open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
עודד גלאור

**עודד גלאור** (נולד ב-1953) הוא כלכלן ישראלי-אמריקאי שמכהן כפרופסור לכלכלה באוניברסיטת בראון. הוא ההוגה של תאוריית הצמיחה המאוחדת.

## קורות חיים
עודד גלאור נולד בירושלים (1953). אביו היה בעל בית הדפוס גלאור. את לימודיו בתיכון השלים בבית הספר בית חינוך תיכון עירוני ג׳. 

גלאור השלים תואר ראשון ותואר שני באוניברסיטה העברית בירושלים, ואת הדוקטורט שאותו סיים ב-1984 באוניברסיטת קולומביה. הוא מכהן כפרופסור לכלכלה באוניברסיטת בראון.

גלאור קיבל תואר דוקטורט לשם כבוד מאוניברסיטת פוזנן ומ-UCLouvain. הוא חבר נבחר זר באקדמיה אירופה (honoris causa), ועמית נבחר בחברה האקונומטרית. הוא הוביל את קבוצת המחקר של NBER בנושא חלוקת הכנסה ומקרו-כלכלה והוא עמית מחקר של CEPR ו-IZA, עמית מחקר של NBER ושל CESifo, וכן עמית מחקר באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב. בנוסף על כך, הוא העורך הראשי של ה-Journal of Economic Growth, Journal of Population Economics וה-Macroeconomic Dynamics.

ב-2020 היה בין 5 המועמדים של העיתון הגרמני פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג לפרס נובל בכלכלה.

## מחקר
התיאורייה שגלאור הגה, תאוריית הצמיחה המאוחדת, חוקרת את תהליך ההתפתחות לאורך כל מהלך ההיסטוריה האנושית ומנסה לזהות את הכוחות ההיסטוריים והפרה-היסטוריים מאחורי השוני בתזמון המעבר מקיפאון לצמיחה במדינות ובאזורים שונים, וכן ההבדלים בהכנסה לנפש בין מדינות ואזורים שונים. התיאוריה מתבססת, בין השאר, על תורת הביפורקציה מהמתמטיקה.

גלאור תרם תרומה משמעותית להבנת תהליך ההתפתחות לאורך כל מהלך ההיסטוריה האנושית ותפקידם של גורמים שורשיים במעבר מקיפאון לצמיחה ובהופעת השוויון העצום על פני הגלובוס. יתר על כן, הוא היה חלוץ בחקר ההשפעה של האבולוציה האנושית, מגוון האוכלוסיות ואי השוויון על תהליך ההתפתחות לאורך ההיסטוריה האנושית.

הוא מחבר שותף של מודל גלאור-זעירא - המודל המקרו-כלכלי הראשון שחקר את תפקידה של ההטרוגניות בקביעת התנהגות מאקרו-כלכלית. ב-2013 *ה-Review of Economic Studies* מנה את מאמריהם בין 11 המאמרים פורצי הדרך שפורסמו בכתב העת ב-60 השנים האחרונות.

## ראו גם
* כלכלה אבולוציונית

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ג' (ירושלים)
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בראון
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
קרל אוגוסט פון שטיינהייל

**קרל אוגוסט פון שטיינהייל** (12 באוקטובר 1801 - 14 בספטמבר 1870) היה פיזיקאי, ממציא, מהנדס ואסטרונום גרמני.

## עבודתו
שטיינהייל החל ללמוד משפטים ב-1821 באוניברסיטת פרידריך אלכסנדר בארלנגן, ולאחר מכן עבר ללמוד אסטרונומיה ופיזיקה באוניברסיטת גטינגן, שם הגיש את עבודת הדוקטורט שלו "על עיבוד תרשימי שמיים מיוחדים" בהנחייתו של פרידריך בסל.
שמאל|ממוזער|250px|הטלגרף של שטיינהייל (1837).
ב-1836 שטיינהייל תכנן ובנה את טלגרף הכתיבה המעשי הראשון, העושה שימוש בקוד שהוא פיתח במיוחד עבור מכשיר זה. זה היה הטלגרף הראשון עם משרן מגנטי כמשדר, אולם עקב מצב התעשייה הגרמנית באותו זמן, המצאה זו עוררה עניין אקדמי בלבד. ב-1838 הוא ערך סדרה של ניסויים בחשמל על מסילות הרכבת בפירט. זה הוביל לתגלית המעשית של המוליכות החשמלית של הקרקע, מה שאפשר לרתום את תהליך ההארקה לצורכי טלגרפיה.

ב-1839, שטיינהייל היה מעורב בפיתוח אחד מצילומי הדאגרוטיפ הראשונים בגרמניה. גם כן ב-1839, הוא המציא ומימש את העיקרון של מערכת של שעונים עם שעון ראשי (master clock) ומספר שעונים משניים (slave clocks), ארכיטקטורת שעונים שעדיין נפוצה כיום. המצאה זו אפשרה לראשונה לסנכרן שעונים מרוחקים (הכפופים לשעון ראשי יחיד), ובהקשר זה הציע להקים בגרמניה רשת ארצית של שעונים מסונכרנים.

ב-1852 שטיינהייל, יחד עם לאון פוקו, פיתחו שיטה לציפוי משטחי זכוכית בשכבה דקיקה של כסף. עוד קודם לכן, הכימאי הגרמני יוסטוס פון ליביג שהיה חבר קרוב של שטיינהייל, פיתח ב-1835 תהליך של שיקוע מתכת על פני משטח זכוכית. שטיינהייל ופוקו המשיכו את פיתוחו של ליביג בכך שהמציאו תהליך ריבוץ של שכבות כסף אולטרה-דקות על פני זכוכית באמצעות חשמל. שיטה זו היוותה פריצת דרך בפיתוח וייצור של טלסקופים מחזירי אור גדולים, שמהר מאוד החליפו את הטלסקופים שוברי האור כמכשירי התצפית האסטרונומיים החזקים ביותר. הבסיס לפיתוח זה זו היה עבודתו המדעית של שטיינהייל על החוקים המתארים ריבוץ חשמלי של מתכות.

שטיינהייל המציא גם פירוסקופ מיוחד, אשר אפשר לו לזהות את המיקום של מקור אש בדרגה גבוהה של דיוק. למכשיר זה הייתה חשיבות רבה במניעת התלקחות של שריפות במבנים, משום שאיפשר זיהוי מהיר של מוקד ההתלקחות.

ב-1855 הקים את החברה "שטיינהייל ובניו" שהתמחתה בייצור מכשור אופטי, וייצרה טלסקופים וספקטרוסקופים מצוינים, כמו גם את הפוטומטר הראשון שהיה מסוגל למדוד את בהירותם של כוכבים באופן אמין. החברה פעלה עד 1995, אז היא נסגרה ברובה, כשהידע בתחום האופטיקה שנצבר בה חולק בין כמה חברות גרמניות.

## המצאות ידועות
* תהליך ההארקה והשימוש בו בטלגרפיה.
* תהליך הדפסה טלגרפי (המצאה זאת לא התפרסמה בזמנו).
* שעון חשמלי.
* קוד שטיינהייל (שיטת קידוד טלגרפית המבוססת על נקודות; בשיטה זאת לא נעשה שימוש בסופו של דבר עקב האימוץ של קוד מורס).
* תהליך צילום על פני נייר כסף כלורידי (יחד עם פרנץ פון קובל).
* צמד שטיינהייל, עדשה אכרומטית מבוססת זכוכית פלינט.
* תהליך הכספה עבור משטחי זכוכית עקומים (יחד עם לאון פוקו), שסלל את הדרך לייצור תעשייתי נרחב של טלסקופים מחזירי אור.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ממציאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1801
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1870
השער הכפול

**השער הכפול** (**שער ה[[נביא]]**), הוא שני שערים צמודים, הממוקמים בצד הדרומי של חומת הר הבית ממש מתחת לדוכן האימאם, שם הוא מוביל אל חצרות מסגד אל-אקצא דרך דלת כפולה. הוא מסתיים בגרם המדרגות של היציאה מול קפלה, 80 מטרים מהשער המשולש. השער הכפול והשער המשולש הם שניהם חלק משער חולדה בכותל הדרומי של הר הבית. השער הוא אחד האתרים השלמים ביותר ששרדו מהתקופה ההרודיאנית. ארכאולוגים מקראיים טוענים כי שער זה הוא אחד משערי בית המקדש.

## שם נוסף
אחד משמותיו של השער הוא "שער הנביא". המוסלמים המאמינים שאל-אקצא נמצאת בירושלים, הגם שירושלים איננה נזכרת בקוראן ועל אף שתאולוגים מוסלמים מסבירים כי אל-אקצא הוא מקום הסמוך למכה, מאמינים שדרך השער הכפול נכנס מוחמד אל העיר במסע הלילי.

