open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ניר שניוק

**ניר שניוק** (נולד בשנת 1976), הוא ספורטאי ישראלי בעבר, המתחרה בסקי מים בכבלים. הוא אלוף העולם (1998), אלוף אירופה (2000) בסלאלום ובעבר אימן את נבחרת ישראל בסקי מים בכבלים.

## ביוגרפיה
שניוק התאמן בפארק מנחם בגין בסקי מים בכבלים.

### 1998
#### אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בסנקט ליאון-רוט גרמניה בשנת 1998 זכה שניוק במדליית זהב בסקי מים בכבלים בסלאלום.

### 2000
#### אלוף אירופה
באליפות אירופה שנערכה בשנת 2000 זכה שניוק במדליית זהב בסקי מים בכבלים בסלאלום. 

לאחר האליפות פרש שניוק מספורט תחרותי ובשנת 2002 התחיל לאמן את נבחרת ישראל בסקי מים בכבלים.

## משפחה
אחיו הצעיר, אור, אף הוא אלוף עולם בסקי מים (2010).

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גולשי סקי מים ישראלים
קטגוריה:אלופי עולם ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
אור שניוק

**אור שיניוק** (נולד בשנת 1985), הוא ספורטאי ישראלי, המתחרה בסקי מים בכבלים. מחזיק בתארים: אלוף העולם (2010) אלוף אירופה במקצה הסלאלום שלוש פעמים, מתוכם פעמיים ברציפות (2007 ו-2009) ופעם נוספת ב-(2017).

## ביוגרפיה
שניוק החל להתאמן בסקי מים בכבלים בפארק מנחם בגין בעקבות אחיו הבכור, ניר, אלוף העולם בסקי מים בכבלים. בגיל 14 הצטרף לנבחרת ישראל ובחופשות הקיץ נסע לאנגליה להתאמן בהדרכתו של ניר. כיום, הוא מתאמן במועדון עצמה תל אביב.

### 2001
באליפות אירופה שנערכה בשנת 2001 זכה שניוק במדליית ארד בסקי מים בכבלים בסלאלום.

### 2007
#### אלוף אירופה
באליפות אירופה שנערכה בגרמניה בשנת 2007 זכה שניוק במדליית זהב בסקי מים בכבלים בסלאלום.

### 2008
בשנת 2008 החל שניוק לאמן את נבחרת אנגליה בסקי מים בכבלים.

### 2009
#### אלוף אירופה
באליפות אירופה שנערכה בצ'כיה בשנת 2009 זכה שניוק במדליית זהב בסקי מים בכבלים בסלאלום, לפני נדב אטיב מישראל ואלוף העולם סימון הרמן מגרמניה.

### 2010
#### אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בתל אביב בשנת 2010 זכה שניוק במדליית זהב בסקי מים בכבלים בסלאלום, לאחר שובר שוויון, לפני אלוף העולם היוצא סימון הרמן מגרמניה ומושיקו צדקה מישראל

### 2014
#### סגן אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בגרמניה בשנת 2014 זכה שניוק במדליית כסף בסקי מים בכבלים בסלאלום

## משפחה
אחיו הבכור, ניר, אף הוא אלוף עולם בסקי מים (1998).

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גולשי סקי מים ישראלים
קטגוריה:אלופי עולם ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
מאלאקסה (קטר)

ב-3 באוגוסט 1921, על מגרש בשולי בוקרשט, הקים ניקולאה מאלאקסה בית מלאכה לייצור ותיקון צי רכבות, שם תוקנו קטרים וקרונות רכבת. במקום היה גם בית יציקה ובו יצקו נעלי בלימה לרכבות, מוצר שלפני כן נהגו לייבא מארצות זרות - הרכבת הרומנית שמחה לעבור מייבוא לרכישה בשוק המקומי. על מגרש נוסף במזרח בוקרשט בנה מאלאקסה מהיסוד, בשנים 1923 - 1927, תוך הסתייעות בחוק רומני לעידוד התעשייה. ב-1927 חתם על חוזה עם הרכבת הרומנית, שעל פיו התחייב לייצר עבורה קטרים מתוצרת עצמית - קטרים אלה זכו לשם מאלאקסה.

את מפעליו בנה מאלאקסה בעזרת מקדמה מהרכבת הרומנית והלוואת מבנקים. הוא הזמין מגרמניה 82 מכונות לעיבוד מתכת ושכר 180 עובדים מקצועיים גרמנים עם חוזים לשנה או לחצי שנה, כדי שיפעילו את המכונות וילמדו עובדים רומנים להפעילן. ב-1928 יצא משערי המפעל הקטר הראשון מתוצרת רומניה, קטר מופעל בקיטור. ב-1936 הפיקו מפעלי מאלאקסה ברשיצה את הקטר הראשון עם מנוע דיזל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רומניה: רכבות
מאלאקסה (מכונית)

**מאלאקסה** הייתה מכונית תוצרת קבוצת מפעלים רומניים בהובלת מפעלי מאלאקסה, שנבנתה ברומניה ונקראה על שם בעל המפעלים, ניקולאה מאלאקסה. בראש קבוצת הבונים עמד המהנדס ראדו מוניקאטידה והמכונית התבססה על מנוע אופנוע בן 2 צילינדרים, שעבר שיפור והפיק 11.5 כוחות סוס. מנוע המכונית היה בן 3 צילינדרים עם קירור אוויר והפיק עד 30 כוח סוס.

מנוע המכונית הוצב בחלק האחורי ומקדימה היו תא המזוודות והגלגל הרזרבי. במכונית היה מקום ישיבה ל-6 אנשים והיא הייתה מסוגלת לפתח מהירות של עד 120 קמ"ש. צריכת הדלק הייתה של 10 ליטר בנזין למאה קילומטרים.

גנרל מיור סובייטי בשם ליאוניד ברז'נייב, שנסע באחת המכוניות לבולגריה וחזרה התרשם ממנה, כתב על כך למוסקבה ומשם הגיעה הוראה לפרק את מפעל המכוניות ולהעבירו להרי אורל בברית המועצות.

## קישורים חיצוניים
* automobile românești 

## הערות שוליים

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1945
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים ברומניה
קטגוריה:מכוניות מנוע אחורי
פרדיננד היים

גנרל **פרדיננד היים** (בגרמנית **Ferdinand Heim**; 27 בפברואר 1895 – 14 בנובמבר 1971) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
היים נולד ב-27 בפברואר 1895 ברויטלינגן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1914 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-13 (וירטמברג ה-1 - המלך קרל), ולחם בשורותיו בתחילת מלחמת העולם הראשונה, ומשנת 1916 לחם במסגרת רגימנט הארטילריה במילואים ה-27. ב-25 בפברואר 1917 הועלה לדרגת לויטננט, וב-18 באוקטובר 1918 הועלה לדרגת אובר לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר היים ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1928 הועלה היים לדרגת האופטמן, וב-1 באפריל 1932 מונה למפקד סוללה 4 ברגימנט הארטילריה ה-5 (וירטמברג). ב-1 ביולי 1933 מונה למדריך בבית הספר לחיל הרגלים, וב-1 באוגוסט 1934 הועלה לדרגת מיור. בסתיו 1934 מונה לתפקיד מטה במשרד המלחמה, וב-1 במרס 1937 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. לאחר מכן הועבר לתפקיד מטה בOKH, וב-10 בנובמבר 1938 מונה לקצין אג"ם של הקורפוס ה-16. ב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה לראש מטה הקורפוס ה-16.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה היים ראש מטה הקורפוס ה-16, והשתתף עמו במהלך המערכה בפולין, כחלק מהארמייה העשירית במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-15 בפברואר 1940 מונה היים לראש אגף בOKH, וב-3 בספטמבר 1940 מונה לראש מטה הארמייה השישית, והשתתף עימה בהכנות למבצע ארי הים. במהלך מבצע ברברוסה השתתף היים עם הארמייה בלחימה באוקראינה כחלק מקבוצת ארמיות דרום, וב-26 בינואר 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 בפברואר 1942 מונה לגנרל מיור, וב-15 במאי 1942 הועבר לעתודת המילואים. ב-1 ביולי 1942 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-14, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-14 ולאחר מכן חלק מקורפוס הפאנצר ה-47, במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל היים ב-30 באוגוסט 1942 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בנובמבר 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-48 שהיה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית באזור סטלינגרד. ב-14 בנובמבר 1942 הועבר הקורפוס לתגבר את הארמייה הרומנית השלישית, אך ב-19 בנובמבר נכשל בבלימת המתקפה הסובייטית, ובכך כותרה הארמייה השישית בסטלינגרד. בעקבות כישלונו הודח היים מתפקידו, ולאחר מכן נעצר בעקבות הוראה ישירה מהיטלר ונשלח לכלא מואביט בברלין. באפריל 1943 הוא שוחרר ממעצרו והועבר לבית חולים, וב-16 באוגוסט 1943 פרש מהצבא. ב-1 באוגוסט 1944 גויס מחדש, וב-5 באוגוסט 1944 מונה למפקד חיל מצב בבולון, וב-23 בספטמבר 1944 נכנע עם שרידי הכוחות של חיל המצב לדיוויזיה הקנדית ה-3, ונלקח בשבי בעלות הברית.

