open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לייב אוליצקי

**לייב** (**אריה**) **אוֹליצקי** (1897  – 1 בספטמבר 1975) היה סופר יידיש, משורר, סופר ילדים ומתרגם יהודי פולני-ישראלי.

## קורות חיים
לייב אוליצקי נולד בעיירה טוריסק שבפולין. בילדותו קיבל חינוך יהודי מסורתי, אך גם חינוך כללי, והפולנית הייתה לשון שגורה על פיו מילדות. עם סיום לימודיו התמסר להוראה במסגרות בתי הספר היהודיים ביידיש. הוא לימד וניהל מוסדות חינוך בעיירתו בפולין, ובשנת 1938 עבר לוורשה הבירה ומשם בשלהי שנת 1939 לעיר קובל שהייתה אז תחת הכיבוש הסובייטי, שם לימד יידיש בגימנסיה. סיפוריו הראשונים, סיפורים קצרים, נדפסו החל מראשית שנות העשרים, ובהם תיאר את גלגולי העיירה היהודית בעת מלחמת העולם הראשונה.

בשנות הוראתו הארוכות במוסדות החינוך היהודיים כתב אוליצקי והוציא לאור ספרי משלים, מקראות וסיפורים לילדים ביידיש. כמתרגם עשה רבות לתרגום הספרות הפולנית ליידיש; ובין היוצרים שתרגם: יוליאן טובים ואדם מיצקביץ'. גם מרוסית תרגם ליידיש, מיצירות פושקין וקרילוב.

כשפרצה מלחמת העולם השנייה הוגלה אוליצקי על ידי הסובייטים לבשקיריה, ועבד שם בעבודות כפייה. בשנים 1942–1945 עבד בבית חולים צבאי סובייטי, ואיתו נדד עד ניצחון ברית המועצות על גרמניה הנאצית. בתום המלחמה שב לפולין. ערך את הירחון הספרותי "יידישע שריפטן".

בסוף שנת 1959 עלה לישראל עם אשתו ובנו. בארץ השתקע אוליצקי בעיר גבעתיים, והמשיך בפעילותו הספרותית הענפה.

הוא פרסם למעלה מארבעים כרכים של סיפורת, תרגומים, משלים ושירי ילדים ביידיש. לעברית תורגמו שלושה מספריו.

אוליצקי נפטר ב-1975 בגבעתיים, בגיל 78. הותיר אישה, בן ונכדה.

שני אחיו של אוליצקי, ברוך אוליצקי ומתתיהו אוליצקי, היו אף הם משוררי יידיש (אחדים משיריו של ברוך אוליצקי, שנהרג בידי הנאצים, תורגמו לעברית בידי אברהם שלונסקי).

ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית. 

## ספריו בעברית
* **דודיה נפח** (תרגמו מיידיש: ד"ב מלכין וחיים פלג), תל אביב: עם עובד, 1968.
* **לבן בצה"ל: שירים ופואמות**, תל אביב: ספרית פועלים, 1971.
* **בשולי התנ"ך**, תל אביב 1969.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרי יידיש פולנים
קטגוריה:משוררי יידיש פולנים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים פולנים
קטגוריה:משוררי ילדים כותבי יידיש
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יידישאים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער פולנים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1894
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1975
גריי גוס

**גריי גוס** (**Grey Goose**) הוא מותג של וודקה המיוצר בצרפת.
ממוזער|הלוגו של גריי גוס
וודקת גריי גוס נוצרה בשנות ה-90 של המאה ה-20 בידי איש העסקים האמריקאי סידני פרנק , שמכר אותה לחברת המשקאות הרב-לאומית בקרדי בשנת 2004. המאטר דה שיי (Maître de Chai; תרגום חופשי: אדון המרתף, האחראי על ייצור המשקאות האלכוהוליים) של גריי גוס הוא פרנסואה תיבו , שפיתח את המתכון המקורי לוודקת גריי גוס, בקוניאק  שבצרפת.

גריי גוס משווקת כוודקת פרימיום וב-2004 הייתה וודקת הפרימיום הנמכרת ביותר בארצות הברית, עם נתוני מכירות של למעלה מ-1.5 מיליון ארגזים באותה שנה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:וודקה
בצפר (להקה)

**בצפר (Betzefer)** היא להקת גרוב מטאל ישראלית.

הלהקה החלה בתור להקת בית-ספר (ומכאן שמה), באזור מכבים-רעות. היא הושפעה מלהקות כמו סלייר, פנטרה וספולטורה ומלכתחילה ראתה את ההצלחה מחוץ לישראל בתור מטרתה העיקרית.

## היסטוריה
בצפר החלה כלהקה בית-ספרית ממכבים-רעות. במקור, חברי הלהקה היו: אביטל תמיר, רועי ברמן, מתן כהן ואביב צדוק שהוחלף במנשה חזן שזכה לכינוי "מאשי".

האי. פי הראשון של הלהקה הוא בעצם פארודיה על שיר ילדים מוכר בשם "פיץ העכבר". גרסת הקאבר ליוותה את להקת בצפר בתחילת דרכה.

האי. פי השני שהוציאה הלהקה נקרא "Some Tits, But No Bush" והוא הוקלט בכמה מקומות שונים. לאחר יציאת האי. פי פרש "מאשי" מהלהקה ובמקומו הצטרף חיים בנימיני (הידוע בכינוי איוול חיים שבהמשך יתפקד כסאונדמן של הלהקה). באותה תקופה שוחרר אי. פי נוסף שנקרא "New Hate". תקופה מסוימת לאחר ששוחרר האי. פי פרש חיים מהלהקה ובמקומו הצטרף רותם ענבר.

בשנת 2005 טסה הלהקה לבלגיה כדי להפיק ולהקליט את אלבום הבכורה "Down Low" בעזרת מפיק דני. במהלך ההקלטות הציעה להקת פיר פקטורי לבצפר להופיע איתה כמופע חימום. בזכות ההופעה הציעה חברת התקליטים רודראנר (שבה חתומות בין היתר הלהקות :סליפנוט, משין הד, דרים ת'יאטר, ועוד.) לבצפר חוזה הכולל הפקה והפצה של ארבעה אלבומים. לאחר יציאת האלבום בצפר יצאה למספר רב של סיבובי הופעות באירופה, כאשר את אחד מסיבובי ההופעות היא עשתה עם הלהקה המפורסמת ספולטורה.

בחודש ינואר 2008 הודיעה הלהקה שהיא נפרדה מחברת התקליטים רודראנר, זאת על רקע תחושת חברי הלהקה שחברת התקליטים הנ"ל אינה מתאימה להם עוד.

ב-28 בספטמבר 2010, הלהקה השתתפה בפסטיבל ozzfest אשר התקיימה בישראל.

ב-15 בנובמבר 2010 הסולן אביטל תמיר הצטרף ללהקת "קוואמי והחלבות" לכמה שירים בתור מופע החימום של להקת לינקין פארק בהופעה שלהם בארץ.

ב-18 בפברואר 2011 הוציאה הלהקה את אלבומה השני "Freedom to The Slave Makers", הופעת השקה לאלבום התרחשה במועדון הבארבי ב-3 במרץ של אותה שנה.

ב-16 באפריל 2011 הלהקה הייתה להקת חימום בהופעה של מגהדת' בישראל.

ב-30 במאי 2012 הלהקה הייתה להקת חימום בהופעה של Lamb of God בישראל.

בשנת 2012 הקליטה הלהקה את אלבומה השלישי אשר נקרא "Suicide Hotline" באמצעות מימון המונים. בסופו של דבר האלבום יצא תחת השם "The Devil Went Down To The Holy land"

האלבום נוגן בהופעה חיה לראשונה בהופעה במועדון הסאבליים ב-4 באוקטובר

ב-13 באוגוסט 2013 הייתה בצפר להקת החימום בהופעה של אנתרקס בישראל במועדון הבארבי.

ב-26 ביוני 2018 הייתה בצפר להקת החימום בהופעה של Avenged Sevenfold בראשון לציון בהופעתה הראשונה בישראל.

ב-21 בספטמבר 2018 הוציאה הלהקה את אלבומה הרביעי אשר נקרא "Entertain Your Force of Habit". ב-2023 הכריזו על הופעת האחרונה, בה ישיר הסולן המקורי של הלהקה.

## חברי ההרכב
* אהרון רגוזה (סולן)
*מתן כהן (גיטריסט)
*רותם ענבר (גיטרה בס)
*רועי ברמן (מתופף)

## דיסקוגרפיה
### אלבומים

### וידאו קליפים
* The Devil Went Down To The Holy Land
* Down Low
* Early Grave
* Running Against
* Best Seller
* Dooms day
* sledgehammer
* Never Been
*Dead Lines

## קישורים חיצוניים
* 

* האתר בחברת התקליטים רודראנר
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:להקות מטאל ישראליות
קטגוריה:להקות מטאלקור
קטגוריה:להקות ת'ראש מטאל
קטגוריה:להקות גרוב מטאל
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1998
U

האות **U** (יו) היא האות העשרים ואחת באלפבית הלטיני.

במקור הייתה האות U וריאציה של האותיות V או I. כמו כן שימשה לעיתים לציין את העיצור אותו מייצגת כיום האות V. באנגלית מודרנית, ובכמה שפות אחרות,האות מייצגת תנועה אחורית, חצי-פתוחה, בלתי-מעוגלת (/IPA: /ʌ), כהגיית הפתח או הקמץ, אך לפעמים היא מייצגת תנועה אחורית, סגורה, מעוגלת, כהגיית השורוק או הקובוץ (/IPA: /u), ולעיתים היא נהגית "יוּ" (/IPA: /ju), ממש כמו שמה.

