open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לימפומה של העור

**[[לימפומה]] של העור** היא גידול סרטני של מערכת הלימפה אשר מקורו בעור. לימפומה של העור מתחילה בעור ולעיתים קרובות נשארת שם מבלי להתפשט לאיברים פנימיים. כ -5% מכלל סרטני הלימפה מתחילים בעור. לפעמים לימפומה שמתחילה להתפתח בבלוטת לימפה תתפשט ממנה לעור. במקרים אלה היא לא תוגדר כלימפומת העור אלא כלימפומה.

## סוגי לימפומה
קיימים 2 סוגים עיקריים של לימפומות:
#**הודג'קין** (המוכרת גם בשם לימפומה על שם הודג'קין או מחלת הודג'קין) על שמו של ד"ר תומאס הודג'קין, אשר תיאר אותה לראשונה בשנת 1832
#**[[לימפומה שאינה הודג'קין]]** - השם הכללי לכל יתר סוגי הלימפומות

## סיווג לימפומת העור
על פי ארגון הבריאות העולמי (WHO) והארגון האירופי לחקר וטיפול הסרטן (EORTC), מסווגות לימפומת העור בשתי דרכים. דרך אחת היא על פי אופן ההופעה שלהן תחת מיקרוסקופ, והשנייה, על ידי איתור של חומרים מסוימים המופרשים על ידי תאי הלימפה המעורבים.

### לימפומות עור של תאי T
#**מיקוזיס פונגוידס** (Mycosis fungoides)- מדובר בלימפומה שאינה הודג'קין. מקורה בתאי T. גיל האבחנה האופייני הוא 60, והמחלה שכיחה פי שניים בגברים בהשוואה לנשים
# **לימפומה עורית ראשונית אנאפלסטית מסוג תא גדול** (Primary cutaneous anaplastic large cell lymphoma)- אף על פי שבדרך כלל מאובחנת בגילי 50–60 דווחו גם מקרים בבני 10. מתחילה כחטט קטן ולעיתים מתפתחת למספר חטטים בעור. המחלה שכיחה פי שניים בגברים בהשוואה לנשים
# **לימפומטויד פפולריס** (Lymphomatoid papulosis)- שכיח בצעירים וגם בילדים ויותר בקרב גברים. מתחיל כמספר פצעים דמויי-חטטים על החזה והגפיים. בהמשך מתפתח כיב במרכז הפצע. המחלה היא כרונית, אינה קטלנית ולעיתים הריפוי הוא ספונטני.
# **לימפומה תת-עורית דמוית פניקוליטיס** (Subcutaneous panniculitis-like T-cell lymphoma)- תוקפת את השכבות העמוקות של העור, בדרך כלל באזור הרגליים. השכיחות זהה בין שני המינים
# **לימפומת עור ראשונית של תאי T פריפריאליים** (Primary cutaneous peripheral T-cell lymphoma)- סוג נדיר מאוד אשר נבדל לכמה קבוצות על פי סוג תאי ה-T המעורבים בו

### לימפומות עור של תאי B
# **לימפומת עור ראשונית של שולי בלוטות הלימפה** (Primary cutaneous marginal-zone B-cell lymphoma)- סוג המתפתח באופן איטי מאוד ומגיב היטב לטיפול. המחלה יכולה להתפרץ בכל גיל ולעיתים נקשרה הופעתה לזיהום בקטריאלי מבורליה (borelia)
# **לימפומת עור ראשונית של מרכז הבלוטה** (Primary cutaneous follicle-center lymphoma) - סוג זה מאופיין בקצב גידול מהיר ומפוזר בעיקר באזור התחתון של הרגליים. זהו סוג שכיח יחסית מבין לימפומות העור, בעיקר בקרב אוכלוסייה מבוגרת ויותר אופייני לנשים
# **לימפומת עור ראשונית מתפזרת** (Primary cutaneous diffuse large B-cell lymphoma)-לימפומה נדירה יחסית אשר יכולה להתפתח גם בכלי דם תת-עוריים. מופיעה באזורי גוף שונים למעט ברגליים

## קישורים חיצוניים
*

קטגוריה:גידולים ממאירים ראשוניים במערכת הלימפה וברקמות יוצרות דם
קופיף ננסי

**קופיף ננסי**, הידוע גם כ**קופיף הרים**, (שם מדעי: *Tarsius pumilus*) הוא מין בסוג קופיף החי במרכז סולאווסי שבאינדונזיה. 

## מאפיינים
הקופיף הננסי הוא פרימט הפעיל בלילה. עד שנת 2000 שוער שהמין נכחד, אולם אז התגלה המין מחדש לאחר שמדענים אינדונזים הרגו בטעות קופיף ננסי כאשר צדו חולדות. מאז שנות ה-20 של המאה ה-20 לא נצפה פרט חי מהמין, עד אוגוסט 2008, אז תפסה קבוצת חוקרים מאוניברסיטת טקסס A&M שני זכרים ונקבה בפארק הלאומי לור לינדו.

אורך ראשו של הקופיף הננסי 95 עד 105 מ"מ, ומשקלו פחות מ-57 גרם. לקופיף הננסי תכונות פיזיות ייחודיות: אורך גופו הוא הקטן שבקופיפים ומשקלו קטן. אוזניו קטנות מאלו של שאר המינים בסוגו, ופרוותו חומה צהבהבה, עם אזורים בעלי גוון אפור או חום אדמדם בולט. זנבו השעיר מגיע באורכו ל-135 עד 275 מ"מ. עיניו של הקופיף הננסי גדולות, וקוטרן כ-16 מ"מ. בכל חמש אצבעותיו יש טופרים, וכן על שתי האצבעות ברגליו.

הקופיף הננסי ניזון מחרקים.

הן חיים בזוגות יציבים, הנשארים יחדיו עד 15 חודשים. למין שתי תקופות רבייה, האחת בתחילת עונת הגשמים, והשנייה בסוף העונה, וביניהן כ-6 חודשים. ההיריון נמשך בממוצע 178 יום, והצאצאים מומלטים במאי או בין נובמבר לדצמבר. הגורים מתפתחים במהירות, בדומה למינים אחרים בסוגו. בגלי 42 יום מסוגלים הגורים לתפוס את טרפם בעצמם, ונעים בקבוצה בגיל 23 יום בלבד. הנקבות נשארות עם הוריהן עד הגיען לבגרות, בעוד הזכרים נוטשים את ההורים עוד בצעירותם.

הקופיף הננסי הוא פעיל לילה. את רוב יומו הוא מעביר בשינה על עצים. בניגוד למינים אחרים, הקופיף הננסי לא משתמש בבלוטות ריח כדי לסמן את הטריטוריה שלו. תפקיד חשוב בתקשורת בין פרטים תופס המישוש, בדומה למינים אחרים בסוגו.

## קישורים חיצוניים

* קופיף ננסי באתר הרשימה האדומה של IUCN

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי גריט סמית מילר
קטגוריה:טרסיוסיים
קטגוריה:אינדונזיה: יונקים
קטגוריה:סולאווסי: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1921
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
איגרת יוחנן השלישית

**איגרת יוחנן השלישית** היא השלישית מבין האיגרות המהוות ספרים מספרי הברית החדשה - כתבי הקודש של הנצרות.

האיגרת היא הספר השני הקצר ביותר מבין הספרים מבחינת מספר הפסוקים, והקצר ביותר מבחינת מספר המילים. 

האיגרת ממוענת לאדם המכונה גאיוס (או קאיוס), אולם לא ברור אם הוא ממוען לגאיוס ממקדוניה (המוזכר במעשי השליחים י"ט 29) או לגיאוס מקורינתוס (המוזכר באיגרת אל הרומאים ט"ז 23), או לגאיוס מדרבה (המוזכר במעשי השליחים כ' 4).
 
ככל הנראה, מדובר במכתב פרטי ולא באיגרת ציבורית, הנועד להזהיר את גאיוס, הנמצא בדרכו להטיף לקהילה הנוצרית, מפני קבוצה שבראשה עומד אדם בשם דיוטפס, המסרב לשתף פעולה עם כותב האיגרת.

## מחבר האיגרת
בשל הדמיון הרב בין אוצר המילים והביטויים של איגרת זו לבין אוצר המילים והביטויים של איגרת יוחנן השנייה, סבורים המלומדים כי אותו אדם כתב שתי איגרות אלה (וכנראה שלא כתב את איגרת יוחנן הראשונה, הבשורה על-פי יוחנן וחזון יוחנן, אותם כתבו אנשים שונים).
כבר בעת העתיקה נטען כי יוחנן כותב הבשורה לא היה אותו יוחנן אשר כתב את האיגרות - קביעה אשר אושרה על ידי מועצת רומא אשר קבעה שכותב הבשורה יקרא "יוחנן האוונגליסט", ואילו כותב האיגרת השנייה והשלישית יקרא "יוחנן הפרסביטר" (יוחנן כהן הדת).

## תיארוך האיגרת ומקום חיבורה
על פי המסורת, ובהנחה שהאיגרת נכתבה על ידי יוחנן - היא נכתבה באמצע המאה הראשונה בעת שנכתבה הבשורה על-פי יוחנן. האיגרת הראשונה והשנייה נוגעות לאותו נושא ונכתבו יחד. האיגרת השלישית נכתבה בנפרד מהן, ולא ברור אם אחריהן או לפניהן. 

דה יונג סבור כי האיגרת נכתבה בין השנים 100–110, ואילו מארשל סבור כי נכתבה בין שנות ה-60 לשנות ה-90 של המאה הראשונה. 

