open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ימת צ'ינגהאי

**צִ'ינְגהָאי** (בסינית: **青海**, בפין-יין: Qīnghǎi), או **צו נגומפו** (בטיבטית: **མཚོ་སྔོན་པོ།**), היא ימה מלוחה במחוז צִ'ינְגְהָאי שבצפון-מזרח טיבט. הימה נמצאת בחלקו הנמוך ביותר של אגן טקטוני סגור, שבין שלוחה דרומית של הרי נאן שאן לבין הרי קוקו נור, שלוחה צפון-מזרחית של הרי קונלון. האוכלוסייה באזור הימה היא דלילה, ומורכבת ברובה משבטי נוודים.

מקומה וצורתה של הימה נקבעו על ידי מורנות של קרחונים שגלשו בעבר מההרים, המקיפים את הימה משני צדדיה.

יש תנודות עונתיות גדולות בהיקפה ובעומקה של הימה. בשוליה המערביים יש שטחי ביצות רחבים. הימה קפואה 4-5 חודשים בחורף.

סביב הימה מצויות האוכלוסיות האחרונות של צבי יעלי פרז'וואלסקי האנדמי לאזור.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:צ'ינגהאי
קטגוריה:טיבט
צ'ינגהאי
אורבנוס הראשון

**אורבנוס הראשון** (בלטינית: **Urbanus I**) היה אפיפיור בין השנים 222–230. הוא עלה לכס בשנת ההתנקשות באלאגבאלוס ושימש בכהונה בזמן שלטון הקיסר אלכסנדר סוורוס, שהגן על מאמינים מדתות שונות, ובכך סייע להתפתחותה של הנצרות בתקופה זו, תוך שהוא נאבק בקו הנוצרי שהוביל היפוליטוס מרומא. 

פרטים רבים על חייו של אורבנוס לוטים בערפל, דבר שהביא למיתוסים ותפיסות מוטעות. למרות המחסור במקורות, הוא האפיפיור הראשון שידועה בוודאות תקופת כהונתו: המקור הראשון "תולדות הכנסייה", ספרו של אוסביוס מקיסריה. המקור השני היא כתובת שנמצאה בקטקומבות של קליקסטוס הקדוש.

רשימת מעשי הגבורה לתאריך 25 במאי של הכנסייה הקתולית מספרת על המרות דת רבות שביצע, כולל זו של ולריאנוס, בעלה של ססיליה הקדושה ושל אחיו טיבורטיוס ונטען כי מת כמרטיר, אך לידיעות אלו, כידיעות אחרות, אין אישור מבוסס במקורות, והטענה הרווחת כיום במחקר היא שאורבנוס מת בנסיבות טבעיות.

אורבן נמצא ביצירות אמנות שונות בדרך כלל באחת משתי צורות. לעיתים קרובות הוא נמצא כשהוא לבוש בנזר האפיפיור, בגלימות האפיפיור ובידיו חרב המופנה לכיוון האדמה. באופן השני, הוא עשוי להופיע כשהוא לבוש בלבוש אפיפיור ובמצנפת של בישוף בזמן שהוא מחזיק תנ"ך וצרור ענבים.

## קישורים חיצוניים

* 
* אורבנוס הראשון, מתוך האתר הקתולי new advent

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-3
קטגוריה:נפטרים ב-230
אלפרד הנשקה

**אלפרד הנשקה** (גרמנית: **Alfred Henschke**; 4 בנובמבר 1890 - 14 באוגוסט 1928) היה סופר ומחזאי גרמני.

## חייו
אלפרד הנשקה למד כימיה במינכן, אך לאחר מכן עזב את תחום הכימיה ופנה לספרות, ומאז התחיל לפרסם את שיריו הראשונים בשם העט "קלבונד" (Klabund; צירוף המילים Vagabund [הלך] ו-Klabau [רוח אגדית של הים הצפוני]).

במלחמת העולם הראשונה עבר הנשקה מגרמניה לשווייץ, ושם הצטרף לחוגו הפציפיסטי של רנה שיקלה. שיריו הראשונים של הנשקה התפרסמו בספר **Pan** בשנת 1912, ונודעו בקרב הציבור כ"כתיבה פורנוגרפית". 

בשנת 1913 יצא קובץ שיריו הראשון, "שחר! קלבונד! דמדומי בוקר". זה היה ספר של שירה לירית טהורה. הנשקה כתב גם רומנים היסטוריים (כגון **Mohammad**, "מוחמד"), רומנים מיתולוגיים (רומנים אלו היו בעצם עיבוד של שירים סיניים ויפניים). הנשקה חיבר גם מחזות מקוריים וחיבורים סאטיריים רבים, ביניהם - בשנת 1925 - עיבוד גרמני למחזה הסיני "מעגל הגיר", אותו עיבד מאוחר יותר ברטולט ברכט למעגל הגיר הקווקזי המפורסם שלו. ב-1925 נישא לקרולה נהר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:מחזאים גרמנים
קטגוריה:פציפיסטים
קטגוריה:סופרים גרמנים הידועים בשם עט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1890
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1928
1387

## אירועים

* מע'ה השני יורש את אחיו, מוסא השני בתפקיד המנסא (קיסר) של אימפריית מאלי 
* ג'פרי צ'וסר מתחיל לכתוב את "סיפורי קנטרברי"
* המצביא המונגולי טימור לנק כובש את איספהאן באיראן וטובח ב - 70,000 מאנשי העיר. לנג כובש גם את קברדינו-בלקריה ושולט באזור באמצעות שליטי-בובה; המצביא טוחטמיש-חאן מאורדת הזהב מנסה לתקוף את כוחותיו של טימור אך נסוג בשל שלגים
* סין מאוחדת תחת קיסר שושלת מינג הונג וו 
* מרד של המוסלמים תושבי גוג'ראט בהודו 
* סולטאן דלהי פירוז נאלץ לוותר על תפקידו לטובת בנו מחמד
* הליטאים, שהיו העם הפגאני האחרון באירופה, ממירים דתם לנצרות
* האפיפיור אורבנוס השישי מכריז על מסע צלב נגד האנטי-אפיפיור קלמנס השביעי
* יהודי לומברדיה מקבלים זכויות מוגבלות; יהודי מילנו מורשים לשוב אל העיר (לאחר שגורשו ב-1320)

## נולדו

* הנסיכה איזבלה מ-ולואה, צרפת (מתה ב - 1410).  
* הצייר האיטלקי פרה אנג'ליקו (מת ב - 1455).
* בסביבות 1387: איזסה איינאו, סמוראי ומייסד אמנות הלחימה טנשין שודן קאטורי שינטו ריו

## נפטרו

* קרלוס השני, מלך נווארה
* אברהם קרסקווז, קרטוגרף יהודי-ספרדי

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
תל אבו הוריירה

**תל אַבּוּ הוּרֵיירָה** (בערבית: **تل أبو هريرة**) הוא אתר ארכאולוגי פרהיסטורי בסוריה, מיישובי הקבע הראשונים בהם התפתחה החקלאות. 

האתר ממוקם על מישור בסמוך לגדה הדרומית של נהר הפרת. באתר שני שלבי יישוב נפרדים, כאשר ביניהם שלב בו היה היישוב נטוש. האתר נחקר בשנים 1972–1973 בניסיון להציל את ממצאיו לפני הצפתו על ידי אגם אסד, מאגר אשר נוצר עם בנין סכר טבקה. כמות ניכרת של חומר חולצה מהאתר ונחקרה במשך מספר עשורים. בשנת 1983 פורסם דו"ח ראשוני ובשנת 2000 פורסם דו"ח סופי.

יישוב אפיפלאוליתי הוקם באתר לקראת 11,500 לפני זמננו, סביר להניח שעל ידי התרבות הנאטופית באחת מההתפשטויות הנאטופיות צפונה ממולדתם בדרום הלבנט. היישוב הורכב מבקתות עגולות עשויות עץ ואכלס, לכל היותר, מספר מאות מתיישבים. בתקופה זאת שימשו הציד, הדיג וליקוט צמחי בר כאופני הפקת מזון. בבתים נמצאו אזורי אחסון למזון. צבאים, ערודים, כבשים, בקר, ארנבות, שועלים ועופות נאכלו. נקצרו שני סוגים של שיפון ושני זנים של חיטת בר עתיקה (Triticum boeoticum; Triticum dicoccoides). נמצאו עדויות לגידול שיפון החל מ־10,000 לפני זמננו. הוצע כי אקלים יבש בתקופת הדריאס הצעיר גרם לפיחות בכמויות דגני הבר. הקיצוץ במקורות המזון הוביל את יושבי אבו הוריירה לגידול עצמאי של הדגניים, בניסיון להבטיח את אספקתם.

אחר תקופה בה עמד האתר נטוש, יישוב נאוליתי הוקם על גבי הכפר האפיפלאוליתי. היישוב החדש היה גדול, לכל היותר, פי עשרה מהיישוב האפיפלאוליתי, והיה אחד היישובים הגדולים במזרח התיכון בתקופתו. בתי לבנים נבנו, ותל הורם משרידי היישוב הישן. מגוון רחב יותר של צמחים בויתו, ובחינה של שלדי אדם מלמדת על מספר מומים גופניים. מקור המומים הוא, כפי הנראה, עבודה חקלאית קשה ובמיוחד טחינת התבואה. גם בעלי חיים שולבו במערכת הכלכלית, וטופלו בעדריהם. הקדרות נכנסה לאתר סביב ל־7,000 לפני זמננו, והאריגה אף מוקדם יותר. סמוך לכך ננטש האתר.

