open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אמבושיור

[ממוזער|אמבושיור של נגן [חצוצרה.]]
**אמבושיור** (**Embouchure**) הוא מונח שמשמעו התאמת השימוש בשרירי הפנים ועיצוב תנוחת השפתיים לפייה של כלי נשיפה. מקור המילה בשפה הצרפתית, ונגזר מהמילה "bouche", שפירושה פה.

אמבושיור תקין מאפשר לנגן להשתמש במלוא המנעד של כלי הנגינה שלו, ולהפיק צלילים עשירים ונקיים, ללא מאמץ או גרימת נזק לשרירים.

## אמבושיור של כלי נשיפה ממתכת
כאשר מנגנים בכלי נשיפה ממתכת, הצליל מופק באמצעות רטט השפתיים בפייה. גובה הצליל נשלט בחלקו באמצעות שינוי מידת כיווץ השרירים בתצורת השפתיים. השימוש שעושה הנגן באוויר, הידוק הלחיים ושרירי הלסת, וכן הפעלת הלשון, יכולים להשפיע על אופן הפעולה של האמבושיור.

קיימות גישות שונות בקרב העוסקים בכך לגבי הטכניקה הנחשבת כנכונה. מחקרים שנערכו בשנות ה-40 ואחריהן, מצביעים כי על מנת שיהיה האמבושיור יעיל, על הנגן להשתמש בטכניקת האמבושיור המתאימה ביותר לאנטומיה האישית שלו. הבדלים במבנה השיניים, צורת וגודל השפתיים, צורת הלסת, מידת הפגם במנשך הפה, וגורמים אנטומיים אחרים, ישפיעו על יעילותה או אי־יעילותה של טכניקת אמבושיור מסוימת לנגן מסוים.

## אמבושיור של כלי נשיפה מעץ בעלי עלה בודד
בקלרינטים ובסקסופונים הנגינה מתבצעת כשראש הפייה והעלה נמצאים בתוך הפה. קיימות שיטות שונות ומגוונות, ובדרך כלל לכל נגן יש אמבושיור שמתאים לו מבחינת המבנה האישי של השפתיים, הלסתות, הלחיים, שיניים ועוד. רוב הנגנים מנגנים כשהשיניים העליונות צמודות לחלק העליון של הפייה ואילו השפה התחתונה מכסה על השיניים התחתונות וחוצצת בינן לבין העלה. מעטים מנגנים כשגם השפה העליונה מכסה את השיניים העליונות. ישנה חשיבות גבוהה למידת הלחץ אותו הנגן מפעיל על הפייה - לחץ גבוה מונע מהעלה לרטוט. מידת העומק שהפייה מוכנסת לתוך הפה חשובה גם כן - אם הפייה תהיה עמוק מדי בתוך הפה, ישמעו צפצופים (קפיצה לאוברטונים) בעיקר בצלילים נמוכים.

## אמבושיור של כלי נשיפה מעץ בעלי עלה כפול

## אמבושיור של כלי נשיפה מעץ ללא עלה
בחליל צד, יצירת הצליל מבוססת על יצירת זרם אוויר ממוקד, המופנה אל מעבר לפתח הנשיפה של הכלי. אף שקיימות גישות שונות, הטכניקה הסטנדרטית לאמבושיור נכון מתאפיינת במבנה שפתיים סימטרי, בו זוויות הפה רפויות והשפה התחתונה ממוקמת לאורך פתח הנשיפה ובמרחק קצר ממנו. עם זאת, נגנים מקצועיים רבים מפתחים לעצמם מבנה שפתיים ייחודי, שאינו בהכרח סימטרי, המותאם למבנה האנטומי של פניהם ושיניהם.

בחלילים אחרים, מבנה השפתיים עשוי להיות שונה באופן מהותי. בפיקולו, לדוגמה, הנגינה דורשת התאמות משמעותיות במבנה השפתיים. בשל גודלו הקטן של הכלי ופתח הנשיפה הצר שלו, נדרש מתח שרירים גבוה יותר בשפתיים כדי ליצור זרם אוויר דק וממוקד. בנוסף, יש למקם את פתח הנשיפה של הפיקולו מעט גבוה יותר על השפה התחתונה, במיוחד בנגינה במנעדים הגבוהים, על מנת לשמר שליטה מלאה על הצליל.

ישנם חלילים, כמו החליל האירי, שבהם אין צורך בטכניקת אמבושיור מורכבת כמו זו של חליל הצד, מכיוון שהפקת הצליל אינה תלויה בכינון מדויק של זרם האוויר על פני פתח נשיפה חיצוני, אלא מתבצעת על ידי נשיפה פשוטה לתוך פתח ייעודי.

## קישורים חיצוניים
* אתר העוסק בבעיות הנובעות מאמבושיור לקוי
* תמונות של אמבושיור של חליל
* האתר של ג'רום קלט, העוסק באמבושיור של כלי נשיפה ממתכת 
* אמבושיור של סקסופון

## הערות שוליים

קטגוריה:טכניקות מוזיקליות
קטגוריה:כלי נשיפה
בית קדימה

שמאל|ממוזער|250px|בית קדימה, 1945
שמאל|ממוזער|250px|בית קדימה מכיוון קריית שמואל, 1950**בית קדימה** הוא מבנה ברחוב הרב ברלין 30 שבשכונת קריית שמואל בירושלים, בו גובשו בחודש אוגוסט 1947 המלצות ועדת אונסקו"פ להקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, אשר אושרו לאחר מכן בהחלטת כ"ט בנובמבר באו"ם.
## היסטוריה
המבנה הוקם בשנת 1945 בפאתי שכונת רחביה, על ידי ממשלת המנדט הבריטי כקומפלקס של 21 דירות עבור משפחות קצינים בצבא הבריטי ששירתו בארץ. הוא תוכנן על ידי האדריכל אוטו הופמן בסגנון הבינלאומי (באוהאוס) שהתפתח בתחילת המאה ה-20, תוך שילוב מוטיבים ירושלמיים מסורתיים. הבניין, שנקרא בשם "בית קדימה" על שם חברת הבנייה שהקימה אותו, מזוהה בעיקר בזכות שני גרמי המדרגות, בצורת שני חצאי קשתות, שבחזיתו.

הקצינים ומשפחותיהם לא זכו להשתכן בבניין, עקב החלטת השלטונות הבריטים שהבינו כי יוטב להם אם יעזבו את הארץ. בנוסף, פנתה ממשלת המנדט הבריטי אל האו"ם במטרה שיגבש חוות דעת בעניין עתידה של הארץ. בעקבות פנייה זו גיבש האו"ם את ועדת אונסקו"פ (UNSCOP), כדי לבדוק את המצב בארץ ישראל ולהציע פתרונות. כך תפסו את מקומם של הקצינים הבריטים בבית קדימה אחד עשר נציגיה הממונים של הוועדה בין החודשים יוני ויולי של שנת 1947. הבניין נבחר לשיכון הוועדה בגלל בידודו, באופן שהקל על השמירה, אולם הדבר העלה טענות על כך שהוועדה מבודדת מתושבי הארץ.

כאשר סיימו את עבודתם, הגישו חברי הוועדה את המלצותיהם במליאת האו"ם, אשר זכו לכינוי המפורסם "תוכנית החלוקה". ביום כ"ט בנובמבר 1947 (29 בנובמבר), התקבלו מסקנות הוועדה לאחר הליך הצבעה מורט עצבים בעצרת הכללית. המלצות אלו היוו חלק חשוב בתהליך הדרך להקמת בית לעם היהודי בארץ ישראל, כשנה וחצי לאחר מכן.

עם תום עבודתם, נותר הבניין ריק, ונעשו ניסיונות של הממשלה למוכרו.

לאחר פרוץ מלחמת העצמאות החליפה ממשלת המנדט את הבית תמורת דירות באזור ביטחון א'. ועד הקהילה שיכן בבניין משפחות יהודיות שברחו משכונות מעורבות בעיר, והן הצטרפו לקבוצת ה"הגנה". אך, לקראת סוף ינואר 1948, היות שהבניין החל להוות יעד לירי ערבי ונפצע בו נוטר, פונו ממנו הנשים והילדים למקומות בטוחים יותר.

במלחמת העצמאות, הבניין גם שימש את ההגנה כמוצב קדמי מול שכונת קטמון וגבעת שהין, עליה שכנה מפקדת הכוחות הערביים. מעברים נפרצו בו כדי לאפשר מעבר מדירה לדירה בזמן ירי. במבצע יבוסי יצא מבית קדימה אחד הכוחות לכיבוש קטמון.

במלאת 60 שנה להקמת הבניין, קיימו עיריית ירושלים והמועצה לשימור אתרים טקס במקום, שכלל הסרת הלוט מעל שלט הבניין.

## קישורים חיצוניים

*האתר הרשמי של בית קדימה, הסברים, תמונות והיסטוריה של המבנה
*

## הערות שוליים

קדימה
קטגוריה:ירושלים: מבנים לשימור
קטגוריה:ירושלים בתקופת המנדט הבריטי
לואה (עיר)

**לואה** (**Luqa** או **חאל לואה** **Ħal Luqa**) היא עיר הממוקמת במרכזו של האי מלטה במלטה. בשנת 2005 התגוררו בעיר 6,208 תושבים, ושטחה הוא 6.28 קמ"ר. בלואה ממוקם נמל התעופה הבינלאומי של מלטה, נמל התעופה היחיד במדינה לטיסות נוסעים וכן מרכז מטאורולוגי, ובכך עיקר פרסומה. משמעות שמה של העיר הוא עץ צפצפה במלטית.

