אנרגיה מתחדשת בישראל

ממוזער|תחנת הכוח באשלים
**אנרגיה מתחדשת בישראל** מהווה 12.5% מצריכת אנרגיה בישראל בשנת 2023. ישראל שואפת להגיע ל-30% מצריכת האנרגיה שלה מאנרגיות מתחדשות עד שנת 2030. ב-12 במרץ 2024, אנרגיה מתחדשת היוותה יותר ממחצית מייצור האנרגיה בישראל למשך מספר דקות.

ב-2025 הקים משרד האנרגיה והתשתיות את המכון הלאומי לאגירת אנרגיה העוסק במחקר וביישום של טכנולוגיות אגירת אנרגיה. המכון הוקם במסגרת שיתוף פעולה האקדמי בין הטכניון לבין אוניברסיטת בר-אילן, משכנו הנוכחי.

## לפי סוג

### אנרגיה סולארית

ישראל היא מדינה שטופת שמש, עם ממוצע של 300 ימי שמש בשנה. בגלל תנאי מזג האוויר בו, מהווה הנגב כמרכז לניסיונות ומחקרים סולאריים העיקרי בישראל. בו נמצא המרכז הלאומי לאנרגיית השמש על שם דוד בן-גוריון, המכונים לחקר המדבר ע"ש יעקב בלאושטיין. זהו גם האזור העיקרי בישראל לייצור אנרגיה סולארית. תחנות הכוח באשלים משלבת תחנת כוח תרמו־סולארית, תחנת כוח פוטו־וולטאית ותחנת כוח בגז. בנגב היה גם אתר הבדיקה לטכנולוגיה סולארית קליפורנית.
ממוזער|טורבינות הרוח בגלבוע
[שמאל|ממוזער|250x250 פיקסלים|אנרג'יקס [נאות חובב, מתקן של 37.5 מגה ואט אשר הוקם על גבי בריכות אידוי משוקמות של אזור התעשייה נאות־חובב]]
[שמאל|ממוזער|250x250 פיקסלים|מגדל שמש ו[הליוסטטים באתר SEDC בפארק התעשיות רותם]]
יצרני חשמל בשיטה פוטו-וולטאית, בהיקף יצור של כ־**1,400** מגה-ואט בקיץ, נכון ל־2019. ייצור זה משתנה לפי עוצמת קרינת השמש במהלך היממה ועונות השנה, ומושפע מעננות, אובך והפרעות אחרות. בקיץ, עיקר התפוקה הסולארית היא מ־8 בבוקר ועד 18:30 בערב, כאשר היא מגיעה לשיאה סביב השעה 13. מאפיין זה קרוב לחפיפה לשיא הביקוש היומי בקיץ, שמתרחש בשעות הצהרים, אך אינו מקביל לשיא הביקוש בחורף, שמתרחש בשעות הערב. לצד שדות בגודל נרחב ובינוני, ישנם שדות רבים בהיקפים קטנים של מספר קילו-ואט בודד. התעריף לשדות סולאריים הוא מסובסד (ישנה התחייבות לרכישת החשמל המיוצר בהם בתעריף מסוים), כאשר שיעור הסבסוד יורד בהדרגה במשך השנים עם ירידת מחירי הפאנלים הסולארים בעולם ועלות ההתקנה.

בתחילת 2004 הכריזה המועצה הארצית לתכנון ובניה על תוכנית מתאר להקמת תחנה סולארית, במסגרתה נבנו תחנות הכוח אשלים, בסמוך ליישוב אשלים שבשטח המועצה האזורית רמת הנגב. באתר הוקמו עד 2020 שלוש תחנות, תחנת כוח תרמו־סולארית של נגב אנרגיה בטכנולוגית שוקת פרבולית בהספק של 121 מגה־ואט שיא,תחנת כוח פוטו־וולטאית של אשלים סאן פי וי בהספק של 30 מגה־ואט שיא, ומגדל שמש שברייטסורס הקימה והפעילה יחד עם שותפותיה בהספק של 121 מגה־ואט שיא.תחנה פוטו־וולטאית נוספת בהספק 40 מגה־ואט שיא תוקם על ידי חברת פארק סולארי אשלים.בשנת 2022 צפויה להתחיל בסמוך לעיר דימונה בנייתה של תחנת כוח סולרית בשדה שאמור להיות הגדול ביותר בישראל ולהפיק כ־300 מגה ואט עם השלמת הפרויקט ב־2024.

החל מיוני 2008 מאשרת ומעדכנת רשות החשמל תקנות העוסקות בייצור חשמל על ידי מתקנים פוטו־וולטאיים. התקנות מיועדות לעידוד התקנת מערכות סולאריות ביתיות וקובעות כי יינתן תעריף הזנה מיוחד לחשמל עודף שיימכר לחברת החשמל. בתחילת התהליך נקבע תעריף של 2.04 שקל לקוט"ש. מכיוון שהחשמל נמכר לצרכנים במחיר של כחצי ש"ח לקוט"ש, היה מדובר בסבסוד של כ־1.54 ש"ח לקוט"ש. מכסות נוספות שפורסמו מאז, הציעו תעריף נמוך יותר הנובע מירידת עלויות הקמת המתקנים הסולאריים. נכון ל־2021 תעריף ההזנה המוצע הוא 48 אג' לקוט"ש. הסובסידיה הכלולה בתעריף זה היא כפולה. מחד, התעריף משתווה לתעריף שחברת החשמל גובה מלקוחות הקצה ואינו לוקח בחשבון את הוצאות חברת חשמל על הובלה והפצה. מאידך, התעריף מובטח ל־25 שנה, אף על פי שייתכן שבמהלך 25 שנים עלות ההפקה לחברת חשמל תהיה זולה בהרבה.

שיטת מימון הפרויקטים של ייצור חשמל מאנרגיה סולארית במערכות ביתיות שונה לשיטת מונה נטו. בשיטה זו, ניתן לייצר חשמל ככמות הצריכה ולהתחשבן מול חברת חשמל. ב־2019 הוטבו תנאי היצרנים הקטנים לעומת שיטת מונה נטו. כאשר יצרנים פרטיים קטנים של חשמל סולארי שאינם חברה או עוסק מורשה פטורים מפתיחת עסק עד להכנסה שנתית של 24,300 ₪. ההקלות הובילו להתעוררות של שוק המערכות הסולאריות הביתיות וניתן לראות בתים ומבנים רבים בישראל שעל גגותיהם יש מערכות סולאריות. לדוגמה, מלון אורכידאה באילת עושה שימוש בלוחות סולאריים פוטו־וולטאיים. לאספקת חשמל למלון. התעריף המובטח לשדות סולאריים מסחריים נמוך בהרבה ונקבע במתקנים גדולים על ידי מכרז.

בפברואר 2021 חברת נופר אנרגיה סיימה את העבודות להקמת המערכת הראשונה בישראל לאגירת אנרגיה סולארית וזאת בהספק כולל של כ-3.22 מגה ואט. המערכת הוקמה בניר יצחק שבנגב המערבי ועל פי הצהרת החברה צפויה להתחיל לפעול בעוד מספר חודשים.

### מרכזי מחקר בתחום הסולארי
בנגב פועלים שני מרכזי חקר בתחום האנרגיה הסולארית, הוותיק יותר הוא המרכז לחקר אנרגיית השמש בשדה בוקר שמהווה חלק מהמכון לחקר המדבר ע"ש יעקב בלאושטיין  של אוניברסיטת בן-גוריון. המרכז השני נמצא בפארק תעשיות רותם,והפעילות בו החלה ב־1996 בהקמת מעבדה של לייזרים שאובי שמש ומרכז שמש אסטיגמטי חדשני אשר הועבר ב־2002 לפארק סולארי בניצנה. עד 2019 פעל בפארק תעשיות רותם מגדל שמש ניסויי של ברייטסורס תעשיות ישראל, הנראה בתמונה משמאל. ב־2020 פועלות בפרק מספר חברות הזנק וכן חברת ברנמילר המפתחת שקתות סולאריות ומתקני אחסון אנרגיה ובונה שדות סולאריים במוך לפארק.

בערבה פועלים שני מרכזי מחקר בתחום האנרגיה ובפרט בתחום הסולארי. הראשון בהם הוא מרכז אימות לבחינת התכנותן של טכנולוגיות אנרגיה מתחדשת בקטורה שבערבה, אשר הוקם ב־2010 על ידי החברה לאנרגיה מתחדשת אילת־אילות. בנוסף באוגוסט 2008 אישרה הממשלה את ההצעה בדבר מחקר, פיתוח טכנולוגיות וייצור חשמל בתחום אנרגיה סולארית בישראל. במסגרת התוכנית הקים משרד התמ"ת באמצעות לשכת המדען הראשי מרכז טכנולוגי לאנרגיה מתחדשת בערבה בהשקעה של 70 מיליון ש"ח על פני 5 שנים. פעילות זאת נעשית תחת חברת 'הון הטבע' והיא ממוקמת במבנה מחקר ואנרגיה מתחדשת בערבה.

### אנרגיית רוח

באזור ההררי בגלבוע ממוקמות טורבינות רוח. החברה הישראלית אנלייט מפעילה את קומפלקס הרוח ג'נסיס: 34 טורבינות של ג'נרל אלקטריק שיכולות לייצר 180 מגה-וואט. ניתן להוסיף 5 טורבינות נוספות ולהעלות את הקיבולת ל-207 מגה-וואט.

אתר נוסף לייצור אנרגיה מטורבינות רוח הוא חוות הרוח עמק הבכא שברמת הגולן הכולל כ-30 טורבינות.

עמק הבכא מספק 109 מגה-וואט והגלבוע מספק 11.9 מגה-וואט.

### ביומסה

בישראל משתמשים בשני סוגי ביומסה: בעירה ביומסה וביוגז דוגמת תחנת הכוח מישור רותם. וכן מפסולת פריקה ביולוגית.

פסולת המופנית ליצור אנרגיה ואינה מוטמנת באדמה מהווה חלופה לצורך בשימור משאבים פוסיליים, מקטינה איבוד שטחי קרקעות המופנות להטמנה, מונעת זיהומי קרקעות ותורמת להפחתת פליטות CO2 וגזי חממה נוספים, הנפלטים בעת שימוש בתחנות כוח קונבנציונליות.

כאנרגיה מתחדשת, תחת הדירקטיבה האירופית, הוגדרה הפקת אנרגיה מפסולת שהיא פריקה ביולוגית.

### הידרואנרגיה
בישראל אין מפלים המאפשרים ניצול אנרגיה הידרואלקטרית, אולם כבר בנימין זאב הרצל העלה בספרו אלטנוילנד את רעיון תעלת הימים. מדובר על חפירת תעלה שתזרים מים לים המלח מהים התיכון או מים סוף לשם ייצור חשמל בעזרת זרימת מים זו, בזכות הבדלי הגבהים שבין ים המלח לימים האחרים. בשנות החמישים החלו לעבד תוכניות לייצור חשמל מטורבינות מים בתעלת הימים, שהייתה אמורה לזרום מהים התיכון או מים סוף לים המלח, תוך ניצול הפרשי הגבהים הגדולים. בדיקות הראו שאין לתוכנית כדאיות כלכלית, למרות ההשקעות העצומות שכבר גויסו לשם כך מיהודי התפוצות, והתוכנית ננטשה.

בתוכנית למוביל המים הארצי, שהוצגה על ידי שמחה בלאס בשנת 1943 בפני ראשי היישוב נכללה גם תוכנית לייצור חשמל במסגרת מפעל הידרואלקטרי (גרסה מוקדמת של תעלת הימים). במסגרת התוכנית היו מי הים התיכון אמורים להגיע עד לכנרת (דרך תעלות ומנהרה) ומשם עד לים המלח דרך שורת אגמים מלאכותיים.

תחנת הכוח הראשונה שסיפקה חשמל לארץ ישראל ולעבר הירדן הייתה תחנה הידרואלקטרית – תחנת הכוח בנהריים שהוקמה על ידי פנחס רוטנברג ונחנכה בשנת 1932, וניצלה את מי הנהרות ירדן וירמוך להפקת 18 מגה-ואט חשמל. התחנה פעלה משנת 1932 ועד כיבוש המקום על ידי חיילי הלגיון הערבי בשנת 1948.

בעת תכנון המוביל הארצי תוכנן שילוב יחידת ייצור חשמל שתנצל את הפרשי הגובה של זרימת מי הירדן (התכנון המקורי) ומי הכנרת (בתכנון הסופי) למאגר אשכול בבקעת בית נטופה. תוכנית זאת לא מומשה. ניצול זרימת המים מהמאגרים לצורך יצור חשמל נעשית במתקן בכפר יהושע המופעל על ידי מקורות, וישנן תוכניות להקמת מתקנים בהספק דומה במספר מקומות נוספים על ידי מקורות.

תחנת הכוח ההידרואלקטרית הראשונה בתחומי מדינת ישראל הוקמה על ידי קיבוץ הגושרים בשנת 1982 ביוזמתם, תכנונם וביצועם של שניים מחברי הקיבוץ, צביקה חבלין ומיקי שמחאי. הפרויקט מתבסס על קו המים הקיים, המוליך מים מנחל הדן לשטחים חקלאיים, תוך ניצול הפרש גובה של כ-50 מטר בין נקודת תפיסת המים לבין שדות הקיבוץ, לצורך הפקת חשמל. החשמל המופק מהתחנה משמש עד היום את הקיבוץ. הטורבינה מייצרת כ-180–210 קילו-ואט לשעה, ששקולים לכמיליון קילו-ואט לשנה. לאחר סיום הפרויקט זכה חבלין בפרס יו"ר הכנסת "על יוזמתו הברוכה לחיסכון באנרגיה בסללו דרכים חדשות בניצול מי נהרות לייצור חשמל ולהשקיה חקלאית תוך שמירה על מקורות המים ועל איכות הסביבה".

בשנת 1992 הקימה חברת מצד עתרת – המאגדת את קיבוץ כפר הנשיא עם מספר אנשי עסקים – תחנת כוח הידרואלקטרית קטנה בנהר הירדן סמוך למצד עתרת, כשני ק"מ ורבע מדרום לגשר בנות יעקב. לתחנה הספק של כ-2.6 מגהוואט.

בישראל מספר תחנות כוח הידרואלקטריות בהספק קטן יותר: בעמק החולה (מפעל המים חצבאני-דן, הספק של 2.2 מגה-ואט), מתקן מקורות בכפר יהושע (0.95 מגה-ואט), ובעין הנצי"ב (4 מתקנים בהספק של 0.96 מגה-ואט). החשמל המיוצר על ידי מפעלים אלו משמש לצריכה מקומית, וחלקו נמכר לחברת החשמל או מסופק לצרכנים גדולים דרך רשת ההולכה של חברת החשמל. סך הייצור הכללי באמצעות תחנות אלו (כ־6.7 מגה-ואט) הוא זניח בהשוואה ליכולת הייצור הארצית (כ־13,000 מגה-ואט, נכון לשנת 2013).

## ראו גם

* אנרגיה מתחדשת ברשות הפלסטינית

## קישורים חיצוניים
* אנרגיה מתחדשת בישראל 2023, מרכז המידע והמחקר של הכנסת

## הערות שוליים

קטגוריה:אנרגיה מתחדשת
קטגוריה:ישראל: אנרגיה מתחדשת