open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'ובלנד

**ג'וּבָּלנד** (בסומלית: **Jubbaland**, בערבית: **جوبالاند**) היא מדינה לא מוכרת בסומליה. היא לא מוכרת על ידי אף מדינה מוכרת או לא מוכרת אך מקבלת תמיכה מסוימת מקניה.

## היסטוריה
במהלך ימי הביניים, שלטה הסולטנות האג'ורנית המשפיעה בשטח, ואחריה סולטנות הג'לדי. מאוחר יותר שולבו במזרח אפריקה הבריטית. בשנת 1925, ג'ובלנד נמסרה לאיטליה, והיוותה חלק מסומליה האיטלקית. ב-1 ביולי 1960, האזור, יחד עם שאר סומליה האיטלקית וסומלילנד הבריטית, הפך לחלק מהרפובליקה הסומלית העצמאית.

## צבא וביטחון
* **הכוחות הדרווישים של ג'ובלנד** הוא כוח צבאי למחצה המהווה את יחידת הביטחון של ג'ובלנד, מדינה עצמאית בדרום סומליה. כוח ג'ובלנד דראוויש החל לפעול תחת שלטונו של אחמד מדובה. מפקדתו נמצאת בקיסמאיו, ואחד מבסיסיו העיקריים ממוקם באפדוב . נשיא ג'ובלנד מדובה אמר כי הכוח שואף להתמקד בלוחמה בטרור ובגורמים פרובוקטיביים בתוך מדינת ג'ובלנד. היחידה בפיקודו של סגן אלוף מהאד אסלאם.
* **תנועת רסקמבוני** היא תנועה אסלאמית ג'יהאדיסטית בראשות השייח' אחמד מאדובה, הנשיא הנוכחי של מדינת ג'ובלנד בדרום סומליה.

## חלוקה מנהלית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סומליה
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת
DEEP WORK

**DEEP WORK: הדרך להצליח בעולם רווי הסחות דעת** (באנגלית: **Deep Work: Rules for Focused Success in a Distracted World**) הוא ספר עיון מאת קאל ניופורט, פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת ג'ורג'טאון, שראה אור בינואר 2016 בהוצאת Grand Central Publishing (קבוצת האצ'ט). הספר עוסק ב"עבודת עומק" – היכולת להתמקד לאורך זמן במשימות עתירות־קוגניציה ללא הסחות דעת – ומציע עקרונות ותרגולים ליישום שיטתי שלה בעולם העבודה המחובר־תמיד. הספר זכה להצלחה מסחרית וביקורתית, נמנה עם רבי־המכר של ה"וול סטריט ג'ורנל", והוגדר כ"ספר עסקים מומלץ לשנת 2016". בהמשך יצאה מהדורה עברית בהוצאת סלע מאיר.

## רקע והגדרה
ניופורט מגדיר "עבודת עומק" כעבודה המתבצעת בריכוז מלא וללא הסחות דעת על משימה תובענית מבחינה קוגניטיבית. לדבריו, עבודת עומק מאפשרת לרכוש מיומנויות במהירות ולהפיק תוצרים איכותיים בזמן קצר יחסית. מנגד, "עבודה שיטחית" (shallow work) כוללת מטלות שטחיות או תפעוליות כמו התכתבויות שגרתיות ודוא"ל, אשר אינן דורשות השקעה מחשבתית רבה אך כובלות את האדם למעגל מתמיד של חיבוריות.

## מבנה ותוכן
הספר בנוי משני חלקים עיקריים. בחלק הראשון ניופורט מציג את הטיעון לקיומה ולחשיבותה של עבודת עומק, ומדגיש את נדירותה ההולכת וגוברת דווקא בתקופה שבה ערכה הכלכלי והיצירתי עולה. הוא קושר בין עומק לבין מלאכת מחשבת ותחושת מימוש עצמי ומקצועי. בחלק השני הוא מציע מערכת של ארבעה חוקים מעשיים ליישום עבודת עומק: עבודה לעומק באמצעות עיצוב טקסים, שגרות ומדדים המאפשרים ריכוז ממושך; אימון היכולת להתחבר לשעמום כדי למנוע בריחה להסחות; עזיבת הרשתות החברתיות או צמצומן כדי להגן על תשומת הלב; וניקוז "העבודה השיטחית" באמצעות הקשחת לוחות זמנים, צמצום התכתבויות ותכנון מוקפד של היום. לאורך הספר שוזר ניופורט דוגמאות היסטוריות ועכשוויות, בהן קרל יונג שבנה מגדל אבן כדי לעבוד בבידוד, או מחוות גדולות דוגמת סופרים שפרשו לסביבות מנותקות לצורך כתיבה.

## נושאים מרכזיים
הספר מציג את רעיון "כלכלת תשומת הלב" וטוען כי חיבוריות־יתר שוחקת את היכולת להתרכז ומונעת למידה משמעותית. הוא מחזיר לתודעה את אתוס ה"מלאכה" כאמצעי ליצירת משמעות ועילאיות מקצועית, ומדגיש את חשיבות עיצוב סביבת העבודה – הן הפיזית והן הדיגיטלית – כדי לאפשר ריכוז ועמידה ביעדים.

## קבלה וביקורת
עם יציאתו זכה הספר להכרה רחבה. הוא הופיע ברשימות רבי־המכר של ה"וול סטריט ג'ורנל" והוגדר באמזון כאחד מספרי העסקים המובילים לשנת 2016. ביקורת שפורסמה ב על ידי מולי יאנג הדגישה את הערך המעשי של ההצעות לצמצום הסחות דעת, אך גם הסתייגה מאופי "נזירי" ומהכללות ביחס לרשתות החברתיות. ביקורת אחרת ב־Medium מאת That Joe Armstrong ציינה לטובה את בהירות המבנה אך ביקרה את החזרתיות ואת היעדר התמיכה המחקרית המלאה.

## השפעה וביקורת המשך
הספר השפיע על שיח רחב בספרות הפופולרית בנושא פרודוקטיביות ועיצוב הרגלי עבודה. הוא נידון לצד ספרים נוספים בז'אנר, כגון Mindful Tech מאת דייוויד לוי, המציע גישה של מיינדפולנס ומדיטציה במקום נטישה טוטאלית של טכנולוגיה, ו־The Productivity Project מאת כריס ביילי, המתמקד בניסויים אישיים בניהול זמן ואנרגיה. הוויכוח סביב הצורך בעזיבת רשתות חברתיות, קביעת מדיניות דוא"ל נוקשה ותכנון יום מובנה ממשיך לעורר מחלוקת בין תומכי גמישות לבין מצדדי משמעת־עומק.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 2016
קטגוריה:ספרי הוצאת סלע מאיר
סבינים

ממוזער|מפה המראה את מיקום הסבינים
ה**סבינים** (באנגלית: ***The Sabines***; לטינית: ***Sabini***) היו עם איטלי שחי ברכס האפנינים המרכזי שבחצי־האי האיטלקי הקדום, ואף ישב בלאטיום מצפון לנהר האניאו בטרם נוסדה רומא.

לאחר ייסוד רומא נחלקו הסבינים לשתי קבוצות, כפי שמתארת האגדה הרומית. עצם החלוקה, גם אם אופן התרחשותה שנוי במיתוס, הייתה עובדה היסטורית. האוכלוסייה הקרובה יותר לרומא העתיקה, העתיקה את מושבה לעיר החדשה, התאחדה עם תושביה הקיימים והחלה מורשת חדשה שמוצאה בסבינים אך גם נטמעה בלאטינים. האוכלוסייה השנייה נותרה כמדינת הרים שבטית, ולבסוף יצאה למלחמה ברומא על עצמאותה יחד עם כל יתר השבטים האיטלקיים. לאחר מכן נטמעה אף היא בתוך הרפובליקה הרומית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:איטליה הקדם-רומית
קטגוריה:רומא העתיקה
קטגוריה:עמים קדומים
נוינקירכן (פירושונים)

**נוינקירכן** (לעיתים **נויינקירכן**) הוא התעתיק העברי לשמות **Neunkirchen** (מילולית: "שבכנסייה החדשה") ו-**Neuenkirchen** בגרמנית.
ג'רמיה מנלה

**ג'רמיה מנלה** (באנגלית: **Jeremiah Manele**; נולד ב-1968) הוא פוליטיקאי וראש ממשלת איי שלמה מאז 2024.

## ביוגרפיה
מנלה גדל בכפר סמאסודו ב. את לימודיו התיכוניים החל בבית הספר האנגליקני בגוודלקנל, שם גם לימד מאוחר יותר, והמשיך בבית הספר המלך ג'ורג' השישי בהוניארה. הוא למד לתואר ראשון בפוליטיקה ומנהל ציבורי ב, שם סיים את לימודיו ב-1991. הוא חזר ללימודים בשנים 1995–1996, והשלים תואר שני באוניברסיטת אוקספורד.

בתחילת הקריירה, מנלה ייצג את איי שלמה כדיפלומט. הוא מונה לתפקידים דיפלומטיים כיועץ ומאוחר יותר כאחראי על המשלחת הקבועה של איי שלמה לאומות המאוחדות בניו יורק. לאחר מכן, הוא מילא תפקידים ממשלתיים בכירים, ושימש כמזכיר הקבוע של המשרד לתכנון פיתוח, מזכיר ראש הממשלה והקבינט, ומזכיר קבוע למשרד החוץ וסחר החוץ.

הוא נשוי לג'וסלין, לבני הזוג ארבע בנות ושני בנים.

