open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'ון ספנסר (שחקן)

**ג'ון ספנסר** (אנגלית: **John Spencer**; 20 בדצמבר 1946 - 16 בדצמבר 2005) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי. מוכר בעיקר בשל גילום דמותו של ליאו מק'גארי, ראש סגל הבית הלבן בסדרת הדרמה הבית הלבן.

## קורות חיים
נולד בשם ג'ון ספשוק (Speshock) כבנם היחיד של זוג ממעמד הפועלים בצפון מזרח ארצות הברית. ספנסר גדל ברובע טוטוואה שבמדינת ניו ג'רזי. בגיל 16 החל ללמוד בתיכון לאמנויות במנהטן. בין חבריו לספסל הלימודים היו גם לייזה מינלי (לימים אמנית מצליחה) ופנחס צוקרמן (לימים מוזיקאי מצליח). ספנסר המשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטת פיירלי דיקינסון, אך לא השלים תואר ראשון.

תפקידו הראשון של ספנסר היה בסדרת הטלוויזיה "המופע של פאטי דיוק" עת היה נער בשנת 1963, אך הפריצה הגדולה שלו הייתה זמן רב אחר כך, בסרט הקולנוע "בחזקת חף מפשע" לצדו של האריסון פורד ב-1990. במהלך קריירה בת ארבעה עשורים הופיע ספנסר בתפקידים רבים בקולנוע, בטלוויזיה ואף בתיאטרון. השתתף בהפקת משחק המחשב האינטראקטיבי הרביעי בסדרה של "וינג קומנדר" ("מפקדת הכנף") שהיה ללהיט עולמי. הוא מוכר בעיקר בשל גילום דמותו של טומי מולני בסדרת הטלוויזיה המצליחה פרקליטי אל איי, ובשל גילום דמותו של ליאו מק'גארי בסדרה מצליחה נוספת; הבית הלבן. על הופעתו ב"הבית הלבן" זכה בפרס אמי והועמד לפרס גלובוס הזהב. בדומה לדמות הבדיונית אותה גילם בסדרה, גם ספנסר היה אלכוהוליסט.

ימים ספורים לפני יום הולדתו ה-59 נפטר ספנסר מהתקף לב בבית חולים בלוס אנג'לס. הוא נקבר בעיירה בה גדל בניו ג'רזי.

## בין היתר השתתף בהפקות הבאות
* מומחה קטלני (The Protector)  1998
* Hiding Out  1987
*גשם שחור (Black Rain) ב-1989
* בחזקת חף מפשע (Presumed Innocent) 1990
* חוק וסדר 1990
* פרקליטי אל איי 1994 - 1990
* הפריצה לאלקטרז 1996
*נביאים קטנים יותר (1997)
* קופלנד 1997
* המתווך (The Negotiator) 1998
*השילוש הקדוש 1998 - סדרת טלוויזיה
* רעב מוטרף (Ravenous) 1999
* הבית הלבן 2006 - 1999 (פרקים של הסדרה הוקרנו לאחר פטירתו)

## קישורים חיצוניים

* השחקן ג'ון ספנסר הלך לעולמו מן העיתונות
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן משנה בדרמה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אוקראיני
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פיירלי דיקינסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2005
דורה מאר

**דורה מאר** (בצרפתית: **Dora Maar**; 22 בנובמבר 1907 – 16 ביולי 1997) הייתה צלמת וציירת ארגנטינאית-צרפתייה ממוצא יהודי. נודעה גם כאהובתו וכמוזה של פבלו פיקאסו.

## קורות חיים
נולדה בשם **הנרייטה תיאודורה מרקוביץ**, בתם של בני הזוג יוסף מרקוביץ, ארכיטקט יהודי מקרואטיה שתכנן בתים רבים בעיר הבירה הארגנטינית, ולואיז-ז'ולי ווּאזַן, צרפתייה מקוניאק. מאר נולדה בעיר טור אך גדלה בבואנוס איירס. בפריז למדה צרפתית, ספרדית ואנגלית. בשנותיה הראשונות כצלמת החלה להשתמש בשם דורה מאר.

מאר הגיעה לפריז בשנת 1926 והחלה ללמוד ציור בבית ספר פרטי ולאחר מכן עברה לצילום. בשנת 1935 פתחה סטודיו לצילום.

בשנת 1936 פגשה לראשונה את פיקאסו בבית קפה, דה מאגו, בפריז. בעת פגישתם מאר הייתה אמנית בזכות עצמה והפיקה אוסף מרשים של צילומים. פיקאסו היה צייר מצליח ומפורסם בן 55. תקופת שיתוף הפעולה ביניהם החלה כשביקש ממנה לצלם את תמונותיו. עבודתם המשותפת הביאה את מאר להתמסר לציור.
דורה, שהייתה צעירה מפיקאסו בעשרים וחמש שנים, התאימה לדרישתו של פיקאסו, כפי שביטא אותה: "כשאני חי עם אשה צעירה ממני, הדבר עוזר לי להישאר צעיר".

פיקאסו צייר את דיוקנה של דורה עשרות פעמים; בתחילה צייר אותה בצורה ריאלית ובהמשך, מספר שנים לפני 
שנפרדו, מעוותת עם פנים מפורקות ומפלצתיות.

ההסבר שנתן פיקאסו לעיוות ולהבעות הכאב בציורי דיוקנה של דורה היה פשוט: "כבר שנים אני מצייר אותה בצורה שכזאת. אישה מעונה, אבל לא מתוך סאדיזם, ולא משום שאני שואב הנאה כלשהי מכך, אלא מתוך ציות לדימוי שכפה את עצמו עלי".

## ראו גם
* "דורה מאר עם חתול" (ציור מאת פיקאסו, 1941)

## לקריאה נוספת
* אנטונינה ולנטין: **[[פבלו פיקאסו]]**. ספרית פועלים, 1958. 
* אריאנה סטסינופולוס הפינגטון: **פיקאסו - יוצר ומשחית**. הוצאת כתר, 1989
* פרנסואז ז'ילו וקרלטון לייק: **החיים עם פיקאסו**. הוצאת דולפין, 1968

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידות 1907
קטגוריה:צלמות צרפתיות
קטגוריה:צלמות יהודיות
קטגוריה:צלמים יהודים צרפתים
קטגוריה:ציירים יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:ציירות יהודיות צרפתיות
קטגוריה:אמנים יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:פבלו פיקאסו
קטגוריה:מודלים
קטגוריה:מהגרים לארגנטינה
קטגוריה:בוגרות אקדמיה ז'וליאן
קטגוריה:נפטרות ב-1997
קשת רכוב

שמאל|ממוזער|250px|קשת עות'מאני רכוב
**קשת רכוב** או **פרש קשת** הוא פרש אשר נשקו העיקרי הוא החץ והקשת. אלה הם פרשים קלים ניידים במיוחד שתוקפים בטקטיקה של "פגע וברח". בדרך כלל היו מתקרבים במהירות גבוהה לגוף הצבא היריב, משחררים מטחי חצים ומסתלקים במהירות גבוהה לפני שהאויב מצליח להגיב. במקרה של התנגשות חזיתית עם כוחות אחרים היו בדרך כלל בנחיתות כי בדרך כלל לא עטו שריון גוף.

## הקשתים הרכובים והערבה האירואסייתית
הערבות הגדולות של מרכז מערב אסיה וחלקים גדולים ממזרח אירופה, השייכים כולם לאזור האקולוגי של הערבה האירואסייתית, סיפקו שפע כרי מרעה לסוסים ולמקנה. מאחר שהיו פחות טובים לחקלאות מתורבתת מאשר אזור הסהר הפורה ועמקי הנהרות של סין, סיפקו ערבות אירואסיה מקום מחיה לעמי נוודים  שהתבססו על גידול מקנה ועל פשיטות ביזה על יישובים חקלאיים כדי לקיים את עצמם. עמי נוודים אלה הסתמכו על חיל הפרשים היעיל שלהם במהלך פשיטותיהם, שהיו מהירות וקטלניות. בשבילם המלחמה לא הייתה רק תכלית אסטרטגית אלא גם אורח חיים.

מתוך עמי נוודים אלה, המונגולים היו הפרשים הרכובים המוצלחים ביותר ובעזרתם בנה ג'ינגיס חאן את האימפריה שלו, קשתים רכובים טובים אחרים הם הממלוכים. היו פרשים רכובים טובים גם אצל השבטים הסקיתים, הסרמאטים, ההונים, המדיארים והטורקמנים ועמים אחרים.

## תכונות
הקשתים הרכובים היו זקוקים לכישורי רכיבה מעולים כדי לירות בזמן תנועה. בעבר הפרשים-קשתים פעלו בציד, בהגנה על עדריהם, ובלחימה. כך הפך כל אדם כשיר בעת הצורך ללוחם נייד. ציד התאו של ערבות צפון אמריקה הוא אחת הדוגמאות המתועדות ביותר לציד בעזרת הפרשים-קשתים.

בקרב, פרשים רכובים היו בדרך כלל חיילים חמושים קלות המסוגלים לנוע במהירות, כדי להימנע מקרב צמוד, ולהנחית מכה מהירה בצדו או חלקו האחורי של האויב. קפטן רוברט ג'י קרטר  תיאר את חווית ההתמודדות מול כוחותיו של קוואנה פרקר  כך: "קו לא סדיר של לוחמים מסתחררים, כולם נעים במהירות במעגלי יד ימין ושמאל... תוך כדי התקדמות, ימינה או שמאלה, ומתרכזים במהירות. במרכז... ונסיגתם לאחור באותה צורה... הכול היה תמוה ביותר עבור... הוותיקים שלנוו שמעולם לא היו עדים לתמרונים טקטיים כאלה, או לקו גמיש כל כך של מתכתשים".
שמאל|ממוזער|250px|קשת רכוב פרתי

יוסף בן מתתיהו מספר בקדמוניות היהודים על יהודי מבבל, אז חלק מהאימפריה הפרתית, בשם זמריס (זמרי), שהורדוס יישב בגולן ובבשן אותו ואת משפחתו עם חיִל של 500 פרשים רכובים, כדי שיגנו על האזור ועל עולי הרגל מבבל מפני שודדים, והעניק להם קרקעות ופטור ממסים. צאצאיו של זמריס שמרו אמונים לבית הורדוס, ונכדו של זמריס, פיליפוס בן יקימוס, היה מפקד צבאו של אגריפס השני בזמן המרד הגדול.

