open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בעל עניין

**בעל עניין** הוא אדם, קבוצה או ארגון, שמשפיעים ומושפעים בתחום או ארגון מסוים. לבעלי עניין יש אינטרס בהצלחה והם חשובים מכיוון שביכולתם להשפיע על התוצאות שתתקבלנה באמצעות ההחלטות וההשקפות שלהם.

בעל עניין בתאגיד מוגדר בחוקים אחדים של מדינת ישראל. בכל המקרים מדובר באדם (או תאגיד) שלו עניין מיוחד בפעילותו של תאגיד מסוים, מכוח תפקיד בכיר שהוא ממלא בתאגיד זה או עקב שליטתו בחלק משמעותי מההון או מאמצעי השליטה בתאגיד. ההגדרה המדויקת אינה אחידה בכל החוקים.

למושג בעלי עניין בישראל דבקה ההגדרה המצומצמת התואמת יותר את המושג באנגלית insider מאשר התרגום הישיר stakeholder. ההגדרה הרחבה של בעל עניין (stakeholder) היא כל מי שמושפע ומשפיע על התנהלות התאגיד, והיא כוללת בין השאר את עובדי התאגיד, ספקיו, תורמים. בהקשר רחב זה מוכרת דילמת בעלי העניין מול בעלי המניות בכלכלה.

## בעל עניין בחוק הישראלי
ההגדרות בחוקים עיקריים הן:
* חוק ניירות ערך, התשכ"ח-1968: בעל עניין הוא מי שמחזיק שיעור של למעלה מ-5% מהון המניות המונפק של חברה ציבורית, או בעלי מניות המחזיקים ב-5% ומעלה מכוח ההצבעה של החברה, או בעל המניות הרשאי למנות דירקטור אחד או יותר או את מנכ"ל החברה. כן מוגדרים כבעלי עניין: מנכ"ל החברה וחברי הדירקטוריון. מי שמחזיק במניות החברה באמצעות נאמן, ייחשב גם הנאמן כבעל עניין בחברה. גם חברת בת של תאגיד היא בעלת עניין. ההגדרה בחוק ניירות ערך משמשת גם בחוק אזורים חופשיים לייצור בישראל, חוק ההגבלים העסקיים, חוק ההוצאה לפועל, חוק החברות הממשלתיות, חוק ביטוח בריאות ממלכתי, חוק המפלגות, חוק הערבות ועוד.
* חוק החברות: בעל עניין הוא "בעל מניות מהותי, מי שיש לו הסמכות למנות דירקטור אחד או יותר או את המנהל הכללי, ומי שמכהן בחברה כדירקטור או כמנהל כללי".
* חוק הבנקאות (רישוי): בעל עניין הוא "מי שמחזיק יותר מעשרים אחוזים מסוג מסוים של אמצעי שליטה".
* חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו: בעל עניין הוא "מי שמחזיק בחמישה אחוזים או יותר מסוג מסוים של אמצעי שליטה בתאגיד, ובחברה שניירות הערך שלה הוצעו לציבור ונסחרים בבורסה - מי שמחזיק ביותר מעשרה אחוזים, או מי שמכהן בהם כדירקטור או כמנהל כללי".
* חוק הרשות לפיתוח הגליל: בעל עניין הוא "בעל חלק העולה על חמישה אחוזים מהונו של התאגיד או מכוח ההצבעה בו או מהזכות לרווחיו".
* חוק התקשורת (בזק ושידורים): "מי שמחזיק בחמישה אחוזים או יותר מסוג מסוים של אמצעי שליטה".

## עסקת בעל עניין

למשקיעים בבורסה עניין רב בפעולותיהם של בעלי העניין בחברה ובאירועים מיוחדים הקשורים אליהם. בידי חלק מבעלי העניין מידע בגין עסקאות גדולות שנחתמו או עתידות להחתם, או בגין דוחות כספיים, טרם שהדברים מובאים לידיעת הציבור הרחב.

לפיכך, חברה ציבורית מחויבת בהתאם לתקנות ניירות ערך, בדיווח אחת לשבוע על בעלי העניין בחברה ועל השינויים בהחזקותיהם. מידע חשוב זה חייב להיות לנגד עיניהם של המשקיעים בבורסה, כאשר הם רוצים לבצע עסקאות במניות החברה.

על מנת למנוע מבעל עניין לנצל לרעה את יחסיו עם החברה, נקבעו הוראות מיוחדות לעסקאות בין החברה לבעלי העניין. ככל שהעסקה נוגעת יותר לבעל העניין, והאינטרס של בעל העניין חזק יותר, כך נדרשים יותר אישורים לשם ביצוע העסקה. על עסקאות של בעלי עניין חלה חובת גילוי נאות בדוחות כספיים של החברה, ובהם פירוט על תנאי העסקה.

בעל עניין הוא פעמים רבות גם "איש פנים", כהגדרתו בחוק, שעליו חלות הגבלות מסוימות לעניין קנייה ומכירה של ניירות ערך של התאגיד, כדי למנוע חשש של שימוש במידע פנים.

## ראו גם
* קבוצת אינטרס

## קישורים חיצוניים
* חוק ניירות ערך, התשכ"ח-1968

## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלה
קטגוריה:דיני ניירות ערך
קטגוריה:שוק ההון
קטגוריה:דיני תאגידים
מרזייה וחיד דאסתג'רדי

**מרזייה וחיד דאסתג'רדי** (בפרסית: **مرضیه وحید دستجردی**; נולדה ב-11 בפברואר 1959) היא רופאה ופוליטיקאית איראנית. בשנת 2009 הייתה לאישה הראשונה מאז המהפכה האסלאמית שהתמנתה לשרה בממשלת איראן.

## ביוגרפיה
דאסתג'רדי, בתו של יו"ר ארגון הסהר האדום באיראן, למדה רפואה באוניברסיטת טהראן בשנים 1976–1988. במשך 13 שנים הייתה חברת סגל באוניברסיטה, מהן שש שנים כראש החוג להכשרת אחיות ומיילדות. כרופאה היא הייתה ממייסדי האגודה המדעית באיראן לרבייה ולפריון. בשנים 2004–2009 שימשה מנהלת בית החולים עראש לנשים.

במהלך שנות עיסוקה ברפואה עסקה רבות במיילדות וגינקולוגיה, ובשנים 1993–2000 הייתה חברת האגודה האמריקנית לנושא זה. באפריל 2008 הייתה דאסתג'רדי בין מארגני כנס בינלאומי בטהראן לאתיקה רפואית. באוניברסיטת טהראן הייתה חברת המערכת של כתב העת "Journal of Family and Reproductive Health". ספרים רבים בפרסית בנושא רפואת נשים חוברו או תורגמו על ידיה.

בשנת 1992 נבחרה דאסתג'רדי לראשונה למג'לס כנציגת מחוז הבחירה של טהראן. שנה לאחר מכן הייתה בין מייסדי מפלגת "הארגון האסלאמי לרופאים".

בשנת 1997 מונתה ליו"ר הוועדה לענייני נשים, משפחה ונוער. עם זאת, במהלך שנות כהונתה בפרלמנט הצביעה פעמים רבות בעד אישור חוקים המגבילים את זכויות הנשים במדינה ומקשים על זכויותיהן בכל הנוגע לגירושין, אפוטרופסות על ילדיהן וביצוע הפלות. כן התנגדה להצעת חוק לצירוף המדינה לאמנת האו"ם לביעור האפליה נגד נשים. בשנת 1998 הייתה דאסתג'רדי בין יוזמי הצעת החוק להפרדה בין המינים בבתי חולים ומוסדות רפואיים, אשר היוותה בסיס לחוק דומה שהתקבל בשנת 2006.

בשנת 2009 הציג נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד את מועמדותה לתפקיד שרת הבריאות. דאסתג'רדי מונתה לתפקיד והייתה לאישה הראשונה שהתמנתה לממשלת איראן מאז המהפכה האסלאמית ולאישה השלישית המכהנת כחברת הממשלה בהיסטוריה של איראן המודרנית. היא פוטרה מתפקידה על ידי אחמדינז'אד ב-2012.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רופאים פרסים
קטגוריה:שרי הבריאות של איראן
קטגוריה:פוליטיקאיות איראניות
קטגוריה:שרות ממשלה
קטגוריה:איראניות שנולדו ב-1959
זיגי שטדרמן

**זיגי שְׁטַדֶרְמן** (Sigi Stadermann;  1923 - 21 ביולי 2011) היה פסנתרן ומנצח מקהלות ישראלי, מייסד פסטיבל אבו גוש.

## ביוגרפיה
שטדרמן נולד בקמניץ שגרמניה והחל שם את חינוכו המוזיקלי בנגינת פסנתר. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל עם עליית הנוער והמשיך בלימודי הפסנתר. ב-1941, בימי מלחמת העולם השנייה, התגייס לצבא הבריטי, ובעת המערכה באיטליה הגיע לפירנצה וניצל את שהותו ללימודים אצל לואיג'י דאלאפיקולה.
בתום המלחמה ערק שטדרמן מהצבא, ונסע לתוככי גרמניה הנכבשת לחפש את הוריו שנעלמו. הוא מצא את שניהם עדיין בברגן-בלזן, הוציאם ודאג להעלותם לארץ. אחרי השחרור סיים את לימודיו במדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה בתל אביב והמשיך ללמוד פסנתר אצל י' ברנשטיין, הלחנה אצל מרדכי סתר וניצוח אצל גאורג זינגר. בהמשך השתלם במוזיקה ובקונסרבטואר בפריז.

