open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בעלי גולגולת

[ממוזער|גולגולת של [אריה.]]
**בעלי גולגולת** (שם מדעי: Craniata, לפעמים Craniota) היא תת-מערכה של מיתרניים המתאפיינים, כמשמעות השם, בקיום גולגולת של עצם או סחוס. תת-מערכת זו כוללת:
* קבוצת מיקסינות (Myxini)
** סדרת מיקסינאים (Myxiniformes)
*** משפחת מיקסיניים (Myxinidae)
* קבוצת בעלי חוליות
** קבוצת צמדים;
** על-מחלקת חולייתנים לסתניים.

המיקסינים והצמדים נכללו גם בקבוצה הפרפילטית חסרי לסתות.

## מאפייני הקבוצה
במובן הפשוט ביותר, בעלי הגולגולת הם מיתרניים עם ראש, כלומר הקבוצה כוללת את קבוצת מיקסיניים (Myxinidae), להם יש גולגולת סחוסית ומבנים דמויי שן העשויים קרטין אך אינה כוללת את מיתרני הזנב (Tunicata), ומיתרני הראש (Cephalochordata). הקבוצה כוללת גם את הצמדים, דגי הסחוס – כרישים, כימראים ובטאים – וקבוצת הגרמיים: דגי גרם, וקבוצת בעלי ארבע רגליים (Tetrapoda) בה נמצאים גם היונקים.

ראשו של 'בעל גולגולת' מורכב ממוח, אברי חישה כולל עיניים, אף ואוזן פנימית וכמובן, גולגולת.

נוסף לגולגולת המובחנת יש ל'בעלי הגולגולת' תכונות אופייניות משותפות נוספות (תכונות נגזרות) שאפשרו להם לפתח מורכבות רבה יותר. מחקרים בגנטיקה מולקולרית של בעלי הגולגולת חשפו שבהשוואה לבעלי חיים מפותחים פחות, יש להם עותקים של משפחות גנים שקשורות בתקשורת תוך תאית, שעתוק, ומורפוגנזה כמו רצף DNA המכונה הומאובוקס.

## קישורים חיצוניים

*
שש-רגלים

**שֵׁשׁ-רַגְלִים** או **בעלי שש-רגלים** (שם מדעי: Hexapoda) היא תת-מערכה המכילה את המספר הגדול ביותר של פרוקי-רגליים (בחישוב לפי מספר מינים). תת-המערכה מחולקת לשניים: מחלקת החרקים הידועה, וזנבאים (Entognatha) המכילה שלוש סדרות קטנות הרבה יותר של פרוקי-רגליים חסרי כנפיים: קפזנביים (Collembola), קדם-זנבאים (Protura) ודוזנבאים (Diplura). שש-רגלים קרויים על שם התכונה המבחינה אותם יותר מכל: חזה מגודל שממנו צומחים שלושה זוגות של רגליים. לרוב פרוקי-הרגליים האחרים יותר משלושה זוגות רגליים.

## מורפולוגיה
שש-רגלים הם בעלי גוף המחולק לראש קדמי, חזה וגחון אחורי. הראש מורכב מחלק דמוי בלוט, הנושא בדרך כלל עיניים, ולאחריו שישה מקטעים מחוברים היטב, הנושאים את התוספות הבאות:
* מקטע ראשון - ללא תוספת
* מקטע שני - מחושים (לא נמצא בקדם-זנבאים)
* מקטע שלישי - ללא תוספת
* מקטע רביעי - לסת תחתונה (לריסוק)
* מקטע חמישי - לסת עליונה (ללעיסה)
* מקטע שישי - שפה תחתונה
הפה נמצא בין המקטע הרביעי לחמישי, ומכוסה בבליטה מהשישית, הקרויה Labium. בחרקים אמיתיים, חלקי הפה חשופים, ובשאר הקבוצות הם חבויים. איברים דומים ניתן למצוא בראשי הסרטנאים ומרבי הרגל, אך לאלו יש מחושים משניים.

חזה מורכב משלושה מקטעים, שלכל אחד מהם זוג רגליים. באופן המאפיין פרוקי רגליים המותאמים לחיים ביבשה, לכל רגל יש חלק אחד בלבד המותאם להליכה, ומורכב מחמישה מקטעים, ללא ענפי הזימים שניתן למצוא אצל חלק מפרוקי הרגליים. אצל רוב החרקים המקטעים השני והשלישי של בית החזה תומכים גם בכנפיים. יש הסוברים שאלו הומולוגיות לזימים של הסרטנאים, או שהתפתחו מהמקטעים עצמם.

הגחון מורכב מאחד עשר מקטעים אצל כל החרקים האמיתיים, אך אצל הקדם-זנבאים קיימים שנים עשר ואצל הקפזנביים רק ארבעה עד שישה. בגחון יש איברים מועטים, בדרך כלל רק איברי מין ולעיתים גם איברי חישה על המקטע האחרון.

## קשרי תת-המערכה
באופן מסורתי, תת-המערכת מרבי-רגל נחשבה לקרובה ביותר לשש-רגלים, עקב דמיון צורני, ושתי הקבוצות סווגו לתת-מערכה בשם "Uniramia". מחקרים עדכניים הציבו סימני שאלה על חלוקה זו, ונראה שקרוביהם המידיים הם הסרטנאים דווקא. שש-רגלים שאינם חרקים נחשבו לעיתים כקו אבולוציוני יחיד, שנקרא מחלקת הזנבאים (Entognatha), ולעיתים כמספר קווים עם מערכות יחסים שונות עם מחלקת החרקים. הדוזנבאים במיוחד עשויים להיות קרובים יותר לחרקים משאר השותפים לתת-המערכה. קיימות גם ראיות לכך שבני תת-המערכה אינם חולקים מוצא משותף, ובפרט - שהקפזנביים אינם שייכים לקבוצה.

ניתוח מולקולרי מצביע על כך שהקבוצה התפצלה מקבוצת-האחות Anostraca בתקופת הסילור, לפני כ-440 מיליון שנה - במקביל להופעת הצמחים הווסקולריים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1816
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הנרי מארי דוקרוטאי דה בלנוויל
קטגוריה:פרוקי-רגליים
קטגוריה:תת-מערכות בעלי חיים
סמטנה

**סְמֶטַנָה** הוא שם משפחה סלאבי, שפירושו שמנת

קטגוריה:שמות משפחה
בורודין

**בורודין** (ברוסית: **Бороди́н**) הוא שם משפחה רוסי.

קטגוריה:שמות משפחה
ברוקנר

ברוקנר (בגרמנית: Bruckner או Brückner) הוא שם משפחה ממקור גרמני, שפירושו "בונה גשרים".

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים 
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
קרל אורף

שמאל|ממוזער|קרל אורף בזלצבורג בשנת 1956, יחד עם המו"לית ליזלוטה הולצמייסטר 
**קרל אורף** (בגרמנית: **Carl Orff**; 10 ביולי 1895 – 29 במרץ 1982) היה מלחין גרמני, נולד במינכן, גרמניה.

## יצירתו
יצירתו המוכרת ביותר של אורף היא "כרמינה בוראנה" (*Carmina Burana* 1938) - "קנטטה נופית". היא הראשונה מתוך טרילוגיה שכוללת גם את "קאטולי כרמינה" (*Catulli Carmina*) ו"טריונפו דה אפרודיטה" (*Triunfo de Aphrodite*), שמציגות את העניין הרב שלו בשירה גרמנית של ימי הביניים. אף על פי שהוא נחשב מודרני בחלק מטכניקות ההלחנה שלו, אורף, בטרילוגיה, הצליח ללכוד את רוח ימי הביניים עם מקצבים מדבקים וטונאליות פשוטה. שירת ימי הביניים בגרמניה נכתבה בגרסה מוקדמת של גרמנית ובלטינית והייתה לרוב עסיסית, אך לא גלשה לגסויות לשם גסות.

בחוגים פדגוגיים הוא נודע בעיקר בשל יצירתו *Schulwerk* (1930–1935), שתורגמה לאנגלית כ"מוזיקה לילדים" (*Music for Children*). התזמור המוזיקלי הפשוט שלה אפשר גם לילדים בלי הכשרה ארוכה לנגן יצירה שלמה בקלות יחסית. במשך רוב חייו עבד אורף עם ילדים, והשתמש במוזיקה ככלי חינוכי. גם המלודיה וגם המקצב מוכתבים לרוב על ידי המילים, גם בגרמנית וגם באנגלית.

אורף לא אהב לקרוא ליצירותיו "אופרות". למשל, ליצירה *Der Mond* ("הירח", 1939) קרא *Märchenoper*: אופרת אגדה. *Die Kluge* ("האישה החכמה", 1943) תיפול לאותה קטגוריה. בשתי היצירות ישנו אותו צליל ימי-ביניימי או חסר זמן בכלל מבלי להעתיק בפועל את הדימויים המוזיקליים של התקופה.

## קשריו עם השלטון הנאצי
אורף לא היה חבר במפלגה הנאצית, אך קיים קשרים טובים עם המשטר הנאצי ונהנה מחופש יצירה בתקופתו של משטר זה, כולל פטור משירות צבאי שניתן לו על ידי משרד התעמולה שבהנהגת יוזף גבלס. בשנת 1938 קיבל על עצמו משימה שהטיל ראש עיריית פרנקפורט, לכתוב מוזיקה חדשה ליצירה "חלום ליל קיץ", כזו שתחליף את המוזיקה של מנדלסון, שהוחרמה על ידי הנאצים (אורף התעניין ביצירה זו כבר שנים רבות קודם לכן). אורף התפטר מתפקידו באגודת באך עם עליית הנאצים לשלטון ובין ידידיו הקרובים לא היו נאצים.

לאחר מלחמת העולם השנייה נעצר על ידי בנות הברית, ובחקירתו טען כי היה חבר בקבוצה האנטי-נאצית, "הוורד הלבן". הוא אכן היה מיודד עם המוזיקולוג פרופ' קורט הובר, אחד מחברי הקבוצה. אך אין עדויות המאמתות את טענתו. אשתו של הובר טוענת כי המלחין אף נמנע (למרות הפצרותיה לנצל את השפעתו) מלעזור לחברו הקרוב לאחר מאסרו. 

חלק מהביוגרפים שלו טוענים כי לאורף היה דם יהודי (אביו היה, לדבריהם, יהודי-למחצה) אך אורף הכחיש זאת מכל וכל.

אורף קבור בכנסייה הבארוקית של המנזר אנדכס, מדרום למינכן, שגם משמש כמבשלת בירה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מלחינים מן המאה ה-20
קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:חינוך באמצעות מוזיקה
קטגוריה:בוואריה: אישים
קטגוריה:מינכן: אישים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת טיבינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1895
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1982
באך (פירושונים)

**באך** (Bach) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ופירושו "נחל".

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
שרפנטייה

**שרפנטייה** (Charpentier) הוא שם משפחה שמקורו בצרפתית ומשמעותו נגר.

קטגוריה:שמות משפחה
שטראוס

**שטראוס** (Strauss) הוא שם משפחה של גרמנים ושל יהודים אשכנזים שמקורו בגרמנית. משמעות השם בגרמנית עתיקה היא כנראה מאבק, ובמודרנית זר פרחים וכן יען.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
רשימת מגלי ארצות

**[[מגלה ארצות]]** הוא חוקר או מטייל שערך מסעות חקר ותגלית בחבלי ארץ ובתרבויות שלא היו מוכרים לאנושות, או שלא היו מוכרים בקרב בני תקופתו ותרבותו. המושג מגלה ארצות הוא מושג אתנוצנטרי ביסודו והוא יוצא מנקודת הנחה שדבר שאינו ידוע אינו קיים.

המניעים הדוחפים את מגלה הארצות למסעותיו הם רבים ומגוונים והם נעים בין סיבות רבות, כגון מציאת נתיבי מסחר חדשים, חיפוש אחר משאבים ואוצרות, השגת יוקרה לאומית ואישית, או ניסיון לספק את שאיפת האדם לחקר הלא נודע.

אף על פי שמגלי ארצות היו קיימים משחר ההיסטוריה האנושית ובקרב כל התרבויות, המושג מתייחס בעיקר בתרבות המערב לחוקרים האירופים בני המאות ה-15, ה-16 וה-17, שחשפו בפני ממלכות אירופה את ארצות אפריקה, אמריקה, אוסטרליה והמזרח הרחוק.

## לקריאה נוספת
* משה גלעד (עורך), **נוסעים גדולים - 28 מסעות בעקבות מגלי עולם**, ספריית מסע אחר, 2005 

## קישורים חיצוניים

* אורי קציר, מגלים את אמריקה
* פירוט הגילויים האנגלים במאה ה-18, ספר מ-1785, באתר הספרייה הדיגיטלית העולמית

*
בית הספר לאמנויות תל אביב

**בית הספר לאמנויות - קמפוס אריסון** הוא בית ספר יסודי וחטיבת ביניים בתל אביב המתמקד בתחומי האמנות כחלק מהלימודים בבית הספר.

## היסטוריה
בית הספר נוסד ב-1984 על ידי יעל העליון, שגם שימשה כמנהלת בית הספר עד מותה בשנת 2002. לאחר מכן התמנתה סגניתה, גילה חנונה, למנהלת בית הספר וכיהנה בתפקיד זה עד לשנת 2006. מאז סיום תפקידה, מנהלת בית הספר הייתה אורית קרובינר, עד ל-2017. משנת 2023 ניהול בית הספר עבר לורד בן מאיר.

קמפוס בית הספר מכיל את בניין החטיבה הצעירה (שמכונה "החממה") שבו לומדים תלמידי כיתות א' - ג'. בניין "הקמפוס" שבו לומדים תלמידי כיתות ד׳ עד ט', אודיטוריום על שם תד אריסון ואגף עיוני אשר נתרם על ידי קרן אריסון בראשות שרי אריסון.

המגמות בהן מרחיבים התלמידים את לימודיהם בבית הספר הן קולנוע, מחול, אמנות חזותית ודיגיטלית, תיאטרון ומוזיקה. האחרונה מתחלקת לשני מסלולים: מסלול המוזיקה קלאסית ומסלול מוזיקת הג'אז. במגמות מלמדים אמנים פעילים.

בעבר נערכו מיונים לבית הספר, והתקבלו ילדים מכל רחבי תל אביב שהוכרו כבעלי כישרון אמנותי. ב-2017 אסר משרד החינוך על קיום מיונים לבתי ספר יסודיים, ומאז הקבלה לבית הספר היא באמצעות הגרלה.

תלמידי בית הספר השתתפו לצד נתן דטנר בקטעי משחק בתוכניות הטלוויזיה "תופסים ראש" ששודרה בערוץ הראשון בשנים 1988–1991. עם משתפי התוכנית שהפכו לימים לשחקנים מוכרים נמנו, טל ועידו מוסרי, יוני ואלון אמגור, ריקי בליך, אורי אומנותי, אוהד קנולר ודנה דבורין. עם בוגרים נוספים של בית הספר לאמנויות שזכו לפרסום בבגרותם נמנים מיכאל הנגבי, בן ארצי, מאיה מרון, רועי חן, אלון עדר, אניה בוקשטיין, גאיה טראוב, תמר עמית יוסף, יובל סגל ותמיר גינזבורג.

בשנת 1998 הופק ערב מחווה לנתן אלתרמן בשם "כוכבים בחוץ" בהשתתפות תלמידי בית הספר לצד דטנר ובתו שרון דטנר, מיקי קם, דני ליטני ודנה דבורין.

יעל העליון, מייסדת בית הספר, נהגה לכתוב סיפורים. מאז מותה, התקיימו בבית הספר מדי שנתיים תחרות סיפורים קצרים לזכרה. הסיפורים נבחרו על ידי צוות שופטים המורכב ממורים ואנשי רוח.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי ספר
קטגוריה:תל אביב-יפו: תרבות
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי ספר לאמנות
קטגוריה:לב העיר
מארק-אנטואן שרפנטייה

**מארק-אנטואן שרפנטייה** (בצרפתית: **Marc-Antoine Charpentier**; 1643 – 24 בפברואר 1704) היה מלחין צרפתי מתקופת הבארוק.

## קורות חייו
שרפנטייה נולד בפריז או סמוך לה, בנו של לבלר אמן שקיים קשרים טובים עם משפחות בעלות השפעה בשלטון הפריזאי. מארק-אנטואן עצמו קיבל חינוך מעולה (ייתכן שאצל הישועים) ובגיל 18 נרשם לבית הספר למשפטים בפריז. 
בין השנים 1667 ל-1669, כנראה, למד ברומא אצל ג'אקומו קריסימי; לסברה שלפיה נסע לרומא ללמוד ציור, ורק אחר כך התגלה כישרונו המוזיקלי על ידי קריסימי, אין תיעוד. מה שברור הוא, ששרפנטייה רכש ידע מוצק במוזיקה איטלקית של התקופה, שאותו הביא עמו לצרפת. 

ככל הידוע, בשובו לצרפת עבד והתגורר שרפנטייה אצל מארי דה לורן, דוכסית דה גיז (שכונתה גם "מדמואזל דה גיז"), כמלחין הבית שלה וכזמר קונטרה-טנור, עד מותה בשנת 1688. במהלך תקופה זו חיבר כמות ניכרת של יצירות ווקאליות חילוניות, כמו גם מוזיקה לפסוקי תהילים, מזמורי תפילה, מגניפיקט, מיסה ומוטטים (שאותם כינה סיפורים ושירים).

החל בשנת 1672 עבד עם מולייר, לאחר שזה ניתק את קשריו עם ז'אן-בטיסט לולי. היצירה המשותפת האחרונה לשניהם הייתה החולה המדומה. מולייר השתתף בהצגת המחזה, התמוטט על הבמה בהצגה הרביעית ומת כמה שעות לאחר מכן. בשנות ה-80' של המאה ה-17 שירת שרפנטייה כממונה על המוזיקה בכנסייה הישועית סאן לואי בפריז. נוסף לכך, שרפנטייה היה המורה למוזיקה של פיליפ, דוכס שרטר. שרפנטייה התמנה ל- maître de musique à la Sainte Chapelle - מנהל מוזיקלי של כנסיית סנט שאפל בפריז - בשנת 1698, משרה שהתמיד בה עד מותו בשנת 1704. בתוקף תפקיד זה עליו היה לא רק להלחין לצורכי הפולחן בכנסייה אלא לנהל את מקהלת הילדים וללמדם סולפג' וזמרה. אחת מיצירותיו המפורסמות ביותר בתקופת כהונתו שם הייתה המיסה "עליית מריה השמיימה".

## מוזיקה, סגנון והשפעה
יצירותיו כוללות אורטוריות, מיסות, אופרות ואין ספור יצירות קטנות יותר, קשות למיון. רבות מיצירותיו הקטנות לקול אחד או שניים ולכלים דומות לקנטטה האיטלקית של התקופה, ויש להן אותם תווי היכר פרט לשם: שרפנטייה קרא להן air sérieux ("אריה רצינית") או air à boire ("אריית שתייה") אם הן בצרפתית, אבל קנטטה אם הן באיטלקית.

## אירוויזיון
הפרלוד ל"טה דאום" שלו, H 146 בצורת רונדו, מוכר מאוד כאות של איגוד השידור האירופי, הנשמע בפתיחת תחרות האירוויזיון.

## יצירותיו של שרפנטייה
את קטלוג יצירותיו של שרפנטייה ערך יו ויילי היצ'קוק, ומשום כך מצרפים במקרים רבים את האות H (היצ'קוק) למספר היצירה.

### אופרות
* אהבת אקיס וגאלאתאה (1678)
* ירידת אורפיאו לשאול (1686 - 1687)
* משפט פאריס (1690)
* פילומלה (1690)
* מדיאה (1693)

### טרגדיות על פי כתבי הקודש
* דוד ויהונתן, 1688 490 H (לִבְרִית מאת פ. ברטונו).
* פסטורלות 
* מוזיקה לתיאטרון 
* באלט-קומדיות 
* באלטים 
* דיברטימנטי 
* אידיליות מוזיקליות 
* אינטרלודים
* סונאטות
* מוזיקת קודש

(פירוט מלא בוויקיפדיה האנגלית או הצרפתית)

## קישורים חיצוניים

* שרפנטייה- אמן של הבארוק -סרטון בצרפתית
* תיאטרון ירושלים, הצגת "החולה המדומה"
* 
* 

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:זמרי קונטרה-טנור
קטגוריה:מלחיני אורטוריות
קטגוריה:מלחיני רקוויאם
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1643
קטגוריה:נפטרים ב-1704
משחקי כדור

[שמאל|ממוזער|250px|משחק [כדורסל]]
ממוזער|250px|נערים משחקים בכדור
ממוזער|250px|משחקי כדור

**משחקי כדור** הם משחקים המבוססים על הנעת כדור (או עצם דמוי-כדור אחר, כגון דסקית, נוצית, טבעת, דיסקוס, קוקוס או שעם) על-פי כללים מוגדרים היטב, לרוב בתחומי מגרש שגבולותיו ידועים, במטרה לצבור את מרב הנקודות, עד לניצחון במשחק.

על פי רוב משחקי כדור מצריכים יכולת תיאום עין-יד מהמשתתפים.

## משחקים קבוצתיים
ממוזער|250px|כדורגל הוא משחק כדור קבוצתי

#בוסה בול
#בנדי (הוקי רוסי)
#הוקי קרח – משוחק עם דיסקית
#הוקי רולר
#הוקי גלגיליות (קואד)
#הוקי שדה
#הרלינג
#טלאצ'טלי
#יובי לאקפי (Yubi lakpi) - משוחק עם קוקוס
#טניס כדורגל
#כדור בסיס ("בייסבול")
#כדור בסקי (Basque pelota)
#כדור זריקה (Throwball)
#כדור טבעת
#כדורגל
#כדורגל חופים
#כדורגל תלת צדדי
#כדוריד
#כדוריד חופים
#כדוריד שדה
#כדורמים
#כדורסל
#כדורסל 3x3
#כדורסל רחוב
#כדורעף
#כדורעף חופים
#כדורשער
#כדורשת
#לקרוס
#מחבטים (Rackets)
#נוטי (Knotty) - משוחק עם שעם
#נטבול
#סופטבול
#ספאק טקראו
#פאדל
#פאדל טניס
#פוטבול
#פוטבול אוסטרלי
#פולו
#פולו קאנו (Canoe polo)
#פוצ'יוולי
#פטאנק
#פיציגין
#פיקלבול
#פלאטפורם טניס
#פלורבול (הוקי אולמות)
#פסאפאלו
#קווידיץ' מוגלגים
#קורפבול
#קטרגל
#קמארי
#קריקט
#רוגבי
#ריטיניס (Ritinis) - משוחק עם דיסקוס
#רינגט (Ringette) – משוחק עם טבעת
#שינטי

## משחקי זוגות/רביעיות
# בדמינטון – משוחק עם נוצית
# הדיס
#ז'ה דה פום (Jeu de paume)
# חאי אלאי
# טניס
# טניס שולחן ("פינג-פונג")
# טקבול
#כדור מחבט (Racquetball)
# כדורשק
# מטקות
# מסירות
# סקווש

## משחקי תורים
(משחקים שבמהלכם משחק כל שחקן בתורו, ואין כל תלות בין תור לתור, מעבר לרישום הנקודות)
#בוצ'ה
#ביליארד
#גולף
#כדורת ("באולינג")
#כדורת דשא
#עמודים
#קרוקט
#רוק (Roque)

## משחקי ילדים
ממוזער|250px|ציור של ילדים משחקים בכדור
# אחד באמצע
# גע גע גע
# הטלה
# הקפות
# חולה גוסס מת
# חיי שרה
# כדור פגיעה
# כדורגל סיני
# מחניים
# סטנגה
# עמודו
# עשרים ואחת
# שבע אבנים
# שבע בקיר

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ענפי ספורט
ג'רמיה קלארק

ממוזער |תווים של היצירה ג'רמיה קלארק - בוא, בוא
**ג'רמיה קלארק** (באנגלית: **Jeremiah Clarke**; 1674 - 1 בדצמבר 1707) היה מלחין אנגלי.

ג'רמיה קלארק נולד ב-1674, ככל הנראה בלונדון. הוא היה תלמידו של ג'ון בלואו, בקתדרלת סיינט פול. אחרי סיום לימודיו היה לנגן עוגב ב"קאפלה המלכותית". 

שיגעון שאחז בו מחמת אהבה נכזבת גרם לקלארק להתאבד ביריה. החליף אותו בתפקידו ויליאם קרופט.

כיום זכור קלארק בעיקר בזכות יצירה פופולרית לכלי מקלדת המיוחסת לו, "שיר הלכת של נסיך דנמרק". יצירה זו נודעה יותר בשם "סולו לחצוצרה" ובמשך שנים רבות יוחסה להנרי פרסל. מקורה הוא למעשה באופרה למחצה "נסיכת האי", הפקה מוזיקלית משותפת של קלארק ודניאל פרסל, אחיו הצעיר של הנרי פרסל, ומכאן כנראה הטעות.

## יצירות

* מוזיקה לצ'מבלו ועוגב
* מיסות ושאר יצירות דתיות (ביניהן 20 מזמורים וכמה אודות)
* "שיר הלכת של נסיך דנמרק" מתוך "נסיכת האי", הנודע ברבים בשם "סולו חצוצרה", משנת 1699 בערך.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* Easybyte - free easy piano music for Trumpet Voluntary


קטגוריה:מלחינים בריטים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מתאבדים: מוזיקאים
קטגוריה:אישים הקבורים בקתדרלת סנט פול
קטגוריה:ילידי 1674
קטגוריה:נפטרים ב-1707
חואקין רודריגו

שמאל|ממוזער|250px|אנדרטה לחואקין רודריגו בארנחואס
**חואקין רודריגו וידרה** (בספרדית: **Joaquín Rodrigo Vidre**; 22 בנובמבר 1901 – 6 ביולי 1999) היה מלחין ופסנתרן ספרדי. יצירתו המפורסמת ביותר היא קונסיירטו דה ארנחואס – קונצ'רטו לגיטרה קלאסית ותזמורת.

## ביוגרפיה
רודריגו נולד בסגונטו והתעוור בגיל שלוש כתוצאה ממחלת אסכרה. הוא התחיל ללמוד מוזיקה בוולנסיה והמשיך בפריז, אצל פול דיקא. אחרי תקופה קצרה בספרד חזר לפריז ללמוד מוזיקולוגיה.

היצירה "Cinco Piezas Infantiles" זיכתה את רודריגו בפרס הלאומי של ספרד לתזמורת בשנת 1925.

ב-19 בינואר 1933 נשא לאישה את ויקטוריה קמחי, פסנתרנית ממוצא יהודי-טורקי.

את יצירתו המפורסמת ביותר, ה"קונסיירטו דה ארנחואס", כתב בפריז בשנת 1939. זהו קונצ'רטו לגיטרה קלאסית ותזמורת. הפרק השני והאיטי מבין שלושת פרקי היצירה, האדג'ו, הוא אחד המוכרים במוזיקה הקלאסית של המאה ה-20, ונגינת הגיטרה משתלבת בו הדדית עם קרן אנגלית. פרק זה אף זכה לביצוע של נגן הג'אז מיילס דייוויס ולעיבוד מפורסם של פסנתרן הג'אז צ'יק קוריאה - Spain.

הצלחת היצירה הזו הביאה עמה הזמנות מכמה וכמה סולנים ידועי שם, ביניהם החלילן ג'יימס גולוויי והצ'לן ג'וליאן לויד ובר. ה"קונסיירטו אנדאלוס" שלו, לארבע גיטרות ותזמורת, נכתב לפי הזמנתו של סלדוניו רומרו לביצוע על ידיו עם שלושת בניו.

בתו של רודריגו, ססיליה, נולדה ב-27 בינואר 1941. מאז 1947 כיהן כפרופסור לתולדות המוזיקה בחוג על שם מנואל דה פאיה, בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת קומפלוטנס במדריד.

בשנת 1991 העניק המלך חואן קרלוס הראשון לרודריגו את תואר האצולה "מרקיז גני ארנחואס". הוא זכה בפרס נסיך אסטוריאס היוקרתי בשנת 1996 (המקבילה הספרדית לפרס נובל). ממשלת צרפת העניקה לו בשנת 1998 את תואר אביר מסדר האמנויות והספרות.

רודריגו מת בשנת 1999 במדריד. הוא ואשתו ויקטוריה נטמנו בבית הקברות בארנחואס.

## יצירות
* לצ'לו ותזמורת:
::קונסיירטו אן מודו גאלאנטה (1949)
::קונסיירטו קומו און דיברטימנטו (1978 - 1981)
* לחליל ותזמורת:
::קונסיירטו פסטורל (1978)
* לגיטרה:
::העלאת רוחות וריקוד (1961)
::אלגיה לגיטרה (1971)
::בשדות החיטה (1938)
::שלושה קטעים ספרדים (1954)
::טוקטה (1933)
::סונטה גיוקוסה (1959)
::בשבחי הגיטרה (1971)
*לגיטרה ותזמורת:
::קונסיירטו דה ארנחואס (1939)
::קונסיירטו אנדאלוס (1967 - 4 גיטרות)
::קונסיירטו לפיאסטה (1982)
::פנטזיה לבן אצילים (1954)
::קונסיירטו הרואיקו (1942 - פרס מוזיקה לאומית)
::קונסיירטו מדריגל (1968 - 2 גיטרות)
*לנבל ותזמורת:
::קונסיירטו סרנאטה (1954)
*לפסנתר ותזמורת:
::חוגלארס (1923 - 2 פסנתרים; היצירה הראשונה לביצוע לפני קהל, 1924, תזמורת ולנסיה)
::קונסיירטו הרואיקו (1943)
*לכינור ותזמורת:
::קונסיירטו דה אסטיו (1944)

## ראו גם
* Spain

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נסיך אסטוריאס לאמנויות
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20
קטגוריה:מלחינים ספרדים
קטגוריה:מעוטרי מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1999
יוהאן שטראוס (הבן)

200px|ממוזער|שמאל|מצבת קברו של שטראוס בווינה
שמאל|ממוזער|200px|פסלו של יוהאן שטראוס בווינה
**יוהאן שטראוס הבן** (בגרמנית: **Johann Strauss**; 25 באוקטובר 1825 – 3 ביוני 1899) היה מלחין אוסטרי, אחד מבניו של יוהאן שטראוס (האב). מוכר בעולם גם בתואר "מלך הוואלסים".

## קורות חייו
שטראוס נולד בווינה למלחין יוהאן שטראוס ולאנה לבית שטריים.
במשפחה היו ארבעה ילדים, שלושה בנים ובת. אחיו של יוהאן הבן, אדוארד ויוזף היו לימים גם הם מלחינים.
בגיל 6 כתב שטראוס את הוואלס הראשון שלו.

חינוכו המוזיקלי הפורמלי החל רק אחרי שאביו נטש את המשפחה בשנת 1842. עד מהרה הקים שטראוס הצעיר תזמורת קטנה משלו, והצלחתה האדירה בהופעת הבכורה ב-1844 הפכה אותו בן-לילה למתחרה העיקרי של אביו. בגיל 19 כבר סייר בכל רחבי אירופה ומאוחר יותר אף הגיע לארצות הברית וזכה בתואר "מלך הוואלסים". 

ב-27 באוגוסט שנת 1862 התחתן עם זמרת האופרה הנרייטה (יטי) טרפץ בקתדרלת סטפנוס הקדוש בווינה. החברה הווינאית הופתעה מנישואין אלה, לנוכח העובדה שיטי הייתה מבוגרת בשבע שנים משטראוס. ב-8 באפריל 1878 נפטרה יטי. 

הוא התחתן בשנית ב-28 במאי 1878 עם ארנסטינה הנרייטה אנגליקה דיטריך, כשבעה שבועות לאחת מותה של אשתו הראשונה. בשנת 1882 נפרדו בני הזוג לאחר שאנגליקה עזבה את שטראוס למען פרנץ שטיינר, מנהל התיאטר אן דר וין.

בשנת 1885 ויתר שטראוס על אזרחותו האוסטרית כדי שיוכל להתגרש מאשתו השנייה ולהנשא שוב. לאחר שקיבל אזרחות גרמנית של נסיכות סקסה-קובורג-גותה המיר שטראוס את דתו לפרוטסטנטיות ונישא בשלישית, לאדלה שטראוס (לא קרובת משפחה, על אף שם המשפחה הזהה). יוהאן שטראוס נפטר בביתו בווינה מדלקת ריאות ונטמן בבית הקברות המרכזי בווינה.

מבין היצירות המוכרות שחיבר: הוואלסים "עיתוני בוקר" מ-1864, "קולות האביב מ-1882", "הדנובה הכחולה" "An der schönen Blauen Donau" מ-1866, "סיפורים מיערות וינה" מ-1868 ו"יין, נשים וזמר" מ-1869. האופרטות "העטלף" מ-1874, ברון הצוענים מ-1885 ו"לילה בוונציה" שעד היום מועלות על הבמה. כמו כן הלחין את הבלט לכלוכית.

בביתו שברובע לאופולדשטאדט מצוי כיום מוזיאון להנצחתו.

## יצירותיו
הוואלסים של שטראוס בנויים כולם באותה מתכונת בסיסית - הקדמה איטית ליצירת האווירה, שאחריה באים בדרך כלל חמישה קטעי ואלס. הקודה המסיימת מציגה שוב את מנגינות הוואלס העיקריות ברצף אחד, ויוצרת תחושה של האצת קצב המוזיקה.

שטראוס חיבר יותר מ-500 יצירות ורוב יצירותיו ממשיכות להתנגן בקונצרטים בעיקר כהדרנים.

בוואלסים שלו ניתן למצוא השפעות מוזיקליות של וגנר וליסט.

### אופרה
* **האביר פאזמאן** (1892)

### אופרטות
* **אינדיגו ו-40 הגנבים** (1871)
* **קרנבל ברומא** (1873)
* **[[העטלף]]** (1874)
* **קאליוֹסטרו ב[[וינה|ווינה]]** (1875)
* **הנסיך [[מתושלח]]** (1877)
* **פרה עיוורת** (1878)
* **מטפחת התחרה של המלכה** (1880)
* **המלחמה העליזה** (1881)
* **[[לילה בוונציה]]** (1883)
* **[[ברון הצוענים]]** (1885)
* **סימפּליסיוּס** (1887)
* **הנסיכה נינטָה** (1893)
* **Jabuca או חגיגת התפוחים** (1894)
* **[[חספסנית]] (שם של שיח)** (1895)
* **אלת התבונה ** (1897)
* **[[דם וינאי]]** (1899)

### בלט
* **[[לכלוכית]]** (1899)

## קישורים חיצוניים

* דף על יוזף ויוהאן שטראוס הבן
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים אוסטרים
קטגוריה:מלחיני אופרטה
יוהאן הבן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות המרכזי בווינה
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי גרמניה
קטגוריה:חברי מסדר פרנץ יוזף
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1825
קטגוריה:נפטרים ב-1899
בדז'יך סמטנה

**בדז'יך סמטנה** (צ'כית: **Bedřich Smetana**, , 2 במרץ 1824 - 12 במאי 1884) היה מלחין צ'כי, נולד בליטומישל שבבוהמיה ומת בפראג.

## חייו
אביו של סמטנה היה מנהל מבשלת שיכר וחובב מוזיקה נלהב. כבר בגיל חמש החל סמטנה לנגן ברביעיית כלי מיתר ולהשתתף כפסנתרן בקונצרטים משפחתיים בביתו. לימודיו התיכוניים הושלמו בפראג וממנה יצא להופיע בכפרים סמוכים. משסיים את לימודיו שב לעיירתו אך בתום שנה חזר לפראג על מנת ללמוד מוזיקה. כדי לממן את לימודיו לימד מוזיקה בבתי אצילים ונתפרסם כמורה מעולה. בסיועו של פרנץ ליסט הקים סמטנה בית ספר למוזיקה בפראג בשנת 1848. ליסט אף סייע לסמטנה לקבל משרה כמוזיקאי בחצרו של הקיסר פרדיננד. אולם השלטון האוסטרי חשד בו בשל רגשותיו הלאומיים הצ'כיים. עקב החשדות בו והחשש לחירותו עבר סמטנה להתגורר בעיר גטבורג שבשוודיה. הוא שימש כמנצח בעיר זו במשך חמש שנים, שאחריהן שב לפראג, שם כיהן כמנהל בית הספר למוזיקה, ניצח על מקהלות, הלחין אופרות ועבד כמבקר מוזיקלי.

ב-1874 התגלו אצלו סימני עגבת, וב-1881 הגיעה המחלה לשלב כזה שבעיות הריכוז הקשו עליו להמשיך ולהלחין. בנוסף, לקה סמטנה בחירשות וכל מאמציו לטפל בחירשותו הגוברת נכשלו. את יצירותיו הגדולות האחרונות לא שמע מעולם. איבוד השמיעה יחד עם הזיות שסבל מהן כתוצאה ממחלתו דיכאו את רוחו והביאו לאשפוזו בבית מחסה לחולי נפש, שם מת כתוצאה ממחלת העגבת.

המוזיקה שכתב מצטיינת בניסיון לשלב את המנגינות, האופי הלאומי והפולקלור הבוהמי. במוזיקה שיצר הביע סמטנה את הלהט הלאומי ששילהב אותו, את ההערכה שחש לנעימות העממיות ואת נאמנותו והוקרתו לבית מדרשו של ליסט.

ההופעה המוזיקלית הראשונה בגטו טרזין הייתה "הכלה המכורה"  בביצוע של מקהלה תחת ניצוחו של רפאל שכטר

האסטרואיד  שהתגלה על ידי לובוש קוהואוטק, נקרא על שמו.

## בין יצירותיו
* **[[מולדתי]]** (Má vlast), מחרוזת של שש פואמות סימפוניות, שהנודעת בהן, "ולטאבה" (או ה-"מולדבה"), השפיעה ככל הנראה על לחנה של התקווה, ההמנון הלאומי של מדינת ישראל. (ר' ערך).
* **[[הבראנדנבורגים בבוהמיה]]** (Braniboři v Čechách), אופרה
* **הכלה המכורה** (Prodaná nevěsta), אופרה
* **דאליבור** (Dalibor), אופרה
* **[[ליבושה]]** (Libuše), אופרה
* **שתי אלמנות** (Dvĕ vdovy), אופרה
* **הנשיקה** (Hubička), אופרה
* **הסוד** (Tajemství), אופרה
* **חומת השטן** (Čertova stěna), אופרה
* **ויולה** (Viola), אופרה (לא הושלמה)
* **שלישייה לפסנתר, לכינור ולצ'לו** בסול מינור
* **[[רביעיית מיתרים]] מס' 1** "מחיי" (Z mého života), במי מינור
* **רביעיית מיתרים מס' 2** ברה מינור
* **חלומות**, שישה קטעים לפסנתר
* **מחולות צ'כיים** (2 כרכים), לפסנתר

## לקריאה נוספת
* ברנדה מילר והנרי וסרמן, **אירופה ערש הלאומיות - "המלחין סמטנה והלאומיות הצ'כית"**, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים שעל שמם כוכב לכת מינורי
סמטנה, בדז'יך
קטגוריה:מלחינים מהתקופה הרומנטית
קטגוריה:לקויי שמיעה
קטגוריה:אישים שהונצחו בשטרות כסף צ'כוסלובקיים
קטגוריה:ילידי 1824
קטגוריה:נפטרים ב-1884
מלחין

[250px|שמאל|ממוזער|[גרהארד למפרסברג ליד הפסנתר בזמן הלחנה]]
**מלחין** או **קומפוזיטור** הוא אדם העוסק בהלחנה, יוצר מוזיקה, לרוב תוך שימוש בייצוג מוזיקלי כמו תווים או אקורדים.

בזמן תחילת התפתחות המוזיקה האירופאית הקלאסית, תפקיד המלחין לא היה חשוב יותר מאשר תפקיד המבצע. שימור יצירות אינדיבידואליות לא נעשה כמעט כלל ומוזיקאים מבצעים שינו יצירות תכופות. לעומת זאת, כעבור זמן, הייצוג המוזיקלי שנכתב על ידי המלחין קיבל חשיבות כשל הוראות נוקשות שאין לסטות מהן ללא סיבה ברורה.

במוזיקה פופולרית בנוסף למלחין ישנו גם פזמונאי, המחבר את המילים ללחן.

מלחינים מפורסמים מרחבי העולם כוללים את באך, מוצרט, היידן, בטהובן, שופן, שוברט, צ'ייקובסקי, ז'אק אופנבך ופריד אל אטרש.

בישראל מאוגדים המלחינים במסגרת איגוד הקומפוזיטורים בישראל.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מקצועות מוזיקליים
תזמור

**תִּזְמוּר** הוא חלוקת התפקידים המוזיקליים ביצירה מוזיקלית מולחנת לכלי נגינה ולקולות. לדוגמה, בחירת כלי שינגן את הלחן, את ההרמוניה וכדומה. התזמור יכול להתבצע על ידי המלחין, וכך קורה לעיתים קרובות, אך הוא אינו נחשב חלק מפעולת ההלחנה. תזמור הוא חלק מעיבוד מוזיקלי.

התזמור הוא חלק בלתי נפרד מכל יצירה, ומהווה מרכיב חשוב ולעיתים שווה ערך למרכיבים הבסיסיים האחרים שבמוזיקה, כקצב, מנגינה והרמוניה.

תזמור הוא מלאכה מורכבת, משום שלכל כלי נגינה וקול מגבלות משלו, כגון מנעד צלילים ייחודי, גוון ייחודי, מנעד עוצמה ייחודי, ויכולת שונה למשוך צלילים לאורך זמן ולעבור בין צלילים שונים. בנוסף, שילובים שונים של כלים יוצרים אפקטים מגוונים ומורכבים, חלקם בלתי צפויים, ועליהם להיות שילובים מוצלחים אשר ישרתו את המוזיקה בצורה המיטבית. תזמור מקצועי מתחשב גם בחלל בו תבוצע המוזיקה, כיוון שתזמורים שונים נשמעים ומתפקדים באופן שונה בחללים שונים. התזמור קובע בין השאר אילו כלים שונים ייקחו חלק בהרמוניה, דבר המשפיע על אופייה. 
בתקופות מוזיקליות שונות היה נהוג לתזמר באופן שונה, בהתאם למסגרות בהן בוצעו היצירות. גם חשיבות התזמור השתנתה לאורך הזמן.

ניתן לדמות את התזמור לבחירת הצבעים, העפרונות ו/או המברשות שישמשו בהפיכת רישום לציור.

## תזמור בהיסטוריה של המוזיקה
ליצירותיו של ברליוז לתזמורת יש גוון עשיר במיוחד בזכות ניצולו את היכולת והייחוד של כל כלי. מלחינים מאוחרים יותר שהמשיכו את דרכו היו ריכרד שטראוס וניקולאי רימסקי-קורסקוב ששיכללו את שיטתו וניצלו את היקף יכולותיו של כל כלי וכלי עד תום.
את השיטה הזאת ניתן לשמוע בפתיחה "קרנבל רומאי" של ברליוז וביצירתו של רימסקי-קורסקוב "שחרזאדה".

המלחין אנטון ברוקנר נקט שיטה שונה לתזמור - לכל קבוצה של כלים (סקציה) היה נותן תפקיד וכך לתזמורתו היה גוון דומה לעוגב עשיר בצלילים (שכן עוגב יכול לדמות צלילי כלים אחרים). הסימפוניות של ברוקנר הן בעלות אופי דומה.

לקראת המאה ה-20 מלחינים החלו לנצל יותר את ה"קצוות" של מנעדי הכלים על מנת לקבל צבעים שקודם לכן לא הושגו. לדוגמה שבסון ינגן מנגינה במנעד ש-50 שנה קודם לא היו 'מעיזים' לתת לו, אלא היו כותבים את אותה מנגינה לאבוב אשר צלילו יחסית דומה לבסון במנעדו הגבוה. דוגמה לשימוש בקצה המנעד ניתן לשמוע ב'פולחן האביב' של איגור סטרווינסקי כבר ממש בהתחלה.
מלחינים מסוימים, כגון סטרווינסקי, אהבו לקחת את הכלי ה"נמוך" ולהשתמש בו בקצהו הגבוה. מלחינים אחרים אהבו דווקא לעשות את ההפך. למשל, דביסי לקח את החליל ה"גבוה" וכתב עבורו מנגינות בקצה התחתון של המנעד שלו.
שימוש בקצה המנעד כמעט תמיד יהיה במסגרת פסג' סולו.

לאורך השנים עם התפתחות התזמור גם התפתחו כלי הנגינה כדי לאפשר למלחינים מנעד רחב אף יותר של אפשרויות צליליות. לדוגמה: קרן אנגלית, קלרינט בס, פיקולו, קונטרה בסון, סקסופון, ועוד רבים.
התוספת הרחבה ביותר לעולם כלי הנגינה התזמורתיים היה בסקציית כלי ההקשה שכיום מורכבת מעשרות רבות של כלים.

### תזמור אימפרסיוניסטי
דביסי וראוול שמו דגש על התכונות התחושתיות של כל כלי והתוצאה לא הייתה העושר הצלילי של ברליוז, אלא גוון שקוף ורוטט של צלילים שכוון בעיקר להשאיר תחושה של התיאור המוזיקלי (מכאן ההקשר האימפרסיוניסטי).
אחת הדוגמאות לתזמור שכזה הוא התזמור שביצע ראוול ליצירה תמונות בתערוכה מאת מודסט מוסורגסקי.

## ראו גם
*מונחים בתאוריית המוזיקה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טכניקות מוזיקליות
F

**F** (אֶף) היא האות השישית באלפבית הלטיני, נהגית כפ"א רפויה, זה אומר עיצור שפתי-שיני, חוכך, אטום (/IPA: /f).

האטרוסקים היו אלה שהמציאו את הדיגרף הזה; F עצמה סימלה את /w/ בשפה האטרוסקית כמו ביוונית (שם האות F, אשר נקראה דיגמא ביוונית, נעלמה בעקבות היעלמותה של ההברה /w/ מהשפה). מקורה של F הוא באות השמית וו (wâw) אשר גם ייצגה /w/ ובמקור ייצגה כנראה וו או אלה.

## ייצוגים נוספים של האות F
[שמאל|ממוזער|100px|[דגלי הקוד הבינלאומי|דגל הקוד הבינלאומי של האות F.]]

באלפבית פונטי מיוצגת האות על ידי המילה "**פוקסטרוט**" (**Foxtrot**).

ב-ASCII מיוצגת האות על ידי 70 (F) ו-102 (f).

בקוד מורס מיוצגת האות על ידי שתי נקודות, קו ונקודה:

:··-·

בכתב ברייל:

:60px

## התפתחות האות F

## משמעויות של האות F

בהקשרים מסוימים, **F** יכולה לסמל:
* במכשור אופטי כגון מצלמה וטלסקופ מסמל את היחס בין קוטר העדשה הראשית לאורך המוקד.
* בביוכימיה, F הוא הסמל של פנילאלנין.
* בלוחות שנה, F הוא לרוב קיצור באנגלית ליום שישי (Friday) או לחודש פברואר.
* בכימיה, F הוא הסמל של פלואור.
* בחינוך (לרוב בארצות הברית), F מסמל ציון נכשל.
* בקודי לוחות רישוי בינלאומיים, F מסמלת את צרפת (France).
* במתמטיקה, F מסמלת ספרה שמשמעותה **חמש-עשרה** בבסיס הקסדצימלי ובשיטות ספירה לפי בסיסים אחרים, עם בסיס גדול או שווה ל-16.
* במערכת היחידות הבין-לאומית
** F הוא הסמל של פאראד, אשר היא יחידה נגזרת של SI לקיבולת חשמלית.
** F, סימון לפמטו, קידומת סטנדרטית אשר מציינת 10-15.
* במוזיקה, F הוא התו פה.
* בפיזיקה:
** במכניקה F מציינת כוח.
** בתרמודינמיקה F מציינת אנרגיה חופשית של הלמהולץ.
** f מציינת תדירות.
** לעיתים f מציינת את כוח החיכוך.
**בנוסחת לוטשי העדשות, f מציינת את אורך המוקד של העדשה.
* בטמפרטורה, &lrm;°F&lrm; הן מעלות פרנהייט

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלפבית לטיני
K

**K** (**קיי** או **קָה**) היא האות האחת עשרה באלפבית הלטיני. מקורה באות היוונית קפא, אשר מקבילה לאות השמית כ"ף, בהתייחס לצליל האות הראשונה במילה כף וסימנה של האות בכתב (אשר ייצג כף יד), וכיום מייצגת ברוב השפות שעושות בה שימוש את העיצור הווילוני האטום - /k/.

## ייצוגים אלטרנטיביים
[שמאל|ממוזער|100px|[דגלי הקוד הבינלאומי|דגל הקוד הבינלאומי של האות K.]]

באלפבית פונטי מיוצגת האות על ידי המילה **קילו** (**Kilo**).

בקוד מורס מיוצגת האות על ידי קו נקודה קו:
- · -

בקוד ASCII מיוצגת האות על ידי 75 (K) ו-107 (k).

בכתב ברייל:
:60px

## התפתחות האות K

## משמעויות של האות

בהקשרים מסוימים, **K** יכולה לסמל:
* במתמטיקה K לרוב מסמל מספר שלם כלשהו.
* בפיזיקה:
** K מיצג טמפרטורה בקלווין.
** K מייצג את קבוע קולון.
** K מיצג את קבוע בולצמן.
*** *k* מסמל את הקבוע בחוק הוק.
** k מסמן קינטיות.
* בכימיה:
** K מסמלת את היסוד אשלגן (בהתבסס על שמו הלטיני: kalium)
** *K* מסמלת את קבוע שיווי המשקל.
** *k* מייצגת את קבוע מהירות התגובה.
* בחשבונאות ובכלכלה, K מסמלת את המספר 1000.
* בביוכימיה, K מייצגת את חומצת האמינו ליזין.
* בשחמט, K מייצג את כלי המלך.
* במסחר, K מוקפת בעיגול מסמלת מוצר כשר.
* במדעי המחשב:
** K הוא קידומת בינארית שמשמעה 210 = 1,024
** K הוא קיצור למונח קילובייט (יותר מקובל הייצוג KB)
** K מתייחס ל-שפת תכנות K.
* בכלכלה, K מייצגת הון.
* בהנדסה, K מייצגת את היחדה קיפ (1k = אלף ליבראות כוח).
* במוזיקה, K מייצג את המספור הקטלוגי של מוצרט (רשימת קכל).
* בתכשיטנות, K מייצג לעיתים את היחידה קרט.
* בקוד לוחיות הרישוי הבינלאומי, K מייצגת את קמבודיה.
* בספרנות, K על פי שיטת ספריית הקונגרס משמש לייצוג ספרי חוק.
* ויטמין K הוא ויטמין הנדרש לקרישת הדם.
* בחפיסת קלפי משחק, K מסמל את קלף המלך.
* בשיטה המטרית:
** k מייצג את הקידומת 103 = 1,000.
* במלחמת העולם השנייה, K שימשה לסמן מטוסי אימון של צי יפן הקיסרית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלפבית לטיני
קטגוריה:1000 (מספר)
יסודות כימיים

טבלה זו מציגה את רשימת ה**[[יסוד כימי|יסודות הכימיים]]**, הערוכה לפי מספר אטומי, בסדר עולה. בתחתית העמוד ישנן הערות, המבארות את משמעותן של הכותרות בטבלה. כברירת מחדל היסודות מסודרים לפי המספר האטומי שלהם. ניתן לשנות את התצוגה כך שתסודר לפי כל טור שהוא, על ידי לחיצה על הסמל בתיבה שבראש הטור.

## יסודות משוערים
היסוד הבא בתור, שטרם יוצר הוא: אונונניום.

## ראו גם
* הטבלה המחזורית
* בנימין שרשבסקי#חידוש מונחים מדעיים בעברית

## קישורים חיצוניים
* 
* טבלת היסודות בגוגל שיטס

## הערות שוליים

**
קטגוריה:רשימות
מגדלי התאומים

ממוזער|250px|מגדלי התאומים על רקע העיר ניו יורק
**מגדלי התאומים** (באנגלית: **Twin Towers**) היו צמד גורדי שחקים סופר גבוהים בני 110 קומות במרכז הסחר העולמי בעיר ניו יורק, שקרסו כתוצאה מפיגועי 11 בספטמבר 2001. המגדלים התנשאו לגובה של 417 מטר (הצפוני, בעל האנטנה הגדולה בראשו) ו-415 מטר (הדרומי). "מגדל מספר 1", שבנייתו הסתיימה ב-1972, היה בשעתו המגדל הגבוה בעולם, ועבר בכ-30 מטר את בניין אמפייר סטייט, המגדל שהיה הגבוה ביותר עד אז. בשנת 1974 עבר השיא למגדל ויליס בשיקגו שגובהו 442 מטר.

כל אחד מצמד הבניינים נבנה על שטח של כ-4,000 מטר רבוע, ובסך הכול היו בכל בניין 350,000 מ"ר בנויים מתוך למעלה ממיליון מ"ר במרכז הסחר העולמי כולו. גגו של המגדל הדרומי שימש עמדת תצפית למבקרים, ובתוך הבניין היו עמדות תצפית בקומה העליונה ובקומה 107. מנקודות תצפית אלו ניתן היה לראות בימים בהירים עד למרחק של 80 קילומטר. בקומות 106–107 במגדל הצפוני הייתה מסעדה שנקראה "חלונות לעולם" ("Windows on the World"), שנפתחה ב-1976.

את המגדלים תכנן האדריכל האמריקאי מינורו יאמאסקי (Minoru Yamasaki), שרצה להביע בתכנונם מחווה לגותיקה. התכנון האדריכלי בא להזכיר שני מגדְלי פעמונים של קתדרלה, כמו גם הקווים האנכיים המודגשים וסיומת המבנה המזכירה את הקשתות של סיומת הקתדרלה.

מגדלי התאומים היו מסמליה הבולטים של העיר ניו יורק, וככאלה סימלו גם את עוצמתה הכלכלית של ארצות הברית. במגדלים שכנו חברות רב-לאומיות רבות.

## המגדלים כמטרה לפעולות טרור
עקב היותם הסמל הבולט של עוצמתה הכלכלית של ארצות הברית, המגדלים היוו מטרה מועדפת לביצוע פעולות טרור על ידי מחבלים מארגון אל-קאעדה שחרתו על דגלם את המלחמה בארצות הברית.
### פיגוע משאית התופת ב-1993

המגדלים שימשו מטרה למתקפת טרור לראשונה ב-26 בפברואר 1993. פיגוע זה תוכנן על ידי מחבל מוסלמי בשם רמזי יוסוף מארגון אל-קאעדה, ובוצע על ידי משאית תופת שהוחנתה בחניון התת-קרקעי של הבניין על מנת למוטט אותו. בפיגוע נרצחו שישה אנשים, 1,042 נפצעו ונגרם נזק כבד לחניון, אך המטרה לא הושגה.
### פיגועי 11 בספטמבר והתמוטטות המגדלים

ב-11 בספטמבר 2001 קרסו שני המגדלים לאחר שזוג מטוסים רוסקו לתוכם כחלק מפעולת הטרוריסטים האסלאמיסטים מקבוצת אל-קאעידה, בהנהגתו של אוסאמה בן לאדן. המטוסים, שהיו עמוסים בכמות גדולה של דלק, פגעו בכל אחד משני המגדלים וגרמו לדליקה שהחלישה את שלד הפלדה של המבנה - דבר שגרם בסופו של דבר לקריסתו ולכתישתו לאבק מאחר שלא הצליח לעמוד במשקל הבניין. שלד המגדלים אמנם תוכנן לספוג פגיעה של כלי טיס כגון אלה מתוצרת חברת בואינג, אלא שאיש לא הביא בחשבון שמטוסי נוסעים גדולים ועמוסים בכל כך הרבה דלק יפגעו בהם.

לאחר קריסת שני המגדלים, העריך המבטח את שווים ב-4.55 מיליארד דולר אמריקני, וסכום זה שולם על ידי חברת סוויס רה
לסילברסטיין נכסים, שחכרה את הבניין ביולי 2001. מאוחר יותר ויתרה החברה על חלקה בשטח ובניית מרכז הסחר העולמי החדש נעשתה על ידי רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי יחד עם חברות נוספות.

## מרכז הסחר העולמי

"מגדל החירות" הוא בניין שנחנך בשנת 2014 במנהטן תחתית בניו יורק על חורבות מגדלי התאומים. גובהו 1,776 רגל (541.3 מטר), כ-שנת העצמאות של ארצות הברית. מגדל החירות הוא הבניין הגבוה בניו יורק במקומו של בניין אמפייר סטייט, והגבוה בארצות הברית במקום מגדל ויליס.

## ראו גם

* פיגועי 11 בספטמבר

## לקריאה נוספת
*ז'אן בודריאר, **רוח הטרור**, הוצאת רסלינג, תל אביב, 2004

## קישורים חיצוניים

*
* 

*
קטגוריה:פיגועי 11 בספטמבר
התאומים
התאומים
קטגוריה:אסונות קריסת מבנה
קטגוריה:מנהטן תחתית
תאומים
קטגוריה:מגדלי תאומים
אולימפוס

**אולימפוס** (ביוונית: **Όλυμπος**) הוא ההר הגבוה ביוון, גובהו 2,917 מטרים. הוא נמצא במחוז תסליה. במיתולוגיה היוונית האולימפוס הוא מקום משכנם של האלים האולימפיים.

## צמחייה ובעלי חיים
ההר מצטיין בצמחייה עשירה, וגדלים בו כמה מינים ייחודיים שאינם מופיעים באף מקום אחר. מקננים עליו עופות רבים, בין המינים הדורסים: איית צרעים, פרס, עוזנייה שחורה, חיוויאי, עיט גמדי, עיט זהוב ובז צוקים.

## במיתולוגיה היוונית
במיתולוגיה היוונית האולימפוס הוא מקום משכנם של שנים-עשר האלים האולימפיים: זאוס, הרה, פוסידון, דמטר, אתנה, אפרודיטה, ארס, דיוניסוס, אפולו, ארטמיס, הפייסטוס והרמס. האדס אל המוות לא שוכן באולימפוס אלא בשאול. וכן פוסידון, השוכן במעמקי הים למעט ביקורים מפעם לפעם באולימפוס. האלים היושבים בהר מתוארים במיתוסים כשהם שותים נקטר ואוכלים אמברוסיה, המעניקים להם חיי נצח. פירוש השם אולימפוס ביוונית הוא "הזורח".

למרות קיומו במציאות, מצטייר האולימפוס באיליאדה של הומרוס כמקום נסתר ומסתורי, שמיקומו משתנה. פעם הוא נישא מעל כל הרי העולם, ופעם משתלשלים ממנו היבשה והים, אך הוא אינו הר ואינו שמיים. אף שזאוס הוא מלך האלים והשליט העליון של האולימפוס, אין ההר בבעלותו. משכן זה של האלים אינו שייך לא לים, לא לארץ המתים, לא לשמים, ובעצם אינו חלק מן העולם הפיזי.

### בתרבות הפופולרית
בסדרת הספרים "פרסי ג'קסון והאולימפיים" מוזכר שאין מושב האלים שוכן בקביעות על הר האולימפוס, אלא נודד למקום שבו מתרכזת התרבות העולמית. לפי הסדרה הוא ממוקם כיום ב"בניין אמפייר סטייט" בניו יורק.

## טיפוס על ההר
במשך שנים רבות, בשל שילוב של אמונה דתית ואמונות טפלות, לא העזו אנשים לטפס על ההר. רק ב-2 באוגוסט 1913 הגיעו מטפסי ההרים הראשונים לפסגת המיטיקס, הפסגה הגבוהה של ההר. מאז שנות ה-80 מטפסים אל ההר כ-10,000 איש בשנה, חלקם עד למיטיקס (Mytikas), הפסגה הגבוהה ברכס, במסלול האורך בין יומיים לשלושה, ואחרים עוצרים באחת הפסגות שבדרך. רוב המטפסים מתארגנים ולנים לפני הטיפוס על ההר בעיירה ליטוחורו (Λιτόχωρο), שלמרגלות ההר, או באתרי הקמפינג, הווילות והמלונות, שלאורך החופים הסמוכים לה ממזרח. את הטרק הרגלי לרוב מתחילים בגובה 1,100 מטר מעל פני הים, בעיקר מחניון פריאוניה (Prionia).

## הרי אולימפוס אחרים
קיימים 18 הרים נוספים ברחבי העולם הנקראים בשם אולימפוס: ביוון; בקפריסין; באסיה הקטנה; בניו זילנד; במדינות טנסי, וושינגטון ויוטה שבארצות הברית; ובארץ ויריה שבאנטארקטיקה. כמו כן הר על מאדים נקרא בשם זה. האולימפוס שעל המאדים הוא ההר הגבוה ביותר הידוע במערכת השמש.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אירופה: הרים
קטגוריה:יוון: הרים
קטגוריה:מקומות במיתולוגיה היוונית
קטגוריה:יוון: שמורות ביוספריות
קטגוריה:הרים מקודשים
קטגוריה:הפסגות הגבוהות במדינתן
אלי מקביל

**אלי מֶקְבִּיל** (באנגלית: **Ally McBeal**) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמה קומית, שנוצרה על ידי דייוויד אי קלי. הסדרה זכתה לפופולריות ולאורך חמש שנות שידורה זכתה בפרס אמי (בשנת 1999), פרס גילדת שחקני המסך, ופעמיים בפרס גלובוס הזהב (בשנים 1998 ו-1999).

בסדרה מככבת קליסטה פלוקהארט בתפקיד הראשי כעורכת דין צעירה ורווקה, העובדת במשרד עורכי דין בדיוני בשם "קייג' אנד פיש" בבוסטון. הסדרה מתארת התרחשויות דרמטיות והומוריסטיות בחיי האהבה והעבודה שלה, כמו גם של דמויות שונות במשרדה.

הסדרה שודרה במשך כחמש עונות בארצות הברית ברשת Fox, בין השנים 1997 ל-2002. בישראל הסדרה שודרה בערוץ 2, על ידי הזכיינית קשת. בשנת 2005 שודרה הסדרה בערוץ 3 בכבלים.

## שחקנים ודמויות

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דרמות קומיות אמריקאיות
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: קומדיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: ליהוק לקומדיה
קטגוריה:זוכי פרס גילדת שחקני המסך - סדרות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: סדרות
קטגוריה:זוכי פרס מסך הזהב: סדרות רכש
קטגוריה:זוכי פרס פיבודי
קטגוריה:סדרות משפטיות אמריקאיות
קטגוריה:עורכי דין בדיוניים
קטגוריה:פוקס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בבוסטון
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1997
ממשל

**מִמְשָׁל** הוא תחום החיים בו נעשות ההחלטות הרשמיות והכוללות של חברה או מדינה. הממשל מכיל את המוסדות המרכזיים של החברה, האחראים על עיצובה הכולל, ואינם מייצגים תחום חלקי בה.

מקובל להבחין בין דרגי שלטון שונים; פדרלי, שלטון מרכזי, שלטון אזורי, ושלטון מקומי.

## תפקידיו העיקריים של הממשל
לממשל שני תפקידים עיקריים:
*קביעת החוק המוגדר לכל החברה בה פועל הממשל, וממסד נורמה מסוימת בה.
*קבלת החלטות זמניות המתמודדות עם מציאות פנימית או חיצונית שנוצרה.

## קריטריונים עיקריים למיון ממשלים
הממשל לובש צורות רבות, והוא מושפע הן ממבנה החברה בה הוא מתקיים והן מהתרבות הקיימת בחברה. ניתן למיין ממשל על פי קריטריונים שונים:
***היקף וסיווג החברה לה הוא שייך** (החל בהנהלת בית ספר וכלה במוסדות השלטון): הממשל בנוי בצורה שונה לכל מעגל השתייכות. כאן יש להבדיל בין ממשל של תת-חברה (לדוגמה, עירייה או ראשי הצבא), המהווה חלק מממשל רחב יותר המוגדר עבור כלל החברה, לבין ממשל עצמאי, הממוין על פי גודל החברה לגביו הוא חל.
***התחום עליו מופקד הממשל**: לרוב אין הממשל קובע את כל התנהלות החיים בחברה, אלא רק תחומים חלקיים בה. כמעט אין תחום בו הממשל אינו מעורב כלל, אך בתחומים מסוימים מידת ההשפעה שלו קטנה ביחס לגורמים אחרים שאינם ממשל.
:לדוגמה: במקום בו יש עיתונות עצמאית, תחום תקשורת ההמונים נתון בידי בעלי העיתונים, ולא בידי הממשל, אף על פי שהוא עשוי לקבוע חוקים שונים המגבילים את העיתונים.
:דוגמה אחרת היא תהליך ההפרטה, בו מאבד הממשל תחומים שונים של עיצוב החברה (בריאות, חינוך, וכדומה) לידי בעלות פרטית.
***צורת הממשל**: האופן בו נקבעות ההחלטות השלטוניות, הגורמים המשפיעים על הממשל וההיקף של הממשל בתוך החברה הם מרכיבים מכריעים של צורת הממשל.

## שיטות ממשל
מיון ממשל על פי קריטריון פורמלי של ראש המדינה יחלק את המדינה לשני סוגים: מונרכיה ורפובליקה. מעבר לחלוקה זו ניתן לסווג את המדינות לפי קריטריונים ממשיים:
* ממד כמותי (איזה חלק מהעם משפיע על ניהול המדינה): מונרכיה, אוליגרכיה, או דמוקרטיה
* מידת התערבות השלטון בחיי התושבים: ליברליזם או טוטליטריזם
* בנוסף, ניתן לאפיין את המדינה כדיקטטורה, כפשיזם או כמשטר אוטוריטרי

שיטת הממשל בכל מדינה כוללת מספר מאפיינים, וניתן לסווג אותה לפי כל אחד מהקריטריונים הנ"ל.

להלן רשימה של שיטות ממשל שונות שהתקיימו במדינות שונות עם מיון בסיסי.
* אנרכיזם לסוגיו: אנרכו-קומוניזם, אנרכו-סינדיקליזם, אנרכו-פרימיטיביזם, אנרכו-פמיניזם, אנרכיזם אינדיבידואליסטי
* אוטוקרטיה:
:* מלוכה אבסולוטית
:* אבסולוטיזם נאור
:* דיקטטורה (לא חייבת להיות אוטוקרטית)
* בירוקרטיה
* טוטליטריזם:
:* נאציזם
:* פשיזם
:* קומוניזם
:* טיראניה (עריצות)
* מונרכיה:
:* מונרכיה אבסולוטית
:* מונרכיה חוקתית
* אוליגרכיה:
:* אריסטוקרטיה
* דמוקרטיה:
:* דמוקרטיה ישירה
:* דמוקרטיה ייצוגית:
::* דמוקרטיה פרלמנטרית
::* דמוקרטיה נשיאותית
* רפובליקה:
:* רפובליקה פרלמנטרית
:* רפובליקה נשיאותית
* דיארכיה

בשנת 2009, כ-89 ממדינות העולם הוגדרו כדמוקרטיות ליברליות (ביניהן מדינת ישראל), 54 מדינות היו דמוקרטיות לא ליברליות (אין הגנה חוקתית על זכויות הפרט, בין השאר, דוגמה: רוסיה), ואילו 49 מדינות - המונות כ-37% מאוכלוסיית העולם - הוגדרו כמדינות אוטוריטריות/דיקטטוריות.

## ראו גם
*תאוריית הפרסה
*שלטון נבחר
*מדע המדינה
* משטר ארגוני

## קישורים חיצוניים

* המכון למנהיגות וממשל
* 
* The Rules for Rulers - סרטון הסבר על שיטות ממשל שונות ועמדות הכוח בהן  

*
החלטה 338 של מועצת הביטחון של האו"ם

**החלטה 338** היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שאושרה במועצת הביטחון של האו"ם בימי מלחמת יום הכיפורים, ב-22 באוקטובר 1973, בהתאם להצעה משותפת של ארצות הברית וברית המועצות. ההחלטה קראה להפסקת אש בתוך 12 שעות ולא יאוחר משעה 6:52 בערבו של אותו יום. אל ההחלטה הזו נוספו שני סעיפים:
* סעיף 2 קרא לכל הצדדים הנוגעים בדבר לפתוח מיד לאחר הפסקת האש בביצוע החלטה 242 של מועצת הביטחון על כל חלקיה.
* סעיף 3 קבע שבאופן מיידי, בד בבד עם הפסקת האש, יתחילו הצדדים הנוגעים בדבר לפעול במסגרת משא ומתן לכינון שלום צודק ובר קיימא במזרח התיכון וינהלו את שיחותיהם בחסות "נאותה" (אשר פורשה למעשה כחסות של ארצות הברית או ברית המועצות אך לא בחסות האו"ם).
המשך הלחימה חרף החלטה זו הביא לכיתור הארמייה השלישית של מצרים ולהחלטה 339 שהביאה להפסקת אש במלחמה.

## קישורים חיצוניים
* הנוסח העברי של החלטה 338, באתר הכנסת.
* הנוסח האנגלי של החלטה 338, באתר האו"ם.
* 

338
קטגוריה:מלחמת יום הכיפורים
338
338
338
338
אגיר

במיתולוגיה הנורדית, **אגיר** (בנורדית עתיקה: **Ægir**) הוא ענק ים החי באוקיינוס.
## במיתולוגיה
למרות שהוא מפורסם בנדיבותו כלפי האלים, חששו ממנו בני האדם. הוא משבר ספינות ולוקח את משאותיהן ומלחיהן לארמונו שבתחתית הים. יורדי הים הקריבו לו קורבנות כדי לפייסו ולהימלט מזעמו, במיוחד אסירים לפני היציאה לשיט. אשתו, אלת הים ראן, ילדה את תשע עלמות הגלים, שלבשו גלימות וצעיפים בצבע לבן. שני משרתיו הנאמנים היו אלדיר ופימאפינג. השני נהרג על ידי האל לוקי בעת משתה שנערך בארמונו של אגיר שבתחתית הים ליד האי הלר. אגיר היה ידוע באירוח הבזבזני שהיה נוהג לכבוד האלים האחרים.

## בתרבות המודרנית
* אגיר היה נושא למגוון יצירות אמנות. אלה כוללים את ציורו של נילס בלומר בנותיהם של נאקן ואגיר (1850), תבליט המזרקה של יוהאן פיטר מולין (נפטר 1874), ואגיר של אמיל דואפלר (1901).

* לאגיר מתייחסים במגוון דרכים אחרות בתרבות הפופולרית המודרנית. לדוגמה, לשוטו טודורוקי מהאנימה היפנית "בוקו נו גיבור האקדמיה" יש מהלך שכותרתו "אגיר הקפוא הגדול". הוא גם שמו של קורבטה נורווגית שיוצרה ב-1967 (אגיר), ספינת הגנה על החוף בצי הגרמני הקיסרי, ושל כוכב לכת אקסופלנט, אפסילון ארידאני ב..
* בספר ספינת המתים מאת ריק ריירדן, החבורה נלכדת על ידי בנותיו של אגיר ונלקחת לארמון, שם, לאחר קרב, הם מצליחים להימלט בעזרתו של ניירד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלים נורדיים
קטגוריה:אלי ים ונהר
אסיר (מיתולוגיה)

[ממוזער|שמאל|300px|אלי האסיר בציור "מותו של [בלדר", מ-1817, מאת Christoffer Wilhelm Eckersberg]]
ה**אֵסיר** (בנורדית עתיקה: Æsir, ביחיד ás; כתיב חלופי בעברית: **אייסיר**) הם האלים העיקריים של הפנתאון במיתולוגיה הנורדית. באסיר כלולות רוב הדמויות העיקריות במיתולוגיה זו, כגון אודין, פריג, תור, בלדר וטיר.

במקביל לאסיר, קיים שבט שני של אלים, הוא הוואניר. הדמויות הבולטות בוואניר הן האל ניורד וילדיו פריה ופרייר. לאחר המלחמה בין האסיר לוואניר הצטרפו הללו לאסיר בתור בני ערובה.

מבחינת אופיים, הוואניר קשורים בעיקר לעיבוד ולטיפוח, ואילו האסיר לכוח ולמלחמה. האסיר נשארו צעירים לנצח בגלל תפוחיו של אודין, אם כי יכלו להיהרג באופן לא טבעי. על פי הנבואה, כמעט כולם צפויים למות בראגנארוק.

## במיתולוגיה הנורדית
בו-בזמן שבתרבויות אחרות ישנן משפחות "מבוגרות" ו"צעירות" של אלים, כמו טיטאנים ואלים אולימפיים ביוון העתיקה, האסיר והוואניר הם בני אותו הזמן. שני שבטי האלים נלחמו, חתמו על הסכמים והחליפו שבויים. 

יש יסוד להשערה כי האינטראקציות המתוארות בין האסיר לוואניר משקפות את סוג האינטראקציות שהיו נפוצות בין שבטים נורדיים באותה תקופה. לפי תאוריה נוספת, הקרב המיתולוגי בין האסיר לוואניר משקף קונפליקט דתי בין הערכים העתיקים של הוואניר (שעסקו בעיקר בפריון ובשלום יחסי) לבין הערכים הלוחמניים היותר מאוחרים של האסיר. ייתכן גם שהמאבק רומז לקונפליקט שבין הרומאים לסבינים. התאולוג מירצ'ה אליאדה טוען ששני הקונפליקטים הם בעצם גרסאות שונות של המיתוס ההודו-אירופי, שבו מתואר קונפליקט ושילוב בין אלי השמיים והשליטה לבין אלי האדמה והפריון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלים נורדיים
קטגוריה:פגאניזם גרמאני
בלמונג

ממוזער|180px|זיגפריד (היינריך גודהוס) מחשל מחדש את נותונג, תמונה מהאופרה זיגפריד מאת ריכרד וגנר
באפוס שירת הניבלונגים, **בלמונג** (Balmung) היא חרבו הקסומה  של זיגפריד, הגיבור המיתולוגי שהרג את הדרקון פאפנר. במיתולוגיה הנורדית נקראת החרב בשם **גראם**. ביצירתו של ואגנר, טבעת הניבלונג, נקראת החרב **נותונג** (Nothung).
החרב  חושלה  על ידי הנפח המיתולוגי וילנד (Wieland der Schmied).

על פי הסיפור בטבעת הניבלונג, האל ווטאן, מחופש לנווד זקן, נעץ אותה בעץ בביקורו אצל זיגלינדה, בתו, הנשואה לצייד הונדינג, אותו אינה אוהבת, והבטיח לה כי מושיעה יהיה זה שישלוף את החרב מן העץ. זיגמונד, אחיה התאום, הוא זה ששולף את החרב. לאחר שעמד לנצח בדו-קרב את הונדינג, נותצה החרב על ידי ווטאן, בניסיונו למנוע מזיגמונד ניצחון על הונדינג.

זיגמונד נהרג. לאחר מותו נולד בנו זיגפריד, אך אימו מתה בלידתו. הוא נמסר  למשמורת יחד עם שרידי החרב למימה, ניבלונג שהוא אחיו של אלבריך, ניבלונג המנסה להשתלט על טבעת קסמים. מימה מנסה לחשל לזיגפריד חרב חדשה, אך לאחר שזיגפריד מנתץ כל חרב שחישל עבורו מימה, עובר ביער האל ווטאן מחופש לנווד זקן. הוא פוגש את מימה, ושואל אותו שלוש שאלות. על שתי השאלות הראשונות מימה עונה בקלות. השאלה השלישית היא: מי  יוכל לחשל בחזרה את  החרב "בלמונג", חרבו של זיגמונד שנותצה על ידי ווטאן עצמו. מימה  אינו יודע את התשובה, שהיא: "זה אשר לא יידע פחד מהו". ווטאן נפרד ממימה ומודיע לו כי הוא עתיד לאבד את ראשו  לזה שיחשל את החרב.

מחשש פן ייהרג על ידו, מנסה מימה ללמד את זיגפריד פחד מהו ומספר לו על הדרקון פאפנר, שהוא למעשה ענק ששולט על טבעת הקסמים. זיגפריד, השש לקרב נגד הדרקון, מחשל בעצמו את "בלמונג" המנותצת.

במערת הדרקון מחכה אלבריך לרגע בו יוכל לקבל את הטבעת לידיו. ווטאן מבשר לאלבריך על בואו של הגיבור שיחסל את הדרקון. הניבלונג מזהיר את הדרקון בתקווה לקבל את הטבעת במתנה, אך לשווא.
זיגפריד מגיע למערה, ולאחר  מאבק קצר הוא נועץ את חרבו בלב הדרקון.

## הערות שוליים

קטגוריה:מיתולוגיה נורדית
קטגוריה:חרבות בדיוניות
אביגור (שד)

שמאל|ממוזער|250px|אביגור
**אביגור** במיתולוגיה הנוצרית המוקדמת הוא אחד השדים הראשיים בגיהנום, בעל התואר הדוכס הגדול של הגיהנום. תחת פיקודו משרתים כ-60 לגיונות שדים. הוא מגלה הנסתרות ויודע את גורל המלחמות ומוכן למכור את מרכולתו תמורת נשמתו של הקונה.

הוא מתואר כרוכב על סוס מכונף.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שדים בנצרות