בכתביו של טרטוליאנוס ובכתבי אוריגנס מאלכסנדריה מצויים ציטוטים מהאיגרת, אולם אזכורה הראשונה הוא בכתבי אוסביוס מהמאה השלישית. אוסביוס מסביר שאוריגנס הכיר את האיגרות השנייה והשלישית אולם היה סבור כי אינן מקוריות. הירונימוס לעומתו האמין שהאיגרות מקוריות, וקידם אמונה זו במועצות הכנסייה - ואכן בסינוד היפו ובמועצת קרתגו נקבע שהאיגרות מקוריות.

על פי המסורת הנוצרית, נכתבה האיגרת באפסוס - מקום מושבו של יוחנן, אולם אין כל עדות בתוכן האיגרת כי אכן נכתבה שם, אף כי עולה מהדימויים המצויים בה כי נכתבה על ידי תושב אסיה הקטנה.

## קישורים חיצוניים

* תרגומים של האיגרת

## הערות שוליים

קטגוריה:הברית החדשה
יוחנן 3
ראם (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בבעלי חיים
חיים מרדכי לבטון

הרב **חיים מרדכי לבטון** (ה'תק"ם, 1780 - ה'תרכ"ט, 1869) היה דרשן, פייטן, אב בית הדין ורבה הראשי של חלב.

## תולדות חייו
נולד בשנת 1780 (ה'תק"ם) לערך בחלב שבסוריה לרב חלפון לבטון, בן למשפחה מצאצאי מגורשי ספרד. כשבגר התפרנס ממסחר בשותפות עם הגביר חביב מצרי. הרב לבטון היה תלמיד חבר של הרב אברהם ענתיבי, וכשהלה נפטר בשנת 1858 (ה׳תרי״ח), התמנה הרב לבטון לרבה הראשי של חלב, וכיהן במשרה זו עד לפטירתו.

התפרסם בחכמתו ויושר דינו בקרב כל תושבי עירו, יהודים וערבים כאחד, ואף זכה לאות כבוד מהממשל הטורקי על פעילותו הציבורית. מופתים רבים נקשרו בדמותו, ובזמנו פרחה עירו מבחינה רוחנית. בית דינו התפרסם בכל האזור, ורבים הכתירוהו כגדול רבני ארם צובא (חלב). עסק גם בכתיבה, וחלק מפיוטיו מושרים על ידי בני קהילתו בשירת הבקשות.

לאחר פטירתו, הוציא נינו הרב יום טוב ידיד הלוי ספר הכולל את תולדותיו ומופתיו בשם שבחי מהר"ם. כן נכתבו תולדותיו על יד הרב עזרא בצרי ונדפסו בספריו בן יאיר ונכח השולחן. הרב עובדיה יוסף מזכיר רבות מדברי תורתו בשיעוריו.

לרב לבטון נולדו שלושה בנים מאשתו הראשונה, ולאחר פטירתה, כשהיה כבן 70, כתב בספרו תשובה הלכתית לפיה אדם שאין לו בנות (או שיש לו בנות ואין לו בנים), וכוחו עדיין במותניו, כל זמן שאשתו חיה הוא לא מחויב להביא בנות לעולם מתוקף מצוות פרו ורבו, אך אם אשתו מתה הוא מחויב להינשא שוב כדי להביא בנות לעולם. וכן עשה והתחתן עם אישה צעירה. לפני נישואיו בשנית, התחייב לאשתו לעתיד כי ישיא את הבת שתוולד להם. ואכן נולדה להם בת אחת בלבד, והוא חיתן אותה עם הרב עזרא בן הרב משה סוויד, מרבני חלב

### פטירתו
בכ' בסיוון תרכ"ט, 30 במאי 1869, נפטר רבי חיים מרדכי ונקבר במערת הצדיקים בחלב המכונה "מלכבי" סמוך למערת אליהו הנביא. נינו רבי יום טוב ידיד הלוי מתאר בקונטרס "שבחי מהר"ם" את פטירת סבו

משלושת בניו ומבתו זכה להעמיד צאצאים רבים שהמשיכו את מורשתו למשפחות: הדאיה, הלוי, לבטון, סוויד, עטיה ושוויכה. מצאצאיו הידועים: נכדו, הדיין הרב יצחק לבטון, הרב שלום הדאיה, הרב עובדיה הדאיה והמקובל הרב מרדכי עטיה.

נינו הוא הרב יעקב שוויכה מרבני קריית מלאכי ומראשי ישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד.

את מקומו ברבנות מילא הרב שלום כאסכי, אחריו הרב שאול עזרא דוויק, הרב מנשה סתהון, הרב משה כהן, והרב אהרן שוויכה יחד עם הרב משה סוויד.

## ספריו
*'''נכח השלחן''' - שו"ת וחידושים על ארבעת חלקי השו"ע, נדפס לראשונה בשנת תרכ"ח, 1868 באיזמיר, שבטורקיה, יצא לאור במהדורה מחודשת בשנת תשס"א, 2001 במכון הכתב, וכן מופיע בפרויקט השו"ת של בר-אילן.
***בן יאיר** - דרושים על התורה, נדפס בירושלים לראשונה בשנת תרפ"ה, 1925, ויצא לאור במהדורה מחודשת בשנת תשנ"א, 1991.

## ספרי מופתיו
***שבחי מהר"ם**.
***דבש וחלב תחת לשונך**.
***חכמי ארם צובה** בערכו.

ספרים נוספים נמצאים בכתבי יד.

## קישורים חיצוניים
*פיוט שנכתב על ידי רבי מרדכי, אתר אתר הפיוט והתפילה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:רבני ארם צובא
קטגוריה:משפחת שויקה
קטגוריה:נושאי משרת חכם באשי
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:ילידי 1780
קטגוריה:נפטרים ב-1869
באבסק

**באבסק** (בפולנית: **Babsk**) הוא כפר קטן במרכז פולין.

הכפר שוכן באזור מישורי שגובהו מעל פני הים כ-150 מטר, במרחק של כ-11 קילומטרים צפונית-מערבית לעיר ביאלה ראווסקה, כ-11 קילומטרים צפונית-מזרחית לעיר ראווה מאזובייצקה וכ-62 קילומטרים מזרחית לעיר הבירה המחוזית לודז'.

הכפר נוסד ככל הנראה במאה ה-14. האזכור הראשון שלו בכתובים הוא מ-1411. כיום אוכלוסייתו מונה 690 תושבים. שמו של הכפר נגזר משמה של משפחת האצולה ששלטה בו.

בשכנות לכפר יש פארק ובו מפרץ מלאכותי שנבנה על ידי תושבי הכפר לגדת הנחל ביאלקה ועליו מזח קטן.

הכפר יושב על צירי תחבורה מרכזיים ויש אליו וממנו קווי אוטובוס בתדירות גבוהה.

ב-2003 נבחן אזור באבסק כאחת משבע החלופות האפשריות להקמת נמל תעופה בינלאומי נוסף שיקל את העומס על נמל התעופה הבינלאומי של ורשה. חלופה זו נדחתה, אך כל עוד לא נבחרה אחרת עדיין ולאחר שהממשלה הספרדית הקצתה 550,000 אירו לבחינה מחודשת של מיקום נמל התעופה, מנסים פוליטיקאים מקומיים להפיח רוח חיים ברעיון. השטח שנבחן הוא אדמות מצפון לכפר, המשמשות כיום לשימושים חקלאיים וצבאיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* Babsk 
* מפה של הכפר

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
הרצון לעוצמה (ספר)

**הרצון לעוצמה** (בגרמנית: **Der Wille zur Macht**) הוא ספר המבוסס על קטעים מתוך פנקסיו של הפילוסוף פרידריך ניטשה שמת ב-1900. ספר זה פורסם ב-1901 על ידי אחותו, אליזבת פרסטר-ניטשה שלטענת מבקרים רבים סילפה את רעיונותיו של אחיה למטרותיה.

ב-1886 ניטשה הודיע כי יש בדעתו לפרסם ספר בשם "הרצון לעוצמה, מסה בדבר שינוי כל הערכים". אך ב-1888 זנח את פרסום הספר והשתמש בחומר כדי לכתוב את ספריו "שקיעת האלילים" ו-"אנטיכריסט". למרות שניטשה עצמו לא פרסם ספר בשם "הרצון לעוצמה", מושג זה מהווה את אחד הרעיונות הבסיסיים של הפילוסופיה שלו. הפילוסוף מרטין היידגר חשב כי מושג "הרצון לעוצמה" מהווה את הבסיס לפילוסופיה של ניטשה ביחד עם רעיון "השיבה הנצחית".

ב-1950 הפילוסוף ולטר קאופמן פרסם את ספרו "ניטשה, פילוסוף, פסיכולוג, אנטיכריסט". בספר זה הוא מתריע על כך שהספר "הרצון לעוצמה" שפורסם על ידי אליזבט פרסטר-ניטשה מהווה סילוף של רעיונותיו של אחיה כדי שיתאימו למטרותיה הפוליטיות. היא החזיקה בעמדות רדיקליות והייתה אנטישמית.

ב-1960 הפילולוגים מאצינו מונטינארי וג'ורג'יו קולי התחקו אחר כתב היד המקורי של "הרצון לעוצמה" כפי שהוא מופיע בפנקסיו של ניטשה, ומצאו כי אחותו התאימה את רעיונותיו לצרכיה האנטישמיים באמצעות השמטה, הדבקה וערבוב של קטעים שלמים מתוך כתב היד של אחיה, שהוא עצמו התנגד לאנטישמיות.

אם כי אין בנמצא ספר בשם "הרצון לעוצמה" שנכתב ופורסם על ידי פרידריך ניטשה, ישנם קטעים רבים מכתב היד המקורי שתורגמו מגרמנית לאנגלית, לצרפתית, לאיטלקית ולשפות אחרות ומהווים את הבסיס לידע שיש לנו על מושג "הרצון לעוצמה" כפי שהגה אותו ניטשה עצמו. בין תרגומים אלה בולט התרגום לאנגלית של ולטר קאופמן (1968).

