open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נחליאל (חדרה)

**שכונת נחליאל** שבחדרה היא שכונה שנוסדה על ידי עולי תימן בחדרה. השכונה הוקמה על הרכס המזרחי של גבעת הכורכר בפינה הצפונית מזרחית של חדרה דאז, בסמוך לנחל חדרה.
ראשוני שכונת נחליאל עלו ארצה בשנים 1910–1912 לאחר שהמשרד הארצישראלי יזם שליחות לתימן כדי לעודד את עליית היהודים לארץ. השכונה נקראה על שם המשוררת היהודיה-אמריקנית אמה לזרוס (נחלת אמה לזרוס). 

אדמת השכונה שהשתרעה על 100 דונם נרכשה בידי הקק"ל (קרן קיימת לישראל) מוועד המושבה ביום כ"ג בתשרי תרע"ג (1912) מרכישת הקרקע עד לתחילת הבנייה עבר זמן קצר מאוד -כחודש ימים, דבר המעיד על הצורך הדחוף למצוא קורת גג לתימנים לפני שהחורף מגיע. סעדיה מסורי מראשוני נחליאל מעיד: "בקושי מצאנו רפת, שהייתה בלי חלונות ודלתות, שם ישנו הנשים והילדים. המבוגרים ישנו בחוץ, כמה חודשים ישנו בחאן, ארבע משפחות בחדר אחד במשך שנתיים עד שבנו את שכונת נחליאל". בסה"כ נבנו 20 בתים ועוד כ-25 משפחות התגוררו בצריפים. בשנת תרפ"ו (1926) לאחר מספר שנים שהמתיישבים החדשים התפללו בבתי כנסת זמניים, נבנה משכן בית הכנסת הגדול בנחליאל שפעיל עד היום ומכיל קרוב ל-200 מקומות ישיבה.

לאחר מלחמת העולם הראשונה ותחילת תקופת המנדט בשל קשיי הזמן החלו התימנים לגדל דבורים ולמכור דבש שמהר מאוד רכש לו שם טוב בשל איכותו. המתיישבים התימנים קלטו את אחיהם שעלו אחריהם.

במשך שנים רבות פעלה בשכונה קבוצת הכדורגל הפועל נחליאל, ששיחקה שנים רבות בשנות ה-60- וה-70 בליגה הארצית (אז השנייה בחשיבותה).

כיום שינתה מעט השכונה את צביונה המקורי, רוב הבתים הישנים שופצו והוגדלו, מהם שנהרסו. הלכה למעשה השכונה כיום מחוברת לשכנתה מצפון גבעת-ביל"ו שאף היא מאוכלסת ברובה ביוצאי תימן אולם היא נוסדה רק בשלהי שנות ה-40 של המאה ה-20.

## לקריאה נוספת
*  **יד לראשונים - נס לממשיכים**: שכונת נחליאל בראשיתה: 80 שנה להווסדה [תרע"ב-תשנ"ב], מאת אבנר סבוראי; בעריכת גאולה שרעבי. האגודה לטיפוח חברה ותרבות, תיעוד ומחקר, נתניה, תשנ"ג.

## קישורים חיצוניים
מישאל מסורי כספי, [נחליאל - יחסי שכנים בשנותיה הראשונות](http://www.ybz.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/Article_10.6(1).pdf), בתוך: פעמים 10, יד יצחק בן-צבי ירושלים ה'תשמ"ב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חדרה: שכונות
קטגוריה:יהדות תימן בארץ ישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1912
שדה אופיר

**שדה אופיר** היה שדה תעופה אזרחי באופירה. בחלקו הדרומי היה בסיס חיל האוויר הישראלי **בח"א 29**.

## היסטוריה
ב־14 במאי 1968 נחנכה הרחבת המסלול בשדה ל־500 מטר, לצד הקמת מגדל פיקוח ודת"קים. הרחבה נוספת בוצעה לאחר מכן ובדצמבר 1968 קיבל את השם אופיר. מיקומו של השדה היה כ־20 קילומטרים צפונית לבתי היישוב אופירה, ומסלולי הבסיס נסללו בכיוון כללי צפון–דרום. בחלקו הצפוני של המסלול נבנו בתחילת שנות ה־70 של המאה ה־20 טרמינל אזרחי ושכונת מגורים לכ־40 אנשי צוות לתפעול השדה. במקור התכנון היה ששדה אופיר יוכל לשמש בעתיד הרחוק יותר גם לתנועה אווירית בינלאומית.

טייסת 100 הקימה גף בשדה שהפעיל מטוסי תובלה קלה.

בבסיס חיל האוויר כנף 29 היו מטוסי קרב, יחידות תובלה אווירית ויחידת בקרה אזורית, יב"א 528, במערך הבקרה בחיל האוויר הישראלי.

הבסיס שימש במהלך מלחמת ההתשה כנקודת מוצא למבצעים מוסקים שונים למצרים, בהם מבצע הלם בנגע חמאדי באוקטובר 1968 והפשיטה על האי שדואן בינואר 1970.

ב־6 באוקטובר 1973, בתחילת מלחמת יום הכיפורים, נערך סביב שדה זה, עליו פיקד אל"ם יעקב נבו, קרב האוויר הראשון במלחמת יום הכיפורים, שבמהלכו הפילו שני מטוסי F-4 פנטום של חיל האוויר הישראלי, שהמריאו משדה אופיר, 7 מטוסי מיג מצריים מתוך 28 מטוסים שתקפו את השדה. שלוש פצצות שהטילו המטוסים המצריים פגעו במסלול ובמתקני השדה והשביתו אותו עד לשעות הערב שבו הושמש שוב השדה.

ב־3 ביולי 1976 המריאו משדה אופיר ארבעה מטוסי הרקולס של חיל האוויר לביצוע מבצע אנטבה. השדה שימש נקודת התדלוק האחרונה למטוסים שהשתתפו במבצע מאחר ששדה אופיר היה הנקודה הקרובה ביותר ליעד הרחוק וכל טיפת דלק הייתה חיונית.

בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים שנחתם ב־1979 ונסיגת צה"ל מסיני בעקבותיו פונה שדה התעופה. הבסיס נסגר ב־16 בפברואר 1982, ומתקניו פוצצו על ידי לוחמי חיל ההנדסה הקרבית. השדה נמסר למצרים ב־25 באפריל 1982, והיא מפעילה אותו כשדה תעופה אזרחי – נמל התעופה הבינלאומי שארם א־שייח', לא לפני שקיבל גם לזמן קצר את השם "נמל התעופה ראס נצרני".



קובץ:פיצוץ שדה אופיר.jpg|פיצוץ הדת"קים בשדה אופיר על ידי חה"ן.
קובץ:BAHA29 Ofir Maintenance Squadron.png|סמל טייסת תחזוקה של בסיס שדה אופיר



## קישורים חיצוניים
*  (כתבות נוספות באותו גיליון)
* 

## הערות שוליים

אופיר, שדה
אופיר, שדה
קטגוריה:אופירה
Room on the 3rd Floor

**Room On The Third Floor** הוא אלבומם הראשון של להקת הפופ רוק McFly. הוא יצא ב-5 ביולי 2004 בבריטניה ונכנס למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
האלבום שבר את שיא הלהקה הצעירה ביותר שאלבום הבכורה שלה נכנס למקום הראשון במצעדים במצעד האלבומים הבריטי, שיא שהחזיקו בו להקת הביטלס.
האלבום מכר בסוף השבוע הראשון שלו 61,589 עותקים וזכה בפלטינה כפולה לאחר שמכר יותר מ-600,000 עותקים בבריטניה. האלבום נכתב על ידי חברי הלהקה בעזרת חבר באסטד לשעבר ג'יימס בורן.

## השירים
# Five Colours In Her Hair
# Obviously
# Room on the 3rd Floor
# That Girl
# Hypnotised
# Saturday Night
# Met This Girl
# She Left Me
# Down by the Lake
# Unsaid Things
# Surfer Babe
# Not Alone
# Broccoli
# Get Over You

השיר "Get Over You" מוחבא ואינו מופיע על התקליט, ויכול להישמע אם מריצים את השיר "Five Colours In Her Hair" מההתחלה.

## הסינגלים שיצאו מהאלבום
הסינגלים שיצאו מהאלבום: "Five Colours In Her Hair" ו-"Obviously" שהגיעו שניהם למקום הראשון, "That Girl" שהגיע למקום השלישי ו-"Room On The Third Floor" למקום החמישי.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי מקפליי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
מכפלת אוילר

בתורת המספרים האנליטית, **מכפלת אוילר** היא מכפלה אינסופית של ביטויים מהצורה \ 1+\frac{a_p}{p^s}+\frac{a_{p^2}}{p^{2s}}+\cdots , העוברת על-פני המספרים הראשוניים \ p. בביטוי זה, המקדמים \ a_p,a_{p^2},\dots עשויים להיות מספרים שלמים או מרוכבים, ואילו s הוא משתנה ממשי או מרוכב. אם כל הסכומים מתכנסים והמכפלה מתכנסת, התוצאה היא פונקציה אנליטית של המשתנה s, הניתנת לתיאור גם כטור דיריכלה. 

מכפלות אוילר מהוות כלי לניתוח ההתנהגות של מספרים ראשוניים בשיטות אנליטיות, ויש להן שימושים בכל תחומי תורת המספרים האנליטית, והכללות לתורת המספרים האלגברית, תורת החבורות, תורת הגרפים ותורת החוגים.

