open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
זכויות להט"ב בדרום סודאן

**[[זכויות להט"ב|זכויותיהם]] של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים ([[להט"ב]]) ב[[דרום סודאן]]** כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית. פעילות הומוסקסואלית במדינה מוגדרת כעבירה פלילית ועלולה לשאת עונש של עד 10 שנות מאסר מאז 1899 כחלק מסודאן האנגלו-מצרית, מדינת חסות משותפת של הממלכה המאוחדת ומצרים בין השנים 1899–1956, שהייתה בפועל בשליטה מלאה של האימפריה הבריטית בעוד שמצרים קיבלה השפעה במקרים ספציפיים.

לאחר קבלת עצמאותה של דרום סודאן מסודאן בשנת 2011, חוק העונשין שאומץ על ידי הממשלה האוטונומית של דרום סודאן לפני קבלת העצמאות בשנת 2008 שהפליל פעילות הומוסקסואלית עם עונש של 10 שנות מאסר, נותר במקומו.

## מעמד בחוק
פעילות הומוסקסואלית הוגדרה כעבירה פלילית בסודאן עוד מימי שלטונה של סודאן האנגלו-מצרית משנת 1899. דרום סודאן, שהיוותה בעבר ממשלה אוטונומית כחלק מסודאן עד קבלת עצמאותה מהמדינה ביולי 2011, הייתה כפופה לפרשנות דין השריעה האסלאמי שהוחל בשטח סודאן לפיו פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה המשיכה להוות עבירה פלילית בשטח המדינה והייתה עלולה להטיל עונש מאסר, ענישה גופנית של הלקאות  ועונש מוות למורשעים. עם זאת, בשנת 2008 הממשלה האוטונומית של דרום סודאן שעוד לא הייתה עצמאית באופן רשמי מסודאן, אימצה חוק עונשין משלה אשר כולל איסור על "משכב גשמי נגד סדרי הטבע" שהתייחס לקיום פעילות הומוסקסואלית וקבע עונש של 10 שנות מאסר למורשעים בשטחה, שנותר במקומו לאחר קבלת עצמאותה. בשנת 2020 ביטלה סודאן את עונשי המוות והענישה הגופנית על ביצוע פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בשטחה לאחר שחוק העונשין במדינה שהתבסס על דין השריעה הדתי בוטל והוחלף בדין אזרחי חילוני, והטיל מאתה ואילך עונש של 5 שנות מאסר למורשעים בעבירה ראשונה עד מאסר עולם בעבירה שלישית.

## הכרה במערכות יחסים חד-מיניות
דרום סודאן אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה מוגבלת יותר של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור). לצד אי הכרתה של דרום סודאן במערכות יחסים הומוסקסואליות, ישנה הגבלה בחוקה של המדינה שמגדירה נישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בין גבר לאישה בלבד מאז 2011. בכך, קיימת הגבלה חוקתית להכרה בנישואים חד-מיניים במדינה.

## תנאי מחיה
בשנת 2006, אברהם מאיום אתיאאן, בישוף דרום סודני, הוביל לפיצול בכנסייה האפיסקופלית של סודאן  בעקבות מה שהוא כינה כ-"כישלון של הנהגת הכנסייה לגנות הומוסקסואליות בתוקף מספק".

ביולי 2010 נשיא דרום סודאן  סאלווה קיר מאיארדיט המכהן משנת 2011 הצהיר לרדיו הולנד העולמי כי "הומוסקסואליות אינה באופי של תושבי דרום סודאן. זה אפילו לא משהו שמישהו יכול לדבר עליו כאן בדרום סודאן במיוחד. זה לא שם ואם מישהו רוצה לייבא או לייצר את זה, הוא לא יקבל תמיכה וזה תמיד יהיה מגונה על ידי כולם".

דו"ח מעמד זכויות האדם בדרום סודאן לשנת 2010 שפורסם על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית מצא "אפליה חברתית נפוצה נגד הומוסקסואלים ולסביות" וקבע כי לא היו נוכחים "ארגוני זכויות להט"ב ידועים" במדינה.

## להט"ב דרום סודאנים ידועים

* אוונג אדה-צ'ול , שחקנית, דוגמנית ואמנית לסבית דרום-סודאנית-אוסטרלית.

## טבלת סיכום

## ראו גם

* זכויות להט"ב
* זכויות להט"ב באפריקה
* זכויות להט"ב בחבר העמים הבריטי

## הערות שוליים

דרום סודאן
קטגוריה:דרום סודאן
דרום סודאן
פתיחה לקדיש

"**פתיחה לקדיש - אחר מיטתם של הרוגי ארץ ישראל**" הוא חיבור קצר מאת ש"י עגנון, שפורסם לראשונה בגיליון ערב יום הכיפורים ה'תש"ח של העיתון "הארץ" ובהמשך נדפס אחרון בקובץ סיפוריו "סמוך ונראה", שיצא לאור בשנת 1950 (ה'תשי"א). החיבור הוא מעין תפילת צידוק הדין על מותם של הרוגי ארץ ישראל, בעקבות תפילת "קדיש" הנאמרת לזכרם של המתים.

## רקע
בשנת 1947, עוד לפני תחילתה של מלחמת העצמאות, נהרגו יהודים רבים בתקריות בין יהודים לערבים ובין יהודים לכוחות ממשלת המנדט, שבעה מעולי הגרדום הוצאו להורג ועוד שניים פוצצו עצמם טרם תלייתם. באו"ם החל הדיון בחלוקתה של ארץ ישראל, שהוביל, כחודשיים לאחר פרסום חיבורו של עגנון, להחלטת החלוקה. בעקבות מאורעות אלה כתב עגנון את חיבורו זה. 

בדומה לשירו של נתן אלתרמן "מגש הכסף", שפורסם כשלושה חודשים לאחר פרסום "פתיחה לקדיש", גם "פתיחה לקדיש" נכתבה על סמך האירועים שקדמו לה, אך עוצמתה גדלה עם האירועים שבאו לאחר פרסומה, מלחמת העצמאות שבה נהרגו למעלה מששת אלפים מבני היישוב העברי, שהיו כאחוז אחד ממנו.

יוחנן גלוקר העריך שהשראה ל"פתיחה לקדיש" קיבל עגנון מרעיון המיוחס לרבי שמחה בונם מפשיסחה בספר "השמן הטוב" שיצא לאור בשנת ה'תרס"ה, בספר "שמחת ישראל" שיצא לאור בשנת ה'תר"ע, ובספרו של מרטין בובר, "אור הגנוז", שיצא לאור בשנת ה'תש"ו.

"פתיחה לקדיש" נכלל בספר "סמוך ונראה", מיד לאחר ארבע הסאטירות שבקובץ "פרקים של ספר המדינה", שיש בהן ביקורת על תופעות אחדות במפעל הציוני. חוקר עגנון ג'פרי סאקס רואה במיקום זה עדות לנאמנותו של עגנון ליהדות ולציונות.

## תוכן "הפתיחה לקדיש"
[250px|ממוזער|שמאל|ה[אנדרטה לחללי פיגוע מצובה, שמילותיה נלקחו מתוך "פתיחה לקדיש"]]
החיבור "הפתיחה לקדיש" כולל חמש פסקאות. בפסקה הראשונה עומד עגנון על יחסו של מלך היוצא לקרב לחלליו: "מלך בשר ודם שיוצא למלחמה על אויביו מוציא חיילותיו להרוג וליהרג.  ... נהרג אחד מהם יש לו למלך הרבה כנגדו." 

הפסקה השנייה מציגה את הניגוד בין יחס זה ליחסו של הקב"ה למות אדם מישראל: "נפקד חס ושלום אחד מישראל באה פחת בלגיונותיו של המלך ובאה תשות כח כביכול במלכותו יתברך, שהרי מלכותו חסרה לגיון אחד מלגיונותיו ונתמעטה חס ושלום גדולתו יתברך." 

בפסקה השלישית מנמק עגנון את אמירת "קדיש" על מי שמת: "לפיכך מתפללין אנו ואומרים על כל מת מישראל יתגדל ויתקדש שמיה רבא. יגדל כח השם ולא יביא תשות כח לפניו יתברך". 

בפסקה הרביעית עובר עגנון מהתייחסות כללית לאדם מישראל שמת להתייחסות להרוגי ארץ ישראל: "אם כך אנו מתפללים ואומרים אחר כל אדם שמת, קל וחומר על אחינו ואחיותינו הנאהבים והנעימים בני ציון היקרים הרוגי ארץ ישראל שנשפך דמם על כבוד שמו יתברך ועל עמו ועל ארצו ועל נחלתו." 

הפסקה החמישית והאחרונה מביעה תקווה לעתיד, תוך ציטוט משפט הסיום של הקדיש: "ונזכה ונחיה ונראה עין בעין, עושה שלום במרומיו הוא ברחמיו יעשה שלום עלינו ועל כל ישראל אמן."

## לקריאה נוספת
* דן לאור, **חיי עגנון, ביוגרפיה**, הוצאת שוקן, 1998, עמודים 394–395.

## קישורים חיצוניים
* יוחנן גלוקר, פתיחה לפתיחה, **[[עמדה (כתב עת ספרותי)|עמדה]]** 35, קיץ 2016
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי ש"י עגנון
קטגוריה:קדיש
קטגוריה:הנצחת חללי מערכות ישראל
סטפן ג'יימס

**סטפן ג'יימס** (באנגלית: **Stephan James**; נולד ב-16 בדצמבר 1993) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה קנדי. התפרסם בשל תפקידו כאצן המסלול ג'סי אוונס בסרט "המרוץ" בשנת 2016,ולאחר מכן בשל תפקידו בתור וולטר קרוז בסדרת המותחן הפסיכולוגי "הומקאמינג" של פריים וידאו; תפקיד אשר הקנה לו מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.

