open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סאני סטיט

**אדוארד "סאני" סטיט** (באנגלית: **Edward "Sonny" Stitt**; 2 בפברואר 1924, בוסטון – 22 ביולי 1982, וושינגטון הבירה) היה נגן סקסופון אלט וטנור אמריקאי אשר ניגן בעיקר בזרמי הבי בופ וההארד בופ שבג'אז. סטיט היה אחד הסקסופוניסטים שהקליטו הכי הרבה, עם מעל 100 אלבומים. נחשב לתלמידו הגדול ביותר של צ'ארלי פארקר וסגנונו הושפע ממנו מאוד. יש מבקרים שקראו למוזיקה המוקדמת של סטיט פלגיאט לפארקר, בעוד הוא עצמו טען שפיתח את הסגנון בעצמו ורק אחרי שהתחיל לנגן התוודע לפארקר. אף על פי שבהקלטות הראשונות שלו ניכרת השפעה של פארקר וכן של לסטר יאנג, במרוצת הזמן פיתח סגנון ייחודי, בעיקר כשעבר לנגן בסקסופון טנור. סיגנונו השפיע על מוזיקאים נוספים, ביניהם ג'ון קולטריין.

## חייו
סטיט נולד בבוסטון בשם אדוארד המונד בואטנר ג'וניור (Edward Hammond Boatner, Jr) למשפחה מוזיקלית, אביו היה מורה למוזיקה בקולג', אמו הייתה מורה פרטית לפסנתר ואחיו היה פסנתרן שניגן מוזיקה קלאסית. בשנת 1943 פגש סטיט לראשונה את צ'ארלי פארקר, מאוחר יותר סיפר כי כבר אז הם הבחינו שסגנון הנגינה שלהם דומה להפתיע. ב-1945 החל להקליט, בי בופ עם סטן גץ ודיזי גילספי, בנוסף להקלטות סווינג ספורות. ניגן לצד סקסופוניסט הטנור דקסטר גורדון וחלוצי בופ אחרים בתזמורת של בילי אקסטיין עד שנת 1949, כשבתקופה זו החל להתרכז בטנור. כמו כן הקליט בעיקר בטנור עם באד פאוול.

כשנגינת הטנור של סטיט תפסה תאוצה, החל להשתחרר מהביקורת כנגד הדמיון בין סגנונו לסגנון של פארקר. כשנגן האלטו ג'ין קוייל ספג ביקורת שהוא מנגן דומה מדי לפארקר סטיט הגיב *"נסה אתה לחקות את צ'ארלי פארקר!"* צלילו של סטיט בטנור הפך להרבה יותר ייחודי, והוא החל להיות מושפע ממוזיקה קובנית ולטינית. בשנים ההם הקליט סטיט עם מוזיקאים רבים ונחשבים בסצנת הבופ.

בעשורים הבאים פרח סטיט בעיקר כנגן טנור, הוא ניגן והקליט עם כמעט כל מוזיקאי ג'אז נחשב מהתקופה; החל מתקופה קצרה עם מיילס דייוויס דרך שליחי הג'אז של ארט בלייקי, או ג'יי ג'יי ג'ונסון, ג'וני גריפין ועד דיוק אלינגטון. סטיט היה מתבודד ולא נשאר כמעט עם אף הרכב לזמן ממושך, ולמעשה רבים מתקליטיו הוקלטו ביום עבודה יחיד עם מוזיקאים שונים בכל פעם.

בשנות השבעים האט סטיט את קצב ההקלטות שלו קמעה, אך המשיך להקליט הקלטות שנחשבות לקלסיקות, לדוגמה "Tune up" משנת 1972. בשנים הללו היה חלק מההרכב ענקי הג'אז שכלל בין היתר את ארט בלייקי, דיזי גילספי ות'לוניוס מונק.

בשנת 1982 לקה סאני סטיט בהתקף לב וב-22 ביולי נפטר.

## קישורים חיצוניים

* יאיר שפיגל, The SideMan - בלוג ג'אז, סקירת ההקלטות של סאני סטיט, עם מיילס דייוויס
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:נגני ג'אז: סקסופוניסטים
קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:שליחי הג'אז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1982
אייל בן ארי

**אייל בן ארי** (נולד ב-1953) הוא אנתרופולוג שכיהן כפרופסור לאנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. פוטר מתפקידו בשל הרשעתו על ידי בית הדין המשמעתי של האוניברסיטה בעבירות משמעתיות בגין הטרדה מינית ויחסים אינטימיים תוך ניצול יחסי מרות עם סטודנטיות שבהנחייתו.

## ביוגרפיה
בן ארי גדל בירושלים ולמד בנערותו בגימנסיה רחביה (סיים בשנת 1971). לאחר שירותו הצבאי, למד לתואר ראשון ושני בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בין המורים שהשפיעו עליו בתקופת לימודיו באוניברסיטה העברית היו: פרופ' שמואל נח אייזנשטדט ופרופ' אריק כהן (אנתרופולוג). בשנת 1984 סיים דוקטורט באוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1986 הוא הצטרף לסגל המחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית והחל להתמחות בתחום החברה והתרבות ביפן ובאנתרופולוגיה של צבא.

במהלך השנים ערך בן ארי עבודות מחקר בישראל, ביפן, בסינגפור ובהונג קונג. תחומי המחקר העיקריים בהם הוא עוסק נוגעים לחברה היפנית (התנהלות החיים בקרב מעמד הפועלים, תהליך החינוך בגיל הרך והשתלבות יוצאי יפן בקרב תושבי סינגפור) ולתפקיד הצבא בחברה האזרחית. בישראל התמקדו מחקריו בהשפעת צה"ל על הווי החברה (דוגמאות למחקריו הם "הדינמיקה החברתית של שירות במילואים", "תפקיד הצבא באינתיפאדת אל אקצא" ו"מגדר והומוסקסואליות בצבא"). בשנים 2003–2007 עמד בן ארי בראש מכון טרומן לקידום השלום, הפועל במסגרת האוניברסיטה העברית.

בספטמבר 2006 הנחה את הסטודנטית טל ניצן במחקר שלה "נדירותו של אונס צבאי בסכסוך הישראלי-פלסטיני" העוסק בטענה שחיילי צה"ל גזענים בכך שהם לא אונסים פלסטיניות במהלך סכסוכים בעיירות פלסטניות בעוד הדבר אינו טבעי בהשוואה לסכסוכים אחרים בעולם לאורך ההיסטוריה.

## פרשת ההטרדות המיניות
בשנת 2008 נחקר בן ארי על ידי משטרת ישראל בחשד לביצוע עבירות של סחיטה ובעילה תוך ניצול יחסי מרות של סטודנטיות. בשל התיישנות הראיות הוחלט בפרקליטות להימנע מהגשת כתב אישום פלילי ובמקביל הועמד בן ארי לדין משמעתי באוניברסיטה העברית.

בפברואר 2011 החליטה ועדת המשמעת של האוניברסיטה להרשיעו בשלוש עבירות משמעת של התנהגות באופן שאינו הולם איש סגל באוניברסיטה העברית, וקבעה כי יושעה לשנתיים מן האוניברסיטה העברית ובתקופה זו לא תשולם לו משכורת ותיאסר יציאתו לשבתון. בית הדין המשמעתי של האוניברסיטה קבע כי מעשיו של בן ארי חמורים בהחלט ופגעו פגיעה ממשית הן בתלמידותיו והן באוניברסיטה העברית. בעקבות ערעור הוחמר עונשו על ידי בית הדין לערעורים שהחליט לפטרו ולפסול אותו לצמיתות מהנחיית סטודנטים.

בדצמבר 2013 פורסם כי בן ארי מועסק כאיש סגל במכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן, ומונה לעמוד בראש המכון המחקרי של המכללה, תפקיד הכולל מחקר בלבד ולא מצריך מגע עם סטודנטים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי מזרח אסיה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: סוציולוגיה ואנתרופולוגיה
קטגוריה:סגל האקדמית כנרת
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:נשיאי האגודה האנתרופולוגית הישראלית
קטגוריה:מורשעים בדין משמעתי בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
ויליאם אדלין

[שמאל|ממוזער|250px|ויליאם ואנשיו על [הספינה הלבנה ברגע טביעתה. איור מהמאה ה-12.]]
**ויליאם אדלין** (באנגלית: **William Adelin** או **Adelinus**, **Adelingus**, **Audelin** או **Ætheling**; 5 באוגוסט 1103 - 25 בנובמבר 1120) היה בנם היחיד של הנרי הראשון, מלך אנגליה ושל מטילדה מסקוטלנד. ויליאם היה בנו היחיד החוקי של הנרי הראשון, שנולד במסגרת הנישואים, ובשל כך היה יורש העצר היחיד של ממלכת אנגליה. מותו הביא למשבר ירושה ולתקופה המכונה "האנרכיה".

## ביוגרפיה
ויליאם נולד בווינצ'סטר. אביו, הנרי הראשון, היה בנו הצעיר של ויליאם הכובש. ויליאם רופוס, אחיו הבכור של הנרי, ירש את ממלכת אנגליה מאביו, ואילו רובר השני, דוכס נורמנדיה, אחיו השני של הנרי, ירש את ממלכת נורמנדי. בעקבות מותו של ויליאם רופוס בתאונת ציד בשנת 1100, ירש הנרי את כס המלוכה, ובשנת 1105 הדיח את רובר, ומלך על שתי הממלכות.

להנרי היו בנים רבים מחוץ לנישואים מפילגשיו הרבות, אולם מאשתו היה לו רק בן אחד - ויליאם אדלין.

ויליאם קיבל את התואר "דוכס נורמנדי" - אף שתואר זה היה רשמי בלבד, והמלך עצמו שלט בנורמנדי (משמעות התואר היא הכרה בשלטון מלך צרפת בנורמנדי, שכן דוכס נורמנדי צריך היה לשלם למלך צרפת מיסים). רק בעקבות לחץ רב שהפעיל מלך צרפת על הנרי, שילם ויליאם מיסים למלך צרפת בשנת 1120.

ויליאם מת כתוצאה מטביעת "הספינה הלבנה" ב-25 בנובמבר 1120 בעת חציית התעלה האנגלית. ויליאם ואנשיו בילו בשתיית יין עד שעות הערב, בביטחון שהספינה המהירה תפליג במהירות בלילה, אולם בשעות הלילה, במהלך ההפלגה, נתקלה הספינה בשרטון.

הספינה החלה להתמלא מים. משלא הצליחו לשחרר את הספינה מהשרטון בנו אנשי הספינה רפסודת הצלה. בעת שוויליאם, שכבר היה על הרפסודה, שב לספינה הטובעת על מנת להציל את אחותו למחצה - הרוזנת מפרש (Countess of Perche), בשובו לרפסודה עם הרוזנת, כבר היו על הרפסודה יותר מדי אנשים וזו התהפכה וטבעה.

## משבר הירושה
משבר ירושה פרץ בעקבות מותו של ויליאם. להנרי היו ילדים רבים מחוץ לנישואים, וכן מספר אחיינים, והוא העדיף את סטפן מבלואה אחיינו ואת רוברט, רוזן גלוסטר - אחד מבניו מחוץ לנישואים, אולם בשל מוצאו לא יכול היה למלוך. הנרי הורה לאציליו להישבע אמונים לבתו, מתילדה, אולם לאחר מותו חזרו בהם הברונים בטענה שהנרי לחץ עליהם, ובחרו כמלך בסטפן.

סכסוך הירושה החל את התקופה המכונה בהיסטוריה האנגלית "האנרכיה".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יורשי עצר שלא זכו למלוך
קטגוריה:מלכים נורמנים
קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:ילידי 1103
קטגוריה:נפטרים ב-1120
לו דונלדסון

**לו דונלדסון** (באנגלית: **Lou Donaldson**; 1 בנובמבר 1926 - 9 בנובמבר 2024) היה סקסופוניסט אלט, שנודע בעיקר בשל נגינתו מלאת החיים והבלוזית, על אף שבתחילת דרכו, ניגן בסגנון הבי בופ, תחת השפעתו של צ'ארלי פארקר.

## חייו
דונלדסון נולד בבאדין, צפון קרולינה. הוא החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל 15, בנגינה בקלרינט. לאחר שסיים את לימודיו בקולג', הוא הצטרף לצי, וניגן שם במסגרת להקה צבאית, בה התנסה בנגינה עם מוזיקאים אחרים. דונלדסון הופיע לראשונה בפומבי במרכז העיר ניו יורק, כשהיה בן 25.

הקלטותיו הראשונות היו עם מילט ג'קסון ות'לוניוס מונק בשנת 1952. בהמשך הוביל מספר להקות קטנות יחד עם נגני ג'אז אחרים כמו המתופף בלו מיטשל, הפסנתרן הוראס סילבר והמתופף ארט בלייקי.

ב-1953, הוא הקליט יחד עם החצוצרן קליפורד בראון ועם פילי ג'ו ג'ונס. ב-1954, הצטרף דונלדסון להרכב ההארד בופ החדש, שליחי הג'אז, וניגן באחד מתקליטיהם המפורסמים ביותר, A Night At Birdland.

על אף שניגן כנגן משנה, הוא מעולם לא השתייך לאף להקה מלבד אלו אותן הנהיג; הוא היה מוביל להקות מאמצע שנות החמישים. דונלדסון הקליט בסגנונות הבי בופ, ההארד בופ וה-Soul jazz. במשך שנים רבות ניגן לצידו הפסנתרן הרמן פוסטר.

נפטר ב-9 בנובמבר 2024.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:סקסופוניסטים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: סקסופוניסטים
קטגוריה:שליחי הג'אז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית A&T
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1926
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2024
הספינה הלבנה

**הספינה הלבנה** (באנגלית: The **White Ship**) הייתה ספינה שטבעה בתעלה האנגלית, בסמוך לחוף נורמנדי ולבארפלור ב-25 בנובמבר 1120. בין הנוסעים שטבעו היה ויליאם אדלין, בנו היחיד במסגרת הנישואין ויורש העצר של הנרי הראשון, מלך אנגליה.

לאחר טביעתו החל משבר ירושה שכונה בשם "האנרכיה".

## טביעת הספינה
הספינה הלבנה נבנתה על ידי תומאס פיצסטיבן והייתה בבעלותו. סטיבן, אביו של תומאס פיצסטיבן, היה רב החובל של ויליאם הכובש במהלך הפלישה הנורמנית לממלכת אנגליה.

תומאס הציע להנרי הראשון, מלך אנגליה להפליג בספינה מבארפלור לאנגליה, אולם הנרי, שכבר תכנן לשוב לאנגליה בספינה אחרת, הציע שבנו ויורש העצר ויליאם אדלין יפליג במקומו על הספינה לאנגליה.

הספינה אמורה הייתה לעזוב את הנמל בשעות היום, אולם בשל התעכבותם של ויליאם אדלין ואנשיו שהיו עסוקים בסעודה, יצאה הספינה בשעות הלילה ופגעה בסלע תת-ימי בסמוך לבארפלור. הספינה התהפכה ושקעה. הניצול היחיד היה קצב מרואן שניצל מאחר שלבש נאדות עור שהיו מלאים באוויר. הקצב נמשה ממי הים על ידי דייג שעבר בקרבת מקום למחרת. הקצב סיפר כי תומאס פיצסטיבן ידע לשחות, אולם כשראה שוויליאם אדלין טבע, העדיף לטבוע בעצמו מאשר לבשר למלך על מות בנו. 

סיבות הטביעה אינן ברורות. כתבי התקופה מאשימים את הנווט בשכרות, ואת רב החובל, שמיהר וניסה להשיג את ספינת המלך שהפליגה לפניהם.

## השלכות הטביעה
סטיבן, אחיינו של המלך, לא הפליג על הספינה (על פי אורדריקוס ויטליס, הוא ירד מהספינה לפני הפלגתה בשל שלשול שתקף אותו). 

כתוצאה ממותו של ויליאם אדלין, היחיד מבניו של המלך שנולדו במסגרת הנישואין, פרץ באנגליה משבר ירושה שכונה "האנרכיה". הברונים האנגלים סירבו לקבל את מתילדה, בתו של המלך, כמלכה, וסטיבן טען לכתר האנגלי והכריז על עצמו כמלך.

## אזכורים ספרותיים
טביעת הספינה מוזכרת בבלדה משנת 1881 מאת דאנטה גבריאל רוזנטי שנקראת ""הספינה הלבנה: בלדה".

טביעתה של הספינה הלבנה מתוארת ברומן מאת קן פולט "עמודי תבל" משנת 1989. רומן היסטורי זה מתאר את מלחמת האזרחים באנגליה בתקופת האנרכיה. 

הטביעה מתוארת בהרחבה בספרה ההיסטורי של שרון פנמן משנת 1994 "כאשר ישו ישן". כמו כן הספינה מוזכרת בשירו של ג'פרי היל הנקרא "הספינה הלבנה".

## קישורים חיצוניים

* תיאור טביעת הספינה הלבנה באתר Britannia.com
* רוברט לייסי, "'''הנרי הראשון והספינה הלבנה'''"
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנגליה: היסטוריה
קטגוריה:ספינות טרופות
קטגוריה:תעלת למאנש
מציצה

שמאל|ממוזער|250px|תינוק מוצץ אצבעות
[שמאל|ממוזער|170px|גבר מוצץ [קשית שתייה כדי לשתות מים מבקבוק]]

**מציצה** היא הליך של יניקה באמצעותו מבוצעת שאיבת נוזל לוואקום חלקי או מלא. כל גורי היונקים נולדים עם רפלקס מציצה, אשר באמצעותו הם יונקים מזון נוזלי, כגון חלב. הגורים אינם צריכים ללמוד את הרפלקס מכיוון שהוא אינסטינקטיבי. בפעוטות רפלקס המציצה קיים מהלידה ועד גיל 4 חודשים. הרפלקס מתבטא בכך שכאשר נוגעים בזווית פי התינוק הוא מפנה את ראשו לכיוון בו ננגע, פותח פיו ומוכן למצוץ. ככל שהתינוק מתפתח, המציצה הופכת לפעולה רצונית יותר ויותר. מרכיב המציצה של התינוק נחשב לחלק ממנגנון בן שלושה שלבים: מציצה-בליעה-נשימה. הסנכרון בין שלושת אלה הוא הדפוס ההתפתחותי הראשון הדורש תזמון ורצף של תנועות, ומחקרים מצאו כי הוא קריטי להתפתחות הסנסורית-מוטורית, להתפתחות הקוגניטיבית, להתפתחות הדיבור והשפה, לוויסות פיזיולוגי-רגשי, לשליטה בתנוחה, לאכילה ולהאכלה, ולהתפתחות האישיות.

