open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מלאכת מבעיר

שמאל|ממוזער|250px|הבערת אש
190px|ממוזער|הדלקת נורת להט
**מְלֶאכֶת הַמַּבְעִיר** היא אחת מל"ט מלאכות שבת, ומהותה הדלקת אש בשבת. ככל ל"ט המלאכות, גם מלאכה זו אסורה מכיוון שהייתה נעשית במשכן. אב המלאכה במשכן היה הבערת אש לצורך יציקת כלי המשכן והאדנים, ולצורך בישול הסממנים.

הגדרת המלאכה היא הדלקת אש או הגדלתה.

## האיסור
למרות שעשייתה בעבודת המשכן הביאה להכללתה בל"ט אבות המלאכה ממילא, מלאכה זו נאסרת בתורה באופן מפורש:

חז"ל נחלקו, לשם מה נכפל פסוק זה ונכתב למרות שמלאכה זו אסורה במילא. יש שאמרו, שפסוק זה "לחלק יצאת", כלומר לחלק ולומר שכל מלאכה נחשבת לחילול שבת באופן עצמאי, ולכן אדם שעבר על כל ל"ט מלאכות שבת חייב להביא קרבן חטאת על כל אחת ואחת, אם נעשה בשוגג. ישנה דעה אחרת האומרת כי "הבערה ללאו יצאת", כלומר התורה כפלה פסוק זה כדי לומר לך שהבערה אינה אב מלאכה, אלא איסור לאו כמשתמע מהלשון "**לא** תבערו".

בין שתי הדעות יש חילוק להלכה, בהלכות יום טוב. האיסורים שאסורים ביום טוב, הם רק איסורי שבת שנחשבים למלאכה, שכן התורה אמרה "לא תעשו כל מלאכה" על יום טוב, ולכן אם הבערה נחשבת לאיסור לאו, היא מותרת ביום טוב, אם כי אין להתירה שלא לצורך.

לעומתם, לדעת רבי ישמעאל הפסוק מלמד על כך שאין לבצע עונש מוות, בשבת, לדעת הרמב"ם איסור זה נמנה אף בתרי"ג מצוות

## יישומים
הדלקת נורת להט בשבת נחשבת להבערה. גם הדלקת נורה פלואורסצנטית אסורה באותה חומרה כיוון שהיא מכילה חוטי להט בקצותיה. לעומתן, נורת לד אינה מכילה חוט להט והדלקתה אינה נחשבת הבערה, אך אסורה מדרבנן ככל שימוש בחשמל בשבת.

## ראו גם
* מלאכת מכבה
* הבערה ביום טוב
* כיבוי ביום טוב
* נר לאחד נר למאה

## קישורים חיצוניים
* מבעיר ומכבה, מאת הרב אליעזר מלמד באתר ישיבה
* אסופת מאמרים בנושא מבעיר ומכבה, באתר ספריית אסיף

## הערות שוליים

קטגוריה:ל"ט מלאכות שבת
שגיא חמץ

**שגיא חמץ** (נולד ב-31 באוקטובר 1969) הוא איש תקשורת ישראלי, ממקימי העיתון TheMarker והמנכ"ל והבעלים של חברת השיווק במדיה חברתית בלינק.

## ביוגרפיה
חמץ שימש כתב בנושאי תקשורת ומדיה בעיתון "טלגרף" בין השנים 1994–1996, ולאחר מכן כתב וערך מדור האינטרנט ותקשורת בעיתון "הארץ" בין השנים 1996–2000. בשנת 2000 היה חמץ בין מקימי העיתון TheMarker, ובשנת 2001 לקח חלק בייסוד מגזין TheMarker והיה לעורכו הראשי בין השנים 2001-2006.

באוגוסט 2006 מונה לסמנכ"ל אסטרטגיה ופיתוח עסקי בחברת הפרסום אידאולוג'יק, מקבוצת פובליסיס. בשנת 2007 הקים את חברת "בלינק אינטרקטיב" העוסקת בתחום השיווק במדיה החברתית לארגונים. באוגוסט 2017 מכר את השליטה בחברה לסוכנות הפרסום הבינלאומית Havas.

מתגורר בהרצליה.

## קישורים חיצוניים
* 
* שגיא חמץ באתר בלינק
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:אנשי שיווק
קטגוריה:שיווק באינטרנט
קטגוריה:סגל TheMarker
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
מוקצה מחמת חסרון כיס

בהלכות שבת, **מוקצה מחמת חיסרון כיס**, הוא אחד מסוגי המוקצה האוסרים בטלטול בשבת, ופירושו הוא חפץ שמחמת ערכו היקר האדם מייחד לו מקום מסוים, ואסרו חז"ל לטלטל חפץ זה בשבת וביום טוב.

מוקצה זה הוא החמור מבין סוגי המוקצה.

## מקור האיסור
מוקצה מחמת חסרון כיס נזכר בתלמוד במסכת שבת. במשנה הובא בשם רבי יוסי שמותר לטלטל את כל הכלים בשבת מלבד מסר הגדול ויתד של מחרישה, והטעם לכך הוא שכלים אלו יקרים ואדם מקצה אותם ומייחד להם מקום.

בגמרא הוסיפו עוד סוגי כלים שנכללים במוקצה זה: רב נחמן הוסיף גם 'אוכלא דקצרי'. לדעת רש"י הכוונה לנפה של נחושת שהיו משתמשים בה הכובסים כדי לזלף מים על הבגדים, או שמניחים תחתיו מוגמר ובתוכו בגדים על מנת שיקבלו ריח.

אביי הוסיף עוד שלושה כלים – 'חרבא דאושכפי', 'סכינא דאשכבתא' ו'חצינא דנגרי'. בפירוש מהותם של שלושה כלים אלו נחלקו הראשונים. לדעת רש"י מדובר בסוגי סכינים שונים המשמשים לרצענות וכדומה, אך לדעת תוספות מדובר בסכין של שוחטים שהשוחט מקפיד עליה שלא תיפגם. בפירוש הרא"ש הוסיף גם סכין של מילה ואזמל של ספרים וסכין של סופרים, מאחר שבכל הסכינים האלו, אדם מקפיד שלא ייעשה בהם שימוש אחר מלבד השימוש הרגיל לו. הרמב"ם כתב שכל כלי שמקפיד עליו שמא יפחתו כלומר, כלי שמקפידים עליו ולא עושים בו שימוש סתמי הוא מקוצה מחמת חסרון כיס.

## גדר המוקצה
במסכת שבת מסביר רש"י את סיבת האיסור , דקפיד עלייהו - כלומר שמקפיד האומן שלא יתלכלכו ושלא יתעקמו. מייחד להם מקום - מקצה להן בידיים. עיקר הדין הוא במקרה שמקפיד עליהם. וממה שכתבו בגמרא מייחד להו מקום, יש לפרש, שהקצאת מוקצה מחמת חיסרון כיס היא כאשר ההקצאה נעשית על ידי שמייחד מקום מיוחד לכלי היקר, אך העיקר היא ההקפדה ולא יחוד המקום.

הסיבה לחומרה המיוחדת של מוקצה זה, הוא מפני שהקצאתו של הדבר משימוש האדם, נעשית מרצונו ודעתו של האדם, בכך שהקצה אותם ודחה אותם מלהשתמש בהם, בניגוד למוקצה מחמת איסור - שההקצאה נעשית בעל כורחו מחמת האיסור השתמשות, ובניגוד למוקצה מחמת גופו - שהוקצה מחמת שאינו ראוי לשימוש, אך גם לא הוקצה מלכתחילה על ידי האדם.
## כלי שמלאכתו להיתר
מוקצה מחמת חסרון כיס הוא דווקא בדבר שמלאכתו היא דבר האסור בשבת (כלי שמלאכתו לאיסור), וכיון שהחפץ מוקצה למלאכה זו, אסרו חז"ל להשתמש בו אפילו לצורך מלאכת היתר בשבת (כלי שמלאכתו להיתר). אבל כלי שעומד למלאכה שמותרת בשבת כגון גביע יקר ערך, אף שהוא יכול להיות מוקצה רק לזמנים מיוחדים, מכל מקום אינו נחשב מחמת זה כמוקצה מחמת חסרון כיס, ואכן הדוגמאות המובאות בפוסקים ובשולחן ערוך ורמב"ם, הם של חפצים העומדים לשימוש האסור בשבת, כמו סכין של שחיטה ושל ברית מילה, וכן גם פסק החזון איש בפשטות.
ישנם גם כלים שמלאכתם להיתר שיכולים להיות מוקצה מחמת גופו אם למשל הם מיועדים למסחר ולא לשימוש

## כלי שאינו מיועד לטלטול כלל
המשנה ברורה פוסק שכלי שמחמת מחירו הגבוה מקפידים שלא לטלטלו כלל, הוא מוקצה מחמת חיסרון כיס גם אם נועד לשימוש שאינו אסור בשבת.

רבי מאיר ברנסדורפר מסביר שאף לדעות שבכלי המיועד למלאכת היתר אין איסור מחמת חסרון כיס, אך כאן מאחר שהכלי אינו עומד כלל לטלטול אף למלאכת היתר, נחשב הכלי כמוקצה מחמת חסרון כיס.

## קישורים חיצוניים
* 
*שיעור בנושא באתר "עולמות - תוכנית לימוד בעיון"
*הרב ירון אליה, מוקצה מחמת חסרון כיס, אתר עיתים לתורה

## הערות שוליים

קטגוריה:מוקצה
ויליאם סטייבלי

**ויליאם סטייבלי** (באנגלית: **William Staveley**; 29 ביולי 1784 - 4 באפריל 1854) היה קצין בכיר בצבא הבריטי בדרגת לוטננט ג'נרל. סטייבלי כיהן כמפקד כוחות הצבא הבריטי בהונג קונג, וכן כמשנה למושל הונג קונג וכמושל בפועל של הונג קונג במרץ 1848.

## חייו
סטייבלי נולד ביורק שבאנגליה והיה בנם של ויליאם סטייבלי ושל הנרייטה הנדרסון. בשנת 1798 הצטרף סטייבלי לצבא הבריטי לגדוד קייטנס, ועזר לדכא את המרד באירלנד באותה שנה. סטייבלי קיבל דרגת קצונה ב-4 ביולי 1804 וקיבל דרגת לוטננט ב-21 באפריל 1808. במאי 1809 הצטרף לכוחות הבריטיים בספרד ולחם כנגד צבאותיו של נפוליאון בונפרטה. סטייבלי השתתף בקרבות טאלאוורה, פונטס דה אונורו, ויטוריה, הפירנאים, טולוז, במצור של סיאודד רודריגו ובקרב באדאחוז. סטייבלי שירת בצרפת לאחר כיבושה, ונפצע בפריז על ידי חיילים צרפתים.

בשנת 1817 נשא סטייבלי לאישה את שרה מת'ר (Sarah Mather), וב-1818 שב לאנגליה. בשנת 1821 עבר למאוריציוס בה כיהן במספר תפקידים ובהם מפקד פור לואי. בשנת 1847 מונה לתפקיד מפקד הכוחות הבריטיים והמשנה למושל של הונג קונג, וכיהן כמושל בפועל בשנת 1848. סטייבלי עזב את הונג קונג בשנת 1851 ועבר למפקד על צבא בומבי. באוגוסט 1853 קיבל דרגת קולונל ומונה לתפקיד המפקד בפועל של צבא מדרס. סטייבלי נפטר בהרי נילג'ירי ונקבר באואוטאקאמונד.

על שמו נקרא רחוב סטייבלי שבאזור סנטרל שבאי הונג קונג.

## קישורים חיצוניים
* קורות חיים

קטגוריה:מושלי הונג קונג
קטגוריה:בריטים במלחמות הנפוליאוניות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1784
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1854
אלכסנדר רוברט ג'ונסטון

**אלכסנדר רוברט ג'ונסטון** (באנגלית: **Alexander Robert Johnston**; 14 ביוני 1812 - 21 בינואר 1888) היה פקיד קולוניאלי בריטי אשר כיהן בפועל כמנהלן (administrator) בהונג קונג והיה בפועל מושל המושבה.

בשנת 1854 התקבל כחבר בחברה המלכותית בשל מחקריו על הטבע של סין.

## קורות חיים
ג'ונסטון נולד בקולומבו שבציילון (כיום סרי לנקה) והיה בנו השלישי של סר אלכסנדר ג'ונסטון, השופט הראשי של המושבה בריטית.

בשנת 1828 עבר למאוריציוס כפקיד קולוניאלי בריטי, ושירת בה עד 1833. 

בין השנים 1833–1834 שימש כמזכירו הפרטי של בן דודו, ויליאם נאפייר, אשר כיהן כממונה הראשי על הסחר עם סין. נאפייר נפטר באוקטובר 1834, והוחלף על ידי ג'ון פרנסיס דייוויס, וג'ונסטון הועסק על ידיו כמזכיר ועדת הסחר עם סין. לאחר פרישתו של דייוויס בינואר 1835 מונה ג'ונסטון לתפקיד השליש לממונה על הסחר עם סין, ובנובמבר 1836 מונה לתפקיד המשנה לממונה. ב-1837 כאשר בוטל התפקיד מונה ג'ונסטון לתפקיד סגן הממונה על הסחר.

ב-22 ביוני 1841 הצטרף ג'ונסטון לכוח החלוץ הבריטי במסגרת מלחמת האופיום הראשונה ולאחריה מונה לתפקיד המנהלן בפועל (acting administrator) של הונג קונג, תפקיד בו כיהן עד דצמבר 1841.

ב-10 באוגוסט 1841 עת הגיע סר הנרי פוטינגר לסין, הוא הורה לג'ונסטון להמשיך בתפקידו כמנהלן בפועל. בכהונתו ג'ונסטון פיתח את המושבה ופיקח על סיווג הקרקעות במושבה תוך שהוא קובע אזורי סחר, מגורים ואזורים כפריים. תחת כהונתו נבנו הקסרקטינים באזור סטנלי ואברדין.

בעת שפוטינגר יצא במשלחת לסין ביוני 1842 נותר ג'ונסטון המנהלן בפועל, והמשיך בפעולותיו, אולם לא יכל לשפוט את הפושעים שנתפסו במושבה, דבר שהביא לעומס בבתי הכלא ולעלייה בפשיעה ובשוד הימי. הירידה בביטחון האישי במושבה הביאה את משרד המושבות הבריטי להבין שיש צורך במנהלן רשמי במושבה, ובדצמבר 1842 שב פוטינגר למושבה וג'ונסטון שב לתפקידו כסגן הממונה על הסחר עם סין.

ב-1843 מינה פוטינגר את ג'ונסטון לחבר במועצה המבצעת ובמועצה המחוקקת.

באוקטובר 1843 חלה ג'ונסטון ושב לאנגליה. 

ב-5 ביוני 1845 נבחר כחבר החברה המלכותית בשל כתביו על הטבע של סין.

בספטמבר 1845 שב ג'ונסטון לסין וכיהן כמזכיר הממונה על הסחר עד ספטמבר 1852. בינואר 1846 שב לכהן במועצה המבצעת וכיהן בה עד מרץ 1853 עת פרש ושב לאנגליה.

שמאל|ממוזער|250px|דרך ג'ונסטון, הקרויה על שמו.

ב-30 בספטמבר 1856 נשא ג'ונסטון לאישה את פרנסיס אלן (Frances-Ellen) בלונדון. נולדו להם תשעה בנים ושתי בנות.

ג'ונסטון עבר להתגורר בסאפוק שם כיהן כשופט שלום. לאחר מכן עבר לארצות הברית, ונפטר ב-21 בינואר בלוס אנג'לס שבקליפורניה.

רעייתו הקימה לזכרו כנסייה בפסדינה בשנת 1889.

דרך ג'ונסטון בשכונת ואן צ'אי שבאי הונג קונג נקראת על שמו.

## קישורים חיצוניים
* קורות חיים, מתוך הספר "אנשי הזמן" בהוצאת ג'ורג' רוטלג', ניו יורק 1868, עמ' 452
* קורות חיים 
* קורות חיים
* נתונים גנאלוגיים
* פרטיו של ג'ונסטון באתר החברה המלכותית

קטגוריה:מושלי הונג קונג
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1812
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1888
TechCrunch

**TechCrunch** הוא אתר אינטרנט העוסק בחדשות ובלוגים בנושא אינטרנט וטכנולוגיה, והוא אחד מהאתרים הפופולריים בנושאים אלו ברשת. האתר נותן במה מיוחדת לחדשות אודות סטארטאפים חדשים בתחומי המדיה השונים. 

האתר נוסד בשנת 2005 על ידי יזם המחשבים מייקל ארינגטון. בספטמבר 2010 רכשה חברת AOL את האתר תמורת 25 מיליוני דולרים. החברה פועלת מסן פרנסיסקו ומבססת את הכנסותיה על פרסומות.

## אתרים השייכים לרשת TechCrunch
* MobileCrunch - עוסק בעולם טכנולוגיית הטלפונים הניידים.
* TalkCrunch - פודקאסט בנושא אינטרנט וטכנולוגיה.
* Crunchbase - אתר בסגנון ויקי עם פרטים אודות אישים וחברות טכנולוגיה.
* CrunchGear - בלוג המסקר גאדג'טים וחומרה.
* TechCrunch TV - שידורי וידאו.
* CrunchNotes - בלוג של מייקל ארינגטון
* TechCrunch France - גרסה צרפתית של האתר, עם תרגומים ותוכן מקורי.
* TechCrunch Japan - גרסה יפנית של האתר, עם תרגומים ותוכן מקורי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בלוגים באנגלית
קטגוריה:אתרי אינטרנט אמריקאיים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2005
קטגוריה:אתרי טכנולוגיה
חסינות תאית

**חסינות תאית** היא תגובה חיסונית שלא מעורבים בה נוגדנים. לעומת זאת מעורבים בה תאים בלענים (מקרופאגים), תאי הרג טבעיים, ולימפוציטים ציטוטוקסיים מסוג T המשחררים ציטוקינים - חלבונים המשמשים לתקשורת בין תאי המערכת החיסונית לרקמות הגוף - כתגובה לאנטיגן - פרודה המוכרת על ידי המערכת החיסונית.

חסינות תאית מגינה על הגוף בכך שהיא:
#מפעילה את מנגנון המָוֶת הַתָּאִי הַמְּתֻכְנָת (אפופטוזה) בתא שנדבק במחלה, ובכך גורמת לו למות.
#גורמת למנגנוני תאי ההרג הטבעיים ותאי הבלען (המקרופאגים) להרוג את גורם המחלה (הפתוגן).
#מאמנת את הלימפוציטים - תאי הדם הלבנים הפעילים במערכת החיסונית, וכך גורמת לתגובה מהירה יותר בפעם הבאה.

מנגנון זה עוזר במקרים בהם הפתוגנים, אותם גורמים לתסמיני המחלה, מסוגלים להרוס ולשרוד את תאי הבלען (הפאגוציטים) שהיו אמורים להשמיד את גורם המחלה. מנגנון זה הוא היעיל ביותר נגד פגיעה תוך-תאית של נגיפים (וירוסים), אבל יעיל גם במקרים של סרטן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אימונולוגיה
ויליאם תומאס מרסר

[שמאל|ממוזער|250px|שמו של ויליאם תומאס מרסר ב[רשומות (הגאזט הרשמי) של ממשלת הונג קונג.]]
**ויליאם תומאס מרסר** (באנגלית: **William Thomas Mercer**; בסינית: 孖沙; 17 באוקטובר 1821 - 23 במאי 1879) היה פקיד קולוניאלי בריטי אשר כיהן כשר האוצר הקולוניאלי (Financial Secretary), המזכיר הכללי (Colonial Secretary), המבקר הכללי והמנהלן הראשי של הונג קונג (Administrator), וכן כמושל בפועל של הונג קונג בין מרץ 1865 למרץ 1866.

מרסר התחנך במכללת אקסטר שבאוקספורד. 

מרסר הגיע להונג קונג בשנת 1844 במטרה לשרת כמזכירו של דודו. מרסר היה אחיינו של ג'ון פרנסיס דייוויס, מושל הונג קונג השני. בשנת 1847 עת הודח השופט הראשי של הונג קונג בשל שכרות, התמנה מרסר במקומו וכיהן בתפקיד עד שנת 1849 עת התמנה לשר האוצר של המושבה.

מרסר כיהן בתפקיד מנהלן המושבה, המבקר הכללי של המושבה, והמזכיר הכללי, החל מה-29 בנובמבר 1854 ועד שנת 1869 עת פרש מתפקידו.

מרסר נשא לאישה את מרי פיליפס נינד (Mary Phillips Nind) מהרגרייב שבברקשייר בספטמבר 1862.

בשנת 1869 פרסם מרסר את ספרו "תחת הפסגה", המתאר את חייו בהונג קונג.

על שמו נקרא רחוב מרסר באזור שאונג ואן בהונג קונג.

## קישורים חיצוניים

* הכרזה מיום 29 בנובמבר 1854 על מינויו של מרסר, לונדון גאזט 1 בדצמבר 1854, גיליון 21635, עמ' 3909
* קורות חיים
* קורות חיים של משפחת מרסר

קטגוריה:מושלי הונג קונג
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1821
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1879
בתי הקברות לחללי אויב

[שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|[מיכה בר-עם, "בית קברות לחללי אויב, הגליל", 1989]]
**בתי הקברות לחללי אויב** הם מספר אתרי קבורה, הנמצאים בחזקתו ובאחריותו של צה"ל. הם משמשים לקבורת גופות של חיילי אויב מצבאות סדירים ושל מבצעי פעולות טרור אשר נהרגו בקרבות עם חיילי צה"ל.

## היסטוריה
אתר הקבורה הראשון הוקם ליד גשר אדם בבקעת הירדן בשלהי שנות ה-70. נקברו בו גופות של מחבלים מן השטחים ומסתננים שחדרו מירדן ונהרגו על ידי צה"ל. בין השאר נקברו בו המחבלים שביצעו את פיגוע כביש החוף במרץ 1978. אתר הקבורה השני הוקם ליד גשר בנות יעקב שבגליל העליון. בו נקברו גופות לוחמי אויב שנהרגו בקרבות עם צה"ל ברצועת הביטחון בלבנון.

בשנת 2000 הועתק האתר מאזור גשר בנות יעקב לתחומי מחנה צה"ל בעמיעד. אתר זה הוא שטח מגודר ומסומן בשלט. אדמתו חשופה ואין נעשות בו עבודות גינון סדירות. הקברים בו אינם מסומנים במצבות קבע אלא בשלטים. שם נקברו בין היתר גופות של אנשי חזבאללה שנהרגו במלחמת לבנון השנייה.
הטיפול בגופות חללי האויב וקבורתן נתון בידי אגף כוח האדם בצה"ל והרבנות הצבאית הראשית. הוא נעשה בהתאם להוראותיה של פקודת מטכ"ל בנושא זה. הקבורה היא ארעית, מתוך הנחה כי גופותיהם של חללי האויב יוחזרו לארצותיהם בעתיד. הקבורה נעשית ללא טקס, בארון עם מספר סידורי, לאחר תיעוד כל פרט הקשור לזיהוי הגופה.

אתר הקבורה בצפון ישראל הוזכר בתקשורת פעמים אחדות על רקע עסקאות חילופין שנערכו במהלך השנים בין ישראל לבין חזבאללה. במהלכן הוציאה ישראל מקבריהן שם גופות של אנשי הארגון והשיבה לו אותן בתמורה להשבת חטופים וחללים ישראלים מלבנון.

ב-2017, לאחר הפסקה של מספר שנים, חזרה ישראל לקבור מחבלים מיהודה ושומרון בבית הקברות ליד גשר אדם.

## מיקומי האתרים
# **בית הקברות הסמוך לעמיעד** הוא בית הקברות הנמצא בתוך בסיס צה"ל בעמיעד ובו כ-500 קברים של חיילים ומחבלים פלסטינים ולבנונים, שרובם נהרגו במלחמת לבנון הראשונה או לאחריה.
# **בית הקברות ליד גשר אדם בבקעת הירדן** הוא בית קברות מוקף חומה הממוקם בסמוך לגשר אדם שבבקעת הירדן, ש בו יותר מ-100 קברים, ועל הקברים הללו יש מספרים סידוריים מ-"5003 – 5107" והם אינם משקפים את המספר האמיתי של הגופות המוחזקות בידי ישראל.
# **בית העלמין "רבידים"** נמצא גם הוא בבקעת הירדן.
# **בית העלמין שחיטה** ממוקם בכפר ואדי אל-חמאם, מצפון לעיר טבריה. מרבית הגופות בו הן נהרגי הקרבות באזור בקעת הירדן בשנות ה-60 ושנות ה-70. בבית קברות זה יש כ-349 גופות.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארץ ישראל: קברים ובתי קברות
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-ערבי: מבנים
ג'ימי וינבלט

**ג'ימי וַיְנְבְּלַט** (באנגלית: Jimmy Weinblatt; נולד ב-1943) הוא פרופסור אמריטוס לכלכלה באוניברסיטת בן-גוריון. היה רקטור האוניברסיטה. כיהן כנשיא המכללה האקדמית ספיר.

## אודות
וינבלט, יליד אלכסנדריה במצרים (1943), הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ומדעי המדינה, תואר שני ותואר דוקטור בכלכלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.

בין השנים 1975–1977 היה בפוסט-דוקטורט בפילדלפיה, ארצות-הברית.

הוא כיהן משנת 1977 כמרצה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בין תפקידיו כיהן כראש המחלקה לכלכלה (1987–1989), דיקן הפקולטה למדעי הרוח והחברה (1995–2002). בשנת 2002 נבחר לתפקיד רקטור האוניברסיטה, וכיהן בו עד שנת 2010 (שתי קדנציות). בשנת 2009 עמד בראש "מרכז אפריקה" באוניברסיטת בן-גוריון.

בשנת 2010 מונה לתפקיד נשיא המכללה האקדמית ספיר. באוקטובר 2013 הודיע על התפטרותו מתפקיד זה.

מחקריו עוסקים במסחר בינלאומי, כלכלת פשיעה, מקרו-כלכלה יישומית ואספקטים כלכלים של סוגיות חברתיות (כגון שכר מינימום, ארגונים ללא מטרות רווח).

וינבלט פרסם ארבעה ספרים ועשרות מאמרים, הרצה בכנסים בינלאומיים וזכה במענקי מחקר רבים ביניהם מטעם המדען הראשי, משרד התמ"ת, האיחוד האירופי וקרן פורד.

## חיים אישיים
וינבלט היה נשוי לנורית וינבלט שהייתה מרפאה בעיסוק וחוקרת גרונטולוגיה, עד לפטירתה ב-2008.

לבני הזוג נולדו שלושה ילדים. הוא מתגורר בעומר.

## מספריו
* כלכלה בינלאומית ריאלית, עם ד"ר ז'ראר עמיאש, האוניברסיטה הפתוחה
* כלכלת ישראל בדגש קל, רות לובנטל, עמנואל שרון, ג'ימי וינבלט, יעקב קופ; המרכז לחקר המדיניות החברתית בישראל, 1996

* Weinblatt, J., The Economics of Export Restrictions: Free Access to Commodities in the NIEO, Westview Press, Boulder, Co., December 1985.
* Arnon, A., I. Luski, A. Spivak and J. Weinblatt, The Palestinian Economy Between Imposed Integration and Voluntary Separation, Brill Publishing Co., Leiden, Holland. (October 97).


## קישורים חיצוניים

* דף אישי באתר אוניברסיטת בן-גוריון 
* 
* J. Weinblatt’s research, באתר ResearchGate

## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: כלכלה
קטגוריה:נשיאי המכללה האקדמית ספיר
קטגוריה:רקטורי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:עומר: אישים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
מנגוסטין

**מנגוסטין** או **מנגוסטין סגול** (שם מדעי: Garcinia mangostana) הוא עץ פרי קטן ועגול שגדל באזורים טרופיים. צידו החיצוני של הפרי מזכיר בצבעו חציל, וחלקו הפנימי, שהוא החלק היחיד הניתן לאכילה, הוא לבן וצורתו דומה לשום. טעמו של הפרי מתוק-חמצמץ, והוא מכיל כמות גדולה של ויטמין C, ולכן מייצרים ממנו תמצית של ויטמין זה. מקורו ביערות הגשם בדרום-מזרח אסיה.

המנגוסטין הסגול שייך למשפחת עצי המנגוסטין שבהם יש מיני מנגוסטין שונים כמו מנגוסטין כפתור (G. prainiana).

## בגרות של האקסוקרפ (הקליפה) ושל החלק האכיל
בשלב הצעיר של פרי המנגוסטין, שלא דורש הפריה ליצירת הפרי, הקליפה בצבע ירוק בהיר, ובאזורים מוצלים בצבע לבן, גודל הפרי בקוטר של 6-8 ס"מ. פרי המנגוסטין נותר קשה עד שמבשיל בפתאומיות וקליפתו הופכת לסגולה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:מלפיגאים
קטגוריה:פירות טרופיים
קטגוריה:עצים ביערות גשם טרופיים בדרום-מזרח אסיה
קטגוריה:אינדונזיה: עצים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
Project Interchange

**Project Interchange** הוא ארגון של הוועד היהודי-אמריקני שהוקם בשנת 1982 המקיים סמינרים חינוכיים בישראל למנהיגים ומעצבי דעת קהל מרחבי העולם.

## אודות
מייסדת הארגון דבי ברגר, ביקרה בישראל בתחילת שנות השמונים מתוך רצון ללמוד על המזרח התיכון. היא שמעה על קבוצת משלחת קטנה שהגיע לסמינר לימודי במכון ון ליר. היא אימצה את הרעיון שהדרך הטובה ביותר להגיע אל הציבור הרחב הוא דרך מפגש עם דמויות מרכזיות. עם חזרתה לארצות הברית הקימה את הארגון עם מספר תומכים. בשנת 1992 לקח הוועד היהודי-אמריקני חסות על הארגון.

במהלך הסמינרים נפגשים עם דמויות ישראליות מרכזיות בתחומי הממשל, כלכלה וצבא, אקדמאים ומנהלי עמותות וארגונים ללא מטרות רווח, פגישה עם מנהיגים מקרב ערביי-ישראל ופלסטינים. מתקיימים דיונים על חינוך, קליטת עליה, תוכניות רווחה, פיתוח כלכלי, חקיקה, זכויות אדם ותהליך השנים. במהלך הסמינר מתקיימים סיורים למקומות בעלי חשיבות היסטורית, אסטרטגית ודתית. מדי שנה מביא הארגון כ-300 משתתפים לישראל. במהלך השנים הביא הפרויקט לישראל יותר מ-5,000 מנהיגים מכ-60 מדינות. אורכם של הסמינרים הם בדרך כלל כשבוע.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ארגונים ציוניים
קטגוריה:יהדות ארצות הברית: ארגונים
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: ארגונים
איליושין Il-96

**איליושין IL96** (ברוסית: **Ил-96**, באנגלית: **Ilyushin Il-96**) הוא מטוס נוסעים סילוני רחב גוף לטווח ארוך, מתוצרת יצרנית המטוסים הרוסית איליושין.

## פיתוח
המטוס טס לראשונה ב-28 בספטמבר 1988, האישורים להפעלתו התקבלו בשנת 1992, והוא נכנס לשירות בחברת התעופה אארופלוט בדצמבר 1992. 

המטוס מתבסס ברובו על המטוס הקודם של איליושין האיליושין Il-86, במטוס נכללו שיפורים רבים בהם: קוקפיט מזכוכית, מערכת טוס-על-חוט, מערכת למניעת התנגשות, וכנפונים על הכנפיים.

המטוס מיוצר במפעלי החברה בוורונז', את המטוס ניתן לצייד במנועים מערביים תוצרת פראט אנד וויטני.

## גרסאות
**Il-96-300** הגרסה הראשונה למטוס, מצויד במנועי PS-90 תוצרת Aviadvigatel הרוסית. שני מטוסים מדגם זה משמשים להטסת נשיא רוסיה. לדגם זה תת-גרסה, Il-96-300V.

**Il-96M** בגרסה זו הוגדל אורך המטוס בעשרה מטרים, ומשקל ההמראה המרבי ב-20 טון. בתצורת מטען המטוס מסוגל לשאת עד 92 טון למרחק 10,400 ק"מ. לגרסה זו מנועי PW2000 תוצרת פראט אנד וויטני.

**Il-96-400** גרסה זו מבוססת על ה-96M, המטוס מסוגל לשאת עד 436 נוסעים במחלקה אחת. מצויד במנועי PS-90A משופרים.

**Il-96T** גרסת מטען של "96M" ו-"96-400" מצויד במנועי PS-90 תוצרת Aviadvigatel.

## מפעילים
נכון לדצמבר 2010 היו מטוסי איליושין IL-96 בשירות פעיל בחברות: אארופלוט (6), קובאנה דה אוויאסיון (3), פוליוט איירליינס (5), ורוסיה איירליינס (3).

לאיליושין עוד כמה מטוסים מדגם זה בהזמנה.

## ראו גם
*המטוס הנשיאותי של רוסיה
*איירבוס A340

## קישורים חיצוניים

*איליושין IL-96 באתר איליושין
*איליושין IL-96 באתר Airliners.net
*תמונות המטוס באתר "JetPhotos"

## הערות שוליים

קטגוריה:מטוסי נוסעים סובייטיים
קטגוריה:מטוסי איליושין
קטגוריה:מטוסי נוסעים רוסיים
הנרי קראון

**הנרי קראון** (באנגלית: **Henry Crown**;  1896 – 14 באוגוסט 1990) היה תעשיין ופילנתרופ יהודי-אמריקאי. ייסד את חברת "Material Service Corporation" שהתמזגה בשנת 1959 לג'נרל דיינמיקס.

## אודותיו
נולד בארצות הברית כהנרי קרינסקי להורים יהודים אשר היגרו מליטא והיה הילד השלישי מתוך שבעה ילדים. אביו, אריה, שינה את שם המשפחה לקראון כשהיה הנרי ילד. קראון למד בבית ספר עד לכיתה ח' ובשנת 1915, כשהיה בן 19, הקים יחד עם אחיו סול חברה למכירת ברזל.

בשנת 1919, בעזרת הלוואה על סך עשרת אלפים דולר, הקים יחד עם אחיו אירווינג את חברת "Material Service Corporation". החברה עסקה במכירת חצץ, חול, פחם וחומרי גלם נוספים בעבור חברות בנייה באזור שיקגו. בשנת 1959 שווי החברה הגיע לכ-100 מיליון דולר והיא התמזגה עם חברת ג'נרל דיינמיקס ובשנת 1966 קראון הפך לבעל השליטה העיקרי בחברה.
[ממוזער|רחבת הכניסה לאולם הקונצרטים על שמו ב[תיאטרון ירושלים]]
במלחמת העולם השנייה, גויס קראון לחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית ומאז דבק בו הכינוי "קלונל קראון". הוא תרם כסף רב למטרות שונות, בהן לאוניברסיטת סטנפורד, לאוניברסיטת ברנדייס ולאוניברסיטת נורת'ווסטרן. משפחת קראון תרמה להקמת מרכז החלל במוזיאון המדע והתעשייה בשיקגו, תיאטרון אריה קראון ב-McCormick Place ומרכז רבקה קראון (על שם אשתו הראשונה) באוניברסיטת נורת'ווסטרן. לזכרו הוקמה הקתדרה על שם הנרי קראון ללימודים עבריים מודרניים באוניברסיטת שיקגו.

בירושלים תרם להקמת אולם קונצרטים על שמו (ביתה של התזמורת הסימפונית ירושלים) בתיאטרון ירושלים והמכון למחקר עסקים בישראל ע"ש הנרי קראון בפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב.

הוא נפטר בשנת 1990 כשהוא בן 94. השאיר במותו את אשתו גלדיס, ושני בנים.

## קישורים חיצוניים

* Henry Crown, Industrialist, Dies; Billionaire, 94, Rose From Poverty JOAN COOK, הניו יורק טיימס
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1896
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1990
איליושין Il-86

[שמאל|ממוזער|250px|המטוס בשירות [טראנסאארו]]
**איליושין IL86** (ברוסית: **Ил-86**, באנגלית: **Ilyushin Il-86**) הוא מטוס נוסעים רחב גוף בעל ארבעה מנועי סילון, מתוצרת יצרנית המטוסים איליושין. המטוס יוצר בין השנים 1977-1992, בסה"כ נבנו 106 מטוסים. כיום גרסאות המטוס שנמצאות בשירות משופצות על ידי תאגיד המטוסים המאוחד.
## פיתוח
בשנת 1967 הזמינה אארופלוט מאיליושין מטוס ובו 250-350 מושבים. בסלון האווירי בפריז של שנת 1971 הכריזה ברית המועצות על פיתוח המטוס, אב הטיפוס טס לראשונה ב-22 בדצמבר 1976, האישורים להפעלתו התקבלו בספטמבר 1979. מספר חלקים במטוס יוצרו על ידי PZL הפולנית.

בתחילה התבסס בחלקו על מטוס אחר מתוצרת איליושין, ה-IL-62, והמנועים הוצבו בזנב המטוס. אולם במהלך הפיתוח הוחלט להציבם מתחת לכנפיים, כמו במטוסים המערביים של אותה התקופה, הבואינג 707 וה-דאגלס DC-8.

## גרסאות
**IL-86** הגרסה הראשונה למטוס, נרכשה בעיקר בחברת התעופה "אארופלוט".

**IL-80**/**IL-86**/**IL-87** שלושה מטוסים שנבנו עבור חיל האוויר הסובייטי כמטוסי שליטה ובקרה במקרה של פיצוץ גרעיני.

**IL-86D** נבנה בסופו של דבר כ-איליושין IL-96.

## מפעילים
בנובמבר 2010 היו מספר מטוסים בשירות פעיל: בחיל האוויר הרוסי (4), דונאוויה (4), ומוסקבה איירליינס (5).

בין חברות התעופה שהפעילו בעבר את המטוס: ארמאוויה, טראנסאארו, אארופלוט, אוזבקיסטן איירווייז, ארמניאן איירליינס, KrasAir, רוסיאן סקאי איירליינס, וטטרסטן איירליינס.

## תאונות עיקריות
*ב-8 במרץ 1994 מטוס בואינג 737 שהוטס על ידי חניך התרסק לתוך מטוס IL-86 של אארופלוט שחנה בנמל התעופה של דלהי, בתאונה נהרגו 8.
*ב-28 ביולי 2002 התרסקה בנמל התעופה שרמטיבו (מוסקבה) טיסת מטען של חברת התעופה "Pulkovo Aviation Enterprise", 14 מתוך ה-16 ששהו במטוס נהרגו.

## קישורים חיצוניים

*איליושין Il-86 באתר אילושין
*מפרט המטוס באתר Airliners.net
*תמונות המטוס באתר "JetPhotos"

## הערות שוליים

קטגוריה:מטוסי נוסעים סובייטיים
קטגוריה:מטוסי איליושין
המלון הסקוטי

ממוזער|מבט מהבניין החדש במלון אל הכנרת
**המלון הסקוטי** (באנגלית: **The Scots Hotel**) הוא בית מלון בעיר טבריה, הנמצא בבעלותה של הכנסייה של סקוטלנד. המתחם בו שוכן המלון הוקם במאה ה-19 ושימש כבית חולים, ומאוחר יותר הוסב לאכסניה לצליינים ולבית הארחה, עד להפיכתו לבית מלון.

## תולדות המקום
המלון הסקוטי שוכן ברחוב גדוד ברק במזרחה של טבריה, בסמוך לחוף הכנרת.

מבני מתחם בית המלון הוקמו בשלהי המאה ה-19 על ידי ד"ר דייוויד ואט טוראנס, רופא סקוטי שהגיע לעבוד בארץ ישראל ממניעים דתיים. הם נבנו מאבן הבזלת המקומית.
שמאל|ממוזער|250px|בית הדוקטור במתחם המלון
שמאל|ממוזער|250px|דייוויד ואט טורנס, 1908

בשנת 1894 נפתח במקום בית חולים בניהולו של ד"ר טוראנס, שהיה בית החולים הראשון בעיר. מאוחר יותר (בשנים 1921 עד 1953) עבד בבית החולים גם בנו של ד"ר טוראנס, ד"ר הרברט טוראנס (Herbert Torrance). במקום פעל גם בית ספר לאחיות. בשנת 1930 נפתחה באחד המבנים במתחם כנסייה.

בית החולים הוסב בהמשך לבית חולים ליולדות, עד שנסגר בשנת 1959. מספר שנים לאחר סגירת בית היולדות הוסב המתחם לבית הארחה, שאירח בעיקר צליינים נוצרים.

לאחר מותו של ד"ר הרברט טוראנס העבירה המשפחה ארכיון מבית החולים לאוניברסיטת דנדי שבסקוטלנד. האוסף כולל מסמכים, תמונות תיעוד רפואי, ביקורים רשמיים ואירועים מחיי היום-יום בעיר ובבית החולים.

בשנת 1999 החליטה הכנסייה של סקוטלנד להסב את המתחם לבית מלון. לאחר שיפוץ נפתח בית המלון במקום בשנת 2004. מקצת מחדריו ממוקמים במגורי אנשי צוות בית החולים לשעבר והם בעלי קירות בזלת. במקום פועל מרכז מבקרים ובו מוזיאון לתולדות המתחם.

בית המלון מקיים בה כיום קונצרטים מעת לעת.

## ראו גם
*ימק"א פניאל
*כנסיית סנט אנדרוז

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

מלון הסקוטי
מלון הסקוטי
קטגוריה:ארץ ישראל: בתי חולים
ג'ון ג'ייקוב אסטור

**ג'ון ג'ייקוב אסטור** (**John Jacob Astor**; 17 ביולי 1763 - 29 במרץ 1848) היה סוחר פרוות ואיל נדל"ן ניו יורקי, המולטי-מיליונר האמריקאי הראשון בהיסטוריה. אבי משפחת אסטור.

## תולדות חייו
נולד בעיר וולדורף, ליד היידלברג שבמדינת באדן-וירטמברג בגרמניה בשם יוהאן יאקוב אסטור. בגיל 16 הצטרף לאחיו ג'ורג' (גיאורג) בלונדון ויחד פתחו בית מלאכה וחנות לממכר כלי נגינה (בעיקר חלילים). ב-1784 היגר לארצות הברית יחד עם אח אחר, הנרי. בתחילת דרכו התגורר אסטור בבולטימור ועסק בייצור וממכר כלי נשיפה מעץ, אך עד מהרה עבר לניו יורק.

אסטור פתח חנות פרוות בניו יורק וסחר בפרוות אותן רכש מאינדיאנים. עד 1807 סחר עם אירופה וסין, אולם אז נמנע הסחר האמריקאי (בצעד שהוביל למלחמת 1812). כפיצוי קיבל אסטור היתר מהנשיא תומאס ג'פרסון ליצור את מונופול המסחר הראשון בארצות הברית - חברת הפרוות האמריקנית (American Fur Company). עסקיו השתרעו בכל האזורים המיושבים של ארצות הברית וקנדה. בשנת 1810 היה מחלוצי המסחר עם מערב ארצות הברית באמצעות חברת הפרוות הפסיפית (Pacific Fur Company). מספר תחנות סחר ברחבי ארצות הברית היו לערים הנקראות עד היום אסטור או אסטוריה (בהם אזור שהוא כיום חלק מקווינס, ניו יורק) וערים במדינות אורגון, אילינוי ודקוטה הדרומית, איווה, פלורידה, ג'ורג'יה וקנזס).

במקביל לעסקי הפרוות עסק אסטור מ-1816 לערך בסחר באופיום. חברת הפרוות שברשותו רכשה אופיום בטורקיה ומכרה אותו בקנטון שבסין. לאחר 1818 מכר אסטור אופיום לבריטניה.

בשנת 1804 חכר אסטור מסגן הנשיא ארון בר שטח אדמה במנהטן בחוזה ל-99 שנים. בשנת 1830 פרש אסטור מעסקי הפרוות והקדיש את כל זמנו לרכש נדל"ן במנהטן. כך היה לבעל האדמות הגדול ביותר בניו יורק, שהפכה באותה תקופה לאחת הערים הגדולות בעולם.

אסטור תמך באמנים. בין היתר היה פטרונו של הסופר אדגר אלן פו.

עם מותו היה אסטור האדם העשיר ביותר בארצות הברית. במותו הוערך הונו ב-20 מיליון דולר. לפי יחס ההון לתמ"ג האמריקאי הוערך ההון במונחי 2006 בכ-110 מיליארד דולר, דבר שהופך את אסטור לאמריקאי השלישי או הרביעי בעושרו בהיסטוריה.

400,000 דולר מירושתו הוקדשו להקמת ספריית אסטור, הספרייה הציבורית הראשונה והגדולה ביותר באמריקה דאז. כיום מהווה הספרייה חלק מספריית העיר ניו יורק.

## לקריאה נוספת

* Axel Madsen ,**John Jacob Astor: America's First Multimillionaire**, 2001 
* Justin Kaplan, **When the Astors Owned New York: Blue Bloods and Grand Hotels in a Gilded Age**, 2007, 
* Arthur, D. Howden Smith, **John Jacob Astor: Landlord of New York**, Cosimo Classics, 2005 


## קישורים חיצוניים

* המדור ההיסטורי - והפעם על ג'ון ג'ייקוב אסטור יניב לפן באתר ביזפורטל
* הערך על אסטור מה"אנציקלופדיה אמריקנה", 1920 
* ביוגרפיה באתר גרמנים-אמריקאים  
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מיליארדרים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מבריטניה לארצות הברית
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1763
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1848
Hspell

**Hspell** היא תוכנה חופשית מסוג בודק איות בשפה העברית. התוכנה משמשת (אם ישירות, ואם על ידי יצירת רשימת מילים תקינות) גם עבור יישומי ליברה אופיס, דפדפני מוזילה, שירות הדואר Gmail, ועוד. מפתחיה הם נדב הראל ודן קניגסברג.

בינואר 2000, במהלך דיון ברשימת התפוצה ivrix-discuss לגבי הדרכים לכתיבת בודק איות עברי בלינוקס, החליטו נדב הראל ודן קניגסברג לפתור את הבעיה. הם כתבו תוכנית בשפת פרל אשר משתמשת ברשימה בסיסית של שורשים, מרחיבה אותם לרשימת מילים מלאה, ובודקת עבור מסמך נתון אילו ממילותיו אינן מהרשימה. העבודה על הפרויקט המשיכה בשנת 2002. בדצמבר 2002 יצאה גרסה 0.1. לאחר כחצי שנה שוכתב הקוד בשפת C (בגרסה 0.6). באותה שנה נמשך פיתוח מהיר, אולם עם הזמן קצב השינויים הואט. גרסה 1.0 יצאה בשנת 2006, גרסה 1.1 יצאה רק בשנת 2009, גרסה 1.2 יצאה בשנת 2012, גרסה 1.3 בשנת 2015 והגרסה האחרונה יצאה ביוני 2017.

Hspell יכול לפעול כתוכנית משורת הפקודה, אשר מקבלת קובץ ומדפיסה את המילים השגויות שמתוכו. אפשר לבקש ממנה להדפיס גם ניתוח מורפולוגי של המילים הנכונות. מספר תוכנות, כגון LyX יכולות להשתמש בה ישירות כבודק איות בדרך זו, אם כי היא לא מכירה מילים אנגליות, ולכן לא יודעת לבדוק טקסט מעורב בשפה שאינה עברית.

שימוש נפוץ יותר בה הוא להכנת מילון עבור מערכות בדיקת האיות הנפוצות ispell, aspell, MySpell ו־HunSpell. התוכנה המשרדית OpenOffice.org, לדוגמה, משתמשת ב־Hunspell והדפדפן Firefox משתמש ב־MySpell. תוספי האיות לעברית של שניהם מבוססים על Hspell.

המילון ש-Hspell מייצרת, בתוספת המידע המורפולוגי שמצורף לכל מילה, משמש גם את פרויקט הקוד-הפתוח HebMorph כבסיס המאפשר חיפוש עברי באמצעות מנועי חיפוש כגון Lucene ו-אלסטיקסרץ'.

מאות אלפי הטיות של מילים עבריות הועלו לוויקינתונים עם הניתוח הלשוני של Hspell.

## מקורות
* Hspell - במבט לאחור - (PDF) שקפים מהרצאתו של נדב הראל במועדון הלינוקס החיפאי לאחר שחרור גרסה 1.1
* דף ההורדות של פרויקט Hspell - כולל תאריכי שחרור הגרסאות

## קישורים חיצוניים

* 
* סוגיות בכתיב חסר ניקוד (PDF) - נימוקי מחברי Hspell לבחירות האיות שלהם
* מנוע מורפולוגי  מקוון, מבוסס Hspell
* טופס הדגמה

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:תוכנות מילון
מחילת הארנב

**מחילת הארנב** (באנגלית: **Rabbit Hole**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2010, שהופק על ידי ניקול קידמן ובוים על ידי ג'ון קמרון מיטשל. הסרט הוא עיבוד קולנועי למחזה זוכה פרס פוליצר בעל אותו שם שכתב דייוויד לינדסי-אבייר. בסרט מככבים ניקול קידמן, אהרון אקהרט ודיאן ויסט. הסרט פתח את פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בספטמבר 2010. הוא יצא לאקרנים בארצות הברית ב-17 בדצמבר 2010.

## עלילה
בקה (ניקול קידמן) והאווי קורבט (אהרון אקהרט) הם זוג שאיבד את ילדם, דני, בעקבות תאונת דרכים. בקה פורשת מעבודתה בעקבות האירוע. והיא סובבת חברים ומשפחה המנסים לנחמה; אימה, נאט (דיאן ויסט), משווה את ארתור, בנה שמת ממנת יתר, לדני. אחותה, איזי (תמי בלאנצ'רד), פוגשת מוזיקאי ונכנסת להריון ממנו. בהמשך הסרט, בקה מחליטה לפגוש את ג'ייסון, הנער שהרג בטעות את בנה. במהלך פגישותיה איתו, היא מגלה שהוא חש רגשי אשמה לגבי מה שקרה עם דני, והיא מנסה להבהיר לו שהוא לא אשם בתאונה. האווי הולך לפגישות של קבוצת תמיכה של הורים שכולים שם הוא פוגש את גבי (סנדרה או). הוא כמעט מנהל איתה רומן, אך לבסוף הוא נסוג. בסוף הסרט, בקה והאווי מזמינים את חבריהם הקרובים כדי לשבור את הקרח ביניהם.

## הפקה
הסרט צולם בדאגלסטון, שכונה בקווינס ניו יורק, במשך עשרים ושמונה ימים. מפיקת הסרט, ניקול קידמן, עזבה את סרטו של וודי אלן, "כשתפגשי זר גבוה ומסתורי", לטובת פרויקט זה. מלחין הסרט הוא אנטון סאנקו.

## ביקורות והכנסות
הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות בעיקר בשל תפקידה של ניקול קידמן. הסרט קיבל קימת כבוד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. לפי האתר "Rotten Tomatoes", קיבל הסרט כ-86% ביקורות חיוביות ממבקרי הקולנוע בארצות הברית. קידמן הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה, לפרס גילדת שחקני המסך ולפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
ריקארדו אנטוניאצי

**ריקארדו אנטוניאצי** (באיטלקית: **Riccardo Antoniazzi**; 19 בדצמבר 1853 - 10 בנובמבר 1912), היה בונה כלי קשת איטלקי.
## ביוגרפיה
ריקארדו אנטוניאצי נולד בקרמונה ולמד את תורת בניית כלי הקשת אצל אביו, גאטנו אנטוניאצי. הוא היה המוכשר והמתמיד ביותר במשפחתו, אך ליאנדרו ביזיאק העיב עליו במידה רבה ועקב כך לא חתם על רבים מכלי הנגינה, שיצר בתקופתו הטובה ביותר. את שנות עבודתו והכלים שיצר בהן אפשר לחלק לשלוש תקופות: משנות חניכותו וראשית התפתחותו עד שנת 1887-88 בערך, תקופה שבמהלכה בנה כלים דומים לאלה של אביו; התקופה הטובה ביותר שלו, שנמשכה עד סביבות 1904, כאשר פיתח לו סגנון משלו ועבד בראש ובראשונה אצל ליאנדרו ביזיאק; והתקופה שמשנת 1904 ואילך, כאשר עבד בפירמה מונצינו ובניו ובנה כלי נגינה יפים, אך מוקפדים פחות, בייחוד במה שנוגע ללכה. מבין הכלים שבנה במשך חייו, אלה הם הנודעים ביותר בימינו. ריקארדו אנטוניאצי העמיד מספר רב של תלמידים וממשיכי דרכו.

ריקארדו אנטוניאצי השתמש במגוון דגמים, והלכה שלו הייתה צהובה-כתומה או, לפעמים, אדומה כהה. הוא ידוע בשימוש בארבע תוויות שונות, בתקופת עבודתו אצל מונציני השתמש בתו מסחרי, שכלל את ראשי התיבות שלו, A.R, בתוך מעגל כפול שבראשו צלב. התו המסחרי הזה מיוחס לעיתים קרובות לרומיאו אנטוניאצי, אך נראה שהוא מעולם לא השתמש בו.

ריקארדו אנטוניאצי מת במילאנו.

## מקור
* אריק בלוט, "אנטוניאצי" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין

## לקריאה נוספת

*La Liuteria Italiana / Italian Violin Making in the 1800s and 1900s - Umberto Azzolina
*I Maestri Del Novicento - Carlo Vettori 
*La Liuteria Lombarda del '900 - Roberto Codazzi, Cinzia Manfredini 2002
*Dictionary of 20th Century Italian Violin Makers - Marlin Brinser 1978 
* 
* 
*Walter Hamma, *Meister Italienischer Geigenbaukunst*, Wilhelmshaven 1993, 
* Liuteria Parmense



## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בוני כלי קשת איטלקים
קטגוריה:משפחת אנטוניאצי

קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1853
קטגוריה:נפטרים ב-1912
פונסאקו

**פּוֹנְסָאקוֹ** (באיטלקית: **Ponsacco**) היא קומונה בנפת פיזה במחוז טוסקנה שבאיטליה, הממוקמת כ-50 ק"מ דרום-מערבית לפירנצה וכ-20 ק"מ דרום-מזרחית לפיזה. אוכלוסיית היישוב מונה 15,441 תושבים (בשנת 2009).

## ערים תאומות
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים
 
* 

קטגוריה:טוסקנה: ערים
סטיבן טיילור

**סטיבן וינסנט טיילור** (באנגלית: **Steven Vincent Taylor**; נולד ב-23 בינואר 1986) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הבלם.

## קריירה
טיילור, יליד גריניץ', היה חלק מכל הנבחרות הצעירות של אנגליה החל מגיל 16 ובגיל 21 הפך לקפטן הנבחרת הצעירה של אנגליה. כמו כן נכלל בסגל הנבחרת הבוגרת אך מעולם לא שיחק במדיה.

טיילור הצטרף לאקדמיית הנוער של ניוקאסל יונייטד עמה זכה באליפות הנוער לעונת 02–2001.
כשמלאו לו 17 חתם טיילור על חוזה מקצועני בניוקאסל יונייטד והושאל לקבוצת ויקומב וונדררס מהליגה השלישית כדי לצבור ניסיון ודקות משחק.
ב-2003 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה נגד נוטס קאונטי.

משחזר לניוקאסל מיעט לשחק בקבוצה הראשונה ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים של הקבוצה.
ב-25 במרץ 2004, במשחק גביע אופ"א נגד מאיורקה, ערך טיילור את הופעתו הראשונה במדי ניוקאסל יונייטד במשחקים האירופיים.
שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה בפרמייר ליג כשפתח בהרכב נגד קבוצת בולטון וונדררס.
טיילור הוצב בתפקיד המגן הימני שהיה זר לו, וניוקאסל שילמה על כך ביוקר לאחר ששער הניצחון של בולטון נכבש אחרי טעות בהגנה של טיילור.
אחרי אותו משחק לא פתח יותר בהרכב הקבוצה עד סוף העונה, אך נכנס מדי פעם כמחליף.

את העונה הבאה פתח טיילור עם פציעה שהשביתה אותו לזמן ארוך, אך כשחזר תפס מקום קבוע בהרכב הקבוצה.
סך הכל פתח טיילור ב-17 משחקים בעונת 2004–2005, ונכנס כמחליף לעוד 5 משחקים בכל המסגרות.
את רוב עונת 2005–2006 טיילור לא שיחק לאחר שנפצע בכתף בזמן אימוני הנבחרת.

מעונת 2006–2007 נחשב טיילור לשחקן הרכב לגיטימי ופותח בהרכב הקבוצה באופן קבוע.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:בלמי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ניוקאסל יונייטד
קטגוריה:כדורגלני פורטלנד טימברס
קטגוריה:כדורגלני איפסוויץ' טאון
קטגוריה:כדורגלני פיטרבורו יונייטד
קטגוריה:כדורגלני וולינגטון פיניקס
קטגוריה:כדורגלני אודישה
קטגוריה:לונדון: כדורגלנים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1986
הרפובליקה הדומיניקנית במשחקים האולימפיים

**[[הרפובליקה הדומיניקנית]]** משתתפת ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** מאז אולימפיאדת טוקיו (1964), ומעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף. לאורך השנים צברו הספורטאים הדומיניקנים 12 מדליות אולימפיות, בהן שלוש מדליות זהב.

במשחקים הראשונים שבהם השתתפה הרפובליקה הדומיניקנית, היו הישגי הספורטאים שייצגו אותה סמליים בלבד. הספורטאי הדומיניקני הראשון שזכה במדליה אולימפית היה המתאגרף פדרו נולאסקו שזכה במדליית ארד באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיימה נבחרת הבייסבול במקום החמישי.

באולימפיאדת אתונה (2004), 20 שנה לאחר שהושגה המדליה הראשונה, זכה האתלט פליקס סאנצ'ס במדליית הזהב האולימפית הראשונה לזכות הרפובליקה הדומיניקנית, בריצת 400 מטר משוכות. לוחם הטאקוונדו גבריאל מרסדס סיים במקום החמישי.

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה המתאגרף מנואל פליקס דיאס במדליית זהב, ולוחם הטאקוונדו גבריאל מרסדס זכה במדליית כסף. שתי ספורטאיות נוספות הגיעו להישגים נאים באותם המשחקים - מרימת המשקולות יודלקיס מרידאלין סיימה במקום החמישי, וטניסאית השולחן נייווס שוּאֶה העפילה לשלב רבע הגמר.

באולימפיאדת לונדון (2012) השיב לעצמו סאנצ'ס בן ה-35 את התואר בריצת 400 מטר משוכות. לוגלין סנטוס בן ה-18 זכה במדליית כסף בריצת 400 מטר, ויאמילט פניה הייתה למתעמלת הדומיניקנית הראשונה שמעפילה לגמר. היא סיימה במקום השישי בתרגיל הקפיצות. נבחרת הנשים בכדורעף העפילה לשלב רבע הגמר, והודחה בידי נבחרת ארצות הברית.

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה לוחם הטאקוונדו לואיסיטו פייה במדליית ארד, שהייתה המדליה הדומיניקנית היחידה במשחקים. מרימת המשקולות באטריס פירון סיימה במקום הרביעי, יודרקי קונטרראס סיימה במקום השישי ולואיס גרסיה סיים שמיני. הג'ודוקא ואנדר מתאו סיים במקום השביעי. לוגלין סנטוס לא הצליח לשחזר את הישגו. הוא סיים את חצי הגמר בריצת 400 מטר בתוצאה העשירית בטיבה, ולא העפיל לגמר.

באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה האתלטית מריליידי פאולינו במדליית כסך בריצת 400 מטר ונבחרת השליחים המשולבת שכלל את פאולינו זכתה במדליית כסף במירוץ שליחים 4X400 מטר. בהרמת משקולות זכה זאגריאס בונט במדליית כסף וכריסמרי סנטנה זכתה במדליית ארד. במדליית ארד נוספת זכתה נבחרת הבייסבול.

## מדליות

### לפי אולימפיאדה
**באולימפיאדות הקיץ:**

### לפי ענף
**בענפי הקיץ:**

## ראו גם
* הרפובליקה הדומיניקנית במשחקים הפאראלימפיים
* הרפובליקה הדומיניקנית במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

* אתר הוועד האולימפי הדומיניקני

## הערות שוליים

קטגוריה:הרפובליקה הדומיניקנית: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
רם סולומון

**רם סולומון** (11 באוקטובר 1917 –  4 בינואר 2004) היה משפטן ישראלי, מנכ"ל משרד המשטרה השני (1949–1952) ונציב בתי הסוהר השני (1951–1952).

## ביוגרפיה
סולומון נולד בבולגריה. היה מראשי המכבי הצעיר. בשל פעילותו הציונית הוברח ארצה בשנת 1942 עם כניסת הנאצים לבולגריה. אחיו הצעיר, אברהם סולומון, שהיה גם הוא פעיל מאוד בתנועה, לא הספיק לעלות ארצה נתפס ועונה על ידי הנאצים ונשלח עם משפחתו לעבודות כפייה עד לעלייתם ארצה בשנת 1944.
 		
סולומון שימש יועץ משפטי של משרד המשטרה, ובין השנים 1949–1952 גם עמד בראש המשרד. בשנת 1951 מונה לנציב בתי הסוהר. בשנת כהונתו היחידה בתפקיד הוכן דו"ח על מצב בתי הסוהר במדינה, שהיה בין הגורמים להקמת מבני מעצר חדשים ולקביעת העסקה של אסירים בעבודות חוץ.

לאחר שעזב את שירות המדינה עבד כעורך דין פרטי. בשנת 1959 היה חבר ועדת החקירה בעניין מהומות ואדי סאליב.

במשך שנים רבות עוד טרם קיום יחסים מלאים עם יפן היה יו"ר אגודת הידידות ישראל יפן.

רם סולומון שכל את בתו  בעת שירותה הצבאי.

קטגוריה:מנכ"לי המשרד לביטחון הפנים
קטגוריה:נציבי בתי הסוהר
קטגוריה:יועצים משפטיים למשרדי ממשלה
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
מלכודת לפרקליט

**מלכודת לפרקליט** (באנגלית:** The Devil's Advocate**, פרקליט השטן) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת המותחן. הסרט, בכיכובם של אל פצ'ינו וקיאנו ריבס יצא לאקרנים ב-1997.

## עלילה
עלילת הסרט עוקבת אחר קווין לומקס (ריבס), עורך דין צעיר מגיינסוויל, פלורידה, אשר מעולם לא הפסיד בבית המשפט. לאחר שקווין מצליח להפריך עדות נאנסת במשפט ובכך לזכות את מרשו הוא מקבל הצעה לעבוד עבור פירמת עורכי דין גדולה בניו יורק. על אף הפצרותיה של אימו הנוצרית-קתולית האדוקה, החוששת כי קווין יושחת על ידי העיר הגדולה, קווין מסכים ועובר עם אשתו הצעירה מרי-אן לניו יורק.

בעליה של הפירמה, ג'ון מילטון, מנסה לשאוב את קווין יותר ויותר לעולמו המושחת והלא מוסרי. קווין מתפתה לעולם התענוגות והמין של מעסיקו, וזה מקדם אותו במהירות בסולם הדרגות. אט-אט מתחיל קווין לחוות פנטזיות מיניות על כריסטבלה, עורכת דין יפהפייה במשרד, ומזניח את אשתו. במקביל, מנסה חוקר פדרלי לגייס את קווין לחשיפת עסקיו המפוקפקים של מילטון. לאחר סירוב ראשוני מגלה קווין בכך עניין כשהחוקר מעדכן אותו שהנאשם אותו זיכה במשפט האונס, נתפס עם גופת ילדה במכוניתו, אך לפני שקווין לומד את פרטי הפרשה, מכונית דורסת את החוקר בפתאומיות.

קווין מתבקש להגן על אלכסנדר קולן, מיליונר המואשם ברצח אשתו ובתו. האליבי של קולן היא הפילגש שלו, והשניים טוענים כי שהו יחדיו בעת הרצח. בעת שקווין מכין את המאהבת למתן העדות המכריעה הוא מגלה שהיא משקרת. קווין מתעמת עם מילטון בנושא וזה מוסר לו שההחלטה בידיו, וקווין מחליט לבסוף להעלות את המאהבת בכל זאת דוכן העדים, ביודעו שתתן עדות שקר.

לאחר המשפט קווין מגלה את מרי-אן בכנסייה קרובה, ערומה ופצועה. היא טוענת שמילטון אנס אותה, אך קווין לא מאמין לה מאחר שבשעת האונס ראה את מילטון בבית המשפט. קווין מאשפז את מרי-אן במוסד לחולי נפש, שם מבקרת אותה פאם, אחת המזכירות המשפטיות בפירמה של מילטון. כשקווין מחוץ לחדר פאם מתגלה במראה כמעין שד. מרי-אן מרחיקה את פאם מעליה, שוברת את הראי ומשתמשת בחתיכת זכוכית כדי לחתוך את עורקיה ולהתאבד למול עיני קווין חסר האונים.

אימו של קווין, אשר באה לבקר ולסייע למרי-אן, מגלה לו כי מילטון הוא אביו, ושזה פיתה אותה כשביקרה פעם אחת בניו יורק. קווין מבין כי דבר מה אינו כשורה והולך להתעמת עם מילטון. השניים נפגשים בדירתו של מילטון, וזה חושף עצמו בפני קווין כשטן עצמו – וקווין בנו. הוא מבקש מקווין להצטרף למטרתו ולקיים יחסי מין עם כריסטבלה, גם היא בתו של השטן, ואחותו למחצה של קווין, ובכך להביא לעולם את האנטי כריסט. קווין מסרב ובמקום זה יורה בעצמו ומסכל את תוכניותיו של השטן.

במקום למות מוצא עצמו קווין בחזרה באולם המשפט בו הגן על האנס, רגע לפני שהביא לזיכויו. הוא לא זוכר לחלוטין את כל אשר אירע וחווה, אבל מחליט שלא להגן על האנס. הסרט מסתיים כאשר כתב טלוויזיה מציע לקווין להיכנס לעסקי הבידור והתקשורת, ולאחר שקווין מסכים מתגלה כמילטון.

## שחקנים עיקריים
* קיאנו ריבס – קווין לומקס
* אל פצ'ינו – ג'ון מילטון, השטן
* שרליז ת'רון – מרי אן לומקס
* ג'פרי ג'ונס – אדי ברזון, אחד השותפים בפירמה
* קוני נילסן – כריסטבלה
* קרייג טי. נלסון – אלכסנדר קולן
* ג'ודית אייבי – אליס לומקס, אימו של קווין

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים בכיכובו של קיאנו ריבס
קטגוריה:סרטי אל פצ'ינו
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים משנת 1997
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים משנות ה-1990
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמת אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמת אימה משנות ה-1990
קטגוריה:סרטים זוכי פרס סאטורן: אימה
קטגוריה:סרטים שצולמו בניו ג'רזי
הביאליסטוקאים

טקסט=תצלום של המושבה יהודיה|ממוזער|המושבה יהודיה בה התיישבו בתחילה הביאליסטוקים בתצלום מסוף המאה ה-19.
**הביאליסטוקאים** היה כינויה של קבוצה בת כ-60 חלוצים מהעיר ביאליסטוק שבצפון-מזרח פולין שעלו לארץ ישראל בשנת תרמ"ג 1883 והתיישבו על אדמות יהודייה והקימו את המושבה יהוד. לאחר מכן השתקעו בפתח תקווה.

## היסטוריה

### עלייה לארץ והתיישבות ביהוד
בראשית שנות השמונים של המאה ה-19 התגבשה בעיר ביאליסטוק שבפולין קבוצה בת כ-40 משפחות (60 בני אדם) שתכננה לעלות לארץ ישראל. הקבוצה, שכונתה מאוחר יותר "הביאליסטוקאים" בפי מתיישבי פתח תקווה, רכשה מבני המושבה יהודיה אדמות במרחק 7 ק"מ מפתח תקווה (בתחום סביון של ימינו) כדי להקים שם בתי מגורים ולעבוד בשעות היום את אדמות פתח תקווה שננטשו. 
ממוזער|בית הראשונים בסביון, השריד היחיד מהמושבה יהודיה.
ב-8 באוקטובר 1882 עלתה הקבוצה להתיישבות במושבה יהודיה, והחלוצים החלו בבניית בתיהם.במהלך הבנייה נתקלו הביאליסטוקאים בבעיה: השלטון העות'מאני אסר על הבנייה  והמושל הטורקי החליט שהבתים שבנייתם לא הושלמה יש להרסם. הביאליסטוקאים נאלצו לשלוח את המשפחה ליפו, והגברים המשיכו בעבודת האדמה. את הבתים סיימו בסופו של דבר המתיישבים לבנות בשיטת "חומה ומגדל" תוך ניצול החוק העותמאני שבית עם גג אין להרסו: העמידו קורות עם גגות ורק לאחר מכן העמידו קירות. עם סיום בניית הבתים הביאו את המשפחה חזרה מיפו.

לאחר שהסתיימה בניית הבתים, החליטה הקבוצה בעצתו של ישראל דוב פרומקין ללמוד במשך שנה מבני המושבה חקלאות. יהודה ראב הדריכם במשך שנה.

הביאליסטוקאים הקימו אגודה ששמה היה "אחוה ועבודה", וקרן משותפת לרכישת הציוד למשק. עם ניסוח הכללים שהתקינו לאגודה הפכו לראשונים שקבעו את עקרון העבודה העצמית, וכך כתבו בתקנון האגודה:

באותו תקנון ניסחו גם את המטרות והרעיון המרכזי של הקבוצה:

בתום שנת ההכשרה החלו הביאליסטוקאים לעבוד בכל עבודות המשק.

עד מהרה נתקלו הביאליסטוקאים בבעיות כלכליות והיו צריכים לגייס תרומות כדי להתקיים. ב-1884, ארגון חובבי ציון  תרם 20 אלף פרנק ביוזמתם של הרב שמואל מוהליבר ודוד גורדון.

ביהודיה הוקמה גם ישיבה בה למדו אברכים ותלמידים שהגיעו מירושלים.

### חזרה לפתח - תקווה
ממוזער|המושבה פתח תקווה בראשית המאה ה-20.
המרחק הגדול מהבתים לחלקות האדמה והגעגוע לפתח תקווה מצד חלק מבני יהודיה פעלו אט אט את פעולתם. בשלהי 1885 חזרה לפתח תקווה קבוצה מצומצמת של מתיישבים בהובלת הרב אריה ליב פרומקין שהקים את הבית הראשון ועמם הביאליסטוקאים.

בסיוע חובבי ציון, נבנה הרחוב הראשי שנשא את שם הארגון ובמאונך אליו רחוב פינסקר כשמרכז כיכר המייסדים, הבאר ואחוזת לחמן של הרב פרומקין. עם הזמן הצטרפו עוד ועוד מוותיקי המושבה לחזרה שהובילו הרב פרומקין והביאליסטוקאים.

ב-1892 עזב היהודי האחרון את יהודיה, והחזרה לפתח תקווה הושלמה.

#### בני העלייה שכיהנו בתפקידים ציבוריים בפתח - תקווה
* הרב אהרון אורלנסקי מונה לרב המושבה, נשא בתפקיד עד לפטירתו בשנת ה'תרע"א.
* דב ימיני, הקים את היקב "כורמי התקוה" ועסק בענייני ציבור נוספים במושבה. 
* פנחס מאירי שעלה עם הקבוצה היה ראש ועד פתח תקווה כ6 שנים.
* זאב ברנדה שעלה עם הקבוצה היה ראש ועד פתח תקווה כ10 שנים.

## הערות שוליים

קטגוריה:פתח תקווה: היסטוריה
קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:ביאליסטוק: אישים
קטגוריה:מתיישבי יהוד
תערובת אסקוט

**תערובת אסקוט** היא להקה ישראלית שהוקמה ב-1989 והתפרקה ב-1993. חברי הלהקה הם: אסף אמדורסקי, ירמי קפלן ועמיר "ג'נגו" רוסיאנו. 

שם הלהקה לקוח ממותג הסיגריות הישראלי "אסקוט".

## היסטוריה
הלהקה הוקמה על ידי אמדורסקי ורוסיאנו שהיו חברי ילדות בסוף 1989. אמדורסקי צירף את קפלן, לאחר שחמי רודנר הכיר בין השניים בפאב "המדבר", שלושתם אף עבדו ביחד בפאב לתקופה קצרה. באותה עת ניגן קפלן גיטרה בלהקת "איפה הילד".

מופע הבכורה של "תערובת אסקוט" נערך בדצמבר 1989. בתחילת דרכה היה חבר בלהקה גם הגיטריסט יובל ליבליך.

בדצמבר 1990 הוציאה הלהקה גרסת כיסוי לשיר "מי מפחד מגברת לוין?", במקור של שלישיית "השלושרים" שבה היה חבר אביו של אסף אמדורסקי, בני אמדורסקי.

אלבום הבכורה של הלהקה שנקרא על שמה יצא באוקטובר 1991 בחברת התקליטים "הד ארצי". כמעט את כל שירי האלבום כתבו והלחינו אמדורסקי וג'נגו במשותף, כשיוצא דופן היה השיר "אני לא מוכנה לצאת מכאן" שכתב והלחין קפלן. את העיבודים וההפקה המוזיקלית ביצעו שלושת חברי הלהקה במשותף. הלהיט הגדול ביותר של הלהקה מהאלבום היה "החדר האינטימי שלי", שזכה לפופולריות גדולה ברדיו ובסצנת הרוק הישראלית באותן שנים, והיה גם הלהיט היחיד של הלהקה.

בעת העבודות על האלבום השני של הלהקה באפריל 1993 עזב קפלן את הלהקה, ועקב כך הלהקה התפרקה.

במאי 2004 התאחדה הלהקה למספר הופעות.

בנובמבר 2007 התאחדו חברי הלהקה שוב למופע חד-פעמי בתיאטרון תמונע, בו חשפו לראשונה שירים שכתבו לאלבום השני של הלהקה.

חברי הלהקה התאחדו שוב בספטמבר 2011, לכבוד יום ההולדת ה-50 של קפלן.

בקיץ 2017 התאחדה הלהקה לצורך הקלטה לפרויקט "50 שנה לחלונות הגבוהים" של גלגלצ ובנוסף גם להופעה "בארבי", בה השתתף גם יובל ליבליך.

ב-7 במאי 2024 התאחדה הלהקה להופעה בודדת במועדון ה"בארבי", במסגרת סדרת ההופעות "חתול בשק", שבמסגרתה הקהל מגיע להופעה מבלי לדעת מי האומן שיופיע.

## דיסקוגרפיה
* תערובת אסקוט

## קישורים חיצוניים

* 
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות רוק ישראליות
קטגוריה:שלישיות מוזיקליות ישראליות