## ראו גם
* הטקטיקה של חיל הפרשים
* ירי פרתי 
* קשתות
* טורקופולים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חיל הפרשים
ברמרטון

**בְּרֶמֶרטְוֹן** (באנגלית: **Bremerton**) היא עיר במחוז קיצֶפ, בוושינגטון שבארצות הברית. העיר ממוקמת מערבית לסיאטל ובצידו המערבי של מפרץ פיוג'יט. חלק מהעיר מהווה בסיס ומספנה של הצי האמריקני ורבים מתושבי העיר ספנים או עובדי הצבא.

נכון לשנת 2011 בברמרטון 38,790 תושבים.

## היסטוריה
העיר הוקמה בשנת 1891 על ידי ויליאם ברימר, יזם גרמני שעבר לארצות הברית בחיפוש עבודה. ברימר מכר את האזור לצי האמריקני באותה השנה והאזור הוכרז כעיר בשנת 1901.

במשך מלחמת העולם השנייה, אוכלוסיית העיר גדלה ליותר מ-80,000 נפש. הנשיאים פרנקלין רוזוולט והארי טרומן ביקרו את העיר בשנות ה-40, שנים בהן העירייה אף פתחה מכללה קהילתית.

## גאוגרפיה ואקלים
העיר נמצאת בחצי האי קִיטצֶפ, המהווה חלק מחצי האי אולימפיק. העיר ממוקמת מסביב לצד המערבי של מפרץ פיוג'יט (העיר סיאטל ממוקמת בצד המזרחי של המפרץ). מערבית לעיר נמצא רכס הרי אולימפיק.

אזור העיר מיוער, והאקלים של האזור אופייני למערב מדינת וושינגטון: יש קיץ יבש וחמים אך קצר. בסתיו, בחורף, ובאביב גשום מאוד אבל האוקיינוס השקט מונע קיצוניות בטמפרטורות. בשל כך, אין כמויות שלג רבות בחורף וכמעט אין שרב בקיץ. טווח הטמפרטורות הוא בין 15–30 מעלות־צלזיוס בקיץ, ובין 0–13 בחורף.

## דמוגרפיה
נכון ל-2011, בעיר 38,790. נכון לשנת 2000, מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לימד כי בעיר 39,597 תושבים. מתוכם, 74.97% לבנים, 1.95% אינדיאנים, 5.53% אסיאתיים, 0.93% מוגדרים כ-Pacific Islander, 7.50% הם אפרו-אמריקאים, 6.59% היספנים, ו-2.57% מקבוצות אתניות אחרות. ל-6.56% מהתושבים הרכב אתני של יותר מקבוצה אתנית אחת.

השכר הממוצע של השכירים הוא $30,950 (ממוצע לאומי: $42,350.95). הגיל הממוצע של התושבים הוא 30.9 שנה. 14.6% מהתושבים למדו במוסד של השכלה גבוהה. 19.4% מהתושבים נמצאים מתחת קו העוני.

## תחבורה
בעיר כביש מהיר אחד (כביש מדינתי מס' 3), החוצה אותה בדרום ובצפון. 
יש מערכת מעבורות נרחבת שמקשרת בין העיר ברמרטון לעיר סיאטל.

## ערים תאומות
עיריית ברמרטון משותפת בתוכנית **ערי האחיות** וייסדה יחסים עם הערים הזרות הבאות:

* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* Kitsap County Auditor's Office
* Kitsap Peninsula Visitor Information - Bremerton
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינת וושינגטון: ערים
קטגוריה:ארצות הברית: ערי נמל בחוף המערבי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1891
אברהם אבצ'וק

**אברהם אבצ'וק**, ביידיש: אברום אבטשוק (1897, לוצק - 10 באוקטובר 1937) היה סופר יידיש, מבקר ועיתונאי.

אברהם אבצ'וק נולד בלוצק, באוקראינה של היום. הוא תמך במהפכה הרוסית. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה אזור מגוריו היה שייך לפולין. בשנת 1923 אברהם אבצ'וק עבר את הגבול והגיע לקייב שהייתה חלק מברית המועצות. הוא הגיע לחשובות בממסד היידישאי קומוניסטי שלאחר המהפכה ובארגונים של סופרים. אברהם אבצ'וק עבד במכון לחקר תרבות יהודית בקייב.

בתקופת הטיהורים הגדולים נעצר, הואשם בתמיכה בלב טרוצקי והוצא להורג. בשנת 1956 טוהר מכל ההאשמות.

בבית הספרים הלאומי אצורים ורשומים כעשרה ספרים משלו, ובהם תרגומים, ביקורות, סיפורים וספרי הדרכה בתורת המטריאליזם. לא נמצאו יצירות משלו שתורגמו לעברית.

## מספריו
***מענדעלע מוכר ספרים**, יידיש, על חייו של הסופר, קיוב, תרפ"ז 1927.
***העשל שאמיי**, יידיש, ההוצאה הלאומית הממלכתית (הסובייטית) ביידיש, קיוב, תרצ"ד 1934.
מהדורה נוספת של סיפוריו, "דער ציילונגען פון סוביעטישע יידישע שרייבר", מסיפוריו של סופר יהודי סובייטי, נדפסה במוסקבה, הוצאת סובייטסקי פיסטאל, בשנת 1969.

## לקריאה נוספת
*אסתר רוזנטל-שנידרמן, מאמר על יצירתו, ביידיש, נדפס בבחינות, 19, בעברית, בחינות, עיון ומחקר בבעיות יהודי ברית המועצות ומזרח-אירופה. תל אביב, 1979.
* 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:סופרים יהודים סובייטים
קטגוריה:סופרי יידיש סובייטים
קטגוריה:סופרים סובייטים
קטגוריה:קורבנות הטיהורים הגדולים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייב
קטגוריה:יהדות קייב: אישים
קטגוריה:ילידי 1897
קטגוריה:נפטרים ב-1937
ישות

**ישות** היא מה שהובנה כעומד בפני עצמו, כקטגוריה נפרדת מאחרות (אשר יכולות לחפוף לה אפילו באופן דומה מאוד או זהה), ישות אינה בהכרח חומרית. כך למעשה המונח "ישות" משמש לתיאור פרקטי של דבר מסוים אשר לפי שעה יש לתארו כפי עצמו. ניתן לראות בישות כמערכת הכוללת בתוכה תת-מערכות (כמו בצורה של קטגוריה ותתי קטגוריה). 

בתחום הפילוסופיה ובמיוחד בתורת היש, מתייחסים למערכות כאלו כאל **אובייקטים מופשטים**. במחצית הראשונה של המאה ה-20, עסק הפילוסוף מרטין היידגר בשאלה: "מהי ישות?" (גרמנית: Sein), וטען כי הישות מתפרשת לאדם מתוך מערך ה"ישים" (גרמנית: Seiend) שהוא מכיר.

נהוג להשתמש במילה "ישות" כאשר רוצים להתייחס למשהו אנושי, לבעל-חיים, לצורת חיים אחרת כגון צמחים או פטריות, לדומם, או אפילו לאמונה כלשהי, או יצורים בלתי מושגים כגון רוחות רפאים. באופן זה, אפשר לראות במילה זו כמילה המתארת בעצם כמעט כל דבר קונקרטי שקיים, שהוא ישנו, או בהשאלה לדבר הקיים רק ברוח ובדמיון.
 
בתחום המשפטים, נוהגים להתייחס להפשטות ופיקציות משפטיות כישויות. ישות היא אדם או ארגון המסוגל לשאת זכויות וחובות חוקיות. באופן כללי, הכוונה היא ל"ישות משפטית" (כגון ישות עסקית, או ישות תאגידית) או "אישיות משפטית".

בלשון המתנגדים לקיומה של מדינת ישראל, אלה מכנים אותה בכינוי הישות הציונית, המבטא הכרה בקיומה דה פאקטו אך שלילת הלגיטימיות שלה.

## ראו גם
* מודל ישויות קשרים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מונחים בפילוסופיה
חבלי ניו זילנד

ניו זילנד מחלוקת לשישה עשר **חבלים** (באנגלית: **Regions** ובמאורית: **takiwā**) המהווים את החלוקה המנהלית הראשית של המדינה מבחינת שלטון מקומי ואזורי. אחד עשר חבלים מחולקים ל-67 רשויות אזוריות (Territorial authorities) המורכבות מ-53 מחוזות ו-13 ערים. כל אחד מחמשת החבלים הנותרים אינם מחולקים לרשויות אזוריות אלא מהווים מחוז אחד בפני עצמו, ועל כן מכונים חבל יחידאי (Unitary region). הרשויות האזוריות אחראיות על שמירת איכות הסביבה, תשתיות לתחבורה ותחבורה ציבורית ברמת החבל וניהול הקרקעות בקנה מידה גדול, הרשויות הטריטוריאליות אחראיות על תשתיות ושירותים עירוניים כמו אספקת מים, פינוי אשפה ושירותים קהילתיים נוספים.

לפני החלוקה לחבלים הייתה ניו זילנד מחולקת לפרובינציות, חלוקה שהחלה עם ההכרזה על ניו זילנד כמושבה בריטית בשנת 1841 ונמשכה עד לביטול הפרובינציות והחלוקה לחבלים ב-1 בנובמבר 1876. למרות ששמות חלק מהפרובינציות זהים לשמות חלק מהחבלים, גבולות החבלים אינם זהים לגבולות הפרובינציות שנשאו את אותו שם.

## רשימת החבלים

## קישורים חיצוניים

* מועצות החבלים של ניו זילנד, באתר משרד הפנים של ניו זילנד
* נתוני מפקד אוכלוסייה, 2023

## הערות שוליים

*
ניו זילנד
ניו זילנד
עבדול קאלאם

**אבול פקיר ג'ינולבדין עבדול קאלאם** (בטמילית: **<span dir="ltr" lang="ta">அவுல் பகீர் ஜைனுலாபுதீன் அப்துல் கலாம்</span>**; 15 באוקטובר 1931 – 27 ביולי 2015) היה נשיא הודו האחד עשר, מדען ומהנדס טילים הודי. כיהן כנשיא הודו במשך 5 שנים, מ-25 ביולי 2002 ועד 25 ביולי 2007.

## ביוגרפיה
עבדול קאלאם נולד ב-15 באוקטובר 1931 בראמסוואראם, נשיאות מדראס, הודו הבריטית (היום בטמיל נאדו שבהודו) למשפחה טמילית-מוסלמית.

עבדול קלאם סיים את לימודיו בשנת 1957 במכון הטכנולוגי של מדראס ובשנת 1958 הצטרף כמדען למפעל לפיתוח אווירונאוטיקה של הארגון לחקר ופיתוח הביטחון (DRDO). כשקיבל הוראת העברה ל בשנת 1969 הוא היה מאושר. שם שימש כמנהל הפרויקט של ה-SLV-III שפרס בהצלחה את לוויין רוחאני במסלול קרוב לכדור הארץ ביולי 1980. זהו רכב השיגור הלוויני הראשון שעוצב ויוצר בהודו.

טרם מינויו כנשיא שימש קאלאם בתפקידים בכירים בארגון המחקר והפיתוח של משרד הביטחון (DRDO) וב (ISRO) וכונה "איש הטילים של הודו". קאלאם מילא תפקיד מרכזי בפיתוח יכולת הנשיאה הגרעיניות של טילים בליסטיים, על אף חוסר השכלתו וניסיונו בתחום האנרגיה האטומית (מתנגדיו הרבו לבקרו בנושא זה). בשנת 1992 מונה ליועץ המדעי של שר הההגנה. בשנת 1999 הוא מונה ליועץ המדעי הראשי של ממשלת הודו.

ב-10 ביוני 2002 בחרה הברית הדמוקרטית הלאומית בקאלאם כמועמדה למשרת נשיא הודו, ומפלגת סמג'וואדי ומפלגת הקונגרס הלאומית הודיעו על תמיכה במעמדותו. בעקבות כך הודיע ק. ר. נאראיאנאן כי לא יתמודד לכהונה נוספת, והקונגרס הלאומי ההודי הצטרפה לתמיכה. קאלאם התמודד מול מועמדת המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית), . קאלאם ניצח ניצחון מוחץ, כשהוא זוכה ב-4,152 מקולות האלקטורים, לעומת 459 לסהגל.

לאחר שעזב את הנשיאות, בחר ד"ר עבדול קלם את התחום האקדמי והיה לפרופסור אורח במכון ההודי לניהול שילונג, המכון ההודי לניהול אחמדאבאד, המכון ההודי לניהול אינדיה, ועמית כבוד של המכון ההודי למדע בבנגלורו.

נפטר ב-27 ביולי 2015.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים הודים
קטגוריה:נשיאי הודו
קטגוריה:אישים טמילים
קטגוריה:מדענים הודים
קטגוריה:צמחונים הודים
קטגוריה:זוכי פרס וודרו וילסון
קטגוריה:טמיל נאדו
קטגוריה:מוסלמים הודים
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1931
קטגוריה:נפטרים ב-2015
פיאט 600

ממוזער|260px|פיאט 600

**פיאט 600** (מכונה גם "סייצ'נטו", 600 באיטלקית) הייתה מכונית נוסעים עירונית איטלקית שיוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב **[[פיאט]]** בין השנים 1955–1969. אורכה היה 3.22 מטר בלבד, היא הייתה הפיאט הראשונה עם מנוע אחורי והצטיינה במחיר נוח של כ-7,300 דולר אמריקני דאז.
יוצרו בסך הכול 2,604,000 מכוניות פיאט 600 במפעל מיראפיורי באיטליה.

## מאפיינים
בפיאט 600 הותקנו בלמי תוף הידראוליים בכל הגלגלים. המתלים התאפיינו במבנה מיוחד של קפיץ עלים רוחבי אשר שימש גם כמייצב בין בולמי הזעזועים מבוססי הגז של הגלגלים הקדמיים. מאחור הותקנו בולמי זעזועים במבנה "קויל-אובר" וזרועות עוקבות למחצה. בכל מודלי ה-600 הייתה תיבת הילוכים בת 4 הילוכים מסוג טרנסאקסל (מותקנת על הציר האחורי), ההילוך הראשון לא היה מסונכרן.

שלא כמו בפולקסווגן חיפושית, מנוע הפיאט מקורר מים ומאפשר חימום סביר לתא הנוסעים. קירור המנוע הספיק לרכב סטנדרטי, אך בגרסאות מחוזקות ומשופרות הותקן מצנן מים או שמן נוסף בחזית הרכב. בכל הדגמים מערכת החשמל התבססה על גנרטור עם מווסת מתח חיצוני.
היות המנוע אחורי והקירור על ידי מים גרם הדבר לבעיות רבות וקשות של התחממות המנוע. שכן לא היה קירור ישיר של רוח בזמן הנסיעה על המצנן, להבדיל ממכוניות עם מנוע קדמי ששם עצם הנסיעה יוצרת רוח המקררת את חזית המצנן.

חלק מן הרכבים יוצרו עם דלתות התאבדות במקום דלתות ציר רגילות.

המהירות המרבית הייתה 95 קמ"ש בדגמי המנוע הקטן, ו-110 קמ"ש בדגמי ה-767 סמ"ק. שנה לאחר הצגת הדגם הבסיסי, הוצגו דגמי גג בד ו"מולטיפלה" – מכונית נוסעים בעלת 6 מושבים, הורתה של הפיאט מולטיפלה המודרנית. סיאט יצרה בספרד ברישיון גרסה של מכונית זו מ-1957 ועד 1973. למעלה מ-797,000 "סיאט 600" יוצרו ויוצאו בהצלחה לפינלנד, פולין, ארגנטינה ומקסיקו, שם כונתה בחיבה "פיטיטו". בספרד הפכה הפיאט 600 לרכב העממי הנפוץ ביותר לאחר מלחמת האזרחים.

גם ביוגוסלביה יוצרה המכונית כ"זאסטבה 750" (מאוחר יותר 850), וכונתה "פיצ'ו". מפעל זאסטבה בקרגויבאץ (סרביה) פעל מתחילת שנות השישים ועד 1985 ויצר את דגמי ה-750 ו-850 שזכו לפופולריות רבה ביוגוסלביה.

מנועי ה"פיאט 600" הועברו לדגם פיאט 600 מולטיפלה.

דגם הסיאט 600 אשר יוצר על ידי יצרנית המכוניות הספרדית **[[סיאט]]** בין השנים 1957–1973 התבסס על ה"פיאט 600", ונבנה ברישיון פיאט.

הפיאט 850 מבוססת במידה רבה על הפיאט 600, אך כל הילוכיה מסונכרנים, הותקנו בה בלמי דיסק קדמיים ואלטרנטור. רבים משפרים את מכוניות הפיאט 600 שלהם בחלקי פיאט 850, אך לעיתים נדרשות התאמות ושינויים.

דגם זסטאבה 750 יוצר ביוגוסלביה ברישיון פיאט והתבססה על "פיאט 600".

## דגם ה"ג'ולי"
שמאל|ממוזער|250px|פיאט 600 ג'ולי
ב-1958 העבירה פיאט מספר מכוניות פיאט 600 לסדנת ג'יה לשם דיגומן כדגם "ג'ולי" (Jolly). במכונית זו הותקנו מושבי קש וגג בד מתפרק. הן יועדו לבעלי יאכטות עשירים ואריסטוטל אונאסיס היה בעליה של אחת. מכוניות אלו יוצרו בסדרה מוגבלת ומחירן היה כפול משל פיאט 600 רגילה. כיום שרדו כפי הנראה פחות מ-100. 32 מהן שימשו כמוניות באי קטאלינה מול חופי לוס אנג'לס בשנים 1958–1962.
## ראו גם
* סיאט 600
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

600
קטגוריה:מכוניות מיני
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1955
קטגוריה:מכוניות מנוע אחורי
קטגוריה:כלי רכב איטלקיים
מוזיאון הדוקלנדס של לונדון

שמאל|ממוזער|250px|המוזיאון בדוקלנדס לעת לילה
**מוזיאון הדוקלנדס של לונדון** (באנגלית: **Museum of London Docklands**) הוא סניף של מוזיאון לונדון הנמצא באזור הדוקלנדס במזרח לונדון באנגליה. המוזיאון, שנפתח בשנת 2003, ממוקם בקבוצת מחסנים שנעשה בהם שימוש בתחילת המאה ה-19 לאחסון סוכר. המחסנים נמצאים לצד רציפי הודו המערבית באייל אוף דוגס, בקרבת קנרי וורף.

המוזיאון מציג את ההיסטוריה של האזור מבחינה תרבותית וחברתית באמצעות אוסף חפצים היסטורי, דגמים, תמונות ואמצעים ממוחשבים. במוזיאון 12 אולמות תצוגה המסודרים בסדר כרונולוגי, החל מהנמל הראשון של לונדיניום בתקופה הרומית ועד סגירת נמל לונדון בשנות ה-70 של המאה ה-20 והפיכת אזור הנמל לאזור עסקים, מגורים ותיירות.

## קישורים חיצוניים

* 

דוקלנדס, מוזיאון ב-
קטגוריה:טאוור האמלטס
דוקלנדס
אקווה - עמותה ישראלית לדגי נוי

שמאל|ממוזער|250px|סמליל העמותה
**אקווה - עמותה ישראלית לדגי נוי ** הוקמה בשנת 2004 על ידי מספר חובבים, אשר ביקשו לאגד תחת גג אחד את החובבים, היבואנים ואת בעלי החנויות בתחום דגי נוי, ובכך לעודד, לקדם ולטפח את קהילת חובבי גידול דגי הנוי בישראל. העמותה מתקיימת ממכירת שטחי פרסום בפורטל שהיא מפעילה ומדמי החבר.

מיזמי העמותה העיקריים:
***פורטל AQUA** - פורטל אינטרנט המאפשר גישה חופשית למערכת פורומים מקצועיים.
***AquaDex** - אינדקס הכולל דגי מים מתוקים ומלוחים, צמחים, אצות, חסרי חוליות, ולאחרונה אף בתי עסק וציוד. 
***ארגון וכינוס קובץ מאמרים מקוריים ומתורגמים**.
***מועדון העמותה ** - מועדון הטבות.

מטרות העמותה הן לעודד, לקדם ולטפח את קהילת חובבי גידול דגי הנוי בישראל, ולקדם את האינטרסים של כלל החובבים בישראל אגב סיוע בהכוונה מקצועית. העמותה יוזמת כנסים, ימי עיון, הרצאות, דיונים פתוחים, סדנאות וחוגים, וכן מנהלת אתר אינטרנט ומפרסמת פרסומים אחרים. העמותה מבקשת לקדם את הידע והמחקר בתחום עיסוקה, מקיימת קשר עם ארגונים דומים בעולם ומחליפה עימם מידע. עוד מבקשת העמותה לשמר את ערכי הטבע בישראל, תוך יצירת קשרים עם משרדים ממשלתיים וגופים נוספים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:ישראל: ארגונים חברתיים
קטגוריה:ישראל: עמותות
מוזיאון העיצוב (לונדון)

ממוזער|250x250 פיקסלים|המשכן הישן של המוזיאון
**מוזיאון העיצוב** (באנגלית: **Design Museum**) הוא מוזיאון בקנזינגטון שבלונדון המתמקד במוצרי תעשייה, מוצרים גרפיים, מוצרי אופנה ובעיצוב ארכיטקטוני. במוזיאון מבקרים מדי שנה כ-200,000 איש.

## תצוגות ומבנה המוזיאון
### מבנהו המקורי
מבנהו המקורי של המוזיאון באזור סאות' בנק היה על גדתו הדרומית של נהר התמזה בקרבת גשר טאוור. מבנה המוזיאון, שימש בשנות ה-40 של המאה ה-20 כמחסן בננות. המבנה שופץ במהלך הפיכתו למוזיאון, כמבנה בסגנון הבינלאומי. בקומת הקרקע של המוזיאון מצויים חנות ובית קפה, וכן תאי שירותים (היחידים במוזיאון) שעוצבו על ידי מעצב המוצר האוסטרלי מארק ניוסון המהווים בעצמם חלק מתצוגת המוזיאון.

ביוני 2011, תרם טרנס קונרן 17.5 מיליון ליש"ט כדי לאפשר למוזיאון לעבור ממבנהו המקורי לאתר גדול יותר שבו, ששימש בעבר את מכון חבר העמים, במערב לונדון.
### המוזיאון בקנזינגטון
בסוף 2016 עבר המוזיאון למשכנו החדש בקנזינגטון, אחרי חמש שנות שיפוץ של הבניין.

בקומה הראשונה היו מוצגות תערוכות מתחלפות ורטרוספקטיבות. בין התערוכות שהוצגו הייתה הרטרוספקטיבה של עבודותיו של פיטר סוויל ושל נעליו של מנולו בלאניק.

בין הקומות נמצא שטח המשמש למתן הרצאות ואירועים. שטח זה מעוצב כולו בצבע כחול בהיר ונועד להוות מיצג של "בריכת שחייה".

בקומה השנייה של המוזיאון מוצגת התערוכה הקבועה של המוזיאון הדנה בהיסטוריה של העיצוב התעשייתי. תערוכה זו מציגה את התפתחות העיצוב לפי סדר כרונולוגי. בקומה זו מצוי גם המרכז החינוכי של המוזיאון.
## פרסים
### פרס מעצב השנה
מאז שנת 2003 מעניק המוזיאון את פרס "מעצב השנה" בשווי 25,000 ליש"ט. מטרתו של פרס זה לעורר את הדיון הציבורי בנושאים עיצוביים ולעורר את הציבור להשפעה של העיצוב על איכות החיים ועל היכולות לשפר את איכות החיים. טקס מתן הפרס שודר בערוץ השני של ה-BBC. בשנת 2003 זכה בפרס ג'ונתן אייב, סמנכ"ל בכיר במחלקת העיצוב של חברת אפל, והאחראי על עיצובי האיפוד ו-iMac. בשנת 2005 הוענק הפרס לראש מועצת העיצוב הבריטית, הילרי קוטאם, ולא למעצב או מעצבת - החלטה שעוררה מחלוקת. בשנת 2006 הוענק הפרס למעצב הגרפי ג'יימי היולט, מעצב סרטוני המוזיקה (וידאו קליפים) של להקת גורילז. היולט זכה על פני מועמד אחר - האדריכל קמרון סינקלייר הפועל לשיקום קהילות של נפגעי אסונות טבע (גם החלטה זו ספגה ביקורת).
### פרס עיצוב השנה
פרס עיצוב השנה מוענק לעיצובים שהופקו במהלך השנה הקודמת ברחבי העולם. מספר מומחי עיצוב מוזמנים להציע עד חמישה פרויקטים כל אחד, הנכללים בשבע הקטגוריות של אדריכלות, תחבורה, גרפיקה, אינטראקטיב, מוצר, ריהוט ואופנה. מאז 2015 יש שש קטגוריות: אדריכלות, אופנה, גרפיקה, דיגיטל, מוצר ותחבורה. Beazley Insurance הפכה לנותנת חסות לפרס ב-2016.

בשנת 2013 פרס העיצוב ניתן לעיצוב מחדש של אתר ממשלת בריטניה.

בשנת 2014 שני ישראלים, רויטל כהן ונומה בר, היו מועמדים לפרס.

בשנת 2018, זכה אדריכל ישראלי איל ויצמן ומכון "ארכיטקטורה פורנזית" בפרס על "העיצוב המוצלח לשנת 2018".
## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיאוני עיצוב
עיצוב, מוזיאון ה-
קטגוריה:סאת'ק
קטגוריה:עיצוב גרפי
טונגוקוצ'נסקי (נפה)

**נפת טוּנְגוֹקוֹצֵ'נְסְקִי** (ברוסית: **Тунгокоченский район**) היא אחת מ-31 הנפות במחוז עבר הבאיקל ברוסיה ונמצאת בצפון המחוז. ורח-אוסוגלי היא העיירה הראשית בנפה.

## גאוגרפיה
98 אחוזים משטח הנפה מיוערים. הנפה מתחלקת לשני אזורים גאוגרפיים עיקריים לאורך קו פרשת מים: באזור הצפוני זורמים כל הנהרות לאוקיינוס הקרח הצפוני ובאזור הדרומי לאוקיינוס השקט. הנפה גובלת בבוריאטיה ובנפות אחרות במחוז עבר הבאיקל.

## דמוגרפיה
הרוסים הם חלק דומיננטי באוכלוסייה, כמה מאות אבנקים ומספר זעום של בני עמים צפוניים אחרים מתגוררים בנפה.

## היסטוריה
המידע הראשון על מתיישבים באזור הוא מהמאה ה-19. הנהרות הגדולים והיערות העבותים בו משכו תושבים חדשים בשנות ה-20 של מאה זו מנפות סמוכות אחרות בשל הפוטנציאל הכלכלי הגלום בהם.
ישובים גדולים נוסדו על חופי הנהר ויטים: יומור-צ'ן, אוסט-קרנגה וקלקן. בדרום הנפה נוסדו הכפרים והעיירות קיקר, אוסוגלי, אולדורגה, וירשינו-דרסונסקי, ניז'ניי סטאן ואחרות. בין השנים 1923–1938 השתייכה הנפה למחוז הלאומי ויטימו-אולקמינסקי. ב-21 בספטמבר 1938 נוסדה נפת טונגוקוצ'נסקי כיחידה מנהלית והכפר טונגוקוצ'ן היה לבירתה.

## כלכלה
בנפה עיר אחת, וירשינו-דרסונסקי, ו-14 כפרים ומועצות כפריות. רוב הכלכלה בנפה מתבססת בכריית זהב, כריתת עץ, ציד ודיג.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חבל מנהלי עבר הבאיקל: נפות
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1938
ולדימיר שמיצר

**ולדימיר שמיצר** (בצ'כית: **Vladimír Šmicer**; נולד ב-24 במאי 1973) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדת הקשר.

## קריירה
שמיצר הצטרף לליברפול בשנת 1999, אחרי ששיחק בסלביה פראג הצ'כית (בין השנים 1992–1996), ולאנס הצרפתית (בין השנים 1996–1999). שמיצר היה שחקן מפתח בנבחרת הצ'כית, כאשר צבר בשורותיה 80 הופעות, בהן כבש 27 שערים. שמיצר יצג את מולדתו בטורנירי הגמר של יורו 1996, יורו 2000 ויורו 2004. לזכות שמיצר רשומה גם הופעה אחת במדי נבחרת צ'כוסלובקיה שהתפרקה.

בשורות לאנס בלט ביכולתו שתרמה להתקדמות בליגת האלופות, ובעונת 1997/1998 אף היה שותף לזכייתה ההיסטורית של הקבוצה באליפות צרפת. באותה העונה הבקיע שמיצר שבעה שערים במדי הקבוצה. ב-1999 עזב שמיצר לטובת ליברפול האנגלית. שמיצר ערך את הופעת הבכורה שלו במדים האדומים במשחק מול שפילד ונסדיי, והציג יכולת טובה בניצחון קבוצתו 0:2. סדרת פציעות טורדניות בעונות הראשונות שלו בקבוצה, פגעו בתפקודו. יחד עם זאת, זכה שמיצר לכמה רגעי שיא בקבוצה, לרבות שער ניצחון מאוחר במשחק מול צ'לסי ושער במשחק מול בורוסיה דורטמונד בליגת האלופות.

במהלך עונת , תחת הדרכתו של רפא בניטז, הגיעה ליברפול עד לגמר ליגת האלופות. שמיצר נכנס למשחק כאשר התוצאה הייתה 0:1 למילאן, ובהמשך פיגרה קבוצתו 0:3. אחרי המחצית, ליברפול עלתה למגרש ביכולת טובה יותר, והבקיעה שלושה שערים בתוך 6 דקות, ושמיצר הבקיע את השער השני. בתום דו-קרב פנדלים, בו גם שמיצר הבקיע, זכתה ליברפול בגביע. בקיץ 2005, לאחר שחוזהו בליברפול לא חודש, הגיע שמיצר לבורדו הצרפתית, כשחקן חופשי.

במהלך הקריירה זכה שמיצר בין השתיים בגביע האלופות, בסופר קאפ האירופי, בגביע אופ"א ובגביע האנגלי עם ליברפול, באליפות ובגביע הצרפתי עם לאנס, ובאליפות צ'כיה עם סלביה פראג.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים צ'כוסלובקים
קטגוריה:כדורגלנים צ'כים
קטגוריה:קשרי כדורגל צ'כוסלובקים
קטגוריה:קשרי כדורגל צ'כים
קטגוריה:כדורגלני סלביה פראג
קטגוריה:כדורגלני לאנס
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני בורדו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צ'כיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 1997
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1973
ורשינו-דרסונסקי

**וֶרשינוֹ-דָרָסוּנסְקי** (ברוסית: **Вершино-Дарасунский**) היא עיירה בנפת טונגוקוצ'נסקי שבחבל עבר הבאיקל. פירוש שמה בבוריאטית הוא "מים טובים, מתן האדמה".

## היסטוריה
ורשינו-דרסונסקי נוסדה בשנת 1865 לאחר גילוי של זהב בעמק אוזור-מלכיי (בבוריאטית "כובע זהב") והייתה אחד מהיישובים הרוסיים הראשונים בעבר הבאיקל (זבאיקליה). 

איש העסקים מיכאל בוטין קיבל זיכיון על כריית הזהב באזור, והופעל בו מכרה. ב-1929 הוכנס המכרה "דרסונסקי" למסגרת החברה הממשלתית להפקת זהב "סויוז-זולוטו" (Союззолото), ונבנו מפעלי עיבוד זהב ושירותי אחזקה למכרה. 

בשנת 1932 התגוררו ביישוב 6,600 תושבים, ומשנת 1938 החל יוצא בו לאור העיתון "הפועל דרסון" (רוסית : "Дарасунский рабочий"). בשנת 2002 רכשה החברה הרוסית-בריטית **Highland Gold Mining Ltd** את המכרה, המפיק כ-4.5 טונות של זהב בשנה.

בספטמבר 2006 פרצה שרפה במכרה המרכזי, ונספו בה 25 כורים, מרביתם תושבי ורשינו-דרסונסקי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חבל מנהלי עבר הבאיקל: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1865
נאו-רומנטיקה

המונח **נאו-רומנטיקה** מתייחס לתופעות בתר-רומנטיות או לאמנות וספרות הרומנטיקה המאוחרת (שלהי המאה התשע עשרה, והיא מגמה ארוכת ימים שיש לה ביטוי באמנות ובספרות כאחד. הנאו-רומנטיקה מנוגדת לנטורליזם, אשר באמנות הוא מדגיש התבוננות בעולם החיצון. לעומתו, נאו-רומנטיקה מוסיפה התבוננות פנימית ורגשות נפשיים.

אמנים שזוהו כנאו-רומנטיים נטו לקבל את השראתם מן האמנות של עידן הרומנטיקה, וכן מתחושת המרחב המתקבלת מן הנופים הטבעיים שמחוץ לעיר. על ידי כך הם הגיבו נגד 'כיעורו' של העולם המודרני והתעשייתי, על המכונות, הערים החדשות והרדיפה אחר ההתעשרות. תמות טיפוסיות בנאו-רומנטיקה הן געגועים לאהבה המושלמת, נופים אוטופיים, טבע המשתלט על חורבות, מוות הירואי ורומנטי והיסטוריה שמבעד לנופים.

## דברי המבקרים על הזרם הנאו רומנטי
נאו-רומנטיקה מואשמת בדרך כלל על ידי המבקרים בכך שהיא מבודדת בעצמה, מרוכזת יותר מדי בציור פיגורטיבי ויופי, מאוהבת מדי באינטואיציה, חסרת אמון בדרכים אידאולוגיות ותאורטיות להבנת האמנות ומאוהבת יותר מדי בעבר ההיסטורי ובנופים אידיליים, רוחניים או 'מכושפים'. ביקורת משכנעת יותר היא שנאו-רומנטיקה היא אידילית מדי, וככזו היא משוללת תפיסה הולמת של הרוע בעולם המודרני.

## הבדלים בין זרם הרומנטיקה לבין הזרם הנאו-רומנטי
מלבד עצם ההבדל הכרונולוגי בין הופעתה של הרומנטיקה כזרם אמנותי (במאות השמונה עשרה והתשע עשרה), והופעתה המאוחרת הרבה יותר של הנאו-רומנטיקה (סוף המאה התשע עשרה ותחילת המאה העשרים), ניתן להצביע על הבדלים תוכניים בין שני הזרמים: נאו-רומנטיקה נטתה להסתייג מן הרומנטיקה הקלאסית בתחומי הדגשתה של הרומנטיקה הקלאסית על 'הגיבור' ועל לאומיות רומנטית. כך היה בעיקר בתקופה שמאז לאחר מלחמת העולם הראשונה.
   
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומנטיקה
דגל וושינגטון די. סי.

**[[דגל]] [[וושינגטון די. סי.]]**, המשמש גם כ**דגל [[מחוז קולומביה]]**, מורכב משני פסים אופקיים אדומים על רקע לבן ומעליהם שלושה כוכבים אדומים. הדגל מבוסס על סמל משפחתו של ג'ורג' וושינגטון.

במשך שנים רבות, לא היה לוושינגטון דגל רשמי והונפו בה דגלים לא רשמיים; החשוב שבהם היה דגל המשמר הלאומי של וושינגטון הבירה. בשנת 1938, מינה הקונגרס של ארצות הברית ועדה לבחירת דגל בעיצוב מקורי. הוועדה בחרה את העיצוב של צ'ארלס דון, מעצב גרפי במקצועו. העיצוב הנבחר הוכרז רשמית כדגל וושינגטון הבירה ב-15 באוקטובר 1938.
[ממוזער|ימין|100px|[סמל משפחת וושינגטון עליו מתבסס הדגל]]

בשנת 2002, דנה מועצת העיר של וושינגטון הבירה בשינוי הדגל כמחאה על העובדה שאין לעיר ייצוג בקונגרס. החלטת השינוי הציעה להוסיף את הכיתוב "מיסוי ללא ייצוג" לדגל העיר, בתוך הפסים האדומים. למרות שהחלטת השינוי עברה ברוב של 10 נגד 2 במועצת העיר, לא חתם ראש העיר על ההחלטה והיא נזנחה.

## קישורים חיצוניים

*
*דיווח על הוספת הכיתוב לגבי מיסוי לדגל
* 

וושינגטון הבירה
קטגוריה:וושינגטון די. סי.
וושינגטון
ביירון סקוט

**ביירון אנטון סקוט** (באנגלית: **Byron Anton Scott**; נולד ב-28 במרץ 1961 באוגדן, יוטה) הוא כדורסלן עבר בליגת ה-NBA ומאמן כדורסל אמריקני. סקוט שיחק בעמדת הקלע ונודע בעת משחקו בעיקר בזכות תקופתו במדי הלוס אנג'לס לייקרס עמה זכה ב-3 אליפויות NBA.

נבחר על ידי קבוצת הסן דייגו קליפרס במקום ה-4 הכללי בדראפט, הועבר בעסקה עם לוס אנג'לס לייקרס בשנת 1984 תמורת השחקן נורם ניקסון. במהלך הקריירה שלו כשחקן שיחק, מלבד בלייקרס, גם באינדיאנה פייסרס, בוונקובר גריזליז ובקבוצה היוונית פנאתינייקוס. סקוט היה שחקן מפתח במהלך התקופה בה שיחקו מג'יק ג'ונסון, כרים עבדול-ג'באר וג'יימס וורת'י, ושיחק איתם בחמישייה הפותחת של הלייקרס, כאשר בעונות ,  ו- הקבוצה זכתה באליפות ה-NBA. בעונתו האחרונה כשחקן חזר ללייקרס ושימש כ"מדריך רוחני" לשחקנים המובילים של הקבוצה באותו זמן - קובי בראיינט ושאקיל אוניל. בכל תקופתו כשחקן נודע ביכולותיו הטובות כאחד מהקלעים הטבעיים הטובים ב-NBA.

ביירון סקוט החל את קריירת האימון שלו בעונת  כשמונה למאמן ניו ג'רזי נטס, אותה הוביל פעמיים לגמר ה-NBA בעונות  ו-, אך הפסיד בגמר (ב-2002 ללוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 4-0, וב-2003 לסן אנטוניו ספרס בתוצאה 4-2).

בין השנים 2009-2004 אימן סקוט את ניו אורלינס הורנטס, ובעונת  החל לאמן את קבוצת קליבלנד קאבלירס, כשהחליף בתפקיד את טים פלויד. ב-18 באפריל 2013 פוטר סקוט מאימון קליבלנד, וזאת לאור התוצאות המאכזבות.

לאחר שהעביר את עונת 2013/2014 כפרשן בטלוויזיה מונה סקוט בקיץ 2014 למאמן לוס אנג'לס לייקרס. לאחר שנתיים בהן העמידה הקבוצה מאזן מצטבר שלילי 38-126 (23.2%) פוטר סקוט מתפקיד מאמן הלייקרס.

## קישורים חיצוניים

* הסטטיסטיקה של ביירון סקוט כשחקן
* הסטטיסטיקה של ביירון סקוט כמאמן

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי יוטה
קטגוריה:אוגדן (יוטה): אישים
קטגוריה:פרשני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אינדיאנה פייסרס
קטגוריה:כדורסלני ונקובר גריזליס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:מאמני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:מאמני ניו ג'רזי נטס
קטגוריה:מאמני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת המדינה של אריזונה
קטגוריה:מאמני משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:זוכי פרס מאמן השנה ב-NBA
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:מאמני ניו אורלינס הורנטס
קטגוריה:בחירות דראפט של סן דייגו קליפרס
קטגוריה:יוטה: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
רובטו

[שמאל|ממוזער|250px|רובטו בתווים, מתוך [רפסודיה לפסנתר של בלה בארטוק]]
**רובטו** (או טמפו רובטו; Tempo Rubato, מאיטלקית: זמן גנוב) הוא מתן חופש אקספרסיבי לשינויים קלים בקצב הנגינה על ידי האטה ואז האצה של קצב הנגינה לפי ראות עיניו של הנגן או המנצח, ולצורך הגברת המתח והעניין המוזיקלי. כלומר, הכנסת שינויים באורכם של צלילים, שלא לפי הכתוב בתווים. לרוב נהוג שנגינת רובטו אינה משנה את אורכם של פרקים או חלקים ביצירה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תאוריית המוזיקה
קטגוריה:קצב
קטגוריה:מילים וביטויים באיטלקית
רומיאו!

**רומיאו!** (באנגלית: **!Romeo**) היא קומדיית מצבים אמריקאית שהופקה ומשודרת על ידי ערוץ ניקלודיאון. הסדרה שודרה לראשונה ב-13 בספטמבר 2003. כוכב הסדרה הוא הראפר הצעיר ליל רומיאו. הסדרה צולמה בוונקובר, קנדה בזמן שהעלילה מתרחשת בסיאטל, ארצות הברית. הפרק האחרון של הסדרה שודר ב-23 ביולי 2007, והיה הפרק ה-54 במספר.

## דמויות
* **רומיאו מילר** (ליל רומיאו): ילד במשפחת מילר. רומיאו הוא אחיהם של ג'ודי, לואיס וגרי. ובנוסף לכל הוא הסולן של הלהקה "חלקי הפאזל" (או בעתיד: "המופע של רומיאו") השייכת לילדי המשפחה.
* **פרסי מילר** (מאסטר פי): אב המשפחה ומפיק מוזיקאי.
* **ג'ודי מילר** (אריקה אוקויט): אחותם הגדולה של רומיאו, לואיס וגרי ובנוסף לכל זמרת הליווי בלהקה חלקי הפאזל.
* **לואיס טסטרוורדה** (נוהל קלהן): הבן המאומץ של משפחת מילר והקלידן של חלקי הפאזל.
* **גרי מילר** (זאקרי ווליאמס): האח הקטן של רומיאו, ג'ודי ולואיס. ובנוסף לכל הדי ג'יי של חלקי הפאזל.
* **גברת רוג'רס** (ויקטוריה ג'קסון) (עונה ראשונה ושנייה): המטפלת של ילדי משפחת מילר. עבדה פעם בקרקס.
* **מיירה סלינגר** (בריטני וילסון): מאוהבת ברומיאו ומנסה להשיג אותו בכל מיני דרכים.

### דמויות משניות
* **דניאלה מילר** (אלכסנדרה פייפר): אימם של הילדים ואשתו של פרסי מתה לפני תחילת הסדרה אבל איך לעיתים קרובות מוזכרת בסדרה.
* **ג'ייק סלינגר**: אביה הקפדן של מיירה שונא את רומיאו.
* **קריסטינה סלינגר**: אמה הנחמדה של מיירה לא כמו בעלה היא אוהבת מאוד את רומיאו.
* **מר בנג'מין** (סוני קריץ'): מורה להיסטוריה בבית הספר שבו לומד רומיאו.
* **זאק הוליסוונגרת**' (ניקו לטו): חברו הטוב של לואיס ומאוהב קשות באיימי.
* **אנג'לין מילר**: (דקוטה שוורץ): אשתו החדשה של פרסי.
* **המאמן ג'ו** (טרי וולש): המאמן הספורט בבית ספר.
* **איימי סלינגר** (מליסה סיבנר): אחותה הגדולה של מיירה.
* **גברת צ'ייני מונרו**: השכנה של רומיאו.
* **מר ראסל מונרו**: בעלה של גברת מונרו.

## שידור
הסדרה שודרה בישראל בערוץ ניקלודיאון מ-2004 עד 2010 וזכתה להצלחה רבה בקרב בני נוער וילדים בישראל.

## קישורים חיצוניים

* "רומיאו!", באתר ניקלודיאון

קטגוריה:ניקלודיאון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2003
מגדל הגן

[שמאל|ממוזער|250px|מגדל הגן כ[סמל פאלי]]
**מגדל הגן** (ידוע גם כ**מגדל פיבקו**) הוא מגדל מגורים הנמצא בקצה הצפון־מערבי של רמת גן. בניית המגדל הסתיימה בשנת 2004. המגדל נמצא בנקודה בולטת מאוד המשקיפה על נתיבי איילון ופארק הירקון. המגדל תוכנן על ידי האדריכל אילן פיבקו והיה ידוע תחילה כ"מגדל פיבקו".

המגדל בן 16 הקומות הוא בגובה 68 מטרים אך כולל רק 20 דירות. הדירות שתוכננו בו הן דירות יוקרה והבניין כולל גם בריכת שחייה, חדר כושר ופונקציות נוספות שנועדו למשוך אליו אוכלוסייה עשירה. המגדל שווק תחת הסיסמה "החיים על פי פיבקו".

המגדל מופיע כמקום משכנו של "תאגיד דאוס" בסדרת הטלוויזיה הישראלית לילדים "דאוס". ומאוחר יותר בסדרה "**החממה**" בתור מקום המסתור של "הלקוח" 

## תכנון ובנייה
הבניין הוא אחד הבניינים הראשונים שנבנו כמגדל יוקרה בצמוד לנתיבי איילון; אחריו החלו להיבנות מספר מגדלים נוספים, בעיקר בשטח עיריית תל אביב-יפו, המספקים לאוכלוסייה עשירה דירות יוקרה. מיקומו של המגדל נבחר במקרה, לאחר שהזדמנה קרקע "מתה" במקום בו לא הייתה מתוכננת בנייה בצמוד לכביש, והמגרש המקורי שבו תוכנן להקים בניין מגורים אוחד עם הקרקע החדשה והפך לחלק מהגן בו נמצא המגדל. תוכניתו המקורית של האדריכל גם הייתה קישור בין המגדל לים באמצעות סירות שיוכלו לעגון בנחל איילון למרגלות המבנה, אך תוכנית זו לא מומשה.

המגדל בנוי בצורה יוצאת דופן לנוף העירוני בישראל, ואף זכה עם בנייתו לכינויים שונים. ככל הנראה, התכנון לא שאף לכך, אלא חיפש דרך למצות את הפוטנציאל הנדל"ני של הקרקע על ידי התרחבות הבניין בחלקו העליון, בו גם נמצאות דירות הפנטהאוז. צורת המגדל מוגדרת במרחב על ידי ארבעה מסבכים ההולכים ומתרחקים מפינות המבנה ומתחברים אל הקומות העליונות הרחבות יותר. על אף שנראה כי מסבכים אלו הם חלק משלד המבנה, למעשה אינם מחזיקים דבר בבניין מלבד עצמם. שלד הבניין הוא שלד בטון מזוין רגיל, ואפילו מרפסות הפלדה ההיקפיות אינן מחוברות אל המסבכים. עם זאת, הם מקנים למבנה את צורתו הייחודית. שלוש מחזיתותיו של הבניין כוללות מרפסות וקירות זכוכית גדולים, וחזיתו הרביעית הפונה אל נתיבי איילון היא בטון חשוף אשר מכיל מאחוריו את כל מערכות הבניין. על בטון זה נתלו בשנים האחרונות שלטי פרסומת ענקיים המספקים גם הכנסה חודשית קבועה לבניין. כותרת הבניין מחופה ברובה על ידי פח גלי המותאם בקלות לצורה המקומרת שלה ויוצר מרקם מורכב ושונה בחלק זה.

## קישורים חיצוניים

* 
* על הבניין 

קטגוריה:רמת גן: בתי מגורים
מרדכי לביא

**מרדכי (מוטי) לביא** (נולד ב-23 בפברואר 1978) הוא שדרן רדיו ואיש תקשורת ישראלי חרדי, מייסד אתר החדשות כיכר השבת.

## ביוגרפיה
לביא נולד וגדל בשכונת גאולה בירושלים, למשפחה מעדות המזרח. בילדותו למד בתלמוד תורה חיי עולם בירושלים בשפת היידיש.

תחילת הקריירה הרדיופונית שלו הייתה בתחנת הרדיו הפיראטית רדיו כל האמת, שבה שידר תוכנית מוזיקה לנוער הדתי לאומי והחרדי.

בשנת 1998 עבר לרדיו 10 הפיראטי, ובו הגיש את תוכנית האקטואליה המרכזית.

בשנת 2003 החל לעבוד ברדיו "קול חי", המשדר לציבור החרדי והדתי, שם החל להגיש את "המהדורה המרכזית", תוכנית אקטואליה יומית בת שעתיים. התוכנית בהגשתו יצרה עיתונות לא-מפלגתית ואף השיגה נתוני רייטינג גבוהים במגזר החרדי.

במקביל לביא עוסק בהייטק טכנולוגיה ונדל"ן.

עד 2011 הגיש את "המהדורה המרכזית" ברדיו "קול חי".

בקיץ 2011 פרש מעבודתו ברדיו קול חי, הצטרף לתחנת הרדיו קול ברמה, והגיש שם את תוכנית הבוקר "8 עד 10".

בנובמבר 2015 הודיע לביא על חזרתו לרדיו "קול חי", וב 20 בנובמבר 2015 התחיל להגיש תוכנית אקטואליה בשם "מהדורת הבוקר" שמשודרת בימי א'-ד' בבוקר בדקה לשמונה.

ב-21 בדצמבר 2017 חדל מלהגיש את תוכנית "מהדורת הבוקר", וביוני 2019 החל להנחות חידון הלכה יחד עם הרב אופיר מלכה "החפץ בחיים".

ייסד את האתרים "כיכר השבת" ו"סרוגים", אתר שמספר שנים לאחר הקמתו נרכש בחלקו על ידי קבוצת ידיעות אחרונות.

לביא מתגורר בשכונת רמות בירושלים, נשוי לשרה ואב לשישה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חרדים ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו חרדים
קטגוריה:סגל רדיו קול חי
קטגוריה:סגל רדיו קול ברמה
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:רמות אלון: אישים
קטגוריה:גאולה (ירושלים): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
פיוס החמישי

**פיוס החמישי** (בלטינית: **Pius V**; 1504–1572), היה האפיפיור משנת 1566 עד מותו בשנת 1572. קדוש של הכנסייה הקתולית.

## אודותיו
שמו החילוני מלידה היה אנטוניו גיסליירי (Antonio Ghislieri), ומאז הצטרף במסדר הדומיניקני שנת 1518 כונה מיכאלה גיסליירי (Michele Ghislieri).

פיוס החמישי היה דמות מפתח בקונטרה-רפורמציה, ישב בראש המושב השלישי של ועידת טרנט (בשנים 1562-1563) שהגדירה את הנוסח התקני של הסקרמנטים בפולחן הלטיני. עוד כחשמן היה אחד הבולטים שפעלו נגד נפוטיזם בכנסייה, שהתבטא בניסיון למינוי קרוב משפחה קטין של האפיפיור הקודם, פיוס הרביעי לחשמן.

ב-1570 פרסם את הבולה *[[Regnans in Excelsis]]*, שנידתה את אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה ככופרת.

ב-1571 ארגן ועמד בראש "הליגה הקדושה" שפעלה נגד התפשטות האימפריה העות'מאנית באמצעות צירוף צבאותיהן של מדינת האפיפיור, ממלכת הבסבורג, ספרד, ממלכת נאפולי, ממלכת סיציליה, הרפובליקה של ונציה, הרפובליקה של ג'נובה, הדוכסות הגדולה של טוסקנה ומסדר אבירי מלטה ששיאו הניצחון בקרב לפנטו.

## יחסו ליהודים
בשנת 1562, מספר שנים לפני מותו של האפיפיור פיוס הרביעי, הוא ביטל חלק מהגזירות שהוטלו על היהודים. לדוגמה, התיר ליהודים לשוב ולפתוח בנקים ב-16 מרכזים קטנים בנסיכות פארמה ופירנצה שבאיטליה. הזיכיון לפתיחת הבנקים חודש מדי שנה, עד מותו. אך מעליית פיוס החמישי חודשו הגזירות על היהודים.

בשנת ה'שכ"ט-1569, בוצע גירוש יהודי מדינת האפיפיור, בעקבות בולה אפיפיורית בשם "Hebraeorum gens" (תרגום מלטינית: "הגזע היהודי") שהוציא פיוס החמישי:

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:דומיניקנים
קטגוריה:הוגי דעות ומנהיגים אנטישמים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1504
קטגוריה:נפטרים ב-1572
הקאנון הפאלי

שמאל|300px|ממוזער|מהדורה סטנדרטית של הקאנון הפאלי בתאילנד
**הקאנון הפאלי** (**Pāli Canon**) (או הכתבים הפאליים) הוא אוסף כתבים הנחשב בסיס הלימוד הבודהיסטי בכל זרמיו. רוב החוקרים מאמינים כי הוא הקדום והשלם מבין הקאנונים בבודהיזם.

השיחות שניהל גאוטמה הבודהה עם תלמידיו הועברו בעל פה מדור לדור עד שלבסוף הועלו על הכתב בפאלי בצורה מסודרת, בתחילת המאה ה-1 לפנה"ס, ככל הנראה בסרי לנקה.

אוסף השיחות המרכיבות את הקאנון, קובץ ל"טרי פיטאקה" (Pitaka) או שלוש האסופות (טרי-שלוש, פיטאקה-אסופה וגם סל), השיחות חולקו לאסופות השונות על פי תוכני השיחה:
#**וינאיה** (Vinaya) פיטאקה, כוללת את קוד ההתנהגות המצופה מהמאמינים הבודהיסטים בכלל ומהנזירים בפרט.
#**סוטה** {Sutta} פיטאקה (סוטה בפאלי או סוטרה בסנסקריט משמעותה שיחה), שיחות, שרובן מיוחסות לשיחות שניהל הבודהה עם תלמידיו, אבל חלקן מיוחסות לתלמידיו.
#**[[אבהידהמה]]** פיטאקה, או התורה הגבוהה, מתוארת כפילוסופיה, פסיכולוגיה, מטאפיזיקה וכו'.

הקאנון המכיל כ-4 מיליון מילים לא נדפס עד המאה ה-19, אבל ניתן כיום להגיע אליו באינטרנט. עם זאת, התרגום לאנגלית, שמבוצע על ידי אגודת הטקסט הפאלי, טרם הושלם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הודו: דת ופילוסופיה
קטגוריה:בודהיזם
קטגוריה:בודהיזם: טהרוואדה
קטגוריה:זרמים בבודהיזם
קאנון פאלי
Love of My Life

"**Love of My Life**" (בעברית: "**אהבת חיי**") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קווין שיצא בשנת 1979. השיר נכתב על ידי הסולן פרדי מרקיורי ובסיועו של הגיטריסט בריאן מיי. השיר הופיע במקור באלבום *[[A Night at the Opera]]* שיצא בשנת 1975, וזכה לתוארי זהב וכסף באיטליה ובריטניה בהתאמה.

## ביצוע
את השיר המקורי מבצע מרקיורי בפסנתר ומצטרף אליו מיי בנגינת גיטרה ונבל (למעשה, זוהי הדבקה של מספר תווים שונים שנוגנו בנבל בנפרד). השיר עבר עיבוד מאוחר יותר לגיטרת 12 מיתרים לצורך הופעות חיות. השיר הוא דוגמה טובה להכרותו של מרקיורי עם מקצב הרובטו ובשיר ניכרת השפעת נגינת הפסנתר הקלאסית בהשפעתם של שופן ובטהובן.

על אף שהשיר הקודם באלבום, "The Prophet's Song" משתלב אל תוך שיר זה בצורה שוטפת למדי, הלהקה מעולם לא ניגנה את שני השירים ברצף.

## מיקומי שיא

## הופעות

"Love of My Life" היה שיר הופעות מובהק - הלהקה ביצעה את השיר לעיתים קרובות כאשר מרקיורי עוצר את שירתו ומאפשר לקהל לשיר את המילים. השיר היה פופולרי במיוחד בדרום אמריקה והלהקה אף הוציאה לאור סינגל המיועד במיוחד לקהל זה - גרסה חיה זו של הסינגל הגיעה למקום הראשון בארגנטינה וברזיל בשנת 1979.

השיר הופיע באלבומי ההופעה *[[Live Killers]]* מ-1979, *[[Live at Wembley '86]]* מ-1992, ''Queen on Fire - Live at the Bow'' מ-2004, *[[Return of the Champions]]* מ-2005, *[[Queen Rock Montreal]]* מ-2007, *[[Hungarian Rhapsody: Queen Live in Budapest]]* משנת 2012 והגרסה המורחבת של *[[On Air (אלבום של קווין)|On Air]]* משנת 2016. בנוסף, השיר בוצע על ידי להקת אקסטרים במופע המחווה לפרדי מרקיורי.

במשך סיבוב ההופעות הראשון של קווין+ פול רודג'רס, השיר בוצע כמעט בכל ההופעות והוקדש למרקיורי המנוח. באחת ההופעות השיר הוקדש לאמו שהייתה בקהל.

## שירו האחרון של אילן רמון
בזמן מסעה של מעבורת הקולומביה לחלל (STS-107), ביקש האסטרונאוט הישראלי אילן רמון להשמיע את השיר. השיר הועבר למעבורת ולאחר השמעתו אמר רמון: "בוקר טוב מיוחד לאשתי, רונה, אהבת חיי". רמון והמעבורת נספו באסון הקולומביה זמן קצר לאחר מכן, בזמן חזרתה לאטמוספירה בשנת 2003.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1975
קטגוריה:סינגלים מ-1979
קטגוריה:שירי קווין
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פרדי מרקיורי
קטגוריה:שירי אהבה
קטגוריה:שירים על פרידה
קטגוריה:בלדות משנות ה-1970
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הוליווד רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת EMI רקורדס
רצען מנומר

**רצען מנומר** (שם מדעי: *Rhynocoris punctiventris*) הוא מין של פשפש יבשתי גדול, הניזון מחרקים שוכני פרחים. צבעו אדום או כתום והוא מנומר בנקודות שחורות.

מתחת לראשו ישנו חדק ארוך וכפוף המשמש אותו לדקירת החרקים אותם הוא טורף, ושיתוקם בעזרת הארס שבו, והוא זה שנתן לו את השם רצען. החדק משמש גם להשמעת קולות צרצור.

## קישורים חיצוניים

* עמיר וינשטיין, רצען מנומר – הדור החדש, באתר "חרקים – עולם קטן בגדול", 15 באוקטובר 2009

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1846
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי גוטליב אוגוסט וילהלם הריך-שפר
קטגוריה:טורפניתיים
קטגוריה:חרקים ארסיים
קטגוריה:ארץ ישראל: פשפשאים
האנק ויליאמס

**היראם קינג "האנק" ויליאמס** (באנגלית: **Hiram King "Hank" Williams**; 17 בספטמבר 1923 – 1 בינואר 1953) היה זמר, גיטריסט וכותב שירים בסגנון מוזיקת הקאנטרי. הוא הפך לסמל של מוזיקת הקאנטרי ונחשב לאחד מהזמרים המשפיעים ביותר על מוזיקת הקאנטרי והרוקנרול במאה ה-20. הוא פעל בעיקר בשנות ה-40 והניב מספר רב של קלאסיקות קאנטרי, בהן:

"I'm So Lonesome I Could Cry" שנכנס לרשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של הרולינג סטון והוא השיר הישן ביותר ברשימה זו (שנת 1949).
כמו כן השיר "Hey Good Looking" שהפך להמנון קאנטרי. השיר "Honky Tonk Blues" נכתב בשנת 1951 וגם הוא זכה להצלחה.

הוא נפטר באופן פתאומי בגיל 29 בשנת 1953, בעת שהיה בנסיעה במכוניתו להופעתו הבאה המתוכננת בסיבוב ההופעות, וסיבת המוות אינה ידועה עד היום. בתחילה נטען כי מת מהתקף לב, אך לאחר מכן התחזקה ההשערה שהוא מת ממנת יתר של מורפיום, שהוזרק לו באותו היום בעקבות כאבים שמהם סבל בגבו.
לאחר מותו נמצאו שירים שכתב בשבועות האחרונים לפני מותו הפתאומי. שירים אלו נמצאו על ידי המשטרה ונשתמרו במשך השנים.

בשנת 2011 יצא לזכרו האלבום "The Lost Notebooks of Hank Williams".
באלבום זה שרים בוב דילן, ג'ייקוב דילן (בנו של בוב דילן), נורה ג'ונס, שריל קרואו ואחרים את שירים אלו שנשכחו בארכיונים במשך השנים. בשנת 2011 בעת יציאתו הגיע למקום ה-11 במצעד הבילבורד האמריקאי והגיע להצלחה יחסית.

בנו האנק ויליאמס ג'וניור הוא זמר קאנטרי מפורסם בזכות עצמו. נכדו, האנק ויליאמס השלישי, (העונה גם לכינוי האנק 3) המשיך את המסורת המשפחתית והוא זמר קאנטרי המשלב מוטיבים של מוזיקת מטאל ופאנק רוק (Punk rock) בשיריו.

## האנק ויליאמס במדיה
*במשחק הווידאו Grand Theft Auto: San Andreas ניתן להאזין לשיר "Hey Good Lookin'" בתחנת הקאנטרי K Rose.
*במשחק הווידאו L.A. Noire השיר "Move it on over" מושמע מדי פעם בתחנת הרדיו K.T.I.
*במשחק הווידאו The Last of Us מושמעים השירים "Alone And Forsaken" ו-"I'll Never Get Out Of This World Alive" בסצנת הנסיעה לפיטסבורג, פנסילבניה שבמהלכה אלי (Ellie) נותנת לג'ואל (Joel) קלטת שמע עם שיריו של האנק ויליאמס אותה הוא מנגן במערכת השמע של הטנדר עליו הם נוסעים.
*בסרט הקולנוע "I Saw the Light" הוא מגולם על ידי טום הידלסטון.

### בתרבות הישראלית
כמה משיריו זכו לגרסאות עבריות. שניים מהם שובצו בתוכנית הטלוויזיה עמק הנהר האדום.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אלבמה
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: ציון לשבח
קטגוריה:זמרי-יוצרי קאנטרי אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1953
צ'פאייב (סרט)

**"צַ'פַּאיֶב"** (ברוסית: **Чапаев**) הוא סרט פולחן, תוצרת ברית המועצות, 1934, בבימוי סרגיי וגאורגי וסילייב (שכונו לעיתים "האחים וסילייב", למרות שחלקו שם משפחה זהה, אבל היו בנים להורים שונים) ואחד הסרטים הרוסיים הידועים ביותר מן התקופה שבין שתי מלחמות העולם. 

הסרט מבוסס על זכרונות בני הזוג דמיטרי ואנה פוּרְמַנוֹב על וסילי צ'פאייב (1887–1919), גיבור מלחמת האזרחים ברוסיה.

יוצריו זכו לפרס ראשון בפסטיבל הבינלאומי הראשון במוסקבה (1935). 

יוסיף סטלין ראה בו הסרט הטוב מבין סרטי הקולנוע הסובייטים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לנפילם
קטגוריה:סרטי שחור-לבן
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים סובייטיים משנת 1934
צורון כימי

**צורון כימי** (באנגלית: **Chemical species**) הוא מינוח נפוץ בכימיה המתאר "ישות" כימית כמו אטום, יון, מולקולה, חלק פונקציונלי ממנה, קומפלקס או כל מבנה אחר, בהקשר של תגובות, מחקר, מדידה או תהליכים כימיים. השימוש במונח "צורון" נעשה בכל ענפי הכימיה ומשמש בהקשרים שונים לתיאור חומרים שונים. בדרך כלל המינוח מתייחס לקבוצות כלליות של חומרים בעלות מאפיינים פיזיקליים וכימיים דומים, לעיתים קרובות קבוצות לא יציבות, או במינוח כימי מקובל, בעלות זמן מחצית חיים קצר כגון חומרי ביניים ומצבי מעבר הנוצרים במהלך תגובות כימיות. דוגמאות לצורנים כימיים מסוג זה הם רדיקלים חופשיים, קרבוקטיונים, קומפלקס של זרז ומגיב. בכימיה סופרא מולקולרית נהוג להתייחס גם לקומפלקסים המורכבים ממספר מולקולות המקושרות זו לזו באמצעות קשרים חלשים כאל צורונים כימיים. 

## ראו גם
* SMILES

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כימיה
QText

**QText** הוא מעבד תמלילים עברי שפיתחה חברת "דביר מוצרי תוכנה" מקיבוץ דביר שהיה פופולרי בישראל במיוחד בסוף שנות השמונים של המאה העשרים.

## היסטוריה
הגרסה הראשונה, למערכת ההפעלה DOS, נכתבה על ידי חבר המשק יצחק מינץ (בנו של פרופ' מתתיהו מינץ), ב-1988, בשפת פסקל, הופצה חינם, וזכתה לפופולריות רבה. לאחר שהתבססה בקרב קהל המשתמשים, הופצה גרסה מתקדמת יותר בתשלום, על ידי בית תוכנה "דביר מוצרי תוכנה" שהקים הקיבוץ, שגדל במהירות בעקבות הצלחתה של QText. 

עם הגעת מערכת ההפעלה חלונות, לא נחפזו מפתחי QText להתאימו לסביבה זו, שבשנותיה הראשונות התקיימה במקביל למערכת ההפעלה DOS. המתחרה הראשון שקם להם בסביבה זו היה מעבד התמלילים "דגש", שאפשר עריכה גרפית של מסמכים. אף ש"דגש" זכה להצלחה, QText המשיך להתקיים לצדו.

בסופו של דבר יצאה לשוק ב-1994 גרסה 6, למערכת ההפעלה "חלונות", שאפשרה המרה חלקה של מסמכי QText מגרסת DOS לגרסת "חלונות", אך לזו קם מתחרה חזק, מעבד התמלילים Microsoft Word, שדחק מהשוק רבים ממתחריו, ובהם QText. פיתוח QText הופסק סופית ב-1999 עם גרסה 8.0. 
## מאפיינים
QText הצטיין בשילוב עברית, אנגלית ומספרים, תכונה הדורשת מעבר חלק בין כיווני כתיבה הפוכים. QText היה אחד ממעבדי התמלילים הראשונים ששמרו את הנתונים לקבצים בסדר לוגי (סדר הקלדת האותיות), ולא בסדר הוויזואלי (סדר קריאת התווים משמאל לימין) ששלט ב-DOS בתור פורמט שמירה לקובץ באותו זמן ובו השתמשו רוב מעבדי התמלילים של התקופה (כמו איינשטיין). הגרסה האחרונה כללה גם תוכנת דואר אלקטרוני בעברית.

QText תמך בשמות קבצים בעברית (למרות שלא היו ניתנים לקריאה מחוץ לתוכנה).

התווים ב-QText קודדו בשיטה הישנה של DOS. בקידוד זה הוקצו ל-27 האותיות העבריות (כולל סופיות) המספרים ההקסדצימליים 0x80-0x9A, בשונה מהתקן הנפוץ לאותה תקופה, ISO 8859. שמו הרשמי של קידוד זה עבור העברית הוא DOS-862.

## קישורים חיצוניים
* הילה קדמן, **[https://archive.org/details/965-361-022-8-qtext-4-1992/ מדריך שימושי למעבד התמלילים Qtext – גרסה 4 כולל גרסה 2.52]**, הוצאת הוד-עמי, 1992

## הערות שוליים

קטגוריה:מעבדי תמלילים
קטגוריה:תוכנות DOS
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1988