## פונקציית זטא של רימן

הדוגמה הראשונה למכפלת אוילר, והמפורסמת ביותר, היא המכפלה של פונקציית זטא של רימן. פונקציה זו מוגדרת, עבור s שהחלק הממשי שלו \ \operatorname{Re}(s)>1, כסכום הטור \ \sum_{n=1}^{\infty} \frac{1}{n^s}. כאשר מחשבים את המכפלה \ \prod_p\left(1+\frac{1}{p^s}+\frac{1}{p^{2s}}+\dots\right) על פני כל הראשוניים p, יש לסכם את כל המכפלות של רכיב בודד מכל גורם. לדוגמה, במכפלה 
\ \left(1+\frac{1}{3^s}+\frac{1}{9^s}\right)\left(1+\frac{1}{7^s}\right) = 1+\frac{1}{3^s}+\frac{1}{7^s}+\frac{1}{9^s}+\frac{1}{21^s}+\frac{1}{63^s}, יש רק שני גורמים, ששניהם סופיים. בדומה לזה, המכפלה
\ \left(1+\frac{1}{3^s}+\cdots\right)\left(1+\frac{1}{7^s}+\cdots\right) שווה לסכום כל הביטויים מהצורה 
\ \frac{1}{(3^i7^j)^s}, לכל \ i,j\geq 0. לעומת זאת, כאשר מכפילים את אינסוף הגורמים 
\ 1+\frac{1}{2^s}+\frac{1}{4^s}+\cdots, 
\ 1+\frac{1}{3^s}+\frac{1}{9^s}+\cdots, 
\ 1+\frac{1}{5^s}+\frac{1}{25^s}+\cdots, וכן הלאה, מתקבל הסכום של כל המכפלות מהצורה \ \frac{1}{(2^{i_2}3^{i_3}5^{i_5}\cdots)^s}. עם זאת, בחישוב המכפלה צריך הגורם המוכפל להיות שווה ל-1 כמעט בכל מקרה, כך שהסכום כולל רק את הביטויים \ \frac{1}{(2^{i_2}3^{i_3}5^{i_5}\cdots)^s} שבהם כמעט כל \ i_p=0. 
לפי המשפט היסודי של האריתמטיקה, מתקבל באופן זה כל ביטוי מהצורה \ \frac{1}{n^s} 
(n טבעי) בדיוק פעם אחת, ולכן המכפלה שווה לפונקציית זטא של רימן.

הסכום 1+\frac{1}{p^s}+\frac{1}{p^{2s}}+\dots הוא טור הנדסי, שאפשר לכתוב גם בצורה \ \left(1-\frac{1}{p^s}\right)^{-1}. כך מתקבלת הצורה המוכרת יותר של מכפלת אוילר לפונקציית זטא של רימן: 
\ \zeta(s) = \prod_p\left(1-\frac{1}{p^s}\right)^{-1}.

## פיתוח של טורי דיריכלה

מן ההסבר לעיל נובע שכל מכפלת אוילר אפשר להציג כטור דיריכלה בצורה 
\ \prod_p\left(1+\frac{a_p}{p^s}+\frac{a_{p^2}}{p^{2s}}+\cdots\right) = \sum_{n=1}^{\infty}\frac{a_n}{n^s} , 
כאשר המקדמים \ a_n מחושבים על-פי הנוסחה \ a_{2^{i_2}3^{i_3}\dots} = a_{2^{i_2}} a_{3^{i_3}} \cdots (ו- \ a_1 = 1).
בפרט, הפונקציה \ a : n \mapsto a_n היא פונקציה כפלית (כלומר: \ a_{nm} = a_{n}a_m לכל n ו- m זרים).

אם סדרת המקדמים היא כפלית במובן החזק (כלומר: \ a_{nm} = a_{n}a_m לכל n ו- m), אז המקדמים בגורמי המכפלה מקיימים \ a_{p^i} = a_p^i, ובמקרה כזה מתקבלת הצורה \ \sum_{n=1}^{\infty}\frac{a_n}{n^s} = \prod_p\left(1-\frac{a_p}{p^s}\right)^{-1}.

## ראו גם

* פונקציית זטא של דדקינד
* פונקציית L

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תורת המספרים
קטגוריה:לאונרד אוילר
מלחמה מצרית

**מלחמה מצרית** (באנגלית: Egyptian Ratscrew, נקרא בעברית גם **מלחמה אינדיאנית**) הוא אחד ממשחקי הקלפים העתיקים ביותר והפשוטים ביותר המשתמש בחבילת קלפים רגילה (לרוב ללא הג'וקרים, 52 קלפים בסך הכל).
ניתן לשחק את המשחק בקבוצות של שני שחקנים ומעלה (אך ממספר מסוים של שחקנים צריך חבילות נוספות).

מטרת המשחק היא לקבל את כל הקלפים. כאשר לכולם נגמרים הקלפים ביד, השחקן עם כל הקלפים בידו הוא המנצח.

## חוקי המשחק
בתחילת המשחק מחלקים את כל החבילה (או החבילות) בין השחקנים שווה בשווה כאשר גב הקלפים מופנה אל השחקנים. קובעים תור (או שקובעים שהשחקן שקיבל את הקלף האחרון ישחק ראשון) ומתחילים במשחק.

השחקנים לא יודעים מה ערכם של הקלפים שלפניהם היות שפני הקלף מוסתרים. כל שחקן בתורו שם את הקלף העליון בחפיסתו בקופה שבאמצע השולחן כשפני הקלף כלפי מעלה. כל עוד השחקנים מניחים קלפים שערכם מ-2 עד 10, התור עובר לשחקן הבא המניח קלף בתורו. אם הקלף שהניח השחקן הוא נסיך, השחקן הבא בתור מניח קלף אחד, אם מלכה יש להניח שני קלפים, אם מלך יש להניח שלושה קלפים, אם אס יש להניח ארבעה קלפים.
אם אין לשחקן שבתור די קלפים, הוא פורש מהמשחק.

אם בין הקלפים שהשחקן הניח יש נסיך או קלף גבוה יותר, הוא לוקח את כל חבילת הקלפים שבקופה אליו, טורף את הקלפים ומתחיל סיבוב חדש; אם כל הקלפים שהניח הם קלפי מספרים, עובר התור לשחקן הבא שצריך להניח מספר קלפים זהה.

אם נגמר סבב ואף אחד מהשחקנים לא הניח קלף מנצח, עוברת הקופה לשחקן שהניח את הקלף הגבוה.

בגרסה שונה במקצת של המשחק, כל השחקנים מניחים קלפים במספר הנדרש, והקופה עוברת לזה שהניח את הקלף בעל הערך הגבוה ביותר.

אם השחקן שתורו להניח קלפים מניח שני קלפים זהים אחד על השני (אין חשיבות לצבע ולסוג הקלף במשחק אלא רק לערכו) או מניח קלף הזהה לקלף הגלוי האחרון בקופה, השחקן הראשון שמניח ידו על קופת הקלפים המונחים באמצע, זוכה בקופה כולה. גם שחקן שיצא מהמשחק משום שנגמרו לו הקלפים יכול להניח ידו על הקופה ולזכות בה.

אם שחקן לוחץ על הערימה בטעות - עליו להניח קלף מהחבילה שלו. 

כאשר שחקן מפסיד את כל קלפיו הוא יוצא מהמשחק וממשיכים בלעדיו. המנצח הוא השחקן האחרון שנשאר.

## גרסאות נוספות למשחק
# ישנה גרסה למשחק המכונה ״סנדוויץ'״. בגרסה זו ניתן להניח יד על ערימת הקלפים גם כאשר שני הקלפים הזהים מופרדים זה מזה באמצעות קלף נוסף. למשל אם שחקן הניח קלף 2, לאחריו קלף 8 ואחריו קלף 2 נוסף, השחקן הראשון שיניח את ידו על הערימה ייקח את כולה.
# משחק שכולל את שני הג׳וקרים. אם שחקן מניח ג׳וקר השחקן שאחריו צריך להניח חמישה קלפים.
# גרסה בה ג'וקר יכול לשמש כל קלף. כלומר, ברגע ששחקן מניח ג'וקר, השחקן הראשון שמניח את ידו על הקופה זוכה בה.
# גרסה בה הנחת ג'וקר מזכה את השחקן שהניח אותו בקופה כולה.
# בגרסה נוספת כאשר שחקן מסוים מניח קלף מלוכה, השחקן שאחריו מניח מס' קלפים לפי הצורך (נסיך-1 מלכה-2 וכו'). אם בין קלפים אלה יש רק מספרים, השחקן שהניח את קלף המלוכה המקורי לוקח את כל הערימה. ואם יוצא קלף מלוכה הסיבוב ממשיך. לכן הקלף הכי חשוב במשחק הוא נסיך. בנוסף, אם בכל זמן שהוא במהלך המשחק יצאו שני קלפים זהים כלשהם ברצף, כל אחד מהמשתתפים רשאי להניח ידו על הערימה. הראשון שהניח ידו על הערימה לוקח את כולה (לכן רצף נסיך נסיך הוא חשוב!). עוד חוק חשוב הוא שכאשר יש רצף של שני מספרים היוצרים את הסכום 10 (A+9, 3+7, 2+8, 4+6) שוב כולם רשאים להניח ידם על הערימה והראשון שעשה זאת ייקח את כולה.
# גרסה נוספת דומה למספר 5, כשהשוני הוא שבמקום הסכום 10, אם יש רצף בין קלף 10 ונסיך גם ניתן לשים יד על הערימה ולקחת.  גרסה זו מכונה בשם העממי "מכות"  (במלעיל).

