open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ברנקו (כדורגלן)

**קלאודיו איברהים ואז לאאל** (בפורטוגזית: **Cláudio Ibraim Vaz Leal**; נולד ב-4 באפריל 1964), המוכר בכינוי **ברנקו** (Branco, שפירושו הצבע "לבן"), הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ברזילאי.
## קריירה
ברנקו ייצג את נבחרת ברזיל בשלושה מונדיאלים - 1986, 1990 ו-1994. במונדיאל 1994 תרם לזכית ברזיל בגביע עם שער מבעיטה חופשית נגד הולנד ברבע הגמר.

ברנקו פתח בקריירת מאמן בשנת 2012 עם אימון קבוצת פיגיירנסה, המשחקת בליגת העל הברזילאית, אבל נאלץ לעזוב את הקבוצה כעבור חמישה חודשים בעקבות הפסד עונת אליפות סנטה קטרינה ליריבתה אבאי.

## תארים כשחקן
### [[אינטרנסיונל]]
אליפות ריו גראנדה דו סול: 1981

### [[פלומיננסה]]
אליפות ריו דה ז'ניירו: 1983, 1984, 1985

ליגת העל הברזילאית: 1984

### [[גרמיו]]
אליפות ריו גראנדה דו סול: 1993

### [[פורטו (כדורגל)|פורטו]]
ליגת העל הפורטוגזית: 1989-90

הגביע הפורטוגלי: 1989-90

### [[נבחרת ברזיל בכדורגל|נבחרת ברזיל]]
מונדיאל 1994

קופה אמריקה: 1989

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מגני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני אינטרנסיונל
קטגוריה:כדורגלני פלומיננסה
קטגוריה:כדורגלני ברשה
קטגוריה:כדורגלני פורטו
קטגוריה:כדורגלני גנואה
קטגוריה:כדורגלני גרמיו
קטגוריה:כדורגלני פלמנגו
קטגוריה:כדורגלני קורינתיאנס
קטגוריה:כדורגלני מידלסברו
קטגוריה:כדורגלני ניו יורק רד בולס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:מאמני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1989
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1991
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1964
אולגה קניסקינה

**אולגה ניקולאייבה קניסקינה** (ברוסית: **О́льга Никола́евна Кани́ськина**; נולדה ב-19 בינואר 1985) היא אתלטית רוסייה. היא אלופה אולימפית (בייג'ינג 2008), אלופת עולם שלוש פעמים ברציפות (אוסקה 2007, ברלין 2009 וטגו 2011) ואלופת אירופה (ברצלונה 2010) בתחרות הליכה ל-20 ק"מ. בשנת 2015 לאחר שהתברר שהשתמשה באימרוץ נשללו כל התארים שבהם זכתה ונפסלו כל שיאיה משנת 2009 (כולל).

## ביוגרפיה
קניסקינה נולדה בנפולנאיה טבלה, שברפובליקת מורדוביה.

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2006 זכתה קניסקינה במדליית כסף בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:28:35 שעות, אחרי ריטה טוראבה מבלארוס (1:27:08 שעות) ולפני אליסה ריגאודו מאיטליה (1:28:37 שעות).

### אלופת עולם
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכתה קניסקינה במדליית זהב בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:30:09 שעות, לפני בת ארצה טטיאנה שמיאקינה (1:30:42 שעות) ומריה ואסקו מספרד (1:30:47 שעות).

### אלופה אולימפית
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה קניסקינה במדליית זהב בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בשיא אולימפי חדש של 1:26:31 שעות, לפני קיירסטי פלצר מנורווגיה (1:27:07 שעו) ואליסה ריגאודו (1:27:12 שעות).

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכתה קניסקינה פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:28:09 שעות, לפני אוליב לורניין מאירלנד (1:28:58 שעות) והונג ליו מסין (1:29:10 שעות).

### אלופת אירופה
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2010 זכתה קניסקינה במדליית זהב בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:27:44 שעות, לפני אניסיה קירדיאפקינה (1:28:55 שעות) וורה סוקולובה (1:29:32 שעות).

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכתה קניסקינה פעם שלישית ברציפות במדליית זהב בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:29:42 שעות, לפני הונג ליו (1:30:00 שעות) ואניסיה קירדיאפקינה (1:30:13 שעות).

באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה קניסקינה במדליית כסף ולא הצליחה להגן על תוארה, בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:25:09 שעות, 7 שניות אחרי בת ארצה, ילנה לשמנובה שקבעה שיא עולם חדש של 1:25:02 שעות ולפני קיאנג שנג'י מסין (1:25:16 שעות).

## קישורים חיצוניים

[שמאל|ממוזער|250px|[נשיא רוסיה|נשיא הפדרציה הרוסית, דמיטרי מדבדב מעניק זר פרחים לאולגה קניסקינה בקרמלין במוסקבה 2009]]

קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטיות שהורשעו באימרוץ
קטגוריה:אלופות אולימפיות רוסיות: אתלטיקה
קטגוריה:ספורטאיות שנשללה מהן מדליה אולימפית
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית רוסיות: אתלטיקה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: 20 ק"מ הליכה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1985
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1985
השריר פושט הבוהן הארוך

**השריר פושט הבוהן הארוך** (TA: Musculus extensor hallucis longus) הוא אחד מהשרירים במדור הקדמי של השוק. השריר פועל להנעת הבוהן הראשונה לכיוון פשיטה ולהנעת כף הרגל לכיוון כפיפה גבית.

## תיאור
השריר פושט הבוהן הארוך ממוקם בין השריר השוקתי הקדמי לבין השריר פושט האצבעות הארוך. הוא נמצא עמוק יותר משני השרירים הסמוכים לו. תחילת השריר באמצע הפן הקדמי של השוקית ובקרום הבין גרמי של השוק. חלקו המרוחק נאחז בפן הגבי של הגליל המרוחק של הבוהן הראשונה.

## עצבוב
השריר פושט הבוהן הארוך מעוצבב על ידי שורש העצב המותני החמישי ועל ידי שורש העצב הראשון של העצה (L5, S1) דרך העצב השוקיתי העמוק (Nervus fibularis profundus; Nervus peroneus profundus).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
השריר פושט האצבעות הארוך

**השריר פושט האצבעות הארוך** (TA: Musculus extensor digitorum longus) הוא אחד מהשרירים במדור הקדמי של השוק. השריר פועל להנעת ארבע אצבעות כף הרגל הצידיות (כולן למעט האצבע הראשונה) לכיוון פשיטה ולהנעת כף הרגל לכיוון כפיפה גבית.

## תיאור
השריר פושט האצבעות הארוך הוא שריר נוצתי הממוקם צידית לשריר השוקתי הקדמי. תחילתו של השריר בעלי הצידי של השוקה, בפני השטח הקדמיים של השוקית ובקרום הבין גרמי של השוק. חלקו המרוחק של השריר מורכב מארבעה גידים הנאחזים כל אחד בחלקה הגבי של אחת מארבע האצבעות הצידיות של כף הרגל.

חלקו התחתון של תחילת השריר, הסמוך לחלקה התחתון של השוק, מחובר לתחילתו של השריר השוקיתי השלישי.
ממוזער|כדור כדורגל

## עצבוב
השריר פושט האצבעות הארוך מעוצבב על ידי שורש העצב המותני החמישי ועל ידי שורש העצב הראשון של העצה (L5, S1) דרך העצב השוקיתי העמוק (Nervus fibularis profundus; Nervus peroneus profundus).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
קטגוריה:שרירי כף הרגל
מיר קומען אן

**מיר קומען אָן** ("מיר קוּמֶן אוֹן"; יידיש: אנחנו באים; בפולנית: **Droga młodych**, מילולית - "דרך הצעירים") הוא סרט תיעודי פולני משנת 1935. בסרט מתועד הסנטוריום על שם מֶדֶם לילדים יהודים עניים שלקו בשחפת, הממוקם בעיירה מיֶידזֶשין (Miedzeszyn) שליד ורשה. הסרט מציג את שיטות החינוך ואת דרכי ההבראה ברוח ערכים סוציאליסטיים הנהוגות בסנטוריום (תנועת הבונד הייתה בין יוזמי הפקת הסרט, ומדם עצמו היה בונדיסט).

הסרט נחשב ליצירת מופת בסוג סרטים זה. הצנזורה בפולין גנזה את הסרט להקרנה בפולין, בתואנה כי "תוך שימוש במצוקה ההמונית מפיץ את השקפת העולם הקומוניסטית" (כך, מפי אלכסנדר פורד). הסרט הוקרן במערב אירופה.

במרכז הסרט נמצאים שלושה ילדים יהודים עניים המגיעים לסנטוריום לביקור של שלושה חודשים. בסרט מוצג עולם אלטרנטיבי לאותם ילדים המוּצאים לזמן מה ממעגל העוני. בזמן זה, מתאפשרת לילדים הילדוּת; הם משחקים, שרים, ומתיידדים עם ילדי כורים פולנים. חברת הילדים המוצגת בסרט מחונכת על פי ערכים של חברה חדשה המספקת את צרכיה בעצמה. וזאת בדומה לחינוך הילדים והנוער ב"חברת הנוער" בקיבוץ ובבית החינוך ע"ש א"ד גורדון בארץ ישראל באותה תקופה.

## לקריאה נוספת
* נתן גרוס, **תולדות הקולנוע היהודי בפולין**, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1990, עמ' 85-83, 126.

