open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יחסי איראן–יוון

**יחסי איראן–יוון** (בפרסית: **روابط ایران و یونان**, ביוונית: **Ελληνοϊρανικές σχέσεις**) הם היחסים הבילטרליים בין **[[איראן|הרפובליקה האסלאמית של איראן]]** ובין **[[יוון|הרפובליקה ההלנית]]**. בין שתי המדינות קיימים קשרים במשך אלפי שנים, והן חולקות קשרים היסטוריים ותרבותיים נרחבים. כיום, שתי המדינות מנהלות יחסים דיפלומטיים, וליוון יש שגרירות בטהראן, ואילו לאיראן יש שגרירות באתונה.

## היסטוריה
### בעת העתיקה

בסוף המאה ה-6 לפנה"ס שלטה הממלכה האחמנית על כל אזור אסיה הקטנה (באזור זה היו גם קבוצות יווניות אתניות), וכמו כן היא שלטה גם על רבים מאיי יוון, תראקיה ומוקדון (שני האחרונים היו אזורים גדולים בצפון יוון).

עם השנים היחסים בין שתי הממלכות השתנו והם הפכו מיריבות מושבעת בתקופת מלחמת פרס–יוון ליחסים לבביים, לאחר שאלכסנדר הגדול ניצח את ממלכת פרס. אלכסנדר העריץ את התרבות הפרסית, והוא רצה ליצור תרבות יוונית-פרסית מעורבת, שתיצור הרמוניה בין שני העמים. יחסים אלו, של לבביות עזה, נמשכו מאות שנים. ממלכת פונטוס  ששכנה באסיה הקטנה שהתקיימה בין 281 לפנה"ס עד שנת 62 לספירה, היא דוגמה מובהקת לישות בה שתי התרבויות, היוונית והפרסית השתלבו.

### בימי הביניים

בתקופת ימי הביניים היו האימפריות הסאסאנית והביזנטית שתי המעצמות החזקות ביותר באירופה ובמערב ומרכז אסיה באותה עת. בין שתי האימפריות התקיימו סכסוכים רבים, במהלכם אף הגיעה האימפריה הסאסאנית לקונסטנטינופול בירת האימפריה הביזנטית.

### בעת החדשה
כיום, באיראן יש קהילה נוצרית קטנה. בטהראן יש כנסייה יוונית אורתודוקסית שנפתחת בעיקר במהלך השבוע הקדוש.

ב-31 במאי 2018, השעתה הפדרציה האיראנית לכדורגל, את יחסיה עם יוון בעקבות ביטול משחקי הידידות בין שתי המדינות שתוכננו להיערך באיסטנבול.

בינואר 2020 ראש ממשלת יוון קיריאקוס מיצוטאקיס הודיע כי הוא תומך בארצות הברית כשחיסלה את קאסם סולימאני, מה שעורר זעם רב באיראן.

## ראו גם
* יחסי איראן–ישראל
* יחסי יוון–ישראל
* יוון העתיקה

## קישורים חיצוניים
* יחסי איראן-יוון, באתר משרד החוץ היווני

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
אנז'י ארנה

**אנז'י ארנה** (ברוסית: **Анжи́-Аре́на**), שנקרא בעבר "חזאר" (ברוסית: Хазар), הוא מגרש הבית של קבוצת "דינמו" מהעיר מחצ'קלה. האצטדיון ממוקם בעיר כספייסק הסמוכה ובעל תכולה של 26,400 צופים.

## היסטוריה
האצטדיון נחנך ב-22 ביולי 2003 ונקרא תחילה אצטדיון "חזאר". ביום זה, אנז'י אירחה את קובאן קרסנודאר, במשחק שהסתיים בתוצאה 1:0 לטובת אנז'י.

ממוזער|250x250 פיקסלים|אנז'י ארנה, אפריל 2014
טקס הפתיחה של האצטדיון התקיים ב-1 ביוני 2013 ונכחו בו כ-30 אלף צופים, אשר צפו בידוענים רבים שהוזמנו לאירוע על ידי הבעלים של אנז'י, כמו פלו ריידה, שר ולהקת "Alabina" ומוזיקאים רוסים נודעים כמו ניקולאי בסקוב, נאני ברגוואדזה ולהקת "דיסקוטקה אוואריה" את הטקס הנחו אנדריי מלאחוב ויאנה צ'וריקובה. עבור אוהדי אמנויות לחימה הופיעו השחקן ז'אן-קלוד ואן דאם ומוחמד קיסי, הידוע בתפקידו כטונג פו בסרט "קיקבוקסר". בנוסף נכחו גם המאמן הראשי של נבחרת רוסיה, פאביו קאפלו, סגן נשיא התאחדות הכדורגל, ניקיטה סימוניאן ונשיא הפרמייר ליג הרוסי, סרגיי פריאדקין שהעניק ל"אנז'י" מדליית ארד בעקבות תוצאותיה בעונת 2012/2013. קפטן אנז'י, סמואל אטו זכה בפרס הכדורגלן הטוב ביותר בליגת העל מטעם פורטל "Championat.com". 12 מיליון רובל, שנאספו באירוע הועברו לקרן הצדקה "שטח הטוב".

עם הגעת הבעלים החדש של המועדון, סולימאן קרימוב, בשנת 2011 הוחלט לשפץ את האצטדיון. בשל רוחות חזקות שמאפיינות את מיקום האצטדיון הוחלט לבנות יציעים שיקיפו את האצטדיון כולו ומעליהם גג, שמכסה 30% מהמושבים. הבניה הושלמה במרץ 2013 וקיבולת האצטדיון עומדת על 30,000 מקומות. משחק הבכורה אחרי השיפוץ נערך ב-17 במרץ 2013 כשאנז'י שיחקה נגד הקבוצה מסמרה "קריליה סובייטוב".

## אירוח משחקי גמר
### גמר הגביע הרוסי בכדורגל נשים 2013
ב-26 במאי 2013 האצטדיון אירח את משחק הגמר של הגביע הרוסי בכדורגל נשים לעונת 2012/13. במשחק שיחקו ביניהן הקבוצה ממוסקבה "איזמאילובו" והקבוצה מפרם "זבזדה-2005". המשחק הסתיים בניצחון "זבזדה" בתוצאה 2:1.

### גמר הגביע הרוסי בכדורגל גברים 2014
ב-28 בינואר 2014 בפגישה של הוועד המנהל של התאחדות הכדורגל הרוסית, הוחלט שמשחק גמר הגביע לעונת 2013/2014 יתקיים באצטדיון אנז'י ארנה. המשחק נערך ב-8 במאי 2014, במשחק שהפגיש בין "קרסנודאר" ל"רוסטוב". "רוסטוב" ניצחה בדו-קרב פנדלים 6:5. במשחק נכח קהל של 19,500 צופים.

## קישורים חיצוניים

* 

* אנז'י ארנה באתר קבוצת אנז'י

## הערות שוליים

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל ברוסיה
קטגוריה:מחצ'קלה: ספורט
קטגוריה:אנז'י מחצ'קלה
כריסטין פורד

**כריסטין מרגרט בלאזי פורד** (באנגלית: **Christine Margaret Blasey Ford**; נולדה בנובמבר 1966) היא פרופסורית אמריקאית לפסיכולוגיה באוניברסיטת פאלו אלטו ופסיכולוגית מחקר בבית הספר לרפואה באוניברסיטת סטנפורד. היא מתמקדת בתכנון מודלים סטטיסטיים לפרויקטים מחקריים.

## קורות חיים
### קריירה אקדמית
כריסטין בלאזי נולדה ב-1966 בפרוור של וושינגטון די. סי. בשנת 1988 קיבלה תואר ראשון בפסיכולוגיה ניסויית מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. בשנת 1991 קיבלה תואר שני בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת פפרדיין . בשנת 1996 קיבלה תואר דוקטור בפסיכולוגיה חינוכית מאוניברסיטת דרום קליפורניה, על תזה שכותרתה "Measuring Young Children's Coping Responses to Interpersonal Conflict". בשנת 2009 קיבלה תואר שני באפידמיולוגיה מבית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד.

במהלך הקריירה האקדמית שלה, פורד עבדה כפסיכולוגית מחקר במחלקה לפסיכיאטריה באוניברסיטת סטנפורד וכפרופסור בבית הספר לרפואה קלינית של אוניברסיטת סטנפורד. פורד פרסמה מעל ל-50 פרסומים אקדמיים, ספרים, מאמרים ופרקים בספרים. מחקריה עוסקים בקשר בין התעללות בילדים ודיכאון, שימוש בדיקור לטיפול בדיכאון, והתגברות דיווחים על פוסט טראומה בעקבות פיגועי 11 בספטמבר.

### עדות בסנאט
ביולי 2018, לאחר שנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ הודיע על מינויו של ברט קוואנו לבית המשפט העליון, פנתה פורד לחברת הקונגרס אנה אשו ולוושינגטון פוסט בטענה כי קוואנו תקף אותה מינית בשנת 1982 וניסה לאנוס אותה, כאשר היה בן 17 והיא בת 15. פורד ואשו פנו לסנטורית הדמוקרטית דיאן פיינסטיין על מנת להתייעץ האם לפרסם את הטענה. פורד החליטה להעיד כנגד קוואנו. היא פרסמה את ההאשמות בפוסט וצירפה להן תוצאות של בדיקת פוליגרף וקטעים מתוך יומן שעסקו באירוע תקיפה שעברה, אותו תיעדה בעת שהייתה בטיפול פסיכולוגי ב-2012, ללא שהוזכר שם התוקף, אם כי לדברי בעלה היא הזכירה את שמו של קוואנו באותה השנה. מאוחר יותר העידה על טענותיה בדיוני ועדת השיפוט של הסנאט בנוגע למינויו של קוואנו לבית המשפט העליון.

בעקבות תלונתה של פורד, נדחתה ההצבעה על מינויו של קוואנו בשבוע כדי לאפשר ל-FBI לחקור את הטענות שהועלו נגד קוואנו. הנשיא טראמפ הורה ל-FBI לפתוח חקירה בעניין, שתימשך פחות משבוע. החקירה קבעה כי אין ראיות להתנהגות לא הולמת מצד קוואנו. בעקבות זאת, ב-6 באוקטובר אושר המינוי בסנאט.

בשנת 2019 נבחרה על ידי השבועון "טיים" לאחת ממאה האנשים המשפיעים בעולם.

### חיים אישיים
פורד מתגוררת בפאלו אלטו. מאז 2002 היא נשואה לראסל פורד, מהנדס מכונות, ולהם שני בנים. היא דודתה של השחקנית והזמרת ברידג'יט מנדלר.

באפריל 2017 השתתפה פורד במצעד למען המדע  בסן פרנסיסקו, אשר נערך כדי למחות על קיצוצים בתקציבים למחקר. כן השתתפה במצעד הנשים המקומי.

## ספרים ומאמרים

*
*
*


## קישורים חיצוניים

* פרופיל ומאמרים של כריסטין בלאזי פורד, באתר ResearchGate
* הצהרת הפתיחה של ד"ר פורד בזמן השימוע בסנאט, 27 בספטמבר 2018
* תמליל השימוע בסנאט, יום 5, 27 בספטמבר 2018, אתר הוושינגטון פוסט

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:פסיכולוגים אמריקאים
קטגוריה:פסיכולוגיות אמריקאיות
קטגוריה:הטרדה מינית בארצות הברית
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פפרדיין
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1966
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
תלות שיתופית

המושג **תלות שיתופית** (באנגלית: **Codependency**) מתאר דפוס תמיכה לקוי במערכות יחסים, המאפשר התמכרות, בעיות נפשיות, חוסר בגרות וחוסר אחריות. תלות שיתופית נוצרת מתוך הסתמכות-יתר על אנשים אחרים על מנת לזכות באישורם ולרכוש תחושת זהות.

המושג התפתח לראשונה מתוך התייחסות למערך היחסים המתקיים במשפחות בהם אחד מבני המשפחה אלכוהוליסט. בהמשך התרחב המושג, וכעת הוא כולל מערכות יחסים עם בן זוג נרקיסיסט, או מכור לסמים, הימורים או סקס.

אחת הסכנות של הפרעת קשב במבוגרים היא התפתחות של תלות שיתופית בין אנשים עם הפרעת קשב המאופיינת בקשיי התארגנות, לבין בני זוג שתלטניים ללא הפרעת קשב עם יכולת התארגנות גבוהה.

## היסטוריה
מבחינה היסטורית, המושג תלות שיתופית נולד בארגון "אלכוהוליסטים אנונימיים", כחלק מההבנה כי הבעיה מתקיימת לא רק אצל המכור, אלא גם בקרב בני משפחה וחברים, אשר עלולים לחבל בתהליך ההחלמה באמצעות סיוע-יתר. בהמשך, הורחב המושג, והוא מתאר כל דרך בה אדם אחד מקובע על ידי אדם אחר לשם אשרור עצמי. המושג משיק למושג הפסיכואנליטי "אישיות תלותית" (המסתמכת על אישיות חזקה).

## מאפיינים עיקריים
לתלות שיתופית מספר מאפיינים עיקריים. אלו כוללים:
*חוסר בתחושת זהות עצמית
* סיוע לאחרים על חשבון עצמי
* פעולה מתמדת לריצוי אחרים
* מערכות יחסים בלתי יציבות
* קושי להיות לבד
* הכפפה עצמית לצורכי אחרים, רצון עז בקבלה וחיבה
*פרפקציוניזם
* חוסר אמון, תחושת ערך עצמי נמוכה

## לקריאה נוספת
* - בעלי תלות שיתופית - Codependency מאת חיי אמפת׳
**Lost In The Shuffle: The Co-Dependent Reality* מאת רוברט שבי
* *Codependent No more: How to Stop Controlling Others and Start Caring for Yourself* מאת מלודי ביטי
* *Perfect Daughters – Adult Daughters of Alcoholics* מאת רוברט אקרמן
* תלות שיתופית (Codependency)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תסמונות התנהגותיות הקשורות להפרעות פיזיולוגיות ולגורמים גופניים
קטגוריה:צמדים
קטגוריה:קשרים בין-אישיים
נבחרת ברזיל בכדוריד נשים

**נבחרת ברזיל בכדוריד נשים** היא הנבחרת לאומית של ברזיל. הנבחרת החלה להשתתף בתחרויות בינלאומיות משמעותיות בשנות ה-80 של המאה ה-20. הנבחרת השתתפה ב-13 אליפויות העולם בכדוריד וזכתה בשנת 2013. בכך היא הפכה להיות הנבחרת הראשונה מאמריקה שזכתה בתואר. הנבחרת זכתה 10 פעמים באליפות אמריקה בכדוריד.

## הישגי הנבחרת
עד לשנות ה-80 של המאה ה-20 הנבחרת לא השתתפה בתחרויות בינלאומיות משמעותיות.

## קישורים חיצוניים

* 
* דף באתר איגוד הכדוריד העולמי

## הערות שוליים

ברזיל
קטגוריה:נבחרות ברזיל
קטגוריה:ברזיל: ספורט נשים
ירוק-לבן-ירוק

**ירוק-לבן-ירוק** (באנגלית: **Green White Green**) הוא סרט קומדיית נעורים ניגרי בבימויו ובהפקתו של אבבא מקמה. הסרט מספר על שלישיית חברים בוהמיינים בלאגוס המעבירים את זמנם עד לאוניברסיטה במשחקי וידאו, הימורים והתפלספויות שטותיות על עתידם.

הסרט הוקרן לראשונה ב-14 בספטמבר 2016 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ולאחר מכן יצא בניגריה ב-30 בספטמבר 2016. בישראל הסרט הוקרן בסינמטק תל אביב ובסינמטק ירושלים. שפת המקור של הסרט היא אנגלית, ואורכו כ-102 דקות.

סרט זה הוא סרטו הראשון של הבמאי אבבא מקמה, והוא היה מועמד למספר פרסים.

## תקציר העלילה
הסרט מספר על שלישיית חברים בוהמיינים בלאגוס, העיר הגדולה ביותר בניגריה. הם מעבירים את זמנם עד לאוניברסיטה במשחקי וידאו, הימורים והתפלספויות שטותיות על עתידם. הם עמלים במלוא במרץ לקדם את השאיפות האמנותיות שלהם. הסרט עוסק בדור הצעיר, בחיי העיר הצבעוניים והתוססים של המטרופולין ובחשיבותה של היצירה בכינון זהות ומקום.

## השחקנים והדמויות
* **סמואל רובינסון** - סגן
* **איפני דייק ג'וניור** - אוזומה
* **ג'מאל איבראהים** - באבא
* **כריסטבל גודדי**
* **אוקי אוזואשי**
* **בימבו מנואל**
* **מג אוטנווה**
* **אריק דידי**
* **דונטוס אקואזי**
* **אומוי אוזמרה**

## הפצה
הסרט הוקרן לראשונה ב-14 בספטמבר 2016 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ולאחר מכן יצא בניגריה ב-30 בספטמבר 2016. בישראל הסרט הוקרן בסינמטק תל אביב ובסינמטק ירושלים. הסרט הופץ גם בנטפליקס בשם "**ירוק לבן ירוק (וכל הצבעים היפהפיים בפסיפס השיגעון שלי)**".

## ביקורות
הסרט זכה לביקורות טובות ותואר כ"מזלזל וחכם" על ידי "Now Toronto", כ"מטה-נוליווד" על ידי "Screen Daily" וכ"נועז, פרוע וכיף לכאורה" על ידי "אינדי ווייר".

## מועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2016
קטגוריה:סרטי נעורים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים ניגריים
כדורגלן השנה ברוסיה (ספורט אקספרס)

**כדורגלן השנה ברוסיה** הוא פרס שנתי הפרס המוענק לשחקן הטוב ביותר של העונה ברוסיה, אשר נקבע על פי משאל בקרב השחקנים של כל אחת מקבוצות ליגת העל הרוסית.

הפרס מוענק על ידי העיתון "ספורט אקספרס" מאז 1991.ב-1991 נערכה אליפות ברית המועצות האחרונה והזוכה הראשון של הפרס היה קשר צסק"א איגור קורנייב. מאז 1992, נערכת אליפות רוסיה.

כתוצאה מסקר שנערך עם סיום עונת 1992, השחקנים הצביעו לטובת שחקנה של ספרטק מוסקבה, איגור לדיאחוב, שעקף רק בשתי נקודות את חברו לקבוצה ויקטור אונופקו, שזכה עונה לאחר מכן בפרס. הזר הראשון שזכה בעונת 2005 היה קשר צסק"א דניאל קרבאליו. בעונת 2011/2012 הסקר נערך בעקבות תוצאות שנת 2011.

בעונת 2013/2014, לא נערך משאל בין השחקנים והפרס לא הוענק, אך מאז עונת 2014/2015 מוענק מדי שנה.

## הזוכים בפרס

## לפי מועדונים
חלוקת פרס **כדורגלן השנה** לפי מועדונים.

## ראו גם
* כדורגלן השנה ברוסיה (שבועון פוטבול)
* כדורגלן השנה בברית המועצות

## קישורים חיצוניים
* מידע באתר "ספורט-אקספרס"

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: כדורגל
רוסיה
כיתתנו בלילה צועדת

**כיתתנו בלילה צועדת** הוא שיר שנכתב ב-15 במאי 1948 על ידי אברהם ברוידס והולחן בידי מרק לברי. לחן נוסף חיבר יואל ולבה. הלחן של לברי הוא חלק מהמארשים של תזמורת צה"ל.

על יצירת השיר סיפר לברי לחוקרת הזמר העברי ציפי פליישר:
:

לשיר ארבעה בתים, עם פזמון חוזר הפותח את השיר ונכלל גם לאחר הבית השני והבית הרביעי. בכל בית ארבע שורות בחריזה מסורגת. עיקר בתי השיר עוסקים בכיתת חיילים דרוכה לקרב, ורק בבית האחרון משתנה אופי השיר, במילים" "יֵשׁ אַחַת אֵי שָׁם בַּמּוֹלֶדֶת / אֲשֶׁר אֲהַבְנוּהָ כָּל כָּךְ".

השיר פתח שנים רבות את שידורי גלי צה"ל עד שהוחלף בשנת 1963 במארש צה"ל של יואב תלמי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* כיתתנו בלילה צועדת, שיר, אופוס 213 (1948) , באתר העמותה למורשת מרק לברי 

## הערות שוליים

קטגוריה:תזמורת צה"ל
קטגוריה:מוזיקה צבאית
מוזיאון האקונה לאמנות

**מוזיאון האקו֗נֶה לאמנות** (ביפנית: **箱根美術館**) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם בעיירה האקו֗נֶה, במחוז קנאגאווה שביפן.

מוזיאון האקונה לאמנות נוסד בשנת 1952 בעיירה גורה שבהאקונה על ידי מוקיצי אודקה (Mokichi Okada; 岡田茂吉). המוזיאון מציג תצוגה של כלי קרמיקה וקדרות סינית ויפנית החל מתקופת ג'ומון ועד לתקופת אדו. בנוסף, מציג המוזיאון תערוכות מתחלפות של אמנות יפנית, כגון תערוכות של חיתוכי-עץ ועוד. שטח המוזיאון מכיל גן המאופיין בשימוש באזוב ובעצי מייפל ובתוכו בית תה.

## קישורים חיצוניים

* 

* תיאור המוזיאון

האקונה
קטגוריה:קאנטו
כדורגלן החודש בליגת העל הרוסית בכדורגל

**פרס "כדורגלן החודש" של אליפות רוסיה בכדורגל** (ברוסית: **Игрок месяца Российской Премьер-Лиги**) הוא פרס חודשי המוענק לשחקן הכדורגל הטוב ביותר באליפות רוסיה בכדורגל מאז עונת 2012/2013. הפרס מוענק על ידי מנהלת ליגת העל הרוסית בכדורגל בשיתוף עם ערוץ הטלוויזיה "Match Premier". עד עונת 2018/2019 השותף-המייסד של הפרס ומעניק החסות היה פורטל "Championat.com".

## תקנות
הפרס מוענק לשחקן הכדורגל הטוב ביותר של החודש, בהתאם לבחירת האוהדים שמצביעים באמצעות סקר המתבצע בערוצי הרשתות החברתיות של ערוץ הטלוויזיה "Match TV" ובערוץ Match Premier וגם בעמוד ליגת העל הרוסית בכדורגל ברשת החברתית "Vkontakte.

בעונת 2012/13 בהצבעה השתתפו גם חמישה מומחי ספורט וחמישה עיתונאים. בהצבעה שנערכה על חודשי אוגוסט וספטמבר 2012 השתתפו רק מומחים.

באוקטובר 2012 בחירת השחקן הותרה רק למשתמשי הפורטל "championat.com" ומספר המומחים הופחת ל-4 אנשים. בעונת 2013/2014 חלו שינויים בתקנות חלוקת הפרס:
* הרחבת כמות הרכב העיתונאים המצביעים – מ-5 עד ל-7;
* הגדלת מספר האוהדים מ-3 ל-6;
* הכנסה לצוות השיפוט חבר קבוע של מטעם מנהלת ליגת העל הרוסית, עם זכויות הצבעה.
## הזוכים בפרס
### [[עונת 2012/2013 בליגת העל הרוסית בכדורגל|עונת 2012/2013]]

### [[עונת 2013/2014 בליגת העל הרוסית בכדורגל|עונת 2013/2014]]

### [[עונת 2014/2015 בליגת העל הרוסית בכדורגל|עונת 2014/2015]]

### [[עונת 2015/2016 בליגת העל הרוסית בכדורגל|עונת 2015/2016]]

### [[עונת 2016/2017 בליגת העל הרוסית בכדורגל|עונת 2016/2017]]

### [[עונת 2017/2018 בליגת העל הרוסית בכדורגל|עונת 2017/2018]]

### [[עונת 2018/2019 בליגת העל הרוסית בכדורגל|עונת 2018/2019]]

### [[עונת 2019/2020 בליגת העל הרוסית בכדורגל|עונת 2019/2020]]

### [[עונת 2020/2021 בליגת העל הרוסית בכדורגל|עונת 2020/2021]]

### [[עונת 2021/2022 בליגת העל הרוסית בכדורגל|עונת 2021/2022]]

### [[עונת 2022/2023 בליגת העל הרוסית בכדורגל|עונת 2022/2023]]

### [[עונת 2023/2024 בליגת העל הרוסית בכדורגל|עונת 2023/2024]]

### [[עונת 2024/2025 בליגת העל הרוסית בכדורגל|עונת 2024/2025]]

## שיאני זכיות
:נכון ל־12 בספטמבר 2024
### לפי שחקנים

* **כתב מודגש** מתייחס לשחקן שעדיין פעיל בליגת העל הרוסית.
* במקרה של מספר שווה של פרסים, השחקן שקיבל את הפרס האחרון מוצב בראש.

### לפי מדינה

### לפי מועדונים

## עובדות
* ארטיום דזיובה הוא השחקן הראשון שקיבל את הפרס כשחקן בארבעה מועדונים שונים – "רוסטוב", "ספרטק", "זניט" ו"לוקומוטיב". בשלוש הפעמים הראשונות זה היה בחודש הראשון של העונה; אלכסנדר קוקורין היה השחקן השני שקיבל את הפרס בשלושה מועדונים שונים (דינמו, זניט וסוצ'י).
* רומן יריומנקו הוא השחקן היחיד, שזכה בפרס פעמיים ברציפות בדצמבר 2014 ובמרץ 2015.
* שני שחקני "אופה" זכו בפרס היו שוערים.

## ראו גם
* כדורגלן החודש בליגת העל
* כדורגלן העונה ברוסיה, פרס מטעם הפרמייר ליג הרוסי בכדורגל
* כדורגלן השנה ברוסיה (ספורט אקספרס)
* כדורגלן השנה ברוסיה (מגזין פוטבול) (הוענק עד 2018)

## קישורים חיצוניים
* כדורגלן החודש באתר מנהלת ליגת העל הרוסית בכדורגל

## הערות שוליים

קטגוריה:ליגת העל הרוסית בכדורגל
ארמיית ההלם השנייה

**ארמיית ההלם השנייה** (ברוסית: **ударная армия я-2**) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
היחידה הוקמה בהתאם להחלטה מ-24 באוקטובר 1941. ההקמה החלה באזור מורדוביה/צ'ובשיה תחת השם "ארמיית עתודה ה-26". בדצמבר 1941 הארמייה הועברה לאזור מזרחית ללנינגרד ותוך זמן קצר החלו קרבות לפריצת המצור על לנינגרד. הקרבות נמשכו מספר חודשים ללא הצלחה יתרה. באפריל 1942 יחידות הארמייה כותרו על ידי הנאצים. ב-16 באפריל מפקד הארמייה נפצע והועבר לעורף. במקומו מונה אנדריי ולאסוב. הניסיונות לשחרר את היחידות המכותרות לא צלחו ובסופו של דבר בתוך הכיתור היו מעל ל-40 אלף חיילים. עד לאוגוסט 1942 כ-15 אלף חיילים הצליחו לצאת מהכיתור, בהתאם להודעת וורמאכט 30 אלף נפלו לשבי כולל מפקד הארמייה. 

החל מאוקטובר 1942 ארמיית ההלם השנייה קיבלה תגבור בכח אדם וציוד. לקראת תחילת 1943 היא כללה 165 אלף חיילים וקצינים, 2206 תותחים ו-225 טנקים. ב-12 בינואר 1943 החלה מתקפה חדשה לפריצת המצור על לנינגרד. הפעם הסובייטים הצליחו לפרוץ את המצור.

ארמיית ההלם השנייה המשיכה להילחם באזור עד לשנת 1944. בקיץ 1944 היא השתתפה בשחרור נרבה ובהמשך טלין.

בינואר 1945 היא הועברה לאזור פולטוסק. בסוף ינואר היא שחררה את אזור טירת מאלבורק ועברה את נהר ויסלה. באביב 1945 ארמיית ההלם השנייה הועברה מערבה ולחמה באזור שצ'צ'ין. 

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הארמייה הייתה חלק מקבוצת הכוחות הסובייטים בגרמניה, אך בינואר 1946 פורקה הארמייה.

## מפקדים
* לוטננט גנרל גריגורי סוקולוה דצמבר 1941 - ינואר 1942
* לוטננט גנרל ניקולאי קליקוב ינואר 1942 - אפריל 1942
* לוטננט גנרל אנדריי ולאסוב אפריל 1942 - יולי 1942
* לוטננט גנרל ניקולאי קליקוב יולי 1942 - דצמבר 1942
* לוטננט גנרל ולדימיר רומנובסקי  דצמבר 1942 - דצמבר 1943
* לוטננט גנרל איוואן פדיונינסקי דצמבר 1943 - אפריל 1946
## קישורים חיצוניים
* ארמיית ההלם השנייה באתר samsv 

2
קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה 
2
סרג' קורשיא

**סרג' קורשיא** (נולד ב-21 באוקטובר 1958) הוא ראש מועצת כפר שמריהו ומכהן כיו"ר ועדת הביטחון במרכז השלטון המקומי בישראל, מנהל חברות, אל"ם במילואים, לשעבר קצין במשטרת ישראל.

## ביוגרפיה
נולד בשנת 1958 במרוקו ועלה לארץ בשנת 1961. גדל בהרצליה פיתוח ובמונטריאול. בנם של ג'ורג' ומרסל קורשיא.

בגיל 19 חזר ארצה על מנת להתגייס לצה"ל כחייל בודד. התגייס בשנת 1977 ושירת בגדוד 202 בחטיבת הצנחנים. השתחרר בדרגת סגן בשנת 1981. במהלך שירותו הסדיר השתתף במבצע ליטני. משרת במילואים מזה 37 שנים בהן מילא שורת תפקידי פיקוד. במהלך מלחמת לבנון הראשונה נפצע בקרב בפאתי ביירות. בשנת 2002 השתתף במבצע חומת מגן בתפקיד פיקודי כמפקד יחידה בדרגת סא"ל. השתתף במלחמת לבנון השנייה בתפקיד מפקד ההטסות של פיקוד הצפון בדרגת אל"ם. שירת כמפקד יחידת הקישור לעיר הרצליה מטעם פיקוד העורף בדרגת אל"ם.

עם שחרורו מצה"ל שירת במשטרת ישראל כקצין. בשנת 1988 מונה לסמנכ"ל התאחדות סוכני הנסיעות והתיירות בישראל במשך 6 שנים. בשנת 1994 מונה למנכ"ל חברת כוח אדם למשך שנתיים וחצי. בשנת 1996 מונה למנהל מפעל תכשיטים. משנת 2003 ניהל חברה פרטית הנותנת שירותי ניהול פרויקטים בתחום הנדל"ן.

בשנת 1998 החל את עשייתו הציבורית כיו"ר ועדת ביטחון במועצה המקומית כפר שמריהו בהתנדבות. נבחר כחבר מועצה מקומית כפר שמריהו וכיהן בתפקיד זה עד שנת 2008. במקביל לכהונתו כיו"ר ועדת ביטחון, כיהן גם כיו"ר ועדות מכרזים, איכות הסביבה וביקורת. משנת 2014 מפקד יחידת הקישור לעיר הרצליה בפיקוד העורף.

בשנת 1998 הקים את יחידת המתנדבים של כפר שמריהו ורשפון - יחידת משמר הכפר, יחידה מבצעית 605 ופיקד על היחידה.

בשנת 2018 התמודד על ראשות המועצה המקומית כפר שמריהו וזכה ב-53.16% מקולות הבוחרים. רשימתו, "עצמאות הכפר" זכתה ל-3 מנדטים והיא הסיעה הגדולה ביותר במליאת המועצה.

ב-2024 היה מועמד יחיד והוכרז כמנצח ללא בחירות.

## הערות שוליים

קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ראשי מועצת כפר שמריהו
קטגוריה:שוטרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:קציני צה"ל בכירים בראשות רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:הרצליה פיתוח: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
שוער השנה ברוסיה

**פרס שוער השנה**, רשמית **פרס שוער השנה על שם [[לב יאשין]]** (ברוסית: **Приз «Вратарь года» имени Льва Яшина**) הוא פרס ספורט שנתי, המוענק מדי שנה לשוער הכדורגל הטוב ביותר בליגת העל הרוסית בכדורגל.

הפרס מוענק ברציפות מאז 1960 בחסות מגזין "אוגוניוק" (Огонёк) ותחילה הוענק כתואר שוער השנה בברית המועצות, עד 1991 אז החל להיות מוענק לשוער הכדורגל הטוב ביותר בליגה הרוסית. המגזין בוחר מדי חודש שוער מצטיין שנתון להצבעת קוראיו. בתום עונת הכדורגל המגזין נוקב בשמות שלושת שוערי הכדורגל הטובים ביותר ומציב לקוראיו את זכות ההצבעה, בתום ההצבעה מוכרז המנצח ולזוכה הנבחר מוענק פסל הפרס, שעוצב על ידי הפסל גאורגי ורטאנוביץ'.

איגור אקינפייב זכה 11 פעמים בפרס והוא שיאן הזוכים. כל זוכי הפרס היו אזרחי ברית המועצות או רוסיה ומעולם לא זכה בפרס שוער בעל אזרחות זרה.
## הזוכים
### שוער השנה בברית המועצות

### שוער השנה ברוסיה

### שיאני זכיות

## זכייה לפי מועדונים

## ראו גם
* כדורגלן השנה בברית המועצות
* כדורגלן החודש בליגת העל הרוסית בכדורגל
* כדורגלן השנה ברוסיה (מגזין פוטבול)
* כדורגלן השנה ברוסיה (ספורט אקספרס)

קטגוריה:רוסיה: כדורגל
קטגוריה:ליגת העל הרוסית בכדורגל
דוד איילון (אתלט)

**דוד איילון (הרשלר)** (16 במרץ 1916 – 26 ביוני 1983), היה אתלט ועורך דין ישראלי, בעל מדליית ארד מהמכביה השנייה (1935) בהטלת כידון, אלוף ושיאן הפועל בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל. היה מזכיר מועצת פועלי ירושלים (1965–1977).

## ביוגרפיה
הרשלר נולד בחברון. בילדותו אביו עזב את ביתם והותיר את אימו עגונה. לאחר מכן עבר עם אימו ואחיותיו להתגורר בשכונת מאה שערים בירושלים.

הרשלר התאמן בקבוצת הפועל ירושלים והפועל חיפה ובהמשך אימן בקבוצת הפועל ירושלים.

בתחרויות ספורט של המכביה שנערכו בפראג, צ'כיה בשנת 1933 זכה הרשלר פעמיים במקום שני בקפיצה במוט בתוצאה של 2.72 מטר, אחרי סגל מדנצינג (2.85 מטר) ובהטלת כידון, אחרי בלא וייס מצ'כוסלובקיה (45.18 מטר).

במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה הרשלר במדליית ארד בהטלת כידון אחרי דב רבינוביץ' מארץ ישראל (50.50 מטר) ובלא וייס.

באליפות הפועל שנערכה בתל אביב ביוני 1944 זכה הרשלר ב-3 מדליות זהב, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 33.17 מטר, הדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.02 מטר ובזריקת משקולת בשיא הפועל חדש של 74.30 מטר.

במסגרת אליפות הפועל בקרב רב שנערכה בתל אביב בדצמבר 1946 קבע הרשלר בקפיצה לגובה תוצאה של 1.71 מטר.

באליפות ישראל שנערכה במאי 1948 זכה הרשלר בשתי מדליות כסף, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 34.94 מטר, אחרי דב רבינוביץ' מברית מכבים עתיד (35.59 מטר) ובהטלת כידון בתוצאה של 48.32 מטר, אחרי אברהם גרין ממכבי תל אביב (53.80 מטר).

## חייו האישיים
עו"ד הרשלר נבחר לתפקיד מזכיר מועצת פועלי ירושלים. הוא התחתן עם רחל קיסלוב (אשר שימשה כמזכירת בית המשפט הבריטי) ונולדה להם בת אחת, איילת. ב 1948 התגרשו ומאוחר יותר נישא לרות איילון, להם שלושה בנים. שחר, זיו וטל. אחד מילדיהם, ניצב שחר איילון, גם הוא אתלט בעברו.

## הנצחה
אולם הספורט של הפועל ירושלים נקרא על שמו של דוד איילון וכן ספריית ספורט על שמו.

## שיאים אישיים
* הדיפת כדור ברזל: 12.82 מטר
* זריקת דיסקוס: 39.06 מטר
* קפיצה לגובה: 1.71 מטר

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתלטים ארץ-ישראלים
קטגוריה:מטילי כידון ישראלים
קטגוריה:זורקי דיסקוס ישראלים
קטגוריה:הודפי כדור ברזל ישראלים
קטגוריה:קופצים לגובה ישראלים
קטגוריה:מאמני אתלטיקה ישראלים
קטגוריה:מזכירי מועצות פועלים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
מנחם רומנו

הרב **מנחם אברהם רומנו** (בסרבו-קרואטית בכתב לטיני: **Abraham Menahem Romano**; 20 במאי 1882, סרייבו, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 31 באוקטובר 1968, סרייבו, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) היה הרב הראשי הספרדי של יהודי זאגרב בין 1919–1936, הרב הראשי של יהודי סרייבו בין 1946–1968 והרב הראשי של יהדות יוגוסלביה.

## קורות חייו
מנחם רומנו נולד בסרייבו למשפחת רבנים נודעת. אביו אברהם רומנו כיהן ברבנות בסרייבו ובן דודו אברהם מוריץ רומנו היה הרב הראשי האחרון של יהודי ביטולה. הוא רכש השכלה רבנית בבית המדרש לרבנים בסרייבו תחת אביו ובהמשך תחת הרב ד"ר מוריץ לוי. ב-1902 נישא לרחל לבית קָמְחִי ולזוג נולדו 5 ילדים: שמואל, בלאנקה, יעקב-יאשה לימים היסטוריון, רבקה ומאיר.

ב-1902 כיהן ברבנות בבאניה לוקה וב-1919 עבר עם משפחתו לזאגרב ומונה לרב הקהילה הספרדית שבעיר אשר מנתה בשיאה 625 נפשות. ב-1927 הוכרה הקהילה על ידי השלטונות היוגוסלביים כקהילה נפרדת, מנחם רומנו מונה רשמית לרב הראשי של הקהילה וכיהן בתפקידו עד 1936. ב-1936 שב לסרייבו, כיהן ברבנות ולימד בבית המדרש התאולוגי היהודי, אשר הכשיר מורים, ממלאי מקום לרבנים, חזנים, מוהלים ושוחטים ובראשו עמדו הרבנים מוריץ לוי והינקו אורבך. באפריל 1941 כבשה גרמניה הנאצית את ממלכת יוגוסלביה ואזור בוסניה נמסר לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה. עד מהרה הוחל ברדיפות יהודים. ביתו רבקה ובעלה גורשו לשאבאץ ובהמשך נספו. בנו של מנחם רומנו ד"ר שמואל רומנו לו היו קשרים בקרב נכבדי העיר, הצליח למלט את הוריו לכפר מחוץ לסרייבו ושם הסתתרו עד לסיום המלחמה.

ב-1946 מונה לרב הראשי של יהודי סרייבו ופעל לחידוש חיי הקהילה שרוב בניה נספו בשואה. בהמשך מונה לרב הראשי של יהודי יוגוסלביה. ב-1968 הלך לעולמו והוא בן 86 ונקבר בסרייבו. נכדו ד"ר נֶנָאד רומנו (בסרבית: Nenad Romano) הוא מפיק סרטי טלוויזיה ומרצה באוניברסיטת בלגרד.

## קישורים חיצוניים
* 
* ארבעה שירים שכתב הרב מנחם רומאנו יליד Sarajevo יוגוסלביה 1882 על קורות העם היהודי ועל היטלר, באתר התשתית האירופאית למחקר השואה

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים יוגוסלבים
קטגוריה:יהודים יוגוסלבים
קטגוריה:יהודים בשואה: יוגוסלביה
קטגוריה:ניצולי השואה: יוגוסלביה
קטגוריה:ניצולי השואה: בוסניה
קטגוריה:סרייבו: רבנים
קטגוריה:זאגרב: רבנים
קטגוריה:ילידי 1882
קטגוריה:יוגוסלבים שנפטרו ב-1968
ליילה פורי

**ליילה פורי** (באנגלית: **Layla Fourie**) הוא סרט מתח דרום אפריקאי-גרמני-הולנדי-צרפתי שביימה פיה מאריי. הסרט מספר על ליילה, אישה צעירה שבתור מאבחנת פוליגרף בוחנת פגיעה שגרמה להריגה של אדם שהיא עשתה.

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין שהתקיים ב-11 בפברואר 2013, שם זכה לשבח מיוחד. בהמשך הסרט היה מועמד למספר פרסים שבחלקם זכה. שפת הסרט היא אנגלית, ואורכו כ-90 דקות.

## תקציר העלילה
הסרט מספר על ליילה, אישה צעירה שחיה עם בנה הקטן, קיין, ביוהנסבורג שם היא עובדת בלילה כמלצרית. לאחר ראיון עבודה מוצלח כמאבחנת פוליגרף, ליילה פוגעת בטעות באדם והורגת אותו. מתוך דאגה לבנה במקרה ותשלח למעצר, ליילה מחביאה את הגופה ומטשטשת עקבות. למחרת, ליילה מתייצבת במקום העבודה החדש שלה, בו למרבה האירוניה היא בוחנת את הפגיעה שהיא עשתה. מפגש עם שני נבחנים משנה את התמונה כולה.

## שחקנים ודמויות
* **ריינה קמפבל** - ליילה
* **[[אוגוסט דיהל]]** - יוג'ין פינאאר
* **ג'ורן קרנדברג**
* **[[רפאלנה סייפמו]]** - סיפו קומאלו
* **[[ז'אן בליבר]]**
* **יו יאמאשיטה** - סוזי
* **[[ז'ראר רודולף]]** - וואן נייקרק

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי מתח גרמניים
קטגוריה:סרטים הולנדיים
קטגוריה:סרטי מתח צרפתיים
קטגוריה:סרטים דרום אפריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
מוזיאון נזו

**מוזיאון נזו** (ביפנית: **根津美術館**) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם ברובע מינאטו של העיר טוקיו, יפן.
## היסטוריה
המוזיאון הוקם על בסיס אוסף האמנות של נזו קימצ'ירו (Nezu Kaichirō), שנתרם על ידי בנו והפך למוזיאון, שנפתח בשנת 1941. בשנת 1964 הורחב מבנה המוזיאון המקורי ובין השנים 2009-2006 עבר המוזיאון שיפוץ מקיף והוקם מבנה חדש בתכנון האדריכל היפני קנגו קומה. אוסף המוזיאון מכיל למעלה מ-7,400 פריטים, ביניהם 87 בעלי חשיבות לאומית (Important Cultural Properties) ו-94 יצירות לאומיות (Important Art Objects). בין הפריטים חפצי ברונזה, טקסטיל, ציור, פיסול וקדרות יפנית. לצד תצוגות האוסף, המוזיאון מציג גם תערוכות מתחלפות שונות. לצד מבנה המוזיאון הוקם גן בסגנון מסורתי.
## גלריה

קובץ:Nezu Museum Interior 201805.jpg|פנים המוזיאון
קובץ:Nezu Museum Outside access 201805.jpg|הכניסה למוזיאון
קובץ:Nezu Museum Garden view 201805.jpg|האגם בגן
קובץ:Nezu Museum Garden view1 201805.jpg|בקתה בגן


קובץ:KORIN-Irises-L.jpg|אירוסים מאת אוגטה קורין, פאנל ימני
קובץ:KORIN-Irises-R.jpg|אירוסים מאת אוגטה קורין, פאנל שמאלי
קובץ:Suzuki Kiitsu - Mountain Stream in Summer and Autumn 2.jpg|נחל הררי בקיץ מאת סוזוקי קיטסו פאנל שמאלי
קובץ:Suzuki Kiitsu - Mountain Stream in Summer and Autumn.jpg|נחל הררי בסתיו מאת סוזוקי קיטסו פאנל ימני


## קישורים חיצוניים

* 

נזו
קטגוריה:יפן: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:מבנים שתכנן קנגו קומה
My Love: Essential Collection

**My Love: Essential Collection** (בעברית: **אהבתי: אוסף חיוני**) הוא אלבום להיטים של הזמרת הקנדית סלין דיון. אלבום הלהיטים יצא ב-24 באוקטובר 2008, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, כהמשך לאלבום האוסף הקודם שלה בשפה האנגלית All the Way... A Decade of Song, אך הוא גם יצא לרגל הגעתה של דיון למכירות של 200 מיליון שירים ואלבומים ברחבי העולם, מה שהפך אותה לזמרת הנשית המוכרת ביותר בעולם אחרי מדונה ולצד מריה קארי.

בחוברת ההערות של האלבום היא הקדישה את האלבום לכל מעריציה שתמכו בה לאורך השנים.

## רקע
אלבום הלהיטים כולל בין היתר את הלהיט הענק "My Heart Will Go On" שהפך לימים לשיר המצליח ביותר בקריירה של הזמרת וגם לאחד מהשירים הכי מצליחים בהיסטוריה, ובנוסף כלל גם את הלהיטים "A New Day Has Come" ,"Because You Loved Me" ו-"The Power of Love".

בנוסף לגרסה הרגילה של האלבום לאלבום יצאה גם גרסה מיוחדת תחת השם My Love: Ultimate Essential Collection ב-2011, אשר כללה שני דיסקים עם שירים מיוחדים שלא הופיעו באלבומים קודמים שלה כמו השיר "There Comes a Time". גרסה זו אינה יצאה ביפן אלא במקומה יצאה גרסה אחרת תחת השם Complete Best.

## ביקורת והצלחה
האלבום קיבל ביקורות חיוביות. הוא הגיע לראש מצעדי האלבומים של אירלנד, בלגיה והולנד ואף גם בצרפת. בקנדה האלבום הגיע למקום השני, בארצות הברית למקום ה-8 ולמקום ה-5 בבריטניה.

בבריטניה האלבום הגיע למעמד של פלטינה משולשת, בנקדה ואירלנד הגיע למעמד פלטינה כפולה, בבלגיה ובהולנד הגיע למעמד פלטינה ובארצות הברית, ניו זילנד ומקסיקו הגיע למעמד זהב. הסינגל הראשון מהאלבום "My Love" היה שיר אוטוביוגרפי למחצה שנכתב על ידי לינדה פרי עבור דיון ונמצא גם באלבומה Taking Chances. בצרפת, גרסת הרמיקס לשיר "" שוחררה כסינגל.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אוסף של סלין דיון
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי וולטר אפאנאסייף
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
הר באטל

**הר באטל** (באנגלית: **Mount Battle**) הוא הר בהרי באפין, על האי באפין בטריטוריית נונאווט שבקנדה.

ההר הוא חלק מהקורדילרה הארקטית.

ההר ממוקם 65 קילומטרים צפונית מזרחית מהעיירה האינואיטית פאנגנירטונג.

גובהו של ההר 1,329 מטרים מעל פני הים.

## היסטוריה
### מקור השם

ההר נקרא על שם בן באטל (Ben Battle), גאומורפולוג מאוניברסיטת מקגיל, אשר טבע בעת שחצה נחל קפוא שהחל להימס בסמוך לאגם גליישר, במהלך משלחת חקר של המכון הארקטי של צפון אמריקה, בשנת 1953.

## קישורים חיצוניים

* תצלום לוויין של אזור הר באטל
* מפה טופוגרפית של אזור הר באטל
* הר באטל באתר "אנציקלופדיית ההרים הקנדית"
* תצלומי הר באטל ותיאור הפארק הלאומי אויואיטוק
* תחזית מזג אוויר ארוכת טווח עדכנית עבור הר באטל (לפי גבהים)

## הערות שוליים

באטל
קטגוריה:הקורדילרה הארקטית
באטל
באטל
הסרטונים הישראליים הנצפים ביותר ביוטיוב

**הסרטונים הישראליים הנצפים ביותר ביוטיוב** הם הסרטונים הנצפים ביותר באתר יוטיוב אשר נוצרו בידי ישראלים (או שמככבים בהם ישראלים), מכל הזמנים. ברשימה זו מופיעים כ-50 סרטונים שעברו את רף ה-50 מיליון צפיות לפחות. הרשימה אינה כוללת סרטוני יוטיוב שורטס ("קצרים"), מפני אינפלציה.

רוב הסרטונים ברשימה הם קליפים מוזיקליים ורצועות שמע. מתוך 50 סרטונים, רק 6 מהם בשפה העברית.

נכון לאפריל 2025, הסרטון "Alika Pretend Play" של ערוץ הילדים "GLOBIKI" הוא הסרטון המוביל ברשימה, עם 699 מיליון צפיות. במקום השני, סרטון לא רשמי של השיר "Nevermind" מאת דניס לויד, עם 283 מיליון צפיות. ובמקום השלישי, הקליפ "Bassa Sababa", של נטע ברזילי עם 350מיליון צפיות.

האקט בעל מספר הסרטונים הרב ביותר ברשימה הם ויני ויצ'י (עם 5 סרטונים) וסטטיק ובן אל (עם 4 סרטונים) שעברו את רף ה-50 מיליון צפיות.

השנה הראשונה שבה מניין הצפיות בסרטון ישראלי בודד (באותה השנה) עלה על 10 מיליון צפיות היא 2015 (בשיר "טרמינל 3" של דודו אהרון). השנה הראשונה שבה מנין הצפיות עלה על 20 מיליון היא 2016 (בשירים "סלסולים" ו"כביש החוף" של סטטיק ובן-אל תבורי. בשנת 2017 מנין הצפיות כבר עלה על 40 מיליון צפיות לשיר בודד (בשיר "טודו בום" של סטטיק ובן אל תבורי).

ב-11 בדצמבר 2018 הפך הקליפ לשיר "Toy" של נטע ברזילי (זה שהועלה על ידי ערוץ היוטיוב של האירוויזיון) לקליפ הישראלי השני בהיסטוריה שחצה את רף ה-100 מיליון במספר הצפיות ביוטיוב.

ב-9 בספטמבר 2021 הפך הקליפ לשיר "Bassa Sababa", גם הוא של ברזילי, לקליפ הישראלי השני שחצה את רף ה-200 מיליון במספר הצפיות ביוטיוב.

## הסרטונים הישראליים המובילים

הרשימה הבאה מונה את 50 הסרטונים הישראליים הנצפים ביותר ביוטיוב, שעברו את רף ה-50 מיליון צפיות לפחות.

עדכון מלא של נתוני הטבלה בוצע לאחרונה ב-15 בפברואר 2025.

#### המוזיקאים בעלי המספר הרב של סרטונים ברשימה
עדכון מלא של נתוני הטבלה בוצע לאחרונה ב-31 באוקטובר 2022.

### הכי נצפים לפי שנת העלאה

הטבלה הבאה מפרטת את הדף הנוכחי של חמשת הסרטונים הנצפים ביותר ביוטיוב שהועלו בכל שנה, כאשר כל אחד מהם מעוגל למאות האלפים הקרובים ביותר, וכן ניתן לראות את מעלה הסרטון ואת תאריך הפרסום ביוטיוב.

עדכון מלא של נתוני הטבלה בוצע לאחרונה בתאריך: 4 ביוני 2022

## ראו גם
* ערוצי היוטיוב הישראליים בעלי מספר המנויים הגדול ביותר
* רשימת הסרטונים הנצפים ביותר ביוטיוב
* ערוצי היוטיוב בעלי מספר המנויים הגדול ביותר
* האלבומים הישראליים הנמכרים ביותר בכל הזמנים

## קישורים חיצוניים
* YouTube Rewind

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה ישראלית
קטגוריה:דירוג בנושא מוזיקה
קטגוריה:סרטוני יוטיוב
קטגוריה:ישראל: דירוג בנושא אינטרנט
שבתי הלוי

הרב **שבתי הלוי** היה אב בית הדין בקושטא וממלא מקום החכם באשי של האימפריה העות'מאנית בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.

## ביוגרפיה
חי ופעל בקושטא שבטורקיה, וכיהן תחילה כממונה איסור והיתר בעיר, סביב שנת 1894 (ה'תרנ"ד). בשנה זו, ובשנים 1897 (ה'תרנ"ז) ו-1905 (ה'תרס"ה), כיהן כחבר בוועד הרוחני של הקהילה היהודית.

בשנת 1909 (ה'תרס"ט) מונה לכהן כאב בית הדין של קושטא, וכיהן בתפקיד במשך שנה.

בחודשים מרץ–מאי 1910 החליף את הרב חיים נחום אפנדי בתפקיד החכם באשי, ופעם נוספת בחודשים מרץ–יולי ובחודש אוגוסט 1912. בשנים אלו המשיך לכהן בתפקידו גם בוועד הרוחני, עד לשנת 1918.

נמצא חתום בראש הוועד הרוחני בין השנים 1912–1918, ובראש רבני העיר על תקנות הרבנות המקומית והרבנות הראשית בשנת 1914, תחת הרב חיים נחום.

אחיו היה הרב משה הלוי, שכיהן גם הוא בתפקיד החכם באשי של האימפריה העות'מאנית.

## לקריאה נוספת
* שמעון ואנונו, **[[אנציקלופדיה ארזי הלבנון|ארזי הלבנון - אנציקלופדיה לגאוני וחכמי יהדות ספרד והמזרח]]**, ה'תשס"ו, חלק ד', עמ' 2018

## קישורים חיצוניים
* Chief Rabbis of the Ottoman Empire, באתר Farhi

## הערות שוליים

קטגוריה:נושאי משרת חכם באשי של קושטא
קטגוריה:טורקיה: רבנים ראשיים
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-19
קטגוריה:אישים במאה ה-20
אלישקה מיסקובה

**אלישקה מיסקובה** (בצ'כית: **Eliška Misáková**; 12 באוקטובר 1925 בקוייטיצה - 14 באוגוסט 1948 בלונדון) הייתה מתעמלת צ'כוסלובקית, אלופה אולימפית (לונדון 1948) בתחרות הקבוצתית בהתעמלות ובכך הייתה לספורטאית היחידה בהיסטוריה שזכתה במדליה אולימפית לאחר מותה.

## ביוגרפיה
מיסקובה נולדה בקוייטיצה וגדלה בווישקוב. בשנת 1947 היא עברה להתגורר בפראג.

באוגוסט 1948 טסה מיסקובה עם חברותיה לנבחרת להשתתף באולימפיאדת לונדון (1948). כבר בטיסה היא הרגישה רע וחום גופה החל להעלות. היא הופרדה מחברותיה במעונות הספורטאים והובחנה כלוקה בשיתוק ילדים ומיד אושפזה בבית חולים בבידוד. היא חוברה לריאת ברזל במשך כ-4 ימים עד שנפטרה, ביום בו זכו חברותיה לנבחרת צ'כוסלובקיה במדליית זהב לפני נבחרת הונגריה ונבחרת ארצות הברית (מתוך 11 נבחרות). ורה רוז'יצ'קובה החליפה אותה בתחרות בהצלחה רבה, לאחר שסיימה במקום 6 מבין 90 המשתתפות, שלישית מבין המתעמלות הצ'כוסלובקיות. בנבחרת ההתעמלות השתתפה גם אחותה הבוגרת, מילוסלבה מיסקובה שסיימה במקום רביעי מבין 90 המשתתפות ושנייה מבין המתעמלות הצ'כוסלובקיות. בטקס חלוקת המדליות, הונף דגל צ'כוסלובקיה עם סרט שחור סביבו.

מיסקובה נקברה בווישקוב ב-4 בספטמבר 1948.

## קישורים חיצוניים

* אלישקה מיסקובה 
* The gold gymnastics framed tears as a colleague died 
* אלישקה מיסקובה  

קטגוריה:מתעמלות צ'כוסלובקיות
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:ילידות 1925
קטגוריה:ילידי 1925
קטגוריה:נפטרות ב-1948
קטגוריה:צ'כוסלובקים שנפטרו ב-1948
ג'ימי בנט

**ג'יימס מייקל בנט** (באנגלית: **James Michael Bennett**; נולד ב-9 בפברואר 1996) הוא שחקן ומוזיקאי אמריקאי. הוא ידוע בשל תפקידיו בסרטים "אבא בא לגן", "בן ערובה", "פוסידון", "מבול של צרות", "היתומה" ו"קצרים"; ובשל תפקידו כג'יימס טיבריוס קירק הצעיר בסרט "סטארטרק", ובשל תפקידו כג'יי ג'יי פאוול בסדרה "הבלתי רגילים" של ABC.

## ביוגרפיה
בנט נולד בסיל ביץ' שבקליפורניה, וכיום גר עם הוריו ועם אחותו בהנטינגטון ביץ' שבקליפורניה. משפחתו מנהלת בעיר החוף מסעדת קרפים שנושאה הארד רוק. מלבד קריירת המשחק שלו, בנט מנגן בגיטרה ושר, ומעלה זאת לערוץ היוטיוב שלו. הוא גם כתב וביצע את השיר "Summer Never Ends", המושמע בסופו של הסרט "קצרים" מ-2009 שבו הוא משחק.

## קריירה
בנט הופיע בכמעט 30 פרסומות, וכן בפרקים של סדרות הטלוויזיה "The Guardian" ו"רפואה שלמה", לפני שלוהק לתפקיד טוני, הילד שרוצה להיות פלאש, בקומדיה בכיכובו של אדי מרפי "אבא בא לגן". הוא הופיע בתפקידים קטנים יותר בסרטים "והרי החדשות" ו-"Arthur Hailey's Detective", והופיע גם בסדרות הטלוויזיה "המשפט של איימי", "CSI" ו"אוורווד". הוא העניק את קולו לדמויות מצוירות בסרטים "רכבת לקוטב", "פו הדב: האביב של רו" ו"אני רוצה כלב לחג המולד, צ'ארלי בראון". הוא היה מועמד לפרסי האמן הצעיר (Young Artist Awards) חמש פעמים.

בשנת 2010 שיחק בסדרה "הבלתי רגילים" של ABC, שם גילם את ג'יי ג'יי פאוול, נער מחונן עם אינטליגנציה עצומה לאחר שחווה התרסקות מטוס.

באוגוסט 2011 הוציא לאור את סינגל הבכורה שלו, "Over Again", המלווה בווידאו קליפ.

## חיים אישיים

#### טענות לתקיפה מינית
באוגוסט 2018 דיווח העיתון "הניו יורק טיימס" על טענתו של בנט כי השחקנית והבמאית האיטלקייה אסיה ארג'נטו, ממובילות תנועת , תקפה אותו מינית ב-2013. בנט אמר כי לאחר המפגש הוא החל להרגיש "מבולבל מאוד, מושפל ונגעל", וכי פחד לדבר על מה שאירע. עורך הדין של בנט כתב כי שנים לאחר האירוע, בנט היה שקוע כל כך בטראומה שלו, שהופעותיו בסרטים, הכנסתו, ובריאות הנפש שלו התדרדרו. ארג'נטו ובנט נפגשו לראשונה כאשר בנט גילם את בנה של ארג'נטו בסרט "The Heart Is Deceitful Above All Things" כשהיה בן שבע. לאחר שהטענות נשמעו לראשונה סודרו העניינים בין בנט לארג'נטו בצורת תשלום של 380,000 דולר, כתב העיתון. בנט ועורך דינו, גורדון סאטרו, עובדים עם שריף מחוז לוס אנג'לס על חקירה של טענות אלו לתקיפה מינית.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## וידאו קליפים

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* ג'ימי בנט באתר AllMovie

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:קליפורניה: שחקנים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:מדבבים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1996
קו העימות

**קו העימות** הוא אזור במדינת ישראל, המשתרע לאורך גבולה של ישראל עם לבנון, וכולל את הערים קריית שמונה, מעלות-תרשיחא ונהריה, וכן מושבים וקיבוצים רבים באזור. נמצא בחלקה הצפוני של ישראל וחופף לחלק הצפוני של הגליל העליון. גובל בחלקו הצפוני של מישור החוף הצפוני במערב, ברמת הגולן במזרח, ובדרום לבנון בצפון. נמצא בתחומי המועצות האזוריות הגליל העליון, מרום הגליל, מטה אשר, מעלה יוסף ומבואות החרמון.

## היסטוריה

קו הגבול בין ישראל ללבנון נקבע לפי הסכם שביתת הנשק עם לבנון, אחד מהסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות, אשר נחתם ב-29 במרץ 1949. צה"ל פינה את 14 הכפרים שנכבשו על ידו בתחום לבנון עד נהר הליטני, וצבא לבנון פינה את ראש הנקרה - קו הגבול המנדטורי בין ארץ ישראל ללבנון הפך לקו שביתת הנשק של ישראל עם לבנון, כחלק מהקו הירוק. סימון הקו מחדש הושלם ב-18 בינואר 1951. כתוצאה ממלחמת ששת הימים, גבולותיה של ישראל עם מצרים, ירדן וסוריה השתנו כליל, אך גבול הצפון עם לבנון נותר כמעט כשהיה, אך הוא התארך בקצהו המזרחי, כתוצאה מכיבוש רמת הגולן, שבחלקה הצפוני גובלת אף היא עם לבנון. במהלך מלחמת לבנון השנייה, ישראל כבשה מחדש גם את כפר ע'ג'ר שתושביו הפכו לאזרחים ישראלים, הנמצא בשטח לבנון, ממנו נסוגה לאחרונה בשנת 2000. בעשור השני של המאה ה-21 ביצר צה"ל אזורים בגבול הצפון, באמצעות לוחות בטון מזוין, סוללות עפר, מגדלים ממוגנים ושדרוג של גדר הגבול, על מנת למנוע מחזבאללה לתקוף יישובים הסמוכים לגבול. נכון לשנת 2018, יש עדיין 13 נקודות שבהן הגבול שנוי במחלוקת.

## יישובי קו העימות
ברשימת יישובי אזור קו העימות הצפוני נכללים היישובים הבאים:

* אביבים
* אבירים
* אבן מנחם
* אדמית
* אילון
* אלקוש
* בית הלל
* בן עמי
* בצת
* ברעם
* גונן
* גורן
* גורנות הגליל
* ג'ש (גוש חלב)
* געתון
* גשר הזיו
* דוב"ב
* דישון
* דלתון
* דן
* דפנה
* הגושרים
* מצפה הילה
* נווה זיו
* זרעית
* חוסן
* חניתה
* חורפיש
* יחיעם
* יערה
* יפתח
* יראון
* כברי
* כפר בלום
* כפר גלעדי
* כפר ורדים
* כפר יובל
* כפר סאלד
* כרם בן זמרה
* להבות הבשן
* לימן
* מטולה
* מלכיה
* מנות
* מנרה
* מעונה
* מעיליא
* מעיין ברוך
* **[[מעלות-תרשיחא]]**
* מצובה
* מרגליות
* משגב עם
* מתת
* נאות מרדכי
* **[[נהריה]]**
* נטועה
* סאסא
* סער
* עבדון
* עברון
* עין יעקב
* עלמה
* עמיר
* ערב אל עראמשה
* פסוטה
* פקיעין
* פקיעין החדשה
* צבעון
* צוריאל
* ע'ג'ר
* **[[קריית שמונה]]**
* ראש הנקרה
* ריחאניה
* רמות נפתלי
* שאר ישוב
* שדה נחמיה
* שומרה
* שבי ציון
* **[[שלומי]]**
* שמיר
* שניר
* שתולה
* תל חי


## ראו גם
*גבולות ישראל
*סכסוך ישראל-חזבאללה לאחר מלחמת לבנון השנייה
*עוטף עזה
*הגליל העליון

## הערות שוליים

קטגוריה:גבול ישראל–לבנון
2018 09
המוזיאון הלאומי של טוקיו

"**המוזיאון הלאומי של טוקיו**" (ביפנית: **東京国立博物館**) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם בפארק אואנו, ברובע טאייטו של העיר טוקיו, יפן. המוזיאון, שהוקם בשנת 1872 הוא המוזיאון הגדול והוותיק ביפן. אוספו, המכיל למעלה מ-100,000 פריטים, כוללים פריטי ארכאולוגיה, אומנות ואמנות מיפן ומרחבי המזרח הרחוק. בין מוצגיו 87 פריטים הנחשבים לאוצר לאומי (National Treasure) ו-610 פריטים המוגדרים כבעלי חשיבות תרבותית (Important Cultural Property).

## היסטוריה
ראשיתו של המוזיאון הלאומי של טוקיו היא בתערוכה שאורגנה בשנת 1872 על ידי מחלקת המוזיאונים במשרד החינוך של יפן. בשנת 1882 עבר המוזיאון למיקומו הנוכחי שבפארק אואנו. בשנת 1886 הפך המוזיאון ל"מוזיאון האימפריאלי" של האימפריה היפנית. בשנת 1900 שונה שמו ל"מוזיאון בית הנכות האימפריאלי של טוקיו" (Tokyo Imperial Household Museum). בשנת 1923 נפגע בניין המוזיאון ברעידת האדמה והצונמי בקאנטו. ב-1925 הופרדו ממנו אוספי הטבע, שהיוו את הבסיס להקמת מוזיאון הטבע והמדע הלאומי. ב-1938 נפתח המוזיאון במבנה מחודש - בניין הונקאן (Honkan) - בסגנון "אימפריאלי" (Imperial Crown Style). כיום משמש הבניין כמבנה הראשי של המוזיאון. בשנת 1947 שונה שמו ל"מוזיאון הלאומי של טוקיו".

בשנת 1968 נוסף למוזיאון בניין טויוקטן (Tōyōkan), המציגה אמנות אסייתית שאינה יפנית. בשנת 1999 נפתח בניין הייקייסן (Heiseikan) לציון נישואיו של נארוהיטו, נסיך יפן. הוא מציג בעיקר פריטי ארכאולוגיה ואמנות יפנית. שטח המוזיאון כולל גם את מבנה היוקייקאן (Hyōkeikan), שהוקם בשנת 1909 לציון נישואיו של יושיהיטו, לימים קיסר יפן, ומשמש כחלל לתצוגות מתחלפות וכן את בניין אוצרות הוריו-ג'י (Hōryū-ji Hōmotsukan), המציג כ-300 פריטים ממקדש הוריו-ג'י.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:טוקיו: מוזיאונים
קטגוריה:יפן: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:טוקיו: תרבות
הרי ברוס

**הרי ברוס** (באנגלית: **Bruce Mountains**) הם רכס הרים על החוף הצפוני של האי באפין, בטריטוריית נונאווט שבקנדה.

רכס ההרים מהווה תת-רכס של הקורדילרה הארקטית. ההרים נמצאים דרומית מזרחית מפיורד דקסטריטי, וצפונית מערבית מפיורד קלארק.

ההרים מגיעים לגובה של 457 מטרים מעל פני הים. שטח הרכס 4,597 קמ"ר.

הרכס הוא מוצאם של ארבעה קרחונים הזורמים אל מתחת לפני האוקיינוס הארקטי.

## לקריאה נוספת
• Gifford H. Millera, Alexander P. Wolfea, Eric J. Steiga, Peter E. Sauera, Michael R. Kaplana, Jason P. Briner, **[https://faculty.eas.ualberta.ca/wolfe/eprints/Miller%20et%20al%20QSR%202002.pdf The Goldilocks dilemma: big ice, little ice, or ‘‘just-right’’ ice in the Eastern Canadian Arctic]**, Quaternary Science Reviews 21 (2002), PP 33–48

• Harrison, D.A., **A reconnaissance glacier and geomorphological survey of the Duart Lake Area, Bruce Mountains, Baffin Island**, N.W.T. Geographical Bulletin 21, 1964, P 57–70

• J.A. Dowdeswell, M. Canals, M. Jakobsson, B.J. Todd, E.K. Dowdeswell, K. Hogan, **[https://books.google.co.il/books?id=ZsyyDQAAQBAJ&pg=PA89&lpg=PA89&dq=%22Bruce+Mountains%22+height&source=bl&ots=JT91j_04Dk&sig=yy1rHCm8r6RdHA2xOvYRh2zP16k&hl=iw&sa=X&ved=2ahUKEwjFndnD8ODdAhWnlYsKHf-3BlEQ6AEwC3oECAIQAQ#v=onepage&q=%22Bruce%20Mountains%22%20height&f=false Atlas of Submarine Glacial Landforms: Modern, Quaternary and Ancient]**, P 89

## קישורים חיצוניים
* תצלום לוויין של הרי ברוס
* הרי ברוס באתר summitsearch
* תחזית מזג אוויר עדכנית, ותחזית מזג אוויר ארוכת טווח עבור הרי ברוס

## הערות שוליים

ברוס
ברוס
המורה (סרט, 2015)

**"המורה"** (ברוסית: **Учи́лка**) הוא סרט קולנוע עלילתי רוסי מסוגת הפעולה והדרמה משנת 2015 בבימויו של אלכסיי פטרוחין. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-11 באוגוסט 2015 בעיר ויבורג במסגרת פסטיבל הקולנוע הרוסי "חלון לאירופה", XXIII במספר. הסרט יצא להפצה מסחרית ב-26 נובמבר 2015.

ב-20 באוקטובר 2017 החלו צילומי סרט המשך בשם "המבחן האחרון". הבכורה מתוכננת לאוגוסט 2019.

## תקציר עלילת הסרט
במתחם בית הספר נורתה ירייה. אלה ניקולאייבנה היא מורה להיסטוריה בתיכון, נואשת וחשה שנמאס לה מתלמידיה הסוררים. היא מחליטה לקחת את תלמידיה כבני ערובה על מנת ללמד אותם לקח מוסרי, אבל כעבור זמן קצר היא עצמה הופכת שבויה למצב. אירוע בני הערובה מדווח לקולונל קאדישב, איש הכוחות המיוחדים במשטרה ובעברו תלמיד של אלה ניקולאייבנה, הוא נרתם לנהל את המשא ומתן — כשהוא חולק עמה את תחושותיה על מצבם המוסרי הירוד של התלמידים המודרניים.

## שחקנים ודמויות

## הפקה
הסרט צולם בבית הספר מספר 7 של העיר קורוליוב במחוז מוסקבה, בו למד בעבר השחקן אנדריי מרזליקין. הסרט צולם בחודש מרץ 2015.

## סרט המשך
ב-16 באוקטובר 2015, נמסרה הצהרה מאולפני הפקה כי במהלך בחורף 2015/2016, יתחילו צילומי סרט ההמשך "המורה. המבחן". על פי הסיפור, אנה ניקולאייבנה לוקחת את תלמידי הכיתה לצפות במחזמר הפופולרי "מבחן אחרון", אך לפתע האולם כולו, שבו שבע מאות איש, מוצא עצמו מוחזק כבן ערובה על ידי טרוריסטים שפלשו להצגה. למעשה, הסרט היה אמור להיות מוקדש למשבר בני הערובה בתיאטרון בדוברובקה, אשר התרחש ב-23 וב-26 באוקטובר 2002 במוסקבה.

ב-20 באוקטובר 2017 בעיר מיטישצ'י שבפרברי מוסקבה החלה הפקת הסרט. אירוע הבכורה נערך ב-4 באוקטובר 2018.

## קישורים חיצוניים
* 
* קדימון הסרט באתר יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי דרמה רוסיים
קטגוריה:סרטי 2015
מגדל סוחארב

**מגדל סוחארב** (ברוסית: **Сухарева башня**) היה מבנה תרבותי ואדריכלי בעל חשיבות רבה ששכן במרכז מוסקבה, רוסיה משנת 1701 ועד שנהרס על ידי השלטון הסובייטי בתקופתו של סטלין בשנת 1934 לצורך סלילתה של **שדרת הגנים**. כאשר נפתח לראשונה המבנה הוא תוכנן להיות סוג של שער ניצחון לכבודו של הצאר פטר על מלחמתו באחותו סופיה אלכסייבנה רומנובה על ירושת הכתר. המגדל קיבל את שמו לכבודו של לורנטי פנקרטביץ' סוחארב שהיה מפקד הצבא. המגדל הוקם לראשונה בשנת 1692 ונפתח לאחר 9 שני בתכנונו של האדריכל מיכאיל צ'וגלוקוב איוונוביץ'. המגדל שימש בתור בית הספר למתמטיקה וניווט של מוסקבה עד לשנת 1921 בתקופה הקומוניסטית שבו הפך לבניין העירייה של מוסקבה ובו שכן גם: "המוזיאון להיסטוריה של מוסקבה" עד שלבסוף נהרס בשנת 1934 לצורך סלילתה של טבעת הגנים אף על פי שהיו התנגדויות רבות להריסתו בקרב הציבור ובקרב אדריכלים רוסיים רבים. המגדל הוקם בסגנון אדריכלי הקרוי: בארוק נארישקין. בקומת הגג שכן מצפה כוכבים ובקומת הכניסה שכן שוק פשפשים שנסגר לאחר הקמתה של ברית המועצות.

עד למאה ה-19 עבר הכביש של המשך הרחוב מתחת לבניין אך לאחר מכן נסתם ונפתחה בו קומה מסחרית.

חלק מאירועי הכרך הרביעי של "מלחמה ושלום" מאת לב טולסטוי מתרחשים בסביבת המגדל והשוק הסמוך.

## שיחזור ושיקום
בשנת 2017 החליטה עיריית מוסקבה לשחזר את המבנה אך נכון לעכשיו אין עדיין תאריך לתחילת העבודות וקביעת מיקום חדש עבור שחזור המבנה שנהרס.

## גלריה

Suhareva bashnya otkr.jpg
Suharev Tower. View from Prospect Mira.jpg
Sukhareva bashnya 1870.jpg
1931. Сухарева башня.jpg


## ראו גם
* עיריית מוסקבה
* המוזיאון להיסטוריה של מוסקבה

## קישורים חיצוניים

* קטגוריה:מוסקבה: תרבות
* קטגוריה:מוסקבה: מוזיאונים
* קטגוריה:מוסקבה: אוניברסיטאות ומכללות
קזחסטן באירוויזיון הילדים

**[[קזחסטן]]** השתתפה לראשונה ב**[[אירוויזיון הילדים 2018]]** שהתקיים בבלארוס ב-25 בנובמבר 2018.  הנציגה שלה היא דנאליה טולאשובה, ששרה את השיר "Өзіңе сен", שפירושו: "תאמין בעצמך".

## היסטוריה
ב-25 בנובמבר 2017, הביעה קזחסטן רצון להשתתף באירוויזיון הילדים 2018. ב-22 בדצמבר 2017 קזחסטן החלה להיות חברה באיגוד השידור האירופי, מה שהעלה את הסיכויים של קזחסטן להשתתף באירוויזיון הילדים 2018.

במאי 2018 הודיעה קזחסטן כי היא תעשה את הופעת הבכורה שלה בתחרות אירוויזיון הילדים 2018. באותה שנה דנאליה טולאשובה יצגה את קזחסטן עם השיר "Өзіңе сен" ("תאמין בעצמך") והגיעה למקום השישי עם 171 נקודות.

ביולי 2019 הודיעה קזחסטן כי היא תשתתף באירוויזיון הילדים 2019. רשות השידור הקזחית בחרה את ירז'אן מקסים לייצג את המדינה עם השיר "Armanyńnan qalma" ("אל תחמיץ את החלום שלך"). קזחסטן הגיעה באותה שנה למקום השני עם 227 נקודות, בהפרש של 51 נקודות מהמקום הראשון.

באירוויזיון הילדים 2020 קזחסטן יוצגה על ידי קרקאט בשאנובה והשיר "Forever". קזחסטן הגיעה שוב למקום השני, הפעם עם 152 נקודות. נכון ל-2023 זהו המיקום הטוב ביותר של המדינה בתחרות.

באירוויזיון הילדים 2021 קזחסטן יוצגה על ידי אלינור חאמזין ובקנור ז'אניבק והשיר "World of Fairytales". קזחסטן הגיעה למקום השמיני עם 121 נקודות.

באירוויזיון הילדים 2022 קזחסטן יוצגה על ידי דוד צ'רלין והשיר "Jer-Ana" ("אמא אדמה"). השיר הגיע למקום ה-15 והאחד לפני האחרון עם 47 נקודות. נכון ל-2023 זוהי התוצאה הגרועה ביותר של קזחסטן באירוויזיון הילדים.

ביוני 2023 קזחסטן הודיעה שלא תשתתף באירוויזיון הילדים 2023 . זוהי הפעם הראשונה שקזחסטן פרשה מהתחרות.

## המבצעים והשירים שייצגו את קזחסטן באירוויזיון הילדים

## ראו גם
* מדינות שלא משתתפות באירוויזיון
* אירוויזיון הילדים 2018

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אירוויזיון הילדים לפי מדינה
קטגוריה:קזחסטן: תרבות