## קריירה פוליטית
מנלה נבחר לראשונה לפרלמנט ב-2014, כנציג מחוז הוגראנו-קיה-האבוליי. לאחר הבחירות, הקואליציה הדמוקרטית העממית של איי שלמה, המורכבת משלוש מפלגות, מינתה את מנלה כמועמדה לראשות הממשלה. מנלה הובס בבחירות לפרלמנט ב-9 בדצמבר על ידי מנסה סוגברה, וקיבל ב-19 קולות לעומת 31 של סוגברה.

בתחילה הוא היה מנהיג האופוזיציה ב. מאוחר יותר הוא הצטרף לספסלי הממשלה, וכיהן כשר לתכנון פיתוח ותיאום סיוע (2017–2018). הוא נבחר מחדש בבחירות הכלליות של 2019 ושימש כשר לתכנון פיתוח ותיאום סיוע בפרלמנט ה-11. לאחר מכן, מונה מנלה לכהן כשר החוץ ב-25 באפריל 2019. מאוחר יותר באותה שנה, הוא נסע לבייג'ינג כדי למסד את היחסים בין איי שלמה לבין הרפובליקה העממית של סין. בתפקיד זה, מנלה חתם על הסכם ביטחוני עם סין ב-30 במרץ 2022.

### ראש הממשלה
בבחירות הכלליות של איי שלמה ב-2024, מנלה שמר על מושבו תחת , אף על פי שקודם לכן היה מזוהה עם . המפלגה לא הצליחה לגבש רוב ולא הצליחה להקים קואליציה תחת מנהיגה סוגברה, והוא פרש לאחר שהוקמה קואליציה. מנלה הפך למנהיג המפלגה ב-29 באפריל. בהצבעה חשאית לראשות הממשלה ב-2 במאי, זכה מנלה ב-31 קולות. באותו יום הוא הוזמן להרכיב ממשלה על ידי המושל הכללי , והושבע כראש הממשלה.

מנלה נחשב פרו סיני, מכיוון שהוא התחייב להמשיך את המדיניות הבין-לאומית של איי שלמה שקירבה אותה לסין. בעת כניסתו לתפקיד, פרשנים מערביים העריכו כי מנלה יהיה "מנהיג פחות לוהט ולוחמני עבור המערב, אך הוא ימשיך לקדם יחסים קרובים עם סין". הקבינט של מנלה הושבע בשלושה טקסים שונים, כאשר 11 החברים הראשונים נכנסו לתפקידם ב-4 במאי.

בדצמבר 2024, ראש הממשלה לשעבר גורדון דארסי לילו הגיש הצעת אי אמון. מאוחר יותר לילו משך את ההצעה בגלל חוסר תמיכה. ב-28 באפריל 2025, לילו הגיש הצעת אי אמון שנייה בעקבות חוסר יציבות פוליטית, כולל הודעת התפטרותו של סגן ראש הממשלה ודיווחים על עריקת שרי הקבינט לאופוזיציה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:איי שלמה: פוליטיקאים
קטגוריה:ילידי 1968
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בפפואה גינאה החדשה
סמואל פרייס

**סמואל פרייס** (באנגלית: **Samuel Price**; 28 ביולי 1805 – 25 בפברואר 1884) היה עורך דין ופוליטיקאי מווירג'יניה, שסייע בהקמת מדינת וירג'יניה המערבית במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. עם הקמת המדינה, מונה לסגן מושל וירג'יניה ובהמשך מונה כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם וירג'יניה המערבית.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
פרייס נולד ב-28 ביולי 1805 במחוז פוקוויר, וירג'יניה, ובשנת 1815 עבר עם הוריו למחוז פרסטון (כיום חלק מווירג'יניה המערבית). הוא קיבל השכלה קדם אקדמית ולאחר מכן למד משפטים.

### קריירה
בשנת 1832 התקבל פרייס התקבל ללשכת עורכי הדין של וירג'יניה, והחל לעסוק בעריכת דין במחוזות ניקולס וברקסטון. בשנת 1830 נבחר לרשם מחוז ניקולס, וב־1833 נבחר כתובע מחוזי בווירג'יניה. בנוסף, הוא היה בעל עבדים.

בשנים 1834–1836 ייצג את מחוז ניקולס במשרה חלקית בבית הנבחרים של וירג'יניה. בשנת 1836 עבר לעיר וילינג, וירג'יניה (כיום בווירג'יניה המערבית), וב־1838 עבר ללואיסבורג, וירג'יניה (כיום בווירג'יניה המערבית). בשנים 1836–1850 כיהן כתובע המחוזי של מחוז ברקסטון, ובשנים 1847–1850 ושוב ב־1852 ייצג את מחוז ברקסטון בבית הנבחרים של וירג'יניה.

פרייס היה ציר בוועידת החוקה של וירג'יניה בשנת 1850, ובוועידת הפרישה של 1861, שם הצביע נגד הפרישה מהאיחוד. בשנת 1863 נבחר כסגן מושל וירג'יניה החמישי וכיהן בתפקיד עד סיום מלחמת האזרחים.

בשנת 1872 היה ציר בוועידת החוקה של וירג'יניה המערבית ואף כיהן כנשיאה. הוא מונה מטעם המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את מקומו של אלן טיילור קפרטון, שנפטר, וכיהן מ־26 באוגוסט 1876 ועד 26 בינואר 1877, אז נבחר מחליף קבוע. באותה שנה ניסה להתמודד לבחירה מחודשת אך נכשל.

### פטירה ומורשת
ב-25 בפברואר 1884 נפטר פרייס בלואיסבורג, ונטמן בבית הקברות סטיוארט שבאחוזת סטיוארט, סמוך ללואיסבורג.
ביתו של סמואל פרייס בלואיסבורג נכלל בשנת 1975 במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מווירג'יניה המערבית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1805
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1884
מרדכי ז'ורבסקי

**מרדכי ז'ורבסקי** (פולנית: **Mordechaj Żurawski**; 11 ביוני 1910 – 5 במרץ 1989) היה ניצול שואה, אחד משלושת הניצולים היחידים ממחנה ההשמדה חלמנו. עדותו הושמעה במשפט אייכמן.

## ביוגרפיה
ז'ורבסקי נולד ב-11 ביוני 1910 בפולין. מקום הולדתו אינו ודאי, אם כי מעריכים שהוא נולד בקלודאווה, ולוצלאווק או חודץ'. בשלב מסוים התגורר עם משפחתו בולוצלאווק, שם היה קצב במקצועו ופעיל בפועלי ציון.

בסוף אוקטובר 1940 הוקם בעיר גטו. לפני חיסול הגטו, גורש עם אחיו ואביו לעבודות כפייה בפוזנן. מפוזנן גורש לגטו לודז' וב-10 במאי 1944 הועבר למחנה ההשמדה חלמנו שם הוכרח לעבוד בזונדרקומנדו. לאחר רצח קורבנות המחנה במשאית גז, היו חברי הזונדרקומנדו אחראים להעביר אותם למשרפות. לתקופה מסוימת עבד במטבח המחנה הודות לכך שהיה קצב. 

ז'ורבסקי נמלט במהלך הטבח באחרוני האסירים במחנה בלילה שבין ה-17 ל-18 בינואר 1945, זמן קצר לפני הגעת הצבא האדום לשטח המחנה. על פי הידוע לחוקרים, הוא ושמעון סרבניק הם שני היהודים היחידים שהצליחו לשרוד את הטבח. הוא נמלט על ידי תקיפת השומרים שהובילו אותו להוצאה להורג בסכין, לאחר מכן הסתתר באסם בעיירה קרובה.  ז'ורבסקי חזר למחנה לאחר כיבוש השטח על ידי הצבא האדום, שם פגש את סרבניק וסייע להעביר אותו לבית חולים. קצין סובייטי שפגש סיפק לו ניירות מהמחנה ועפרון וז'ורבסקי  השתמש בהם כדי לכתוב את קורותיו.

ז'ורבסקי חזר בהמשך לולוצלאווק וגילה שהוריו, אשתו, בנו ושישה משבעת אחיו נספו. בהמתינו לשובם של בני משפחה פגש את לאה קרנוביץ' בתחנת רכבת אותה נשא לאישה. נולדו להם שני בנים, שרגא ואהרון. בשנת 1950 עלתה משפחת ז'ורבסקי לישראל, תחילה התגוררה לשער העלייה ואחר כך עברה לגדרה. ז'ורבסקי שב לעבודת הקצבות, ונולד לו בן נוסף בשם צביקה.

בשנת 1961 העיד במשפט אייכמן. בשנות ה-70 נסע ז'ורבסקי לגרמניה והעיד במשפטם של פושעים שונים מסגל מחנה חלמנו. ז'ורבסקי נפטר ב-5 במרץ 1989. אשתו לאה נפטרה בשנת 2005. 

## קישורים חיצוניים

* עדות מרדכי ז'ורבסקי, באתר יד ושם
* סיפור חייו של מרדכי ז'ורבסקי בחדשות גדרה
* עדות מרדכי ז'ורבסקי במשפט אייכמן בארכיון בית לוחמי הגטאות
* עדות בתוך: קרקובסקי שמואל ואלטמן איליה, "עדותם של האסירים האחרונים במחנה המוות בחלמנו", יד ושם, קובץ מחקרים, כ"א, ירושלים, תשנ"א

קטגוריה:ניצולי השואה: פולין
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:משפט אייכמן: עדים
קטגוריה:אסירים במחנה חלמנו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
בת יפתח (אלכסנדר קבנל)

**בת יפתח** הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הצרפתי אלכסנדר קבנל, שנוצר בשנת 1879. הציור מצוי כיום באוסף פרטי.

במרכז היצירה מתוארת בת יפתח, דמות מקראית, כשהבעתה משדרת השלמה שקטה עם גורלה. היא ניצבת בנוף סלעי ויבש, לבושה שמלה לבנה זורמת וחגורת זהב במותניה, כשעל ראשה סרט דקורטיבי. שערה הכהה הארוך נשמט על כתפיה, וידיה מורמות בתנועה עדינה המעניקה לדמות אופי של חסד וקבלה.

ברקע הציור נראית קבוצת נשים נוספות, המלוות אותה או מבכות עימה את גורלה. השימוש בצבעים רכים ובהירים יחד עם עיבוד מדויק ומפורט מדגים את המיומנות הטכנית של קבנל ואת עומק הרגש שהוא מבקש להעביר. היצירה משקפת היטב את מאפייני האקדמיזם – דיוק קלאסי ושאיפה להבעה דרמטית ומרוסנת כאחד.

הציור מתמקד ברגע יוצא דופן מסיפור בת יפתח: התקופה שבה ניתנה לה ארכה של חודשיים לבכות על בתוליה בהרים, ולא במעמד ההקרבה. בחירה זו מציבה את קבנל לצד תלמידו אדואר דבה-פונסן, אשר שלוש שנים קודם לכן התייחס אף הוא לאותו שלב בסיפור המקראי. אף ששניהם בחרו במוטיב נדיר יחסית, הטיפול הקומפוזיציוני שלהם שונה: בעוד דבה-פונסן הדגיש את ההקשר הנרטיבי, קבנל התמקד בעיבוד קלאסי של הדמות, בהבעה רגועה של השלמה ובשילוב בין עידון אסתטי לבין עומק רגשי.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:אלכסנדר קבנל: ציורים
קטגוריה:ציורי התנ"ך
AWAL

***AWAL*** (קיצור של ***Artists Without A Label***, "**אמנים ללא חברת תקליטים**") היא חברת הפצה והקלטות בינלאומית, הפועלת כחלופה למודל המסורתי של חברות התקליטים. החברה מציעה לאמנים מבני חוזים המאפשרים להם לשמור על זכויותיהם ביצירה, ובמקביל מעניקה שירותים הדומים לאלו של חברות תקליטים גדולות.

מאז 2021 נמצאת AWAL בבעלות סוני מיוזיק, לאחר שנרכשה מקבוצת קובלט מיוזיק גרופ תמורת 430 מיליון דולר.

## שירותים
*AWAL* מספקת שירותי שיווק גלובלי, ניהול קריאייטיב, איתור אמנים (A&R), קידום בתחנות רדיו ובפלייליסטים, יחסי ציבור, שיתופי פעולה עם מותגים ושירותי סינכרוניזציה למדיה. בנוסף, החברה מעניקה גישה לנתוני סטרימינג בזמן אמת באמצעות מערכות ניתוח ייעודיות.

בשנת 2017 השיקה *AWAL* אפליקציה לאנליטיקת מוזיקה, המאגדת נתונים מפלטפורמות כמו ספוטיפיי ואפל מיוזיק.

## היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1997 בקליפורניה על ידי דנזיל פייגלסון, בעזרת המנטור אנדרו אונגרליידר. בשנת 2004 הצטרפו אליה המפיקים קווין בייקון וג'ונתן קווארמבי. בדצמבר 2012 נרכשה *AWAL* בבריטניה על ידי קבוצת קובלט מיוזיק גרופ, ושימשה כזרוע ההפצה הדיגיטלית של החברה. ב-2018 אוחדה כל פעילות ההקלטות של קובלט תחת המותג *AWAL*, והחברה גייסה השקעה בהיקף 150 מיליון דולר. ביוני 2018 רכשה AWAL את חברת *In2une Music*, המתמחה בקידום רדיו. באותה שנה נחתם שיתוף פעולה אסטרטגי עם הלייבל העצמאי גלאסנוט רקורדס. ב-2021 רכשה סוני מיוזיק את *AWAL*, עסקה שנבחנה על ידי רשות התחרות הבריטית. לאחר חקירה שנמשכה עד מרץ 2022, העסקה אושרה.

ל-AWAL משרדים בלונדון, ניו יורק, לוס אנג'לס, ברלין, סטוקהולם, מקסיקו סיטי, מדריד, מומבאי, ריו דה ז'ניירו, סידני, פריז, טורונטו ודובאי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סוני
קטגוריה:חברות תקליטים
מחלף כרי נעמן

**מחלף כרי נעמן** הוא מחלף בעמק זבולון, צפונית לקריית ביאליק המחבר בין נתיבי המפרץ, כביש 4 וקריית ביאליק. המחלף הוא הצפוני ביותר בנתיבי המפרץ ובו מסתיים הכביש. המחלף מאפשר לבאים מכיוון צפון בכביש 4 חיבור ישיר לכביש 22 לדרום, ולתוך קריית ביאליק וכפר מסריק. כמו כן מאפשר המחלף לבאים מנתיבי המפרץ צפונה חיבור ישיר לכביש 4 לכיוון צפון. המחלף נפתח בתצורתו הסופית ב-13 בספטמבר 2012, עם פתיחת קטע כביש 22 בינו לבין מחלף ההסתדרות.

המחלף קרוי על שם נחל נעמן, הזורם בסמוך אליו.

## מבנה
המחלף בנוי בתצורת Y, כאשר התנועה הראשית היא מצפון (כביש 4) למזרח (כביש 22, נתיבי המפרץ). החיבור בין כביש 4 וכביש 22 הוא באמצעות גשר. החיבור בין כביש 4 מדרום אל כביש 4 לצפון הוא קרקעי מתחת לגשר, והתנועה דרומה בכביש 4 ישירה. על מנת להגיע לכפר מסריק, יש לצאת דרך כביש 4 לצפון. בדרכו של כביש 4 במחלף שני צמתים מרומזרים, אחד לצפון ואחד לדרום. 

מכל כיווני ההגעה למחלף ניתן לצאת לכביש דו-נתיבי חד-מסלולי פנימי, בסגנון מחלף יהלום שצמתיו הם מעגלי תנועה. משם ניתן להתחבר בין כביש 22 שמדרום למחלף לכביש 4 שמדרום למחלף, לשני הכיוונים. בנוסף, מעגל התנועה המערבי מחובר לרחוב יוסף לוי, הרחוב הראשי של אזור תעשייה בקריית ביאליק.

## קישורים חיצוניים

כרי נעמן
כרי נעמן
קטגוריה:קריית מוצקין: תחבורה
כרי נעמן
קטגוריה:הקריות
קטגוריה:קריית ביאליק: תחבורה
אורי לנדמן

רבי **אורי לנדמן מ[[פודו אילואיי|פודו-אילואיי]]** היה אדמו"ר ורב חסידי בדור הרביעי של חסידות סטרליסק.

## ביוגרפיה
נולד בכ"ד באייר ה'תקצ"ח לאביו רבי צבי הירש מסטרעליסק קיטוב, ולאימו רבקה. נקרא על שם סבו רבי אורי מסטרליסק. בהגיעו לפרקו נשא את דבורה בת רבי מרדכי מאפטא, חתן רבי שמואל מרישא (חתן החוזה מלובלין). רבותיו היו, רבי ישראל מרוז'ין, רבי יצחק מנשכיז ורבי שלום רוקח מבעלזא.

בצעירותו כיהן כרב אב"ד ואדמו"ר בפרוביז'נה, אחר כך התמנה כרבה של וישנייווייץ שבאוקראינה, אחר כך בלעספיץ, בעקבות הפוגרומים ברח ליאסי שברומניה ונתמנה כרב אב"ד ואדמו"ר בפודו- אילואיי הסמוכה.

הדפיס בחייו את ספרו **דמעות שליש** ובו הספדים על רבי אברהם יעקב מסדיגורה, רבי מנחם מענדל מויזניצא ורבי חנוך העניך מאלעסק. השאיר אחריו כתבי יד רבים, בהם הערות על חומש תורה תמימה ואת סדרת הספרים **אור יצהר** שראו אור מכתב יד על ידי רבי אהרן שפירא. חלק גדול מכתביו עדיין צפון בכתב יד ולא ראה אור עולם.

נסתלק ג' בתשרי, תרע"ז.

## בניו
* רבי יעקב יצחק אב"ד סיווען ואחר כך אב"ד יאסי.
* רבי מרדכי מוטל אב"ד אדזשוד ואחר כך אב"ד בוקורשט.
* רבי יהודה אריה לייביש אב"ד בערעשט ואחר כך בבראילה ובסוף ימיו בארץ ישראל.
* שרה צירל אשת אחיו רבי פנחס לאנדמאן אב"ד אוקנא.
* בלומא
* אסתר אשת רבי יחיאל מיכל לאנדמאן מלוצק
* פייגה אשת רבי יוסף שפירא

## חיבוריו
* שלמא רבא על צירופי בראשית [בכתב יד]
* דמעות שליש - הספדים
* חלות דבש על דבש לפי [כת"י]
* קונטרס מיני תרגימא על עניין שנים מקרא ואחד תרגום
* הגהות על חומש תורה תמימה
* **אור יצהר** על מגילת אסתר, חודש אדר, פורים, פרשת זכור ופרשת עמלק ועל מגילות שיר השירים, רות, איכה וקהלת, בני ברק, ה'תשנ"ו
* **אור יצהר** על הגדה של פסח, חודש ניסן, חמץ ומצה, קרבן פסח, יציאת מצרים, קריעת ים סוף ושירת הים, בני ברק, ה'תשנ"ז 
* **אור יצהר** - מאמרי ימים נוראים: אלול, סליחות ותשרי, ימים נוראים, ראש השנה ועשרת ימי תשובה, יום הכיפורים, חג וסיום התורה
* אור יצהר על מסכת ברכות
* אור יצהר על ענייני נישואין והמסתעף
* אור יצהר על זמירות שבת ועל פרקי אבות
* שמן רענן על התורה [בכתב יד]
* דמעות שליש חלק ב' - הספד על המנחת חינוך, השואל ומשיב והצרור החיים
* הערות על תלמוד ירושלמי
* תשובות בעיניני הלכה