תרגום לעברית על ידי ישראל אלדד הופיע ב-1978 בהוצאת שוקן.

## משמעותו של מושג "הרצון לעוצמה"

מושג זה תופס מקום מרכזי בתורתו של ניטשה. הוא איננו מהסס להציבו בלבה של הגדרת המציאות כנקודה הסופית של מה שהוא מכנה "האונטולוגיה" שלו, של מה שהוא מגדיר באחדים מכתביו כ"עיקרון החשוב ביותר של המציאות".

אין לפרש את הרצון לעוצמה כרצון לשלוט או לשאיפה להגיע למעמד כוחני כלשהו. הרצון לעוצמה הוא הרצון להשתחרר בכל מחיר מן הקרע הפנימי שבקרבנו, המציין מצב שבו כוחות החיים מכלים זה את זה, מצב הגורם לחיינו להפוך לנרפים וחלושים. אין המדובר ברצון לכבוש או להתעשר, אלא ברצון להגיע למצב של חיים אינטנסיביים ככל האפשר, חיים משוחררים מניגודים פנימיים, מרפיון ומחולשה.

הרצון לעוצמה איננו הרצון לכוחניות אלא, כפי שניטשה אומר, הרצון להחשיב את עצמנו למסוגלים להגיע למה שבכוחנו להיות, כלומר למצות את הפוטנציאל שלנו, מצב שאיננו כרוך בחולשה הנובעת מניגודים פנימיים, מהאשמה עצמית ומניגודים שאינם באים על פתרונם.

הרצון לעוצמה מתגשם בצורת סגנון החיים של ה"על-אדם", במודל של חיים המאפשר לנו להשתחרר מן הפחדים, מייסורי המצפון, מן החרטה ומכל צורות הניגודים הפנימיים המכבידים על חיינו ומרוקנים אותם מתוכנם.

## ראו גם
* סובלימציה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כתבי פרידריך ניטשה
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
קטגוריה:ספרי 1901
איימן א-זוואהירי

**איימן מוחמד רביע א-זוואהירי** (בערבית: **أيمن محمد ربيع الظواهري**; בתעתיק מדויק: אימן אלט'ואהרי; 19 ביוני 1951 – 31 ביולי 2022) היה טרוריסט ממוצא מצרי, שנמנה עם ראשי ארגון הג'יהאד האסלאמי המצרי, ולאחר הריגת אוסאמה בן לאדן, ב-2 במאי 2011, הוכרז כמנהיג ארגון הטרור אל-קאעידה, ושימש בתפקיד זה עד להריגתו. א-זוואהירי היה רופא כירורג מוסמך בהכשרתו ומחברם של מספר מאמרים אידאולוגיים של הארגון, לרבות מספר הכרזות רשמיות שפורסמו על ידי אל-קאעידה. דיבר ערבית ואנגלית. כטרוריסט פעיל של אל-קאעידה היה תחת אמברגו בינלאומי בעקבות החלטה 1267 של מועצת הביטחון של האו"ם.

## קורות חייו
כבר מגיל צעיר אימץ א-זוואהירי לעצמו את האסלאם הסוני הקיצוני והאסלאמיזם, וכשהיה בן 14 הצטרף לארגון האחים המוסלמים והושפע רבות מסייד קוטב. שנה לאחר מכן, ב-1966, לאחר שנשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר הוציא את קוטב להורג, אימץ א-זוואהירי לעצמו כמורה רוחני את הטרוריסט הקיצוני עבדאללה עזאם, כפי שעשה גם בן לאדן. באותה תקופה החל בלימודיו האוניברסיטאיים וכלפי חוץ היה נראה כי זנח את רעיונותיו המהפכניים. הוא סיים בהצטיינות לימודי רפואה והחל להתמחות בכירורגיה כללית בבית החולים האוניברסיטאי בפקיסטן.

ב-1998 מיזג א-זוואהירי באופן רשמי את ארגוני הטרור של הג'יהאד האסלאמי המצרי ואל-קאעידה. הוא פעל בארגון מראשית הקמתו, היה חבר בכיר ב שלו, ושימש כסגנו של אוסאמה בן לאדן עד להריגתו במבצע חנית נפטון, ב-2 במאי 2011. רבים ראו בו את ה"מוח האמיתי" והאסטרטג של אל-קאעידה, אשר תכנן רבות מפעולות הטרור שבוצעו, ביניהן פיגועי 11 בספטמבר.

בשנת 2006 ביצעו כוחות ארצות הברית תקיפה בסמוך לגבול פקיסטן-אפגניסטן  שנועדה לפגוע בא-זוואהירי, אך הוא לא נפגע. בתקיפה זו נהרגו לפחות 18 אזרחים שלא היו מעורבים בלחימה. גם בשנים שלאחר מכן תקפה ארצות הברית יעדים שנועדו לפגוע בא-זוואהירי אך נהרגו בהם אזרחים לא-מעורבים.

ב-1 באוגוסט 2008, התפרסמו דיווחים על כך שא-זוואהירי נהרג או שהוא גוסס, אך בכירים במטה ללוחמה בטרור האמריקאי מסרו כי אין עדויות לכך שהותקף או נהרג, ודיווחים אלה הופרכו. ארגון הטליבאן הכחיש גם הוא את הדיווחים הללו. בספטמבר באותה שנה, הודיע צבא פקיסטן כי כמעט ולכד אותו. לאחר שנאסף מידע על כך שהוא ואשתו נמצאו בצפון-מערב המדינה פשט כוח פקיסטני על האזור אך לא הצליח לאתרו.

ב-16 ביוני 2011, כחודש וחצי לאחר הריגת בן לאדן, אישר גורם בממשלת ארצות הברית, כי א-זוואהירי מונה למנהיג החדש של אל-קאעידה, ובכך הפך לטרוריסט המבוקש בעולם. ארצות הברית הציעה אז פרס של 25 מיליון דולר למי שיביא להעמדתו לדין. במהלך שנת 2011 אנשיו חטפו את וורן ויינשטיין שהוחזק בידם עד שנהרג בשוגג.

ב-31 ביולי 2022 נהרג א-זוואהירי בתקיפת מל"ט של ה־CIA באפגניסטן שירה לעברו שני טילי הלפייר בגרסת AGM-114 R9X.

## לקריאה נוספת
* לורנס רייט, המגדלים הגבוהים: 11 בספטמבר, אלקאעידה וכישלון המודיעין האמריקני, כנרת זמורה ביתן, 2007. לפי אינדקס בסוף הספר
* בנימין בן סימון, **תובנות על ארגון אל-קאעידה**, חממה ספרותית, 2011.
* יורם שוייצר, **אל-קאעידה וטרור המתאבדים - החזון והמעש**, צבא ואסטרטגיה, כרך 2, גיליון 2, אוקטובר 2010.

## קישורים חיצוניים

* רשימת הטרוריסטים המבוקשים של ה-FBI
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים מצרים
קטגוריה:טרוריסטים מצרים
קטגוריה:האחים המוסלמים
קטגוריה:חברי אל-קאעדה
קטגוריה:מצרים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אנטי-אמריקאים
קטגוריה:אנטי-איראנים
קטגוריה:פעילי טרור שנהרגו בידי ארצות הברית
קטגוריה:הטרוריסטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קהיר
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1951
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-2022
ספורט הדמים

**ספורט הדמים** (באנגלית: **Bloodsport**) הוא סרט אמנויות לחימה בכיכובו של ז'אן-קלוד ואן דאם, שיצא לאקרנים בשנת 1988. הסרט הופק על ידי הדודנים הישראלים מנחם גולן ויורם גלובוס. על אף שהסרט לא הצליח בקופות בשעתו, הוא מוכר בקרב חובבי אמנויות לחימה גם בראשית המאה ה-21.

## עלילת הסרט
עלילת הסרט מבוססת על האוטוביוגרפיה השנויה במחלוקת ולא אמינה של פרנק דוקס שטען שהתחרה בתחרות עלית לאמנויות לחימה שנשמרה בסוד המכונה קומיטה. לפי הסרט, תחרות זו התרחשה בהונג קונג פעם בחמש שנים ולה שמונה שלבים.

לפי הסרט, דוקס אומן עוד מנעוריו באומנת הלחימה עתיקה על ידי מומחה לאמנויות לחימה יפני בשם סנסו טנקה אשר בחר להנחיל את הידע הרב שלו באמנויות הלחימה לדוקס לאחר שבנו היחיד נהרג.

בתחילת הסרט דוקס משרת כחייל בצבא האמריקני. לאחר שדוקס פוגש בסנסיי שלו אשר גוסס למוות, הוא נשבע בפניו שיביא לו כבוד רב בכך שיתחרה וינצח בטורניר הקומיטה בהונג קונג. בעקבות כך דוקס מחליט להשתמט מהצבא על מנת לנסוע להונג קונג ולהשתתף בטורניר.

לאחר שהוא מגיע להונג קונג דוקס מתיידד עם מתחרה אמריקאי נוסף בתחרות בשם ריי ג'קסון. דוקס גם פוגש בעיתונאית אמריקאנית בשם ג'ניס קנט אשר מנסה לדלות מידע על הטורניר החשאי. כמו כן דוקס נאלץ להערים על שני סוכני ממשל אמריקאים אשר נשלחו במיוחד להונג קונג במטרה להחזיר את דוקס לארצות הברית. ככל שהטורניר מתקדם דוקס מצליח לגבור על כל יריביו, כולל לוחם סורי בשם חוסיין שהטריד את ג'ניס, שמומחה באגרוף תאילנדי. ברבע הגמר הוא מנצח מתאבק סומו על ידי אגרופים במפשעה. ריי נפצע קשה ברבע הגמר על ידי צ'ונג לי המתחרה הדרום-קוריאני (מגולם על ידי בולו יאנג), לוחם אכזרי אשר נוטה להטיל מומים ואף להרוג את יריביו בקרב.

