open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בניין הום אינשורנס

**בניין ביטוח הבית** (באנגלית: **Home Insurance Building**) היה גורד שחקים ששכן בצומת הרחובות לה-סאל 135 ואדאמס 140 בעיר שיקגו, אילינוי, ארצות הברית. הוא נבנה בשנת 1884 כמטה המשרדים של חברת ביטוח, היה בעל עשר  והתנשא לגובה של 42 מטרים. הוא תוכנן על ידי האדריכל ויליאם לה ברון ג'ני ובשנת 1890 הוספו לו שתי קומות נוספות על גגו. הוא נהרס לבסוף בשנת 1931 לטובת בנייתו של .

הבניין היה הראשון שנתמך במסגרת פלדה והוא נחשב לגורד השחקים הראשון בעולם.

## היסטוריה
בניין ביטוח הבית נחשב לגורד השחקים הראשון בעולם הודות לכך שתוכנן בסגנון האדריכלות הייחודית שהתפתחה בעיר שיקגו, המוכרת בשם אסכולת שיקגו, ובזכות שלד הפלדה שלו. למרות זאת, מעולם לא נשא את תואר "הבניין הגבוה ביותר בעולם" ואפילו לא היה לגבוה בשיקגו עם השלמתו.

בזכות השימוש בפלדה, הבניין שקל רק כשליש ממשקלו של בניין בגובה זהה שנבנה מאבן, חומר הבנייה המסורתי באותה תקופה. פקידי העירייה היו כל כך מודאגים שהם הפסיקו את הבנייה לשם חקירת הבטיחות של שיטת הבנייה החדישה באותם ימים. בזכות כך, הבניין נחשב לפורץ דרך ומי שהגדיר את עתיד גורדי השחקים במאה ה-20.

## ראו גם
* גורדי שחקים מוקדמים
* טחנת פשתן דיתרינגטון

## קישורים חיצוניים

* 
* בניין הום אינשורנס באתר Buildings DB
* בניין הום אינשורנס באתר architectuul.com

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
הום אינשורנס
זוויאהל

**זוויאהל** (אוקראינית: **Звягель**; יידיש: **זוועהיל**) היא עיר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה. אוכלוסייתה מונה כ-54,300 איש (2025). העיר נמצאת במקום התנקזות הנהר סמולקה לסלוץ', כ־217 קילומטר מערבית לקייב על שתי דרכים מרכזיות. העיר ידועה כמרכז יהודי חשוב, וכמרכז חסידי חשוב, על שמה הקודם של העיר נקראת חסידות זוועהיל.

## היסטוריה
האזכור הראשון של העיר בשנת 1256, בדברי הימים של נסיכות גליציה-ווהלין בשם "ווזוויאהל" (Возвягель) לאחר מכן זוויאהל (Звягель); ביידיש שם זה נכתב זוועהיל. שנה לאחר מכן הנסיך דניאיל מגליציה שרף את העיר לאחר שתושביו סירבו להיכנע לו. מאז הפכה העיר לכפר קטן. ב־1280 הוא נכבש על ידי המונגולים. המקום נותר בחורבותיו עד שבשנת 1507 בנה במקום הנסיך קונסטנטין מאוסטרוה מבצר. מסביב למבצר התחילה להתפתח עיר חדשה. ב־1620 היו בעיר חמישה רחובות ו־403 בתים. העיר נפגעה מאוד במרד בוגדן חמלניצקי בשנים 1648–1649. ב־1740 הוקם בית הכנסת הגדול. ב־1793, כתוצאה מחלוקת פולין השלישית, הפכה העיר לחלק מהאימפריה הרוסית. ב־1795 שם העיר שונה לנובוהרד-וולינסקי.

בשנים 1795–1804 שימשה כמרכז החבל (גוברניה) ווהלין. ב־1804 הועבר המרכז לז'יטומיר. בערך משנות ה'תק"ן (1790) ייסד בה הרב משה גולדמן מרכז חסידי שהתקיים במשך דורות, עד שצאצאיו עלו ארצה. בשנת 1903 הועברה לעיר ישיבת "אור תורה", בה למדו 70 תלמידים, עם מייסדה וראשה הרב יואל שורין ("העילוי מפולטבה"), לאחר שבברז'ניצה (בה נוסדה בשנת 1896) הייתה שרפה גדולה שפגעה קשות ביהודים. בשנת 1915 מנתה אוכלוסיית העיר 22,809 תושבים, כאשר כמחצית מתושביה היו יהודים. העיר נפגעה קשות במלחמת העולם הראשונה, ובשנת 1922 היו בה רק 12,858 תושבים. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, בקיץ 1919 נערך פוגרום רחב ממדים בו נרצחו כ-1,000 יהודים.

העיר ידעה התפתחות מואצת בשנות השלטון הקומוניסטי הראשונות. היא שינתה את צורתה עד לבלי הכר מעיירה יהודית-פולנית טיפוסית לעיר סובייטית עם בסיסים צבאיים. בשנת 1939 הוחל בסלילת כביש קייב-לבוב שעבר דרך העיר. העיר נפגעה קשות במלחמת העולם השנייה. רוב בנייניה, כולל בית הכנסת הגדול, נהרסו. בית הקברות היהודי נהרס אף הוא, ומצבותיו שימשו לבניית כביש. הבתים מעץ נשרפו כליל. ב-23 בספטמבר 1941 ירו הגרמנים בקרוב ל-4,000 מיהודי העיר ביער סמוך. לאחר מכן, רוכזו יתר יהודי העיר בגטו שהוקם בה, בו נרצחו במספר אקציות ביערות הסביבה. בשנת 1945 הוחל בשיקום העיר.

בשנת 1995 הוקמה אנדרטה לקורבנות המלחמה מנובוהרד-וולינסקי.

ב-2022 שונה שמה של העיר חזרה לזוויאהל באופן רשמי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז ז'יטומיר: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
ריצ'רד דין אנדרסון

**ריצ'רד דין אנדרסון** (באנגלית: **Richard Dean Anderson**; נולד ב-23 בינואר 1950) הוא שחקן אמריקאי.

## ביוגרפיה
אנדרסון  נולד במיניאפוליס, מינסוטה. הוא הבכור בין ארבעת בניהם של סטיוארט ג'יי אנדרסון, מורה לדרמה, וג'וסלין ריי קרטר, ציירת ופסלת.

אנדרסון גדל ברוזוויל, מינסוטה ולמד לתואר ראשון בדרמה באוניברסיטת סנט קלאוד במינסוטה ולאחר מכן לתואר שני באוניברסיטת אוהיו. זמן קצר לפני שסיים את התואר השני, עזב את האוניברסיטה ועבד בעבודות שונות ומשונות, למשל בהאכלת כרישי-לוויתן מפיו. הוא התגורר בלוס אנג'לס לאחר תקופה של נדודים, והצטרף לחברו קארל דנטה כדי ליצור להקה בשם "ריקי דין ודנטה". במקביל הופיע במספר תפקידים בתיאטראות מקומיים.

## קריירה
אנדרסון התחיל את הקריירה הטלוויזיונית שלו ב-1976, כדוקטור ג'ף וובר באופרת הסבון בית חולים כללי. הוא השתתף בסדרה עד שנת 1981. לאחר מכן השתתף בסדרה שבע כלות לשבעה אחים , בתור האח הגדול אדם. הסדרה כשלה ברייטינג וירדה מהמסכים אחרי העונה הראשונה.

בשנת 1985 קיבל אנדרסון את התפקיד הראשי בסדרה מקגייוור בתור אנגוס מקגייוור, ששודרה במשך שבע עונות, עד שנת 1992. דמותו של מקגייוור הייתה זו של גיבור פעולה, לא אלים, המסרב לשאת אקדח, ומאלתר ביצירתיות התקנים מגוונים על מנת להיחלץ ממצבים שנראים אבודים. הסדרה זכתה לפופולריות רבה באותה תקופה וגם אנדרסון קבל פרסום רב מאז שגילם את "מקגייוור". ב-2009 הודיעו שיש תכנון להוציא סרט קולנוע באורך מלא על מקגייוור אבל לא ידוע אם אנדרסון יחזור לגלם את דמותו.

בשנת 1997 החל אנדרסון להופיע בסדרת המדע הבדיוני "סטארגייט SG-1", בתפקיד הקולונל ג'ק או'ניל (המקודם בדרגה בהמשך הסדרה לבריגדיר ג'נרל, מייג'ור ג'נרל ולוטננט ג'נרל). הסדרה נולדה מתוך סרט הקולנוע "סטארגייט" משנת 1994 שבו שיחק את תפקיד ג'ק או'ניל השחקן קורט ראסל. החל מהעונה השישית של הסדרה, החל תפקידו להצטמצם בהדרגה, כדי לענות על רצונו לבלות זמן רב יותר עם בתו, עד אשר בעונה התשיעית הוא פרש מהסדרה, אך חזר בהופעת אורח בעונה האחרונה (העונה העשירית) לפרק אחד עקב דרישת הקהל. לצורך צילומי פרק הפיילוט לסדרת הספין אוף "סטארגייט אטלנטיס", אנדרסון הופיע בתפקיד אורח יחד עם שותפו לסדרה, מייקל שנקס. בנוסף, הוא שיחזר את תפקידו בסרט השני בסדרת סרטי סטארגייט בשם "סטארגייט: רצף הזמן", שיצא ביולי 2008 והופיע בתפקיד אורח בסדרת הספין אוף "סטארגייט יוניברס".

ב-2005 זכה אנדרסון להופעת אורח בסדרה "משפחת סימפסון". הפרק נקרא "Kiss Kiss, Bang Bangalore", ובו חוטפות הדודות פטי וסלמה, מעריצות מושבעות של מקגייוור, את אנדרסון. הפרק שודר לראשונה ב-9 באפריל 2006.

## חייו האישיים
אנדרסון הוא חובב הוקי קרח וסקי מושבע, והופיע בתפקידיו השונים בטלוויזיה, כולל מקגייוור, כשהוא משחק הוקי. הוא אף השתתף בעבר במשחקי הוקי שאורגנו למען מטרות צדקה שונות.

אנדרסון יצא בעבר בין השאר עם המחליקה הגרמנית הידועה קתרינה ויט. ב-1998 נולדה בת לו ולחברתו, אפריל פרוז.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מדבבים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא שוודי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פיני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא נורווגי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא סקוטי
קטגוריה:זוכי פרס סאטורן לשחקן ראשי בטלוויזיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של סיינט קלוד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
מראטהית-יהודית

**מראטהית-יהודית** (जुदाव मराठी) היא ניב של שפת המראטהית המדובר בפי "בני ישראל", קבוצה אתנית יהודית בהודו.

השפה נכתבת בכתב דוונאגרי כניבי מראטהית אחרים, אך מכילה מילים השאולות מעברית וארמית. בעקבות השפעתם של יהודי קוצ'ין חדרו לשפה זו גם מילים במלאיאלאם ובפורטוגזית, ואף מספר מילים שאולות משפת אורדו, ולאחר התבססות חברת הודו המזרחית הבריטית במאה ה-17, גם מספר מילים באנגלית שעברו הסחפה.

השפה מדוברת על ידי קהילת בני ישראל בעיקר בהודו ובישראל, אך גם במספר מדינות נוספות כגון אנגליה, קנדה ובמקומות נוספים שבהם נמצאים בני הקהילה, אם כי שפה זו נמצאת בתהליכי דעיכה בהודו, עם השפעות השפה המראטהית המודרנית ומחוצה לה עם השפעות השפות המדוברות במדינות השונות, אם כי בישראל השפה נשמרה יותר בשל כך שהיא לא הושפעה מהמראטהית המודרנית והתלכדות הקהילה בבתי הכנסת ובמשפחות המורחבות ביישובים עם ריכוזים גדולים יותר של הקהילה.

בישראל, עקב השפעות מועטות של הצורה המודרנית של השפה, הניב נשמר בצורתו המקורית יותר. עם זאת, הוא נמצא בשלבי דעיכה עם פטירת הדורות המבוגרים, ומיעוטם של ילידי הארץ הדוברים את השפה בשלמותה.

## לקריאה נוספת
* 
* 
*

קטגוריה:שפות יהודיות
קטגוריה:ניבים (סיווג שפה)
מראטהית

**מַרַאטְהִית** (मराठी, Marāṭhī) היא שפה הודו-ארית המדוברת בעיקר במדינת מהאראשטרה שבמערב הודו.

זוהי שפה בת כאלף שנים, והיא נכתבת בכתב דוונאגרי. הדקדוק והתחביר שלה שאובים מהסנסקריט. המראטהית היא שפתם של המראטהים, והשפה הרשמית של מדינת מהאראשטרה, של מומבאי ואחת מהשפות הרשמיות בגואה. מראטהית מדוברת כשפת אם בפי כ-63 מיליון בני אדם ועוד כ-20 מיליון דוברים אותה כשפה שנייה. היא מדוברת גם במאוריציוס ועל ידי יהודי הודו שעלו לישראל, בעיקר מקהילת בני ישראל (הודו). לשפה יש מספר ניבים, כולל ניב יהודי שנקרא '''מראטהית-יהודית''' או מראטהית של בני-ישראל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שפות הודו-איראניות
קטגוריה:הודו: שפות
קטגוריה:מהאראשטרה
סמוש פארקר

**ויליאם הנרי "סמוש" פארקר** (באנגלית: **William Henry "Smush" Parker**, נולד ב-1 ביוני 1981 בניו יורק) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 2002–2018.

## קריירת משחק
פארקר החל את קריירת המכללות שלו במכללת דרום אוהיו בה שיחק בעונת 1999/2000, לאחר עונה זו ביקש העברה ועבר ללמוד באוניברסיטת פורדהאם בה שיחק בין השנים 2000 עד 2002, כאשר סיים את לימודיו יצא לשחק כדורסל בליגות המקצועניות ונרשם לדראפט ה-NBA לשנת 2002, אך לא נבחר בסופו של דבר על ידי אף קבוצה.

בעונת 2002/03 חתם פארקר עם קבוצת ה-NBA קליבלנד קאבלירס שבה שיחק 66 משחקים שבה סיים עם ממוצעים של שחקן בינוני, עם 6.2 נקודות למשחק 1.8 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק.

בעונה שלאחר מכן, עונת 2003/04, עבר לשחק ביוון בקבוצת אריס סלוניקי, ולאחר שישה חודשים סיכם פארקר עם קבוצת דטרויט פיסטונס. בקבוצה זו שיחק 11 משחקים והציג יכולות מאכזבות עם ממוצעים של 3 נקודות, 0.8 ריבאונדים ו-1.0 אסיסטים למשחק.

בעונת 2004/05 חתם בקבוצת פיניקס סאנס, ובה שיחק 5 משחקים. גם בקבוצה זו הציג יכולת מאכזבת של 3 נקודות למשחק 0.6 ריבאונדים ו-0.8 אסיסטים למשחק.

לאחר מכן עבר לשחק בקבוצת פלורידה פליים מליגת הפיתוח של ה-NBA.

בעונת 2005/06 חזר לשחק ב-NBA וחתם בלוס אנג'לס לייקרס שהונהגה על ידי קובי בראיינט, שבה הציג יכולת משחק טובה ואף פתח בחמישייה בכל 82 המשחקים של העונה הסדירה. בעונה זו הציג פארקר ממוצעים של 11.5 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים למשחק אך בשלב הראשון של הפלייאוף הפסידו הלייקרס לפיניקס.

את עונת 2007/08 החל פארקר במיאמי היט אך במרץ עבר לשחק עבור לוס אנג'לס קליפרס. בסיום העונה חתם פארקר בדנוור נאגטס אך ב-23 באוקטובר 2008 שוחרר מהקבוצה כאשר נקבע סגל השחקנים לעונה המתקרבת. לאחר מכן עבר לשחק בקבוצת "ריו גראנדה ואלי וייפרס" מליגת הפיתוח של ה-NBA, בה שיחק את עונת 2008/2009.

ב-9 בינואר 2009 חתם בגואנגדונג סאות'רן טייגרס מליגת הכדורסל הסינית, בה שיחק במהלך עונת 2009/2010. הליגה מצידה שיווקה את פארקר כאחד השחקנים הזרים המפורסמים יותר שלה בשל העובדה ששיחק לצד קובי בראיינט.

ב-5 בספטמבר 2010 חתם על חוזה לעונה אחת בספרטק סנט פטרסבורג מליגת העל הרוסית בכדורסל. בינואר 2011 חזר ליוון וחתם בהיראקליס סלוניקי.

בינואר 2012 חתם פארקר בקבוצת "פטרוכימי באנדר אימאם" מהליגה הראשונה באיראן. בהמשך העונה עבר לשחק בקבוצות "גוארוס דה-לארה" מוונצואלה וב"אינדיוס דה סן פרנסיסקו" מהרפובליקה הדומיניקנית.

## העימות עם קובי בראיינט
לקראת פתיחת עונת 2012/2013 ביקר בזלזול קובי בראיינט את פארקר:.

פארקר בתגובה לא נשאר חייב וסיפר על הקושי החברתי שקיים לכאורה בין בראיינט לשאר שחקני הקבוצה בשל מעמדו ככוכב הלייקרס: 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת פורדהאם
קטגוריה:שחקני NBA שלא נבחרו בדראפט
קטגוריה:כדורסלני פיניקס סאנס
קטגוריה:כדורסלני ריו גראנדה ואלי וייפרס
קטגוריה:כדורסלני דטרויט פיסטונס
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס קליפרס
קטגוריה:כדורסלני מיאמי היט
קטגוריה:כדורסלני אריס סלוניקי
קטגוריה:כדורסלני ספרטק סנקט פטרבורג
קטגוריה:כדורסלני גואנגדונג סאות'רן טייגרס
קטגוריה:ניו יורק: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
האסכולה המאתורידית

**האסכולה המאתורידית** (בערבית: **ماتريدية**) היא זרם תאולוגי מרכזי באסלאם הסוני. האסכולה נקראת על שם אבו מנצור אל-מאתורידי, והיא קרובה בתפיסותיה לאסכולה האשערית. המאתורידים האשעריים והעטאריים, הם כולם סונים, קבוצת הרוב באסלאם. נקודות בהן נבדלים המאתורידים מהאשעריים הם טבעה של האמונה ומקומו של הגורם האנושי. 

המאתורידים גורסים שהאמונה (אימאן) אינה פוחתת או גוברת כי אם נותרת יציבה. האדיקות הדתית (טאקווה) היא  אשר פוחתת או גוברת. בניגוד לאשעריים אשר גורסים כי האמונה עצמה פוחתת או גוברת.
עוד גורסים המאתורידים כי מוחו של האדם יודע, ללא סיוע ממקור אלוהי, שכמה מהחטאים הגדולים כמו שתיית אלכוהול ורצח הם רעים מיסודם. האשעריים לעומת זאת טוענים שללא סיוע אלוהי לא יודע האדם מה רע ומה טוב מה חוקי ומה לא.

