי חמאת הבוטנים

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטואן-לורן דה ז'יסייה