## קישורים חיצוניים
* ספרי המחבר באתר הספרייה הלאומית
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אדמו"רים
קטגוריה:פרשני הגדה של פסח
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:פרשני מגילת אסתר
קטגוריה:מחברי ספרי חידושים על התורה
קטגוריה:רבנים רומנים
קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:יאשי: רבנים
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:מחברי ספרי חסידות
קטגוריה:ילידי 1838
קטגוריה:נפטרים ב-1916
Dark Horse (שיר של ג'ורג' האריסון)

**"Dark Horse"** (בתעתיק: **דארק הורס**; בתרגום לעברית: **סוס אפל**) הוא שיר מאת המוזיקאי האנגלי וחבר להקת הביטלס ג'ורג' האריסון. השיר יצא לאור כשיר הנושא של האלבום *[[Dark Horse (אלבום של ג'ורג' האריסון)|Dark Horse]]* משנת 1974. מספר פרשני מוזיקה מפרשים את מילות השיר כהפרכה לכמה ממבקריו הפוטנציאליים: אשתו הראשונה פאטי בויד; מבקרים שמתחו ביקורת על התוכן הרוחני של אלבומו משנת 1973, *[[Living in the Material World]]*; וחבריו לשעבר לביטלס, ג'ון לנון ופול מקרטני. הריסון קרא לחברת התקליטים שלו דארק הורס רקורדס, על שם השיר, וסיבוב ההופעות  שלו באמריקה הצפונית בשנת 1974, יחד עם ראווי שנקר, נודע בשם זה.

האריסון הקליט גרסה מוקדמת של השיר בנובמבר 1973, מתוך כוונה לסיים את ההקלטה הזו עבור האלבום. הגרסה שיצאה לאור הוקלטה בשידור חי על במת בלוס אנג'לס במהלך החזרות לסיבוב ההופעות שלו ב-1974, בתקופה שבה היה האריסון תשוש מאוד, עקב עבודה יתרה שגרמה לו לחלות בדלקת במיתרי הקול ולאיבוד קולו. שירתו הצרודה פגעה באופן דומה בסיבוב ההופעות שהתרחש לאחר מכן - הראשון בארצות הברית של חבר הביטלס מאז 1966 - מה שהוביל לתגובת נגד ביקורתית שהשתקפה בביקורות דומות על השיר. כמה מבקרי מוזיקה סברו מאז כי השיר הוא אחת היצירות הטובות ביותר של האריסון אחרי תקופתו בביטלס, ומאמינים שהוא היה מצליח אף יותר אם היה לו ביצוע קולי צלול יותר. הקלטת השיר כוללת עיבוד מוזיקלי המשלב היבטים של פולק וג'אז.

הריסון ניגן את "Dark Horse" לאורך סיבוב ההופעות שלו ב-1974 וסיבוב ההופעות שלו ביפן ב-1991 (יחד עם אריק קלפטון). גרסה חיה של השיר מופיעה באלבום ההופעה שלו משנת 1992, *[[Live in Japan (אלבום של ג'ורג' האריסון)|Live in Japan]]*. קיימות גם הקלטות של האריסון מבצע את השיר בהופעות רדיו וטלוויזיה בשנות ה-70, אם כי אף אחת מהן אינה זמינה במהדורות רשמיות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי רוק
קטגוריה:שירי ג'ורג' האריסון
פיטר ואן וינקל

**פיטר גודווין ואן וינקל** (באנגלית: **Peter Godwin Van Winkle**; 7 בספטמבר 1808 – 15 באפריל 1872) היה עורך דין, איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי. הוא כיהן שנים רבות כפקיד בכיר ברכבת הצפון־מערבית של וירג'יניה, היה אחד ממייסדי מדינת וירג'יניה המערבית, ולאחר מכן כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
ואן וינקל ב-7 בספטמבר 1808 נולד בניו יורק למשפחה מבוססת. לאחר לימודים קדם אקדמאיים פנה ללימודי משפטים והוסמך כעורך דין. הוא נישא לז'ולייט רת'בון, בתו הבכורה של ויליאם פאלמר רת'בון (1784–1862) ומרתה מינג ואלו רת'בון (1793–1846), ממשפחה משפיעה במערב וירג'יניה שעסקה בפיתוח שדות הנפט בברנינג ספרינגס. בשנת 1835 עבר הזוג להתגורר בפרקרסבורג, וירג'יניה (כיום וירג'יניה המערבית). נולדו להם שלושה ילדים שהגיעו לבגרות.

### קריירה
ואן וינקל העמיק את השכלתו המשפטית בלימודים אצל עורך הדין והגנרל ג'ון ג'יי ג'קסון האב. הוא פתח משרד עורכי דין בפרקרסבורג ב־1835, ובין השנים 1844–1850 כיהן כנשיא מועצת הנאמנים של העיירה. בתקופה זו נבחר על ידי מצביעי מחוז ווד לייצג את האזור בוועידת החוקה של וירג'יניה שנערכה ב־1850.

בשנת 1852 מונה לגזבר ולאחר מכן לנשיא חברת הרכבת הצפון־מערבית של וירג'יניה, תפקיד בו החזיק לאורך מלחמת האזרחים.

לאחר שווירג'יניה פרשה מן האיחוד ב־1861, ואן וינקל התייצב בצד האיחוד, כפי שהיה מקובל בצפון־מערב המדינה. הוא נבחר לייצג את מחוז ווד בוועידת וילינג השנייה, שם מילא תפקיד מרכזי בארגון "הממשלה המשוקמת של וירג'יניה".

ב־1862 השתתף כציר בוועידה שחיברה את החוקה הראשונה של וירג'יניה המערבית, וב־1863 נבחר לבית הנבחרים הראשון של המדינה החדשה.

בין 4 באוגוסט 1863 ל־3 במרץ 1869 כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם וירג'יניה המערבית, כנציג האיחוד. בתקופת כהונתו כיהן כיושב ראש ועדת הפנסיות בסנאט.

אחד מהרגעים המשמעותיים ביותר בקריירה שלו התרחש במהלך משפט ההדחה של הנשיא אנדרו ג'ונסון בשנת 1868. ואן וינקל הצביע בעד זיכויו של הנשיא – בניגוד לעמדת מפלגתו ולדעת הקהל – יחד עם תשעה סנאטורים רפובליקנים נוספים. ההצבעה נגד ההרשעה נכשלה בהפרש קול אחד בלבד. שבעה מתוך הסנאטורים שהתנגדו להרשעה, בהם ואן וינקל, נימקו זאת בחשש שההליך היה לא הוגן ומוטה.

לצידו הצביעו נגד ההרשעה הסנאטורים: ג'יימס דיקסון, ג'יימס רוד דוליטל, ויליאם פיט פסנדן, ג'וזף פאולר, ג'יימס גריימס, ג'ון הנדרסון, ליימן טראמבל, דניאל שלדון נורטון ואדמונד ג. רוס (שהצבעתו הכריעה). לאחר המשפט ניהל חבר בית הנבחרים בנג'מין באטלר חקירות על חשדות לשוחד בהצבעות, ועדויות שונות הצביעו על כך שחלק מקולות הזיכוי הושגו בהבטחות של משרות או כסף.

מושל וירג'יניה המערבית, ארתור בורמן, נבחר להחליף את ואן וינקל בסנאט. בנוסף, בשנת 1866 השתתף ואן וינקל כציר בוועידת הנאמנים הדרומיים בפילדלפיה.

### מוות ומורשת
ואן וינקל נפטר בפרקרסבורג ב-15 באפריל 1872. הוא נקבר לצד אשתו, שנפטרה כמעט שלושים שנה לפניו, בבית העלמין ריוורוויו.

דודנו, , כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מניו ג'רזי בקונגרס ה-59.

## קישורים חיצוניים

*
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מווירג'יניה המערבית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1808
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1872
מחוז נוינקירכן (גרמניה)

**מחוז נוינקירכן** (בגרמנית: **Neunkirchen**) הוא מחוז במדינת חבל הסאר שבגרמניה. בירת המחוז היא העיר נוינקירכן. במרכז המחוז זורם נהר ה שנשפך לנהר הסאר.

## היסטוריה
בשנת 1814 הוקם מחוז אוטוויילר על שם העיר אוטוויילר שהייתה המרכזית בו. ב-1816 הוא הוגדר מחדש בשטח קטן יותר בהתאם להחלטות שהתקבלו בקונגרס וינה. בשנת 1974 אורגנו המחוזות מחדש, אך השינוי הגדול ביותר היה שינוי הבירה, ולכן שונה השם לנוינקירכן. חלקים מממשרדי המנהל נותרו באוטוויילר.

## חלוקה מנהלית
במחוז 2 ערים: נוינקירכן ואוטוויילר ועוד 5 עיריות מקומיות הכוללות יישובים כפריים בלבד.

## קישורים חיצוניים

נוינקירכן
אלן טיילור קפרטון

**אלן טיילור קפרטון** (באנגלית: **Allen Taylor Caperton**; 21 בנובמבר 1810 – 26 ביולי 1876) היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם וירג'יניה המערבית בשנים 1875–1876. קודם לכן כיהן בבית הנבחרים ובסנאט של וירג'יניה. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית כיהן כחבר הסנאט של הקונפדרציה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
קפרטון נולד ב־21 בנובמבר 1810 ליד העיירה יוניון, מחוז מונרו, וירג'יניה (כיום וירג'יניה המערבית), לג'יין ארסקין וליו קפרטון. בגיל 14 רכב על סוס עד האנטסוויל שבאלבמה, כדי ללמוד בבית ספר. לאחר מכן למד באוניברסיטת וירג'יניה שבשארלוטסוויל, ובשנת 1832 השלים את לימודיו בקולג' ייל. הוא למד משפטים אצל בריסקו בולדווין בעיר סטונטון שבווירג'יניה, והתקבל ללשכת עורכי הדין.

### קריירה פוליטית
קפרטון עסק בעריכת דין, ובשנים 1841–1842 היה חבר בבית הנבחרים של וירג'יניה. בשנת 1844 נבחר לסנאט של וירג'יניה וכיהן בו עד 1848. בשנים 1857–1861 כיהן שוב כחבר בבית הנבחרים של וירג'יניה. בשנת 1850 היה ציר בוועידת החוקה של וירג'יניה, וב־1861 השתתף בוועידת הפרישה של וירג'יניה.

במהלך מלחמת האזרחים נבחר על ידי בית המחוקקים של וירג'יניה לסנאט של מדינות הקונפדרציה, שם כיהן עד 1865. לאחר המלחמה היה איש הקונפדרציה הראשון לשעבר שנבחר לסנאט של ארצות הברית, שם כיהן כסנאטור דמוקרטי מטעם וירג'יניה המערבית, מ־4 במרץ 1875 ועד מותו. בנוסף כיהן קפרטון כדירקטור של תעלת ג'יימס ריבר וקאנוהה.

קפרטון נפטר ממחלת לב בחדרו בצפון־מערב וושינגטון די. סי., ב־26 ביולי 1876. הוא נקבר בבית הקברות גרין היל ביוניון שבווירג'יניה המערבית.

## חיים אישיים
קפרטון נישא להארייט אקולס, אחותו של ג'ון אקולס. לשניים נולדו חמישה ילדים. בתו לין נישאה תחילה לג'יימס פרנץ' פאטון, ולאחר מכן לשופט אדוארד פרנקלין בינגהאם.

ביתו ליד יוניון, המכונה "אלמווד", נכלל בשנת 1976 במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.

## קישורים חיצוניים

*
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים
קטגוריה:פוליטיקאים דרומיים במלחמת האזרחים האמריקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מווירג'יניה המערבית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1810
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1876
No Good Deed (שיר)

"**No Good Deed**" (בעברית: "**שום מעשה טוב**") הוא שיר מתוך המחזמר "מרשעת" שעלה בתיאטראות ברודוויי בשנת 2003, וכן מתוך החלק השני בעיבוד הקולנועי הדו-חלקי של "סרטי יוניברסל" למחזמר, "מרשעת: חלק 2" (2025). השיר מבוצע על ידי אלפבה, כשהיא נחושה לאמץ את תדמית "המכשפה המרשעת מן המערב" שדבקה בה.

## הקשר וניתוח
המלחין סטיבן שוורץ השווה את *No Good Deed* לאריה אופראית, וציין כי אף שהשיר נכתב במסגרת מחזמר, הוא כולל מאפיינים מובהקים של שירה קלאסית: 

השיר מבוצע לקראת סוף המערכה השנייה של המחזמר, ונובע מתוך זעמה של אלפבה על כך שניסיונותיה החוזרים לעשות טוב סוכלו פעם אחר פעם, ועל סערת הרגשות הפנימית שלה בנוגע למניעים של מעשיה. השיר בוחן את רעיונות הטוב והרע, שהם מן הנושאים המרכזיים בעלילת המחזמר. *No Good Deed* מושר כאשר אלפבה מאמינה שגלינדה השתמשה במות אחותה, נֶסָרוֹז, על מנת לפתות אותה ולהסגירה לידי שומרי הקוסם. אלפבה, המיואשת מן הדמוניזציה שעשתה לה תעמולת הקוסם ומשנאתם של תושבי עוץ, מחליטה להפסיק לנסות ולעשות טוב, ותחת זאת לאמץ במלואה את התדמית שדבקה בה בתור "המכשפה המרשעת מן המערב".

במהלך השיר, אלפבה מונה את מה שהיא תופסת ככישלונותיה המוסריים: אהבתה לפייירו שעובר עינויים בידי חיילי הקוסם בניסיון לגלות את מקום הימצאה, שבייתו של ד"ר דילמונד, המורה האהוב עליה, ומות אחותה, נֶסָרוֹז. השיר נפתח בזעקתה של אלפבה, "Fiyero", אולם במקום צעקה בלתי נשלטת, היא שרה תו גבוה שהוא מרווח של שנייה קטנה מעל מרכז הסולם הטונלי של השיר. דבר זה יוצר את התחושה של זעקה מוזיקלית – גבוהה, צורמת ודרמטית – אך שומרת על שליטה ומבנה מוזיקלי. השיר ממשיך לאחר מכן אל רצף של מילות קסם, והופך לאחד הקטעים המצמררים והמאיימים ביותר בפסקול המחזמר.

## הפקה וביצועים
השיר בוצע לראשונה על ידי השחקנית זוכת פרס טוני אידינה מנזל, שגילמה בהפקה המקורית את דמותה של אלפבה ואותה תיאר מבקר התיאטרון בן בראנטלי מ"הניו יורק טיימס" כבעלת "מיתרי קול חזקים מברזל". המלחין סטיבן שוורץ חיבר את השיר במיוחד כדי להדגיש את יכולות הבלטינג של מנזל, וכן כדי לספק לה שיר סולו משמעותי במערכה השנייה של המחזמר. מנזל עצמה סיפרה כי זה היה השיר האהוב עליה מכל שירי המחזמר, שכן הוא "הזכיר לה את בת המצווה שלה".

## הקלטות וגרסאות מתורגמות
בדומה לשאר שירי המחזמר, גם שיר זה תורגם לשמונה שפות שונות. בגרסה הגרמנית, בוצע השיר על ידי השחקנית ההולנדית וילמיין ורקאיק, והוקלט עבור אלבומי חגיגות 5 השנים ו-10 השנים של המחזמר. לאורך עשר שנות קריירה במסגרת ההפקה, ורקאיק ביצעה את השיר בשלוש שפות – גרמנית, הולנדית ואנגלית. בראיון עימה ציינה כי בגרסאות הגרמנית וההולנדית, שיר זה היה הקשה ביותר לביצוע מתוך הרפרטואר, ואילו בגרסה האנגלית דווקא השיר "The Wizard and I" היה מאתגר יותר עבורה.

## סינגל בביצוע [[סינתיה אריבו]]
בסרט "מרשעת: חלק 2", המבוסס על המערכה השנייה של המחזמר "מרשעת", את השיר "No Good deed" מבצעת סינתיה אריבו בגרסה שונה מהמקור הבימתי. לפי ראיון עם היוצרים, הביצוע כולל הרחבה מוזיקלית ודגש רגשי חזק יותר על מצבה הנפשי של אלפבה, לעומת הגרסה המקורית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים ממחזות זמר
קטגוריה:הקוסם מארץ עוץ
זיו אגמון

**זיו אגמון** (נולד ב־1983) הוא עורך דין ששימש דובר ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו.

## ביוגרפיה
אגמון נולד בשיקגו ועלה לישראל עם משפחתו כשהיה בן 13. המשפחה התגוררה בכפר נטר שבשרון. אימו היא עורכת הדין רותי אגמון, מומחית לדיני אישות ודיני משפחה ופעילה ותיקה בליכוד. אחותו פז השתתפה בעונה הרביעית של סדרת הדוקו-ריאליטי TLV - עושים את תל אביב.

אגמון שירת ביחידה 8200 של חיל המודיעין, ולאחר שחרורו מצה"ל, למד משפטים ועבד כעורך דין בפירמה המשפחתית, "אגמון ושות'", המתמחה בפירוק חברות, כינוס נכסים, מקרקעין וליטיגציה.

לצד פעילותו המקצועית נטל חלק במאבקים ציבוריים, בהם תמיכה בעסקים קטנים ובמאבקי נכי צה"ל ובני משפחותיהם.

אגמון היה חבר מרכז במפלגת העבודה ופקד אליה אנשים עבור עמיר פרץ – יו"ר המפלגה דאז. בשנת 2006, לאחר הקמת מפלגת "קדימה", בוטלה חברותו של אגמון במרכז המפלגה לאחר שאימו רות עזבה את המפלגה ועברה למפלגת הליכוד כדי לחזק ולתמוך בבנימין נתניהו, אשר להם היכרות קודמת.

אגמון חבר מפלגת הליכוד וניסה להשתלב ברשימת המפלגה לכנסת. שימש כיו"ר מטה המושבים בליכוד ופעל למען זכויות החקלאים ותושבי הפריפריה. בשנת 2015 במהלך מערכת הבחירות לכנסת העשרים ניצח בהתמודדות על משבצת "מחוז המועצות האזוריות" והוצב במקום ה-35 ברשימת הליכוד לכנסת זו. הליכוד זכה בבחירות אלו בשלושים מנדטים ואגמון לא נכנס לכנסת. בשנת 2019 התמודד על השריון במשבצת גליל עמקים, אך הפסיד בהתמודדות לאופיר כץ. לאחר מכן התמודד במחוז תל אביב והגיע למקום השלישי.

ביוני 2025 הודיע ראש הממשלה בנימין נתניהו על צירופו של אגמון למערך הדוברות בלשכתו. מינויו לווה בדיווחים על מתיחות פנימית בצוות ההסברה, שהתעצמה עם פרסום על עזיבתו של הדובר הקודם, עומר דוסטרי. זמן קצר לאחר מכן מונה אגמון לדובר ראש הממשלה.

ביולי 2025 בית הדין המשמעתי של לשכת עורכי הדין השעה את אגמון לחצי שנה, ועוד ארבעה חודשים על תנאי, בעקבות קובלנה שהגישה נגדו ועדת האתיקה של מחוז מרכז בלשכה. הוועדה קבעה כי אגמון עבר עבירות של פגיעה בחובת נאמנות ללקוח והתנהגות שאינה הולמת את המקצוע. אגמון ערער לבית המשפט המחוזי בירושלים.

במרץ 2026 פורסמו בתקשורת התבטאויות קשות של אגמון שנאמרו לאורך השנים כלפי נתניהו, שרה נתניהו, מפלגת הליכוד ומפלגת ש"ס, כמו גם התבטאויות גזעניות כלפי מזרחים וחברי כנסת מזרחים מהליכוד. למחרת הכתבה, הודיע אגמון על התפטרותו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:דוברי ראש הממשלה
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:פעילי הליכוד
קטגוריה:כפר נטר: אישים
קטגוריה:מורשעים בדין משמעתי בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
השלישייה על שם צ'ייקובסקי (מוזיקה קלאסית)

**השלישייה על שם צ'ייקובסקי** (ברוסית: **Чайковский трио**) הוא שלישייה רוסית עם פסנתר.
הוא הוקם במוסקבה בימי השלטון הסובייטי בשנת 1975 על ידי פאבל ורניקוב (יליד אודסה 1953) (כינור), קונסטנטין בוגינו (יליד מוסקבה 1950) (פסנתר) וסרגיי סלובצ'בסקי שהתחלף בהמשך עם אנטול ליברמן (יליד 1948) (צ'לו).
בשנים הראשונות ניגנו בצרפת, איטליה, יפן, ארצות הברית וקנדה ואחרי 1979 התיישבו באיחוד האירופי.
החל מ-2009 הפך אלכסנדר צ'אושיאן (יליד 1977) לצ'לן השלישייה. שלישיית צ'ייקובסקי, המשיכה את המסורות של בתי הספר לביצוע במוסקבה ובסנט פטרבורג, השלישייה הצטיינה במשך שנים רבות, בין השאר, בביצוע מוזיקה קאמרית של מלחינים רוסים וסלאביים אחרים . הכנר של השלישייה, פאבל ורניקוב זכה בתחרויות בינלאומיות חשובות: תחרות ARD הבינלאומית במינכן (1979), הגראן פרי בתחרות על שם ויטוריו גואי בפירנצה (1979), ותחרות ויוטי הבינלאומית בוורצ'לי (1991).

בין השנים 1975 ו-1978 ערכה שלישיית צ'ייקובסקי כמעט 180 קונצרטים .המוזיקאים השתתפו בפסטיבלים יוקרתיים כמו מנטון (צרפת), סנטנדר (ספרד), נאנטלי וקוהמו (פינלנד), ברשיה/ברגמו ומיטו טורינו-מילאנו באיטליה, ב"ערבי דצמבר" של סביאטוסלב ריכטר במוסקבה .
הם הופיעו באולם גאבו ובמוזיאון ד'אורסה בפריז, בויגמור הול בלונדון, תיאטרון לה סקאלה והקונסרבטוריון ורדי של מילאנו הרקולס זאל ברזידנץ במינכן, קרנגי הול ומרכז לינקולן בניו יורק, מרכז האמנות בסיאול, אולם קונצרטחבאו באמסטרדם, האולם הגדול של הקונסרבטוריון של מוסקבה, האולמות הגדולים

כסולנים שיתפו חברי השלישייה פעולה באופן קבוע עם אמנים כמו
כמו טבאה צימרמן, אולג קגן, יורי בשמט, נטליה גוטמן, מישה מייסקי, מקסים ונגרוב, יוליאן רחלין, אנתוני פיי, עמנואל פהוד, מריה טיפו, יורי טמירקאנוב, מקסים שוסטקוביץ' ועמנואל אקס.
חברי השלישייה פעילים גם בתחום ההוראה המוזיקלית.

ב-1995 המלחין רודיון שצ'דרין הקדיש לשלישייה את הטרצטו שלו לכינור, צ'לו ופסנתר

## קישורים חיצוניים
* Tchaikovsky Trioבאתר amc 2011
*דיסקוגרפיה
*באתר ידידי המוזיקה של פדובה
*כתבה ב-6 באוגוסט 2011 Mattino Padova

## הערות שוליים

קטגוריה:הרכבים קאמריים
קטגוריה:מוזיקאים סובייטים
דייוויס אלקינס

**דייוויס אלקינס** (באנגלית: **Davis Elkins**; 24 בינואר 1876 – 5 בינואר 1959) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם וירג'יניה המערבית.

## ביוגרפיה
אלקינס נולד ב-24 בינואר 1876 בוושינגטון די. סי., למד בבית הספר לורנסוויל, באקדמיית פיליפס באנדרובר שבמסצ'וסטס, ולאחר מכן באוניברסיטת הרווארד. במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד התגייס כטוראי ברגימנט המתנדבים הראשון של וירג'יניה המערבית, והתקדם לדרגת עוזר גנרל בשנת 1898.

אלקינס היה תעשיין עם אינטרסים ברכבות, בנקאות, תשתיות וכריית פחם. הוא מונה כסנאטור מטעם המפלגה הרפובליקנית כדי למלא את מקום אביו, סטיבן אלקינס, שנפטר, וכיהן בתפקיד מ-9 בינואר עד 31 בינואר 1911, עד שנבחר מחליף. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כמייג'ור בדיוויזיה השביעית של צבא ארצות הברית בצרפת, בשנים 1917–1918. לאחר מכן נבחר שוב לסנאט וכיהן מ-4 במרץ 1919 עד 3 במרץ 1925. הוא לא היה מועמד לבחירה מחדש ב-1924. במהלך כהונתו בסנאט כיהן כיו"ר ועדת ההוצאות במשרד המסחר (הקונגרס ה-66).

בשנים 1936–1956 היה בעל חברת הרכבות Washington and Old Dominion Railroad Company. דייוויס אלקינס נפטר בריצ'מונד שבווירג'יניה, ב-5 בינואר 1959, ונטמן בבית הקברות Maplewood שבאלקינס, וירג'יניה המערבית.

אביו של דייוויס אלקינס, סטיבן אלקינס, וסבו, הנרי דייוויס, היו שניהם סנאטורים מווירג'יניה המערבית. הוא היה נשוי למרי רייגן אלקינס והיו להם שלושה ילדים. אחותו, קתרין הלי "קיטי" אלקינס (14 בינואר 1886 – 3 בספטמבר 1936), הייתה מאורסת לזמן מה לנסיך לואיג'י אמדאו, דוכס אברוצי (1873–1933), בן דודו של מלך איטליה.

## קישורים חיצוניים

*
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וושינגטון די. סי.
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מווירג'יניה המערבית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1876
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1959
שון קנן

**שון קנן** (; נולד ב-1966) הוא שחקן אמריקאי.

## ביוגרפיה
קנן בקליבלנד, לאחר מכן משפחתו עברה לפנסילבניה, הוא סיים תואר במדעי המדינה.

ב-1988 הופיע בסרט הסלאשר "Hide and Go Shriek", תפקידו הידוע הראשון היה בסרט קראטה קיד 3, שם שיחק את האנטגוניסט. הוא שיחק בסדרה המבוססת על הסרט נערי הכרך.

ב-1991 שיחק ארוס של בת עשירים מבל אייר בסרט "Rich Girl" ב-1993 החל לשחק אופרת הסבון "בית חולים כללי". ב-2000 הצטרף לצוות הסדרה היפים והאמיצים ואת אותו תפקיד שיחק גם בצעירים חסרי מנוח.

בין הפרסים שהיה מועמד אליהם הוא פרסי אמי לבידור בשעות היום.

הוא פועל נגד בריונות ושימש כשגריר הארגון "Boo 2 Bullying".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
מרווין פרידריך

**מרווין פרידריך** (בגרמנית: **Marvin Friedrich**; נולד ב-13 בדצמבר 1995) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הבלם בבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה.

## קריירת מועדונים
ב-2011 הצטרף פרידריך למחלקת הנוער של שאלקה 04. ב-13 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בהבונדסליגה בהפסד 4–1 לבורוסיה מנשנגלדבך.

ב-17 ביוני 2016 עבר פרידריך לאאוגסבורג מהבונדסליגה וחתם על חוזה לשלוש שנים. בפועל, הוא שיחק בעיקר בקבוצת המילואים של אאוגסבורג ב' ששיחקה בליגה האזורית (בוואריה).

ב-ינואר 2018 עבר פרידריך לאוניון ברלין מהבונדסליגה השנייה בחוזה ל-2.5 שנים. ב-מאי 2019 מימשה אאוגסבורג את סעיף הרכישה בחזרה, רק כדי למכור אותו בחזרה לאוניון ברלין, שעלתה באותה עונה לבונדסליגה. ב-5 ביולי 2019 חתם פרידריך על חוזה קבוע לשלוש שנים באוניון ברלין מהבונדסליגה.

ב-11 בינואר 2022 חתם פרידריך בבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה.

## קריירה בינלאומית
פרידריך היה חלק מנבחרת גרמניה עד גיל 19 שזכתה באליפות אירופה עד גיל 19 לשנת 2014 בהונגריה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלני שאלקה 04
קטגוריה:כדורגלני אאוגסבורג
קטגוריה:כדורגלני אוניון ברלין
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה מנשנגלדבך
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1995
אלונה פישר-קם

**אלונה פישר-קם** היא שגרירת ישראל בתאילנד וקמבודיה מאז 2024. היא הייתה גם שגרירת ישראל בסרביה ושגרירה שאינה תושבת במונטנגרו בין 2016 ל-2020.

## ביוגרפיה
אלונה למדה לימודי תואר ראשון בין השנים 1986–1989 ותואר שני בין השנים 1995–1998, שניהם במדע המדינה באוניברסיטת תל אביב. כמו כן תואר שני ב ואוניברסיטת חיפה בין השנים 2009–2010. בין 2010–2015 היא עשתה תואר שלישי, והשלימה דוקטורט במדע המדינה באוניברסיטת תל אביב בנושא "ישראל בשיח האינטלקטואלי של השמאל באירופה – מסגור ישראל בתקשורת בספרד, צרפת ובריטניה".

היא דוברת עברית, אנגלית, צרפתית ספרדית, פורטוגזית וגרמנית.

היא החלה את הקריירה הדיפלומטית שלה בשנת 1992 במחלקת התרבות, התקשורת והדיפלומטיה הציבורית של שגרירות ישראל בבואנוס איירס. בין השנים 1995 ל-1998 היא שימשה כאחראית מחלקת אמריקה הלטינית במשרד החוץ, ולאחר מכן עברה לתפקיד דוברת ויועצת תקשורת בשגרירות ישראל בפריז, שם עבדה עד 2002.

היא הייתה סגנית מנהל המחלקה למשא ומתן לשלום במשרד החוץ בירושלים בין השנים 2002 ל-2004. בין השנים 2004 ל-2008, היא שימשה כסגנית שגריר ישראל במדריד.

היא המשיכה בתפקידים שונים במשרד החוץ עד 2016. במהלך תקופה זו, היא הייתה שותפה בפורום ללאומיות ליברלית של מרכז מורשת מנחם בגין (2013–2014) ושותפה בכירה בקרן המלגות על שם ריצ'רד ורודה גולדמן באוניברסיטת תל אביב (2014–2015).

בשנת 2016 היא מונתה לשגרירת ישראל בסרביה ובמונטנגרו. היא הגישה את כתב האמנה לטומיסלב ניקוליץ' ב-8 בספטמבר 2016. לאחר תום כהונתה בשנת 2020, ירש אותה יהל וילן.

ב-2022 שימשה ממונה זמנית בשגרירות ישראל במרוקו, וב-2023 עברה לתפקיד ממונה זמנית בשגרירות ישראל בפריז. בדצמבר 2024 מונתה לשגרירת ישראל בתאילנד ובקמבודיה.

## חיים אישיים
אלונה נשואה לאיתן ואם לארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שגרירי ישראל בסרביה
קטגוריה:שגרירי ישראל במונטנגרו
קטגוריה:שגרירי ישראל בתאילנד
קטגוריה:שגרירי ישראל בקמבודיה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
מלכודת הרוח

**מלכודת הרוח** הוא סרט אימה בריטי מ-2005, הסרט צולם ברומניה.

## עלילה
לונדון, ארבעה סטודנטים באוניברסיטה מקומית, ניק, הסטודנט לעיצוב גרפי, זוג האוהבים תום ואדל וג'ני מקבלים שיחה ממשרדי מעונות הסטודנטים בו מוצע להם לבוא ולישון בבית ישן.

בבית הם מתקבלים על ידי בחורה מוזרה בשם טינה (אלסו), ניק מתקן שעון של רוחות בבית ומיד לאחר מכן ג'ני מגלה פשע שהתרחש בבית זה בעבר.

במהרה הם מגלים שהם לכודים בתוך הבית על ידי רוח.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי אימה מ-2005
קטגוריה:סרטי אימה בריטיים
אנדריאה פרקר

**אנדריאה פרקר** (באנגלית: **Andrea Parker**; נולדה ב-1969) היא שחקנית אמריקאית.

## ביוגרפיה
פרקר נולדה בדרום קליפורניה, היא החלה ללמוד בלט ובנעוריה עזבה את ביתה והצרפה לבלט סן פרנסיסקו, היא הופיעה כרקדנית בפרסומת וכמו כן במספר סרטים ובסדרה נשואים פלוס, תפקידה הראשון שכלל דיבור הוא בפרק ההתערבות בסדרה סיינפלד.

היא גילמה את התפקיד הנשי הראשי בסדרה "The Pretender" של NBC. בדרמה המשפטית ג'אג הייתה בתפקיד קייט, שותפתו של ראב.

מ-2002 ועד 2006 שיחקה את אחד התפקידים הראשיים בקומדיית המצבים "Less than Perfect", העוסק בבחורה המתחילה לעבוד בטלוויזיה. היא גילמה רופאה שטום סקאבו יוצע עימה בסדרה עקרות בית נואשות. היא גם שיחקה את אמה של אליסון בסדרה שקרניות קטנות.

היא תומכת במספר ארגוני צדקה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1969
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1969
כדורגל באולימפיאדת מלבורן (1956)

טורניר הכדורגל האולימפי של 1956 שוחק במסגרת אולימפיאדת מלבורן. לאור קיום ליגות מקצועיות חזקות באירופה ואמריקה הדרומית הכדורגלנים החזקים של התקופה לא יכלו להשתתף בתחרות. התחרות סימנה את המשך תקופת הדומיננטיות של הנבחרות מהגוש המזרחי שזכו בתמיכה כספית מגופים ממשלתיים.

הטורניר כלל 11 נבחרות גברים. תחילה נערכו משחקים מוקדמים בין 6 הנבחרות, 5 נבחרות אחרות העפילו ישירות לשלב רבע הגמר. 

משחק הגמר נערך באצטדיון הקריקט של מלבורן ב-8 בדצמבר 1956.  ניצחה את  1–0 וזכתה במדליית הזהב. 

ב-12 משחקים נכבשו 53 שערים (4.4 משחקים למשחק). במשחקים צפו 194 אלף צופים (כ-16 אלף צופים למשחק).

נוויל דה סוזה מהודו, טודו וסלינוביץ' מיוגוסלביה ודימיטר מילאנוב מבולגריה כבשו 4 שערים וזכו בתואר מלך השערים.

נבחרת ישראל השתתפה במוקדמות ולא העפילה למשחקי האולימפיאדה.

## נבחרות
לתחרות נרשמו 28 נבחרות. התחרות תוכננה ל-16 נבחרות ולכן הוחלט:

* לתת העפלה אוטומטית לנבחרות אוסטרליה, פולין, טורקיה וגרמניה
* להקצות 4 מקומות ל-8 נבחרות מאירופה (כולל ישראל)
* להקצות מקום ל-2 נבחרות מאפריקה
* להקצות 6 מקומות ל-12 נבחרות מאסיה
* להקצות מקום ל-2 נבחרות מאמריקה.

לתחרות הגיעו 11 נבחרות:

 העפילה אך החליטה לא להשתתף ובמקומה שולבה נבחרת בריטניה.  העפילה אך לא השתתפה בעקבות פלישת ברית המועצות להונגריה.  ו העפילו אך החרימו את המשחקים.  ווייטנאם הדרומית העפילו אך החליטו לא להשתתף. בעקבות השינויים לתחרות הגיעו 11 נבחרות בלבד.

## אצטדיונים
ממוזער|170px|אצטדיון הקריקט של מלבורן
ממוזער|170px|אצטדיון הפארק האולימפי

כל המשחקים נערכו באצטדיון הקריקט של מלבורן שמכיל 104 אלף מקומות לצופים ובאסטדיון של הפארק האולימפי שמכיל 18,500 אלף מקומות.

## תיאור המשחקים
### משחקים מוקדמים

ב-24 בנובמבר נערך משחק בין ברית המועצות-גרמניה בו הסובייטים ניצחו 1:2.

ב-26 בנובמבר נערך משחק בין בריטניה-תאילנד בו הבריטים ניצחו 0:9.

ב-27 בנובמבר נערך משחק בין אוסטרליה-יפן בו האוסטרלים ניצחו 0:1.

## שלבי הגמר

### משחק הגמר

## ישראל בתחרות
נבחרת ישראל השתתפה במוקדמות במסגרת אירופית. היא שיחקה נגד ברית המועצות, הפסידה 5:0 ו-2:1 ולא העפילה למשחקים.

## קישורים חיצוניים

* נתונים מאתר RSSSF
* נתונים מאתר אולימפי
* נתונים מאתר פיפ"א
* נתונים מאתר transfermarkt
* נתונים מאתר התאגדות לכדורגל
* משחק הגמר - נתונים מפורטים

1956
קטגוריה:ענפי ספורט באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:תחרויות כדורגל באוסטרליה
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1956
באנגו

**בנגו** (בפורטוגזית: **Bangu Atlético Clube**) הוא מועדון כדורגל מברזיל. המועדון נוסד בשנת 1904 בעיר ריו דה ז'ניירו. הקבוצה שיחקה בעבר בליגת העל הברזילאית.

## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1904 בעיר ריו דה ז'ניירו על ידי עובדי בית החרושת "בנגו", שבו הועסקו עובדים בריטים.

בשנת 1933 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל. בשנת 1966 זכתה באליפות בפעם השנייה, לאחר שניצחה את פלמנגו בגמר.

לאחר הקמת המסגרת הארצית לתחרויות בכדורגל בברזיל, השתלבה הקבוצה בליגה החדשה. עונת 1985 "בנגו" סיימה במקום השני, ובעקבות כך העפילה לעונת 1986 בגביע ליברטדורס.

בהמשך דעך כוחה של הקבוצה. באליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל היא ירדה לדרג ב', וחזרה לדרג העליון בשנת 2009. בתחרויות הארציות ירדה לליגת המשנה הברזילאית, ובהמשך לליגה הרביעית, בה שיחקה עד שנת 2021. כיום היא משתתפת בתחרויות אזוריות בלבד. היא נודדת בין דרג א' לבין דרג ב', כאשר בעונת 2025/2026 היא משחקת בדרג א'.

אצטדיון הקבוצה נבנה בשנת 1947 והוא כולל כ-9 אלף מקומות.
## קישורים חיצוניים

* 
* מידע על הקבוצה באתר zerozero

קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1904
אופליה (קבנל)

**אופליה** הוא ציור שמן על בד משנת 1883 מאת האמן הצרפתי אלכסנדר קבנל. היצירה, שחתומה ומתוּארכת בפינה הימנית התחתונה, מתארת את דמותה הספרותית של אופליה מתוך מחזהו של ויליאם שייקספיר, "המלט". במידות 75 על 116 ס"מ, הציור נחשב לדוגמה מובהקת של האקדמיזם הצרפתי בסוף המאה ה־19. היצירה נמכרה במכירה פומבית בניו יורק בשנת 2001 ונמצאת כיום באוסף פרטי.

## תיאור היצירה
הציור מציג את אופליה ברגע נפילתה אל הנחל לאחר ששבר ענף הערבה שעליו ניסתה להישען. היא מתוארת בתנוחה דרמטית, גופה נוטה לאחור וזרועה מושטת לעבר הענף שנשבר. שמלתה ממשי מוזהב עם עיטורי זהב מתוארת בפרטנות כמעט צילומית, והפרחים המעטרים את ראשה ומלווים אותה במים מחזקים את האווירה המלנכולית. דמותה צפה באופן חסר משקל על פני המים, בין חיים למוות, והסצנה מוקפת בענפי ערבה בוכייה – סמל מוכר לאבלות.

בבחירתו להמחיש את הרגע שבו הענף נשבר, קבנל יצר חיבור בין ריאליזם אקדמי לבין תיאטרליות רומנטית. בכך הוא חרג מהמסורת של אמנים כג'ון אוורט מיליי, שהציגו את אופליה רגע לפני טביעתה או לאחריה. ההשפעה המרכזית על יצירתו ניכרת בגרסתו של אז'ן דלקרואה משנת 1848, שבה מופיעה אופליה בתנוחה דומה. השוואה זו מבליטה את עיסוקו של קבנל בדרמטיזציה של הדמות השייקספירית ואת הקסם שהמשיכה לעורר בקרב ציירי המאה ה־19.

היצירה הוצגה לראשונה בשנת 1883 ונכללה ברצף עבודותיו של קבנל שהתמקדו בנושאים היסטוריים וספרותיים, בהתאם לחינוך האקדמי שקיבל באקול דה בוז-אר. היא נמכרה במכירה פומבית של כריסטי'ס בניו יורק ב־2 במאי 2001 (Lot 39), ומאז מצויה באוסף פרטי.

## הערות שוליים

קטגוריה:אלכסנדר קבנל: ציורים
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:המלט
ג'ובלנד (מחוז)

**ג'ובלנד** היא מחוז בסומליה. גבולה המזרחי נמצא לא יותר מ-100 ק"מ (60 מייל) מזרחית לנהר ג'ובה, המשתרע מדולו עד האוקיינוס ההודי, בעוד שצדו המערבי מאגף את המחוז הצפון מזרחי בקניה.

לג'ובלנד שטח כולל של 110,293 קמ"ר. נכון לשנת 2005, התגוררו בה 953,045 תושבים. העיר הגדולה ביותר קיסמאיו, אשר ממוקמת על החוף באוקיינוס ההודי. הם היישובים העיקריים האחרים של האזור. ערים אחרות כמו ג'מאמה וג'יליב כבושות על ידי א-שבאב.

## היסטוריה
במהלך ימי הביניים, שלטה הסולטנות האג'ורנית המשפיעה בשטח, ואחריה סולטנות הג'לדי. מאוחר יותר שולבו במזרח אפריקה הבריטית. בשנת 1925, ג'ובלנד נמסרה לאיטליה, והיוותה חלק מסומליה האיטלקית. ב-1 ביולי 1960, האזור, יחד עם שאר סומליה האיטלקית וסומלילנד הבריטית, הפך לחלק מהרפובליקה הסומלית.

## הערות שוליים

קטגוריה:סומליה: גאוגרפיה
צ'ינלנד

**צ'ינלנד**, רשמית **מדינת צ'ינלנד**, היא מדינה בעלת שלטון עצמי בדרום מזרח אסיה. השטח הנטען שלה כולל את מדינת צ'ין שבמיאנמר. שולטת בכשליש ממדינת צ'ין במערב מיאנמר, לאורך הגבולות עם בנגלדש והודו.

## היסטוריה
המדינה הוקמה בעקבות אימוץ חוקת צ'ינלנד ב-6 בדצמבר 2023 על ידי החזית הלאומית של צ'ין (CNF) וארגוני ממשל מקומיים, תוך הקמת מועצת צ'ינלנד כגוף המנהל שלה ושינתה את שמה הקודם של מדינת צ'ין לצ'ינלנד. חוקה זו עוררה התנגדות מצד קבוצות התנגדות מ-5 עיירות (פאלאם, טדים, קאנפטלט, מינדאטה ומטופי) מתוך 9 העיירות במדינת צ'ין. החוקה נועדה ליצור מדינת לאום עבור העם הצ'יני.

ב-17 במאי 2024, ממשלת האחדות הלאומית ומועצת צ'ינלנד קיימו פגישה מקוונת לראשונה. אף על פי שפרטי הפגישה לא פורסמו, שני הצדדים הסכימו לקיים פגישות נוספות בעתיד.

## ממשל, חברה ופוליטיקה
**[[מועצת צ'ינלנד]]**, המורכבת מ־14 חברי פרלמנט ו-68 חברים בממשלים מקומיים, קיבלה את תמיכתם של 14 מתוך 17 ארגוני הממשל המקומי המוכרים במדינת צ'ין, למעט פאלאם, טדים, קאנפטלט, מטופי ומינדאט.

## צבא וביטחון
הצבא **הלאומי של הסנטר** הוא ארגון צ'ין אתני במיאנמר. זוהי הזרוע החמושה של חזית הסנטר הלאומית (CNF), והיא נוסדה ב-20 במרץ 1988 לצדה. ה-CNA חתם על הסכם הפסקת אש עם ממשלת מיאנמר ב-6 בינואר 2012.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מיאנמר: פוליטיקה
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת
אשרף אל-מנסי

**אשרף מוחמד מחמוד אל-מנסי** (בערבית: **أشرف محمد محمود المنسي**, בתעתיק מדויק: **אשרף מחמד מחמוד אלמנסי**) הוא ראש מיליציה בשם "הכוחות העממיים של בית לאהיא" הנאבקת בשליטת חמאס בצפון רצועת עזה בעקבות השלכותיה של מלחמת חרבות ברזל על הרצועה ותנאי החיים בה.

יאסר אבו שבאב, שלו מיליציה במזרח רפיח, הודיע כי הוא פורס את חסותו על מיליציה זו. בכך מצטרפת המיליציה לשתי המיליציות מתנגדות-חמאס שהוקמו לפניה: ברפיח (תחת הנהגת אבו שבאב) ובח'אן יונס (תחת הנהגת חוסאם אל-אסטל).

בחמאס האשימו את אל-מנסי בשיתוף פעולה עם ישראל, וטענו כי תחת הנהגתו ישנם 20 איש בעלי הרשעות קודמות בעבירות סמים, גניבה, ריגול ושחיתות. הם איימו שמי שיצטרף אליו יואשם בבגידה ודינו יהיה מוות.

## הערות שוליים

קטגוריה:רצועת עזה: אישים
כדורגל באולימפיאדת הלסינקי (1952)

טורניר הכדורגל האולימפי של 1952 שוחק במסגרת אולימפיאדת הלסינקי. לאור קיום ליגות מקצועיות חזקות באירופה ואמריקה הדרומית הכדורגלנים החזקים של התקופה לא יכלו להשתתף בתחרות. התחרות סימנה את תחילת התקופה של דומיננטיות הנבחרות מהגוש המזרחי שזכו בתמיכה כספית מגופים ממשלתיים.

הטורניר כלל 25 נבחרות גברים. תחילה נערכו משחקים מוקדמים בין 18 הנבחרות, 7 נבחרות אחרות העפילו ישירות לשלב שמינית הגמר. 

משחק הגמר נערך באצטדיון האולימפי ב-2 באוגוסט 1952. שזכתה לכינוי "נבחרת הזהב" ניצחה את  2–0 וזכתה במדליית הזהב. 

ב-26 משחקים נכבשו 135 שערים.

במשחקים צפו 365 אלף צופים.

ברנקו זבץ מיוגוסלביה כבש 7 שערים והוכרז מלך השערים.

## הנבחרות שהעפילו
לתחרות הגיעו 25 נבחרות (מהם 18 מאירופה):

לאור ריבוי המשתתפים הוחלט שלקראת משחקים אולימפיים 1956 יערכו משחקי העפלה.

## אצטדיונים

## תיאור המשחקים
### שלבים מתקדמים

## משחק הגמר

## קישורים חיצוניים

* נתונים מאתר RSSSF
* נתונים מאתר פיפ"א
* נתונים מאתר transfermarkt
* משחק הגמר - נתונים מפורטים

1952
קטגוריה:ענפי ספורט באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:תחרויות כדורגל בפינלנד
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1952