open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Love Somebody (שיר של מורגן וולן)

"**Love Somebody**" הוא סינגל של זמר הקאנטרי האמריקאי מורגן וולן. הוא יצא לאור ב-18 באוקטובר 2024 תחת חברות התקליטים ביג לאוד, מרקורי וריפבליק.

## הוצאה
וולן הוציא גרסה חיה לשיר כדי לחגוג את שחרורו הרשמי ב-18 באוקטובר. הגרסה החיה הוקלטה וצולמה ב-22 בספטמבר במהלך אחת משתי הופעות שנערכו באצטדיון ניילנד באוניברסיטת טנסי, מול קהל שמילא את האצטדיון. את קליפ הגרסה החיה ביימו דייוויד לר ודייוויד פורוהנד, יחד עם שותפות של Global Extreme, והוא משלב צילומי רחפן.

## הרכב
השיר משלב השפעות מוזיקליות לטיניות, ומילותיו עוסקות באהבה והשתוקקות.

## הצלחה מסחרית
השיר הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 עם שחרורו. השיר הוא השיר השלישי של וולן שמגיע לפסגת המצעד. וולן שבר שיא עם השיר הקודם שלו "Last Night", שהחזיק במקום הראשון במשך 16 שבועות. השיר "Love Somebody" ירש את המקום הראשון מהשיר "A Bar Song (Tipsy)" של שאבוזי, שהחזיק בו 15 שבועות. השיר הגיע למקום הראשון גם במצעד שירי הסטרימינג ומצעד השירים הדיגיטליים עם 31.1 מיליון האזנות, 15.2 מיליון השמעות ברדיו, ו-17,000 מכירות בארצות הברית בשבוע הראשון לצאתו. בנוסף, השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי, והוא השישי של וולן שמגיע לשם עם צאתו. השיר הוא השיר ה-29 שמוביל את מצעדי ההוט 100 ומצעד שירי הקאנטרי בו זמנית מאז 1958. וולן הוא האמן השלישי שמוביל את שני המצעדים במקביל שלוש פעמים.

## מיקומי שיא

### מצעדי סוף שנה

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי מורגן וולן
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי קאנטרי רוק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:שירי פלטינה משולשת בארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת מרקורי רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ריפבליק רקורדס
לקרוא את לוליטה בטהרן (סרט)

"**לקרוא את לוליטה בטהרן**" הוא סרט דרמה איטלקי-ישראלי בבימויו של הבמאי הישראלי ערן ריקליס. הסרט הוא עיבוד קולנועי לספר הזיכרונות "לקרוא את לוליטה בטהרן" של אזאר נפיסי.

## עלילה
העלילה מתרחשת באיראן שלאחר המהפכה האסלאמית, ועוקבת אחר נפיסי, מורה אמיצה באוניברסיטת איראן, שאספה בסתר קבוצת תלמידות לקריאת קלאסיקות מערביות אסורות. הספר מתאר את האתגרים שעמדו בפני הנשים, שהתאספו בסלון של נפיסי כדי לקרוא ולדון בספרים כמו "לוליטה", "גטסבי הגדול", דייזי מילר ו"גאווה ודעה קדומה".

## הפקה
ערן ריקליס יצר קשר עם אזאר נפיסי בשנת 2017 והגיע לביתה בוושינגטון. 

ריקליס עבד עם התסריטאית מרג'ורי דייוויד ועם שחקניות ממוצא איראני בלבד. הסרט נתמך על ידי קרן רבינוביץ'. הסרט הוא קופרודוקציה איטלקית-ישראלית, והחברות המעורבות כוללות את סרטי יונייטד קינג, טופיה תקשורת, חברת ההפקה של ערן ריקליס, מיינרבה פיקצ'רס, ורוזמונט בשיתוף RAI Cinema. הסרט צולם באיטליה במרץ 2023 בעלות של 4.6 מיליון יורו, ומכירת הזכויות לשיווק בינלאומי החלה במאי.

גולשיפתה פארהאני, שחקנית איראנית גולה שחיה בצרפת, סירבה בעבר לפרויקטים שקשורים באיראן אך השתכנעה להצטרף לאחר קריאה של התסריט. במהלך החזרות נתקלו באתגרים, כמו הצורך לדבר בפרסית לאחר עשור שפארהאני לא דיברה בשפה הזו. הצטרפה לצוות גם השחקנית זאר אמיר אברהימי.

ריקליס הוסיף לסרט סצנה סמלית בה פארהאני חובשת ומסירה את החג'אב, עם זיקה למחאת החיג'אב באיראן בעקבות מותה של מהסא אמיני. ריקליס מתאר את הסרט כעוסק בהיסטוריה מסוימת של איראן, אך מודה בהקשר לאירועים האלימים המתמשכים במזרח התיכון.

## הפצה
במאי 2023, הסרט הוצג במארשה דו פילם בקאן על מנת למכור את הזכויות של הסרט למפיצים.

ב-19 באוקטובר 2024 הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של רומא.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2024
קטגוריה:סרטי ערן ריקליס
קטגוריה:סרטים איטלקיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים ישראליים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי יונייטד קינג
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי דרמה איטלקיים
קטגוריה:סרטים בפרסית
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2024
קפטן תחתונים והתוקפים המטונפים מתא השירותים התכול

**קפטן תחתונים והתוקפים המטונפים מתא השירותים התכול** (באנגלית: ***Captain Underpants and the Preposterous Plight of the Purple Potty People***) הוא הספר השמיני בסדרת ספרי קפטן תחתונים מאת דאב פילקי. הוא יצא לאור ב-15 באוגוסט 2006.

## עלילה
בספר המשך זה תא השירותים התכול הביא את ג'ורג' והרולד ליקום מקביל שהכול בו הפוך: המורים נחמדים, בקפיטריה מגישים אוכל מצוין, ומנהל בית הספר חושב ששניהם ממש מצחיקים. המצב מחמיר כשכפילים מרושעים של ג'ורג' והרולד חוטפים את קרקר הפטרודקטיל ואת סולו האוגר הביוני ומגייסים לעזרתם את קפטן נמתחתונים האיום.

## דמויות
* **ג'ורג' בירד והרולד הצ'ינס** – חברים טובים בכיתה ד' אשר נוהגים לצייר ביחד רצועות קומיקס שונות.
* **בנג'מין "בן" פיפיש/קפטן תחתונים** – המנהל המרושע של בית הספר. כל פעם שמקישים באצבעות הוא הופך לגיבור-על בשם "קפטן תחתונים".
* **מלוין מלשנוב** – הגאון של הכיתה, אבל מלשן. מרכיב משקפיים ולובש עניבת פרפר, בספר השישי הופך את עצמו לילד נזלת רובוטי כתוצאה מניסוי שהשתבש.
* **ג'ורג' הרשע והרולד הרשע** – גרסאות מקבילות של ג'ורג' והרולד, אך הם מרושעים ומזיקים.
* **סולו** – אוגר המחמד של ג'ורג' והרולד.
* **קרקר** – פטרודקטיל מחמד שג'ורג' והרולד מחיים, והוא ממשיך לגדול במהלך הסדרה.
* **מר פיפיש הנחמד/קפטן נמתחתונים** - גרסה מקבילה של מר פיפיש, אך הוא נחמד. כל פעם שנשפך לו מים על הראש הוא הופך לקפטן נמתחתונים.

קטגוריה:ספרי קפטן תחתונים
קטגוריה:ספרי 2006
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:קפטן תחתונים
קפטן תחתונים וההפתעה המפוצצת של הפרופסור המופרע

**קפטן תחתונים וההפתעה המפוצצת של הפרופסור המופרע** (באנגלית: ***Captain Underpants and the Terrifying Return of Tippy Tinkletrousers***) הוא הספר התשיעי בסדרת ספרי קפטן תחתונים מאת דאב פילקי. הוא יצא לאור ב-28 באוגוסט 2012.

## עלילה
בספר המשך זה פרופסור יוסף לוץ לא ויתר על החלום לנקום בקפטן תחתונים. הוא בורח מהכלא ברובו מכנסיים ענקיים וחוזר אחורה בזמן לימים שקפטן תחתונים עוד לא היה קיים, וג'ורג והרולד רק נפגשו. שני החברים היו בתחילת דרכם בבית הספר היסודי על שם גרום חרבנוביץ', וכבר נאלצו להתמודד עם מר פיפיש הגעלי ועם האחיין הבריון שלו.

## דמויות
* **ג'ורג' בירד והרולד הצ'ינס** – חברים טובים בכיתה ד' אשר נוהגים לצייר ביחד רצועות קומיקס שונות.
* **בנג'מין "בן" פיפיש/קפטן תחתונים** – המנהל המרושע של בית הספר. כל פעם שמקישים באצבעות הוא הופך לגיבור-על בשם "קפטן תחתונים".
* **מלוין מלשנוב** – הגאון של הכיתה, אבל מלשן. מרכיב משקפיים ולובש עניבת פרפר, בספר השישי הופך את עצמו לילד נזלת רובוטי כתוצאה מניסוי שהשתבש.
* **יוסף לוץ** (בעבר פרופסור פיפיקקי) – הנבל הראשי בספר, שחוזר עם שם חדש ונחוש לנקום בג'ורג', בהרולד ובקפטן תחתונים. הפעם הוא מצויד בחליפת רובוט מתקדמת כדי לגרום לבלגן.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי קפטן תחתונים
קטגוריה:ספרי 2012
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:קפטן תחתונים
סימהסאנה

שמאל|ממוזער|250px|סימהסאנה
שמאל|ממוזער|250px|"נראסימהסאנה" מתוך כתב יד מאויר של הג'וגה פראדיפיקה, 1830
**סימהסאנה** (בסנסקריט: **सिंहासन**, בתעתיק : Siṁhāsana) או **תנוחת האריה** היא  בהאטה יוגה וביוגה מודרנית כפעילות גופנית.

