open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קרב אל-קסר אל-כביר

**קרב אל-קסר אל-כביר** (בערבית: **معركة القصر الكبير**) (מבוטא לפעמים גם כאלקסר קיביר, אל קסר אל-קיבְר, אלקאזארקיביר, אלקאסר וכדומה, שפירושם בערבית הוא הארמון הגדול), נודע גם כ**קרב שלושת המלכים**, היה קרב גדול שנערך בצפון הממלכה השריפית, ליד העיירה אל-קסר אל-כביר, הנמצאת בין טנג'יר לפאס, ב-4 באוגוסט 1578. הקרב נערך בין צבאו של אבו עבדאללה השני סעדי, ביחד עם בעל בריתו סבשטיאו, מלך פורטוגל, נגד צבא מוסלמי גדול בפיקודו של הסולטאן החדש של הממלכה השריפית (ודודו של אבו עבדאללה השני סעדי) עבד-אל-מאליק.

מלך פורטוגל המיליטנטי תכנן מסע צלב לאחר שאבו עבדאללה ביקש את עזרתו בהחזרת כתרו, שאותו לקח ממנו דודו עבד-אל-מאליק. בסופו של דבר הפסידה פורטוגל בקרב, ובכך גם הפסידה את עצמאותה למשך שישים שנה, בהן הייתה תחת הכתר הספרדי.

בקרב נהרגו אבו עבדאללה ועבד אל-מאליק, שאת מקומו ירש אחיו אחמד אל-מנסור, והמלך הפורטוגלי נעלם וכנראה נהרג גם הוא.

**פורים סבסטיאנו**

בקרב קהילות יהודיות בצפון מרוקו, נהגו בעבר לחגוג בראש חודש אלול מדי שנה בשנה את "פורים סבסטיאנו".

על פי המסורת, בטרם יצא סבסטיאנו לקרב, הוא נדר לכפות את הדת הנוצרית על כל הקהילות היהודיות הנכבשות. מותו והפסדו בקרב, גדע את ביצוע רצונו זה.

לזכר נס ההצלה שהתרחש להם, קראו היהודים בקהילות אלה את "מגילת סבסטיאנו" ואף שלחו מנות (בעיקר פירות) איש לרעהו ומתנות לאביונים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

אל-קסר אל-כביר
קטגוריה:מרוקו: היסטוריה
קומלינה זקופה

**קומלינה זקופה** (שם מדעי: *Commelina erecta*) היא מין של צמח בעל פרחים עשבוני רב שנתי. קרויה כך משום צורתה המזדקרת מהקרקע, יחסית לקומלינות דומות, כגון הקומלינה המצויה והיהודי הנודד.

## מאפיינים

עלי הקומלינה הזקופה ארוכים, בעלי שפה תמימה ומסורגים. מגעם דביק מעט כתוצאה מעשרות שערות דקיקות המאפשרות לעלה להיצמד לצמחים סובבים. פרחיו בעלי שלושה חפים (סוג של עלי כותרת) בעלי גוון כחול בהיר ובולט, שניים מהם בולטים וגדלים בזווית של כ-120 מעלות ביניהם, חלקם העליון חופף קלות. החף השלישי מנוון. ביניהם קבוצה של אבקנים צהובים ומתחת להם לשונות השחלה. הוא פורח אך ורק בצל, ולכן ניתן לראות את פריחתו מוקדם בבוקר. בצהריים חפיו מתכווצים והפרח הבולט נעלם לתוך תרמיל מיוחד, עד למחרת.

## תפוצה
המין מקומי באמריקה הצפונית והדרומית, כולל מקסיקו, ארגנטינה וארצות הברית. כמין שורד היטב, הוא התפשט בקלות ופלש לאזורים נוספים, שם הוא נחשב לעיתים כעשב שוטה.

## בישראל
הקומלינה הזקופה היא מין פולש בישראל. נפוץ בגינות מושקות, ולרוב נחשב לטפיל. צומח פעמים רבות בסמוך לחמציצים או במדשאות, ובעל יכולת לטפס על צמחים אחרים. קרוי לעיתים בטעות "היהודי הנודד", אף על פי ששם זה שייך לקומלינה אחרת במשפחתו, בעלת שלושה עלי כותרת.

## קישורים חיצוניים

* תמונות של קומלינה בפליקר

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:קומליניים
קטגוריה:מיני צמחים פולשים בישראל
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
ימת חול

[שמאל|ממוזער|250px|נופי ימת החול [א-רובע אל-ח'אלי|א-רֻבּע אל-ח'אלי בחצי האי ערב]]
**ימת חול** (גם **עֶרְג**) היא אזור גדול ושטוח למדי של מדבר המכוסה בחולות נודדים, ומאופיין במיעוט צמחייה או בהיעדרה כליל. המונח הלועזי **erg** מקורו בערבית (עַרְק, عرق; "קרקע חולית") של תושבי הסהרה, שבדומה להרבה מונחים הקשורים למדבר השתרשו בספרות המקצועית, מפני שרוב החוליות בעולם נמצאות בסהרה ובחצי האי ערב. 

המונח מתייחס לאזורים מדבריים שמכילים יותר מ-125 קילומטרים רבועים של דיונות, ובהם החול מכסה לפחות 20% מהשטח הכללי. הגדול שבמדבריות העולם הוא מדבר סהרה המתפרש על פני 9,000,000 קמ"ר ומכיל מספר ימות חול. ימת החול הרציפה הגדולה בעולם היא הרֻבּע אל-ח'אלי ('הרֶבע הריק') בחצי האי ערב ושטחה מגיע ל-650,000 קמ"ר. הדעה הרווחת היא שכ-85% מהחול הנייד בעולם נמצא בימות חול שגודלם עולה על 32,000 קמ"ר.

## תיאור
שמאל|ממוזער|200px|ימת חול במרוקו
ימות חול מרוכזות בין קווי רוחב 20° ל-40° בהמיספירות הצפונית והדרומית, וכוללים אזורים שעוברות בהן רוחות הסחר. ימות חול פעילות, מוגבלות לאזורים שבהם כמות המשקעים אינה עולה על 150 מ"מ בשנה. הגדולות שבהן מצויים בצפון ודרום אפריקה, מערב אסיה ומרכז אוסטרליה. ימות חול ושדות דיונות נוצרים על פי רוב במקומות שופעי חול יבש ומשוחרר כמו ואדיות, דלתה, מישורי הצפה, אגמים שיַבשוּ וחופים. כמעט כל ימות החול הגדולות ממוקמות במורד הרוח ממישורים וערוצי נהר יבשים, שלא יכלו לקיים צמחייה ולכן היו נתונים לסחיפה מתמשכת של הרוח. חול ממקומות כאלו נודד עם כיוון הרוח ונערם לדיונות גדולות במקומות בהם התנועה נחלשת ואף נעצרת בשל חסמים טופוגרפיים. נדידת החול עשויה להרחיק מאות ואלפי קילומטרים ממקום המוצא, ומשך התהליך אורך לפחות כמיליון שנים. כך נוצרו מדבריות חול כגון חצי האי ערב, ימת מורזוק בלוב, 
מדבר סימפסון ומדבר החול הגדול באוסטרליה. 

## ימות חול מחוץ לכדור-הארץ במערכת השמש
שמאל|ממוזער|140px|ימת חול במאדים
ימת חול היא מאפיין גאולוגי שיכול להימצא על כוכבי לכת בהם האטמוספירה מסוגלת לייצר שחיקה רוחית   חזקה על פני הקרקע למשך תקופות ארוכות ולהביא כך להיווצרותו ולהיערמותו של חול. ידועים כיום שני כוכבי לכת במערכת השמש מלבד כדור הארץ, בהם מצויים ימות חול: נוגה ומאדים, וכן טיטאן, אחד מירחיו של שבתאי.

## ראו גם
* שחיקה
* בלייה
* מכתש רוח
* משקעים
* טנרה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
מחלף בת שלמה

**מחלף בת שלמה** הוא מחלף בכביש 67 הבנוי בתצורת מחלף יהלום. הוא חוצה את המושב בת שלמה במרכזו וממוקם סמוך למזכירות היישוב ולמוזיאון בת שלמה. המחלף הוא מפגשם של כביש 67 וכביש הגישה לבת שלמה. המחלף נקרא על שם היישוב. המחלף נפתח לתנועה בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21.

## קישורים חיצוניים
* החברה הלאומית לדרכים בישראל

ימין|ממוזער|250px|כביש 67 מגשר המחלף לכיוון צפון מזרח

קטגוריה:ישראל: צמתים ומחלפים
קטגוריה:מחלפי יהלום
איבראהים מקאדמה

**איבראהים מקאדמה** (בערבית: **ابراهيم المقادمة**, תעתיק מדויק: אבראהים אלמקאדמה; 1952 - 8 במרץ 2003) היה אחד מראשי הזרוע הצבאית של תנועת החמאס, פעיל פוליטי בכיר בתנועה, ואידאולוג בולט בקרב תנועת "האחים המוסלמים" בשטחים, עד להריגתו בידי צה"ל.

## ביוגרפיה
אבראהים אל-מקאדמה נולד בשנת 1952 במחנה הפליטים ג'באליה שברצועת עזה. לאחר שהצטיין בלימודיו התיכוניים, יצא ללימודי רפואת שיניים במצרים, שם הצטרף לתנועת האחים המוסלמים והפך לפעיל סטודנטיאלי בולט. בשנת 1976 סיים את לימודיו בהצלחה, התחתן, ושב לרצועת עזה.

במסגרת פעילותו בתנועת האחים המוסלמים, נעצר ד"ר אל-מקאדמה יחד עם השיח' אחמד יאסין והואשם באחזקת נשק ובייסוד התארגנות צבאית. בפועל, שימש אל-מקאדמה כמפקד הראשון של מנגנון הביטחון הפנימי בחמאס. אל-מקאדמה נשפט ל-8 שנות מאסר, וריצה גם חצי שנה של מאסר מנהלי נוסף, עד לשחרורו בשנת 1992. במהלך שהותו בכלא אשקלון הוא צבר השפעה כהוגה וכאידאולוג. הוא העביר שיעורי דת והגות מדינית, ואף כתב בכלא ספר תחת השם הבדוי 'ד"ר מחסן כרים'. הספר, אשר נקרא "הסכסוך הדמוגרפי בפלסטין", סקר את ההגירה היהודית לארץ ישראל בין השנים 1881–1990.

עוד בעת שהותו בכלא הישראלי, כמו גם לאחר שחרורו, הסתמן אל-מקאדמה כאחד מהמתנגדים הבולטים ליוזמת הסכמי אוסלו. הוא סבר שהסכם שלום עם האויב הישראלי יוביל לחיסולם של הפלסטינים. אל-מקאדמה ראה בהתנגדות המזוינת את הדרך היחידה לעצמאות, "ולו במחיר הריגת חצי מהעם הפלסטיני". לראייתו, אותה הביע בספרו "הסכם עזה ויריחו מזווית אסלאמית", הסכמי אוסלו היוו ויתור על 80% משטחי פלסטין ההיסטורית. ד"ר אל-מקאדמה תמך בגישה לפיה "הג'יהאד הוא הפתרון".

גישתו הקיצונית של ד"ר אל-מקאדמה - אשר כתב עשרות מאמרים וספרים בנושאי ג'יהאד, האחים המוסלמים, והדרך לשחרור פלסטין - הובילה למעצרו על ידי הרשות הפלסטינית. הוא נכלא בין השנים 1996–2000 ונטען כי עבר עינויים בכלא. עם שחרורו, החל להרצות באוניברסיטה האסלאמית בעזה.

ד"ר מקאדמה נחשב על ידי שירותי הביטחון הישראליים כאחראי לפעילות הצבאית החשאית ובתור האידאולוג הראשי של החמאס. חרף השפעתו המרכזית וקשריו לבכירים אחרים בחמאס, התנהל מקאדמה בחשאיות רבה. הוא מיעט להופיע בתקשורת והקפיד על פרופיל נמוך, דבר אשר הקשה מאוד על גורמי ביטחון ישראליים לעקוב אחריו. הוא זוהה כמייצג מובהק של הזרם הדוגמטי והבלתי מתפשר בחמאס, קרי, הזרם המסרב להכיר בישראל או להגיע עמה לפשרות זמניות כלשהן. הוא תמך במאבק מזוין עד להשמדת ישראל והחלפתה באמצעות כינון "מדינת שריעה" מוסלמית.

ב-8 במרץ 2003 נהרג בסיכול ממוקד איבראהים מקאדמה בטילים שנורו משני מסוקי קרב ישראליים, כאשר נסע במכוניתו בשכונת שיח' רדואן בעיר עזה. יחד עמו נהרגו מהירי שלושה משומרי ראשו אשר נסעו ברכב. שניים מהם, ח'אלד ג'מעה ועלאא' שכרי, היו מוכרים כפעילים צבאיים בזרוע הצבאית של החמאס. כמו כן נהרגה ילדה שעברה ברחוב.
בזכות גורמי הסברה ומורשת, ולנוכח השפעתו הרבה על התנועה, השתרשה דמותו של מקאדמה בקרב תומכי חמאס וכתביו נלמדים על ידיהם גם שנים לאחר מותו.

קטגוריה:פעילי חמאס שנהרגו בידי ישראל
קטגוריה:עצירים מנהליים בישראל
קטגוריה:האחים המוסלמים
קטגוריה:מחנה הפליטים ג'באליה: אישים
קטגוריה:אישים שנהרגו בתקיפות אוויריות ישראליות
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1952
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2003
צומת הערבה

**צומת הערבה** הוא צומת הנמצא בצפון הערבה, במרחק של כ-9 קילומטר מבריכות מפעלי ים המלח, 34 ק"מ מדימונה ו-169 ק"מ מאילת. הוא ממוקם בגבולותיה המערביים הטבעיים של הערבה. הצומת הוא מפגשם של כביש 90 וכביש 25, שמסתיים בצומת.

קטגוריה:ישראל: צמתים ומחלפים
קטגוריה:כביש 90
קטגוריה:מועצה אזורית תמר: תחבורה
מחלף בן-גוריון

**מחלף בן-גוריון** (נקרא **מחלף נתב"ג**) הוא מחלף הממוקם בסמוך לנמל התעופה הבין-לאומי בן-גוריון, ומחבר בין כביש 1 וכביש הגישה לנמל התעופה כביש 4503.

## היסטוריה
המחלף נפתח לתנועה בשנת 1979 כחלק מסלילתו של כביש 1. עם פתיחתו כלל המחלף גשר אחד ששירת את הנוסעים בכביש 1 לכיוון מזרח אל כביש 4503 ולא כלל קישור בין כביש 4503 אל כביש 1 בכיוון מזרח. ב-28 בדצמבר 1999 נחנך גשר נוסף, המאפשר את הגישה לכביש 1 בכיוון מזרח מכביש 4503. מעל לקצהו של גשר זה עובר גשר מסילת רכבת ארוך שהושלם בשנת 2006 כחלק מקו הרכבת למודיעין. בהמשכו חולף גשר הרכבת גם מעל לכביש 1.

ממערב למחלף בן-גוריון נמצאת הכניסה לנתיב המהיר בכביש 1 שהוקם בין 2008 ל-2010. עם הקמת הנתיב שופצה רמפת היציאה מהמחלף לכביש 1 בכיוון מערב, ואף התווספה לה גדר הפרדה כדי למנוע מסיבות בטיחותיות מעבר כלי רכב לנתיב המהיר.

בעתיד מתכונן המחלף להתחבר לכביש 200 ולחבר את שכונות צפון לוד ומערב רמלה לצירי התחבורה - כביש 1, כביש 44 וכביש 431.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כביש 1: מחלפים
קטגוריה:נמל התעופה בן-גוריון: תחבורה
קטגוריה:הנצחת דוד בן-גוריון
בן גוריון
מעבר חונג'ראב

ממוזער
**מעבר חונג'ראב** (גובה 4,693 מטר) הוא מעבר הרים גבוה בחבל קשמיר, בגבול שבין פקיסטן לחבל שינג'יאנג שבסין. פירוש שמו של המעבר הוא "עמק הדם" בשפת הוואחי.

זהו מעבר הגבול הסלול הגבוה ביותר בעולם. המעבר הוא גם הנקודה הגבוהה ביותר על כביש קארקוראם. קטע זה של הכביש הושלם בשנת 1982 והחליף שני מעברי הרים אחרים (מעבר מינטאקה ומעבר קיליק - שניהם לא סלולים).

המעבר שוכן בעמק ארוך ושטוח המכוסה שלג בעת החורף וסגור לתנועה מדי שנה, בין 15 באוקטובר ל-1 במאי. בצידו הסיני של המעבר קיימים מרחבי מרעה עשב בהם רועים עדרי יאק. בצידו הפקיסטני של המעבר הכביש עובר לאורך כ-50 ק"מ בתוך הפארק הלאומי חונג'ראב, בטרם הוא מגיע לעמדת המשמר של דיה. משם, לאחר כ-35 ק"מ נוספים קיימת נקודת ביקורת הגבולות והמכס בסוסט.

ב-1 ביוני 2006 נחנך שירות אוטובוס יומי מן העיירה גילגיט בפקיסטן אל העיר קאשגאר שבסין. בשנת 2007 התבצע סקר מומחים באזור המעבר כדי לבחון אפשרות של בניית מסילת רכבת אשר תחצה את המעבר ותקשר בין סין ופקיסטן.

## לקריאה נוספת

* King, John 1989. **Karakoram Highway : the high road to China**. Hawthorn, Victoria, Lonely Planet Publications. 


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מעברי הרים
קטגוריה:סין: גאוגרפיה
קטגוריה:פקיסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:שינג'יאנג
קטגוריה:פקיסטן: תחבורה
מחלף רמלה מערב

**מחלף רמלה מערב** הוא מחלף המחבר את כביש 431 לכביש 200. אשר נפתח במאי 2020. המחלף הוא מטיפוס מחלף חצוצרה הנועד לקשר בין שני כבישים מהירים.
המחלף ממוקם ממזרח למחלף נס ציונה וממערב למחלף רמלה דרום, מצפון לישרש ודרום-מערבית לרמלה ומכאן שמו. גשרי המחלף בתוואי כביש 431 נבנו על ידי חברת דניה סיבוס, חברת בת של אפריקה ישראל להשקעות.

המחלף יוצר קישור בין מספר שכונות ברמלה, ובפרט שכונת "נאות שמיר" לערי גוש דן והשפלה.

קטגוריה:כביש 431: מחלפים
קטגוריה:רמלה: תחבורה
קטגוריה:מחלפי חצוצרה
רמלה מערב
ניסים חיים משה מזרחי

הרב **ניסים חיים משה מזרחי**, (סביבות שנת ה'ת"ן (1690) - ד' בתמוז ה'תק"ט - 9 ביוני 1749), מרבני ירושלים במאה ה-18, כיהן בתפקיד הראשון לציון בשנים ה'תק"ה (1745) - ה'תק"ט (1749).

## ביוגרפיה
נולד בירושלים ליוסף מזרחי, ראש השוחטים בעיר. הוא צאצא למשפחת ברוך מזרחי. התייתם בגיל צעיר, וגידל את אחיו הרב ישראל מאיר מזרחי (מחבר הספר פרי הארץ), יחד הם למדו בישיבת בית יעקב. לימים אחיו התחתן עם בתו והפך לחתנו. אשתו הראשונה נפטרה בתצ"ח, והשנייה בתק"ה.
[ממוזער|מצבת הרב ניסים חיים משה מזרחי, בחלקה הספרדית בב[בית הקברות היהודי בהר הזיתים|ית הקברות בהר הזיתים]]
נאסר פעמיים פעמים בידי השלטונות העות'מאניים, ככופר נפש על חובות היישוב היהודי בירושלים. ואז הוסיפו לו עוד שני שמות על שמו המקורי משה, תחילה חיים, ואחר כך ניסים.

