open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
צינור נאבוקו

**צינור נאבוקו** (באנגלית: **Nabucco pipeline**) הידוע גם בשם **צינור הגז טורקיה-אוסטריה** (באנגלית: **Turkey–Austria gas pipeline**) הוא הצעה לצינור אנרגיה שיוביל גז טבעי לאירופה. הפרויקט בוטל ביוני 2013 עם העדפת הצינור הטרנס-אדריאטי .

מטרת הצינור להקטין את התלות האירופאית בגז הרוסי, תוך יצירת צינור חדש שיוביל גז אזרי, טורקמני, עיראקי, ומצרי לשוק האירופאי. אורכו המתוכנן הוא כ-4,042 קילומטר, והוא יתחיל בטורקיה, יעבור דרך בולגריה, רומניה והונגריה ויסתיים באוסטריה. ההכנות לבניית הצינור החלו בשנת 2002 ובשנת 2009 נחתם הסכם בינממשלתי בין חמש המדינות בהן יעבור הצינור. בניית הצינור תוכננה בשנים 2013–2017. יכולת ההולכה המרבית בצינור יועדה להיות 31 מיליארד מטר מעוקב (BMC) לשנה. עלותו כ-12 עד 15 מיליארד אירו.

## רקע
פרויקט נאבוקו הוא חלק מרשת האנרגיה הטראנס אירופאית (TEN-E) אשר נבנה בתמיכת האיחוד האירופי וארצות הברית. מטרת הפרויקט היא לחבר את שדות הגז בים הכספי ובמזרח התיכון לאירופה על מנת להקטין את התלות ברוסיה, ספקית הגז הטבעי הגדולה ביותר של אירופה. סכסוכי הגז של רוסיה ואוקראינה הובילו לחיפוש מקורות אנרגיה חדשים, ספקים נוספים ודרכי גישה חלופיות. יתרה מכך, הביקוש לגז טבעי יגדל מ-502 מיליארד מטר מעוקב (BMC) בשנת 2005 ל-815 מיליארד בשנת 2030, ביקוש אותו רוסיה לא תוכל לספק לבדה.

## היסטוריה

ההכנות לבניית הצינור החלו בפברואר 2002 בשיחות בין אוסטריה לטורקיה, בחודש יוני נחתם הסכם הבנות בין 5 חברות אנרגיה לבחינת פרויקט הקמת הצינור. בדצמבר 2003 העניקה הנציבות האירופית מענק בגובה 50% מעלות בחינת היתכנות הפרויקט, ובכך היא קיבלה דריסת רגל בפרויקט. ביוני 2005 נחתם הסכם שותפות בין חמשת השותפים, ובפברואר 2008 הוכנס שותף גרמני כך שכל צד מחזיק חלק שווה (16.67%) בפרויקט.

בחודש יוני 2008 נחתם החוזה הראשון לאספקת גז מאזרבייג'ן לבולגריה דרך צינור נאבוקו. באפריל 2009 אישר שר האנרגיה של טורקיה, שמדינתו היה מוכנה לחתום על החוזה בתנאי שהמדינה תקבל 15% מהגז שיעבור בצינור.

ב-13 ביולי 2009 נחתם הסכם בין-ממשלתי על ידי ראשי הממשלות של טורקיה, בולגריה, רומניה, הונגריה ואוסטריה, בנוכחות נשיא הנציבות האירופית ז'וזה מנואל ברוזו ואנשי ממשל אמריקאים בכירים. ממשלות הונגריה ורומניה אישרו את ההסכם במהלך 2009 וממשלות רומניה וטורקיה אישרו אותו במהלך 2010.

## מפרט טכני
## פרויקטים מתחרים
## ראו גם
* צינור הגז הערבי
* צינור הגז תבריז–אנקרה

## קישורים חיצוניים

* 

נאבוקו
נאבוקו
קטגוריה:בולגריה: כלכלה
קטגוריה:רומניה: כלכלה
קטגוריה:הונגריה: כלכלה
קטגוריה:אוסטריה: כלכלה
טטיאנה גוליקובה

שמאל|ממוזער|טטיאנה גוליקובה, 2007
**טטיאנה אלכסייבנה גוליקובה** (ברוסית: **Татьяна Алексеевна Голикова**; נולדה ב-9 בפברואר 1966, מיטישצ'י, מחוז מוסקבה) היא מדינאית רוסייה, הייתה שרת הבריאות והרווחה של רוסיה מ-24 בספטמבר 2007 עד ל-21 במאי 2012. מכהנת כסגנית ראש הממשלה לענייני חברה, מאז 18 במאי 2018.

ב־27 בינואר 2020, במהלך מגפת הקורונה ברוסיה, מונתה לעמוד בראש המטה המבצעי לתיאום הרשויות המבצעות במאבק בנגיף הקורונה.

גוליקובה היא כלכלנית במקצועה וחברה בנשיאות האקדמיה הרוסית למדעי הרפואה.

## ביוגרפיה
גוליקובה היא בוגרת המכון לכלכלת המשק ע"ש פלכאנוב במוסקבה והחל מ-1987 עבדה בשורת מכוני מחקר במוסקבה.

ב-1990 עברה במשרד האוצר הרוסי והחלה לעבוד במחלקת תקציב המדינה והייתה סגנית ראש מחלקת התקציב עד שנת 1998 כשמונתה לראש מחלקת התקציב במשרד האוצר.

ב-1999 קודמה לסגנית שר האוצר ואחר כך לסגנית ראשונה של שר האוצר, עד שנת 2004.

בספטמבר 2007 מונתה לשרת הבריאות והרווחה של רוסיה, ואחר כך מונתה גם לסגנית ראש הוועדה הלאומית למלחמה בסמים. בינואר 2010 נכנסה כחברה לוועדה הממשלתית לפיתוח כלכלי. ב-21 במאי 2012 סיימה את הכהונה כשרה וקיבלה מינוי כעוזרת נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. משנת 2013 כיהנה כיושבת ראש לשכת החשבון של הפדרציה הרוסית. במאי 2018 ראש ממשלת רוסיה דמיטרי מדבדב הציע למנותה לתפקיד סגנית ראש הממשלה לענייני בריאות.

במהלך מגפת הקורונה ברוסיה, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין מינה אותה לאחראית מטעמו לטיפול בנגיף ובריכוז המאבק בנגיף זה ובתיאומו מול כל גופי הממשל הפדרלי ובמסגרת אחריות זו מונתה לראש המטה המבצעי לתיאום הרשויות המבצעות במאבק בנגיף הקורונה.

עבור פעילותה הציבורית היא קיבלה עיטור הכבוד (2006) עיטור הידידות (2006) ומדליית עיטור ההצטיינות למען המולדת (2001, 2004, 2008)

## ביקורת
לא פעם הופיעו בתקשורת הרוסית ידיעות על כך שהיא פועלת בשתדלנות עבור התרופה "ארבידול", שלטענת מספר רופאים טרם הוכחה יעילותה נגד שפעת בכלל ונגד שפעת החזירים בפרט. הפוליטולוג ס. בלקובסקי האשים את גוליקובה בשחיתות בשל פעילותה למען חברת "פארם סטנדרט".

בפורום של עובדי מערכת הבריאות הרוסית, באפריל 2011, משתתפי הפורום ביקרו את שרת הבריאות והאשימו אותה בחוסר יעילות של המשרד.

## חייה האישיים
גוליקובה נישאה ב-2003 לויקטור כריסטנקו, שר המסחר והתעשייה של רוסיה לשעבר.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים באתר ממשלתי רשמי

קטגוריה:שרי הבריאות של רוסיה
קטגוריה:סגני ראש ממשלת רוסיה
קטגוריה:פוליטיקאיות רוסיות
קטגוריה:שרות ממשלה
קטגוריה:נשים זוכות פרסים
קטגוריה:כלכלניות רוסיות
קטגוריה:כלכלנים רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1966
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1966
סמארטווינגס (מותג)

ממוזער|284x284 פיקסלים|בואינג 737-8MAX של החברה
**סמארטווינגס** (באנגלית: **SmartWings**) היא מותג חברת תעופה זולה של חברת התעופה סמארטווינגס הצ'כית.
בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה ואצלב האוול שבפראג.

פעילות החברה כוללת הפעלת טיסות תחת שמה, הפעלת טיסות בשמה של חברת האם, והחכרת מטוסים על צוותם לחברות תעופה אחרות.

בשנת 2017 נודע כי חברת האם טרוול סרוויס עתידה לרכז את כלל פעילותה תחת המותג "סמארטווינגס".

ב-27 באוקטובר חברת צ'ק איירליינס התאחדה עם סמארטווינגס.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה, נכון ל-27 באוקטובר 2024:

## פעילות החברה בישראל
החל מ-30 באוקטובר 2011, החברה מפעילה 3 טיסות שבועיות בין פראג לתל אביב.

החל משנת 2018 מפעילה טיסות עבור ישראייר וארקיע, ובעברה הפעילה טיסות ישירות לאי הספרדי טנריף במטוסי הבואינג 737-900ER.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות צ'כיות
קטגוריה:צ'כיה: תעופה
קטגוריה:חברות לטיסות חסך
קטגוריה:אירופה: חברות תעופה
חצר תל-חי (ציור)

"**חצר תל-חי**" או "**חצי תל -חי וברווז קטום ראש**" (1978) הוא ציור מאת הציירת הישראלית תמר גטר. הציור מהווה חלק מסדרה של עבודות, שנוצרו בין השנים 1974-1978 ועושות שימוש בדימוי של תל חי.

