פארוקרו פארסה

**פארוקרו פארסה** (בפרסית: **فرخ‌رو پارسا**; 22 במרץ 1922 – 8 במאי 1980) הייתה רופאה, אשת חינוך ופוליטיקאית איראנית, ששימשה כשרת החינוך של איראן תחת שלטונו של מוחמד רזא שאה פהלווי. פארסה הייתה האישה הראשונה שכיהנה כשרה בממשלת איראן והייתה דמות מרכזית במאבק למתן זכויות פוליטיות וחברתיות לנשים באיראן המודרנית. לאחר המהפכה האסלאמית בשנת 1979, היא נעצרה על ידי המשטר המהפכני, הועמדה למשפט צבאי באשמות שונות, והוצאה להורג בירייה במאי 1980.

## ביוגרפיה
### ראשית חייה ורקע משפחתי
פארוקרו פארסה נולדה ב-22 במרץ 1922 בטהראן, למשפחה מהמעמד הבינוני עם רקע תרבותי ופוליטי ייחודי. אמה, פאח'ר אפאק פארסה, הייתה פמיניסטית מוקדמת באיראן ועורכת כתב העת "עולם הנשים" (Jahan-e Zanan), שקרא לשיפור מעמד האישה ולחינוך בנות. בשל עמדותיה הביקורתיות בכתב העת, אולצה האם לצאת לגלות יחד עם משפחתה לעיר קום.

אביה של פארוקרו, פארוקדין פארסה, היה פקיד במשרד המסחר ועורך מגזינים לתעשייה. פארוקרו גדלה בבית שעודד את השכלת הבנות באותה מידה כמו את הבנים, ולמדה מהוריה את "אמנות הסתרת התסכול מהעוני" ואת היכולת לחיות באושר למרות מרירות החיים, במיוחד עבור נשים בחברה פטריארכלית.

### השכלה וקריירה מוקדמת
פארסה החלה את לימודיה בבית ספר יסודי בגיל חמש והייתה תלמידה מצטיינת לאורך כל שנותיה. לאחר סיום התיכון, נרשמה למכללה להכשרת מורים בטהראן וסיימה תואר במדעים תוך שלוש שנים. היא הייתה אחת משמונה נשים בלבד שהתקבלו למסלול לימודי רפואה באוניברסיטת טהראן, ובשנת 1950 קיבלה את תואר הדוקטור לרפואה.

במקביל ללימודיה, החלה פארסה לעבוד כמורה לביולוגיה בתיכון "נור באחש", אחד מבתי הספר המובילים לבנות בטהראן. היא המשיכה לעסוק בחינוך גם לאחר הסמכתה כרופאה, ובשנת 1957 מונתה למנהלת בית הספר "נור באחש". תחת ניהולה, הפך בית הספר למוסד יוקרתי המונה למעלה מ-1,100 תלמידות, ופארסה ביססה את המוניטין שלה כמנהיגה חדשנית ותומכת בלתי נלאית בזכויות נשים.

## קריירה פוליטית
### כניסה לחיים הציבוריים
בתחילת שנות ה-60 החלה פארסה להיות מעורבת בפוליטיקה באופן פעיל. היא הייתה חברה מוקדמת במפלגת "איראן נובין" (המפלגה האיראנית החדשה), ששלטה בפוליטיקה האיראנית בין השנים 1963–1975. בשנת 1963, לאחר שהשאה העניק לנשים את זכות הבחירה והזכות להיבחר, הייתה פארסה בין קבוצת הנשים הראשונה שנבחרה למג'לס (הפרלמנט האיראני).

בפרלמנט התמקדה פארסה בנושאי חינוך וזכויות נשים. היא כיהנה בוועדת החינוך והמשיכה להחזיק בתפקידה כמנהלת בית ספר. זמן קצר לאחר מכן, מונתה לתפקיד תת-שרת החינוך, האישה הראשונה בתפקיד זה בהיסטוריה האיראנית.

### שרת החינוך
בשנת 1968 מונתה פארסה לשרת החינוך בקבינט של אמיר עבאס חוביידה. מינויה היה הישג חסר תקדים עבור נשים באיראן, במיוחד לאור ההתנגדות העזה מצד הקהילה הדתית השמרנית. במהלך כהונתה כשרה, שארכה כשש שנים, חלה עלייה דרמטית במספר הבנות בבתי הספר: ממספר של כ-80,000 תלמידות בסוף שנות ה-50 ליותר מ-1.5 מיליון תלמידות באמצע שנות ה-70.

