open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קאס גילברט

**קאס גילברט** (באנגלית: **Cass Gilbert**; 24 בנובמבר 1859 - 17 במאי 1934) היה אדריכל אמריקאי. בין עבודותיו הידועות: בניין וולוורת', בניין הקפיטול של המדינות וירג'יניה המערבית, מינסוטה וארקנסו, בניין בית המשפט העליון של ארצות הברית, מוזיאון סנט לואיס לאמנות (SLAM), הספרייה הציבורית של סנט לואיס, מבנה האודיטוריום והגלריה של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות בניו יורק.

גילברט תכנן מבני ציבור רבים בסגנון הבוזאר מתוך "השקפה אופטימית אמריקאית הרוחשת כבוד לדמוקרטיה היוונית, החוק הרומאי וההומניזם של הרנסאנס".

## לקריאה נוספת

* Christen, Barbara S. and Flanders, Steven (editors). Cass Gilbert, Life and Work: Architect of the Public Domain New York: W.W. Norton, 2001.

## קישורים חיצוניים

* Cass Gilbert Society
* West Hails East- Cass Gilbert in Minnesota article by Sharon Irish
* 
* 
### אדריכלות

* Architectural tour of the US Supreme Court Building
* New York Architecture Images-Cass Gilbert

### אוספים ארכיוניים

* Cass Gilbert Collection, 1897-1936 Archives Center, National Museum of American History
* Cass Gilbert Papers, Minnesota Historical Society.
* Guide to the Cass Gilbert collection, 2005 Abstract of the Gilbert papers from the New-York Historical Society

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:אדריכלים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1859
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1934
מורון (מונגוליה)

**מורון** (מונגולית: **Мөрөн**) היא בירת איימאג חובסגול מונגוליה.

העיר התפתחה ממנזר בודהיסטי שהוקם ב-1809. ב-1921 חיו במנזר 1,300 נזירים בודהיסטים (לאמות). המנזר נהרס ב-1937. בראשית שנות התשעים של המאה ה-20 בעיר הוקם מנזר בודהיסטי קטן, אז גם נמצא בקרבת העיר קבר המוני ובו כחמשת אלפים גופות של נזירים שהוצאו להורג (מספר זה הוא כאחוז אחד של כלל האוכלוסייה הבוגרת של מונגוליה ב-1937.

בעיר יש נמל תעופה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מונגוליה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1809
חואניטה הול

**חואניטה הול** (אנגלית: **Juanita Hall**; 6 בנובמבר 1901 – 28 בפברואר 1968) הייתה שחקנית תיאטרון מוזיקלי וקולנוע אפרו אמריקאית. ידועה בעיקר בשל תפקידיה בהפקות המקוריות של מחזות הזמר של רוג'רס והמרשטיין, בעיקר עבור גילום התפקיד "בלאדי מרי" בדרום פסיפיק, שבזכותו הייתה לאישה השחורה הראשונה שזכתה בפרס הטוני לשחקנית משנה.

הול חזרה על תפקיד בלאדי מרי בסרט "דרום פסיפיק"" שיצא בשנת 1958. 
ב-1961 השתתפה בעיבוד הקולנועי של המחזמר "שירת הפרח והתוף", גם הוא של רוג'רס והמרשטיין.

ב-1950 הול הקליטה את השיר "Old Bojangles Is Gone" לזכרו של ביל רובינסון, שחקן ורקדן שעשה היסטוריה כשחצה את קווי הגזע על הבמה ועל מרקע הקולנוע.

## קישורים חיצוניים

* קובצי אודיו לשיר "Old Bojangles Is Gone" של חואניטה הול
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקניות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס דונלדסון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1901
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1901
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1968
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1968
אליזבת טיילור (סופרת)

**אליזבת טיילור** (באנגלית: **Elizabeth Taylor**; 3 ביולי 1912, רדינג, אנגליה - 19 בנובמבר 1975, פן, אנגליה) הייתה סופרת בריטית שחיברה רומנים וסיפורים קצרים. קינגסלי אמיס תיאר אותה כ"אחת ממחברי הרומנים המעולים שנולדה במאה הזו"; אנטוניה פרייזר קבעה שטיילור היא "אחת הסופרות הכי פחות מוערכות שלא בצדק במאה העשרים", והילרי מנטל כתבה על טיילור שהיא "מוכשרת, הגיעה להישגים, ומשום מה לא מוערכת דיה".

## ביוגרפיה
טיילור נולדה בשם אליזבת קולס (Coles) לאוליבר קולס, מפקח בתחום הביטוח, ולאלזי מיי פיוטרל, בעיר רדינג. התחנכה ב-Abbey School בעיר (מוסד חינוך לנערות, ברוח הכנסייה האנגליקנית), ולאחר מכן עבדה כאומנת, מורה פרטית, וספרנית.

היא נישאה לג'ון טיילור, בעל חברת ממתקים, בשנת 1936. הם השתקעו בכפר פֶּן (Penn) אשר בנפת בקינגהאמשייר לאורך כמעט כל משך נישואיהם. לאחר חברות קצרה במפלגה הקומוניסטית הבריטית, עזבה והצטרפה למפלגת הלייבור הבריטית למשך כל חייה.

## יצירתה
טיילור פרסמה רומן ראשון בשנת 1945, ושמו "אצל גברת ליפינקוט", ולאחריו אחד עשר רומנים נוספים. כמו כן פרסמה סיפורים קצרים בכתבי עת, ואלו קובצו לימים בארבע אסופות.

המבקר פיליפ הנשר תיאר את הרומן *The Soul of Kindness* כספר 

יצירתה עוסקת בדקויות חיי היומיום, והיא רצופה בדיוקנאות חדי-עין אך אוהדים של החברה האנגלית של המעמד הבינוני והגבוה.

היא הייתה מיודדת עם אייווי קמפטון־ברנט, ועם הסופר והמבקר רוברט לידל. חליפת מכתבים ארוכה שלה עם לידל שימשה בסיס לסיפור קצר שלה, בשם "כותבי המכתבים" (פורסם באסופה *The Blush*, 1951), אך המכתבים עצמם הושמדו, כחלק משמירתה על פרטיותה. חרדה מתשומת לב ציבורית עומדת במרכז סיפור קצר ידוע אחר שלה, בשם "אחיות", שנכתב בשנת 1969.

אן טיילר השוותה את טיילור לג'יין אוסטן, לברברה פים, ולאליזבת בואן - "כולן אחיות בנפש", לדבריה.

טיילור מתה מסרטן, בעיירה פן, בה התגוררה, בגיל 63.

בשנת 2005 צולם סרט על בסיס הספר שלה עם ג'ואן פלורייט בתפקיד ראשי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות בריטיות
קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1912
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1912
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1975
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1975
חמילניק

**חמילניק** (אוקראינית: **Хмільник**) היא עיר במחוז ויניצה שבאוקראינה.

## היסטוריה
האזכור הראשון של העיר מתייחס ל-1362, אז מלך ליטאי אלגירדאס לאחר קרב המים הכחולים השתלט על העיירה. חמילניק הפכה לשער הצפון-מזרחי לפודוליה, וזה גרם לתחילת תהליך ההתבצרות של העיר. ב-1434 העיר עברה לידיה של פולין, אז העיר הייתה בעצם מורכבת מטירה ובתי מגורים שנבנו סביבה.

ב-1448 חמילניק קיבלה זכויות מגדבורג.

מספר משפחות ספרדיות שהגיעו מן האימפריה העות'מאנית התיישבו בעיר, בו הקימו בית כנסת ספרדי.

ב-1672 העיר נכבשה על ידי טורקים ששלטו בה במשך 27 שנים, אז העיר חזרה לידיה של פולין. ב-1793 העיר עברה לידיה של האימפריה הרוסית לאחר חלוקת פולין.

### יהודי חמילניק
לקראת מלחמת העולם השנייה חיו בחמילניק 4,800 יהודים, כשני שלישים מכלל האוכלוסייה.

ב-17 ביולי 1941 העיר נכבשה על ידי הגרמנים, רק מעטים מן היהודים הצליחו להימלט לפנים ברית המועצות לפני הכיבוש. ב-12 באוגוסט 1941 נרצחו 367 יהודי העיר. בסתיו 1941 בעיר הוקם גטו ובו רוכזו יהודי חמילניק והסביבה.

ב-9 בינואר 1942 נרצחו 5,800 מתושבי הגטו, ב-16 בינואר 1942 נרצחו עוד 1,240 יהודים. ב-12 ביוני 1942 נרצחו על ידי שוטרים גרמנים וחיילים הונגרים 360 ילדים יהודים. ב-3 במרץ 1943 חוסל הגטו, 8 נשים ו-127 גברים הושארו בחיים והועברה למחנה עבודה בעיר, המחנה חוסל ב-26 ביוני 1943.

## אוכלוסייה

בשנת 2008 בעיר היו 27,900 תושבים, ההרכב הלאומי היה:

שפת האם של תושבי חמילניק ב-2001 היו:

לפני מלחמת העולם השנייה רוב תושבי העיר היו יהודים. ב-1926 56 אחוזים מכלל תושבי העיר היו יהודים, ואילו 41 אחוזים היו אוקראינים. ב-1959 רק שני אחוזים מכלל אוכלוסייה היו יהודים ו-92 אחוזים היו אוקראינים.

