יחסי צרפת – קוריאה הדרומית

**היחסים בין [[צרפת]] ל[[קוריאה הדרומית]]** נמשכים מהמאה ה-19 ועד ימינו. בשנת 2016 חגגו צרפת וקוריאה 130 שנה לקשרים דיפלומטיים בין המדינות.

על פי סקר השירות העולמי של ה-BBC ב–2013, 70% מהדרום קוריאנים רואים את השפעתה של צרפת באופן חיובי, כאשר רק 11% מביעים דעה שלילית. ואילו 42% מהצרפתים רואים את השפעתה של קוריאה הדרומית באופן חיובי, בעוד 46% מביעים דעה שלילית.

מכיוון שצרפת אינה מכירה בקוריאה הצפונית כמדינה ריבונית, המדינה היא אחת משתי מדינות חברות האיחוד האירופי, שרואה את קוריאה הדרומית כממשלה הלגיטימית היחידה בחצי האי הקוריאני (השנייה היא אסטוניה).

## היסטוריה
### הסתננות של כמרים קתולים
ממוזער|ז'אן-בטיסט סזיל.
המעורבות הצרפתית הראשונית במאה ה-19 התמקדה בהקלה והגנה על התפשטות הנצרות הקתולית בקוריאה. המיסיונר הצרפתי הראשון לקוריאה, האב פיליפ מובנט, הגיע למדינה בשנת 1836. לאחר תאריך זה, המיסיונרים המשיכו להגיע לקוריאה מסין, לרוב תוך סכנות גדולות.

בספטמבר 1846 הפליג האדמירל הצרפתי ז'אן-בטיסט סזיל לקוריאה כדי להשיג את שחרורו של כומר קוריאני כלוא בשם אנדרו קים טאה-גון, אך קים הוצא להורג עד מהרה.

בשנת 1847, לאחר מעורבות של גורמים שונים בווייטנאם ואוקינאווה, הפליג ססיל שוב לקוריאה כדי לנסות להחדיר כמה מיסיונרים, אך הספינה שלו עלתה על שרטון והוא ניצל על ידי ספינה בריטית.

### המערכה הצרפתית נגד קוריאה (1866)
ימין|ממוזער|נחיתה צרפתית באי גנגווה.
[ימין|ממוזער|הפריגטה הצרפתית "גרייר" בפיקוד אדמירל רוז הייתה הספינה המובילה במערכה הצרפתית נגד קוריאה. בתמונה, הספינה עוגנת בנמל [נגסאקי, בסביבות 1865.]]
בשנת 1866, בתגובה לעלייה במספר הקוריאנים שהמירו את דתם לקתוליות ולנוכח ההשפלות שספגה סין מידי המערב במהלך מלחמות האופיום הראשונה והשנייה, החל בית המלוכה הקוריאני לדכא בחריפות את פעילותם הבלתי־חוקית של המיסיונרים הצרפתים. במסגרת הדיכוי התרחש טבח שבו נרצחו מיסיונרים קתולים צרפתים ומאמינים קוריאנים כאחד.
באותה שנה השיקה צרפת משלחת עונשין נגד קוריאה, אשר פלשה וכבשה חלקים מאי גנגווה בסתיו 1866. בקרב הראשון ספגה הדיוויזיה הרגלית הקוריאנית אבדות כבדות, והגנרל יאנג הון־סו הסיק כי רק כוח פרשים גדול יוכל להתמודד עם עוצמת האש הצרפתית.
בהמשך, כוח קוריאני ארב לחיילים צרפתים שניסו להשתלט על מקדש צ'אונדונג (傳燈寺) שבדרום האי, וגרם להם לאבדות. כאשר הבינו הצרפתים כי הם נחותים במספר ובחימוש, הם נאלצו לסגת מהאי ולנטוש את המשלחת.
האירועים כונו מאוחר יותר בשם "ביאונג־אין יאנג־יו" (병인양요) – כלומר, "ההתפרצות הזרה של שנת ביאונג־אין" (1866).

### יחסים דיפלומטיים (1886)
צרפת וקוריאה כוננו את קשריהן הרשמיים הראשונים בשנת 1886 בעקבות הסכם לא שוויוני שנחתם ביניהן – הסכם צרפת–קוריאה משנת 1886.
בשנת 1887 שלחה צרפת את נציגה הרשמי הראשון לקוריאה, ויקטור קולן דה פלנסי, בליווי מתרגמו מוריס קוראן, שלימים ייקרא "אבי חקר קוריאה בצרפת".