בעלי חיים בוגרים מסוימים משתמשים במציצה כדי לשתות, כגון בני האדם, המשתמשים בקשיות לשתייה, או העטלף הערפדי, הפוצע את טרפו ואז מוצץ את דמו. בעל חיים נוסף המוצץ דם היא העלוקה. היא עושה זאת באמצעות שלוש מלתעות המכילות כל אחת כ-100 שיניים זעירות. במקביל למציצה, העלוקה מחדירה חומר נוגד קרישה בשם הירודין, העוזר להמשיך את פעולת הניקוז.

## הערות שוליים

[ימין|ממוזער|200px|[עלוקות|עלוקה מוצצת דם]]

קטגוריה:פיזיולוגיה
קטגוריה:תזונה
ריאד אע'א

**ריאד נעסאן אע'א** (בערבית: **رياض نعسان اغا**; תעתיק מדויק: **ריאץ' נעסאן אע'א**; 1947 – 14 בדצמבר 2025) היה איש ציבור סורי.

## ביוגרפיה
אע'א נולד בסוריה וסיים לימודי דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת דמשק. לאחר מכן הוא הורה בנושאי ספרות ערבית, שימש מנהל התוכניות והאחראי על הפקות הדרמה בטלוויזיה הסורית ולאחר מכן כיהן כסמנכ"ל הטלוויזיה הסורית.

בשנת 1990 נבחר אע'א לבית הנבחרים. לאחר כניסתו לחיים הציבוריים הוא מונה ליועץ מדיני לנשיא חאפז אל-אסד. אע'א כיהן כשגריר סוריה בעמאן ובאיחוד האמירויות הערביות. בשנת 2006 הוא מונה על ידי הנשיא בשאר אל-אסד לשר התרבות. בתפקיד זה כיהן אע'א מפברואר 2006 עד 3 באוקטובר 2010, אז הוחלף על ידי ריאד איסמט.

אע'א נפטר ב-14 בדצמבר 2025. הותיר אחריו אישה וארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* ריאד אע'א, באתר Arab Decision

קטגוריה:שגרירי סוריה
קטגוריה:שגרירים באיחוד האמירויות הערביות
קטגוריה:שגרירים בירדן
קטגוריה:שרי התרבות של סוריה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דמשק
קטגוריה:סורים שנולדו ב-1947
קטגוריה:סורים שנפטרו ב-2025
אוניברסיטת בזל

**אוניברסיטת בזל** (בגרמנית: **Universität Basel**) היא אוניברסיטה הממוקמת בבזל שבשווייץ, על גדת נהר הריין. האוניברסיטה ידועה בשל מחקרה החלוצי במדעי כדור הארץ, לימודים סלאביים ואסטרונומיה. האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט וחברה ב-.

## היסטוריה

אוניברסיטת בזל נוסדה ב-1460 והיא הוותיקה באוניברסיטאות של שווייץ. עם בוגריה הידועים נמנים ארסמוס מרוטרדם, פאראצלסוס, דניאל ברנולי, יעקב בורקהרדט, פרידריך ניטשה, , קרל גוסטב יונג, קרל בארת,  וישעיהו לייבוביץ.

אוניברסיטת בזל נוסדה תוך שיתוף פעולה עם המועצה הכנסייתית של בזל. היא הוקמה כשהאפיפיור פיוס השני הוציא בולה אפיפיורית ב-12 בנובמבר 1459, וטקס ההשקה הרשמי נערך ב-4 באפריל 1460. במקור אוניברסיטת בזל כללה ארבע פקולטות, אמנויות, רפואה, תאולוגיה ומשפטים. הפקולטה לאמנויות התקיימה עד 1818 כתשתית לשלושה נושאים אקדמיים אחרים.

במרוצת המאות, כשהייתה העיר אבן שואבת למלומדים רבים, נהייתה בזל מרכז בראשיתי של הדפסת ספרים והומניזם. בערך באותו זמן שבה הוקמה האוניברסיטה, נוסדה גם ספרייתה. כיום היא מונה מעל שלושה מיליון ספרים וכתבים והיא הספרייה הגדולה ביותר בשווייץ.

## ארגון אקדמי
#### פקולטות
אוניברסיטת בזל מאורגנת בשבע פקולטות:
* הפקולטה לתאולוגיה
* הפקולטה למשפטים
* הפקולטה לרפואה
* הפקולטה למדעי הרוח והחברה
* הפקולטה למדעים
* הפקולטה למנהל עסקים וכלכלה
* הפקולטה לפסיכולוגיה

#### מוסדות בין־תחומיים
* המכון האירופאי למחקרים גלובליים (1993)
* המרכז ללימודי פילנתרופיה (CEPS) (2008)
* המכון לאתיקה ביו-רפואית (IBMB) (2011)
* המכון לחינוך (IBW) (2014)

#### מכונים עמיתים
* המכון למחקר ביו-רפואי ע"ש פרידריך מישר (FMI) (1970)
* סוויספיס (1988)
* מכון בזל לממשל (2003)
* המרכז השווייצרי לרפואת חירום, הצלה ואסון (SCRED) (2016)
* מכון בזל לרפואת עיניים מולקולרית וקלינית (IOB) (2018)
* המכון השווייצרי לאזור הטרופי ולבריאות הציבור (Swiss TPH) (2021)
**הערה:** בסוגריים שנת הייסוד של המכון/המרכז

## דירוגים בין־לאומיים
* דירוג שאנגחאי, מקום 83 (2022)
* Times Higher Education, מקום 103 (2022)
* דירוג QS לאוניברסיטאות, מקום 138 (2022)
* , מקום 87 (2022)

## גלריה

קובץ:Baselgarden.JPG|החממה הוותיקה ביותר בגן בוטני של האוניברסיטה וברקע בניין הספרייה
קובץ:Baseluniv.JPG|הבניין המרכזי באוניברסיטת בזל הושלם ב-1939 בעקבות תחרות אדריכלים בה זכתה הצעת האדריכל רולנד רוהן
קובץ:Baseluniv15.JPG|קטע מעבודת קיר פסיפס "השליחות" שיצר וולטר אגלין (Walter Eglin) הושלמה ב-1946 ומעטרת את המבואה הראשית למבנה המרכזי באוניברסיטה


## קישורים חיצוניים

* 

* מיכאל יעקובסון: סקירה על הגן הבוטני של אוניברסיטת בזל באתר 'חלון אחורי', 6 במאי 2015

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
בזל
קטגוריה:בזל: מבנים
בזל
קטגוריה:בזל: חינוך
תרמוקלינה

[ממוזער|240px|תרשים המתאר את ירידת הטמפרטורה לפי התרמוקלינה ב[אוקיינוס.]]
**תרמוקלינה** (באנגלית: **Thermocline**) או **מטלימניון** (**Metalimnion**) היא שכבה דקה אך ברורה בגופי מים כמו אגמים ואוקיינוסים
שבה השינוי בטמפרטורה ככל שמעמיקים מהיר יותר מזה שבשכבות שמעליה או מתחתיה. באוקיינוס, תרמוקלינה היא הגבול בין השכבה העליונה המתערבלת בהשפעת הרוחות לבין השכבה הרגועה של המים העמוקים.
בהתאם למשתנים כמו גובה קו רוחב, עונות השנה ומידת הערבול על ידי רוחות, תרמוקלינה עשויה להיות שכבה יציבה המאפיינת לאורך זמן את גוף המים בו היא נוצרת או להיווצר ארעית כתגובה לתופעות כמו חימום וקירור המים בפני השטח כתוצאה מהפרשי הטמפרטורות בין היום ללילה. 
גורמים המשפיעים על עומק ועובי התרמוקלינה כוללים שינויי אקלים עונתיים וגובה קו הרוחב, כמו גם גורמים סביבתיים מקומיים כמו זרמים וגאות ושפל.

## אוקיינוסים

אנרגיית החום מקרינה קצרת גל של השמש נספגת בסנטימטרים הראשונים של פני השטח של האוקיינוסים, המתחממים במהלך היום ומתקררים במהלך הלילה (כאשר נמסרת אנרגיית חום מהמים לאטמוספירה בצורת קרינה ארוכת גל). 
גלים מערבבים את מי השטח החמים ומסיעים אותם אל עבר המים העמוקים הקרים עד לעומק של כ-100 מטרים תוך ערבול גושי מים, בתלות בעוצמת הרוחות והזרמים. החום ממימי השטח אובד למי העומק ויש ירידה חדה של הטמפרטורה עם העומק. מתחת לשכבה מעורבלת זו אין שינויים חדים בטמפרטורה והירידה בטמפרטורה עם העומק נשארת יחסית קבועה עד לקרקעית (4°C).

עובי התרמוקלינה ועומקה משתנים מאזור לאזור. באזורים הטרופים התרמוקלינה קבועה למחצה, ואילו באזורים הממוזגים התרמוקלינה משתנה (מעמיקה בקיץ). בקטבים, שבהם הטמפרטורה כמעט שאינה משתנה עם העומק, התרמוקלינה רדודה מאוד או לא קיימת.
באוקיינוס הפתוח מאופיינת התרמוקלינה בגרדיאנט מהירות קול שלילי, מאפיין בעל חשיבות בלוחמה תת-ימית בשל יכולת החזרת שידורי סונאר פעילים. אפקט זה מושג כתוצאה משינוי חד בצפיפות המים.

