open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
1952 בצרפת

שנת **[[1952]] ב[[צרפת]]** הייתה השנה בה ציינה צרפת 965 שנות לאום.

## הנהגה
* נשיא צרפת: ונסן אוריו
* ראש ממשלת צרפת: עד 20 בינואר: רנה פלוון, 20 בינואר - 8 במרץ: אדגר פיור, החל מ-8 במרץ: אנטואן פיני

## אירועים
* 25 בפברואר - קרב הואה בין מסתיים בתבוסת הכוחות הצרפתים בידי הוייט מין בווייטנאם.
* 1 באוקטובר - מתחיל בווייטנאם מבצע ברטאן.
* 19 באוקטובר - אלן בומברד מתחיל להפליג מהאיים הקנריים כדי להגיע לברבדוס בתוך 65 ימים; הוא יגיע אליהם ב-23 בדצמבר.
* 29 באוקטובר - מתחיל מבצע לוריין.
* אוקטובר - קרב סאן נאן מתחיל.
* 8 בנובמבר - מבצע לוריין מסתיים ללא הכרעה צבאית.
* 2 בדצמבר - קרב סאן נאן מסתיים בניצחון צרפתי.

## אמנות ותרבות
* 1 ביוני - הכנסייה הקתולית מכניסה את ספרי אנדרה ז'יד לרשימת הספרים האסורים.

## ספורט
* 25 ביוני - מתחיל הטור דה פראנס.
* 19 ביולי - מסתיים הטור דה פראנס עם זכייתו של פוסטו קופי מאיטליה.

## נולדו
* 25 בינואר - שרה מנדיאנו, זמרת וכותבת שירים.
* 26 במרץ - דידייה פירוני, נהג מרוצי מכוניות (נפטר ב-1987).
* 27 במרץ - מריה שניידר, שחקנית (נפטרה ב-2011).
* 1 באפריל - ברנרנד סטריגלר, פילוסוף.
* 2 באפריל - תיירי לה לורון, הומוריסט (נפטר ב-1986).
* 23 באפריל - ז'אן דומיניק באובי, עיתונאי, סופר ועורך (נפטר ב-1997).

## נפטרו
**([[:קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1952|קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1952]])**
* 18 במאי - הנרי ברנגר, דיפלומט (נולד ב-1867).
* 27 בנובמבר - אבל לפרנק, היסטוריון (נולד ב-1863).
* 5 בדצמבר - אנדרה לפאור, שחקן (נולד ב-1879).

## ראו גם
* 1954 בצרפת
* 1955 בצרפת
* 1956 בצרפת

## קישורים חיצוניים

*
יחסי ארצות הברית – גינאה

**יחסי ארצות הברית–גינאה** הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, המדיניים והשיתופיים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין רפובליקת גינאה.

על פי דוח המנהיגות העולמית של ארצות הברית לשנת 2012, 89% מהגיניאנים תומכים בהנהגת ארצות הברית, 8% מתנגדים ו-3% לא בטוחים, הדעה החיובית ביותר עבור ארצות הברית בכללותה של אפריקה והעולם באותה עת.

## היסטוריה
ארצות הברית מקיימת יחסים הדוקים עם גינאה, ומדיניותה מבקשת לעודד את הרפורמות הדמוקרטיות של גינאה, את תרומתה החיובית ליציבות האזורית ואת ההתפתחות הכלכלית והחברתית בת-קיימא.
ארצות הברית אף מבקשת לקדם את ההשקעות הפרטיות שלה בכלכלה המתעוררת של גינאה.

משלחת ארצות הברית בגינאה מורכבת מחמש רשויות - מחלקת המדינה, הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID), חיל השלום, משרד האוצר של ארצות הברית ומשרד ההגנה.
בנוסף למגוון רחב של תפקידים דיפלומטיים, משלחת ארצות הברית גם מנהלת תוכנית סיוע צבאי, אשר סיפקה כמעט 331,000$ עבור חינוך צבאי, מקצועיות, ותוכניות הכשרת שפה.

הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי בגינאה היא כיום אחת מתוך חמש משלחות פיתוח בר-קיימא במערב אפריקה, עם תחומי הליבה הנוכחיים בחינוך היסודי, בריאות המשפחה, דמוקרטיה וממשל, וניהול משאבי טבע.

לאחר השעיה זמנית עקב תסיסה פוליטית ארצית בתחילת 2007, חידשה תוכנית חיל השלום בגינאה את פעילותה בסוף יולי.
לפני ההשעיה, היו לחיל השלום יותר מ-100 מתנדבים ברחבי הארץ, והתוכנית מגדילה בהדרגה את מספרם.
המתנדבים עובדים בארבעה תחומים: חינוך תיכון, איכות הסביבה/חקלאות, בריאות הציבור ומניעת איידס, ופיתוח ארגונים קטנים.

## ייצוג
* השגרירה האמריקאית בגינאה היא פטרישיה מולר.
* ארצות הברית מחזיקה בשגרירות הממוקמת בקונאקרי, בירת גינאה.

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של יחסי ארצות-הברית–גינאה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יחסי מלזיה–תימן

**יחסי מלזיה–תימן** הם היחסים הבילטרליים בין **[[מלזיה|פדרציית מלזיה]]** לבין **[[תימן|הרפובליקה של תימן]]**.

## היסטוריה
היחסים בין שתי המדינות החלו כבר במאה ה-15. אנשי החאדרמי היו בעל תפקיד חשוב בתהליך האסלאמיזציה של העם המלזי.
עד היום, התרבות המלזית דומה לתרבות הערבית.

מאז פרצה מלחמת האזרחים בתימן ב-2014, מלזיה הצטרפה לקואליציה בראשות סעודיה כנגד החות'ים, אם כי המעורבות המלזית היא מינימלית. למרות זאת הייתה ביקורת פנים על מעורבותה של מלזיה במלחמה. למרות זאת במהלך מלחמת חרבות ברזל והמצור הימי שהטילו החות'ים על מצר באב אל-מנדב והפגיעה הקשה בסחר הימי העולמי שיגרה מלזיה הצהרה כי הבעיה היא ישראל ולא החות'ים.

## יחסים כלכליים
כיום, שתי המדינות עובדות על שיפור עסקאות דו-צדדיות בין שתיהן. בשנת 2013, היקף הסחר בין שתי המדינות עמד על כ-200 מיליון דולר. הייבוא העיקרי של מלזיה מתימן הוא: מאכלי ים, קפה,דבש, עור ופירות. מאידך, הייצוא המלזי העיקרי לתימן הוא שמן בישול. שתי המדינות גם הקימו ועדה משותפת, העוסקת בקידום היחסים הבילטרליים בנושא ההשכלה הגבוהה בין שתי המדינות.

## יחסים דיפלומטים

היחסים דיפלומטיים בין מלזיה לתימן החלו בשנת 1984. שתי המדינות שמרו על קשרים דיפלומטיים חיוביים ותמכו זו בזו בפורומים בינלאומיים שונים. בשנים האחרונות חיזקו שתי המדינות את שיתוף הפעולה הכלכלי והמסחרי ביניהן, כאשר חברות מלזיה משקיעות במגזרים שונים בתימן, כמו תעשיית הנפט והגז. מלזיה גם סיפקה סיוע הומניטרי לתימן בתקופות משבר. ב-2017 הודיעה ממשלת מלזיה על פתיחת שגרירותה בבירת תימן, צנעא, ובכך חיזקה עוד יותר את הקשרים הדיפלומטיים החזקים בין שתי המדינות.

מאידך, תימן מחזיקה בשגרירות בקואלה לומפור.

## ראו גם
*יחסי מלזיה-קטר

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יחסי ארצות הברית – בורקינה פאסו

**יחסי ארצות הברית–בורקינה פאסו** הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין בורקינה פאסו. היחסים מתוארים כטובים אך היו נתונים ללחצים בעבר בגלל מעורבותה של ממשלת קומפאורה במסחר, בנשק ובפעולות אחרות לשבירת סנקציות.

על פי דוח המנהיגות הגלובלית של ארצות הברית לשנת 2012, 82% מתושבי בורקינה פאסו תומכים בהנהגת ארצות הברית, 17% מתנגדים ו-1% לא בטוחים, הדירוג הגבוה ביותר לכל מדינה שנסקרה באפריקה.

## סקירה
בנוסף לשלום וליציבות אזוריים, האינטרסים האמריקאיים בבורקינה הם לקדם את הדמוקרטיה המתמשכת ואת הכבוד הרב יותר לזכויות האדם ולעודד פיתוח כלכלי בר-קיימא. למרות שהסוכנות לפיתוח בינלאומי סגרה את משרדה בואגאדוגו בשנת 1995, בסוף מאי 2013 שלחה נציג לפתוח מחדש משרד תחת משלחתו בסנגל.
במסגרת שילוב של תוכניות סיוע אזוריות ובילטרליות, USAID מספקת כ-50 מיליון דולר בשנה לפיתוח של בורקינה באמצעות ארגונים לא ממשלתיים ואזוריים. בורקינה הייתה לאתר של כמה סיפורי הצלחה בפיתוח. ההנהגה האמריקנית בבניית הביטחון התזונתי בסאהל לאחר הבצורת בשנים 74–1968 הצליחה לחסל את הרעב כמעט, למרות שנות בצורת חוזרות, ומחלת עיוורון הנהרות חדלה מלהתפשט באזור. בשני המקרים, ארצות הברית הייתה התורמת העיקרית לארגונים בין-אפריקאיים שבסיסם בואגאדוגו, ובאמצעות מאמצים מתמשכים השיגו ואיחדו את הרווחים הללו.
ב-2005 חתמו בורקינה פאסו ותאגיד אתגר המילניום (MCC) על תוכנית של 12 מיליון דולר לבניית בתי ספר ולהגדיל את שיעורי ההרשמה של בנות.

חיל השלום נכנס לבורקינה פאסו ב-1966.
תוכנית חיל השלום הושלמה ב-1987, אך הוזמנה לחזור לבורקינה פאסו ב-1995 כחלק מפרויקט בריאותי חדש. שנה לאחר מכן, חיל השלום הקים פרויקט חינוך משני ובשנת 2003 הציג פרויקט פיתוח ארגוני קטן כדי להשלים את תוכניות הפחתת העוני של הממשלה והמגזר הפרטי. בשנת 2005, ממשלת בורקינה פאסו ביקשה סיוע להגדלת רמת הנגישות של הבנות לחינוך, שהפכה מאוחר יותר למוקד של תאגיד אתגר המילניום עם בורקינה פאסו. כל מתנדבי חיל השלום, ללא קשר למגזר, מאומנים כיצד לקדם את המודעות לאיידס ולמגדר ופיתוח.

הסחר האמריקני עם בורקינה עדיין נחשב מצומצם, כאשר הייצוא האמריקני לבורקינה פאסו על סך של 220 מיליון דולר והייצוא הבורקיני לארצות הברית בהיקף של כ-600 אלף דולר נכון לשנת 2004, אך קיימות אפשרויות השקעה, ובעיקר במגזרי הכרייה והתקשורת.

## ייצוג
* השגריר האמריקאי לבורקינה פאסו הוא טולינבו ס. מושינג'י
* השגרירות האמריקאית בבורקינה ממוקמת בואגאדוגו, בירת המדינה.

## ראו גם
* יחסי החוץ של ארצות הברית
* יחסי ארצות הברית–גינאה ביסאו

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של יחסי ארצות-הברית–בורקינה פאסו

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יחסי ארצות הברית – קומורו

**יחסי ארצות הברית–קומורו** הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, המדיניים והשיתופיים שבין האיחוד של איי קומורו לבין ארצות הברית של אמריקה.
ארצות הברית הכירה בממשלת קומורו בשנת 1977, וכיום מתוארים היחסים כידידותיים. לארצות הברית אין שגרירות בקומורו. שגריר ארצות הברית במדגסקר מוכר גם כשגריר ארצות הברית בקומורו. באופן דומה, לקומורו אין שגרירות בוושינגטון, אך נציגם הקבוע באו"ם, מוכר כשגריר קומורו לארצות הברית.

שתי המדינות הן חברות באו"ם, קרן המטבע הבין-לאומית (IMF) והבנק העולמי (WB). בנוסף, קומורו משמשת מדינה משקיפה בארגון הסחר העולמי, בו ארצות הברית חברה. על אף ש-19% מהייצוא של קומורו הוא לארצות הברית, רק 1% מהייבוא שלהם מקורו בארצות הברית. בעבר חתמה ארצות הברית על הסכם סחר עם השוק המשותף של מזרח אפריקה ודרום אפריקה (COMESA), בה קומורו חברה. קומורו אף זכאית להטבות סחר עם ארצות הברית.

## ראו גם
* יחסי החוץ של ארצות הברית
* יחסי ארצות הברית-סיישל
* יחסי ארצות הברית-טנזניה

## קישורים חיצוניים
* ההיסטוריה של יחסי ארצות הברית–קומורו

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
אסתר פלד

**אסתר פלד** (נולדה בערך ב-1960) היא סופרת ופסיכולוגית ישראלית, דוקטור לפילוסופיה. כלת פרס ספיר לספרות לשנת 2017.

## ביוגרפיה
אסתר פלד למדה לתואר ראשון בספרות השוואתית ופסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה. בשנת 1997 קיבלה תואר שני בפסיכולוגיה קלינית מטעם אוניברסיטת חיפה, עבודת התזה שלה עסקה ב"השפעות של כוח, אוריינטציה חברתית, זכויות-קניין והבדלים בין-תרבותיים על הקצאת-משאב באינטראקציה זוגית מתמשכת", ונעשתה בהנחייתו של פרופסור רמזי סלימאן. את עבודת הדוקטורט שלה כתבה פלד במסגרת החוג לפילוסופיה של אוניברסיטת חיפה בהנחייתו של פרופסור יואל הופמן. הדיסרטציה עסקה בפסיכולוגיה ובודהיזם ופורסמה בהמשך כספר בהוצאת רסלינג.

פלד לא השלימה התמחות קלינית בארץ ולכן אינה רשאית לעסוק בפסיכולוגיה קלינית בישראל.

היא בעלת קליניקות בתל אביב ובירושלים.

הייתה נשואה לחוקר, הסופר והמתרגם שחר פלד. בתם היא חוקרת הנצרות כרמה בן יוחנן.

הרומן הראשון שלה "פתח גדול מלמטה" זכה לביקורות מהללות ולפרס ספיר בשנת 2017. שמונה שנים לאחר מכן פרסמה את "תלוי באור" שנתקבל בביקורות מעורבות.

## ספריה
### פרוזה
* **[[Q:לאורה הצח של המציאות|לאורה הצח של המציאות]]**, סיפורים קצרים, הוצאת בבל, 2012
* **[[פתח גדול מלמטה]]**, הוצאת בבל, 2017. זוכה פרס ספיר לשנת 2017
* **תלוי באור**, פרוזה, כתר הוצאה לאור, 2025

### ספרי עיון
* **פסיכואנליזה ובודהיזם: על היכולת האנושית לדעת**, הוצאת רסלינג, 2005
* **[[Q:להרבות טוב בעולם|להרבות טוב בעולם: בודהיזם, מדיטציה פסיכותרפיה]]**, הוצאת רסלינג, 2007
* **פתיחות מלאה וספק: שיחות על פסיכותרפיה ודת**, הוצאת בבל, 2022

## קישורים חיצוניים

* 
* אסתר פלד: לא ערוך, בלוג אישי באתר פסיכולוגיה עברית
* 
* יגאל סרנה, חדר הכושר של הנפש. אסתי פלד, באתר "עד ראייה"
* 
* 
* 
* ד"ר אסתר פלד - על ספרה "פסיכותרפיה ובודהיזם", בערוץ יוטיוב של אוניברסיטת תל אביב
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

**מכּתביה**:
* 

**על כתביה**:
* 
* 
* 
* דן לחמן, להרבות טוב בעולם: בודהיזם, מדיטציה פסיכותרפיה / אסתר פלד, באתר "e-mago", 5 ביוני 2008
* 
* 
* 
* 
* דור בביוף, ביקורת ספר: "פתח גדול מלמטה" מאת אסתר פלד, באתר "אנשי הספר"
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכות פרס ספיר
קטגוריה:זוכי פרס ספיר
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:פילוסופיות ישראליות
קטגוריה:פסיכולוגיות ישראליות
קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת חיפה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
דריוזאורוס

ממוזער|מודל של דריוזאורוסים רצים
**דריוזאורוס** (שם מדעי: *Dryosaurus*; מילולית: "לטאת עץ אלון", על שם סביבת האלונים בה התגלה לראשונה) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדריוזאוריים שחי בתקופת היורה העליון והיה קרוב משפחתם של האיגואנודון ושל ההיפסילופודון. מרבית מאובניו נמצאו במערב ארצות הברית ומיעוטם באירופה.

## מאפיינים
אורכו של הדריוזאורוס היה 2.4–4.8 מטרים והוא היה בעל מבנה גוף מהיר, זנב ישר וארוך, רגליים גדולות שנועדו למירוץ, צוואר ארוך, ידיים ארוכות שהסתיימו באצבעות קטנות. הראש היה קטן עם עיניים גדולות והוא הסתיים במקור קרני ובו שיניים קטנות שנועדו ללחך צמחייה נמוכה מגדות נהר. הוא חי בתקופה בה פרחו יערות מחטניים גדולים כמו אראוקריה ו-Brachyphyllum וכן יערות של שרכים וציקסאים. להקות של דריוזאורים נעו ביער לצד זאורופודים גדולים וסטגוזאורים.

דינוזאור זה השתמש ודאי במהירות כדי להתגונן מדינוזאורים טורפים רבים שחיו בתקופתו כמו אלוזאורוס, זאורופגנקס, אורניתולסט, טורווזאורוס, צרטוזאורוס, מארשוזאורוס וסטוקסוזאורוס.

ככל הנראה מדינוזאור זה התפתחו דינוזאורים גדולים יותר כמו האיגואנודון וההדרוזאוריים שראשם היה גדול יותר, עיניהם קטנות יותר והם לא יכלו לרוץ במהירות גבוהה.

דינוזאור זה תואר על ידי החוקר האמריקאי עותניאל צ'ארלס מארש ב-1894.

## בתרבות
להקת דריוזאורוסים נראית בתוכנית "ללכת עם דינוזאורים" לצד זאורופודים וסטגוזאורים ונראה גם ב"הבלדה של Big Al". הדריוזאורוס מוזכר גם בספרי "פארק היורה" ו"העולם האבוד" (ייתכן שמבלבל עם היפסילופודון) אך לא נראה בסרטים. הוא מופיע גם בסדרות "כשהדינוזאורים שוטטו באמריקה", "הדינוזאורים!" ובמשחקי המחשב "עולם הדינוזאורים", "Jurassic Park: Operation Genesis" ו"Jurassic World Evolution 2".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דריוזאוריים
קטגוריה:דינוזאורים שחיו ביורה עליון באמריקה הצפונית
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1894
אורניתולסטס

**אורניתולסטס** (שם מדעי: *Ornitholestes*) הוא סוג של דינוזאור טורף מקבוצת התרופודה שחי בתקופה יורה עליון, לפני 154 מיליון שנה, במערב לאוראסיה.

## מאפיינים
פירוש שמו של דינוזאור זה הוא עוף גנב.

נמצא רק מאובן אחד של האורניתולסט, במדינת ויומינג שבארצות הברית, המוצג בימינו במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע. כמה חוקרים מעריכים שמדובר באותו המין של הצלורוס ואולי במין של טייניקולגראוס.

היה זה יצור מהיר בעל לסתות מוארכות, ראש קטן, זרועות ארוכות, אך לא הרבה יחסית לתרופוד, וזנב ארוך. במאובן שהתגלה לה היו הרבה עצמות. אורכו היה 2–3 מטרים והוא שקל עד 15 ק"ג.

ככל הנראה היה האורניתולסט טורף מהיר, שחיפש יצורים קטנים וחלשים ואולי גם צד עופות או דגים וייתכן שגם שדד קיני דינוזאורים אחרים. ככל הנראה צד בלהקות דינוזאורים צמחוניים קטנים.

## בתרבות
* האורניתולסט מופיע בתרבות בסדרה "ללכת עם דינוזאורים" בפרק על הזאורופודים. בפרק הוא אוכל בשר השודד את קני הדיפלודוקוסים ואוכל את הצעירים שלהם אך מניח להם לאחר שעוברים גובה מסוים. בסרט הוסיפו לו ציצה אחורית, עור כחול צידי הלסתות וזיז קרני קטן בקצה החוטם.
* הוא מופיע כנבלה בספר השני של "פארק היורה" אך לא מופיע בסרטים.
* בנוסף הופיע בסדרות "מהפכת הדינוזאורים" ו"הדינוזאורים!", ובמשחקי המחשב "עולם הדינוזאורים" ו"פארק היורה 3: בניית פארק".

## קישורים חיצוניים

* 
ממוזער|ימין|בהשוואה לאדם

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1903
קטגוריה:קואלוריים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הנרי פיירפילד אוסבורן
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1903
יחסי החוץ של סנט קיטס ונוויס

ל**[[סנט קיטס ונוויס]]** אין סכסוכים בינלאומיים קריטיים. מעמדה כנקודת מעבר לתרופות בדרום אמריקה המיועדות לארצות הברית ולאירופה גרמו למתיחות מסוימת עם מדינות זרות.

## יחסים בילטרליים
לסנט קיטס ונוויס יחסים דיפלומטיים באמצעות משרד החוץ של המדינה עם הרפובליקה הסינית בטאיוואן. סנט קיטס ונוויס אף מקיימת יחסים דיפלומטיים עם ארצות הברית, קנדה, בריטניה, צרפת, פינלנד יוון, רומניה, ישראל, רוסיה, קובה, שווייץ, יפן ודרום קוריאה, וכן עם מדינות רבות באמריקה הלטינית ובמדינות הקאריביים המזרחיות.

## יחסים רב-צדדיים
סנט קיטס ונוויס היא חברה בחבר העמים הבריטי, האומות המאוחדות וכמה מהסוכנויות המתמחות הקשורות אליה, הבנק העולמי וקרן המטבע הבינלאומית, ארגון מדינות אמריקה, ארגון מדינות מזרח הקריביים,
מערכת הביטחון האזורית הקריבית (RSS), הקהילה הקריבית והשוק המשותף (CARICOM) והמדינות הבלתי-מזדהות. הבנק המרכזי של המזרח הקריבי ממוקם במרכז סנט קיטס.

כחברה בקהילה הקריבית, סנט קיטס ונוויס תומכת במאמצים של ארצות הברית ליישם את החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 940, שנועדה להקל על עזיבתן של הרשויות דה פקטו משלטון האיטי.
סנט קיטס אף תרמה כוח רב לאומי אשר שיקם את הממשלה בהאיטי שנבחרה באופן דמוקרטי באוקטובר 1994.

## ראו גם
* יחסי החוץ של ארצות הברית
* יחסי ישראל–סנט קיטס ונוויס

## קישורים חיצוניים

* אתר משרד החוץ של סנט קיטס ונוויס

## הערות שוליים

קטגוריה:סנט קיטס ונוויס: יחסי חוץ
גרשון גולדברגר

הרב **גרשון אברהם גולדברגר** (תר"ל, 1870 – כ"ב בניסן תרצ"ו, אפריל 1936) היה רב ואב בית דין של העיר טיסה-ברצל (Tiszabercel) שבהונגריה למעלה מארבעים שנה.

## ביוגרפיה
נולד בליסקה שבהונגריה, בן הרב יוזפא גולדברגר, שהיה חתנו של הרב צבי הירש פרידמן, מייסד חסידות ליסקא. בילדותו גדל אצל סבו. בגיל שלוש עשרה החל ללמוד בישיבתו של רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים בסיגט, והיה מתלמידיו הקרובים. בהיותו בן שמונה עשרה נשא את בתו של הנגיד יעקב נחמיה הנדלר מברזנה. לאחר נישואיו התגורר אצל חמיו במשך שבע שנים. בתקופה זו התכתב רבות בעניינים הלכתיים עם רבי יחזקאל הלברשטאם משינובה ורבי צבי הירש שפירא, בעל "דרכי תשובה".

בשנת 1895, בהיותו כבן עשרים וחמש, התמנה לרבה של העיר טיסה-ברצל שבהונגריה. מי שפעל למינויו היה האדמו"ר רבי שלמה שפירא ממונקאטש, שהיו לו חסידים בעיר זו. שימש בתפקידו למעלה מארבעים שנה.

נפטר ביום השמיני של חג הפסח תרצ"ו. נקבר בעירו, ועל קברו נבנה אוהל. את מקומו ברבנות טיסה-ברצל מילא חתנו הרב עזרא הכהן פריד, בנו של הרב נתנאל פריד. חתנו השני היה הרב יחיאל יוסף בוקסבוים, בנו של הרב יהושע בוקסבוים מגלנטה.

לאחר פטירתו יצא ספרו "נחלת הגרשוני" על התורה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1870
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1936
Panhard & Levassor Dynamic

**Panhard & Levassor Dynamic** היא מכונית סלון מתוצרת יצרן כלי הרכב הטקטים הקלים, והצבאיים **Panhard** הצרפתי, אשר יוצר בין השנים 1936–1940. בין השנים 1936 ל-1940, יוצרו 2,742 יחידות מהדגם.

## גרסאות "Panhard & Levassor Dynamic"
* 4 דלתות - סלון
* 4 דלתות דגם “6-light” - לימוזינה
* 2 דלתות - קופה
* 2 דלתות - קופה (2 מושבים)
* 2 דלתות - קבריולה

## דגמי "Panhard & Levassor Dynamic"
* Dynamic 130** (series X76)**
* Dynamic 140** (series X77 and X81)**
* Dynamic 160** (series X80 and X82)**
* **Dynamic 140 Typ X81** (דגם לימוזינה)

## תמונות

קובץ:Panhard + Levassor Dynamic 000 000 1936-1940 frontleft 2012-01-04.jpg | דגם "Panhard & Levassor Dynamic" - סלון
קובץ:Dynamic ar.jpg | דגם "Panhard & Levassor Dynamic" - סלון
קובץ:Panhard Dynamic 1938 HeadOn tall LakeMirrorClassic 17Oct09 (14600567035).jpg | דגם "Panhard & Levassor Dynamic", שנת 1938 - סלון
קובץ:Panhard X77 Dynamique, Saloon at the Musée Automobile de Vendée pic-004.JPG | דגם "Panhard & Levassor Dynamic" - סלון
קובץ:Panhard et Levassor - Dynamic 130, X76 - 1936 (M.A.R.C.).jpg | דגם "Panhard & Levassor Dynamic" - קופה
קובץ:Panhard X77 Dynamique, Saloon at the Musée Automobile de Vendée pic-3.JPG | דגם "Panhard & Levassor Dynamic" - סלון
קובץ:1938 Panhard Dynamic-interior.jpg | דגם "Panhard & Levassor Dynamic", שנת 1938 - מבט לתא הנהג
קובץ:1939PanhardLevassorDynamic140TypX81.jpg | דגם "Panhard & Levassor Dynamic", שנת 1939, (4 דלתות דגם “6-light”) - לימוזינה
קובץ:Panhard Dynamic 1938 RSideRear LakeMirrorClassic 17Oct09 (14600567655).jpg | דגם "Panhard & Levassor Dynamic" - סלון


## ראו גם
* Panhard Dyna X
* Panhard Dyna Z
* Panhard CD

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1936
Dynamic
קטגוריה:לימוזינה
קטגוריה:מכוניות סלון
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:מכוניות קופה
Panhard CD

**Panhard CD** היא מכונית ספורט מתוצרת יצרן כלי הרכב הטקטים הקלים, והצבאיים **"Panhard"** הצרפתי, אשר יוצר בין השנים 1962–1965,,

## דגמי "Panhard CD"
* CD Dyna   
* (Panhard CD GT (Grand Tourisme
* Panhard CD Rallye
* LM64
* CD-Panhard SP66

## יצרנית כלי הרכב "Panhard"
"Panhard" נוסדה בשנת 1845 על ידי 
René Panhard  ושותפו Émile Levassor. החברה הייתה קרויה "Panhard et Levassor". בין השנים 1910–1950 ייצרה "Panhard" משאיות ואוטובוסים, בנוסף לייצור מכוניות, רכבי שטח, ושריוניות,

בין השנים 1963–1968 "Panhard" הייתה בבעלות סיטרואן, ומאוחר  יותר בבעלות פיג'ו. 

בשנת 2005 הייתה "Panhard" בבעלות "Auverland".  היום "Panhard" בבעלות "Renault Trucks", חברת בת של קונצרן הרכב הצרפתי רנו, הנשלטת משנת 2001 על ידי וולוו (Volvo Group).

## תמונות

קובץ:Panhard CD 001.jpg | דגם  "Panhard CD" 
קובץ:Panhard CD 002.jpg | דגם  "Panhard CD" 
קובץ:Festival automobile international 2011 - Vente aux enchères - Panhard CD - 1964 - 005.jpg | דגם  "Panhard CD" שנת 1964
קובץ:Panhard CD 2010-07-24.JPG | דגם  "Panhard CD" 
קובץ:Panhard CD VW XL-1 L1000074.jpg | דגם  "Panhard CD" 
קובץ:L1000080.JPG | דגם  "Panhard CD" 
קובץ:L1000076.JPG | דגם  "Panhard CD" 
קובץ:Panhard CD Coach, c.1962-63 (15994178823).jpg | דגם  "Panhard CD"  מודל "Dyna"
קובץ:Paris - Bonhams 2014 - CD-Panhard coach - 1963 - 002.jpg | דגם  "Panhard CD" 
קובץ:CD-Panhard SP66 - Flickr - edvvc.jpg | דגם  "Panhard CD"  מודל "SP66" 
קובץ:


## ראו גם
* Panhard Dyna X
* Panhard Dyna Z
* Panhard & Levassor Dynamic
* Panhard 24

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1962
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
CD
Panhard 24

**Panhard 24** היא מכונית קופה, מתוצרת יצרן כלי הרכב הטקטים הקלים, והצבאיים **"Panhard"** הצרפתי, אשר יוצר בין השנים 1964–1967.

יוצרו 28,651 יחידות.

## תצורות "Panhard 24"
* 2 דלתות – קופה
* 2 דלתות – קבריולה
## בסיס גלגלים בדגמי "Panhard 24"
* בסיס גלגלים קצר – 2,286 מ"מ
* בסיס גלגלים ארוך – 2,550 מ"מ

## דגמי "Panhard 24"
* **C coupé** (יוצר בין השנים 1963–1964) – דגם קצר (יוצרו 1,623 יחידות)
* **CT coupé** (יוצר בין השנים 1963–1964) – דגם קצר (יוצרו 14,181 יחידות)
* **B saloon** (יוצר בין השנים 1964–1967) – דגם ארוך (יוצרו 2,037 יחידות)
* **BT saloon** (יוצר בין השנים 1964–1967) – דגם ארוך (יוצרו 10,691 יחידות)
* **BA saloon** (יוצר בין השנים 1965–1966) – דגם ארוך (יוצרו 161 יחידות)

## יצרנית כלי הרכב "Panhard"
"Panhard" נוסדה בשנת 1845 על ידי
René Panhard ושותפו Émile Levassor. החברה הייתה קרויה "Panhard et Levassor". בין השנים 1910–1950 ייצרה "Panhard" משאיות ואוטובוסים, בנוסף לייצור מכוניות, רכבי שטח, ושריוניות.

בין השנים 1963–1968 "Panhard" הייתה בבעלות סיטרואן, ומאוחר יותר בבעלות פיג'ו.

בשנת 2005 הייתה "Panhard" בבעלות "Auverland". היום "Panhard" בבעלות "Renault Trucks", חברת בת של קונצרן הרכב הצרפתי רנו, הנשלטת משנת 2001 על ידי וולוו (Volvo Group).

## תמונות

קובץ:Panhard 24CT 1963.jpg | דגם "Panhard 24" מודל "CT"
קובץ:24cabretro2012.jpg | דגם "Panhard 24" – קבריולה
קובץ:Panhard 24CT (16517970502).jpg | דגם "Panhard 24" מודל "CT"
קובץ:1964 Panhard 24CT, front right.jpg | דגם "Panhard 24" מודל "CT", שנת 1964
קובץ:Panhard (9537504925).jpg | דגם "Panhard 24" מודל "CT"
קובץ:Panhard 24BT in Cherbourg, normandy, in July 1980 (16694415128).jpg | דגם "Panhard 24" מודל "BT"
קובץ:Panhard 24 2010-07-24.JPG | דגם "Panhard 24" מודל "BT"
קובץ:Panhard 24BT Tigre engine, right side.jpg | מנוע דגם "Panhard 24" מודל "BT"
קובץ:1967 Panhard 24BT, rear left (Lime Rock).jpg | דגם "Panhard 24" מודל "BT", שנת 1967


## ראו גם
* Panhard PL 17
* Panhard Dyna X
* Panhard Dyna Z
* Panhard & Levassor Dynamic
* Panhard Dynavia

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1964
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
24
מפסק פקט

**מפסק פקט** או **מפסק בורר** הוא מנגנון מכני המפעיל מפסק או מערך של מפסקים בצורה סיבובית. מפסקים אלו משמשים לעיתים קרובות כאשר נדרשים למפסק יותר משני מצבי פעולה (פתוח-סגור), למשל כשנדרשת שליטה על מהירויות שונות של מנוע חשמלי, תצורות שונות של פיקוד על מערכות חשמליות, החלפת ערוצים במכשיר קשר, ועוד. 

המבנה העקרוני של מפסק פקט הוא ציר מרכזי אליו מחוברות זרועות, הנמצא בתוך מארז מבודד גלילי. בתוך המארז המבודד יש מערך של , אשר סיבוב הציר המרכזי למצבים מוגדרים מציב מולם את הזרועות וכך סוגר או פותח מעגלים חשמליים שונים בכל מצב של הציר. למפסק מנגנון מכני המאפשר לו להינעל אך ורק במצבים המוגדרים. בתלות במספר המצבים הנדרשים מהמפסק יכולה הנעילה להתאפשר כל 15, 30, 60, 90, 120 או 180 מעלות.

Selector switch.jpg|מפסק פקט למד מתח
Rotaryswitch.gif|מפסק ללא המארז המבודד

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רכיבים חשמליים
קטגוריה:רכיבים בלוחות חשמל
בעל אידיאלי (סרט, 1947)

**בעל אידיאלי** (באנגלית: **An Ideal Husband**) הוא סרט טכניקולור משנת 1947, עיבוד למחזה באותו שם מאת אוסקר ויילד. הסרט הופק בחברת "לונדון פילמס", והופץ על ידי British Lion Films בממלכה המאוחדת ועל ידי פוקס המאה ה-20 בארצות הברית. את הסרט הפיק וביים אלכסנדר קורדה, ואת התסריט המבוסס על המחזה כתב לאיוס בירו. פסקול הסרט הוא מאת ארתור בנג'מין. הצלם היה ז'ורז' פרינל, עורך הסרט אוסוולד האפנריכטר ועיצוב התלבושות נעשה בידי ססיל ביטון.

בסרט מככבים פולט גודארד, מייקל וילדינג, דיאנה ויניארד, יו ויליאמס, ס. אוברי סמית', גליניס ג'ונס וקונסטנס קולייר.

## תקציר העלילה
אישה מסתורית מנסה לסחוט פוליטיקאי מכובד כדי שבנאום שהוא נושא בפרלמנט יתמוך בעסקים בהן היא מעורבת.

## צוות השחקנים
* פולט גודארד – גברת לורה צ'יבלי
* מייקל וילדינג – ויקונט ארתור גורינג
* דיאנה ויניארד – ליידי גרטרוד צ'ילטרן
* יו ויליאמס – סר רוברט צ'ילטרן
* ס. אוברי סמית' – רוזן קאוורשם, אביו של ארתור גורינג
* גליניס ג'ונס – מיס מייבל צ'ילטרן, אחותו של סר רוברט
* קונסטנס קולייר – ליידי מרקבי
* כריסטי נורדן – גברת מרגרט מרצ'מונט
* הארייט ג'ונס – אוליביה, רוזנת בזילדון
* מייקל מדווין – דוכס נונסאץ'
* מייקל אנתוני – ויקונט דה נאנז'ק
* פיטר הובס – מר אדי מונטפורד
* ג'ון קליפורד – מר מייסון, הבאטלר של משפחת צ'ילטרן
* פרד גרובס – פיפס, הבאטלר של גורינג
* מייקל וורד – מר טומי טפורד

## הפקה
שביתה של הצוות גרמה לעצירת הצילומים. האיגוד המקצועי התנגד להעסקת הספרית האמריקאית של פולט גודארד, בטענה שאפשר להעסיק ספרית אנגלייה במקומה.

הצילומים נערכו במשך 66 ימים. ברג'ס מרדית', בעלה של גודארד, שיחק באותה עת בסרט "Mine Own Executioner" עבור קורדה. אחרי סיום שני הסרטים הופיעו השניים על הבמה בדבלין במחזה "Winterset".

קורדה השאיל חלק מהתלבושות עבור חתונתם של הנסיכה אליזבת' והנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו.

הסרט היה אחד המצליחים ביותר בקופות בבריטניה בשנת 1948.

## קישורים חיצוניים

* "בעל אידיאלי" באתר TCM Movie Database

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1947
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטים המבוססים על יצירות אוסקר ויילד
זנון, קיסר האימפריה הביזנטית

ממוזער|259x259 פיקסלים|מטבע של זנון
**זנון** (ביוונית: **Ζήνων**, בלטינית: **Flavius Zeno Augustus**; 425 – 9 באפריל 491) היה קיסר האימפריה הביזנטית בין השנים 475–474 ושוב ב-476–491.

זנון נולד במחוז איסאוריה ההררי באנטוליה ושמו המקורי היה טרסיקודיסה (Tarasicodissa) והיה ידוע בכינוי "זנון האיסאורי". הוא שלט באימפריה הביזנטית במשך כ-16 שנה, החל משנת 474 ועד לשנת 491 (עם הפסקה של כ-20 חודשים בהם תפס את השלטון בסיליסקוס). תקופת שלטונו התאפיינה בריבוי מרידות ומחלוקת דתית אך היו לו הישגים בתחום מדיניות החוץ. בזמן שלטונו (476) נפלה האימפריה הרומית המערבית.

## עלייתו לשלטון
זנון (שנקרא Tarasicodissa במקור) היה מפקד בצבא הביזנטי באזור מולדתו איסאוריה  עד שקודם על ידי לאון הראשון כדי לשמש משקל נגד למפקד הבכיר אספאר ממוצא אלאני-גותי שצבר השפעה רבה.

הוא הוביל לגיונות צבא במסעות מלחמה במזרח ומול הגותים בבלקן ובשנת 466 או 467 נישא לבתו של הקיסר לאון הראשון - אריאדנה  ושינה את שמו לשם היווני זנון כדי להתקבל בחוגי השלטון.

ב-469 מונה לקונסול ומפקד כל הצבא. כאשר מת לאון הראשון ב-474, הוכתר בנם בן ה-7 של זנון ואריאדנה, לאון השני לקיסר. הילד לא האריך ימים ומת לפני תום שנת 474 קצת אחרי שמינה את זנון לקיסר משותף.

## תקופת שלטונו
זנון הצליח להשיג הסכם שלום עם הוונדלים באפריקה, אך נתקל בתככי חצר מצד ורינה, אלמנתו של לאון הראשון, אחיה בסיליסקוס ומפקדי צבא שבגדו בו, והוא ברח מהבירה קונסטנטינופול לאיסאוריה, שם צרו עליו מפקדי צבא המורדים. הוא הצליח לשמור על מעמדו וגייסותיו ועל האוצר הקיסרי אבל בסיליסקוס הכתיר את עצמו לקיסר, ושלח כוחות לרדוף אחרי זנון. בשנת 476 הצליח זנון לנצל את חוסר הפופולריות של בסיליסקוס וסכסוכים בקרב המורדים שהדיחו אותו ולכבוש מחדש את קונסנטינופול. הוא הוציא להורג את בסיליסקוס והכתיר את עצמו מחדש לקיסר.

גם בהמשך שלטונו זנון התמודד עם מרידות תכופות בראשם הגנרל האיסאורי אילוס ואלמנתו של לאון הראשון ורינה, מרקיאנוס בעלה של לאונטיה בתו השנייה של לאון הראשון ותאודוריק סטראבו האוסטרוגותי.

במקביל התמודד עם מרידות רבות מצד השבטים האוסטרוגותים בתראקיה ובבלקן.

הוא הצליח לדכא את המרידות הפנימיות ולהיפטר מיריביו הרבים ולהסיר את האיום האוסטרוגותי על המזרח על ידי מינויו של מנהיגם תאודוריק הגדול למלך איטליה במקום אודואקר בשנת 489.

הוא דיכא מרד של השומרונים בשכם ובקיסריה וסילק אותם מהר גריזים.

במהלך שלטונו התחזקה המחלוקת הדתית עם הכת המונופיזיטית בנצרות שהאמינה שלישו היה טבע אחד אנושי ואלוהי (monophysis) והייתה חזקה במיוחד בסוריה ובמצרים.

זנון אהד את המונופיסיטים וניסה לפשר בינם לבין העמדה האורתודוקסית (דיופיזיטיות) של הפטריארך בקונסטנטינופול והאפיפיור ברומא. הוא פרסם ב-482 את מסמך ההנוטיקון (האיחוד) שהתקבל יפה אבל במזרח המונופיזיטי הוא חולל תסיסה בחוגים האורתודוקסיים ויצר קרע עם האפיפיור ברומא (שנמשך עד שנת 519).

הוא נפטר בשנת 491 ממחלה בלי להשאיר יורשים (בנו השני שנקרא גם זנון, נפטר בחצר המלוכה לפני מותו). במותו הוא לא היה מאוד פופולרי והיה נראה לעם כ"לא רומאי". לכן אשתו אריאדנה בחרה להינשא למפקד המשמר הקיסרי אנסטסיוס אשר היה פופולרי, שהוכתר לקיסר כיורשו של זנון.

## קישורים חיצוניים

* זנון באנציקלופדיה בריטניקה 1911
* 
* 

קטגוריה:קיסרי האימפריה הביזנטית
קטגוריה:ילידי 425
קטגוריה:נפטרים ב-491
אסף יחזקאלי

**אסף יחזקאלי** (נולד ב-21 בנובמבר 1972) הוא עיתונאי ישראלי, כתב חדשות חוץ ועורך במהדורת החדשות המרכזית של חברת החדשות.

## ביוגרפיה
יחזקאלי נולד בגבעתיים ולמד בתיכון שמעון בן צבי. סיים לימודי תואר ראשון בתקשורת ובמדעי המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים ב־1998.

ב־1997 הצטרף לרשות השידור ובשנים 1997–2000 היה תחקירן במהדורת חדשות הלילה "מהיום למחר" של חטיבת החדשות בערוץ הראשון. בשנים 2000–2003 היה עיתונאי בדסק חדשות החוץ, ב־2003 היה עורך וכתב "מבט". בשנים 2004–2007 שימש כתב בדסק החוץ של חדשות ערוץ 2. בשנים 2010–2015 שימש גם ככתב מגזין וכעורך משנה במהדורה המרכזית.

במסגרת עבודתו העיתונאית סיקר בין היתר את הניסוי במאיץ החלקיקים בשווייץ ב־2008 ואת ביקור האפיפיור פרנציסקוס בישראל ב־2014, סיקורים אשר זכו לביקורת במגזין התקשורת העין השביעית.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:תחקירנים ישראלים
קטגוריה:הערוץ הראשון: אישים
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:כתבי חדשות חוץ ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון שמעון בן צבי (גבעתיים)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
רמי שני

**רם ("רמי") שני** (נולד ב-8 בנובמבר 1958) הוא עיתונאי ושדרן ישראלי, כתב גלי צה"ל לשעבר.

## ביוגרפיה
רמי שני גדל והתחנך בקיבוץ ניר יצחק, בחבל אשכול שבמערב הנגב. ב-1977 סיים את לימודיו בתיכון נופי הבשור במועצה האזורית אשכול. בשנים 1977–1980 שירת בצה"ל בחיל התותחנים, בתפקידים פיקודיים שונים. מאוחר יותר השתתף כמפקד צוות תותח בגדוד מילואים במלחמת לבנון הראשונה.

בקיבוץ היה נהג משאית, שימש כקניין ועבד בתחזוקת מערכות קיטור גדולות. ב-1990 יצא ללמוד הנדסה במכללת רופין, אך שינה כיוון ועבר ללמוד עיתונאות בבית הספר לעיתונות ותקשורת "כותרת" בתל אביב. בשנת 2010 עזב את הקיבוץ ובמשך שנה וחצי גר במושב מסלול במערב הנגב. שנה וחצי לאחר מכן, עבר לבאר שבע.

## קריירה
שני החל את הקריירה שלו כעיתונאי ב-1993 ככתב במקומון 'כל הנגב' (לימים: 'ידיעות הנגב') מרשת ידיעות תקשורת. לאחר מכן שימש כתב ב"על המשמר", "דבר"' וירחון החקלאות והגינון "משוב". החל מ-1995 ובמשך 17 שנים ערך את עלון קיבוץ ניר יצחק "ביתנו".

במקביל לפעילותו בעיתונות הכתובה, שני החל לעסוק גם ברדיו. בשנת 1993 הפעיל אולפן רדיו חינוכי בתיכון אשל הנשיא. בשנת 1996 החל גם לעבוד ככתב רדיו דרום במערב הנגב, ובשנת 1998 עבר מרדיו דרום ל"גלי צה"ל", שם הוא סיקר את אזור הדרום מאשדוד וצפון ים המלח עד אילת.

כעיתונאי, שני היה מהראשונים לדווח על אירוע החטיפה של גלעד שליט ב-2006, לאחר שבמהלך רכיבת אימון על אופניים הבחין בקולות הקרב שהתפתח בעקבות החטיפה. ב-2008 דיווח לראשונה על תחילת מבצע עופרת יצוקה בשבת שבה החל המבצע. הפצצות חיל האוויר פגעו באותו בוקר במאגרי תחמושת בכפרים שמול הקיבוץ בו גר וניתן היה לראות זאת מחצר ביתו. במהלך השנים פרסם עשרות סיפורים של תושבים שנפגעו כתוצאה של ירי הרקטות והפגיעות הנפשיות שנחרטו בהם.

ב-7 באוקטובר 2023, היום בו התחילה מלחמת חרבות ברזל, הגיע שני ברכבו הפרטי לעוטף עזה לאזור הטבח במסיבת הטבע ליד רעים וחילץ עשרות נפגעים תחת אש שנורתה על ידי מחבלי החמאס. שני חזר שש פעמים לאזור הסכנה ברכבו הפרטי, לעיתים תוך כדי שידור.

בדצמבר 2025 סיים שני את עבודתו בגלי צה"ל.

### הוראה
לצד עבודתו ככתב בגלי צה"ל, עוסק שני בהכשרת מקצועות הרדיו בקרב תלמידים בגילים שונים, תלמידי תיכון במסגרות פעילות שונות וכן בוגרים. הוא מלמד קורס שפיתח על סמך הכשרתו, ניסיונו ולימודיו, למתן כלי פיתוח תוכן לתחנות רדיו קהילתיות המשדרות באמצעות רשת האינטרנט.

## חיים אישיים
לשני שלוש בנות מנישואיו הראשונים. חי בזוגיות עם ורד ששון.

## פרסים והוקרה
* 2024, אות הוקרה מטעם איגוד דוברי הרשויות המקומיות ועיריית באר שבע על עבודתו העיתונאית בסיקור מלחמת חרבות ברזל

## קישורים חיצוניים

* ריאיון עם שני בעיתון 'אשכול 232', 2014
* הדף של שני באתר גל"צ
*  אבשלום קור, באופן מילולי: בלומפילד בנגב, גלי צה"ל, 23 ביולי 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:סגל רדיו דרום
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי מעלה הבשור
קטגוריה:בוגרי כותרת - בית ספר לעיתונאות ולתקשורת
קטגוריה:ניר יצחק (קיבוץ): אישים
קטגוריה:הטבח בפסטיבל נובה
קטגוריה:מצילים בטבח שבעה באוקטובר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
יואב צור

**יואב צור** (נולד ב-4 ביוני 1954) הוא עיתונאי ישראלי, עורך העיתון מעריב בשנים 2009–2010.

## ביוגרפיה
יואב צור נולד בשנת 1954 בראשון לציון, בנם של דוד ופסיה צור. למד בבית הספר הריאלי בחיפה עד כיתה י' והשלים את לימודיו התיכוניים בבית הספר הטכני של חיל האוויר בחיפה. שם סיים כחניך מצטיין. שירת בצה"ל במשך 5 שנים בהגנת מטוסים בסיני. צור נשוי ואב לשני ילדים.

בתחילת שנות השמונים החל לעבוד כעיתונאי והיה כתב ועורך בעיתונים מקומיים. עבד בעיתון **[[כאן דרום]]** באשדוד ככתב ספורט ולימים היה לעורכו. ב-1984 החל לעבוד בעיתון חדשות ככתב ספורט וככתב מקומי בראשון לציון. ב-1993 שימש כעורך המקומונים **ערים** ו**שתי ערים** של רשת שוקן ושל **על השרון** (בבעלות ידיעות תקשורת).

ב-1998 החל צור לעבוד בעיתון מעריב, הופקד על הקמת מקומונים לעיתון והיה העורך הראשי שלהם. תחת ניהולו החלו לצאת לאור מקומונים בחיפה, חולון, בת-ים, ראשון לציון, נס ציונה ובאזור הדרום. תחתיו כיהנו ברשת המקומונים של מעריב שורה של עורכים, ביניהם מירן שפילברג, רון פלדהיים, אליענה שפר, סימון טטרו ורבים אחרים. צור ניהל את רשת המקומונים עד 2009.

באמצע 2009 מונה צור לעורך מעריב, לאחר התפטרותם מהתפקיד של דורון גלעזר ורותי יובל. הוא שימש בתפקידו עד דצמבר 2010. אז הוחלף על ידי אבי משולם ועבר לכהן כמנכ"ל חברת מעריב החזקות במקומו של עופר נמרודי עד יולי 2011.

בנובמבר 2011 מונה צור לאחראי על מוסף המגזין של מעריב ושימש גם כעורך מוסף הספורט.

בספטמבר 2012 הצטרף צור למשרד יחסי הציבור פאר&לוין תקשורת. לקראת הבחירות הכלליות ב-2015 עבד במטה הבחירות של הליכוד כראש מטה ההסברה, אך בינואר 2015 התפטר מתפקיד זה.

בנוסף לתפקידיו השונים כעיתונאי ועורך, בשנים 2005- 2012 שימש צור כמרצה בבית הספר לתקשורת במרכז הבינתחומי בהרצליה.

מאז מרץ 2015 צור הוא בעל חברה פרטית לאסטרטגיה וייעוץ תקשורתי.

בינואר 2020 מונה לדובר איגוד דוברי הרשויות המקומיות.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:עורכי מעריב
קטגוריה:בוגרי בית הספר הטכני של חיל האוויר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
דורא אל-קרע

**דורא אל-קרע** (בערבית: دورا القرع) הוא כפר פלסטיני במרכז יהודה ושומרון, השייך לנפת רמאללה ואל-בירה ונמצא במרחק של כ־8 ק"מ ממרכז העיר רמאללה, בגובה של כ־750 מטר מעל פני הים. מדרום לכפר נמצא היישוב בית אל,  ממערב ג'יפנה וג'לזון (דרום מערבית), ממזרח נמצא הכפר עין יברוד ומצפון – עין סיניא.

## מקור השם
וילנאי מעלה שתי סברות באשר למקור השם:

# הוסיפו מילה כדי להבדיל את הכפר הזה מדורא שבנפת חברון.
# משמעות המילה אל-קרע (בערבית: القرع) היא הקירח ואולי היה זה כינויו של המתיישב הראשון במקום.

## היסטוריה
בכפר שרידים ארכאולוגיים המעידים שהמקום היה מיושב כבר מהתקופה הרומית בארץ ישראל. הממצאים כוללים מספר מערות קבורה (שהגדולה בהן ידועה בשם "מערת א-סוקייה"). סדרה של שיפוצים נעשתה כדי להגן על האתרים, ודורא אל-קרע הוכרזה כאתר שימור סביבתי וארכאולוגי.

בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר, וכתב שגרים בו 250 תושבים. הוא תיעד את מערכת המים שהמקום וציין שחלק מבתי הכפר בנויים מאבנים שבשימוש משני. בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882, הכפר "דורה" (Dǔrah) מתואר כ"כפר קטן לצד עמק, עם מעיינות בדרום, וזיתים".

לפי מסורת מקומית, הכפר דורא אל-קרע הוקם על ידי מהגרים מדורא שבדרום הר חברון (دورا الخليل – דורא אל-ח'ליל), ככל הנראה לאחר המאה ה-17.

## אוכלוסייה

המשפחות הגדולות בכפר: ח'אווג'ה, חמדאן, חסן, קאסם.

## אדמות, חקלאות ומים
בסקר הכפרים בשנת 1945 נמצא ששטח הקרקע הכולל של הכפר היה 4,166 דונם, שמתוכם הוקצו 1,762 לחקלאות שלחין, ו-1,253 לגידולי דגנים.

שטח הקרקע הכולל של הכפר הוא 4,016 דונם, שמתוכם 2,891 דונם הופקעו על ידי ישראל בעיקר לצורך בניית היישוב בית אל, בניית כביש עוקף ועוד.

בהסכם אוסלו ב' משנת 1995 סווג השטח הבנוי של הכפר וסביבתו הקרובה, כ-23.3% מהשטח הכולל, כשטח B. יתר האדמות, כ-76.7% הנותרים, סווגו כשטח C.

בשנת 1970 הוצא לראשונה צו תפיסה צבאי על קרקעות חקלאיות בחלקו הדרומי של הכפר. על קרקעות אלו הוקם, בין היתר, המחנה הצבאי בבית אל – בה"ד 4 ושטחי אש סביבו, ואחר כך מפקדת המנהל האזרחי וכן חלק מהתנחלות בית-אל, שהוקמה באוקטובר 1977. ב-18 ביולי 1979 הוציא המושל הצבאי צו נוסף, שנומק בצורך צבאי ביטחוני, מבלי שהצו כלל תאריך פקיעה או הוגבל בזמן בכל דרך אחרת. תפיסה זו הייתה המשכה של תפיסת השטחים הקודמת. הצו כלל הוראה מפורשת שלא להביא את דבר הצו לידיעת "המקומיים", כלומר לתושבים הפלסטינים בעלי הקרקע שנתפסה בצו, ומניעת פרסומו ברבים. בסך הכל נתפסו 1,800 דונם של תושבי דורא אל-קרע.

במשך שנים רבות לא נעשה דבר בקרקעות שהופקעו, ומעולם לא נעשה בהן שימוש ביטחוני. אך מתושבי דורא אל-קרע נמנעה הגישה אל הקרקעות, שאותן עיבדו קודם. הקרקעות שימשו לגידולי ענבים, חיטה, שעורה וירקות. בשנת 1998 החלה הרחבת ההתנחלות בית אל צפונה, והחלה הקמתה של שכונה חדשה, שכונת האולפנה, שחלקה הוקם על הקרקעות שנתפסו מהכפר דורא אל-קרע, וחלקים ממנה נבנו מחוץ לשטח שכלול בצווי התפיסה ומחוץ לשטח השיפוט של בית אל.

בכפר מצויות ברכות ותעלות שנחצבו בסלע בעת העתיקה, ומהוות את אחת ממערכות המים הקדומות ביותר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
כפר עין

**כפר עִין** (בערבית: **كفر عين**) הוא כפר פלסטיני בשומרון הממוקם צפונית־מערבית לרמאללה ומשתייך לנפת רמאללה ואל-בירה של הרשות הפלסטינית. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2007 מנתה אוכלוסיית כפר עין 1,743 תושבים. רוב אוכלוסיית הכפר באה ממשפחות ברגותי, ריפא, ורפאתי. כפר עין נשלט על ידי מועצת כפר. המועצה מורכבת משישה תושבים המייצגים את ארבע המשפחות הגדולות. ראש הכפר הנוכחי, מוחמד ריפא, מונה על ידי הרשות הפלסטינית בשנת 1998.

במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר עין 133 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 494 תושבים, כולם מוסלמים.

לאחר מלחמת 1948, והסכמי שביתת הנשק של 1949 עבר כפר עין לשליטה ירדנית.

מאז מלחמת ששת הימים ב -1967 ועד היום נמצא הכפר בשליטה ישראלית.

## כלכלה
מבחינה היסטורית, כמו רוב הכפרים הפלסטיניים, עבדו תושבי כפר עין בעיקר כחקלאים וסוחרים. היבול העיקרי של כפר עין הוא זיתים. עם זאת מגדלים בכפר גם עדשים, דגנים, וירקות. בכפר יש כ-200 צאן ועזים. בשנת 1980, החשמל חובר לכפר עין. בכפר יש עשר חנויות ובית ספר, ובית ספר נוסף המשותף לקראוות בני זייד. תושבים רבים מקבלים סיוע מהצלב האדום ומאונר"א. לפני האינתיפאדה השנייה עבדו כ -10% מתושבי הכפר בישראל.

## קישורים חיצוניים

*Welcome To Kafr 'Ayn
*Survey of Western Palestine, Map 14:   IAA, Wikimedia commons
*Kafr  'Ein (Fact Sheet), המכון למחקר יישומי - ירושלים (ARIJ)
*Kafr  'Ein  (Village profile), המכון למחקר יישומי - ירושלים (ARIJ)
* Kafr  'Ein  (aerial photo), המכון למחקר יישומי - ירושלים (ARIJ)
*Locality Development Priorities and Needs in Kafr 'Ein Village, המכון למחקר יישומי - ירושלים (ARIJ)

## הערות שוליים

קטגוריה:נפת רמאללה ואל-בירה
נפת עכאר

**נפת עַכׇּ֫אר** (בערבית: **محافظة عكار**) היא הנפה הצפונית ביותר בלבנון והיחידה במחוז עכאר. בירת הנפה החא העיירה חלבא.
## גאוגרפיה
הנפה גובלת בצפון ובמזרח בגבול סוריה-לבנון עם המחוזות הסוריים חומס וטרטוס, בדרום בנפת מינייה-דניה, במערב בים התיכון, בדרום-מערב בנפת טריפולי, בדרום-מזרח בנפת אל-הרמל.

האזור המערבי של הנפה הוא האזור החקלאי השני בגודלו בלבנון לאחר בקעת הלבנון, האזור המזרחי של הנפה הוא אזור הררי ומיוער ומוכרז ברובו כשמורת טבע.

האוכלוסייה בנפה עומדת, נכון ל-2015, על 389,899 תושבים כאשר כ-106,935 הם פליטים סורים ממלחמת האזרחים הסורית ו-19,404 פלסטינים במחנות פליטים.
האוכלוסייה ברובה הגדול היא מוסלמית סונית המיעוטים האחרים לפי הסדר הם נוצרים מרונים, נוצרים אורתודוקסים, עלווים ומיעוט שיעי קטן מאוד.

עכאר נחשבת לנפה הצעירה והלא מפותחת בלבנון, כ-80% מתושבי הנפה מתגוררים בכפרים, הנפה פורקה ב-2003 עקב מנהל לא תקין והוקמה מחדש ב-2014. עכאר נחשבת לאזור לא יציב וברוב האזורים סובלים התושבים ממחוסר של תשתיות ושירותים בסיסיים. זרם הפליטים הסורים החריף את הבעיות הללו, כאשר שיעור האבטלה בנפה הגיע לכמעט 60% בשנת 2015 והגבוהה ביותר בלבנון.

## קישורים חיצוניים

עכאר
עזרא ינוב

**עזרא ינוב** (**ינקוביץ**; נולד ב-1935) הוא איש תקשורת ותיירות ישראלי. שימש במשך 32 שנים ככתב וצלם "מעריב" באזור הדרום.

## ביוגרפיה
עזרא ינוביץ נולד ברומניה ונדד עם עוד 500 יתומים באירופה עד להולנד, שם למד עברית, השכלה כללית ומסורת יהודית. עלה לישראל ב-1948 והתחנך בקיבוץ דברת. ב-1949 פגש אותו דוד בן-גוריון בתל אביב ושינה את שם משפחתו לינוב. הוריו ואחיו עלו לישראל בנפרד, והמשפחה התאחדה ב-1950 באשקלון.

בשנת 1953 התגייס לצה"ל ומיד לאחר שחרורו החל לעבוד כטרקטוריסט. מאוחר יותר זכה במכרז עיריית אשקלון להקמת המחלקה לתרבות נוער וספורט בעיר. בשנים 1957–1960 הקים את מערכות התרבות, הנוער, הספורט והתיירות בעיר. בשנים 1960–1992 היה עיתונאי וצלם ב"מעריב" ובמקביל שידר ב"קול ישראל", ב"גלי צה"ל" ובשידור הערבי בטלוויזיה הישראלית.

ב-1992 החל לעסוק בתיירות באשדוד ובאשקלון. הוא הפעיל קמפיינים ופסטיבלים רבים לעידוד התיירות בשתי הערים. מאוחר יותר הקים את אתר האינטרנט 'תיירות דרום', אותו הוא מנהל מאז הקמתו. כדובר עיריית אשדוד, סייע בהקמת החברה לקידום התיירות באשדוד "חופית", והיה חבר הנהלת החברה בראשית דרכה. בשנים 1995–1999 יזם ניהל את קמפיין התיירות "אשקלון ויש בה המון". במסגרת הקמפיין ניהל פסטיבלים וירידי אשקלון שתרם רבות לקידום העיר אשקלון. בקמפיין הושקע מדי שנה תקציב של למעלה ממיליון ש"ח מכספי המשתתפים.

מאז 2010 מקדם ינוב מקדם מהלך מול עירית אשקלון להכרזה על אשקלון כעיר תיירות בזכות ההיסטוריה העשירה שלה, האקלים הנוח, מוקדי הבילוי וחוף הים הייחודי.

## ספרים ופרסומים
ינוב פרסם ספרים וחוברות בתחום התיירות המקומית. בהם הספר 'האור שבחוף - סיפורה של עיר', שאותו כתב יחד עם הסופר אריה קרישק, 'אשקלון לנופשים ולתיירים' וחוברת על המרינות בישראל. בנוסף, אייר ינוב את מפות אשקלון בעברית, אנגלית, צרפתית רוסית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דוברים ישראלים
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:דברת: אישים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
Panhard Dynavia

**Panhard Dynavia** היא מכונית קונספט בתצורת קופה, מתוצרת יצרן כלי הרכב הטקטים הקלים, והצבאיים **"Panhard"** הצרפתי, אשר הוצגה בשנת 1948

יוצרו 2 אבות טיפוס של דגם ה-"Panhard Dynavia"

דגם ה-"Panhard Dynavia" הוצג לראשונה בתערוכת הרכב של פריז בשנת 1948.

## "Panhard Dynavia"
* 2 דלתות
* מקדם גרר – 0.26
* גוף הרכב כולל הדלתות יוצר מאלומיניום ומגנזיום
* מפתח מנוע הדגם: מהנדס הרכב "Louis Delagarde"

## יצרנית כלי הרכב "Panhard"
"Panhard" נוסדה בשנת 1845 על ידי
René Panhard ושותפו Émile Levassor. החברה הייתה קרויה "Panhard et Levassor". בין השנים 1910–1950 ייצרה "Panhard" משאיות ואוטובוסים, בנוסף לייצור מכוניות, רכבי שטח, ושריוניות.

בין השנים 1963–1968 "Panhard" הייתה בבעלות סיטרואן, ומאוחר יותר בבעלות פיג'ו.

בשנת 2005 הייתה "Panhard" בבעלות "Auverland". היום "Panhard" בבעלות "Renault Trucks", חברת בת של קונצרן הרכב הצרפתי רנו, הנשלטת משנת 2001 על ידי וולוו.

## תמונות

קובץ:Panhard-Levassor Dynavia (1948) pic2.JPG | דגם "Panhard Dynavia"
קובץ:1948 Panhard-Levassor Coach Dynavia, 2 cylinder, 605cm3, 28hp, 130kmh, photo 1.JPG | דגם "Panhard Dynavia"
קובץ:1948 Panhard Dynavia Prototype (16537989231).jpg | דגם "Panhard Dynavia"
קובץ:1948 Panhard Dynavia Prototype (16513682676).jpg | דגם "Panhard Dynavia"
קובץ:Panhard Dynavia (5954942975).jpg | דגם "Panhard Dynavia"
קובץ:PanhardDynavia.jpg | דגם "Panhard Dynavia"


## ראו גם
* Panhard PL 17
* Panhard Dyna X
* Panhard Dyna Z
* Panhard & Levassor Dynamic

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1948
Dynavia
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:מכוניות קונספט
קטגוריה:מכוניות קופה
ח'רבת אבו פלאח

**ח'רבת אבו פלאח** (בערבית: **خربة ابو فلاح**) הוא כפר פלסטיני בנפת רמאללה ואל-בירה, הנמצא 26 ק"מ מצפון לרמאללה שבמרכז השומרון. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 4,237 תושבים במפקד 2007.

ח'רבת אבו פלאח מנתה במפקד 1997, 2,900 תושבים. פליטים פלסטינים וצאצאיהם היוו 1.4% מהתושבים. במפקד 2007 של הלמ"ס גדלה אוכלוסיית ח'רבת אבו פלאח ל-3,966. מספר משקי הבית היה 620, כאשר בכל משק בית היו בממוצע בין שש לשבע נפשות. נשים היוו 49% מהאוכלוסייה וגברים 51%.

האוכלוסייה בכפר מוסלמית, ויש בו שלושה מסגדים: המסגד הישן, המסגד המזרחי ומסגד אבו עוביידה. יש בח'רבת אבו פלאח שתי חמולות: חמולת חַמַ֫איֶל, שכוללת את משפחות אבו מ֫וּרַּה, אל-פ֫וּקַהַא ואבו חַ֫יַּה; וחמולת שומַ֫אן, שכוללת את משפחות א-סַּרַאסִ֫יר, נַזַּ֫אל ואבו פלאח. מאז שנת 2000 היגרו מהכפר חמש משפחות.

## גאוגרפיה
חי'רבת אבו פלאח ממוקם באזור הררי, במישורים המרכזיים של הגדה המערבית, וגובהו הממוצע הוא 743 מטר מעל פני הים. הוא ממוקם 15.7 ק"מ צפונית מזרחית לרמאללה. היישובים הקרובים ביותר הם מזרעה א-שרקיה מדרום-מערב, תורמוס עיא מצפון, אל-מוע'ייר ממזרח, וכפר מאליכ מדרום.
## היסטוריה
ארכאולוגים מעריכים כי הכפר היה מיושב בתקופת הברונזה המוקדמת ובמרבית תקופת הברונזה התיכונה (בערך 3000 עד 1550 לפנה"ס). משלהי תקופת הברונזה המאוחרת (1550 עד 1200 לפנה"ס).

### התקופה העותמאנית
הכפר מוזכר בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1883.
### בתקופת המנדט הבריטי
במפקד אוכלוסין מ-1922 שנערך על ידי המנדט הבריטי, אוכלוסיית ח'רבת אבו פלאח מנתה 519 תושבים, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל אוכלוסיית ח'רבת אבו פלאח מנתה 588 תושבים, ב-125 בתים.
בשנת 1945 אוכלוסיית ח'רבת אבו פלאח מנתה 710 תושבים, אשר בבעלותם 8,186 דונם של קרקע, על פי סקר הכפרים של המנדט הבריטי בארץ ישראל.

### לאחר 1967
מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, ח'רבת אבו פלאח נמצאת תחת שלטון ישראלי.

בנובמבר 2014 טענו פלסטינים כי בוצעה פעולת תג מחיר בכפר, מתנחלים הציתו בית ונמצאו כתובות נאצה בעברית.

בליל ה-26 בנובמבר 2025 הציתו מתנחלים את אחד המסגדים בכפר. בתיעוד ממצלמת האבטחה נראים שלושה רעולי פנים מגיעים למקום עם חפצים בידיהם. במקום רוססו כתובות "עם ישראל חי", "נקמה צומת הגוש", וציור של מגן דוד.

ב-8 במארס 2026 לפנות בוקר פשטו על הכפר מתנחלים רעולי פנים. בעימות שהתפתח נורו למוות שלושה פלסטינים.

## כלכלה
מקור התעסוקה הגדול ביותר בח'רבת אבו פלאח הוא מגזר השירותים, המהווה כ-50% מכוח העבודה של הכפר. מגזרי תעסוקה מרכזיים אחרים, הם תעסוקה ממשלתית או מקצועית (20%), חקלאות (17%) וסחר (10%). התעשייה, המהווה כ-3% מכוח העבודה בח'רבת אבו פלאח, מתעסקת ברובה סביב תעשיית האבן המקומית. יש שלוש מחצבות, 30 חנויות מכולת, וחנויות נוספות. בשנת 2011 שיעור האבטלה בחי'רבת אבו פלאח היה 20%.

לכפר שטח כולל של 8,245 דונם. שטחים בנויים מהווים 8.4% מאדמות הכפר, בעוד שטחים חקלאיים ושטחים פתוחים מהווים 56.4% ו-35.1%, בהתאמה. מתוך השטחים החקלאיים, 3,981 דונם נטועים בגידולים קבועים, בעיקר עצי זית ודגנים. כ-5% מתושבי חי'רבת אבו פלאח מגדלים בעלי-חיים, ובבעלותם כ-840 כבשים וכ-550 עיזים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נפת רמאללה ואל-בירה
קטגוריה:השומרון: יישובים
מיס רוסיה

ממוזער|280x280 פיקסלים|כתר מיס רוסיה
**מיס רוסיה** (ברוסית: **Мисс Россия**) הוא תחרות היופי הלאומית של רוסיה.

## היסטוריה
תחרות מיס רוסיה במתכונת שונה נערכה לראשונה תחת השם "מיס הקולוניה הרוסית" ב-1926 בפריז, והמשתתפות בתחרות היו בעיקר מהגרות שנמלטו מרוסיה לצרפת לאחר מהפכת אוקטובר. ב-1929 שונה שם התחרות ל"מיס רוסיה". בשנה זו בחבר השופטים בתחרות נמנו קונסטנטין קורובין ואלכסנדר בנואה, ב-1939 נערכה התחרות בפעם האחרונה במתכונת זו מחוץ לרוסיה.

ב-1989 נערכה לראשונה תחרות "מיס ברית המועצות".

ב-1992 לאחר התפרקות ברית המועצות חודשה תחרות מיס רוסיה, שנערכה לראשונה ברוסיה, ומאז היא מתקיימת מדי שנה, למעט בשנים 1994, 2000 או 2008.

מאז 2007 הזוכה בתחרות מיס רוסיה מייצגת את המדינה שלה בשתי התחרויות מיס עולם ומיס תבל. אם נבצר מהמנצחת להשתתף, סגניתה נשלחת במקומה.

רוסיה זכתה בשלושה תארים בינלאומיים: מיס עולם 1992, מיס תבל 2002, שיותר מאוחר נושלה מהתואר ומיס עולם 2008.

מ-2010 התחרות משודרת בערוץ NTV ולעיתים בערוץ CTC.

התחרות נערכת במתחם היוקרה שבכפר בארוויחה במחוז מוסקבה.

## מחזיקות התואר

### זכייה לפי מחוזות

### גלריה

File:AlinaSanko.jpg|אלינה סנקו, מיס רוסיה 2019
File:Polya Popova MR 2017.jpg|פולינה פופובה, מיס רוסיה 2017
File:Elmira Abdrazakova.jpg|אלמירה אבראזקובה, מיס רוסיה 2013
File:Golovanova Elizaveta (small photo).jpg|יליזבטה גולובאנובה, מיס רוסיה 2012
File:Miss Russia 2010 Winner.jpg|אירינה אנטוננקו, מיס רוסיה 2010
File:Sofia Rudieva.jpg|סופיה רודייבה, מיס רוסיה 2009
File:Miss Russia 08 Ksenia Sukhinova.jpg|קסניה סוחינובה, מיס רוסיה 2007
File:Tatiana Kotova.jpg|טטיאנה קוטובה, מיס רוסיה 2006
File:Lopyrevavika.jpg|ויקטוריה לופירבה, מיס רוסיה 2003
File:Королёва Светлана Юрьевна.JPG|סבטלנה קורוליובה, מיס רוסיה 2002
File:Oxana Fedorova2.jpg|אוקסנה פיודורובנה, מיס רוסיה 2001


## תחרויות בינלאומיות
### מקרא

**כתב מודגש** מציין שהמועמדת זכתה במקום הראשון.

### [[מיס תבל]]
תחרות **מיס תבל** נערכת משנת 1952 ומאז היו ל**רוסיה** 8 נציגות שהגיעו לגמר התחרות: מהן 1 זכתה בתחרות, 2 סיימו כסגניות, 3 שהעפילו לגמר ו-2 לחצי גמר.
שמאל|ממוזער|225x225 פיקסלים|'''אוקסנה פיודורובנה'''<br>מיס רוסיה 2002<br>מיס יוניברס 2002
שמאל|ממוזער|225x225 פיקסלים|'''סופיה רודייבה'''<br>מיס רוסיה 2009

### [[מיס עולם]]
תחרות **מיס העולם** נערכת משנת 1951, ומאז ל**רוסיה** היה 10 נציגות שהגיעו לגמר: 2 זוכות, סגנית הזוכה ואחת העפילה לגמר, 5 העפילו לחצי גמר ואחת שהגיעה עד לשלב רבע הגמר.
שמאל|ממוזער|180x180 פיקסלים|'''טטיאנה קוטובה'''<br>
מיס רוסיה 2007
[שמאל|ממוזער|225x225 פיקסלים|'''[קסניה סוקינובה**<br>מיס רוסיה 2008<br>מיס עולם 2008]]
[[קובץ:Elmira_Abdrazakova,_Miss_Russia_2013.jpg|שמאל|ממוזער|175x175 פיקסלים|**אלמירה אבדראזקובה'''מיס רוסיה 2013]]

## מנצחות בינלאומיות
* מיס תבל 2002: אוקסנה פדורובה (הודחה)
* מיס עולם 1992: יוליה קורוטצ'קינה
* מיס עולם 2008: קסניה סוקינובה
* מיס אירופה 1999: ילנה רוגוז'ינה
* מיס אירופה 2002: סבטלנה קורולבה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:תחרויות יופי לנשים
קטגוריה:נשים ברוסיה
טיגראן חמסיאן

**טיגרן חמסיאן** (בארמנית: **Տիգրան Համասյան**, באנגלית: **Tigran Hamasyan**; נולד ב-17 ביולי 1987) הוא מלחין ופסנתרן ג'אז ממוצא ארמני.

טיגרן חמסיאן נולד בגיומרי, אז בברית המועצות וכיום בארמניה. בגיל 3 החל לנגן בפסנתר בביתו, מגיל 6 למד בקונסרבטוריון ובגיל 9 התחיל ללמוד ג'אז. כנער חלם להיות גיטריסט ת'ראש מטאל. בגיל 16 עבר עם משפחתו לקליפורניה.

את אלבומו הראשון World Passion, הקליט בגיל 18 ומאז זכה בפרסים רבים וזכה להערצה גדולה בקרב מוזיקאים מסביב לעולם.

המוזיקה של טיגרן מושפעת ממוזיקה ארמנית מסורתית, ג'אז, מטאל ורוק מתקדם, וכוללת נגינה וירטואוזית, שימוש במודוסים אוריינטליים, משקלים מוזיקליים מורכבים ואלמנטים כבדים של פוליריתמיקה.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים

### [[מיני-אלבום|מיני-אלבומים]]
*EP No. 1, בשנת 2011
*The Poet, בשנת 2014
*For Gyumri, בשנת 2018

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פסנתרנים ארמנים
קטגוריה:נגני ג'אז: פסנתרנים
קטגוריה:ארמנים שנולדו ב-1987