ביום השלישי של התחרות בה נערכים חצי הגמר והגמר של טורניר, דוקס מנצח בחצי הגמר את פאקו, הנציג הספרדי. בחצי הגמר השני צ'ונג-לי הורג לוחם סיני במו ידיו לזעזועם של השופטים. הם מפנים לו את הגב כאות מחאה. בגמר דוקס וצ'ונג נפגשים ולאחר קרב צמוד למדי, צ'ונג-לי מבין לבסוף כי דוקס הוא לוחם חזק יותר ומשום כך הוא מעיף סיד בפניו של דוקס על מנת לעוור אותו כדי שיוכל לנצחו. אף על פי כן, דוקס מצליח להתגבר על מכשול זה באמצעות טכניקה אותה למד באימוניו והוא זוכה לבסוף בתחרות הקומיטה- כשהוא מכריח את צ'ונג להכריז על כניעה- יותר משפיל מאיבוד הכרה.

## [[רימייק]]
ב-2011 נמסר כי מתוכננת הפקת גרסה חדשה של הסרט, בבימויו של פיליפ נויס, ללא ואן דאם.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1988
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אמנויות לחימה
המוח הכחול

**המוח הכחול** הוא פרויקט שהחל במאי 2005, במהלכו מנסים מדענים לייצר סימולציה ממוחשבת של מוחות יונקים, בהם המוח האנושי. מטרת הפרויקט היא להבין את מבנה המוח ואת דרכי פעולתו. את הפרויקט יסד הנרי מרקרם, ממכון המוח והתודעה במכון הטכנולוגי בלוזאן, שווייץ.

הפרויקט משתמש במחשב-על מסוג Blue Gene, מתוצרת חברת IBM.

בפרויקט לוקח חלק צוות ישראלי מהאוניברסיטה העברית המתמחה בחישוביות עצבית, ובראשם פרופסור עידן שגב.
בעקבות הפרויקט נולד פרויקט המוח האנושי.

## ראו גם
* בינה מלאכותית
* רשת עצבית מלאכותית
* רשת עצבית

## קישורים חיצוניים

* 
* אודות הפרויקט באתר מוזיאון המדע בירושלים.
* 
* Jonah Lehrer,  "Out Of The Blue", SEED Magazine, 3.3.2008.
* פרופ' הנרי מרקרם, הרצאה מצולמת: "Reconstructing the Heart of Mammalian Intelligence".
* פרופ' הנרי מרקרם, הרצאה מצולמת: "The Blue Brain Project".
* פרופ' עידן שגב מתראיין בנושא הפרויקט בתוכנית הטלוויזיה לונדון את קירשנבאום.
* ראיון קצר עם עידן שגב בנושא הפרויקט.
*עידן שגב ופליקס שרמן, מחקר המוח חושב בגדול, באתר פרונטירז - מדע לצעירים, 21 בדצמבר 2018
*

קטגוריה:בינה מלאכותית
רב נחמן בר יצחק

**רב נחמן בר יצחק** היה אמורא בבלי, בדור הרביעי והחמישי. היה תלמידו המובהק של רבא ונטל חלק חשוב בסידור ועריכת התלמוד הבבלי. בקיאותו במקראות הייתה שם דבר, ומכוחה יישב סוגיות רבות המסתמכות על מדרש הכתובים. שימש במשרת ראש כלה, ולאחר פטירתו של רבא עמד בראשות ישיבת פומבדיתא משנת ד'קי"ג (353) עד לפטירתו בשנת ד'קי"ז (356).

## רבותיו, חבריו ותלמידיו
רב נחמן בר יצחק למד אצל חשובי האמוראים של הדורות שלפניו: הוא חי כבר בזמנו של רב יוסף, ונראה שלמד אצלו. למד אצל רב נחמן בר יעקב, רב חסדא ובעיקר אצל רבא.

חבריו היו אמוראי הדור החמישי מבית מדרשו של רבא: רב פפא, רב הונא בריה דרב יהושע וחבריהם. רב אחא בר יוסף היה דודו. על חבריו נמנה גם רב אדא בר אבא, על כך מסופר, כי מנהגו של רב נחמן בר יצחק היה שמדי יום לפני שנכנס לדרשה היומית הוא סיכם את יסודות הסוגיא עם רב אדא, וכך הייתה הסוגיא ברורה לו ונכנס לדרשה. באותו יום שנפטר רב אדא, עיכבו אותו רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע שלא היו במעמד סיום המסכת שערך רבא למסכת, ושאלו אותו כיצד למד רבא הלכות מסוימות בהלכות מעשר בהמה. רב אדא אמר להם את תורתו של רבא, ובינתיים חיכה רב נחמן בר יצחק לרב אדא שיבוא ללמוד עמו ולסכם את יסודות הסוגיא, וכבר הגיע זמן הדרשה אך רב נחמן בר יצחק התעכב כי חיכה לרב אדא שיכין עמו את השיעור. שאלו תלמידיו את רב נחמן: מאוחר כבר, מדוע מחכה רבינו? השיב רב נחמן בר יצחק: מחכה אני שתבוא לכאן מיטתו של רב אדא בר אבא שנפטר. מיד יצא הקול שנפטר רב אדא.

תלמידיו היו אמוראי הדור השישי, רבינא וחבריו.

## אישיותו דבריו ופועלו
סידור התלמוד שכלל הרחבת הסוגיות הקדומות ועריכתן, נעשה בחלקו הגדול על ידי רב נחמן בר יצחק. כך העיד על עצמו: "אנא לא חכימאה אנא ולא חוזאה אנא ולא יחידאה אנא; **גמרנא וסדרנא אנא**" (מארמית: "אינני חכם, אינני נביא ואינני יחידי; לומד ומסדר (סוגיות) אני"). אכן, בכעשרה מקומות שונים ברחבי התלמוד הבבלי חותם רב נחמן ב"י את הסוגיה בעזרת סימן המוצע לזיכרון הסוגיה ושמות החכמים הדנים בה. בכעשרה מקומות אחרים מיישב רב נחמן תמיהות המתעוררות על מדרש הפסוקים, בעזרת הקביעה שהדרשה נובעת מצורת כתיבת הפסוק, אף שקריאתו היא שונה (קרי וכתיב).

בתלמוד מסופר, כי החוזים בכוכבים חזו לאמו של רב נחמן בעודו תינוק, כי הוא עתיד להיות גנב. אמו ציוותה עליו להקפיד לכסות את ראשו, כדי שתהיה עליו יראת שמים. באחד הימים, כאשר נפלה כיפתו ארצה, התעורר בו יצר הגנבה, והוא מיהר לטפס על עץ דקל שראה ולקצוץ בשיניו אשכול של תמרים. מעשה זה הוא אחת הסיבות לכך שיהודים דתיים מקפידים ללכת בכיסוי ראש.

סבר שמידת הגאווה פסולה, ובניגוד לסוברים ששיעור קטן של גאווה נצרך, רב נחמן בר יצחק אמר שאסור שתהיה באדם גאווה כלל, ובלשונו: לא מינה ולא מקצתה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי בבל
קטגוריה:הדור החמישי לאמוראי בבל
קטגוריה:ראשי ישיבת פומבדיתא
קטגוריה:תלמידי רבא
קטגוריה:תלמידי רב נחמן
קטגוריה:תלמידי רב חסדא
קטגוריה:נפטרים ב-356
ﭺ

**צ'ים** או **גים** (בערבית: **ﭼﻴﻢ**), היא אות חיצונית לאלפבית הערבי שנוספה, כוואריאנט של ג'ים.

האות נוצרה בשפה הפרסית כשזו עברה להשתמש באלפבית הערבי כדי לייצג את העיצור /ʧ/ (כמו צד"י גרושה המשמשת בעברית למילים שאולות), שלא קיים בערבית. בהוראה זו היא משמשת ברוב השפות שבהן היא כלולה, בהן מלאית, אינדונזית, אורדו, ובכתב ג'אווי ושמה הוא **צֶ'ה**.

בישראל, ברשות הפלסטינית, בעיראק ובמדינות המפרץ הפרסי משתמשים בה כדי לייצג דווקא את העיצור /g/ (כמו גימ"ל) במילים משפות זרות ובשמות מקומות כמו ﺭﻣﺎت ﭼﺎﻥ (רמת גן) – כך מופיע שם העיר על תמרורי דרכים בישראל.

במצרים, האות **ج** נקראת "**גים**" ונהגית /g/ (כמו גימ"ל), ואילו האות **چ** נקראת "**גים בשלוש נקודות**" (جيم بتلات نقط) ונהגית /ʒ/, בדומה ל-**ז**' (זי"ן גרושה) המשמשת בעברית במילים שאולות ובשמות כמו ז'בוטינסקי.

בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין וגם מצד שמאל, כמו בשאר האותיות למעט דוד'ארז.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אותיות בערבית
אזולאי

**אזולאי** נודע גם כאסולי, אסולין, אזולאס ועוד. הוא שם משפחה יהודי נפוץ של יהדות צפון אפריקה, בעיקר בקרב יוצאי מרוקו ואלג'יריה. יש כמה סברות באשר למוצא השם ומשמעותו:
* "אזול" בשפה הברברית היא המילה לברכת שלום.
* שילוב המילים הספרדיות , שפירושה כחול ו שפירושה עיניים.
* שם המקום בוזולאי שבאלג'יריה, או מהמילה הברברית , שפירושה 
* כינוי לאנשים בעלי גבות עבותות.
* סברה עממית מקשרת בין שם המשפחה לבין פסוק המתאר את האיסורים ההלכתיים שחלים על בני מעמד הכהנים: . לפי סברה זו, ראשי התיבות של הפסוק – אזולא"י – הפכו לשם משפחה של כהנים בקרב יהודי ארצות האסלאם.