### לאחר המלחמה
היים שוחרר מהשבי ב-12 במאי 1948. לאחר שחרורו התגורר היים באולם, ובשנת 1962 הוציא ספר על המערכה בחזית המזרחית. ב-14 בנובמבר 1971 מת היים, והוא בן 76 שנים.

## קישורים חיצוניים

* פרדיננד היים 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1895
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1971
קופה אמריקה 1991

**תחרות ה[[קופה אמריקה]] [[1991]]** (**1991 Campeonato Sudamericano Copa América**), הוא גביע אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל ה-35. הטורניר נערך בצ'ילה בין ה-6 ל-21 ביולי 1991, ואורגן על ידי התאחדות הכדורגל הדרום אמריקאית (CONMEBOL). כל עשר הנבחרות החברות בהתאחדות השתתפו, ובפעם האחרונה עד כה לא הצטרפו אליהן נבחרות אורחות. בטורנירים הבאים צורפו לפחות שתי נבחרות אורחות בכל טורניר, על מנת להגדיל את מספר המשתתפות ל-12.
 
הטורניר חולק לשני בתים מוקדמים בני חמש נבחרות כל אחד, ומכל בית העפילו שתי נבחרות לבית הגמר. נבחרת  סיימה ראשונה בבית הגמר, ובכך זכתה בטורניר בפעם ה-13 בתולדותיה, והראשונה מאז 1959.

## אצטדיונים
הטורניר שוחק בארבעה אצטדיונים, בארבע ערים שונות. הגדול מביניהם, האצטדיון הלאומי של צ'ילה בסנטיאגו, אירח את כל משחקי בית הגמר, בשלושה ימים של הצגה כפולה.

## סיבוב ראשון

בשלב זה, מחולקות הנבחרות לשני בתים בני חמש נבחרות כל אחד. הנבחרות נפגשות אחת עם השנייה פעם אחת, ושתי הראשונות מכל בית מעפילות לבית הגמר.

עבור כל ניצחון זוכה הנבחרת בשתי נקודות, ועבור כל תוצאת תיקו זוכה הנבחרת בנקודה אחת. במקרה של שוויון בנקודות, תדורג גבוה יותר: 
* הנבחרת בעלת פער השערים הטוב יותר
* הנבחרת בעלת מספר שערי הזכות הגבוה יותר
* הנבחרת המנצחת במשחק בין השתיים
* הנבחרת שתנצח בהגרלה שתיערך ביניהן

### בית א'

### בית ב'

## בית הגמר

----

----

----

----

----

----

## מלכי השערים

**6 שערים**
*  גבריאל בטיסטוטה
**5 שערים**
*  איבן סמוראנו
**3 שערים**
*  ברנקו
*  הוגו רוביו
*  אנטוני דה אווילה
*  לואיס אלברטו מונסון
*  פיטר מנדס

## קישורים חיצוניים

* קופה אמריקה 1991 ב-rsssf

קטגוריה:קופה אמריקה
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1991
קטגוריה:תחרויות כדורגל בצ'ילה
Face.com

**פייס. קום** הייתה חברת סטראט-אפ ישראלית שהוקמה בשנת 2007 על ידי גיל הירש ועסקה בפיתוח טכנולוגיית זיהוי פנים ובפתרונות תיוג פנים אוטומטי ברשתות חברתיות כגון פייסבוק וטוויטר ובמנועי חיפוש. ביוני 2012 החברה נרכשה על ידי חברת מטא ופעילותה הוטמעה בזו של פייסבוק.

## היסטוריה
חברת פייס. קום הוקמה בשנת 2007 על ידי גיל הירש (CEO), יניב טייגמן (CTO), מוטי שניברג (יו"ר) ואדן שוחט. השקיעו בה יניב גולן מקרן לול ונצ'רס, יריב גילת, אדן שוחט ומוטי שנייברג מקרן גידור, שהשקיעו בחברה כמיליון דולר בסך הכל.

בשנותיה הראשונות עסקה החברה בפיתוח טכנולוגיית זיהוי פנים ייחודית שהתבססה על כלי ממשק API שאפשר לגופי צד שלישי, (לרב תוכניתנים) להשתמש בטכנולוגיה זו לשימושים שונים כגון אפליקציות שהם מפתחים, שירותים שונים או צרכים מסחריים תמורת דמי רישיון.

במרץ 2009 פייס. קום השיקה את אפליקציית photo finder אשר אפשרה למשתמשי פייסבוק לחפש תמונות בהן הם מופיעים אשר הועלו על ידי משתמשים אחרים.

בנובמבר 2009 השיקה אפליקציה בשם Photo Tagger ברשת החברתית פייסבוק. האפליקציה אפשרה לכל משתמש לתייג את התמונות של חבריהם בפייסבוק באופן אוטומטי.

מאז פייס. קום יצאה מפייסבוק והחלה לעבור לתחומים נוספים, כגון הסלולר, בו שיתפה פעולה עם קומברס.

בספטמבר 2010 חברת יאנדקס הרוסית וקרן רודיום של דניאל רקנאטי השקיעו יחד 4.3 מיליון דולר בחברת פייס. קום.
בשנת 2010 פייסבוק רכשה רישיון לשימוש בטכנולוגיה של Face.com כדי להציע למשתמשיה תיוג אוטומטי של חברים המופיעים בתמונות שהעלו.
באפריל 2012 שדרגה את ממשק ה-API שלה והוסיפה לתוכו גם אפשרות לזיהוי מין המצולם וגילו.
במאי 2012 השיקה אפליקציית האייפון klik המאפשרת תיוג פנים תוך כדי צילום והעלאתו לרשתות החברתיות.

ביוני 2012 החברה נרכשה על ידי פייסבוק בסכום שהוערך בכ-100 מיליון דולר. גם הוערך שמייסדי פייס. קום קיבלו כ-5 מיליון דולר כל אחד.
בעקבות הרכישה חמישה מתוך עשרת עובדי החברה בישראל עברו למשרד המשני של פייס. קום בקליפורניה והשאר פוטרו. זו הייתה הרכישה השנייה שפייסבוק ביצעה בישראל, לאחר סנפטו.
לאחר הרכישה, קרן החזית האלקטרונית ופעילים למען פרטיות ברשת פרסמו מכתב בו הם מביעים את דאגתם מרכישה זו. בהמשך, הסנאטור אל פרנקן ערך שימוע מיוחד בסנאט האמריקאי בנושא טכנולוגיית זיהוי הפנים של פייסבוק ולהשלכותיה של רכישה זו.
ביולי 2012 פייסבוק סגרה את פייס. קום ועובדיה עברו למשרדי פייסבוק.

## ראו גם
* זיהוי ביומטרי

## קישורים חיצוניים
* 
* face.com

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תוכנה ישראליות
קטגוריה:פייסבוק
קטגוריה:חברות ישראליות שעשו אקזיט
קטגוריה:חברות אינטרנט ישראליות
קטגוריה:זיהוי פנים
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2007
אוטו והלר

גנרל **אוטו והלר** (בגרמנית: **Otto Wöhler**; 12 ביולי 1894 – 5 בפברואר 1987) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
והלר נולד ב-12 ביולי 1894 בבורגוודל, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1913 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-167 (אלזס העליונה ה-1), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה שבה נפצע כמה פעמים. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בכסף, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר והלר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באפריל באותה שנה מונה לקצין אג"ם קבוצת הארמייה ה-5.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה מונה והלר לקצין אג"ם הארמייה ה-14, והשתתף עימה במהלך המערכה בפולין. ב-18 בדצמבר 1939 מונה והלר לראש מטה הקורפוס ה-17, והשתתף עמו בשלב השני במערכה על צרפת כחלק מהארמייה ה-12 במסגרת קבוצת ארמיות A. ב-1 באוקטובר 1940 מונה והלר לראש מטה הארמייה ה-11, והשתתף עימה במהלך מבצע ברברוסה כחלק מקבוצת ארמיות דרום. ב-1 בינואר 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-26 בינואר 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 באפריל 1942 הוא מונה לראש מטה קבוצת ארמיות מרכז, וב-1 באוקטובר 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 במרץ 1943 פרש מתפקידו, וב-1 באפריל 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-1, שהיה חלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-1 ביוני 1943 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ובאוגוסט 1943 השתתף עם הקורפוס שבפיקודו בקרב לדוגה השלישי, ועל פעולותיו בקרב קיבל ב-14 באוגוסט 1943 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-15 באוגוסט 1943 מונה למפקד פלגת הארמייה קמפף, שהפכה שבוע לאחר מכן לארמייה השמינית, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות דרום, ולחם עימה במהלך קרבות הנסיגה מדרום אוקראינה לרומניה במהלך 1943–1944. באוקטובר 1944 השתתפו הכוחות שבפיקודו בקרב דברצן, במהלכו כותרו 3 קורפוסים ניידים סובייטים וספגו אבדות כבדות, ועל כך קיבל ב-28 בנובמבר 1944 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, אולם היטלר סירב להעלותו לדרגת גנרל-אוברסט, משום שלא היה תומך של המפלגה הנאצית. ב-28 בדצמבר 1944 מונה והלר למפקד קבוצת ארמיות דרום, והנס קרייזינג החליף אותו בפיקוד על הארמייה השמינית. והלר פיקד על קבוצת הארמיות במהלך בלחימה במערב הונגריה עד ה-6 באפריל 1945. בסוף המלחמה נפל והלר בשבי בעלות הברית.

