open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ורקליאני

**ורקליאני** (בלטבית: ; ביידיש: **וארקליאן**) היא עיירה במזרח לטביה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

ורקליאני נזכרת לראשונה בשנת 1226. בשנת 1928 הוענקו ליישוב זכויות עיר.

## יהודי ורקליאני
בשנת 1897 היוו היהודים כ-75% מאוכלוסיית ורקליאני. בשנת 1935 נמנו בוורקליאני 950 יהודים, כ-60% מכלל תושביה, ופעלו בה שלושה בתי כנסת, תלמוד תורה, וכן חוגים ציוניים. פעילות זו הופסקה עם כניסת הסובייטים לאזור בשנת 1940. בתקופה זו הגיעו לעיירה פליטים יהודים.

עם פרוץ מבצע ברברוסה, בסוף יוני 1941, נכנסו לעיירה הגרמנים, ועד מהרה הטילו על יהודי המקום גזירות שונות, ובהן החרמת רכוש, העסקה בעבודות כפייה משפילות, וריכוז בגטו.

ב-4 באוגוסט 1941 רוכזו כ-540 יהודי הגטו שבעיירה, ונרצחו בבורות ירי שכרו בעצמם בבית העלמין היהודי בעיירה. בחודשים שלאחר מכן ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מומרים בעיירה, והוציאו אותם להורג. טרם נסיגתם, ציוו הגרמנים על איכרים מקומיים לשרוף את גופות הנרצחים שבבורות הירי בעיירה.

הוריו של שלום חנוך ואימו של חנן יובל עלו לארץ ישראל מוארקליאן בשנות ה-30 והתיישבו בקיבוץ משמרות.

לאחר המלחמה חזרו לעיירה כ-20 משפחות יהודיות שהספיקו להימלט מזרחה טרם כניסת הגרמנים.

במהלך שנות ה-50 וה-60 חדלה הקהילה היהודית בווארקליאן מלהתקיים עקב הגירת המשפחות לריגה ודווינסק, משם רובן ככולן עלו ארצה בשנות ה-70.

כיום נותר בוארקליאן יהודי אחד בלבד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:לטביה: ערים
קטגוריה:לטביה: עיירות יהודיות
קטגוריה:שואת יהודי לטביה
קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1928
בנבאו

שמאל|300px
**בנבאו** (אנגלית: BanBao) הוא משחק הרכבה דמוי לגו, המיוצר בגואנגדונג, סין. 

חלקי המשחק מודולריים, עשויים פלסטיק וכוללים קוביות, תיבות, דמויות וצורות נוספות. ניתן לחבר בין החלקים בדרכים שונות. חלקי בנבאו תואמים חלקית את אלו של לגו, אך אינם מהווים תחליף למשחק הדני.

## התביעה של לגו
באוקטובר 2011, הגישה חברת לגו תביעה לבית המשפט הדני, בטענה כי בנבאו מפרה את זכויות היוצרים בכך שהדגמים שלה דומים מאוד לאלו של לגו, כולל עיצוב האריזה. החברה הדנית דרשה מבנבאו להפסיק לשווק מוצרים אלו. בית המשפט הכריע לטובת לגו.

## משחקים דומים
* קונקס
* קונסטרקטס
* לגו
## קישורים חיצוניים
* אתר החברה

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות סיניות
קטגוריה:צעצועי הרכבה
אניטה זרנוביצקי

**אניטה רוזה זרנוביצקי-מיצקוביץ**' (בשוודית: **Anita Rosa Zarnowiecki-Mieczkovicz**, נולדה ב-26 במאי 1954), היא שחיינית שוודית-יהודיה בעבר, בעלת מדליית ארד מאליפות אירופה בשחייה (ברצלונה 1970), אלופה ושיאנית שוודיה שייצגה את מדינתה באולימפיאדה (מינכן 1972) ובאליפות העולם (בלגרד 1973). אלופה ושיאנית ההמכביה התשיעית (1973), בעלת 8 מדליות אישיות מהן 7 זהב ו-1 כסף, מספר מדליות הזהב הרב ביותר שזכה בו ספורטאי כלשהו במכביה אחת.

אחיה התאום ברנט, אף הוא אלוף ושיאן שוודיה, שייצג את מדינתו באולימפיאדת מינכן, באליפות העולם, אלוף ושיאן המכביה התשיעית, בעל 5 מדליות מהן 2 זהב ו-3 כסף וביחד זכו בתשע מדליות זהב ובארבע מדליות כסף (13 מדליות בסך הכל).

## ביוגרפיה
### 1970
#### מדליית ארד באליפות אירופה
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 1970 זכתה זרנוביצקי במדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא שוודיה חדש של 4:07.4 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 4:00.8 דקות והונגריה (4:02.7 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום 10 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא שוודיה חדש של 2:36.0 דקות ובמקום 12 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא שוודיה חדש נוסף של 5:28.4 דקות.

### 1972
#### מקום שישי באולימפיאדה
באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה זרנוביצקי במקום שישי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:02.69 דקות, כשחיינית ראשונה היא שחתה את המשחה בתוצאה של 1:01.16 דקות ובמקום שמיני במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:32.59 דקות, כשחיינית אחרונה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 59.85 שניות, בשלב המוקדמות היא שחתה בתוצאה של 59.70 שניות והובילה את נבחרתה לתוצאה של 4:31.88 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 13 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:29.08 דקות ובמקום 12 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:15.05 דקות.

### 1973
#### כוכבת המכביה
בתחרויות השחייה של המכביה התשיעית שנערכו ביולי 1973 זכתה זרנוביצקי ב-8 מדליות, מהן 7 זהב ו-1 כסף, מספר מדליות הזהב הרב ביותר שזכה בו ספורטאי כלשהו במכביה אחת. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 1:02.9 דקות, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:14.1 דקות, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 4:39.3 דקות, במשחה ל-100 מטר גב בשיא מכביה חדש של 1:12.6 דקות, במשחה ל-200 מטר גב בשיא מכביה חדש של 2:35.8 דקות, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 2:32.6 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 5:19.3 דקות. מדליית כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:50.7 דקות

#### מקום 12 באליפות העולם
באליפות העולם שנערכה בבלגרד יוגוסלביה בספטמבר אותה שנה סיימה זרנוביצקי פעמיים במקום 12, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:30.48 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:15.18 דקות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחייניות חופשי
קטגוריה:שחייניות גב
קטגוריה:שחייניות מעורב אישי
קטגוריה:שחייניות יהודיות
קטגוריה:יהודיות שוודיות
קטגוריה:אלופות המכביה: שחייניות
קטגוריה:תאומים
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:שחייניות אולימפיות שוודיות
קטגוריה:שוודיות שנולדו ב-1954
ז'וליניה

**ז'וליניה** (בפולנית: **Żołynia**; ביידיש: **זשעלין**) הוא כפר במחוז לנצוט שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, כ-28 ק"מ צפונית מזרחית לז'שוב, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
עד המאה ה-18 היה ז'וליניה כפר בבעלות אצולה. מעמד עירוני שהוענק ליישוב ניטל ממנו בין מלחמות העולם.

## יהודי ז'וליניה
ממוזער|בית הקברות היהודי בז'וליניה
במחצית השנייה של המאה ה-18 התקיימה בכפר קהילה יהודית מאורגנת, שהייתה כפופה לקהילת לנצוט הסמוכה. בשנות ה-80 של המאה ה-19 גדלה הקהילה היהודית ביישוב, בשל ישיבתו של האדמו"ר אברהם יוסף איגרא במקום. משנות ה-90 של המאה ה-19 היגרו רבים מיהודי היישוב לארצות הברית.

בשנת 1905 הופצה נגד יהודי היישוב עלילת דם, ובדצמבר 1918 פרעו ביהודי היישוב תושביו הפולנים. בין מלחמות העולם התגברה ביישוב הפעילות הציונית, ונמנו בו 569 יהודים, רוב תושביו.

עם כניסת הגרמנים לכפר בספטמבר 1939, גורשו חלק מיהודיו לתחום השליטה הסובייטי. על יתר בני הקהילה הוטלו גזירות שונות, ובהן עבודות כפייה, ובשלהי 1941 עד תחילת 1942 הועברו כולם לאתרי ריכוז היהודים באזור, מהם שולחו ברובם למחנה ההשמדה בלז'ץ.

### הנצחה
בז'וליניה קיים בית קברות יהודי שנהרס בשואה ושרידיו שופצו בשנת 1991.

## קישורים חיצוניים

* 
* ז'וליניה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 

קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:פודקרפצקיה: עיירות יהודיות
ז'וראבנו

**ז'וראבנו** (באוקראינית: **Журавно** או **Журавне** (ז'וראבנה); בפולנית: **Żurawno**; ביידיש: **זשיראוונע**) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
האזכור הראשון לז'וראבנו הוא משנת 1435, ובמאה ה-16 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בשנת 1676 נחתם ביישוב הסכם בין הטורקים ובין האיחוד הפולני-ליטאי, לאחר קרב שנערך במקום.

לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

## יהודי ז'וראבנו
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,000 יהודים, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה. ב-3 ביולי 1941 נכנסו לעיירה הגרמנים, והטילו גזירות שונות על יהודי המקום, תוך לקיחתם לביצוע עבודות כפייה. ב-15 באוגוסט הובאו לעיירה כ-150 יהודים שגורשו מוויניליב. בחורף 1942-1941 מתו למעלה מ-150 מיהודי העיירה מרעב וממגפות.

ב-12 במרץ 1942 ערכו אוקראינים מקומיים, בעידוד הגרמנים, פרעות ביהודי העיר. בתחילת ספטמבר 1942 שולחו מאות מיהודי העיירה למחנה ההשמדה בלז'ץ, תוך עריכת מצוד אחר יהודים מסתתרים.

לאחר האקציה רוכזו יתר יהודי העיירה בגטו סגור, ותוך פחות מחודש הועברו רובם לגטו סטרי. עד תחילת יוני 1943 נרצחו כל היהודים שנותרו בז'וראבנו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* ז'וראבנו באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז לבוב: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
ז'ורומין

**ז'ורומין** (בפולנית: **Żuromin**) היא עיירה בפרובינציית מזוביה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
האזכור הראשון של היישוב הוא מהמאה ה-13, ועד סוף המאה ה-18 היה בבעלות משפחות אצולה פולניות. בשנת 1765 הוענק ליישוב מעמד עירוני.

בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכלל היישוב בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכלל בשטחי ממלכת פולין.

## יהודי ז'ורומין
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,902 יהודים, כמחצית מתושביה. בעיירה התקיימה פעילות ציונית, וכן של אגודת ישראל, שאנשיה נמנו ברובם על חסידות גור וחסידות אלכסנדר. כמו כן, פעל בעיירה סניף של הבונד.

בראשית ספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ולאחר מעשי התעללות ביהודיה וסיפוח האזור לרייך השלישי, גורשו כל יהודי היישוב לשטחי הגנרל גוברנמן, ושם נספו בהמשך.

## קישורים חיצוניים

* 
* ז'ורומין באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 

קטגוריה:מזוביה: יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:מזוביה: עיירות יהודיות
הנערה מהדואר

**הנערה מהדואר** (בגרמנית: **Rausch der Verwandlung**, בתרגום מילולי "השכרון שבשינוי הצורה") הוא רומן מאת הסופר האוסטרי היהודי שטפן צווייג.

הספר נמצא בעיזבונו של צווייג ופורסם כמעט ארבעה עשורים לאחר מותו, בשנת 1982. בשנת 2013 תורגם לעברית על ידי טלי קונס ויצא לאור בהוצאת מודן.

## תקציר
הרומן עוסק בקורותיה של פקידת הדואר כריסטינֶה הופלהנר בסניף הכפרי באוסטריה מוכת העוני שלאחר מלחמת העולם הראשונה. היא מקיימת את עצמה ואת אמה הקשישה והחולה בקושי רב. בגלל המלחמה וקשיי החיים שבאו בעקבותיה, היא איננה מוצאת פנאי וכסף שיאפשרו לה חיים סבירים. כך, בגיל 28 שנים, היא עדיין לא חוותה אהבה עם גבר. בהפתעה היא מוזמנת להצטרף לדודיה העשירים בחופשה באלפים השווייצרים. שם היא חיה בחלום כשהיא מאמצת תדמית של בת עשירים מהוגנת, מחוזרת על ידי גברים צעירים ומבוגרים, עד ששערורייה זוטא גורמת לסילוקה מאתר הנופש ולהחזרתה לכפר, שם האם נפטרה. לאחר שטעמה מחיי הרווחה חסרי הדאגה הכלכלית של המעמד העשיר היא אינה מסוגלת להתמודד עם החזרה לחייה הקודמים בכפר הדל. היא גם דוחה את חיזוריו של המורה הכפרי ומחפשת דרך אל העושר והאושר שהיו מנת חלקה באתר הנופש. לשם כך היא נוסעת בסופי שבועות לוינה, שם היא מתיידדת עם חייל נכה משוחרר שאיננו זוכה לקבל את גמולו מהממשלה, ונדחה במענים בירוקרטיים שוב ושוב. שניהם מגיעים למסקנה שאין תוחלת בחייהם, אלא אם כן היא תרוקן את קופת סניף הדואר והם יברחו למדינה אחרת. ההחלטה בדבר, כמו גם הסיכון כולו, הוא עליה.

## התקבלות
הספר זכה לשבחים עם צאתו, וקיבל ביקורות חיוביות בדיילי טלגרף ובגארדיאן.

עם תרגומו לעברית, הספר זכה גם לביקורות חיוביות בעיתונות והתקבל בחיוב בקרב קהל הקוראים.

הספר מציג את הקונטרסט בין העושר, המבוסס לעיתים על זיוף או על מעשים בלתי כשרים, לבין העוני המר של האדם העובד. במקביל, הוא מציג את אפסותו של האדם הפשוט מול המערכת הבירוקרטית, המבוססת על פרוטקציה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* אריק גלסנר, על "הנערה מהדואר", של שטפן צוויג, המדור לספרות ב"7 לילות" של "ידיעות אחרונות", 1 בנובמבר 2013
* 
* 

קטגוריה:ספרי שטפן צווייג
קטגוריה:ספרות אוסטרית
קטגוריה:ספרי 1982
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
ז'ידאצ'וב

**ז'ידאצ'וב** (באוקראינית: **Жидачів**, ז'ידאצ'יב; בפולנית: **Żydaczów**) היא עיר במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
אזכורה הראשון של ז'ידאצ'וב הוא משנת 1164, ובשנת 1393 הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1676 נערך בסמוך לעיר קרב בין גייסותיו של יאן סובייסקי ובין הטורקים.

לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיר בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

## יהודי ז'ידאצ'וב
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא משנת 1450. מהמאה ה-18 הייתה הקהילה בעיר לעצמאית, ופרשה חסותה על יהודים נוספים בכפרי הסביבה. מתקופה זו פעלה בעיר חסידות זידיטשוב.

בין מלחמות העולם התגברה הפעילות הציונית בעיר. בתקופה זו נמנו בעיר 903 יהודים, כרבע מכלל תושביה.

ב-3 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואוקראינים מקומיים ערכו פרעות ביהודיה. עד מהרה, הוטלו על יהודי העיר גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחובת ביצוע עבודות כפייה, לרבות במחנות עבודה.

בתחילת ספטמבר 1942 שולחו מאות מיהודי העיר למחנה ההשמדה בלז'ץ, ובסוף החודש גורשו יתר יהודי העיר לגטו סטרי, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום. בשלב זה הוכרזה העיר רשמית כ"נקייה מיהודים". מעט יהודים בני העיר שהצליחו להימלט מהאקציות ליערות הסביבה נתפסו ברובם בידי אוקראינים, ונרצחו במקום או שהוסגרו לגרמנים.

## קישורים חיצוניים

* 
* ז'ידאצ'וב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 

קטגוריה:גליציה
קטגוריה:מחוז לבוב: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קוצר רוחו של הלב

**קוצר רוחו של הלב** (בגרמנית: **Ungeduld des Herzens**) הוא רומן מאת הסופר האוסטרי-יהודי שטפן צווייג, הנמנה עם קאנון יצירות המופת של הספרות הגרמנית. זו הייתה יצירתו הבדיונית הארוכה ביותר של צווייג. הרומן נחשב ליצירה פסיכולוגית מעמיקה שמשרטטת את לבטי הנפש האנושית ואת ההשפעה של רגשות כמו רחמים ואשמה על מערכות יחסים ועל גורלות אישיים. 

הספר יצא לאור בשנת 1939 באמסטרדם בהוצאת Allert de Lange ובמקביל לכך בהוצאת Bermann-Fischer בסטוקהולם, שדאגו לפרסום ספרות שנאסרה על ידי הנאצים.

הרומן עובד בשנת 1946 לסרט קולנוע בידי הבמאי הבריטי מוריס אלווי , בשם "" (היזהרו מרחמים) בכיכובה של לילי פלמר. בהקרנתו בארץ ב-1947 ניתן לו השם "רחמנות שנאתי".

הספר תורגם לעברית במספר מהדורות, ביניהן תרגום ניצה בן-ארי שיצא לאור בשנת 1986 בהוצאת זמורה ביתן ובמהדורה מחודשת בשנת 2007. קדמה לכך מהדורת תרגום לעברית של הרומן שכותרהּ "הישמר מן הרחמים". מהדורה זו ראתה אור בשנת תש"ח בהוצאת מסדה בתרגומו של אליקים ויינברג, ושוב ב-1960.

## תקציר
הספר מתרחש באימפריה האוסטרו-הונגרית ערב מלחמת העולם הראשונה ומתמקד בסיפורו של הקצין הצעיר אנטון הופמילר. הקצין מוזמן לאחוזתו של ההונגרי העשיר לאיוש קקשפאלבה, שם הוא פוגש בבתו הנכה אדית ומפתח חיבה חומלת אליה. אדית מתאהבת בו, וכאשר מתפתחת תקווה להחלמתה, הופמילר מציע להינשא לה כשתחלים, בתקווה שההבטחה תדרבן אותה להתחיל בטיפול. אולם, מחשש ללעג ובוז, הוא מתכחש להבטחה בפומבי, וכשאדית לומדת על כך, היא מתאבדת. הלום אשמה, הופמילר מחליט להתגייס לצבא האוסטרי ערב מלחמת העולם הראשונה. הספר בוחן את כוחם ההרסני של הרחמים ואת ההשלכות המוסריות והרגשיות של החלטותיו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרות אוסטרית
קטגוריה:ספרי שטפן צווייג
קטגוריה:ספרי 1939
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
סדר הכוחות הגרמניים במערכה בבלקן

**[[סדר כוחות|סדר הכוחות]] הגרמניים במערכה בבלקן** שבמסגרתו תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה ויוון, ואשר התנהלה בין 6 באפריל 1941 ל-1 ביוני אותה שנה.

## סדר הכוחות בפלישה ליוגוסלביה
### עתודת ה-OKH
עתודת ה-OKH כללה כוחות שנועדו להשתלב בהמשך הלחימה:
* דיוויזיית הפאנצר ה-4 - בפיקוד ויליבאלד פון לנגרמן אונד ארלנקאמף
* דיוויזיית הפאנצר ה-12 - בפיקוד יוזף הרפה
* דיוויזיית הפאנצר ה-19 - בפיקוד אוטו פון קנובלסדורף
* הדיוויזיה הקלה ה-100 - בפיקוד ורנר זאנה
* הדיוויזיה הקלה ה-101 - בפיקוד אריך מרקס

### הארמייה השנייה
הארמייה השנייה הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט מקסימיליאן פון וייכס:

* הקורפוס ההררי ה-49 - בפיקוד לודוויג קיבלר:
** הדיוויזיה ההררית ה-1 - בפיקוד הוברט לאנץ

* הקורפוס ה-51 - בפיקוד הנס-וולפגנג ריינהרד
** הדיוויזיה ה-132 - בפיקוד רודולף זינצניך
** הדיוויזיה ה-183 - בפיקוד בנינגוס דיפולד

* הקורפוס הממונע ה-46 - בפיקוד היינריך פון ויטינגהוף:
** דיוויזיית הפאנצר ה-8 - בפיקוד אריך ברנדנברגר
** דיוויזיית הפאנצר ה-14 - בפיקוד פרידריך קיהן
** הדיוויזיה הממונעת ה-16 - בפיקוד זיגפריד הנריצי

* עתודת הארמייה:
* הקורפוס ה-52 - בפיקוד קורט פון בריזן:
** הדיוויזיה ה-169 - בפיקוד קורט דיטמר
** הדיוויזיה ה-197 - בפיקוד הרמן מייר-רבינגן
** הדיוויזיה ה-125 - בפיקוד וילהלם שנקנבורגר

### הארמייה ה-12
הארמייה ה-12 הייתה בפיקודו של גנרל-פלדמרשל וילהלם ליסט:

* הקורפוס הממונע ה-40 - בפיקוד גאורג שטומה:
** דיוויזיית הפאנצר ה-9 - בפיקוד אלפרד פון הוביקי
** חטיבת האס אס ה-1 - בפיקוד יוזף דיטריך
** הדיוויזיה ה-73 - בפיקוד ברונו בילר
* הקורפוס ההררי ה-18 - בפיקוד פרנץ במה:
** דיוויזיית הפאנצר ה-2 - בפיקוד רודולף וייל
** הדיוויזיה ההררית ה-5 - בפיקוד יוליוס רינגל
** הדיוויזיה ההררית ה-6 - בפיקוד פרדיננד שרנר
** הדיוויזיה ה-72 - בפיקוד פרנץ מאטנקלוט
** הרגימנט ה-125 - בפיקוד אריך פטרזן

* הקורפוס ה-30 - בפיקוד אויגן אוט:
** הדיוויזיה ה-50 - בפיקוד קרל-אדולף הולידט
** הדיוויזיה ה-164 - בפיקוד יוהנס פולטמן

* עתודת הארמייה:
* הקורפוס ה-50 - בפיקוד גאורג לינדמן:
** הדיוויזיה ה-46 - בפיקוד קרל קריבל
** דיוויזיית הפאנצר ה-16 - בפיקוד הנס הובה

### ארמיית הפאנצר הראשונה
ארמיית הפאנצר הראשונה הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט אוואלד פון קלייסט:

* הקורפוס הממונע ה-14 - בפיקוד גוסטב אנטון פון ויטרסהיים:
** דיוויזיית הפאנצר ה-5 - בפיקוד גוסטב פהן
** דיוויזיית הפאנצר ה-11 - בפיקוד לודוויג קריוול
** הדיוויזיה ההררית ה-4 - בפיקוד קרל אגלזר
** הדיוויזיה ה-294 - בפיקוד אוטו גבקה

* הקורפוס הממונע ה-41 - בפיקוד גאורג-הנס ריינהרדט:
** דיוויזיית האס אס ה-2 - בפיקוד פאול האוסר
** הרגימנט הממונע גרוסדויטשלנד - בפיקוד וילהלם-הונולד פון שטוקנהאוזן

* הקורפוס ה-11 - בפיקוד יואכים פון קורצפלייש:
** הדיוויזיה הממונעת ה-60 - בפיקוד פרידריך-גאורג אברהרדט
** הדיוויזיה ה-76 - בפיקוד מקסימיליאן דה אנגליס
** הדיוויזיה ה-198 - בפיקוד אוטו רטיג

## ראו גם
* המערכה בבלקן במלחמת העולם השנייה
* הפלישה ליוגוסלביה
* הקרב על יוון

קטגוריה:קרבות זירת דרום ומרכז אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סדר הכוחות במלחמת העולם השנייה
ז'ירארדוב

**ז'ירארדוב** (בפולנית: ; ביידיש: **זשיראַרדאָוו** או **זיראדאוו**) היא עיר מחוז בפרובינציית מזוביה שבפולין, כ-45 ק"מ מערבית לוורשה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
ז'ירארדוב (זשירארדאוו) החלה להתפתח בשנות השלושים של המאה ה-19, ונקראה על שם פיליפ דה ז'יראר (Philippe de Girard), מהנדס צרפתי שהקים בה מפעל ראשון לאריגת פשתן. במהלך המאה ה-19 הפכה העיר למרכז תעשיית טקסטיל.

## יהודי זשירארדאוו
יהודים ישבו בעיר מראשיתה, ונטלו חלק מרכזי בפיתוחה התעשייתי. בשנת 1909 נחנכו בעיר בית כנסת ובית מדרש, ובתקופה זו פעלו בה חסידויות שונות. בשל גלי אנטישמיות שהחלו בשנת 1905, עזבו את העיר רבים מיהודיה, חלקם לארצות הברית ולארגנטינה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גירשו הרוסים את יהודי העיר, לאחר שהואשמו על ידם בסיוע לגרמנים.

בין מלחמות העולם השתקמה הקהילה היהודית בעיר, והתגברה בה הפעילות הציונית, תוך הפעלת תנועות נוער רבות ומרכזי הכשרה. כמו כן, פעלו בעיר בתי ספר עבריים ובית ספר מרשת בית יעקב. בתקופה זו חיו בעיר כ-2,700 יהודים.

### בשואה
ממוזער|אובליסק לזכר קורבנות השואה בבית הקברות היהודי בז'ירארדוב.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו מהעיר יהודים רבים, ובמקביל, הגיעו אליה אלפי פליטים יהודים. עם כניסת הגרמנים לעיר ב-12 בספטמבר 1939, החלו לבצע מעשי שוד של רכוש היהודים בה, בשיתוף פולנים מקומיים, ולחטוף יהודים בה לעבודות כפייה. בהמשך, הוטלו על יהודי העיר גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חובת תשלום סכומי כופר, וחובת מסירת דירות מרווחות לגרמנים. בערב יום כיפור תש"א רצחו הגרמנים כמה מנכבדי הקהילה בעיר, ובהם רב הקהילה, יחיאל מאיר קרמסקי.

באמצע דצמבר 1940 רוכזו כ-5,000 יהודי העיר בגטו סגור שהוקם בה, אליו צורפו כעבור זמן מה כ-900 פליטים יהודים נוספים מסוכצ'ב. ב-2 בפברואר 1941 גורשו כל יושבי הגטו שבעיר לגטו ורשה, וממנו הועברו בהמשך למחנה ההשמדה טרבלינקה. לאחר הגירוש, השתמשו הגרמנים בגטו ז'ירארדוב כתחנת מעבר ליהודים נוספים מהסביבה בדרכם לגטו ורשה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* ז'ירארדוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:מזוביה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1830
פרידריך-וילהלם פון לפר

גנרל **פרידריך-וילהלם פון לפר** (בגרמנית: **Friedrich-Wilhelm von Loeper**; 3 באוגוסט 1888 – 7 באוקטובר 1983) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
פון לפר נולד ב-3 באוגוסט 1888 בפריבורן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1906 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים ה-1 (פרוסיה המזרחית ה-1 - קרונפרינץ), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-8 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-18 בדצמבר 1915 הועלה לדרגת ריטמייסטר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר פון לפר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בדצמבר 1922 מונה פון לפר למפקד פלוגה 1 ברגימנט הפרשים ה-13 (הפרוסי), ובשנת 1927 מונה למפקד פלוגה 3 ברגימנט הפרשים ה-13 (הפרוסי). ב-1 בפברואר 1929 הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1931 מונה למפקד לשליש רגימנט הפרשים ה-15 (הפרוסי). ב-1 באפריל 1933 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 ביוני 1933 מונה למפקד בסיס האימונים הצבאי זנלאגר. ב-1 באפריל 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-64. ב-1 באוקטובר 1937 מונה למפקד חטיבת רובאי הפרשים ה-4, ב-1 באוגוסט 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-24 בנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה הקלה ה-1.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה פון לפר מפקד הדיוויזיה הקלה ה-1, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין כחלק מהארמייה העשירית, וב-1 בדצמבר 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-81. במהלך המערכה על צרפת לחם פון לפר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה התשיעית, וב-1 בספטמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-5 באוקטובר 1940 מונה פון לפר למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-10, ולחם עימה במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. ב-29 בספטמבר 1941 קיבל פון לפר על פעולותיו בקרבות את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם פון לפר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-47 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, וב-30 בדצמבר הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס הממונע ה-40 במסגרת הארמייה השנייה. ב-15 באפריל 1942 פרש פון לפר מתפקידו, וב-1 במאי 1942 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-178. ב-1 באוקטובר 1944 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר טטרה, ובינואר 1945 מונה פון לפר למפקד קבוצת קרב בקורפוס הפאנצר ה-57. בפברואר פרש פון לפר לביתו, ובסוף המלחמה נפל בשבי בעלות הברית.

### לאחר המלחמה
פון לפר שוחרר מהשבי בקיץ 1947. לאחר שחרורו התגורר פון לפר בביקבורג עד למותו ב-7 באוקטובר 1983.

## קישורים חיצוניים
* פרידריך-וילהלם פון לפר באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1888
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1983
המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך

שמאל|230px|סמל המרכז
שמאל|ממוזער|250px|לאה נאור מקבלת פרס מפעל חיים מהמרכז הישראלי לחדשנות בחינוך
**המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך** (באנגלית: **Israel Center for Education Innovation**) הוא ארגון חינוכי ייחודי שהוקם במטרה לגשר על פערים בכל הנוגע לכישורי שפה בעיקר בקרב תלמידים מקהילת יוצאי אתיופיה בישראל, וזאת באמצעות שינוי שיטת ההוראה ויצירת תרבות בית ספרית כוללת המקדמת לימודים, אוריינות וטיפוח הקריאה והכתיבה.

המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך נוסד ב-2004 והחל לפעול תחילה בנתניה בשכונה שבה אחוז גבוה של יוצאי אתיופיה.

התוכנית הייחודית שפותחה מחזקת את התרבות הפדגוגית וכישורי השפה, תוך מתן דגש למנהיגות קהילתית, גישור בין בית הספר לבין משפחות התלמידים והתמקצעות של הצוות החינוכי. בין היתר, על מנת לפתח אהבה לקריאה וכתיבה, מכניסים לכל כיתה כ-1,000 ספרים ומעודדים את התלמידים לקרוא בכל יום. בכך, תורמת התוכנית להעלאה משמעותית בהישגים בכישורי השפה של כלל התלמידים בכיתה.

חלק בלתי נפרד מהתוכנית כולל לימוד על ההיסטוריה, התרבות והמנהגים של יהודי אתיופיה.

מנכ"ל המרכז הוא דן פוטרמן, היא נתמכת על ידי הפדרציות היהודיות בארצות הברית וקרן מוריה ופועלת כיום בתל אביב, פתח תקווה, ראשון לציון, נתניה, חדרה, אור יהודה, כפר יונה, רחובות, ראש העין, רמלה, לוד ואשקלון.

בשנת 2015 החל המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך להעניק פרסים על מפעל חיים ליוצרים בתחום ספרות הילדים ויזם הקמת ועדה ציבורית בראשות פרופ' אליס שלוי בה היו חברים בין היתר ראש עיריית חדרה צביקה גנדלמן, סגנית ראש עיריית תל אביב-יפו מהרטה ברוך-רון, הזמרת ירדנה ארזי ואחרים. הזוכה הראשונה בפרס הייתה הסופרת לאה נאור שקיבלה את הפרס ע"ס 7500 ש"ח במסגרת תחרות הכתיבה השנתית של תלמידי המרכז בהנחיית טל מוסרי. את הפרס העניקו לנאור מנכ"ל המרכז דן פוטרמן, נשיאת קרן מוריה העולמית עו"ד מרי-אן שטיין, סגנית ראש עיריית תל אביב יפו מהרטה ברוך-רון והמלחינה נורית הירש.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* אתר קרן מוריה

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגונים למען יהודי אתיופיה
קטגוריה:ישראל: ארגוני חינוך
קטגוריה:רכישת שפה
קטגוריה:נגישות חינוך והשכלה
קטגוריה:ישראל: ארגונים חברתיים
אליהו ילוז

הרב **אליהו ילוז** (ה'תר"ך, 1860 – כ"ב באלול ה'תרפ"ט, 27 בספטמבר 1929) היה רב, פוסק הלכה, אב בית דין בטבריה ושד"ר.

## קורות חיים
[ממוזער|300x300 פיקסלים|הרב '''ילוז''' במרכז מימין, לצד הרב [יעקב חי זריהן]]
נולד בשנת ה'תר"ך (1860) בעיירה מזגידה שבמחוז תאפילאלת שבמרוקו לרב אברהם ולחנה ילוז.

בשנת ה'תרל"ג (1873) החלה משפחתו במסע עלייה לארץ ישראל. לאחר מסע שארך כשנה וכלל עצירות בעיר פאס, טנג'יר ואלכסנדריה, התיישבה המשפחה בטבריה. בשנת ה'תרל"ה (1875) נשא לאישה את שמחה, בתו של הרב דוד א-סודרי. את השנים הבאות הקדיש ללימוד תורה והתעמק בהלכה. בשנת ה'תרמ"ב החל לדרוש בבית הכנסת הגדול שבעיר טבריה לבקשת רבני העיר.

בשנת ה'תר"ן (1890) יצא כשד"ר לשליחות בערי מרוקו מטעם קהילת טבריה. במסעו שארך כשלוש שנים עבר בערים הגדולות פאס, מקנס, צפרו וטנג'יר, ולמד עם חכמי ורבני הקהילות. כשחזר משליחותו בשנת ה'תרנ"ג (1893) מונה כחבר בית הדין של טבריה, ולאחר מספר שנים מונה לאב בית הדין, תפקיד בו שימש עד סוף חייו.

בשנת ה'תרנ"ט יצא לשליחות נוספת לערי צפון אפריקה. למסע זה התלווה אליו בנו, הרב יוסף חיים ילוז.

בתחילת שנת ה'תרס"ג פרצה בטבריה מגפה, והוא עבר עם משפחתו לכפר פקיעין והתגורר שם כשנה.

כשפרצה מלחמת העולם הראשונה, נעצר עם משפחתו על ידי הממשל הטורקי, מכיוון שהיו בעלי אזרחות בריטית. המשפחה נשלחה לאי כרתים יחד עם יהודים רבים, שם מונה הרב ילוז למנהיג הגולים. כאשר נכבשה ארץ ישראל על ידי הבריטים, חזרה המשפחה לטבריה.

לאחר מאורעות תרפ"ט (1929), נחלש וחלה, ובכ"ב באלול ה'תרפ"ט נפטר.

לאחר מותו, בשנת ה'תרצ"ג, הוציא לאור בנו הרב יוסף חיים ילוז את הספר "תולדות אליהו" על חיי אביו.

## חיבוריו
הרב אליהו ילוז היה דרשן, פוסק הלכה ומפרש. הוא כתב ספרים רבים וחלקם אף הספיק להדפיס בימי חייו.

מספריו:

*
*
*
*
*
* **זמירות ישראל** – פירוש על ספר תהילים
* **תורה ומצווה** - חיבור מקיף על תרי"ג מצוות (על הרמב"ם הסמ"ג ועוד) בענייני דרוש והלכה, הספר מעולם לא הודפס בעקבות אבידת כתב היד

## קישורים חיצוניים
* 
* הרב אליהו ילוז, באתר Geni
* 

קטגוריה:טבריה: רבנים
קטגוריה:אנשי היישוב ממוצא יהודי-מרוקאי
קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:דיינים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1860
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1929
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
רמון טורלבה

**רמון טורלבה אי לרס** (בקטלאנית: **Ramon Torralba i Larraz**; 1895–1986) היה כדורגלן קטלאני שנודע בזכות תקופתו במדי ברצלונה, שם שיחק במשך 14 שנים, מ-1914 ועד 1928. בזכות הוותק הרב שלו בקבוצה נודע בשם "הזקן" (La Vella בקטלאנית).

## ביוגרפיה
אף על פי שנולד בארדיסה, כפר קטן באראגון, עבר טורלבה עם משפחתו כחצי שנה לאחר לידתו לקטלוניה. בתחילה שיחק במועדון קטן בעיר ברצלונה, וב-1914 החל לשחק במועדון הבכיר בעיר, ברצלונה. טורלבה שיחק כקשר, לצדם של אגוסטי סאנצ'ו וז'וזפ סמיטייר בעיקר. נאמנותו לקבוצה הייתה חזקה והוא המשיך לשחק גם לאחר גיל 30, שנחשב באותה תקופה לעניין נדיר למדי. בשל כך כונה "הזקן". עם 475 הופעות במשחקים רשמיים ולא רשמיים, בהם הבקיע 16 שערים, היה טורלבה שיאן ההופעות של המועדון עד שנות ה-60 של המאה ה-20, אז ז'ואן סגרה שבר את שיאו.

טורלבה זכה עם ברצלונה 10 פעמים באליפות קטלוניה. ב-1919 הגיע עם ברצלונה לגמר הגביע הספרדי, אך קבוצתו, עם טורלבה בהרכבה, הפסידה במשחק הגמר לארנס גצ'ו. כעבור שנה הצליחה הקבוצה לזכות בגביע, עם ניצחון 2-0 על אתלטיק בילבאו בגמר, בו פתח טורלבה בהרכב. ב-1922 זכה עם ברצלונה בפעם השנייה בגביע, כשהוא אף כובש במשחק הגמר בו הביסה ברצלונה את ריאל אוניון בתוצאה 5-1. ב-1925 וב-1926 היה שותף לשתי זכיות רצופות בגביע, כשגם במשחקי הגמר, בהם ניצחה ברצלונה את ארנס גצ'ו ואתלטיקו מדריד בהתאמה, פתח בהרכב. ב-1928 היה בסגל הקבוצה עת ניצחה את ריאל סוסיאדד בגמר וזכתה בגביע פעם נוספת, אך טורלבה לא שותף במשחק הגמר הראשון או בשני המשחקים החוזרים שנערכו.

טורלבה היה שחקן ברצלונה הראשון שנערך לכבודו משחק הוקרה. הראשון היה ב-4 בפברואר 1917 באצטדיון של ברצלונה, קרר אינדוסטריה. ברצלונה ניצחה את טראסה בתוצאה 6-2. השני נערך בלס קורטס ב-1 ביולי 1928 לרגל פרישתו ממשחק. לאחר פרישתו היגר למקסיקו. למעט תקופה במהלך שנות ה-60 בה חזר לקטלוניה, הוא בילה שם את שארית חייו, וב-1986 נפטר שם.

## תארים
### ברצלונה
* הגביע הספרדי (5): 1919/1920, 1921/1922, 1924/1925, 1925/1926, 1927/1928
* אליפות קטלוניה (10): 1915/1916, 1918/1919, 1919/1920, 1920/1921, 1921/1922, 1923/1924, 1924/1925, 1925/1926, 1926/1927, 1927/1928

## קישורים חיצוניים

* רמון טורלבה במדור השחקנים האגדיים של מועדון הכדורגל ברצלונה

קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:קשרי כדורגל קטלאנים
קטגוריה:כדורגלנים קטלאנים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1895
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1986
תצוגת אבטחה

[ממוזער |קצין המנהל לביטחון תחבורה של ארצות הברית ([TSA) בודק את תעודת הזהות של נוסע.]]
**תצוגת אבטחה** או **תיאטרון אבטחה** (באנגלית: **Security Theater**) הוא מונח המציין השקעה באמצעי אבטחה ספציפיים מאוד או מתקדמים טכנולוגית במטרה לספק תחושת אבטחה מוגברת, מבלי לנקוט בצעדים אחרים של ממש.

מומחים מסוימים, כגון אדוארד פלטן, מתארים את החמרת נוהלי האבטחה במנהלי התעופה האמריקאיים לאחר פיגועי 11 בספטמבר כתצוגת אבטחה. לדוגמה, מעבר לעלות הכספית הגדולה הכרוכה בהם, אמצעי האבטחה המוגברים גרמו לאמריקאים רבים להעדיף נסיעה ברכב על פני טיסה; על פי חישוביהם של חוקרים מאוניברסיטת קורנל משנת 2007, השינויים שהחילה ה-TSA, רשות הבטיחות בתעבורה של המחלקה האמריקאית לביטחון המולדת, הובילו לירידה של 6% בשימוש בכלי תעופה, מה שתרם בעקיפין למספר גבוה יותר של הרוגים בתאונות דרכים בהשוואה לשנים קודמות. 

## הערות שוליים

 
קטגוריה:אבטחה
קטגוריה:טרור
ז'לחוב

**ז'לחוב** (בפולנית: ; ביידיש: **זשעלעכאָוו**; לעיתים מוזכרת בשמות **ז'ליחוב** ו**זליחוב**) היא עיירה במחוז גרבולין שבפרובינציית מזוביה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
אזכורה הראשון של ז'לחוב הוא משנת 1282, ובשנת 1447 הוענקו לה זכויות עיר. עד פלישת האימפריה השוודית לפולין באמצע המאה ה-17 שימשה העיר כמרכז מסחר לסביבתה.

לאחר חלוקת פולין נכללה העיירה בתחומי אוסטריה, ומשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.

## יהודי ז'לחוב
ממוזער|בית הקברות היהודי בז'לחוב
יהודים ישבו בז'לחוב מתחילת המאה ה-17, ובסוף המאה ה-17 פעל בה המשורר יהודה לייב ז'ליחובר. בזמן פרעות ת"ח ות"ט שימשה העיירה כמקום מקלט ליהודי הסביבה. בין השנים תקכ"ה - תקל"ה (1765–1775) כיהן במקום כרב רבי לוי יצחק מברדיצ'ב. בהמשך התגורר וכיהן כאדמו"ר בעיירה רבי אשר מסטולין (הראשון). מהמאה ה-19 ישבה בעיירה שושלת אדמו"רים של גזע זליחוב בחסידות זווהיל, שמייסדה היה הרב יצחק שלמה גולדברג. למשך תקופה כיהן ברבנות העיירה רבי יהושע אשר רבינוביץ, אבי שושלת פוריסוב.
בעיר גם כיהן רבי גדליה שיינגארטין זצ״ל שהיה תלמידו של המגיד מקוזניץ ושם נטמן.

מראשית המאה ה-20 פעלו בעיירה חוגים ציוניים, לצד סניפים של הבונד ושל אגודת ישראל. בזמן מלחמת העולם הראשונה הידלדל היישוב היהודי בעיירה.

בין מלחמות העולם השתקמה הקהילה בעיירה, והתגברה בה הפעילות הציונית. בשנים אלה נמנו בעיירה כ-5,500 יהודים, כמחצית מתושביה. בשנות השלושים סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים.

### בשואה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה החלו להגיע לעיירה מאות פליטים יהודים מגרבולין הסמוכה, שהופצצה קשות. ב-12 בספטמבר 1939 נכנסו לעיירה הגרמנים, והחלו לפרוע ביהודיה, תוך שריפת בית הכנסת בעיירה עם יהודים בתוכו. כעבור ימים אחדים גירשו הגרמנים יהודים רבים מהעיירה לאוסטרוב מזובייצקה, תוך רצח רבים מהם בדרך.

בנובמבר 1939 הגיעו לעיירה מאות פליטים יהודים נוספים מיישובי הסביבה, ועל ראש היודנרט בעיירה, שלום פינקלשטיין, הוטל להעביר לגרמנים תשלומי כופר, וכן עובדים לעבודות כפייה במחנות עבודה. כמו כן, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, החרמת רכוש, וחובת תשלום עבור הזכות להתגורר בבתיהם.

בקיץ 1940 הגיעו לעיירה כ-1,200 פליטים יהודים נוספים, ובאוקטובר 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו, בו פרצה כעבור זמן מה מגפת טיפוס הבהרות. מעת לעת הוצאו להורג בגטו יהודים שנתפסו מבריחים אליו מזון. באוקטובר 1941 הפך הגטו בעיירה לסגור, והובאו אליו פליטים יהודים נוספים, עד שמספר יושביו הגיע לכ-13,000. בתקופה זו פעלה בגטו מחתרת יהודית, בראשות יוסף מלינקובסקי, אשר סייעה ליחידות פרטיזנים באזור העיירה.

בקיץ 1942 שולחו כ-500 יהודים מהגטו למחנות עבודה, וכעבור זמן מה הוצאו להורג ראש היודנרט ומספר בכירים בקהילה.

ב-3 בספטמבר 1942 פשטו אנשי ס"ס ושוטרים אוקראינים על הגטו בעיירה, ורצחו כ-1,100 יהודים בו, רובם קשישים, חולים או מסתתרים. 10,000 יהודי הגטו הנותרים שולחו בקרונות משא למחנה ההשמדה טרבלינקה ב-2 באוקטובר. בשעת האקציה הצליחו להימלט מהגטו חברי המחתרת שפעלה בו, ולהצטרף ליחידות פרטיזנים. כ-50 יהודים הושארו בגטו לסידור הרכוש הנותר בו ולקבורת הגופות, ולאחר מכן הועברו למחנה עבודה, בו נספו. 25 היהודים האחרונים בעיירה נרצחו ב-28 בפברואר 1943.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* ז'לחוב ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:מזוביה: יישובים
קטגוריה:מזוביה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
נובי ז'מיגרוד

**נובי ז'מיגרוד** (בפולנית: **Nowy Żmigród**, נקראה בעבר **ז'מיגרוד** בלבד; ידועה גם כ**ז'מיגרד** ו**ז'מיגריד**) הוא כפר במחוז יאסלו שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
במאה ה-14 הוענקו ליישוב זכויות עיר, ובשנת 1474 נהרס בעת פלישת ההונגרים. בחלוקת פולין בשנת 1772 נכלל היישוב בשטח אוסטריה. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל היישוב בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה, והושב למעמד כפרי.

## יהודי נובי ז'מיגרוד
[שמאל|ממוזער|[קבר אחים של כ-1,250 מיהודי נובי ז'מיגרוד, שנורו ב-7 ביולי 1942 ביער סמוך]]
התיעוד הראשון לישיבת יהודים ביישוב הוא משנת 1410, ובמאה ה-16 הוקם במקום בית כנסת מפואר. באמצע המאה ה-17 נפגעו יהודי היישוב כתוצאה מפשיטות הקוזקים והשוודים. משנות ה-80 של המאה ה-19 החלו יהודים רבים מהכפר להגר ממנו לארצות הברית. בתקופה זו התאפיינה הקהילה היהודית בכפר בצביון חסידי, בעיקר של חסידות צאנז-ז'מיגראד, ובמקום כיהנו אדמורי"ם מחסידות זו. 

בשנת 1905 הופצה נגד יהודי הכפר עלילת דם. בנובמבר 1918 ערכו איכרים פולנים פרעות ביהודי הכפר, תוך ביצוע מעשי שוד והכאת יהודים. בין מלחמות העולם התגברה בכפר הפעילות הציונית, ומספר יהודיו עמד על כ-800, כ-40% מתושביו.

### בשואה
עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיו גזירות שונות, ובהן חובת ענידת אות מזהה, תשלומי כופר, הגבלות תנועה ועבודות כפייה, לרבות במחנות עבודה. כמו כן, חולל ונשרף בית הכנסת בכפר.

במחצית הראשונה של 1942 רוכזו יהודי הכפר בגטו שהוקם בו, אליו הועברו גם יהודים מיישובי הסביבה, ואשר מספר יושביו הגיע ליותר מ-2,000 איש.

ב-7 ביולי 1942 בוצעה בגטו שבכפר אקציה, בה נרצחו כ-1,250 מיהודיו בידי שוטרים גרמנים, אוקראינים ופולנים ביער סמוך. במקביל ערכו הגרמנים והפולנים מצוד אחר כמה עשרות יהודים שנמלטו מהגטו.

ב-15 באוגוסט 1942 הועברו מעט מיהודי הגטו למחנות עבודה, וכל יתר יהודי הגטו שולחו בסוף קיץ 1942 למחנה ההשמדה בלז'ץ.

## קישורים חיצוניים

* נובי ז'מיגרוד באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:פודקרפצקיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קלאו אפור הודי

**קלאו אפור הודי** (שם מדעי: *Ocyceros birostris*) הוא מין של קלאו מהסוג קלאו אפור במשפחת הקלאוניים, שמצוי בתת-היבשת ההודית. כל נוצותיו אפורות, אך בטנו בהירה משאר הגוף. המקור אפור כהה, וממנו מזדקר מבנה מיוחד, "קסדה", שמצביעה כלפי מעלה. זהו אחד ממיני הקלאויים היחידים שמצוי בערים גדולות, שם ניתן לראות אותו על עצים גדולים בשדרות.

מין זה בינוני בגודלו ביחס לשאר מיני הקלאויים; אורכו כ-61 ס"מ. הכנפיים, הגב והגרון אפורים, והבטן והחזה בהירים מהם. יש מעין גבת עין שבה הניצוי בהיר יותר. האזור מסביב לאוזניים כהה. נוצות התעופה חומות כהות, ובעלות קצוות לבנים. קצה נוצות הזנב לבן, ומעליו יש כתם שחור. העיניים, המכוסות בריסים, אדומות. הקסדה של הזכר גדולה מעט מזו של הנקבה, והלסת התחתונה שלו צהבהבה (לעומת הנקבות, אצלן כל המקור בעל גוון צהבהב). העור מסביב לעין שחור תמיד אצל זכרים, ולעיתים ורוד אצל נקבות.

הקלאו האפור ההודי מצוי במישורים, ברום של עד 2,000 מ' מעל גובה פני הים. תפוצתו מתפרשת על פני רוב הודו, מהמדרונות הדרומיים של הרי ההימלאיה, ובין דלתת הגנגס במזרח לבין נהר האינדוס במערב. במהלך העונה היבשה, הקלאויים עשויים לנדוד.

## התנהגות
קריאתו של הקלאו האפור צווחנית, ומזכירה את זו של הדיה המצויה. המעוף כבד, ובמהלכו הקלאו דואה וחובט בכנפיו לסירוגין. זהו מין חברותי, והפרטים בו מתקבצים לעיתים קרובות בזוגות או בקבוצות קטנות של 5-6 פרטים, אם כי עשויות להיות קבוצות של כ-30 פרטים על עצי פרי. הקלאויים אינם עופות נודדים, אך הם עשויים לעבור מפעם לפעם למקומות בהם יש זמינות גדולה יותר של מזון.

עונת הרבייה נמשכת בין אפריל ליוני, אם כי החיזור מתחיל כ-3 חודשים לפניה; הוא כולל, בין השאר, מציאת מקום קינון, "התאבקות-מקור", האכלה הדדית ודחיפת זנבו של בן הזוג). הקלאו מקנן בחללים בעצים גבוהים, ואם החלל אינו גדול מספיק, הוא עשוי להיות מורחב על ידי בני הזוג. ככל שאר מיני הקלאויים, הנקבה נכנסת לקן וחוסמת את הכניסה אליו באמצעות לשלשת או בוץ שהזכר מביא, וכך משאירה רק חרך קטן שדרכו הזכר יכול להעביר לה מזון. בתוך הקן, הנקבה משירה את נוצותיה, ודוגרת על הביצים; גודל התטולה משתנה, ועשוי לכלול 1-5 ביצים. במהלך גידול הנוצות מחדש, הגוזלים גדלים, ולאחר סיום התהליך, הקן נפרץ בידי הנקבה והגוזלים.

הקלאויים האפורים ההודיים ניזונים בעיקר מפירות (בין השאר תאנים), רכיכות, עקרבים, חרקים, עופות קטנים, לטאות ולעיתים גם פרחים. הם בעיקר שוכני-חופה (החלק העליון של יער הגשם), ויורדים לקרקע לעיתים נדירות יחסית, על מנת לאסוף פירות שנשרו או כדי לעשות אמבטיית-אבק. לפרטים ממין זה יש "פעילויות חברתיות", כמו קרבות מקור וקרבות אוויריים.

## גלריה

קובץ:Indian GreyHornbill.JPG
קובץ:Indian Grey Hornbill I IMG 4051.jpg|קלאו אפור הודי ליד קנו
קובץ:Indian Grey Hornbill (Ocyceros birostris) in Hyderabad W IMG 8900.jpg|קלאו אפור הודי בהיידראבאד


## מדיה

## קישורים חיצוניים

* קלאו אפור הודי, באתר האגודה ההודית לקלאויים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יובאני אנטוניו סקופולי
קטגוריה:קלאוניים
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1786
ורנר קיניץ

גנרל **ורנר קיניץ** (בגרמנית: **Werner Kienitz**; 3 ביוני 1885 – 31 בדצמבר 1959), היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על קורפוס במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
קיניץ נולד ב-3 ביוני 1885 בהמבורג שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1904 התגייס קיניץ לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-64 (ברנדנבורג ה-8 - גנרל-פלדמרשל הנסיך קרל וילהלם מפרוסיה), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. ב-24 בדצמבר 1914 הועלה לדרגת האופטמן, ומונה למפקד פלוגה ברגימנט. בסוף שנת 1915 מונה לקצין מטה במטה הכללי, ובשנת 1917 מונה לקצין מטה בדיוויזיית המילואים ה-21. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר קיניץ ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1925 הועלה קיניץ לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1926 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-4 של הרייכסווהר. ב-1 ביולי 1929 מונה למפקד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-18, וב-1 באוקטובר 1929 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באפריל 1932 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-15, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד הביצורים בשטוטגרט. ב-1 במרץ 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד הדיוויזיה ה-24, וב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 באפריל 1938 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס ה-17.

### מלחמת העולם השנייה
בפרוץ המלחמה היה קיניץ מפקד הקורפוס ה-17, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהארמייה ה-14 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עמו כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות B, ובשלב השני כחלק מהארמייה ה-18. במהלך מבצע ברברוסה לחם קיניץ עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, וב-31 באוגוסט 1941 קיבל על פעולותיו בקרבות את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-23 בינואר 1942 פרש קיניץ מתפקידו, וב-1 במאי 1942 מונה למפקד המחוז הצבאי השני בשטטין. בינואר 1945 פרש קיניץ לביתו, וב-22 באפריל 1945 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בכסף. לאחר כניעת גרמניה הנאצית בסוף המלחמה, נלקח קיניץ בשבי בעלות הברית.

### לאחר המלחמה
קיניץ שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר קיניץ בהמבורג, עד למותו ב-31 בדצמבר 1959.

## קישורים חיצוניים

* ורנר קיניץ באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים ברייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בכסף
קטגוריה:מעוטרי עיטור בית הוהנצולרן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1885
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1959
דורותי גייל

180px|ממוזער|איור של דורותי גייל מתוך הספר "הקוסם מארץ עוץ"
220px|ממוזער|פסלה של דורותי גייל בפארק הקוסם מארץ עוץ בשיקגו
**דורותי גייל** (באנגלית: **Dorothy Gale**) היא דמות בדיונית שנוצרה על ידי הסופר האמריקני ליימן פרנק באום כגיבורה הראשית של חלק ניכר מסדרת ספרי הילדים הפופולריים שלו של הקוסם מארץ עוץ. דורותי היא גם הדמות הראשית בעיבודים שונים של הקוסם מארץ עוץ, והדמות זכתה לפרסום רב במיוחד בעקבות הסרט ההוליוודי הקלאסי משנת 1939, "הקוסם מארץ עוץ", בו גילמה אותה ג'ודי גרלנד.

## תיאור
דורותי נולדה במדינת וושינגטון שבארצות הברית למשפחת איכרים. דורותי הפכה יתומה ובעקבות כך עברה לגור בקנזס יחד עם דודתה אם, דודה הנרי, וכלבם טוטו. בספר הראשון דורותי נקלעת לסופת טורנדו אשר לוקחת אותה יחד עם ביתה לארץ עוץ. בסדרת ספרי הקוסם מארץ עוץ דורותי מבקרת בארץ עוץ ארבע פעמים בנסיבות שונות, ובפעם החמישית היא בוחרת להישאר שם לנצח. ואף מוכתרת שמה לנסיכה ומתגוררת בעיר הברקת לצד משפחתה.

דורותי ידועה במיוחד במראה האייקוני שלה הכולל שמלה משובצת בצבעים כחול ולבן בעוד ששערה מסודר בצמות. כשניל החליף את דנסלו בתור המאייר, אז הוא אייר את דורותי גבוהה יותר,
בעלת שמלה לבנה ותסרוקת קארה.

בסדרת הספרים יש לדורותי שיער בלונדיני, ואילו במספר מדיות צבע שיערה ברונטי.

## במדיות שונות
להלן רשימה חלקית של הופעות של דורותי ביצירות שונות בתרבות הפופולרית (קולנוע, טלוויזיה, תיאטרון ועוד):
* דורותי הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט אילם משנת 1910 בשם "The Fairylogue and Radio-Plays" . בסרט זה גילמה את דמותה של דורותי רומולה ראמוס . ראמוס לוהקה לתפקיד על ידי ל. פרנק באום.
* ההופעה הקולנועית השנייה של דורותי היא בסרט אילם משנת 1910 בשם "הקוסם מארץ עוץ". בסרט זה גילמה את דמותה של דורותי ביבי דניאלס.
* ההופעה הקולנועית השלישית של דורותי היא בסרט האילם משנת 1914 בשם "*His Majesty, the Scarecrow of Oz*", בסרט זה גילמה אותה Violet MacMillan.
* בסרט "הקוסם מארץ עוץ", עיבוד קולנועי משנת 1939 של הספר "הקוסם מארץ עוץ", בו ג'ודי גרלנד מגלמת את דמותה של דורותי.
* "הקוסם" (1978) – מחזמר וסרט קולנוע, מוצגת בו דורותי, בגילומה של דיאנה רוס.
* בסרט האנימה "הקוסם מארץ עוץ" משנת 1982, בדיבובה של Aileen Quinn. 
* בסרט הפנטזיה "בחזרה לארץ עוץ" משנת (1985) בגילומה של פאירוזה באלק.
* בסדרת האנימציה "הקוסם מארץ עוץ" משנת 1986. את דמותה של דורותי דיבבה Sumi Shimamoto בשפת המקור.
* בסדרת האנימציה "הקוסם מארץ עוץ" (1990-1991). בגרסה המקורית באנגלית, דובבה דורותי על ידי Charlie Adler.
* בסרט הטלוויזיה "החבובות בארץ עוץ" משנת 2005. את דמותה של דורותי מגלמת אשנטי.
* במיני סדרה "איש הפח" של ערוץ SyFy משנת 2007. את דמותה של דורותי מגלמת זואי דשנל.
* בסדרת הטלוויזיה "Dorothy and the Witches of Oz" משנת 2012 בגילומה של Paulie Rojas.
* בסרט האנימציה "בחזרה לארץ עוץ" משנת 2013. בדיבוב המקורי גילמה אותה Lea Michele.
* בסדרה "הפיג'מות" שודר פרק ב-2013 בהשראת הקוסם מארץ עוץ ואת דמותה של דורותי גילמה דנה פרידר.
* בסדרה "שקשוקה" שודר פרק ב-2022 בהשראת הקוסם מארץ עוץ ואת דמותה של דורותי גילמה דני דרימר.
* בסרט הקולנוע "מרשעת: חלק 2" משנת 2025 המתרחש במקביל לעלילת הספר "הקוסם מארץ עוץ" מגלמת Bethany Weaver את דורותי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות קולנועיות
קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:דמויות פמיניסטיות בדיוניות
קטגוריה:הקוסם מארץ עוץ
אקסטרים אי

**אקסטרים אי** (באנגלית: **Extreme E**) הוא מרוץ מכוניות שטח חשמליות, המפוקח על ידי הפדרציה הבין-לאומית לרכב (FIA). בניגוד למרבית מרוצי המכוניות, המרוצים נערכים באזורים מרוחקים בעולם במטרה להעלות את המודעות להתחחמות האקלים העולמית. האליפות מקדמת גם ערכים של שוויון מגדרי, כאשר כל קבוצה מורכבת מנהג ונהגת מרוצים שחולקים ביניהם את התחרות בצורה שווה.

## היסטוריה
פרויקט האקסטרים אי נוסד בשנת 2018 על ידי אלחנדרו אגג, המייסד של אליפות הפורמולה אי ונהג המרוצים גיל דה פראן. האליפות הוצגה לציבור בלונדון בינואר 2019. באותו האירוע הוצגה האונייה סנט הלנה , שתשמש כמרכז השליטה הנייד של האליפות. חברת קונטיננטל הוצגה כספק הצמיגים לאליפות וחברת CBMN הברזילאית כספקית הניאוביום שישמש לבניית הרכבים. אלי ראסל מונה למנהל השיווק הראשי של האליפות, קסטר וילקינסון ונינה דרייר מבחרת רד בול הוחתמו כמנהלי שיווק של האירועים.

הקבוצה הראשונה שהודיעה על הצטרפות לאליפות הייתה קבוצת ונטורי רייסינג, המתחרה בפורמולה אי. הקבוצה הודיעה על הצטרפותה במאי 2019, אך בסופו של דבר פרשה מהאליפות עוד לפני תחילת העונה הראשונה. מספר חודשים אחר כך הודיעה קבוצת ABT ספורטליין על הצטרפות לאליפות.

ביולי 2019 הוצג האודיסי 21, דגם ראשון של המכונית המשמשת את המתחרים. ההצגה נערכה במסגרת אירועי פסטיבל המהירות של גודווד. בדצמבר אותה שנה הוצג לוח המרוצים לעונת הבכורה שכלל מרוצים בסנגל, ערב הסעודית, נפאל, גרינלנד וברזיל.

בשנת 2020 החלה האליפות למשוך תשומת לב לאחר שקן בלוק התחרה עם המכונית בסטייג' האחרון של ראלי דקר. בספטמבר הודיע אלוף הפורמולה 1, לואיס המילטון, על הצטרפותו לאליפות כבעלים של קבוצת X44. בסוף אותו החודש החלו שישה ימי מבחן למכוניות שהתקיימו בדרום צרפת. במהלך המבחנים לקחו חלק גם ולטרי בוטאס, סבסטיאן לב וז'אן-אריק ורן. בנובמבר 2020 נמסרו הרכבים לקבוצות על מנת שאלו יוכלו לצבוע ולהתאים אותם בהתאם לצביעה הייחודית של כל קבוצה. לכל קבוצה הותר לבצע עד 100 ק"מ של נסיעות מבחן פרטיות במכונית. בדצמבר התקיים מבחן משותף לכל הקבוצות באראגון, ספרד.

בינואר 2021, שלושה חודשים לפני מרוץ הבכורה, הודיע ג'נסון באטן, אלוף הפורמולה 1, על הצטרפותו לאליפות כבעלים של קבוצה וכמתחרה. האליפות יצאה לדרך ב-3 באפריל 2021, עם המרוץ הראשון שהתקיים במדבר סמוך לאלילה, ערב הסעודית בהשתתפות תשע קבוצות. יוהאן כריסטופרסון ומולי טיילור, צמד הנהגים של קבוצת RXR בבעלות ניקו רוזברג זכו בניצחון הבכורה.

## פורמט התחרות
סוף שבוע של מרוצים כולל ארבעה סבבים של תחרות נגד השעון וארבעה סבבים של תחרות: 2 מקצי דירוג שנערכים בשבת, חצי גמר, "מרוץ משוגע" (Crazy Race) ותחרות Shoutout. מקצי הדירוג מתבצעים כמרוץ נגד השעון וקובעים את המיקום לקראת המשך המרוצים, בשקלול כולל של תוצאות שני המקצים ביחד. שלוש הקבוצות הראשונות בדירוג עולות אוטומטית למקצה חצי הגמר, שתי הקבוצות הראשונות בחצי הגמר ממשיכות לגמר. שלוש הקבוצות הבאות מתחרות ב"מרוץ המשוגע", כאשר הקבוצה המנצחת עולה לגמר. שאר הקבוצות מתחרות במקצה ה-Shoutout, שלא מאפשר לעלות לגמר, אבל מאפשר צבירת נקודות.

בכל מקצה צריכה כל קבוצה להשלים שתי הקפות של המסלול: הקפה שמבוצעת על ידי הנהג והקפה המבוצעת על ידי הנהגת. סדר המתחרים נתון לשיקול דעת הקבוצה במקצה הדירוג הראשון. במקצה הדירוג השני הסדר הוא הפוך. בין כל הקפה יש זמן עצירה מינמלי של 45 שניות לביצוע ההחלפה בין הנהגים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות ספורט מוטורי
קטגוריה:מרוצי מכוניות חשמליות
קטגוריה:אקסטרים אי
הורסט שטומפף

גנרל **הורסט שטומפף** (בגרמנית: **Horst Stumpff**; 20 בנובמבר 1887 – 25 בנובמבר 1958) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
שטומפף נולד ב-20 בנובמבר 1887 בגיסן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, והיה אחיו הבכור של גנרל הנס-יורגן שטומפף. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-54 (פומרניה ה-7 - פון דר גולץ), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. ב-18 באפריל 1916 הועלה לדרגת האופטמן, ובמהלך המלחמה אף נפצע באחד הקרבות. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר שטומפף ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1929 הועלה שטומפף לדרגת מיור, ולאחר מכן מונה למדריך בבית הספר לחי"ר בדרזדן. ב-1 בספטמבר 1933 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 ביולי 1935 הועלה לדרגת אוברסט, ב-15 באוקטובר 1935 מונה שטומפף למפקד רגימנט הרובאים ה-3, וב-1 בינואר 1937 מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-3. ב-1 בינואר 1938 מונה שטומפף למפקד חטיבת הפאנצר ה-3, וב-1 במרץ 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה שטומפף מפקד חטיבת הפאנצר ה-3, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין, כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס הממונע ה-19, וב-17 באוקטובר 1939 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-3. במהלך המערכה על צרפת לחם שטומפף עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-16, ובשלב השני כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת הארמייה השישית, וב-13 בנובמבר 1940 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-20. במהלך מבצע ברברוסה לחם שטומפף עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-39 ולאחר מכן כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית. ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם עימה כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית.

ב-10 בספטמבר 1941 פרש שטומפף מתפקידו, וב-29 בספטמבר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל 1942 מונה למפקח אזור הגיוס בקניגסברג, ביולי 1944 מונה למפקח הכללי על יחידות המילואים של השריון, וב-9 בנובמבר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון.

### לאחר המלחמה
לאחר המלחמה התגורר שטומפף בהמבורג עד למותו ב-25 בנובמבר 1958.

## קישורים חיצוניים
* הורסט שטומפף באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1887
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1958
סקנדרבו קורצ'ה

**מועדון כדורגל סקנדרבו קורצ'ה** (באלבנית: **Klubi Futbollistik Skënderbeu Korçë**), שנוסד בשנת 1925, הוא מועדון כדורגל מהעיר קורצ'ה שאלבניה.

## היסטוריה
המועדון נוסד ב-1925 כתוצאה מאיחוד של מספר מועדונים קטנים מהעיר קורצ'ה, המפורסם שבהם הוא "ולאזריה קורצ'ה" שנוסד בשנת 1909. המועדון נקרא על שמו של סקנדרבג, שנחשב לגיבור לאומי באלבניה. המגרש הביתי של המועדון הוא אצטדיון סקנדרבו המכיל 5,724 מקומות.

בשנת 1933 זכה המועדון באליפות הראשונה שלו. בשנים שלאחר מכן המועדון לא זכה באף תואר ואף שיחק מספר עונות בליגה השנייה. בשנת 2011 זכה המועדון באליפות השנייה שלו והראשונה לאחר 78 שנים, מאז המועדון זכה באליפות בכל העונות שבאו לאחר מכן (נכון ל-2015).

בעונת  הפך סקנדרבו למועדון האלבני הראשון שמצליח להגיע לשלב בתים של מפעל אירופי, לאחר שהפסיד בפלייאוף מוקדמות ליגת האלופות לדינמו זאגרב ונשר לשלב הבתים של הליגה האירופית. בסיום עונת 2024/2025 ירד המועדון לליגת המשנה האלבנית.

## תארים
* ליגת העל האלבנית:
** אליפויות (8): 1933, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2017/2018

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל אלבניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1925