open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
גגאוזית

השפה ה**גגאוזית** היא שפה טורקית המדוברת על ידי הגגאוזים ומשמשת שפה רשמית במחוז גגאוזיה במולדובה. השפה מדוברת על ידי כ-150,000 דוברים. לכתיבת השפה השתמשו במקור באלפבית יווני אך החל מ-1957 הוחלף הכתב באלפבית קירילי וכיום משתמשים באלפבית לטיני המבוסס על הכתיב הטורקי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שפות טורקיות
קטגוריה:שפות
קטגוריה:מולדובה: תרבות
יחידה ליתוסטרטיגרפית

**יחידה ליתוסטרטיגרפית** - (lithostratigraphic unit) מכונה גם יחידת סלע - (rock unit). היחידה משמשת לתיארוך רצף סלעים הקיים באזור מסוים, זאת על-פי המסלע ומיקומו בטור הסלעים. כלומר, היא מציינת את סוג הסלע שהורבד באזור מסוים בפרק זמן נתון ואת מיקומו בחתך. 
יחידות הסלע מחולקות:
*  ל**חבורות-על** (Supergroup)
*  לחבורות (Group)
*  לתצורות (Formation)
*  לפרטים (Memeber)
*  ולעדשות (Len)
בהכנת מפות גאולוגיות מקומיות ומפורטות נעשה שימוש ביחידות הסלע.

## דוגמה לשימוש במושגים
באתר הספרייה הווירטואלית של מטח מופיע הקטע הבא של ד"ר אבי בורג ופרופ' יהושע קולודני בנושא סטרטיגרפיה בהרי יהודה. באמצעותו נבהיר את המושגים:
הסלעים אלה החשופים במערבה של ירושלים, מאוגדים יחדיו בתוך **יחידה ליתוסטרטיגרפית**  המכונה חבורת יהודה. החבורה מחולקת בחלוקת משנה לתצורות, כאשר כל תצורה מתאפיינת בסוג סלע אחר משכנתה.
מעל חבורת יהודה מונחת חבורה נוספת – חבורת הר הצופים. זו בנויה בעיקרה מסלעים רכים – קירטון, חוואר ואולם גם משכבות צוֹר קשה וכהה. גם חבורה זו מחולקת לתצורות, כאשר כל תצורה מתאפיינת בסוג סלע שולט אחר. בחלק העליון של החבורה תצורת ע'רב ותצורת טקיה סלעי הקירטון והחוואר עשירים בחומר אורגני – פצלי שמן. חבורת עבדת מונחת על חבורת הר הצופים והיא מורכבת שוב מסלעי גיר וקירטון. כל הסלעים שתוארו עד כה שקעו בסביבה ימית ולכן מכילים מאובנים ימיים. מעליהם מופיע רצף של חולות וחלוקים ששקעו באגמים ובנחלים, כלומר בסביבה יבשתית.

## מקורות
* סטרטיגרפיה בהרי יהודה

קטגוריה:סטרטיגרפיה
ג'ינג'י (סדרת טלוויזיה, 1995)

**ג'ינג'י** היא סדרת טלוויזיה ישראלית בת 14 פרקים המבוססת על סדרת ספרים מצליחה בעלת אותו שם מאת גלילה רון־פדר-עמית אך עם שינויים מהספרים המקוריים. הסדרה הופקה על ידי חברת "פרופיל הפקות" ובוימה בידי אריה בן ציון ויצחק חלוצי. הסדרה שודרה בערוץ הראשון בין השנים 1995–1996.

## עלילת הסדרה
הסדרה מתמקדת בילד בשם אודי שחר, המכונה בפי חבריו "ג'ינג'י". ג'ינג'י גר בשכונת תלפיות בירושלים ויש לו שני אחים – יורם וגילי. הוא מנהיג החבורה שלו שכוללת את טל, דן, מושיק, שגית ויפעת. חברו הטוב ביותר הוא מושיק.

האויבת המושבעת של חבורתו של אודי היא שכנתו ששמה דנה פישמן. דנה אוהבת להציק לילדי החבורה בכל הזדמנות, ומתנכלת אף לאודי עצמו, אותו היא מאשימה בכל מיני תעלולים, ועל כך הוא סופג עונשים רבים על אף שלא הוא ביצע אותם. ג'ינג'י לא מסתדר גם עם אחיו הגדול יורם, ומתעמת עמו לעיתים קרובות.

## הדמויות והשחקנים
*אודי שחר (ג'ינג'י) – עומר גורן
*מושיק גורביץ – תמיר הבר
*טל אלדר – אושרי כהן
*דן אלדר – רן בכור
*שגית פדר – שני עמיחי
*יפעת רוזן – אהרונה תגר
*דנה פישמן – תמר ברסטוביסקי
*גדי שחר, אבא של אודי – פיני מיטלמן
*שרי שחר, אמא של אודי – פביאנה מיוחס
*יורם שחר – אסף זמיר
*גילי שחר – יותם שטיינברג
*אמא של דנה פישמן – שירלי לאו
*אבא של דנה פישמן – ישראל טרייסטמן

### הבדלים בין הסדרה לספרים
*בספר, דנה פישמן היא דתייה. לעומת זאת בסדרה דנה היא חילונית, וכמו כן בספר יש לדנה אח בשם יוסי ובסדרה היא בת יחידה.
*בספר, החבורה גרה בשכונת תלפיות בירושלים. לעומת זאת, בסדרה החבורה גרה בשיכון ותיקים ברמת גן.
*בספר, למושיק גורביץ יש מבטא רוסי, אולם בסדרה אין לו מבטא רוסי (למרות שידוע כי עלה מרוסיה).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ג'ינג'י (סדרת ספרים)
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות נעורים ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1995
קטגוריה:ירושלים בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
קטגוריה:גלילה רון־פדר-עמית
קטגוריה:רמת גן בטלוויזיה
צללית

ממוזער|250px|מגזרת נייר של האמן הגרמני וילהלם גרוס
[ממוזער|250px|גרסת צלליות של [מצעד הקדמה]]
[שמאל|ממוזער|200px|[אדוארד גריג, צללית מאת אוטו בהלר]]
[ממוזער|200px|תמונות של צלליות תלויות על קיר מאחורי הקריקטוריסט [סבסטיאן ג'ון רוס ]]
**צללית** (בלועזית: **סִילוּאֶט**, **Silhouette**) היא הצגת נושא כלשהו בהיטל צד, כאשר רק קווי המתאר של העצם נראים וכל החלל שביניהם מלא בצבע אחיד וללא פרטים. צלליות היו פופולריות כדרך איור לספרי ילדים ומיניאטורות, כמו גם דיוקנאות זולים ופופולריים, אך אמנים רבים השתמשו בהם באמנות גבוהה.

## אטימולוגיה ומקור
המונח הלועזי **סילואט**, המייצג את המונח **צללית** בשפות אירופאיות רבות, נגזר משמו של אטיאן דה סילואט, שר האוצר של לואי החמישה עשר, מלך צרפת. האגדה טוענת כי בעקבות גזירותיו הכלכליות החריפות בשנת 1759, עקב משבר האשראי של צרפת במהלך מלחמת שבע השנים, הפך שמו לשם שני לכל דבר שנעשה בחופזה וללא השקעה על מנת להוזיל את מחירו, וכך גם לגבי הצלליות. לפני הופעת הצילום, פרופילי סילואט שנחתכו מקרטון שחור היו הדרך הזולה ביותר להמחיש את מראהו של אדם.

## דרכי יצירה
ניתן ליצור או לצייר דיוקן צללית. עם זאת, השיטה המסורתית ליצירת צלליות היא לחתוך אותן מקרטון שחור קל משקל ולהרכיב אותם על רקע חיוור (בדרך כלל לבן). זו הייתה עבודתם של אמנים מומחים, שלעיתים קרובות עבדו בדוכנים בירידים או בשווקים.

אמן צלליות מסורתי היה חותך את דמותו של אדם, ביד חופשית, תוך מספר דקות. חלק מאמני הצלליות המודרניים יוצרים גם דיוקנאות צלליות מתמונות של אנשים שצולמו בפרופיל. תמונות פרופיל אלו כוללות לרוב את הראש והחזה, אך יכולות לכלול גם גוף מלא.

## תיאטרון צלליות

אחת מהדרכים הפופולריות ביותר להשתמש בצלליות היא על ידי הטלת צל בצורות שונות על משטח בהיר. כך למשל ניתן להציג מחזה באמצעות לא יותר מאצבעות הידיים, ובאמצעות כיפוף ותזוזה ליצור על היטלים של דמויות, חיות ועוד.

## ראו גם
* קו רקיע
* צל

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציור
קוויריקה הרביעי, מלך קאחתי

[שמאל|ממוזער|250px|[מנזר זדאזני שנכבש על ידי דוד הבנאי בשנת 1101]]
**קוויריקה הרביעי** (בגאורגית: **კვირიკე IV**) (נפטר ב-1102) היה מלך הממלכה המזרח גאורגית - ממלכת קאחתי-הרתי משנת 1084 ועד למותו בשנת 1102.

קוויריקה ירש את אביו, אר'סרתן הראשון, עם מותו, בשנת 1084. בתקופת שלטונו הייתה ממלכתו כפופה לסלג'וקים והעלתה לה מס. כמו אביו, הוא התנגד למלך הגאורגי האנגרטי, דוד הבנאי, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, ששאף להגמוניה על כל הקווקז. קוויריקה הצליח לשמור על כל השטחים שהוריש לו אביו מלבד מנזר זדאזני, שאותו הפסיד לדוד הבנאי.

קוויריקה נפטר בשנת 1102 ובנו אר'סרתן ירש אותו.

## מקורות

* סיריל טואומנוף (רומא, 1976), Manuel de Généalogie et de Chronologie pour le Caucase chrétien (Arménie, Géorgie, Albanie). 
* וחושטי, История царства грузинского. Возникновение и жизнь Кахети и Эрети. Ч.1

קטגוריה:ממלכת קאחתי-הרתי
קטגוריה:מלכי גאורגיה
קטגוריה:נפטרים ב-1102
סו נוראז'י די ברומיני

שמאל|ממוזער|250px|סו נוראז'י די ברומיני בחורף
**סו נוראז'י די ברומיני** (סרדו **Su Nuraxi di Barumini** - "הנוראגי של ברומיני") הוא אתר נוראגה (יחיד Nuraghe, רבים Nuraghes או Nuraghi) של התרבות הנוראגית, הממוקם סמוך ממערב לעיירה ברומיני במרכז סרדיניה, והנחשב לאתר הנוראגי הידוע, הגדול והחשוב ביותר באי. 

האתר הוא מצודה גדולה הבנויה על גבעה (Bruncu su Nuraxi) בגובה של 238 מטר והשולטת על המישור המקיף אותה. הוא נבנה מבזלת וקומותיו העליונות נבנו מאבן חול ומחוואר כדי לא להכביד על משקל המבנים. הבנייה נעשתה במשך תקופות שונות, בין המאה ה-15 לפנה"ס למאה ה-11 לפנה"ס, סביב מגדל מרכזי שהגיע לגובה של 18.5 מטר ובו שלוש קומות. המגדל עצמו נבנה בין המאה ה-15 לפנה"ס למאה ה-14 לפנה"ס. אל המגדל הוביל מסדרון באורך של 3 מטר שלצידו הייתה עמדת שמירה. בתוך המגדל ממוקם גרם מדרגות המתחיל בגובה של 4.2 מטר מעל לרצפה ושאל תחילתו ניתן היה להגיע בעזרת סולם או חבל. 

סביב למגדל המרכזי ניצבים ארבעה מגדלים נוספים בגובה של 12 מטר ובכל אחד מהם שתי קומות. מגדלים אלה מאוחרים למגדל המקורי בכ-200 שנים, והם חוברו זה לזה בחומה ויצרו חצר מרכזית שבה נמצאת באר מים שעומקה 15 מטר. מאוחר יותר, בין המאה ה-10 לפנה"ס והמאה ה-8 לפנה"ס הוקם באתר מערך ביצורים נוסף ובו חומה ושלושה מגדלים נוספים בגובה של 10 מטר כל אחד. 

סביב מתחם מרכזי זה השתרע כפר ובו כ-50 בקתות שנבנו מאבנים גדולות וכוסו בענפים שהונחו על קונסטרוקציות בצורת חרוטים העשויות מעץ. במאה ה-6 לפנה"ס חרב האתר ונבנה שוב בתקופת השלטון הקרתגיני. המחקרים שנערכו באתר בין השנים 1949 ו-1956 אישרו כי היה נושב עד למאה ה-1 לפנה"ס, דהיינו לאחר שהאי נכבש על ידי הרומאים, אם כי נמצאו מספר עדויות להתיישבות שהמשיכה במקום עד המאה ה-3. 

סו נוראז'י די ברומיני הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1997.

## קישורים חיצוניים

* 
* תמונות מהאתר
*מודל תלת-מימד של האתר

קטגוריה:מבנים עתיקים
קטגוריה:איטליה: אתרי מורשת עולמית 
קטגוריה:איטליה: מבנים 
קטגוריה:סרדיניה
נוראגה

שמאל|ממוזער|250px|מראה פנימי של הנוראגה בארוביו
שמאל|ממוזער|250px|הנוראגה בלוסה
שמאל|ממוזער|250px|נוראגה לצד קפלה נוצרית בסילנוס
**נוראגה** (סרדו יחיד **Nuraghe** או **Nuraxi**; רבים **Nuraghes** או **Nuraxis** בהתאמה) הוא סוג של מבנה מגליתי פרהיסטורי עגול הנפוץ באי סרדיניה שבאיטליה.

לא ברור מתי בדיוק הוקמו הנוראגים הראשונים, כנראה בסביבות שנת 1800 לפנה"ס. שיאם של הנוראגים היה בתקופת הברונזה, בין 1500 ל-1100 לפנה"ס. בתקופת הברזל, החל משנת 900 לפנה"ס לערך, לא הוקמו נוראגים חדשים, אך אלה הקיימים המשיכו להיות בשימוש עד הכיבוש הרומי במאה ה-2 לפנה"ס ואף אחריו.

הנוראגים הוקמו בדרך כלל בנקודות שולטות, על גבעה, בקצה רמה או בפתחו של עמק. המבנה המרכזי, ולעיתים היחיד, הוא מגדל עגול, שמגביה בצורה חרוטית ומגיע לגובה של עד 20 מטר. המגדל נבנה מגושי אבן או בזלת ללא חומר חיבור, ושמר על יציבותו מכוח משקלן של האבנים בלבד. לבניית הקומות הגבוהות במגדלים נעשה לעיתים שימוש באבן חול או בחוואר כדי להקטין את משקלו של המבנה. החומה שסביב הנוראגים הגיעה לעובי של 4 או 5 מטר, והיקפם של האתרים נע בין 20 ל-50 מטר.

ברחבי סרדיניה פזורים כיום בין 7,000 ל-8,000 נוראגים, ובעבר הגיע מספרם ליותר מ-20,000 וייתכן שאף קרוב ל-30,000. תפקידם של הנוראגים אינו ידוע בוודאות. חוקרים סבורים כי נוראגים שניצבו בראשי הגבעות וכללו מגדל בלבד היו חלק מרשת של מוצבים שקיימו ביניהם קשר עין. הנוראגים הגדולים, שכללו מערכת של מגדלים וביצורים, שימשו ככל הנראה כמרכזים חברתיים של התרבות הנוראגית שפרחה בסרדיניה והתפשטה גם לקורסיקה. ייעודים אפשריים נוספים כוללים מקדש לפולחן דתי, מקום מגורים, מקום אספה, בסיס צבאי, או מקום מגורים לשליט הכפר.

הנוראגה הידוע והגדול ביותר בסרדיניה הוא סו נוראז'י די ברומיני (Su Nuraxi di Barumini - הנוראגה של ברומיני), שהוכרז בשנת 1997 כאתר מורשת עולמית. הנוראגים נותרו סימן ההיכר הידוע ביותר הן של התרבות הנוראגית הקדומה והן של סרדיניה המודרנית.

## ראו גם
* סו נוראז'י די ברומיני
* אלגרו
* אוליאנה

## קישורים חיצוניים

* אודות הנוראגים בסרדניה
* Sardinia's mysterious beehive towers - מאתר ה-BBC

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארכאולוגיה
קטגוריה:איטליה: מבנים
קטגוריה:סרדיניה
אר'סרתן השני, מלך קאחתי

**אר'סרתן השני** (בגאורגית: **აღსართან II**) היה מלך הממלכה המזרח גאורגית – ממלכת קאחתי-הרתי משנת 1102 ועד למותו בשנת 1105.

אר'סרתן ירש את אביו קוויריקה הרביעי עם מותו בשנת 1102. הרשומות הגאורגיות מימי הביניים מתארות אותו כאדם קל דעת ושליט בור, שגרם לאצילים גאורגים רבים להפוך לאופוזיציה לשלטונו.

בשנת 1105 נעצר אר'סרתן בידי הווסאלים שלו בראשות הנסיך ארשיאני מהרתי, והוסגר לידי דוד הבנאי, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, שסיפח סופית את ממלכת קאחתי-הרתי ואיחד אותה עם ממלכתו.

## מקורות
* סיריל טואומנוף (רומא, 1976), Manuel de Généalogie et de Chronologie pour le Caucase chrétien (Arménie, Géorgie, Albanie).
* וחושטי, История царства грузинского. Возникновение и жизнь Кахети и Эрети. Ч.1

קטגוריה:ממלכת קאחתי-הרתי
קטגוריה:מלכי גאורגיה
מגדן (מחוז)

**מחוז מגדן** (ברוסית: **Магаданская область**; תעתיק: **מגדנסקאיה [[אובלסט]]**) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המזרח הרחוק הרוסי, על שפת ים אוחוצק והאוקיינוס השקט. המחוז הוקם ב-3 בדצמבר 1953. יש בו יערות ביצה, וטייגה של ליבנה ואשוח, אך רוב פני השטח הם טונדרה.

המחוז מתאפיין בתנאים אקלימיים קשים במיוחד: חורף קשה במשך כ-8–9 חודשים עם טמפרטורה של עד 50 מעלות מתחת לאפס. בקיץ הטמפרטורה עולה עד לכ-12 מעלות. כ-75% משטח המחוז מכוסה בטונדרה.

נכון לינואר 2024 במחוז התגוררו 133,387 תושבים.

## היסטוריה
בשנת 1653 הגיעו קוזאקים לאזור לראשונה והחלו לגבות מיסים מתושבי האזור. בשנת 1739 הוקם מבצר להגנת הדרך היבשתית לאזור קמצ'טקה. מבחינה מנהלית האזור היה חלק של יחידות מנהליות אחרות ואוכלוסייתו הייתה דלה. 

בשנות ה-20 של המאה ה-20 החלו לאזור להגיע משלחות גאולוגיות שגילו מרבצי זהב גדולים באזור נהר קולימה. בשנת 1929 הוקם יישוב מגדן.

בשנת 1931 הוחלט להקים באזור תשלובת לבניית דרכים והפקת זהב. התשלובת התבססה על עבודת אסירי גולאג. המחנה הראשון הוקם בשנת 1932.

בשנת 1934 לנמל מגדן הגיע אוניה עם מספר מטוסים. בעקבות כך היה ניתן להתחיל במיפוי מפורט של האזור. בשנת 1936 במגדן הופעלה תחנת ממסדר לשידורי רדיו.

בתקופת הטיהורים הגדולים רבים מאסירי המחנות והנהלת המחנות הוצאו להורג.