## ערים תאומות
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ויניצה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-14
איציק עדי

**יצחק (איציק) עדי** (1940 – 17 באוגוסט 1998) היה צייר ופסל ישראלי.

## ביוגרפיה
איציק עדי נולד בשנת 1940 בצפת. היה חבר קיבוץ שער הגולן עד 1975.

בשנת 1967 סיים עדי את לימודיו בבית הספר לאמנות קלישר 1967, במהלכן היה עדי תלמידו של אריה מרגושילסקי.

בשנת 1970 עבר לפריז ולמד תחריט אצל ג'וני פרידלנדר. בתחילת שנות השבעים הציג תערוכת יחיד בשם "נקודה מול קו" וכמו כן השתתף בתערוכות קבוצתיות ופרויקטים רבים בישראל ומחוצה לה. כן עדי יצר והציב מספר פסלי מתכת מרחביים במקומות שונים בארץ.

עדי זכה בפרסים ובמלגות לימודים בישראל ומחוצה לה, ביניהם: קרן שרת לאמנים צעירים, קרן אמריקה-ישראל להשתלמות בפיסול אצל הנרי מור, מענק מקרן פרץ נפתלי של ההסתדרות, פרס לספרות ואמנות של מועצת עמק הירדן, מלגה ע"ש דבורה דיוידזון של הקיבוץ הארצי.

עדי ייסד וריכז את "הסדנה החופשית לאמנות". בנוסף, לימד עדי אמנות בבית הספר הגבוה לציור בבית הספר קלישר, במכון אבני, המדרשה לפיסול ברמת גן ובאגודת הציירים והפסלים בתל אביב.

כן שימש עדי אוצר ומנתח מערכות בחשיבה אמנותית וכאוצר גן הפסלים בעינות ובגבעתיים. בנוסף לכך, עסק בביקורת אמנות ברדיו ובעיתונות.

נפטר בהרצליה בשנת 1998.

## קישורים חיצוניים

* איציק עדי באתר מוזיאון ישראל
* איציק עדי  באתר מונטיפיורי מכירות פומביות

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:אוצרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנות הציור בתל אביב
קטגוריה:שער הגולן: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
בצ'יי

**בֶּצֶ'יי** וגם **סְטָארִי בֶּצֶ'יי** (בסרבית בכתב קירילי: **Бечеј** וכן **Стари Бечеј**, בסרבית בכתב לטיני: **Bečej** וכן **Stari Bečej**) היא עיר ורשות מקומית בסרביה השוכנת במחוז באצ'קה הדרומי אשר בפרובינציית וויבודינה.

## היסטוריה
תיעוד ליישוב במקום קיים החל משלהי המאה ה-11 עת נשלט על ידי ממלכת הונגריה. ב-1551 נכבש היישוב על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עברה בצ'יי לחזקת ממלכת הבסבורג שתחת האימפריה הרומית הקדושה. במהלך המאה ה-19 נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרית ובהמשך האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועבר האזור לחזקת ממלכת יוגוסלביה.

באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. יוגוסלביה חולקה למספר אזורי כיבוש ואזור בצ'יי נמסר לחזקת הונגריה. באוקטובר 1944 שוחררה העיירה על ידי צבא השחרור העממי של יוגוסלביה ולאחר המלחמה נכללה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה נכללה בצ'יי בשטחי סרביה.

## הקהילה היהודית
יהודים הגיעו לבצ'יי ככל הנראה בראשית המאה ה-19. במחצית המאה ה-19 הוקם בית עלמין וב-1883 הוקם בית הכנסת של הקהילה. ב-1880 התגוררו בבצ'יי 570 יהודים ובראשית המאה ה-20 מנתה הקהילה 676 נפשות.

לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעו לבצ'יי פליטים יהודים ואוכלוסיית הקהילה גדלה לכדי 745 נפשות ב-1921. בעיר נרשמה פעילות ציונית ובה פעלו סניף של ההסתדרות הציונית ביוגוסלביה וסניף תנועת ויצו. במהלך שנות ה-30 חלה ירידה משמעותית במספר בני הקהילה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בבצ'יי 253 יהודים.

לקהילה זו השתייכו יהודי הכפר סְרְבֹּוֹבְּרָאן. קהילה נוסדה שם בשלהי המאה ה-19. הוקם בית עלמין לקהילה וב-1900 בית כנסת. הקהילה חרבה בשואה. ב-1956 נהרס מבנה בית הכנסת. נכון ל-2002 עמדו שרידי בית העלמין היהודי בשטחי הכפר. המקום לא היה מגודר ולא מתוחזק ונגרמו בו נזקים רבים. חלק מהמצבות נבזזו לשימוש משני. לקהילה זו השתייכו יהודי הכפר בָּאצְ'קוֹ גְרָאדִישְטֶה. קהילה נוסדה שם במהלך המאה ה-19. ב-1890 הוקם בית כנסת דו מפלסי שעוטר בשני צריחים. הקהילה חרבה בשואה. ב-1955 הרסו השלטונות את מבנה בית הכנסת. בית העלמין היהודי עדיין קיים בשטח הכפר. לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמה בו אנדרטה להנצחת הקהילה.

לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, סופח האזור להונגריה. בשלהי ינואר 1942 ערכו חיילים הונגרים בסיוע בני הפולקסדויטשה פוגרום בבצ'יי כחלק מהטבח בדרום באצ'קה ובו נרצחו 110 יהודים וכן 102 אזרחים ממוצא סרבי. בהמשך, הובלו שאר בני הקהילה למחנות ההשמדה במקביל להשמדת יהדות הונגריה. הניצולים המעטים עלו לישראל והקהילה לא חידשה את פעילותה. ב-1963 נהרס מבנה בית הכנסת. בראשית המאה ה-21, עדיין קיים היה בית העלמין היהודי בשטח העיר, ובו כ-200 מצבות ומהן כשליש שבורות. בית העלמין הוקף בחומת אבן.

## ילידי המקום
* **[[לאיוש פלאדי]]**, במקור **זילברשטיין** (**Palágyi Lajos**; בצ'יי, 15 באפריל 1866 – בודפשט, 7 במרץ 1933) היה משורר יהודי-הונגרי, מורה ב"מכון להכשרת המורים הממלכתי", אחיו של מניהרט פלאדי.

## ערים תאומות
* .
* .
* .
* .
* .

## קישורים חיצוניים

* 
* Aleksandra Terzić ,Željko Bjeljac, The extermination of jewish population and heritage in BAČKA region of ap vojvodina-serbia 
* יהדות באצ'קה, באתר "יד ושם"
* קהילת בצ'יי, באתר המרכז לאמנות יהודית
* קהילת באצ'קו גראדישטה, באתר המרכז לאמנות יהודית
* 

## הערות שוליים

בצ'יי
בצ'יי
גביע דייוויס 1996

**[[גביע דייוויס]] 1996** הייתה התחרות ה-85 במניין מאז ייסוד התחרות.

לתחרות נרשמו 124 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת אלקטרוניקה יפנית NEC.

מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-2 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.

מחזיקת הגביע נבחרת ארצות הברית הודחה בסיבוב השני. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת שוודיה לבין צרפת במאלמה. הוא הסתיים עם התוצאה 2:3 לטובת צרפת שניצחה בתחרות בפעם ה-8 בסך הכול.

## משחקי הבית העליון

### משחק הגמר

### העברות לקראת שנת 1997
בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
* מקסיקו, הולנד, רוסיה, ושווייץ נותרו בבית העליון
* אוסטרליה, ברזיל רומניה וספרד עלו לבית העליון
* אוסטריה, בלגיה, דנמרק והונגריה ירדו לבתים האזוריים

## ישראל בגביע דייוויס
בתחרות שנת 1996, נבחרת ישראל שיחקה בבית אירופה. במשחקה הראשון היא שובצה נגד נבחרת נורווגיה.

בעקבות הניצחון ישראל עלתה למשחק מול נבחרת ספרד על הזכות לעלות לבית העליון. במשחק זה נבחרת ישראל הפסידה ונותרה בבית אירופה גם לשנת 1997.

## קישורים חיצוניים
* אתר התחרות

קטגוריה:תחרויות טניס ב-1996
1996
1996
1996
1996
1996
1996
1996
1996
1996
1996
קוזימו רוסלי

[ממוזער|שמאל|מדונה והילד עם המלאכים, בסביבות 1480, ניו יורק, [מוזיאון המטרופוליטן לאמנות|מוזיאון המטרופוליטן]] 
[ממוזער|שמאל| מסירת לוחות הברית, [הקפלה הסיסטינית]] 
**קוזימו רוסלי** (באיטלקית: **Cosimo Rosselli**; 1439 – 1507) היה צייר איטלקי שצייר בסגנון הקוואטרוצ'נטו, והיה פעיל בעיקר בעיר הולדתו, פירנצה.

## ביוגרפיה
קוזימו רוסלי נולד בפירנצה. בגיל ארבע עשרה הוא הפך להיות תלמידו של נרי די ביצ'י, ובגיל 21 הוא התחיל לעבוד כעוזרו של בן דודו, ברנרדו די סטפנו רוסלי.

היצירה הראשונה של קוזימו שהוזכרה על ידי ג'ורג'ו וזארי, היא "עלייתה של הבתולה שמיימה", שנמצאת בקפלה השלישית משמאל בכנסיית סנט'אמברוג'יו שבפירנצה. באותה הכנסייה, על הקיר של אחד מהקפלות, נמצא פרסקו שנוצר על ידי קוזימו, שאותו וזארי משבח מאוד, במיוחד בגלל הפורטרט של המלומד הצעיר פיקו דלה מירנדולה. הסצנה בפרסקו, תהלוכה הנושאת גביע מחולל ניסים, צבועה במרץ ובפחות מנייריזמיות מאשר רוב עבודותיו. ציור שצויר על ידי רוסלי בשביל הכנסייה של אנונציאטה, עם דמויות מהאס-אס ברברה, מתיו והמטבילים, נמצא באקדמיה של פירנצה.

רוסלי גם בילה קצת זמן בלוקה, שם הוא צייר עבודות בשביל מספר כנסיות. ציור שיוחס אליו לקוח מכנסיית סנט גירולמו שבפייזולה, ונמצא כיום בגלריה הלאומית בלונדון. הציור הוא מזבח גדול, שבמרכזו נמצא הירונימוס, במדבר, כורע ברך לפני צלב, ובצדדיו עומדות דמויות כמו דמסוס הראשון, אוסביוס הקדוש, פאולה הקדושה ואוסטוכיום הקדוש; הדמויות בציור מעוצבות בכבוד רב.

ב-1480, רוסלי, יחד עם עוד אמנים, כמו סנדרו בוטיצ'לי, פייטרו פרוג'ינו, דומניקו גירלנדיו ואחרים, נקראו על ידי סיקסטוס הרביעי לרומא, כדי לעבוד על עיצוב קירות הקפלה הסיסטינית. רוסלי ומשתפי הפעולה שלו (כולל חתנו פיירו די קוזימו) השלימו שניים או שלושה פרסקאות: "הירידה מהר סיני","הסעודה האחרונה" ואולי גם "הדרשה על ההר". הציור "מעבר הים האדום" מיוחס בדרכים שונות אליו, אל גירלנדיו, או אל ביאג'יו ד'אנטוניו.

ג'ורג'ו וזארי כתב ביצירותיו "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר", שבשונה משאר הציירים, שעקבו אחר השיטה הרגילה והנפוצה של הפרסקו, רוסלי השתמש בצבעים בהירים יותר, הכוללים זהב, וטריק זה הוא זה שנתן לו את ההערכה מסיקטוס הרביעי (שלא היה מומחה גדול באמנות, לפי וזארי).

בגמלדה-גאלרי שבברלין, ישנם שלושה ציורים שנעשו על ידו: "הבתולה בפאר", "קבורת ישו" ו"טבח התמימים". תלמידו הראשי היה פיירו די קוזימו ובין תלמידיו היו גם פרא ברתולומאו אנג'לו די דונינו וג'ובאני בטיסטה וואני.

לפי וזארי, רוסלי מת ב-1484, אך זו היא טעות, מכיוון שידוע היה שהוא היה בחיים ב-25 בנובמבר 1506.

## עבודות נבחרות
>>
Cosimo Roselli - Última Cena (Capilla Sixtina, Roma, 1481-82).jpg|הסעודה האחרונה, הקפלה הסיסטינית
Cosimo Rosselli Sermone della Montagna.jpg|הדרשה על ההר, הקפלה הסיסטינית
Rosselli Adoration of the Child.jpg|האדרת ישו, טמפרה על עץ, המוזיאון הלאומי בורוצלב


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-15
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1439
קטגוריה:נפטרים ב-1507
נפוליאון (מטבע)

**נפוליאון זהב** הוא הכינוי הנפוץ למטבע זהב צרפתי שהיה בשימוש במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20. המטבעות הוטבעו במספר הזדמנויות בערכים של 5, 10, 20, 40, 50 ו-100 פרנק. במקור, הוטבעו המטבעות בערכים של 20 ו- 40 פרנק, אולם המטבע של 40 פרנק לא זכה לפופולריות והמטבע הנפוץ ביותר היה של 20 פרנק, ועל פי רוב המונח התייחס אליו.

המטבע נטבע בתקופת שלטונו של נפוליאון בונפרטה. המטבע אושר לראשונה על ידי נפוליאון בפקודה מוניטרית ביום 28 במרץ 1803. קוטרו היה 21 מ"מ ומשקלו 6.45 גרם, מתוכם 90% זהב טהור (כ-5.8 גרם). על צידו האחד הוטבעה דמותו של נפוליאון, בלווית הכיתוב "נפוליאון-קונסול ראשון" או "נפוליאון-קיסר" (תלוי במועד ההטבעה) ועל צדו השני ערכו הנקוב - 20 פרנק בלווית הכיתוב "הרפובליקה הצרפתית" או (אחרי 1809) "האימפריה הצרפתית".

המטבע היה בשימוש לאורך כל המאה ה-19 וכן בראשית המאה ה-20. היסטורית, הוכיח עצמו המטבע כאחד ממטבעות הזהב היותר עמידים לכוחות הכלכליים ושמר על ערכו גם לנוכח משברים פיננסיים, כשגם שנים רבות לאחר הפסקת השימוש בו משבר סואץ אשר החליש את יתר מטבעות הזהב לא פגע בערכו.
במהלך השנים הוטבעו "נפוליאונים" גם במטבעות מקומיות במקומות שונים שהיו תחת שלטון האימפריה הצרפתית, כאיטליה (בג'נובה, טורינו ורומא), הולנד (באוטרכט), ושווייץ (ז'נבה).
המטבע הפך לדגם לכל המטבעות של האיחוד המוניטרי הלטיני שהיו במחזור בכל רחבי אירופה עד שנת 1914. כך נטבעו ביוון מטבעות זהים בערך 20 דרכמות, 20 פרנק בשווייץ, 20 פרנק בבלגיה, 20 פזטות בספרד, ו-20 לירטות באיטליה. על המטבעות הופיעו כתובות שונות ודמויות שונות, בהתאם לנסיבות הפוליטיות המשתנות, אך לאורך כל התקופה נחשבו מטבעות אלו לשווים בערכם ולהילך חוקי בכל רחבי אירופה למעט גרמניה והממלכה המאוחדת.
המטבע היה בשימוש גם ברחבי האימפריה העות'מאנית ובפרט בארץ ישראל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צרפת: כלכלה
קטגוריה:מטבעות זהב
קטגוריה:מטבעות שיצאו משימוש
קטגוריה:תיאורים תרבותיים של נפוליאון
טיסה 6136 של צ'יינה נורת'רן איירליינס

**טיסה 6136 של צ'יינה נורת'רן איירליינס** הייתה טיסה שהמריאה מנמל התעופה הבינלאומי בייג'ינג קפיטל לנמל התעופה הבינלאומי דאליין ושהתרסקה ב-7 במאי 2002, ליד דאליין שבסין, זמן קצר לאחר שצוות הטיסה דיווח על שרפה במטוס. כתוצאה מההתרסקות נהרגו כל 112 הנוסעים ואנשי הצוות. הסיבה לשרפה הייתה הצתה במזיד.

## ההתרסקות
המטוס מדגם מקדונל דאגלס MD-80 המריא מנמל התעופה הבינלאומי בייג'ינג קפיטל בשעה 20:37. בשעה 21:20, בזמן שהתקרב לדאליין, הקברניט דיווח למגדל הפיקוח על אש במטוס וביקש אישור לנחיתת חירום. בשעה 21:24 נעלם המטוס ממסכי המכ"ם ואבד הקשר עם פיקוח טיסה. המטוס היה מתוכנן לנחות בדאליין בשעה 21:40.

עדי ראייה על סירת דיג העידו כי "מטוס בוער התרסק לתוך הים ונשבר לשניים".

ב-14 במאי, בשעה 15:05, אותרה הקופסה השחורה בים.

## החקירה
הדו"ח הסופי פורסם על ידי סוכנות הידיעות שינחואה. נוסע בשם זאנג פילין, הצית ככל הנראה אש בתא הנוסעים בעזרת בנזין. כתוצאה מכך אבדה השליטה על המטוס והוא התרסק.

דווח כי מספר ימים לפני האירוע רכש זאנג שבעה ביטוחי טיסה בשווי של כ-170 אלף דולר.

החקירה גילתה סימני בנזין ליד מקום מושבו של זאנג, ושרוב הנוסעים, כולל זאנג מתו משאיפת פחמן חד-חמצני. המנוע, רצפת המטוס ואזורים קריטיים נוספים, לא הראו סימנים של שרפה או פיצוץ.

בנוסף התגלה כי זאנג טס מדאליין לביינג'ינג ובחזרה באותו היום. על פי תצלומי מצלמות אבטחה הוא העביר כמה שעות בעישון סיגריות באולם הנוסעים של נמל התעופה הבינלאומי בייג'ינג קפיטל. מספר בקבוקי פלסטיק מלאים בבנזין נמצאו בדירתו.
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ברפובליקה העממית של סין
צ'יינה נורת'רן איירליינס, 6136
צ'יינה נורת'רן איירליינס, 6136
צ'יינה נורת'רן איירליינס, 6136
צ'יינה נורת'רן איירליינס, 6136
ירושלים (וירוס)

**וירוס ירושלים** (שחלק מהגרסאות שלו ידועות גם בשם **"וירוס [[יום שישי ה-13]]"**) הוא אחד מווירוסי המחשב הראשונים בהיסטוריה של המחשוב, והראשון שהתגלה על ידי ישראלים. מקורו של הווירוס אינו ידוע בוודאות, אך הוא כנראה הגיע מישראל או מאיטליה.

הווירוס, שנועד לפגוע במערכות מבוססות MS-DOS, זכה לשמו לאחר שהתגלה באוקטובר 1987 על ידי שני סטודנטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הווירוס נחשף לראשונה בפרסום במעריב ב-7 בינואר 1988, פרסום שהכה גלים בישראל וזכה לסיקור בעולם. לפי הדיווחים הווירוס התפשט במהירות והדביק מחשבים באוניברסיטאות רבות, חברות וגם חנויות למחשבים.
הווירוס תוכנת כך שידביק קובצי EXE, בנוסף לקובצי COM שהיו קובצי ההרצה הסטנדרטיים ש-MS-DOS השתמש בהם (הווירוס היה מדביק את כולם פרט ל-COMMAND.COM, קובץ הגרעין של MS-DOS). ככל הנראה באג בתכנות גרם לכך שהווירוס חזר ונדבק לקבצים שכבר הודבקו וכך גרם להם לגדול מעט יותר בכל פעם מחדש (הווירוס היה מגדיל את הקבצים הנגועים ב-2KB בערך), מה שתואר אז כ'התנפחות' הקבצים. ברוב המקרים הדבר לא פגע בצורה משמעותית בתפקודו של היישום שנפגע. עם זאת, אחת מתופעות הלוואי שלו הייתה גם שינוי בנוסח ההודעות שמערכת DOS הייתה מציגה, וכך היה ניתן לזהותו בנקל נוסף על השינוי בגודל הקבצים.

ניתוח הקוד הראה כי מטרת הווירוס הייתה לתקוף ביום שישי ה-13 בחודש של כל שנה (פרט ל-1987). אז הווירוס היה אמור להפעיל את יכולתו ההרסנית: הוא היה מוחק כל קובץ ותוכנית שהדביק קודם לכן (קבצים עם הסיומות EXE ו-COM שצוינו להלן), תוך כדי הצגת קופסה שחורה על המסך שבחלק מהווריאציות שלו גם היה מציג הודעה כלשהי (על כן הוא זכה לכינוי BlackBox). לקראת ה-13 במאי 1988, שחל ביום שישי, הייתה היערכות ברחבי המדינה, עובדים קיבלו הוראה שלא להפעיל את המחשבים באותו יום, במקומות אחרים שינו את התאריך במחשב כצעד מנע. בסופו של דבר לא התרחש כל אירוע חריג באותו יום. 

הסטודנטים שזיהו את הווירוס, עומרי מן וחברו יובל רכבי, פיתחו תוכנת אנטי וירוס שאותה חילקו תחילה בחינם לכל נפגעי הווירוס, ומאוחר יותר שיכללו אותה והחלו להפוך את עסקי ההגנה נגד וירוסים לעסק של ממש בשם BRM (בניהולם של מן, רכבי, ניר ברקת ואחיו אלי), שלימים הפכה למשקיעה הראשונה וענקית האבטחה צ'ק פוינט, ונמכרה מאוחר יותר לחברה אמריקנית.

הווירוס היה פופולרי וידוע לשמצה ביותר באותה עת, כשהופצו לו מעל ל-24 וריאציות (לא כולן מוצלחות) דוגמת Suriv [-היפוך אותיות של Virus], Anarkia ועוד, שההבדלים ביניהן היו בעיקר שינוי התאריך בו הווירוס יפעיל את עצמו, שינוי דרך הפעולה, הודעות שונות שמוצגות למשתמש, ועוד הבדלים כשהמטרה מאחורי רוב הווריאציות הייתה בעיקר מטרד או ונדליזם וגנבת סיסמאות. עם יציאתה של מערכת Windows לשוק, הווירוס חדל מלהיות רלוונטי וכיום כבר איננו פעיל.

## וריאציות

## ראו גם
* BRM
* וירוס מחשב
* MS-DOS

## קישורים חיצוניים
* סיקור מפורט של הווירוס באתר The RISKS Digest
* 
* ההיסטוריה של וירוסי המחשב
* עלייתו ונפילתו של וירוס ירושלים מאתר IBM
* מידע על הווירוס באתרי חברות האבטחה סימנטק, ESET, ו-SOPHOS
## הערות שוליים

קטגוריה:וירוסי מחשב
ווה

**וֵוֵה** (בצרפתית: **Vevey**) היא עיר בת למעלה מ-18,000 תושבים, בירת מחוז ריביירה פי-ד'אנאו בקנטון וו השוכנת על גדות אגם ז'נבה באזור דובר הצרפתית בשווייץ.

בעיר ישנם ארבעה עשר מבנים, המקוטלגים כאתרי מורשת לאומית שווייצרית. ביניהם ארבעה מוזיאונים: מוזיאון האוכל, מוזיאון יהודי, מוזיאון לצילום יישומי ומוזיאון אחוות הייננים (יצרני היין). בעיר ישנו גם מוזיאון הצעצועים, שאינו ברשימה.

העיר היא מקום מושבה של חברת המזון הבינלאומית נסטלה שהוקמה בעיר בשנת 1866 על ידי אנרי נסטלה. מחסני החברה נכללים ברשימת אתרי המורשת הלאומית השווייצרית.

## היסטוריה
יישוב קטן היה במקום זה כבר באלף ה-2 לפנה"ס, בתקופה הרומית, היה נקרא היישוב בשם ויויסקוס (Viviscus) או ויביסקום (Vibiscum), והיה אחת התחנות המרכזיות בדרך הראשית שעברה ממעבר סן ברנאר הגדול לאוונטיקום (Aventicum), כיום אוואנש (Avenches), שהייתה בזמנו הבירה הרומית של האזור.

לאחר התקופה הרומית עברה השליטה באזור להגמון של לוזאן ולאחר מכן למשפחת בלוניי (Blonay).

במלחמת העולם השנייה, הגיעו לאזור פליטים יהודים מהולנד, ששוכנו במלונות ופנסיונים סגורים, שהיו על תקן של 'Hotel Camp' העיקריים היו במונט פלארין [Mont Pelerin] וביו סייט [Beau Site].

בין הפליטים שהגיעו לשווייץ היה גם הזמר יהודי המפורסם יוזף שמידט, שנפטר שם ממחלה.

עד שנת 2008 הייתה העיר בירת מחוז ווה, אז הוחלף המחוז והיום נקרא ריביירה פי ד'אנאו.

## גאוגרפיה
ווה שוכנת על גדות אגם ז'נבה בין הערים מונטרה ובירת הקנטון לוזאן.

## תחבורה
הדרך הראשית לעיר היא מהכביש הראשי מס' 9 וכן מהכביש האזורי מס' 9.

בעיר ישנה תחנה של הרכבת השווייצרית ויוצאות ממנה רכבות מערבה לערים לוזאן וז'נבה ומזרחה לערים מונטרה, וילנב ואגל.

ישנם קווים קבועים של אניות נוסעים בין העיר ווה לערים השווייצריות לוזאן, מונטרה ולה-בוברה וכן לעיר הצרפתית אויאן-לה-ביין.

## ערים תאומות
לווה מספר ערים תאומות, והן:
* 
* 
* 
[ממוזער|ימין|פסלו של [צ'ארלי צ'פלין בטיילת העיר על חוף אגם ז'נבה]]

## תושבים מפורסמים
מפורסמים רבים חיו תקופות מסוימות בווה, ביניהם:
* המנצח השווייצרי ארנסט אנסרמה - נולד בעיר ב-11 בנובמבר 1883
* השחקנית הרוסייה אולגה בקלנובה - מתה בעיר ב-6 בספטמבר 1974
* השחקן צ'ארלי צ'פלין - מת בעיר ב-25 בדצמבר 1977
* הסופר הרוסי פיודור דוסטויבסקי - חי בעיר
* המחזאי הרוסי ניקולאי גוגול - התגורר בעיר בין השנים 1836–1839
* הפסנתרנית היהודיה-רומנייה קלרה הסקיל - מתה בעיר 7 בדצמבר 1960.
* הסופר הצרפתי ויקטור הוגו.
* האדריכל השווייצרי לה קורבוזיה.
* הסופר הפולני הנריק סנקביץ' - מת בעיר ב-15 בנובמבר 1916.
* הפילוסוף הצרפתי ז'אן-ז'אק רוסו - התגורר בעיר תקופה בין השנים 1762–1765.
* השחקן הבריטי ג'יימס מייסון - מת בעיר ב-27 ביולי 1984.

## ראו גם

*שווייץ במלחמות העולם

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:וו (קנטון): ערים
קטגוריה:יישובים לחוף אגם ז'נבה
סוזן ווצ'יצקי

**סוזן דיאן ווצ'יצקי** (באנגלית **Susan Diane Wojcicki**;
) הייתה אשת עסקים יהודייה-אמריקאית שהייתה מנכ"לית יוטיוב מ-2014 עד ל-2023. ההון האישי שלה, נכון ל-2024, הוערך ב-800 מיליון דולר.