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות מרוקו
מתקן מנספילד

**מתקן הכליאה של מדינת אוהיו** (**Ohio State Reformatory**), המכונה גם **מתקן מנספילד** (**Mansfield Reformatory**), הוא בית כלא היסטורי הממוקם בשטחי העיר מנספילד במדינת אוהיו שבארצות הברית.

## היסטוריה
המתקן נבנה בין השנים 1886–1910. האדריכל המקורי של המתקן היה לוי סקופילד (Levi T. Scofield) מקליבלנד, אף על פי שהפיקוח על הליך בניית הבניין כולו הופקד בידיו של פ. שניצר (F.F. Schnitzer) אשר שמו מופיע גם על אבן הפינה של המתקן. למרות שהאדריכלות של הבניין מתוארת לעיתים קרובות כאדריכלות אשר מאפיינת טירות גרמניות, היא למעשה אדריכלות רומנסקית מחודשת. 

המתקן עצמו נשאר פעיל באופן מלא עד לשנת 1972 כאשר מתקן הכליאה של דרום אוהיו נפתח. המתקן לבסוף נסגר לחלוטין בשנת 1990. לאורך השנים חלקים מן המתקן, כולל הקיר החיצוני של המתקן נהרסו לאחר שהמתקן נסגר. בשנת 1995, הוקמה "החברה לשימור מתקן מנספילד" (Mansfield Reformatory Preservation Society). החברה הפכה את בית הכלא למוזיאון והיא אחראית לעריכת סיורים במוזיאון אשר מיועדים לסייע לממן פרויקטים שונים אשר נועדו לשיקום המתקן וכמו כן היא פועלת כיום על מנת למנוע הידרדרות נוספת במצב המבנים. 

בין השנים 1935 עד 1959 ארתור לואיס גלאטקה היה המפקח של בית הכלא. מינויו של גלאטקה היה מינוי פוליטי בעקבות מעורבותו של גלאטקה במסע הבחירות של מארטין דייבי לקונגרס. כמפקח המתקן, גלאטקה יישם רפורמות רבות במתקן לרווחת האסירים ועל כן זכה לכבוד רב מצד האסירים וסגל העובדים במתקן. אשתו של גלאטקה, הלן גלאטקה באוואר, נפטרה מדלקת ריאות שלושה ימים לאחר תאונה אשר התרחשה בנובמבר 1950, במהלכה נורתה מאקדח טעון בזמן שהיא ניסתה לפתוח את תיבת התכשיטים בדירתם אשר נמצאת בבניין מגורי הסגל של המתקן. גלאטקה נפטר מהתקף לב במשרדו ב-10 בפברואר 1959.

מתקן מנספילד הוא לכאורה רדוף רוחות ומכיל בתוכו מספר "מוקדים" על-טבעיים כגון שתי הקפלות, האזור אשר מסביב למשרד המנהל, אזור מרפאת המתקן והצינוק של המתקן. לאורך השנים בהם המתקן היה פעיל, מעל 200 אנשים מצאו את מותם במתקן, כולל מספר מאבטחים אשר נהרגו במהלך ניסיונות בריחה של אסירים.

## שחזור המתקן וסיורים מודרכים
החברה לשימור מתקן מנספילד פועלת כיום לשחזור המתקן למצבו המקורי. הליך השחזור נכון להיום כולל את הסרת הפסולת שהצטברה במתקן, החלפת הקירוי, השלמת שיחזור מגורי הסגל, וכן שחזור מלא של חדר המשמר המרכזי בין התאים המזרחיים ומערביים של המתקן. שחזור המתקן ממומן באמצעות תרומות וכן מהעמלות אשר נאספות מהסיורים במתקן.

## סרטים וטלוויזיה
מתקן מנספילד צבר חשיפה רבה יחסית כאשר שימש כבית הכלא בו צולם הסרט האמריקני "חומות של תקווה" בשנת 1994 בו כיכבו טים רובינס ומורגן פרימן.

המתקן שימש גם לצורך הפקות אחרות (אפילו כאשר עדיין היה פעיל) כגון:

* טנגו וקאש (1989) - המתקן שימש לסצנות כלא שונות.
* אייר פורס 1 (1997) - המתקן שימש לסצנות בהן האלוף איוון ראדיק שהה בכלא הרוסי.
* הווידאו קליפ "Awake" של להקת גודסמאק משנת 2000.
* במהלך העשור האחרון סדרות טלוויזיה רבות החוקרות תופעות על-טבעיות שונות, בהן התוכניות "Scariest Stories on Earth", "Scariest Places On Earth" ו-"Ghost Hunters", ו -"mindseed tv" חקרו את אמיתות התופעות העל-טבעיות במתחם המתקן.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אוהיו: מבנים
קטגוריה:ארצות הברית: בתי סוהר לשעבר
קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים
קטגוריה:בתי סוהר שהפכו למוזיאונים
אקליפטוס האיים

**אקליפטוס האיים** (שם מדעי: *Eucalyptus deglupta*; ידוע גם בשם **אקליפטוס קשת בענן**) הוא עץ גבוה ממשפחת ההדסיים, מין האקליפטוס היחיד הגדל באופן טבעי בחצי הכדור הצפוני. בית הגידול המקורי של העץ מצוי בגינאה החדשה, בחלקים של אינדונזיה ובאי מינדנאו בדרום הפיליפינים. העץ נפוץ באופן תרבותי בכל העולם, בעיקר עבור עץ רך המשמש לתעשיית הנייר. זהו המין השולט במטעי עץ רך בפלורידה. העץ גם נטוע בפארקים רבים. הפארק הגדול ביותר שהעץ נטוע בו הוא פארק הקשת בענן (Rainbow Park) שבאוסטרליה שהוקם לפני למעלה מ-100 שנה.

קוטר הגזע מגיע עד ל-2 מטרים והעץ גדל עד לגובה של 60 מטרים.

העץ "מקושט" בפסים צבעוניים המכסים את הגזע. העץ משיר חלקים מקליפת עץ החיצונית מדי שנה בשנה בזמנים שונים, צבעו של גזע העץ שמתחת לקליפה שנשרה הוא ירוק בהיר, וככל שהזמן עובר משתנה צבעו לגווני כחול, ורוד, כתום וחום ערמוני. למעשה, העץ אינו משנה את צבעיו אלא שלאורך הזמן הקליפה החיצונית של העץ מתמלאת בצבענים של תרכובות טבעיות המגנות על העץ מפני זיהומים שונים. כאשר הקליפה הופכת חזרה לחומה, מחזור הצבעים מתחיל מחדש.

#### 
*
*תיאור מפורט
*אלינור אביב-שרון, "עץ בקשת" - כיצד נוצר הגזע הצבעוני של אקליפטוס האיים?, באתר מדע גדול, בקטנה, 13 באפריל 2020.

## הערות שוליים

ימין|ממוזער|350px|גזע העץ; שלל הצבעים המופיעים באזורים שקליפות הגזע נשרו נראים בבירור

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1850
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארל לודוויג בלום
האיים
קטגוריה:קשת בענן
חתול טאבי

שמאל|ממוזער|250px|חתול טאבי בעל גוון מקרל
**חתול טאבי** או **חתול מפוספס** הוא חתול בית בעל פרווה המכילה פסים, נקודות, או צורות מעגליות. חתולים אלה אינם גזע ייחודי, ולמעשה פרוותם בעלת גוון טבעי לחתולים, שמקורו ככל הנראה מאביו של חתול הבית, חתול הבר.

ניתן למצוא צורות פסים דומות בקרב גזעים רבים של חתולים, וכן בקרב חתולים בעלי גזעים מעורבים. כאשר סוגים שונים של חתולים יתרבו באופן אקראי, צאצאיהם בדרך כלל יהיו בעלי פרווה בצבע חום-אפור ובעלי עיניים ירוקות – תכונה זו הובילה את חוקרי הגנטיקה להאמין כי מדובר בפנוטיפ פראי משותף של חתול הבית. לחתולים המפוספסים ישנו בדרך כלל מעין צורת "M" על המצח שלהם.

גון הפרווה של החתולים המפוספסים איננו אחיד: צבע פרוותם יהיה לרוב אפור עם פסים שחורים, אף על פי שקיימים גם גוונים שונים של אפור-חום, חום עם פסים שחורים או צבע חום אדמדם. צבע הפרווה של החתול המפוספס קשור בדרך כלל גם לצבע עיניו: החתולים בעלי הפרווה החומה או האפורה-חומה יהיו בעלי עיניים בצבע ירוק.

לטאבי ארבע וריאציות שונות:
***טאבי מקרל** – פסים אנכיים לאורך צידי הגוף, צורת האות M על המצח ונקודות שחורות בשורשי זיפי השפם. מקור שמו בפסים האנכיים שבצידי גופו של דג המקרל.
***טאבי קלאסי** נקרא גם טאבי מוכתם - פסים עבים יותר בצורת מערבולות.
***טאבי מנוקד** – פסי טאבי קטועים יוצרים דוגמה של נקודות.
***טיקד טאבי** – מתבטאת בצורה שונה משאר דוגמאות הטאבי והיא נפוצה ביותר בגזעים האביסיני והסומלי. הגוון הבסיסי בהיר יותר כאשר הדוגמה המפוספסת היא מינימלית ובולטת ביותר על הפנים, הרגליים והזנב. כמו כן ישנו פס בולט לאורך הגב.

## ראו גם
*צבעי חתולים

## קישורים חיצוניים

* 
* 

טאבי
אולימפיאדת השחמט 1984

**[[אולימפיאדת השחמט]] ה-26**  אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בסלוניקי, שביוון, בין 18 בנובמבר ל-5 בדצמבר 1984.