## קישורים חיצוניים

* החקלאות העתיקה בעולם נמצאה במזרח הקרוב, באתר British Archaeology
* נחשפו החוואים הקדומים, באתר ה-BBC
* ג'ון ה. לינהרד, תבואה באבו הוריירה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוריה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגים נאוליתים
קטגוריה:התרבות הנאטופית
פבלו קזאלס

**פאו קזאלס אי דפיליו** (קטלאנית: **Pau Casals i Defilló**; מוכר גם בשם הספרדי **פבלו קזאלס**; 29 בדצמבר 1876 – 22 באוקטובר 1973) היה צ'לן, מנצח ומלחין קטלאני.

## ביוגרפיה
קזאלס נולד בעיירה ונדרל. הוא למד מוזיקה ונגינה בצ'לו בברצלונה ובמדריד, ועוד לפני שמלאו לו עשרים התמנה לפרופסור לצ'לו בקונסרבטוריון של ברצלונה, שם ניגן גם מוזיקה קאמרית וייסד רביעיית כלי קשת. בשנת 1895 הוזמן כצ'לן ראשון לאופרה של פריז.

בשנת 1898 הופיע לראשונה כסולן בפריז ובלונדון, ובשנת 1901 הוא הופיע לראשונה בארצות הברית. בשנת 1905 הוא הרכיב, יחד עם הפסנתרן אלפרד קורטו והכנר ז'אק טיבו, את שלישיית קורטו שזכתה לשם עולמי.

בשנת 1909 ביצע לראשונה בקונצרט פומבי סוויטה לצ'לו ללא ליווי מאת באך, ופתח בכך תקופה חדשה ברפרטואר הקונצרטי של הצ'לו, ובשנת 1919 ייסד תזמורת בברצלונה במטרה לקרב את שכבות הפועלים בקטלוניה אל המוזיקה.

קזאלס היה תומך נלהב ברפובליקה הספרדית, ואחרי תבוסתה במלחמת האזרחים יצא לגלות מספרד, ולא חזר אליה עד יום מותו. הוא קבע את ביתו בעיירה פראד שבצד הצרפתי של הפירנאים, ופעל רבות על מנת לסייע לפליטים שנמלטו מספרד אחרי מלחמת האזרחים. הוא גם נשא בעולם את קולה של קטלוניה ותרבותה שדוכאו תחת שלטון פרנקו. ברבות מהופעותיו ניגן את שירת הציפורים - שיר עממי קטלאני שקזאלס פרסם בעולם בעיבוד לצ'לו, והפך לסמל לסבל העם הקטלאני.

ב-1945, עם תום מלחמת העולם השנייה, הופיע בבריטניה ובצרפת, אולם החליט לפרוש מנגינה בשל אדישות העולם להמשך הדיקטטורה של פרנקו בספרד. הוא חזר מהפרישה רק ב-1950, כשידידים שכנעו אותו להופיע בפראד לרגל שנת ה-200 למותו של באך, וכך נוסד במקום פסטיבל מוזיקלי שנתי.

קזאלס סירב להופיע בארצות שהכירו בשלטונו של פרנקו בספרד, בהן ארצות הברית. אולם ב-1961 לאחר התלבטויות, נעתר להזמנתו של הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי להופיע בבית הלבן.
ב 1961 היה קזאלס האומן החשוב ביותר שהתארח בחנוכת התיאטרון הרומי בקיסריה לאחר שהוכשר המקום לאירוח מופעי מוזיקה.

הקונצרט האחרון שלו התקיים בישראל, באוגוסט 1973, כחודשיים לפני מותו, והוא ניצח בו על תזמורת הנוער של פסטיבל ישראל. קזאלס מת בשנת 1973 בעיר סן חואן בפוארטו ריקו. ב-1979 אחרי החזרת הדמוקרטיה לספרד הוחזר ארונו לקטלוניה ונטמן בעיירת הולדתו.
ממוזער|פסלו של קזאלס לציון 100 שנה להולדתו

## קישורים חיצוניים

* ; 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים ספרדים
קטגוריה:מנצחים
קטגוריה:צ'לנים
קטגוריה:מוזיקאים קטלאנים
קטגוריה:קצינים גדולים בלגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:אזרחי כבוד של תל אביב-יפו
קטגוריה:חברי מסדר פרנץ יוזף
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1876
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1973
יאן מנפומוק

[שמאל|ממוזער|250px|פסל יאן מנפומוק ב[גשר קארל בפראג]]
[שמאל|ממוזער|250px|פרט מתוך מונומנט לזכרו ב[קתדרלת ויטוס הקדוש בפראג מאת איגנץ פרנטישק פלאצר]]
**יאן מנפומוק** (בצ'כית: **Jan Nepomucký**; 1345-1393) הוא קדוש קתולי צ'כי. הוא נולד בעיר נפומוק שבבוהמיה.
## חייו
יאן היה מנאמניו של הארכיהגמון של פראג, שהמלך ואצלב הרביעי היה בריב ממושך עמו. על פי צו המלך נתפס יאן והושלך מגשר שעל נהר ולטווה לתוך הנהר, וטבע. מידע על פעילותו רוכז על ידי בוהוסלב בלבין בשנת 1670 בספרו Vita b. Joannis Nepomuceni martyris. בשנת 1729 הכריזה עליו הכנסייה כקדוש, והשתדלה לנצל את פולחנו כמשקל נגד לרגשות האנטי-כנסייתיים שרווחו בעם הצ'כי מתוך זיכרון תקופת ההוסיטים ומותו של יאן הוס.

הוא נולד בשנות ה-40 של המאה ה-14. אביו היה פלין פלין (וולפלין, וולפלין), ואמו אינה ידועה.

יאן למד תחילה באוניברסיטת קארל בפראג, ולאחר מכן המשיך את לימודיו במשפט קאנוני באוניברסיטת פדובה מ-1383 עד 1387. בשנת 1393 מונה לכהן הכללי של קתדרלת סנט ג'יל על ידי יאן מג'נששטיין שהיה הארכיבישוף של פראג.

כדי לפאר את צדיקותו וחסידותו של יאן מנפומוק וכדי להצדיק את מעמדו כקדוש, נוצר הסיפור שיאן מסר את נפשו על קדושת סוד הווידוי: הוא נהרג משום שסירב למסור למלך את הסודות שמסרה לו המלכה בשעת הווידוי. לאחרונה הודו ברומא שהסיפור הוא בעצם אגדה. פסלו של יאן מקשט גשרים רבים בבוהמיה. קברו המפואר נמצא בכנסייה המרכזית בפראג. פסלו המפורסם ביותר נמצא על גשר קארל, וניתן לראות שתחתית הפסל מבריקה. הסיבה לברק זה נעוצה באמונה הרווחת שמי שיגע בתחתית הפסל משאלותיו יתגשמו.

הוא מת בטביעה בשנת 1393 בפראג.

## ראו גם
* כנסיית יאן מנפומוק - נכלל באתרי מורשת עולמית
* אבן יוחנן - על האי במאה ה-18 הוקם מקדש לזכרו של הקדוש.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:קדושים צ'כים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קארל בפראג
קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:ילידי 1350
קטגוריה:נפטרים ב-1393
אורכסטרה

[250px|ממוזער|שמאל|האורכסטרה ב[התיאטרון הרומי בטבריה|תיאטרון הרומי בטבריה. בחזית התמונה הבמה]]
**אורכסטרה** (ביוונית: *ορχήστρα*) או "**המקום לריקודים**" היא האלמנט העתיק ביותר של התיאטרון היווני. האורכסטרה היא אחד משלושת המבנים של התיאטרון (השניים האחרים הם סקני ופרוסקניון).

לפני שנוצרה צורת הטרגדיה בתיאטרון, הופיעו המקהלות היווניות הקדומות בשירה ובריקודים על מגרש חלק או מרוצף, שבמרכזו עמד מזבח לאל דיוניסוס (שהיה בעצם האורכסטרה). במרוצת הזמן, כאשר הוטל על המקהלה להציג עלילה, היו נאלצים לוותר על האורכסטרה בצורת עיגול, ולעצבה בצורת חצי גורן עגולה כדי לאפשר לכל הצופים לראותה. כשהחלו להרחיב את העלילה בדרמות העתיקות והוסיפו למקהלה שחקנים, היו השחקנים מופיעים על האורכסטרה יחד עם המקהלה.

האורכסטרה נמצאה, בדרך כלל, לרגלי גבעה, שהצופים היו יושבים על שיפועה, בתחילה על הרצפה, אך במרוצת הזמן על ספסלים המוצבים אלה מעל אלה. לאולם הצופים היה צורת מגזר של עיגול, שהיה גדול מחצי גורן עגולה.

באורכסטרות שבאתונה ההצגות היו נערכות על השטח שבתחום הקודש של דיוניסוס לרגלי הסלע הדרומי של האקרופוליס. ספסלי עץ, שהיו שם בתחילה, הוחלפו במרוצת הזמן בספסלי אבן. בניית תיאטרון האבן האתונאי של דיוניסוס החלה בשנת 425 לפנה"ס והסתיימה בין השנים 338 לפנה"ס-326 לפנה"ס. בתיאטרון הזה באתונה, תפס אולם הצופים יותר ממחצית האורכסטרה, ורוחבו עלה על קוטרה של האורכסטרה (24 מטרים).

קטגוריה:תיאטרון ביוון העתיקה
פרנק דרבונט

**פרנק דרבונט** (אנגלית: **Frank Darabont**; נולד ב-28 בינואר 1959) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק סרטים אמריקאי.

## ביוגרפיה
דרבונט נולד במחנה פליטים במונטבילרד, צרפת. הוריו ברחו מהונגריה אחרי המרד ההונגרי של 1956. בעודו תינוק הוא והוריו עברו לארצות הברית, שם בילה את שארית שנותיו.

ב-1990 ביים את סרטו הראשון באורך מלא - סרט הטלוויזיה "נקבר חי". ב-1994 יצא לאקרנים הסרט שבזכותו התפרסם, חומות של תקווה, אותו הוא ביים וכתב. הסרט אף הביא אותו למועמדות לפרס האוסקר, עבור כתיבת התסריט. ב-1999, לאחר הפסקה של חמש שנים יצא אל האקרנים סרטו הבא, "גרין מייל". הסרט התקבל באהדה רבה. בגרין מייל תפקד דרבונט ככותב, מפיק ובמאי. כמו "חומות של תקווה", גם סרט זה מבוסס על ספר של סטיבן קינג. דרבונט קיבל שתי מועמדויות לאוסקר (לתסריט הטוב ביותר ולסרט הטוב ביותר).

דרבונט הוא היוצר סדרת הטלוויזיה "המתים המהלכים", ושימש גם כמפיק בפועל שלה. בעקבות ויכוח עם רשת AMC בנוגע לקיצוץ חצי מתקציב הסדרה לקראת העונה השנייה שלה, AMC פיטרה את פרנק.

## קישורים חיצוניים

*  "חומות של תקוה: סרט שניצח את הקלישאות של עצמו": פודקאסט להאזנה של תוכנית הרדיו "פסטיבל כאן", בהגשת דני מוג'ה ויונתן גת

קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא הונגרי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
ליבר פונטיפיקליס

**ליבר פונטיפיקליס** (בלטינית: **liber pontificalis**) או **ספר האפיפיורים** הוא שמו של מקור חשוב להיסטוריה של ראשית ימי הביניים, שהדעות ביחס לאמינותו חלוקות.

הספר כולל סדרה של תיאורים ביוגרפיים קצרים של האפיפיורים עד למאה התשיעית, מסודרים כרונולוגית עם ציון מספר שנות הכהונה של כל אפיפיור, מקום לידתו, הוריו והקיסרים שבמקביל למלכותם כיהן, מפעלי בנייה (במיוחד כנסיות ברומא), הכרזות חשובות, הסמכות לכהונה, מקום קבורתו והזמן שחלף עד למשיחת אפיפיור חדש.

בגלל כתיבתו של הספר על ידי פקידים זוטרים בחצר האפיפיורית, יש בכתוב בספר סימנים להטיה, צנזור וזיוף, כולם בכמות מרובה, לצד עובדות היסטוריות נכונות. רישומי האפיפיורים בשלוש מאות השנים הראשונות לספירה מעידים ככל הנראה בעיקר על מה שהיה ידוע לכותבים במאה החמישית על התרחשויות בתקופה זו. החל מהמאה הרביעית התיאורים אמינים ומבוססים יותר, אך עדיין יש בהם פערים ושגיאות.

בחינה של הטקסטים מרמזת לקיום שתי גרסאות מוקדמות שנוצרו לפני המצור על רומא בשנת 546, שאחריו הספר לא שונה. מתחילת המאה השביעית, בערך מתקופת כהונת האפיפיור הונוריוס הראשון ועד כהונת האפיפיור אדריאנוס השני, הרישומים בוצעו על-ידי בני התקופה ונכתבו זמן קצר אחרי מותו של כל אפיפיור ואף על פי שהם משקפים את הטייתם של הכותבים, דיוקם סביר.

בימי הביניים נעשו ניסיונות באיכות ובאמינות משתנה להמשיך את הספר והם נוגעים בערך בשנים 1100 עד 1450.

מספר כותבים וחוקרים ניסו להפיק מספר האפיפיורים מהדורות סכולסטיות טובות. הבולטים בהם הם לואי דושן  ותאודור מומזן. תרגומים ומהדורות מוערות לספר הופיעו גם במאה העשרים.

בתיאור הבטחתו של המלך הפרנקי פפין הגוץ לאפיפיור סטפנוס השני ("מתנת פפין") בשנת 754, להשיב לו את האדמות שלקח המלך הלומברדי ("חיי סטפנוס השני", 26; 29), מצויה ההתייחסות הישירה הראשונה למדינת האפיפיור ("הרפובליקה של פטרוס הקדוש").

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרות ימי הביניים
קטגוריה:ספרי היסטוריה
קטגוריה:היסטוריה של הנצרות
קטגוריה:ספרות בשפה הלטינית
קאנופוס

**קַאנוֹפּוּס** הוא כוכב ענק, השני בבהירותו בשמים, והוא הכוכב הבהיר בקבוצת הכוכבים שדרית (Carina), אשר פורקה באסטרונומיה המודרנית מהקבוצה העתיקה **הספינה ארגו**.
הכוכב קאנופוס ניתן לצפייה בישראל בחורף מעל האופק הדרומי. אם כי לא ניתן לראות מישראל את הקבוצה שדרית כולה.

## תכונות
קאנופוס הוא ענק לבן, אשר כילה את המימן שלו בתהליך היתוך גרעיני וכעת הוא בשלב של הפיכת ההליום לפחמן. מסתו של קאנופוס, 8-9 מסות שמש, גדולה מספיק כדי שהפחמן יותך ובסופו של דבר הוא יהפך לננס לבן נדיר של ניאון וחמצן, שיהיה אחד הננסים הלבנים הגדולים ביותר. אם קאנופוס היה קצת יותר מאסיבי, הוא היה צפוי להיהפך לכוכב נייטרונים. סוג זה של ענקים לבנים הוא נדיר למדי ומשום כך היה קושי רב להעריך את בהירותו המוחלטת של הכוכב וממנה לחשב את מרחקו. הערכות המרחק נעו מ-100 ועד ל-1200 שנות אור ורק לאחר שיגור טלסקופ החלל היפרכוס בשנת 1989, היה ניתן לחשב את המרחק של קאנופוס בצורה מדויקת באמצעות מדידת ההיסט שלו ולקבוע שהוא במרחק 310 שנות אור.

רדיוס הכוכב הוא יותר מחצי יחידה אסטרונומית ועוצמת ההארה שלו היא פי 13,600 משל השמש. על מנת שכוכב לכת דמוי ארץ המקיף אותו יוכל לאפשר חיים הוא צריך להיות במרחק גדול פי שלושה ממרחקו של פלוטו מהשמש.

## היסטוריה
מקור שמו של הכוכב אינו ברור. בעבר היה קאנופוס הכוכב הבהיר בקבוצת **הספינה ארגו** וייתכן שנקרא על שם הנווט בספינתו של מנלאוס כשהפליג אל טרויה להחזיר את אשתו.

אפשרות אחרת היא שהשם נגזר מהמילה הערבית "ג'אנוב" (جنوب) שזהו שמה של הדופן הדרומית של הכעבה הפונה אל הכוכב. עם זאת, בערבית נקרא הכוכב "סוהייל" (سهيل), שם שכיום ניתן לכוכב λ במפרש.

במאה ה-19 קאנופוס איבד באופן זמני את מקומו ככוכב השני בבהירותו, כאשר הכוכב אטא קארינה, חברו של קאנופוס לקבוצה, התפוצץ, ועבר בבהירותו את זו של קאנופוס.

כוכב זה נזכר בתרבות פופולרית, שסביבו חג כוכב הלכת אראקיס, מקום התרחשות העיקרית של ספר "חולית" שנכתב על ידי פרנק הרברט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ענקים מסוג A
קטגוריה:קבוצת הכוכבים שדרית
קטגוריה:כוכבים בהירים
שומר מסך

[שמאל|ממוזער|250px|תמונה של שומר מסך בסגנון הסרט [מטריקס הפועל על מערכת ההפעלה לינוקס]]

**שומר מסך** (או **סקרין סייבר**, תעתיק של המונח האנגלי, **Screensaver**) הוא תוכנית מחשב שמטרתה המקורית בעבר הייתה למנוע הרס של מסכי מחשב על ידי מילוי המסך בעצמים נעים או החשכתו כאשר המחשב אינו בשימוש.

## ייעוד שומרי המסך

עד נפוצותו של מסך ה-LCD רוב מסכי המחשב התבססו על טכנולוגיית CRT. מסכי CRT בונים את התמונה כך שתותח אלקטרונים יורה אלומת אלקטרונים מחלקו האחורי של המסך ובכך "מצייר" את התמונה המוצגת על המסך. כל תוכנות המחשב מציירות דמויות על המסך. דמויות אלו, בין אם הן אותיות, תמונות, אנימציות או תפריטים, משתנות או זזות ולרוב לא נשארות באותו מקום לזמן רב. לעיתים ישנם חלקים של המסך אשר אינם משתנים לאורך ימים, שבועות ואף חודשים. לדוגמה: כפתור ה"התחל" במערכת "חלונות" אינו זז או משתנה לאורך רוב זמן העבודה של המחשב. במסכים ישנים במיוחד דמויות אלו אשר נשארות באותו מקום לאורך זמן יכולות לפגוע במסך מפני שהקרניים האלקטרוניות פוגעות תמיד באותה נקודה. הפגם במסך יכול להתבטא באיכות תמונה ירודה ובכך שהתמונה תיראה "צרובה" על המסך גם כאשר היא תוחלף. פעמים רבות ניתן לראות במסכים ישנים של מכונות משחק תמונות צרובות כתוצאה מהתופעה שתוארה כאן.

שומרי המסך תוכננו במקור כדי להילחם בתופעת הצריבה. הם הופעלו בזמנים שבהם המחשב היה ללא שימוש, ובזמן פעולתם הציגו תמונות מתחלפות או זזות על המסך כולו. ניתן להגדיר את שומרי המסך כך שהם יפעלו בצורה אוטומטית לאחר זמן מה שהמחשב אינו בשימוש, כמו כן ניתן להפעילם בצורה ידנית. שומר המסך נשאר פועל עד שהמשתמש מקיש על מקשי המקלדת או מזיז את העכבר, דבר אשר מפסיק את פעולת שומר המסך ומראה על המסך בחזרה את אשר נראה עליו לפני תחילת פעולתו.

מסכי CRT מודרניים בנויים כך שהם יהיו פחות רגישים ל"צריבה" של תמונות על המסך.
מסכי LCD אינם רגישים לאפקט ה"צריבה" מעצם אופן פעולתם.
כיום שומרי המסך מתפקדים בעיקר לצורכי בידור, ביטחון וחישוב מבוזר קהילתי.

ישנם שמשתמשים בשומרי המסך כאמצעי בטיחות נוסף להגנה על פרטיות של המשתמש. רוב שומרי המסך ניתנים להגדרה כך שכדי להפסיק את פעולתם יצטרכו להקיש סיסמה, כך ניתן להגן על תחנת המחשב.

## חישוב מבוזר קהילתי
[שמאל|ממוזער|250px|שומר המסך של פרויקט [SETI@home]]
חישוב מבוזר קהילתי הוא שיטה לניצול עוצמת מחשוב בלתי מנוצלת, באמצעות יצירת קהילה מקוונת הנרתמת לפרויקט אחד באמצעות האינטרנט. מכיוון ששומרי מסך מופעלים בזמן שהמחשב אינו בשימוש פעיל, מרבית הפרויקטים משתמשים בגרסאות מיוחדות של שומרי מסך על מנת לפעול.

## LCD
שימוש בשומר מסך עם מסך LCD יכול לגרום להפחתת חיי המדף של המסך משום שהמסך ממשיך לפעול, דבר הרצוי פחות מאשר כיבוי של המסך.

## קישורים חיצוניים

* האם שומר מסך הוא שריד היסטורי או שיש לו שימוש גם כיום?, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תוכנות גרפיות
קטגוריה:טכנולוגיות מסכים
אלמגור

**אַלְמָגוֹר** הוא מושב במדרונות רמת כורזים מצפון לכנרת, בתחום המועצה האזורית עמק הירדן, בה הוא מהווה את היישוב הצפוני ביותר. שם היישוב נבחר על מנת לציין את הגבורה של המתיישבים (**אל** = בלי, **מגור** = פחד).
## היסטוריה
המושב עלה על הקרקע בדצמבר 1961 כהיאחזות נח"ל, כחלק מתוכנית לחיזוק ההתיישבות בחבל "כורזים", מול קו הגבול עם סוריה. עם הקמתו צורף למועצה אזורית עמק הירדן. בעת הכשרת הקרקע של היישוב, עלה טרקטור על מוקש סורי ונפגע. טרקטור נוסף נפגע כעבור שלושה חודשים. מול המושב היה ממוקם מוצב סורי בשם "גבעה 62" שהיה מפעיל מדי פעם אש תותחים ומרגמות נגד ההיאחזות. בתגובה לאש היו מחזירים כוחות צה"ל אש דומה לעבר המוצב התוקף.

ב-19 באוגוסט 1963 נהרגו שני חברי ההיאחזות בני 19, אבי רייף ואבינועם אבינשטיין, מאש של חוליה סורית שהסתננה מעבר לגבול בתקרית אלמגור.

ב-16 במרץ 1965 נהרג חבר ההיאחזות שמואל לוי מפגז מתותח ללא רתע שפגע בטרקטור מאויש, בסמוך לגבול ישראל-סוריה.

במרץ 1964 נבחרה קבוצה של 12 חברי היאחזות שישמשו כגרעין לאזרוח הנקודה והפיכתה למושב עובדים. ההיאחזות אוזרחה ב-14 בספטמבר 1965. בפברואר 1966 חובר המושב לרשת החשמל הארצית, אך עדיין לא קיבל שירותי דואר. בנוסף המשיך לסבול מתקריות לאורך הגבול הסורי.

ב-16 במאי 1966, נהרגו שני עובדי קק"ל, עמיקם שמאי ופטר פביאן, בעת שטרקטור שנסעו עליו עלה על מוקש שהניחו חיילים סורים בסמוך למושב. השניים נהרגו כתוצאה מהפיצוץ.

בשנותיו הראשונות סבל המושב ממצוקת קרקעות ראויות לעיבוד. מינהל מקרקעי ישראל הקצה לו קרקע חקלאית נוספת בעמק הירדן, אך הוא נקלע לסכסוך על שטח ההקצאה עם יישובים אחרים בסביבה. בנוסף, הקרן הקיימת הכשירה עבור המושב קרקעות נוספות בסמוך לו.

בתחילת 1968 המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית סיפקה למושב סיוע כספי לקליטת 40 משפחות נוספות ופיתוח חקלאות לייצוא.

בשנות ה-80 נקלע המושב לחובות כספיים - זאת עקב ירידה במחירי הירקות והפירות, זינוק באינפלציה ומגבלה על מכסות הייצור. חלק גדול מהחובות נמחקו אחר כך בהסדר חובות המושבים.

בתחילת שנות ה-90 החליטו המושב והסוכנות היהודית להכפיל את מספר בתי האב במושב, ולאפשר לכל בית אב לקלוט "בן חוזר".

במאי 2004, אושרה הרחבה של המושב ב-43 בתים נוספים, על מגרשים בני חצי דונם.

## כלכלה
רוב המשפחות במושב מעבדות משק חקלאי. בין הגידולים: פרחים, מנגו, ליצ'י ובננות. כמה משפחות מפעילות צימרים. בעבר עסק אחד מחברי המושב בגידול חזירים.
## אנדרטאות
בשנת 1951 (כעשור לפני הקמת ההיאחזות) נערך באזור קרב תל מוטילה. לזכר קרב זה והנופלים בו, הוקמה אנדרטה הנמצאת בדרום היישוב ומשקיפה לאזור שפך הירדן, צפון הכנרת והגולן. אנדרטה נוספת, המכונה המגל והחרב, ממוקמת בכניסה המערבית של היישוב. אנדרטה זו הוקמה ב-1967 על-ידי הפסל מרדכי כפרי לזכרם של שני חברי היאחזות הנח"ל וחמישה אחרים שנפלו מאש סורית בסביבת היישוב.

## גלריה

## קישורים חיצוניים

* אלמגור - אתר המושב
* אלמגור, באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 
*עמוס דה-וינטר, ביקור במשק בנאי שבמושב אלמגור, קו למושב, 26 במאי 2021
* מיכאל יעקובסון, סיבוב באנדרטה במושב אלמגור, בבלוג "חלון אחורי", 4 במרץ 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:מועצה אזורית עמק הירדן
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:רמת כורזים
קטגוריה:יישובים במחוז הצפון
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1961
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
פוריה עילית

250px|ממוזער|שמאל|מועדון היישוב שנחנך בספטמבר 2011
**פּוֹרִיָּה עִלִּית** הוא יישוב קהילתי באזור הצפון ליד העיר טבריה, השייך למועצה אזורית עמק הירדן. היישוב הוקם לראשונה ב־1912.

עם תחילת מלחמת העולם הראשונה, ב-1914 הופסקה ההתיישבות במקום והישוב ננטש. היישוב הוקם מחדש ב־1955 ופוריה עילית הייתה ליישוב מבחינה רשמית בעת היפרדותה מפוריה – נווה עובד בשנת 1991.

## היסטוריה

היישוב הוקם כחווה של מפעל האחוזות בשנת 1912. החווה אוישה בעיקר בפועלים יהודים מפועלי העלייה השנייה שעבדו במקום. בין השנים 1919, מועד בו נעזבה האחוזה, ל־1940, עמד היישוב בשממונו. בשנת 1940 הופנתה למקום קבוצת הנוער העובד "אלומות", כמקום התיישבות ארעי. הקבוצה ישבה עד אז בזכרון יעקב ועסקה ב"כיבוש עבודה עברית", כפי שנקראה באותה עת תקופת העבודה השכירה במושבות. בין 1940 ל־1947 ישבה הקבוצה בפוריה, שיפצה את בתי אבן הבזלת שנותרו מן החווה וקיימה מסכת חיים קיבוצית. שם היישוב היה פוריה-אלומות. ב-1947, קיבלה קבוצת אלומות את אתר התיישבות הקבע בגבעת ביתניה עילית שמול פוריה. עם השנים קיבלה הגבעה את שמה של הקבוצה שהתיישבה עליה "קבוצת אלומות".

לפוריה עלה גרעין התיישבות חדש, והיישוב שב וקיבל את השם 'פוריה'. ב-1949 הקיבוץ פורק. מרבית חבריו עברו לקבוצת אלומות הסמוכה, אחרים התפזרו בכל רחבי הארץ.
מאז ועד 1955, עת בה הגיעה קבוצת פועלים להתיישב במקום.

מעמדו המוניציפלי של היישוב היה בלתי נהיר ורק בשנת 1991 הוא הפך ליישוב עצמאי בשם "פוריה עלית".

רוב התושבים מתפרנסים מעבודות חוץ.

על הר פוריה ממוקמות היום צורות התיישבות שונות כגון: שיכון ד' של טבריה, היישוב נווה עובד, בית החולים פוריה אשר הוקם בראשית שנות החמישים כבית החולים של טבריה ועמק הירדן; פוריה עלית; וכפר העבודה פוריה שהוקם ב-1949 כחלק ממפעל התיישבות ההר של יוסף ויץ.

## חינוך
רוב ילדי פוריה לומדים בבתי הספר של עמק הירדן. אך עם זאת לוקחים חלק בחינוך המשלים המגוון הקיים ביישוב. בפוריה ישנן פעולות אחר הצהריים לכל גילאי בית ספר ( 6 - 18). ישנו גם צהרון לילדי כיתות א' - ו', גן, וקייטנות בחופש הגדול ובשאר חופשות השנה.

## ספורט
בפוריה עילית קיימים שלושה מגרשי ספורט: מגרש קטרגל וכדורסל שסמוך למגרש דשא כדורגל ע"ש אורון שאול, ומגרש קטרגל וכדורסל נוסף.

## ראו גם
שמאל|ממוזער|250px|על קצה הרכס פוריה עילית, מתחת משני צידי הכביש,, פוריה כפר עבודה
* פוריה – נווה עובד
* פוריה – כפר עבודה

## קישורים חיצוניים

* אתר הבית של פוריה עילית 
* פוריה עילית באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מועצה אזורית עמק הירדן
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1955
קטגוריה:רכס פוריה
קטגוריה:יישובים שהוקמו בעלייה השנייה
פוריה - כפר עבודה

**פּוֹרִיָּה (כְּפַר עֲבוֹדָה)** הוא יישוב קהילתי באזור הצפון ליד העיר טבריה על רכס פוריה השייך למועצה אזורית עמק הירדן. 

היישוב הוקם בשנת 1949 ככפר עבודה של הסוכנות היהודית על ידי עולים מתימן. בשנת 1976 הוא תואר כ"יישוב עלוב, מוזנח, שכוח אל ואדם, של 20 משפחות, המתגוררות במשכנות עוני, צפופים ודחוסים.

## ראו גם
* פוריה – נווה עובד
* פוריה עילית

## קישורים חיצוניים

* פוריה כפר עבודה באתר הרשות לפיתוח הגליל
*

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מועצה אזורית עמק הירדן
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:רכס פוריה
פונטיאנוס

**פונטיאנוס** (בלטינית: **Pontianus**; מת ב-28 בספטמבר 235) היה אפיפיור על-פי הערכות מ-21 ביולי 230 ועד 28 בספטמבר 235.

על-פי ספר האפיפיורים, ה"ליבר פונטיפיקליס" נולד פונטיאנוס ברומא ושם אביו היה קלפורניוס. תיאור חייו נוצר על-ידי כותב במאה הרביעית, ובזכות הקרבה בזמן מעניק תיאור מדויק יותר של חייהם של האפיפיורים, ובכך יותר פרטים אודות פונטיאנוס מאשר על קודמיו. ההערכות לתקופת כהונתו שאובות מספר זה.

הקרע בכנסייה מול האנטי-אפיפיור היפוליטוס מרומא נמשך בזמן כהונתו. לפי הירונימוס הקדוש ורופינוס המצטט אותו התכנס בערך בשנת 231 או 232 סינוד (סנאט) שאישר את גינויו של אוריגנוס מאלכסנדריה על-ידי סינוד שנערך באלכסנדריה קודם לכן. אם אכן היה סינוד כזה, וספק אם כך היה, הרי שפונטיאנוס עמד ללא ספק בראשו.

בשנת 235, תחת שלטון הקיסר מקסימינוס התראקי, החלה רדיפה נגד ראשי הכנסייה, בהם פונטיאנוס. יחד עם היפוליטוס הוא גורש למכרות בסרדיניה. כדי לאפשר בחירת אפיפיור חדש, התפטר פונטיאנוס ב-28 בספטמבר 235, וליורשו נבחר אנטרוס. זאת הייתה הפעם הראשונה שבא האפיפיור התפטר מתפקידו. זמן קצר לפני או אחרי הדברים הללו התפייס היפוליטוס עם הכנסייה ברומא והקרע בכנסייה בא אל קיצו. לפי תיאור מעשי המרטירים שאינו מצוי עוד בידינו אך שימש את כותב ה"ליבר פונטיפיקליס" מת פונטיאנוס כתוצאה מהתנאים הקשים במכרות בסרדיניה. האפיפיור פביאנוס הביא את שרידיהם של פונטיאנוס והיפוליטוס לרומא. כתובת שנתגלתה בשנת 1909 מציינת את שמו ואת היותו אפיפיור ומרטיר: PONTIANOS, EPISK. MARTUR. התוספת "מרטוּר" היא מאוחרת ואינה חלק מן הכתובת המקורית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים שהתפטרו
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-3
קטגוריה:נפטרים ב-235
פוריה - נווה עובד

**פּוֹרִיָּה (נְוֵה עוֹבֵד)** הוא יישוב קהילתי באזור הצפון ליד העיר טבריה, על רכס פוריה ושייך למועצה אזורית עמק הירדן, היישוב שוכן סמוך לבית החולים פוריה.
## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1949 על ידי עולים מצפון אפריקה מפוני מעברת בית וגן. בעבר רוב תושבי היישוב הועסקו במפעלים האזוריים ובקיבוצי עמק הירדן, וכיום רוב האוכלוסייה מורכבת מבעלי מקצועות חופשיים שעובדים בטבריה ובאזור הגליל התחתון.
בפוריה נווה עובד קיימים מספר גנים מגילאי 3 חודשים- 6 שנים בחינוך ממלכתי, וילדי היישוב לומדים בבתי ספר בעמק בחינוך ממלכתי.

## ראו גם
* פוריה עילית
* פוריה-כפר עבודה

## קישורים חיצוניים

* נווה עובד באתר הרשות לפיתוח הגליל

## הערות שוליים

ימין|ממוזער|250px|מראה כללי של פוריה - נווה עובד

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מועצה אזורית עמק הירדן
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:רכס פוריה
אתגר (יישוב)

**אתגר** היה אתר קראוונים ישראלי שהוקם בשנת 1991 כפתרון זמני לעלייה ההמונית מברית המועצות. האתר הוקם בתחומי מועצה האזורית משגב שבמערב הגליל התחתון, בצמוד ליישוב הקהילתי עצמון (שגב) וכ-11 קילומטרים מכרמיאל.

האתר שימש למגורי העולים עד לשיכונם בבתי קבע. היישוב התקיים לאורך כ-10 שנים וגרו בו מאות משפחות של עולים מברית המועצות. אוכלוסיית היישוב מנתה בשיאה כ-300 איש. חלק מהעולים נקלטו ביישובי המועצה האזורית משגב והשאר ביישובים אחרים. כיום היישוב אינו קיים ואינו מוכר במועצה האזורית משגב, ולא נותר זכר לקיומו למעט שרידי שבילים בין המקומות בהם שכנו הקרוואנים.

כדי לקלוט את העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90 הוחלט להקים בקרבת משגב כ-96 קרוונים, תוצרת קנדה. תושבי אתר הקרוונים קיבלו שירותים מוזלים ממועצה אזורית משגב והשתמשו במכולת שהקימה אחת ממשפחות העולים שהתגוררו באזור. ב-1993 אושרה בנייה של כ-125 יחידות דיור באשחר, יובלים, שכניה וקורנית ולאחר בנייתם חלק ממשפחות האתר עברו להתגורר ביישובים אלו. מרבית המשפחות עברו אחרי מספר שנים לכרמיאל ועשור לאחר הקמת האתר עזבה המשפחה האחרונה והאתר פורק. חלק מהקרוואנים הועברו לשימוש מפעלי התעשייה בפארק תעשיות משגב ולשאר יישובי הגליל.

## ראו גם
* חצרות יסף

## קישורים חיצוניים
* אתגר באתר מילים
* פיקניק בצד הדרך - עדן אוריון

קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
קטגוריה:העלייה לישראל מברית המועצות ומברית המועצות לשעבר
קטגוריה:יישובים ישראליים שננטשו
אנדרומדה (קבוצת כוכבים)

**אנדרומדה** היא קבוצת כוכבים שנקראת על שם הנסיכה אנדרומדה, שמשמעות שמה ביוונית "שליטה על הגברים", דמות במיתולוגיה היוונית. קבוצת הכוכבים נמצאת בשמי הצפון ליד קבוצת הכוכבים פגסוס. היא מכילה בתוכה את גלקסיית אנדרומדה.

## מאפיינים בולטים
הכוכב הבהיר ביותר באנדרומדה, **[[אלפרץ]]** (**α באנדרומדה**) מרכיב יחד עם α בפגסוס, β בפגסוס ו-γ בפגסוס אסטריזם הנקרא "ריבוע פגסוס הגדול". כפי שניתן להבין משם זה, אלפרץ נחשב פעם לחלק מקבוצת פגסוס וסימונו היה δ בפגסוס. **[[מיראך]]** (**β באנדרומדה**), הוא האבנט של אנדרומדה. הוא במרחק 88 שנות אור ובהירותו 2.1. **[[אלמאך]]** (**γ באנדרומדה**), נמצא בקצה של הרגל הדרומית של ה-A הגדולה והוא כוכב כפול ססגוני. ל-υ באנדרומדה יש מערכת כוכבי לכת עם 3 כוכבי-לכת ידועים: אחד עם מסה של 0.71 מסות צדק, שני עם מסה של 2.11 מסות צדק ושלישי עם מסה של 4.61 מסות צדק.

## גרמי שמיים עמוקים
גרם השמיים העמוק המפורסם ביותר באנדרומדה הוא M31, גלקסיית אנדרומדה, העצם השני הרחוק ביותר הנראה לעין הבלתי-מזוינת. זוהי גלקסיה ספירלית גדולה בדומה מאוד לשביל החלב. כדי למצוא אותה המשך את הקו המחבר בין β ו-μ באנדרומדה. המרחק בין הגלקסיה ל-μ באנדרומדה הוא בערך המרחק בין β ו-μ. לצד גלקסיית אנדרומדה יש מספר גלקסיות לוויין, ביניהן M32 ו-M110.

## קישורים חיצוניים

* תמונה של קבוצת אנדרומדה, עם הגלקסיה ברקע
ממוזער|שמאל|תמונה של קבוצת הכוכבים ''אנדרומדה'' כפי שהיא נראית מבעד לעין הלא מזוינת. (בתוספת קווים דקים לצורך המחשה)
* 

*
קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:48 קבוצות הכוכבים של תלמי
בוסתן הגליל

**בֻּסְתַּן הַגָּלִיל** (הוקם בשנת 1948) הוא מושב במחוז הצפון, בסמיכות לחוף הים התיכון. וכחלק מהמועצה האזורית מטה אשר. מייסוד האיחוד החקלאי. מתגוררים בו כ-1,000 תושבים.

## היסטוריה
בשנת 1948, הקימה קבוצת ניצולי שואה מרומניה והונגריה, גרעין בשם "פדויים" והתיישבה ב"בית ארמן", מבנה טמפלרי נטוש של "חוות שטול" על ראש גבעה (בשטח קיבוץ שמרת). בשנת 1950 עבר גרעין ההתיישבות של קיבוץ שמרת מרמת יוחנן לשטח שהוקצה לו. עבור אנשי פדויים שהתבקשו לפנות את המבנה הטמפלרי וסביבתו נבנו בתים בשטח הבוסתן. היישוב שהתהווה קיבל את השם **בוסתן הגליל**, על-שם הבוסתן בו נבנה.

אחרי מלחמת העצמאות, הגיעו למקום שש משפחות פליטים ממושב בית יוסף שבעמק הירדן, אחרי שהמושב שלהם נעזב עקב הקרבות שהיו במקום. שש המשפחות התיישבו במבנים נטושים שהיו לצד כביש עכו-נהריה, באותה תקופה ומיד לאחריה הגיעו למקום משפחות נוספות, בהן עולים מהונגריה, והתיישבו בתוך שטח בוסתן קיים, בהן היו מספר משפחות של ייקים מנהריה שרצו לעסוק בחקלאות והיו מחוסרי קרקע. עם ההכרזה על הקמת היישוב צורפו כל המשפחות האלו למושב.

כאשר פונה היישוב דוגית במסגרת תוכנית ההתנתקות ב-2005, מרבית תושביו, שהחליטו לא לגלות התנגדות אקטיבית לפינוי משפחותיהם מבתיהם, התמקמו במושב בוסתן הגליל.

## מחנה "סידני סמית"
שדרת האקליפטוסים בבוסתן הגליל הובילה בימי המנדט הבריטי למחנה בריטי שנקרא מחנה "סידני סמית" (Sidney Smith Barracks), על שמו של האדמירל ויליאם סידני סמית שמילא תפקיד חשוב בכישלון המצור של נפוליאון על עכו. המחנה שימש כמתחם מגורים של הקצונה הבכירה ומחנה מנהלתי בו עבדה הפקידות הבכירה (אזרחית וצבאית) של שלטונות המנדט בצפון הארץ. ב-14 ביולי 1941, בתום לחימה קשה במערכה בסוריה ובלבנון נחתם במחנה הסכם כניעת כוחות וישי הצרפתיים שישבו בסוריה ובלבנון לכוחות הבריטים ובעלי בריתם, הסכם הידוע בשם "הסכם שביתת הנשק של סאנט-ג'יין (עכו)" (Armistice of Saint Jean d`Acre).

על שטח המחנה הצבאי הבריטי הוקם היישוב בוסתן הגליל ומוסד חינוכי של עליית הנוער – "כפר הנוער פילדלפיה", על שם תורמיו – נשות העיר פילדלפיה שבארצות הברית. כפר הנוער פעל בצמוד לבוסתן הגליל וכיום פועל במקום "כפר הנוער נירים".

המטווח של מחנה סידני סמית ("מטווח סנג'ין", שיבוש של St. Jean) שימש במשך שנים רבות הן את חיילי גולני והן את טירוני בית הספר הטכני של חיל האוויר בחיפה. בסמוך אליו, נבנה בשנות ה-80 אתר הקראוונים חצרות יסף.

Bustan Hagalil.jpg|בוסתן הגליל, 2008
Eucaliptus Bustan HaGalil.jpg|שדירת עצי האקליפטוס ברחוב הראשי בבוסתן הגליל, 2012


## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:הגליל המערבי
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1948
*
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
סילשי סיהינה

**סילשי מקוריה סיהינה** (באנגלית: **Sileshi Mekuria Sihine**; נולד ב-29 בינואר 1983) הוא אתלט אתיופי. הוא סגן אלוף אולימפי פעמיים ברציפות וסגן אלוף עולם פעמיים ברציפות בריצת 10,000 מטר.

## ביוגרפיה
את הקריירה שלו כספורטאי החל סיהינה כשהיה תלמיד בבית ספר. באותם ימים, ראה בבן ארצו, היילה גברסילאסי מודל לחיקוי, ועם הזמן הפך סיהינה לשותפו בתחרויות כנציג אתיופיה.

באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 זכה סיהינה במדליית ארד בריצת 10000 מטר, ובכך היה שותף עם עוד שני רצים אתיופים שזכו בכל שלוש המדליות באותה תחרות יחד קנניסה בקלה והיילה גברסילאסי. באותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 10000 מטר במשחקי אפריקה שנערכו באבוג'ה, ניגריה.

באולימפיאדת אתונה (2004) זכה סיהינה במדליית כסף בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:09.39 דקות, אחרי בן ארצו, קנניסה בקלה שקבע שיא אולימפי חדש של 27:05.10 דקות ולפני זרסנאי טדסה מאריתריאה (27:22.57 דקות). באותה שנה זכה סיהינה במדליית ארד באליפות העולם בריצת קרוס קאנטרי.

אליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכה סיהינה בשתי מדליות כסף בריצת 10,000 מטר, שוב אחרי בקלה ובריצת 5,000 מטר.

בשנת 2006 זכה סיהינה במדליית כסף נוספת, הפעם במסגרת אליפות העולם בריצת קרוס קאנטרי, כשפעם נוספת מקדים אותו קנניסה בקלה.

באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכה סיהינה במדליית כסף בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:09.03 דקות, אחרי בקלה (27:05.90 דקות) ולפני מרתין מת'אטי מקניה (27:12.17 דקות). 

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה סיהינה במדליית כסף בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:02.77 דקות, אחרי בקלה ששיפר את שיאו האולימפי והעמיד אותו על 27:01.17 דקות ולפני מיכה קוגו מקניה (27:04.11 דקות).

## משפחה
סילשי סיהינה נשוי לטירונש דיבאבה, האלופה האולימפית בריצות ל-5000 מטר ול-10000 מטר, אלופת עולם ושיאנית העולם הנוכחית בריצת 5000 מטר.

## שיאים אישיים
### אצטדיון
* ריצת 3000 מטר: 7:29.92 דקות (2005)
* ריצת 5000 מטר: 12:47.04 דקות (2004)
* ריצת 10000 מטר: 26:39.69 דקות (2004)

### מסלול
* ריצת 10 ק"מ: 27:56 דקות (2004)
* ריצת 15 ק"מ: 41:38 דקות (2004)
* ריצת 20 ק"מ: 58:09 דקות (2005)
* ריצת חצי מרתון: 1:01:14 שעות (2005)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רצים אתיופים למרחקים ארוכים
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים אתיופים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:ילידי 1983
סער

**קיבוץ סַעַר** קיבוץ מתנועת הקיבוץ הארצי הנמצא בגליל המערבי ליד העיר נהריה ושייך למועצה האזורית מטה אשר. 

## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1948 על אדמות הכפר הערבי המרוקן א-זיב בעזרת חברי השומר הצעיר מהארץ בנוסף לעוד תושבים מהארץ וניצולי השואה. אל המקימים הצטרפו עם השנים תושבים נוספים מארגונים שונים ברחבי הארץ.  

שם היישוב ניתן לו בגלל הקשר החזק בין אנשי היישוב לים.

שחקן הטלוויזיה ג'רי סיינפלד, התנדב בקיבוץ סער בגיל 15 בשנת 1970.

SAAR2014-01.jpg|צריף חדר האוכל הישן (כיום משרדים)
Saarhilikarad.jpg|בניין חדר האוכל בתכנון האדריכל חיליק ערד משמש כיום כמועדון לחבר ומרכז פעילות קהילתי.


## קישורים חיצוניים

* 
* גדוד החותרים אתר תמונות וסיפורים של אחד הגרעינים בקיבוץ
* סער באתר הרשות לפיתוח הגליל
* סער ניר אליהו ורגבה הצטרפו לקבוצת הקיבוצים ששייכו נכסים יצרניים לחברים נחמן גלבוע, באתר הדף הירוק, ינואר 2004
* מיכאל יעקובסון: סקירה על בניין חדר האוכל בקיבוץ סער בתכנון חיליק ערד, באתר 'חלון אחורי', 10.8.2014
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1948
קטגוריה:קיבוצים במחוז הצפון
כליל

**כְּלִיל** הוא יישוב קהילתי ב, כ־10 ק"מ ממזרח לנהריה, בתחום המועצה האזורית מטה אשר. היישוב מוגדר כאקולוגי ומושך אליו תיירות אקולוגית מקומית.

## הקמת היישוב
היישוב עלה לראשונה על הקרקע בשנת 1979 במסגרת תוכנית המצפים ל"ייהוד הגליל", בסיוע הסוכנות היהודית ומשרדי הממשלה, חלקו על אדמות מדינה וחלקו על אדמות פרטיות. מקור שם היישוב במבנה עתיק הנמצא בתחומי היישוב ומכונה **חורבת (ח'ירבת) כליל**.

שמאל|ממוזער|260px|הכניסה ליישוב, אוגוסט 2008

## אופי היישוב
היישוב מאופיין במטעי זיתים גדולים וחורש טבעי בשטח שבין הבתים. עד שנת 2003 רוב הדרכים ביישוב לא היו סלולות. אין גדר סביב היישוב ואין בו שירותים קהילתיים או מרכז כלשהו. צורת הפריסה של היישוב היא חריגה ליישוב יהודי, שכן הרוב המוחלט מיישובי היהודים בארץ בנויים בצורה מקובצת ובדרך כלל עם גדר.

היישוב מוגדר כאקולוגי, הוא אינו מחובר לרשת החשמל הארצית ותושביו מייצרים חשמל בעצמם בשיטות שונות. רוב הפסולת עוברת מיחזור וכך גם המים. אופיו המיוחד של היישוב מושך אליו תיירות מקומית ולאורך השנים נפתחו בו חדרי אירוח רבים, מסעדות וחנויות לממכר עבודות יד ומוצרים חקלאיים אורגניים.

## תכנון היישוב
אף על פי שהיישוב עלה לקרקע בשנת 1979, לא הוסדרה לו תוכנית מתאר במשך שנים רבות. היישוב הוכלל בתוכנית מתאר מחוזית בשנת 1989 ואף הוכנה לו תוכנית מתאר מקומית שאושרה בשנת 1991 על ידי ועדה מחוזית לתכנון ובנייה אך לא פורסמה למתן תוקף. תוכנית נוספת, שקבעה לכליל שטח יותר מצומצם, הוכנה בשנת 1996 ואושרה להפקדה בתנאים במאי 2002. על סמך תוכנית זאת הונפקו היתרי בנייה לחלק מהבתים ביישוב, אולם עדיין כנגד רבים מתושבי כליל ננקטו הליכים פליליים בגין בנייה בלתי חוקית עקב היעדר תוכנית מתאר מוסדרת ליישוב.

בפברואר 2008 קבעה הוועדה לנושאים תכנוניים עקרוניים של המועצה הארצית לתכנון ובנייה את שטח היישוב באופן שהסדיר מבחינה חוקית את רוב הבתים ביישוב, אך השאיר מחוץ לתוכנית של היישוב ארבעה בתים של תושבים המרוחקים משאר בתי היישוב. בנוסף, הוחלט להגדיל את היקף היישוב מ־75 ל־180 יחידות דיור, בתוך תחומי התוכנית. החלטה זאת נועדה לאזן בין המצב הקיים של הבנייה ביישוב לבין הצורך לשמור על שטחים ירוקים ומסגרת יישובית מקובלת, תוך חיסכון במשאבי קרקע ובהתחשב בגבולות יישובים סמוכים ובשטחיהם. עתירה לבג"ץ של התושבים שבתיהם הושארו מחוץ ליישוב, נדחתה. אף על פי שתוכנית מתאר הוכנה, עד שנת 2015 היא לא הופקדה ולא קודמה. עם זאת, הוועדה לתכנון ובנייה ניהלה אכיפה הדוקה נגד בנייה שלא תאמה את התוכנית.

## לקריאה נוספת
*אמנון גופר, **סודות גליליים**, תל אביב: הוצאת עם עובד, 2007, עמ' 206–229

## קישורים חיצוניים

* 
* כליל באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים במחוז הצפון
קטגוריה:יישובים אקולוגיים בישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1979
קטגוריה:תוכנית המצפים
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:תיירות בת קיימא
בן עמי

**בֶּן עַמִּי** הוא מושב בצפון ישראל ליד נהריה השייך לתנועת המושבים ונמצא בתחום מועצה אזורית מטה אשר. היישוב הוקם בשנת 1949 ושמו ניתן לו לזכרו של בן עמי פכטר שהיה מג"ד בחטיבת כרמלי במלחמת העצמאות ושנפל בקרב של שיירת יחיעם. היישוב הוקם על אדמות הכפרים הערביים "א-תל", "אום אל-פרג'"  ו"א-נהר"  על ידי קבוצת חיילים משוחררים.

במושב 65 משקים חקלאים. כמו כן הרחבה לבנים המונה 65 יחידות של חצי דונם. המושב מפורסם במטעי האבוקדו הרבים, בצימרים לתיירות ובעסקים תיירותיים אחרים כגון מחלבה לגבינות עיזים. בן עמי ממוקם מול בית החולים לגליל המערבי - נהריה בסמוך לכביש נהריה - מעלות-תרשיחא. שטחו של המושב כ-3,000 דונם.

## תולדות היישוב
המושב הוקם באוגוסט 1949 על ידי גרעין שהתגבש מפקודים של בן עמי פכטר, יוצאי גדוד 1 של הפלמ"ח וחבורה של בוגרי עליית הנוער שיחד מנו כ-90 צעיר וצעירה. לפני כן חיו המתיישבים בכפר א-נהר, בביתו הנטוש של מוחמד עפיפי (כיום בשטחי קיבוץ כברי). לגרעין המושב הוקצו 3,000 דונם של אדמות נפקדים, בהם אדמות הכפר אום אל פרג', אשר לטענת האפוטרופוס על נכסי נפקדים היה נטוש לגמרי בעת המפקד הקובע ב-1948. בעת העלייה על הקרקע נכנסו כ-40 המתיישבים הראשונים לצריפי פח ששימשו למגורים ארעיים.

ערביי אום אל פרג' ניסו לפחות מפברואר 1949 להאחז בכפרם, אך גורשו ממנה בפברואר 1949 ושוב בספטמבר 1949 כדי לאפשר את הקמת המושב. בנובמבר 1949 שבו והתיישבו במרכז המושב כ-30 ערבים מאום אל פרג' אשר טענו שהם היו במקום מאז כיבושו באוקטובר 1948 וכלל אינם נפקדים. כסימוכין הביאו הערבים מכתב מהמושל הצבאי. במשך הזמן התפתחו עימותים רבים בין אנשי המושב אשר בקשו לנהוג בעלות באדמות שהוקצו להם והערבים אשר בקשו לשמור על האדמות שטענו שהם שלהם. לשיא הגיע העימות בעת שהערבים ניסו למנוע מחברי המושב קטיף משמש מעצים שבמחלוקת ובתגובה נורה אחד הערבים ונפצע. כוח משטרתי הוצב במושב למשך שלושה שבועות כדי למנוע עימותים נוספים. הסכסוך נדון בבתי משפט שונים, בין השאר בבית המשפט המחוזי בחיפה בפני השופט משה לנדוי, אשר קבע שהערבים היו נפקדים ועל כן האדמות שייכות למושב. במרץ 1953 קבע בית המשפט העליון סופית שהערבים היו נפקדים ועליהם לפנות את האדמות לטובת אנשי המושב. אולם הפינוי התעכב בגלל דרישת הערבים לאדמה חלופית אחרת משהציעו להם, שנתמכה על ידי האפוטרופוס לנכסי נפקדים. באוגוסט 1953 ניסו אנשי בן עמי לפנות את הערבים בעזרת בולדוזר, אולם הדבר לא עלה בידם. ב-14 בספטמבר 1953 הועברו הערבים על ידי המשטרה לאדמות חלופיות במזרעה.

## אתרים בקרבת היישוב
***תל א-נהר** - תל יישוב קדום הנמצא בסמוך ליישוב הנוכחי, עליו נמצאו כלי צור מתקופת האבן התיכונה והחדשה וחרסים רבים מהתקופה הכנעניות הקדומה והתיכונה והתקופה הישראלית.
***בית מחמוד סעיד מרעי אל-עפיפי** - אחד המבנים היחידים שנותרו מהכפר א-נהר, הנמצא בשטחי קיבוץ כברי.

## קישורים חיצוניים

* בן עמי, באתר מועצה אזורית מטה אשר
* בן עמי, באתר בית כנסת מושב בן עמי
* בן עמי, באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 
* 
* 16px|קטע קול|קישור= אבשלום קור, באופן מילולי במלחמה: שני קיבוצים ושני מושבים - סיפורי גבורה בשרשרת, גלי צה"ל, 3.7.2024

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים הקרויים על שם חללי מערכות ישראל
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
דברת

200px|ממוזער|שמאל|סמל קיבוץ דברת הישן
[ממוזער|250px|קיבוץ דברת, [1950]]
[טקסט=הקמת גדר התיל בדברת|ממוזער|הקמת גדר התיל בדברת. צלם:זולטן קרוגר, [31 באוקטובר 1947]]
[ממוזער|250px|[חדר אוכל (קיבוץ)|חדר האוכל]]
ממוזער|250px|חדר האוכל הישן
ממוזער|250px|חדר האוכל הישן
**דׇּבְרַת** הוא קיבוץ בעמק יזרעאל, שלושה קילומטרים צפון מזרחית לעפולה, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל.
## היסטוריה
קיבוץ דברת הוקם על ידי קבוצת העבודה "זרעים", אשר הורכבה בעיקר מעולים מגרמניה ומאוסטריה, שעלו לפני מלחמת העולם השנייה (1938). אלה התרכזו במעין חרוד משנת 1942 בציפייה לעליה על הקרקע במקום יישוב משלהם. אליהם התווספו אנשי קבוצת "מדורות" של המכבי הצעיר אשר עברו הכשרה בכפר יחזקאל וכן קבוצה של חיילים משוחררים. המוסדות המיישבים ביקשו ליישב את הגרעין על השטח הנטוש של "מחנה ישראל", אך הדבר התעכב עד לרכישת הקרקע על ידי הקרן הקיימת מידי אגודת ישראל. כדי לא להתעכב יתר על המידה, הוקם הקיבוץ ב-30 באוקטובר 1946 בנקודה זמנית בעמק, למרגלות השטח המיועד להתיישבות הקבע, תוך צפייה להשלמת רכישת הקרקע. את הקיבוץ החדש איישו נציגים של קבוצת העבודה "זרעים", בעוד רוב יתר האנשים נותרו ליד מעין חרוד.

היישוב נקרא על שם עיר הלוויים המקראית "דׇּבְרַת" שבנחלת שבט יששכר, הנזכרת בספר יהושע, ואשר שמה השתמר בשם הכפר דבורייה הסמוך.

במהלך מלחמת העצמאות, בתחילת אפריל 1948, עברו כל חברי הקיבוץ ממעיין חרוד ומדברת אל "דברת עילית", שטח הקיבוץ כיום, שנרכש על ידי הקרן קיימת לישראל ב-1947. בעת המעבר מנתה הקבוצה 130 מבוגרים ו-25 ילדים. הבית הראשון בנקודה החדשה, ששימש בית ילדים, נחנך ב-2 באוקטובר 1948.

הקיבוץ התפרנס בעבר בעיקר מענפי חקלאות השדה וענפי בעלי חיים, וכן משירותי דרך (פונדק דברת ותחנת דלק). בשנת 1995 הוקם בקיבוץ בית אבות סיעודי ונסגר בשנת 2021. כיום מעובדים שטחי החקלאות (שדה) בשותפות עם גורמים חיצוניים, והרפת משותפת עם מושב מולדת. וכן מגוון עסקים קטנים בתחומים מגוונים. הקיבוץ מופרט וישנה בו הרחבה קהילתית וכן שכונה לבנים חוזרים וחברים חדשים.

## קישורים חיצוניים

* 
* דברת באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 
* מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית על קיבוץ דברת, באתר 'חלון אחורי', 19 בדצמבר 2018

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1946
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:קיבוצים במחוז הצפון
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם יישוב קדום
שחר (פירושונים)

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים ולנשים
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בטבע
נתיב השיירה

**נְתִיב הַשַּׁיָּרָה** הוא מושב ב ממזרח לנהריה בסמוך לקילומטר ה-66 בכביש 70, השייך למועצה אזורית מטה אשר.

## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1950 על ידי עולים מכורדיסטן, איראן ועיראק ונקרא בתחילה רבסיה, על שם הכפר הערבי הסמוך, ע'אבסייה, שהמושב הוקם על אדמותיו. לקראת סוף 1950 ניתן לו השם דוֹבֶא, שפירושו: שפע.

בשנת 1953 הצטרפו למושב לוחמי פלמ"ח שעזבו את משגב עם. המצטרפים היו יוצאי מדינות שונות, כך שהמושב נודע בבליל השפות שדיברו בו. בסוף שנת 1955 חובר המושב לרשת הטלפון.

בשנת 1958 הוחלף שם המושב לנתיב השיירה, לזכר שיירת יחיעם שהותקפה באזור המושב. שינוי השם אושר בהמשך על ידי ועדת השמות הממשלתית.

על חוויות הילדות במושב כתבה הסופרת חדוה נוה, בת המושב, בספריה.

בסמוך למושב נמצא אתר ההנצחה לשיירת יחיעם.
בשנת תשע"ה (2015) התמנה הרב משה פינטו מישיבת מרכז הרב ומתלמידי הרב יעקב שפירא והרב רוזן לרב המושב.

## קישורים חיצוניים

* נתיב השיירה באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 16px|קטע קול|קישור= אבשלום קור, באופן מילולי במלחמה: שני קיבוצים ושני מושבים - סיפורי גבורה בשרשרת, גלי צה"ל, 3.7.2024

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
עין המפרץ

**עֵין הַמִּפְרָץ** הוא קיבוץ מתנועת הקיבוץ הארצי הנמצא במחוז הצפון בין הערים עכו וקריית ביאליק, ושייך למועצה האזורית מטה אשר.

## היסטוריה
גרעין הקיבוץ שהורכב מחברי השומר הצעיר מגליציה התיישב במחנה אוהלים בבת גלים שבחיפה בשנת 1930, ועסק בעבודות בנמל חיפה.
מייסדי הקיבוץ חשבו להשאירו כקיבוץ עירוני.
במהלך שנות העלייה החמישית הצטרפו לקיבוץ עולים מגרמניה ומפולין והוא נדד בין מספר מקומות עד אשר עבר למשכנו הנוכחי כקילומטר מדרום לעכו, כאחד מיישובי חומה ומגדל, ב-25 באוגוסט 1938.

להקמת החומה והמגדל התגייסו מאות מעובדי נמל חיפה. הם הגיעו מחיפה במשאיות, עגלות רתומות לסוסים ועל גבי גמלים. הם בנו חומה כפולה מעץ אשר מולאה חול וזיפזיף בתווך. את החול מילאו באמצעות סלים מרופדים בשקי יוטה. לחומה היו שני שערים - אחד לכיוון הים ושני לכיוון מזרח. בתוך החומה הוקמו שלושה צריפים ומגדל, אשר עלו אליו בסולם דרך פתח במרכז רצפתו.
המיקום הראשוני היה ממערב לכביש עכו חיפה, בשטח פרטי בחולות, עליו קיבלו רשות לבנות. מאוחר יותר עבר הקיבוץ למיקום הנוכחי ממזרח לכביש.

שמו ניתן לו בגלל מיקומו במפרץ חיפה.
שמות נוספים שנפסלו הוצעו בגלל מיקומו - ליד חיבור נחל חילזון לנחל נעמן.

מקורות ההכנסה העיקריים של הקיבוץ הם שני מפעלים, מפעל לייצור מוצרי אריזה ("י.מ.א") ומפעל למוצרי פלסטיק ("עטיפית"). כמו כן קיימים בו ענפי חקלאות שונים: רפת, מדגה, פרדס, גידולי שדה ומטעים.

ילדי הקיבוץ לומדים בבית הספר הקיבוצי-אזורי "גוונים". ובגילאי החטיבה והתיכון, מתחנכים הנערים במוסד החינוכי "אופק" שבקיבוץ עברון, המשותף לשמונה קיבוצים.

בשנת 1964 נרצחה בת הקיבוץ, החיילת רעיה גולן, בעת נסיעה בטרמפ לעיר החדשה ערד. פרשת רציחתה, על ידי בדואי תושב האזור, זכתה לתהודה בתקשורת ובציבור הישראלי.

## גלריה

קובץ:Einhamifratz13.jpg|הכניסה לחדר האוכל בתכנון האדריכל חיליק ערד
קובץ:Einmifratz13.jpg|צריף מגורים ותיק בקיבוץ
קובץ:Einmifmigdalmayim.jpg|מגדל המים בכניסה לקיבוץ הוקם ב-1940
קובץ:שמואל כץ עין חרוד010.jpg|שמואל כץ ושרגא וייל ביצירת ציור קיר בקיבוץ, 1954
קובץ:PikiWiki Israel 8011 memorial to raiya golan.jpg|אנדרטה לחיילת רעיה גולן שנרצחה בדרך לערד ב-10/01/1964
קובץ:PikiWiki Israel 13491 Memorial Trail in Kibbutz Ein Hamifratz.jpg|שביל הבנים. יד לנופלים במערכות ישראל
קובץ:Flickr - Government Press Office (GPO) - Shavuot at Kibbutz Ein Hamifratz.jpg|שבועות בעין המפרץ. 1979
קובץ:Ein HaMifratz. 1938.jpg|עין המפרץ, 1938
קובץ:שורת עציי תומר לאורך עין המפרץ.jpg|שורת עציי תומר לאורך עין המפרץ


## ראו גם
* הסליק בעין המפרץ

## לקריאה נוספת
* ישראל רינג (עריכה), **איך שרדו גחלים - עדותם של 40 חברי עין המפרץ על קורותיהם בשנות השואה**, הוצאת ספרים מורשת, 1990

## קישורים חיצוניים

* 
* עין המפרץ, באתר הרשות לפיתוח הגליל
* עין המפרץ, באתר קהילנט
* מיכאל יעקובסון: סקירה על בניין חדר האוכל בקיבוץ בתכנון חיליק ערד, באתר "חלון אחורי", 18 באוגוסט 2014
*  הקמת עין המפרץ (1938)
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:יישובי חומה ומגדל
קטגוריה:מפרץ חיפה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1938
קטגוריה:קיבוצים במחוז הצפון