## אטימולוגיה ומקורות
המילה סימהסאנה (Siṁhāsana) היא הלחם בסיסים בסנסקריט של המילים סימהא (सिंह - Siṁhā), שפירושה "אריה" ואסאנה (आसन - āsana) שפירושה "תנוחה" או "מושב". התנוחה זכתה גם לשם "נראסימהסאנה", כמו בכתב ביד המאויר של הג'וגה פראדיפיקה מהמאה ה-19, מסנסקריט नरसिंह, "איש-אריה", אווטאר של האל וישנו. התנוחה מתוארת ב"וימנארקנאקלפה" (Vimānārcanākalpa), טקסט מאויר המתאר את ההאטה יוגה מהמאה העשירית.

## תיאור
המתרגל כורע עם הישבן על הקשתות הפנימיות של כפות הרגליים, מותח את הידיים קדימה כשהידיים פרושות ממש מהקרקע, ועושה הבעת פנים עם פה פתוח לרווחה והלשון בחוץ כדי להידמות לאריה. גורו היוגה ב.ק.ס. איינגאר מציין שזו התנוחה המסורתית; הוא קורא לה סימהסאנה 1.

## וריאציות
סימהסאנה 2 של איינגאר מתחילה מתנוחת לוטוס (פאדמאסנה). לאחר מכן המתרגל עומד על הברכיים ומניע את הגוף קדימה עד שחלקו הקדמי של הגוף פונה לרצפה והכתפיים ישירות מעל הידיים, הידיים ישרות. הבעת הפנים זהה לתנוחת סימהסאנה 1.

 תיאר גרסה של "תנוחת אריה" עם הרגליים כמו בתנוחה  עם הבעת הפנים ותנוחת הידיים כמו בסימהסאנה, והציע אותה כמושב מתאים ל.

## לקריאה נוספת

* 
* 
* 


## קישורים חיצוניים


* Illustrated page


## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:יוגה
קטגוריה:ישיבה (תנוחה)
ג'וזף האוול

**ג'וזף האוול** (באנגלית: **Joseph Howell**; 17 בפברואר 1857 – 18 ביולי 1918) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מיוטה.

## ביוגרפיה
האוול, שנולד ב-17 בפברואר 1857 בבריגהאם סיטי, טריטוריית יוטה, עבר עם הוריו לוולסוויל, יוטה, ב-1863. הוא למד בבתי הספר הציבוריים ובאוניברסיטת יוטה בסולט לייק סיטי. הוא לימד בבית ספר, עסק בעיסוקי מסחר וכיהן כראש עיריית וולסוויל בין השנים 1882 ל-1884.

האוול כיהן בבית הנבחרים הטריטוריאלי מ-1886 עד 1892. לאחר שיוטה הפכה למדינה, כיהן האוול כחבר בסנאט של המדינה בין השנים 1896 ל-1900. הוא היה גם העוצר של אוניברסיטת יוטה מ-1896 עד 1900. האוול עבר ללוגן, יוטה, ב-1901.

האוול התחתן עם מרי מוהן ובתם ברברה האוול ריצ'רדס שימשה כחברה במועצה הכללית של חברת הסיוע.

האוול נבחר כרפובליקני לבית הנבחרים לקונגרס ה-58 ולששת הקונגרסים שלאחר מכן, וכיהן מ-4 במרץ 1903 עד 3 במרץ 1917. האוול היה מעורב בקבלת הקצאות עבור המתיישבים המורמונים שברחו ממקסיקו ב-1912.

האוול עסק בבנקאות ובעסקי הנדל"ן. העיירה האוול, יוטה, שנוסדה בערך ב-1910 על קרקע בבעלות אחד מתחומי העניין העסקיים שלו במחוז בוקס אלדר, נקראה על שמו.

הוא מת בלוגן, יוטה, ב-18 ביולי 1918, ונקבר בבית הקברות בעיר לוגן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי יוטה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת יוטה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מיוטה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1857
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1918
בסיס חיל האוויר סיטלצ'אי

**בסיס חיל האוויר סיטלצ'אי** (באזרית: Sitalçay) הוא בסיס טיסה הממוקם במזרח אזרבייג'ן, ליד הים הכספי. ממוקם כ-70 ק"מ צפונית-מערבית לבירה באקו בסיטלצ'אי, עירייה במחוז חיזי. הבסיס מגודר ומאובטח אך אינו פעיל מאז 1992.

## היסטוריה
בסיס הטיסה סיטלצ'אי היה הבסיס של טייסת הסוחוי Su-25 הראשונה של חיל האוויר הסובייטי. באפריל 1981, הוצבו בבסיס אחד-עשר מטוסים של רגימנט התקיפה האווירי הנפרד ה-80 או ה-60.

ביוני 1981, הוקם בסיטלצ'אי רגימנט התקיפה האווירי הנפרד ה-200 שלאחר מכן נפרס באפגניסטן. בשנות ה-80 המאוחרות ותחילת שנות ה-90 הפך הבסיס לבסיסה של רגימנט מטוסי Su-25 של ארמיית האוויר ה-34 של חילות האוויר הסובייטיים.

באוגוסט 1992, למרות הוראת האמנה לביטחון משותף שהורתה העברה מסודרת של כוחות סובייטים לשעבר לרפובליקות השונות, השתלטו כוחות אזריים על הרגימנט כולו ועל מטוסיו.

## שימוש אפשרי על ידי ישראל
במרץ 2012, המגזין *[[Foreign Policy]]* דיווח שחיל האוויר הישראלי עשוי להתכונן להשתמש בבסיס הטיסה, הממוקם כ-500 ק"מ מהגבול עם אירן, למתקפות אוויריות נגד תוכנית הגרעין של איראן. מאז, חלק מאנליסטים וכן סוכנויות ידיעות שונות החלו להציג את הנושא כעובדה מאושרת. למרות שבאזרבייג'ן אישרו שישראל מחפשת גישה כזו, מעגלים פוליטיים בממשל מכחישים הסכמה כזו. יתרה מזאת, פוליטיקאים בכירים מכחישים כל אפשרות לשימוש בשטח אזרי לכל מתקפה נגד איראן; התפתחות שאיראן רואה כאפשרית.

## הערות שוליים

סיטלצ'אי
סיטלצ'אי
סיטלצ'אי
פרחי זהב

"**פרחי זהב**" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית חוה אלברשטיין. את השיר הוציאה בשנת 1967 לאור חברת התקליטים CBS ישראל כרצועה הרביעית באלבומה השלישי של אלברשטיין, "בשירים עבריים".

## רקע וכתיבה
"פרחי זהב" נכתב והולחן על ידי אלונה טוראל. השיר מתאר מסע מיסטי ועמוק של דמות המבקשת להשיב את אהובה אליה. בתחילתו, היא פונה אל הנחשים במערה ומבקשת מהם עזרה להשיב את לבו של אהובה. הנחשים מכוונים אותה למסע קסום לדרום, שם עליה למצוא שבעה פרחי זהב שיכוונו אותה אל מבוקשה. הדמות יוצאת למסע בעקבות עצתם ופוגשת רוח המנחה אותה לשדות הקסם בהם יימצאו פרחי הזהב. היא לוקטת אותם ומשגרת אותם לעבר אהובה מעבר להרים בתקווה כי הם יסמנו לו את אהבתה.

בחלקו השני של השיר מגלה הדמות כי אהובהּ כבר אינו בין החיים – הוא שוכן "בקברו האפלולי", שם הוא לבדו ושלו בלבד. סיום השיר עוטף את האבל על אובדן האהבה בציורי הפרחים המוזהבים, המסמלים מתנות קסם שזוהרן לא אבד. פרחי הזהב חוזרים כמוטיב של זיכרון, תקווה ואבל, המשלבים את יופיו של המסע עם הכאב שבסופו.

במרוצת השנים פורסמו כמה גרסאות כיסוי לשיר, כשהמוכרות בניהן הן של יהודית רביץ, ההרכב "תמונת אישה" ועדנה גורן.

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירי יהודית רביץ
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אלונה טוראל
קטגוריה:שירים על פרחים
מערות גאטוטקצ'ה

**מערות גאטוטקצ'ה** (במראטהית: **घटोत्कच लेणी**, באנגלית: **Ghatotkacha Caves**) שוכנות 18 קילומטר ממערב ל, ליד הכפר ג'ינג'לה, במדינת מאהאראשטרה בהודו. המערות כוללות שלוש מערות בודהיסטיות, אחת היא צ'איטיה ושתיים הן ויהארות. המערות נחפרו במאה ה-6 לספירה, והושפעו מבודהיזם מזרם המהאיאנה.

במערות יש כתובת מאת ורהאדבה (Varahadeva), שר שושלת וקאטאקה תחת המלך הארישנה (סביבות 475–500 לספירה). ורהאדבה ידוע גם בכתובת במערה 16 במערות אג'אנטה שבה הוא מאשר את מסירותו לאמונה הבודהיסטית: "בהתייחס לחוק הקדוש כבן לווייתו היחיד, (הוא היה) מסור מאוד לבודהה, המורה של העולם".

הכתובת במערת גאטוטקצ'ה היא על הבודהה, הדהאמה והסנגהה. במקביל, ורהאדבה מאשר בגאווה את המורשת ההינדית שלו. הכתובת מציגה אילן יוחסין ארוך של משפחת התורם. הוא כולל אזכור של אדם בשם סומה, שהיו לו נשים ממעמד הקשטרייה וגם ממעמד הברהמינים.

החברה לפיתוח תיירות מאהאראשטרה מדווחת שהמערות מיועדות רק לנוסע ההרפתקן מכיוון שהגישה אליהן קשה.

## גלריה


Ghatotkach caves.jpg|מערות גאטוטקצ'ה וסביבתן
Plan of the Ghatotkacha cave.jpg|תוכנית המערה הראשית
Ghatotkacha cave inscription.jpg|הכתובת במערה
Ghatotkacha cave inscription (translation, 1963).jpg|תרגום הכתובת לאנגלית


## קישורים חיצוניים


* Video of the caves


## הערות שוליים

קטגוריה:מהאראשטרה
גאטוטקצ'ה
קטגוריה:הודו: מקדשים
קפטן תחתונים והרובו-מכנסיים הרדיואקטיבי המרושע

**קפטן תחתונים 10 והרובו-מכנסיים הרדיואקטיבי המרושע** (באנגלית: ***Captain Underpants and the Revolting Revenge of the Radioactive Robo-Boxers***) הוא הספר העשירי בסדרת ספרי קפטן תחתונים מאת דאב פילקי. הוא יצא לאור ב-15 בינואר 2013.

## עלילה
ספר המשך זה עוסק במסעו הקטלני בזמן של יוסף לוץ – העתיד נראה מחריד מתמיד: ג'ורג והרולד הם זומבים עצומים, קפטן תחתונים נעלם מעל פני האדמה, וכדור הארץ נהרס. הוא חייב לצאת למסע חדש כדי להביס סופית את קפטן תחתונים ולהחזיר לשליטתו את כדור הארץ האבוד.

## דמויות
* **ג'ורג' בירד והרולד הצ'ינס** – חברים טובים בכיתה ד' אשר נוהגים לצייר ביחד רצועות קומיקס שונות.
* **בנג'מין "בן" פיפיש/קפטן תחתונים** – המנהל המרושע של בית הספר. כל פעם שמקישים באצבעות הוא הופך לגיבור-על בשם "קפטן תחתונים".
* **מלוין מלשנוב** – הגאון של הכיתה, אבל מלשן. מרכיב משקפיים ולובש עניבת פרפר, בספר השישי הופך את עצמו לילד נזלת רובוטי כתוצאה מניסוי שהשתבש.
* **יוסף לוץ** (בעבר פרופסור פיפיקקי) – הנבל הראשי בספר, שחוזר עם שם חדש ונחוש לנקום בג'ורג', בהרולד ובקפטן תחתונים. הפעם הוא מצויד בחליפת רובוט מתקדמת כדי לגרום לבלגן.
* **סולו** – אוגר המחמד של ג'ורג' והרולד.
* **קרקר** – פטרודקטיל מחמד שג'ורג' והרולד מחיים, והוא ממשיך לגדול במהלך הסדרה.
* **האסלות המחסלות** – האסלות אכזריות האוכלות בני אנוש. 
## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ספרי קפטן תחתונים
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 2013
קטגוריה:קפטן תחתונים
שבט דוב המערות (סרט)

**שבט דב המערות** (באנגלית: **The Clan of the Cave Bear**) הוא סרט הרפתקאות אמריקאי משנת 1986 בבימויו של מייקל צ'פמן אשר מבוסס על רומן באותו השם מאת הסופרת האמריקאית ג'ין מ. אואל. בסרט מככבים דריל האנה, פמלה ריד, ג'יימס רימר ותומס ג'י ווייטס.

כל הדיאלוג בסרט מתנהל בין הדמויות במחוות גוף והברות גרוניות אשר לוו בכתוביות, באופן נאמן ביותר לספר.

הסרט היה מועמד לפרס האוסקר לשנת 1987 בקטגוריית האיפור.

## תקציר העלילה
עלילת הסרט מתרחשת באירופה במהלך התקופה הפלאוליתית, ומתמקדת בנערה איילה (מגולמת על ידי דריל האנה) שהתייתמה בעקבות רעידת אדמה אשר הרגה את כל בני משפחתה. איילה אשר בתחילה מנסה לשרוד בכוחות עצמה עם פציעה קשה ברגלה שנגרמה מהיתקלות באריה מערות, נתקלת בהמשך בקבוצת הניאנדרטלים "שבט דוב המערות". למרות שבתחילה מנהיג השבט ברון (מגולם על ידי ג'ון דוליטל), לא שש לקבל אותה לשבט שלהם משום שהוא אינו סומך עליה מכיוון שהיא אחת מ"האחרים", אף על פי כן איזה (מגולמת על ידי פמלה ריד) מתעקשת לבסוף לאמץ אותה, ובעקבות כך איילה באופן הדרגתי מתחילה להשתלב בחיי השבט. אחיה של איזה, כרב (מגולם על ידי ג'יימס רימר), אשר הוא השמאן של השבט, מאמין שאיילה נושאת את רוח אריה המערות רב העוצמה, וסבור שהגעתה הוא סימן למזל טוב.

למרות שאיילה נאלצת להתמודד עם אתגרים מהותיים בעודה לומדת את מנהגי השבט וכאשר היא מנסה לפעול בהתאם לכל המסורת של השבן, בזכות החוסן והאינטליגנציה שלה היא מצליחה לבסוף לזכות בכבוד של חלק מחברי השבט.

אף על פי כן, האינטליגנציה, הסקרנות והיכולות הפיזיות שלה מבדילים אותה מאנשי שבט דוב המערות, והדבר מוביל בהמשך לסכסוכים עם ברוד (מגולם על ידי תומאס ג'י ווייטס), בנו של מנהיג השבט, אשר מרגיש מאוים מנוכחותה של איילה, ובשלב מסוים הוא תוקף אותה מינית וכתוצאה מכך היא נכנסת להריון ממנו.

בעקבות מותה של איזה, ברוד הופך למנהיג השבט ומיד משתמש בכוחו כדי להפריד את איילה מבנה ועל מנת לגרש את כרב מהשבט. איילה נלחמת בברוד וגורמת בסופו של דבר להשפלתו. למרות שבעקבות כך השבט מאפשר לה להישאר עימם, היא בוחרת לבסוף לעזוב את השבט, נפרדת בצער מבנה, ויוצאת למסע חדש בתקווה שהיא תצליח למצוא את "האחרים".

## צוות השחקנים הראשי
* דריל האנה בתפקיד איילה
* פמלה ריד בתפקיד איזה
* ג'יימס רימר בתפקיד כרב
* תומאס ג'י ווייטס בתפקיד ברוד
* קרטיס ארמסטרונג בתפקיד גוב
* ניקול איגרט בתפקיד איילה כנערה מתבגרת

## ראו גם
* שבט דוב המערות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים שצולמו באלברטה
קטגוריה:סרטים על דובים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי 1986
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת אלן סילבסטרי
מה שיש לי לומר לך

"**מה שיש לי לומר לך**" הוא שיר שהוקלט על ידי הלהקה הישראלית הגבעטרון. את השיר הוציאה בשנת 1964 לאור חברת התקליטים CBS ישראל.

## רקע וכתיבה
"מה שיש לי לומר לך" נכתב והולחן על ידי יוסי גמזו ונחום היימן בהתאמה. השיר מתאר תחושת רגש עמוקה, בלתי ניתנת להבעה מלאה במילים, שמתעוררת עם בוא הסתיו. הדובר מבקש להביע משהו עדין ואינטימי ("רך") שלא ניתן לכתוב. תחושותיו מתקשרות לתמונת הסתיו – התכלת ברקיע והאור החורפי – שהם מעין מבוא לעונת האביב, תקווה שטרם התממשה.

בהמשך מתאר הדובר סערת רגשות כמוסה שנחנקת בתוך החזה שלו, כמו קול שמנסה לפרוץ מתוך השקט. הוא מתאר את הרגשות באילמות: בבכי שאין לו מילים ובגלים המתנגשים שוב ושוב אל החוף ללא מענה – כולם ביטויים לרגשות שאינם ניתנים לביטוי שלם. התחושה הכללית היא של עוצמה רגשית שטרם מצאה את דרכה להתפרץ, והיא מלאה בשקט מתוח ומתמיד, אשר ממלא את החלל שבין המילים ומבקש לבטא את מה שנותר בלתי נאמר.

במרוצת השנים פורסמו כמה גרסאות כיסוי לשיר, כשהמוכרות בניהן הן של חוה אלברשטיין, מתי כספי והפרברים, אורי הרפז ויעל גרמן.

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירי הפרברים
קטגוריה:שירי מתי כספי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יוסי גמזו
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נחום היימן
איינשטייניום אוקסיכלוריד

**איינשטייניום אוקסיכלוריד** היא תרכובת כימית אי-אורגנית המורכבת מאיינשטייניום, חמצן וכלור, שנוסחתה הכימית היא EsClO.

התרכובת בעלת סימטריה טטראגונלית.

## סינתזה
ניתן להכין איינשטייניום אוקסיכלוריד על ידי חימום תחמוצת איינשטייניום בתערובת גזית של HCl ו-H2O ב-500 מעלות צלזיוס למשך 20 דקות.

## הערות שוליים

קטגוריה:איינשטייניום: תרכובות
קטגוריה:חמצן: תרכובות
קטגוריה:כלורידים
קטגוריה:תרכובות אי-אורגניות
תוספות על התורה

**תוספות על התורה** הם קובצי "חידושים" ופירושים על התורה שיצאו מבית מדרשם של בעלי התוספות, והתחברו במאה ה-13 ובמאה ה-14.

## אופי הקבצים
קובצי פירושים אלו כוללים פירושים לחמשת חומשי תורה בלבד ולא לנביאים וכתובים, מלוקטים מחכמי צרפת מימי רש"י ועד לזמן עריכת הקובץ. בדומה לקובצי ה"תוספות" על התלמוד הבבלי, לרוב לא ידוע מי המחבר והעורך של כל קובץ. בניגוד לפרשנות הפשט, שפרחה בצרפת מן המאה ה-11 עיד לראשית המאה ה-13, ליקוטים אלו כללו בעיקר "חידושים" על התורה בסגנון הדיאלקטי של קובצי התוספות על התורה, אם כי הכילו גם פירושים בסגנון פשט.

## קובצי תוספות
לאורך השנים נכתבו קבצים רבים של תוספות, וכדרכם של ליקוטים, פירושים רבים חוזרים בכמה קבצים או ברובם, ורק מעט מהפירושים בכל קובץ נמצא רק באותו חיבור. חלק מכתבי היד הודפסו לאורך השנים, ומהם הקבצים החשובים והמפורסמים הם:

### קבצים שמחברם ידוע
* **ספר הג"ן** - רבי אהרן בן יוסי הכהן (ראשית המאה ה-13). קובץ קדום זה היווה מקור להרבה מקבצי התוספות שלאחריו.
* קובץ לרבי נתנאל תלמיד רבי יחיאל מפריז (סוף המאה ה-13)
* **מנחת יהודה** - רבי יהודה בר אליעזר. הודפס יחד עם קובץ תוספות אנונימי בליוורנו בשנת תקמ"ג, תחת השם **דעת זקנים**.
* **פענח רזא** - רבי יצחק בן יהודה הלוי (סוף המאה ה-13), הודפס לראשונה בפראג בשנת ש"סה.

### דפוסים
* דעת זקנים, ליוורנו תקמ"ג - כולל את החיבור "מנחת יהודה" וקובץ תוספות אנונימי. הקובץ הידוע ביותר שנדפס אף בחלק ממהדורות ה"מקראות גדולות".
* הדר זקנים, ליוורנו ת"ר - כולל את פירוש הרא"ש וקובץ תוספות אנונימי.
* מושב זקנים על התורה.

קבצים רבים נוספים רבים של תוספות על התורה השתמרו בכתבי יד וטרם הודפסו.

החל משנת תשמ"ב (1982) החלה לצאת לאור סדרת "**תוספות השלם: אוצר פירושי בעלי התוספות על תורה נביאים וכתובים**", בהוצאת מכון אריאל. בססדרה זו מלוקטים כל פירושי בעלי התוספות, מתוך כ-200 כתבי יד, למעלה מ-50 דפוסים ופירושים מתוך התוספות על התלמוד הבבלי. עד עכשיו (הכרך האחרון משנת תשפ"ב) יצאו לאור 17 כרכים שכוללים פירושים מתחילת התורה ועד לאמצע ספר במדבר.

## לקריאה נוספת
* יעקב גליס / משה גליס, תוספות השלם, בתוך אוצר החכמה.

## הערות שוליים

*
מני בנימין

**מנחם (מני) בנימין** (נולד ב-31 בינואר 1973) הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת ניצב המכהן כראש להב 433.

## ביוגרפיה
מני בנימין נולד ב-1973 לשלום ואילנה וגדל בכרמיאל. החל את דרכו במשמר הגבול, עבר למשטרה הכחולה והקים ופיקד על יחידת יואב.

שימש סגן מפקד יס"מ עמקים, ממלא מקום מפקד יס"מ עמקים, מפקד תחנת הגולן, מפקד תחנת מגדל העמק, קצין המבצעים של מחוז הצפון.

ב-2015 מונה למפקד תחנת מעלות. ב-2016 מונה למפקד תחנת סומך. ב-2017 מונה למפקד תחנת נצרת.

ב-2020 מונה למפקד ימ"ר צפון. הוביל את אחת החקירות הגדולות בימ"ר צפון, הסוכן ׳אושן׳, שהופעל במשך כשנה והצליח להביא להיקף המעצרים הגדול ביותר ותפיסת אמל"ח נרחבת.

בתקופה זו העמיקה היחידה את פעילותה במאבק בפשיעה בחברה הערבית עם דגש על הפרוטקשן של ארגוני הפשע במשפחות אבו לטיף ואל הייב, לצד הליווי של המלחמה העקובה מדם של ארגון סמיר בכרי מנצרת נגד נאסר חרירי. נגד ראש משפחת הפשע נידאל אבו לטיף ובכירים בארגון הוגשו כתבי אישום.

באפריל 2023 מונה לראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית (יאחב"ל), והועלה לדרגת תת-ניצב. בעת שירותו בתפקיד זה עמד גם בראש צוות שהקים נציב בתי הסוהר, קובי יעקובי, לביצוע עבודת מטה לשם רה־ארגון של מערך המודיעין בשירות בתי הסוהר.

בספטמבר 2024 מונה לראש להב 433 והועלה לדרגת ניצב. חקירה בולטת בתקופת כהונתו היא פרשת יד לוחצת יד. 

בנובמבר 2025 נחקר במחלקה לחקירת שוטרים בחשד לשתי פרשיות הכוללות הפרת אמונים, ניגוד עניינים ושימוש לרעה בכוח המשרה. על פי החשד בנימין הדליף מידע משטרתי לעלי סאלם, ראש עיר לשעבר המקורב לארגון הפשיעה בכרי, ואף ניסה לשבש את החקירה נגדו על ידי העברת התיק ליחידה הכפופה לו. הוא שוחרר בתנאים מגבילים אך המפכ"ל דני לוי החליט להשיבו לתפקידו. המשטרה הגבילה את בנימין מעיסוק בפרשת קטארגייט, בעקבות ייצוגו בחקירות נגדו, על-ידי עו"ד אורי קורב – שמייצג גם את הלוביסט האמריקני של קטר ג'יי פוטליק, במסגרת הפרשה.

הוא בעל תואר ראשון בקרימינולוגיה ותואר שני במדעי החברה.

בנימין נשוי להדס ואב לשלושה. מתגורר בגשר הזיו.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי להב 433
קטגוריה:גשר הזיו: אישים
קטגוריה:כרמיאל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
ג'ים הנסן

**ג'יימס ויר הנסן** (באנגלית: **James Vear Hansen**; 14 באוגוסט 1932 – 14 בנובמבר 2018) היה פוליטיקאי אמריקאי מיוטה, שהיה חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1981 ל-2003.

## ביוגרפיה
הנסן נולד ב-14 באוגוסט 1932 בסולט לייק סיטי, יוטה, והיה בוגר בית הספר התיכון איסט בעיר. מ-1951 עד 1955 שירת בצי ארצות הברית. הוא למד באוניברסיטת יוטה, וקיבל תואר במנהל עסקים מבית הספר ב-1961.

באותה שנה שבה עזב את הקולג', נבחר הנסן למועצת העיר פרמינגטון. הוא גם עבד כסוכן ביטוח.

מ-1973 עד 1980, הנסן היה חבר בבית הנבחרים של יוטה, וכיהן כיו"ר הבית מ-1979 עד 1980. ב-1980, הוא ניצח את ק. גאן מקיי כדי לייצג מחוז הקונגרס הראשון של יוטה. הוא התמודד מול מקיי פעמיים נוספות, ב-1986 וב-1988, והכריע בשני המרוצים.

הנסן פרש לגמלאות ב-3 בינואר 2003. הנסן כיהן כיו"ר ועדת המשאבים בקדנציה האחרונה שלו בקונגרס ה-107. הנסן התמודד על משרת מושל יוטה ב-2004, אך הובס בוועידה הרפובליקנית על ידי ג'ון האנטסמן הבן שהמשיך וניצח בבחירות. הוא מונה לנציב בוועדת יישור וסגירת הבסיסים ב-2005.

כאשר חלק מכביש 89 של ארצות הברית במחוז ובר, יוטה שודרג לסטנדרטים של כביש מהיר, הוא נקרא הכביש המהיר ג'יימס ו. הנסן. הבניין הפדרלי באוגדן, יוטה שונה לבניין הפדרלי ג'יימס ו. הנסן לכבודו בשנת 2004.

הנסן מת בפרמינגטון, יוטה ב-14 בנובמבר 2018, בגיל 86. 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי יוטה
קטגוריה:סולט לייק סיטי: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת יוטה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מיוטה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2018
המהנדס הראשי של חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית

**המהנדס הראשי של חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית** (באנגלית: **United States Army Corps of Engineers Chiefs of Engineer**) הוא קצין מטה ראשי של צבא ארצות הברית ב המייעץ לצבא בענייני הנדסה. המהנדס הראשי הוא מהנדס השירות הבכיר של מחלקת ההגנה של ארצות הברית, האחראי על שילוב כל ההיבטים של הנדסה קרבית, כללית וגאו-מרחבית ברחבי הכוח המשותף.

הוא גם מפקד על חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית. ככזה, הוא מוביל פיקוד גדול בצבא שהוא סוכנות ההנדסה, התכנון והבנייה הציבורית הגדולה בעולם. ראש המהנדסים הוא כיום בעל דרגת לוטננט גנרל אך בעבר היה בעל דרגה נמוכה דוגמת מייג'ור.

כיום מכהן בתפקיד , שנכנס לתפקיד ב-13 בספטמבר 2024. הוא האדם ה-56 המכהן בתפקיד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית
אלוהים נתן לך במתנה

"**אלוהים נתן לך במתנה**" הוא שיר שכתב דוד חלפון והלחין וביצע הזמר איתן מסורי ונכלל באלבומו "המון דברים" משנת 1979. השיר נחשב לאחד מלהיטיו הגדולים של מסורי.
במצעד "אגן הים התיכון" ששודר בכאן גימל ו-ynet, הגיע השיר למקום ה-10 מבין השירים האהובים ביותר בכל הזמנים.

## רקע
דוד חלפון כתב את השיר ב-1975 ונתן אותו למסורי שהלחין אותו שנה לאחר מכן. לכבוד הסכם השלום עם מצרים בשנת 1979, התבקש מסורי לבצע שיר עם המילה "שלום" בטקס שנערך בכיכר מלכי ישראל בתל אביב. בעקבות זאת, הוסיף מסורי את השורה האחרונה בשיר 'אלוהים, תן לי רק עוד מתנה/ את השלום על פני האדמה'.

## מבנה השיר

השיר בנוי כשיר הודיה המחולק לשניים: החלק הראשון עוסק במאפייני הטבע והקיום הבסיסי: "אלוהים נתן לך במתנה את החיים על פני האדמה". השיר ממשיך ומצייר מאפייני טבע כמו מחזורי הלילה והיום וכן עונות השנה, שדות ופרחים, ירח וכוכבים.

בחלקו השני עוסק השיר בתקווה ועתיד. מצוינים חגי ומועדי ישראל וכן הבטחת הארץ לאברהם מן המקרא: "את ישראל ארץ האבות". לתוך הבטחה זו נוספת השורה אשר מדברת על הבאת הילדים לעולם.

הבית האחרון ייחודי משום שהוא לא עוסק בהודיה, כי אם בבקשה לשלום עולמי, הדבר היחיד שעוד חסר בקיומנו.

## גרסאות כיסוי
* השיר בביצוע של חני פירסטנברג ואיתי טיראן, היה שיר הנושא של העונה השלישית (2003) של סדרת הטלוויזיה הישראלית "הבורגנים" ששודרה בערוץ 2.
* יעל בר זוהר, עידן יניב ועמית פרקש ביצעו את השיר ב"קונג פו פסטיגל" בשנת 2009.
* הילד אופיר אלבז ביצע את השיר כסולו ראשון בעונה הראשונה של תוכנית הטלוויזיה "בית ספר למוסיקה" (2011).
* במסגרת המיזם המוזיקלי "צו השעה" לגרסאות כיסוי לשירים ישראלים, ביצע את השיר הזמר החרדי יעקב שוואקי בשנת 2020.
* השיר בוצע בין היתר גם בידי האמנים ישי לוי, בני אלבז, הפרויקט של רביבו, טל ועקנין, בת אלה, ואתי קארי.

## קישורים חיצוניים
* '''אלוהים נתן לך במתנה''', באתר הספרייה הלאומית
* 
* אקורדים לשיר '''אלוהים נתן לך במתנה''', באתר Tab4u
* תרגום '''השיר אלוהים נתן לך''' במתנה לאנגלית, באתר Hebrew Songs
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דוד חלפון
קטגוריה:שירי פסטיגל
קטגוריה:שירי שלום
קטגוריה:שירים מסדרות טלוויזיה
קלרנס אמיר אלן

**קלרנס אמיר אלן** (באנגלית: **Clarence Emir Allen**; 8 בספטמבר 1852 – 9 ביולי 1932) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מיוטה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
אלן, שנולד ב-8 בספטמבר 1852 בעיר ג'ירארד שבפנסילבניה, למד בבית הספר המחוזי ובאקדמיית ג'ירארד (פנסילבניה). הוא למד משפטים והשלים את לימודיו במכללת וסטרן ריזרב, ולאחר מכן למד בהדסון שבאוהיו, והשלים את לימודיו ב-1877 כשהוא חבר באחוות פי בטא קפא.
ימין|ממוזער|166x166 פיקסלים| קורין מארי אלן (לבית טאקרמן)
לאחר סיום הלימודים, אלן התחתן עם קורין מארי טאקרמן, ויחד נולדו להם שבעה ילדים - חמש בנות, אחת מהן מתה בינקות, ושני בנים. בתם פלורנס א. אלן, הפכה לאישה הראשונה שכיהנה בבית המשפט העליון מדינתי, בית המשפט העליון של אוהיו, ולשופטת הראשונה שכיהנה בבית משפט פדרלי, בית המשפט הפדרלי השישי לערעורים של ארצות הברית. בת נוספת, אסתר אלן גאו, כיהנה כדיקנית הנשים באוניברסיטת המדינה של אוהיו. שני בניהם איבדו את חייהם במהלך מלחמת העולם הראשונה.  שלוש מבנותיו, פלורנס, אסתר והלן, סיימו את לימודיהן ב-Alma mater Western Reserve, אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב של ימינו. 

### תהילת בייסבול
באמצע שנות ה-70 של המאה ה-19, שיחק אלן כזורק בקבוצת הבייסבול של מכללת ווסטרן ריזרב, הידועה כיום בשם אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב. הוא נחשב לשחקן הבייסבול הקולג'יאלי הראשון ששכלל את זריקת הכדור המתעקל (curve ball), וראוי לציון שמעולם לא הפסיד משחק לאחר ששלט בטכניקת ה"עיקול". יחד עם חברו לקבוצה בקולג', ג'ון פ. בארדן, שיחק אלן באופן מקצועי בקבוצת אירי קיסטונס במהלך קיץ 1876. בעת שהותו בעיר אירי, למד את רעיון זריקת הכדור המתעקל מזורק יריב מפיטסבורג, ושיכלל אותו במסגרת משחקי המכללה. 

### קריירה
אלן שימש כמורה לספרות יוונית במכללת וסטרן ריזרב בין השנים 1880–1881. הוא עבר לסולט לייק סיטי, טריטוריית יוטה, באוגוסט 1881 והיה מדריך באקדמיית סולט לייק עד 1886, אז התפטר כדי לעסוק בכרייה. הוא כיהן כחבר בבית הנבחרים הטריטוריאלי בשנים 1888, 1890 ו-1894.

אלן ואשתו בוגרת הקולג' (מכללת סמית'), קורין, תמכו שניהם מאוד בחינוך ציבורי. לזכות אלן מיוחסת הצעת חוק שהתקבלה על ידי בית המחוקקים הטריטוריאלי ב-1890 שסיפקה בתי ספר ציבוריים בחינם לתלמידים בגילאי שש עד שמונה עשרה. יש שכינו אותו "אבי בתי הספר הציבוריים של יוטה". 

אלן נבחר לפקיד המחוז של מחוז סולט לייק באוגוסט 1890 וכיהן בתפקיד עד 1 בינואר 1893.

הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1893 והחל לעסוק בעריכת דין בסולט לייק סיטי. הוא נכשל בניסיונו להיבחר מטעם המפלגה הליברלית ב-1892 כציר לקונגרס ה-53. הוא שימש כציר בוועידה הלאומית הרפובליקנית בשנים 1892 ו-1896.

עם קבלתה של יוטה כמדינה לאיחוד, אלן נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית לקונגרס ה-54 וכיהן מ-4 בינואר 1896 עד 3 במרץ 1897. הוא סירב להיות מועמד לקדנציה נוספת ב-1896.

הוא חידש את פעילותו הקודמת בכרייה עד 1922, אז פרש מעבודתו והתגורר בקולומבוס שבאוהיו, עד 1931. הוא מת באסקונדידו שבקליפורניה ב-9 ביולי 1932. גופתו נשרפה והאפר נקבר בבית הקברות בהר הזיתים בסולט לייק סיטי.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מיוטה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1852
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1932
קרטקוס

**קרטקוס** (בבריטונית: **Caratācos**; סביב 15–54 לספירה) המוכר גם בשמו הוולשי **קראדוג** (Caradog; "האהוב"), היה מנהיג צבאי וראש שבט קלטי בריטוני מהמאה ה-1 שאיחד מספר שבטים בהתנגדות ל.

קרטקוס היה ראש שבט הקטובלאונים בעת הפלישה הרומית בשנת 43 לספירה. לאחר שהכוחות הרומאים הביסו את אחיו טוגודומנוס, קרטקוס המשיך במאבק וגייס שבטים קלטיים נוספים כדי להתנגד להתפשטות הרומית בבריטניה. המנהיגות שלו ידועה במיוחד בשל איחוד שבטים שבריריים לעיתים קרובות נגד אויב משותף, הישג נדיר בהיסטוריה הבריטית. קרטקוס השתמש בטקטיקות גרילה ובחר עמדות הגנה בשטח ההררי של ויילס לצד השבטים הוולשים הסילורים והאורדוביקים, מה שהצליח לבלום ולעכב את ההתקדמות הרומאית.

אולם, בסביבות שנת 50 לספירה, כוח רומי בראשות המושל פובליוס אוסטוריוס סקפולה, הביס אותו לבסוף בקרב מכריע. קרטקוס הצליח להמלט לשבט הבריגנטי ששכן בהרי הפניין, אך הוא נבגד על ידי המלכה קרטימנדואה והועבר לידי הרומאים. הוא נלקח כשבוי לרומא, אך הצליח להרשים את הקיסר קלאודיוס ואת הסנאט הרומי בנאומו, שהדגיש את החוסן והרוח של העם הבריטי. דבריו והרושם שהותיר הביאו לחנינה מפתיעה, ואפשרו לו ולמשפחתו לחיות את ימיהם באיטליה במקום לעמוד בפני הוצאה להורג.

ההתרסה של קרטקוס ולכידתו בסופו של דבר הפכו לסמל של התנגדות בריטית, שנחגגה בהיסטוריה המאוחרת כסמל של אומץ מול האימפריאליזם הרומי.

## ראו גם
* ורקינגטוריקס
* קסיוולאונוס
* בודיקה
* וורטיגרן

## קישורים חיצוניים

*אודות קרטקוס באתר 'Historic UK'.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי בריטניה
קטגוריה:בריטניה (פרובינקיה רומית)
קטגוריה:נפטרים ב-54
כביש 9977

**כביש 9977** הוא כביש אזורי בצפון ישראל, המחבר בין את עמק החולה ליד כפר גלעדי עם רכס רמים.

## היסטוריה
הכביש תוכנן בשנת 1950 כדי לחבר את יישובי רכס רמים, משגב עם ומנרה, עם אדמותיהם בעמק החולה באזור קריית שמונה. העבודות החלו בשנת 1951 וכללו עבודות של חציבה בסלע בצלע ההר. בדצמבר 1954 הושלם פריצת הכביש כדרך עפר ועברו עליו משאיות עם עפרות ברזל ממכרות מנרה. העבודות להשלמת הכביש נמשכו בשנת 1955. הכביש צוין על ידי מע"ץ בשנת 1955 כאחד הכבישים החשובים ביותר שנסללו על ידו בגלל המורכבות ההנדסית של חציבת הכביש בתוך צלע ההר. באוקטובר 1956 הוסכם שקו האוטובוסים למשגב עם, מנרה ומרגליות יעבור על כביש 9977. בשנות ה-50 השימוש התיירותי בכביש היה מועט.

## ראו גם
*כבישי ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:הגליל
קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:כפר גלעדי
קטגוריה:עמק החולה
עדן תעופה

250px|שמאל|ממוזער|250px|הלוגו הישן של החברה
250px|שמאל|ממוזער|250px|הלוגו הישן של החברה
**עדן תעופה** היא חברת תעופה ישראלית המספקת שירותי טיסה במסוקים פרטיים לאנשי עסקים, טיסות אח"מים, טיסות רפואיות וטיסות בשמי ישראל עבור תיירים. בנוסף החברה מפעילה את בית ספר הטיסה לכנף סובבת ומכון בדק (MRO) למסוקים פרטיים.

לחברה צי המסוקים כולל 9 מסוקים ובהם אחד מדגם R22, שלושה מדגם R44.1 ומסוקים מדגם בל 206 לונג רנג'ר. חלק ממסוקי בל-206 של החברה שירתו בעבר בחיל האוויר ובמשטרת ישראל.

החברה פועלת ממנחת ראשון לציון, באמצעות חברת די. אי. תעופה ומסוקיה פרוסים, בנוסף, בשדה התעופה בהרצליה, בעבר, החברה החזיקה גם מספר מסוקים בשדה התעופה דב בתל אביב.

עדן תעופה הוקמה בשנת 1988 על ידי אורי פרץ, טיס, בוגר חיל האוויר.

בחברה מועסקים כ-9 טייסים, כולם בוגרי חיל האוויר ומספר דיילי קרקע. החברה מנוהלת על ידי דוד פרץ, בנו של אורי פרץ, המנכ"ל הקודם.

## צי כלי טיס

## צי כלי טיס בעבר

## גלריה

קובץ:4X-BCP Stu Carr.jpg|מסוק של החברה מדגם בל-206 בשדה תעופה הרצליה
קובץ:4X-BDI LLRS 22-05-2015.jpg|מסוק של החברה מדגם בל-206 במנחת ראשון לציון
קובץ:4X-BDG Shaham Aloni.jpg|מסוק של החברה מדגם R44 במנחת ראשון לציון


## קישורים חיצוניים

* אתר חברת עדן תעופה
* דף הפייסבוק של חברת עדן תעופה
* 
* 
* "אורי פרץ, טייס בחברת עדן תעופה מספר לארז טל ואורי גוטליב על טכניקת שילוט המטוסים" 21 ביולי 2021

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1988
כלא מוליק

**כלא מוליק** (בצרפתית: **Montluc**) הוא בית כלא לשעבר הממוקם ברחוב ז'אן השט (rue Jeanne Hachette) ברובע השלישי של ליון, צרפת. הוא היה ידוע כמקום כליאה, עינויים והרג על ידי הגסטפו במהלך התקופה בה הייתה צרפת כבושה על ידי הנאצים.

## היסטוריה
המבנה נבנה בשנת 1921 לשימוש ככלא צבאי. לאחר הפלישה לאזור הלא כבוש של וישי בצרפת בנובמבר 1942, הגסטפו השתמש בו כבית סוהר, מרכז חקירות ומחנה מעצר עבור הממתינים להעברה למחנות ריכוז. ההערכה היא כי למעלה מ-15,000 בני אדם נכלאו במוליק, ומעל 900 מהם הוצאו להורג בו.

באמצע אוגוסט 1944 נלקחו אסירים ממוליק לשדה התעופה ברון שם נרצחו 109 מהם, כולל 72 יהודים. 

ב-20 באוגוסט כ-120 אסירים נלקחו לפור דה קוט-לורט (Fort de Côte-Lorette) בסן-ז'ני-לבאל (Saint-Genis-Laval) ונורו. אירוע זה ידוע בשם הטבח בסן-ז'ני-לבאל.

מבנה מוליק שוחרר ב-24 באוגוסט 1944 על ידי חיילי ה-FFI (קיצור של Forces françaises de l'Intérieur, כוחות הפנים של צרפת, אחד מארגוני המחתרת הצרפתית). מנהיג ההתנגדות קולונל קניג, שניצל את הכאוס ששרר בליון באותה עת, נכנס לכלא במכונית גנובה של הצבא הגרמני מחופש לקצין גסטפו ושכנע את הקומנדנט לשחרר את השבויים. הוא אמר שהפקודה הגיעה ממפקד הגסטפו בליון, קלאוס ברבי.

ב-1947 מוליק הפך שוב לכלא אזרחי, ונסגר לבסוף ב-1997.  חדר המעצר נסגר במאי 2009.

## כיום
בשנת 2009, רוב הכלא, כולל הקירות, המדרגות והחצר, סווגו כאנדרטה היסטורית. מאז ספטמבר 2010 הכלא פתוח לציבור לסיורים מודרכים המאורגנים על ידי המשרד הלאומי של חיילים משוחררים וקורבנות מלחמה (*l'Office national des Anciens combattants et Victimes de guerre*). 

## אסירים בולטים
* רמון אוברק, מנהיג ההתנגדות (1943)
* אנטואן אבינין, איש עסקים, קצין צבא ומנהיג התנגדות צרפתי, לימים סגן וסנאטור (1942)
* פרנסס בזה (Francis Basin), צרפתי שפעל בשורות מנהלת המבצעים המיוחדים וסייע בהקמת רשת URCHIN (בשנת 1942)
* אנתוני ברוקס, קצין בריטי במנהלת המבצעים המיוחדים (1944)
* מארק בלוך, היסטוריון ומתנגד לנאצים (1944)
* חביב בורגיבה, לאומן תוניסאי, לימים הנשיא הראשון של תוניסיה (1943)
* אנדרה דוויני, חייל ומתנגד שנמלט (1943)
* סלומון גלוק, רופא ומתנגד (1944)
* מוריס ג'ויו (Joyeux), אנרכיסט (1940–1944)
* ז'אן דה לאטר דה טסיני, מאוחר יותר מפקד הארמייה הצרפתית הראשונה במהלך הפלישה לדרום צרפת (1942–43)
* ז'אן מולן, חייל ומנהיג התנגדות (1943)
* רולאן דה פורי, שר קלוויניסטי ומנהיג התנגדות (1943)
* אליז ריווה, נזירה ומתנגדת הנאצים (1944)
* אנדרה פרוסאר (Frossard), עיתונאי ומסאי צרפתי, היה כלוא ב"ביתני היהודים" של פורט מוליק; אחד משבעת הניצולים מטבח ברון (1943–44)
* אליס ונסטנברג (Vansteenberghe), רופאה ומתנגדת הנאצים (1944)

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צרפת: בתי סוהר לשעבר
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:ליון: מבנים
קטגוריה:שלטון הכיבוש של גרמניה הנאצית באירופה
רובה טבטייר

ממוזער| חייל צרפתי עם רובה רובה טבטייר 1870
**רובה טבטייר** (צרפתית: **Tabatière)** היה רובה בשימוש הצבא הצרפתי.
מערכת רובה טבטייר פותחה משנת 1864 כדרך להמיר כלי נשק רבים שהשתמשו בטעינת לוע (בדרך כלל רובי מיני) לשיטה המאפשרת טעינה באמצעות בריח, בתהליך דומה לזה של רובה סניידר-אנפילד בבריטניה, רובה וואנצל באוסטריה, ספרינגפילד דגם 1866 בארצות הברית. ברובים אלו בוצעה התאמה לשיטת נקירה מכנית וטעינה דרך בית הבליעה במקום מצת חלמיש וטעינת לוע שהייתה נהוגה ברובים שקדמו לו. ההמרה הותירה את הרובה היה זהה לרובה שעליו הותקן המנגנון, בשנת 1866, יצא דגם הטבטייר כרובה העומד בזכות עצמו, הוא נשאר קרוב בעיצובו לרובים שהוסבו, כמו רובה המיני.

השם "רובה טבטייר" מגיע מהעובדה שמנגנון הטעינה החדש נראה כמו קופסת הרחה. רוב עבודת ההמרה מרובים בעלי מנגנון טעינה מהלוע ומצת חלמיש לרובים בעלי מנגנון טעינה מבריח הושלמה עד למלחמת צרפת-פרוסיה. ביולי 1870, בערך 358,000 רובים הוסבו, בעוד ש-1.4 מיליון מטעני לוע נשארו בתצורתם המקורית. התחמושת הייתה כדור סנטרפייר הדומה מאוד לכדור של רובה ציד 12 גייג' בדרך כלל 17.5 מ"מ ושונה מתחמושת של התקופה בכך שהתרמיל היה מתכתי ולא נעשה שימוש במחסניות נייר (כפי שהיה מקובל באותה תקופה). רוב כלי הנשק באותה תקופה היו בעלי קליבר גדול יותר, שכן קרבות אש הוגבלו בדרך כלל לכמה עשרות מטרים שבהם נדרשה ירייה כדי להרוג את היריב.

מערכת נשק זו הוכרה כנחותה מבחינה בליסטית לרובה השספו, ולכן היא שימשה את חיילי הקו השני ובתפקידי הגנה. הטבטייר היה ידוע יותר כהמרה של כלי נשק קיימים לענות לאתגר שהציבו הרובים המודרניים יותר מסוג רובה דרייזה הפרוסי והקמרלדר  הנורווגי שהוכיחו יעילות רבה בסוף שנות הארבעים של המאה ה-19. צבא ארצות הברית החליטה לאמץ מגוון כלי נשק, כולל רובה ג'וסלין , קרבין גאלגר . הצבא הבריטי שהיה היריב ההיסטורי של צרפת, אימץ את סניידר-אנפילד בעוד פרוסיה ואוסטריה השתמשו בעיצובים משלהן, והותירו את צרפת כמעצמה עולמית מרכזית יחידה ללא נשק מודרני. הטבטייר פתר את הבעיה הזו, אם כי עד מהרה הוחלף ברובה השספו החל-1868 ואילך. במאה העשרים ואחת קשה למצוא רובה טבטייר מקורי בעיקר בשל העובדה שמספרים גדולים הוסבו לרובי ציד ונמכרו למדינות אפריקאיות. טבטיירים אלה מכונים בדרך כלל "רובי זולו" וראו שימוש נרחב בידיים פרטיות.

## קישורים חיצוניים

* סקירה של הרובה וצילומים נוספים 
* [Heptinstall, Thomas (2016) From Snider-Enfield, to Martini-Henry, to the Magazine Lee-Metford: An Historical and Technical Overview of the Development of British Military Rifles from 1866 to 1895. Masters thesis, University of Huddersfield עבודת [תזה] המסכמת את שלב המעבר מרובים נטעני קנה ]
* The snuffbox rifle: France's Tabatiere was the largest-caliber breechloader ever issued on any scale. 

## הערות שוליים

קטגוריה:רובים תוצרת צרפת
קטגוריה:רובים
אריקה אלניאק

שמאל|ממוזער|אריקה אלניאק, 2010
**אריקה אלניאק** (באנגלית: **Erika Eleniak;** נולדה ב-29 בספטמבר 1969) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית-קנדית. ידועה במיוחד בזכות גילום הדמות שוני מקליין בסדרה הטלוויזיה "משמר המפרץ" אשר הייתה אחת מתוכניות הטלוויזיה הנצפות ביותר בעולם במהלך שנות ה-90.

## ביוגרפיה
אריקה אלניאק נולדה בגלנדייל שבקליפורניה. אביה הוא ממוצא אוקראיני ואמה היא ממוצא אסטוני וגרמני.

תפקידה הראשון בסרט קולנוע היה כאשר היא הייתה בת 12 ושיחקה בסרט "אי.טי. - חבר מכוכב אחר" בתור הילדה אותה אליוט נישק בסצנה שהתרחשה בכיתתו.

ב-1988 היא שיחקה בתפקיד ויקי דה סוטו אשר הייתה קורבן בסרט האימה "The Blob", אשר היה גרסה מחודשת לסרט באותו השם משנת 1958.

בשנת 1989 זכתה לחשיפה ניכרת כאשר ביולי 1989 היא הייתה נערת החודש של מגזין פלייבוי. באותה השנה אלניאק החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "Charles in Charge" בתור חברתו של צ'ארלס, סטפני קרטיס, וגם לוהקה לתפקיד ראשי בסדרה החדשה "משמר המפרץ" בתור המצילה שוני מקליין, תפקיד אותו היא גילמה בין השנים 1989 ל-1992. הסדרה, אשר התמקדת במצילים בחופי לוס אנג'לס, תהפוך בעשור הבא לאחת מסדרות הטלוויזיה הפופולריות ביותר בעולם והיא תרמה רבות לפרסום הרב לו אלניאק זכתה בשנות ה-90.

ב-16 בנובמבר 1990 גילמה גם את קארי, חברתו מהתיכון של ג'סי (ג'ון סטיימוס), בפרק של קומדיית המצבים "צער גידול בנות".

בשנת 1992 אלניאק שיחקה בסרט "מצור ימי" לצד סטיבן סיגל כדוגמנית פלייבוי שהופכת לבת ערובה בספינת קרב של הצי האמריקני.

בשנת 1993 היא שיחקה בסרט "התפרנים מבוורלי הילס" אשר היה עיבוד קולנועי לתוכנית טלוויזיה פופולרית באותו השם. במהלך שנות התשעים שיחה גם במספר סרטים נוספים כולל "Chasers" בשנת 1994, "סיפור אהבה של פירומן" בשנת 1995, ו"בורדו של דם" בשנת 1996, ושיחקה גם בסרטים עצמאיים שונים ובסרטים שהופצו ישירות לווידאו במהלך סוף שנות ה-90 ובמהלך העשור הראשון של המאה ה-21.

ביוני 2005 אלניאק הופיעה בסדרת המציאות "The Real Gilligan's Island".

במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 אלניאק החלה לסבול מבעיות משקל, אשר הובילו לכך שבשלב מסוים היא סבלה מתת משקל עקב הפרעת אכילה שהובילה לכך שהיא אושפזה פעם אחת כתוצאה משימוש לרעה בחומר משלשל. לקראת אמצע העשור הראשון של המאה ה-21 היא כבר תסבול מעודף משקל ובעקבות כך היא השתתפה בעונה הרביעית של תוכנית המציאות "Celebrity Fit Club" בערוץ VH1.

בשנת 2006 אלניאק השתתפה בפודקאסט הבריטי "'80s Movie and Music Fest Cafe" בו היא דנה בקריירה שלה יחד עם המגישים רוס דייר וג'וליאן בייס.

## חיים אישיים
אלניאק הייתה מאורסת בעבר לשחקן בילי וורלוק  אשר גילם גם את מושא אהבתה בסדרה "משמר המפרץ". ב-22 במאי 1998 היא התחתנה עם השחקן ומפתח הגוף פיליפ גוגליה אך לבסוף הנישואים הללו הסתיימו בגירושים לאחר שישה חודשים בלבד. יש לה בת אחת והיא מתגוררת כיום בעיר קלגרי שבקנדה.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

### משחקי וידאו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ממוצא אוקראיני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אסטוני
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות אמריקאיות
קטגוריה:דוגמניות אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:נערות החודש של פלייבוי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1969
פרסי אליפות אירופה בכדורגל

בסוף כל טורניר גמר של אליפות אירופה בכדורגל, מוענקים מספר פרסים לכדורגלנים ולנבחרות שהצטיינו בהיבטים שונים של המשחק.

## פרסים
נכון ליורו 2024 ישנם חמישה פרסים המוענקים לאחר הטורניר, ואחד המוענק לאחר כל משחק במהלך הטורניר:
***שחקן הטורניר** לשחקן הטוב ביותר, הוענק לראשונה ב-1996
***[[מלך שערי אליפות אירופה בכדורגל|מלך השערים]]** (נקרא מטעמי חסות מסחרית **פרס מלך השערים של [[Alipay]]**) לכובש השערים הפורה ביותר
***השחקן הצעיר של הטורניר** (נקרא מטעמי חסות מסחרית **פרס השחקן הצעיר של הטורניר של SOCAR**) לשחקן הטוב ביותר בטורניר מתחת לגיל 21 בתחילת השנה הקלנדרית, הוענק לראשונה ב-2016
***נבחרת הטורניר** לאחד עשר השחקנים המצטיינים לפי עמדות
***פרס איש המשחק** לשחקן המצטיין בכל משחק, הוענק לראשונה ב-1996

## שחקן הטורניר
פרס שחקן הטורניר מוענק לשחקן הטוב ביותר בכל מהדורה של אליפות אירופה בכדורגל מאז 1996.

אופ"א פרסמה בדיעבד את השחקנים המצטיינים ליורו 1984 (מישל פלאטיני), 1988 (מרקו ואן באסטן) ו-1992 (פטר שמייכל), אך לא הכירה בהם רשמית.

כל זוכי הפרס, למעט אנטואן גריזמן ביורו 2016, הגיעו מהנבחרת הזוכה. ג'אנלואיג'י דונארומה מ היה השוער הראשון שזכה בפרס, ביורו 2020.

## השחקן הצעיר של הטורניר
פרס השחקן הצעיר של הטורניר מוענק לשחקן הטוב ביותר בטורניר שגילו בתחילת השנה הקלנדרית 21 ומטה (כלומר עבור יורו 2024, על השחקן להיוולד לפני 1 בינואר 2002). הפרס הוענק לראשונה ב-2016.

## שער הטורניר
שער הטורניר מוענק לשחקן שכבש את השער היפה בטורניר. הוא נבחר על ידי המשקיפים הטכניים של אופ"א. הפרס הוענק לראשונה ב-2016.

## מלך השערים

בין יורו 1960 ליורו 2008, ומאז יורו 2024 הוענקה נעל הזהב לכובש השערים המוביל בכל טורניר.

בין יורו 2012 ליורו 2020 שימש מספר הבישולים של השחקן כשובר שוויון אם יותר משחקן אחד סיים במקום הראשון. אם גם נתון זה היה שווה, זכה בפרס השחקן עם הכי מעט דקות משחק.

### זכיות לפי מדינה

## נבחרת הטורניר
נבחרת הטורניר מורכבת מהשחקנים המצטיינים באליפות מאז יורו 1996. בנוסף, אופ"א הרכיבה בדיעבד את נבחרות הטורניר מיורו 1960 עד יורו 1992. מספר השחקנים בנבחרת הטורניר השתנה עם השנים, מ-18 שחקנים ב-1996, 22 שחקנים ב-2000 ו-23 שחקנים מ-2004 עד 2012. מאז 2016 הנבחרת מורכבת מ-11 שחקנים.

### זכיות מרובות
שחקנים **מודגשים** עדיין פעילים.

### זכיות לפי נבחרת

### נבחרת כל הזמנים
נבחרת הטורניר של כל הזמנים נבחרה על ידי אופ"א ביוני 2016, לקראת יורו 2016, כאשר הנבחרת נבחרה על ידי הציבור הרחב באתר אופ"א וטוויטר. 50 שחקנים היו מועמדים להיות בנבחרת, והיו צריכים לקיים לפחות שניים מארבעת הקריטריונים הבאים על מנת להיבחר:
*הופיע לפחות בחצי גמר
*נבחר לנבחרת הטורניר
*סיים טורניר יורו כמלך השערים
*אחראי לרגע יורו אייקוני

## פרס איש המשחק
פרס איש המשחק מוענק לשחקן המצטיין בכל משחק בטורניר מאז יורו 1996.

### לפי טורניר

### סך הכל פרסים
שחקנים **מודגשים** עדיין פעילים.

## ראו גם
*אליפות אירופה בכדורגל
*מלך שערי אליפות אירופה בכדורגל
*פרסי גביע העולם בכדורגל

## הערות שוליים

קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורגל
קטגוריה:פרסי כדורגל
עמנואל רסין

**עמנואל רסין** המכונה **מולה** (**Emmanuel Racine**; 2 בדצמבר 1911, מוסקבה - 5 בפברואר 2005, ישראל) היה אח של לוחמי ההתנגדות מילה וסשה ראסין, חברי תנועות הנוער היהודיות הציוניות. הוא ואחיותיו, יחד עם ז'ורז' לואנז'ה, הבריחו מאות ילדים יהודים מסבואה עילית שבצרפת לשווייץ.

## ביוגרפיה
### משפחה
עמנואל היה בנם הבכור של ז'ורז' וברטה (בסיה) הירש. ההורים שינו את שם משפחתם לשם הצרפתי **רסין**. היו לו שתי אחיות צעירות ממנו, מילה וסשה הקטנה ביותר.

המשפחה נמלטה מהמשטר הבולשביקי ובשנת 1926 התיישבה בפריז. עם פלישת גרמניה ב-1940 ברחה המשפחה לטולוז והתיישבה לאחר מכן בלושון (Luchon).

### התנגדות
בשנת 1941, ביוזמתו של דוד קנוט, הצטרף רסין לתנועת ההתנגדות היהודית הצבא היהודי.

בשנת 1942 היה חבר ברשת הבריחה בורגוניה (Bourgogne) שפעלה בתיאום עם הלשכה המרכזית למודיעין ומבצעים.

בסוף יולי 1943 נוצרה רשת על מנת להעביר ילדים יהודים מסבואה עילית לשווייץ. טוני גרין ומולה מתנועות הנוער היהודיות הציוניות (MJS) וכן ז'ורז' לואנז'ה מרשת גארל של ז'ורז' גארל היו יוזמי הרשת. שתי האחיות, מילה וסשה רסין, כמו גם בעלה לעתיד מוריס מיידנברג, כולם חברי ה-MJS פעלו ברשת זו.

## מקורות

*  Mordecai Paldiel. *The Path of the Righteous: Gentile Rescuers of Jews During the Holocaust*. Ktav Publishing House, 1993
*  Lucien Lazare. *Rescue as Resistance: How Jewish Organizations Fought the Holocaust in France*. Columbia University Press, 1996.  
*  Susan Zuccotti. *The Holocaust, the French and the Jews*. U of Nebraska Press, 1999  
*  Alice Resch Synnestvedt & Aase Ingerslev. *Over the Higher Mountains. A Memoir of Unexpected Heroism in France During World War II*. Editor: Claire Gorfinkel. Publisher: Intentional Productions, 2005.  
*  Vivette Samuel. *Rescuing the Children: A Holocaust Memoir*. Translated by Charles B. Paul. Contributor Elie Wiesel. University of Wisconsin Press, 2013.  

## אותות כבוד
* צלב מלחמה 1939–1945 עם כוכב מוזהב.
* אביר לגיון הכבוד, 25 באוקטובר 1977
* קצין לגיון הכבוד, 14 ביולי 1995

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הרזיסטאנס
קטגוריה:ניצולי השואה: צרפת
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לצרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1911
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2005
איגנץ ברנשטיין

**איגנץ ברנשטיין** (בלועזית:**Ignatz Bernstein**; 30 בינואר 1836 - 23 בינואר 1909) היה פולקלוריסט, ביבליופיל, נדבן ואספן של אמרות כנף יידישאיות, ממייסדי הספרייה היהודית שליד בית הכנסת טלומצקה בוורשה.

ברנשטיין נולד במשפחת משכילים יהודים בוויניצה, אז בפולין וכעת באוקראינה. הוא עבר עם משפחתו לוורשה ב-1856. בביקור, שערך בברלין, ב-1859, מצא ספרון בגרמנית עם אמרות כנף יידישאיות ומכך קיבל את הרעיון לעיסוק שיהיה לו לכל חייו, איסוף אמרות כנף יידישאיות.

מוצאו של ברנשטיין במשפחת בנקאים והוא היה סוחר סוכר בעל אמצעים. עושרו אפשר לו להקדיש זמן רב לעיסוק באיסוף פתגמים ודברי חוכמה יהודים, פולניים ורוסיים. ברנשטיין פרסם קטלוג מאויר בן שני כרכים של אוסף ספריו וכתבי היד שלו. הוא נדד ברחבי אירופה, צפון אפריקה וארץ ישראל, ובמשך 35 שנים אסף פתגמים ביידיש שהיו קיימים בקרב יהדות רוסיה ויהדות פולין. הוא פרסם 2,056 פתגמים ביידיש בכתב העת "ידיד המשפחה" (Hoyzfraynd). הוא פרסם גם אוסף של 227 פתגמים ביידיש העוסקים במין תחת הכותרת הלטינית Erotica et Rustica.

ברנשטיין הוריש את ספרייתו בת 7,000 הספרים וכתבי היד לאקדמיה למדעים בקרקוב ואת אוספי הפולקלור שלו לקהילה היהודית בוורשה.
[שמאל|ממוזער|250px|ביתו של איגנץ ברנשטיין ב[ורשה|וורשה]]

## קישורים חיצוניים

* Bernstein, Ignatz 
* בערנשטיין, איגנאץ (1836–1909) בספרייה הלאומית
* חלק מהפתגמים שאסף ברנשטיין בליווי איורים של דני קרמן

## הערות שוליים

קטגוריה:נדבנים יהודים פולנים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים פולנים
קטגוריה:אספני ספרים
קטגוריה:פולקלוריסטים יהודים
קטגוריה:משכילי גליציה
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1836
קטגוריה:נפטרים ב-1909
לואנג קואונג

**לואנג קואונג** (בווייטנאמית: **Lương Cường**; נולד ב-15 באוגוסט 1957) הוא איש צבא ופוליטיקאי וייטנאמי, המכהן כנשיא ה-14 של וייטנאם מאז אוקטובר 2024.

## קורות חייו
לואנג נולד במחוז פו תו בשנת 1957 והצטרף לצבא הווייטנאמי בגיל 18. ב-19 בינואר 2011 הפך לחבר במפלגה הקומוניסטית של וייטנאם. מאז 2011 הוא חבר בפוליטביורו, וחבר בוועד המרכזי של המפלגה מאז 2011. לואנג היה בעבר סגן מנהל המחלקה הפוליטית הכללית של צבא העם של וייטנאם (2011–2016), והועלה לדרגת גנרל ארבעה כוכבים בשנת 2019.
ב-16 במאי 2024, הטיל הפוליטביורו על לואנג תפקיד של חבר קבע במזכירות, התפקיד החמישי בגובהו במערכת הפוליטית של וייטנאם. ב-21 באוקטובר 2024 הוא מונה לנשיא וייטנאם, במקומו של המזכיר הכללי טו לאם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי וייטנאם
קטגוריה:אנשי צבא וייטנאמים
קטגוריה:וייטנאמים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ילידי 1957