open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אורציון ישי

**אורציון ישי** (1936, ירושלים, ארץ ישראל המנדטורית - 5 באוקטובר 2013, ישראל) היה סופר ישראלי.

## ביוגרפיה
ישי הוא בן להורים יוצאי ביטולה (מונסטיר), שבחבל מקדוניה, אשר אבות אבותיהם התיישבו בה אחרי גירוש ספרד.

את השכלתו היסודית רכש בתלמוד תורה "בית אהרון" בירושלים. את לימודיו התיכוניים השלים במסגרת אקסטרנית. בוגר האוניברסיטה העברית במקצועות ספרות ומקרא ומוסמך לתואר שני לחינוך. עסק בהוראה בבתי-ספר תיכוניים בירושלים, ובהם: הגימנסיה העברית רחביה ובית הספר רנה קסין. כמו-כן שימש במשך שנים אחדות כמדריך למורים מטעם בית-ספר לחינוך של האוניברסיטה העברית.

בשנים 1972–1974 היה שליח מטעם הסוכנות היהודית, המחלקה לשיגור מורים, בסנטיאגו דה צ'ילה שם ניהל את בית-הספר היהודי על שם חיים ויצמן.

סיפוריו התפרסמו בפורומים ספרותיים שונים. סיפורו הראשון "פרחים על קברו של המורה לתנ"ך" התפרסם במוסף הספרותי של העיתון דבר בשנת 1967. אורציון ישי זכה בפרסים ספרותיים שונים: ב-1978 זכה בפרס על-שם פרננדו חנו לספרות ארץ-ישראלית חדשה מטעם יהדות מקסיקו, סיפורו "צבעונים" זכה בפרס מיוחד מטעם משרד החינוך והתרבות. בנוסף על סיפוריו פרסם אורציון ישי ספרי עזר ללימוד התנ"ך לבחינות הבגרות אותו חיבר בעזרת ניסיונו כמורה לתנ"ך בבית הספר רנה קסין בירושלים, שם היה מוכר בשם ישי אורציון (במקום אורציון ישי).

## מקורות יצירתו
בריאיון להרצל חקק באתר האינטרנט **e mago** לגבי מקורות זיקתו לעבר אמר אורציון:

## ספריו
* **הכל באותו יום**: סיפורים (ירושלים: שי, תשל"ו 1976)
* **על החוטים ועל לאורה**: סיפורים (תל אביב: הדר, (תשל"ט 1979)
* **צבעונים**: סיפורים (תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ב 1982)
* **סגורה לרגל שיפוצים**: סיפורים (ירושלים: כרמל, תשנ"ה 1995)
* **עידן השמש החמישית**: רומן (תל אביב: גוונים, תשנ"ט 1999)
* **חבצלות לקצין צעיר**: סיפורים (הוד-השרון: אסטרולוג, 2001)
* **לשתוק עם פרננדו**: סיפורים (ירושלים: כרמל, תשס"ה 2005)

## קישורים חיצוניים

* הרצל חקק, הקסם הספרדי והניחוח הירושלמי של אורציון ישי, בתוך: ד"ר לאה מזור, על מקרא הוראה וחינוך
* הרצל חקק, אורציון ישי – ראיון על כלל יצירתו , ממעמקים
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
כושר וחסיס

**כושר-וחסיס** (באוגריתית: **𐎋𐎘𐎗𐎟𐎆𐎃𐎒𐎒** – כתֿר וחֿסס) היה אל האוּמנויות והטכנולוגיה הכנעני, היוצר דברים נפלאים. נחשב כאל חיובי העוזר לבעל, אל החיים. בשירה האוגריתית הוא מכונה "חכם חרשים" ו"הין".

כמו מספר אלים זוטרים נוספים במיתולוגיה האוגריתית, שמו הוא שם כפול, ומראה על שני צדדים באישיותו.

באגדת אקהת מסופר עליו שיצר קשת מופלאה ש**אקהת** הגיבור משתמש בה, וענת אלת המלחמה והציד חומדת אותה. בעלילות בעל וענת מסופר שהוא עוזר לבעל במלחמתו כנגד האל ים ויוצר עבור בעל כלי נשק מאגיים שמכריעים את ים לארץ. עוד מסופר עליו שם שהוא בנה את ארמונו המופלא של בעל ב**פסגת צפון** במשך שישה ימים. כושר-וחסיס רצה ליצור לארמון חלונות וארובות, דבר שבעל התנגד לו, אך לאחר המעשה בעל השתכנע וביקש ממנו שיקרע בארמון חלונות. בכך ממלא כושר-וחסיס תפקיד טיפוסי של האל החכם ויועצו של הגיבור אל הסער, במיתוס מלחמת אל הסער בים. בזאת הוא דומה לאל האכדי-בבלי אאה, הממלא תפקיד זה בשירת אֻלִִיכֻמִי החורית-חתית. ישנם רמזים כי גם במיתולוגיה האוגריתית נחשב כושר-וחסיס כמקבילו של אאה.

בלחש עלילת האלים הנאבקים בנחש, הדמות המרכזית "אם פחל" קוראת לאמה, הדמות המרכזית השנייה, שמש, להוביל קול אל אלים שונים במעונותיהם, כדי להודיעם לחש קסם נגד נשיכת נחשים. לכל קריאה לאל מוקדש קטע ביצירה, כאשר ההבדל בין הקטעים הוא רק בשם האל ומעונו; לכושר וחסיס מוקדש הקטע התשיעי מבין קטעים אלה, ומעונו הנזכר בלוח הוא כפתר, הנזכר גם במקום אחר כמעון כושר וחסיס. בלוח הממשיך את הלוח הזה, בשל ערפל שכיסה את הארץ גברה "חמה" (ארס), ובין האלים הרבים שנזכרו (רובם בזוגות) כאוספי ה"חמה" מוזכר כושר וחסיס (ללא זוג).
__ללא_תוכן__
## ראו גם

* כפתור

## לקריאה נוספת
* נגה וגיא דרשן, **המיתולוגיה הכנענית** (מיתוסים 15), הוצאת מפה, תל אביב תשס"ט

## קישורים חיצוניים

*John Pairman Brown, Kothar, Kinyras, and Kythereia


## הערות שוליים

קטגוריה:אלים כנעניים
קטגוריה:אלי אמנות
פיגוע ההתאבדות באילת

**פיגוע ההתאבדות באילת** היה פיגוע טרור שביצע מחבל מתאבד פלסטיני בעיר אילת ב-29 בינואר 2007. הפיגוע התרחש בתוך מאפייה בעיר ונהרגו בו שלושה אזרחים ישראלים.

## הפיגוע
מחבל מתאבד מהג'יהאד האסלאמי הפלסטיני שיצא מרצועת עזה חדר לשטח ישראל דרך ציר ה-ח' בבוקר 29 בינואר 2007. בהגיעו לשטחה של אילת נאסף המחבל על ידי נהג מונית ישראלי. במהלך הנסיעה חשד הנהג כי מדובר במחבל מתאבד, ובשל כך דרש ממנו לרדת מהרכב. הנהג ניסה להוריד את הנוסע בשולי העיר, הרחק מאזור המלונות. לאחר מספר דקות הגיע המחבל ברגל למרכז המסחרי של שכונת איזידור, נכנס למאפיה ופוצץ את עצמו. מהפיצוץ נרצחו שלושת העובדים במאפיה (שני בעליה ועובד).

את האחריות לפיגוע נטלו על עצמם שלושה ארגונים פלסטינים: הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, גדודי חללי אל-אקצא ו"צבא המאמינים".

קרוב למקום הפיגוע הוקמה אנדרטה במרכז כיכר זיכרון לזכר שלושת הרוגי הפיגוע.

## ראו גם
* פיגועי התאבדות בישראל

## קישורים חיצוניים
* 
* הודעת משרד החוץ נושא 

## הערות שוליים

אילת
קטגוריה:אילת: אירועים
קטגוריה:פיגועי טרור בישראל ב-2007
אילת
קטגוריה:הנגב: פיגועים
ספר ניצחון ישן

250px|ממוזער|שמאל|מהדורת ברויאר
**ספר ניצחון ישן**, הוא ספר מסוגת ספרי ויכוח (ניצחון=התנצחות) שנכתב על ידי יהודים במסגרת הפולמוס היהודי-נוצרי. הספר נכתב ככל הנראה בתחילת המאה ה-14, והוא כולל אסופת טענות אנטי-נוצריות שנלקחו, בין היתר, מספר יוסף המקנא (אמצע המאה ה-13) ומספר הטענות לר' משה מסאלרנו. לדעת אפרים אלימלך אורבך, סגנון הספר, תוכנו ולשונו מלמדים כי הוא נערך בגרמניה.

## תוכן הספר
עיקרו של הספר הוא פירוש לפסוקי התורה, שמתמודד עם פרשנותם של אבות הכנסייה לכל פסוק. בעיקר תוקף הספר את הפרשנות הנוצרית המוצאת בפסוקי המקרא פרה-פיגורציה לאירועים בברית החדשה ומפגין בקיאות רבה בפרשנות הנוצרית. הספר מציג הפרכה כנגד כל פירוש נוצרי, ומעמיד את הפרשנות היהודית. פעמים רבות מתוך עמדה אירונית ואף פרודית, המציגה את הפירוש הנוצרי כאבסורדי. טכניקה נפוצה אחרת בספר היא אימוץ לכאורה של עמדות היסוד של הפרשנות הנוצרית, רק על מנת להעמידן על ראשן ולהוכיח את אמיתות הפרשנות היהודית, גם לשיטת הפרשנות הנוצרית.

למשל:

## מהדורות מדעיות
* מרדכי ברויאר, **ספר נצחון ישן : ספר ויכוח נגד הנוצרים**, רמת גן 1978

* David Berger, **The Jewish-Christian Debate in the High Middle Ages: A Critical Edition of the Nizzahon Vetus**, ACLS Humanities, 2008 

## ראו גם
* משפט פריז

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הפולמוס היהודי-נוצרי
קטגוריה:ספרי המאה ה-14
קטגוריה:יצירות שמחברן אינו ידוע
קטגוריה:יהדות גרמניה
הר הקפוצ'יני

שמאל|ממוזער|350px|הר הקפוציני
**הר הקפוציני** (באיטלקית: **Monte dei Cappuccini**) היא גבעה אשר במקור שימשה להגנה על העיר טורינו והיום היא נקודת תצפית פופולרית על העיר. היא משקיפה מצד אחד על שפלת הפו ומצד שני על הרי האלפים. גובהה הוא 284 מטר מעל שפת נהר הפו.

במלחמת העולם השנייה המקום נפגע קשה מהפצצה אווירית. פעולות השיקום והשחזור שבוצעו, הביאו את הכנסייה שבראש הגבעה וה"כנף" הדרומי של המנזר, לפאר שהיה בו בעבר. הדרך למעלה הגבעה, בת 300 שנה, עוברת בפארק המצוי בגבעה. העלייה בו, באמצעות הצמחייה שנבחרה לכך שתראה מדורגת, נותנת לעולה בה את הרגשה של עליה לפסגה.

## תולדות המקום
השימוש העתיק שנעשה בגבעה היה למטרות הגנה. ידיעות ראשונות על קיומה של כנסייה במקום יש מהמאה ה-8. שמה של הגבעה מקורו בזיכיון שקבלו מסדר הקפוצ'ין מבית סבויה להשתמש באזור הזה, החל מהמחצית השנייה של המאה ה-16. בית סבויה הקים במקום כנסייה ומנזר.

העבודה להקמת הכנסייה, שהוקדשה למריה הבתולה ונקראה "Santa Maria del Monte" החלו בשנת 1583. התכנון הראשונה של "אסקניו ויטוצי" ( Ascanio Vitozzi) היה הקמת מבנה, גן עצים וצלב. בשנת 1656 הסתיימה הבנייה. בזמן המלחמה היא נפגעה קשות מהפצצות בעלות הברית על העיר. היא נבנתה מחדש והיום יש בה מנזר חדש והמקום משמש אכסניה ל"מוזיאון הלאומי של הרי טורינו".

## המוזיאון הלאומי של הרי טורינו
המוזיאון אשר שמו המלא הוא "Il Museo Nazionale della Montagna "Duca degli Abruzzi"" הוקם בשנת 1874 באולמות של מנזר "סנטה מאריה" על "הר הקפוצ'יני". במוזיאון תצוגה של מסמכים היסטוריים של מאתיים וחמישים שנה. בשנת 1942 הנסיך "לואיגי אמדיאו די סבויה" - "הדוכס של האמברוצ'י" אשר על שמו נקרא המוזיאון, הקדיש את המקום למסעה של משלחת חוקרים לאלסקה ולים הצפוני. ניתן לצפות בסרטים מאותה תקופה.

## רכבת ההרים
רכבת ההרים פעלה מדצמבר 1885 עד מרץ 1942. היא פסקה לפעול בשל המלחמה. היות שטורינו הייתה העיר הראשונה באיטליה עם תאורת רחוב, כבר משנת 1882 הר קפוצ'ינו המואר בכל שעות היממה היה אטרקציה. מסלול הרכבת היה 120 מטר, השיפוע 36 מעלות ותוך 2 דקות הרכבת עלתה את 282 המטר.

תמונה:CI Funicolare 2.jpg|רכבת ההרים בפעולה
תמונה:CI Funicolare 4.jpg|מבט לעיר
תמונה:CI Vedetta 4.jpg|מרפסת התצפית מראש ההר


## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של המוזיאון
* על רכבת ההרים להר קפוצ'ינו

קטגוריה:טורינו
אבנר ברנהיימר

**אבנר ברנהיימר** (נולד ב-19 באוגוסט 1966) הוא תסריטאי, סופר ועיתונאי ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד בקיבוץ גברעם וגדל בפתח תקווה, למד בתיכון ברנר פתח תקווה. בצעירותו עסק בשחייה תחרותית. לאחר שירותו הצבאי בחיל האוויר, למד ספרות באוניברסיטת תל אביב. במקביל, החל לכתוב עבור מעריב, תחילה בעיתון היומי ומאוחר יותר במוסף סופשבוע. ב-1995 עבר לכתוב במוסף סוף השבוע של ידיעות אחרונות, שבעה ימים.

הוריה של ורדית בקרקנוט התלוננו לבית הדין של מועצת העיתונות כנגד ברנהיימר בעת ששימש כתב ב"מעריב", בכך שפגע בפרטיותה, בכך שגופתה פורסמה עירומה ללא שום צנזורה, ובכך פגע בכבודה של בתם המנוחה, ובפרטיות המשפחה. לאחר מאבק שנמשך שנה וחצי, דחה בית הדין את טענת "מעריב" כי היה עניין ציבורי בפרסום הפרטים. התביעה הסתיימה בפשרה בין הצדדים.

בסוף שנת 2006 החל לכתוב במוסף הארץ. ב-1996 נסע בשליחות ידיעות אחרונות ללוס אנג'לס ובמקביל למד כתיבה יוצרת באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). לאחר שובו לישראל, עבד כארבע שנים כעורך תוכנית הטלוויזיה של קובי מידן, "פגישה לילית". בין 1996 ו-2003 כתב טור הומוריסטי, "מיטה זוגית", בעיתון "הזמן הוורוד" בנושא חיי הזוגיות שלו ושל ערן נוימן, בן זוגו לחיים. הטור עובד מאוחר יותר לספר הביכורים שלו, "אתה אוהב אותי".

## תסריטים
* "פלורנטין" 1997–1998.
* "יוסי וג'אגר", 2002.
* "מה אתה שח", 2005 (כחלק מפרויקט סיפור מהסרטים לערוץ 2).
* "פיק אפ" (אופרת סבון ששודרה בערוץ 10), 2005.
* "עד החתונה" (2008) ו"עד החתונה 2" (2010).
* "מסכים" סדרה דרמה, רומנטיקה העוסקת במערכות יחסים המתקיימות בווידאו-צ'ט, התוכנית שודרה ב-yes ישראלי, 2007 ו"מסכים 2" (2009).
* "בלו נטלי" (2010) סדרת דרמה ל"יס" בכיכובם של צביקה הדר ויפתח קליין.
* "אמא ואבאז" (2012) סדרה המשודרת ב-HOT3 בכיכובם של מיה דגן, יפתח קליין ויהודה לוי.
* "כיפת ברזל" (2017), סדרת דרמה לקשת 12.
*"יש לה את זה" (2018), סדרת דרמה לקשת 12.
*"מי ירה בילדי הבר נוער?" (2018), סדרת דוקומנטרית לקשת 12.
*"מקיף מילאנו" (2021), סדרת נוער לכאן חינוכית.
*"שקשוקה" (2020), סדרת ילדים לכאן חינוכית.
*"תראו אותי" (2026), סדרת ילדים ונוער לכאן חינוכית.

## ספרים
* "אתה אוהב אותי" (חרגול, 2005)

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* קטע מתוך "אתה אוהב אותי", אתר טקסט
**ראיונות**
* 
* 
* יונתן שקדי, "אם אתה אוהב את הדמויות שלך, יאהבו אותן": ריאיון עם אבנר ברנהיימר, יוצר "אמא ואבאז", באתר איגוד התסריטאים, 1 בינואר 2013
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:סופרים להט"בים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים להט"בים ישראלים
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון ברנר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:גברעם: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
יוסף להרס

**יוסף להרס** (1882 – ט"ו באדר ה'תרצ"ז, 26 בפברואר 1937) היה רופא בעיירה בית שאן, שנרצח בה בעת מילוי תפקידו, במהלך מאורעות תרצ"ו - תרצ"ט.

## ביוגרפיה

להרס נולד בעיר וורמס בגרמניה. ב-1914 התגייס לצבא הגרמני ושירת כקצין רפואה במלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן עבד כרופא במשטרת ברלין. עם עלות הנאצים לשלטון פוטר מיד. בשנת 1933 הגיע ארצה כפליט עם אשתו, גיורת גרמניה. תחילה התיישב בחיפה, בה עבד כרופא פרטי וסיגל לעצמו את השפה הערבית. אחר-כך עבר עם אשתו לבית שאן. בעיירה זו הייתה קהילה יהודית קטנה של 90 איש, רובם יוצאי כורדיסטן, שעסקו במסחר ובמלאכה וחיו בשלום עם האוכלוסייה הערבית.

ד"ר להרס טיפל ביהודים ובערבים והיה מקובל על כל האוכלוסייה. הוא ערך ביקורים באהלי הבדואים בסביבת בית שאן וממעוטי היכולת לא גבה תשלום. בתקופה זו הצטרף לארגון "ההגנה".

המאורעות פרצו ב-19 באפריל 1936. הערבים בבית שאן איימו בפרעות על הקהילה היהודית בבית שאן ולכן יומיים לאחר מכן פונו כל היהודים מבית שאן בחסות המשטרה הבריטית ובתיהם נבזזו. ד"ר להרס ואשתו מיאנו להתפנות מהעיר כי היו בטוחים שלא יאונה להם כל רע. ד"ר להרס אף פנה בתלונה לנציב העליון על הלחץ שמפעילה עליו המשטרה לעזוב את העיירה, אך ללא הועיל. הזוג נאלץ לעזוב את בית שאן.

ב-12 באוקטובר 1936 נסתיימה השביתה הערבית הגדולה. חלה רגיעה יחסית בטרור ומצב הביטחון השתפר. משלחת של ערביי בית שאן פנתה לד"ר להרס וביקשה ממנו לחזור לעיירה תוך הבטחה שלא יאונה לו כל רע.

ד"ר להרס חזר לבית שאן ושכר לו דירת חדר במרכז העיירה. את אשתו שהייתה בהריון השאיר בחיפה. היה מגיע לבית שאן ביום שני וחוזר ביום שישי, יהודי יחיד בעיירה ערבית.

בליל יום שישי 26 בפברואר 1937 בשעה 02:45 אחר חצות, נשמעו דפיקות בדלת הבית. ד"ר להרס היה בטוח כי באים לבקש את סיועו הרפואי. הוא התלבש וארז את כלי הרפואה שלו. הוא פתח את הדלת. בחוץ עמדו שלושה אנשים. אחד פתח עליו ביריות מאקדח. ירייה אחת פגעה בבטנו והשנייה בחזהו, והוא נהרג במקום. משמר שוטרים שעבר במקום ראה שלושה אנשים בורחים. נורו עליהם יריות אולם הם הצליחו להימלט.

ד"ר להרס נקבר בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה.

11 שנים לאחר מכן נרצח אחיינו - ד"ר הוגו להרס בנסיבות דומות.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:רופאים יהודים
קטגוריה:רופאים צבאיים גרמנים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:יהודים בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חללי היישוב במרד הערבי הגדול
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1882
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1937
דמבוביצה

**דמבוביצה** (ברומנית: **Dâmboviţa**) הוא נהר הנובע מהרי פגראש, ברומניה. הנהר זורם דרך בירת רומניה, בוקרשט ונשפך לתוך הארג'ש ליד העיירה בודשט. נהר דמבוביצה הוא חלק מאגן הניקוז של הדנובה.

אורך הנהר 237 קילומטרים, חלק ממהלך הנהר עובר דרך המחוז הנושא את שמו, מחוז דמבוביצה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רומניה: נהרות ונחלים
קטגוריה:בוקרשט: גאוגרפיה
קלריתיים

ה**קלריתיים** (יוספיתיים) (שם מדעי: Cleridae) הם משפחה בסדרת החיפושיות. ידועים בערך 3,600 מינים ברחבי העולם. בישראל נמצאים כ-20.

אורך גופם נע מ-6 עד 18 מ"מ, הם שעירים, ובעלי הופעה צבעונית. הקלריתיים מתהדרים לעיתים בצבעים מתכתיים. המחושים מסתיימים באלה, או שהם משוננים. הם מיטיבים לרוץ ולעוף.

הקלריתיים הם אחת המשפחות המגוונות בקרב החיפושיות, והם מצויים בבתי גידול שונים.

## תזונה
הבוגרים והזחלים טורפים חרקים, בעיקר זחלים שלהם.

בני המשפחה מצויים לרוב על פרחים, אך ניתן גם למצוא אותם על עצים נגועים בפרוקי-רגליים, הניזונים ממוהל הצמחים, אותם הבוגרים והזחלים טורפים. המשפחה הזאת ידועה כבעלת ערך רב בוויסות אוכלוסיות של פרוקי רגליים כאלה.

ישנם מינים שהתמחו בטריפת זחלי דבורים.

מינים רבים מהסוגים *Phyllobaenus* ו-*Isonhydnocera* מצויים על צמחים עשבוניים. הזחלים ניזונים בעיקר מצרעפציות. הבוגרים טורפים חרקים שונים המצויים על הצמח.

זחלים מהסוג טריכודית הם טורפים ו/או טפילים של צרעות, דבורים וחרגוליים.

מינים מהסוג *Necrobia* טורפים וגם ניזונים מחומר אורגני מת. הם מצויים על עצמות, עור מת ופגרים של דגים וחיות שונות.

## רשימת מינים ב[[ישראל]] (רשימה חלקית)
*הסוג טריכודית *Trichodes* (יוספית)
**טריכודית סורית *Trichodes syriacus*
**טריכודית אצילית *Trichodes nobilis*
**טריכודית הפסים *Trichodes affinis*
**טריכודית 4 הנקודות *Trichodes quadriguttatus*

## קישורים חיצוניים

* 
* הקלריתיים של ישראל באתר של עוז ריטנר.
* קלריתיים מישראל אלבום תמונות באתר החרקים של ישראל.

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1802
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אנדרה לטריי
קטגוריה:חיפושיות
פרנסס אלן

**פרנסס אליזבט אלן** (באנגלית: **Frances Elizabeth Allen**; 4 באוגוסט 1932 – 4 באוגוסט 2020) הייתה מדענית מחשב אמריקאית, מעובדי חברת IBM. אלן הייתה האישה הראשונה שמונתה כעמיתת IBM וכן האישה הראשונה שזכתה בפרס טיורינג. עבודתה הייתה רבת השפעה בנושאי מהדרים, אופטימיזציה של תוכנה ועיבוד מקבילי.

## ביוגרפיה
אלן נולדה וגדלה בחוה בעיירה פרו שבצפון מדינת ניו יורק. היא סיימה תואר ראשון במתמטיקה ב-SUNY (אוניברסיטת אולבני (אנ')) בשנת 1954 והחלה לעבוד כמורה בעיירת הולדתה. כעבור שנתיים החלה ללמוד לתואר שני במתמטיקה באוניברסיטת מישיגן, וקיבלה תואר זה בשנת 1957. באותה שנה החלה לעבוד בחטיבת המחקר של חברת IBM בפוקיפסי. היא הכשירה עובדים חדשים בשפת התכנות Fortran. היא תכננה לחזור להוראת המתמטיקה לאחר שתסיים לפרוע את ההלוואה שלקחה לשם מימון לימודיה, אך נשארה לעבוד ב-IBM למשך 45 השנים הבאות.

היא הוצבה בפרויקט המחשב IBM 7950 ששימש את ה-NSA לקריפטואנליזה. היא ניהלה את צוות האופטימיזציה למהדר של מחשב זה ושל המחשב IBM 7030 Stretch . בשנות ה-60 השתתפה בפרויקט ACS-1 לפיתוח מחשב-על, ובשנות ה-70 תרמה לשפת PL/I. בשנים 1970–1971 הייתה בשבתון באוניברסיטת ניו יורק, ובמשך שנים אחדות המשיכה ללמד שם כמורה מן החוץ. בשנת 1977 הייתה בשבתון באוניברסיטת סטנפורד.

בשנת 1989 נבחרה לעמיתת IBM, והייתה לאישה הראשונה שזכתה לכך. בשנת 2002 פרשה מ-IBM אך המשיכה בקשר עם החברה.

בשנת 1994 נבחרה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בשנת 2010 נבחרה לאקדמיה הלאומית למדעים. הייתה עמיתת IEEE ועמיתת ACM.

בשנת 2006 זכתה בפרס טיורינג על תרומתה בתחום המהדרים ומיטוב הקוד שהם יוצרים. היא האישה הראשונה שזכתה בפרס זה, לאחר 40 שנים שבהן זכו בו רק גברים.

בשנת 2009 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מקגיל.

פרנסס אלן נישאה בשנת 1972 לג'ק שוורץ, פרופסור למתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת ניו יורק, והתגרשה ממנו לאחר עשר שנים.

נפטרה ב-4 באוגוסט 2020, ביום הולדתה ה-88.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה, באתר IBM 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אולבני
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אולבני
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:זוכות פרס טיורינג
קטגוריה:זוכי פרס טיורינג
קטגוריה:חברות האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:חברות האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:חברות היכל התהילה של הארגון הבין-לאומי של נשים בטכנולוגיה
קטגוריה:חוקרי שפות תכנות
קטגוריה:מדעניות מחשב אמריקאיות
קטגוריה:נשים ראשונות במדע וטכנולוגיה
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית להנדסה של ארצות הברית
קטגוריה:עובדות IBM
קטגוריה:עובדי IBM
קטגוריה:עמיתי ACM
קטגוריה:עמיתי IBM
קטגוריה:עמיתי IEEE
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2020
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2020
נא"פ

**נא"פ** (**НЭП** — ראשי תיבות ברוסית של **Н**овая **Э**кономическая **П**олитика) — "המדיניות הכלכלית החדשה".
## היסטוריה
בשנת 1920 הסתיימה מלחמת האזרחים ברוסיה וקומוניסטים החלו לבסס את שלטונם ברוסיה. הקצאת המזון קוצצה על ידי השלטונות. הרעב הקיף את הכפר והעיר ושנאת האיכרים לשלטון הקומוניסטי הלכה וגברה כיוון שלא קיבל את מה שהובטח להם. העוינות כלפי השלטון הייתה מצד אותם חוגים שאותם הוא התכוון לייצג (פועלים ואיכרים). השלטון בראשות לנין החליט בשנת 1921 לפייס את האוכלוסייה ולהנהיג את ה**נא"פ** - הנהגת שוק חופשי מבוקר ומתן אפשרות לאיכרים למכור את תוצרתם בשוק החופשי על פי כללים של ביקוש והיצע. כך בוצע גם לגבי מסחר זעיר ומלאכה. המשטר שמר על בעלותו על התעשייה הכבדה, הקרקעות ואוצרות הטבע, התחבורה והתקשורת. הנא"פ הגביר את הייצור (בעיקר בכפר), כיוון שהיה כדאי לאיכרים לייצר ולשווק סחורה במחירי שוק, וצמצם את המחסור והרעב. הייתה זו הצלה למשטר הקומוניסטי, שתוארה כ-"צעד אחד אחורה כדי לצעוד שניים קדימה". שלטונות קידמו יצירת קשר ("סמיצ'קה") בין תושבי הערים והכפרים.

מדיניות הנא"פ הייתה 

1. תחום החקלאות: עיבוד חופשי של האדמות ומכירה חופשית של התוצרת רק לאחר תשלום מס קבוע. הממשלה ביטלה את חובות האיכרים למדינה, אך מצד שני כל הקרקעות היו שייכות למדינה.

2. בתחום התעשייה: המפעלים הגדולים יישארו בידי המדינה והקטנים יהיו לפרטיים

3. בתחום הפיננסי: לנין יסד מטבע חדש ובנקים מבוססים, וכך שבה רוסיה לשלם במזומנים 

4. בתחום המסחרי: סחר הפנים חופשי וסחר החוץ נוהל בידי המדינה בלבד 

5. תחום קשרי החוץ: לנין ניסה לעודד משקיעים זרים להשקיע ברוסיה כדי להרוויח מטבע זר 

תוצאות תוכנית הנא"פ:

1. הכלכלה ברוסיה החלה להתייצב

2. התוכנית עזרה לשלטון לפייס את העם

3. התוכנית אכזבה את הקומוניסטים המקוריים 

4. היו אנשים שהצליחו להתעשר בזכות התוכנית, כינו אותם ה'נאפמנים', ובכפר הם היו נקראים הקולאקים 

לנין תכנן את התוכנית למשך 7 שנים, אולם בשנת 1924 הוא מת והתוכנית הופסקה. 

בעקבות התוכנית הופסקה חלוקת התלושים וחזר השימוש בכסף מזומן.

מדיניות זו הופסקה בשנת 1928 באופן מעשי ובשנת 1931 הוכרז על כך באופן רשמי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ברית המועצות: כלכלה
קטגוריה:שנות ה-1920 בברית המועצות
בלדאסארה גאלופי

שמאל|ממוזער|פסל לזכרו של בלדאסארה גאלופי
**בלדאסארה גאלופי** (איטלקית: **Baldassarre Galuppi**; 18 באוקטובר 1706 - 3 בינואר 1785) היה מלחין איטלקי מוונציה, נודע באופרות שלו, בעיקר אופרה בופה.

## ביוגרפיה
גאלופי נולד באי בוראנו בלאגונה של ונציה, ומשום כך הוצמד לו הכינוי **איל בוראנלו**. ניסיונו הראשון בכתיבת אופרה, La fede nell'incostanza ossia gli amici rivali (1722) נחל כישלון חרוץ והורד מן הבמה בשריקות בוז. לאחר זאת למד מוזיקה אצל אנטוניו לוטי ואחרי תקופה קצרה בפירנצה, שם עבד כצ'מבליסט, חזר לוונציה לנסות שוב את כוחו באופרה. הפעם זכתה האופרה סריה שלו, "דורינדה" (1729) להצלחה וחנכה את קריירת התיאטרון שלו.

בשנת 1740 התמנה למנהל מוזיקלי של ה-Ospedale dei Mendicanti, עבד בכנסיית סן מרקו משנת 1748 והתמנה למאסטרו די קאפלה, משרה שנחשבה בוונציה לרמה ביותר בעולם המוזיקה המקומי, בשנת 1762. הוא חי ועבד רוב ימיו בוונציה, אף כי בין 1741 ל-1743 עבד בלונדון ומשנת 1765 עד 1768 עבד בחצר הצארינה קתרינה הגדולה בסנקט פטרבורג. לאחר מותו, בשנת 1785, תפס את מקומו ג'ובאני בטיסטה גראציולי כנגן העוגב בסן מרקו. 

האופרה בופה הראשונה של גאלופי הייתה "ל'ארקדיה אין ברנטה" (1749). היה זה גם מפעלו המשותף, הראשון עם הליבריתן קרלו גולדוני, שעמו יצר מספר ניכר של אופרות. היצירות הללו היו פופולריות מאוד, בייחוד "חכם הכפר" מ-1754, שזכתה להצלחה רבה. הליברית של גולדוני "עולם הירח", שגאלופי היה הראשון לכתוב לה מוזיקה, שימשה אחר כך כמה מלחינים אחרים, ביניהם יוזף היידן וג'ובאני פאיזיילו. בין האופרות הבאות שלו L'amante di tutte מ-1760 ו-I tre amanti ridicoli מ-1761 לליברית שכתב בנו של המלחין, אנטוניו גאלופי, בשם העט "א. ליטאו".

בשנים הבאות פחתה משהו תפוקת האופרות של גאלופי. בין יצירותיו הלא-אופראיות מספר רב של יצירות לצ'מבלו ואורטוריות אחדות. בעת מותו בוונציה, היה גאלופי בין הדמויות הנודעות והמכובדות ביותר בממסד המוזיקלי הוונציאני. מיסת רקויאם נוהלה לזכרו בכנסיית סן מארקו. 

לפחות שתי יצירות קודש למקהלה של אנטוניו ויולדי יוחסו לגאלופי, Beatus Vir אחד ו- Nisi Dominus
אחד. 

הפואמה של רוברט בראונינג, "טוקטה של גאלופי" מתייחסת למלחין וליצירתו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* H. Cunningham, 'New' Vivaldi work receives first modern-day performance, The Gramophone, August 9, 2005


קטגוריה:נגני צ'מבלו איטלקים
קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מלחינים מן התקופה הקלאסית
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1706
קטגוריה:נפטרים ב-1785
יואן גאורגה קאראג'ה

ממוזער|יואן גאורגה קאראג'ה
**יואן גאורגה קאראג'ה** (ברומנית: **Ioan Gheorghe Caragea**; ביוונית 
**Ιωάννης Καρατζάς** - **יואניס קאראדזאס** , 
1754, איסטנבול - 1844) היה שליט ולאכיה בין השנים 1812–1818, מנציגי הפנריוטים. 
## חייו
על פי דיווחי השגריר הצרפתי בקונסטנטינופול יואן גאורגה קאראג'ה קנה מהשער הנשגב את השלטון בוולאכיה תמורת 8,000 צרורות של מטבעות זהב (כ-4 מיליון לאי זהב). עם בואו לבוקרשט, בלילה הראשון לשהותו בארמון המלכותי פרצה שרפה חזקה שכילתה את הארמון. לאחר זמן לא רב, בשנת 1813, אחד מבני לווייתו חלה בדבר והמחלה התפשטה והייתה למגפה שבגללה מתו בוולאכיה 70,000 בני אדם, 40,000 מביניהם בבוקרשט. קאראג'ה עצמו שהה בתקופת המגפה במנזר **קוטרוצ'ן**, אך המגפה נקראה על שמו - "הדבר של קאראג'ה". קאראג'ה התפרסם גם בקובץ החוקים שפרסם בשנת 1818, תקנון הקרוי על שמו. על פי תקנון זה הוטלו מיסים פאודליים על האיכרים והנשים נודו מהחיים הפוליטיים.

ביום 26 במרץ 1814 קאראג'ה העניק במתנה לבנו קוסטאקה את העיר פלוישט, מעשה שגרר שביתת מסחר בעיר. קאראג'ה הגיב בתקיפות וכלא את ראשי המרידה, אך שינה את החלטתו לאחר שנודע לו שאחד מהם היה נתין רוסי.

בשנת 1816 נקשר קשר להפלתו, קשר שמנהיגיו נתפסו והוצאו להורג, כולל שני נתינים אוסטרים. כמה בויארים כולל הלוגופט הגדול גריגורה גיקה והוורניק קונסטנטין בלצ'אנו הוגלו לאחוזותיהם. קאראג'ה התעשר מאוד מהכנסות שהפיק בגביית מיסים, הענקת זיכיונות לגביית מכס ובמכירת 4,762 תוארי בויאר שרק עבורם קיבל כ-20 מיליון מטבעות טורקיים (פיאסטר).

בשנת 1818, בחששו מכך שהרוסים בתמיכת הבויארים עומדים להפילו, ברח מוולאכיה בחסותם של 300 שכירי חרב אלבנים. לפני בריחתו העביר סכומי כסף עצומים לשווייץ ובריטניה הגדולה. הוא קבע את מושבו בפיזה, איטליה וחי שם בעושר גדול. הוא תרם סכומי כסף לארגון היווני פיליקי אטריה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שליטי ולאכיה
קטגוריה:דרגומנים
קטגוריה:רומנים ממוצא יווני
קטגוריה:ילידי 1754
קטגוריה:נפטרים ב-1844
לודוויג סקוטי

**לודוויג דראנגאדאגה סקוטי** (באנגלית: **Ludwig Derangadage Scotty**; נולד ב-20 ביוני 1948) היה נשיא נאורו פעמיים, בשנת 2003 ובין השנים 2004 ו-2007.

## חייו
סקוטי למד משפטים באוניברסיטת דרום האוקיינוס השקט בפיג'י. הוא נבחר לראשונה לפרלמנט ב-1983, ובמקביל לכהונתו שימש גם כיושב ראש הבנק של נאורו וכחבר במועצת המנהלים של חברת התעופה "אייר נאורו". 

במהלך שנות ה-90 וראשית שנות האלפיים שימש סקוטי כיושב ראש הפרלמנט, כשר הבריאות וכשר המשפטים.

הוא נבחר לראשונה לנשיא ב-29 במאי 2003, אך ממשלתו נפלה בהצעת אי אמון כבר ב-8 באוגוסט אותה שנה. עריקה של אחד מ-18 חברי הפרלמנט אפשרה את חזרתו לשלטון ב-2004.

המשימות העיקריות שנטל על עצמו סקוטי עם היבחרו היו חיזוק הכלכלה, לאחר שהמדינה כבר הייתה על סף פשיטת רגל, תשלום משכורותיהם של עובדי המדינה, שהוקפאו בשל המצב הכלכלי וחיזוק היחסים עם ארצות הברית. בתוך פחות מחודשיים הכריז על מצב חירום במדינה עקב המצב הכלכלי הקשה ופיזר את הפרלמנט. לאחר שבבחירות שהתקיימו ב-23 באוקטובר 2004 התחזקה מפלגתו הליברלית, הוא נהנה מאז מרוב מוצק יותר בפרלמנט, שאפשר לו לבצע מספר שינויים פרסונליים בממשלתו.

ב-19 בדצמבר 2007, סקוטי הודח שנית בהצעת אי אמון. הוא המשיך לכהן בפרלמנט, ונבחר לכהונה נוספת כחבר הפרלמנט בשנת 2008.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נשיאי נאורו
קטגוריה:שרי בריאות
קטגוריה:שרי משפטים
קטגוריה:ילידי 1948
מדרשה

המונח **מִדְרָשָׁה** משמש בישראל לתיאור מגוון רחב של מוסדות חינוך העוסקים, בדרך כלל, בחינוך בלתי פורמלי ומתמחים בתחום מסוים.

מקור המילה במילה **מִדְרָשׁ**, שפרושה: עיון, לימוד ומחקר, ובמונח "בית מדרש".מקבילה דומה קיימת בערבית, המילה مَدْرَسَة (מֵדְרַסַה) שמשמעותה בית ספר. 

בין השאר משמשת המילה לתיאור:
* מדרשות תורניות לנשים - מוסדות ללימוד תורה לנשים, לרוב כמקבילה נשית לישיבות.
* מדרשות להכרת הארץ - ארגונים העוסקים בהעברת ימי עיון לקבוצות או הדרכות טיולים ברחבי ארץ ישראל. רבות ממדרשות אלו מאוגדות יחד באשכולות – פורום מרכזי סיור ותודעה ישראלית.
* מדרשה לאמנות – מוסדות להכשרת אמנים.

## קישורים חיצוניים

*
אבן הולדת

**אבן הולדת** (מאנגלית: **birthstone**) היא אבן חן או אבני חן המסמלות את חודש הלידה בלוח הגרגוריאני הניתנות כמתנה כשהן משובצות בתכשיט. מנהג זה מקובל בעיקר בארצות הברית ואומץ גם באוסטרליה ובתאילנד. גם בישראל ניתן לפגוש אותו בחנויות תכשיטים.

## היסטוריה
[ממוזער|12 אבנים ב[חושן]]
המנהג לענוד אבני חן כאמצעי מיסטי שנועד להעניק מזל ובריאות הוא כנראה עתיק. כך למשל נטען כי באירופה נהגו לענוד אבני חן על פי חודש הלידה החל מהמאה ה-15, אם כי לצורפים שונים היו רשימות שונות של אבני חן על פי החודש, וכי קיימות גם רשימות אחרות עתיקות יותר, מטיבט או ממסורת האיור ודה ההודית. חלק מהטענות בדבר המזל שמביאות 12 אבני החן משתמשות בסיפור המקראי על 12 אבני החושן.

## בארצות הברית
המנהג צבר תאוצה בשל תכסיס שיווקי של איגוד התכשיטנים הלאומי של ארצות הברית (American national association of jewelers). האיגוד ניצל את המסורת וקבע ב-1912 טבלה שתשמש כתקן מודרני בנושא אבני ההולדת. טבלה מודרנית זו מצויה בשימוש נרחב בארצות הברית. לכל חודש נקבעה אבן החן המתאימה לו (בדרך כלל אבני החן היקרות ביותר). למעט חודש יוני, שנקבע כי אבן ההולדת שלו היא פנינה, שאר אבני החן הן מינרלים. על מנת להרחיב את שוק הקונים נקבעה לכל חודש בנוסף לאבן הראשית גם אבן או אבנים אלטרנטיביות זולות יותר.

## אבני ההולדת לפי חודשים

## קישורים חיצוניים
התייחסות לאבני ההולדת קיימת באתרי תכשיטנות רבים בארצות הברית המוכרים את האבנים. להלן מדגם מייצג המוסיף מידע על הכתוב בערך:
*טבלה המכילה גם רשימות נוספות ביניהם של אבני החושן ששובצו לחודשים של השנה האזרחית 
*רשימות נוספות ומידע נוסף 
*טבלת אבני ההולדת בצירוף תצלומים של האבנים 
*אבני ההולדת לפי חודשים, וצבעיהם
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גמולוגיה
קטגוריה:יום הולדת
אנג'לה יואיט

**אנג'לה יואיט** (באנגלית: **Angela Hewitt**; נולדה ב-26 ביולי 1958) היא פסנתרנית קלאסית קנדית.

## ביוגרפיה
יואיט היא בת למשפחה מוזיקלית. אביה, גודפרי, היה נגן העוגב של קתדרלת אוטווה. היא החלה ללמוד נגינה בפסנתר בגיל 3 והופיעה בציבור לראשונה כשהייתה בת 4. בגיל 5 זכתה במלגה ראשונה. נוסף על לימודי פסנתר, למדה יואיט לנגן בכינור, חלילית וכן למדה בלט. הרסיטל הראשון שלה נערך בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה כשהייתה בת תשע. שם למדה בשנים 1964–1973. אז נסעה ללמוד אצל הפסנתרן הצרפתי ז'אן-פול סוויליה (Jean-Paul Sevilla) באוניברסיטת אוטווה. היא זכתה במקום הראשון בתחרות ג'יאן בטיסטה ויוטי בשנת 1978 ובשנת 1985 זכתה בתחרות באך לפסנתר הבינלאומית בטורונטו.

יואיט הופיעה ברחבי העולם, הן לבדה והן יחד עם תזמורות ידועות והקליטה יצירות רבות. בשנת 1994 הוחתמה בחברת התקליטים Hyperion להקליט את כל יצירותיו של באך לכלי מקלדת - פרויקט שנמשך זמן רב והניב ארבעה-עשר תקליטורים. יואיט גם הקליטה יצירות של מלחינים אחרים, בהם פרנסואה קופרן, עמנואל שברייה, מוריס ראוול, אוליבייה מסייאן ופרדריק שופן.

יואיט היא המייסדת והמנהלת האומנותית של פסטיבל המוזיקה טרסימנו, אשר נערך מדי שנה, מאז שנת 2005, במג'יונה שבאיטליה.

מאז שנת 1985 היא מתגוררת בלונדון, אך יש לה גם בתים בקנדה ובאומבריה שבאיטליה. בשנת 2000 צורפה למסדר קנדה, וב-17 ביוני 2006 צורפה למסדר האימפריה הבריטית.

## קישורים חיצוניים

* 

* פסטיבל טרסימנו למוזיקה

קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1958
קטגוריה:פסנתרנים קנדים
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה
ג'ובאני בטיסטה לוקטלי

**ג'ובאני בטיסטה לוקטלי** (באיטלקית: **Giovanni Battista Locatelli**; 7 בינואר 1713 – 25 באפריל 1770) היה במאי אופרה איטלקי ובעליה של להקת אופרה פרטית.

בשנת 1757 הוזמן עם להקתו לסנקט פטרבורג, רוסיה. הם העלו אופרה מדי שבוע, ופעמיים או שלוש בשבוע הורשו להופיע לפני הקהל הרחב. הרפרטואר הורכב ברובו מאופרות בופה. במשך שלוש השנים הראשונות הציגה הלהקה שבע אופרות של בלדאסארה גאלופי:

* "עולם הירח" (ברוסית: Лунный мир), הוצגה לראשונה בוונציה ב-1750.
* "חכם הכפר" (ברוסית: Деревенский философ) הוצגה בוונציה ב-1754.
* "ארקדיה בברנטה" (ברוסית: Аркадия в Бренте), הוצגה בוונציה ב-1749.
* "מרחצאות אבאנו" (ברוסית: Купанье в Абано), נכתבה יחד עם ברטוני, 1753, ונציה
* "הרוזן קאראמלה" (ברוסית: Граф Карамелла), הוצגה לראשונה ב-1749, כנראה בוורונה.
* "פורענות של הלב" (ברוסית: Сердечное бедствие) הוצגה ב-1752 בוונציה.
* "עולמות הפוכים, או שלטון הנשים" (ברוסית: Мир наизнанку, или Женщины командуют) הוצגה ב-1750 בוונציה.

בהמשך הוא פתח תיאטרון במוסקבה אך התיאטרון לא שרד ונסגר. לוקטלי חזר לסנקט פטרבורג והעלה מספר הצגות נוספות. בימיו האחרונים התפרנס משיעורי שפות. נפטר בסנקט פטרבורג.

## ראו גם
*אופרה רוסית

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:במאים איטלקים
קטגוריה:במאי אופרה
קטגוריה:מוזיקאים איטלקים
קטגוריה:ילידי 1713
קטגוריה:נפטרים ב-1785
ברלאד

**בֶּרלָאד** (ברומנית: **Bârlad**), עיר במחוז וסלוי, הנמצאת בחבל מולדובה שברומניה.

העיר ברלאד שוכנת ליד הנחל ברלאד ומספר תושביה עומד על כ-80 אלף, נכון ל-2011.

בעבר שגשגה בעיר קהילה יהודית בת 5,000 נפשות, שהיוותה כרבע מתושבי העיר. בשנים 1940-1943 בעיר פעל גטו.
לאחר מלחמת העולם השנייה רובה המכריע של הקהילה עזב, בעיקר לישראל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:רומניה: ערים
פייטרו לוקטלי

**פייטרו אנטוניו לוקטלי** (איטלקית: **Pietro Antonio Locatelli**; 3 בספטמבר 1695 - 30 במרץ 1764) היה מלחין וכנר איטלקי.

## חייו
לוקטלי נולד בברגמו שבאיטליה. כילד פלא בנגינת כינור נשלח לרומא ללמוד אצל ארכאנג'לו קורלי. לא הרבה ידוע על פעילותו בשנים הבאות, פרט לכך שהשתקע לבסוף באמסטרדם בשנת 1729, ושם נפטר.

לוקטלי היה וירטואוז בכינור. נאמר עליו שמעולם לא ניגן צליל שגוי – פרט לפעם אחת, כשהזרת שלו החליקה ונתקעה בגשר של כינורו.
חידושיו בטכניקת הנגינה הביאו עליו ביקורת מצד בני דורו בכל הנוגע ליפי הצליל. מבקרי מוזיקה בני זמנו השוו אותו שלא לטובתו עם כנרים אחרים, שנפלו ממנו ללא ספק בחדשנות ובהשפעה. הטכניקה של לוקטלי עודנה מהווה אתגר לכנרים עד ימינו אלה.

יצירותיו של לוקטלי נכתבו בעיקר לכינור. יצירתו החשובה ביותר היא כנראה "אמנות הכינור", אופוס 3, קובץ של שנים-עשר קונצ'רטי לכלי זה, הכוללים עשרים וארבעה קפריצ'י קשים לביצוע מבחינה טכנית - הם יכולים לשמש כקדנצות מורחבות, אבל כיום נהוג לנגן אותם בנפרד מן הקונצ'רטי.

לוקטלי כתב גם סונאטות לכינור ולבסו קונטינואו, (אופוס 6, וחלק מאופוס 8), טריו סונאטות, (אופוס 5 וחלק מאופוס 8), קונצ'רטי גרוסי (אופוס 1 ו-7) וקובץ סונאטות לחליל ולבאסו קונטינואו (אופוס 2), שבמבנה שלהן מופיעים מאפיינים, שיתרמו בשנים הבאות לגיבוש צורת הסונאטה. כן ניכרת בהם תזוזה לעבר סגנון הגאלאנט בשפע הקישוטים, הסינקופות והמקצבים המשתנים במלודיה. גם סדרת דואטים לשני חלילים יוחסה לו בטעות. מקובל היום לנגן סונאטה שלו לצ'לו (שהיא עיבוד מהמאה ה-19 לפרקים מסונאטות שונות שלו לכינור ולבאסו קונטינואו עבור צ'לו ופסנתר). ביצירותיו המוקדמות ניכרת השפעת קורלי, ואילו היצירות המאוחרות קרובות יותר לויולדי בסגנונן. בקונצ'רטי גרוסי אופוס 1 בולט הקונטרפונקט בחיוניותו ומרחיק מעבר לדגם של קורלי אל מסורת הקונטרפונקט הרומאית. החומרה המייחדת קונצ'רטי אלה נעלמת ברבים מן הקונצ'רטי אופוס 4 ו-7, שבהם ניכרת נטייה ברורה לקונצ'רטו סולו. בסונאטות לכינור אופוס 6 ו-8 מגיע לוקטלי אל פסגת יצירתו, במיזוג בעל אופי אישי ביותר של כשרונותיו הווירטואוזיים ככנר עם יכולותיו כמלחין, שהציג את המגמות המתקדמות ביותר בסגנון התקופה. 

לוקטלי מוכר אולי לקהל המאזינים של ימינו הודות ליצירה שאיננה קיימת למעשה. הרומן הראשון בסדרת "אוברי-מטורין" של פטריק אובראיין מתחיל בשורה המפורסמת: "חדר המוזיקה בבית המושל בפורט מאהון, מתומן גבוה ונאה, שתקרתו נתמכת בעמודים, היה מלא בפרק הראשון החוגג של הרביעייה בדו מז'ור של לוקטלי." למעשה, לא ידוע שלוקטלי חיבר איזה שהן רביעיות. היצירה הקאמרית ששימשה לתמונה זו בעיבוד לסרט "אדון ומפקד" הייתה, לאמיתו של דבר, חמישייה בדו מז'ור של לואיג'י בוקריני.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כנרים איטלקים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:ילידי 1695
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1764
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
דרמטופיברומה

**דרמטופיברומה** ידועה גם כהיסטיוציטומה (באנגלית: **Dermatofibroma, Histiocytoma**) היא התעבות שפירה של העור. צורתה של הדרמטופיברומה בדרך כלל דמוית מעגל בקוטר של 5 - 10 מילימטר והיא מופיעה בדרך כלל ברגליים. צבעה משתנה והוא לרוב בגווני חום. הדרמטופיברומה מופיעה בדרך כלל אצל נשים. יחס גברים נשים בהם נצפתה דרמטופיברומה הוא 1:4.
דרמטופיברומה אינה נרפאת מעצמה וללא הסרתה היא תלווה את האדם עד מותו. מרבית בני האדם שיש להם דרמטופיברומה יבחרו שלא להסירה מאחר שאין לה כל השפעה פונקציונלית וגם הביטוי החיצוני שלה בדרך כלל אינו בולט ויזואלית. במקרים מעטים בהם הדרמטופיברומה בולטת פיזית מעל פני העור שסביבה ומהווה פגם אסתטי - יוסר באמצעות ניתוח עור פשוט בהרדמה מקומית.
הסיבה הגורמת לדרמטופיברומה אינה ידועה אולם קיימת סברה לפיה היא מתרחשת באזור בו היה פצע קטן או גירוי בעור לרבות עקיצות יתוש.
הדרמטופיברומה עלולה להיות דומה בצורתה הפיזית להתעבות ממאירה הנקראת דרמטופיברומה פרוטרוברנס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גידולים שפירים
פארק ולנטינו

שמאל|ממוזער|250px|
שמאל|ממוזער|250px|מבט על נהר הפו
**פארק ולנטינו** (באיטלקית: **Parco del Valentino**) הוא פארק ציבורי מפורסם בעיר טורינו, לאורך נהר הפו. שטחו של הפארק הוא 500 דונם והוא השני בגודלו בעיר. בפארק מצויים, בין השאר, גן בוטני, ארמון קסטלו די ולנטינו ובורגו מדיאוולה - כפר קטן ומצודה ששוחזרו מימי הביניים.

## תולדות הפארק
הפארק העירוני מוכר לתושבי פיימונטה כסמל העיר בדומה למולה אנטונליאנה. מקורו של שם הפארק אינו ידוע בוודאות. אחדים סבורים כי במקור "ולנטינו" היה שם רומאי עתיק. אחרים סבורים כי המקור הוא מימי הביניים, יש גם כנסייה, הנושאת שם זה.

יסודו של הגן הוא במרחב של ארמון "קסטלו דה ולנטינו", שהוקם במאה ה-16. רק במאה ה-19 הפך הגן בתור פארק ציבורי. היה זה הודות לאדריכל הנוף הצרפתי בארילה דשאן (Barrilet-Dechamps) שראה בו פרויקט בעל סגנון רומנטי.

כאשר נערכה בטורינו התערוכה האיטלקית הגדולה (Esposizione Generale Italiana) בשנת 1884 הפך הגן לעיירה מימי הביניים, שכללה את כל המאפיינים לעיר מאותה תקופה תוך דגש לאלמנטים של בנייה מהמחוזות פיימונטה ומוואלה ד'אאוסטה, כולל מספר רב של מצודות משוחזרות.
בפארק התקיימו תערוכות נוספות לצמחים ולפרחים "פלור 1961" (*Flor 1961*). תערוכה נוספת התקיימה בו לרגל 100 שנים לאיחוד איטליה.

## תיאור הגן
בגן מצויות ערוגות פרחים. יש גן סלעי וגן הררי עם מפלים, מזרקות ופלגי מים. המזרקה המפורסמת בגן היא של האדריכל קרלו צ'פי, (la fontana del Ceppi ) שהוקמה בשנת 1898 בסגנון הרוקוקו. היא הוקדשה לחודשי השנה וכך הבריכה המקיפה את המזרקה מחולקת לפי חודשי השנה. בשנים האחרונות הפארק הפך למוקד לריצת ג'וגינג ולרכיבת אופניים. בלילה הוא אינו נחשב למקום בטוח.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טורינו
ולנטינו
אנסיקלופדיה אספאסה

**האנסיקלופדיה אֵסְפַּאסַה**, או בשמה הרשמי, **Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana** (או **Enciclopedia Espasa-Calpe**, על שם בית ההוצאה לאור) היא אנציקלופדיה ספרדית הכוללת 72 כרכים (ממוספרים 1–70, כרכים מספר 18 ו-28 הם כרכים כפולים), שיצאה לאור בין השנים 1908 ו-1930, בנוסף לעשרה כרכי מילואים שיצאו לאור בין השנים 1930 ו-1933. בין שנת 1935 לשנת 2003, 33 כרכים משלימים יצאו, וגם מפתח-עניינים, כרך מילואים אלפביתי ואטלס, כולם מונים בסך-הכל 118 כרכים. כל אחד מהם שונה באורכו. זוהי האנציקלופדיה המודפסת הגדולה בעולם, בת 105,000 עמודים ו-165,200,000 מילים, נכון לשנת 1986.

הספר Encyclopaedias: Their History Throughout The Ages מחשיב את האספאסה לאחת משלוש האנציקלופדיות הגדולות בכל הזמנים, לצד המהדורה האחת-עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה והאנצ'יקלופדיה איטליאנה: "חיבור זה ראוי לציון בשל הפרטים: מפות ותוכניות של מקומות נידחים ומשניים אפילו; שחזורים ותיאורים של יצירות אמנות תחת שמן; רשימות ביבליוגרפיות ארכניות, המכסות את המחקר הבינלאומי; טיפול מילונאי מלא למילים בודדות וגם, במקרים רבים, ציון מילים זרות השקולות להן; לרוב, נושאים חשובים זוכים לטיפול ארכני, רחב-טווח במלואו." (עמוד 147) כותבי הספר, כדוגמה לרוחב ההיקף של האנסיקלופדיה, הזכירו בפתח-הדבר (עמוד vii) את העובדה שכל הסוגים הביולוגיים שהיו ידועים באותו הזמן זכו לכיסוי נרחב באנסיקלופדיה. מילים נפוצות (לא שמות נכונים) תורגמו לאנגלית, צרפתית, גרמנית, אספרנטו ולשפות אחרות.

מטרת המוציאים-לאור הייתה להביא לדפוס אנציקלופדיה בשפה הספרדית, כזו שתכסה את כל הידע המדעי והטכנולוגי שהיה ידוע באותה התקופה, כמו גם את תחומי ההיסטוריה, הביוגרפיות, גאוגרפיה, אמנויות וספרות ספרד ואמריקה הלטינית.

על-פי חישובי ההוצאה לאור, האנסיקלופדיה כוללת למעלה מ-165,000 עמודים ו-200 מיליון מילים. הגרסה בת 82 הכרכים גם מוערכת כבעלת למעלה מ-1,000,000 ערכים (Kister, עמוד 450).

עדכונים קלים בלבד נעשו לכרכים המקוריים, כמו למשל שכתובו של ערך ה-"bicicleta" (אופניים) משנת 1910 שמנה "אקדח רגיל (אז בעל קליע אחד - המתרגם) או אקדח תופי" ברשימת החפצים שמומלץ לקחת לטיול על אופניים.

בשנת 2003 יצאה גרסה ב-90 כרכים ובכריכה חדשה, שכללה את 82 הכרכים המקוריים יחד עם 8 כרכים מילואים חדשים בשם ה-"Complemento Enciclopédico 1934-2002" המספקים מידע חדש ומעודכן בסדר אלפביתי. כרכי המילואים הישנים אינם מודפסים עוד.

## לקריאה נוספת

* Robert Collison, **Encyclopaedias: Their History Throughout The Ages**, London, Hafner Publishing, 1966 (Second Edition).


* **Libro de los récords Guinness**, page 110, 1986 Spanish edition, Ediciones Maeva, . (The Chinese Great General Encyclopedia of Yung-lo ta tien (1403-1408) conserves only 370 of its 22,937 chapters and the 15th edition Britannica is listed as "the most ample current encyclopedia" with 43,000,000 words.)


## קישורים חיצוניים

* espasa.com - אתר האינטרנט של האנסיקלופדיה אספאסה 
* עמודים סרוקים מתוך האנסיקלופדיה אספאסה
* 

קטגוריה:אנציקלופדיות
קטגוריה:שיאי גינס
מית'וטין

**מיתוטין** (**Mithotyn**) היא להקת פאוור מטאל ופולק מטאל משוודיה.

## היסטוריה
מית'וטין הוקמה בשנת 1992 על ידי כריסטיאן שוץ וסטפן וויינרהל בשם Cerberus (קרברוס, כשם הכלב התלת-ראשי השומר על שער השאול) כשבשנת 1993 שינתה הלהקה את שמה למית'וטין
.
מית'וטין מבססת את המוזיקה שלה על בלאק מטאל יחד עם השפעות מלודיות של מוזיקה עממית ויקינגית. השירה היא שירה בלאק מטאל אופיינית באופן יחסי, והקצב המוזיקלי נע בין קצב בינוני לבין ריפים מהירים עם דגש על אווירה הרואית.

בשנת 1993 הלהקה שחררה שני דמואים In the Dead of Night ו-Behold the shields of gold. עד שנת 1997 הלהקה לא הוציאה אלבום מלא אך שחררה עוד 3 דמואים העוסקים במיתולוגיה הוויקינגית.

בשנת 1997 הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה **In The Sign Of The Ravens** ובאותה שנה יצא אלבומה השני של הלהקה **King Of The Distant Forest** שקיבל ביקורות חיוביות בעולם המטאל.

אלבומה השלישי של הלהקה, **Gathered Around The Oaken Table**, יצא בשנת 1999. באותה שנה אף התפרקה הלהקה באופן רשמי. שניים מחברי הלהקה מנגנים בלהקת הפאוור מטאל פאלקונר.

## חברי ההרכב
### ההרכב האחרון לפני הפירוק
* ריכארד מרטינסון (Rickard Martinsson) - שירה ובאס
* סטפן וויינרהל (Stefan Weinerhall) - גיטרה
* קרל בקמן (Karl Beckmann) - גיטרה וקלידים
* קרסטן לארסון (Karsten Larsson) - תופים

### חברי הרכב לשעבר
* כריסטיאן שוץ (Christian Schütz) - שירה ובאס
* הלנה בלאד (Helene Blad) - שירה

## דיסקוגרפיה
**אלבומים מלאים**
* In the Sign of the Ravens - 1997
* King of the Distant Forest - 1997
* Gathered Around the Oaken Table - 1999

**דמואים**
* In the Dead of Night - 1993
* Behold the Shields of Gold - 1993
* Meadow in Silence - 1994
* Nidhogg - 1995
* Promo 96 - 1996

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:להקות פולק מטאל
קטגוריה:להקות פאוור מטאל
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1993
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 1999
אבנר פרץ

**אבנר פרץ** (נולד ב־1942) הוא חוקר של ספרות הלאדינו ותולדותיה, משורר ומתרגם. ייסד ומנהל את מכון מעלה אדומים לתיעוד שפת הלאדינו ותרבותה. עמית קרייטמן באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים וגדל בשכונת מקור ברוך. בן למשפחה ענפה ששורשיה בסלוניקי. אחיו יואל פרץ עוסק בפן הסיפורי של תרבות הלאדינו. אבנר שירת בחיל התותחנים וכאיש מילואים נטל חלק בקרבות מלחמת יום הכיפורים.

בשנים 1961 עד 1964 למד מתמטיקה פיזיקה לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים. היה ממקימי מעלה אדומים, והיה ראש הוועד המקומי וראש המועצה המקומית השני שלה בשנים 1979-1980. 

בשנת 1989 זכה בפרס ראשון ובמדליית זהב בתחרות שירה לירית בינלאומית שנערכה באיים הקנריים. הפרס ניתן לו על שירו הספניולי "לחש". שיריו מתפרסמים בפורומים נרחבים בעולם דובר הספרדית.

על מחקרו בתחום הלאדינו קיבל את פרס סדן לשנת תשנ"ח מטעם קרן לבון באוניברסיטת ת"א.
בשנת 1999 אצר עבור הרשות ללאדינו את תערוכת "לשון מאספמיא – חמש מאות שנות הספר בלאדינו" שהוצגה ביריד הספרים הבינלאומי בירושלים. התערוכה יצאה אחר כך לסבב בן שנתיים ברחבי ספרד. ד"ר אבנר פרץ עוסק בחישופם, פענוחם ופרסומם של כתבי יד בלאדינו (רובם בסוליטריאו – כתב חצי קולמוס) באופן המעשיר את הידע וההכרות עם המגוון שבספרות לאדינו. חומר זה מתפרסם בעשרות מאמרים מפרי עטו. ערך והוציא לאור בשנת 1999 ספר לימוד ללאדינו מאת משה שאול.
פרץ כתב את המילון לאדינו-עברי המקיף ביותר, המונה כ-50,000 ערכים. המילון יצא לאור בשנת 2007.
אבנר מכהן כיועץ מדעי לוועד המנהל של הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו.

## פרסומים
* המילון המקיף לאדינו עברי : לשון מאספמיא / אבנר פרץ, גלדיס פימיינטה, 2007

פרסם ספרים אחדים מאוצרות הספרות בלאדינו הכוללים מחקר ותרגום אמנותי של היצירות:
* "**פרח צחור**", אנתולוגיה מוערת של רומנסות. 1989
* "**זר שירים מפי יהודי ספרד**" בשיתוף עם ד"ר שושנה וייך-שחק. 1992
* "**אין קאמפוס די לה מואירטי**" (במחנות המוות) מאת משה העליון. 2000
* "**אין טייראס די מואב אי פלשת**" (בשדות מואב ופלשת) מחזה ואפוס מקראיים מאת משה העליון. 2003
* "**לה ב'ינייה די נבות**" (כרם נבות) מחזה מקראי קלסיציסטי מאת יוסף אברהם פאפו (בולגריה 1899) 2003
* "**פואיזיאס**", שירתו של משה דוד גאון, תרגם לעברית, ערך והקדים מבוא אבנר פרץ. 2004
* "**הקופלאס של יוסף הצדיק לאברהם טולידו**" - עיון השוואתי ביקורתי ורב תחומי במהדורות היצירה ובחינת מיקומה על רצף הספרות היפה בלאדינו (מלווה בתרגום אמנותי של היצירה במלואה). 2005
* "**קלסתר קול וטרוף**" מאת קלאריס ניקואידסקי, תרגם לעברית. 2007

## ספרי שירה פרי עטו
* **סיניזה אי פ'ומו** ("עשן ואפר") (1986)
* **ב'ירג'יל די מאנסאנאס** ("חקל תפוחין") (1996)

## קישורים חיצוניים

* מכון מעלה אדומים לתיעוד השפה הספניולית ותרבותה
* בין ספרות עברית לספרות לאדינו כולל תמונתו של אבנר פרץ
* ד"ר יצחק (איציק) לוי, אבנר פרץ, באתר יוטיוב

קטגוריה:חוקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:חוקרי לאדינו
קטגוריה:מתרגמים ללאדינו
קטגוריה:מילונאים ישראלים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:ראשי עיריית מעלה אדומים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קנוניית אמבואז

**קנוניית [[אמבואז]]** (מרץ 1560) הייתה ניסיון כושל של ההוגנוטים ושל בית בורבון לתפוס את השלטון בצרפת.

ב-10 ביולי 1559 מת אנרי השני, מלך צרפת ובנו פרנסואה השני עלה על כס המלוכה. מאורע זה היה ניצחון גדול עבור בית גיז הקתולי משום שמרי מלכת הסקוטים, אחייניתם של פרנסואה הדוכס מגיז ושל שארל, קרדינל לורן, שהיו מנהיגי הקתולים, הייתה אשתו של המלך הצעיר. בהשפעת בית גיז, אמו של המלך, קטרינה דה מדיצ'י, ששימשה כעוצרת בשם בנה, המשיכה במדיניות בעלה אנרי השני, רדפה את ההוגנוטים שרבים מהם נידונו למיתה ואחדים מהם אף הועלו על המוקד.

ההוגנוטים התכוננו לתפוס את השלטון באמצעות חטיפתו של המלך פרנסואה השני ומעצרם של פרנסואה הדוכס מגיז ושל אחיו שארל, קרדינל לורן. הקשר תוכנן על ידי לואי הראשון דה בורבון, נסיך דה קונדה, ועל הקושרים נמנו, בין היתר, אנשי אצולה הוגנוטים מן הערים אורליאן, טור וליון. גאספאר דה קוליני השני, שהיה מנהיג ההוגנוטים, הביע את התנגדותו ואף מנע את השתתפות אצילי נורמנדי בקנוניה זו.

בגלל תכנון כושל, שמועות על הקשר הגיעו בעוד מועד לאוזניו של שארל הקרדינל מלורן, שקרא לעזרתו את הצבא. המלך הצעיר הועבר מארמון בלואה אל ארמון אמבואז, שהיה מבוצר טוב יותר. ב-16 במרץ 1560 ניסו הקושרים לתקוף את ארמון אמבואז, אך הובסו עד מהרה. החל ב-17 במרץ כ-1200 קושרים נרצחו אחרי שנתפסו, הוצאו להורג בתלייה בחזית הארמון או הושלכו אל הנהר לואר כשהם כבולים.

פרנסואה הדוכס מגיז ואחיו שארל הקרדינל מלורן חשדו בלואי הראשון דה בורבון, נסיך דה קונדה כמעורב בקשר. הוא נעצר, הופיע בפני בית הדין המלכותי, אך שוחרר מחוסר הוכחות. מאורע זה הגביר את המתח בין הקתולים לבין ההוגנוטים שהגיע לשיאו במלחמות הדת בצרפת שהחלו ב-1562 ונמשכו עד 1598.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הוגנוטים
קטגוריה:ממלכת צרפת
סובארו אימפרזה

**סובארו אימפרזה** (**Subaru Impreza**) היא מכונית משפחתית מתוצרת סובארו היפנית. סובארו היא חברת בת של התאגיד הרב-לאומי היפני ""פוג'י תעשיות כבדות בע״מ"" (באנגלית: "Fuji Heavy Industries", ביפנית: **富士重工業株式会社**).

## היסטוריה
המכונית מיוצרת משנת 1993 ועד היום. האימפרזה היא מחליפתה של סובארו ליאונה, שזכתה להצלחה רבה בישראל בשנות ה-80 של המאה ה-20. בראשית שיווקה בישראל אף כונתה האימפרזה "גרנד ליאונה" במטרה להיבנות על המוניטין של קודמתה, אך היא סבלה מהיקף מכירות נמוך בגלל מחירה הגבוה והמנוע החלש יחסית שלה.

האימפרזה שווקה בישראל בתחילה רק עם מנוע 1600 סמ"ק, הנעה קדמית ותיבת הילוכים ידנית או אוטומטית. את מרב פרסומה בעולם קנתה המכונית בשל הגרסאות החזקות והספורטיביות שלה, GT, STi ו-WRX, אשר מצטיינות במבנה דומה למכוניות הראלי של סובארו שזכו במרוצי ראלי רבים והן בעלות הנעה כפולה (בדגמים מאוחרים כולל מערכת DCCD - דיפרנציאל מרכזי הנשלט על ידי נהג), מנוע מוגדש טורבו ומבנה מחוזק. האימפרזות הספורטיביות זכו בעולם להצלחה רבה בשל התמורה הרבה למחירן ואילו בישראל מוצבה המכונית כמכונית משפחתית. בשנת 2005 החלה שיווקה של גרסת עם מנוע 2 ליטר.

בסוף 2003 השיקה חברת סאאב השוודית את ה-9-2X, רכב שהיה מבוסס על סובארו אימפרזה ושווק בארצות הברית בלבד עד שנת 2006.

עד שנת 2007 מבנה האימפרזה הבסיסי לא השתנה כמעט במהלך ייצורה פרט למתיחות פנים קוסמטיות והצעתה עם מנועי 2000 ו-1500 סמ"ק חדישים יותר. באותה שנה הוצג דגם חדש לחלוטין של האימפרזה שכלל לראשונה גרסת האצ'בק. בשנתו הראשונה הוצע הדגם באירופה בגרסת ההצ'בק בלבד. גם גרסת ה-STi הוצעה בתצורת האצ'בק בלבד בכל בעולם. בשנת 2010 הוצגה שוב גרסת סדאן של ה-STi.

בישראל כונו הגרסאות הבסיסיות של האימפרזה מ-2007 עד 2013 בשם B3. בשנת 2010 החל גם שיווקה של גרסת סטיישן של ה-B3 בישראל.

בשנת 2012 הוצג דור רביעי לאימפרזה, ובשנת 2013 החלו שיווקו בישראל.

בשנת 2017 הוצג הדור החמישי של האימפרזה, עם עיצוב חדש לחלוטין, שהוכתרה כ"מכונית השנה" ביפן.

ביוני 2021 הוצגה גרסה חדשה של דגם הספורט WRX.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
## הערות שוליים

אימפרזה
קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1992
קטגוריה:כלי רכב יפניים
מיקרופדיה

**מיקרופדיה** היא אנציקלופדיה מקוצרת.

קטגוריה:אנציקלופדיות