אל-פותווה

ארגון **אל-פותווה** (בערבית: فتوة, "גבריות צעירה", רוח הנעורים, "העלומים" או "אבירות") היה ארגון נוער לאומי-צבאי ערבי במתכונת הנוער ההיטלראי, שפעל בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי (מפברואר 1936 עד לפחות אחרי מלחמת השחרור) ובעיראק.

## הארגון הפלסטיני
### הארגון בשנים 1936–1937
המנהיג הראשי של הארגון היה המופתי אמין אל-חוסייני.
מותו של עז א-דין אל-קסאם ב-1935 עורר התקוממות ערבית כללית יותר בארץ ישראל. אמין אל-חוסייני תפס כעת שהזמן בשל להשתתפות פעילה יותר. הוא הקים קבוצת נוער צבאית, "אל-פותווה" שהפכה למחתרת הפלסטינית או לקבוצת הטרור העיקרית הן במהלך המהומות ב-1936 והן בשנת 1948.

במרץ 1935 הקימו החוסיינים (אמין אל-חוסייני וג'מאל אל-חוסייני) את המפלגה הערבית הפלסטינית. המפלגה קיימה תנועת נוער משלה, "אל-פותווה", שעוצבה על פי תנועת הנוער ההיטלראית ובתחילה נקראה רשמית "הצופים הנאצים".
ב-11 בפברואר 1936 נערך כנס היסוד של ארגון הנוער הערבי הנאצי בפלסטין, בהשתתפות כ-70 צעירים, רובם סטודנטים. אחד הנואמים ציטט את דבריו של הקנצלר הגרמני אוטו פון ביסמרק: "בעייתנו לא תיפתר במילים אלא בדם ופלדה".
בכינוס זה הכריז ג'מאל אל-חוסייני, עוזרו הראשי של אמין אל-חוסייני, כי היטלר התחיל עם שישה אוהדים בלבד וכעת יש לו שישים מיליון.
בכנס התקבלו החלטות, בין היתר על מדי הארגון, על הצורך באימונים צבאיים, ועל עקרונותיו. שבעים המתגייסים הראשונים נשבעו: "החיים – זכותי. העצמאות – שאיפתי. פלסטין – ארצי ואין מקום בה זולת לערבים. בזה אני מאמין ואללה הוא עדי."
רוב חברי "פותווה" באו משורות בני הנוער הפלסטיני-העירוני.

באותו הזמן התקיימה רדיקליזציה כללית של ארגוני הנוער הערביים בארץ ישראל. בשנות ה-30, סטודנטים פלסטינים שהתחנכו בגרמניה חזרו לארץ ישראל נחושים בדעתם להקים את המפלגה הנאצית הערבית. החוסיינים השתמשו במפלגה הערבית הפלסטינית להקמת חיל הנוער אל-פותווה שנקרא על שם אגודה של צופים נאצים ערבים. המפלגה הערבית הפלסטינית נתנה חסות להתפתחות פלוגות הסער בדוגמת המודל הגרמני. חיילי הסערה האלה, כולם ילדים ובני נוער, היו אמורים להתלבש במכנסיים שחורים ובחולצות אדומות.

"המרד הערבי הגדול" בארץ ישראל (1936–1939) חיסל את הנהגת הקהילה הערבית הפלסטינית. זה קרה בעיקר משום שאל-פותווה חיסל את מרבית האופוזיציה הפלסטינית, במיוחד מקרב משפחות נשאשיבי ונוסייבה.
הארגון פורק על ידי הבריטים ב-1937 במקביל לפירוק הוועד הערבי העליון.

### הקמת הארגון מחדש בשנת 1946
[250px|ממוזער|כאמל עריקאת, מפקד אל-פותווה, [1946]]
עם עליית כוחו של ארגון הנג'אדה, שבראשו עמד מוחמד נימר אל-הווארי, ניסו החוסיינים לבלום את התפתחותו של הארגון. ביולי-אוגוסט 1946 הם פתחו באמצעות עיתוניהם במסע הכפשה של הנג'אדה ושל העומד בראשו, והאשימו אותם כזורעי פלגנות.
עקב נהירת אלפי בני נוער לשורותיו של אל-נג'אדה, הקימו החוסיינים מחדש ארגון נוער מתחרה, "אל-פתווה", ובראשו העמידו את כאמל עריקאת .
בספטמבר 1946 התקיים כנס היסוד של הארגון והוכרז על הצטרפותם של 3,500 צעירים לשורותיו.

החוסיינים הפעילו לחץ על אל-הווארי שיסכים למיזוג שני הארגונים.
אל-הווארי סיפר שג'מאל אל-חוסייני אף איים על חייו אם לא יעמיד את אל-נג'אדה תחת מרותה של המפלגה הערבית הפלסטינית של החוסיינים. אל-הווארי מצדו הסכים להכניס את ארגונו למסגרת אחת עם התנועה החדשה שארגנו החוסיינים, אך בתנאי שהארגון החדש לא יהיה תחת השפעה של מפלגה פוליטית, ושתהיה למסגרת הזאת חוקה ברורה. אולם אל-הווארי וארגונו לא יכלו להתחרות במנגנונים של המחנה החוסייני, ונכנעו לדרישותיו.
בינואר 1947 אוחדו שני הארגונים ל"**ארגון הצעירים הערבים**" (מנט'מת א-שבאב אל-ערבי), שבראשו העמיד המופתי חאג' אמין אל-חוסייני את מחמוד לביב, קצין צבא מצרי לשעבר, שהיה מקורב ל"אחים המוסלמים", והנהיג את הארגון המשותף עד אוגוסט 1948. הארגון השתתף במאבק הצבאי על הארץ באותה שנה, אך מלבד השתתפות דלה בקרבות ביפו ובחיפה, לא היו לו הישגים כלשהם.

## הארגון בעיראק
קבוצות הנוער של אל-פותווה קישרו את הנוער הפלסטיני לתנועות נוער פשיסטיות במקומות אחרים במזרח התיכון.
בסוף 1935 ותחילת 1936 הקימו פאדל אל-ג'מאלי וסאמי שווכת תנועת נוער במדים בשם "אל-פותווה", שחיקתה באופן כמעט מלא את תנועת "נוער היטלר" הנאצית, על סמליה, סיסמאותיה, מצעדיה והערצתה את הכוח והאלימות. ב-1938 יצאה משלחת של "אל-פותווה" לגרמניה כאורחת "נוער היטלר", והשתתפה כמשקיפה במפגן העוצמה הנאצית באותה שנה בנירנברג.

בשנת 1939, כאשר שימש שווכת כמנכ"ל משרד החינוך העיראקי, מיסד את ארגון אל-פותווה כגוף השייך רשמית למשרד החינוך. על פי הנחויותיו, כל תלמידי התיכון ומוריהם חויבו להצטרף לארגון, ללבוש מדים ולענוד דרגות וסמלים על פי סולם היררכי, שבראשו עמד שווכת עצמו, שנטל לעצמו את הכינוי "מגן האבירות" (חאמי אל־פתווה). התלמידים היו חברים ב"גדודים" ("פוג") של אל-פותווה.

לאחר הפיכת "ריבוע הזהב"  הפרו-נאצית ב-1941 , התחולל במהלך חג השבועות הפוגרום ביהודי עיראק הידוע בשם "הפרהוד".
את האות לתחילת הפרעות, נתן מנגנון מאורגן שהוקם מקרב בני הנוער והסטודנטים של "אל-פותווה" ושל "מועדון אל-מות'נא" , שמאז שנות ה-30 היו חשופים לתעמולה גרמנית נאצית, ובמהלך החודשיים של ממשלת רשיד עאלי, אורגנו במסגרת "פלוגות הנוער" (כתאאב א־שבאב) על פי מתכונת פלוגות הסער של ה"היטלריוגנד". האחראי על ארגון "פלוגות הנוער" היה שר הפנים והכלכלה (הממונה גם על המשטרה) בממשלת אל-כילאני, יונס א-סבעאוי , שהיה מעריצם של מוסוליני והיטלר (בתחילת שנות ה-30 תרגם את ספרו של היטלר, "מיין קאמפף"). הוא החזיק בהשקפות נאציות ואנטישמיות, והפיץ את התורה הזו בשיטתיות בקרב "פלוגות הנוער", וצייד אותן בנשק.
הכנופיות החמושות הללו קיבלו סמכויות שיטור שנוצלו לרדיפת היהודים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:החברה הערבית בארץ ישראל המנדטורית: פוליטיקה
קטגוריה:ארגונים נאצים
קטגוריה:עיראק: פוליטיקה