## ייצוגים נוספים
[שמאל|ממוזער|100px|[דגלי הקוד הבינלאומי|דגל הקוד הבינלאומי של האות U]]
באלפבית פונטי מיוצגת האות על ידי המילה "**יוניפורם**" (**Uniform**)

בקוד מורס האות מיוצגת על ידי שתי נקודות וקו: · · -

בקוד ASCII האות מיוצגת על ידי 85 (U) ו-117 (u).

בכתב ברייל:
:60px

## התפתחות האות U

## שימושים של האות U
[ממוזער|תמרור ב[רחובות עם סרט מודעות צהוב, האוסר על פנית פרסה  - שמיוצגת בצורת U הפוכה|267x267 פיקסלים]]
* בביוכימיה, U מייצגת את אורציל.
* בלוחות שנה, U מייצגת את יום ראשון כאשר S מייצגת את שבת - מאחר שבמרבית השפות הלטיניות שני הימים מתחילים באותה אות.
* בכימיה, U מייצגת את היסוד אורניום.
* בהנדסת חשמל, U מסמלת מתח חשמלי.
* בהיסטוריה, יו היה מלך קוריאה.
* במלחמת העולם השנייה, U - הקידומת של צוללות קריגסמרינה (חיל הים) של גרמניה הנאצית.
*בתחבורה, האות U מציינת פְּנִיַּת פַּרְסָה.
*ברשתות תקשורת, מייצגת האות U קנה מידה למדידת גובה בארונות תקשורת.

## ראו גם
*Ǜ
*Ù
*Ú
*Û
*Ü
*Ŭ
*Ű
*Ů

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלפבית לטיני
משרד התחבורה והבטיחות בדרכים

**משרד התחבורה והבטיחות בדרכים** הוא המשרד האחראי מטעם הממשלה על ניהול תשתיות התחבורה בישראל, ביבשה, באוויר ובים, כולל המלחמה בתאונות הדרכים. כיום עומדת בראש המשרד השרה מירי רגב.

המשרד מנוהל בעזרת אגפים, רשויות וחברות ממשלתיות: מינהל תכנון ופיתוח תשתיות הכולל את המפקחים על התעבורה, אגף תשתיות ופיתוח, אגף תכנון תחבורתי; מינהל התנועה הכולל אחריות על תקינת הרכבים, רישוי נהגים ורכבים, יצוא ויבוא כלי רכב; הרשות הארצית לתחבורה ציבורית מפקחת על התחבורה הציבורית בישראל ועל פעילותה ואילו רשות התעופה האזרחית מפקחת ומסדירה את תחום התעופה האווירית בישראל; למשרד מסונפים גם השירות המטאורולוגי הישראלי, המספק שירותי חיזוי של מזג האוויר; ואגף הביטחון.

למשרד התחבורה והבטיחות בדרכים יחידות מטה אשר מספקות מידע ועבודות מטה עבור שר התחבורה ומנכ"ל המשרד, בין השאר, אגף לייעוץ משפטי, אגף לתכנון כלכלי, אגף ביקורת ומינהל הון אנושי.

על תחום הבטיחות בדרכים אחראית משנת 1997 הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, עד אז הפעילות בתחום זה נעשתה במסגרת המינהל לבטיחות בדרכים שהיווה אגף במשרד. כיום מנוהלת הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים כרשות עצמאית סטטוטורית הכפופה ישירות לשר התחבורה והבטיחות בדרכים ומהווה זרוע מקבילה למשרד בתחום הבטיחות בדרכים.

ב-5 בינואר 2012 החליטה ממשלת ישראל לשנות את שם המשרד ל**משרד התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים** על מנת לתת ביטוי הולם לאחריות המשרד בתכנון וביצוע תשתיות התחבורה בישראל. בספטמבר 2013 שונה שם המשרד ל**משרד התחבורה והבטיחות בדרכים**.

משרד התחבורה שוכן בבניין ג'נרי בקריית הממשלה בירושלים ביחד עם משרד הכלכלה ומשרד התיירות.

על פי דו"ח מבקר המדינה מאוקטובר 2025 משרד התחבורה מממן פרויקטים תחבורתיים בהיקף כספי ניכר אך קיים מחסור בתכנון לטווח ארוך ובבדיקות כדאיות כלכלית וחוסר תיאום. מודלים תחבורתיים שלא עודכנו זה עשרות שנים והחלטות מתקבלות על סמך נתונים מיושנים וחלקיים. הנוהל הקיים אינו מותאם לבדיקת כדאיות פרויקטים בתחום הסעת המונים. עוד נמצא, שמשרד התחבורה סובל מחוסר במהנדסים ובכירים במנהל התשתיות, וחסרה בו תשתית מידע היסטורית על פרויקטים שבוצעו, מה שפוגע ביכולת ללמוד על פערים בין התחזיות לתוצאות בפועל.

### תאגידים וחברות ממשלתיות הכפופות למשרד מקצועית ומיניסטריאלית

## שרי התחבורה

### סגני שרים

## מנכ"לי המשרד

## ראו גם
*דיני פניות ציבור בנושאי תחבורה במשרדי מדינת ישראל

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
*  משרד הרישוי חונך מתקן חדש לבדיקת רכב במעמד דב יוסף. יומני כרמל אוקטובר 1950 (התחלה 4:44)
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ישראל: תחבורה
תחבורה
ישראל
קטגוריה:קריית הממשלה
סאלח-חסן ח'ניפס

**סאלח-חסן ח'ניפס** (בערבית: **صالح حسن خنيفس**; 1 במרץ 1913 – 16 במרץ 2002) היה חבר כנסת דרוזי בכנסת השנייה והשלישית.

## קורות חיים
למד בבית ספר יסודי בשפרעם ובמרכז הדתי הדרוזי בחצביה שלבנון.

בשנות השלושים יצר קשרים עם אבא חושי ויצחק בן-צבי.
ב-1949 היה חבר בוועדה הדרוזית העליונה שנבחרה על ידי הממשלה באותה השנה. בשנת 1951 היה יו"ר מועצת הקואפרטיבים של שיווק היבול.

היה חבר כנסת מטעם סיעת קידמה ועבודה המזוהה עם מפא"י במהלך הכנסת השנייה וה-3. ב-1959 חל קרע בינו לבין מפא"י, והוא הקים רשימה עצמאית לבחירות לכנסת הרביעית, שלא עברה את אחוז החסימה.

בנו, פרג' חניפס, מכהן כסגן ראש עיריית שפרעם.

## קישורים חיצוניים
* 
* שייח' כ'ניפס סאלח באתר יד לבנים הדרוזים.

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים דרוזים ישראלים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם קידמה ועבודה
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:שפרעם: חברי הכנסת
קטגוריה:חברי כנסת דרוזים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
דייוויס טריטש

**דוד** (**דייוויס**) **טְרִיטְשׁ** (בגרמנית: **Davis Trietsch**; 4 בינואר 1870, דרזדן, ממלכת סקסוניה (גרמניה) – 31 בינואר 1935, כ"ז בשבט תרצ"ה, רמתיים, פלשׂתינה-א"י) היה סופר ופעיל ציוני מקסימליסט, שהאמין ביכולת הקליטה של ארץ ישראל.

## ביוגרפיה
טריטש נולד בדרזדן, בירת ממלכת סקסוניה (שמאז 1871 נכללה בקיסרות הגרמנית). התפרנס מכתיבת ספרים ומאמרים בשטחי הכלכלה. לאחר מסע ברחבי אירופה התגורר בניו יורק בארצות הברית בין השנים 1893-1899, שם למד את בעיית נדידת היהודים. כפתרון הציע התיישבות יהודית בקפריסין ובאל עריש עוד בשנת 1895 לפני שהרצל הציג את הציונות המדינית. השתתף בקונגרסים הציוניים למן הקונגרס הראשון, וכתב ספרים רבים וקונטרסים על בעיות הציונות. על רקע הצעתו ליישב יהודים בצפון סיני, מספר שנים לפני שהרצל ניסה לרכוש שטחים בסיני מידי הבריטים,  הוא ניהל עם הרצל ויכוחים חריפים. היה חבר הפרקציה הדמוקרטית, סיעת האופוזיציה הצעירה שהציגה אלטרנטיבה לדרכו של הרצל. בתקופת הצעת אוגנדה, שב והציע את קפריסין, שהייתה מושבה בריטית בת כמאתיים אלף נפש, כמקלט לעם היהודי במקום אוגנדה.

ייסד וערך את כתב העת *[[Ost und West]]* (גרמנית: "מזרח ומערב") בברלין (1901–1902), בשיתוף עם לאו וינץ (Wintz), היה בין מייסדיה של ההוצאה לאור *[[יודישער פערלאג]]* והיה גם עורך מגזין *Palästina*.

במלחמת העולם הראשונה השתכר יפה מפרסומיו וקיים על חשבונו ועל חשבון בני משפחתו משרד לתעמולה ציונית. הוא האמין שהתעשייה והמסחר יהיו הבסיס הכלכלי להתיישבות היהודים בארץ ישראל. את פתרון הדיור ראה בעיר גנים, בה בית קטן עם גן פרי וירק יספק את צורכי המשפחה. את רעיונותיו לפיתוח תעשייתי של א״י בשילוב הקמת ערי גנים הוא קידם בקונגרסים הציוניים ובביטאונו ״עם וארץ״ (ברלין, 1919). הוא האמין כי בסיוע מועט, ניתן ליישב בארץ מאות אלפי יהודים שיתקיימו ברמת חיים שאינה נופלת מזו שבמזרח אירופה.

אחד מחסידיו, אריך דב מוזס, הקים לפי הנחיותיו את המושבה רמות השבים שבשרון, שבבית העלמין שלה נקבר טריטש.

בנו, עמנואל טריטש, היה מתכנן מפעלי מים בישראל, ולפני קום המדינה - בכיר עוזריו של שמחה בלאס.

על שמו קרוי גן קטן ברמות השבים, ברחוב הכרם. 