## היסטוריה
בשטחה של לואה נמצאו מספר שרידים מתקופת האבן החדשה, תקופת הברונזה ומהתקופה הרומית, אך למעט מספר קברים, הם הושמדו בעת פיתוחה של העיר במאה ה-20. בימי הביניים הייתה לואה כפר קטן ובשנים 1419–1420 התגוררו בה ובסביבתה 160 איש בלבד, רובם חקלאיים ובנאים. בשנת 1492 כבר נצבה בכפר קפלה קטנה שהוקדשה לאנדראס הקדוש, הקדוש המגן של לואה עד היום, וזו הוחלפה בכנסייה גדולה יותר בין השנים 1539–1542. ב-15 ביוני 1636 הייתה העיר לרובע כנסייתי, ועשור שנים לאחר מכן, ב-1646, כבר התגוררו בה 1,082 תושבים. הכנסייה הקיימת הוחלפה בכנסייה שלישית שהוקמה בין 1670 ל-1686, והורחבה בין 1693 ל-1737. בשנת 1676 צנחה אוכלוסיית העיר באופן קיצוני בשל מגפת הדבר שפקדה את מלטה, אך מאז 1830 היא גדלה באופן הדרגתי.

בין השנים 1937–1940 הוקם נמל התעופה בלואה, והצטרף לשני שדות התעופה האחרים באי - האחד בטא' אלי צפונית-מערבית ללואה, והאחר בחאל פאר דרומית-מזרחית לה. שלושת השדות ספגו הפצצות אוויריות כבדות במהלך מלחמת העולם השנייה, ולואה חרבה לחלוטין. גם כנסיית הרובע נהרסה, אך נבנתה מחדש בין השנים 1945–1954, והוקדשה מחדש ב-26 בספטמבר 1962. הנמל התופס את רוב שטחה של העיר, ביסס את מעמדו כנמל התעופה המרכזי במדינה עם הקמת טרמינל נוסעים חדש ב-1958 ועם סגירתם של שני השדות האחרים. הוא משמש כמקור תעסוקה, ומשרדי אייר מלטה, חברת התעופה הלאומית של מלטה, שוכנים בו.

## העיר כיום
בכל שנה נחגגת הפסטה המקומית ביומו של אנדראס הקדוש, החל ביום ראשון הראשון של חודש יולי (יום החג של הקדוש על פי הכנסייה הקתולית הוא ה-30 בנובמבר). צלב אנדראס הקדוש מופיע בסמלה של העיר, וסיסמתה היא "אורס פרוספיקיו" ("Oras Prospicio" - "צופה בים" בלטינית), למרות שהעיר איננה גובלת בו.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר הרובע של לואה
* הרובע הכנסייתי של לואה באתר הארכיבישופות של מלטה

## הערות שוליים

קטגוריה:מלטה: ערים
נבחרת ספרד בכדורסל

ממוזער|שמאל|250px|נבחרת ספרד חוגגת את זכייתה באליפות העולם ב-2006
**נבחרת ספרד בכדורסל** היא נבחרת הכדורסל הלאומית של ספרד. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הספרדית. 

נבחרת ספרד נחשבת לאחת מנבחרות הכדורסל הטובות בעולם. היא זכתה פעמיים באליפות העולם בכדורסל בשנים 2006 ו-2019, ופעמיים רצופות באליפות אירופה בכדורסל בשנים 2009 ו-2011, ופעמיים נוספות ב-2015 ו-2022.

כמו כן, ספרד סיימה שנייה באולימפיאדת לונדון (2012), אולימפיאדת בייג'ינג (2008) ובאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), לאחר שהפסידה בשלוש האולימפיאדות לנבחרתה של ארצות הברית במשחק הגמר.

## [[כדורסל במשחקים האולימפיים|המשחקים האולימפיים]]
כאשר ספרד העפילה לאולימפיאדת 1936, שבה הכדורסל היה חלק מהמשחקים בפעם הראשונה, הציפיות היו גבוהות אחרי שסיימו במקום השני ביורובאסקט 1935. ספרד שהייתה אחת המועדפות לזכות במדליות לא יכלה להשתתף במשחקים בגלל פרוץ מלחמת האזרחים בספרד ימים ספורים לפני תחילת המשחקים.

לפני שהנבחרת הלאומית של ספרד זכתה במדליית הזהב באליפות העולם ב-2006, ההצלחה הבינלאומית הגדולה ביותר הייתה להגיע לגמר באולימפיאדת 1984 שהתקיימה בלוס אנג'לס. בגמר הם הפסידו לנבחרת ארצות הברית (בראשות פטריק יואינג ומייקל ג'ורדן הצעיר), וספרד זכתה במדליית הכסף האולימפית.

לאחר ההצלחה באליפות העולם ב-2006, ספרד שוב הגיע לגמר באולימפיאדת 2008. הפעם, נבחרת ארצות הברית הובלה על ידי קובי בראיינט. האמריקאים ניצחו שוב. ארבע שנים לאחר מכן, באולימפיאדת לונדון, ארצות הברית ניצבה מול ספרד שוב עם תוצאה של 100-107 עבור האמריקאים, וספרד לקחו את מדליית הכסף האולימפית בפעם השלישית .

### כל האולימפיאדות

## [[אליפות העולם בכדורסל|אליפות העולם]]
בשנים הראשונות של אליפות העולם, ספרד נאבקה להגיע לטורניר אך הגיעה רק פעם אחת בין 1950 ל-1970 . לאחר מכן, החל משנת 1974 ספרד מגיעה באופן קבוע לטורנירים והיא אחת המועדפות לזכות באליפות.

באליפות העולם ב-2006, נבחרת ספרד זכתה במקום הראשון ורשמה את ההצלחה הגדולה ביותר בהיסטוריה שלה, כאשר זכתה ב-3 בספטמבר 2006 במדליית זהב נגד נבחרת יוון בתוצאה 47-70. פאו גאסול זכה בתואר ה-MVP של הטורניר ונבחר לחמישיית הטורניר ביחד עם חברו לנבחרת חורחה גרבאחוסה.

### כל אליפויות העולם

## [[אליפות אירופה בכדורסל|אליפות אירופה]]
באליפות אירופה 1935 ספרד סיימה במקום השני וזכתה במדליה הראשונה בתולדותיה.

באליפות אירופה 2009 ספרד זכתה בטורניר לראשונה בתולדותיה אחרי שנצחה את סרביה 63-85 בגמר. פאו גאסול שסיים כמלך הסלים של הטורניר עם 18.7 נקודות למשחק זכה בתואר ה-MVP ובחמישיית הטורניר ביחד עם רודי פרננדס.

באליפות אירופה 2011 ספרד זכתה בפעם השנייה ברציפות אחרי ניצחון בגמר נגד צרפת. חואן קרלוס נבארו זכה ב-MVP של הטורניר ובחמישיית הטורניר עם פאו גאסול.

באליפות אירופה 2015 בחצי הגמר בו פגשה ספרד את צרפת פאו גאסול קלע 40 נקודות והעלה את נבחרתו לגמר. בגמר ספרד נצחה את ליטא 63-80 וזכתה בפעם השלישית באליפות אירופה.

פאו גאסול שהוביל את הנבחרת סיים כמלך הסלים עם 25.6 נקודות למשחק וזכה בתואר ה-MVP של הטורניר.

### כל אליפויות אירופה

## סגל השחקנים
סגל הנבחרת בטורניר יורובאסקט 2025 (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר):

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

ספרד
קטגוריה:ספרד: כדורסל
קטגוריה:נבחרות ספרד
קטגוריה:זוכי פרס נסיך אסטוריאס לספורט
נבחרת טובאלו בכדורגל

**נבחרת טובאלו בכדורגל לגברים** היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מדינת טובאלו. הנבחרת אינה חברה בפיפ"א, אך שייכת לקוניפ"א ולקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה. עקב כך, היא אינה רשאית להשתתף בגביע העולם בכדורגל אך יכולה להשתתף בגביע אוקיאניה לאומות.

## קישורים חיצוניים

טובאלו
טובאלו
הילה אלפרט

**הילה אלפרט** (נולדה ב-24 בפברואר 1965) היא עיתונאית, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.

## קורות חייה
אלפרט נולדה לאם יוצאת מרוקו ולאב אמריקאי וגדלה בקיבוץ מעלה החמישה. החלה את דרכה בשנות ה-90 של המאה ה-20, בלימודי אפקטים מיוחדים בקולנוע ברומא, איטליה, ובשנת 1993 השתלבה בעולם העיתונות, כשהחלה לכתוב בעיתון "חדשות". לאורך השנים כתבה אלפרט, אשר התמקדה בתחום האוכל, המסעדנות והבישול, ב"עולם הספורט" (שאותו גם ערכה תקופה), ב"שף", ב"עיתון תל אביב", ב-"Time Out תל אביב" וב"ישראל היום", שבו כתבה עד 2017 טור בנושא אוכל.

לאורך השנים השתלבה אלפרט בעולם הטלוויזיה. היא הגישה פינת אוכל ב"יומן תרבות" בערוץ הראשון, ערכה והגישה ב"סטייל" בערוץ 2, הגישה את "טעמים" בטלוויזיה החינוכית, הגישה פינת אוכל ב"קפה טלעד" של זכיינית הערוץ השני "טלעד", יצרה והגישה את "נשים קטנות", יחד עם אלימור זילברמן, בערוץ השני, ושימשה חברה בפאנלים של תוכניותיהם של מרב מיכאלי ורפי רשף. בשנת 2007 הייתה אלפרט כתבת החוץ של "שום פלפל ושמן זית" בערוץ הראשון, וב"קשת" של הערוץ השני הגישה את "צו בישול", "זמן איכות", ולצד גיל חובב את "מצעד האוכל הישראלי".

אלפרט הופיעה כשחקנית בשנת 2002 בסרט הטלוויזיה "אבא שחור לבן" לצד דן תורן, ובשנת 2005 בסדרת הטלוויזיה "חדר מלחמה", שיצר יאיר לפיד, לצד ליאור אשכנזי ואיילת זורר. בשנת 2007 הופיעה בתפקיד אורח בסדרה "להוציא את הכלב" ב"הוט 3", וגילמה את אמא של יאיר.

בנוסף לכתיבה ולהגשה בנושאי אוכל ומסעדנות, אלפרט מייעצת לחברות מזון בנושא פיתוח וניתוח מגמות, מנחה פסטיבלי אוכל ומרצה בנושא.

בשנת 2009 השתתפה אלפרט בתוכנית הטלוויזיה "אחד נגד מאה" והגיעה לשלב המתקדם ביותר שמתמודד הגיע אליו בתוכנית עד אז כאשר נשארה להתמודד מול אדם אחד בלבד. בשלב זה החליטה אלפרט לקחת את כ-130 אלף השקלים שצברה ולא להמשיך להתמודד על מיליון השקלים.

בשנת 2009 הצטרפה אלפרט לעונה השלישית של הסדרה "האלופה".

בשנת 2010 התארחה בסדרת הטלוויזיה של ערוץ 2 "החיים זה לא הכל" וגילמה את מירית. בנובמבר של אותה השנה הצטרפה אלפרט לתוכנית הריקודים "רוקדים עם כוכבים" כמתמודדת, כבת זוגו לתחרות של הרקדן חיים פרשטיין.

בשנת 2012 ראה אור ספרה "יש מקום בעיר התחתית: יומן אוכל חיפאי".

בשנת 2023 התארחה בסדרת הדרמה של קשת 12 "גוף שלישי", וגילמה את עידית.

## חיים אישיים

אלפרט הייתה נשואה לאיש העסקים יעקב ליפשין (בעלה לשעבר של טליה שפירא), ולה שני ילדים. קודם לכן נישאה לשחקן צעיר והייתה במשך כמה שנים בת זוגו של המסעדן שאול אברון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:יוצרות בעברית
קטגוריה:יוצרים בעברית
קטגוריה:בעלות טור ישראליות
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל ישראל היום
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ישראל)
קטגוריה:סגל Time Out תל אביב
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי הרי יהודה
קטגוריה:מעלה החמישה: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1965
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
תעשה לי ילד (סדרת טלוויזיה)

**תעשה לי ילד** היא סדרת דרמה ישראלית, אשר שודרה בערוץ הוט 3 של חברת הטלוויזיה בכבלים HOT בשנת 2008.

את הסדרה כתבה שירלי מושיוף וביים יובל שפרמן. את דמויות להקת "ההסתדרות", שעומדת במרכז הסדרה, מגלמים חברי להקת "מרסדס בנד", בראשם גל תורן, סולן הלהקה, לצד אורי גת המתופף וגיא שמי הגיטריסט בתפקידים משניים. אל הלהקה הוצמד ספי אפרתי, נגן הבס של להקות "בלאקפילד" ומוניקה סקס. שירי הלהקה הם גם פסקול הסדרה.

## עלילה
הסדרה עוקבת אחר עולם כוכבי מוזיקת הרוק, אשר סגנון חייהם כולל יחסי מין מזדמנים, סכסוכים על אגו, ושימוש תדיר במשקאות חריפים ובסמים. במרכז העלילה להקת "ההסתדרות", להקת רוק מתחילה שמנסה ליצור אלבום ללא אמצעים, עד שסולנה, רם, פוגש במקרה את אסנת, עיתונאית מצליחה, ובין השניים מתפתחת זוגיות. אסנת, אשר לא מרוצה מחייה בעולם העיתונות, עוזבת את עבודתה לטובת הפקת האלבום השני של הלהקה, וסביב עבודת ההפקה, ובעיקר בגלל חיי הזוגיות שלה עם רם, אדם אגוצנטרי, בלתי צפוי, הפכפך וקשה, מתנתקת מכל מה שרגילה אליו, וחיה חיים מסעירים, מלאי עליות ומורדות, כאשר היא מנסה במקביל לדחוף את רם ואת הלהקה קדימה ולחנך את רם לחיים בזוגיות, אך מתאהבת גם בצד הפוגעני שלו.

## דמויות ושחקנים
* **רם** (גל תורן): סולן להקת "ההסתדרות". אדם אגוצנטרי, ילדותי, תלותי, חסר סבלנות ובעל מצבי רוח משתנים. מנהל זוגיות מורכבת ומסובכת עם אסנת.
* **אסנת** (ליאת תמרי): עיתונאית מצליחה, אחראית וחרוצה. אסנת שבאה מעולם העיתונות, כשפוגשת את רם, הופכת למנהלת הלהקה ולזוגתו המתוסכלת של רם.
* **גילי** (ספי אפרתי): נגן הבס של להקת "ההסתדרות". מכיוון שמנסה לשמור על אורח חיים סביר, הוא הופך לצלו המהוסס והמאוים של רם, למרות אהבתו לאסנת.
* **נינה** (גאלה קוגן): ברמנית צעירה, אשר חולמת להיות כוכבת, והופכת לזמרת הליווי של הלהקה, דרך זוגיות עם גילי, אך משיכה ורדיפה אחר רם.
בתפקידים משנים: גיא שמי, בתפקיד יפתח גיטריסט להקת "ההסתדרות", אורי גת, בתפקיד דימר מתופף להקת "ההסתדרות", נועה ברקאי, בתפקיד חברתה הצלמת של אסנת, ומרינה שויף, בתפקיד חברתו לשעבר של רם. שחקנים אורחים: נילי צרויה בתפקיד פקידת עירייה ויעקב זדה דניאל בתפקיד שוטר. בין המשתתפים, מוזיקאים אורחים כגון ירמי קפלן ולהקת "טרי פויזן".

## קישורים חיצוניים

* "תעשה לי ילד" באתר HOT (כולל אפשרות צפייה בכל הפרקים)

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2008
קטגוריה:סדרות דרמה ישראליות
קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
קטגוריה:HOT3: תוכניות וסדרות
קטגוריה:מרסדס בנד
הדורם שיריחי

**הדורם שיריחי** (נולד בישראל ב-1962) הוא אורניתולוג וצפר ישראלי.

## חייו
שיריחי גדל בירושלים ובגיל 13 החל להתעניין בציפורים ובצפרות, והחל בתיעוד תנועתן של ציפורים בסביבת הרי ירושלים. במהלך שנות ה-80 וה-90 התגורר באילת, שם ייסד את פארק הצפרות באילת והיה למנהלו הראשון. הוא היה מעורב בגילויים של כמה מינים של ציפורים פלה-ארקטיות, וכמה מינים של ציפורים בישראל. בתקופה זאת נהג לערוך סיורי צפרות בנגב.

במהלך השנים פרסם מספר ספרים אקדמיים אודות ציפורים, הראשון שבהם היווה קודקס שלם ומקיף לציפורי ישראל (*Birds of Israel*), וכתוצאה מכך הרחיב את מחקריו ואף הוציא ספרים נוספים על ציפורי המזרח התיכון וציפורי אירופה. כל ספרים המרכזיים הוכתרו לאחר מכן לספר הטוב של השנה בתחום האורניתולוגיה. בשנים האחרונות חבר שיריחי במרבית ועדות העורכים של המגזינים המרכזיים בתחום האורניתולוגיה באירופה.

במרוצת שנות ה-90, החל לחקור ציפורים אוקיאניות ויונקים ימיים, ובייחוד בחצי הכדור הדרומי. מחקריו אוגדו לספר *The Complete Guide to Antarctic Wildlife*, שהוצאתו הובילה למחקר בן 10 השנים מסביב לעולם, שצפוי להסתיים ביציאת הספר *Photographic Handbook of Birds of the World*. שיריחי נמנה עם המעטים שביקרו בכל אחד מהאיים האנטארקטיים.

בינואר 2015, מין חדש של ינשוף שנתגלה נקרא על שמו, *Strix Hadorami,* על ידי ד"ר מנואל שווייצר.

היה נשוי ללילי, ולהם בת אחת.

## ספרים

*Shirihai, H. (1996) *The birds of Israel*. Academic Press, London.
*Shirihai, H., Christie, D. A. & Harris, A. (1996) *The Macmillan birder’s guide to European and Middle Eastern birds*. Macmillan, London.
*Shirihai, H., Yosef, R., Alon, D. & Kirwan, G. (2000) *Raptor migration in Israel and the Middle East. A summary of 30 years of field research*. IBRCE, IOC, SPNI, Eilat.
*Shirihai, H., Smith, J., Kirwan, G. & Alon, D. (2000) *A guide to the birding hot spots of Israel*. Israel Ornithological Center, SPNI, Tel Aviv.
*Shirihai, H., Gargallo, G. & Helbig, A. J. (Ill. by A. Harris & D. Cottridge) (2001) *Sylvia Warblers*. A. & C. Black, London.
*Shirihai, H. (Ill. by B. Jarrett) (2002) *A complete guide to Antarctic wildlife: the birds and marine mammals of the Antarctic continent and the Southern Ocean*. Princeton University Press.
*Shirihai, H. (Ill. by B. Jarrett) (2006) *Whales, dolphins and seals. A field guide to the marine mammals of the world*. A. & C. Black, London.


## קישורים חיצוניים

* דף הצפר של הדורם שיריחי בתוך מאגר המידע הלאומי לציפורי ישראל ע"ש 
Handbook of Western Palearctic Birds, מאת הדורם שיריחי ולארס סוונסון, הוא המדריך המצולם המקיף ביותר למיני ציפורי השיר באזור המערב פליארקטי.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אורניתולוגים
קטגוריה:זואולוגים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
ארטה אלה

[שמאל|ממוזער|250px|ארטה אלה, צילום: [NASA]]
**ארטה אלה** (מעפרית: **Erta Ale**) הוא הר געש פעיל הממוקם בצפון-מזרח אתיופיה על משולש עפר סמוך לגבול עם אריתריאה. זהו הר הגעש הפעיל ביותר באתיופיה. גובהו של ההר הוא 613 מטרים מעל פני הים ובפסגתו אגם לבה, אחד מחמישה אגמי הלבה הקבועים המוכרים בעולם כולו. זהו אגם הלבה הקבוע הוותיק בעולם, הקיים מאז שנת 1906.

ההר מתפרץ בממוצע כל שנתיים. בשנת 2008 התפרץ ההר בפעם האחרונה וגרם לפינוי אלפי תושבי הכפרים באזור ולשני נעדרים.

הגעשיות הערה בארטה אלה נובעת ממיקומו לאורך בקע מזרח-אפריקה, שצפונו מצוי בתחום השילד הערבו-נובי. בקע זה מפצל את הלוח האפריקאי לשני לוחות: הלוח הנובי במערב והלוח הסומלי במזרח.

## קישורים חיצוניים

* ארטה אלה באתר אתיופיה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר הרים
קטגוריה:אתיופיה: גאולוגיה
קטגוריה:אפריקה: הרי געש
קטגוריה:אתיופיה: גאוגרפיה
קולין מקלורן

שמאל|ממוזער|190px|לוח הזיכרון ב- Greyfriars Kirkyard שבאדינבורו
**קולין מקלורן** (באנגלית: **Colin Maclaurin**; פברואר 1698 - 14 ביוני 1746), מתמטיקאי סקוטי. פיתח את טורי מקלורן ושיטות קירוב אחרות, והיה מן הראשונים שכתבו ספרי לימוד על שיטותיו של אייזק ניוטון.

## חייו
מקלורן נולד בקילמודן שבארגיל לכומר ג'ון מקלורן. אביו מת כשהיה בן שנים אחדות, ואמו מתה לפני שהגיע לגיל תשע. הוא גדל בבית דודו, דניאל מקלורן, הכומר של קילמודן. את לימודיו באוניברסיטת גלאזגו החל בגיל 11, דבר שלא היה כה חריג באותה תקופה, ובגיל 14 הגן בהצלחה על תזת מאסטר בנושא "כח המשיכה". הוא המשיך ללמוד תאולוגיה, וב-1717, בגיל 19, נבחר כפרופסור למתמטיקה בקולג' מרסיקל של אוניברסיטת אברדין. 

בחופשות ב-1719 וב-1721 נסע ללונדון, שם פגש את סר אייזק ניוטון, את סמואל קלארק, את המתמטיקאי מרטין פולקס, והוגים אחרים, והתקבל כחבר בחברה המלכותית. 

ב-1722, לאחר שמצא מחליף שלימד במקומו באברדין, נסע לאירופה כמחנכו של ג'ורג' יום, בנו של אלכסנדר יום, הרוזן השני ממרצ'מונט. בזמן שהיו בלורן שבצרפת, כתב מסה על "התנגשות בין גופים", שזכתה ב-1724 בפרס של האקדמיה הצרפתית למדעים. מקלורן חזר לאברדין עם מותו של תלמידו במונפלייה.

ב-1725 מונה לסגנו של הפרופסור למתמטיקה באדינבורו, ג'יימס גרגורי (אחיינו של האסטרונום והמתמטיקאי ג'יימס גרגורי). המינוי היה בהמלצתו של ניוטון בכבודו ובעצמו, לאחר שזה התרשם מעבודתו עד שהציע לשלם את שכרו של מקלורן. ב-3 בנובמבר באותה שנה החליף מקלורן את גרגורי, ומייחסים לו את העלאת קרנה של אוניברסיטת אדינבורו כמוסד מדעי מוביל.

פיתוחו המתמטי החשוב ביותר של מקלורן הוא טורי מקלורן הקרויים על שמו. אלו הם טורי חזקות מהצורה \ a_0+a_1 x+ a_2 x^2 +\cdots, כאשר \ a_n הם מקדמים ממשיים, האמורים, ולעיתים קרובות אף עולה בידם, לייצג פונקציות מורכבות וקשות לחישוב. טורים כאלה פותחו גם על ידי ג'יימס גרגורי (הדוד), אבל מקלורן לא היה מודע לפיתוח זה, וגילה את הטורים מחדש בעצמו. במקביל ללאונרד אוילר, הוא גילה גם את נוסחת אוילר-מקלורן, המקרבת אינטגרלים באמצעות ממוצע של ערכי הפונקציה, וחוסמת את השגיאה במונחי הנגזרות הגבוהות של הפונקציה המדוברת.

ב-1733 נשא לאשה את אן סטיוארט, בתו של וולטר סטיוארט שהיה בשנים 1721-1720 פרקליט המדינה של סקוטלנד; לזוג נולדו שבעה ילדים. הוא התנגד נמרצות למרד היעקוביטי של 1745, ופיקח על הפעולות להגנת אדינבורו כנגד המורדים; עם כניסתם לעיר, ברח ליורק בהזמנת הארכיבישוף של יורק.

במסעו דרומה נפל מסוסו, והעייפות, החולשה והקור שפקדו אותו גרמו להופעת בצקת. הוא חזר לאדינבורו כשצבא היעקוביטים עזב אותה, אבל מת זמן קצר אחר-כך.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מתמטיקאים סקוטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אברדין
קטגוריה:ילידי 1698
קטגוריה:נפטרים ב-1746
קטגוריה:מתמטיקאים בריטים במאה ה-17
קטגוריה:מתמטיקאים בריטים במאה ה-18
חוג נעול מופע

**חוג נעול מופע** (באנגלית: **Phase-locked loop**, בראשי תיבות: **PLL)** הוא מעגל אלקטרוני שאות המוצא שלו הוא בעל תדר הנעול על תדר האות בכניסה, אשר שולט בתדר ובמופע של מתנד, כך שהמופע של מוצא המתנד יתאים למופע של אות הייחוס. ה-PLL מאפשר לייצר תדר קבוע ומדויק (לרוב כפולה או חלוקה של תדר הייחוס במספר שלם או בחלוקת מספרים שלמים), לפענח אות רצוי מתוך תווך תקשורת רועש, או כחלק ממערך ייצור שעונים במעגלים ספרתיים.

ניתן להבחין בין PLL אנלוגי, בו יש VCO (מתנד מבוקר מתח), ובין PLL דיגיטלי, בו יש מעגל דיגיטלי השקול ל־VCO האנלוגי.

ה-PLL נפוץ במשדרי ומקלטי רדיו וטלוויזיה, רכיבי מחשבים, והתקני תקשורת כגון טלפונים סלולריים, Wi-Fi, ADSL ועוד, אך גם בתחומים רחוקים יותר כמו מוזיקה אלקטרונית והולכת חשמל בין תחנות כוח.

המימוש של ה-PLL מבוצע בדרך כלל ברכיב אלקטרוני יחיד. כיום קיימים רכיבים המכילים מעגלי PLL רבים הפועלים במקביל ומייצרים תדרים רבים. מעגלים כאלה מכונים לעיתים בשם סינתסייזר.

דוגמאות נוספות לשימוש ב־PLL:
* כאשר יש אות בעל ספקטרום תדרים לא רציף (שהוא מקוטע מדי פעם), PLL יכול לייצר אות באותו תדר אך רצוף.
* משתמשים ב־PLL גם כדי להכפיל או לחלק תדר במספר מסוים.
* במקרה שיש אות שתדירותו משתנה (אות מאופנן תדר), PLL יכול לחלץ את האות המאפנן, כלומר לייצר את האות שלפיו משתנה התדר. המתח המוזן ל־VCO משתנה כדי לעקוב אחרי תדר האות בכניסה ולפיכך הוא שיחזור האות המאפנן.

## ראו גם
* אפנון תדר
* מתנד מבוקר מתח
* מסנן (אלקטרוניקה)
* חוג נעילת-תדר

## קישורים חיצוניים

* על PLL, באתר אורט סינגלובסקי 
* 

קטגוריה:מערכות בקרה
קטגוריה:תורת הבקרה
בארי אנסוורת'

**בארי אנסוורת**' (באנגלית: **Barry Unsworth**; 18 באוגוסט 1930 – 4 ביוני 2012) הוא סופר בריטי הנודע ברומניו ההיסטוריים. עד שנת 2008 ראו אור ארבעה-עשר ספרים פרי עטו, שלושה מהם העפילו לרשימת המועמדים הסופית לפרס בוקר, ומהם אחד, "Sacred Hunger", הקנה לאנסוורת' את הפרס בשנת 1992.

## חייו
אנסוורת' נולד בווינגייט, כפר-כורים במחוז דרהאם אשר בצפון-מזרח אנגליה. הוא סיים את לימודי באוניברסיטת מנצ'סטר בשנת 1951 והתגורר בצרפת שנה תמימה בעודו מורה אנגלית בבית-ספר. הוא ערך מסעות רבים ברחבי יוון וטורקיה במרוצת שנות ה-60 של המאה ה-20 ובתקופה זו נשא הרצאות באוניברסיטת אתונה ובאוניברסיטת איסטנבול. בשנת 1999 היה לפרופסור אורח במסגרת סדנת הכתיבה של אוניברסיטת איווה. כעבור חמש שנים, בשנת 2004, הוזמן להורות בתחום הכתיבה היוצרת ותורת הספרות ב"קניון קולג'" השוכן באוהיו. לשנת 2008, התגורר במחוז אומבריה השוכן בעמק הטיבר באיטליה, 3 שנים אחר כך נפטר בפרוג'ה מסרטן הריאות.

ספרו הראשון, "The Partnership", יצא לאור בשנת 1966. "Pascali's Island", שראה אור מקץ ארבע-עשרה שנים, ב-1980, היה ספרו הראשון שזכה להימנות ברשימת המועמדים הסופית לפרס בוקר. הספר מתרחש באי עלום-שם בים האגאי בשלהי ימי האימפריה העות'מאנית. בחלוף שמונה שנים מצאתו עובד הסרט לגרסה קולנועית על ידי ג'יימס דירדן ובכיכובם של צ'ארלס דאנס, הלן מירן ובן קינגסלי בתפקידים הראשיים. "Morality Play", ששובץ אף הוא ברשימת המועמדים הסופית לפרס בוקר, בשנת 1995, הוא ספר שבמרכזו עומדת תעלומת רצח אפופת מסתורין למרגלות טירתו של אציל מקומי באנגליה של המאה ה-14. גם סרט זה זכה לעיבוד קולנועי בשם "The Reckoning", בכיכובם של פול בטאני ווילם דפו.

"Sacred Hunger", שראה אור בשנת 1992, מתמקד בסחר עבדים סביב האוקיינוס האטלנטי הנע בינות ליברפול, מערב אפריקה, פלורידה ואיי הודו המערבית. הספר היה לזוכה, במשותף, בפרס בוקר לשנת 1992, בצוותא עם "הפצוע האנגלי" מאת מייקל אונדאצ'י.

עם ספריו האחרים של אנסוורת' נמנים "Mooncranker's Gift", זוכה פרס היינמן, שראה אור בשנת 1973, "Stone Virgin" שיצא לאור בשנת 1985 ו-"Losing Nelson", שנכתב בשנת 1999.

## ביבליוגרפיה

* *The Partnership* (1966)
* *The Greeks Have a Word For It* (1967)
* *The Hide* (1970)
* *Mooncranker's Gift* (1973)
* *The Big Day* (1976)
* *Pascali's Island* (1980)
* *The Rage of the Vulture* (1982)
* *Stone Virgin* (1985)
* *Sugar and Rum* (1988)
* *Sacred Hunger* (1992)
* *Morality Play* (1995)
* *After Hannibal* (1996)
* *Losing Nelson* (1999)
* *The Songs of the Kings* (2002)
* *Crete (novel)|Crete* (2004)
* *The Ruby in her Navel* (2006)


## קישורים חיצוניים

* ריאיון עם אנסוורת' שערך דון סוויים בשנת 1983
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת איווה
קטגוריה:זוכי פרס בוקר
קטגוריה:חברי האגודה המלכותית לספרות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1930
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2012
שמואל רוזנטל (שחמטאי)

**שמואל רוזנטל** בפולנית: **Samuel Rosenthal**; 7 בספטמבר 1837, פולין – 12 בספטמבר 1902, צרפת) היה שחמטאי יהודי-צרפתי.

## ביוגרפיה
רוזנטל למד משפטים ועבר מורשה לפריז במהלך ההפיכה הפולנית בשנת 1864, לאחר הכישלון של ההתקוממות של ינואר. רוזנטל השתקע בפריז כשחמטאי מקצועני וככתב. בשנת 1864 הפסיד רוזנטל בדו-קרב לאיגנץ קוליש +1 -7 =0 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). רוזנטל ניצח באליפות קפה דה לה רז'אנס בשנים 1865, 1866 ו-1867 בפריז, והיה לשחמטאי הצרפתי החזק ביותר. בשנת 1867 הגיע רוזנטל למקום התשיעי בתחרות פריז (ניצח: איגנץ קוליש) והפסיד בדו-קרב לגוסטב נוימן +0 -5 =6. בשנת 1869 הפסיד בשני דו-קרבות לגוסטב נוימן +1 -3 =1 ובשני +2 -4 =1. ביולי 1870 חלק מקום 8-9 בתחרות באדן-באדן (ניצח: אדולף אנדרסן).

משום המלחמה הצרפתית פרוסית בשנים 1870-1871 נסע רוזנטל ללונדון, שם התמודד בדו-קרב מול ג'ון ויסקר וניצח בתוצאה +3 -2 =4. בחודשים יולי-אוגוסט 1873 הגיע רוזנטל למקום הרביעי בתחרות וינה, אחרי וילהלם שטייניץ, ג'וזף הנרי בלקברן ואדולף אנדרסן. בשנת 1878 חלק מקום 7-8 בתחרות פריז (ניצחו: יוהנס צוקרטורט ושמעון אברמוביץ וינוור).

בשנת 1880 ניצח רוזנטל באליפות צרפת הראשונה (הבלתי רשמית), לפני אלברט קלרק וג'ול ארנו דה ריוויאר. באותה שנה הפסיד בדו-קרב נגד יוהנס צוקרטורט +1 -7 =11 בלונדון. בשנת 1883 הגיע למקום השמיני בתחרות לונדון (ניצח: יוהנס צוקרטורט). בשנת 1887 חלק מקום 5-7 בתחרות פרנקפורט.

תוצאותיו התחרותיות הושפעו מפעילותו כעיתונאי ומבריאותו הרופפת.

בין השנים 1885 ל-1902 ערך רוזנטל מדור שחמט בעיתון **Le Monde Illustré** וכמו כן כתב עבור **La Strategie, La Vie Moderne** ועיתונים צרפתיים נוספים.

בשנת 1898 תבע וזכה במשפט את אחד מתלמידי השחמט שלו, הנסיך בלשוב, כאשר החוזה עמו הסתיים. בית המשפט הצרפתי קבע לרוזנטל פיצוי בגובה 15,000 פרנק. הנסיך שילם לרוזנטל 500 פרנקים לחודש, ו-1000 פרנקים כאשר רוזנטל התלווה לנסיך בנסיעותיו.

## משחקי שחמט של רוזנטל
### לבן: שמואל רוזנטל    שחור:   [[וילהלם שטייניץ]]   [[וינה]] 1873

זו אחת הדוגמאות הראשונות שממחישה את יתרון זוג הרצים על פני זוג הפרשים, או יתרון הרץ על הפרש. הרצים של שטייניץ נמצאים ברקע אבל נוכחותם מורגשת. יש להם השפעה בכל רחבי הלוח והרץ היריב המוגבל לערוגות מצבע אחד בלבד נרדף יחד עם הפרש על ידי הרגלים השחורים, עד שמסולק לשולי הלוח.

שמואל רוזנטל  - וילהלם שטייניץ   1873, יוטיוב


* Cecil De Vere vs Samuel Rosenthal, Paris 1867, English Opening, King's English Variation, A20, 0-1
* Adolf Anderssen vs Samuel Rosenthal, Baden–Baden 1870, Italian Game, Evans Gambit, C51, 0-1
* Joseph Henry Blackburne vs Samuel Rosenthal, Queen's Gambit Accepted, Traditional System, Vienna 1873, D37, 0-1
* Samuel Rosenthal vs Henry Bird, Paris 1878, French Defense, C00, 1-0
* Wilhelm Steinitz vs Samuel Rosenthal, London 1883, Ruy Lopez, Berlin Defense, C65, 0-1
* Szymon Winawer vs Samuel Rosenthal, London 1883, Bishop's Opening, Boi Variation, C23, 0-1


## קישורים חיצוניים

* תחבולות יפות של רוזנטל, chesshistory.com
* 190 משחקי שחמט של רוזנטל, 365chess.com
* מידע כללי

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים יהודים צרפתים
קטגוריה:שחמטאים יהודים פולנים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1837
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1902
סנט'אאוסטאקיו (רובע)

[שמאל|ממוזער|250px|ראש [אייליים|אייל בחזית כנסיית סנט'אאוסטאקיו.]]
**סנט'אאוסטאקיו** (באיטלקית: **Sant'Eustachio**) הוא שמו של הרובע השמיני מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה.

סמל הרובע הוא האייל המסמל את אאוסטתיוס הקדוש, ומעליו צלב המסמל את ישו הנוצרי. הסמלים בסמל מוזהבים, על רקע אדום. על פי המסורת הנוצרית אסטאקיוס היה חייל רומאי, אשר בעת ציד אייל ראה צלב שהופיע על ראש האייל - מראה הצלב גרם לו להתנצר, ובהמשך הפך לקדוש נוצרי.

מקור שמו של הרובע בכנסיית סנט'אאוסטאקיו הנמצאת בו והמוקדשת לאאוסטתיוס הקדוש.

## היסטוריה
בעת העתיקה היה השטח בו ממוקם הרובע חלק משדה מרס, ולימים חלק מהרובע התשיעי של רומא מבין 14 רובעי רומא כפי שאלה נקבעו על ידי הקיסר אוגוסטוס. בתקופת הקיסר נירון נבנו בשטח הרובע מרחצאות.

בימי הביניים נקרא הרובע בשם "רובע אאוסטאקיוס הקדוש ואחוזת טדמאריי" (Regio Sancti Eustachii et Vinee Tedemarii) תוך התייחסות לכנסיית סנט'אאוסטאקיו ולאחוזת משפחת טדמאריוס שהייתה ממוקמת ברובע. מרבית המבנים שנבנו בתקופה הרומית הקדומה נהרסו ברבות השנים. הרובע נותר מיושב בימי הביניים (בניגוד לאזורים אחרים של רומא העתיקה, אשר, בשל המרחק מנהר הטיבר והריסת אמות המים הרומאיות, התרוקנו מיושביהם), ולכן נבנתה בו בנייה צפופה עבור המעמדות הכלכליים הנמוכים שהתגוררו בו.

בשנת 1303 נוסדה ברובע האוניברסיטה הראשונה של העיר רומא. האוניברסיטה נותרה ממוקמת ברובע עד שנת 1935.

במהלך המאה ה-20 נבנו מספר רחובות רחבים ברובע, אשר שינו את אופיו הביניימי.

## אתרים בעלי חשיבות
במרכז הרובע ממוקמת כנסיית סנט'אאוסטאקיו על שמה נקרא הרובע. בראש הגמלון שבחזית הכנסייה פסל בדמות אייל שעל ראשו צלב - סמלו של אאוסטאקיוס הקדוש.

הגבול המפריד בין הרובע לרובע פיניה עובר במרכז כיכר הרטונדה (פיאצה דלה רוטונדה - piazza della Rotonda). הגבול עובר דרך האובליסק שבמרכז הכיכר, כאשר מבנה הפנתאון הנמצא בדרום הכיכר, שייך לרובע פינייה, וחלקה הצפוני של הכיכר, שייכת לרובע סנט'אאוסטאקיו.

מקורו של האובליסק במקדש האלה המצרית איסיס שעמד ברובע קולונה הסמוך.

הכיכר מהווה אתר תיירות פופולרי, ומצויים בה בתי קפה, פאבים ומסעדות רבות.

כיכר נוספת ברובע היא כיכר לה ספיינצה (La Sapienza) ובה בניינים רבים מהמאה ה-16 ובסמוך לה כנסיית סנט'איבו אלה ספיינצה בתכנונו של פרנצ'סקו בורומיני. מבנים אלה וכנסייה זו שימשו את אוניברסיטת רומא מאז הקמתה ועד שעברה מהרובע בשנת 1935. לימים המבנים סביב הכיכר הפכו לארכיב הלאומי של איטליה. מזרקת הספרים שנבנתה בסמוך לאוניברסיטה מסמלת את חשיבות האוניברסיטה ברובע.

ברובע ממוקם ארמון מאדאמה שנבנה עבור משפחת מדיצ'י במאה ה-16, ומשמש כיום כמשכן הסנאט האיטלקי.

ברובע ממוקמת כנסיית סנט'אנדריאה דלה ואלה הידועה בכיפתה הגדולה, ובחוסר הסימטריה שבחזיתה (הפסל ג'אקומו אנטוניו פנצ'לי נעלב מהביקורת שהוטחה בפסל השמאלי שיצר, וסירב לפסל את הפסל בצד הימני של המבנה). כמו כן ממוקמות ברובע הכנסיות סן לואיג'י דיי פרנצ'סקי שנבנתה במאה ה-16 וכנסיית סנט'אגוסטינו שנבנתה בשנת 1483 בסגנון הרנסאנס, ובה ציור קיר מעשה ידי רפאל.

## קישורים חיצוניים

* היסטוריה, מידע ותמונות של הרובע

*
קטגוריה:רומא: רבעים
סנט'אאוסטאקיו

ממוזער|250px|חזית הכנסייה
**סנט'אאוסטאקיו** (באיטלקית: **Sant'Eustachio**) היא כנסייה טיטולרית הבנויה בצורת בזיליקה והממוקמת ברובע סנט'אאוסטאקיו של העיר רומא, בירת איטליה. הכנסייה מוקדשת לאאוסטתיוס הקדוש ונקראת על שמו. הרובע, נקרא על שמה של הכנסייה.

## היסטוריה
הכנסייה נוסדה, ככל הנראה, במאה השמינית ובמקור היוותה בית תמחוי וכנסייה. במאה ה-12 נבנה מגדל פעמונים (קמפניליה). במהלך המאה ה-16 נהג פיליפו נרי להתפלל בכנסייה.

הכנסייה שופצה במאות ה-17 וה-18, ולמעשה נבנתה מחדש. מהמבנה המקורי נותר רק מגדל הפעמונים. במסגרת השיפוץ נבנה בשנת 1739 מזבח חדש עשוי שיש וברונזה מעשה ידי ניקולה סלאבי, ובשנת 1749 נבנה בלדקינו (חופה) מעשה ידי פרדיננדו פוגה.

מדי שנה, ב-19 בינואר נערך בחזית הכנסייה טקס בו מברכים חיות שונות. כיום מדובר בעיקר בחיות בית.

## לקריאה נוספת

* Frank J. Korn,**A Catholic's Guide to Rome: Discovering the Soul of the Eternal City**, Paulist Press, 2000


## קישורים חיצוניים

* 
* ההיסטוריה של הכנסייה

## הערות שוליים

אאוסטאקיו
קטגוריה:סנט'אאוסטאקיו
ליגת העל הטורקית בכדורסל

**הסופר ליג בכדורסל** (בטורקית: **Basketbol Süper Ligi**) היא ליגת הכדורסל הבכירה בטורקיה. הליגה נוסדה ב-1966, כשלפני כן היו מספר ליגות חובבניות ברחבי המדינה.

הליגה משחקת תחת חוקי הכדורסל של פיב"א ונחשבת לאחת הליגות הטובות באירופה. במהלך העונה הסדירה כל קבוצה משחקת פעמיים נגד כל קבוצה אחרות בשיטה של בית וחוץ, כלומר 30 משחקים בסך הכל. 8 הקבוצות המסיימות ראשונות עולות לסדרות פלייאוף של הטוב מחמישה משחקים שבסופה מוכתרת האלופה. שתי קבוצות בתחתית טבלת העונה הסדירה יורדות ליגה.

## קבוצות הליגה בעונת 2025/26

## היסטוריית אלופות

## אליפויות לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים

*
* נתונים מאתר יורוספורט

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
טורקיה
קטגוריה:תחרויות כדורסל בטורקיה
ג'ול ארנו דה ריוויאר

**ג'ול ארנו דה ריוויאר** (בצרפתית: **Jules Arnous de Rivière**; 4 במאי 1830, נאנט – 11 בספטמבר 1905, פריז). היה השחמטאי הצרפתי הטוב ביותר משנות ה-50 של המאה ה-19 ועד סוף שנות ה-70. מוכר במיוחד בזכות המשחקים הרבים ששיחק עם פול מורפי כאשר האמריקאי ביקר בפריז בשנים 1858 ו-1863.

## ביוגרפיה
דה ריוויאר נולד בנאנט לאב צרפתי ולאם אנגליה כארנו ריוויאר והוסיף לעצמו את התוספת "דה". בתחרות הבינלאומית שהתקיימה בפריז בשנת 1867 לרגל התערוכה העולמית השנייה הגיע דה ריוויאר למקום השישי מתוך 13 משתתפים. הגם שהוא סיים אחרי מרבית האמנים שהגיעו לתחרות מחו"ל הקדים דה ריוויאר את האמן הפריזאי שמואל רוזנטל. דה ריוויאר הצליח בכמה תחרויות מינוריות בפריז: מקום שלישי בשנת 1880, מקום שני בשנת 1881, 1882 ו-1883 ומקום שלישי בתחרות קפה דה לה רז'אנס בשנת 1896.

דה ריוויאר השיג תוצאות גרועות במשחקיו הידידותיים מול פול מורפי, אך הצליח טוב יותר במשחקיו התחרותיים הפורמליים. בשנת 1855 הפסיד דה ריוויאר בדו-קרב לסרפינו דובואה 25-7, אך בשנת 1860 ניצח את תומאס וילסון בארנס +5 -2 =0 ואת פול ג'ורנו +7 -2 =1. בשנת 1867 ניצח דה ריוויאר את יוהאן לבנטל 2-0 בדו-קרב בפריז. בשנת 1883 הפסיד דה ריוויאר בהפרש קטן למיכאל צ'יגורין +4 -5 =1.

כתביו של דה ריוויאר כוללים מספר טורי שחמט וכן ספרים על ביליארד ועל משחק הרולטה. הוא אף המציא משחקים רבים.

## קישורים חיצוניים

* ספר של דה ריוויאר, gallica.bnf.fr
* הספד על דה ריוויאר,sbchess.sinfree.net

קטגוריה:שחמטאים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1830
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1905
אברהם פון מאנשטיין

הברון **אברהם בן אברהם (ארנסט אלברט אמיל) פון מאנשטיין** (בגרמנית: ** Ernst Albert Emil von Mannstein**; 19 במאי 1869 – 17 בינואר 1944) היה  גר צדק גרמני.

## תולדותיו
פון מאנשטיין נולד בשנת 1869 כבן לבית פון מאנשטיין, משפחת אצולה גרמנית ידועה. פון מאנשטיין היה דודו החורג של הגנרל אריך פון מאנשטיין (הגנרל היה בן מאומץ של אחיו של אברהם פון מאנשטיין).
בגיל 21 הגיע לעיר וירצבורג לצורך גיוס לצבא הגרמני בו שירת בתזמורת צבאית. בהיותו בעיר התוודע לקהילה היהודית במקום, למד תורה והביע את רצונו להתגייר, בין היתר בהשפעת בני משפחתו של מרדכי אנסבכר, אולם בקשתו נדחתה שוב ושוב. בסופו של דבר התגייר באמסטרדם ב-1929. חזר לווירצבורג ונשא לאישה את פרנציסקה בזולד שהייתה אף היא גיורת, מבוגרת ממנו ב-19 שנים. היא נפטרה בשנת 1941.

לאחר גיורו עסק בהוראת המוזיקה, והציור, העביר שיעורי תורה, ועסק בכתיבת סת"ם. ניסה לעלות לארץ ישראל ב-1939, אולם הדבר לא עלה בידו.

עם החלת חוקי נירנברג ב-1935, נחשב כארי טהור עקב מוצאו הגזעי. במרץ 1942 הועבר לגור בבית יהודים בווירצבורג, יחד עם המיוחסים מבין בני הקהילה שהיו מוגנים מגירוש למזרח. באותה תקופה, תחת איומי הגסטאפו, הצהיר על פרישה מהיהדות. תוך זמן קצר אושפז בווירצבורג עקב מחלה ממנה מת ב-1944. לאחר מותו נערכה לו הלוויה נוצרית שבה השתתף משמר כבוד של אנשי אס אה וארונו נעטף בדגל גרמניה. ארגונים יהודיים פתחו לאחר המלחמה במאמצים להעביר את ארונו לבית הקברות היהודי, אך משפחתו התנגדה לכך. רק ב-1960, לאחר קרב משפטי, נטמנו שרידיו בבית החיים בעיר.

## לקריאה נוספת
*,Reiner Strätz, **Biographisches Handbuch Würzburger Juden 1900-1945**. עמ' 371 -372.

## קישורים חיצוניים
* זאב גלילי, סיפורו המופלא של גר הצדק אברהם פון מנשטיין, דודו של הגנרל הנאצי, באתר "היגיון בשיגעון", 8 במרץ 2009

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:גרים
קטגוריה:יהודים בשואה: גרמניה
נבחרת גביע דייוויס של שוודיה

**נבחרת גביע דייוויס של שוודיה** היא נבחרת הגברים של שוודיה בטניס, המורכבת מהטניסאים הבכירים של המדינה.

נבחרת הטניס של שוודיה זכתה שבע פעמים בגביע דייוויס (1975, 1984, 1985, 1987, 1994, 1997, 1998).

שוודיה משחקת בגביע דייוויס משנת 1925. מאז תחילת השתתפותה בגביע דייוויס הנבחרת  שיחקה 254 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה ב-162. אולף שמידט הוא השחקן בעל מספר ההשתתפויות הבינלאומיות הרב ביותר, 102 בסך הכול (בין השנים 1955–1964), מהם ניצח 66. השחקן בעל מספר הניצחונות הגבוה במשחקים הוא יאן-איריק לונדקוויסט, 47 ניצחונות במשחקי יחידים. השחקן הצעיר ביותר הוא ביורן בורג ששיחק בפעם הראשונה בגיל 15 שנים ועוד 334 ימים במשחק ששוחק בתאריך 5 במאי 1972.

שוודיה היא אחת הנבחרות היחידות שלא ירדו מעולם לבתים האזוריים.

בשנת 2012 אחרי 12 שנים רצופות בבית העולמי נשרה שוודיה לבית 1 האירופאי אפריקני של גביע הדייוויס לאחר הפסד לבלגיה.

בשנת 2016 רשמה שוודיה את שיא השפל שלה לאחר שירדה לבית 2 אחרי הפסדים באותה שנה לרוסיה, הולנד וישראל.

בשנת 2017 שבה שוודיה לבית 1 לאחר ניצחונות על טונסיה, טורקיה וליטא.

בשנת 2018 חזרה שוודיה לבית העולמי אחרי היעדרות של 6 שנים אחרי ניצחון חוץ על שווייץ 2–3.

שוודיה משחקת בצבעים צהוב וכחול. קפטן הנבחרת נכון ל-2022 הוא רובין סודרלינג.

## נבחרת נוכחית (2025)
נכון למאי 2025

### שחקנים
* לאו בורג
* פיליפ ברגווי
* מיכאיל יימר
* אנדרה גאורנסון

## קישורים חיצוניים

* נבחרת שוודיה בטניס - דף הנבחרת מאתר גביע דייוויס

## הערות שוליים

שוודיה
טניס
קטגוריה:נבחרות שוודיה
כלכלה ליברלית

[ממוזער|[אדם סמית, הוגה ליברלי כלכלי, אחד מאבות הקפיטליזם והכלכלה החופשית.]]
מרסל אשאר

**מרסל אשאר** (בצרפתית: **Marcel Achard**; 5 ביולי 1899 – 4 בספטמבר 1974), מחזאי צרפתי.

## קורות חייו
מרסל אשאר הוטבל כמרסל אוגוסטן פראול בסן-פואה-לה-ליון (כיום פרבר של העיר ליון) במחוז רון שבצרפת. הוא אימץ לעצמו את שם העט מרסל אשאר כאשר החל לפרסם את מחזותיו אחרי מלחמת העולם הראשונה.

הצלחתו הראשונה היה המחזה "התרצי לשחק אתי?" שהוצג בפריז ב-1923, קומדיה רגשנית על אודות הקרקס והליצנים. מחזה זה שימש כדגם למחזותיו הבאים שרובם נחשבים לשחזור של מצבים שמקורם בקומדיה האיטלקית בהשתתפות דמויות כמו פיירו וקולומבין הגורמות לצופים לצחוק ולבכות בעת ובעונה אחת.

הפופולריות שלו והצלחותיו הגדולות הגיעו לשיאן בין שתי מלחמות העולם, כאשר המבקרים השוו את מחזותיו עם אלה של פייר דה מאריבו ושל אלפרד דה מיסה. שני מחזותיו הפופולריים ביותר בתקופה זו היו "ז'אן החולמני" (1929) ו-"דומינו" (1932).

הביקורת שלאחר מלחמת העולם השנייה לא היטיבה עמו ותיארה אותו כ"מומחה לאהבה". אך למרות ביקורת זו הוא המשיך לכתוב מחזות ובהם: "מחלת האהבה" (1955) ו-"האידיוטית" (1960) - מחזה שעליו התבסס המחזה הבא "ירייה באפלה" (1961).

מרסל אשאר נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית ב-1959.

ארבעה ממחזותיו של מרסל אשאר הוצגו בתיאטראות של ברודוויי בעיר ניו יורק. הצגת המחזה "דומינו" הופסקה אחרי שבע הופעות בלבד (1932), אך המחזה "לפני הבלונדינית שלי" שנכתב מחדש בשם "אני מכיר את אהובתי" זכה ב-247 הופעות בתיאטרון שוברט בניו יורק (1949–1950). הצגת המחזה "פאטאט" הופסקה גם היא לאחר שבע הופעות (1958) אך המחזה "ירייה באפלה" הוצג בניו יורק 389 פעמים (1961 -1962).

רבים ממחזותיו של מרסל אשאר עובדו לקולנוע ובהם: "מאיירלינג" (1936), "סופת רעמים" (1938) "פליסי נאנטיי" (1942), "שני הביישנים" (1943), "ולס בפריז" (1949) ו-"ז'אן החולמני" (1949).

מרסל אשאר מת בפריז ב-1974.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1899
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1974
נבחרת גביע דייוויס של צרפת

**נבחרת גביע דייוויס של צרפת** משחקת בבית העליון של גביע דייוויס.

נבחרת הטניס של צרפת זכתה עשר פעמים בגביע דייוויס, מהן 6 פעמים ברציפות (1927, 1928, 1929, 1930, 1931, 1932, 1991, 1996, 2001, 2017). ו-9 פעמים הגיע לשלב הגמר (1925, 1926, 1933, 1982, 1999, 2002, 2010, 2014 ו-2018). רק ארצות הברית (32) ואוסטרליה (28) זכו יותר פעמים ממנה.

צרפת משחקת בגביע דייוויס משנת 1904. נכון לשנת 2017 שיחקה מאז תחילת השתתפותה בגביע דייוויס 276 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה 178. פייר דרמון הוא השחקן בעל מספר ההשתתפויות הבינלאומיות הרב ביותר, 69 בסך הכול, לעומת זאת בעל שיא הניצחונות במשחקים, 35 במספרם הוא פרנסואה ז'ופרה.

צרפת משחקת בצבעים כחול ולבן.  

## קישורים חיצוניים

* נבחרת צרפת בטניס -דף הנבחרת מאתר גביע דייוויס

## הערות שוליים

צרפת
טניס
קטגוריה:צרפת: טניס
פלפלת

[ממוזער|שמאל|220px|פלפלים בייבוש בקאצ'י, [ארגנטינה]]
**פִּלְפֶּלֶת** (שם מדעי: *Capsicum*) הוא סוג צמחים במשפחת הסולניים. המין התרבותי הנפוץ ביותר בו הוא *Capsicum annuum*, והוא כולל בין השאר את הפלפל המתוק ומספר זנים של פלפל חריף. צמח הפלפלת נקרא בלשון עממית "פלפל", וכך גם מכונה פרי הפלפלת המשמש למאכל. שמות נוספים משמשים לזני פלפלת מסוימים, כמו למשל "פלפל צ'ילי", שמתייחס לזני פלפלת חריפים, ו"טבסקו", שמתייחס למין *Capsicum frutescens*.

אין כל קשר בין הסוג לבין משפחת הפלפליים, והמקור לזהות השם הוא הדמיון בין הטעמים של פרי הפלפלת החריף ופירות משפחת הפלפליים (פלפל שחור).

מקורו של הסוג כולו הוא בעולם החדש. הוא הובא לאירופה ומשם לכל רחבי תבל, והפך במטבחים רבים למרכיב חשוב בתבשילים רבים.

## חריפות

הפירות של חלק מזני הפלפלת מכילים קפסאיצין האחראי לתחושת החריפות.

## קישורים חיצוניים

* 
* רשימת המינים המלאה לסוג פלפלת, באתר פפרז (peppers.co.il)

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:סולניים
ריפה (רובע)

**ריפה** (באיטלקית: **Ripa**) הוא שמו של הרובע השנים עשר מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה.

מקור שמו של הרובע בביטוי "ריפה גראנדה" (באיטלקית: Ripa Grande - "הגדה הגדולה") בהתייחסות לגדת נהר הטיבר בה היה ממוקם נמל העיר רומא עד אמצע המאה ה-19. הכוונה לגדה המזרחית של נהר הטיבר, למול רובע טרסטוורה שנמצא בגדה המערבית.

סמל הרובע הוא הגה של ספינה המסמל את נמל העיר.

## היסטוריה
בחלקו הצפוני של הרובע, בסמוך לגבעת הקפיטולין התגלו סימני יישוב מתקופה שקדמה למאה השמינית לפנה"ס, היינו יישוב שקדם להקמת העיר רומא.

בתקופת האימפריה הרומית היה ממוקם ברובע הקירקוס מקסימוס. כמו כן, היו באזור הרובע בתי אחוזה של רומאים עשירים. בתי אחוזה אלה נהרסו במהלך  על ידי הברברים במהלך המאה החמישית.

בימי הביניים היה האזור בו ממוקם הרבע חלק מהרובע ה-11 של רומא, שנקרא "רובע ריפה ומאמוראטה" (Regio Ripe et Marmorate) על שם הנמל ועל שם גושי השיש (marmora - מרמורה) שהיו מונחים על גדת הנהר משלהי האימפריה הרומית. מרבית שטח הרובע היה בלתי מיושב למעט מספר מנזרים על גבעת האוונטין.

במהלך המאה ה-16 הפכה גדת הנהר בתחום הרובע לנמל העיקרי של העיר, ומרבית תושבי הרובע התפרנסו מדיג בנהר. בשנת 1870 נבנו על גדת הנהר חומות ורציפים על מנת למנוע הצפת העיר על ידי הנהר. בנייה זו הביאה להריסתו של הנמל, ולאבדן הכנסה לתושבי הרובע אשר עזבו אותו. מרבית מבני הרובע נבנו מחדש בראשית המאה ה-20.
בשנת 1921 פוצל חלקו הדרומי של הרובע והפך לרובע סן סבא.

## אתרים בעלי חשיבות
בתקופת האימפריה הרומית פעל ברובע הקירקוס מקסימוס ששימש למרוצי מרכבות. כמו כן היו ברובע מקדש הרקולס (המכונה כיום, בטעות, מקדש וסטה) ומקדש פורטונוס, שהיה מוקדש לאל הנהר הרומאי.

כיום ממוקמת ברובע, בסמוך למקדשים כנסיית סנטה מריה אין קוסמדין ובה פה האמת - אחד מסמלי העיר רומא.

ברובע נמצא שער יאנוס המוקדשת לאל הרומאי יאנוס לה ארבעה פתחים, וכן כנסיית סן ג'ורג'יו אל ולאברו וכנסיית סנטה סבינה.

## קישורים חיצוניים

* היסטוריה, מפות ותמונות של הרובע

*
קטגוריה:רומא: רבעים
נמל התעופה ואוגר

**נמל התעופה ואוגר** (בפרואזית: **Vága Floghavn**; בדנית: **Vágar Lufthavn**) הוא נמל התעופה היחיד באיי פארו ושוכן בעמק בדרומו של האי ואוגר. השדה משמש כנמל הבית של חברת התעופה המקומית אטלנטיק איירווייז.

## היסטוריה
[ממוזער| [DC-3 דקוטה של חברת פארו איירווייז בנמל התעופה בשנת 1968]]
השדה נבנה על ידי הצבא הבריטי כמתקן צבאי במהלך מלחמת העולם השנייה, ולקראת תחילת התנועה האווירית אל איי פארו ומהם בשנות ה־60 המוקדמות, שופץ מסלול ההמראה באורך של 1,250 מטר וברוחב של 30 מטר. ב־1 ביולי 1963 החל השדה לפעול כשדה תעופה אזרחי, ומאז שנת 2002 ניתן להגיע ממנו בנסיעה אל בירת האיים בטורסהאבן דרך מנהרה שנחפרה מתחת למצר הים שבין ואוגר לאי סטריימוי. ב־1 במאי 2007 הועבר ניהולו של השדה מידיה של רשות התעופה האזרחית הדנית לידיה של ממשלת איי פארו. בנמל עברו 219,329 נוסעים בשנת 2007, 208,254 בשנת 2006 ו־181,305 בשנת 2005, זאת לעומת 2,401 נוסעים בלבד בשנה המלאה הראשונה לפעולתו (1964).

## חברות תעופה ויעדים

## השדה כיום
ממוזער|מפת נמל התעופה
חברת אטלנטיק איירווייז מפעילה טיסות למספר יעדים בסקנדינביה, איסלנד, גרינלנד ובאיים הבריטיים, וכן שירותי מסוק ליעדים שונים ברחבי האיים. בנוסף מפעילה חברת פליגפיילג איסלנדס (Flugfélag Íslands) האיסלנדית קו סדיר לשדה התעופה רייקיאוויק.

קו אוטובוס מחבר בין טורסהאבן הבירה לשדה כעשר פעמים ביום, וכן פועל שירות הסעות (שאטל) לאורך הקו. בשדה שלושה מגרשי חנייה - האחד לטווח קצר, השני לטווח ארוך והשלישי לעובדי השדה.

## קישורים חיצוניים

* 
* מצלמת רשת
* מזג האוויר בשדה
* אודות השדה

## הערות שוליים

קטגוריה:איי פארו: תחבורה
ואוגר
נבחרת גביע דייוויס של רומניה

**נבחרת גביע דייוויס של רומניה** מייצגת את רומניה במשחקי גביע דייוויס בטניס.

שיאה של הנבחרת היה העפלה לגמר הבית העליון, אליו העפילה שלוש פעמים בתוך ארבע שנים (1969, 1971, 1972). באותה תקופה שיחקו עבורה השחקנים הטובים ביותר שלה בכל הזמנים - איליה נסטסה שהגיע למקום הראשון בעולם, ויון ציריאק. בכל הגמרים בהם השתתפה הפסידה רומניה לארצות הברית.

רומניה משחקת בגביע דייוויס משנת 1922. נכון לשנת 2016 שיחקה מאז תחילת השתתפותה בגביע דייוויס 165 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה 63. איליה נסטסה שהוביל את הנבחרת בתקופת הזוהר שלה מחזיק בכל שיאיה.

בשנים האחרונות נבחרת רומניה לא נמנית בין הנבחרות המובילות בגביע דייוויס, ובדרך כלל היא מדורגת בין הבית העליון לבתים האזוריים. 

נבחרת רומניה משחקת בצבעים צהוב וכחול.

## קישורים חיצוניים

* נבחרת רומניה בטניס - דף הנבחרת מאתר גביע דייוויס

## הערות שוליים

רומניה
טניס
טניס
מעבר מיי

**מעבר מיי** (בסינית קלאסית: 梅關,בסינית מפושטת:梅关, בפין-יין: Méi Guān) הוא מעבר הרים אסטרטגי בשרשרת הרי מיילינג (梅岭) המהווים את הגבול בין המחוזות גואנגדונג וג'יאנגשי בדרום מזרח סין. המעבר שוכן כ-30 קילומטרים צפונית לעיר  (南雄) שבמחוז גואנגדונג וכ-10 קילומטרים דרומית לעיירה דָאיוּ' (大余县) שבמחוז ג'יאנגשי. מיי בסינית הוא עץ פרי (*Prunus mume*) מהסוג פרונוס ותת-הסוג בעל אותו שם (פרונוס) שבו מצויים גם השזיף והמשמש, המכונה "משמש יפני" או "אוּמֶה" (בעקבות שמו ביפנית). העץ פורח בסוף החורף כשהוא עדיין בשלכת. מקור שם המעבר בפריחה המרשימה של עצי האוּמֶה המצויים במספר רב סביבו.

למעבר מיי הייתה חשיבות אסטרטגית עוד בתקופת שושלת צ'ין (221 לפנה"ס – 226 לפנה"ס), והוא כנראה קיבל את כינויו כבר בתקופה מוקדמת זו. הוא היה אחד מחמשת נתיבי התובלה מעמק הנהר יאנגצה לעיר נָאנְהָאי, היום בירת גואנגדונג, גואנגג'ואו. בתקופת שושלת טאנג (907-618) שונה שם המעבר למעבר צ'ין (秦关), ומעבר הֶנְגפּוּ (横浦关). בשנת 716 הורה גָ'אנְג גְ'יוֹלִינְג, שר בכיר בממשל טאנג לבנות דרך ברוחב חמישה מטרים דרך המעבר כחלק מדרך המסחר שעברה לאורך הנהר גאן.

בתקופת שושלת סונג (1279-960) בוצר המעבר והאותיות המייצגות את השם מעבר מיי נחקקו עליו. הדרך שנסללה בתקופת שושלת טאנג רוצפה בלבנים. על הביצורים שנותרו עד ימינו חקוקים הכתובות "המעבר המלכותי של נָאנְיְוֵּ'ה" (南粤雄关) בצידו הצפוני של המעבר ו"המעבר הראשון של לִינְגְאָן" (岭南第一关) בצידו הדרומי (הן נָאנְיְוֵּ'ה והן לִינְגְאָן הם שמות תחליפיים לגואנגדונג).

עד העשורים האחרונים היה מעבר מיי חלק בדרך הראשית שבה עבר המסחר היבשתי מגואנגדונג צפונה, כמו גם גבול צבאי חשוב. ב-1928 ניסה מאו דזה-דונג לחצות את המעבר בדרכו מג'יאנגשי לגואנגדונג. בשנות ה-30 של המאה ה-20 שהה צ'ן יי, המפקד הקומוניסטי, שלוש שנים באזור מעבר מיי כשהוא נלחם מלחמת גרילה ממושכת כנגד ניסיונות הכיתור של הקוומינטנג.

למעבר מיי הוענק מעמד של "יחידה מוגנת של שריד תרבותי" על ידי שלטונות המחוז ומגיעים אליו מעט תיירים מקומיים. מדרך טאנג המקורית נותרו בשלמותם כשמונה קילומטרים ורוב הביצורים מתקופת שושלת סונג. רוב המבקרים מגיעים בסוף החורף על מנת לחזות בפריחת עצי האוּמֶה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ג'יאנגשי
קטגוריה:מעברי הרים
קטגוריה:סין: גאוגרפיה
ליז שרידן

**ליז שרידן** (באנגלית: **Liz Sheridan**; 10 באפריל 1929 – 15 באפריל 2022) הייתה שחקנית אמריקאית.

## ביוגרפיה
אליזבת אן שרידן נולדה במחוז וסטצ'סטר שבניו יורק, בתם של אליזבת פול-ג'ונס, זמרת קונצרטים, ופרנק שרידן, פסנתרן קלאסי. שרידן החלה את הקריירה שלה כרקדנית במחזות זמר ומועדוני לילה בעיר ניו יורק. באותה תקופה, ראשית שנות ה-50, פגשה את ג'יימס דין שטרם התפרסם. לדבריה, השניים היו נאהבים, ואף התארסו. הקשר הגיע לסיומו לאחר שדין לוהק למחזה, והקדיש לכך את רוב זמנו. המחזה כשל, אך השניים לא שבו זה לזה, או כך לפי טענתה של שרידן, שכתבה ספר על הרומן: "Dizzy & Jimmy: My Life With James Dean : A Love Story". עם זאת, התסריטאי והסופר ויליאם באסט, שהיה חבר של דין באותה עת, ואף חיבר שתי ביוגרפיות על חייו, ספקן לגבי נכונות הדבר.

ב-1977 הופיעה על המסך לראשונה בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה "קוג'אק". בשנות ה-80 הופיעה שרידן רבות כשחקנית משנה בסרטים וסדרות טלוויזיה שונות. תפקידה המשמעותי הראשון היה גילום דמותה של השכנה החטטנית "גברת אוקמונק" בקומדיית המצבים הפופולרית של NBC, "אלף" (1986–1990). ב-1990 לוהקה לתפקיד "הלן סיינפלד", אמו של ג'רי סיינפלד בקומדיית המצבים "סיינפלד". הסדרה זכתה לפופולריות רבה ושודרה במשך תשע עונות, ובכולן הופיעה שרידן, שנודעה בשל תפקידה זה.

הייתה נשואה לדייל ויילס, מוזיקאי שהלך לעולמו ב-2003, ולהם בת אחת, צלמת במקצועה.

### מותה
ב-15 באפריל 2022 נפטרה שרידן בביתה שבניו יורק, חמישה ימים לאחר יום הולדתה ה-93.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:סיינפלד
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2022
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2022