נקודה נוספת בה נבדלים האשעריים מהמאתורידים היא החנינה לכמה מאלו שאינם מוסלמים בחיי העולם הבא. האימאם אל-ע'זאלי טען כי הלא-מוסלמים שלא הגיעה אליהם בשורת האסלאם או הגיעה אליהם בדרך מעוותת, אינם נושאים באחריות לכך בעולם הבא. המאתורידים לעומת זאת טוענים שקיומו של האל הוא כה ברור וגלוי שמי שניחנו ביכולת חשיבה וזמן לחשוב (לא אלה המוגבלים שכלית למשל) ולא הגיעו אליהם המסרים של  האסלאם, ובכל זאת לא מאמינים באלוהים ימצאו את עצמם באש הגיהנום, ומי שאינם מוסלמים ומאמינים באלוהים אך מסריו של האסלאם לא הגיעו אליהם, יזכו לחנינה בעולם הבא.

תפיסה תאולוגית זו פופולרית במקומות בהם נפוצה האסכולה החניפית כמו: בטורקיה, מרכז אסיה, פקיסטן והודו.

אחד מהטקסטים הקדומים ביותר באסלאם, "אל-עקידה א-טחאוויה", הוא טקסט מאתורידי.

## ראו גם
* אשעריה
* כנס גרוזני בצ'צ'ניה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תאולוגיה אסלאמית
קטגוריה:אסלאם סוני
ריצ'רד גורדון

**ריצ'רד פרנסיס "דיק" גורדון** (באנגלית: **Richard Francis Gordon**; 5 באוקטובר 1929 – 6 בנובמבר 2017) היה אסטרונאוט בתוכנית ג'מיני ותוכנית אפולו. נולד בסיאטל, וושינגטון.

## השכלה
בוגר במדעים בכימיה מאוניברסיטת וושינגטון, 1951.

## שירות צבאי
סיים קורס טיס בצי האמריקאי בשנת 1953. לאחר מכן למד בבית הספר לטיסה בכל מזג אוויר, והוצב בטייסת הקרב לכל תנאי מזג אוויר, בתחנת האוויר הימית בג'קסונוויל, פלורידה. בשנת 1957 למד בבית הספר לטייסי ניסוי של הצי במרילנד, ושירת כטייס ניסוי עד 1960. בתקופה זו, ביצע טיסות ניסוי על F-8U קרוסיידר, F-11F טייגרקאט, FJ פיורי ו־A-4D סקייהוק, והיה טייס הניסוי הראשון במיזם F-4H פנטום II. היה מדריך טיסה במטוסי פנטום בטייסת הקרב ה־121 בתחנת האוויר הימית במיראמר, קליפורניה, והשתתף בהכנסת המטוס לציים האטלנטי והפסיפי. בנוסף, היה קצין בטיחות, סגן קצין מבצעים וקצין אימוני קרקע בטייסת הקרב 96 באותו בסיס.

## שירות בנאס"א
נבחר לאסטרונאוט בקבוצה השלישית, באוקטובר 1963. היה טייס גיבוי של ג'מיני 8.

בספטמבר 1966 שוגר כטייס במשימת ג'מיני 11, שחברה לחללית אג'נה. במשימה זו ביצע הליכת חלל, השיג שיא גובה חדש של 850 מייל (כ-1,368 ק"מ), ולראשונה בוצעה כניסה מבוקרת אוטומטית לאטמוספירה.

לאחר מכן, היה טייס גיבוי של מודול הפיקוד של אפולו 9. ב־14 בנובמבר 1969 שוגר כטייס מודול הפיקוד של אפולו 12, עם צ'ארלס קונראד ואלן בין. במסגרת תפקידו, נשאר במסלול סביב הירח בזמן שקונראד ובין נחתו על הקרקע. הוא צילם את פני הקרקע כדי למצוא אתרי נחיתה אפשריים למשימות הבאות.

התפקיד הבא שלו היה מפקד גיבוי של אפולו 15. הוא פרש מנאס"א ומהצי בשנת 1972.

## לאחר נאס"א
מיד לאחר סיום שירותו התמנה לתפקיד סגן נשיא קבוצת הפוטבול המקצוענית "ניו אורלינס סיינטס". במהלך שנות ה־70 היה בעל תפקידים בכירים במספר חברות בתעשיית הנפט. בין ספטמבר 1981 לפברואר 1983 היה דירקטור בחברת סקוט סיינס אנד טקנולוג'י, שהוקמה על ידי דייוויד סקוט. בשנת 1982 מונה לנשיא תאגיד "אסטרו סיינסס", העוסקת באספקת ציוד ושירותים לחדרי בקרה.

בקיץ 1984 היה יועץ טכני למיני-סדרה "Space" בהפקת תחנת הטלוויזיה CBS, וגם שיחק בתפקיד CapCom (האדם המנהל את התקשורת בין חדר הבקרה לחללית, Capsule Communicator) בסדרה.

## אותות ועיטורים
* החזיק בשיא המהירות בחציית ארצות הברית, לאחר שחצה את היבשת בשעתיים ו־47 דקות בשנת 1961, במהירות ממוצעת של 869.74 מייל לשעה (כ-1,400 קמ"ש).

מלבד זאת, קיבל מספר רב של אותות מנאס"א, מהצי, ומארגונים אחרים.

## קישורים חיצוניים

* אתר הבית הרשמי
* 
* 
* 

קטגוריה:אסטרונאוטים אמריקאים
קטגוריה:הלכי חלל אמריקאים
קטגוריה:תוכנית ג'מיני
קטגוריה:תוכנית אפולו
קטגוריה:דירקטורים אמריקאים
קטגוריה:טייסי צי ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
קטגוריה:טייסי ניסוי אמריקאים
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של הצי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:בוגרי בית הספר לטייסי ניסוי של הצי האמריקאי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017
אלחנן גלזר

**אלחנן גלזר** (נולד ב-13 באוגוסט 1947) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת גיל ומטעם סיעת היחיד "הדרך הטובה". 

## ביוגרפיה
בהשכלתו גלזר הוא טכנאי תעשייה וניהול. את שירותו הצבאי ביצע בחטיבת גולני ולאחר מכן כקצין בחיל הקשר והאלקטרוניקה (השתחרר בדרגת רס"ן).

טרם היבחרו לכנסת, עבד בתעשייה הצבאית, ולאחר פרישתו לגמלאות שימש יו"ר עמותת גמלאי תע"ש, אותה הקים בשנת 2003.

## כחבר הכנסת
גלזר היה ממוקם במקום השישי ברשימת גיל - גמלאי ישראל לכנסת בבחירות לכנסת השבע עשרה ב־2006.

כחבר הכנסת בכנסת ה-17 שימש גלזר כחבר בוועדת הכספים, הוועדה לענייני ביקורת המדינה, הוועדה למאבק בנגע הסמים, הוועדה לקידום מעמד האישה, ומ-19 בנובמבר 2007 גם בוועדת החוץ והביטחון. בנוסף לכך גלזר חבר בשדולות למען חיפה והגליל, לקידום החינוך, למען ניצולי השואה, למען העיר ראשון לציון, למען עלייה, למען עולי אתיופיה, לחיזוק הקשרים עם הקהילות הנוצריות בעולם, למלחמה באלימות ובפשע והשדולה לבריאות הציבור.

ב-28 באפריל 2008 הגישו גלזר וחבריו לסיעה משה שרוני ושרה מרום שלו לוועדת הכנסת בקשה להתפלג מהסיעה ולהקים סיעה עצמאית בשם "צדק לגמלאים". מספר שעות לאחר הגשת הבקשה, חזר בו גלזר, לאחר שהוצע לו תפקיד סגן השר לענייני גמלאים. בסופו של דבר ב-3 במאי חזר להחלטתו המקורית להתפלג. ב-4 במאי כינסו השלושה מסיבת עיתונאים משותפת עם ארקדי גאידמק, יו"ר מפלגת צדק חברתי, ובה הודיעו על הקמת סיעה חדשה בכנסת בשם "צדק לגמלאים". לאחר שוועדת הכנסת דחתה פעמיים את בקשת ההתפלגות בעקבות חשד לאי-חוקיות בהסכם עם גאידמק, אישרה הוועדה ב-2 ביוני את בקשת ההתפלגות, וזאת לאחר שהשלושה הודיעו כי ניתקו כל קשר עם גאידמק. לאור זאת החליטה סיעת גיל להדיחו מחברותו בוועדת הכספים, אך להשאירו חבר בוועדה למאבק בנגע הסמים. ביוני 2008 שב גלזר לחברות בוועדת הכספים, לאחר שהחליף את ח"כ עתניאל שנלר שמפלגתו - קדימה, ויתרה על מקומה השמור בוועדה. בכנסת ראו זאת כמאמצים של קדימה לזכות בתמיכתן של שלושת הח"כים ממפלגת "צדק לזקן" בהצבעות בכנסת. 

ב-15 באוקטובר, הודיעו ראשי שתי הסיעות על איחוד מחודש, וגלזר הודיע כי לא ישוב עימם למפלגת האם. ב-27 באוקטובר אישרה ועדת הכנסת את בקשת האיחוד של צדק לזקן עם סיעת גיל ואת בקשתו של גלזר להקים סיעת יחיד בשם "הדרך הטובה".

לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה ניהלה מפלגת צומת מגעים עם הליכוד להתמודדות משותפת בבחירות. גלזר היה אמור להיות מוצב ברשימה המשותפת במקום ה-39, כנציג "צומת", אך ההסכם לא יצא אל הפועל. בסופו של דבר, הוצב במקום השני ברשימת "צומת", שהחליטה להתמודד באופן עצמאי. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה. בבחירות לכנסת ה-19 הוצב במקום ה-22 (הלא ריאלי) ברשימת "קדימה" לכנסת.

