open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
כרישועל גרנדיס

**כרישועל גרנדיס** (שם מדעי: *Alopias grandis*) הוא מין נכחד של כריש ממשפחת הכרישועליים, אשר חי במשך המיוקן לחופי אמריקה הצפונית. חלק מהחוקרים מגדירים אותו בתור סוג עצמאי - *Trigonotodus*, אך זה נתון בוויכוח מדעי.

המאובנים שלו התגלו בתצורות קלברט  שבוירג'יניה ובמרילנד והתגלו גם בקרוליינה הדרומית, קליפורניה ואולי גם במלטה. הוא תואר למדע ב-1942 בידי החוקר הצרפתי מוריס לניש .

כריש זה היה בעל מבנה גדול, כבד כמו עמלץ לבן, אשר לפי מספר הערכות הגיע לאורך של 13 מטרים.

כריש זה היה בעל מבנה שיניים חלקות צד, עם קצוות חיתוך חלקים וכתר עבים, אשר שימשו לחיתוך בשר ובדומה לכרישים אחרים אלה התחלפו במהירות. אף שלא נמצאו שרידי אונות סנפירים, נראה שבניגוד לכרישועליים המודרניים היה חסר את אונות הזנב המוגבהות. עם זאת כנראה שהיה משוטט לאורך האוקיינוס הפתוח בחיפוש מזון, אשר כלל כנראה דגים, דיונונים ואולי גם יונקים ימיים קטנים.

מין זה היה קרוב כנראה למין *Alopias palatasi*, שהיה גדול כמותו בהרבה מהמינים המודרניים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כרישועליים
קטגוריה:דמויי כריש מהקנוזואיקון
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1942
דוד ניסני

הרב **דוד ניסני** (נולד בכ"ד באדר ה'תשל"ד, 17 במרץ 1974) הוא רב, עורך דין, וחוקר משפט עברי ישראלי.

## קורות חיים
נולד וגדל בשכונת קטמון בירושלים למשפחה מיהדות איראן. למד בישיבת נתיב מאיר ובישיבת ברכת משה. בצה"ל שירת כחובש קרבי. הוא בעל סמיכה לרבנות עיר ותואר LL.M. במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.

בין השנים 1998–1999 שימש כשליח בעיר פורט אליזבת בדרום אפריקה, שם שימש כרב הקהילה היהודית, מורה בבית הספר היהודי, והכין תוכניות לימוד ביהדות לכיתות ה - יא. בין השנים 2001–2002 שימש כראש מדרשת אפיק במכללת חמדת הדרום. בין השנים 2004–2010 שימש כר"מ בישיבת בינות. בין השנים 2012–2016 שימש כר"מ בישיבת הסדר חולון. שימש גם כמרצה במכון לנדר ובמרכז י.נ.ר. שימש כרב קהילת משכן אליעזר במודיעין.

משנת 2004 משמש ניסני כחוקר בתחום המשפט העברי ביחידה למשפט עברי המהווה חלק מאגף ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים ובעמותת מורשת המשפט בישראל. במסגרות אלו התפרסם בשנת 2022 ספרו על חוק המשכון.

בשנת 2015 התפרסם ספרו "**כפשוטו**", ובו ביאורים לסוגיות בתורה. בין השאר מובאת שם פרשנותו לשני תיאורי בריאת אדם וחוה, ולפיה נבראו תחילה בני אדם רבים ורק אחר כך נוצר אדם אחר בגן עדן.

בשנת 2022 פרסם ניסני את הספר "**המדריך היהודי לגלקסיה**" – ובו תשובות הלכתיות לשאלות בענייני מדע בדיוני ופנטזיה.

בשנת 2022 התפרסם ספרו "משכון ומשכנתא" בסדרת חוק לישראל – מחקר על דיני המשכון במשפט העברי, בזיקה לחוק הישראלי, בעריכת נחום רקובר.

## ספרים ומאמרים
* **כפשוטו** - ביאורים וחידושים לסוגיות בתורה, מודיעין: הוצאת רננה, תשע"ד 2014
* **המדריך היהודי לגלקסיה** – תשובות הלכתיות רציניות לשאלות מגוחכות בענייני מדע בדיוני ועתידנות, הרצליה: ספרי ניב, תשפ"ב 2022.
* **משכון ומשכנתא** - כרך 11 בסדרת חוק לישראל, (עורך: נחום רקובר), ירושלים: משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תשפ"ג 2022 (400 עמ')
* סדרת פרסומים במסגרת גיליונות פרשת השבוע של משרד המשפטים.

## קישורים חיצוניים

* דוד ניסני באתר מרכז י.נ.ר
* 
* 
* 
* ד' ניסני, משכון ומשכנתא באתר מורשת המשפט בישראל
* ד' ניסני, גיליונות פרשת השבוע באתר משרד המשפטים

## הערות שוליים

קטגוריה:ויקיפדיה: ערכים של משתמשים חדשים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת ברכת משה
קטגוריה:בוגרי ישיבת נתיב מאיר
קטגוריה:חוקרי משפט עברי
קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
רדיו שטח

**רדיו שטח** הוא אלבום האולפן השביעי של הזמר הישראלי פאר טסי. האלבום יצא לאור ב-10 בנובמבר 2022.

## רקע והפקה
בתחנת הרדיו 103fm, סיפר טסי על תהליך העבודה של האלבום, ואמר כי "עבדנו עם כמה מפיקים בו זמנית, אני ואיתן דרמון צירפנו אלינו עוד כמה כותבים וכך נוצר האלבום". בנוסף, העיד כי "האלבום הזה נוצר מאהבה גדולה למוזיקה, מחברות אמיתית. אני והקהל שלי, יש בנינו משהו שהוא ביני לבינם - שזה קורה בשטח". בהפקה וכתיבת השירים השתתפו יוצרים רבים, ובהם מתן דרור, אבי אוחיון, גיל ויין, אליעד נחום וטסי עצמו.

## קבלה ביקורתית
האלבום התקבל באופן חיובי על ידי מבקרי המוזיקה והקהל. בן שלו מהארץ טען כי האלבום הוא "אולי אלבום הפופ הישראלי הכי טוב של התקופה האחרונה", אך סימן את "חציו השני" של האלבום כ"נפילה".

## הצלחה מסחרית
האלבום סימן את חזרתו של טסי למיינסטרים של תעשיית המוזיקה הישראלית, לאחר שסומן בעיני גופים ומבקרים שונים כ"זמר של להיט אחד" בעקבות הצלחתו החד-פעמית של להיטו, "דרך השלום" משנת 2014.

מתוך האלבום הצליחו במיוחד השירים "אהבה חולה" ו-"38", שהגיעו בשיאם למקומות הראשון והשמיני, בהתאמה, במצעד השירים השבועי של ספוטיפיי. גם בתחנות הרדיו זכו השירים להצלחה, כש-"38" הגיע למקום החמישי במצעד הרשמי של גלגלצ והשני במצעד העשירייה של כאן גימל, ו"אהבה חולה" הגיע למקום הראשון בעשירייה ובמצעד הרשמי של גלגלצ במשך מספר שבועות.

בפברואר 2023 קיבל האלבום את תואר הפלטינה על מעל ל-30 אלף מכירות בחנויות הדיגיטליות, הכוללות מעל ל-45 מיליון השמעות בסטרימינג. נוסף על כך, האלבום זכה בתואר אלבום השנה בפרסי אקו"ם לשנת 2022-2023.

## רשימת רצועות

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי פאר טסי
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אלון פרץ
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי גיל ויין
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מתן דרור
קטגוריה:אלבומי פלטינה בישראל
קטגוריה:אלבומים בהוצאה עצמית
הטענה הגאומטרית האחרונה של יעקובי

בגאומטריה דיפרנציאלית, **הטענה הגאומטרית האחרונה של יעקובי** היא השערה מתמטית של קרל גוסטב יעקב יעקובי. לפי ההשערה:

בעוד שניסויים נומריים הובילו למסקנה שהטענה נכונה, רק ב־2004 היא הוכחה לראשונה על ידי המתמטיקאים Itoh ו־Kiyohara.

מאז היא הוכללה מן המקרה האליפסואידי למחלקה רחבה יותר של משטחים.

## הסבר ההשערה
בהינתן נקודה נתונה p על משטח נתון, ניתן למתוח את כל הקווים הגאודזיים היוצאים מ־p החוצה. עבור משטח ספירי כל הקווים הגאודזיים הללו הם מעגלים גדולים ולפיכך היחסים ההדדיים ביניהם טריוויאליים - הם נפגשים רק בשתי נקודות אנטיפודיות. לעומת זאת, עבור נקודות לא אמביליות על אליפסואיד, המבנה הלא סימטרי של המשטח מקנה למשפחת הגאודזות הנמתחות החוצה מהנקודה התנהגות מעניינת: שני גאודזות סמוכות עשויות לשוב ולהיחתך בנקודה שנייה p', ולאחר מכן להיפגש שוב בנקודה שלישית 
p'', וכך הלאה. המקום הגאומטרי של כל נקודות החיתוך p' של גאודזות סמוכות הנמתחות מהנקודה p הוא עקומה סגורה המכונה הקאוסטיקה מסדר ראשון של הנקודה p על האליפסואיד. הטענה של יעקובי קובעת שלקאוסטיקה הזאת יש בדיוק ארבע נקודות חוד.

## לקריאה נוספת
* Sinclair, R. (2003). "On the last geometric statement of Jacobi". Experimental Mathematics. 12 (4): 477–485.

## הערות שוליים

קטגוריה:גאומטריה דיפרנציאלית
סאבוויי ישראל

**סאבווי ישראל** הייתה רשת כריכים למזון מהיר, שפעלה תחת זיכיון של חברת סאבוויי העולמית.

## היסטוריה
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 החליטה חברת סאבוויי להתרחב בעולם בקצב מהיר יותר מבעבר, כאשר ישראל סומנה כאחת המדינות בהן החברה החליטה לפתוח סניפים לראשונה. ב-1992 נפתח הסניף הראשון של הרשת לאחר שאיש העסקים חגי חריזמן קיבל את הזיכיון של הרשת בישראל. לאחר שחריזמן הלך לעולמו, רכש איש העסקים יאיר תמיר את הזיכיון להפעלת 15 סניפי הרשת מיורשיו של חריזמן ביוני 1996 תמורת 800 אלף דולר. תמיר תכנן לפתוח 9 סניפים נוספים בתוך שנה, והרחיב את פעילות הרשת גם לשטחי הרשות הפלסטינית.

את הלחמניות של הרשת ייצר תחילה מפעל של קיבוץ בארות יצחק, שגם זכה בשנת 2000 במכרז לאספקת סנדוויצ'ים ושתייה לחיילי צה"ל תמורת 20 מיליון שקל בשנה, תחת שם המותג סאבוויי.ב-2001 רשת מאפיות "בונז'ור" החלה באספקת הלחמניות במקום המפעל של בארות יצחק.

במרץ 2002 ביקש הבנק לפיתוח התעשייה למנות לרשת בישראל כונס נכסים, לאחר שלא עמדה בתשלום חובותיה. באפריל 2002 ביטלה הרשת העולמית את הזיכיון של יאיר תמיר בישראל. באוקטובר 2002 נמסר הזיכיון לזכיין חדש, אך בינואר 2003 נסגרה הרשת בישראל לאחר שניתן לה צו פירוק בהסכמה.

בשנת 2009 חזרה הרשת לפעול בישראל. הזיכיון ניתן לגור גל, ששימש כמנכ"ל מלון ברשת מלונות פתאל. הסניף הראשון בגלגולה החדש של הרשת נפתח בבית קורקס בהרצליה פיתוח, וכחצי שנה לאחר מכן נפתח סניף נוסף ברחוב בן יהודה בתל אביב. גל תכנן להקים כ-130 חנויות ברחבי ישראל, אך התכנית לא התממשה, וברשת נפתחו 8 סניפים בלבד, וכולם נסגרו עד ל-2014. בעקבות אי העמידה של גל בהסכם שלו מול הרשת, הגישה סאבוויי העולמית תביעה נגדו, שהוכרעה בבוררות שפרטיה מעולם לא פורסמו.

ביוני 2014 פורסם שסאבוויי מעוניינת לפתוח מחדש סניפים בישראל אך לא במתכונת של זכיינות אלא באמצעות נציגות מקומית שתהיה כפופה למטה של סאבוויי באירופה. על פי הודעת החברה לקראת כנס המרכז לקידום זכיינות בישראל ב-2014, התכנון היה להקים כ-100 סניפים בישראל, אך גם תוכנית זו מעולם לא התממשה ומאז 2014 הרשת אינה פעילה בישראל.

## הערות שוליים

קטגוריה:רשתות מזון מהיר ישראליות
קטגוריה:רשתות מזון מהיר
סלבטורה בריגוליו

**סלבטורה בריגוליו** (באנגלית: **Salvatore Briguglio**; 4 בפברואר 1930 - 21 במרץ 1978) אשר נודע בכינוי "**סאלי ג'וקים**" ("**Sally Bugs**"), היה מאפיונר אמריקאי ממוצא איטלקי, אשר שימש כמתנקש עבור משפחת ג'נובזה. התפרסם כרוצח חסר רחמים שנזקפו לחובתו לפחות 50 רציחות. שמו אף נקשר בהיעלמותו המסתורית של ג'ימי הופה.

## ביוגרפיה
בריגוליו נולד ב-4 בפברואר 1930 ביוניון סיטי, ניו ג'רזי, למשפחה ממוצא איטלקי. הוא שרת בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת קוריאה. לאחר שחרורו, החל לעבוד כמתנקש עבור משפחת הפשע ג'נובזה. בשורות המאפיה, הוא נודע בכינוי "סאלי ג'וקים". יחד אתו, הצטרף לארגון אחיו גבריאל. הוא רצח לפחות 50 אנשים, ונטען שבמקרים מסוימים אף עינה את קורבנותיו. עם זאת, לתודעה הציבורית הוא עלה דווקא כשביצע התנקשות עבור איש איגוד נהגי המשאיות אנתוני פרובנזנו. פרובנזנו שילם לבריגוליו כדי שירצח את אנתוני קסטליטו, שהתחרה מולו על תפקיד באיגוד. בריגוליו רצח את קסטליטו והשמיד את גופתו באמצעות קוצץ עצים.

בשל הקשר הקרוב שלו עם פרובנזנו, בריגוליו נחשב לאחד החשודים המרכזיים בהיעלמותו המסתורית של יריבו המר, נשיא איגוד נהגי העובדים ג'ימי הופה. לדבריו של ראלף פיקרדו, איש מאפיה אשר שימש כמודיע עבור ה-FBI, סיפר שביום היעלמו, ה-30 ביולי 1975, הופה היה אמור להיפגש עם פרובנזנו. תחת זאת, הוא הוסע לבית מסתור שבו המתינו לו האחים בריגוליו יחד עם תומאס אנדרטה ופרנק שירן. לימים, שירן אישר את הסיפור (בזיכרונותיו שהוכתבו לעיתונאי צ'ארלס ברנדט), וציין שהוא היה זה שירה למוות בהופה. עם זאת, הסיפור לא הוכח בוודאות, והיעלמותו של הופה נחשבת עד ימינו לתעלומה לא מפוענחת.

ביוני 1976 הוגשו נגד בריגוליו ופרובנזנו כתבי אישום על רצח קסטליטו. ב-21 במרץ 1978, בעוד המשפט מתנהל, שני גברים ירו בבריגוליו למוות ליד מועדון אנדריאה דוריה באיטליה הקטנה, מנהטן. שני הרוצחים נמלטו מהזירה, ועד ימינו לא ידוע בוודאות מי ביצע את הרצח ומי עמד מאחוריו. לטענת שירן, הבוסים של משפחות הפשע הורו על רצח בריגוליו מכיוון שחשדו שיסגיר מידע בתמורה לעסקת טיעון נוחה.

בסרט "האירי" גולם בריגוליו בידי לואיס קנסלמי.

## קישורים חיצוניים
* סלבטורה בריגוליו באתר The Record
* Who Was The Real Salvatore 'Sally Bugs' Briguglio, The Ruthless Glasses-Wearing Killer In 'The Irishman'?

קטגוריה:מאפיונרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1978
ספין-דיקטטורים

**ספין-דיקטטורים: פניה המשתנות של הרודנות במאה ה-21** הוא ספר במדע המדינה, מאת סרגיי גורייב, פרופסור לכלכלה ממוצא רוסי המתגורר בצרפת, ודניאל טריזמן, פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.

הספר בוחן כיצד דיקטטורים ואוטוקרטים מתמקדים בשיטות תעמולה כמו ספינים, דיסאינפורמציה ולוחמה פסיכולוגית על האוכלוסייה כדי לשלוט בדעת הקהל, לגרום לציבור לפחד מהאחר, ולשמר את השלטון הדיקטטורי. זאת בניגוד לשיטות של רדיפה פוליטית ודיכוי פוליטי גלוים שהיו נהוגות על ידי דיקטטורים בעבר, בהם יוסיף סטלין בברית המועצות ומאו דזה-דונג בסין. על פי הספר, הספין-דיקטטורים הראשונים היו לי קואן יו בסינגפור ובמידה גבולית גם אלברטו פוג'ימורי בפרו, ושיטותיהם הועתקו על ידי ולדימיר פוטין ברוסיה (בתחילת דרכו), רג'פ טאיפ ארדואן בטורקיה, ויקטור אורבן בהונגריה, הוגו צ'אווס בוונצואלה, רפאל קוראה באקוודור, ורבים נוספים.

הספר מציג כיצד ספין-דיקטטורים משמרים את שליטתם בעם לא באמצעות כוח, צבא ודיכוי, אלא בעיקר באמצעות פופולריות. אבל הפופולריות אינה מושגת באמצעים לגיטימיים ושוויוניים כמו בדמוקרטיה, אלא באמצעות שליטה מוסווית באמצעי התקשורת, צנזורה עצמית ותעמולה, וזאת לצד יישום הדרגתי של דמוקרטיה חלולה כדי להבטיח את שימור השלטון גם בתקופות שבהן הפופולריות של המשטר נמוכה. המחברים טוענים שספין-דיקטטורים מודרניים מתיימרים להיות דמוקרטים, ויאפשרו, למשל, פרסום מאמרים של מתנגדי השלטון בעיתונים בעלי תפוצה נמוכה, כדי להראות שהם מכבדים, כביכול, את חופש הביטוי ואת חופש העיתונות. לצד "פתיחות" זו הם ירדפו גופי תקשורת גדולים, יאיימו בסגירתם ויכבידו עליהם מבחינה כלכלית. מנהיגים אוטוריטריים אלה לא יצנזרו את כלי התקשורת אלא ישתמשו בהם להפצת טענותיהם.

הספר מדגיש כי באותו האופן שבו אין במציאות דמוקרטיה טהורה, כך גם אין דיקטטורה טהורה. משטר דיקטטורי יכול להיות קרוב יותר להיות דיקטטורה של פחד או דיקטטורה של ספין, אבל רק מעטים יהיו באופן מוחלט ומלא רק אחד משניהם. באותו האופן, יכול משטר דיקטטורי גם לשמר מאפיינים מסוימים ומוגבלים שאינם דיקטטוריים.

כמו כן לפי המחברים קיימים תהליכים חברתיים שדוחפים לכך שספין-דיקטטור יכול להפוך לדיקטטור כוחני כאשר אין די בתעמולה ונדרשים לעבור לצעדים דרוקניים יותר - כך לדוגמה פוטין נחשב ספין דיקטטור עד לשלב מסוים - ולכן מכונה "פוטין 1.0". מאז הפלישה לאוקראינה בתחילת 2022, המודל השלטוני שלו מכונה "פוטין 2" ששולט יותר באמצעות פחד - לאחר הפלישה החלה סגירה של כלי תקשורת, איסור על הגדרת המלחמה כמלחמה והתעקשות שמדובר במבצע צבאי, מאסר של מפגינים נגד המלחמה, איומים במלחמה אטומית ועוד. הספר נכתב לפני הפלישה לאוקראינה וטען כי הקצנה כזו בשלטון של פוטין היא אפשרות סבירה.

## ההבדלים בין דיקטטורה של פחד ודיקטטורה של ספין
הספר מונה כמה הבדלים יסודיים בין הדיקטטורות המסורתיות, שהיו דיקטטורות של פחד, ובין הדיקטטורות המודרניות, שהן דיקטטורות של ספין:

## ראו גם
* רודנות בחסות החוק
* הפיכה עצמית
* דמוקרטיה חלולה
## קישורים חיצוניים
* ספין דיקטטורים האתר הרשמי של הספר
* הרצאה על הספר, סרגיי גורייב, 10 אוקטובר 2022, יוטיוב
* 
* 
* 
* השפעה: עלייתו ונפילתו של ספין-דוקטור , סרט דוקו העוסק בטימותי בל, מנהל פרסום ואיש יחסי ציבור שהיה ידוע בזכות דוקטרינת הספין הגאו-פוליטית השנויה במחלוקת שלו
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:פופוליזם
קטגוריה:מושגים חברתיים
קלי בישופ

**קרול "קלי" בישופ** (באנגלית: **Carole "Kelly" Bishop**; נולדה ב־28 בפברואר 1944) היא שחקנית ורקדנית אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות תפקידיה כאמילי גילמור בסדרה "בנות גילמור" וכמרג'ורי האוסמן, אמה של פרנסס "בייבי" האוסמן (ג'ניפר גריי) בסרט "ריקוד מושחת". בישופ התחילה את הקריירה שלה בתפקיד שילה במחזמר "שורת המקהלה", עליו זכתה בפרס טוני להופעה הטובה ביותר של שחקנית מומלצת במחזמר.

## ראשית חייה
בישופ נולדה ב־1944, בקולורדו ספרינגס, קולורדו, לג'יין לנורה (לבית ווטולה) ולורנס בודן בישופ. היא גדלה בדנוור, קולורדו. בילדותה למדה להיות רקדנית בלט, בבית הספר לבלט בסן חוזה.

בגיל 18 היא נסעה לניו יורק וקיבלה את העבודה הראשונה שלה בריקוד בלהקת בלט באולם המוזיקה רדיו סיטי, בישופ המשיכה לרקוד בלאס וגאס ובטלוויזיה עד שלוהקה ב-1967 למחזה "קשת זהובה", תפקידה הראשון בברודוויי.

## קריירה
הפריצה הגדולה של בישופ הגיעה כאשר לוהקה לתפקיד שילה הסקסית והקשוחה בהפקה בברודוויי של המחזמר "שורת המקהלה" ב-1975, תפקיד עליו זכתה בפרס טוני ב-1976 כ"שחקנית המשנה הטובה ביותר (מחזמר)" וכן ב-1976 פרס דרמה דסק עבור "שחקנית מצטיינת במחזמר". היא גם לוהקה להפקות בברודוויי "שש דרגות לקירבה", המחזה של ניל סיימון "ההצעות של ניל סיימון", והמחזר עטור פרסי הטוני "הלילה האחרון של באליהו" ותחנת האוטובוס.

ב-1978 היא לוהקה לצד ג'יל קלייבורג בדרמה הקולנועית של פול מזורסקי "אשה לא נשואה"

בסרט "ריקוד מושחת" משנת 1987, היא נועדה במקור לתפקיד קטן, אך לקחה על עצמה את התפקיד הגדול הרבה יותר של מרג'ורי האוזמן, אמה של בייבי (ג'ניפר גריי), כאשר לין ליפטון, השחקנית המקורית, חלתה במהלך השבוע הראשון של הצילומים.

בישופ המשיכה לגלם "אמא" למספר דמויות: של הווארד סטרן בקומדיה "Private Parts" בבימויו של בטי תומאס ב-1997 ושל טובי מגווייר ב-"Wonder Boys" בשנת 2000.

בטלוויזיה, בישופ כיכבה בסרט "הקוצים" של מייק ניקולס יחד עם טוני רוברטס ומרלין קופר. היא גילמה את אמה של ליסה אן וולטר ב-"My Wildest Dreams". בישופ שיחקה בתפקידי אורח ב"חוק וסדר", "חוק וסדר: מדור מיוחד", "קייט ואלי" ו"מרפי בראון".

משנת 2000 עד 2007, בישופ כיכבה בסדרה של רשת WB "בנות גילמור" בתפקיד האם העשירה של לורלי גילמור (לורן גרהאם) וסבתה של רורי גילמור (אלקסיל בלדל), אמילי גילמור. בן זוגה בתוכנית היה אדוארד הרמן, בתפקיד ריצ'רד גילמור. היא חזרה לתפקיד במיני-סדרה מ-2016 "בנות גילמור: שנה בחייהן" של נטפליקס.

מאוחר יותר היא חברה לשיתוף פעולה נוסף עם איימי שרמן-פלדינו, יוצרת התוכנית, בתוכנית "Bunheads" ששודרה ב-ABC, הסדרה בוטלה לאחר העונה הראשונה.

עם סיום בנות גילמור, בישופ חזרה לתיאטרון, והופיעה ב"בקי שו" בתיאטרון הבמה השנייה ב-2008 ולזמן קצר בתור הדמות אוונג'לין הארקורט בחידוש של "Anything Goes" ב-2011 לצד סאטון פוסטר וג'ואל גריי.

ב-2011 הופיעה בתור מרי פריימן בסרט "חברים עם ילדים" בכיכובם של ג'ניפר וסטפלדט ואדם סקוט.

ב-2022 שיחקה בתפקיד חוזר בסדרה "גברת מייזל המופלאה", של איימי שרמן פלדינו בתור בנדטה, מנהיגת קונסורציום שידוכים שבסיסו בניו יורק.

ב-2023 כיכבה בתפקיד גברת אייברי בסדרה "העין הפקוחה" של רשת Freeform.

## חיים אישיים
בישופ מתגוררת בניו ג'רזי. היא הייתה נשואה למנחה הטלוויזיה לי לאונרד מ-1981 ועד מותו ב-2018.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

### תיאטרון

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:רקדניות אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקניות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1944
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
סרגיי גורייב

**סרגיי מראטוביץ' גורייב** הוא כלכלן ופרופסור לכלכלה במכון למדע המדינה פריז. הוא היה הכלכלן הראשי בבנק האירופאי לשיקום ולפיתוח. הוא היה פרופסור לכלכלה בבית הספר החדש לכלכלה במוסקבה עד אפריל 2013, אז ברח לצרפת.

סרגיי גורייב נולד באוסטיה הצפונית, ולמד בתיכון בקייב. בשנת 1993 הוא סיים בהצטיינות תואר שני בכלכלה ומדעי המחשב במכון לפיזיקה וטכנולוגיה במוסקבה, ולאחר שנה סיים דוקטורט במתמטיקה שימושית באקדמיה הרוסית למדעים. מאוחר יותר השתלם כפוסט-דוקטורנט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, וקיבל תואר דוקטור לכלכלה מהאקדמיה הרוסית למדעים.

משנת 1998 עסק במחקר ובהוראה בבית הספר החדש לכלכלה במוסקבה. בשנת 2004 מונה לרקטור בית הספר, ולימד קורסים לתואר שני בכלכלת פיתוח, תיאוריה מיקרו-כלכלית ותורת החוזים.

בשנים 2008 עד 2012 היה גורייב כותב נאומים ויועץ לנשיא רוסיה דמיטרי מדבדב, ומילא תפקידים במועצות מייעצות ממשלתיות ובדירקטוריונים של מפעלי מדינה, בהם בנק החקלאות הרוסי וסברבנק.

בשנת 2008 הביע ביקורת על מדיניותה הכלכלית של ממשלת רוסיה.

בשנת 2012 גורייב היה דמות מפתח ביוזמת "ממשלה פתוחה" של ראש הממשלה דימיטרי מדבדב, שקראה בין השאר למאבק בשחיתות הכלכלית במדינה. הוא נודע בקשריו עם אלכסיי נבלני, אחד המתנגדים הבולטים לפוטין. באותה שנה כתב גורייב את המצע הכלכלי של מפלגת האופוזיציה "רוסיה של העתיד".

במהלך פעילותו המקצועית זכה גורייב במספר פרסים לכלכלה. מחקריו ומאמריו פורסמו בכתבי עת מקצועיים רבים וכן בעיתונים רבים בעולם.

## היציאה מרוסיה
בשנת 2013 נעצר גורייב לחקירה, לאחר שהשתתף בכנס כלכלנים שבו הביע ביקורת על התנהלות ממשלת רוסיה בפרשת יוקוס. ב-30 באפריל 2013 עזב גורייב את רוסיה ועבר לצרפת.

בשנים 2015 עד 2019 היה הכלכלן הראשי של הבנק האירופאי לשיקום ולפיתוח.

בשנת 2022 ראה אור ספרו "ספין-דיקטטורים: פניה המשתנות של הרודנות במאה ה-21", אותו כתב עם דניאל טריזמן, פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בספר טוענים השניים שדרכי הפעולה של דיקטטורות ודיקטטורים במאה ה-20 (למשל אדולף היטלר, יוסיף סטלין ומאו דזה-דונג) הוחלפו במאה ה-21 בדיקטטורים מסוג חדש: **ספין-דיקטטורים**. הם משמרים את שליטתם בעם לא באמצעות כוח, צבא ודיכוי, אלא בעיקר באמצעות שליטה באמצעי התקשורת ותעמולה אפקטיבית. הבולטים שבהם הם ויקטור אורבן בהונגריה והוגו צ'אווס בוונצואלה, אבל יש עוד מנהיגים רבים הנוהגים באופן דומה.

מאז דצמבר 2025, סרגיי גורייב חבר בדירקטוריון המפקח של חברת הבינה המלאכותית הגרמנית mAInthink GmbH. תפקידו הוא מייעץ ולא תפעולי, וכולל בפרט סוגיות של ממשל ואסטרטגיה כלכלית.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1971
קטגוריה:כלכלנים צרפתים
קטגוריה:אנשים שהוכרזו ברוסיה כ"סוכנים זרים"
קטגוריה:מדענים ראשיים
ואלדמר פרנר

**ואלדמר פרנר** (בגרמנית: **Waldemar Verner**; 27 באוגוסט 1914 – 15 בפברואר 1982) היה איש צבא ופוליטיקאי מזרח גרמני. כיהן כמפקד הצי של גרמניה המזרחית בשנים 1957 - 1959 . ב-1959 - 1978 היה קצין פוליטי ראשי של צבא העם הלאומי. חבר בפוליטבירו המזרח-גרמני מ-1964 עד מותו ב-1982.
## ביוגרפיה
נולד בעיר קמניץ במשפחת פועלים. אביו ואחיו הגדול פאול (לימים פוליטיקאי בכיר במזרח גרמניה) היו פעילים קומוניסטים. בשנת 1929 הצטרף לארגון הנוער הקומוניסטי של גרמניה (Kommunistischer Jugendverband Deutschlands, KJVD), ובשנת 1932 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של גרמניה. בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, עבר לפעול במחתרת. בשנת 1935 הצליח להגר מגרמניה לברית המועצות. בברית המועצות למד בבית הספר של הקומינטרן במוסקבה. בשנת 1938 נשלח בחשאי לדנמרק, שם פעל במחתרת במהלך כל תקופת מלחמת העולם השנייה.

בתום המלחמה שב לגרמניה והיה ראש סניף מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה בעיר חגנוב ולאחר מכן בעיר שטרלזונד. ב-1949 עבר לעבוד במטה המפלגה בברלין. ב-1950 מונה למפקד המשטרה הימית שזה עתה קמה. ב-1955 - 1956 למד באקדמיה הימית בלנינגרד. ב-1956 כינון צבא העם הלאומי, הפכה המשטרה הימית לזרוע הים של הצבא. ואלדמר פרנר מונה למפקדו הראשון. הוא מילא את התפקיד עד 31 ביולי 1959.
ב-1 באוגוסט 1959 מונה לקצין פוליטי ראשי של צבא העם הלאומי, תפקיד אותו ימלא עד 31 בדצמבר 1978. בשנת 1961 הוא הועלה לדרגת אדמירל - הראשון שהגיע לדרגה זו במזרח גרמניה. משנת 1964 נכנס כחבר לפוליטביורו של מזרח גרמניה.
ב-1981 נבחר לפרלמנט המזרח גרמני.

ואלדמר פרנר מת בביתו בברלין ב-15 בפברואר 1982.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אדמירלים מזרח גרמנים
קטגוריה:מעוטרי עיטור קרל מרקס
קטגוריה:מעוטרי עיטור דגל העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור שרנהורסט
קטגוריה:פוליטיקאים מזרח גרמנים
קטגוריה:אישים הקבורים בברלין
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לברית המועצות
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1914
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1982
אזור הוולגה

[שמאל|ממוזער|300x300 פיקסלים| [אגן ניקוז|אגן הניקוז של נהר הוולגה]]
**אזור הוולגה** (ברוסית: **Поволжье** ,פירוש מילולי: "לאורך הוולגה") הוא אזור היסטורי ברוסיה המקיף את אגן הניקוז של נהר הוולגה, הנהר הארוך ביותר באירופה.

אזור הוולגה מופרד מבחינה תרבותית לשלושה חלקים:
* אזור הוולגה העליון - מתחיל ממוצא נהר הוולגה במחוז טבר ומשתרע עד לשפך נהר אוקה בניז'ני נובגורוד.
* אזור הוולגה התיכון - מתחיל משפך נהר אוקה ומשתרע עד לשפך נהר קאמה שממקם מדרום לקאזאן.
* אזור הוולגה התחתון - מתחיל משפך נהר הקאמה ומשתרע עד לאזור הדלתא של נהר הוולגה בים הכספי אשר במחוז אסטרחן.

הגבולות הגאוגרפיים של אזור הוולגה מעורפלים, והמונח "אזור הוולגה" משמש כיום בעיקר כאשר מתייחסים לאזור הוולגה התיכון ולאזור הוולגה התחתון אשר נכללים במחוז הפדרלי של הוולגה ובאזור הכלכלי של הוולגה.
ממוזער|תצלום של דלתת הוולגה במרכז אסיה. נהר הוולגה זורמת דרך האזורים הצפון-מערביים של מזרח אירופה אל אזורי הערבות הדרום-מערביות של מרכז אסיה.

## היסטוריה
לפי מקורות שונים אזור הוולגה היה מיושב לאורך ההיסטוריה בעיקר על ידי סלאבים, טורקים וויקינגים. לפובולז'יה היה חלק חשוב בהתפתחות של רוסיה הקדומה. נהר הוולגה שימש במקור בעיקר סוחרים מהמזרח ואת הוויקינגים.

## דמוגרפיה
באזור הוולגה נמצא חלק גדול מאוכלוסיית רוסיה, כאשר הערים הגדולות ירוסלבל, קוסטרומה, ניז'ני נובגורוד, צ'בוקסרי, קאזאן, אוליאנובסק, טוליאטי, סמרה, סראטוב, וולגוגרד ואסטרחן כולן ממוקמות ישירות על נהר הוולגה. ערים מרכזיות אחרות אשר ממוקות לאורך יובלי הוולגה כוללות בין היתר את ריאזאן, דזרז'ינסק, קלוגה ואוריול על נהר אוקה, פנזה על נהר סורה, פרם ונאברז'ניה צ'לני על נהר הקאמה, יושקר-אולה על נהר מלאיה קוקשאגה ודימיטרובגראד על נהר הבולשוי צ'רמשאן.

ערים מרכזיות הממוקמות על יובלי הוולגה כוללות בין היתר את בירת רוסיה והעיר המאוכלסת ביותר ברוסיה מוסקבה, אשר ממוקמת על נהר מוסקבה, שהוא יובל של נהר אוקה. העיר קירוב ממוקמת על נהר ויאטקה, ואופה, סטרליטמק וסלאוואט ממוקמות על נהר בלאיה - שניהם יובלים של נהר קאמה.

## ראו גם
* המחוז הפדרלי של הוולגה
* הרעב ברוסיה הסובייטית (1921–1922)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טריטוריות היסטוריות
קטגוריה:רוסיה: גאוגרפיה
תיאטרון רמת גן

**תיאטרון רמת גן** על שם אולב החמישי מלך נורווגיה הוא אולם תיאטרון ברמת גן.

## היסטוריה
התיאטרון הוקם כחלק מרובע תרבות ורוח בשכונת רמת יצחק ברמת גן, ברחוב חיבת ציון 16, בין הספרייה המרכזית למוזיאון העירוני רמת גן, מול בית צבי**.** זהו התיאטרון הראשון שנבנה ברמת גן מאז הקמתה. טקס הנחת אבן הפינה לתיאטרון התקיים בשנת 1992.

התיאטרון הוקם הודות לתרומתם הנדיבה של ממשלת נורווגיה ובית המלוכה הנורווגי כאות להזדהות עם סבלם של תושבי העיר במלחמת המפרץ ונקרא על שם אולב החמישי מלך נורווגיה.

אולם תיאטרון רמת גן הוא היחיד מסוגו בארץ הכולל "במה פורצת", אשר את גובהה ניתן לקבוע על פי צורכי ההפקה. לבמה הפורצת מעבר תת-קרקעי, ממנו יכולים השחקנים להגיע לבמה ובאותו האופן גם "להיעלם" ממנה. בתיאטרון 328 מקומות ישיבה עם אפשרות הרחבה ל-400 (תוספת כיסאות על משטח הבמה הפורצת).

הבניין תוכנן על ידי האדריכל אלכס כהן. בחזית התיאטרון רחבה גדולה, ומעל גג התיאטרון, בואך רחוב שועלי שמשון, נבנתה רחבה נוספת בה נמצאת הכניסה למוזיאון העירוני רמת גן.

טקס הפתיחה התקיים ב-30 במאי 1993 בנוכחות ראש העיר צבי בר, שרת החינוך בממשלת ישראל, שולמית אלוני ושרת החינוך בממשלת נורווגיה, אוסה קליבלנד. התיאטרון החדש מצטרף לתיאטרון הספרייה בו 130 מקומות ישיבה, ולאולם תיאטרון בו 120 מקומות ושני אולמות בני 50 מקומות ישיבה בבית צבי.

בתיאטרון מתקיימת פעילות מגוונת בכל תחומי אומנויות הבמה. מלבד הצגות הרפרטואר, מקיים התיאטרון פעילות קבועה של שבתות תרבות, קונצרטים, הרצאות, הופעות מחול עירוניות, ערבי זמר וטקסים עירוניים. כמו כן, הוא משמש כתיאטרון הבית להפקות בית צבי השונות, ומארח את הפקות מגמת התיאטרון של בית הספר התיכון בליך.

כמו כן המקום משמש בתור אולם הבית של התזמורת הקאמרית רמת גן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רמת גן: תרבות
קטגוריה:תיאטראות לאומיים
קטגוריה:תרבות ביישוב
מזרח לוס אנג'לס

**מזרח לוס אנג'לס** (באנגלית: **East Los Angeles** או **Eastside**) הוא אזור בעיר לוס אנג'לס המשתרע ממזרח למרכז העסקים הראשי של לוס אנג'לס ונהר לוס אנג'לס. האזור מהווה כיום את המרכז של האוכלוסייה ההיספנית בלוס אנג'לס.

לפי מפקד האוכלוסין האמריקני של שנת 2000 חיו באזור מזרח לוס אנג'לס באותה העת 286,222 תושבים באזור המשתרע על פני 53.51 קמ"ר. נכון לשנת 2000 אזור מזרח לוס אנג'לס לא היה מגוון במיוחד מבחינה אתנית – האזור הכיל שיעור גבוהה במיוחד של אוכלוסייה היספנית – נכון לשנת 2000 אזור מזרח לוס אנג'לס הכיל 91.2% היספנים, 5.2% אסיאתיים, 2.3% לבנים, 0.7% שחורים ו-0.6% ממוצא אתני אחר. רק 5.1% מתושבי אזור מזרח לוס אנג'לס אשר בני 25 ומעלה היו בעלי תואר אקדמי. מעל לשני שלישים (66.8%) מהתושבים גרו בדיור משותף, ו-33.2% היו בעלי בתים.

## שכונות אזור מזרח לוס אנג'לס

## אישים בולטים
* אנתוני קווין, שחקן
* אדוארד ג'יימס אולמוס, שחקן
* הופ סנדובל, זמרת-יוצרת
* ויל.איי.אם, ראפר, מוזיקאי, כותב שירים, זמר, שחקן ומפיק

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לוס אנג'לס: גאוגרפיה
ניק דיג'ובאני

**ניקולס צ'נינג דיג'ובאני** (באנגלית: **Nick DiGiovanni**; נולד ב-19 במאי 1996) הוא שף ואושיית רשת אמריקאי. נכון למרץ 2024, לדיג'ובאני יש למעלה מ-45 מיליון עוקבים.

הוא אחד מהפיינליסטים הצעירים ביותר אי פעם שהתחרו במאסטר שף האמריקאי, במקום השלישי כשהיה בגיל 22.

## ביוגרפיה
דיג'ובאני נולד ב-19 במאי 1996 בפרובידנס לכריס וסוזן דיג'ובאני. דיג'ובאני הוא ממוצא איטלקי, גרמני, אנגלי ופרסי. הוא הבכור מבין ארבעה אחים. הוא פיתח תשוקה לאוכל בגיל צעיר בכך שצפה בסבתו ובסבתא רבתא שלו מבשלות ארוחות למשפחה.

## השכלה
דיג'ובאני למד באקדמיית מילטון, שם סיים בהצטיינות. הוא שימש כמנהל משותף של תוכנית השירות הקהילתי שלהם.

לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, דיג'ובאני הלך לאוניברסיטת הרווארד שם הקים קבוצת מפגשים בשם "Food and climate". כחלק מהקורסים שלו, הוא השתתף בהרצאות שלימדו מאסימו בוטורה, גראנט אקץ וחוסה אנדרס.

לצורך התזה הבכירה שלו, דיג'ובאני ניתח נתונים על פליטת פחמן ב-36 מסעדות גלובליות מסינגפור ועד סן פרנסיסקו. לתזה שלו ייעץ הסופר והעיתונאי האמריקאי מייקל פולן.

דיג'ובאני מתכנן ללמוד בבית הספר לעסקים של הרווארד באמצעות 2+2 program (תוכנית 2+2.).

## קריירה
### טלוויזיה
במהלך שנתו האחרונה בקולג', דיג'ובאני השתתף בשיחת ליהוק לעונה 10 של *מאסטר שף*. הוא נבחר להתחרות בתוכנית וסיים במקום השלישי. כדי לצלם את התוכנית, לפי הדיווחים, דיג'ובאני עזב באמצע הסמסטר בהרווארד מבלי ליידע את הפרופסורים שלו. הוא חזר בעונה הבאה כמנטור לפיינליסטים.

### מדיה חברתית
לאחר שסיים את מאסטר שף ואת לימודיו בהרווארד, דיג'ובאני החל לפרסם סרטוני בישול ביוטיוב. בסרטון היוטיוב הראשון שלו, דיג'ובאני בישל את הקינוח שהוא היה מכין בגמר *מאסטר שף*, שיש לו למעלה מ-3.6 מיליון צפיות נכון למרץ 2023. לאחר מכן הוא החל לפרסם באופן קבוע סרטונים שלו מבשל מאכלים שונים.

דיג'ובאני שיתף פעולה עם מותגים כולל Instacart, קינדר בואנו וגוגל מאפס.

### נדבנות
דיג'ובאני הוא השגריר הראשי של The Farmlink Project. בנוסף, בשנת 2021, דיג'ובאני השתתף בקמפיין #TeamSeas שייסד MrBeast, שגייס 30 מיליון דולר כדי לנקות 30 מיליון פאונד של אשפה באוקיינוס.

## ביקורות
דיג'ובאני הופיע בכמה פרסומים, כולל today, *[[בוקר טוב אמריקה]]*, *[[הרפרס בזאר|והארפר'ס בזאר]]*. דיג'ובאני נבחר לרשימת *[[פורבס]]* 30 מתחת לגיל 30 עבור מזון ומשקאות. בשנת 2021, דיג'ובאני זכה בפרס הסטרימי לאוכל של יוטיוב, פרס המוכר ליוצר האוכל המוביל של השנה בעולם. הוא היה חתן פרס וובי בשנת 2022.

בנובמבר 2021, דיג'ובאני שבר את שיא גינס עבור ה"קייק פופ" (עוגה על מקל) הגדול ביותר אי פעם, ששקל 97 פאונד.

ביוני 2022, הוא שבר שיא גינס נוסף לנאגט העוף הגדול ביותר אי פעם, ששקל 21 ק"ג. באוגוסט הוא ביקר בהכי הרבה מסעדות מזון המהיר ב-24 שעות (69 מסעדות). באוקטובר, הוא גבר על השיא של גורדון רמזי בזמן המהיר ביותר לפילוט של דג במשקל 10 ק"ג ב-5 שניות; ועשה זאת בדקה אחת בדיוק. באותו יום הוא השיג את רול הסושי הגדול ביותר בגובה 2.15 מטר. בנובמבר הוא יצר את עוגיית המזל הגדולה ביותר במשקל 1.47 ק"ג ואת התרומה הגדולה ביותר של עוף ההודו ב-24 שעות (64,463.44 ק"ג - בערך 7,620 הודו).

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שפים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איראני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1996
סלגטרה (סדרת טלוויזיה)

**סלגטרה** (באנגלית: **Slugterra**) היא סדרת אנימציה קנדית ששודרה במקור בערוץ דיסני XD הקנדי מ-3 בספטמבר 2012 עד 25 באוקטובר 2016.

בישראל הסדרה שודרה בערוץ הילדים בדיבוב לעברית.

## תקציר העלילה
עמוק בתוך כדור הארץ ישנו עולם תת-קרקעי עצום המכונה סלוגטרה. סלוגטרה מאוכלסת הן בבני אדם והן ביצורים קטנים המכונים שבלולים ואשר מסוגלים להפוך ליצורים רבי עוצמה. משפחת שיין הם אחראים על ההגנה של סלוגטרה במשך שנים רבות והם שמרו על קיומה בסוד מהעולם. גיבור הסדרה, אלי שיין, הוא נער מתבגר שחולם להיות קלע מצטיין, בדומה לאביו, וויל שיין, אשר נעלם באופן מסתורי. אלי שיין מקים צוות משלו, הכולל את טריקסי, פרונטו וקורד, ויחד הם מגנים על סלוגטרה מפני איומים שונים.

## הדמויות הראשיות
* **אלי שיין** - הגיבור הראשי. אלי בן ה-15 הופך לאדם העיקרי שאחראי על ההגנה של סלוגטרה לאחר שאביו נעלם באופן מסתורי.
* **טריקסי** - מצטיינת באסטרטגיה. טריקסי היא גם קולנוענית מיומנת שמתעדת את ההרפתקאות של הצוות.
* **פרונטו** - גשש אשר כל הזמן מסתבך בצרות.
* **קורד זיין** - טרול מערות ענק. קורד זיין הוא מומחה טכנולוגיה אשר בונה ומתחזק את כל כלי הנשק והציוד של הצוות.
* **ד"ר תדאוס בלק** - האנטגוניסט הראשי בסדרה. תדאוס בלק הוא איש עסקים מושחת. הוא מעוניין להשתלט על כל סלוגטרה.

## צוות המדבבים בהפקת הדיבוב העברי
הדיבוב המקורי לעברית הופק באולפני "דאבי דאב" במחצית הראשונה של שנות ה-2010 ובוים על ידי אפי בן ישראל.

בגרסה העברית המקורית השתתפו בדיבוב הדמויות:
* איטן גרינברג (אלי שיין)
* ספיר דרמון (טריקסי)
* צביקה פורמן (פרונטו)
* גיא רושיניאק (קורד זיין, אל דיאבלוס נאצ'וס)
* סער בדישי (וויל שיין, טוויסט, בילי, מר סאטרדיי, לוק, וויל שיין, דמויות שונות)
* יורם יוספסברג (ד"ר תדאוס בלק)
* אלדד פריבס (מיץ' מילפורד, מוריס, דמויות שונות)
* אפי בן ישראל (דנה פור, שאנאי, דמויות שונות)
* ערן מור (לוד, מאלוויו דרייק, דמויות שונות)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות הנפשה קנדיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
מחסור בוויטמין A

**מחסור בו[[ויטמין A]]** הוא מצב המתרחש כאשר יש חוסר בוויטמין A בגוף. ויטמין A, הידוע גם בשם רטינול, הוא רכיב תזונתי חיוני הנדרש לתפקוד תקין של העיניים, העור, המערכת החיסונית ואיברים אחרים. מחסור בוויטמין זה עלול להוביל למגוון של בעיות בריאותיות, כולל עיוורון, זיהום ומוות.

## תפוצה
מחסור בוויטמין A נפוץ בעיקר במדינות מתפתחות, בהן המקורות התזונתיים של ויטמין A מוגבלים. ההערכה שילדים רבים מושפעים ממחסור בוויטמין A ברחבי העולם, כאשר מחסור בוויטמין A הוא הגורם המוביל בעולם לעיוורון ילדות הניתן למניעה, וכ-250,000 עד 500,000 ילדים מתעוורים מדי שנה ממחסור בוויטמין A בשל תזונה לקויה, כאשר כמחציתם מתים בתוך שנה מאז שהפכו לעיוורים.

## תסמינים
תסמינים של מחסור בוויטמין A יכולים לכלול עיוורון לילה, יובש בעיניים ומחלות עור. עיוורון לילה, הידוע גם בשם ניקטלופיה, הוא התסמין השכיח ביותר של מחסור בוויטמין A, והוא חוסר היכולת לראות בבירור באור עמום או בחושך. זה קורה מכיוון שוויטמין A חיוני לתפקוד תקין של הרשתית, האחראית על המרת האור לאותות חשמליים הנשלחים למוח. ככל שהמחסור הופך לחמור יותר, הקרנית עלולה להתייבש, מה שמוביל ליובש בעיניים , קסרוזיס של הלחמית והקרנית, והתפתחות נקודות ביטו .

במקרים חמורים, המחסור עלול להוביל לעיוורון מוחלט, רגישות מוגברת לזיהומים ואף למוות. בנוסף, אנשים עם מחסור בוויטמין A רגישים יותר לזיהומים שונים ולחצבת, שעלולים להוביל לתחלואה ותמותה מוגברת.

הגורם העיקרי למחסור בוויטמין A הוא תזונה חסרת ויטמין A או בטא-קרוטן. בטא-קרוטן נמצא בפירות וירקות, כמו גזר, בטטה, תרד, כרוב הגינה וכרוב על. מזונות אלו עשירים בוויטמין A ובטא-קרוטן, והם מומרים לוויטמין A בגוף. במדינות מתפתחות רבות התזונה מתבססת על מזונות כמו אורז ומניהוט מצוי שדלים בוויטמין A ובטא-קרוטן. התזונה הלקויה בשילוב עם גישה לקויה לטיפול רפואי, עלול להוביל לשכיחות גבוהה של מחסור בוויטמין A.

גם הפרעות ספיגה, כגון צליאק או סיסטיק פיברוזיס, יכולות למנוע ספיגה תקינה של ויטמין A. בנוסף, הפרעות גנטיות מסוימות, כגון אבטאליפופרוטאינמיה, יכולות למנוע את ההמרה התקינה של בטא-קרוטן לוויטמין A, מה שמוביל למחסור.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ויטמינים
Point Blank

**Point Blank** (שם-קוד בתכנון לארצות הברית: **ROC-X**) הוא טיל אלקטרואופטי קטן בעל יכולת שיגור אנכי (VTOL), הנישא על-ידי חייל יחיד, מתוצרת התעשייה האווירית לישראל. הטיל מצויד ביכולת גילוי מטרות באמצעי אופטי. וניתן להחזרה לידי המפעיל.

## היסטוריה
הטיל נחשף לציבור בינואר 2023, וכבר בחשיפה פורסם כי נחתמה עסקה גדולה לרכישת טילי Point Blank על ידי משרד ההגנה האמריקאי בהיקף של מיליוני דולרים.

## נתונים טכניים
* משקל: 6.8 ק"ג
* אורך: 1 מטר
* גובה שיוט: 50-500 מטר
* מהירות: 80 מטר לשנייה (288 קמ"ש)

## קישורים חיצוניים
* 
* IAI unveils new hand-launched, electro-optical guided missile, 19 בינואר 2023, באתר Israel Defense

## הערות שוליים

קטגוריה:טילים ישראליים
עפרונן טיבטי

**עֶפְרוֹנָן טִיבֵּטִי** (שם מדעי: *Calandrella acutirostris*) הוא מין של ציפור שיר קטנה במשפחת העפרוניים. הוא מצוי בדרום-מרכז אסיה מאיראן וקזחסטן ועד סין.

בישראל הוא נצפה פעם אחת ליד קיבוץ אילות על-ידי הדורם שיריחי בשנת 1986, הפרט היה מהתת-מין *C. a. acutirostris.*

## טקסונומיה ואטימולוגיה
שם הסוג *Calandrella* הוא צורת הקטנה של *kalandros*, השם ביוונית עתיקה שניתן למין אחר במשפחת העפרוניים, עפרוני ענק. שם המין הספציפי *acutirostris* הוא חיבור של המילים *acutus* - חד ו-*rostrum* - מקור*.*

שמו העממי באנגלית, Hume's short-toed lark, מנציח את חוקר הטבע הבריטי אלן אוקטביאן הום שתיאר את המין. לעיתים הוא מכונה בשם החלופי Lesser short-toed lark, מה שעשוי לבלבל עם השם הרשמי של מין אחר בעל אותו שם, עפרונן גמדי.

### תת-מינים
ישנם שני תת-מינים מוכרים:
* *C. a. acutirostris* (אלן אוקטביאן הום, 1873) - מצוי מצפון-מזרח איראן ומזרח קזחסטן ועד למערב סין
* *C. a. tibetana* (וויליאם אדווין ברוקס, 1880) - תואר במקור כמין נפרד. מצוי מצפון-מזרח פקיסטן ועד לרמה הטיבטית

## תיאור
העפרונן הטיבטי דומה בגודלו ובמראהו לעפרונן קצר-אצבעות, אך הוא בעל מראה פשוט יותר, עם ניצוי כהה יותר ומקור קטן יותר. כמו במקרה של עפרונן קצר-אצבעות, קיימת שונות מסוימת בניצויים של פרטים על פני טווח התפוצה שלו, דבר הגורם לכך שלא תמיד ניתן להסתמך על מראהו בזיהויו. אורכו כ-13–14 ס"מ והזוויגים דומים. כיפתו חומה ומפסוספסת קלות, סוככות האוזניים חומות-אדמדמות ופס-הגבה לבן. החלקים העליונים בגווני חום-אפרפר או חום חולי עם פסים כהים יותר, וסוככות העל-הזנב בגוון בחום-אדמדם. הכנפיים בצבע חום-אפרפר עם פסי כנף שחורים וקצוות חיוורים לנוצות. החלקים התחתונים לבנבנים ברובם, מלבד כתם צוואר כהה ורצועה אפורה-צהבהבה על החזה. החזה חלק וללא פיספוס.

### קולות
קריאותיו מקלות על זיהויו; הן כוללות "*טריי*" צווחני *ו"צ'יררר*" יבש ומתגלגל יותר מזה של העפרונן קצר-האצבעות.

## סטטוס
למין זה טווח תפוצה נרחב למדי, ומגמות האוכלוסייה מוערכות כיציבות, ולכן המין אינו מוגדר כמתקרב לסף פגיעות, ומסווג ברמת סיכון "ללא חשש" על-ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (IUCN).

## גלריה

קובץ:Hume's Short-toed Lark Laxman Chowk, Sikkim, India 13.05.2014.jpg|מבט מהגב, ליד שמורת פנגולחה, סיקים, הודו
קובץ:Hume's Lark (Calandrella acutirostris) (50650352561).jpg|מפקיסטן
קובץ:Greater Short-toed Lark (Calandrella brachydactyla) (31813148058).jpg|בעל כושר הסוואה מצוין, גילגיט-בלטיסטן, מפקיסטן
קובץ:Greater Short-toed Lark (Calandrella brachydactyla) (45383529562).jpg|מפקיסטן


## קישורים חיצוניים

* סימני זיהוי באתר ההודי ogaclicks

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1873
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלן אוקטביאן יום
קטגוריה:עפרוניים
קטגוריה:ארץ ישראל: עפרוניים
קטגוריה:טיבט: עופות
קטגוריה:פקיסטן: עופות
קטגוריה:אפגניסטן: עופות
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:נפאל: עופות
קטגוריה:בנגלדש: עופות
קטגוריה:בהוטן: עופות
קטגוריה:סין: עופות
ג'יימס פולי (במאי)

**ג'יימס פולי** (באנגלית: **James Foley**; ) היה 
במאי וידאו קליפים וקולנוע אמריקאי. סרטו מ-1986 "בטווח קצר" הוקרן בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי ה-36 בברלין. סרטים נוספים שביים כוללים את "גלנגרי גלן רוס", המבוסס על המחזה בעל אותו השם מאת דייוויד מאמט, ואת "התא" , המבוסס על הרומן בעל אותו השם מאת הסופר ג'ון גרישם. הוא גם ביים את שני סרטי ההמשך של "חמישים גוונים של אפור": "חמישים גוונים של אופל" (2017) ו"חמישים גוונים של שחרור (2018).

## ביוגרפיה
פולי נולד בביי רידג', ברוקלין, ניו יורק, בנו של עורך דין. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת באפלו, בשנת 1978. הוא המשיך את לימודיו כאשר התמקד בקולנוע והפקה, אותם למד באוניברסיטת דרום קליפורניה.

## פילמוגרפיה

## וידאו קליפים
מלבד הסרט "מי הנערה הזו?" (1987), ביים פולי את הווידאו קליפים הבאים עבור הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה (תחת השם הבדוי "פיטר פרצ'ר"):
* 1986: "Live to Tell"
* 1986: "Papa Don't Preach"
* 1986: "True Blue"
פולי היה גם האיש המקורב ביותר בחתונה של מדונה עם שון פן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי וידאו קליפים אמריקאים
קטגוריה:במאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת באפלו
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2025
בטווח קצר

"**בטווח קצר**" (באנגלית: ***At Close Range***) הוא דרמת-פשע אמריקאי משנת 1986 בבימויו של ג'יימס פולי, המבוסס על משפחת הפשע של פנסילבניה, בראשות ברוס ג'ונסטון האב, שפעלה במהלך שנות ה-60 וה-70. מככבים בו שון פן וכריסטופר ווקן, עם מרי סטיוארט מסטרסון, אחיו של שון, כריס פן, דייוויד סטראתיירן, קריספין גלובר, קיפר סאת'רלנד ואיילין ראיין  כיכבו בתפקידי משנה. הסרט לא זכה להצלחה מסחרית, כאשר גרף 2.3 מיליון דולרים בלבד, מתקציב של 6.5 מיליון דולרים בסך הכול.

## עלילה
בראד וייטווד האב הוא פושע ומנהיג כנופיית הפושעים של משפחתו. לאורכו של הסרט, מוצגת השגרה של המשפחה, ככזו הפועלת בעולם הפשע.

## ליהוק
* שון פן – ברדפורד "בראד" וייטווד הבן
* כריסטופר ווקן – ברדפורד "בראד" וייטווד האב
* מרי סטיוארט מסטרסון – טרי
* כריס פן – תומאס "טומי" וייטווד
* מילי פרקינס – ג'ולי
* איילין ראיין – סבתא
* טרייסי וולטר – דוד פאץ' וייטווד
* אר. די. קול – דיקי
* דייוויד סטראתיירן – טוני פיין
* ג'יי. סי. קווין – בויד
* קנדי קלארק – מרי סו
* ג'ייק דנגל – לסטר
* קיפר סאת'רלנד – טים
* קריספין גלובר – לוקאס
* סטיבן ג'פריס – אגי
* אלן אוטרי – ארני
* נואל פארקר – ג'יל

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1986
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטים עצמאיים
קטגוריה:סרטים על משפחות
קטגוריה:סרטי ג'יימס פולי
אפושטג

**אפושטג** (בהונגרית: **Apostag**) הוא כפר בנפת קונסנטמיקלוש שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה. עד ל הייתה בו קהילה יהודית.

כמו יישובים רבים באירופה, גם באפושטג אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 2,149 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 2,066 תושבים.

שמה של הכפר אפושטג הוזכר במסמכים לראשונה בשנת 1217.

ממוזער|בית הכנסת של אפושטג
## יהודי אפושטג
יהודים החלו להתגורר באפושטג במחצית הראשונה של המאה ה-17 ורובם עזבו עם נסיגת הצבא הטורקי מהאזור. היישוב היהודי חודש באמצע המאה ה-18 בחסות בעלי אחוזה מקומיים. רוב היהודים עסקו בחקלאות, במסחר ובמלאכה. בשנת 1768 נבנה בכפר בית כנסת, ובשנת 1772 נוסדה חברה קדישא. בית ספר יהודי פעל במקום בין השנים 1823 ל-1905. בתחילת המאה ה-19 עד סוף מלחמת העולם הראשונה הייתה בכפר גם ישיבה, והקהילה בכפר שימשה כקהילת אם לכמה יישובים בסביבה.

בשנת 1840 בוטלו הגבלות ההתיישבות על יהודי הונגריה ורבים מיהודי הכפר עברו ליישובים הגדולים והקהילה קטנה.

בשנת 1869 הצטרפה הקהילה לזרם הנאולוגי

במלחמת העולם הראשונה התגייסו 26 מיהודי אפושטג לצבא הקיסר ושבעה מהם נפלו בקרב.

בשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר במהלך שואת יהודי הונגריה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אפשוטג בפנקס הקהילות הונגריה

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
Q (כתב עת)

**Q** היה כתב עת שעסק במוזיקה פופולרית שהתפרסם מדי חודש בממלכה המאוחדת. הוא נוסד ב-1986 על ידי העיתונאים והשדרנים מארק אלן  ודייוויד הפוורת' , שהיו מגישים של סדרת הטלוויזיה "The Old Grey Whistle Test" אשר שודרה ב-*[[BBC]]*. הגיליון האחרון של *Q* פורסם ביולי 2020.

*Q* פורסם במקור על ידי קבוצת המדיה EMAP  והבדיל את עצמו מחלק גדול מהעיתונות המוזיקלית האחרת עם הפצה חודשית וסטנדרטים גבוהים יותר של צילום ודפוס. בשנים הראשונות לתפוצתו, כונה המגזין בשם "המדריך המודרני למוזיקה ועוד". במקור, הוא היה אמור להיקרא "Cue", אך השם שונה שמא לא ייווצר בלבול בינו לבין מגזין סנוקר. סיבה נוספת, שצוינה במהדורה ה-200 של "Q", היא ששם באורך אות אחת בלבד, יהיה בולט יותר בדוכני העיתונים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: כתבי עת
קטגוריה:כתבי עת למוזיקה
נלי הופר

**נלי הופר** (באנגלית: **Nellee Hooper**; נולד בשם **פול אנדרו הופר** , ב-15 במרץ 1963) הוא מפיק מוזיקלי, רמיקסר ופזמונאי בריטי, הידוע בעבודתו עם אמנים ומוזיקאים מצליחים ופופולריים רבים, החל מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. הוא ניסה כוחו כמלחין מוזיקת סרטי קולנוע בשיתוף עם המלחין הסקוטי קרייג ארמסטרונג  והמפיק המוזיקלי האנגלי מריוס דה פריס, עבור הפסקול של "רומיאו וג'ולייט" של באז לורמן ב-1996. בין היתר, עבד עם טינה טרנר, גוון סטפאני, נו דאוט ואנדראה קור.

הופר הפיק שבעה שירים שזכו בפרסי גראמי עבור אמנים ומוזיקאים שונים, ביניהם: הסמאשינג פאמפקינס, U2 ושינייד או'קונור. הוא זכה בפרס "המפיק הטוב ביות"ר של *[[Q (כתב עת)|Q]]* ופעמיים היה "מפיק השנה של שבוע המוזיקה". במהלך הקריירה שלו, עבד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה על הלהיט "Bedtime Story" הלקוח מ-*[[Bedtime Stories]]*. כמו כן, עבד איתה על שירים נוספים כדוגמת "I Want You" (ביחד עם מאסיב אטאק), "Sanctuary", "Inside of Me", "Survival" ו-"Forbidden Love".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מפיקים מוזיקליים בריטים
קטגוריה:פזמונאים בריטים
קטגוריה:רמיקסרים
קטגוריה:מוזיקאים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:מלחינים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1963
מריוס דה פריס

**מריוס דה פריס** (באנגלית: **Marius de Vries**; נולד ב-1961) הוא מפיק מוזיקלי ומלחין אנגלי. הוא זכה בפרס גראמי מתוך ארבע מועמדויו, שני פרסי באפט"א ופרס אייבור נובלו.

## השכלה
מריוס דה פריס למד בבית ספר קתדרלת סנט פול בלונדון ובבית ספר בדפורד (בין השנים 1975–1980) ולאחר מכן בפטרהאוס, קיימברידג'.

## שירים שהפיק או כתב
להלן לקט שירים שהפיק או כתב מריוס דה פריס במהלך הקריירה שלו:
* "A Piece of What You Need" (טדי תומפסון)
* "11:11" (טדי תומפסון)
* "In My Arms" (טדי תומפסון)
* "Oh What a World" (רופוס ויינרייט)
* "The One You Love" (רופוס ויינרייט)
* "Bedtime Story" (מדונה)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפיקים מוזיקליים בריטים
קטגוריה:מלחינים אנגלים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1961
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א: אישים
הבחירות הפרלמנטריות באוסטרליה 2019

**הבחירות הפדרליות באוסטרליה** נערכו ביום שבת 18 במאי 2019 לבחירת חברי הפרלמנט ה-46 של אוסטרליה. הבחירות התקיימו בעקבות פירוק הפרלמנט ה-45 שנבחר בבחירות הפדרליות הקודמות ב-2016. כל 151 המושבים שבבית הנבחרים (הבית התחתון) ו-40 מתוך 76 המושבים בסנאט (הבית העליון) עמדו לבחירה.

ממשלת המיעוט הליברלית-לאומית המכהנת בכהונתה השנייה, בראשות ראש הממשלה סקוט מוריסון, זכתה בכהונה שלישית של כשלוש שנים. זאת לאחר שהביסה את מפלגת הלייבור האוסטרלית מהאופוזיציה, בראשות מנהיג האופוזיציה ביל שורטן. הקואליציה זכתה לרוב של שלושה מושבים עם 77 מושבים לעומת 68 של הלייבור סיימה עם 68. ששת המושבים הנותרים אוישו על ידי הירוקים האוסטרלים, ברית המרכז, המפלגה האוסטרלית ושלושה עצמאיים.

לפי שיטת הבחירות של אוסטרליה ההצבעה היא חובה.

זו הייתה הפעם הראשונה מאז 2001 שממשלה פדרלית באוסטרליה זכתה בכהונה שלישית ברציפות בתפקיד. הממשלה קיבלה קולות רבים מהצפוי בקווינסלנד ובטסמניה. המפלגה הלאומית הליברלית של קווינסלנד זכתה ב-23 מתוך 30 המושבים במדינה.

## לוחות זמנים
בחירות לבית הנבחרים יכולות להיקבע בכל עת במהלך כהונת הפרלמנט בת שלוש השנים. כהונתו של בית הנבחרים החלה ב-30 באוגוסט 2016 - כך שהייתה אמורה להסתיים ב-29 באוגוסט 2019. בפועל, בית הנבחרים פוזר ב-11 באפריל והבחירות הוקדמו ל-18 במאי 2019. הפיזור התרחש לאחר שראש הממשלה סקוט מוריסון המליץ על כך למושל הכללי. חוקת אוסטרליה אינה מחייבת בחירות בו-זמנית לסנאט ולבית הנבחרים, אך זהו המנהג בפועל מאז תחילת שנות ה-70 של המאה ה-20.

ב-11 באפריל 2019, משרד המושל הכללי פרסם מסמכים הנוגעים לקיום הבחירות. במסמכים נקבע לוח זמנים של תאריכי המפתח בבחירות:
* 11 באפריל – 8:29 בבוקר: אישור הפרלמנט ה-45
* 11 באפריל – 8:30 בבוקר: פירוק בית הנבחרים
* 18 באפריל – סגירת רשימות המצביעים. בסופו של דבר, התמודדו בבחירות כ-1,514 מועמדים (1,056 לבית הנבחרים ו-458 לסנאט).
* 23 באפריל – סגירת המועמדויות
* 29 באפריל – תחילת ההצבעה המוקדמת
* 18 במאי – יום הבחירות
* 1 ביולי – תחילת כהונתם של הסנאטורים

תקופת הבחירות כללה שלושה חגים לאומיים: יום שישי הטוב (19 באפריל), יום שני של חג הפסחא (22 באפריל) ויום אנזא"ק (25 באפריל). בנוסף על כך, גם האחד במאי חל במערכת הבחירות.

## חלוקה מחדש
ב-31 באוגוסט 2017, ועדת הבחירות האוסטרלית הודיעה על חלוקה מחודשת של המושבים בבית הנבחרים אשר גדל מ-150 מושבים ל-151.

## תוצאות
### בית נבחרים

### סנאט

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

אוסטרליה
קטגוריה:אוסטרליה: בחירות
אוסטרליה
קטגוריה:2019 באוסטרליה
אנסינו

**אנסינו** (באנגלית: **Encino**) היא שכונה באזור עמק סן פרננדו בלוס אנג'לס, קליפורניה.

## היסטוריה
בשנת 1769 פנתה משלחת פורטולה הספרדית, בה היו האירופאים הראשונים שחקרו אזורים פנימיים בקליפורניה, צפונה דרך מעבר ספולבדה אל עמק סן פרננדו ב-5 באוגוסט. המשלחת שהתה שני לילות בכפר ילידים ליד מה שהוא כיום הפארק ההיסטורי של מדינת לוס אנסינוס . חואן קרספי , מיסיונר פרנציסקני שהצטרף למשלחת, כינה את העמק "El Valle de Santa Catalina de Bolonia de Los Encinos" ("העמק של קת'רין הקדושה מבולוניה של אלוני הולם"). אותו השם הארוך קוצר ושונה לבסוף לאנסינו בלבד.

החווה של הולם אוקס  הוקמה בשנת 1845 כאשר חלקה גדולה של אדמות מיסיון סן פרננדו  לשעבר, הוענקה לשלושה אינדיאנים על ידי המושל פיו פיקו .

## גלריית תמונות

קובץ:Encino Hospital Medical Center - 05.31.10.JPG|מרכז רפואי, אנסינו
קובץ:Encino, Los Angeles, CA, USA - panoramio (10).jpg|ברווזים באגם, אנסינו
קובץ:Encino, Los Angeles, CA, USA - panoramio (125).jpg|כביש, אנסינו


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:לוס אנג'לס: שכונות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1845
נעליים גבוהות

[ממוזער|נעליים גבוהות שהפיצה חברת [אדידס לכבוד אולימפיאדת 1988]]
**נעליים גבוהות** (באנגלית: **high shoes**; מכונים גם כ**נעלי כדורסל**) הן נעליים אשר גבוהות מגובה הקרסול כגון נעלי אולסטאר, אייר ג'ורדן, Air Force , ואנס, Reebok Freestyle  ו-Nike Air Yeezy  ומשמשות כנעלי סניקרס או נעלי ספורט.
[ממוזער|נעלים גבוהות מה[מותג Nike Air Yeezy ]]
הנעליים הגבוהות החלו להיות בשימוש נפוץ לראשונה בשנות ה-80, אז שימשו בעיקר כנעלי כדורסל אשר היו מגנים על הכדורסלנים מפני פגיעה בקרסוליים. סוגים שונים של נעלי כדורסל מתאפיינים בכריות אוויר לצמצום פגיעות, קפיצים וסוליה אחידה על כל הנעל.

הנעליים החלו לצבור פופולריות החל משנות העשרים של המאה העשרים ואחת בעיקר בקרב בני נוער. קבוצות מעריצי איידול רבות כגון Shinee ו-Kara , נוהגות להתאפיין בנעלים גבוהות גם הן.

## נעלי צבא
שמאל|ממוזער|250px|נעליים צבאיות חי"ר שחורות צה"ליות תוצרת החברה האמריקאית McRae
נעלי צבא הן נעליים המשמשות את החיילים ומהוות חלק בלתי נפרד מהתלבושת הצבאית התקנית והמלאה. נעלי הצבא המשמשות בפעילות מבצעית נועדה לאפשר ללוחמים הגנה על רגליהם ועל קרסוליהם, ולאפשר יציבות במהלך הפעילות בתנאי שטח שונים. לצורך כך מקובלות כיום, במרבית צבאות העולם, נעלי עור גבוהות.

נעלי צבא גבוהות הפכו גם למוצר אופנה בתרבות הגותיקה והפאנק. כמו כן, בשל נוחותן בתנאי שטח נוהגים גם אנשים שאינם אנשי צבא לנעול נעליים אלה, ואלה נמכרות גם בחנויות מטיילים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נעליים
קטגוריה:כדורסל
אלקטרו האוס

**אלקטרו האוס** (באנגלית: **Electro house**) הוא ז'אנר של מוזיקת דאנס אלקטרונית המאופיינת בבס כבד ובקצב של כ-130 פעימות לדקה. בין המוזיקאים המשתמשים בז'אנר נמצאים המוזיקאים בני בנאסי, סקרילקס, סטיב איוקי ו-Deadmau5.

## מאפיינים
העיתונאי הבריטי, סיימון ריינולדס  תיאר את הז'אנר כסגנון המיוחס לאמנים כמו זד, ארול אלקן  ו-The Bloody Beetroots . אלקטרו האוס מאופיין בבס כבד, לרוב עם צלילי תוף בס גדולים, בייסליינים, גלי שן מסורים ודיסטורשן. הקצב של הז'אנר הוא בדרך כלל בין 125 ל-135 פעימות לדקה, אם כי בדרך כלל 130 פעימות לדקה. אף על פי שאלקטרו האוס לפעמים דומה לטק האוס , אלקטרו האוס יכול להכיל אלמנטים מלודיים, וכן דגימות וסינתיסייזרים מבוססי אלקטרו. לעומת זאת, ריינולדס הצהיר שלז'אנר כמעט ולא קשור להאוס או לאלקטרו.

## היסטוריה

ריינולדס תיאר כי אלקטרו האוס הושפע מ-*[[Discovery (אלבום של דאפט פאנק)|Discovery]]* של דאפט פאנק, ג'אסטיס ודיגיטליזם . הז'אנר הצליח בארצות הברית בזכות Deadmau5.

עד 2011, המילה "אלקטרו" כבר נתפסה כשם תואר המציין "מוזיקת דאנס אלקטרונית קשה".

שירים שסומנו רטרואקטיבית כאלקטרו האוס כוללים את "Dark Invader" של Arrivers ו-"Raw S*it" של Basement Jaxx . הסינגל "Flat Beat" של Mr. Oizo  נחשב גם הוא כשיר מהז'אנר.

אנדי קלמן מ-AllMusic תיאר את "Satisfaction" של בני בנאסי כשיר אלקטרו האוס. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21, אלקטרו האוס נהיה פופולרי. בנובמבר 2006, השיר "Put Your Hands Up 4 Detroit" של פדה לה גרנד  והרמיקס של די. רמירז  לשיר "Yeah Yeah" של בודירוקס  ולוסיאנה  הופיעו במקום הראשון והשני, בהתאמה, במצעד הסינגלים הבריטי. מאז, צצו מפיקי אלקטרו האוס כמו ג'ון גוך , נייף פארטי , The M Machine , פורטר רובינסון, יסוטאקה נקאטה  ודאדה לייף.

## הערות שוליים

קטגוריה:שנות ה-2010 במוזיקה
קטגוריה:שנות ה-2000 במוזיקה
קטגוריה:שנות ה-1990 במוזיקה