פרסי גרדל

**פרסי גרדל למוזיקה** (בספרדית: ***Premios Carlos Gardel***, או בקיצור ***Premios Gardel***) הם פרסי המוזיקה השנתיים של ארגנטינה, המוענקים מטעם איגוד תעשיית ההקלטות הארגנטינאי. הפרסים נועדו להוקיר את המוזיקה הארגנטינאית הבולטת במגוון רחב של ז'אנרים וקטגוריות. רבים רואים בהם את הפרסים היוקרתיים והחשובים ביותר בתעשיית המוזיקה במדינה, וכתב העת בילבורד אף הגדיר אותם כ"פרס החשוב ביותר בעסקי המוזיקה בארגנטינה".

הטקס הראשון נערך ב-14 באפריל 1999 בתיאטרו קוליסאו שבבואנוס איירס, והוקדש להישגים של אמנים שהוציאו מוזיקה בין 1 ביוני 1997 ל-30 בנובמבר 1998. באותה תקופה הוענקו פרסים לא רק לאמנים מקומיים, אלא גם לאמנים לטינו-אמריקאים ואמנים ממדינות המרקוסור. עם זאת, משנת 2003 שונתה מתכונת הטקס, קטגוריות ה"לטינו" בוטלו, והפרסים הוגבלו לאמנים ארגנטינאים בלבד.

הפרס קרוי על שמו של זמר הטנגו הארגנטינאי קרלוס גרדל, כאות הוקרה לתרומתו למוזיקה ולתרבות הארגנטינאית. הפסלון המוענק לזוכים בכל קטגוריה מבוסס על דמותו, והוא רפליקה של יצירה שיצר האמן הפלסטי הרמנגילדו סבט, ופוסלה בידי בנו, אלפרדו סבט. בנוסף, הזוכה בקטגוריית "אלבום השנה" מקבל גרסה מיוחדת של הפסלון, **גרדל הזהב**, פסלון מוזהב. עד שנת 2003 נחשב פסלון הזהב להוקרה שהוענקה על ידי חבר שופטים מיוחד לאמן שבלט בהצטיינותו; מאז מאוחדת הקטגוריה, והפרס המוזהב מוענק לזוכה הראשי של הטקס.

במשך יותר מעשרים שנה נערך הטקס במגוון אולמות בבואנוס איירס. חריג לכך היה הטקס ה-21, שנערך ב-14 במאי 2019 באודיטוריו אנחל בוסטלו שבמחוז מנדוסה – לראשונה מחוץ לבירה. כוונת המארגנים הייתה להמשיך ולקיים את הטקסים בפרובינציות שונות, אך בפועל זו נותרה הפעם היחידה שהפרסים הוענקו מחוץ לבואנוס איירס.

## היסטוריה
[ממוזער|הגוף המארגן של הטקס הוא [איגוד תעשיית ההקלטות הארגנטינאי]]
ניסיון מוקדם להקים טקס מוזיקה לאומי נעשה על ידי **אגודת מבקרי הבידור (ACE)**, שהשיקה את "פרסי ACE למוזיקה", אשר התקיימו ברציפות בין השנים 1992 ל-1996. עם זאת, היוזמה נתקלה בהתנגדות מצד אמנים ותעשיית המוזיקה: אמנים ביקרו את העובדה שאלבומים מז'אנרים שונים אוחדו לקטגוריות כלליות מדי, ואילו מנהלי חברות התקליטים התרעממו על כך שלא ניתן מספיק מקום לאמנים המצליחים ביותר במכירות, ולעיתים אף זכו אמנים שלא היו חתומים בחברת תקליטים. בשנת 1998 ניסה העיתון הלאומי קלארין לייסד טקס פרסים משלו, אך גם הוא לא הוקדש במלואו למוזיקה הארגנטינאית.

