open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
משה אנסהיים

**משה אנסהיים ממץ** (בצרפתית: **Moses Ensheim**; 1750 – 9 באפריל 1839) היה מתמטיקאי ומשורר יהודי-צרפתי.

## קורות חיים
נולד בעיר מץ שבצרפת. הוריו ציפו שיהפוך לרב, אולם הוא עזב את ביתו במץ ונסע לגרמניה. בשנים 1782–1785 היה מורה פרטי בביתו של משה מנדלסון ולימד בעיקר את בנו אברהם. לאחר מכן חזר לעיר מץ ושם התפרנס בדוחק מהוראת מתמטיקה. בשל היותו יהודי לא התקבל אנסהיים למשרת הוראה ב-École Centrale של מץ. עם תלמידיו במץ נמנה המתמטיקאי לעתיד אולרי טרקם.

אנסהיים היה שותף להשקפותיהם של אנשי תנועת ההשכלה בברלין, "המאספים". הוא שלח לכתב העת "המאסף" דיווחים נרגשים על המהפכה הצרפתית ועל הדיונים באספה הלאומית לקראת שיפור מעמדם האזרחי של היהודים. ב-1793 חיבר בעברית שיר ניצחון לכבוד המהפכה בשם "למנצח שיר למשה", לפי מנגינת המארסייז. השיר תורגם לצרפתית, הושר בבית הכנסת של מץ ואנסהיים שלח אותו לפרסום ב"המאסף". הוא היה חבר קרוב של אנרי גרגואר, ממנהיגי המהפכה, וביחד דנו על שוויון זכויות ליהודים. בשנותיו האחרונות היה בבאיון, בבית משפחתו של אברהם פורטדו, שם שימש כמורה.

הוא כתב חיבור על חשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי שזכה לשבחים מהמתמטיקאים המפורסמים לגראנז' ולפלס, שעמם עמד בקשר.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:מתמטיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:משוררים יהודים צרפתים
קטגוריה:משכילים
קטגוריה:יהדות מץ
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1750
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1839
VT420

שמאל|ממוזער|250px|DEC VT420.
**VT-420** הוא מסוף מחשב שעוצב ותוכנן על ידי חברת DEC (Digital Equipment Corporation) בשנת 1990.
המסוף בנוי מצג מסוג CRT ואליו מחוברת מקלדת כאמצעי קלט מהמשתמש, וכן חיבור רשת. ניתן לחבר אליו גם מדפסת בחיבור טורי או מקבילי.
לתצוגת המסוף VT-420 (בדרך כלל בצבעים שחור וירוק או שחור ולבן) יכולת להצגת עד 50 תווים בשורה, וניתן ליצור עד שתי התקשרויות בו זמנית.

כמו כל מסופי DEC החל מדגם VT100 יש תאימות אחורנית מלאה לגרסה של VT100.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:התקני קלט-פלט
קטגוריה:מוצרי DEC
קזינו גלי אביב

**קזינו גלי אביב** היה מבנה שפעל כבית קפה על חוף ימה של תל אביב בין השנים 1922 עד 1936. הבניין תחם את כיכר הרברט סמואל, לימים כיכר הכנסת, ממערב, בעוד קצהו של רחוב אלנבי נושק לה ממזרח.

## הקמה
שמאל|ממוזער|250px|קזינו גלי אביב
שמאל|ממוזער|250px|קזינו "גלי אביב" בתל אביב, 1923
היוזמה להקמת הבניין עלתה בשנת 1921 על ידי סלומון גריגורביץ' קזרנובסקי, יהודי אמיד מאודסה שפעל במרץ להקמת המקום שנחנך זמן קצר לאחר מכן. הוא התנה את הקמת המבנה בכך שיגיע כביש עד המבנה, ומאיר דיזנגוף, ראש העיר הראשון של תל אביב אישר לשנות את התוואי של רחוב אלנבי בקצהו הצפוני כך שיפנה שמאלה עד הים, מתאר הקיים עד היום. 

הבניין תוכנן על ידי האדריכל התל אביבי יהודה מגידוביץ' בסגנון אקלקטי, ונחשב באותה העת לאחד מהמבנים הססגוניים ביותר בישראל של אותה העת. על פי תוכניתו של המהנדס ארפד גוט הוקם המבנה על גבי כלונסאות בטון בחוף הים כשגשר צר מחבר בין החוף לבין המבנה. היו בבניין שלושה מפלסים, כאשר המפלס השני נועד למסעדה, והמפלס השלישי, הפתוח, כלל בית קפה וגינה. 

על פי חוזה ההקמה, קיבל קזרנובסקי תשלום קבוע על ההפעלה ואחוז מהרווחים. לאחר עונת ההפעלה הראשונה בקיץ 1922, הותר החוזה עם קזרנובסקי. 
לאחר ההפעלה התברר כי לא ניתן להפעיל את המקום בחורף בשל הסערות שגרמו לנזקים חוזרים ונשנים למבנה. עלויות התחזוקה היו גבוהות מההכנסות והמבנה עבר בין כמה ידיים.

## הפעלה
הבונה המקורי פשט רגל, והמבנה עבר לידי עיריית תל אביב שהחכירה אותו למרדכי וייסר ומשה אברבנל, הבעלים של קולנוע עדן. נשף הפתיחה התקיים במאי 1923. הם הפקידו את ניהול המקום בידיו של ירושלים סגל. על הקזינו הונפו דגל בריטניה ודגל ישראל. למרות שהמקום נקרא קזינו, לא נערכו בו הימורים, והוא שימש למעשה כמסעדה מפוארת, בר ורחבת ריקודים. המסעדה ובית הקפה נועדו למעמד העליון והמחירים היו בהתאם. ביקרו בו נכבדי האנגלים, בהם לורד אלנבי ואדוארד קית'-רואץ'. הבעלים לא ראו רווח מהמקום, והוא עבר לידי קואופרטיב של מלצרים שניהלו את המקום בשנים 1926 עד 1927. החוכר האחרון היה נחום גרינבלט שלמרות מאמציו הלך המקום והתדרדר.

בשנת 1936, בעקבות סערה עזה שפקדה את חוף ימה של תל אביב, נפגעו יסודות הבניין והוא הפך מסוכן לאורחים ונסגר. ב-1939 החליטה העירייה להרוס אותו באמצעות פיצוץ לעיני קהל סקרנים.

## ראו גם
* קזינו בת גלים
## קישורים חיצוניים

* על הקזינו באתר עיריית תל אביב
* 
* אפרת שקד,תערוכת בתי הקפה של תל אביב 1980-1920 תמונה של פנים המקום.
* אלאונורה לב, תל אביב מזדקנת, אתר מסע אחר

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב לפני הקמת מדינת ישראל
קטגוריה:רחוב אלנבי
קטגוריה:הסגנון האקלקטי בארץ ישראל
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן יהודה מגידוביץ'
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים שנהרסו
קטגוריה:בנייה ופיתוח בתקופת המנדט
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי קפה ומסעדות
זון

נגן **Zune** היה נגן מוזיקה ווידאו מבית מיקרוסופט. יצא לשוק לראשונה בארצות הברית ב-14 בנובמבר 2006, ובאירופה בשנת 2007. ייצורו הופסק רשמית בהודעה שפרסמה החברה ב-4 באוקטובר 2011.

## סקירה כללית
מיקרוסופט הגישה בקשה ל-USPTO (רישום פטנטים וסימנים מסחריים בארצות הברית) על רישום המותג Zune.
 ב-15 בספטמבר 2006 מיקרוסופט ערכה מסיבת עיתונאים עם שחרור הפרטים הרשמיים על נגן Zune.
 לנגן יהיה כונן קשיח בעל 30 ג'יגבייט, רדיו FM, מסך 3 אינץ' ורשת אלחוטית.
 הנגנים הראשונים שווקו בשלושה צבעים: שחור, חום ולבן.
 הנגן ינגן מוזיקה ווידאו אשר תומכים בקודקים H.264, MP3, WMA, WMV, MPEG4, JPEG ו-AAC.
 מיקרוסופט תשתמש במערכת ניהול זכויות דיגיטלי להגנת התוכן במערכת Zune.
 הנגן אינו תומך ב-Microsoft PlaysForSure או במערכת ניהול הזכויות הדיגיטליות FairPlay.

מיקרוסופט הודיעה על חנות מוזיקה בשם Zune Marketplace שתשתלב בנגן Zune. החנות תכלול מיליוני שירים למכירה.
בספטמבר 2007 הוכרז הזון 2.0. הנגנים מסדרת זון 2.0 באו בשתי סדרות. הסדרה הראשונה הייתה נגן המבוסס על זיכרון פלאש שבא בנפחים של: 2, 4 ו-8 ג'יגה והסדרה השנייה הייתה נגן המבוסס על זיכרון דיסק קשיח הבא בנפח 30 או 80 ג'יגה.

בספטמבר 2008 הוציאה מיקרוסופט את נגני הזון 3.0 שבאים בנפחים של 4.8 ו-16 ג'יגה בייט, המבוססים על זיכרון פלאש, ונגני דיסק קשיח בנפחים של 80 ו-120 ג'יגה בייט.
הנגנים מגרסה 3.0 כוללים אפשרות להורדת שירים ישירות מה-WIFI דרך ה־Zune Marketplace וכן שירים המושמעים ברדיו.

