אוטודידקטיות

**אוטודידקטיות** או **למידה עצמאית** היא רכישת ידע, השכלה, וכישורים אישיים או מקצועיים בתהליך אישי ובלתי תלוי, ולא באופן של העברת ידע מוסדר תחת מורה או גורם מוסמך כגון אוניברסיטה.

עם התפתחותה של האקדמיה, למידה אוטודידקטית לא זכתה להערכה כבעבר בקהילה המדעית. ובמקרים מסוימים נאסר על פי חוק להשתמש בידע אישי שבוסס בדרך זו, במיוחד בתחום הרפואה.

לאורך ההיסטוריה חלק מהאוטודידקטים רכשו גם השכלה פורמלית.

במאה ה-21, בפרט בעידן המרשתת והבינה המלאכותית, האוטודידקטיות זוכה לעדנה נוכח זמינות נרחבת של ידע איכותי, יכולת השוואה והחלפת מידע בין בני אדם באופן מדויק ומהיר, והשוק החופשי המפותח אשר מגיב לערך ללא תלות בהסמכה רשמית של מייצר הערך.

## מקורות היסטוריים של מושג האוטודידקטיות
חיבורו הפילוסופי "חי אבן יקט'אן" של אבן-טופייל הוא הביטוי הפילוסופי השיטתי הראשון לרעיון של לימוד עצמי. החיבור מספר על ילד בשם חי אבן יקט'אן שנוצר בדרך פלא על אי בודד ללא הורים, מורים, ספרים ושפה, והצליח רק באמצעות ניסוי וטעייה לגלות לבד את חוקי הפיזיקה, האסטרונומיה ועקרונות המטאפיזיקה האריסטוטלית. החיבור שתורגם ללטינית בנאורות תחת הכותרת "הפילוסוף האוטודידקט" או באנגלית "על שיפור התבונה האנושית" עורר השראה וויכוחים בנוגע לאפשרות וללגיטימיות של אוטודידקטיות. בספרו על ההתגלגלות הבין-תרבותית של האוטודידקטיות, אבנר בן-זקן עקב אחר ההתגלגלות של הטקסט מימי הביניים ועד לנאורות והראה כיצד מושג האוטודידקטיות היה לכלי בידי אבן-טופייל במאבק נגד מיסטיקנים באנדלוסיה של המאה ה-12; כיצד במהלך ויכוחים על פדגוגיה חינוכית בפרובנס במאה ה-14 השתמש משה נרבוני בחיבור כדי להעלות את הטענה בעד לימוד עצמי; מדוע האוטודידקטיות הפכה למושג מרכזי במאבק של פיקו דלה מירנדולה כנגד האסטרולוגיה ברנסאנס של פירנצה במאה ה-15; ולבסוף, כיצד לימוד-עצמי היה למושג פילוסופי/פרקטי מרכזי שאיפשר את עליית המדע האקספרימנטליסטי באוקספורד של המאה ה-17.

קריאות וטענות הדוגלות באוטודידקטיות לא הדהדו רק בקרב חוג סגור של פילוסופים. מאבקים על יחסי-כוח בין אינדיבידואלים חדשניים לבין ממסדים מסורתיים היו לאדמה שממנה קריאות לאוטודידקטיות צמחו והשדות שבתוכם הן הוצגו לציבור הרחב. מאבקים אלה הסיטו את השליטה החברתית מהמוסדות לאינדיבידואלים עצמם, תוך שהם יוצרים את "האדם המודרני", כאדם מדעי, מבודד הנמצא בשליטה עצמית, ואשר משתמש בתבונתו על-מנת לצפות את ההשלכות של מעשיו. האוטודידקטיות אמנם דחתה מוסדות מסורתיים, אך לא קראה לכאוס, אנרכיזם או חופש מושלם. ללא כוונה תחילה, התהליך שבו אומץ המושג באירופה של תחילת העת החדשה הוביל למעשה להעתקת השליטה המוסדית הישנה לאינדיבידואל עצמו. במקום איבוד שליטה, אוטודידקטיות הדגישה את הצורך בשליטה עצמית, ובחשיבה רציונלית.

## דיון פילוסופי בהשלכות האוטודידקטיקה
בעידן הנוכחי, בו רוב בני האדם אוריינים, ומידע רב נגיש בשפע ממקורות שונים, מסגרת למידה אוטודידקטית לא-פורמלית כרוכה לעיתים בלמידה לא מבוססת ולא מאורגנת, ומוטה לקריאה סלקטיבית, שטחית ואף פסאודו-מדעית. היא עלולה לפתוח צוהר לשרלטנות מצד פרטים שונים, ולכן בעייתית בהשוואה ללמידה פורמלית, במוסד לימודים מסודר. זוהי אחת הסיבות בשלה קמו אוניברסיטאות הפתוחות המאפשרות לאדם הרואה עצמו אוטודידקט ללמוד באופן עצמאי, ולהוכיח ידע שיזכה אותו בתעודה המעידה מצד גוף השכלה גבוהה מוכר, עדות אובייקטיבית, שאכן הפרט למד את אשר הוא טוען שלמד, והוא בעל בקיאות מספקת בתחום ידע זה.

בתחומי עיסוק רבים, החוק אוסר על אדם להסמיך את עצמו לעיסוק מסוים באופן אוטודידקטי עצמאי ולא פורמלי, ומחייב אותו להיסמך מקצועית במוסד אקדמי מוכר או בהסמכה המוכרת על ידי ממשרד ממשלתי תוך שהיא מעוגנת בחוק. אדם שאינו בעל הסמכה כזו, ועוסק במקצוע שהוסדר בחקיקה ללא הסמכה מתאימה, נחשב לשרלטן, כמו גם לעבריין.

גם בממסד הדתי התקיימו מחלוקות על סמיכתם לרבנות של אישים שהם עצמם או קהלם הגדירו אותם כ"רבנים" או בעלי תארים רבניים אחרים, וזאת מבלי שאושרו על ידו.

## אוטודידקטיות בעידן המרשתת
במקצועות מסוימים ברחבי העולם, הן בתחומי המחשוב, המדע, הממשל והתעשייה, והן בתחומי ההגות, הדת והמיסטיקה, נפוצה הגישה האוטודידקטית. אך תחומים רבים כגון רפואה, משפט, הנדסה אזרחית, ותפקידים ציבוריים בתחומי דת, מדע ורוח, מחייבים בדרך כלל הסמכה מוכרת. וצפויים לעונשים אם יעסקו בתחום ללא אישור מתאים.

מדינות בהן יש ריבוי ידע זמין, לצד זמינות של ביקורות באינטרנט בכלל ובבינה המלאכותית בפרט, הם כר פורה לצמיחת אוטודידקטים מהימנים הזוכים להכרה ואישוש בתחומים רבים.

ניתן לראות אוטודידקטים מצליחים במגוון תחומים בממשל, בתעשייה ובחדשנות.

### בישראל
בישראל נפוצים מקצועות אשר אינם דורשים הסמכה מוכרת, ניתן למצוא טכנאי מחשבים, מהנדסי תוכנה, מנהלי חברות וארגונים יזמים מובילים בתעשייה, ומנהיגים רוחניים אשר אין להם ולו הסמכה מוכרת אחת.

כ״מדינת סטארט-אפ״, אשר ידועה בחדשנות ויצירתיות, ניתן למצוא פריצות דרך והצלחות עסקיות גם בקרב אוטודידקטיים שלא רכשו השכלה פורמלית

## אוטודידקטים מפורסמים

אוטודידקט מפורסם הוא המיתולוג ג'וזף קמפבל, שנחשב על ידי רבים לנציג ראשי של המתודה האוטודידקטית. לאחר שהשלים את התואר השני שלו, החליט קמפבל לוותר על כוונתו להמשיך לדוקטורט ובילה את חמש השנים הבאות בקריאה אינטנסיבית של ספרים. קמפבל טוען שתקופה זו הייתה המשמעותית ביותר בהשכלתו ובפיתוח תפישת העולם שלו. חברו, המשורר והסופר רוברט בלי, טוען שקמפבל פיתח שיטת לימוד מסודרת שכללה קריאה יומיומית של תשע שעות.

אוטודידקט יהודי בולט הוא הגאון מווילנה, שרכש את רוב ידיעותיו התורניות בעצמו. על פי המסופר, אמר הגאון שהוא מכבד רק את מי שלימד אותו את האלפבית העברי, כיוון שיש להניח שהוא היחידי שלא טעה. רב מפורסם נוסף שלמד את תורתו בעצמו הוא המהר"ל מפראג. החזון אי"ש למד גם הוא את תורתו בעצמו ולא בישיבה מסודרת. גם הרב אלישיב, מגדולי רבני הציבור החרדי, למד במשך שנות חייו לבד.

דמויות ידועות רבות מהמאה ה-21 מוכרות כאוטודידקטים, ובניהם: סטיב ג׳ובס מייסד ומנכ״ל חברת אפל, אילון מאסק מייסד ומנכ״ל טסלה וחברות רבות נוספות, ומעשירי תבל. ביל גייטס מייסד ומנכ״ל מיקרוסופט.

**אוטודידקטים אחרים:**

## ראו גם
* יוּטָגוֹגְיָה – לימוד מכוון-עצמית עם הנחיה וסיוע חיצוניים
* סקרנות
* דידקטיקה
* חינוך

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:למידה