בשנת ה'תק"ה מונה לכהן כראשון לציון. הוא מילא תפקיד זה כארבע שנים, עד לפטירתו.

הוא ובית דינו תיקנו מספר תקנות, ובכללן תקנה האוסרת על גברים לא נשואים בגילאים 20–60 לגור בירושלים.

נפטר ביום שישי, ערב שבת פרשת חקת, ד' בתמוז ה'תק"ט, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים, סמוך לאחיו רבי ישראל מאיר ולקבר רבי חיים בן עטר. בתקופת השלטון הירדני במקום אירעו מספר תאונות בסמוך למקום קבורתם, בעת ניסיונות ליישור השטח לצורך הכשרת מגרש חניה במקום, דבר שגרר את הפסקת העבודות, בשל אמונת העובדים שם בקדושת המקום.

אחד מתלמידיו הוא הרב יונה נבון.

הרב יצחק הכהן רפפורט כיהן אחריו כראשון לציון.

רבי רפאל שלמה הבדלה היה גיסו.

## חיבוריו
שאלות ותשובות "**אדמת קודש**" - שני חלקים של שו"ת וחידושים על ארבעת חלקי השולחן ערוך, בחיבור משא ומתן הלכתי עם רבני ירושלים ורבנים מקהילות אחרות. (חלק א' נדפס בחייו בקושטא (1742), חלק ב' נדפס אחרי מותו בשלוניקי, על ידי בנו הרב יוסף פנחס, (1756)).
## קישורים חיצוניים
* מזרחי נסים, באתר דעת
* דוגמה לפסק דין שלו בענייני ייבום, באתר פורטל הדף היומי
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ראשונים לציון
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:משפחת ברוך מזרחי
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:נפטרים ב-1749
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-17
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במאה ה-18
אשר פלד

**אשר (אושרק'ה) פלד** (1 בנובמבר 1906 – 18 בפברואר 1970) היה מראשוני צה"ל וקצין חימוש ראשי הראשון.

## חייו
נולד כאשר ויינברג לישראל וסימה בעיר אומן, שברוסיה (כיום באוקראינה). צאצא של הבעש"ט. עלה ארצה בשנת 1926. טרם הצטרפותו לארגון ההגנה, בשנת 1933, עבד בפיק"א.

במסגרת ההגנה היה סגן מפקד הגליל התיכון, סגן מפקד מחוז ירושלים ומפקד מחוז שומרון וירושלים. בשנת 1941 מונה פלד לראש מחלקת החימוש של הארגון - תפקיד החמש הכללי.

עם הקמת צה"ל הוצב בראש שירותי הנדסת חימוש בדרגת סגן-אלוף. באוגוסט 1949 הפכו "שירותי הנדסת חימוש" ל"חיל החימוש והתובלה" ופלד מונה למפקד הראשון של חיל החימוש. בשנת 1950 שונה שם התפקיד ל"קצין החימוש הראשי". באפריל 1951 הועלה לדרגת אלוף-משנה והתמנה כעוזר לראש אגף האפסנאות במטכ"ל. בשנה זו גם סיים את שירותו הצבאי והועמד בראש אגף החימוש של משרד הביטחון (1952–1966). בשנים אלו היה שותף לרכש הביטחוני של מערכת הביטחון בתקופות מבצע קדש והתקופה שקדמה למלחמת ששת הימים. בנוסף, שימש כמזכיר מועצת החימוש העליונה. היה מגיע אישית פעמים רבות כדי להיות פעיל בפריקת ציוד ונשק והעברתו לידי צה"ל. לאחר שחרורו מצה"ל שימש כנציג בישראל של איש העסקים שלמה זבלודוביץ'.

משנת 1966 ועד פטירתו שימש כיושב ראש ועדת הקליעה של התאחדות הקליעה בישראל.

אשר פלד נפטר מהתקף לב בחדרה ונטמן בבית העלמין בעיר. הותיר אחריו את רעייתו, בלה, שתי בנות ונכדים.

עיריית חדרה קראה רחוב בעיר לזכרו.

## קישורים חיצוניים
* 
* תולדות חייו באתר חיל החימוש.
## הערות שוליים

קטגוריה:קציני חימוש ראשיים
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:ראשי אגפים במשרד הביטחון
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בחדרה
קטגוריה:חברי המטה הכללי של צה"ל במלחמת העצמאות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970
קומלינה

**קומלינה** (שם מדעי: *Commelina*) היא סוג של צמח בעל פרחים. באנגלית היא קרויה גם *פרח היום* (Dayflower) ו*דמעות האלמנה* (Widow's Tears). צוינה לראשונה בכתובים על ידי קארולוס ליניאוס, כולל מין שנקרא על שמו. שמה המדעי קרוי על שם הבוטניקאי ההולנדי יאן קומליין (Jan Commelijn), שהיה בין השאר אוצר הגן הבוטני של אמסטרדם, שם נולד ונפטר. 

## מאפיינים
רוב מיני הקומלינה הם עשבוניים חד שנתיים או רב שנתיים. קיים בהם מנגנון נדיר יחסית, בו הפרחים מוחזקים בנרתיק דמוי תרמיל במהלך היום. נרתיק זה נפתח ומתכווץ בתלות עם מידת האור והלחות באוויר, ומשחרר את החפים - סוג של עלי כותרת, המקיפים את האבקנים ולשונות השחלה. הפרחים נראים לעין רק בשעות היום בהם האור מועט, לרוב בשחר, ולאחר מכן קשה למוצאם. העלים מסורגים, מוארכים ובעלי שפה תמימה.

## תפוצה
הקומלינה נפוצה ביבשות אמריקה, אפריקה, אסיה ואירופה, ובחלק מהמקומות נחשבים מיניה כעשבים שוטים. הצמח משתרש היטב באדמות סלעיות ויכול להתפרש באזורים אורבניים בקלות. ללא עישוב, הקומלינה יכול להתפשט לרוחב גנים שלמים. באירופה הוא נחשב לסימן של עזובה, היות שפרחיו בולטים בגנים נטושים והריסות עירוניות. מספר מינים אף השתרשו כפולשים בארץ, הבולט מביניהם הוא הקומלינה הזקופה.

## שימושים
מספר מינים, כגון הקומלינה הבנגהלית, נאכלים כירקות עליים במדינות באפריקה ודרום מזרח אסיה.

## מינים ידועים

*קומלינה זקופה
*קומלינה מצויה
*קומלינה קארולינית
*קומלינה בנגהלית

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:קומליניים
קמוב Ka-60

שמאל|ממוזער|250px|Ka-60 בתערוכה האווירית MAKS 2005
ה**קמוב Ka-60** (רוסית: **Касатка**; בתרגום : "קטלן") הוא מסוק תובלה רב-תכליתי רוסי מתוצרת חברת קמוב. מטרותיו הן: סיור, העברת תובלה (בעיקר נשק ותחמושת), תובלת חיילים לשדה הקרב, פינוי פצועים, משימות הצלה, אימונים ופיקוח. המסוק טס לראשונה ב-10 בדצמבר 1998 ויועד להחליף את מסוק המיל מי-8 הישן. נכון ל-2008, משרתות בחיל האוויר הרוסי שמונה יחידות של המסוק. היחידות מיועדות לחיל הים הרוסי, למשמר הגבול הרוסי ולמשרד החוץ הרוסי. המסוק מיוצר בעיר לוחוביצי (רוסית: Луховицы) במחוז מוסקבה.

## היסטוריה
יחידת הפיתוח של חברת קמוב החלה לפתח את המסוק בשנת 1983, בזמן שחיל האוויר הרוסי הפעילו גרסאות של מסוק המיל מי-8. מסוקי המי-8 היו מאוד נפוצים באותה תקופה, אך לא מאוד חסכוניים ביחס לכושר הנשיאה שלהם (4 טון). אולם, כאשר מסוקי המי-4, שהותאמו לשאת מטענים קלים יותר (עד 2 טון), הוצאו מהשירות היה צורך רב במסוקים מסוג זה. ה-Ka-60 נועד מלכתחילה להחליף את המי-4, ונקרא אז V-60 (ברוסית: В-60). התוכנית קיבלה תמיכה ממשלתית בשנת 1984, וב-1988 התקבל תרשים מוכן של המסוק. הסיפון של המסוק שבתרשים היה שונה במקצת מזה של המסוק כיום. ב-1990, המיזם יצא לפועל תחת השם "60-Ka".

## מבנה ועיצוב
ה-Ka-60 הוא המסוק הראשון של חברת קמוב שיוצר עם רוטור זנב פנימי בעל 12 להבים מסוג "Fenestron" מנועיו של המסוק יוצרו במיוחד בשבילו תחת השם RD-600V (**רוסית**: РД-600В) על ידי חברת "Saturn". כל הרכיבים והמערכות שבמסוק הם מתוצרת רוסית. במסוק הותקנו גלגלי נחיתה מתכנסים וכן בולמי זעזועים במושב ובגלגלים של המסוק. מאפיינים אלה יכולים להועיל בזמן נחיתת אונס, ולאפשר נחיתה רכה יותר.

## גרסאות
***Ka-60** - גרסת המסוק הבסיסית הראשונית.
***Ka-60U** - גרסת אימונים.
***Ka-60K** - גרסת תובלה. בעלת סיפון שונה.
***Ka-62M** - גרסת חמישה להבים ברוטור הראשי. בעל זוג מנועי General Electric T700/CT7-2D1.
***Ka-60R** - גרסת מסוק סייר (מודיעין), שנועד להחליף את Ka-25RTse (**רוסית**:Ка-25РЦ**).
***Ka-62** - גרסת מסוק נוסעים\תובלה רב תכליתי אזרחי.
***Ka-64 Sky Horse** - גרסת הייצוא של ה-Ka-62. בעלת מנועי "[[ג'נרל אלקטריק]]" מדגם CT7-2DL או LHTEC CT8-800 או מנועי "[[רולס-רויס]] מדגם RTM-32. לגרסה זאת אין רוטור זנב פנימי, והיא עשויה ממכשור מתוצרת מערבית.

==מפעילות==
* **רוסיה**
**[[חיל האוויר הרוסי]] - 7 מסוקים בשירות פעיל.

==מאפיינים==
***משקל בתא הפנימי:** 2000 ק"ג, משקל על הדפנות החיצוניות 2750 ק"ג.
***קוטר הרוטור הקדמי:** 13.5 [[מטר]].
***קוטר הרוטור האחורי (על הזנב):** 1.4 מטר.
***מידות התא הפנימי:**
****אורך:** 3.4 מטר
****גובה:** 1.3 מטר
****רוחב:** 1.78 מטר
***גובה מרבי**: בריחוף: 2100 מטר. גובה מרבי תחת כוח גרירה מלא של המנועים: 5150 מטר.
***מספר נוסעים/חיילים חמושים:''' 14 + שני הטייסים.

## ראו גם
* קמוב-226
* מיל מי-8

## קישורים חיצוניים

* מידע על KA-62 ב kahelicopter.com
*תמונות ומידע
*תמונות

קטגוריה:מסוקי תובלה
קטגוריה:קמוב
קומליניים

**קומליניים** (שם מדעי: Commelinaceae) היא משפחה של צמחים עשבוניים בעלי פרחים, המכילה כ-650 מינים שונים ב-40 סוגים. ידועה גם בשם משפחת ה-Spiderwort. 

אחת מהמשפחות הבודדות שזוהו החל מעבודותיו של קארולוס ליניאוס ועד APG II מ-2003 בתצורתן הנוכחית, ללא שינוי.

## מאפיינים
מיני הקומליניים תורבתו כצמחי נוי, אך גם כוללים עשבים שוטים. מאפיין משותף של צמחים אלו הוא הגבעול המוצק, לרוב עם בליטות בכל הצטלבות. עלים מסורגים, תמימי שפה ומוארכים, לעיתים סוקולנטים. צמחים דו-מיניים, קיימים מינים עם האבקה עצמית. פורחים לתקופה קצרה, לעיתים יום אחד בלבד. הפרחים בעלי שלושה עלי כותרת (לעיתים רק שניים בולטים לעין), לרוב עם שישה אבקנים פוריים ושחלה עלית. הפירות הם הלקטים, המונים מספר מצומצם של זרעים. מרבית הסוגים מעוטי או נטולי צוף.

## תפוצה

סוגי המשפחה מצויים ביבשות אירופה, אמריקה, אסיה ואפריקה, בפזורה רחבה. מינים רבים במשפחה הועברו למקומות חדשים כצמחי נוי.

## סוגים בולטים
*היהודי הנודד (Tradescantia) - כ-71 מינים
*קומלינה (Commelina) - כ-170 מינים
*Cyanotis - כ-50 מינים
*Murdannia - כ-50 מינים
*Aneilema - כ-65 מינים

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1804
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שרל-פרנסואה בריסו דה מירבל
קטגוריה:משפחות צמחים
אילינג

שמאל|ממוזער|250px|בית העירייה של אילינג
**אִילִינְג** (באנגלית: **Ealing**) היא עיירה הנמצאת ברובע אילינג, למעשה היא פרבר של לונדון הנמצא כ-12.5 קילומטר מערבית למרכז העיר, לעיתים היא נקראת "מלכת הפרברים"
("Queen of the Suburbs").

## היסטוריה
ראיות ארכאולוגיות מראות שחלקים מאילינג היו כבר מיושבים במשך לפחות כ-7,000 שנה. 
קיימות גם עדויות להתיישבות במאה ה-12 ביער שכיסה את האזור עד למערב לונדון.
התיעוד העתיק ביותר ששרד הוא מפקד משנת 1599 של 85 משקי בית אשר פירטו את שמות הדיירים, את גילם, קשרים משפחתיים ואת עיסוקם. ההתיישבות בקהילה התרחבה.

המפות הראשונות של אילינג נערכו במאה ה-18. במאה הזאת אילינג הייתה בעיקר אזור כפרי והתעסוקה העיקרית בה הייתה חקלאות. עם זאת עבר באילינג כביש גישה חשוב שחיבר בין אוקספורד שבמזרח למרכז לונדון שבמערב שידוע היום בשם "דרך אקסברידג'" (Uxbridge Road). מספר גדול של פונדקים היו פזורים לאורך הדרך שם יכלו הנוסעים והסוסים להתרענן.

ככל שלונדון התפתחה האזור הפך לשוק חקלאי. בשנות החמישים של המאה ה-19, עם שיפור התחבורה (הקמת מסילת הברזל מערבה ופיתוח התעלות בבריטניה), ההתיישבויות הפזורות החלו לגדול לעיירה ואוחדו לאזורי מגורים רציפים. בזמן זה דבק באילינג הכינוי "מלכת הפרברים".

כאמור שיפור התחבורה ובניית מסילות הברזל הביאו לשינויים המשמעתיים ביותר בעיירה במאה ה-19, בשנת 1879 נפתחה תחנת הרכבת ברחוב הראשי (Ealing Broadway), דבר שהוביל, בעשורים הבאים, לבנייה מחדש בחלקים נכבדים מהעיירה של בתי מגורים למעמד הבינוני. השיפור התחבורתי, שכלל גם אוטובוסים רתומים לסוסים וגם רכבות, אפשר לאנשים לנסוע לעבוד בלונדון בזמן שהם מתגוררים באזור כפרי. חלקים מהאזור הכפרי החלו להיעלם במהירות, אך עדיין שטחים נכבדים נשמרו, והוגדרו כפארקים ציבוריים.

במהלך התקופה הוויקטוריאנית הוגדרה אילינג כעיירה באופן רשמי, המשמעות לכך הייתה סלילת כבישים, בניית ביוב, בניית בתי ספר ומוסדות ציבוריים. כמו כן הוקם בית העיירה.

בשנת 1984 נחנך מרכז הקניות החדש של אילינג על ידי המלכה אליזבת השנייה, וכיום הוא נחשב למרכז אילינג.

ב-2 באוגוסט 2001 הוחבאה פצצה בת 40 ק"ג ברחוב והתפוצצה ליד תחנת הרכבת. הפיצוץ גרם לפציעתם של שבעה אנשים באורח בינוני ולנזק רב לחנויות שבאזור. הפצצה הונחה על ידי ה"פורשים האירים" שהיו ארגון קיצוני שפרש מה-IRA.
 
עד לשנת 2019 פעל ברובע מוזיאון האופנוע של לונדון.

## יהדות אילינג
באילינג קיימת קהילה יהודית קטנה המונה כמה עשרות בודדים. כמו כן גרים באילינג מספר מצומצם של ישראלים, חלקם עובדים באל על ומתגוררים שם בגלל הקרבה לנמל התעופה לונדון הית'רו.

### בתי כנסת
באילינג קיימים מספר בתי כנסת
* בית הכנסת של אילינג (Ealing Synagogue), הנמצא במרכז.
* בית הכנסת הליברלי של אילינג (Ealing Liberal Synagogue) הנמצא במערב אילינג.

## אולפני אילינג
אילינג נודעת באולפני הקולנוע שלה אשר הם העתיקים ביותר בעולם וידועים בעיקר בזכות "קומדיות אילינג". האולפנים נרכשו על ידי ה-BBC בשנת 1955 ועל כן מקומות באילינג מצולמים בתוכניות טלוויזיה אנגליות.

## השכלה
אילינג היא מרכז של מוסדות להשכלה גבוהה ולכן שוכנים בה סטודנטים רבים

### מוסדות להשכלה גבוהה
* אוניברסיטת עמק התמזה (Thames Valley University - TVU).
* מכללת אילינג, האמרסמית' ומערב לונדון (Ealing, Hammersmith & West London College).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אילינג
קטגוריה:לונדון: שכונות
צבי אביבי

**צבי אביבי** (**רֶזניק**) (כ"ה בכסלו תרנ"ה, 23 בדצמבר 1894, יאנוב, פלך מינסק, רוסיה (רוסיה הלבנה) – י"א בניסן תשכ"ו, 1 באפריל 1966, תל אביב) היה מורה, סופר וממשיל משלים עברי.

## קורות חיים

אביבי נולד בשם צבי רזניק בא' חנוכה תרנ"ה (דצמבר 1894) בעיירה יאנוב שליד פינסק, בפלך מינסק (רוסיה הלבנה, רוסיה; כיום בבלארוס), בנם של פרומה-ציפה לבית ולודאבסקי ואהרן-אברהם רזניק.
קיבל חינוך מסורתי ועברי ב"חדרים" ואצל מורים פרטיים בעיירת הולדתו ואחר-כך בפינסק, שבה למד בישיבתו של הרב דוד פרידמן.
הושפע במיוחד מהמלמד הרשל פיסַר, שאצלו למד במשך שלוש שנים בעיירתו יאנוב בחדר המתוקן ובאופן פרטי, ואשר הקנה לו את אהבת הספר והספרות העברית. יצא להשכלה חילונית, וסיים את הקורסים הפדגוגיים של רשת החינוך העברית הציונית "תרבות" בעיר וילנה (ליטא).
250px|ממוזער|שמאל|צבי אביבי ומשפחתו
לימד עברית, תנ"ך וספרות עברית בבתי ספר יהודיים בערי פולין: בעירו יאנוב, בבית הספר "התחייה" בברסט ליטובסק (בריסק דליטא), ובבית הספר לבנות "תל חי" והגימנסיה העברית "תרבות" בפינסק. זמן-מה עבד כפקיד במשרד הארצישראלי בבירה ורשה. בנוסף עסק בפעילות ציבורית ציונית-סוציאליסטית ועברית, ובין היתר היה פעיל בתנועת "צעירי ציון" ו"החלוץ" (יו"ר סניף התנועה בברסט ליטובסק).

בשנת תרפ"א-1921 נישא לאסתר-רחל לבית גלויברמן. בשנת 1924, כשהיה בן שלושים, עלה לארץ ישראל עם אשתו. בארץ השלים את לימודיו במכון למדעי היהדות באוניברסיטה העברית בירושלים. עם סיום לימודיו שב להוראה והורה בבתי ספר יסודיים ותיכוניים בערים חיפה, ירושלים, תל אביב, שבה לבסוף השתקע.
הוסיף לעסוק בארץ בפעילות ציבורית: כיהן כיו"ר האיגוד הארצי של מורי "כל ישראל חברים", כשופט במשפט החברים של מפא"י בתל אביב, ריכז את סניף החברה לחקר המקרא בקריית שלום והרצה בחוגים שונים.

עבודתו הספרותית החלה כבר בפולין, שם פרסם רשימות.

עם עלייתו ארצה החל לפרסם בעיתוני ובשבועוני הילדים והנוער סאטירות ומשלים בחרוזים שכתב או עיבד ללשון מודרנית מאוצר המשלים היהודי והעולמי. חלק ניכר ממשליו נכתבו בחרוזים, ורבים מהם משלים מעולם החי. בנוסף תרגם משירי אלכסנדר פושקין ומיכאיל לרמונטוב (מרוסית) וממשלי אליעזר שטיינברג (מיידיש). פרסם בעיתונים "דבר", "דבר השבוע" ו"דבר לילדים", "במעלה", "הפועל הצעיר", "משמר לילדים", "בטרם" ועוד.
בשנת תשכ"ב-1962 כינס מבחר ממשליו בספר "שבעים משל ומשל", שבו שני מדורים: "מעולם החי" (משלים מעולם הטבע), ו"ישן ותמיד חדש" (משלים מההיסטוריה).

התגורר ברח' חדרה 10 בתל אביב, וב-15 שנותיו האחרונות ברח' בלבן בשכונת קריית שלום בתל אביב.

אביבי נפטר בבית החולים הדסה בתל אביב מהתקף לב באביב 1966, בגיל 71. נקבר בבית העלמין הדרום בחולון. הותיר אישה, אסתר, בת, שילונה (שילה) דורון (בוגרת סמינר לוינסקי), ונכדים.

## ספר המשלים שלו
* **שבעים משל ומשל**; ציורים: מ. אריה, תל אביב: ניב, תשכ"ב.

## קישורים חיצוניים

* 
*  (עם מותו)
* 

מפרי עטו:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

תרגום:
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי תרבות (רשת חינוך)
קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:פעילים ציונים בבלארוס
קטגוריה:פעילים ציונים בפולין
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים בלארוסים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים פולנים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ביישוב
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:עיתונאי ילדים ונוער ביישוב
קטגוריה:עיתונאי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:ממשילי משלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1894
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1966
בראש של הרמן

**בראש של הרמן** (באנגלית: **Herman's Head**) היא קומדיית מצבים אמריקנית, ששודרה במקור ברשת FOX בין השנים 1991 עד 1994. הסדרה נוצרה על ידי אנדי גרדאט וסטיב קריינברג.

עלילת הסדרה מתמקדת בדמות הראשית, הרמן ברוקס (מגולם על ידי ויליאם רגסדייל) העובד במשרד פרסום בניו יורק. חלק ניכר מהסדרה מתמקד במתרחש בתוך מוחו של הרמן - בכל פעם שהדמות הראשית של התוכנית עמדה בפני החלטה, הקונפליקטים הפנימיים של הדמות יוצגו באמצעות ארבע דמויות שנמצאות בראשו של הרמן אשר ייצגו את הצדדים השונים של אישיותו של הרמן - האינטלקט, החרדה, הרגישות והתאווה.

בישראל הסדרה שודרה הסדרה בין השנים 1993 עד 1995 בערוץ 2 לקראת חצות בטלעד.

## דמויות וצוות השחקנים
* **הרמן ברוקס** (ויליאם רגסדייל) - הדמות הראשית בסדרה. הרמן הוא בחור ממוצע אשר עובד במשרד פרסום למחייתו. מחשבותיו הפנימיות ורגשותיו מגולמים בסדרה על ידי דמויות שונות הנמצאת בתוך ראשו ומייצגות היבטים שונים באישיותו.

### הנפש של הרמן
* **אנג'ל** (מולי הגן) - מייצגת את הצד הרגיש באישיותו של הרמן. נוטה להיות אמפתית במיוחד.
* **אנימל** (קן הדסון קמפבל) - מייצג את הדחפים הבסיסיים ביותר של הרמן - תאווה ורעב.
* **ווימפ** (ריק לאולס) - מייצג את החלק החרד באישיותו של הרמן. ווימפ הוא נוירוטי ונוטה תמיד לדאוג על כל דבר. לעיתים קרובות רבות ווימפ גם מזהיר אותו מפני סיכונים ומלכודות פוטנציאליות.
* **ג'יניוס** (פיטר מקנזי) - מייצג את האינטלקט של הרמן ומשמש כקול ההיגיון במוחו של הרמן.

### חברים ועמיתים לעבודה
* **ג'יי ניקולס** (האנק אזריה) - חברו הטוב ביותר של הרמן. ניקולס הוא סופר שעובד בקומה העליונה בבניין בו הרמן עובד. ג'יי פופולרי למדיי בקרב נשים אך הוא גם נדחה לעיתים רבות על ידי נשים שאינן סובלות את העובדה שהוא נוטה להיות מאצ'ואיסט או את משפטי הפתיחה הקלישאתיים שלו. הרמן שואף להשיג את רמת הביטחון של ג'יי.
* **הדי ניומן** (ג'יין סיבט) - הקולגה של הרמן ומושא אהבתו של הרמן.
* **לואיז פיצר** (ירדלי סמית') - המזכירה במשרד בו הרמן עובד. לואיז היא אישה ביישנית, כנה, חרוצה וחביבה.
* **פול בראקן** (ג'ייסון ברנרד) - למרות היותו מנהל במקום העבודה של הרמן ולמרות שהוא נוטה להיות קשוח במקצת, הוא בפועל חבר במעגל החברתי של הרמן ונוטה להשתתף בחלק גדול מהפעילויות החברתיות בחייו של הרמן (ימי הולדת, מסיבות וכו'). הוא גם נוהג לתת להרמן עצות במקרים שונים.

## ראו גם
* כל מה שרצית לדעת על מין (ולא העזת לשאול) (1972)
* הקול בראש (2015) - קונספט זהה לפורמט של התוכנית

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אולפני ABC: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:טלעד - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1991
המרכז היהודי ערבי לפיתוח כלכלי

**המרכז היהודי-ערבי לפיתוח כלכלי** שנוסד בשנת 1988, פועל לקידום שיתוף פעולה כלכלי בין יהודים לערבים בישראל. מטרתו המרכזית של המרכז, שהוא הגוף הגדול והוותיק בישראל בתחום זה, היא לאפשר לאוכלוסייה הערבית להשתלב בצורה הטובה ביותר בכלכלה הישראלית. לצד שורה של יחידות המופעלות ישירות על ידי המרכז, ממשרדיו הממוקמים בהרצליה, כמו למשל יחידת הנשים המתרכזת בקידומן הכלכלי של נשים ערביות, המרכז פועל גם כארגון גג היוזם את הקמתם של ארגונים עצמאיים מקומיים חדשים שמטרתם העצמה כלכלית של קהילות מקומיות. המרכז מפעיל מאז 2004 קרן הלוואות לעסקים קטנים ובינוניים. הקרן מעניקה הלוואות ליזמים ערבים צעירים המתקשים לקבל הלוואות במערכת הבנקאות הרגילה.

את המרכז מנהלים במשותף חנוך מרמרי וחלמי כתאנה.

## קישורים חיצוניים
* אודות המרכז, בעותק של אתר המרכז שנשמר בארכיון האינטרנט
* דף המרכז במדריך הארגונים של עמותת "רוח טובה"

קטגוריה:ישראל: ארגונים חברתיים
קטגוריה:שותפות יהודית-ערבית בישראל
מנקב

שמאל|ממוזער|350px|מנקב
שמאל|ממוזער|250px|תרשים המתאר את פעולת המנקב
**מנקב**, הקרוי בלשון הדיבור גם **מחורר**, הוא מכשיר המשמש לעשיית חורים בדפים, כדי לאפשר את תיוקם בעוקדן (קלסר). המרכיב העיקרי במחורר הוא שני גלילי מתכת חדים, שהפעלתם נעשית באמצעות הפעלת לחץ על המנוף שבמנקב.

פטנט על המצאת המנקב נרשם בגרמניה ב-14 בנובמבר 1886.

מנקבים נבדלים זה מזה במספר הדפים שביכולתם לנקב בבת אחת. המנקב הנפוץ, הנמצא בשימוש ביתי ומשרדי, מסוגל לנקב כשבעה דפים בבת אחת. מנקבים גדולים יותר מאפשרים ניקוב של עשרות דפים בבת אחת (למנקבים אלה מנוף גדול יותר).

המנקב הנפוץ משמש לניקוב שני חורים, במרחק קבוע זה מזה, המתאים למבנה של העוקדנים הנפוצים. קיימים גם מנקבים המנקבים שלושה חורים בבת אחת, ומתאימים לעוקדנים במבנה זה.

עיגולי הנייר הנוצרים כשאריות מפעולת המנקב מצטברים בתא שנועד לכך בתחתית המנקב. לעיתים משמש המנקב דווקא לשם יצירת עיגולי נייר צבעוניים כאלה, הקרויים "קונפטי".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציוד משרדי
קטגוריה:גרמניה: המצאות
קטגוריה:עיבוד קדחים
הרטמן

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
מכלב

שמאל|ממוזער|250px|מכלב
שמאל|ממוזער|250px|כליבים באריזתם
ממוזער|תמונת תקריב של מכלב

**מַכְלֵב** (בלשון הדיבור: "**שדכן**" או "**מהדק**") הוא מכשיר המשמש להידוק דפי נייר זה לזה ומכונה בשפה העממית שדכן. כן הוא מאפשר הידוק של דף נייר למצע רך כגון לוח שעם, עץ וכיוצא באלה.

## מבנה והסבר אופן פעולה
המכלב בנוי משתי זרועות עיקריות, 'עליונה' ו'תחתונה', המחוברות בקצותן בציר ובקפיץ מחזיר. כאשר רוצים להשתמש במכלב כדי להדק יחד קבוצה של דפי נייר, מקבצים יחדיו את הדפים ומכניסים את הנקודה שבה רוצים שהדפים יהודקו בין הזרוע העליונה והתחתונה של המכלב, בקצה שאינו מחובר בציר. בפעולת לחיצה אחת על קצה הזרוע העליונה של המכלב מתנתק **כליב** (סיכה עשויה מתכת דמוית האות 'ח') בודד ממארז כליבים שנמצא בתוכה, ומוחדר דרך הדפים. המשך הלחיצה על הזרוע העליונה לוחץ את קצות הכליב כנגד משטח מתכתי, הנמצא בקצה הזרוע התחתונה, שבו שקעים בעלי עיצוב מיוחד. הלחץ של קצות הכליב כנגד השקעים במשטח המתכת מכופף את זרועות הכליב לכיוון מרכזו, עד להצמדתן למרכז לכדי צורה אופיינית המונעת את היפרדותן. סיכת הכליב המתכתית, לאחר שהוחדרה דרך מקבץ הדפים וכופפה עד לסגירתה, היא האוגדת כעת את מקבץ הדפים.

ישנם מכלבים שבהם משטח המתכת שבקצה הזרוע התחתונה מכיל שני מערכי שקעים. מערך אחד בנוי כך שלחיצת קצות המכלב אליו תביא לכיפוף זרועות הכליב לכיוון מרכזו (כמוסבר לעיל) ואילו מערך השקעים השני נועד לכיפוף זרועות הכליב "החוצה", כלומר, הרחק ממרכזו. גישת "הכיפוף החוצה" הזו נועדה למנוע מצב בו כיפוף הכליב בגישה הראשונה ("כיפוף פנימה", לכיוון מרכז הכליב) תגרום לחדירת קצות זרועות הכליב בחזרה לדפים ובכך ליצירת זוג חורים נוסף, בין זוג החורים שדרכם חדרו זרועות הכליב למקבץ הדפים בתחילה. גישת "הכיפוף פנימה" מניבה הידוק חזק יותר של מקבץ הדפים, אך מנגד, יצירת ארבעת החורים במרווח זעיר (כמוסבר לעיל) עלולה לגרום במרוצת הזמן למצב בו דפי הנייר מתפוררים בנקודת ההצמדה, ומתחילים להיפרד.

כאשר המכלב משמש להצמדת דף נייר ללוח רך (כדוגמת לוח שעם), התהליך אינו כולל את כיפוף הכליב: דף הנייר מוחזק כנגד הלוח הרך, קצה הזרוע העליונה של המכלב מוצמדת לדף הנייר בנקודה שבה רוצים להצמידו ללוח, לחיצה של זרוע המכלב כנגד דף הנייר והלוח גורמת להיפרדות כליב אחד ממארז הכליבים שבזרוע ולחדירתו דרך דף הנייר ללוח הרך. מאחר שבניגוד לתהליך העושה שימוש במכלב כדי לחבר יחדיו מקבץ דפים, לא מתבצעת במקרה זה לחיצה של קצות הכליב כנגד השקעים שבמשטח המתכת שבזרוע התחתונה של המכלב, הרי שזרועות סיכת הכליב נותרות ישרות. זרועות הכליב הישרות נותרות נעוצות בלוח הרך וכוח החיכוך בינן ובין הלוח הוא שמונע מהן מלהשתחרר ושומר שדף הנייר יישאר מהודק ללוח.

ההבדל העיקרי בין מכלבים שונים הוא גודל הכליבים שאליהם הם מותאמים וכפועל יוצא, מספר הדפים המרבי שהמכלב מסוגל לחבר.

מבחינה מכנית ניתן לומר כי בדרך כלל מכלבים הם מנופים מהסוג השני.

## ראו גם
* אטב נייר

## קישורים חיצוניים

* 
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ציוד משרדי
מחלף רמלה דרום

**מחלף רמלה דרום** הוא מחלף המקשר את כביש 40 וכביש 431. המחלף נבנה על ידי חברת דניה סיבוס ונפתח לתנועה בפברואר 2009 ביחד עם פתיחת חלקו המזרחי של כביש 431.

המחלף נמצא מדרום לרמלה בין מצליח לישרש ומכאן שמו. הוא נבנה בתצורת מחלף יהלום עם שני גשרים בתוואי כביש 40 שהוסט בחלקו לטובת המחלף. ממערב למחלף זה נמצא מחלף רמלה מערב שמקשר את רמלה ובאר יעקב לכביש 431 בדרך נוספת הנקראת כביש 200.

## קישורים חיצוניים
*תמונות מבניית המחלף, קבוצת ד.א.ל

רמלה דרום
קטגוריה:רמלה: תחבורה
קטגוריה:מחלפי יהלום
רמלה דרום
רמלה דרום
קומלינאים

**קומלינאים** (שם מדעי: Commelinales) היא סדרה של צמחים עשבוניים בעלי פרחים, ממחלקת החד פסיגיים. מאפיין בולט של המשפחה הוא גבעול חלש יחסית ובעל פרקים בולטים.

## משפחות
מכילה מספר מצומצם של משפחות, על פי שיטת המיון של APG II מ-2003: 

*קומליניים, הגדולה מביניהן עם כ-650 מינים;
*כף הקנגורו (Haemodoraceae) עם 75 מינים, רובם בחצי כדור הארץ הדרומי;
*פונטדריים (Pontederiaceae) עם תריסר מינים, כולל יקינתון המים (ידוע גם בשם איכהורניה עבת רגל);
*Philydraceae עם חמישה מינים;
*Hanguanaceae עם שני מינים באסיה.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך פון ברכטולד
קטגוריה:סדרות צמחים
בילי מוסקונה-לרמן

[שמאל|ממוזער|250px|בילי מוסקונה לרמן מראיינת את [אבא אבן בביתו לתוכנית בילי בדרכים]]
**בילי מוסקונה-לרמן** (נולדה ב-1956) היא מגישת טלוויזיה ועיתונאית ישראלית.

## ביוגרפיה
בילי מוסקונה-לרמן נולדה וגדלה בראשון לציון, למדה בגימנסיה הריאלית, שירתה בצה"ל ביחידה 8200 של חיל המודיעין. היא בעלת תואר ראשון בפילוסופיה ובפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, החלה לימודי קולנוע לתואר שני באוניברסיטת תל אביב, וסיימה תואר שני בלימודי מגדר באוניברסיטת בר-אילן.

מיד לאחר שירותה הצבאי החלה לכתוב במוסף סופשבוע ובמוסף הפוליטי של מעריב כשהיא כותבת בענייני חברה, מגדר וראיונות אישיים. ב-2003, לאחר מותה של רייצ'ל קורי, עשתה כתבה פוליטית כשהיא מחופשת לעיתונאית צרפתיה, נכנסה לרפיח, חיה שם ארבעה ימים והייתה היחידה שתיעדה את המצור ברפיח.

בילי מוסקונה-לרמן הופיעה לראשונה בטלוויזיה ב-1992, שהגישה את תוכנית הראיונות "חדרי חדרים" בערוץ 2 הניסיוני. עם הקמת ערוץ 2 המסחרי בסוף 1993 הצטרפה לשידורי רשת בניהולו של דן שילון והגישה את התוכנית "בילי בדרכים", בה היא נסעה ברחבי הארץ וערכה ראיונות.

בשנים 1995–1996 הגישה בשידורי טלעד בערוץ 2 את תוכנית הטלוויזיה הלילית "בילי באוויר".

בשנת 1997 הגישה תוכנית תחקרים בערוץ 8.

בשנים 1999–2005 הגישה בטלוויזיה החינוכית את התוכנית "מבט נשי", תוכנית הטלוויזיה היחידה שתיארה את סדר היום החברתי דרך נקודת מבט פמיניסטית, ובה ניתנה במה לאוכלוסיות המוחלשות של החברה כגון יוצאי אתיופיה, עולים מברית המועצות לשעבר וערביי ישראל.

בסוף 2005 החלה להגיש את התוכנית "מבט בשניים", לצד בן כספית, בטלוויזיה החינוכית, בעת שהחלה לשדר בערוץ 23.

בשנת 2011 החלה לכתוב טור דעה באתר הנשים "סלונה". בשנת 2012 עזבה את "מעריב", לאחר כמעט 30 שנות עבודה בעיתון, מאז מפרסמת מדי פעם טורי דעה ב"הארץ".

מוסקונה-לרמן משתתפת בפאנלים טלוויזיוניים ואקדמיים רבים, כדוגמת "פופוליטיקה", בהם היא מביעה עמדה פמיניסטית.

מלמדת במסלול עיתונות כתובה בבית הספר לתקשורת שבמכללה האקדמית ספיר.

מוסקונה-לרמן, גרושה, (מד"ר עודד לרמן) היא אם לשניים.

## קישורים חיצוניים
* 
*  - ריאיון
* 
ממאמריה:
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פמיניסטיות ישראליות
קטגוריה:פמיניסטים ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרות הגימנסיה הריאלית
קטגוריה:בוגרי הגימנסיה הריאלית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1956
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
הילינגדון (רובע)

**רובע הִילִינְגְדוֹן של העיר לונדון** (באנגלית: **London Borough of Hillingdon**, ) הוא אחד מרובעי לונדון. הרובע מצוי במערב העיר ולמעשה הוא הרובע המערבי ביותר של לונדון. כמו כן ברובע נמצא נמל התעופה לונדון הית'רו.

## היסטוריה
רובע הילינגדון הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של הרובע המוניציפלי של אוקסברידג', הרובע העירוני של הייז והארלינגטון, הרובע העירוני של רואיסליפ - נורת'ווד והרובע העירוני של יוסלי ומערב דרייטון שהיו חלק ממחוז מידלסקס.

עם הקמת הרובע הוצע שיקרא בשם "אוקסברידג'". זמן קצר מאוחר יותר שונה שם הרובע להילינגדון.

## גאוגרפיה
הרובע גובל ברובע אילינג במזרח.

### שכונות

שכונות רובע הילינגדון כוללות את 
* קוולי (Cowley),
* איסטקוט (Eastcote),
* האטון (Hatton),
* הארלינגטון (Harlington),
* הייז (Hayes),
* הרפילד (Harefield),
* הארמונדסוורת (Harmondsworth),
* הית'רו (Heathrow),
* הילינגדון (Hillingdon),
* איקנהאם (Ickenham),
* לונגפורד (Longford),
* ניואירס גרין (Newyears Green),
* נורתווד (Northwood),
* רואיסליפ (Ruislip),
* סיפסון (Sipson),
* אקסברידג' (Uxbridge),
* ווסט דרייטון (West Drayton),
* יידינג (Yeading),
* יוסלי (Yiewsley)

### פארקים
ברובע 239 פארקים ושטחים ציבוריים, מרביתם מצויים בשטח החגורה הירוקה של העיר.

## אוכלוסין
ברובע מספר התושבים הנמוך ביותר מבין כל רובעי לונדון, ואחוז השטחים הבנויים הנמוך ביותר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:לונדון: רבעים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1965
הייז (הילינגדון)

**הֶיְיְז** היא עיירה הנמצאת ברובע הילינגדון, למעשה היא פרבר של לונדון הנמצא כ־20.9 ק"מ מערבית למרכז העיר. העיירה נמצאת בגבולותיו של המחוז ההיסטורי מידלסקס (Middlesex). הייז התפתחה מאוד בשלהי המאה ה-19 ובמאה ה-20 כאזור תעשייתי. היא התפתחה בעיקר במהפכה התעשייתית השנייה – יצירה של תעשיות קלות בפאתי ערים קיימות.

## היסטוריה
עד לסוף המאה ה-19 הייז (מערב לונדון) הייתה בעיקרה אזור חקלאי ואזור ליצירת לבנים לבניה. אך בגלל מיקומה על מסילת הרכבת המערבית של לונדון ועל צומת תעלות ששמשו כעורק תחבורה ערכה עלה כמיקום לאזור תעשייתי בשלהי המאה ה-19. בנוסף העבודות על התעלות ועל מסילת הברזל הגבירו את כמות הפועלים שעבדו באזור.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הילינגדון
קטגוריה:לונדון: שכונות
WC-135 קונסטנט פיניקס

שמאל|ממוזער|200px|WC-135W קונסטנט פיניקס מתקרב למטוס תדלוק
**WC-135 קונסטנט פיניקס** (באנגלית: **WC-135 Constant Phoenix**) הוא מטוס המבוסס על C-135 סטרטוליפטר ומיועד לאיסוף דגימות מהאטמוספירה לצורך גילוי פיצוצים גרעיניים. בדצמבר 1965 נכנס WC-135 קונסטנט פיניקס לשירות בחיל האוויר האמריקני ומאז הוסבו לפחות 13 מטוסים לתצורה זו והאחרון בהם יצא משירות ב-2020. ב-2022 סופק לחיל האוויר האמריקאי ראשון המטוסים מדגם WC-135R.

המטוסים פועלים במסגרת חיל האוויר ה-16 של ארצות הברית בטייסת הסיור 45, השייכת לכנף 55 שבבסיס אופוט.

המטוסים מצוידים באמצעים לאיסוף דגימות אוויר ומערכות המאפשרות לצוות המשימה שבמטוס לגלות בזמן אמת חלקיקים רדיואקטיביים העשויים להעיד על התרחשותו של פיצוץ גרעיני. הטייסים והנווטים של המטוסים שייכים לטייסת הסיור 45 ומפעילי הציוד הייעודי במטוסים שייכים למרכז היישומים הטכניים של חיל האוויר שבבסיס פטריק.

## רקע

הגנרל דווייט ד. אייזנהאואר הורה על תוכנית קונסטנט פיניקס ב-16 בספטמבר 1947 והטיל על חילות האוויר של צבא ארצות הברית את האחריות הכוללת לגילוי פיצוצים גרעיניים בכל מקום בעולם. בספטמבר 1949, מטוס WB-29 שטס בין אלסקה ליפן גילה חלקיקים רדיואקטיביים מהניסוי הגרעיני הראשון של ברית המועצות.

החל מאוגוסט 1950, מטוסי WB-50 הוסבו למשימות איסוף דגימות אוויר בתהליך שנמשך שנתיים. ה-WC-135 החל להחליף את מטוסי ה-WB-50 בדצמבר 1965.

## משימות
משימות איסוף דגימות אוויר בוצעו בצורה שגרתית מעל המזרח הרחוק, האוקיינוס ההודי, מפרץ בנגל, הים התיכון, אזורי הקטבים, ובסמוך לחופי דרום אמריקה ודרום אפריקה.

*מטוסי קונסטנט פיניקס שימשו ב-1986 למדידת הקרינה שנוצרה כתוצאה מאסון צ'רנוביל בברית המועצות.
*מטוסי קונסטנט פיניקס שימשו לאיסוף דגימות אוויר לאחר ביצוע הניסויים הגרעיניים על ידי פקיסטן והודו ב-1998.
*מטוסי קונסטנט פיניקס נשלחו במספר הזדמנויות ליפן כהכנה לניטור ניסויים גרעיניים שהעריכו כי קוריאה הצפונית עתידה לבצע. ב-9 באוקטובר 2006 אכן בוצע ניסויי גרעיני תת-קרקעי ומטוס קונסטנט פיניקס שנשלח לדגום את האטמוספירה בקרבת אזור הפיצוץ גילה חלקיקים רדיואקטיביים.
* המטוס מנוצל ליישום אמנה על שמים פתוחים

## קישורים חיצוניים

*WC-135 קונסטנט פיניקס, באתר חיל האוויר האמריקני
*WC-135 קונסטנט פיניקס, באתר GlobalSecurity.org

קטגוריה:כלי טיס אמריקאיים
קטגוריה:בואינג: כלי טיס צבאיים
לחם ארז

200px|שמאל|סמליל הרשת
150px|ממוזער|שמאל|הסמליל הראשון עד 2006
150px|ממוזער|שמאל|הסמליל השני מ-2006 עד ינואר 2012
**לחם ארז** היא רשת ישראלית של חנויות לממכר לחם ומוצרים נוספים (חלק מהסניפים משמשים גם כבתי קפה או מסעדות).

בבתי הקפה נמכרים מיני לחם הנאפים ביד, ללא חומרים משמרים או משפרי אפייה.
הרשת, שהוקמה בשנת 1996, קרויה על שם השף ארז קומרובסקי, מייסד הרשת, ומי שנחשב כאחד מהמובילים את תנועת הלחם ארטיזנלי למטבח הישראלי מאירופה בשנות ה-90 - המעבר ממיני לחם פשוטים למיני לחם יוקרתיים. רוב מוצרי הרשת מיוצרים במאפייה המרכזית, הממוקמת באזור התעשייה בנתניה.

בעל השליטה הנוכחי בלחם ארז הוא גיורא נפתלי, מבעלי מי עדן.

ביולי 2008 הודיעה לחם ארז על מיזוג בינה ובין רשת קופי בין. הרשת הממוזגת תמנה 41 סניפים, כאשר שני המותגים ימשיכו להתקיים באופן נפרד ומבודל תחת ניהול משותף.

בנובמבר 2008 פורסמו בעיתונות הכלכלית ידיעות על כך ששתי הרשתות מנהלות משא ומתן למכירת שתיהן כרשת ממוזגת לחברה מתחום המזון. לפי הידיעות, המגעים למיזוג בין שתי החברות לא הבשילו לכדי עסקה בשל חילוקי דעות הנוגעים לכיסוי חובות הרשתות, ולכן הן פתחו במשא ומתן עם גוף שלישי.

באוגוסט 2010 נקלעה הרשת לקשיים כספיים והגישה בקשה להקפאת הליכים.

לחם ארז הגישה עתירה לבג"ץ בשנת 2002, ביחד עם עמותת הרוב הציוני, בדרישה לצמצום תחולת חוק חג המצות ("חוק החמץ") באופן שיאפשר לה מכירת דברי חמץ במהלך חג הפסח גם ביישובים שרוב תושביהם יהודים. כיום (2018) מרבית סניפיה כשרים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: רשתות בתי קפה
משפט האין-שיער

**משפט האין-שיער** (באנגלית: **No hair theorem**) הוא משפט בתורת היחסות הכללית המגדיר את התכונות של חור שחור יציב שאותן ניתן למדוד מחוץ לאופק האירועים שלו. תכונות אלו, מסת החור השחור, התנע הזוויתי שלו והמטען החשמלי, מגדירות את החור השחור עבור כל צופה חיצוני, ומאפיינות אותו באופן מלא. הצופה החיצוני אינו יכול למדוד את צפיפות החומר המקומית באזורים השונים של החור השחור או להבחין בשדות מקומיים. שם המשפט, שאותו טבע ג'ון וילר, מסמל את העובדה שאופק האירועים של החור השחור הוא משטח נטול אינפורמציה (למעט שלושת הפרמטרים האמורים), בדומה לראש נטול שערות.

משפט האין-שיער הוא אוסף של מספר תוצאות תאורטיות שהושגו בסוף שנות ה-60 של המאה העשרים ובתחילת שנות ה-70, שהתגבשו להוכחה שלמה בעבודתם של סטיבן הוקינג וורנר ישראל.

## מגבלות

משפט האין-שיער מתייחס לחור שחור במצב יציב. במשך פרק הזמן הקצר לפני שהחור השחור מתייצב הוא מכיל עדיין את התכונות העודפות שאותן יכול צופה חיצוני למדוד. התהליך המהיר של איבוד התכונות הללו מכונה "התקרחות". כך, למשל, מקורם של חלק מתוצרי ההתפרקות של חור שחור זעיר צפוי לנבוע משלב ה"התקרחות" הקצר לאחר היווצרותו.

המשפט מתייחס לצופה חיצוני. צופה שנמצא פנימה לאופק האירועים יוכל למדוד פרמטרים נוספים, כמו למשל פיזור המסה בתוך החור השחור או שדות חשמליים ומגנטיים מקומיים.

## מיון של חורים שחורים
לפי משפט האין-שיער ניתן למיין את החורים השחורים הרגילים, שיש להם מסה, לארבעה סוגים: חור שחור נייח וחסר מטען, הקרוי "חור שחור מטיפוס שוורצשילד" (על שם קרל שוורצשילד); חור שחור מסתובב חסר מטען, הקרוי "חור שחור מטיפוס קר" (על שם רוי קר - Roy Kerr); חור שחור נייח בעל מטען, הקרוי "חור שחור מטיפוס רייסנר-נורדסטרום" (Reissner-Nordström); וחור שחור מסתובב ובעל מטען, הקרוי "חור שחור מטיפוס קר-ניומן" (Kerr-Newman).

## הקשר לפרדוקסים פיזיקליים

גוף שנכנס לחור שחור נושא עמו מידע נוסף על שלושת הפרמטרים המוגדרים על ידי משפט האין-שיער, אך מידע זה אובד עבור צופים חיצוניים כאשר הגוף עובר את אופק האירועים. תופעה זו היא המקור לפרדוקס פיזיקלי הקרוי "פרדוקס השמדת המידע". לפרדוקס זה טרם נמצא פתרון.

משפט האין-שיער לא מאפשר לצופים חיצוניים להבחין בסינגולריות הכבידתית המצויה בתוך החור השחור. בכך נמנע פרדוקס פיזיקלי נוסף שעלול לנבוע ממצב שבו צופה יכול להבחין בנקודת סינגולריות. השערה זו בדבר מיקומן ה"מוסתר" של נקודות הסינגולריות מאחורי אופק אירועים קרויה "השערת הצנזורה הקוסמית" (בגרסתה החלשה).

קטגוריה:חורים שחורים
אין-שיער
ארנסט נוימן

250px|ממוזער|שמאל|הרב ארנסט נוימן
הרב **ארנסט נוימן** (ברומנית: **Ernest Neumann**; 12 בינואר 1917, צ'ייקה, טרנסילבניה – 21 באפריל 2004, טימישוארה), היה הרב הניאולוגי ומנהיג הקהילה של יהודי טימישוארה ברומניה במחצית השנייה של המאה ה-20. הוא זכה בפרס שאנדור שייבר.

## קורות חיים
הוריו, וילהלם וברטה נוימן, עבדו בטחנת קמח שהשתייכה לדוד תושב העיר אוראדיה. נוימן למד בגימנסיה היהודית אורתודוקסית באוראדיה ואחר כך בתיכון היווני-קתולי הרומני "סמואיל וולקן" בעיר בייוש (Beiuş). לאחר מכן המשיך ללימודים גבוהים בבית המדרש לרבנים בבודפשט ובמקביל, בהתאם לדרישות הסמינר, למד גם פילוסופיה ומזרחנות באוניברסיטת בודפשט. לאחר שהוסמך כרב ועמד בבחינות הדוקטורט עם עבודה בנושא "תולדות הבריאה לאור האגדה", שב בשנת 1940 לרומניה ועמד בבחינות ההסמכה בבוקרשט.

החל מ-3 באפריל 1941 התמנה לרב של בית הכנסת ברובע פבריק, בטימישוארה, משרה שהתפנתה בעקבות מותו של הרב יעקב זינגר וכן שימש כמורה דת בבתי הספר היהודיים בעיר, כולל בתי הספר התיכוניים לבנים ולבנות. מאוחר יותר, הפך לרבה של כל יהדות טימישוארה, שמנתה כ-12,000 נפש.

הרב נוימן היה אחד ממנהיגי יהדות טימישוארה בתקופת השיא של הרדיפות נגד היהודים והשואה, כשקבוצה של 150 צעירים נלקחה לטרנסניסטריה ורק 25 חזרו, וכשכל הגברים היהודים מגיל 18 ומעלה גויסו לעבודות כפייה. יחד עם ראש הקהילה שמואל ליגטי ביקר בכל בתי הכנסת והמוסדות היהודיים ונשא דברי עידוד ונחמה. הרב נוימן הנהיג את הקהילה הניאולוגית גם בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, ומאוחר יותר (אחרי מות הרב מקסימיליאן דרכסלר) נותר הרב היחיד של הקהילה. בתקופת כהונתו חל תהליך הצטמקות הדרגתית של הקהילה, בעקבות מספר גלי עלייה לישראל וכן הגירה לארצות המערב של מרבית יהודי העיר.
בשנת 1951 הוריו עלו לישראל והתיישבו בראשון לציון. הרב ואשתו ובתו נשארו אז מעוכבים ברומניה שהפסיקה את העלייה. בשנת 1958 נפגע הרב עקב נפילה ונשאר עם צליעה בעקבות ניתוח לא מוצלח של שבר בירך.

בשנות ה-60 ועד שנות ה-90 של המאה ה-20, בתנאים שנוצרו בעקבות השינוי לטובה של מדיניות המפלגה הקומוניסטית ברומניה כלפי ישראל ועליית היהודים, פעל ד"ר נוימן רבות באופן גלוי ובאישור השלטונות להפצת השפה העברית ומורשת ישראל בקרב הצעירים של הקהילה וארגן פעילות תרבותית יהודית עשירה סביב מוסדות הקהילה. הוא יצר דו-שיח פורה עם נציגי הדתות האחרות באזור, במיוחד עם ראש הכנסייה האורתודוקסית הרומנית המקומית, המיטרופוליט ניקולאיה קורניאנו. נהג להזכיר לבריות את דברי הנביא עמוס - "דרשו טוב ואל רע למען תחיו".
בשנת 1948 נשא הרב נוימן את אדית, ילידת סיגט וניצולת אושוויץ. לזוג נולדה בת, ג'טה נוימן, שלמדה פילולוגיה אנגלית ומתגוררת כיום בשווייץ. היא טיפחה את מורשת יהודי טימישוארה, ארגנה תערוכות, כתבה בספרים בנושא וניהלה אתר של יהדות טימשוארה באינטרנט.

## פרסים ואותות כבוד
*2000 - יקיר העיר טימישוארה
*2000 - חבר כבוד של איגוד הסופרים הרומנים
*2002 - העיטור הלאומי "הכוכב של רומניה" בדרגת אביר
*2003 - הפרס על שם אלכסנדר שייבר - בהונגריה

## הנצחה
*אולם האספות של הקהילה היהודית בטימישוארה נושא את שמו
*בשנת 2010 רחוב ברובע טורונטל בטימישוארה נקרא על שמו. ב-2016 הוסב שמו של אותו הרחוב ל"רחוב הרב אופנהיימר" ושמו של הרב נוימן ניתן לרחוב בית הכנסת ברובע פבריק.

## קישורים חיצוניים
* ריאיון עם הרב ד"ר נוימן ברומנית
* מזיכרונות בתו, ג'טה נוימן הרצפלד Prim-rabin dr. Ernest Neumann, tatăl meu

קטגוריה:רבנים רומנים
קטגוריה:רבנים נאולוגים
קטגוריה:טימישוארה: יהודים
קטגוריה:יהודים מטרנסילבניה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1917
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-2004
וסט המפסטד

**וֶסְט הָמְפְּסְטֵד** (**מערב המפסטד** - באנגלית: **West Hampstead**) הוא אזור בצפון מערב לונדון, ברובע קמדן. וסט המפסטד ממוקם בין צ'ילדס היל (Childs Hill) בצפון פרוגונל (Frogonal) והמפסטד (Hampstead) במזרח, סוויס קוטג' (Swiss Cottage) בדרום וקילברן במערב.

עד לסוף המאה ה-19, האזור היה ישוב קטן והיה קרוי "West End". וסט המפסטד המודרני הופיע עם הגעתן של מסילות הברזל, והפיכתו של האזור מאזור חוות לאזור מגורים. ב-1879 חברת הרכבות המטרופולינית (Metropolitan Railway) אימצה את השם וסט המפסטד עבור התחנה שהקימו באזור, ההיגיון היה למנוע בלבול עם ה"וסט אנד" (West End) שהוא הכינוי הנפוץ לאזור המסחרי שבמרכזה של לונדון.

## גלריה


Image:West Hampstead.jpg|West End Green, ליד הקצה הצפוני של West End Lane
Image:West Hampstead 2.jpg|חנויות בווסט אנד ליין
Image:West Hampstead 3.jpg|חנויות וספריה, וסט אנד ליין
Image:West Hampstead Tube.jpg|תחנת הרכבת התחתית של וסט המפסטד
Image:West Hampstead railway station 1.jpg|תחנה של "הרכבת העילית של לונדון" בווסט המפסטד
Image:West Hampstead Thameslink stn slow look north June 09.JPG|תחנת רכבת ה"תיימז-לינק" בווסט המפסטד


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לונדון: שכונות
קטגוריה:המפסטד
קטגוריה:קמדן