נור א-שריף

**נור א-שריף** (בערבית: **نور الشريف**, תעתיק מדויק: **נור אלשריף**; 28 באפריל 1946 – 11 באוגוסט 2015) היה אחד השחקנים, המפיקים והבמאים הבולטים והמשפיעים ביותר בקולנוע המצרי ובטלוויזיה הערבית במחצית השנייה של המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21. א-שריף, שנחשב לאחד מסמלי "תור הזהב" של הקולנוע במצרים, השתתף במהלך קריירה ענפה של קרוב לחמישה עשורים ביותר מ-240 סרטים, הצגות תיאטרון וסדרות טלוויזיה. הוא זכה להכרה בינלאומית בזכות יכולתו לגלם מגוון רחב של דמויות, החל מגיבורים עממיים ועד לאנשי רוח ומדינאים, ובשל מחויבותו האמנותית לקולנוע חברתי ופוליטי ביקורתי, ובמיוחד בזרם ה"נאו-ריאליזם" המצרי.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו ולימודיו
נור א-שריף נולד בשנת 1946 למשפחת פועלים בשכונה עממית בקהיר (מקורות מסוימים מציינים את הכפר טנבדי שבמחוז מינייה בדרום המדינה כמקום הולדתו). שמו המקורי היה **מוחמד גאבר מוחמד עבדאללה**, אך הוא אימץ את השם האמנותי "נור א-שריף" עם כניסתו לעולם המשחק.

בילדותו ובנערותו בלט א-שריף ככישרון ספורטיבי ושיחק כדורגל בקבוצת הנוער של מועדון הפאר המצרי זמאלק. למרות עתידו המבטיח כספורטאי, אהבתו לעולם הבמה הכריעה את הכף והוא בחר לזנוח את קריירת הכדורגל לטובת לימודי משחק במכון הגבוה לאמנויות הדרמה בקהיר, אותו סיים בהצטיינות בשנת 1967.

### תחילת הקריירה האמנותית
פריצתו הקולנועית של א-שריף הגיעה זמן קצר לאחר סיום לימודיו. בשנת 1966 השתתף בסרט "קצר א-סוק" (ארמון השוק), המבוסס על הרומן של חתן פרס נובל, נגיב מחפוז. תפקיד זה סימן את תחילתה של קריירה ארוכה שבה הפך לאחד השחקנים המזוהים ביותר עם עיבודים קולנועיים ליצירות ספרותיות מופתיות.

## קריירה קולנועית וזרם הנאו-ריאליזם
### שנות ה-70: פוליטיקה וביקורת חברתית
במהלך שנות ה-70 החל א-שריף לגלם דמויות מורכבות יותר ששיקפו את התמורות הפוליטיות והחברתיות במצרים. אחד מתפקידיו הבולטים בתקופה זו היה בסרט "אל-כרנכ" (1975), בבימויו של עלי בדראח'אן. בסרט זה גילם א-שריף סטודנט אקטיביסט שנעצר על ידי כוחות הביטחון המצריים בתקופת שלטונו של גמאל עבד אל נאצר ועובר עינויים קשים בכלא. הסרט עורר סערה ציבורית בשל התיאור הגרפי של אכזריות מנגנוני המדינה המצרית.

בהמשך העשור, כיכב א-שריף בסרטים שביקרו את מדיניות ה"אינפיתאח" (הדלת הפתוחה) של הנשיא אנואר סאדאת, אשר הובילה לצמיחת מעמד חדש של "חתולים שמנים" – אנשי עסקים שהתעשרו על חשבון המעמדות הנמוכים. בסרט "אנשים בצמרת" (1981), המבוסס על סיפור של נגיב מחפוז, גילם א-שריף גנב קטן שהופך לאיש עסקים עשיר ומקושר, ובכך חשף את השחיתות המובנית במערכת הכלכלית החדשה.

### שנות ה-80: פני הנאו-ריאליזם
נור א-שריף נחשב לאחד השחקנים המזוהים ביותר עם תנועת ה"נאו-ריאליזם" שצמחה בקולנוע המצרי בשנות ה-80. זרם זה התמקד בתיאור ריאליסטי של חיי היומיום, במצוקות המעמד הבינוני והנמוך ובמאבק בשחיתות הממסדית.

הסרט "נהג האוטובוס" (1983), בבימויו של עאטף אל-טייב, נחשב לאחת היצירות המכוננות של זרם זה ושל הקריירה של א-שריף. א-שריף גילם בו נהג אוטובוס הנאבק להציל את סדנת הנגרות של אביו מפני עיקול, תוך שהוא מתמודד עם אדישותם וחמדנותם של בני משפחתו ושל החברה המצרית המשתנה. הופעתו בסרט זה זכתה לשבחים כבירים והפכה אותו לסמל של הגיבור העממי הישר העומד מול עוולות החברה.

בתקופה זו שיתף פעולה עם במאים בולטים נוספים בזרם זה, כמו מוחמד ח'אן בסרט "מכת שמש" (1978) ודאוד עבד א-סייד בסרט "הנוודים" (1983).

### שיתוף הפעולה עם יוסף שאהין
א-שריף זכה להכרה אמנותית גבוהה בזכות עבודתו עם הבמאי הנודע יוסף שאהין. הוא גילם את בן דמותו של שאהין (יהיה) בסרט האוטוביוגרפי "סיפור מצרי" (1982), תפקיד שדרש ממנו עומק פסיכולוגי רב בתיאור משבר אישי ואמנותי של במאי קולנוע.

בשנת 1997 שיתפו השניים פעולה שוב בסרט "הגורל" (אל-מציר), שבו גילם א-שריף את דמותו של הפילוסוף המוסלמי אבן רושד (אברואס) באנדלוסיה של המאה ה-12. הסרט הציג את מאבקו של אבן רושד בקיצוניות הדתית ובקנאות, והיווה מסר פוליטי אקטואלי נגד עליית האסלאמיזם במצרים המודרנית.

## עבודתו בטלוויזיה

בעשורים האחרונים לחייו הפך נור א-שריף לאחד הכוכבים הגדולים ביותר של המסך הקטן בעולם הערבי. הוא כיכב בסדרות טלוויזיה שזכו לאחוזי צפייה אדירים והפכו לחלק בלתי נפרד מתרבות הפנאי המצרית:
* **"משפחת החאג' מתוואלי" (2001)**: סדרה קומית-דרמטית שבה גילם איש עסקים הנשוי לארבע נשים בו-זמנית. הסדרה עוררה דיון ציבורי נרחב על פוליגמיה ומעמד האישה.
* **"לא אלך בדרכי אבי"**: דרמה משפחתית שבה גילם דמות של אב סמכותי המנסה לנווט את משפחתו בעולם משתנה.
* **"ח'לף אללה" (2013)**: סדרתו האחרונה, שבה גילם אדם בעל יכולות נבואיות על רקע אירועי האביב הערבי.
* **סדרות היסטוריות**: א-שריף גילם דמויות היסטוריות חשובות בתולדות האסלאם, בהן הח'ליפה הארון א-רשיד והשליט האומיי עומר בן עבד אל-עזיז.

## תפקידים מאוחרים ומעורבות פוליטית

בשנת 2006 (הסרט הופץ ב-2008 במקומות מסוימים) השתתף א-שריף בעיבוד הקולנועי לרומן המצליח **"בניין יעקוביאן"** (על פי ספרו של עלאא אל-אסוואני). בסרט זה גילם את זאכי פאשה, אריסטוקרט מזדקן המשקף את דעיכת המעמד הישן בקהיר המודרנית והמושחתת.

לאורך כל שנות פעילותו היה א-שריף מעורב בסוגיות פוליטיות. הוא היה תומך נלהב של הסוגיה הפלסטינית, ובשנת 1991 גילם את דמותו של הקריקטוריסט הפלסטיני נאג'י אל-עלי בסרט בבימויו של עאטף אל-טייב. בשנת 2009 הוביל את הסדרה "אל תפחדו" שעסקה ביחסים שבין ערבים ליהודים ובסכסוך הישראלי-פלסטיני.

## חיים אישיים ומותו

נור א-שריף היה נשוי לשחקנית המצרית הנודעה סאפרנאז מוסטפא קאדרי (בוסי) בין השנים 1972 ל-2006. השניים נחשבו לאחד הזוגות האהובים והיציבים ביותר בתעשיית הבידור המצרית והשתתפו יחד בסרטים רבים. למרות גירושיהם, הם שמרו על יחסים קרובים ובסוף ימיו שבו לחיות יחד. לא-שריף היו שתי בנות, סארה ומאי, שפנו גם הן לתחומי האמנות.

א-שריף נפטר בקהיר ב-11 באוגוסט 2015, בגיל 69, לאחר מאבק במחלה קשה שכללה בעיות בכלי דם ודלקת בריאות. מותו הכה בתדהמה את עולם התרבות המצרי והערבי, וסימל עבור רבים את סופו של עידן בקולנוע המצרי, במיוחד לאחר מותם של עומר שריף ופאתן חממה באותה שנה.

## מורשת
מורשתו של נור א-שריף טמונה ביכולתו לגשר בין קולנוע מסחרי פופולרי לבין קולנוע אמנותי ואינטלקטואלי מעמיק. הוא היה שחקן שלא חשש להתמודד עם נושאים חברתיים רגישים וטבואים, ובכך תרם משמעותית להפיכת הקולנוע המצרי לכלי לביקורת חברתית ולשיקוף של המציאות הפוליטית המורכבת של זמנו.

## ראו גם
* הסרט הערבי של יום שישי

## לקריאה נוספת

* Ginsberg, Terri & Lippard, Chris (2010). *Historical Dictionary of Middle Eastern Cinema*. The Scarecrow Press, Inc.
* Shafik, Viola (2007). *Popular Egyptian Cinema: Gender, Class, and Nation*. The American University in Cairo Press.


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקנים מצרים
קטגוריה:ילידי 1946
קטגוריה:נפטרים ב-2015