קאפו בירושלים

**קאפו בירושלים** הוא סרט דרמה ישראלי משנת 2015 בבימויו של אורי ברבש, עם גיל פרנק ומיה דגן בתפקידים הראשיים.

זה אחד הסרטים העלילתיים הבודדים בישראל המטפלים בבעיה הכאובה של ניצולי השואה ששימשו קאפו במחנות ההשמדה.

התסריט נכתב על ידי מוטי לרנר בהשראת סיפורו של אליעזר גרינבוים, בנו של שר הפנים דאז יצחק גרינבוים, שהואשם ששימש קאפו באושוויץ, ונהרג בקרב רמת רחל במלחמת העצמאות. הדמויות המופיעות בסרט הן בדויות.

העלילה היא על זוג ניצולי השואה, שמגיעים לירושלים לאחר מלחמת העולם השנייה והשואה והגבר מואשם שהיה קאפו באושוויץ.

הסרט ערוך ברובו בצורה מונולוגים של המשתתפים המדברים למצלמה. המונולוג הראשי של הגיבור הראשי המסביר את פעולתו במחנה ההשמדה ומונולוגים של אחרים שחלקם מגנים אותו וחלקם בעדו כמו סיפור רשומון שאין אפשרות להגיע למסקנה ברורה של אשמה.

פסקול המוזיקה של הסרט מורכב מיצרות לפסנתר של פרדריק שופן – נוקטורנים ופנטזיה-אימפרומפטו.

הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע בגואה, בפסטיבלי הקולנוע היהודי באוסטרליה וטורונטו ובפסטיבל הקולנוע היהודי באוסטרליה וטורונטו וזכה בפרס חביב הקהל בפסטיבל הסרטים היהודיים בוורשה (2016).

הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע היהודי בירושלים וצוין לשבח בנימוק: "הסרט מציע גישה אינטליגנטית, ייחודית ורגישה לנושא הקשה של הקאפו היהודי במחנות ההשמדה, ומאיר באופן מקורי ומרתק סוגיה מורכבת בהיסטוריה היהודית ובתודעה הישראלית".

## תקציר העלילה
שנת 1948, ד"ר ברונו קמינסקי (גיל פרנק) נמצא עם יחידתו בחזית הלחימה ברמת רחל ומספר את סיפורו. הוא היה רופא כירורג בוורשה וחברתו הקרובה הייתה שרה (מיה דגן), פסנתרנית מחוננת המנגנת בעיקר את יצירות שופן.

הנאצים העבירו אותו לאושוויץ שם התמנה על ידי אנשי האס אס ל"ראש בלוק" בצריף של אסירים יהודים. לדבריו איש שלא היה שם לא יוכל לשפוט אותו על מעשיו. את המתים הוא הסתיר זמן מה כדי לחלק את האוכל שלהם בין שאר האסירים. את בגדיהם ונעליהם הוא העביר לאסירים. אכן הוא חנק כמה מוזלמנים, כמה מהם עמדו להלשין לאס אס על תוכניות בריחה וכמה מהם היו על סף גסיסה והוא קיצר את סבלם. בצריף שלו מתו פחות מאשר בצריפים אחרים. את שרה פגש בבית חולים אמריקה כשהייתה במצב קשה, סעד אותה והשיג לה סרטיפיקט לארץ ישראל. בירושלים השיג עבודה בקופת חולים והתחתן עם שרה אך אחד מהניצולים גילה אותו ופרסם את עברו כקאפו, ניצול אחר ניסה להתנקש בחייו אבל הוא הרג אותו. הוא נאלץ להתפטר מקופת החולים ופתח מרפאה פרטית. ניסיונותיו לקבל אשרת הגירה לשוודיה נכשלו. ב-15 במאי 1948 הוא התגייס כרופא צבאי ליחידה שנלחמת ברמת רחל ונהרג כשניסה להגיע לחייל פצוע.

חורף 1950, שרה מגדלת את בנם הקטן ומספרת על חייה עם ברונו ועל החיים הקשים שלה בגלל הטרדות השכנים. היא נרגעת בנגינה נוקטורנים של שופן. היא מספרת ששירות הרווחה לקח לה את בנה לקיבוץ בטענה שאינה מסוגלת לטפל בו בגלל מצבה הנפשי אך היא חטפה אותו בחזרה.

צימרמן (דרור קרן) הוא פקיד דואר שהיה בצריף של ברונו וסבל ממנו. הוא מביא מברק לחתונתם של ברונו ושרה ואז מזהה אותו ומפיץ זאת לכולם כולל לעיתונות אבל זוכה רק לידיעה קטנה בעיתון הארץ. הוא מארגן חברים מאצ"ל וביחד הם תופסים את ברונו ומכים אותו קשות אבל ברגע האחרון הוא נמנע להרוג אותו.

החנווני פינקלמן (אמנון וולף) מצדד בברונו אבל אומר זאת בלחש כדי שלא יברחו לו לקוחות. אנשל שוורץ (אלכס קרול) הוא חולה נפש מאושפז שמספר שכשאביו מת, אסיר אחר לקח את מנת הלחם שלו וברונו הכריח לתת אותה לו. גם קוברסקי (נתי רביץ) בעל מפעל לתרופות, מדבר בלחש לטובת ברונו.

הסנדלר החרדי וייסמן (איצ'ו אביטל) מספר שברונו שנא חרדים והקניט אותם באמרו שבמצב כזה אין אלוהים.

ד"ר דובנוב (אברהם סלקטר) ואשתו יוליה (טטיאנה קנליס אולייר) מדברים על ברונו. ד"ר דובנוב עלה ארצה ב-1932 והתמנה ליו"ר הסתדרות הרופאים בירושלים. הוא הכיר את ברונו בוורשה ועזר לו בקליטה בירושלים. לזוג דובנוב הייתה בת בשם דינה שנסעה לבקר את סבתה בוורשה בקיץ 1939 ונספתה שם.

אנטמן (אריה צ'רנר) מאשים את ברונו במות בנו באושוויץ. הוא הצית את דלת מרפאתו של ברונו ונמנע לשרוף את דירתו בגלל ששרה שהיא נצר למשפחת רבנים.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

* 
* קדימון לקאפו בירושלים, באתר יוטיוב
* כתבה בערוץ 11 על קאפו בירושלים, באתר יוטיוב
* קאפו בירושלים, בספר הקולנוע הישראלי
* קאפו בירושלים באתר קרן הקולנוע הישראלי

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2015
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטי מלחמה ישראליים
קטגוריה:סרטים על ניצולי השואה
קטגוריה:סרטי אורי ברבש