בשנת 1954 חזר לישראל. בישראל ניצח על תזמורות שונות, בהן התזמורת הקאמרית רמת גן.

בשנת 1957 יסד שטדרמן עם חבורת "משוגעים לדבר" את פסטיבל אבו גוש, והיה למנהל האמנותי ולמנצח הראשי של התזמורת ומקהלת אבו גוש. במשך 15 השנים הבאות, עד 1972, תפס פסטיבל אבו גוש מקום חשוב בחיי המוזיקה בישראל. שרי ופקידי משרד הפנים והדתות שראו במיסה או באורטוריה, שמושרות בפני קהל יהודי בכנסייה, חילול השם, פעלו לטרפד אותו. שטדרמן הקדיש את כל כולו להצלת הפסטיבל - הוא הגיע לבג"ץ נגד משרד התרבות שלא תיקצב, ביקש את עזרת האפיפיור. עד שהוכרע. ב-1972 ננעלו שערי אבו גוש וראשי הכנסייה הודו, כי נלחצו לכך על ידי פקידי משרד הדתות. שטדרמן עזב את ישראל בכעס לארצות הברית, שם עסק בהוראת מוזיקה ונשבע שלעולם לא ישוב לישראל.

שטדרמן הלך לעולמו בניו יורק ב-21 ביולי 2011.

## קישורים חיצוניים

* זיגי שטדרמן: ביוגרפיה באתר Bach Cantatas Website 
* 
* היסטוריה של הפסטיבל מראשיתו ועד ימינו דף הבית של אתר הפסטיבל

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחי מקהלות ישראלים
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:בוגרי המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
לבנון (סרט)

**לבנון** הוא סרט ישראלי משנת 2009, בבימויו של שמוליק מעוז. הסרט מבוסס על חוויותיו האישיות של מעוז במהלך מלחמת לבנון הראשונה.

הסרט מתרחש ביומה הראשון של המלחמה, ומתאר את ההתרחשויות מנקודת המבט של צוות טנק שנשלח לקרבות. כל הסרט, מלבד סצנת הפתיחה והסיום, מצולם מתוך הטנק.

בסרט מככבים בתפקידים הראשיים איתי טיראן, יואב דונט, אושרי כהן, מיכאל מושונוב וזהר שטראוס.

## עלילה
הסרט נפתח ביום הראשון של מלחמת לבנון ומתמקד בצוות טנק ישראלי. כל הסרט מתרחש בתוך הטנק, ואילו את ההתרחשות מחוצה לו רואים דרך הפריסקופ של התותחן. הטנק מסופח לכוח צנחנים שאיתו הוא עושה את הדרך בלבנון. בעקבות טעות ניווט של מפקד הכוח הם נקלעים לשטח בשליטת קומנדו סורי. כדי לחלצם נשלחים שני לוחמים מהפלנגות הנוצריות, הסרט מסתיים כשהטנק עושה את דרכו בלחימה מחוץ לשטח שבשליטת הסורים ומגיע למקום מבטחים.

## שחקנים
* **אסי** (איתי טיראן): מפקד הטנק.
* **שמוליק** (יואב דונט): תותחן הטנק.
* **הרצל** (אושרי כהן): טען הטנק. לקראת שחרור מהשירות הסדיר.
* **יגאל יום-טוב** (מיכאל מושונוב): נהג הטנק. בן יחיד.
* **ג'מיל** (זהר שטראוס): מפקד כח הצנחנים אליו מתלווה הטנק.
* **אישה לבנונית** (ריימונד אמסלם)
* **[[הפלנגות הנוצריות|פלנגיסט]]** (אשרף ברהום)
* **שבוי סורי** (דודו טסה)
* **"קורנליה"** (אריה צ'רנר): תפקיד קולי בלבד.

## פסטיבלים ופרסים
הסרט זכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל ונציה ונבחר להקרנה בפסטיבלים רבים נוספים, בהם ניו יורק, פסטיבל הסרטים בטורונטו וטלורייד. כמו כן, הוא היה מועמד לעשרה פרסי אופיר, וזכה בארבעה מהם: שחקן המשנה הטוב ביותר (זהר שטראוס), עיצוב אמנותי (אריאל רושקו), צילום (גיורא ביח) ופסקול (דוד ליס ואלכס קלוד). בדצמבר 2010 זכה הסרט בשני פרסים בטקס פרס האקדמיה האירופית לקולנוע - לצילום הטוב ביותר וסרט הביכורים הטוב ביותר, והיה מועמד בנוסף לעוד ארבעה פרסים (הבמאי, התסריט, העריכה והסרט הטובים ביותר).

## ביקורות והצלחה מסחרית
אורי קליין ציין:

יהודה סתיו כינה את הסרט "יצירה מטלטלת" וכתב:

מאיר שניצר כתב:

על אף הזכייה בפרסים ושבחי המבקרים, הסרט לא זכה להצלחה מסחרית רבה בישראל. בשלושת החודשים לאחר צאתו בספטמבר 2009 נמכרו בעבורו כ-50,000 כרטיסים.

## לקריאה נוספת
*
* פבלו אוטין, **שיעורים בקולנוע - שיחות עם יוצרות ויוצרים ישראלים**, הוצאת אסיה, 2017, הפרק "לבנון / שיחה עם שמוליק מעוז", עמ' 194–220.
* 

## קישורים חיצוניים
* 

* לבנון, באתר קרן הקולנוע הישראלי, 14 ביולי 2009
* 
* 
* לבנון, אוסף כתבות באתר עכבר העיר
* 
* 
* 
* איילת גולדשטיין, 'לבנון' של הבמאי שמוליק מעוז ופרלייט הפקות יוצא לדרך, באתר אייסניוז, 26 בינואר 2006
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס אריה הזהב - סרטים
קטגוריה:ישראל: אנטי מלחמה
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי מלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:סרטים אנטי-מלחמתיים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2009
קטגוריה:סרטים על טנקים
קטגוריה:צה"ל בקולנוע
יורי דולגורוקי, נסיך קייב

**יורי דולגורוקי** (ברוסית: **Юрий Долгорукий**; סביבות 1090- 15 במאי 1157) היה בנו של ולדימיר השני. נסיך קייב ונסיך רוסטוב-סוזדל שתרם רבות למעבר מרכז הכוח מקייב לוולדימיר. ידוע כמייסד מוסקבה בשנת 1147.

לדברי היסטוריון רוסי מהמאה ה-17 נולד דולגורוקי בשנת 1090. מכאן שהוא בנה של גיטה, בתו של הרולד השני, מלך אנגליה. ולדימיר השני ציין בספרו שאמו של יורי נפטרה בשנת 1107, ואילו גיטה מתה בשנת 1098. מכאן שאמו של דולגורוקי הייתה אשתו השנייה של ולדימיר. מאחר שבנו השני של דולגורוקי נולד בשנת 1112, סביר להניח שהוא עצמו נולד בין 1090 ל-1095.

## נסיכות רוסטוב-סוזדל
בשנת 1113 מונה דוגורוקי להיות נסיך רוסטוב-סוזדל. במהלך שלטונו בנה כמה מבצרים וייסד כמה ערים. לפי עדויות הכרוניקה ייסד דולגורוקי בשנת 1147 את מוסקבה, וב-1156 בנה סביב העיר חומה וחפיר.

## המאבק על קייב
החל משנת 1132 ניסה דולגורוקי להרחיב את גבולות שלטונו לשטחים בדרום רוסיה. בשנת 1146 איזיאסלאב השני תפס את השלטון בקייב שלא במסגרת העברת השלטון המקובלת. הוא ניצל את תמיכת תושבי קייב ואת חולשתו של ויאצ'סלב, אחיו של יורי דולגורוקי שלפי הכללים היה אמור לקבל את נסיכות קייב. דולגורוקי, בתמיכת חלק מהנסיכים, פתח במאבק מזוין ובשנת 1149 כבש את קייב וזכה בתואר נסיך קייב. את אחיו ויאצ'סלב מינה להיות נסיך וישגורוד. אבל גם המינוי הזה היה מנוגד לכללים ואיזיאסלב השני ניצל זאת. בתמיכת ההונגרים והפולנים גירש את דולגורוקי וכוחותיו מקייב ומינה רשמית את ויאצ'סלב לנסיך קייב יחד אתו. ניסיונותיו של יורי דולגורוקי לחזור לקייב לא צלחו והוא חזר לצפון רוסיה.

בשנת 1154, עם פטירת איזיאסלב השני, חידש יורי דולגורוקי את המאבק. הוא קיבל את תמיכתם של הנסיכים האחרים ובמרס 1155 כבש את קייב שוב. הוא מינה את בניו לשליטים בכמה נסיכויות והם תמכו בו במלחמותיו הפנימיות.

בשנת 1157 התגבשה קואליציה חדשה של כמה נסיכים ואצילים מקייב נגד שלטונו של יורי דולגורוקי. המאבק לא הגיע לשלב צבאי בגלל מותו של דולגורוקי ב-15 במאי 1157 יש טוענים הוא הורעל. עם פטירתו בזז ההמון את ארמונו.

## המשפחה
דולגורוקי נישא פעמיים - לבת אצולה קומני ולאולגה ממוצא ביזנטי, אולי ממשפחתו של יוחנן השני קומננוס, קיסר האימפריה הביזנטית
היו לו 13 ילדים:
* רוסטיסלאב, נסיך נובגורוד
* אנדרי בוגולובסקי - נסיך ולדימיר
* איוואן - נסיך קורסק
* גלב - נסיך פריאסלאבל וקייב
* בוריס - נסיך בלגורוד וטורוב
* מסטיסלאב, נסיך נובגורוד
* יארוסלאב, נסיך צ'רניגוב
* סוויאטוסלאב, נסיך יורייב
* וסילי, נסיך סוזדל
* מיכאל הראשון, נסיך ולדימיר, נסיך ולדימיר
* וסבולוד השלישי, נסיך ולדימיר
* אולגה - התחתנה עם נסיך גליץ'
* מריה - התחתנה עם נסיך נובגורוד-סברסקי

## הנצחה
על שמו נקראת הצוללת יורי דולגורוקי.

## קישורים חיצוניים

* נתונים אישיים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נסיכי קייב
קטגוריה:נפטרים ב-1157
קובינה

**קובינה** (באנגלית: **Covina**) היא עיר במטרופולין של לוס אנג'לס, קליפורניה. העיר שוכנת 35 ק"מ מזרחית ללוס אנג'לס במחוז לוס אנג'לס. לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2009 חיו בעיר 48,000 תושבים.

## היסטוריה
ההתיישבות באזור החלה בשנת 1882 כאשר מספר מתיישבים הקימו עיירה קטנה. 9 שנים לאחר מכן, בשנת 1901 העיירה הפכה רשמית לעיר.
התושבים היו בעיקר חקלאים אשר גידלו תפוזים ואשכוליות. בשנת 1909 קובינה הייתה ספקית התפוזים השלישית בעולם.

אחרי מלחמת העולם השנייה חל שינוי בתושבים ורובם עזבו את החקלאות. קובינה קיבלה אופי יותר עירוני כאשר התחילו להתיישב בה משפחות צעירות. כיום רוב תושביה עובדים בלוס אנג'לס.

## גאוגרפיה
קובינה שוכנת בעמק סן גבריאל לצלו של רכס הרי סן גבריאל, שוכנת 35 ק"מ מזרחית ללוס אנג'לס. היא נחשבת לפרבר של לוס אנג'לס וחלק גדול מתושביה עובדים בעיר הגדולה.

היא גובלת בווסט קובינה בדרום ובדרום-מערב, אירבינדייל, וינסנט ובולדווין פארק במערב, אזוסה וגלנדורה בצפון, סן דימס במזרח ופומונה בדרום-מזרח.

שטחה של קובינה הוא 18.1 ק"מ רבועים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:קליפורניה: ערים
קטגוריה:מחוז לוס אנג'לס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1901
סומכוס

**סוּמָכוֹס** (מיוונית: **Σύμμαχος**, בן ברית) או **סוּמְכוּס בר יוסף** (או **בן יוסי**, **בר איסי**), היה תנא בן הדור הרביעי והחמישי לתנאים. נחשב לתלמידו המובהק של רבי מאיר, מדבריו נשתמרו דברים ספורים, ומתוכם שנים משל רבי מאיר. המפורסמת שבהוראותיו היא "ממון המוטל בספק - חולקין", העומדת בניגוד לדעת שאר החכמים כי המוציא מחברו עליו הראיה.

סומכוס נחשב לתלמיד-חכם חריף, ונאמר עליו:  לאחר פטירת רבו, רבי מאיר, למרות אי-רצונו של רבי יהודה ללמד את תלמידי רבי מאיר שנחשבו ל"קנתרנים", נדחק סומכוס לשיעורו, והתווכח בהלכה עם רבי יהודה.

שיטה נוספת ייחודית לסומכוס היא, שעל נזק הנגרם כתוצאה מצרורות יש לשלם את מלוא שווי הנזק ("נזק שלם") בניגוד לדעה המקובלת שיש לשלם רק את מחצית הנזק.

באגדה לא מצאנו דבר מדברי סומכוס, למעט "כל המאריך באחד של שמע - מאריכין לו ימיו ושנותיו".

מסורת מאוחרת המוזכרת בפי עולי הרגל החל משנות ה-90 של המאה ה-19, מציינת את קברו של סומכוס, ברוריה ורבי נתן במתחם קבר רבי מאיר בעל הנס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* עלון מיוחד המוקדש לסומכוס באתר ישיבת הר עציון

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור החמישי לתנאים
קטגוריה:יהודים הקבורים בטבריה
קטגוריה:קברי צדיקים בטבריה
קטגוריה:תלמידי רבי מאיר
בועית

בביולוגיה, **בּוּעִית** (**וסיקולה** אנגלית: **Vesicle**) היא אברון בתוך הציטופלסמה של התא, המוקף בממברנה ומכיל חומרים שונים. תפקידי הבועית כוללים אחסון, שינוע תוך תאי, עיכול, העברת מידע, הפרשה וסילוק מים עודפים.

## ראו גם
* חלולית
* בועית מתכווצת

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אברוני התא
קייס עבד אל-כרים

**קייס עבד אל-כרים** (**אבו ליילא**, נולד ב-1944) הוא חבר הלשכה הפוליטית של החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין ומנהיג בכיר בארגון.

אל-כרים, תושב רמאללה, למד כלכלה באנגליה והיה חבר החזית העממית לשחרור פלסטין. לאחר מכן נמנה עם מייסדי החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין. בשנת 2006 נבחר למועצה המחוקקת הפלסטינית בראשות רשימת אל-בדיל, המשותפת לחזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין, המפלגה העממית הפלסטינית והאיגוד הפלסטיני הדמוקרטי. כחבר המועצה נבחר לשמש יו"ר הוועדה לעניינים חברתיים, ובשנת 2009 הוזכר כמועמד מטעם מפלגתו לשר בממשלה הפלסטינית.

באוגוסט 2001 אירע פיצוץ בביתו שברמאללה, ללא נפגעים בנפש.

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1944
קטגוריה:פעילי החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין
קטגוריה:רמאללה: אישים
קטגוריה:בגדאד: אישים
מפלגת העם הפלסטינית

**מפלגת העם הפלסטינית** (בערבית: **حزب الشعب الفلسطيني**, "חזב א-שעב אלפלסטיני") היא מפלגה מרקסיסטית חילונית הפועלת בשטחי הרשות הפלסטינית וחברה באש"ף. נוסדה בשנת 1982 בשם **המפלגה הקומוניסטית הפלסטינית**. המפלגה תומכת בפתרון שתי המדינות, והיא מעולם לא הקימה זרוע צבאית.

## היסטוריה
המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה פעלה בשטח ארץ ישראל משנת 1919 ועד להקמת מדינת ישראל בשנת 1948, אז התפלגו חבריה בין המפלגה הקומוניסטית הישראלית והמפלגה הקומוניסטית הירדנית. 
האחרונה הייתה בעלת השפעה בקרב חוגי פועלים פלסטינים ונותרה פופולרית בשטחי יהודה ושומרון גם בשנות השבעים. מפלגה קומוניסטית נפרדת נותרה בשטחי רצועת עזה. בשנת 1982 עזבו הפלסטינים ביהודה ושומרון את המפלגה הירדנית והתאחדו עם המפלגה העזתית ליצירת המפלגה הקומוניסטית הפלסטינית, וזו קיימה קשרים עם הארגון לשחרור פלסטין והתמזגה לתוכו בשנת 1987. נציג המפלגה היה חבר הוועד הפועל של הארגון והמפלגה הייתה היחידה בין מרכיבי הארגון ללא רקע בעיסוק בטרור. אוהדיה היוו מרכיב חשוב לגיוס בתקופת האינתיפאדה הראשונה.

בעקבות התפרקות ברית המועצות, בשנת 1991 שינתה המפלגה את שמה וטענה כי יש לדחות את מאבק המעמדות עד לשחרור פלסטין. המפלגה, בהנהגת באשיר ברגותי, תמכה בהסכמי אוסלו. בשנת 2002 התפלגה ונוצרה מתוכה, בהנהגת מוסטפא ברגותי, מפלגת היוזמה הלאומית הפלסטינית.

### במאה ה-21
בשנת 2006 התמודדה המפלגה ברשימת אל-בדיל, המשותפת לחזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין ולאיגוד הדמוקרטי הפלסטיני. הרשימה זכתה לשני מושבים במועצה המחוקקת הפלסטינית ויו"ר המפלגה, באסם סלחי, נבחר כחבר המועצה. שנה קודם לכן, ב-2005, התמודד סלחי לנשיאות הרשות הפלסטינית וזכה ב-2.67% מן הקולות.
ממוזער|דגל המפלגה
כנהוג במפלגות קומוניסטיות וסוציאליסטיות, למפלגה יש מפלגות אחיות בכל העולם. בישראל אלו מק"י וחד"ש, אשר מקיימות קשרים ושיתוף פעולה זו עם זו.

רסאן ח'טיב היה נציג המפלגה בממשלת פלסטין.

## מנהיגי המפלגה
* באשיר ברגותי (1982 - 1998)
* מוסטפא ברגותי, עבד אל-מג'יד חמדאן וחנא עמירא (1998 - 2002)
* בסאם א-סלחי (משנת 2003)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

העם הפלסטינית
קטגוריה:מפלגות קומוניסטיות באסיה
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1982
תורת המספרים האלגברית

**תורת המספרים האלגברית** היא ענף מרכזי בתורת המספרים, העוסק בתכונות של השלמים האלגבריים ובתכונות אלגבריות של אוסף המספרים השלמים ושל מבנים מתמטיים הנובעים ממנו. היא עושה שימוש בכלים של אלגברה מופשטת כדי לחקור תכונות של שלמים, שברים והכללות שלהם.

ראשיתה של תורת המספרים האלגברית במחצית השנייה של המאה ה-19, בניסיונות של ארנסט קומר להכליל את משפט ההדדיות הריבועית ומאוחר יותר, להוכיח את השערת פרמה על ידי פירוק לגורמים (של שלמים אלגבריים בשדה ציקלוטומי). בצורה זו הוכיח קומר את השערת פרמה לכל ראשוני רגולרי. רעיונות אלה הביאו את ריכרד דדקינד להגדיר את המושג אידיאל המהווה פורמליזציה של רעיונתיו של קומר. דדקינד ולאופולד קרונקר חקרו בעיות של פתרון משוואות פולינומיות בשיטות של תורת גלואה. ספרים שכתבו היינריך מרטין ובר (1895) ודויד הילברט (1899) ייצבו את התחום, והעניקו לו מקום מרכזי השמור לו במתמטיקה מאז ועד עתה. ובר והילברט ניסחו את התוצאות המרכזיות בתחום, כהשערות, שכמה מהן הוכיח המתמטיקאי היפני Takagi בסוף שנות העשרים של המאה ה-20.

אחד התחומים החשובים בתורת המספרים האלגברית הוא תורת שדות המחלקה (class field theory), המתארת את כל ההרחבות האבליות של שדה נתון (לוקלי או גלובלי). בתחום זה תפס מקום מרכזי משפט ההיפוך של ארטין, שאמיל ארטין הציג ב-1923 והוכיח ב-1927.

תורת המספרים האלגברית חוקרת את כל ההרחבות האלגבריות של שדה המספרים הרציונליים, ולכן היא מעוניינת בעיקר בחבורת גלואה האבסולוטית של שדה זה ושל שדות אחרים בעלי אופי אריתמטי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

*
אלברט מוספיה

**אלברט מוספיה** (בסרבו-קרואטית: **Albert Musafia**; 28 בפברואר 1936, בלגרד ממלכת יוגוסלביה – 3 בספטמבר 2007, רעננה, ישראל) היה ניצב במשטרת ישראל.

## קורות חיים
מוספיה נולד בבלגרד אשר בממלכת יוגוסלביה, למשפחה שמקורה בסקופיה וסרייבו. בתקופת השואה נמסר אלברט לדודתו שהייתה נשואה בנישואי תערובת לנוצרי. דודתו מילטה אותו מבלגרד והוא מצא מסתור במרתפו של מנזר. אמו נרצחה כאשר הייתה בחודש התשיעי להריונה. לאחר כינון מדינת ישראל, עלה לישראל בשלהי 1948 במסגרת עליית הנוער ביחד עם אביו, ניצול מחנה ההשמדה אושוויץ. את שירותו הצבאי החל בחטיבת הצנחנים ולאחר מכן עבר למשמר הגבול ולמשטרת ישראל.

שירותו בכוחות המשטרה החל בשנת 1956 במשמר הגבול. בין השאר הוא פיקד על בסיסי הדרכה של משמר הגבול ועל יחידות שפעלו ביהודה, שומרון וחבל עזה. בשנת 1976 מונה למפקד תחנת המשטרה בנמל התעופה בן-גוריון. בתחילת 1980 מונה למפקד מרחב יפו. לאחר מכן היה עוזר ראש אגף המבצעים במטה הארצי, ובנובמבר 1983 מונה לסגן מפקד משמר הגבול. בתפקידו זה היה חבר בוועדת החקירה שחקרה את אסון צור השני.

בהמשך היה מפקד המחוז הצפוני (1989–1993). לאחר פרישתו מונה על ידי השר לביטחון פנים משה שחל לנציב קבילות שוטרים וסוהרים (1995–1999).

בשנת 2007 נפטר, בגיל 71, לאחר תקופה ממושכת של מחלת אלצהיימר ומחלת הנפילה. מוספיה נטמן בבית הקברות הצבאי קריית שאול.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז הצפון במשטרת ישראל
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:שוטרי משמר הגבול
קטגוריה:ישראלים ילידי יוגוסלביה
קטגוריה:ניצולי השואה: סרביה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
ראסאט

**ראסאט** (**Rasat**) הוא לוויין לחישה מרחוק של כדור הארץ, שפותח על ידי סוכנות החלל של טורקיה. זהו הלוויין הראשון לחישה מרחוק המיוצר בטורקיה, והשני בסדרת לווייני תצפית שטורקיה מצוידת בהם (הראשון הוא הלוויין **בילסאט**, שנבנה בבריטניה). ללוויין מצלמה המפיקה תצלומי שחור לבן וכן מצלמה רב צבעית לצילומי צבע.

## משימות הלוויין
משימות החלל, כפי שהוגדרו על ידי ממשלת טורקיה:
*שיפור הניסיון במיזם לוויינות, לאור הלקחים ממיזם הלוויין בילסאט
*יצירת מערכות ומכלולים ליישומי חלל והוכחתם בתנאי חלל
*לשרת ככל הניתן את צרכיה של טורקיה בהדמאות מלווייני תצפית
*העלאת מספר העובדים המוכשרים והמיומנים בטכנולוגיות חלל
*שיפור יכולת התעשיות הטורקיות בבניית רכיבי חלל
*הוכחת היכולות של סוכנות החלל הטורקית והתכנון שלה ללוויינים הן בטורקיה והן כלפי חוץ

## ביצועים מתוכננים
*רזולוציה לצילומים בשחור לבן: 7.5 מטר
*רזולוציה לצילומי צבע: 15 מטר
*רוחב האזור הנסרק בכדור הארץ: 30 ק"מ

## ראו גם
* גקטורק (לוויין)

## קישורים חיצוניים
*מידע טכני על הלוויין

קטגוריה:לוויינים
קטגוריה:טורקיה: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:טורקיה: תעופה
עמנואל פהו

**עמנואל פהו** (בצרפתית: **Emmanuel Pahud**; נולד ב-27 בינואר 1970) הוא חלילן סולן שווייצרי בעל שם עולמי.
[ממוזער|החלילן עמנואל פהו מתארח ב[פסטיבל אופוס 2016]]

## קורות חייו
פהו נולד בז'נבה שבשווייץ, למשפחה שלא עסקה במוזיקה, והעביר את ילדותו באיטליה. הוא החל את לימודי החליל שלו בגיל ארבע. הוא למד אצל חלילנים ידועי-שם, בהם קרלו ברונל ואורל ניקולה, וקיבל את הכשרתו המוזיקלית המקצועית בקונסרבטואר של פריז. את הקריירה התזמורתית המשמעותית והסולנית שלו החל בשנת 1992, אז התקבל למשרת החלילן הסולן באחת מן התזמורת הידועות בעולם – הפילהרמונית של ברלין (אף כי באופן רשמי הוא המשנה לסולן). הוא מרבה להופיע עם תזמורות ולנגן בקונצרטים קאמריים ברחבי העולם. כמו כן, לפהו חוזה בלעדי עם חברת התקליטים EMI (כיום Warner), והוא החלילן המוקלט ביותר בשנים האחרונות (הוציא כ-30 אלבומים, נכון ל-2009). 

עמנואל פהו מפגין יכולת מרשימה בהתמחותו בכל סגנון וז'אנר, בין שבמוזיקת בארוק או ג'אז ובין שבמוזיקה קלאסית, רומנטית או מוזיקה בת זמננו – הן מוזיקה קונצ'רטנטית והן מוזיקה קאמרית. הוא מנגן על כמה דגמים של חליל מודרני – חליל מצופה כסף של ימאהה, חליל מורמצו, ובעיקר חליל של חברת ברנן-קופר.

לפהו שני בנים מנישואים קודמים, גרגואר, ואחיו הצעיר טריסטן.

### הופעותיו

עמנואל פהו החל בקריירה בת 50 קונצרטים בשנה, אך מספר זה עלה לכ-160 קונצרטים מאמצע שנות ה-90. הוא הופיע כסולן בין היתר עם הפילהרמונית של ברלין, התזמורת הפילהרמונית של לונדון, תזמורת רדיו באווריה, תזמורת הרדיו של צרפת ותזמורות רבות נוספות. הוא מופיע גם עם נגנים ידועי-שם בקונצרטים של מוזיקה קאמרית ברחבי העולם. 

בשנים האחרונות, עמנואל פהו הוא אורח כמעט קבוע בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים, והוא מנגן בו במסגרת אנסמבלים וכן ביצירות סולניות לחליל. בהיותו אורח כבוד של הפסטיבל, הוא גם מעביר כיתות אמן לחלילנים במרכז למוזיקה בירושלים במשכנות שאננים.

## קישורים חיצוניים

* 
 
* ריאיון עם עמנואל פהו במגזין אופוס, פרופ' עודד זהבי
* הקונצ'רטו לחליל מאת ויואלדי בביצוע עמנואל פהו והפילהרמונית של ברלין

קטגוריה:חלילנים שווייצרים
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1970
אן הייד

[שמאל|ממוזער|250px|אן הייד, דיוקן מעשה ידי [פיטר לילי, שנת 1670 לערך]]
[שמאל|ממוזער|250px|[שלט אצולה|שלט האצולה של אן הייד]]
ליידי **אן הייד** (באנגלית: **Lady Anne Hyde**;  22 במרץ 1638 – 31 במרץ 1671) הייתה רעייתו הראשונה של ג'יימס, דוכס יורק (לימים ג'יימס השני מלך אנגליה שכונה גם ג'יימס השביעי, מלך סקוטלנד), ואימם של שתיים ממלכות אנגליה: מרי השנייה והמלכה אן.

## קורות חיים
אן הייד נולדה ב-12 במרץ 1637 (על פי הלוח היוליאני) או ב-22 במרץ (על פי הלוח הגרגוריאני) בווינדזור שבברקשייר לפרנסס הייד, דוכסית קלארנדון ולסר אדוארד הייד, רוזן קלארנדון.

בשנת 1659 נישאה אן לג'יימס, דוכס יורק, בברדה שבהולנד בטקס חשאי. באותה עת שהה ג'יימס בגלות בשל מלחמת האזרחים האנגלית. אביה של אן שימש כיועצו של צ'ארלס השני, אחיו הבכור של ג'יימס ששהה בגלות וטען לכתר האנגלי. 

אן הייתה העוזרת האישית של מרי הנרייטה, הנסיכה המלכותית, אחותם של צ'ארלס וג'יימס. אן לא הייתה יפה. סמיואל פיפס מציין ביומנו כי היה לה מראה פשוט ביותר, אולם הייתה חכמה ושנונה - שגריר צרפת בלונדון באותה עת מתאר אותה כ"אמיצה, חכמה ואנרגטית, הראויה להיות בת משפחת מלוכה".

לאחר השבת המלוכה, נערך ב-3 בספטמבר 1660 טקס נישואין רשמי בלונדון בין ג'יימס לאן.

חודשיים לאחר טקס הנישואים הרשמי נולד צ'ארלס, בנם הראשון של ג'יימס ואן שנפטר בינקותו. חמישה בנים ובנות נוספים נפטרו בינקותם, ורק שתי בנות הגיעו לבגרות:
* מרי (נולדה ב-30 באפריל 1662);
* אן (נולדה ב-6 בפברואר 1665).

אן נפטרה, ככל הנראה מסרטן שד, בארמון סנט ג'יימס זמן קצר לאחר לידתה השמינית, ונקברה במנזר וסטמינסטר.

### ההמרה לקתוליות
בשנות חייה המאוחרות המירה אן את דתה לקתוליות, על אף מוצאה ממשפחה אנגליקנית. לאחר מותה גם בעלה, ג'יימס, המיר את דתו לקתוליות. בנותיהם גודלו במסגרת האמונה האנגליקנית על פי הוראתו המפורשת של המלך צ'ארלס שהבין שהציבור האנגלי והפרלמנט לא יסתכלו בעין יפה על הפיכת שושלת המלוכה לשושלת קתולית.

בשנת 1688 הודח ג'יימס במהלך המהפכה המהוללת בשל הקתוליות שלו, ומרי, בתם, עלתה לשלטון לצד בעלה ויליאם מאורנג'.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית סטיוארט
קטגוריה:דוכסיות יורק
קטגוריה:אישים הקבורים במנזר וסטמינסטר
קטגוריה:ילידי 1637
קטגוריה:נפטרים ב-1671
שלזינגר

**שְלֶזִינְגֶר** (**Schlesinger**) הוא שם משפחה בשפה הגרמנית שפירושו "יוצא שלזיה".

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
ויטליס אסטפייבס

**ויטליס אסטפייבס** (בלטבית: Vitālijs Astafjevs, נולד ב-3 באפריל 1971 בריגה שבברית המועצות, כיום בלטביה) הוא כדורגלן עבר לטבי ששיחק בעמדת הקשר, ושיאן ההופעות של נבחרת לטביה בכל הזמנים. לאחר פרישה ממשחק פעיל הפך למאמן. נכון להיום (2023) הוא עוזר מאמן של קבוצת אריס לימסול.

## קריירה קבוצתית
אסטפייבס שיחק ב-8 קבוצות: FK דאוגבה, סקונטו ריגה (ארבע קדנציות), אוסטריה וינה, בריסטול רוברס, אדמירה ואקר, רובין קאזאן, אולימפס JFK וונטספילס. בקריירה הקבוצתית יש לו 431 משחקים ו-109 שערים. בקריירה הבינלאומית יש לו 16 שערים ו-167 הופעות.

## קריירה בינלאומית
אסטפייבס היה קפטן נבחרת לטביה ונחשב שיאן ההופעות בנבחרת וגם שיאן ההופעות באירופה. אסטפייבס שיחק עם הנבחרת ביורו 2004.

## תארים
***[[גביע באלטיק]] (2)**
****[[גביע באלטיק 1993|1993]], [[גביע באלטיק 1995|1995]]**
***[[ליגת העל הלטבית|אליפויות לטביה]]**
****[[ליגת העל הלטבית 1992|1992]], [[ליגת העל הלטבית 1993|1993]], [[ליגת העל הלטבית 1994|1994]], [[ליגת העל הלטבית 1995|1995]], [[ליגת העל הלטבית 1997|1997]], [[ליגת העל הלטבית 1998|1998]], [[ליגת העל הלטבית 1999|1999]]**
***[[הגביע הלטבי]] (4)**
****1992, 1995, 1997, 1998**
***מלך השערים ב[[ליגת העל הלטבית|ליגה הלטבית]] (1)**
****1995**
***[[הכדורגלן הלטבי של השנה]] (3)**
****1995, 1996, 2007**

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים לטבים
קטגוריה:קשרי כדורגל לטבים
קטגוריה:כדורגלני סקונטו ריגה
קטגוריה:כדורגלני אוסטריה וינה
קטגוריה:כדורגלני בריסטול רוברס
קטגוריה:כדורגלני אדמירה ואקר
קטגוריה:כדורגלני רובין קאזאן
קטגוריה:כדורגלני ונטספילס
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני נבחרת לטביה
קטגוריה:לטבים שנולדו ב-1971
מרי ממודנה

[שמאל|ממוזער|250px|[דיוקן|דיוקנה של מרי ממודנה, מעשה ידי וילם ויסינג]]
[שמאל|ממוזער|250px|[שלט אצולה|שלט האצולה של המלכה מרי]]
**מרי ביאטריס אלינור אן מרגרט איזבל אסט** המכונה **מרי ממודנה** (באנגלית: **Mary Beatrice Eleanor Anne Margaret Isabel Este** המכונה **Mary of Modena**; 5 באוקטובר 1658 - 7 במאי 1718) הייתה המלכה הרעיה של ג'יימס השני, מלך אנגליה מ-6 בפברואר 1685 ועד ל-11 בדצמבר 1688.

## ביוגרפיה
### ראשית חייה
מרי נולדה ב-5 באוקטובר 1658 בארמון הדוכס בעיר מודנה שבאיטליה, והייתה בתם הבכורה (והבת היחידה) של אלפונזו הרביעי ד'אסטה, דוכס מודנה ושל רעייתו לורנה מרטינוצי. אחיה הצעיר של מרי, פרנצ'סקו השני ד'אסטה, דוכס מודנה היה לדוכס בהיותו בן שנתיים, עת נפטר אביהם.

### נישואיה לג'יימס, דוכס יורק
מרי נישאה לג'יימס, דוכס יורק באמצעות שליח, בטקס נוצרי קתולי שנערך ב-20 בספטמבר 1673. טקס הנישואין ביניהם נערך ב-21 בנובמבר 1673 בטקס נוצרי אנגליקני. 

לנישואים הללו הייתה חשיבות פוליטית, שכן לג'יימס, הקתולי, היו שתי בנות אנגליקניות: מרי ואן מנישואיו לאשתו הקודמת, אן הייד.

בנו של ג'יימס מנישואיו למרי ממודנה יעקוף בסדר הירושה לכתר הבריטי את הבנות, ומשמעות הדבר שהמלך יהיה קתולי. אף שמרי הייתה מאוד נאה, תושבי אנגליה שנאו אותה בשל דתה הקתולית. שמועות שנפוצו באנגליה טענו כי היא מרגלת מטעם האפיפיור קלמנס העשירי. בזמן המזימה האפיפיורית בשנת 1678, בה היה מעורב המזכיר האישי של מרי, נאלצו מרי ובעלה ג'יימס, להימלט בסתר מאנגליה.

### המלכה הרעייה
בשנת 1674 ציפו מרי וג'יימס להולדת בנם הבכור, אולם התינוק נולד בלא רוח חיים. בעקבות הכתרת ג'יימס בשנת 1685, שאלת יכולתה של מרי להוליד ילדים הפכה לשאלה פוליטית. בשל כישלונותיה להוליד ולד חי, הלכה מרי למרחצאות הצלב בבאת', ותשעה חודשים לאחר מכן, בשנת 1688 נולד למרי ולד חי, ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט. שמועות שנפוצו באנגליה לפיהן הילד לא היה של מרי (וכי היא הלכה עם כריות בשימלתה במשך תשעה חודשים) או כי הילד לא היה בנו של המלך, הביאו לשתי ישיבות מיוחדות של מועצת המלך, בהם שמעה המועצה עדויות בדבר זהות אבי הילד.

### גלות בצרפת
מספר מועט של חודשים לאחר הלידה, פרצה המהפכה המהוללת. מרי ובנה נאלצו להימלט לצרפת ב-10 בדצמבר 1688. והפרלמנט הבריטי הזמין את בתו הבכורה של ג'יימס, מרי, ובעלה ויליאם מאורנג' למלוך במקום ג'יימס.

בהיותה בגלות, שהתה מרי כאורחת של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת בטירה בסן-ז'רמן-אן-לה, בסמוך לפריז. בהיותה בגלות ילדה מרי את לואיזה מריה תרזה סטיוארט, אשר נפטרה מאבעבועות רוח בגיל 19.

### אלמנתו של ג'יימס
לאחר מותו של ג'יימס, ב-6 בספטמבר 1701, דרשה מרי כי יכירו בבנה כמלך אנגליה וסקוטלנד – דרישה אשר הביאה במידה מסוימת להצטרפותה של אנגליה למלחמת הירושה הספרדית.

מרי נפטרה בטירה בה התגוררה, ונקברה במנזר הטירה. קברה נהרס במהלך המהפכה הצרפתית.

## מורשתה
מחוז דטשס ("מחוז הדוכסית") במדינת ניו יורק שבארצות הברית נקרא על שם תוארה, בעת כהונתה כדוכסית יורק (באותה עת הייתה ניו יורק מושבה של אנגליה).

## ילדיה

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בית סטיוארט
קטגוריה:דוכסיות יורק
קטגוריה:נשות מלכים אנגלים
קטגוריה:בית אסטה
קטגוריה:נשים אנגליות במאה ה-17
קטגוריה:נשים איטלקיות במאה ה-17
קטגוריה:מלכות רעיות מהמאה ה-17
קטגוריה:מלכות רעיות מהמאה ה-18
קטגוריה:בריטיות שנפטרו מסרטן השד
קטגוריה:נשים איטלקיות במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1658
קטגוריה:נפטרים ב-1718
אנדרס אופר

**אנדרס אופר** (באסטונית: **Andres Oper**; נולד ב-7 בנובמבר 1977 בטאלין, אסטוניה) הוא כדורגלן עבר אסטוני ששיחק בעמדת החלוץ, מלך השערים של נבחרת אסטוניה בכל הזמנים.

## קריירה
אופר החל את הקריירה שלו בפלורה טאלין בשנת 1994, שיחק בה עד 1999, כאשר ב-1996 הוא מושאל לטרביס פארנו. הוא עבר לאולבורג בולדספילקלאב ב-2 ביולי 1999, תמורת מיליון דולר. לאחר שנתיים הצטרף אינדרק ז'לינסקי והשניים היו הכוכבים בקבוצה.

ב-10 ביולי 2003 חתם לשנתיים בטורפדו מוסקבה הרוסית, אך עזב אותה לאחר שנפצע ברגלו הימנית ב-2005. ב-31 באוגוסט 2005 חתם אופר לעונה אחת ברודה, לאחר שהעדיף אותה על פני סנדרלנד. את שערו הראשון הבקיע ב-1 באוקטובר 2005, בניצחון רודה 2-3 על ויטסה ארנהיים. ב-28 במאי 2006 הוא חתם על חוזה חדש עד ה-30 ביוני 2008. את העונה הראשונה שלו בקבוצה הוא סיים בתור מלך השערים בקבוצה ובמקום השני בליגה אחרי דירק קויט. ב-16 במאי 2007 הוא חתם על חוזה חדש עד ה-30 ביוני 2009.

ב-19 ביולי 2009 חתם אופר לחצי שנה בשאנגחאי שנחווה מהליגה הסינית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול ג'יאנגסו סיינטי ב-2 באוגוסט. בינואר 2010 חזר להולנד וחתם בדן האג, ולאחר חצי עונה חתם בא.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית. בינואר 2012 חתם בנאה סלמיס פמגוסטה מאותה הליגה, ולאחר שנה וחצי שוחרר מהמועדון בקיץ 2013.

### נבחרת אסטוניה
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אסטוניה ערך אופר לפני גיל 17, במשחק מול נבחרת לטביה בגביע הבלטי. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 3-2 לנבחרת שוודיה ב-8 ביוני 1997, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998.

בסך הכל ערך אופר 134 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש 38 שערים, והוא מלך השערים של נבחרת אסטוניה בכל הזמנים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אסטונים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אסטונים
קטגוריה:כדורגלני פלורה טאלין
קטגוריה:כדורגלני טרביס פארנו
קטגוריה:כדורגלני אולבורג
קטגוריה:כדורגלני טורפדו מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני רודה
קטגוריה:כדורגלני דן האג
קטגוריה:כדורגלני שאנגחאי שנחווה
קטגוריה:כדורגלני א.א.ק. לרנקה
קטגוריה:כדורגלני נאה סלמיס פמגוסטה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אסטוניה
קטגוריה:אסטונים שנולדו ב-1977
ראמה (אל)

שמאל|ממוזער|250px|טקס הכתרת ראמה
**ראמה** (בסנסקריט: **राम**) הוא אחד האלים המשמעותיים בהינדואיזם ואווטאר של האל וישנו. הוא נחשב לישות עליונה וגם לאיש האידיאלי (maryada purushottam) על פי המיתולוגיה הינדואית. הוא הפרוטגוניסט בכתב ההינדואי ראמאיאנה (रामायण).

על פי המסורת, ראמה נולד באיודיה, ולאחר מכן היה מלך איודיה, ממלכה עתיקה בצפון הודו. סיפור עלילותיו של המלך והאל ראמה, הראמאיאנה הוא מהפופולריים שבספרות ההודית העתיקה והמודרנית, הן הקלאסית והן הפופולרית. לראמאינה גרסאות אין ספור ויש המדמים אותה לשפה, שבאמצעותה מבטאות קבוצות חברתיות ופוליטיות שונות בהודו את תפיסת עולמן.
הודים רבים רואים בראמה דמות היסטורית שאכן שלטה על רוב האזור הידוע כיום כתת-היבשת ההודית. עבור הינדואים לאומנים משמשת מלכותו של ראמה כסמל למלכות הינדואית מושלמת ודמותו של ראמה משמשת סמל פוליטי החרוט על דגלם.

איודיה, מקום הולדתו של ראמה על פי המסורת ההינדואית, היווה במשך שנים רבות מוקד לסכסוך איודיה. בשנת 1991 הרסו עשרות אלפי חיילים את המסגד שנבנה במאה ה-16, כנראה במקום מקדש ראמה. בינואר 2024, בתקופת שלטונו של ראש המממשלה נרנדרה מודי, נחנך במקום מקדש ראמה מפואר בשטח 70 דונם. השקת המקדש, שכונה "הוותיקן ההינדי", היוותה את פתיחתו הבלתי רשמית של קמפיין הבחירות של מודי לקדנציה שלישית. בזאת צומצמה ההפרדה בהודו בין דת למדינה.
שמאל|ממוזער|250px|מקדש ראמה שנחנך בשנת 2024

## לקריאה נוספת
* עמרם פטר, **המיתולוגיה ההודית**, ספרי תל אביב, 2001.
*אופירה גמליאל, **שיוה ביער האורנים: סיפורים מהמיתולוגיה ההודית**, הוצאת כתר, 1999.
* יוחנן גרינשפון, **הינדואיזם: מבוא קצר**, הוצאת מפה, 2005.
*קים נוט, **הינדואיזם**, הוצאת ידיעות אחרונות, 1998.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלים הינדואים
ג'ונתן קלרמן

**ג'ונתן קלרמן** (באנגלית: **Jonathan Kellerman**; נולד ב-9 באוגוסט 1949) הוא פסיכולוג קליני וסופר יהודי אמריקאי. ספריו עוסקים בתעלומות רצח והיו לרבי-מכר.

## קורות חיים
נולד בניו יורק וגדל בלוס אנג'לס, קלרמן למד לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אז התפרנס כקריקטוריסט, כותב, עורך ומוזיקאי. בשנתו האחרונה בקולג' זכה בפרס "Samuel Goldwyn" על כתיבה. קלרמן קיבל דוקטורט בפסיכולוגיה מאוניברסיטת דרום קליפורניה (התמחות בטיפול בילדים). הוא התמחה בבית החולים לילדים לוס אנג'לס, שם גם עשה את עבודת הפוסט דוקטורט שלו בפסיכולוגיה והתפתחות אנושית וייסד וניהל את התוכנית הפסיכו-סוציאלית במחלקה לאונקולוגיה והמטולוגיה. שני ספריו הראשונים של קלרמן היו בתחומו - פסיכולוגיית ילדים. 

ב-1985 פרסם את ספרו "When the Bough Breaks", הרומן הראשון שלו והספר הראשון בסדרת אלכס דלוואר. הספר זכה בפרס אדגר אלן פו בקטגוריית הרומן הראשון הטוב ביותר ועובד לסרט טלוויזיה. אלכס דלוואר, פסיכולוג ילדים מלוס אנג'לס, הוא דמות בדיונית שמופיעה ב-23 רומנים של קלרמן. בשל הצלחת הרומן הראשון התמסר קלרמן לכתיבת ספרים ועד כה פרסם 31 רומנים ו-36 ספרים בסך הכול.

קלרמן משמש כפרופסור לרפואת ילדים באוניברסיטת דרום קליפורניה. הוא נשוי לסופרת פיי קלרמן, והשניים אף שיתפו פעולה בכתיבת שני ספרים. הם יהודים אורתודוקסים ולהם ארבעה ילדים. בנם הבכור ג'ס קלרמן הוא סופר ומחזאי.