## ראו גם
* נגן מדיה נייד.
* Cowon יצרן נגני מדיה ניידים מתחרה.
* iPod נגן מדיה נייד מתחרה.

## קישורים חיצוניים

**אתרים רשמיים:**
* אתר Zune Arts
* בלוג ZuneInsider
* אתר ZuneGuy
* דיווחים לעיתונות

**מאמרים:**
* 
* 
* 

קטגוריה:חומרה מבית מיקרוסופט
קטגוריה:נגני מולטימדיה ניידים
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-2006
VT100

**VT100** הוא מסוף מחשב שעוצב ותוכנן על ידי חברת DEC בשנת 1978 עובר מחשבי PDP ו-VAX ומהווה למעשה בסיס ותקן למסופי מחשב במערכות יוניקס. VT100 מכיל מעבד של חברת אינטל מסוג 8080. התקשורת ממנו אל השרת משתמשת בתקן ASCII של ANSI. המכונה Escape Sequences.

המסוף בנוי מצג מסוג CRT ואליו מחוברת מקלדת כאמצעי קלט. ניתן לחבר אליו גם מדפסת בחיבור מקבילי ואף להרחיב את הזיכרון הפנימי שלו.
תצוגת המסוף (בדרך כלל בצבעים שחור/ירוק או שחור/לבן) יכולה להציג 24 או 132 תווים בשורה, אך לא בו זמנית. כדי לאפשר זאת, היה צורך בכרטיס AVO (Advanced Video Option. בגרסה העוקבת, ה-VT102, סופק כרטיס AVO כחלק מהתצורה הבסיסית, וניתן היה לחבר מדפסת גם בחיבור טורי.

דור ההמשך של ה-VT100 היה VT220. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:התקני קלט-פלט
קטגוריה:מוצרי DEC
פפראצי

[ממוזער|250px|[צלם|צלמי פפראצי גרמנים בפעולה בשנת 1928]]
שמאל|ממוזער|250px|צלמי פפראצי
[שמאל|ממוזער|150px|[פסל (יצירה)|פסל צלם פפראצי, מרכז ברטיסלאבה]]
[שמאל|ממוזער|250px|"מלך הפפראצי" [רינו בארילארי  (משמאל) עם אוליבר סטון]]
**פָּפָּרַאצִי** (מאיטלקית: **Paparazzi**) הוא הכינוי שניתן לצלמי עיתונות שעיקר עיסוקם בצילום ידוענים תוך חדירה לפרטיות שלהם. פעמים רבות משמשת המילה ככינוי גנאי לצלמים אלה. מקור המילה הוא בשמה של דמות מהסרט "לה דולצ'ה ויטה" של הבמאי האיטלקי פדריקו פליני - צלם העיתונות "סניור פפראצו".

## ההתנגדות לפפראצי
בניגוד לשנים עברו, בהן צילומי הפפראצי הופיעו בעיקר בצהובונים, כיום ניתן למצוא צילומי פפראצי כמעט בכל עיתון, בארץ ובעולם. עובדה זו גרמה לאנשים רבים לצאת נגד התופעה הזו. זאת כיוון שלפי טענתם, צילומי הפפראצי חצו מזמן את גבול הטעם הטוב, וחודרים לפרטיות המצולמים. בנוסף, טוענים המתנגדים כי הפפראצי מציג תמונות בלתי הולמות בעיתונים ראשיים, שאותם קוראים לעיתים קרובות גם ילדים. מדובר בעיקר על תמונות של נשים בביקיני או טופלס, וכן תמונות של מפורסמים במצבים לא חינוכיים: שיכורים למשל. מנגד, טוענים הצלמים כי תמונות אלו מייצגות את התרבות העכשווית והמערבית, ולכן אין בעיה עם תמונות כגון אלו.

כך או אחרת, ניתן לראות בצילומים רבים כי המפורסמים מתנגדים לפפראצי ואף נאבקים בהם, אך דעת הציבור מפולגת בעניין זה, ומתחלקת בין צורכי תמונות הפפראצי לבין המתנגדים לפפראצי.

דיאנה, הנסיכה מוויילס סבלה מצלמי פפראצי שגילו עניין רב בחייה. חוקרי תאונת הדרכים שבה מצאה את מותה ב-1997, אף חשדו כי התאונה נגרמה עקב נסיונותיו של נהג המכונית שבה נסעה להימלט במהירות גבוהה מצלמי הפפראצי העוקבים אחריהם. דו"ח של משטרת צרפת לא מצא בסיס להשערה זו, ואף צלם לא הורשע. לפי הדו"ח, הנהג היה בגילופין.
מותה של הנסיכה דיאנה הצית דיון בינלאומי באשר לשיטות שבהן נוקטים צלמי הפפראצי לאיסוף המידע החדשותי ועל האופן שבו ניתן לפקח על שיטות אלה. ממשלות רבות דנו מחדש בהגדרות שלהם לזכויות פרט וניסחו תקנות שמטרתן הייתה בעיקר צמצום הפגיעה בפרטיותם של ידוענים.

למרות הניסיונות להגביל את החודרניות של צלמי הפפראצי, לעיתים פורצת שערורייה בעקבות פעילותם שחורגת אף מהמקובל בקרב צלמים אלה והעיתונים המפרסמים את תצלומיהם. דוגמה לכך היא תצלומי פפראצי שבהם הופיעה קנצלרית גרמניה, אנגלה מרקל, בעת שהיא מחליפה את בגדיה בחוף הים. תצלומים אלה פורסמו בעיתון הבריטי "סאן", ועוררו זעם רב בגרמניה. תצלומי פפראצי של קייט מידלטון טופלס, שפורסמו בכתב עת צרפתי, עוררו זעם בבריטניה. מידלטון פנתה לבית משפט בצרפת, שאסר על הפצת התמונות והורה לפתוח בחקירה בחשד לפגיעה בפרטיותה.

## צילומי פפראצי בחוק הישראלי
חוק הגנת הפרטיות רואה כפגיעה בפרטיות "צילום אדם כשהוא ברשות היחיד" וכן "פרסום תצלומו של אדם ברבים בנסיבות שבהן עלול הפרסום להשפילו או לבזותו". החוק קובע "לא יפגע אדם בפרטיות של זולתו ללא הסכמתו", ובכך מגביל את פעולתם של צלמי פפראצי בישראל. יחד עם זאת, רואה החוק כהגנה טובה מפני תביעה העוסקת בפגיעה בפרטיות אם "בפגיעה היה עניין ציבורי המצדיק אותה בנסיבות העניין, ובלבד שאם הייתה הפגיעה בדרך של פרסום – הפרסום לא היה כוזב".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מקצועות
קטגוריה:צילום עיתונות
קטגוריה:פרטיות
קטגוריה:אפונימים
קטגוריה:מחלוקות בהטיות פוליטיות בתקשורת
756

## אירועים

ללא תאריך מדויק: 
* מתת פפין: פפין הגוץ חזר בראש כוח צבאי, הביס את אייסטולף ומקים את מדינת האפיפיור; בדצמבר דזידריוס יורש את כסו של אייסטולף כמלך לומברדיה
* וינך יורש את כסו של קורמיסוש כמלך בולגריה
* סיגברט יורש את כסו של קוטרד כמלך וסקס

## נולדו

## נפטרו

ללא תאריך מדויק: 
* אייסטולף מלך לומברדיה

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
ברי פריגת

**ברוך (ברי) פריגת** (נולד ב-21 בדצמבר 1949) הוא סופר ותשבצאי ישראלי.

## ביוגרפיה
ברוך פרייטג נולד למרים וחיים פרייטג, זוג ניצולי שואה. הוא גדל בבני ברק, וכבר בילדותו החל לכתוב סיפורים קצרים. בהמשך עבר לגבעתיים, ולמד שם בתיכון קלעי. בתקופת לימודיו בתיכון כתב את סדרת הספרים "השישייה", אך לא הוציאה לאור.

בצה"ל שירת בממר"ם, ולאחר מכן למד באוניברסיטת תל אביב לצורך קבלת תואר במתמטיקה, ולאחר מכן נישא ועבר להתגורר ברמת גן. לאחר המעבר שינה את שם משפחתו לפריגת.

בתחילת שנות ה-70 חיבר תשבצים רבים שהתפרסמו בחוברות רבות.

לאחר לימודיו הוא עבד בחברת IBM. 

באפריל 1979 יצא לאור הספר הראשון בסדרת "השישייה" במסגרת הוצאת יסוד. הספר האחרון בסדרה זו יצא לאור בשנת 1993.

פריגת ניצל את הידע שלו במחשבים וכתב תוכנה לפתרון תשבצים, אותה הפיץ בסיוע של חברת באג מולטיסיסטמס.

במקביל לעבודתו ב-IBM המשיך לפרסם מאות סיפורים קצרים שהתפרסמו בשבועונים אחדים. הוא גם כתב ארבעה ספרים המיועדים למבוגרים. 

פריגת מתגורר ברמת גן.

## יצירותיו
### ספרים לגיל הנעורים
***שני כלבים וילד** – ספר על מסע הישרדות של ילד עם שני כלבים בתקופת השואה בהוצאת דני ספרים. הספר נכלל במצעד הספרים של ספריות בתי הספר לכתות ז-ט
***אק.טי.וי** – סדרה בת 6 ספרים על אולפן טלוויזיה לגיל הנעורים בהוצאת דני ספרים
***שלישיית דבליו** – סדרה בת 4 ספרים על בלשים גולשים באינטרנט שמפענחים הודעות מוצפנות בהוצאת דני ספרים
***[[קרן אלפא]]** – סדרה בת 12 ספרים על משחק מחשב דמיוני במסלול הרפתקאות בהוצאת דני ספרים
***מילימטר** – סדרה בת 12 ספרים על ילדה כל יכולה עם טבעת פלאים מקפיאה בהוצאת דני ספרים
***[[השישייה]]** – סדרה בלשית בת 6 ספרים בהוצאות יסוד וספריית מעריב
***השישייה של היפוגריף** – מהדורה חדשה של סדרת השישייה עם פרקים חדשים
***בלשיות הכדורגל** – סדרה בת 3 ספרים על קבוצת כדורגל בליגה לנערים ושתי נערות בלשיות בהוצאת יסוד
***שחר באמריקה** – ספר על נער שירד לארצות הברית והקשיים בהם נתקל שם בהוצאת זליקוביץ
***ציידי הערפדים** – ספר ראשון בסדרת **דם ניבים** בהוצאת אופוס 2012
*בסה"כ יצאו לאור 46 ספרים לגיל הנעורים

### ספרים למבוגרים
***הארץ המובטחת** – רומן בדיוני עתידני על מדינת ישראל בהוצאת הד ארצי
***טירוף בריבוע** – רומן מתח בלשי בהוצאת ביתן
***הרי את מקודשת** – קובץ סיפורים קצרים עם סוף מפתיע על יחסים בין אישה לגבר בהוצאת אורעם
***שידוכי מחשב** – קובץ סיפורים קצרים מעולם המחשב בהוצאת דליה פלד

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים
קטגוריה:תשבצאים ישראלים
קטגוריה:רמת גן: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון קלעי (גבעתיים)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:חיילי ממר"ם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
גלאדווין ג'ב

סר **גלאדווין ג'ב** (באנגלית: **Sir Hubert Miles Gladwyn Jebb**; 25 באפריל 1900 – 24 באוקטובר 1996), היה פוליטיקאי ודיפלומט בריטי שכיהן כמזכיר הכללי הזמני הראשון של האו"ם.

## חייו האישיים
גלאדווין ג'ב נולד בחבל יורקשייר שבבריטניה. הוא התחנך תחילה באיטון קולג', ואחר כך באוניברסיטת אוקספורד, שם קיבל תואר ראשון בהיסטוריה. בשנת 1929 נישא לסינתיה, אם שלושת ילדיו: מיילס, ונסה וסטלה.

## קריירה דיפלומטית
ג'ב החל את הקריירה הדיפלומטית שלו בטהראן, ב-1924. לאחר מכן קודם לתפקיד דיפלומטי ברומא. עם סיום תפקידו מונה למזכיר הראשי של מנכ"ל משרד החוץ הבריטי בלונדון.

בעת מלחמת העולם השנייה מילא שורת תפקידים חשובים בממשלה הבריטית, בהם תת-מזכיר משרד האוצר לענייני תקציב המלחמה במשך שנתיים (מאוגוסט 1940), ראש המחלקה לשיקום ובנייה מחדש (משנת 1942), וב-1943 מונה ליועץ לשר החוץ. במסגרת תפקידו האחרון השתתף בוועידות שכונסו עם סיומה של המלחמה: (ועידת טהראן, ועידת יאלטה וועידת פוטסדאם).

### מזכ"ל האו"ם
באוקטובר 1945 מונה למזכיר הכללי בפועל של ארגון האומות המאוחדות שהוא לקח חלק בהקמתו. הקמת האו"ם הושתתה על ארגון חבר הלאומים שהיה קיים מאז סיומה של מלחמת העולם הראשונה ב-1919. מעשית הוא היה החולייה המקשרת בין המזכיר הכללי האחרון של ארגון חבר הלאומים, האירי שון לסטר.

ג'ב כיהן בתפקיד חמישה חודשים בלבד והכין את הקרקע לכהונתו של המזכ"ל הבא - הנורווגי טריגווה לי.

### קריירה פוליטית
עם חזרתו של ג'ב למולדתו, הוא שירת בממשלתו של ארנסט בווין ומונה ליועץ מיוחד. במסגרת תפקיד זה, בתקן של שגריר, השתתף בשיחות בריסל, שהיוו בסיס להקמתו של האיחוד האירופי. ב-1950 מונה לכהונה בת ארבע שנים כנציגה של בריטניה באו"ם, וב-1954 מונה לשגריר בריטניה בפריז. ב-1960 סיים את תפקידו בצרפת וחזר לבריטניה.

ג'ב זכה למספר אותות כבוד והוקרה:
* אביר מפואר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (1954, בריטניה)
* אביר הצלב הגדול של המסדר הוויקטוריאני המלכותי (1957, בריטניה)
* מסדר האמבט (1947, בריטניה)
* אות לגיון הכבוד (1957, צרפת)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מזכ"לי האו"ם
קטגוריה:שגרירי הממלכה המאוחדת
קטגוריה:שגרירים באו"ם
קטגוריה:שגרירי הממלכה המאוחדת בצרפת
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירי הצלב הגדול
קטגוריה:מסדר האמבט: עמיתים
קטגוריה:המסדר הוויקטוריאני המלכותי: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:חברי הפרלמנט האירופי מטעם הממלכה המאוחדת
קטגוריה:בוגרי איטון קולג'
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1900
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1996
מבצע עדשה

**מבצע עדשה** (ברוסית: **Операция Чечевица**) היה מבצע במהלכו גירשה ברית המועצות, בהנהגתו של יוסיף סטלין, עמים שונים, ובהם העם הצ'צ'ני, מחבל הקווקז. העמים יושבו מחדש באסיה התיכונה, ושבו בהדרגה לקווקז לאחר מותו של יוסיף סטלין.

## רקע
ההחלטה על הגליית העמים, ובהם העם הצ'צ'ני, הגיעה לאחר מרד צ'צ'ני (שהיקפו היה מצומצם, יחסית למרידות אחרות שהיו באזור בתקופות השונות) שהתחולל בשנים 1940–1944, וקרא לשחרורו של הקווקז כולו. ההנהגה הסובייטית, בהנהגתו של סטלין, החליטה לנקוט בצעדים קיצוניים בתגובה למרד, שגבה ממנה מחיר צבאי יקר, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה.

עם היחלשותם של הגרמנים והתרחקות חזית הלחימה מהקווקז מחד גיסא, ועם דעיכתו של המרד הצ'צ'ני מאידך גיסא, הואשמו הצ'צ'נים ובני העמים האחרים בבגידה, בשיתוף פעולה עם הנאצים, ובחבלה במאמץ המלחמתי הסובייטי. מידת נכונותן של ההאשמות הסובייטיות בדבר שיתוף פעולה ישיר עם הנאצים מוטלת בספק רב, אולם ההנהגה הסובייטית ראתה בכך הזדמנות ראויה לפתרון הסכסוך האלים המתמשך בקווקז, בדמותו של טיהור אתני.

## מהלך המבצע
ב-23 בפברואר 1944, יום הצבא הסובייטי, החל בקווקז הצפוני "מבצע עדשה", אשר תוכנן בקפידה לאורך חודשים רבים. ההכנות כללו ריכוז כוחות צבא גדולים, רובם חיילי משרד הפנים והשירותים החשאיים, איסוף קרונות משא, ותכנון מדוקדק של לוחות הזמנים. המבצע התנהל תחת השגחתו של לברנטי בריה, ראש שירותי הביטחון הסובייטים ושר הפנים. בבוקרו של ה-23 בפברואר, אספו כוחות הצבא את בני העמים הצ'צ'נים, האינגושים, הבלקרים והקרצ'איי. הם צוו לאסוף את מיטלטליהם ולעלות למשאיות ולרכבות. לאחר מכן הובלו לצורך יישובם מחדש בקזחסטן ובקירגיזסטן. כתוצאה מהמהלך נמחקה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית הצ'צ'נית-אינגושית למעשה מהמפה, וכל תושביה הצ'צ'נים והאינגושים, קרוב לחצי מיליון בני אדם, גורשו אל אסיה התיכונה.

ההגליה לוותה במעשי אלימות ורצח קשים כנגד האוכלוסייה המקומית, ובמהלכה נרצחו ונטבחו מאות ואלפי בני אדם, עוד קודם שהועמסו לקרונות המשא (חולים, זקנים, וישובים שלמים שנמנעה גישה רכובה אליהם - כגון הכפר חייבח'). כשליש מהצ'צ'נים מתו במהלך הגירוש מתנאי הדרך הקשים ברכבות המשא. בני העמים ששרדו, יושבו כאמור באסיה התיכונה, ביישובים חדשים, או שצורפו ליישובים ישנים, תחת משטר מיוחד שהגביל את תנועתם.

## לאחר המבצע
לאחר מותו של סטלין ב-1953, התרופף בהדרגה המשטר המיוחד. בנאום סודי שנשא ניקיטה חרושצ'וב ב-1956, נשמעה ביקורת על פעולותיו האלימות של סטלין, ובהם הגירושים ההמוניים. ב-1957, התיר חרושצ'וב לצ'צ'נים ולאינגושים לשוב למולדתם, והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית הצ'צ'נית-אינגושית חודשה בגבולות חדשים.

לאירועי המבצע הוקדש סרט "פקודה לשכוח" שצולם בשנת 2014 והקרנתו ברוסיה נאסרה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צ'צ'ניה
קטגוריה:1944 בברית המועצות
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1944
קטגוריה:הגירה בכפייה
מרופה

**מרופה** (Μερόπη) היא דמות מהמיתולוגיה היוונית, הבת של אריאדנה ושל דיוניסוס ואחותו של אוינופיון.

לפי המיתולוגיה היוונית, אוריון התאהב במרופה, אך אחיה, אוינופיון, התנגד לשידוך. אוריון אנס את מרופה וכנקמה אוינופיון השקה אותו לשוכרה וניקר את עיניו. הפייסטוס ריחם על אוריון ונתן לו נער מלווה בשם **סדאליון**. סדאליון הוביל את אוריון מזרחה, שם קרני השמש השיבו את מאור עיניו. אוריון זמם להרוג את אוינופיון, אך הפייסטוס התערב פעם נוספת ובנה לאוינופיון מבצר תת-קרקעי. לאחר שאוריון לא הצליח למצוא את אויבו, יצא אל דלוס, שם פגש את אהובתו הבאה, את אאוס.

פרט למרופה בת אריאדנה מוזכרות במיתולוגיה היוונית עוד מספר נשים שנשאו את אותו שם:
* מרופה אשת פוליבוס, האם המאמצת של אדיפוס.
* מרופה בת אוקיינוס וטתיס, אם פאתון.
* מרופה בת הליוס.
* מרופה אחת משבע בנותיו של אטלס שמלוות תמיד את ארטמיס, אם גלאוקוס.

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
גנרל הצבא

**גנרל הצבא** היא דרגה צבאית בכירה הקיימת בצבא ארצות הברית ובצבאות נוספים, בעבר ובהווה.

## ארצות הברית
**גנרל הצבא** (באנגלית: **General of the Army**) היא הדרגה השנייה הבכירה ביותר בצבא האמריקאי. הדרגה מקבילה לפילדמרשל בצבאות אחרים וניתנת בדרך-כלל רק בזמן מלחמה. דרגת גנרל הצבא מומלצת ומאושרת על ידי הקונגרס של ארצות הברית. סמל הדרגה עוצב ב-1944 וכולל חמישה כוכבים מעוצבים בצורת מחומש שווה-צלעות שקצוותיהם נוגעים זה בזה. על כן הדרגה נקראת בלשון פחות רשמית **גנרל חמישה כוכבים**. 

דרגה זו נמוכה מדרגת גנרל הצבאות, שהיא הדרגה הבכירה ביותר, אך הוענקה רק שלוש פעמים, ורק באחת מהן לקצין עוד בימי חייו (ג'ון פרשינג).

עד היום ניתנה דרגת גנרל הצבא לחמישה קצינים בכירים בלבד. ארבעה מהם קיבלו את הדרגה בעת מלחמת העולם השנייה, בהפרש של ימים זה מזה, בהתאם לוותק השירות הצבאי, כדי ליצור היררכיה כלשהי בין נושאיה. ג'ורג' מרשל ב-16 בדצמבר 1944, דאגלס מקארתור ב-18 בדצמבר 1944, דווייט ד. אייזנהאואר ב-20 בדצמבר 1944, והנרי ארנולד ב-21 בדצמבר 1944. עומר בראדלי קיבל אותה ב-20 בספטמבר 1950, וזו הייתה הפעם הראשונה והיחידה שבה ניתנה הדרגה בזמן שלום.

בשתיים מן הזרועות האחרות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית, חיל הים וחיל האוויר, קיימות דרגות מקבילות, אדמירל צי וגנרל חיל האוויר. לחיל הנחתים אין דרגה מקבילה.

## ראו גם
* פילדמרשל, מרשל וכד׳ - דרגות מקבילות לגנרל הצבא בצבאות אחרים.
* מרשל הפדרציה הרוסית - הדרגה המקבילה לגנרל הצבא ב

*
*
קטגוריה:דרגות גנרל
סאב זירו

שמאל|ממוזער|150px|מראה מבחוץ של יחידת 36 אינץ' - פתח האוורור נמצא מעל למקרר כדי לאפשר התקנה מובנית

**סאב-זירו** (אנגלית: **SUB-ZERO**) הוא מותג מקררים מתוצרת ארצות הברית. 
## היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1945, על ידי ווסטיי אף. בייק במדיסון, ויסקונסין, ארצות הברית. בשנת 2000 רכשה החברה את קו המוצרים הביתיים של חברת "וולף ריינג'", שבסיסה בקליפורניה ועוסקת בייצור מוצרי מטבח לשוק הפרטי, המוסדי והמסחרי. החברה מייצרת את מקרריה במפעלים בוויסקונסין ובאריזונה.

ימין|ממוזער|200px|לוח הבקר הפנימי
כיום משווקים תחת המותג "סאב-זירו" מקררים ואמצעי אוורור שהיו מיוצרים בעבר על ידי חברת וולף תחת מותג בעל שם זהה. חברת וולף ממשיכה לייצר ולשווק לשוק המסחרי בלבד. המותג מתחרה במותגים אמריקאיים מובילים כמו קיצ'ן איד וGE Monogram, וכן במותגים לא אמריקאיים כמו בוש (BOSCH) ומילה (Miele). 

החברה מייצרת שתי סדרות של מקררים מובנים למטבח הביתי, וכן מתקנים לאחסון יין. החברה טוענת להמצאת רעיון ה"קירור הדואלי", האמור לאפשר שמירה על מוצרי מזון לזמן ממושך יותר. נטען כי החברה היא זו שהמציאה את רעיון ההתקנה המובנית של מקרר במטבח הביתי. 

כל אחד מהמקררים ניתן להזמנה במבחר רמות גימור, בדרך כלל על בסיס פלדת אל חלד. לקוחות יכולים להתקין לוחות לפי הזמנה על דלתות המקרר וכך ליצור התאמה עם ארונות המטבח. המקררים מגיעים בדרך כלל בעומק 24 אינץ' וניתנים להתקנה חלקה לצד ארונות מטבח בעומק סטנדרטי זהה, ליצירת מראה אחיד. בגלל העומק המוגבל, המקררים נוטים להיות רחבים מהמקובל. 

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קירור ומיזוג אוויר
קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:חברות אלקטרוניקה
קטגוריה:מכשירי חשמל ביתיים
האגדה של זלדה (סדרת משחקים)

[250x250px|ממוזער|[קולאז' "האגדה של זלדה"]]
**האגדה של זלדה**  (באנגלית: **The Legend of Zelda**) היא סדרת משחקי וידאו מצליחה שנוצרה על ידי שיגרו מיאמוטו וחבריו. ומיוצרת על ידי חברת נינטנדו. משחקיות הסדרה כוללת פעולה, הרפתקאות, משחק תפקידים ופתרון חידות. בחלק מהמשחקים יש אלמנטים של משחקי פלטפורמה. הסדרה נחשבת משפיעה מאוד על עולם משחקי הווידאו בשנים האחרונות.

ברוב המשחקים, עלילת הסדרה מתמקדת בלינק, שצריך להציל את הנסיכה זלדה מדמות רשע בשם גאנון, שמתכנן להשתלט על ממלכת היירול בעזרת הטרייפורס, הכוח המשולש שכדי להשלימו הוא צריך את לינק, זלדה והוא עצמו. המשחקים מתרחשים לרוב בעולם הפנטזיה היירול. בגלל הצלחתה, הפכה הסדרה לאחד מהמותגים הגדולים של נינטנדו, לצד סדרות המשחקים סופר מריו, פוקימון, מטרויד, ספלאטון ועוד. נכון ל-30 בספטמבר 2023 נמכרו ברחבי העולם 150.83 מיליון עותקים מהמשחקים בסדרה.

## דמויות עיקריות
### לינק

דמות הפרוטגוניסט הנראה כשדון יער בלונדיני הלובש טוניקה בצבע ירוק ומצנפת ירוקה. לינק הוא הגיבור שיוצא להציל את ממלכת היירול ואת הנסיכה זלדה משד מרושע בשם גאנון בעזרת כוחם של חרב המאסטר וטרייפורס האומץ.

ברוב המשחקים לינק הוא אינו אותו לינק שהופיע במשחקים האחרים, אלא התגשמות "רוח הגיבור" בכל דור ודור.

### הנסיכה זלדה
דמות "העלמה במצוקה" (לעיתים גם דמות מסייעת) במשחקי הסדרה. זלדה היא נסיכת הממלכה היירול שמחזיקה בטרייפורס החוכמה. ברוב המשחקים, על לינק להציל אותה מידיו של השד גאנון. במשחקים מאוחרים יותר קיבלה זלדה תפקיד אקטיבי והיא עוזרת ללינק להילחם נגד האויבים השונים (מלבד במשחק The Legend of Zelda: Echoes of Wisdom שם היא משמשת כדמות הפרוטגוניסט).

ברוב המשחקים, זלדה היא אינה אותה הנסיכה מהמשחקים האחרים, אלא בת למשפחת המלוכה של היירול. הזלדה הראשונה הייתה הצורה הגשמית של האלה היליה שייסדה את משפחת המלוכה, ומאז כל נסיכה שנולדת נושאת את שמה.

### גאנונדורף

גאנונדורף (גאנון) הוא האנטגוניסט המרכזי ברוב משחקי הסדרה. גאנון הוא הצורה הגשמית של דימייס, מלך השדים שניסה בעבר לכבוש את היירול בעזרת כוחו של הטרייפורס, אך האלה היליה עצרה אותו והטרייפורס התפצל לשלושה חלקים, כשגאנון מחזיק בטרייפורס הכוח.

לאחר שהלינק הראשון ניצח את דימייס והציל את האלה הילייה, דימייס הטיל קללה לפיה נשמתו תחזור לחיים ותמשיך להילחם בגלגולים של לינק וזלדה בכל דור מחדש.

## המשחקים בסדרה

### רימייקים

### משחקי ספין-אוף

## משחקים מושפעים מהסדרה
* קרב האולימפוס – קיבל השראה מ-Zelda II: The Adventure of Link
*  –- סגנון וצורת המשחק דומה

## קישורים חיצוניים

* 

* Zelda Dungeon
* Zelda Universe
* זלדה-ויקי 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משחקי גיים בוי
קטגוריה:משחקי NES
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1986
קטגוריה:סדרות משחקי וידאו
קטגוריה:זיכיונות של נינטנדו
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו על ידי שיגרו מיאמוטו
קטגוריה:משחקי פעולה-הרפתקאות
מכון אבשלום

**מכון אבשלום** מבית ההסתדרות החדשה הוא המכון הראשון ללימודי ארץ ישראל. הוא מציע מגוון תוכניות לימודים והעשרה בנושאי ארץ ישראל לגווניו השונים. התוכניות משלבות הרצאות סיורים במגוון נושאים.
בנוסף, מציע המכון טיולים בשביל ישראל ובשבילי הארץ.

## היסטוריה
מכון אבשלום צמח מתוך חוג לידיעת הארץ "סביבתנו " שהוקם על ידי פרופסור שמואל אביצור, חתן פרס ישראל. המכון נקרא על שם חיים אבשלום פעיל במועצת פועלי תל אביב של ההסתדרות הקמתו הייתה בשנת 1952 ופעילותו החלה בשנת 1953.

בין השנים 1953-1970 פעל המכון במסגרת האגף לחינוך של הסתדרות העובדים הכללית. בשנים 1970–1985 פעל המכון בשיתוף החוג לגאוגרפיה של אוניברסיטת תל אביב.

החל משנת 1985 שב המכון לפעילות עצמאית במסגרת ההסתדרות הכללית. בשנת 1995 הפך המכון ל"עמותה רשומה" מבית ההסתדרות החדשה.

המכון עוסק בהקניית ידע במגוון נושאים הקשורים ללימודי ארץ ישראל, לחברה בישראל, בפריסה ארצית. למכון שיטת פעילות ייחודית - הפעילות נעשית בכיתות לימוד, הלמידה היא חוויה רב חושית. צורת הלמידה משלבת הרצאות וסיורים במגוון נושאים לאורך שנים בדגש על לימודי ארץ ישראל.

הכיתות הופכות לקבוצה חברתית הפועלת לאורך שנים רבות לכל כיתה ישנו חונך המתנדב שתפקידו ללוות את הכיתה ולסייע בפעילותה. הפעילות נעשית ברחבי ישראל במטרה לאפשר למגוון רחב של אנשים הכרות עם נושאי הלימוד וההעשרה בתחומי ארץ ישראל ובכך לממש את מטרות העמותה.

במלאת 50 שנה להקמתו, אימץ המכון את אתר שבע טחנות שליד הירקון בהוקרה למייסד המכון, שמואל אביצור, שהיה בין היתר מומחה לנושא טחנות הקמח, והשקיע ה ממעייניו בחקר הירקון.
מתנדבים מבין בוגרי המכון ותלמידיו מדריכים באתר בשבתות את הציבור בקורות המקום. כיום המכון הוא אחד מתאגידי ההסתדרות החדשה וכחלק מחזון יו"ר ההסתדרות ארנון בר דוד המכון עוסק בפעילות עם עובדי וגמלאי ההסתדרות.

## מנהלי המכון
1952-1973 - פרופסור שמואל אביצור מייסד ומנהלו הראשון
1973-2003 – מר גבריאל הורוביץ
2004-2022 - מר פיני שומר
2024-2023 - מר רן שחורימשנת 2024 - גב' שרון רוזנטל

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ישראל: מוסדות לימוד
קטגוריה:מוסדות לימוד ידיעת הארץ
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:מדריכי טיולים
קטגוריה:מורי דרך
קטגוריה:תל אביב-יפו: מוסדות חינוך
קטגוריה:ההסתדרות הכללית
מוחמד עלי רג'אי

**מוחמד עלי רג'אי** (בפרסית: **محمد علی رجائی**, תעתיק מדויק: מחמד עלי רג'אא'י; 15 ביוני 1933 – 30 באוגוסט 1981) היה נשיאה הנבחר השני של איראן.

## ביוגרפיה
רג'אי כיהן כראש ממשלת איראן בתקופת כהונתו של נשיאה הנבחר הראשון של איראן, אבולחסן בני-סדר. הוא כיהן גם כשר החוץ למשך חמישה חודשים, מ-11 במרץ 1981 עד 15 באוגוסט 1981, בעת כהונתו כראש ממשלה. לאחר הדחתו של בני-סדר, הוא ניצל ברגע האחרון ממוות בפיצוץ בו נהרג מוחמד בהשתי, כיוון שעזב את המקום כמה דקות לפני הפיצוץ. הוא נבחר לנשיא איראן ב-24 ביולי 1981 והושבע לכהן כנשיא איראן ב-2 באוגוסט 1981. למחרת אירע פיצוץ עז ליד לשכתו, אך הוא לא נפגע. ב-30 באוגוסט 1981 הוא נהרג על ידי המוג'אהדין ח'לק, בפיצוץ שהביא גם למותו של ראש הממשלה מוחמד-ג'וואד באהונר וחברים אחרים בממשלתו. בהלווייתו שהתקיימה ב-31 באוגוסט 1981 השתתפו מיליוני בני אדם.

רג'אי היה תומך נלהב של המהפכה האיראנית, ומנהיג התנועה שחרתה על דגלה את טיהור האוניברסיטאות האיראניות מהשפעות אמריקניות ואירופיות, מה שכונה אחר כך "המהפכה התרבותית האסלאמית".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי איראן
קטגוריה:ראשי ממשלת איראן
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות באיראן
קטגוריה:מנהיגים שנרצחו
קטגוריה:שרי החוץ של איראן
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1933
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-1981
אולפנת כפר פינס

**אולפנת כפר פינס** היא האולפנה הראשונה שהוקמה בישראל ועל כן היא מכונה "אם האולפנות". היא שייכת למרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא. בראש האולפנה עומדת כיום הרבנית שמחה שטמלר. האולפנה שוכנת ביישוב כפר פינס.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|250px|הרב יורם צהר, ראש האולפנה לשעבר, מעביר שיחה לבנות האולפנה.
אולפנת בני עקיבא כפר פינס הוקמה כמוסד של קבע באלול תש"ך (1960) על ידי אלי ששר שהיה מנהלה הראשון וייסד אותה בשליחות תנועת בני עקיבא ובעידודם של הרב מ"צ נריה והרב אברהם צוקרמן, כיוון שהתעורר צורך להקמת מוסד מקביל לבנות לצד אם הישיבות התיכוניות, ישיבת כפר הרא"ה. לאחר 7 שנים פרש מראשות האולפנה לניהול בית ספר תיכון בכפר סבא, ואת מקומו מילא הרב אברהם בהר"ן. בהר"ן פרש ב-1980 והקים אולפנה שנקראה לימים על שמו. את מקומו מילא הרב נריה במשך שנה, אז ביקש מהרב יורם צהר (אז רבה של כפר הרא"ה) לשאת בתפקיד. הרב צהר עמד בראש האולפנה במשך 36 שנה, עד יציאתו לגמלאות בשנת תשע"ז (2017).

שמה המקורי של האולפנה הוא **אולפנת רמת קרניאל על שם שלום קרניאל**, שהיה מראשוני הנופלים בקרב על גוש עציון.

בשנה הראשונה מנתה האולפנה 27 תלמידות. בתוך ארבע שנים מנתה האולפנה למעלה מ-100 תלמידות, והמחזור הראשון עמד בבחינות הבגרות הממשלתיות.
האולפנה פתוחה לכל בנות הארץ המבקשות חינוך תורני משמעותי ומסוגלות לעמוד בדרישות האינטנסיביות.

נכון לשנת 2024 מונה אולפנת בני עקיבא כפר פינס כ-502 בנות, כולל כיתת עולות חדשות מצטרפת כל ארבע שנים.

## הצוות החינוכי
באולפנה פועלת ומובילה מערכת חינוכית אחת הכוללת את התחום הלימודי והפנימייתי.

ר"מ, מחנכת ומדריכה אחראים הן ללימודים והן לחינוך הערכי, הן במהלך יום הלימודים והן בחיים בפנימייה.

הצוות החינוכי קיבל את הכשרתו במסגרות תורניות ציוניות, רוב המחנכות והמדריכות הן בוגרות האולפנה.

הצוות החינוכי מתגורר ברובו במתחם קמפוס האולפנה. כך המסגרת החינוכית פועלת מסביב לשעון בבית המדרש, בחדר האוכל, בשבילי האולפנה ובבתי הצוות.היחס האישי מעניק לתלמידות הזדמנות לגלות את עצמן בשבילי האמונה והיהדות ולפרוץ את גבולות הדמיון

## ראו גם
רשימת בוגרות האולפנה

## קישורים חיצוניים
*אולפנת כפר פינס
* 

כפר פינס
כפר פינס
קטגוריה:מועצה אזורית מנשה
צמרמורת

ממוזער
**צמרמורת** או **רעד** היא תופעה פיזיולוגית המתרחשת אצל בעלי חיים בעלי דם חם ובפרט גם בבני האדם. התופעה כוללת רעידות בלתי נשלטות של הגוף לצד הזדקרות של השערות ("עור ברווז"). שתי תופעות אלו הן למעשה רפלקסים של הגוף בעת התגוננות.

## מנגנון הצמרמורת
הזדקרות השערות נגרמת כתוצאה מכיווץ של שרירי הארקטור פילי, אלו הם השרירים המתוחים בין העור לבין זקיקי השערות. התכווצותם מושכת את העור וגורמת להזדקפות השערה.

הרעידות הבלתי נשלטות נגרמות כתוצאה מפעולה של כיווץ והרפיה חוזרת ונשנית של השרירים בקצב מהיר.

## גורמים
***קור** – בעת ירידת טמפרטורת הגוף למצב של קדם-היפותרמיה, מזהה ההיפותלמוס שבמוח את ירידת הטמפרטורה וגורם לרעידות שרירים קצביות. רעידות אלו גורמות להעלאת קצב הנשימה התאית כדי לספק לשרירים את האנרגיה הדרושה לתנועתם וכיוון שבתהליך הנשימה התאית נוצרת גם אנרגיית חום. כשקצב התהליך מוגבר, יותר אנרגיית חום מיוצרת וטמפרטורת הגוף יכולה לעלות. כל זה במטרה לשמור על הומאוסטזיס. בנוסף, אמורה הזדקרות השערות ללכוד חלק מחום הגוף הנפלט אל הסביבה ובכך ליצור מעין שכבה מבודדת של אוויר חם במטרה לשמור על חום הגוף. הדבר יעיל בקרב בעלי החיים בשל הפרווה העבה שלהם ולא אצל האדם בשל צפיפות נמוכה של שערות.
* **פחד** – שני הרפלקסים יוצרים מראה גדול יותר, על ידי הזדקרות השערות (בעיקר אצל בעלי חיים, אך גם אצל אנשים), ומסייעים לחימום השרירים שיופעלו למטרות הגנה.
***צליל** – ישנם צלילים היכולים לגרום לצמרמורת. לדוגמה: חריקת דלת, חריקה של ציפורן, גיר על לוח וכיוצא בזה. תופעה זו טרם נחקרה עד תום, אך נראה כי הסיבה העיקרית לכך היא דמיון לצלילים מאיימים שבישרו בעבר על סכנה טבעית מתקרבת, כחלק מתגובת הילחם או ברח.
***מחלה** – בעת מחלה, בלוטת ההיפותלמוס שבמוח מעלה באופן מבוקר את טמפרטורת הגוף בעזרת צמרמורת. תסמין החום, אף על פי אי נעימותו, הוא מצב חיוני, שכן פעילות מערכת החיסון של הגוף יעילה יותר בחום.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רפלקסים
מבורך

**מבורך** (בלטינית: **Beato**; התהליך מכונה **Beatificatio**, "**בירוך**") הוא תואר שמעניקה הכנסייה הקתולית לנפטר שהכנסייה הכירה בכניסתו לגן העדן וביכולתו להשתדל למען מאמינים המתפללים בשמו. בירוך הוא השלישי מבין ארבעת השלבים בתהליך הקאנוניזציה, ולמעשה, השלב האחרון לפני ההכרזה על אדם כקדוש. על מנת שאדם יוכרז כמבורך חייבת להיות הוכחה שהוא ביצע נס אחד לפחות (אלא אם הוא מרטיר).

## קישורים חיצוניים

* The Process of Becoming a Saint - מאמר המסביר את תהליך ההפיכה לקדוש 

*
אטלס (אנטומיה)

שמאל|ממוזער|340px|אטלס, מבט על.
באנטומיה, **אַטְלָס** (TA: **Atlas**) הוא שמה של החוליה הצווארית הראשונה (C1, העליונה), המחברת בין הגולגולת לעמוד השדרה. החוליה נקראת על שם הטיטאן אטלס, שנענש, על-פי המיתולוגיה היוונית, בנשיאת כדור גורמי השמים על כתפיו, מאחר שהיא נושאת במשקל הגולגולת והראש כולו.

האטלס וחולית הציר (C2, החוליה הצווארית השנייה), מרכיבות את המפרקים המחברים בין הגולגולת לעמוד השדרה: מפרק האטלס והגולגולת, ומפרק האטלס וחולית הציר. מבנה החוליות יוצא הדופן מאפשר טווח תנועה גדול במיוחד במפרקים אלו.

## מבנה אנטומי
האטלס שונה בצורתה מחוליות אופייניות. היא חסרת גוף וזיז קוצי כך שצורתה המתקבלת היא טבעתית. היקף הטבעת מורכב מהמסות הצידיות, הקשת הקדמית והקשת האחורית.

בחלקה הקדמי של **הקשת הקדמית** נמצאת **הגבשושית הקדמית** בה נאחז שריר הצוואר הארוך (Musculus longus colli). בחלקה האחורי של הקשת משטח מפרקי קטן המופרק עם השן (Dens) של חולית הציר.

בחלקה האחורי של **הקשת האחורית** נמצאת **הגבשושית האחורית** לחיבור השריר הישר האחורי הקטן של הראש (Musculus rectus capitis posterior minor). בשני קצוות הקשת נמצא **חריץ לעורק החוליתי** (Sulcus arteriae vertebralis). לאחר שעלה העורק החוליתי דרך הנקבים הרוחביים של חוליות הצוואר, פונה העורק בחדות ועובר על החריץ בדרכו לפנים הגולגולת.

**המסות הצידיות** (Massa lateralis atlantis) הן המבנים המאסיבים ביותר באטלס בהתאם לתפקידן כנושאות משקל הראש. לכל מסה זוג פנים: עליונים ותחתונים. **הפנים העליונים** (Facies articularis superior atlantis) מופרקים עם העליים של עצם העורף ו**הפנים התחתונים** (Facies articularis inferior atlantis) מופרקים עם חולית הציר. בחלק הקדמי-תיכון של המסות נמצאות גבשושיות קטנות אליהן מחוברת הרצועה הרוחבית של האטלס (Ligamentum transversum atlantis). באזור המתוחם קדימה לרצועה נמצאת השן. בנקב הגדול האחורי לרצועה עובר חוט השדרה.

בצידי המסות הצידיות נמצאים **הזיזים הרוחביים**. בכל זיז רוחבי **נקב רוחבי** (Foramen transversarium) למעבר העורק החוליתי. בזיזים הרוחביים נאחזים שרירים המסובבים את הראש לצדדים.

## ראו גם
*עצמות - מונחים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:עמוד השדרה ושלד החזה
בסיס לואיס

בכימיה, **בסיס לואיס** הוא כל מולקולה או יון המסוגלים ליצור קשר קוולנטי קואורדינטיבי, באמצעות תרומת זוג אלקטרונים. הוא נקרא על שמו של הכימאי האמריקאי גילברט לואיס. המילה "בסיס" משמשת אצל לואיס במובן רחב מהמקובל, ועל כן חלק מבסיסי לואיס אינם נחשבים ממש כ"בסיסים". כל מולקולה בעלת זוג אלקטרונים בודד באורביטל קושר יכולה להיחשב לבסיס לואיס, כיוון שהיא יכולה לקלוט יון בעל מטען חיובי בודד. בנוסף, בסיסי לואיס מסוגלים בדרך כלל ליצור קשרי מימן.

כל נוקלאופיל הוא בסיס לואיס. דוגמאות נפוצות לבסיסי לואיס הם אמוניה ואמידים למיניהם. גם אניונים רבים יכולים להיחשב לבסיסי לואיס, כמו פלואוריד. כאשר בסיס לואיס וחומצת לואיס יוצרים קומפלקס, בסיס הלואיס הוא תמיד הליגנד.

## קישורים חיצוניים

*תורות החומציות של ברונסטד ולואיס
* בסיס לואיס במונחון IUPAC

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בסיסים
הלוגנציה

שמאל|ממוזער|450px|תגובת הלוגנציה אופיינית
**הלוגנציה** (בעברית: **הִלְגּוּן**) היא תגובה כימית שבה אטום אחד של מימן בפחמימן מוחלף באטום הלוגן (פלואור, כלור, ברום או יוד) לדוגמה ברומינציה היא סוג של הלוגנציה.

בכימיה אורגנית הלוגנציה אפשרית כתוגבת התמרה וכתגובת סיפוח.

בתגובת התמרה אטום ההלוגן מחליף (מתמיר) את אחד המימנים במולקולת הפחמימן ויוצר הלואלקן, תוך יצירת קשר מימן-הלוגן:

R-H + X2 → R-X + HX

כאשר: R הוא הקבוצה הפונקציונלית ו-X מסמל את ההלוגן. חץ התגובה מתרחש תחת הארה באור על-סגול (UV) או בחימום.

למשל הלוגנציה של מתאן (CH4) עם כלור (Cl2) תיתן  (CH3Cl) ומימן כלורי (HCl):

CH4 + Cl2 → CH3Cl + HCl

בתגובת סיפוח אטומי ההלוגן שוברים את קשר ה-pi, ומצטרפים לאטומי הפחמן שמשני צידי  שנפתח:

R1=R2 + X2 → XR1-R2X + HX

כאשר: R1 ו-R2 הן שתי הקבוצות הפונקציונליות שביניהן הקשר הכפול.

גם התרכובות של הלוגנים עם מימן יכולות לגרום להלוגנציה בתגובת סיפוח:

R1=R2 + HX → HR1-R2X

על פי כלל מרקובניקוב, אטום המימן יסתפח לאטום הפחמן שאליו קשור המספר הגדול יותר של אטומי מימן; ואילו אטום ההלוגן יסתפח לאטום הפחמן השני.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תגובות כימיות
קטגוריה:כימיה אורגנית
דניאל דארייה

שמאל|ממוזער|200px|דניאל דארייה
שמאל|ממוזער|200px|ב-2008
**דניאל דארייה** (בצרפתית: **Danielle Darrieux**; 1 במאי 1917 – 17 באוקטובר 2017) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון צרפתייה, שנחשבת לאחת מהכוכבות הגדולות של הקולנוע הצרפתי; הקריירה שלה בת שמונה עשורים והיא מהארוכות בתולדות הקולנוע.

## ביוגרפיה
דארייה נולדה בעיר בורדו לאב רופא ששירת באותו זמן בצבא הצרפתי במלחמת העולם הראשונה. היא גדלה בפריז ולמדה נגינה על צ'לו בקונסרבטוריון של פריז. בהיותה בת 13 זכתה בתפקיד בסרט מוזיקלי בשם "Le Bal", יופייה בשילוב יכולת שירה וריקוד הביאו לה הצעות רבות נוספות בתעשיית הקולנוע, ובכך החלה הקריירה הקולנועית של דארייה, הנמשכה מזה שמונה עשורים. 

ב-1935 נישאה לבמאי והתסריטאי, הנרי דקויין, שעודד אותה לנסות את מזלה בהוליווד. היא חתמה חוזה ב'אולפני יוניברסל' והופיעה בקומדיה "הזעם של פריז" (1938), לצד דאגלס פיירבאנקס ג'וניור, שהיה כוכב גדול בשעתו בהוליווד, כשבינתיים נישואיה עלו על שרטון. 

בעת הכיבוש הגרמני את צרפת בזמן מלחמת העולם השנייה המשיכה דארייה להופיע בהוליווד, דבר שהביא לה ביקורת רבה מצד בני עמה, ולכן בשלוש השנים הבאות (1943-1945) נמנעה מכל השתתפות בסרטי קולנוע. בספטמבר 1942 נישאה לפורפיריו רובירוסה, דיפלומט יליד הרפובליקה הדומיניקנית שגדל בפריז. שניהם עברו להתגורר בשווייץ עד לסוף המלחמה והתגרשו שנתיים אחר כך. ב-1948 נישאה בשלישית, לתסריטאי מקומי ואיתו חייה עד למותו ב-1991. 

דארייה קיבלה ביקורות טובות על הופעתה בסרט המוזיקלי של אולפני MGM, "עשירה, צעירה ויפה" (1951). הבמאי הגדול ג'וזף ל. מנקייביץ' ראה אותה בסרט והביא לה את התפקיד הנשי הראשי ב"חמש אצבעות", סרט שקיבל שתי מועמדויות לפרס האוסקר והחזיר את דארייה לאור הזרקורים של הוליווד, אולם דארייה העדיפה להופיע בסרטים אירופאים על פני המסחריות האמריקנית. ב-1956 הופיעה באפוס של רוברט רוסון, "אלכסנדר הגדול", לצד ריצ'רד ברטון, שם גילמה את אולימפיאס, אשתו של פיליפוס השני ואמו של אלכסנדר הגדול. היה זה סרטה האמריקני האחרון. ב-1967 שיחקה בסרטו של ז'אק דמי, "העלמות מרושפור" והיא היחידה שגם שרה בקולה. 

דארייה החליפה את קתרין הפבורן במחזה בברודוויי "Coco" על חייה של מעצבת האופנה הצרפתייה, קוקו שאנל (1970). מאז, במשך שלושת העשורים הבאים הקריירה של דארייה שקעה, והיא הרבתה להופיע בסרטי טלוויזיה צרפתיים זניחים, עד שב-2002 עשתה קאמבק, בגיל 85, כשגילמה את אמה של קתרין דנב בסרטו המוזיקלי עטור השבחים של פרנסואה אוזון, "8 נשים". הסרט, שזכה להצלחה קופתית בינלאומית, קיבל 12 מועמדויות לפרס ה"סזאר" ובהן מועמדות לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר. כמו כן, הייתה דארייה מועמדת לפרס האוסקר האירופי על תפקיד זה, בו זכתה בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר, יחד עם שבע השחקניות הנוספות עמן כיכבה בסרט, ובהן: איזבל הופר וקתרין דנב. ב-2007 זכתה בפרס לומייר לשחקנית הטובה ביותר על משחקה בסרט "Nouvelle chance".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון צרפתיות
קטגוריה:זמרות צרפתיות
קטגוריה:זוכי פרס לומייר
קטגוריה:נשים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:מפקדים בלגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1917
קטגוריה:צרפתיות שנפטרו ב-2017
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2017
תגובת סיפוח

**תגובת סיפוח** (באנגלית: **Addition**; בעברית לעיתים: **אדיציה**) היא סוג של תגובה כימית האופיינית לתרכובות אורגניות.

תגובת סיפוח מהווה במידה רבה את התגובה ההפוכה לתגובת אלימינציה. בתגובת סיפוח מתחברות שתי תרכובות ליצירת תרכובת אחת, גדולה יותר. היות שתרכובות בעלות קשרים קוולנטיים בודדים בלבד הן רוויות (אינן מסוגלות לקלוט אטומים נוספים), הרי שתגובות סיפוח מתרחשות רק כשאחת התרכובות מכילה קשר כפול או משולש. אלקנים ואלקינים הם דוגמאות לתרכובות המשתתפות לעיתים קרובות בתגובות סיפוח. גם קשרים כפולים בין פחמן וחמצן (קטונים, אלדהידים וחומצות קרבוקסיליות) משתתפים בתגובות סיפוח. 

תגובת סיפוח עשויה להיות קוטבית או לא-קוטבית (רדיקלית). תגובות קוטביות מבוססות על משיכה חשמלית בין מטענים מנוגדים (חיובי ושלילי); תגובות רדיקליות מבוססות על אטומים בעלי רמת אנרגיה חיצונית לא-שלמה; לאטומים אלו (רדיקלים) נטייה חזקה מאוד לתקוף אטומים אחרים וליטול אלקטרונים מהם לשם השלמת רמת האנרגיה החיצונית.

## סוגים ודוגמאות

קיימים שני סוגים של תגובות סיפוח קוטביות:

* **סיפוח אלקטרופילי**. קשרים כפולים ומשולשים הם עתירי אלקטרונים; לפיכך מהווים קשרים אלו מוקד להתקפות אלקטרופיליות. במולקולה התוקפת קיים אטום בעל מטען (חלקי או מלא) חיובי; אטום זה נמשך לאלקטרוני הקשר הכפול או המשולש. ההתקפה גוררת שבירת הקשר הכפול וסיפוח האלקטרופיל לתרכובת המותקפת (במשוואות המציגות את מנגנון התגובה מוצג כאילו הקשר הכפול הוא התוקף; החץ המייצג את מעבר האלקטרונים מוכרח לצאת ממקור האלקטרונים—במקרה זה הקשר הכפול—ולהסתיים באלקטרופיל). התגובה הבאה מציגה דוגמה כללית לסיפוח אלקטרופילי של תרכובת דו-אטומית לאלקן:

מרכז|550px

:להלן מספר דוגמאות לתגובות סיפוח אלקטרופיליות:

:* מים מסתפחים לאלקן; התוצר הוא כוהל.
:* תרכובת מימן-הלוגן (למשל: מימן כלורי) מסתפחת לאלקן; התוצר הוא הלואלקאן.
:* תרכובת מימן-הלוגן מסתפחת לאלקין; התוצר הוא הלואלקן. סיפוח כפול מביא לקבלת הלואלקאן בעל שני הלוגנים.

* **סיפוח נוקלאופילי**. קשרים כפולים ומשולשים אמנם מהווים מוקד להתקפות אלקטרופיליות, אך כשמדובר בקשרים קוטביים תיתכן גם התקפה נוקלאופילית. קבוצת קרבוניל (C=O), למשל, מכילה קשר כפול קוטבי: לאטום החמצן אלקטרושליליות רבה מזו של הפחמן, והראשון מושך את אלקטרוני הקשר ביתר חוזקה; כתוצאה מכך קיים מטען חלקי שלילי באטום החמצן ומטען חלקי חיובי באטום הפחמן. אטום הפחמן החיובי מהווה מוקד להתקפות נוקלאופיליות. בנוקלאופיל התוקף קיים אטום בעל מטען (חלקי או מלא) שלילי, או שקיים בו זוג אלקטרונים בלתי-קושרים; אטום זה נמשך לפחמן החיובי. ההתקפה גוררת שבירת הקשר הכפול בין הפחמן והחמצן וסיפוח האלקטרופיל לתרכובת המותקפת. התגובה הבאה מציגה סיפוח של נוקלאופיל (צבוע אדום) לאלדהיד. הנוקלאופיל מכיל את היסוד גרמניום. התוצר הוא כוהל:

מרכז|550px

:להלן מספר דוגמאות לתגובות סיפוח נוקלאופיליות:

:* מימן מסתפח לקטון; התוצר הוא כוהל. זוהי תגובת הידרוגנציה. המימן אינו מגיב כשהוא במצב טבעי (H2) אלא רק כשהוא מהווה חלק ממולקולה אחרת, כגון נתרן בורוהידריד (NaBH4).
:* תגובות גריניאר: בתגובות אלו הנוקלאופיל הוא תרכובת גריניאר, תרכובת שבה קיים אטום מגנזיום הקשור לאטום הלוגן (נוסחה כללית: RMgX). הפחמן הקשור למגנזיום מהווה נוקלאופיל חזק, והוא תוקף קטונים ואלדהידים לקבלת כוהלים.

## קישורים חיצוניים

* תגובת סיפוח במונחון IUPAC
* 

סיפוח, תגובת
שולמית לורין

**שולמית לורין** (באנגלית: **Shulamit Elisabeth Marie-Claire Lorrain**; נולדה ב-10 בדצמבר 1948) היא צ'לנית ישראלית.
## ביוגרפיה
לורין נולדה בצרפת למשפחה מוזיקלית (הוריה מוזיקאים חובבים ושלושה מילדיהם מוזיקאים מקצועיים), ולמדה אצל פול טורטלייה בקונסרבטוריון של פריז, שם זכתה בפרסים על הצטיינותה בצ'לו, במוזיקה קאמרית ובסולפג' וכן השתלמה אצל ליאונרד רוז.

בשנת 1966 נשלחה על ידי הקונסרבטוריון למכון למוזיקה אינטרלאקן שבארצות הברית, שם זכתה בתחרות חשובה ובעקבותיה הוזמנה להופיע כסולנית עם תזמורת אינטרלאקן.

ב-1969 התגיירה ועלתה לישראל, ואחרי שהופיעה בהצלחה בכמה רסיטלים, הצטרפה לאנסמבל הקאמרי כצ'לנית ראשונה. היא גם הופיעה כסולנית עם האנסמבל בישראל ובסיורו בחו"ל.

ב-1972 הצטרפה לתזמורת הפילהרמונית הישראלית וכן הופיעה עימה כסולנית. ב-1975 נתמנתה משנה לנגן ראשון בקבוצת הצ'לות של התזמורת.

נגנה בצוותא עם אברם מלמד ועדית צבי ב"אנסמבל מוזיקאמרה" והופיעה איתו לעיתים קרובות.

## חיים אישיים
לורין מתגוררת בתל אביב עם שני בניה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גרות ישראליות
קטגוריה:גרים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות צרפת
קטגוריה:ישראלים ילידי צרפת
קטגוריה:צ'לניות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
כלאדם

**כלאדם** (אנגלית: **Everyman**) הוא מחזה מוסר אנגלי מסוף המאה ה-15, אשר זהות מחברו אינה ידועה.
## עלילה
המחזה מתאר דמות העונה לשם כלאדם, המתבקשת בידי אלוהים אשר מאס בבני האדם בשל חטאיהם, להביא הוכחות למעשיו הטובים בחייו, כדי שתורשה לו הכניסה המיוחלת לגן העדן. כלאדם יוצא מיד למלא אחר בקשת האל, אך מגלה כי לא בקשה קלה היא.

המוות, בפקודת האל, בא לקחת את כלאדם. כלאדם מבקש ארכה, אינו מקבל, מחפש ידיד ללוותו אל פי קבר. כל ידידיו פונים לו עורף - ידידות, קרבה, רכוש, דעת, תבונה, וידוי, יופי, כוח, חמשת-החושים - ורק אהבה מסוגלת להגיע עמו אל שפת הבור ולרדת איתו שמה. כך יורד כלאדם לקבר, כלומר לחיק האלוהים.

במהלך המסע בעקבות הצלת נפשו בת האלמוות, נפגש כלאדם עם מספר דמויות, אשר גם הן מייצגות כל אחת תכונה, רגש וכדומה (כגון: "מעשים טובים", "בלבול" ועוד).
ככלל מחזאות המוסר, מחזה זה גם הוא בא להבהיל ולהפחיד את צופיו על מנת להחזיר אותם לדרך הישר או פשוט להשאיר אותם עליה.

"כלאדם" הוא המחזה השמור ביותר מתקופת ימי הביניים ששרד, ולכן נחשב כדוגמה הטובה ביותר למחזאות המוסר.
## מקורות
המחזה נכתב בשפה האנגלית התיכונה בתקופת טיודור , אך זהות המחבר אינה ידועה. אף על פי שהמחזה, ככל הנראה, הופק בתדירות מסוימת בשבעים וחמש השנים שלאחר חיבורו, לא קיים שום תיעוד היסטורי של הפקות אלו.

מחזה מוסר דומה בשפה ההולנדית קיים מאותה תקופה, Elckerlijc. בתחילת המאה ה-20, חוקרים לא הסכימו איזה מהמחזות הללו הוא המקור, או אפילו על יחסם ליצירה דומה בלטינית מתקופה מאוחרת יותר בשם "הומולוס". החל משנות ה-80 של המאה ה-20 הקונצנזוס המדעי הוא כי כלאדם הוא תרגום ועיבוד מהמקור ההולנדי. המקור ההולנדי עצמו, ככל הנראה, קיבל השראה ממשל סיפורי (פרבולה) בודהיסטי דומה, שהיה מוכר במערב באותה תקופה.

## עיבוד והפקה בעברית
במאי 1969 עלתה הפקה של המחזה בתיאטרון החאן בירושלים, שתרגם, עיבד וביים אריה זקס, מהמחלקה לשפה וספרות אנגלית ב, בהשתתפות סטודנטים באוניברסיטה. היוצרים הנוספים היו: תפאורה ותלבושות - עדה המאירית, ניהול מוזיקלי - הרי גולומב, כוריאוגרפיה - גבי אלדור. בין המשתתפים היו: ליאור ייני בתפקיד הייאוש, עליזה רוזן בתפקיד התשוקה, ז'אק כהן כידידות, עוזי לוי בדמות המוות, בני הנדל בדמות אלוהים, גבי אלדור שיחקה בתפקיד אהבה בת השמיים ומוטי ברכאן גילם את כלאדם. תחילה הייתה אמורה ההפקה לעלות לזמן קצר, כהפקת חובבים ולא באופן מסחרי בסיוע כספי של האוניברסיטה, כאשר כל השחקנים משחקים בהתנדבות. ההצגה זכתה להצלחה רבה, ולביקורות חיוביות, ועלתה שוב לאחר חודשיים, והוצגה במשך כחצי שנה גם בתל אביב.

בקיץ 1976, עלתה גרסה של המחזה בשם "מישהו", שעיבד וביים אמנון בקר, במסגרת פעילות של חטיבת הנוער של איחוד הקבוצות והקיבוצים בקיבוץ אפיקים. בהפקה השתתפו 120 שחקנים על 25 במות בעת ובעונה אחת, 45 זמרים ו-25 רקדנים. היא הוצגה במשך שלושה לילות ברציפות, בפני 15,000 צופים.

המחזה תורגם שוב לעברית ב-2003, על ידי עמרי סמית, ויצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד.

בשנת 2006 עלה המחזה בגרסת קברט עדכנית בתיאטרון הסימטה, ונשא את הכותרת "מופע סאטירי עם פזמונים", אותו ביים ועיבד יובל זמיר, בשיתוף פעולה עם קבוצת פרויקט ה"אינקובטור".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* **טקסטים של המחזה**
** 
** 


## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות אנגליים
קטגוריה:יצירות שמחברן אינו ידוע
קטגוריה:יצירות המאה ה-15
מנוע כוכבי

שמאל|ממוזער|250px|אנימציה המדגימה פעולת מנוע רדיאלי. באיור זה טלטל הבוכנה העליונה הוא הראשי ושאר הטלטלים מחוברים אליו
[שמאל|ממוזער|250px|מנוע כוכבי במטוס [בואינג-סטירמן|סטירמן של בואינג]]
**מנוע כוכבי** (מגרמנית: Sternmotor) או **מנוע רדיאלי** (מאנגלית: Radial engine) הוא תצורה של מנוע בעירה פנימית, שבה הצילינדרים ממוקמים בהיקף המנוע, סביב ציר הסיבוב שהוא מפיק ופונים כלפי ציר זה. הבוכנות שבצילינדרים מחוברות באמצעות טלטלים לארכובה, בדומה לחישורי גלגל המחוברים לטבורו. הארכובה היא זו הממירה את התנועה הקווית של הבוכנה והטלטלים לתנועה הסיבובית שמפיק המנוע. תצורה זו הייתה נפוצה בעבר בתעופה מנועי כלי טיס, לפני שרבים מהם עברו להנעה באמצעות במנועי סילון.

במנוע כוכבי הבוכנות מקושרות לארכובה במבנה של טלטל בוכנה ראשי וטלטלי משנה. הטלטל הראשי מחבר את הבוכנה באופן ישיר לארכובה, בעוד שאר הטלטלים מחברים את הבוכנות לטבעות הממוקמות מסביב לחיבור הטלטל הראשי (ראו אנימציה). במנועים רדיאליים של מחזור ארבע פעימות מספר הבוכנות בכוכב אחד הוא כמעט תמיד אי זוגי, על מנת לאפשר סדר הצתה המספק חלקות ורציפות של כוח המנוע. רוב המנועים הכוכביים עושים שימוש בגל זיזים מרכזי המניע מוטות דחיף שמתזמנים את פתיחת השסתומים בראש הצילינדר.

מבחינה חיצונית עשוי מנוע כוכבי להראות דומה מאוד למנוע סיבובי מטיפוס 'בוכנות בסידור מעגלי'. ההבדל ביניהם הוא שבמנוע סיבובי שכזה הצילינדרים מקובעים לתושבת שעליה מותקן המדחף ומסתובבים ביחד איתו ואילו במנוע כוכבי הצילינדרים מקובעים לגוף המטוס ואינם נעים כאשר המדחף מסתובב.

## ראו גם
* מנוע V
* מנוע טורי בוכנאי
* פורשה סוג 12
* לאפיט (מכונית)

## קישורים חיצוניים

* 

כוכבי, מנוע