פארסה הובילה רפורמות משמעותיות בתכני הלימוד, הכשרת מורים והרחבת התשתית החינוכית לאזורים כפריים. היא גם הייתה מעורבת ביוזמת השאה לספק ארוחה חמה יומית לכל תלמיד באיראן, פרויקט לוגיסטי מורכב שעורר לא מעט ביקורת על שחיתות לכאורה במשרדה.

### פעילות למען זכויות נשים
בנוסף לתפקידיה הממשלתיים, פארסה הייתה דמות מרכזית בארגוני נשים. היא הייתה בין המייסדות של "אגודת הנשים האוניברסיטאיות של איראן" וחברה במועצה העליונה של ארגון הנשים של איראן (WOI). היא פעלה לקידום "חוק הגנת המשפחה" (FPL), שהעניק לנשים זכויות רבות יותר בנושאי גירושין ומשמורת ילדים, חוק שעורר זעם רב בקרב אנשי הדת.

## המהפכה האסלאמית, משפט והוצאה להורג
### מעצר ומשפט
עם פרוץ המהפכה האסלאמית בשנת 1979, בחרה פארסה להישאר באיראן למרות הסכנה. היא חיה במסתור במשך מספר חודשים בבתים של חברים ובני משפחה. בפברואר 1980 היא נעצרה בבית בנה והובאה למשפט בפני בית הדין המהפכני האסלאמי בראשותו של סאדק ח'לח'אלי.

כתב האישום נגדה כלל תשעה סעיפים, ביניהם: "הפצת שחיתות עלי אדמות", "ביזה של אוצר המדינה", "שיתוף פעולה עם הסאוואק" (המשטרה החשאית של השאה), ו"הפצת זנות במשרד החינוך" על ידי ארגון מחנות מעורבים לבנים ולבנות. פארסה הואשמה גם בהיותה בהאית בסתר, אשמה שהכחישה נמרצות, תוך הדגשה כי היא מוסלמית מאמינה שעלתה לרגל למכה.

### הגנה והוצאה להורג
במהלך משפטה, פארסה הגנה על הישגיה החינוכיים ודחתה את האשמות השחיתות. היא טענה כי כשרת חינוך היא פעלה להעסקת אנשי החינוך הטובים ביותר ולשיפור תוכניות הלימוד. בהודעתה האחרונה מתא הכלא כתבה לילדיה:
> "אני רופאה, לכן אין לי פחד מהמוות. המוות הוא רק רגע ותו לא. אני מוכנה לקבל את המוות בזרועות פתוחות מאשר לחיות בבושת פנים כשאני כפויה לעטות רעלה. אינני מתכוונת להרכין ראש בפני אלו המצפים ממני להביע חרטה על 50 שנות מאמץ למען שוויון בין גברים לנשים."

פארוקרו פארסה הוצאה להורג בירייה ב-8 במאי 1980. על פי דיווחים, הוצאתה להורג הייתה אכזרית במיוחד; היא הוכנסה לתוך שק והועלתה לגרדום, אך משום שהחבל נקרע והיא נותרה בחיים, היא נורתה למוות.

## מורשת
פארסה נותרה דמות סמלית ומעוררת השראה עבור התנועה הפמיניסטית באיראן. הישגיה כשרה הראשונה והשפעתה על חינוך בנות באיראן נחשבים לאבן דרך במודרניזציה של המדינה. גורלה הטראגי מדגיש את המחיר הכבד ששילמו נשים משכילות ובכירות תחת המהפכה האסלאמית, שהסיגה לאחור רבות מהזכויות שפארסה נלחמה עליהן.

## לקריאה נוספת

* Milani, Abbas (2008). *Eminent Persians: the men and women who made modern Iran, 1941-1979*. Syracuse University Press.
* Sedghi, Hamideh (2007). *Women and Politics in Iran: Veiling, Unveiling, and Reveiling*. Cambridge University Press.
* Pirnia, Mansoureh (2007). *Lady Minister: Memoirs and Manuscripts of Farokhrou Parsa*. Mehriran Publishing.

## קישורים חיצוניים

* דף הזיכרון לפארוקרו פארסה באתר המרכז לזכויות אדם באיראן ע"ש עבד אל-רחמן בורומאנד (באנגלית).

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי ממשלת איראן
קטגוריה:פוליטיקאיות איראניות
קטגוריה:נשים שהוצאו להורג
קטגוריה:ילידות 1922
קטגוריה:נפטרות ב-1980