## חיים אישים
גלזר התאלמן מאשתו טובה, שנפטרה ממחלת הסרטן. גלזר אב לשלושה ילדים. כיום הוא מתגורר בראשון לציון. 

במאי 2008 עבר גלזר ניתוח מעקפים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם גיל
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם צדק לזקן
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם סיעות יחיד
קטגוריה:סגל התעשייה הצבאית
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
יצחק גלנטי

**יצחק גלנטי** (12 בפברואר 1937 – 24 ביוני 2012) היה חבר הכנסת מטעם מפלגת גיל בכנסת ה-17.

## ביוגרפיה
גלנטי נולד בדמשק, ובשנת 1945 עלה לארץ ישראל במסגרת מבצע האלף. בעל תואר ראשון בגאוגרפיה ובמדע המדינה ותואר שני בגאולוגיה וארכאולוגיה מאוניברסיטת חיפה.

היה ממייסדי התנועה הדמוקרטית בחיפה, שלימים התאחדה עם שינוי והצטרפה לתנועת ד"ש. בשנות ה-70 היה חבר מזכירות תנועת ד"ש בחיפה ומחוז הצפון, וכיהן מטעמה כחבר במועצת הפועלים של חיפה. היה יו"ר חטיבת ההנדסאים והטכנאים וחבר המזכירות הארצית של ועד עובדי חברת החשמל. היה חבר בוועידת ההסתדרות ה-13, וחבר בוועד הארצי של טייסי הממ"גים.

עבד כ-40 שנה בחברת החשמל במגוון תפקידים, ובמקביל עסק בארכאולוגיה ימית ויבשתית.

היה טייס חובב, במסגרת זו זכה במקום השביעי באליפות העולם לטייס בכלי טיס זעירים (אנגליה 2003). בנוסף לכך היה חובב צלילה, שיט וסיורי שטח.

### כהונתו בכנסת
ממוזער|ימין|יצחק גלנטי, 2008
בתחילת דרכו כחבר כנסת היה גלנטי חבר בשלוש מוועדות כנסת – ועדת הכנסת, ועדת חוקה, חוק ומשפט (עד ל-19 בנובמבר 2007), וועדת החינוך, התרבות והספורט, מיום 15 באוקטובר 2007 כיהן גם כיו"ר סיעת גיל בכנסת, ומיום 29 באוקטובר 2007 גם כיו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת. בנוסף, היה חבר פעיל בשדולה הסביבתית חברתית של הכנסת, בשדולת ירושלים, בשדולה למען חיפה והגליל, בשדולה למאבק בתאונות הדרכים, בשדולה למען דרוזים וצ'רקסים ובשדולה לקידום החברה האזרחית בישראל.

## חיים אישיים
גלנטי היה גרוש ואב לשלושה ילדים. התגורר בנשר.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם גיל
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:ישראלים ילידי סוריה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:יושבי ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות
קטגוריה:נשר: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
קטגוריה:אישים הקבורים בעין כרמל
חוג'אבנד

**חוג'אבנד** (Xocavənd) הוא מחוז באזרבייג'ן. אזור זה נמצא בשליטתם המוחלטת של הבדלנים הארמנים בנגורנו קרבאך. הממשלה המקומית פיצלה אותו לשני מחוזות נפרדים, בצפון-מזרח את מרטוני ובדרום מערב את הדרוט.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אזרבייג'ן: מחוזות
יצחק זיו

**יצחק זיו** (נולד ב-11 בנובמבר 1937) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם גיל בכנסת ה-17.

## ביוגרפיה
זיו נולד בתל אביב. הוא עבד ברשות הדואר, בה שימש כיושב ראש ועד העובדים, ניהל ענף במחלקת ההדרכה של בזק ושימש כמנהל מחלקת החשמל במשרד התקשורת.

לאחר יציאתו לגמלאות שימש כיו"ר ארגון הגמלאים של בזק במחוז הצפון, ולאחר מכן כממלא מקום יושב ראש הארגון הארצי, תפקיד בו הוא נושא גם כיום.

בבחירות לכנסת ה-17 ב-2006 הוצב זיו במקום הרביעי ברשימת הגמלאים (גיל - גמלאי ישראל לכנסת) ונבחר לכנסת.

כחבר כנסת, כיהן זיו כסגן יושב ראש הכנסת, וכחבר בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, ועדת הכלכלה, ובוועדות הכנסת השונות.

## חיים אישיים
זיו מתגורר ברמת גן. הוא אלמן ואב לשלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם גיל
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:ראשי ועד עובדים בישראל
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השבע עשרה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
עבאס זכור

**עבאס זכּור** (בערבית: **عباس زكور**; נולד ב-30 בדצמבר 1965 בעכו) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם רע"מ-תע"ל.

## ביוגרפיה
בעל תואר ראשון במדעי האסלאם מאוניברסיטת ירושלים באבו דיס אותו קיבל ב-1990. מנהל עיתון במקצועו.

כיום הוא מתגורר בעכו. נשוי ואב לשישה ילדים.

ממוזער|ימין
זכור היה מראשי התנועה האסלאמית בישראל. בחודש דצמבר 2007 הודח מהתנועה האסלאמית בשל אי הסכמתו לפנות את מושבו בכנסת לנבחר החמישי ברשימה, סלמאן אבו חאמד, בהתאם להסכם רוטציה. ראשי התנועה חששו מהקדמת הבחירות, ולכן החליטו לקצר את תקופת כהונתו של זכור בכנסת. זכור סירב להתפטר בטענה שהרוטציה מחייבת אותו לפנות את כסאו בחודש אוגוסט 2008, שנתיים ו-3 חודשים ממועד הבחירות לכנסת השבע עשרה.

התנועה האסלאמית החליטה להטיל עונש על חבר הכנסת בשל כך ומנעה ממנו לפרסם הודעות לתקשורת באתר האינטרנט של התנועה ובביטאונה הרשמי. לאחר שסירב להיענות לדרישתה, עתרה התנועה לבג"ץ נגד חבר הכנסת. זכור סירב להצעת פשרה של בית המשפט, לפיה יתפטר מהכנסת באפריל 2008, ולפיכך המשיך לכהן כחבר הכנסת. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הצטרף לבל"ד והוצב במקום הרביעי ברשימתה לכנסת. בל"ד זכתה בשלושה מנדטים וזכור נשאר מחוץ לכנסת.

במהלך כהונת הכנסת ה-18 נפגע זכור עצמו מסירוב של חבר כנסת אחר, סעיד נפאע, לקיים הסכם רוטציה. בדומה לזכור, גם נפאע הודח מסיעתו עקב סירובו לקיים את ההסכם.

כיום, זכור חבר במועצת השורא של רע"מ.

## התבטאויות
זכור קרא מעל בימת הכנסת לחייב את הגברים המוסלמים להתחתן עם עד 4 נשים כדי להגביר את הילודה בקרב הערבים, בתגובה להצגתו של המגזר הערבי בישראל על ידי אביגדור ליברמן כאיום אסטרטגי על מדינת ישראל.

כתגובה להתכנסותה של ועידת לסביות בחיפה, עמד זכור בראש הפגנה וטען כי התכנסות זו מזלזלת בערכו של האדם ופעולותיהן של נשים אלו לא מקובלות בעולם המוסלמי והפלסטיני.

זכור, ממנהיגי הציבור הערבי בעכו, נטל חלק מרכזי בניסיונות להרגעת הרוחות ולהפסקת המהומות שפרצו בין תושבים יהודים וערבים בעיר במהלך יום הכיפורים בשנת תשס"ט (2008). עקב איומים על חייו מגורמי ימין קיצוניים, הצמיד לו משמר הכנסת מאבטח צמוד. במהלך המהומות בעכו (2021) הרחיק זכור את מבצעי הלינץ במור ג'נאשווילי, ובכך הציל את חייו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי התנועה האסלאמית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם רע"ם-תע"ל
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:חברי כנסת ערבים
קטגוריה:עכו: חברי הכנסת
קטגוריה:המהומות בעכו (2021)
קטגוריה:המהומות בישראל (2021): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
כנסיית אלכסנדר נבסקי

שמאל|ממוזער|250px|אולם התפילה
ממוזער|נזירות בכנסית אלכסנדר
**כנסיית אלכסנדר נבסקי**, מנזר וכנסייה הנמצאים בחצר אלכסנדר ברובע הנוצרי של העיר העתיקה בירושלים, במרחק כמה עשרות מטרים מכנסיית הקבר ומול הכניסה הצפונית לכנסיית הגואל.

המנזר קרוי על שם אלכסנדר נבסקי, נסיך רוסי מהמאה ה-13 אשר הדף פולשים גרמנים ושוודים מאדמתה של רוסיה. המנזר נמצא בפינת הרחובות שוק הצבעים ובית הבד (סוק חאן א-זית) הנמשך עד לשער שכם.

המנזר פתוח (בתשלום) למבקרים.

## היסטוריה
הכנסייה הוקמה על קרקע שנרכשה בשנת 1857. הממשלה הרוסית תכננה להקים במקום קונסוליה רוסית. כחלק מתהליך הבנייה בוצעו חפירות במתחם הכנסייה, והחופרים קיוו למצוא את החומה השנייה של ירושלים מסוף תקופת בית שני, דרכה עבר ישו אל גבעת הגולגולתא שם נצלב. החומה השנייה לא נמצאה בחפירות, אך נמצאו שרידים של שער קדום. מציאת השער שינתה את תוכניותיהם של הרוסים והביאה להקמת מנזר במקום הקונסוליה שתוכננה בתחילה. המנזר הוקם בשנת 1860 על ידי החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית.

המנזר הוא בניין מאסיבי הבנוי מאבן שיש ורודה ולצדה אבן שיש אדומה, בתבנית אבלק. בנייה המשלבת שני גוונים של אבנים בחזית המבנה מאפיינת גם את האכסניה האוסטרית (ירושלים) ברובע המוסלמי אשר נבנתה בערך באותה תקופה. במהלך השנים התכערה חזית השיש של הבניין עקב שכבות של לכלוך שהצטברו על קירות הכנסייה החיצוניים. בתוך המנזר מצוי חדר אירוח טיפוסי מהמחצית השנייה של המאה ה-19.

האתר העיקרי במנזר מצוי מתחת למפלס הרחוב של ימינו, הוא כולל מערך קירות אבן בסיתות מוקפד ושרידי גרם מדרגות. הממצאים מזוהים על ידי הכנסייה הרוסית כבית שער המוכר בשם "שער המשפט" דרכו עבר ישו בדרכו אל הצליבה בגבעת הגולגותא שהייתה אז מחוץ לחומת העיר. הארכאולוגים רואים בקירות חלק ממערך הכניסה למקדש אפרודיטה מהקרדו. הקירות מתוארכים לתקופת איליה קפיטולינה שהוקמה על ידי הקיסר אדריאנוס, זאת על אף שחלק ניכר ממנו עשוי מאבנים בסיתות הרודיאני, שכן לטענתם מדובר בשימוש משני.

לצידו הדרומי של גרם המדרגות מצויה קשת רומית אשר לפי אמונת הנוצרים הייתה חלק ממתחם מקדש אפרודיטה הפגאני שהקימו הרומאים במקום לפני שהוקמה בו כנסיית הקבר.

מעל לגרם המדרגות המשוחזר מצויה כנסייה ובה ארון קבורה מהודר ומצופה זהב שעומד לפני האיקונוסטאזיס, זהו ארון סימבולי בו טמונים תכריכיו של ישו. לא רחוק ממנו עומדת איקונת מריה הנמה. על הקיר הצפוני מצויה איקונת מריה מטיחבין שצוירה ברוסיה ב, היא מצופה כסף וזהב וצליינים מאמינים כי יש לה סגולות ריפוי ולכן תלוית עליה מנחות רבות. בפינה הצפון מערבית נמצא ציור של גאורגיוס הקדוש ולידו, בתוך גומחה, בד קנבס שעליו החל ב-2014 להופיע "באופן פלאי" העתק של הציור. לצד הקשת הרומית נבנה ב-2007 חדר מהודר המצופה כולו בשיש אדום. החדר מוקדש לאיקונת מריה מסנט תאודור. אייקונה זו הייתה איקונת ההכתרה של פיוטר השלישי משושלת רומנוב. כל הנסיכות שהצטרפו למשפחת רומנוב ועברו לכנסייה האורתודוקסית הרוסית קיבלו את תוספת השם פיודורובה ע"ש האיקונה הזו שנחשבה לאיקונה המגוננת על משפחת רומנוב.
הקירות לאורך אולם התפילה מעוטרים ב-18 ציורים של האמן ניקולאי קושלב המתארים את מסכת הייסורים של ישו. הציורים נוצרו בשנים 1891–1900.

ב-30 בדצמבר 2019 אישרה ממשלת ישראל את העברת הכנסייה לבעלות החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית.

## ראו גם
*חצר אלכסנדר

## קישורים חיצוניים

* תיאור מפורט של המבנה וההיסטוריה שלה 

קטגוריה:החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית: נכסים
אלכסנדר נבסקי
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז ירושלים
קטגוריה:ירושלים: מבנים
אלכסנדר
קטגוריה:ירושלים: מבנים רוסיים
אדגר ברונפמן (הבן)

**אדגר ברונפמן הבן** (באנגלית: ****; נולד ב-16 במאי 1955 בניו יורק) הוא איש עסקים אמריקאי ממוצא יהודי. בן למשפחת ברונפמן המפורסמת – אחד מחמשת ילדיו של אדגר האב.

## קורות חיים
אדגר הבן נולד בניו יורק לאן לואב ואדגר האב. זמן קצר לפני לידתו משפחתו עברה ממונטריאול, בה היו המשרדים הראשיים של חברת סיגראם (Seagram) לניו יורק, אך תקופה קצרה אחרי לידתו חזרה לשם. ברונפמן למד בבית ספר פרטי בניו יורק (Collegiate school), ובשנים אלו החל להתעניין בתיאטרון וקולנוע. כשהתבגר התחיל להפיק סרטים, הראשון בהם היה על בית ספרו, שהיה בין בתי הספר הוותיקים ביותר בניו יורק; הסרט זכה לשבחים מעיתון Los Angeles Times. לפני סיום בית הספר נסע ללונדון כדי לעבוד על סרט בחברת MGM. בשנות ה-70 התחיל לכתוב שירים, וכן נהיה למפיק סרטים.

סבו קיווה כי יצטרף לעסק המשפחתי עם פטירתו ב-1971, אך אדגר המתין מספר שנים, ורק בשנת 1982 הצטרף לחברת סיגראם ולהנהלתה, ומונה למנהל סניף לונדון. בשנת 1984 התמנה למנהל ניהולי בניו יורק. בתקופה זאת הרחיב את פעילות החברה מחוץ לייצור משקאות גם להפקת אלבומי מוזיקה, תחום אהוב עליו במיוחד. בשנת 2000, לאחר סדרה של החלטות פיננסיות שגויות ורכישות לא רווחיות, נאלץ ברונפמן למכור את סיגראם לחברת ויבנדי, שמיזגה אותה לתוכה. ב-2004 רכש את חברת המוזיקה וורנר מיוזיק גרופ, והוא עומד בראשה.

ברונפמן הוא אב ל-7 ילדים, שלושה מאשתו הראשונה שרי ברואר, לה היה נשוי בשנים 1979–1991, וארבעה מאשתו הנוכחית קלריסה אלקוק, לה נישא ב-1993. בנו הבכור בן ברואר הוא סולן וגיטריסט להקת "The Exit", אותה הקים בשנת 2000.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
אדגר
קטגוריה:מיליארדרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בכירים בתעשיית המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
חסמבה ונערי ההפקר

**חסמבה ונערי ההפקר** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1971 של הבמאי יואל זילברג, על פי ספרו של יגאל מוסינזון "חסמבה וילדי ההפקר", הספר החמישי בסדרת חסמבה. בסרט מככבים שלמה ארצי וזאב רווח.

## עלילה
חסמבה היא חבורת נערים הנלחמת בפשיעה, ממפקדתם, "המערה החשמלית", הנמצאת במקום סודי. בראש החבורה עומד ירון זהבי האמיץ (שלמה ארצי). ירון זהבי מקבל על עצמו את המשימה לעצור את הפושע אלימלך זורקין (זאב רווח). 

זורקין מגייס נערי רחוב לכנופייתו, "המטפחת השחורה". עוזי הרזה (דובי גל) חודר אל הכנופיה, אך נחשף ונופל בשבי. תוכניתו של זורקין היא גאונית – לחדור דרך מנהרה אל הקיר האחורי של חדר הכספות בבנק, וכך לפרוץ את הבנק מבלי שניתן יהיה לדעת זאת מתוך הבנק עצמו.

חסמבה מסכלת את תוכניתו של זורקין, תוך שימוש באמצעים מתוחכמים כ"גז צחוק" ו"גז עצבים". ירון זהבי ואהוד השמן משחררים את עוזי, ושובים את זורקין וכנופייתו. זורקין נמלט, אך נתפס לאחר מרדף משטרתי.

ירון זהבי מחזיר לבנק את הכסף שנשדד, ובתמורה דורש עשרה אחוזים מן הכסף – 25,000 לירות. בכסף הוא רוכש מצרכים, ואנשי כנופיית "המטפחת השחורה" שחזרו למוטב מחלקים אותם לנצרכי תל אביב. במשאית המובילה את המצרכים, הנהוגה על ידי ירון, מתוודה תמר הסגנית באוזני ירון כי "אתה מוצא חן בעיני".

## הפקה
חלק מצילומי הסרט נערכו בבריכת הקשתות שברמלה. גדי אורון ויעקב נוי, שהופיעו בסרט והיו חברים בלהקת "לא אכפת להם", לקחו חלק גם בביצוע שיר הנושא של הסרט.

## מעמדו של הסרט בקולנוע הישראלי
שמאל|ממוזער|220px|עטיפת ה-DVD
את המוזיקה לסרט הלחין ותיזמר מישה סגל, והוא גם שר בשיר "גם אנחנו רוצים". את שיר הפתיחה הלחין דן עמיהוד למילותיו של אהוד מנור ומבצעת שלישיית לא אכפת להם.

הסרט זכה לאהדת הקהל, והערוץ הראשון, שהיה ערוץ הטלוויזיה היחיד במשך עשורים רבים, נהג לשדר אותו לעיתים קרובות. מאוחר יותר הוא הוקרן מדי יום עצמאות בערוצי הטלוויזיה הישראליים. סרט חסמבה נוסף, משנת 1985 בשם "חסמבה ושודדי הסוסים"  בו כיכב ספי ריבלין בתפקיד אלימלך זורקין, הופק כהמשך לסרט זה, אך לא זכה למעמד של קודמו.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1971
קטגוריה:סרטי ילדים ישראליים
קטגוריה:סרטי פולחן ישראליים
קטגוריה:חסמבה
קטגוריה:דובי גל
קטגוריה:סרטי שחור-לבן ישראליים
קטגוריה:סרטי יואל זילברג
קטגוריה:תל אביב-יפו בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1971
עקרון פתיחות/סגירות

בתכנות מונחה-עצמים, **עקרון פתיחות/סגירות** (באנגלית: **Open/Closed Principle** ובקיצור **OCP**) הוא עיקרון בעיצוב תוכנה, הקובע כי על רכיב תוכנה להיות "פתוח" ו"סגור" בכל רגע נתון. כלומר, הרכיב צריך לאפשר את הרחבתו (פתיחות) ובה-בעת לא לאפשר שינויים בו, מלבד דרך ההרחבות (סגירות). אם נרצה להרחיב את הרכיב בפונקציונליות נוספת, נוכל לעשות זאת ללא שום שינוי ברכיב עצמו. שמירה על עיקרון זה מבטיחה פיתוח יעיל הלוקח בחשבון תוספות עתידיות.

לדוגמה, על מנת לממש את העיקרון ברמת המחלקה, יש להשתמש בהפשטה (אבסטרקציה) ופולימורפיזם. בניגוד למצב הקלאסי שבו קוד חדש יכול להשתמש בקוד ישן, פולימורפיזם מאפשר גם לקוד ישן להשתמש בקוד חדש, ובאופן כללי יותר פולימורפיזם מאפשר להרחיב את הקוד הישן.

## עקרון הפתיחות/סגירות של מאייר
המונח "עקרון פתיחות/סגירות" הופיע לראשונה בספרו של ברטרנד מאייר "*Object-Oriented Software Construction*", משנת 1988.

על פי מאייר:
* מודול תכנה יחשב ל**פתוח** אם הוא עדיין זמין להרחבה. לדוגמה, צריך להיות אפשרי להוסיף שדות למבני הנתונים שהוא מכיל, או אלמנטים חדשים למכלול הפונקציות שהוא מבצע.
* מודול תכנה יחשב ל**סגור** אם הוא זמין לשימוש על ידי מודולים אחרים, ובהנחה שהמודול קיבל תיאור מוגדר היטב ויציב (באמצעות ממשק נכון והסתרת מידע).

בתקופה שבה מאייר כתב את הספר, הוספת שדות או פונקציות לספריית תכנה דרשה בהכרח שינויים בתוכנות שהסתמכו על ספרייה זו. מאייר הציע פתרון לסוגיה זו בהסתמך על הרעיון של ירושה בתכנות מונחה-עצמים.

## עקרון פתיחות/סגירות פולימורפי
במהלך שנות ה-90, עקרון ה"פתיחות/סגירות" הוגדר מחדש באופן מקובל ביחס לשימוש בממשקים מופשטים, שבהם ניתן לשנות את המימושים וליצור באופן פולימורפי מימושים תחליפיים.

בניגוד להגדרה של מאייר, הגדרה זו דוגלת בירושה ממחלקות בסיס מופשטות. ניתן לעשות שימוש חוזר במפרטי ממשק באמצעות ירושה אך לא רצוי לעשות שימוש חוזר במימוש. הממשק הקיים סגור לשינויים והטמעות חדשות חייבות, לכל הפחות, ליישם את הממשק הזה.

מאמרו של רוברט סי מרטין מ-1996 "The Open-Closed Principle" היה אחד הכתבים המכריעים שנקטו גישה זו. בשנת 2001 קרייג לרמן קשר את עקרון ה"פתיחות/סגירות" לעיקרון של אליסטר קוקבורן שנקרא Protected Variations, ולדיון של דייוויד פרנס על הסתרת מידע.

## ראו גם
* SOLID (עיצוב מונחה עצמים)

## הערות שוליים

קטגוריה:תכנות
קטגוריה:תכנות מונחה-עצמים
קטגוריה:הנדסת תוכנה
קטגוריה:עקרונות בתכנות
יאיר רוה

**יאיר רוה** (נולד ב-21 באפריל 1968) הוא מבקר קולנוע, יוצר ותסריטאי ישראלי, לשעבר חבר המועצה הישראלית לקולנוע.

## ביוגרפיה
רוה נולד וגדל בראשון לציון, למד בבית הספר אשכולות ובגימנסיה גן נחום. מאוחר יותר למד קולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. 
החל את דרכו כמבקר הקולנוע של מקומוני רשת שוקן, "צומת השרון" ו"ערים". הוא עבר לתפקידי עריכה וכתיבה ב"זמן תל אביב", "תרבות מעריב" ו"סופשבוע". ב"זמן תל אביב" החל לכתוב בינואר 1996 את מדור הקולנוע "סינמסקופ", שאיתו הוא ממשיך עד היום בכל עיתון שבו הוא כותב. משם עבר למגזין "העיר", שם שימש גם כעורך התרבות, סגן עורך המגזין ועורך מוסף עכבר העיר.

בין יולי 2005 למאי 2014 היה רוה מבקר הקולנוע של "פנאי פלוס", וכתב ב"ידיעות אחרונות" וב"עלמה".

מינואר 2006 הוא בעליו של בלוג הקולנוע "סינמסקופ" (בעבר תחת מיזם "orange time" שבבעלות פרטנר תקשורת וכיום תחת חסות ״מאקו״). כדי להעמיק את הקשר עם קוראיו מפעיל רוה גם חשבון טוויטר.

רוה מרצה לקולנוע בבית הספר לקולנוע "מעלה". בעבר לימד גם בבית הספר על שם סם שפיגל בירושלים ובחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.

רוה כתב מספר תסריטים, בהם "ברונו" בערוץ השני, בכיכוב שלמה בראבא, "מותה של רקדנית דיסקו", דרמה לערוץ שלוש עם בראבא ו"נמוך", סרט תיעודי בבימוי עידן אלתרמן. רוה הוא אחד מיוצרי סדרת הדרמה "קטמנדו" ששודרה בערוץ 2 ב-2012.

רוה ביים את הסרט התיעודי "שרון עמרני, זכרו את השם" שהוקרן בבכורה בפסטיבל חיפה 2010.

רוה הוא אחד מיוצרי הסדרה הדוקומנטרית "חגיגה לעיניים – סיפורו של הקולנוע הישראלי", סדרה בת עשרה פרקים, שעלתה לשידור ביוני 2015 בערוץ הראשון. רוה היה עורך הסדרה ובמסגרתה ראיין במשך למעלה משנתיים כ-150 מאנשי תעשיית הקולנוע הישראלית לדורותיה.

## קישורים חיצוניים

* סינמסקופ (הבלוג של רוה)

קטגוריה:בוגרי גימנסיה גן נחום (ראשון לציון)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:מבקרי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מגישי ציפורי לילה
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:פורום מבקרי הקולנוע בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
עלמה (מגזין)

**מגזין "עלמה"** היה מגזין נשים מבית ידיעות אחרונות.

"עלמה", שיצא לאור לראשונה בנובמבר 2005, נחשב כ"אחות הקטנה" של מגזין הגברים "בלייזר".

את הירחון הקימה דריה שועלי, ולאחר פרישתה ערכו אותו עינב פלק ויפית פרץ. פרץ עזבה את תפקיד העורכת בתחילת שנת 2007, ופלק המשיכה בתפקיד עד סגירת המגזין.

העיתון נסגר בפברואר 2007, כאשר גיליון מס' 15 שיצא ב-1 בפברואר היה האחרון שראה אור.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:מוצרי קבוצת ידיעות אחרונות
קטגוריה:מגזיני נשים ישראליים
לואיס סאליבן

[שמאל|ממוזער|250px|[בניין ויינרייט בסנט לואיס, 1891]]
[שמאל|ממוזער|250px|[בניין משרדים בבאפלו, 1894]]
**לואיס הנרי סאליבן** (באנגלית: **Louis Henri Sullivan**; 3 בספטמבר 1856 – 14 באפריל 1924) היה אדריכל אמריקאי שפעל בעיקר בעיר שיקגו, כונה "אבי המודרניזם" באדריכלות והיה דמות חשובה באדריכלות בארצות הברית. רבים מתייחסים אל סאליבן כאל אבי גורד השחקים המודרני ואחד האישים המשפיעים ביותר באסכולת שיקגו. סאליבן גם היה האדריכל בעל ההשפעה הרבה ביותר על פרנק לויד רייט (לדעת רבים גדול האדריכלים האמריקאים של המאה ה-20) ומעסיקו בתקופת התלמדותו.

סאליבן טבע את הביטוי "Form follows function" ("") המבטא אחד מעקרונות היסוד באדריכלות המודרנית, ובעיקר בהקשר של אדריכלות פונקציונליסטית. אף על פי שהניח את התשתית לעקרון קדימות הפונקציה לאסתטיקה, היה סאליבן מתון ביחס לאדריכלים מאוחרים יותר שהובילו את הסגנון הבינלאומי הלבן, ועל פני המאסות הפשוטות של בנייניו נוסף גם העיטור. סאליבן נחשב לאדריכל הקרוב לסגנון האר נובו, ובבנייניו שילב מוטיבים אופייניים לו, כמו חיפויי טרקוטה או ברזל מעוטרים בדימויים בהשראת צמחים. כמו כן שאב סאליבן השראה מעיטורים שהיו אופייניים לתרבות הקלטית וחדרו לשימוש באותה תקופה כחלק מהתחיה הקלטית. בנוסף כוללים בנייניו השפעות ברורות של האדריכלות הנאו-קלאסית.

## קישורים חיצוניים

* Lieber-Meister - The Louis Sullivan Page 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:אדריכלים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1856
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1924
קטגוריה:זוכי מדליית הזהב של AIA
1545

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* נילקנטה סומיאג'י, מתמטיקאי ואסטרונום הודי (נולד ב-1444)

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
פס התעבות

שמאל|ממוזער|250px|פסי התעבות אשר נוצרו על ידי איירבוס A340
ממוזער
**פס התעבות** הוא שובל שמשאיר מטוס סילון בעת טיסתו בגובה רב באטמוספירה.

שבלים אלו הם עננים המורכבים מגבישי קרח. צורתם ומשך קיומם תלויים בטמפרטורה ובלחות היחסית בגובה שבו המטוס טס.

## סיבת היווצרות
הדלק שבו נעשה שימוש במטוסי הסילון הוא פחמימן. כאשר הוא נשרף הוא פולט פחמן דו־חמצני ואדי מים כחלק מהתהליך הכימי. הגזים נפלטים מן המטוס כאלומה אשר נוצרת בחום רב. המטוס טס בגובה רב שם הטמפרטורה נמוכה מ־40 מעלות צלזיוס מתחת לאפס. האלומה מספיקה להתפשט מעט מאוד לפני שהיא קופאת והופכת לענן גבישי קפוא. אלומה זו היא פס ההתעבות.

## תוחלת החיים של פס ההתעבות
מספר גורמים עשויים להשפיע על משך קיומו של פס ההתעבות:
* **עוצמת הרוחות** שמפזרות את הענן תוך זמן קצר למרחב הגדול עד להיעלמותו.
* **ערבול האוויר** – באוויר יש מערבולות קטנות, כתוצאה מזרימה טורבולנטית. מערבולות אלו מביאות את הענן לערבול מהיר עם האוויר במרחב עד שפס ההתעבות נגוז.
* **טמפרטורה ולחות** שמביאות את פסי ההתעבות לידי המראה, כלומר, מעבר ישיר ממוצק לגז. ככל שהסביבה לחה יותר כך משך קיומו של השובל ארוך יותר.

### חשיבות צבאית
לפסי ההתעבות משמעות צבאית שכן הם יכולים לחשוף פעילות חשאית או לספק מודיעין טכנולוגי. 

כאשר מטוס סילון טס בגובה מסוים בשטח האויב, האויב עלול להבחין בפסי ההתעבות שמייצר המטוס וליירט אותו ביתר קלות. לכן, חשוב לדעת את תנאי האטמוספירה כדי לדעת באיזה גובה כדאי לטוס, על מנת שלא ייווצרו פסי התעבות המגלים את מיקום המטוס לאויב. 

החשיבות הגבוהה ביותר היא בתחום טיסות הריגול והצילום בגובה רב, כפי שביצעו (וחלקם מבצעים עד היום) מטוסי U-2, מיג 25 ("פוקסבט") ומטוס ה־SR-71 ("הציפור השחורה").

## תאוריות קונספירציה

קיימות תאוריות קונספירציה שונות ברחבי העולם בנוגע לפס ההתעבות, הקרויות "כמטרייל". בין השאר יש הטוענים כי זוהי דרך להשתמש בחומרים שיחזירו את קרינת השמש מכדור הארץ וכך לפעול כנגד ההתחממות הגלובלית.

## תמונות נוספות

תמונה:C-141 Starlifter contrail.jpg|מטוס משאיר שבלים מעל אנטארקטיקה
תמונה:Contrails.jpg|שובלי התעבות מעל אזור עם תנועת מטוסים מרובה
תמונה:Contrails over Nova Scotia.jpeg|תמונת לווין של פסי התעבות

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עננים
קטגוריה:תעופה
תקרית אלטמרק

**תקרית אלטמרק** הוא כינויו של עימות ימי שאירע במהלך מלחמת העולם השנייה בין בריטניה לגרמניה ב-16 בפברואר 1940, במים הטריטוריאליים של נורווגיה (אז מדינה נייטרלית). **האלטמרק**, ספינת סוחר גרמנית שלוותה על ידי ספינות נורווגיות, הייתה בדרכה חזרה לגרמניה כשעל סיפונה 299 מלחים בריטים שנשבו לאחר הטבעת מספר ספינות בריטיות על ידי אוניית המערכה זוטא **[[אדמירל גרף שפה]]**, שטובעה על ידי צוותה אחרי קרב נהר לה פלטה בדצמבר 1939.
שמאל|ממוזער|200px|תצוגה בנושא תקרית אלטמרק סמוך לייוסינגפיורד
התקרית הייתה ככל הנראה האירוע האחרון בהיסטוריה של הלוחמה הימית בו נעשה שימוש בחרבות. 

לאחר שיורטה על ידי המשחתת הבריטית HMS Cossack בפיקודו של פיליפ ויאן, חיפשה האלטמרק מחסה בפיורד ייוסינגפיורד (Jøssingfjord), אולם המשחתת הבריטית עקבה אחריה ואילצה אותה לעלות לחוף. אז עלו הבריטים על הספינה ולאחר קרב פנים אל פנים בו נעשה שימוש בכידונים, הכניעו את צוות האלטמרק ושחררו את העצורים. המלווים הנורווגים מחו, אך לא התערבו. ההסבר הרשמי שניתן מאוחר יותר על ידי הממשלה הנורווגית היה שעל פי האמנות הבינלאומיות, מדינה נייטרלית לא מחויבת להגן על צד לוחם שתחת חסותה כנגד כוח חזק בהרבה.

הנורווגים כעסו על כך שנייטרליותם הופרה, אך לא רצו להיגרר למלחמה באירופה. למרות זאת, תקרית האלטמרק נטעה ספקות באשר לנייטרליות הנורווגית, הן בקרב בעלות הברית והן בעיני גרמניה. שני הצדדים החזיקו בתוכניות מגירה לפעולה צבאית נגד נורווגיה, בעיקר כדי לשלוט על תנועת עפרת הברזל השוודית, בה הייתה תלויה תעשיית החימוש הגרמנית בשלבי המלחמה המוקדמים. תקרית אלטמרק שכנעה את היטלר שבעלות הברית לא יכבדו את הנייטרליות הנורווגית, וב-19 בפברואר החליט להחיש את התכנון למבצע וסריבונג - כיבוש דנמרק ונורווגיה - שיצא בסופו של דבר לפועל ב-9 באפריל 1940.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:נורווגיה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הצי המלכותי הבריטי: קרבות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שבי בידי גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קריגסמרינה: קרבות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הים הצפוני: היסטוריה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1940
חולה אהבה בשיכון ג'

**חולה אהבה בשיכון ג**' הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של שבי גביזון. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1995.

לאחר יציאתו זכה הסרט להצלחה רבה ולביקורות משבחות. בטקס פרסי אופיר לאותה שנה גרף הסרט שמונה פרסים, בהם לשחקן הראשי, העריכה, הלחן (עבור אהוד בנאי), הפסקול, וכן התסריט, הבימוי והסרט עצמו, שלושתם הוענקו לגביזון עצמו. הסרט זכה גם בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים. במהרה ביסס הסרט את מעמדו כסרט פולחן ישראלי, וזכה לקהל מעריצים וצופים רחב. בחו"ל השתתף בפסטיבל הקולנוע של גרמניה, בו זכו גביזון והשחקן הראשי, משה איבגי, בפרסים מיוחדים, ובפסטיבל הקולנוע של ברזיל, בו זכה גביזון בפרס הסרט הזר. לאחר מכן השתתף בעוד מספר פסטיבלים בארצות הברית. בשנת 2015 הועלתה הצגה המבוססת על הסרט בתיאטרון "הקאמרי".

אהוד בנאי הלחין את פסקול הסרט, שזכה בפרס אופיר, ושיר הפתיחה, טיפ טיפה, התפרסם וזכה להצלחה.

חלק מהסרט צולם במרכז מסחרי בשכונת נחלת יהודה בראשון לציון שם גם צולמה סדרת הטלוויזיה "זגורי אימפריה" שגם בה משחק משה איבגי.

## עלילת הסרט
ויקטור (משה איבגי), רווק כבן 40, מנהל תחנת כבלים פיראטית מדירת אימו, עימה הוא גר בשיכון קשה יום בקריית ים. הוא נוהג לספר לתושבי שיכונו סיפורים בדויים על רומנים סוערים שהיו לו עם נשים רבות. חייו משתנים כאשר הוא מתאהב במיכאלה (אביגיל אריאלי), שחקנית צעירה מתל אביב, אשר עוברת לגור בקרבתו עם בן זוגה (מנשה נוי). ויקטור מחזר אחרי מיכאלה, אך למרות אהבתו של ויקטור אליה, מיכאלה אינה מחזירה לו אהבה ואף דוחה אותו מעליה. ויקטור מפסיק בחיזוריו ומתחיל להטריד את מיכאלה כמטרה עיקרית בחייו. אז מתחילים ההליכים העלילתיים כשחייו של ויקטור סופגים מפנה, שלאחריו הוא מבין שאין לו סיכוי שמיכאלה תאהב אותו, עד שהוא מתחיל להשתגע. 

## ההצגה בקאמרי
בשנת 2015 עלתה ההצגה בתיאטרון הקאמרי בבימויה של עדנה מזי"א.

## לקריאה נוספת
*

## אזכורים בתרבות

* בסדרת הטלוויזיה הקומית "צומת מילר" עופר הרגיש מאויים מאורי גבריאל והוא לא הבין מה האיומים האלה שאורי גבריאל אומר לו, אז הוא ורותם צפו בסצנה של הסרט "חולה אהבה בשיכון ג'" בשביל לדעת למה הוא התכוון. בפרק גם שוחזרה סצנה אחת קצרה מהסרט.

## קישורים חיצוניים

* הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים
* "חולה אהבה בשיכון ג'" באתר קרן הקולנוע הישראלי
* 
*פרויקט זוכי האופיר בפרס הסרט הטוב ביותר – פרק 6: "חולה אהבה בשיכון ג'" (1995), בלוג הקולנוע "סריטה"

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1995
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:סרטי שבי גביזון
קטגוריה:סרטי פולחן ישראליים
קטגוריה:קריית ים בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1995
קטגוריה:זוכי פרס וולג'ין
קטגוריה:זוכי פסטיבל הקולנוע ירושלים
קטגוריה:נחלת יהודה
הדרוט

**הדרוט** היה מחוז בנגורנו קרבאך, היוצר את גבולה הדרומי. זהו אזור הררי מאוד והכפרים בו מצויים בעיקר לאורך שני עמקי הנהר ומפוזרים במורדות הרמות בקצה הדרומי. לאחר סיום מלחמת נגורנו קרבאך הראשונה ועד לשנת 2020 הוא כלל בתוכה גם שטחים של אזרבייג'ן שנכבשו בזמן המלחמה.

שטח המחוז 1,877 קמ"ר ונכון ל-2005 התגוררו בו 12,000 תושבים. 

חפירות של מערת אזוק (Azokh Cave) מלמדות כי בני אנוש יישבו את האזור לאורך עשרות אלפי שנים, והוא ניחן בהיסטוריה עשירה. 

האזור מורכב מהחצי הדרום-מערבי של המחוז האזרי חוג'אבנד והחצי השני הוא של המחוז מרטוני. האזור היה תחת שליטה מוחלטת של הארמנים.

במסגרת מלחמת נגורנו קרבאך השנייה נכבש כל השטח של המחוז בידי אזרבייג'ן, ומאז טוענות שלטונות ארצאך לריבונות עליו מחדש.

## קישורים חיצוניים

* 
* ארמניאנפדיה - אזור הדרוט

קטגוריה:נגורנו קרבאך: מחוזות
שחור (סרט)

**שְחוּר** הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של שמואל הספרי על פי תסריט של חנה אזולאי-הספרי. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1994.

הסרט זכה להצלחה רבה ולשבחים בביקורות. בשנת יציאתו גרף שישה פרסי אוסקר ישראלי בקטגוריות המשחק (רונית אלקבץ ועמוס לביא), הצילום (דוד גורפינקל), העיצוב האמנותי, הבימוי ובקטגוריית המנצחת, הסרט הטוב ביותר. כמו כן זכתה השחקנית הצעירה המשחקת בסרט, אורלי בן-גרטי, במועמדות לפרס אוסקר ישראלי ובפרס תגלית השנה עקב משחקה. לאחר מכן השתתף הסרט בפסטיבל ברלין וזיכה את הספרי בפרס מיוחד לסרט הזר הטוב ביותר. כמו כן השתתף בפסטיבלים לקולנוע בארצות הברית, צרפת וסינגפור.

## עלילה
חלי (חנה אזולאי-הספרי) היא מגישת תוכנית ראיונות לילית בערוץ טלוויזיה מסחרי. במהלך שידור חי של תוכניתה היא מקבלת טלפון מאחיה (יעקב כהן), המבשר לה כי אביהם אליהו (עמוס לביא) נפטר. רחל, בליווי ביתה רות, מוציאה את אחותה הגדולה פנינה (רונית אלקבץ) ממוסד לחולי נפש בו היא מאושפזת, ושלוש הנשים נוסעות יחדיו, לטקס ההלוויה של האב. לאורך הדרך צפים ועולים ברחל זיכרונות מילדותה בישראל: כיצד כילדה בת שלוש-עשרה בשנת 1972 - אז כונתה בשמה המלא רחל (אורלי בן-גרטי) - התקשתה לקבל בהיגיון את הכישוף הלבן, השחוּר, טקס קסמים הנערך באופן קבוע על ידי משפחתה המרוקאית-מסורתית כפתרון לבעיות יומיומיות. רחל הצעירה עוברת תהליכים בהבנת סוג כישוף זה, בעודה עוקבת בפחד אחר כוחותיה המאגיים של פנינה, וכן אחר המסורת המשפחתית העל-טבעית של אמה (גילה אלמגור) ושל אביה.

## שחקנים

## ראו גם
* שחור (כישוף)

## לקריאה נוספת
* 
* חנה אזולאי-הספרי, **שחור - תסריט ושבע קריאות על הסרט**, הוצאת משכל (ידיעות ספרים), 2009.
* 

## קישורים חיצוניים

* הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים
* "שחוּר" באתר קרן הקולנוע הישראלי

קטגוריה:סרטי 1994
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:סרטים עם עלילה לא ליניארית
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1994
אנדרטת הקרון

**אנדרטת הקרון** היא אנדרטה לזכר השואה הניצבת באתר הזיכרון יד ושם בהר הזיכרון שבירושלים.
## הקמה
האנדרטה, שעוצבה על ידי האדריכל משה ספדיה, נבנתה בשנת 1995. היא הוקמה לזכר היהודים שנשלחו למחנות ההשמדה. האנדרטה מורכבת מקרון רכבת וממסילת רכבת הניצבים על גשר שבור. 

קרון הרכבת שימש במקורו להובלת בהמות ובמהלך תקופת מלחמת העולם השנייה שימש הקרון להובלת יהודים למחנות ההשמדה. הקרון נשמר מאז תום המלחמה והוענק ליד ושם על ידי חברת הרכבות הפולנית.

מיקום האנדרטה מאפשר צפייה בה גם ממרחק, ולנוסעים בכביש העולה לירושלים מכיוון עין כרם נדמה הקרון כאילו פורץ מתוך העצים שבפסגת ההר - דבר המעצים את המשמעות של האנדרטה.

רעיון דומה שימש כבסיס לאנדרטת קרון הרכבת בלווצובשטראסה שבברלין, לציון 63 משלוחים של יהודי ברלין, בעיקר לאושוויץ.

## טקסטים
מעל האנדרטה מופיע שירו של דן פגיס "כתוב בעיפרון בקרון החתום".

על הקיר ליד האנדרטה חרוט ציטוט מעדותו של **יעקב קשפיצקי** שגורש לטרבלינקה, הצליח לברוח מהמחנה אך נהרג כלוחם במחתרת אי"ל במהלך מרד גטו ורשה.

### על קשפיצקי
קשפיצקי נולד ב-1915, גורש מגטו ורשה לטרבלינקה באוגוסט 1942, בסלקציה נבחר לעבודה במחנה ולאחר 18 ימים הצליח לברוח כשהוא מתחבא בקרון בגדים. קשפיצקי חזר לוורשה ומסר בגטו את עדותו על השילוח וטרבלינקה. רחל אוירבך, מן המתעדים בארכיון עונג שבת, תיעדה במשך כשלושה חודשים את עדותו שפירטה את התנאים בקרונות, ההפרדה בין בני משפחה עם ההגעה למחנה, תהליך הרצח ותנאי חייהם של האסירים.

בגטו ורשה הצטרף קשפיצקי למחתרת הארגון היהודי הלוחם (אי"ל), ובמרד גטו ורשה לחם כחבר בקבוצת הנוער הציוני בראשותו של יעקב פרשקר. ב-22 באפריל 1943, ביום הרביעי למרד גטו ורשה, נהרג.

עדותו הוטמנה באדמת הגטו עם חומרי תיעוד נוספים בחלק השני של ארכיון עונג שבת, בפברואר 1943. חומרי התיעוד נמצאו בשנת 1950.

## קישורים חיצוניים

* אנדרטת הקרון במפת יד ושם, סעיף 24.
## לקריאה נוספת
* אייל מירון, **ירושלים וכל נתיבותיה**, הוצאת יד בן-צבי, 1996.

## הערות שוליים

קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן משה ספדיה
קרון, ה-
קרון
אנדרטת יאנוש קורצ'אק ותלמידיו

**אנדרטת יאנוש קורצ'אק ותלמידיו** היא אנדרטה המצויה באתר ההנצחה יד ושם שעל הר הזיכרון בירושלים.

## הקמה
בשנת 1977 זכה ברוך סקציאר בתחרות ליצירת אנדרטה לזכרו של יאנוש קורצ'אק, ובשנת 1978 יצר את אנדרטת יאנוש קורצ'אק ותלמידיו, שמוצגת דרך קבע ביד ושם שעל הר הזיכרון בירושלים. 

## תיאור
האנדרטה מנציחה את זכרו של ד"ר הנריק גולדשמיט, שהתפרסם בכינויו "יאנוש קורצ'אק" - איש הרוח, הרופא והמחנך שנולד למשפחה יהודית מתבוללת בוורשה שבפולין. קורצ'אק כתב ספרי חינוך רבים וניהל בתי יתומים. במהלך השואה סירב לנטוש את הילדים היהודים שבבית היתומים, עבר עמם לגטו ורשה, ונלקח עמם אל מותם במחנה ההשמדה טרבלינקה.

הפסל מתאר את יאנוש קורצ'אק (בפסל ניתן לראות את ראשו) המחבק את הילדים ומנסה לגונן עליהם. ראשו של קורצ'אק גדול מהילדים ואף ידו גדולה, ומקיפה אותם. הפסל ברוך סקציאר רצה להדגיש בכך את אהבתו של קורצ'אק לילדים ואת מנהיגותו. ראשו של קורצ'אק באותו גובה כמו ראשי הילדים על מנת להראות את משנתו, לפיה יש להתייחס אל ילדים כאל אנשים מבוגרים.

פסל דומה מעשה ידי אותו פסל נמצא בבית הקברות בוורשה, אולם שם דמותו של קורצ'אק גבוהה ביחס לראשי הילדים.

## לקריאה נוספת
* אייל מירון, **ירושלים וכל נתיבותיה**, הוצאת יד בן צבי,  1996

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ירושלים: פסלים
קורצ'אק
קטגוריה:יאנוש קורצ'אק