בצרפת נרשמה באותה תקופה נוכחותו של הקוריאני הראשון שחי בה בקביעות – הונג ג'ונג־או, שהגיע לשם זמן קצר לאחר כינון היחסים הדיפלומטיים. הוא הגיע למרסיי בשנת 1890, ועבד במשך כמה שנים במוזיאון צרפתי, שם תרם רבות להקמת המחלקה הראשונה לאמנות ותרבות קוריאנית.

עם זאת, רק בתערוכה העולמית בפריז בשנת 1900 (Exposition Universelle) נחשפה קוריאה לראשונה לציבור הצרפתי הרחב.

### ניתוק היחסים הדיפלומטיים (1906–1949)
תקופת שלטון יפן בקוריאה גרמה לניתוק ביחסים בין צרפת לקוריאה. במשך למעלה מ־40 שנה, מ־1906 ועד 1949, לא הייתה לצרפת נציגות דיפלומטית בקוריאה. עם זאת, סגירת השגרירות לא הביאה להפסקה מוחלטת של הקשרים בין המדינות. בשנת 1919 נפתחה בפריז נציגות של ממשלת קוריאה הגולה, ששימשה כגורם מתווך בין שתי החברות באותן שנים. 

בשנת 1949 נפתחה מחדש השגרירות באופן רשמי, ושגריר חדש מונה לתפקידו בסיאול. עם פרוץ מלחמת קוריאה, הוא נשבה על ידי קוריאה הצפונית ונשאר בשבי במשך שלוש שנים (1950–1953), עד ששוחרר והוצב בתפקיד דיפלומטי במדינה אחרת.

### מלחמת קוריאה
מלחמת קוריאה סימנה נקודת מפנה משמעותית שחיזקה את היחסים בין צרפת לקוריאה. עד אז, הקשרים בין המדינות היו מוגבלים למגעים בין בודדים ברמה הממשלתית. הידיעות על המלחמה הציגו את קוריאה בפני הציבור הצרפתי הרחב.
בין השנים 1950 ל־1953, השתתפו בלחימה לצד דרום קוריאה כ־3,200 חיילים צרפתים, מתוכם 270 נהרגו בקרבות.

השתתפותה של צרפת במלחמת קוריאה חיזקה את הקשרים התרבותיים והכלכליים בין המדינות. אף שקוריאה הדרומית השתנתה מאוד בעשורים שלאחר מכן, שתי המדינות שמרו על יחסים דיפלומטיים תקינים.

בשנת 2002 לראשונה חצה מספר האזרחים הצרפתים השוהים בקוריאה הדרומית את זה שהיה בה בתקופת המלחמה – באותה שנה התגוררו בקוריאה הדרומית בין 6,000 ל־7,000 אזרחים צרפתים.

## היחסים כיום
שמאל|ממוזער|שגרירות דרום קוריאה בפריז
נכון ל בין צרפת וקוריאה הדרומית יחסים טובים מאוד. הדבר מתבטא במיוחד בשאלת צפון קוריאה, עניין בעל חשיבות רבה עבור שתי המדינות.

מלבד היחסים ביניהן, פועלות שתי המדינות יחד בארגונים בינלאומיים כמו האו"ם, אונסק"ו, ה-OECD וכו'.

בעניין קוריאה הצפונית, צרפת היא אחת ממדינות אירופה הבודדות שלא כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים עם הרפובליקה הדמוקרטית. כמו כן, תמכה צרפת בשיחות ששת הצדדים כמו גם בתפקידה של ה-IAEA במציאת פתרונות לנושא הגרעין.

## יחסי כלכלה ותרבות
היחסים הכלכליים בין המדינות חזקים. הייצוא הצרפתי לקוריאה הדרומית הסתכם בשווי 2.6 מיליארד אירו בשנת 2006, וצרפת הייתה המשקיעה השביעית בגודלה בקוריאה הדרומית. היצוא הדרום קוריאני לצרפת באותה תקופה הסתכם בשווי 4.1 מיליארד אירו.

הקשרים התרבותיים מתחזקים הודות לנוכחותם של המרכז התרבותי הצרפתי בקוריאה, לצד המרכז של אליאנס פראנסז.

בצרפת חיים כ-7,000 דרום קוריאנים (לא כולל צרפתים ממוצא קוריאני), ו-2,000 תושבים צרפתים חיים בקוריאה הדרומית.

אחד החוקרים הקוריאנים הבולטים בספרות הצרפתית היה קים בונג-גו (1922 ~ 1991).

ממשלת צרפת מתארת את יחסיה עם קוריאה הדרומית כ"מצוינים".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