כלי נגינה במקרא

[שמאל|ממוזער|250px|מנגנות בקתרוס בציור [מצרים העתיקה|מצרי קדום]]
[שמאל|ממוזער|250px|איור מראשית [המאה ה-20 של מנגנים בשלל כלי נגינה בסגנון ציור מצרי קדום, מתוך הערך: Music באנציקלופדיה לתנ"ך - **Encyclopaedia Biblica**, 1903]]
[ממוזער|250 פיקסלים|שמאל|נגני נבל מצרים, ציור מקבר [רעמסס השלישי]]
**ב[[תנ"ך]]** מוזכרים **[[כלי נגינה]]** אחדים. פעמים רבות מוזכר רק שמו של כלי הנגינה, ולעיתים ניתן מידע מצומצם על אופיו של הכלי, כגון אופן הנגינה בו או החומר שממנו הוא עשוי. מידע עיקרי על כלים אלה מגיע מממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בארץ ישראל ובסביבתה.

השימוש בכלי נגינה החל בראשית התרבות האנושית והשתכלל עם התפתחותה. כלי נגינה מסוגים שונים נמצאו בחפירות ארכאולוגיות ודימוייהם מופיעים באמנות הקדומה, כגון בתבליטים, פסלים וציורים. כלי הנגינה המוזכרים בתנ"ך היו חלק מתרבות הסהר הפורה בתקופתם. כלי הנגינה הוכנו ממגוון חומרים: אבן, מתכת, צמחים, ומחלקי בעלי חיים: עצמות, קרניים, מעיים ועורות.

כלי הנגינה והמגינות, שנקראו בתנ"ך: "כלי שיר", הוזכרו כתחביבם של שאול המלך ודוד המלך; בנבואת אלישע תוארה הנגינה כאמצעי להשראה נבואית, ככתוב בספר מלכים:

המילים: **נגינות** ו**נגינת** המוזכרות במזמורי תהילים, לא זוהו בבירור אצל החוקרים, האם הם שם למצב הנגינה או שמו של כלי מסוים.

תזמורת מצוידת בשלל כלי נגינה ושירת לויים שהתלוותה אליה, היו חלק מהפולחן בבית המקדש הראשון והשני, כמקובל במקדשים אחרים בעת העתיקה.

## כלי נגינה
### 

חוקרים סבורים שהמילה גתית מכוונת למספר כלי נגינה, ואף אולי לקבוצת "נוגנים ושרים". מקור המילה, כנראה בגת, שבה היו נוהגים לשיר תוך כדי עבודת הדריכה של הענבים, או על שם העיר גת. מוזכרת בתנ"ך בספר תהילים:

### 

כלי נשיפה עממי שהיו ברשותם של רבים, וממנו באחד מגיגלגוליו התפתח החליל המודרני. הוכן ממגוון חומרים: קנה סוף, עץ או עצם. מוזכר בספר מלכים ככלי נגינה בתהלוכות חגיגיות:

וככלי שבאמצעותו ניתן להפיק קולות עצב וקינה; בספר ירמיהו משורר הנביא בצלילי המילים: חלל וחליל בפסוק המקונן על נפילת מואב במילים:

בתרגום השבעים נקרא החליל (בתעתיק עברי:) אולוס; יש הסוברים שממנו התפתח האבוב (אך הוא אינו האבוב שהיה בבית המקדש השני, המוזכר במסכת ערכין). ובוולגטה tibia טיביה, שהוא קנה עם נקב שבו נושף המחלל וספק רב אם הוא החליל המקראי.

### 

[שמאל|ממוזער|150px|דימויי כִּנּוֹר או נבל ושתי חצוצרות, ששימשו במקדש הראשון והשני, גולפו ב[מטבעות בר כוכבא|מטבע מתקופת מרד בר כוכבא]]
[שמאל|ממוזער|150px|איור הדמיה לתקיעת ה[כהן|כהנים בחצוצרה בבית המקדש]]
כלי נשיפה עשוי ממתכת, בעת החדשה התפתח לחצוצרה. מוזכר בספר במדבר:שתי חצוצרות הכסף צוטטו במטבעות בר כוכבא.

בספרות חז"ל פרשו את פסוקי התורה והמסורת הנהוגה, ופירטו את סוגי החצוצרות, ואף את מיקומן במבנה תזמורת המקדש.

### 

הכינור המוזכר במקרא היה כלי מיתרים של פריטה (ולא כלי קשת), עם תיבת תהודה ושתי זרועות, מחוברות על ידי עול, שממנו נמתחים המיתרים (שהותקנו באמצעות מעי כבשים) אל תיבת התהודה. מוזכר מספר פעמים בתנ"ך; בספר בראשית מסופר על יובל בנו של למך בן מתושאל שנחשב לאבי הנגינה בכינור המקראי:

הכלי הוזכר בספר ישעיהו, ובספר דברי הימים בפסוק שפירט את שלל הכלים שניגנו בבית המקדש:

כמו כן, הוזכר בספרות חז"ל שלאחר חתימת הקאנון המקראי.

### 
ייתכן שהוא כלי הנשיפה הדומה לחליל. מוזכר למשל בספר תהילים.

### 
החוקרים לא מצאו זיהוי לכלי זה, אשר מוזכר למשל בספר תהילים: אולם יש לציין כי בסורית-ארמית: מֶנָיא (ܡܢܝ̈ܐ) משמשת כשם כולל: "כלי מיתר" השוו לסורית-ארמית מנא: (ܡܢܐ) כלשון ריבוי של מינָטה (mennəṯā) בהוראת: מיתר.

### 
כלי נקישה. על פי ספרות המחקר היה עשוי כשיבולת של ריקועי נחושת שנענועיה, על ידי הנגנים, גרמה לנקישתם. מוזכר למשל בספר שמואל.

### 

כלי נקישה, עשוי מנחושת. ייתכן, שהייתה בנויה משני חלקים אשר הוקשו זה בזה. מוזכר למשל בספר דברי הימים.

### 
כלי נשיפה, שקולו דומה לשריקה. כנראה כליווי לתזמורות ומקהלות, מוזכר בספר דניאל בצוותא עם מבחר כלים במסיבה מפוארת בחצרו של נבוכדנצר:

### 

[שמאל|ממוזער|150px|[אפולו מנגן בנבל בציור על מֵכל חרס מהשנים 380 לפנה"ס עד 400 לפנה"ס]]
[שמאל|ממוזער|150px|[אפולו מנגן בנבל או בכינור, בציור מתקופת אוגוסטוס קיסר, אשר פעל במפנה המאות הראשונה לפני הספירה והראשונה]]
[שמאל|ממוזער|150px|נגנית [נבל, בפסיפס מבישָפּור, האימפריה הסאסאנית בשנת 260]]

נודע גם בשמו הנוסף: **עשור**. הדעות בין החוקרים חלוקות באשר לצורתו, וייתכן שהיו מספר סוגי נבלים. יש הסוברים שהכינור המקראי היה כלי מיתרים של פריטה, ויש הסוברים שהיה "כלי נשיפה עם שק של עור". הנבל היה כלי אהוד ונהגו לנגן עליו ככלי יחיד, עם נגינת כינור, וכחלק מהרכב כלים תזמורתי, למשל בתזמורת בארמונו של המלך שלמה. מוזכר למשל בספר תהילים, בספר ישעיהו, ובספר דברי הימים. דימוי הנבל הוטבע במטבעות היהודים בעת העתיקה.

### 
החוקרים לא הצליחו עד כה לזהות את הכלי או ההתרחשות המוזיקלית המדויקת שהמילה מתארת. מוזכר בספר תהילים.

### 
יש הסוברים שמדובר בכלי נגינה מנוקב, אולי חליל. מוזכר בספר יחזקאל.

### 
מוזכר מספר פעמים בספר דניאל, לעיל, בצוותא עם מבחר כלים בחצרו של נבוכדנצר.

### 
מוזכר רק בספר דניאל, כמצוטט לעיל. החוקרים נחלקו אם מדובר בכלי או בהרכב מוזיקלי של נגנים וכלים. מוזכר בצוותא עם מבחר כלים בחצרו של נבוכדנצר. יש הסוברים כי נעשה מעץ ששמו הרומי הוא sambücus ויש גורסים, שהיה כלי פריטה בן שבעה מיתרים (סיבֵּי הוא שבעה בלטינית).

### 

החוקרים נחלקו על זיהויו, האם הוא כלי מיתרים של פריטה או שהוא כלי נשיפה, סוג של חליל או בלווית "נאד לנשיפת האוויר". מוזכר בספר בראשית, בהקשרו של יוּבָל.

### 
כלי שהתלווה לנבל או לתזמורת, ייתכן שהופקו ממנו קולות גבוהים. מוזכר למשל בספר תהילים, ובספר דברי הימים, כאחד מתזמורת תהלוכת ארון הברית:

### 

מוזכר בספר דניאל לעיל, בצוותא עם מבחר כלים בחצרו של נבוכדנצר;
נראה שהוא כלי מיתרים, נלקח מהמילה היוונית במקורה "פסלתר". יש הקושרים אותו עם הסנטור, כלי מיתרים פרסי עתיק.

### 
כלי שהופקו ממנו קולות דומים להקשת המצילתיים, על פי אברהם אבן-שושן. מוזכר בספר שמואל, ובספר תהילים:
נראה ששני הצלצלים מתארים סוגים שונים, או שמדובר במנעד צלילים שונה המיועד לעתות ובמועדים שונים, שניתן להפיק מהם.

### 

מוזכר רק בספר דניאל, לעיל, בצוותא עם מבחר כלים בחצרו של נבוכדנצר. יש שקושרים את הקתרוס עם הלאוטה. שהופיעה באירופה בימי הביניים. מניחים ששני הכלים התפתחו מן העוד הערבי, שהתיעוד המוקדם ביותר שלו הוא בממצא ארכאולוגי ממסופוטמיה, מן האלף השלישי לפני הספירה.

### 
קרן, או בארמית: קרנא, היה כלי נשיפה עשויים מקרן של בקר, כגון: אייל, יעל, צבי ועז. מוזכר בספר דניאל, לעיל, בצוותא עם מבחר כלים בחצרו של נבוכדנצר;

### 

[שמאל|ממוזער|150px|[שופר]]
שופר הוא כלי נשיפה עשוי מקרני בקר, ויש הסוברים שלהלכה כיום, אך מקרן של אייל. קול שופר הושמע במעמד הר סיני,
בספרות חז"ל פרשו את פסוקי התורה והמסורת הנהוגה בזמנם, ופירטו את סוגי השופרות, כגון "שופר של בית המקדש" העשוי מקרן של יעל ופיו מצופה בזהב או כסף.

בתנ"ך מסופר על המנהיגים: יהושע, גדעון ודוד, אשר השתמשו בשופר כדי להתריע ולהזעיק בעתות מלחמה, ולרגל שמחה, כגון העלאת ארון הברית. וכן, מוזכר השופר בספר תהילים, ובספר דברי הימים.
שמותיו הנוספים: **יובל**, מוזכר בספר שמות, **שופרות היובלים**, מוזכרים בספר יהושע, ו**קרן יובל**, המוזכר גם כן בספר יהושע.

על פי התורה תוקעים בו בראש השנה הנקרא "יום תרועה" או "זיכרון תרועה" וביום הכיפורים בשנת היובל:

פסוקי התורה הם המקור למנהג לתקוע בשופר במשך בחודש אלול ועשרת ימי תשובה כקול קורא לתשובה ולאמירת סליחות.

### 
יש הסוברים שהוא כלי פריטה בעל שלושה מיתרים ואחרים נוטים לראות בו משולש, כלי הקשה עשוי מתכת בצורת משולש, שמכים בו במקל מתכת קטן כשהוא אחוז במתלה, כדי לא לעמעם את צלילו, אותו שליש, או משולש, המשמש בגני ילדים אך גם בתזמורת סימפונית גדולה; גוסטב מאהלר השתמש בו בסימפוניה השנייה, השלישית והרביעית שלו ובשיר על הארץ, כפי שעשו גם שנברג בשירי גורה, ראוול באמא אווזה ועוד. השליש מוזכר רק פעם אחת בספר שמואל:

### 
ישנם חוקרים הסוברים שהוא כלי 8 מיתרים. מוזכר בספר תהילים, בספר דברי הימים, ובשמו הנוסף או אחד מסוגיו **נבל עשור**, מוזכר בספר תהילים.

### 

כלי נקישה, שהיה בשימוש רב. מוזכר בין השאר בספרים: בראשית, שמות, שופטים, שמואל, ישעיהו, ירמיהו, איוב, תהילים, ודברי הימים.

## ראו גם
*תקיעת הכהנים בחצוצרות
*בית התקיעה
*מוזיקה יהודית

## לקריאה נוספת
* 
* בתיה באיאר, הערך: "נגינה וזמרה", **אניציקלופדיה מקראית**, ה, תשכ"ח, עמ' 755–781.
*אברהם אבן-שושן, קונקורדנציה חדשה לתורה נביאים וכתובים, ירושלים: הוצאת המִלון החדש, 2000.
* יוחנן אהרוני, **אטלס כרטא לתקופת המקרא**, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974.
* משה גורלי, "שירה ונגינה בארץ־ישראל העתיקה", בתוך: עירית זהרוני (עורכת), **דרך ארץ: אבן חרס ואדם**, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1997, עמ' 42–53.

## קישורים חיצוניים

* כלי נגינה מקראיים, באתר mkm-haifa
*  סדרת בולים על כלי נגינה במקרא של דואר ישראל, תשל"ז 1977, באתר amalnet
*יצחק דבירה (צויג), כלי מיתר ותורת המוזיקולוגיה במזרח הקדום, סמינר בהדרכת אהרן מאיר, אוניברסיטת בר-אילן

## הערות שוליים

קטגוריה:תנ"ך
קטגוריה:כלי נגינה
קטגוריה:כלי נגינה עתיקים