open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פרובינקיה כרתים וקירנאיקה

**כרתים וקירנאיקה** (בלטינית: **Cyrenaica et Creta**) הייתה פרובינקיה רומית. כיום קירנאיקה היא החלק המזרחי של החוף הים תיכוני של לוב, ואילו כרתים היא אי השייך ליוון.

## העת העתיקה
קירנאיקה הייתה פרובינקיה רומית לחופה הצפוני של אפריקה בין מצרים לנומידיה; היא הייתה יוונית לשעבר (ביוונית: Ἐπαρχία Κρήτης καὶ Κυρήνης). האזור הוא היום החלק המזרחי של החוף הים-תיכוני של לוב. האזור המזרחי של הפרובינקיה נקרא מַרְמַרִיקָה (אין בו עיר גדולה), אבל החלק החשוב היה המערבי, שבו חמש ערים, ולכן הוא קרוי פֵּנְטַפּוֹלִיס (פֵּנְטַא - חמש, פּוֹלִיס - עיר) – קִירֵני (שעל שמה קרויה הפרובינקיה), אַפּוֹלוֹניה, אָרְסִינוֹ, בֵּרֶנִיקֶה (היום בנגאזי) ובַּארְקָה - כשהעיר המרכזית הייתה קירני. אחרי רעידת אדמה בשנת 365 לספירה, עברה הבירה לפּטוֹלֵמַאיס.

לאחר שנכבשה על ידי אלכסנדר מוקדון, היא עברה מדור לדור בשושלת בית תלמי, ולאחר מכן לרומא. היא נותקה באופן חלקי מהממלכה התלמיית על ידי תלמי השמיני וניתנה לבנו, תלמי אפיון, שמת ללא יורשים בשנת 96 לפנה"ס, ולכן סופחה לרפובליקה הרומית. בשנת 20 לפנה"ס הפכה קירנאיקה לפרובינקיה בחסות הסנאט הרומי.

למרות שיש עדיין מחלוקת באשר לשטח המדויק שרומא ירשה, בשנת 78 לפנה"ס הייתה קירנאיקה לפרובינקיה רשמית ומאורגנת יחד עם כרתים.

בשנת 296 לספירה קירנאיקה לא שרדה את הרפורמות של דיוקלטיאנוס, והיא חולקה לשתי פרובינקיות: **ליבּיה סוּפּריוֹר** כללה את הפנטפוליס ו**ליבּיה אינְפריוֹר** כללה את מרמריקה, שבירתה החדשה היא העיר האלכסנדרית לשעבר פּאראטוֹניוּם.

## קישורים חיצוניים
* קירני וקירנאיקה 

קטגוריה:כרתים: היסטוריה
קטגוריה:לוב: היסטוריה
קטגוריה:פרובינקיות רומיות
רוברט סולו

[שמאל|ממוזער|250px|רוברט סולו מקבל את [המדליה הלאומית למדעים מנשיא ארצות הברית, ביל קלינטון (1999)]]
**רוברט מרטון סולו** (באנגלית: **Robert Merton Solow**; 23 באוגוסט 1924 – 21 בדצמבר 2023) היה כלכלן-מקרו אמריקאי יהודי שנודע בעיקר בזכות חקר הצמיחה הכלכלית, זוכה פרס נובל לכלכלה ב-1987.

## ביוגרפיה
רוברט סולו נולד בברוקלין, ניו יורק. ב-1940, בגיל 16, החל את לימודיו באוניברסיטת הרווארד לאחר שזכה במלגה. הוא למד סוציולוגיה, אנתרופולוגיה וכלכלה במשך שנתיים אך משמלאו לו שמונה עשרה שנים, החליט להתגייס לצבא. הימים היו ימי מלחמת העולם השנייה וסולו הוצב בצפון אפריקה ולאחר מכן באיטליה ושוחרר באוגוסט 1945.

לאחר שחזר לארצות הברית נישא ושב להרווארד, הפעם כדי להתמקד בכלכלה. מורו היה וסילי לאונטיף, בעצמו זוכה פרס נובל לכלכלה. ב-1951 השלים את עבודת הדוקטורט שלו ובמקביל לכהונה קצרה כמרצה באוניברסיטת קולומביה, הצטרף לסגל המחלקה המפורסמת לכלכלה של MIT – מוסד אשר היה ביתו מאז עד פרישתו ב-1995.

ב-1987 זכה בפרס נובל לכלכלה על "תרומתו לתאוריה של צמיחה כלכלית".

## תרומתו לכלכלה
בשנות ה-50 וה-60 פיתח סולו מודל של צמיחה כלכלית, שמקובל לראותו כמודל הנאו קלאסי של הצמיחה. העבודה התאורטית מציגה פונקציית ייצור הקושרת בין תשומות – הון ועבודה – לתוצר לאומי גולמי ולאופן שבו הוא משתנה, או צומח לאורך הזמן.

סולו לא הסתפק בתאוריה ואמד בשנות השישים את פונקציית הייצור בארצות הברית. בין התוצאות החשובות של עבודתו הייתה ההכרה כי את חלק הארי של הצמיחה בפועל אין לייחס לעלייה בכמות ההון במשק או לשיעור הגידול של האוכלוסייה, אלא לשיפורים טכנולוגיים המאפשרים לעובד נתון לייצר יותר באמצעות כמות הון נתונה. לפני פרסום מאמריו של סולו בנושא, מקובל היה להתייחס רק לגידול בהון ועבודה כגורמים לצמיחה. סולו הראה שהגורם השלישי, הנקרא מאז "השארית של סולו" הוא העיקרי. את השארית הסביר על ידי שינויים טכנולוגיים אקסוגניים.

תוצאה חשובה אחרת היא הנייטרליות לאורך זמן של אותם שיפורים טכנולוגיים: סולו הראה שטכנולוגיה אינה משנה את היחס לפיו מתחלק התוצר בין העובדים לבעלי ההון.

ביחד עם עמיתו ל-MIT פול סמואלסון, תרם סולו נדבכים נוספים לתאוריה הכלכלית הרווחת של העידן, המודל הנאו-קלאסי. בין השאר תרם לפיתוח התאוריה של עקומת פיליפס ושילובה בתמונה הנאו-קלאסית הכוללת.

תרומה חשובה נוספת של סולו למקרו-כלכלה ולפונקציית הייצור הייתה הוספת משאבים טבעיים כגורם ייצור, בנוסף על הון, עבודה וטכנולוגיה.

פרט לעבודתו המדעית, התנסה גם בכלכלה מעשית כשהיה חבר במועצה המייעצת לנשיא קנדי בין 1961 ל-1963.

נפטר ב-21 בדצמבר 2023.

## קישורים חיצוניים

* אוטוביוגרפיה, באתר פרס נובל 
* רוברט סולו, באתר ההיסטוריה של המחשבה הכלכלית 
* רוברט סולו, באתר Econlib 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:כלכלנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי מדליית ג'ון בייטס קלארק יהודים
קטגוריה:יהודים זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:נשיאי האגודה האקונומטרית
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקנית לכלכלה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
מעבר רפיח

**מעבר רפיח** (בערבית: **معبر رفح**) הוא מעבר בגבול מצרים – רצועת עזה בעיר רפיח. המעבר נפתח על ידי ישראל בשנת 1982, לאחר הסכם השלום עם מצרים ונסיגת ישראל מסיני ונוהל על ידי רשות שדות התעופה. כיום משמש למעבר מרצועת עזה למצרים.

## היסטוריה
[ממוזער|200px|שלט "ברוכים הבאים ל[מעבר גבול|נמל היבשתי רפיח"]]

עד פרוץ האינתיפאדה השנייה בסוף ספטמבר 2000, היה המעבר פתוח במשך כל שעות היממה, כמעט כל ימות השנה. לאחר כניסתם של הסכמי אוסלו לתוקף בשנת 1994, הוסיף המעבר להתנהל באותו אופן בנוגע לתנועת אנשים, ובנוסף החל לשמש לייבוא סחורות לרצועה ממדינות שונות. עם פרוץ אינתיפאדת אל-אקצא הוטלו הגבלות שונות על העוברים במעבר וצומצמו שעות הפתיחה שלו, וכתוצאה מכך חלה ירידה של למעלה ממחצית במספר העוברים בין רצועת עזה למצרים.

המעבר הועבר לאחריות הרשות הפלסטינית ב-25 בנובמבר 2005, בעקבות תוכנית ההתנתקות מרצועת עזה.

המעבר נוהל על ידי כוחות ביטחון פלסטיניים ומצרים, בפיקוח כוח אירופי המכונה "משלחת האיחוד האירופי לסיוע בגבול רפיח". מצלמות וידאו שהותקנו במקום אפשרו בקרה ישראלית מרוחקת על המעבר מאתר הבקרה שבכרם שלום, בשטח ישראל. המעבר שימש כשער הכניסה והיציאה היחיד ברצועת עזה שנוהל באחריות פלסטינית. המעבר פעל במתכונת זו עד 25 ביוני 2006 ומאז נסגר בהוראת ישראל במשך 86% מהימים, בשל סיבות ביטחוניות. המעבר לא נפתח ליצוא.

ביוני 2007 ולאחר השתלטות חמאס על רצועת עזה, נסגר המעבר לחלוטין, וכוחות האו"ם עזבו את המקום.

ב-23 בינואר 2008 הרסו פעילי חמאס את גדר ההפרדה בין רצועת עזה לסיני, ובכך חיסלו את יעילותו של מעבר רפיח כתחנת ביקורת גבולות.

בעקבות ההפיכה במצרים, ב-28 במאי 2011 נפתח המעבר באופן קבוע לתנועת פלסטינים בין רצועת עזה למצרים, לראשונה מאז הטלת הסגר על רצועת עזה, אולם עם עליית א-סיסי לשלטון במצרים ביוני 2014, חזר המעבר ונסגר לסירוגין.

ב-1 בנובמבר 2017 ובעקבות הסכם בין הרשות הפלסטינית (פת"ח) לחמאס, חזר מעבר רפיח לשליטת הרשות הפלסטינית לאחר למעלה מעשור תחת שלטון חמאס. המעבר נפתח לראשונה בשליטת הרשות ב-18 בנובמבר 2017. בפברואר 2018 נסגר המעבר בגלל מתיחות ביטחונית בסיני.
ממוזער|200px|פנים מעבר רפיח, "הרשות הפלסטינית הלאומית"
[ממוזער|200px|כוחות [חטיבה 401 במלחמת חרבות ברזל|צק"ח 401 וחטיבת גבעתי כובשים את מעבר רפיח בצידו העזתי במלחמת חרבות ברזל, מאי 2024]]

### מלחמת חרבות ברזל
במהלך הפסקת האש הראשונה במלחמת חרבות ברזל שימש המעבר כנקודת העברת החטופים לידי ישראל לאחר שנחתם הסכם שבמסגרתו תהיה הפסקת אש של מספר ימים ובה שוחררו עשרות חטופים במספר פעימות בתמורה לשחרור מאות אסירים פלסטינים.

ב-7 במאי 2024 כבש צה"ל את צידו העזתי של מעבר רפיח במסגרת הקרב ברפיח, ומאז מעבר האנשים בו הופסק לחלוטין (לפני כן בתקופה המלחמה היו יוצאים מהרצועה מאות אנשים ביום דרך המעבר). מצרים סירבה לפתוח את המעבר אם ישראל לא תמסור את תפעולו בצד הפלסטיני לידי הרשות הפלסטינית.

בתחילת 2025, במהלך הפסקת אש, נפתח מעבר רפיח עבור פצועים פלסטינים, בהם גם מחבלי חמאס שקיבלו אישור מראש משב"כ. המעבר מופעל על ידי אנשי הרשות הפלסטינית ועזתים שמזוהים עם תנועת פתח ואבו מאזן וכן כוח אירופי של 100 קציני גבול. ב-18 במרץ הוחלט בישראל על סגירת המעבר.

## ראו גם
* מעבר סלאח א-דין

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מעברי גבול בערים חצויות
קטגוריה:גבול מצרים – רצועת עזה
קטגוריה:רצועת עזה: תחבורה
קטגוריה:רפיח
אקה הומו

**אקה הומו** (בלטינית: **ecce homo**, "הנה האיש"), הן מילותיו של פונטיוס פילטוס כאשר הציג את ישו הפצוע והמעונה בפני ההמון היהודי.
קודאין

**קודאין** או **מתילמורפין** (**Codeine**, **Methylmorphine**) הוא סם ממשפחת האופיאטים ומשתיך לקטגורית הסמים הנרקוטיים. קודאין משמש כתרופה לשיכוך כאבים קלים עד בינוניים, דיכוי שיעול יבש (שיעול לא יעיל, שלא תורם להוצאת ליחה) וכתכשיר נוגד שלשול. קודאין משווק כמלח פוספאט, ולעיתים כמלח סולפט. הקודאין הוא אלקלואיד המצוי באופיום בריכוזים הנעים בין 0.7% ל-2.5%. ניתן להפיק קודאין מאופיום, אולם רוב הקודאין המשמש ברפואה מופק ממורפין. תכשירים המכילים, בין היתר, קודאין נמכרים בישראל בשמות: ברונכולט פורטה, היסטפד קומפאונד לינקטוס, טוקאר סירופ, מיגרלב, נורופן פלוס, ספסמלגין, פרטוסול סירופ, קודאברול, קוד-אקמול, רוקסט, רוקה-קאר.

## שימושים ברפואה
השימוש בקודאין ברפואה מתרכז בעיקר בטיפול בסימפטומים הבאים:
* דיכוי שיעול יבש (שיעול לא יעיל, שלא תורם להוצאת ליחה)
* שלשול
* שיכוך כאבים חלשים עד בינוניים

קודאין משווק לעיתים בתערובת עם פרצטמול, אספירין או איבופרופן. ולעיתים גם בתוספת של קפאין. תערובות אלה מספקות שיכוך כאב חזק יותר מאשר שימוש בכל אחד מהמרכיבים בנפרד (אפקט סינרגיסטי).

## מעמד חוקי
ברוב מדינות העולם, קודאין הוא תרופה הניתנת למכירה ללא מרשם רופא, אך בפיקוח משרד הבריאות המקומי. כמו כן נזקק אדם הרוצה למכור קודאין לרישיון רוקחות. בישראל, על-פי פקודת הסמים המסוכנים הקודאין מותר לשימוש ואחזקה, ובלבד שלא יינתן בכמויות ובריכוז העולים על המפורט בפקודה זו ובפקודת הרוקחות. עם זאת, שר הבריאות יכול להוציא צו המכניס את הקודאין לרשימת הסמים המסוכנים (האסורים).

## תופעות לוואי
תופעות לוואי לשימוש בקודאין:
* אופוריה
* גירוד
* בחילה
* הקאה
* עייפות
* סחרחורת
* יובש בפה
* במקרים קיצוניים: קשיי נשימה ואף מוות

כמו כל האופיאטים, לאורך זמן השימוש מתפתחת עמידות לתופעות אלה, בנוסף לעמידות לשימושים הרפואיים, כאשר לכל תופעה ישנו קצב שונה של התפתחות עמידות. העמידות יורדת ואף נעלמת כאשר ישנו אי-שימוש ממושך בסם.

## שימוש בסם למטרות הנאה
בשל השפעותיו האופוריות והמרגיעות וכתוצאה מהיותו חוקי וקל להשגה בבתי המרקחת זכה הקודאין לפופולריות אצל צרכני סמים. מכורים משתמשים בו לעיתים כתחליף להרואין, זאת אף על פי שהשפעתו חלשה יחסית ותופעות הלוואי קשות יותר.

אחת הסכנות בשימוש בתרופות המכילות קודאין, מעבר להתמכרות, היא שברוב המקרים הן מכילות חומרים פעילים נוספים, כמו פרצטמול, איבופרופן או אספירין, אשר בכמויות גבוהות יכולים לגרום לנזק בלתי-הפיך ואיברים שונים בגוף האדם, בהם הכבד, הכליות ומערכת העיכול. תרופות המכילות קודאין בלבד כחומר פעיל עשויות להכיל אחוז גבוה של אלומיניום סיליקט (\ AlSiO_2) אשר פוגע בכבד לאורך זמן.

שילוב החומרים הנוספים הביא להתפתחותן של טכניקות "ביתיות" מגוונות למיצוי הקודאין מהתרופה, בין היתר באמצעות מים.

## קישורים חיצוניים

* מידע מאתר משרד הבריאות
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סמים מדכאים
קטגוריה:נוגדי שלשול
קטגוריה:אלקלואידים
קטגוריה:משככי כאבים
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
קטגוריה:צרפת: המצאות
קטגוריה:צרפת: תגליות
קטגוריה:רשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי
פיין סטריט 70

**פיין סטריט 70**, לשעבר **בניין אמריקן אינטרנשיונל** (באנגלית: **70 Pine Street** לשעבר **American International Building**) הוא גורד שחקים למגורים בעיר ניו יורק שבארצות הברית.

גובהו של הבניין 290 מטרים והוא בעל 66 קומות. הוא ממוקם ברובע הפיננסי, דאונטאון מנהטן בדרום האי מנהטן.

## היסטוריה
בניין אמריקן אינטרנשיונל נבנה בשנות ה-20 של המאה ה-20 במהלך "מרוץ בניית גורדי השחקים של ניו יורק" - המרוץ לבנות את הבניין הגבוה בעולם. בהתאם לסגנון התקופה, וכדי לאפשר את מהירות הבנייה - למבנה חרוט, בסגנון גותי. הבניין, המצוי ברחוב פיין מס' 70, הושלם בשנת 1932.

הבניין היה הגבוה ביותר בדאונטאון מנהטן עד לבניית מרכז הסחר העולמי בשנות ה-70. כיום, הוא הבניין השני בגובהו באזור.

בקומה ה-66 של הבניין מצויה מרפסת תצפית, שאינה פתוחה לקהל הרחב.

בעת בניית הבניין הותקנו בו מעליות סיפון כפול - אשר שירתו שתי קומות רצופות בו זמנית, אולם מתקן זה היה לא נוח לשימוש והוחלף במעליות רגילות.

## המבנה באומנות
הבניין מופיע בסרטים רבים ובהם "ספיידרמן" ו"ארמגדון".

## ראו גם
*גורדי שחקים בניו יורק

## קישורים חיצוניים

* 
* פיין סטריט 70 באתר המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית (CTBUH)

אמריקן אינטרנשיונל
קטגוריה:ניו יורק: מבנים בסגנון האר דקו
קטגוריה:מנהטן תחתית
מלקולם מקלארן

**מלקולם רוברט אנדרו מקלארן** (באנגלית: **Malcolm Robert Andrew McLaren**; 22 בינואר 1946 – 8 באפריל 2010) היה אמרגן מוזיקה בריטי ומוזיקאי. נודע במיוחד כאמרגן של להקת הפאנק סקס פיסטולס. בעוד שמצד אביו היה ממוצא סקוטי, אמו הייתה בת למשפחה ממוצא יהודי ספרדי שעסקו בסחר ביהלומים.
## ביוגרפיה
### מקלארן האמרגן
ב-1971 פתחו מקלארן וחברתו מעצבת האופנה ויויאן ווסטווד בלונדון חנות בגדים ששמה **Let It Rock**.
בשנת 1972 נסע מקלארן לניו יורק שם עבד עם להקת ניו יורק דולס. ב-1975 חזר מקלארן ללונדון ושינה את שם החנות ל-**Sex**.

באותה שנה פגש מקלארן את ג'ון ליידון (לימים ג'וני רוטן). ליידון ומקלארן השתעשעו ברעיונות מוזיקליים והחליטו להקים להקה שאותה ינהל מקלארן.
ללהקה החליטו לקרוא סקס פיסטולס ולצרף אליה את פול קוק (תופים), סטיב ג'ונס (גיטרה) וגלן מטלוק (גיטרה בס).
בזכות הפרסום הרחב שעשה מקלארן ללהקה, הפכה הלהקה בתוך זמן קצר לאחת מלהקות הפאנק המצליחות ביותר באותה תקופה.

בשנת 1978, במהלך סיבוב הופעות בארצות הברית, התפרקה להקת "סקס פיסטולס".
מיד לאחר פירוקה החליט מקלארן על הקמת להקה חדשה, שתיקרא Bow Wow Wow.
בעזרת הידע בפרסום של מקלארן, זכו Bow Wow Wow בהצלחה מרובה, אך בעוד הם זוכים בתהילה התפרקה הלהקה מפני שאמה של הזמרת בת ה-14 של הלהקה הכריחה אותה לעזוב.

### קריירת סולו
לאחר פירוקה של Bow Wow Wow החליט מקלארן לנסות להיות מוזיקאי עצמאי.
מקלארן החל לשיר מוזיקת פופ, ואת אלבומו הראשון **Duck Rock** הוציא ב-1983.
האלבום זכה בהצלחה מרובה במיוחד בזכות שני הלהיטים שנכללו בתוכו - **Buffalo Gals** ו-**Double Dutch**.
אלבומו השני של מקלארן, שנקרא **Scratchin**, יצא בשנת 1984. רוב האלבום כלל שירי היפ הופ.
כמה חודשים לאחר מכן הוציא מקלארן אלבום נוסף, שנקרא **Fans** ושכלל בתוכו את הלהיט הנודע **Madam Butterfly**.

לאחר מכן הוציא מקלארן כמה אלבומים שלא זכו להצלחה.
בשנת 1994 הוציא מקלארן אלבום ג'אז כפול בשם **[[Paris (אלבום של מלקולם מקלארן)|Paris]]** ובו הלהיט "Jazz is Paris".

בשנת 2000 שקל מקלארן להתמודד על ראשות העיר לונדון. בשנת 2010 נפטר בשווייץ מסרטן.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* הרצאה של מלקולם מקלארן ב-TED
* 
* 

קטגוריה:אמרגנים יהודים
קטגוריה:אמרגנים בריטים
קטגוריה:זמרים יהודים
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:סקס פיסטולס
קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:אמני וירג'ין רקורדס
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1946
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2010
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הייגייט
קיפודניים

**קיפודניים** (שם מדעי: Tachyglossidae) היא משפחה של יונקים השייכים לסדרת יונקי הביב. כיום סדרה זו מורכבת משני סוגים ומארבעה מינים בלבד הנמצאים ביבשת אוסטרליה ובגינאה החדשה. יתר המינים שהיו בסדרה נכחדו. נקבות משפחה זו מטילות ביצים במקום להמליט גורים, בשונה מכל יתר היונקים למעט הברווזן. טמפרטורת הגוף של יונקים אלו נמוכה בהרבה משאר היונקים. הסדרה "יונקי הביב" נקראת כך משום שקיים פתח אחד המשמש למספר מטרות: הטלת הביצים, מתן השתן והטלת הצואה. פתח זה נקרא "פתח הביב" (Cloaca).

## אנטומיה ומראה
קיפודן הנמלים הוא בעל חיים לא גדול מכוסה בזיפים וקוצים (הקיפודן דומה לקיפוד המצוי וגם הוא מתכדר בשעת סכנה). יש לו חוטם צר וארוך המשמש גם כאף וגם כפה. לשונו ארוכה ודביקה, ואין לו שיניים כלל. הלסת התחתונה קצרה מהעליונה. גפיו קצרות אך חזקות, ומסתיימות בטפרים העוזרים לו בהתחפרות. השלד של הקיפודן חזק וכבד, כנראה כדי לתמוך בשרירים חזקים שמשמשים לו בחפירה.

## מיון
* משפחה קיפודניים (Tachyglossidae)
** סוג ומין יחיד קיפודן נמלים אוסטרלי (*Tachyglossus aculeatus*)
** סוג קיפודן חרטומני (*Zaglossus*)
*** מין קיפודן חרטומני אטנבורו (*Zaglossus attenboroughi*)
*** מין קיפודן חרטומני מערבי (*Zaglossus bruijni*)
*** מין קיפודן חרטומני מזרחי (*Zaglossus bartoni*)
*** מין קיפודן חרטומני האקטי (*Zaglossus hacketti*) - נכחד
*** מין *Zaglossus robustus* - נכחד
** סוג מגליבגוויליה (*Megalibgwilia*) - נכחד

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1873
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תאודור גיל
קטגוריה:יונקי הביב
קטגוריה:בעלי חיים אלקטרורצפצים
קונגו בלו

**קונגו בלו** הוא אלבומו השמיני של דני סנדרסון, שיצא בשנת 2005.

## רקע
מקור שמו של האלבום "קונגו בלו" הוא רצונו של סנדרסון לשלב בלדות ואלמנטים רומנטיים (בלו, בלוז, עצבות) לצד שירים "כבדים" יותר העושים שימוש בעבודת גיטרות דומיננטית ובמקצבים פראיים (קונגו, ג'אנגל).

האלבום כולל את "שושנה" ואת "טיפה של הבנה", הסינגלים הראשונים שסנדרסון פרסם כמבצע מאז אלבומו הקודם מ-1997, הלא נודע. כל השירים באלבום נכתבו והולחנו בידי סנדרסון. האלבום מוקדש לאשתו, המעצבת נעמי סנדרסון, שהלכה לעולמה כתוצאה ממחלת הסרטן ימים ספורים לאחר פרסום האלבום. סינגל נוסף, "עוזבת למקום רחוק", פורסם זמן קצר לאחר פטירתה.

האלבום הופק מוזיקלית בידי סנדרסון ורן שם טוב מלהקת איזבו, שהפיק גם שני שירים מתוך הפרויקט "תולדות המים - שירים לאחרים" שכללו את הלהיט מתוך האלבום, "בדיעבד" (בוצע בידי אריאל זילבר).

## רשימת השירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דני סנדרסון.

## משתתפים
*דני סנדרסון - מילים, לחנים, שירה, גיטרות, קלידים
*רן שם-טוב - גיטרות, קלידים
*יונתן לוי - גיטרה בס
*מארק מישייב - תופים, כלי הקשה, וויברפון ב"בא בקלות"
*כפיר בן ליש - קולות
*קרן מלכה - קולות
*אלכסיי סובה - כינורות ב"היסטוריה" ו"מפלט אחרון", צ'לו ב"מפלט אחרון"

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי דני סנדרסון
קטגוריה:אלבומי חברת נענע דיסק
ג'נאם ג'נאם

**ג'נאם ג'נאם** הוא סרט ישראלי בבימויו של חיים בוזגלו, שיצא בשנת 2005.

## עלילה
הסרט מתרחש בישראל של שנת 2005. גבר נשוי, בסוף שנות השלושים שלו, מורה במקצועו, מגיע למבוי סתום בחייו הזוגיים והאישיים. הוא מחליט לעזוב הכול ולקחת פסק זמן. הוא מתכוון לנסוע לחופשה קצרה בחו"ל אך ברגע האחרון עולה על הסעה של עובדים זרים משדה התעופה היישר אל ביתם החדש, דרום תל אביב.

הוא חי איתם מתוך התבוננות, כמעט מבלי לדבר כלל. הם, מעצם היותם זרים ושונים כשלעצמם, נותנים לו מקום ולא שואלים אותו מה שהוא לא מספר. התנאים בהם הם חיים והיחס שהם מקבלים קשים, אך גם האנושיות של מעסיקיהם הישראלים מוצגת בסרט.

הגבר עובד איתם באתר הבנייה בו הם עובדים, משתתף ברגעים הקשים והשמחים. הוא חווה את הזרות שלהם ואת הרצון והצורך שלהם לחום, אהבה ובית.
הסרט מראה גם את הצד הבדלני של העובדים הזרים, אך במקביל גם את הצד שמנגד, כשבעל כורחם הם נאלצים להיות ישראלים במידת מה ולקבל עליהם את ההוויה של ישראל.

עלילת הסרט דומה לעלילת נישואין פיקטיביים, אף הוא סרט בבימוי חיים בוזגלו, אלא שבו חובר הגיבור לחבורה של פועלי בניין ערבים.

## שחקנים
* אביטל דיקר
* דני ריטנברג
* דור צויגנבום
* גלינה אוזנר
* עמוס לביא
* ריימונד אמסלם
* יוסי טולדו

## פרסים
הסרט זכה בארבעה פרסים בפסטיבל סירקיוז בארצות הברית לשנת 2006:
* פרס הסרט הטוב ביותר
* פרס הבמאי הטוב ביותר
* פרס התסריט 
* פרס המוזיקה (לזמר שושן)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים בעברית

קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:תל אביב-יפו בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2005
קטגוריה:סרטי חיים בוזגלו
פרובינקיה לוסיטניה

שמאל|ממוזער|250px|האימפריה הרומית בשנת 120 לספירה כשלוסיטניה מודגשת
שמאל|ממוזער|250px|חצי האי האיברי
**לוסיטניה** (בלטינית: **Lusitania**) הייתה פרובינקיה רומית. היא כללה את פורטוגל של היום וחלק קטן ממערב ספרד של היום. היא נקראה על שם העם הלוסיטני ששכן באזור, ובירתה הייתה אוגוסטה אמריטה (מרידה של היום).

## מקור השם
הפרובינקיה נקראת על-שם העם **הלוסיטני**, ששכן בפורטוגל של היום. ישנה מחלוקת רבה, אך המקור הוא כנראה מעורב: לוס שפירושו בלטינית "אור" וטאנוּס, שפירושו בקלטית "שבט", אז לוסיטניה פירושו "שבט האור". טענה אחרת גורסת כי פירוש השם הוא "ארץ הטירוף".

## הלוסיטנים

רוב ההיסטוריונים מסכימים כי מקורם של הלוסיטנים בהרי האלפים והם התיישבו באזור פורטוגל במאה השישית לפנה"ס. מבחינה אתנית, הם כנראה ממוצא קלטי, או שהם ממוצא איברי והתאחדו עם הקלטיברים באמצעות נישואין. לדעת היסטוריונים רבים, הלוסיטנים הם אבותיהם של הפורטוגלים המודרניים.

## הפרובינקיה הרומית
עם כיבוש לוסיטניה, סיימה רומא את כיבוש חצי האי האיברי, שנחלקה על ידי אוגוסטוס בשנת 25 לפנה"ס לשלוש פרובינקיות: היספניה בייטיקה בדרום, היספניה טארקוננסיס בצפון ובמזרח, ולוסיטניה במערב. עיר הבירה של לוסיטניה הייתה אוגוסטה אמריטה, שנקראה על-שם אוגוסטוס קיסר, והיא מרידה של היום. עיר חשובה נוספת הייתה קוֹנימְבְּרִיגה שהשתמרה היטב. לוסיטניה שרדה את הרפורמות של דיוקלטיאנוס, אך כשהפכה הנצרות לדת הרשמית, אוחדה לוסיטניה עם היספניה טארקוננסיס ובייטיקה ל"דיוקסיית היספניה" (בלטינית: Diocesis Hispanium).

## קישורים חיצוניים

* מפה אתנוגרפית של השבטים הקדם-רומיים באיבריה (פורטוגלית).

קטגוריה:פורטוגל: היסטוריה
קטגוריה:ספרד הרומית
קטגוריה:פרובינקיות רומיות
מוריס לבלאן

**מוריס לבלאן** (**Maurice Leblanc**; 11 בדצמבר 1864, רואן - 6 בנובמבר 1941, פרפיניאן), סופר צרפתי.

מוריס לבלאן הוא מחברם של רומנים בלשיים וספרי הרפתקאות. הוא זכה לפרסום עולמי הודות לגיבור שהמציא, הפורץ הנוצץ ארסן לופן (Arsène Lupin). מוריס לבלאן נולד בניתוח שהביא ליתמותו מאם. אביו, שהיה סוחר עשיר, הועיד לו עתיד של תעשיין, אך הוא סירב לכך ועבר לפריז כדי לבנות לעצמו חיים של סופר.

## יצירתו של מוריס לבלאן
היצירות הראשונות של מוריס לבלאן **הזוגות** (Des couples), **אישה** (Une femme), **הנה הכנפיים** (Voici des ailes) עוררו את עניינם של ז'ול רנאר   ושל אלפונס דודה והביאו לו הצלחה. בשנת 1901 פרסם את הרומן האוטוביוגרפי **ההתלהבות** (L'Entousiasme).

בשנת 1905 הזמין אצלו פייר לאפיט נובלה שתישא את השם **מעצרו של ארסן לופן** (על שמו של אחד מחברי מועצת העיר של פריז). כעבור שנתיים הופיע הספר. הספר **ארסן לופן נגד הרלוק שולמס**, המעמיד את שרלוק הולמס באור מגוחך, עורר את זעמו של ארתור קונאן דויל.

מוריס לבלאן קיבל את ההשראה לדמותו של ארסן לופן מאדם בשר ודם, האנרכיסט **מריוס יעקב**. בהמשך, לבלאן התנער מכך וטען שארסן לופן אינו מייצג אותו. הוא כתב 20 יצירות על ארסן לופן, ובצרפת קיים מוסד של **ידידי ארסן לופן**. דמותו של ארסן לופן היוותה בסיס ליצירת דמויות חדשות באותו סגנון. והמפורסמת שבהן היא דמותו של פנטומס (Fantômas).

ביתו בעיירה אטרטה משמש כיום כמוזיאון לחייו ויצירותיו (Le Clos Lupin - Maison Maurice Leblanc).

## ספרים שתורגמו לעברית
***החיים הכפולים של ארסן לופאן** תורגם על ידי יהושע קנז והופיע בשנת 1964 בהוצאת מ. מזרחי
***ארסן לופן בן העשרים/מעצרו של ארסן לופן** תורגם על ידי א. בן נחום עד עמוד 114 ועל ידי י. סערוני מעמוד 114 ועד הסוף. הספר הופיע בשנת 1966 בהוצאת מ. מזרחי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרי מתח ואימה
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:שרלוק הולמס
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1864
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1941
פרשת שופטים באדום

**פרשת שופטים באדום** היא פרשה של הטיית תוצאות של משחקי כדורגל, לשם זכייה בהימורים, שהתחוללה בישראל במשך מספר שנים, כנראה בין השנים 1997 ל-2000 בליגת העל, הליגה הלאומית, הליגה הארצית ובעיקר בגביע המדינה.

הפרשה נחשפה לראשונה בחדשות גלי צה"ל על ידי השדרן ניב רסקין ב-28 בנובמבר 2001, ועוררה סערה בכדורגל הישראלי, בעיקר בקרב יו"ר הוועדה המקצועית של איגוד השופטים, צבי רוזן, ויו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל, גברי לוי.

בפרשה היו מעורבים 13 אנשים, מתוכם 7 שופטי כדורגל ועוזרי שופטים, 2 עסקנים, 2 מארגני הימורים ונהג מונית אחד. השופטים המעורבים בפרשה היו סבי אלנקווה, יוחנן צ'יבוטרו, חיים מירובסקי, בריק תחסין, יריב מעתוק, מאיר אמסילי ואורי ביטון.

3 מארגני ההימורים היו פיני שרון, אוהד מכבי תל אביב, אבי חודדה מקרית אתא ואלי כהן, שחקן עבר בהפועל תל אביב ונבחרת ישראל בכדורגל.

3 הנאשמים האחרים היו חברי הנהלות מכבי אחי נצרת והפועל מראר, ונהג מונית שהסיע בקביעות את עד המדינה, משה אטיאס, למשחקים בהם שובץ.

בכתבי האישום נטען שהסכומים ה"מקובלים" לשוחד נעו בין 5,000 ש"ח ל-5,000 דולר (כ-19,000 ש"ח באותן שנים). ונראה שכ-20 משחקים הוטו באותן שנים.

## תוצאות משפטיות
ב-13 בנובמבר 2003 השופט יריב מעתוק הורשע ונגזרה עליו שנת מאסר על תנאי וקנס של 20 אלף שקלים על קבלת שוחד.

ב-13 בדצמבר 2004 השופטים אורי ביטון ומאיר אמסילי הורשעו וגזר הדין הורה תחילה על חצי שנת מאסר בפועל, לאחר ערעור נגזר עליהם לרצות עבודות שירות.

ב-15 באוקטובר 2006 השופט יוחנן צ'יבוטרו הורשע בארבעה סעיפי אישום של קבלת שוחד במסגרת עסקת טיעון בה הודה בניסיונות הטיית משחקים וקבלת שוחד. נגזרו עליו שלוש שנות מאסר בפועל ועוד שתי שנות מאסר על תנאי.

ב-2 בספטמבר 2007 שחקן העבר אלי כהן הורשע ונגזרו עליו שלוש שנות מאסר בפועל על נתינת שוחד להטיית משחקים וקנס של 25 אלף ש"ח.

השופט תחסין בריק הורשע ונגזרו עליו שלוש שנות מאסר וקנס של 25 אלף ש"ח.

אבי חודדה הורשע ונגזרו עליו 27 חודשי מאסר על מעורבותו במתן שוחד וקנס של 40 אלף ש"ח.

הקוון חיים מירובסקי הורשע בחלק מהאישומים וזוכה מאחרים, עליו נגזרו שישה חודשי עבודות שירות וקנס של 5,000 ש"ח.

יו"ר אחי נצרת לשעבר באסם סולימאן זוכה מאשמה של מתן שוחד לשופט יוחנן צ'יבוטרו כדי להטות משחק. גם נאביל דגש זוכה.

בסיומו של פסק הדין האחרון בפרשה זו בבית משפט השלום ציין השופט, דן מור:
:"הרקב שפשה ברקמת הכדורגל בארץ, באותה תקופה ובאותם מקומות, נבלם. המורסה נוקתה. שופטי הכדורגל, בעבר ובהווה, אטיאס, מעתוק, צ'יבוטרו, תחסין, אלנקווה, אמסילי, ביטון ומירובסקי, הוקעו, נפלטו וחלקם אף נותן את  הדין על מעשיו. כך אף נותני השוחד, סוכני ההימורים, חודדה, אלי כהן ופיני שרון. גם האחרים שזוכו או אלו ששמם נקשר לפרשה אך לא הובאו לדין, יודעים כיום את מצבם וכי שמם ידוע ומוכר לגורמי אכיפת החוק.
:לא נותר לי אלא לקוות כי הספורט חזק יותר ממהרסיו."

חמישה מהמורשעים ערערו על הרשעתם ועל חומרת עונשם. ערעורם של תחסין, כהן וצ'יבוטרו נדחה. נדחה גם ערעורו של חודדה על הרשעתו, אך עונשו הופחת ל-20 חודשי מאסר. נדחה גם ערעורו של מירובסקי על הרשעתו, אך בוטל עונש המאסר בפועל שנגזר עליו.

## הערות שוליים

קטגוריה:מעשי פשע בישראל
שופטים באדום
קטגוריה:פרשות שוחד בישראל
קטגוריה:שנות ה-2000 בישראל
הלם תרבות

**הלם תרבות** היא תגובה נפשית הנעה מהשתוממות ועד סלידה כלפי יסוד תרבותי לא מוכר או זר. הלם תרבות עלול להביא לידי חוסר יכולת של הפרט להתמצא ולפעול בתרבות הזרה לו, או לחוסר יכולת של חברי תרבות מסוימת לתקשר עם אדם מתרבות זרה ולקלוט אותו אליהם.