## ביוגרפיה
ג'יימס נולד בטורונטו, אונטריו, קנדה. הוא סיים את לימודיו במכון ג'רוויס קולגייט בשנת 2011.  הוא אחיו הצעיר של השחקן שאמיר אנדרסון (אנ'). משפחתו ג'מייקנית. 

## קריירה
ג'יימס התחיל את דרכו בטלוויזיה בתפקיד חוזר במשך שתי עונות בסדרת הנעורים הקנדית הוותיקה דגראסי. לאחר שעזב את "דגראסי", שיחק ג'יימס בתפקידי משנה שונים בטלוויזיה, בהם *How To Be Indie*, *Clue* ו-*My Babysitter's a Vampire* בשנת 2011, ו-*המאזין* ו-*LA Complex* בשנת 2012. בשנת 2011, שיחק גם בתפקיד משנה בסרט הטלוויזיה "12 דייטים ראשונים". 

תפקיד הקולנוע העלילתי הראשון שלו היה כששיחק מול טטיאנה עלי ופפה דובסון בסרט הקולנוע הקנדי "Home Again" משנת 2012, בו גילם מגורש מג'מייקה.  אף על פי שהסרט זכה לביקורות מעורבות,   ג'יימס זכה במועמדות לפרס המסך הקנדי לשחקן המשנה הטוב ביותר בטקס פרסי המסך הקנדי הראשון על משחקו בסרט, 

בשנת 2013 לוהק ג'יימס לגלם את פעיל לזכויות האזרח ג'ון לואיס בסרטה אווה דוברני "סלמה" משנת 2014. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר לאותה שנה. 

בשנת 2015, ג'יימס כיכב אורח במיני סדרת הטלוויזיה של CBC "מישהו יודע את שמי", המבוסס על הרומן עטור הפרסים מאת לורנס היל.  בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 2015, נבחר ג'יימס לאחד מ"הכוכבים העולים " בתעשיית הקולנוע.    

בשנת 2016, ג'יימס כיכב בתפקיד הראשי של האצן האפרו-אמריקאי, אצן המסלול והשדה ג'סי אוונס, בסרט הביוגרפי המרוץ לצד ג'ייסון סודייקיס, במקומו של כוכב מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר, ג'ון בויגה.   על תפקידו בסרט זכה ג'יימס בפרס המסך הקנדי לשחקן הטוב ביותר.

בשנת 2017, ג'יימס שיחק את התובע פרסטון טרי במיני סדרה "יריית פתיחה". 
בשנת 2018 הוא שיחק בעיבוד הקולנועי של בארי ג'נקינס לרומן של ג'יימס בולדווין "סיפורו של רחוב ביל", שהיה מועמד לפרס האוסקר.  כמו כן באותה שנה, הוא גילם את וולטר קרוז, לצד ג'וליה רוברטס, בובי קנאבלי, ושיי ויגהאם, בסדרת הטלוויזיה "הומקאמינג". על תפקידו בסדרה היה ג'יימס מועמד לפרס גלובוס הזהב.

## פילמוגרפיה
### סרטים

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:שחקנים ילדים קנדים
קטגוריה:קנדים ממוצא ג'מייקני
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1993
פום

**קלייר פומה** (בצרפתית: **Claire Pommet**; נולדה ב-2 באוגוסט 1996, בליון, צרפת), מוכרת בשם הבמה **פום** (**Pomme**), היא זמרת, פזמונאית ומוזיקאית צרפתייה.

## ביוגרפיה
קלייר פומה גדלה באזור ליון. מגיל 6 למדה תורת המוזיקה, בגיל 7 הצטרפה למקהלת הילדים La Cigale de Lyon, ובגיל 8 למדה לנגן בצ'לו. אמה מנגנת בחליל צד ואביה מתווך נדל"ן. היא אוטודידקטית.

בספטמבר 2017, בגיל 21, היא הופיעה לראשונה באולם ההופעות "לה בול נואר". באוקטובר באותה שנה היא הוציאה את אלבום השאנסון הראשון שלה, *[[À peu près]]*. האלבום תואר כ"תערובת של פופ ופולק" על ידי סלומה רוזרול-דאגלאס מהעיתון לה פיגארו, כ"מעודד מאוד" על ידי ז'יל רנו מליברסיון, בעוד מרי-קתרין מרדי מ-RFI, הרדיו הצרפתי הממלכתי, אמרה כי "המילים לא משכנעות [לגמרי]" אך שיבחה את קולה של פומה. העיתונים ליברסיון ולה פיגארו הדגישו את איכות הופעותיה החיות, אשר במהלכן היא מנגנת במיוחד באוטוהארפ ובגיטרה.

פום הופיעה בחלקו הראשון של סיבוב ההופעות של המוזיקאי אסף אבידן בסתיו 2017. בפברואר 2018, היא הופיעה באולם ההופעות "קפה דה לה דאנס" שבפריז, שם חיממה את הזמרת לואן אמרה והזמר ויאני. בנוסף, באמצע שנת 2018 היא הופיעה ב"לה סיגל", ובתחילת 2019 ב"לה טריאנון".

מילות שיריה כוללות לרוב מוטיבים של אהבה, מוות ו"סיטואציות יומיומיות אשר פונות לרומנטיקה". האהבה המובעת בשיריה איננה רק הטרוסקסואלית, אלא גם ביסקסואלית או הומוסקסואלית. אחד משיריה מוקדשים לזמרת הקנדית-צרפתייה ספייה נולין, שהייתה בת זוגה. בריאיון למגזין *Télérama* היא הסבירה: "נוח לי עם ההומוסקסואליות שלי באופן טבעי, כמו למשל כשאני משתמשת בכינויי גוף נשיים בשירים שלי. ואני חושבת שזה משמעותי, בהתחשב בכמות הודעות התודה שאני מקבלת. כנערה, הייתי גם אוהבת לזהות את עצמי אצל זמרות לסביות".

בשנת 2020, היא זכתה בפרס Victoires de la Musique בקטגוריית האלבום החדש של השנה (Album Révélation of the Year), עבור אלבומה השני, *Les failles*. בשנת 2021, היא הוכתרה כזמרת השנה.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן

### מיני-אלבומים

### סינגלים

### וידאו קליפים

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות-יוצרות צרפתיות
קטגוריה:זמרים להט"בים
קטגוריה:להט"בים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1996
הינדרק אויאמה

**הינדרק אויאמה** (נולד ב-12 ביוני 1995; טאלין, אסטוניה) הוא כדורגלן אסטוני המשחק בקבוצת פאידה לינאמסקונד ובנבחרת אסטוניה בעמדת הבלם. אחיו של הנריק אויאמה הוא גם כדורגלן מקצועי.

## קריירת מועדונים
הינדרק אויאמה התאמן עם קבוצת הנוער של לבדיה טאלין החל משנת 2006. בשנת 2011 הוא הועלה לראשונה במשחק של ליגת העל האסטונית וכעבור שלושה ימים הבקיע את שערו הראשון במשחקים הליגה. במהלך העונה הוא שיחק לסירוגין בקבוצה הבוגרת ובקבוצת הנוער של המועדון. בעונת 2013/2014 הוא עבר לנומה קאליו. בעונת 2015/16 הוא חזר ללבדיה ושיחק במהלך העונה 38 משחקים בקבוצה הבוגרת ו-24 בקבוצת נוער.

בשנת 2017 הינדרק אויאמה עבר לקבוצת JJK מליגת העל הפינית בכדורגל. הינדרק אויאמה שיחק בפינלנד מספר עונות ובשנת 2021 חזר לאסטוניה.

## קריירה בינלאומית
בצעירותו הוא שיחק בנבחרת אסטוניה לנוער החל מגיל 16 ועד 23.

ב-6 בינואר 2016 אויאמה שיחק לראשונה עבור הנבחרת הבוגרת במשחק ידידותי נגד שוודיה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אסטונים
קטגוריה:בלמי כדורגל אסטונים
קטגוריה:כדורגלני לבדיה טאלין
קטגוריה:כדורגלני פאידה לינאמסקונד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אסטוניה
קטגוריה:ילידי 1995
לאון פרארו

**לאון פרארו** (ברומנית: **Leon Feraru**) היה שם העט של **אוטו אנגלברג** (במקור **Otto Engelberg**; 1887 –1961), שהיה משורר, מתרגם, פובליציסט והיסטוריון ספרותי יהודי-רומני, קונסול כבוד של רומניה בניו יורק ופרופסור אוניברסיטאי.

## ביוגרפיה
פרארו נולד בבראילה, רומניה ושם גם למד בבית הספר היסודי ובבית הספר התיכון. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת בוקרשט, בפקולטה למשפטים וספרות ולאחר מכן המשיך באוניברסיטת מונפליה, בצרפת. הוא בחר את שם העט Feraru - ברזלן, משום שאביו היה ברזלן, והשתמש בשמות עט נוספים, למשל: **L. Schmidt, L. Feru, H. Libanon**.

פרארו פרסם שירים ראשונים בכתב העת Lumea israelită (העולם היהודי). פרסם שירים תחת שם העט Ola Cânta (אולה קנטה). בגלל האווירה האנטישמית, שבאה לידי ביטוי אחרי הופעת ההצגה מנשה החליט להגר מרומניה ויצא ב-1913 לארצות הברית. חרף הימצאותו בארצות הברית המשיך פרארו להשתתף בכתבי העת הספרותיים ברומניה והוסיף עליהם גם כתבי עת ברומנית, שהופיעו בארצות הברית. הוא גם היה לחבר מתכתב של מכון התרבות של היכל כוראל של בוקרשט.

פרארו תרגם לאנגלית משוררים וסופרים רומנים.

זמן מה היה מרצה באוניברסיטת טורונטו וגם קונסול כבוד של רומניה בניו יורק. הוא פרסם בעיתונות האמריקאית פרטים על הספרות הרומנית וגם ערך את כתב העת ברומנית Steaua Română, שהיה גם בעל מהדורה אנגלית. הוא קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה ולימד בה עד יציאתו לגמלאות.

## ספריו
* 1926 "Maghernița veche și alte versuri din anii tineri" (הבקתה הישנה וחרוזים אחרים מהשנים המוקדמות) - הבקתה הישנה היה בית המלאכה של אביו הברזלן.
* 1926 "The Development of the Romanian Novel" (ההתפתחות של הנובלה הרומנית)
* 1929 "The Development ofthe Romanian Poetty" (ההתפתחות של השירה הרומנית) - ספר זה מבוסס על עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת קולומביה
* 1937 "Arabescuri" (ערבסקות)
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מרומניה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-רומני
קטגוריה:בראילה: אישים
קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:משוררים יהודים רומנים
קטגוריה:מתרגמים יהודים רומנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בוקרשט
קטגוריה:סגל אוניברסיטת טורונטו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1887
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
הארי לוטי

**הארי ג'יימס סי. לוטי** (באנגלית: **Harry James C. Lawtey**; נולד ב-26 באוקטובר 1996) הוא שחקן אנגלי, המוכר בעיקר בשל תפקידו בתור רוברט ספירינג בסדרה "התעשייה".

## ביוגרפיה
לוטי נולד באוקספורד. הוא בילה חלק מילדותו בצפון המדינה. המשפחה עברה בילדותו לקפריסין שם הוצב אביו. לאחר שחזר לאנגליה, לוטי למד משחק בבית הספר לתיאטרון של סילביה יאנג וסיים את לימודיו בבית הספר למשחק דרמה סנטר בלונדון.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

### תיאטרון

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:בוגרי בתי ספר למשחק באנגליה
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1996
ירגזי חלוד-חזה

**ירגזי חלוד־חזה** (שם מדעי: *Poecile davidi*) הוא מין של ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים שחי בהרים במרכז סין.
## מאפיינים פיזיים
הירגזי חלוד־החזה הוא עוף קטן, אם כי בינוני בהשוואה לבני משפחתו, באורך 12–13 ס"מ ובמשקל 10–12.5 גרם. כיפת הראש, הגרון והסנטר שחורים, והלחיים לבנות. הבטן והצווארון כתומים בגוון החלודה, מקור שמו. הגב חום אפרפר. קשתית העין כהה, המקור שחור וקצר, והרגל אפרפרה ירקרקה. אברות הכנף חומות אפורות עם שוליים בצבע אפור בהיר ואברות הזנב אפורות חומות עם קצה לבן. בהשוואה למינים ירגזי סצ'ואני, ירגזי הרים וירגזי לבן-גבה, הגחון הרבה יותר רווי ופחות דהוי. הנקבה והזכר דומים. הצעירים דומים לבוגרים, אם כי הכיפה והגרון בהירים יותר, שולי האברות דהויים יותר, הלחיים צהובות יותר, והגחון דהוי. הכנפיים באורך 65–68 מ"מ אצל הזכרים ו-64–67 מ"מ אצל הנקבות. כף הרגל באורך 14–18 מ"מ. הקריאות הן נשיפות בקול גבוה שנשמעות כמו "ציט" ו"צ'יט-איט-איט". בדומה למיני פויסילה אחרים, לירגזי חלוד־החזה קריאה שנשמעת כ-"צ'יקדי-די-די", שמורכבת מהברות גבוהות שלאחריהן צלילים נמוכים יותר.

## התנהגות
מחוץ לעונת הקינון, הירגזים נעים בקבוצות של 5–10 פרטים. הירגזי חלוד–החזה הוא עוף זריז ואקרובטי, שנצפה מחפש מזון בחופת עצים גבוהים. לא ידוע הרבה על הרבייה של מין זה. בסצ'ואן, עונת הקינון מתחילה במאי. הקן מוקם בחלל בעץ או בגזע מת, בגובה 4–10 מטר מפני הקרקע. הקן נבנה ממספר חומרים, בהם חזזית. השרת הנוצות מתבצעת בסתיו, באוקטובר-נובמבר.

## טקסונומיה
הירגזי חלוד־החזה תואר לראשונה על ידי 2 חוקרים רוסים, מיכאיל ברזובסקי וולנטין ביאנקי בשנת 1891, אך נחשב שנים רבות למין בסוג ירגזי עם רוב הירגזיים האחרים. נחשב בעבר למין אחד עם ירגזי החרמון (על סמך פרופורציות, ללא תמיכה מתצפיות שטח) ולקרוב לירגזי לבן-גבה. מחקר משנת 2005 (גיל, סליקאס ושלדסון, 2005) מבוסס נתונים גנטיים ומורפולוגיים תמך בהפרדת הסוג פויסילה, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN, ITIS, ו-IOC. תוצאות דומות חזרו במחקר מאוחר יותר (יוהנסון ואחרים, 2013), אם כי פוצלו מהסוג מספר מינים לסוג סיטיפרוס. מקור ההולוטייפ בגאנסו. השם המדעי ניתן למין על שם ארמן דוד, זואולוג וכומר צרפתי.

העץ הפילוגנטי של הסוג (*Poecile*), על פי טריץ' ואחרים (2017), הוא:

## תפוצה ובית גידול
הירגזי חלוד־החזה חי ביערות טרופיים וסובטרופיים (בעיקר אשוחית, אורן, אשוח, שדר, צפצפה, במבוק, ערבה, אלנוס ואלון) לחים בגבהים של 2,135–3,400 מטר מעל פני הים. הוא מצוי בהרים של מרכז סין (בחוביי, שאאנשי, גאנסו וסצ'ואן).

טווח התפוצה (כ–369,000 קמ"ר) של מין זה בינוני, ולכן המין אינו מתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון גודל הטווח. גודל האוכלוסייה לא כומת, אך לא סביר שהוא מתקרב לסף סכנת ההכחדה על פי קריטריון גודל האוכלוסייה. לא ידועה מגמת האוכלוסייה, אך לא סביר הירידה מהירה מספיק כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. על כן, ירגזי חלוד-חזה מסווג כמין ללא חשש. איום על המין הוא הרס בתי גידול כתוצאה מכריתת יערות.
## קישורים חיצוניים

* מפת תחום תפוצה והקלטות של ירגזי חלוד-חזה באתר Xeno-canto
## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מיכאיל ברזובסקי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1891
חלוד-חזה
ח
קטגוריה:בעלי חיים בהרי סין
קטגוריה:סין: מינים אנדמיים
אריק ניימסניק

**אריק ג'ון ניימסניק** (באנגלית: **Eric John Namesnik**; 7 באוגוסט 1970 - 11 בינואר 2006) היה שחיין אמריקאי, פעמיים ברציפות סגן אלוף אולימפי (ברצלונה 1992 ואטלנטה 1996), סגן אלוף עולם (פרת' 1991), בעל מדליית ארד מאליפות עולם (רומא 1994), אלוף הפאן פסיפיק (אדמונטון 1991) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי. סגן אלוף עולם (רומא 1994) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.

## ביוגרפיה
ניימסניק נולד וגדל בבאטלר, פנסילבניה. הוא התאמן בשחייה ב-YMCA. בשנים 1989–1993 הוא התאמן באוניברסיטת מישיגן ביחד עם גוסטבו בורג'ס ומרסל וודה בהדרכתו של ג'ון אורבנצ'ק . 

### 1989
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט 1989 הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:17.02 דקות, אחרי בן ארצו דייוויד וורטון (4:16.14 דקות) ולפני ריימונד בראון מקנדה (4:23.61 דקות).

### 1991
#### סגן אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1991 הוא זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:01.87 דקות, אחרי תמאש דארני מהונגריה שקבע שיא עולם חדש של 1:59.36 דקות ולפני כריסטיאן גסנר מגרמניה (2:02.36 דקות) ומשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:15.21 דקות, אחרי תמאש דארני שקבע שיא עולם חדש נוסף של 4:12.36 דקות ולפני סטפאנו באטיסטלי מאיטליה (4:16.50 דקות).

באליפות הפאן בפסיפיק שנערכה באדמונטון, קנדה באוגוסט אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:18.40 דקות ומדליית כסך במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:03.06 דקות

### 1992
#### סגן אלוף אולימפי
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:15.57 דקות, אחרי תמאש דארני (4:14.23 דקות) ולפני לוקה סאקי מאיטליה (4:16.34 דקות).

### 1994
באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה ב-1994 הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:15.69 דקות, אחרי בן ארצו טום דולאן שקבע שיא עולם חדש של 4:12.30 דקות ויאני סייבינן מפינלנד (4:13.29 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:02.01 דקות.

