open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בצלאל (כתב עת)

**בצלאל, כתב עת לתרבות חזותית וחומרית** הוא כתב עת אקדמי מקוון שפיט שמוציאה המחלקה לתרבות חזותית וחומרית של בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים. מתפרסמים בו טקסטים מקוריים בעברית בארבעה מדורים קבועים: "מאמרים", "מסות", "רשימות" ו"בדיונות". כמו כן מתפרסמים בו תרגומים של טקסטים קנוניים בביקורת התרבות.

## היסטוריה
קדם לכתב העת 'בצלאל' כתב העת היסטוריה ותיאוריה: הפרוטוקולים. הגיליון הראשון של כתב העת 'בצלאל' ראה אור באוגוסט 2014. הגיליון הראשון של כתב העת ועד גיליון 9 היו גיליונות נושא, ואילו החל מגיליון 10 הגיליונות פתוחים. שינוי נוסף שחל בגיליון 10 הוא הצטרפותם של עוזרי עריכה מקרב הסטודנטים בבצלאל למערכת כתב העת. החל מגיליון 11 העיצוב של כל גיליון מסור בידי סטודנטים מהמחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל.

## גיליונות

* 1''': "מעבר לאובייקט", אוגוסט 2014. עורכת: דליה מרקוביץ'.

* 2''': "על הביקורת", יוני 2015. עורכת: דליה מרקוביץ'.

* 3''': "אקטיביזם חזותי", מאי 2016. עורכת: דליה מרקוביץ'.

* 4''': "פליטות", יוני 2017. עורך ראשי: אורי ברטל. עורכת אורחת: נועם סגל.

* 5''': "הדחף אל הסודי", נובמבר 2019. עורך ראשי: אורי ברטל. עורכת אורחת: מעין אמיר.

* 6''': "עיצוב: אמנות היומיום", ינואר 2020. עורך ראשי: אורי ברטל. עורכת אורחת: שיר חולב.

* 7''': "הפילוסופיות והאמנויות", דצמבר 2022. עורך ראשי: אורי ברטל. עורך אורח: אדם אבולעפיה.

* 8''': "השואה כמושג חזותי", יולי 2023. עורך ראשי: אורי ברטל. עורך אורח: ליאור אלפרוביץ.

* 9''': "קוויר", דצמבר 2023. עורך ראשי: אורי ברטל. עורכת אורחת: יעל רוזין.

*10:''' יוני 2024. עורך: אהד זהבי.

*11:''' פברואר 2025. עורך: אהד זהבי.

*12:''' ספטמבר 2025. עורך: אהד זהבי.

## חברי המערכת בהווה

* אהד זהבי, חוסני אלח'טיב שחאדה, תמר ברגר, דור גז, אורנה גרנות, גל הרץ, דליה מרקוביץ', אורי סוכרי, חגית קיסר.

## תפוצה והשפעה

## קישורים חיצוניים
* 
* בצלאל, כתב עת לתרבות חזותית וחומרית, לקריאה מקוונת

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כתבי עת לאמנות
קטגוריה:ישראל: כתבי עת להיסטוריה
קטגוריה:כתבי עת מקוונים ישראליים
כתב עת לתרבות
אתר ההנצחה הגיבורים השקטים

**אתר ההנצחה הגיבורים השקטים** (בגרמנית: **Gedenkstätte Stille Helden**) הוא מרכז הנצחה בברלין המוקדש להתנגדות לרדיפת היהודים בגרמניה הנאצית בין השנים 1933–1945.

התערוכה הקבועה במקום מנציחה את פועלם של אנשים אמיצים, אשר במהלך שלטון הטרור הנאצי סייעו ליהודים נרדפים. דוגמתם של מסייעים אלו, המכונים לעיתים קרובות **"הגיבורים השקטים"**, ממחישה כי גם תחת משטר הדיקטטורה הנאצית ובמהלך מלחמת העולם השנייה היו קיימים מרחבי פעולה ואפשרויות החלטה, שבאמצעותם ניתן היה להציל נרדפים מסכנת מוות.

## היסטוריה
### אתר ההנצחה "גיבורים שקטים" במבנה הסדנה לשעבר של אוטו ויידט (2008–2017)
ב-27 באוקטובר 2008 נחנך אתר ההנצחה "הגיבורים השקטים" בבית שוורצנברג, המבנה שבו פעלה בעבר סדנת הייצור למברשות ומטאטאים של אוטו ויידט – מציל יהודים במהלך השואה – ברחוב רוזנטהלר 39 שבמרכז ברלין. האתר הופעל על ידי קרן אתר ההנצחה להתנגדות הגרמנית.

את הרעיון להקמת האתר יזם הארגון "נגד השכחה – למען הדמוקרטיה" . תרומה משמעותית להקמתו הייתה לעיתונאית והסופרת אינגה דויטשקרון. לצורך המחקר נעשה שימוש בפרויקט "הצלת יהודים בגרמניה הנאצית 1933–1945", שנערך בהובלת וולפגנג בנץ במסגרת המרכז לחקר האנטישמיות של האוניברסיטה הטכנית של ברלין.

בקומה הראשונה של האתר הוצגו שמונה עמדות מידע אינטראקטיביות, בהן ניתן היה לעיין בסיפוריהם של מצילים וניצולים. הקומה השנייה הוקדשה להצגת ניסיונות הצלה מוצלחים וכושלים כאחד. בנוסף, ניתן היה לצפות במסכי מידע שהציגו את קורות חייהם של המצילים והניצולים.

באוקטובר 2017 נסגר האתר ברחוב רוזנטאלר לקראת מעברו למיקום חדש.

### אתר ההנצחה "גיבורים שקטים" באתר ההנצחה להתנגדות הגרמנית (משנת 2018)
ב-14 בפברואר 2018 נחנך מחדש אתר ההנצחה "הגיבורים השקטים", לאחר שהועבר למתחם אתר ההנצחה להתנגדות הגרמנית, ברחוב שטאופנברג 13–14 שבמרכז ברלין. במיקום החדש עומד לרשות האתר שטח תצוגה רחב יותר, שאִפשר את הרחבת התערוכה.

## אישים המונצחים באתר (רשימה חלקית)
** **אליזבת גוס** (1911–2007)
** **אוסקר הוּט** (1918–1991)
** מריה והיינריך ליסט (1882–1942)
** **לואיזה מאייר** (1885–1979)
** **מקס מיכאילוב** (1912–1991)
** **הרלד פלכאו** (1903–1972)
** **הרטה צרנה** (1907–1988)
** מארי בורדה (1963-1892)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הצלה בשואה
קטגוריה:ברלין: אנדרטאות
קטגוריה:גרמניה: אנדרטאות לרדיפות הנאצים
קטגוריה:ברלין: מוזיאונים
קבוצת הכוחות המרכזית

**קבוצת הכוחות המרכזית** (ברוסית: **Центральная группа войск**) היה שמן של שתי יחידות מהכוחות המזוינים של ברית המועצות: אחת, אשר הוצבה ככוח כיבוש באוסטריה והונגריה לאחר מלחמת העולם השנייה והשנייה, בצ'כוסלובקיה לאחר דיכוי האביב של פראג.
## קבוצת הכוחות המרכזית הראשונה (1945- 1955)
קבוצת כוחות המרכזית הוקמה ב־29 במאי 1945 לפי פקודת סטאבקה, על בסיס יחידות של החזית האוקראינית הראשונה. מרשל איוואן קונייב מונה למפקד של הקבוצה. מפקדת הכוחות התמקמה בעיר באדן. היחידות מוקמו בשטחי אוסטריה, הונגריה וצ'כוסלובקיה. ביום הקמתה כללה הקבוצה 7 ארמיות: ארמיית המשמר המשוריינת השלישית, ארמיית המשמר המשוריינת הרביעית, ארמיית המשמר הרביעית, ארמיית המשמר החמישית, ארמיית המשמר השביעית, ארמיית המשמר התשיעית, ארמיית האוויר השנייה ו-5 קורפוסים (גייסות) עצמאיים (שהיו כפופים ישירות למפקדת קבוצת הכוחות). בדצמבר 1945 עזבו יחידות של קבוצת הכוחות המרכזית את צ'כוסלובקיה ונשארו רק באוסטריה ובהונגריה. בשנת 1946 החל תהליך הדרגתי של הוצאת כוחות הצבא האדום מאוסטריה והונגריה. בשנת 1955 כללה הקבוצה כ-40 אלף חיילים (25 אלף באוסטריה ו-15 אלף בהונגריה). הקבוצה כלל 5 דיוויזיות (3 ממוכנות, 1 חיל רגלים, 1 של נ"מ) ואת ארמיית האוויר מס' 59. במאי 1955 חתמו ברית המועצות, ארצות הברית, בריטניה וצרפת אמנת המדינה האוסטרית, שבמסגרתה הם התחייבו להשיג את כוחותיהם מאוסטריה ולסיים את הכיבוש. כתוצאה מההסכם פורקה קבוצת הכוחות המרכזית. יחידותיה עזבו את אוסטריה. 2 דיוויזיות ממוכנות ודיוויזיה אווירית אחת נשארו בהונגריה. הן אוחדו ליחידה שנקראה "הגיס המיוחד".

### מפקדים
* 1945–1946 – איוואן קונייב
* 1946–1949 – ולדימיר קורסוב
* 1949–1953 – ולדימיר סבירידוב
* 1953–1954 – סרגיי ביריוזוב
* 1954–1955 – אלכסיי ז'דוב

## קבוצת הכוחות המרכזית השנייה (1968- 1991)
קבוצת הכוחות המרכזית הוקמה מחדש באוקטובר 1968, לאחר פלישת ברית המועצות לצ'כוסלובקיה. היא כללה 6 דיוויזיות (2 משוריינות, 3 חרמ"ש ואחת אווירית), 3 חטיבות טילי קרקע-קרקע, חטיבת טילי נ"מ, חטיבת תותחי שדה ויחידות הנדסה, קשר, הספקה, תחזוקה. בסך הכל: כ-100 אלף חיילים, כ-40 אלף אזרחים עובדי צבא ובני משפחותיהם של קצינים ונגדים. הקבוצה החזיקה ב:כ-1400 טנקים, 2600 נגמ"שים, 1500 תותחים, 100 מטוסים ו־170 מסוקים. מפקדת הקבוצה התמקמה בעיר מילוביצה (ליד פראג), בבסיס ששימש בעבר את ורמאכט.

לאחר מהפכת הקטיפה בשנת 1989 החלו דיונים בין ברית המועצות לבין הממשלה החדשה של צ'כוסלובקיה לגבי עתידן של הכוחות הסובייטים במדינה. המשא ומתן הסתיים ב־26 בפברואר 1990 בהסכם הפינוי של כל הכוחות הסובייטים מצ'כוסלובקיה. תהליך הפינוי החל כמעט מיד לאחר חתימת ההסכם והסתיים ב־21 ביוני 1991.
### מפקדים
* 1968–1972 – אלכסנדר מאיורוב
* 1972–1976 – איוואן טנישצ'ב
* 1976–1979 – דמיטרי סוחורוקוב
* 1979–1980 – דמיטרי יאזוב
* 1980–1984 – גריגורי בוריסוב
* 1984–1987 – ויקטור ירמקוב
* 1987–1991 – אדוארד וורוביוב

## קישורים חיצוניים

* אתר אודות קבוצת הכוחות המרכזית 

קטגוריה:הכוחות המזוינים של ברית המועצות
קטגוריה:יחידות צבא סובייטיות
קטגוריה:המלחמה הקרה
קטגוריה:ברית ורשה
קטגוריה:בעקבות מלחמת העולם השנייה
פרס סטלייט לסרט המונפש או מדיה מעורבת הטוב ביותר

**פרס סטלייט לסרט המונפש או המדיה המעורבת הטוב ביותר** מוענק מדי שנה על ידי האקדמיה הבינלאומית לעיתונות כחלק מטקס פרסי סטלייט. הפרס נועד להכיר בהישגים יוצאי דופן בתחום האנימציה והמדיה המעורבת בקולנוע.

האקדמיה הבינלאומית לעיתונות החלה להעניק את פרסי הסטלייט בשנת 1996, במטרה להוקיר מצוינות בתחומי הקולנוע, הטלוויזיה והמדיה החדשה. קטגוריית הסרט המונפש או המדיה המעורבת הטוב ביותר נוספה כדי להדגיש את התרומה המשמעותית של סרטי אנימציה ותכנים המשלבים מדיה מעורבת לתעשיית הבידור.

## זוכים ומועמדים


## שיאני זכיות ומועמדויות
[ממוזער|במאים רבים הקשורים ל[פיקסאר ודיסני היו מועמדים לפרס, כולל בראד בירד (בתמונה), פיט דוקטר, לי אונקריך ואנדרו סטנטון.]]

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסי סטלייט
סטלייט
אגם נוירון

**אגם נוֹיְרוֹן** (באלבנית: **Liqeni Neuron**) הוא מעיין חם תת-קרקעי ליד העיירה לסקוביק  בדרום אלבניה. הוא המעיין החם התת-קרקעי הגדול ביותר בעולם, שנמצא 127 מטר (417 רגל) מתחת לאדמה.

אורכו של האגם מגיע ל-138 מטר (453 רגל) ורוחבו מגיע ל-42 מטר (138 רגל), בהיקף של 345 מטר (1,132 רגל) ומכיל כ-8,336 מ"ק (294,300 רגל מעוקב) של מים תרמים עשירים במינרלים של מימן גופרי.

## היסטוריה
חוקרים צ'כים חקרו תצורות תת-קרקעיות בעמקים ההרריים שלאורך גבול אלבניה–יוון במשך מספר שנים. בין החקירות הללו, נמצאה ליד העיירה לסקוביק  ב-2021 מערכת מערות גדולה עם מספר מעיינות חמים, שכלל שם תהום בעומק של 100 מטר, שבתחתיתו נמצא האגם.

בפברואר 2025, דווח כי צוות מדענים מהארגון הצ'כי The Neuron Foundation גילו את האגם. הצוות, בראשותו של הספלאולוג הצ'כי מרק אודי (Marek Audy), השתמש בשיטות סריקה תלת-ממדית וכן במערכות ליצירת מודלים מדויקים של תצורת מערות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

נוירון
קטגוריה:אלבניה: גאוגרפיה
ארנה שילינג

**ארנה שילינג** (בגרמנית: **Erna Schilling**), מכונה גם **קירכנר** (**Kirchner**) (25 בדצמבר 1884, ברלין  – 4 באוקטובר 1945, דאבוס), הייתה רקדנית במועדוני לילה ודוגמנית אמנות גרמנייה. היא הייתה בת זוגו, המוזה שלו, וכן מנהלת עיזבונו הראשונה של הצייר האקספרסיוניסטי ארנסט לודוויג קירכנר.

## ביוגרפיה
אידה קלרה ארנה שילינג נולדה בברלין, בתו של עורך ספרים. בגיל שמונה-עשרה עזבה את בית הוריה יחד עם אחותה הבכורה, גרדה, ושתיהן הפכו לרקדניות במועדוני לילה בברלין. באוקטובר 1911 הכירה את האמן ארנסט לודוויג קירכנר, הפכה לבת זוגו ולדוגמנית המועדפת עליו.  שילינג ואחותה מופיעות גם בציורו המרכזי של קירכנר מתקופת ברלין, "כיכר פוטסדאם" (1914).

דרך קירכנר הכירה שילינג אמנים נוספים מקבוצת "הגשר" ושימשה כדוגמנית גם עבור אריך הקל ואוטו מולר. נוסף על כך, עסקה בעיצוב תפאורות עבור סטודיו של קירכנר. הוא עצמו יצר את הדגמים לרקמות, והיא ביצעה את מלאכת הרקמה בפועל.

בשנים מאוחרות יותר החלה לטפל בענייניו העסקיים של קירכנר, אשר חווה התמוטטות עצבים בשנת 1915. היא הצליחה להבטיח את עצמאותו הכלכלית באמצעות מכירת יצירותיו. בשנת 1921 עברה עמו לשווייץ, ולמרות שלא היו נשואים, נהגה להציג את עצמה כ"ארנה קירכנר". בשנת 1923 עברו השניים להתגורר ב-"וילדבודנהאוס" בעיירה דאבוס-פראונקירך, שם אירחו דמויות בולטות בעולם האמנות, ובהן אלפרד דבלין, פריץ וינטר, אוסקר שלמר וגרט פלוקה.

בשנת 1937 קיבלה אזרחות שווייצרית. ביוני 1938 הציע לה קירכנר נישואין, וב-10 במאי פנה לרשויות דאבוס בבקשה לפרסום הודעת נישואיהם. זמן קצר לאחר מכן, ב-15 ביוני 1938, שם קץ לחייו בירייה. לאחר מותו נותרה שילינג כמנהלת עיזבונו, ולראשונה קיבלה רשמית את שם המשפחה קירכנר. 

ארנה שילינג-קירכנר נפטרה בשנת 1945 בדאבוס. לאחר מותה נשמר עיזבונו של קירכנר עד 1954 במוזיאון האמנות של בזל, תחת פיקוחו של גאורג שמידט. בהמשך הועברה האחריות לניהול העיזבון לידי רומן נורברט קטרר.

## ראו גם
* דיוקן ארנה שילינג

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשים שווייצריות
קטגוריה:נשים גרמניות
קטגוריה:אמנות: אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1884
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1884
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1945
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1945
1979 בטלוויזיה

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1979 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.

## אירועים בולטים

[ממוזער|240px|שמאל|להקת [חלב ודבש הישראלית מנצחת בתחרות האירוויזיון 1979 שהתקיימה בירושלים, עם השיר "הללויה"]]
* 1 באפריל – ערוץ הטלוויזיה ניקלודיאון מתחיל את שידוריו בארצות הברית.
* 7 בספטמבר – רשת הטלוויזיה ESPN מתחילה את שידוריה בארצות הברית.
* 9 במאי – תחרות האירוויזיון התקיימה בירושלים שבישראל. בתחרות זכתה ישראל, עם השיר "הללויה" בביצוע להקת חלב ודבש.

## סדרות ותוכניות טלוויזיה חדשות ב-1979

;**בארצות הברית**
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות האמריקאיות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה בארצות הברית במהלך שנת 1979. תאריך העלייה לשידור שמצוין בטבלה מתייחס לתאריך בו הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית. לרשימה מקיפה יותר של סדרות טלוויזיה אמריקאיות ששודרו בארצות הברית לראשונה בשנה זו, ראו **[[:קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1979]]**.

;**בישראל**

;**במדינות אחרות**

## סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-1979

;**בארצות הברית**

## נולדו

* 24 בינואר – טטיאנה עלי, שחקנית אמריקאית אשר ידועה בעיקר מתפקידה כאשלי בנקס בקומדיית המצבים "הנסיך המדליק מבל אייר".
* 27 בינואר – רוזמונד פייק, שחקנית קולנוע וטלוויזיה בריטית
* 21 בפברואר – ג'ניפר לאב יואיט, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית
* 4 באפריל – הית' לדג'ר, שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי (נפטר ב-2008)
* 12 באפריל – ג'ניפר מוריסון, דוגמנית ושחקנית אמריקנית
* 18 באפריל – קורטני קרדשיאן, אישיות טלוויזיה ודוגמנית אמריקאית
* 19 באפריל – קייט הדסון, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית
* 10 ביוני – אסי עזר, מנחה טלוויזיה ישראלי
* 21 ביוני – כריס פראט, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי
* 29 ביוני – יהודה לוי, שחקן ודוגמן ישראלי
* 12 ביולי – מיכאל הנגבי, שחקן ומנחה ישראלי
* 24 ביולי – רוז ביירן, שחקנית אוסטרלית
* 1 באוגוסט – ג'ייסון מומואה, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי
* 3 באוגוסט – אוונג'לין לילי, שחקנית קולנוע וטלוויזיה קנדית
* 27 באוגוסט – ארון פול, שחקן אמריקאי
* 14 בספטמבר – חני פירסטנברג, שחקנית וזמרת ישראלית
* 25 באוקטובר – ציון ברוך, בדרן ושחקן ישראלי
* 15 בדצמבר – אדם ברודי, שחקן אמריקאי

## נפטרו

## פרסים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים
צ'ארלס ויליאמס (מושל ורמונט)

**צ'ארלס קילבורן ויליאמס** (באנגלית: **Charles Kilbourne Williams**; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מורמונט, איש המפלגה הוויגית, שכיהן בין השאר כחבר בית הנבחרים של מדינתו בחמש תקופות כהונה שונות בשנים 1809–1822 וב-1849, כנשיא בית המשפט העליון של ורמונט בשנים 1833–1845, וכמושל ורמונט ה-20 בשנים 1850–1852.
## ראשית חייו
צ'ארלס ויליאמס נולד בקיימברידג' שבמסצ'וסטס, כבנם של איש הדת והחינוך סמואל ויליאמס ושל ג'יין קילבורן ויליאמס. ב-1790, כשהיה בן שמונה, הוא עבר עם משפחתו לעיירה ראטלנד שבוורמונט. ב-1800 הוא סיים את לימודיו בויליאמס קולג'.
## קריירה
ויליאמס נבחר לבית הנבחרים של ורמונט, וכיהן בו בשנים, 1809–1810, 1811 -1812, 1814–1816, 1820–1822 וב-1849. במלחמת 1812 הוא שירת כקצין בדרגת מייג'ור במיליציה של ורמונט. הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל, והיה למפקד של דיוויזיה.

בשנים 1814–1815 שימש ויליאמס כפרקליט מחוז ראטלנד, ובשנים 1822–1823 כיהן כשופט בבית המשפט העליון של ורמונט. בשנים 1826–1829 הוא שימש כגובה המכס של ארצות הברית בוורמונט. ב-1827 הוא היה חבר הוועדה לבתי ספר ציבוריים בוורמונט. בשנים 1834–1845 כיהן ויליאמס כנשיא בית המשפט העליון של ורמונט. הוא כתב פסק דין תקדימי בנוגע לאי-תאימותן לחוקת ורמונט של חוקים שעברו בבית המחוקקים בנוגע לביטול החלטות שיפוטיות.

ב-1842 התמודד ויליאמס ללא הצלחה בבחירות למשרת מושל ורמונט כמועמד מטעם התנועה לביטול העבדות. ב-1848 הוא שימש כנשיא מועצת הצנזורים של ורמנוט. ב-1850 התמודד ויליאמס שוב למשרת המושל מטעם הוויגית, והפעם נבחר וכיהן עד 1852. בעת כהונתו עבר בוורמונט חוק הביאס קורפוס, וכך שוקפו התחושות החזקות נגד העבדות במדינה. ויליאמס נבחר לתקופת כהונה שנייה ב-1851, אך ב-1852 בחר שלא להתמודד על תקופת כהונה שלישית כמושל.

ויליאמס שימש כחבר בחבר הנאמנים של מידלברי קולג' וכנשיא אגודת בוגרי ויליאמס קולג'.

## חיים אישיים
ב-1817 נשא ויליאמס לאישה את לוסי גרין לנגדון, בתו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית וחבר בית הנבחרים של ורמונט צ'ונסי לנגדון, ולשניים נולדו תשעה ילדים.

צ'ארלס ויליאמס נפטר בראטלנד ב-9 במרץ 1853. הוא נטמן בבית הקברות אברגרין שבעיר.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1575-1576


## קישורים חיצוניים
* צ'ארלס ויליאמס באתר אגודת המושלים הלאומית 
* צ'ארלס ויליאמס באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:קיימברידג' (מסצ'וסטס): אישים
קטגוריה:מושלי ורמונט
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של ורמונט
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת ורמונט
קטגוריה:תובעים אמריקאים
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת 1812
קטגוריה:בוגרי ויליאמס קולג'
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1782
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1853
אחמד מדני

ממוזער|אחמד מדני
**אחמד מדני** (באנגלית: **Seyyed Ahmad Madani**; בפרסית: **سید احمد مدنی**; 11 בפברואר 1928 – 12 בפברואר 2006) היה פוליטיקאי ואיש צבא איראני, לשעבר מפקד חיל הים האיראני, מושל מחוז ח'וזסתאן ומועמד לנשיאות בבחירות הראשונות שנערכו באיראן.

מדני היה קומודור בצי האיראני כבר ב-1970, אולם הודח ב-1973 בשל מעורבותו בפוליטיקה. לאחר המהפכה הוכתר כמפקד חיל הים וכשר ההגנה של איראן, ואף נבחר לפרלמנט החדש מטעם פרובינציית כרמאן, אולם נאלץ להימלט לארצות הברית ב-1980, שם שהה עד מותו.

## לפני המהפכה
אחמד מדני נולד ב-1928 בסירג'אן. בצעירותו גדל בכרמאן לפני שחזר לטהראן כדי לרכוש השכלה אוניברסיטאית. מדני למד משפטים באוניברסיטת טהראן, ולאחר מכן הצטרף לצי האיראני ועבר לאנגליה כדי להמשיך את לימודיו. ב-1970 הגיע מדני לדרגת קומודור בצי האיראני.

מדני בילה את רוב שירותו הצבאי בעיר הנמל בנדר עבאס ובמפרץ הפרסי. הוא פוטר מהצי ב-1973 בשל פעילותו הפוליטית, ועד המהפכה האיראנית ב-1979 לימד מדעי המדינה וכלכלה באוניברסיטאות שונות באיראן.

## במהפכה
לאחר המהפכה התמנה מדני כמפקד הצי האיראני וכיהן גם כשר ההגנה למשך תקופה קצרה של 37 יום, בין 22 בפברואר 1979 עד 31 במרץ באותה שנה. מדני כיהן גם כמושל מחוז ח'וזסתאן למשך תקופה קצרה לאחר מכן.

לאחר מכן, התמודד בבחירות לנשיאות איראן ב-1980, הוא נבחר לפרלמנט מטעם פרובינציית כרמאן (בחירה שלא אושרה על ידי הפרלמנט עצמו), אולם קיבל רק קרוב ל-16% מהקולות בבחירות לנשיאות, סיים במקום השני והפסיד לאבולחסן בני-סדר שקיבל למעלה מ-75% מהקולות.

### תוצאות ההתמודדות של מדני

## גלות ומוות
ב-1980 גילה מדני שהוא נאשם בקשר עם ארצות הברית, ובעקבות כך הוא נמלט מהמדינה. לפי טענות שונות, מדני נמלט לאחר שהאמאם רוחאללה ח'ומייני התנגד לתוכניות המלחמה שלו ביחס לעיראק.

מדני התיישב בארצות הברית, שם כיהן כיושב ראש מפלגת החזית הלאומית האיראנית מחוץ לאיראן.

מדני נפטר ב-12 בפברואר 2006 ממחלת הסרטן, בביתו בקולורדו.

## ראו גם
* הבחירות לנשיאות איראן 1980
* משרד ההגנה (איראן)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים איראנים
הלן סוול

**הלן מור סוול** (באנגלית: **Helen Moore Sewell;** 27 ביוני 1896 – 24 בפברואר 1957) הייתה מאיירת וכותבת ספרי ילדים אמריקאית. היא זכתה במדליית קולדקוט כמאיירת של "סיפור חג ההודיה" מאת אליס דלגליש  וכן איירה מספר רומנים שזכו במדליית ניוברי.

חלק מהיצירות שלה נתרמו לאוניברסיטת מינסוטה ואחרות נמצאות באוניברסיטת קורנל.

## ביוגרפיה
סוול נולדה באי מארה, קליפורניה, בתם של מיני מור, אמנית צבעי מים, וויליאם אלברידג' סוול, מפקד חיל הים שלימים הפך למושל גואם. היו לה שתי אחיות צעירות יותר.

אמה נפטרה ב-1901, לפני שהמשפחה עברה לגואם. בגלל הקריירה הימית של אביה היא התגוררה גם באנגליה, צרפת ושוודיה. אביה נפטר לפני יום הולדתה השמיני, וסוול ואחיותיה עברו לברוקלין לגור עם דודיהן. בגיל שתים עשרה היא הפכה לאדם הצעיר ביותר שלמד במכון פראט . היא גם למדה אצל אלכסנדר ארכיפנקו, שהשפיע על סגנון הרישום שלה. היא סיימה את לימודיה במכון פקר קולגייט .

## קריירת אמנות
סוול החלה להרוויח כסף באמצעות איור כרטיסי ברכה. הספר הראשון שאיירה היה The Cruise of the Little Dipper and Other Fairy Tales, שכתבה סוזן לנגר. בשנת 1932 סוול הייתה המאיירת הראשונה של סדרת בית קטן בערבה מאת לורה אינגלס וילדר. סוול איירה את שיריה של אמילי דיקינסון, וגם את גאווה ודעה קדומה ותבונה ורגישות של ג'יין אוסטן.

רוב הדמויות בעבודות האמנות של סוול נלקחו מדמיונה, והיא מיעטה להשתמש בדגמי אמן. כשהיא איירה את סדרת בית קטן בערבה היא נעזרה בצילומים של משפחת וילדר.

החל מהספר *Three Tall Tales* משנת 1947 החלה סוול להשתמש בסגנון קומיקס כדי להוסיף כיף לסיפורים משעשעים, זאת מכיוון שילדים אמרו לה שהדמויות שלה נאמנות מדי למציאות ואינן מתאימות לספרים הומוריסטיים.

## מותה
היא נפטרה ב-24 בפברואר 1957, בעיר ניו יורק, לאחר מחלה ממושכת.

## מבחר ספרים שאיירה
* 1932 בית קטן ביער הגדול, לורה אינגלס וילדר
* 1932 שומר החלומות לנגסטון יוז
* 1933 בן איכרים, לורה אינגלס וילדר
* 1935 בית קטן בערבה לורה אינגלס וילדר
* 1937 בית קטן על גדות נחל השזיף, לורה אינגלס ווילדר (יחד עם מילדרד בויל)
* 1937 גבעת הקסמים, א. א. מילן
* 1937 הנסיכה ועץ התפוח, א. א. מילן
* 1939 בית קטן על גדות אגם הכסף לורה אינגלס וילדר (יחד עם מילדרד בויל)
* 1939 החורף הארוך לורה אינגלס ויילדר (יחד עם מילדרד בויל)
* 1940 גאווה ודעה קדומה, ג'יין אוסטין
* 1941 שומר החלומות ושירים אחרים, לנגסטון יוז
* 1941 עיר קטנה בערבה לורה אינגלס וילדר (יחד עם מילדרד בויל)
* 1942 הגברת כחולת העיניים, פרנץ מולנר
* 1943 שנות הזהב המאושרות האלה, לורה אינגלס ויילדר (יחד עם מילדרד בויל)
* 1952 שירים, אמילי דיקינסון
* 1953 עשרה קדושים, אלינור פרג'ן
* 1954 סיפור חג ההודיה אליס דלגליש
* 1957 תבונה ורגישות, ג'ין אוסטין

### ספרים שכתבה ואיירה
* 1931 A Head for Happy, Helen Sewell
* 1932 Words to the Wise, Helen Sewell
* 1933 Blue Barns, Helen Sewell
* 1936 Ming and Mehitable, Helen Sewell
* 1936 Peggy and the Pony, Helen Sewell
* 1940 Jimmy and Jemima, Helen Sewell
* 1941 Peggy and the Pup, Helen Sewell
* 1944 Belinda the Mouse, Helen Sewell
* 1944 Birthdays for Robin, Helen Sewell
* 1947 Three Tall Tales, Helen Sewell and Eleska

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער אמריקאיות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער אמריקאים
קטגוריה:בית קטן בערבה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1896
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1896
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1957
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1957
שלמה וידר

**שלמה וידר** (1 בנובמבר 1931 – 22 באוגוסט 2024) היה דייל אוויר ישראלי בחברת אל על, שהתפרסם בעקבות פעולתו האמיצה לסיכול ניסיון חטיפת מטוס על ידי המחבלת ליילה ח'אלד ושותפה פטריק ארגואלו בטיסה מאמסטרדם לניו יורק בספטמבר 1970.

## ביוגרפיה
וידר נולד בצ'כוסלובקיה והיה בן ארבע כשבשנת 1935, עלה לארץ ישראל עם הוריו ואחותו. בישראל נולדה למשפחת וידר בת נוספת.

בגיל 15, התנדב ללח"י וכבר אז חווה עימותים מול הפורעים הערביים כשנלחם מולם כששמר על הפרדסים בפתח תקווה ובכפר סירקין. עם הקמת המדינה, גויס וידר לצה"ל ונמנה עם לוחמי חטיבה 8 בפקודו של יצחק שדה שהייתה חטיבת הפשיטה והשריון הראשונה של צבא הגנה לישראל. וידר נמנה גם על המעטים הזכאים לענוד את סיכת על"ה, "עיטור לוחמי המדינה".

לאחר סיום שירותו הצבאי, החל וידר לעבוד כדייל אוויר בחברת אל על.

בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, חוו חברות תעופה רבות גלי חטיפות מטוסים, כחלק מפעילותם של ארגוני טרור פלסטיניים. ארגון "החזית העממית לשחרור פלסטין", בו הייתה חברה ליילה ח'אלד, ביצע מספר חטיפות מטוסים במטרה לקדם את מטרותיה הפוליטיות. ב-6 בספטמבר 1970, במהלך טיסה 219 של חברת אל על, שהמריאה מאמסטרדם לניו יורק, ניסו ח'אלד ושותפה פטריק ארגואלו לחטוף את המטוס. ח'אלד הייתה חמושה ברימוני יד, וארגואלו באקדח וברימון. כ-25 דקות לאחר ההמראה, פרצו השניים לעבר תא הטייס בצעקות, במטרה להשתלט על המטוס. ניסיון חטיפת המטוס היה חלק ממבצע חטיפת המטוסים לשדה דוסון. שלמה וידר, ששימש כדייל ראשי בטיסה, הבחין במחבלים ותגובתו הייתה מיידית. הוא התנפל בידיים חשופות על ארגואלו, שניסה לפרוץ לתא הטייס. במהלך המאבק, נורה וידר על ידי ארגואלו ונפצע בכתפו וברגלו. עם זאת, הוא הצליח להיאבק במחבל ולהכשילו. במקביל, הקברניט אורי בר-לב ביצע תמרוני טיסה חדים כדי להוציא את המחבלים משיווי משקלם. המאבטח מוטי בר-לבב הגיע למקום וירה בארגואלו, שהוכרע. הנוסעים השתלטו על ח'אלד ונטלו ממנה את הרימונים. המטוס נחת נחיתת חירום בנמל התעופה הית'רו בלונדון, שם נעצרה ח'אלד.

## השפעה וחשיבות
פעולתו האמיצה של שלמה וידר, יחד עם צוות האבטחה והנוסעים, מנעה את חטיפת המטוס והצילה את חיי הנוסעים ואנשי הצוות. בעקבות האירוע, הוענק לוידר עיטור האומץ מטעם ממשלת ישראל. האירוע הדגיש את חשיבות האבטחה בטיסות אזרחיות והוביל לשינויים במדיניות האבטחה של חברות תעופה ברחבי העולם.

## קישורים חיצוניים
* סיכול חטיפת המטוס-עבודת צוות' סיפר הקברניט בטיסת "אל על" 216, מעריב⁩, 8 ספטמבר 1970⁩
* אתר גבורה, שלמה וידר-גיבור בעל כורחו, 10 בנובמבר 2010
* 
* ישראל שפירו, סיפורו של הקברניט אורי בר לב על ניסיון חטיפת מטוס אל על 1970, אתר יוטיוב, 23 בפברואר 2021
* התקפות טרור על מטוסי ומשרדי אל על, באתר "מרקיע שחקים", 29 ביוני 2021
* וידר שלמה, באתר העמותה למורשת הנצחת לוחמי ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צוות אוויר ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:לוחמי הלח"י
קטגוריה:דיילי אל על
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
יוסטינה סטצ'קובסקה

**יוּסִטִינָה מריה סְטֵצְ'קוֹבְסְקַה** (בפולנית: **Justyna Maria Steczkowska**, ב-IPA: ****; נולדה ב-2 באוגוסט 1972) היא זמרת, פזמונאית, צלמת ושחקנית פולנייה. ייצגה את  באירוויזיון 1995 עם השיר "Sama", שדורג במקום ה-18, ובאירוויזיון 2025 עם השיר "Gaja" שדורג במקום ה-14.

## ביוגרפיה
היא נולדה בעיר ז'שוב, וגדלה בברנובקה, כפר קטן בפרובינציית פודקרפצקיה. היא הרביעית מתוך תשעת ילדיהם של דנוטה סטצ'קובסקה, מורה למוזיקה, וסטניסלב סטצ'קובסקי, מנצח. מצד אימה היא ממוצא טטרי.

בגיל 5 עברה עם משפחתה לסטאלובה וולה, שם למדה בבית הספר הממלכתי למוזיקה על שם איגנצי יאן פדרבסקי. בשנת 1991 סיימה את לימודיה התיכוניים למוזיקה. סטצ'קובסקה ניגנה בכינור בלהקה של המשפחה שלה, עד שקודמה לסולניתה. יש לה טווח ווקאלי של ארבע אוקטבות.

את קריירת המוזיקה שלה החלה בשירה בלהקות רוק וג'אז. בשנת 1994 זכתה בעונתה הראשונה של התחרות *Szansa na sukces*. בנוסף, קיבלה את פרס קרולינקה בפסטיבל הזמר הפולני ה-31 באופולה. בשנת 1995 הגיעה למקום הראשון בפסטיבל השירים של המדינות הבלטיות, וייצגה את  במהדורה ה-40 של תחרות הזמר של האירוויזיון. היא הגיעה למקום ה-18 עם השיר "Sama". מאז 1996 הוציאה 19 אלבומי אולפן, מתוכם 15 אלבומי סולו. בשנת 1999 הלחינה והקליטה את הפסקול לסרט *Na koniec świata*.

ב-2007 הגיעה למקום השני בעונה השישית בגרסה הפולנית ל"רוקדים עם כוכבים". ב-2008 הנחתה את התוכנית "רוקדים על הקרח". היא הייתה אחת השופטות בעונות 2, 4–5, ו-12–14 של "The Voice Poland".

ב-2024 סיימה במקום השני בקדם הפולני לאירוויזיון 2024, שנערך במאלמה שבשוודיה, עם השיר "Witch-er Tarohoro". בשנה שלאחר מכן זכתה בתחרות עם "Gaja", ונבחרה לייצג את  באירוויזיון 2025. לאחר שהצליחה להעפיל לגמר, דורגה בגמר התחרות במקום ה-14 עם 156 נקודות; 17 מהשופטים ו-139 נקודות מהקהל.

## דיסקוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:זמרות פולניות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה פולניות
קטגוריה:פזמונאיות
קטגוריה:צלמות
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2025
קטגוריה:נציגי פולין באירוויזיון
קטגוריה:ילידות 1972
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1972
קוראלי פראז'ה

**קורלי פראז'ה** (נולדה ב-24 בנובמבר 1976) היא במאית ותסריטאית צרפתייה. היא התפרסמה בעקבות סרטה העלילתי הראשון, נקמה (2017), שעליו זכתה בפרסים מכמה פסטיבלי קולנוע עצמאיים. סרטה השני, יופי מסוכן, זיכה אותה בפרס פסטיבל קאן לתסריט הטוב ביותר וכן בשלוש מועמדויות לפרס אוסקר: הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר והתסריט המקורי הטוב ביותר.

## ביוגרפיה
פראז'ה נולדה וגדלה בפריז. היא סיפרה שרצתה להיות במאית מאז היותה נערה, והסרט הראשון שעשתה היה רימייק למלחמת הכוכבים. היא למדה בסיאנס פו לפני שהחליטה שהיא מעוניינת לעבוד על סטים של סרטים. במשך שנתיים עבדה כמתמחה בסרט אמריקאי שצולם בצרפת, לאחריהם יצרה את סרטה הראשון, סרט קצר בשם Le télégramme. הסרט הצליח ואף זכה ל-13 פרסים במספר פסטיבלי קולנוע, אבל מאחר שלא היה לה תסריט של סרט עלילתי מלא היא לא הצליחה לנצל את ההצלחה ליצירת סרט מלא. לאחר מכן יצרה סרט קצר בשם Reality +,עימו זכתה בתחרות פרסי הכישרונות של אאודי.

בשנת 2010 למדה פראז'ה ב-La Fémis , בית ספר יוקרתי ללימודי קולנוע בצרפת, במסגרת סדנת תסריט למשך שנה. הובהר לה כי תסריט שהציגה במשך הלימודים לא אפשרי עקב היותו אלים וקשה מדי.

במקביל יצרה פראז'ה קבוצה עם כמה חברים במאים שכונה La Squadra, במסגרתו ניסו חברי הקבוצה ליצור את הסרט העלילתי הראשון שלהם. כולם רצו ליצור סרטי ז'אנר ונתקלו באותם קשיים, ובמסגרת מפגשים דו-שבועיים במשך כמה שנים למדו כיצד ליצור את הסרטים. הם הזמינו יוצרי קולנוע ואנשי מקצוע בתעשייה שחלקו איתם את חוויות היצירה שלהם והמסקנות שגיבשו, וכך למדו על עולם הקולנוע, על הקשיים ביצירת סרטי ז'אנר, ועל האנשים הנכונים שניתן לעבוד איתן בכל שלבי הפרויקט.

## קריירה
סרטה העלילתי המלא הראשון של פראז'ה, "נקמה", יצא בשנת 2017. הסרט הוא מותחן על אישה צעירה שנאנסת ונשארת למות, אך נמלטת ונוקמת באנסים. בהשראת סרטים כמו להרוג את ביל, רמבו ומקס הזועם פראז'ה הייתה מעוניינת להשתמש בדמות ראשית שתיראה לקהל בתחילה חלשה, ובמהלך הסרט תהפוך להיות "סוג של גיבורת-על" ותחזור לנקום. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל טורונטו ה-42, ולאחר מכן הוקרן ב-23 פסטיבלי סרטים נוספים. הסרט זכה לשבחי הביקורת, ומחזיק ב-92% אחוזי ביקורות "טריות" באתר Rotten Tomatoes. בדצמבר 2017 פראז'ה ביקרה בישראל כאורחת של פסטיבל אוטופיה לקולנוע ז'אנרי, הקרינה את סרטה הראשון בתוכנית אימה נשית והשתתפה בפאנל בהנחיית ליאור אלפנט.

בשנת 2022 ביימה פראז'ה פרק בסדרת הטלוויזיה "סנדמן".

בשנת 2024 יצא סרטה העלילתי השני, יופי מסוכן, סרט אימת גוף בכיכובן של דמי מור ומרגרט קוואלי. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל קאן ה-77, זכה לביקורות נלהבות ואף לפרס התסריט הטוב ביותר בסיומו של הפסטיבל. הסרט היה להצלחה אדירה והיה מועמד למספר רב של פרסים כולל פרס גלובוס הזהב, פרס באפט"א ופרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. פראז'ה עצמה הועמדה למספר רב של פרסים על כתיבת התסריט ועל בימוי, כולל פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ופרס אוסקר לבימוי. היא האישה התשיעית שמועמדת לפרס אוסקר לבימוי.

## פילמוגרפיה
**סרט עלילתי**

**סרט קצר**

**טלוויזיה**

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:במאיות קולנוע צרפתיות
קטגוריה:תסריטאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:תסריטאיות קולנוע צרפתיות
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1976
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1976
ארסטוס פיירבנקס

**ארסטוס פיירבנקס** (באנגלית: **Erastus Fairbanks**; ) היה תעשיין, איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מוורמונט, איש המפלגה הוויגית עד 1855, ולאחר מכן המפלגה הרפובליקנית, שהוא נמנה עם מייסדיה, שכיהן כחבר בית הנבחרים של מדינתו בשנים 1836–1840, וכמושל ורמונט ה-21 וה-26 בשנים 1852 -1853 ובשנים 1860–1861, בהתאמה.
## ראשית חייו
ארסטוס פיירבנקס נולד בעיירה ברימפילד שבמסצ'וסטס, כבנם של פיבי (לבית פדוק) פיירבנקס ושל ג'וזף פיירבנקס. דודו מצד אמו, אפרים פדוק, היה חבר בית הנבחרים של ורמונט ושופט בבית המשפט העליון של ורמונט. הוא למד משפטים, אך נטש את לימודיו ופנה לעיסוק במסחר, וניהל חנות בעיירה וילוק שבוורמונט.
## קריירה עסקית
לאחר שב-1824 התיישב פיירבנקס בסופו של דבר בעיירה סנט ג'ונסברי שבוורמונט, הוא הקים יחד עם אחיו תדאוס  את השותפות "א.ת. פיירבנקס"  לייצור מאזניים, תנורים ומחרשות. מאוחר יותר המציא תדאוס פיירבנקס את מאזני המשטח הראשונים, שאפשרו לחשב את משקלם של מוצרים חקלאיים וסחורות אחרות שהועברו בעגלות וברכבות. מוצר זה נחל הצלחה כה גדולה, עד שהחברה, ששמה שונה ל"מאזני פיירבנקס" (Fairbanks Scales), הייתה למעסיקה הגדולה ביותר בוורמונט.

משפחת פיירבנקס הייתה מעורבת בפעילות רווחה ובפעילות אזרחים רבה בסנט ג'ונסברי ובעיירות הסמוכות, כולל הקמתה של אקדמיית סנט ג'ונסברי ב-1842.

פיירבנקס היה נשיא חברת הרכבות פסומפסיק , שב-1850 השלימה את סלילת הקו מנהר וייט לסנט ג'ונסברי. אף על פי שהוא פרש בסופו של דבר מהמיזם בשל חילוקי דעות בנושאי כוח אדם ותכנון עם קבוצת משקיעים מבוסטון , הוא וחברתו היו הראשונים שמימנו את המיזם של סכר מפלי האדלי  ב-1846. המיזם, שהונע על ידי אחד מאנשי המכירות ועוזריו האישיים של פיירבנקס, ג'ורג' ק. יואינג, הוביל בסופו של דבר להקמתה של העיר הוליאוק שבמסצ'וסטס.
## קריירה פוליטית
בשנים 1836–1840 היה פיירבנקס חבר בבית הנבחרים של ורמונט. בבחירות לנשיאות של 1844 ובאלו של 1848, הוא היה חבר בחבר האלקטורים מטעם המפלגה הוויגית.

ב-1852 נבחר פיירבנקס כמושל ורמונט ה-21, וכיהן בתפקיד במשך שנה. במהלך תקופת כהונתו זו, הועבר בוורמונט חוק יובש לאיסור מכירה והעברה של משקאות חריפים. חוק זה לא בוטל עד 1902.

פיירבנקס היה אחד מייסדי המפלגה הרפובליקנית, והיה נציג מטעם ורמונט לוועידתה הראשונה  שהתקיימה ב-1856. ב-1860 הוא נבחר שוב כמושל ורמונט ה-26, ושוב כיהן בתפקיד במשך שנה. במהלך תקופת כהונתו זו הוא ניהל את המהלכים לארגון ציוד וגיוס כוחות בימים הראשונים של מלחמת האזרחים האמריקאית.
## חיים אישיים
ב-1815 נשא פיירבנקס לאישה את לויס קרוסמן, ולשניים נולדו תשעה ילדים. בנו, הוראס פיירבנקס, היה גם הוא מושל ורמונט בשנים 1876–1878. בן נוסף שלו, פרנקלין פיירבנקס , היה חבר ויושב ראש בית הנבחרים של ורמונט בשנים 1870–1874.

ארסטוס פיירבנקס נפטר בסנט ג'ונסברי ב-20 בנובמבר 1864. הוא נטמן בבית הקברות מאונט פלזנט שבעיר.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1576-1577


## קישורים חיצוניים

* ארסטוס פיירבנקס באתר אגודת המושלים הלאומית 
* ארסטוס פיירבנקס באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:מושלי ורמונט
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:מושלי מדינות האיחוד
קטגוריה:חברי האספה הכללית של ורמונט
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1792
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1864
פיגוע הדריסה במינכן

**פיגוע הדריסה במינכן** הוא פיגוע דריסה אשר התרחש ב-13 בפברואר 2025 כאשר רכב דרס מפגינים בהפגנה שארגן ארגון עובדים במינכן שבגרמניה, פצע 38 בני אדם והרג ילד. הנהג הדורס, מבקש מקלט אפגני בן 24, נעצר על ידי המשטרה זמן קצר לאחר הפיגוע.

## הפיגוע
בסביבות השעה 10:30 בבוקר לפי שעון מקומי, נהג ברכב לבן ניגש לרכב משטרה ליד תחנת הרכבת המרכזית של מינכן אחר סיום הפגנה שכללה 1,500 משתתפים ואורגנה על ידי איגוד מקצועי. הנהג נסע סביב ניידת המשטרה והאיץ לתוך קהל המפגינים. השוטרים במקום ירו ירייה אחת ותפסו את המחבל.

לפחות 38 בני אדם נפצעו בפיגוע, מהם שנים עשר באורח קשה. ילד אחד מת בפיגוע.

## המחבל
הנהג הדורס היה אזרח אפגני בן 24 בשם פרהאד נורי. נורי נולד בקאבול בתחילת 2001 והיגר לגרמניה בסוף 2016 לאחר שהות באיטליה. הרשויות בגרמניה דחו את בקשת המקלט שלו, אך הוא קיבל אישור שהייה זמני במדינה.

המחבל צעק "אללה אכבר" בערבית לשוטרים בזמן הפיגוע.

## תגובות
מרקוס זדר אמר שהמתקפה חשודה כמתקפת טרור. ראש עיריית מינכן הביע זעזוע ודאגה לקורבנות.

הפיגוע התרחש יום לפני פתיחת ועידת מינכן לביטחון בה השתתפו ג'יי. די. ואנס ווולודימיר זלנסקי. הפיגוע היה השלישי בתוך שלושה חודשים שבוצע על ידי מבקש מקלט בגרמניה, והוא העצים את הוויכוח הפוליטי בנושא הגירה לקראת הבחירות הכלליות בגרמניה 2025.

## ראו גם
* פיגוע הדריסה בברלין
* פיגוע הדריסה במגדבורג

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פעולות טרור ב-2025
קטגוריה:פיגועי טרור אסלאמי באירופה
קטגוריה:פיגועי טרור בגרמניה
קטגוריה:מינכן: היסטוריה
קטגוריה:פיגועי דריסה
קטגוריה:2025 בגרמניה
1977 בטלוויזיה

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1977 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.

## אירועים בולטים

* 9 במאי – תחרות האירוויזיון התקיימה בלונדון שבבריטניה. בתחרות זכתה צרפת, עם השיר "L'oiseau et l'enfant" ("הציפור והילד") בביצוע הזמרת הצרפתייה מארי מרים.

## סדרות ותוכניות טלוויזיה חדשות ב-1977

;**בארצות הברית**
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות האמריקאיות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה בארצות הברית במהלך שנת 1977. תאריך העלייה לשידור שמצוין בטבלה מתייחס לתאריך בו הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית. לרשימה מקיפה יותר של סדרות טלוויזיה אמריקאיות ששודרו בארצות הברית לראשונה בשנה זו, ראו **[[:קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1977]]**.



File:Nicholas Hammond Amazing Spider-Man 1977.JPG|ניקולס האמונד בתפקיד פיטר פארקר / ספיידרמן ב"ספיידרמן המופלא"
File:Ricardo Montalban Herve Villechaize Fantasy Island 1977.JPG|מר רוארק וטאטו ב"אי החלומות"
File:Love boat cast 1977.JPG|צוות השחקנים הראשי בתוכנית "ספינת האהבה"
File:Tates Campbells and Benson Soap 1977.JPG|צוות השחקנים הראשי בתוכנית "בועות"
File:Erik Estrada Larry Wilcox CHiPS 1977.jpg|צוות השחקנים הראשי בתוכנית "צ'יפס"



;**בישראל**

;**במדינות אחרות**

## סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-1977

;**בארצות הברית**

## נולדו

## נפטרו

## פרסים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים
פרס סטלייט לבמאי הטוב ביותר

**פרס סטלייט לבמאי הטוב ביותר** (אנגלית: **Satellite Award for Best Director**) הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי האקדמיה הבינלאומית לעיתונאות. הפרס מוענק לבמאי מצטיין על עבודתו בסרט קולנוע, כחלק מטקס פרסי סטלייט, המתקיים מאז 1996.

## זוכים ומועמדים


## שיאני זכיות ומועמדויות
[ממוזער|[סטיבן ספילברג הוא שיאן המועמדויות, עם שש מועמדויות.]]

[ממוזער|בין עשרות הבמאים המועמדים לפרס, יש רק כמה נשים בולטות, כמו [קתרין ביגלו (בתמונה), ג'יין קמפיון, גרטה גרוויג ושרה פולי.]]

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסי סטלייט
סטלייט
אזור הבלקן הפתוח

**אזור הבלקן הפתוח** (באנגלית: **Open Balkan**; באלבנית: **Ballkani i Hapur**; במקדונית: **Отворен Балкан**; בסרבית: **Отворени Балкан**) או **אזור מיני-שנגן** (באנגלית: **Mini-Schengen Area**) הוא אזור כלכלי ופוליטי באזור הבלקן של אלבניה, מקדוניה הצפונית וסרביה.

בין מטרותיו של אזור הבלקן הפתוח הוא להגביר את הסחר ושיתוף הפעולה ביניהן, בין היתר חילופי סטודנטים, וכן לעודד אותם להשתלב באיחוד האירופי. במעבר בין מדינות האזור, אזרחי האזור יהו מחויבים רק בתעודת זהות במקום בדרכון במעברי הגבול.

## היסטוריה
הרעיון להקמת האזור כאזור כלכלי בין מדינות הבלקן היה בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20. עם זאת, רעיונות אלו נדחו באותה תקופה בשל מלחמות יוגוסלביה. ראש ממשלת אלבניה, אדי רמה הציע את הרעיון ב-2018, לאחר שהתייעץ עם קודמו בתפקיד, פאטוס נאנו.

התכנון לאזור הוכרז ב-10 באוקטובר 2019 בנובי סאד, עם פגישות נוספות בהמשך השנה ב-11 בנובמבר באוחריד ו-12 בדצמבר בדורס. באותה הכרזה נאמר שהאזור יוקם עד סוף 2020. האזור הוקם בסופו של דבר ב-29 ביולי 2021.

## חברות פוטנציאליות באזור הבלקן הפתוח
### קוסובו
ב-4 בספטמבר 2020, כחלק מהסכם סרביה–קוסובו, קוסובו מסכימה כי היא תצטרף לאזור הכלכלי. עם זאת, קוסובו לא חתמה על אף הסכם הצטרפות לאזור הכלכלי, ואפילו הודיעה כי היא מתנגדת ליוזמה. ראש ממשלת קוסובו, אלבין קורטי, דחה את ההזמנה לפסגה באוכריד באומרו כי היוזמה היא "יוזמה אזורית מזיקה וללא חזון. קוסובו לא רוצה להצטרף [לאזור] כי סרביה איזה מתייחסת אליה כאל צד שווה וכאל מדינה עצמאית".

### מונטנגרו
ראש ממשלת מונטנגרו לשעבר, דריטן אבאזוביץ', אמר כי הוא תומך באזור הכלכלי. נשיא מונטנגרו, יאקוב מילטוביץ' בריאיון עיתונאי ל-*[[Der Standard]]*  טכן כי הצטרפות לאזור הכלכלי תקל על היחסים בין מונטנגרו לסרביה, וכי כ-60% מהמונטנגרים מעוניניים בהצטרפות לאזור הכלכלי.

### בוסניה והרצגובינה
יושב ראש מועצת השרים של בוסניה והרצגובינה לשעבר, זוראן טגלטייה , הביע תמיכה ביוזמה. עם זאת, מסיבות פוליטיות אין הסכמה רחבה להצטרפות לאזור הכלכלי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבניה: כלכלה
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: כלכלה
קטגוריה:סרביה: כלכלה
מרוץ 1812 הק"מ של קטר

**מרוץ 1812 הק"מ של קטר** הוא מרוץ סיבולת המהווה את סבב הפתיחה של אליפות העולם במרוצי סיבולת (WEC) מאז עונת 2024.

## היסטוריה
בדצמבר 2022 הוכרז כי המסלול הבין-לאומי לוסיל חתם על חוזה לשש עונות לאירוח מרוץ הפתיחה של אליפות העולם במרוצי סיבולת, החל מעונת 2024. המרוץ נקבע בתחילה כ"מרוץ 6 השעות של קטר", אך בהמשך שונה שומו למרוץ 1,812 הק"מ של קטר". שמו של המרוץ נגזר מהיום הלאומי של קטר שמתקיים בתאריך 18 בדצמבר, והוא מוגבל למקסימום 10 שעות.

המרוץ היה אמור להיות המרות הפותח של עונת 2026. בעקבות מבצע שאגת הארי והעימות האזורי עם איראן הוחלט בתחילת חודש מרץ לדחות את המרוץ לתאריך אחר במהלך השנה.

## תוצאות

## הערות שוליים

קטגוריה:קטר: ספורט מוטורי
קטר
אחמד ברגותי

**אחמד טלאב מוסטפא ברגותי** (נולד ב-15 במרץ 1976) הוא טרוריסט פלסטיני המשתייך לגדודי חללי אל-אקצא ששימש כעוזרו של מרואן ברגותי. הוא נידון לשלוש עשרה מאסרי עולם וחמישים שנות מאסר.

## ביוגרפיה
אחמד ברגותי (שכונה "אחמד הצרפתי" בגלל עיניו הירוקות ועורו הבהיר) נולד בג'נין, התגורר בה ארבע עשרה שנים, ולאחר מכן עבר לגור ברמאללה. הוא נעצר על ידי צבא הגנה לישראל יחד עם מרואן ברגותי ב-15 באפריל 2002 במהלך האינתיפאדה השנייה כששהו בדירה ברמאללה. הוא הואשם בארגון הפיגוע בסי פוד מרקט ופיגועים נוספים, ובקשר עם הטרוריסטים נאצר עוויס משכם, ג'יהאד ג'ארה מבית לחם, עבד אל כרים עוויס מג'נין, ונאצר אבו חמיד  מרמאללה.

הוא היה כלוא שש שנים בכלא אשל, נאסר עליו לחלוטין לבקר את משפחתו ופתח בשביתת רעב בת 60 יום. לאחר מכן הוא הועבר למספר בתי כלא.

אביו נפטר ב-2012, יום לפני שהורשה לבקרו בכלא. אחיו הגדול מוסטפא נעצר, ואחיו הצעיר סאמח נעצר מספר פעמים וקיבל תואר ראשון בסוציולוגיה מאוניברסיטת ביר זית.

במסגרת הסכם חמאס–ישראל (ינואר 2025) שוחרר אחמד ברגותי.

## הערות שוליים

קטגוריה:נפגעי התנקשויות
קטגוריה:משוחררי עסקאות החטופים במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:אסירים ביטחוניים בישראל
קטגוריה:טרוריסטים פלסטינים
קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1976
סטיבן רויס

**סטיבן רויס** (באנגלית: **Stephen Royce**; ) היה עורך דין, שופט ופוליטיקאי אמריקאי מוורמונט, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, לאחר מכן המפלגה הוויגית, ולבסוף המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של מדינתו בשנים 1815–1817 ובשנים 1822–1825, כשופט בבית המשפט העליון של ורמונט בשנים 1825–1826 ובשנים 1829–1846, כנשיא בית המשפט בשנים 1846 - 1852, וכמושל ורמונט ה-23 בשנים 1854–1856.
## ראשית חייו
סטיבן רויס נולד בעיירה טנמות' שברפובליקת ורמונט, כבנם של סטיבן רויס, ותיק מלחמת העצמאות של ארצות הברית ומלחמת 1812, ומינרווה (לבית מרווין) רויס, בתו של אבנעזר מרווין, שכיהן כשופט וכחבר מועצת הצנזורים של ורמונט. רויס גדל בעיירות פרנקלין וברקשייר שבוורמונט והתחנך בבתי ספר מקומיים. הוא למד בבית ספר בטינמות' וסיים את לימודיו בבית הספר של מחוז אדיסון. ב-1804 הוא החל ללמוד במידלברי קולג', שם על חבריו לספסל הלימודים נמנו דניאל אזרו אשלי באק (לימים חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ויושב ראש בית הנבחרים של ורמונט) וויליאם סלייד (לימים גם הוא מושל ורמונט). רויס לימד בבית ספר בעיירה שלדון כדי לממן את שכר הלימוד שלו, וב-1807 סיים את לימודיו.
## קריירה
לאחר סיום לימודיו למד רויס משפטים בהדרכת דודו, אבנעזר מרווין הבן. ב-1809 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין, ועסק במקצוע באיסט ברקשייר ובשלדון, לפני שעבר לעיירה סנט אלבנס.

בשנים 1816–1818 היה רויס פרקליט המדינה במחוז פרנקלין. בשנים 1815–1816 ובשנים 1822–1824 הוא היה חבר בבית הנבחרים של ורמונט.

בשנים 1825–1827 כיהן רויס כשופט בבית המשפט העליון של ורמונט. הוא שב לכס השיפוט בשנים 1829–1846. ב-1837 הוא קיבל תור דוקטור לשם כבוד במשפטים מאוניברסיטת ורמונט. ב-1846 הוא היה לנשיא בית המשפט העליון של ורמונט, תפקיד בו הוא כיהן עד 1852.

ב-1854 נבחר רויס מטעם המפלגה הוויגית כמושל ורמונט, האחרון ממפלגה זו שכיהן בתפקיד המושל. בבחירות לתקופת כהונתו השנייה שהתקיימו שנה לאחר מכן, הוא התמודד כבר מטעם המפלגה הרפובליקנית, ובסך הכול כיהן כמושל בשנים 1854 - 1856. הוא היה ראשון מושלי המדינה מטעם המפלגה הרפובליקנית, ובכך פתח תקופה של יותר ממאה שנים של שליטה רפובליקנית בפוליטיקה של ורמונט. עד 1962, כאשר בחרה ורמונט בדמוקרט פיליפ הוף, כיהנו בוורמונט אך ורק מושלים רפובליקנים.
## חיים אישיים
רויס מעולם לא נשא אישה. לבקשת אימו, הוא התגורר איתה בכל עת בה הוא שהה בעיר הולדתו. הוא היה דודו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, הומר א. רויס.

סטיבן רויס נפטר בברקשייר ב-11 בנובמבר 1868. הוא נטמן בבית הקברות האפיסקופלי של מזרח ברקשייר.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1577-1578


## קישורים חיצוניים
* סטיבן רויס באתר אגודת המושלים הלאומית 
* סטיבן רויס באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ורמונט
קטגוריה:מושלי ורמונט
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של ורמונט
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת ורמונט
קטגוריה:תובעים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מידלברי קולג'
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1787
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1868
השומר יו"ש

**השומר יו"ש** הוא עמותה ישראלית המספקת מתנדבים לשמירה במאחזי חוות ביהודה ושומרון. שמו הוא בהשראת ארגון השמירה "השומר" שפעל ביישוב העברי בארץ ישראל בשנים 1909–1920.

הארגון הוקם בשנת 2013 על ידי קבוצת פעילים מתוך תפיסה שאין שמירה יעילה ללא נוכחות פעילה בשטח. מטרת הארגון היא לסייע לחקלאים ובוקרים ביהודה ושומרון להתמודד עם איומים על ביטחונם, רכושם וזכויותיהם.

ב-2022 "הארץ" חשף כי הארגון מעסיק בנות שירות לאומי בהתנדבות במאחזי החוות. באוגוסט 2024, ארצות הברית הטילה סנקציות על הארגון, וזאת בעקבות סיוע למאחז חוות מיתרים, המצוי תחת סנקציות אמריקאיות, וכן למספר מתנחלים המצויים תחת סנקציות בגלל מעורבותם באלימות וגירוש פלסטינים מאדמותיהם.

העמותה זוכה למימון ממשלתי ונתמכת על ידי הקרן המרכזית לישראל, עמותה אמריקאית שמשמשת צינור לתרומות לארגוני ימין בישראל.

## פרויקטים ותוכניות
* שמירת לילה
* מתנדבים חמושים
* חווה-ישיבה: חקלאות, חינוך ותורה
* בתי ספר – גפ"ן
* סדנאות וחוויות בחוות
* אירוח, אירועים ולינה בחוות
* שירות לאומי
* סטודנטים שומרים
* יישוב מאמץ חווה

## ראו גם
* השומר החדש

## קישורים חיצוניים

* חדשות 'השומ"ר יו"ש', באתר הרשמי

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:ארגוני ימין בישראל
קטגוריה:ישראל: ארגונים חברתיים
קטגוריה:ישראל: ארגונים חקלאיים
קטגוריה:יהודה ושומרון
קטגוריה:גופים עליהם הוטלו עיצומים בשל אלימות מתנחלים
Espresso Macchiato

"**Espresso Macchiato**" (בתרגום חופשי לעברית: "**אספרסו מקיאטו**") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר האסטוני טומי קאש. הוא יצא לאור ב-7 בדצמבר 2024, ונבחר לייצג את  באירוויזיון 2025, שהתקיים בבזל שבשווייץ.

## תחרות הזמר של האירוויזיון
### ''Eesti Laul 2025''
*Eesti Laul 2025* הייתה המהדורה ה-17 של תחרות קדם האירוויזיון האסטונית *Eesti Laul*, אשר אורגנה על ידי תאגיד השידור האסטוני (ERR) לצורך בחירת נציגות המדינה לאירוויזיון 2025. התחרות כללה גמר בן 16 שירים, שנערך ב-15 בפברואר 2025 באוניבט ארנה שבטאלין. הזוכה נקבע בשני שלבי הצבעה. בשלב הראשון, שילוב של הצבעת חבר שופטים (50%) והצבעת קהל (50%) קבע את שלושת השירים שהעפילו לסבב השני, בו הזוכה נבחר על ידי הצבעת הקהל.

ב-6 בנובמבר 2024 הוכרז כי קאש יתמודד בתחרות עם השיר "Espresso Macchiato". השיר זכה בגמר, ונבחר לייצג את אסטוניה באירוויזיון 2025.

### באירוויזיון
 אסטוניה שובצה להתחרות בחלקו הראשון של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-13 במאי.

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2025 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. אסטוניה הופיעה רביעית, אחרי  ולפני . בסוף הערב הוכרזה אסטוניה כאחת מעשר המדינות שהעפילו לשלב הגמר. מאוחר יותר התברר שאסטוניה דורגה במקום החמישי עם 113 נקודות.

זמן קצר לאחר שידור חצי הגמר הראשון נערכה הגרלת הקצאה שקבעה באיזו מחצית תופיע כל מדינה בגמר. אסטוניה שובצה להופיע בהתאם להחלטת המפיקים. ב-16 במאי פורסם סדר ההופעות המדויק של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. אסטוניה שובצה כהופעה השלישית, אחרי  ולפני . אסטוניה דורגה במקום השלישי עם 356 נקודות; 98 נקודות מהשופטים, ו-258 נקודות מהקהל.

## מכירת השיר לבנק דיסקונט
בתאריך 23 באוקטובר 2025 יצאה פרסומת של בנק דיסקונט אשר כולל גרסה בעברית לשיר כעבור כמה ימים מכר טומי קאש לדיסקונט את הזכויות כל השיר בסכום של רבע מיליון שקל לשימוש בפרסומת.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2025
קטגוריה:סינגלים מ-2025
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2025
קטגוריה:שירי אסטוניה באירוויזיון
קטגוריה:שירי טומי קאש
קטגוריה:שירים מרובי שפות
קטגוריה:שירים על איטליה
קטגוריה:וידאו קליפים שצולמו בספרד
קטגוריה:מחלוקות סביב טענות לתועבה במוזיקה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בישראל
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הרשמי של גלגלצ
קייל אלסנדרו

**קייל אלסנדרו** (בנורווגית: **Kyle Alessandro**; נולד ב-10 במרץ 2006) הוא זמר נורווגי. ייצג את  באירוויזיון 2025, שהתקיים בבזל שבשווייץ, עם השיר "Lighter".

## חיים מוקדמים
אלסנדרו נולד ב-10 במרץ 2006 בלבנגר לאב ספרדי ואם נורווגית. גדל בשטיינקייר וטרונדהיים.
## קריירה
בשנת 2017, בגיל 10 השתתף בתוכנית *Norske Talenter*, ששודרה ב-TV 2. לאחר מכן הוציא מספר סינגלים נוספים, כמו גם את אלבום הבכורה שלו, *Første kapittel*.

בשנת 2023 השתתף ב"מלודי גרנד פרי", הקדם הנורווגי לתחרות הזמר של האירוויזיון. שירו לתחרות היה "Geronimo", והוא בוצע בהשתתפות קריסטיאן הוקס ומגנוס ויניום. הם הצליחו להעפיל לגמר, ודורגו במקום האחרון. לאחר שנתיים שב אלסנדרו לתחרות, הפעם כסוליסט, עם השיר "Lighter", שהופק על ידי אדם וודס. השיר זכה במקום הראשון, ונבחר לייצג את  באירוויזיון 2025. קייל השתתף בחצי הגמר הראשון שהתקיים ב-13 במאי, הוא העפיל לגמר, וסיים במקום ה-18 עם 89 נקודות. 

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים נורווגים
קטגוריה:משתתפי מלודי גרנד פרי
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2025
קטגוריה:נציגי נורווגיה באירוויזיון
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-2006
Lighter (שיר של קייל אלסנדרו)

"**Lighter**" (בתרגום לעברית: "**מצית**") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הנורווגי קייל אלסנדרו. הוא נבחר לייצג את  באירוויזיון 2025, שהתקיים בבזל שבשווייץ.

## רקע
"Lighter" נכתב והופק על ידי אלסנדרו ואדם וודס. אלסנדרו ציין כי השיר נכתב בהשראת אימו, שאמרה לו, לאחר שאובחנה כחולה בסרטן, כי עליו לעולם לא לאבד את אורו. השיר עוסק בהתמודדות עם משברים ובמציאת תקווה גם בזמנים קשים. בפזמון חוזר אלסנדרו על הקביעה כי הוא עצמו ה"מצית" שלו.

## תחרות הזמר של האירוויזיון
### מלודי גרנד פרי 2025
"מלודי גרנד פרי 2025" היה המהדורה ה-63 של תחרות ה"מלודי גרנד פרי", המשמשת את תאגיד השידור הנורווגי (NRK) לבחירת נציגותה לאירוויזיון. התחרות התקיימה ב-15 בפברואר 2025 באצטדיון "אוסלו ספקטרום" שבאוסלו.

ב-16 בינואר 2025 הוכרז כי אלסנדרו ישתתף בתחרות עם השיר "Lighter". השיר זכה בתחרות, ובכך נבחר אלסנדרו לייצג את נורווגיה באירוויזיון, אשר יתקיים בבזל שבשווייץ, במאי 2025.

### באירוויזיון
 נורווגיה שובצה להתחרות בחלקו השני של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-13 במאי.

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2025 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. נורווגיה הופיעה שמינית, אחרי  ולפני . בסוף הערב הוכרזה נורווגיה כאחת מעשר המדינות שהעפילו לשלב הגמר. מאוחר יותר התברר כי נורווגיה הגיעה למקום השמיני עם 82 נקודות.

זמן קצר לאחר שידור חצי הגמר הראשון נערכה הגרלת הקצאה שקבעה באיזו מחצית תופיע כל מדינה בגמר. נורווגיה שובצה להופיע בהתאם להחלטת המפיקים. ב-16 במאי פורסם סדר ההופעות המדויק של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. נורווגיה שובצה כהופעה הראשונה, לפני . נורווגיה דורגה במקום ה-18 עם 89 נקודות; 22 נקודות מהשופטים, ו-67 נקודות מהקהל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אירוויזיון 2025
קטגוריה:שירי נורווגיה באירוויזיון