open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אמרפל

[220px|ממוזער|שמאל|[אברהם מביס את ארבעת המלכים, איור מאת אנטוניו טמפסטה משנת 1613]]
**אַמְרָפֶל **מלך שנער, נזכר בתנ"ך ב כאחד ממלכי קואליציית ארבעת המלכים שהוקמה יחד עם אריוך מלך אלסר, כדרלעמר מלך עילם ותדעל מלך גוים, למטרת דיכוי מרד של חמשת מלכי כיכר הירדן שכרתו ביניהם ברית על מנת למרוד במלכי מסופוטמיה. אמרפל הוא הדמות הראשונה במקרא אליה מוצמד התואר מלך.

## במקרא

ארבעת המלכים, בהנהגת כדרלעומר, באו לכנען כדי להכניע את מלכי כיכר הירדן שמרדו בכדרלעומר. בדרכם הכו בעמים נוספים, בהם הרפאים, החורים הכנעניים, האמורים ועוד. במלחמתם כנגד חמשת מלכי כיכר הירדן הכניעו ארבעת המלכים את המורדים, שבו מהם שבי רב ובזזו את כל רכושם. בדרכם צפונה אל ארצותיהם רדף אחריהם אברהם, ובאזור דמשק השיג אותם, הביסם, והשיב את השבויים והרכוש למלכי כיכר הירדן.

## שמו וארצו
השם אמרפל נזכר גם בטקסטים באוגרית בתעתיק **עמרפ**, כאשר האות ל' חסרה.

על פי המקרא, שנער הוא למעשה שמה הקדום של בבל, כפי העולה ממעשה דור הפלגה: , וכך היא גם הדעה הרווחת בקרב חוקרי המקרא, דבר המסתדר עם אחת ההשערות אשר נוטה לזהות את אמרפל עם חמורבי עצמו, שנודע גם כ**עמורפי**. השערה אחרת מזהה אותו עם אובל-פי-אל השני מלך אשנונה.

יוסף בן מתתיהו, בספרו "קדמוניות היהודים", טוען כי אמרפל היה שר צבא אשורי שנשלח עם שלושת שרי הצבא האחרים למסע ענישה בכנען; יחדיו בזזו שרי הצבא את סוריה והכניעו את מלכי כיכר הירדן אשר מרדו באשור.

## בדברי חז"ל
בתלמוד נאמר כי אמרפל אינו אלא נמרוד, והאמוראים רב ושמואל נחלקו אודות שני שמותיו אלו: 

בספר הישר מובא ביאור אחר לשינוי השמות אמרפל-נמרוד: , כאשר הכוונה היא לכישלון בניית מגדל בבל, שאף את בנייתו מייחס הספר לנמרוד.
## בתרבות
שמו של הנבל הראשי בספר אדון הטלקינזיס הוא אמרפל. מופיע גם כדמות מרכזית ב"הלב הקבור" וב"הלשון נושלה" לשמעון אדף.

## ראו גם
* אריוך
* כדרלעומר
* תדעל

## קישורים חיצוניים
*מי היה אמרפל מלך שנער? מתוך פורום "עצור, כאן חושבים"
*אמרפל באנציקלופדיה היהודית 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים בפרשת לך לך
קטגוריה:מלכי הגויים בתנ"ך
קטגוריה:בבל
קטגוריה:מלחמת ארבעת המלכים את החמישה
גרג לייק

**גרג לייק** (באנגלית: **Gregory Stuart "Greg" Lake**; 10 בנובמבר 1947 - 7 בדצמבר 2016) היה בסיסט, גיטריסט וזמר ממוצא בריטי.
לייק היה חבר בלהקות הרוק המתקדם קינג קרימזון ואמרסון, לייק ופאלמר (ELP).

## ביוגרפיה
### עד ל-ELP
גרג לייק נולד למשפחה קשת יום באנגליה. כבר מילדות החל לייק להתעניין במוזיקה. אביו חשש שלא יוכל להתפרנס אך זה לא עצר בעדו. אמו קנתה לו את הגיטרה הראשונה שלו ולקחה על עצמה עבודה נוספת בערב כדי לממן לילד את שיעורי גיטרה. גרג לייק היה נער חסון וחרוץ, הוא עבד כסבל ביום ולמד מוזיקה בערב. בגיל 20 הקים את ההרכב הראשון (שלא הצליח) ומאז עבר מספר להקות. בתקופה זו חי לייק בעוני מרוד, עד כדי רעב. תקופה מסוימת חי בדירה עלובה ללא חימום ונכנס לתרדמת עקב דלקת ריאות.

לייק השתקם, והמשיך ללהקה נוספת. ידידו מימי הלימודים, רוברט פריפ, הציע לו להצטרף כסולן וכבסיסט ללהקה חדשה בשם קינג קרימזון. לייק הסכים ולמרות שהיה גיטריסט, למד לנגן בגיטרה בס במהירות. לייק היה הסולן ונגן הבס באלבום הראשון של הלהקה - In the Court of the Crimson King, אשר מהווה השראה לאמני רוק מתקדם עד היום.

### שנות ה-70 - תקופת ELP
לקינג קרימזון הייתה הופעה משותפת עם להקת דה נייס של קית' אמרסון, שעתיד להיות הקלידן של אמרסון, לייק ופאלמר. השניים התיידדו והחליטו להקים הרכב ביחד. הם צירפו ללהקתם את המתופף קרל פאלמר, וכך נולדה להקת אמרסון, לייק ופאלמר. בדצמבר 1970 יצא אלבום הבכורה של הלהקה. מאז הלהקה זכתה להצלחה והוציאה מספר רב של אלבומים.

לייק התחתן, עם דוגמנית גרמנייה, ולשניים נולדה בת.

### משנות ה-80
בסוף שנות השבעים הלהקה התפרקה וכל איש פנה לדרכו.
לייק הוציא שני אלבומי סולו:
* greg lake משנת 1981
* Manoeuvres משנת 1983

לאחר מכן לייק הצטרף ללהקתו החדשה של פאלמר - אסיה. לייק לא השתלב היטב בהרכב החדש ועזב. ב-1985 התאחדה ELP חלקית. במקום פאלמר, אשר היה תחת חוזה באסיה, הצטרף המתופף קוזי פאוול.

בשנות ה-90 התאחדה ELP בשלמותה, הוציאה שני אלבומים, ויצאה לסיבובי הופעות.

לייק נפטר בליל ה-7 בדצמבר 2016, מסרטן.

## סגנון אישי
לייק, בניגוד לאמרסון, שהיה נוהג לכתוב קטעים מסובכים ולבנות עיבודי רוק מרשימים, היה הצד ה"רגיש" של אמרסון לייק ופאלמר. הוא הלחין בלדות אקוסטיות כמו:
*"Lucky Man" (שאותו כתב לייק כאשר היה בן 12)
*"From the Beginning"
*"Still... You Turn Me On"

שירים אלו היו שונים מאוד מהקטעים שאמרסון נהג להלחין. אך שירים אלו, יחד עם קטעיו של אמרסון, יצרו את האופי המיוחד של הלהקה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמרסון, לייק ופאלמר
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1947
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2016
קטגוריה:חברי להקת קינג קרימזון
דגל ניו מקסיקו

**דגל ניו מקסיקו** כולל בתוכו סמל שמש אדומה מסמלי האינדיאנים של זיה על פני רקע צהוב. הצבעים הם צבעי איזבלה הראשונה מלכת ספרד אשר בשמה כבשו הקונקיסטאדורים את האזור.

## היסטוריה
במשך 14 השנים הראשונות של המדינה לא היה למדינה דגל. בעת תערוכת פנמה קליפורניה של 1915 באולם הראשי הוצגו כל דגלי המדינות. בהיעדר דגל לניו מקסיקו הוצג דגל לא רשמי הכולל רקע כחול ודגל ארצות הברית בפינה השמאלית העליונה, וכן כיתוב "ניו מקסיקו" ו-"47" (בשל היותה של המדינה - המדינה ה-47), באותיות כסופות, וסמל המדינה בפינה השמאלית התחתונה.

בשנת 1920 לחצו בנות המהפכה האמריקנית לבחירת דגל למדינה, ובתחרות שנערכה נבחרה הצעתו של ד"ר הארי מרה מסנטה פה.
ד"ר מרה היה ארכאולוג שחקר את האינדיאנים מפואבלו זיה ואת סמליהם שמצא על גבי כלי חרס. הסמל מורכב מארבעה קווים הפונים לארבעה כיוונים. המספר ארבע היה קדוש לזיה, וכולל מעגל המחבר את ארבעת האלמנטים וארבע רוחות השמים.

בשנים האחרונות ביקשו האינדיאנים של הזיה להסיר את סמלם המקודש מהסמל, אולם בקשותיהם לא נענו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

ניו מקסיקו
קטגוריה:ניו מקסיקו: סמלים
מרק ביברשטיין

**מרק ביברשטיין** (בפולנית: **Marek Bieberstein**;  1884 – 14 במאי 1944) היה ראש היודנראט הראשון בקרקוב.

עוד בטרם מלחמת העולם השנייה היה מורה ואיש ציבור בולט בקהילה היהודית בעיר קרקוב. 
יומיים לאחר כיבוש העיר, ב-8 בספטמבר 1939, התפרצו לביתו אנשי אס אס ובידם כתב מינוי לראשות היודנראט. הוא הצטווה למנות תוך יומיים 12 חברי יודנראט ולהציגם לאישור משטרת הביטחון הגרמנית. 

במסגרת תפקידו כפוי הטובה, ביברשטיין עשה רבות כדי להקל על היהודים. עזר לנזקקים והתערב בשחרור בני הקהילה שנתפסו על ידי הגרמנים. ביברשטיין סולק מתפקידו במאי 1940, עם פקודת הגירוש הראשונה של הנס פרנק והוחזק בכלא בטרנוב עד סוף יולי 1942. הוא נכלא לאחר שהואשם בעבירה של קבלת שוחד. הסיבה האמיתית למאסרו הייתה אי עמידה במכסת היהודים שאותם נדרש לגרש מקרקוב, לרוב לכפרים ועיירות מהסביבה. בעוד הנאצים אישרו רק ל-15,000 יהודים להישאר בעיר, ביברשטיין אישר ל-21,000 יהודים להישאר. 

עם שחרורו מהכלא חזר לגטו במצב בריאותי ירוד ולאחר מספר שבועות הועבר עם משפחתו למחנה פלאשוב שם נרצח על ידי הנאצים. 

אחיו היה ד"ר אלכסנדר ביברשטיין, מנהל בית החולים בגטו קרקוב.

## ראו גם
*גטו קרקוב

קטגוריה:אסירים בגטו קרקוב
קטגוריה:יודנראט
קטגוריה:אנשי חינוך שנספו בשואה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז פלאשוב
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1944
זבדיאל

**זַבְדִיאֵל** הוא מושב באזור הדרום צפונית לקריית גת השייך למועצה אזורית שפיר.

## היסטוריה
המושב הוקם באוגוסט 1950 על ידי עולים מתימן בסביבת הכפר הנטוש ג'וסיר, ועל כן נקרא בתחילה גשרון. המושב השתייך לפועלי אגודת ישראל ועיקר פרנסת התושבים נועד להיות על הפלחה. בנוסף גידלו התושבים ירקות וכותנה. 

המושב עלה לכותרות בתחילת פברואר 1959 לאחר שפיצוץ מסתורי שהמשטרה לא גילתה את סיבתו הרג שלושה ילדים בני משפחת לידאני. במושב התגוררו כ-84 משפחות בני שלוש חמולות שהיו מסוכסכות ביניהן במשך שנים רבות. בעקבות הסכסוכים הוקמו במושב הקטן שבו כ־100 משפחות שישה בתי כנסת נפרדים.

המושב צבר בסוף שנות ה-70 חובות כבדים שהביאו לניתוק אספקת המים ובספטמבר 1980 הוחלט על פירוק המושב וזבדיאל היה המושב הראשון שמונה לו מפרק מאז שנת 1960. בסביבות שנת 2000 היו במושב 107 משקים, כ-16 יחידות של בנים ממשיכים ותוכנית הרחבה של עוד כ-100 יחידות דיור שהייתה בשלבי ביצוע. עיקר פרנסת המושב על מטעים, בעיקר של אפרסקים. 

## קישורים חיצוניים
*זבדיאל, אתר מועצה אזורית שפיר

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי פועלי אגודת ישראל
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
מסעודין אל-עזאזמה

[ממוזער|ה[שייח'ים של שבט עזאזמה. ביניהם מושל נפת באר שבע, עארף אל-עארף. ברקע המסגד הגדול בבאר שבע. שנות השלושים של המאה העשרים]]
**מסעודין אל-עזאזמה** (בערבית: **مسعودين العزازمة**) המכונה גם **אל עזאזמה** (**العزازمة**) הוא שבט בדואי בנגב.

בני השבט פזורים בין באר שבע בצפון ומצפה רמון בדרום. אל השבט מצורפים גם שבטים קטנים ביניהם: אלזיאדין, אבוחסאן, זנון, קשחר, אבן חמיד, דנפירי, אבו קרדוד ועוד מספר נוספים.

לפני קום המדינה היה אזור הר הנגב בתחום השליטה של מטה עזאזמה שהיה מורכב כולו מ-12 שבטים עצמאיים. הר הנגב מכונה במפת הקרן לחקר ארץ ישראל ג'בל אל עזאזמה. בעקבות מלחמת העצמאות עזבו רוב בדואיי העזאזמה את הנגב - כולל הר הנגב. שבט מחמדיין כולו עזב ורק מעטים מבני השבטים סראחין, עסיאת, וגונאביב נשארו וחלקם חזרו לנגב ב-1954. הם נפקדו ליד עבדת על ידי הממשל הצבאי, קיבלו תעודות זהות ישראליות וצורפו לשבט עזאזמה בראשות שייח' עודה אבו מועמר.

ב-17 במרץ 1954, 12 מחבלים בהובלתו של בן השבט, סעיד אבו בנדק ביצעו את טבח מעלה עקרבים, בו רצחו 12 נוסעים באוטובוס אגד בדרכו מאילת לתל אביב.

בספטמבר 1959 נרצח מפקד סיירת צנחנים יאיר פלד בעת תרגיל ניווט בדד בנגב. שני הרוצחים, בני שבט סאראחין של מטה אל-עזאזמה, הוסגרו על ידי בני שבטם והוצאו להורג ללא משפט בידי חיילי צה"ל. יומיים לאחר הרצח הורה אלוף פיקוד הדרום, אברהם יפה על "מבצע הגר", במסגרתו פונה הר הנגב מבני שבט הסאראחין. משתפי הפעולה ביניהם פונו לאזור דימונה והאחרים אולצו לעבור לסיני לאחר שמקורות המים שלהם נתפסו.

רבים מבני השבט שותפים בהברחות נשק וסמים, הן מגבול ירדן והן מגבול מצרים. באחד מהמקרים ניסו לדרוס חיילי צה"ל כאשר באו לעצור אותם.

מתחם אוהלים ובתים של השבט בין באר שבע לשגב שלום הוכר על ידי מדינת ישראל כיישוב, אך עדיין ללא מעמד מוניציפלי.

סעיד אלחרומי בן השבט היה חבר כנסת מטעם מפלגת רע"מ וכיהן כיו"ר ועדת הפנים והגנת הסביבה.

### בית הספר היסודי אל-עזאזמה
בית הספר אל-עזאזמה הוקם בתקופת המנדט הבריטי. נכון ל-2004 למדו בו 1400 תלמידים והוא היה בית הספר היסודי הגדול בישראל. בעקבות עתירת ועד ההורים באותה שנה לבג"ץ בדרישה לפצל את בית הספר, הקים משרד החינוך חומה בלב המוסד.

## קישורים חיצוניים

* חגי ארליך,  '''המזרח התיכון בין מלחמות-העולם''', כרך 1, חלק 2, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, באתר books.google

## הערות שוליים

קטגוריה:שבטים בדואים
קטגוריה:שגב שלום
קטגוריה:הנגב: חברה
קטגוריה:הנגב: יישובים
תראבין א-צאנע

**תראבין א-צאנע** או **תראבין** (בערבית: **ترابين**) הוא יישוב בדואי באזור הנגב בקרבת קיבוץ משמר הנגב.

היישוב הוקם על אדמת ישראל למען בני שבט תראבין אשר חיו שנים רבות בנגב וחצי האי סיני, ולאחר הקמת מדינת ישראל, בסביבות היישוב עומר. הוא שוכן דרומית לרהט ולמשמר הנגב, מערבית לגבעות בר וצפונית-מערבית לבאר שבע.

## היסטוריה
בשנת 1998 יזם ראש מועצת עומר, פיני בדש, תוכנית להרחבת תחום היישוב עומר צפונה, לשטח בו גרו תושבים בדואים משבט התראבין. התושבים הבדואים יושבו בשטח זה בשנת 1961, לאחר שפונו ממקומות אחרים בנגב. לצורך מימוש ההרחבה יזם תוכנית לפינוי השבט מהאדמות עליהן הוא יושב. בספטמבר 2003 התקבלה החלטת ממשלת ישראל ליעד שטח מדרום לעיר רהט, כדי שישמש להקמת יישוב חדש לשבט (החלטה מס' 881 מיום 29 בספטמבר 2003). באותה עת הוחלט להקים שמונה יישובים לבדואים בנגב. שבעה מתוכם (כולל תראבין א-צאנע) נכללו בתחומי מועצה אזורית אבו בסמה.

הקמת היישוב החדש החלה בשנת 2005 ומקביל החל בפינוי התושבים הבדואים, חלקם עזב מרצון לאחר שקיבלו פיצוי כספי ומגרש ביישוב החדש, אך חלק סירב להתפנות ופתח במאבק. ב-2009 החל פעולות פינוי בכוח של היישוב. במרץ 2009 הוצת מטוסו הפרטי של בדש במנחת שדה תימן על ידי בדואי מהשבט, על רקע המאבק נגד הפינוי. ב-2012 התפנו המשפחות האחרונות אל היישוב החדש ועל השטח הוקמה שכונה חדשה.

בשנת 2006 הוגדר כיישוב באזור עדיפות לאומית א'.

בשנת 2009 הושלמו הקמתם של כביש גישה, תשתיות מים וביוב והוקמו בית ספר, גן ילדים, מגרשי ספורט, מרפאה ומתנ"ס. לעומת זאת אין חיבור לרשת החשמל הארצית והתושבים נאלצים לרכוש גנרטורים או להקים מערכות סולאריות. כמו כן אין תשתיות תקשורת.

החל מנובמבר 2012 היישוב נכלל במועצה אזורית חדשה שהוקמה: מועצה אזורית אל קסום.

בכפר הוקמה חוות "חלב בראשית" ומרכז מבקרים, בה מגדלים נאקות למטרת ייצור חלב נאקות ותכשירים למריחה המכילים את החלב הזה שמייחסים לו תכונות ריפוי.

בלילה שבין ה-26 בדצמבר ל-27 בדצמבר 2025, במסגרת מבצע סדר חדש בנגב, פשטו עשרות שוטרים על יעדים פליליים בכפר ועצרו חמישה חשודים בפעילות עבריינית. במהלך הפעילות נפצע שוטר באורח קל. עוד באותו לילה, פלשו מספר רעולי פנים מתראבין לקיבוץ משמר הנגב וליישוב גבעות בר והציתו כלי רכב של יהודים. בתגובה לכך, התגברה הפעילות המשטרתית בכפר, נעצרו לפחות חמישה חשודים בהצתות ותושבים יידו אבנים לעבר השוטרים, שהגיבו בירי גז מדמיע וזריקת רימוני הלם. בבוקר ה-4 בינואר, נורה למוות תושב הכפר שהיה חשוד בפעולות תג המחיר.

## גלריה

קובץ:Tirabin al-Sana mosque.jpg|המסגד בכפר, ולידו הכיפה שהובאה מאתרו הקודם
קובץ:Medclinic in Tirabin.jpg|קופת חולים בכפר
קובץ:A local school in Tirabin al-Sana.jpg|בית הספר המקומי


## ראו גם
* מועצה אזורית אבו בסמה
* בדואים בישראל

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2005
קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
קטגוריה:הנגב: יישובים
קסטינה

**קסטינה** (בערבית: **قسطينة**) היה כפר ערבי בשפלה באזור קריית מלאכי של היום. קסטינה היה ממוקם על כביש מרכזי המוביל מעזה ליפו וגם מעזה ללטרון ולירושלים (עד היום מוכר המקום כצומת קסטינה), בגובה 50 מטר מעל פני הים, והשתייך לנפת עזה שבמחוז עזה (1945). שטחי אדמותיו היו 12,019 דונם ובשנת 1945 מנה 890 נפשות. ב"מדריך הצבאי לפלשתינה", שחיבר המודיעין הבריטי בקהיר לקראת כיבושה של הארץ במלחמת העולם הראשונה, נאמר שעד קסטינה - צפונית מזרחית לסואפיר - מיושבים הכפרים בעיקר על ידי צאצאיהם של פלאחים מצריים שהביא עמו אבראהים פאשא בשנת 1832.

ב-1938, במהלך המרד הערבי הגדול, השתתפו חלק מתושבי הכפר בקרב צומת מסמיה.

בשנת 1942, ימי מלחמת העולם השנייה, הוקם בסמוך לכפר שדה תעופה צבאי עבור חיל האוויר המלכותי הבריטי, שנקרא "RAF Qastina", והפך מאוחר יותר לבסיס חצור של חיל האוויר הישראלי.

קסטינה שכנה בשטח שהוקצה למדינה הערבית במסגרת תוכנית החלוקה של האו"ם משנת 1947. עם הכרזת העצמאות של ישראל ב-15 במאי 1948, ופלישת הצבא המצרי לנגב, פונו תחילה הנשים והילדים של קסטינה לכפר תל א-צאפי. אולם, הם נאלצו לשוב עקב מחסור במים בכפר המארח.

צה"ל נתן הוראה לכיבוש קסטינה והכפרים הסמוכים ב-28 ביוני 1948. וב-9 ביולי, במהלך מבצע אנ-פאר, נכבש הכפר על ידי חטיבת גבעתי ובתיו נהרסו.

ערוגות וכפר אחים הוקמו ב-1949 בשטחים החקלאיים של הכפר. אביגדור הוקם ב-1950 וקריית מלאכי ב-1951.

ליד המקום שבו שכן היישוב, נמצא צומת מרכזי הנקרא "צומת מלאכי" או בשם המוכר יותר "צומת קסטינה" המחבר בין כביש 40 וכביש 3 בנוסף בצומת יש את מסוף קסטינה. 

## קישורים חיצוניים

* "קסטינה" – ראשית ההתיישבות היהודית והיסטוריה של האזור
*  גולדה מאיר חונכת את כביש פלוג'ה-קסטינה, יומני כרמל אוגוסט 1951 (התחלה3:35)
*

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:קריית מלאכי: היסטוריה
מסמיה

**מַסְמִיָּה** או **אל-מסמיה** (ערבית: **المسمية**) היה יישוב ערבי באזור השפלה, ליד גדרה של היום. תושביו היו בחלקם חורנים, ועדות לקיומו מצויה כבר בשנות ה-70 של המאה ה-19.

היישוב מסמיה היה מחולק לשני יישובים:
*  **(المسمية الكبيرة; מסמיה הגדולה)** - בשנת 1945 שטח אדמותיו 20,687 דונם מתוכם 229 בבעלות יהודית ומספר תושביו הוערך ב-2,520.
* **חורניה**, שנודע גם בשמו  **(المسمية الصغيرة; מסמיה הקטנה)** - בשנת 1945 שטח אדמותיו היה 6,478 דונם ומספר תושביו הוערך ב-530. הוקם בסוף המאה ה-19 עקב סכסוך פנימי במסמיה אל-כבירה.

לפי מקורות יהודיים, תושבי מסמיה היו ידידותיים ליהודים. אולם במחצית השנייה של 1938, במהלך המרד הערבי הגדול, המצב השתנה ולאחר חבלות רבות בציוד הגיע לשיא כאשר חלק מתושבי הכפר בסיוע תושבי כפרים נוספים בסביבה תקפו את עובדי חברת חשמל ונוטרים יהודיים במה שנודע כקרב צומת מסמיה. בעקבות האירוע פוצצו הבריטים מספר בתים בכפר.

במהלך מבצע אנ-פאר במלחמת העצמאות נכבשו היישובים
ביולי 1948 בידי חטיבת גבעתי ותושביהם נמלטו או פונו.

על אדמות שני היישובים נבנו היישובים ינון, כפר הרי"ף, חצב, תלמי יחיאל, בני עיש, בני ראם, שערי אברהם, ברורים ואחווה. בכפר עצמו התיישבו במאי 1950 עולים מיהדות תימן שהתארגנו במסגרת תנועת פועלי אגודת ישראל. התיישבות זאת התפתחה להיות מעברת מסמיה, או בשמה הרשמי מעברת "משמיע שלום". רוב תושביו עברו להתגורר בבני עי"ש בתחילת 1958, אולם היו כמה משפחות שנשארו בכפר גם לאחר מכן. 

שמו של היישוב הערבי נשתמר בכינויו הלא-רשמי של הצומת הנמצא במקום - **צומת מסמיה**.

מבני בתי הספר לבנים ולבנות של מסמיה אל כבירה נותרו על תילם עד ימינו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:יישובים שננטשו בשפלת יהודה
אל-פאלוג'ה

[שמאל|ממוזער|200px|אנדרטה ל[שיירת גת גלאון|שיירה לגת וגל-און]]
**אל-פאלוג'ה** (בערבית: **الفالوجة**) הייתה עיירה ערבית כפרית בגבול מישור חוף יהודה ושפלת יהודה, כ-20 קילומטרים ממזרח לעיירה הערבית מג'דל. היישוב עבר לשליטה ישראלית בחודש פברואר 1949 ואחר כך נהרס.

היום אזור העיירה נקרא **פלוגות** או **צומת פלוגות** ולידו שוכנת העיר קריית גת. שמו של היישוב נשתמר בשם הצומת, המחבר את כביש האורך, כביש 40 בקטע מקריית מלאכי לבאר שבע עם כביש הרוחב, כביש 35 מאשקלון לחברון.

## היסטוריה
בכפר נמצאו ממצאים מהמאה ה-12. במאה ה-14 נקרא על שם השיח' אל-פאלוג'י, הקבור בו, ומאז הוא מוזכר באגרות נוסעים.

במאה ה-16 נמנה הכפר בין יישובי סנג'ק עזה שבאיילט דמשק.  בסוף המאה ה-19 היה הכפר מוקף בוואדיות משלושה עברים, בתיו היו בנויים מלבני טיט ומרכז הכפר נבנה סביב קבר השיח' אל-פאלוג'י, שהיגר מהעיר פאלוג'ה בעיראק. לכפר היו שתי בארות מים ובריכת אגירה.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הקים הצבא הבריטי צפונית לעיירה מנחת זמני עבור חיל האוויר המלכותי.

בשנות ה-30 של המאה ה-20 התרחב הכפר לכיוון צפון. בחלק הצפוני נבנו חנויות, בתי קפה ומרפאה.
בכפר נבנו שני בתי ספר - לבנים ב-1919, ולבנות ב-1940.
על פי סקר הכפרים שנערך בשנת 1945 שטחי העיירה היו 38,038 דונם ומספר תושביה 4,670 נפשות.
לפי תוכנית החלוקה משנת 1947 נועדה פאלוג'ה להכלל במדינה הערבית.

במלחמת העצמאות חסמו אנשי הכפר את הדרך ותקפו את השיירות היהודיות בדרכן ליישובים המבודדים בנגב. ב-13 במרץ 1948, במסגרת פתיחת המצור על היישובים היהודיים, הוחלט על שליחת שיירה מלווה בכוח מוגבר של לוחמי חטיבת גבעתי דרך הכפר. תחילה לא נתקלה השיירה בהתנגדות, אולם בהגיעם ליציאה מהכפר נתקלו במחסום ובאש עזה. במהלך הקרב חלה טעות בזיהוי הכוחות במהלכה נפגעו שבעה ממלווי השיירה מאש חבריהם. למחרת בוצעה פעולת תגמול בה פוצצו מבנים ברחוב הראשי של הכפר ונהרגו 15 אנשים. בעקבות הפעולה ובקשת תושבי הכפר החלו חיילים בריטים ללוות את השיירות היהודיות שעברו באזור. 

הצבא המצרי, שפלש לנגב במהלך מלחמת העצמאות השתלט על האזור, אולם ככל שהמלחמה התמשכה, החלו כוחות צה"ל להדוף את הצבא המצרי. 
אזור פלוג'ה לא נכבש בידי צה"ל, אולם הוא הצליח לכתר את הכוחות המצריים מכל עבר. חלק מתושבי הכפר עזבו אותו במהלך המלחמה. בתום המלחמה נוצרה מובלעת מצרית שכונתה "כיס פלוג'ה".

בתחילת 1949 נמצאו בכיס פלוג'ה חטיבה מצרית וכ-3,140 אזרחים ערבים, כ-2,000 מהם היו תושבי הכפרים פלוג'ה ועיראק אל-מנשייה, והשאר היו פליטים שהגיעו לשם קודם לכן מאזורים אחרים בדרום הארץ. ביום 24 בפברואר 1949 נחתם הסכם שביתת נשק בין ישראל ומצרים, ובעקבותיו פינו המצרים את המובלעת ב-26 בפברואר. בהסכם נקבע שישראל תערוב לביטחונם, לזכויותיהם ולרכושם של האזרחים בכיס, ובנספח של חילופי מכתבים שצורף להסכם, היא התחייבה להתיר לאזרחים להישאר בכפרים אל-פלוג'ה ועיראק אל-מנשייה. חלק קטן מהם, אולי מאות, רובם פליטים, יצאו מהכיס יחד עם הצבא המצרי או יום או יומיים לאחר מכן. הרוב המכריע נשארו והוטל עליהם שלטון הממשל הצבאי, אולם מספר ימים לאחר חתימת הסכם שביתת הנשק, גרמו יחידות צה"ל למנוסתם של כ-2,000 עד 3,000 תושבים משני הכפרים.

על אדמות העיירה הוקמו היישובים קריית גת, נוגה וניר ח"ן.

## לקריאה נוספת
* אלעד בן-דרור, **[[המתווך: ראלף באנץ' והסכסוך הערבי-ישראלי 1949-1947]]**, מכון בן-גוריון, 2012.

## קישורים חיצוניים

*  אספקה ותחמושת מגיעים לבסיס פלוג'ה, יומני כרמל, דצמבר 1948
*
*

## הערות שוליים

פאלוג'ה (אל-)
קטגוריה:קריית גת: היסטוריה
קטגוריה:מישור החוף הדרומי
חדיד

**חָדִיד** הוא מושב במרכזה של ישראל, סמוך לעיר לוד. הוא משתייך למועצה אזורית חבל מודיעין. צפונית לחדיד נמצא כפר טרומן ומחנה בן עמי דרומית ומערבית לו כביש מספר 1 ומחלף בן שמן, ומזרחית לו תל חדיד. שטח המושב כ-2,000 דונם.

## תולדות המושב
המקום יושב לראשונה במאי 1949 על ידי "קבוצת תחיה" של הפועל המזרחי שעברה הכשרה בגת רימון. בעליה על הקרקע מנתה הקבוצה 80 חברים, מתוכם 20 זוגות נשואים. הם שכנו באוהלים ובצריפים.

עם העלייה על הקרקע, קיבל היישוב את שמו, על שם העיר הקדומה "חדיד", ששכנה בתל חדיד הסמוך. הקבוצה סבלה מעזיבה רבה.

בשנת 1952, תושבי הקיבוץ עברו למקום סמוך, 2 ק"מ מערבה, אל מקום מישורי ונמוך יותר. במקומם הובאו, באוקטובר אותה שנה, עולים מתימן, שגרו עד אז בכפר העבודה פאר-עם, שפונה לשם הקמת חצור הגלילית. הקיבוץ נקרא מעתה חדיד תחתית והמושב נקרא חדיד עילית.

תושבי חדיד עילית סבלו במקום, ובפברואר 1953 הפגינו בתל אביב נגד טיפול הסוכנות במושב. באפריל 1954 תושבי חדיד עילית עזבו את המקום ועברו לכפר יעבץ. היישוב חדיד תחתית נשאר במקום, ושמו חזר להיות חדיד. בהמשך עזבו אותו אנשי הקיבוץ המקוריים, וב-1955 התיישבו בו עולים מקוצ'ין ומתימן.

בהמשך הצטרפו עולים יוצאי רומניה.

## היישוב היום
על פי נתוני הלמ"ס לסוף 2021 מתגוררים במושב כ-913 נפשות והאוכלוסייה דתית וחילונית מעורבת.

ביישוב פועלים: צרכנייה, מזכירות, מועדון, מקווה, בית כנסת, פעוטון, גני ילדים, וספרייה.

250px|שמאל|ממוזער|250px|שלט בכניסה למושב

## ראו גם
* תל חדיד

## קישורים חיצוניים

* 
* חדיד, באתר של מועצה אזורית חבל מודיעין
* מיכאל יעקובסון: סיבוב בבית הכנסת הנטוש במושב חדיד, באתר 'חלון אחורי', 15 בנובמבר 2016.

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובי הפועל המזרחי
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
זרחיה

**זְרַחְיָה** הוא מושב דתי הממוקם כעשרה קילומטרים דרום מערבית לצומת קסטינה ומשתייך למועצה אזורית שפיר.

המושב נקרא על שמו של אחד מאבותיו של עזרא הסופר, הנזכר במקרא גם כשם אחת ממשפחות עולי בבל.

## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1950 כמעברה של עולים מאיראן, בסמוך לאתרים הארכאולוגיים ח'רבת קרקפא וח'רבת ג'לדיה, אשר נסקרו עוד בידי חוקרי המאה ה-19. המושב שוכן בסמוך לתחילת אפיקו של נחל לכיש.

בעקבות משבר חברתי-כלכלי שהתרחש בו בשלהי שנת 1954 עזבו 15 משפחות ממייסדי המושב. במקומן התיישבו משפחות עולים חדשים מצפון אפריקה, מרביתן ממרוקו.

באוקטובר 1955 נפתחה במושב תחנת טיפת חלב. בשנת 1956 הובאו למתיישבים פרות מגרמניה ששימשו כבהמות מלאכה ולאספקת חלב.

בספטמבר 2025 נפתח ביישוב גן ארכאולוגי לאחר שיפוץ בעלות 1.6 מיליון שקלים. במרכזו של הפארק נמצאת גת יין ביזנטית בת 1,400 שנה. על פי הארכאולוגים, הגת מעידה על תעשיית יין משגשגת שפעלה באזור. האתר המשוקם כולל פסיפס עתיק, מתקני ייצור משוחזרים ומתחם קהל, וצפוי לשמש מוקד חינוכי, קהילתי ותיירותי.

## קישורים חיצוניים

* זרחיה, באתר מועצה אזורית שפיר

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:יישובי הפועל המזרחי
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
רוברט וודלו

**רוברט פרשינג וודלו** (באנגלית: **Robert Pershing Wadlow**; 22 בפברואר 1918 – 15 ביולי 1940) היה האדם הגבוה ביותר שתועד מאז ומעולם, שלגבי גובהו (2.72 מטרים) קיימות ראיות מתועדות היטב.

## ביוגרפיה
וודלו נולד בעיר אלטון שבמדינת אילינוי בארצות הברית. כבר בגיל שישה חודשים החלה גדילתו המואצת, בשל גידול ששיבש והגביר את פעילות בלוטת יותרת המוח שלו. בגיל שמונה התנשא לגובה 188 סנטימטרים, ובגיל 13 הוכרז עליו בתור "הצופה הגבוה ביותר בעולם". גובהו אז היה 2.32 מטרים. כפות הידיים שלו הן הגדולות ביותר שתועדו מעולם.

וודלו מעולם לא הפסיק לגדול, ובסופו של דבר הגיע לגובה 2.72 מטרים ולמשקל של 199 ק"ג. גובהו הקשה עליו את ההליכה, והוא נעזר בקביים מיוחדים לשם כך. הוא נפטר בגיל 22 כתוצאה מזיהום ברגלו, והמשיך לגדול על ערש דווי. הוא נקבר בעיר הולדתו אלטון.

בהלווייתו של וודלו, שהיה סלבריטאי אמריקאי בחייו הקצרים והופיע במסגרת קרקס האחים רינגלינג, נכחו כ-40,000 איש. תריסר אנשים נדרשו כדי לשאת את ארונו, שאורכו היה 3.28 מטרים. שיאו הוא מן הפופולריים ביותר בספר השיאים של גינס.

## ראו גם
* דון קוהלר
* סולטן קוסן
* וולטר האדסון

## קישורים חיצוניים

* תמונות של רוברט וודלו וסרט עליו (כדי להפעיל את הסרט, יש לאפשר את הפעלת הפריט המוקפץ)
* תמונה, פארווערטס, 2 באוגוסט 1931
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:שיאני גינס אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1940
גרין ריבר

שמאל|ממוזער|עטיפת האלבום Rehab Doll.
**גרין ריבר** (באנגלית: **Green River** - נהר גרין או נהר ירוק) הייתה להקה משפיעה מסיאטל שפעלה בשנות השמונים. היא נקראה על שמו של הרוצח הסדרתי גארי רידג'ווי, שכונה "גרין ריבר קילר", ועל שם אלבום של להקת הרוק משנות השבעים קרידנס קלירווטר ריבייבל. היא נחשבת לאחת מלהקות הגראנג' הראשונות.

גרין ריבר כמעט שלא הורגשה מחוץ לסיאטל, אך ההשפעה שהייתה לה על סצנת המוזיקה של סיאטל הורגשה בסופו של דבר בכל רחבי העולם, דרך השפעתה על הלהקות שקמו באותן שנים שבהן היא קמה (סאונדגארדן, מלווינס) ולהקות סיאטל מאוחרות יותר (נירוונה, אליס אין צ'יינס), על הלהקות שהיו חתומות יחד איתה בחברת סאב פופ, וכן על הלהקות שהוקמו כתוצאה מהתפרקותה (מאת'ר לאב בון, פרל ג'אם, מאדהאני).

הלהקה נחשבת בעיני רבים ללהקה הראשונה בסיאטל שעירבה בין מטאל לפאנק (וכן גלאם רוק), תוך יצירתו של צליל שיהיה ידוע מאוחר יותר כ"גראנג'" - ומרק ארם, סולנה של הלהקה, מתואר רבות כאדם הראשון שהשתמש במונח, למרות שהוא לא השתמש בו בהקשר של סגנון מוזיקלי.

הלהקה הוקמה ב-1983, והתפרקה ב-1987. מרק ארם וסטיב טרנר הקימו לאחר מכן את מאדהאני, וג'ף אמנט וסטון גוסארד הקימו את מאת'ר לאב בון (עם ברוס פיירוות'ר) ואת פרל ג'אם.

סטיב טרנר היה חבר ההרכב הראשון שעזב, כאשר הוא מייחס את עזיבתו לנטיותיהם של שאר החברים לכיוון של הבי מטאל. מאוחר יותר השתמש גם מרק ארם באותן הסיבות על מנת להסביר את התפרקותה של הלהקה. אך הסיבה העיקרית לדעתו הייתה מה שהוא ראה כגישה ממוסחרת של שאר החברים, בייחוד זו של הבסיסט ג'ף אמנט. האירוע שבו שלח אמנט את כל כרטיסי הכניסה אל מאחורי הקלעים של אחת מההופעות האחרונות של הלהקה לאנשי יחסי ציבור, הרגיז את ארם במיוחד. ארם רצה להעניק מספר כרטיסים לחבריו, והעובדה שאף לא אחד מהיחצ"נים שהוזמנו הגיעו להופעה לא סייעה במיוחד.

ויכוח זה הוביל בסופו של דבר לאנטגוניזם בין קורט קוביין, חברו של מרק ארם, לבין להקת פרל ג'אם. למרות שקוביין התפייס לבסוף עם אדי ודר, הוא עדיין נותר בדעה שלילית כלפי ג'ף אמנט וסטון גוסארד.

## חברי ההרכב
*מרק ארם (שירה) (ראו גם מאדהאני) - 1984 - 1988, 1993, 2008 - 2009
*סטיב טרנר (גיטרה) (ראו גם מאדהאני) - 1984 - 1988, 1993, 2008 - 2009
*ג'ף אמנט (בס) (ראו גם פרל ג'אם) - 1984 - 1988, 1993, 2008 - 2009
*סטון גוסארד (ראו גם פרל ג'אם) - 1984 - 1988, 1993, 2008 - 2009
*ברוס פרוות'ר (ראו גם מאת'ר לאב בון) - 1985 - 1988, 2008 - 2009
*אלכס וינסנט (תופים) - 1984 - 1988, 2008 - 2009
*צ'אק טירס (תופים) - 1993

## דיסקוגרפיה
* *Come On Down* 1985 - מיני-אלבום
* 1986 *"Together We'll Never"/"Ain't Nothing to Do"* - סינגל
* *Dry As A Bone* 1987 - מיני-אלבום
* *Rehab Doll* 1988 - אלבום אולפן
* *Rehab Doll / Dry As A Bone* 1988 - אלבום אוסף
* 2016 *Demos 1984* - אלבום דמויים
* *Live At The Tropicana* 2019 - אלבום הופעה

## קישורים חיצוניים

* אתר מעריצים של הלהקה
* 

קטגוריה:להקות גראנג' אמריקאיות
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות פאנק (Punk)
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1984
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 1988
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 2009
סקרימינג טריז

**סקרימינג טריז** (באנגלית: **Screaming Trees**, עצים צועקים) נחשבת לאחת הלהקות הסנדקיות של תנועת הגראנג', יחד עם גרין ריבר ומלווינס.
## היסטוריה
הלהקה הוקמה ב-1985 והתפרקה ב-1996. סקרימינג טריז ייצרה צליל שהוא שילוב בין פאנק (Punk) לרוק פסיכדלי שעזר לעצב את דמותו של הגראנג', אם כי מעולם לא הצליחה באמת להגיע למיינסטרים כמו נירוונה, אליס אין צ'יינס, פרל ג'אם וסאונדגארדן.

האחים ואן קונר וגרי לי קונר הקימו את סקרימינג טריז עם מרק לנגאן ב-1985. השלישייה גדלה באלנסבורג, וושינגטון, עיירה הקרובה לסיאטל. הם חשבו שהם האנשים היחידים בתיכון שמאזינים לפאנק, גראנג' ולמוזיקה עצמאית, ולכן הם היו מסתובבים יחדיו. שלושתם נשרו בשנה האחרונה של התיכון.
לאחר כמה שנים, לנגאן יצר קשר עם ואן קונר, באותה תקופה לואן הייתה להקה עם הזמר מרק פיקרל, והם בדיוק הוציאו את גרי לי קונר מהלהקה, אז הם הזמינו את לנגאן לנגן בתופים.
לבסוף גרי לי חזר ללהקה, והם שינו את תפקידו של כל חבר, לנגאן שר, גרי לי ניגן בגיטרה, ואן בבס, ופיקרל בתופים.

ב-1985, כמה חודשים לאחר הקמתם, הם הקליטו את הדמו הראשון.
ב-1986, יצא אלבום הבכורה של הלהקה, " Clairvoyance".
ב- 1987, יצא אלבומם השני, "Even If and Especially When", והלהקה התחילה להופיע ברחבי המדינה. ב-1988, יצא אלבומם השלישי," Invisible Lantern".
ב- 1989, יצא אלבומם הרביעי, " Buzz Factory".
במשך הזמן, המתיחות בלהקה גדלה, והלהקה העבירה את רוב 1990 בפרויקטים צדדיים.
ב-1991 בארט מרטין החליף את מרק פיקרל בתופים.

רק בשני האלבומים האחרונים, Sweet Oblivion ו-Dust, הלהקה הצליחה לפרוץ מעט, בעיקר בזכות השיר Nearly Lost You שכיכב בפסקול הסרט "סינגלס" מ־1992. Dust שילב בתוכו כלי-נגינה מזרחיים (כמו סיטאר) וקיבל על כך ביקורות טובות.

ב-25 ביוני 2000, הודיעה הלהקה על התפרקותה הרשמית.

מרק לנגאן הוציא שישה תקליטי סולו מוערכים, האחרון שבהם הוא Bubblegum שיצא תחת השם "מרק לנגאן בנד" ב-2004. מרטין ולנגאן השתתפו ביצירת האלבום של הסופרגרופ מסיאטל, מד סיזן.

## חברי ההרכב
* מרק לנגאן - קולות
* גרי לי קונר – גיטרה
* ואן קונר – בס
* בארט מרטין- תופים (1991 – 2000)

חברים קודמים:
* מרק פיקרל- תופים (1985 – 1991)

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
**[[Clairvoyance (אלבום של סקרימינג טריז)|Clairvoyance]]*  (1986)
**[[Even If and Especially When]]*  (1987)
**[[Invisible Lantern]]*  (1988)
**[[Buzz Factory]]*  (1989)
**[[Uncle Anesthesia]]*  (1991)
**[[Sweet Oblivion]]*  (1992)
**[[Dust (סקרימינג טריז)|Dust]]*  (1996)
**[[Last Words: The Final Recordings]]*  (2011)

### אלבומי EP
**[[Other Worlds]]*  (1985)
**[[Beat Happening/Screaming Trees EP]]*  (1988)
**[[Something About Today]]*  (1990)
**[[Change Has Come]]*  (1991)
**[[Winter Songs Tour Tracks]]*  (1992)

### אוספים
***  (1991)
**[[Nearly Lost You]]*  (2001)
**[[Ocean of Confusion:Songs of Screaming Trees 1989-1996]]*  (2005)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות גראנג' אמריקאיות
קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1985
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 2000
נבחרת לוקסמבורג בכדורגל

**נבחרת לוקסמבורג בכדורגל** (בלוקסמבורגית: **Lëtzebuergesch Foussballnationalekipp**) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של לוקסמבורג.

## היסטוריה
נבחרת לוקסמבורג נחשבת לאחת הנבחרות החלשות באופ"א, והיא מעולם לא העפילה לטורניר גמר כלשהו. 

למרות חולשתה לאורך השנים, הנבחרת כמעט והעפילה לאליפות אירופה בכדורגל ב-1964, כשבאותו טורניר השתתפו רק ארבע נבחרות.
הנבחרת ניצחה את הולנד בשלב שמינית הגמר, אך הפסידה לדנמרק בשלב רבע הגמר (הנבחרות שהעפילו לשלב חצי הגמר השתתפו בטורניר).

משנת 1995 ועד 2007 לא הצליחה לוקסמבורג לנצח בשום מסגרת, והתדרדרה בדירוג פיפ"א עד למקום ה-195. בפברואר 2007 השיגה לבסוף ניצחון 1–2 במשחק ידידות מול נבחרת גמביה.

באוקטובר אותה שנה, ניצחה לראשונה במשחק רשמי אחרי 12 שנה את בלארוס 1-0 במוקדמות יורו 2008. ניצחון סנסציוני נוסף רשמה לוקסמבורג בספטמבר 2008, במשחק חוץ של מוקדמות מונדיאל 2010 נגד שווייץ 2-1, היה זה ניצחונה הראשון בטורניר מוקדמות המונדיאל מאז 1972.

ב-3 בספטמבר 2017 סיימה לוקסמבורג בתוצאה 0-0 בחוץ נגד נבחרת צרפת, מה שנחשב גם כן בתור אחת התוצאות הטובות ביותר של הנבחרת בכל הזמנים.

ב-8 בספטמבר 2018 ניצחה לוקסמבורג 4-0 את מולדובה ובכך קבעה למעשה את הניצחון השני הכי גבוה שלה בהיסטוריה והכי גבוה שלה ב-70 שנים האחרונות במשחק רשמי.

ב-11 בספטמבר 2018 ניצחה לוקסמבורג את נבחרת סן מרינו בכדורגל בתוצאה 3-0 והשיגה את רצף הניצחונות הגבוה ביותר בהיסטוריה שלה - 3.

## כל גביעי העולם
* 1930 - לא הוזמנה
* 1934 עד 2026 - לא העפילה

## כל אליפויות אירופה
* 1960 - לא נרשמה
* 1964 עד 2024 - לא העפילה

## ליגת האומות של אופ"א

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

[שמאל|ממוזער|300px|שחקני הנבחרת במשחקי [אולימפיאדת אנטוורפן (1920)]]

## שחקנים מפורסמים
* גאי הלר
* ג'ף סטרסר
* מנואל קרדוני
* קרלו וייס
* דניאל דה מוטה
* אורליאן ז'ואקים
* לואי פילו
* מריו מוטץ'

## שיאי שחקנים
נכון ל-7 בספטמבר 2025. *לאחר המשחק מול *
:*כתב *'מודגש** מסמל שחקן פעיל בנבחרת.''

===שיאני ההופעות===



===מלכי השערים===
[[קובץ:Gerson Rodrigues 2019.jpg|ממוזער|287x287 פיקסלים|**גרסון רודריגז''', מלך השערים (23) בנבחרת לוקסמבורג בכל הזמנים.]] 

## מלבישות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:לוקסמבורג: כדורגל
לוקסמבורג
דזירה קלארי

שמאל|ממוזער|200px|דזירה קלארי
**ברנארדין איז'ני דזירה קלארי** (בצרפתית: **Bernardine Eugénie Désirée Clary**; 8 בנובמבר 1777 - 17 בדצמבר 1860), צרפתייה שהייתה למלכת שוודיה בעקבות הכתרתו של בעלה, המצביא ז'אן-בטיסט ברנאדוט, כמלך שוודיה קרל הארבעה עשר.

## חייה
דזירה נולדה ב-8 בנובמבר 1777 במרסיי. אביה, פרנסואה קלארי, היה סוחר משי אמיד. אחותה הבכירה, ז'ולי, נישאה לז'וזף בונפרטה, אחיו של נפוליאון, ודזירה עצמה, שאז נקראה עוד איז'ני, קשרה קשר רומנטי עם נפוליאון עצמו, אז קצין צבא צעיר ובאה עמו בברית אירוסין באפריל 1795. בספטמבר בוטלו האירוסין,לאחר שנפוליאון פגש בטרקליני החברה הגבוהה של פריז את ז'וזפין, אלמנת הרוזן בוארנה ואם לשני ילדים (אז'ן והורטנס), והחליט לשאתה לאישה. שיקולי קריירה וכספים הנחו את נפוליאון בצעד זה, אך נראה שהיה גם משקל לקסמיה של ז'וזפין.

דזירה התחתנה עם ז'אן-בטיסט ברנאדוט, אז מרשל בצבא נפוליאון, ב-17 באוגוסט 1798 לאחר שהצילה מהתאבדות בקפיצה לנהר עקב גילוי אירוסי נפוליאון וג'וזפין. בשנת 1810 אומץ ברנדוט לבית המלוכה השוודי, שנותר ללא בנים, כיורש עצר. בשנת 1814, לאחר שהצבא השוודי בפיקודו השתתף בקואליציה השישית נגד צרפת, נכללה גם נורווגיה בשלטונו העתידי. בשנת 1818 הוכתר ז'אן-בטיסט ברנאדוט לקרל-יוהאן, מלך שוודיה ונורווגיה, ואשתו דזירה הייתה למלכה דזידריה.

בנם היחיד, אוסקר, (1799–1859) היה ליורש העצר ובסופו של דבר הוכתר לאוסקר הראשון, מלך שוודיה ונורווגיה.

המלכה דזידריה לא התרגלה מעולם לדרכי בית המלכות השוודי או לאקלים, ובילתה תקופות ארוכות בפריז, בנפרד ממשפחתה, בעיקר עד שנת 1823. דזירה מתה בגיל 83. היא האריכה ימים אחרי בעלה ואחותה ואפילו בנה מת שנה לפניה. היא נקברה בכנסיית רידרהולם שבסטוקהולם בצמוד לבעלה.

## לקריאה נוספת
* **דזירה**, אן מארי סלינקו, הוצאת עדית, בתרגום יצחק הירשברג

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אצולה צרפתית
קטגוריה:נשות מלכים שוודים
קטגוריה:נפוליאון
קטגוריה:מהגרים מצרפת לשוודיה
קטגוריה:אישים שנכתבו רומנים על-פי חייהם
קטגוריה:מלכות
קטגוריה:ילידות 1777
קטגוריה:נפטרות ב-1860
טאד

**טאד** (באנגלית: **Tad**) הייתה להקת גראנג' מטאל ששמה זהה לשמו הפרטי של סולנה, טאד דויל (משמעות המילה Tad באנגלית היא "מעט").

טאד הוקמה בסיאטל ב־1988 והושפעה מאוד מסגנון הרוק של שנות השבעים והרבה פחות מסגנון הפאנק שמשך להקות כמו מאדהאני ו־L7.

הלהקה שמרה על צביון "מטאלי" במשך כל הקריירה, ותקליט הבכורה שלהם God's Balls נחשב לאלבום עם הסגנון הכבד ביותר שיצא אי-פעם מחברת התקליטים מסיאטל סאב פופ, יחד עם אלבום הבכורה של נירוונה, Bleach. הלהקה לא הצליחה מסחרית מחוץ לגבולות סיאטל בשונה מלהקות גראנג' מטאל אחרות, כמו אליס אין צ'יינס וסאונדגארדן, בעיקר בשל תדמית אפורה ו"זרוקה" של חבריה.

טאד התפרקה ב־1999, כשהמתופף ג'וש סינדר עזב ללהקת Hotrod Lunatics וטאד דויל הקים את Hog Molly, שהזכירה את God's Balls אבל התפרקה לאחר אלבום אחד. לאחר מכן טאד הקים להקה נוספת בשם Hoof שככל הידוע עובדת נכון ל-2005 על אלבומה הראשון.
## חברי ההרכב
שמאל|ממוזער|עטיפת האלבום <span style="color: white">a</span>8-Way Santa
* טאד דויל (שירה, גיטרה)
* קורט דניאלסון (בס)
* ג'וש סינדר (תופים) (1993-1996)
* גארי ת'ורסטנטון (גיטרה) (1988-1994)
* סטיב וויד (תופים) (1988-1991)
* ריי וואשאם (תופים) (1991-1992)
* מייק מונגריין (תופים) (1996-1999)

## אלבומים
**God's Balls* 1989
**Salt Lick* 1990
*a*8-Way Santa* 1991
**Inhaler* 1993
**Live Alien Broadcasts* 1995
**Infrared Riding Hood* 1995

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות גראנג' אמריקאיות
קטגוריה:להקות מטאל אלטרנטיבי
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1988
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 1999
סטון גוסארד

ממוזער|סטון גוסארד
**סטון קרפנטר גוסארד** (באנגלית: **Stone Carpenter Gossard**; נולד ב-20 ביולי 1966) הוא אחד הגיטריסטים של להקת הגראנג' פרל ג'אם. וממקימי סצנת הגראנג' בכללה, דרך להקות כמו גרין ריבר, מאת'ר לאב בון, וטמפל אוף דה דוג הנחשבות ללהקות חלוצות בז'אנר.

## חייו
גוסארד נולד בסיאטל, וושינגטון. לסטון שתי אחיות בשם סטאר ושלי, והוא הבן האמצעי.
הלהקה הראשונה שאליה הצטרף גוסארד נקראה "March of Crimes". לאחר מכן הוא עבר ללהקת גרין ריבר, שם נפגש עם ג'ף אמנט, לימים הבסיסט של פרל ג'אם. לאחר התפרקות הלהקה הם הקימו את להקת מאת'ר לאב בון ביחד עם אנדרו ווד. לאחר מותו הם הקימו את להקת פרל ג'אם, בה הם פעילים עד היום. 

ב-1992 הופיע גוסארד בסרט "Singles". 

במהלך השנים גוסארד תרם הרבה מאוד לשירי הלהקה: הוא הלחין חלק ניכר משיריה המוקדמים, שמאוחר יותר הפכו ללהיטים כגון Alive, Even Flow, Black ו־Once. דוגמאות לשירים מאוחרים יותר שאותם הלחין ואף כתב הם Do The Evolution, Of The Girl, Life Wasted, Bushleaguer ועוד. למרות שגוסארד נחשב בדרך כלל לגיטריסט הקצב של הלהקה ותפקד ככזה בימיה הראשונים, הדינמיקה בינו לבין הגיטריסט המוביל מייק מקרידי החלה להשתנות עם הפיכתו של הסולן אדי ודר לנגן גיטרה שלישי, וכיום גוסארד מנגן לפעמים על תקן גיטריסט מוביל ואפילו מספק נגינת בס וכלים אחרים ואף שירה. במקביל לפעילותו בלהקה, גוסארד הוא חבר בלהקת בראד, שהוציאה עד היום ארבעה אלבומים, ובמשך מספר שנים היה בעל חברת תקליטים בשם LOOSEGROOVE, אותה הוא מסר מאוחר יותר לאחותו. גוסארד הוציא אלבום סולו ראשון בשם "Bayleaf" ב־2001, שם גם המחיש את יכולתו לנגן על מספר רב מאוד של כלים. האלבום אינו אלבום גראנג' מובהק, וכולל סגנונות מוזיקליים שונים.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרל ג'אם
קטגוריה:מוזיקאי גראנג'
קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:טמפל אוף דה דוג
קטגוריה:מאת'ר לאב בון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
נתיבות שלום

**נתיבות שלום** היא סדרת ספרים שכתב הרב שלום נח ברזובסקי, מאדמו"רי סלונים. חמישה כרכים מתוך הסדרה כוללים פרשנות חסידית על חמישה חומשי תורה, כרך אחד על יסודות היהדות באור החסידות וכרך אחד על חגים ומועדים. אליהם נוספו חוברות של שיחותיו בנושאים שונים (חנוכה, פורים, השואה, פרקי אבות, שובבי"ם, חינוך, הכנה לחתונה, ועוד). בשנת תשע"ג יצא כרך נוסף ובו שיחות מכינוסים בשם "נתיבות שלום - דברי שלום ואמת", בשנת תשע"ד יצא כרך נוסף ובו אסופת מכתבים שכתב לתלמידיו, מסודרים לפי נושאים, בשם "נתיבות שלום - מכתבי קודש". 

הספרים על התורה נערכו על פי דברי תורתו בטיש כאדמו"ר, ושני הכרכים על עבודת ה' ומועדים מבוססים על סיכומי תלמידים משיחותיו כראש ישיבה בשנים תש"ב-תשמ"ב (שקודם לכן היו נפוצים בחסידות בצילומי סטנסיל). הכרכים יצאו בשנים תשמ"ה-תשנ"ה. עד לפטירתו בחודש אב תש"ס פעל מכון "אמת ואמונה" שהוציא חוברות נוספות לפי נושאים. לאחר פטירתו הוציא המכון חוברות ובהן מכתבי הדרכה שבהם ענה לשואלים, גם הן לפי נושאים. בספריו הוא מרבה לדבר על אמונה ושבת.

הספר התקבל בחוגים שונים וזכה לפופולריות, בין היתר בשל העברית הרהוטה שבו, לעומת רוב ספרי החסידות הכתובים בעברית קשה יותר ודורשים ידע מוקדם רחב יותר. 

החוברת על השואה ("ההרוגה עליך") יצאה לאור באנגלית בתש"ס (2000), שנת פטירתו. בתשס"ב יצא באנגלית גם ספרו 'בנתיבי חינוך'. הספר "צהר לנתיבות שלום" כולל את תולדות חייו של המחבר, שיחותיו בנושא תפילה וכאלף פיענוחים של ראשי תיבות בספריו.

## על הש"ס
בתש"ע (2010) יצא הספר "נתיבות שלום" על מסכת כתובות ונדרים, בהוצאת ישיבת בית אברהם, על פי שיעורים שמסר בישיבה.

בתשע"ג (2013) יצאה הסדרה "שיעורי נתיבות שלום" ובה שלושה כרכים של שיעוריו על הש"ס, בעריכת הרב אלימלך וינברג.

## קישורים חיצוניים

* דביר פרנקפורטר, העם ההולכים בחושך - גלות לכתחילה ב'נתיבות שלום', עלון ישיבת הר עציון
* הרב חיים כהן, שיחות ודרשות בפרשת השבוע ע"פ ספר נתיבות שלום, באתר קול הלשון
* הרב יורם אליהו, שיעורי פרשת שבוע ומועדים ע"פ ה'נתיבות שלום', אתר ערוץ מאיר
* שיערים מוקלטים על הספר נתיבות שלום עם הרב יהונתן ריין 

קטגוריה:ספרי המאה ה-20
קטגוריה:ספרי חסידות
קטגוריה:חסידות סלונים
קטגוריה:סדרות ספרים בעברית
קטגוריה:פירושי התלמוד
חיל רגלים כבד

[שמאל|ממוזער|250px|[פסל (יצירה)|פסל של הופליט יווני - דוגמה מובהקת לחיל רגלים כבד. בתמונה החייל חובש קסדה קורינתית ומוגן במגן, מוקיים ושריון גוף מארד. ככל הנראה מתואר הופליט מהמאה ה-8 או ה-7 לפנה"ס]]
[ממוזער|300px|ציודו של החיל רגלים הכבד בסוף [ימי הביניים ותחילת הרנסאנס: שלושה שריוני לוחות וברקע כלי נשק מהתקופה (קופיץ, רובה קשת ושלל נשקי מוט - חניתות, רנסואר, מוטות-גרזן והאלברדות) שפותחו במיוחד כדי לחדור את קופסאות הפלדה המשוריינות.]]

**[[חיל רגלים|חייל רגלי]] כבד** הוא סוג של חייל רגלים המוגן בשריון כבד. השריון כלל בדרך כלל שריון גוף, מגן, קסדה ופרטי מיגון נוספים. החיילים חומשו בדרך כלל בחנית דקירה חזקה או נשק מוט אחר, מוט-גרזן וחרב.

חיילים רגליים כבדים ידועים עוד מהתקופה העתיקה. החיל רגלים הכבד הופיע לראשונה בשומר. למרות כושר ההבקעה ושרידותו הרבה, צבאות הסהר הפורה לא השתמשו בחיילי חיל רגלים כבד, למעט הצבא המצרי וצבא אשור. הסיבה לכך היא מחירה הגבוה של המתכת בעולם העתיק.

בהתחלה חיילי חיל רגלים כבד נלחמו בגושים גדולים שנקראים פלנקס והיו חמושים במגן גדול, חנית או רומח רגלים וחרב קצרה. הפלנקס הומצאה לראשונה בשומר והתפתחה מאוד במצרים העתיקה, אך שיאה היה ביוון הקלאסית שם היא הורכבה מחיילים שנקראים הופליטים. הצבא הספרטני היה ידוע בהופליטים המצוינים שלו ויצאו לו מוניטין ששרדו עד עצם היום הזה. חיל הרגלים הכבד קיבל תנופה רבה ברומא העתיקה והצבא הרומי השתמש במספר גדול של חיילי חיל רגלים כבד במערך הלגיון. בהתחלה, הלגיונרים היו חמושים בדומה להופליטים בחניתות, אך עם הזמן הם זנחו את החנית ואימצו את חרב הגלדיוס בתור נשקם העיקרי.

בעקבות משבר המאה ה-3 האימפריה הרומית החלה לאבד מכוחה ונפלה תחת ההתקפות הברבריות. החיל רגלים הכבד פינה את מקומו לחיל הפרשים בתור הזרוע העיקרית של הצבא, אך עדיין שמר על יוקרתו במקומות שונים בעולם דוגמת שווייץ. לרוב שריונם של החיילים הרגלים היה דל יחסית לפרשים וכלל בדרך כלל מעיל מחוזק בפיסות מתחת שריון קשקשים או שרשראות.

חיל הרגלים הכבד בימי הביניים היה חמוש בדומה לפרשים, תלוי במעמדם ובעושרם של החיילים בו. לעיתים, חיל הרגלים הכבד הורכב מאבירים פרשים שאיבדו את סוסם ולא יכלו לממן או להשיג סוס אחר. חיל רגלים זה היה עטוי בשריון כבד (בדרך כלל שריון שרשראות או שריון לוחות) והיה חמוש בחרב, מגן וכלי נשק ייעודי בהתאם לצורך. עם שיפור ברמת המיגון, ובייחוד עקב כניסת שריון הלוחות שסיפק הגנה טובה כנגד מרבית כלי הנשק, המגן הוקטן ואף נזנח לטובת האפשרות לתת ללוחם להשתמש בנשק דו-ידני שתוכנן במיוחד לחדירת שריון: חרב דו-ידנית כבדה וארוכה, נשקי מוט (שנועדו בעיקר כנגד פרשים משוריינים), פטיש קרב ומוט-גרזן (Pollaxe). בנוסף לכלי נשק אלה רווח השימוש באלות, פטישי קרב ואף כוכב השחר שעקפו את בעיית חדירת השריון על ידי ריסוק העצמות שמתחתיו על ידי מכות כבדות וחזקות.

לוחמי החיל רגלים השווייצרי היו לבושים בשריון לוחות וחמושים בנשקי מוט (בעיקר בהאלברדות ורמחים), דבר שסייע להם בתוואי ההררי להדוף את הפרשים ההבסבורגים ויצר להם מוניטין רב באירופה.

עם התפתחות כלי הירי השריון האישי איבד מיעילותו, בשל כושר החדירה הרב של קליעי כלי-ירייה, המנטרל כל שריון שפותח בחשיבה הצבאית הקונבנציונית הישנה. בשל כך, הוא נזנח בהדרגה עד שנעלם כלל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חיל רגלים
קטגוריה:עיסוקים קרביים
סטון טמפל פיילוטס

**סטון טמפל פיילוטס** (באנגלית: **Stone Temple Pilots**; באופן מילולי: "טייסי מקדש האבן"), הידועה גם בראשי התיבות של הלהקה – **STP**, היא להקת רוק מקליפורניה. הלהקה החלה את דרכה בתור להקת גראנג', ומוכרת בתור כזו, אך בהמשך התרחקה מסגנון זה.

## היסטוריה
לאחר שהוקמה במקור ב-1989 תחת השם מייטי ג'ו יאנג, הלהקה חתמה על חוזה הקלטות עם אטלנטיק רקורדס ושינתה את שמה לסטון טמפל פיילוטס. אלבום הבכורה של הלהקה, "Core", שיצא ב-1992, זכה להצלחה מסחרית גדולה והלהקה הפכה לאחת הלהקות המצליחות של שנות ה-90, ומכרה יותר מ-18 מיליון אלבומים בארצות הברית ו-40 מיליון ברחבי העולם.

למרות בעיות סמים של סולנה סקוט וילנד (האלבום השלישי הוקלט כאשר וילנד מרצה שנה על-תנאי על החזקת הרואין וקוקאין ומעט לאחר השלמת האלבום הרביעי נשלח לשנת מאסר בפועל). רק לאחר האלבום החמישי שלא הצליח מסחרית, היא התפרקה והוציאה את אלבום האוסף *Thank You* (שיצא גם בגרסת DVD).

ב־2003 הקים סקוט וילנד את להקת וולווט ריבולבר יחד עם חלק מחברי Guns N' Roses: סלאש, דאף מק'אגן ומאט סורום, ויחד עם דייב קושנר. הם הוציאו אלבום שמזכיר את שתי להקות-האם באותה מידה בשם *Contraband*.

בשנת 2008 התאחדה הלהקה מחדש ויצא לסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית, בנוסף החלה לעבוד על אלבום חדש. ב-2010 יצאה אלבומה השישי של הלהקה שנקרא כשם הלהקה "סטון טמפל פיילוטס".

ב-2013 עזב סקוט וילנד את הלהקה והוחלף בצ'סטר בנינגטון, שהיה באותה עת סולן להקת לינקין פארק, הוא עזב לאחר שנתיים וחזר ללינקין פארק.

בדצמבר 2015 מת סולן הלהקה לשעבר סקוט וילנד.

ביולי 2017 התאבד סולן הלהקה לשעבר צ'סטר בנינגטון.

בנובמבר 2017 ג'ף גאט החל להיות הסולן של הלהקה. הסינגל הראשון שלו עם הלהקה היה "Meadow".

ב-3 ביולי 2019 הופיעה הלהקה בגני התערוכה בתל אביב.

בשנת 2020 יצאה אלבומה השמיני של הלהקה "Perdida ".

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 1992 – Core
* 1994 – Purple
* 1996 – Tiny Music... Songs from the Vatican Gift Shop
* 1999 – No. 4
* 2001 – Shangri-La Dee Da
* 2010 – Stone Temple Pilots
* 2018 – Stone Temple Pilots
* 2020 – Perdida

### אלבומי אוסף
* 2003 – Thank You
* 2008 – Buy This
* 2012 – Original Album Series

### אלבומי הופעה
* 2012 – Alive in the Windy City (יצא גם בDVD ו-Blu-Ray)
* 2018 – Live 2018

### מיני-אלבומים
* 2013 – High Rise (עם צ'סטר בנינגטון)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות גראנג'
קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV: אישים
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1989
קטגוריה:קליפורניה: להקות
קטגוריה:להקת אחאים
בלו אויסטר קאלט

**בלו אויסטר קאלט** (באנגלית: **Blue Öyster Cult**, בתרגום לעברית: **כת הצדפה הכחולה**) היא להקת רוק כבד אמריקאית.
הלהקה נודעת בעיקר בזכות שני הלהיטים: "*[[(Don't Fear) The Reaper]]*" ו- "*Burnin' For You*".

עוד שני להיטים נודעים של הלהקה הם "*Godzilla*" ו "*Astronomy*" שלאחר מכן נעשה לו גרסת כיסוי על ידי מטאליקה.

## היסטוריה
הלהקה שהחלה את דרכה בשנת 1967 בשם *Soft White Underbelly* נוסדה על ידי גיטריסט בשם דונלד רוזר ומתופף בשם אלברט בושארד.
בשנת 1971 שינתה הלהקה את שמה לבלו אויסטר קאלט ושנה לאחר מכן הוציאה את אלבום הבכורה שלה.
אלבומה הרביעי של הלהקה *Agents of Fortune* היה נקודת הפריצה של הלהקה לתודעת הציבור.
אלבום זה הכיל את הלהיט הגדול ביותר של הלהקה, *[[(Don't Fear) The Reaper]]*, שהתאפיין בשימוש רב בקאמפאנה; שלושה נגנים שונים טענו לאחר מעשה שהם אחזו בכלי בעת ההקלטה, והשימוש בו הפך לבסיס למערכון ידוע של סאטרדיי נייט לייב. להיט זה נכלל לאחר מכן בסרט האימה "ליל המסכות" ובספר המתח "הנעלמים" של הרלן קובן. עם הזמן הלהקה הוציאה עוד כמה אלבומים שזכו למעמד אלבום פלטינה והחליפה הרכבים. למעשה עד היום הלהקה עדיין קיימת בהרכב שונה במקצת מההרכב המקורי של הלהקה.

## דיסקוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות הארד רוק
קטגוריה:להקות רוק מתקדם
קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1967
פרופאגאנדי

**פרופאגאנדי** (באנגלית: **Propagandhi**) היא להקת פאנק-רוק, ת'ראש מטאל ומטאל מתקדם פוליטית שמקורה בקנדה, הידועה במסרים החזקים בשיריה העוסקים במגוון נושאים, ובהם: אנטי-גזענות, אנטי-פשיזם, פרו-פמיניזם, זכויות הומוסקסואליות, טבעונות, זכויות בעלי חיים, אנרכיזם ואנטי-קפיטליזם ואנטי-ציונות.

## היסטוריה

הלהקה נוסדה בעיר ויניפג שבפרובינציית מניטובה שבקנדה, בשנת 1986 על ידי כריס הנה (גיטרה, שירה), ג'ורד סמולסקי (תופים, קולות ליווי) וג'ון ק. סאמסון (גיטרה בס, שירה). באותה שנה ניגנה הלהקה בהופעה יחד עם להקת הפאנק הוותיקה NOFX, וסולן הלהקה, "מייק השמן", הזמין אותם להגיע ללוס אנג'לס על מנת להקליט את מה שנהפך לאלבומם הראשון, How To Clean Everything. האלבום הופק על ידי חברת התקליטים של "מייק השמן", Fat Wreck Chords, ב-1993, והתאפיין במסרים פוליטיים רדיקליים.

בשלוש השנים שלאחר מכן בילתה הלהקה במסע הופעות, כאשר היא נהנית מהפופולריות הגואה של הפאנק-רוק באמצע שנות ה-90. ב-1996 הקליטה הלהקה את אלבומם השני, Less Talk, More Rock, אף הוא בחברת התקליטים Fat Wreck Chords. שם האלבום היווה מעין בדיחה, מכיוון שפרופאגאנדי היו ידועים בנאומים הארוכים שלהם במהלך הופעותיהם. האלבום היה בוטה אפילו יותר מאלבומם הראשון (עם שמות שירים כמו "הייתי מקארת'י-איסט צעיר" ו"...ואנחנו חשבנו שמדינות לאום הן רעיון רע"), אך גם מלודי יותר (ניכרת בו השפעה מוזיקלית מלהקות כמו Jawbreaker) מהתקליט הראשון.

### הקמת הלייבל העצמאי
בעת הזו, החליט ג'ון ק. סאמסון לעזוב את הלהקה ולהקים את The Weakerthans, אשר הוציאו אל אלבומם הראשון, Fallow, בלייבל החדש של כריס וג'ורד, G7 Welcoming Committee Records. הלייבל, אשר שמו מרמז על חוסר אהדתם ל-G7 (אשר עתיד להקרא G8), מתבסס על המבנה הכלכלי שהציעו רובין האנל ומייקל אלברט, כלכלה השתתפותית, ובנוי כקולקטיב ללא היררכיה. הלייבל הוקם הודות להלוואה בסך 50,000 דולר מ"מייק השמן", ומפיץ כרגע את היצירות של להקות פוליטיות כמו פרופאגאנדי עצמה, The Weakerthans, The (International) Noise Conspiracy, ורבים אחרים. כמו כן, הלייבל מפיץ גם ספרים ותקליטורים של הוגים פוליטיים רבים כמו נועם חומסקי, הווארד זין ואן האנסן.

### אלבום שלישי ורביעי
לאחר ארבע שנים, שבמהלכן יצא אלבום אוסף של הקלטות ישנות, ושירים מדמואים והופעות חיות של בשם "Where Quantity Is Job #1", וטוד קוולסקי (גיטרה בס, שירה) צורף ללהקה, הוציאו פרופאגאנדי את אלבומם השלישי, Todays Empires, Tomorrow's Ashes. האלבום היה נסיקה מרשימה מאבלומיהם הקודמים. שירה פוליטית ללא הטפות; ריפים כבדים, כמעט מטאליים; והתוספת של סגנון כתיבת השירים של טוד, אשר ניגן בעבר בלהקות הארדקור קנדיות, I Spy ו־Swallowing Shit. האלבום כלל גם תקליטור מורחב עם קטעי וידאו פוליטיים ומאמרים הנוגעים בנושאים כמו תנועת הפנתרים השחורים ותוכנית מעוררות מחלוקת של ה־COINTELPRO - FBI.

פרופאגאנדי השלימו את אלבומם הרביעי, Potemkin City Limits, אשר יצא ב-18 באוקטובר 2005.

## דיסקוגרפיה
* *[[How to Clean Everything]]*  (1993)
* *[[Less Talk, More Rock]]*  (1996)
* *[[Today's Empires, Tomorrow's Ashes]]*  (2001)
* *[[Potemkin City Limits]]*  (2005)
* *[[Supporting Caste]]*  (2009)
* *[[Failed States]]*  (2012)

## קישורים חיצוניים

* 

* G7 Welcoming Committee

קטגוריה:להקות פאנק (Punk)
קטגוריה:להקות קנדיות
הסיקסטיז

[שמאל|ממוזער|250px|להקת הסיקסטיז בשנת [2008. מימין לשמאל: איציק בדר, אלי חדד, יואל לרנר ומוטי דיכנה]]
**להקת הסיקסטיז** היא להקה ישראלית שמבצעת גרסאות כיסוי ללהיטים משנות ה-60 של המאה ה-20. הרפרטואר שלה כולל שירים של הביטלס, אלביס פרסלי, פול אנקה, ניל סדקה, המחפשים, החיות, לד זפלין, דיפ פרפל ועוד. הלהקה פועלת מאז 1984.

הלהקה מופיעה במגוון סגנונות: מופע הרקדה של ריקודי שנות השישים, מופע פרונטלי במתכונת קונצרט, מופע אקוסטי לקהל אינטימי, ועוד. ללהקת הסיקסטיז היו מספר הופעות מיוחדות בעבר כולל מופע הצדעה לביטלס עם סימפונט רעננה, והופעה כלהקת חימום ללהקת "סגול כהה" בהופעותיה בארץ.

## היסטוריה
הלהקה הוקמה בסוף 1984 לאחר שהרכב שנקרא "שפה משותפת", שכלל את מוטי דיכנה, אילן וירצברג, שפי ישי ושלמה חממי התפרק. "שפה משותפת" שרו בעיקר חומר מקורי וגם קצת עיבודים ללהיטים מוכרים משנות ה-60. אחר כך דיכנה, וחממי יחד עם לרנר החליטו להקים הרכב שיתרכז רק בחומר מוכר ולא בשיריהם המקוריים. "הסיקסטיז" הופיע לראשונה כחלק משירות המילואים שלהם יחד עם גרי אקשטיין ויאיר שרגאי. לרנר, דיכנה וחממי היוו את הבסיס של הלהקה, שמדי פעם הצטרפו אליהם גיטריסטים שונים, ביניהם אקשטיין, אלי נחום, גיורא קנת ואחרים.

"הסיקסטיז" הופיעו במחצית השנייה של שנות ה-80 בקביעות בפאב במלון "המלך שלמה" באילת. בהמשך הצטרף להרכב הגיטריסט שלמה מזרחי, איתו הופיעו בהצלחה רבה בכל רחבי הארץ עד 1990. באפריל 1990 הופיעו בפסטיבל בלוז שנערך בים המלח עם גרי אקשטיין, יצחק קלפטר ומרגלית צנעני.

בשנות ה-90 הצטרף ללהקה הגיטריסט חיים רומנו, וניגן איתה כשנתיים וחצי. כשפרש החליף אותו איציק בדר. אחר כך פרש שלמה חממי ובמקומו הצטרף בתופים אלי חדד, שהיה חבר בלהקת בנזין.

הלהקה הקליטה אלבום אחד בשנת 1990, שכלל גרסאות כיסוי ללהיטי שנות ה-60. בהקלטת התקליט השתתפו: יואל לרנר, מוטי דיכנה ושלמה חממי. שאליהם הצטרף ניצן עין הבר בסקסופון וכלי נשיפה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות רוק ישראליות