## ראו גם
* שערי חולדה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נביאים
קטגוריה:דלתות
קטגוריה:מסגד אל-אקצא
קטגוריה:הר הבית
קטגוריה:בית המקדש
מעשה חושב

**מַעשֵׂה חושֵב** הוא תיאור למלאכת אומנות משובחת. מקור הביטוי בתנ"ך, בהנחיות לבניין המשכן (אוהל מועד): ”וְאֶת הַמִּשְׁכָּן תַּעֲשֶׂה עֶשֶׂר יְרִיעֹת שֵׁשׁ מָשְׁזָר וּתְכֵלֶת וְאַרְגָּמָן וְתֹלַעַת שָׁנִי כְּרֻבִים מַעֲשֵׂה חֹשֵׁב תַּעֲשֶׂה אֹתָם.“ ()

## הערות שוליים
רומואלד טראוגט

**רומואלד טראוגט** (בפולנית: **Romuald Traugutt**; 16 בינואר 1826 – 5 באוגוסט 1864) היה גנרל וגיבור מלחמה פולני הידוע בעיקר בשל פיקודו על מרד ינואר של 1863. מאוקטובר 1863 עד אוגוסט 1864 הוא היה מנהיג המרד. הוא עמד בראש הממשלה הלאומית הפולנית מ-17 באוקטובר 1863 עד 20 באפריל 1864, והיה שר החוץ שלה.

## ביוגרפיה
טראוגט נולד באחוזת שסטקובה במחוז Hrodna שבאימפריה הרוסית (כיום הכפר שסטקובה במחוז קמניץ שבבלארוס). הוא סיים את לימודיו בגימנסיה סוויסלוץ' ב-1842 והצטרף לצבא. 

לפני המרד היה לוטננט קולונל בצבא האימפריה הרוסית, שם זכה בהצטיינות במלחמת קרים. הוא פרש מהצבא ב-1862 והסתבך עם לאומנים פולנים. לאחר שהוביל יחידת פרטיזנים במרד הראשוני, הוא הפך למנהיג כוחות המורדים באוקטובר 1863.

לאחר שההתקוממות נכשלה, טראוגט נבגד על ידי ארתור גולדמן,     נעצר בדירתה של הלנה קירקורובה ונידון למוות על ידי בית המשפט הרוסי. הוא נתלה ליד מצודת ורשה ב-5 באוגוסט 1864, בן 38, יחד עם מפקדי המורדים ראפאל קראייבסקי, יוזף טוצ'יבסקי, רומן ז'ולינסקי ויאן יז'ראנסקי. הכנסייה הקתולית שוקלת את הקדשתו בשל מסירותו הגורפת לאלוהים והקרבתו למען מולדתו פולין.  אחד מהביוגרפים המוקדמים שלו היה האב מריאן, יוזף ג'רז'בובסקי (1897–1964), שהקדיש שלושה כרכים לחייו וליצירתו של טראוגט. 

## הנצחתו
ממוזער| 10 זלוטי עם רומואלד טראוגט (1933)
בשנת 1916 הוקמה בוורשה אנדרטה במקום הוצאתו להורג,  ובשנת 1925 הוקדש האזור סביבה כפארק טראוגט.  בשנת 1945, הוא זכה לכבוד על בול הדואר הראשון של הרפובליקה של פולין שקמה מחדש, כחלק מסט של שלושה בולים לכבוד גיבורים לאומיים.  הוא זכה קודם לכן בבול ב-1938 שנקבע למלאת 20 שנה לעצמאותה של פולין לאחר מלחמת העולם הראשונה.  פולין הנפיקה בולים נוספים לכבודו ב-1962  ו-1963.  הוא הונצח גם על השטר הפולני של 20 זלוטי של שנות ה-80.

בית הספר התיכון בצ'נסטוחובה נקרא על שמו, ועמוד זיכרון שלו הוקם בשנת 1933 בצ'חוצ'ינק. 

יש גם אנדרטה לטראוגוט בעיירה סוויסלוץ' בבלארוס. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים פולנים
קטגוריה:אנשי צבא רוסים
קטגוריה:אנשי צבא רוסים במלחמת קרים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשטרות כסף פולנים
קטגוריה:ילידי 1826
קטגוריה:נפטרים ב-1864
ליליאן לנקסטר

ממוזער|מפת רוסיה המאויירת, 1868. הצאר אלכסנדר עומד ליד דב חום רוסי
**ליליאן לנקסטר**(באנגלית: **Lilian Lancaster**;  17 בנובמבר 1852 – 1 באוגוסט 1939) הייתה שחקנית בריטית וקרטוגרפית הומוריסטית, שיצרה קריקטורות אנתרופומורפיות במפות של מדינות אירופה עם אזכורים רבים לשינויים הפוליטיים שהשפיעו על יבשת אירופה, יחד עם ייצוגים של גריבלדי וביסמרק ודמויות אחרות מאותם ימים. 

## ביוגרפיה
ממוזער|מפה הומרוסיטית של אנגליה, 1878
היא נולדה בלונדון בשנת 1852 בשם אליזה ג'יין לנקסטר. אביה היה סוחר צמר, תומאס לנקסטר (1817–1848) נפטר לפני יום הולדתה הרביעי, והיא גודלה על ידי אמה, תיאודורה קלאודיה לנקסטר לבית קרוסטווייט (1822–1906), שניהלה את עסקי המשפחה. בגיל 15, לנקסטר סיפקה שתים עשרה קריקטורות של מפות צבעוניות עבור הספר המאויר Geographical Fun: Humorous Outlines of Various Countries (1868). את ההקדמה לספר ואת הפסוק ההומוריסטי המתאר את המפות האנתרופומורפיות של מדינות אירופה סיפק ד"ר ויליאם הארווי [1796–1873].  בהקדמה לספר כתב הארווי שהמפות צוירו על ידי ילדה כדי לשעשע את אחיה החולה. הארווי הוסיף כי לנקסטר קיבלה השראה מציור מוקדם יותר של אנגליה הרוכבת על דולפין. הרישומים נועדו לחנך וגם לבדר, הארווי הוסיף: "שום יומן הסטורי אינו יכול להיות מובן ללא ידע במפות, ושירות טוב נעשה כאשר אנו הופכים מידע כזה לקל וברור יותר"! ספר נוסף מאויר יחד עם מפות מאויירות היו סיפורים של E. L. Hoskyn ששוב הציג את מדינות אירופה, אך הפעם מסיפורי המיתולוגיה המקומית. 

### קריירה תיאטרלית
החל בתחילת שנות ה-70 היא החלה בקריירה כשחקנית פנטומימה, שחקנית קומדיה וזמרת, תחילה בתיאטרון היימרקט ואחר כך ב, שם הופיעה בתור ווספינו עם להקת הפנטומימה של . במהלך 1880 היא טיילה בארצות הברית עם המופע האנגלי אבל ההפקה הגיעה לסיומה הפתאומי בניו יורק ב, כאשר ג׳ורג׳ קונקוסט נפצע קשה כשנפל במהלך המחזה. 

עם שובה לבריטניה ב-1881 סיירה לנקסטר במחוזות שונים בהפקות שייקספיריות עם .

### חיים מאוחרים יותר
ב-1884 נישאה לנקסטר לוויליאם אדוארד טננט, מורה לונדוני ובעל קרקע. עם נישואיה פרשה מהבמה. במותו בגיל 43 בשנת 1897 עברה לנקסטר לברייטון, שם חידשה את יצור מפות הקריקטורות בכתב היד שלה תחת שמה מנשואים.

בשנותיה האחרונות התגוררה ליליאן לנקסטר טננט בדרום קנזינגטון בלונדון. היא מתה באוגוסט 1939.

בשנת 2017 הוצגו שתיים ממפות כתב היד שלה שצוירו ביד בגלריה סר  בספרייה הבריטית בלונדון. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות בריטיות
קטגוריה:ילידות 1852
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1852
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1939
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1939
שחרית (יישוב)

**שחרית** היא התנחלות בגוש מערבא שבמערב השומרון, מערבית לברוכין וצפון-מזרחית לעלי זהב, דרומית ובסמוך לכביש חוצה שומרון.

## היסטוריה
היישוב בנוי סביב קבר שייח' הקרוי "שייח' צבח". שם היישוב "שחרית" נגזר משמו של השייח' (צבאח בערבית הוא בוקר, שחר).

ניסיונות להקים מאחז נעשו במשך השנים במקום, ואחד מהם פונה ב-2003.

ב-2014 הוקמה במקום חווה חקלאית יהודית.

באוגוסט 2018 אושרה על ידי שר הביטחון וועדת משנה לרישוי של המועצה העליונה לתכנון ובנייה בקשת היתר בניה לצורך חקלאות שהוגשה על ידי מועצה אזורית שומרון.

בפברואר 2020 הורה ראש הממשלה בנימין נתניהו לחבר את המאחז לרשת החשמל.

ב-13 בפברואר 2023 החליט הקבינט המדיני ביטחוני להכשיר את היישוב, לצד שמונה מאחזים נוספים. ב־29 באוקטובר 2023 אלוף פיקוד המרכז יהודה פוקס חתם על צו המעניק ליישוב מעמד רשמי.

הוצע להקים במרכז היישוב קריית חינוך וטיפול לבעלי צרכים מיוחדים.

## קישורים חיצוניים

*  הממשלה אישרה הקמת שתי התנחלויות חדשות כ"חווה חקלאית", באתר שלום עכשיו

## הערות שוליים

קטגוריה:מאחזים שהוסדרו
קטגוריה:מועצה אזורית שומרון
קטגוריה:גוש מערבא
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2014
סייג' סטאלון

**סייג' סטאלון** (באנגלית: **Sage Stallone**; 5 במאי 1976 – 13 ביולי 2012) היה שחקן אמריקאי. בנו של השחקן, הבמאי, והתסריטאי סילבסטר סטאלון. התפרסם בעיקר מסרטיו של אביו ששיחק בהם, כגון ״רוקי 5״ ו״לכודים״.

## ביוגרפיה
סטאלון נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, בנם הבכור של סשה צ'אק וסילבסטר סטאלון. הוא היה אחיו של סרג'ו "סט" סטאלון, ואחיהם מצד אביו של סופיה, סיסטין  וסקרלט סטאלון. הוא אחיינו של השחקן והזמר פרנק סטאלון , ונכדה של ג'קי סטאלון . אמו החורגת הייתה הדוגמנית והיזמית ג'ניפר פלווין . בשנת 1993 סיים את לימודיו במכללת מונטקלייר בוואן נויס, קליפורניה, ולאחר מכן למד קולנוע במשך שנה בבית הספר לאמנויות של אוניברסיטת צפון קרוליינה.

כמה שנים אחרי שלמד לקח הרבה משככי כאבים, שחשב שעוזרים לו. בשנת 2012 סטאלון נפטר ממנת יתר של משככי כאבים, בגיל 36.

## קריירה
כילד הוא הופיע כאורח בסדרה , סדרה שקודמה על ידי סבתו, ג'קי סטאלון. בשנת 1990 כשהיה בן 14, לקח אותו אביו לשחק בסרט רוקי 5 שם כיכב כדמות ראשית. בשנת 1993 שיחק בסרט הרשע בתוכי. בשנת 1996 כשהיה בן 20, שיחק בסרט לכודים. בשנת 1997 שיחק בסרטים  וגיבור אמריקאי. בשנת 2002 שיחק בסרט השקפות של רשע. בשנת 2006 יצא הסרט השישי בסדרת סרטי "רוקי" - רוקי בלבואה, אליו ליהק אביו את מיילו ונטימיליה במקומו. באותה שנה שיחק בסרטים מוסקבה מתחת לאפס את דמותו של וסילי, אחד התפקידים המרכזיים בסרט ובסרט ויק שהוא ביים. סרט זה זכה בפרס בפסטיבל הסרטים של בוסטון . בשנת 2007 שיחק בסרט  את ד"ר סטיבנס. בשנת 2010 שיחק בסרטים  את המאפיוזו ובסרט הקצר  את ארי שיינוולד. שני הסרטים הוצגו בפסטיבל הסרטים של ונציה ובפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו. כמו כן, ביים והפיק את הסרט הדוקומנטרי אלן ייטס נחשף, בו הוא מראיין את אחד השחקנים הראשיים של סרט ניצול משנות ה-80 שואת הקניבלים. הפיק גם את הסרט הקצר "ויק" ואת הסרט .
## פילמוגרפיה
### קולנוע
#### כשחקן
* 1990 - רוקי 5
* 1993 - הרשע בתוכי
* 1993 - איש ההרס
* 1996 - לכודים
* 1997 - משפחת מנסון
* 1997 - גיבור אמריקאי
* 2002 - השקפות של רשע
* 2005 - תאוריית הכאוס
* 2006 - מוסקבה מתחת לאפס
* 2006 - ויק
* 2007 - אוליביירו העולה
* 2010 - הבטחות שנכתבו במים
* 2010 - הסוכן

#### כמפיק
* 2005 - אלן ייטס חשף
* 2006 - ויק
* 2010 - הלך עם האפיפיור

#### כבמאי
* 2005 - אלן ייטס חשף
* 2006 - ויק

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2012
סלאטינה (רומניה)

**סלאטינה** (ברומנית: **Slatina**) היא עיר הבירה של מחוז אולט בדרום רומניה. נכון לשנת 2021, בעיר מתגוררים 63,487 תושבים.

## היסטוריה
העיר הוזכרה לראשונה ב־20 בינואר 1368 במסמך שהוכן על ידי נסיך ולאכיה, ולדיסלב הראשון. במסמך נמסר כי סוחרים מן העיר בראשוב שבטרנסילבניה שיעברו דרך סלאטינה לא ישלמו דמי מכס. מקור השם הוא סלאבי.

## גאוגרפיה
העיר ממוקמת בדרום רומניה, בגובה של כ־135 מטרים מעל פני הים, על גדת הנהר אולט. היא ממוקמת כ־45 קילומטרים מצפון־מזרח לקראיובה וכ־130 קילומטרים מערבית לבוקרשט, בירת המדינה. הגבול עם בולגריה נמצא כ־75 קילומטרים דרומה.

## דמוגרפיה
נכון לסוף שנת 2021, בעיר מתגוררים 63,487 תושבים, בעוד שבסביבתה מתגוררים בסוך הכול עוד כ־12,000 תושבים.

אוכלוסיית העיר גדלה באיטיות עד לשנות ה-60 של המאה ה-20, אז החל גידול עצום באוכלוסייתה, שהגיע בשיאו למעל 85,000 תושבים בשנת 1992. מאז פחתה אוכלוסייתה בכ־12,000 תושבים.

## כלכלה
בעיר ממוקם אחד ממפעלי האלומיניום הגדולים ביותר במזרח אירופה. מפעלים נוספים בעיר מייצרים מוצרי פלדה, צמיגים, מנועים, מוצרי אלקטרוניקה ועוד. נוסף על כך, על הנהר אולט, מצויות שתי תחנות כוח הידרואלקטריות – אחת מצפון לעיר ואחת מדרום.

## תחבורה
בעיר ממוקמת תחנת רכבת המחוברת לרשת מסילות הרכבות הארצית. התחנה משמשת גם להעברת מטענים ממפעלי התעשייה בעיר. ישנם ארבעה גשרים מעל הנהר אולט בקרבת העיר. כבישים ראשיים החולפים בעיר ובסביבתה מובילים, בין היתר, לפיטשט, לקראיובה, ולסיביו. הכבישים מחוברים לרשת הכבישים הלאומית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רומניה: ערים
איגוד ישראלי לעיבוד אינפורמציה

**איגוד ישראלי לעיבוד אינפורמציה** (בראשי תיבות: **איל"א**) היה ארגון של הפעילים בתחום המחשוב בישראל - עובדי מחשוב, חברות מחשוב וארגונים שהפעילו מחשבים, שפעל בשנים 1962–2009.  

שורשי איל"א בארגון בשם "האיגוד למיכון משרדי" שהוקם ביוזמת המרכז למיכון משרדי, שהיה יחידת סמך של משרד האוצר לנושאי מיכון משרדי ומחשוב. ביולי 1962 שונה שמו של האיגוד למיכון משרדי ל"איגוד ישראלי לעיבוד נתונים" (בראשי תיבות: איל"ן). כיוון שהשם איל"ן שימש בעיקר ארגון אחר, שונה בשנת 1965 שמו של האיגוד ל"איגוד ישראלי לעיבוד אינפורמציה" (בראשי תיבות: איל"א), ובראשי תיבות אלה היה האיגוד מוכר בכל יתר שנותיו, גם לאחר ששינה את שמו לשם "האיגוד הישראלי לטכנולוגיית המידע".

מטרות האיגוד, כפי שהוגדרו בתקנון שלו:
:"א. קידום נושא האינפורמציה בכל התחומים.
:ב. קידום הרמה המקצועית של כל העוסקים בעיבוד אינפורמציה.
:ג. קידום התודעה הציבורית בתחום עיבוד האינפורמציה."

עם יושבי ראש ההנהלה של האיגוד נמנו מרדכי קיקיון (בשנים 1971–1972), מיכאל חנני ועמירם שור. 

האיגוד היה בשנותיו הראשונה אגודה עות'מאנית, ובשנת 1987 שינה את מעמדו לעמותה. 

מפעלים עיקריים של האיגוד היו:
* כנס שנתי, שכלל תערוכה של ספקים בתחום המחשוב והרצאות מקצועיות שפורסמו בספר הכנס. הכנס הראשון נערך בדצמבר 1964 במכון ויצמן למדע ברחובות וכלל כ-400 משתתפים. כנסים נוספים התקיימו בעיקר בבנייני האומה בירושלים.
* ירחון בשם "מעשה חושב", שהחל לצאת לאור ביוני 1972 בעריכתו של פרופ' אביעזרי פרנקל, ופורסמו בו מאמרים בנושאי מחשוב, בעיקר של העוסקים בכך בישראל ומעט מאמרים מתורגמים. הירחון יצא לאור עד לסוף המאה ה-20.
* ימי עיון שעסקו בחידושים בתחום המחשוב.
* הענקת פרס איל"א למובילי פרויקטים מצטיינים בתחום המחשוב. 

## קישורים חיצוניים
* עמירם שור, איל'א: האיגוד הישראלי לטכנולוגיית המידע, באתר "תולדות הדיגיטל בישראל"
* ארכיון גיליונות "מעשה חושב", באתר "תולדות הדיגיטל בישראל"
*  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגונים
קטגוריה:המחשוב בישראל
נטשה פירץ מוסר

**נטשה פירץ מוסר** (בסלובנית: **Nataša Pirc Musar**; נולדה ב-9 במאי 1968) היא משפטנית ומחברת סלובנית, המכהנת כנשיאתה החמישית של סלובניה. בעבר כיהנה כנציבת המידע של סלובניה בשנים 2004–2014, ואת דרכה הציבורית החלה כעיתונאית ונשיאת ארגון הצלב האדום הסלובני. פירץ מוסר ידועה בעיקר בזכות פסיקותיה וספריה בנושאי חופש המידע, דעה משפטית ותיקים משפטיים בעלי פרופיל ציבורי גבוה, בהם ייצגה בין היתר את הגברת הראשונה של ארצות הברית לשעבר מלניה טראמפ ילידת סלובניה, את מפלגת הסוציאל-דמוקרטים, ולקוחות בולטים אחרים. בסיבוב השני של הבחירות לנשיאות סלובניה בנובמבר 2022 נבחרה לתפקיד, והיא האישה הראשונה המכהנת כנשיאה בסלובניה.

## ביוגרפיה
פירץ מוסר נולדה בליובליאנה, אז בשטחי הרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה שביוגוסלביה. בשנת 1992 השלימה לימודי משפטים באוניברסיטת ליובליאנה. ב-1997 התקבלה ללשכת עורכי הדין של סלובניה ולאחר מכן החלה לעבוד בגוף התקשורת RTV Slovenija, שם עבדה שש שנים כעיתונאית ומנחת מהדורת החדשות המרכזית בערוץ. לאחר מכן, במשך חמש שנים, היא הייתה המגישה של מהדורת החדשות המרכזית "24UR" בשידורי הטלוויזיה המסחרית "Pop TV". בשנת 2001 התמנתה לראש מחלקת התקשורת הארגונית ב-"Aktiva Group", שם הכירה את בעלה אלש מוסר.

במסגרת עבודתה בטלוויזיה הסלובנית, התמחתה במשרדי CNN שבג'ורג'יה, ארצות הברית. לאחר מכן המשיכה את לימודיה הגבוהים במשך שני סמסטרים באוניברסיטת סלפורד שבאנגליה, במהלכם התמחתה ב-"ITV Granada", ב-BBC, ב-"ITV Border", ברויטרס ובסקיי ניוז. בשנת 2015 קיבלה דוקטורט מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת וינה לאחר עבודת גמר בנושא איזון הוגן בין זכויות הפרט לחופש המידע.

באפריל 2003 הצטרפה פירץ מוסר לבית המשפט העליון של סלובניה כמנהלת המרכז לחינוך ומידע. היא זכורה בעיקר בשל היותה הממונה על הגישה למידע ציבורי בין השנים 2004–2014 במסגרת תפקידה כנציבת המידע של סלובניה. במרץ 2011 נהייתה לסגנית הנשיא של הגוף המפקח המשותף על היורופול, ומ-2012 ועד תום כהונתה כנציבת המידע הייתה נשיאת גוף זה של האיחוד האירופי. בתום שירותה כנציבת המידע חזרה לעסוק בעריכת דין ופתחה משרד עורכי דין בבעלותה. בין היתר היא ייצגה את הגברת הראשונה של ארצות הברית מלניה טראמפ, אשר נולדה בסלובניה ומחזיקה באזרחות סלובנית. משרד עורכי הדין נטל על עצמו תיקים מתוקשרים במיוחד וייצג לקוחות ידוענים בהם מפלגת הסוציאל-דמוקרטים ושגריר סלובניה בוושינגטון הבירה סטנסילב וידוויץ' (Stanislav Vidovič).

בין 2010 ל-2021 נמנתה פירץ מוסר בין עשרת עורכי הדין המשפיעים ביותר בסלובניה. היא ייסדה את עמותת "OnaVe" במטרה לחבר בין נשים מומחות ולקדם את חופש המידע. בשנים 2015–2016 הייתה נשיאת הצלב אדום הסלובני. במרוצת השנים חיברה והייתה שותפה לחיבורם של לפחות שישה ספרים בנושאי חופש מידע ופרטיות בסלובנית, אנגלית וקרואטית.

ב-23 ביוני 2022 הכריזה על התמודדותה לנשיאות סלובניה בבחירות 2022 לנשיאות, כפוליטיקאית עצמאית. היא הייתה הראשונה שהכריזה על מועמדותה לנשיאות, והיא זכתה לתמיכתם של נשיאי סלובניה לשעבר מילאן קוצ'אן ודנילו טורק. באוקטובר היא הגיעה למקום השני בסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות, ולכן הפכה לאחת משני המתמודדים שהעפילו לסיבוב השני של הבחירות לנשיאות בנובמבר 2022. בסיבוב השני שנערך ב-13 בנובמבר גברה על מועמד המפלגה הדמוקרטית הסלובנית אנז'ה לוגר, ונבחרה לנשיאה הראשונה של סלובניה. היא הושבעה לתפקידה בדצמבר אותה שנה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עורכות דין
קטגוריה:עיתונאיות
קטגוריה:נשיאי סלובניה
קטגוריה:נשיאות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת וינה
קטגוריה:ילידות 1968
זיקונית דספרטה

**זיקונית דספרטה** (שם מדעי: *Brookesia desperata*) היא מין של זיקית קטנה ביותר האנדמית לאי מדגסקר. זיקית זו היא קרובתה של הזיקונית הננסית - מין הזוחל הקטן ביותר בעולם.

זיקית קטנה זו מגיעה לאורך של לא יותר מ-25–30 מ"מ והיא בעלת גוף קטן וגלילי, גוני חום-חיוור כשהחלק התחתון לעיתים כהה יותר ובחלק העליון עובר פס לבן. הראש קטן בעל עיניים גדולות ובולטות. למרות שהיא קטנה היא ציידת מוצלחת של זבובים וטרף דומה, אותו היא לוכדת בלשונה המהירה. בניגוד לזיקיות אחרות המטפסות על הענפים, זיקית זו מעדיפה לחיות על הקרקע בין פסולת העלים בהסוואה וגם מטילה את ביציה עליהם.

זיקית זו תוארה למדע ב-2012 בידי צוות מחקר בראשות החוקר הגרמני פרנק גלאו  מטעם מחקר של האוסף הזואולגי של מדינות בוואריה . את שם המין כינו *B. desperata*, שמשמעו: "בית גידול" כדי להגדיל את המודעות לבתי הגידול המיוערים שלה.

זיקונית קטנה זו ידועה רק מממצאים בודדים שהתגלו ביערות הגשם בצפון מדגסקר וכן במטעי בננות שהופצו למדגסקר בידי האדם. היא נתונה כיום בסכנת הכחדה חמורה עקב בירוא יערות האי לטובת חקלאות, כריית פחם ורעיית פרות. ידועים רק פרטים בודדים שהתגלו ממין זה ולא ידוע כמה בוגרים נותרו כלל בטבע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2012
קטגוריה:זיקיות
קטגוריה:מדגסקר: זוחלים
נחש ים צבי (מין)

**נחש ים צבי** (שם מדעי: *Emydocephalus annulatus*) הוא מין של פתן ים ממשפחת הפתניים החי בימים הטרופיים של צפון אוסטרליה וכמה מאיי האוקיינוס השקט כמו הפיליפינים וקלדוניה החדשה. הנחש מצוי בעיקר סביב שונית המחסום הגדולה וים טימור, אך לא במפרץ קרפנטאריה.

## תיאור
נחש זה יכול להגיע לאורך של 103 ס"מ, אם כי לרוב קטן יותר. הוא בעל קשקשים עבים בצבע כחול כהה עד שחור וביניהם רצועות לבנות או צהובות. הנחש מותאם לחיים בים והוא יכול לאגור חמצן בריאותיו לזמן ממושך, נוסף על יכולת לספח חמצן דרך עורו. בניגוד לנחשי ים אחרים הוא איבד את ניבי הארס שלו ופיתח ראש עבה יותר, חוטם קטן כשל צב ושיניים קטנות אך חזקות.

ממחקר התברר שנחשים בעלי צבע עכור יחסית, ההופך ליותר דהוי וכהה יושפע בהדרגה מכמות רבה יותר של אצות החיות על עורו וגם פוגע במהירות הנחש. לעומת זאת נחשים בעלי מופעים בהירים יותר היו פחות פגיעים לאצות, אם כי האצות אינם פוגעות באורח חייהם קשה והם בעיקר מטרד.

נחש זה ניזון בעיקר מביצים של דגי שונית כמו שוניתיים, קברנוניים וקרנוניים ועוד, אשר מטילים את ביציהם סמוכים לאלמוגים נוקשים ואצל המינים הקטנים גם בין סדקים ונקיקים צרים. בשל כך הנחש צריך ראש עבה כדי להימנע מפגיעות ומבנה היכול לחלץ ביעילות את הביצים מהנקיקים. הפרטים הגדולים יותר יחפשו ביצים באזורים פתוחים יותר מבין הסלעים, מאחר שאלה קשים יותר מהגעה. נחשים אלה אינם תחרותיים ביותר ובניגוד לנחשים אחרים הם נאלצים לאכול לעיתים תכופות.

הנחשים מתרבים במים ומשתמשים בפרומונים כדי לאתר בני זוג פוטנציאליים. הנקבות יותר גדולות מהזכרים והם משריצות במים צאצאים חיים.

תפוצת הנחש בטבע רחבה והיא איננו בסכנה, אם כי חלה באזורים מסוימים ירידה באוכלוסייה עקב הפרעה של מתרחצים אנושיים, פגיעה בבתי הגידול עקב תיירות, הלבנת אלמוגים הפוגעת בטרפו של הנחש.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי גרארד קרפט
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1869
קטגוריה:פתני ים
חפרית מדבר אוסטרלית

**חפרית מדבר אוסטרלית** (שם מדעי: *Notaden nichollsi*) היא מין של צפרדע ממשפחת המיובטרכיים (או הלימנודינסטיים) ומהסוג חפרית אוסטרלית, החיה במדבריות של צפון ומזרח אוסטרליה. 

המין תואר ב-1940 להוקרת החוקר גילברט ארנסט ניקולס.

## תיאור
זוהי צפרדע קטנה יחסית באורך של עד 64 מ"מ בקירוב, שהנקבות מעט יותר גדולות. היא בעלת מבנה עגלגל עם לשון קצרה ועיניים גדולות והיא מותאמת לחפירת מאורות, מה שמונע ממנה להתייבש. צבעה חום עד אפור זית בגב כשהבטן לבנה-צהבהבה.

הצפרדע מותאמת לחיות באזורים יבשים ביותר, בהם נדירים דו-חיים. תפוצתה היא בבתות, ערבות יבשות, ביצות ובמדבריות חמים עד ממוזגים לאורך צפון-מזרח היבשת. היא מצויה מקימברלי שבאוסטרליה המערבית, הטריטוריה הצפונית ומערב קווינסלנד ומצויה גם בפילבארה. לרוב הצפדע מצויה באזורים חוליים, המקלים על אגירת מים מתחתיהם וכן מצויה במדבר גיבסון רק באזורי חוליות.

דרכה של הצפרדע לשרוד באזורים קשים אלה הוא בהתחפרות מתחת לאדמה ויציאה רק בלילות וכן להיכנס לתרדמת קיץ בעיתות קשות. כדי למנוע איבוד נוזלים הצפרדעים גם מכילות את ההורמון Vasotocin הפועל כנוגד שתנן. הצפרדע גם מתרבה מתחת לאדמה ושם גדלים הראשנים.

כאשר יורדים גשמים הצפרדעים יוצאות החוצה להתרבות ופעילות גם במשך היום. הם ציידות של נמלים וטרמיטים כמעט באופן בלעדי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1940
קטגוריה:מיובטרכיים
קטגוריה:אוסטרליה: דו-חיים
MIREA – האוניברסיטה הטכנולוגית הרוסית

**MIREA – האוניברסיטה הטכנולוגית הרוסית** (ברוסית: **МИРЭА — Российский технологический университет**, בעבר מכון מוסקבה להנדסת רדיו, אלקטרוניקה ואוטומציה) הוא מוסד להשכלה גבוהה במוסקבה, שהוקם בשנת 2015 כתוצאה ממיזוג של MIREA, MSUIECS, MITHT ומספר ארגוני חינוך, מדע, עיצוב וייצור. האוניברסיטה מעניקה הכשרה בתוכניות חינוכיות בתחומי ה-IT, אבטחת מחשבים, אלקטרוניקה, הנדסת רדיו, רובוטיקה, כימיה, ביוטכנולוגיה ועוד, וכן נותנת אפשרות לקבל השכלה נוספת.

RTU MIREA היא אחת האוניברסיטאות הרוסיות הגדולות ביותר המספקת הכשרה ב-112 תחומים והתמחויות (תואר ראשון, מומחה, תואר שני, לימודי תואר שני). יש לה רשת מפותחת של מרכזי מחקר, מעבדות מדעיות ולשכות עיצוב סטודנטים.

מדי שנה מוקצים 4,367 מקומות במימון המדינה לנכנסים לשנה הראשונה. נכון להיום לומדים באוניברסיטה כ-26,000 סטודנטים. כ-1,300 סטודנטים זרים מ-80 מדינות בעולם עוברים הכשרה במכון לחינוך בינלאומי של RTU MIREA. עם סיום הלימודים ב- MIREA - האוניברסיטה הטכנולוגית הרוסית, הבוגרים מקבלים דיפלומה ממלכתית.

האוניברסיטה מיישמת תוכניות חילופי אקדמיות ותעודות כפולות עם האוניברסיטה הפוליטכנית במילאנו (איטליה), האוניברסיטה הטכנולוגית של צפון סין (סין), אוניברסיטת Yang Ming Jiao הלאומית (טייוואן), אוניברסיטת Saitama (יפן). RTU MIREA מבצעת את תפקידי לשכת התיאום של חילופי הנוער הרוסי-יפני השנתי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מוסקבה: אוניברסיטאות ומכללות
גרמניה באירוויזיון 2023

ממוזער|307x307 פיקסלים|המשתתפים בתוכנית
**Unser Lied für Liverpool** (בעברית: **השיר שלנו לליברפול**) הייתה התחרות שבחרה את השיר שייצג את גרמניה באירוויזיון 2023. התחרות התקיימה ב-3 במרץ 2023 באולפני MMC בקלן, והנחתה אותה ברברה שנברגר. התוכנית שודרה ב-Das Erste וכן באינטרנט דרך אתר האינטרנט של תחרות האירוויזיון.

## מהלך התוכנית ומשתתפים
[ממוזער|308x308 פיקסלים|להקת [לורד אוף דה לוסט אחרי זכייתה בתוכנית]]
אמנים ומלחינים שהתעניינו יכלו להגיש את המועמדות שלהם לתחרות בין 9 בנובמבר 2022 ל-28 בנובמבר 2022. אמנים ומלחינים יכלו גם להעלות את השירים שלהם לטיקטוק עם ההאשטאג #UnserLiedFürLiverpool. בסוף התהליך, פורסם כי 548 הגשות התקבלו ב-NDR. שמונה המועמדים המתחרים לגמר הארצי נבחרו על פני שלושה שלבים. בשלב הראשון, המועמדים נבחרו לשלב השני על ידי פאנל המורכב מחברי צוות ARD אירוויזיון ונציגים של eurovision.de, ערוצי הרדיו ARD וחברת ההפקה בילדנגארטן. השלב השני כלל פאנל מומחים בינלאומי שסיפק משוב לגבי השירים כדי לבחור את שמונת העולים לשלב השלישי. השירים המשתתפים בגמר הוכרזו ב-27 בינואר 2023. ששה שירים נוספים נבחרו על ידי צוות האירוויזיון של ARD מטיקטוק מתוך למעלה מ-900 הגשות שהועלו לפלטפורמה, כאשר הצבעה מקוונת נערכת באמצעות האפליקציה כדי לקבוע את השירים העולים לגמר, כאשר הזוכה נחשף במהלך השידור ב-4 בפברואר.[8]

ב-3 במרץ, הלהקה פרידה גולד חזרה בה מכניסתה לאחר שהסולנית אלינה סוגגלר חלתה. הקבוצה כבר החמיצה מספר חזרות לפני שחזרה בה.

## הגמר
הגמר התקיים ב-3 במרץ 2023. הזוכה נבחר על ידי שילוב של 50/50 של שמונה מדינות: שווייץ, הולנד, פינלנד, ספרד, ליטא, אוקראינה, אוסטריה ובריטניה, כמו גם הצבעות ציבוריות. כל קבוצת חבר מושבעים מהמדינות הללו חילק את הנקודות שלה באופן הבא: 1, 2, 3, 4, 6, 8, 10 ו-12 נקודות, כמו בארוויזיון. הצבעת הציבור התבססה על אחוז ההצבעות שכל שיר השיג בשיטות ההצבעה הבאות: מקוון, טלפון ו-SMS. לדוגמה, אם שיר זוכה ל-10% מהקולות של הצופים, אז הערך הזה יזכה ב-10% מ-368 נקודות, שמעוגל למספר השלם הקרוב ביותר: 37 נקודות. חלון ההצבעה המקוון היה פתוח מ-24 בפברואר עד 3 במרץ 2023, ולאחר מכן נעשה שימוש בהצבעה בטלפון וב-SMS במהלך המופע. להקת פרידה גולד הייתה אמורה במקור להופיע שמינית לפני שחזרה בה; ההצבעות שלהם שהתקבלו במהלך חלון ההצבעה המקוון בוטלו לאחר מכן, ולורד אוף דה לוסט, שהיה אמור להופיע אחרי פרידה גולד, קיבל את מקומם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמניה באירוויזיון
קטגוריה:אירוויזיון 2023
קטגוריה:2023 בגרמניה
Nothing Compares 2 U

"**Nothing Compares 2 U**" (בתרגום חופשי לעברית: **שום דבר לא משתווה לך**) הוא שיר שכתב פרינס עבור להקה שהקים, The Family , והופיע באלבום הבכורה שלהם משנת 1985. מילות השיר עוסקות ברגשות ובגעגועים של בחורה שאהובה נטש אותה. השיר הפך ללהיט וזכה להצלחה עולמית ב-1990 בביצועה של שינייד או'קונור.

## הגרסה של שינייד או'קונור

או'קונור הקליטה את השיר בעיבוד והפקה שלה ושל המפיק המוזיקלי נלי הופר. הוא יצא כסינגל מתוך אלבומה השני, *I Do Not Want What I Haven't Got* . השיר כבש את מצעדי הפזמונים במדינות רבות בעולם, והוכתר כשיר מס. 1 בעולם בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד ב-1990. הווידאו קליפ של השיר מורכב בעיקר בצילום מקרוב של פניה של או'קונור כשהיא שרה את השיר, משולב בצילומים שלה הולכת בפארק דה סן-קלו  שבאו-דה-סן, בפרוורי פריז.

### ביקורות

#### רשימות כל הזמנים

### מיקומי שיא

#### מצעדי סוף שנה

## הגרסאות של פרינס

פרינס הקליט גרסה של השיר בהופעה חיה ביחד עם רוזי גיינס , שיצא באלבום האוסף *The Hits/The B-Sides*  ב-1993. הגרסה המקורית של פרינס, מ-1984, יצאה ב-2018 בסינגל ששוחרר לאחר מותו, ונכללה באלבום הקלטות הדמו *Originals*  מ-2019. הווידאו קליפ של השיר מראה קטעים ערוכים של חזרות של פרינס ולהקתו מ-1984.

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1985
קטגוריה:סינגלים מ-1990
קטגוריה:שירי פרינס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי נלי הופר
קטגוריה:שירי לפידים
קטגוריה:שירים על בדידות
קטגוריה:בלדות משנות ה-1980
קטגוריה:בלדות משנות ה-1990
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באוסטריה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיטליה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיסלנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בבלגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בדנמרק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפולין
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפורטוגל
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפינלנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשוודיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ הטוב ביותר של אישה
קטגוריה:זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ השנה
אילוף הגוררת

**אילוף הגוררת** הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת קומדיה תיעודית שעלה לאקרנים בשנת 2014 בבימויו של ריקי שלח.

שלח בשיתוף תמי ברנשטיין ופולי רשף ראיינו 48 נשים מפורסמות: שחקניות, בדרניות, זמרות, דוגמניות, נשות חברה ונשות עסקים כמו: אסתי זקהיים, אילנית לוי, פנינה רוזנבלום, רמה מסינגר, עדי כהן, מיכל אמדורסקי, ריקי בליך, הדר לוי, ניצה שאול, סיגל שחמון, דנה דבורין, רולנדה שגרן ועוד. הן התבקשו לספר את הבדיחה הכי שוביניסטית שהן מכירות. הדבר הוביל לדיון על מערכות יחסים, נשים, גברים, שוביניזם, פמיניזם ועוד.

בין קטעי הבדיחות מופיעים קטעים אילמים בשחור-לבן המתארים מצבי חיזור קומיים של גבר (דני לשמן).

הסרט יצא לאקרנים ב-2014 והיה מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2013.

## תקציר העלילה
שם הסרט מתייחס למחזה אילוף הסוררת של שייקספיר ובתחילת הסרט קוראת רמה מסינגר קטע מהמחזה ובו מדברת הסוררת לחברותיה כי "בעלך הוא אדונך, חייך ושומרך, זה שדואג לך ולמחייתך ושום פרס לא יבקש לבד מאהבה, מבט נעים וצייתנות אמת."

48 נשים מופיעות בסרט, מספרות עשרות בדיחות הנוגעות בעיקר ביחסי גברים ונשים: מהם גבולות הפמיניזם ומה דעתן של נשים על שוביניזם? מי הוא הגבר האידיאלי בעיני נשים? מה הופך נשים לסקסיות בעיני הגבר ובעיני עצמן? ניתוחים קוסמטיים, הטרדות מיניות, דיאטות, הזדקנות ועוד.

בסוף הסרט מופיעות כל המשתתפות בקליפ לשיר "I Will Survive" בביצועה של עדי כהן.

## קישורים חיצוניים

*הפרימיירה של אילוף הגוררת, באתר יוטיוב
*בדחיות על בלונדיניות, באתר יוטיוב
*אילוף הגוררת, באתר "הבמה,
*הקליפ "I Will Survive" בסוף הסרט, באתר יוטיוב
* 

קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטים בעברית

קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:סרטי ריקי שלח
קורפוס הצי (האימפריה הגרמנית)

**קורפוס הצי** (בגרמנית: **Marinekorps**) היה קורפוס של האימפריה הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. הוא הוקם בנובמבר 1914 ופורק בתום המלחמה.

## היסטוריה
קורפוס הצי הוקם ב-20 בנובמבר 1914 כדי לפקד על הכוחות היבשתיים של הצי הגרמני הקיסרי הפועל בפלנדריה. הוא התבסס במהירות באגף הימני הקיצוני של הקו הגרמני בחזית המערבית, מול הים הצפוני. הוא כלל את דיוויזיית הצי הראשונה ודיוויזיית הצי השנייה וכן את דיוויזיית הצי השלישית לאורך כל הדרך; דיוויזיה אחת החזיקה בחזית היבשה, השנייה בחזית הים.

הקורפוס היה עדיין קיים בסוף המלחמה כחלק מהארמייה הרביעית, קבוצת הארמיות רופרכט בחזית המערבית, ועדיין החזיק בימין הקיצוני של הקו.

## סדר הכוחות
הקורפוס כלל את היחידות הבאות:
* דיוויזיית הצי ה-1
* דיוויזיחת הצי ה-2
* שני שלישים מדיוויזיית הלנדווהר ה-38
* שליש מהדיוויזיה ה-3
* דיוויזיית הלנדוור ה-85

## מפקדים
* אדמירל לודוויג פון שרדר (15 בנובמבר 1914–12 בדצמבר 1919)
* אדמירל פרידריך שולץ (13 בדצמבר 1918–31 בינואר 1919)

## לקריאה נוספת

* 
* 


## קישורים חיצוניים
* הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres 

## הערות שוליים

1
קטגוריה:הצי הקיסרי הגרמני במלחמת העולם הראשונה
סקרי סימליוס

**יאקו סקרי סימליוס** (בפינית: **Jaakko Sakari Simelius**; 13 בנובמבר 1900 – 18 במאי 1985) היה גנרל פיני, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של כוחות ההגנה של פינלנד בין 1959–1965.

## ביוגרפיה
סימליוס נולד ב-13 בנובמבר 1900 בקואופיו שבדוכסות הגדולה של פינלנד, שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית. כשהיה בן 18, זכתה פינלנד בעצמאות, וכמעט מיד פרצה בה מלחמת אזרחים. סמליוס התגייס למשמר הלבן ולחם כנגד המשמר האדום. שנה לאחר מכן הוא התגייס לצבא פינלנד, ולמד בבתי ספר צבאיים. במהלך מלחמת החורף הוא שימש כראש מטה הדיוויזיה ה-4. בתחילת מלחמת ההמשך הוא שימש כראש מטה הקורפוס ה-7, וב-1943 עבד לפקד על הרגימנט ה-4. לאחר המלחמה עבר לפקד על הרגימנט ה-7. בין 1942–1953 הוא הועסק בתפקידים שונים באקדמיה הצבאית הפינית. ב-1953 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-3. ב-1955 הוא מונה למפקד חיל הרגלים הפיני. ב-15 בספטמבר 1959 הוא מונה לסגן ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). ב-29 באוקטובר של אותה שנה, פרש קארלו הייסקנן מתפקיד ראש ההגנה, וסמליוס נכנס לתפקיד במקומו. הוא היה הראשון בתפקיד שלא לחם במלחמת העולם הראשונה. הוא כיהן בתפקיד עד 12 בנובמבר 1965 אז פרש מהצבא. הוא נפטר בהלסינקי ב-18 במאי 1985.

## קישורים חיצוניים

* סקרי סימליוס באתר פרויקט רונברג

קטגוריה:ראש ההגנה (פינלנד)
קטגוריה:גנרלים פינים
קטגוריה:אנשי צבא פינים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הוורד הלבן של פינלנד
קטגוריה:מלחמת החורף: אישים
קטגוריה:ילידי 1900
קטגוריה:פינים שנפטרו ב-1985
יוג'ין אולריך

**יוג'ין צ'ארלס אולריך** (אנגלית: **Eugene Charles Ulrich** ; נולד ב-5 בנובמבר 1938 בלואיוויל, קנטאקי) הוא חוקר אמריקאי של כתבים עבריים ותאולוגיה. שימש כפרופסור לתיאולגיה באוניברסיטת נוטרדאם באינדיאנה שבארצות הברית. עיקר פרסומו הוא בחקר מגילות ים המלח ובעיקר של קטעי המקרא שבמגילות.

## חייו
למד במספר אוניברסיטאות. את התואר השני סיים באוניברסיטת הארווארד ב-1967 ובשנת 1975 קיבל תואר שלישי מאוניברסיטת הארווארד.

## עבודות מחקר
עבודתו הבולטת היא פרסום The Dead Sea Scrolls Bible (תנ"ך מגילות ים המלח) יחד עם שני שותפים – מרטין אבג ופיטר פלינט. בספר זה הם פרסמו את כל קטעי המקרא שנמצאו בכל קטעי מגילות ים המלח, לצד שינויי נוסח בין קטעים אלה לנוסח המסורה, נוסח תרגום השבעים, התרגום השומרוני, התרגום הסורי ועוד.

אולריך נמנה עם צוות המתרגמים של התרגום האנגלי לתנ"ך - New Revised Standard Version.

אולריך ערך מספר כרכים של הסדרה תגליות במדבר יהודה, והיה מהעורכים בתקופה שעמנואל טוב היה העורך הראשי.

## קישורים חיצוניים
* דף חוקר ורשימת פרסומים
* 

קטגוריה:חוקרי מקרא
קטגוריה:מתרגמי התנ"ך
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת נוטרדאם
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1938
טריטוריית איווה

**טריטוריית איווה** הייתה טריטוריה מאוגדת מאורגנת של ארצות הברית שהתקיימה מ-4 ביולי 1838 עד 28 בדצמבר 1846, כאשר החלק הדרום-מזרחי של הטריטוריה התקבל לאיחוד כמדינת איווה. לשאר השטח לא היה ממשל טריטוריאלי מאורגן עד שטריטוריית מינסוטה התארגנה ב-3 במרץ 1849.

## היסטוריה
רוב השטח בשטח היה במקור חלק מרכישת לואיזיאנה והיה חלק מטריטוריית מיזורי. כאשר מיזורי הפכה למדינה ב-1821, אזור זה (יחד עם הדקוטות) הפך למעשה לשטח לא מאורגן. האזור היה סגור למתיישבים לבנים עד שנות ה-30 של המאה ה-19, לאחר סיום מלחמת הבלאק הוק. האזור הוצמד לטריטוריית מישיגן ב-28 ביוני 1834. בישיבה נוספת של האספה המחוקקת השישית של מישיגן שהתקיימה בספטמבר 1834, מחוז איווה חולק לשני מחוזות על ידי שרטוט קו מערבה מהקצה התחתון של האי רוק בנהר המיסיסיפי. הטריטוריה שמצפון לקו זה (שהחל ממש דרומית לדבנפורט של היום) נקראה מחוז דובוק, וכל האזור מדרום לו היה מחוז דה מוינס. כאשר מישיגן הפכה למדינה ב-1836, האזור הפך למחוז איווה במערב טריטוריית ויסקונסין – האזור שממערב לנהר המיסיסיפי.

הגבולות המקוריים של הטריטוריה, כפי שנקבעו ב-1838, כללו את מינסוטה וחלקים מהדקוטות, המשתרעים על כ-500,000 קמ"ר של אדמה.

ברלינגטון הייתה הבירה הזמנית; איווה סיטי סומנה כבירה הטריטוריאלית הרשמית בשנת 1841. פורט סנלינג היה ממוקם בצד המערבי של המיסיסיפי והציב אותו בתוך הטריטוריה עד להקמת המדינה.

כשאיווה הפכה למדינה ב-28 בדצמבר 1846, לא נעשו כל הוראות לארגון רשמי של שאר השטח. מורגן ל. מרטין, הנציג הטריטוריאלי של ויסקונסין לקונגרס, דחף הצעת חוק לארגון טריטוריה של מינסוטה אשר תקיף את הארץ הזו. בעוד הצעת החוק עברה בבית הנבחרים, היא לא עברה בסנאט. במושב הבא הוגשה בסנאט הצעת חוק מאת סטיבן א. דאגלס אך גם לא עברה. המצב נפתר כאשר טריטוריית מינסוטה אורגנה ב-3 במרץ 1849, יום לפני סיום הקונגרס.

במפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 1840, 18 מחוזות בטריטוריית איווה דיווחו על ספירות האוכלוסייה הבאות:

## ממשל

הסמכויות הביצועיות של הטריטוריה היו נתונות למושל, למזכיר (שבמקרה של מוות, הדחה, התפטרות או היעדרות משטחו של המושל היו לו סמכויות מושלות והיה ממלא תפקידים מושלים), גזבר ומבקר.

### בית מחוקקים
סמכויות החקיקה היו נתונות לאספה המחוקקת של טריטוריית איווה, שכמו זו של טריטוריית ויסקונסין הייתה מחולקת לבית עליון בשם "המועצה" (אם כי חלק מההיסטוריה החקיקתית מתייחסת למועצה כסנאט) של 13 חברים, ובית נציגים של 26 חברים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: מדינות וטריטוריות היסטוריות
קטגוריה:איווה: היסטוריה
קייסי דה-סנטיס

**ג'יל קייסי דה-סנטיס** (באנגלית: **Jill Casey DeSantis**; נולדה ב-26 ביוני 1980) היא הגברת הראשונה של פלורידה, רעייתו של מושל פלורידה ה-46 רון דה-סנטיס.

## ביוגרפיה
דה-סנטיס נולדה בזיינסוויל, אוהיו בשם "קייסי בלאק" ב-26 ביוני 1980. אביה, רוברט בלייק, היה קצין בדימוס בחיל האוויר האמריקני שהפך לאחר מכן לאופטימטריסט. אמה, ג'ין קאפוניגרו, בת למשפחת מהגרים מסיציליה, הייתה פתולוגית. היא למדה בקולג' צ'ארלסטון וסיימה עם תואר ראשון בכלכלה. לאחר סיום לימודיה החלה להנחות בערוץ הגולף את התוכניות On The Tee ו-PGA Tour Today. במקביל החלה לעבוד כמגישת חדשות עבור WJXT - תחנת טלוויזיה עצמאית בג'קסונוויל, פלורידה.

ב-2014 היא יצרה והנחתה את התוכנית The Chat. תוכנית דיונים בת שעה ששודרה במקביל ב-WTLV (רשת מקומית בג'קסונוויל השייכת ל-NBC) וב-WJXX (רשת מקבילה השייכת ל-ABC). במקביל, הנחתה תוכנית אירוח יומית בשם First Coast Living, ותוכנית שבועית בשם The American Dream, אשר עסקה ביזמות. כמו כן היא יצרה את הסרט התיעודי Champion, The JT Townsend Story, אשר עסק בשחקן הפוטבול ג'יי טי טאונסנד.

ב-8 בינואר 2019 נבחר בעלה רון דה-סנטיס לתפקיד מושל פלורידה, וקייסי הפכה לגברת הראשונה של פלורידה. בפברואר של אותה שנה היא השיקה את "מדליית הגברת הראשונה" שמוענקת לאזרחי פלורידה שהפגינו אומץ, מחויבות ושירות. באוגוסט של אותה שנה, היא מונתה ליו"ר קבינט הילדים והנוער של פלורידה.

ב-24 במאי 2023 הודיע רון דה-סנטיס על התמודדותו לנשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית. קייסי משמשת כיועצת עבור הקמפיין שלו, והוא מרבה להתייעץ עמה בעניינים פוליטיים. בתקשורת האמריקנית היא אף מכונה לפעמים "הנשק הסודי של דה-סנטיס".

## חיים אישיים
קייסי ורון דה-סנטיס נפגשו בזמן שהאחרון שרת כקצין בחיל הים האמריקני. הם נישאו ב-26 בספטמבר 2009 בדיסניוורלד. לימים הגדיר זאת דה-סנטיס כ"סוג של אירוניה", בהתחשב במאבק העיקש שהוא ניהל לימים כנגד חברת וולט דיסני. לזוג דה-סנטיס ישנם שתי בנות ובן.

ב-4 באוקטובר 2021 התפרסם כי קייסי דה-סנטיס חולה בסרטן השד. ב-3 במרץ 2022 התפרסם כי היא החלימה.

כמו בעלה, קייסי דה-סנטיס היא נוצרית קתולית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שדרני רדיו וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא איטלקי
קטגוריה:בוגרי מכללת צ'ארלסטון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1980
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
סמסונספור (כדורסל)

**סמסונספור בסקטבול** (בטורקית: **Samsunspor Basketbol**) הוא מועדון כדורסל טורקי מסמסון המשחק בליגת העל הטורקית בכדורסל. הקבוצה, שנוסדה ב-1965, היא מחלקת הכדורסל של מועדון הספורט סמסונספור , שקבוצת הכדורגל שלו משתתפת בליגת העל הטורקית בכדורגל.

## היסטוריה
למועדון הספורט סמסונפור, שהוקם בשנת 1927 והפך למועדון מקצועי בשנת 1965, הייתה מחלקת כדורסל על פי המידע שנמסר במסמך הרישום שלו. קבוצת הכדורסל המקצועית הוקמה ב-3 בדצמבר 1966, אז הוקמה הליגה המקצוענית.

בשנת 1967 ערכה הקבוצה, שהורכבה כמעט כולה מתלמידי בית הספר התיכון 19 Mayıs, את משחק הבכורה שלה מול חיילי בסיס המכ"ם של הכוחות המזוינים של ארצות הברית בסמסון. תוך שלוש שנים התקדמה הקבוצה והפכה לאחת הקבוצות החזקות באנטוליה.

לאחר זכייה בליגה המקומית ב-1967 והשתתפות בגביע האנטולי ב-1967, זכתה הקבוצה בגביע אנטוליה ב-1970. באותה שנה עלתה הקבוצה לליגה השנייה.

סמסונספור סיימה את עונת 1971/72, הראשונה שלה בליגת המשנה, כאלופה, והפסידה רק משחק אחד במשך כל העונה. הישג זה העניק לקבוצה את הזכות להתחרות בליגת העל לצד קבוצות משלוש הערים הגדולות (אנקרה, איזמיר ואיסטנבול), מה שהפך אותה לקבוצה הראשונה מחוץ לערים אלו שעושה זאת. עם זאת, המועדון החל להתמודד עם קשיים כלכליים ולא יכול היה לשלם את משכורות השחקנים. כתוצאה מכך נאלצה סמסונספור לפרוש מהליגה במהלך עונת 1972/73 ולא השתתפה בליגות בשנה הבאה. לאחר מכן התפרקה הקבוצה.

לאחר סגירת סמסונספור עלתה סמסון DSİ לליגה השנייה ושיחקה בה במשך שלוש עונות. סמסונספור פתחה מחדש את מחלקת הכדורסל שלה בתחילת עונת 1992/93 תחת נשיאותו של כדורסלן העבר איסמעיל אויאניק, רכשה את הזכויות של סמסון DSİ והחתימה שחקנים מסמסון יולספור. בעונת 2001/02 זכתה הקבוצה בליגה השנייה אך בשל בעיות באולם הביתי שלה נאלצה לוותר על העלייה לליגת העל. עם זאת, בעונת 2004/05, הודות למאמציו של אויאניק, הצליחה הקבוצה להעפיל לליגה הראשונה, אך למרות חסות מסחרית מפנסוניק החליטה הקבוצה לפרוש מהליגה לאחר עקב תמיכה לא מספקת מההנהלה החדשה ופרישתו של אויאניק מהנשיאות.

תחייתו מחדש של ענף הכדורסל במועדון התרחשה במהלך כהונתו הנוספת של איסמעיל אויאניק, כשלפני עונת 2019/20 רכש המועדון את קבוצת הליגה הטורקית השנייה סמסון בויוקשהיר. לאחר רכישת הקבוצה אושרה בקשתה להשתתף בליגה השנייה. בעונה זו הצליחה הקבוצה, שהייתה בתחתית הטבלה, להישאר בליגה השנייה לאחר שהליגות בוטלו עקב מגפת הקורונה בטורקיה.

בעונת 2020/21 סיימה סמסונספור במקום השני בעונה הסדירה, אך הפסידה בגמר הפלייאוף ליאלובה ולא הצליחה לעלות לליגת העל. בעונת 2021/22 שוב סיימה סמסונספור את העונה במקום השני והפסידה בגמר למניסה. בעונת 2022/23 הפסידה הקבוצה בגמר ועלתה לסופר ליגי.

## שחקנים
* טים סוארס
* נמרוד לוי
* סק הנרי
* מיקייל קייזר

## תארים
;ליגת המשנה הטורקית בכדורסל
***זכייה (1): 1971/72**
*סגנות (1): 2022/23

;הגביע האנטולי
***זכייה (1): 1970**

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורסל טורקיות
קטגוריה:טורקיה: כדורסל
איריה קיינונן

**איריה אילמרי קיינונן** (בפינית: **Yrjö Ilmari Keinonen**; 31 באוגוסט 1912 – 29 באוקטובר 1977) היה גנרל פיני, אביר צלב מנרהיים, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של כוחות ההגנה של פינלנד בין 1965–1969.

## ביוגרפיה
קיינונן נולד ברוסקאלה שבאימפריה הרוסית. במהלך מלחמת החורף הוא התגייס לצבא פינלנד, אולם פרש ממנו לאחר המלחמה. ב-1942, בעיצומה של מלחמת ההמשך, הוא חזר והתגייס לצבא. הוא עבר קורס מזרז, הוסמך כקצין פרשים, ומונה למפקד פלוגה. הוא הוביל את הפלוגה שלו במהלך מספר קרבות, וב-8 בספטמבר עוטר בצלב מנרהיים על אומץ ליבו. לאחר המלחמה התקדם קיינונן במהירות בסולם הדרגות. למרות גילו המתקדם יחסית וניסיונו המועט, הוא עקף עד מהרה קצינים ותיקים ומנוסים בהרבה ממנו.

ב-12 בנובמבר 1965 הוא מונה לתפקיד ראש ההגנה. המינוי התקבל בהפתעה רבה, שכן הוא עקף גנרלים ותיקים ומוערכים שנחשבו למועמדים טבעיים לתפקיד. יתירה מכך, בעת מינויו היה קיינונן בדרגת אוברסט-לויטננט (מקביל לסגן אלוף) בלבד. לאחר מינויו הוא קודם בזריזות עד לדרגת גנרל. תקופת כהונתו בתפקיד, זכורה עד היום בפינלנד ככאוטית במיוחד. קיינונן היה מסוכסך מההתחלה עם הגנרלים הוותיקים שלא ראו בעין יפה את קידומו הזריז. הוא הכריז על תוכנית שנועדה לשפר את תדמיתו של הצבא הפיני בעיני הציבור הפיני במסגרת תוכנית זו, התרופפה מאוד המשמעת בצבא הפיני. בין היתר הותר לחיילים לשתות אלכוהול וללבוש בגדים אזרחיים בסופי שבוע.

בנובמבר 1968 קיינונן הזמין לביתו את שגריר ברית המועצות בפינלנד אנדריי קובליוב. באותה הזדמנות הוא הצהיר בפומבי כי הוא מאמין ששיטת הממשל הסובייטית היא הטובה ביותר בעולם. בינואר 1969 העניק קיינונן ראיון שערורייתי אשר במהלכו הביע זלזול בצבא פינלנד וקבע שהוא אינו מסוגל להגן על פינלנד במקרה של פלישה סובייטית. שני האירועים גרמו לזעם ציבורי רב נגדו. גנרלים פינים אחרים אף טענו שקיינונן כלל אינו מאמין בקיומה של פינלנד כמדינה עצמאית, ורק מכין את הקרקע לקראת סיפוחה לברית המועצות. ב-25 באפריל 1969 קיינונן ביקש להתפטר מתפקידו. ההתפטרות נכנסה לתוקף חמישה ימים לאחר מכן.

לאחר התפטרותו נחשפה לציבור פרשה נוספת בה היה מעורב. פרשה שנודעה בשם "פרשת המרתף". במסגרת פרשה זו, נטען שקיינונן השתמש בחיילים פינים כדי לשפץ את בית הקיץ שלו. בית המשפט המחוזי בהלסינקי פסק שקיינונן אשם, וגזר עליו עונש מאסר של 105 יום. קיינונן ערער לבית המשפט העליון של פינלנד, אולם שופטי העליון דחו את הערעור ואף הגדילו את העונש שלו ל-150 יום. מומחים משפטיים רבים בפינלנד טענו שהעונש היה לא-מוצדק, וניתן בגלל השנאה הרבה ששררה ברחוב הפיני כלפי קיינונן.

קיינונן נפטר מסרטן ב-29 באוקטובר 1977.

## קישורים חיצוניים

* איריה קיינונן

## הערות שוליים

קטגוריה:ראש ההגנה (פינלנד)
קטגוריה:גנרלים פינים
קטגוריה:אנשי צבא פינים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1912
קטגוריה:נפטרים ב-1977
יהושע אייכנשטיין

הרב **יהושע העשיל אייכנשטיין** (נולד ב-9 באוקטובר 1942) הוא ראש ישיבת יד אהרון, חבר בוועדת הרבנים של עיתון יתד נאמן.

## ביוגרפיה
נולד בסנט לואיס לרב מנחם צבי (רבה של סנט לואיס) ולריקל (בתו של האדמו"ר מטריסק-לובלין).

בצעירותו למד בישיבת רבינו חיים ברלין, ובעיקר אצל הרב אברהם ליבוביץ.

נישא לחנה בתו של הרב בצלאל ז'ולטי. לאחר נישואין שימש כר"מ בישיבת איתרי חדרה. כשהישיבה נסגרה בקיץ תשמ"ג, הוא פתח ישיבה בשכונת רחביה, יחד עם הרב עקיבא קיסטר וקבוצה מהבחורים. הישיבה נסגרה בחורף תשמ"ג, עם פטירת הרב בצלאל ז'ולטי שנשא את העול הכספי. הישיבה נפתחה מחדש באלול תשמ"ו, ולאחר סכסוך שכנים עברה הישיבה לשכונת קטמון, הישיבה מתייחדת בכמות בחורים קטנה בכל שיעור בכדי לתת יחס אישי.

בין 2000 ל-2010 שימש כראש ישיבה בישיבת חברון-גאולה.

ב-2012 מונה על ידי הרב אהרן יהודה ליב שטינמן לוועדת הרבנים של יתד נאמן.

הרב אייכנשטיין עומד בנשיאות ישיבת משכן אשר ובנשיאות סמינר אפיקי דעת.

## דעותיו
על אף היותו מזוהה עם מפלגת דגל התורה, תמך בישיבת משכן שלמה המזוהה עם הפלג הירושלמי. בשנת 2015 הודלפה הקלטה שבו הוא אומר שהוראת החזון איש שלאחר החתונה ילכו לכולל ולא לעבודה הייתה הוראת שעה. ב-2019 הביע תמיכה ב"בית מדרש הגר"א", השנוי במחלוקת בציבור החרדי.

לאחר התאבדותו של חיים ולדר, הכחיש בשיעור שמסר בירושלים את ההאשמות נגדו. לאחר שנפגש עם נפגעות של ולדר, בתיווכם של פעילים חרדים, חזר בו מדבריו והוציא מכתב בו גינה את ולדר וקרא לנפגעים ונפגעות לפנות למומחים ולפעול בכל דרך שהיא נגד פוגעים' התבטאות זו נחשבת חריגה בנוף החרדי. גם לאחר פרסום על מנהלת סמינר מעלות שפגעה מינית בתלמידותיה, התבטא נגדה בחריפות. בסוף 2023 נאם בכנס נגד פגיעות בחברה החרדית.

במהלך מלחמת חרבות ברזל פרסם מכתב ארוך בסוגיית גיוס בני ישיבות. במכתב כתב בין השאר: "יש להעריך את חירוף נפשם של החיילים", בהמשך כתב שכמו שיש להכיר בפציפיזם כך "יש להכיר במצפונו של בחור ישיבה להקדיש חייו לעבודת ה".

## ספריו
* .
* .
* .
* **שיעורי רבינו יהושע העשיל**, יבמות-נדרים, הוצאת צוף, ירושלים תשפ"ג.
* .
* 
* .

## חיים אישיים
נשוי לסופרת חנה בת שחר. בתו היא אוריין ליפשיץ, במאית תיאטרון (נשואה ליאיר ליפשיץ), ואחיינו הוא הרב דניאל וולפסון.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* שיעורי הרב יהושע אייכנשטיין באתר בינינו
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משפחת אייכנשטיין
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת רבי חיים ברלין
קטגוריה:חברי הוועדה הרוחנית של יתד נאמן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942