### לאחר המלחמה
לאחר המלחמה נשפט והלר במשפטי נירנברג על פשעי מלחמה, וב-27 באוקטובר 1948 נדון ל-8 שנות מאסר, אך בינואר 1951 שוחרר והלר מהכלא. לאחר שחרורו התגורר והלר בבורגוודל עד למותו ב-5 בפברואר 1987.

## קישורים חיצוניים

* אוטו והלר באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מעוטרי עיטור מיכאי האמיץ
קטגוריה:מפקדי ארמיות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי עיטור בית הוהנצולרן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1894
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1987
הורודץ

**הורודץ** (בבלארוסית: **Гарадзе́ц**, האראדזייץ; בפולנית: **Horodec**; ביידיש: **האראדעץ**) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

הורודץ נזכרת לראשונה בשנת 1287 ככפר בבעלות נסיכים. בשנת 1589 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בשנת 1784 נחפרה ליד העיירה תעלה המחברת בין הנהרות בוג ודנייפר.

מימי שלטון האימפריה הרוסית השתייכה העיירה לנפת קוברין. בשנות השמונים של המאה ה-19 חוברה העיר לקו מסילת הברזל בריסק-פינסק.

## יהודי הורודץ
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בהורודץ הוא מאמצע המאה ה-16, ובשנת 1623 נזכרה הקהילה בעיירה ככפופה לקהילת בריסק. 

בתחילת המאה ה-20 פעלו בהורודץ ארבעה בתי כנסת, בית מדרש ושני שטיבלים, האחד של חסידות סטולין והשני של חסידות קוברין.

במהלך מלחמת העולם הראשונה נהרסו רוב בתי העיירה, ורוב יהודיה נמלטו ממנה. היהודים שנותרו בעיירה גויסו לעבודות כפייה על ידי הגרמנים, ומעת לעת ביצעו בהם כנופיות איכרים ("בלחובצים") מעשי התעללות.

בין מלחמות העולם היגרו רבים מיהודי העיירה לצפון אמריקה ולדרום אמריקה, וחלקם עלו לארץ ישראל, עד שבעיירה נותרו כ-50 משפחות יהודיות, פחות ממחצית מתושביה. בתקופה זו התגברה בהורודץ הפעילות הציונית.

### בשואה
לאחר שליטה סובייטית מספטמבר 1939, נכנסו הגרמנים לעיירה ב-24 ביוני 1941, וכעבור זמן קצר הוציאו בה להורג ארבעה יהודים באשמת קומוניזם. על יהודי העיירה הוטלו גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחיוב בעבודות כפייה.

במאי 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו סגור, אליו הובאו גם יהודים מכפרי הסביבה. ב-26 ביולי 1942 נלקחו יהודי הגטו לתחנת הרכבת המקומית, והוסעו ממנה לאתר ההרג ברונה גורה, שם נרצחו כולם. 15 בעלי מקצוע יהודים שהושארו בחיים הועברו לגטו אנטופול, ושולחו להשמדה עם חיסול המקום.

## קישורים חיצוניים

* 
* הורודץ באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז ברסט: עיירות יהודיות
כיסא מתרומם

ממוזער|כיסא מתרומם
**כיסאות מתרוממים**, או **כיסאות הרמה**, הם כיסאות שלהם מנגנון מכני שמרים את הכיסא כולו מבסיסו, כדי להפוך את המעבר מתנוחת ישיבה לתנוחת עמידה לחלק יותר. כיסאות אלו שימושיים בעיקר לקשישים, תשושים ונכים. הם מאפשרים נוחות וניידות עצמאית מוגברת.מרביתם בנויים לנשיאת משקל של עד 200 קילוגרם, אך יש כאלו שמסוגלים לשאת גם מעל 300 ק"ג.

## סוגים
ישנן מספר וריאציות בסיסיות:
* **דו-תנוחתי**: תנוחת עמידה וישיבה עם הישענות קלה לאחור. הישענות זו אינה מאפשרת שינה, משום שהיא מותירה את גבו של המשתמש בזווית ישרה לירכיו.
* **תלת-תנוחתי**: מאפשר גם הישענות לאחור בזווית של 135 מעלות לאחור. דבר המאפשר למרבית בני האדם לישון עליו.
* **בלתי מוגבל**: מתאפשרת הישענות בכל רמה שהיא, כולל הישענות לשכיבה, בנוסף משענות הגב והרגליים נעות בנפרד.
* **תנוחת אפס כבידה**: דומה לבלתי מוגבל, אך היכולת המוספת למקם את האדם ב'תנוחת האפס כבידה' שבה רגלי האדם נמצאות מעל לליבו. יתרון זה מועיל לבעלי בעיות במחזוריות הדם, קיבולת ריאה מופחתת ובעיות וכאבי גב.

## כריות הרמה
קיימות **כריות הרמה**, הנמכרות כחלופה לכיסאות היקרים יותר או כתוספת אליהם. את הכריות ניתן להתקין על כל מרחב ישיבה יציב, אך על המפעיל להיות מודע לסכנות האפשריות, ולכך שהמתקן עלול להיות לא יציב אם הותקן לא כראוי או נעשה בו שימוש בצורה שגויה.

## בטיחות
כיסאות הרמה עלולים להוות סכנה, בייחוד סכנת הילכדות. כדי למזער את האפשרות הזו נקבעו תקני בטיחות רשמיים שעל הכיסאות לעמוד בהם לפני שיותרו לשיווק. התקן הבריטי BS8474 מ-2006 הוא אחת הדוגמאות לכך.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

מתרומם
קטגוריה:פריטי טכנולוגיה מסייעת לניידות
קטגוריה:מכשירי חשמל ביתיים
קטגוריה:כלי הרמה
הורוכוב

**הורוכוב** (באוקראינית: **Горохів**, הורוכיב; בפולנית: **Horochów**; ביידיש: **הארחוב** - **ארכעוו**) היא עיירה במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

הורוכוב נזכרת לראשונה בשנת 1450, כאשר קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין, מסר אותה לידי משפחת אצולה. במאה ה-16 הוענקו ליישוב זכויות עיר, אשר אושרו בידי זיגמונט השלישי ואזה בשנת 1601.

לאחר חלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נקבע הגבול בין האימפריה הרוסית ואוסטריה בסמוך לעיירה, והדבר הביא לפיתוחה המסחרי. בתקופת הרפובליקה הפולנית השנייה הפכה הורוכוב לבירת נפה, והיא פותחה בקצב מהיר.

## יהודי הורוכוב
[ממוזער|250px|[אנדרטה לזכר יהודי הורוכוב שנספו בשואה, בבית העלמין הדרום]]
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1536, ובזכויות העיר שאושרו ליישוב הותר ליהודים לשבת בה ברחוב מסוים. במהלך פרעות ת"ח ות"ט נפגעו יהודי היישוב, אך הקהילה במקום השתקמה, ובשנת 1700 נערכה בה ישיבת גליל ווהלין של ועד ארבע הארצות.

במהלך מלחמת העולם הראשונה נפגעה הורוכוב מהפצצות, וחלק מבתיה נשרפו בידי החיילים הרוסים הנסוגים. כשנכנסו החיילים האוסטרו-הונגרים לעיירה, חייבו את תושביה בעבודות כפייה. בשנת 1918 נפגעה העיירה בפוגרומים שאירעו באוקראינה, ובעיירה קמה קבוצת הגנה עצמית יהודית.

בין מלחמות העולם פעלו בהורוכוב חוגים ציוניים, לצד חוגים חסידיים, בעיקר מחסידויות אוליקה וטריסק. בעיר פעל גם אדמו"ר משושלת יאמפולה, רבי יצחק יונגרלייב. כמו כן פעלו בעיירה בית ספר עברי ומוסדות תרבות יהודיים. בשנת 1935 התקיימו בעיירה שני קיבוצה הכשרה, האחד של החלוץ, והשני של בית"ר. בשנות השלושים סבלו יהודי העיירה ממקרים רבים של בריונות אנטישמית. בשנים אלה נמנו בעיירה 3,120 יהודים, 40% מתושביה.

### בשואה
במהלך מבצע ברברוסה, בסוף יוני 1941, נכבשה הורוכוב בידי הגרמנים, לאחר קרב עם כוחות הצבא האדום ששהו בה. הגרמנים מסרו תחילה את השליטה בעיירה לאוקראינים, אשר התעללו ביהודי המקום, ביצעו מעשי שוד, ואף רצחו מספר יהודים. בהמשך, הפעילו הגרמנים ממשל צבאי בעיירה, והטילו על יהודיה גזירות נוספות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חיוב בעבודות כפייה, וחובת תשלום סכומי כופר תוך פרקי זמן קצרים. כמו כן, מונה בעיירה יודנרט.

באוגוסט 1941 הגיעה להורוכוב יחידת איינזצגרופן, ובסיוע אוקראינים מקומיים, רצחה כ-300 יהודים בגן העירוני. בראשית אוקטובר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו, אליו הובאו בהמשך גם כ-2,000 יהודים מיישובי הסביבה. גטו זה חולק לגטו ל"יעילים" ולגטו ל"בלתי יעילים", והקצאת המזון בו הייתה מזערית. באוקטובר 1941 הובאו לגטו יהודי סנקביצ'ובקה. מעת לעת רצחו הגרמנים יהודים יחידים בגטו.

