open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
החלוץ (סרט)

**החלוץ** הוא סרט ראינוע אבוד שצולם במצלמת 35 מ"מ Full Frame בשחור-לבן. הסרט צולם  בארץ ישראל בשנת 1927 על ידי חברת "מולדת".  זה היה ניסיון ראשון להפקת סרט באורך מלא, אחרי שורה של הצעות, רעיונות והפקות קצרות של דוקודרמות וסרטי פרסומת על ידי "הקינו סטודיו מולדת". 
הבמאי, התסריטאי והשחקן הראשי היה אלכסנדר פן.

## עלילה
גיבור הסרט הוא דוד שטרן, יהודי יליד אוקראינה שעולה לארץ ישראל מתוך אידיאלים ציוניים. בארץ ישראל שטרן נתקל במציאות הקשה של אבטלה ומחסור שפוגמים באמונתו באידיאל הציוני והוא מחליט לחזור הביתה לברית המועצות, הן בשל התנאים החומריים והן בשל בקשתה של אמו הקשישה. אולם, ממש לפני העזיבה הוא נפגש עם חבר שנוזף בו על חולשת האופי שהוא מגלה, וזה, יחד עם שיחותיו עם כמה מוותיקי עולי ביל"ו, גורמים לו להתחרט על החלטתו לרדת מן הארץ והוא קורע את דרכונו.

## הפקה
מפיק הסרט היה ירושלים סגל והצלם נתן אקסלרוד.
צילומי הסרט החלו באוקטובר 1927 ברחובות ותל אביב. צילום סצנה ברחוב הרצל בה שטרן נראה בלבוש בלוי סחבות ומתמוטט מחמת רעב עוררה את תגובת העוברים והשבים שלא הבינו שמדובר בצילומי סרט וניסו לעזור לפן. כאשר הועמדו על טעותם וגילו שמדובר בסרט הזעיקו את המשטרה שהחרימה את הצילומים. בכתבה שהתפרסמה בעיתון "דבר" נטען שמדובר בתעמולה אנטי ארץ ישראלית שממומנת מחו"ל וכל מטרתה ליצור מקסם שווא של תנאי מצוקה גדולים ששוררים בארץ ישראל. 

במכתב למערכת "דבר" השיב פן על טענות אלו וטען שמדובר רק בקטע שהוא חלק מסרט שמתאר סיפור ציוני של חלוץ והוא בעל מוטיבים שמטרתם לעשות דווקא תעמולה לארץ ישראל ולרעיון הציוני. אולם, הנזק כבר נעשה והפרסום הרע לסרט הִקשה על סגל להשיג מימון להמשך הצילומים. כמו כן, בין הצוות המקצועי של הסרט פרצו ריבים –  הבמאי פן והצלם אקסלרוד לא הסכימו על מבנה סצנות הסיום, סגל כעס על אקסלרוד בגלל מה שחשב לחוסר מקצועיות שלו. 

בספר האוטוביוגרפי **ירושלים בתל אביב** טען ירושלים סגל כי כיוון שעיקר הסרט צולם ברחובות, הוא לא צפה בהתקדמותו משום שהיה עסוק בעבודתו כמתרגם. משהתפנה והגיע יום אחד לאתר הצילומים, התברר לו כי הצוות, שהיה צריך לצלם את בת האיכר בה מתאהב החלוץ רוכבת על סוסה אצילה, וצילם אותה במקום זאת על סוסת עבודה בהריון מתקדם. חוסר הרצינות שראה הרתיח אותו והוא החליט להפסיק את הצילומים.

בסופו של דבר הוסרטו רק 25 דקות מהסרט והוא מעולם לא יצא לאור או הוקרן על גבי המסך הגדול. התשליל של הסרט עלה באש בדליקה שהייתה במשרדו של סגל ב-1965.

במוטיב של "ירידה מהארץ בגלל יאוש מהמצב" השתמשו בסרטים רבים, למשל, "זאת היא הארץ" של ברוך אגדתי מ-1935.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1927
קטגוריה:סרטי שחור-לבן
קטגוריה:סרטים ארץ-ישראליים
קטגוריה:סרטים אילמים
קטגוריה:סרטים אבודים
גוריציה

**גוריציה** (באיטלקית: **Gorizia**; בסלובנית: **Gorica**; בפורלן: **Gurize** או **Guriza**;  בגרמנית: **Görz**) היא עיר בצפון-מזרח איטליה ליד הגבול עם סלובניה, והיא בירת נפת גוריציה והעיר הגדולה בה. העיר היא המרכז השלטוני, התיירותי, התעשייתי והמסחרי של כל האזור. מעברו השני של הגבול שוכנת העיר התאומה נובה גוריצה (Nova Gorica - "גוריציה החדשה"), ובין שתי הערים מתקיים שיתוף פעולה כמעט בכל התחומים. מסילת ברזל מפרידה בין שכונות שתי הערים, אף על פי שהגבול עצמו עובר מספר מטרים מערבית לה. תחנת הרכבת של נובה גוריצה היא המבנה היחיד בעיר הסלובנית השוכן ממערב למסילה, והיא משרתת את תושביהן של שתי הערים. מקור שמה של העיר הוא ככל הנראה במילה הסלובנית "gorica", שפירושה הוא גבעה קטנה. לפי מפקד התושבים של שנת 2009 חיים בעיר 35,980 תושבים.

## גאוגרפיה
גוריציה שוכנת בשטח מישורי למרגלות הרי קוליו הידועים בזכות היין המיוצר בהם. בזכות ההרים הנמצאים צפונית לה העיר מוגנת מרוח קטבטית בורה הנושבת באזור. האקלים בעיר ובסביבותיה הוא ים-תיכוני, וזה אחראי למעמדה כיעד תיירותי.

## היסטוריה
העיר גוריציה החלה להתפתח מטירה שהייתה במקום בתקופת הרומאים. היא שכנה לא רחוק מהדרך שחיברה את אקוויליה ואמונה. השם גוריציה נזכר לראשונה בשנת 1001 כאשר קיסר האימפריה הרומית הקדושה אוטו השלישי, תרם את הכפר והטירה שבו לפטריארך של אקוויליה. הכפר מכונה במסמך בשם "הכפר שנקרא בשפה הסלבית 'גוריצה'".

החל במאה ה-12 ועד המאה ה-16 שמשה גוריציה כעיר המרכזית של רוזנות גוריציה (זו ישות בעלת מעמד עצמאי). בשנת 1500 מת הרוזן האחרון של גוריציה והמדינה נכבשה על ידי הרפובליקה של ונציה. בשנת 1509 השליטה בה עברה לבית הבסבורג, ובתקופת זו היא החלה להתפתח אל מחוץ לחומות הטירה ולגדול בקצב מהיר. גוריציה הפכה לעיר רב-לאומית והשפות שדוברו בה היו פורלן, ונטית, גרמנית וסלובנית, ולקראת סוף המאה ה-16 הייתה למרכז של הרפורמציה הפרוטסטנטית. במהלך המלחמות הנפוליאוניות גוריציה השתייכה לפרובינציות הצרפתיות של איליריה ומאוחר יותר נכבשה על ידי האימפריה האוסטרית.

במהלך מלחמת העולם הראשונה נערכו קרבות עזים בגבעות ממערב לעיר בין האיטלקים לצבא האוסטרו-הונגרי. רוב העיר נהרס ורוב תושביה עזבו אותה במהלך 1916. הצבא האיטלקי כבש את העיר בחודש אוגוסט של אותה שנה, אך במהלך קרב קפורטו שנערך באוקטובר 1917 הצליח הצבא האוסטרו-הונגרי לכבוש את העיר מחדש ולהדוף את הצבא האיטלקי. בתחילת חודש נובמבר 1918 הצליח הצבא האיטלקי לכבוש את העיר מחדש.

לאחר הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה, בספטמבר 1943, העיר נכבשה על ידי הפרטיזנים היוגוסלבים, אך תוך זמן קצר נפלה תחת שלטון הנאצים שהפכו אותה לחלק מהאזור המבצעי החוף האדריאטי. לאחר תום המלחמה השתלטו הפרטיזנים על העיר שוב אך תוך זמן קצר היא עברה לשליטת בעלות הברית. ב-15 בספטמבר 1947 הוחזרה גוריציה לאיטליה באופן רשמי. החלק המזרחי של נפת גוריציה עבר לשליטת יוגוסלביה והעיר נחצתה לשניים במרכזה. בשנת 1948 החלו היוגוסלבים לבנות את העיר החדשה, נובה גוריציה על חורבות חלקה המזרחי של גוריצה, שרובו חרב במלחמה.

## ערים תאומות

* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* עבודת כפייה של יהודים בגוריציה בתקופת מלחמת העולם השנייה, באתר יד ושם
* 

קטגוריה:פריולי-ונציה ג'וליה: ערים
חאל פאר

שמאל|ממוזער|250px|מראה כללי
שמאל|ממוזער|250px|מגדל הפיקוח הישן בחאל פאר
**חאל פאר** (במלטית: **Ħal Far** - "עיר העכברושים") הוא אזור התעשייה הגדול ביותר במלטה. האזור שוכן בדרום-מזרחו של האי מלטה, לחופי הים התיכון, כקילומטר וחצי בלבד ממערב לנמל החופשי של מלטה, הנמל הגדול והחשוב במדינה. אורכו של אזור התעשייה ממזרח למערב הוא כקילומטר וחצי, ורוחבו המרבי כקילומטר אחד.

