יחסי יוון–סרביה

**יחסי יוון–סרביה** הם היחסים הבינלאומיים, הדו-צדדיים, המדיניים, הפוליטיים והשיתופיים המתנהלים בין יוון לבין סרביה. המדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים טובים מאז ומתמיד, בשל הקשר התרבותי, הדתי וההיסטורי בין השתיים.

הסרבים והיוונים משתייכים לזרם הנוצרי-אורתודוקסי. מאז ימי הביניים התקיימו בין שתי האומות בריתות ולוחמה משותפת, בהן ההתקוממויות נגד האימפריה העות'מאנית, מלחמות הבלקן, מלחמות העולם ומלחמות יוגוסלביה. יוון הייתה החברה היחידה בנאט"ו
שהתנגדה להפצצות על סרביה ומונטנגרו (מבצע כוח מאוחד) וגינתה את הפעולות (סקרים העלו כי 94% מהאוכלוסייה היוונית התנגדו לחלוטין להפצצות). כמו כן, סירבה יוון להכיר בהכרזת העצמאות החד-צדדית של קוסובו, תוך שהיא מגבה את העמדה הסרבית בנושא זה.

יוון תומכת בצירוף סרביה לאיחוד האירופי כחברה רשמית, ובשנת 2003 הציעה את "אג'נדה 2014", שעודדה שילוב כל מדינות מערב הבלקן באיחוד. שתי המדינות משתפות פעולה בתחומי הביטחון, התיירות, התרבות והחקלאות. נכון לשנת 2013 הייתה יוון השלישית בגודלה בהשקעות בסרביה מבין מדינות האיחוד האירופי, והחמישית באופן כללי.

## קשרים תרבותיים
יוון וסרביה חולקות מורשת ביזנטית דומה, שכן שתיהן היו חלק מהאימפריה הביזנטית. שתי המדינות הן נוצריות אורתודוקסיות. בהכרה במורשת תרבותית זו, קבע סגן נשיא רפובליקה סרפסקה, דראגאן דראגיץ', כי שורשיהם של הסרבים נובעים מהתרבות ההלניסטית, וכי שני העמים קשורים זה לזה באמצעות הנצרות האורתודוקסית. מספר פוליטיקאים יוונים אחרים הביעו גם כן טענות דומות. המזכיר הכללי לענייני אירופה, דימיטריוס ק. קטסודאס, הצהיר בנאום הנוגע לסרביה כי "יוון וסרביה הן שתי מדינות המקושרות בקשרים קדומים ובלתי ניתנים לניתוק. היחסים בינינו אבדו במעמקי הזמן. התרבות והדת הסרבית הושפעו מאוד מהשורשים המשותפים שלנו בתרבות הביזנטית".

## היסטוריה
[ממוזער| [בסיליוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית|בסיליוס הראשון, על יד קבוצת סרבים וקרואטים, המאה ה-9]]

בימי הביניים המוקדמים נסיכות סרביה הייתה מושא האימפריה הביזנטית. האתנוגנזה של הסרבים החלה בסביבה הביזנטית-סלאבית, חלק מהקהילה הביזנטית הרחבה יותר. במאות ה-11 וה-12 החלו הסרבים להילחם למען העצמאות, והתקוממו נגד הביזנטים. במאות שלאחר מכן הוכרה העצמאות של סרביה על ידי הביזנטים, והשתיים קיימו יחסים ידידותיים. הסרבים סייעו לביזנטים בקרב סרמיום (1167) ובקרב גליפולי (1312). מנואל הראשון מקונסטנטינופול הכיר בסאבה בתור הארכיבישוף הראשון של הסרבים. חלק מהמשפחות הביזנטיות חיפשו מקלט בסרביה בסוף המאה ה-14 ותחילת המאה ה-15, בעקבות הכיבושים של העות'מאנים. מהמדינאים הסרביים הבולטים ממוצא יווני נמנים ג'ניה קנטקוזינוס, דימיטרי קנטקוזין ומיהילו אנלוביץ'. שני הקיסרים הביזנטיים האחרונים היו ממוצא סרבי מצד אמם.

הסרבים הושפעו מאוד מהתרבות ההלנית של האימפריה הביזנטית, במיוחד תחת שלטונו של הקיסר הסרבי סטפן אורוש הרביעי דושאן. דושאן, שהכתיר עצמו ל"קיסר הסרבים והיוונים", הפך את הסרבית והיוונית לשפות הרשמיות של האימפריה שלו, כתב צ'רטרים וחתם ביוונית, ואימץ את החוקים המזרחיים-רומיים כבסיס לאימפריה שלו. הוא תכנן לסנתז את האימפריה הביזנטית לאימפריה סרבית-יוונית. לכן, דושאן "טרח לחזר אחר התושבים היוונים של אותם מחוזות [שרכש במקדוניה ובצפון יוון]. החוק החדש קבע שוויון בין הסרבים ליוונים בכל המחוזות עליו שלט, ואישר את הפריבילגיות שהוענקו לערים היווניות על ידי קיסרים ביזנטים קודמים, שדושאן היה שמח לראותם כקודמיו האימפריאליים".

### המאה ה-19
במהלך המרד הסרבי הראשון (1804–1815) הצטרפו למורדים הסרבים, בין היתר, יוונים ויוונים-ארמנים, כדוגמת הלוחם ג'ורג'אקיס, הדיפלומט פטר איצ'קו, המזכיר נאום קרנר, הלוחם קונדה בימבאשה, ואחרים. שיתוף הפעולה הצבאי בין שני העמים נרקם בנסיכויות הדנובה האוטונומיות למחצה, שנשלטו ברובם על ידי פנרים יווניים. ישנן אינדיקציות לכך שהסרבים והיוונים החלו גם כן לשתף פעולה בשלב מוקדם. לדוגמה, בשנת 1806 דיווח הקונסול הצרפתי בסלוניקי כי "הטורקים זועמים מאוד על היוונים בגלל התקשורת שלהם עם הסרבים". דווח כי איכרים סלאבים ויוונים רבים נעצרו כחשודים בסיוע למורדים הסרבים. המורדים הסרבים היו בעלי ברית חשובים ליוונים. לאחר דיכוי המרד הראשון, נמלט קאראג'ורג'ה לסרביה, שם הצטרף לתנועת החופש הלאומית היוונית פיליקי אטריה, והפך לחבר פעיל בה. היוונים התעניינו בעיקר בשימוש באדמות בסרביה כבסיס למבצעים היוונים, אם כי מילוש אוברנוביץ', מנהיג המרד הסרבי השני (1815–1817), סירב לשתף פעולה. כמו כן, ההיסטוריון הראשון של המהפכה הסרבית היה יווני. סרבים רבים השתתפו למלחמת העצמאות היוונית (1821-1829), בהם ואסוס מאברובוניוטיס.

דימיטריוס קראטוסוס תכנן להקים ברית יוונית-סרבית בשנת 1861, ולנסוע לבלגרד, אך נפטר במהלך נסיעתו. למברוס קוטסוניקס, היסטוריון יווני, חלם על פדרציה יוונית-סרבית של "שתי אחיות" (1863).

הסכם ווסלו (ברית יוונית-סרבית משנת 1867) נחתם בין יוון לסרביה ב-26 באוגוסט 1867.

### מלחמות הבלקן
[ממוזער| לוח הזיכרון של [ריגאס פראיוס מול מגדל נבוזה בבלגרד.]]
במלחמת הבלקן הראשונה, בשנים 1912–1913, ניצחו יוון, סרביה, מונטנגרו ובולגריה (הליגה הבלקנית) את האימפריה העות'מאנית, וחילקו ביניהן את האזור הגאוגרפי של מקדוניה. במהלך מלחמה זו, תוכניות הברית המקוריות שונו בעקבות לחץ מצד המעצמות האירופיות: אדמות רבות שהוקצו במקור ליוון הועברו לבולגריה; צבאות יוון שינו את בסיסיהם מכפי שתוכנן במקור, וסיפחו אדמות שהוקצו לסרביה.

ביוני 1913 חתמו סרביה ויוון על חוזה הגנה (הברית היוונית-סרבית משנת 1913) המתנגדת ליעדי ההתרחבות של בולגריה. בסופו של דבר, ב-16 ביוני באותה שנה תקפה בולגריה את שתי המדינות, והובסה לחלוטין על ידי היוונים בקרב קילקיס-לאנאס ועל ידי הסרבים בקרב ברגלניקה. בולגריה נסוגה לעמדות ההגנה עד שרומניה הצטרפה למלחמה כאשר תקפה את בולגריה, והביאה לתבוסתה של האחרונה. יוון וסרביה מצאו עצמן כזוכות בכך שנלחמו בהצלחה במלחמה זו לצד זו.

### מלחמת העולם הראשונה
[ימין|ממוזער| סרבים ב[קורפו, 1916-1918]]
[ממוזער| ה[מאוזוליאום הסרבי באי וידו שליד קורפו.]]
[ממוזער| בית הקברות הצבאי הסרבי זייטינליק ב[סלוניקי.]]
[ממוזער| המוזיאון הסרבי ב[קורפו (עיר)|קורפו.]]
[ממוזער| פסל של [אלפתריוס וניזלוס בבלגרד.]]
למרות הברית ההגנתית עם סרביה, יוון נותרה נייטרלית בחלקה המוקדם של מלחמת העולם הראשונה, בעקבות חילוקי הדעות בין ראש הממשלה אלפתריוס וניזלוס, שתמך בכניסתה של גרמניה למלחמה, לבין המלך קונסטנטינוס הראשון, שהיה פרו גרמני והעדיפה להישאר נייטרלי. הפילוג הלאומי נפתר רק בשנת 1917, כאשר קונסטנטינוס הודח בכוח מכס המלכות, ויוון נכנסה למלחמה תחת וניזלוס.

קורפו שימשה מקלט לצבא הסרבי, שנסוג ממולדתו על ידי אוניות כוחות הברית, שנכבשה על ידי האוסטרים והבולגרים. במהלך שהותם מת חלק גדול מהחיילים הסרבים מתשישות, רעב ומחלות שונות. מרבית שרידיהם נקברו בים סמוך לאי וידו, אי קטן ליד נמל קורפו, ואף נבנתה בו אנדרטה כהודיה של הסרבים לאומה היוונית. כתוצאה מכך, המים הסובבים את האי וידו ידועים על ידי העם הסרבי כ"בית הקברות הכחול" (בסרבית, Плава Гробница), על פי שיר שנכתב על ידי מילוטין בוז'יץ' לאחר מלחמת העולם הראשונה.

### מלחמת העולם השנייה
בשנת 1941, במהלך המלחמה ההלנו-איטלקית, כאשר דרש היטלר דרש לעבור ברחבי ממלכת יוגוסלביה כדי לתקוף את יוון, ניסה פאבלה, נסיך יוגוסלביה להגיע לפשרה עם היטלר בכך שהציע חוזה ידידותי, אך בסופו של דבר, חתם על ההסכם התלת צדדי שיאפשר את המעבר הגרמני. בתמורה הובטחה ליוגוסלביה העיר היוונית סלוניקי. כעבור יומיים הצבא, בסיוע מבריטניה וברית המועצות, הפיל את המשטר, בתמיכתו של העם הסרבי, אם כי ניתן לטעון שהדבר קשור יותר לדעות האנטי-גרמניות של הסרבים ולא לאהבה ליוון. למרות העובדה שהממשלה היוגוסלבית החדשה ניסתה שוב להגיע לפשרה עם היטלר (בהתחשב בכך שהמדינה הייתה מוקפת משלושה צדדים), תוך הבטחה לדבוק בהסכמים קודמים, העם הסרבי התלהב להוקיע את הסכם המשולש וההמונים הסרבים הפגינו ברחובות. בבלגרד נצעקו סיסמאות בהן "מלחמה טובה יותר מהברית". היטלר לא היה מרוצה, ומיד לאחר ההפיכה החליט לפלוש ליוגוסלביה - כיוון שכבר לא בטח בהכרזותיהם - וחילק את השטחים היוגוסלביים של הים האדריאטי, בנאט ומקדוניה בין איטליה, הונגריה ובולגריה, בהתאמה. לאחר נפילת יוגוסלביה, העם הסרבי נענש ברצח עם על ידי תנועת האוסטאשה הקרואטית הפרו-גרמנית.

### מלחמות יוגוסלביה
באמצע 1992, הגיב האו"ם למעשי הפשע הסרביים בבוסניה והרצגובינה והכריז על אמברגו מלא על סחר עם סרביה על ידי כל המדינות החברות. הסנקציות הציבו את יוון, שהכירה בעצמאותה של בוסניה והרצגובינה זמן קצר לאחר הכרזתה בשנת 1992, במצב קשה. סרביה הייתה שותפת מסחר חשובה ובעלת קשרים דתיים והיסטוריים חזקים ליוון, וכן תמכה בתחילה בעמדה היוונית בסכסוך על שמה של מקדוניה. החל משנת 1992, ממשלות קונסטנדינוס מיצוטאקיס ואנדראס פפנדראו, מחשש שמלחמת בוסניה תתפשט לכיוון שיכלול את טורקיה, אלבניה ויוון, ניהלו סדרה ארוכה של משא ומתן לשלום עם נשיא סרביה, סלובודן מילושביץ', המנהיג הבוסני רדובאן קאראג'יץ' וממשלת בוסניה, שלא הניבה פרי. בינתיים, דווח על מזון, נפט ונשק העוברים מיוון לסרביה תוך הפרה של האמברגו. לפני, במהלך ואחרי נשיאותו של האיחוד האירופי ב-1994, הייתה יוון המדינה היחידה באיחוד שגיבתה את העמדה הסרבית, לפיה כוחות סרביים נכנסו לשטח בוסניה. יוון ספגה את מורת רוחן של בעלות בריתה באירופה בעקבות הצבעה נגד ההתקפות האוויריות של נאט"ו על העמדות הסרביות. יוון אף סירבה להשתמש בבסיסי האוויר של נאט"ו בפרבזה שעל הים היוני לצורך התקפות כאלה, וסירבה לספק כוחות יוונים למשימת שמירת השלום של האו"ם בבוסניה. בנאט"ו הייתה עמדתה של יוון מנוגדת לחלוטין לזו של טורקיה, שתמכה בממשלה הבוסנית.

בדצמבר 1994, לאחר שיחות ודיונים רשמיים עם מילושביץ' באתונה, פפנדראו חזר והדגיש כי עמדותיהן של יוון וסרביה בסוגיית בוסניה היו זהות כמעט לחלוטין. הצעתו של מילושביץ' לקונפדרציה של יוון וסרביה עם רפובליקת מקדוניה לא הצליחה להשיג תמיכה בקרב סיעה כלשהי ביוון.

#### סיוע לסרבים הבוסנים ולרפובליקה סרפסקה
על פי הפרופסור ס. ווייבס מאוניברסיטת אמסטרדם, שירות הביון הלאומי היווני (EYP) חיבלה באופן שיטתי בפעולות של נאט"ו בבוסניה באמצע שנות התשעים, בניסיון לסייע ללאומנים סרבים בוסניים. בדו"ח שלו לממשלת הולנד, ששמו "Intelligence en de oorlog in Bosnie 1992-1995" (בעברית: מודיעין ומלחמה בבוסניה 1992–1995), טוען ווייבס כי ה-EYP הדליף תוכניות צבאיות של נאט"ו (אליהן, כשירות מודיעין בעל ברית, היה לה גישה) להנהגה הבוסנית-סרבית, ולעיתים קרובות לגנרל ראטקו מלאדיץ' עצמו, בקיץ 1995. בסופו של דבר, טוען ווייבס בדו"ח, כי בעלות הברית של נאט"ו חדלו מלשתף את הרשויות היווניות בתוכניות צבאיות של נאט"ו.

באוגוסט 2008 ביקרה קבוצת עורכי דין מחאניה, כרתים, את רדובאן קאראג'יץ' בבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר, הציעו את שירותיהם בחינם, וביקשו מארגונים בינלאומיים להבטיח משפט צודק עבור נשיא סרביה לשעבר.

##### סרברניצה
על פי נתוני סוכנות הידיעות הצרפתית (AFP), תריסר מתנדבים יוונים שהיו חברים במשמר המתנדבים היווני (ΕΕΦ) נלחמו לצד הסרבים בסרברניצה. לחלקם היו קשרים עם הארגון הנאו-נאצי היווני השחר הזהוב, אחרים היו שכירי חרב. המתנדבים היוונים הונעו מהרצון לתמוך ב-"אחיהם האורתודוקסים" בקרב. הם הניפו את הדגל היווני בסרברניצה לאחר נפילת העיירה לבקשתו של מאלדיץ', כאות כבוד עבור "היוונים האמיצים שנלחמים בצידנו".

בשנת 2005 קרא הסגן היוני אנדראס אנדריאנופולוס לחקור את תפקידם של המתנדבים היוונים בסרברניקה.

## סתירה
יש אנשים שקשורים לחקר ההיסטוריה המוצאים את המונח "ידידות הלנית-סרבית" כאינו קיים. הדבר לא קשור ליחסים הנוכחיים של שתי המדינות, אלא למונח "ידידות יוונית-סרבית" עצמה שנראית לראשונה כנראה בשנת 1992 ולא לפני כן.

במאמרו של פאנאיוט דימיטראס, "פליטים סרביים בקוסובו: פרט לא חשוב או הניקיון האתני האמיתי?", נטען כי "הידידות היוונית-סרבית הזו היא תופעה של השנים האחרונות מאוד".

## הפצצת נאט"ו על יוגוסלביה
הפצצת נאט"ו על הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה גרמה לתגובה עממית עזה ביוון. ראש הממשלה קוסטאס סימיטיס חיפש פתרון פוליטי לסכסוך בקוסובו. יוון סירבה להשתתף במהלכים נגד סרביה ומונטנגרו.

נערכו מספר סקרים, מהם נחשף כי 99.5% מהאוכלוסייה היוונית התנגדו לחלוטין להפצצה, כאשר 85% האמינו שהמניעים של נאט"ו היו אסטרטגיים ולא הומניטריים. 69% טענו כי נשיא ארצות הברית ביל קלינטון ניסה לבצע פשעי מלחמה, ואילו 52% התנגדו להכנסתם של הפליטים האלבנים בקוסובו ליוון. סקר אחר הצביע על התנגדות של 94%.

20 שופטים יוונים מבית המשפט העליון (מועצת המדינה) חתמו על הכרזה בה נקבע כי נאט"ו אשמים בפשעי מלחמה. האירוע הדרמטי יותר היה בית הדין העממי של למעלה מ-10,000 איש באתונה ביוון, שם בית המשפט העליון ביוון הכריז על הנשיא קלינטון ומנהיגי נאט"ו כאשמים בפשעי מלחמה.

## נושאים אחרים
### יוונים בסרביה
על פי מפקד האוכלוסין בשנת 2002, ישנם 572 אזרחים סרבים ממוצא יווני. איגודי הקהילה היוונית בסרביה מעריכים בסך הכל 4,500 אזרחים סרבים ממוצא אתני יווני. משרד החוץ היווני טוען כי נישואים בין סרבים ליוונים החיים בסרביה הם שכיחים למדי, וכי זו גם סיבה וגם תוצאה של הקשרים ההדוקים המשותפים ליוונים ולסרבים.

### סרבים ביוון
על פי מפקד האוכלוסין בשנת 2001, 5,200 ילידי סרביה הם בעלי אזרחות יוונית. ההערכה היא כי יותר מ-15,000 סרבים חיים ביוון. מאנשי הספורט הבולטים בעלי אזרחות יוונית נמנים פרדראג סטויאקוביץ' וולנטימר ג'יאנקוביץ.

### הומניטריות
לאחר פרוץ המלחמה בבלקן, קיבלו הסרבים עזרה הומניטרית אדירה מיוון וקפריסין, החל בראשית שנות התשעים. סיוע זה הגיע מכל המגזרים בחברה היוונית: המדינה, הכנסייה, ארגונים שונים והציבור. מרבית הסיוע התמקד בעזרה לסרבים מרפובליקה סרפסקה, קראג'ינה וסרביה, אשר סבלו כתוצאה מהמלחמות שחוללו הרס באזורים אלה.

#### סיוע לסרביה
בסוף יולי 1995 הוכרז כי אגודת הידידות היוונית-סרבית תעניק סיוע הומניטרי (אורז) לסרביה באמצע אוגוסט. לדברי נשיא הארגון, העלות הכוללת של הפרויקט עלתה על 5 מיליון דרכמות.

במרץ 1999 הבטיח איש העסקים סטברוס ויטאליס את השתתפותם של 250 יוונים לעזוב לבלגרד כדי להציע כל סוג של עזרה שיכולה לסייע לעם הסרבי. בין 250 האנשים היו עורכי דין, רופאים ואנשי מקצוע אחרים. סטברוס ויטאליס דיווח כי הם נמצאים בצד של הסרבים, מכיוון שראו בהם חברים ואחים.

ב-25 באוקטובר 1999, קיבל שר הבריאות של סרביה, לפוסבה מיליצוויק, משלחת מטעם אגודת הידידות היוונית-סרבית "יוון העתיקה". את המשלחת הוביל נשיא הארגון לאיוס קונסטנטינוס. הפגישה עם שר הבריאות הניבה מספר יוזמות בנושא סיוע הומניטרי, הגנה על בריאות וציוד רפואי.

באפריל 1999 אספה עיריית קלמריה 50 טון של סיוע הומניטרי המורכב ממזון ותרופות. בראש המשלחת עמד ראש עיריית קלמריה, כריסטודולוס אקונומידיס. משרד הבריאות היווני הוציא היתר מיוחד שאפשר לכלול בפעולה ההומניטרית דם שנתרם על ידי מתנדבי העיריות קלמאריה, פנטלופוס ופלורינה, יחד עם נזירי המנזר הסרבי הילנדריו בהר אתוס. במהלך אותו חודש הודיעו נציגי האגודה לידידות היוונית-סרבית באתונה כי הם ישלחו שיירת 16 משאיות של סיוע הומניטרי המורכב ממזון וציוד רפואי, ובשווי של למעלה מ-2 מיליון מארק גרמני, לסרביה ב-20 באפריל. על מאמצי הסיוע הידידותי דווחה התמשכות. האגודה הודיעה גם לעיתונות כי היא העסיקה עורכי דין להגשת אישומים נגד מנהיגי נאט"ו בפני הלשכה היוונית ובית הדין הבינלאומי בהאג בגין התקפותיהם נגד יוגוסלביה וחיי האזרחים שאבדו כתוצאה ישירה מכך.

ב-7 במאי 2006, אורגנה ארוחת צדקה על ידי הארגון ההומניטרי "Lifeline Hellas" בסלוניקי תחת חסותם של יורש העצר אלכסנדר השני ונסיכת הכתר קתרין במטרה לסייע בהפחתת המחסור בציוד חשוב בבתי חולים על ידי שדרוג יחידות הטיפול הנמרץ לילודים בבלגרד, ניש, נובי סאד וקרגוייבץ ובכך הצילו את חייהם של תינוקות שזה עתה נולדו. זה היה האירוע השני מסוגו שאורגן בשנת 2006, בעקבות ארוחת הצדקה המצליחה שאורגנה בסוף ינואר באתונה. חברות וארגונים רבים, כמו גם משפחות בולטות ובני הקהילה העסקית בסלוניקי, שיתפו פעולה ותמכו באירוע ההומניטרי. נאומים נואמו על ידי נשיא הדירקטוריון של ה-Lifeline Hellas, ג'ון טריקרדוס, נסיך הכתר אלכסנדר, נסיכת הכתר קתרין, ראש ממשלת מקדוניה-תראקיה, ג'ורג' קלייזיס, הקונסול הכללי של סרביה ומונטנגרו ביוון, רדומיר זיווקוביץ', סגן ראש המחוז פריפקטורה מסלוניקי, פאנאיוטיס פומיאדיס, סגנית ראש עיריית סלוניקי, קולובו לימוניה ונשיא המכללה האמריקאית אנטוליה מר ריצ'רד ג'קסון. באורחים המכובדים האחרים נמנו חברי הפרלמנט היווני, שרים לשעבר ופקידים בממשלת יוון.

#### סיוע לסרבים בבוסניה
ב-4 באוקטובר 1995 הוכרז כי "רכבת השלום" שהובילה 10,000 טון של סיוע הומניטרי המורכבת מביגוד, תרופות ומזון תעזוב את יוון ב-26 באוקטובר כדי לסייע לפליטים הסרבים בבוסניה. מאמץ זה אורגן על ידי "הוועדה לתאום מקדוניה-תראקיה לעזרה לסרבים האורתודוקסים של בוסניה" והוקמה ביוזמת המכון לפיתוח אסטרטגיות בלקניות וההתאחדות היוונית-סרבית.

ב-5 בדצמבר 1995, נשלחו 70 טונות של סיוע הומניטרי המורכב משמן זית, קמח, מזון לתינוקות ותרופות נשלחו לסרבים הבוסנים באזור פרודדור על ידי עיריית נפוליס. בראש המאמץ עמד ראש עיריית נפוליס, מר הדג'יסאוואס.

ב-22 בפברואר 1996 הגיעו לרפובליקה סרפסקה 200 טון של סיוע הומניטרי המורכב ממזון, ביגוד ורפואה שנאספו על ידי אגודת הידידות היוונית-סרבית. את הסיוע ליוותה משלחת בראשות יו"ר האיגוד מר קונסטנטינוס כריסטולוס.

ב-3 ביולי 1997 הגיע לדובוי סיוע הומניטרי המורכב מביגוד ומוצרי מזון. הסיוע לווה על ידי משלחת של 10 אנשים מעיריית פריסטרי באתונה, כולל ראש עיריית פריסטרי ג'ורגוס פנופולוס. המשלחת התקבלה בברכה על ידי ראש עיריית דובוי דראגו לוביציץ' שהצהיר כי הקשרים הידידותיים בין היוונים והסרבים יימשכו לנצח וכי אף אחד לא יצליח להרע להם.

#### סיוע לסרבים בקרואטיה
ב-7 באוגוסט 1995 הודיע שר ההגנה היווני גרסימוס ארסניס כי יוון תעביר סיוע הומניטרי המורכב מתרופות, מזון ובגדים לפליטים הסרבים מקראג'ינה. שני המטוסים הראשונים שנשאו את הסיוע יצאו ב-8 באוגוסט. יוון הודיעה גם כי רופאים יוונים יישלחו לאזור וכי חלק מהפצועים יורשו לטפל בבתי חולים צבאיים יוונים. בהתייחס לסכסוך עצמו, הממשלה מתחה ביקורת על המערב ועל תפקידה. שר החוץ, קרולוס פפוליאס, גינה את המתקפה הקרואטית וסגן שר החוץ לענייני אירופה, ג'ורג'יוס אלכסנדרוס מנגאקיס, מתח ביקורת על ארצות הברית וגרמניה בגין גיבוי למתקפה של קרואטיה נגד הסרבים בקראג'ינה.

### הסיוע הסרבי במהלך שריפות היער ביוון 2007
[ממוזער| שרפה ב[אתונה, 2007]]
בעקבות שריפות היער היווני בשנת 2007, שלחה סרביה שישה מטוסי כיבוי מסוג M-18 דרומאדר ו-M אנטונוב אן-2, 6 כבאיות, 55 כוחות כיבוי ווהעמידו בכוננות יחידות צבאיות מיוחדות למקרה שיידרשו לסייע ליוונים להילחם בשריפות ולנקות את הפסולת. על פי דבריו של עוזר שר הפנים פרדראג' מאריק, למעלה מ-300 כבאים הגיעו ליוון תוך פחות משעה.

ב-7 בספטמבר 2007, בירכו שר הביטחון, דראגן סוטנובץ' ושגריר יוון בסרביה, כריסטוס פאנאגופולוס, את טייסי ג'ט איירווייז שסייעו בכיבוי השריפות ביוון, בשדה התעופה ליסיצ'י ג'ראק.

ביוזמת מעלויותיהם המלכותיות, ארגנו נסיך הכתר אלכסנדר השני ונסיכת הכתר קתרין, אירוע צדקה חשוב בסיוע קורבנות השריפות היווניות הטרגיות, שהתרחש ב-24 בספטמבר 2007 במועדון Ekali באתונה, בשיתוף איגוד מועדוני הכדורסל ההלניים (ESAKE), ה-Lifeline Hellas ובתמיכתו של ולאדה דיבאץ, שחקן ה-NBA. אירוע הצדקה זכה לכבוד בנוכחות שחקני כדורסל מפורסמים ששמחו לתמוך באירוע הומניטרי זה. בין רבים באירוע השתתפו: ולאדה דיבאץ, פרדרג דנילוביץ', דושאן איבקוביץ', וויין קופר, סקוט פולארד, גרנט נפייר, כריס ובר, וגלן רייס.

יורש העצר אלכסנדר השני ונסיכת הכתר קתרין המשיכו במאמציהם האציליים ב-29 בספטמבר 2007, כאשר ביקרו באזור מסיניה ובעיריית אנדניה על מנת לתרום בגדים לילדים סרביים וכן ציוד לתינוקות לקורבנות שריפת היער ביוון.

## יחסים בילטרליים
### מדינה
[ימין|ממוזער| שר החוץ של יוון סטברוס למברינידיס עם נשיא סרביה לשעבר [בוריס טאדיץ' ושר החוץ של סרביה ווק ג'רמיץ']]
[ממוזער| [יורגוס פפנדראו ובוריס טאדיץ' בשנת 2009 (אתונה).]]
[ממוזער| [יורגוס פפנדראו|יורגוס פפנדרו ובוריס טאדיץ' בשנת 2010 (בלגרד).]]
בעקבות התפרקות סרביה ומונטנגרו, ירשה סרביה את הזכויות וההתחייבויות של האיחוד, וכתוצאה מכך גם את המסגרת החוזית הדו-צדדית הקיימת עם יוון. מתוך ההסכמים הדו-צדדיים היוונים-סרביים הרבים, יש לציין את ההסכמים בנושא יחסי משפט הדדיים, שיתוף פעולה מדעי וחינוכי, פיתוח תיירותי, תחבורה אווירית, הובלת דרך בינלאומית של נוסעים וסחורות ושיתוף פעולה כלכלי וטכנולוגי.

בין המדינות מתקיימים ביקורים רבים מדרג גבוה, כדוגמת ביקורה של שרת החוץ דורה בקויאניס בבלגרד (20 באפריל 2007), אותה ליווה סגן שר החוץ, יוריפידס סטיליאנידיס, והביקור הרשמי לאתונה של שר החוץ של סרביה, מר ווק ג'רמיש. בין שני משרדי הסוכנויות קיימים קשרים בנושאים שונים הנוגעים למגזרים בודדים.

יוון היא אחת משותפות הסחר העיקריות של סרביה מהאיחוד האירופי. הסחר הבילטרלי גדל משמעותית במהלך השנים האחרונות. על פי נתוני הלשכה לענייני כלכלה ומסחר בשגרירות יוון בבלגרד, ההשקעות הישירות של יוון בסרביה (משנת 1996 ואילך) מסתכמות ב-1.2 מיליארד דולר. ישנן השקעות בכל המגזרים, אך בעיקר בענפי התעשייה והבנקאות.

#### שיתוף פעולה במשטרה וצבא
ב-20 באוקטובר חתמו שרי הפנים של סרביה ויוון, איביצה דאצ'יץ' ופרוקופיס פבלופולוס על הסכם על שיתוף פעולה משטרתי בין שתי מדינותיהם באתונה, הסולל את הדרך לשיתוף מודיעיני בכל צורות הפשע, הגירה בלתי חוקית, סחר נרקוטים וסחר בבני אדם.

שרי ההגנה של סרביה ויוון, דראגן סוטנובץ' ואוונגלוס מימראקיס נפגשו בבלגרד ב-26 בפברואר 2009, ושוחחו על השקפתם על חבל הבלקן, המבוססת על אמון ושיתוף הדדי, והאפשרויות להעצים את שיתוף הפעולה הצבאי בין המדינות. יוון עדיין תומכת בסרביה בעניין קוסובו.

#### עמדה יוונית כלפי סרביה באיחוד האירופי
[ממוזער| ועידת השגרירות הסרבית 2010 עם [יורגוס פפנדראו. ממשלת סרביה שמה לעצמה מטרה להצטרפות האיחוד האירופי עד שנת 2014, בהתאם לתוכנית פפנדראו.]]
ביוני 2008 אמר שגריר יוון בסרביה כריסטוס פאנאגופולוס כי יוון מגבה בעקביות את התפתחותה של סרביה ורוצה שהיא תתפוס את מקומה באיחוד. הוא הצהיר כי ההנהגה הפוליטית של יוון היא שסרביה תתפוס את מקומה במשפחה האירופית ושיוון מאמינה כי היא הטובה ביותר לסרביה וליציבות אזורית. על פי פנאגופולוס, יוון תומכת בפיתוחה של סרביה ושיפור חיי אזרחיה, כאשר הדבר בא לידי ביטוי בסיוע הגדול שקיבלה סרביה לאחר שנת 2000, וכן השקעות שעולות על 2.5 מיליארד אירו. הוא הזכיר כי בשנת 2001 ו-2002, הכתיב המצב הרציני במדינה כי הסיוע היה בעיקר בעל אופי הומניטרי. יוון אימצה תוכנית סיוע חשובה, שכונתה "התוכנית ההלנית לשיקום כלכלי של חבל הבלקן", אשר ייעדה 230 מיליון יורו לסרביה. הוא הדגיש כי אחת ממטרותיה של אתונה ומטרות השגרירות בבלגרד היא קידום יחסים כלכליים, שכן יוון עמדה בראש רשימת המדינות שמשקיעות השקעות ישירות ועקיפות בסרביה. הוא אמר כי יוון נמצאת בכל הענפים האסטרטגיים במשק. פאנאגופולוס הביע תקווה כי מגמה זו תורחב בקרוב עם ההשקעה הסרבית ביוון.

ב-19 באוקטובר 2008, ציינה שרת החוץ היוונית, דורה בקויאניס, כי ליוונים ולסרבים יש קשר מיוחד, וכי סרביה מתקרבת לאיחוד האירופי, עושה צעדים חשובים בדרך וכי היא מאמינה שלסרביה יש הרבה מה להציע לאיחוד האירופי.

שר החוץ היווני דימיטריס דרוזס נפגש עם עמיתו הסרבי ווק ג'רמיץ' ב-22 במאי. הם הצהירו כי היחסים בין המדינות הם מצוינים, ודנו בנושא מערב הבלקן באיחוד האירופי. יוון אמרה כי האזור יצטרף לאיחוד האירופי עד 2014. ג'רמיץ' הודה על עמדתה של יוון ביחס לקוסובו, ועל שיתוף הפעולה הכלכלי והיחסים המצוינים בסך הכל. יוון היא השותפה החשובה ביותר בסרביה בדרום מזרח אירופה. יוון סייעה בליברליזציה של הוויזה, וג'רמיש הסביר כי "השנה, אזרחינו יוכלו לנסוע לים היווני הרבה יותר בקלות. הם יבלו את חופשותיהם ביוון, מכיוון שאין חוף ים באזור בו אזרחינו יכולים להרגיש טוב יותר מאשר ביוון..." דרוזס אמר כי יוון מוכנה לאשר את הסכם הייצוב של סרביה (SAA) באופן מיידי.

### ערים תאומות
להלן מספר ערים תאומות בין סרביה ליוון:
*  עם 
*  עם     
*  עם 
*  עם 
*  עם 
*  עם 
*  עם      
*  עם  
*  עם 
*  עם 
*  עם 

## יחסי כנסיות
הכנסייה היוונית האורתודורסית קיימה יחסים מצוינים עם הכנסייה האורתודוקסית הסרבית, כולל רכישה וסיוע הומניטרי לסרביה בכל המלחמות. יחסים אלה התרחבו גם למדינה הסרבית. לגבי האחרון, כנסיית יוון תמכה ב-"עמדות סרביות אפילו בעניין פרישת מונטנגרו מהפדרציה", כמו גם תמיכה בסרביה בעניין קוסובו, וכמוה הכנסייה הסרבית תמכה בעמדתה היוונית בקפריסין.

בשנת 1994 הכריזה הכנסייה היוונית האורתודוקסית על רדובאן קאראג'יץ' כאחד מבניו הבולטים של ישו, "העובד למען השלום", וקשטה אותו במסדר האבירים בן התשע מאות שנה לדרגה הראשונה של סן דיוניסיוס מקסנטה. הפטריארך האקומני ברתולומיאו הודיע כי "העם הסרבי נבחר על ידי האל כדי להגן על גבולות המערב של האורתודוקסיה".

## תוכנית הקונפדרציה משנת 1992
[שמאל|ממוזער| [אנדראס פפנדראו, ראש ממשלת יוון]]
ימין|ממוזער|183x183 פיקסלים| סלובודן מילושביץ', נשיא הרפובליקה של סרביה ומאוחר יותר של סרביה ומונטנגרו
למרות הקשרים המתוחים במהלך שלטונו של יוסיפ ברוז טיטו ביוגוסלביה, יחסי סרביה-יוון הגיעו למצב בו הוצעה ברצינות הקמת מדינה לסרבים ויוונים על ידי סלובודן מילושביץ' בשנת 1992. על פי ההצעה, יוון, סרביה ורפובליקת מקדוניה תהיינה כולן חברות בקונפדרציה המשולשת. בשנת 1994 הזמין מילושביץ' את ראש ממשלת יוון, אנדראס פפנדראו, לשקול את ההצעה ארוכת השנים של קונפדרציית אתונה - בלגרד - סקופיה. פפנדרו אפיין את הרעיון כ"הצעה מעניינת" אך ציין שטרם נבדקה. מנהיג מפלגת הדמוקרטיה החדשה מילטיאדיס אברט, שנפגש גם עם מילושביץ', אמר כי על כל מדינות הבלקן להצטרף לאיחוד האירופי. מנהיג מפלגת האביב הפוליטי אנטוניס סמאראס אמר כי "ההצעה מעניינת אך יש לבחון אותה ביסודיות". הצעות אלו לא הצליחו להשיג תגובה משמעותית מצד ממשלת יוון.

עמדת רפובליקת מקדוניה ביחס לקונפדרציה המשולשת זכתה לתמיכה רחבה על ידי פוליטיקאים ואנשי רוח. מיד לאחר קריאתו המחודשת של מילושביץ' לקונפדרציה רופפת בין יוון, סרביה והרפובליקה של מקדוניה, נשיא המפלגה הסוציאליסטית של מקדוניה, קירו פופובסקי, ראה בהצעה ארוכת השנים "סיכוי עתידי בר ביצוע". בשנת 2001, ציין נשיא רפובליקת מקדוניה לשעבר קירו גליגורוב את התמיכה הרחבה בהצעה בקרב אינטלקטואלים מקדוניים אתניים: "זה התחיל כאשר יוגוסלביה החלה להתפרק, כאשר התאספו אינטלקטואלים ופוליטיקאים כדי לבחון את הפרספקטיבות שהיו למדינתנו. העמדה המשותפת שלנו הייתה שקונפדרציה עם יוון היא הפתרון הטוב ביותר". הסופר המקדוני אנטה פופובסקי הצהיר בריאיון לעיתון הצרפתי ליברסיון ב-27 במרץ 2001: "אני תומך ברעיון הקונפדרציה עם יוון. לא תהיה בסכנה לאבד את זהותנו, מכיוון ששפתנו שונה לחלוטין מהשפה היוונית, בעוד שהיא דומה לשפותיהם של שני השכנים הגדולים האחרים, הסרבים והבולגרים".

## תחבורה
התחבורה בין סרביה ליוון מפותחת היטב בעקבות האטרקטיביות של יוון כיעד תיירותי לתיירים סרבים שלעיתים קרובות פחות יקר, ונוח יותר לנסוע לחוף יוון ולא ליעדים במערב אירופה או בצפון אפריקה. נמל התעופה בלגרד ניקולה טסלה בסרביה מפעיל טיסות של אייר סרביה לאורך כל השנה לנמל התעופה הבינלאומי אתונה-אלפתריוס וניזלוס ולנמל התעופה הבינלאומי סלוניקי מקדוניה. חברת אג'יאן איירליינס מפעילה גם היא קו מאתונה לבלגרד.

קו האוטובוס היחיד בין סרביה ליוון הוא קו שמופעל על ידי Alamanis Tours מתחנת האוטובוסים בבלגרד.

ב-9 באוקטובר 2008 הודיע שר האוצר היווני ג'ורג' אלוגוסקופיס כי ייתרמו 100 מיליון יורו לצורך הקמת הכביש הראשי שיחבר את סרביה ויוון לשאר אירופה, מסדרון X.