### 1995
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במאר דל פלאטה, ארגנטינה במרץ 1995 הוא זכה ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:17.70 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:19.00 דקות ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:03.70 דקות.

באליפות הפאן בפסיפיק שנערכה באטלנטה, ג'ורג'יה באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:15.39 דקות.

### 1996
באולימפיאדת אטלנטה (1996) הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:15.25 דקות, אחרי טום דולאן (4:14.90 דקות) ולפני קרטיס מיידן מקנדה (4:16.28 דקות).

## חייו ומותו
ניימסניק התחתן עם השחיינית קירסטן סילבסטר מהולנד ולזוג נולדו שני ילדים. ב-7 בינואר 2006 נפצע אנושות בתאונת דרכים שהתרחשה לאחר שניסה לחלוף על פני רכב אחר בכביש מכוסה קרח בעיר פיטספילד, מישיגן. הוא נפטר מהפציעה שלו ב-11 בינואר 2006.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:שחייני מעורב אישי
קטגוריה:שחייני חזה
קטגוריה:שחיינים אמריקאים
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בארצות הברית
קטגוריה:פנסילבניה: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006
פנס (מוסף לביקורת ספרות)

**פנס** הוא כתב עת מקוון לביקורת ספרות שנוסד על ידי המחלקה לספרות עברית ומכון הקשרים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

פנס רואה אור פעם בחודש וכולל מאמרים בתחומיה השונים של ביקורת הספרות - שירה, פרוזה, מחקר, ספרות מתורגמת, ועוד - בדגש על הספרות העברית. מדור מיוחד במוסף מוקדש לביקורת צעירה הנכתבת על ידי תלמידי ותלמידות תיכון במסגרת תוכנית 'דרך רוח'.

## היסטוריה
פנס יצא לאור לראשונה באפריל 2021. מקימי המוסף ניסחו את השקפתו:

## עורכים וכותבים
עורכי כתב העת הם חיים וייס, מוריה דיין קודיש, נעמה ישראלי ונעם קרון.

על המבקרים שכותבים בפנס נמנים יגאל שוורץ, יעל שנקר, שירה סתיו, סיגל נאור פרלמן, עודד ישראלי, מוטי פוגל, מי-טל נדלר, מתן חרמוני, בנימין בראון, יפתח אשכנזי, הילה בלום, יורם מיטל, חיים יעקובי, תמר מרין, חנוך בן פזי, עמוס נוי, אילאור פורת, ראויה אבורביעה, איתי שניר, יעקב צ. מאיר.

האתר עוצב על ידי איתי מרינברג-מיליקובסקי.

לוגו המוסף עוצב על ידי נורית וינד-קידרון.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: כתבי עת
ויליאם קרפנטר

**ויליאם קרפנטר** (באנגלית: **William Carpenter**: 1818 – 1899) היה אמן צבעי מים. הוא נדד במשך שש או שבע שנים בשנות ה-50 של המאה ה-19 וצייר סצנות של הודו, אנשיה ונופיה. מוזיאון ויקטוריה ואלברט קנה למעלה מ-280 מציוריו.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
ויליאם קרפנטר נולד בערך בשנת 1818. הוא היה בנם הבכור של ויליאם הוקהם קרפנטר ואשתו, מרגרט שרה קרפנטר. אביו היה אוצר במוזיאון הבריטי ואמו הייתה אמנית דיוקנאות ידועה. ויליאם נכנס לבתי הספר של האקדמיה המלכותית בשנת 1835. בתחילה הוא צייר בצבעי שמן אך מהר מאוד החל לצייר בצבעי מים.

### הודו
ויליאם נסע אחרי אחיו, פרסי קרפנטר, בתחילת שנות ה-50 וצייר בהודו במשך כמה שנים. קרפנטר לא ניהל יומן, אולם האוסף הגדול של ציוריו בצבעי מים מתוארכים ומאפשר לשחזר את מסעו. הוא נסע דרך מצרים והגיע לבומביי ביוני 1850. כמעט מיד הוא נסע לפונה שם גם אחרים נמלטו מהחום. עד שחזר לבומביי בדצמבר בערך, הוא צייר בית ספר בארמון מרתה הישן ונופים של ארמון שניוואר. הוא ראה את כניסת השנה החדשה בעת ביקור באי סלסט, לאחר שבילה את חג המולד בציור בזיליקה בבנדרה.ציוריו כללו נוף של כביש שנבנה באותה העת כדי לחבר את האי סלסט ליבשת.

קרפנטר צייר נופים ודיוקנאות של שליטים מקומיים. הוא ערך מסעות שנתיים לקשמיר בשנים 1853, 1854 ו-1855.  

הוא צייר את מקדש הזהב של אמריצר בשנת 1854. הוא נסע דרך פנג'אב, אפגניסטן ולאחר מכן לרג'סטאן לפני שחזר לאנגליה ב-1857.  ציור חשוב שאיתו חזר היה דיוקנו של הנסיך פכר-אוד דין מירזה, שהיה בנו הבכור של בהדור שאה השני, אותו השלים בפברואר 1856. הנסיך מת חמישה חודשים מאוחר יותר, ביולי 1856.

### אנגליה
לאחר שובו הצליח קרפנטר למכור את ציוריו כבסיס לסיפורים לעיתון Illustrated London News. מאוחר יותר נסע קרפנטר לבוסטון, מסצ'וסטס והיה שם ב-1866, אך לא ידוע כמה זמן בילה באמריקה.

קרפנטר הציג תערוכת יחיד במוזיאון דרום קנזינגטון בשנת 1881 שכללה 275 ציורים. לאחר התערוכה כל הציורים נרכשו על ידי מוזיאון ויקטוריה ואלברט החדש. במוזיאון עדיין יש עשרות מציוריו המתעדים את הודו בשנות ה-50 ולפחות ציור אחד נוסף שהוא קנה ב-1884 שעדיין הודו היא הנושא.

הוא מת כרווק בלונדון ב-1899.

## גלריה

File:Portrait of Sarup Singh with attendants (after William Carpenter). Udaipur, 1851, City Palace Museum, Udaipur..jpg

File:Interior of the Neminath Temple, Dilwara, Mount Abu by William Carpenter.jpg

File:Tara Chand and sons by William Carpenter 2006AM2141 jpg l.jpg

File:Prince Fakhr-ud Din Mirza, eldest son of Bahadur Shah II, 1856.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1818
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1899
נמרוד רוזן

**פרופסור נמרוד רוזן** (נולד ב-23 ביולי 1961) הוא הנשיא הנבחר של האיגוד הישראלי לאורתופדיה ומנהל מערך האורתופדיה והשיקום במרכז רפואי העמק בעפולה.

## ביוגרפיה
נולד וגדל בחדרה. ב-1979 התגייס לחיל התותחנים, ושירת כלוחם וכקצין. לאחר סיום קורס הקצינים, שירת כקצין סיוע ארטילרי בחטיבת גולני תחת פיקודו של גבי אשכנזי. בשירות המילואים שימש מפקד גדוד ארטילרי וסיים את שירותו בדרגת אלוף-משנה.
ב-1984 התקבל ללימודי רפואה בטכניון וב-1992 סיים בהצטיינות תוארי Bsc ו-MD והחל התמחות במחלקה האורתופדית בבית החולים רמב"ם בחיפה, בניהולו של פרופ' חיים שטיין.

ב-1994 קיבל תואר דוקטור לרפואה מהטכניון ובשנת 2006 קיבל דוקטורט נוסף (Ph.d) בתחום המבנה והביוכימיה של העצם.

ב-1998 נסע רוזן להתמחות בבית החולים יוהאן גוטנברג בעיר מיינץ שבגרמניה. שנה לאחר מכן התמחה במחלקה האורתופדית במרכז הרפואי סאניברוק שבאוניברסיטת טורונטו, קנדה, בהנהלתם של פרופ' מרווין טייל ופרופ' ג'ו שצקר. שם השלים את תת-התמחותו בשברי טראומה מורכבים, ובפרט בשברי הטבעת האגנית. בהמשך התמחה גם בבית החולים סנט ג'ורג' בלונדון, אצל הפרופ' מרטין בירצ'ר.

ב-1999 השתתף במשלחות החילוץ וההצלה של פיקוד העורף שסייעו ברעידת האדמה באיזמיט שבטורקיה וברעידת אדמה ביוון שנה לאחר מכן.

ב-2004 ייסד רוזן את המרכז לשיקום העצם בטכניון ובמרכז הרפואי רמב"ם שבחיפה וב-2005 מונה כראש מחלקה האורתופדית ומחלקת הטראומה במרכז הרפואי זבולון שבקריות.

בשנת 2006 זכה רוזן במכרז לניהול המחלקה האורתופדית במרכז הרפואי העמק בעפולה. תחת ניהולו הפכה המחלקה למערך אורתופדיה ושיקום בו לראשונה בישראל פועלת מחלקת השיקום תחת מערך האורתופדיה. רוזן הוא הפרופסור הצעיר ביותר שהוסמך למנהל מחלקה אורתופדיה על ידי משרד הבריאות בישראל.

בשנת 2012 הקים את בית הספר ללימודי המשך במסגרת הפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט בטכניון ושימש כמנהלה הראשון.

בשנת 2013 קיבל תואר פרופסור חבר קליני מטעם הטכניון ובשנת 2015 הפך לראש החוג ללימודי אורתופדיה בבית הספר לרפואה של הטכניון.

## פעילות מחקרית

פרופ' רוזן שותף בקבוצת מחקר המפתחת טכנולוגיה להשתלת תאי עצם בחסרי עצם אצל מטופלים, נפגעי טראומה, חולי סרטן וזיהומי עצם, בהם נוצר פגם קריטי ברצף העצם המחייב התערבות ניתוחית. צוות המחקר פיתח שיטה שמאפשרת לקיחת שומן אדם ולהופכו למה שמכונה "עצם נוזלית" המוזרקת ישירות לאזור הפגם בעצם, וממלאת את החסר בטווח של עד 6 שבועות.

רוזן משמש כמנהל הרפואי של חברת בונוס ביוגרופ מחיפה, המפתחת את שתל ה"בונופיל" (Bonofill), שהוא שתל עצם מותאם אישית המיוצר בהנדסת רקמות מתאי המטופל, לשם שיקום בחסר עצם, לשימוש בכירורגיית פה ולסת ובכירורגיה אורתופדית.

## פעילות יזמית
בשנת 2017 יזם רוזן את הקמת המרכז הרפואי RMC (רוזן מדיקל סנטר) שנפתח בתחילת 2018 בעפולה, ובו שבעה חדרי ניתוח מהמתקדמים בישראל. זהו המרכז הרפואי הראשון שאיננו ציבורי בגליל ובעמקים. בהמשך הצטרף המרכז לרשת מדיקה של קבוצת העסקים בארנבוים. רוזן משמש כמנהלו הרפואי של המרכז ואחראי על פיתוחו המקצועי.

בשנת 2020 היה חבר במשלחת של ארגון "רופאים ללא גבולות" שיצאה לקמרון שבאפריקה, שם ביצע ניתוחים מורכבים במטופלים תושבי המקום.

## קישורים חיצוניים
* פרופסור נמרוד רוזן באתר המרכז הרפואי העמק.

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים ישראלים
קטגוריה:אורתופדים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:סגל הטכניון: רפואה
קטגוריה:סגל מרכז רפואי העמק
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל הרפואה
קטגוריה:יזמים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
יצחק קדרון

250px|לא ממוסגר|שמאל
**יצחק קדרון** (נובמבר 1932 – 14 במאי 1987) היה מדען ופרופסור ישראלי, אבי המיקרו-אלקטרוניקה בישראל וממקימי מעבדת המיקרו-אלקטרוניקה בטכניון. בנוסף על כך, קדרון היה ממקימי SCD, על כך זכה בפרס ביטחון ישראל. זכה בפרס רוטשילד בשנת 1985.

## ביוגרפיה
נולד בשנת 1932 בשם איזי קאנר באנטוורפן שבבלגיה למשפחה אורתודוקסית.
התייתם מאביו בגיל שבע.
בזמן השואה, משנת 1942, הוסתר על ידי מתילד קולארט ומשפחת מינט, חסידי אומות העולם בכפר אז’ימון (Agimont) שבגבול בלגיה-צרפת.
אחיו דבורה וזאב הוסתרו במקום אחר. יצחק לא דיבר צרפתית תחילה ויצא לרעות את העיזים. לאחר שלמד צרפתית החל ללמוד בבית ספר במנזר. בסוף שנת 1944 שוחרר האזור בו גר על ידי הצבא האמריקאי ודודו אברהם (אחי-אביו) בא ולקח אותו חזרה לאנטוורפן, שם התאחד עם אחיו.
מרבית משפחתו נרצחה בשואה.

לאחר המלחמה עלו קדרון ואחיו לארץ ישראל בספטמבר 1945. הצטרף לחברת הנוער בקיבוץ קריית ענבים ושנה אחר כך נשלח לתיכון ברמת יוחנן.
התגייס לצה"ל בגיל 16 ובמלחמת העצמאות נלחם ונפצע בהגנת הקיבוץ.
קדרון שירת במערך הטכני של חיל האויר ובבסיס רמת-דוד למד לראשונה טכנאות רדיו. בזמן שרותו הצבאי השלים את לימודיו ואת בחינות הבגרות.

השתחרר בגיל 19 והחל ללמוד הנדסת חשמל בטכניון. סיים את התואר הראשון בהצטיינות בשנת 1955. קדרון התקבל ללימודי תואר שני באוניברסיטה הטכנולוגית בדלפט שבהולנד, אותם סיים בשנת 1957. לאחר הלימודים עבד קדרון כמהנדס בחברה הדנית DISA, שפיתחה חיישנים למדידת מהירות אוויר.
בדנמרק הכיר את אשתו, גרדה, והשניים נישאו ב-1958.
רעייתו התגיירה, השניים נישאו בחתונה יהודית בשנת 1961, הגיעו לישראל והשתקעו בחיפה. קדרון קיבל משרת מרצה בטכניון. קדרון ועמיתים אחרים בטכניון סברו שטכנולוגיית הטרנזיסטור היא חשובה לשמירת הביטחון של ישראל וכן שרכיב זה הוא שלב ראשון במהפיכה גדולה שנקראה אז LSI (הטמעה בקנה מידה גדול, Large Scale Integration). המדובר בהכנסת מספר רב של טרנזיסטורים בצפיפות לתוך שבב סיליקון יחיד.

בשנת 1967 יצא קדרון עם משפחתו לשנת שבתון באוניברסיטת מינסוטה, שם עבד במעבדות חברת האניוול, שעסקה בפיתוח שיטות ייצור בתחום המיקרו-אלקטרוניקה.
כששב לארץ עמל כשנתיים על לאחר מכן הקמת מרכז ללימודי מיקרו-אלקטרוניקה בטכניון.
לאחר מלחמת יום הכיפורים, בשנת 1973, עסק קדרון (ביחד עם שלמה מרגלית ואדיר בר-לב) בפיתוח גלאים ישראליים ראשונים. הגלאים שפיתח קדרון שימשו בין השאר לטיל אוויר-אוויר טילי פיתון.

בשנת 1982, לאחר ששב משנת שבתון באוניברסיטת פרטוריה שבדרום אפריקה, התגלה בגופו סרטן המעי הגס. אף על פי שעבר טיפולים אינטנסיביים בבית החולים רמב"ם ובסן פרנסיסקו, קדרון נפטר במאי 1987, בגיל 54. נטמן בבית העלמין של קיבוץ רמת יוחנן. הותיר אחריו את רעייתו ושלושה ילדים.

לפני מותו הספיק קדרון לגייס את הכספים להקמתו של מבנה המרכז למיקרו-אלקטרוניקה בטכניון.
## הנצחתו
* מעבדות חברת SCD במכון לשם של רפא"ל נקראו על שמו. בנוסף על כך, הטכניון מעניק פרס למחקר על שמו. 
* בשנת 1989 הוקמה קרן לעידוד מחקר במיקרו-אלקטרוניקה ובמיקרו-אופטיקה מההקדש של קדרון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי בלגיה
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת העצמאות
קטגוריה:סגל הטכניון: הנדסת חשמל
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת חשמל
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: עובדי רפאל
קטגוריה:זוכי פרס רוטשילד
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:אישים הקבורים ברמת יוחנן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1987
ועידת ואנזה (סרט)

**ועידת ואנזה** (בגרמנית: **Die Wannseekonferenz**) הוא סרט טלוויזיה גרמני משנת 1984 המתאר את אירועי ועידת ואנזה, שהתקיימה בברלין בינואר 1942. התסריט נגזר מפרוטוקול הישיבה. מכיוון שלא קיים תמלול מילולי של תוכן הפגישה, הדיאלוג בדוי. הנושא המרכזי של הסרט הוא האופי הבירוקרטי של אופן ביצוע השואה.

אותם אירועים תוארו מאוחר יותר בסרט "הפתרון הסופי" (Conspiracy) באנגלית משנת 2001.

## ליהוק
השחקנים ששיחקו את 15 משתתפי הכנס הם:

* דיטריך מטאוש (Dietrich Mattausch) בתפקיד אובר-גרופנפיהרר ריינהרד היידריך, ראש המשרד הראשי לביטחון הרייך (RSHA) וסגן הרייכספרוטקטור של בוהמיה ומורביה.
* גרד בקמן (Gerd Böckmann) בתפקיד אדולף אייכמן, ראש המדור לענייני יהודים במשרד הראשי לביטחון הרייך.
* פטר פיץ (Peter Fitz) בתפקיד ד"ר וילהלם שטוקרט, מזכיר המדינה, משרד הפנים של הרייך.
* גינתר שפרלה (Spörrle) בתפקיד אוברפיהרר האס-אס ד"ר גרהרד קלופפר, מזכיר המדינה, המשרד הראשי של המפלגה הנאצית (Parteikanzlei).
* הנס-ורנר בוסינגר (Buאס-אסinger) בתפקיד מרטין לותר, תת-מזכיר ואיש הקשר לאס-אס, משרד החוץ.
* פרנץ רודניק (Rudnick) כד"ר פרידריך וילהלם קריצינגר, סגן ראש לשכת קנצלר הרייך .
* יוכן בוסה (Buאס-אסe) בתפקיד ד"ר גאורג לייברנדט, ראש המחלקה המדינית, משרד הרייך לשטחים הכבושים במזרח.
* הרלד דיטל (Dietl) בתפקיד גאולייטר ד"ר אלפרד מאייר, סגן השר במשרד הרייך לשטחים הכבושים במזרח.
* רוברט אצורן (Atzorn) בתפקיד גרופנפיהרר אס-אס אוטו הופמן, ראש המשרד הראשי לגזע והתיישבות של האס-אס.
* דיטר גרוסט בתפקיד שטורמבאנפיהרר אס-אס אריך נוימן, מנהל משרד תוכנית ארבע השנים .
* פרידריך גאורג בקהאוס (Beckhaus) בתפקיד גרופנפיהרר אס-אס היינריך מילר, ראש מחלקת RSHA IV (הגסטאפו).
* ריינהרד גלמניץ (Glemnitz) בתפקיד ד"ר יוזף ביהלר, מזכיר המדינה בממשל הכללי של פולין הכבושה.
* מרטין ליטגה (Lüttge) בתפקיד שטורמבאנפיהרר אס-אס ד"ר רודולף לנגה, מפקד האס-דה בלטביה.
* ריינר סטפן (Steffen) בתפקיד ד"ר רולנד פרייזלר, מזכיר המדינה, משרד המשפטים של הרייך .
* גרד ריגאואר (Rigauer) בתפקיד אוברפיהרר האס-אס ד"ר אברהרד שנגארט, קצין אס-דה ששירת בגנרלגוברנמן.
* אניטה מאלי (Mally) בתפקיד המזכירה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה בשפה הגרמנית
קטגוריה:סרטים בגרמנית
קטגוריה:סרטים על השואה
קטגוריה:סרטים אוסטריים
קטגוריה:סרטי 1984
קטגוריה:ועידת ואנזה
קייק פופ