## היסטוריה
בעבר שכן במקום שדה תעופה של מטוסי חיל האוויר הבריטי ושל חיל הים הבריטי, שהחל לפעול ב-1 באפריל 1929. שדה זה היה שדה התעופה הראשון במלטה, והוכשרו בו שני מסלולי טיסה: 13/31 באורך של 6,000 רגל ו-9/27 שאורכו עמד על 4,800 רגל. במלחמת העולם השנייה ספג השדה נזקים כבדים מהפצצות אוויריות של חילות האוויר של מדינות הציר, אך מעולם לא הושבת. במהלך ההפצצות שהחלו ב-11 ביוני 1940 והסתיימו ב-21 במאי 1943, הוטלו על השדה פצצות במשקל כולל של 2,300 טון. לאחר המלחמה ועד 31 באוגוסט 1967, המשיך השדה לשמש את הצבא הבריטי, בעיקר כבסיס אימונים, ושני מסלולי הטיסה נסללו בשנת 1959. השטח הועבר לממשלת מלטה בחודש ינואר 1979, אשר פיתחה בו את אזור התעשייה. מסלולי הטיסה וההסעה הוסבו לדרכים לכלי רכב, והמבנים התעשייתיים הוקמו לאורכם. המסלול המרכזי של שדה התעופה הפך בחלקו למסלול מרוצים. עוד שוכן במקום מתקן כליאה לפליטים המגיעים למלטה מאפריקה בדרך הים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלטה: מבנים
קטגוריה:מלטה: כלכלה
היפרפלזיה מולדת של האדרנל

**[[היפרפלזיה|הִיפֶּרְפְּלַזְיָה]] (יְצִירַת יֶתֶר) מולדת של האדרנל** (באנגלית: **Congenital adrenal hyperplasia**; בראשי תיבות: **CAH**) היא שם כולל למספר מצבים רפואיים הנובעים ממוטציה בגנים של האנזימים האחראים לייצור קורטיזול על ידי בלוטת יותרת הכליה (בלוטות האדרנל). התסמינים הנפוצים ביותר של מצבים אלה קשורים לייצור עודף של אנדרוגנים על ידי בלוטת יותרת הכליה.

## תיאור
למחלה שלוש דרגות חומרה, הנובעות ממוטציות שונות של הגן:
* Salt wasting CAH - דרגת החומרה הגבוהה ביותר. קורית במחסור של האנזים . במצב זה, אין ייצור אלדוסטרון בבלוטת האדרנל, והגוף אינו יכול לשמר נתרן (או מלח), ורוב הנתרן אובד בכליות (מכאן השם ״בזבוז מלח״). אובדן הנתרן בשתן מוביל להתייבשות ולהלם בתינוקות שזה עתה נולדו, ולפעמים אף למוות. כמו כן, בעקבות ייצור לא מאוזן של האנדרוגנים, תינוקות ממין נקבה ייוולדו עם איברי מין חיצוניים בלתי מוגדרים או זכריים, ואיברי מין פנימיים נקביים.
* Simple virilizing CAH - דרגת חומרה בינונית. חסר האנזים 21-הידרוקסילזה אינו מוחלט, ולכן יש ייצור מוגבל של אלדוסטרון. משום כך חסר הנתרן אינו מלא ואין איום על חיי הוולדות. נקבות תיוולדנה עם איברי מין חיצוניים בלתי מוגדרים ואיברי מין פנימיים נשיים; זכרים יסבלו מהתפתחות מינית מוקדמת וגובה נמוך.
* Non-classical CAH - המצב הנפוץ ביותר והקל ביותר של המחלה. המחסור ב-21-הידרוקסילזה הוא קל, ורוב התסמינים נגרמים מעודף אנדרוגנים. בקרב נשים, המצב יכול לבוא לידי ביטוי בהתפתחות מינית מוקדמת, אל-וסת, שיעור יתר, השמנה ובעיות פוריות. אצל גברים, המצב יכול לבוא לידי ביטוי בהתפתחות מוקדמת וגובה נמוך. צורת איברי המין אינה משתנה במצב זה.

זוהי מחלה גנטית רצסיבית, ועל כן יסבלו ממנה רק ילדים ששני ההורים נושאים את גן המחלה. אם אחד ההורים מבטא את הגן למצב הלא קלאסי הקל, וההורה השני מבטא את הגן לאחד המצבים הקשים, יסבול הילד מהמצב הקל בלבד.

בקרב האוכלוסייה היהודית בישראל נפוצה הנשאות למחלה בעיקר אצל אשכנזים.

## טיפול
הטיפול הוא בדרך כלל על ידי נטילת קורטיקוסטרואידים כגון דקסמטזון, פרדניזון ועוד. במקרים של  (virilization) של איברי המין אצל נשים, מבוצע ניתוח פלסטי המעניק לאיבר המין מראה נשי. כאמור, מערכת הרבייה הפנימית אינה נפגעת, ונשים אלה יכולות ללדת ילדים. כמו כן, אדם שידוע לו כי קיימת נשאות של הגן במשפחתו יכול להיבדק גנטית יחד עם בן זוגו על מנת למנוע לידת ילדים הלוקים במצב הקשה של המחלה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:הפרעות בבלוטות אנדוקריניות
קטגוריה:מחלות תורשתיות יהודיות
קבוצת ספורט בבעלות אוהדים

**קבוצת ספורט בבעלות אוהדים** היא קבוצת ספורט, אשר השליטה בניהולה ובבעלותה נמצאת בידי אוהדיה. להקמתה של קבוצה כזו יכולים להיות מספר מניעים ובהם:
* מצב חוקי הנקבע על ידי הפרלמנט המקומי או התאחדות הספורט המקומית, כגון גרמניה שבה רוב רגיל ממניות קבוצות הבונדסליגה חייב להיות ברשות האוהדים.
* קבוצה שהוקמה על ידי אנשים הרוצים לעסוק בספורט.
* קבוצה המוקמת על ידי אוהדים שפועלים לפי אידאולוגיה סוציאליסטית, הטוענים שקבוצת ספורט צריכה להיות מחוברת לאוהדיה מבחינה רגשית, וכי היא איננה מוסד כלכלי רגיל.
* קבוצה שהוקמה על ידי אוהדים לאחר שהקבוצה המקורית הפסיקה את פעילותה מסיבה כלשהי.
* קבוצה שהוקמה על ידי אוהדים הנאבקים מול בעלים שמזניחים את הקבוצה, והחליטו להקים קבוצה אלטרנטיבית, שתנוהל על ידי האוהדים, עבור האוהדים, כמו מועדון הכדורגל הפועל ירושלים לדוגמה, המנוהל באמצעות עמותת האוהדים קטמון מועדון אוהדים, או מועדון הכדורסל הפועל תל אביב שהיה בבעלות האוהדים בין השנים 2007 (תחת השם "הפועל אוסישקין תל אביב", על שם המגרש הישן של הקבוצה שנהרס בידי עיריית ת"א-יפו) ו-2023.

קבוצת האוהדים הגדולה והוותיקה ביותר היא קבוצת הכדורגל ברצלונה, שהוקמה בשלהי המאה ה-19 על ידי 11 שחקנים שהיו גם הבעלים. כיום מונה הקבוצה 150,000 מניות, ששווי כל אחת מהן הוא 164 אירו. גם ריאל מדריד, אתלטיק בילבאו, אייבר ואוסאסונה נמצאות בבעלות אוהדיהן. שלוש מהקבוצות הבכירות בפורטוגל, בנפיקה ליסבון, ספורטינג ליסבון, ופורטו, נמצאות בבעלות האוהדים. ביוון אלו שתי הקבוצות הבכירות של סלוניקי - אריס ופאוק. כל הקבוצות בגרמניה הן קבוצות אוהדים מתוקף חוק "50+1", שלפיו לפחות 50% ומניה אחת של המועדון חייבים להיות בשליטת הציבור. גם קבוצת הפוטבול אמריקנית גרין ביי פאקרס, נמצאת בבעלות אוהדיה.

## קבוצות ספורט בבעלות אוהדים בעולם
הפועל ירושלים

### כדורגל מקצועני
#### אוסטריה

#### אנגליה

#### בוסניה

#### ברזיל

#### בולגריה

#### קולומביה

#### קרואטיה

#### קפריסין

## קבוצות ספורט בבעלות אוהדים בישראל
בישראל הוקמו קבוצות האוהדים המקצועניות הראשונות במאי 2007, והיו אלה קבוצת הכדורגל הפועל קטמון ירושלים וקבוצת הכדורסל הפועל אוסישקין, אשר לימים שינו את שמן להפועל ירושלים והפועל תל אביב לאחר ששבו והתאחדו עם הקבוצות המקוריות מהן פרשו. שתי הקבוצות הוקמו על ידי אוהדים שטענו כנגד ההנהלה כי היא מבצעת את עבודתה בצורה לא ראויה, וכמחאה על הישגיהן הנמוכים של הקבוצות המקוריות (הפועל ירושלים והפועל תל אביב בהתאמה). באותה שנה הוקמה גם קבוצת בני יצ'אלאל רחובות של יוצאי אתיופיה. כמו כן, קבוצת הכדורגל מכבי קביליו יפו וקבוצות הכדורסל הפועל חיפה, הפועל פתח תקווה והפועל רמת גן הוקמו מחדש על ידי אוהדיהן, לאחר שהקבוצות המקוריות התפרקו. ב-2014 נוסדו קבוצות הכדורגל הפועל רובי שפירא חיפה ובית"ר נורדיה ירושלים בבעלות אוהדיהן, בעקבות ביקורות כלפי צורת ההתנהלות של קבוצות הפועל חיפה ובית"ר ירושלים. ב-2015 הוקמה מחדש מכבי עירוני אשדוד כקבוצות בבעלות אוהדים, שבחרה להתפצל ממועדון ספורט אשדוד, בדומה למצב שהיה קיים לפני האיחוד עם הפועל בשנת 1999. בשנת 2019 קמה קבוצת הכח גלי גיל רמת גן, בשנת 2022 הוקמה קבוצת הפועל שמשון אשקלון.

### כדורגל

### כדורסל

## קישורים חיצוניים
*קבוצת אוהדים-רשימת כתבות, באתר כלכליסט
* 
* 
* אורי שרצקי, מסע בין קבוצות אוהדים , באתר הפועל קטמון ירושלים, 27 במאי 2008
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מועדוני ספורט
קטגוריה:אוהדים בספורט
הנמל החופשי של מלטה

**הנמל החופשי של מלטה** (אנגלית **Malta Freeport**; מלטית **Il Port Ħieles ta' Malta**) הוא נמל חופשי השוכן במפרץ מרסשלוק בתחומי העיר בירזבוג'ה (Birżebbuġa) בדרום-מזרחו של האי מלטה במלטה. הנמל העוסק בשינוע מטען בלבד, הוא השער הימי הגדול והחשוב ביותר במדינה. הוא מופעל על ידי "מלטה פריפורט טרמינלס בע"מ" (Malta Freeport Terminals Ltd) אשר נוסדה בשנת 2001, ושייך ל"חברת מלטה פריפורט בע"מ" (Malta Freeport Corporation Ltd) אשר נוסדה בשנת 1988 ומשמשת גם כגוף מפקח. שתי החברות פועלות לפי זיכיון מממשלת מלטה, שהוארך בשנת 2008 ל-65 שנים, והן פועלות בתיאום עם הרשות הימית של מלטה (Malta Maritime Authority, ראשי תיבות MMA).

בנמל המכולות שני טרמינלים ובהם חמישה רציפים בסך הכל, שאורכם נע בין 118 ל-1,000 מטרים, ומימיהם מאפשרים שקיעה של 9.5 עד 17 מטרים. רציף נוסף לאוניות גל-נוע (RORO) משתרע לאורך של 220 מטרים ומימיו מאפשרים שקיעה מרבית של 15.5 מטרים. שטחו הכולל של הנמל הוא 613,243 מ"ר ובו מקום לאחסנת 11,831 מכולות. בשנת 1990 טיפל נמל המכולות ב-94,500 יחידות, אך נתון זה גדל ל-1,461,174 בשנת 2004. אזור האחסנה בנמל משתרע על פני שטח של 14,400 מ"ר, מהם 6,000 מ"ר מקורים, ובאתר שוכן גם מבנה משרדים בשטח של 4,400 מ"ר המושכר לשימושן של חברות ספנות ומסחר.

הנמל החופשי שוכן במרחק של 1.5 ק"מ ממזרח לאזור התעשייה הגדול במדינה השוכן בחאל פאר וכ-6 ק"מ דרומית-מזרחית לנמל התעופה הבינלאומי של מלטה בלואה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלטה: נמלים
האצטדיון הלאומי טא' אלי

**האצטדיון הלאומי טא' אלי** (במלטית: **Grawnd Nazzjonali Ta' Qali**, באנגלית: **Ta' Qali National Stadium**) הוא אצטדיון השוכן בכפר טא' אלי (Ta' Qali) במרכזו של האי מלטה שבמלטה. האצטדיון אשר נחנך ב-14 בדצמבר 1980, הוא האצטדיון הגדול במדינה ומשמש כאצטדיונה הלאומי. מאז 1981 טא' אלי משמש את נבחרת מלטה בכדורגל והתאחדות הכדורגל הלאומית של מלטה שוכנת בו מאז שנת 2007. 

באצטדיון 17,000 מקומות ישיבה, אך הוא מסוגל להכיל עד 35,000 צופים בתפוסה מלאה, כולל מקומות עמידה. בצמוד מצפון לאצטדיון שוכן מגרש סנטנרי (Centenary Stadium), מגרש כדורגל נוסף שבו נערכים מרבית המשחקים של ליגת העל המלטזית. עוד שוכנים במתחם שני חדרי כושר, בריכת שחייה מקורת, מגרש סקווש ומטווח, וכן מסעדות וברים.

## קישורים חיצוניים

*האצטדיון באתר התאחדות הכדורגל של מלטה

קטגוריה:מלטה: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים
אגם ואלן

**אגם ואלן** (**Walensee**) הוא אחד מהאגמים הגדולים בשווייץ, הוא שוכן בין הקנטונים סנט גלן וגלרוס. בצד הצפוני, שרשרת ההרים Churfirsten מתרוממת כמעט אנכית מהמים. בצד השני של האגם נמצא אזור ספורט החורף והטיולים הפופולרי של Flumserberg.

שטחו של האגם הוא 24.19 קילומטרים מרובעים והנקודה העמוקה ביותר בו מגיעה לעומק של 104.7 מטרים.

על הגדה הצפונית של האגם שוכן כפר קווינטן, ועל הגדה הצפון מזרחית נמצא המפל Seerenbach, הנופל מגובה 22 מטרים.

האוניות של חברות הספנות של אגם וואלן פועלות כל השנה, אם כי בחורף השירות מוגבל לחיבור מ Murg לקווינטן הבלתי נגיש אחרת.


תמונה:Walensee001.jpg|אגם ואלן
תמונה:Walensee2.JPG|האגם מלמעלה
תמונה:Walensee002.jpg|אגם ואלן


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ואלן, אגם
קטגוריה:גלרוס (קנטון)
לב שסטקוב

**לב לבוביץ שסטקוב** (ברוסית: **Лев Львович Шестаков**; 28 בדצמבר 1915 - 13 במרץ 1944) היה טייס קרב סובייטי ואלוף הפלות מפורסם במלחמת האזרחים בספרד ובמלחמת העולם השנייה.

## חייו
לאחר שסיים בשנת 1936 לימודים צבאיים ביקש שיציבוהו בספרד, ואכן הוצב בטייסת קרב בספרד בשנת 1937. במהלך הלחימה בספרד זכה בהישגים רבים, ביניהם שמונה הפלות סולו ו-31 משותפות. לאחר הפלישה הגרמנית לרוסיה במבצע ברברוסה ביולי 1941, הוביל שסטקוב רגימנט מטוסי קרב בחזית אודסה. בשלוש השנים שלאחר מכן, הוא מילא מגוון תפקידי פיקוד, ולחם בין השאר בקרב סטלינגרד. במהלך המלחמה, התפתחה יריבות עזה בין שסטקוב לבין הטייס הגרמני הידוע הנס אולריך רודל. בחודשים הראשונים של שנת 1944, חיפש שסטקוב אחר מטוסו של רודל (שעד אז השמיד מעל 200 טנקים סובייטים), אשר היה ידוע בציור נחש הצפע שבצד המטוס.

בתאריך 13 במרץ (יש הטוענים 12 במרץ), בהיותו בדרגת קולונל, השתתף שסטקוב בקרב כנגד מפציצים גרמנים, ולא נראה עוד לעולם. במהלך קרב זה, הפיל מפציץ יונקרס Ju 87 אחד ולאחר מכן נלחם לבד נגד מטוסו של הטייס הגרמני הנס אולריך רודל, הצליח לפגוע בו, אך נפגע בעצמו והתרסק. יש הטוענים כי הצליח להפיל את רודל עצמו, אך ככל הנראה אין לדבר בסיס, ושמועה זו הופצה על יד השלטונות הסובייטים על מנת להאדיר את דמותו של שסטקוב.
26 ההפלות שלו במלחמת העולם השנייה העלו את מאזן ההפלות שלו ל-65, מתוכן 42 משותפות. שסטקוב טס במהלך שירותו מעל 200 טיסות מבצעיות, השתתף ב-32 קרבות אוויריים בהם נהרגו 15 מהטייסים שעמדו מולו.

הוא זכה למספר רב של עיטורים, ביניהם מדליית גיבור ברית המועצות, עיטור לנין, עיטור הדגל האדום ועיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה.

## קישורים חיצוניים

* ביבליוגרפיה בשפה הרוסית, Biography

קטגוריה:טייסים סובייטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:סובייטים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:רוסים וסובייטים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:אלופי הפלות סובייטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי הצבא האדום בקרב סטלינגרד
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1915
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1944
סובלימציה

בפסיכולוגיה, **סוּבְּלִימַצְיָה** (מלטינית: sublīmis – גבוה; בעברית: **עידון**) פירושה הפניית הכוחות המנטליים של האדם מפעילויות שנתפסות כשליליות אל עבר פעילויות חיוביות ומקובלות מבחינה חברתית. הסובלימציה נחשבה על ידי זיגמונד פרויד מייסד הפסיכואנליזה כמנגנון הגנה מוצלח המסייע להסתגלות חברתית של היחיד.

השימוש המודרני במונח מיוחס לפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה, כחלק מהשקפתו בדבר "הרצון לעוצמה"'. הפילוסוף ולטר קאופמן טוען כי ניתן לזהות את מקורות המונח גם עם המושג "Aufhebung" הדיאלקטי של הגל, שמשמעו "שלילה", "שימור" ו"העלאה".

## סובלימציה על פי פרויד
הסובלימציה היא מושג יסודי בגישת הפסיכואנליזה של זיגמונד פרויד אשר מתאר את הסובלימציה כתהליך אשר בו מתועלים דחפים ותשוקות שאינם מקובלים מבחינה חברתית ומקורם בליבידו, אל פעולות ומטרות מקובלות ואף רצויות מנקודת מבטה של החברה.

פרויד ראה בסובלימציה מנגנון הכרחי לקיומה של התרבות האנושית. בלעדיה, החברה הייתה מוצפת בהתנהגויות בלתי־מרוסנות. באמצעות הסובלימציה, הדחפים אינם מודחקים ואינם נכחדים, אלא מקבלים ביטוי בעל ערך עבור היחיד והחברה. במובן זה, היא מאפשרת לאדם להתמודד עם יצריו ובו בזמן לתרום לחברה ולתרבות.

על פי פרויד, זהו סוג של מנגנון הגנה חיובי המעיד על התמודדות בריאה, יצרנית ויצירתית. מנגנון זה מאפשר לבני האדם לתעל ולבטא בדרך לגיטימית הן מבחינה פסיכולוגית והן מבחינה חברתית את דחפיהם הטבעיים, (ובעיקר את היצר המיני – ה"ארוס"), ומעודד את האדם ליצירתיות ולביטויים אמנותיים. יתרונו של העידון טמון בכך שאינו מצריך השקעה מתמדת של אנרגיה כדי למנוע את ביטוי הדחף (על ידי מנגנונים כגון הדחקה, הכחשה או התקה), ולכן הוא לא גורם לנוירוזה. סובלימציה נחשבת למנגנון הגנה סתגלני יותר מכיוון שהיא הופכת את האנרגיה השלילית שיש בדחף או בתחושה (למשל חרדה) לאנרגיה חיובית. כאשר אנרגיית הליבידו מופיעה בצורת דחפים של האיד, דחפים אלה מוגבלים על ידי האגו והסופר אגו. אף על פי שהם מודחקים, האנרגיה שמאחוריהם עדיין קיימת. במקום להשתמש באותה אנרגיה להתנהגות שאינה מקובלת מבחינה חברתית, אדם יכול להשתמש במנגנון הסובלימציה (עידון) כדי להפנות את האנרגיה הזו למעשים מקובלים ופרודוקטיביים יותר (לדוגמה אומנות או ספורט תחרותי).

דוגמאות לשימוש במנגנון הסובלימציה:
*מדען שמקור סקרנותו הוא יצר המציצנות, והוא "מציץ לסודותיה של אמא טבע".
*אדם שמתגייס למשטרה ומתעל אנרגיות של יצרים אלימים ותוקפנים למסגרת בה מופעל כוח באישור החוק ולתועלת החברה.

## סובלימציה בתרבות
ניתן למצוא מספר התייחסויות לנושא הסובלימציה בתרבות. חלק מההתייחסויות הן בעלות השפעה ברורה מתורת הפסיכואנליזה ואחרות פחות הושפעו ממנה או שקדמו לה.
* בספרו של תומאס מאן, "מוות בוונציה", הפרוטגניסט הוא סופר מזדקן ומצליח, המעדן את תשוקותיו לנער באמצעות כתיבת שירה.
* לפי התלמוד הבבלי: "האי מאן דבמאדים יהי גבר אשיד דמא. אמר רב אשי: אי אומנא אי גנבא אי טבחא אי מוהלא". זאת אומרת, אדם שיש לו נטייה מוּלדת לשפוך דם, יכול להיות שופך דמים או לחלופין לנתב את דרכיו לטובה, ולתפקד כשוחט, מוהל או מקיז דם.

## ראו גם
*Aufheben

## קישורים חיצוניים

* Sublimation - סובלימציה/עידון, באתר "בטיפולנט" – פורטל לשירותים פסיכולוגיים בישראל
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסיכואנליזה
קטגוריה:מנגנוני הגנה
כשאת אומרת לא

"**כשאת אומרת לא**" הוא פזמון מאת דן אלמגור, שנכתב ב-1962 ללהקת "התרנגולים" וזכה לפופולריות רבה. את הפזמון הלחין סשה ארגוב. השיר נכתב כשיר המדבר על תקופת הילדות, המתאר חיזור תמים של נער אחר נערה. השיר זכה לגרסאות כיסוי, בין היתר, מפיהם של גידי גוב, יהורם גאון ויונה עטרי, וגרסה אנגלית בביצועו של חיים טופול.

הבית הראשון של הפזמון אומר:

## פרשת האונס בשמרת

שלושים שנה לאחר פרסום הפזמון, לצורך הפרשנות המשפטית שנדרש אליה בערעור בפרשת האונס בשמרת, שבו טענו האנסים שהנאנסת לא התנגדה למעשיהם, ציטט השופט מישאל חשין את הבית הראשון של הפזמון, והתפלמס עם מילותיו, כשהוא דוחה מכל וכל את המסר המשתמע מהן לטענתו:
:האמנם כך הוא? האמנם "לא" הוא "אולי"? האמנם "לא" הוא "בוא"? האמנם "לא" הוא "כן", ואף "עוד יותר מזמין מ'כן'"? אין ספק בלבנו שהפזמונאי כתב דברים שכתב בחיוך, בקלילות ובבדיחות דעת, בוודאי בכישרון, ואולם מתגנב חשש אל לב כי יש שיראו בדבריו מורה דרך להליכות ולמנהגות, וכאומרים: ממנו נשמע וכן ננהג.

:ועל כך נאמר אנו, בלשון צלולה ובלא פקפוק וגמגום: כשאשה אומרת "לא", היא מתכוונת ל"לא" כמשמעותו בחיי יום-יום וכהוראתו במילון. כך אישה, כך גבר, כך ילד, כך ילדה, כך זקן, כך זקנה, כך כל אדם. "לא" הוא לעולם "לא", ואין "לא" שהוא "כן". אין עיוור פיקח ואין שיכור פיכח, אין חכם טיפש ואין ותרן עיקש, אין שחור שהוא לבן, ואין לילה שהוא יום - והכול אם מדברים אנו בלשון בני אדם. "לא" הוא "לא". אשה האומרת "לא", והגבר מתייחד עמה על אף אותו "לא", הייחוד הוא שלא בהסכמתה, והמעשה הוא מעשה אינוס.

לאחר המשפט החליט דן אלמגור לכתוב בית נוסף על פי מילות הבית השלישי בשיר, בהתייחסות לפסיקת השופט:

## ראו גם
* כל החבר'ה

## קישורים חיצוניים

* השיר "כשאת אומרת לא" - מילים וביצועים באתר הספרייה הלאומית
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי התרנגולים
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דן אלמגור
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי סשה ארגוב
טווינקי

**טווינקי** (באנגלית: **Twinkie**) הוא חטיף המבוסס על עוגת ספוג עם מילוי קרמי שהופץ בארצות הברית על ידי חברת הוסטס , רשת מאפיות אמריקנית שמושבה בדאלאס. החטיף נמכר כשהוא אפוי או מטוגן בשמן עמוק לאחר האפייה.

החטיף זכה לאזכורים רבים בתרבות האמריקנית, בסרטי קולנוע, בטלוויזיה, ובשירים. בין היתר כינה עיתונאי שסיקר את משפט רוצחו של הארווי מילק בשם "הגנת טווינקי" את הטענה לפיה הנאשם, דן וייט, סבל מדיכאון שהתבטא בין היתר במעבר מתזונה בריאה לאכילת מזון מהיר.

בתאריך 23 בנובמבר 2012 הודיעה חברת הוסטס על הליך פירוק. ביוני 2013 פורסם על ידי חברת Metropoulos & Co, אחת משתי החברות שקנו את הזכויות על טווינקי ושאר מותגי החטיפים "הוסטס", כי החל מ-15 ביולי 2013 יוחזר החטיף למדפים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מותגי מזון
קטגוריה:עוגות
קטגוריה:המטבח האמריקאי: קינוחים
קטגוריה:קינוחים ממולאים
פטרה סולומון

**פטרה סולומון** (ברומנית: **Petre Solomon**, 15 בפברואר 1923 – 28 באוקטובר 1991) היה סופר ומתרגם יהודי-רומני, אביו של במאי הסרטים אלכסנדרו סולומון.

## ביוגרפיה
פטרה נולד בבוקרשט למשפחה יהודית גדולה ומשכילה הנוטה להתבוללות. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון למסחר "קולטורה" בתקופה בה היהודים סולקו ממוסדות הלימוד הכלליים, ונמנע ממנו להירשם לאוניברסיטה. הוא למד ב"קולג'יו אונסקו", מוסד להשכלה גבוהה בבוקרשט שנועד ליהודים. באפריל 1944 עלה לארץ ישראל ולמד אנגלית בחיפה, בקורסים שאורגנו על ידי אוניברסיטת קיימברידג'. ב-1946 שב לרומניה ונרשם ללימודי ספרות באוניברסיטת בוקרשט.

הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית, עבד בהוצאה לאור "הספר הרוסי" וכן בסוכנות הידיעות הממשלתית Agerpress. ב-1952 סולק מעבודתו, ומהמפלגה בכלל - בגלל תקופת החיים שבילה בארץ ישראל.

את שיריו הראשונים פרסם בסתיו 1944 בכתב העת Orizont (אופק), והחל מ-1954 פרסם ספרי שירה וביוגרפיות ועבד כמתרגם מ/ואל השפה האנגלית. לראשונה הוא תרגם לרומנית ולאנגלית את שירו של פאול צלאן "פוגת מוות", ובין שניהם התפתחה ידידות שנמשכה שנים רבות. ב-2001 הפיק הבמאי אלכסנדרו סולומון (בנו של פטרה) סרט על הידידות בין השניים; שם הסרט מורכב ממשחק בהברות שמותיהם ביזמת צלאן עצמו: "Duo pentru paoloncel şi petronom" ('דואו לפאולונצ'ל ולפטרונום'), שמות המרמזים כביכול על כלי נגינה.

ב-1982 הוענק לו פרס התאחדות הסופרים הרומנית לתרגום.

## מספריו
* Lumina zilei 1954 "אור היום".
* 1956 Drum spre oameni "דרך אל אנשים".
* 1958 Mark Twain sau aventurile umorului "מרק טויין או הרפתקאות ההומור".
* 1962 John Milton "ג'ון מילטון".
* 1965 Relief "תבליט".
* 1968 Între foc şi cenuşă "בין אש ואפר".
* 1971 Umbra necesară "הצל ההכרחי".
* 1974 Exerciţii de candoare "אימוני חפות".
* 1977 Culoarea anotimpurilor "צבע העונות".
* 1980 Rimbaud – o călătorie spre centrul cuvântului "מסע אל מרכז המילה".
* 1985 Timpul neprobabil "הזמן שלא ייתכן".
* 1987 Paul Celan – dimensiunea românească "פאול צלאן - המימד הרומני".
* 1988 Hotarul de hârtie "גבול של נייר".
* 1988 Henry James, junior "הנרי ג'יימס הצעיר".

## קישורים חיצוניים
* Duo pentru Paoloncel şi Petronom 
* Barbu Cioculescu - Petre Solomon - memorialistul 

קטגוריה:משוררים יהודים רומנים
קטגוריה:מתרגמים רומנים
קטגוריה:מתרגמים יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1923
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1991
טא' אלי

**טָא' אָלִי** (**Ta' Qali**) הוא כפר ואזור פתוח בשטחה של עיריית אטארד , כקילומטר צפונית-מזרחית לעיר מדינה, במרכזו של האי מלטה.

## היסטוריה
זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה הוכשר בטא' אלי מנחת דשא אזרחי, אשר ניצל את קרקעיתו של אגם שיבש. ב-30 באוקטובר 1940 הוחלט על הצבת טייסת של חיל האוויר המלכותי במנחת, וזה החל לשמש כשדה צבאי ב-8 בנובמבר באותה שנה. המקום ספג הפצצות כבדות מצד מטוסי מדינות הציר. לאחר המלחמה החלה הסבתו של טא' אלי לאזור נופש וספורט, תוך ניצול האנגרים והמבנים הישנים של השדה. תחילה נערכו על המסלול מרוצי מכוניות, אך אלה הופסקו מאוחר יותר והועברו לשדה הנטוש בחאל פאר שבדרום-מזרחו של האי.

מדרום למסלול הטיסה שוכן היום קומפלקס של מתקני ספורט הכולל את האצטדיון הלאומי טא' אלי ומגרש כדורגל נוסף, וממזרח לו הוקם "הפארק הלאומי טא' אלי" - מתחם גנים קטן באורך של כחצי קילומטר, ובו אמפיתיאטרון המשמש להופעות רוק ופופ. האצטדיון נפתח רשמית ב-14 בדצמבר 1980 והוא מכיל 17,797 מושבים. הוא נבנה במקום בסיס תעופה לשעבר של חיל האוויר המלכותי, לא רחוק מהעיר ההיסטורית מדינה. בשנת 2002 הוקם מבנה ראשי חדש, בו נמצאים גם משרדי ההתאחדות לכדורגל במלטה. מצפון למסלול שוכנים שלושת המבנים הגדולים של השוק הסיטונאי של מלטה המכונה "פיטקלייה" (Pitkalija). עוד שוכנים במקום מועדון דגמי מטוסים העושה שימוש בשרידי המסלול, המוזיאון האווירי של מלטה (Malta aviation museum, Muzew Malti ta' l-Avjazzjoni) שהוקם ב-1 בנובמבר 1994 בשלושה מהאנגרים של השדה הישן, ובתי מלאכה לאומנים (Qali Crafts Village).

## קישורים חיצוניים

* אתר המוזיאון האווירי של מלטה
* המוזיאון האווירי של מלטה באתר לשכת התיירות הרשמית
* הפארק הלאומי טא' אלי באתר לשכת התיירות של מלטה

## הערות שוליים

קטגוריה:מלטה: ערים
קטגוריה:מלטה: שדות תעופה
אלפווין, מלכת מרסיה

**אלפווין** (באנגלית: **Ælfwynn**; 888–919 לערך) הייתה מלכת ממלכת מרסיה בשנת 918 והאחרונה במלכי מרסיה כממלכה נפרדת.

## חייה
אלפווין הייתה בתם של אתלרד השני מלך מרסיה ואתלפלדה (אשר מלכה במרסיה בשנת 918 לאחר מותו של בעלה).

הוריה של אלפווין נישאו בשנת 882 לערך (לפי מקורות אחרים הם נישאו בשנת 887) על פי  אלפווין הייתה בתם היחידה של אתלפלדה ושל אתלרד.

מועד היוולדה לא מתועד בכתובים, אולם ככל הנראה נולדה זמן קצר לאחר נישואי הוריה (ולא מאוחר משנת 888). ויליאם מציין כי לידתה הייתה לידה קשה, וכי אמה נמנעה מקיום יחסי מין לאחר הלידה.

העדות הקדומה ביותר לכהונתה של אלפווין היא צו משנת 904 המתעד חכירה של אדמה ומזכיר את שמה של אלפווין. שמה מוזכר בשני צווי חכירה מאוחרים יותר משנת 915 הנוגעים לאדמות באזור פארנבורו. ייתכן כי היא אותה אלפווין המוזכרת כעדה בצו חכירה משנת 903 הנוגע לחכירת אדמות בבקינגהאמשייר.

לאחר מותה של אימה, אתלפלדה, ב-12 ביוני 918 עלתה אלפווין לשלטון ושלטה בממלכתה לזמן קצר. זהו המקרה היחיד המתועד בבריטניה לבת שיורשת את אימה על כס המלוכה. בניגוד לאמה, אשר זכתה לתמיכה רבה בממלכה ועלתה לשלטון לאחר מות בעלה, אלפווין לא זכתה לתמיכה זו, ולכן לא הייתה התנגדות רבה להחלטתו של אדוארד, מלך אנגליה לתפוס את השלטון מידה ולשלוח אותה לממלכת וסקס בדצמבר 918. אי לכך נחשבת אלפווין לאחרונת מלכי מרסיה.

על פי "דברי הימים האנגלו סקסים" נשללו ממנה כל סמכויותיה במרסיה והיא נלקחה לממלכת וסקס שלושה שבועות לפני חג המולד בשנת 918.

אין תיעוד המתעד את חייה של אלפווין לאחר נישולה מכיסאה. ככל הנראה לא נישאה ונכנסה למנזר.

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי מרסיה
קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:ילידי 888
קטגוריה:נפטרים ב-919
ארמון סנט אנטון

**ארמון סנט אנטון** (במלטית: **Palazz ta' Sant' Anton**; באנגלית: **San Anton Palace**) הוא ארמון מוקף גנים השוכן בעיר אטארד (Attard) במלטה, והמשמש, לצד ארמון הגראנד מאסטר בוולטה וארמון ורדאלה בגני בוסקט, כאחד משלושת מעונותיו הרשמיים של נשיא מלטה.

## היסטוריה
הארמון הוקם על ידי הגראנד מאסטר אנטואן דה פול, אשר היה ידוע באורח חייו הראוותני. הוא רכש את חלקת הקרקע שעליה הקים את הארמון ליד הכפר אטארד, עוד לפני שנבחר למנהיג המסדר, שכן המקום היה קרוב יותר לבירה ולטה מארמון ורדאלה שבדרום-מערבו של האי. הארמון נבנה בין השנים 1623-1626 כך שיוכל לארח את אורחיו של דה פול, נוסף על מגורי העובדים הרבים, שכללו, בין היתר, נושאי לפידים, אופים ללחם המיוחד ששימש לתזונת כלבי הציד, טועמי מזון, יצרני פאות ומותחי שעונים. דה פול המשיך והגדיל את הארמון, והעניק לו את שמו על שם הקדוש המגן שלו, אנטוניוס הקדוש מפאדובה. הגראנד מאסטרים שלאחר דה פול המשיכו לעשות בארמון שימוש כמעונם הכפרי, ובמשך מאות שנות קיומו הוא הוגדל ועוצב מחדש מספר פעמים. בעת המרד נגד צבאו של נפוליאון, אשר פלש לאי ב-1798, שימש הארמון את מועצת המורדים, בין פברואר 1799 ועד ספטמבר 1800. לאחר מכן, מ-1802 עד 1964, שימש הארמון את המושלים הבריטים של מלטה, ומאז 1974 הוא עומד לרשותו של נשיא מלטה. 

## הגנים
הארמון עצמו סגור לקהל, אך חלק גדול מגניו המשתרעים ממזרח לו, נפתח לביקור הציבור כבר ב-1882. צורתם של הגנים כשל טרפז באורך של 250 מטרים וברוחב הנע בין 150 ל-210 מטרים. בגנים פרדס גדול של עצי תפוז, וכן עצי אורן ודקל, צמחי בוגנוויליה וצמחים נוספים. בעבר נהגו השליטים להעניק תפוזים מהפרדס כמתנות לאורחים ולנכבדים, ואורחים רשמיים במלטה נהגו לטעת עץ בפרדס בעת ביקורם במדינה. בגנים המתוכננים בפורמליות, משולבים שבילים, מזרקות, כדי אבן, ערוגות פרחים ובריכות נוי שבהן חיים ברווזים וברבורים. בגני הארמון נערכת תערוכת צמחים מידי קיץ וכן מתקיימים בהם מספר אירועי אמנות, כמו הצגות תיאטרון, הופעת מחול ומופעי מוזיקה.

## קישורים חיצוניים

* הארמון באתר נשיא מלטה
* הארמון והגנים באתר לשכת התיירות של מלטה

סנט אנטון
צסיס

**צסיס** (בלטבית: **Cēsis**; באסטונית: **Võnnu**; בגרמנית: **Wenden**) היא עיר בלטביה הממוקמת בחלק הצפוני של מרכז וידזמה. צסיס נמצאת על עמק הנהר גאויה, והיא בנויה על סדרה של רכסים מעל הנהר המשקיף אל היער הכחול.

## טירת צסיס
החלק הוותיק ביותר של צסיס היא המצודה על גבעת "רייקסטו", טירה מבוצרת מעץ שנבנתה על ידי שבט המכונה "ונדס".

הצלבנים הגרמנים הידועים כאחים של הליבונים החלו את הבנייה של טירת צסיס ליד הגבעה ב-1209. כאשר הטירה הורחבה, היא שימשה כמעון עבור יחידת המסדר הליבוני. בשנת 1577 החיילים הרסו את הטירה כדי למנוע ממנה ליפול לידיו של איוואן הרביעי. בשנת 1598 העיר שולבה באיחוד הפולני-ליטאי. בשנת 1620 צסיס נכבשה על ידי שוודיה. היא נבנתה מחדש לאחר מכן, אולם היא נהרסה שוב בשנת 1703 במהלך המלחמה הצפונית הגדולה על ידי הצבא הרוסי. כאשר ב-1777 הטירה הועברה לידי הרוזן סיברס, היה המקום בית המגורים החדש שלו. מאז 1949, מוזיאון ההיסטוריה של צסיס קיבל לידיו את הטירה. החצר הקדמית של הטירה מוקפת על ידי אסם. לצד האסם יש את מבשלת השיכר העתיקה ביותר בלטביה, "darītava Cēsu alus", אשר נבנתה בשנת 1878 במהלך השנים האחרונות של הרוזן סיברס, אך מקור התאריך לא ברור לחלוטין ויש המשייכים אותו לתקופה של המסדר הליבוני.

בהמשך משתרע פארק של הטירה, אשר נבנה בשנת 1812. הפארק כולל את "המאפיין הרומנטי של פעם", עם שבילים, צמחים אקזוטיים, ומי האגם המשקפים את הטירה.

## העיר
התכנון של העיר נעשה במחצית השנייה של המאה ה-13. השוק והכנסייה היו במרכז העיר, ומרכז הדיור העירוני היה הטירה עם שלושה מגדלים מבוצרים. העיר הייתה גם מוקפת חומת אבן דולומיט עם שמונה מגדלים וחמישה שערים. בניינים מימי הביניים בעיר כוללים את כנסיית יוחנן הקדוש (נבנתה 1281–1284) וחורבות הטירה. בנוסף, רשתות הכביש העתיק מקשרים את הבניינים ששרדו מימי הביניים, אם כי בניינים רבים נהרסו (האחרון נהרס בשנת 1748).

במחצית השנייה של המאה ה-19, התחברה העיר לכביש פסקוב (1868) ולקו הרכבת עם הבירה ריגה (1889) אשר האיצה את פיתוח העיר.

קרב צסיס ביוני 1919 כאשר כוחות אסטוניה ולטביה ניצחו את הגרמנים היה אחד הקרבות המכריעים במלחמת העצמאות של לטביה.

## גלריה

תמונה:Cesis Burg.jpg|טירת צסיס
תמונה:Cesis Kirche+Haus.jpg|כנסיית סנט ג'ון
תמונה:Cesis Stadtzentrum.jpg|מרכז העיר
תמונה:CesisHouse3.jpg|בתים עתיקים בעיר


## ערים תאומות
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:לטביה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
קודו (סוג)

[250px|ממוזער|[קודו זוטר, זכר ונקבות]]
**קוּדוּ** (שם מדעי: *Tragelaphus*) הוא אנטילופה אפריקנית ממשפחת הפרים, החיה באזורים מיוערים באפריקה שמדרום לסהרה. כמו שאר הפריים גם הקודו מעלה גרה.

## מאפיינים
הקודו מתאפיין בצוואר ארוך, קרניים גדולות ומסולסלות (לזכרים) ואוזניים ארוכות (לנקבות). צבעם הבולט הוא חום בגוונים שונים כשעל גבם 6-10 פסים אנכיים בצבע לבן. על אף גודלו הבינוני הוא קל תנועה. משך ההריון כ-7 עד 9 חודשים.
מיניו בעלי דו-צורתיות זוויגית, כלומר, ניכרים הבדלים בין הזכר לנקבה של אותו מין. לדוגמה: קודו זכר בעל קרניים ואילו לנקבות אין כלל - למעט המין בונגו.

השם המדעי "Tragelaphus" מקורו בדמות מהמיתוס "hircocervus" המכונה גם "Tragelaph".

## מינים
* מין: קודו ניאלה (*Tragelaphus angasii*)
* מין: קודו הרים (*Tragelaphus buxtoni*)
* מין: בונגו (*Tragelaphus eurycerus*)
* מין: קודו זוטר (*Tragelaphus imberbis*)
* מין: קודו משורטט (*Tragelaphus scriptus*)
* מין: קודו הביצות (*Tragelaphus spekii*)
* מין: קודו גמלוני (*Tragelaphus strepsiceros*)
* מין: קודו סילבטיכוס (*Tragelaphus sylvaticus*)

## גלריה

קובץ:Nyala Tragelaphus angasii Tierpark Hellabrunn-20.jpg|קודו ניאלה
קובץ:Mountain Nyala, Ethiopia (10115410654).jpg|קודו הרים
File:Lesser Kudu Male (Tragelaphus imberbis).jpg|קודו זוטר
קובץ:Tragelaphus scriptus (male).jpg|קודו משורטט
קובץ:Sitatunga Tragelaphus spekii gratus RB1.jpg|קודו הביצות
קובץ:Kudu bull young Botswana.jpg|קודו גמלוני
קובץ:Bongo Tragelaphus eurycerus.JPG|בונגו


## בתרבות
ממוזער|220px|קודו בדגל סומלילנד הבריטית
[ממוזער|220px|[שופר קודו מסולסל המכונה **שופר תימני**, העשוי מקרן הקודו.]]
**[[דגל סומלילנד]] בשנים 1903-1950**- כאשר בריטניה סיפחה את השטח שכלל את סומלילנד בשנת 1903, הם יצרו במקום מדינת חסות בריטית (פרוטקטורט) אשר הפכה לחלק מן האימפריה הבריטית.

הבריטים קבעו למקום, ששמו הרשמי היה "סומלילנד הבריטית", דגל חדש (עד שנת 1950). כמו ברוב מדינות חבר העמים הבריטי אף בדגלה של "סומלילנד הבריטית" היה רקע כחול כהה ועליו בפינתו השמאלית העליונה דגל הממלכה המאוחדת.

על הדגל הופיעה גם תמונה של קודו הנפוץ באזור זה, זאת על רקע אליפסה לבנה.

קרן הקודו משמשת ליצירת השופר התימני הנהוג בעדת יהודי תימן.

## קישורים חיצוניים

* קודו אתר חוות האנטילופות בערבה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1816
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הנרי מארי דוקרוטאי דה בלנוויל
קטגוריה:פרים
צפע מזרחי

**צפע מזרחי** (שם מדעי: *Macrovipera lebetina*) הוא נחש ארסי בסוג צפע גדול ממשפחת הצפעיים, המצוי מצפון אפריקה ובחלקים נרחבים מהמזרח התיכון ועד חבל קשמיר במזרח. קיימים חמישה תת-מינים.

## תיאור המין
זהו הצפע הגדול ביותר באירופה המגיע לאורך מקסימלי של 160 ס"מ, ולמשקל מקסימלי של 2.7 ק"ג, אם כי האורך הממוצע נע בין 80–100 ס"מ. קיימים קצת הבדלים באורך הנחשים בין תת-המינים השונים, הנקבה לרוב גדולה מן הזכר. 

הראש רחב ובצורת משולש ונפרד מהצוואר והחוטם מעוגל ופחוס. הגוף עבה וצבעו אפור בהיר, אך גם קיימים פרטים בצבע אפור-ירוק, בז', אפור-צהבהב, חאקי או חום-אדמדם. 

## תפוצה ואזור מחיה
הצפע המזרחי נפוץ באלג'יריה, תוניסיה, קפריסין, טורקיה, סוריה, עיראק, איראן, בקווקז, ארמניה, גאורגיה, דאגסטן, אזרבייג'ן, טורקמניסטן, אוזבקיסטן, קזחסטן, טג'יקיסטן, אפגניסטן, פקיסטן וחבל קשמיר.

בעבר התת-מין *Macrovipera lebetinus obtusa* היה נפוץ גם בצפון ישראל, אך הוא נכחד בתחילת המאה ה-20.

הצפע המזרחי מעדיף אזורים חמים ויבשים עם מעט צמחייה, כמו מורדות הרים ומישורי כורכר. לרוב הם נמצאים במורדות הרים שמשתפלים למקורות מים. הוא שכיח גם באזורי כרמים ושדות חקלאיים. 

הוא מצוי באזורים הרריים עד לגובה של 1,500 מטר, כאשר השיא היה פרט שנמצא בגובה מעל 2,000 מטר.

## התנהגות ותזונה
הנחש חי לרוב על הקרקע, אך מסוגל לטפס על שיחים ועצים נמוכים. בפרטים החיים באזורי הרים נצפתה הגירה, בקיץ הנחשים היו נפוצים באזורי נקיקים ובחורף באזורים סלעיים חשופים. בחורף הנחש בתרדמת למשך 2 עד 6 חודשים. 

הצפע המזרחי ניזון בעיקר מיונקים קטנים כמו עכברים, עכברושים וארנבות קטנות, אך גם מציפורים, צפרדעים, לטאות ונחשים קטנים יותר. 

אויביו העיקריים הם בעיקר הנמיה, גירית הדבש (נדירה ביותר בישראל אך קיימת), אפעה קריני, קוברה כספית, הדיה מצויה, כוח אפור, עקב עיטי ולעיתים אף שועלים.

הנקבות מטילות כ-14–20 ביצים בין אמצע מאי עד סוף יוני ואף עד לאוגוסט, תלוי בתת-מין. לאחר כחודש עד חודשיים הביצים בוקעות מהן יוצאים נחשים צעירים בעלי אורך של 15 עד 20 ס"מ.

## ארס

ממוזער|התת-מין ''Macrovipera lebetinus obtusa''
הכשה של הצפע המזרחי מחייבת קבלת טיפול ומתן נסיוב נגד ארס מתאים. חומרת ההכשה תלויה במספר גורמים כמו גודל הנחש, העונה, הטמפרטורה ואזור ההכשה.

מקרי מוות מהכשות מין זה הם נדירים יחסית, ומתרחשים לרוב במקרים בהם לא ניתן כל טיפול או במקרים בהם תהיה תגובה אלרגית חמורה לארס. אולם, הכשה עלולה לגרום לדימום, נקרוזה ואף עלולה להסתיים בכריתת הגף הנפגע.