קטגוריה:משחקי קלפים
דרך הפילוסוף

**דרך הפילוסוף** (ביפנית: 哲学の道) היא שדרת עצי דובדבן באורך 2 ק"מ הנמצאת בעיר קיוטו, יפן.

הדרך נפתחה בשנת 1890 והורחבה בשנת 1912, וקיבלה את שמה כיוון ששני פילוסופים ופרופסורים יפנים מאוניברסיטת קיוטו במאה ה-20, נישידה קיטארו והג'ימה טנבה, נהגו להלך לאורכה לצורכי פעילות גופנית ומדיטציה. הדרך חולפת על פני מספר מקדשים, ביניהם המקדש הבודהיסטי אייקן דו זנרין ג'י.

## קישורים חיצוניים

* 
* דרך הפילוסוף בקיוטו
* תמונות ומידע על דרך הפילוסוף בקיוטו.

קטגוריה:יפן: תרבות
קטגוריה:פילוסופיה מזרחית
קטגוריה:דרכים וכבישים
קטגוריה:יפן: אטרקציות תיירותיות
ההראיון בסאמוס

**ההראיון בסאמוס** (ביוונית: **Ηραίον Σάμου**) הוא אתר על חופו הדרומי של האי האגאי סאמוס ביוון, הכולל את שרידיהם של שלושה מקדשים יווניים שניצבו במקום זה אחר זה בין המאה ה-8 לפנה"ס והמאה ה-6 לפנה"ס,  לכבוד האלה הרה. כיום שרדו מהמקדשים שרידים בודדים, ויחד עם העיר העתיקה פיתגוריון השוכנת כ-6 ק"מ מזרחה ממנו, הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1992.

## היסטוריה
ימין|ממוזער|200px|שרידים בהראיון בסאמוס
מקורותיו של ההראיון במאה ה-8 לפנה"ס והוא נחשב למקדש היווני הראשון שהוקף בפריסטיל עמודים. במאה ה-7 לפנה"ס נוספה לו שורת עמודים נוספת בצד הסמוך אל הכניסה אליו, והוא היה לראשון המקדשים היווניים שהתאפיין בשתי שורות עמודים בכניסה.

המקדש המקורי הוחלף במקדש גדול בהרבה בסביבות שנת 570 לפנה"ס כאשר נבנה במקום מבנה באורך של כ-80 מטר וברוחב של 45 מטר. לאורכו של המבנה ניצבו 21 עמודים ולאורך צלעות הרוחב היו 8 עמודים. המקדש חולק לשלושה מעברים אורכיים על ידי שתי שורות עמודים, וסך הכל כלל לפחות 100 עמודים. גם במהדורתו זו קבע ההראיון בסאמוס חידוש באמצו את לראשונה את סגנון הסדר האיוני החדש.

שלושים שנים לאחר מכן הושמד המקדש בפלישת הפרסים, וגרסה שלישית של המקדש החלה להיבנות. גרסה זו של המקדש הייתה גדולה עוד יותר, ואורך המבנה בבסיסו הגיע ל-108 מטר בעוד שרוחבו עמד על 55 מטר. לשם ההשוואה הוא היה כפול בגודלו מהפרתנון באתונה ושטחו הוא הגדול בין כל המקדשים היווניים הידועים. עם זאת, המבנה לא הושלם מעולם, ולא נמצאו שרידים המעידים על כך שהותקן בו גג. במקום ניצב עמוד בודד בגובה של 10 מטר, אך נראה כי נישא במקור לגובה כפול.

עוד נשתמרו במקום מזבחות, מקדשים קטנים יותר, סטואות ובסיסי פסלים, וכן שוכנים באתר שרידיה של בזיליקה נוצרית מהמאה ה-5. בהראיון נמצא גם עיטור מצח הסוס של חזאל, חפץ לבנטיני עם כתובת שמית-מערבית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יוון העתיקה: מבנים
קטגוריה:יוון: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:יוון: אתרים ארכאולוגיים
Wonderland (אלבום)

**Wonderland** הוא אלבומם השני של להקת הפופ רוק McFly. הוא יצא ב-29 באוגוסט 2005 והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי. האלבום מכר פלטינה, ופרסם את McFly לאחר הביקור שלהם באוגנדה למען אירוע הצדקה של Comic Relief. שם הם גם צילמו את הקליפ לשיר You've Got A Friend.

## השירים
# I'll Be Ok
# Iv'e Got You
# Ultraviolet
# The Balled Of Paul K
# I Wanna Hold You
# Too Close For Comfort
# All About You
# She Falls Asleep חלק 1
# She Falls Asleep חלק 2
# Don't Know Why
# Nothing
# Memory Lane

## הסינגלים שיצאו מהאלבום
* "Ultraviolet/Ballad of Paul K"
* "I Wanna Hold You"
* "All About You/You've Got A Friend"
* "I'll Be Ok"

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי מקפליי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
יואב אברמוביץ'

**יואב אברמוביץ**' (נולד בשנת 1978) הוא מפיק סרטים, תסריטאי ומבקר קולנוע ישראלי, מנכ"ל קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.

## ביוגרפיה
סיים את לימודיו בבית הספר סם שפיגל לקולנוע וטלוויזיה אשר בירושלים. בסיום לימודיו, זכה בפרס המפיק המצטיין של המחזור וכן במלגת השתלמות בחברת ההפקה "ndF" הגרמנית, והתקבל כמשתתף ל"Berlinale Talent Campus" של פסטיבל הקולנוע ברלין 2005.

אברמוביץ' החל את כתיבתו כמבקר קולנוע בשנת 1999 כמבקר הקולנוע של המקומון "כל הזמן" הירושלמי, והחל משנת 2004 התפרסמו ביקורותיו בסינדיקציה בכל רשת מקומוני מעריב. בשנים 2008-2012 כתב ביקורות קולנוע באתר האינטרנט נענע 10. החל משנת 2005 שימש כמנהל ההפקות של חברת עדן הפקות. במסגרת עבודתו בחברה, ניהל את הפקת הסרטים התיעודיים "מלון תשעה כוכבים", זוכה פרס וולג'ין לשנת 2006, "האולפן" ונוספים. 

בשנת 2013 מונה לסמנכ"ל קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב. במסגרת עבודתו בקרן, החל מ-2015 שימש אברמוביץ' גם כמנהל האמנותי בתחום סרטים עלילתיים באורך מלא, ואחראי לבחירת הסרטים הנתמכים, ולליווי וייעוץ אמנותי ליוצרים בתחום זה במהלך ההפקה. בין הסרטים שנבחרו לתמיכה בניהולו האמנותי: סיפור על אהבה וחושך, נורמן, סופל חול, מילים נרדפות, לשחרר את שולי, אגדת חורבן, המזח, בחורים טובים והטבעת. בשנת 2025 מונה למנכ"ל הקרן.  

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מבקרי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
ג'ון מלנקסטר, דוכס בדפורד

**ג'ון הראשון, דוכס בדפורד** (20 ביוני 1389 – 14 בספטמבר 1435) היה אחיו של הנרי החמישי, מלך אנגליה, שעם עלותו על כס המלוכה ב-1414 העניק לו את התארים רוזן קנדאל וריצ'מונד ודוכס בדפורד. אחרי מות הנרי החמישי ב-1422, בדפורד נאבק באחיו המפרי, דוכס גלוסטר על כתר ממלכת אנגליה. בדפורד הוכרז למושל צרפת שהייתה תחת כיבוש אנגלי, ובנו הפעוט בן השנה של הנרי החמישי, הנרי השישי, הוכרז למלך אנגליה וצרפת.

בדפורד היה בן בריתו של פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה, נגד שארל יורש העצר הצרפתי (שארל השביעי, מלך צרפת לעתיד) ב- 14 ביוני 1423 נשא בדפורד לאישה את אן מבורגון, אחותו של פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה, בעיר טרואה (כיום בחבל שמפאן-ארדן בצרפת). בתקופה זו צרפת סבלה מחוסר ביטחון בדרכים ומכנופיות שודדים. האיכרים נמלטו אל הערים שלא אבו לפתוח בפניהם את שעריהן, והאיכרים עצמם נאלצו להפוך לשודדים. ההרס היה נורא ומאות אלפים מתו מרעב וממגפה.

בדפורד נחל ניצחונות על הצרפתים, התקדם אל עבר אורליאן, עיר המפתח שעל הנהר לואר, ומשם קיווה לתקוף את העיר בורז' שבמרכז צרפת, שהייתה מקום מושבו של יורש העצר שארל. הוא שם מצור על אורליאן במשך שישה חודשים ב-1429, אולם אז הופיעה ז'אן ד'ארק שבמנהיגותה נחלו הצרפתים ניצחות על האנגלים. ב-1430 ז'אן ד'ארק נתפסה בידי הבורגונדים בעיר קומפיין שמצפון לפריז, ונמכרה לבני בריתם האנגלים. בדפורד גרם להעלאתה על המוקד בעיר רואן שבנורמנדיה ב-30 במאי 1431, ואחרי כן ערך טקס הכתרה להנרי השישי בפריז.

ב-1432 מותה של אן מבורגון, אשתו של בדפורד, שחרר את הבורגונדים מבריתם עם אנגליה, ופיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה רצה בשלום עם הצרפתים. לצורך זה נערכו שיחות ב-1435 בעיר אראס (כיום בחבל נור-פה דה קאלה בצפון צרפת) שהסתיימו ללא תוצאות בגלל התנגדות האנגלים, ופיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה חתם שם על הסכם שלום נפרד עם שארל שבינתיים נמשח והוכתר כשארל השביעי, מלך צרפת. באותה שנה בדפורד נפטר ונקבר בקתדרלה של רואן. מותו סימן את שחרורה של פריז שמרדה באנגלים ב-1436 ונשבעה אמונים למלך שארל השביעי.

הדוכס מבדפורד היה פטרון האמנים והזמין אצלם כתבי יד מאוירים. שמו קשור בכתבי יד חשובים מן המאה החמש עשרה, ובהם "ספר השעות של בדפורד". שמו קשור גם בהקמת האוניברסיטה של העיר קאן שבנורמנדיה ב-1432.

ג'ון בדפורד מופיע במחזהו של שייקספיר "הנרי החמישי".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אנגלים
קטגוריה:בית לנקסטר
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות
קטגוריה:מלחמת מאה השנים: אישים
קטגוריה:דמויות ביצירות שייקספיר
קטגוריה:ילידי 1389
קטגוריה:נפטרים ב-1435
Konqueror

**קונקרור** (אנגלית: **Konqueror**) הוא דפדפן ומנהל קבצים שעוצב כחלק מבסיסה סביבת העבודה KDE. הוא פותח על ידי מתנדבים תחת הרישיון החופשי GNU GPL עבור מערכות הפעלה דמויות יוניקס ובפרט גנו/לינוקס, אך ישנן גרסאות עבור מערכות הפעלה אחרות כמו חלונות. ניתן לראות בשם קונקרור ("כובש") מעין משחק מילים על שמות דפדפנים אחרים: תחילה בא ה"נווט" (נטסקייפ), אחר כך "מגלה הארצות" (אינטרנט אקספלורר) ואז ה"כובש" (Konqueror). השם קונקרור מתחיל בשגיאת כתיב מכוונת (Konqueror במקום Conqueror), בדומה לתוכנות אחרות בסביבת העבודה KDE, על מנת להראות שמקורן בסביבת שולחן עבודה זו.

## דולפין
בגרסה 4 של סביבת העבודה KDE הוחלף סייר הקבצים קונקרור בסייר קבצים חדש בשם דולפין (Dolphin) שכולל תכונות חדשות ומראה חדש. עם זאת עדיין ניתן להשתמש בקונקרור בתור סייר קבצים במערכות שכוללות גם אותו וגם את דולפין.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:דפדפנים
קטגוריה:מנהלי קבצים
קטגוריה:KDE
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1996
דניאל קושלנד

**דניאל אדוורד קושלנד הבן** (אנגלית: **Daniel Edward Koshland, Jr**; 30 במרץ 1920 – 23 ביולי 2007) היה ביוכימאי אמריקאי יהודי. מריאן קושלנד אליוט הייתה אשתו.

## קורות חיים

## מודל ההתאמה המושרית
עבודתו המוקדמת של קושלנד הייתה בנושא קינטיקה אנזימטית בספרייה הלאומית של ברוקהבן שבלונג איילנד ובאוניברסיטת רוקפלר שבניו יורק. עבודתו זו הובילה לתאוריה על מנגנון הקטליזה של אנזימים בשם התאמה מושרית (induced fit model). מודל זה הציע כי רק לאחר התחברות הסובסטראט לאנזים חלים שינויי קונפורמציה מקומיים באתר הקישור באנזים. שינוי זה גורם להתאמה מבנית בין אתר הקישור לסובסטראט. כלומר, לאחר הקישור נוצרת התאמה מבנית בין הסובסטראט לבין אתר הקישור באנזים, התאמה אשר לא הייתה קיימת לפני הקישור. מודל זה עמד כנגד מודל מנעול-מפתח (*lock and key*), שבימינו פחות מקובל, אשר טוען כי האתר הקושר והסובסטראט התאימו זה לזה עוד לפני התחברות הסובסטראט.

## מודל KNF לתיאור קואופרטיביות

מודל נוסף שהוצג על ידי קושלנד הוא מודל KNF להסבר מנגנוני-מבני של תופעת הקואופרטיביות בחלבונים (*Koshland, Nemethy, Filmer, 1966*). קאופרטיביות באה לידי ביטוי בפעילות חלבונים בעלי מספר אתרים פעילים (בדרך כלל בחלבונים אוליגומרים, הבנויים ממספר תתי יחידות). בחלבונים קואופרטיביים קשירה של ליגנד (סובסטראט) לאחת מתתי היחידות משפיע על הזיקה (אפיניות) של אתרי הקישור בשאר תתי היחידות לקישורם של ליגנדים נוספים. במודל KNF קישור של ליגנד לתת יחידה אחת משרה שינוי קונפורמציה בתת-יחידה זו, בהתאמה עם מודל ההתאמה המושרית. קישור זה גורם לשינוי הזיקה של אתרי הקישור בתתי היחידות הסמוכות. מודל ה-KNF עמד כאלטרנטיבה למודל MWC בו תתי יחידות נמצאות בשיווי משקל בין הקונפורמציה עם האפיניות הנמוכה לקונפורמציה עם האפיניות הגבוהה גם ללא קישור ליגנד (*Monod, Wyman, Changeux, 1965*). למרות יתרונו של מודל MWC במספר הפרמטרים הקטן יותר הנדרש לצורך תיאורו, יש המייחסים למודל KNF יתרון בתיאור קואופרטיביות שלילית (ירידה בזיקה של תתי יחידות שכנות בעקבות קישור ליגנד). שני המודלים עמדו במשך שנים במרכזו של ויכוח לגבי נכונותם בחלבונים רבים ובהמוגלובין בפרט. כיום קיימות עדויות התומכות בשני המודלים לגבי חלבון ההמוגלובין, וכפי הנראה המודל המתאים לתיאור הקואופרטיביות של המוגלובין הוא שילוב של שני המודלים.

## תחומי מחקר נוספים
*כימוטקסיס - מנגנון שליטת החיידקים בתנועתם לכיוון גורם משיכה כימי.

## תפקידים מנהלתיים ואקדמיים
* חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
* עורך המגזין המדעי היוקרתי science, בשנים 1985-1995.
* יושב ראש המחלקה לביוכימיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. במסגרת תפקיד זה קושלנד ארגן מחדש וייעל את המחלקה לביוכימיה בכך שפיצל אותה למספר מחלקות שונות: התא, ביולוגיה מולקולרית, ביולוגיה אינטגרטיבית וביולוגיית חיידקים וצמחים.

## ראו גם
*התאמה מושרית
*קואופרטיביות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מנהטן: אישים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביוכימאים אמריקאים
קטגוריה:ביוכימאים יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:יהודים זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס לסקר-קושלנד להישג מיוחד במדע הרפואה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
כירוקיטיה

שמאל|250px|ממוזער|מראה באתר
**כירוקיטיה** (יוונית **Χοιροκοιτία**) הוא אתר ארכאולוגי מהתקופה הנאוליתית, בדרומה של קפריסין, בחצי הדרך בין לרנקה ללימסול, אשר התגלה בשנת 1934. חשיבותו של המקום היא בכך שזהו היישוב הראשון הידוע באי אשר התאפיין בתרבות מפותחת ומאורגנת, ומאז שנת 1998 הוא מוכרז כאתר מורשת עולמית.

## פרה-היסטוריה
כעשרת אלפים שנה לפני זמננו התקיים יישוב ארעי של ציידים-לקטים בקפריסין, אך החוקרים בדעה כי הם עזבו את האי זמן קצר לאחר מכן. יישוב של קבע החל בקפריסין כתשעת אלפים שנה לפני זמננו, מועד בו הוקמה כירוקיטיה על גבעה סמוך לנהר מרוני, ככל הנראה בידי מתיישבים נאוליתיים שהגיעו מאסיה הקטנה או מהלבנט. מקימי היישוב היו חקלאים שגידלו דגנים והביאו עימם מארצות מוצאם חיות משק משלושה מינים - עיזים, כבשים וחזירים. מסיבה שטרם נתבררה, נינטשה כירוקיטיה, כמו גם כ-20 יישובים אחרים ברחבי האי, כ-7,500 שנה לפני זמננו, ויושבה מחדש רק אלף שנים לאחר מכן.

יישוב מאוחר זה הותיר אחריו ממצאי מבנים מרשימים פחות מקודמו, אך מתקופה זו התגלו עדויות לגידול צמחים ובעלי חיים מסוגים נוספים, כמו האייל, וכן שרידי קדרות אופייניים, הרומזים לכך שהמתיישבים החדשים השתייכו לקבוצת מהגרים חדשה באי. האתר ננטש באופן סופי לפני כ-6,000 שנה.

## האתר
כירוקיטיה יושבת על מורדותיה של גבעה סמוך לפיתול בנהר מרוני, במרחק של כ-6 ק"מ צפונית לחופי הים התיכון. אורכו של האתר כ-200 מטר ממזרח למערב, והוא משתרע על שטח של כ-1.5 הקטאר. המבנים המוקדמים ביותר במקום עגולים ושוכנים על שיפוליה המזרחיים של הגבעה. מתחם זה הוקף בחומה ממנה נחשף קטע באורך של יותר מ-180 מטר. הגישה אל המתחם הייתה ממערב, ומיתר צדדיו הוא הוקף על ידי מורדותיו של עמק הנהר. חלקו המאוחר יותר של היישוב הוקם בצידה המערבי של הגבעה, והוקף גם הוא בחומה ממנה נחשף קטע של כ-60 מטר. חומה זו, העשויה מגושי אבן גדולים, נישאה לגובה של 3 מטר והייתה ברוחב של 2.5 מטר.

כ-20 בתים נחשפו במקום. קוטרם החיצוני נע בין 2.3 ל-9.2 מטר וקירותיהם עבים למדי, כך שקוטרם הפנימי נע בין 1.4 ל-4.8 מטר בלבד. הבתים הוקמו בצפיפות מאבן גיר, צפחה ומלבני בוץ, ישירות על הקרקע וללא שימוש ביסודות. החוקרים סבורים כי הבקתות העגולות תפקדו כחדרים אשר נבנו סביב חצר מרכזית, ויחדיו יצרו יחידת דיור אחת. גגות הבתים היו שטוחים ועשויים מענפים ומגומא שצופו בצפחה, ובקירות חלק מהם נקבעו חלונות. במספר מקומות קיימות עדויות לכך שקירותיהם הפנימיים של הבתים היו צבועים, ונתגלו ראיות גם לעמודים שתמכו בקומות העליונות. בתוך הבתים התגלו תנורים וספסלים, ובסמוך להם שכנו אסמים, דירים ומבנים אחרים שנועדו לשימושים חקלאיים וביתיים.

בחלק מהבתים התגלו שרידי אדם שנקברו מתחת לרצפת האדמה, ואלה מעידים על טקסי קבורה שנהגו במקום, או על צורה כלשהי של פולחן שהוקדש לאבות המשפחה. אוכלוסיית היישוב מנתה בין 300 ל-600 איש בכל פרק זמן נתון. התושבים היו נמוכים למדי - הגברים היו בממוצע בגובה של 1.61 מטר והנשים בגובה של 1.51 מטר. תוחלת החיים עמדה על 22 שנים בשל תמותת תינוקות גבוהה.

באתר נמצאו כלים מאבן ומעצם, ומאוחר יותר גם כלי קדרות, אך הממצאים החשובים ביותר הם דמויות אנושיות מאבן, ובמקרה אחד גם מחרס, המצביעים על קיומה של אמונה רוחנית בקרב התושבים.

## קישורים חיצוניים

* '''כירוקיטיה''' באתר אונסק"ו

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קפריסין: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:קפריסין: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגים נאוליתים
הסופרימס

**הסופרימס** (באנגלית: **The Supremes**) היו שלישייה קולית נשית אמריקאית, שפעלה במסגרת חברת מוטאון בשנים 1959–1977. הסופרימס שרו בסגנונות הדו-וופ, פופ, מוזיקת נשמה ודיסקו.

הסופרימס היו אחת הלהקות המזוהות ביותר עם צליל "מוטאון", והיו ללהקה האפרו אמריקנית המצליחה ביותר בשנות ה-60. בין 1964 ל-1969 הגיעו תריסר מלהיטיהן אל המקום הראשון במצעד הכללי של הבילבורד. את להיטיהן כתב צוות הכותבים המוביל של מוטאון, הולנד-דוזייר-הולנד. הצלחתן גם בקרב קהל שאינו אפרו-אמריקני, סללה את הדרך להצלחת זמרים אפרו אמריקנים אחרים בקהל הרחב, הן בארצות הברית והן בעולם.

הסופרימס נוסדו בדטרויט ב-1959, והחלו כרביעייה בשם ה"פרימטס" (Primettes). החברות המייסדות היו פלורנס באלארד, מרי וילסון, דיאנה רוס ובטי מקגלאון, כולן תושבות שכונת העוני "ברוסטר-דאגלס" בדטרויט. ב-1960 החליפה ברברה מרטין את מקגלאון, והלהקה חתמה בחברת מוטאון בשם "הסופרימס" ב-1961. מרטין עזבה בתחילת 1962 ורוס, באלארד ווילסון המשיכו כשלישייה. השלישייה הגיעה להצלחה מרובה באמצע שנות השישים, ורוס הפכה למנהיגת הלהקה שנקראה "דיאנה רוס והסופרימס". בשנת 1967 הוחלפה באלארד בסינדי בירדסונג. רוס פרשה לקריירת סולו מצליחה ב-1970 והוחלפה בג'ין טרל. אחרי 1972 חלו חילופים רבים בהרכב הלהקה עד לסיום פעילותה ב-1977.

הסרט "נערות החלומות" נעשה בהשראת הלהקה.

## ראו גם
* You Can't Hurry Love

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:להקות פופ אמריקניות
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:הרכבים ולהקות שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד
קטגוריה:שלישיות מוזיקליות
קטגוריה:להקות בנות אמריקאיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1959
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 1977
רואן

**רואן** (בצרפתית: **Rouen**) היא בירת מחוז סן-מריטים וחבל נורמנדי בצפון צרפת ועיר נמל על גדת הסן, העיר השנייה בגודלה וחשיבותה לאורך הסן לאחר פריז.

רואן, העיר שנבנתה על ידי הגאלים (בני שבט וליוקס) ונקראה **רוטומגוס** (Rotomagus) בתקופתו של אוגוסטוס קיסר, היא הבירה ההיסטורית של חבל נורמנדי. בתחילת המאה העשירית לספירה נמסרה העיר יחד עם חבל נורמנדי לידי צאצאי הוויקינגים ורואן הייתה לעיר הבירה וממנה גם יצא ויליאם הכובש כעבור כמאה שנים וכבש את אנגליה. בשנת 2007 היו בה כ-114,000 תושבים. רואן היא הנמל המסחרי החמישי בגודלו (לפי המטענים שעברו דרכו) בצרפת הנמצא על הנהר. כנקודה העמוקה ביותר ביבשה, אליה ניתן להגיע עם ספינות גדולות דרך הנהר, שגשג הנמל במשך שנים רבות ממסחר ישיר עם ארצות רחוקות ועם העיר פריז שבמעלה הנהר. בנוסף לסן, חוצים את רואן גם שלושה יובלים של הסן.

בשנת 1100 הייתה בעיר קהילה וחיו בה כששת אלפים יהודים, שהיוו 20% מאוכלוסייתה.
בראש הישיבה עמד הרשב"ם, ר' שמואל בן מאיר, נכדו של רש"י, והורה בה גם אברהם אבן עזרא. בשנת 1976 נתגלו באקראי שרידי בנין הישיבה, מתחת לחצר המבנה הגותי של בית המשפט המחוזי. על קירות האבן שלו נמצאו חרותות מילים עבריות, לרבות הפסוק "הבית הזה יהיה עליון". הקהילה היהודית ברואן הייתה חשובה ומשגשגת, עד לגרוש יהודי צרפת על ידי המלך פיליפ "היפה" (Philippe le Bel) בשנת 1306.

בשנת 1431 הועלתה בכיכר העיר על המוקד, הגיבורה הצרפתייה ז'אן ד'ארק שהואשמה על ידי האנגלים בכישוף ובכפירה.

שלושה מהאתרים החשובים ביותר בעיר הם קתדרלת רואן, כנסיית סנט אואן וכנסיית ז'אן ד'ארק. קתדרלת רואן היא מן המפורסמות שבקתדרלות הגותיות ואף הייתה בעבר המבנה הגבוה ביותר בעולם.

## אתרים נוספים
***השעון הגדול** (בצרפתית: **Gros Horloge**) שעון אסטרונומי שנבנה במאה ה-14. הוא בעל מחוג אחד שבקצהו פסל קטן של כבש כעדות לעיסוק בגידול כבשים באותה תקופה.
*המקום בו הועלתה ז'אן ד'ארק על המוקד. במקום נמצא צלב גבוה, שלט הסבר, פסל של ז'אן ד'ארק וכנסייה שהוקמה ב-1979 ובה ויטראז' המתאר את עלייתה על המוקד (Église Sainte-Jeanne-d'Arc de Rouen).

## ערים תאומות

* 

## גלריה

ממוזער|מרכז|600px|מבט כללי על רואן, ממזרח למערב. באמצע עובר נהר הסן ובגדתו הצפונית 3 כנסיות גותיות שהן מונומנטים היסטוריים לאומיים.

קובץ:Cathédrale de rouen vue du gros horloge.jpg|החזית של קתדרלת רואן הגותית
קובץ:Gothic-Saint-Ouen-001.jpg|כנסיית סנט אואן הגותית (Rayonnant)
קובץ:St Maclou.jpg|כנסיית סן מקלו, סגנון גותי לוהב
File:Location where Jeanne d'Arc was burnt (1).jpg|המקום בו הועלתה ז'אן ד'ארק על המוקד
File:Gros Horloge (4).jpg|השעון הגדול
File:Location where Jeanne d'Arc was burnt.jpg|שלט במקום עליית של ז'אן ד'ארק על המוקד


## ראו גם
* פורטל:אדריכלות/הפינה הגותית/5

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* תמונות עתיקות של קתדרלת רואן וכנסיות העיר

*
קטגוריה:צרפת: ערי נמל
קטגוריה:נורמנדי עילית: ערים
קטגוריה:נורמנדי: ערים
קטגוריה:ערי נמל על נהר
סמוקי רובינסון

**ויליאם (סמוקי) רובינסון ג'וניור** (באנגלית: **William "Smokey" Robinson**; נולד ב-19 בפברואר 1940) הוא זמר רית'ם אנד בלוז ומוזיקת נשמה אמריקני, ששימש גם כמפיק מוזיקלי, פזמונאי ומנהל חברות בתחום המוזיקה בארצות הברית. רובינסון היה אחת מהדמויות המזוהות ביותר עם חברת התקליטים מוטאון, שפעילותה בשנות ה-60 ולאחריהן, יצרה צליל ייחודי, והביאה לקבלת אמנים אפרו-אמריקאים בקהל הרחב. רובינסון פעל בשיתוף פעולה עם מייסד החברה ברי גורדי, הן כזמר מוביל, במסגרת להקתו "המירקלז", ובנפרד, במסגרת קריירת סולו מצליחה, והן כסגן מנהל החברה בין 1961 ל-1988. במסגרת זו הקליט רובינסון שלושים ושבעה להיטים שהגיעו לארבעים המקומות הראשונים במצעדי הפזמונים בארצות הברית בין 1960 ל-1987.