## גופי מים אחרים
בגופי מים כגון אגמים וימות קיימת תרמוקלינה, הנגרמת אף היא כתוצאה מהתחממות מי השטח.

באקלים קר עשוי להופיע ערבול עד הקרקעית (turnover), כתוצאה מהיווצרות התרמוקלינה.

במהלך הקיץ מתחממים מי השטח ונוצרת שכבה חמה וקלה מעל שכבה קרה וצפופה. הערבול בין השכבות קטן מאוד בקיץ ונוצרת תרמוקלינה ברורה (מטילמינליון). השכבה העליונה (אפילמינליון) מאופיינת ביצרנות ראשונית גבוהה וכמות חמצן רבה ואילו השכבה התחתונה (היפולמינליון) ענייה בחמצן עד אנאוקסית בסוף הקיץ. בסתיו ובחורף, כאשר מי השטח מתקררים בצורה חריפה, לעיתים במהלך לילה, הם שוקעים ומעלים את מי העומק. גם הרוחות המתגברות תורמות לתהליך זה.

## ראו גם
* ריבוד אגמים

## קישורים חיצוניים

*איור: תרמוקלינה, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוקיינוגרפיה
קטגוריה:לימנולוגיה
דוכס קמברלנד

**דוכס קמברלנד** (באנגלית: **Duke of Cumberland**) הוא תואר אצולה המוענק לבני משפחת המלוכה הבריטית הזוטרים. התואר נקרא על שם מחוז קמברלנד שבצפון אנגליה.

## היסטוריה
תואר דוכס קמברלנד הוענק לראשונה בשנת 1644 לנסיך רופרט מהריין, אחיינו של המלך צ'ארלס הראשון. במותו של הנסיך בלא יורשים בוטל התואר.

התואר הוענק בפעם השנייה בשנת 1689 לנסיך ג'ורג' מדנמרק, בעלה של המלכה אן. התואר בוטל עם פטירתו של הנסיך בלא יורשים בשנת 1708.

התואר הוענק בפעם השלישית בשנת 1726 לנסיך ויליאם אוגוסטוס, בנו השלישי של המלך ג'ורג' השני. הנסיך ויליאם נפטר בשנת 1765 בטרם נישא ובלא יורשים, והתואר בוטל.

התואר הוענק בפעם הרביעית בשנת 1766 (הפעם כ"דוכס קמברלנד וסטרת'רן") לנסיך הנרי פרדריק, בנו השלישי של פרדריק, נסיך ויילס ונכדו של המלך ג'ורג' השני. הנסיך הנרי נפטר בשנת 1790 בלא יורשים במסגרת הנישואין, והתואר בוטל.

התואר הוענק בפעם החמישית כ"דוכס קמברלנד וטֶוויוֹטדייל" בשנת 1799 לארנסט אוגוסטוס (לימים מלך הנובר), בנו החמישי של המלך ג'ורג' השלישי. ארנסט אוגוסט נפטר בשנת 1851 והוריש את התואר לבנו, ג'ורג', הדוכס השני מקמברלנד וטֶוויוֹטדייל. הדוכס השני נפטר בשנת 1878 והוריש את התואר במותו לארנסט אוגוסט, הדוכס השלישי מקמברלנד וטֶוויוֹטדייל. התואר נשלל מארנסט אוגוסט בשנת 1917 במסגרת חוק שלילת התארים שהעביר הפרלמנט הבריטי בשל תמיכת הדוכס השלישי בגרמניה במהלך מלחמת העולם הראשונה.

*
קטגוריה:המלוכה הבריטית
קמברלנד
דין ודברים (כתב עת)

**דין ודברים** (Haifa Law Review) הוא כתב עת משפטי בין-תחומי בעברית שיוצא לאור על ידי הפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה. 

כתב העת נוסד בשנת 2004 על ידי פרופ' סנדי קדר, ששימש כעורך הראשי הראשון. את כתב העת ערכו גם פרופ' שולמית אלמוג, פרופ' רונן פרי, פרופ' חאלד גנאים, ד"ר יהודה אדר ופרופ' דורון מנשה. במאמרים המתפרסמים בכתב העת עוברים בקרה פנימית וביקורת עמיתים חיצונית ונערכים בסיוע סטודנטים של הפקולטה למשפטים.

על פי דבר המערכת "כתב-העת מתמקד בזיקות המגוונות שבין המשפט לתחומים שונים, ובוחן את יחסי הגומלין המורכבים בין המשפט לבין מדעים אחרים כגון מדעי הרוח ומדעי החברה".

כתב העת מפרסם חוברות כלליות שבהן מאמרים העוסקים בסוגיות שונות הנוגעות למשפט, וכן "חוברות נושא" המוקדשות לתמות ספציפיות: משפט וגאוגרפיה (כרך ב(1)),  קניין רוחני והגבלים עסקיים (כרך ב(2)), משפט ומדעי הרוח (כרך ג(1)), ו"מתודולוגיות ופרספקטיבות במחקר המשפטי" (כרך ד(1)), מדיניות מס ומימון ציבורי (כרך יג).

בנוסף, כתב-העת מפרסם ראיונות עומק עם שופטים הפורשים מבית המשפט העליון.

בכתב העת פורסמו מאמרים ודברי הגות של חוקרים בולטים בישראל ובהם ניבה אלקין-קורן, יוסף אדרעי, שולמית אלמוג, דוד אנוך, יפעת ביטון, מיכאל בירנהק, ישי בלנק, גד ברזילי, אהרון ברק, דפנה ברק-ארז, מרים גור-אריה, מיכל גל, חאלד גנאים, דפנה הקר, אלון הראל, עלי זלצברגר, אייל זמיר, שרון חנס, אסא כשר, מני מאוטנר, ברק מדינה, אביחי מנדלבליט,  דורון מנשה, נעם סולברג, יצחק עמית, אוריאל פרוקצ'יה, אורן פרז, רונן פרי, דניאל פרידמן, אורית קמיר, מרדכי קרמניצר, יורם רבין, יורם שחר, רון שפירא, ועוד.

## קישורים חיצוניים
* אתר כתב העת "דין ודברים"
* 
* הפולמוס בעניין כללי הציטוט
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אוניברסיטת חיפה: כתבי עת משפטיים
הבנק המרכזי של ארובה

**הבנק המרכזי של ארובה** (בהולנדית: **Centrale Bank van Aruba**) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של ארובה.

הבנק החל לפעול באופן עצמאי ב-1 בינואר 1986, לאחר שארובה קיבלה מעמד אוטונומי בשלטון ישיר של ממלכת ארצות השפלה, וניתקה עצמה מהאנטילים ההולנדיים. הבנק עצמו הוא בעל מעמד עצמאי מקרב מוסדות המגזר הציבורי בארובה.

עם מתן העצמאות לבנק הוכנס לשימוש מטבע הפלורין ארובי, שבעת כניסתו למחזור היה שווה ביחס של 1.79 לעומת הדולר האמריקני.

מטרותיו העיקריות של הבנק נקבעו בחוק. בין אלו ניתן למנות את הפעילות לשמירת ערכו של הפלורין בכלכלה המקומית וכלפי מטבעות חוץ, פעילות לשמירת חוסן המערכת הכלכלית בארובה, הדפסת שטרות והטבעת מטבעות, ייעוץ לשר האוצר בעניינים כלכליים, וכן לשמש כבנק של מוסדות המדינה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ארובה
ארובה
קטגוריה:אורנייסטאד
אלכסנדר אבירם

**אלכסנדר** (**אליק**) **אבירם** (נולד בשנת 1935) הוא רופא ישראלי, מומחה ברפואה פנימית, נפרולוגיה ומינהל רפואי. שימש בעבר כמנהל בית החולים הדסה (תל אביב), בית חולים אסותא, וכמנהל הרפואי של מכבי שירותי בריאות.

## ביוגרפיה
אבירם נולד בתל אביב ב-1935. בוגר בתי הספר הכרמל ותיכון עירוני א'. למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנים 1954–1961. עם סיום ההתמחות ניהל את צוות השדה של המחקר הקליני הראשון על מחלות לב בקרב הבדואים בנגב ואחר כך התקבל להתמחות במחלקה פנימית א' בבית חולים הדסה בירושלים. עוד בהיותו סטודנט התעניין במחקר על תפקודי הכליה ואף צורף לצוות שהפעיל את הכליה המלאכותית הראשונה בארץ. לפיכך אך טבעי היה שהמשיך בהתמחות נוספת בנפרולוגיה והשתתף בהקמתה ופיתוחה של יחידת הדיאליזה של הדסה. ב-1968 זכה במלגה מטעם מכוני הבריאות הלאומיים של ארצות הברית (NIH) והיה עמית מחקר במכון הקרדיו-ווסקולארי של אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו. עם שובו ארצה חזר והצטרף לסגל החטיבה הפנימית והמעבדה למחקר קליני של הדסה בירושלים. בזכות מחקריו בשטח חילוף החומרים של הנתרן ביתר לחץ דם ובנושאים קרובים, ובזכות פעילותו הרבה בהוראה, הוענקו לו ב-1971 תואר מרצה בכיר ברפואה פנימית מטעם הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית ומעמד קבוע כרופא בכיר בבית החולים הדסה עין-כרם.

ב-1972 הוזמן על ידי מנהל המרכז הרפואי תל אביב, פרופ' אריה הראל, להקים ולנהל את המחלקה הנפרולוגית של המרכז אשר שכנה אז בבית חולים הדסה (לימים רוקח) שברחוב בלפור. המחלקה שירתה גם את בית חולים איכילוב ובית היולדות הקריה וקיימה מרפאות חוץ לנפרולוגיה ויתר לחץ דם. יחידת הדיאליזה שלה הפכה מהר מאוד לגדולה בארץ מבחינת מספר מטופליה.

ב-1977 קיבל אבירם על עצמו גם את ניהול בית-החולים. הוא הרצה על מחלות כליה ויתר לחץ דם. ב-1980 התמנה כחבר הוראה בדרגת פרופסור-חבר בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. ב-1983 סיים את הקורס הראשון במינהל מערכות בריאות באוניברסיטת חיפה, והיה ממייסדי מקצוע הניהול הרפואי כמקצוע התמחות קליני מוכר.

ב-1985 העביר אבירם את המחלקה לידי תלמידיו והחל להתרכז בתפקידי ניהול בלבד. בין השאר היה מנהל המרכז הישראלי לדיאליזה והשתלות ויועץ מיוחד למנכ"ל משרד הבריאות, מ"מ מנכ"ל המרכז הרפואי תל אביב, המשנה למנכ"ל הסתדרות מדיצינית הדסה, חבר מועצת הבריאות, חבר ועדת סל הבריאות, יו"ר הוועדה לסימון תזונתי ויו"ר המועצה העליונה למזון.

ב-1987 התבקש אבירם על ידי קונצרן כלל לנהל את בית החולים אסותא שנרכש אז על ידו. בתקופתו עברה אסותא שינויים מרחיקי לכת והתפתחה להיות בית-חולים כללי שמורשה לעסוק בכל שטחי הרפואה והכירורגיה. ב-1994 נרכשה אסותא על ידי קופת חולים מכבי וב-1996 מונה אבירם להיות המנהל הרפואי של הקופה לצידו של המנכ"ל שבתי שביט.

ב-2002 פרש ממכבי ושימש עד 2018 כמנהל המדעי של המכון הלאומי לחקר שרותי הבריאות ומדיניות הבריאות.

אבירם נשוי לחינה (אלוני), סוציולוגית ומוסמכת בבריאות הציבור, ואב לשלושה.

קטגוריה:בוגרי בית הספר הכרמל (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: רפואה
קטגוריה:מנהלי בית החולים הדסה (תל אביב)
קטגוריה:סגל מכבי שירותי בריאות
קטגוריה:סגל מרכז רפואי הדסה
קטגוריה:סגל בית החולים הדסה תל אביב
קטגוריה:נפרולוגים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
הבנק המרכזי של בוליביה

**הבנק המרכזי של בוליביה** (בספרדית: **Banco Central de Bolivia**) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של בבוליביה.

הבנק הוקם על פי חוק ב-20 ביולי 1928 בשם "הבנק הלאומי המרכזי של בוליביה". שמו הנוכחי נקבע באפריל 1929 וב-1 ביולי החל הבנק לפעול.

נגיד הבנק מכהן לתקופה של חמש שנים. בשנת 1985 כיהנה בתפקיד זה בפעם הראשונה אישה, תמרה סנצ'ס.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בוליביה: כלכלה
בוליביה
קטגוריה:לה פאס
קטגוריה:בוליביה: מבנים
דקל (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בצמחים
הבנק המרכזי של בליז

**הבנק המרכזי של בליז** (באנגלית: **Central Bank of Belize**) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של בליז.

הבנק הוקם בשנת 1982 והוא ממשיך דרכם של מועצת הנציבים של בליז לענייני מטבע (1894–1976) והרשות המוניטרית של בליז (1976–1981). הקמתו של הבנק, כמו גם הרשות לפניו, היוו צעד משמעותי בפיתוח כלכלת בליז וקידום עצמאותה המדינית. 

תפקידי הבנק הוגדרו בחוק ועל פיהם יותוו פעולותיו למען ייצוב המדיניות המוניטרית בבליז, בעיקר בנוגע לשער החליפין וקידומם של תנאי אשראי מספקים לפיתוח המדינה.

## נגידי הבנק
* סר אדני קיין (1982–1983)
* רוברט סוויפט (1983 - 1986)
* אלן סלושר (1986 - 1990)
* סר אדני קיין (1991)
* קית ארנולד (1992 - 2002)
* חורחה מליטון אויל (2002 - 2003)
* סדיני קמפבל (משנת 2003)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בליז
בליז
קטגוריה:אמריקה המרכזית: מבנים
הבנק המרכזי של הונדורס

**הבנק המרכזי של הונדורס** (בספרדית: **Banco Central de Honduras**) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של הונדורס.

הבנק החל לפעול ב-1 ביולי 1950 מכוח החוק של הונדורס ובעקבות הקמתו הוסדרו לראשונה באופן ממלכתי אמצעי התשלום במדינה והולאמה האחריות כלפי המדיניות המוניטרית ואשראי המדינה. החקיקה המסדירה את פעילותו נחקקה ב-3 בפברואר באותה שנה והבנק החל לפעול כעבור כחמישה חודשים, לאחר שהוסדרו דרכי פעולתו על ידי בעליו, עורך הדין רוברטו רמירז. באותה עת כבר הוכר הלמפירה כמטבע הרשמי של הונדורס, אך רק לאחר הקמת הבנק היה המטבע תחת פיקוח ממלכתי.

תפקידו המרכזי של הבנק בכלכלת הונדורס הורחב לכדי היותו מוסד חינוכי לענייני כלכלה, באמצעות אולמות ההרצאה הממוקמים במשרדי הבנק והספרייה הכלכלית שבתחומו.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:הונדורס: כלכלה
קטגוריה:בנקים מרכזיים
קטגוריה:אמריקה המרכזית: מבנים
האיגוד הבין-לאומי לבולאות

**האיגוד הבין-לאומי לבולאות** (בצרפתית: **Fédération Internationale de Philatélie**) ובראשי תיבות פ.י.פ. (FIP) הוא ארגון עולמי לבולאות שמושבו בציריך שבשווייץ.

האיגוד הבינלאומי לבולאות הוקם ב-18 ביוני 1926 והוא מאגד בתוכו מעל 80 איגודים ארציים. מטרת הארגון לקדם את הבולאות בכלל ואת תחביב איסוף הבולים בפרט.

## תפקידי האיגוד
מאז הקמתו בשנת 1926, כאשר מספר אגודות אירופאיות התאחדו והקימו ארגון עולמי, הארגון פועל לקידום תחביב הבולאות שלפעמים נקרא מלך התחביבים ולפעמים התחביב של המלכים. האיגוד מקדם את איסוף הבולים בארצות מתפתחות ובארצות תעשייתיות שם התחביב הזה היה פחות נפוץ. האיגוד מקשר ומתאם בין הארגונים הבולאיים בארצות השונות. הארגון פועל נגד זיוף בולים ונגד הפצת בולים לא חוקית בפעילות משותפת עם האיגוד לפיתוח בולאות (WADP) שהוקם בינואר 2002 ועם האיחוד הבולאי העולמי.

## ועדות
11 ועדות של האיגוד מכסות את התחומים השונים של הבולאות:
*בולי דואר אוויר ונושאי תעופה (Aerophilately)
*בולי חלל (Astrophilately)
*מלחמה בזיופים (Fight against Forgeries)
*איסוף גלויות מרב (Maximaphily)
*ספרות בולאית (Philatelic literature)
*היסטוריה בולאית (Postal history)
*ניירת בולאית (Postal stationery)
*בולאות נושאית (Thematic philately)
*בולאות מסורתית (Traditional Philately)
*בולי הכנסה (Revenue stamps)
*בולאות נוער (Youth philately)

## תערוכות
הפעילות הציבורית של האיגוד מתבטאת בארגון כנסים ותערוכות בולאיות בינלאומיות. במהלך אחת התערוכות מתקיים מדי שנה הקונגרס השנתי של הארגון. לתערוכות העיקריות של האיגוד לשנת 2008, נבחרו הערים תל אביב, פריז, בוקרשט, פראג ווינה. בשנת 2004 קיים האיגוד לראשונה תחרות שנתית לבחירת הבול העולמי, התחרות התקיימה בסינגפור. תל אביב נבחרה לתחרות השנייה של שנת 2008. התחרויות כוללות צוותים ושופטים בינלאומיים.

## לקריאה נוספת

* Horning, Otto (1970). **The Illustrated Encyclopedia of Stamp Collecting**. Feltham, English: The Hamlyn Publishing Group, p. 63. .


## קישורים חיצוניים

* 
* פ.י.פ. היום ומחר, באנגלית
* מערכת המספור של WADP 

קטגוריה:בולאות
בולאות
חסן עלי תורכמאני

**חסן עלי תורכמאני** (בערבית: **حسن توركماني**, בתעתיק לעברית: **חסן תרכמאני**; 1 בינואר 1935 – 18 ביולי 2012) היה שר ההגנה של סוריה בשנים 2004–2009 וראש המטה הכללי של צבא סוריה בשנים 2002–2004, בדרגת **עימאד** (המקבילה לדרגת רב-אלוף).

## קורות חיים
תורכמאני נולד בחלב ובשנת 1954 הצטרף לצבא סוריה. בתפקידו הפיקודי הראשון שימש כמפקד אגד ארטילרי, ומאוחר יותר, בשנים 1968–1973, שימש כמפקד הארטילריה של דיוויזיית חי"ר. בשנת 1973, במהלך מלחמת יום הכיפורים, שימש כמפקד דיוויזיה 9 חי"ר ממוכן. בשנים 1977–1978 השתתף מטעם הצבא הסורי במלחמת האזרחים בלבנון. בשנת 1978 הוענקה לו דרגת לואא' (המקבילה לדרגת אלוף).

תורכמאני החזיק בתפקידים שונים במטה הכללי של צבא סוריה: ראש האגף לענייני קצינים (1978–1980), ראש האגף הפוליטי בצבא סוריה (1980–1982) וסגן ראש המטה הכללי (1982–2002). לאחר מכן מונה לראש המטה הכללי, עד מינויו בשנת 2004 לשר ההגנה על ידי הנשיא בשאר אל-אסד. לפי החוקה הסורית שר ההגנה הוא סגנו של הנשיא בתפקיד מפקד הכוחות המזוינים. ביוני 2009 סיים את כהונתו, והוחלף בעלי חביב מחמוד, שהיה רמטכ"ל הצבא בתקופתו.

קודם למינויו כשר כבר היה תורכמאני חבר מפלגת הבעת' ומשנת 2000 היה חבר מזכירות המפלגה.

ב-18 ביולי 2012 נהרג תורכמאני בפיגוע במטה הביטחון הלאומי במהלך ישיבה בבניין הביטחון הלאומי בדמשק, המשמש את שירותי המודיעין הסורי. בפיגוע נהרגו בכירים נוספים מהצמרת הביטחונית והמדינית של סוריה.

## קישורים חיצוניים
* קורות חייו באתר Arab Decision

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא סורים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:שרי ההגנה של סוריה
קטגוריה:הרוגי התנקשויות
קטגוריה:קורבנות רצח בסוריה
קטגוריה:ראשי המטה הכללי של צבא סוריה
קטגוריה:סורים שנולדו ב-1935
קטגוריה:סורים שנפטרו ב-2012
סוכה (מבנה)

שמאל|ממוזער|250px|סוכה בשכונת עין כרם בירושלים, שניתן לשער כי הסוכות בימי קדם היו כדוגמתה.
**סוכה** (משורש סכך) היא מבנה ארעי וזמני, שהוקם בימי קדם כדי להגן על בני אדם בעיקר מהשמש ומהגשם ואף כמקום מחסה לבהמות. יתרונה היה בקלות ההקמה והפירוק. הסוכה הייתה עשויה מעצים, ענפים ועלים של צמחים שהיו בשטח, ולא הצריכה חומרים מיוחדים ויקרים.

סוכות בדרך כלל נבנו באזורים של שטחים חקלאיים כדי שהשומרים יוכלו לשבת בהן ולתצפת על השטח, או כדי שהעובדים יוכלו לנוח בזמן הפוגה מעבודה. מכיוון שלסוכה היו דפנות חלשות (או שלא היו דפנות כלל), היא בדרך כלל לא היוותה הגנה מבעלי חיים מסוכנים ובני אדם עוינים, ולכן היה מסוכן לישון בה בלילה. לצורך כך הוקמה מלונה, (מלשון 'לינה').

הסוכה הייתה כנראה גם בשימוש אצל נוודים, בצורה דומה לאוהל. למשל אצל יונה הנביא מסופר כי לא רצה להתגורר בנינוה ולכן הוא בנה לו סוכה מחוץ לעיר. על פי התנ"ך היא הייתה גם בשימוש אצל צבאות שצרו על ערים, למשל ישראל שצרו על רבת בני עמון ובן הדד כשצר על העיר שומרון.

## ביהדות
במקרא מסופר שכשבבני ישראל יצאו מצרים לארץ כנען דרך המדבר ה' הושיב אותם בסוכות, וכדי שיזכרו זאת לדורות הצטוו לחוג את חג הסוכות: .

הסוכה הפכה להיות סמל של הגנה, כפי הפסוק ב: . לפי רבי אליעזר בן הורקנוס גם הסוכות שבהן ישבו בני ישראל בצאתם ממצרים לא היו סוכות ממש אלא "ענני כבוד" שהגנו על בני ישראל מפגעי המדבר, וכדעה זו נקט רבי יוסף קארו בשולחן ערוך.

## שימושי הסוכה
בעת החדשה, המונח 'סוכה' בעברית משמש ככינוי עבור צרכים נוספים, כגון חדר אוכל בקיבוץ, סוכת המציל בחוף הים, סוכת שמירה ועוד.

## ראו גם
* שומרה (מבנה)
* בקתה הררית
* טיפי
* הבקתה הפרימיטיבית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מבנים ארעיים
דיאלא אל-חאג' עארף

**דיאלא אל-חאג' עארף** (בערבית: **ديالا الحاج عارف**) היא פרופסור למנהל עסקים ושרה לשעבר בממשלת סוריה.

אל-חאג' עארף נולדה בחלב בשנת 1958. סיימה בשנת 1996 לימודי דוקטורט במנהל עסקים (תאריה הראשון והשני הושלמו בשנים 1981 ו-1988, בהתאמה). שימשה פרופסור באוניברסיטת דמשק ובשנת 2003 לקחה חלק בשרטוט תוואי האבטלה וקו העוני במדינה. בשנים 2002–2004 שימשה יועצת לתוכנית הלאומית למלחמה באבטלה.

בשנת 2004 מונתה אל-חאג' עארף על ידי נשיא סוריה בשאר אל-אסד לשרת העבודה והרווחה וכיהנה בתפקיד זה עד לשנת 2011 כאשר במקומה מונה רדואן אל חביב.

נכון לשנת 2019 היא מלמדת באוניברסיטה פרטית בסוריה.

אל-חאג' עארף נשואה למוחמד עבאס ואם לשלושה.

## קישורים חיצוניים
* קורות חייה באתר Arab Decision

קטגוריה:אנשי חינוך סורים
קטגוריה:שרי ממשלת סוריה
קטגוריה:ילידות 1958
קטגוריה:סורים שנולדו ב-1958
קרב נוריס

שמאל|ממוזער|250px|טבלת הסבר בגבעת יהונתן על קרב נוריס
250px|ממוזער|שמאל|אתר ההנצחה בגבעת יהונתן
**קרב נוריס**  התחולל ב-19 במרץ 1948 בהר הגלבוע ליד הכפר נוריס, בין כוחות ערבים מהכפרים הסמוכים ובין יחידת חי"ש מקיבוצי עמק חרוד. בקרב נהרגו שבעה מבני הקיבוצים.

## רקע
בתחילת מלחמת העצמאות השתלטו אנשי הכנופיות על כפרי הר הגלבוע והטרידו ביריות את היישובים היהודים בעמק חרוד. אש נורתה על הכביש הראשי עד אשר היה אפשר לנסוע מגבע לקיבוץ מרחביה רק במכוניות משוריינות. הכפרים זרעין, מזאר ונוריס הפכו לבסיסי התקפה של הערבים. בייחוד סבלו עובדי מחצבת עין חרוד וקבוצת "זרעים" ששכנה ליד מעיין חרוד (לימים ממייסדי קיבוץ דברת).

## הקרב
ב-18 במרץ 1948 הייתה התקפת יריות קשה על המחצבה ועל קבוצת "זרעים" ולאור זאת הוחלט לצאת לראשונה לפעולה התקפית. הכוחות קובצו מקיבוצי הסביבה והתוכנית הייתה לצאת בלילה ולהציב מארב לכוחות הערבים.

ב-19 במרץ 1948 בשעה 03.30 הציבו הלוחמים מארב בין המחצבה ובין הכפר נוריס הסמוך. כאשר יצאו שומרי המחצבה לבדוק את הסביבה, נפתחה עליהם אש מהכפר. המארב שהיה מורכב ממחלקת אנשי בית השיטה פתח באש ובחיפוי זה נסוגו השומרים אל המחצבה. הערבים שעלו במספרם על לוחמי המחלקה החלו לאגף אותה משני צדדים. תגבורת הגיעה מפרדסי עין חרוד ותפסה את **גבעת יהונתן** הסמוכה ומשם חיפתה על המחלקה הראשונה אך גם היא הותקפה קשות ונאלצה לסגת. הקרב נפסק בהתערבות כוח בריטי שהוזעק מבית שאן. שבעה לוחמים בני קיבוצי העמק נפלו בקרב זה. חמש גופות נשארו בשטח ונלקחו לג'נין. לפנות ערב הוחזרו הגופות על ידי הבריטים כשסימני התעללות קשים ניכרים בהן.

## לאחר הקרב
בסוף מאי 1948 כבש צה"ל את נוריס וזרעין ושם קץ לירי על יישובי העמק. 

קרב נוריס גרם להלם ואבל ביישובי העמק. בהתמודדות הראשונה עם הערבים הייתה ידם של הערבים על העליונה. רבים ראו בקרב זה כישלון וברוב הספרים על מלחמת העצמאות הוא הוצנע.

בשנת 1951 הקים הפסל משה ציפר, אנדרטה לשבעת הנופלים, בצורת גל אבנים על **גבעת יהונתן** המתנשאת 160 מטר מעל עמק חרוד.

שנים רבות היה המקום מוזנח ואפשרות להגעה הייתה רק ברכב 4X4. במסגרת מבצע שיפוץ אנדרטאות לרגל 60 שנה למדינת ישראל שופצה אנדרטה זו, הושם לוח הנצחה חדש וטבלת אבן עליה חקוק סיפור הקרב. שופרה ושולטה דרך רכב מהר שאול הסמוך.

## לקריאה נוספת
* בנימין עציוני (עורך), "**אילן ושלח - דרך הקרבות של חטיבת גולני**", הוצאת מערכות, 1950.

## קישורים חיצוניים

*הקרב על הגלבוע, באתר יוטיוב
*
*

## הערות שוליים

נוריס
נוריס
נוריס
בית הקברות סנהדריה

[שמאל|ממוזער|250px|הכניסה לבית הקברות, מבט מכוון [סנהדריה#צומת סנהדריה|צומת סנהדריה]]
**בית הקברות סנהדריה** הוא בית קברות יהודי השוכן בצפון ירושלים בסמוך לשכונת סנהדריה, ובסמוך לצומת הרחובות שמואל הנביא, שדרות אשכול ובר-אילן (צומת סנהדריה).

בית הקברות ממוקם כמה מאות מטרים מגן עירוני ובו קברים מתקופת בית שני המוכר בשם קברי הסנהדרין.

## היסטוריה

עד מלחמת העצמאות היה בית הקברות בהר הזיתים בית הקברות העיקרי של יהודי ירושלים. עם פרוץ המלחמה, הפכה התנועה העברית להר הזיתים למסוכנת בשל מעבר הדרך בשכונות ערביות. עד סוף חודש פברואר 1948 התנהלה קבורה חפוזה באמצע הלילה פעמיים בשבוע בליווי בריטי, אולם לאחר מכן שוב לא התאפשרה התנועה להר הזיתים. החברה קדישא העיקרית של ירושלים, "קהילת ירושלים", השיגו את השטח של חוות ניסיונות חקלאית בשולי שכונת סנהדריה לצורך קבורה, והמקום היה לבית הקברות סנהדריה. חלק מהנפטרים נקברו גם בבית העלמין בשכונת שערי צדק ובבית הקברות שייח' באדר. לשאר חברות הקדישא העדתיות שפעלו בירושלים לא היו שטחי קבורה והן שבתו מפעולה עד לחידוש הקבורה בהר המנוחות בסוף 1951.

הנקברים הראשונים בבית עלמין זה היו ארבעים ושניים (מבין 58) חללי מכונית התופת שפוצצה ברחוב בן-יהודה. הקבורה במקום נמשכה למרות מחאות תושבי סנהדריה שטענו שהקבורה במקום תפגע בהתפתחות השכונה.

בט' באייר תש"ח, 18 במאי 1948, הפך המצב בסנהדריה מסוכן ונוצר צורך למצוא מקום אחר לקבורת המתים. בימי ההפוגה הראשונה נעשה ניסיון לחזור ולקבור בבית הקברות סנהדריה, אולם לאחר שאחד מחברי החברה קדישא נהרג מירי צלף, שבו לקבור בשייח' באדר.

לאחר מלחמת העצמאות, משהתברר שאין אפשרות לחדש את הקבורה בהר הזיתים שהיה תחת שליטה ירדנית, הפך בית הקברות סנהדריה לבית עלמין קבוע. באותה תקופה שכן בית הקברות בקצה העיר בסמוך לקו העירוני, מול גבעת התחמושת.

עד סוף 1951 התקיימה קבורה זמנית בבית העלמין שייח' באדר ועל כן רבים העדיפו להיקבר בסנהדריה, שבה הקבורה נחשבה קבורת קבע, ועבור הקבורה בה גבתה החברה קדישא מחיר גבוה יותר.

בעקבות פתיחת בית הקברות הצבאי בהר הרצל, הוחל ביוני 1951 בפינוי החיילים שנקברו בסנהדריה להר הרצל.

לאחר מלחמת ששת הימים הועברו חלק מהנקברים במקום אל בית העלמין בהר הזיתים. לאחר מלחמת ששת הימים נבנו השכונות רמת אשכול ומעלות דפנה, ובית הקברות הפך למובלעת בתוך תחום ירושלים.

## אופי בית הקברות
בבית הקברות סנהדריה קיימים קברי שדה רגילים או "זוגיים" ורק חלקה אחת של קבורה רוויה (בקומות). כיום בית הקברות אינו מתרחב, מאחר שנשארו בו מעט מקומות קבורה פנויים.

בניגוד למנהג הרגיל בירושלים, לפיו בבתי קברות ליהודים אשכנזים המצבות שוכבות ולא עומדות, בבית קברות זה ישנן גם מצבות עומדות.

## אזכורים נוספים

בחיבורו 'מסע בחלל הפנוי' מספר דב אלבוים את זכרונות ילדותו מבית הקברות סנהדריה:

בשירו "אהבתי" מספר המשורר נח שלומוביץ זכרונות ילדות של נער שגר בסמיכות לבית הקברות:

## אישים מפורסמים הקבורים בבית הקברות

בשנותיה הראשונות של המדינה, התרחשו בבית הקברות מספר לוויות גדולות, קבורתם בקבר אחים של נרצחי שיירת הדסה, וכן של הרוגי הפיגוע ברחוב בן-יהודה בימי מלחמת העצמאות, ובשנים שלאחריה קבורת אפר יהודי אוסטריה שנאסף במחנות ההשמדה, וקבורת נספי אסון הקסטל.

## קישורים חיצוניים

* 	

## הערות שוליים

*
סנהדריה
קטגוריה:המאה ה-20
קטגוריה:סנהדריה
סנהדריה
פרח (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בצמחים
ריאל סרגוסה

**ריאל סרגוסה** (בספרדית: **Real Zaragoza**) היא קבוצת כדורגל ספרדית מהעיר סרגוסה שבאראגון. הקבוצה נוסדה ב-18 במרץ 1932, ומשחקת בסגונדה דיוויסיון. אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון לה רומרדה שבסרגוסה, המכיל 33,608 מושבים.

בסוף עונת  הקבוצה ירדה מהלה ליגה לסגונדה דיוויסיון, לאחר 4 עונות ברציפות בלה ליגה.

לריאל סרגוסה ישנה קבוצת מילואים, הנקראת דפורטיבו אראגון.

## היסטוריה
ריאל סרגוסה נוסדה בשנת 1932 כתוצאה מאיחוד של שתי הקבוצות Iberia SC ו-Real Zaragoza CD.

ב-8 בספטמבר 1957 הקבוצה החליפה את אצטדיונה הביתי, הטוררו עד אותו זמן, לאצטדיון הלה רומרדה. רק בשנות השישים הקבוצה זכתה להצלחותיה הראשונות, עם הזכיות בגביע המלך הספרדי בשנים 1964 ו-1966, והזכייה בגביע ערי הירידים בשנת 1965.

שנות ה-70 היו פחות מוצלחות עבור הקבוצה, בהן היא סיימה פעם אחת בלבד כסגנית אלופת ספרד בעונת , וכעבור מספר עונות ירדה לליגה השנייה, אך בשנת 1978 עלתה לליגה הראשונה חזרה.

ב-1995 סרגוסה הגיע לאחד מהישגי השיא בתולדותיה, כאשר זכתה בגביע אירופה למחזיקות גביע. בעונת  היא עלתה לגביע אופ"א, ואף זכתה פעם נוספת בגביע המלך הספרדי.

בעונת  הקבוצה ירדה שוב לליגה השנייה, אבל שוב חזרה לליגה הראשונה עונה אחת לאחר מכן.

בעונת 04–2003 זכתה הקבוצה בגביע המלך בפעם השישית בתולדותיה לאחר ניצחון במשחק הגמר על ריאל מדריד 2–3 לאחר הארכה, שנתיים מאוחר יותר שיחקה הקבוצה בפעם האחרונה בתולדותיה במשחק הגמר הגביע הספרדי אך הקבוצה נוצחה בידי אספניול 1–4.

בשנת 2008 נשרה הקבוצה שוב לליגה השנייה, אך כמו בפעם הקודמת שירדה ליגה, שבה הקבוצה לליגה הראשונה בתום עונה אחת.

בשנת 2013 ירדה הקבוצה לליגה השנייה לאחר שסיימה את העונה במקום האחרון.

בשנת 2015 הקבוצה הייתה על סף חזרה לליגה הראשונה שעה שהעפילה לגמר הפלייאוף על העלייה לליגה הראשונה בה פגשה את לאס פאלמס.
סרגוסה ניצחה במשחק הראשון בבית 1–3 ואילו בגומלין הפסידה 0–2 בחוץ כאשר השער השני שספגה שמנע את עלייתה הובקע 5 דקות לסיום המשחק מה שמנע את חזרתה לליגה הראשונה משום שקלול שערי חוץ.

בעונת 2019–2020 השתתפה הקבוצה פעם נוספת בפליאוף על העלייה לליגה הראשונה אך הודחה כבר בחצי הגמר לאחר הפסד בסיכום שני המשחקים לאלצ'ה.

## סגל הקבוצה
נכון ל-23 בספטמבר 2025

 (בהשאלה ממונטריי)

 

 

 

 (בהשאלה מאלאבס)

(קפטן)

 
 
 
 (בהשאלה מפרנצווארוש)
 
 
 
 
 (בהשאלה מליון)
 
 (בהשאלה מ- Dansoman Wise XI)

## שחקנים מפורסמים

## תארים
* גביע ערי הירידים (1): 1965
* גביע אירופה למחזיקות גביע (1): 1995
* גביע המלך הספרדי (6): 1964, 1966, 1986, 1994, 2001, 2004
* הסופר קאפ הספרדי (1): 2004

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל ספרדיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1932
קטגוריה:סרגוסה
יהודה בוארון

**יהודה בוארון** (נולד ב-11 בספטמבר 1965) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער.

## קריירה
בתחילת הקריירה שיחק בוארון כשוער במספר קבוצות, ביניהן מכבי נתניה ומכבי הרצליה. ב-1998 עבר לשחק במכבי חיפה כשוער משנה, והחליף את השוער ניר דוידוביץ' מספר פעמים בשער במשחקי הקבוצה.

בינואר 1999 נפצע בוארון בתאונת דרכים קשה בעת חציית כביש החוף. הוא היה שקוע בתרדמת מספר חודשים, ואחר כך החל תהליך שיקום ארוך, אך לא חזר עוד למשחק פעיל. בשנת 2000 הוקרן סרט תיעודי על פציעתו והשתקמותו, בבימויו של דני מנקין, במסגרת תוכנית הטלוויזיה "עובדה". בוארון פעיל בהסברה על בטיחות בדרכים, באמצעות הרצאות ומפגשים עם תלמידים במוסדות חינוך, ובתשדירי פרסום שונים.

בוארון עובד כסוכן נדל"ן, תחום בו החל לעסוק במקביל למשחק כבר ב-1991. הוא בעל משרד תיווך נדל"ן בנתניה. גרוש ואב לשניים, מתגורר בנתניה.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:נתניה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני בית"ר נתניה
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני מכבי הרצליה
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:נפגעי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
ג'ודי ויליאמס

**ג'ודי ויליאמס** (באנגלית: **Jody Williams**; נולדה ב-9 באוקטובר 1950) היא מורה אמריקאית ופעילה בארגוני סיוע הומניטריים, זוכת פרס נובל לשלום לשנת 1997 על מאמציה לאסור שימוש במוקשים נגד אדם, ולסייע בניקוי שטחים ממוקשים.

## השכלה וקריירה מוקדמת
ויליאמס, ילידת בראטלבורו, ורמונט. היא השנייה מבין חמישה ילדים. אביה היה שופט מחוזי ואמה פיקחה בפרויקטים של דיור ציבורי. למדה לתואר ראשון "הוראת אנגלית כשפה שנייה" באוניברסיטת ורמונט, אותו סיימה בשנת 1972. ויליאמס המשיכה ללימודי תואר שני בהוראת ספרדית ואנגלית כשפה שנייה וסיימה ב-1974. היא עסקה בהוראת אנגלית במקסיקו, בריטניה ווושינגטון. בשנת 1984 סיימה לימודי תואר שני נוסף ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס. במהלך לימודיה, הייתה פעילה במחאה נגד מעורבות ארצות הברית בווייטנאם.

## פעילות הומניטרית
בתחילת שנות השמונים, במהלך לימודיה יחסים בינלאומיים, למדה ויליאמס על מלחמת האזרחים באל סלוודור. השימוש במוקשים במהלך המלחמה, היה איום מתמיד על האוכלוסייה האזרחית, והיא פעלה להתאמה של גפיים לילדים שפגעו. 

במשך שנים רבות פעלה ויליאמס להגברת המודעות הציבורית בתחום יחסי ארצות הברית ומדינות אמריקה המרכזית, בין 1984 ל-1986 הועסקה ב"פרויקט חינוך ניקרגואה-הונדורס" ובין השנים 1986 ל-1992 שימשה כסגנית מנהל במרכז ה"עזרה רפואית לאל סלוודור" בלוס אנג'לס.

בשנת 1992 ויליאמס הייתה ממקימי ארגון "המאמץ העולמי לאיסור על השימוש במוקשים" (ה-ICBL). היא הייתה מתאמת הפעילות של הארגון, שבתחילת דרכו התבסס על שישה גופים לא ממשלתיים, ובתקופתה צמח למעל 1,000 גופים לא ממשלתיים מ-60 מדינות. היא שימשה כאסטרטגית הראשית ודוברת הארגון, והביאה לשיתופי פעולה מוצלחים עם ממשלות רבות וארגונים שונים, ביניהם האומות המאוחדות והצלב האדום. 

בדצמבר 1997 נרשם הישג משמעותי כשנחתמה אמנת אוטווה, הסכם בינלאומי רב שותפים לאיסור השימוש במוקשים נגד אדם, זאת על אף שמעצמות כמו ארצות הברית, רוסיה, סין והודו סירבו לחתום עליו. בשנה זו קיבלה ויליאמס יחד עם ה-ICBL את פרס נובל לשלום. מפברואר 1998 משמשת ויליאמס כשגרירה של הארגון ברחבי העולם.

ב-2004 המגזין פורבס הגדיר את ויליאמס כאחת ממאה הנשים החזקות בעולם.

בשנת 2006 ויליאמס הייתה אחת משש נשים, זוכות פרס נובל לשלום, שהקימו יחד את "יוזמת זוכות פרס נובל" למען מאמץ משותף להשגת צדק, שלום וזכויות לנשים ברחבי העולם. ויליאמס עמדה בראש משלחת של מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם לסודאן לבחינת המצב ההומניטרי בעקבות רצח העם בדארפור.

בביקורה בישראל ב-2010 במסגרת יוזמת זוכות פרס נובל, הגדירה ויליאמס את ישראל כמדינת אפרטהייד שמדיניותה מובילה לדיכוי והרס בתים.

בשנת 2020, וויליאמס קראה לתאגיד שברון לשלם את עלויות ניקיון לתושבים מסביב שדה הנפט לאגו אגריו באורגווי אשר זכו ב-2011 ונמצאים בליטיגציה מאז.

## ספר
ב-2013 פרסמה באנגלית את הספר *שמי ג'וידי ויליאמס: הדרך המופתלת של נערה מורמונט לפרס נובל לשלום* (My Name Is Jody Williams A Vermont Girl's Winding Path to the Nobel Peace Prize).

## קישורים חיצוניים

* 
* ביוגרפיה באתר ה-ICBL
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכות פרס נובל אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:זוכות פרס נובל לשלום
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשלום
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ורמונט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ורמונט
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת יוסטון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1950
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
מכלית כימיקלים

250px|ממוזער|שמאל|מכלית הכימיקלים Golden Nori. ניתן להבחין במערכת הצנרת המורכבת על הסיפון.
**מכלית כימיקלים** היא אוניית צובר מסוג מכלית, שנועדה לנשיאת כימיקלים במטען בתפזורת.

מכליות כימיקלים מפליגות בים בדרך כלל במעמס שבין 5,000 ל-40,000 טון. גודלן קטן בהרבה ממכלית ממוצעת, עקב אופיו המיוחד של המטען והגבלות הגודל של הנמלים שבהם נפרק מטענן.

במכליות כימיקלים קיימים בדרך כלל מספר מכלי מטען נפרדים, המצופים בציפוי מיוחד, כגון צבע אבץ, או שרף. הציפוי נקבע על פי טיב החומר המיועד לאחסון במכל. מכלים המיועדים לחומרים משתכים, כגון חומצה גופרתית, עשויים בדרך כלל מפלדת אל-חלד. בעוד שחומרים "קלים" יותר, כגון שמן חמניות, יכולים להיות מאוחסנים במכלי פלדה רגילה שדופנותיהם מצופות.

במכלי אוניות כימיקלים בנויה בדרך כלל מערכת חימום, כדי לשמור על צמיגות אחידה של החומר. מערכות חימום רבות באוניות כימיקלים מופעלות בקיטור. אוניות כימיקלים חדישות בנויות עם דפנות כפולות, עם מערכת שאיבה וצנרת נפרדת לכל מכל, דבר המאפשר טעינה ופריקה של כל מכל בנפרד ללא סכנה של ערבוב חומרים. אחד ההיבטים החשובים בהפעלת מכלית כימיקלים הוא ניקוי המכלים לאחר פריקתם, כך שלא ייוותרו שרידים מזהמים של חומר בטרם יטען מטען חדש.

רוב מכליות הכימיקלים נבנות במספנות ביפן, בקוריאה הדרומית או בסין. כמו כן קיימות מספנות נוספות הבונות מכליות כימיקלים בטורקיה, באיטליה, בגרמניה ובפולין. שוק מכליות הכימיקלים נשלט על ידי שלוש חברות ספנות: התאגיד הנורווגי-לוקסמבורגי Stolt-Nielsen, חברת הספנות הנורווגית Odfjell, והתאגיד האינדונזי Berlian Laju Tanker.

## קישורים חיצוניים

*