הפשיטה המצרית ליד מוצב המזח ביולי 1969

**הפשיטה המצרית ליד מוצב המזח ביולי 1969** אירעה ב-10 ביולי 1969, במהלך מלחמת ההתשה בתעלת סואץ, ליד מוצב המזח. הפשיטה בוצעה על ידי כוח קומנדו מצרי שחצה את התעלה ופגע במחלקת טנקים של צה"ל. לאחר המתקפה שב הכוח המצרי לשטח מצרים כשהוא לוקח עמו חייל צה"ל פצוע שמת בשבי. אבידות צה"ל בתקרית היו שבעה הרוגים (לאחר ששניים מפצועי צה"ל מתו מפצעיהם בבתי החולים בישראל) וחמישה פצועים. פעולה זו הייתה בין הגורמים להסלמת תגובותיה של ישראל במלחמת ההתשה. בין היתר, ב, ובמבצע בוקסר.

## רקע
תפיסת הביטחון שהתגבשה לאחר מלחמת ששת הימים הביאה להקמת קו בר-לב שכלל שורה של מעוזים לאורך התעלה שהוחזקו על ידי חיילי חי"ר ושריון ושורה של "תעוזים" במרחק של כ-10 ק"מ מהתעלה שהוחזקו על ידי יחידות תחזוקה, מפקדות וסוללות ארטילריה.

מתחילת המלחמה היו חדירות של יחידות קומנדו מצריות אל הצד המזרחי של תעלת סואץ, במטרה להניח מארבים ליחידות צה"ל, לתקוף מעוזים ולמקש צירים. גודל היחידות השתנה מתקרית לתקרית אך הן היו במסגרת מצומצמת באופן יחסי. מיוני 1969 החלו המצרים לפעול בפשיטות קומנדו פלוגתיות. ב-23 ביוני פשטו כ-50 חיילים מצרים על המעוז "כד" מול האי אל-בלח (בין קנטרה לגשר פירדאן). ב-24 ביוני הייתה פשיטה דומה על מעוז "מגף" שהיה במוצא ציר המיתלה. ב-7–8 ביולי הייתה פשיטה על מעוז מול אסמאעיליה שבה נהרגו למצרים תשעה חיילים, מהם שניים צוללנים ושבעה אנשי קומנדו.

על פי מאמר בעיתון הלבנוני "אל כפאח", בתקופה שלפני הפשיטה, על סמך שיחות של כתבו בקהיר עם ראשי הצבא המצרי, "המוצבים של צה"ל מוגנים יפה על ידי סוללות חול גבוהות, וכי הארטילריה המצרית, ככל שתהיה כבדה וארוכת טווח, איננה מסוגלת לפגוע בצורה יעילה במוצבים אלה". לטענתו, הסבירו מפקדי הצבא המצרי כי עובדה זו מחייבת אותם לחפש דרכים אחרות כדי לפגוע בקו ההגנה שבנה צה"ל לאורך התעלה. הכתב בקהיר הסיק כי המצרים החליטו לפגוע במוצבים הישראליים על ידי פשיטות תכופות לגדה המזרחית של התעלה".

הפשיטה התרחשה יום אחד אחרי נאומו של ראש שירותי המודיעין הכללי של מצרים בטלוויזיה המצרית, אמין הוויידי , שבו טען, כי על מצרים להמשיך ב"חימום" גזרת התעלה וכי עליה לפתח כושר ספיגה של פעולות תגמול ישראלית לאורך חזית רחבה. הוויידי אמר, כי פשיטות אלה מוכיחות, ש"מלחמת ששת הימים מעולם לא הסתיימה", וכי "מלחמה זו מהווה שרשרת רצופה של קרבות, שבהם מצרים מפסידה לעיתים ובמקרים אחרים נוחלת ניצחונות".

## הפשיטה המצרית
הנוהל הצה"לי בגזרה היה שמחלקת הטנקים הצמודה למעוז המזח (באותה עת כונה במפת קוד בט"ש – יוגוסלביה) מתקרבת אליו עם חשיכה ומתארגנת בחניון, וכיתת חי"ר (במקרה זה, צנחנים) מתוך המעוז יוצאת לאבטח אותה. מחלקת הטנקים הצמודה למוצב המזח באותה עת הייתה מפלוגה ז' מגדוד 46. שהייתה מצוידת בטנקי שלל ירדניים פטון M48A1. מפקד המחלקה היה צביק'ה שרמן.

ב-10 ביולי 1969 פתחו המצרים בהפגזה ארטילרית כבדה בשעה 19:15, עוד לפני החשכה, וכתוצאה מן ההפגזה התעכבה יציאת כיתת האבטחה, ואנשיה עם שאר חיילי המעוז, נשארו בתוך הבונקרים, בלי צופים בעמדות.

בחסות ההפגזה חצתה פלוגת קומנדו מצרית את התעלה על גבי סירות גומי, במספר נתיבים, והסתערה תוך ירי רקטות נגד טנקים על הטנקים, שחנו דרומית למעוז מאחורי סוללה שהסתירה להם את התעלה. בסביבות 19:45, הבחין טנק מפקד המחלקה בתוקפים שהיו בטווח של מטרים בודדים ממנו, דיווח למעוז על ההתקפה ופתח באש. הטנק נפגע ואנשי צוותו נפצעו, אך המשיכו בירי והמצרים לא התקרבו אל הטנק. שני הטנקים האחרים נפגעו פגיעות קשות ועלו באש. ארבעה מאנשי הצוותים נהרגו ושלושה נפצעו. איש צוות אחד קפץ מהטנק ונשבה. הוא הועבר לצד המצרי של התעלה ומת בידי המצרים.

מחלקת טנקים מגדוד 79, ששהתה ליד מעוז "הכפר" הסמוך, נעה לסייע למחלקה של "המזח". מפקד מחלקת "הכפר" נפצע קל מהירי והטנקים שלו היו אלו שחילצו את הפצועים לתאג"ד. כמו כן נפצע גם צנחן מחטיבה 55. המעוז לא סייע לטנקים באש. לטענת מפקד המעוז העריך שמטרת המצרים היא לתקוף את המעוז עצמו ולא רק את חניון הטנקים, ולכן לא הוציא ממנו כוח לסייע לטנקים. מפקד פיקוד דרום החליט להדיח אותו מתפקידו.

משך הקרב היה בין 20 ל-30 דקות ובסיומו השאירו המצרים שלושה דגלי מצרים ליד הטנקים ונסוגו עם נפגעיהם.

## התגובות לפשיטה
לטענת המצרים, הם פשטו על המוצב שממנו הופגזה העיר סואץ בחודשים שלפני כן. לטענתם הם השמידו חמישה טנקים, העלו באש ציוד ופגעו בקרוב ל-40 חיילים ישראלים שנהרגו ונפצעו ושבו חייל אחד.

בסקירת עוזר ראש אג"ם, יצחק חופי, בפני ועדת החוץ והביטחון ב-13 ביולי, טען זה כי פעולה זו אינה מאפיינת את הצבא המצרי וכי מדובר ביחידת עלית שמורכבת ממשרתי קבע הנמצאים גבוה מעל החייל המצרי הממוצע במקצועיות, בתעוזה ובמוטיבציה. למצרים היו באותה עת ששה גדודים כאלו. ארבעה בגזרה הצפונית ואחד בכל אחת מהגזרות האחרות (מרכז ודרום).

החוקר יואב גלבר קובע כי דבריו של חופי שיקפו את התחושה במטכ"ל הישראלי. לטענתו, המציאות הייתה הפוכה. לטענתו, המצרים צלחו את התעלה עשרות פעמים לא רק על ידי יחידות קומנדו אלא גם על ידי יחידות חי"ר רגילות. לטענתו, בפעמים המועטות שצה"ל צלח את התעלה לביצוע פעולות בצד המצרי של תעלת סואץ (להבדיל ממבצעי עומק שנעשו מעט יותר פעמים), הוא עשה זאת עם צמרת יחידות העילית שלו: סיירת מטכ"ל, שייטת 13, סיירת צנחנים וסיירת שקד, ואלו בוודאי לא היו "פרצופו של צה"ל".

גלבר קובע כי באותו זמן הפך המצב בתעלה לבלתי נסבל ומורל החיילים היה ירוד ביותר. על הקשר בין הכשירות ללחימה ובין מורל החיילים עמד משה דיין בוועדת החוץ והביטחון ב-28 ביולי, בזמן שסיפר על ביקורו במוצב המזח לאחר הפשיטה, שבו מצא אנשים מפוחדים: "ואז לא מספיק שאבוא ואגיד שאסור לפחד... זו שאלה אם אפשר להוציא את הראש מהבונקר או לא, אם נלחמים או לא, אם צופים או לא". מצב זה גרם לממשלה לאשר יותר פעולות מעבר לקו המצרי והגברת מעורבות חיל האוויר בלחימה.

במאמר המערכת של היומון "היום" ביום א' (הפשיטה הייתה ביום חמישי בערב), נכתב: "שוב הוכח שמדיניות מניעת ההסלמה (לפיה צה"ל מצנן את רצון המלחמה של האויב) הצליחה רק בחלקה. נראה כי אין מנוס מנקיטת צעדים שישתקו כליל רצון מלחמה זה אצל האויב לפחות לזמן מה...אבדן: חייהם של חמשת הבנים בפורט תאופיק חייב לשמש אות לשינוי המדיניות הצבאית לאורך התעלה".

על פי זאב אלמוג, מפקד שייטת 13 באותה עת, לגבי הפשיטה על האי גרין שבוצעה ב-19 ביולי 1969: "המטרות האסטרטגיות שהפשיטה על האי גרין נועדה להשיג היו חיזוק כוח ההרתעה של צה"ל וגמול על הפשיטה המצרית במוצב המזח בפורט תוופיק, ב־10 ביולי 69". כמו כן, לפשיטה הייתה השפעה מכרעת בהחלטה להפעיל את חיל האוויר כ"ארטילריה מעופפת" במבצע בוקסר שהחל ב-19 ביולי 1969.

## התקרית בתרבות
בספרו, "ירח מעל סואץ" מתייחס הסופר יוסי עוזרד לתקרית זו. הרומן שבספר הוא בדיוני, אולם אחת הדמויות בספר, גדי, מתארת את המארב הזה במדויק. גדי הוא מפקד מחלקת הטנקים שהייתה יעד הפשיטה. הוא טוען כי כששהה בבית החולים בשל פציעתו, איש לא התעניין במארב בגלל הנחיתה על הירח (אפולו 11 שוגרה ב-16 ביולי נחתה על הירח ב-20–21 ביולי 1969). בספר, הגיבור בודק את האירועים ומגלה כי הפשיטה קדמה להמראת החללית במספר ימים וכי מדובר בטעות תפיסתית של גדי ששיקפה את הרגשת הלוחמים על המרחק בין הלחימה הקשה בתעלה ובין העניין הציבורי בישראל.

## קישורים חיצוניים
* תיק "הפשיטה המצרית על חניון הטנקים במזח", חומרי עזר לוועדת אגרנט, ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון, עמ' 7–16
* 369: מלחמת ההתשה חלק ג' – הפשיטה על האי גרין, באתר ההסכתים "רשת עושים היסטוריה", 20 בפברואר 2022
* 
* 
* 
* . שעה שבע בערב
*  . הפגזה בשש וחצי. מספר נתיבי פשיטה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמת ההתשה: קרבות
קטגוריה:1969 בישראל