ב-2025 הגישו ארבע נשים שעבדו אצל רובינסון ואשתו במשק בית תביעה לבית המשפט בטענה כי תקף אותן מינית ואנס אותן במשך שנים.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד ממכללת ברקלי למוזיקה
קטגוריה:זוכי פרס מרכז קנדי
קטגוריה:בכירים בתעשיית המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
קטגוריה:זוכי פרסי ה-BET: מפעל חיים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
אומו

**נהר אומו** הוא נהר במערבה של אתיופיה ואחד הנהרות הגדולים והחשובים במדינה. בחלקו התחתון של הנהר התגלו אתרים פרהיסטוריים אשר הביאו להכרזתו של חלק זה של האומו כאתר מורשת עולמית בשנת 1980.

ממוזער|שמאל|250px|מפת עמק האומו, אתיופיה, 1999
ממוזער|שמאל|250px|מראה לאורך נהר אומו

## גאוגרפיה
אורכו של האומו הוא 760 ק"מ, ותחילתו ברמת אתיופיה בגובה של כ-2,400 מטר, כ-200 ק"מ מערבית לבירה אדיס אבבה. הוא זורם בכיוון כללי דרומה ומנקז את מערבו של מחוז אורומיה ואת מרכזו של מחוז מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום. הנהר מסיים את מסלולו בצורת דלתה ומרוקן את מימיו אל אגם טורקאנה השוכן בגובה של 360 מטר, סמוך מצפון לגבול קניה. מימיו של הנהר זורמים במהירות בשל שיפוע גבהים של כ-2,000 מטר לאורך מסלולו (שיפוע ממוצע של כ-2.6 מטר לכל ק"מ), דבר שהביא להתפתחות תיירות רפטינג במקום, במיוחד לאחר העונה הגשומה בחודשים ספטמבר ואוקטובר. לאורכו של האומו מספר מפלים המגבילים את אפשרות השייט בו לחלקו התחתון בלבד. הפארק הלאומי אומו משתרע על שטח של 4,068 קמ"ר לאורך הגדה המערבית של הנהר. מנגד לו, סמוך לגדה המזרחית של הנהר, שוכן הפארק הלאומי מאגו ששטחו 2,162 קמ"ר.

## נוכחות אנושית
בתחומי הפארק הלאומי אומו, בחלקו התחתון של הנהר, התגלו שרידי הומינינים בשני אתרים מתקופת האבן התיכונה האפריקאית, קיביש 1 וקיביש 2, אשר גילם הוערך בשנת 2005 ב-195,000 שנים. השרידים הכוללים בין היתר חלקי גולגולת, ארבע לסתות, עצם רגל ו-200 שיניים התגלו בין השנים 1967–1974, והם שרידיו המוקדמים ביותר של הומו ספיינס מודרני אנטומית. כשארגון אונסק"ו ראה לנכון להכריז על המקום כאתר מורשת עולמית, הייתה הסברה המקובלת כי גילם של הממצאים הוא 130,000 שנים בלבד.

לפי התיארוך החדש, הממצאים עתיקים מכל השרידים הידועים הקודמים של האדם הנבון המודרני, ומשמעות הדבר היא כי הוא לא עזב את יבשת אפריקה משך פרק זמן ארוך ממה שסברו המדענים קודם לכן. משמעות נוספת של הגילוי היא כי האדם המודרני התפתח לצידם של הומינינים אחרים לאורך פרק זמן ארוך יותר ממה שחשבו קודם לכן. עוד התגלו באזור שרידים של הומונינים מהסוג אוסטרלופיתקוס וכלים שגילם מוערך בכ-2.4 מיליון שנים.

הנהר שימש כקו גבולן המזרחי של ממלכת ג'אנג'ארו וממלכת גארו שמדרום לה, עד שנכבשו בידי אתיופיה בסוף המאה ה-19. האירופים הראשונים הגיעו לעמק האומו המרכזי והעליון בשנות ה-80 של המאה ה-19, והרברט אוסטין הגיע אל הדלתה של הנהר רק ב-1898.

עמק נהר האומו התחתון הוא אחד האזורים הנידחים באתיופיה, והקבוצות האתניות הרבות המתגוררות במקום בתא שטח קטן למדי ואגב חלוקה טריטוריאלית, שמרו על מסורותיהן, מנהגיהן ועל אמונותיהן האנימיסטית בלא הפרעה. הקבוצות השונות עורכות ימי שוק בכפרים החשובים ואלה מושכים קונים ומוכרים ממרחקים גדולים. עוד רווח בקרב השבטים מנהג קישוט הגוף בדרך של צלקות, המעידות על אומץ בקרב הגברים, ונחשבות לנשיות ולמושכות על גופן של הנשים. יצירת הצלקות נעשית בדרך של פציעת העור וזיהום המקום באפר, וכשהפצע נרפא הוא מצטלק. בין חלק מהשבטים שוררת עדיין איבה המתפרצת מדי פעם וגולשת לגילויי אלימות. הקבוצות האתניות העיקריות באזור הן האריאים (כ-120,000), האמאראים (כ-50,000), והבאנצ'ים והסארמים (כ-45,000 כל אחת).

## לקריאה נוספת
* ניל שאי, **הקרב האחרון של שבטי עמק האומו**, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 142, מארס 2010

## קישורים חיצוניים

* הפארק הלאומי אומו באתר סלמטה
* The Oldest Homo Sapiens
* מצגות על שבטים בנהר האומו
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתיופיה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אתיופיה: נהרות
קטגוריה:התקופה הפלאוליתית
קטגוריה:אתרים פלאואנתרופולוגיים
עין גנים (אתר מקראי)

**עֵין גַּנִּים** הוא אתר מקראי מתקופת התנחלות השבטים שבו הייתה עיר הלויים עין גנים בנחלת שבט יששכר (; ).

## מיקום
במהלך השנים הוסב שם העיר ל"גינת".

החוקר יואל אליצור סבור כי ייתכן כי שם העיר היה "בית הגן" ומזהה את מיקומה בעיר ג'נין.

חוקרי ארץ ישראל הקדומה, רבי אשתורי הפרחי וישעיהו פרס, זיהו את מיקומה של עין גנים עם מיקומה של ג'נין בת ימינו.

בשתי הפעמים, בספר יהושע, העיר הוזכרה בצמוד לעיר רֶמֶת, או ירמות, אשר גם מיקומה אינו ידוע.

## היסטוריה
בספר יהודית מוזכרת "גיני" (יהודית ג', י') כיישוב יהודי אשר סמוך אליו חנה מחנה הוליפרנס. יוסף בן מתתיהו מזכיר בספרו "מלחמת היהודים" (ספר ג', ג', ד') את גנים כיישוב הממוקם בצפון השומרון. כמו כן, ידוע כי יהודים התגוררו בעיר בימי הביניים ועסקו במסחר וברפואה.

בשנת 1922 התגוררו בעיר על פי מפקד האוכלוסין הבריטי, שבעה יהודים אשר מרביתם שרתו במשטרת ג'נין, ובשנת 1931 התגוררו בעיר 4 יהודים בלבד.

בשנת 1943 הכינה מפקדת ההגנה בראשות משה סנה תוכנית התיישבות, אשר הציעה להקים בסביבות ג'נין כעשרה יישובים חדשים, וזאת במטרה להקיף את העיר ביישוב יהודי. במסגרת ההתיישבות הישראלית ביהודה ושומרון הוקמו שלושה יישובים, גנים, כדים והיאחזות נח"ל גינת, שמזכירים בשמם את היישוב העברי הקדום. היישובים פונו מתושביהם ונהרסו ב-24 באוגוסט 2005 בתוכנית ההתנתקות.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים
* אהרן אורבך ואחרים (עורכים), עין גנים - ההיסטוריה היהודית בג'נין, ירושלים תשס"ה: ספר על ההתיישבות בעיר ומלחמות צה"ל בה, לזכר  שנפל במבצע חומת מגן בג'נין, ולזכר כל חללי צה"ל בג'נין; זמין באתר ספריית אסיף
* 
* 

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:השומרון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:ג'נין
קטגוריה:ערי לויים
קטגוריה:נחלת שבט יששכר
קטגוריה:ערי מקלט
הנרי תומאס באקל

**הנרי תומאס באקל** (אנגלית: **Henry Thomas Buckle**; 24 בנובמבר 1821 קנט, אנגליה - 29 במאי 1862 דמשק, סוריה), שחמטאי והיסטוריון אנגלי.
בשנת 1842 מד הכושר הציב אותו במקום השלישי בעולם, על מקום זה שמר במשך 6 השנים הבאות ובשנים 1849–1850 אף היה במקום הראשון בעולם. משנת 1851 הפסיק לשחק.
## קריירה
באקל היה בנו של סוחר לונדוני עשיר ובעל אוניות. בריאותו הרעועה מנעה ממנו מלקבל השכלה פורמלית. הוא התבלט לראשונה כשחמטאי, ועוד לפני שמלאו לו 20 היה לאחד מטובי השחמטאים בעולם. בביקור בפריז הגיע לקפה דה לה רז'אנס שם שיחק כנער עם פייר סט. אמאנד ועם ליונל קיזריצקי. האמנים המפורסמים התעקשו לתת לו רגלי יתרון, אך שניהם נוצחו פעם אחר פעם.
בשנת 1843 שיחק בדו-קרב נגד הווארד סטאונטון וניצח +6 =1 לאחר שקיבל מסטאונטון יתרון של רגלי ומסע. בשנת 1847 שיחק נגד הנרי בירד וניצח +9 -7. בשנת 1848 התקיים דו-קרב באקל - קיזריצקי, הפעם כמובן ללא יתרון. באקל ניצח +3 -2 =3. בשנת 1851 התקיים דו-קרב בינו ליוהאן לבנטל, בו באקל ניצח +5 -2

פרשני השחמט מבקרים את יכולתו הדלה של באקל בשלב הפתיחה, ואת העדפתו להתגוננות בעמדות סגורות, בניגוד לקו המוביל בתקופתו, להתקפה בכל מחיר ולמשחק פתוח. מכל מקום התוצאות שלו לא מותירות ספק לגבי יכולתו ביחס ליריביו. גם מבקריו החריפים ביותר כותבים כי מרגע שתמו מסעי הפתיחה והמשחק הגיע לשלב המציעה, "יכולתו של באקל מזהירה וניכר שזה שחקן עם מצוינות יוצאת דופן".

אהבתו לקריאה הניעה אותו לאתגר של כתיבת סקירה היסטורית על התרבות האנושית. במשך 17 שנים הוא השקיע מדי יום 10 שעות לקריאה וכתיבה של חיבורו. ספרו יצא לאור ביוני 1857 והפך אותו לדמות ידועה הן בחוגי הספרות והן בחברה הלונדונית. בחודש מרץ 1858 נשא נאום בפני החברה המלכותית על השפעת הנשים על קידום הידע.

## לקריאה נוספת

* *History of Civilization in England*, 2 vol.,J. W. Parker & Son: London 1857-1861
* *The Miscellaneous and Posthumous Works of Henry Thomas Buckle*, Hg. Helen Taylor, 3 vol., London 1872


## קישורים חיצוניים

* Tomlinson, Charles, חלק א' של מאמר משנת 1891 על באקל, chesscafe.com
* Tomlinson, Charles, חלק ב' של מאמר משנת 1891 על באקל, chesscafe.com
* מידע כללי
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחמטאים בריטים
קטגוריה:היסטוריונים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1821
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1862
נבחרת זנזיבר בכדורגל

**נבחרת זנזיבר בכדורגל** היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מדינת זנזיבר, איים השייכים למדינת טנזניה. הנבחרת נמצאת תחת פיקוחה של התאחדות הכדורגל של זנזיבר.

הנבחרת חברה בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה ולכן יכולה להשתתף בגביע אפריקה לאומות, אך לא חברה בפיפ"א ולכן איננה מורשית להשתתף במונדיאל. האי הוא חלק מטנזניה, המיוצגת על ידי נבחרת טנזניה בכדורגל. לפני האיחוד של זנזיבר עם טנזניה בשנת 1964 הייתה זנזיבר חברה עצמאית ב-CAF, אך מעולם לא העפילה לגביע אפריקה לאומות. זנזיבר הייתה גם חברה בפיפ"א בין השנים 2007 ו-2009.

זנזיבר היא חברה זמנית ב-NF-Board. הקבוצה זכתה במקום השני בטורניר גביע FIFI בשנת 2006, והפסידה 4-1 בפנדלים נגד נבחרת צפון קפריסין בכדורגל בגמר.

הנבחרת משחקת באופן קבוע בגביע CECAFA, הכולל נבחרות ממרכז ומזרח אפריקה. בשנת 1995 זכתה הנבחרת בגביע אחרי ניצחון 1 - 0 בגמר נגד המדינה המארחת, .

## הישגי נבחרת זנזיבר בכדורגל
; גביע CECAFA
* זכייה אחת (1995)
* 6 חצאי גמר (פעמיים שלישית)

;גביע ELF
* מקום רביעי (2006)

; FIFI
* מקום שני (2006)

; גביע אפריקה לאומות 
* 1962 - לא העפילה 
* 1963 עד 2015 - לא נרשמה 

קטגוריה:זנזיבר
זנזיבר
קטגוריה:טנזניה: כדורגל
זנזיבר
ג'ון לגוויזאמו

**ג'ון אלברטו לגוויזאמו** (באנגלית: **John Alberto Leguizamo**; נולד ב-22 ביולי 1960) הוא שחקן, במאי קולנוע, מפיק וקומיקאי אמריקאי יליד קולומביה.

## ביוגרפיה
לגוויזאמו נולד בבוגוטה שבקולומביה, למשפחה קתולית. הוריו אלברטו ולוס לגוויזאמו היגרו עמו ועם אחיו לארצות הברית ב-1968 והתמקמו בקווינס, ניו יורק. לאחר בית ספר תיכון, לגוויזאמו החל ללמוד באוניברסיטת ניו יורק במגמת תיאטרון.

## קריירה
לגוויזאמו החל כקומיקאי במועדוני לילה ניו יורקים, ואת תפקידי האורח שלו בטלוויזיה ובקולנוע החל כשבשנת 1984 השתתף בסדרה "מיאמי מחלק מוסר". בשנת 1991 הוא כתב והשתתף במחזה בשם "Mambo Mouth", שבו שיחק שבע דמויות. המחזה זכה בפרס המבקרים ולגוויזאמו זכה להכרה ציבורית. הוא הופיע בתפקידי אורח ביותר מ-50 סרטי קולנוע, ביניהם "בנוגע להנרי", "האחים סופר מריו" (בתפקיד לואיג'י), "דרכו של קרליטו" (לצד אל פצ'ינו), "רומיאו ויוליה", "ספון", "החלטה גורלית", "מולין רוז'" (לצד יואן מקגרגור וניקול קידמן), "פגיעה היקפית" (לצד ארנולד שוורצנגר), ו"מחלק 13".

לגוויזאמו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על הסרט "קדילאק של סופשבוע" (1995).

בשנת 2000, לגוויזאמו שיחק בתפקיד שני השדים (ג'יני) במיני סדרה "לילות ערב". בנוסף תרם את קולו בסרט האנימציה "עידן הקרח" והמשכו. לגוויזאמו יצר, כתב, הפיק ושיחק בתוכנית בידור בשפה הספרדית בשנת 1995, והציג את כישרונו הרב בחיקוי דמויות. בשנת 1998 זכה פרס אמי עלה שתתפותו בסרט בשם "Freak" שביים ספייק לי, שמבוסס על מחזה שיצא מוקדם יותר באותה שנה.

בשנת 2003 ביים וכתב את הסרט "בלתי מנוצח" לרשת HBO, שבו גם כיכב לצד ונסה פרליטו.

בשנים 2005–2006, לגוויזאמו הצטרף לצוות השחקנים בסדרה "ER" למשך עונה אחת בלבד.

בשנת 2008 שיחק בחידוש השני של תיאטרון ברודוויי למחזה "אמריקן באפלו" פרי עטו של דייוויד מאמט.

בשנת 2010 שיחק במותחן הפוסט-אפוקליפטי "היעלמות ברחוב 7" (אנ') לצדה של טנדי ניוטון. 

בשנת 2013 גילם את דמותו של רנדי בסרטו של רידלי סקוט "היועץ".

בשנת 2016 שיחק בדרמת הפשע "המסתנן" לצידם של בריאן קראנסטון, איימי ראיין ודיאן קרוגר. באותה שנה שיחק בסרט הפשע "הולופוינט" לצידם של איאן מקשיין, לין קולינס, ופטריק וילסון.

בשנת 2018 שיחק בסדרה "וייקו" ועל תפקידו היה מועמד לפרס אמי לשחקן משנה במיני-סדרה או סרט טלוויזיה.
באותה שנה פורסם כי ישתתף בסרטו של בארי לוינסון, "השורד", המתאר את סיפורו של ניצול השואה הארי האפט, שאולץ להתאגרף כדי לחיות. בן פוסטר מגלם את האפט. לצדו משתתפים בסרט דני דה ויטו, בילי מגנוסן, ויקי קרייפס, פיטר סארסגארד ודר זוזובסקי.  הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-21 בספטמבר 2021 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.

בשנת 2020 ביים את סרט הדרמה הביוגרפית "המלכים של מיאמי" בו אף כיכב בתפקיד הראשי של מורה בתיכון שהצליח, כנגד כל הסיכויים, להוביל קבוצת שחמט המורכבת מנערים מקופחים להשתתפות בטורניר אליפות יוקרתי.

## חיים אישיים
בשנים 1994–1996 היה נשוי לשחקנית ילבה אוזוריו.

ב-2003 נישא בשנית למלבישה ג'סטין מאורר בטקס קתולי-יהודי (הוא קתולי ואשתו יהודייה). יש להם בת ובן. הם מתגוררים בניו יורק.

## פילמוגרפיה נבחרת
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: הופעה בתוכנית מוזיקלית
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:זוכי פרס אובי
קטגוריה:מהגרים מקולומביה לארצות הברית
קטגוריה:נוצרים קתולים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1964
חוף האיזמרגד

**חוף האיזמרגד** (באנגלית: **Emerald Coast**) הוא אזור בצפון מערב מדינת פלורידה שבארצות הברית.
## גאוגרפיה
כלכלת האזור מתבססת על התיירות (בעיקר תיירות חופים, ודיג מים עמוקים), וכן על מתן אספקה לבסיסים הצבאיים הרבים שבו.

אזור זה כולל אתרי נופש רבים בהם: חוף פנסקולה, חוף פורט וולטון, דסטין וסיסייד בה צולם הסרט "המופע של טרומן".

מדי שנה מבקרים בחופי הרחצה באזור כ-4.5 מיליון תיירים (כ-80% מהם מבקרים בדסטין).

באזור מספר בסיסים של צי ארצות הברית וחיל האוויר של ארצות הברית ובהם: בסיס האוויר של הצי פנסקולה, שדה הורלבורט, בסיס חיל האוויר אגלין, בסיס חיל האוויר טינדאל ובסיס קורי להדרכה טכנית של הצי.

## קישורים חיצוניים
* תמונות של האזור

קטגוריה:פלורידה: אזורים
יוהאן לבנטל

**יוהאן יאקוב לבנטל** (בהונגרית: **Löwenthal János Jakab**; בגרמנית: **Johann Jacob (János Jakab) Löwenthal**; 15 ביולי 1810 הונגריה – 20 ביולי 1876 אנגליה) היה שחמטאי יהודי מומר מקצועי. לשיא יכולתו הגיע בשנת 1858 כאשר היה מדורג שני בעולם. לבנטל דורג בין עשרים הטובים בעולם בין השנים 1842 ל-1867.

## ביוגרפיה
לבנטל נולד בפשט, בן לסוחר יהודי. הוא רכש את השכלתו בגימנסיה באותה עיר. בשנת 1846 ניצח בדו-קרב מול קרל המפה בווינה +5 -4. קיבל מינוי אזרחי באַדְמִינִיסְטְרַצְיָה של לאיוש קושוט בשנת 1848.
לאחר התבוסה לאוסטריה ורוסיה, ונפילתו של קושוט, הוגלה לבנטל מהונגריה, והיגר לארצות הברית בשנת 1849; משם עבר בשנת 1851 ללונדון, שם השתקע לצמיתות.

בתחרות השחמט במנצ'סטר, בשנת 1857, ניצח לבנטל את אדולף אנדרסן וזכה במקום הראשון.

בשנת 1850, כשפול מורפי היה בן 12, ביקר לבנטל בניו אורלינס. לבנטל היה שחקן מקצועני חזק שלעיתים קרובות הביס שחקנים צעירים ומוכשרים. הוא התייחס למשחק מול מורפי כבזבוז זמן, והסכים לשחק רק מתוך רצון טוב ומחווה כלפי אביו של מורפי, השופט המכובד. כאשר מורפי הגיע למשחק, ליטף אותו לבנטל על ראשו כמחווה אבהית. לאחר המסע ה-12 הבין לבנטל כי הוא ניצב בפני שחקן חזק. בכל פעם שמורפי הניע את הכלים בצורה טובה, גבותיו של לבנטל הורמו מעלה באופן שארנסט מורפי תיאר כ"קומי". לבנטל שיחק שלושה משחקים מול מורפי במהלך שהותו בניו אורליאנס, והפסיד בשלושתם.

עם בואו של מורפי ללונדון, בשנת 1858, היה לבנטל אחד האמנים הראשונים שהתמודדו עם מורפי. מורפי ניצח +9 -3 =2 (תשעה ניצחונות, שלושה הפסדים, שתי תוצאות תיקו). "אני משוכנע שנוצחתי על ידי כח עליון" אמר לבנטל לאחר הדו-קרב. מורפי ידע שמקור ההכנסה היחיד של לבנטל הוא השחמט, ומשום שלא רצה שייחשב שחקן מקצועני כמו לבנטל, לאחר שהרוויח סך של 100 לירות שטרלינג בדו-קרב ביניהם, נתן מורפי ללבנטל רהיטים בשווי 120 לירות שטרלינג כמתנה לביתו החדש. ימים אחדים לאחר שנוצח על ידי מורפי זכה לבנטל להישגו הגדול ביותר: הוא ניצח בתחרות האיגוד האנגלי לשחמט שהתקיימה בברמינגהאם באוגוסט 1858.
הפרס הכספי היה 63 לירות שטרלינג.

בשנת 1860 ניצל לבנטל את הפופולריות הרבה של מורפי ופרסם ספר שכלל אוסף של משחקיו של מורפי, כולל ניתוחים והערות ביקורתיות. על פי הביוגרף של מורפי דוד לוסון, מורפי היה ידידותי ללבנטל והסכים לחתום על החומר שבספר; הקוראים סברו כי הספר נכתב על ידי מורפי אף על פי שלא כך היה הדבר. בקובץ הסרוק שנמצא בקישורים החיצוניים מופיע שמו של לבנטל בבירור.

במשך זמן מה שימש לבנטל כמזכיר מועדון השחמט סט. ג'ורג' בלונדון. הוא לימד שחמט והמציא את לוח ההדגמה הראשון. בשנת 1862 סייע לארגן תחרות בינלאומית ואף פרסם את ספר התחרות. שימש כעורך של מספר ביטאונים ובהם "מגזין שחקני השחמט" בין השנים 67–1863.

בשנות השישים לחייו חלה לבנטל ולא היה מסוגל להמשיך להתפרנס. לורד רנדולף צ'רצ'יל ורבים אחרים תרמו כסף לקרן גמילות חסדים כדי לסייע ללבנטל. בהשפעת שחמטאי בשם וארד המיר לבנטל את דתו לנצרות קתולית. לבנטל מת בגיל 66 ליד הסטינגס.

## התמודדויות

## קישורים חיצוניים

* לבנטל, ספרו של לבנטל "אוסף משחקיו של מורפי" , גוגל
* לבנטל, ספרו של לבנטל "אוסף בעיות" The Era Problem Tournament, גוגל
* מידע כללי

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים יהודים הונגרים
קטגוריה:שחמטאים יהודים בריטים
קטגוריה:יהודים מומרים בריטים
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:יהודים שהתנצרו
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1810
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1810
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1876
החוף הראשון

אזור **החוף הראשון** (באנגלית: **First Coast**) הוא אזור במדינת פלורידה שבארצות הברית, במזרח חצי האי, לחוף האוקיינוס האטלנטי.

מקורו של השם בכפל משמעות - החוף הוא החוף הראשון אליו הגיעו מתיישבים מאירופה, ומיקום היישוב הראשון שהוקם ביבשת אמריקה - סיינט אוגוסטין, וכן בשל היות החוף ראשון מבין חופי פלורידה כאשר מביטים בחופים מגבולה של המדינה עם מדינת ג'ורג'יה, עם כיוון השעון.

מקורו של הכינוי בשנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר תושבי האזור חיפשו שם קליט שיתחרה באזורי תיירות אחרים של פלורידה (כגון חוף השמש, חוף האיזמרגד וחוף האוצר). בשנות ה-80 זכה הכינוי לפופולריות ובשנות ה-90 הפך נפוץ ביותר בקרב תושבי האזור.

## גאוגרפיה
אזור זה כוללת את המחוזות בייקר, קליי, דובל, פלגלר, נסאו וסנט ג'ונס.

הערים העיקריות הן פרננדינה ביץ', ג'קסונוויל, אורנג' פארק וסיינט אוגוסטין.

פני השטח מישוריים, באזור סנט ג'ונס מצויות גבעות נמוכות. 

נכון לשנת 2000 התגוררו באזור כ-1,500,950 תושבים.

## היסטוריה
תושבים מקוריים (אינדיאנים) התיישבו באזור החוף הראשון לפני כ-12,000 שנים. שבט הטימוקואן התיישב באזור באמצע המאה ה-16, וההתיישבות האירופית הראשונה החלה זמן קצר לאחר מכן. רנה גיום דה לאודונייר הצרפתי יסד את פורט קרוליין בסמוך לשפך נהר סנט ג'ונס, וב-28 באוגוסט 1565 ייסד פדרו מננדז דה אוילס הספרדי את סיינט אוגוסטין. הכוחות הספרדים הביסו את הצרפתים מהאזור, והאזור הפך למושבה ספרדית.

בשנת 1763 העבירה ספרד את השליטה בפלורידה לבריטניה הגדולה. בתקופה זו עזבו המתיישבים הספרדים את האזור. לאחר המהפכה האמריקאית, בשנת 1783, השיבה בריטניה את השליטה באזור לספרד. העיר קאופורד (כיום, ג'קסונוויל) נוסדה בשנת 1791.

בשנת 1819, בעקבות הסכם אדמס-אוניס העבירה ספרד את השליטה בפלורידה לארצות הברית תמורת 5,000,000 דולר אמריקאי. לאחר החתימה על ההסכם הגיעו מתיישבים רבים מארצות הברית לאזור החוף הראשון, ונוסדו באזור ערים רבות.

בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית, לאחר פרישתה של פלורידה ממדינות האיחוד ב-10 בינואר 1861 נכבש אזור החוף הראשון על ידי כוחות האיחוד, בשל חשיבותו האסטרטגית של נמל ג'קסונוויל.

חופי האזור החלו למשוך אליו תיירות כבר בשלהי המאה ה-19. הקמת קו הרכבת של הנרי פלאגלר לאורף החוף המערבי של פלורידה ולמיאמי הפחיתו את כמות התיירים שהגיעו לאזור (אלה, ירדו דרומה לאזור הקיז).

ב-10 בספטמבר 1964 פגע הוריקן דורה באזור החוף הראשון. קודם לאירוע זה, מאז שהחל תיעוד סופות ההוריקן, לא נפגע האזור מסופות הוריקן.

## קישורים חיצוניים
*גילויים ארכאולוגיים לחופי החוף הראשון

קטגוריה:פלורידה: אזורים