## קישורים חיצוניים

* הסרט באתר "סינמטוגרפיה של השואה"
* אסף טל, לעבענס-קונסט - אמנות החיים - על הסרט מיר קומען אָן, **זיקה** - העיתון המקוון להוראת השואה, גיליון 21, יד ושם
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1935
קטגוריה:סרטים פולניים ביידיש
קטגוריה:סרטים תיעודיים
קטגוריה:יהדות פולין
השריר השוקיתי השלישי

**השריר השוקיתי השלישי** (TA: Musculus fibularis tertius; Musculus peroneus tertius) הוא אחד מהשרירים במדור הקדמי של השוק. השריר פועל להנעת כף הרגל לכיוון כפיפה גבית ולהפניית כף הרגל כלפי חוץ (איברסיה).

## תיאור
השריר השוקיתי השלישי נמצא בחלק התחתון צידי של המדור הקדמי של השוק. תחילתו, בחלק התחתון של השוקית הקדמית ובקרום הבין גרמי של השוק, משותפת לו ולשריר פושט האצבעות הארוך. חלקו המרוחק נאחז בחלק הגבי של בסיס עצם המסרק החמישית.

## עצבוב
השריר השוקיתי השלישי מעוצבב על ידי שורש העצב המותני החמישי ועל ידי שורש העצב הראשון של העצה (L5, S1) דרך העצב השוקיתי העמוק (Nervus fibularis profundus; Nervus peroneus profundus).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
קטגוריה:שרירי כף הרגל
ויקטוריה היסלופ

**ויקטוריה היסלופ** (באנגלית: **Victoria Hislop**; ) היא סופרת בריטית.

## ביוגרפיה
היסלופ נולדה בברומלי, מחוז קנט, בשם ויקטוריה המסון, למדה ספרות אנגלית באוקספורד ועבדה כעיתונאית ועורכת לפני שעברה לכתיבה בשלב מאוחר בחייה. ב-1988 נישאה לעיתונאי איאן היסלופ ולהם שני ילדים.

ב-2005 הופיע ספרה הראשון "The Island" (בעברית: האי של סופיה), שזכה להצלחה עצומה ותורגם לשלושים שפות.

בעקבות הצלחתה פרסמה עוד שלושה ספרים נוספים. ב-2007 "The Return" (בעברית: הריקוד של סוניה), ב-2011 "The Thread" (בעברית: חוטים מקשרים) וב-2014 "The Sunrise" (בעברית: הזריחה).

כל ספריה של היסלופ תורגמו לעברית על ידי שרון פרמינגר. ספריה מתרכזים באגן הים התיכון. "הריקוד של סוניה" מתרחש בספרד, שני ספרים נוספים ביוון וספר נוסף - בקפריסין. היסלופ חשה קשר עמוק לעם היווני ולתרבותו. היא דוברת יוונית שוטפת ויש לה בית בכרתים.

ספריה של היסלופ בנויים בצורה דומה: אחד הגיבורים מגיע למקום מסוים ולומד על ההיסטוריה הקשה של משפחתו בתהפוכות ההיסטוריות הקשות שקרו באגן הים התיכון.

## ספריה
***האי של סופיה**, ידיעות ספרים, 2007 - קורות משפחה בכרתים שחווה את הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה ונפגעת במחלת הצרעת שמאלצת חלק מהם לעזוב את המשפחה וללכת לבידוד באי המצורעים ספינלונגה.
***הריקוד של סוניה**, ידיעות ספרים, 2008 - בת משפחה באנגליה שנישואיה עולים על שרטון, נוסעת ללמוד פלמנקו בספרד ולומדת על מלחמת האזרחים בספרד האכזרית והקשר של מלחמה זאת למשפחתה.
***חוטים מקשרים**, ידיעות ספרים, 2012 -  בן המשפחה מגיע לסלוניקי ולומד על ההיסטוריה הקשה של העיר: שרפה, מלחמת העולם הראשונה ובעקבותיה חילופי האוכלוסין בין יוון לטורקיה, כיבוש יוון במלחמת העולם השנייה, שואת יהודי סלוניקי, מלחמת האזרחים ביוון לאחר המלחמה, רעידת אדמה ו"משטר הקולונלים".
***הזריחה**, ידיעות ספרים, 2015 - יחסים בין משפחה יוונית וטורקית בפמגוסטה על רקע כיבוש העיר על ידי טורקיה ב-1974.
***גלויות מיוון**, ידיעות ספרים, 2017 - בחורה בריטית נוסעת ליוון בעקבות גלויות ומחברת סיפורים ממקומות שונים ביוון שהיא מקבלת מאדם אלמוני.
***האנשים שאהבנו**, ידיעות ספרים, 2019 - קורות משפחה באתונה שנקרעת במאבק בין ימין לשמאל במלחמת האזרחים ביוון.
***לילה אחד באוגוסט**, ידיעות ספרים, 2021 - המשך לספר האי של סופיה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות בריטיות
קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1959
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1959
בריאן פריל

**בריאן פריל** (באנגלית: **Brian Friel**; 9 בינואר 1929 - 2 באוקטובר 2015) היה מחזאי אירי וכן סופר ובמאי תיאטרון "פילד דיי ת'יאטר קומפני". הוא נחשב מטובי המחזאים שכתבו בשפה האנגלית.
 וכונה "צ'כוב האירי". בתקופה של שישה עשורים כתב יותר משלושים מחזות, הידועים ביותר הם "פילדלפיה, הנה אני בא!" ו"רוקדים בלונאסה".

ב-1975 יצא סרט קולנוע על פי המחזה "פילדלפיה, הנה אני בא!" בכיכובו של דונל מק'קאן ג'ון קווסטד ביים ובריאן פריל כתב את התסריט. ב-1980 ייסד פריל את "פילד דיי ת'יאטר קומפני", המחזה "תרגומים" מאת פריל היה המחזה הראשון שהציגה הלהקה. בתיאטרון שיתף פעולה עם שיימוס היני, זוכה פרס נובל לספרות, שהיה חברו מילדות.

המחזה "רוקדים בלונאסה" הביא לפריל הכרה בינלאומית ופרסים רבים בהם פרס טוני למחזה הטוב ביותר, פרס לורנס אוליביה ופרס חוג מבקרי התיאטרון של ניו יורק. ב-1998 הופק סרט קולנוע על פי המחזה בכיכובה של מריל סטריפ ובימוי של פט או'קונור. המחזה Lovers (אוהבים) עובד לאופרה בשם "באלימור" (Ballymore) על ידי ריצ'רד וורגו (Richard Wargo). הצגת הבכורה הועלתה במילווקי בפברואר 1999.

## ביוגרפיה
שמאל|ממוזער|250px|בית ילדותו של בריאן פריל באומך
פריל נולד באומך שבמחוז טיירון בצפון אירלנד. אביו, פטריק "פאדי" פריל, היה מורה בבית ספר בדרי. אימו, מרי מקלון, הייתה מנהלת סוכנות דואר בגלנטיס (Glenties) שבמחוז דניגול. הוא התחנך בבית ספר קתולי, סיינט קולומב'ס קולג' בדרי. את התואר הראשון עשה בסיינט פטריק'ס קולג' במיינות' (Maynooth) והוסמך להוראה ב-St. Joseph's Training College בבלפסט. ב-1954 נשא לאישה את אן מוריסון, ולזוג נולדו ארבע בנות ובן. בין השנים 1950 ל-1960 עסק בהוראה ולימד מתמטיקה בבתי ספר בדרי. ב-1960 עזב את משרתו כמורה כדי לקדם את הקריירה שלו כסופר. הוא עבר לגור במוף (Muff) במחוז דניגול, ולבסוף התיישב בגרינקאסל שבדניגול.

ב-1987 מונה לשאנד אירן (הסנאט האירי) על ידי הטישך. וכיהן עד 1989. רדיו ה-BBC שידר ב-1989 סדרה של שישה ממחזותיו במסגרת "עונת בריאן פריל, הוא היה המחזאי שעודו בחיים הראשון שזכה לכבוד כזה. באפריל ועד אוגוסט של שנת 1999 חגגו יום הולדת 70 לפריל, באירועים שנקראו "פסטיבל פריל". במהלכו הועלו עשרה מחזות על הבמות ברחבי דבלין. בנוסף לפסטיבל הוקדשו למחזאי כנס, תערוכה בספריה הלאומית, הקרנות סרטים, ומהדורה מיוחדת של המגזין The Irish University Review. כמו כן קיבל פרס על מפעל חיים מ"אייריש טיימס".

ב-2008 הוכרז באוניברסיטת המלכה בבלפסט על כוונה להקים מרכז תיאטרון ומחקר על שמו של בריאן פריל. המרכז "בריאן פריל תיאטר" נפתח ב-2009.

ב-2009 ציינו את יום הולדתו השמונים. בגייט תיאטר הוצגו בספטמבר המחזות "Faith Healer", "The Yalta Game" ו-"Afterplay". ב-13 בספטמבר הוצג ב"אבי תיאטר" ערב של "חגיגות יום ההולדת של בריאן פריל", בו הוקראו קטעים ממחזותיו "פילדלפיה, הנה אני בא!", "תרגומים" ו"רוקדים בלונאסה". למרות היותו מתבודד, השתתף פריל בחגיגות וקיבל עוגה בעוד הקהל שר "יום הולדת שמח". עוד ב-2009 פרסם כתב העת Irish Theatre International גיליון מיוחד לרגל המאורע, והקדיש שבעה מאמרים למחזאי.

נפטר בדניגול שבמחוז אלסטר באירלנד ב-2 באוקטובר 2015, לאחר מחלה ממושכת.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* בריאן פריל, מחזאי  באתר תיאטרון החאן
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזאים אירים
קטגוריה:חברי האגודה המלכותית לספרות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1929
קטגוריה:נפטרים ב-2015
תותח הרים 65/17

**תותח ההרים 65/17** היה תותח הרים נגרר שיוצר על ידי איטליה בתחילת המאה ה-20. בתותח נעשה שימוש במלחמת העולם הראשונה, בתקופה שבין המלחמות, ובמלחמת העולם השנייה במיוחד במערכה במזרח אפריקה ובמערכה במדבר המערבי. קוטרו של התותח היה 65 מילימטרים, ואורך קנהו פי 17 מקטרו, ומכאן כינויו. 

הוא נחשב לתותח קל, שנועד לשימוש בתנאי טופוגרפיה קשים, ותנאי מזג אוויר קשים. הקנה, שאורכו פי 17 מקוטר התותח, נועד לירות פגזים בעלי מסלול נמוך. עיצוב התותח עצמו היה פשוט וכלל זרוע ייצוב וגלגלים מחושקי מסגרת, שנועדו לסייע לגרירת התותח באמצעות סוסים. ניתן היה לפרק את התותח לחמישה חלקים שווים לצורכי תובלה. מגן פשוט הניתן להרכבה סופק אף הוא לצוות.

התותח סופק בתחילה ליחידות ההרריות האיטלקיות ב-1913 ונעשה בו שימוש במלחמת העולם הראשונה. ב-1920 סופקו ליחידות אלו דגמים מתקדמים יותר והתותח עבר לסיוע ליחידות רגלים רגילות. בשל משקלו הנמוך יחסית, קלות הפעלתו ועמידותו בתנאים קשים היה זה תותח פופולרי ביחידות אלו, שהשתמשו בו כנשק לסיוע מטווחים קצרים. ניתן היה לגרור אותו באמצעות משאית, ונעשה בו אף שימוש כנשק אנטי טנקי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תותחים
קטגוריה:אמצעי לחימה איטלקיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ארטילריה הררית
אקי קאוריסמקי

**אקי אולבי קאוריסמקי** (בפינית: **Aki Kaurismäki**; נולד ב-4 באפריל 1957, באורימטילה, פינלנד) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק פיני.

## קריירה
לאחר לימודי התיכון החל ללמוד תקשורת באוניברסיטת טמפרה בטמפרה, פינלנד.

לאחר מכן החל לביים קאוריסמקי ביחד עם אחיו מיקה קאוריסמקי. שני האחים הקימו חברת הפקה והפצת סרטים. הם אחראים לחמישית מכלל היצירה הקולנועית בפינלנד מתחילת שנות השמונים. אקי קאוריסמקי ביים 23 סרטים במסגרת חברת ההפקה שלו, בחלקם הוא גם שיחק.

הפריצה שלו כבמאי עצמאי הייתה בשנת 1983 בסרטו "החטא ועונשו", עיבוד ליצירת המופת של דוסטויבסקי, אותה התאים הבמאי להלסינקי של תקופתו.

בשנת 1989 סרטו "לנינגרד קאובויס יוצאים לאמריקה" זיכה אותו בהכרה עולמית.

## סגנון קולנועי
סגנונו הקולנועי הושפע מהבמאים הצרפתיים ז'אן-פייר מלוויל ורובר ברסון, ומבקרי הקולנוע זיהו בו גם השפעה מהבמאי הגרמני ריינר ורנר פאסבינדר, אולם קאוריסמקי טוען שלא צפה באף סרט של פאסבינדר.

רוב סרטיו של קאוריסמקי עוסקים במעמד הפועלים בהלסינקי של שנות השמונים. גיבורי סרטיו חיים בשולי החברה, שותים למכביר ומתקשרים ביניהם בלקוניות גמורה. לשם העברת מסריו הוא מסתמך על משחק מינימליסטי ואמצעי מבע פשוטים וכן במינימום תנועות מצלמה. קאוריסמקי טען כי "ייתכן שסרטיי אינם יצירות מופת, אבל הם מתעדים את תקופתם. די לי בכך. איני יכול ליצור יצירות מופת, אף על פי שאני מנסה".

קאוריסמקי תופס את הלסינקי כעיר קרה, מנוכרת ונטולת רומנטיות, ולא פעם הדמויות בסרטיו מדברות על רצונן לעזוב אותה.

בסרטים שלו יש פן הומוריסטי יבש ונטול עוקץ שכמותו ניתן למצוא גם בסרטים של ג'ים ג'ארמוש, שאף משחק תפקיד קטן בסרטו של קאוריסמקי "לנינגרד קאובויס יוצאים לאמריקה". ג'ארמוש גם השתמש בחלק מהשחקנים הקבועים של קאוריסמקי בסרטו "מונית לילה", שחלקו מתרחש בהלסינקי.

## פרסים ומחאות
סרטו המצליח ביותר, "איש ללא עבר" (2002), זכה בפרס ה"גרנד פרי" ובפרס חבר השופטים בפסטיבל קאן בשנת 2002, ובשנת 2003 היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. קאורסמקי סירב להגיע לטקס האוסקר בטענה שהוא לא מסוגל לחגוג במדינה שנמצאת במצב מלחמה.

סרטו "אורות בין הערביים" (2006) היה אף הוא מועמד לפרס האוסקר לסרט הזר, אך קאוריסמקי סירב שוב להשתתף בטקס וביטל את מועמדותו כצעד מחאתי כנגד הנשיא ג'ורג' בוש.

ב-2012 חתם על עצומה התומכת ב-BDS וקוראת להטיל אמברגו על ישראל בעקבות פעולותיה במבצע עמוד ענן.

סרטו "הצד האחר של התקווה" (2017) זכה בפרס דוב הכסף (לבמאי הטוב ביותר) בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין (ה-67 במספר). באותו פסטיבל הודיע כי אין בכוונתו להמשיך ולביים סרטים וכי זה יהיה הסרט האחרון שלו כבמאי.

אבל הוא ביים סרט נוסף. סרטו האחרון "עלי שלכת" (2024) נרכש להפצה בישראל.

## פילמוגרפיה

*"החטא ועונשו", 1983
*"איגוד קלמרי", 1985
*"צללים בגן עדן", 1986
*"מסע עסקים של המלט", 1987
*"אריאל", 1988
*"לנינגרד קאובויס יוצאים לאמריקה", 1989
*"הנערה מבית החרושת לגפרורים", 1990
*"הוצאתי עלי חוזה", 1990
*"חיים בוהמיים", 1992
*"שמרי על הצעיף שלך טטיאנה", 1994
*"עננים נודדים", 1996
*"יוהא", 1999
*"איש ללא עבר", 2002
*"אורות בין הערביים", 2006
*"חוף מבטחים", 2011
*"הצד האחר של התקווה", 2017
*"עלי שלכת", 2023

## קישורים חיצוניים

* אקי קאוריסמקי , באתר וואלה סרטים
* 
* 
* על "איש ללא עבר", באתר "הבמה"
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:במאי קולנוע פינים
קטגוריה:מפיקי קולנוע פינים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:תסריטאי קולנוע פינים
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1957
מרינה שולץ

**מרינה שולץ** (ברוסית: **Марина Шульц**; נולדה ב-18 בדצמבר 1994) היא מתעמלת אמנותית ישראלית וחברת נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית.

## ביוגרפיה

שולץ נולדה ברוסיה וכיום מתגוררת באשקלון. למדה בתיכון מקיף ד' אך השהתה לימודיה לצורך אימונים לקראת המשחקים האולימפיים. הצטיינה בנבחרת המקומית, והתאמנה תחת הדרכתה של אירנה וולקוב בבית הספר להתעמלות אומנותית באשקלון. בשנת 2009 עברה מאגודת הספורט של אשקלון למגמת המחוננות של נבחרת ישראל.

בשנת 2005 הייתה אלופת ישראל לנערות בתרגיל עם חישוק, ובשנת 2009 הגיעה יחד עם חברותיה למקום החמישי באליפות אירופה לנבחרות הג'וניור.

באליפות העולם שנערכה במוסקבה בספטמבר 2010 זכתה יחד עם חברותיה לנבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית בהישג שיא בקרב רב כאשר דורגה במקום רביעי.

באליפות העולם שנערכה במונפלייה בצרפת בספטמבר 2011 זכתה הנבחרת בהישג השיא שלה כאשר זכתה במדליית ארד בגמר התרגיל המשולב של 3 סרטים ו-2 חישוקים בתוצאה של 26.675 נק'. לעומת זאת אכזבה הנבחרת בתחרות הקרב-רב כאשר ביצעה מספר טעויות בתרגיל הכדורים, בו דורגה במקום 14 בלבד, ונדחקה למקום העשירי בסיכום שני התרגילים. בכך החמיצה את השלב הראשון בהשגת הקריטריון הנדרש להשתתפות באולימפיאדת לונדון (2012), אולם בתחרות קדם-אולימפית שהתקיימה ב-17 בינואר 2012 זכתה עם הנבחרת במקום השלישי בתחרות, ובמדליית כסף בגמר הקרב רב והעפילה לאולימפיאדה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* מרינה שולץ מאשקלון מתעמלת בנבחרת אשקלון זכתה בכרטיס לאולימפיאדת לונדון, באתר אשקלונט
* אשקלון - מובילה בענף ההתעמלות האמנותית, באתר mynet

## הערות שוליים

קטגוריה:מתעמלות אומנותיות ישראליות
קטגוריה:מתעמלות אומנותיות אולימפיות ישראליות
קטגוריה:מתעמלות אומנותיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:משתתפות ישראליות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:בוגרות המסלול האקדמי המכללה למינהל
קטגוריה:בוגרי המסלול האקדמי המכללה למינהל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1994
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1994
יצחק ירוחם בורודיאנסקי

הרב **יצחק ירוחם בורודיאנסקי** (נולד בג' תמוז תש"ב, יוני 1942) הוא משגיח בישיבת קול תורה וראש כולל "ישיבת הר"ן" בירושלים.

## ביוגרפיה
נולד בג' תמוז תש"ב בתל אביב להניה ולרב אפרים בורודיאנסקי ראש כולל "שבט מיהודה" ועורך האנציקלופדיה התלמודית.

בצעירותו למד בישיבת אור ישראל לצעירים, ובישיבה גדולה בישיבת פוניבז', שם היה תלמיד מובהק לראשי ורבני הישיבה. בעיקר התבלט בקשר עם הרב יחזקאל לוינשטיין מנהלה הרוחני של ישיבת פונביז', ועם הרב שמואל רוזובסקי (שלאחר פטירתו גם ערך כמה מספרי שיעוריו על הש"ס).

בסוף שנות ה-60 נישא למלכה, בתו של הפוסק הנודע וראש ישיבת קול תורה הרב שלמה זלמן אויערבאך. שימש כר"מ בישיבת קול יעקב. ובשנת 1982 התמנה למנהלה הרוחני של ישיבת קול תורה, לצד הרב גדליה איזמן אשר הפסיק למסור שיחות. שיחותיו נמסרות מדי יום שלישי ובליל שבת בהיכל בית המדרש של הישיבה, בישיבה הוא מוסר "ועדים" פעמיים ביום לקבוצות של 15 20 תלמידים החפצים בכך וכן הוא מוסר "ועדים" כל יום לבני שיעור אחר בענייני מוסר, כמו כן מוסר ועדים לחתנים חלקם באופן ישיר וחלקם באופן מוקלט.

בשיחותיו מזכיר רבות את הרב יחזקאל לוינשטיין ומכנהו "המשגיח זכרונו לברכה".

בשנת תשנ"א התמנה לראש כולל ישיבת הר"ן של הרב צבי ויספיש בשכונת רמות בירושלים ושם מוסר שיעור כללי מדי יום שישי ושיחות מוסר בימי שני.

המשגיח מוסר שיחות קבועות בבית מדרש לתלמידי ישיבת פונביז' בבית מדרש ליד הישיבה, וכן לבוגרי הישיבה בשכונת עזרת תורה בירושלים, ולבוגרי ישיבת קול תורה בכל הארץ.

על אף היותו גיסו של הרב שמואל אוירבך, הרב בורודיאנסקי אינו נוקט עמדה פוליטית ב בעשורים השני והשלישי של המאה ה-21.

## משפחתו
אחיו הוא הרב בן ציון בורודיאנסקי, ר"מ בישיבת קול תורה וחבר מועצת גדולי עולם התורה של בני תורה.

בין בניו המוכרים נמנים הרב חיים יהודה ממודיעין עלית, מנהל רוחני בישיבת חכמת התורה; הרב יהושע, ראש כולל במוסדות הר"ן, סניף קריית הרצוג, עורך ומהדיר כתבי סבו הרב שלמה זלמן אוירבך, ומחבר ספר "כוס ישועות"; הרב אברהם דב מרכסים, ראש "ישיבת ברקאי" בחיספין, רמת הגולן.

## כתביו
* **שיח יצחק** שיחות מוסר למועדים ועל התורה. בראשית, שמות, אלול-תשרי, חשוון-מנחם אב, באתר היברובוקס.שמאל|ממוזער|250px|הרב יצחק ירוחם בורודיאנסקי
* **הליכות יצחק** על מסכתות הש"ס, יצא בהסכמתו של חמיו הרב שלמה זלמן אוירבך, של רבו הרב אלעזר מנחם מן שך, ושל גיסו הרב שמואל אוירבך, חולין, סוכה, עירובין, פסחים, שבת, באתר היברובוקס.
* **מוסר אבות**, ליקוט מעורר ללימוד מסכת אבות, בני ברק תשנ"ב.
* **קובצי שיחות** בכל חצי שנה יוצאים לאור שיחותיו שנכתבו על ידי התלמידים.
* קונטרס **פרשת הנישואין**, נספח לספר תורת הבניין מאת מרדכי פוטאש, בספר גישה שמרנית רדיקלית למצוות עונה.
* קונטרס **במעלתו של הספר חשבון הנפש**, נספח לספר בואו חשבון מאת יעקב גרשון ויס, בקונטרס מציג את מנדל לפין כיהודי ירא שמים ומכשיר את ספרו "חשבון הנפש" השנוי במחלוקת.
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבני ישיבת קול תורה
קטגוריה:משגיחים ישראלים
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:משפחת חיים יהודה לייב אוירבך
קטגוריה:משפחת פרוש
קטגוריה:זוכי פרס הרב קוק
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי ישיבת אור ישראל לצעירים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
איוואן ורנטיץ'

**איוואן (איוויצ'ה) ורנטיץ**' (**Ivan Vranetić**)  (1927 – 3 בפברואר 2010) היה חסיד אומות העולם מוורבאס שביוגוסלביה, כיום בוסניה והרצגובינה.

## בתקופת מלחמת העולם השנייה
בספטמבר 1943, לאחר שגרמניה השתלטה על איטליה ועל השטחים בשליטתה, ברחו יהודים רבים לאזור בדרום יוגוסלביה שהיה תחת שליטת הפרטיזנים. חלק מהיהודים הצטרפו לשורות הפרטיזנים, בעוד הנשים והילדים שוכנו בכפרים, בעיקר בכפר טופוסקו שבדרום קרואטיה. רבים מתושבי הכפר היו קשורים ל"אוסטשה", מפלגת השלטון בקרואטיה, שהייתה אחראית על רצח רוב יהודי קרואטיה. תושבים אלה התעלמו ממצוקתם של היהודים, ואלה מבין התושבים שסייעו ליהודים, עשו זאת בשל הפחד מהפרטיזנים.

בסוף 1943 הגיעו יחידות צבא גרמני לאזור והחלו קרבות בינן לבין הפרטיזנים היוגוסלבים. הפליטים היהודיים נאלצו לברוח מהמקומות בהם התנהלו קרבות ולנדוד בין מקומות מסתור.

איוואן (איוויצ'ה) ורנטיץ' בן ה-17 סייע ליהודים בטופוסקו. הוא התיידד עם פליטים יהודים, נהג להזהירם מהתקרבות הקרבות, מצא להם מקומות מסתור חדשים, ליווה אותם למקומות אלו ודאג לצורכיהם במסתור תוך סיכון חייו. בין הפליטים שהגיעו לטופוסקו הייתה ארנה מונטיליו, שבעלה נרצח במחנה יאסנובאץ, ועמה אחותה הקטנה, בתה הקטנה ואמה הקשישה. ורנטיץ' מצא גם להן מסתור.
ממוזער|העץ שניטע ביד ושם לכבוד חסיד אומות העולם איוואן ורנטיץ'

## לאחר המלחמה
[190px|שמאל|ממוזער|ורנטיץ' לוחץ את ידו של האפיפיור [בנדיקטוס השישה עשר בעת ביקורו בישראל, בשנת 2009]]
ורנטיץ' שמר על קשר עם רבים מהיהודים שהציל, בהם ארנה מונטיליו. מונטיליו עלתה לישראל, שם נישאה בשנית והולידה שני ילדים נוספים. היא המשיכה לשמור על קשר מכתבים עם איוואן. בשנת 1963 ביקר ורנטיץ' לראשונה בישראל, ובשנת 1964 עבר לישראל לצמיתות. באותו הזמן כבר לא חייתה מונטיליו עם בעלה השני, ומשהגיע ורנטיץ', הם נישאו.

ב-1970 הכיר יד ושם באיוואן ורנטיץ' כחסיד אומות העולם. הוענקה לו אזרחות כבוד של מדינת ישראל, ובשנת 1986 הוא מונה ליושב ראש ארגון חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל. בשנת 2009, בעת ביקורו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בישראל, בירך ורנטיץ' את האפיפיור במהלך ביקורו ביד ושם.

## מותו
ורנטיץ' נפטר בישראל ב-3 בפברואר 2010, בגיל 84.

## קישורים חיצוניים
* מידע על איוואן ורנטיץ' באתר יד ושם
* ביקורו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר ביד ושם, ביקור בו נפגש עם איוואן ורנטיץ'

## הערות שוליים

קטגוריה:קרואטים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: יוגוסלביה
קטגוריה:ישראלים ילידי יוגוסלביה
קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:ילידי 1926
קטגוריה:יוגוסלבים שנפטרו ב-2010
דגל מדריד (קהילה אוטונומית)

**דגל הקהילה האוטונומית מדריד** הוא דגל מחוז הקהילה האוטונומית מדריד. הדגל מעוצב כשבעה כוכבים לבנים על רקע ארגמן, מסודרים ארבעה בשורה אחת ושלושה בשורה מתחתיה.

צבע הארגמן מסמל את האזור ההיסטורי קסטיליה, שכלל בין השאר את אזור מדריד והכוכבים מייצגים את שבעת המחוזות האדמיניסטרטיביים שבשטח הקהילה האוטונומית ואת שבעת הכוכבים שבסמל העיר מדריד, בירת הקהילה האוטונומית. הסבר נוסף לשבעת הכוכבים הוא שהם מייצגים את שבעת כוכבי הדובה הגדולה.

## ראו גם
* סמל מדריד (קהילה אוטונומית)

## קישורים חיצוניים

*

מדריד, דגל
קטגוריה:מדריד (קהילה אוטונומית)
מדריד
נתן וולפוביץ'

**נתן וולפוביץ**' (ביידיש: **וווּלפאָוויטש**; 13 במרץ 1907 – 21 במרץ 1999) היה שחקן תיאטרון וקולנוע פולני-ישראלי.

## קורות חיים
נולד לטובה וליעקב וולפוביץ' בוורשה שבפולין בשנת 1907. בתחילה החל ללמוד רפואה בבית הספר לרפואה בעירו, אולם לאחר שסבל מהתנכלויות אנטישמיות עזב את בית הספר ופנה ללמודי תיאטרון בבית הספר לדרמה בוורשה. הוא החל להופיע במקומות שונים בוורשה ובפולין כולה והיה מזכיר איגוד השחקנים היהודים בוורשה. במלחמת העולם השנייה נלקח על ידי הרוסים למחנה עבודה בברית המועצות. לאחר המלחמה שב לפולין. בשנת 1950 עלה לישראל והחל להופיע בתיאטרון, בעיקר ביידיש.

בשנות החמישים המוקדמות היה קיים בארץ איסור על העלאת מחזות וקיום אירועים ביידיש, למרות האיסור פעל באופן מחתרתי תיאטרון יידי על שם המחזאי אברהם גולדפדן, וולפוביץ' שימש כשחקן הראשי, משנתגלה התיאטרון על ידי שוטר הוציא בית המשפט צו שאוסר על פעילות התיאטרון, לאחר שוולפוביץ' הפר את הצו והופיע במחזה "הרשל'ה אוסטרופולר", הוא הועמד לדין, ונגזרו עליו קנס של 20 לירות, לאחר אותו משפט פרסם וולפוביץ' רשימה סאטירית בה הוא לועג לאיסור ועל המשפט שעבר.

בשנות השישים והשבעים שיחק וולפוביץ' במחזות רבים, בהם בתיאטרון הבימה, וכן בכמה סרטי קולנוע ישראלים, בהם "תעלת בלאומילך" בבימויו של אפרים קישון, ו"פנטסיה על נושא רומנטי", שכתב חנוך לוין וביים ויטק טרץ'.

נתן וולפוביץ' נפטר בקיבוץ חולדה ונטמן בבית העלמין של הקיבוץ לצד רעייתו מרים (לבית באנקר).

## פילמוגרפיה
* נס בעיירה (1968)
* הבן האובד (1968)
* תעלת בלאומילך (1969)
* לופו (1970)
* התמהוני (1970)
* שוד הטלפונים הגדול (1972)
* פלוך (1972)
* סלומוניקו (1972)
* מתנה משמיים (1973)
* יופי של צרות! (1976)
* משפחת צנעני (1976)
* לופו בניו יורק (1976)
* פנטסיה על נושא רומנטי (1977)
* עם ישראל חי (1981)
* הפחדנים (1981)
* בחינת בגרות (1983)
* קומפוט נעליים (1985)
* מניו יורק באהבה (1985)

## לקריאה נוספת
* רחל רוז'נסקי, '"אנו שחקנים יהודים מהגולה": המאבק לקיומו של תיאטרון רפרטוארי ביידיש בישראל, 1950–1952', **[[בקורת ופרשנות]]** 41 (תשס"ט), 41–64

## קישורים חיצוניים

* נתן וולפוביץ' באתר "אישים"
* נתן וולפוביץ' באתר הבימה (עותק שמור)

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים פולנים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יידיש
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1999
יהודית פריינד

**יהודית פריינד** (נולדה ב-1976) היא אשת חינוך, סופרת עיתונאית ומרצה חרדית. כמה מספריה היו לרבי-מכר, בהם הספרים להתראות ילדים ומשהו לקחת הביתה שפורסמו בבית נאמן, מוסף יתד נאמן לנשים לשעבר. כתיבתה מתאפיינת ברגישות רבה, ועוסקת בסוגיות רגישות אתן מתמודד המגזר החרדי. רבים מספריה עוסקים בפערים חברתיים ומרימים על נס את אנשי הצללים. פריינד מוזמנת להרצאות ולרבי שיח במסגרות חינוכיות-דידקטיות מגוונות, בהם בתי ספר למורים, סמינרים, וכינוסי תוכן לנשים. בהרצאותיה משלבת את הסיפור העיתונאי ואת הסיפור האנושי שמאחורי הקלעים.

## ביוגרפיה
פריינד נולדה וגדלה ברחובות. היא מתגוררת בבני ברק ועוסקת בחינוך ובכתיבה. מאז 1997 היא עובדת כעיתונאית בעיתון יתד נאמן, וכותבת לרוב בנושאים חברתיים. ספרה הראשון הוא **משא של איש אחד**.

החל מ-2019 מפרסמת פריינד טור שבועי פופולרי בעיתון "יתד נאמן", ומנגישה אקטואליה והתרחשויות פוליטיות מזווית ראייה ייחודית רוחנית. רבים מהחומרים שהובאו בטור השבועי שלה עובדו בשנת 2020 בספרה "זיכרון דברים" שיצא לאור בעיצומה של מגפת הקורונה והביא את הפן האנושי-יהודי של המגפה.

## ספריה
### ספרים למבוגרים
***משא של איש אחד** – קובץ סיפורים קצרים.
***[[משהו לקחת הביתה]]** – רומן משפחתי, רב מכר.
***[[להתראות ילדים (ספר)|להתראות ילדים]]** – סיפור השואה והתקומה על רקע תל אביב הישנה. הסיפור זכה לתהודה רבה בקרב בני הדור השני והשלישי.
***[[כורי הפחמים]]** – רומן משפחתי על רקע עיירת פיתוח דרומית.
***נוגע בלב** – קובץ סיפורים.
***סמבטיון חיי** – קובץ סיפורים ספרותיים, רבים מהם הומחזו ונלמדים במסגרת לימודי הספרות במכללות החרדיות.
*מתנה לאמא - אוסף רשימות ייעודיות על הורות, חינוך ומשמעות.
*מחר ניסע לירושלים (2018) - סיפור משפחתי המביא אל קדמת במת המיינסטרים את העם שבשדות וחכמת החיים הפשוטה, החפה מאילוצים וממוסכמות חברתיות המכתיבות את סדר היום והשיח במגזר החרדי-ליטאי.
*זיכרון דברים (2020) - רשמים, הגיגים סיפורים ותובנות בעקבות גל הקורונה הראשון.

### ספרים לילדים
***גבעת המטאטא** – ספר ילדים טיפולי
***רחוב קישטא** – 2 חלקים – ספר ילדים ביבליותרפי במהדורה אלבומית.
*הבית ברחוב קיבוץ גלוית
*מגדלים באוויר

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סגל יתד נאמן
קטגוריה:סגל זרקור
קטגוריה:עיתונאיות חרדיות ישראליות
קטגוריה:סופרות חרדיות ישראליות
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1976
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
סויוז 16

**סויוז 16** (ברוסית: **Союз 16**, "ברית 16") היא חללית סויוז שהמריאה ב-2 בדצמבר 1974 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. המטרה הייתה לבחון מערכת עגינה חדשה לקראת טיסה אפולו סויוז. התוכנית הושלמה בהצלחה.

## צוות
* אנטולי פיליפצ'נקו - מפקד
* ניקולאי רוקאבישניקוב - מהנדס טיסה

### צוות משנה
* יורי רומננקו - מפקד
* אלכסנדר איוואנצ'נקוב - מהנדס טיסה

## תיאור הטיסה
"סויוז 16" שוגרה ב-2 בדצמבר 1974 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T.

הטיסה הייתה מיועדת להמשך הכנות לטיסה משותפת סובייטית-אמריקאית אפולו-סויוז. במהלך הטיסה נבדקה מערכת ההתחברות החדשה שהייתה מאפשרת חיבור בין החללית הסובייטית לבין החללית האמריקאית. כמו כן, נערכו מחקרים שונים בתחום בדיקת מערכות בקרה וניווט. במהלך הטיסה נבדקה יכולת תאום של מערכות פיקוח קרקעיות של ברית המועצות ושל ארצות הברית.

הנחיתה נערכה 5 ימים אחרי השיגור ועברה בהצלחה שאזור מתוכנן בשטח קזחסטן.

בצעד מיוחד הסובייטים הציעו לאמריקאים מידע מקדים על מועד השיגור, אך בתנאי שמידע זה לא יעבור לגורמי חוץ. האמריקאים סירבו לתנאי זה.

## קישורים חיצוניים

* נתוני המשימה
* 
* נתונים מאנציקלופדיית החלל

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1974 בברית המועצות
מיקל ארטטה

**מיקל ארטטה אמטריאין** (בספרדית: **Mikel Arteta Amatriain** נולד ב-26 במרץ 1982) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ספרדי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן את ארסנל מהפרמייר ליג.

## קריירה
בגיל 15 הצטרף ארטטה ללה מאסיה, מחלקת הנוער של מועדון הכדורגל ברצלונה. ארטטה שיחק במדי קבוצת המילואים, אך לא קודם לקבוצה הבוגרת של המועדון. בשנת 2001 הושאל לפריז סן-ז'רמן הצרפתית, ושנה מאוחר יותר חתם בגלאזגו ריינג'רס, עמה זכה בגביע הליגה הסקוטית. בשנת 2004 עבר לריאל סוסיאדד תמורת 5.2 מיליון אירו.

ב-2005 חתם ארטטה באברטון מהפרמייר ליג האנגלית. ארטטה הציג יכולות טובות במשך שנותיו במועדון ובמהרה תפס מקום בהרכב הראשון. בסך הכל שיחק שש שנים בקבוצה, ורשם 35 שערים ו-41 בישולים ב-209 הופעות בכל המסגרות.

ב-31 באוגוסט 2011 חתם ארטטה בארסנל תמורת 10 מיליון אירו. הבכורה שלו במועדון הייתה ב-10 בספטמבר בניצחון הביתי על סוונסי סיטי. בסך הכל כבש שישה שערי ליגה בעונתו הראשונה בקבוצה. בעונת  כבש שישה שערים גם כן. בעונת  כבש שני שערי ליגה, וזכה עם ארסנל בגביע האנגלי.

## קריירת אימון
בקיץ 2016 פרש ממשחק פעיל ועבר לשמש כאחד מעוזריו של מאמן מנצ'סטר סיטי פפ גוארדיולה.

ב-20 בדצמבר 2019 מונה ארטטה למאמן ארסנל, קבוצתו האחרונה כשחקן, לשלוש וחצי שנים. ארסנל היא הקבוצה הראשונה של ארטטה כמאמן ראשי.

את עונת  סיימה ארסנל סיימה במקום השמיני בפרמייר ליג, אך רשמה הצלחה בגביע ה-FA כשבחצי הגמר ניצחה 2–0 את מנצ'סטר סיטי של גוארדיולה. ב-1 באוגוסט 2020 זכה ארטטה בתואר הראשון שלו כמאמן לאחר ניצחון 2–1 על צ'לסי בגמר הגביע האנגלי, ובכך הבטיחה ארסנל כרטיס למוקדמות הליגה האירופית.

את עונת 2020/2021 בפרמייר ליג סיימה ארסנל פעם נוספת במקום השמיני בליגה וכתוצאה מכך לא השתתפה בעונה שלאחר מכן בשום מפעל אירופי, לראשונה מזה 26 שנים. בעונה שלאחר מכן, עונת  סיימה הקבוצה במקום החמישי ופספסה הזדמנות לחזור ולהשתתף בליגת האלופות כשהפסידה במחזור לפני סיום העונה 0–2 לניוקאסל יונייטד ואיבדה את המקום הרביעי ליריבתה העירונית טוטנהאם הוטספר.

בעונת  הובילה ארסנל במרבית העונה את הטבלה, אך במחזורי הסיום איבדה את האליפות למנצ'סטר סיטי וסיימה במקום השני.

ב-12 בספטמבר 2024 האריך את חוזהו בארסנל עד לשנת 2027.

## סטטיסטיקות אימון
נכון ל-20 באוקטובר 2024

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן באתר הרשמי של ארסנל

## הערות שוליים

קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:קשרי כדורגל בסקים
קטגוריה:כדורגלנים בסקים
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה אתלטיק
קטגוריה:כדורגלני פריז סן-ז'רמן
קטגוריה:כדורגלני גלאזגו ריינג'רס
קטגוריה:כדורגלני ריאל סוסיאדד
קטגוריה:כדורגלני אברטון
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:סן סבסטיאן: כדורגלנים
קטגוריה:מאמני כדורגל ספרדים
קטגוריה:מאמני ארסנל
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1982
Burn It Down

**Burn It Down** הוא הסינגל הראשון שיצא לאור מהאלבום Living Things של לינקין פארק. האלבום עצמו יצא ב-26 ביוני 2012.

## סקירה
הסינגל Burn It Down פורסם עוד במרץ. חלקים שלו דלפו לרשת ולבסוף ב-16 באפריל 2012 יצא לאור השיר ביחד עם קליפ כתוביות. לאחר מכן פורסם גם קליפ שזכה ל-50 מיליון צפיות ביוטיוב (נכון ל-27 באפריל 2013). לקליפ הכתוביות יש מעל ל-15 מיליון צפיות (נכון ל-27 באפריל 2013).

במהלך השיר נשמעים קטעים אלקטרונים ביחד עם שירתו של הסולן צ'סטר בנינגטון עד לדקה 2:28 בה הראפר מייק שינודה נותן קטע ראפ.

## הקליפ
בקליפ נראים חברי הלהקה במקום מסוים שנראה כאילו עבר שרפה ובמהלך הקליפ ישנן אבנים מעופפות שמתאספות בתקרה לרשת חשמלית כחולה ובחברי הלהקה משתנים מפעם לפעם לאש או לחשמל.

## מקום שיא במצעדים
* #1 US Rock Songs
* #1 US Alternative Songs
* #1 US Hot Mainstream Rock Tracks
* #1 UK Rock
* #27 UK Singles
* #2 Canada: Alternative Rock
* #13 Canada: Active Rock
* #2 המצעד הגרמני
* #1 המצעד הלוקסמנבורגי
* #41 המצעד האוסטרלי
* #10 המצעד האוסטרי
* #8 המצעד הבלגי
* #37 המצעד הדני
* #47 המצעד הצרפתי
* #43 המצעד האירי
* #12 המצעד האיטלקי
* #7 המצעד היפני
* #50 המצעד המקסיקני
* #13 המצעד הניו זילנדי
* #10 המצעד הרוסי
* #28 המצעד הסקוטי
* #43 המצעד הספרדי
* #12 המצעד השווייצרי
* #29 המצעד הסלובקי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לינקין פארק
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ריק רובין
קטגוריה:שירי ראפ רוק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפולין
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס
אליפות ברית המועצות בהוקי קרח

**אליפות ברית המועצות בהוקי קרח** (ברוסית: **Чемпионат СССР по хоккею с шайбой**) הייתה האליפות הסובייטית בהוקי קרח, שהתנהלה בין השנים 1946–1991.
## היסטוריה
לאחר מלחמת העולם השנייה, הוועדה הסובייטית לספורט ותרבות הגוף (Всесоюзный комитет по физической культуре и спорту) החליטה לארגן ליגת הוקי קרח, לאחר שעד שנות ה-40 הוקי קרח לא טופח במדינה, שהעדיפה עליו את הבנדי. האליפות הראשונה נערכה בשנת 1946. ב-1992, עם תחילת פירוק ברית המועצות, שמרה הליגה על המבנה שלה והפכה לשנה אחת ל**אליפות חבר המדינות**. לאחר עונה אחת פורקה הליגה. המועדונים הרוסים, שהיוו את שלד הליגה, הפכו לחלק מ**ליגת ההוקי הבינלאומית** שהפכה מאוחר יותר לאליפות רוסיה בהוקי קרח.

במשך התקופה מספר הקבוצות בליגה העליונה עלה מ-10 בשנות ה-40 עד ל-15 בתחילת שנות ה-90. הקבוצות ממוסקבה שלטו בליגה, ולמעשה זכו בכל תוארי האליפות. רק 3 פעמים קבוצות מחוץ למוסקבה הגיעו למקום השני.

הקבוצה הדומיננטית בליגה לאורך מרבית שנות קיומה הייתה צסק"א מוסקבה, שזכתה ב-32 אליפויות.

בינואר 1950 בעקבות תאונה אווירית נספו כמעט כל שחקני קבוצת "ו.ו.ס מוסקבה". למרות האסון הקבוצה השתקמה וזכתה ב-3 אליפויות בתחילת שנות ה-50.

## סטטיסטיקה

## ראו גם
* הוקי קרח ברוסיה

## קישורים חיצוניים
*כל זוכות המדליות באליפויות ברית המועצות 

קטגוריה:הוקי קרח סובייטי
קטגוריה:תחרויות הוקי קרח
הצבא האדום מוסקבה (הוקי קרח)

200px|ממוזער|סמל הקבוצה הישן
**"הצבא האדום" מוסקבה** (ברוסית: **Красная Армия**) הוא שמה של קבוצת הוקי קרח, המהווה קבוצת הנוער של צסק"א מוסקבה. הקבוצה מעלה שחקנים לקבוצה הבוגרת וברשותה זכייה באליפות ליגת ההוקי לצעירים לעונת 2010/2011 וסגנות-אליפות בעונת 2011/12.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה ב-26 במרץ 2009 עם הקמת ליגת ההוקי קרח הרוסית לצעירים. ב-3 ביולי 2009 נבחר שם הקבוצה כ"הצבא האדום". עד אז שם הקבוצה היה "צסק"א-2".

משחק הבכורה נערך ב-4 בספטמבר 2009 מול קבוצת נוער של דינמו מוסקבה, שבמהלכו נחלה הקבוצה תבוסה צורבת - 2:6. בעונת 2010/2011 הייתה הקבוצה לאלופת הליגה לאחר שהביסה את האלופה מהשנה הקודמת, סטאלני ליסי מגניטוגורסק וזכתה בגביע חרלמוב לעיני 4,500 צופים.

הקבוצה העפילה לאחר מכן לגמר פלייאוף הליגה בעונות 2011/2012, 2013/2014 ובעונת 2016/2017.

בעונת 2021/2022 הקבוצה השיגה שיא היסטורי בליגה כשצברה 23 ניצחונות בעונה הסדירה והעפילה לגמר גביע חרלמוב.

## תארים
* **אליפות [[MHL]] / [[גביע חרלמוב]]:** 
** זכייה: 2011, 2017 
** גמר: 2012, 2014, 2022
* **[[גביע העולם למועדוני נוער בהוקי קרח|גביע העולם לקבוצות נוער]]:** 
**זכייה: 2011, 2017

## קישורים חיצוניים
*
קטגוריה:קבוצות MHL
קטגוריה:צסק"א מוסקבה
לאדה טוליאטי (הוקי קרח)

200px|ממוזער|סמל הקבוצה הישן
**מועדון ההוקי לאדה טוליאטי** (ברוסית: **Хоккейный клуб «Лада» Тольятти**) הוא קבוצת הוקי קרח מהעיר טוליאטי שהוקמה ב-1976. עד 1989 הקבוצה נקראה טורפדו. משנת 2010 ועד עונת 2017/2018 הקבוצה התמודדה בליגת המשנה הרוסית בהוקי קרח. מעונת 2018/2019 תשתתף בליגת VHL.

הספונסר הראשי של הקבוצה הוא ענק הרכב הרוסי אווטוואז.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה ב-1976, ושיחקה מספר עונות בליגות התחתיות של אליפות ברית המועצות בהוקי קרח. בעשור האחרון של המאה ה-20, הקבוצה החלה לצבור תארים, כאשר זכתה פעמיים באליפות ליגת ההוקי הבינלאומית (הליגה של חבר המדינות), ב-1994 וב-1996. ב-1997 הקבוצה אף זכתה בגביע האירופי, הגביע החשוב ביותר למועדונים באירופה באותה תקופה.

לאדה טוליאטי הייתה הקבוצה האזורית הראשונה ברוסיה שזכתה באליפות המדינה בהוקי קרח, לאחר שעד 1994 כל זוכות האליפות בברית המועצות וברוסיה היו קבוצות ממוסקבה.

ב-2005 פקד את הקבוצה משבר כלכלי שגרם לעזיבת 16 משחקניה. למרות זאת, עם סגל משני שקובץ בחופזה, הצליחה הקבוצה לזכות ב-2006 בגביע הקונטיננטלי - הגביע המשני של אירופה.

הקבוצה הצטרפה לליגת ה-KHL עם הקמתה ב-2008, אך כיוון ששיחקה באולם קטן בן 2900 מושבים בלבד הודחה מהליגה ב-2010 ושיחקה בליגה המשנית. היא שבה ל-KHL בעונת 2014/15 עם פתיחתו של האולם הביתי החדש שלה, לאדה ארנה. אך הודחה ממנה לאחר 3 עונות בשל חוסר עמידתה בתנאי הליגה וחזרה לליגת VHL.
## תארים והישגים
* אליפות רוסיה בהוקי קרח: 1994, 1997
* גביע אירופה: 1996/97
* הגביע הקונטיננטלי בהוקי קרח: 2006
* גביע רוסיה בהוקי קרח: 1994
## ראו גם
*לאדה טוליאטי (כדורגל)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות KHL
קטגוריה:קבוצות הוקי קרח רוסיות
קטגוריה:טוליאטי: ספורט
טקסון לזרוס

[ממוזער|[לטימריה, דג שנצפה בחיים במי האוקיינוס ההודי לאחר שנחשב לנכחד.]]

**טקסון לזרוס** הוא כינוי בטקסונומיה והפלאונטולוגיה לשם טקסון מאובן השייך לתקופה מאוחרת יותר מהתקופה האחרונה שידוע שבה נכחד, כך שהמדע טעה בגילו ולעיתים הטקסון אף קיים בימינו. התופעה נקראת על שם לזרוס מהברית החדשה שחזר לתחייה לאחר מותו. 

נהוג להבחין בבחינת המאובנים בין טקסון לזרוס לבין מצב שבו המאובן המאוחר רק דומה לקודמו אך אינו זהה לו, שכן אז יכול להיות שהוא התפתחות אבולוציונית חדשה. מין שמזוהה כעוקב לכאורה אחרי מין שנכחד, נקרא **מין לזרוס**, שחלק מהטקסונים שרדו עד ימינו, כשם מכונים מאובנים חיים.

לעיתים המדע שוגה בגיל הטקסונים מאחר שההכחדה שקדמה למאובן שנמצא לא הכחידה את כל הפרטים אלא את רובם ומיעוטם שרד עידנים אחר כך, עד שנכחד אף הוא. הסבר נוסף הוא שהמאובן נכחד בפרק הזמן קדום ממה שהסיקו מאחר שתנועות טקטוניות הזיזו את שכבתו אל שכבת סלעים בגיל קדום או מאוחר ממנו.
## מינים שהוגדרו כטקסון לזרוס
*לטימריה
* long-figured possum
*ring-tailed glider
*עגולשון שחור-גחון - שנמצא לאחר עשורים בעמק חולה 
## ראו גם
*מאובנים חיים
## קישורים חיצוניים
*Secrecy considerations for conserving Lazarus species
## הערות שוליים

## 

*
קטגוריה:פלאונטולוגיה
חופים הם לפעמים

250px|ממוזער|שמאל|שפך נחל חדרה ושלט המספר על השיר "חופים"
"**חופים הם לפעמים**" (ובחלק מקובצי שירה: "**חופים**") הוא שיר של המשורר הישראלי נתן יונתן. ראה אור בין השאר באסופת שיריו מבחר שירים, 1980-1940.

השיר נכתב בשנת 1943 כאשר שהה יונתן באימוני פלמ"ח בחוות חפציבה, שעל גדות נחל חדרה. הוא טייל עד מוצא הנחל לים והבחין כי מימי הנחל אינם מגיעים עד הים ונבלעים בחול מרחק קצר לפני קו החוף. השיר הולחן על ידי נחום היימן, ויונתן שינה במקצת את מילות המקור כדי להתאימן ללחן.

## תכנים ואמירות
סגנון השיר, כמו בשיריו האחרים של יונתן כגון כמו בלדה, הוא כסגנון דיבור ושיח בין בני אדם. נושאי השיר הם מנעד הרגשות בהיעדרם של דמויות הקרובים, האהובים ובני המשפחה. כמו בשיריו האחרים, המשורר משתמש בדימויי מקווי מים וסביבתם בטבע, כגון ים, נחל, חוף, חול, אבן, צדפים ושחפים, כדי לתאר תחושות "געגועים", "לב שבור", ו"נטוש ובלי כוחות", כמצבי נפש, הבאים בעקבות חסרונם של האהובים. בדימוי הצדף או הצדפה הקעורה עושה המשורר שימוש כפול; "החוף" או "החופים" הם האני או העצמי, והביטוי להם הוא רק מתוך העצמי הכנה - "הים" ו"הצדף" הוא מחד דימוי לגעגועים אל הזולת:

ומאידך, הצדפים בשירו הם מטפורה להוויות נפשיות עצמיות: רגשות ומחשבות, שמכילים את זכרונותיו שלו, ובהם זכרונות ימי צעירותו:

בשיתוף המטאפורי הלזה, ייתכן שהמשורר רומז להוויה הנפשית המשותפת, הכוללת את האני והזולת יחדו, גם אם המפגש הממשי שלהם נקטע.
[שמאל|ממוזער|200 פיקסלים|[גרפיטי של אריאלה הראל עם מילות הבית הראשון (רעננה, 2012)]]
השיר נעשה לאחד מהמוכרים בזמר העברי וזכה לביצועים רבים, בין השאר של "האחים והאחיות", חוה אלברשטיין, אריק איינשטיין, שלישיית המעפיל, אורנה ומשה דץ ולהקת הנח"ל.

צירוף המילים: "חופים הם לפעמים" שכיח בתרבות העברית מחוץ להקשרו הספרותי המקורי, במיוחד בהקשר של תמורות אקולוגיות ושמירת הסביבה.

בשנת 1984 הפיק נחום היימן מופע של לחניו, ובחר לכנותו בשם "חופים", כמילתו הראשונה של השיר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי האחים והאחיות
קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירי שלישיית המעפיל
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נתן יונתן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נחום היימן
קטגוריה:שירים על חופים
תסחיף שומן

שמאל|ממוזער|250px|תסחיף שומן בריאות תחת מיקרוסקופ
**תסחיף שומן** הוא תסחיף שנוצר בדרך כלל בעקבות טראומה גופנית כגון שברים בעצמות ארוכות, חבלה ברקמות רכות וכוויות.

בניגוד לתסחיף הנוצר מקריש דם, תסחיפי שומן הם קטנים ומרובים ולכן גורמים להשפעה גופנית רחבה. התסמינים בדרך כלל מופיעים 1-3 ימים לאחר פציעה טראומטית ומתחלקים לתסמינים ריאתיים (קוצר נשימה, היפוקסמיה), נוירולוגים (אי שקט, דליריום או תרדמת) והמטולוגים (אנמיה, טסיות נמוכות). הסינדרום מופיע לעיתים קרובות יותר בשברים סגורים של האגן ושל עצמות ארוכות. הופעת פטכיות על העור נחשב תסמין מאפיין בלעדי של הסינדרום אבל מופיע רק ב-20-50% מהמקרים.

תסחיפי שומן יתרחשו בכמעט 90% מהאנשים שעברו חבלות קשות לעצמות אך רק כ-10% יהיו סימפטומטיים. מקובל כי ניתן להפחית את הסיכון לתסחיף שומן על ידי קיבוע מוקדם של שברים, בעיקר בעזרת תיקון ניתוחי. כמו כן ישנה עדות מסוימת כי מתן מקדים של סטרואידים למטופלים בסיכון גבוה מפחית את הסיכון לתסחיפי שומן. שיעור התמותה במקרה של תסחיף שומן סימפטומטי הוא 40-60%. 

ייתכן גם מצב של תסחיף שומן שאינו לאחר טראומה כגון בעקבות כוויות או כבד שומני.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סיבוכים מוקדמים של טראומה
אורתופטיסט

**אורתופטיסט** הוא מומחה לבדיקת תנועות העיניים, כושר המיקוד ופזילה. האורתופטיסט מאבחן את הפזילה ויכול להציע טיפול שאיננו טיפול ניתוחי כמו טיפול בפריזמות, משקפיים וכדומה. כמו כן יכול האורתופטיסט להציע תרגילי עיניים לחיזוק יכולת המיקוד. תחום אחר בו יכול האורתופטיסט לסייע הוא טיפול בעין עצלה.

האורתופטיסט עובד בשיתוף פעולה עם רופא העיניים. בישראל קיים בית ספר לאורתופטיקה במסגרת בית הספר למקצועות הבריאות באוניברסיטת תל אביב. האורתופטיקה היא תחום רפואי מוכר על ידי משרד הבריאות ועבודתו של האורתופטיסט מותנית בקבלת רישיון ממשרד הבריאות.
יו"ר איגוד האורתופטיסטים בישראל הוא גיא ברנט-יצחקי. 

קטגוריה:רפואת עיניים
קטגוריה:מקצועות הבריאות
סמל תורינגיה

**סמל תורינגיה** (בגרמנית: **Thüringer Landeswappen**) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית תורינגיה. הסמל אומץ ב-3 באוקטובר 1990 ונקבע בחוקת המדינה ב-30 בינואר 1991.

הסמל מעוצב ממגן כחול שבו מוטען אריה לודוווינגני זקוף, צבוע בשמונה פסים אדומים וכסופים לסירוגין וכתרו וטפריו זהובים, סמלו של דוכס תורינגיה קונרד מתורינגיה מהמאה ה-13.

מאז עצמאותה של הסן ב-1264 משמש האריה כסמלה כאשר ראשו לבן ורגליו אדומות וראשו אינו מוכתר אלא הסמל כולו. הוא מוקף בשמונה כוכבים כסופים המייצגים את הדוכסיות ההיסטוריות ששכנו בתחום המדינה. כוכבים אלו הופיעו גם בסמל המדינה מ-1920, אלא שבו היו רק שבעה, כיוון שחלקה הצפוני של המדינה היה בשליטת פרוסיה.

על פי חוקת המדינה, מותר רק למוסדותיה הרשמיים להשתמש בסמל, ועל כן עוצב גם סמל לשימוש אזרחי.

## הסמל בין השנים 1921-1933
הסמל נחנך ב-7 באפריל 1921. הוא מציג 7 כוכבים משושים כסופים על רקע אדום. הכוכבים מייצגים את שבע המדינות שמוזגו למדינת תורינגיה ב-1 במאי 1920.

## הסמל בין השנים 1933-1945
בשנת 1933 עם עליית הנאצים לשלטון שונה הסמל בגלל הכוכבים שהזכירו בצורתם מגן דוד ולא היו לרוחם של השלטונות. בסמל החדש נראה אריה ההסני (סמלו של דוכס תורנגיה) אוחז בצלב קרס צהוב. בחלק העליון ניתן לראות את סמל דוכסות ארנשטיניש ואת הנשר של בית שוורצבורג בחלק התחתון את האריה של בית רויס ואת התרנגולת של נסיכות הנהברגר.

## הסמל בין השנים 1945-1952
ביולי 1945 החליפה תורינגיה את סמלה בפעם השלישית. בסמל אריה זהוב על רקע אדום עם 8 כוכבים כסופים. החל משנת 1952 בוטלו כל המדינות בגרמניה המזרחית וחולקו ל-14 אזורים. לאזורים האלו לא היו סמלים אך לעיתים היה שימוש בסמל היסטורי ליצוג אזור מסוים.

קובץ:Wappen Land Thüringen.svg|הסמל ששימש בשנים 1933-1921
קובץ:Thueringen Wappen 1933-1945.png|הסמל ששימש בשנים 1945-1933
קובץ:Coat of arms of Thuringia 1945-1952.svg|הסמל ששימש בשנים 1952-1945
קובץ:Vollwappen Wettiner Landgraf Albrecht 1265.png|סמל הדוכס מ-1265
קובץ:Thüringen Signet.svg|סמל לשימוש אזרחי


## ראו גם
* דגל תורינגיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

תורינגיה
קטגוריה:תורינגיה
פישר פרייס

**פישר פרייס** (באנגלית: **Fisher-Price**) היא חברה המייצרת צעצועים לפעוטות ולילדים. את החברה הקימו הרמן פישר, הלן של ואירווינג פרייס בשנת 1930 במהלך השפל הגדול. החברה מייצרת, בין השאר, משחקים התפתחותיים שונים המותאמים לשלבי התפתחות התינוק ומשחקי חשיבה לגילאים בוגרים יותר. 

מנובמבר 1993 "פישר פרייס" היא חברה בת בבעלות מלאה של חברת "מאטל". בשנת 2004 עמד מחזור המכירות של החברה על סכום של כ-1.9 מיליארד דולר. 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברות צעצועים
קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:מאטל
מיקל האנסן

**מיקל האנסן** (בדנית: **Mikkel Hansen**; נולד ב-22 באוקטובר 1987) הוא שחקן כדוריד דני ושחקן נבחרת דנמרק בכדוריד. הוא משחק כיום בקבוצת הכדוריד של אאלבורג. מספר חולצתו של האנסן הוא 24. הוא נבחר לשחקן הכדוריד הטוב ביותר לשנת 2011 על ידי ארגון הכדוריד האירופי, EHF.

## קריירה
האנסן החל את הקריירה שלו בגיל 10 בקבוצת עירו, IF הלסינגור. בקבוצה זו, שיחק במשך 3 שנים. ובסיומם, עבר לשחק במועדון וירגום סומפרי, שם אביו, פלמינג האנסן, שיחק לפני שעברו לעיר הלסינגור, ובשנת 2003, עבר לשחק באלופת דנמרק באותה השנה, GOG סבנדבורג. לאחר 5 שנים במועדון, עבר האנסן בן ה-21 למועדון הפאר הספרדי, ברצלונה, עימה זכה בשני תוארי גביע ספרדי. לאחר שנתיים במועדון, עבר האנסן למועדון א.ג. קופנהגן, אשר חזר למולדתו, דנמרק. אחרי שנתיים בהן האנסן שיחק בשביל א.ג. קופנהגן עבר ל- פאריס סן ז'רמיין.

## קישורים חיצוניים

* [הפרופיל של האנסן באתר של [ברצלונה (כדוריד)|ברצלונה]]
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:שחקני כדוריד דנים
קטגוריה:שחקני כדוריד באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1987
כדור כביסה

שמאל|ממוזער|250px|כדור כביסה**כדור כביסה** הוא מוצר המקודם כתחליף או מוצר משלים לאבקת כביסה. 

הכדורים נמכרים לעיתים קרובות בשיטות שיווק רשתי. לטענת יצרני כדורי הכביסה, הכדורים שהם מייצרים משפרים את רמת הניקיון של הכבסים באופנים שונים, כגון באמצעות פעולת מינרלים שברכיבים קרמיים שבכדור, השדה האלקטרומגנטי של חלקי מתכת שבו, וקרינת האינפרא אדום המשוחררת ממנו. לעומתם, טענו מדענים שמדובר בהצגה פסבדו מדעית של תכונות המוצר, המפריזה במידת התועלת שבו, אם בכלל.  ישנן עדויות אנקדוטליות לפיהן שימוש בכדורים מועיל לניקוי הכבסים, אולם מחקרים מדעיים שנעשו לא מצאו בהם תועלת משמעותית כלשהי. נציבות הסחר הפדרלית בארצות הברית נקטה צעדים נגד מספר יצרני כדורי כביסה, בגין מה שהיא רואה כהטעיית לקוחות.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כביסה
קטגוריה:פסאודו-מדע
כביסה
סויוז 17

**סויוז 17** (ברוסית: **Союз 17**, "ברית 17") היא חללית סויוז שהמריאה ב-10 בינואר 1975 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. המטרה המרכזית הייתה עגינה בתחנת חלל סאליוט 4.

## צוות
* אלכסיי גוברב - מפקד
* גאורגי גרצ'קו - מהנדס טיסה

### צוות גיבוי
* וסילי לאזארב - מפקד
* אולג מקארוב - מהנדס טיסה

## תיאור המשימה
"סויוז 17" שוגרה ב-10 בינואר 1975 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T.

זו הייתה המשלחת הראשונה שהגיעה לתחנת החלל סאליוט 4. ב-12 בינואר, לאחר ביצוע תמרון ובאמצעות מערכת ידנית התחברה החללית לתחנת החלל. בהגעה לתחנה, מצאו הקוסמונאוטים שלט שהושאר על ידי בוני התחנה "נא לנקות את הנעלים לפני הכניסה". הם עבדו עד 20 שעות ביום, כולל שעתיים וחצי לתרגילי כושר.

המרכיב העיקרי של הפעילות המדעית היה שימוש בטלסקופ לחקר השמש. המכשיר הופעל לראשונה ב-16 בינואר. עד ל-3 בפברואר נערכו תיקונים במראה הראשית שנפגעה. בנוסף בוצעו מחקרים שונים בתחום התקשורת. ב-7 בפברואר החלו הכנות תחנת החלל לעזיבת הצוות וסגירת מערכות.

נחיתה בוצע ב-9 בפברואר ועברה ללא בעיות.

## קישורים חיצוניים
* נתוני המשימה
* נתונים מאנציקלופדיית החלל
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1975 בברית המועצות