ב-8 בספטמבר 1942 הובלו כ-5,000 יהודי הגטו לבורות ירי ליד הכפר צ'וייב (Chuyev), ונרצחו שם. ב-3 באפריל 1944 שוחררה הורוכוב בידי הצבא האדום. רק בודדים מיהודיה נותרו בחיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* הורוכוב ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ווהלין: עיירות יהודיות
קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
הורינגרוד

**הורינגרוד** (באוקראינית: **Гориньград Перший**, הורינְהְראד פיירשי; בפולנית: **Horyńgród**) היא עיירה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

הורינגרוד, שנקראה בתחילה **קריפה**, שוכנת על נהר הורין, כ-6 ק"מ דרומית מערבית לטוצ'ין. העיירה נזכרת לראשונה במאה ה-16, והייתה רכושן של משפחת רדזיוויל ושל משפחת צ'טברטינסקי.

במהלך פשיטת האימפריה השוודית בראשית המאה ה-18 חרב היישוב, בהמשך שוקם, ובשנת 1777 הוענקו לו מחדש זכויות עיר. במועד זה שונה שם היישוב ל"הורינגרוד".

## יהודי הורינגרוד
[שמאל|ממוזער|250px|[אנדרטה לזכר יהודי טוצ'ין והורינגרוד (קריפה) שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון]]
בין מלחמות העולם השתייכו יהודי הורינגרוד לקהילת טוצ'ין הסמוכה, והתקיימו בה שני בתי כנסת. כמו כן, פעלו בעיירה סניפים של תנועות הנוער החלוץ ובית"ר. בשנים אלה נמנו בעיירה למעלה מ-300 יהודים.

בית הכנסת הגדול, שהיה ממוקם בבניין עתיק, עליו ספרו שנתרם לקהילה על ידי הפריץ. בסמוך לו היה בית מדרש קטן, ובו התפללו שמנה וסלתה של העיירה.

בתחילת יולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, וכעבור מספר ימים, רצחו שוטרים אוקראינים 25 גברים יהודים בה. בלילה של אותו יום נערך פוגרום ביתר יהודי העיירה, במהלכו נרצחו באכזריות כ-70 יהודים באמצעות נשק קר, ורכוש יהודי נשדד והוחרם. בהמשך, גורשו יהודי העיירה הנותרים לגטו טוצ'ין. מעטים מאלו שהשתתפו במרד בו, והצליחו להימלט ליערות, נותרו בחיים.

## פעילות ציונית בעיירה
רוב הצעירים בקריפה למדו עברית בבתי הספר בטוצ'ין, וחלקם גם למד בבית הספר בעיר רובנו הסמוכה, שנחשב לבית ספר טוב יותר. התלמידים ישנו בתנאי פנימייה בבתים פרטיים והיו מגיעים לבתי ההורים רק אחת לכמה שבועות.

תושבי קריפה לקחו חלק בפעילות הארגונים היהודיים בטוצ'ין.

בקריפה עצמה הוקם קן של תנועת ביתר. המפקד היה יוסף ווינר, המזכיר קאיוע מלמד. בוגרי הקן יצאו לקיבוץ הכשרה.

בקיץ היו יוצאים הצעירים לשיט על נהר ההורין הסמוך. "שרים שירים ודנים בבעיות ציוניות" כך סיפר פנחס ארנס בזכרונותיו

## הנצחה
בשנת 1967 פורסם ספר יזכור על העיירה, בו לקחו חלק בכתיבה ובתרומות מידע מרבית הניצולים.

בבית העלמין בחולון הוצבה בסוף שנות השבעים מצבת זיכרון לקדושי הקהילה. ועד לפני מספר שנים היו היום השואה מגיעים אליה יוצאי העיירה ובני משפחותיהם.

לאחר נפילת מסך הברזל החלו משלחות ובודדים לבקר באזור. במרכז העיירה קריפה הוקמה מצבת זיכרון ליהודי העיר, והשטח גודר ונשתלו סביבו שתילים.

במאגרי המידע של יד ושם קיימים רשומות על 269 קורבנות נאצים יהודים שחיו או נולדו בעיירה.

## קישורים חיצוניים

* ספר הזיכרון של יהודי טוטשין קריפה - בספריית העיר ניו-יורק.
* הורינגרוד-קריפה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* הודי טוצ'ין וקריפה מול רוצחיהם: עשרים וארבע עדויות - בספריית העיר ניו-יורק

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:מחוז רובנו: עיירות יהודיות
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
יהושע בוימל

הרב **יהושע בוימל** (בכתיב יידי: **בוימעל**; באנגלית: **Joshua Baumol**; תר"ם, 1880 – ד' באלול ה'תש"ח, 8 בספטמבר 1948) היה רב אמריקאי יליד גליציה, מחבר הספר "עמק הלכה".

## ביוגרפיה
נולד בעיירת המרפא קרושצ'ינקו (Krościenko) שבגליציה, לרב נחום (נכד מהר"ם מטיקטין), שהיה רב המקום הראשון, לפנים רבה של שצבניץ (שצ'אווניצה ויז'נה) וחסיד שינאווא, ולשרה בת רבי מאיר רפאל ציגלר (נרצחה בשואה בכ"ד באב תש"ב). אחיו היו נפתלי הרץ, מחבר השו"ת "אמרי שפר", והרב יואל משה, אביו של הרב יוסף מרדכי בוימל ושל הרב יהושע בוימל שהיה רבה של אופוצ'נו, תלמידו של הרב מאיר שפירא ונרצח בשואה. תחילה למד אצל אביו, ועוד בילדותו עבר ללמוד בעיר טרנוב ונודע בשם "העילוי מטארנא". כשהיה בן 13 פגש ברב שמואל אנגל מרדומישל שהתרשם ממנו וסמכו לרבנות. כמו כן סמכו הרב בנימין אריה וייס מצ'רנוביץ. לאחר פגישה עם האדמו"ר מוויז'ניץ הובא לישיבת ויז'ניץ וכיהן כראשה משנת 1908 ועד שנת 1911. זמן לא רב לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה נקרא לשמש רבה של סלטין שבבוקובינה, עם פרוץ המלחמה נמלט לבוהמיה, וכיהן כרב בקהילת "מחזיקי הדת" ברין.

הרב בוימל היגר לארצות הברית בשנת תר"פ 1920 והיה לרב קהילת "עדת ישורון" בשכונת ויליאמסבורג שבברוקלין. באותה תקופה קיבל מכתב סמיכה נלהב מהאדמו"ר ממונקאטש. בוימל היה חבר אגודת הרבנים (UOR), והיה פעיל בוועד הכשרות שלהם, ושימש למשך זמן-מה כסגן-נשיא הוועד. היה גם ממקימי אגודת ישראל באמריקה, קבוצה לעזרה ליהודי אמריקה החרדים, היה נשיאה הראשון, ושימש במשך שנים כיושב ראש הוועד הפועל של אגודת ישראל.

הוא הוכר על ידי רבנים ופוסקי הלכה אחרים כפוסק חשוב, והופנו אליו שאלות רבות בנושאי השעה. בין השאר הופנו אליו שאלות בנושא האינקובטור (עמק הלכה ח"א סימן מ"ה), בנושא אבקת חלב (ח"א סימן נ"ו), על היתכנות השימוש בבדיקת פוליגרף בבית דין (ח"ב סימן י"ד), ומספר שאלות בנושאים מסובכים דוגמת השואה ועגינות. עבודתו המרכזית היא שו"ת "עמק הלכה", שנדפס בשני כרכים: הכרך הראשון בתרצ"ד והשני בשנת תש"ה, ושוב בשנת 1976, בתוספת חיבור נוסף בשם "שלושה דורות" שעוסק בתולדות המשפחה מאת בעלה של בתו פרידה ובן אחיו רבי יוסף מרדכי שהיה רבה של קראון הייטס בשנת 1976. בשנת תשס"ח יצאה בניו יורק מהדורה מחודשת על ידי מכון גנזי דוד. הוא הותיר אחריו כתבי יד רבים, שלא ראו עדיין אור, ובהם שאלות ותשובות נוספות, חידושים על התלמוד ועל התנ"ך ודרשות.

נפטר בברוקלין בהיותו בן 67 בעקבות התקף לב, ונקבר בבית הקברות בית דוד בלונג איילנד. הותיר אחריו את אשתו הענא בת שבתאי ויינברגר, בן ושלוש בנות.

אחד מנכדיו הוא הרב נחום לאם מישיבה יוניברסיטי. בספר "עמק הלכה" מצטט הרב בוימל דברים משל נכדו הצעיר, ועונה לשאלותיו בהלכה.

## קישורים חיצוניים
* 
* Moshe D. Sherman, **[https://books.google.co.il/books?isbn=0313243166 Orthodox Judaism in America: A Biographical Dictionary and Sourcebook]**, Greenwood Publishing Group 1996, pp. 28-29
* יוסף פרידענזאן,  אין אנדענק פון אן אומנעקומענעס יונגן גדול, אידישע ווארט 189, תשרי תשל"ז, עמ' 43
* אריה בן חנוך, גלעד למשפחת רבנים שפיארה את יהדות גאליציה, בית יעקב גיליון 191–192, טבת התשל"ו
* הרב ר׳ יהושע בוימעל ז״ל, בספר היובל - הפרדס

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים אשכנזים
קטגוריה:יהודים שהיגרו מפולין לארצות הברית
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:רבנים חרדים אמריקאים
קטגוריה:ניו יורק: רבנים
קטגוריה:רבני ישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1880
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1948
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בית דוד
פוף

שמאל|ממוזער|פוף - סאקו, לפי העיצוב הראשוני משנת 1968
ממוזער|אישה יושבת על פוף, שמקבל את צורתו על פי תנוחת ישיבתה
ה**פוף** (נקרא במקור **סאקו**, Sacco באיטלקית שמשמעותה שק) הוא מושב שנוצר ממעטפת בד גדולה הממולאת בקלקר, שעועית יבשה או מילוי דומה. הוא משמש ככיסא, הדום או ספה. הישיבה על הפוף משפיעה על צורתו.

## היסטוריה
ה**סאקו** הוצג בשנת 1968 על ידי שלושה מעצבים איטלקים: פיירו גאטי, צ'זארה פאוליני ופרנקו תיאודורו, ככיסא ללא צורה. אמנם הוא לא היה הכיסא הראשון ללא צורה, אך היה הראשון שנחל הצלחה רבה, בניגוד לכיסא האחר ללא צורה בשם "בלו", שנמצאו בו תקלות רבות.

הסאקו נועד כריהוט לבית.

בישראל (ובמספר שפות נוספות), קיבל הסאקו את הכינוי פוף (מצרפתית: Pouf - הדום). באנגלית שמו Bean bag chair.

## מוצרים אחרים דמויי פוף
מעצבים רבים עיצבו בהשראת הפוף כיסאות חסרי צורה נוספים, המפורסם שבהם הוא **הילד השמן של ג'וקה סטלה** שעיצב המעצב הפיני ג'וקה סטלה; בכיסא זה יש פחות תפרים, הוא יותר אלסטי והמילוי שלו יותר עמיד.

## קישורים חיצוניים

* הפוף באתר המוזיאון לאומנות מודרנית בניו יורק 
* הפוף באתר המוזיאון לעיצוב וירטה 
* הפוף באתר המוזיאון של אלברט וויקטוריה 
* הפוף באתר מרכז פומפדיו 
* באתר המוזיאון לאומנות שימושית ומדעים 

קטגוריה:כיסאות
קטגוריה:ריהוט
ז'אומה אליאס

**ז'אומה אליאס אי קזאס** (בקטלאנית: **Jaume Elías i Casas**, לעיתים נקרא בשם הספרדי חאימה (Jaime); נולד ב-6 בנובמבר 1919 בברצלונה שבספרד, נפטר ב-18 בספטמבר 1977 בברצלונה) היה כדורגלן ספרדי-קטלאני ששיחק בעמדת הבלם. אליאס שיחק במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20 בקבוצות אספניול וברצלונה. עם ברצלונה, במדיה הופיע ב-123 משחקי ליגה, זכה אליאס 3 פעמים באליפות ספרד.

## קריירה
אליאס, יליד ברצלונה, החל את קריירת הכדורגל שלו במערכת הנוער של הקבוצה הקטלאנית קלוב אירופה. ב-1940, כשהיה בן 20, הצטרף לשורות אספניול, אחת משתי הקבוצות הבכירות בעיר ברצלונה. ב-17 במרץ 1940 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הספרדית, בניצחון 3-1 על ראסינג סנטנדר. אליאס מיעט לשחק במדי אספניול, ועד סוף עונת 1939/40 ערך 3 הופעות נוספות בליגה. אספניול זכתה בגביע הספרדי, אך אליאס לא שותף במשחק הגמר בו ניצחה אספניול את ריאל מדריד.

בעונת 1940/41 החל אליאס להיות משמעותי יותר במדי אספניול והוא שיחק ב-16 משחקי ליגה בעונה זו, עת סיימה קבוצתו במקום ה-7. הוא עזר לקבוצתו להגיע לגמר הגביע, בו הפסידה אספניול 3-1 לוולנסיה. בעונת 1941/42 המשיך לשחק בכמות דומה של משחקים, 18 במספר, ואספניול הגיעה למקום ה-9 בליגה. בעונתו הרביעית באספניול הופיע ב-23 משחקי ליגה, אך קבוצתו הידרדרה למקום ה-11, 2 מקומות מעל המקום  שמביא לירידה לליגה השנייה.

בקיץ 1943 עזב אליאס את אספניול והצטרף ליריבתה העירונית, ברצלונה. כבר מיומו הראשון בקבוצה החדשה היה שחקן הרכב, והוא שיחק לרוב לצדו של הבלם קורטה. בעונת 1943/44 פתח ב-22 משחקי ליגה ועזר לקבוצתו להגיע למקום ה-6. בעונתו השנייה בברצלונה זכה עם הקבוצה באליפות ספרד, כשהוא פותח ב-25 מ-26 מחזורי הליגה ועוזר לקבוצה לספוג 30 שערים בלבד. אחד משערים אלו היה שער עצמי שהבקיע לרשת שער קבוצתו, בהפסד 4-1 לאתלטיק בילבאו ב-10 בדצמבר 1944. בעונת 1945/46 עזר לברצלונה לזכות בקופה דה אורו ארחנטינה, עם ניצחון 5-4 על אתלטיק בילבאו, אך בליגה סיימה ברצלונה במקום ה-2, כשאליאס מופיע ב-20 מחזורים.

בעונת 1946/47 השתתף אליאס ב-17 משחקים עד שנפצע בפברואר 1947 ונעדר מהמשך העונה. ברצלונה הגיעה למקום ה-4, ומאמן הקבוצה ז'וזפ סמיטייר הוחלף על ידי אנריקה פרננדס האורוגוואיי. בעונתו הראשונה עם פרננדס, פתח אליאס בכל 26 מחזורי הליגה, וברצלונה זכתה באליפות ספרד. ברצלונה זכתה בעונת 1948/49 באליפות שנייה ברציפות עם פרננדס, אך אליאס נפצע באמצע העונה ולא השתתף במשחקיה עת זכתה גם בגביע הלטיני ובגביע אווה דוארטה. אליאס החליט לפרוש בסוף העונה, בגיל 30, כשלרשותו 123 הופעות במשחקי הליגה עם ברצלונה, לצד 62 עם אספניול.

אליאס השתתף ב-5 משחקי ידידות של נבחרת קטלוניה בין השנים 1941 ו-1947.

## תארים
### אספניול
* הגביע הספרדי (1): 
** 1939/1940

### ברצלונה
* אליפות ספרד (3):
** 1944/45, 1947/48, 1948/49
* קופה דה אורו ארחנטינה (1):
** 1944/45
* קופה אווה דוארטה (1):
** 1948/49
* הגביע הלטיני (1):
** 1949

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל קטלאנים
קטגוריה:כדורגלנים קטלאנים
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:ברצלונה: כדורגלנים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1977
הושץ'

**הושץ**' (באוקראינית: **Гоща**, **הושצ'ה**; בפולנית: **Hoszcza**, הושצ'ה; ביידיש: **האשטש**) היא עיירה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

התיעוד הראשון להושץ' הוא מהמאה ה-12, ובמאה ה-16 קיבלה זכויות עיר. העיירה יושבת על גדת נהר הורין, ושוכנת בסמוך לכביש רובנו-ז'יטומיר-קייב.

ממוזער|אנדרטה לזכר יהודי הקהילה שנרצחו בשואה. בבית העלמין קריית שאול
## יהודי הושץ'
תחילה היו יהודי הושץ' כפופים לקהילת אוסטראה. בזמן פרעות ת"ח ות"ט נפגעה הקהילה בעיירה, אך בהמשך השתקמה. בשנות ה-60 של המאה ה-19 נמנו בעיירה כ-300 יהודים וכ-400 אוקראינים.

במהלך מלחמת העולם הראשונה פונו יהודים רבים מהעיירה, ובמלחמת האזרחים הרוסית סבלו היהודים מהפרעות שהתחוללו אז. עם כניסת החיילים הפולנים לעיירה, התעללו אף הם ביהודיה.

בין מלחמות העולם התגברה בעיירה הפעילות הציונית, ופעלו בה בית ספר עברי ותנועות נוער ציוניות. בשנים אלה נמנו בעיירה 811 יהודים, מתוך 2,230 תושבים.

### בשואה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לעיירה פליטים יהודים מאזור רובנו. ב-29 ביוני 1941, לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, הופצצה העיירה בידי מטוסים גרמניים, ו-165 יהודים בה נהרגו. ב-4 ביולי נכנסו לעיירה הגרמנים, והחלו לחטוף יהודים בה לעבודות כפייה, תוך ביצוע מעשי רצח. עד מהרה צוו יהודי העיירה לענוד סרט זרוע עם מגן דוד, ומונה בעיירה יודנרט. בהמשך, הועברו יהודי העיירה לגטו פתוח.

באקציה ראשונה שביצעו שוטרים אוקראינים בעיירה, ב-20 במאי 1942, נרצחו בה כ-400 יהודים. באקציה שנייה שנערכה ב-25 בספטמבר 1942 נרצחו כ-350 יהודים. באקציה שלישית שנערכה ב-14 בנובמבר 1942 נרצחו 123 יהודים. כעשרים בעלי מקצוע יהודים שהושארו בעיירה נרצחו ב-17 ביולי 1943.

ב-18 בינואר 1944 שוחררה העיירה בידי הצבא האדום. מיהודי העיירה שרדו כעשרים איש אשר הסתתרו ביערות. בשל גילויי עוינות מצד האוקראינים המקומיים, לא שבו אלו להתגורר בעיירה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* הושץ' באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז רובנו: יישובים
קטגוריה:מחוז רובנו: עיירות יהודיות
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
שאלון-אן-שמפאן

**שאלון-אן-שמפאן** (בצרפתית: **Châlons-en-Champagne**) היא עיר בצפון מזרח צרפת, היא בירת מחוז מארן שבחבל גראנד אסט. שאלון-אן-שמפאן שימשה כבירתו של חבל שמפאן-ארדן עד הרפורמה המנהלית של שנת 2015, למרות היותה כרבע מגודלה של העיר הסמוכה ריימס.

בעבר נקראה העיר **שאלון-סור-מארן** ובשנת 1998 שונה שמה רשמית לשאלון-אן-שמפאן.

## היסטוריה
משערים כי באזור שאלון התרחשו בעבר מספר קרבות, כולל קרב שאלון בשנת 274 לספירה בין הקיסר הרומי אורליאנוס לבין קיסר האימפריה הגאלית טטריקיוס הראשון

בשנת 451 התרחש הקרב במישורים הקטאלונים בין ברית של צבא רומי בפיקודו של פלביוס אאטיוס, וצבא ויזיגותי בפיקודו של תאודוריד הראשון, כנגד השבטים ההונים בפיקודו של מלכם אטילה. הקרב הסתיים בניצחון הקואליציה הרומית-ויזיגותית.

## תחבורה
במערב העיר נמצאת תחנת הרכבת של שאלון-אן-שמפאן המופעלת על ידי חברת הרכבות הצרפתית TGV ומגיע עד לפריז. יעדים אחרים של הרכבת הם ריימס, סן-דיזייה, נאנסי, ורדן ובר-לה-דוק.

שאלון ממוקמת בצומת של שני צירים מרכזיים:

* הכביש המהיר A4, המחבר בין פריז לשטרסבורג ומוביל לריימס ומץ.
* הכביש המהיר A26, היוצא מליל אל ליון וממשיך לטרואה ודיז'ון.

## תושבים נודעים
* ניקולא אפר (1749-1841) - קונדיטור, ידוע כממציא צנצנות אטומות לאוויר לשימור מזון.
* אדולף וילט (1857-1926) - צייר וקריקטוריסט.

## ערים תאומות
שאלון-אן-שמפאן היא עיר תאומה של:
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:שמפאן-ארדן: ערים
קטגוריה:גראנד אסט: ערים
הכוחות המזוינים של הולנד

[ממוזער|חיילים הולנדים ב[סנט מארטן]]
**הכוחות המזוינים של הולנד** מורכבים מהצבא, חיל הים וחיל האוויר:
* הצבא המלכותי ההולנדי  (Koninklijke Landmacht)
* הצי ההולנדי המלכותי (Koninklijke Marine) וחיל הנחתים (Korps Mariniers)
* חיל האוויר ההולנדי המלכותי (Koninklijke Luchtmacht)
* המשטרה הצבאית המלכותית (Koninklijke Marechaussee)
בנוסף בתוך ממלכת ארצות השפלה ישנם כוחות סדירים קטנים באיים ארובה וקוראסאו. אלה פועלים תחת חסות חיל הים וחיל הנחתים ההולנדים.
[ממוזער|160x160 פיקסלים|[רונדל (תעופה)|רונדל של חיל האוויר ההולנדי]]
הדרגות הצבאיות בהולנד דומות לדרגות הבריטיות והאמריקאיות.

## תוקף על פי חוק ומטרה
הכוחות ההולנדים פועלים מתוקף הכרזה בחוקה של הולנד. סעיף 97 בחוקה קובע כי הכוחות המזוינים קיימים במטרה:
* להגן על ממלכת ארצות השפלה והאינטרסים שלה בעולם
* ולהגן ולקדם את שלטון החוק הבינלאומי
הדבר אומר שהתפקיד והאחריות של הצבא ההולנדי בשמירה על יציבות עולמית ושמירה על השלום נקבע בחוקה.

אותו סעיף קובע גם שהפיקוד העליון על צבא הולנד נמצא בידי ממשלת הולנד. זה היה המצב מאז החוקה שונתה ב-1983, לפני כן, המפקד העליון היה מלך הולנד.

בנוסף, השינוי המשמעותי השני ביחסי הצבא התרחש ב-2003. לפני כן, היה נהוג בהולנד גיוס חובה. במטרה להתקדם עם רוח הזמן ולשפר את מקצועיות הצבא, מקטע זה בוטל בחוקה.

## כוח אדם
הצבא הוא צבא מקצועי באופן מלא. גיוס החובה הושעה בהולנד ב-1996, למעט בארובה וקוראסאו. כל התפקידים בצבא, למעט שירות בצוללת וחיל הנחתים, פתוחים בפני נשים.

חיל הנחתים אינו פתוח לנשים בגלל הדרישות הפיזיות הקיצוניות להכשרה הראשונית. משרד ההגנה ההולנדי מעסיק כמעט 70,000 אנשים, אזרחים ואנשי צבא.

הצבא ההולנדי מהוות חלק מנאט"ו ועל כן תואם את המבנה של צבא נאט"ו. כל אנשי הצבא, קצינים ומגיוסים, חייבים לעבור טקס השבעה צבאי. שבועה זו קיימת מתוקף תקנות הצבא.

## התאגדות
בשונה מרוב הארגונים הצבאיים בעולם, בצבא הולנד מותר להקים ולהצטרף לאיגודים.

ישנם 4 איגודים:
* הפדרציה הכללית לאנשי צבא (Algemene Federatie van Militair Personeel), האיגוד הוכר על ידי ממשלת הולנד ב-1966.
* ארגון הנוצרים כללי לאנשי צבא (Algemeen Christelijke Organisatie van Militairen)
* עמותת קצינים ואזרחים עובדי צבא (Gezamenlijke Officieren Verenigingen en Middelbaar en Hoger Burgerpersoneel bij Defensie), הוכרה על ידי ממשלת הולנד ב-2004.
* האיגוד לאנשי הגנה (Vakbond voor Defensiepersoneel).
כל הארגונים מייצגים משרתים פעילים וכאלה שפרשו ו/או אזרחים עובדי צבא.

## מערכות
מאז שנות ה-90, הצבא ההולנדי היה מעורב ב-4 מערכות צבאיות משמעותיות:
* מלחמת בוסניה
* מלחמת קוסובו
* הכוח הרב לאומי לעיראק
* כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן

## קישורים חיצוניים

* 
* קרצ'מן דה וילדה, תרגום יהויקים ברקאי, '''הצי המלכותי ההולנדי''', 'מערכות ים מ"ג' אוקטובר 1959, עמ' 25.

## הערות שוליים

קטגוריה:הולנד: צבא וביטחון
*
הלסינגבורג

**הלסינגבורג** (בשוודית:  – "הֶלְסִינְבּוֹרִי"; בשנים 1912–1971 **Hälsingborg**) היא העיר השנייה בגודלה (אחרי מאלמה) בסקונה, שבדרום שוודיה; והשמינית בגודל אוכלוסייתה במדינה כולה. היא שוכנת לחופו של מצר ארסונד, שמעברו השני, במרחק 4 קילומטרים, שוכנת העיר הדנית אלסינור. מעבורות של שלוש חברות שונות מקשרות בין שתי הנקודות באחד מקווי הספנות הבינלאומיים העמוסים בעולם.

קומין הלסינגבורג (העירייה של הלסינגבורג) חולשת על שטח של 344 קמ"ר (426 כולל מים), שבו חיו בראשית 2015 135,344 תושבים (העיר הבנויה עצמה, בשונה מהרשות המוניציפלית, קטנה באופן ניכר).

ממוזער|200px|ימין| מגדל "הליבה"

## היסטוריה
תולדותיה של הלסינגבורג מגיעות עד לעידן הוויקינגי. לאורך תקופה ארוכה הקנה לה מיקומה - בנקודה הצרה ביותר של ארסונד - מעמד אסטרטגי חשוב. בימי הביניים, תחת מלך דנמרק, נבנתה בה מצודה, שהשריד היחיד ממנה כיום הוא המגדל שגובהו 35 מטרים, המכונה "הליבה". בהיותה אחד המעוזים המשמעותיים בסקנדינביה של אותה העת נקלעה הלסינגבורג למעורבות ברבים ממהלכיהם של הכוחות הפוליטיים שעיצבו את פניו של האזור הנורדי כולו. היא עברה לידי השוודים בפברואר 1658, בעקבות חתימת חוזה רוסקילדה. לאורך המאה ה-18 ידעה שלווה יחסית, ובמאה ה-19 התבלטה כאחת מהערים בעלות הצמיחה המהירה ביותר בממלכה, כעיר תעשייה ונמל. כיום, המעסיק הפרטי הגדול בהלסינגבורג הוא חברת איקאה, שהמטה הראשי שלה ממוקם בעיר; נמל הלסינגבורג הוא השני בגודלו בשוודיה מבחינת היקף המכולות.

האדריכלות בליבה הישן של העיר מאופיינת בבנייה צפופה באבן עם שדרות מונומנטליות שמצליחות להאציל רישומה של עיר גדולה. הכיכר המרכזית נחנכה בסוף המאה ה-17, וכמו כיכרות ערים רבות בשוודיה - היא נקראת סְטוּרְטוֹרְיֶט (*Stortorget*), "הכיכר הגדולה". שחיקת הקרקע המאפיינת את אזור החוף מטביעה חותם עמוק על פניה של העיר ועל הצורה שבה נבנתה, כרצועה צרה יחסית למרגלותיו של צוק, וקארולוס ליניאוס התייחס לכך בפיוטיות ביומן מסעו מ-1749, בו כתב על "העיר ששרועה למרגלותיו של קיר תלול המביט עליה בנימוס רב".

## ספורט
קבוצת הכדורגל של העיר, מועדון הספורט הלסינגבורג, זכתה בשש אליפויות ובחמישה גביעים (נכון ל-2021).

כינויה של הלסינגבורג הוא "פנינת המצר". שלוש ארצות המוצא העיקריות של התושבים שאינם ממוצא שוודי הן, לפי גודל הקבוצה: יוגוסלביה (המדינות שהרכיבו אותה), עיראק ודנמרק.

## ערים תאומות

* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:שוודיה: ערים
קטגוריה:שוודיה: ערי נמל
קטגוריה:הים הבלטי: ערי נמל
קטגוריה:ארסונד
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-11
טריאסט קלי דאן

**טריאסט קלי דאן** (באנגלית: **Trieste Kelly Dunn**; נולדה ב-14 בינואר 1981) היא שחקנית אמריקאית. מוכרת בעיקר מתפקידה בתור סגנית השריף שבון קלי בסדרת הטלוויזיה "באנשי", ובזכות הופעתה בתור אליסון נייט בסדרה "שטח מת".

## ביוגרפיה
דאן נולדה בפרובו, יוטה ולמדה תיאטרון בבית הספר לאומנויות שבצפון קרוליינה, שם הופיעה במספר סרטי סטודנטים. הלוס אנג'לס טיימס שיבח את הופעתה בסרטים העצמאיים "חורף קר" ו"השנה החדשה".

## קריירה
בשנת 2004, ערכה דאן את הופעתה הקולנועית הראשונה בתפקיד משני בסרט "עור מסתורי" בכיכובו של ג'וזף גורדון-לוויט. בשנת 2006, היא הופיעה בסרט "טיסה 93" המבוסס על סיפורה האמיתי של טיסה 93 של יונייטד איירליינס שנחטפה בפיגועי 11 בספטמבר. 

בשנת 2013 החלה לככב בסדרת הפעולה "באנשי" של רשת הטלוויזיה סינמקס בתור סגנית השריף שבון קלי. דאן המשיכה לשחק בסדרה בשתי עונותיה הבאות עד 2013.לאחר באנשי, דאן זכתה להכרה בסדרה "*[[חוקי קנטרברי]]"* בתפקיד מולי מק'קונל לצד ג'וליאנה מרגוליס. היא גם ערכה הופעת אורח בסדרת הטלוויזיה "פרינג'" בתפקיד ואלרי בון כקורבן של ניסוי מדעי. 

בשנת 2014, היא גילמה את תפקידה של אליזבת' פארל, סוכנת FBI, בסדרה "''להאמין''*"*. בנוסף שיחקה בהופעת אורח בסדרות "חוק וסדר: מדור מיוחד", "*Cupid* ,*Bored to Death"* ו"אחים ואחיות".

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית
קטגוריה:בוגרות בית הספר לאמנויות של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1981
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
אהוד קינמון

**אהוד קנמון** (22 במאי 1931 - 31 באוקטובר 2010) היה ראש עיריית בת ים בשנים 1983–1993.

## ביוגרפיה

אהוד קינמון נולד בעפולה במאי 1931. אביו, יעקב קינמון, היה ראש המועצה השני של היישוב. למד בבית החינוך בתל אביב ובתיכון החקלאי בגבעת השלושה.

בשנים 1949–1952 עבד במשרד הביטחון במועצת החימוש עליונה וההתיישבות חיילים משוחררים.

בשנים 1952–1961 עבד במשרד השיכון בנושאי בנייה ופיתוח לקליטת העלייה. בשנים 1962–1964 היה מנכ"ל חברת "חלמיש" לשיקום משכנות עוני. בשנים 1965–1966 היה עוזר ראשי למנכ"ל משרד השיכון.

במרץ 1957 נשא לאישה את שושנה, ונולדו להם שלושה ילדים. בשנת 1962 עברו להתגורר בבת ים. בשנת 1964 למד במכללה לביטחון לאומי.

בשנים 1966–1973 היה סגן וממלא מקום ראש עיריית בת ים, בעת שמנחם רוטשילד היה ראש העירייה.

בשנים 1973–1979 היה סמנכ"ל לתכנון וביצוע בחברת הבנייה הממשלתית "שיכון ופיתוח".
בשנים 1979–1983 היה סמנכ"ל לביצוע ועסקות בחברת הבנייה ההסתדרותית "שיכון עובדים".

בשנת 1983 התמודד בבחירות לראשות עיריית בת ים בראש רשימת "המערך" ונבחר לראש העירייה. בשנת 1988 נבחר לקדנציה שנייה, כשעמד בראש רשימה עצמאית שהקים, בשם "בת ים אחת". כיהן כראש העירייה עד 1993. במהלך כהונתו פעל להקמת הטיילת, הקניון, הבריחוף, הבריכה בעמידר, הספרייה העירונית, האצטדיון העירוני, האודיטוריום והקונסרבטוריון העירוני.

באוגוסט 2000 הורשע בשתי עבירות של קבלת שוחד, ונדון לשישה חודשי עבודות שירות, שישה חודשי מאסר על תנאי למשך שנתיים וקנס של 15,000 ש"ח.

נפטר ב-31 באוקטובר 2010.

במרץ 2012 הוחלט לשנות את שם רחוב "העבודה" אשר נמצא באזור העסקים של בת-ים לרחוב אהוד קינמון.

## קישורים חיצוניים
* אהוד קינמון, באתר של עיריית בת ים
* 
* 
* שי אלבלינג, , במקור באתר mynet, 2 בנובמבר 2010

## הערות שוליים

קטגוריה:עובדי משרד הביטחון
קטגוריה:עובדי משרד הבינוי והשיכון
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:ראשי עיריית בת ים
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות ישראלים שהורשעו בדין
קטגוריה:מורשעים בעבירות שוחד בישראל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי בית החינוך ע"ש א"ד גורדון
קטגוריה:בוגרי בית הספר המחוזי ע"ש רוזה כהן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
1949 בספורט

## [[מרוץ אופני כביש|אופניים]]
* טור דה פראנס - פאוסטו קופי ()
* ג'ירו ד'איטליה -פאוסטו קופי ()
* וואלטה אספניה - תחרות לא התקיימה

## טניס

### הטניסאיות שזכו בטורנירי ה[[גראנד סלאם (טניס)|גראנד סלאם]]
* אליפות אוסטרליה הפתוחה - דוריס הארט ()
* אליפות צרפת הפתוחה -מרגרט אוסבורן דופונט ()
* ווימבלדון - לואיז ברוף ()
* אליפות ארצות הברית הפתוחה - מרגרט אוסבורן דופונט ()

### הטניסאים שזכו בטורנירי ה[[גראנד סלאם (טניס)|גראנד סלאם]]
* אליפות אוסטרליה הפתוחה - פרנק סג'מן () 
* אליפות צרפת הפתוחה -פרנק פרקר ()
* ווימבלדון - טד שרודר ()
* אליפות ארצות הברית הפתוחה - פנצ'ו גונזאלס ()

### [[גביע דייוויס]]

* נבחרת ארצות הברית () זכתה בגביע דייוויס לאחר ניצחון 1-4 על נבחרת אוסטרליה ().

## [[כדורגל]]
### [[קופה אמריקה]]
* **[[נבחרת ברזיל בכדורגל|נבחרת ברזיל]]** () ניצחה את נבחרת פרגוואי () בגמר קופה אמריקה.

### כדורגל לפי מדינות
#### [[כדורגל באיטליה|איטליה]]
* ב-4 במאי צוות טורינו נהרג בתאונה אווירית
* טורינו זוכה בסקודטו (שיחקו 4 משחקים אחרונים בהרכב משנה).

#### [[כדורגל באנגליה|אנגליה]]
* אליפות אנגליה -  פורטסמות' זוכה באליפות.
* גביע ה-FA - וולברהמפטון וונדררס זוכה בגביע.
* גביע האיטלקי -תחרות לא נערכה.

#### [[כדורגל בארגנטינה|ארגנטינה]]
* ראסינג קלוב זוכה באליפות.
* גביע לאומי "קופה אסקובר" - ניואל'ס אולד בויס זוכה בגביע.

#### [[כדורגל בברזיל|ברזיל]]
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
* אליפות סאו פאולו בכדורגל - סאו פאולו זוכה בתחרות
* אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל -ואסקו דה גאמה זוכה באליפות

#### [[כדורגל בגרמניה|גרמניה]]
* וי.אפ. ר מנהיים זוכה באליפות גרמניה.

#### [[כדורגל בישראל|ישראל]]

#### [[כדורגל בספרד|ספרד]]
* ברצלונה זוכה באליפות ספרד
* ולנסיה זוכה בקופה דל גנרליסימו

## [[כדורסל]]
### תחרויות בינלאומיות
#### [[אליפות אירופה בכדורסל 1949|אליפות אירופה]]
* נבחרת מצרים () זוכה בתואר.

#### [[אליפות דרום אמריקה בכדורסל|אליפות דרום אמריקה]]
אורוגוואי () זכתה באליפות וברזיל () זכתה במקום השני.

### כדורסל לפי מדינות
#### איטליה
* ליגת העל האיטלקית בכדורסל - וירטוס בולוניה זוכה באליפות.

#### ארצות הברית
* מינאפוליס לייקרס זכתה באליפות ליגת ה-BAA (ראה עונת 1948/1949 ב-BAA).
* אנדרסון פקרס זכתה באליפות ליגת ה-NBL.
* ב-3 באוגוסט ליגות ה-BAA ו-NBL התמזגו ל-NBA.

#### ברית המועצות
* אליפות ברית המועצות בכדורסל גברים -Tartu Ülikool מטרטו זוכה באליפות.

#### יוגוסלביה
* הליגה היוגוסלבית בכדורסל - הכוכב האדום בלגרד זוכה באליפות.

## [[מרוץ מכוניות]]
* מרוצי הגרנד פרי למכוניות - אלברטו אסקרי () עם מכוניות מתוצרת פרארי. זכה ב-4 מרוצים.
* נערכו מרוצים ראשונים של פורמולה 1 לקראת העונה הרשמית הראשונה בשנת 1950.

## [[פוטבול]]
### [[NFL]]
פילדלפיה איגלס מנצחת את לוס אנג'לס ראמס 0-14 באליפות ה-NFL במשחק שנערך בפילדלפיה.

## [[שחייה]]
### שיאי עולם
#### שחיינים

## קישורים חיצוניים

*
ספורט
אוהנוב

**אוהנוב** (באוקראינית: **Угнів**, **אוהניב**; בפולנית: **Uhnów**; ביידיש: **היוונעוו**) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בסמוך לגבול פולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
בשנת 1462 העניק קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין, זכויות עיר לאוהנוב, וזו נקראה עד שנת 1648 בשם "הובנוב". בסמוך לעיירה נבנתה טירה מבוצרת.

בתחילת המאה ה-17 נפגעה העיירה מפלישת הטטרים, ובשנים שלאחר מכן פגעו בה מגפות ושרפות. מהמאה ה-18 נודעה העיירה בתעשיית הסנדלרות והפרוונות בה, ומגפיה ופרוותיה נמכרו ברחבי פולין.

## יהודי אוהנוב

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מאמצע המאה ה-16, ובתחילת המאה ה-17 החל היישוב היהודי בה לגדול. עם זאת, כתוצאה מעלילת דם שהופצה נגד יהודי העיירה, מהשריפות שאירעו בה, ומפרעות ת"ח ות"ט, כמעט שחוסלה הקהילה במקום. מסוף המאה ה-18 חזר היישוב היהודי בעיירה לגדול, והגיע לכמחצית ממספר תושביה. מאמצע המאה ה-19 פשטה באוהנוב החסידות, ורבים מיהודיה נמנו על חסידות בלז.

בשנת 1902 נערך פוגרום ביהודי העיירה בידי אוקראינים מקומיים, במהלכו הוכו יהודים, ורכושם נשדד. במהלך מלחמת העולם הראשונה, פרעו ביהודי העיירה יחידות הקוזקים, תוך ביצוע מעשי שוד, גזיזת זקנים ופאות, ואונס נשים. כמו כן, אולצו יהודי העיירה לבצע עבודות כפייה משפילות. בשנת 1915 פרצה בעיירה מגפת כולרה, בה נספו יהודים רבים. עם כינון השלטון הפולני בעיירה בשנת 1919, התנכלו גם החיילים הפולנים ליהודי העיירה. לאחר תום המלחמה, עזבו את אוהנוב רבים מיהודיה, ומצבם הכלכלי של הנותרים בה הוחמר.
בין מלחמות העולם היוו יהודי אוהנוב רוב בקרב תושביה, אך סבלו ממעשי התנכלות אנטישמיים, כאשר במקרה אחד, במאי 1928, נרצחה בעיירה משפחה יהודית שלמה. בתקופה זו התגברה הפעילות הציונית בעיירה.

בין רבני העיירה, היה הרב אברהם יהושע השיל פרנקל, חתנו של רבי דוד פלאם מאלעסק ומחותנו של רבי אהרן רוקח מבעלז. צאצאיו משושלת ליסקא מכהנים כאדמו"רי היבנוב בארצות הברית.

### בשואה
מסוף ספטמבר 1939 ועד סוף יוני 1941, הוחזקה אוהנוב בידי הצבא האדום. עם כניסת הגרמנים לעיירה, נכלאו יהודיה בבית כנסת ובשני בית מדרש בה, בהם הוחזקו כשלושה שבועות, תוך הוצאה להורג של 8 מהם. לאחר מכן, הוקם בעיירה יודנרט, אשר נצטווה לספק לגרמנים כוח אדם לעבודות כפייה, ולהעביר כסף ודברי ערך. בנובמבר 1941 נשלחו 40 גברים יהודים מהעיירה לרווה רוסקה, ומשם הועברו למחנות עבודה. בתחילת אוקטובר 1942 הועברו כל יהודי העיירה לגטו רווה רוסקה, וגורלם היה כגורל יתר יהודי המקום.

## קישורים חיצוניים

* 
* אוהנוב-היבניב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 

קטגוריה:מחוז לבוב: יישובים
קטגוריה:מחוז לבוב: עיירות יהודיות
גירית סמורית וייטנאמית

**גירית סמורית וייטנאמית** (שם מדעי: *Melogale cucphuongensis*) היא מין של גירית סמורית האנדמית ליערות במדינת וייטנאם (ומכאן שמה).

## מאפיינים
הגירית התגלתה רק ב-2011 על ידי משלחת אירופאית. היא קרובתם של גירית סמורית בורמזית וסינית ולדעת כמה מיונים נחשבת תת-מין שלהם, אך היא קטנה מהם ולדעת מיונים אחרים נחשבת למין עצמאי. ידוע מעט פרטים על מין זה.

הגירית נראית כמו רוב הגיריות הסמוריות אך קטנה יותר ואורכה עד 36 ס"מ ומשקלה עד 800 גרם. היא אפורה עם פס לבן לאורך הגב והראש שחור עם אזור לבן ליד העיניים. האוזניים והעיניים גדולות ומותאמות לפעילות בלילה.

הגירית חיה ביערות גשם טרופיים בווייטנאם. היא נראתה לראשונה בפארק הלאומי קוק פונג (Cúc Phương National Park) ושמה המדעי קרוי על שם הפארק. כמו רוב הגיריות הסמוריות היא יוצאת בשעות החשיכה לצוד יצורים קטנים כמו יונקים, עופות, דוחיים וחסרי חולות וכן אוכלת פירות שונים.

לא ידוע מה מצב השימור של גירית זו אך ייתכן שכריתת היערות משפיעה עליה.

## ראו גם
*גירית סמורית בורמזית
*גירית סמורית סינית

## קישורים חיצוניים

* גירית סמורית ווייטנאמית באתר sciencedirect
* גירית סמורית ווייטנאמית באתר cryptozoonews

## הערות שוליים

קטגוריה:סמוריים
קטגוריה:וייטנאם: יונקים
קטגוריה:וייטנאם: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
גירית סמורית בורמזית

**גירית סמורית בורמזית** (שם מדעי: *Melogale personata*) היא מין של גירית מהסוג גירית סמורית, החיה ביערות גשם ואזורים טרופיים בדרום-מזרח אסיה מקצה הודו עד מלזיה.

## מאפיינים
אורכה של הגירית 35-40 ס"מ ומשקלה 1.5-3 ק"ג. הזכר ארוך מעט ושעיר והוא מגיע לאורך 15-21 ס"מ. לגירית רגליים קצרות, אוזניים רחבות וחוטם רחב בעל שיניים חדות. הפרווה רכה וצבעה חום כהה עד אפור ועל הגב ישנו פס אורכי לבן עד לראש. הבטן, החזה וקצה הזנב לבנים והפנים שחורים למעט אזור העיניים והלחיים וכן האוזניים והאף אדומים.

גירית זו נפוצה בטבע ביערות, שדות והרים שונים ממזרח הודו, דרך נפאל ובנגלדש לדרום-מזרח אסיה בבורמה, תאילנד, קמבודיה, דרום סין, לאוס ווייטנאם. הגירות יוצאות בשעות הערב לחפש מזון שכולל יצורים קטנים כגון חרקים, עכברים וזוחלים קטנים וכן פירות.
הגירית לא נצפית לעיתים קרובות ולא ידוע מה מצב שימורה בטבע.

## תת-מינים
**M. p. personata* - תפוצה מהודו עד תאילנד.
**M. p. nipalensis* - תפוצה ברמות נפאל.
**M. p. pierrei* - תפוצה בקמבודיה, דרום סין, לאוס ווייטנאם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי איזידור ז'ופרואה סנט-אילר
קטגוריה:סמוריים
קטגוריה:מיאנמר: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1831
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה