open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דונלד פלזנס

**דונלד הנרי פלזנס** (באנגלית: **Donald Henry Pleasence**; 5 באוקטובר 1919 - 2 בפברואר 1995) היה שחקן קולנוע בריטי. לזכותו נרשמו יותר ממאתיים הופעות בסרטי קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון.

## ביוגרפיה
פלזנס נולד בוורקסופ, נוטינגהאמשייר שבאנגליה לאליס ותומאס סטאנלי פלזנס. קריירת המשחק של פלזנס החלה בשנת 1939 בהפקה של "אנקת גבהים", אולם הופסקה בעקבות מלחמת העולם השנייה. בתקופת המלחמה שירת בחיל האוויר הבריטי והיה שבוי במשך שנה במחנה שבויים גרמני. פלזנס "שב" לתפקיד שנים מאוחר יותר, כאשר גילם את דמות הזייפן במחנה השבויים בסרט הבריחה הגדולה. ב-1959 הופיע בסרט הבט אחורה בזעם לפי המחזה של ג'ון אוסבורן.

פלזנס שב לשחק אחרי המלחמה, ראשו הקרח וקולו השקט אך רב העוצמה תרמו לליהוק החוזר שלו בשפע תפקידים של נבלים. המוכר בתפקיד הנבלים ששיחק בהם הוא תפקיד ארנסט סטאברו בלופלד בסרט "אתה חי רק פעמיים" (1967) מסדרת ג'יימס בונד, הופעה ששימשה השראה עיקרית לדמותו של ד"ר רשע בסרט "אוסטין פאוורס" בכיכובו של מייק מאיירס. הופעה בולטת נוספת של פלזנס הייתה בסרט "ללא מוצא" של רומן פולנסקי (1965) וב-1976 בתפקיד הימלר בסרט "הנשר נחת". ב-1978, פלזנס הופיע בסרט הראשון בסדרת סרטי האימה "ליל המסכות" בתפקיד ד"ר סם לומיס - תפקיד אותו שב לגלם בחמשת ההמשכים הבאים. הופיע גם בסרט במערב אין כל חדש. ב-1984 הופיע בסרט "השגריר" שצולם בישראל. בשנת 1985 שיחק בסרט האימה האיטלקי "*Phenomena*" של הבמאי דאריו ארג'נטו, בו גם שיחקה ג'ניפר קונלי כילדה. ב-1991 שיחק בסרטו של וודי אלן, צללים וערפל.

## חיים אישיים
פלזנס נישא ארבע פעמים ונולדו לו חמש בנות, ששלוש מהן הפכו לשחקניות. בתו מאשתו הראשונה מרים ריימונד היא השחקנית אנג'לה פלזנס.

### מותו
פלזנס מת בשנת 1995 בצרפת בעקבות סיבוכים אחרי השתלת מסתם בלב. בן 75 היה במותו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה בריטים
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:בריטים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1919
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1995
נסטסיה קינסקי

**נסטסיה אגליה קינסקי** (בגרמנית: **Nastassja Aglaia Kinski**; נולדה ב-24 בינואר 1961) היא שחקנית קולנוע ודוגמנית עבר גרמנייה.

## ביוגרפיה
קינסקי נולדה בברלין המערבית שבמערב-גרמניה. היא בתו של השחקן קלאוס קינסקי ושל אשתו השנייה, השחקנית רות בריג'יט טוקי. לקינסקי שני אחים למחצה; השחקנית פולה קינסקי (אנ') מנישואיו הראשונים של אביה והשחקן ניקולאי קינסקי מנישואיו השלישיים של אביה. הוריה התגרשו בשנת 1971. לאחר גיל עשר מיעטה קינסקי לראות את אביה.

בראיון משנת 1999 היא הכחישה שאביה התעלל בה מינית בילדותה, אך אמרה שהוא התעלל בה "בדרכים אחרות". בשנת 2013, כאשר התראיינה על ההאשמות על התעללות מינית שהעלתה אחותה למחצה פולה קינסקי, היא אישרה כי הוא ניסה זאת גם איתה, אך לא הצליח. לדבריה, "הוא לא היה אבא. תשעים ותשעה אחוז מהמקרים פחדתי ממנו. הוא היה כל כך בלתי צפוי שהמשפחה חיה באימה מתמדת". כשנשאלה מה הייתה אומרת לו עכשיו, אם הייתה לה הזדמנות, היא השיבה: "הייתי עושה הכול כדי לשים אותו מאחורי סורג ובריח לכל החיים. אני שמחה שהוא כבר לא בחיים."

### קריירה
קינסקי החלה לדגמן כנערה. השחקנית ליסה קרוזר עזרה לה לקבל את תפקידה של מיניון בסרט "תנועה מוטעית" של הבמאי וים ונדרס משנת 1975, שבו, בגיל 13, היא הצטלמה בעירום חלקי.

תפקידה החשוב הראשון היה בשנת 1979, כששיחקה בסרטו של רומן פולנסקי, "טס". על תפקידה בסרט זה זכתה בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית "תגלית השנה". ב-1982 לוהקה לסרטו של פרנסיס קופולה "אחד מהלב". ב-1984 גילמה את תפקיד האם הנוטשת ב"פריז טקסס" של וים ונדרס.

### חיים אישיים
קינסקי מדברת באופן שוטף גרמנית, אנגלית, צרפתית ואיטלקית, מה שאפשר לה לשחק בסרטים במספר מדינות.

ב-29 ביוני 1984 נולד בנה הראשון, אלג'ושה קינסקי, מרומן קצר שניהלה עם השחקן האמריקאי וינסנט ספאנו (אנ'), לצידו כיכבה בסרט "אוהבי מריה" באותה שנה. מספר חודשים לאחר מכן, ב-10 בספטמבר 1984 נישאה לקולנוען המצרי איברהים מוסא, ונולדה להם בת, השחקנית והדוגמנית סוניה קינסקי (אנ') אשר נולדה ב-2 במרץ 1986. הנישואים התפרקו ביולי 1992.

בשנים 1992–1995 חיה עם המוזיקאי האמריקאי קווינסי ג'ונס, ונולדה להם בת, קניה ג'וליה נימבי שרה ג'ונס (נולדה ב-9 בפברואר 1993), דוגמנית הידועה בשמה מקצועי קניה קינסקי-ג'ונס (אנ').

ב-1997 יצאה לתקופה קצרה עם מפיק הקולנוע ג'ונתן די. קריין (אנ'), בעודו נשוי אך פרוד מאשתו, השחקנית סאלי קלרמן.

החל משנת 2012 היא יוצאת עם השחקן האמריקאי ריק יון.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה גרמניות
קטגוריה:שחקניות ילדות גרמניות
קטגוריה:דוגמניות גרמניות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: כוכבת השנה
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1961
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1961
תסריטאי

**תסריטאי** הוא יוצר הכותב את התסריט באומנויות המסך ולכן הוא בעל מקצוע מרכזי באומנות הקולנוע, הטלוויזיה ובמכלול היצירה האודיו-ויזואלית. התסריטאי הוא אחת משלוש הצלעות המרכזיות בעשייה הקולנועית טלוויזיונית, ביחד עם המפיק והבמאי. בדרך כלל בעשייה האומנותית בתחום האודיוויזואלי ובניו מדיה יהיה זה התסריטאי שיזום את תחילת העשייה, דרך כתיבת תקציר (סינופסיס) ואחריו תסריט, אולם קיימים מצבים, בדרך כלל בעשייה הממוסחרת, בהם יהיה התסריט מוזמן מטעם המפיק.

בשתי צורות עבודה זו התסריטאי כמחברו של התסריט, הוא היוצר הראשון של היצירה ובעל זכויות יוצרים. שלבי עבודתו של התסריטאי: פיתוח התסריט, מרעיון לסינופסיס. כתיבת התסריט, מסינופסיס, לטריטמנט ואז כתיבת הדיאלוגים. התסריטאי עוסק גם בעיבוד מן הספרות אל הקולנוע או אל הטלוויזיה.

דורית רביניאן סופרת ותסריטאית טוענת שבכתיבת תסריט "המשימה היא ללכוד את מה שלא נאמר, לספר את מה שמובלע בין שורות הדיאלוג".

התסריטאי המרוויח ביותר בהיסטוריה של הקולנוע הוא סיימון קינברג, אשר שניים מהתסריטים שלו נמכרו ב-$8,000,000 עבור כל אחד כשבנוסף לכך הוא משתכר ברווח שבועי של $350,000.

תסריטאות היא מקצוע הנלמד במסגרת בתי ספר לקולנוע ובמסגרת חוגים לקולנוע באוניברסיטאות או מכללות. בישראל ישנם כעשרה מוסדות אקדמיים המכשירים תסריטאים. בישראל פועלים כיום כ-450 תסריטאים מקצועיים המאוגדים באיגוד התסריטאים. יו"ר האיגוד המכהן הוא התסריטאי עמית ליאור.

## ראו גם
* תסריט קולנוע
* רשימת תסריטאי קולנוע
* איגודי הבמאים והתסריטאים בישראל

## קישורים חיצוניים

* איגודי הבמאים והתסריטאים בישראל
* אתר כתיבת תסריטים בקוד פתוח

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מקצועות בתעשיית הקולנוע
קטגוריה:מקצועות בתעשיית הטלוויזיה
קטגוריה:מקצועות הבידור
רוברט טאון

שמאל|ממוזער|175px|רוברט טאון ב-2009
**רוברט טאון** (באנגלית: **Robert Towne**; 23 בנובמבר 1934 – 1 ביולי 2024) היה תסריטאי ובמאי קולנוע אמריקאי, שהיה שותף לכתיבתם של תסריטים לבמאים כמו רומן פולנסקי וכן כתב מספר רב של תסריטים עבור כוכבים כוורן בייטי וטום קרוז.

## ביוגרפיה
טאון נולד בשם רוברט ברטרם שוורץ וגדל בלוס אנג'לס, בנם של הלן ולו שוורץ. הוא היה ממוצא יהודי-רומני דרך אביו, וממוצא רוסי דרך אמו. היה לו אח צעיר ממנו, רוג'ר, שהיה שותף בכתיבת הסרט "הטוב מכולם" משנת 1984 בכיכובו של רוברט רדפורד.

הוא סיים את לימודיו במכללת פומונה בקלרמונט, קליפורניה.

טאון פרץ לראשונה כתסריטאי בסרטיו של רוג'ר קורמן. אחרי שנים בהן נודע כתסריטאי איכותי וכתב סצנות חשובות בסרטים כמו "בוני וקלייד" ו"הסנדק" תפס טאון את מרכז הבימה עם הסרט "צ'יינהטאון" של רומן פולנסקי (1974), שאף זיכה אותו בפרס האוסקר ובפרס גלובוס הזהב, ועם "שמפו" (1975) בבימויו ובכיכובו של וורן בייטי.

טאון לא הסתפק בתפקידו כתסריטאי וביקש להפוך לבמאי, אך סרטו הראשון "Personal Best" משנת 1982 היה כישלון חרוץ ואילו תפקיד במאי הסרט "גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים" (1984), סיפור עלילותיו של טרזן, נמנע ממנו. טאון עבד על התסריט וביקש גם לביים את הסרט, אך לבסוף מכר את הזכויות לסרט, עקב קשיים כספיים בהפקת סרטו הראשון "Personal Best" ולא היה מעורב בהפקתו בפועל. כאשר צפה טאון בסרט הגמור, הוא החליט להסיר את שמו מרשימת הקרדיטים והופיע במקום תחת השם פ.ה. ואזאק. כאשר הפך מועמד לאוסקר תחת שם זה התברר כי טאון השתמש בשמו של כלב הרועים שלו.

ב-1988 כתב וביים את סרט הפשע הרומנטי "טקילה סאנרייז".

בשנות ה-90 כתב טאון תסריט לסרט "ג'ק וג'ק", שהיה סרט המשך שאפתני ל"צ'יינהטאון", שביים ג'ק ניקולסון, ולא זכה להצלחה, ותסריטים לארבעה סרטים בהם כיכב טום קרוז, "ימי הרעם" (1990), "הפירמה" (1993), "משימה בלתי אפשרית" (1996) ו"משימה בלתי אפשרית 2" (2000).

בשנת 2006 יצא לאקרנים "שאל את האבק", סרט שכתב וביים על פי ספרו של הסופר האמריקאי ג'ון פנטה. למרות שעלילת הסרט מתרחשת בלוס אנג'לס הסרט צולם בדרום אפריקה.

## חיים אישיים
נולדה לו בת מנישואיו הראשונים ובת מנישואיו השניים.

נפטר ב-1 ביולי 2024.

## פילמוגרפיה חלקית (כתסריטאי)
* "בוני וקלייד" - 1968 (ללא קרדיט)
* "הסנדק" - 1972 (ללא קרדיט)
* "הפרט האחרון" - 1973
* "צ'יינהטאון" - 1974
* "שמפו (סרט)" - 1975
* "איש המרתון" - 1976 (ללא קרדיט)
* "אורקה" - 1977 (ללא קרדיט)
* "השמיים יכולים לחכות" - 1978 (ללא קרדיט)
* "גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים" - 1984
*"גברים קשוחים אינם רוקדים" - 1987
* "פרנטיק" - 1988 (ללא קרדיט)
* "טקילה סאנרייז" - 1988
* "ימי הרעם" - 1990
* "שני הג'קים" - 1990
* "הפירמה" - 1993
* "משימה בלתי אפשרית" - 1996
* "משימה בלתי אפשרית 2" - 2000

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המקורי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א: אישים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-רומני
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב - התסריט הטוב
קטגוריה:זוכי פרס אדגר
קטגוריה:בוגרי מכללת פומונה
קטגוריה:זוכי פרס גילדת הכותבים של אמריקה: מפעל חיים: פרס לורל להישג תסריטאי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2024
עמנואל סנייה

[שמאל|ממוזער|220px|עמנואל סנייה בהופעה ב[לונדון, יולי 2008]]
**עמנואל סנייה** (בצרפתית: **Emmanuelle Seigner**; נולדה ב-22 ביוני 1966) היא שחקנית קולנוע, דוגמנית וזמרת צרפתייה.

## ביוגרפיה
סנייה נולדה בפריז שבצרפת. בת לצלם קולנוע ולעיתונאית, אך רבים במשפחתם עסקו במשחק. סבה ודודתה היו חברים ב"קומדי פרנסז" וגם אחותה, מתילד סנייה היא שחקנית קולנוע. למדה בבית ספר קתולי. סנייה החלה את הקריירה שלה כדוגמנית, בגיל 14, ועברה למשחק אחרי שהופיעה בסרט "בלש" של ז'אן-לוק גודאר לצד ג'וני האלידיי ונטלי ביי.

תפקידה המשמעותי הראשון היה לצידו של האריסון פורד בסרט פרנטיק (1988) של רומן פולנסקי. סנייה ופולנסקי התאהבו ונשאו ב-30 באוגוסט 1989. לזוג שני ילדים, הבת מורגן (נולדה ב-1993) והבן אלביס (נולד ב-1999).

קריירת המשחק של סנייה ניצבה זמן ארוך בצל נישואיה לבמאי המפורסם רומן פולנסקי, שבסרטיו השתתפה מספר פעמים נוספות, למשל ב"ירח מר" (1992) ו"השער התשיעי" (1999), בעיקר בהשוואה לקריירה המצליחה יותר של אחותה הצעירה. לקראת סוף שנות התשעים החלה קריירת המשחק והדוגמנות שלה לפרוח מחדש עם הופעה ב"פלאס ונדום" לצד קתרין דנב וחוזי דוגמנות. בשנים 2004-2003 השתתפה סנייה בחמישה סרטים.

בשנת 2008 התארחה באלבומו של ברט אנדרסון Wilderness, בשיר "Back to You". בשנת 2009 יצא לאקרנים סרטו של במאי הקולנוע האיטלקי דאריו ארג'נטו *Giallo*, בו שיחקה סנייה לצדו של שחקן הקולנוע זוכה פרס האוסקר אדריאן ברודי.

בפברואר 2010 הוציאה אלבום בכורה בשפה הצרפתית בשם "Dingue" ("משוגעת"). כל שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי קרן אן, שאף הפיקה אותו מוזיקלית. האלבום הוקלט בחלקו הגדול בישראל, בזמן שסנייה ביקרה בארץ לצורך צילומי סרט, ובין הנגנים המשתתפים בו גם שלומי שבן, אסף אמדורסקי ורון אלמוג.

בשנת 2013 חזרה סנייה לככב בסרט של פולנסקי בצרפתית בשם "ונוס בפרווה", שם היא מגלמת את דמותה של ונדה, שחקנית מסתורית המתייצבת לאודישן למחזה "ונוס בפרווה" ומנסה בדרכה לשכנע את הבמאי שהיא המועמדת הראויה לתפקיד.

שנת 2016 שיחקה בסרט המלחמה "מצור ג'דוטוויל" אודות הקרבות בקטנגה. בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה "מבוסס על סיפור אמיתי", בבימויו של רומן פולנסקי, שגם כתב את התסריט, לצד אוליבייה אסאיאס.

## פילמוגרפיה חלקית
* *Pet Shop Days* (2024)
* קצין ומרגל (2019)
* ואן גוך: בשערי הנצח (2018)
* מבוסס על סיפור אמיתי (2017)
*מצור ג'דוטוויל (2016)
* La Vénus à la fourrure (2013)
* בתוך הבית (2012)
* ג'יאלו (2009)
*ארבעה שירים אחרונים (2007)
* Ils se marièrent et eurent beaucoup d'enfants (2004)
* Sans toi (2004)
* Os Imortais (2003)
* גוף לגוף (2003)
*Laguna (2001)
* Streghe verso nord (2001)
* Buddy Boy  (1999)
* השער התשיעי (1999)
* פלאס ונדום (1998)
*סיבובים לדקה (1998)
* La Divine poursuite  (1997)
* Nirvana  (1997)
* Pourvu que ça dure  (1996)
* Le Sourire  (1994)
* ירח מר (1992)
* Il Male oscuro  (1990)
* פרנטיק (1988)
* Cours privé  (1986)
* בלש (1985)
* L'Année des méduses  (1984)

## קישורים חיצוניים

* עמנואל סנייה במסד הנתונים Fashion Model Directory 
* אסף נבו, הקשר הישראלי של עמנואל, באתר mako,  8 בפברואר 2010
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:דוגמניות צרפתיות
קטגוריה:זמרות צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1966
פיטר קויוטי

**פיטר קויוטי** (באנגלית: **Peter Coyote**; נולד ב-10 באוקטובר 1941) הוא שחקן קולנוע יהודי-אמריקאי. נודע בעיקר בזכות משחקו בסרט "אי.טי. - חבר מכוכב אחר".

## ראשית חייו
קויוטי נולד בניו יורק לרות ומוריס כהן. אביו ממשפחה יהודית ספרדית ואימו ממשפחה אשכנזית. סבו (אבי אימו) החל את ההסמכה שלו לרבנות ברוסיה ונמלט לאמריקה מגיוס לצבא האימפריה הרוסית, השתקע בברונקס ופתח חנות ממתקים. קויוטי גדל בניו ג'רזי.
ב-1964 הוא סיים תואר בספרות אנגלית, במכללת גרינל. באותה תקופה הוא החליט לשנות את שם משפחתו לקויוטי (זאב ערבות באנגלית). הוא עבר לחוף המערבי כדי ללמוד כתיבה יוצרת ולהיות מוסמך אוניברסיטה באוניברסיטת המדינה סן פרנסיסקו.

## קריירה
בין השנים 1975–1983, עבד קויטי במועצה לאומנויות בקליפורניה.
ב-1978, חזר לשחק והופיע במחזות בסן פרנסיסקו.
בשנת 1982 שיחק בסרט רוכב הזמן .
ב-1983 כיכב בסרט "שנותי היפות בקרוס קריק" בבימויו של מרטין ריט לצידה של השחקנית מרי סטינבורגן. 
ב- 1985 שיחק בסרט "להב משונן" לצידה של גלן קלוז.
בשנת 1988 כיכב לצד ג'ניפר ג'ייסון לי במותחן "לב של חצות".     

בשנת 1992, שיחק בסרט "ירח מר" לצידו של יו גרנט את דמותו של אוסקר.
בשנת 1995 שיחק בסרט "ולנטינו לאור ירח" לצד וופי גולדברג, ובנוסף, שיחק במיני-סדרת הדרמה התקופתית "בנות הבאפלו" ברשת CBS, בתפקיד של באפלו ביל, לצידן של אנג'ליקה יוסטון ומלאני גריפית'.     
בשנת 1998 שיחק במותחן הפסיכולוגי של בארי לוינסון "ספרה" לצד דסטין הופמן. בשנת 1999 שיחק בסרטו של סידני פולאק "אהבה מקרית" לצד האריסון פורד.    

בשנת 2000, שיחק בסרט "ארין ברוקוביץ'" בכיכובה של ג'וליה רוברטס. בשנת 2003 השתתף בקומדיה "נקמת הפטיש העברי" בכיכובו של אדם גולדברג. 
בשנת 2004 השתתף במותחן "לכודים בצל הפחד" בכיכובו של מת'יו דייוויס. 
ב-2005 גילם את המפקח וירג'יל ובסטר בסדרת הדרמה "עבודה מבפנים" ברשת FOX, ושיחק את דמותו של מייק בסדרה "חוק וסדר: משפט וצדק". 
ב-2006, שיחק בסדרה "אחים ואחיות" את דמותו של מארק אוגוסט. בשנת 2008 שיחק בקומדיה "5 דולר ליום" בכיכובה של שרון סטון.   

בשנת 2010 שיחק בסרט הניסיוני המקסיקני "זה לא סרט" לצד אדי גטהאגי. באותה שנה שיחק בסדרה "חוק וסדר: לוס אנג'לס".  

ב-2014 שיחק בסרט הצרפתי "מחיר התהילה", לצדה של נאדין לבקי. במהלך 2015-2014 שיחק בתפקיד אורח בארבעה פרקים בסדרה "תפיסה" של רשת TNT.

בשנת 2017 השתתף קויוטי כקריין בסדרה ההיסטורית דוקומנטרית ׳מלחמת וייטנאם׳. שיחק גם את הדמות הראשית במיני-סדרה הקנדית "היעלמות" בתור הנרי סאליבן.  

ב-2018 שיחק בסרט "החיוך האטרוסקי". 

בשנת 2020 שיחק במיני-סדרת הטלוויזיה "חוק קומי" של רשת שואוטיים, שמבוססת על הספר של ג'יימס קומי מ-2018.

בשנת 2021 שיחק בסרט הדרמה "The Girl Who Believes in Miracles".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מנהטן: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:מדבבים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אנרכיסטים אמריקאים
קטגוריה:פציפיסטים אמריקאים
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: קריינות
קטגוריה:אמריקאים ממוצא רוסי-יהודי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי
קטגוריה:זוכי פרס אמי לבידור בפריים טיים
קטגוריה:בוגרי מכללת גרינל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1941
אלפווארד, מלך וסקס

**אלפווארד** (**Ælfweard of Wessex**, 904 – 2 באוגוסט 924) היה מלך וסקס שבאנגליה בשנת 924.

אלפווארד היה בנו של המלך אדוארד הזקן מאשתו השנייה אלפלאיד. הוא חי בעולם של ספרים, והיה אדם מתבודד. ב-17 ביולי 924, לאחר מותו של המלך אדוארד, נבחר אלפווארד בידי הוויטנגמוט לרשת את כס המלכות, אך נפטר כעבור שישה-עשר יום בלבד, ב-2 באוגוסט 924. הוא נקבר בוינצ'סטר, ואחיו אתלסטאן ירש את כסאו.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:בית וסקס
קטגוריה:ילידי 904
קטגוריה:נפטרים ב-924
לאוואל (צרפת)

**לאוואל** (בצרפתית: **Laval**) היא עיר בירת מחוז מאיין (Mayenne) שבחבל ארצות הלואר בצפון-מערב צרפת. העיר משתייכת מסורתית לפרובינציה ההיסטורית מֵן (Comté du Maine). היא שוכנת בתווך בין שלושה אזורים היסטוריים בעלי חשיבות גדולה: ברטאן, נורמנדי ואנז'ו, ובשל מורשתה העשירה זכתה להימנות עם הערים הנושאות את התואר "עיר של אמנות והיסטוריה" (Ville d'Art et d'Histoire).

לאוואל יושבת על הנהר שנתן את שמו למחוז: נהר מאיין (Mayenne), והיא מהווה את ליבו של אזור שבו חיים כ-98,000 איש.

מיקומה של העיר של ימינו, בעמק המאיין, כמחצית-הדרך בין שתי הערים העתיקות לה מאן ורן, נזכר כבר בכתבי לוקאנוס בתקופת יוליוס קיסר.

## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:פיי דה לה לואר: ערים
אמצעים פיגורטיביים

**אמצעים פיגורטיביים** הם כלים רטוריים המשמשים להמחשת מושג או תיאור באמצעות יצירת תמונה מילולית המתאימה או מקבילה אליו. אמצעים אלו משמשים בספרות ובעיקר בשירה להמחשה של מושגים מופשטים או של תחושות אישיות שקשה לתארם באופן ישיר. המושג המקורי מכונה "הנושא הראשי" של האמצעי הפיגורטיבי, ואילו התמונה, הנמצאת בדרך-כלל בשדה סמנטי אחר, מכונה "הנושא המשני". יש המתייחסים לכלל האמצעים הפיגורטיביים כ"מטפורה", או במונח "מטאפוריקה", אף כי המונח מתייחס למעשה רק לאחד האמצעים.

## מיון האמצעים הפיגורטיביים
ניתן למיין את השימוש באמצעים פיגורטיביים על-פי שני מישורים בלתי-תלויים: אופן הקשר שנוצר בין השדות הסמנטיים מצד אחד, ו"תוכנו" של קשר זה, מצד שני. 

**על פי אופן יצירת הקשר**, סוגים עיקריים של אמצעים פיגורטיביים הם:

* מטפורה – העברה של הנושא הראשי לעולם הסמנטי של הנושא המשני, כך שנוצר בעצם איחוד בין המושג המקורי לבין התמונה המילולית. 
* דימוי – השוואה בין הנושא הראשי למשני, היוצרת בין הנושאים יחס סדר מלא או חלקי (גדול מ, קטן מ, שווה ל...)
* מטונימיה – החלפה של נושא ראשי בנושא משני שאינו דומה לו אלא נמצא קרוב אליו במקום או בזמן. 
* סינקדוכה – אמצעי הדומה למטונימיה; החלפה של חלק בשלם או של פרט בכלל ולהפך.
* מריזם – אמצעי הדומה לסינקדוכה; החלפה של כלל ברשימה של מרכיביו.
* זאוגמה – מילה אחת עומדת ביחס לשתי מילים או יותר או חלקי משפט אחרים, כאשר לרוב יחול שינוי בהוראתה.

**על פי תוכן הקשר**, סוגים עיקריים של אמצעים פיגורטיביים הם:

* האנשה (פרסוניפיקציה) – מתן תכונות אנושיות לחפץ או למושג שאינו אנושי.
* החפצה (ראיפיקציה) – מתן תכונות של חפץ לאדם או לבעל-חיים.
* הגזמה (היפרבולה) – שימוש בתיאור מוגזם בבירור על מנת ליצור ערך רטורי.
* סינסתזיה – ערבוב רשמים משני חושים שונים זה בזה.
* אנטונומזיה – שם פרטי שמציין מושג כללי, כגון "ביאליק" במקום "המשורר הלאומי" במשפט: שייקספיר הוא הביאליק האנגלי.

שני המיונים הם בלתי-תלויים, ויכולים לשמש כצירי שתי-וערב למיון אמצעים פיגורטיביים; כך למשל, תיתכן האנשה שהיא מטפורה ('רגלי ההר'), האנשה שהיא דימוי ('העיר שקטה כמו תינוק'), והאנשה שהיא מטונימיה או סינקדוכה ('הבית הלבן חש שיש סיכוי לשלום'); וכך גם באשר לשאר האפשרויות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירה
קטגוריה:רטוריקה
קטגוריה:אמצעים רטוריים
קטגוריה:טכניקות ספרותיות
בן קינגסלי

סר **בן קינגסלי** (באנגלית: Sir **Ben Kingsley**; נולד ב-31 בדצמבר 1943) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי. זוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, שני פרסי גלובוס הזהב, ופרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר על תפקידו כמהמטמה גנדי בסרט "גנדי" בשנת 1982. קינגסלי זכה גם בפרס גראמי, פרס גילדת שחקני המסך ובפרס אינדפנדנט ספיריט והיה מועמד לעוד שלושה פרסי אוסקר ולארבעה פרסי גלובוס הזהב.

## ביוגרפיה
נולד בשם **קרישנה פנדיט באנג'י** (**Krishna Pandit Bhanji**) ביורקשייר, אנגליה, לאב ממוצא הודי-מוסלמי (אשר נולד בקניה), ולאם נוצרייה ממוצא אנגלי. הוא שינה את שמו המקורי לזה הנוכחי כי חשש ששם זר יפגע בקריירה שלו.

תפקידו הראשון של קינגסלי בקולנוע היה תפקיד משנה של אחד הנבלים במותחן בשם "המפתח הוא פחד" (1972) על פי ספרו של אליסטר מקלין, במשך עשור לאחר מכן שיחק בתפקידים שונים בתיאטרון ובטלוויזיה (לרבות הופעה בפרקים של אופרת הסבון "קורוניישן סטריט") עד שזכה לפריצה כאשר לוהק לתפקיד הראשי, תפקידו של מהאטמה גנדי, בהפקת הענק "גנדי" (1982), תפקיד שזיכה אותו בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.

בשנת 1991 השתתף בסרט "באגסי" ומועמד לאוסקר כשחקן המשנה הטוב ביותר.

בשנת 1993, גילם את יצחק שטרן, מנהל החשבונות היהודי במפעלו של אוסקר שינדלר בסרט "רשימת שינדלר", ואף קיבל מועמדות לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה. בנוסף, שיחק בתפקיד סגן נשיא ארצות הברית בסרט "דייב".

בשנת 1994 שיחק את ד"ר רוברטו מירנדה, איש משטר הרודנות הדרום אמריקני, המנגן את שוברט בעת שהוא מענה את קורבנותיו, בסרט "המוות והעלמה".

בשנת 2000, גילם את דון לוגן, מאפיונר בריטי בסרט "לצאת נקי" וקיבל מועמדות שלישית לפרס האוסקר הפעם בקטגוריה לשחקן משנה.

בשנת 2003 שיחק בדרמה "בית של חול וערפל" לצדה של ג'ניפר קונלי, ואף היה מועמד על תפקידו בפעם הרביעית לפרס האוסקר, בקטגוריה לשחקן ראשי.

בעונה השישית של סדרת הטלוויזיה "הסופרנוס" הופיע קינגסלי בתפקיד עצמו, בפרק בו מנסים המאפיונרים גיבורי הסדרה ללהק אותו לסרט אותו הם מפיקים.

בשנת 2010 הופיע קינגסלי בסרטו של מרטין סקורסזה "שאטר איילנד" בתפקיד הפסיכיאטר ד"ר ג'ון קאולי.

בשנת 2015 כיכב במיני-סדרה "תות" ברשת Spike, בתפקיד של איי, יועצו האישי של תות ענח' אמון.

ב-2016 דיבב את דמותו של בגירה הפנתר השחור בגרסה המחודשת של "ספר הג'ונגל" מאולפני וולט דיסני.

בשנת 2017 שיחק בדרמת המלחמה "לוטננט".

בשנת 2018 השתתף בסרטו של כריס וייץ, "מבצע פינאלה" בתפקיד הראשי את אדולף אייכמן.

בשנת 2023 השתתף בסרט הקצר "הסיפור המופלא של הנרי שוגר" בבימויו של וס אנדרסון.

## חיים אישיים
ב-2007 קינגסלי נישא בפעם הרביעית בחייו, ויש לו ארבעה ילדים מנישואיו הקודמים, ביניהם השחקן פרדיננד קינגסלי.

## פילמוגרפיה נבחרת

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקן הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גילדת שחקני המסך - שחקנים
קטגוריה:קווייקרים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:חברי הלהקה השייקספירית המלכותית
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: כוכב השנה
קטגוריה:אנגלים ממוצא הודי
קטגוריה:אישים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
קטגוריה:זוכי פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקן המשנה הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי פרס סאטורן לשחקן משנה בקולנוע
קטגוריה:שחקנים ביקום הקולנועי של מארוול
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1943
מצלול (ספרות)

**מִצְלוֹל** הוא מכלול האמצעים בשירה ובפרוזה המבוססים בעיקר על צליל של מילים ולא על משמעותן. מבחינה טכנית, הגדרה זו כוללת גם את תחום החריזה, אך בשל ההתפתחות הנפרדת של החריזה ושל אמצעים צליליים אחרים, רוב העוסקים בתחום אינם כוללים את החריזה כסוג של מצלול.

## סוגים של מצלול
### אונומטופיה

מילה או צירוף מילים שצלילן מחקה את משמעותן. המילה 'זמזום', למשל, דומה בצלילה לזמזום הדבורה אליו היא מתייחסת. דבר זה נכון למילים רבות נוספות, בעיקר (אך לא רק) כאלו המחקות צלילים. בשירה משמשת לעיתים מילה אונומטופיאית אחת לחידוד המשמעות של מספר מילים קרובות אליה, המשתמשות באותו צליל.

### אליטרציה

חזרה על צליל או צירוף צלילים במספר מילים קרובות. הצליל החוזר הוא בדרך-כלל עיצור או מספר עיצורים. הצירופים 'חן וחסד' או 'גד גדוד יגודנו' מהווים אליטרציה. האליטרציה היא אמצעי אמנותי המשמש בשירה הקדומה לאותם תפקידים עבורם שימשו מאוחר יותר החריזה והמשקל: להקל על זכירת הטקסט בעל פה, ולהעניק סיפוק אסתטי לשומעים.

### אסונאנס

חזרה על אותו מבנה תנועות עם עיצורים שונים. הצירוף "טָלֶה רָעֵב" הוא אסוננס, שבו החזרה היא על צמד התנועות a-e. בשירה העברית ניתן למצוא דוגמאות רבות לשימוש באסוננס, למשל אצל מאיר ויזלטיר, שכתב ב"שישה שירי נפש" את השורה "כְּמוֹ שֶׁלֶג חָדַש הַנֶפֶש" המשתמש באסוננס להדגשת הדימוי של הנפש לשלג.

קרוב לאסוננס, אך לא זהה, הוא החרוז האסוננטי המופיע בסוף הטור השירי.

### קונסוננס

חזרה על אותו מבנה עיצורים עם תנועות שונות. הצירופים "חֶרֶשׁ חָרַשׁ הַחוֹרֵשׁ" או "צרצר מצרצר צרצורו" ("לילה טוב" / יהונתן גפן) הם קונסוננטים, שבהם יש חזרה על העיצורים ח-ר-ש או צ-ר-צ-ר.

הקונסוננס אינו אמצעי נפוץ בשירה העברית, בין השאר בשל שיטת יצירת המילים בעברית מתוך השורש הדקדוקי – כך שמילים שבהן חוזרים אותם עיצורים הן במקרים רבים מילים מאותו שורש (למשל בדוגמאות לעיל). האמצעי נפוץ יותר בשירה האנגלית (ובתרגומים ממנה), בין השאר אצל אדגר אלן פו. המשורר וילפרד אוון השתמש רבות בקונסוננס כדי להדגיש את תחושת השבירה והשסע בשיריו על מלחמת העולם הראשונה.

### לשון נופל על לשון

לשון נופל על לשון הוא צירוף לשוני שבו ישנן שתי מילים (או יותר) בעלות הגייה דומה (או אותיות שורש דומות) אך משמעותן שונה ולעיתים אף סותרת.

## ראו גם
* אליטרציה
* אונומטופיה
* אסונאנס
* לשון נופל על לשון

## לקריאה נוספת
* שמעון זנדבנק, "מַזֶּשִׁיר", כתר, ירושלים, 2002

## קישורים חיצוניים
* שמעון בר-אפרת, אמצעים סגנוניים – הצליל והמקצב, הספרייה הווירטואלית של מטח

קטגוריה:מונחים ספרותיים
קטגוריה:שירה
קטגוריה:טכניקות ספרותיות
מסכת שבועות

**מַסֶּכֶת שְׁבוּעוֹת** היא המסכת השישית בסדר נזיקין שבמשנה, ומוקדשת בעיקרה לדיני שבועה. אולם בשני פרקיה הראשונים היא דנה בטומאת מקדש וקודשיו - דיני הנכנס לבית המקדש או אוכל בשר קורבן ('קודש') בהיותו טמא, בשוגג - ששכח שנטמא או ששכח שהוא אוכל קודש או נכנס למקדש, ובמזיד, ורק אחר-כך היא מבארת ומפרטת את דיני השבועות השונים. זאת כנראה משום הקשר שבין דין טומאת מקדש וקודשיו לחלק מדיני השבועות (שבועת העדות ושבועת ביטוי) שמופיעים יחד בפרשה אחת בספר ויקרא, ומביאים עליהם קורבן עולה ויורד.

מסכת זו בתלמוד הבבלי כוללת 48 דפים (בדפוס וילנא והדומים לו), ויש שמוצאים רמז, שכיוון שבספירת העומר יש 49 יום, יש להתחיל ללמוד מסכת זו בהספק של דף ליום על מנת לסיימה לפני חג שבועות.
בתלמוד הירושלמי (בדפוס הנפוץ) יש במסכת 44 דפים.

## מיקומה של המסכת בסדר נזיקין
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, הטעם הראשון לסידור מסכת זו אחר מסכת מכות הוא שיש דמיון בדיניהם ומשפטיהם כמו שנזכר בתלמוד. טעם אחר הוא שכל עניין השבועות ואכיפתן הוא בסמכות השופטים. ולכן על מסכת זו להימצא אחר מסכת סנהדרין בה התבארו דיני השופטים.

## פרקי המסכת
#**שבועות שתים שהן ארבע (שבע משניות****) ** עוסק ביחס בין הקורבנות השונים המכפרים על טומאת מקדש וקודשיו.
# **ידיעות הטומאה שתים שהן ארבע (חמש משניות)** עוסק בחיובו של החוטא בטומאת וקודשיו וקודשיו בקורבן עולה ויורד.
#**שבועות שתים שהן ארבע (אחת עשרה משניות)** עוסק בעיקר בשבועת ביטוי - הנשבע לשקר או שאינו עומד בשבועתו. הפרק עוסק גם בשבועת שוא - הנשבע על דבר שאינו אפשרי.
#**שבועת העדות (שלוש עשרה משניות)** עוסק בשבועת העדות - מי שהיה עד להתרחשות כלשהי ונשבע לשקר כדי להתחמק מלהעיד על כך בבית דין.
#**שבועת הפקדון (חמש משניות)** עוסק בשבועת הפיקדון - נתבע בבית דין שכפר בתביעה ונשבע לשקר.
#**שבועת הדיינין (שבע משניות)** עוסק בשבועת מודה במקצת - נתבע בבית דין שמודה במקצת מן התביעה, חייב להישבע על החלק מן התביעה שבה הוא כופר.
#**כל הנשבעין שבתורה (שמונה משניות)** עוסק בשבועת המשנה - שבועות שתיקנו חכמים לחייב בהן את התובע בבית דין במקרים מסוימים.
#**ארבעה שומרין הן (שש משניות)** עוסק בשבועת השומרים - אדם שקיבל אחריות לשמור על חפצים של אחר, וטוען שהחפצים אבדו שלא באשמתו, חייב להישבע כדי לגבות את דבריו.

בסך הכול, יש במסכת 62 משניות.

## קישורים חיצוניים

* תלמוד בבלי, מסכת שבועות, במפעל המילון ההיסטורי של האקדמיה ללשון העברית
* 

## הערות שוליים

שבועות
קטגוריה:נדרים ושבועות
שבט אשר

שמאל|ממוזער|150px|בול המוקדש לשבט אשר
**שֵׁבֶט אָשֵׁר** הוא אחד משבטי ישראל המוזכרים בתנ"ך. השבט נקרא על שם בנו השמיני של יעקב.

## אבי השבט
אבי השבט הוא אשר, בנו השמיני של יעקב, ועל שמו הוא נקרא. אשר היה בנו השני של יעקב מזלפה, שפחת לאה.
 ().

## ברכות השבט
בברכת יעקב לבניו בפרשת ויחי נאמר: 

בברכת משה לשבטים בפרשת וזאת הברכה נאמר:

## סמלי השבט
[ממוזער|הדגל של שבט אשר על פי הזיהוי של התרשיש כ[אקוומרין]]

אבן החושן של שבט אשר היא תרשיש. 

הדגל של השבט היה ציור של עץ זית על שם הברכות שקיבל מיעקב וממשה, "מאשר שמֵנה לחמו" "וְטֹבֵל בַּשֶּׁמֶן רַגְלוֹ". סמל עץ הזית מופיע בסמל העיר נהריה, שנמצאת בנחלת השבט.

החודש המקושר לשבט אשר הוא חשוון או טבת או שבט

## השבט במדבר
250px|ממוזער|מפת שבט אשר מהמאה ה-16

שתי רשימות במקרא מונות שש משפחות מרכזיות לשבט: '''יִמְנָה''', **[[ישוה|יִשְׁוָה]]**, **[[ישוי|יִשְׁוִי]]** ו**[[בריעה|בְרִיעָה]]**, כאשר מבריעה יצאו המשפחות **[[חבר בן בריעה|חֶבֶר]]** ו**מַלְכִּיאֵל**. אך ברשימה של מפקד בני ישראל בערבות מואב חסרה משפחת 'ישוה'. שלוש הרשימות מזכירות את שרח בת אשר.

נשיאי השבט התחלפו כמה פעמים. במפקד הראשון מוזכר פגעיאל בן עכרן. במרגלים סתור בן מיכאל. ובמפקד השני בסוף ספר במדבר אחיהוד בן שלומי.

בזמן מסעם של בני ישראל במדבר, חנה שבט אשר במחנה שבט דן, שהיה מצפון למשכן.
היה שני במחנה זה.

*במפקד הראשון שערך משה רבנו במדבר, מנה השבט 41,500 איש.
*במפקד השני שערך משה רבנו במדבר, מנה השבט 53,400 איש.
*במפקד השלישי שערך דוד המלך, מנה השבט 26,000 איש.

## נחלת השבט

שמאל|ממוזער|250px|נחלות שבטי ישראל

נחלתו של שבט אשר הייתה בגליל המערבי, במערב הגליל העליון ובאזור לבנון, ונודעה כנחלה בעלת אדמה עשירה ופוריה. בין ערי השבט: בטן, כבול, נעיאל, אכזיב ואכשף. האחרונה מוזכרת בספר יהושע: 

## השבט בארץ ישראל
השבט השתתף במלחמתו של השופט גדעון בן יואש במדיינים.

## אזכורים היסטוריים
חוקרים כדוגמת פרופ' יוחנן אהרוני מזהים את האזכור ברשימות הטופוגרפיות של סתי הראשון מסוף המאה ה-14 לפנה"ס של שבט "אסר" בכנען, כמכוון לשבט אשר הישראלי. כמו כן מזהים חוקרים את אזכורו של "קדג'רדי ראש אשר" בכנען בפפירוס אנאסטאזי א מימי רעמסס השני במאה ה-13 לפנה"ס, כמדבר על נשיא שבט אשר הישראלי.

בנוסף, יש המזהים את שמות בתי האב המופיעים בספר דברי הימים כשמות יישובים, כגון:"חַרְנֶפֶר בְּנֵי צוֹפָח" עם חירבת קאנפאר בנפת ג'וב ג'נין שבאזור לבנון . "שָׁמֶר בן חבר" זוהה עם היישוב שומר בנפת צידון. בהמשך הרשימה מופיעים שמות המזוהים עם שבטי הארמים, למשל - "יחבה (וְחֻבָּה)" זוהתה עם האלה החיתית-חורית חבת שמקור פולחנה שכן בארם, בעוד השם המקראי "סוּחַ" הוא תעתיק עברי לשם המדינה סוח היא מולדתו של אחד מרעי איוב הקרוי 'בלדד השוחי'.

## לקריאה נוספת
**נחלת אשר**
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
אשר
קטגוריה:פרשת ויחי
איטריום

**איטריום** (Yttrium) הוא יסוד כימי שסמלו הכימי Y ומספרו האטומי 39. הוא נמנה עם משפחת המתכות העפרוריות הנדירות (rare earth elements).

## תכונות
לאיטריום מראה לבן כסוף, והוא יציב באוויר עד 400°C. דרגת חמצונו הנפוצה ביותר היא 3+.

## שימושים
איטריום חמצני הוא תרכובת האיטריום החשובה ביותר המהווה חומר גלם בייצור YVO4
ו־Y2O3 המשמשים כמקור לצבע אדום בטלוויזיות CRT. שימושים נוספים:
*איטריום חמצני משמש ליצירת גרניט איטריום-ברזל החוסם גלי מיקרו.
*לגרניט של איטריום ברזל (Y3Fe5O12), אלומיניום (Y3Al5O12) וגדוליניום יש תכונות מגנטיות מעניינות. לגרניט איטריום-אלומיניום דרגת קשיחות 8.5 בסולם מוס (לצורך השוואה, ליהלום יש 10) ומשמש ליצירת אבני חן.
*כזרז בפולימריזציה של אתילן.
*משמש לחמצון ונדיום.
*גבישי גרניט של איטריום, אלומיניום וצריום משמשים ליצירת נורות LED הפולטות אור לבן.
*הכנת מוליך-העל YBCO - YBa2Cu3O7, הראשון בין מוליכי-העל העובד מעל טמפרטורת הרתיחה של חנקן.
*האיזוטופ 90Y (איטריום-90), שהוא קורן בטא, משמש לטיפול קרינה נגד סוגים מסוימים של סרטן.

## היסטוריה
היסוד נמצא על ידי יוהאן גדולין (Johan Gadolin) ב־1794 בצורת תחמוצת Y2O3 במינרל גדוליניט. איטריום מוצה על ידי פרידריך ולר (Friedrich Wöhler) ב־1828 מתרכיז של **איטריה** (Y2O3), איטריום כלורי (YCl3) וזרחן.
איטריום התגלה במחצבה ליד הכפר איטרבי בשוודיה, שם מצאו גם הרבה מינרלים יוצאי דופן המכילים מתכות נדירות. היסודות ארביום, טרביום ואיטרביום נקראו על שם הכפר.

## צורה בטבע
איטריום נמצא כמעט בכל המינרלים של המתכות הנדירות ובמכרות אורניום, אך לעולם לא נמצא בטבע בצורתו החופשית. מקורו המסחרי הוא חול מונזיט (3% מהמסה).

איטריום מופק בצורה הבאה:

\ 2YF_3(s) + 3Ca(s) \rarr 2Y(s) + 3CaF_2(s)

אין זו השיטה היחידה להפקת איטריום ויש מספר טכניקות נוספות.

קשה להפריד איטריום ממתכות אחרות במיצוי. סלעים שהובאו במשימות אפולו בירח ונבדקו הכילו אחוז איטריום גבוה.

## השפעה ביולוגית
מלחי איטריום הם חומרים מסרטנים. במצב נורמלי לא נמצא איטריום ברקמות אדם ואין לו כל תפקיד ביולוגי.

## קישורים חיצוניים

*איטריום ב־WebElements.com 
*איטריום ב־EnvironmentalChemistry.com 
* 

קטגוריה:מתכות מעבר
קטגוריה:יסודות כימיים
תת-היבשת ההודית

[שמאל|ממוזער|250px|צילום [לוויין של תת-היבשת ההודית]][שמאל|ממוזער|250px|נדידת תת-היבשת ההודית צפונה ודחיקתה אל [הלוח האירואסייתי]]
**תת-היבשת ההודית** הוא אזור גאוגרפי ותרבותי בדרום אסיה הכולל את הודו, בנגלדש, רוב פקיסטן, נפאל, בהוטן, סרי לנקה והאיים המלדיביים. תת-היבשת חופפת את הלוח הטקטוני ההודי. תת-היבשת הוא אחד מהאזורים המאוכלסים ביותר בעולם ובו כ-1.8 מיליארד תושבים (רובם בהודו, פקיסטן ובנגלדש), המהווים 40% מאוכלוסיית אסיה. המונח "תת-היבשת ההודית" מבטא את השוני הגאוגרפי והטקטוני בין האזור לבין שאר יבשת אסיה, אך גם את ההבדלים החברתיים בין תרבויות תת-היבשת והתרבויות הסמוכות. עם זאת, אין קונצנזוס מוחלט לגבי המושג.

## גאולוגיה וגאוגרפיה של תת-היבשת
הלוח הטקטוני ההודי הוא שריד ליבשת הקדומה גונדוונה, שהייתה לוח יבשתי נפרד מאסיה אשר התנגש בה במהלך עשרות מיליוני השנים האחרונות. התנגשויות אלו יצרו את הרי ההימלאיה, את רמת טיבט ורכסי הרים נוספים. פעולת הדחיקה נמשכת עד היום וגורמת לרעידות אדמה ולהמשך התרוממותו של רכס ההימלאיה במספר סנטימטרים מדי עשור.מבחינה גאוגרפית תחום האזור מצדו הצפוני בשרשראות הרי ההימלאיה, הקארקוראם והינדו-כוש, וצורתו היא כשל חצי אי הכלוא בין מפרץ בנגל ממזרח, האוקיינוס ההודי מדרום והים הערבי ממערב. שטחה של תת-היבשת הוא 4,480,000 קמ"ר, שהם עשרה אחוזים משטחה של אסיה.

הפאונה הטבעית של הודו היא בעלת מגוון מינים גדול מאוד והיא מגיעה למקום ה-8 בעולם מבחינת מגוון ביולוגי.

## היסטוריה של תת-היבשת

### פרהיסטוריה
ברחבי הרפובליקה של הודו נמצאו אתרים של נתזי צור, המתוארכים לתקופת האבן הקדומה.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:אסיה: גאוגרפיה
קטגוריה:אסיה: גאולוגיה
קטגוריה:דרום אסיה
משוואה ממעלה רביעית

[שמאל|ממוזער|250px|[גרף של פונקציה|גרף של פולינום מדרגה 4. לפונקציה ארבעה שורשים, והם מהווים פתרון של המשוואה.]]
**משוואה ממעלה רביעית** היא משוואה מהצורה הבאה:
:a_4x^4+a_3x^3+a_2x^2+a_1x+a_0=0 
כאשר a_0,a_1,a_2,a_3,a_4 הם מקדמים בשדה נתון (למשל, המספרים הרציונליים). 

אם השדה ממאפיין שונה מ-2, אפשר להציב x=y-\frac{a_3}{4a_4} ולקבל משוואה ממעלה רביעית ב-y, שבה המקדם של y^3 הוא אפס.
משוואה כזאת נהוג לרשום באופן הבא:
:x^4+px^2+qx+r=0
במקרים רבים כאשר דנים במשוואות ממעלה רביעית, הכוונה למשוואות מסוג זה.

## היסטוריה

את הפתרון של משוואות ממעלה רביעית מצא לודוביקו פרארי (Ludovico Ferrari) האיטלקי, בשנת 1540, כשלושים שנה אחרי שנמצא הפתרון למשוואה ממעלה שלישית. בעקבות פתרונות אלו, האמינו המתמטיקאים של סוף תקופת הרנסאנס שאפשר יהיה לפתור גם משוואות ממעלה גבוהה יותר באותו אופן, ומאמצים ניכרים הושקעו בבעיה זו. יותר ממאתיים שנה חלפו עד שפאולו רופיני ונילס הנריק אבל הראו שפתרון כזה אינו אפשרי (ראו משפט אבל-רופיני), ואווריסט גלואה הניח את היסודות לתורת גלואה, שמסבירה את ההבדל היסודי בין משוואות ממעלה חמישית ומעלה (שאינן ניתנות לפתרון על ידי פעולות של חיבור, חיסור, כפל וחילוק והוצאת שורש) ובין משוואות ממעלה נמוכה יותר.

## פתרון משוואה ממעלה רביעית
כפי שהוסבר במבוא, אפשר להניח שהמקדם של x^3 במשוואה הוא 0. נפתור, אם כן, את המשוואה
:x^4+px^2+qx+r=0
ננסה לפרק את הפולינום למכפלת שני גורמים ממעלה שנייה:
:\begin{align}x^4+px^2+qx+r&=(x^2+Ax+B)(x^2+Cx+D)\\&=x^4+(A+C)x^3+(AC+B+D)x^2+(AD+BC)x+BD=0\end{align}
מהשוואת המקדמים מתקבל
:\begin{align}&A+C=0\\&p=B+D-AC\\&q=AD+BC\\&r=BD\end{align}
נשכתב את השוויונות הראשונים באופן הבא:
:\begin{align}&C=-A\\&B+D=A^2+p\\&D-B=\frac{q}{A}\end{align}
נחבר ונחסר את שני השוויונות האחרונים, ונקבל:
:\begin{align}B=\frac{A^2+p}{2}-\frac{q}{2A}\\D=\frac{A^2+p}{2}+\frac{q}{2A}\\BD=r=\left(\frac{A^2+p}{2}\right)^2-\left(\frac{q}{2A}\right)^2\\\\(A^2)^3+2p(A^2)^2+(p^2-4r)A^2-q^2=0\end{align}
זו משוואה ממעלה שלישית בנעלם A^2. לאחר שפותרים אותה נותר להציב בביטויים הקודמים כדי לקבל את B,C,D, ואז מתקבלים השורשים למשוואה המקורית על ידי פתרון משוואה ממעלה שנייה.

### קשר לתורת גלואה
הפתרון דורש הוצאות שורש בסדר הבא: ראשית, יש לפתור משוואה ממעלה שלישית (ולשם כך יש להוציא שורש שני, ואז שורש שלישי). אחר כך מוציאים שורש שני (כדי לקבל את A), ושורש שני נוסף (כדי לקבל את השורש x). המספרים 2,3,2,2 עומדים בהתאמה לסדרים של גורמי ההרכב של החבורה הסימטרית מסדר 4 (ראו חבורה פתירה), ומדגימים את הקשר בין תת-השדות של שדה פיצול לתת-החבורות של חבורת גלואה (ראו תורת גלואה).

## משוואה דו-ריבועית
אם המקדמים של x^3,x הם אפס, אזי המשוואה נקראת **משוואה דו-ריבועית**, והיא למעשה משוואה ריבועית במשתנה x^2; אלא שזה אינו המקרה הכללי. משוואה דו-ריבועית כזו אפשר לפתור בקלות על ידי הצבת x^2=t, ההופכת את המשוואה למשוואה ריבועית במשתנה t.

דוגמה למשוואה דו-ריבועית: x^4-5x^2+6=0. כאשר מציבים בה x^2=t מתקבלת המשוואה הריבועית הבאה:
:t^2-5t+6=0 
פתרונותיה הם t=2,3. לכן הפתרונות למשוואה המקורית הם x=\pm\sqrt{2},\pm\sqrt{3}.

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משוואות פולינומיות
טיים (מגזין)

**טיים** (באנגלית: **Time**, נכתב **TIME**) הוא מגזין חדשות אמריקאי, הראשון מסוגו בארצות הברית והנמכר ביותר מסוגו עד היום. מאז הקמתו ב-1923 ועד 2020 פורסם אחת לשבוע (שבועון), אך מאז 2020 הוא מתפרסם אחת לשבועיים. שש שנים אחריו קמו שני שבועונים דומים אחרים, ניוזוויק ו-U.S. News & World Report, הדומים לו באופיים, אף כי נטייתו הפוליטית של הראשון היא מעט יותר שמאלית ממנו ואילו האחרון נחשב מעט יותר ימני ממנו. העורך הראשי של טיים מאז 2017 הוא אדוארד פלסנטל. מהדורה אירופית של המגזין מתפרסמת בלונדון (ומתרכזת אף בענייני המזרח התיכון, אפריקה ומאז שנת 2003 – אמריקה הלטינית) ומהדורה אסייתית מתפרסמת בהונג קונג.

## היסטוריה
המהדורה הראשונה של "טיים" פורסמה ב-3 במרץ 1923, ועל כריכתה הופיע דיוקנו של ג'וזף ג. קאנון, יו"ר בית הנבחרים של ארצות הברית. מייסדי הטיים היו בריטון האדן והנרי לוס, שניהם בוגרי אוניברסיטת ייל, שם רכשו ניסיון בעריכת עיתון האוניברסיטה. האדן מת בשנת 1929, ולוס הפך לדמות הדומיננטית בעיתון ולדמות מפתח בהיסטוריה העיתונאית של המאה ה-20. האדן, שהיה יותר חופשי בגישתו העיתונאית, וראה בעיתון כלי לבידור בנוסף להיותו כתב עת של חדשות, ייסד את האופן שבו מסקר טיים גם חדשות קלות מתחום הבידור והתרבות הפופולרית.

## סגנון
לטיים היה תמיד סגנון ייחודי וניתן לזיהוי. בשנת 1938 כתב הפובליציסט וולטר גיבס את הפרודיה הידועה על סגנון זה: "לאחור נכתבו המשפטים עד שהסתובב המוח... היכן יסתיים כל זה יודע רק האל". עם זאת, לעומת הימים הראשונים של העיתון שבהם התאפיין סגנונו במשפטים מורכבים בעלי תחביר הפוך, ודימויים כ"טייקונים כבדי עיניים" ו"ידידים טובים ומפוארים", בתחילת המאה ה-21 הסגנון הוא קליל יותר, אם כי עדיין שומר על ייחודו.

"טיים" ידוע אף בשל הקו האדום המקיף את כריכת העיתון בצורת מסגרת. רק פעם אחת בהיסטוריה, לאחר פיגועי 11 בספטמבר הוקפה הכריכה במסגרת שחורה לאות אבל, במהדורה שיצאה בארצות הברית.

## בעלות
"טיים" הפך לחלק מתאגיד טיים וורנר בשנת 1989 כאשר חברת "וורנר קומיוניקיישנס" ו"טיים בע"מ" התאחדו. משנת 2000 השבועון הוא חלק מ-"AOL טיים וורנר", אשר שבה לשם "טיים וורנר" בשנת 2003.

בנובמבר 2017 רכשה חברת המדיה מרדית את חברת "טיים", שבבעלותה כתב העת "טיים" וכתבי עת נוספים.

בספטמבר 2018 רכשו בני הזוג מארק ולין בניוף את כתב העת "טיים" תמורת 190 מיליון דולר.

## מגזין טיים לילדים

בהיותו כתוב על ידי כתבים צעירים, "מגזין טיים לילדים" מהווה כתב עת שמוקדש לילדים ומופץ בעיקר בכיתות בתי ספר. הוא כולל חדשות ומאמרים שונים הקשורים בתרבות פופולרית שעשויה לעניין קוראים אמריקאים צעירים יותר. בכל שנה לקראת סוף שנת הלימודים בארצות הברית מתפרסם פרק המוקדש במיוחד לנושא הסביבה.

## איש השנה

המגזין התפרסם במיוחד בכך שבמשך כל שנה הוא בוחר את "איש השנה של המגזין "טיים"" (משנת 2000 שונתה הכותרת מ"איש השנה" ל"אישיות השנה" כאשר המילה "אישיות" (Person) היא נייטרלית מבחינת המגדר). בבחירה זו מביע טיים את דעתו מיהו היחיד או הקבוצה שלהם ההשפעה הגדולה ביותר על החדשות באותה השנה. למרות הכותרת, הנבחר אינו תמיד אנושי. גם רעיונות ומכונות זכו בתואר. אלברט איינשטיין נבחר ל"איש המאה" במהדורה האחרונה של שנת 1999.

החל מ-1999 מפרסם טיים מדי שנה גם את רשימת 100 המשפיעים ביותר בעולם.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:שבועונים
קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
שרף

[שמאל|ממוזער|250px|[חרקים|חרק לכוד בתוך שרף]]
[ממוזער|250px|[טיפה|טיפות שרף]]
ממוזער|''Protium Sp.”
ממוזער|''שרף על עץ 2.”
ממוזער|''שרף על עץ 1.”

**שְׂרָף** הוא חומר נוזלי היוצא מן העץ, שנוצר מהטרפן המחומצן של השמנים הנדיפים בצמח. השרף אינו מסיס במים אך מסיס בכוהל ובאתר.

ישנם שני סוגים של שרף: שרף טבעי ושרף מלאכותי, שהכנתו נעשית על ידי פרקולציה עם אלכוהול, ריכוז הפרקולנט והשקעת השרף עם מים בעודף.

שרף שעבר תהליך התאבנות במעבה האדמה יוצר אבן חן הקרויה ענבר.

## שימושים
לשרף שימושים שונים לאדם:
* גומי מופק משרף של מיני עצים טרופיים.
* שרף שימש בעבר לאיטום תחתית ספינות.
* שרף שימש בהכנת לפידים.
* השרף עוזר להפיק צליל יותר חזק מן הקשת של כלי הקשת. הנגנים מורחים את השרף על הקשת כדי להגביר את החיכוך בינה ובין המיתר. החיכוך מגביר את הצליל המופק.
* השרף משמש גם בתור סם מרפא לריפוי של מחלות שונות, כוויות, הצטננות, ומשכך כאבים לנשים הרות (אופיום).
* ניתן להכין מתוך השרף חומר מסמיך המשמש בהכנת קינוחים, ממתקים וריבה וכמייצב וחומר קשירה לעוגה וגלידה.
* השרף שימש בימי קדם גם לעשיית קטורת לבשמים, ומשמש עד היום לטקסים דתיים.
* השרף הוא חלק ממרכיבי הדיו לכתיבת ספר תורה.
* רקדניות בלט משתמשות בשרף למניעת החלקת הנעל והחלקה על הבמה.

## יציאת השרף מהעץ
בכל סוג עץ יוצא השרף בצורה שונה. ישנם עצים בהם השרף יוצא מתוך "גזע העץ" וישנם סוגי עצים בהם השרף יוצא מתוך "ענפי העץ".

## קטיף השרף
קטיף שרף העצים קורה במספר מדינות בעולם:
*ביוון קוטפים שרף מעץ אלת המסטיק (מסטיקא) בעזרת פעולת "חריצה".
*בסודאן קוטפים שרף מעץ שיטה (גומי ערבי) על ידי תלישת השרף.
*בעומאן קוטפים שרף מעץ הלבונה (השרף גם בעל אותו השם) באמצעות קילוף גזע העץ.

## המחקר החקלאי
אין עדיין מחקר חקלאי מקיף בנוגע על שרפי העצים וכן, התועלת המדויקת של ייצור השרף בידי העץ אינה ידועה כרגע, אך הוצעו כמה השערות אפשריות כגון סתימת חורים (הגלדה של פצעים), הגנה בפני חרקים שרוצים לחדור לעץ, ומניעת גדילה של פטריות טפיליות. ידוע שישנו שימוש בקרב חובבי ומגדלי אלמוגים בשרף על מנת להוריד את כמות המומסים במים (TDS) המוכנסים וממלאים את האקוורים עקב התאיידות. ייתכן שלשם כך משמש השרף תפקיד מכריע בסינון המים הנשאבים על ידי השורשים מן האדמה שקיים בה ברזל וחומרים מתכתיים שהופכים למומסים במים.

## ראו גם
* מור
* ענבר
* לבונה
* מסטיקא
* גומי ערבי
* לשד
* מומיו

## קישורים חיצוניים

* 
* Spain's untapped 'liquid gold' - מאמר על הפקת מסחרית של שרף בספרד. מאתר ה-BBC
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
איל מגד

**איל מגד** (נולד ב-29 באוגוסט 1948) הוא סופר ומשורר ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד בניו יורק וגדל בתל אביב. בנם של הסופר אהרן מגד והסופרת אידה צורית. בוגר תיכון חדש בתל אביב. את שרותו הצבאי עשה בגלי צה"ל. למד פילוסופיה ותולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב. עבד כעורך בקול ישראל.

בתחילת שנות השבעים החל לפרסם שירה, ובמהלך שנות השבעים והשמונים הוציא עשרה קובצי שירים. בשנות ה-90 החל לכתוב רומנים.

בשנת 2004 זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.

בשנת 1977 אימץ אורח חיים צמחוני, ובשנת 2008 אימץ אורח חיים טבעוני. מגד נוהג להפיץ את משנתו הטבעונית במאמרי דעה. פרסם ב-2019 מאמר נגד שר החקלאות אורי אריאל ובו כינה אותו "אייכמן של בעלי החיים". בתגובה אריאל ביקש מהיועץ המשפטי לפתוח בחקירה.

מתגורר בשכונת דניה בחיפה. הוא נשוי בשנית לסופרת והעורכת צרויה שלו ולהם שני בנים משותפים. למגד שני ילדים נוספים מנישואיו הראשונים לאמנית נונה מגד.

## ספריו
### רומנים
***ברברוסה**, כתר, 1993
***אשת הקמיקזה**, זמורה ביתן, 1995
***סודות מונגוליה**, זמורה ביתן, 1997
***חסד נעורייך**, ידיעות אחרונות, 1999
***חיי עולם**, ידיעות אחרונות, 2001
***האור השחור**, ידיעות אחרונות, 2003
***סודות ובגידות**, ידיעות אחרונות, 2005
***ארץ אשה**, ידיעות אחרונות, 2006
* **זוג**, ידיעות ספרים, 2008
***[[Q:איך לחיות|איך לחיות]]**, ידיעות ספרים, 2010
***[[Q:סוף הגוף|סוף הגוף]]**, ידיעות ספרים, 2012
***אוֹשרַליה**, ידיעות ספרים, 2016
***חיים שנעזבו**, ידיעות ספרים, 2020
* **בעל**, ידיעות ספרים, 2023
* **אורו הגנוז**, ידיעות ספרים, 2026

### שירה
*** פארק עדן**, עקד, 1972
*** קצה **, ספרית פועלים, 1975
*** סוף הזיכרון **, מסדה, 1976
*** חצרות**, דביר, 1979
*** שלוש שנים**, ספרית פועלים, 1983
*** מתחת לשטיח הכחול**, כנרת, 1985
*** סערת אסתר**, זמורה ביתן, 1986
*** בחזרה לאושר**, הקיבוץ המאוחד, 1989
*** קרפה**, פואמה, זמורה ביתן, 1990

## לקריאה נוספת
* שי חורב, איל מגד, בלקסיקון **החיפאים אישים ודמויות בחיפה**, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 229, 2018.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* אריק גלסנר, על הרומן "איך לחיות", מעריב, 24 באפריל 2010
* אריק גלסנר, ביקורת על הרומן "זוג", מעריב, 1 ביוני 2008
* אריק גלסנר, על הרומן "ארץ אשה", מעריב, 2008
* 
* קובי מידן, חוצה ישראל - שיחה עם אייל מגד על ספרו " סוף הגוף", הטלוויזיה החינוכית, 2012
* 
* אריק גלסנר, על "סוף הגוף", של איל מגד, הוצאת "ידיעות ספרים", פורסם בשבעה לילות, ידיעות אחרונות, אוגוסט 2012
* 
* 
* 
* יוני ליבנה, ריאיון עם איל מגד, אושרליה, ידיעות אחרונות, 5 באפריל 2016
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סגל מקור ראשון
אייל
קטגוריה:משפחת שלו
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:טבעונים ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:דניה: אישים
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
וארלאם שאלאמוב

**וארלאם טיחונוביץ' שאלאמוב** (ברוסית: **Варлам Тихонович Шаламов**; 1 ביולי 1907 - 17 בינואר 1982), משורר, סופר ומסאי רוסי.

## ביוגרפיה
שאלאמוב נולד ב-1907 בוולגודה, לטיכון ניקולאייביץ' שאלאמוב, שהיה כומר אורתודוקסי ומורה, ולנדז'דה, עקרת בית. הוא למד משפטים באוניברסיטת מוסקבה והצטרף לקבוצה טרוצקיסטית שפעלה בה. ב־19 בפברואר 1929 הוא נעצר ונשלח לשלוש שנות עבודת פרך בווישרה שבצפון הרי אורל בעוון הפצת הקונטרס "מכתבים לקונגרס המפלגה" שמתח ביקורת על סטלין.

עם חזרתו למוסקבה, בשנת 1933, הוא החל לפרסם את כתביו.
ב־1 בינואר 1937, עם פרוץ "הטיהורים הגדולים", נאסר שאלאמוב שוב בגין "פעילות קונטרה-רבולוציונית טרוצקיסטית" ונשלח לחמש שנים בגולאג קולימה (מזרח סיביר), שנודע לשימצה כ"ארץ המוות הלבן". ב-1943 הוא נשפט לעשר שנים נוספות בגין המרדה אנטי-סובייטית: הוא קרא לסופר איוואן בונין "סופר רוסי קלאסי".

ב־1946 מצבו בגולאג התדרדר עד ל"דוֹחוֹדיאגה" (המקבילה ל"מוזלמן", אדם תשוש ומורעב על סף מוות). הוא ניצל באופן מפתיע על ידי הרופא א.י פנטיוחוב שהיה כלוא עמו וסיכן את חייו על מנת להשיג לשאלאמוב תפקיד של עוזר רפואי בבית החולים של הגולאג. "קריירה" זו אפשרה לשאלאמוב להחלים, לשרוד ולכתוב. בשנת 1951 הוא שוחרר מהגולאג אך לא הורשה לעזוב את מגדן עד נובמבר 1953.

לאחר מות סטלין במרץ 1953, "זֶקים" (כלואי גולאג בעגה הרוסית) רבים שוחררו מהמחנות וקיבלו חנינה. שאלאמוב קיבל חנינה רשמית ב־1956 וחזר למוסקבה.

שאלאמוב פרסם מאמרים ומסות במגזינים, בעודו עובד על קובץ הסיפורים "סיפורי קולימה" (למעשה כינוי כולל לכל כתביו, מלבד שיריו המכונסים באסופה המכונה "מחברות קולימה"), שכתב היד שלו הוברח לחו"ל והופץ ב"סאמיזדאט". הגרסאות המתורגמות הופיעו במערב החל מ-1966, אך מהדורה שלמה ברוסית הוצאה רק ב-1978.

המוציאים לאור במערב שללו את הטענות כי סיפורי שאלאמוב הודפסו ללא ידיעתו או רשותו, אך למרבה התמיהה שאלאמוב עצמו התבטא ברוח זו ב-1972, ייתכן כי אולץ לכך בידי המשטר הסובייטי. הספר נדפס על אדמת רוסיה ב-1987, אך היה זה לאחר מות שאלאמוב ב-1982.

## מספריו
* ורלאם שלאמוב, "**סיפורי קולימה**", תרגום: רועי חן, הוצאת ידיעות אחרונות, 2004.
* biography, dokuments and documentations on Varlam Shalamov (very comprehensive, russian) 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:משוררים רוסים
קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:מתנגדי משטר בברית המועצות
קטגוריה:אסירי גולאג
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין קונצבסקויה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1907
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1982
סאמיזדאט

[שמאל|ממוזער|250px|פרסומי סאמיזדאט [פולין|פולנים שיצאו לאור בשנות ה-80]]
**סָאמִיזְדָאט** (רוסית: **Самиздат**, הוצאה עצמית) הייתה שיטה רוֹוחת במדינות הגוש הסובייטי להפצה והדפסה של ספרות שנאסרה על ידי השלטון.

ההפצה נעשתה על ידי שכפול עצמי של מספר קטן של עותקים ראשוניים, תוך עידוד כל קורא לשכפל עותקים בכל אמצעי שעמד לרשותו.

המונח "סאמיזדאט" עצמו הוא אנלוגיה לשמות בתי ההוצאה לאור הרשמיים כ"פוליטיזדאט" = "פוליטיצ'סקויה איזדַטֶלסטבו" (Политиздат, Государственное издательство политической литературы, ההוצאה הממלכתית לאור של ספרות פוליטית). באופן דומה סאמיזדאט = "סאם" (сам, עצמי) + "איזדאט" (איזדַטֶלסטבו, הוצאה לאור).

עותקי הסאמיזדאט של ספרים כ"האמן ומרגריטה" למיכאיל בולגקוב ו"מוסקבה פטושקי" לונדיקט ירופייב עברו מיד ליד בחשאי ושוכפלו בכל השיטות האפשריות - החל מהעתקה בכתב יד וצילום עמודים במצלמה רגילה ועד להדפסה מקצועית למחצה בבתי דפוס מאולתרים. בפולין אף הודפסו כמה ספרים ארוכים (מעל 500 עמוד) בכמויות של 5,000 עותקים ומעלה.

לאחר תחילת הפרסטרויקה היקף התופעה הוקטן בהרבה ובעקבות שימוש רחב במחשבים אישיים ומדפסות ביתיות הופסק כליל.

כדי לפגוע בתופעה, השלטונות הקומוניסטיים ברומניה הנהיגו חובת רישוי מכונות כתיבה ומכונות צילום.

## נושאים דומים
***[[טאמיזדאט]]** - הברחת כתבי יד אסורים להפצה והדפסה מחוץ לברית המועצות ("טאם" ברוסית פירושו "שַם").
***[[מגניטיזדאט]]** - הפצת מוזיקה מחתרתית, בדרך כלל של "בארדים" (זמרים-יוצרים מחתרתיים) בשכפול קלטות (ומכאן הקידומת "מגניט" לסרט המגנטי של הקלטת).
***[[רנטגניזדאט]]** - שכפול מחתרתי של תקליטי מוזיקה מערבית על צילומי רנטגן ישנים. לכן גם כונה "תקליט עצמות", בשל העצמות שהופיעו בתשליל צילום הרנטגן.

## לקריאה נוספת
* מאירה יגיד-חיימוביץ', מאיה ויניצקי (עורכות), **מוזיקה אסורה, תקליטי רנטגן בברית המועצות 1946 - 1964**, הוצאת מוזיאון תל אביב, 2018

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ברית המועצות: פוליטיקה
קטגוריה:ספרות סובייטית
קטגוריה:צנזורה בברית המועצות
קטגוריה:מילים וביטויים ברוסית
עשהאל בן צרויה

**עֲשָׂהאֵל בֶּן צְרוּיָה**, דמות מקראית, היה מגיבוריו של דוד המלך ואחד מבני צרויה המוזכרים בספר שמואל ב' (עשהאל מוזכר בעיקר בפרק ב'). אֶחיו היו יואב ואבישי. לפי ספר דברי הימים הייתה צרויה אחות דוד, ולפיכך היו עשהאל ואֵחיו אחיינים שלו.

## סיפורו
250px|ממוזער|ציון מיקום קבר עשהאל במפה משנת 1815. שנקבר יחד עם אביו ליד בית לחם.
על עשהאל סופר שהיה קל רגלים כצבי: . במהלך המלחמה בין צבא איש בושת לצבא דוד בבריכת גבעון (שהחלה כ"משחק" כלשון התנ"ך), רדף עשהאל אחרי אבנר בן נר. אבנר הפציר בו שירפה ממנו, מאחר שאם ימיתו, לא יוכל "לשאת פניו" אל יואב אחיו. משסירב עשהאל, הרגוֹ אבנר בחניתו. מאוחר יותר נקם יואב את נקמת עשהאל אחיו, והרג את אבנר.
יואב היה שר הצבא של דוד המלך ואילו אבנר בן נר היה שר צבאו של שאול המלך, ושל בנו איש בושת.

על שמו נקרא היישוב עשהאל בהר חברון.

## אילן יוחסין

## ראו גם

* עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:דוד
קטגוריה:משפחת ישי
קטגוריה:גיבורי דוד
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל