אינגושטיה

**הרפובליקה האינגושטית** (ברוסית: **Респу́блика Ингуше́тия** - **רפובליקה אִינְגוּשֶטְיָה**; באינגושית: **ГIалгIай Мохк**) היא רפובליקה של רוסיה השוכנת בדרום הפדרציה הרוסית. רובם המכריע של האינגושטים הם מוסלמים.

נכון לינואר 2024 התגוררו ברפובליקה 527,220 תושבים.

## היסטוריה
אינגושטיה הפכה לראשונה לחלק מהאימפריה הרוסית בשנת 1810. אינגושים לקחו חלק פעיל במלחמת הקווקז, כאשר חלקם לחמו לצד האימפריה הרוסית.

בין השנים 1921 ו־1924 היא הייתה חלק מהרפובליקה הסובייטית ההררית עם קברדינו-בלקריה, קאראצ'אי-צ'רקסיה, צ'צ'ניה וצפון אוסטיה - אלניה. בין השנים 1934 ל-1992 היא הייתה חלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית הצ'צ'נית-אינגושית למעט תקופת מלחמת העולם השנייה במהלכה אינגושים גורשו מהאזור ובתקופת ניקיטה חרושצ'וב הורשו לחזור.  

במהלך מלחמת העולם השנייה חשד סטלין שתושבי אינגושטיה עוזרים לצבא הנאצי ולכן הגלה את כל האוכלוסייה למרכז אסיה. בשנות החמישים החלה חזרה של תושבי אינגושטיה המקוריים לארצם שכבר קלטה תושבים מצפון אוסטיה. באותה תקופה הוקמה מחדש הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית הצ'צ'נית-אינגושית שהייתה חלק של רוסיה הסובייטית. 

עם נפילת ברית המועצות בשנת 1992 הוכרז על הקמת רפובליקה עצמאית של אינגושטיה בנפרד מצ'צ'ניה שבירתו הייתה נזראן. בשנת 2002 הועברה הבירה מנזראן למגאס שהיא עיר הבירה הנוכחית.

בשנת 2018 נחתם הסכם בין ראשי הרפובליקות צ'צ'ינה ואינגושטיה על העברת חלק מהשטח מאינגושטיה לצ'צ'ניה. בין ההשלכות של המהלך היה התפטרות של ראש אנגושטיה אך ההסכם נותר בתוקף.

## גאוגרפיה
ימין|ממוזער|200px
אינגושטיה נמצאת בדרום רוסיה באזור הקווקז. רפובליקת אינגושטיה גובלת בתחום רוסיה ברפובליקת צפון אוסטיה - אלניה וברפובליקת צ'צ'ניה. וכן היא גובלת בגאורגיה בדרום. בשטח אינגושטיה ישנם אתרים רבים להפקת נפט וגז טבעי אשר אינגושטיה עשירה בהם.

## דמוגרפיה
נכון לינואר 2024 התגוררו ברפובליקה 527,220 תושבים. קיימים ספקות לגבי נכונות הנתונים. כך למשל בין נתוני מפקד 2002 למפקד הקודם הייתה קפיצה של 170 אלף (מ-280 אלף ל-450 אלף) במספר התושבים. ככל הנראה הדבר קשור להיקף הסבסוד שהרפובליקה מקבלת מהממשל המרכזי ומחושב לפי נפש. במפקד 2010 היקף אוכלוסייה הופחת בכ-12%. גם נתוני 2021 נחשבים לחשודים. יחד עם זאת קצב הילודה ברפובליקה הוא מהגבוהים בתחומי הפדרציה הרוסית. 

העם האינגושי קרוב מאוד לעם הצ'צ'ני והם אף דוברים שפות דומות (אינגושית וצ'צ'נית) השייכות לאותה משפחת שפות. כ-93 אחוזים מאוכלוסיית אינגושטיה הם אינגושים, כ-2.4 אחוזים צ'צ'נים, פחות מאחוז הם בני העם הרוסי, כחמישית אחוז טורקים. סה"כ ישנן 78 קבוצות אתניות כיום באינגושטיה.

נכון לשנת 2010, כ-96% מאוכלוסיית רפובליקת אינגושטיה הם מוסלמים ובפרט מהזרם הסוני.

## ממשל
הרשות המחוקקת היא "אספת העם של רפובליקת אינגושטיה" שכוללת 32 חברים. בבחירות שנערכו בשנת 2021 נציגי רוסיה המאוחדת זכו ב-32 מושבים.

חוקת הרפובליקה התקבלה בשנת 1994. מאז היו כמה תיקונים. בין היתר כוללת החוקה סעיף מיוחד לפיו יש לפעול להחזרת השטחים שכיום נכללות באוסטיה הצפונית.

בראש אינגושטיה עומד ראש הרפובליקה (עד לשנת 2011 נשיא) שנבחר לכהונה של 5 שנים. בשנת 2016 הבחירות הישירות בוטלו ומאז ראש הרפובליקה נבחר על ידי המועצה המדינית מרשימת מועמדים שאושרה על ידי נשיא הפדרציה הרוסית. בשנת 2019 לתפקיד נבחר מחמוד-עלי קלימאטוב ובשנת 2024 הוא נבחר לכהונה השנייה.

מבחינה מנהלית הרפובליקה כוללת 5 ערים בעלי מעמד מיוחד ו-4 ראיונים.

## כלכלה
כלכלת הרפובליקה מבוססת על חקלאות. 

קיימות מפעלים בתחום זיקוק נפט. הפקת נפט באזור החלה בשנת 1915 אך בשנים אחרונות פחת היקף הפעילות בתחום זה. תחום תעשייה מפותח נוסף הוא תעשיית המזון וטקסטיל.

### תחבורה
בשטח הרפובליקה עובר כביש R-217 רוסטוב על דון-באקו.

עיר נזרן חוברה למסילת ברזל בשנת 1891. מאז נבנו מסילות ברזל נוספות.

במאגאס פועל נמל תעופה לטיסות פנים.

## קישורים חיצוניים
 
* 
* 

*
קטגוריה:רוסיה: רפובליקות
קטגוריה:קווקז
קטגוריה:צפון הקווקז