## ביוגרפיה
ווצ'יצקי היא בתם של אסתר ווצ'יצקי, מחנכת יהודייה ממוצא רוסי, וסטנלי ווצ'יצקי, פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת סטנפורד ממוצא פולני אמריקאי.

ווצ'יצקי גדלה בקמפוס של אוניברסיטת סטנפורד ולמדה בבית הספר גאן בפאלו אלטו שבקליפורניה, בו הייתה כותבת בעיתון בית הספר.

ווצ'יצקי למדה היסטוריה וספרות באוניברסיטת הרווארד וסיימה בהצטיינות בשנת 1990, היא תכננה להמשיך בלימודי כלכלה אך שינתה את תוכניותיה כאשר גילתה את העולם הטכנולוגי.

נוסף על כך, היה לה תואר בכלכלה מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז ובשנת 1998 קיבלה תואר שני במנהל עסקים מבית הספר אנדרסון למנהלים השייך לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.

### קריירה
ווצ'יצקי עבדה כמשווקת בחברת אינטל.

עם הקמת חברת גוגל בספטמבר 1998, שכרו מייסדי החברה, לארי פייג' וסרגיי ברין משרד במוסך של משפחת ווצ'יצקי במנלו פארק, ובשנת 1999 הפכה ווצ'יצקי למנהלת השיווק הראשונה של חברת גוגל, שם עבדה על תוכניות השיווק הראשונות של החברה וכן על שרבוטי גוגל דודל הראשונים.
עד ל-2023 שימשה כמנכ"לית יוטיוב. חצי שנה לאחר מות בנה ממנת יתר, נפטרה ממחלת הסרטן.

### חיים אישיים
היו לה שתי אחיות, ז'נט ווצ'יצקי, ואן ווצ'יצקי מייסדת חברת 23andMe.

בן זוגה היה דניס טרופר, והיו להם חמישה ילדים.

ווצ'יצקי נפטרה ב-9 באוגוסט 2024, לאחר שחלתה בסרטן הריאה מסוג תאים קטנים (Small Cell Lung Carcinoma).

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:מנכ"לים יהודים
קטגוריה:מנכ"לים אמריקאים
קטגוריה:עובדות אינטל
קטגוריה:עובדי אינטל
קטגוריה:עובדות גוגל
קטגוריה:עובדי גוגל
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:פרסומאיות
קטגוריה:נשות עסקים יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז
קטגוריה:מחלוקות ביוטיוב
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:יהודים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו מסרטן הריאה
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מסרטן הריאה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1968
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1968
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2024
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2024
אטקינסון

**אטקינסון** (באנגלית: **Atkinson**) הוא שם משפחה. 

קטגוריה:שמות משפחה
פלטכניקה

**פלטכניקה** היה מפעל לייצור כיסאות בקיבוץ ניצנים.

## היסטוריה
פלטכניקה הוקמה בשנת 1943 על ידי יוסף אברהמי (יוסוף) ואוטו בלאושטיין. שם המפעל הוא נוטריקון של המילים "פלשתינה" ו"טכניקה".

החברה התמחתה בעבודות חריטה וריתוך ומכרה גנרטורים לריתוך. החברה פעלה ברחוב הגדוד העברי 5 בתל אביב. בתחילת שנות ה-60 עבר המפעל לייצור כיסאות למשרד ולתעשייה, "כיסאות הייעול" החברה הייתה הראשונה בארץ לייצר כיסאות ארגונומיים לישיבה נכונה עם תמיכה למניעת כאבי גב, לשימוש במשרדים ומפעלי תעשייה. החברה השתמשה בידע וחלקים גרמניים בשיתוף פעולה עם מפעל גרמני גדול.

בשנת 1969 נרכש המפעל בידי קיבוץ ניצנים והציע מגוון רחב של כיסאות למשרד. משרד החברה המשיך לפעול בתל אביב. בשנות ה-80 ייצא המפעל לאירופה ולארצות הברית.

בשנות ה-90 רכשה החברה ידע לייצור מושבים לתחבורה ציבורית מחברת Vogel הגרמנית וידע לייצור כיסאות לחדרי הרצאות מחברת Sokoa הצרפתית.

בתחילת המאה ה-21 היו לחברה שלוש חטיבות עסקיות: מושבים לתחבורה ציבורית, כיסאות משרדיים ו-OEM. החברה מכרה מושבים בין השאר לאוטובוסים של אגד, מטרופולין וקונקס ולרכבת ישראל. כמו כן, ייצרה החברה מושבים לרכבים ממוגנים של פלסן סאסא, שנמכרו לצבא ארצות הברית.

בשנת 2008 חתמה החברה על הסכם יצוא כיסאות קליניקה ארגונומיים לצרפת.

בשנת 2015 נסגר המפעל בניצנים, בעקבות החלטת שר התחבורה דאז, ישראל כץ, להתיר יבוא אוטובוסים מסין.

## הערות שוליים

קטגוריה:התעשייה הקיבוצית
קטגוריה:ניצנים
קטגוריה:ישראל: תעשייה
הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 2015

**הבחירות לפרלמנט באסטוניה 2015** נערכו ב-1 במרץ 2015. הצבעה אלקטרונית ומוקדמת התקיימה בין ה-19 בפברואר ל-25 בפברואר ואחוז ההצבעה עמד על 33% מקולות הבוחרים. מפלגת השלטון זכתה בבחירות וקיבלה 27.7% מהקולות - ירידה של כאחוז מהבחירות הקודמות ושל שלושה מושבים בפרלמנט - וראש הממשלה טאווי רייוואס זכה בכהונה נוספת.

## רקע
היו אלו הבחירות הראשונות מאז התפטר אנדרוס אנסיפ מתפקיד ראש ממשלת אסטוניה אחרי שהחזיק בתפקיד תשע שנים. לאחר התפטרותו, הוקמה קואליציה חדשה ב-24 במרץ 2014 על ידי מפלגת הרפורמה והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית, וטאווי רייוואס הושבע כראש ממשלה בגיל 34.

## תוצאות

## הקמת הקואליציה
מפלגת הרפורמה החלה מיד עם ניצחונה בבחירות בשיחות עם הסוציאל-דמוקרטים, עם המפלגה החופשית ועם ה-IRL. אחרי כשלושה שבועות של משא ומתן, פרשה המפלגה החופשית מהשיחות בשל מחלוקות עם מפלגת הרפורמה ועם ה-IRL. שתי המפלגות, יחד עם הסוציאל-דמוקרטים, חתמו על הקמת הקואליציה החדשה ב-8 באפריל והממשלה החדשה החלה בתפקידה יממה לאחר מכן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בחירות פרלמנטריות באסטוניה
קטגוריה:2015 בפוליטיקה
קטגוריה:2015 באירופה
מריה פדצקה

**מריה פדצקה** (בפולנית: **Maria Aniela Fedecka**, 1904, מוסקבה – 1977, ורשה) הייתה עובדת סוציאלית וחסידת אומות העולם מפולין.

## ביוגרפיה
לפני מלחמת העולם השנייה התגוררה פדצקה בגרודנו ולמדה סיעוד.

במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה פדצקה פעילת המחתרת הפולנית וההתנגדות הפולנית בעיר וילנה (שלפני המלחמה הייתה בשטח פולין), וחברת תנועת ההתנגדות הפולנית. במהלך הכיבוש הגרמני של פולין, ובכלל זה של וילנה, עזרה פדצקה להסתיר ולהציל ילדים יהודים רבים באזור וילנה וכן באזור לידא שם נולד בעלה (כיום באזור בלארוס). כמו כן סייעה פדצקה להציל צעירים יהודיים שמאוחר יותר הצטרפו לשורות הפרטיזנים באזור יערות וילנה. לאחר המלחמה כתב עליה אברהם סוצקבר שיר המהלל אותה ואת פועלה למען היהודים בתקופת המלחמה.

לאחר המלחמה סייעה פדצקה לפליטים פולנים שנמלטו משטחי מזרח פולין שסופחו לאחר המלחמה לברית המועצות. כמו כן סייעה לפולנים שהסובייטים איימו עליהם בגירוש לגולגים בתוככי ברית המועצות. היא התגוררה ליד גדנסק. בשנת 1947 הקימה עם שותפיה את הליגה לפעולה אנטי גזענית בפולין, אך זו פורקה במהירות על ידי השלטונות. בליגה היו חברים מספר אינטלקטואלים פולנים שהזדעזעו מפוגרום קיילצה ומאירועים אנטישמיים אחרים בפולין שלאחר מלחמת העולם השנייה. בשנות ה-70 הייתה פדצקה פעילה בתנועה אנטי קומוניסטית.

בשנת 1987 הוכרה פדצקה כחסידת אומות העולם על ידי יד ושם.

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר לזכרה של פדצקה 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:ילידות 1904
קטגוריה:נפטרות ב-1977
אוסאמה סעדי

**אוסאמה סעדי** (בערבית: **اسامة سعدي**; נולד ב-21 בפברואר 1963) הוא פוליטיקאי ערבי-ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת תע"ל בסיעת הרשימה המשותפת; עורך דין במקצועו.

## ביוגרפיה
למד וסיים תואר ראשון בתחום המשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ושימש יו"ר אגודת הסטודנטים הערבים. עבד כעורך דין והיה סניגורם של אסירים ביטחוניים וחברי המועצה המחוקקת הפלסטינית ממזרח ירושלים לאחר שגורשו לשטחים. משמש כמזכ"ל תע"ל מאז היווסדה בשנת 1996. גיסו של ראש המפלגה, אחמד טיבי.

בבחירות לכנסת הארבע עשרה הוצב במקום השני ברשימת "האיחוד הערבי לקדמה והתחדשות" (שמה של תע"ל באותה עת), אך המפלגה לא עברה את אחוז החסימה. בבחירות לכנסת השש עשרה הוצב במקום השביעי של רשימת חד"ש-תע"ל, שזכתה בשלושה מנדטים.

בבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום ה-12 ברשימה המשותפת ונבחר לכנסת.

התפטר מהכנסת בספטמבר 2017 במסגרת הסכמי רוטציה ברשימה המשותפת.

לאחר הבחירות באפריל 2019 שב לכנסת.

לקראת הבחירות לכנסת ה-23 שובץ במקום ה-2 ברשימת מפלגת תע"ל ובמקום ה-9 בסיעת הרשימה המשותפת ונבחר לכנסת, לאחר שהמפלגה קיבלה 15 מנדטים. גם לקראת הבחירות לכנסת ה-24 הוצב סעדי במקום השני ברשימת תע"ל אך בשל פרישתה של מפלגת רע"ם מהרשימה המשותפת הוצב במקום החמישי ברשימה המשותפת.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
[ממוזער|אוסאמה סעדי עם חברי הכנסת עופר כסיף ואחמד טיבי בשכונת [שייח' ג'ראח, פברואר 2022]]

## חיים אישיים
נשוי ואב לחמישה, מתגורר בעראבה שבגליל התחתון.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הרשימה המשותפת
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים
קטגוריה:עורכי דין ערבים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:חברי כנסת ערבים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם תע"ל
קטגוריה:עראבה: אישים
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים ואחת
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים ושתיים
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים ושלוש
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים וארבע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
היינקל He 51

**היינקל He 51** היה מטוס קרב חד מושבי ודו-כנפי שפותח על ידי חברת היינקל ושירת את גרמניה הנאצית ובעלות בריתה במהלך מלחמת האזרחים בספרד ותחילת מלחמת העולם השנייה.

ה-He 51 פותח כמטוס קרב, אך כבר בכניסתו לשירות התבררה נחיתותו הרבה אל מול מטוסי התקופה. שתי גרסאות עיקריות פותחו על בסיסו; ה-He 51B (ממנו יוצרו כ-450 מטוסים) כולל ה-He 51B-2 ששימש מטוס ימי, וה-He 51C ששימש לתקיפה קרקעית וכמפציץ צלילה. מבין הדגמים, מטוסי התקיפה הקרקעית היו מוצלחים במיוחד והשימוש בהם על ידי טייסים מוצלחים כגון אדולף גאלאנד, הביאו לפיתוח טקטיקות הלוחמה שיוטמעו במהלך מלחמת העולם השנייה ביחידות התקיפה הקרקעית עם מטוסי היונקרס Ju 87 שיחליפו את ה-He 51C.

המטוס שירת באופן נרחב במהלך מלחמת האזרחים בספרד בעיקר במסגרת לגיון הקונדור, הוא היה למעשה מטוס הקרב של הלופטוואפה הצעיר עוד כשהקמתו מחדשה הייתה מנוגדת להבנות הפסקת האש של מלחמת העולם הראשונה ולכן נשתמרה בסוד. עם חזרת הטייסים הגרמנים מספרד, כבר החלו להיקלט מטוסי ה-Bf 109 שהיו קפיצת דרך אל מול ה-He 51. עם זאת מטוסי ההיינקל המשיכו לשרת בתור מטוסי אימון בחודשי המלחמה הראשונים, כמו גם מפציצי צלילה עד לקליטתם של מטוסי היונקרס Ju 87.

## דגמים עיקריים

Heinkel He 51A-1 JG132 kl96.jpg|דגם הקרב הראשוני He 51A-1
He 51W.jpg|מטוס ימי He 51W
He 51 LC Galland Kopie klein72.jpg|דגם תקיפה קרקעית He 51C (מטוסו של אדולף גאלאנד)


## קישורים חיצוניים

* אודות ה-He 51 באתר 'Pilots Friend'.
* אודות ה-He 51 באתר 'CBRNP'.

## הערות שוליים

קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת גרמניה
קטגוריה:מטוסים גרמניים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:היינקל
מייצ'יסלב פוג

**מייצ'יסלב פוג** (בפולנית: **Mieczysław Fogg**, 1901, ורשה - 1990, ורשה) היה זמר פולני פופולרי וחסיד אומות העולם מפולין.

## ביוגרפיה
מייצ'יסלב פוג (נולד בשם מייצ'יסלב פוגייל, Fogiel) היה בין הזמרים הפופולריים בפולין במהלך המאה ה-20, בעל קול בריטון. הפופולריות שלו החלה לפני מלחמת העולם השנייה ונמשכה גם בשנות השמונים. הוא נודע בסגנונו הרציני, הנוטה לרגשנות, על הבמה. 

פוג היה בוגר גימנסיה בוורשה בשנת 1922. הוא עבד כפועל רכבת והצטרף למקהלה בכנסיית אנה הקדושה בוורשה. בעצת חברו הצטרף לשיעורי מוזיקה בהנחיית מוזיקאים פולנים מובילים. בשנת 1928 פגש, בעודו זמר חובב, את הפסנתרן והזמר ולדיסלב דנילובסקי , שבחר בו כזמר הסולו במקהלתו החדשה. המקהלה הפכה לפופולרית ואחד משיריה הפך ללהיט בינלאומי. שירי הטנגו והשירים הרומנטיים האחרים של מקהלה זו בוצעו בתיאטרון פופולרי והפכו את פוג לאחד הזמרים הפופולריים בפולין. בתקופה זו אימץ את שם הבמה "פוג" ויצא עם המקהלה לסיבוב הופעות שהתקיים בין היתר בגרמניה, אוסטריה, איטליה, לטביה, ברית המועצות ומדינות סקנדינביה. בארצות הברית הופיעה המקהלה ב-31 מדינות. הצלחתו של פוג נבעה בין היתר מיכולתו לשיר בשפותיהן של המדינות בהן הופיעה המקהלה. הוא אף הופיע בדואטים עם זמרים מפורסמים אחרים בני תקופתו וכן הופיע ב-11 סרטים. 

בשנת 1938 התפרקה המקהלה ופוג החל בקריירת סולו. לאחר מכן יצר שלישיית זמרים. הוא נהג לבצע יצירות של מספר כותבים. 

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נשאר פוג בוורשה, והצטרף למחתרת הארמייה קראיובה. הוא המשיך לבצע הופעות במספר בתי קפה שבהם התאפשר לפולנים לשהות גם בתקופת הכיבוש הנאצי. במהלך מרד ורשה של 1944 הופיע בביצורים, בבתי חולים ובמקלטים. על פועלו בתקופת המלחמה להעלאת מורל הלוחמים הפולנים, קיבל פוג מספר אותות הצטיינות פולניים. בתקופת המלחמה הסתיר פוג בביתו חבר יהודי, זמר אף הוא, וכן את בני משפחתו של החבר, וזאת עשה עד תום המלחמה, למרות עונש המוות שעליו הכריזו הגרמנים לכל פולני שהסתיר יהודי.

בשנת 1945, לאחר תום המלחמה, פתח פוג בית קפה על הריסות ורשה. במקום זה נוגנה מוזיקה והיה זה אחד ממוסדות התרבות הראשונים שנפתחו בוורשה לאחר השחרור. בית הקפה הולאם על ידי נציגי המשטר הקומוניסטי ונסגר זמן קצר לאחר הלאמתו. פוג המשיך להופיע, והופיע מאות פעמים בכל רחבי פולין. הוא הקים חברה פרטית להקלטות מוזיקליות, אך בשנת 1951 נסגרה גם זו על ידי רשויות המשטר הקומוניסטי. עם זאת, הפופולריות שלו כזמר בפולין לא דעכה. בין המדינות בהן הופיע עד מותו בשנת 1990 היו ישראל, ברזיל, ציילון, אוסטרליה, ניו זילנד, קנדה וארצות הברית. 

בשנת 1989 הוכר פוג על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם.

## קישורים חיצוניים

* 

* על פועלו של פוג להצלת יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם 

קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:זמרים פולנים
קטגוריה:מוזיקאי טנגו
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1901
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1990
משה דנישבסקי

רבי **משה דַנִישֶׁבְסְקִי** (ביידיש: **דאנושעווסקי**; בכתב קירילי: **Данишевский**; ה'תק"ץ, 1830, סמרגון - ה'תר"ע, 1910, סלובודקה) היה רב ליטאי, רבה של סלובודקה, מנהלה הראשי וממייסדיה של ישיבת כנסת בית יצחק, ומחבר הספר "באר משה".

## ביוגרפיה
נולד בסמרגון לרב אברהם דנישבסקי (נפטר אלול תרי"ג), שכונה על שם עיירת מוצאו אוזדה, "ר' אברהם אוזדער", בילדותו עברה משפחתו למינסק והוא למד אצל אביו שהיה ר"מ בישיבה שב"בית המדרש הקטן". אחר כך למד שלוש שנים בישיבתו של רבי אהרן שאול זליג הכהן "הפרוז'ינאי", מחבר "תשובות לשואל" ו"מגן שאול", מגאוני ליטא ורבן של מספר ערים במרחב הליטאי. מאוחר יותר למד באיישישוק ונודע בה כ"עילוי מסמרגון", באיישישוק למד אצלו במשך שנתיים מאיר שמחה הכהן, לימים רבה של דווינסק הנודע על שם ספרו ה"אור שמח".

נישא לבתו של הרב זאב וולף וישנבסקי מסמרגון, גיסו היה הרב אברהם רבונסקי רבה של דוברובנה. במשך עשר שנים אחרי נישואיו גר בעיר מולדתו סמוך לבית חותנו. התמנה לרבנות העיירה סוויר, הקים בה "קיבוץ" לתלמידים וכיהן בה כרב במשך 25 שנה. מסוויר עבר לכהן כרבה של באלטרומנץ, וכיהן בה שבע שנים.

ב-1894 הוזמן על ידי רבה של קובנה, רבי יצחק אלחנן ספקטור, לכהן כרבו של הפרבר הקובנאי סלובודקה, משרה בה כיהן עד פטירתו. היה שותף בהקמתה של ישיבת כנסת בית יצחק בעירו, ומנהלה במשך כל שנות קיומה עד פטירתו. הוא נמנה עם מתנגדי תנועת המוסר, וכאשר פרשו אנשי התנועה מהישיבה המקומית והקימו את ישיבת "כנסת ישראל", דאג למנוע עזיבת בחורים מהישיבה הוותיקה. לפי הוראת הרב ספקטור, לא נסמכו רבנים מישיבותיה של סלובודקה, בלי מבחן ואישור של הרב דנישבסקי. למרות התנגדותו לתנועת המוסר כתנועה, לא מצא פסול באנשיה, ודאג למינויו של רבי משה מרדכי אפשטיין לעוזרו כדיין בבית הדין העירוני, וגם רבנים שמינה כראשי ישיבתו כמו הרב חיים רבינוביץ מטלז, ורבי ברוך דב ליבוביץ, לא היו ידועים כשולליה של התנועה.

נפטר בסלובודקה, כ"זקן רבני ליטא", בשנת ה'תר"ע, 1910.

לאחר פטירתו התמנה תחתיו כרבה של סלובודקה, רבי משה מרדכי אפשטיין.

## קישורים חיצוניים

* 'דנישבסקי, ר' משה ב"ר מאיר-שמחה' [!], בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א (תשכ"ז), עמ' 41 טור 2 (, תמונה 1239).
;ספרו
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים במזרח אירופה
קטגוריה:סלובודקה: רבנים
קטגוריה:ילידי 1830

קטגוריה:נפטרים ב-1910
זאטלהורן

**זאטלהורן** (בגרמנית: **Sattelhorn**) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,745 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ואלה בשווייץ.

## גאוגרפיה
ההר הוא חלק מרכס ההרים המפריד בין הקרחונים לנג ואובראלטש וממוקם בו בין ההרים דרייאקהורן (מצפון-מזרח) ושינהורן (מדרום-מערב).

מצידו הצפוני של ההר נמצא מעבר לטשנליקה ומצידו הצפוני של המעבר נמצא הר המיטאגהורן.

## העפלה ראשונה
המעפילים הראשונים לפסגת ההר היו קרל שולץ אלכסנדר בורגנר וג. ריטלר. הם הגיעו לפסגת ההר ב-26 באוגוסט 1883.

## קישורים חיצוניים

* זאטלהורן באתר Hikr

קטגוריה:האלפים הברניים
קטגוריה:יונגפראו-אלטש-ביטשהורן
קטגוריה:ואלה: הרים
סמפט פל דווי

**סמפט פל דווי** (Sampat Pal Devi; נולדה ב-1958) היא פעילה חברתית ופמיניסטית ממחוז באנדה במדינת אוטר פרדש, בצפון הודו. היא המקימה של הגולאבי גאנג, ארגון הידוע גם כ"כנופיית הנשים בוורוד" בגין מנהגן ללבוש סארי וורוד בוהק, אשר פועלות להטבת מצבן של נשים ובמיוחד של נשים המוכות במסגרת נישואיהן. היא נחשבת לממשיכת דרכה של פולאן דווי.

## ביוגרפיה
סמפט פל דווי היא בתו של רועה צאן, מהמעמד הנמוך בהודו. היא נישאה בכפייה בגיל 12 למוכר גלידה, וילדה לו חמישה ילדים עד הגיעה לגיל 20. כבר בגיל 16 נקטה בפעולה הראשונה שלה למען נשים מוכות - אחד משכניה נהג להכות את אשתו, ופל דווי הובילה את נשות השכונה שביישו אותו ואז גם הכו בו, עד שהוא התנצל על מעשיו. בעידודה של ג'אי פרקאש שיווהריי, יסדה את ארגון הסיוע שלה 1980 במטרה לסייר בכפרים ולמנוע אלימות נגד נשים. רק ב-2006 החליטה סמפט פל שהארגון צריך שם ונראות אחידה, ואז נבחרו הסארי והמקלות הוורודים כסוג של מדים לארגון, וכך נבחר שם שמו. במהלך השנים, נשים מכל האזור, ואז ממקומות אחרים בהודו, ובהמשך גם מרחבי העולם הצטרפו לגולאבי גאנג, ומספרן הגיע למאות אלפים - כאשר ההערכה האחרונה היא שיש כ-270,000 נשים בארגון בשתי המדינות העיקריות בהן הכנופיה פועלת - אוטר פרדאש ומאדיה פרדאש. הנשים מסיירות בכפרים או מגיבות לתלונות שמגיעות לאזניהן, ומתעמתות עם גברים שמכים את נשותיהן, כשהן חמושות במקלות במבוק ורודים. הנשים אינן מהססות גם להכות בגברים אם אלו מאיימים עליהן. במרוצת הימים, הנשים החלו לטפל גם במקרים של שוטרים או פקידים רשמיים אשר מסרבים לטפל בתלונות אונס או אלימות מינית ומגדרית. 

לדבריה של סמפט פל, הכנופיה "אינה כנופיה במובן המקובל של המילה, אנחנו כנופיה למען הצדק". סמפט פל פועלת גם למיגור העוני של נשים, ומסייעת בהקמת מיקרו תעשיות שממנפות את הכישורים שיש לנשים העניות מהקאסטות הנמוכות, שבדרך כלל נטולות כל השכלה רשמית - כגון רפואה איורוודית, ייצור נרות, והכנת חומרים חקלאיים. 

הארגון נמנע מהתקשרות עם כל גוף חיצוני, בין עם ממשלתי או ארגונים ללא כוונת רווח, והפעילות בו מתמקדות בפעילות מקומית ועממית.

במרץ 2014 חל פיצול בארגון, כאשר הוועד המנהל הצביע להסיר את סמפט פל מתפקידה, בטענה שהיא ניצלה את מעמדה לקידום אישי, ואולם לסמפט פל יש תמיכה רחבה מאוד בין חברות הארגון, והיא לא קיבלה את ההחלטה. בינתיים הארגון ממשיך לתפקד בערוצים מקבילים.

## בסרטים וספרים
* 2012 - סרט תעודה על סמפט פל והגולאבי גאנג בשם "Gulaab Gang", בבימויה של נישת'ה ג'אין 
* 2014 - סיפורה של סמפט פל יחד עם כתבה נרחבת על הגולאבי גאנג הופיע בפרק של סדרת VICE ב-HBO בשם "The Pink Gang Rebellion" 
* 2012 - ספר בשם "Sampat Pal, Warrior in a Pink Sari: The Inside Story of the Gulabi Gang as Told to Anne Berthod", הוצאת Zubaan. .
* 2010 - סרט תיעודי, "Pink Saris", בבימויה של קים לונג'ימוטו
* 2010 - סרט תיעודי, "Pink Gang", בבימויו של אנריקו ביסי

## הערות שוליים

קטגוריה:פמיניסטיות הודיות
קטגוריה:פעילים חברתיים הודים
קטגוריה:הודיות שנולדו ב-1961
חתול קצר-שיער כהה-חודים

**חתול קצר-שיער כהה-חודים** (באנגלית: **Colorpoint Shorthair**) הוא גזע של חתול הבית, המקורב לגזע הסיאמי. קצרי-השיער דומים בהתנהגותם, במבנה גופם, ובהלך רוחם לחתולים הסיאמים, אך בשונה מהם ניתן למצוא אותם במגוון צבעים.

## היסטוריה
פיתוח הגזע החל לראשונה בשנת 1940, במטרה לייצר גזע המשלב את הכריזמה והאישיות של הסיאמי, ווריאציות צבע מגוונות יותר. פיתוח הגזע נעשה באמצעות זיווג בין הסיאמי, לבין האמריקני קצר-השיער. פיתוח הגזע ארך שנים רבות ונחל כישלונות רבים, עד שנת 1960, בה התקבלה התוצאה הרצויה.

כדי למנוע מחאות ממגדלים שבבעלותם נמצאים חתולים סיאמיים ולמנוע בלבול בין הגזעים, אגודת חובבי החתולים [CFA] הסכימה לתת לחתול שם.

ישנם גנים מעטים שמקורם אינו בגזע הסיאמי, ואף על פי שעברו כמה דורות של טיפוח הגנים אשר מייחדים את קהה החודים, טכנית הוא עדיין נחשב לבן תערובת.

## תיאור
המאפיין הבולט של קצרי-השיער הוא מבנה פניהם הייחודי. לקצרי-השיער מבנה פנים מחודד, דומה למשולש, ואוזניים גדולות המזכירות אוזני עטלף. עיניו דומות לשקדים ולעיתים הן מלוכסנות מעט.

את זנבו של כהה-החודים מעטרות טבעות בצבע אחיד. כהה-החודים מתאפיין במבנה גוף בינוני ושרירי, רגליים ארוכות וזנב מחודד מעט. במבט ראשוני על החתול, ניתן לראות קווי דמיון ברורים בינו ובין חתול הבית הסיאמי. בשונה מהחתול הסיאמי, ניתן למצוא את קצר-השער במגוון צבעים, המכונים 'נקודות'. ישנן שלוש עשרה וריאציות שונות לצבעים - 'נקודות' - בהן יכול להופיע כהה-החודים.

משקלם של הבוגרים מגיע לכ-2–5 קילוגרמים.

## ראו גם
* חתול סיאמי
* חתול הבית
* חתול אמריקני קצר-שיער

## קישורים חיצוניים

*מדריך חתולים - סיאמי
* Colorpoint Shorthair, באתר cat time 
* http://www.petmd.com/cat/breeds/c_ct_colorpoint_shorthair#, באתר petmd.
* http://cfa.org/Breeds/BreedsCJ/ColorpointShorthair.aspx
## הערות שוליים

קצר-שיער כהה-חודים
האיסין

**האיסין** (אוקראינית: **Гайсин**) היא עיר במחוז ויניצה אוקראינה.

## תולדות היישוב
אזכורה הראשון של האיסין הוא משנת 1545. לפי מפקד האוכלוסין של 1629 חיו בהאיסין 822 תושבים. האיסין ניזוקה קשות בזמן המרד האנטי-פולני של בוגדן חמלניצקי. מרד זה לווה בשוד ורצח המוני של יהודים ביישוב.

בזמן מרידות ההיידמקים של 1734 ו-1750 נפגעו בעיר פולנים ויהודים. קשה להעריך במדויק את מספר הנפגעים באירועים אלו, אך קיימים מקורות המצביעים על כך שכל האוכלוסייה היהודית באזור חוסלה כליל.

ב-22 בנובמבר 1744 המלך הפולני אוגוסט השלישי העניק להאיסין זכויות מגדבורג. ב-1768 האוכלוסייה האוקראינית לקחה חלק פעיל במרד היידמקים חדש, והאוכלוסייה הפולנית והיהודית נפגעה קשות בשנית.

ב-1793, לאחר חלוקת פולין, האיסין עברה לשליטתה של האימפריה הרוסית.

## יהודי האיסין במאה ה-20
בתחילת המאה ה-20 נמנו בהאיסין כ-6,600 יהודים, כמחצית מתושביה. במאי 1919 נערך ביהודי העיר פוגרום, בו רצחו אוקראינים כ-400 יהודים, ובעקבות זאת, עזבו את העיר רבים מיהודיה. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-4,100 יהודים.

ב-25 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את יהודיה בגטו. מעת לעת ערכו הגרמנים והשוטרים האוקראינים חיפושים בגטו, תוך מעשי שוד ורצח. ביוני 1941 הועברו לגטו שבעיר יהודים נוספים מכפרי הסביבה.

ב-16 בספטמבר 1941 בוצעה בגטו שבעיר אקציה, בה נרצחו כ-1,500 מיהודי הגטו בכפר הסמוך בילינדייבקה. בינואר 1942 נורו כ-150 יהודים נוספים בגטו, ובאוקטובר 1942 נרצחו עוד 1,230 מיושביו. מספר יהודים שרדו הודות לפעילות של ויקטור פולישצ'וק ומשפחתו ועל כך הם קיבלו הכרה כחסידי אומות העולם.

בתחילת מאי 1943 חוסל הגטו עם רצח כ-120 היהודים שנותרו בו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ויניצה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
מיטאגהורן

**מיטאגהורן** (בגרמנית **Mittaghorn**) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,892 מטר מעל פני הים, וממוקם בגבול הקנטונים ברן וואלה בשווייץ.

## גאוגרפיה
ההר הוא חלק מהרכס המפריד בין עמק לאוטרברונן לקרחונים לנג ואובראלטש וממוקם בין ההרים אבנפלו ממזרח וגרוסהורן ממערב.

ההר ממוקם מצידו הצפוני של מעבר לטשנליקה כאשר בצדו הדרומי של ההר נמצא ההר זאטלהורן.

ההר הוא חלק מקיר לאוטרברונן.

## קישורים חיצוניים

* מיטאגהורן באתר Hikr
* מיטאגהורן באתר summitpost
קטגוריה:האלפים הברניים
קטגוריה:יונגפראו-אלטש-ביטשהורן
קטגוריה:ואלה: הרים
קטגוריה:ברן (קנטון): הרים
קטגוריה:הרמה הברנית: הרים
הפארק האקו-תעשייתי קלנבורג

שמאל|ממוזער|200px|מראה כללי של הפארק
**הפארק האקו-תעשייתי קלנבורג** הוא פארק אקו-תעשייתי הממוקם בעיר קלנבורג  שבדנמרק, מערכת של סימביוזה תעשייתית, בו חברות אזוריות משתפות פעולה על מנת לנצל את תוצרי הלוואי האחת של השנייה ולהתחלק במשאבים משותפים.

הפארק האקו-תעשייתי קלנבורג הוא ההבנה המלאה הראשונה של סימביוזה תעשייתית. שיתוף הפעולה והשלכותיו הסביבתיות נוצרו מבלי כוונה תחילה, דרך יוזמות פרטיות (בניגוד לתכנון ממשלתי) ובכך הן הופכות אותו למודל עבור תכנון פרטי של פארקים אקו-תעשייתיים.

במרכז רשת החליפין, ממוקמת תחנת הכוח הפחמית אנסאס , אשר מספקת אנרגיה ומוצרים עבור הקהילה המקומית ומספר חברות. חום שיורי מתחנת הכוח הזו משמש לחימום 3,500 בתים מקומיים בנוסף לחוות דגים מקומית, אשר משקעים ממנה נמכרים כדשן. קיטור מתחנת הכוח נמכר ליצרנית התרופות והאנזימים Novo Nordisk ולתחנת הכוח של חברת Statoil. בכך, מופחת החום וכמות הזיהום התרמי הנפלט לפיורד הסמוך. בנוסף, גופרית דו-חמצנית המהווה תוצר לוואי של תחנת הכוח, מכילה גבס, אשר נמכר ליצרנית קירות גבס. כמעט כל דרישת היצרנית לגבס כחומר גלם מסופקת בדרך זו, המפחיתה את הדרישה לכרייה במכרות פתוחים. יתרה מכך, אפר פחם ושארית פחם הידועה בשם Clinker מתחנת הכוח הפחמית משמשת לסלילת כבישים וייצור מלט. סחר זה בפסולת, מים וחומרים שיפר רבות את יעילותם האנרגטית והכלכלית של המפעלים, והביא עמו גם תועלות פחות מוחשיות אחרות למפעלים וחברות אלו, כמו שימוש משותף בסגל העובדים, בציוד ובמידע.

## ראו גם
* פארק אקו-תעשייתי 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אקולוגיה
יותר מדי זה לא מספיק

**יותר מדי זה לא מספיק** הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הישראלית, לבד בעדר.
## הפקה
זהו אלבום האולפן הראשון של הלהקה באורך מלא, והוקלטו בו שנים-עשר שירים מקוריים. האלבום הוקלט, הופק ומוקסס באולפני AG סטודיו על ידי חברי הלהקה ובעלי האולפן, האחים אלכס זבולון וויטלי זבולון.
האלבום יצא לאור בינואר 2015, לאחר עבודה שארכה מעל לשנה, במקביל לפרויקט הקליפים של הלהקה - פרויקט 12 קליפים ב-12 חודשים.

## משתתפים ביצירת האלבום
* תוקי (תומר שוחט) - מילים, לחנים, שירה, הפקה
* לביא יוספזון - מילים, לחנים, גיטרה חשמלית, שירה, הפקה
* צבי וקנין - מילים, לחנים, גיטרה בס, שירה, הפקה
* לירי כץ - תופים, הפקה
* אלכס זבולון - הקלטה, הפקה, מיקס, מאסטר
* ויטלי זבולון - הקלטה, הפקה, מיקס, מאסטר

## רשימת השירים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2015
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים