open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תאולוגיית שחרור

**תאולוגיית השחרור** היא גישה תאולוגית נוצרית המדגישה את שחרור המדוכאים. בהקשרים מסוימים, היא עוסקת בניתוחים חברתיים-כלכליים, עם "דאגה חברתית לעניים ושחרור פוליטי לעמים מדוכאים". בהקשרים אחרים, היא מתייחסת לצורות אחרות של אי שוויון, כמו גזע או מעמד.

תאולוגיית השחרור ידועה בעיקר בהקשר הלטינו-אמריקאי, במיוחד בתוך הנצרות הקתולית בשנות ה-60 של המאה ה-20 לאחר ועידת הוותיקן השנייה, שם היא הפכה לפראקסיס הפוליטי של תאולוגים כמו גוסטבו גוטיירס, לאונרדו בוף ובישועים חואן לואיס סגונדו וג'ון סוברינו, שתבעו את הביטוי "אופציה מועדפת לעניים". ביטוי זה שימש תחילה על ידי האב הישואי פדרו ארופה ב-1968 וזמן קצר אחר כך הסינוד העולמי של הבישופים הקתולים ב-1971 בחר כנושא שלו את הצדק החברתי.

ההקשר הלטינו-אמריקאי הוליד גם תומכים פרוטסטנטים של תאולוגיית השחרור, כמו רובן אלבס, ג'וזה מיגונס מנינו, ורנה פדילו, אשר בשנות ה-70 של המאה ה-20 קרא לשילוב של אוונגליזם ואחריות חברתית.

תאולוגיות שחרור התפתחו גם בחלקים אחרים של העולם כמו תאולוגיה שחורה בארצות הברית ובדרום אפריקה, תאולוגיית השחרור הפלסטינית, תאולוגיה דלית בהודו ותאולוגיה של מינג'ונג בדרום קוריאה.
## תאולוגיית השחרור של אמריקה הלטינית
הצורה הידועה ביותר של תאולוגיית השחרור היא זו שהתפתחה בתוך הכנסייה הקתולית באמריקה הלטינית בשנות ה-60, שנוצרה בעיקר כתגובה מוסרית לעוני ולאי הצדק החברתי באזור, שאי השיוון בו הוא מהגבוהים בעולם. המונח נטבע ב-1971 על ידי הכומר הפרואני גוסטבו גוטיירס, שכתב את אחד הספרים החשובים של תאולוגיית השחרור.

תאולוגיית השחרור של אמריקה הלטינית השפיעה על חלקים מהתנועה האוונגליסטית ועל הבישופים הקתולים בארצות הברית. השימוש שעשו חסידיה ב"מושגים מרקסיסטיים" הוביל באמצע בשנות ה-80 לגינויה על ידי הכס הקדוש, אך עם זאת קבע כי "כשלעצמו, הביטוי 'תאולוגיה של שחרור' הוא מונח תקף לחלוטין". הקרדינל רצינגר (לימים האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר) דחה צורות מסוימות של תאולוגיית השחרור של אמריקה הלטינית בשל התמקדותה בחטא ממוסד או מערכתי ועקב זיהוי ההיררכיה של הכנסייה הקתולית בדרום אמריקה כבני אותו מעמד מיוחס, שכבר זמן רב דיכא אוכלוסיות ילידים מאז הגעתם עם הספרדים ב.

## התאולוגיה השחורה
פחות או יותר במקביל לפרסומים הראשונים של תאולוגיית השחרור של אמריקה הלטינית התפתחה גם תאולוגיית השחרור השחורה ותאולוגיית השחרור הפמיניסטית. תאולוגיה שחורה מתייחסת לפרספקטיבה תאולוגית שמקורה בכמה כנסיות שחורות בארצות הברית ומאוחר יותר בחלקים אחרים של העולם, המהווה ניסיון נוצרי לעזור לאלה ממוצא אפריקאי להתגבר על הדיכוי. היא מתמקדת במיוחד בעוולות שבוצעו נגד אפרו-אמריקאים ודרום אפריקאים שחורים במהלך ההפרדה הגזעית האמריקאית והאפרטהייד, בהתאמה.

התאולוגיה השחורה מבקשת לשחרר People of color מצורות מרובות של כפיפות פוליטית, חברתית, כלכלית ודתית ורואה בתאולוגיה הנוצרית תאולוגיה של שחרור - "מחקר רציונלי של הווייתו של אלוהים בעולם לאור המצב הקיומי של קהילה מדוכאת, המקשרת את כוחות השחרור למהות הבשורה, שהיא ישוע המשיח", כותב ג'יימס האל קון, אחד התומכים המקוריים של הפרספקטיבה. התאולוגיה השחורה מערבבת את הנצרות עם שאלות של זכויות אזרח, במיוחד כפי שהועלו על ידי תנועת הכוח השחור ותנועת התודעה השחורה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תאולוגיה נוצרית
שיטת קלט

**שיטת קלט** (באנגלית: **input method**, או **input method editor** שפירושו **עורך שיטת קלט** -נפוץ בקיצור **IME**) היא רכיב במערכת הפעלה, או בתוכנה, המאפשרת למידע כמו הקשות מקלדת או תנועת עכבר, להתקבל כקלט. שיטת קלט הכרחית בכל שפה שבה יש יותר גרפמות מאשר מקשי המקלדת של המשתמש.

דוגמאות לכך הם, שבמחשב בעל מקלדת לטינית מאפשרת שיטת הקלט להקליד, גם בשפות סינית, עברית, הודית, וכדומה, ובהתקנים שונים כמו פלאפונים ניתן להקליד אלף-בית בשפות שונות, למרות שהמקשים הם מספריים בבסיסם. גם הקשה במסך מגע נחשבת כשיטת קלט. במערכות הפעלה מסוימות שיטת הקלט מגדירה גם את פעולתם של מקשים מתים (מקשים שבהקשה עליהם לבד לא יביאו לשום פלט ורק בשילוב עם מקש אחר יביאו לפלט).
## קישורים חיצוניים

*InputKing Online Input System  -עורך שיטת קלט מבוסס רשת לשפות שונות

קטגוריה:התקני קלט
מורפטלר

**מוּרְפַטְלָר** (ברומנית: **Murfatlar**) היא עיר נמל בחבל דוברוג'ה, רומניה. מורפטלר נקראה בעבר בשם "באסאראב" (Basarabi). העיר שוכנת על גדת תעלת דנובה–הים השחור.
## היסטוריה
בהתאם לחפירות ארכאולוגיות, שנערכו במקום, היישוב קדום למדי, אך שמו מוזכר לראשונה בכתובים ב-1855 ומדובר בשם טורקי שמשמעו "של מורפט". ביישוב היה חיל מצב עות'מאני והושיבו בו טטרים מחצי האי קרים.ב-1924 שונה שם המקום לבאסאראב, אך ב-1965 הושב השם מורפטלר. ב-1980 חזרו לשם באסאראב וב-26 ביוני 2007 הפרלמנט הרומני חוקק חוק המחזיר את השם "מורפטלר". בדצמבר באותה שנה אשרר הסנאט הרומני את החוק.

לפי נתוני 2011 חיו בעיר 10,216 תושבים, מעל 80% נוצרים רומנים. בעיר יש "יקב מורפטלר", בו מכינים ומוכרים את היינות, שהוכנו מענבי כרמי מורפטלר הנודעים.

## קישורים חיצוניים

* 
* היסטוריה באתר של עיריית מורפטלר 
* האתר של יקב מורפטלר 

קטגוריה:רומניה: ערי נמל
קטגוריה:ערי נמל על הדנובה
קטגוריה:דוברוג'ה
קטגוריה:תעלת דנובה–הים השחור
אנטה ז'יז'יץ'

**אנטה טוני ז'יז'יץ**' (בקרואטית: **Ante Toni Žižić**; נולד ב-4 בינואר 1997) הוא כדורסלן קרואטי המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת וירטוס בולוניה מליגת העל האיטלקית ומהיורוליג. נבחר במקום ה-23 בדראפט ה-NBA בשנת 2016 על ידי קבוצת בוסטון סלטיקס.

מוטת ידיים: 2.38 מטרים

## קריירה מקצוענית
### באירופה
ז'יז'יץ' נולד בספליט שבקרואטיה, אחיו הגדול אנדריאה הוא כדורסלן עבר שגם כן שיחק במכבי תל אביב. בעונת 2012/2013 היה חבר בסגל הקבוצה הבוגרת של מועדון ק.ק ספליט, אך כמעט ולא שותף במשחקי הקבוצה. עונה לאחר מכן עבר לריבולה קאשטלה מהליגה השנייה. ב-2014 עבר לק.ק גוריצה עמה שיחק בליגה הקרואטית ורשם ממוצע של 15.7 נקודות ו-8.2 ריבאונדים למשחק. במקביל שיחק עם ציבונה זאגרב בליגה האדריאטית והשיג ממוצע של 7.4 נקודות ב-15.5 דקות למשחק. מאפריל 2015 שיחק עם ציבונה גם בליגה המקומית ורשם ממוצע של 14.2 נקודות ו-7.2 ריבאונדים למשחק. בעונת 2015/2016 שיחק עם ציבונה בכל המסגרות כולל בליגה המקומית, האדריאטית וביורופקאפ. הוא נבחר לשחקן הצעיר של העונה בליגה האדריאטית לאחר שהשיג ממוצע של 13.4 נקודות ו-8 ריבאונדים למשחק (המצטיין בליגה).

ב-2016 נבחר במקום ה-23 בדראפט ה-NBA על ידי בוסטון סלטיקס. הוא נשאר עונה נוספת באירופה וחתם בקבוצת דרושפאקה הטורקית.

### בליגת ה-NBA
ב-1 ביולי 2017 חתם ז'יז'יץ' על חוזה בבוסטון סלטיקס. ב-23 באוגוסט 2017, בטרם שיחק משחק ליגה אחד במדי בוסטון, עבר בטרייד לקליבלנד קאבלירס ביחד עם אייזיאה תומאס וג'יי קראודר, תמורת קיירי אירווינג שעשה את הדרך ההפוכה. בעונתו הראשונה בקליבלנד העפילה הקבוצה לגמר ה-NBA, בפעם הרביעית ברציפות, אולם הובסה על ידי גולדן סטייט ווריורס (0–4). לאורך הפלייאוף שותף ב-14 מתוך 22 משחקי הקבוצה, וקלע 13 נקודות בסך הכול.

### מכבי תל אביב
ב-25 באוגוסט 2020 חתם במכבי תל אביב, בה החל לשחק החל מעונת 21–2020.

ב-9 במאי 2022 במהלך משחק נגד הפועל חיפה בהיכל מנורה מבטחים, נפל בעוצמה לרצפה, נפגע בראשו ואיבד את ההכרה. בבית החולים איכילוב הוא שב להכרה, ועבר סדרת בדיקות CT שיצאו תקינות שבעקבותיהן שוחרר מבית החולים למחרת וחזר לשחק אחרי שבועיים בלבד ב-26 במאי.

### נבחרת קרואטיה
ז'יז'יץ' היה חבר בסגל נבחרת קרואטיה עד גיל 16 שסיימה שישית באליפות אירופה שהתקיימה ב-2013 בקייב. הוא השיג בטורניר 13.9 נקודות ו-12.8 ריבאונדים למשחק והיה מלך הריבאונדים של האליפות. ב-2014 סיים עם הנבחרת עד גיל 18 במקום השלישי באליפות אירופה שהתקיימה בטורקיה, בטורניר השיג 8.2 נקודות ו-7 ריבאונדים בממוצע למשחק. ב-2015 זכה עם קרואטיה במדליית כסף באליפות העולם עד גיל 19. הוא השיג באליפות ממוצע של 13 נקודות ו-7 ריבאונדים למשחק.

## תארים
;קליבלנד קאבלירס
* אליפויות אזוריות בליגת ה־NBA (2): 2016/2017, 2017/2018

; מכבי תל אביב
* אליפויות (1): 2020/2021
* גביע המדינה (1): 2020/2021
* גביע ווינר (2): 2020, 2021

## סטטיסטיקות הקריירה
### ביורוליג

### בעונה הסדירה של ה-NBA

### בפלייאוף ה-NBA

## קישורים חיצוניים

* אנטה ז'יז'יץ', באתר הליגה האדריאטית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים קרואטים
קטגוריה:כדורסלני ציבונה זאגרב
קטגוריה:כדורסלני ק.ק. ספליט
קטגוריה:כדורסלני דרושפאקה
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:בחירות דראפט של בוסטון סלטיקס
קטגוריה:סנטרים (כדורסל)
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1997
יחזקאל ישראל

**יחזקאל ישראל** (1927 - 2 בספטמבר 2015) היה כדורגלן ישראלי, ששיחק בקבוצת בית"ר ירושלים בשנות ה-40 וה-50 ויזם נדל"ן, ממייסדי חברת הנדל"ן "האחים ישראל".

## ביוגרפיה
ישראל נולד בירושלים למשפחה מסורתית בת ארבעה ילדים. בצעירותו היה חבר האצ"ל ולחם במלחמת העצמאות.

בנערותו שיחק בקבוצת מג"ל (מועדון גוגנהיים למשחקים). בשנת 1942, כשקבוצת בית"ר ירושלים חידשה את פעילותה לאחר חמש שנות הפסקה, הצטרף לקבוצה יחד עם אשר ברנבלום ואהרון חסון. לאחר הקמת המדינה וחזרת הליגה לפעילות, שיחק בקבוצה בתפקיד החלוץ והמקשר הימני וניחן ביכולת כדרור גבוהה.

יחזקאל ישראל שיחק במספר משחקי ידידות של בית"ר בסוריה ולבנון בשנת 1944. היה שותף לעלייה של הקבוצה לליגה הבכירה בעונת 1953/1954 והמשיך לשחק בה עד שנת 1956. באחד ממשחקיו בליגה הבכירה בשנת 1955 כבש חמישה שערים בניצחון 1:6 על הפועל בלפוריה ולמעשה מחזיק בשיא ההבקעות במשחק אחד בליגה הבכירה בקבוצת בית"ר ירושלים. בשנותיו האחרונות בכדורגל חיפש מקצוע חלופי והגיע לחברת החשמל, אך משהתבקש לעבור למדי היריבה העירונית הפועל ירושלים סירב ופוטר מעבודתו. בשתי עונותיו המתועדות בבית"ר ירושלים (החל מ-1954) שותף יחזקאל ישראל ב-37 משחקים והבקיע 16 שערים.

לאחר פרישתו מכדורגל קנה ממנהל בית"ר דאז שמואל קירשטיין משאית שבעזרתה הקים ביחד עם אחיו יהודה חברת תובלה. בשנת 1964 יחד עם שני האחים הצעירים יחיאל ויואל, הקים את חברת הבנייה והיזמות "האחים ישראל". החברה בנתה במהלך השנים אלפי דירות, בתחילה בעיקר בירושלים ואחר כך ברחבי המדינה, והקימה פרויקטים דוגמת "קניון האחים ישראל" ובניין המשרדים האחים ישראל על חורבות קולנוע רקס ברחוב שלומציון המלכה. הוא המשיך להיות מעורב בניהול החברה עד שנות ה-2000.

יחזקאל ישראל נפטר ב-2 בספטמבר 2015, ונקבר בחלקת הפרסים בהר המנוחות בירושלים.

## קישורים חיצוניים
* 
* אודות האחים ישראל באתר האחים ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ירושלים: כדורגלנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
אהרון חסון

**אהרון חסון** (1928 – 2004) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בקבוצת בית"ר ירושלים בשנות ה-40 וה-50.

## ביוגרפיה
חסון נולד וגדל בירושלים. בצעירותו היה חבר האצ"ל, ולחם במלחמת העצמאות.

בנערותו שיחק בקבוצת מג"ל (מועדון גוגנהיים למשחקים). בשנת 1942, כשקבוצת בית"ר ירושלים חידשה את פעילותה לאחר חמש שנות הפסקה, הצטרף לקבוצה יחד עם חבריו אשר ברנבלום ויחזקאל ישראל. שיחק בתפקיד החלוץ והמקשר שמאלי. במקביל להיותו שחקן בקבוצה התפרנס חסון מעבודה קשה בבית חרושת ללבנים.

חסון היה שותף לעלייה של הקבוצה לליגה הבכירה בעונת 1953/1954 והמשיך לשחק בה עד שנת 1956. חסון בישל שערים רבים והיה בועט עונשין מצטיין. זכור במיוחד שערו במשחק הדרבי נגד הפועל ירושלים באצטדיון ימק"א אז כבש בבעיטה חופשית מ-18 מטרים, בה השתמש בטכניקת ה"עין העקומה" והבקיע את שער הניצחון שלמעשה היה שערו האחרון בקבוצה. ב-3 עונותיו המתועדות בבית"ר ירושלים שותף חסון ב-32 משחקים והבקיע 6 שערים.

בשנת 2004 מצא חסון את מותו לאחר שנדרס על ידי אוטובוס בירושלים. הובא לקבורה בבית העלמין הר המנוחות בירושלים .

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ארץ-ישראלים
קטגוריה:ירושלים: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
א-סיידה אל-חורה

**א-סיידה אל-חורה** (בערבית: **السيدة الحرة**; 1485 - לאחר 1542; שמה המלא: א-סידה אל-חורה בינת עלי אבן רשיד אל-עלמי, חכימת תטואן) שמה אמיתי היה (איישה ראשיד) הייתה מלכה בתטואן בין השנים 1515–1542, והייתה גם מלכת פיראטים בתחילת המאה ה-16. היא נחשבת "אחת הנשים החשובות במערב האיסלאמי בעידן המודרני".

בהיותה פיראטית, כרתה א-סיידה אל-חורה ברית עם שודד הים הברברי אורוץ' ברברוסה, ושלטה בחלק המערבי של הים התיכון, בעת שהוא שלט בחלק המזרחי. היא הייתה גם המושלת של תטואן באותה תקופה. ב-1515 היא הייתה למחזיקת התואר "אל-חורה" ("החופשייה") הלגיטימית האחרונה בעקבות מות בעלה, שמשל בתטואן. מאוחר יותר, נישאה למלך מרוקו, אחמד אל-וטאסי, אך סירבה לעזוב את תטואן לשם כך, וזו הייתה הפעם היחידה בהיסטוריה של מרוקו שהמלך נישא במקום שאיננו עיר הבירה (דאז), פאס.

## חייה
א-סיידה אל-חורה נולדה ב-1485 (לפי הספירה המוסלמית סביב 890) למשפחה מוסלמית בולטת, בנו רשיד. מקורות המשפחה היו מרוקאים או אנדלוסים. היא נמלטה עם משפחתה למרוקו כאשר פרדיננד ואיזבלה כבשו את ממלכת גרנדה המוסלמית בשנת 1492, בסופו של הרקונקיסטה; הם התיישבו בשפשאוון.

לסיידה אל-חורה הייתה ילדות מאושרת ובטוחה, אך הגלות מגרנדה עדיין העיבה על המשפחה. היא הושאה בגיל 16 לגבר בשנות הארבעים לחייו, עלי אל-מנט'רי, חבר של אביה, לו הובטחה בעודנה ילדה. ישנם מקורות לפיהם הייתה נשואה לבנו של אל-מנט'רי, אל-מנט'רי הבן.

א-סיידה אל-חורה, שהייתה בעלת אינטליגנציה גבוהה, סייעה לבעלה בעסקיו, וכשהוא נפטר ב-1515, היא הייתה למושלת תטואן. מקורות ספרדיים ופורטוגליים מתארים אותה כ"שותפתנו במשחק הדיפלומטי".

לאחר זמן לא רב נישאה שוב, למלך אחמד אל-וטאסי, שנסע עד תטואן להתחתן. הסברה הרווחת היא שא-סיידה אל-חורה תכננה את המהלך הזה כדי להרגיע את תושבי תטואן שהיא תמשיך להיות המושלת שלהם גם לאחר נישואיה.

א-סיידה אל-חורה לעולם לא התגברה על ההשפלה שחוותה בכיבוש גרנדה והגלות שבאה בעקבותיה. היא נדרה נדר שתנקום ב"אויב הנוצרי", ופנתה לפיראטיות. היא יצרה קשר עם אורוץ' ברברוסה האלג'יראי, והחלה לפעול בשיתוף עמו. פיראטיות הניבה לה הכנסות מהירות ונזילות, כולל דרך דרישת כופר עבור שבויים, וגם שמשה כמקור לתקווה לחזרה יום אחד לאנדלוסיה. הנוצרים כיבדו אותה כמלכה המחזיקה בכוח רב בשטח הים התיכון, וכל משא ומתן לגבי כופר ושבויים התנהל דרכה. לדוגמה, בספר *מלכות האסלאם הנשכחות* (The Forgotten Queens of Islam), פטימה מרניסי מזכירה מסמכים ספרדיים היסטוריים מ-1540 לפיהם התנהל משא ומתן "בין הספרדים לסידה אל-חורה", לאחר פשיטה פיראטית על גיברלטר, בו נטלו הפיראטים "שלל רב ואסירים רבים".

ישנם היסטוריונים הסבורים כי מידת הקבלה החריגה למדי של א-סיידה אל-חורה כמושלת ומלכה היא תוצאה של "ההיכרות האנדלוסית עם שליטות בספרד, דוגמת איזבלה, מלכת קסטיליה. אחרים מאמינים כי א-סיידה אל-חורה הצליחה כמושלת כי היא הייתה "המנהיגה הבלתי מעורערת של הפיראטים במערב הים התיכון".

לאחר ששלטה במשך 30 שנה, חתנה הפיל אותה ב-1542. ניטלו ממנה כל רכושה ומעמדה, ולא ידוע מה עלה אחר כך בגורלה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים מרוקאים
קטגוריה:שודדות ים
קטגוריה:נשים מרוקאיות
קטגוריה:מלכות המאה ה-16
קטגוריה:נשים באסלאם
קטגוריה:ילידי 1485
קטגוריה:נפטרים ב-1542
וו תפיסה

**וו תפיסה** (באנגלית: **Grappling hook**) הוא התקן מכני לירי חבל שבראשו וו תפיסה חד או רב-זרועי. הוא משוגר אל מטרה מרוחקת, כך שלפחות קרס אחד ייתפס בה, ויאפשר אבטחה זמנית של קצה החבל. הכלי משמש למגוון מטרות, ובהן טיפוס, גרירה, חילוץ, או היתפסות באובייקטים רחוקים. גרסאות מודרניות של רובה חבלים כוללות מנגנוני שיגור מכניים, פנאומטיים או רקטיים, ולעיתים גם מנגנון כננת למשיכה אוטומטית.

## עיצוב
וו התפיסה הומצא על ידי הרומאים בסביבות 260 לפנה"ס ושימש במקור בלוחמה ימית ללכידת חבלים ומפרשים של ספינות אויב לצורך השתלטות עליהן. 

רובה החבלים מורכב לרוב ממנגנון שיגור (מבוסס קפיץ, דחיסת אוויר או חומר נפץ), חבל קל-משקל אך חזק, וו תפיסה או חץ עם "כנפיים" נתפסות בקצהו, ולעיתים גם מנגנון כננת למשיכת המשתמש אל נקודת התפיסה. בגרסאות פשוטות, וו התפיסה כולל שלוש או ארבע זרועות המחוברות למוט מרכזי, עם עין חיבור לחבל. עיצובים מודרניים כוללים ווים מתקפלים למניעת התחברות בלתי רצויה, וכן מנגנוני נעילה, שחרור ושליפה מרחוק.

עיצוב נפוץ כולל מוט מרכזי עם חור בבסיס המוט לחיבור החבל, ושלושה או ארבעה ווים במרווחים שווים בקצה, המסודרים כך שלפחות אחד מהם צפוי להיתפס בבליטה כלשהי של המטרה. חלק מהעיצובים המודרניים כוללים ווים מתקפלים כדי למנוע התחברות לא רצויה. רוב ווי התפיסה נזרקים ביד, אך חלקם המשמשים בעבודות חילוץ מונעים באמצעות אוויר דחוס (למשל, Plumett AL-52), מטול חבלים, מרגמה או רקטה.

## שימוש צבאי
[ממוזער|אימון [מארינס בו נעשה שימוש בוו טיפוס כדי לפנות נתיב ללוחמים]]
ווי תפיסה משמשים בהנדסה קרבית לפריצת מכשולים טקטיים. בשימוש כזה, וו התפיסה משוגר לפני מכשול ונגרר לאחור כדי לפוצץ מוקשים מחוברים בחוטי מתיחה, ויכול להיתפס במכשולי תיל ולהימשך כדי להפעיל מלכודות נפץ על התיל. וו התפיסה המשוגר מרובה (LGH), וו תפיסה חד פעמי המונח בקצה רובה M4/M16, משמש למטרה זו. גרסה המשוגרת מקשת קשת יוצרה. וו התפיסה יכול לנקות עד 99% מחוטי המתיחה במעבר יחיד. במלחמת העולם הראשונה, הטייס הרוסי אלכסנדר קזאקוב ניסה פעם ללא הצלחה להשתמש בוו תפיסה כדי להפיל מטוס ריגול גרמני. במלחמת העולם השנייה, ספינות בריטיות וגרמניות גררו ווי תפיסה בתקווה ללכוד או לפגוע בצוללות אויב, טקטיקה זו ששימשה גם את היפנים. ווי תפיסה שימשו חיילים בנחיתות ביום ה-D כדי לסייע בטיפוס על הצוקים בחופי נורמנדי. חלקם היו מונעים באמצעות רקטות ושוגרו ממרגמות.

### בתרבות הפופולרית
רובה החבלים הפך לפריט אייקוני בתרבות הפופולרית, ובייחוד בקומיקס ובקולנוע. דמותו של באטמן מזוהה עם רובה חבלים, כלי המאפשר לו להיתפס למבנים, לנוע ביניהם ולבצע תמרונים אקרובטיים. רובה החבלים שלו, המוכר גם בשם Batclaw או Grapple Gun, כולל חבל קל משקל וקרס טיפוס, ולעיתים גם כננת פנימית. בעיבודים שונים של באטמן שונה עיצוב רובה החבלים: חלקם תואמים את חוקי הפיזיקה, ואחרים מדמים טכנולוגיה עתידנית בדיונית לחלוטין. רובה החבלים משמש את באטמן גם ללחימה – למשל, בלכידת אויבים, תלייתם, או שליפת נשק מידיהם.

## ראו גם
220px|ממוזער|שיגור חבל בים
* צלצל
* Line Thrower  - התקן על כלי שיט שיורה כבל או שרשרת שבקצה יש צלצל, עוגן או אנקול.

## קישורים חיצוניים

* Grapple Gun באתר "פאנדום"

קטגוריה:באטמן
רובה
בית הכנסת כפוסי

**בית הכנסת כפוסי** קרוי על שם רבי חיים כפוסי, פוסק הלכה ומגדולי רבני מצרים במאות ה-16 וה-17 שנפטר בשנת 1631. בית הכנסת ממוקם ברחוב "דרב אלנוציר" מס' 3 בשכונת היהודים ("חארת אליהוד") בקהיר.

## מבנה וארכיטקטורה
בית הכנסת כפוסי הוא אחד ממבני התפילה העתיקים ביותר שהוקמו בין חומות קהיר העתיקה. לבית הכנסת מבנה ארכיטקטוני ייחודי השונה מזה של בתי כנסת אחרים במזרח התיכון ודומה למבנה של בתי כנסת המצויים בוונציה ובפאדובה שבאיטליה. על גג אולם התפילה המרכזי ניצבת כיפה המזכירה כיפות של כנסיות קופטיות רבות במצרים. אולם התפילה המרכזי בנוי משני מפלסים, כאשר הקומה התחתונה משמשת כעזרת הגברים והקומה העליונה משמשת כעזרת הנשים. ארון הקודש ממוקם בחלקו המזרחי של האולם, ומשני צידיו היו מסודרים שני טורים של ספסלי עץ שעליהם ישבו המתפללים, כמקובל בבתי הכנסת הספרדיים. בקירות בית הכנסת ובכיפה קבועים חלונות מלבניים וחלונות מוארכים שבראשם קשת.
ארגונו הפנימי של בית הכנסת כפוסי אף הוא ייחודי ושונה משל בתי כנסת אחרים במצרים. בחלקו האחורי של בית הכנסת מצויות חצרות להקמת סוכה, רחבה לחגיגת אירועים מיוחדים, חדר הגבאי ומגורים עבור שומר.
בית הכנסת שופץ בסוף המאה ה-19.

## מקורות
* יורם מיטל, **אתרים יהודיים במצרים**, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1995, עמ' 57–61

כפוסי
כפוסי
המועצה הלאומית

"המועצה הלאומית" הוא שמם של בתי מחוקקים אחדים. בנוסף נכללות מילים אלה בשמם של גופים שונים במדינות שונות.
ויקטור לוי (כדורגלן)

**ויקטור לוי** (נולד ב-11 בנובמבר 1948) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי. לוי מזוהה יותר מכל עם קבוצת בית"ר ירושלים בה שיחק ברוב הקריירה שלו, והיה שותף לזכייתה הראשונה בגביע המדינה בעונת 1976.

## ביוגרפיה
לוי גדל בחצור הגלילית, להורים שעלו מקזבלנקה שבמרוקו, והוא השישי מבין שמונה אחים. בשנת 1965 עשה את צעדיו הראשונים בבוגרים בקבוצה הפועל חצור ולאחר מכן עבר להפועל קריית שמונה, שם היה שחקן מפתח בקבוצת הבוגרים ושיחק בעמדה התקפית יותר.

בשנת 1971 זומן על ידי מאמן בית"ר ירושלים דאז אריה רדלר למבחנים בעקבותם צורף לקבוצה. לוי השתלב כשחקן הרכב חשוב במערך של בית"ר בשנים 1971–1978 והיה חלק משלישיית "שוקולד-מנטה-מסטיק" שכללה גם את דני נוימן ואורי מלמיליאן. לוי שיחק בעמדת הקשר האחורי והיה בצילם של נוימן ומלימיליאן ששיחקו בעמדות קדמיות והרבו לכבוש שערים בניגוד אליו, שהתמקד יותר בפעולות הגנתיות בקישור האחורי והרבה לחלץ כדורים. בעונת 1975/1976 היה שותף כשחקן הרכב בתואר ההיסטורי הראשון של הקבוצה, גביע המדינה.

לאחר חילוקי דעות עם ראובן ריבלין שהיה יו"ר בית"ר באותן שנים לגבי חוזהו, סיים את דרכו בקבוצה בעונת 1977/1978 ועבר להפועל ראשון לציון. לאחר עונה בלבד חזר לבירה ליריבה העירונית הפועל ירושלים שם היה שותף בעליית הליגה של הקבוצה בעונת 1979/1980, לאחריה המשיך עוד שנתיים בקבוצה, ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל. לאורך רוב שנותיו כשחקן כדורגל היה פקיד בעיריית ירושלים.

לאחר הפרישה אימן מספר שנים את קבוצת עירוני בית שמש, ומספר קבוצות נוער.

אחיינו של לוי, שלומי מלכה הגיע אף הוא מקבוצת הפועל חצור ושיחק בקבוצת בית"ר ירושלים, כאשר בשנת 1978 הביאו דודו ויקטור לוי לאימון הקבוצה, לאחר שמאמן הקבוצה דוד שויצר התפעל מכישרונו הוא צירף אותו למדי בית"ר ירושלים, שם שיחק עד שנת 1983, לאחר מכן הושאל לקבוצת מכבי רמת עמידר, ובעקבות פיצוץ עם הנהלת בית"ר חתם בהפועל ירושלים, עד שפרש.

## תארים
;בית"ר ירושלים
* גביע המדינה: 1975/1976
* אלוף האלופים: 1975/1976

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:חצור הגלילית: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל ראשון לציון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
ישועה בסיס

הרב **ישועה בסיס** (ה'תקל"ג, 1773 – ט' בטבת ה'תר"ך, 1860) היה מגדולי פוסקי ההלכה בתוניס, אב בית הדין ורבה של תוניס במאה התשע עשרה. 

## קורות חייו
נולד בעיר תוניס בשנת ה'תקל"ג (1773). למד אצל רבי משה סלום (מחבר הספר "ישמח משה" על מסכת זבחים) ואצל רבי יצחק טייב (בעל "ערך השולחן").

בתחילה כיהן כדיין מן המניין בבית דינו של הרב יצחק טייב. בשנת ה'תר"ז (1847) נפטר הרב יצחק כהן טנוג'י מאנדורה, שהיה הרב הראשי וראב"ד תוניסיה, ורבי ישועה בסיס מונה לכהן תחתיו. בתפקיד זה החזיק שתים עשרה שנה, עד לפטירתו.

הרביץ תורה במשך שנים רבות, והעמיד תלמידים חשובים שהיו מגדולי הרבנים בתוניסיה בדורו ובדור שלאחריו. נודע בשל דאגתו לצורכיהם החומריים של התלמידים ותלמידי החכמים שלמדו בישיבתו.

נודע בשל עיונו העמוק וחריפותו. שני רבנים אשכנזים, הרב אפרים חיות מהונגריה (בעל "אפי רברבי") והרב אברהם זוסמן מפולין (בעל "ויוסף אברהם") מספרים כי התקשו להבין דבר-תורה, ולא מצאו לזה תשובה הולמת, אף ששאלו על כך את חכמי אשכנז ואיטליה, ובבואם לרבי ישועה בסיס, פירש להם את העניין כלאחר יד. 

נודע גם כבקי גדול בתורת הקבלה וכמחולל נפלאות. מעשים רבים מיוחסים אליו בקרב יהודי תוניסיה כפועל ישועות וכמבטל גזירות קשות על ידי מופתים שעשה. עשרות סיפורי-פלא סופרו אודותיו, שמהם ניתן לראות, כי ידע לעמוד בפרץ, ולהגן על היהודים מפני מתנכלים ופורעים ערבים. כן נודעה ידידותו הרבה עם הביי של תוניסיה. ברחבי תוניסיה נקרא בשם "מורנו הרב" סתם, או "גאון עוזנו".

הערצת חכמי דורו אליו הייתה רבה, ושמו יצא בתוניסיה ומחוצה לה. הרב אברהם אנקווה, מרבני מרוקו, כותב עליו: 

מדי שנה נהג לערוך סעודת הודיה לתלמידי חכמים לאחר שחלף חודש טבת אשר על פי הקבלה נפטרים בו צדיקים.

נפטר בגיל 87 בט' בטבת ה'תר"כ (1860). רבני דורו המליצו עליו "נפטר בכתר פז", שכן נפטר בשנת "כתר" (תר"כ) בגיל "פז" (87). בשל הערצת בני דורו אליו צמו העם יומיים ברציפות, ביום פטירתו ט' בטבת, ולמחרת בצום עשרה בטבת.

### מתלמידיו
* הרב אברהם הכהן יצחקי - מחבר ספר "משמרות כהונה".
* הרב אברהם חג'אג' - ראב"ד תוניסיה ומחבר ספר "זרעו של אברהם"

### חיבוריו
* אבני צדק חלק א, חלק ב – חיבור על שולחן ערוך אורח חיים ויורה דעה. יצא לאור מכתב ידו בתוניס תרס"ג על ידי הרב משה שתרוג.
מלבד חיבורו זה כתב תשובות ופסקים רבים בהלכה, מהם נדפסו בספרים שונים, ביניהם: בספר "גנזי שלום״ לרב שלום שמעוני (נדפס לראשונה בתוניס, תרע"ו) ובספר "מעשה בית דין" (תוניס, תרנ"ו).

## ראו גם
* יהדות תוניסיה
* שאול הכהן

## לקריאה נוספת
* מיכל שרף, **צמידי הזהב: סיפורים מחיי רבי חי טייב ורבי ישועה בסיס מתוניסיה**, הוצאת מכון הברמן למחקרי ספרות, ירושלים 1991.
* הרב מאיר מאזוז, **מגדולי ישראל** חלק א (בני ברק, תשע"ו) עמ' שע-שצד.

## קישורים חיצוניים
* רבי ישועה בסיס זצ"ל, באתר תוניסיה מורשת
* הרב מאיר מאזוז על הרב ישועה בסיס, בתוך: מבוא לספר משפט כתוב, באתר HebrewBooks

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ראשיים לתוניסיה
קטגוריה:תוניס: רבנים
קטגוריה:ילידי 1763
קטגוריה:נפטרים ב-1860
נמל התעופה הבין-לאומי של ע'רדקה

**נמל התעופה הבינלאומי של ע'רדקה (הורגדה)** (בערבית: **مطار الغردقة الدولي**) שוכן בעיר ע'רדקה (הורגדה) שלחוף הים האדום במצרים, כ-500 קילומטרים מדרום-מזרח לקהיר. זהו נמל התעופה השני בגודלו במצרים מבחינת היקף תנועת הנוסעים בו. בשנת 2009 עברו בו 6.7 מיליון נוסעים.

נמל התעופה משמש כשער ראשי לתיירי חוץ בדרכם לאתרי התיירות המצריים שלחוף הים האדום. הוא משרת עשרות חברות תעופה, מרביתן חברות שכר וחברות טיסה מוזלות, הפועלות בינו לבין יעדים בכל רחבי אירופה ובטורקיה, וכן משרת טיסות פנים-ארציות.

בנמל פועלים שני טרמינלים לנוסעים. הטרמינל השני בשטח של 92 אלף מטר רבוע ובו גשרי עלייה למטוסים הוקם במטרה להגדיל את קיבולת הנמל עד ל-13 מיליון נוסעים בשנה, במסגרת מאמצי ממשלת מצרים להגדיל את תנועת התיירות למדינה. הוא נבנה מדרום לטרמינל הישן, ונחנך ב-17 בדצמבר 2014 במעמד נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי.

בנמל התעופה שני מסלולי טיסה מקבילים. הנמל משרת גם את חיל האוויר המצרי, ובשטחו נמצאים מוסכים ממוגנים למטוסי קרב.

מאז מלחמת ששת הימים, עת הופגז שדה התעופה הצבאי בע'רדקה במבצע מוקד, ועד לשנת 1976 לא היה הנמל בשימוש.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

ע'רדקה
קטגוריה:ע'רדקה
יעל דאוקר

**יעל נעים דאוקֶר** (**Yael N. Dowker**; 1919 – ינואר 2016; נולדה כ**יעל נעים**) הייתה מתמטיקאית אמריקאית ילידת ארץ ישראל שבלטה בעבודתה בתחומי תורת המידה והתורה הארגודית .

## ביוגרפיה

נולדה בתל אביב כיעל נעים. למדה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור, שבמרילנד, ארצות הברית. בשנת 1941, בהיותה סטודנטית לתואר שני, פגשה את קליפורד יו דאוקר , מתמטיקאי קנדי שעבד שם בתור מדריך. בני הזוג נישאו בשנת 1944. במהלך התקופה שבין 1943 ל-1946 עבדו שניהם במעבדה לקרינה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.

דאוקר הפכה לתלמידת דוקטורט במכללת רדקליף (בקיימברידג', מסצ'וסטס), תחת הנחייתו של ויטולד הורוויץ' . היא פרסמה את התזה שלה ב"מידות אינווריאנטיות ומשפטים ארגודיים" ב-1947, וקיבלה דוקטורט ב-1948. בשנים 1948–1949, היא למדה לפוסט-דוקטורט במכון ללימודים מתקדמים, בפרינסטון, ניו ג'רזי. עליית המקארתיזם הביאה את בני הזוג להגר בשנת 1950 לאנגליה.

בשנת 1951 לימדה דאוקר באוניברסיטת מנצ'סטר, ומאוחר יותר המשיכה כפרופסור באימפריאל קולג' בלונדון שם הנחתה בין השאר את ביל פרי. בחלק מעבודותיה פעלה בשיתוף פעולה עם המתמטיקאי ההונגרי פאול ארדש.

יחד עם בעלה, דאוקר עזרה לחנך מעל שלושים ילדים מחוננים.

## עבודות

* *Invariant measure and the ergodic theorems*, Duke Math. J. 14 (1947), 1051–1061
* *Finite and <math>\sigma</math>-finite measures*, Annals of Mathematics, volume 54, (1951), pages 595–608


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת מנצ'סטר
קטגוריה:סגל אימפריאל קולג'
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:מתמטיקאיות אמריקאיות
קטגוריה:מתמטיקאיות ישראליות
קטגוריה:מתמטיקאיות יהודיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:בוגרות מכללת רדקליף
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:מהגרים מארץ-ישראל לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1919
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1919
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2016
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2016
קרווחל

**קרווחל** הוא שם משפחה ספרדי הנפוץ בחצי האי האיברי בקרב נוצרים, יהודים ואנוסים כאחד. כיום השם נפוץ גם במדינות דרום אמריקה שהיו קולוניות של האימפריה הספרדית.

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות ספרד ופורטוגל
ילדי המערות

**ילדי המערות** היא טרילוגיה מאת א. ת. זונלייטנר שנועדה לילדים ולנוער, וכוללת את הספרים: "ילדי המערות בעמק הנעלם", שיצא לאור ב-1918, "ילדי המערות בבניין הקורות", שיצא שנה לאחר מכן, ו"ילדי המערות בבניין האבנים", שיצא ב-1920.

## סיפור העלילה
הסיפור מתרחש בתקופת מלחמת שלושים השנים במאה ה-17. אווה ופטר, שני ילדים, חיים בכפר בהרי הדולומיטים עם אח ואחות קשישים. אווה היא נכדתה של הזקנה, הנודעת כמכשפה. בדרך כלל מכבדים אותה בני הכפרים ונעזרים בכישוריה הרפואיים, אך כאשר קורה ומחלת אחד ממטופליה מחמירה, קמים עליה הכפריים ומבקשים את נפשה, והיא נאלצת להימלט מפניהם. באחת המנוסות האלה, כשהיא מוצאת מפלט בעמק הנעלם החבוי בהרים, היא פוגשת את פטר, נער רועים שאמו מתה בדרכי ההרים והוא נשאר לבדו. כאשר בא אחיה להודיעה כי החולה הבריא והיא יכולה לחזור, היא לוקחת איתה את הילד והוא גדל יחד עם אווה, הצעירה ממנו בשנים אחדות.

במשך השנים הבאות מצטרף פטר אל הזקנה בשיטוטיה בשדות וביערות ולומד ממנה רבות על עשבי מרפא, צמחי מאכל ופטריות, יחד עם רעיית הצאן שבה עסק עוד קודם. אז באה עליהם שוב הצרה, והפעם זעם הכפריים עז כל כך, שגם הזקן ואווה הקטנה נאלצים לברוח עם הזקנה ועם פטר אל העמק הנעלם. כשהם עוברים בנקיק הצר המוביל אל העמק, מתרחשת מפולת סלעים והזקן נקבר תחת האבנים עם מעט הרכוש שלקחו עמם, ובעיקר האבנים והפתילים להצתת אש וכלי העבודה שהספיק לארוז, שרידי העולם התרבותי של זמנם. 

הילדים והזקנה מצליחים לעבור בשלום, אך מאמץ הבריחה ומות אחיה קשים מדי לזקנה והיא נפטרת למחרת היום. הילדים נשארים לבדם, ללא כל אמצעי שיעזור להם להתמודד עם חייהם החדשים מלבד תושייתו של פטר, נער הרועים, והידע שצבר במשך השנים. 

בימים הבאים לומדים הילדים לשרוד ולהתקיים בסביבתם החדשה. הם מוצאים מערה למסתור ומתאימים אותה למגורים, מלקטים גרגרי יער, שורשים ופטריות ובוזזים ביצים מקני ציפורים. במשך הזמן הם מגלים את המקום שם לוקקות עזי ההרים את המלח מעל הסלעים, מצליחים לצוד ולביית עז בר, צדים בעלי חיים למאכל וללבוש, שהם מייצרים מעורותיהם ומפרוותיהם, ובלילה אחד, בשעת סערת ברקים, כאשר עץ ביער ניצת ונשרף, הם מביאים ענף בוער אל המערה וכל חייהם משתנים עם מציאת האש. 

כך נמשך סיפורם של הילדים, הגדלים והולכים ומקיפים תוך שנים ספורות את התפתחות האדם מאיש המערות אל האדם התרבותי ובעל הידע. הם מציירים ומציינים את הימים על כותלי המערה, בונים כלים מאבן ומעץ וקשתות מגידי חיות, מקשטים את בגדי העור והפרווה שלהם בבלוטים ובנוצות ציפורים ומשפרים את תנאי חייהם, ממערה לצריף קורות ומצריף לבית בנוי באבן. 

ציורים רבים מלווים את שלושת הספרים וממחישים את מעשה התפתחותם של הילדים משלב לשלב, הן כבני אנוש והן מילדות לבגרות.

## תרגום לעברית
הטרילוגיה תורגמה לעברית בראשית שנות העשרים על ידי א. פרנק, ויצאה לאור בהוצאת אמנות בפרנקפורט על מיין, במוסקבה ובאודסה. מאז לא חודש התרגום, והעברית אכן מיושנת וקשה לקריאה במושגים של ימינו, לא רק לילדים אלא גם למבוגרים. בסוף כל ספר יש לוח של מילים "שאינן שגורות בלשון, או שאין פירושן מדויק בפי הבריות או שמחודשות לצורך השעה ובאו כהצעה", ותרגומן לגרמנית, רוסית, פולנית, צרפתית ואנגלית. בין אלה מילים, שהיום אנו רגילים בהן ואיננו רואים בהן שום חידוש, כמו תגלית, חמציץ, כוך, נדבך, מלט ועוד, וגם מילים שנשכחו, או שלא נקלטו כלל בשפה, כמו אחילית, אמגוז, חמיטה וגומץ.

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
בית הכנסת הגדול של סטוקהולם

**[[בית כנסת|בית הכנסת]] הגדול של [[סטוקהולם]]** (בשוודית: **Stora synagogan i Stockholm**) שוכן ברחוב ורנדורבגוטן, על יד פארק ברזלי, מעט צפונית לאי של העיר העתיקה במרכז סטוקהולם, בירת שוודיה. זהו בית הכנסת הגדול מבין שלושת בתי הכנסת של העיר ושייך לקהילה היהודית של שוודיה ללא הקשר לזרם דתי ספציפי, בעוד השניים האחרים, עדת ישורון ועדת ישראל, משמשים כבתי כנסת אורתודוקסים.

ככלל, בית הכנסת הגדול מקדם גישה שוויונית קונסרבטיבית, בו יכולים כל חברי הקהילה להתפלל באולם המרכזי ללא הפרדה בין גברים לנשים. בנוסף לכך, מדי חודש משמש בית הכנסת כמקום תפילה לקהילה היהודית הרפורמית.

אוטה סטייר , הרבנית הראשונה בשוודיה, היא רבתו של בית הכנסת.

## היסטוריה ואדריכלות
מאז שנת 1775 החזיקה הקהילה היהודית בשוודיה בהשכרה שני מבנים ששימשו כבתי כנסת: הראשון פעל בשנים 1787–1790, והשני בשנים 1790–1870, שניהם בתחומי העיר העתיקה. בנייתו של בית הכנסת הגדול תוכננה על ידי האדריכל השוודי פרדריק וילהלם שולנדר  והחלה בשנת 1867, והוא נחנך רשמית ב-16 בספטמבר 1870, באותה השנה בה קיבלו יהודי שוודיה זכויות אזרח מלאות. היה זה בית הכנסת הרשמי הראשון שיועד מבנייתו לשמש כמקום התפילה לקהילה היהודית בעיר, וכן המבנה הראשון שהוחזק רשמית על ידי הקהילה.

שולנדר תכנן את בית הכנסת בסגנון של מקדש אשורי, אשר כלל עיטורי פרחים על הקירות וסביב העמודים. פנים בית הכנסת הושפע מהארכיטקטורה שהביאו עימם יוצאי יהדות גרמניה הרפורמיסטים, שהיו הדומיננטיים בקרב הקהילה היהודית בשוודיה באותה תקופה, ועל כן הוא עשיר במשחקי צבעים, בעיטורים, ובקישוטים שונים.

סמוך לכניסה לבית הכנסת ניצב פֶּסֶל הברונזה של הפסל השוודי וילי גורדון , "הבורח עם ספר התורה". הפסל נוצר ב-1945 בתום מלחמת העולם השנייה ואחרי השואה וגובהו במקורו היה 53 ס"מ. אנדרטה נוספת במקום היא קבוצת אבני-רחוב שנלקחו מתוך גטו בודפשט ונתרמו על ידי העיר בודפשט שבהונגריה.

## גלריה

Nordiska taflor - no-nb digibok 2014031428010-138.jpg|פנים בית הכנסת הגדול, 1873
Stora synagogan i Stockholm 01.jpg|
Stora synagogan i Stockholm 02.jpg|
Stora synagogan i Stockholm 08.JPG|
Stora synagogan i Stockholm 16.JPG|
Stora synagogan i Stockholm 03.JPG|
Stora synagogan i Stockholm 20.JPG|אבני הרחוב שמקורן בגטו בודפשט
GordonG01 bobe.jpg|"הנמלט ובידיו ספר התורה", 1945
Stora synagogan i Stockholm 09.jpg|חלק מהאנדרטה לזכר הנספים בשואה


## ראו גם
* יהדות שוודיה

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע על בית הכנסת הגדול של סטוקהולם באתר בית התפוצות

## הערות שוליים

סטוקהולם
קטגוריה:סטוקהולם: מבנים
ג'רמי סוויפט

**ג'רמי פול סוויפט** (באנגלית: **Jeremy Paul Swift**; נולד ב-27 ביוני 1960) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו בתור לזלי היגינס בסדרה "טד לאסו", עליו היה מועמד לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה מצטיין בסדרת קומדיה.

## ביוגרפיה
סוויפט נולד בסטוקטון-און-טיס שבמחוז דרהאם. בין השנים 1978 ו-1981 למד משחק בבית הספר "גילדפורד דרמה סקול". בשנות השמונים של המאה העשרים עבד כמעט אך ורק בתיאטרון. הוא הופיע עם להקות תיאטרון כמו "דבורה וורנר קיק תיאטר" והלהקה הקומית "The People Show". בתקופה זו הופיע סוויפט בפרסומות רבות בטלוויזיה. בשנות התשעים של המאה העשרים שיחק בתיאטרון המלכותי הלאומי בהפקה של פילידיה לויד של המחזה "What the Butler Saw" לצדם של דייוויד טננט וריצ'רד וילסון. בטלוויזיה שיחק בסיטקום "Blind Men" של רשת ITV, ובמיני-סדרה "יריד ההבלים", עיבוד לרומן באותו שם של BBC One.

בעשור הראשון של המאה ה-21 הופיע סוויפט בסרט "פארק גוספורד" בתפקיד המשרת ארתור. בסרט "אוליבר טוויסט" בבימויו של רומן פולנסקי שיחק בתפקיד מר באמבל. בערוץ BBC שיחק בסיטקום "The Smoking Room". בתיאטרון הופיע במחזה "Abigail's Party", ההפקה האחרונה בתיאטרון המפסטד הישן.

ב-2009 שיחק בתפקיד ראשי במחזה "The Antiques' Rogue Show" ששודר ב-BBC2 בהשתתפות ליז סמית' ופיטר ווהן. הוא הופיע בתפקיד הדיאקון בסרט "דו-קרב", עיבוד לסיפור קצר מאת אנטון צ'כוב, ושיחק בדרמה הטלוויזיונית "Canoe Man", המבוססת על סיפור היעלמותו של ג'ון דרווין .

סוויפט כיכב בסרט הקומי הבריטי "Downhill" שיצא לאקרנים ב-2014 ולצדו כיכבו גם נד דנהי, קארל תאובולד וריצ'רד לומסדן. ביים את הסרט ג'יימס ראוס וכתב את התסריט טורבן בוס .

סוויפט הוא גם מלחין, ואחת מיצירותיו היא המוזיקה לסרט הטלוויזיה "Werewolves: The Dark Survivors" עבור ערוץ דיסקברי ו-ITV global.

בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" של רשת ITV גילם סוויפט את תפקיד ספראט, הבאטלר של הרוזנת האם (מגי סמית'). ב-2016 הופיע בתפקיד דניס, משרת של הרוזנת מוורודאקי (לסלי קארון) בפרק בסדרה "משפחת דארל".

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1960
מוזיאון המשאיות והתובלה

200px|שמאל|ממוזער|השדרה המערבית של התצוגה
**מוזיאון המשאיות והתובלה** של קבוצת תעבורה הוא מוזיאון ישראלי שנמצא ברמלה ליד בניין המטה של קבוצת תעבורה, צמוד לכביש 44 בין מחלף רמלוד לצומת מעשיהו. המוזיאון מציג משאיות ורכבים נוספים ששימשו להובלה ותעבורה על כבישי ישראל.

## תולדות המוזיאון
המוזיאון הוקם בשנת 2009 לכבוד יום ההולדת ה-85 של מייסד קבוצת תעבורה, אברהם (בונדי) לבנת.

המשאיות אותרו ונאספו למוזאון ממוסכים של קבוצת תעבורה באזור רמלה ובחיפה.

רוב סוגי המשאיות המוצגות במוזיאון היו בשרות קבוצת תעבורה בין שנות ה-50 של המאה ה-20 לשנות ה-80 של המאה ה-20.

## מוצגים בולטים
האוסף של המוזאון כולל כ-40 משאיות ורכבים נוספים.


תמונה:Autocar 1950.JPG|Autocar דגם שנת 1950
תמונה:Autocar 1971.JPG|Autocar דגם שנת 1971
תמונה:Autocar 1971 Yellow.JPG|Autocar דגם שנת 1971
תמונה:Bedford TJ-55.JPG|Bedford TJ-55
תמונה:CATERPILLAR Ramle museun.JPG | יעה אופני של קטרפילר
תמונה:DAF 2500 Ramle museum.JPG|משאית DAF 2500
תמונה:Daf Yellow Ramla Trucks Museum.JPG|משאית DAF
תמונה:Euclid 20 ton.JPG|Euclid 20 טון
תמונה:Euclid R-100 front.JPG|Euclid R100
תמונה:Ford F-6 V-8.JPG|Ford F-6 V-8
תמונה:Kenworth 1988.JPG|Kenworth דגם שנת 1988
תמונה:Leyland Super Beaver at Ramla Trucks and Transport Museum.jpg|Leyland Super Beaver  הורכב בין שנות 60-73 במפעל ליילנד אשדוד
תמונה:Leyland red Ramla Trucks Museum.JPG|משאית Leyland,הורכב במפעל ליילנד אשדוד
תמונה:Mack B-81.JPG|Mack B-81
תמונה:Mack EH years 36-50 120 hp Ramla Trucks Museum.JPG|Mack EH years 36-50 120 hp
תמונה:Paccar Pacific TR-1 Tank transporter.JPG|Paccar Pacific TR-1 Tank transporter
תמונה:Special vehicle Red.JPG|Special vehicle
תמונה:Studebaker Transtar E-13 1960.JPG|Studebaker Transtar E-13 דגם שנת 1960 הורכב בקייזר-אילין תעשיות
תמונה:Ramla-trucks-and-transportation-museum-Voolvo-1a.jpg |וולוו סטארקֶה דגם "L 465" 

### רכבים מסילתיים

תמונה:Faur mont Kronit.JPG|קרונית שרות לביצוע ביקורת ותחזוקת מסילת ברזל. שנת ייצור 1950. מנוע פורד, 40 כ"ס.
תמונה:Locomotive Nesher.JPG|גורר מסילתי שימש לגרירת קרנות מלט במפעל נשר בשנים 1957-1960


## קישורים חיצוניים

*
*לכבוד חג הפסח: סיקור מוזיאונים מוטוריים בישראל

המשאיות והתובלה, מוזיאון ה-
משאיות
ציפור הנעורים המתוקה

**ציפור הנעורים המתוקה** (באנגלית: **Sweet Bird of Youth**; הוצג בישראל בשם **מה יפים הנעורים**) הוא סרט קולנוע קולנוע אמריקאי משנת 1962 בבימויו של ריצ'רד ברוקס שגם כתב את התסריט לפי מחזה בשם זה מאת טנסי ויליאמס משנת 1959 ומתמקד ביחסים בין שחקנית מזדקנת לבין גבר צעיר וחסון המשמש לה כג'יגולו.

פול ניומן וג'רלדין פייג' שיחקו בהפקה הראשונה בברודוויי ב-1959 בבימויו של איליה קזאן שזכתה בארבעה פרסי טוני כולל פרס לפייג' כשחקנית הטובה ביותר. שניהם שיחקו באותם התפקידים גם בסרט.

אד בגלי זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1963.

ג'רלדין פייג' הייתה מועמדת באותה שנה לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. היא זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה. שירלי נייט הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.

ב-1983 הופק סרט טלוויזיה למחזה הזה עם אליזבט טיילור ומארק הארמון בתפקידים הראשיים.

## תקציר העלילה
לעיר סט. קלאוד בפלורידה מגיע זוג במכונית מהודרת. האישה היא שחקנית הקולנוע המפורסמת אלכסנדרה דל לאגו (ג'רלדין פייג') והגבר הוא צ'אנס ויין (פול ניומן).

דל לאגו מרגישה שהקריירה הקולנועית שלה הגיעה לקיצה. היא מתוסכלת ונזקקת לצ'אנס המספק לה תרופות הרגעה, חשיש, עיסויים ומין לפי הצורך. צ'אנס הוא בחור יפה וחסון המרבה להסתובב בחזה חשוף המבליט את שיריו, הוא "ציפור הנעורים המתוקה". צ'אנס מצפה שתמורת שירותיו תעזור לו דה לאגו לקבל חוזה בהוליווד. למעשה, מגיע צ'אנס לעיר בה גדל כדי לפגוש את אהובתו לשעבר, הֶבֶנלי פינלי (שירלי נייט), בתו של ראש העיר.

ראש העיר הוא טום "בוס" פינלי (אד בגלי), מיליונר השולט בעיר ביד חזקה ומדכא באלימות כל התנגדות כלפיו. הוא מטיל פחד ומרות על בני משפחתו - אחותו אנני (מילדרד דאנוק), בתו הבנלי ובנו תומאס פינלי ג'וניור (ריפ תורן). כלפי חוץ הוא מציג עצמו כאדם מוסרי בעוד שהוא מחזיק פילגש בשם לוסי (מדלין שרווד).פינלי מתנגד לקשר בין בתו לצ'אנס, שמשמש בסך הכל כמלצר במועדון המקומי, ושולח אותו להוליווד כדי שיוכל להרוויח כסף ובינתיים כופה על בתו לעבור הפלה.

תומאס, בנו של ראש העיר, מורה לזוג לעזוב את העיר מיד, אחרת יאונה להם רע.

היחסים בין צ'אנס ודל לאגו מתערערים. הוא מקליט אותה מספרת על עצמה שהשתמשה בסמים ומאיים עליה, שיפיץ זאת אם לא תחתים אותו על חוזה בהוליווד. דל לאגו  נכנעת לאיומיו.

בהמשך, יחסה של דה לאגו כלפי צ'אנס משתנה, כשהיא מקבלת שיחת טלפון מהמפיק שלה,  המודיע לה שהסרט האחרון שלה הצליח מאוד והוא רוצה להחתים אותה על סרט נוסף. כעת היא נוקמת בצ'אנס ואומרת לו. שהוא אפס חסר כישרון וכעת היא לא צריכה אותו אלא תסתדר בעצמה ותמצא לה גבר אחר, כפי שמצאה בעבר.

צ'אנס המיואש נוסע לבית ראש העיר שם הוא מוכה קשות על ידי תומאס וחבריו. הבנלי חשה אליו, מחבקת אותו ושניהם בורחים מהעיר.

## קישורים חיצוניים

* קדימון לסרט "ציפור הנעורים המתוקה", באתר יוטיוב

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1962
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:טנסי ויליאמס
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטי פול ניומן
שחאדה

**שחאדה** הוא שם משפחה שמקורו בערבית.

קטגוריה:שמות משפחה ערביים
מרן (עיר)

**מרן** (בצרפתית: **Meyrin**) היא עיר וקומונה בקנטון ז'נבה שבשווייץ, העיר הרביעית בגודלה בקנטון. היא נמצאת מצפון-מערב לעיר ז'נבה, ובתחומה שוכן נמל התעופה הבינלאומי של ז'נבה.

בשנת 2004 הועבר אליה מרכז מבקרים של CERN – "גלובוס המדע והחדשנות".

## דמוגרפיה
כמו שכנתה ורנייה, הייתה מרן כפר קטן וחסר חשיבות אזורית עד שנות ה-60, אז הוחל בפיתוח מואץ של האזור, ונבנו בה שיכונים גדולים בהשראת רעיונותיו של האדריכל השווייצרי לה קורבוזייה. תוך שני עשורים גדלה אוכלוסיית העיר מ-3,000 תושבים עד קרוב ל-19,000. נכון לסוף 2018 מונה העיר יותר מ-25,000 תושבים.

## קישורים חיצוניים

* 
* ממוזער|שיכונים בעירמרן במילון ההיסטורי המקוון של שווייץ (בצרפתית, גרמנית ואיטלקית)

קטגוריה:ז'נבה (קנטון): ערים
קטגוריה:ערים זוכות פרס ואקר
מונה סהלין

**מונה אינגבורג סהלין** (בשוודית: **Mona Ingeborg Sahlin**; נולדה ב-9 במרץ 1957) היא פוליטיקאית שוודית אשר הייתה יו"ר האופוזיציה ומנהיגת מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה מ-2007 עד 2011. סהלין הייתה חברה בריקסדאג מ-1982 עד 1996 ושוב מ-2007 עד 2011 כי ייצגה את מחוז הבחירה של מחוז סטוקהולם והייתה שרת התעסוקה השוודית מ-1990 עד 1991, השרה השוודית לשיווין מגדרי מ-1994 עד 1995, ב-1998 מונתה לשרה ללא תיק והייתה שרת העסוקה והתקשורת עד 2002, ב-2002 במסגרת משרד המשפטים הייתה השרה לדמוקרטיה ושילוב עד 2004, ב-2003 שבה להיות השרה לשיווין מגדרי עד 2004 וב-2006 נהייתה השרה השוודית לפיתוח בר-קיימא מ-2004 עד 2006.

ב-14 בנובמבר 2010, בעקבות התבוסה של הסוציאל-דמוקרטים בבחירות, היא הודיעה שהיא מתכוונת לפרוש מתפקידה כיו"ר המפלגה, וכך עשתה ב-2011.

## קריירה פוליטית
הקריירה הפוליטית שלה התחילה בליגת הנוער הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה בנקה, במחוז סטוקהולם בגיל 16 בשנת 1973, במהלך מלחמת וייטנאם, וכבר בגיל 13 הצטרפה לוייטקונג.
בבחירות בשוודיה ב-1982, סהלין נבחרה לריקסדאג, ובאותה תקופה הייתה חברת הפרלמנט הצעירה בכל הזמנים בריקסדאג. ב-1990 היא מונתה להיות שרת התעסוקה השוודית, אבל לאחר תבוסת מפלגתה בבחירות ב-1991, החליטה להיות יו"ר ועדת שוק העבודה בריקסדאג וכמו כן כדוברת של הסוציאל-דמוקרטים בנושאי בעיות שוק בעבודה. מ-1992 עד 1994 הייתה מזכירת המפלגה, עד 1994, שבה הסוציאל-דמוקרטים חזרו לשלטון, ומ-1994 עד 1995 כיהנה כשרה לשיווין מגדרי.

## חיים אישיים
ב-1982 נישאה ונולדו לה שלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פוליטיקאיות שוודיות
קטגוריה:חברי הריקסדאג
קטגוריה:שרים לענייני נשים
קטגוריה:שרי ממשלת שוודיה
קטגוריה:שוודיות שנולדו ב-1957
דידמאיה השנייה, מלכת אפירוס

**דידמאיה** (ביוונית: **Δηϊδάμεια**), הנזכרת לעיתים גם בשם **לאודמיה** (**Λαοδάμεια**; המאה ה-3 לפנה"ס), הייתה המלכה האחרונה של אפירוס, בתו של פירוס השני. לאחר רציחתה הפכה אפירוס לרפובליקה.

## ביוגרפיה
במקורות מכונה דידמאיה "בת פירוס" ולא ברור באיזה פירוס מדובר. ההערכה הרווחת היא שמדובר בפירוס השני. ייתכן שהייתה לה אחות בשם נראיס, שנישאה לבנו של היירון השני טיראן סירקוסאי (מקובל להאמין שנראיס הייתה למעשה בתו של פירוס הראשון). דידמאיה נולדה בתקופה קשה עבור ממלכת אפירוס. מסעות המלחמה של אבותיה פירוס הראשון ואלכסנדר השני, רוששו את האוצר והקימו לאפירוס אויבים רבים. אביה שלט למשך תקופה קצרה, עד שמת בנסיבות לא וודאיות, ולאחר מכן עלה לשלטון דודה תלמי, שגם הוא לא שלט לאורך זמן (מת ממחלה או נרצח). סבתה אולימפיאס מתה מרוב צער, לפיכך הייתה דידמאיה הנציגה האחרונה של בית המלוכה האייאקדי.

מיד עם עלותה לשלטון בממלכה המפוררת, היא הצליחה להשתלט שוב על עיר הבירה אמבראקיה, שהייתה נתונה בידי המורדים הרפובליקניים, והסכימה לחוס על חיי המורדים בתנאי שהם "יכירו בזכויות התורשתיות שלה". על פי פוליאינוס, מנהיגי המורדים הסכימו "בלי להתבונן כלל בהסכמתם". דידמאיה שלטה למעשה באמבראקיה בלבד, בעוד הרפובליקנים מנהלים את שאר הארץ. היא קיוותה לסיוע מצד מלך מוקדון, שהיה נשוי לדודתה, אך עם זאת הסיוע שקיבלה היה מועט.

היא לא הייתה פופולרית בעיני ההמונים, ומתנגדיה מיד החלו לתכנן תוכניות כדי לרוצחה. הם שיחדו את אחד משומרי ראשה כדי שירצח אותה. עם זאת, ברגע האחרון הוא נרתע מפניה ונסוג בלי להשיג את מטרתו. דידמאיה הבינה שכלתה אליה הרעה, ונמלטה אל מקדש ארטמיס. אולם אדם בשם מילון, שהואשם ברצח אמו שלו, התנפל עליה שם והרג אותה. ההמונים חגגו את הרצח בהוצאת גופתו של סבה פירוס אל מחוץ לקברו, ופיזור עצמותיו ברחבי העיר. על פי יוסטינוס, מילון איבד את שפיות דעתו וקרע את בשרו לגזרים 12 יום לאחר הרצח.

תאריך הרצח אינו ידוע, אולם הוא התרחש בתקופת שלטונו של דמטריוס השני איטוליקוס, מלך מוקדון בין השנים 239-229 לפנה"ס. מנגד, פאוסניאס מספר שדידמאיה מתה ללא ילדים, "ומסרה את השלטון לעם כשהייתה על סף המוות". הן הוא והן יוסטינוס, מציינים שלאחר מותה הפכה אפירוס לרפובליקה, אולם הידרדרה לאנרכיה ומהומות.

## לקריאה נוספת
* דוד גולן, **תולדות העולם ההלניסטי**, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, מהדורה ראשונה תשמ"ג, מהדורה שנייה תשמ"ז.

## הערות שוליים

קטגוריה:אפירוס
קטגוריה:יוונים הלניסטיים
קטגוריה:מלכות בעת העתיקה
קטגוריה:נשים במאה ה-3 לפנה"ס
טיל (עיר)

**טיל** (בצרפתית: **Tulle**) היא עיר בצרפת, בירת מחוז קורז שבחבל אקיטן החדשה. העיר רחוקה כ-180 ק"מ מבורדו.

## היסטוריה

### מלחמת העולם השנייה

ביוני 1944 רוכזו ונרצחו 213 אזרחים בטיל על ידי דיוויזיית הפאנצר אס אס השנייה Das Reich, שלושה ימים לאחר נחיתת יום ה-D במלחמת העולם השנייה. מתוך הנרצחים, 99 נתלו ביום אחד בעיר.

לאחר מתקפה של תנועת ההתנגדות הצרפתית פרנק-טירר (Francs-tireur) ב-7 וב-8 ביוני 1944, הגעתם של חיילי Das Reich אילצה את המאקי לברוח מטיל. ב-9 ביוני 1944 עצרו אנשי אס אס ואס דה את כל הגברים בגילים שש עשרה עד שישים בעיר והורו לתלות 120 מהאסירים. 99 נתלו. בימים שלאחר מכן נשלחו 149 גברים למחנה הריכוז דכאו, שם מתו 101. פעולות הוורמאכט, הוואפן אס אס והאס דה גבו את חייהם של 213 אזרחים תושבי טיל. יום לאחר מכן, אותה דיוויזיית פאנצר, Das Reich, הייתה מעורבת בטבח באורדור-סור-גלאן.

## גאוגרפיה
העיר, הידועה בכינויה "עיר שבע הגבעות", שוכנת על גדותיו התלולות של נהר הקורז .

## כלכלה
העיר ידועה כמרכז חשוב למלאכה ותעשייה, ובעיקר לייצור תחרה, נשק ואקורדיונים.

## ממשל
בין 2001 ל-2008 כיהן בראשות העיר פרנסואה הולנד, לימים נשיא צרפת.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:צרפת: ערים
קטגוריה:אקיטן החדשה
יוסי אברהמי

**יוסי אברהמי** (נולד ב-25 בפברואר 1957) הוא כדורגלן עבר ופוליטיקאי ישראלי שכיהן כראש מועצת גבעת זאב מ־2008 עד מרץ 2024. ככדורגלן שיחק בעמדת החלוץ בקבוצת בית"ר ירושלים, והיה שותף לזכייתה בגביע המדינה בשנים 1976 ו-1979. אברהמי כונה בפי האוהדים "הווספה".

## ביוגרפיה
אברהמי נולד וגדל בירושלים במשפחה דתית, לשמואל ושרה, שעלו לישראל מהעיר יזד שבאיראן. אביו היה חנווני ברחוב צפניה בירושלים. אברהמי הסתיר מהוריו את העובדה ששיחק בנוער של בית"ר לנוכח העובדה שהמשחקים נערכו בשבת. אברהמי גדל כבן טיפוחיו של מישל פורטל שהעלה אותו לקבוצת הבוגרים בעונת 1974/1975.

אברהמי שיחק רוב הזמן כחלוץ, והיה ידוע בעיקר בשל מהירותו הגבוהה ביציאה להתקפות מעבר ולכן כונה "הווספה". אברהמי היווה שחקן משלים למערך של בית"ר בתקופה זו שכללה את שלישיית "שוקולד-מנטה-מסטיק" (אורי מלמיליאן, דני נוימן וויקטור לוי) אך לא הרבה לכבוש. בעונת 1975/1976 היה שותף כשחקן בתואר ההיסטורי הראשון של הקבוצה, גביע המדינה לעונת 1975/1976. בעונת 1979 זכה אברהמי יחד הקבוצה בגביע נוסף, כשבפריצה אופיינית למהירותו הרבה הבקיע את השער שהעלה את בית"ר ליתרון 0–2, שהכריע את המשחק. כמו כן, זכה אברהמי עם הקבוצה בתואר אלוף האלופים לעונת 1975/1976. במהלך הקריירה של אברהמי בקבוצה, סיימה הקבוצה 4 פעמים במקום השני של הליגה.

אברהמי זכה לדקות משחק רבות דווקא בעונת 1979/1980 בה נשרה הקבוצה לליגת המשנה, ואף הוזמן לשחק בנבחרת ישראל שם ערך הופעה בודדת במשחק נגד נבחרת אוסטריה בשנת 1979. לאחר עונת 1983/1984, בה הפסידה בית"ר את האליפות, החליט מאמן הקבוצה דוד שווייצר לשחרר את אברהמי, ובעקבות כך החליט אברהמי לפרוש ממשחק פעיל.

במהלך הקריירה שלו שנמשכה 10 עונות, כולן בבית"ר ירושלים, רשם אברהמי 229 הופעות במדי הקבוצה וכבש 18 שערים.

## קריירה פוליטית
לאחר הפרישה פנה אברהמי לפוליטיקה. אברהמי, המתגורר בגבעת זאב, ניצח בבחירות ב-2008 בבחירות לראשות המועצה, וזאת לאחר שכבר התמודד על התפקיד בעבר ומילא תפקידים אחרים במועצה. הוא נבחר מחדש לתפקיד בבחירות המקומיות ב-2013 וב-2018.

לקראת הבחירות שנועדו להיערך באוקטובר 2023 הודיע אברהמי כי אין בכוונתו להתמודד לכהונה נוספת. עקב פריצת מלחמת חרבות ברזל נדחו הבחירות עד לפברואר 2024, ואברהמי סיים את תפקידו במרץ 2024.

## תארים ככדורגלן
;בית"ר ירושלים
* גביע המדינה (2): 1975/1976, 1978/1979
* אלוף האלופים (1): 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:ראשי מועצת גבעת זאב
קטגוריה:ירושלים: כדורגלנים
קטגוריה:גבעת זאב: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
אורורה מרדיגניאן

**אַוּרוֹרָה (ארשלויס) מַרְדִיגַניאן** (בארמנית: Աուրորա [Արշալոյս] Մարտիկանեան; 12 בינואר 1901, צ'מישגזק, ממורט-איל עזיז, האימפריה העות'מאנית - 6 בפברואר 1994, לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית) הייתה שחקנית וסופרת ארמנית, ניצולת רצח העם הארמני.

## ראשית דרכה
מרדיגניאן נולדה למשפחה ארמנית משגשגת בצ'מישגזק, כשלושים וחמישה קילומטרים מצפון לאֱלָזִיג (שנקראה בעבר הַרְפּוּט), בלב טורקיה העות'מאנית. היא חזתה בהירצחם של בני משפחתה, ואולצה לצעוד למעלה מ-2250 קילומטרים, ונחטפה ונמכרה לעבדות באנטוליה. היא הצליחה להימלט אל טיפליס (טביליסי כיום), ומשם לסנקט פטרבורג ולאוסלו, ובסופו של דבר הגיעה לניו יורק.
ממוזער|קטע ששרד מן הסרט, בן כ-15 דקות. הקטע שוחזר בשנת 2009.

## ארמניה הנאנסת ומכירה פומבית של נשמות
שמאל|ממוזער|304x304 פיקסלים|כרזת הסרט "מכירה פומבית של נשמות", 1919
בניו יורק פנה אליה הארווי גייטס, תסריטאי צעיר, וסייע לה לכתוב ולפרסם טקסט שמתואר בדרך כלל כספר זכרונות, בשם "ארמניה הנאנסת"  (*Ravished Armenia*).

על בסיס הספר חובר תסריט והופק סרט אילם בשם "מכירה פומבית של נשמות" (*Auction of Souls*) בשנת 1919, כשמרדיגניאן מגלמת את עצמה, והוצג לראשונה בלונדון. בניו יורק הוצג הסרט בחסות משפחות ואנדרבילט והארימן, בעידוד הוועדה האמריקאית לסעד ארמני וסורי.

מרדיגניאן תיארה שש-עשרה נערות ארמניות אשר "נצלבו" בידי מעניהן העות'מאנים. בסרט "מכירה פומבית של נשמות" מוצגות הנערות מסומרות אל צלבים. ברם, מקץ כמעט שבעים שנה, גילתה מרדיגניאן להיסטוריון הקולנוע אנת'וני סלייד שהסצנה לא הייתה מדויקת, ותיארה לא צליבה אלא שיפוד. לדבריה, "הטורקים לא בנו צלבים בסגנון המוכר. הם יצרו צלבים קטנים ומחודדים. הם הפשיטו את הנערות. אילצו אותן להתכופף קדימה, ולאחר שאנסו אותן, אילצו אותן לשבת על העץ המחודד, דרך הנרתיק. כך הם הרגו - הטורקים. האמריקאים עידנו את זה. הם לא מסוגלים להציג זוועות כאלו."

בתקשורת זכתה מרדיגניאן לכינוי "ז'אן ד'ארק של ארמניה", ותוארה כדוברת קורבנות הזוועות שהתחוללו בטורקיה וברחבי האימפריה העות'מאנית. למרדיגניאן היה חלק בהיווצרות התנועה ההומניסטית בארצות הברית בשנות ה-20 של המאה ה-20 נישאה מרדיגניאן וחיה בלוס אנג'לס עד מותה בשנת 1994.

## פרס אורורה
בעשור השני של המאה ה-21 נחנך "פרס אורורה להקצת האנושות", אשר מוענק על ידי ניצולי רצח העם הארמני למי שבמעשיהם, ובמחיר סיכון אישי, השפיעו משמעותית על הצלת חיי אדם ועל קידום מטרות הומניטריות. הפרס הוענק לראשונה בשנת 2016, בירוואן, בירת ארמניה.
## ראו גם
* אונס במהלך רצח העם הארמני
## לקריאה נוספת
*Slide, Anthony. Ravished Armenia and the Story of Aurora Mardiganian. Jackson, Ms.: University Press of Mississippi, 2014.
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר פרס אורורה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצולי רצח העם הארמני
קטגוריה:סופרות ארמניות
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מטורקיה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1901
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1901
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1994
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1994