## ספריו שראו אור בעברית
* **הרשת** (The Web), ראה אור ב-1996, תורגם לעברית על ידי ליאור גיא
* **הקליניקה** (The Clinic), ראה באור ב-1997, תורגם לעברית על ידי איטה ישראלי
* **הראויים לחיים** (Survival of the Fittest), ראה אור ב-1998, תורגם לעברית על ידי שלומית הנדלסמן
* **ד"ר מוות** (Dr. Death), ראה אור ב-2002
* **מפלצת** (Monster), ראה אור ב-2003, תורגם לעברית על ידי בלהה רוזנפלד
* **מועדון המזימות** (The Conspiracy Club), ראה אור ב-2005, תורגם על ידי נורית לוינסון
***רצח** (Killer), ראה אור ב-2017
***בתה של הרוצחת** (The Murderer's Daughter), ראה אור ב-2019, תורגם על ידי לינדה פניאס-אוחנה

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פסיכולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס אדגר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:בוגרי ישיבת נר ישראל-בולטימור
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
מכון הסרטים האמריקאי

**מכון הסרטים האמריקאי** (באנגלית: **American Film Institute**; בראשי תיבות: **AFI**) הוא מוסד ללא כוונת רווח אמריקאי אשר הוקם על ידי סוכנות "התרומה לאומית לאומנות" של הממשל הפדרלי של ארצות הברית. המכון הוקם בשנת 1967 כאשר הנשיא לינדון ג'ונסון חתם על חוק הקרן הלאומית לאמנויות ולמדעי הרוח. מנכ"ל הארגון הראשון היה ג'ורג' סטיבנס, ומאז 2007 מכהן בתפקיד בוב גאזל.

הארגון מתאר עצמו כ"מוסד לאומי המספק הנהגה והכרה בחינוך קולנועי, ומעלה על נס מצוינות באומנות הקולנוע, טלוויזיה ומדיה דיגיטלית". מכון הסרטים האמריקאי עוסק בשימור סרטים ומורשת קולנועית אמריקאית באמצעות מרכז מיוחד שהוקם לצורך מטרה זו, ומפיק סרטי לימוד בתחום הקולנוע והטלוויזיה לחטיבות ביניים ותיכונים בארצות הברית.

בשנת 1973 ייסד הארגון את "פרס מכון הסרטים האמריקאי למפעל חיים", ובשנת 1987 השיק פסטיבל קולנוע עצמאי. בשנת 1998 השיק הארגון מיזם מיוחד לרגל 100 שנים של קולנוע אמריקאי, במסגרתו הוא עורך בכל שנה רשימה של 100 הסרטים האמריקאיים הטובים ביותר בכל הזמנים ("AFI 100 Years… series") בחלוקה לקטגוריות שונות.

## "מאה שנים..."
בשנת 1998, פרסם המכון את רשימת מאה הסרטים האמריקאיים הטובים בכל הזמנים כאשר שמה של הרשימה הוא "מאה שנים... מאה סרטים". הרשימה נקבעה על ידי 1,500 אנשים שהצביעו למאה סרטים שיכנסו לרשימה מתוך 400 סרטים שהיו כאופציה. בשנת 2007 הרשימה השתנתה אך במקום הראשון נשאר הסרט "האזרח קיין". המכון פרסם גם את הרשימות "מאה שנים... 10 הגדולים", "מאה שנים... מאה כוכבים", "מאה שנים... מאה ציטוטים" ו-"מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים".

## ראו גם
* מכון הסרטים הבריטי - המקבילה הבריטית ל־AFI

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים
קטגוריה:קולנוע בארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: פרסים קולנועיים
קטגוריה:היסטוריה של הקולנוע
קטגוריה:דרום קליפורניה: קולנוע
סטיץ'

**סטיץ**' (באנגלית: **Stitch**) הוא דמות בדיונית של ניסוי גנטי מספר 626 (בדיבוב העברי של הסרט וסרט הפיילוט לסדרה מוצג כניסוי גנטי מספר 636) שיצר ג'ומבה ג'וקיבה למען השתלטות על הגלקסיה. הדמות מופיעה בסרט ההנפשה של חברת וולט דיסני "לילו וסטיץ'" וכן בסדרת הטלוויזיה בשם זה ובסרטי ההמשך, בהם "סטיץ': הסרט" בו הוא מככב כדמות ראשית.

הופעתו הראשונה היא בסרט "לילו וסטיץ'", בו הוא מתואר ככלב שמגיע מכוכב אחר ומאומץ על ידי ילדה בשם לילו. בהמשך הסרט מגלה לילו שסטיץ' הגיע אליה בגלל ציידי גולגולות מהחלל החיצון וכי הוא עבר ניסוי גנטי; היא מחפשת דרכים לאמץ את סטיץ' ככלב.

בסרט ההמשך "סטיץ': הסרט", מנסה סטיץ' בסיוע לילו להציל את משפחתו, שנחטפת מביתה.

סטיץ' גם כיכב בסדרת הטלוויזיה "לילו וסטיץ': הסדרה", ששודרה בערוץ ג'טיקס וכיום משודרת בערוץ דיסני.

## ראו גם
* הבריחה הגדולה של סטיץ'  

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דמויות אנימציה של דיסני
קטגוריה:לילו וסטיץ'
קאוצ'וק

**קָאוּצ'וּק** הוא מונח המתייחס לסוג של גומי טבעי (Castilloa elastica) המופק מזנים שונים של עץ ה-*Castilla* (בעיקר משני הזנים *Castilla elastica* ו-*Castilla ulei*). עץ הקסטילואה אלסטיקה נפוץ בצפיפות נמוכה ברמות שבשולי אגן האמזונאס באזור גידול שצורתו כמעיין קשת המשתרעת מקולומביה, עובר באקוודור ופרו ועד לבוליביה. מחוץ לדרום אמריקה גדלים עצי הקסטילה גם במרכז אמריקה ובמקסיקו והעמים הילידים באזורים אלו הפיקו מהעץ גומי.

במשמעות נוספת מתייחס המונח לצמג המופק מעצי גומי שונים, למשל כזה המופק מההוואה הברזילאית. בשפות שונות מציין הקאוצ'וק "עץ גומי" באופן כללי ומזוהה, כתוצאה מכך, עם ההוואה הברזילאית הנפוצה יותר מהקסטילואה אלסטיקה.

בשונה מההוואה הברזילאית הפקת הקאוצ'וק איננה נעשית על ידי חריצת חתכים בגזע ואיסוף החלב אלא על ידי גדיעת העץ כולו וניקוז הנוזלים שבו.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:חומרי גלם
קטגוריה:פולימרים
קטגוריה:צמחיית חצי האי יוקטן
דרור נובלמן

**דרור נובלמן** (נולד ב-10 בפברואר 1977 ברמת גן) הוא תסריטאי ומנחה טלוויזיה ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2008.

## ביוגרפיה
נובלמן נולד ברמת גן, השני מבין שלושה אחים. אחיו הבכור הוא המוזיקאי והיוצר שי נובלמן. גדל בשכונת קריית קריניצי, למד בתיכון בליך ולאחר שירותו הצבאי סיים לימודי תסריטאות באוניברסיטת תל אביב.

## קריירה מקצועית
נובלמן החל את דרכו ככותב בעיתון הסטודנטים "תזה", ולאחר סיום לימודיו כתב במדורי סאטירה במקומון החיפאי "כלבו" ובאתר נענע. החל משנת 2007 כתב טור שבועי לענייני טלוויזיה במגזין "רייטינג", עד לסגירת העיתון בשנת 2011, וכן את מדור הרכילות של המגזין, בו נהג לשלב גם אייטמים על אימו, בילי נובלמן.

נובלמן עבד כתסריטאי בטלנובלה "מיכאלה" ששודרה ב-2004, והיה היוצר והתסריטאי הראשי של סדרות הטלוויזיה "טלנובלה בע"מ" ו"האלופה". ב-2007 היה עורך התסריט בסדרה "עבודה ערבית" ותסריטאי בסדרה "Red Band", והיה אחד הזוכים בפרס האקדמיה לטלוויזיה עבור התסריט הקומי לשנת 2008.

ב-2009 הנחה נובלמן את שעשועון המשימות "סיימון" בערוץ ביפ והשתתף כחבר פאנל קבוע בשתי העונות של התוכנית "מהדורת השבט" בערוץ 10, וכן השתתף כחבר פאנל בתוכנית "טינופת", ששודרה ב-HOT3.

נובלמן היה היוצר והתסריטאי הראשי של סדרת הטלוויזיה "חסמבה דור 3" שעלתה ב-2010 וזכתה בפרס האקדמיה כ"סדרה הטובה ביותר בז'אנר הילדים והנוער". כן היה התסריטאי הראשי של העונה השנייה של "Red Band" ששודרה ב-2011. נובלמן עבד גם כתסריטאי בתוכנית "המופע של רד ודביר" בערוץ 2, שאחד המגישים בה הוא רד אורבך, סולן להקת "Red Band".

ב-2011 כתב את התסריט למופע הפסטיגל.

בשנת 2013 שימש נובלמן כיוצר ותסריטאי של העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "חסמבה דור 3".

נובלמן עבד כתסריטאי בסדרה "מתים לרגע" ששודרה ב-2014.

ב-2018 היה נובלמן היוצר־שותף והתסריטאי סדרת הדרמה הקומית "מלכות" ב-HOT3. ב-2021 עלתה לשידור עונתה השנייה של הסדרה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:צמחונים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון בליך
קטגוריה:סגל רייטינג
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
מהיום למחר

ממוזער|הקלטת התוכנית "מהיום למחר" מתאריך 14 בינואר 1998 בארכיון הטלוויזיה הישראלית
"**מהיום למחר**" הייתה תוכנית חדשות ישראלית ששודרה בערוץ הראשון בשנים 1994–2012.

## פורמט התוכנית
התוכנית הציגה את אירועי חדשות היום מזוויות שונות ובצורה נינוחה. תחילה שודר בתוכנית מבזק חדשות קצר לסיכום אירועי היום (בליווי שפת הסימנים הישראלית למען כבדי השמיעה), לאחר מכן התמקדה התוכנית בנושא או שניים מאירועי היום, שאליהם התלוותה פרשנות של מומחה בתחום. התוכנית, ששודרה בימים ראשון–חמישי, חתמה את שידורי הערוץ הראשון. תחילה שודרה מהשעה 23:00 עד חצות, ובהמשך קוצרה למחצית ושודרה מ-23:30 עד 00:00.
## היסטוריה
את התוכנית ייסדו עמנואל הלפרין ודוד ויצטום. מנחה התוכנית, עוד מיומה הראשון, הוא דוד ויצטום. לעיתים ישבה בכסאו ענת שרן. כמו כן, עד 2003 הגיש את התוכנית גם עמנואל הלפרין, שהפך לסמל תרבותי עקב כך. בשנת 2004 החלה להגיש את התוכנית קרן נויבך.

ב-3 במאי 2012 שודרה המהדורה האחרונה של התוכנית.

## פינות התוכנית
* שרי רז, על תרבות, קולנוע ותיאטרון.
* יואב טוקר, כתב אירועי תרבות מפריז. טבע את המשפט: "כאן יואב טוקר, פריז", עם מבטא צרפתי בעברית.

## ראו גם
* מבט לחדשות

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות חדשות ואקטואליה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1994
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
מכלן

שמאל|ממוזער|190px|הכיכר הגדולה
**מכלן** (בהולנדית: **Mechelen**; בצרפתית: **Malines**, מאלין) היא עיר באזור פלנדריה שבבלגיה, במחוז אנטוורפן. העיר ממוקמת על הציר העירוני-תעשייתי הראשי המחבר בין שתי הערים הגדולות ביותר בבלגיה, בריסל–אנטוורפן, במרחק כ-25 ק"מ משתיהן.

## היסטוריה
במאה ה-15, העיר הפכה לשליטת דוכסות בורגונדיה, שהביאה להתחלת תקופה משגשגת בתולדות העיר. שארל הראשון, דוכס בורגונדיה העביר גופים פוליטיים לתוך העיר, ומכלן שימשה למשכן בית המשפט העליון עד למהפכה הצרפתית. סחר הבדים של העיר היה רווחי ביותר, והקנה לעיר כוח כלכלי חזק בימי הביניים. העיר אפילו הפכה לבירת ארצות השפלה (הולנד, לוקסמבורג ובלגיה) במחצית הראשונה של המאה ה-16, תחת שליטת מרגרטה לבית הבסבורג.
אולם באותה מאה הכוח הפוליטי של מכלן צומצם מאוד, כיוון שהרבה מאוד מוסדות ממלכתיים העבירו את משכנם לבריסל.

בשנים 1942–1944, בימי הכיבוש הנאצי של בלגיה במלחמת העולם השנייה, פעל בעיר מחנה המעבר קסרסטין דוסין (Kazerne Dossin), המחנה שימש את הנאצים לשם כליאת 26,000 יהודים מקהילת בלגיה וצוענים לצורך ריכוזם לקראת גירוש ב־28 רכבות אל מחנות ההשמדה במזרח אירופה. רק 5% מהמגורשים ניצלו. כעת מוכר הקסרסטין כ'מוזיאון יהודי לגירוש ולהתנגדות' (Joods Museum van Deporatatie en Verzet).

## ספורט
מהעיר מגיע מועדון הכדורגל מכלן, המשחק בליגת העל הבלגית.

## בית הספר לנגינה על מגדל פעמונים
ב-1922 הקים ג'ף דניין (Jef Denyn) במכלן את בית הספר הראשון בעולם לנגינה על מגדל פעמונים (Carrilon) . 'בית הספר המלכותי לנגינה על פעמוני מגדל' (Koninklijke Beiaardscholl) הנקרא על שם המייסד. בבית ספר זה למדו רוב נגני מגדלי הפעמונים של המאה ה-20, ויש בו ספריה וארכיון עשירים. בחודש יוני 2019, הוכר בית הספר כאתר מורשתשל אונסקו. על תרומתו בשימור ופיתוח תרבות הנגינה במגדל פעמונים.

## בתי אריגה לשטיחים
במכלן כמו בעוד ערים בארצות השפלה ארגו שטיחים כבר במאה ה-16.מומחיותם הייתה כה גדולה שאצילי ארצות אחרות ניסו לשדל אורגים פלמיים להגר אליהם. במכלן נמצא בית האריגה 'דה ויט' (De Wit) שהוקם ב-1898 על ידי תיאו דה ויט שעבד לפני כן בבית האריגה בראקני (Braquenies). בבנין העתיק שבו שוכן בית האריגה אפשר לראות תערוכה של שטיחים עתיקים, מודרניים וכן אפשר לצפות מרחוק על אולם שבו מתקנים שטיחים עתיקים שנארגו לפני כמה מאות שנים. בין יתר השטיחים המיוחדים שנארגו שם, בין 1952 -1954 נארג שם השטיח הענקי 'השגי אנוש בעולם' (Human Achievements in the) התלוי בבנין האו"ם בניו יורק.

## ראו גם
*מכלן (כדורגל) - קבוצת הכדורגל של העיר

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* אתר המוזיאון היהודי של הגרוש וההתנגדות במכלן בזמן מלחמת העולם השנייה
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:פלנדריה: ערים
ראובן יפת

**ראובן יפת** (1 בינואר 1935 – 3 באפריל 2025) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בהפועל פתח תקווה בשנות החמישים והשישים, במהלכן זכה עם הקבוצה בגביע המדינה ושש אליפויות.

## קריירת משחק
ראובן יפת נולד בתימן ועלה לישראל עם משפחתו באונייה שיצאה מנמל עדן כשהיה בן חצי שנה. המשפחה התגוררה תחילה בשכונת כרם התימנים בתל אביב. עד לסיום שירותו הצבאי לא שיחק כדורגל במסגרת מסודרת, אלא רק בשכונה. כשבועיים לפני סיום השירות שיחק יפת במדי נבחרת פיקוד ההדרכה, לצידו של נחום סטלמך, במסגרת גביע הרמטכ"ל. קבוצתו זכתה בגביע, ויפת היה אחד המצטיינים. לאחר מכן קיבל הצעות ממספר קבוצות, ולבסוף בחר בהפועל פתח תקווה עקב המלצתו של חברו יעקב קרלינסקי, שאימן במחלקת הנוער של הקבוצה.

יפת החל לשחק בהפועל פתח תקווה לקראת סיום עונת 1955, בה זכתה באליפות ראשונה בתולדותיה. שנתיים לאחר מכן הוסיפה הקבוצה גם את גביע המדינה לארון תאריה. בין עונת 1958/59 ל-1962/63 זכתה הפועל פתח תקווה בחמש אליפויות רצופות, שיא שלא נשבר עד היום (נכון לשנת ). יפת היה אחד השחקנים היציבים בקבוצה באותן שנים - מתוך 110 משחקים שנערכו בעונות האליפות, הוא פתח בהרכב ב-103. רק השוער יעקב ויסוקר שותף ביותר משחקים בפרק זמן זה.
בעונת 1964/65 עזב את הפועל פתח תקווה ועבר להפועל נחליאל מהליגה השנייה, שם שימש כמאמן-שחקן.

## קריירת אימון
קריירת האימון של יפת הייתה קצרה למדי. לאחר ששימש כמאמן-שחקן בהפועל נחליאל, עבר לאמן את מכבי בת ים. כעבור זמן קצר נאלץ לעזוב בעקבות סכסוך עם הנהלת הקבוצה - הוא הוציא את השחקן המוביל של הקבוצה מההרכב לאחר שעישן תוך כדי משחק, וחברי ההנהלה הודיעו לו כי הצעד לא מקובל עליהם. בעקבות זאת עזב והחליט לפרוש מאימון. בהמשך עבד כטכנאי בחברת בזק, תפקיד שקיבל בזמן ששיחק בהפועל פתח תקווה, עד שיצא לפנסיה.

## חיים אישיים
יפת היה נשוי ואב לשני בנים והתגורר בפתח תקווה.

## קישורים חיצוניים

* ראובן יפת, באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני מכבי עירוני בת ים
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
דיגניטאס

**דיגניטאס** (בלטינית: **Dignitas**) הוא מושג חברתי-ערכי  שהיה קיים בחברה הרומית העתיקה לציון מעמדו האישי-איכותי והמוסרי של אדם, ועבר ממנה להגות העולם המערבי.

למילה דיגניטאס אין תרגום ישיר לעברית (או לאנגלית). משמעות המילה דומה לכבוד או כבוד האדם, במובן של סך הכבוד שצבר האדם בקהילה במהלך חייו. 

דיגניטאס היה מורכב ממוניטין, שם טוב, ומידות מוסריות. הצטיינות בקרב עזרה להשגת דיגניטאס וגם הוולדות למשפחה בעלת דיגניטאס גבוה.

על פי מילון אוקספורד דיגניטאס כלל בתוכו התאמה, כשירות, ערך (במובן של מצב של להיות ראוי ל...), סטטוס חברתי, כבוד והערכת הבריות.

הדיגניטאס היה רכושו החשוב ביותר של האציל הרומי. גם אם איבד את הונו ושמר על הדיגניטאס שלו זכה לכבוד רב והיה יכול להעמיד עצמו לבחירה.

המונח דיגניטאס מוזכר בכתביהם של סופרים רבים בני התקופה, בהם קיקרו, טיטוס ליוויוס וטקיטוס.

המילה האנגלית דיגניטי - הניתנת לתרגום כ"כבוד האדם" נגזרה משורש זה.

קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
קטגוריה:פילוסופיה של המשפט
קטגוריה:מעמדות וכיתות ברומא העתיקה
קטגוריה:רומא העתיקה: חוק ומשפט