**קייק פופ** הוא קינוח המהווה עוגה המזוגגת בשוקולד ומוגשת כסוכרייה על מקל.

הם הומצאו לראשונה בשנת 2008 על ידי אנג׳י דאדלי, המכונה גם "בייקרלה".

קייק פופס משתמשים ברבים מהמרכיבים המשמשים באפיית עוגה מסורתית וניתן להכין אותם מעוגות בכל טעם.

לאחר אפיית עוגה, או איסוף פירורים מעוגה קיימת, יש לפורר את הפירורים לחתיכות קטנות. את הפירורים הללו מערבבים בתוך קערה ואת התערובת המתקבלת מעצבים לכדורים, קוביות או צורות אחרות. כל כדור מחובר למקל סוכרייה טבול בשוקולד מומס, ומוכנס למקרר לצינון.

לאחר שהתערובת מתמצקת, טובלים אותה בשוקולד מומס ליצירת קליפה קשה, ומקשטים אותה בסוכריות. ניתן להקפיא את כדורי העוגה כדי לזרז את תהליך ההתמצקות.

ניתן להכין אותה גם עם תבנית שקעים או מולטיקייק.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:המטבח האמריקאי: קינוחים
קטגוריה:עוגות
רינג פופ

**רינג פופ** היא סוכרייה על מקל המגיעה בצורת טבעת פלסטיק שעליה מונחת הסוכרייה.

הסוכרייה הומצאה בסוף שנות ה-70 על ידי פרנק ריצ'רדס, שרצה לגרום לבתו להיפטר מהרגל מציצת האגודל שלה.

בתחילת שנות ה-80 שודרה בטלוויזיה פרסומת לרינג פופ, שכללה ילדים רבים שאוכלים ונהנים עם רינג פופס, ובה סצנה עם שני ילדים, ילד וילדה, שבה הילד הקטן מציע נישואים לילדה הקטנה עם הרינג פופ. הפרסומת זכתה להצלחה מסחרית גדולה.

## הערות שוליים

קטגוריה:סוכריות
קטגוריה:טבעות (תכשיטים)
דיוויזיית השריון הפינית

**דיוויזיית השריון הפינית** (בפינית: **Suomen panssaridivisioona** או בראשי תיבות: **PsD**) הייתה דיוויזיית שריון של צבא פינלנד אשר לחמה במהלך מלחמת ההמשך ומלחמת לפלנד.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-28 ביוני 1942, וכללה את בריגדת השריון, בריגדת היגרים ובריגדת הפרשים. כמפקדה מונה גנרל מיור רובן לאגוס. הדיוויזיה זכתה לכינוי "מרסקין נירקי" (Marskin Nyrkki, האגרוף של המרשל - מנרהיים). את רוב שנת 1942 היא העבירה בעתודה, ובתחילת 1943 נשלחה להשתתף במלחמת ההמשך כנגד ברית המועצות. עם סיום המלחמה היא הוחזרה לפינלנד, שם לחמה כנגד גרמניה הנאצית במלחמת לפלנד. היא פורקה ב-4 בדצמבר 1944.

## קישורים חיצוניים
* יחידות השריון הפיניות באתר Axis History 

קטגוריה:פינלנד במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת ההמשך
קטגוריה:יחידות שריון
קטגוריה:אוגדות ודיוויזיות
אבוט המאירי תקשורת

**אבוט המאירי תקשורת** היא חברת תוכן והפקות טלוויזיה ישראלית. משנת 2016 נמצאת בבעלות חלקית של חברת ההפקות והתוכן "פרימנטל מדיה", ומשנת 2021 בבעלות מלאה שלה.

## היסטוריה
חברת אבוט המאירי נוסדה בשנת 2006 בשם "אבוט-רייף המאירי" על ידי היזמים ואנשי העסקים איתן אבוט, גיא המאירי ומוטי רייף. בשנת 2011 מכר מוטי רייף את חלקו בחברה לאיתן אבוט וגיא המאירי, והחברה שינתה את שמה ל"אבוט המאירי".

במהלך השנים הייתה אחראית להפקות טלוויזיה מהגדולות ששודרו בערוצי התוכן המסחריים, בהן התוכניות, "אקס פקטור", "הישרדות", "המירוץ למיליון", "היפה והחנון" ו"הרווק".

לצד הפקות אלה, אבוט המאירי עוסקת גם בהפקות מקור, בהן סדרות דרמה שחלקן זכו בפרסים רבים ושודרו ביותר מ-30 מדינות בעולם. בין ההפקות המוכרות של אבוט המאירי: "שטיסל", "סרוגים", "המנצח", "הנספח", "כיפת ברזל", "משפחה טובה", "זוג מנצח", "הטוב מכולם", "אהבה עיוורת", "איט גירלס", "סוואגרז", "אמזונס", "ריסטרט" ועוד.

בשנת 2016 נרכשו 51% ממניות "אבוט המאירי" על ידי חברת ההפקות והתוכן "פרימנטל מדיה" הפועלת בכ-30 מדינות שונות ומשדרת בכל שנה כ-350 תוכניות בלמעלה מ-10,000 שעות שידור. באפריל 2021 הושלמה רכישת 100% מהחברה על ידי "פרימנטל מדיה".

כמו כן, שותפה אבוט המאירי בפעילות הדרמה של חברת "דורי מדיה דרסט".

## תוכניות והפקות מבית היוצר של אבוט המאירי
* **סדרות דרמה** – "שטיסל" (2013–2021), "סרוגים" (2008–2012), "המנצח" (2018), "הנספח" (2019), "מתי נתנשק" (2007–2008), "הפסיכולוגית" (2018), "2.3 בשבוע" (2011), משפחה טובה (2014–2015), כיפת ברזל (2017), "קוגל" (2023)
* **תוכניות מציאות** – "הישרדות" (2007–רץ), "גוט טאלנט ישראל" (2018–2019), "זוג מנצח VIP" (2014–רץ), "אהבה חדשה" (2020–רץ), "המירוץ למיליון" (העונה הרביעית – 2014), "הרווק" (2009–2013), "היפה והחנון" (2008–2014), "דייט בחשיכה" (2012–2023), "דה פור" (2018), "המשימה: אמזונס" (2016), "אקס פקטור" (2013–2021), הדור הבא 24/7 (2011), "שף מתחלף" (2022–רץ)
* **דוקו ריאליטי** – "מהפכה במטבח" (העונה הרביעית, 2019), "פרויקט הלהקה" (2013–2014), "טריני וסוזנה עושות את ישראל" (2011–2015), "TLV - עושים את תל אביב" (2010–2014), איט גירלז, אהבה עיוורת, ריסטרט, SwaggerZ.
* **שעשועונים** – "הטוב מכולם" (2021–רץ), "הקו האדום" (2018–רץ), קן הקוקייה (2018), קופה משותפת (2018), "הזירה" (2025- הווה)
* **סרטים** – "היו לילות" (2010), "בננות" (2013)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* אתר הבית של אבוט המאירי תקשורת
* אתר פרימנטל מדיה

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות הפקה ישראליות
המינהל לביטחון המדינה ושירותי מודיעין

**מנהלת הביטחון והמודיעין** או רשמית **המינהל לביטחון המדינה ושירותי מודיעין** (בגרמנית: **Direktion für Staatsschutz und Nachrichtendienst**; בראשי תיבות **DSN**) של משרד הפנים הפדרלי הוא שמו של סוכנות הביון הממשלתית ומנגנון ביטחון המדינה באוסטריה שהוקם כיורש למשרד הפדרלי להגנת החוקה ומלחמה בטרור (BVT) שפורק בעקבות לקחים מפיגוע הירי בווינה (2020). הארגון הוקם כגוף של המינהל הכללי לביטחון הציבור במשרד הפנים האוסטרי.

## משימות
המינהל מחולק לתחומי חקר מפגעים ומניעת סיכונים ובכך משלב תחת קורת גג אחת את תחומי ביטחון המדינה ומשימות איסוף מודיעין. הגוף נועד לבצע משימות הגנה ומניעת פיגועים המסכנים את החוקה (במסגרת חוק ביטחון המדינה ושירות המודיעין המקומי), חקר סיכונים (במסגרת חוק משטרת ביטחון) וחקירת עבירות פליליות (במסגרת קוד סדר הדין הפלילי).

## היסטוריה
ההחלטה על הקמת הארגון עלתה ביוזמת שר הפנים האוסטרי קארל נהאמר בעקבות כשלי המודיעין של המשרד הפדרלי האוסטרי להגנת החוקה ומלחמה בטרור (BVT), שלא הצליח למנוע את פיגוע הירי בווינה (2020), למרות התראות רבות ומעקב קודם אחר המחבלים המעורבים.

בספטמבר 2021 פורסם כי עומר חייג'אווי-פירכנר, שוטר אוסטרי ממוצא ירדני, מונה לראש הגוף החדש וכי ייכנס לתפקידו במקביל להקמת הארגון ב-1 בדצמבר 2021. דייוויד בלום, שעשה בעבר קריירה במשרד הפדרלי להגנת החוקה ובלשכת הקנצלר הפדרלי ומייקל לוהנגר, שמונה לראש מחלקה ב-BVT, נבחרו לשמש כסגניו. הגם שבלום עזב בתוך שנתיים, בינואר 2023, על רקע יוזמה פרלמנטרית להרמת ועדת פיקוח פרלמנטרית על פעילות הארגון.

במהלך פעילויות הארגון מחדש הודיע פרנץ רוף, ראש המינהל הכללי לביטחון הציבור, על הכפלה משוערת של מספר עובדי המינהל עד 2027. למרות איחוד תחומי ביטחון המדינה ושירות הביון, הוא הדגיש את החשיבות של הפרדה ארגונית בין שני הגופים לסוכנות ביון נפרדת ולמשרד ביטחון המדינה.

בינואר 2026, מונתה סילביה מאייר לראשות הסוכנות והפכה לאישה הראשונה באוסטריה לעמוד בראש סוכנות הביון.

## ראשי הארגון

## קישורים חיצוניים

* 
* המינהל לביטחון המדינה ושירותי מודיעין באתר משרד הפנים האוסטרי

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסטריה: ארגונים משטרתיים
קטגוריה:ארגוני ביון
קטגוריה:ארגוני אכיפת חוק
קטגוריה:קהילת המודיעין האוסטרית
ליסה למפנלי

**ליסה למפנלי** (באנגלית: **Lisa Lampanelli**; נולדה ב-19 ביולי 1961) היא סטנד-אפיסטית, שחקנית ומאמנת אישית אמריקאית, הבולטת בשל אופיין השנוי-במחלוקת של בדיחותיה.

## ביוגרפיה
למפנלי נולדה בעיר טרומבול שבקונטיקט. אמה עבדה כקלדנית עבור מחלקת המשטרה המקומית, ואביה עבד בחברת סיקורסקי ולאחר מכן הפך לצייר.

היא למדה עיתונאות בבוסטון קולג' ובאוניברסיטת סירקיוז, ולאחר מכן השתתפה בקורס לפרסום באוניברסיטת הרווארד. בסיום לימודיה עבדה כעורכת וכבודקת עובדות במספר עיתונים.

בתחילת שנות ה-90 החלה לעסוק בסטנד-אפ בעיר ניו יורק, והופיעה בתוכניות סטנד-אפ שונות בטלוויזיה.

ב-2005 הוציאה ספיישל קומדיה ב-DVD בשם "Take it Like A Man". ספיישלים נוספים שלה יצאו ב-2009 וב-2011.

היא השתתפה בתפקידים קטנים בקומדיות "Larry the Cable Guy: Health Inspector", "So NoTORIous" ו-"Delta Farce".

ב-2012 השתתפה בגרסה לסלבריטאים של ריאליטי הטלוויזיה "המתמחה". היא ספגה ביקורת רבה מצד הצופים בשל התפרצויותה, בדיחותיה הפוגעניות ועימותיה עם מתמודדים אחרים.

בטקס פרסי גראמי ה-58 היה מועמד אלבומה "Back to the Drawing Board" לפרס גראמי לאלבום הקומדיה הטוב ביותר.

באוקטובר 2018 הודיעה כי היא פורשת מעיסוקה כסטנדאפיסטית, וכי תחל לעסוק באימון אישי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת סירקיוז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סירקיוז
קטגוריה:בוגרות בוסטון קולג'
קטגוריה:בוגרי בוסטון קולג'
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות אמריקאיות
קטגוריה:סטנדאפיסטיות אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1961
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
Get Back (שיר של הביטלס)

"**Get Back**" (מילולית: "חזור") הוא שיר של להקת הביטלס. השיר חובר על ידי פול מקרטני, על אף שלפי ההסכם בינו לבין ג'ון לנון הקרדיט הרשמי ניתן ללנון-מקרטני. השיר ראה אור ב-11 באפריל 1969 בגרסת תקליטון, עם השיר Don't Let Me Down כצד בי. על התקליטון נכתב שהוא של "הביטלס ובילי פרסטון" וזהו התקליטון היחיד של הלהקה הכולל שם של נגן אורח. בנוסף, השיר חתם את הופעת הביטלס על הגג ואת התקליט Let It Be. שם השיר הוא גם שם הפרויקט שיזם מקרטני במטרה להחזיר את הלהקה לשורשיה כלהקת הופעות ללא שימוש בהפקת אולפן. פרויקט זה הניב את האלבום Let It Be, את ההופעה על הגג, ואת שני הסרטים התיעודיים שתיעדו את החזרות: Let It Be וThe Beatles: Get Back. לאחר השיר בהופעה על הגג (הביצוע החי האחרון של שיר בתולדות הלהקה) אמר לנון "I'd like to say thank you on behalf of the group and ourselves, and I hope we passed the audition" ("ברצוני להודות בשמנו ובשם הלהקה, אני מקווה שעברנו את האודישן"). פיל ספקטור, שהפיק את התקליט Let It Be ושיבץ בו את השיר כרצועה החותמת את האלבום, הכניס אמירה זו של לנון גם לתקליט.

## כתיבה והפקה
באופן יוצא דופן, כתיבת השיר תועדה לפרטיה בסרט The Beatles: Get Back. הלחן של הפזמון נולד מתוך אלתור של מקרטני באולפני טוויקנהאם ב-7 בינואר 1969, כאשר ג'ורג' האריסון ורינגו סטאר מאזינים ובהמשך מצטרפים ובונים יחד את המהלך ההרמוני וחלק מן המילים. בהמשך הביא מקרטני לחזרות את הבית השני של השיר. חלק מהגרסאות באולפן כללו מלל פרודי ומחאתי נגד תביעותיו הלאומניות של חבר הפרלמנט אינוק פאוול נגד הגירה מפקיסטן לבריטניה.

בילי פרסטון הצטרף כקלידן לחזרות ולהקלטות ב-22 בינואר. למחרת הוקלטו עשרה טייקים של השיר ועוד 14 טייקים ב-27 בינואר, בגרסה שכללה סיומת ארוכה לאחר סיום השיר. טייק 11 מאותו יום נחשב למהודק ביותר (אף שלא כלל את הסיומת) והוא נלקח לתקליט Let It Be... Naked (גרסה של התקליט מ-2003 ללא ההפקה הכבדה של פיל ספקטור). הרצועה המופיעה בתקליטון הורכבה על ידי מקרטני והטכנאי גלין ג'ונס  מטייק 11 אליו הוצמדה סיומת שהוקלטה ביום ההקלטות של ה-28 בינואר.

הקלטת השיר הנשמעת בסרט Let It Be נערכה מתוך הקלטות ההופעה של הביטלס על גג אולפני אפל ב-30 בינואר. השיר בוצע בהופעה במלואו שלוש פעמים, כאשר הביצוע האחרון נקטע עקב הגעת המשטרה למקום. הקלטת ביצוע זה, השלישי והקטוע, שולבה בתקליט Anthology 3.

את הרצועה החותמת את האלבום Let It Be ערך פיל ספקטור על סמך הקלטת המאסטר של טייק 11 מ-27 בינואר עם שינויים בסאונד וללא הסיומת, כשבמקומה הכניס את הודעתו המבודחת של לנון מסוף ההופעה על הגג ("I hope we passed the audition").

הסרט The Beatles: Get Back מ-2021 קודם באמצעות שחרור הקלטת טייק 8, הכולל דיבור של מקרטני על קצב השיר במהלך הפזמון האחרון "It's five o'clock ... your mother's got your tea on".
כן שוחרר ליו-טיוב טייק 19 בו מקרטני "מדבב" במהלך הסיומת את גיבורי השיר לורטה וג'ו-ג'ו.

## נגנים
* פול מקרטני - גיטרה בס ושירה
* ג'ון לנון - גיטרה מובילה וקולות
* ג'ורג' האריסון - גיטרה וקולות
* רינגו סטאר - תופים
* בילי פרסטון - פנדר רודס

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירי פול מקרטני
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על יוקו אונו
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:שירי רוד סטיוארט
זומבקוביצה שלונסקיה

**זומבקוביצה שלונסקיה** (בפולנית: **Ząbkowice Śląskie**; בגרמנית: **Frankenstein in Schlesien**) היא עיירה במזרח פרובינציית שלזיה תחתית שבדרום-מערב פולין.

## היסטוריה
היישוב הוקם על ידי הנרי הרביעי, דוכס שילזיה במתחילת המאה ה-13. הוא הוקם בדרך מסחר בין שלזיה לבוהמיה.  היישוב קיבל זכויות עיר בשנת 1287. הוא היה שייך לפולין עד שלא נמכר לבוהמיה בשנת 1351.

בשנת 1428 העיר נכבשה על ידי התנועה ההוסיטית. בעקבות מלחמת בוהמיה–הונגריה בשנת 1490 היא עברה להונגריה. בהמשך היא חזרה לבוהמיה ומבצר וחומות נבנו מחדש. בתחילת המאה ה-17 כשליש מאוכלוסיית העיר מתה בעקבות מגפה. במהלך מלחמת שלושים השנים העיר נהרסה ולא הצליחה לשקם את עצמה. בשנת 1742 היא סופחה לפרוסיה. בעקבות מלחמת העולם השנייה האזור עבר לשליטת פולין. כל האוכלוסייה גרמנית עזבה את העיר ובמקום הוא אוכלס על ידי פולנים.

## ערים תאומות
*  
*  
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:שלזיה תחתית: יישובים
לאו האס

**לאו (לב) האס** (בגרמנית: **Leo Haas** ; 15 באפריל 1901 – 13 באוגוסט 1983) היה צייר, מאייר וקריקטוריסט יהודי-גרמני.

## ביוגרפיה

האס נולד באופווה , (האימפריה האוסטרו-הונגרית דאז), בשנת 1901. הוא למד באקדמיה לאמנות בקרלסרוהה ובאקדמיה לאמנות בברלין. לאחר שסיים את לימודיו התגורר בווינה ובאופווה לסירוגין והתמקד בציור דיוקנאות.

## במחנות
האס היה פעיל במפלגה הקומוניסטית. בעקבות פעילותו במפלגה, הוא נעצר וגורש למחנה העבודה ניסקו בשנת 1939 . מניסקו נשלח לעבודות כפייה במחנה העבודה אוסטרוה. בשנת 1942 גורש לטרזיינשטט. בגטו עבד האס במחלקה הטכנית ואולץ עם אמנים אחרים ליצור חומרי תעמולה עבור מכונת המלחמה הנאצית. הוא ואמנים אחרים, ציירו בהיחבא את קורותיהם בגטו.
ממוזער|ליטוגרפיה מעשה ידי האס
לאחר ביקור הצלב האדום בקיץ 1944 הבריחו האמנים את הציורים אל מחוץ אל הגטו. בעקבות כך נשלחו האס וחבריו האמנים לכלא ב"מבצר הקטן", שם עונה באכזריות. באוקטובר 1944 גורש למחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ ומשם, לאחר כחודש הועבר למחנה הריכוז זקסנהאוזן. בזקסנהאוזן גויס למבצע ברנהרד בו אולצו האסירים לזייף כספים. מטרת המבצע הייתה למוטט את כלכלות מדינות בעלות הברית. בפברואר 1945 הועברו חברי הקבוצה למאוטהאוזן ולאבנזה, שם שוחררו.

## לאחר המלחמה
האס חזר לטרזין לאחר מלחמת העולם השנייה. במחנה מצא כ-400 מציוריו שהוסתרו. הוא התגורר בפראג עם אשתו ארנה ששרדה את המחנות. בפראג ערך עיתון וצייר.
בשנת 1955 עבר לברלין המזרחית, שם לימד אמנות באוניברסיטה ועבד בתעשיית הסרטים הלאומית. האס נפטר בשנת 1983 ונקבר בברלין.
25-px|ממוזער|שמאל|קברו של לאו האס בבית הקברות פרדריכספלדה
בדז'יך פריטה איתו עסק במחלקה הטכנית בטרזין גורש לאוושוויץ ושם נספה. בנו של פריטה, טומי שרד בגיל שלוש את טרזין ואומץ לאחר השחרור על ידי האס.

באוסף יד ושם נמצאים 21 דיוקנאות מעשה ידיו.

## ביבליוגרפיה
* ביוגרפיה של לאו האס, אתר יד ושם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמנים יהודים גרמנים
קטגוריה:ציירים יהודים גרמנים
קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז מאוטהאוזן
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז זקסנהאוזן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1901
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1983
זכויות להט"ב בבורקינה פאסו

**לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים ([[להט"ב]]) ב[[בורקינה פאסו]]** מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית אינם חווים. אף על פי שפעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה מוגדרת כחוקית בשטחי המדינה מאז ומעולם, מערכות יחסים בין זוגות חד-מיניים אינן מחזיקות באותן הכרות משפטיות שזמינות לזוגות הטרוסקסואלים מהמין השני שכן נישואים חד-מיניים או כל הכרה מוגבלת יותר בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור) אינם מוכרים בחוק. כמו כן, לא ידועים נתונים אם קיימת הכרה משפטית בשינוי מגדר עבור טרנסג'נדרים בעלי דיספוריה מגדרית.

## מעמד בחוק
פעילות הומוסקסואלית בין גברים או נשים מוגדרת כחוקית מאז ומעולם בבורקינה פאסו, בעוד גיל ההסכמה הושווה בין זוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד בשנת 1996 לגיל 18 שנים.

## הכרה במערכות יחסים חד-מיניות
בורקינה פאסו אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה מוגבלת יותר של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור).

לצד אי הכרתה של בורקינה פאסו במערכות יחסים הומוסקסואליות, ישנה הגבלה בחוקה של המדינה שמגדירה נישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בין גבר לאישה בלבד מאז 1991, באומרה: "המשפחה היא התא הבסיסי של החברה. המדינה חייבת לספק הגנה. נישואים מבוססים על הסכמה חופשית בין גבר ואישה. כל אפליה על בסיס גזע, צבע, דת, מוצא אתני, מעמד, מוצא חברתי או הון אסורה בנישואים. ילדים שווים בזכויות ובחובות ביחסים משפחתיים. להורים יש את הזכות והחובה הטבעית לגדל ולחנך את ילדיהם. הם חייבים להם כבוד וסיוע". בכך, קיימת הגבלה חוקתית להכרה בנישואים חד-מיניים במדינה.

## הורות ואימוץ
זוגות חד-מיניים לא רשאים לאמץ ילדים בבורקינה פאסו, הן באמצעות אימוץ חורג או משותף. לדברי מחלקת המדינה של ארצות הברית משנת 2013, "זוגות נשואים הטרוסקסואלים החיים משותפים ונשואים לפחות כ-5 שנים רשאים לאמץ ילד. מועמדים בודדים אינם מורשים כמעט אף פעם לאמץ ילדים בבורקינה פאסו".

## תנאי מחיה
דו"ח מעמד זכויות האדם של מחלקת המדינה של ארצות הברית בבורקינה פאסו לשנת 2011 מצא כי,

## טבלת סיכום

## ראו גם
* זכויות להט"ב
* זכויות להט"ב באפריקה

## הערות שוליים

בורקינה פאסו
קטגוריה:בורקינה פאסו
בורקינה פאסו
מסגרות מדיה

250px|ממוזער|שמאל|עטיפת גיליון 19 של "מסגרות מדיה"
**מסגרות מדיה: כתב עת ישראלי לתקשורת** הוא כתב עת מדעי שפיט, הכולל מאמרים המציגים מחקרים מקוריים, סקירות ספרים, עיבודים של מאמרים מרכזיים שפורסמו באנגלית ודוחות על עבודות מאסטר ודוקטורט בתחום חקר התקשורת. כתב העת יוצא לאור פעם או פעמיים בשנה מאז שנת 2007, על ידי האגודה הישראלית לתקשורת בשיתוף עם המרכז האקדמי הרב תחומי ירושלים והמכללה האקדמית ספיר. כתב העת מוקדש לבחינה, ביקורת ומחקר של היבטים מגוונים בתאוריה ובפרקטיקה של התקשורת בישראל.

מייסד "מסגרות מדיה" ועורכו הראשון הוא פרופ' מוטי נייגר. לאחריו ערכו את כתב העת פרופ' עקיבא כהן, פרופ' גבי וימן, פרופ' הלל נוסק וד"ר יובל גוז'נסקי. פרופ' דורון שולצינר הוא העורך הנוכחי. מערכת כתב העת מונה תריסר מרצים במוסדות להשכלה גבוהה בישראל.

## קישורים חיצוניים
* 
* האגודה הישראלית לתקשורת

קטגוריה:כתבי עת מדעיים
קטגוריה:כתבי עת העוסקים בתקשורת המונים
קטגוריה:המכללה האקדמית ספיר
בית העלמין חובנסקויה

**בית העלמין חובנסקויה** (ברוסית: **Хованское кладбище**) הוא בית הקברות הגדול ביותר במוסקבה, הממוקם ביישוב סוסנסקויה  שבמחוז האדמיניסטרטיבי מוסקבה החדשה.

בית העלמין חובנסקויה נוסד ב-1972, קיבל את שמו מהכפר ניקולו-חובנסקויה, שלידו הוא שוכן.

## אנשים מפורסמים הקבורים בבית העלמין
* יליזבטה ביקובה
* נינה רומשקובה
* בוריס מורוקוב 
* רוסלנה קורשונובה
* ולדימיר אסטפובסקי 
* ז'אנה פרוחורנקו 
* טטיאנה וליקנובה
* איוואן ספרונוב
* סרגיי טימופייב 
* אסלן אוסויאן

## קישורים חיצוניים

חובנסקויה