"חצר תל-חי" עשוי כרישום גיר על גבי בד כהה, המעניק לציור מראית עין של לוח כיתה. בחלקו העליון של הבד, מתחת לכתובת "חצר תל-חי", מופיע רישום של מבנה, הדומה לאחד האגפים בחצר תל-חי. המבנה מתואר בעזרת שימוש באיזומטריה. בחלקו התחתון של הבד מופיעים שני מבנים תלת-ממדים מלבניים, היכולים להתפרש כאבוסים. בתחתית הבד מופיע רישום של ברווז המשורטט בקו מתאר וראשו נקטע בשולי הבד.

בעוד העבודות המוקדמות ב"מחזור תל-חי", כפי שהגדירה אותן גטר, "חוות את הפרספקטיבה כאידאה אלימה", הרי עבודה זו מציבה בפני הצופה את התפרקות הפרספקטיבה ההיסטורית ואת הפיכתה לייצוג חלקי. הדבר בא לידי ביטוי בחוסר העקביות בשימוש בה. בתיאור האבוסים, לדוגמה, נעשה שימוש בנקודת מגוז שונה לכל אחד מן האבוסים. בנוסף, גטר השתמשה בקנה מידה שונה לתיאור הציפור לתיאור המבנה.
ימין|ממוזער|150px|תרשים ריאלי של חצר תל חי
בראיון מאוחר תיארה גטר את משמעות הדימוי של תל-חי בעבודותיה:

הציור הוצג בתערוכה "ציורים 1977-78", שנערכה במוזיאון ישראל ביולי-אוגוסט 1978. בשנת 2010 הוצג הציור בתערוכה הרטרוספקטיבית של גטר במוזיאון תל אביב לאמנות. החל משנה זו מוצג הציור גם כחלק מתצוגת הקבע של האמנות הישראלית במוזיאון ישראל.

## קישורים חיצוניים
*חצר תל-חי באתר מוזיאון ישראל
## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ציורים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1970
קטגוריה:תל חי
אנדרתה

**אנדרתה** (געז: እንደርታ) הוא מחוז היסטורי בצפון-מערב אתיופיה וכיום נפה במחוז הדרום מזרחי במדינת תיגראי. הנפה גובלת במזרחה במדינת עפר, בצפונה במחוז המזרחי, במערבה במחוז המרכזי, בדרום מערבה בנפת סמרה ובדרומה בנפת חינטלו וורג'ית.

העיר מקלה, בירת תיגראי ממוקמת כמובלעת בצפון מערב אנדרתה.

## היסטוריה
בעברה הייתה אנדרתה לחלק מממלכת אקסום. בתקופת הקיסר יקונו אמלק מושל המחוז היה אנגדה אגזי, בתקופת עמדה ציון היה זה יביקה אגזי אשר הוביל מרד כושל כנגד קיסר. במאה ה-16 פלשו למחוז כוחות אדאל כדי להגיע לקברו של המלך האקסומי אסחאמה. במאה ה-17 אנשי המחוז מרדו כנגד הקיסר סוסניוס ואז שוב בתקופת הקיסר יוהנס הראשון, התקוממויות אלו דוכאו ביד רמה.

הקיסר יוהנס הרביעי קבע את הבירה הקיסרית בעיר מקלה שבמחוז והעלה את חשיבותה של אנדרתה.

## סטטיסטיקה
על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה האתיופית לשנת 2007 אוכלוסיית אנדרתה מנתה 114,297 נפשות. שטחה של הנפה היא 3,175.31 קמ"ר וצפיפות האוכלוסייה עומדת על 36.00 נפש לקמ"ר.

## לקריאה נוספת

***[http://www.iao.florence.it/training/geomatics/Mekele/28_Ethiopia.pdf Land Evaluation In Enderta District Tigray, Ethiopia]**, 2008 


## הערות שוליים

קטגוריה:תיגראי
קטגוריה:אתיופיה: מחוזות היסטוריים
קטגוריה:אתיופיה: תת-מחוזות
סם ריילי

**סמואל פיטר וו. "סם" ריילי** (באנגלית:** Samuel Peter W. "Sam" Riley**; נולד ב-8 בינואר 1980) הוא שחקן קולנוע וזמר אנגלי. התפרסם בזכות תפקידו הראשי בדרמה המוזיקלית "קונטרול", בסרט הפנטזיה "מליפיסנט" והמשכו "מליפיסנט: אדונית הרשע".

## ביוגרפיה
ריילי נולד בכפר מנסטון שבמערב יורקשייר, אנגליה. בנם של אמנדה, גננת ואנדרו, סוכן טקסטיל. ריילי למד בבית ספר הפרטי שבעיירה אפיגהאם.

## קריירה
### משחק
ריילי התפרסם לראשונה ב-2007 בתפקיד איאן קרטיס, סולן להקת הפאנק "ג'וי דיוויז'ן" בדרמה המוזיקלית הביוגרפית "קונטרול", סרטו הראשון של אנטון קורביין כבמאי.
הופעה זו הייתה הראשונה של ריילי בקולנוע, והיא הקנתה לו פרסי מבקרים בבריטניה ובארצות הברית.
ב-2008 הופיע לצידם של ראיין פיליפה ואווה גרין בסרט הפנטזיה "פרנקלין".

ב-2010 שיחק בסרטי הפשע "13" לצד כוכבי הקולנוע מיקי רורק וג'ייסון סטיית'האם וסרט "ברייטון רוק" בתור הפושע פינקי בראון.

ב-2014 שיחק בתפקיד דיאבל, העורב שהפך לאדם, בסרט "מליפיסנט" לצידה של אנג'לינה ג'ולי.

ב-2016 שיחק בתפקיד קולונל פיצווילאם דארסי בסרט "גאווה ודעה קדומה וזומבים".

בשנת 2019 שב לתפקידו כדיאבל בסרט ההמשך "מליפיסנט: אדונית הרשע".

בשנת 2020 גילם את ג'ק פאבל בסרט "רבקה".

### מוזיקה
בצעירותו היה במשך מספר שנים הסולן הראשי של הלהקה "10,000 דברים" שמקורה בעיר לידס. הלהקה קיבלה הכרה מעוטה, אך לאחר הופעת הפריצה שלהם בלייבל האינדי Voltage Records בשנת 2002, הם חתמו בחברת התקליטים פולידור רקורדס. הם התפרקו בשנת 2005.

## חיים אישיים
בשנת 2009 התחתן עם השחקנית הגרמנייה-רומנייה, אלכסנדרה מריה לרה, אותה הכיר על סט צילומי הסרט "קונטרול" (2007). לזוג יש בן שנולד בינואר 2014.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1980
מיכאל דק

**מיכאל דַּק** (נולד ב-12 ביוני 1947) הוא עיתונאי, מבקר, סופר ילדים ומתרגם ישראלי.

## ביוגרפיה
דק נולד בירושלים, אך בילה שנים מילדותו באוסטריה, הונגריה וארצות הברית ורכש שליטה בגרמנית, הונגרית ואנגלית.

החל לעבוד כעיתונאי בקול ישראל, בטלוויזיה הלימודית ובערוץ הראשון (והיחיד) והגיש בין היתר פינת חדשות לנוער בתוכנית זהו זה!, את פינת החדשות "ממ"ט לחדשות" במסגרת התוכנית "העולם הערב" ששודרה במלחמת המפרץ והחליף את יצחק שמעוני בהגשת השעשועון "מקבילית המוחות". כן עסק בכתיבה ביקורתית וכתב ביקורת עיתונות וביקורת תרבות בבמות שונות, בהן: השבועון "כותרת ראשית", המקומון "כל העיר" ומוסף ספרים של עיתון "הארץ".

בשנים 2024-2013 היה דק עורך כתב העת יקינתון MB היוצא לאור בידי ארגון יוצאי מרכז אירופה בישראל.

דק הוא חובב מובהק של שתיית קפה וישיבה בבתי קפה. תחביבו הוביל אותו לכתיבת הספר "קפה הוא גם השקפת עולם: חמש מאות שנות תרבות קפה". בזמן מגוריו בירושלים נהג, כחלק מתחביבו, לשבת באופן קבוע בקפה דובשנית, ונמנה עם חברי ה"פרלמנט" הקבוע שם.  

בעבודתו כמתרגם תרגם מספר ספרי ילדים, בהם תרגום מחדש של ספרי אריך קסטנר וספרי ילדים מגרמנית ומאנגלית בהם ספרי "הדבורה מאיה", "מטילדה" ועוד. על תרגום ספרו של קסטנר "הכתה המעופפת" קיבל את עיטור כריסטיאן אנדרסן לספרות ילדים ונוער.

## מספריו
* **מעשה בחתול שנולד עם צל של כלב** עם איורים מאת דני קרמן, אחיאסף, 2006
* **מפלצות המחמד שלי**, אחיאסף, 2006
* **קפה הוא גם השקפת עולם: חמש מאות שנות תרבות קפה**, כתר ספרים, 2003
* **חצי חיים**, ידיעות אחרונות/ספרי חמד, 1998

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
*
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים מגרמנית לעברית
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית לעברית
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל כותרת ראשית
קטגוריה:סגל כל העיר
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:זהו זה! - מנחים, מגישי פינות ושחקנים
קטגוריה:זוכי עיטור אנדרסן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
משחקי שלטון

**משחקי שלטון** (באנגלית: **The Ides of March**) הוא סרט עלילתי אמריקאי משנת 2011, מז'אנר המותחן הפוליטי, אשר בוים, נכתב והופק על ידי ג'ורג' קלוני, שאף משחק בו. הסרט הוא עיבוד קולנועי למחזה מאת בו וילימון.

## עלילה
הסרט עוקב אחר הנעשה במטה הבחירות של מייק מוריס (ג'ורג' קלוני), מושל פנסילבניה ומתמודד לנשיאות מטעם המפלגה הדמוקרטית, לקראת הבחירות המקדימות באוהיו. סטיבן מאיירס (ראיין גוסלינג) מכהן כיועץ התקשורת הצעיר והמוכשר של הקמפיין, תחת מנהל הקמפיין המנוסה פול זארה (פיליפ סימור הופמן). הסרט מתמקד ביחסים בין אנשי צוות המטה, הכולל גם את המתמחה הצעירה מולי סטרנס (אוון רייצ'ל ווד), וביחסים בין מאיירס לבין צוות המטה של המועמד היריב, המונהג על ידי טום דאפי התככן (פול ג'יאמטי), וכן כתבת הניו יורק טיימס אידה הורוביץ (מאריסה טומיי).

הסרט נוגע במספר נושאים וערכים מהותיים מהעולם הפוליטי ובהם נאמנות, אמינות, יחסי עבודה, שמירה על אידיאליזם אל מול הצלחה אישית, תככנות פוליטית ועוד.

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-68, בתור סרט הפתיחה של הפסטיבל, בו גם התחרה על פרס אריה הזהב, והוקרן גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. בארץ הוקרן לראשונה בתור סרט הפתיחה של פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. הפצתו המסחרית של הסרט החלה בארצות הברית ב-7 באוקטובר 2011, ובישראל ב-13 באוקטובר.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטים על בחירות ופוליטיקה
קטגוריה:הבחירות לנשיאות ארצות הברית בתרבות
גולדאפ

**גולדאפ** (בפולנית: **Gołdap**, בגרמנית: **Goldap**) היא עיר בפרובינציית ורמיה-מזוריה בפולין. העיר מונה 15,600 נפש (נכון ל-2007) והיא הוכרזה כעיר ב-1570.

## מקור השם
מקור השם גולדאפ הוא בשפה הפרוסית והוא מורכב מן המילה "גלדה" שפירושו מכתש ופירוש המילה "אפ" הוא נחל.

## היסטוריה

עד 1283 נשלט האזור על ידי שבטים פרוסים.

מ-1283 ועד 1525 נשלט האזור על ידי מלכים טאוטונים אשר לא הקימו כל היאחזות יציבה.

עם התרחבות האוכלוסייה הפולנית באזור שראשיתה במאה ה-10 והעברת השלטון באזור מידי הצלבנים בראשות בית הוהנצולרן לידי המלך הפולני זיגמונט "הזקן" בשנת 1525 חלה תפנית.

מיקומה של "גולדאפ" כ-5 קילומטרים מן הגבול עם הנסיכיות הליטית הקנה לה מעמד אסטרטגי ומסחרי חשוב בתחום הממלכה הפרוסית.

ב-1565 הוחלט על הפיכת מאחז הגבול לעיר וב-14 במאי 1570 הוכרזה כעיר.

בשנת 1709 הכתה מגפה את גולדאפ ואלפים מתושביה מתו. בין השנים 1710 ו-1740 נעשו ניסיונות שיקום.

בין 1757 ו-1763 היוותה באזור אזור התמודדות בין צבאות נפוליאון והצבא הפרוסי.

ממחצית המאה ה-19 ועד שלהי מלחמת העולם פרח האזור מבחינה כלכלית.

כמה שנים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה שימש האזור את גריג כאזור צייד ומכאן שהפך גם לאזור מפתח לחיל האוויר הגרמני.

התקפת הצבא הנאצי על רוסיה החלה מגולדאפ ב-22 ביוני 1941 לכיוון לנינגרד. במהלך 1944 התחלף הממשל בגולדאפ פעמים רבות וב-23 בינואר 1945 נכבשה על ידי הצבא האדום ונהרסה כליל.

לאחר מלחמת העולם נכלל האזור במה שנקרא "השטחים המוחזרים" ואוכלוסייה פולנית ואוכלוסייה משטחים פולנים שהיו תחת שלטון רוסי יושבו באזור.

מאז 1989 הוכרזה גולדאפ וסביבתה כאזור סחר חופשי וכמעבר גבול חופשי בין רוסיה ופולין.

## הקהילה היהודית

## ערים תאומות
*
*
*
*
*

## קישורים חיצוניים

*
*
*

קטגוריה:ורמיה-מזוריה: ערים
קטגוריה:ערים גרמניות לשעבר
קטגוריה:אירופה: אזורי סחר חופשי
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
מכורים לחיים (מיזם חינוכי)

**"מכורים לחיים"** הוא מיזם שהוקם על ידי משרד החינוך בשיתוף עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול. זהו מיצג אור-קולי, שנועד לחנך על הסכנות בשימוש בסמים. המיצג מציג את תהליכי הייצור של הסם, ההשפעות שלו על המוח, אילוסטרציה קולית בלבד של מקרה אמיתי שבו הייתה מעורבות של סמים, וטריוויה וסקר בשיתוף קהל התלמידים. הפעלת המיצג דורשת הבאת ציוד מיוחד, שמובא למקום בניידת שידור. המיצג מופעל בדרך כלל בבתי ספר או בסינמה סיטי.

## חלקי המיצג
### השפעת הסמים על המוח
החלק הראשון, המוצג באמצעות סרט תלת-ממדי, מראה איך משפיעים הסמים על המוח, ואיך הם בעצם משנים רגשות וגורמים להזיות. המידע במוח מועבר באמצעות נוירונים (קולטנים) בהם מועבר חומר בין אחד לשני. החומר מעביר את המידע לגבי הרגש שאמורים לחוש. כאשר נוטלים סם, מצטברת כמות של אותו חומר המסב אושר, והגוף מפסיק את הייצור של אותו חומר כי הוא כבר קיים במידה מספקת בגוף. בשימוש קבוע, החומר שמצטבר על הנוירון משבש את פעילותו וגורם להעברה קבועה של אותו מסר גם כשאין בו צורך. בסופו של דבר הנוירון נהרס כתוצאה מכך.

### ייצור הסמים
החלק השני, גם הוא מוצג באמצעות סרט תלת-ממדי, מראה את תהליך ייצור הסמים בתעשיית הסמים, ממה הוא מורכב, על ידי מי הוא מיוצר, רווחי הייצור שלו, השימוש בכספי הסמים על ידי ארגוני טרור למימון נשק, שיטות הברחתו וכו'.

### מיצג קולי
החלק השלישי, מתבצע כשהאולם חשוך לחלוטין, במהלך המיצג קיימת תאורה שמופעלת בהתאם למתרחש בהקלטה. ההקלטה מתארת סיפור אמיתי של שלושה בני נוער אשר מתנסים בסמים במהלך מסיבה במועדון. ההקלטה מציגה את ההשפעה השונה שיש על סמים על כל אדם. המקרה מסתיים בבית חולים, כאשר אחד מהחברים מתמוטט עקב השימוש בסמים. שאר החברים נמצאים בדילמה – האם לגלות שהוא צרך סמים, עקב כך שלגלות שצרכו סמים יוביל אותם למעצר משטרתי והסתרת המידע הזה עלול להוביל למותו.

### טריוויה וסקר
בשלב הרביעי, המשתתפים מקבלים שלטים המאפשרים הצבעה. בחלק הטריוויה, שבו המשתתפים נבחנים על מה שלמדו מהמיצג, המשתתפים מחולקים לשתי קבוצות (על ידי בחירת ערוץ בשלט כשהם נדרשים לבצע זאת). התוצאות של כל קבוצה מוצגות על גבי מסך. בשלב הסקר, הבחירה היא חופשית בפני המשתתפים, בשאלות הקשורות למה היו עושים במקרים מסוימים. התוצאות מוצגות בדיאגרמה על גבי המסך.

## ראו גם
* לגליזציה של סמים קלים
* המלחמה בסמים

## קישורים חיצוניים
* "מכורים לחיים" באתר משרד החינוך

קטגוריה:ישראל: סמים
קטגוריה:ישראל: מיזמי חינוך
האוונג'רס האפלים

**האוונג'רס האפלים** (באנגלית: **Dark Avengers**) הייתה קבוצה בדיונית של נבלי-על שהופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. הופעתה הראשונה הייתה בחוברת *Dark Avengers #1* ממרץ 2009, והיא נוצרה על ידי הכותב בריאן מייקל בנדיס והמאייר מייק דאודטו ג'וניור.

את הקבוצה הקים נורמן אוסבורן במהלך אירועי "שלטון אפל". אוסבורן - שמוכר כאויבו הגדול ביותר של ספיידרמן בזהותו הגובלין הירוק - הוא כעת נבל לשעבר שחזר למוטב וכאות הוקרה על הדיפת פלישתם של גזע הסקרול באירועי "פלישה סודית", קיבל מהממשלה מנהיגות על סוכנות S.H.I.E.L.D, אותה שינה מן היסוד לארגון חתרני בשם H.A.M.M.E.R, כאשר אסופת נבלי-על משמשת כעושי דברו ומתפקדת כאנטיתזה לקבוצת האוונג'רס.

חברי הקבוצה הם חברי קבוצת ת'נדרבולטס לשעבר, והם כללו בתחילה את דאקן כוולברין, נו-ואר כקפטן מארוול, מונסטון כגברת מארוול, בולזאיי כהוקאיי, מאק גארגן כספיידרמן, ארס והסנטרי. אוסבורן עצמו נוטל את הזהות "איירון פטריוט", ועוטה על עצמו חליפת שריון בנוסח איירון מן, אך צבועה בצבעי אדום-כחול-לבן כשל קפטן אמריקה. הקבוצה עושה את דרכה למדינה הבדיונית לאטבריה, כדי להציל את הנבל דוקטור דום מידיה של מורגן לה-פיי. עם שובם, אוסבורן נאלץ להתמודד עם הופעתו הטלוויזיונית של רונין, שהזכיר לציבור את מעשיו הנפשעים של אוסבורן וכי אין לסמוך עליו.

בקרוסאובר עם אירועי "אקס-מן: אוטופיה", האוונג'רס האפלים מגיעים לסן פרנסיסקו כדי להנחיל משטר צבאי ולפזר מהומות של קבוצות אנטי-מוטאנטיות. כדי לעשות זאת, אוסבורן מקים למורת רוחם של האוונג'רס האפלים את קבוצת אקס-מן האפלים, הכוללת את מיסטיק (כפרופסור אקס), דאקן (כוולברין), המלכה השחורה, נאמור, מסווה ופגיון, אומגה ומימיק (כאנג'ל). לאחר שאמה פרוסט, נאמור, מסווה ופגיון בוגדים בקבוצה, אוסבורן נשבע לנקום באקס-מן.

## הרכב הקבוצה
### הקבוצה הראשונה

### הקבוצה השנייה

### הקבוצה השלישית

## ראו גם
* ליגת הצדק האפל - קבוצה דומה של חברת DC קומיקס המתחרה

## קישורים חיצוניים
* דף הקבוצה בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:האוונג'רס
המשולש הפולינזי

שמאל|ממוזער|200px|המשולש הפולינזי הוא אזור גאוגרפי באוקיינוס השקט, שבקודקודיו נמצאים איי הוואי (1), ניו זילנד (2) ואי הפסחא (3). בחלקו המערבי נמצאת סמואה (4) ובמרכזו נמצא האי טהיטי (5)
**המשולש הפולינזי** הוא אזור דמוי משולש באוקיינוס השקט, אשר קודקודיו הם איי הוואי, אי הפסחא וניו זילנד. האזור משמש לא פעם כאמצעי פשוט לתיאור תחומיה של פולינזיה. אורך כל אחת מצלעות המשולש הוא 7,000 קילומטר. שיוצר שטח שכפול משטחה של רוסיה. המדינה הגדולה בשטחה בעולם. 

התרבויות הפולינזיות העיקריות השוכנות במשולש כוללות את המאורים של ניו זילנד, ילידי הוואי והתושבים הילידים של אי הפסחא, איי מרקיז, סמואה, סמואה האמריקנית, פולינזיה הצרפתית ואיי קוק וטונגה.

## היסטוריה
אנתרופולוגים מאמינים שהתרבות הפולינזית המודרנית התפתחה מפרוטו-תרבות יחידה שהתקיימה בדרום האוקיינוס השקט. קיימות עדויות שהפולינזיים נדדו מזרחה עד לאזור סאלס אי גומס ודרומה עד לאזור דרום ניו זילנד אך התיישבויות אלה לא שרדו. קיימים שרידים של התיישבות פולינזית שהתקיימה במאה ה-13 באנדרבי באיי אוקלנד

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פולינזיה
קטגוריה:האוקיינוס השקט
דייוויד בולה

**דייוויד בולה** (בצרפתית: **David Bouley**; 27 במאי 1953 – 12 בפברואר 2024) היה שף ומסעדן אמריקאי, בעל מסעדות בטרייבקה, בעיר ניו יורק. הוא נודע במיוחד בשל מסעדת הדגל שלו "בולה" (Bouley).

## קריירה
דייוויד בולה נולד בסטורס, קונטיקט. בראשית הקריירה שלו הוא עבד במסעדות בקייפ קוד, סנטה פה, ניו מקסיקו ולבסוף בצרפת ושווייץ. בעת שהותו באירופה, אחרי שסיים את לימודיו בסורבון, עבד בולה עם רוז'ה ורז'ה, פול בוקיז, ז'ואל רובישון, גסטון לנוטר ופרדי ז'ירארדה. אחרי שרכש ניסיון, שב בולה לעבוד בעיר ניו יורק במסעדות מובילות באותה עת כמו "לה סירק", "לה פריגור", "לה קוט באסק", כמו גם שימש כסגן שף במסעדה שפתח רוז'ה ורז'ה בסן פרנסיסקו. משם, בולה נעשה השף של מסעדת "מונראשה" מזמן פתיחתה בטרייבקה ב-1985. המסעדה משכה תשומת לב מהר מאוד וזכתה בניקוד של שלושה כוכבים מהניו יורק טיימס. ב-1987 פתח בולה מסעדה משלו בשם "בולה" בטרייבקה, המשקיפה על Duane Park.

ב-1991, מדריך זגאט שאל 7,000 סועדים, "איפה היית רוצה לאכול את הארוחה האחרונה של חייך?" תשובתם הייתה "בולה". בולה זכה בשני כוכבים במדריך מישלן האדום עד שהוא שינה את מיקומה של המסעדה ב-2008. מסעדה אחרת של בולה בניו יורק, "דאנוב" (Danube), זכתה בכוכב אחד במדריך מישלן. 
"דאנוב" עברה שינוי בעיצובו של הארכיטקט SuperPotato או טקאשי סוגימוטו ונקראה 'brushstroke Restaurant' (מסעדה בתנועת מכחול). מסעדת "בראשסטרוק" השוכנת ברחוב הדסון 30, נפתחה באפריל 2011 ומשלבת כוחות בין בולה לטסוג'י קולינרי אינסטיטיוט באוסקה, שמשלבת בין תרבות אוכל יפנית ברמה גבוהה לבין מרכיבים אמריקאיים מובחרים.
 
Bouley Test Kitchen הוא אירוע פרטי ומעבדת בישול לשפים אורחים ולפיתוח מתכונים עבור מסעדותיו של בולה. במתקנים השתמש צוות אמריקאי עבור תחרות בוקיז ד'אור ב-2011, שבראשה עמדו דניאל בולו ותומאס קלר.

בקיץ 2008 נישא בולה לניקול ברתלם, אמנית וצלמת.

נפטר ב-12 בפברואר 2024.

## ספרו

* **East of Paris: The New Cuisines of Austria and the Danube** (Ecco) Authors: David Bouley, Mario Lohninger, Melissa Clark (2003). 


## קישורים חיצוניים
* 
* אודות מסעדת בולה, באתר Dining in France
* פרנק ברוניי, "דייוויד בולה", הניו יורק טיימס, 1 במאי 2010 
* פלורנס פבריקנט, "אחרי ציפייה ארוכה, מסעדת "בראשסטרוק" נפתחת", הניו יורק טיימס, 11 באפריל 2011
* "בוקיז ד'אור ארצות הברית: צות ארצות הברית מתאמן", אתר בוקיז ד'אור

קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:שפים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2024
יומן הרום

**יומן הרום** (באנגלית: **The Rum Diary**) הוא סרט המבוסס על ספרו בעל אותו השם של האנטר ס. תומפסון שנכתב בשנות ה-60 המוקדמות, אך פורסם רק ב-1998. ברוס רובינסון כתב את התסריט וביים את הסרט. הצילומים נערכו בפוארטו ריקו בשנת 2009.

הסיפור מגולל את סיפורו של עיתונאי בשם פול קמפ (שאותו מגלם ג'וני דפ) שעובר מניו יורק לסן חואן שבפוארטו ריקו כדי לעבוד עבור עיתון מקומי.

## עלילה
הסרט מגולל את סיפורו המטורף של העיתונאי הנודד פול קמפ (ג'וני דפ). עייף מהרעש והשיגעון של ניו יורק, קמפ מטייל לאי פוארטו ריקו על מנת לכתוב לעיתון מקומי (סן חואן סטאר) המנוהל על ידי עורך מקופח בשם לוטרמן (ריצ'רד ג'נקינס). פול מאמץ סגנון חיים ספוג ברום ומסתבך עם בחורה אמריקאית יפהפייה בשם שנאל (אמבר הרד) ועם הארוס שלה (אהרון אקהרט)

## שחקנים
*ג'וני דפ - פול קמפ, עיתונאי הסן חואן סטאר.
*אהרון אקהרט - סנדרסון, איש עסקים.
*מייקל ריספולי - בוב סאלאס.
*אמבר הרד - שאנל, ארוסתו של סנדרסון המתאהבת בקמפ.
*ריצ'רד ג'נקינס - אדוארד ג'. לוטרמאן, העורך הראשי של סן חואן סטאר.
*ג'ובני ריביסי - מוברג.
*אמורי נולסקו - סגרה.
*מרשל בל - דונובן.
*ביל סמיטרוביץ' - זימבורגר.
*ג'וליאן הולווי - וולסי.
*קארן אוסטין - גברת זימבורגר.
*ג'ייסון סמית - דייבי.

## קישורים חיצוניים

* 

* יומן הרום - עמוד הסרט 
* 
* יומן הרום בפייסבוק
* 

קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:עיתונות בקולנוע
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
אתלטיקה באולימפיאדת אמסטרדם (1928)

שמאל|150px
שמאל|150px
[שמאל|250px|ממוזער|תצלום אווירי של [האצטדיון האולימפי (אמסטרדם)|האצטדיון האולימפי באמסטרדם בזמן טקס הפתיחה של האלימפיאדה]]
**[[אולימפיאדת אמסטרדם (1928)]]** נערכה באמסטרדם, הולנד. תחרויות האתלטיקה נערכו בין ה-29 ביולי לבין ה-5 באוגוסט 1928. נערכו 27 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו (5 לנשים ו-22 לגברים), בהשתתפות 706 משתתפים (95 נשים ו-611 גברים) מ-40 מדינות.

לראשונה נערכו במשחקים האולימפיים תחרויות באתלטיקה גם לנשים.

## אירועים בולטים
### האתלטיות הבולטות
בטי רובינסון () ופני רוזנפלד יהודיה מקנדה () שזכו כל אחת בשתי מדליות, זהב וכסף. אתל סמית' ( קנדה) שזכתה בשתי מדליות זהב וארד. 

### האתלטים הבולטים
**"[[הפינים המעופפים]]"** () שצברו ביחד 4 מדליות זהב, 3 מדליות כסף ו-3 מדליות ארד, פאבו נורמי שזכה ב-3 מדליות, אחת זהב ושתי מדליות כסף ווילה ריטולה שזכה בשתי מדליות, זהב וכסף. 

פרסי ויליאמס ( קנדה) שזכה בשתי מדליות זהב בריצות היוקרתיות ל-100 ול-200 מטר.

ריי ברבוטי () שזכה בשתי מדליות זהב.

דאגלס לאו () שזכה פעם שנייה ברציפות בריצת 800 מטר ובאד האוזר () שזכה פעם שנייה ברציפות בזריקת דיסקוס.


תמונה:Ethel Smith Fanny Rosenfeld 1928 Olympics.jpg|אתל סמית' (שמאל), פני רוזנפלד (שנייה משמאל) שתיהן מקנדה, בריצת 100 מטר בשלב חצי הגמר
תמונה:HitomiKinue at Ams.jpg|לינה רדקה מגרמניה (ימין) וקינואה היטומי מיפן בגמר ריצת 800 מטר


## טבלת המדליות

## הזוכים במדליות
### נשים
#### מקצועות המסלול

#### מקצועות השדה

### גברים
#### מקצועות המסלול

#### מקצועות השדה

## קישורים חיצוניים

* אתלטיקה באולימפיאדת אמסטרדם (1928), באתר סימוכין ספורט אולימפי

*
1928
קטגוריה:ענפי ספורט באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:1928 בספורט
איצ'ייה קומגאה

**איצ'ייה קומגאה** (ביפנית: **熊谷一弥**; 10 בספטמבר 1890 – 16 באוגוסט 1968) היה טניסאי יפני. קומאגה היה ליפני הראשון הזוכה במדליה אולימפית, והיה לאחד ממייסדי ענף הטניס ביפן.

קומאגה נטל חלק במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אנטוורפן. גם בטורניר היחידים וגם בטורניר הזוגות העפיל קומאגה עד למשחק הגמר. בגמר טורניר היחידים נכנע קומאגה 7–5, 4–6, 5–7, 4–6 מול לואיס ריימונד הדרום אפריקאי. בטורניר הזוגות העפיל עם סאיצ'ירו קשיו עד למשחק הגמר גם כן, בו נכנעו לצמד בריטי בתוצאה 2–6, 7–5, 5–7, 5–7.

קומאגה השתתף גם באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס בשנת 1918 בו העפיל עד לשלב חצי הגמר. הוא היה גם קפטן נבחרת גביע דייוויס של יפן הראשון, והוביל את נבחרתו בשנת 1921 למקום השני בגביע דייוויס לאחר הפסד בסדרת הגמר לנבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טניסאים יפנים
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים יפנים
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת אנטוורפן (1920)
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1890
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1968
מיקיו אודה

**מיקיו אודה** (ביפנית: **織田 幹雄**; באנגלית: **Mikio Oda**; 30 במרץ 1905 – 2 בדצמבר 1998) היה אתלט יפני, אלוף אולימפי ושיאן עולם שהתמחה בקפיצה משולשת. אודה היה ליפני הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית, ולאסייתי הראשון אשר זוכה במדליית זהב אולימפית בספורט יחידים.

## ביוגרפיה
אודה נולד בהירושימה.

באולימפיאדת פריז (1924) סיים אודה במקום שישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.35 מטר, במקום עשירי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.83 מטר ובמקום עשירי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.80 מטר.

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה אודה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.21 מטר, לפני לוי קייסי מארצות הברית (15.17 מטר) ווילהו טולוס מפינלנד (15.11 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.88 מטר ובמקום 11 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.11 מטר. בעת חלוקת המדליות בסיום המשחקים האולימפיים כבר טייל אודה בפריז ואת מדליית הזהב האולימפית שלו לקח עבורו בן ארצו השחיין האלוף האולימפי יושיוקי צורוטה.

### שיאן עולם
בעת לימודיו באוניברסיטת ווסדה שבטוקיו, קבע אודה בתחרות שנערכה בטוקיו ב-27 באוקטובר 1931 בקפיצה משושלת שיא עולם חדש כשקפץ למרחק של 15.58 מטר.

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) סיים אודה במקום 12 בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.97 מטר ולא הצליח להגן על תוארו.

לאחר פרישתו הפך אודה לחבר הוועד האולימפי היפני ולקח חלק בפעילותה של התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית.

## הנצחה
ניצחונו הונצח באולימפיאדת טוקיו (1964) כשהדגל האולימפי נישא לגובה 15.21 מטר, המרחק שקפץ והוביל אותו למדליית הזהב.

אודה ייסד בשנת 1967 בעיר הולדתו, הירושימה תחרות אתלטיקה הקרויה על שמו.

## תארים הישגים
*במשחקי המזרח הרחוק, זכה אודה 4 פעמים במדליית זהב בקפיצה משולשת (1923, 1925, 1927 ו-1930), פעמיים במדליית זהב בקפיצה לרוחק (1923 ו-1927), במדליית כסף בקפיצה לרוחק (1930), במדליית כסף בקפיצה במוט (1930) ובמדליית ארד בקפיצה לגובה (1923).

## שיאים אישיים
*קפיצה לרוחק: 7.52 מטר (1931)
*קפיצה משולשת: 15.58 מטר (1931)
*קפיצה לגובה: 1.92 מטר (1927)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שיאני עולם באתלטיקה
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצה משולשת
קטגוריה:קופצים לרוחק יפנים
קטגוריה:קופצים לגובה
קטגוריה:קופצי משולשת יפנים
קטגוריה:נושאי דגל יפן באולימפיאדה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
קטגוריה:מעוטרי המסדר האולימפי
קטגוריה:אלופים אולימפיים יפנים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1905
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1998
אלכסנדר ז'וקוב

אלוף-משנה **אלכסנדר פטרוביץ' ז'וקוב** (ברוסית: **Александр Петрович Жуков**; נולד ב-25 באוקטובר 1959, בכפר קומונאר, במחוז דונצק, אוקראינה הסובייטית) הוא איש שירותי ההצלה והחילוץ של הצבא הרוסי, מחזיק בעיטור גיבור רוסיה על ששרד את השבי הצ'צ'ני וחולץ על ידי כוחות הצבא. כיום עומד בראש יחידה של המינהל הפדרלי לחיפוש והצלה אווירית (Федеральное управление авиационно-космического поиска и спасения) של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית.

## ביוגרפיה
בתור ילד הוא עבר עם משפחתו למחוז אוריול. הוא סיים את לימודיו בפנימייה ובמועדון חיל האוויר. לאחר שסיים את שירותו הסדיר בצבא, המשך לשרת בחיל האוויר ועסק באימון לוחמים בצניחה. הוא בוגר בית ספר צבאי ועבר קורס במכון לחינוך גופני בלנינגרד.

## לחימה בצ'צ'ניה
מנובמבר 1994 ועד מאי 1996 השתתף בפעולות לחימה, במלחמת צ'צ'ניה הראשונה כראש צוות ההכשרה של צוות הצלה וחילוץ.

מאז אוקטובר 1999, השתתף בקרבות מלחמת צ'צ'ניה השנייה, והמשיך לבצע את אותן משימות. ב-15 באוקטובר 1999 ליד הכפר סרנובודסקאיה נמצא מוקף על ידי הצ'צ'נים כשביצע פינוי פצועים תחת אש.

ב-30 וב-31 בינואר 2000 לאחר שהוביל מבצע חילוץ תחת אש של שלושה חיילים שנפצעו בעת מארב צ'צ'ני, הוא נפל בשבי הצ'צ'ני יחד עם רס"ן אנטולי מוגוטנוב, וסמל ואלרי סוסלין. ביחד הם ניסו תחילה לפרוץ את טבעת האויב כדי להגיע למסוק החילוץ, אבל נפצעו קשה ונלקחו בשבי.

בשבי הוא הוכה קשות ועונה. המפקד הצ'צ'ני שעינה אותם היה סלאודין טימירבולאטוב (שכונה "טרקטור", וידוע כמי שצילם סרטי וידאו של עריפת ראשי חיילים שבויים) שדרש מהם להופיע מול עיתונאים מערביים ולגנות את מדיניותה של רוסיה בצ'צ'ניה. ז'וקוב הועבר תוך זמן קצר לידי מפקד השדה הצ'צ'ני אחר וסך הכל שהה 47 ימים בשבי. ב-27 בפברואר 2000 נערך ניסיון כושל להחליף שבויים עם המורדים שבמהלכה שוחררו רק סוסלין ומוגוטנוב.

במרץ 2000, נמסר ז'וקוב לידי חמושים בכפר קומסומולסק. עם זאת, כוח גדול של משרד הפנים הרוסי וצבא הטילו מצור על הכפר במטרה להשמיד את המורדים הצ'צ'ניים שהיו בו. כוחות צבא רוסיים ירו לעבר הצ'צ'נים, הרגו רבים ונטלו בשבי כ-70 מהם, רובם פצועים.

במהלך המנוסה בלילה שבין ה-19 ל-20 במרס 2000, המחבלים השתמשו באלכסנדר ז'וקוב כמגן אנושי. כשהוא לכוד באש צולבת בין הצדדים הלוחמים, ז'וקוב ספג ארבעה פצעים קשים - באמה, בפיקת הברך ובחזהו. עם זאת, הוא נפל לתוך תעלה מים כשהוא זועק: "חבר'ה, אני משלכם. זה אל"ם ז'וקוב! ...עזרו לי! ". בדרך נס הוא שרד ופונה לבית החולים במצב קריטי.

## חייו לאחר השבי
אלכסנדר ז'וקוב נאבק על חייו בבית החולים המחוזי הצבאי ברוסטוב על דון. אמנם בתחילה הרופאים לא האמינו באפשרות להציל את חייו של הקצין, אך הוא הבריא וחזר לשירות לאחר 8 חודשים של טיפול בבתי חולים.

בינואר 2001, ז'וקוב הוזמן לנאלצ'יק בקברדינו-בלקריה, שם נערך משפט של המפקד הצ'צ'ני סלאוטדין טמירבולאטוב שהיה משוביו של ז'וקוב. טמירבולאטוב הכחיש את מעורבותו פרשה, אך ז'וקוב העיד נגדו והצ'צ'ני נידון לשנות מאסר ממושכות.