## שלבים
מעבר לסביבה תרבותית חדשה מחולק למספר שלבים:
# "ירח הדבש" (honeymoon) - התלהבות ראשונית מהשינוי.
# הלם תרבות (culture shock).
# הסתגלות ראשונית (initial adjustment).
# בידוד מנטלי (mental isolation).
# קבלה והסתגלות (acceptance and integration).

כמו כן, תהליך החזרה לסביבה התרבותית המקורית מחולק למספר שלבים:
# חרדת חזרה (return anxiety).
# "ירח דבש" הפוך (return honeymoon).
# הלם חזרה (reentry shock).
# הסתגלות מחדש (reintegration).

## ראו גם
* הטמעה תרבותית

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אנתרופולוגיה
קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
קאלימאכוס

**קאלימאכוס** (ביוונית: **Καλλίμαχος**; נולד בערך בין השנים 315–310 לפנה"ס ומת לא לפני 244 לפנה"ס) היה מגדולי משורריה של התקופה ההלניסטית.

## חייו ועבודתו
קאלימאכוס  נולד בקירנה שבצפון אפריקה (כיום לוב). הוא היה בנו של באטוס – שם המעיד על השתייכות למשפחת אצילים מקומית בקירנה (בשם זה נקרא מייסד העיר, באטוס הראשון ), ונכדו של מפקד הצבא קאלימאכוס.

קאלימאכוס למד פילוסופיה באתונה ובשנת 290 לפנה"ס לערך עקר לאלכסנדריה ההלניסטית וקבע בה את מקום מגוריו. הוא לימד שם בבית ספר, ואולי אף ניהל אותו, עם זאת ידע גם ימי עוני ומחסור, כפי שזה משתקף בשירתו.

קאלימאכוס היה חסיד ה"אפיליון" (האפוס הקטן) והסתייג מהאפוס הקלאסי, הארכאי. לדעתו אצורה ברכה רבה דווקא בחיבור קצר, אשר בו יוכל המשורר להעמיק ולהפנים את מלוא כישוריו.

בספרייה הגדולה של אלכסנדריה חיבר קאלימאכוס קטלוגים, כ-120 במספר, שהיו למעשה המסגרת החשובה של תולדות הספרות. לכל מחבר הוסיף קאלימאכוס ביוגרפיה קצרה.

אין בנמצא טקסט של קאלימאכוס שנכתב אחרי שנת 244 לפנה"ס, ואין עדות אחרת לגבי תאריך מותו.

## יצירותיו הליריות
בדומה למשוררים אחרים בני דורו, ואף אלה שקדמו לו, לא שרדו רוב יצירותיו. מה שנותר הוא רק קמצוץ זעיר מכל אשר כתב: שישה המנונים (פיוטים דתיים הפונים לאל כלשהו), 64 אפיגרמות וכן מבחר קטעים ופרגמנטים משירים וחיבורים אפיליוניים. 

בהמנונים של קאלימאכוס ניתן למצוא את ההתמזגות של סוגי הפיוט הלירי, האפי והדרמטי. בולטת בהם בקיאות מיתולוגית, אך כזו שאינו פוגמת בשירה ובאיכותה.

ביצירותיו בולטת האטיולוגיה, כלומר הסיבתיות – הרצון להסביר אירועים שונים, תופעות, פולחנים ועוד.
דרך יצירותיו ניתן לשרטט את פרקי חייו באופן זה, שתחילה היה צעיר תוסס ודינמי, ואחר-כך היה למתבגר, ממוסד ושקול.

## לקריאה נוספת
* **תולדות התקופה ההלניסטית**, האוניברסיטה הפתוחה, יחידה 10 (כתבה: אביבה קציר), פרק 4: השירה בתקופה ההלניסטית, קאלימאכוס, עמ' 109–117.

## קישורים חיצוניים

* שתי אפיגרמות ופרגמנט של קאלימאכוס 
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררי יוון העתיקה
קטגוריה:ספרני הספרייה הגדולה של אלכסנדריה
קטגוריה:יוונים ממצרים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
ארגון בין-לאומי

**ארגון בין־לאומי** הוא ארגון בעל היקף או נוכחות בין־לאומית.

ישנם שני סוגים עיקריים של ארגונים בין־לאומיים:
* ארגונים בין־ממשלתיים (IGOs): הביטוי "ארגון בין־לאומי" מתייחס בדרך כלל לסוג זה של ארגון. ארגונים אלה מורכבים בעיקר מנציגים של מדינות ריבוניות, החברות בארגון. דוגמאות לארגונים בין־ממשלתיים: האומות המאוחדות (האו"ם), ארגון נאט"ו (האמנה הצפון־אטלנטית), ארגון המדינות המתועשות (G7), BRICS, הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD), הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE), מועצת אירופה (COE), האיחוד האירופי (המהווה דוגמה לארגון רב־לאומי), הבנק העולמי, ארגון הסחר העולמי (WTO), קרן המטבע הבין-לאומית (IMF), ארגון ההגירה הבין־לאומי (IOM). האו"ם משתמש במונח "ארגון בין־ממשלתי" במקום "ארגון בין־לאומי" על מנת להבדיל בין שני סוגי הארגונים.
* ארגונים בין־לאומיים שאינם ממשלתיים (INGOs): אלה הם ארגונים חוץ־ממשלתיים (NGOs), הפועלים בזירה הבין־לאומית. סוג כזה של ארגון כולל ארגונים ללא כוונת רווח וחברות בין־לאומיות, כמו תנועת הצופים העולמית, הוועד הבין־לאומי של הצלב האדום והסהר האדום ורופאים ללא גבולות.

הארגון הבין־ממשלתי הראשון והוותיק ביותר הוא הוועדה המרכזית לניווט השיט על הריין, שקמה בשנת 1815 בקונגרס וינה.

## ראו גם
* יחסים בין-לאומיים

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ארגונים
קטגוריה:גלובליזציה
מיסיולוגיה

**מיסיולוגיה** או מדע המיסיון הוא תחום בתאולוגיה מעשית החוקר את עבודתו של המיסיונר, מטרותיו והמסרים אותם הוא מעביר. 

מיסיולוגיה היא בחינה רב-תחומית ורב-תרבותית של כל היבטי הפצת האמונה הנוצרית המתבססת על תאולוגיה, אנתרופולוגיה, היסטוריה גאוגרפיה, תאוריה ושיטות תקשורת, השוואת דתות, מתודולוגיה נוצרית והיחסים בין הכתות בנצרות. אדם העוסק במיסיולוגיה קרוי מיסיולוג.

מייחסים את יסוד מדע המיסיון למיסיולוג הגרמני  גוסטב וארנק (Gustav Warneck 6 במרץ 1834 – 26 בדצמבר 1910). 

מקצוע המיסיולוגיה נלמד בעיקר באוניברסיטאות נוצריות כדוגמת "האוניברסיטה הקתולית של אוסטרליה" או "Southern Nazarene University", אך גם באוניברסיטה כללית כדוגמת ה"אוניברסיטה של  דרום אפריקה".

## נושאים בהם עוסקת המיסיולוגיה

*בחינה של האסטרטגיה והתוצאות (החיוביות  וגם השליליות) של הפצת הדת הנוצרית.
*מחקר על ההשפעה של הפצת הדת ועבודת הרווחה על הסביבה, כולל היבטים מעשיים של פוליטיקה בינלאומית והתפתחות כלכלית. 
*בחינה מהם כללי התנהגות נוצריים החיוניים לנצרות ולכן חלים על הנוצרים בכל התרבויות ובין ביטויים תרבותיים גרידא של הנצרות שניתן לשנותם ולהתאימם לתרבות אחרת.
*הצעת הסברים תאולוגיים לתופעות כדוגמת הדיכוטומיה שבין הכנסייה המתוארת בברית החדשה שכל תפקידה לבשר (כלומר לגרום להתנצרות) ובין הכנסייה העכשווית שאינה עוסקת במיסיון, אלא העבירה תפקיד זה לסוכנות חיצוניות, קרי גופי המיסיון. 

## קישורים חיצוניים
*האגוד הבינלאומי ללימודי המיסיון 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מיסיון
Sheer Heart Attack

***Sheer Heart Attack*** (בעברית: "**התקף לב חמור**") הוא האלבום השלישי של להקת הרוק הבריטית קווין. האלבום יצא בנובמבר 1974 וזכה להצלחה מסחרית רבה, לראשונה בתולדות הלהקה. על אף שהלהקה עדיין לא הרוויחה הרבה מהאלבום בגלל חוזה שלטענתם היה לא הוגן. מצבם הכלכלי וחוסר שביעות רצונם מחברת התקליטים גרמו להם בסופו של דבר לעבור לחברת EMI עבור האלבום הבא. (שאף מתחיל בשיר שנאה שמוקדש לנורמן שפילד).

האלבום הוא רב-גוני ומכיל שירי הארד רוק והבי מטאל לצד שירים מעודנים של מוזיקה קלאסית, סאונד שהפך להיות מזוהה עם הלהקה ויתפתח גם באלבומים הבאים. יש אף האומרים שהאלבום הוא הקדמה לאלבום הבא, *[[A Night at the Opera]]*. כמו כן, על פי פרדי מרקיורי עצמו, השיר "In The Lap of the Gods" הוא פרולוג לשיר "Bohemian Rhapsody".

השיר "Bring Back That Leroy Brown" שכתב מרקיורי, ספג את השראתו משירו של ג'ים קרוצ'י "Bad, Bad Leroy Brown" והוקדש לזמר שנהרג בתאונת מטוס מספר חודשים לפני הוצאת האלבום.

## רשימת שירים

## משתתפים

* פרדי מרקיורי - זמרה, קולות רקע, פסנתר, אורגן האמונד, פסנתר ג'נגל
* בריאן מיי - גיטרה חשמלית, קולות רקע, פסנתר, זמרה, גיטרה אקוסטית, בנג'וללה
* רוג'ר טיילור - תופים, קולות רקע, כלי הקשה, משולש, פעמוני רוח, זמרה, תוף מרים, טימפני
* ג'ון דיקון - בס, גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, קונטרבס

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי קווין
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת אלקטרה רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
10BASE-T

**10BASE-T** הוא תקן יישומי של טכנולוגיית ה־Ethernet אשר מאפשר לתחנות קצה להתחבר זו לזו באמצעות כבל תקשורת מסוג זוגות שזורים. 

## אטימולוגיה
הכינוי 10BASE-T מורכב ממספר מאפיינים פיזיים של האמצעי:
* המספר 10 מצביע על מהירות העברת הנתונים בכבל - 10 מיליון סיביות לשנייה.
* המילה BASE היא למעשה קיצור של המילה *baseband*, המסמלת את שיטת השידור בה האות מועברת בצורה דיגיטלית ללא אפנון. כמו כן, בצורת שידור זו, בניגוד לשיטת *broadband*, לא ניתן להעביר מידע בשני הכיוונים בו-זמנית.
* האות T היא קיצור של המילה הלועזית *Twisted pair* (זוג שזור) - סוג הכבל בו משתמשים.

## מאפיינים
האורך המקסימלי של כבל מסוג זה מוגבל ל-100 מטר בלבד, בדומה ל-100BASE-T ו-1000BASE-T. בקצוותיו של כבל 10BASE-T ישנו תקע מסוג RJ-45 הדומה לתקע של טלפון, אך גדול במקצת.

קטגוריה:תקנים בתקשורת מחשבים
המוזיאון לאמנות מודרנית

**המוזיאון לאמנות מודרנית** בניו יורק (באנגלית: **Museum of Modern Art** ובראשי תיבות **MoMA**, **מומה**) הוא מוזיאון לאמנות מודרנית, ששוכן באזור מידטאון של רובע מנהטן שבניו יורק ונחשב לאחד ממוזיאוני האמנות הטובים בעולם.

## הקמת המוזיאון
המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל המודרניסטי אדוארד דורל סטון ונפתח לציבור לראשונה ב-7 בנובמבר 1929. ב-21 במאי 2002 נסגר המוזיאון לצורך שיפוצים נרחבים, ונפתח מחדש ב-20 בנובמבר 2004 בבניין חדש, שתוכנן על ידי האדריכל היפני יושיו טאניגוצ'י. במהלך השיפוצים הוצג חלק מאוסף המוזיאון במבנה ברובע קווינס, שכונה "מומה קווינס".

## מוצגי המוזיאון
אוסף המוזיאון נחשב בקרב רבים כאוסף האמנות המודרנית הטוב בעולם. מוצגים בולטים באוסף המוזאון: "ליל כוכבים" של וינסנט ואן גוך, "העלמות מאביניון" של פבלו פיקאסו, "התמדתו של הזיכרון" של סלבדור דאלי, "ברודוויי בוגי ווגי" של פיט מונדריאן, "שושני המים" של קלוד מונה, "הריקוד" של אנרי מאטיס, "הרוחצת" של פול סזאן, "דיוקן עצמי עם שער קצוץ" של פרידה קאלו, "מרקי קמפבל" של אנדי וורהול, "הצוענייה הנמה" של אנרי רוסו, "הנאהבים" של רנה מגריט, ומספר יצירות של קוזימה פון בונין ורומן אופלקה.

אמנים אמריקאים בולטים שיצירותיהם מוצגות במוזיאון: ג'קסון פולוק, ג'ספר ג'ונס, אדוארד הופר, רוס בלקנר, אנדי וורהול, דון ואן וליט, צ'אק קולז, ראלף באסקי, רפאל אולבינסקי, אדוארד אבדיסיאן, מארק לומברדי ואנדרו וייאת'.

כמו כן, למוזיאון אוסף צילומים נרחב.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* חדרי המוזיאון, באתר "worldvisitguide.com"

## הערות שוליים

אמנות מודרנית
אמנות מודרנית
אמנות מודרנית

קטגוריה:מנהטן: מבנים
רוג'ר טיילור

**רוג'ר מדואוז טיילור** (באנגלית: **Roger Meddows Taylor**; נולד ב-26 ביולי 1949) הוא פזמונאי, זמר, רב-נגן אנגלי אשר משמש כמתופף להקת הרוק הבריטית קווין, ואחד ממייסדיה יחד עם הגיטריסט בריאן מיי. בנוסף להיותו מתופף תרם טיילור גם לקולות הרקע וכן כתב והלחין חלק משירי הלהקה.

## ביוגרפיה
טיילור נולד בנורפוק שבבריטניה לוויניפרד מדואס ומישל טיילור. לטיילור אחות הצעירה ממנו בשנתיים, קליר.

### לימודים
בשנת 1957 עברה המשפחה לטרורו ורוג'ר התחיל ללמוד בבית ספר בו התקבל לראשונה למקהלה. בגיל 8, הוא קיבל השראה מבן דודו (אשר ניגן בגיטרה) להתחיל לנגן בגיטרה. בהתחלה הוא לימד את עצמו לנגן יוקולילי ואחר כך לימד את עצמו לנגן בגיטרה. בשנת 1960 הוא עבר בית ספר, שם למד לנגן בגיטרה באופן מקצועי.

בשנת 1961 החל ללמוד לתופף בעצמו.
הוא סיים את לימודיו בשנת 1967 ולאחר מכן עבר ללונדון והחל ללמוד רפואת שיניים במכללת בית החולים של לונדון. עד מהרה השתעמם מהמקצוע ופנה ללמוד ביולוגיה במכללה בצפון לונדון ואף השלים תואר ראשון במקצוע.

### עבודתו בקווין
בשנת 1968 הקים הרכב בשם סמייל עם בריאן מיי וטים סטאפל , שהיה נגן הבס והסולן. הלהקה התפרקה כעבור שנה וטים עבר ללהקה אחרת. כדי למלא את מקומו, הזמין טים את חברו פרדי מרקיורי ללהקה, ולבסוף שינה פרדי את שמה לקווין.

בין היתר כתב טילור מספר שירים בהם:
#One Vision, Don't Lose Your Head (יחד עם שאר חברי הלהקה) ו-A Kind of Magic מתוך האלבום A Kind of Magic.
#The Invisible Man ו-Breakthru, שאותו כתב יחד עם מרקיורי, מתוך האלבום The Miracle.
#Radio Ga Ga מתוך האלבום The Works.
#Innuendo (יחיד עם מרקורי), Ride the Wild Wind ,  These Are the Days of Our Lives מתוך האלבום Innuendo.
#Action This Day ו-Calling All Girls מתוך האלבום Hot Space.

### קריירת הסולו
טיילור החל קריירת סולו בשנת 1977, במקביל להיותו פעיל בלהקה, עם הסינגל I Wanna Testify. בשנת 1981 השיק אלבום סולו ראשון, "Fun In Space" , שזכה לביקורות טובות, ובשנת 1984 הוציא את האלבום "Strange Frontier" . בשנת 1988 ייסד להקה חדשה בשם "The Cross" , בה היה הסולן בנוסף לכתיבה והלחנה של השירים.

באוקטובר 2021 הוציא את האלבום "Outsider".

## [[דיסקוגרפיה]]

* *Fun in Space* (1981)
* *Strange Frontier* (1984)
* *Happiness* (1994)
* *Electric Fire* (1998)
* *Fun on Earth* (2013)
* *Outsider* (2021)
* *([[2022]])* The Outsider Tour Live

## [[וידאוגרפיה]]
[ממוזער|246x246 פיקסלים|משמאל לימין: רוג'ר טיילור, [ג'ף בק וג'יימי מוזס בהופעה בשנת 2013]]

* *Live at the Cyberbarn* (1998)

## חיים אישיים
לטיילור 5 ילדים משתי נשים שונות: פליקס לוטר ורורי אלינור מאשתו הראשונה דומיניק ביירנד, איתה היה במערכת יחסים ללא נישואים בשנים 1980–1987. לבסוף נישאו מטעמי נוחות, אך טיילור כבר היה מעורב במערכת יחסים עם אישה אחרת, דבי לנג, שאף הופיעה בווידאוקליפ של קווין. ממערכת היחסים עם דבי נולדו לטיילור 3 ילדים נוספים, רופוס טייגר (1991), טייגר לילי (1994) ולולה דייסי מיי (2000). הזוג נפרד בשנת 2002. בשנת 2010 נישא טיילור לסרינה פוטגייטר.

רוג'ר ידוע כחובב מכוניות מושבע ואת אהבתו למכוניות הביע בשיר של קווין, "I'm in Love with My Car", אותו הוא גם שר. כיום ביתו של טיילור ממוקם בסמוך לביתו של בריאן מיי.

## קישורים חיצוניים
280px|שמאל|ממוזער|רוג'ר טיילור בהופעה ב-2008

* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברי להקת קווין
קטגוריה:מוזיקאים בריטים
קטגוריה:מתופפים בריטים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:זמרים בעלי מנעד קולי של 4 אוקטבות
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1949
אלבום מוזיקה

שמאל|ממוזער|300px|אלבום של יצירה אחת המוקלטת על מספר תקליטי 78
**אלבום מוזיקה** הוא אוסף קטעי מוזיקה, בדרך כלל שירים, היוצאים לאור כיחידה אחת.

מקור המושג "אלבום מוזיקה" הוא באלבומי תקליטים שיצאו לאור במחצית הראשונה של המאה ה-20. התקליטים באותה תקופה היו בדרך כלל בקוטר של 10 אינץ' (25 סנטימטר) והסתובבו במהירות של 78 סיבובים לדקה, נתונים אלה הגבילו את תכולתו של צד אחד של תקליט לכשלוש דקות. משך זמן זה הספיק לשיר אחד בלבד, כך שבתקליט אחד היו שני שירים (שיר אחד בכל צד) או שני קטעי מוזיקה. התקליטים נמכרו אז בעטיפות מרובעות מנייר פשוט עם פתח עגול באמצע, על מנת שיראו דרכו את התווית במרכז התקליט שם היה המידע על השיר.

בשנת 1909 חברת התקליטים Odeon הוציאה לאור מארז מעוצב שהכיל את "הסוויטה – מפצח האגוזים" של המלחין צ'ייקובסקי על גבי ארבעה תקליטים בעלי שני צדדים, הכרוכים יחד בכריכה קשה. מארז זה כונה לראשונה בשם "אלבום". פורמט זה אומץ בהדרגה על ידי חברות התקליטים. בכריכה החיצונית והפנימית של האלבום היה מקום לתמונות, עיצוב גרפי, רשימת שירים, וכן מידע על האמן וההפקה. אלבומים אחרים הכילו יצירות ארוכות של מוזיקה קלאסית או אופרות שחולקו למספר תקליטים.

בשנת 1948 הגיע פורמט תקליטים חדש: אריכי הנגן בקוטר של 12 אינץ' (30 סנטימטר) המסתובבים במהירות של 33 ו-1/3 סיבובים לדקה עם חריצים צפופים וצרים יותר. בתקליטים אלה העשויים מוויניל היה מקום שהספיק לעשרה או לעשרים שירים בתקליט אחד. עם הופעת אריך הנגן הופסקה ההוצאה לאור של האלבומים מרובי התקליטים והמונח אלבום היגר לתקליט הויניל אריך-הנגן, ומאז הוא נקרא גם כן **אלבום**. מאז שהתרחב השימוש בתקליטורים המונח אלבום עבר לתקליטור המוזיקה ולמעשה מתאר היום כל אוסף מוזיקלי שמוצא לאור ללא קשר לפורמט ההפצה שלו.

זמן ההשמעה המוגבל לשלוש עד ארבע דקות של התקליטים הישנים השפיע על הרגלי ההאזנה למוזיקה פופולרית, ואף כיום מקובל בתעשיית המוזיקה ליצור שירים ולהיטים לפי המגבלה הזו.

השאלה כמה קטעי מוזיקה זכאים להקרא "אלבום" עודנה פתוחה. יש הגורסים כי חייבים להיות לפחות 8 קטעים, ואילו חוקי המצעדים הבריטים קובעים שבאלבום צריכים להיות לפחות 4 קטעים או 20 דקות של מוזיקה.

להקות וחברות תקליטים נוהגות להוסיף לאלבומים תוספות ומידע ההופכים את אריזת האלבום לפן נוסף של היצירה האומנותית. תוספות כאלה הן:
* מילות שירים
* מידע על המחברים, המלחינים והנגנים
* תמונות והגיגים
* אריזות מעוצבות גרפית באופן מיוחד
* אריזות העשויות מחומרים בלתי רגילים, כמו עץ או פלסטיק אטום

נכון להיום, אלבום המוזיקה הנמכר ביותר בכל הזמנים עם כ-110 מיליון מכירות הוא Thriller של מייקל ג'קסון. האלבום ידוע כנמכר ביותר עוד משנת 1984 (כשנה אחרי צאת האלבום) ועד היום.

## סוגי אלבומים
* **אלבום אולפן** – אלבום שהוקלט באולפן הקלטות.
* אלבום הופעה – אלבום שהוקלט בהופעה חיה.
* אלבום בכורה – האלבום הראשון של זמר, להקה או פזמונאי.
* מיני-אלבום – אלבום קצר.
* סינגל – תקליט, קלטת שמע או תקליטור המכיל שיר בודד או מספר שירים מצומצם.
* אלבום להיטים – סוג של אלבום אוסף שיכול לכלול שירים מצליחים שכבר יצאו לאור בעבר, שירים נדירים (Rarities) או שילוב של שניהם.
* אלבום זהב – הוא אלבום מוזיקה שנמכר במספר גבוה ומוגדר מראש של עותקים
* אלבום קונספט – יצירה המגובשת רעיונית, לרוב ממקור השראה ספרותי, או מעולם התיאטרון
* אלבום רמיקס – אלבום המכיל בעיקר רמיקסים או גרסאות אקוסטיות של שירים אשר נכללו בדרך כלל בתוך אלבום אולפן או מיני-אלבום במקור

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:מוזיקה מוקלטת
אורניים

**אורניים** (**אָרְנִיּים**, שם מדעי: Pinaceae) הם משפחת עצים מסדרת המחטיים. לעליהם צורת סרגל או מחט, והם מתפתחים על ענפים קצרים. ענף קצר אינו גדל באורכו, וכעבור שנה או שנתיים הוא מת ונושר עם עליו המחטניים. פרחיהם הזכריים הם בעלי אבקנים. יערות של עצים בני משפחה זו משתרעים על פני שטחים עצומים, בעיקר בחצי הכדור הצפוני. הסוגים החשובים ביותר של אורניים הם אורן, ארז, אשוח, אשוחית ועוד.

בישראל צומחים שלושה מינים של אורניים: אורן הצנובר, אורן קפריסאי ואורן ירושלים.

## מיון
*תת-משפחת Pinoideae
**סוג אורן (*Pinus*) - בו 115 מינים
*תת-משפחת Piceoideae
**סוג אשוחית (*Picea*) - בו 35 מינים
*תת-משפחת Laricoideae
**סוג ומין יחיד *Cathaya argyrophylla*
**סוג ארזית או לגש (*Larix*) - בו 14 מינים
**סוג צוגנית (*Pseudotsuga*) - בו 5 מינים
*תת-משפחת Abietoideae
**סוג ומין יחיד *Pseudolarix amabilis*
**סוג אשוח (*Abies*) - בו 50 מינים
**סוג ארז (*Cedrus*) - בו 4 מינים
**סוג קטליריה (*Keteleeria*) - בו 3 מינים
**סוג ומין יחיד *Nothotsuga longibracteata*
**סוג צוגה (*Tsuga*) - בו 9 מינים

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1830
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך קרל לודוויג רודולפי
קטגוריה:משפחות צמחים
אלקמן

ממוזער|המשורר אלקמן. ציור מהמאה ה-3 לספירה
**אלקמן** היה המשורר הלירי הראשון ביוון העתיקה. פועלו מתוארך למאה השביעית לפנה"ס. התפרסם ביצירות ליריות מקהלתיות. מוצאו של אלקמן אינו ברור אך משוער שהיה במקורו לידי מהעיר סרדיס שבמערב אסיה הקטנה, הוא הובא לספרטה כעבד אך שוחרר כעבור זמן על ידי משפחה שרכשה אותו בשל כישוריו ואיכויותיו הליריות. אלקמן הוא הנציג הקדום ביותר של הקאנון האלכסנדרוני, שבו מככבים תשעה משוררים ליריים מובילים, ובכללם סאפפו, אנאקראון, פינדארוס ועוד.

## יצירות לבתולות
במחצית המאה ה-19 נחשף פפירוס באחת הפירמידות המצריות ובו 100 טורי יצירה לירית משל אלקמן בשם "פרתניאון", כלומר שיר שבוצע על ידי מקהלה של נשים בתולות ("פרתנוס" ביוונית פירושו בתולה).
שירים מהסוג הזה הושרו בחגיגות דתיות, ובכללם מרומזים יחסים לסביים בין הנערות של ספרטה. פרסום השירים מסוג זה די מפתיע נוכח השמרנות הספרטאית.

## השרידים

פרט לפפירוס שנמצא במאה התשע עשרה, מבין יצירותיו של אלקמן נותרו 6 חיבורים ליריים, והללו מכילים בין חמישים לשישים המנונים, אך גם אלה אבדו בתקופת ימי הביניים, ומה שידוע לנו על אלקמן מתמצה בציטוטי יצירתו המשובצים אצל מחברים אחרים.

המלחין יחזקאל בראון חיבר את **אלקמן**, יצירה למקהלת גברים א-קאפלה על פי פרגמנטים של אלקמן.

## לקריאה נוספת
מבחר מקיף מיצירתו של אלקמן, כולל הערות, מצוי בספרו של שמעון בוזגלו: שַד לילה שחור, 2006.

## קישורים חיצוניים

* תמונה של חלק מהפפירוס באתר ספריית אוניברסיטת הרווארד
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררי יוון העתיקה
מוזיאון ז'אק מרשיי לאמנות טיבטית

**מוזיאון ז'אק מרשיי לאמנות טיבטית** (באנגלית: **Jacques Marchais Museum of Tibetan Art**) הוא מוזיאון אמנות בגבעת ליטהאוס בסטטן איילנד בעיר ניו יורק שבארצות הברית.

## מבנה המוזיאון והקמתו
המוזיאון ממוקם בשני מבנים עשויים אבן, הבנויים בצורה של מנזר בסגנון מנזרי הרי ההימליה. המוזיאון נבנה בין 1945–1947 בחסותה של ג'קלין קלובר, שחקנית וסוחרת באמנות אסייתית הידועה בכינויה "ז'אק מרשיי". אף שמעולם לא ביקרה בטיבט, קלובר התאהבה באמנות הטיבטית בשנות ה-30 של המאה ה-20 והקדישה את חייה לאסוף אמנות טיבטית.

במוזיאון מעל 1,200 מוצגים של אמנות טיבטית החל מהמאה ה-15 ועד המאה ה-20 הכוללים פסלי מתכת, חפצי פולחן ותמונות היסטוריות.

בשנת 1991 ביקר הדלאי למה - טנזין גייאטסו במוזיאון.

## קישורים חיצוניים

* 

ז'אק מרשיי
זליק מאזור

**זֶלִיק** (**זליג**) **מַאזוּר** (בכתיב יידיש: **זעליג מאַזור**; **Zelik Mazur**; 1913, קרטוז-ברזה, רוסיה הלבנה – ספטמבר 1970, סאו פאולו, ברזיל) היה סופר יידיש, עורך, סופר ילדים ומוציא לאור של עיתון ילדים, יהודי ממוצא פולני-רוסי שפעל בארגנטינה ובברזיל.

## קורות חיים
### בבלארוס (רוסיה)
מאזור התייתם בגיל רך, וגדל בבית יתומים יהודי בעיר בריסק שבתקופה זו הייתה חלק של האימפריה הרוסית וכיום בלארוס. כבר בהיותו בר מצווה החל לכתוב, לערוך ולהוציא לאור עיתוני ילדים ביידיש, מאוירים וכתובים בידיו. בגיל חמש עשרה פרסם רשימות נוגעות ללב על החיים בבית היתומים, בעיתוני הילדים היידישאיים הגדולים בוורשה.

### בארגנטינה וברזיל
בשנת 1931 היגר זליק מאזור מפולין לארגנטינה, והשתקע בבואנוס איירס. בתחילה עבד בטחנות קמח ואצל סוחרי תבואות, אך עד מהרה פרץ לעולם העיתונות וספרות הילדים היהודית בארגנטינה. סיפור ילדים משלו זכה בפרס ראשון בתחרות של סיפורי יידיש בשנת 1935, והוא הפך לסופר ועיתונאי המתפרנס מכתיבתו. סיפורי הילדים שלו נדפסו, עד השמדת יהדות אירופה, בכל רחבי העולם היהודי. הוא פרסם את יצירותיו גם תחת שמות בדויים, בין השאר חתם בשמות משה קוזה, ז. הירשלזון וזליקסון.

בשנת 1939 ייסד את עיתון הילדים היידישאי "אַרגעניטנער ביימעלעך" ("אילנות קטנים של ארגנטינה"), שהיה למפעל חייו. לעיתון זה הקדיש את רוב שנותיו, בעריכה באיסוף וליקוט, בכתיבה ובאיור. יותר משלושים שנה הופיע עיתון הילדים המשובח שלו. אבל קהל קוראי היידיש בארגנטינה, ביתר יבשת אמריקה ובאירופה הלך והתמעט, ובשנים האחרונות היה זה למעשה עיתון ללא קוראים.

בשנות חייו האחרונות היה נציג העיתון "יידישע פרעסע" (שיצא בריו) בסאו פאולו. נפטר בסאו פאולו בספטמבר 1970, בן 57.

זליק מאזור פרסם למעלה מעשרה כרכים של סיפורי ילדים, וכרכי העיתון שלו מגיעים לעשרות. ספריו לא תורגמו לעברית, אך מספר ספרים בודדים תורגמו לספרדית, ויצאו לאור בבואנוס איירס.

זליק התחתן עם ציפורה קנטור בשנת 1941 שהיא בת למלחין קנטור בארגנטינה והיא בעצמה למדה לנגן וכתבה שירים בישראל.

היו להם שלושה ילדים שהתגוררו בישראל: שניים מהם בקיבוץ רמות מנשה, צבי ועקיבא מאזור, ובת, יעל קופמן, בגן יבנה. השלושה נפטרו בשנים 2018–2022.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים יהודים בלארוסים
קטגוריה:סופרים יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:סופרי יידיש ארגנטינאים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יהודים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יידישאים
קטגוריה:סופרים יהודים ברזילאים
קטגוריה:עיתונאי יידיש ארגנטינאים
קטגוריה:עורכי עיתונים ביידיש
קטגוריה:עיתונאים יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:עיתונאים יהודים ברזילאים
קטגוריה:עיתונאים יהודים בלארוסים
קטגוריה:מו"לים יהודים
קטגוריה:מהגרים מפולין לארגנטינה
קטגוריה:נפטרים ב-1970
קטגוריה:ילידי 1913
צורה (אתר אינטרנט)

**צורה** הוא אתר אינטרנט שבו מתפרסמות יצירות גולשים. האתר הוקם בשנת 2002 על ידי **מנחם דוד** ומנוהל על ידו.

נכון לאוגוסט 2006 מופיעות באתר כ-22,000 יצירות של כ-2,200 יוצרים, רובן מתחום השירה ומיעוטן מתחומים אחרים כמו סיפורת, תרגום, צילום ועוד. האתר מתייחד בכך שלעומת אתרי יצירה אחרים, כמו במה חדשה או דג אנונימי, רוב מפרסמי היצירות בו נמנים עם החברה הציונית דתית ורבות מן היצירות עוסקות בתכנים הקשורים בדרך זו או אחרת לאמונה הדתית. 

מנגנון תגובות מאפשר לגולשים להגיב ליצירות המתפרסמות ולבחור אותן לרשימת היצירות האהודות וכך מתאפשרת חשיפת יצירות איכותיות מתוך ריבוי החומר המתפרסם. בנוסף קיימת קטגוריה של "המלצות העורכים". ברבות הזמן נוצרה סביב האתר קהילה ומדי פעם מקיימים חברי האתר מפגשים.

## קישורים חיצוניים
* 

אתרים דומים:
* פסיפס (מבית ערוץ 7)
* ביכורים (מבית כיפה)

קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
קטגוריה:אתרי אינטרנט דתיים
באהיה

**באהיה** (בפורטוגזית: **Bahia**, מבוטא בָּאִייָה, משמעות מילולית: מפרץ) היא מדינה באזור הרשמי של צפון מזרח ברזיל. מבחינה תרבותית, מתייחס המושג "באהיה" בעיקר לסלבדור בירת באהיה ולסביבתה, שבהם האוכלוסייה מושפעת מהתרבות האפריקאית, ולא לכל אזורי המדינה.

המדינה כוללת את אזור החוף האטלנטי, (mata atlântica), אזור המטעים היוצא ממפרץ באהיה, בו גדלים טבק וסוכר, (recôncavo) והאזור הפנימי, אזור הפלאנלטו (planalto). נהר סאו פרנציסקו עובר מן האזור האטלנטי, דרך הפלאנלטו והגבול הצפוני של המדינה, לתוך המדינה השכנה, מינאס ז'ראיס.

מלבד הבירה סלבדור, קיימות מספר ערים חשובות במדינה: אִילִיֶאוּס (עירו של הסופר ז'ורז' אמאדו), העיר העתיקה איטפריקה, השוכנת על אי הנושא את אותו שם, במפרץ באהיה, קצ'ואיירה, ויטוריה לה קונקוויסטה, ולנסויה.

## היסטוריה
לפני ההתיישבות האירופית, התגוררו באזור קבוצות שונות של ילידים, ביניהן הפטקסו (Pataxó), אשר עדיין מצויים באזורים הפחות מיושבים של באהיה.

בשנת 1500 הגיע הפורטוגזי פדרו קברל לאזור החוף הדרומי של באהיה (כיום, פורטו סגורו) והכריז על השטח כטריטוריה פורטוגזית. העיר סלבדור הוקמה על ידי פורטוגל ב-1549 בתקופת ברזיל הקולוניאלית. העיר שימשה כמרכז המנהלי (וכעיר בירה בפועל) של הקולוניות הפורטוגזיות ביבשת אמריקה עד 1763. עם זאת, במשך תקופה קצרה, בין מאי 1624 לאפריל 1625, החזיקו ההולנדים בבאהיה.

אזור באהיה היה האחרון במדינות ברזיל שהצטרף לקונפדרציה העצמאית והוא נותר נאמן לכתר הפורטוגזי כשנתיים לאחר ששאר ברזיל קיבלה עצמאות.

בין המאות ה-16 וה-18 הייתה באהיה מרכז לגידול סוכר, ומספר ערים היסטוריות הוקמו בתקופה זו. אחד מהגורמים החשובים בכלכלת גידולי הסוכר הייתה יבואם של עבדים מאפריקה. יותר מ-37% אחוזים מכלל העבדים אשר נלקחו מאפריקה הובאו לברזיל, ורובם עברו דרך באהיה, לפני שהועברו למטעים ברחבי המדינה. צ'ארלס דרווין ביקר בבאהיה ב-1832 במסעו המפורסם.

## כלכלה
באהיה היא מרכז הייצור והייצוא העיקרי של קקאו בברזיל. בנוסף לחקלאות והתעשייה החשובים, קיימים בבאהיה גם מרבצים של מינרלים ונפט. יסוד נוסף בכלכלה הוא תיירות: קו החוף הארוך, החופים היפים ואוצרות התרבות שלה הופכות אותה לאחד מן היעדים העיקריים לתיירות בברזיל.

## תרבות באהיה

כאשר מתייחסים לתרבות בבאהיה, הכוונה בעיקר לתרבות בסלוואדור ובאזור מפרץ "כל הקדושים", שבהם נפוצה אוכלוסייה ממוצא אפריקאי. בגלל היותה המרכז העיקרי של סחר העבדים בברזיל, קיים גם כיום חותם אפריקאי על התרבות והמנהגים בבאהיה, המשפיעים על ברזיל כולה. בין ערכי התרבות החשובים בבאהיה אפשר לראות את דת הקנדומבלה המושפעת מהאמונות של היורובה, אמנות הלחימה קפואירה, מוזיקה המושפעת מאפריקה (כמו אשה), סגנון הריקוד אפוקסה וסגנון בישול המושפע מן המטבח המערב אפריקאי.

באהיה היא מקום הלידה של מוזיקאים ברזילאים מפורסמים כמו דוריבאל קאיימי, ז'ואאו ז'ילברטו, ז'ילברטו ז'יל, קייטנו ולוזו ואחותו מריה בתניה, ההרכב Novos baianos, דניאלה מרקורי, איווטי סנגלו, וקארליניוס בראון. במחוז פועלות להקות מפורסמות כמו אולודום, ארה קטו ואילה איה, וכן היא מחוז הולדתו של הסופר ז'ורז'י אמאדו.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של מדינת באהיה 
* 

*
קטגוריה:ברזיל: מדינות
קטגוריה:ברזיל הקולוניאלית