## התחרות הפתוחה
### תוצאות הגמר

### מדליות אישיות

### נבחרת ישראל

באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
* יהודה גרינפלד (2450) 3+,4=,4- 
* אלון גרינפלד (2485) 6+,6=,1-
* לב גוטמן (2485) 4+,3=,3-
* נתן בירנבוים (2450) 2+,3=,2-
* יעקב מוריי (2420) 2+,3=,2- 
* אלי שווידלר (2430) 4+,3=,1-

הנבחרת סיימה במקום 13.

להלן התוצאות הקבוצתיות:

** נגד זימבבווה 0:4 - ניצחון
** נגד מקסיקו 1.5:2.5 - ניצחון
** נגד קנדה 1.5:2.5 - ניצחון
** נגד יוגוסלביה 2:2 - תיקו
** נגד ארצות הברית 3:1 - הפסד
** נגד צ'ילה 2.5:1.5 - הפסד
** נגד ארגנטינה 2:2 - תיקו
** נגד אוסטרליה 3:1 - הפסד
** נגד אוסטריה 1:3 - ניצחון
** נגד אירלנד 0.5:3.5 - ניצחון
** נגד דנמרק 1:3 - ניצחון
** נגד קולומביה 2:2 - תיקו
** נגד רומניה 2.5:1.5 - הפסד
** נגד צ'כוסלובקיה 1.5:2.5 - ניצחון

## התחרות לנשים

**אולימפיאדת ה-11 לנשים** התקיימה במקביל לתחרות הפתוחה.
### תוצאות הגמר

### מדליות אישיות

### נבחרת ישראל
בתחרות זו נבחרת ישראל לא השתתפה.

## קישורים חיצוניים

* מידע על התחרות הפתוחה, באתר אולימפבייס 
* מידע על תחרות הנשים, באתר אולימפבייס 

קטגוריה:אולימפיאדת שחמט
קטגוריה:תחרויות שחמט ב-1984
קטגוריה:תחרויות שחמט ביוון
קטגוריה:סלוניקי: ספורט
מפלצות נגד חייזרים

**מפלצות נגד חייזרים** (באנגלית: **Monsters vs. Aliens**) הוא סרט הנפשה ממוחשבת של חברת דרימוורקס, שנוצר בטכנולוגיה של גרפיקת תלת-ממד. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-27 במרץ 2009. בעקבות הסרט הופקה גם סדרת טלוויזיה בשם "מפלצות נגד חייזרים".

## תקציר העלילה
ביום חתונתה של סוזן מרפי, שבו היא אמורה להינשא לחזאי דרק דייטל, סוזן נפגעת ממטאוריט. בעקבות הפגיעה, סוזן צומחת לפתע לגובה של 15 מטרים. לאחר הידיעה על פגיעת המטאוריט, הצבא מגיע ולוכד את סוזן. סוזן מתויגת כמפלצת, מקבלת את הכינוי "**עצונומיקה**" מהממשלה ונשלחת לבסיס צבאי סודי בראשותו של גנרל מונגר, הכוללים מפלצות אחרות: **ב.ו.ב** - ג'לי בלתי ניתן לחיסול אך לא חכם במיוחד, **ד"ר ג'וק** - מדען משוגע שראשו כשל ג'וק, **החוליה החסרה** - יצור שחציו קוף וחציו דג ו-"**חרקוזאורוס**", זחל כביר שגבוה יותר מסוזן, המזכיר את גודזילה.

בינתיים, בחלל, חייזר רדום בשם גלאקסר מחליט לשלוח רובוט אוסף דגימות חד-עין עצום (שמזכיר את המיניונים), לכדה״א למטרות לא ברורות. צבא ארה״ב מחליט להתיידד עם הרובוט הענק, אך הרובוט קם ומתחיל במסע ההרס שלו ברחבי סן פרנסיסקו. בתגובה מחליט נשיא ארה״ב לשלוח את המפלצות כדי לעצור את הרובוט ולהשמיד אותו, דבר המצליח להן.

כאשר החזאי דרק דייטל שובר לסוזן את הלב, סוזן אומרת למפלצות שזה לא דבר כל-כך גרוע בלהיות מפלצת, אך פתאום גלאקסר חוטף אותה ומרסן את חרקוזאורוס. בתגובה מחליטות המפלצות להציל את כדה״א ואת סוזן, ומצליחים כולם להרוג את גלאקסר.

בנוסף, **חרקוזאורוס** הפך ליצור ענק מכונף, המזכיר את מות'רה.

## דמויות ומדבבים

## ראו גם
* מפלצות נגד חייזרים (סדרת טלוויזיה)
* מפלצות נגד חייזרים (זיכיון)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי תלת-ממד
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:דרימוורקס הנפשה: סרטים
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטי חוצנים
קטגוריה:סרטי מפלצות
קטגוריה:סרטי קומדיה מונפשים
קטגוריה:סרטי אנימציה של פרמאונט
קטגוריה:שיבוט בקולנוע
קטגוריה:סרטים זוכי פרס סאטורן: אנימציה
קטגוריה:סרטי אנימציה על רובוטים
קטגוריה:סרטי אנימציה על חיים מחוץ לכדור הארץ
כריסטיאן טצלאף

**כריסטיאן טצלאף** (בגרמנית: **Christian Tetzlaff**, נולד ב-24 באפריל 1966) הוא כנר גרמני.

## ביוגרפיה
טצלאף נולד בהמבורג והחל את לימודי הכינור והפסנתר בגיל שש. בגיל 14 הופיע לראשונה בקונצרט. טצלאף למד אצל אובה-מרטין הייברג בבית הספר הגבוה למוזיקה בליבק ואצל וולטר לוין בקולג' למוזיקה של אוניברסיטת סינסינטי בארצות הברית.

טצלאף מבוקש מאוד כסולן עם תזמורות חשובות בעולם וזוכה לשבחים על הקלטותיו, ביניהן הקלטה מן התקופה האחרונה של יצירות מאת בטהובן, עם תזמורת טונהאלה מציריך, שווייץ בניצוח דייוויד זינמן. הוא הקים את רביעיית המיתרים משלה בשנת 1994, ומוזיקה קאמרית חשובה לו כמו עבודתו כסולן עם התזמורת ובלעדיה. רביעיית טצלאף קיבלה את פרס הדיאפסון ד'אור בשנת 2015, והשלישייה עם האחות טנג'ה טצלף והפסנתרן לארס ווגט הייתה מועמדת לפרס גראמי.

טצלאף מנגן בכינור מודרני שבנה סטפן-פטר גריינר, הנמצא ברשותו מאז 2002 ומעדיף כינור זה על פני הסטרדיוואריוס הקודם שלו. הוא משתמש בקשת "פקאטה" ובמיתרי "ויז'ן" של תומאסטיק-אינפלד מווינה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כנרים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סינסינטי
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1966
סטפן-פטר גריינר

**סטפן-פטר גריינר** (בגרמנית: **Stefan-Peter Greiner**, נולד ב-1966) הוא בונה כינורות, היושב דרך קבע בבון, גרמניה.

גריינר, יליד בשטוטגרט שבגרמניה, עובד עם הפיזיקאי בתחום האקוסטיקה היינריך דינוואלד.

הדגם של גריינר מבוסס על גוארנרי.

בין האמנים המופיעים על בימות העולם עם כלים מעשה ידיו של גריינר כריסטיאן טצלאף, קים קשקשיאן, איזבלה ואן קוילן, פרנץ הלמרסון ונגנים מרביעיית האגן ורביעיית אלבן ברג.

## לקריאה נוספת

* Stefan-Peter Greiner and Florian Leonhard: *Jean-Baptiste Vuillaume*, Bocholt 1998; 


## קישורים חיצוניים
* 

* greinergeigen.de


קטגוריה:בוני כלי קשת
כינורות
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1966
הושע יעקבי

הרב **הושע (הרמן) יעקבי** (בקרואטית: **Hosea Hermann Jacobi**; 3 בינואר 1841 – 21 באפריל 1925) היה הרב הראשי של קהילת יהודי זאגרב במשך כ-58 שנה, מחנך, איש ציבור ודוקטור לפילוסופיה.

## ביוגרפיה
הושע יעקבי נולד בכפר יעקבסהגן (Jacobshagen) שבפומרניה (גרמניה). הוא היה צאצא של שושלת הרבנים ממשפחת . סבו הרב יעקב משה גולדברג היה אב"ד בקניגסברג ורב בוולוז'ין, ביאליסטוק, המבורג וברלין.

כשהיה בן עשר נפטר אביו מאיר יעקבי. בצעירותו עבר עם בני ביתו להתגורר בברלין, שם כדי לפרנס את המשפחה, הקימה אמו שרה-מרים (לבית גולדברג) מלון ברחוב יודנשטרסה (Juedenstrasse) שבברלין, שאירח מבקרים יהודים. בני משפחת יעקבי וגולדברג היו מאנשי הקהל הנאו-אורתודוקסי בברלין. הרב יעקבי קיבל חינוך תורני בחינוך ביתי ומאוחר יותר היה תלמידו של הרב אלחנן רוזנשטיין. לאחר מכן למד הרב יעקבי פילוסופיה ותאולוגיה באוניברסיטאות ברלין והאלה (Halle). ב-1865 הגיש את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת האלה שכותרתה: "De loco feminarum apud Iudaeos antiuissimos maxime matrimonii contrahendi ratione habita" – על מעמד האישה ביהדות, תוך התייחסות מיוחדת לנישואין, כפי שהם מתוארים במקרא.

ב-1867 מונה לרבה הראשי של זאגרב בירת קרואטיה.

ב-1885 נשא לראשונה בשפה הקרואטית את הדרשה בבית הכנסת הגדול בזאגרב (לפני כן נישאו דרשות בגרמנית) וכן חיבר ספרי לימוד בנושאי יהדות בקרואטית. בערוב ימיו עודד את הפעילות הציונית ונתן לה חסות.

על מצבתו נחקק נוסח המבוסס על שמו בראשי תיבות.

## משפחתו
הרב יעקבי נישא להולדה פאנדר מפוזנן והיו להם שבעה ילדים, ומהם איוואן יעקבי היה משפטן ואיש התנועה הציונית.

## לקריאה נוספת
* אבנטוב יקיר. **תולדות יהודי יוגוסלביה: מימי קדם עד סוף המאה הי"ט**, כרך ראשון, תל–אביב: התאחדות עולי יוגוסלביה, 1971
* לוקר צבי (עורך). **תולדות יהודי יוגוסלאוויה: יהודי קרואטיה ובוסניה הרצגובינה בעידן החדש**, כרך שני, תל–אביב: התאחדות עולי יוגוסלאוויה. תשנ"א
* לוקר צבי (עורך). **פנקס הקהילות – יוגוסלאוויה**, ירושלים: יד ושם. 1998


* Freidenreich H. P. **The Jews of Yugoslavia**, Philadelphia: JPSA, 1979


## קישורים חיצוניים

* אוהד לוי זלוסצר, "על מעמד האישה ביהדות"/ תרגום (כולל ביוגרפיה של הרב יעקבי: "פורץ דרך, לא פורץ גבולות").
* 
* Hosea Jacobi, באתר zbl.lzmk.hr 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים יוגוסלבים
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:זאגרב: רבנים
קטגוריה:יהודים יוגוסלבים
קטגוריה:יהודים קרואטים
קטגוריה:משפחת יעקבי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מירוגוי
קטגוריה:ילידי 1841
קטגוריה:נפטרים ב-1925
קטגוריה:קרואטים שנפטרו במאה ה-20
קטגוריה:יוגוסלבים שנפטרו במאה ה-20
ויאריקה (הר געש)

**ויאריקה** (בספרדית: **Villarrica**) הוא הר געש פעיל בדרום צ'ילה, בגבול המחוזות אראוקניה ולוס ריוס, דרומית-מזרחית לטמוקו וצפונית-מזרחית לוולדיביה.
## גאוגרפיה
גובהו של ההר 2,847 מטר מעל פני הים, והוא המערבי ברכס הכולל שני הרי געש נוספים, לנין וקֶטְרוּפִּיָאן. צפונית-מערבית להר שוכן אגם ויאריקה, ודרומית-מערבית לו אגם קָלָפְקֶן. ויאריקה הוא אחד מהרי הגעש הבודדים בעולם שבלועם נוצר אגם לבה, האגם בוויאריקה הוא זמני. בשפת המפוצ'ה מכונה ההר **רוקאפיאן** (**Rucapillán**), שפירושו "בית הרוח".

ההתפרצויות המשמעותיות העיקריות של הר הגעש במאה ה-20 נרשמו בשנים 1948, 1963, 1964, 1971 ו-1985. בהתפרצות של 1948 מצאו את מותם כ-100 בני אדם, ואילו זו של 1964 גבתה 22 קורבנות והחריבה את העיירה קוֹנְיָארִיפֶּה. האסון החמור ביותר אירע בהתפרצות של 1971. כתוצאה מההתפרצות נמסו קרחונים בראש ההר, והתמוססותם גרמה ללהאר, שהרס כפרים שלמים, ואף חלקים מהעיירה ליקאן ראי. כ-200 איש נהרגו, ועשרות אלפים פונו מבתיהם, לאחר שעשן סמיך כיסה את האזור במשך זמן רב. התפרצויות קטנות יותר מתרחשות בתדירות גבוהה, ועשן וגופרית נפלטים מההר לעיתים תכופות.

במורדות ההר פועל אתר סקי, והטיפוס לפסגתו פופולרי בקרב מטיילים המגיעים מעיירות הנופש הסמוכות, פוקון וויאריקה. ההר מצוי כולו בתחומי הפארק הלאומי ויאריקה.

באפריל 1987 נהרגו מנפילה שני מטיליים ישראלים, בעת שטיפסו סמוך לפסגת ההר.

## גלריה

Villarrica lava fountain.jpg|התפרצות בהר הגעש ויאריקה
Pucon-y-su-Volcan.jpg|הר הגעש כפי שנראה מפוקון
Vvr01.JPG|אגם הלבה שבלוע הר הגעש


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הרי האנדים
קטגוריה:אתרי סקי
קטגוריה:אראוקניה
קטגוריה:צ'ילה: הרי געש
אורי נאמן

**אורי נאמן** (נולד ב-16 במאי 1939), ראש אגף המחקר ב"מוסד" ולאחר מכן פעיל פוליטי ישראלי.

## ביוגרפיה
נאמן גדל בשכונותיה הדרומיות של תל אביב. בגיל 18 התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל ולאחר מכן בגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. את שירות המילואים, לרבות מלחמת ששת הימים, מילא בצנחנים.

בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון, אפריקה והיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן גויס לשורות "המוסד", בו מילא מגוון תפקידים ביחידה המבצעית בישראל ובחו"ל, ולאחר מלחמת יום הכיפורים היה מראשוני אגף המחקר. בשנת 1989 מונה לראש אגף המחקר ומילא תפקיד זה עד לשנת 1995.

לאחר פרישתו מ"המוסד" תפקד כיועץ אסטרטגי ולקח חלק בפרויקט של שיחות עם אישים פלסטינים, שימש כיועצו של השר שלמה בן עמי, היה חבר בצוות חשיבה מחדש בראשות השופט אליהו וינוגרד, שמינה הרמטכ"ל שאול מופז, לבירור גורלו של רון ארד וביצע תפקידים שונים בתחום המדיני. בתפקידו האחרון שימש כיועץ במשרד לעניינים אסטרטגיים ובצוות המועצה לביטחון לאומי.

נאמן, יחד עם דוד ארבל, הוציאו לאור ספר בשם **שיגיון ללא כיפורים - ההפתעה שלא הייתה והאסטרטגיה שכשלה** המתאר את השתלשלותם של האירועים וקבלת ההחלטות בצמרת המדינה בערב מלחמת יום הכיפורים, מנקודת מבט ייחודית, לפיה הדרג המדיני לא הופתע בפתיחתה של המלחמה עקב כשל מודיעיני, אלא החליט, חרף הידיעה שעומדת לפרוץ מלחמה, שלא לגייס את חיילי המילואים ולהימנע ממכה מקדימה, כתוצאה מהערכה שגם בתנאי פתיחה אלה יביס צה"ל את צבאות מצרים וסוריה. את דעתם על הערכה זו מביעים מחברי הספר כבר בשם שהעניקו לו - "שיגיון ללא כיפורים".

עם הקמת מפלגת "קדימה" בנובמבר 2005, הצטרף נאמן למפלגה וכשלוש שנים לאחר מכן, התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה לקראת הבחירות לכנסת ה-18. נאמן נבחר למקום ה-65 הלא-ריאלי, ולא נכנס לכנסת ה-18.

בשנת 2011 יצא לאור הספר "הכרעות גבוליות", אותו כתב עם דוד ארבל.

## קישורים חיצוניים
*הבלוג של אורי נאמן

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:ראשי אגף המודיעין במוסד
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
שושנה (הרלדיקה)

[שמאל|ממוזער|150px|[שושנת טיודור]]
[שמאל|ממוזער|150px|[שושנת יורק הלבנה|שושנת יורק]]
[שמאל|ממוזער|150px|[שושנת לנקסטר האדומה|שושנת לנקסטר]]
ה**שושנה** היא סמל נפוץ בהרלדיקה האנגלית. זהו פרח בעל חמישה עלים סימטריים, חמישה קוצים ועיגול של זרעים. השושנה הייתה סמלה של שושלת טיודור והיא מיוחסת לאנגליה מאז, כפי שהדרדר מיוחס לסקוטלנד. 

## עיצוב
עיצובה המסורתי של השושנה ההרלדית הוא בדוגמת שושנה בעלת חמישה עלים שטוחים, אולם העיצוב השתנה עם קבלתם של השושנים כסמליהם של בתי יורק ולנקסטר, שבחרו בשושנה בעלת עשרה עלים (בשני מעגלים), עיגול זרעים במרכז וחמישה קוצים ירוקים בין העלים. הערת הבלאזון נכתבה כ"זרעים וקוצים (בצבעים) טבעיים". הזרעים והקוצים יכולים להיצבע גם הם בצבעי השושנה ולאו דווקא בצבעיהם הטבעיים. אם לשושנה מצורפים גבעול ועלים, השושנה מייצגת כנראה ורד דמשקאי. שושנה לבנה מצוירת לפעמים כמוקפת בקרני זהב, ובמקרה כזה היא נקראת **rose-en-soleil** (צרפתית:"שושנה בשמש").

## צבעים
על פי המסורת ההרלדית לצבעי השושנים חשיבות רבה. שושנה אדומה מסמלת מות קדושים, שושנה לבנה מייצגת אמונה ושושנה צהובה מייצגת השגיות. שושנים עשויות להופיע בכל הצבעים הטבעיים, וכן בשחור, בכחול ובירוק.

## מסורות אנגליות
שושנים אדומות היו סמלם של בית לנקסטר בעוד ששושנים לבנות היו סמלם של בית יורק. שילובם של שתי השושנים לכדי פרח אחד יצר את שושנת טיודור; לבן על אדום עם רקע זהב, או כסף ואדום על לבן עם רקע בצבע אחר.

בקדנסיה האנגלית משמשת השושנה לייחוד השלט של בנו השביעי של נושא שלט אצולה.