בפברואר 2001 הוענק לו תואר גיבור הפדרציה הרוסית. באותה שנה הוא ביצע את הצניחה הראשונה שלו לאחר ההחלמה.

בשנת 2003 ז'וקוב מונה לעמוד בראש יחידה במינהל הפדרלי לחיפוש והצלה אווירית (Федеральное управление авиационно-космического поиска и спасения) של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית.

## קישורים חיצוניים
* אלכסנדר פטרוביץ' ז'וקוב באתר גיבור רוסיה

קטגוריה:שבויי צבא רוסיה
קטגוריה:אנשי צבא רוסים
קטגוריה:מעוטרי גיבור הפדרציה הרוסית
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1959
הגה (פונטיקה)

**הגה** (ברבים: הגאים או הגיים) הוא צליל יחיד המופק בתקשורת הלשונית המדוברת. ההגה הוא יחידת הדיבור הקטנה ביותר בשפה ואינו נושא משמעות משל עצמו.

הבדל בין שני הגאים בשפה שיוצר הבדל במשמעות בין שתי מילים נקרא פונמה (או הֶגיין). הפונמה היא "הגה מבחין", אשר החלפתו בהגה אחר תיצור מילה בעלת משמעות שונה.

## הפקת הגאים
לצורך הגיית כל ההגאים האוויר זורם מהריאות כלפי חוץ ועובר דרך איברי הדיבור.

קיימים שני סוגים של הגאים, אשר יחדיו יוצרים את המילים הדבורות:
* עיצורים – הגאים שבשעת הפקתם זרם האוויר נעצר במידה כלשהי במקום כלשהו בחלל הפה.
* תנועות – הגאים שבשעת הפקתם האוויר נע בחופשיות ללא כל עצירה.

## הגאים בשפות שונות
לכל שפה יש אוסף הגאים משלה. כלל ההגאים בשפה מסוימת הוא אוסף התנועות והעיצורים הקיימים בה בזמן נתון. ההגאים ומספרם משתנים לאורך השנים בתהליך שנקרא מעתק הגאים. בבלשנות תחום המחקר של ההגאים בשפה מסוימת נקרא פונולוגיה (תורת ההגה) ואילו חקר אוניברסלי של כלל ההגאים האפשריים בכל השפות נקרא פונטיקה (תורת ההיגוי).

## ייצוג גרפי של הגאים
כאמור, ההגאים מושמעים בקול בלשון הדבורה. בנוסף, בשפות שיש להן כתב אלפביתי יש להם גם ייצוג בסימנים חזותיים.

בעברית מיוצגים העיצורים על ידי האותיות והתנועות מיוצגות על ידי סימני הניקוד ואמות הקריאה.

#### השוני בין מערכת הדיבור והכתב
בעקבות שינויי הגייה שמתרחשים במשך הדורות, לא תמיד ישנה התאמה מלאה בין מערכת ההגאים הדבורים ומערכת הסימנים הכתובים. זאת משום שהכתב הוא בעל אופי שמרני יותר ואינו משתנה באותה מהירות שבה משתנה ההגייה.

כמות ההגאים בשפה יכולה להיות שונה מכמות הסימנים הגרפיים שמייצגים אותן. כך למשל, בעברית המקראית יש 23 עיצורים המיוצגים באמצעות 22 אותיות, מאחר שהאות שי"ן משמשת לשני עיצורים שונים (שׁ ימנית ו-שׂ שמאלית) שמבדילה ביניהם נקודה דיאקריטית. באנגלית לעיצור [ʃ] (שי"ן ימנית) אין ייצוג באות אחת אלא רק בשתיים – sh. בעברית הישראלית נוספו לשפה עיצורים חדשים משפות זרות (כגון צ', ג', ז') ומנגד התאחדה הגיית עיצורים אחרים ומרבית הדוברים הוגים באופן זהה א/ע, ט/ת, כּ/ק ועוד.

גם בתנועות אין התאמה בין מספר ההגאים למספר הסימנים הגרפיים. בשנות האלפיים, יש כמה סימני ניקוד המייצגים אותה תנועה. כך למשל קמץ, פתח וחטף פתח מייצגים תנועת a, ומנגד סימן הקמץ מייצג גם תנועת o (קמץ קטן).

## ראו גם
* הברה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:פונולוגיה
קטגוריה:פונטיקה
המשולש הסוני

שמאל|ממוזער|250px|המשולש הסוני במפת עיראק
**המשולש הסוני** (בערבית: **المثلث السني**, באנגלית: **Sunni Triangle**) הוא אזור דמוי משולש הממוקם במרכז עיראק, וכולל את הבירה בגדאד והאזורים המצויים מערבית וצפונית-מערבית לה. האזור מאופיין בצפיפות אוכלוסין גבוהה, ותושביו הם בעיקר ערבים מוסלמים-סונים. 

ערים מרכזיות באזור המשולש הן בגדאד, בקובה (Baqubah), רמאדי, פלוג'ה, סאמרא ותיכרית.

במהלך שנות ה-70 עד שנות ה-2000 היה האזור ידוע בעמדתם הפוליטית של תושביו, שהפגינו תמיכה חזקה בממשלו של נשיא עיראק לשעבר, סדאם חוסיין. רבים מעובדי הממשלה בעיראק, פוליטיקאים ומנהיגים צבאיים, הגיעו בתקופה זו מאזור המשולש. חוסיין עצמו נולד סמוך לתיכרית. מאז הפלישה לעיראק של כוחות ארצות הברית ובעלות בריתה במרץ 2003, שבעקבותיה החלה מלחמת עיראק, הפך האזור למעוז של כוחות אופוזיציה סונים חמושים, אותם עודד חוסיין להילחם בכוחות הפולשים באמצעי גרילה. חוסיין עצמו הסתתר לאורך השנה בקרב תומכיו במשולש, ובדצמבר 2003 נלכד בכפר קטן מדרום לתיכרית.

המונח "המשולש הסוני" היה בשימוש לסירוגין החל משנות ה-70 על ידי אנשי אקדמיה המומחים בתחום עיראק. המונח נטבע בעיקר במטרה להבדיל בין אזור זה לבין האזורים הצפוניים והדרומיים של עיראק. בתקשורת הכללית הופיע המונח לראשונה בראיון בעיתון "סן פרנסיסקו כרוניקל" בספטמבר 2002, לקראת הפלישה לעיראק, בו צוטט איש האו"ם סקוט ריטר כאומר כי כדי להגיע לבגדאד במהלך הפלישה יהיה צורך לחדור למשולש הסוני. המונח הפך לנפוץ יותר לאחר מאמר נוסף, ביוני 2003 ב"ניו יורק טיימס", בו דווח על מאמצי כוחות ארצות הברית להכניע את מעוזי כוחות האופוזיציה הסונית החמושה במשולש הסוני. מאז נפוץ השימוש במונח זה.

יש להבדיל בין אזור זה לבין אזור "משולש המוות" (Triangle of Death) שנמצא דרומית לבגדאד, אזור המיושב גם הוא ברובו באוכלוסייה סונית, שהיווה מוקד לקרבות רבים בין כוחות ארצות הברית לחמושים סונים בנובמבר-דצמבר 2004.

קטגוריה:עיראק: גאוגרפיה
קטגוריה:עיראק: פוליטיקה
קטגוריה:מלחמת עיראק
צ'ואהיי נמבו

**צ'ואהיי נמבו** (ביפנית: **南部 忠平**; באנגלית: **Chūhei Nambu**; 27 במאי 1904 – 23 ביולי 1997) היה אתלט יפני, אלוף אולימפי ושיאן עולם. הוא האתלט היחיד אשר החזיק בו זמנית בשיא העולם בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת.

## ביוגרפיה
נמבו נולד בסאפורו.

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים נמבו במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.01 מטר, במדליית זהב זכה בן ארצו מיקיו אודה ובמקום תשיעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.25 מטר. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 41.3 שניות.

### שיאן עולם
בתחרות שנערכה בטוקיו ב-27 באוקטובר 1931 קבע נמבו בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 7.98 מטר. שיא זה החזיק מעמד 3 שנים ו-7 חודשים עד שנישבר על ידי ג'סי אוונס מארצות הברית (8.13 מטר).

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה נמבו בשתי מדליות, זהב וארד. בתחרויות הקפיצה לרוחק קבע נמבו 7.45 מטר, אשר הספיקו לו רק למדליית הארד כשאת מדליות הזהב והכסף קיבלו למברט רד ואד גורדון האמריקאים, בהתאמה. מספר ימים לאחר מכן, זכה נמבו במדליית הזהב בתחרות הקפיצה המשולשת בשיא עולם חדש של 15.72 מטר, והפך לאתלט הראשון שמחזיק בשיאי עולם בשתי קטגוריות הקפיצה לרוחק. שיא זה החזיק מעמד 3 שנים ונישבר על ידי ג'ק מטקלף מאוסטרליה (15.78 מטר).

לאחר פרישתו, הפך לכתב ספורט ואימן את נבחרת האתלטיקה של יפן לאולימפיאדת טוקיו.

נמבו נפטר בביתו שבאוסקה בשנת 1997 בעקבות דלקת ריאות בה חלה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קופצי משולשת יפנים
קטגוריה:שיאני עולם באתלטיקה
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצה משולשת
קטגוריה:קופצים לרוחק יפנים
קטגוריה:עיתונאי ספורט
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
קטגוריה:אלופים אולימפיים יפנים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם יפנים
קטגוריה:מאמני אתלטיקה
קטגוריה:מאמני ספורט יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1904
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1997
רגישות לקרינה

**רגישות לקרינה** (בראשי תיבות: **EHS**) היא שם כולל לטענות על סימפטומים מידיים בחשיפה רגעית לקרינה אלקטרומגנטית בלתי מייננת בתדרי רשת החשמל (סביב 50 הרץ) ובתדרי רשת הסלולר (בין 500MHz- 2.5GHz) ושידורי רדיו-מיקרוגל (תחום המיקרוגל מוגדר בין 100kHz ל-300GHz). הטענות מגוונות ושונות מאדם לאדם, וכוללות כאבי ראש, כאבי מפרקים, הפרעות שינה, בעיות זיכרון, קשיים בריכוז, עייפות כרונית, בעיות עור, צלצולים באוזניים, סחרחורות, קשיי נשימה, בעיות שיווי משקל, הפרעות בקצב הלב, מתח שרירים ועוד. לפי ארגון הבריאות העולמי מדובר לרוב על סימפטומים שמופיעים בלי קשר ישיר להופעת קרינה אלקטרו־מגנטית, כפי שהודגם במחקרים בעלי סמיות כפולה.

## יחס הרפואה לרגישים לקרינה
הרפואה לא מכירה ברגישות לקרינה ובדרך כלל משייכת את הסימפטומים לסטרס (לחץ נפשי ופיזי) של החולה ומטפלת בסימפטומים על ידי מדכאי מערכת העצבים. מחקרים שנעשו לא מצאו קשר, אצל מטופלים שהתלוננו על הסימפטומים, בין חשיפה לקרינה והופעת הסימפטומים.

## ראו גם
* השפעות בריאותיות של קרינת טלפון סלולרי
* אילת סדרה-הדמות קרני מתמודדת עם המחלה בסדרה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסאודו-מדע
קטגוריה:קרינה אלקטרומגנטית
מצר לה פרוז

**מצר לה פרוז** (ברוסית: **Пролив Лаперуза**), הנקרא גם **מצר סויה** (ביפנית: **宗谷海峡**), הוא מצר ים המפריד בין החלק הדרומי של האי הרוסי סחלין לבין החלק הצפוני של האי היפני הוקאידו, ואשר מקשר בין ים יפן ממערב לים אוחוצק ממזרח. המצר קרוי על שמו של מגלה הארצות הצרפתי ז'אן-פרנסואה לה פרוז, שחקר אותו ב-1787 כחלק ממסע מסביב לעולם.

אורכו של המצר הוא 40 ק"מ ועומקו נע בין 20 ל-40 מטר. בחלקו הצפון-מזרחי של המצר ישנו אי סלעי קטן השייך לרוסיה ונקרא קאמן אופסנוסטי ("אי הסכנה" ברוסית). בקרבת החוף היפני ישנו אי קטן נוסף הנקרא בנטנג'ימה.

המים הטריטוריאליים של יפן משתרעים רק 3 מיילים ימיים לתוך המצר, במקום 12 מיילים כמקובל. ככל הנראה מצב זה נקבע כדי לאפשר לספינות וצוללות גרעיניות אמריקאיות לעבור בו ללא הפרה של החוק היפני נגד נשק גרעיני.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של רוסיה
לה פרוז
קטגוריה:יפן: מצרי ים
לה פרוז
קטגוריה:ים יפן
קטגוריה:גבול יפן–רוסיה
קטגוריה:הוקאידו: גאוגרפיה
לה פרוז
הפיגוע במשגב עם

**הפיגוע במשגב עם** היה פיגוע מיקוח שהתרחש בפעוטון בקיבוץ משגב עם שבצפון אצבע הגליל ב-7–8 באפריל 1980 שביעי של פסח ה'תש"ם, שמטרתו שחרור מחבלים הכלואים בישראל. האירוע הסתיים בהריגת כל חמשת המחבלים על ידי כוח של סיירת מטכ"ל וסיירת גולני. באירוע נרצח איל גלוסקא, תינוק בן שנתיים וחצי, ומזכיר הקיבוץ סמי שני, שהגן בגופו על הילדים, ונהרג חייל צה"ל .

## הפיגוע
ב-7 באפריל 1980 חצו חמישה מחבלים מארגון חזית השחרור הערבית את גדר המערכת שבגבול הצפון. בעקבות רוחות חזקות לא הופעלה התרעה על חדירה, התרעה שהייתה אמורה להינתן על ידי גדר המערכת. חמשת המחבלים, שהיו חמושים ברובי AK-47 וברימוני יד, חדרו בחסות החשיכה לקיבוץ משגב עם והשתלטו על בית הילדים בקיבוץ. במהלך ניסיונם להיכנס לבית הילדים, נתקלו המחבלים במזכיר הקיבוץ, שמואל (סמי) שני, שניסה למנוע בעדם להיכנס באמצעות מברג שאחז בידו, אך הם רצחו אותו. בבית הילדים תפסו המחבלים כבני ערובה שבעה ילדים וחבר הקיבוץ ששהה אתם. כוחות צה"ל, בפיקוד מפקד עוצבת הגליל, תא"ל יוסף קולר, החלו במשא ומתן עם המחבלים, שאפשר העברת מזון לילדים.

במהלך הלילה ניסה צוות של סיירת גולני בפיקוד יונתן רז, לפרוץ לבית הילדים, אולם הרמטכ"ל, רפאל איתן, הורה לתא"ל קולר לעצור את ניסיון ההשתלטות בטרם הצליחו אנשי הסיירת לפרוץ לבית הילדים. במהלך ניסיון הפריצה נהרג חובש הצוות, . בהמשך הגיעו לשטח גם מפקד פיקוד הצפון, יאנוש בן גל ומפקד עוצבת געש, תא"ל אורי שגיא, שאף השתתף בפעולת ההשתלטות בהמשך.

סיירת גולני, בפיקוד גיורא ענבר, לקחה חלק גם בניסיון ההשתלטות השני, שהתרחש בשעות הבוקר, אותו הובילו לוחמי סיירת מטכ"ל, בפיקוד עוזי דיין, מפקד היחידה, אשר בו נהרגו המחבלים וחולצו בני הערובה למעט הרוג אחד, הפעוט אייל גלוסקא שנרצח על ידי המחבלים במהלך הלילה. בכוח הפורץ היה גם עמוס בן אברהם, שהתנדב לפרוץ ראשון לבית הילדים, וספג את מכת האש הראשונה של המחבלים. הוא נפצע בפריצה זו, ועבר ניתוחים רבים בידו, שנותרה מוגבלת. גם מפקד הכוח, דיין, נפצע במהלך הפריצה מרסיסי רימון בחזה וברגל.

בפעולה זו נחשפה לראשונה יחידת עוקץ - יחידת הכלבנים של צה"ל. זו הייתה הפעם הראשונה שהיחידה הפעילה כלבים ללוחמה בטרור בפעילות נגד חוטפים.

עם לוחמי סיירת מטכ"ל השתתף במבצע ההסתערות על בית הילדים דנדן בולוטין, שהרג את אחד המחבלים מבין החמישה שנהרגו, והוציא מבית הילדים מספר ילדים פצועים שפונו לבית החולים, ובכך ניצלו חייהם. בשנת 2021 השתתף בתוכנית המציאות הישרדות VIP עונה 4, וסיפר בתוכנית את סיפורו על השתלטות בית הילדים במשגב עם.

## תגובת ישראל לפיגוע
בעקבות הפיגוע יצאה ישראל למבצע מתח גבוה, ולמחרת הקימה ועדת מומחים טכניים בנושא תפקודה הלקוי של גדר המערכת. בהמשך הועתקה גדר המערכת 500 מטרים מערבה אל תוך שטח לבנון.

## לקריאה נוספת
* משה זונדר, **סיירת מטכ"ל**, הוצאת כתר, 2000, עמודים 188–189.
*מירב הלפרין, **טורפי הלילה: סיפורה של סיירת גולני**, הוצאת ידיעות אחרונות, 2018, עמודים 11–20.
*אבנר שור ואבירם הלוי, **סיירת מטכ"ל, המבצעים הגדולים של היחידה**, הוצאת ידיעות אחרונות, 2020, עמודים 225–234

## קישורים חיצוניים
* , 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משגב עם
קטגוריה:פיגועי מיקוח נגד ישראלים
קטגוריה:פעולות סיירת מטכ"ל
קטגוריה:מבצעי צה"ל ללחימה בטרור
קטגוריה:1980 בישראל
קטגוריה:פיגועי אש"ף שיצאו מלבנון
משגב עם
משגב עם
קטגוריה:טרור פלסטיני
קטגוריה:יחידת עוקץ
קטגוריה:הגליל: פיגועים
קטגוריה:רצח קטינים בישראל על רקע לאומני
הפנתר הוורוד 2

**הפנתר הוורוד 2** הוא סרט קומדיה שיצא בשנת 2009, ומהווה סרט המשך ל"פנתר הוורוד" בכיכובו של סטיב מרטין.

## עלילת הסרט
בסרט זה, יהלום "הפנתר הוורוד" נגנב שוב, ובזירת הפשע נמצא פתק חתום של "הטורנדו". המפקח קלוזו, וחבורת בלשים מקצועיים מארצות שונות, נקראים לפתירת התעלומה. ניסיונותיו של קלוזו לפתירת התעלומה מסתבכים, והמפקח הממונה עליו מגרש אותו מקבוצת הבלשים, שעליהם מוטלת המשימה לפתור את התעלומה.

לאחר שקבוצת הבלשים פתרה, כביכול, את התעלומה, מתקיים טקס פרסים שאליו מתגנב קלוזו וחושף את הפושעת האמיתית (מה שמעיד על הטעות המביכה של הבלשים). קלוזו פותח במרדף אחריה, שנגמר ביריית אקדח ביהלום היקר, אולם לאחר עצירת הפושעת, קלוזו נעצר לרגע של פלאשבק ומספר על כך שהחליף את היהלום האמיתי במוזיאון עם חיקוי שהיה ברשותו. זאת בטענה שלאחר מספר פשעים של ה"טורנדו", הוא הניח ש"הפנתר הוורוד" יהיה הקורבן הבא והלך להצילו. עובד הניקיון במוזיאון, שהוא גם חברו של קלוזו, עזר לו בהחלפת היהלום בסודיות על מנת לא לחשוף את המעשה.