## תיירות
### ביוון
יוון קיבלה בברכה את התיירים העונתיים מסרביה יותר מכל מדינה אחרת. בעוד שאתונה וסלוניקי הן היעדים הפופולריים ביותר בקרב הסרבים, תיירים רבים מבלגרד בוחרים פעמים רבות לטייל בהרקליון, קוס, זקינתוס ויעדים נוספים. שלא כמו תיירים אנגלים, גרמנים ותיירים זרים אחרים, שרבים מהם ביטלו את חופשתם ביוון בגלל ההפגנות והמשבר הכלכלי בקיץ 2010, התיירים הסרבים שברו את השיא וביקרו במדינה מספר רב של פעמים. נשיא סרביה הצהיר באתונה ביוני 2010 כי כך עוזרת סרביה לחבריה היווניים בתקופות קשות עבורם.

כ-350,000 אזרחים סרבים ביקרו ביוון בשנת 2008. 432,000 סרבים ביקרו בשנת 2009. סרבים רבים מבקרים ביוון בעקבות המורשת הסרבית החשובה שנמצאת במדינה. באתרים התרבותיים והדתיים החשובים במיוחד לסרבים נכללים מנזר הילנדאר בהר אתוס, בית הקברות זייניטליק בסלוניקי, והאי קורפו.

### בסרביה
בשנת 2015 ביקרו בסרביה 43,869 תיירים יוונים, בעוד שהמספר עלה ל-61,749 בשנת 2016 ול-75,657 בשנת 2018.

## הקדשות
ברוב העיירות הסרביות ישנם מספר רחובות הנקראים על שמם של אנשים או אזורים יוונים. במרכז בלגרד ישנם רחובות הקרויים על שמות ריגאס פרוס, אלפתריוס וניזלוס, רחוב אתניאן, רחוב סלוניקי, רחוב אגיון אורוס, רחוב מקדוני, ורחוב קורפו. ישנן גם אנדרטאות המוקדשות לריגה פראס ואלפתריוס וניזלוס במרכז עיר הבירה הסרבית.

העיר הסרבית השנייה בגודלה, נובי סאד, ידועה לעיתים בשם "אתונה הסרבית". הר פרושקה גורה הוא אתר של 17 מנזרים ונקרא "אתוס הסרבי".

במרכז אתונה, סמוך לכיכר סיטאגמה, יש רחוב הקרוי על שם הגיבור הלאומי הסרבי, קאראג'ורג'ה, ובעיירות יווניות רבות יש רחובות על שם וסוס מוברובוניוטיס, סרבי מונטנגרי שנלחם במהפכה היוונית. בקורפו ישנו מוזיאון המכונה "הבית הסרבי", המוקדש לחיילים סרבים במלחמת העולם הראשונה.

## ספורט
שמאל|ממוזער|402x402 פיקסלים| פרדרג ג'ורג'ביץ'. מוזכר לעיתים קרובות ככדורגלן הלא-יווני הגדול ביותר ששיחק אי פעם ביוון.
### כדורגל
סרביה ויוון חולקות היסטוריה הדדית רבה בכדורגל העכשווי. שחקני הכדורגל הסרבים עשו לעיתים קרובות את הקריירה שלהם ביוון ויש להם מקום מיוחד בתרבות הפופולרית היוונית. השחקן הסרבי הראשון שאי פעם עשה לעצמו שם נערץ ביוון היה בוריבוג'ה יורביץ', שייצג את פנאתינאיקוס בסוף שנות השבעים, ואיתו פרדרג יורביץ', כדורגלן סרבי נוסף ששיחק ביוון. בנוסף, היה ולדימיר איביץ' לשחקן הכדורגל הסרבי המצליח ביותר ששיחק ביוון בקבוצה שאינה אולימפיאקוס - איוויץ', אלא בפאוק סלוניקי, ולפני כן שיחק לזמן קצר ב-AEK אתונה.

## ארגונים
ההערכה היא כי ישנם עשרות ארגונים שנמצאים ברחבי שתי המדינות וכמות קטנה יותר בפזורה, אך קשה לשמור על סיכום מדויק של כמה באמת קיימים. עם זאת, בדרך כלל ידוע על ארגונים בולטים ביוון וסרביה שנפגשו עם גורמי ממשל ואישים פוליטיים, מנהיגים דתיים וחברי קבוצות יווניות-סרביות במטרה לחזק את היחסים ההדדיים, להעניק חסות לחגיגות התרבותיות וההיסטוריות, להקים יוזמות כלכליות ולתאם מאמצים הומניטריים. ארגונים יוונים-סרבים קטנים יותר מארגנים בדרך כלל פעילויות פנאי מקומיות. ב-28 ביולי 2006, 18 חברי הפרלמנט הסרבי קיבלו יוזמה להקמת קבוצת ידידות סרבית יוונית, ובמטרה להגביר את שיתוף הפעולה הפרלמנטרי בין שתי המדינות.

## אירועים
### יריד הספרים הבינלאומי בבלגרד
בשנת 2009, יוון הייתה ארץ הכבוד ביריד הספרים הבינלאומי 54 בבלגרד, שנוסד בשנת 1856. הסופרים הסרבים והיוונים דראגן וליקיץ' וטנזיס ולטינוס פתחו את האירוע. סרביה זכתה לכבוד ביריד הספרים הבינלאומי התשיעי בסלוניקי בשנת 2012.

## ייצוג
* סרביה מחזיקה שגרירות הממוקמת באתונה וקונסוליה כללית בסלוניקי.
* יוון מחזיקה שגרירות בבלגרד, וקונסוליה כללית בניש
* סרביה מחזיקה גם בקונסולית כבוד ומוזיאון זיכרון בקורפו.

## ראו גם
* יחסי יוון–מונטנגרו

## לקריאה נוספת

*  (Public Domain)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 


## קישורים חיצוניים

#### ארגונים ממלכתיים
* 
* 

#### אחרים
* 
* 
* 
* האתר הרשמי של הידידות הסרבית-יוונית
* איגוד הסרבים ביוון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