בשנת 1953 החלה החלפת אסירי גולאג במרבצי זהב בעובדים רגילים. התושבים החדשים של האזור קיבלו משכורות ותנאים שלא היה ניתן להשיג באזורים אחרים של ברית המועצות. בשנת 1954 החלו טיסות סדירות למוסקבה. משך הטיסה כולל עצירות ביניים היה 48 שעות.

בשנת 1953 הוקם מחוז מגדן שבאותה תקופה כלל את צ'וקוטקה שפוצלה ממנו בשנת 1992.

## ממשל
הרשות המחוקקת היא "דומה של מחוז מגדן" שכוללת 21 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר ל-5 שנים. בספטמבר 2018 לתפקיד נבחר סרגיי נוסוב שמהכן כיום בכהונה השנייה.

מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-8 ראיונים ועיר בעל חשיבות מחוזית.

## דמוגרפיה
נכון לינואר 2024 במחוז התגוררו 133,387 תושבים. זאת לעומת 355 אלף בשנת 1992. תוך 30 שנים במחוז נותרו פחות מחצי מאוכלוסייתו. זהו המחוז הכי פחות מאוכלס ברוסיה. מעל 50% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בעיר הבירה - מגדן (כ-90 אלף תושבים). בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית הרוסים מהווים כ-81% מאוכלוסיית המחוז. קבוצות אתניות נוספות הן אוקראינים (2.7%) ועמי הצפון השונים (אבן, למוט, יוקאגיר, סאקה, יקוט)- (כ-2%), העוסקים בעיקר בגידול עדרי איילים, בדיג ובציד.

## כלכלה
בשטח המחוז התגלו זהב, כסף, טונגסטן, בדיל, נחושת, מוליבדן, נפט וגז טבעי. הכלכלה מבוססת בעיקר על מרבצי זהב והדגה בים.

גילוי מרבצי זהב בשנות ה-20 של המאה ה-20 נתן דחיפה לפיתוח האזור. החל משנות ה-30 היקף הזהב המופק גדל בהתמדה. באותה תקופה הוקמו במחוז מספר מחנות גולאג והוקם העיר מגדן. 

הקשר עם "האדמה הגדולה" מבוסס על קשר ימי (נמל מגדן) ותעופה (שדה תעופה בקרבת מגדן).

### תחבורה
במחוז אין מסילות ברזל.

רק 330 ק"מ של כבישים מכוסים באספלט. הכביש הראשי יאקוטסק-מגדן באורך כ-2,032 ק"מ לא מכוסה באספלט ברוב אוכרו. בשנת 2015 הושלמ הבניית כביש מאזור קולימה לצ'וקוטקה.

העברת סחורות לאזור מבוססת על מנל מגדן ונמל התעופה הבין-לאומי מגדן-סוקול.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

מגדן
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1953
בלגן

[ממוזער|שמאל|250px|[מטבח מבולגן]]
ממוזער|250px|חדר מבולגן
ממוזער|כלב מבלגן ריפוד של כרית
**בָּלָגָן** (או **בלאגן**) הוא שם עצם בסלנג בעברית ישראלית ופירושו **אי-סדר**, **מהומה** וגם **אנדרלמוסיה**, הן במובן פיזי והן במובן מנטלי. משם העצם נגזר שורש מרובע: בלג"ן, ממנו נוצרו פעלים בבניינים שונים, כגון: מְבֻלְגָּן, בִּלְגֵּן, הִתְבַּלְגֵּן.

## אטימולוגיה
מקורה של המילה בפרסית (, נהגתה: "בָּאלָא-חָ'אנֶה") במשמעות מרפסת או עליית גג. המילה נקלטה בטורקית (ונהגתה: "בלה האן") וממנה גם ברוסית, במשמעות מחסן, ובהגייה "בלגן". החל מהמאה ה-18 שימשו מחסנים כאלו להצגות תיאטרון מבדחות, שכונו אף הן "בלגן", ומהן הורחב השימוש במילה לתיאור מצבי אי סדר. בשפות סלאביות המילה או השתלשלויותיה קיימות במשמעות המקורית (מרפסת, עליית גג) או במשמעות המאוחרת (אי סדר).
המילה בלגן במשמעות אי סדר הגיעה לעברית עם העליות הראשונות. מילה נרדפת בסלנג הישראלי היא **ברדק**, שגם מקורה ברוסית.

## משמעות
אי סדר הוא מושג יסודי בתפיסה האנושית, החל מנוכחותו במיתוסי בריאת העולם כדוגמת ה"תוהו ובוהו" התנ"כי והכאוס במיתולוגיה היוונית וכלה במושגי האנטרופיה והכאוס בתאוריות פיזיקליות מודרניות.

בחיי היומיום הבלגן הוא פעמים רבות גם מקור ללכלוך, שכן קשה לנקות אזור מבולגן, ולכן בלגן שנותר על כנו זמן רב גורר הצטברות לכלוך. סידור הבלגן הביתי הוא מטלה שיש שמתמודדים עמה באופן שגרתי, ויש שמתייחסים אליה בדחיינות. ביצוע מטלה זו נתפס פעמים רבות כמתאים לילדים מגיל צעיר כחלק מהמאמץ המשפחתי לתחזוקת משק הבית, ואי ביצועה מוביל לעיתים לעימות של הורים עם ילדיהם.

## בתרבות
בתרבויות רבות תחילת עונת האביב נתפסת כמבשרת התחדשות, וככזו היא מעוררת מוטיבציה לשינוי וטיהור פיזי ורוחני, המיושמת לעיתים בניקיון יסודי - . ביהדות, ההכנות לפסח, חג האביב, מוּנעות מסורתית על ידי הצורך להכשיר את הבית מחמץ ומספקות גם הן עילה לניקיון וסדר יסודי.

יש המאמינים כי משרד או שולחן עבודה מבולגן מעיד על בלגן מנטלי או חוסר מקצועיות של בעליו. סברה מנוגדת היא כי הבלגן מעיד על יצירתיות ודינמיות. עשוי להתקיים גם "בלגן מאורגן" שבעליו מתמצא בו היטב, וסידורו עלול להשפיע לרעה על תפקוד יוצרו.

תורת הפנג שווי הניו אייג'ית רואה בבלגן מכשול שיש לטפל בו.

שיאני הבלגן הם אספני גרוטאות כפייתיים (תסמין של טורדנות כפייתית) הממלאים את בתיהם עד אפס מקום בחפצים ובאשפה.

לתיאור בלגן קיצוני משמשים הביטויים "בלגן אטומי" ו"בלגן אימים".

## ראו גם
* ארגון (פעולה)
* ניקיון

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* נעמה בר-און, מנגנונים של סדר כאוטי, באתר פורטל מדע וטכנולוגיה של משרד החינוך
* מיכאל קגן, בין אי סדר לסדר, באתר nrg; מתוך "בין אי-סדר לסדר, מה יִשתַּנֶּה הלילה הזה? - חוויה הוליסטית לליל הסדר", בהוצאת אורים.
* יעל קליינר, טיהור אי סדר, אודות תפיסת אי סדר בפנג שואי, מאתר "אמא אדמה"
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סלנג עברי
קטגוריה:התנהגות
קטגוריה:בית מגורים
מרדכי ריצ'לר

**מרדכי ריצ'לר**, CC (**Mordecai Richler**; 27 בינואר 1931 – 3 ביולי 2001) היה סופר ותסריטאי יהודי-קנדי, מחבר הרומן "חניכותו של דודי קרביץ" וספרים נוספים שעלילתם מתרחשת על רקע חיי הקהילה היהודית במונטריאול. על עבודתו הספרותית זכה לפרס המושל הכללי של קנדה.

## חייו
ממוזער|210 פיקסלים|דיוקנו של ריצ'לר על בניין בעיר מונטריאול
ריצ'לר נולד במונטריאול שבקנדה, להורים יהודים. אביו, אייזק מוזס ריצ'לר היה בעל מגרש גרוטאות ואמו, לילי הייתה בתו של הרב יהודה יודל רוזנברג. הוא גדל בשכונת מייל אנד, שכונה יהודית בעיר, אותה תיאר לאחר מכן בספריו, מנציח את החיים היהודיים בשכונה שממזרח לפארק מאונט רויאל בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים.

למד אנגלית בקולג' סיר ג'ורג' ויליאמס (כיום אוניברסיטת קונקורדיה במונטריאול), אך לא השלים את לימודיו. בשנת 1950, בגיל 19, עבר לפריז. לאחר חזרה לתקופה קצרה לקנדה ב-1952, בה עבד בשירות השידור הקנדי (CBC) עבר ב-1954 להתגורר בלונדון. רק בשנת 1972 חזר למונטריאול עיר הולדתו.

ריצ'לר היה נשוי לקתרין, קנדית-צרפתייה. התגרש ונישא בשנית לפלורנס. לזוג חמישה ילדים, שחלקם עוסקים בכתיבה ספרותית או עיתונאית.

## עבודתו
פרסומו הרב של ריצ'לר נבע בעיקר מהרומן הרביעי שפרסם, רב המכר "חניכותו של דודי קרביץ" שיצא לאור ב-1959. הספר מספר על נער יהודי יליד מונטריאול ועל דרכו הבלתי מוסרית וחסרת המעצורים להתעשר. בספר תיאור צבעוני של החיים היהודיים במונטריאול בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים.

ב-1974 יצא לאקרנים הסרט "המרוץ לצמרת של דודי קרביץ" בכיכובו של ריצ'רד דרייפוס שהתבסס על הספר. ריצ'לר נטל חלק בכתיבת התסריט, והיה מועמד יחד עם ליונל צ'טוינד לפרס האקדמיה האמריקאית לקולנוע בקטגוריית תסריט מעובד. הסרט נחשב לאחד הסרטים הקנדיים המצליחים ביותר בכל הזמנים וזכה בפרס דוב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.

כתב תסריטים לקולנוע וטלוויזיה.

כתב גם סיפורים קצרים ומאמרים עיתונאיים (בין היתר בניו יורקר), בהם נקט לשון חריפה ועמדות לעומתיות.

כתב את סדרת ספרי הילדים "Jacob Two-Two", שעובדה לסדרת האנימציה "קובי קובי".

## מספריו
***בנו של גיבור קטן** (1955)
***[[חניכותו של דודי קרביץ]]** (1959), תרגם אהרן אמיר, הוצאת עם עובד, 1976.
***הפרש מסנט אורביין** (1971), תרגם אהרן אמיר, הוצאת זמורה ביתן מודן, 1980.
***יהושע אז ועכשיו** (1980), תרגם חיים גליקשטיין, הוצאת זמורה-ביתן, 1987.
***סולומון גורסקי היה כאן** (1989), תרגם משה זינגר, הוצאת זמורה-ביתן, 1994.
***הסיפור על-פי בארני** (1997) - עובד בשנת 2010 לסרט בבימויו של ריצ'רד לואיס ובכיכובו של פול ג'יאמטי.

## קישורים חיצוניים

* מאמר הספד על מרדכי ריצ'לר, 4 ביולי 2001
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים יהודים קנדים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יהודים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים קנדים
קטגוריה:מונטריאול: אישים
קטגוריה:נפטרים מסרטן הכליה
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1931
קטגוריה:נפטרים ב-2001
נחל נוקד

**נַחַל נוֹקֵד** הידוע בעיקר כ**נחל עץ**, הוא נחל ב היורד ברכס חלוקים. הנחל ידוע בעיקר בעץ שיטת הנגב הגדול שנמצא בו, ומכאן קיבל גם את שמו **נחל עץ**. העץ נמצא כקילומטר לכביש 40 וכביש 204. העץ מהווה את תחילתו של מסלולי הטיול בנחל.

הנחל נשפך לנחל בוקר, וממנו לנחל הבשור.

בסביבת הנחל ישנן שתי חורבות בנות כ-3,000 שנים, אשר נמצאו בהן שרידים המתוארכים לתקופה.

באביב ישנה פריחה של צבעונים על מדרונות הנחל, והוא מושך אליו מטיילים רבים. המסלול בנחל מותאם להליכה רגלית ולאופניים.

## הערות שוליים

קטגוריה:הנגב: נחלים
אפונסו השישי, מלך פורטוגל

**אפונסו השישי** (**Afonso VI de Portugal**, 21 באוגוסט 1643 - 12 בספטמבר 1683), הידוע בכינויו "המנצח" (o Vitorioso), היה מלך פורטוגל ואלגארבה השני לבית ברגנסה.

## ביוגרפיה
אפונסו השישי נולד בליסבון ב-21 באוגוסט 1643, לז'ואאו הרביעי, מלך פורטוגל ולואיסה דה גוסמן, בתם של חואן מנואל פרס דה גוסמן, דוכס מדינה-סידוניה השמיני וחואנה לורנצה גומז דה סנדובל אי לה סרדה.

בגיל שלוש אפונסו, שהיה ידוע בילדותו כדוכס ברגנסה, חלה במחלה שהשאירה אותו משותק בכל הצד השמאלי של גופו ומעורער נפשית לשארית חייו. בגיל 10, עם מותו של אחיו הבכור תאודוסיו, אפונסו הפך ליורש העצר לכס המלוכה הפורטוגלי וקיבל את התואר נסיך ברזיל.

בשנת 1656, כשאפונסו היה בן 13, מת אביו, ז'ואאו הרביעי, מלך פורטוגל, אך משום גילו הצעיר אימו, לואיסה דה גוסמן, מלכה במקומו כעוצרת. אולם גם כאשר אפונסו הגיע לבגרות אימו המשיכה למלוך בשמו בשל מצבו הנפשי ואי התעניינותו בפוליטיקה.
אולם בשנת 1662 הפוליטיקאי לואיש, רוזן קסטלו מלור, ניסה להגביר את כוחו על ידי התחברות עם אפונסו. הוא הצליח לשכנע את המלך הצעיר שאמו מנסה לגזול ממנו את הכתר ולהגלות אותו מפורטוגל. כתוצאה מכך אפונסו גירש את אמו למנזר והחל למלוך בעצמו, בעודו ממנה את לואיש לראש הממשלה.

במהלך תקופת שלטונו הפורטוגלים השיגו שני ניצחונות חשובים על הספרדים שגרמו לספרד להכיר לראשונה בעצמאותה של פורטוגל בשנת 1668. באותה תקופה פורטוגל הפסידה את מושבותיה בבומביי וטנג'יר לידי האנגלים, כחלק מהנדוניה של אחותו של אפונסו, קתרינה, עם הינשאה לצ'ארלס השני, מלך אנגליה. עם עזרתם של האנגלים ההולנדים הכירו בשלטון הפורטוגלי בברזיל בתמורה ליציאתה של פורטוגל מסרי לנקה.

אפונסו נישא בשנת 1666 למריה פרנצ'סקה מסבויה, בתו של קרלו אמדאו, דוכס נמור, אך לאחר שנה בלבד מריה ביקשה מהכנסייה לבטל את הנישואים בשל אי-אונו של המלך. הכנסייה העניקה למארי את הביטול והיא נישאה לאחיו הצעיר של אפונסו, פדרו (לימים פדרו השני, מלך פורטוגל). באותה השנה פדרו השיג מספיק תמיכה כדי להכריח את המלך לוותר על השלטון ולהגלות אותו לאיים האזוריים לשבע שנים. פדרו מונה לעוצר הממלכה עד למותו של אפונסו בשנת 1683.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מלכי פורטוגל
קטגוריה:בית ברגנסה
קטגוריה:ילידי 1643
קטגוריה:נפטרים ב-1683
כיאן, נוכחים

**כיאן, נוכחים** (ערבית: كيان) היא תוכנית טלוויזיה בהפקת הטלוויזיה החינוכית שדנה ביחסי יהודים-ערבים במדינת ישראל. שידורי התוכנית התחילו בשנת 2007 בערוץ הראשון, בערוץ 2 ובערוץ 23, מנחי התוכנית הם יואב שטרן, עיתונאי "הארץ", ועביר בַּכּר, משפטנית ועורכת דין.

כל תוכנית דנה בסוגיה אחרת הקשורה למרקם היחסים היהודים-ערבים בישראל, כגון: המישור הסוציו אקונומי, התחום החינוכי, התחום הכלכלי וכדומה. בתוכנית מתארחים חוקרים ואישי ציבור מקרב ערביי ישראל.

## פינות בתוכנית
התוכנית ערוכה על פי סדר מסוים וקבוע:
* **פתיחה:** הצגת הנושא הנידון בתוכנית וכן את קורות חייו של אורח התוכנית.
* **ריאיון:** החלק המרכזי בתוכנית, בו המנחים שואלים את המרואיין שאלות הקשורות בנושא הנידון ומקיימים דיון ערכי, תוך הצגת עמדות שונות.
* **פינת השאלות:** בה ניתנת אפשרות לאורחים הצופים בדיון מהצד להציג שאלות בפני האורח בתוכנית ולקבל עליהן תשובות.
* **פינת "מאחורי האורח":** בה האורח נשאל שאלות אינטימיות על חייו, דעותיו ומחשבותיו. על המרואיין להשיב על כמה שיותר שאלות במשך 2 דקות.

## קישורים חיצוניים
* התוכנית באתר הטלוויזיה החינוכית

קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית: תוכניות וסדרות
תאובלד בהם

**תאובלד בהם** (בגרמנית: **Theobald Böhm**; 9 באפריל 1794 – 25 בנובמבר 1881) היה ממציא ומוזיקאי בווארי, ששכלל את החליל ועיצבו ככלי אשר נפוץ כיום. בנוסף לכך, היה חלילן וירטואוז ונגן החצר הבווארית, ומלחין לחליל.

## ביוגרפיה
בהם נולד בבוואריה ולמד את אומנות הצורפות של אביו. אחרי שבנה לו חליל משלו, התמחה בנגינה במידה שאפשרה לו לנגן בתזמורת בגיל שמונה-עשרה ובגיל עשרים ואחת היה חלילן ראשון בתזמורת המלכותית של בוואריה. 

במקביל, ערך ניסויים בבניית חלילים מחומרים שונים ומגוונים, כמו מיני עץ טרופי קשה (בדרך כלל עץ גרנאדילה), כסף, זהב, ניקל ונחושת ובמקביל בחן אפשרויות שונות למיקום פתחי הטון בחליל. ב-1832 הוציא פטנט ראשון על שיטת האצבוע החדשה שהמציא (הקרויה "מנגנון בהם"). אחרי מחקר באקוסטיקה באוניברסיטת מינכן המשיך בהם לעבוד על שכלול החליל, עד שבשנת 1847 סיים לעבוד על המודל הסופי, הזהה כמעט לחלוטין לחליל המודרני הנפוץ כיום. החליל החדש הוצג לראשונה ב-1851 בתערוכה של לונדון. 

בשנת 1871 פרסם בהם את ספרו "החליל והנגינה בחליל" (Die Flöte und das Flötenspiel) - מחקר בהיבטים האקוסטיים, הטכניים והאמנותיים של החליל לפי שיטת בהם.

## ראו גם
*התפתחות החליל המודרני

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חלילנים גרמנים
קטגוריה:ממציאים גרמנים
קטגוריה:מלחינים גרמנים
חליל
חליל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1794
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1881
ממברנה חדירה למחצה

[שמאל|ממוזער|250px|תיאור סכמטי של ממברנה חדירה למחצה בזמן [המודיאליזה. דם מסומן באדום, הנוזל המבצע דיאליזה בכחול, והממברנה בצהוב]]
**ממברנה חדירה למחצה** (ידועה גם בשמות "ממברנה חדירה סלקטיבית" או "ממברנה חדירה חלקית"), היא ממברנה המאפשרת למולקולות או יונים מסוימים לעבור דרכה בתהליך של דיפוזיה, או בתהליך של דיפוזיה מסתייעת. קצב המעבר תלוי בלחץ, ריכוז וטמפרטורת המולקולות או המומסים בשני צידי הממברנה, ובחדירות הממברנה לכל סוג מומס. בהתאם לממברנה ולמומס, החדירות יכולה להיות תלויה בגודל המומס, מסיסותו, תגובות כימיות של החומר ועוד. דוגמה לממברנה חדירה למחצה היא דו-שכבה ליפידית, עליה מבוסס קרום התא בתאים ביולוגיים. קיימים חומרים טבעיים ומלאכותיים רבים חדירים למחצה, בעלי עובי רב מעובי ממברנה מסוג זה. דוגמה נוספת לכך היא הקרום הדק בצידה הפנימי של ביצה.

סוג אחד של דו-שכבה ליפידית מבוסס על פוספוליפידים (המורכבים מראש פוספט ושני זנבות חומצת שומן), המסתדרים בשכבה כפולה, כאשר הפוספטים ההידרופיליים חשופים לתמיסה המימית בתוך התא ומחוצה לו, והזנבות השומניים ההידרופוביים פונים אחד לשני באמצע השכבה הכפולה. שכבת הפוספוליפידים חדירה ביותר למומסים קטנים ולא טעונים. בשכבת הפוספוליפידים צפות תעלות חלבונים ותעלות יונים.

בתהליך אוסמוזה הפוכה, משתמשים בממברנה דקות מרוכבות (TFC או TFM), המיוצרות בעיקר לתהליכי טיהור והתפלת מים. הן משמשות גם ביישומים כימיים אחרים, כמו סוללות ותאי דלק. ביסודו, החומר TFC הוא מסננת מולקולרית, בצורת קרום דק הבנוי משתי שכבות (או יותר) של חומרים שונים. ממברנות לאוסמוזה הפוכה מיוצרות בעיקר מפוליאמיד (פולימר עשיר בקבוצות אמיד), שנבחר למטרה זו בזכות חדירות גבוהה למים, ונמוכה למגוון זיהומים מומסים, כמו מלחים ומולקולות קטנות אחרות, שמצליחות לעבור תהליך סטנדרטי. 

## ראו גם
* אוסמוזה
* דיאליזה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הנדסה כימית
קטגוריה:ביוכימיה
קטגוריה:תא
קטגוריה:סינון
מורמנסק (מחוז)

**מחוז מורמנסק** (ברוסית: **Мурманская область**; תעתיק: **מורמנסקאיה [[אובלסט]]**) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי הצפון-מערבי.
המחוז גובל עם פינלנד ונורווגיה.

המחוז הוקם ב-28 במאי 1928.

המחוז נמצא בשטח של חצי האי קולה, וברובו מעבר לחוג הקוטב הצפוני. המחוז נמצא על שפת הים הלבן וים ברנץ.

נכון לינואר 2024 במחוז התגוררו 656,438 תושבים.

## היסטוריה
בחצי האי קולה התגוררו סאמים. במהלך המאה ה-12 לאזור הגיעו סוחרים מרפובליקת נובגורוד. במחצית המאה ה-13 אלכסנדר נבסקי שלח משלחת להוקון הרביעי, מלך נורווגיה להסדרת הגבולות באזור. הסכם משנת 1326 בין נורווגיה לבין רפובליקת נובגורוד מזכיר שגבולות נותרו ללא שינוי.

בשנת 1478 השטחים סופחו לנסיכות מוסקבה. יישובי האזור מבחינה מנהלית היו כפופים לארכנגלסק. במחצית המאה ה-16 הוקם מבצר קולה שהפך להיות מרכז סחר בין-לאומי עם אנגליה והולנד. קבלת גישה לחופי הים הבלטי עצרה פיתוח סחר באזור.

במהלך מלחמת קרים מבצר קולה נהרס על ידי האנגלים.

בשנת 1883 אזור הוצא מגוברניית ארכנגלסק וקיבל מעמד נפרד.

לתנופת פיתוח אזורי תרמה הקמת מסילת ברזל. בשנת 1916 הוקם יישוב ונמל חד. באפריל 1917 הוא קיבל שם מורמנסק.

בשנת 1921 הוקמה גוברניית מורמנסק, אך בשנת 1927 היא נכללה בשטחי מחוז לנינגרד.

באזור נמצאו מחצבים והחל פיתוח תעשייתי של האזור.

בעקבות מלחמת החורף למחוז צורפו אזורים שהיו שייכים לפינלנד.

בשנת 1941 יחידות של גרמניה הנאצית ופינלנד ניסו לנתק את מסילת הברזל ולכבוש אזור מורמנסק. התקדמות הייתה מועטה מאוד ונמל מורמנסק המשיך להיות יעד של השיירות הארקטיות שיצאו מנמלי בריטניה.

בשנת 1944 יחידות של הצבא האדום החלו במתקפת נגד ואף נכנסו לשטח נורווגיה הכבושה על ידי גרמנים. בסיום הלחימה ברית המועצות רכשה מפינלנד שטחים באזור הגבול.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 באזור החל פיתוח מואץ של בסיסים עבור הצי הצפוני. העיר סברומורסק הפכה לבסיסו הראשי.

בשנת 1973 החלה לפעול תחנת הכוח הגרעינית קולה.
## ממשל
הרשות המחוקקת היא "דומה של מחוז מורמנסק" שכוללת 32 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר לחמש שנים. בספטמבר 2019 לתפקיד נבחר אנדריי צ'יביס. בשנת 2024 הוא נבחר לכהונה השנייה.

מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק לשישה ראיונים ושש ערים בעלי חשיבות מחוזית. כמו כן קיימות חמש ערים סגורות בהם הוקמו בסיסים של הצי הצפוני.

## דמוגרפיה
נכון לינואר 2024 במחוז התגוררו 656,438 תושבים. בשנת 1990 התגוררו מחוז כ-1.2 מיליון תושבים. כ-94% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים.

בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית הרוסים מהווים כ-77% מאוכלוסיית המחוז. בנוסף לכך, ניתן לציין את האוקראינים (2%). עמי הצפון (קרלים ופינים) מהווים כ-0.3% מאוכלוסיית המחוז. העיר הגדולה - מורמנסק ובה מתגוררים כ-266 אלף תושבים.

## כלכלה
בשטח המחוז נמצאים מרבצים של אפטיט, ברזל, ניקל, ונחושת. בים ברנץ נמצאים שדות נפט וגז טבעי.

בשטח המחוז נמצאת תחנת כוח גרעינית הצפונית בעולם.

בעיר מורמנסק יש נמל חשוב המהווה גם בסיס של הצי הרוסי.

### תחבורה
דרך כביש ארצי R-21 "קולה" סנקט-פטרבורג-מורמנסק-גבול נורווגיה המחוז מקושר עם חלקים דרומיים של הפדרציה הרוסית.

בנוסף למסילת ברזל מורמנסק-סנקט פטרבורג נבנו מסילות ברזל נוספות.

נמל מורמנסק מהווה נקודת התחלה של נתיב הים הצפוני.

נמל תעופה של מורמנסק קיבל מעמד בין-לאומי. בשנת 2023 עברו דרכו כ-1.3 מיליון נוסעים.                  

## קישורים חיצוניים

* 

* 

*
מורמנסק
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1938
חוד עקב

**חוד עקב** הוא הר משאר שנמצא במצוק הצינים. צורת ההר חרוטית, וגובהו הוא כ-576 מטרים מעל פני הים. ההר הוא חלק מרמת עבדת.

שמאל|ממוזער|חוד עקב, מבט מנחל עקב
שמאל|ממוזער|הירידה לעבר בקעת צין
ההר קיבל את שמו מנחל עקב ומעין עקב הסמוכים, מקור השם במילה הערבית כּעבּ (كَعْب).

מראש ההר ישנה תצפית רחבה, על נחל עקב, רמת בוקר ובקעת צין. העלייה אל ההר בצדו הצפוני דרך שביל ישראל תלולה ביותר, וכוללת טיפוס בעזרת יתדות ברזל.

בעבר נהרגו מספר מטיילים בטיפוס על המצוק.

## הערות שוליים

קטגוריה:שביל ישראל
חוד עקב
קטגוריה:הר הנגב
עין עקב

**עין עקב** הוא שמם של שני מעיינות הבוקעים על ערוץ נחל עקב שברמת עבדת בנגב התיכון, דרומית-מזרחית ליישוב הקהילתי מדרשת בן-גוריון וסמוך לנחל צין ועין עבדת. מקור השם בשם הערבי למקום - **עין אֻם כַּעְבּ**, שפירושו **מעיין העקב**. האבן שעל שמה נקרא המעיין היא אבן צור שחורה שנמצאת ב**עין עקב עליון**, והיא שונה מאוד מסביבתה הלבנה.

## עין עקב עליון
עין עקב העליון הוא נביעה קטנה הנמצאת בחלק העליון של נחל עקב. מים נובעים אל בריכת סלע צרה, ומשם ממשיכים לזרום בערוץ הנחל עוד קטע קצר. רוב המים מוסתרים בקנים הגדלים שם. 

## עין עקב תחתון
עין עקב התחתון הוא המעיין העיקרי המזין את נחל עקב, והוא מסוג מעיין שכבה. במורד הנחל נובעים המים שוב למפל שגובהו כעשרה מטרים, הנופל לבריכה שעומקה כשמונה מטרים וקוטרה כעשרה מטרים, המלאה כל ימות השנה במים קרים וצלולים. מי הבריכה מליחים ומשקים את הצמחייה ובעלי החיים שבאזור. באזור המעיין גדלים צמחי מים מתוקים וצמחיית גדות: שערות שולמית מצויות, קנה מצוי, סוף מצוי, סמר חד, אשל ועוד.

## איך מגיעים
לעין עקב תחתון ניתן להגיע רגלית ממדרשת שדה בוקר, או בשביל המסומן בירוק המתחיל כחצי ק"מ דרומית לנחל חווארים וכ-1 ק"מ לפני הכניסה לגן לאומי עין עבדת. השביל עולה במעלה דיבשון ויורד כעבור כ-4 ק"מ אל עין עקב. הגישה לרכב שטח אפשרית בדרך המיועדת לרכב 4X4 המתחילה בחניון לילה שליד שפך נחל חווארים לנחל צין, ומסתיימת כעבור כ-6 ק"מ בחניה סמוך למעיין.


Arabian Green Bee-eater (Merops cyanophrys), Ein Akev, Israel.jpg
Ein akev pool3.JPG
Ein Akev Tahton 03.jpg
En Akev.jpg|מטיילים בסביבת עין עקב עליון
En Akev2.jpg|דקל בסמוך לעין עקב תחתון
EIN AKEV 3.jpg|מטיילים על רקע שני המפלים בעין עקב
EIN AKEV 2.jpg|בשחייה במי המעיין הקרירים, עומק המים 8 מטר!
EIN AKEV 1.jpg|המפל הימני בעין עקב


## ראו גם
* גב צנונית

## קישורים חיצוניים
* עין עקב - מסלול טיול מפורט מאתר טיולי - תיירות בארץ
* 
* עין עקב - סרטון טיול ברכב שטח אל עין עקב

## הערות שוליים

קטגוריה:הנגב: מעיינות
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:נחל צין
סיטי ג'ורנל

**סיטי ג'ורנל** (באנגלית: **City Journal**) הוא כתב עת רבעוני המוצא לאור בעיר ניו יורק על ידי מכון מנהטן לחקר מדיניות – קבוצת חשיבה (think tank) שמרנית שבסיסה בניו יורק, כתב העת מאופיין בקו ניאו שמרני.

מאמרי בכתב העת כוללים ניתוח סוגיות עירוניות (אורבניות) בעיקר מן העיר ניו יורק אך גם במטרופולינים אחרים בארצות הברית. מאמרים רבים בכתב העת תוקפים באופן עקבי את מדיניות הרווחה הליבראלית הנהוגה בערים הגדולות ומאשימים אותם ביצירת שכבה חברתית פרזיטית הגורמת לעליית הפשע והרחבת מעגל העוני. בנוסף כתב העת תוקף בהקשר האורבני את המיסוי הגבוה, השחיתות והבזבוז במנהל המוניציפלי וליקויים באכיפת החוק, בייחוד אכיפת החוק בעברות אלימות ופגיעה בסדר הציבורי. בתקופה בה שימש רודולף ג'וליאני כראש עיריית ניו יורק היה כתב העת למשענתו האידאולוגית ברבות מן ההחלטות שקיבל ג'וליאני בתחום אכיפת החוק, מדיניות הרווחה, חינוך וייעול כללי של המערכת המוניציפלית. 

פרט למאמרים בנושאים אורבניים מפורסמים בכתב העת מאמרים בנושאים לאומיים ובינלאומיים כגון יחסי ארצות הברית והעולם האסלאמי, דת ומדינה בארצות הברית, פמיניזם, ורפורמות ברפואה הציבורית. במאמרים אלו שומר כתב העת על הקו הניאו שמרני- גינוי אויבי ארצות הברית בעולם האסלאמי תוך כדי תמיכה בישראל, תמיכה במשפחה המסורתית על חשבון המשפחה החד הורית, תמיכה בשוק החופשי והתנגדות למיסוי יתר וסבסוד. 

כתב העת נערך על ידי בראיין אנדרסון, לאחר שנערך מיסודו בשנת 1994 ועד שנת 2006 על ידי מיירון מגנט.

## קישורים חיצוניים
* 

* מכון מנהטן לחקר מדיניות

קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
ולווט ריבולבר

**ולווט ריבולבר** (באנגלית: **Velvet Revolver**) הייתה סופרגרופ הארד רוק אמריקאית שקמה ב-2002 ופעלה עד 2008. שלושה מחברי הלהקה, הגיטריסט סלאש, הבסיסט דאף מק'אגן והמתופף מאט סורום, היו חברי להקת Guns N' Roses לשעבר. סולנה סקוט וילנד הוא סולן להקת הגראנג' סטון טמפל פיילוטס והגיטריסט דייב קושנר, שהיה חבר בלהקת וויסטד יות'.

הלהקה אחראית לכמה להיטים גדולים כמו "Fall To Pieces ", "Set Me Free" ו-"Dirty Little Thing"
כל הלהיטים האלו הם מאלבומם הראשון contraband שיצא בשנת 2004 וזכה להצלחה רבה.
בסוף חודש מרץ ותחילת חודש אפריל 2008, לאחר ריב מתוקשר של הסולן, סקוט וילנד, עם שאר חברי הלהקה, הוחלט על כך שווילנד יעזוב את הלהקה, והוא הצטרף מחדש ללהקה המקורית שלו סטון טמפל פיילוטס. עוד במהלך חודש אפריל זה, העלו חברי הלהקה אתר אינטרנט בו הם מציעים לסולנים מקצועיים וחובבנים כאחד לעבור אודישן לתפקיד סולן הלהקה.

לאחר שהתפרקה הלהקה סופית, אחרי מופע צדקה ב-2012 בה התאחדה עם וילנד, סלאש ומק'אגן הצטרפו חזרה ללהקת המוצא המקורית שלהם Guns N' Roses.

## חברי ההרכב בעבר
* סלאש - גיטרה, טוקבוקס (2002–2012)
* דייב קושנר - גיטרות (2002–2012)
* דאף מק'אגן - בס, קולות רקע (2002–2012)
* מאט סורום - תופים, כלי הקשה, קולות רקע (2002–2012)
* סקוט וילנד - סולן, קלידים (2003–2008, 2012; נפטר 2015)

## דיסקוגרפיה

* 2004 Contraband
* 2007 Libertad

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:להקות הארד רוק
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:סופרגרופ
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:Guns N' Roses
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 2008
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2002
מיכאל גבריאל פרדרסדורף

ממוזער
**מיכאל גבריאל פרדרסדורף** (בגרמנית: **Michael Gabriel Fredersdorf**; 1708, גארץ, ברנדנבורג – 12 בינואר 1758, פוטסדם, אז בפרוסיה, כיום בברנדנבורג, גרמניה). התפרסם כחדרן ובן הלוויה, שעבד בשירותו של פרידריך השני מפרוסיה במשך הזמן הרב ביותר. השניים נפגשו כשפרידריך השני היה עדיין במאסר על ניסיון להימלט עם בן הלוויה הקודם שלו, **האנס הרמן פון קאטה**. פרדרסדורף היה מבוגר בארבע שנים מיורש העצר.

הן בני זמנם והן היסטוריונים מעריכים, שבין פרדרסדורף לפרידריך השני היה קשר הומוסקסואלי, אך אין ראיה חותכת לדבר. לאחר זמן יתאר וולטר את מערכת היחסים בספר הזכרונות שלו במילים אלה, "החייל הזה, יפה תואר, בנוי היטב, שגם ניגן בחליל, שימש לבדר את האסיר ביותר ממובן אחד." פרדריך מינה את פרדרסדורף לחדרנו, אחר למנהל התיאטרון המלכותי ולבסוף לקנצלר של פרוסיה. הצעד האחרון הזה הכה בהלם את הסנובים הפרוסים, כיון שפרדרסדורף היה יורש לאיכר אריס ותואר הקאנצלר היה כרוך בהקצאת נחלה.

פרדרסדורף ביקש להינשא, בסופו של דבר, מהלך ששם קץ לקסם שהילך על המלך. פרידריך כתב לו, "ערוך את טקס נישואיך היום ולא מחר, אם זה יתרום לשלומך ולרווחתך; ואם אתה מבקש לשמור ברשותך גם נער חצר קטן ומשרת קטן, אדרבא."

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלילנים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1708
קטגוריה:נפטרים ב-1758
אדרית

**אדרית** או **אִדְרִיָּה** (שם מדעי: *Somateria*) היא סוג של ברווז. אדרית מתרבה בקווי הרוחב הגבוהים של חצי הכדור הצפוני.

## מיון
ישנם 3 מינים בסוג אדרית:

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1819
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם אלפורד ליץ'
קטגוריה:ברווזי ים
הנס-מרטין לינדה

**הנס-מרטין לינדה** (בגרמנית: **Hans-Martin Linde**; 24 במאי 1930 בוורנה גרמניה) הוא חלילן ונגן חלילית וירטואוז גרמני, המנגן בעיקר מוזיקה מתקופת הבארוק ומוזיקה עתיקה.
הוא גם מלחין, מעבד, עורך ומנצח.
לינדה כתב מספר ספרי הדרכה לחלילית ולחליל צד:

* "ספר הדרכה לחלילית" (Handbuch des Blockflötenspiels) משנת 1997
* המתודה המלאה לחלילית בפה
* המתודה המלאה לחלילית בדו
* תרגילים במפתח הצרפתי לחלילית
* תולדות חלילי-פיפל

### רשימת יצירות חלקית
* Amarilli mia bella, recorder solo
* Music for a bird, Alto recorder solo
* Sonate in d (1961), Alto recorder and piano
* Sonata, Alto recorder and organ 
* Kinder-Suite, 3 recorders
* Music for two, recorder, guitar
* Musica da camera, recorder, guitar
* Trio, recorders
* Trio, Alto recorder, flute and harpsichord (piano)
* Four caprices, unaccompanied alto recorder or flute
* Miniatures, soprano recorder solo
* Jazzy tunes, recorder, piano
* Five studies, Alto recorder, piano
* Three Skizzen Alto recorder, violin and piano (harpsichord)
* Anspielungen, flute
* Concerto, recorder (alto, sopranoino and bass) and string orchestra
* Die Zahl ist nichts : Madrigal, mixed choir
* Fairy Tales, soprano, alto, tenor and bass recorder changing
* Fantasias and Scherzi, Alto recorder
* Musical Paintings, Alto recorder and piano
* Notabene, harpsichord
* Reminiscences, 4 recorders (ATTB)
* Sechs Eichendorff-Gesänge, mixed choir
* Serenade, soprano- or tenor recorder
* Serenata a tre, 3 recorders (SAT), guitar and cello (viola da gamba)
* Suite, 4 recorders (SATB)
* Una Follia nouva, Alto recorder
* Zwiegespräche, recorder (alto recorder, tenor recorder) and cello

כן ייסד ייסד את "לינדה קונסורט" (תזמורת בארוק) והוציא הקלטות רבות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלילנים גרמנים
קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:נגני חלילית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1930
בריגן

ממוזער|250px
**בריגן** (בנורווגית: **Bryggen** - "המזח" ובעבר **Tyskebryggen ** - "המזח הגרמני") הוא רובע המשתרע בסמוך לרציף הצפון-מזרחי של נמל ברגן בנורווגיה (Vågen) והמתאפיין בבתי עץ שנבנו בתקופה בה הייתה העיר חברה בברית ערי ההנזה. הרובע שאורכו כ-150 מטר משתרע בין מזח הנמל לאוורגאטן (Øvergaten - "הרחוב העילי"), ושטחו 13,000 מ"ר. ברובע 61 בתי עץ שביניהם מעברים צרים וארוכים, חלקם מקורה. בריגן הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1979, וכיום הוא אזור בילוי שוקק חיים בעיר ואחד ממוקדי המשיכה שלה.

## היסטוריה
ימין|ממוזער|250px|מעבר צר בבריגן המוביל מהמזח לכיוון אוורגאטן
ברגן נוסדה בשנת 1070 וב-1343 הקימה ברית ערי הנזה עמדת סחר בבריגן (Kontor - קונטור) ששימשה לאחסון סחורות, בעיקר דגים מצפון נורווגיה ודגנים מרחבי אירופה, אך גם למגורים וכבתי מלאכה. בשיא פעילותו פקדו את בריגן כשישים ספינות בשנה, ולרובע היה מונופול על הסחר בחופיה הצפוניים והמזרחיים של נורווגיה, והוא שלט גם על הסחר באיי צפון האוקיינוס האטלנטי ובהם: גרינלנד, איסלנד, איי אורקני, איי שטלנד ואיי פארו. 

בבתי הרובע שנבנו מעץ לא הותקן חימום כדי למנוע אפשרות של פריצת שריפות. חימום הותקן רק בבתים האחוריים שהיו עשויים מאבן ושימשו כמשרדים וכמקום מפגש לסוחרים. למרות זאת פרצו במקום מספר שריפות ובשנת 1702 כילתה שרפה חלק גדול מהרובע. למרות זאת הבתים שופצו בכל פעם מחדש, וחלקם הגדול נצבע בצבעי אוכרה אופייניים המדמים את צבעם של בתי לבנים מאבן אדומה. 

לאחר מלחמת העולם השנייה ועם סיום הכיבוש הגרמני, החלו התושבים לכנות את הרובע בשם "בריגן" או "המזח" בלבד והשמיטו את שם התואר "הגרמני" שהיה צמוד לו קודם לכן. שרפה נוספת פגעה בחלקו הצפון-מערבי של הרובע ב-1955 ובאזור זה הוקם מוזיאון בריגן (Bryggens Museum) המציג שרידי מבנים מהמאה הראשונה לקיומה של העיר וממצאים שונים מימי הביניים. סמוך למוזיאון ניצבת כנסיית מריה בברגן (Mariakirken i Bergen) שנבנתה לראשונה במאה ה-12. בקצהו השני של הרובע שוכן המוזיאון ההנזאטי (Hanseatisk museum) הממוקם באחד מהבתים שנבנו לאחר השרפה ב-1702 והמציג את החיים בתקופת חברותה של ברגן בברית.

## קישורים חיצוניים

* 
* המוזיאון ההנזטי 
* מוזיאון בריגן
* מפת בריגן
* תמונות מבריגן

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ברגן
תחרותיות (רגש)

[ממוזער|[אצן במרוץ בגרמניה. תחרויות ספורט מעודדות תחרותיות גבוהה מצד המתמודדים.]]
המושג **תחרותיות** מתייחס ליצר הניצחון וההישגיות המלווה את האדם בהימצאו בתחרות. 

מספר צורות גילויה של התשוקה להיות ראשון במעלה הן כמספר הדרכים שהחברה מזמנת לאדם לשם כך.
לכן, אין זה משנה באיזה סוג של תחרות מדובר. כלומר, הן תחרות מעולם הספורט והן התמודדות על תפקיד נחשק בעולם העבודה ילוו בתחרותיות. שכן, תחרותיות היא אותו זרז לשאיפה לנצח.

## תחרותיות במשחק
המשחק היא אחת הפעולות שבה התחרותיות יכולה לבוא לידי ביטוי באופן המביא לידי התרתה של מתיחות מחוץ למהלכם הרגיל של החיים.
התחרותיות במשחק מתוחמת במסגרת של הסכם הדדי, המגדיר את גבולותיו של הזמן והמקום, היא נערכת לפי כללים מסוימים וצורה מסוימת.
בהינתן כל אלו ניתן לבחור בכל פעילות שהיא, שכן עבור תכלית המשחק אין חשיבות לטיבו של המעשה הספציפי והתועלת המכוונת בו.

## ראו גם
* אלפי קון

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

* הרצאה של ריצ'רד לבוי Rick Lavoie על שימוש בתחרותיות בחינוך - חלק 1 חלק 2 חלק 3 

## הערות שוליים

קטגוריה:התנהגות
אשוח

**אשוח** (שם מדעי: *Abies*) הוא סוג של עץ מחטני ירוק עד ממשפחת אורניים. קיימים כ-50 מיני אשוח, כולם עצים המתנשאים לגובה (החל מ-10 מטרים ועד 80 מטרים).

## גזרון
ישנם חוקרים שגוזרים את שמו של האשוח מן התיבה המצרית שתעתיקה (ꜥš), בהגיית "אָשׁ" בהוראה כללית: "עץ". דעה נוספת גורסת שמדובר בעץ ממשפחת האורניים ששרפו שימש לפולחן המצרי. בכתובת מן השושלת הפרעונית הראשונה מתחילת האלף השלישי לפנה"ס מופיעה התיבה "אָשׁ" (ꜥš) על כד אלבסטר של המלך אָדְגִ'-אִיבּ (adj-ib). מעט מאוחר יותר, במלוך השושלת השנייה, מופיעה באסטלת הלוואן (helwan) התיבה "אָשׁ" (ꜥš) בהקשר של שרף העץ שהוקדש למנחה לאל

## מאפיינים
ניתן להבדיל בין אשוחים לסוגי אורניים אחרים על ידי עליהם האופייניים, הדומים למחטים עבות ומחוברות בבסיסן.

לאשוח אצטרובל ייחודי בצורתו, בקוטר הנע בין 5 ל-25 סנטימטרים, המכיל את זרעיו. הזרעים קלים ומנוצים, על מנת לאפשר פיזור עם הרוח ותנועת אדמה.

האשוח מהווה מזון טבעי למספר זחלי פרפרים ועשים, אשר מתקיימים עליו עד לגלגולם.

מבחינה גנטית, האשוח קרוב יותר לארז מאשר לאורן.

אשוח דאגלס, על אף שמו, אינו אשוח אמיתי, ומשויך טקסונומית לסוג נפרד הקרוי צוגנית (*Pseudotsuga*), הכולל חמישה מינים.

## תפוצה
אשוחים נפוצים באירופה, אסיה וחלקים מצפון אמריקה וצפון אפריקה. הם אינם סוג מצוי בישראל. האשוח צומח לרוב באדמה גבוהה, על גבעות וצלע הר.

המין הגדל באגן מזרח הים התיכון נקרא אשוח קיליקי (*Abies cilicica*), המצוי בהרים של דרום טורקיה ולבנון. המין ככל הנראה גדל בחרמון בעבר יחד עם ערער ברושי, אך נכחד עקב כריתה. ישנן עדויות שגדל בתקופות קדומות בהרי ארץ ישראל.

## שימושים נפוצים

מרבית מיני האשוח אינם מתאימים כעץ לנגרות, אך לעיתים עיסת תאית מקליפת האשוח משמשת בעץ לבוד.

רוב השימוש לעץ הוא כקישוט לגנים (במיוחד המין אשוח קוריאני) וכ**[[עץ חג המולד|עצי חג מולד]]**. ענפיהם הרבים ופקעות המחטים שלהם מאפשרות תליית קישוטים רבים בקלות, והיותם לא נשירים מפחיתה את הלכלוך בהכנסתם לבית.

## מינים
שמות המינים המנויים מטה הם תרגומים מקורבים של השמות האנגליים. היות שהאשוח אינו סוג עץ הנפוץ בישראל, לא לכל המינים שם עברי רשמי.

לא כל המינים מובאים מטה, אלא רק מספר מהקבוצות הנפוצות באמריקה ובאירופה. לרשימה המלאה, ראו את הערך באנגלית.
[ממוזער|שמאל|עלווה של [אשוח ענק]]
* בלזמאים - Balsamea (מרכז אסיה וצפון אמריקה, העדפה לאדמות גבוהות)
** אשוח פרייזר
** אשוח ריחני (*Abies balsamea*)
** אשוח תת-אלפיני (*Abies lasiocarpa*)
*** אשוח שעם (*Abies lasiocarpa arizonica*)
** אשוח סיבירי
** אשוח סכלין
** אשוח קוריאני
** אשוח כינגאן
** אשוח ויץ'
*** אשוח שיקוקו
שמאל|ממוזער|אצטרובל של '''אשוח בולגרי''', מפורק ושלם
* אשוחים גדולים (צפון אמריקה, מקסיקו, גוואטמלה. העדפה לגבהים מתונים)
** אשוח ענק (*Abies grandis*)
*** אשוח ענק פנימי (*Abies grandis idahoensis*)
** אשוח לבן (*Abies concolor*)
*** אשוח לבן של לאו (*Abies concolor lowiana*)
** אשוח אדום (*Abies magnifica*)
** אשוח דורנגו (*Abies durangensis*)
** אשוח מקסיקני (*Abies mexicana*)
** אשוח חליסקו
** אשוח גואטמלי
* אשוחיים (אסיה ומרכז אירופה)
** אשוח סיציליאני
** אשוח כסוף
** אשוח בולגרי
** אשוח יווני
** אשוח נורדי
*** אשוח טורקי
** אשוח סליסיאני

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיליפ מילר
קטגוריה:סוגי מחטניים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1754
מצפה שלושת הימים

200px|ממוזער|שמאל|מצפה שלושת הימים לעת שקיעה
**מצפה שלושת הימים** היא הפסגה הגבוהה ביותר ברכס הגדעונים, הנמצא בשומרון, ממזרח לעיר שכם.
[250px|שמאל|[בקעת הירדן ומזרח השומרון במבט ממצפה שלושת הימים]]
גובה המצפה הוא 866 מטרים מעל פני הים. ממצפה זה ניתן ביום בהיר לראות את ים המלח, הכנרת והים התיכון, ומכאן שמו. יש האומרים בבדיחות הדעת, כי רק בשלושה ימים בהירים מאוד בשנה אפשר לראות ממנו את שלושתם, ומכאן שמו. בנוסף ניתן לראות מהמצפה את הר הסרטבה שבבקעת הירדן. הגישה למצפה היא דרך היישוב איתמר, כביש הגישה נסלל במימון משרד התיירות. לאחרונה נסלל כביש מזרחה שיתחבר לבקעת הירדן דרך כביש אלון (508). גבעות קרובות למצפה הן: גבעת ארנון, גבעת ינוח וגבעות עולם. צה"ל הקים במקום מגדל תצפית גבוה. המקום מרובה באבני בזלת, ככל הנראה היה שם בעבר הר געש.

## גלריית תמונות

קובץ:מגדל שלושת הימים.jpg|מגדל שמירה של צה"ל ב**מצפה שלושת הימים**.
קובץ:איתמר01.jpg|מצבת קבר המיוחסת לגדעון, סמוך למקום.


## לקריאה נוספת
***אל הארץ הטובה** - בהוצאת יפה נוף - י. פוזן, ה'תשס"ו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:השומרון: הרים
שלושת הימים
קטגוריה:יהודה ושומרון
קטגוריה:רכס גדעונים
המרחצאות הרומיים של באת'

ממוזער|שמאל|250px|המרחצאות הרומיים
ממוזער|שמאל|250px|הכניסה למרחצאות כיום
**המרחצאות הרומיים של באת**' הם מתחם היסטורי בעיר באת' שבאנגליה, ושמה נובע מהם (bath באנגלית - מרחץ). המרחצאות, הפעילים מאז התקופה הרומית היו אתר תיירות פופולרי במהלך ימי הביניים. פופולריות האתר הגיעה לשיאה במהלך המאה ה-18 וה-19.

המרחצאות הוצגו בסדרת הטלוויזיה "שבעת פלאי עולם הטבעיים" כאחד מפלאי מערב בריטניה.

## מים חמים
קיימים בעיר באת' שלושה מעיינות חמים. המרחצאות הרומיות נבנו סביב המעיין הגדול ביותר שספיקתו כ-1,250,000 ליטרים ביממה בטמפרטורה קבועה של 46.5 מעלות צלזיוס. המים מכילים 43 מינרלים.

## היסטוריה
המעיינות הם מעיינות חמים, הפורצים בלחץ מבטן האדמה. טמפרטורת המים נעה בין 46 ל-83 מעלות צלזיוס. הקלטים היו הראשונים שהשתמשו במעיינות, והאמינו שמדובר במתנה של האלה המקומית סוליס שעבורה הוקם במקום מקדש. המרחצאות הוקמו אחרי הכיבוש הרומי של אנגליה בשנת 43 לספירה. על פי כתובת שנתגלתה במקום, ידוע כי הרומאים היו במקום בשנת 75 לספירה. הרומאים זיהו את האלה סוליס עם האלה מינרווה והקימו עבורה מקדש מצפון למעין, ומדרומו הם בנו שורת מרחצאות לטיהור ולריפוי. המעיין היה קדוש לרומאים והם עשו בו שימוש כפול. אתר תפילה שבמהלכה הושלכו למעיין תרומות לסוליס מינרווה, ומקור מים למרחצאות. במעיין עצמו איש לא שחה בשל קדושתו. מדרום למעיין נבנתה העיר הרומית "אקווה סוליס" - "המים של סוליס". בשל מיקום המעיינות בעיר הפכה עיר זו לאתר תיירות פופולרי החל מהמאה הראשונה ועד המאה החמישית (נסיגת הרומאים מאנגליה).

לאחר שהרומאים עזבו המקום ניטש. המקדש נחרב והמרחצאות התמוטטו ונקברו. במהלך ימי הביניים הייתה העיר אתר עלייה לרגל, בשל האמונה בתכונות הרפואיות של המעיינות. מעל המעיין הקדוש נבנה במאה ה-12 מרחץ המלך (King's Bath), ועולי רגל רבים הגיעו אל העיר בתקווה להירפא ממחלות שונות באמצעות שתיית המים ורחצה בהם.

שתיית מי המעיינות הפכה פופולרית במאה ה-18, ולצורך כך נבנה חדר המשאבה ליד מרחץ המלך. קווי הרכבת שנבנו והובילו אל העיר בתקופה זו הגבירו את זרם המבקרים באתר. בתקופה זו נבנו מבני האירוח הקיימים כיום על המעיינות על ידי האדריכל ג'ון ווד ובנו (שנקרא אף הוא ג'ון ווד). המבנה, שנבנה בסגנון נאו-קלאסי הכיל חדרי אירוח וחדרים למפגשים חברתיים. במהלך התקופה הוויקטוריאנית גברה הפופולריות של האתר, ושמנה וסולתה של לונדון נהגו להגיע לעיר באת' לנפוש בה, לשתות את מי המרחצאות (בשל האמונה בסגולותיהם הבריאותיות) ולהתרחק מזיהום האוויר הרב של לונדון. בשל הפופולריות הרבה של המרחצאות הורחבו המבנים תוך שמירה על הסגנון הנאו-קלאסי של המבנים. בשלהי המאה ה-19 נערכו במקום חפירות ארכאולוגיות והתגלו שרידי המרחצאות. בשנת 1897 נפתחו המרחצאות לקהל כמוזיאון ארכאולוגי.

כיום ידוע שמי המרחצאות מסוכנים לרחצה ולשתייה, בשל העובדה שהרומאים הובילו את המים אל מבני המרחצאות בצינורות עופרת. מרחצאות חדשים שנבנו בקרבת מקום מאפשרים רחצה במים שנשאבים מבטן האדמה שלא דרך הצינורות הרומאיים.

בשל חשיבותו ההיסטורית והתרבותית של מבנה המרחצאות, הוכרז המבנה כמבנה לשימור.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

* סרטון המתאר את המרחצאות

## הערות שוליים

קטגוריה:באת': מבנים
באת'
באת', המרחצאות הרומיים של
קטגוריה:מבנים נאו-קלאסיציסטים
קטגוריה:מונומנטים רשומים
שימי ריגר

**שמחה (שימי) ריגר** (נולד ב-28 בינואר 1946) הוא כדורסלן עבר, מאמן עבר, ופרשן כדורסל ישראלי-אמריקאי של ליגת ה-NBA.

ריגר ידוע בעברית המאונגלזת אשר בפיו, בחוש ההומור שלו, באהדתו לניו יורק ניקס ולמכבי גדרה. כמו כן בולטת הקריאה שהפכה לסמלו המסחרי – "רק רשת".

## קריירה
ריגר נולד במנהטן שבניו יורק למשפחה אורתודוקסית. לאחר שסיים תואר בישיבה יוניברסיטי (במדיה גם שיחק כדורסל), עלה בשנת 1967 לישראל. שיחק כרכז במספר קבוצות כדורסל, בהן מכבי חיפה ומכבי פתח תקווה. בהמשך פנה לקריירת אימון ואימן בין השאר את הפועל גבת/יגור, מכבי חיפה, בית"ר תל אביב, מכבי חדרה, הפועל רמת גן, הפועל תל אביב, עימה העפיל לחצי גמר גביע קוראץ', והפועל ירושלים, איתה עלה לליגה הראשונה. במקביל, אימן ומאמן קבוצות נוער שונות.

החל משנות התשעים משמש כפרשן כדורסל בערוץ הספורט, בעיקר בשידורי משחקי ליגת ה-NBA וכדורסל מכללות.

ב-1999 הופיע בסדרה "שמש", בפרק ה-16 של עונתה השלישית, שנקרא "הליגה למקומות עבודה".

בשנת 2013 השתתף בצילומי העונה השנייה של תוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאר".

בשנת 2016 יצא ספרו האוטוביוגרפי "לא רק רשת" בשיתוף עם יוסי כהן, בפרויקט מימון המונים, באתר הדסטארט.

## משפחתו וחייו האישיים
שימי ריגר הוא נכדו של הרב שמחה זליג ריגר, דיין מבריסק וממקורבי רבי חיים מבריסק.

מנישואיו לניטה יש לו בת ושני בנים – אחד מהם הוא יונתן ריגר, המשמש ככתב התרבות של חברת החדשות.

## קישורים חיצוניים

*
* 
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי ישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורסלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:מאמני הפועל ירושלים בכדורסל
קטגוריה:מאמני הפועל תל אביב בכדורסל
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מאמני כדורסל ישראלים
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה בכדורסל
קטגוריה:מאמני הפועל רמת גן בכדורסל
שימי ריגר
קטגוריה:משתתפי גולסטאר
קטגוריה:סגל ערוץ הספורט
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:פרשני כדורסל ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946