## תת-מינים
* *Macrovipera lebetina cernovi* - נפוץ באירן, טורקמניסטן, אפגניסטן ופקיסטן
* *Macrovipera lebetina lebetina* - נפוץ בקפריסין
* *Macrovipera lebetina obtusa* - נפוץ בטורקיה, סוריה, עיראק, הקווקז, אזרבייג'ן, דאגסטן, אירן, אפגניסטן ופקיסטן
* *Macrovipera lebetina transmediterranea* - נפוץ באלג'יריה ותוניסיה
* *Macrovipera lebetina turanica* - נפוץ בטורקמניסטן, טג'יקיסטן, אוזבקיסטן, קזחסטן, אפגניסטן ופקיסטן

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:צפעונים
קטגוריה:ארץ ישראל: בעלי חיים שנכחדו
קטגוריה:הודו: זוחלים
קטגוריה:אלג'יריה: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
סטפני מאייר

**סטפני מאייר** (באנגלית: **Stephenie Meyer**; נולדה ב-24 בדצמבר 1973) היא סופרת אמריקאית הידועה בסדרת הרומנים פרי עטה "דמדומים".
## ביוגרפיה
מאייר נולדה למשפחה מורמונית בקונטיקט וגדלה בפיניקס שבאריזונה, יחד עם הוריה וחמשת אחיה ואחיותיה. עם סיום התיכון למדה באוניברסיטת בריגהאם יאנג שביוטה לימודי ספרות לתואר ראשון, אותם סיימה ב-1997.

מאייר החלה לכתוב את הרומן דמדומים המספר על נערה מתבגרת העוברת לעיר חדשה ופוגשת גבר מסתורי המתאהב בה, אך מתגלה כערפד. הרומן זכה להצלחה רבה והניב מספר ספרי המשך וכן עיבודים קולנועים. מלבד סדרת "דמדומים" כתבה גם את הרומן "גוף מארח", העוסק בפלישת חיזרים לכדור הארץ.

ב-2008, זכתה בתואר "סופרת השנה" בעיתון היומי האמריקני "USA Today". ספרה "דמדומים" היה לספר הנמכר ביותר לאותה שנה. באיש השנה של המגזין טיים ב-2008 היא דורגה במקום ה-49. הירחון הכלכלי פורבס, דירג אותה במקום ה-26 ברשימת 100 הידוענים המשפיעים ביותר.
## חיים אישיים
מאייר התחתנה עם אהוב נעוריה, כריסטיאן, ב-1994, בעודם בני 21, ולזוג 3 ילדים.

## ספריה שתורגמו לעברית
* **[[דמדומים (רומן)|דמדומים]]** (מאנגלית: רחל אהרוני), בני ברק: ספרית פועלים, תשס"ח-2008.
* **[[מולד הירח (רומן)|מולד הירח]]** (מאנגלית: רחל אהרוני.), בני ברק: ספרית פועלים, תשס"ט-2009
* **[[ליקוי חמה (ספר)|ליקוי חמה]]** (מאנגלית: רחל אהרוני; עריכה: נרי אלומה), בני ברק: ספרית פועלים, תש"ע-2009.
* **[[גוף מארח (ספר)|גוף מארח]]** (תרגום: ורד טוכטרמן; עריכה: אמירה בנימיני), תל אביב: אופוס, 2009.
* **[[שחר מפציע (רומן)|שחר מפציע]]** בני ברק: ספריית פועלים, תש"ע-2010. (מאנגלית: רחל אהרוני) - 2010
* **[[החיים השניים הקצרים של ברי טאנר]]** (נובלה על דמות מליקוי חמה) - 2011
* **[[הכימאית]]** (רומן מתח) - 2017
* שמש חצות 2022

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:הרטפורד: אישים
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער אמריקאיות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער אמריקאים
קטגוריה:דמדומים
קטגוריה:סופרות פנטזיה אמריקאיות
קטגוריה:סופרי פנטזיה אמריקאים
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני אמריקאים
קטגוריה:סופרות מדע בדיוני אמריקאיות
קטגוריה:מורמונים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בריגהאם יאנג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בריגהאם יאנג
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1973
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
דובלה

**דובלה** (בלטבית: **Dobele**) היא עיר בדרום לטביה.

## היסטוריה
דובלה מוזכרת לראשונה במקורות בשנת 1254, באותה תקופה היה זה רק מבצר עץ שנהרס במלחמת העצמאות הסמילגיאנית (1279–1290), בשלב האחרון של מסעי הצלב הצפוניים בלטביה. טירת אבן חדשה הוקמה באותו מתחם בשנת 1335 ויישוב קטן גדל סביבה. חורבות מבצר זה עדיין גלויים. הכנסייה המרכזית המקורית נבנתה בשנת 1495, ובסופו של דבר המבצר התפתח לכתוב המסחר. בשנת 1927, העיר התחברה לקו רכבת בין ילגבה לליפאיה, דבר שהביא להתפתחות העיר.

## חינוך
בדובלה, כמו בעיירות אחרות בלטביה, יש כמה מוסדות חינוך: חמישה בתי ספר מקיפים, כולל בית הספר של דובלה לדקדוק לטבי, ארבעה גני ילדים, בתי ספר למוזיקה ולאמנות, בתי ספר מקצועיים, המרכז לחינוך מבוגרים וכן מרכזים של בני נוער וילדים.

## תרבות
בעיר דובלה יש מרכז תרבותי, כמו כן גם מוזיאון. בעיירה גם יש מספר מבנים מאוד חשובים כגון הטירה, הכנסייה העתיקה ובניין העירייה. ישנם כמה פסטיבלים שנתיים אשר נחגגים באופן מסורתי בעיר.

## דמוגרפיה
הלטבים מהווים 75.5% מהאוכלוסייה בעוד הרוסים מהווים 14% ונחשבים מיעוט משמעותי. קבוצות אחרות כוללות בלארוסים - 3.3%, ליטאים - 2.3%, אוקראינים - 1.8%, פולנים - 1.5%, ו-1.6% הם בני לאומים אחרים.

## הקהילה היהודית

## קישורים חיצוניים

* 
* פרטים על הקהילה היהודית, באתר "בית התפוצות"
* 
* 

קטגוריה:לטביה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1917
עומאן במשחקים האולימפיים

**[[עומאן]]** משתתפת ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

עד כה, אף ספורטאי עומאני לא זכה במדליה אולימפית, ורובם היו רחוקים מהישגים של ממש. להישג הגבוה ביותר באולימפיאדת בייג'ינג (2008) הגיע עבדאללה אל-סולי, שסיים במקום ה-48 בריצת 100 מטר (מתוך 80 מתחרים). במשחקים אלה הייתה האתלטית בותאינה אל-יקובי לאישה הראשונה שמייצגת את עומאן במשחקים, לאחר שבשש האולימפיאדות הקודמות ייצגו את המדינה גברים בלבד.

## ראו גם
* עומאן במשחקים הפאראלימפיים
* עומאן במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

* הוועד האולימפי של עומאן באתר המועצה האולימפית של אסיה

קטגוריה:עומאן: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
דניס מרקונטו

**דניס מרקונטו** (באיטלקית: **Denis Marconato**; נולד ב-29 ביולי 1975 בטרוויזו) הוא כדורסלן איטלקי המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת דינמו סאסארי. מרקונטו נחשב לאחד מטובי שחקני ההגנה באירופה בתקופתו.

## קריירה
מרקונטו הצטרף למחלקת הנוער של מועדון בנטון טרוויזו בשנת 1990, וזכה עם המועדון בשלוש אליפויות ליגת הנוער בין 1991 ל-1994. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של בנטון בסרייה א' בעונת , אך לא מצא לבסוף מקום בסגל הקבוצה. הוא הושאל לעונה אחת לפלור פאדובה, שם הפגין כישרון רב. הוא חזר לבנטון טרוויזו בעונת , והמאמן מייק ד'אנטוני נתן לו הפעם תפקיד גדול יותר בקבוצה. בעונה זו הוא זכה עם בנטון באליפות איטליה הראשונה שלו, ונבחר גם ל-MVP של הסופר קאפ האיטלקי לשנת 1997. ב-1999 הוא זכה עם קבוצתו בגביע ספורטה, וב-2000 זכה עמה בגביע האיטלקי ונבחר ל-MVP של הטורניר.

בשנים שלאחר מכן זכה מרקונטו עם בנטון בשתי אליפויות איטליה נוספות (2002 ו-2003), שלושה גביעים איטלקיים נוספים (2003, 2004 ו-2005) והיה שותף בכיר לשתי העפלות לפיינל פור היורוליג, בשנים 2002 ו-2003. בעונתו האחרונה בטרוויזו כיהן מרקונטו כקפטן הקבוצה. בקיץ 2005 עבר מרקונטו לקבוצת ברצלונה מהליגה הספרדית, יחד עם חברו האיטלקי ג'יאנלוקה באזילה. עם ברצלונה הוא הופיע בפיינל פור היורוליג ב-2006, וזכה בגביע המלך הספרדי ב-2007.

בעונת  עבר מרקונטו לקבוצה הספרדית ברוז'ה GBC. בעונה שלאחר מכן הוא חזר לאיטליה והצטרף למונטפסקי סיינה, עמה זכה פעם נוספת בסופר קאפ האיטלקי.

### נבחרות איטליה
בצעירותו שיחק מרקונטו באליפות אירופה עד גיל 20 ב-1994, ובאליפות אירופה עד גיל 22 ב-1996. מכאן ואילך הוא היה אחד מהשחקנים החשובים והמובילים בנבחרת הבוגרת של איטליה. ההישגים הבולטים שלו עם הנבחרת היו הזכייה באליפות אירופה בכדורסל ב-1999, הזכייה במדליית הכסף באליפות של 1997 ובמדליית הארד באליפות שנערכה ב-2003; וכן הזכייה במדליית הכסף באולימפיאדת אתונה ב-2004.

בנוסף, מרקונטו השתתף עם נבחרת איטליה באליפויות אירופה בשנים 2005 ו-2007, ובאליפות העולם בכדורסל בשנת 2006.

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר היורוליג
* סטטיסטיקות קריירה באתר Basketpedya

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים איטלקים
קטגוריה:כדורסלנים איטלקים
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורסלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורסלני בנטון טרוויזו
קטגוריה:כדורסלני ברצלונה
קטגוריה:כדורסלני מנס סאנה סיינה
קטגוריה:כדורסלני ונציה
קטגוריה:כדורסלני קאנטו
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1975
אפנצל

**אפנצל** (בגרמנית: **Appenzell**) היא בירתו של קנטון אפנצל אינר-רודן (Appenzell Innerrhoden), הקנטון הקטן ביותר בשווייץ. העיירה אפנצל שוכנת מדרום לאגם קונסטנץ וייחודה בבתי העץ המעוטרים בציורי קיר. לאפנצל אין עירייה משלה.
בעיירה התגורר הסאטיריקן הישראלי אפרים קישון בשנותיו האחרונות, עד למותו בשנת 2005.
שמאל|ממוזער|250px|רחוב בעיירה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שווייץ: ערים
קטגוריה:אפנצל אינר-רודן
קטגוריה:הקנטונים של שווייץ: ערי בירה
אנרי הראשון דה מונמורנסי

שמאל|ממוזער|200px|אנרי הראשון דה מונמורנסי
**אנרי הראשון דה מונמורנסי** (מצרפתית: **Henri Ier de Montmorency** 15 ביוני 1534 - 2 באפריל 1614) היה מפקד הצבא של אנרי הרביעי, מלך צרפת.

## חייו
דה מונמורנסי נולד באחוזת שאנטיי של בית מונמורנסי בחבל איל-דה-פראנס בצרפת כבנו של אן דה מונמורנסי שהיה מפקד הצבא של פרנסואה הראשון, אנרי השני, פרנסואה השני ושארל התשיעי מלכי צרפת.

החל ב- 1563 היה מושל חבל לנגדוק ושלט בו כנסיך ריבוני. במלחמות הדת בצרפת לחם לצד אביו שתמך בקתולים וקיבל את התואר מרשל של צרפת. בשנת 1567 אחרי שאביו נהרג בקרב סן דני, ירש את תפקידו של אביו כמושל העיר קן.

עם עליית קרנו של בית גיז שהיה מתנגדו של בית מומורנסי, אנרי הראשון דה מונמורנסי תמך במדיניות של פשרה בין הקתולים לבין הפרוטסטנטים. אחרי טבח ליל ברתולומאוס הקדוש (24 באוגוסט 1572) הצטרף אל כוחות הפרוטסטנטים בלנגדוק. כאשר אנרי השלישי, מלך צרפת דרש ממנו להיכנע, הוא סירב וב- 12 בינואר 1574 פתח במתקפה וכבש את הערים סנט ז'יל ואיג מורט (כיום בחבל לנגדוק-רוסיון).

ב- 1576, אחרי שהובטחה לו מרקיזות סאלוצו באיטליה, הצטרף אל כוחות המלך אנרי השלישי. בגלל בגידתו בפרוטסטנטים, העיר מונפלייה מרדה בו ובמלך והוא הטיל עליה מצור (1576 - 1577).
ב- 1579, אחרי מות אחיו פרנסואה דה מונמורנסי, הפך אנרי הראשון דה מונמורנסי לדוכס וירש את הנחלות ואת תוארי האצולה של אחיו. המלך, שחשש ממנו, הרחיקו מחצר המלכות והוא התגורר בלנגדוק והמשיך בתפקידו כמושל חבל ארץ זה.

מאוחר יותר, הוא הפך לאחד מראשי מתנגדיה של הליגה הקתולית שנתמכה על ידי ספרד, ולחם לצדו של אנרי מלך נאווארה (לימים אנרי הרביעי, מלך צרפת) נגד הקתולים. ב- 1593, כאשר אנרי הרביעי עלה לכס המלכות, הוא מינה את אנרי הראשון דה מונמורנסי למפקד הצבא המלכותי, אך הרחיקו מחבל לנגדוק כדי להרחיב את שלטונו בחבל ארץ זה.

לאנרי הראשון דה מונמורנסי היו שישה ילדים ובהם אנרי השני דה מונמורנסי (1595–1632).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית מונמורנסי
קטגוריה:מרשלים צרפתים
קטגוריה:מלחמות הדת בצרפת
קטגוריה:ילידי 1534
קטגוריה:נפטרים ב-1614
בהוטן במשחקים האולימפיים

**[[בהוטן]]** השתתפה לראשונה ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), לאחר שהוועד האולימפי שלה הוכר שנה קודם לכן על ידי הוועד האולימפי הבין-לאומי. היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים, למרות היותה מדינה הררית עם מזג אוויר אשר נוטה לעיתים קרובות להיות חורפי ומושלג.

בדרך כלל, שלחה בהוטן למשחקים בהם השתתפה רק קשתים. איש מהם לא זכה במדליה אולימפית, והישגיהם היו נמוכים למדי. להישג הגבוה ביותר הגיעו טאשי פלג'ור וטשרינג צ'ודן. שניהם העפילו לשלב שמינית הגמר באולימפיאדת אתונה (2004). באולימפיאדת לונדון (2012) השתתפה לראשונה גם קלעית בהוטנית.

## ראו גם
* בהוטן במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

* הוועד האולימפי של בהוטן באתר המועצה האולימפית של אסיה

## הערות שוליים

קטגוריה:בהוטן: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
עמותת אופנים

שמאל|ממוזער|250px|הכיתות הניידות של עמותת אופנים
שמאל|ממוזער|250px|מראה פנימי של כיתה ניידת
**עמותת אופנִים** היא עמותה הפועלת להענקת שוויון הזדמנויות בחינוך לילדים ביישובי הפריפריה בישראל. עקרון הפעולה המרכזי של העמותה הוא העברת פעילויות העשרה לימודית וחינוכית מעבר לחינוך הפורמלי שהם מקבלים. פעילויות ההעשרה מתבצעות תוך הגעה אל מקום המגורים של הילדים, המרוחקים ממרכזי הערים, זאת באמצעות מעבדות ניידות המותקנות על גבי אוטובוסים ייעודיים, אשר עוצבו במיוחד למטרה זו וצוידו במחשבים, ריהוט ואמצעי עזר נוספים להוראה.

העמותה הוקמה בשנת 2004 על ידי ד"ר חיים דהאן, יזם יליד העיר באר שבע. באספה הכללית של העמותה חברים בהתנדבות 21 איש, ביניהם יורם "יה-יה" יאיר (אלוף במילואים), יגאל בן-שלום (בעבר מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי), וכן בכירים בהווה ובעבר במוסדות שונים ובתחום ההייטק והיזמות. יו"ר העמותה הוא עודד הדומי והמנכ"ל הוא אלי דרור.

פעילות עמותת אופנים נפרשת על פני מעל 40 נקודות יישוב בצפון הארץ ובדרומה. בדרום הארץ הפעילות מתקיימת בין היתר בנווה מדבר, שדות נגב, מרחבים, אל קסום, שפיר, קריית גת ואופקים. בצפון הארץ הפעילות מתקיימת בין היתר בעפולה, מגדל העמק, פרדס חנה-כרכור, גבעת עדה, עמק יזרעאל, טבריה, מרום הגליל, משגב, קריית שמונה, עכו וצפת. המשתתפים בפעילויות מגיעים בדרך כלל מחתך סוציו-אקונומי נמוך, וכן מקרב המגזר הערבי והבדואי.

פעילויות העמותה בתחומי מדע וטכנולוגיה, המתקיימות אחת לשבוע, כוללות הרצאות, לימוד מונחה והתנסות אישית. בנוסף, מקיימת העמותה פעילויות חשיפה שמטרתן לחשוף את הילדים ובני הנוער למקורות חינוך חיצוניים. במסגרת זו מגיעות קבוצות לימוד ליחידה של נוער שוחר מדע בטכניון ומשתתפות בסדנאות המדע והטכנולוגיה (12 מפגשים, אחת לשבוע). כמו כן נערכים ביקורים באוניברסיטאות, מפעלים ומוזיאונים.

לאופנים "תו מידות לאפקטיביות" משנת 2011 המוענק על ידי ארגון "מידות".

בשנת 2009 זכתה עמותת אופנים בפרס "מגן שר הרווחה והשירותים החברתיים" לעמותות ולמתנדבים מצטיינים, אשר הוענק על ידי השר יצחק הרצוג כהוקרה על פועלה של העמותה במהלך השנים האחרונות.

בשנת 2014 הוענק אות התורם האפקטיבי בישראל למייסד ונשיא עמותת אופנים ד"ר חיים דאהן.

בשנת 2019 הוענק לארגון מעמד מייעץ לאו״ם.

## קישורים חיצוניים

* דף הפייסבוק של עמותת אופנים - הזדמנות שווה לדור הבא
* עמותת אופנים ביוטיוב
* אתר אגודת הידידים של העמותה בארצות הברית 
* כתבה אודות עמותת אופנים , חדשות ערוץ 2
* כתבה אודות עמותת אופנים בערוץ 10
* כתבה בתוכנית "העולם הבוקר" בערוץ 2
* מיהם התורמים והעמותות המשפיעים ביותר בישראל? (2014 ,וואלה)
* 
* כתבה בעיתון "זמן איילון", מרץ 2012

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגוני חינוך
אופנים
קטגוריה:ישראל: ארגונים הפועלים לפיתוח הפריפריה
צימרמן

**צימרמן** (בכתיב לועזי: **Zimmermann**, לעיתים **Zimmerman**) הוא שם משפחה גרמני שפירושו "נגר".

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק