open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פרנק ברנדיגי

**פרנק בוזוורת' ברנדיגי** (באנגלית: **Augustus Brandegee**; 8 ביולי 1864 – 14 באוקטובר 1924) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וסנאטור מטעם מדינת קונטיקט.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
ברנדיגי נולד בניו לונדון שבקונטיקט, ב־8 ביולי 1864, והיה בנו של , שכיהן אף הוא כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית.

בשנת 1881 השלים את לימודיו בתיכון בולקלי בניו לונדון, והשלים תואר במכללת ייל בשנת 1885, שם היה חבר באחוות הגולגולת והעצמות. לאחר מכן למד משפטים, הוסמך לעריכת דין בשנת 1888, ועסק בעריכת דין בניו לונדון.

כחבר המפלגה הרפובליקנית, כיהן ברנדיגי בשנת 1888 בבית הנבחרים של קונטיקט. בשנים 1889–1893 ובשנים 1894–1897 כיהן כיועץ המשפטי של עיריית ניו לונדון.

בשנת 1899 חזר לבית הנבחרים של קונטיקט ואף כיהן כיושב ראש הבית. בשנים 1901–1902 כיהן שוב כיועץ המשפטי של ניו לונדון, אך התפטר מתפקידו לאחר שנבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית.

### בית הנבחרים של ארצות הברית
ברנדיגי נבחר כחבר רפובליקני בקונגרס ה־57 כדי למלא את מקומו של  שנפטר. הוא נבחר מחדש לקונגרסים ה־58 וה־59, וכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מ־4 בנובמבר 1902 ועד 10 במאי 1905, אז התפטר.

במקביל היה ציר במספר ועידות רפובליקניות מדינתיות ולאומיות, ושימש כיו"ר ועידת המפלגה הרפובליקנית של קונטיקט בשנת 1904.

### הסנאט של ארצות הברית
ברנדיגי התפטר מבית הנבחרים לאחר שנבחר לסנאט של ארצות הברית, כדי למלא את מקומו של הסנאטור אורוויל פלאט שנפטר.

הוא נבחר מחדש בשנים 1908, 1914 ו־1920, וכיהן כסנאטור מ־10 במאי 1905 ועד מותו.

ברנדיגי היה שמרן בולט מזרם "המשמר הישן". הוא התנגד לזכות הבחירה לנשים ולהצטרפותה של ארצות הברית לחבר הלאומים. בשנת 1920 היה גם בין התומכים המרכזיים במועמדותו של וורן הרדינג לנשיאות.

במהלך כהונתו בסנאט כיהן כיו"ר ועדות הסנאט הבאות: תעלות בין־אוקייניות; פנמה; מסילות הרכבת של האוקיינוס השקט; הספרייה; והמשפטים. בנוסף, כיהן כנשיא הזמני של הסנאט במשך יומיים, 25–26 במרץ 1912, בקונגרס ה־62.

### מותו
ברנדיגי לא נישא מעולם ולא היו לו ילדים.

ב־14 באוקטובר 1924 שם קץ לחייו בוושינגטון די. סי., באמצעות שאיפת גז ממנורת גז בחדר רחצה שכמעט לא היה בשימוש בביתו. לפי דיווחים בני התקופה, מצבו הבריאותי היה רע והוא איבד את מרבית הונו בעקבות השקעות כושלות. העיתונות דיווחה כי השאיר מכתב התאבדות ו־100 דולר לנהגו, וכן 100 דולר נוספים לשני משרתי הבית.

הוא נטמן בבית הקברות סידר גרוב בניו לונדון, קונטיקט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:מתאבדים: פוליטיקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1864
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1924
המנדולינה של קפטן קורלי (סרט)

**המנדולינה של קפטן קורלי** (באנגלית: **Captain Corelli's Mandolin**) הוא סרט קולנוע מסוגת דרמת מלחמה רומנטית משנת 2001 בבימויו של ג'ון מאדן, עם פנלופה קרוז וניקולס קייג' בתקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "המנדולינה של קפטן קורלי" מאת לואי דה ברנייר משנת 1994. הצילומים נעשו באי קפלוניה עם הנופים ההרריים וחופי הים המרהיבים.

הספר והסרט מספרים על טבח החיילים האיטלקים על ידי הגרמנים בקפלוניה בספטמבר 1943 . הסרט מוקדש לאלפי החיילים האיטלקים שנרצחו בטבח זה ולתושבי קפלוניה שנהרגו ברעידת האדמה לאחר המלחמה.

טבח האיטלקים בקפלוניה שהיה נשכח, זכה לפרסום בעקבות הספר של לואי דה ברנייר והסרט בעקבותיו.

## תקציר העלילה
קפלוניה 1940, בעיירה על שפת הים גרה פלאגיה (פנלופה קרוז) עם אביה הרופא יאנוס (ויליאם הרט). פלאגיה עוזרת לאביה בטיפוליו והיא מחוזרת על ידי מנדראס (כריסטיאן בייל) בעידודה של אימו (אירן פאפאס).

האיטלקים פולשים לאלבניה ומנדראס מתגייס עם חבריו לצבא היווני. לפני כן הוא מתארס לפלאגיה.

1941, הגרמנים פולשים ליוון וכובשים אותה. החלק הדרומי נמסר לשלטון איטליה ובתוכו גם קפלוניה. פלאגיה שולחת מכתבים למנדראס ללא תשובה. לקפלוניה נכנסים חיילים איטלקים וגרמנים. בעיירה צועדים חיילים איטלקים ובראשם מפקד פלוגת התותחנים קפטן אנטוניו קורלי (ניקולס קייג') עם מנדולינה על גבו. הוא מבחין בפלאגיה וקורא לעברה "איזו בחורה יפה".

קורלי מתאכסן בבית הרופא תמורה ציוד רפואי שהוא מספק לו. הוא מרבה לשיר עם חייליו וללות אותם במנדולינה שלו ופלאגיה נמשכת אחריו. מאנדראס חוזר פצוע מהמלחמה ומטופל על ידי יאנוס ופלאגיה.

עם חתימת הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה דורשים הגרמנים באי ובראשם קפטן ובר (דייוויד מוריסי) וקולונל בארג (פטריק מאלאהייד) מהאיטלקים להיכנע ולמסור את הנשק. כשהם מסרבים מתחיל קרב קשה, כוחות גרמנים נוחתים באי ומטוסים גרמנים מפציצים. האיטלקים נכנעים ונלקחים בשבי אך הגרמנים טובחים באלפי השבויים.

קטרלי נפצע קשה אך נשאר בחיים לאחר שחברו קרלו שוכב מת עליו.

מנדראס מוצא את קורלי פצוע קשה ומביא אותו לבית הרופא שם הוא מטופל על ידי פלאגיה ואביה. הוא עושה זאת כדי לחדש את אהבתה של פלאגיה אך ללא תועלת.

מאנדראס מארגן לקורלי סירה שתשיט אותו לאיטליה.

1947, פלאגיה היא כעת רופאה שעובדת בבית חולים. רעידת אדמה קשה הורסת את בית הרופא אך בשעה קשה זו מגיע קורלי ומתוודה שאינו יכול לחיות בלעדיה והם מתחבקים ומתנשקים.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים
* 

*קדימון לסרט, באתר יוטיוב
*נעימת "שירת פלאגיה" מפסקול הסרט, באתר יוטיוב
*"שירת פלאגיה" עם צילומים מהסרט, באתר יוטיוב
*קפלוניה והמנדולינה של קפטן קורלי, באתר gotravel

קטגוריה:סרטי 2001
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים בריטיים
קטגוריה:סרטי מלחמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
מיכאל אליעזר

**מיכאל אליעזר** הוא שחקן ישראלי.

## ביוגרפיה
בשנת 1982 השתתף בהצגה "אליעזר שושני ו/או אליקו בן־שושן" שכתב יצחק בן-נר על פי ספרו "ארץ רחוקה". באותה שנה הופיע בסדרת הטלוויזיה "מישל עזרא ספרא ובניו" ששודרה בערוץ 1 ובה גילם את מחמוד.

בשנת 1989 שיחק בסרט "אדם ושמו סרג׳".

בשנת 1991 הופיע בסרט "מגן אנושי" (אנ׳).

בשנת 1995 השתתף בהצגה "חג הטבעות" שכתב רון ישועה. באותה שנה התארח בפרק השני של הסדרה "תמונות יפואיות" ששודרה בערוץ 3, גילם את מנו שובאשי, בנה של חצ׳ורה שובאשי (ג'וליה מסלאווי) ואחיה של לונה שובאשי (אורנה בנאי). בהמשך הוחלפו הדמויות ואת תפקידיהן של מנו ולונה גילמו אלי חבקוק ואורלי קטן.

בשנת 2002 גילם את ציון בסרט "בית"ר פרובנס".

בשנים 2002–2004 שיחק בסדרת הטלוויזיה "המשאית" ששודרה בערוץ 2, בתפקיד שמעון, חברם הטוב של אשר (שלום אסייג) ומנש (אלי שמואל).

בשנת 2014 הופיע בסרט "מפריח היונים" בתפקיד סוהר.

## סכסוך משפטי בין מיכאל אליעזר לג.ג. אולפני ישראל ירושלים בע״מ
במהלך צילומי הסרט "אדם ושמו סרג׳" נפצע אליעזר באירוע חריג שהתרחש באפריל 1989 בעיר עכו. אליעזר הועסק בסרט על פי חוזה אישי ולפיו גילם דמות של מקסיקני תמורת שכר יומי. במסגרת אחת הסצנות נדרש לקפוץ מקומה עליונה של מבנה אל מזרן ובמהלך הצילום התפוצץ חומר נפץ שהונח בסמוך למקום קפיצתו.

לטענת אליעזר הפיצוץ התרחש במכוון במטרה להוסיף אמינות ואותנטיות לסצנה וכי הפעלול בוצע ברשלנות חמורה. לדבריו הפעלולן עמד בסמיכות אליו ויכול היה להבחין כי הוא נמצא באזור סכנה. אליעזר טען כי בעת הצילומים לא נכח במקום רופא אלא אחות בלבד וכי פינויו לבית החולים התעכב מספר שעות מסיבות לוגיסטיות שאינן קשורות למצבו הרפואי.

כתוצאה מהפיצוץ איבד אליעזר זמנית את הראייה בשתי עיניו ואושפז בבית החולים איכילוב בתל אביב שם הוצאו מעינו השמאלית חלקיקי אבק שריפה. לאחר שחרורו מבית החולים המשיך בטיפול אצל רופא עיניים מומחה אולם לטענתו נאלץ להפסיק את הטיפול מאחר שחברת ההפקה סירבה לממן אותו. בעקבות כך לדבריו סבל במשך חודשים מכאבים בעיניו. אליעזר הוסיף כי לפני האירוע היה בריא וללא פגם חיצוני וכי הפגיעה בעיניו והשינוי האפשרי במראהו עלולים לפגוע בפרנסתו כשחקן.

בעקבות האירוע הגיש אליעזר באמצעות עורך הדין זאב פרידמן תביעה בגין נזקי גוף נגד חברת ההפקה "ג.ג. אולפני ישראל ירושלים בע״מ" בבית משפט השלום בתל אביב. בית המשפט קיבל את התביעה וחייב את החברה לשלם לו פיצויים בסך 20 אלף שקלים. אליעזר ציין כי מטרת פנייתו לבית המשפט לא הייתה רווח כספי אלא מחאה על יחס מזלזל ועל סירוב החברה לשאת באחריות לנזקיו.

מטעם חברת ההפקה נמסר כי היא מכחישה כל אחריות לאירוע ואף הטילה ספק בעצם הפגיעה. לדברי נציג החברה איציק קול פסק הדין ניתן מאחר שהחברה לא הגישה כתב הגנה במועד בשל מחלוקת פרוצדורלית בין עורכי הדין בנוגע לדחיית מועד הדיון. החברה הודיעה על כוונתה לערער על פסק הדין.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
רהמנוז

**רמנוז** (Rha, Rham) הוא סוכר דאוקסי המופיע בטבע. ניתן לסווג אותו כמתיל-פנטוז או כ-6-דאוקסי-הקסוז. רמנוז מצוי בטבע בעיקר בצורת <small>L</small> שלו כ-L-רמנוז (6-דאוקסי-L- מנוז). זה יוצא דופן, שכן רוב הסוכרים המצויים בטבע הם בצורת <small>D.</small> יוצאים מדופן הם המתיל-פנטוזים L-פוקוז ו-L-רמנוז והפנטוז L-אראבינוז. עם זאת, קיימות גם דוגמאות ל-D-רמנוז המופיע בטבע בכמה מיני חיידקים, כגון Pseudomonas aeruginosa ו-Helicobacter pylori.

ניתן לבודד רמנוז מצמח האשחר (Rhamnus), מסומק רעיל ומצמחים מהסוג Uncaria. רמנוז מיוצר גם על ידי מיקרו-אצות השייכות למחלקה Bacillariophyceae (דיאטומים).

רמנוז קשור בטבע לעיתים קרובות לסוכרים אחרים. הוא מהווה מרכיב גליקוני נפוץ של גליקוזידים ממקורות צמחיים רבים. רמנוז הוא גם מרכיב של קרום התא החיצוני של חיידקים עמידים לחומצה מסוג Mycobacterium, בהם האורגניזם הגורם לשחפת. נוגדנים טבעיים כנגד L-רמנוז מצויים בסרום האנושי, ונראה כי לרוב בני האדם יש IgM, IgG או את שני סוגי האימונוגלובולינים הללו המסוגלים להיקשר לגליקן זה.

מאפיין מעניין של רמנוז הוא יצירת פורמלדהיד כאשר הוא מגיב עם פריודטים בתגובת ביקוע של דיולים סמוכים. תכונה זו הופכת אותו לשימושי מאוד לסילוק עודפי פריודט באנליזה של גליצרול או דיולים סמוכים אחרים, אשר אחרת היו גורמים לבעיות של רקע צבוע (colored blank).

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סוכרים
אנטיגונה (בת לאומדון)

[[יונו (מיתולוגיה)|יונו הופכת את אנטיגונה לחסידה, תחריט של שארל לה ברן, 1676|ממוזער]]
**אנטיגונה** (ביוונית עתיקה: **Ἀντιγόνη**) במיתולוגיה היוונית הייתה נסיכה טרויאנית ובתו של לאומדון מלך טרויה, שנהפכה לחסידה על ידי הרה מלכת האלים.

## משפחה
אנטיגונה הייתה בתו של לאומדון, מלך טרויה, מאם לא ידועה. היא הייתה אחותם למחצה של פריאמוס, למפוס, קליטיוס, היקטאון, בוקוליון, טיתונוס, הסיונה, סילה, אסטיוצ'ה, אתילה, מדסקיסטה ופרוקליה.

## מיתולוגיה
הנושא המשותף לכל הגרסאות של הסיפור הוא שהנסיכה הטרויאנית אנטיגונה עוררה את זעמה של הרה, ונהפכה לחסידה.

האזכור המוקדם ביותר של אנטיגונה והמיתוס שלה מגיע מהספר מטמורפוזות של אובידיוס. במהלך התחרות שלה עם האורגת ארכנה, אתנה ארגה שטיח ובו סצנות של אלים מענישים בני תמותה על ההיבריס שלהם. אתנה כללה את סיפורה של הנסיכה הטרויאנית אנטיגונה, בת המלך לאומדון, שיונו הפכה לחסידה לבנה משום שהעזה להשוות את עצמה למלכת האלים.

בתיאור מאוחר יותר של סיפורה של אנטיגונה, שנשמר בכתביהם של המיתוגרפים של הוותיקן, אנטיגונה ראתה את עצמה כטובה ויפה יותר מהרה, מלכת האלים. הרה הענישה את אנטיגונה על יהירותה והפכה אותה לחסידה. לחליפין, הרה הפכה את שערה היפה של אנטיגונה לנחשים כעונש בזמן שרחצה. האלים ריחמו עליה ושינו את צורתה לחסידה, ולכן ציפורים נהפכו לטורפות הטבעיות של נחשים. נאמר שמאז היא נותרה עוינת לזאוס, בעלה של הרה.

המלומד לקטאנטיוס פלאקידוס כתב שהרה הפכה את אנטיגונה לחסידה על כך ששכבה עם זאוס.

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
אליפות האמריקות בכדורסל נשים 1993

**[[פיב"א אמריקאפ נשים|אליפות האמריקות בכדורסל נשים]] 1993** היא האליפות השנייה שנערכה על ידי פיב"א אמריקה.

באליפות השתתפו 8 נבחרות. מטרת התחרות הייתה גם לקבוע את הנבחרות שיקבלו זכות להשתתף באליפות העולם בכדורסל 1994. 

המשחקים נערכו בסאו פאולו, באולם Ginásio do Ibirapuera שמכיל 11,000 מקומות.

נבחרת ארצות הברית זכתה באליפות.

## מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו נבחרות שניצחו בתחרויות העפלה אזוריות:
* צפון אמריקה – , 
* מרכז אמריקה וקריביים – , , 
* דרום אמריקה – , , 

תחילה המשחקים נערכו בשני בתים. בהמשך, שתי נבחרות מכל בית העפילו לבית הגמר בו כול הקבוצות נפגשו מחדש למשחק בודד. בסיום בית הגמר נערכו משחקים על הלאליפות ועל המקום השלישי.

## שלבי התחרות
### בית א'

### בית ב'

## בית הגמר

## משחקי הגמר

משחק על המקום השלישי

## דירוג סופי

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר todor66
* קטע ממשחק הגמר

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1993
קטגוריה:תחרויות כדורסל בברזיל
1993
קטגוריה:סאו פאולו: ספורט
עבד אל-האדי סיאם

**עבד אל-האדי מוחמד סיאם** (בערבית: **عبد الهادي صيام**; 20 במרץ 1978 – 23 ביולי 2024) הידוע בכינויו **"אבו אל-עבד"** או **"דריו"**, היה טרוריסט פלסטיני ששימש כסגן ראש מערך הסיוע הקרבי והמנהלתי של גדודי עז א-דין אל-קסאם.

## ביוגרפיה
עבד אל-האדי סיאם, נולד בעיר עזה ב-20 במרץ 1978, למשפחת פליטים פלסטינית שמוצאה בכפר אל-ג'ורה באזור אשקלון. הוא היה נשוי ואב לארבעה בנים ושלוש בנות.

סיאם הצטרף לשורות גדודי עז א-דין אל-קסאם בגיל שמונה עשרה. הוא השתתף בפיגוע התאבדות בדוגית ב-22 ביוני 2001, בו נהרגו שני חיילים ישראלים.

סיאם טיפס בסולם הדרגות בתחומי הפיקוד הצבאי, הוא לקח פיקוד על גדוד שאטי ומילא תפקידים צבאיים בכירים, כולל מפקד מערך המודיעין צבאי וקצין המבצעים בחטיבת העיר עזה של חמאס. הוא קודם לתפקיד סגן מפקד מערך הסיוע הקרבי והמנהלתי בארגון, ועבד לצד ע'אזי אבו טמאעה, לאחר מותו של אבו טמאעה בנובמבר 2023, מונה סיאם למפקד המערך.

סיאם נעצר בעבר על ידי מנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית. הוא נפצע קשה ב-3 ביוני 2006, במסגרת עימות חמאס–פת"ח ברצועת עזה. הוא היה נתון לחמישה ניסיונות התנקשות של צה"ל, ונפצע באחד מהם בשנת 2007. הוא נותר ברשימת המבוקשים של צה"ל עד להריגתו ב-23 ביולי 2024, יחד עם רווחי מושתהא וסאמח א-סראג', חברי הלשכה המדינית של חמאס ברצועת עזה, סאמי עודה, מראשי שירות הביטחון הכללי, ומוחמד חדיד, מראשי יחידת הטילים בחטיבת העיר עזה. הלווייתו התקיימה במחנה הפליטים שאטי ב-4 בפברואר 2025 בזמן הפסקת האש בין ישראל לחמאס.

## ראו גם
* סיכולים ממוקדים במלחמת חרבות ברזל

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שנהרגו בתקיפות אוויריות ישראליות
קטגוריה:טרוריסטים פלסטינים
קטגוריה:פעילי חמאס שנהרגו בידי ישראל
קטגוריה:פעילי חמאס שנהרגו ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1978
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2024
בית הכנסת בפץ'

**בית הכנסת פץ**' (בהונגרית: A **pécsi zsinagóga**) הוא בית הכנסת היהודי היחיד בעיר פץ', שנבנה בשנים 1868–1869 בסגנון רומנטי.

## מיקום
העיר פץ' שוכנת בדרום מערב הונגריה, כ-120 קילומטרים דרומית לבודפשט, כ-50 קילומטרים מערבית לדנובה. בית הכנסת ממוקם בצד המזרחי של כיכר קושות' (Kossuth tér).

## היסטוריה
### תולדות הקהילה
יהודים חיו בעיר בתקופת הכיבוש הטורקי (1541–1699). למחרת חג הפסחא 1692, תושבי פץ', בראשות הבישוף מיקלוש רדוניי, נשבעו שרק קתולים יורשו להתיישב בתוך חומות העיר וגם "צו הסובלנות" של יוסף השני (1765–1790) לא שינה את עמדתם. על אף זאת, במאה ה-19 החלו יהודים להתיישב בעיר ובשנת 1827 נרכש בית קברות, תחילת הקהילה המאורגנת הייתה בשנת 1840, כשחובר התקנון הראשון של "חברה קדישא". בשנת 1843 הוקם בית תפילה בדירה, בבניין מגורים, ברחוב ציטרום (Citrom utcában).

### בניית בית הכנסת החדש
במחצית השנייה של המאה ה-19, התפתחה הקהילה היהודית בפץ', במיוחד לאחר שב-1867 חוקק חוק בנושא שוויון זכויות לדת היהודית. הקהילה השתייכה לזרם הנאולוגי וב-1868 החלה בניית בית כנסת חדש וגדול, בן שתי קומות. עלות הבנייה, 120,000 פורינט, כוסתה בחלקה (64,000 פורינט), על ידי המתפללים שקנו מראש מקומות בבית הכנסת והיתרה כוסתה באמצעות הלוואה. בית הכנסת החדש ממוקם בצד המזרחי של כיכר קושות' (Kossuth tér), כ-150 מטרים מזרחית לבית הכנסת הישן.

טקס העברת ספרי התורה לבית הכנסת החדש כלל בין היתר תפילת תודה לרשויות: 

### פרטי בית הכנסת
בית הכנסת נבנה בסגנון רומנטי נחנך ב-22 ביולי 1869, הורחב ושופץ בשנת 1905 על סמך תוכניותיו של האדריכל ההונגרי ליפוט באומהורן ונמצא עדיין בשימוש.

החזית הראשית מחולקת לשלושה חלקים. החלק המרכזי העליון הוא קשת חצי־עגולה, המתנשאת מעל קו הרכס של הגג. במרכז הקשת הוצב שעון גדול ומעליו כתובת בעברית, חלק מפסוק: "בֵּית־תְּפִלָּה יִקָּרֵא לְכָל הָעַמִּים" (ישעיהו נ"ו, ז'). מעל חלק מהאותיות יש נקודה וסך חיבורן בגימטריה הוא 628 רמז לשנת תרכ"ח, שנת תחית הבנייה (1868). בראש הגמלון הוצבו לוחות הברית. 

אולם התפילה של בית הכנסת הוא בגודל כ־24×33 מטרים ונכנסים אליו דרך מבואה המכוסה בלוחות זיכרון לנרצחים. האולם צבוע בצבעי כחול, חום ואדום, מעוטר בבעיטורים רבים. ספסלי העץ מספקים מקומות ישיבה ל־448 גברים. עזרת הנשים, הנמשכת לאורך שני הצדדים בקומה הראשונה והשניה, הנתמכת בעמודים דקים ומוקפת מעקה עץ מגולף, יכולה להכיל 476 נשים.

בחזית המזרחית קבוע חלון עגול גדול המאיר את ארון הקודש שתחתיו. הבימה נמצאת במרכז החלק המזרחי של האולם. משמאל ומימין לה הוצבו המקהלה והעוגב.

### תקופת השואה
לפני השואה חיו בפץ' וסביבתה כ-3,000 יהודים וכ-90% מהם נספו.

## גלריה

קובץ:Pécsi zsinagóga (Fürst Lipót kiadása).jpg
קובץ:Zsinagóga (1750. számú műemlék).jpg|מבט על חזית בית הכנסת
קובץ:Pécs Große Synagoge Giebel.JPG|השעון והכתובת
קובץ:Zsinagóga (1750. számú műemlék) 6.jpg|צבע ועיטורים בחזית
קובץ:Pécs Große Synagoge Innen 2.JPG|פנים בית הכנסת. מבט לכותל המזרח
קובץ:Pécs Große Synagoge Innen Thoraschrein 4.JPG|ארון הקודש
קובץ:Pécs Große Synagoge Innen 9.JPG|עזרות הנשים
קובץ:Zsinagóga - pécs - panoramio (2).jpg|עיטרים על התקרה (מתחת לעזרת הנשים)
קובץ:Pécs Große Synagoge Innen 7.JPG|עיטורים על התקרה (מבט למערב)
קובץ:Pécs Große Synagoge Innen Decke 3.JPG|פרט עיטור התקרה


## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: בתי כנסת
מעשיות דגים

**מעשיות דגים** (באנגלית:Fishtales) הוא סרט אמריקאי מ-2007, הסרט צולם באי ספצס ומספר סצנות צולמו בלונדון, הוא הוקרן בפסטיבל קאן.

## עלילה
פרופסור תומאס בראדלי עומד לאבד את מענק המחקר שלו במסגרתו הוא חוקר לחשי אהבה עתיקים באוניברסיטת אוקספורד, הוא יודע שהוא קרוב לפריצת דרך אקדמאית וזקוק לזמן נוסף כדיי להשלים את מחקרו, הוא מקבל הזדמנות אחרונה לסיים את עבודתו והוא נוסע לאי היווני ספצס, שם הוא מוזמן להתארח בביתו של פרופסור קולטר והוא מביא איתו את בתו סרינה, סרינה מוצאת ספר על בני ים ועל הכריכה כתובת הכתובה ביונית עתיקה.

ברינה תומכת באביה אך מרגישה שהוא מקדיש לעבודה יותר מדי מזמנו, הם פוגשים את הדייג קפטן מאברוס ובנו דימיטרי, דימיטרי מתאהב בסרינה.

נריאד היא בת ים אשר בלילה יכולה להופיע כבת אנוש מתהלכת ביבשה ופוגשת את תומאס, בתחילה הם לא מסתדרים וסרינה מבקשת מנריאד שתתרגם כתבים עתיקים עבור עבודתו של תומאס, היא עושה זאת וכאשר היא ותומאס אומרים יחדיו את כישוף האהבה העתיק, הם מתאהבים זה בזה, תומאס מבין שהכתיסה בספר שסרינה גילתה קודם לכן היא המפתח להבנת כל הטקסט העתיק, מה שמאפשר לו להמשיך בעבודתו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:בנות ים בקולנוע
קטגוריה:סרטי 2007
שוק הלימונים

**שוק הלימונים** (באנגלית: *The Market for Lemons*) הוא מונח בכלכלה המתאר כשל שוק הנובע ממידע א-סימטרי בין קונים למוכרים. המונח נטבע בעקבות מאמרו הידוע של הכלכלן ג'ורג' אקרלוף משנת 1970, שכותרתו *"The Market for 'Lemons': Quality Uncertainty and the Market Mechanism"* (שוק ה'לימונים': אי-ודאות האיכות ומנגנון השוק).

המאמר מציג כיצד פערי מידע על איכות המוצר עלולים להביא לקריסת שווקים, גם כאשר קיימים מוכרים של מוצרים איכותיים וקונים המעוניינים לרכוש אותם. עבודתו של אקרלוף נחשבת לאבן דרך בתאוריה הכלכלית המודרנית, ובמיוחד בתחום כלכלת המידע.

## רקע
בכל שוק שבו קיימים הבדלים באיכות בין מוצרים, ייתכן מצב שבו המוכרים מחזיקים במידע טוב יותר על איכות המוצר מאשר הקונים. כאשר הקונים אינם יכולים להבחין בין מוצר איכותי לבין מוצר נחות, הם נוטים להציע מחיר ממוצע המשקף את איכות השוק הכללית.

במונח "לימון" (*lemon*) משתמשים בארצות הברית לתיאור מוצר פגום או נחות, במיוחד בהקשר של מכוניות משומשות. בהקשר הכלכלי, "לימון" מייצג מוצר באיכות נמוכה שהקונה אינו יכול לזהות מראש.

## המאמר המקורי
המאמר של אקרלוף פורסם בשנת 1970 בכתב העת *[[Quarterly Journal of Economics]]*. במאמר זה הדגים אקרלוף כיצד חוסר ודאות באשר לאיכות המוצר יכול לגרום לכך שמוצרים איכותיים ייעלמו מהשוק, תהליך הידוע כברירה שלילית.

בדוגמה המפורסמת של שוק המכוניות המשומשות, קיימים:
* מוכרים של מכוניות איכותיות ("טובות")
* מוכרים של מכוניות נחותות ("לימונים")
* קונים שאינם יכולים להבחין בין שני הסוגים לפני הרכישה

הקונים מוכנים לשלם מחיר שמשקף את האיכות הממוצעת של כלל המכוניות בשוק. כתוצאה מכך, מוכרי המכוניות האיכותיות אינם מקבלים תמורה הוגנת ומעדיפים לצאת מהשוק, מה שמוריד עוד יותר את האיכות הממוצעת ומוביל ליציאה הדרגתית של מוצרים טובים.

## טענת הליבה
הטענה המרכזית של אקרלוף היא כי:
: **אי־ודאות לגבי איכות, בשילוב עם מידע א-סימטרי, עלולה להוביל להיעלמות מוחלטת של שווקים מסוימים.**

תוצאה זו מנוגדת לאינטואיציה הקלאסית של כלכלת שוק, שלפיה שווקים תחרותיים מובילים להקצאה יעילה של משאבים.

## השלכות
התובנות ממאמר זה יושמו בתחומים רבים, ובהם:
* שוק הביטוח
* שוק העבודה
* שוק ההון
* מימון
* חינוך
* רפואה

לדוגמה, בשוק הביטוח, מבוטחים בעלי סיכון גבוה נוטים יותר לרכוש ביטוח, מה שעלול להעלות את הפרמיות ולדחוק החוצה מבוטחים בסיכון נמוך.

## מנגנוני תיקון
המאמר מציע מספר מנגנונים שיכולים לצמצם את בעיית א-סימטריית המידע:
* אחריות (Warranty)
* מוניטין
* הסמכה ורישיונות
* איתותים (Signaling)
* רגולציה ממשלתית

## השפעה
המאמר נחשב לאחד החשובים בכלכלה המודרנית והיווה בסיס להתפתחות תחום כלכלת המידע. בשנת 2001 זכה אקרלוף בפרס נובל לכלכלה (יחד עם מייקל ספנס וג'וזף שטיגליץ) על תרומתו לניתוח שווקים עם מידע א-סימטרי.

## ראו גם
* מידע אסימטרי
* מוניטין

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים
* המאמר המקורי ב־JSTOR

קטגוריה:כלכלה
אטמפו

**אטמפו** (באנגלית: Atempo) היא שלישיית ג'אז פסנתר מודרנית ישראלית, שהוקמה בשנת 2020 בתקופת מגפת הקורונה. ההרכב מורכב מאיתי אברמוביץ (פסנתר), אלון שטרן (בס) ויואב לחוביצקי (תופים), ומבצע יצירה מקורית המשלבת ג'אז עכשווי עם השפעות ים־תיכוניות, לטיניות ואפריקאיות. הלהקה פעילה בישראל ובאירופה והופיעה במספר סיבובי הופעות במדינות שונות.

## היסטוריה
הלהקה נוסדה בשנת 2020 על ידי אלון שטרן (בס), איתי אברמוביץ (פסנתר) ויואב לחוביצקי (תופים), שזיהו הזדמנות ליצירה משותפת בזמן הסגרים של תקופת הקורונה. את אלבום הבכורה *Masa Beha* הקליטו בספטמבר 2021, והאלבום יצא בהוצאה עצמאית בתמיכת משרד התרבות, אקו"ם וקרן ליוצרים עצמאיים של מפעל הפיס.

בשנת 2025 יצא האלבום השני *Supreme Chord* בלייבל Emmaya Records. ב-26 באוגוסט 2025 הקליטו את אלבומה השלישי באולפני יארא במרכז מוצרט למוזיקה ואומנויות בירכא.

## סגנון מוזיקלי
המוזיקה של אטמפו משלבת ג'אז מודרני עם השפעות ים־תיכוניות, בלקניות, לטיניות ואפריקאיות, ומבוססת על יצירה מקורית של שלושת חברי ההרכב. ביקורות בינלאומיות תיארו את ההרכב כטריו המציג "שליטה באמנות הספונטניות".

## פעילות בינלאומית
אטמפו הופיעה במספר סיבובי הופעות באירופה, בהם בגרמניה, פולין, צ'כיה, הולנד, בלגיה והונגריה, וכן במופעים בארצות הברית. הלהקה הופיעה במועדוני ג'אז, בפסטיבלים ובאירועי תרבות, ובהם פסטיבל JxJ לסרטים ומוזיקה בוושינגטון.

## חברי ההרכב
* איתי אברמוביץ – פסנתר
* אלון שטרן – בס
* יואב לחוביצקי – תופים

## דיסקוגרפיה
* *הוצאה עצמית - Masa Beha* (2021)
* *Supreme Chord* (2026) – Emmaya Records

## קישורים חיצוניים
* אתר רשמי
* דף הלהקה ב-AICF
* עמוד פייסבוק רשמי
* 
* דף בספוטיפיי

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה ישראלית
קטגוריה:הרכבי ג'אז ישראלים
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2020
איי-לוגיקס

250px|ממוזער|שמאל|דוגמה של תרשים מצב שכלי התוכנה של החברה היה יוצר
250px|ממוזער|שמאל|דוגמה של תרשים מצב שכלי התוכנה של החברה היה יוצר
**איי-לוגיקס** (**I-Logix)** הייתה חברת תוכנה ישראלית-אמריקאית שפיתחה פתרונות לתכנון מערכות ופיתוח תוכנה, תוך התמקדות מיוחדת במערכות משובצת מחשב בזמן אמת. החברה, שנוסדה בשנת 1987 ובסיסה באנדובר, מסצ'וסטס, התמחתה במוצרים המאפשרים שיתוף פעולה בין מהנדסים העובדים על מערכות משובצות. בנוסף, I-Logix הייתה חברה בקונסורציום UML Partners, העוסק בפיתוח שפת המידול המאוחדת (UML), שחלקה מבוסס על הרעיונות שהגו מייסדיה.

## היסטוריה
I-Logix נוסדה במקור בישראל בשם "אד־קאד בע"מ" (AdCad Ltd), ביוני 1983 על ידי דוד הראל, אמיר פנואלי והאחים עידו וחגי לחובר, במטרה לפתח ולמסחר כלי לתמיכה בתרשימי מצב ובביצועם, בהתבסס על עבודתו החלוצית של דוד הראל במכון ויצמן למדע. הראל הגה את רעיון תרשימי המצב בזמן שעבד כיועץ בפרויקט מטוסי לביא עבור התעשייה האווירית. לאחר שהתבקש לעסוק בפיתוח שיטה ברורה לתכנון והגדרה של מערכות האוויוניקה של המטוס, מה שהוביל ליצירת הקונספט של תרשימי מצב (Statecharts) וכלי התוכנה התומך ביצירתם. משרדיה החברה היו ממוקמים בפארק המדע קריית ויצמן ברחובות.

בשנת 1986, החברה השלימה את פיתוחו של כלי תוכנה עבור תרשימי מצב בשם Statemate. בליבת מודל Statemate היה פירוק פונקציונלי הנשלט על ידי תרשימי מצב, המאפשר למשתמשים לצייר תרשימי מצב ופריטים אחרים של המודל, לבדוק ולנתח אותם, לייצר מסמכים ולנהל תצורות וגרסאות. Statemate יכלה לבצע באופן מלא תרשימי מצב וליצור באופן אוטומטי קוד בר ביצוע, בתחילה בשפת התכנות Ada ומאוחר יותר בשפת התכנות C. בהמשך Statemate שולבה כחלק משפת המפרט לעיצוב מונחה-עצמים - UML כ-UML state machine .

בשנת 1987, החברה הוקמה מחדש כישות אמריקאית, I-Logix Inc, כאשר "אד־קאד" הפכה לסניף המחקר והפיתוח שלה, בהמשך שמה שונה ל"איי-לוג'יקס ישראל בע"מ". במקביל גייסה 3.25 מיליון דולר. בשנת 1988 רכשה יצרנית המטוסים חברת מקדונל דאגלס את התוכנה של החברה לצורך פיתוח המטוס F/A-18 סופר הורנט, גרסה משודרגת של המקדונל דאגלס F/A-18 הורנט.

בשנת 1996, I-Logix השיקה את Rhapsody, כלי לפיתוח מערכות תוכנה, אשר נבדלו מ-Statemate בכך שהיה מונחה עצמים, ופנה יותר למהנדסי תוכנה.

באוקטובר 1998 גייסה 3 מיליון דולר מקבוצה של קרנות הון סיכון ובדצמבר 1999, גייסה עוד 10 מיליון דולר מ-North Bridge Venture Partners ו־דויטשה טלקום, כדי להרחיב את ערוצי המכירות הגלובליים שלה.

בשנת 2001 רכשה I-Logix את טכנולוגיית ניהול מחזור חיי המוצר (PLM) של iNOTION מחברת KLA-Tencor.

במהלך שנות ה-2000 חוותה I-Logix צמיחה משמעותית, וביססה את עצמה כמובילה בשוק המערכות המשובצות וכלי פיתוח תוכנה, תוך שהיא משיגה לקוחות גדולים כמו ג'נרל מוטורס, לוקהיד מרטין (עבור תוכנית לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II ), ו־BAE סיסטמס (עבור תוכנית יורופייטר טייפון).

במרץ 2006 "איי-לוגיקס" נרכשה על ידי חברת התוכנה השוודית "Telelogic AB", תמורת 80 מיליון דולר, ושם החברה בישראל שונה ל"טלאלוגיק איי-לוג'יקס ישראל בע"מ". לאחר מכן, "Telelogic AB" עצמה נרכשה על ידי IBM ב-3 באפריל 2008, ומוצריה שולבו ביחידת Rational Software של IBM. לאחר הרכישה פעילות החברה בישראל שולבה במרכז הפיתוח של יבמ ישראל ברחובות, שם כבר פעל מרכז פיתוח שלה על בסיס רכישות קודמות.

בשנת 2007 הצוות שפיתח את Statemate קיבל את פרס ACM למערכת תוכנה על עבודתם החלוצית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תוכנה ישראליות
קטגוריה:חברות תוכנה אמריקאיות
קפה אלנבי (ירושלים)

ממוזער|קפה אלנבי (שנות ה-60)
**קפה אלנבי** היה בית קפה שפעל ברחוב המלך ג'ורג' 6 בירושלים, בשנים 1938–1979. הוא נחשב למסעדת המזון המהיר הראשונה בירושלים והמקום הראשון שמכר דונאטס וגלידה אמריקאית בירושלים. בשנות ה-60 של המאה העשרים היה מקום מפגש מרכזי של הנוער הירושלמי במוצאי שבתות.

## היסטוריה
ב-1938 נפתח בית הקפה בבעלות משותפת של שתי משפחות: משפחת ארנה ויעקב מרכוס ומשפחת שפרה ושלמה רוזנר. רוזנר היה בעל חנות קטנה לממכר גלידה בווינה, ועלה לארץ ישראל מאוסטריה. לאחר כמה שנים פרשו ארנה ויעקב מרכוס מהשותפות ופתחו בית הקפה משלהם, "קפה מרכוס", בבניין סמוך, ברח' המלך ג'ורג' 4. משפחת רוזנר הפכה לתקופה מסוימת לבעלים היחידי של בית הקפה. בהמשך נכנסו לשותפות בני הזוג הלה ואוטו (ישעיהו) דנקנר, הוריו של העיתונאי אמנון דנקנר. אמנון דנקנר עבד כנער בבית הקפה, בחופשותיו מבית הספר, והזכיר את בית הקפה, מספר פעמים בכתיבתו, בסיפוריו ובספריו. בשנות המנדט תִפקד המקום כבית קפה בסגנון וינאי עם הגשה לשולחנות על ידי מלצרים. בשנת 1949, עם סיום מלחמת העצמאות, נסע רוזנר לארצות הברית ולמד שם שיטות לניהול מסעדות מזון מהיר. כשחזר ארצה הביא עמו חידושים קולינריים, כמו: מכונה ליצור גלידה אמריקאית ודונאטס. בהמשך מכרו בבית הקפה גם צ'יפס. בשיפוץ שנעשה במקום, נפתח החלל של בית הקפה לרחוב, והקהל קיבל את שירותו ליד דלפק ארוך ולא ליד שולחנות עם שרות של מלצרים. מאחורי הדלפק נתנו עובדות במדים אחידים שירות לקליינטים.

בחדר אחורי בבית הקפה היו מתרכזים גם קליינטים מבוגרים יותר של בית הקפה כדי לשחק שחמט.

קפה אלנבי היה נקודת מפגש מרכזית לפעילויות חברתיות של הנוער הירושלמי: שם קבעו להיפגש לפני, ובעיקר אחרי, שצפו בסרטים באחד מבתי הקולנוע במרכז העיר. שם נפגשו אחרי פעילות בתנועות הנוער, ועל המדרכה מול בית הקפה ניצבו מעקות ברזל כדי למנוע מהולכי רגל לרדת לכביש הסואן, ועליהם ישבו הבנים וצפו בבנות העוברות על המדרכה (ניתן לראות את ה"ברזלים" בין הרחוב למדרכה, בתמונה בראש הערך). חיים ברעם היטיב לתאר את האווירה באזור בית הקפה בפתיחת סיפורו הקצר "אהבה פורחת בצומת האיקסים", שהתפרסם במקומון כל העיר.

בית הקפה נסגר ב-1979.

## פריטים מתפריט המקום
התפריט בקפה אלנבי כלל פריטים, שהתפרסמו בזכותו בירושלים שלאחר שנות הצנע, ובהם:
* עוגת נפוליאון מלאת קרם
* לביבות תפוחי אדמה (לאטקעס)
* דונאטס
* פיצה
* צ'יפס שמנוניים (נמכרו בשקית נייר), משני סוגים: צ'יפס מלאים (רצועות של תפוחי אדמה) וצ'יפס דקים (פרוסות עגולות ודקות של תפוחי אדמה)
* גלידה אמריקאית עם סירופ שוקולד
* גזוז (משקה מוגז)

רוב הפריטים נמכרו בקפה אלנבי לראשונה בירושלים, ונחשבו בזמנו לחידושים קולינריים מהפכניים.
ממוזער|קפה אלנבי (שנות ה-50)

## לקריאה נוספת
* דוד קרויאנקר, בית קפה "אלנבי" לשעבר, **המשולש הירושלמי: ביוגרפיה אורבנית**, ירושלים: כתר, 2011, עמ' 138–139
* חיים ברעם, **אדום צהוב שחור**, תל אביב, ספרית מעריב, 2004. ספר המספר על ילדותו של ברעם בירושלים בשנות ה-50.

## קישורים חיצוניים
* . בעיקר הסעיף "הגלידה האמריקאית הראשונה בירושלים", עמ' 12.
* . בעיקר הפִסקה הפותחת את הסיפור המתארת את קפה אלנבי וסביבתו האורבנית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: בתי קפה ומסעדות
קטגוריה:ירושלים: מבנים
קטגוריה:רחוב המלך ג'ורג' (ירושלים)
קטגוריה:ישראל: מסעדות
אליפות האמריקות בכדורסל נשים 1995

**[[פיב"א אמריקאפ נשים|אליפות האמריקות בכדורסל נשים]] 1995** היא האליפות השלישית שנערכה על ידי פיב"א אמריקה.

באליפות השתתפו 5 נבחרות. מטרת התחרות הייתה גם לקבוע את הנבחרות שיקבלו זכות להשתתף באולימפיאדת 1996. 

המשחקים נערכו בהמילטון, בקוליסאום TD שמכיל 17,400 מקומות.

נבחרת קנדה זכתה באליפות.

## מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 5 נבחרות:
* צפון אמריקה – 
* מרכז אמריקה וקריביים – , 
* דרום אמריקה – , 

תחילה נערכו משחקים בין הקבוצות המשטטפות. בהמשך נרכו משחקי חצי הגמר והגמר.

## שלבי התחרות
### בית מוקדם

## שלב נוקאאוט

## משחק הגמר

## דירוג סופי

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר todor66
* נתונים מאתר פיב"א

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1995
קטגוריה:תחרויות כדורסל בקנדה
1995
אחים לנצח

**אחים לנצח** הוא סרט דרמה ישראלי, מסוגת קולנוע חרדי משנת 2005, שביים והפיק יהודה גרובייס.

## עלילה
יעקב (שלמה סדן) יהודי חרדי מבני ברק יוצא למסע בעקבות רכוש משפחתו שנעלם בתקופת השואה. במהלך חיפושיו הוא מגיע לארץ זרה שם מתברר כי הנכס שהיה שייך להוריו מנוהל כיום בידי כומר (נתן נתנזון) הידוע בעמדותיו האנטישמיות. הגילוי מערער את יעקב והוא שוקל לחדול ממאבקו אך תחושת העוול מחזקת את נחישותו לפעול להשבת הרכוש לבעליו החוקיים. 

בדיקה מקיפה של מסמכים היסטוריים חושפת כי הכומר הוא למעשה אחיו הצעיר של יעקב שננטש בילדותו במנזר בתקופת השואה. העלילה מתפתחת סביב המפגש בין השניים וההתמודדות של הכומר עם גילוי שורשיו היהודיים ועם עברו תוך עיסוק בזהות זיכרון ושאלות מוסריות.

## הפקה
הסרט צולם בוונציה ובישראל. הצילומים נמשכו שישה ימי צילום בוונציה ויומיים בישראל. במקור תוכנן הסרט כסרט המתמקד בדמויות נשיות אך בהמשך הוחלט לעבד את העלילה לגרסה גברית. במקביל הופקה גם גרסה נשית, שצולמה בהונגריה.

שלמה סדן ונתן נתנזון ששיתפו פעולה בעבר בהצגה תיאטרונית לוהקו בעקבות זאת לתפקידים הראשיים בסרט.

אחד הלוקיישנים שתוכננו במקור לצילום בחו״ל צולם בסופו של דבר בישראל משיקולים הקשורים לליהוק השחקן דודיק סמדר.

במהלך הצילומים בוונציה עוררה דמותו של נתן נתנזון שגילם כומר בלבול בקרב תושבים מקומיים שחשבו כי מדובר בכומר אמיתי. אחד המקרים הבולטים התרחש בכיכר סן מרקו אתר תיירות מרכזי הקרוי על שם קדוש נוצרי וכולל כנסייה, מסעדות ותזמורות. הצוות החל לצלם באחת המסעדות לאחר שהתפנה שולחן, אך נתבקש לעזוב בטענה שהמקום סגור. לאחר שמלצר הבחין בדמותו של נתנזון בתלבושת הכומר והשתכנע כי מדובר בדמות דתית אמיתית, הוא התיר את המשך הצילום, הגיש משקאות ואף לא גבה תשלום. התזמורת במקום, שהבחינה בהמשך הצילומים לאחר סגירת המסעדה, בחרה לנגן עבור הצוות את הנעימה מתוך הסרט ״הסנדק״.

אתגר נוסף בצילומים נגע לצורך בלוקיישן של בית קברות יהודי, שאינו קיים במרכז ונציה. לאחר חיפושים התברר כי ונציה בנויה על כ-273–274 איים, שחלקם הוקצו לשימושים ייחודיים, ובהם גם אי המשמש כבית קברות יהודי. ההגעה למקום הייתה מורכבת, ובמהלך הצילומים התמודד הצוות עם רעשי רקע רבים, בין היתר של צרצריים, אך לבסוף הושלמו הצילומים באתר.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי יהודה גרובייס
קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי קולנוע חרדי
קטגוריה:יהדות חרדית בקולנוע
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים בעברית
הקש בעץ (סדרת טלוויזיה)

**הקש בעץ** הייתה תוכנית טלוויזיה לילדים, ששודרה בשנת 1981 בערוץ הראשון בכיכובה של ציפי שביט יחד עם הבובות של יורם פולק.

## עלילה
ציפי מגיעה ליער עם הכלב שלה ניקי, שם חיות היער מקימות להקה ומנסות לחבר שיר וציפי עוזרת להם בשמחה, בעקבות זאת חיות היער מקבלות את ציפי בברכה ליער וללהקה בזכות קול שירתה.

בפרק השני כורש היעל האמרגן מגיע ומפרסם את הלהקה.

## דמויות
* ציפי (ציפי שביט) - הגיעה ליער עם הכלב ניקי.
* אלימלך האריה (אבי יקיר) - המשורר של הלהקה, אוהב לישון.
* גרא הארנב (פיני צוקרמן) - המנהל של הלהקה.
* אלישבע החסידה (מיקה דני) - במקור היא הפסנתרנית עד שניקי הכלב מקבל את התפקיד, היא מבשלת אוכל במטבח.
* נוח הקוף (אבי כהן) - נגן בלהקה, אוהב להשתעשע.
* עמליה עורב (יעל פרל בקר) - במקור היא הזמרת בלהקה עד שהתפקיד ניתן לציפי.
* ניקי הכלב (מיקי בן כנען) - הכלב של ציפי, הגיע ליער יחד איתה.
* יוכבד הסנאית (טליה גולדברג) - מנגנת בלהקה, בפרק השני היא העוזרת של כורש היעל.
* כורש היעל (אבי יקיר) - אמרגן המפרסם את הלהקה, הופיע בפרק השני.
* יפת השועל (מאיר דה-לנגה) - צלם ועוזר לכורש היעל וגם שר שיר עם הלהקה, הופיע בפרק השני.

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1981
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
קטגוריה:ציפי שביט
רוזה פרוידנטל

**רוזה פרוידנטל** (בגרמנית: **Rosa Freudenthal**; 19 ביולי 1870, גרמניה – 21 בספטמבר 1951, ישראל) הייתה מעצבת ויוצרת בתחום האמנות היהודית.

## ביוגרפיה
רוזה גרצר נולדה בשנת 1870 כבת השנייה מתוך חמישה ילדים במשפחה יהודית־אורתודוקסית ותיקה, בעלת מפעל לייצור מלט בגרוס־שטרליץ שבפרובינציית שלזיה. אביה, שמעון גרצר (1836–1917), היה חבר מועצת העיר ותומך פעיל בתנועה הציונית.

בשנת 1891, במהלך חופשת קיץ עם משפחתה בפולין, הכירה את הרופא היהודי ד"ר סמואל פרוידנטל. השניים נישאו בשנת 1892. הם התגוררו בברסלאו ונולדו להם שני בנים: וולטר ואריך. סמואל נפטר מסרטן בשנת 1908. רוזה גידלה לבד את ילדיה ולא נישאה שוב.

מתחילת שנות ה-20 ארגנה פרוידנטל באופן קבוע תערוכות-מכירה של חפצי קדושה ויצירות אמנות יהודיות בסלון ביתה. בתערוכות הוצגו מגוון רחב של פריטים בסגנונות שונים – ציורים, רישומים, הדפסים, תצלומים, וכן כלי פולחן וחפצים כגון חנוכיות, כיסויים לחלות, קישוטים לפקקי יין ותפסים לחיבור טליתות. פרוידנטל שילבה יודאיקה מסורתית, שאותה השאילה ממוזיאונים, בתי כנסת ואוספים פרטיים, עם יודאיקה מודרנית שעוצבה בידי אמנים צעירים וותיקים כאחד, בהם ליאו הורוביץ, פרידריך אדלר, גאורג מנדלסון וארנולד צדיקוב.

במסגרת העסק, פיתחה פרוידנטל מוצרים שתוכננו על ידה והופקו על ידי אמנים, מעצבים וסדנאות. בין המוצרים היו ספרי ילדים ומשחקי ילדים בעלי תוכן יהודי, עם הוראות משחק בגרמנית, אנגלית, צרפתית ועברית. המשחקים, ששיווקה בגרמניה ומחוצה לה, שילבו סמלים יהודיים מסורתיים עם מוטיבים מודרניים. פרוידנטל שיתפה פעולה עם גרפיקאים מקצועיים, התייעצה עם מחנכים ורבנים, ובחנה את הגרסאות הראשונות של המשחקים עם ילדים.

בנוסף לפיתוח משחקים מקוריים, הזמינה פרוידנטל יצירות חדשות של חומרי לימוד יהודיים לילדים דוברי גרמנית. בין אלה נכללו ערכת בנייה מקרטון לסוכה מאת ארנה זלטן, לוח שנה עם תחריט של קתה אפרים מרקוס, ומשחק חנוכה מאת דורה גולדברג. את ערכת הסוכה רשמה כפטנט באוגוסט 1921 בבית המשפט בברסלאו (מספר 1315). המוצר נמכר בסיטונאות, הוצג בתערוכות, זכה לאזכורים בעיתונות היהודית בגרמניה, והתקבל בהתלהבות בקרב ילדים, הורים ומורים.

לאחר עלייתו של אדולף היטלר לשלטון הפכו חיי המשפחה קשים יותר ויותר. בשנת 1934, פרוידנטל סגרה את סדנתה, עלתה לארץ ישראל והתיישבה בחיפה. היא הביאה עימה חלק מהמוצרים מסדנתה ומכרה אותם בחנויות בחיפה, בתל אביב ובירושלים.

ב-1951 נפטרה בחיפה.

## תערוכות
* תערוכותיה הוצגו ב (1925, וינה), בקונגרס החמישה עשר (1927, בזל), בקונגרס השישה עשר (1929, ציריך) ובקונגרס השבעה עשר (1931, בזל).
* בשנת 2025, הציג המוזיאון היהודי בברלין את התערוכה "התנגדויות: מעצבות יהודיות של המודרניזם", והוצגה בה גם עבודות של פרוידנטל.
* במהלך 2025–2026 הוקדשה לה תערוכה במוזיאון ישראל – "לא רק משחק ילדים: חדר האומנות של רוזה פרוידנטל".

## קישורים חיצוניים
* 
*  תמונת הקבר של פרוידנטל רוזה ריזל בבית העלמין חוף הכרמל בחיפה

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנים יהודים
קטגוריה:אמניות יהודיות
קטגוריה:אמניות גרמניות
קטגוריה:מעצבים יהודים
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:מעצבי משחקים
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1870
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1870
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1951
מבצע זקיף מזרחי

**מבצע זקיף מזרחי** () הוא מבצע של ארגון האמנה הצפון-אטלנטית (נאט"ו) להגנה על טריטוריית האגף המזרחי של הברית, בעקבות הפעלת סעיף 4 ל על ידי פולין בעקבות חדירת כטב"מים רוסיים למרחבה האווירי על רקע מלחמתה של רוסיה באוקראינה, ב-9–10 בספטמבר 2025. המבצע החל ב-12 בספטמבר, מבלי שנקבע תאריך לסיומו.

מטרת המבצע היא להגדיל את יכולתה של ברית נאט"ו להתמודד נגד איומים צבאיים רוסיים באוויר, בים וביבשה, ובפרט ליירוט כטב"מים רוסיים המפרים את המרחב האווירי של מדינות נאט"ו.

## רקע
ב-14 בינואר 2025, נאט"ו פתחה במבצע "זקיף בלטי" לשם "הגברת הנוכחות הצבאית של נאט"ו ב ושיפור יכולת בעלות הברית להגיב לפעולות לערעור היציבות".

ראש ממשלת פולין, דונלד טוסק, ציין כי חדירת הכטב"מים הרוסיים לשטח המדינה הביאה את פולין הכי קרוב לעימות מזוין מאז מלחמת העולם השנייה, אך סייג ואמר כי פולין אינה במצב של מלחמה. כמו כן, הוסיף שנאט"ו מבינה את חומרת המצב, אך גילויי הסולידריות מצד בעלות בריתה של פולין לא יספיקו וכי המדינה תזדקק לתמיכה רחבה יותר. מזכ"ל נאט"ו, מארק רוטה, ציין כי חדירת הכטב"מים עודנה בחקירה, ואמר:

## ראו גם

* פגיעת הטילים בפולין (2022) 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מבצעי נאט"ו
קטגוריה:2025 באירופה
פרנסיס מאלוני

**פרנסיס תומאס מאלוני** (באנגלית: **Francis Thomas Maloney**; 31 במרץ 1894 – 16 בינואר 1945) היה פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1933–1935 וכחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קונטיקט בשנים 1935–1945.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
מאלוני נולד במרידן שבקונטיקט, ב־31 במרץ 1894. הוא היה קתולי, ואביו וסבו מצד אמו היו מהגרים מאירלנד. הוא למד בבתי הספר הציבוריים והכנסייתיים של מרידן. בשנים 1914–1921 עבד ככתב עיתון, למעט השנים 1917–1918, שבהן שירת כימאי בדרגת מלח מן השורה הראשונה בצי ארצות הברית במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן עסק בתחום הנדל"ן והביטוח.

### קריירה פוליטית
בשנים 1929–1933 כיהן מאלוני כראש עיריית מרידן. בשנת 1932 נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, וכיהן בקונגרס ה־73 מ־4 במרץ 1933 עד 3 בינואר 1935. כהונתו הייתה קצרה מהרגיל, בעקבות שינוי מועד פתיחת מושבי הקונגרס. הוא לא התמודד לכהונה נוספת בבית הנבחרים, לאחר שהועמד כמועמד לסנאט.

בשנת 1934 נבחר מאלוני לסנאט של ארצות הברית, נבחר מחדש בשנת 1940, וכיהן עד מותו בשנת 1945. במהלך כהונתו שימש יושב ראש ועדת המבנים והשטחים הציבוריים של הסנאט בקונגרסים ה־77 עד ה־79.

מלוני היה ציר לוועידות הארציות של המפלגה הדמוקרטית מטעם קונטיקט בשנים 1936, 1940 ו־1944.

### מותו
ב־1 בינואר 1945 אושפז מאלוני בבית החולים במרידן בשל מחלה שנחשבה בתחילה כהצטננות קשה, אך התפתחה לשפעת. ב־10 בינואר לקה בהתקף לב, ואובחן כסובל מקריש דם בעורקים הכליליים. ב־16 בינואר 1945, בשעה 10:45 בבוקר, לקה בהתקף לב נוסף ונפטר כעבור שניות אחדות. הוא נטמן בבית הקברות סייקרד הארט במרידן.

אחד משני בתי הספר התיכוניים הציבוריים בעיר מרידן, קונטיקט, נקרא על שמו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1894
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1945
פרדריק וולקוט

**פרדריק קולין וולקוט** (באנגלית: **Frederic Collin Walcott**; 19 בפברואר 1869 – 27 באפריל 1949) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קונטיקט.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
וולקוט נולד ב-19 בפברואר 1869 בניו יורק מילס, במחוז אוניידה שבמדינת ניו יורק, כבנם של ויליאם סטיוארט וולקוט ואמלין אליס (וולש) וולקוט. הוא למד בבתי הספר הציבוריים של יוטיקה, ניו יורק, וסיים את לימודיו בבית הספר לורנסוויל בניו ג'רזי בשנת 1886, בפיליפס אקדמי שבאנדוור, מסצ'וסטס בשנת 1887, ובאוניברסיטת ייל בשנת 1891, שם היה חבר באחוות הגולגולת והעצמות.

ב־14 בפברואר 1899 נישא לפרנסס דנה ארצ'בולד, שנפטרה באותה שנה. ב־3 באפריל 1907 נישא בשנית למרי האסי גתרי בפיטסבורג שבפנסילבניה.

### קריירה
בשנת 1907 עבר לניו יורק סיטי ועסק בייצור בדי כותנה ובבנקאות. עם מעברו לנורפוק שבקונטיקט בשנת 1910, המשיך לנהל קשרים עסקיים בניו יורק עד לפרישתו מעסקים פעילים בשנת 1921.

במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת וולקוט במנהל המזון של ארצות הברית כעוזרו של הרברט הובר. על פעילותו זכה לעיטור לגיון הכבוד מממשלת צרפת ולעיטור צלב הקצין מממשלת פולין.

וולקוט כיהן כנשיא מועצת הדיג והציד של קונטיקט בשנים 1923–1928 וכיושב ראש ועדת המים של קונטיקט בשנים 1925–1928. כמו כן היה ציר לוועידות הארציות של המפלגה הרפובליקנית מטעם קונטיקט בשנים 1924, 1928 ו־1932.

בשנים 1925–1929 כיהן כחבר הסנאט של קונטיקט, ובשנים 1927–1929 כיהן כנשיא הזמני של הסנאט המדינתי. בשנת 1929 נבחר כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית, וכיהן מ־4 במרץ 1929 עד 3 בינואר 1935. הוא לא הצליח להיבחר מחדש בבחירות 1934.

בשנים 1935–1939 שימש כנציב הרווחה של מדינת קונטיקט. בנוסף היה חבר בוועדת הייעוץ של קבוצת הרווחה האנושית של אוניברסיטת ייל בשנים 1920–1948, ובחבר הנאמנים של מכללת בת'ון–קוקמן בדייטונה ביץ', פלורידה, בשנים 1922–1948. בין השנים 1941–1948 כיהן כנאמן של מוסד הסמית'סוניאן.

### מותו
וולקוט נפטר בסטמפורד שבקונטיקט, ב־27 באפריל 1949, בגיל 80. הוא נטמן בבית הקברות ניו מילפורד סנטר בניו מילפורד, קונטיקט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1869
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1949
ג'יין מוריס

[200px|ממוזער|ימין|[פרוסרפינה (רוזטי)|פרוסרפינה, (1882), מאת רוזטי – ג'יין מוריס מופיעה בדמות אלת השאול מהמיתולוגיה, סמל לתשוקה כלואה ופרידה כואבת. הציור מבטא את הקשר הרגשי הסוער בינה לבין רוזטי.]]
**ג'יין מוריס** (באנגלית: **Jane Morris**, נולדה בשם Jane Burden, 19 באוקטובר 1839 – 26 בינואר 1914) הייתה רוקמת, דוגמנית לאמנים ומוזה מרכזית בתנועת הפרה-רפאליטים באנגליה. היא נולדה באוקספורד למשפחה ממעמד הפועלים – בת לאב עובד אורווה ולאם כובסת – אך בעקבות מפגש מקרי עם האמנים דנטה גבריאל רוזטי ואדוארד ברן-ג'ונס בשנת 1857, הפכה לדמות בולטת בעולם האמנות הוויקטוריאני. תחילה שימשה כדוגמנית לרוזטי ובהמשך גם לוויליאם מוריס, עמו נישאה בשנת 1859.

מוריס עברה חינוך פרטי כהכנה לחיים בחברה הגבוהה, והפכה לאישה משכילה ומעודנת. היא התבלטה כאמנית רקמה מוכשרת ושיתפה פעולה עם בעלה במסגרת בית המלאכה Morris & Co, בו רקמה פריטים לפי עיצוביו. מעבר לכך, הייתה פעילה בתנועת Arts and Crafts ונחשבה לדמות משפיעה בה.

בין השנים 1860–1876 ניהלה רומן מתמשך עם רוזטי, שראה בה את המוזה המרכזית שלו. היא הופיעה בעשרות מציוריו, בהם “פרוסרפינה ”, “פנדורה” ו-“Astarte Syriaca”, ותמיד יוצגה בדמות נשית מיתולוגית בעלת נוכחות מסתורית, עוצמתית ומהפנטת. מראה פניה החריג – שיער כהה, תווי פנים חדים ומבט חודר – הפך לאידיאל היופי הפרה-רפאליטי.

לצד דמותה האידיאלית כמוזה, ג'יין הייתה אישה עצמאית, רבת כישרונות והשפעה. השכלתה כללה שליטה בצרפתית ובאיטלקית ונגינה בפסנתר, והיא שימשה מקור השראה לדמות הראשית ברומן Miss Brown (1884), שלפי פרשנויות מסוימות שימש בסיס למחזה Pygmalion של ג'ורג' ברנרד שו ולסרט My Fair Lady.

בהמשך חייה, ובעיקר לאחר מותו של רוזטי, תועדה בצילומים וציורים שמציגים את דמותה המזדקנת – שערה הלבין, עור פניה נסדק – אך עדיין נשמרה בהם ההבעה החודרת שהפכה אותה לאחת הדמויות המוכרות והמשפיעות באמנות הוויקטוריאנית.

## בציורים
בציור פרוסרפינה (1882), אחד מתיאוריה האיקוניים ביותר, שימשה מוריס כמודל לדמות אלת השאול מהמיתולוגיה הרומית – דמות שמסמלת כמיהה, ריחוק ותשוקה אסורה. הציור נוצר לאחר קיץ בו שהו רוזטי ומוריס יחד, והפרידה שעמדה ביניהם שיקפה את גורלה של פרוזרפינה, שנגזרה עליה שהות חורפית בעולם התחתון. היצירה הפכה לסמל של הקשר הרגשי והמורכב ביניהם ולשיא ייצוגה של מוריס כאידיאל נשי אפל, מהורהר ומיתי בעיני רוזטי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשים בתקופה הוויקטוריאנית
קטגוריה:פרה-רפאליטים
קטגוריה:מוזות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1839
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1914
הרעשנים: סרט חג המולד - שובב או זהב

**הרעשנים: סרט חג המולד - שובב או זהב** (באנגלית: **A Loud House Christmas Movie: Naughty or Nice**, בתרגום חופשי: "הרעשנים: סרט חג המולד - שובב או נחמד") הוא סרט הנפשה אמריקאי, מסוגת קומדיית חג המולד, שמבוסס על סדרת הטלוויזיה "הרעשנים" של ערוץ ניקלודיאון. הסרט בוים על ידי דרין מקגוואן, נכתב על ידי טוני גאמה-לובו ורבקה מיי, והופק על ידי Nickelodeon Movies.

הסרט הוא הרביעי המונפש בזיכיון סדרת ההנפשה, והשישי סך הכול.

הסרט שודר לראשונה ב-21 בנובמבר 2025 בערוץ ניקלודיאון. בישראל הסרט שודר בערוץ ניקולודיאון ב-16 בדצמבר 2025 בדיבוב העברי. אורך הסרט הוא 81 דקות.

## תקציר העלילה
לינקולן נואש להילחץ מהרשימה השחורה של סנטה קלאוס לפני חג המולד, הוא פורץ למחשב הצפוני ועושה בלאגן בכל הרשימות. בכוחות משותפים, המשפחה יוצאת למסע לקוטב הצפוני בניסיון להציל את חג המולד.

## מדבבים
רוב המדבבים בגרסה האנגלית והעברית הם אותם מדבבים כמו בסדרת הטלוויזיה.

הדיבוב בוים על ידי ענת ניב, והופק על ידי ענבר שטגר-עזרא.

## הפקה
ב-29 באוקטובר 2025 פורסם טריילר לסרט בערוץ היוטיוב של ניקלודיאון, כסרטון לא־רשום (Unlisted). בתחילת נובמבר נחשפו פרטים נוספים על הסרט, בהם שהבמאי הוא דרין מקגוואן, ושהתסריט נכתב על ידי טוני גאמה-לובו ורבקה מיי.

## הפצה
הסרט הוקרן לראשונה ב-21 בנובמבר 2025 בארצות הברית בערוץ ניקלודיאון, בבריטניה הוא יצא ב-5 בדצמבר 2025 ובישראל הוא יצא ב-16 בדצמבר 2025.

## ביקורות
הסרט קיבל ביקורות חיוביות, כגון: "הומור משובח", "ההומור חגיגי והקסם נוסטולגי".

## המשך
ב-21 בנובמבר 2025, באותו היום שהסרט הוקרן לראשונה בארצות הברית, סרט נוסף של הרעשנים קיבל אור ירוק.

## קישורים חיצוניים
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סרטי אנימציה של ניקלודיאון
קטגוריה:סרטי 2025
קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי חג המולד
קטגוריה:הרעשנים
חניתית ארץ-ישראלית

**חֲנִיתִית אֶרֶץ-יִשְׂרְאֵלִית** (שם מדעי: *Pseudagrion syriacum*) היא מין של שפרירית ממשפחת הרומחיתיים. היא אנדמית לאזור גאוגרפי מצומצם יחסית בלבנט. בישראל היא נפוצה מאוד, במיוחד בצפון הארץ; אך נצפית גם בסביבות ירושלים וים-המלח.

## תיאור
**מידות**: אורך כולל 34–42 מ"מ (מתוכם הבטן 26–31 מ"מ), ואורך כנף אחורית 18–21 מ"מ.

**♂**: הפנים בצבע ירוק-כחלחל חיוור או צהבהב. מעל העיניים ישנם שני כתמים כחולים או ירוקים גדולים וברורים (Postocular spots), המחוברים ביניהם בדרך כלל בקו דק העובר דרך העורף. החזה בגוון שחור מתכתי, עם פסי כתף (Antehumeral stripes) צרים בצבע תכלת או ירוק. צדי החזה בצבע תכלת עד ירוק. פרקי הבטן S1-S7 שחורים ברובם בחלקם העליון, עם צדדים בצבע כחול או ירוק בהיר. סימן זיהוי בולא הוא פרקים S8–S9 שלהם צבע כחול אחיד, נקי מסימונים שחורים (בניגוד למינים אחרים). פרק S10 הוא כחול אך לרוב נושא כתם שחור עליון. כפי שהדגיש דומון (1973), איברי המין בקצה הבטן הם סימן הזיהוי העיקרי. התוספתנים העליונים (Cerci) קצרים יחסית, ובעלי "שן" פנימית או ענף פנימי שזוויתו וצורתו שונות מאלו של חניתית היאור.

♀: הנקבות בעלות מופעי צבע משתנים, אך לרוב צבען עמום יותר משל הזכרים, ונע בין ירוק בהיר לחום-חולי. לאורך כל גב הבטן (מפרק S1 ועד S10) עובר פס שחור רציף, בניגוד לזכרים שלהם קצה הבטן כחול. ההבחנה בין נקבות של חניתית ארץ-ישראלית לבין נקבות של חניתית היאור קשה מאוד ומסתמכת על בדיקה מיקרוסקופית של ה-stylets (זיזים קטנים) בלוחית החזה הקדמי (prothorax). בחניתית ארץ-ישראלית זיזים אלו לרוב קצרים יותר ובעלי צורה שונה מאשר אלו של חניתית היאור.

## אקולוגיה
עונת התעופה של הבוגרים היא ממרץ עד נובמבר.

### תפוצה
המין אנדמי ללבנט, כלומר תפוצתו העולמית מוגבלת לאזור מצומצם במזרח הים התיכון. תפוצתו כוללת:
* ישראל: נפוץ בבקעת הירדן, בשמורת החולה ובמקורות מים בצפון הארץ (במישור החוף עד קו נתניה) ובמזרח הארץ עד אזור ירושלים וים המלח.
* ירדן: מצוי בבקעת הירדן ובמעיינות פזורים באזור ההר.
* סוריה ולבנון: תועד לאורך נהרות הליטני והאורונטס.
* טורקיה: נמצא במחוז האטיי (למשל, ליד איסכנדרון), המהווה את הגבול הצפוני של תפוצתו.

### בית גידול
בניגוד למינים קרובים המגלים סבילות לזרימה חזקה יותר, חניתית ארץ-ישראלית מעדיפה לרוב מקווי מים בעלי זרימה איטית עם צמחיית גדות עשירה ומוצלת, כגון סבך של קנה מצוי (*Phragmites*), וקשורה במיוחד לצמחים מהסוג נענע (*Mentha*). היא נצפית תדיר ליד מעיינות, פלגים ונחלים איטיים.

## סטטוס
המין מסווג כרגע במצב שימור "ללא חשש" ברשימה האדומה של ה-IUCN לאזור הים התיכון, הודות לאוכלוסיות יציבות יחסית באזורים מוגנים כמו שמורת החולה. עם זאת, אוכלוסיות בקצה גבול התפוצה, במיוחד בטורקיה, נחשבות נדירות ומאוימות בשל אובדן בתי גידול ושינויים במשטר המים (ייבוש נחלים והקמת סכרים).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1887
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדמון דה סליס לונשאן
קטגוריה:שפריריות
מריאנה (רוזטי)

**מריאנה** (באנגלית: **Mariana**) הוא ציור שמן על בד מאת האמן דנטה גבריאל רוזטי, שנוצר בשנת 1870. היצירה משתייכת לזרם הרומנטיציזם, ומוצגת בגלריית האמנות של אברדין שבבריטניה. בציור נראית דמותה של מריאנה לבושה בשמלה כחולה מהודרת, בסביבה אפלה המבליטה את עוצמת הרגש והמלנכוליה שבמבטה. ברקע מופיעה דמות נוספת, ככל הנראה מנגנת בכלי נגינה, ותורמת לאווירה הדרמטית והרב־שכבתית של הסצנה. שימושו של רוזטי בפלטה צבעונית עשירה ובעיבוד קפדני של אור וצל מבטאים את אופיו הרגשי והאסתטי של הרומנטיציזם.

[200px|ממוזער|שמאל|[מריאנה (ג'ון אוורט מיליי)|מריאנה, מאת ג'ון אוורט מיליי]]
## תיאור היצירה

הציור  מציג דמות נשית ישובה, עטויה שמלה כחולה עשירה, על רקע כהה שמבליט את נוכחותה. היא נראית שקועה בהרהורים, מבטה מופנה הצידה ומלא הבעה של עצבות מהורהרת. מאחוריה מופיעה דמות משנית, ככל הנראה מנגנת, המוסיפה לאווירה האינטימית והעמוקה של הסצנה. רוזטי בחר לתאר את מריאנה ברגע של בדידות ושתיקה, תוך הקפדה על פרטים דקורטיביים כמו תכשיטים, בד עשיר ושיער מבריק, שמדגישים את היופי החיצוני של הדמות.

## פרשנות

הציור מתבסס על דמותה של מריאנה מתוך המחזה "מידה כנגד מידה" לשייקספיר, אישה שננטשה על ידי אהובה לאחר שאיבדה את נדונייתה בטביעת אונייה. רוזטי מעניק לדמות עומק רגשי, תוך הדגשת תחושת ההמתנה, הדחייה והכמיהה. הדוגמנית לציור הייתה ג'יין מוריס, אהובתו של רוזטי ואשתו של חברו ויליאם מוריס – והבחירה בה טוענת את היצירה במשמעות אישית. מריאנה בציור הופכת לסמל של אהבה בלתי ממומשת, כמיהה שקטה והשלמה עם כאב. הריחוק בין הדמויות והרקע האפל משקפים את הבדידות והניתוק הרגשי, לא רק של מריאנה – אלא גם של האמן עצמו.

## השוואה ליצירות אחרות
דמותה של מריאנה – דמות משנית במחזה "מידה כנגד מידה" של שייקספיר – זכתה לפרשנות חזותית מעמיקה, במיוחד ביצירותיהם של ג'ון אוורט מיליי ורוזטי. ציורו של מיליי "מריאנה" (1851) מציג את הדמות ברגע של בדידות קיומית, ממתינה לאהובה שלא ישוב, כשסביבתה הטבעית מרמזת על עונות הזמן החולפות ועל תחושת קפיאה בזמן. כשני עשורים מאוחר יותר, בציורו של רוזטי "מריאנה" משנת 1870, הדמות מקבלת גוון אישי יותר – היא הופכת לביטוי של כמיהה רגשית עמוקה ופרטית, בגילומה של ג'יין מוריס, אהובתו של הצייר. שתי היצירות מהוות עיבודים חזותיים שונים לאותה דמות ספרותית – האחת מדגישה את המימד הדרמטי והסיפורי, והשנייה את הפנימי והנפשי – ושתיהן משקפות את תפיסת התקופה את דמות האישה המופנמת, היפה והסובלת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דנטה גבריאל רוזטי: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:כלי נגינה באמנות
קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19