open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אלכסנדר קוקולר

**אלכסנדר קוקולר** (בפולנית: **Aleksander Kokular**; 9 באוגוסט 1793 – 6 באפריל 1846) היה צייר, אספן ומורה פולני. הוא היה ממייסדי בית הספר לאמנויות יפות בוורשה, התמחה בדיוקנאות וסצנות מיתולוגיות.

## ביוגרפיה
הוא נולד למשפחת סוחרים ולמד לראשונה ציור בליציאום בוורשה בהשגחת זיגמונט פוגל. בשנת 1814 הוא נרשם לאקדמיה לאמנויות יפות בווינה, שם למד אצל יוהאן הבפטיסט פון למפי האב, ואז בילה שנה באקדמיה של סן לוקה ברומא. הוא חזר לוורשה בשנת 1818 והפך למורה.

במשך שנה לימד קליגרפיה, ולאחר מכן הפך למורה בליציאום בוורשה בשנת 1821. הוא חזר לרומא במלגה ממשלתית בין השנים 1824 עד 1826, שם היה תחת השפעתו של וינצ'נצו קמוצ'יני. לאחר חזרתו הוא נשאר בליציאום עד לסגירתו על ידי ממשלת רוסיה בשנת 1831.

בין השנים 1835 עד 1841 הפעיל בית ספר פרטי לאומנויות מביתו, ובשנת 1838 עד 1840 היה מרצה ב"מכון אלכסנדריה לנשים צעירות".

בין השנים 1841 עד 1844, הוא היה מורה בגימנסיה המלכותית שהוקמה באותה העת.

בשנת 1844 הצטרף עם יאן פליקס פיברסקי להקמת "בית הספר לאמנויות יפות" ולימד שם עד מותו, שנתיים לאחר מכן.

קפריאן קמיל נורוויד היה התלמיד הידוע ביותר שלו. בית הספר נסגר בשנת 1864, מכיוון שתלמידיו השתתפו במרד ינואר. הוא נפתח מחדש בשנת 1904 ומאז 1932 נודע כאקדמיה לאמנויות יפות בוורשה.

בין הדיוקנאות המוכרים ביותר שלו הם ציורי ניקולאי הראשון, הרוזן איוואן פסקביץ', הרוזן אלכסנדר סטניסלב פוטוצקי והמלחינה מריה שימנובסקה. בין הדיוקנאות ההיסטוריים שלו, ציור המתאר את נישואיהם של המלכה ידוויגה וולאדיסלב השני יג'ילו דוכס ליטא שהפך למלך פולין. הוא גם עשה ציורים בכנסיות בשדלצה, סבאלקי, פולאווי וברשץ'.

האוסף שלו כלל בעיקר יצירות של אותה העת, אבל הוא גם שיחזר ומכר ציורים עתיקים מאוסף הרוזן פוטוצקי.

## גלריה

File:Aleksander Stanisław Potocki.PNG | אלכסנדר סטניסלב פוטוצקי
File:Józef Wiśniewski.jpg | יוזף וישנייבסקי
File:Maria Szymanowska-Kokular Aleksander.jpg | מריה שימנובסקה
File:Aleksander Kokular - Portret Julii Kleczkowskiej.jpg | יולי קלצקובסקי


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים פולנים
קטגוריה:ילידי 1793
קטגוריה:נפטרים ב-1846
שמואל בוקר

**שמואל בוקר** (נולד ב-8 ביוני 1964) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב. בתפקידו האחרון במשטרה שימש סגן מפקד מחוז הצפון.

## ביוגרפיה
בוקר שירת כלוחם בחטיבת גולני. התגייס למשטרת ישראל בפברואר 1989. שירת ביחידות המרכזיות של מחוז תל אביב וחיפה, הדריך בקורס קציני משטרה, שימש ראש משרד המודיעין והבילוש בתחנת משטרת זבולון, שירת כמפקד היחידה המרכזית של מרחב הגליל ועסק בחקירת רצח תאיר ראדה. וכן שימש ראש יחידת הסמים של גבול הלבנון. פיקד על מחלקת חקירות ומודיעין בתחנת חיפה. ביולי 2011, עם הקמת מחוז חוף, מונה לקצין החקירות והמודיעין הראשון של המחוז.

באוגוסט 2013 מונה לצוות שתכנן והקים את פרויקט המכללה הלאומית לשוטרים והיה אחראי על איחוד 22 בתי הספר השונים לכדי מכללה אחת. בדצמבר 2014 הוקמה המכללה והוא מונה למדריך הראשי (מד"ר) וסגן מפקד המכללה.

במרץ 2016 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לסגן-ראש אגף משאבי אנוש. באפריל 2017 מונה לסגן מפקד המחוז הצפוני.

בוקר הוא בעל תואר ראשון בחברה וקרימינולוגיה ותואר שני במנהל עסקים. הוא נשוי, אב לשניים ומתגורר בחיפה.

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
קליינמן

**קליינמן** הוא שם משפחה יהודי-אשכנזי שמקורו בגרמנית ופירושו "איש קטן".

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
דוד באואני

**דוד (דודו) באואני** הוא קצין בדרגת תת-ניצב במשטרת ישראל, המכהן כסגן מפקד מחוז חוף.

באואני שימש מפקד ימ"ר לכיש, באוגוסט 2010 מונה למפקד ימ"ר נגב. ב-2013 מונה לראש זרוע חשיפה ביאחב"ל. ב-2016 מונה למפקד היחידה המרכזית של מחוז מרכז. ב-2018 מונה לראש חטיבת החקירות במקום ערן קמין.

הוא בעל תואר ראשון במדעי הרוח והחברה ותואר שני במנהל חינוך.

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
סימון מקאוליי

**סימון מקאוליי** (באנגלית: **Simone McAullay**; נולדה ב-14 באפריל 1976) היא שחקנית אוסטרלית.

## ביוגרפיה
מקאוליי נולדה בפרת' שבאוסטרליה המערבית. היא נבחנה לבית הספר למשחק "מרכז השחקנים" בסידני, וסיימה את לימודיה בשנת 2000. בשנים 2003 עד 2006 שיחקה מקאוליי בתפקיד סוזי ריינור בסדרת הדרמה המשטרתית "Blue Heelers".

ב-2007 הופיעה מקאוליי בתפקיד ויוויאן אנדרסון ב-15 פרקים של הסדרה "קרוב רחוק". היא חזרה להופיע בסדרה גם ב-2008 ושיחקה ב-5 פרקים נוספים. עוד ב-2008 גילמה דמות של שוטרת מז"פ ג'סיקה מקיי בסדרה "The Strip" של ערוץ 9 האוסטרלי.

ב-2013 גילמה מקאוליי את בעלת המלון, בקה פישר, בסדרת הדרמה "ברודצ'רץ'" של רשת ITV. ב-2014 שיחקה בתפקידי אורח בדמות האחות ג'אנין בפרק בסדרה "The Smoke" של Sky One, בפרק ספיישל של "צוות איי טי", ובתפקיד רות' קולבר בפרק בסדרה הרפואית "הולבי סיטי". ב-2019 הצטרפה שוב לצוות שחקני הסדרה "קרוב רחוק" בתפקיד טרזה מסטרסון.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אוסטרלים
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1976
פולו ג'י

**טאורוס טרמני ברטלט** (באנגלית: **Taurus Tremani Bartlett**; נולד ב-6 בינואר 1999), הידוע בשם הבמה **פולו ג'י** (**Polo G**), הוא ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי.

## ביוגרפיה
ברטלט נולד באזור העיר העתיקה שבשיקגו. הוא חבר בכנופיית Almighty Vice Lord Nation.

השיר הראשון של ברטלט שהוקלט אי פעם נקרא "ODA". עם הקמת חשבון ה-SoundCloud שלו בשנת 2018, פרסם פולו ג'י את השיר "Gang With Me", שזכה במהירות למיליוני השמעות. הוא המשיך לצבור הצלחה עם שיריו "Welcome Back" ו-"Neva Cared". במחצית השנייה של שנת 2018, הוציא את השיר "Finer Things", שיר שכתב במהלך שהותו במעצר. השיר זכה למיליוני צפיות. בתחילת 2019, הוציא את "Pop Out", בהשתתפות ליל טיג'יי , שהגיע בשיאו למקום ה-11 במצעד הבילבורד הוט 100. הקליפ של השיר זכה למעל 200 מיליון צפיות באתר יוטיוב, והוביל אותו לחתום על חוזה הקלטות עם קולומביה רקורדס. ברטלט הוציא גם קליפים לשיריו, "Deep Wounds", "Through Da Storm", ו-"Dyin' Breed", מתוך אלבום הבכורה שלו, *Die a Legend*, שיצא ב-7 ביוני 2019, זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה והגיע בשיאו למקום השישי במצעד הבילבורד 200. מאוחר יותר באותה השנה, הוציא את הסינגל הראשון מתוך אלבומו השני, "Heartless", בהפקתו של מאסטרד.

ב-14 בפברואר 2020 הוציא פולו ג'י את השיר "Go Stupid", בהשתתפות הראפרים סטאנה 4 וגאס  ו-NLE צ'ופה. השיר הופק על ידי מייק ויל מייד איט וטיי קית' . השיר הפך לשיר השני של פולו ג'י שנכנס למצעד הבילבורד הוט 100, תוך שהגיעה בשיאו למקום ה-60. ב-15 במאי 2020 הוציא את אלבום האולפן השני שלו, *[[The Goat]]*. האלבום הגיע היישר אל המקום השני במצעד הבילבורד 200 ולמקום הראשון במצעד אלבומי הראפ.

ביולי 2020 יצא האלבום *[[Legends Never Die]]* של הראפר ג'וס וורלד לאחר מותו, בו השתתף פולו ג'י בשיר "Hate the Other Side", שהגיע בשיאו למקום העשירי במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך הפך לשיר של פולו ג'י שהגיע למקום הגבוה ביותר במצעד. ב-11 באוגוסט 2020, נכלל פולו ג'י ברשימת ה-Freshman Class השנתית של המגזין XXL. מאוחר יותר באותו החודש, פרסם את הווידאו קליפ לסינגל "Martin & Gina", שהגיע למקום ה-61 במצעד הבילבורד הוט 100. בספטמבר הוציא את הסינגל "Epidemic", שהגיע בשיאו למקום ה-47 במצעד הבילבורד הוט 100.

ב-9 באפריל 2021 הוציא את הסינגל "Rapstar", מתוך אלבומו השלישי. השיר הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. במאי 2021 יצא הסינגל "Gang Gang" מתוך האלבום, בהשתתפות הראפר ליל ויין. האלבום, *[[Hall of Fame (אלבום)|Hall of Fame]]*, יצא לאור ב-11 ביוני 2021. ב-22 בנובמבר 2021, הראפר שחרר את "Hall of Fame 2.0".

ב-21 ביולי 2023, השתתף בסינגל "Heartbroken" של דיפלו עם ג'סי מורף. ב-18 באוגוסט הוציא את הסינגל "Barely Holdin' On".

## חיים אישיים
לברטלט בן אחד, בשם טרמני, שנולד ב-6 ביולי 2019. ב-12 באוגוסט 2019 הוא אושפז וכמעט איבד את חייו, לאחר שככל הנראה סבל ממנת יתר במסיבה.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2019: *[[Die a Legend]]*
* 2020: *[[The Goat]]*
*2021: *[[Hall of Fame (אלבום)|Hall of Fame]]*
*2021: Hall of Fame 2.0

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1999
ארץ ואן דימן

**ארץ ואן דימן** (באנגלית: **Van Diemen's Land**) הייתה מושבת כתר בטסמניה, אוסטרליה. מושבת הכתר הוקמה ב-1825, והסתיימה ב-1856 לאחר הקמת מושבת טסמניה .

אף על פי שהשם ארץ ואן דימן התקבל בציבור האירופאי, הסופר הבריטי, אנתוני טרולופ השתמש במונח ונדמוניאן: 

מהעשור הראשון של המאה ה-19 ועד ביטול עונש הגלות ב-1853, ארץ ואן דימן הייתה מושבת העונשין העיקרית באוסטרליה. בעקבות השעיית התחבורה לניו סאות' ויילס, כל האסירים שהוגלו לשם, נשלחו לארץ ואן דימן. בסך הכל, כ-73,000 אסירים הועברו לארץ ואן דימן או כ-40% מכלל המורשעים שנשלחו לאוסטרליה.

ב-1856 שונה שם ארץ וואן דימן לטסמניה. שינוי השם הסיר את הקונוטציות הפליליות הלא-נעימות עם השם ארץ ואן דימן (והקונוטציה של "השד") תוך כדי מתן כבוד לאבל ינזון טסמן, האירופאי הראשון שמצא את האי. מושבת העונשין האחרונה בטסמניה, פורט ארתור, נסגרה ב-1877.

## לקריאה נוספת

* Alexandra, Rieck (editor) (2005) *The Companion to Tasmanian History* Centre for Tasmanian Historical Studies, University of Tasmania, Hobart. .
* Boyce, James (2008), *Van Diemen's Land*. Black Inc., Melbourne. .
* Robson, L.L. (1983) *A history of Tasmania.* *Volume 1. Van Diemen's Land from the earliest times to 1855* Melbourne, Oxford University Press. .
* Robson, L.L. (1991) *A history of Tasmania.* *Volume II. Colony and state from 1856 to the 1980s* Melbourne, Oxford University Press. .


## קישורים חיצוניים

* 

* Constitution Act 1855, establishing an elected parliament in the colony


## הערות שוליים

קטגוריה:מקומות ששימשו כמושבת עונשין
קטגוריה:טסמניה
קטגוריה:אוסטרליה: היסטוריה
תהימליץ' אוהינגה

**תהימליץ' אוהינגה** (**Thimlich Ohinga**) הוא אתר ארכאולוגי השוכן בדרום-מערב קניה, כ-20 ק"מ מזרחית לחופי ימת ויקטוריה. משמעות שמו של האתר היא "יער מפחיד" (Thimlich), בעוד שמשמעות המילה "אוהינגה" (Ohinga, ברבים Ohingni - אוהינגני) היא יישוב או מתחם בנוי מאדמה או אבנים שנפוץ מאוד באזור ימת ויקטוריה. תהימליץ' אוהינגה הוקם במאה ה-16 והיה בשימוש עד אמצע המאה ה-20. זהו המכלול הגדול והשמור ביותר ששרד מסוג זה של מבנים, והוא מייצג מסורת של בנייה יבשה על ידי אוכלוסיית הרועים באגן ימת ויקטוריה. המקום מסווג כמונומנט לאומי מאז 1981 ובשנת 2018 הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית.

## היסטוריה
האתר הוקם לפני כ-500 שנה, והמחקר ההיסטורי כמו גם מסורת שבעל-פה, מראים כי הוא נושב ונעזב פעמים מספר ובידי קבוצות אוכלוסייה שונות. עם אלה נמנות קבוצות בנטו וקבוצות של שבטים נילוטיים, בייחוד לו . מאפיין זה של יישוב בידי קבוצות שונות היה הנורמה באזור ימת ויקטוריה, ולפי מסורת שבעל פה היו אלה שבטי בנטו אשר יישבו את האתר לראשונה. בסוף המאה ה-17 יושב האתר בידי קבוצה נילוטית וזו הרחיבה את המבנים הקיימים ובנתה מבנים נוספים מחוצה לו. הן קבוצות הבנטו והן הקבוצות הנילוטיות אימצו את סגנון הבנייה היבשה (בנייה ללא חומר, דוגמת מלט או בטון). האתר שינה בעלות, לעיתים מסיבות שכיום אינן ברורות, עד שהמגורים בו פסקו בתחילת המאה ה-20. עם זאת, גם לאחר מועד זה המשיך ונהג השימוש במקום לצורכי מרעה.

## מאפיינים
האתר משתרע על-פני שטח של 210 דונם, והוא מורכב מארבעה אוהינגני, שבכל אחד מהם מתחם גדול עם מאפיינים פנימיים דוגמת מתחמים קטנים יותר עבור דירים ולולים, קירות נמוכים, מבנים, גדרות לגינות ופרוזדורים. במתחמים מבנים מעוגלים הבנויים בצורת שלוחות של הקיר ההיקפי. קוטרם הממוצע הוא 5 מטרים והם שימשו לצרכים שונים כגון בישול, אחסון, דישה, בורות להדלקת אש וייבוש דגנים. בנוסף קיים באתר מתחם תעשייתי לעיבוד ברזל. גובהם של הקירות באתר נע בין מטר וחצי ל-4.5 מטרים, ורוחבם כמטר אחד עד 3 מטרים. הם בנויים משלוש שכבות - שכבה פנימית וחיצונית של אבני בזלת בגודל ובצורה משתנים, ושכבה אמצעית שעשויה מאבנים קטנות ואשר תומכת בשתי השכבות האחרות. האבנים הונחו באופן כזה, שלמרות היעדר יסודות בעומק האדמה ואף שהבנייה היא יבשה, הקירות יציבים.

## קישורים חיצוניים

* המקום באתר המוזיאון הלאומי של קניה
* Thimlich Ohinga Cultural Landscape

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:קניה: היסטוריה
קטגוריה:אגם ויקטוריה
סלע וורד (אנטארקטיקה)

**סלע וורד** (באנגלית: **Ward Rock**) הוא גבעה עגולה סלעית החשופה מקרח בהרי סקוט, בארץ אנדרבי, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה.

הגבעה הסלעית ממוקמת בסמוך ממזרח לגבעות האוורד.

גובהה של הגבעה 513 מטרים מעל פני הים.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי הגבעה

הגבעה מופתה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956.

### מקור השם

שמה של הגבעה ניתן לה על יד ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.

הגבעה נקראת על שמו של פ. ג'יי. וורד (F.J. Ward), שהיה איש צוות באוניית המחקר "דיסקברי", אשר הביאה את משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, אשרה חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1929–1931.

## קישורים חיצוניים
* סלע וורד באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* סלע וורד באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפת אזור סלע וורד
* סלע וורד באתר mindat
* מחשבון מרחקים - המרחק מסלע וורד לאתרים סמוכים

## הערות שוליים

וורד
ווקאליזה

**ווֹקָאליזה** היא קטע קולי – יצירה או תרגיל בחימום קולי – המבוסס על הברה (על פי רוב, הברה פתוחה) אחת או יותר, ללא מילים.

עם יצירות הווקאליזה הידועות במוזיקה הקלאסית ניתן למנות את "פסטורלה"  של איגור סטרווינסקי (1907) ו"ווקאליזה"  של רחמנינוב (1915).
במוזיקה הפופולרית הישראלית ידועה היצירה "תמונה" (1978), שחיבר יצחק קלפטר ושרה יעל לוי, וכן "מחווה לדניאל" מתוך האלבום "ווקליזה" (1989) של הזמרת חני לבנה, לפי לחן של נחום היימן.

## ראו גם
* שירת סקאט
* מֶליסמה  – זמרה של מספר צלילים על הברה אחת

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זמרה
ווקאליזציה

**ווקאליזציה** פירושה "השמעה בקול" או "השמעת צליל", ובהשאלה – הנחיה לאופן השמעת קול או צליל.
איתו לנצח

"**אִתּוֹ לָנֶצַח**" הוא שיר של להקת "קרח תשע", אשר יצא לאור בשנת 1997 כחלק מאלבום הבכורה שלה, "תחילתם של החיים הנכונים". השיר נכתב והולחן על ידי נעם רותם ואוהד קוסקי ועובד על ידי משה לוי וכל חברי הלהקה. השיר זכה להצלחה רבה, אך גם ספג ביקורת בחוגים מסוימים בשל עיסוקו המפורש באהבה הומוסקסואלית.

## רקע
השיר הופק באולפני ההקלטות "טריטון", והוקלט בו וב"דאון טאון". בשיר מתוארת אהבה הומוסקסואלית בין שני גברים.

## הצלחה וביקורת
השיר, שנחשב לראשוני השירים בישראל שנכתבו מפורשות על יחסים הומוסקסואליים, זכה להצלחה רבה, ועורר התעניינות רבה בלהקה ובאלבום. הצלחתו הרבה בשנות ה-90, לקראת שיא המאבק הלהט"בי בישראל, הייתה עבור רבים נדבך נוסף בלגיטימציה של הקהילה הגאה במרחב הציבורי בישראל.

השיר נכנס למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-20 ביולי 1997, ושהה שם במשך עשרה שבועות, עד 12 באוקטובר 1997. בשיאו הגיע למקום השני (17 באוגוסט). השיר דורג במקום ה-28 במצעד השנתי של התחנה לשנת תשנ"ז (1997).

ברבות השנים נמתחה ביקורת מסוימת על השיר ככזה המשקף רצון ליחסים הטרו-נורמטיביים (במילים "נחיה כמו בעל ואישה"), ועל כך שהוא נכתב ובוצע על ידי הטרוסקסואלים. בריאיון שנתנו בנושא חברי קרח תשע לעיתון "הארץ" נאמר כי בתחילה, את הבית הראשון של השיר החל קוסקי לכתוב בלשון נקבה. מאחר שלא הייתה זמרת בלהקה, רותם שר את השיר בלשון זכר, ואז הוחלט כבר להמשיך כך ושאר השיר נכתב מראש בלשון זכר ואף מכיל התייחסויות לאלמנטים בחיי הקהילה הגאה (כגון קרוזינג). חברי הלהקה ציינו בראיון כי הם שמחים שהשיר הפך להמנון הומוסקסואלי. בריאיון אחר רותם אמר על כך: "שימח אותי שזה הגיע להרבה אנשים ונתן להרבה אנשים אפשרות להתמודד עם הזהות שלהם ולהרגיש נוח איתה, אבל אני מבחינתי פשוט כתבתי שיר. שיר אהבה. כל השאר לא באמת קשור אליי או תלוי בי."

## מיקומי שיא

## גרסתה של ליהי עטר
 בשנת 2010 הוציאה הזמרת ליהי עטר גרסת כיסוי לשיר בסינגל מתוך אלבום הבכורה שלה, הקרוי על שמה.

בגרסה של עטר שונו חלק מהמילים (מנקבה לזכר), ובכך הטקסט הוצא ממשמעותו המקורית – משיר אהבה הומוסקסואלי ("רוצֶה לחיות איתו לנצח") להטרוסקסואלי ("רוצָה לחיות איתו לנצח").

בביקורת של יוסי חרסונסקי לשיר, הוא נתן לו 3.5 כוכבים ואמר עליו "פופ נדוש, טוב בסוגו, שום דבר שיש לרוץ לבשר עליו בראש חוצות".

### מיקומי שיא
השיר הגיע שלוש פעמים לראש המצעד העברי השבועי של מדיה פורסט – ב-7, ב-14 וב-28 במרץ 2010.

## קישורים חיצוניים

* דף השיר, באתר הספרייה הלאומית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי להט"ב
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד העברי של מדיה פורסט
טריגון ברוד

**טְרִיגוֹן בָּרֹד** (שם מדעי: *Neotrygon kuhlii*) הוא מין של דג סחוס ממשפחת הטריגוניים החי במימי האזור האינדו-פסיפי בין חופי מזרח אפריקה ומדגסקר, דרך ים סוף להודו ועד דרום-מזרח אסיה, אוסטרליה ולאורך האוקיינוס השקט, כשהוא מדרים עד חופי דרום אפריקה וצפונה עד לים הצהוב וים יפן. טריגון זה מכונה באנגלית: "bluespotted stingray", אך שם זה ניתן גם למין דומה - מחבטן הספירים. את שמו המדעי קיבל על שם החוקר הגרמני היינריך קאל  שחקר אותו לראשונה בג'אווה, אינדונזיה.

## תיאור
טריגון זה הוא דג קטן יחסית, באורך 70 סנטימטרים לרבות הזנב ורוחב סנפירי החזה שלו עד 47 סנטימטרים. הוא בעל גוני ירוק-כהה עד חום בהיר שעליו כתמים כחולים המזהירים טורפים, אך מרבית הגוף מתאים להסוואתו על רקע החול או הבוץ הימי. בקצה הזנב ישנו עוקץ משונן עם ארס חזק.

הטריגון חי על קרקעית הים או בין סלעים ואלמוגים והוא נפוץ במימי חופים ושוניות אלמוגים עד עומק 90 מטרים. לעיתים הוא יימצא בקבוצות קטנות אך לרוב הוא חי בבדידות. הטריגון הוא טורף הניזון מחסרי חוליות ימיים כמו תולעים, צדפות וסרטנים שונים וכן דגים קטנים שהוא חופר בעזרת פיו מהחול. שיניו השטוחות עוזרות לו לרסק גם טרף קשיח ביעילות.

הטריגון ארסי ואין לו הרבה טורפים. הטורפים העיקריים שלו בטבע הם הפטישניים הלוכדים טרף מהקרקעית. הוא ניצוד גם בידי אנשים למטרות סחר בחיות מחמד ומגודל באקווריומים שונים. בנוסף משתמשים בעורו כדי לייצר תופים לאורך חופי המזרח התיכון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1841
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך גוסטב יעקב הנלה
קטגוריה:טריגוניים
קטגוריה:דגי האוקיינוס השקט
גטו איזביצה

**גטו איזביצה** היה גטו יהודי שהוקם על ידי גרמניה הנאצית באיזביצה, פולין במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה. הגטו שימש נקודת העברה לגירוש יהודים מפולין, גרמניה, אוסטריה וצ'כוסלובקיה למחנות ההשמדה בלז'ץ וסוביבור. הגטו הוקם בשנת 1941, אף על פי שהטרנספורטים הראשונים של יהודים מהרייך הגרמני החלו להגיע אליו כבר בשנת 1940. איזביצה היה גטו המעבר הגדול ביותר בתוכנית לובלין, ושיעור התמותה היה כמעט שווה לזה של גטו ורשה. האופטשטורמפיהרר , שהיה ידוע באכזריותו יוצאת הדופן, שימש כמפקד הגטו.

## הכניסה והחיים בגטו
היהודים שהתגוררו באיזביצה הוחזקו בנפרד מהנכנסים החדשים. הם שוכנו בצד השני של פסי הרכבת. כמו כן, היהודים שנשלחו מגרמניה ואוסטריה הובדלו מיהודי פולין בצבע שלט החובה של מגן דוד, צהוב ליהודים גרמנים וכחול ליהודי פולין. על מנת לפנות מקום לטרנספורטים הנכנסים, 2,200 יהודים מקומיים נשלחו למחנה ההשמדה בלז'ץ ב-24 במרץ 1942. בין מרץ למאי 1942 הועברו לאיזביצה מרחבי אירופה כ-12,000 עד 15,000 יהודים חדשים כחלק ממבצע ריינהרד. ביניהם מהנדסים, רופאים, כלכלנים, גנרלים בצבא ופרופסורים מווינה, האג, היידלברג, ורוצלב ומפראג. האסירים שוכנו בכמה צריפי עץ שיכולים להכיל כמחציתם, לחוצים זה בזה כמו סרדינים. השאר נאלצו להתקיים בחוץ בתנאי קור. היהודים שהו בצריף בדרך כלל לא יותר מארבעה ימים, כמעט בלי שום דבר לאכול. קורבנות רבים נכנעו לטיפוס בגלל תנאים סניטריים ירודים בגטו. לזרים, שרבים מהם בקיאים בגרמנית, היה קל יותר להתנהל עם מדכאיהם הנאצים מאשר ליהודים הפולנים מתוך הגטו. השפלות ודיכוי היו דבר שבשגרה.

### רצח המוני בגטו
בשלב המוקדם של קיום הגטו, הרסו הנאצים את בית העלמין היהודי המקומי. המצבות חוללו ושימשו לבניית קירות של כלא חדש. כל הגטו באיזביצה חוסל החל מ-2 בנובמבר 1942 מה שהוביל לשבוע של הרג המוני בבית העלמין. כמה אלפי יהודים (שהוערכו בכ-4,500) נטבחו על ידי גדוד מתנדבי טרווניקי אוקראינים. הנרצחים הושלכו לקברי אחים שנחפרו במהירות. הרציחות בוצעו על ידי רוצחים מאומנים ששתו בכבדות, אך חיילי גדוד 101 של משטרת המילואים הגרמנית שגייסו את האסירים הנידונים שתו גם הם, במיוחד בלילה. במקום גטו איזביצה הוקם גטו שני, קטן יותר, לכ-1,000 יהודים מקומיים. הוא פורק ב-28 באפריל 1943 והאסירים שנותרו נשלחו למחנה ההשמדה סוביבור. מתוך כלל אזרחי איזביצה היהודים (מעל 90% מאוכלוסייתה לפני המלחמה), רק 14 שרדו את השואה. בית העלמין היהודי באיזביצה שוחזר על ידי הקרן לשימור המורשת היהודית בפולין.
200px|ממוזער|שמאל|אנדרטת ההנצחה לנספים בגטו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

איזביצה
קטגוריה:השואה בפרובינציית לובלין
דוזנברג ספיישל / מורמון מטאור

**דוזנברג ספיישל / מורמון מטאור** (באנגלית: **Duesenberg Special / Mormon Meteor**) הם מכוניות מרוץ שנבנו כדי לשבור את שיא המהירות הקרקעית של מכוניות המונעות על ידי גלגלים, מתוצרת יצרנית מכוניות המרוץ ומכוניות הפאר **Duesenberg Automobile & Motors Company, Inc**  בשיתוף פעולה נהג המרוצים **Ab Jenkins**  אשר יוצרו בין השנים 1935–1937 בארצות הברית.

## דגמים
* "דוזנברג ספיישל"
* "מורמון מטאור 1"
* "מורמון מטאור 3"

### "דוזנברג ספיישל"
דגם "דוזנברג ספיישל" התבססה על דגם דוזנברג מודל J שנבנה עם מנוע מגדש טורבו ומאייד כפול. המנוע שופר על ידי "August Duesenberg" . בדגם הורכבו צמיגים ברוחב 457 מילימטרים. באוקטובר 1935 הדגם הגיע למהירות של 247.79 קמ"ש (בבדיקה של 1 שעה), ובבדיקה של 24 שעות דגם "דוזנברג ספיישל" הגיע למהירות של 218.18 קמ"ש במסלול המרוצים "Bonneville Salt Flats Race Track"  ב-"Bonneville Salt Flats" . שיא המהירות נשבר בשנת 1961.

המימון למבצע המיוחד של דוזנברג הגיע מחסות שאותה גייס אב ג'נקינס מחברות הנפט ויצרני ומפיצי אביזרים.

### "מורמון מטאור 1"
ממוזער|310px|מנוע מטוסים "Curtiss V-1570" שהורכב בדגם "מורמון מטאור 1"
אוגוסט דוזנברג חיפש לשבור את השיא הקודם, והחליט להרכב מנוע V12 צילינדרים, של מטוס מסוג "Curtiss V-1570" . נבנתה לדגם שלדה חדשה.

בשנת 1936 דגם ה-"מורמון מטאור 1" הגיע למהירות של 264.69 קמ"ש (בבדיקה לטווח 500 ק"מ), בבדיקה מבחן מרוץ בזמן של "24 שעות" הדגם הגיע למהירות 247.55 קמ"ש ובבדיקה מבחן מרוץ בזמן של "48 שעות" הדגם הגיע למהירות של 239.21 קמ"ש.

בשנת 1937 בבדיקה זמן מרוץ של "24 שעות" דגם ה"מורמון מטאור 1" הגיע למהירות של 253.10 קמ"ש. שילוב מנוע המטוסים בשלדה של "מורמון מטאור 1" גרם לתת היגוי במהירות גבוהה.

בשנת 1938 מנוע המטוס הוחלף במנוע "דוזנברג", הדגם שונה לנהיגה בדרכים, נהוג על ידי Marv Jenkins ו-Ab Jenkins עד שנת 1943 (כ-32,000 ק"מ). הדגם שרד עד שנת 2004.

### "מורמון מטאור 3"
דגם ה"מורמון מטאור 3" נבנה בשנת 1937. המרכב הוקטן בשישה סנטימטרים על המסגרת כדי לעזור למכונית להסתובב על המסלול. בשנת 1939 הגיע למהירות של 275 קמ"ש ושבר את שיא מבחן המרוץ "12 השעות".

בשנת 1940 במבחן המרוץ "24 השעות" הגיע "מורמון מטאור 3" למהירות של 259.394 קמ"ש, שיא שנשבר רק בשנת 1990.

## ראו גם
* דוזנברג מודל A
* דוזנברג מודל J

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1935
קטגוריה:מכוניות מרוץ
קטגוריה:מכוניות אמריקאיות
קרול ויטקובסקי

**קָרוֹל** (**קארל**) **ד' ויטקובסקי** (בפולנית: **Karol Witkowski**, באנגלית ידוע בעיקר בשם קארל ויטקובסקי, **Karl Witkowski**; 16 באוגוסט 1860 – 17 במאי 1910) היה צייר פולני-אמריקני, שצייר דיוקנאות ווסצנות של חיי היומיום באמריקה.

## ביוגרפיה
קרול דומיניק ויטקובסקי נולד למשפחה פולנית בעיירה יאזלובייץ שליד בוצ'אץ', באותה תקופה אוסטריה (כיום באוקראינה). כילד צעיר גילה כישרון יוצא דופן ברישום, והוריו שלחו אותו לבית הספר בעיר הסמוכה, צ'ורטקוב. בשנת 1879 התגייס לצבא האוסטרי, שם צבר פופולריות על ידי ציור דיוקנאות של חבריו החיילים הקצינים והמפקדים, כולל דיוקנאות של הגנרל הדוכס  ושל פלדמרשל-לוטננט .

ב-1880 עזב ויטקובסקי את הצבא ועבר לקרקוב, שם למד אמנות בין השנים 1881–1883 באקדמיה לאמנויות היפות בקרקוב בניהולו של יאן מטייקו. ויטקובסקי למד אמנות גם במינכן תחת קארל פון פילוטי.

בסביבות 1884 היגר ויטקובסקי מפולין, כמו רבים אחרים, ונסע לאמריקה, שם שהה שלוש שנים. באותה תקופה צייר את ציוריו המפורסמים הראשונים של בחורים צעירים. בשנת 1887 עזב את אמריקה והגיע לצרפת. בפריז למד ויטקובסקי באקדמיה ז'וליאן (1887-1888) והמשיך לעבוד על ציורים ודיוקנאות.

בשנת 1889 חזר ויטקובסקי לאמריקה ושהה בה כ-20 שנה, עד מותו. באותן שנים, מלבד ציור דיוקנאות של האליטה באזור ניו יורק, הוא צייר למעלה מ-200 ציורים של צעירים ומצחצחי נעליים, תיעד את חיי היומיום שלהם, בעבודה ובמשחק, לעיתים קרובות עם חיות המחמד. רוב הציורים הללו היו חתומים ”ק. ויטקובסקי”. משנת 1891 ועד מותו היו ציוריו זמינים למכירה במכירות פומביות ובגלריות ציורים באזור ניו יורק. במשך זמן מה היה לו סטודיו משלו בברוקלין, ניו יורק (1903).

עם הגעתו לארצות הברית בשנת 1884 התגורר ויטקובסקי בעיר ניו יורק, ובשנת 1891 עבר לניוארק.

ויטקובסקי נפטר ב־17 במאי 1910 בניוארק עקב הרעלת דם. במותו היה בשיא אונו האמנותי. בשנת 1909 הוא רשם 8 ציורים דרך משרד זכויות היוצרים של ארצות הברית ובתוך כמה חודשים בלבד של 1910 הוא יצר ורשם 14 יצירות נוספות, גם בחודשים האחרונים לחייו, הוא הציג את עבודותיו ביריד בטקסס וגלריות בעיר ניו יורק.

## ציור
קרל ויטקובסקי צייר את האליטה בניוארק (ניו ג'רזי, ארצות הברית) וכישוריו כצייר דיוקנאות לעשירים היו תמיד מבוקשים. אך למרבה האירוניה, ציוריו של מוכרי העיתונים ונערי הרחוב הם שהביאו לו הכרה מתמשכת. ציורי הילדים שלו מדהימים בזכות השילוב המוזר בין סנטימנטליזם וריאליזם. כאמן אירופי בולט, קרל ויטקובסקי נתן מבט חדש לחלוטין על חיי מוכרי העיתונים האמריקאים, ציוריו מאופיינים בהומור ובהירות, הם רציניים והומוריסטיים באותה העת.

## גלריה

File:Karl Witkowski - A Can of Worms.jpg|קופסת תולעים
File:Karl_Witkowski_-_Young_woman_with_chrysanthemum%2C_1900.jpg|נערה עם פרח
File:Karl Witkowski - Gathering Daisies, 1900.jpg| קוטפות חרציות
File:Karl Witkowski - Drawin your Picture.jpg| צייר
File:Karl Witkowski - Secrets.jpg|הסוד
File:Karl Witkowski - Game of Marbles.jpg | משחקים בגולות
File:Karl Witkowski - Shoeshine Boys, 1889.jpg | מצחצחי הנעליים
File:Karl Witkowski - The War News, 1898.jpg | חדשות המלחמה
File:Karl Witkowski - Playing a Tune.jpg | מצחצח נעליים


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ממוצא פולני
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:ציירים פולנים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה לאמנויות היפות בקרקוב
קטגוריה:מהגרים מפולין לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1860
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1910
חיוג אל השאול

**חיוג אל השאול** (באנגלית: **Call for the Dead**) הוא מותחן ריגול מאת הסופר הבריטי ג'ון לה קארה, שיצא לאור ב-1961.

## רקע לכתיבת הספר
בשנת 1959 הצטרף דייוויד קורנוול לשירות הביון הבריטי, ושירת בגרמניה כסוכן חשאי, תחת הכיסוי של דיפלומט בריטי. בשנת 1961 התפרסם ספרו הראשון, "**חיוג אל השאול**", תחת שם העט "ג'ון לה קארה". קורנוול נחשף כאשר המרגל המפורסם ביותר של התקופה, סוכן הק.ג.ב. קים פילבי, העביר את שמו למפעיליו הרוסים. עקב כך שב לבריטניה בשנת 1964, פרש מן השירות ועבר לעבוד כסופר במשרה מלאה תחת שם העט **ג'ון לה קארה**. לימים העיד כי תקופת שירותו בשירות החשאי הבריטי הייתה מאושרת ומלאת תחושת שליחות וסיפוק. קורנוול סיפר כי את ההשראה לספר קיבל מתקופת שירותו כסוכן חשאי בבון שבגרמניה, וכי את ההשראה לדמותו של ג'ורג' סמיילי והעזר כנגדו פיטר גוילאם קיבל מגיבורי ספריו של ארתור קונן דויל, שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון.

## עלילת הספר
עלילת הספר, המתרחשת בתקופת המלחמה הקרה, נפתחת כאשר ג'ורג' סמיילי, איש שירות הביטחון שעסק בריגול נגדי, נדרש לבדוק את מהימנותו של סמואל פנאן, פקיד במשרד החוץ הבריטי. דמותו של סמיילי מהווה אנטיתיזה לדמותו של ג'יימס בונד, אף כי גם הוא היה בעברו איש השירות החשאי הבריטי ופעל רבות מעבר לגבולות אנגליה. סמיילי, נמוך, שמן וממושקף, גויס לביון הבריטי בעת שהיה סטודנט באוניברסיטת אוקספורד והתמחה בשירה גרמנית במאה ה-17. הוא עבר הכשרה כלוחם וכסוכן חשאי, לחם במלחמת העולם השנייה כסוכן חשאי בריטי באירופה הכבושה על ידי הנאצים, בין היתר בגרמניה עצמה. יממה לאחר שקבע סמיילי את מהימנותו של פנאן נמצא הלה מת, לאחר שהתאבד. חשדו של סמיילי התעורר לאחר שגילה שפנאן הזמין לעצמו שיחת השכמה לשעה מאוחרת יותר מזו שבה, לכאורה, התעורר ובה נטל את חייו. בספר הוא מתחקה אחר רשת ריגול של הביון המזרח־גרמני שמפעילה סוכנים בבריטניה.

ספרו של לה קארה עמד בניגוד לספריו של סופר הריגול המצליח של אותה תקופה, איאן פלמינג, שיצר את דמותו של ג'יימס בונד. דמויותיו של לה קארה היו מורכבות יותר, אפלות ולעיתים גם שפלות יותר. עולמו לא חולק לשחור ולבן, טובים ורעים (לאורכו של הספר כלל אין זה ברור לקורא מי הם ה"טובים" בעלילה ומי הם ה"רעים"). לה קארה הראה לקהל קוראיו שעולם הריגול הוא מורכב, מלוכלך ואפל הרבה יותר מעולמו הזוהר של בונד.

## עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה
הספר עובד לסרט בשנת 1967, בשם The Deadly Affair. את הסרט ביים סידני לומט ואת דמותו של סמיילי (שבסרט שונה שמה לצ'ארלס דובס) גילם השחקן ג'יימס מייסון.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי 1961
קטגוריה:ספרי ג'ון לה קארה
קטגוריה:ספרי הוצאת שלגי
קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:המלחמה הקרה בתרבות ובאמנות
סטניסלב ויטקביץ'

**סטניסלב ויטקביץ**' (פולנית:** Stanisław Witkiewicz**; 8 במאי 1851 – 5 בספטמבר 1915) היה צייר פולני, תאורטיקן אמנות ואדריכל חובב, ידוע ביצירתו "סגנון זאקופנה".

## ביוגרפיה
ויטקייביץ' נולד ב- בסמוגיטיה (ליטא של ימינו) בארצות חבר העמים הפולני-ליטאי בתקופת החלוקה, שנשלטה באותה תקופה על ידי האימפריה הרוסית.

כנער, בילה כמה שנים בטומסק הסיבירית, לשם הוגלו הוריו ושני אחיו הגדולים על תמיכתם במרד ינואר. הוא למד באקדמיה לאמנויות בסנקט פטרבורג (1868–1871) והמשיך את לימודיו במינכן (1872–1875). במהלך שהותו במינכן התיידד עם הציירים אלכסנדר גרימסקי, יוזף חלמונסקי והנריק סימירדזקי.

בשנת 1875 עבר לוורשה והקים סדנא לציור במלון אירופייסקי. בשנת 1884 נישא למריה פייטרצקביץ'. לזוג נולד בן, סטניסלב איגנסי. הסנדקית של הבן הייתה השחקנית הלנה מודג'סקה.

בשנים 1884–1887 עבד ויטקביץ' כמנהל האמנותי של שבועון "Wędrowiec", שעבורו כתב סדרת מאמרים הנוגעים לערכים של יצירת אמנות ולתפקיד מבקרי האמנות (פורסם בצורת ספר ב־1891 וב־1899). בשנת 1887 מילא את אותו תפקיד במגזין "קלוסי".

בשנת 1886 ביקר בזאקופנה לראשונה. הוא התלהב מהנוף ההררי, מרמות פודל בדרום פולין, וממסורות העם שלהם. שאיפתו הייתה ליצור סגנון לאומי פולני באמצעות מיצוי של הצורות והצבעים מכל מגוון האמנות האדריכלית והדקורטיבית שבהרים.

הוא גיבש את סגנון זאקופנה (הידוע גם כסגנון ויטקביץ') בארכיטקטורה, ובו תכנן בתים וחללי פנים עבור פולנים בעלי נטייה אמנותית. הוא היה קשור מאוד לזאקופנה וקידם אותה בקהילת האמנות.

לויטקביץ' היו דעות נחרצות כנגד השכלה פורמלית: "בית הספר מנוגד לחלוטין לצורך הפסיכולוגי של בני האדם". הוא יישם עיקרון זה בחינוך בנו והתאכזב כאשר בן ה-20 בחר להירשם לאקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב.

בשנת 1908, בעודו סובל משחפת, עזב ויטקביץ' את משפחתו בזאקופנה ועבר להתגורר בלוברן, אתר נופש אופנתי באותה עת באוסטריה-הונגריה, שנמצאת בקרואטיה.

הוא נפטר שם בשנת 1915.

תערוכת היחיד הראשונה שלו הועלתה בחברה לאמנויות יפות בזצ'טה בשנת 1927.

בנו, סטניסלב איגנאצי ויטקביץ', הפך לצייר, מחזאי, סופר ופילוסוף מפורסם, הידוע גם בכינוי הבדוי "ויטקאצי".

## גלריה

File:Stanisław Witkiewicz - Jarmark w miasteczku 1882.jpg | יריד בעיירה

File:Hanging of Polish and Lithuanian insurgents of the January Uprising by Russians in Šiauliai.png | תליית המורדים הפולנים

File:Krokusy.jpg | קרוקוזי

File:Lovran 4.jpg | לוברן

File:MDDK 2012 - Zakopane - Willa Oksza - 19-20 maja 2012 (7287319926).jpg | וילה אוקאזה בזקופאנה

File:Willa „Oksza”, Zakopane, A-68 M 05.jpg | וילה אוקזה בזאקופנה

File:C00 413 Herz-Jesu-Kapelle Jaszczurówka.jpg | הכנסייה בזאקופנה

File:Jaszczurówka.jpg | חלון בכנסייה בזאקופנה


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים פולנים
קטגוריה:ציירים ליטאים
קטגוריה:חולי שחפת
קטגוריה:ילידי 1851
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1915
מוזיאון קון-טיקי

[שמאל|ממוזער|280px|מפת המוזיאון:
1. [מסעות רע
2. חידקל (טיגריס)
3. תערוכות זמניות
4. פאטו-היווא
5. פולינזיה
6. הרפסודה
7. אי הפסחא
**מרתף**:
8. דגמי מערות
9. נוף מתחת למים]]
**מוזיאון קון-טיקי** (בנורווגית: **Kon-Tiki Museet**) הוא מוזיאון באוסלו, בירת נורווגיה. המוזיאון שוכן בחצי האי בידגוי , ומוצגים בו חפצים ממשלחותיו ומחקריו של תור היירדאל.
## פעילות
המוצגים כוללים את הרפסודה המקורית של קון-טיקי, שבה הפליג היירדאל ב-1947 בראש משלחת מפרו לאיי טואמוטו בפולינזיה, מפות וציוד מהמשלחת, ספינת רע 2 המשוחזרת, מוצגים של מחקר ימי ודגמים משלושת סוגי המערות באי הפסחא. יש בה גם ספרייה עם יותר מ-8,000 ספרים. המוזיאון שכן לראשונה בבניין זמני ב-1949. בניית מתחם מוזיאונים שתוכננו על ידי האדריכלים פריטיוף פלטו (Frithjof Stoud Platou) ואוטו טורגרסן (Otto Torgersen) החלה בשנת 1950 והוא נפתח בשנת 1957. בשנת 1978 נפתחה הרחבה נוספת בתכנונו של טורגרסן.

בשיתוף פעולה עם הספרייה הלאומית של נורווגיה, מנהל המוזיאון את הספרייה של ביארנה קרופליאן (Bjarne Kroepelien) המכילה כ-4,500 ספרים ומאמרים על פולינזיה, ואת ארכיון היירדאל. בנוסף ליומנים, כולל ארכיון זה כתבי יד מקוריים, מכתבים פרטיים, תוכניות משלחות, מאמרים וגזרי עיתון וכן חומר ייחודי של צילומים וסרטים. הארכיון הוכרז כמורשת מסמכים עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 2011.

בשנת 2012 הציג המוזיאון תערוכה מיוחדת על הפקת הסרט העלילתי החדש קון-טיקי.

סמוך למוזיאון נמצאים מוזיאונים נוספים: מוזיאון פראם , מוזיאון ההיסטוריה התרבותית של נורווגיה , מוזיאון הספנות הנורווגית  ומוזיאון ספינות הוויקינגים .

## קישורים חיצוניים

* 
*מוזיאון קון טיקי – The Kon-Tiki Museum

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסלו: מבנים
קטגוריה:נורווגיה: מוזיאונים
קטגוריה:תור היירדאל
טסמניה ברלין

**טסמניה ברלין** (בגרמנית: **SV Tasmania Berlin**) הוא מועדון כדורגל גרמני השוכן ברובע נויקלן שבברלין, אשר בסיום עונת 2020/21 עלתה לליגה הרביעית בחשיבותה בגרמניה.

## היסטוריה

קודמו של המועדון, היה טסמניה 1900 ברלין (SC Tasmania 1900 Berlin), שסבל מבעיות כלכליות מתחילת שנות ה-70, ולכן שחקני הקבוצה החובבנית והנוער החליטו להקים מועדון משלהם ב-3 בפברואר 1973, אותו כינו בשם **SV Tasmania 73 Neukölln**. מאוחר יותר באותה שנה, מועדון הבונדסליגה לשעבר, טסמניה 1900 ברלין, הוכרז כפושט רגל והתפרק. פקידי ושחקני מועדון רבים הלכו בעקבותיהם כדי לתמוך בקבוצה החדשה בניוקולן.

טסמניה 73 שיחקה בעונות 1997–1998 וב-1998–1999 בליגה הרביעית דאז NOFV-Oberliga Nord. בדצמבר 2000 שונה שמו של המועדון ל-*SV Tasmania-Gropiusstadt 1973*. בעונת 2007/08 טסמניה התמודדה בליגה החמישית בחשיבותה (הליגה הברלינאית). לאחר ארגון מחדש של הליגה ושתי ירידות ברציפות, המועדון שיחק בעונת 2009/10 בליגה השמינית, בזירקסליגה, לפני שסיימה במקום השני ועלתה ללאנדסלגה ברלין סטאפל 2 (VII) לעונת 2010/11. בשנת 2011, שמו של המועדון שונה ל-SV Tasmania Berlin . לאחר שסיימה ראשונה בעונת 2011/12 המועדון חזר לליגה הברלינאית. טסמניה זכתה בעונת 2018/19 ועלתה לליגה NOFV-Oberliga, הליגה החמישית, בעונת 2019/20 ולאחר עונת 2020/21 עלתה לליגה הרביעית.

## אצטדיון הקבוצה
המשחקים הביתיים של טסמניה מתקיימים ב-Werner-Seelenbinder-Sportpark בברלין-נויקלן, בעל 3,000 מושבים, ישירות ליד אתר נמל התעופה ברלין-טמפלהוף.

## תארים
;**הליגה הברלינאית**
* זכייה: 1997, 2019
;**גביע ברלין**
* זכייה: 2014, 2015

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1973
קטגוריה:ברלין: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל גרמניות
טסמניה 1900 ברלין

**טסמניה 1900 ברלין** (בגרמנית: **SC Tasmania 1900 Berlin**) היה מועדון כדורגל גרמני מרובע נויקלן בברלין שהתקיים בשנים 1900–1973 והשתתף במשך עונה אחת בלבד בבונדסליגה, עונת 1965/1966, במהלכה צבר 31 משחקים ללא ניצחון וספג 108 שערים, הישגי שיא שליליים בתולדות הליגה.

## היסטוריה
המועדון נוסד כ-Rixdorfer TuFC Tasmania1900 ב-2 ביוני 1900. ההערכה היא שמייסדי המועדון עמדו לנדוד לאוסטרליה בסוף המאה ה-19, ולכן הם קראו למועדון שלהם על שם היעד הרצוי המשותף טסמניה.

בשנת 1965, הקבוצה היחידה של ברלין בבונדסליגה, הרטה, נשללה מרישיון ההשתתפות והודחה על הפרת כללי שכר השחקנים בליגה. התאחדות הכדורגל הגרמנית רצתה להשאיר מועדון בעיר ברלין מסיבות פוליטיות וזה הוביל לאחד הפרקים המוזרים ביותר בתולדות הבונדסליגה. קבוצת קרלסרוהה ושאלקה ניסו להימנע מהורדה באמצעות תביעת מקומה של הרטה. לבסוף, הוחלט להשעות את הירידה לעונה אחת ולהגדיל את מספר הקבוצות בליגה מ-16 ל-18 כדי להכיל את שתי הקבוצות שבדרך כלל עלו מהליגות המחוזיות Regionalligen (הליגות האזוריות היו הליגות מתחת לבונדסליגה באותה תקופה). הפוליטיקה של המלחמה הקרה הובילה לצירופה של קבוצת כדורגל מעיר הבירה לשעבר כדי להחליף את הרטה.

המנצחת של הליגה האזורית של ברלין (Regionalliga), טניס בורוסיה ברלין, לא הצליחה לעלות לבונדסליגה במקומה עלו באיירן מינכן ובורוסיה מנשנגלדבאך. לאחר שסיימה במקום השני, ספנדאואר SV, סירבה להצעת העלייה, הדרך למועדון השלישי, טסמניה 1900, הייתה ברורה כדי לנצל את ההזדמנות לייצג את ברלין בבונדסליגה. שבועיים בלבד לפני תחילת עונת 1965/66 .

למרות ניצחון 2: 0 בפתיחת העונה על קרלסרוהה באצטדיון האולימפי, הם הפכו לקבוצה הגרועה ביותר בתולדות הליגה. בעונה שכללה 34 משחקים הם ניצחו רק פעמיים. הם כבשו 15 שערים בלבד בזמן שספגו 108 וסיימו את העונה במקום האחרון כשהשיגו רק 8 מתוך 68 נקודות אפשריות. הקבוצה היחידה שלא ניצחה את טסמניה הייתה קייזרסלאוטרן שהוציאה רק שתי תוצאות תיקו (0–0 ו-1–1) נגדם. התוצאה 0–0 בבצנברג הייתה הנקודה היחידה שצברה טסמניה מחוץ לאצטדיון הביתי שלה. כך בעונת 1965/66 טסמניה החזיקה ברצף היסטורי של 31 משחקים (14 באוגוסט 1965 - 21 במאי 1966) בהם לא ניצחה ומהווה הישג שיא שלילי בתולדות הבונדסליגה.

טסמניה הודחה בסוף העונה וחזרה לליגה האזורית של ברלין. למרות שהקבוצה עלתה פעמיים לטורניר ההעפלה בין 1966 ל-1973, הם מעולם לא הצליחו לחזור לבונדסליגה. בשנת 1973 הכריזה על פשיטת רגל.

### טסמניה ברלין

הקבוצה היורשת, SC Tasmania 73 Neukölln הוקמה במקומה והפכה ל-SV Tasmania-Gropiusstadt 1973 בשנת 2000. בעוד הקבוצה הראשונה של המועדון החדש נאלצה להתחיל מחדש בליגה הנמוכה ביותר בשנת 1973 ועלתה במהירות לליגות העליונות, קבוצות הנוער של המועדון הורשו להישאר בליגות בהן שיחקו תחת השם הישן. מאז 2011 מכונה המועדון בשם טסמניה ברלין.

## מאמנים לשעבר
* גונתר באומן (1963–1964)
* פרנץ לינקן (1964–1965)
* היינץ-לודוויג שמידט (1965–1968)
* גיולה לורנט (1968–1969)
* מילאן אנטולקוביץ' (1969–1970)
* האנס היפ (1970–1972)
* פטר וילהורן (1972–1973)

## קישורים חיצוניים

* מדריך לכדורגל הגרמני
## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1900
קטגוריה:קבוצות כדורגל גרמניות
מלך הדרקון

**מלך ה[[דרקון]]** (בשפת המקור: **འབྲུག་རྒྱལ་པོ་**) הוא תוארו של המונרך של ממלכת בהוטן.

מלך הדרקון חובש את כתר העורב, הכתר הרשמי שנחבש על ראשי מלכי בהוטן.

בשפת דזונגקה, בהוטן ידועה בשם "דרוקיול" ("ארץ דרקון הרעם"). לפיכך, מלכי בהוטן נקראים "דרוק גיאלפו" ("מלך הדרקון"), והעם הבהוטני קורא לעצמו "דרוקפה" ("עם הדרקון").

השליט הנוכחי של בהוטן הוא ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק.

## רשימת מלכי הדרקון
מלכי הדרקון של בהוטן:

## ראו גם
* דרוק
* מלכת הדרקון

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
גיגה ברלין

**גיגה ברלין** (ולפעמים **גיגה-מפעל-4** או **גיגה-מפעל אירופה**), או בשמו המלא **הגיגה-מפעל של טסלה בברלין-ברנדנבורג** (**Tesla Gigafactory Berlin-Brandenburg**) הוא מפעל ייצור אירופי של טסלה, בגרונהייד, גרמניה. הקמפוס ממוקם כ-35 ק"מ מדרום-מזרח למרכז ברלין על נתיב רכבת ברלין-ורוצלב, המהווה את הגבול הצפוני של האתר בין תחנת ארקנר לתחנת הרכבת פאנגשלאוזה, והכביש המהיר A10, המהווה את הגבול המערבי.
המתקן ומיקומו בברלין הוכרז על ידי מנכ"ל טסלה, אילון מאסק, בנובמבר 2019 בתערוכת הפרס של דאס גולדן לנקראד. המפעל מייצר סוללות, מארזי סוללות ומוצרי הנעה לשימוש ברכבי טסלה, וכן מרכיב את טסלה מודל Y. המפעל החל ייצור באוקטובר  2021. המפעל נבנה במהירות בזק והחל פעילות מעט יותר משנה בלבד מאז החלו עבודות הבנייה ביוני 2020.

## ראו גם
* גיגה טקסס

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סוללות
קטגוריה:מפעלי טסלה
קטגוריה:ברלין: מבנים
גיגה טקסס

**גיגה-טקסס** (גם **גיגה-מפעל 5**) הוא מתקן לייצור רכב ליד אוסטין, טקסס, של חברת טסלה. הרכבים הראשונים נמסרו ללקוחות בטקס במפעל באפריל 2022. המפעל מעסיק כ 25,000 עובדים. המפעל העצום הוא המבנה השני בעולם מבחינת נפח בר שימוש העומד על מעל 9.5 מיליון מטרים מעוקבים. לאחר השלמת המפעל גם מטה טסלה עבר אליו. 

המפעל מתוכנן להיות המפעל הראשי של חברת טסלה לייצור טסלה סייברטראק. המפעל ייצר גם מכוניות מודל 3 ודגם Y עבור מזרח ארצות הברית.

## ראו גם
* גיגה ברלין
* גיגה נבדה
* גיגה שנגחאי
* מפעל טסלה בפרימונט

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסס: מבנים
קטגוריה:מפעלי טסלה
מרצ'ין זלסקי

**מרצ'ין זלסקי** (בפולנית: **Marcin Zaleski** ; 1796 – 16 בספטמבר 1877) היה צייר פולני, נציג הנאו-קלאסיציזם. הוא צייר בעיקר את נופי הערים של ורשה, קרקוב ווילנה.

## ביוגרפיה
זלסקי נולד בקרקוב. את השכלתו הוא קיבל בקרקוב ובורשה. בשנים 1817–1822 עבד זלסקי כתפאורן בתיאטרון ורשה תוך כדי הפקת עותקים של ציורים. בשנת 1828 הציג האמן את עבודותיו בפעם הראשונה וקיבל מלגה להמשך לימודיו כצייר.

לאחר מכן המשיך ללמוד ציור בגרמניה, צרפת ואיטליה. הוא היה גם בין הדאגרוטיפים (צלמים) הראשונים בוורשה. הוא צילם צילומים ראשונים בסביבות 1840, הם לא שרדו עד ימינו ולא ידוע מה בדיוק תיארו. בשנת 1846 הפך האמן לפרופסור לפרספקטיבה בבית הספר לאמנויות יפות בוורשה.

זלסקי ידוע במיוחד בזכות עבודות המתארות נופים עירוניים ואת האדריכלות של ורשה, קרקוב ווילנה. את עבודותיו ניתן למצוא במוזיאון הלאומי בוורשה, פולין, במוזיאון אדם מיצקביץ' ובארמון גומל, בין המקומות האחרים. בין עבודותיו של זלסקי סדרת ציורים על מרד נובמבר בוורשה, שהיה עד ראייה אליו. ציוריו, לצד ציורי ברנרדו בלוטו, שימשו לשחזור מבנים היסטוריים בוורשה שניזוקו או נהרסו במהלך מלחמת העולם השנייה.

בשנת 2019 החזיר המוזיאון הלאומי בוורשה את ציור השמן פנים הקתדרלה במילאנו מאת זלסקי, שנעלם לאחר מרד גטו ורשה בשנת 1944. הוא התגלה מחדש בווינה בשנת 2018 והוחזר לפולין בזכות מאמציו של משרד התרבות והמורשת הלאומית של פולין.

זלסקי נפטר בוורשה בשנת 1877 בגיל 80 ונקבר בבית העלמין פוואצקי.

## גלריה

File:Marcin Zaleski, Pałac Myślewicki w Łazienkach.jpg|ארמון בלזינסקי פארק
File:Widok z Placu Zamkowego na Krakowskie Przedmieście - MP 3474.jpeg| טירה בקרקוב
File:Marcin Zaleski - Plac Teatralny w Warszawie.jpg|כיכר התיאטרון בוורשה
File:Katedra sw Jana.jpg|קתדרלה סנט. ג'ון
File:Zaleski Town Hall in Vilnius.jpg|בניין העיר בווילנה
File:Zaleski Return of squads of Polish army.jpg|חזרת הצבא הפולני
File:Sukiennica z syndykowka w 1836 MHMK.jpg|כיכר השוק בקרקוב


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים פולנים
קטגוריה:ילידי 1796
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1877
אורן רווח

**אורן רווח** (נולד ב-1974) הוא מנכ"ל רשת אסתי לאודר בישראל ויו”ר ענף הקמעונאות באיגוד לשכות המסחר, חבר נשיאות הארגונים העסקיים.

## ביוגרפיה
אורן רווח נולד בטבריה. הוא החל את דרכו ברשת שופרסל בגיל 23, בתפקיד סגן מנהל סניף כאשר היה סטודנט למנהל עסקים בקריה האקדמית אונו. לאחר מכן, שימש כמנהל מותגי ניוטרוג'ינה, רוק, סיסלי, קלווין קליין ו-Clear&Clean.

בתום לימודיו לתואר שני במנהל עסקים והכשרות ניהוליות באוניברסיטת הרווארד, התמנה בגיל 27, למנהל רבלון ישראל.

במרוצת השנים ניהל את חטיבת הקוסמטיקה בקבוצת שסטוביץ, בשנת 2007 הגיע אורן רווח לקבוצת החברות אסתי לאודר.

רווח מוביל פרויקטים התנדבותיים בקבוצת החברות, בעיקר את חודש המודעות לסרטן השד, בשיתוף עם האגודה למלחמה בסרטן, ופעילות ביום האיידס העולמי עם הוועד למלחמה באיידס, באמצעות .

בעל תואר ראשון במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו ותואר שני במנהל עסקים והכשרות ניהוליות של אוניברסיטת הרווארד.

התגרש בשנת 2013 ונישא שוב (לאותה אישה, צופנת) בשנת 2021, אב לשלושה ילדים מתגורר בתל אביב.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: מנהל עסקים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של הרווארד
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:יזמות ישראליות
קטגוריה:יזמים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
ביולנטה

**ביולנטה** (ביפנית: **ビオランテ**, באנגלית: **Biollante**) היא קאייג'ו מוטאנטית המופיעה בסדרת סרטי גודזילה. ביולנטה הופיעה לראשונה במהלך 16 בדצמבר 1989, בסרט גודזילה נגד ביולנטה, מבית היוצר של טוהו. ביולנטה מתוארת כבת כלאיים מפלצתית בין ה-DNA של גודזילה ל-DNA של צמח ולכן בניגוד לגודזילה שנוצר כמטפורה עבור חששות מנשק גרעיני, ביולנטה נוצרה כמטפורה עבור חששות מהנדסה גנטית.

## היסטוריה
### גודזילה נגד ביולנטה
5 שנים לאחר שובו של גודזילה ב-1984, בסרדיה הערבית - מנסה ד"ר גנשירו שיראגמי להשתמש ב-DNA של גודזילה (המכונים בפיו כ"תאי G") כדי להעצים גנטית את יכולותיהם של צמחים שונים על מנת ליצור יבולים עמידים בפני מזג אוויר קשה. ניסיונותיו נכשלים כאשר פצצה מחרבת את מעבדתו והורגת את בתו אריקה. שיראגמי משלב בין DNA של ורד לבין ה-DNA של בתו, אך בגלל רעידת אדמה הניסוי כמעט נגמר באסון. בתקווה לעשות את הצמח כאלמותי, הוא מחבר בינו לבין תאי G וכתוצאה מכך נוצרת מוטציה היברידית שאותה הוא מכנה כ"ביולנטה". היצור משרש את עצמו לאגם אשינו, שם הוא קורא לגודזילה. גודזילה מגיע ושורף את ביולנטה באמצעות הקרן האטומית שלו, אך נבגיה מתפוררים באוויר ונוחתים מאוחר יותר באוסקה, שם ביולנטה משנה לצורה יותר מפלצתית להפחיד ונלחמת בגודזילה עד שהאחרון שורף אותה והיא נמלטת לחלל.

### גודזילה נגד ספייסגודזילה
לאחר שנמלטה לחלל, ה-DNA של ביולנטה מתערבב עם הקרינה של מות'רה ומקרינה של חור שחור וכתוצאה מכך נולדת מחדש כספייסגודזילה. ביולנטה גם מוזכרת בקצרה באותו סרט, שם משערים כי ה-DNA שלה (המורכב גם מתאי G) תרמו ליצירתו של ספייסגודזילה.

## קישורים חיצוניים
* ביולנטה באתר הרשמי של טוהו

קטגוריה:גודזילה: דמויות
תור ונסלן

**תור ונסלן** (**Tor Wennesland**; נולד ב-21 באוגוסט 1952) הוא דיפלומט נורווגי שכיהן כמתאם המיוחד מטעם האומות המאוחדות לתהליך השלום במזרח התיכון בין השנים 2021 עד 2025.

## ביוגרפיה
ונסלן בעל תואר ראשון בפילוסופיה וסוציולוגיה מאוניברסיטת אוסלו ותואר שני (Master of Divinity) מבית הספר הנורווגי לתאולוגיה.

הוא הצטרף למשרד החוץ הנורווגי ב-1983. בין תפקידיו היו הצבה במוסדות האו"ם בארמון האומות בז'נבה ובשגרירות נורווגיה בדבלין. ב-1992 מונה למזכיר הכללי של התנועה לשיתוף פעולה אירופאי בנורווגיה. ב-1994 שימש יועץ לדסק המזרח התיכון של שר החוץ הנורווגי בתקופה בה היו התהליכים שהובילו להסכמי אוסלו. ב-1996 מונה ליועצו של שר המינהל והתכנון טריה לארסן. לאחר התפטרותו של לארסן ב-1999 חזר למשרד החוץ. ב-2007 מונה ליועצו של טוני בלייר בתפקידו כשליח הקוורטט לענייני המזרח התיכון. ב-2008 הוצב בשגרירות נורווגיה בישראל ושימש ראש הנציגות הנורווגית לענייני הרשות הפלשתינאית. בשנים 2011–2015 כיהן כשגריר נורווגיה במצרים וכשגריר לא תושב בלוב. לאחר מכן שימש שליח נורווגיה למזרח התיכון.

ב-2020 מונה למתאם מיוחד מטעם האומות המאוחדות לתהליך השלום במזרח התיכון.

באוקטובר 2023, בעיצומה של מלחמת חרבות ברזל, נפגש עם שר החוץ של איראן עבדללהיאן, זאת לאחר שלא גינה את טבח שבעה באוקטובר. בתגובה לכך הודיע שגריר ישראל באומות המאוחדות גלעד ארדן על ניתוק קשריו עם ונסלן.

## קישורים חיצוניים

* Mr. Tor Wennesland of Norway - Special Coordinator for the Middle East Peace Process, United Nations Special Coordinator for the Middle East Peace Process (UNSCO)

## הערות שוליים

קטגוריה:שגרירים במצרים
קטגוריה:נורווגים
קטגוריה:שגרירים בלוב
קטגוריה:נורווגיה: יחסי חוץ
קטגוריה:שליחי האו"ם למזרח התיכון
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1952
אלכסנדר אוגוסטינוביץ'

**אלכסנדר אוגוסטינוביץ**' (בפולנית: **Aleksander Augustynowicz**; 7 בפברואר 1865 – 23 באוגוסט 1944) היה צייר פולני.

## ביוגרפיה
אלכסנדר אוגוסטינוביץ' נולד ב־7 בפברואר לאביו, וינצנטי, ולאמו, יוליה (לבית חבצקי). הוא השלים את לימודיו התיכוניים בז'שוב, בשנים 1883–1886 ולאחריהן למד באקדמיה לאמנויות יפות של יאן מטייקו בקרקוב, שם התמחה אצל פליקס שינלבסקי, ולדיסלב לושקביץ' ויאן מטייקו. להשלמת לימודיו עבר למינכן והשתתף במסעות אמנים לאיטליה ולהונגריה.

בשנת 1890 עבר ללבוב, שם החל את קריירת האמן שלו. הוא בילה בזאקופנה בין השנים 1914–1921 ואז עבר להתגורר בפוזנן, שם כבר קנה לו שם בקרב האמנים המקומיים, שכן במהלך מלחמת העולם הראשונה הציג את ציוריו עם חברת האמנים. 

בשנת 1925 התקבל אוגוסטינוביץ' כחבר באגודה לעידוד האמנויות היפות בוורשה. בשנת 1935, בפוזנן, חגג חמישים שנה ליצירתו. במהלכה ציון היובל ליצירתו הוצגו יצירות האמנות שלו בתערוכה רטרוספקטיבית. ב־11 בנובמבר 1937 העניק לו נשיא פולין את צלב הקצינים של מסדר פולוניה רסטיטוטה, על שירותו בתחום האמנות.

לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה עבר לוורשה, שם נהרג במהלך מרד ורשה.

הוא היה נשוי לאנה צ'מריננסקה (1895), עימה נולדו לו שלוש בנות.

אלכסנדר אוגוסטינוביץ' צייר דיוקנאות שהוצגו בתערוכות לאומיות ובינלאומיות.

בשנת 1925, במהלך תערוכת דיוקן פולין (Portret polski) בוורשה, הוענק לו תואר הכבוד הגבוה ביותר על כל יצירות האמנות שלו.

בפוזנן הוא צייר דיוקנאות רבים, רובן צוירו בצבעי מים. מרבית ציוריו עשויים צבעי מים ומציגים נופים ופולקלור פולני.

יצירות האמנות שלו מוצגות במוזיאונים רבים ברחבי פולין ובבעלות פרטית. ארבע עשרה מיצירותיו, בצבעי מים ושמן, נמצאות במוזיאון הלאומי בפוזנן.

## גלריה

Aleksander Augustynowicz - Autoportret.jpg|דיוקן עצמי
File:Aleksander Augustynowicz Hucułka.jpg|אישה הוסוליט
File:Aleksander Augustynowicz Portret ojca artysty 1937.jpg|דיוקן אביו
File:Aleksander Augustynowicz Portret młodego górala 1921.jpg|דיוקן
File:Aleksander Augustynowicz Kościół w Rabce 1915.jpg|כנסייה
File:Aleksander Augustynowicz Odpoczynek 1890.jpg| אישה נשענת
File:Aleksander Augustynowicz Portret.jpg|דיוקן אישה
File:Aleksander Augustynowicz - Portret górala.jpg | דיוקן
File:Aleksander Augustynowicz - Krakowianka.jpg | אישה מקרקוב
File:Aleksander Augustynowicz - Seweryn Obst przy sztalugach.jpg | בסטודיו של צייר
File:Aleksander Augustynowicz - Portret dziewczyny w stroju ludowym 1916.jpg | ילדה בלבוש לאומי


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים פולנים
קטגוריה:ציירי דיוקנאות
קטגוריה:בוגרי האקדמיה לאמנויות היפות בקרקוב
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1865
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1944
האנה סנל

**האנה סנל** (באנגלית: **Hannah Snell**; 23 באפריל 1723 – 8 בפברואר 1792) הייתה אישה בריטית, שהתחפשה לגבר והפכה לחיילת ב.

## ביוגרפיה
האנה סנל נולדה בווסטר, אנגליה ב-23 באפריל 1723. תושבים מקומיים טוענים שהיא שיחקה חיילת עוד בילדותה. בשנת 1740 היא עברה להתגורר בלונדון והתחתנה עם ג'יימס סאמס, ימאי הולנדי ב-18 בינואר 1744.

היא ילדה בת, סוזאנה, שמתה שנה לאחר מכן. סנל לוותה חליפת גבר מגיסה ג'יימס גריי, קיבלה את שמו והחלה לחפש את סאמס, שנטש אותה בזמן שהייתה בהריון עם ילדם. בהמשך נודע לה כי בעלה הוצא להורג בגין רצח. על פי דיווחה, לאחר מות בתה, ב-23 בנובמבר 1745, כשהיא מחופשת לגבר, היא הצטרפה לגדוד של ג'ון גיז, הגדוד השישי של חיל הרגלים, בצבא הדוכס מקמברלנד נגד צ'ארלס אדוארד סטיוארט.

היא עזבה ועברה לפורטסמות' והצטרפה לחיל הנחתים המלכותי. היא עלתה על הספינה "סוואלואו" בפורטסמות' והפליגה לליסבון. היחידה שלה עמדה לפלוש למאוריציוס, אך ההתקפה הופסקה. יחידתה הפליגה לבסוף להודו.

באוגוסט 1748, היחידה שלה נשלחה למסע לכבוש את המושבה הצרפתית פונדיצ'רי בהודו. מאוחר יותר היא לחמה גם בקרב בדוויקוטייל ביוני 1749. היא נפצעה ברגליים אחת עשרה פעמים.

באחד הקרבות היא נורתה במפשעה, וכדי להימנע מחשיפת מינה, הורתה לאישה מקומית להוציא את הכדור במקום להיות מטופלת על ידי המנתח הגדודי.

בשנת 1750 הוחזרה היחידה שלה לבריטניה ומפורטסמות' יצאה לכיוון לונדון, שם חשפה את מינה בפני חבריה לספינה ב-2 ביוני. היא עתרה לדוכס קמברלנד, מפקד הצבא בבקשת קצבה. היא מכרה את סיפורה גם למו"ל הלונדוני רוברט ווקר, שפרסם את סיפורה, "החייל הנשי", בשתי מהדורות שונות. היא גם החלה להופיע על הבמה עם מדיה הצבאיים כשהיא מציגה תרגילים צבאיים ושרה שירים. שלושה ציירים ציירו את דיוקנה במדים למגזין ג'נטלמן. היא שוחררה בכבוד והצבא הכיר רשמית בשירותה הצבאי של סנל בנובמבר, והעניק לה קצבה בשנת 1750 (הוגדל בשנת 1785), דבר נדיר באותם ימים.

האנה סנל מוזכרת ביומן של ג'יימס וודפורד, 21 במאי 1778 בגיל 60, ומכרה כפתורים, ביריות, שרוכים וכו'. . . ג'יימס נתן לה 2 שילינג ו-6 פני, או חצי כתר.
ממוזער|תמונה ממאמר "מגזין ג'נטלמן" על סנל. חריטת עץ, 1750.
סנל פרשה לוופינג והייתה לבעלת פאב בשם "הלוחם הנשי" אך הוא נסגר. באמצע שנות ה-50 של המאה ה-18 היא התגוררה בניוברי בברקשייר. בשנת 1759 היא התחתנה עם ריצ'רד איילס, איתו נולדו לה שני ילדים. בשנת 1772, נישאה לריצ'רד הבגוד, גם בברקשייר, והשניים עברו לאזור המידלנדס. בשנת 1785 התגוררה עם בנה ג'ורג' ספנס איילס שהיה פקיד, ברחוב צ'רץ' בסטוק ניוינגטון.

בשנת 1791, מצבה הנפשי החמיר לפתע. היא אושפזה בבית החולים בת'לם ב-20 באוגוסט ונפטרה ב-8 בפברואר 1792. היא קבורה בחלקת הקבורה של בית האבות המלכותי צ'לסי.

## אזכורים תרבותיים
המחזאית שירלי ג'י כתבה שתי דרמטציות בדיוניות מחייה של סנל: מחזה לרדיו, "נגד הרוח" משנת 1988 ומחזה לבמה, "לוחמת" משנת 1989.

האנה סנל מוזכרת בסרט "האביב של מיס ברודי" משנת 1969 כאישה שהייתה מוכנה "לשרת, לסבול ולהקריב".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בריטים במאה ה-18
קטגוריה:לוחמות קרוסדרסריות
קטגוריה:ילידות 1723
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1792
קטגוריה:נפטרות ב-1792