על רקע זה נוצר חלל בתחום פרסי המוזיקה הלאומיים, וב-1999 הושקה יוזמה חדשה, פרסי גרדל למוזיקה. ב-19 במרץ 1999, עוד בטרם התקיים הטקס הראשון, הכריז הסנאט של ארגנטינה כי הפרס הוא מיזם בעל עניין תרבותי לאומי. הטקס הושק רשמית על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הארגנטינאי (CAPIF), ונועד להוקיר אמנים שהוציאו יצירות בין 1 ביוני 1997 ל-30 בנובמבר 1998. הוא כלל 25 קטגוריות, בהן הוענקו פרסים לא רק לאמנים מקומיים אלא גם לאמנים לטינו-אמריקאים ואמנים ממדינות המרקוסור. הטקס הראשון התקיים ב-14 באפריל 1999 בתיאטרו קוליסאו בבואנוס איירס, בהנחיית המגיש חורחה גינצבורג, ושודר בשידור חי בערוץ *Canal 13* וברדיו *La 100*. הטקס זכה להצלחה ציבורית ניכרת, עם רייטינג של כ-5.7 מיליון צופים – נתון שהושווה לחשיפה של טקס פרסי המוזיקה הבריטית, לפי כתב העת בילבורד.

### הפסלון
הפסלון המוענק לזוכים בכל קטגוריה מייצג את דמותו של זמר הטנגו קרלוס גרדל, והוא מבוסס על פסל שעיצב האמן הפלסטי הרמנגילדו סבט, ופוסל על ידי בנו, אלפרדו סבט. הזוכה בקטגוריית "אלבום השנה" מקבל גרסה מיוחדת של הפסלון, גרדל הזהב, גרסה מוזהבת של אותו פסל. עד שנת 2003 נחשב פסלון הזהב להוקרה מיוחדת שהוענקה בהחלטת חבר שופטים מצומצם, אולם מאז הבחירה נעשית בהצבעה רחבה של אנשי מקצוע: עיתונאים, מפיקים, מוזיקאים ומבקרים, על בסיס עבודתו המוזיקלית של האמן.

הזוכה הראשון בפרס "גרדל הזהב" היה סנדרו, בטקס הבכורה של 1999. לאחריו זכו בו מרסדס סוסה (2000), לאון חייקו (2001) וצ'ארלי גרסיה (2002), עוד לפני איחוד הקריטריונים לפרס הזהב.

### מחלוקות ורפורמות
בשנותיו הראשונות ספג הטקס ביקורת נרחבת מצד כלי התקשורת: נטען כי התוצאות צפויות מדי וכי הזוכים ניתנים לניבוי מראש; כמו כן בלטה היעדרותם של אמנים עצמאיים שאינם חתומים בחברות תקליטים. המבקר גבריאל פלאסה מעיתון *La Nación* כינה את הטקס הראשון "מסיבה צפויה מראש", בעוד שרוקה קאסיירו מ-*Página/12* תיאר את הטקס השני כ"טקס שבו תעשיית התקליטים מעניקה פרסים לעצמה". בשנת 2001 חזר אותו עיתון והגדיר את האירוע כ"טקס ההאדרה העצמית הגדול של תעשיית המוזיקה". גם ב-2005, בניתוח של *Billboard*, נכתב כי בשנותיו הראשונות אכן נתפס הטקס ככלי בידי חברות התקליטים להבליט את אמניהן הנמכרים ביותר.

בעקבות הביקורת, החליטה CAPIF לערוך רפורמות כדי לשפר את אמינות התהליך. החל מטקס 2003 הורחב מספר חברי הגוף הבוחר מ-500 ל-1,500, וכלל קשת רחבה של אנשי מקצוע: אמנים, מפיקים, עיתונאים, סוחרים, עורכים, אנשי תעשיית התקליטים ואף נציגי רשויות ציבוריות. בנוסף, נמנע מעובדי חברות התקליטים עצמם להשתתף בהצבעה. גם שיטת הבחירה שונתה: ההצבעה שנערכה בעבר בדואר אלקטרוני הוחלפה בהצבעה מקוונת באתר CAPIF, באמצעות טפסים דיגיטליים ששמרו על סודיות המידע עד לחשיפת המועמדים והזוכים.

## קטגוריות
פרסי גרדל מכירים בתרומות בולטות לתעשיית ההקלטות במגוון רחב של קטגוריות. בכל קטגוריה נבחר זוכה אחד מתוך מספר מועמדים. בטקס הראשון, בשנת 1999, הוענקו 25 פרסים – בהם שני פרסים ייחודיים: **גרדל הזהב** (הפרס המוזהב) ו**פרס על מפעל חיים**. עם השנים עלה מספר הקטגוריות, חלקן הוסרו או שונו ואחרות נוספו. נכון לשנת 2025 מוענקים מדי שנה 52 פרסים קבועים, לצד מספר פרסים מיוחדים המוענקים באופן תקופתי.

### קטגוריות כלליות
אלו פרסים מרכזיים המוענקים ליצירות מוזיקליות בולטות, ללא קשר לז'אנר או קריטריונים ספציפיים אחרים:
* **אלבום השנה** – מוענק למבצע של האלבום הווקאלי או האינסטרומנטלי הטוב ביותר. הזוכה בקטגוריה זו מקבל את **גרדל הזהב**, גרסה מוזהבת של הפסלון.
* **שיר השנה** – מוענק למחבר/מלחין ולמבצע השיר, בין אם יצא כסינגל, מקסי-סינגל או כחלק מאלבום שהוגש לאותו טקס.
* **שיתוף פעולה של השנה** – מוענק לאמנים שהקליטו דואט או שיתוף פעולה מוזיקלי, וכן למחבר/מלחין ולמבצעים.
* **הקלטת השנה** – מוענק למבצע, למפיק ולמהנדס הקול של אלבום או שיר. בעבר נקראה הקטגוריה "הפקת השנה".
* **האמן החדש הטוב ביותר** – מוענק למבצע של אלבום או סינגל, בתנאי שפרסם עד שני אלבומים או לא יותר מ-25 שירים. בין השנים 2006–2018 הוחלפה קטגוריה זו בפרסים ייעודיים לפי ז'אנרים (פופ, רוק, טנגו, פולקלור, מוזיקה טרופית/קוורטו), למעט בשנת 2010, שבה חזרה הקטגוריה הכללית ללא מגבלת ז'אנר.

## טקסים

## הוקרות מיוחדות
### פרס גרדל על מפעל חיים
במקרים חריגים מוענק פרס גרדל על מפעל חיים, כהוקרה לתרומתם ולהשפעתם המשמעותית של אמנים ארגנטינאים בולטים על תעשיית המוזיקה. הבחירה נעשית על ידי "חבר מושבעי הכבוד". בין הזוכים בפרס זה נמנים: הורסיו סלגן, להקת Los Calchaleros, הורסיו גוארני, הצמד פימפינלה, השחקן קרליטוס בלאה והזמר ויקטור הרדיה, לצד אמנים נוספים.

### פרס גרדל סולידריו
**פרס גרדל סולידריו** מוענק כדי להוקיר יוזמות צדקה ופעילות פילנתרופית של אמנים, מוזיקאים ואנשי תעשיית המוזיקה הארגנטינאית.
* בשנת 2007 הוענק הפרס הראשון ללאון חייקו ולעיתון *Página/12*, בזכות האלבום *Las estrellas no solo brillan en el cielo*, שהכנסותיו נתרמו ל"בית התיאטרון".
* בשנת 2008 זכה מרסלו בוקאנרה על פרויקט *Tierra firme*, ששיתף ילדים משכונות מעוטות יכולת בקילמס ובאלמירנטה בראון ביצירת שירים עם מוזיקאים ושחקנים מקומיים. באותה שנה הוענק פרס גם לגסטון פולס על יוזמת *Tango por los chicos*, שהופקה במסגרת "בית התרבות של ילדי הרחוב", העמותה שייסד.
* בשנת 2009 הוענק הפרס לדריו ויט על אלבומו *Aprender a dar*, שנועד לעורר מודעות לאלימות במשפחה, והכנסותיו הוקדשו למוסד "Hogar Abierta María Pueblo", אותו סייע להקים.
* בשנת 2010 זכתה התזמורת הלאומית למוזיקה ארגנטינאית חואן דה דיוס פיליברטו על אלבומה *Folklore y tango*, כאשר כל האמנים המעורבים בפרויקט תרמו את שכרם לטובת תוכניות לתזמורות ילדים ונוער שמתקיימות תחת חסות משרד התרבות של ארגנטינה.
* בשנת 2011 הוענק הפרס לעמותת "בית התרבות של הרחוב" על האלבום *Canciones de cuna*, וכן ל"Fundación Conurbano" ולעיתון *Tiempo Argentino* על האלבום *Canciones de los pibes de Sur*.
* בשנים 2013 ו-2014 השתנה פורמט הבחירה בקטגוריית "שיר השנה": הזוכים נבחרו בהצבעה באמצעות מסרוני SMS, וכל ההכנסות נתרמו למוסדות צדקה. ב-2013 נתרמו הכספים לקרן *Garrahan*, וב-2014 לעמותת הסיוע של בית החולים לילדים "ד"ר ריקרדו גוטיירס".

### פרס "Say No More"
**פרס "Say No More"** הוא פרס ייחודי שהוענק כהוקרה על תרומתו והשפעתו של צ'ארלי גרסיה על הרוק הארגנטינאי. הפרס נוסד בטקס ה-26 של פרסי גרדל, והוענק אך ורק לגרסיה. נכון להיום לא הוענק פרס זה לאמן אחר.

## תהליך ההצבעה
תהליך בחירת הזוכים בפרסי גרדל מתחיל בהגשת מועמדויות של אלבומים, סינגלים וקליפים שיצאו לאור במהלך השנה הקודמת (בין 1 בינואר ל-31 בדצמבר). ההגשות נעשות על ידי אמנים ומפיקים ארגנטינאים באמצעות אתר האינטרנט הרשמי של הפרסים. במקרה של יצירות שפורסמו בפורמט פיזי, נדרש להגיש עותק מכל אלבום מועמד.

בשלב הבא מזמינה CAPIF את "ועדות הביקורת", המורכבות מיותר מ-1,500 חברים, בהם עיתונאים, מפיקים, מוזיקאים ומומחים נוספים. תפקיד הוועדות הוא לוודא שהמועמדויות משויכות לקטגוריות הנכונות בהתאם לז'אנר ולמאפייני היצירה. לאחר אימות זה, מתקיימת ההצבעה הראשונה שבמסגרתה נבחרים המועמדים בכל קטגוריה.

חברי חבר השופטים מקבלים גישה מקוונת לתכנים המוזיקליים והוויזואליים, ומצביעים על המועמדים המועדפים עליהם. בסיום התהליך מתקיימת הצבעה סופית לקביעת הזוכים. ההצבעה מתבצעת אף היא באופן מקוון, ולאחר סיומה מפרסמת CAPIF את רשימת הזוכים המלאה.

## שיאים
הזמר גוסטבו סראטי מחזיק בשיא הזכיות בפרסי גרדל, עם 22 פרסים בסך הכול – כולל אלו שזכה בהם כחבר להקת סודה סטריאו. בקרב נשים, הזמרות מרסדס סוסה ולאלי הן המובילות, עם 13 זכיות כל אחת. להקת באבאסוניקוס היא ההרכב המעוטר ביותר בתולדות הפרס, עם 13 פסלונים.

## ביאורים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה ארגנטינאית
גרדל