## ראו גם
* שושנת טיודור
* מלחמת השושנים
* שושנת לותר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מטענים הרלדיים
קטגוריה:פרחים בתרבות
נטלי דו טואה

[250px|ממוזער|דו טואה (עם מדליית הזהב) לצידן של [אלי קול (כסף) ואנאבל ויליאמס (ארד) בבייג'ינג, 2008]]
**נטלי דו טואה** (**Natalie du Toit**; נולדה ב-29 בינואר 1984) היא שחיינית דרום אפריקאית, שזכתה ב-10 מדליות זהב במשחקים הפאראלימפיים (אתונה 2004 ובייג'ינג 2008) ואלופת אפריקה במשחה ל-800 מטר חופשי (אבוג'ה 2003). נוסף לכך, היא השתתפה במשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים באולימפיאדת בייג'ינג (2008).

## חייה
דו טואה נולדה וגדלה בקייפטאון. היא החלה להתאמן בשחייה בגיל צעיר, וב-1998, בגיל 14, אף השתתפה במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקואלה לומפור. בפברואר 2001 נפגעה בתאונת דרכים לאחר שרכב פגע בה בעת שרכבה על קטנוע בדרכה מאימון שחייה. בעקבות התאונה, נאלצו הרופאים לקטוע את רגלה השמאלית, מתחת לברכה. בתוך שלושה חודשים, עוד בטרם החלה ללכת על רגליה, שבה דו טואה לבריכת השחיה, והמשיכה באימוניה.

בשנת 2002 שבה דו טואה לזירה הבינלאומית, כשהשתתפה במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו במנצ'סטר, וזכתה בשתי מדליות זהב במשחים ל-50 ול-100 מטר בסגנון חופשי לבעלי מוגבלויות. באחרון אף קבעה שיא עולם. היא לא הסתפקה במשחים אלה, והתחרתה במשחה הרגיל ל-800 מטרים, בו העפילה לגמר. בכך, הייתה לספורטאית הנכה הראשונה שמעפילה לשלב הגמר במסגרת זו.

### אלופת אפריקה
בשנת 2003 המשיכה דו טואה להתחרות במסגרות הרגילות, ואף קצרה הישגים לא מעטים. במשחקי אפריקה שנערכו באבוג'ה, ניגריה זכתה במדליית זהב במשחה ל-800 מטר, ובמשחקים האפרו-אסיאתיים שנערכו בהיידראבאד, אנדרה פרדש שבהודו זכתה במדליית כסף במשחה זה ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר.

חרף הישגיה, לא הצליחה להשיג את הקריטריון האולימפי לאולימפיאדת אתונה (2004). היא השתתפה במשחקים הפאראלימפיים, וזכתה ב-5 מדליות זהב, במשחים ל-50, 100 ו-400 מטרים בסגנון חופשי, 100 מטרים בסגנון פרפר ו-200 מטר בסגנון מעורב. כן זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר בסגנון גב.

בשנת 2006 שמרה דו טואה על שני תואריה ב-50 וב-100 מטרים בסגנון חופשי במשחקי חבר העמים שנערכו במלבורן. ב-2008 סיימה במקום הרביעי במשחה ל-10,000 מטרים באליפות העולם בשחייה במים פתוחים
שנערכה בסביליה. הישג זה אפשר את השתתפותה באולימפיאדת בייג'ינג. הוועד האולימפי של דרום אפריקה בחר בה לשאת את דגל המדינה בטקס הפתיחה של המשחקים, ובכך הייתה לספורטאית הנכה הראשונה הנושאת דגל בטקס פתיחה של אולימפיאדה. בתחרויות עצמן סיימה במקום ה-16. עם סיום המשחקים, השתתפה דו טואה גם במשחקים הפאראלימפיים. היא זכתה במדליית זהב בכל חמשת המשחים בהם זכתה גם באתונה.

## השגים ותארים
* בשנת 2008 זכתה דו טואה בתואר שחיינית הנכה של השנה.

## קישורים חיצוניים

* 

* קטועי גפיים במשחקים האולימפיים, באתר *heraldscotland*, 4 באוגוסט 2008 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחייני מים פתוחים דרום אפריקאים
קטגוריה:זוכי פרס לוריוס: הספורטאי הנכה של השנה
קטגוריה:שחייניות דרום אפריקאיות
קטגוריה:אלופות פאראלימפיות
קטגוריה:ספורטאים פאראלימפיים דרום אפריקאים
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:שחייניות במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
קטגוריה:שחייניות במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
קטגוריה:שחייניות במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004)
קטגוריה:נושאי דגל דרום אפריקה באולימפיאדה
קטגוריה:נושאי דגל דרום אפריקה במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1984
G20

פורום **G20** (קרי: **גִ'י עשרים**; שם רשמי: **The Group of Twenty Finance Ministers and Central Bank Governors**) הוא פורום שחברים בו שרי האוצר ונגידי הבנקים המרכזיים של 20 כלכלות: 19 מבין הכלכלות הגדולות בעולם, וכן האיחוד האירופי והאיחוד האפריקאי. יחד מהוות כלכלות ה-G20 כ-90% מהתוצר הלאומי הגולמי העולמי, 80% מהסחר העולמי (לרבות סחר פנימי באיחוד האירופי) ושני שלישים מאוכלוסיית העולם.

ה-G20 הוא פורום לשיתוף פעולה וייעוץ בנושאים הקשורים למערכת הפיננסית הבינלאומית. הפורום חוקר, סוקר ומקדם דיונים בקרב מדינות מפתח מפותחות ומתפתחות, במטרה לקדם את היציבות הפיננסית העולמית וכן לתת מענה לבעיות שהן מעבר לתחום אחריותה של כל מדינה בנפרד. ספרד אינה חברה רשמית ב-G20, אך היא מחזיקה במעמד של אורחת קבועה, המאפשר לה להשתתף בדיונים.

## הארגון
פורום ה-G20 פועל ללא מזכירות קבועה וצוות. בראש הארגון עומדת אחת ממדינות הפורום, המתחלפת מדי שנה, תוך הקפדה שהמדינה העומדת בראש הארגון תהא מאזור שונה בעולם מזו שקדמה לה. הנהלת הארגון כוללת שלוש מדינות – זו המכהנת בראשות הארגון, זו שקדמה לה, וזו שצפויה להחליפה. שלוש מדינות אלו מכונות "טרויקה" (קרי הנהגה משולשת). המדינה המכהנת בראשות הארגון ממנה מזכירות לתקופת כהונתה, המרכזת את עבודתו של הארגון ואחראית לארגון מפגשי הפורום. תפקידה של הטרויקה להבטיח את המשכיות רצף עבודת הארגון וניהולו למשך שנות כהונתה.

## היסטוריה
רעיון הקמת ה-G20, שהחליף את ה-G33, שבעצמו החליף את ה-G22, הועלה לראשונה בפסגת ה-G-7 שנערכה בקלן שבגרמניה, ביוני 1999. הארגון נוסד באופן רשמי ב-26 בספטמבר 1999, במהלך פסגת שרי האוצר של מדינות ה-G-7. פסגת הפתיחה של הארגון התקיימה ב-15–16 בדצמבר 1999 בברלין.

בשנת 2006 הנושא המרכזי של פסגת ה-G20 היה "יצירת שגשוג בר-קיימא" (בתרגום חופשי). הנושאים שנדונו בפסגה זו כללו רפורמות מקומיות להשגת "צמיחה מתמשכת", רפורמה בבנק העולמי ובקרן המטבע הבינלאומית, והשפעתם של השינויים הדמוגרפיים ביחס להזדקנות האוכלוסייה על הכלכלה העולמית.

טרוור אנדרו מנואל, שר האוצר של דרום אפריקה, כיהן כיו"ר פסגת ה-G20 שנערכה בשנת 2007 בארצו. גידו מנטגה, שר האוצר של ברזיל כיהן כיו"ר פסגת ה-G20 שנערכה בשנת 2008 בארצו. ברזיל העלתה לדיון מספר נושאים וביניהם התחרות בשווקים פיננסיים, אנרגיה נקייה, והתפתחות כלכלית ואלמנטים פיזיקליים של צמיחה ופיתוח. בהצהרה שהשמיע נשיא ארצות הברית ג'ורג' ו. בוש, בעקבות מפגש שרי האוצר של ה-G7 ב-11 באוקטובר 2007, הוא אמר כי בפסגה הבאה של ה-G20 תהיה חשיבות במציאת פתרונות למשבר הכלכלי העולמי. יוזמה של הנשיא הצרפתי, ניקולא סרקוזי, וראש ממשלת בריטניה, גורדון בראון, הובילה לפסגה מיוחדת של מנהיגי מדינות פורום ה-G20, ב-15 בנובמבר 2008, שעסקה בהתמודדות עם המשבר הכלכלי של 2008 ובמציאת פתרונות לו.

## אתרי מפגש פורום ה-G20 של שרי האוצר
* 1999:  ברלין, גרמניה
* 2000:  מונטריאול, קנדה
* 2001:  אוטווה, קנדה
* 2002:  ניו דלהי, הודו
* 2003:  מורליה, מקסיקו
* 2004:  ברלין, גרמניה
* 2005:  בייג'ינג, סין
* 2006:  מלבורן, אוסטרליה
* 2007:  קייפטאון, דרום אפריקה
* 2008:  סאו פאולו, ברזיל

## אתרי מפגש ועידת ראשי המדינות של G20

### ראו גם
* גלובליזציה
* ארגון המדינות המתועשות

## קישורים חיצוניים

* 

* [מידע על ה-G-20 מ[אוניברסיטת טורונטו]]
* 
* 

*
קטגוריה:ארגונים בין-ממשלתיים
קטגוריה:גלובליזציה