הסרט מסתיים בחתונה של קלוזו וניקול, האישה שאותה חיבב מאז הסרט הראשון, אך לא הודה בכך.

## שחקנים
* סטיב מרטין בתפקיד המפקח ז'אק קלוזו
* ז'אן רנו בתפקיד גילברט פונטון
* ג'ון קליז בתפקיד המפקח שארל דרייפוס
* אמילי מורטימר בתפקיד ניקול נובו דוראן
* אלפרד מולינה בתפקיד רנדל פפרידג'
* אישווריה ראי בתפקיד סוניה סולאנדרס
* אנדי גרסיה בתפקיד ויצ'נזו בארקליאונה
* לילי טומלין בתפקיד איווט ברנגר
* יוקי מצוזאקי בתפקיד קנג'י מזוטו
* ג'רמי איירונס בתפקיד אלונסו אוולאנדה
* ג'וני האלידיי בתפקיד לורנס מיליקין
* ג'פרי פאלמר בתפקיד ג'ובר

## ראו גם
* הפנתר הוורוד
* הפנתר הוורוד (סרט)

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* יאיר רוה, "הפנתר הוורוד 2", הביקורת, באתר סינסקופ, 7 במרץ 2009 (פורסם במקור בפנאי פלוס)
* 
* 

קטגוריה:סרטי הפנתר הוורוד
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים שצולמו בניו ג'רזי
אל תקנה לי ורד

**אל תקנה לי ורד** הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת יעל לוי.

התכנון המקורי לאלבום השלישי היה ב-1989, כשלוי הקליטה בעיבוד והפקה מוזיקלית של עובד אפרת את השיר "גבעול". השיר יצא לאור לרדיו, אך לא זכה להצלחה והאלבום נגנז.

ב-1991 חזרה לוי ועבדה על אלבום חדש, שנלקח לקו רוקיסטי מעודן, תוך כדי שמירה על איכותו. לצורך האלבום התגייסו מוזיקאים ידועים, בהם מישל עמר, דורון פיקר, רביב גזית, קובי אייזנמן וורד קלפטר, חברתה הקרובה של לוי, שהלחינה לה את "ניחושים של ים" לאלבומה הראשון. את האלבום הפיק צוף פילוסוף. האלבום יצא על גבי תקליט, דיסק וקלטת אודיו.

לרדיו נשלחו מספר שירים, שמהם זכו להצלחה "לך לאן שתלך", "סוף המשחק", "אימפריה של בושה" ושיר הנושא. "אל תקנה לי ורד" הגיע למקום ה-37 במצעד הפזמונים העברי השנתי תשנ"ב. לשיר "לך לאן שתלך" הופק וידאו קליפ מצליח שביימה דליה מבורך. השיר "גבעול" זכה להצלחה שלא זכה לה בגרסתו הקודמת.

האלבום עורר עניין תקשורתי כשיצא, ועל אף שלא נמכר הרבה הוא השאיר להיטים רבים.

## רשימת רצועות
כל השירים עובדו על ידי צוף פילוסוף. "גבעול" עובד על ידי עובד אפרת.
# **[[אל תקנה לי ורד (שיר)|אל תקנה לי ורד]]** (תרצה אתר - ורד קלפטר) (4:52)
#:השיר הגיע למקום ה-37 במצעד הפזמונים העברי השנתי תשנ"ב.
# **גבעול** (מאיר גולדברג - ורד קלפטר) (4:26)
#:נכתב לפעמים גם כ"גיבעול". השיר הוקלט ב-1989 בעיבוד והפקה מוזיקלית של עובד אפרת לתכנון המקורי של האלבום. השיר יצא לאור לרדיו אבל לא זכה להצלחה, מה שגרם לגניזת האלבום. למעשה, "גבעול" הוא השריד היחיד מהתכנון המקורי. מצב זה השתנה כאשר פורסם שלוי עובדת על אלבום חדש, למעשה האלבום הזה.
# **סוף המשחק** (צוף פילוסוף) (3:45)
# **אתה יוצא מהמחזור** (יצחק קלפטר - ורד קלפטר) (3:59)
# **לך לאן שתלך** (מאיר גולדברג - קובי אייזנמן) (4:07)
#:לשיר הופק קליפ מצליח שביימה דליה מבורך.
# **אימפריה של בושה** (מאיר גולדברג - עובד אפרת) (3:56)
# **זה לא עולם אחר** (ורד קלפטר) (3:47)
# **לא בוכה** (ורד קלפטר) (5:44)
#:השיר חודש על ידי דנה ברגר בשם "יש בזה טעם" והופיע באלבומה המצליח "עד הקצה", שיצא בשנת 2000.
# **לא נגיע רחוק** (דני דותן) (3:54)
# **כמו פני הים** (ורד קלפטר) (4:40)
# **אהבתי אותך בבוקר** (לאונרד כהן - ורד קלפטר) (1:39)
#:גרסה עברית מקוצרת של ורד קלפטר לשיר "Hey, That's No Way To Say Goodbye" של לאונרד כהן. הגרסה המתורגמת הולחנה על ידי קלפטר. זהו הקטע המסיים את האלבום.

## קרדיטים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי יעל לוי
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
א.א.ק. לרנקה

**א.א.ק. לַרְנָקָה** (ביוונית: **ΑΕΚ Λάρνακας **, קיצור של **Αθλητική Έvωση Κιτίου Λάρνακας** – איגוד הספורט של קיטיון לרנקה) הוא מועדון כדורגל קפריסאי מהעיר לרנקה, המשחק בליגת העל הקפריסאית.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1994 לאחר איחוד של שני מועדונים מהעיר: **איפא לרנקה** ו**פזופוריקוס לרנקה**. למועדון יש קבוצת כדורגל, קבוצת כדורסל לנשים וגברים וקבוצת כדורעף לנשים.

צבעי המועדון הם צהוב וירוק, המסמלים את אדמירל קימון, שנהרג בהגנה על העיר קיטיון (לרנקה העתיקה) בקרב גדול בקפריסין מול הפרסים בשנת 450 לפנה"ס.

בעונת 1996/1997 הקבוצה הופיעה לראשונה באירופה במסגרת גביע אירופה למחזיקות גביע. בסיבוב המוקדמות הקבוצה ניצחה את קבוצת קוטייק מארמניה ובסיבוב הראשון הקבוצה הפסידה לברצלונה.

מאז האיחוד, זכתה א.א.ק. לרנקה בתואר אחד, הגביע הקפריסאי בשנת 2004, כשניצחה את א.א.ל. לימסול בתוצאה 2-1. הקבוצה הגיעה לשני גמרים נוספים, אך בשניהם נוצחה על ידי אפואל ניקוסיה: 0–2 לאחר הארכה בשנת 1996 ו-2–3 בשנת 2006.

שני המועדנים שהובילו לאיחוד, זכו בנפרד במספר תארים: "איפא לרנקה" זכתה בשלוש אליפויות, שמונה גביעים וגביע סופר-קאפ קפריסאי, ואילו "פזופוריקוס לרנקה" זכתה בשתי אליפויות וגביע.

הקבוצה העפילה לשלב הבתים של הליגה האירופית בעונת 2011/12 לאחר ניצחון על רוזנבורג, מלאדה בולסלאב ופלוריאנה. הקבוצה סיימה במקום האחרון בבית והודחה מהטורניר.

## הופעות באירופה
* **[[הליגה האירופית]]**:
** שלב הבתים (2): 2011/12, 2022/23
* **[[גביע אופ"א]]**:
** סיבוב שני (1): 2004/2005
** סיבוב ראשון (1): 1987/1988
* **[[גביע אירופה למחזיקות גביע]]**:
** סיבוב ראשון (1): 1996/1997

## תארים והישגים
### תארים
* **[[ליגת העל הקפריסאית]]**:
** סגנויות (6): 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2018/2019, 2021/2022, 2023/2024
* **[[הגביע הקפריסאי]]:**
** **זכייה (3)**: 2003/2004, 2017/2018, 2024/2025
**סגנות (2): 1995/1996, 2005/2006
* **הסופר-קאפ הקפריסאי:**
****זכייה (1)**: 2018
**גמר: 1996, 2004

### תארים של הקבוצות הקודמות לפני האיחוד
;EPA לרנקה
***[[ליגת העל הקפריסאית]]**:
****אליפויות (3)**: 1944/1945, 1945/1946, 1969/1970
**סגנויות (5): 1938/1939, 1946/1947, 1959/1950, 1951/1952, 1971/1972
***[[הגביע הקפריסאי]]:**
****זכייה (5)**: 1944/1945, 1945/1946, 1949/1950, 1952/1953, 1954/1955
**סגנות (5): 1950/1951, 1967/1968, 1984/1985
***[[הסופר קאפ הקפריסאי]]:**
** **זכייה (1)**: 1955
** גמר (1): 1953
;פזופוריקוס לרנקה
* **[[ליגת העל הקפריסאית]]**:
** **אליפויות (2)**: 1953/1954, 1987/1988
** סגנויות (8): 1939/1940, 1952/1953, 1954/1955, 1956/1957, 1957/1958, 1959/1970, 1973/1974, 1981/1982
***[[הגביע הקפריסאי]]:**
****אליפויות (1)**: 1969/1970
**סגנויות (7): 1939/1940, 1951/1952, 1953/1954, 1954/1955, 1971/1972, 1972/1973, 1983/1984
***[[הסופר קאפ הקפריסאי]]:**
**גמר (2): 1954, 1988

## ראו גם
* קיטיון לרנקה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל קפריסאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1994
קטגוריה:לרנקה: ספורט
*