נכדו, אורי ירמיאס, הוא "אורי בורי", הבעלים והשף ממסעדת הדגים בעכו.

## לקריאה נוספת
* יוחנן ארנון, "טריטש - חולם וחוזה, ומציע התיישבות בקפריסין", **[[עת־מול]]: עיתון לתולדות ארץ ישראל ועם ישראל**, י' (4): 1985, עמ' 17–18.

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע ביוגרפי נוסף 
* תמונתו לצד חברי הנהגת "הפרקציה הדמוקרטית", באתר "אבות המייסדים"
*  - הודעה על פטירתו
*  - נקרולוג
* , , 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים יהודים גרמנים
קטגוריה:ראשוני הציונות
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים
קטגוריה:כלכלנים יהודים
קטגוריה:משתתפי הקונגרס הציוני העולמי הראשון
קטגוריה:חברי הפרקציה הדמוקרטית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ברמות השבים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1870
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1935
צנתר

ממוזער
**צנתר** או **קתטר** הוא צינור חלול וגמיש בעל קוטר משתנה ונקבע על פי מד בירמינגהאם, המוחדר לתוך חלק בגוף לשם איבחון או ביצוע הליך רפואי באותו מיקום.

## שימושים רפואיים
ממוזער|צילום רנטגן של צנתור לב
ממוזער|קתטר אפידורלי
ממוזער|קתטרים לשתן
ניתן להחדיר צנתר לגוף בדרכים שונות:
*דרך רשת כלי הדם, לאחר שהוכנס דרך דופן הגוף לכלי דם הקרוב אל העור (למשל לעורק במפשעה). תהליך זה קרוי **[[צנתור לב|צנתור]]**
*דרך פתח טבעי בגוף, כמו השופכה
*דרך חתך שנעשה ברקמות – למשל כדי להחדיר צנתר לאחד מחללי הגוף, כמו חלל בית החזה, חלל הבטן או שלפוחית השתן
*הכנסת צנתר דרך חתך ניתוחי בגוף.

קיימים הליכים רפואיים רבים הנעשים באמצעות צנתר. לדוגמה:
*הכנסת צנתר דרך חתך ניתוחי, בדרך כלל כדי לנקז נוזלים מאתר הניתוח גם לאחר שהניתוח הסתיים והחתך נתפר (למעט הקטע שהצנתר הוכנס דרכו)
*החדרת צנתר לחלל בית החזה לשם ניקוז נוזלים או אוויר
*החדרת צנתר לכבד דרך כלי הדם לשם הזרקת תרופות ממוקדת
*הכנסת צנתר לשלפוחית השתן דרך השופכה כדי לנקזה
*החדרת צנתר למוח דרך הגולגולת כדי לנקז נוזלים ממנו, או החדרת צנתר לכלי הדם במוח כדי לאבחן חסימות בהם ולפתוח אותם
*צנתור לב, שבו מחדירים צנתר לעורקי הלב במטרה לאבחן חסימות בהם ולטפל בהן.

## צנתר בלון
צנתר בלון הוא צנתר גמיש שלקצהו מחובר בלון מתנפח. צנתר זה משמש בעיקר בצנתור טיפולי, למשל לפתיחת חסימות והיצרויות בעורקים ההיקפיים, ומבוצע לאחר צנתור אבחנתי לקביעת מבנה כלי הדם וחומרת הבעיה. בעת החדרת הצנתר הבלון בקצהו לא מנופח, וניפוח הבלון נעשה כאשר הצנתר מגיע למקום הרצוי. לאחר הפעולה, מרוקנים את הבלון שוב ומוציאים את הצנתר.

קיים גם צנתר בלון כפול המשמש, למשל, להשראת לידה.

## אטימולוגיה
המילה "צנתר" מופיעה פעם יחידה בתנ"ך במשמעות של צינור המוליך שמן למנורה.

## היסטוריה
ניתן למצוא עדויות לצנתרים לניקוז שלפוחית השתן כבר בטקסטים היסטוריים מיוון, אסיה וסוריה הקדומות, החל מ-3,000 שנה לפני הספירה. הסינים הקדמונים השתמשו בגבעולי בצל, הסורים השתמשו בקני עץ, והרומים, ההינדו והיוונים הקדמונים השתמשו בצינורות עץ או מתכות יקרות. צנתרי מתכת מעוצבים בצורה אלסטית החלו להתפתח במאה ה-11 לספירה, בדרך כלל מכסף בשל היותו רך יחסית ותכונותיו האנטיספטיות.

רבים מציינים את בנג'מין פרנקלין כממציא הצנתר הגמיש הראשון, עבור אחיו שסבל מאבנים בכליות, במאה ה-18. עם זאת, על פי הערת שוליים במכתבו ייתכן שהצנתר הומצא כבר בשנת 1720 על ידי Francesco Roncelli-Pardino.

צנתרי גומי פותחו במאה ה-18, אך בתחילה לא היו מוצלחים. בשנת 1844 פותח צנתר גומי מגופר, שהיה חזק ועמיד יותר, ואיפשר ייצור המוני. בשנת 1935 פותח לראשונה צנתר בלון מגומי לטקס על ידי האורולוג Frederic E.B. Foley, והוא קרוי על שמו "צנתר פולי". הצנתר הסטרילי לצנתור עצמי הוצג לראשונה בשנת 1971 על ידי האורולוג Jack Lapides. ישנם צנתרים מחומרים שונים (כגון ניילון, פוליאוריתן ועוד), אך החומר הנפוץ ביותר הוא סיליקון.

## ראו גם
* צנתור לב
* צנתור שלפוחית השתן
* צנתור עורק הריאה
* צנתר היקמן
* צנתר ורידי מרכזי
* צנתר ורידי פריפרי
* רדיולוגיה פולשנית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צנתרים
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
צנתור

ממוזער|כלי צנתור
**צנתור** הוא ניתוח זעיר פולשני שבמהלכו מוחדר צנתר - צינור דק וארוך לתוך כלי הדם במטרה לשמור על יציבות דפנותיו או לחלופין לפתוח את זרימת הדם בכלי הדם. בנוסף הצנתור יכול לשמש לאבחון למידת הסתימה של כלי הדם. הניתוח מבוצע בהרדמה ותחת שיקוף.

## סוגי צנתור נפוצים
* צנתור לב או צנתור כלי דם כליליים - פרוצדורה אבחנתית וטיפולית הנפוצה בשימוש במחלות כלי דם
* צנתור שלפוחית השתן – החדרת צינור דק לשופכה לשם איסוף שתן ישירות משלפוחית השתן
* צנתור מוח – לטיפול במחלות של כלי הדם המוחיים
* צנתור וירטואלי – פעולת אבחון, באמצעות מכשיר CT, של מחלה של עורקי הלב

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טיפולים רפואיים
מארק סייקס

**מארק סייקס** (באנגלית: **Mark Sykes**; 16 במרץ 1879 – 16 בפברואר 1919) – או בשמו הרשמי סר טאטון בנוונוטו מרק סייקס, הברון השישי מסלֶדמֶר – היה דיפלומט בריטי שייצג את בריטניה במשא ומתן שהביא לחתימת הסכם סייקס–פיקו.

## ביוגרפיה
מארק סייקס נולד כבן יחיד למשפחת אצולה בריטית ממוצא קתולי, מחבל יורקשייר. הוא למד בקיימברידג'. במלחמת הבורים (1899–1902) שירת בצבא הבריטי בדרום אפריקה. לאחר המלחמה היה המזכיר הפרלמנטרי של איש המנהל הראשי באירלנד ונספח כבוד בשגרירות בריטניה בקונסטנטינופול.

סייקס הרבה לטייל ברחבי האימפריה העות'מאנית וכתב על כך ספרים. בשנת 1911 נבחר סייקס בבחירות הביניים לפרלמנט הבריטי מהמפלגה השמרנית ממחוז הָאל מרכז.

לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, סייקס לא נקרא לשירות, אף על פי שהיה בעל דרגת סגן-אלוף ומפקד יחידת מילואים בצבא הבריטי. כיוון שהיה חבר פרלמנט ורכש מוניטין כבעל ידע באזור, מינה אותו שר המלחמה, לורד קיצ'נר, ליועץ לוועדת בונסן (Bunsen), שהתבקשה להנחות את הקבינט בענייני המזרח התיכון. הוא התגלה כחבר הבולט בוועדה, ומשנת 1916 שימש כאחראי לענייני ערב וארץ ישראל במשרד החוץ הבריטי.

סייקס ייצג את בריטניה במשא ומתן שקדם לחתימת הסכם סייקס–פיקו, שנחתם ב-16 במאי 1916 ונועד לקבוע את אזורי השליטה של בריטניה וצרפת בנחלה של האימפריה העות'מאנית ב (לרבות ארץ ישראל) לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה. ההסכם נקרא על שמו של סייקס ושמו של הדיפלומט הצרפתי שארל פרנסואה ז'ורז'-פיקו שייצג את צרפת במשא ומתן.

מארק סייקס תמך בתנועה הציונית ובהצהרת בלפור. בשנים שקדמו למלחמת העולם לא היה סייקס ידיד הציונות. הוא התקרב בהדרגה להבנת העניין היהודי והציוני, הודות לידידותו עם הרברט סמואל, מי שהיה לאחר מכן הנציב העליון הבריטי בארץ ישראל. הוא עמד על כך שהציונות שואפת לא רק לגאול את היהודים מן הגלות, אלא לכונן חברה חדשה עובדת ויצרנית. סייקס לא חשב אמנם על הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, אלא על הקמת "מרכז לאומי" יהודי שיחיה בשלום עם "יחידות לאומיות" ערביות שכנות וזאת תחת חסות בריטית. הוא ניסה לשכנע את הערבים לקבל בהבנה את ניסיונם של היהודים לבנות את ביתם בארץ ישראל וכי רק תועלת תצמח להם מכך. חיים ויצמן כינה את סייקס כ"אחת מהגדולות שבתגליותינו".

לפי גרסה אחת סייקס עיצב את דגל המרד הערבי.

מארק סייקס נפטר מהשפעת הספרדית.

בשנת 2008 נפתח קברו של סייקס כדי לקחת דגימות משרידי גופתו. סייקס נקבר בארון עשוי עופרת, המגדיל את הסיכויים למצוא בקברו את וירוס השפעת הספרדית. דגימות מהקבר נלקחו כדי לסייע בטיפול במגפות עתידיות של וירוס השפעת.

## לקריאה נוספת

* .Christopher Simon Sykes, **The Man Who Created the Middle East**, William Collins, 2016


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצינים בריטים
קטגוריה:דיפלומטים בריטים
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1910–1918)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1918–1922)
קטגוריה:פוליטיקאים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חברי המפלגה השמרנית (הממלכה המאוחדת)
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1879
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1919
SkyRoads

**SkyRoads** (בתרגום חופשי: "דרכי שמיים") הוא משחק חלליות של חברת *Bluemoon*.

המשחק מבוסס על משחק בשם *Kosmonaut* שעבר כתיבה מחדש שארכה שלושה חודשים. הגרסה השיתופית הופצה בשנת 1993 ונמכרה באינטרנט.

## המשחק
בעזרת מקש הרווח ומקשי החצים נוצר אפקט של "קפיצה ותזוזה". חץ למעלה כדי לגרום לספינה להאיץ, וחץ למטה לגרום לה להאט. המדדים בתחתית המסך הציגו את מהירות הספינה, רמת החמצן וכמות הדלק. המד בצד שמאל הראה את ההתקדמות בשלב, המספר ליד ציין את כוח הכבידה בשלב, כשהמספר 100 מציין חוסר משקל ו-1700 כוח כבידה רב (כלומר לא ניתן לקפוץ). קיימים גם מכשולים, כלומר שאם הספינה תגיע במהירות קטנה מדי היא תתפוצץ או שהקפיצה לא תהיה מספיק רחוקה והיא תיפול לחלל. גם אם מלאי החמצן או הדלק ייגמרו המשימה תיכשל והמשחק נגמר. כל שלב מסתיים במנהרה המסמלת ניצחון.

גרסת הדמו ושתי הגרסאות המלאות ניתנות להורדה חינמית מאתר הבית של החברה.

### צבעי מרצפות
* שחור: הקשת ימין/שמאל גורמת לספינה להמשיך בכיוון הזה עד שהיא מגיעה לצבע אחר או שתיפול לתהום.
* ירוק כהה: מהירות הספינה תקטן.
* ירוק בהיר: מהירות הספינה תגדל.
* אדום בהיר: מוקש, עליה עליו תשמיד את הספינה.
* כחול: אספקת חמצן ודלק.

## Skyroads XMAX-Special
בעקבות ההצלחה של *Skyroads* הפיצה חברת *Bluemoon* גרסה מיוחדת לחג המולד בשם *"Skyroads XMAX-Special*" עם שלבים שונים וקשים יותר. הגרסה לא הייתה פופולרית כמו המקורית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1993
קטגוריה:משחקי DOS
קטגוריה:תוכנה חינמית
קטגוריה:משחקי מרוץ ממוחשבים
אריך דב מוזס

**אריך דב מוֹזֶס** (29 ביוני 1896 - 22 בספטמבר 1944) היה ציוני, סוחר בטקסטיל ויזם התיישבות עצמאי (שאינה קשורה למוסדות המיישבים) באזור השרון.

## ביוגרפיה
מוזס נולד בברלין בירת גרמניה (1896). הוא סיים לימודים בבית ספר למסחר. עוד בחו"ל הכין תוכנית התיישבות, המבוססת על רעיונות של דוד (דייוויס) טריטש, ומשלבת תעשייה וחקלאות. לשם כך, אסף מוזס כספים בגרמניה ואף גייס אנשי מקצוע בתחום הטקסטיל בלודז'. בשנת 1924 עלה לארץ ישראל, ורכש, בשיתוף עם שני יזמים נוספים שטח של 250  דונם, עליו הוקמה המושבה רמתיים (כיום - חלק מהוד השרון), שם בנה את ביתו. את הונו השקיע ביצירת משק מעורב, בהתאם לתוכניתו.

בשנת 1928 פנה מוזס למכריו בגרמניה וניסה לשכנע אותם לעלות לארץ ולהתיישב בה על פי תוכניתו של דייוויס טריטש. בשנת 1933 הצליח להקים את רמות השבים, יישוב של עולים בעלי אמצעים ממרכז אירופה, שאינם קשורים במוסדות המיישבים, הצמוד להוד השרון דהיום. חמש שנים מאוחר יזם את הקמת המושבה רמת הדר ליד רמתיים, עבור העולים הגרמנים (גם היא מהווה כיום חלק מהוד השרון). פטירתו בגיל 48 קטעה את תוכניותיו הנוספות.

## חיים אישיים
מוזס נפטר ב-1944 הוא נקבר בבית העלמין האזורי המשותף ברמות השבים.

הוא היה נשוי לאלזה, לזוג נולדו בישראל שני בנים: דוד ובנימין. דוד נפטר בגיל צעיר. בנימין הלך בדרך אביו ופעל ליישוב הארץ, ולמד גננות בבית הספר החקלאי במקווה ישראל. לימים נשא בנימין לאישה את מטילדה שרם, ממנה נולדו להם שלושה בנים ובת. הוא נודע כאדם טוב לב ואנשים רבים שאלו בעצותיו הטובות. בגיל חמישים לערך הפך בנימין לאדם מאמין, והחל בלימוד וקיום תורה ומצוות. בנימין מוזס נפטר בשנת 2015 בירושלים, ישראל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19: אנשי היישוב
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:רמות השבים: אישים
קטגוריה:הוד השרון: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ברמות השבים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1896
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1944
משוואת לפלס

**משוואת לפלס** היא משוואה דיפרנציאלית חלקית מהצורה \nabla^2 f = 0  כאשר \nabla^2 הוא אופרטור הלפלסיאן.

המשוואה קרויה על שם המתמטיקאי הצרפתי פייר-סימון לפלס ויש לה שימושים רבים בפיזיקה. מהווה מקרה פרטי של משוואת פואסון.

פונקציה המקיימת את משוואת לפלס נקראת פונקציה הרמונית. משוואת לפלס היא משוואה דיפרנציאלית אליפטית, ולכן פונקציות הרמוניות, שהן פתרונותיה, הן אנליטיות.

## תכונות של משוואת לפלס בשני ממדים
משוואת לפלס בשני ממדים בקואורדינטות קרטזיות היא:

:\nabla^2 f=\frac{\partial^2f}{\partial x^2} + \frac{\partial^2 f}{\partial y^2}=0

משוואת לפלס סימטרית במקרים הבאים:
* ביחס להזזה של הצירים, כלומר אם \ u(x,y) הרמונית, גם \ u(x-a,y-b) הרמונית;
* ביחס לסיבוב של הצירים, כלומר אם \ u(r,\theta) הרמונית, גם \ u(r,\theta+\gamma) הרמונית;
* ביחס לנירמול המשתנים, כלומר אם \ u(x,y) הרמונית, גם \ u(\frac{x}{\delta},\frac{y}{\delta}) הרמונית.

כאשר \ a,b,\gamma,\delta כולם קבועים.

## שימושים בפיזיקה
משוואת לפלס מופיעה בתחומים שונים בפיזיקה, לדוגמה:
* פוטנציאל חשמלי באזור ריק ממטענים, מקיים את משוואת לפלס.
* התפלגות הטמפרטורה של גוף במצב יציב מקיימת את משוואת לפלס.

## משוואת לפלס באנליזה מרוכבת
באנליזה מרוכבת, הרכיבים הממשי והמדומה של כל פונקציה אנליטית מקיימים את משוואת לפלס. תוצאה זו נובעת ממשוואות קושי-רימן ומכך שגזירות פונקציה אנליטית פעם אחת מספיקה כדי להסיק גזירותה אינסוף פעמים (כדי שהנגזרות החלקיות השניות המעורבות יהיו שוות). 

בנוסף, לפונקציה u המקיימת את משוואת לפלס (הנקראת גם פונקציה הרמונית) ניתן לעיתים למצוא פונקציה הרמונית צמודה v, כלומר כך שהפונקציה המרוכבת u+iv תהיה אנליטית. פונקציה כזו קיימת באופן נקודתי בתחום פתוח, אך קיומה באופן גלובלי לא מובטח.
משפט מאנליזה מרוכבת קובע כי תחום הוא תחום פשוט קשר אם ורק אם לכל פונקציה הרמונית יש הרמונית צמודה לה בכל התחום.

## ראו גם
* משוואות קושי-רימן
* פונקציה אנליטית
* משוואת פואסון
* גרעין פואסון
* הרמוניות ספריות
## קישורים חיצוניים

* 
* 

לפלס, משוואת
קטגוריה:פונקציות הרמוניות
סינקלר לואיס

**סינקלֵר לואיס** (באנגלית: **Sinclair Lewis**; 7 בפברואר 1885 – 10 בינואר 1951, רומא) היה עיתונאי, סופר ומחזאי אמריקאי, חתן פרס נובל לספרות לשנת 1930.

## ביוגרפיה
סינקלר לואיס נולד בסוק סנטר (Sauk Centre) שבמינסוטה, בנם של אדווין ואמה לואיס. אביו היה רופא העיירה ואמו הייתה בתו של רופא. בשנת 1891 נפטרה אמו, ושנה לאחר מכן נישא אביו מחדש. סינקלר לואיס למד משנת 1903 באוניברסיטת ייל (ספרות למד אצל פרופ' צ'ונסי ברוסטר טִינְקֶר), ובמהלך שני קייצים היה עורך של מגזין ספרותי. בשנת 1906 הצטרף לקומונה שהקים אפטון סינקלר ועבד בה כשרת. בין יתר עיסוקיו, קרא כתבי יד של סופרים, כדי לתת חוות דעת למוציאים לאור. הוא סיים את לימודיו בשנת 1908.

לואיס נדד הרבה על פני 26 ממדינות ארצות הברית והיה גם במקסיקו ובאירופה. מסופר שבאחת משיחותיו עם פרופסור טינקר, אמר לו שהוא רוצה להקדיש את חייו לכתיבת ספרים. "תגווע ברעב", אמר לו הפרופסור הנכבד. "לא אכפת לי", השיב הצעיר, "אם כך", אמר הפרופסור, "אין ספק שתצליח", והוא הצליח, אבל עד שהצליח ועד שהגיע לזכייה בפרס נובל לספרות, חי בעוני קשה. בשנת 1906, כשג'ק לונדון הרצה באוניברסיטת ייל, בא אליו לואיס וראיין אותו עבור שכר סופרים, והם התיידדו. כעבור כמה שנים, במצוקתו הכספית, פנה לואיס ללונדון והציע לו לקנות ממנו "נושאים לכתיבה". ג'ק לונדון קנה ממנו כמה נושאים לפי $7.50 ליחידה והשתמש בהם לכתיבת כמה סיפורים מוצלחים. לאחר פרסום כמה מהרומנים שלו הפך לסופר מצליח ביותר וזכה לפרסים רבים.

חייו הפרטיים לא היו מאושרים: הוא נישא והתגרש מספר פעמים ובנו, מנישואיו הראשונים, נהרג במלחמת העולם השנייה (היה לו בן נוסף, שחקן, מנישואיו לעיתונאית הנודעת דורותי תומפסון).

בשנותיו האחרונות התרכז לואיס בתיאטרון. כמחזאי וכשחקן, אף ניהל פרשיית אהבים עם שחקנית צעירה. הוא התמכר לאלכוהול ונפטר ברומא כתוצאה מנזקי האלכוהוליזם שלו.

## יצירתו

בשנת 1914, כשפוטר מעבודתו באחד העיתונים (בגלל "חוסר כישרון") החליט לשבת ולכתוב את הרומן הראשון, "מיסטר וורן שלנו", בו כתב על נדודיו.

בשנת 1930 הוענק לו פרס נובל לספרות על "אמנותו הגדולה והחיה בציור חיים, על כישרונו ביצירת טיפוסים בעלי חריפות והומור".

אחדים מספריו עובדו לקולנוע כמו דודסוורת' (1936) ואלמר גנטרי (1960).

סיפורו "בונגו הדב הקטן" עובד לסרט מצויר מבית אולפני ההנפשה של וולט דיסני בשנת 1947.

## ספריו שתורגמו לעברית
***אן ויקרס** / תרגם מאנגלית: יצחק שנברג (=שנהר), תל אביב: א"י שטיבל, 1933.
***ארוסמית** / עברית: ש' זנדבנק), מרחביה: הקבוץ הארצי השומר הצעיר (סדרת "ספרית פועלים: לכל"), 1956. (מהדורה נוספת: תל אביב: דקל בשיתוף עם מיילקס, תשכ"ט-1968.)
* **בביט**: רומן / תרגום: י' פישמן, ברלין – תל אביב: א"י שטיבל, תר"ץ.
** **באביט**, מאנגלית: לאה זגגי, תל אביב: זמורה-ביתן, תשמ"ז-1987.
***דם מלכות**, מאנגלית: בלהה מיכאלי, ירושלים: מסדה, 1950.
***התאומים**, תרגם: ש' שריה, ירושלים: עופר, [תש"ו].

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מינסוטה
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:מחזאים אמריקאים
קטגוריה:סאטיריקנים אמריקאים
קטגוריה:כותבי מכתבים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1885
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1951
קרצינומת תאי קשקש

**קרצינומת תאי קשׂקשׂ** (באנגלית: **squamous-cell carcinoma** או **SCC**) הוא סוג של סרטן ממקור אפיתליאלי מתפתח בשכבת האפיתל של העור או הרקמות הריריות השונות של הגוף. רוב הגידולים של תאי קשקש נוצרים על העור, צוואר הרחם והגרון.

אופי הטיפול ויעילותו תלויים בשלב שבו אובחן הגידול לראשונה ובאיבר שבו התגלה. ככלל, כאשר הגידול מופיע על העור הוא קל ביותר לגילוי מוקדם ולטיפול מוצלח, לעומת זאת גידולי הגרון מתגלים בדרך כלל בשלבים מתקדמים שאינם מאפשרים כריתה מלאה ולכן לחולים אלו פרוגנוזה רעה. בדרך כלל קרצינומת תאי הקשקש מתגלה כפצע שאינו מגליד, לעיתים הפצע מדמם או נקרוטי. בבדיקה מיקרוסקופית ניתן לאבחן את מידת החודרנות של התאים ואת מצב בלוטות הלימפה של האזור הנגוע.

ללא התערבות כירורגית עלול הנגע לשלוח גרורות לבלוטות הלימפה ומשם להגיע לאיברים מרוחקים. במקרה שאין אפשרות להוצאת הגידול בניתוח, כמו במקרה של גידול נרחב בגרון, ניתן לטפל בגידול ברדיותרפיה. במקרה שהגידול התפשט לבלוטות הלימפה או לאיברים מרוחקים יש לשקול טיפול כימותרפי אף שהתועלת בו מוגבלת.

במקרים רבים התפתחות של קרצינומת תאי הקשקש נובעת מחשיפה לגורמים קרצינוגניים כמו חשיפה לקרינת UV, עישון, ואלכוהול. 

## ראו גם
* סרטן מנקי הארובות
* סרטן תאי עור קשקשיים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גידולים ממאירים בעור
אירוויזיון 1970

**תחרות ה[[אירוויזיון]] של 1970**, התחרות החמש עשרה במספר, נערכה ב-21 במרץ 1970 באמסטרדם, הולנד, בהנחיית מגישת הטלוויזיה וילי דובה. בתחרות ניצחה הזמרת דנה רוזמרי סקאלון אשר ייצגה את אירלנד עם השיר "All Kinds of Everything". היה זה הניצחון הראשון של אירלנד אשר מאז צברה 7 ניצחונות והיא מחזיקה כיום בשיא הניצחונות באירוויזיון ביחד עם שוודיה. תחרות זו מיוחדת במספר מובנים:

פינלנד, נורווגיה, פורטוגל ושוודיה בצירוף אוסטריה החליטו להחרים את התחרות באותה שנה בגלל התוצאה של האירוויזיון שנה קודם לכן, ובגלל שיטת ההצבעה שלדעתם הייתה צריכה להשתנות. כדי להימנע מתוצאה כזו נקבע חוק שובר השוויון, לפיו אם שתי מדינות או יותר יגיעו למקום הראשון בסיום ההצבעה הכללית, הזמרים יצטרכו לעלות ולהציג שוב. לאחר מכן השופטים יתייעצו וינסו להגיע להחלטה. במקרה שלא תהיה הכרעה, כל מי שהגיע למקום הראשון בסיום ההצבעה הראשונה יהיה המנצח. החוק לא הופעל מעולם, כיוון שכל הצבעה הסתיימה בהכרעה, וב-1971 שונו כללי ההצבעה לחלוטין.

בשנה זו שודרה התחרות לראשונה גם לארצות הגוש המזרחי - ברית המועצות, הונגריה וצ'כוסלובקיה. עצם השידור לארצות אלו לא היה מובן מאליו, נוכח המלחמה הקרה ומדיניות מסך הברזל במזרח אירופה. התחרות לא שודרה פעמים רבות לארצות הגוש עד התפרקותו בשלהי שנות ה-80. כמו כן, התחרות שודרה באמצעות לוויין לצ'ילה וברזיל (אולם שידור התחרות בלוויין מחוץ לאירופה החל כבר בשנה הקודמת).

המעצב רונלד דה גריט בנה את הבמה בצורה של חצי גורן עם כמה שורות של מוטות ברזל מעוקמים מסביב, ובאמצע הוצב כדור מתכת גדול שיכול להסתובב לכמה כיוונים.

## רקע

התחרות של 1969 נגמרה בשוויון מרובע, ולכן נערכה הגרלה לקבוע מי תהיה המדינה המארחת מבין ארבע המדינות המנצחות של השנה הקודמת. בהגרלה נקבע שהולנד תארח את תחרות האירוויזיון באותה שנה.

לאור ההחרמה התמודדו באירוויזיון זה רק 12 מדינות, והמפיקים ההולנדים נאלצו למתוח את קטע הפתיחה וקטעי הקישור. הדבר נעשה באמצעות סרטונים קצרים ששודרו בין השירים. הרעיון הזה זכה להצלחה, ושיטת סרטוני המעבר חזרה מאז כמעט בכל שנה. שיטת סרטוני המעבר יצרה בפעם הראשונה יתרון ניכר לצופי הטלוויזיה על פני מאזיני הרדיו. סרטוני המעבר הללו זכו במשך השנים לכינוי "גלויות", כיוון שהן מציגות את נופי המדינה המתמודדת (לדוגמה: 1979) או כל מאפיין שקשור למדינה שתעלה על הבמה בסופם (לדוגמה: 2009).

התחרות הציגה זמרים מפורסמים כמו מרי הופקין מבריטניה, אנרי דס משווייץ ודייוויד אלכסנדר וינטר מלוקסמבורג, ולצידם הופיעו זמרים אלמונים עד אז כמו חוליו איגלסיאס מספרד והמנצחת עצמה, דנה. הניצחון הפך אותה לכוכבת בינלאומית גדולה, והשיר שלה, "All Kinds of Everything", היה ללהיט.

## השירים המשתתפים

## קישורים חיצוניים

* 
* אירוויזיון 1970 באתר האירוויזיון הרשמי
* היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 1970

*
1970
קטגוריה:1970 במוזיקה
קטגוריה:אמסטרדם: תרבות
קטגוריה:אמסטרדם: היסטוריה
1970
קטגוריה:1970 בהולנד
קלמנס החמישי

**קלמנס החמישי** (בלטינית: **Clemens V**; 1264 – 20 באפריל 1314), אפיפיור מ-5 ביוני 1305 עד מותו. הוא זכור במיוחד בשל רדיפותיו את אנשי מסדר הטמפלרים ובשל העברת האפיפיורות לעיר אביניון בצרפת.

## ביוגרפיה
נולד בעיירה ויאנדרו במחוז ז'ירונד שבדרום מערב צרפת, והוטבל בשם **בֶּרְטְרַן דֶה גוֹ** (Bertrand de Got). היה ארכיבישוף של העיר בורדו לפני שנבחר לאפיפיור ב־1305 בתמיכתו של פיליפ הרביעי מלך צרפת. תמיכה זו הייתה מותנית בכך שיבטל את נידוים של אלה שחטפו, שמו במעצר וגרמו למותו של האפיפיור בוניפקיוס השמיני (נידוי שהוטל על ידי קודמו, האפיפיור בנדיקטוס האחד עשר). אחרי שנבחר ביטל את הצווים של בוניפקיוס השמיני, שפגעו בסמכותו של פיליפ הרביעי, החליט שלא לנסוע לרומא מחשש לביטחונו האישי, וערך את טקס הכתרתו לאפיפיור בעיר ליון שבצרפת (14 בנובמבר 1307). 

באותה שנה נתן את הסכמתו למעצרם של אנשי מסדר הטמפלרים בצרפת (מסדר אבירי היכל שלמה) כדי שהמלך יוכל לבזוז את אוצרם. רבים מהם עונו, הודו באשמת כפירה והועלו על המוקד. 

המלך הציע לו להעביר את מושב האפיפיור מרומא אל העיר אביניון שבחבל פרובנס (עיר שהייתה נחלתו של מלך נאפולי וסיציליה). כך החלה ב-1309 "גלות אביניון" של האפיפיורים, שנמשכה שישים ושמונה שנה.
ביולי 1309 תמך במסע הצלב של העניים, וב-1310 תמך במסע צלב של ההוספיטלרין שיצא לדרך בתחילת 1310, אך במקום להפליג לארץ הקודש, ההוספיטלרים כבשו את העיר רודוס מידי הביזנטים.
[ממוזער|250 פיקסלים|מטבע של קלמנס החמישי, [1310]]
בהשפעתו של פיליפ הרביעי הסכים קלמנס החמישי לערוך משפט לאפיפיור בוניפקיוס השמיני שנפטר ב־1303. המשפט החל ב-1309 ונמשך שנתיים. שישה אנשי כמורה העידו כי שמעו את בוניפקיוס אומר: "כל החוקים הקדושים אינם אלא המצאות שנועדו לגרום להמון העם להתנהג היטב באמצעות הפחד מן הגיהנום". קלמנס החמישי היה משוכנע בחפותו של בוניפקיוס, ועם זאת, רצה להשביע את רצון המלך. ב-1311 הסכים פיליפ הרביעי להעביר את המשפט למועצת הכנסייה, שהתכנסה בעיר ויין שמדרום לעיר ליון, תמורת הסכמת האפיפיור לזכות מכל אשמה את חוטפיו של בוניפקיוס השמיני. שלושה קרדינלים העידו בפני מועצת הכנסייה כי בוניפקיוס היה מסור לדת הנוצרית, וכדי להוכיח את חפותו הביעו נכונות להתייצב לדו-קרב נגד אלה שהאשימו אותו. היות שאיש מן הצד שכנגד לא היה מוכן להתייצב לדו-קרב, הכריזה מועצת הכנסייה על סיום המשפט.

קלמנס החמישי נפטר באביניון ב-1314 ובמקומו נבחר לאפיפיור יוחנן העשרים ושניים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפיפיורים צרפתים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-14
קטגוריה:ילידי 1264
קטגוריה:נפטרים ב-1314
קטגוריה:צרפתים במאה ה-14
קטגוריה:צרפתים במאה ה-13
יעקב אשמן

**יעקב ישראל אַשְׁמָן** (4 בספטמבר 1926 – 19 ביוני 1974) היה סופר, עורך, מתרגם ועיתונאי ילדים ונוער ישראלי. עורך "הארץ שלנו" מ-1965 ועד מותו. אחיינו של המחזאי אהרן אשמן.

## ביוגרפיה
אשמן נולד, גדל ולמד בתל אביב, וסיים את לימודיו בגימנסיה "הרצליה". לאחר תום לימודיו התגייס למשטרת היישובים, ואף חבר בסתר לארגון הלח"י. מנעוריו היה בעל דעות ימניות, שהובילו אותו אל כתב העת "אלף" של תנועת הכנענים.

השתתף בלחימה במלחמת העצמאות, ונפצע בקרב על הגנת ירושלים. בתום המלחמה השלים את לימודיו באוניברסיטה העברית. בשנת 1951 חזר כמורה לגימנסיה "הרצליה", ובשנת 1952 הצטרף למערכת עיתון הילדים "הארץ שלנו". שנים רבות עבד בעיתון ככתב, כסגן העורך, ומשנת 1965 ערך את "הארץ שלנו".

אשמן החל לפרסם את יצירותיו – רשימות, כתבות וסיפורים – עוד בהיותו תלמיד גימנסיה "הרצליה", בעיתון התלמידים. בתקופה הקצרה שיצא לאור כתב העת "אלף", השתתף בכתיבתו, הן תחת שמו האמיתי והן בשמות עט. במשך שנות עבודתו ב"הארץ" פרסם טור יעץ חינוכי להורים, שלימים כינסו בספריו.

הוא גידל וטיפח יוצרי ספרות ילדים, והצמיח דור חדש של משוררים וסופרים, שלימים נתפרסמו והיו בין ראשי המדברים בתחום ספרות הילדים. בשעתו תמך בהוצאת ספרו הראשון של פנחס שדה, "החיים כמשל" (1958), ועודדו להיאבק על הוצאת הספר המהפכני הזה, שנדחה על ידי הוצאות הספרים.

יעקב אשמן נפטר באופן פתאומי בשנת 1974, מהתקף לב בביתו בתל אביב, בגיל 48. הותיר אישה, בן ובת.

על שמו נקבע הפרס השנתי לסיפור הקצר לילדים

## ספריו
* **בסבך הרִגול המצרי: עלילות אורי וגדעון**, תל אביב: מצפן, תשי"ג 1953. (בחתימת "יורם נבו")
* **[[לולו (ספר)|לוּלוּ]]**; ציורים: אלישבע נדל-לנדאו, תל אביב: הדר, תשי"ח.
* **אתה ובנך ובתך: 77 עצות להורים**; ציורים: דוֹש, ירושלים – תל אביב: שוקן, 1958.
* **כושי השובב**; תמונות: פאול גרוס; סִפור: יעקב אשמן, תל אביב: הדר, תשי"ט. (סיפור על חתלתול)
* **שאל ואיָעץ**; ציורים: סימה בגד דב, תל אביב: י’ צ’צ’יק, 1963. (ספר יעץ)
* **אבא שלי עובד**; תמונות: פאול גרוס; סִפור: יעקב אשמן, תל אביב: הדר, תשכ"ג.

### תרגום
* גורית אקסלרד, **סין, סונג ואני**; מצויר בידי המחברת; תרגם מכתב-יד: יעקב אשמן, תל אביב: גדיש, תשט"ו.

## לקריאה נוספת
* אלי אשד, **הקומיקס הישראלי : מהצבר ועד גיבור העל - דמויות ומגמות מרכזיות בעלילון העברי 1935–2000**, כתב הוצאה לאור, 2022, הפרק "יעקב אשמן", עמ' 79–111.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* צחי פרבר, ביטוי קולו של היחיד, המשך, **[[הפנקס]]**, 6–13 באפריל 2011
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:עיתונאי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:אנשי משטרת היישובים העבריים
קטגוריה:לוחמי הלח"י
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
אלף (כתב עת)

**אלף**, כתב עת של תנועת "העברים הצעירים", המוכרת גם בשם "הוועד לגיבוש הנוער העברי", שזכתה לכינוי "הכנענים". כתב העת "אלף" החל את הופעתו כגיליון חד פעמי ואנונימי, בעריכתו של אהרן אמיר, שיצא לאור בסוף שנת 1948. המאמר הראשי בגיליון הראשון נכתב בידי אוריאל שלח, הוא יונתן רטוש.

בין משתתפי כתב העת נמנו, נוסף על אמיר ועל רטוש, אנשי התנועה ומקורבים אליה, כמו עדיה חורון (ע.ג. חורון), עוזי אורנן, עמוס קינן, בנימין תמוז ואחרים. כתב העת נתן ביטוי ייחודי ל"השקפתם העברית" של משתתפיו. ביניהם היו קיצוניים לדעה, מקורבי ויוצאי הלח"י, ומתונים. כתב העת עורר עליו התנגדות קשה של עיתונות תנועת העבודה וגם של העיתונות האזרחית.

אלף הופיע באורח בלתי סדיר, בין השנים 1948–1953. ומשתתפיו, אנשי רוח מוכרים בתחומים שונים, התפזרו לתחומי האקדמיה, העיתונות, המחקר, האמנות והפוליטיקה. 

יונתן רטוש חידש את ״אלף״ עם פרוץ מלחמת ששת הימים ב-1967 והמשיך לפרסמו עד 1972.

סמל אלף לקוח מדגל הכנענים, בו הופיע אלף בכתב העברי הקדום, המסמלת את **קרני** הפר, או שור הבר.

## ראו גם
* הכנענים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
אהוד בנאי והפליטים

"**אהוד בנאי והפליטים**" הוא אלבום הבכורה של אהוד בנאי, שיצא בשנת 1987.

## הפקה והוצאה
יחד עם בנאי השתתפו בהקלטת האלבום להקת "הפליטים", אשר כללה את יוסי אלפנט (שגם הפיק מוזיקלית את האלבום), גיל סמטנה, ז'אן ז'אק גולדברג ונועם זייד הלוי. הקו המוזיקלי של האלבום, שכלל רוק קצבי וצלילים מזרחיים, נחשב לחדשני באותה תקופה. את עטיפת התקליט עיצב וצייר איתן פימנטל, שעיצב עבור בנאי עוד קודם גם את שתי העטיפות לתקליטי השדרים "עגל הזהב" ו"עבודה שחורה".

מופע הבכורה החגיגי להשקת האלבום התקיים מספר חודשים לאחר צאתו בבית דני שבשכונת התקווה בתל אביב.

באוגוסט 2025, בנאי הוציא מחדש את האלבום בגרסת דאב, בשיתוף המוזיקאי בנו הנדלר. הגרסה מבוססת על רעיון שחלם בנאי בתחילת שנות ה-80. בין היתר השתתפו בנגינה: ספי ציזלינג בחצוצרה, אייל תלמודי בסקסופון, ירון אוזנה בטרומבון, מיכאל אבגיל בתופים, וכן בנאי והנדלר. בקולות השתתפו אשתו ובנותיו של בנאי: אודליה, מרים-חווה, איילה וזוהר. בנאי הוסיף טקסטים חדשים לשירים "עיר מקלט" ו"ממשיך לנסוע", עם מסר של שינוי, ריפוי ותיקון בהתאם לתקופה במקביל למלחמת חרבות ברזל. בנוסף, ההוצאה המחודשת כללה הקלטות ועיבודים חדשים לשמונה שירים מהאלבום המקורי, וכן קטע בונוס בשם "מתחיל להתעורר".

## תוכן
השיר "עגל הזהב" מתאר את פרשת עגל הזהב מנקודת מבטו של העם המחכה למנהיג הנעלם. שירים אחרים באלבום עוסקים במסע ("דם", "עיר מקלט", "ממשיך לנסוע") ובגעגוע ("זמנך עבר", המתאר חלום בו בנאי חוזר לימי נעוריו בבית הספר התיכון, "מלנכולי"). הביטוי "זמנך עבר" שואב השראה מהמערכון חידון התנ"ך של אריק איינשטיין ואורי זהר.

## תגובות
האלבום הגיע מספר פעמים למקומות גבוהים במצעדים לבחירת האלבום הטוב בכל הזמנים. בסקר כזה אשר ערך אתר האינטרנט ynet בקרב אנשי מוזיקה שונים בראש השנה תשס"ו, הגיע האלבום למקום הרביעי.

בפברואר 2008, בחר המוסף "7 לילות" של ידיעות אחרונות את האלבום בתור אלבום הבכורה הישראלי הטוב ביותר אי פעם. גם אתר "Time Out תל אביב" בחר באלבום לטוב בכל הזמנים בשנת 2017.

הסרט התיעודי "חייב לזוז", שיצרו אבידע ליבני, דרור נחום וגידי אביבי, מתאר תקופה זו בחייו של אהוד בנאי ואת פריצת הדרך הראשונה שלו במוזיקה הישראלית.

בשנת 2012 הוציאו תלמידי בית הספר למוזיקה Muzik אלבום מחווה בשם "עבודה שחורה" עם גרסאות כיסוי לשירי האלבום.

בשנת 2021 יצא אלבום מחווה אלקטרוני בשם "אז עכשיו", עם גרסאות-כיסוי לשירי האלבום בביצועיהם של ברי סחרוף, אסף אמדורסקי, ערן צור, אפרת בן-צור, כפיר בן-ליש ורע מוכיח (שגם הפיק מוזיקלית).

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים

* אהוד בנאי והפליטים, באתר MOOMA
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*אהוד בנאי והפליטים במצעד האלבומים האלטרנטיביים הישראליים הגדולים של כאן 88

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1987
קטגוריה:אלבומי אהוד בנאי
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי יוסי אלפנט
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי פלטינה בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
אקדח נורים

שמאל|ממוזער|250px|אקדח נורים מודרני טיפוסי בקוטר 18.53 מ"מ, מתוצרת חברת אוריון
**אקדח נורים** הוא אקדח היורה נורים המשמשים בדרך כלל כאות מצוקה. לעיתים ישמשו הנורים אות תקשורת בים או בין מטוסים ואנשים על הקרקע. אקדח נורים הוא פריט נפוץ בערכות הצלה.

הסוג הנפוץ ביותר של אקדח נורים קרוי "אקדח ורי" על שם אדוארד וילסון ורי (1847–1910), קצין ים אמריקאי שפיתח את השימוש באקדח בריחי ליריה אחת של נור. גרסאות מודרניות של האקדח עשויות מפלסטיק עמיד בצבעים שונים. במדינות כמו הממלכה המאוחדת, בהן יש הגבלות שימוש חמורות בכלי ירייה, השימוש באקדח נורים אינו כה נפוץ כציוד הצלה בספינות.

כדי לקבל אפקטיביות מלאה של הנור, וכדי שהמחפש יאכן את היורה כמה שיותר קרוב, יש לירות את הנור בזווית ישרה. בצורה זו הנור ישהה באוויר יותר זמן ויסמן את מיקומו של היורה בצורה מדויקת. הנור ניצת בגובה של כ-100 מטרים, וצבעו של נור מצוקה אדום. לנורים משוכללים מחובר מצנח קטן המגדיל את זמן השהיה באוויר, ומגביר את סיכויי הזיהוי.

בשימושי תקשורת צבאית יורים נורים בצבעים שונים, כאשר לכל צבע יש משמעות על פי פקודות הקרב של היחידה או על פי מה שנקבע מראש.

גרסאות של אקדח נורים שהיו בשימוש במלחמת העולם השנייה, היו בעלות קדח של 25.4 מ"מ. גרסאות מודרניות יותר הן בעלות קדח של 18.53 מ"מ.

אקדח נורים אינו נשק התקפי, אולם במלחמת העולם השנייה תכננו מהנדסים גרמנים כמה דגמים של אקדח נורים היורה רימוני יד. ידועים גם מקרים של טייסים שהשתמשו באקדח נורים כנשק הגנתי, לאחר שצנחו בשטח אויב. כמו כן, במלחמת יום הכיפורים במהלך קרב מרסה תלמאת הצית קצין מחיל הים הישראלי ספינת ברטרם מצרית בעזרת ירי מאקדח זיקוקים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שיטות תקשורת
נורים
קהילת המודיעין האמריקאית

**קהילת המודיעין האמריקאית** (באנגלית: **United States Intelligence Community**; בראשי תיבות: **IC**) הוא גוף המורכב מ־16 ארגונים האחראים על מודיעין צבאי, ריגול ותכנון צבאי. הגוף הוקם ב-4 בדצמבר 1981 על ידי הנשיא רונלד רייגן.

בראש קהילת המודיעין האמריקנית עומד מנהל המודיעין הלאומי (DNI – Director of National Intelligence), שהוא יועץ המודיעין הבכיר של הנשיא. מנהלת המודיעין הלאומי היא טולסי גבארד.

## מטרה
קהילת המודיעין הוקמה על-מנת לספק שיטה ישירה לגופי המודיעין השונים לחלוק מידע, לתאם פעילות ולבטל יתירות. על קהילת המודיעין הוטלו שש משימות עיקריות:
* איסוף מודיעין הנדרש לנשיא ארצות הברית, למועצה לביטחון לאומי, מזכיר ההגנה, מזכיר המדינה ולגופים נוספים ברשות המבצעת, לצורך ביצוע המשימות המוטלות עליהן.
* הפקה והפצה של מודיעין.
* איסוף מידע אודות פעילויות שירותי מודיעין זרים, טרור בין-לאומי, הברחת סמים ופעילויות עוינות אחרות המכוונות כנגד ארצות הברית על ידי מדינות זרות, ארגונים, אנשים וסוכניהם, ומניעה והגנה כנגדם.
* פעילויות מיוחדות
* פעילויות מנהלתיות בתוך ארצות הברית ומחוצה לה הנדרשות לביצוע פעילות הארגונים.
* פעילויות מודיעין אחרות אשר הנשיא עלול להורות מפעם לפעם.

## מבנה
קהילת המודיעין מדווחת למנהל המודיעין הלאומי, ומנהל המודיעין הלאומי מדווח ישירות למועצה לביטחון לאומי ולנשיא.

### סוכנויות חברות
קהילת המודיעין האמריקנית מונה כיום 17 סוכנויות ומשרדים במספר מחלקות ורשויות מבצעות:

### פיקוח פרלמנטרי
קהילת המודיעין האמריקנית נמצאת תחת פיקוח הוועדה הקבועה למודיעין של בית הנבחרים, והוועדה הקבועה למודיעין של הסנאט.

### הרפורמה
מבנה קהילת המודיעין השתנה משמעותית לאחר ביצוע הרפורמה בדצמבר 2004.

לפני ה-21 באפריל 2005, עמד בראש הקהילה מנהל הביון המרכזי (DCI – Director of Central Intelligence), אשר כיהן גם בתפקיד ראש סוכנות הביון המרכזית (CIA).

במקום מנהל הביון המרכזי (DCI), נוצר תפקיד חדש המכונה מנהל המודיעין הלאומי (DNI). מנהל המודיעין הלאומי אחראי על כלל קהילת המודיעין, ויש לו סמכויות מורחבות על בקרת תקציב של ארגונים הנמצאים תחת האחריות של מזכיר ההגנה. בנוסף, התפקידים של עוזר מנהל הביון המרכזי לאיסוף, עוזר מנהל הביון המרכזי למחקר, ומנהל ביצועי לענייני קהילת המודיעין נכללים כעת במסגרת המשרד החדש של מנהל המודיעין הלאומי.

## ראו גם
*קהילת המודיעין הרוסית

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ארצות הברית: צבא וביטחון
נוירולוג

**נוירולוג** הוא רופא המתמחה בענף הנוירולוגיה. הנוירולוגים אחראים לחקר, אבחנה, טיפול ומעקב של כל התופעות הנוירולוגיות. במדינות מסוימות, אחריות חוקית נוספת לנוירולוגים היא קביעת מוות מוחי כדי להוכיח את מותו של מטופל.

## הנוירולוג לעומת הנוירוכירורג
כאשר יש צורך בהתערבות כירורגית, הנוירולוג עשוי להפנות לנוירוכירורג או לנוירורדיולוג פולשני. **נוירוכירורג** הוא נוירולוג אשר עבר הכשרה מיוחדת לביצוע ניתוחים במערכת העצבים.

## התמחות בנוירולוגיה
### ישראל
כדי לקבל את המינוי כמומחה בנוירולוגיה בישראל, צריך לסיים לימודי רפואה ואחר כך להתמחות בתקן מתמחה במחלקה נוירולוגית מוכרת באחד מבתי החולים בישראל. אורך ההתמחות היא כחמש שנים. על המתמחה לעבור בחינות התמחות באמצע ההתמחות ובסופה. אם הצליח בבחינות אלו יהפך לנוירולוג מומחה.

### תתי-התמחויות בנוירולוגיה
התמחויות מיוחדות הן בנוירופדיאטריה (נוירולוג ילדים) ונוירוגריאטריה (נוירולוג העוסק במחלות נוירולוגיות בקשיש). במכוני מחקר מיוחדים, כמו מכון ויצמן, אפשר להתמחות בתחומי נוירולוגיה שונים כגון נוירופיזיולוגיה, ביוכימיה של מערכת העצבים, נוירוגנטיקה, נוירוקרדיולוגיה ועוד.

### ההתמחות בנוירולוגיה בארצות הברית וקנדה
בארצות הברית ובקנדה, נוירולוגים הם רופאים שסיימו את הלימודים לתואר שני במדעי המוח לאחר שסיימו את לימודיהם בפקולטה לרפואה. הכשרת נוירולוגים אורכת 10–13 שנות לימוד הכוללות לימודים באוניברסיטה והכשרה קלינית. הכשרה זו כוללת תואר אקדמי של ארבע שנים, המקנה אישור לעסוק כרופא "MD" או "DO". לאחר מכן הנוירולוגים נדרשים לעבור ארבע שנים נוספות של מחקר, ולאחר מכן להשלים שלוש עד ארבע שנים, שנה אחת של הכשרה ברפואה פנימית, ושלוש שנים של הכשרה בתחום הנוירולוגיה.

## הביקורת על עיסוקו של הנוירולוג
הביקורת על עיסוקו של הנוירולוג נסובה סביב העמימות האפשרית שבפרשנות בדיקות מעבדה מסוימות הקשורות במוח האדם (בעיקר חומר רדיולוגי) ובעצם השיח הנוירולוגי החופף לעיתים את השיח הפסיכיאטרי (בעיקר סביב המונחים בעיות זיכרון ובעיות התפתחותיות, הנחשבים לכלליים ועמומים).

## ראו גם
* בדיקה נוירולוגית
* פסיכיאטר

## קישורים חיצוניים

* נוירולוג- במה הוא מטפל?
* 

*
קטגוריה:מקצוע הרפואה
פפ"ש

**פפ"ש** (מבטאים: פֶּפֶּשַה, ר"ת של "פיסטולט פולמיוט שפגינה" – Пистолет-пулемёт Шпагина) הוא תת מקלע שהיה בשירות הצבא האדום במלחמת העולם השנייה.

## תכונות
הפפ"ש הצטיין בקצב אש גבוה של כ-900 כדורים לדקה. הוא תוכנן עם מפצה סטייה פשוט על מנת להתגבר על עליית הקנה המאפיינת ירי מהיר שכזה. אמינותו הייתה גבוהה אך לעיתים הייתה המחסנית העגולה של הפפ"ש נתקעת. פשטותו ועמידותו הגבוהות קנו לו אהדה בקרב החיילים. הנשק נחשב גם למדויק למדי.

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|250px|חייל גרמני מצויד בפפ"ש 41, [קרב סטלינגרד 1942]]
הפפ"ש הוא אחד מכלי הנשק הקל שיוצרו במספרים הגדולים ביותר במלחמת העולם השנייה, תמ"ק פפ"ד היה יקר מדי ליצור מאסיבי, והפפ"ש תוכנן כתחליף זול. אחת מהתכונות שהפכו אותו קל וזול לייצור הוא העדר מוחלט של ברגים. כל חלקיו היו מפח מכופף והשתלבו זה בזה. הפפ"ש נכנס לשירות בשנת 1941. קרוב ל-6 מיליון תת-מקלעים מדגם זה יוצרו, ודיוויזיות שלמות צוידו בו. 

גם חיילי הוורמאכט אהבו את הכלי, לאחר שנתוודעו לו כשנפל שלל בידיהם בשל פשטותו ומיעוט המעצורים בו. בשל הגודל הדומה של תחמושת ה-7.62X25 מ"מ הרוסית וה-9 מ"מ פרבלום הגרמנית, יוצרה עד מהרה ערכת הסבה פשוטה שכללה קנה 9 מ"מ ומתאם למחסניות של MP40 "שמייסר" גרמני, תת-המקלע המוסב אומץ באופן רשמי בוורמאכט כ MP-717.

בדומה לפפ"ש, יוצר גם הפפ"ס, הזול יותר, אשר יועד לצוותי טנקים, צנחנים ולוחמי יחידות הסיור.

## קישורים חיצוניים

* תיאור של תת-מקלע פפ"ש 
* [כתבה אודות תת-מקלע פפ"ש ב[מגזין] "קלשניקוב"] 

## הערות שוליים

קטגוריה:תת-מקלעים רוסיים וסובייטיים
קטגוריה:נשק קל סובייטי במלחמת העולם השנייה
שארל פרנסואה ז'ורז'-פיקו

**פרנסואה ז'ורז'-פּיקוֹ** (בצרפתית: **François Georges-Picot**; 21 בדצמבר 1870 – 20 ביוני 1951) היה דיפלומט צרפתי שייצג את צרפת במהלך המשא ומתן לחתימת הסכם סייקס–פיקו.

כבוגר לימודי משפטים הפך לעורך דין בבית המשפט לערעורים של פריז ב-1893 לפני שפנה לדיפלומטיה ב-1895. הוא התחיל כנספח של השגרירויות בקופנהגן ובבייג'ינג ב-1896. זמן קצר לפני תחילת מלחמת העולם הראשונה מונה הדיפלומט הצרפתי לקונסול צרפת בביירות. עם פרוץ המלחמה הוא נסע לקהיר ומשם ניהל קשרים עם הנוצרים המרונים בלבנון. הוא נקרא לפריז באביב 1915 על ידי משרד החוץ כאשר פירוק האימפריה העות'מאנית התגבש בהדרגה.

ז'ורז'-פיקו היה איש משרד החוץ הצרפתי. בשנת 1915 הגיע ללונדון על מנת לקיים משא ומתן עם הדיפלומט הבריטי מארק סייקס לקביעת אזורי השליטה של שתי המעצמות בנחלה של האימפריה העות'מאנית במזרח התיכון, לקראת סיום מלחמת העולם הראשונה. ההסכם נחתם ב-16 במאי 1916.

בשנת 1917 נתמנה ז'ורז'-פיקו לתפקיד המושל הכללי הצרפתי של סוריה ולבנון.

ב-1897 נישא למארי פוקה, ולזוג נולדו שלושה ילדים. פיקו הוא גם קרוב משפחה (אח של סבתו) של נשיא צרפת לשעבר, ולרי ז'יסקאר ד'אסטן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיפלומטים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1870
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1951
החיל הכללי

**החיל הכללי** (חכ"ל) הוא סמכות המאגדת בתוכה את כל החיילים שהוכשרו תחת המטה הכללי או שאינם שייכים לחילות האחרים.

בראש החיל עומד ראש חטיבת הסגל של אגף כוח האדם. מפקדת החיל הנוכחי היא תא"ל ליאת שבו.

מערכים השייכים לחיל הכללי:

* המערך הכלכלי
* מערך מדעי ההתנהגות
* אגף המבצעים
** דובר צה"ל
* אגף התכנון ובניין הכוח 
* יחידות מחוץ לסדר הכוחות (ימ"ל) - יחידות שחייליהן משרתים במסגרות חוץ-צבאיות: משרד הביטחון, משרד ראש הממשלה ומשטרת ישראל
**מתאם פעולות הממשלה בשטחים
**נציבות קבילות החיילים
**הפנימייה הצבאית לפיקוד

כמו כן, קיימים מקצועות צבאיים המשויכים לחיל הכללי, כגון רכז בירור, פקיד, מוכרן בשקם ועובד כללי, ללא שום קשר ליחידה שבה החייל משרת בפועל. מאידך, חיילים שיחידותיהם שייכות לחיל האוויר או לחיל הים, ישויכו על פי יחידתם, ללא שום קשר למקצוע הצבאי שלהם.

היחידות השייכות לחיל אינן נמצאות תחת פיקודו של ראש החיל.

חיילים המשתייכים לחיל הכללי יכולים לצאת לקורס קצינים, במסלול הרגיל, אשר כולל את מסלול ההכנה בבה"ד 1 ואת ההשלמה החילית (כך שכל תהליך ההכשרה לקצונה נמשך כחמישה חודשים).

## קישורים חיצוניים

כללי, חיל
קטגוריה:אגף כוח האדם