open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קאישה פורום מדריד

**קאישה פורום מדריד** הוא מוזיאון ומרכז תרבותי במדריד, ספרד. הוא נמצא בשדרות פראדו במבנה ששימש במקור כתחנת כוח. מרכז האמנות פתח את שעריו בשנת 2008 והוא מארח תערוכות אמנות מתחלפות ואירועי תרבות. המוזיאון הוקם על ידי קרן לה קאישה המפעילה מרכזים דומים בברצלונה ובליידה.

## אדריכלות
המרכז תוכנן על ידי האדריכלים השווייצריים הרצוג ודה מרון במבנה תחנת כוח ישנה בשם "סנטרל דל מדיודיה" מהמאה ה-20, שהוכרזה לשימור. לצד המרכז נבנה גם "הגן האנכי" בעיצובו של פטריק בלאן .

קומת הקרקע של המבנה המקורי נחפרה, ונוצרה רחבת כניסה עירונית היורדת ממפלס הרחוב אל הקרקע תחת הבניין, בעוד שהבניין עצמו נראה כעת מרחף. מעל קירות הלבנים הוותיקים נוספה מסה המחופה בברזל חלוד, (לא בפלדת קורטן כפי שנראה במבט ראשון) חלקה אטומה וחלקה מחוררת, צבעה מתכתב עם הצבעים האדמוניים של הלבנים המקוריים. נפחה של מסת הברזל מתאימה את עצמה להקשרים הבנויים באזור ולפרופורציות סביבה.

## גלריה

קובץ:Caixa Forum2.JPG|טקסט=Central stairway.|גרם המדרגות המרכזי
קובץ:CaixaForum Madrid 1.jpg|טקסט=The vertical garden in 2007.|הגן האנכי, 2007
קובץ:El pensador-Rodin-Caixaforum-2.jpg|טקסט=The Thinker, temporary exhibition.|האדם החושב, בתערוכה זמנית
קובץ:Pierre de Wissant-Rodin-Caixaforum-3.jpg|טקסט=Pierre de Wissant, one of The Burghers of Calais, by Auguste Rodin|פייר דה ויסאן, אחד משועי העיר קאלה, מאת אוגוסט רודן


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מבנים שתכננו הרצוג ודה מרון
קטגוריה:מדריד: מבנים
קטגוריה:מדריד: מוזיאונים
אנדרטה לשמש

**אנדרטה לשמש** (בקרואטית: **Pozdrav suncu**) היא אנדרטה בזאדאר, קרואטיה, המוקדשת לשמש. האנדרטה מורכבת מעיגול בקוטר 22 מטרים המייצג את השמש וסביבו עיגולים קטנים יותר המייצגים את כוכבי הלכת. האנדרטה מפיקה אור בלילה הודות למערכת סולרית פוטו-וולטאית האוגרת אנרגיה במהלך היום.

האנדרטה מסמלת תקשורת עם הטבע, באמצעות אור, בעוד שעוגב הים הסמוך מסמל תקשורת באמצעות צליל. האנדרטה לשמש ועוגב הים תוכננו שניהם על ידי האדריכל הקרואטי .

## מקוּם
ממוזער|200x200 פיקסלים|האנדרטה ממוקמת בנקודה המערבית של חצי האי זאדאר
האנדרטה ממוקמת בכניסה לנמל העיר זאדאר הקרואטית, בנקודה המערבית של חצי האי זאדאר.

## תכנון ועיצוב
שמאל|ממוזער|200x200 פיקסלים|האנדרטה בלילה
האנדרטה מורכבת מ-300 לוחות זכוכית רב-שכבתיים, הממוקמים בגובה ריצוף האבן של הרציף, המסודרים בצורת עיגול בקוטר 22 מטרים. לצד ה"שמש", במבט למערב נמצאים מתקנים דומים וקטנים יותר, המייצגים את כוכבי הלכת של מערכת השמש. מתחת ללוחות הזכוכית נמצאים מודולים סולריים פוטו-וולטאים עם אלמנטים של תאורה, הנדלקים בלילה ויוצרים מופע אור.

על טבעת כרום בהיקף השמש חרוטים שמותיהם של כל הקדושים המגינים של הכנסיות בחצי האי זאדאר. לצד שמות הקדושים מופיעים ימי חגם, וכן המידע הבא: נטיית השמש וגובה השמש מצפון או מדרום לקו המשווה, משך קרינת השמש במרידיאן באותו תאריך. המערכת הוכנה בשיתוף פעולה עם המדען הים פרופסור Maksim Klarin מבית הספר הימי של זאדאר, שתכנת גם את זמני ההתחלה והסיום של מופע האורות למשך 50 שנה החל משנת 2008.

### מודולים סולאריים
מודולים סולאריים פוטו-וולטאיים סופגים אנרגיית אור, הופכים אותה לחשמל ומשחררים אותה לרשת החשמל. המערכת כולה מייצרת מדי שנה כ-46,500 קוט"ש, המייצרת מחצית מהאנרגיה הדרושה לקו החוף של זאדאר.

## גלריה

קובץ:Pozdrav_Suncu_MERKUR.JPG|מרקורי
קובץ:Pozdrav_Suncu_VENERA.JPG|ונוס
קובץ:Pozdrav_Suncu_ZEMLJA.JPG|כדור הארץ
קובץ:Pozdrav_Suncu_MARS.JPG|מאדים
קובץ:Pozdrav_Suncu_JUPITER.JPG|יופיטר
קובץ:Pozdrav_Suncu_SATURN.JPG|שבתאי
קובץ:Pozdrav_Suncu_URAN.JPG|אורנוס
קובץ:Pozdrav_Suncu_NEPTUN.JPG|נפטון


## ראו גם
* זאדאר
* עוגב ים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זאדאר
קטגוריה:אירופה: אנדרטאות
קטגוריה:קרואטיה: תרבות
אחרי הסערה (יוזף ישראלס)

**אחרי הסערה** (בהולנדית: **Na de storm**) הוא ציור שמן על בד מאת האמן ההולנדי-יהודי יוזף ישראלס, שנוצר בשנת 1858. מידות היצירה הן 154.5×190.5 ס"מ, והיא נמצאת באוסף מוזיאון סטיידלק שבאמסטרדם, הולנד. הציור נחשב לאחת מיצירותיו המוקדמות של ישראלס בז'אנר שהפך לסימן ההיכר שלו – חיי היומיום של קהילות דייגים.

לציור שני העתקים מקוריים, אחד מהם, ככל הנראה, מוצג במוזיאון תל אביב לאמנות.

## תיאור היצירה
בציור מוצגת סצנה מחיי משפחת דייג בכפר, בחלל פנים מרוהט בצניעות המשמש גם מטבח וגם חדר מגורים. שלושה דורות של בני משפחה ממתינים בדריכות לשובו של הדייג מהים. הקומפוזיציה המאוזנת שיצר ישראלס שוזרת את המרחב הביתי ואת המרחב הימי לנוף רגשי אחד, תוך שימוש מיומן במשחקי אור וצל להדגשת הדרמה השקטה שבסצנה.

ליצירה יש כמה גרסאות. בגרסה משנת 1858 נראית אישה צעירה יושבת בפתח הבית, כשמאחוריה עריסה עם תינוק. בגרסה משנת 1867 נראות אם ובת ממתינות לשובם של בני זוגן. ייתכן שהאם כבר איבדה את בעלה בעבר, והשתיים ממתינות כעת לצעיר. הים ברקע שקט, מה שמעיד שהסערה חלפה. ייתכן שהכומר כבר בישר על מות הדייג. על כיסא יושב הילד של האישה הצעירה, שייתכן שנותר כעת יתום מאב.

## רקע והקשר יצירתי
הציור נוצר בעקבות שהות ממושכת של ישראלס בכפר הדייגים זנדוורט, שם נחשף מקרוב לתנאי החיים הקשים של הדייגים ומשפחותיהם. חוויה זו השפיעה עליו עמוקות והובילה אותו לזנוח את עיסוקו בציורים היסטוריים לטובת תיאור ריאליסטי של חיי היום-יום. אחרי הסערה מבטא תפיסה זו ונחשב לדוגמה מובהקת לסגנון האיפוק והדיוק האופייניים לו.

## סגנון והשפעות
ישראלס שילב ביצירה זו טכניקת אימפסטו, שימוש בצבעים חמים, ומשחקי אור וצל בסגנון קיארוסקורו. גישה זו הקנתה ליצירה איכות דרמטית ואינטימית, אשר זכתה להשוואות לעבודותיו של רמברנדט. האיזון בין תיאור רגשי לבין ריאליזם חזותי הפך את ציוריו של ישראלס לבולטים בקרב אמני תקופתו.

## קבלה וביקורת
היצירה זכתה להערכה רבה באנגליה ובסקוטלנד, שם נושאים הקשורים לחיי דייגים זכו לפופולריות מיוחדת. בהולנד, מעמדו של ישראלס כאמן חשוב התבסס גם בזכות יצירות נוספות, ובהן "ביקור בבית הקברות".

## העתקים מקוריים ליצירה
הצייר עצמו יצר העתקים לציור במידות שונות.

עותק ראשון, במידות 90.8 * 68.6 ס"מ נוצר בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-19 ונמכר ב-1865 לבנקאי והאספן הלונדוני אלברט לוי.

עותק נוסף, הוזמן על ידי הבנקאי היהודי-הולנדי אברהם קרל ורטהיים  והושלם ב-1876, ומכונה בשם "Wertheim-version". עותק זה נמכר ב-2003 על ידי בית המכירות סות'ביס.

במוזיאון תל אביב לאמנות מוצגת היצירה - מושאלת מאוסף גדעון רוזנשטיין למוזיאון תל אביב לאמנות.

## קישורים חיצוניים
* After the Storm, באתר סות'ביס

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:ציורי שמן
מלון קדמא

**מלון קדמא** הוא מלון של רשת מלונות ישרוטל, השוכן בקיבוץ שדה בוקר שבהר הנגב ונפתח ב-2020 לאחר שלוש שנות בנייה. המלון נבנה על שטח של 40 דונם בסגנון חאן נבטי והוקם בעלות של 120 מיליון ש"ח. כ-24 מיליון ש"ח מתוכם הושקעו על ידי משרד התיירות.

המלון מחולק לשבעה מבני חאן הבנויים סביב חצר פתוחה עם פינות ישיבה ובריכת שחייה. הוא כולל 163 חדרי אירוח, מתוכם 28 סוויטות.

## היסטוריה
המלון נפתח לראשונה ונחנך באוגוסט 2020 במעמד שר התיירות וראש מועצה אזורית רמת הנגב. חודש לאחר מכן, בשל מגפת הקורונה, הוא נסגר ונפתח מחדש רק במרץ 2021.

ב-27 במרץ 2022, נערך במלון פסגת הנגב, שהיה מפגש ייסוד לוועידה שנתית, שבה נפגשו לראשונה בישראל שר החוץ יאיר לפיד, עם מזכיר המדינה של ארצות הברית אנתוני בלינקן, יחד עם עוד ארבעה שרי חוץ ממדינות ערב, במסגרת שיתוף פעולה ישראלי-ערבי נגד איראן.

## גלריה

SdeBokerMar262022 04.jpg
SdeBokerMar262022 02.jpg
SdeBokerMar262022 01.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שדה בוקר
קטגוריה:הנגב: מבנים
קטגוריה:ישרוטל
קדמא
קטגוריה:הנגב: תיירות
דוד אבנר

**דוד אבנר** (נולד ב-29 באוגוסט 1951) הוא מנהל ישראלי, שכיהן כמנכ"ל חברת פרטנר תקשורת. קודם לכן שימש בתפקידי ניהול בכירים בחברות שטראוס, אמדוקס, כמרצה למנהל עסקים ובתחום הבנקאות. משמש דירקטור בבנק הפועלים.

## ביוגרפיה
### ילדות והשכלה
דוד אבנר נולד בחיפה. בגיל 16 עזב את לימודיו והחל לעבוד כמחלק עיתונים, ובהמשך השלים את בחינות הבגרות. ב-1969 התגייס לצה"ל ושירת בחטיבת הצנחנים והשתחרר בדרגת סמל ראשון. דוד אבנר למד באוניברסיטת חיפה, שם סיים תואר ראשון במתמטיקה במסלול מדעי המחשב ופילוסופיה (1976). ובשנות ה-90 השלים תואר שני במנהל עסקים (M.B.A.) בטכניון (1994).

בשנת 1983 היה ממקימי היישוב נופית בגליל התחתון בה התגורר מ-1987 ועד 2014.

### קריירה
לאחר סיום לימודיו עבד באלביט מערכות בפיתוח מערכות אוויוניקה למטוסי קרב, ובהמשך עבר לחברת צים כמנהל מערכות תקשורת. בשנת 1983 הצטרף לחברת שטראוס כמנהל מערכות המידע, והוביל את הקמת תשתיות המחשוב בחברה. ב-1987 מונה למנהל מפעל הגלידות של שטראוס, ובהמשך למנכ"ל חטיבת המחלבות. בשנת 2000 עזב את שטראוס וחזר לתחום ההיי-טק.

בשנת 2000 הצטרף דוד אבנר לחברת אמדוקס ושימש כנשיא פעילות החברה באירופה ואמריקה הלטינית. בהמשך מונה לסגן נשיא בכיר לתפעול, והיה אחראי על מרכזי הפיתוח של החברה ועל הקמת מרכז הפיתוח בהודו.

בשנת 2005 הצטרף אבנר לפרטנר כמשנה למנכ"ל ובאותה שנה מונה לתפקיד מנכ"ל החברה. בתקופת כהונתו פעלה החברה להרחבת תחומי פעילותה מעבר לשירותי סלולר, והחלה בהיערכות לכניסה לתחומי האינטרנט והטלוויזיה. בתקופה זו רשמה פרטנר רווחיות גבוהה והמשיכה למצב עצמה כחברה המובילה בענף.

בשנת 2009 נמכרה פרטנר ליזם אילן בן-דב אבנר מונה כסגן היו"ר אך פרש מתפקידו ב-2010.

לאחר פרישתו מפרטנר נבחנה מועמדותו של אבנר לתפקיד מנכ"ל משרד האוצר, מינוי שלא התממש. ביולי 2011 מונה לדירקטור בבנק לאומי וכיהן בו עד 2017. בשנת 2014 הצטרף לסגל ההוראה בקריה האקדמית אונו כמרצה מן החוץ למנהל עסקים.

בשנת 2017 מונה ליו"ר חברת הסטארט-אפ Cellomat, המפתחת מערכות שירות אוטומטיות למכשירים סלולריים. בשנת 2019 מונה לדירקטור חיצוני בבנק הפועלים, וכיהן כחבר בוועדות דירקטוריון שונות, בהן ועדת הביקורת אסטרטגיה וניהול סיכונים. בשנת 2020 שימש תקופה קצרה כחבר בוועדה למינוי דירקטורים בתאגידים בנקאיים.

## חיים אישיים
דוד אבנר מתגורר בבית יצחק שבעמק חפר, נשוי ליהודית, אב לשלושה ילדים וסב לשישה נכדים. הוא טייס ובעלים של מטוס קל מסוג אולטרה לייט.

## קישורים חיצוניים
* ירידה לצורך עליה – דוד אבנר, מנכ"ל פרטנר לשעבר, באתר עושים עסקים

## הערות שוליים

קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:פרטנר תקשורת
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:נופית: אישים
קטגוריה:בית יצחק: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
וושינגטון רבתי

**וושינגטון רבתי** (באנגלית: **Washington metropolitan area**) המכונה גם **אזור הבירה הלאומית** (באנגלית: **National Capital Region**), או מקומית בשם DMV (קיצור של מחוז קולומביה, מרילנד ווירג'יניה), הוא האזור המטרופוליני הכולל את וושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית, ואת סביבתה. האזור המטרופוליני כולל את כל וושינגטון די. סי., וחלקים ממרילנד ווירג'יניה. הוא תוחם את הקצה הדרומי של המגלופוליס של צפון מזרח ארצות הברית, והוא חלק מהאזור הסטטיסטי המשולב וושינגטון-בולטימור , השלישי בגודלו במדינה. אוכלוסיית האזור הכוללת המשוערת של 6,304,975 (נכון לשנת 2023) הופכת אותו לאזור המטרופולין השביעי באוכלוסייתו במדינה. זהו אחד האזורים המטרופוליניים המשכילים והעשירים ביותר במדינה.

## כלכלה
בשנת 2006, לפי יוזמת וושינגטון רבתי, אזור וושינגטון רבתי מחזיק בכוח העבודה הגדול ביותר בתחום המדע וההנדסה מכל אזור מטרופולין במדינה, עם 324,530 עובדים, לפני כוח העבודה המשולב של אזור מפרץ סן פרנסיסקו שעמד על 214,500 עובדים, ואזור המטרופולין של שיקגו עם 203,090 עובדים, בהתאם לנתונים מלשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, הלשכה לסטטיסטיקה של עבודה, חברת Claritas Inc. ומקורות אחרים.

אזור וושינגטון רבתי דורג כמרכז ההיי-טק השני הטוב ביותר בניתוח סטטיסטי של 100 האזורים המטרופוליניים המובילים בארצות הברית על ידי American City Business Journals במאי 2009, אחרי עמק הסיליקון ולפני אזור המטרופולין של בוסטון. מה שהזין את דירוג האזור המטרופוליני היה 241,264 משרות טכנולוגיה שדווחו באזור, נתון שרק ניו יורק, לוס אנג'לס ואזור מפרץ סן פרנסיסקו עוקפים אותו, כמו גם את מספר העובדים הגבוה ביותר לתואר שני או דוקטורט מבין 100 האזורים המטרופוליניים המדורגים. דו"ח של Dice.com הראה כי אזור וושינגטון-בולטימור היה בעל מספר המשרות השני בגובהו בתחום הטכנולוגיה: 8,289, אחרי אזור המטרופולין של ניו יורק עם 9,195 משרות. בשנת 2020, התוצר המקומי הגולמי הכולל עבור אזור וושינגטון-ארלינגטון-אלכסנדריה, DC-VA-MD-WV (MSA) היה 561,027,941,000 דולר.

## דמוגרפיה
### ערים עיקריות
האזור המטרופוליני מוגדר ככולל את הערים העיקריות הבאות (שלא כולן מאוגדות כערים; אחת, ארלינגטון, היא למעשה מחוז, בעוד שבת'סדה ורסטון הן מקומות ייעודיים שאינם מאוגדים על ידי מפקד האוכלוסין ).

* וושינגטון די. סי.
* ארלינגטון, וירג'יניה
* אלכסנדריה, וירג'יניה
* פרדריק, מרילנד
* גיית'רסבורג , מרילנד
* רוקוויל, מרילנד
* בת'סדה, מרילנד
* רסטון , וירג'יניה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:וושינגטון די. סי.
קטגוריה:מרילנד: גאוגרפיה
קטגוריה:וירג'יניה המערבית: גאוגרפיה
קטגוריה:וירג'יניה: גאוגרפיה
מפרץ ניוקום

**מפרץ ניוקום** (באנגלית: **Newcomb Bay**) הוא מפרץ מוגן באורך של כ-1.6 קילומטרים על חוף באד בין חצי האי קלארק לחצי האי ביילי באזור . המפרץ ממוקם בארץ וילקס שבאנטארקטיקה.

מופה לראשונה מצילומי אוויר של מבצע "קפיצה גבוהה" של חיל הים האמריקאי שצולמו בפברואר 1947. בפברואר 1957, ויליס ל. טרסלר, אוקיינוגרף, הוביל צוות מהספינה USS Glacier (AGB-4) כדי לסקור את המפרץ ולתעד מדידות עומק. השם ניתן למפרץ על ידי טרסלר על שם סגן רוברט ניוקום, צי ארצות הברית, נווט הספינה וחבר בצוות המשלחת.

בצדו הצפוני של מפרץ ניוקום שכנה תחנת וילקס, בעוד שבצדו הדרומי שכנה תחנת קייסי.

## הערות שוליים
קטגוריה:ארץ וילקס: מפרצים
דניאל פטמן

**דניאל (דני) פטמן** (1 ביוני 1949 – 28 בנובמבר 1969) היה חייל צה"ל שעוטר בעיטור העוז לאחר נפילתו במלחמת ההתשה.

## ביוגרפיה
פטמן נולד בתל אביב לחיים ולרבקה. הוא התחנך בבאר שבע וסיים את לימודיו בתיכון מקיף א' באר שבע. הוא התגייס לצה"ל בשלהי יולי 1967 והוצב בחיל השריון.

ב-21 בנובמבר 1969 נפגע מאש מצרית בחזית סיני. הוא נאבק על חייו במשך שבוע עד שמת מפצעיו ב-28 בנובמבר. לאחר נפילתו הוא הועלה לדרגת סגן וקיבל את צל"ש הרמטכ"ל, שהומר בהמשך לעיטור העוז:

הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בבאר שבע.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת ההתשה
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף א' (באר שבע)
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בבאר שבע
קטגוריה:באר שבע: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1969
פלדאפינג

**פלדאפינג** (בגרמנית: **Feldafing**) היא עיר במחוז שטארנברג שבבוואריה, גרמניה, על החוף המערבי של אגם שטארנברג, דרומית-מערבית למינכן.

## היסטוריה
ההיסטוריה הידועה של פלדאפינג מתחילה ברוזן-אינזל (Roseninsel), אי הוורדים, האי היחיד באגם שטארנברג. אזור זה היה מיושב עוד מהתקופה הנאוליתית. פלדאפינג ידועה גם בזכות מלון קייזרין אליזבת (הקיסרית אליזבת). שני המקומות, רוזן-אינזל וקייזרין אליזבת, היו יעדי נופש אהובים על הקיסרית האוסטרית אליזבת מבוואריה ("סיסי").

מקור השם פלדאפינג הוא ככל הנראה בווארי. התיעוד המוקדם ביותר של שימוש בשם פלדאפינג הוא משנת 1116. באותה תקופה שלט בפלדאפינג רודולפוס דה ולדובינגן, בן למשפחת ברטהולד פון אנדקס. מאז אמצע המאה ה-14, פלדאפינג ואי הוורדים היו שייכים לבית ויטלסבאך. פלדאפינג היה, באותה תקופה, כפר הדייגים הגדול ביותר על אגם שטארנברג.

ב-1401 נבנתה הכנסייה הקתולית של פלדאפינג, ששכנה ככל הנראה באותו אתר בו ניצבת כיום כנסיית סנט פיטר ופאולוס הקתולית.

במאה ה-17 פרצו בפלדפינג סכסוכים טריטוריאליים בין משפחות אצילים. בשנת 1850, המלך מקסימיליאן השני, שהכיר את אזור פלדאפינג מילדותו, רכש את הרוזן-אינזל, שם בנה וילה בסגנון פומפיי ובית גן. הוא תכנן רוטונדה של ורדים בגן הווילה, והחליף את שם האי "וורת" (Wörth) לשם "רוזן-אינזל".

המלך לודוויג השני העריץ את הרוזן-אינזל וביקר בו לעיתים קרובות. האי שימש מקום מפגש עבור המלך ובת דודתו, הקיסרית האוסטרית אליזבת מבוואריה. כיום יש באי מוזיאון וילה, גנים שמורים יפהפיים ואירועים מוזיקליים ותרבותיים.

בשנת 1864 הונחה מסילת רכבת לפלדאפינג. כפר הדייגים והחקלאות לשעבר עבר שינוי. בתחילת המאה ה-20, קם רובע וילה (Villa) בפלדפינג. בשנת 1890 היו בפלדאפינג כ-70 בתים, ובשנת 1933 היו יותר מ-170. בין השנים 1890 ו-1933 האוכלוסייה גדלה פי למעלה משניים, ל-1,185 איש. היא גדלה גם לאחר מלחמת העולם השנייה עקב זרם של פליטים ועקורים.

לאחר מלחמת העולם הראשונה נבנה בפלדפינג מגרש גולף, אחד הראשונים בגרמניה. לאחר מכן נבנו מרכזי בילוי נוספים - חוף ומועדון טניס. הפארק ואי הוורדים משוחזרים על ידי המינהל הבווארי לווילות, גנים ואגמים ממלכתיים.

במהלך תקופת הנאצים, שכן בפלדאפינג בית ספר עילית של המפלגה הנאצית, "בית הספר של הרייך בפלדאפינג". אחד מתלמידיו היה מרטין אדולף בורמן, בנו של מרטין בורמן, מזכירו הפרטי של אדולף היטלר וראש לשכת הקנצלר של המפלגה הנאצית. בפלדאפינג היה גם מחנה משנה של מחנה הריכוז דכאו.

לאחר תום מלחמת העולם השנייה, פלדאפינג הפכה לחלק מאזור הכיבוש האמריקאי. הממשל הצבאי הסב את בית הספר של הרייך לשעבר ואת מחנה המשנה למחנה העקורים פלדאפינג, חלק מרשת מחנות עקורים לניצולי שואה יהודים באזור האמריקאי בבוואריה.

## תשתית
לתחנת פלדאפינג מגיעה רכבת במרווחים של עשרים או ארבעים דקות - קו 6 של רכבת ה-S-Bahn של מינכן לכיוון תחנת טוצינג הסמוכה או לכיוון מינכן. האוטובאן A952 מתחיל בשטרנברג (Starnberg), ומתחבר למינכן או גרמיש-פרטנקירכן. בכביש B2 ניתן להגיע לפלדאפינג דרך פקינג (Pöcking), טראובינג (Traubing) או וילינג (Wieling). כביש St2063 מחבר את טוצינג, פלדאפינג ופוסנהופן (Possenhofen), ובשל מיקומו לאורך חוף אגם סטארנברג ידוע בקרב המקומיים כ"רחוב האגם".

## אתר מורשת עולמית
במקום יש יישוב פרהיסטורי אחד או יותר של בתי כלונסאות שהם חלק מבתי הכלונסאות הפרהיסטוריים בהרי האלפיםבתי הכלונסאות הפרהיסטוריים בהרי האלפים, אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

## ראו גם
* אדוארד הריסון קומפטון

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוואריה: ערים
ינון אהרוני

**ינון אהרוני** (נולד ב-1976) הוא איש ציבור ישראלי המכהן כמנכ"ל משרד הרווחה והביטחון החברתי.

## ביוגרפיה
אהרוני נולד במושבה גן יבנה. שירת כקצין בחטיבת גולני והשתתף במבצע "חומת מגן", במהלכו נפצע.

הוא סיים תואר ראשון בגאוגרפיה, כלכלה וניהול מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב (2003). הוא בעל תואר שני בחקר סכסוכים וניהולם מהאוניברסיטה העברית בירושלים (2008), ובמנהל ומדיניות ציבורית מאוניברסיטת בן-גוריון (2020).

לאורך הקריירה, כיהן אהרוני במספר תפקידים שבמסגרתם היה גם שותף להקמת ארגונים ותשתיות מוסדיות. עבד בהיי-טק, ובתחילת דרכו הציבורית, בסיום התואר הראשון, פעל כשליח הסוכנות היהודית לפולין, בקהילת וורצלב. שם סייע בגיבוש רשת צעירים בקהילות יהודיות שונות במדינה, ופעל למען ההסברה בקמפוסים בשיתוף שגרירות ישראל בוורשה.

בשנת 2008 הצטרף לשירות הציבורי בתפקיד ראש אגף מינהל ומשאבי אנוש ברשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב. במסגרת תפקידו היה מעורב בהקמת הרשות ותהליכי הפיתוח והניהול של הרשות.

בשנת 2014, ייסד את החברה הכלכלית של אשכול רשויות נגב מערבי, שם כיהן כמנכ"ל החברה, אשר פעלה למיצוי יתרונות לגודל עבור רשויות מקומיות בנגב המערבי.

בשנת 2017, מונה לסמנכ"ל בכיר לניהול ההון האנושי במשרד העבודה והרווחה. בשנת 2020 הצטרף לתאגיד לפיקוח וטרינרי כסמנכ"ל, בו היה אחראי על תחומי התפעול הלוגיסטיקה, הביטחון וההון האנושי.

בינואר 2022, נתבקש על ידי שר הרווחה ומנכ"לית המשרד לשוב לתפקידו כסמנכ"ל בכיר לניהול ההון האנושי במשרד הרווחה והביטחון החברתי. בינואר 2023, מונה למנכ"ל המשרד, ובמאי 2023 אושר כמינוי קבוע.

במהלך תפקידו כמנכ"ל משרד הרווחה, אהרוני נאלץ להתמודד עם משבר חירום לאומי שהתרחש בשנת 2023. הוא פעל לתגבור המחלקות לשירותים חברתיים ברשויות המקומיות, תיאום ופיתוח מערכי תמיכה במפונים, ולהקמת מרכזי חוסן לנפגעי טראומה ומערך מתנדבים לאומי. פעל להקצאת תקני עו"ס רבים ותקציבים גמישים לרשויות המקומיות כדי לחזקן, ולהתמודד עם אתגרים שונים. מתוקף תפקידו גם מכהן כמ"מ יו"ר רשות שיקום האסיר.

ביולי 2024 החליט שר הרווחה, יואב בן צור, למנות את אהרוני למנכ"ל המוסד לביטוח לאומי לאחר שאהרוני עבר את ועדת האיתור וועדת המינויים, אולם הוועדה לבדיקת מינויים בחברות ממשלתיות פסלה את מינויו, בין היתר, בשל שינוי תנאי הסף שיתאימו לו.

אהרוני שימש כחבר הוועד המנהל של תנועת הנוער האיחוד החקלאי.

## חיים אישיים
אהרוני מתגורר במושב קלחים שבמועצה אזורית מרחבים, והוא מכהן גם כחבר ועד מקומי ביישוב. הוא נשוי עם ילדים.

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לי משרד הרווחה והשירותים החברתיים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:גן יבנה: אישים
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:מועצה אזורית מרחבים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
עמק סאנור

**עמק סאנור** (בערבית: **مرج صانور**; תעתיק מדויק: **מרג' צאנור**) הוא עמק בצפון השומרון, בגובה של כ-350 מטרים מעל פני הים.

## גאוגרפיה וטופוגרפיה
אורכו המרבי של העמק הוא כ-7.5 קילומטרים ורוחבו המרבי הוא כ-3.5 קילומטרים. הגובה הממוצע בעמק הוא בין 350 ל-360 מטרים מעל פני הים, כאשר הנקודה הגבוהה ביותר היא 370 מטרים והנמוכה ביותר היא 348 מטרים. מכל עבר, מקיפים את העמק הרים וגבעות בטווח גבהים מ-450 מטרים מעל פני הים ועד להר חורייש שגובהו 764 מטרים מעל פני הים. ישנן חמש כניסות לעמק.

שטחו הכולל הוא כ-20 קמ"ר. אגן הניקוז שלו משתרע על פני כ-55 קמ"ר, שרובו נמצא בנפת ג'נין, וכ-2 קמ"ר משתרעים לתוך נפת טובאס.

עמק סאנור גובל בהרי קבטיה מצפון, בגבעות א-זאוויה ממערב וברמות מושייריף מדרום.

את העמק תוחמים מדרום מזרח הכפרים ג'ודידה וסיריס, מדרום העיירה מיית'לון, מדרום מערב הכפר סנור, ממערב הכפר א-זאוויה, מצפון מערב הכפר ג'רבא, מצפון הכפר מסיליה, ומצפון מערב הכפר סיר.

העמק נמצא בשטח A.

### אגם עונתי
עמק סאנור ממוקם כ-10 ק"מ מדרום לג'נין והוא מפורסם באדמתו הפורייה. יש בו בארות מים לגידול ירקות ושטחו הוא כ-16,000 דונם. בחלק מהחורפים, בדרך כלל בין דצמבר לאפריל, העמק מוצף במים ונוצר בו מעין אגם, מכיוון שאין לאגן מוצא לניקוז. בדרך כלל הוא מוצף כאשר כמות הגשמים גבוהה מ-600 מילימטרים בשנה. בשנים מסוימות, מי גשמים גורמים לנזקים משמעותיים עקב הצפות של חלק גדול מאדמות העמק, מה שגורם לשיבוש עונת החקלאות ולהתפשטות חרקים ומכרסמים.

## היסטוריה
פרופ' אדם זרטל, שערך את סקר הר מנשה, הציע שעמק סאנור היה שטחה של משפחת מִלכה (אחת מבנות צלפחד) משבט מנשה הישראלי בתקופת הברזל. הוא גם הציע שח'ירבת חייבר, אתר ארכאולוגי ותל הממוקם על גבעה המשקיפה על מיית'לון, שימשה כבירת שטחה של משפחת מִלכה בתקופת הברזל.

## תיירות
כאשר העמק מתמלא במים הוא הופך למוקד משיכה תיירותי בשל המבקרים הרבים הנוהרים אליו מהכפרים הסמוכים וממקומות נוספים.

## קישורים חיצוניים

* תיעוד של שייט באגם העונתי בעמק סאנור

## הערות שוליים

סאנור
קטגוריה:צפון השומרון
גסטרוסטומיה

**גסטרוסטומיה** (באנגלית: **Gastrostomy**) היא פרוצדורה רפואית שבה נוצר פתח מדופן הבטן ישירות לתוך הקיבה. דרך פתח זה מוחדר צינור שנקרא גסטרוסטום 'Gastrostomy Tube' לצורך תמיכה תזונתית - הזנה אנטרלית או לצורך ניקוז הקיבה. הפתח ממוקם בדופן הבטן העליונה, בדרך כלל בצד שמאל של קו האמצע (midline) מעט מתחת לצלעות. הצנור מוחדר דרך העור והשרירים של דופן הבטן, אל הקיבה, באזור הסמוך לקרדיה (המעבר של הושט לקיבה). כאשר חלק זה של הקיבה צמוד לדופן הבטן.

עד שנת 1980 תהליך החדרת הצנור לקיבה בוצעה בנתוח פתוח באמצעות טכניקת סטאם (Stamm). החל משנת 1980, החלו להשתמש בגישה אנדוסקופית להחדרת הצינור, גישה המכונה גסטרוסטומיה אנדוסקופית מלעורית - נקרא בעברית פג Percutaneous endoscopic gastrostomy (PEG). שהפכה שיטה זו הפכה לשכיחה ביותר כיום להחדרת צינור הזנה. בנוסף, ניתן להחדיר את הצינור גם בגישה כירורגית לפראסקופית או באמצעות רדיולוגיה התערבותית.

התוויות להחדרת צינור הזנה לקיבה: מחלות נוירולוגיות עם ירידה פסיכומוטורית, פרקינסון, פגיעה מוחית, סרטן ראש, צוואר או בטן, פולי טראומה, כוויות, אנומליות מולדות, סיסטיק פיברוזיס, מעי קצר ועוד. כל פגיעה ממחלה או טראומה הפוגעת ביכולת לאכול או לבלוע בצורה בטוחה או מצבים שבהם נדרשת לגוף תמיכה תזונתית מוגברת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גסטרואנטרולוגיה
קטגוריה:כירורגיה כללית: פעולות
האי זוקר

**האי זוקר** (בערבית: **جزيرة زقر**) הוא אי בים סוף השייך לתימן. האי הוא הגדול ביותר מבין איי חניש, והוא שוכן בין חופי תימן היבשתית לבין אריתריאה, סמוך למצרי באב אל-מנדב המחברים את ים סוף למפרץ עדן. האי נחשב לחלק מיבשת אסיה ויושב על המדף היבשתי האסייתי. שטחו של האי 130 קילומטר רבוע, וגובה הפסגה הגבוהה ביותר בו 624 מטרים מעל פני הים, ב.

האי הוא למעשה  המכוסה בחרוטים געשיים בזלתיים, ביניהם ניכרים אפיקי לבה. האי מוקף על ידי מספר איונים וחרוטי חוף קטנים שנוצרו על ידי התפרצויות פריאטיות.

על האי נמצאים לפחות שבעה מקומות יישוב זעירים, שחלקם משמשים כבסיסים צבאיים.

ב-20 באוקטובר 2025 פורסם כי על האי הוקם מסלול נחיתה והמראה מרובד באספלט או בטון.

## בעלות
הבעלות על קבוצת איי חניש, ובתוכם האי זוקר, הייתה נתונה למחלוקת טריטוריאלית ארוכה בין תימן לבין אריתריאה. הסכסוך הוביל את המדינות ב-1995 לקרבות ממשיים על האיי, , שלאחריהם קבע בית הדין הקבוע לבוררות בהאג שהאיים כולם שייכים לתימן.

## ראו גם
* איי חניש
* ים סוף

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

זוקר, אי
זוקר, אי
קטגוריה:אסיה: הרי געש
איים בתימן

**[[תימן]]**, כמדינה בעלת רצועת חוף ארוכה, היא הבעלים של מספר '''איים''' במפרץ עדן ובים סוף.

## רשימה
להלן רשימת איי תימן הבולטים, עם ציון הארכיפלג בו הם נמצאים, שטחם ואוכלוסייתם:

## ראו גם
* תימן
* ים סוף
* מפרץ עדן

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תימן: איים
קטגוריה:איים בים סוף
I'm Gonna Knock on Your Door

"**I'm Gonna Knock on Your Door**", הוא שיר שנכתב על ידי אהרון שרדר וסיד ויין, ויצא לאור במקור על ידי האחים אייזלי בשנת 1959. השיר הפך ללהיט בביצועו של הזמר-שחקן האמריקאי אדי הודג'ס  בשנת 1961. השיר הגיע למקום ה-12 במצעד הבילבורד הוט 100, וזכה במקום הראשון במצעדים בקנדה, אוסטרליה, שוודיה והולנד.

## גרסאות כיסוי
* זמר הקאנטרי האמריקאי בילי "קראש" קראדוק  הקליט את השיר באלבומו "Two Sides of Crash" משנת 1972.
* הזמר האמריקאי ג'ימי אוסמונד  ביצע גרסת כיסוי לשיר בשנת 1974, בהיותו בן 11, והגיע למקום ה-11 במצעד הסינגלים הבריטי.
* מתופף הביטלס לשעבר פיט בסט, ביצע גרסה לשיר בשנות ה-60, עם להקתו "פיט בסט פור" (Pete Best Four).

## ביצועים במצעד
### אדי הודג'ס

### בילי "קראש" קראדוק

### ג'ימי אוסמונד

## קישורים חיצוניים
* 20px "'''I'm Gonna Knock on Your Door'''", במסד הנתונים המוזיקלי AllMusic **(באנגלית)**
* 20px "'''I'm Gonna Knock on Your Door'''", במסד הנתונים המוזיקלי MusicBrainz **(באנגלית)**
* 20px "'''I'm Gonna Knock on Your Door'''", במסד הנתונים המוזיקלי Discogs **(באנגלית)**
* 30px "'''I'm Gonna Knock on Your Door'''", במסד הנתונים המוזיקלי Genius **(באנגלית)**
* 20px "'''I'm Gonna Knock on Your Door'''", באתר המוזיקה Spotify **(באנגלית)**
* 44px "'''I'm Gonna Knock on Your Door'''", באתר המוזיקה אפל מיוזיק **(באנגלית)**
* 44px "'''I'm Gonna Knock on Your Door'''", באתר המוזיקה Deezer **(באנגלית)**
* 55px "'''I'm Gonna Knock on Your Door'''", באתר המוזיקה Tidal **(באנגלית)**
* 20px "'''I'm Gonna Knock on Your Door'''", באתר המוזיקה Last.fm **(באנגלית)**
* 20px "'''I'm Gonna Knock on Your Door'''", באתר המוזיקה Musixmatch **(באנגלית)**
* "'''I'm Gonna Knock on Your Door'''", באתר המוזיקה SecondHandSongs **(באנגלית)**

###### ביצועים
* 
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1959
קטגוריה:סינגלים מ-1959
קטגוריה:סינגלים מ-1961
קטגוריה:סינגלים מ-1972
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בקנדה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ABC רקורדס
איי חניש

**איי חניש** (בערבית: **جزر حنيش**) הוא ארכיפלג בים סוף, המורכב משלושה איים גדולים וסביבם מערך איונים וסלעים געשיים. שלושת האיים העיקריים, לפי גודלם, הם האי זוקר, האי חניש הגדול, והאי חניש הקטן, שביניהם. הארכיפלג נמצא ברובו בשליטת תימן, כאשר רק כמה סלעים קטנים ואיונים הוענקו לאריתריאה בעקבות  ב-1995.

## היסטוריה
[ממוזער|[מגדלור צרפתי על אחד האיים]]
האימפריה העות'מאנית תבעה בעלות על איי חניש האניש עד להתפרקותה לאחר מלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן, הגדיר הסכם לוזאן את האיים כטרה נוליוס, כלומר כשטח שאינו שייך לאף מדינה. איטליה שלטה באופן רופף על הדייגים שפקדו את הארכיפלג עקב קרבתה הגאוגרפית ל שהייתה בשליטתה, עד לכיבושם על ידי הבריטים בשנת 1915.

בשנת 1938 חתמו איטליה ובריטניה על הסכם בנוגע לחלוקת אזורים מסוימים במזרח התיכון, במסגרתו הסכימו שני הצדדים שלא לממש ריבונות מלאה על האיים, מלבד הצבת פקידים מוסכמים.

בשנת 1962 חתמה בריטניה על אמנה בינלאומית המאשרת את לה להמשיך להחזיק מגדלורים בארכיפלג, אם כי אמנה זו לא נחתמה על ידי אתיופיה וצפון תימן. בשנת 1989 הועברו האיים והמגדלורים שעליהם לאחריות צפון תימן.

באותה תקופה אריתריאה עדיין לא הייתה מדינה עצמאית, וארגונים אריתראים בדלניים השתמשו בארכיפלג, ובמיוחד באי זוקר, כבסיס להתקפות על צבא אתיופיה, ובהתאם רצתה אתיופיה לשלוט בארכיפלג.

בסופו של דבר אריתריאה השיגה את עצמאותה בשנת 1991, ובהמשך החלה בניסיונות משא ומתן עם תימן המאוחדת, במטרה להעביר חלק מהאיים לבעלותה, ובפרט את האי חניש הגדול. כישלון המשא ומתן בין המדינות הוביל ל ב-1995, במסגרתה השתלטה אריתריאה על האי חניש הגדול ועל סביבתו במשך כשנתיים. בשנת 1998 הסכימו שתי המדינות לדון בשאלת הריבונות על האיים בבוררות בבית הדין הקבוע לבוררות. בית הדין קבע כי חלקו העיקרי של הארכיפלג, כולל שלושת האיים הגדולים, שייך לתימן, והעניק רק כמה איונים לאריתראה.

הארכיפלג הפך לזירת לחימה כבדה במהלך מלחמת האזרחים בתימן, כאשר כוחות הנאמנים לעלי עבדאללה סאלח ולחות'ים נלחמו נגד כוחות הנשיא בפועל עבד רבו מנסור האדי, הנתמכים על ידי כוחות הקואליציה הערבית במפרץ. כיום האיים נשלטים על ידי כוחות האדי.

## ראו גם
* האי זוקר
* האי חניש הגדול
* ים סוף

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איים בים סוף
קטגוריה:תימן: איים
חתונה יהודית (יוזף ישראלס)

**חתונה יהודית** (בהולנדית: **Joodse bruiloft**) הוא ציור מאת הצייר ההולנדי יוזף ישראלס, שצויר בשנת 1903. מדובר בציור שמן על בד בגודל 137 על 148 ס"מ. היצירה מציגה טקס חתונה יהודית, בסגנון המושפע מרמברנדט. מאז 1911 הציור מצוי באוסף רייקסמוזיאום שבאמסטרדם, והוא נתרם למוזיאון במאי 1912 על ידי בני הזוג האמנים ג'י.סי.אם. דרוקר ומ.ל. דרוקר-פראסר.

## הקשר ביוגרפי ותרבותי
יוזף ישראלס גדל בסביבה יהודית פשוטה בעיר חרונינגן. הוא למד עברית ועסק בלימוד תורה. נושאים יהודיים הפכו למוטיב מרכזי בעבודתו בשלהי הקריירה, כאשר מיעט לצאת אל מחוץ לסטודיו. הדבר נבע, ככל הנראה, גם מהביקוש הרב ליצירותיו בקרב הקהילה היהודית. בתקופה זו צייר תיאורים שונים מן המקרא, דיוקנאות של רבנים, ומסוף המאה ה-19 – גם סצנות של טקסי חתונה יהודיים.

## תיאור הציור
הציור מציג את רגע השיא בטקס חתונה יהודית פשוט: החתן עונד טבעת על אצבע הכלה. בני הזוג ממוקמים במרכז הקומפוזיציה, כשבני המשפחה מקיפים אותם בתוך חלל פנים צפוף. אלמנט יהודי מובהק בציור הוא החופה, אשר מופיעה בדמות טלית תלויה מעל ראשי בני הזוג ומסמלת את איחודם. בצד שמאל של השולחן בוערת נר – אלמנט טקסי מקובל בכל טקס יהודי. על השולחן מונחים מספר מתנות, ביניהן שרשרת פנינים בולטת לעין.

בספרות המחקרית על ישראלס נטען לעיתים כי מדובר בתיאור חתונת בן דודו לואי, ובמקרים אחרים נטען כי מדובר בחתונת בתו. עם זאת, ישראלס עצמו ציין בשנת 1909 כי הציור אינו מתאר זוג מסוים, אלא דמויות כלליות. עוד נמסר כי דמותו של הגבר בכובע הגבוה שמאחורי הכלה היא דיוקן עצמי של האמן.

## סגנון
הציור מבוצע בסגנון הריאליסטי האופייני לאסכולת האג, שישראלס היה מאחד מחבריה. הוא נודע כצייר ז'אנר שהתמחה בתיאורים של חיי הדייגים הפשוטים לחופי הים הצפוני. תשומת הלב לחיים הפשוטים ניכרת גם בציור זה. האווירה האינטימית מחוזקת באמצעות טכניקת הקלאיר-אובסקור, הממקדת את תשומת הלב בבני הזוג. אפקטים של אור וצל אלה לקוחים ישירות מעבודתו של רמברנדט, אותו העריץ ישראלס ולמד את יצירותיו לעומק.

קיימת הקבלה סגנונית ברורה לציורו של רמברנדט הכלה היהודייה (1862–1866), במיוחד בדגש על תנועות הידיים.

הציור המתואר כאן, שהחל לציירו ב-1902 וסיים ב-1903, קדמו לו מספר סקיצות. באחת מהן הופיעו הדמויות בשלמותן, מוקפות בקהל רחב יותר. בגרסה הסופית – אשר נחשבת למגובשת ביותר – בחר ישראלס להציג את הדמויות מגובה הברכיים בלבד, ובכך לצמצם את המרחק בינן לבין הצופה. החלטתו "לחתוך" את החלק התחתון של הסצנה ייתכן שנבעה גם מהשפעת ציורו של רמברנדט.

הקישור בין עבודתו של ישראלס לזו של רמברנדט חיזק את מעמדו במיוחד מחוץ להולנד.

## גלריה

קובץ:Rembrandt Harmensz. van Rijn - Het Joodse bruidje.jpg|**הכלה היהודייה** של רמברנדט – מקור השראה לישראלס.
קובץ:Israels Jewish wedding.jpg|סקיצה מוקדמת, המציגה את הדמויות בשלמותן.
קובץ:Jozef Israels Joodse bruiloft studie handen.jpg|מחקר ידיים, בסביבות 1902.


## ספרות ומקורות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים בעלי מוטיב יהודי
קטגוריה:רייקסמוזיאום
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים משנות ה-1900
כנס ירושלים בניו יורק

**כנס ירושלים בניו יורק** הוא כנס שנתי המתקיים בעיר ניו יורק ביוזמת העיתון בשבע וערוץ 7, במטרה לחזק את הקשר בין מדינת ישראל ליהדות התפוצות. הכנס מהווה שלוחה של "כנס ירושלים" המתקיים בישראל מאז שנת 2003, ומיועד לקהל יהודי בצפון אמריקה. במסגרתו נידונים נושאים מרכזיים הנוגעים לעם היהודי בארץ ובתפוצות, ובהם זהות יהודית, עלייה, מאבק באנטישמיות, קשרי ישראל-תפוצות ואתגרי החברה הישראלית. במהלך הכנס מוענקים "פרסי ירושלים" לאישים ולגופים שתרומתם הציבורית בולטת בתחומים אלו..

## הכנס הראשון (2022)
הכנס הראשון התקיים במאי 2022 במלון אינטרקונטיננטל טיימס סקוור שבניו יורק. השתתפו בו שרים, חברי כנסת, רבנים, שגרירים ואישי ציבור מהקהילה היהודית המקומית. בין הנושאים שנדונו: חיזוק הזהות היהודית, המאבק באנטישמיות ובתנועת ה-BDS, עידוד עלייה לישראל וחיזוק קשרי ישראל-תפוצות. במסגרת הכנס הוענקו "פרסי ירושלים" לאישים ולארגונים על תרומתם הציבורית.

## הכנס השני (2023)
הכנס השני נערך ביוני 2023 במנהטן, לציון 75 שנה להקמת מדינת ישראל. השתתפו בו נציגי ממשלה, מערכת הביטחון, ראשי ערים ומנהיגים יהודיים מארצות הברית. הנושאים המרכזיים כללו את קשרי ישראל-תפוצות, חיזוק המורשת היהודית, עידוד עלייה ואתגרי הדמוקרטיה הישראלית. מחוץ לאולם התקיימה הפגנה של עשרות פעילים שהתנגדו למדיניות הממשלה. פרס ירושלים הוענק לארגון הכשרות האורתודוקסי OU.

## הכנס השלישי (2024)
הכנס השלישי התקיים ביוני 2024 תחת הכותרת "ניצחון הרוח היהודית", על רקע מלחמת חרבות ברזל. השתתפו בו שרים, חברי כנסת, ראשי ערים, קציני צה"ל במילואים ונציגים ממשפחות שכולות. הכנס עסק במאבק בטרור, בהתמודדות עם אנטישמיות עולמית ובהעמקת הערבות ההדדית בין ישראל ליהדות התפוצות. בין מקבלי פרסי ירושלים היו ראש עיריית ניו יורק אריק אדמס ומשפחות לוחמים שנהרגו במלחמה. למרות המצב המתוח האירוע עבר באווירה מאוחדת וללא מחאות.

## הכנס הרביעי (2025)
ההכנס הרביעי צפוי להתקיים ב-18 במאי 2025 בבית הכנסת פיפת' אווניו במנהטן, בסמוך למצעד יום ישראל בעיר. בין המשתתפים הצפויים: שרים, חברי כנסת, אישי ציבור, מנהיגים רוחניים וראשי ארגונים יהודיים מישראל ומארצות הברית. הנושאים המרכזיים צפויים לעסוק בזהות יהודית, ערבות הדדית, קשרי ישראל-תפוצות וסיפורי גבורה ממלחמת חרבות ברזל. גם בכנס זה צפויים להינתן פרסי ירושלים.

## ראו גם
* כנס ירושלים

## הערות שוליים

2025 05
קטגוריה:ערוץ 7
קטגוריה:יהדות ארצות הברית
תוכנית הדסים

**תוכנית הדסים** היא תוכנית המיועדת לשילוב נשים חרדיות בתפקידים טכנולוגיים במערכת הביטחון כאזרחיות עובדות צה"ל. התוכנית הוקמה בשנת 2020 על ידי עמותת "עתידה" בשיתוף עם משרד האוצר, משרד הביטחון ומשרד הכלכלה ומאפשרת לנשים חרדיות להשתלב בתפקידי פיתוח תוכנה תוך התאמה מלאה לאורח החיים החרדי.

## היסטוריה
תוכנית הדסים החלה כפיילוט בשנת 2017 ביחידת אופק של חיל האוויר עם 13 בנות שהועסקו בתוכנית פיילוט נועזת, היא הוקמה על ידי עמותת עתידה של אסתי סלומון. אסתי סלומון, מנכ"לית עמותת "עתידה", ייסדה את העמותה מתוך מגמה לשילוב נשים חרדיות בתפקידים בעלי משמעות. לאחר שתי קבוצות שסיימו את המסלול בהצלחה, התוכנית הפכה מטכ"לית והתרחבה ליחידות נוספות בצה"ל.

ב-2020 עברה התוכנית משבר והיה חשש שתיעצר בשל היעדר תקנים. בשלב זה חבר לתוכנית עו"ד משה מורגנשטרן, חבר מועצת עיריית בני ברק, אשר סייע בגיבוש התוכנית ובשכנוע גורמים מרכזיים בפוטנציאל של התוכנית, וכך הובטחו מימון ותקנים להמשך קיומה.

נכון לשנת 2025, למעלה מ-400 נשים חרדיות שולבו במסגרת התוכנית ביחידות טכנולוגיות שונות בצה"ל.

## מטרות התוכנית
מטרות תוכנית הדסים הן: לאפשר לנשים חרדיות להתנסות בתפקידי פיתוח משמעותיים, לצבור ניסיון מקצועי בתחום התכנות ברמה הגבוהה ביותר, להשתלב בצמרת תעשיית ההייטק בשכר הולם, להעניק להן את היכולת לפרנס בכבוד, ולהגדיל את רמת ההכנסה של החברה החרדית.

## מבנה התוכנית
**תהליך המיון והקבלה**

המועמדות לתוכנית עוברות תהליך מיון הכולל ארבעה שלבים: מבחנים פסיכוטכניים ושאלון אישיות ממוחשב (כולל שאלון 300), מטלת בית, ראיון קבלה סיווג ביטחוני.

התוכנית מיועדת לבוגרות מוסדות לימודים חרדיים במסלול הנדסת תוכנה ובעלות תעודה של משרד החינוך/מה"ט או תואר ראשון בתחום.

**הכשרה וליווי**

לאחר הקבלה לתוכנית, המשתתפות זוכות ל:קורסי העשרה באנגלית וסדנאות הכנה למיונים, אפשרות לקבלת מלגת קיום בתקופת ההמתנה לתחילת העבודה, קורס תכנות מקצועי המקנה ידע מעמיק בעולמות הפיתוח (לאחר חתימה על חוזה העסקה), הקורס מתקיים באופן נפרד לנשות הדסים. משך ההכשרה נע בין מספר חודשים לשנה, בהתאם לצורכי היחידה.

**תנאי העסקה**

המשתתפות בתוכנית מועסקות כאזרחיות עובדות צה"ל (ולא כחיילות) לתקופה של עד שלוש שנים. הן מקבלות תנאי עבודה המותאמים לאורח החיים החרדי עבודה בהפרדה מגדרית ובסביבה שומרת צניעות, שימוש באינטרנט מסונן, מזון כשר בהשגחה מהודרת, ליווי של צוות עמותת עתידה המתמחה בגיוון תעסוקתי לאחר התקופה, רבות מהבוגרות משתלבות בחברות הייטק מובילות ומגיעות לשכר של 30,000 ש"ח ומעלה.

**יחידות משלבות**

בוגרות תוכנית הדסים משתלבות ביחידות טכנולוגיות שונות בצה"ל, ביניהן יחידת אופק 324 של חיל האוויר, ייחידת מפת״ח של חיל הים, יחידות אמ"ן שונות, כולל 8200 ו-81, יחידת הסייבר, חיל התקשוב, אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה, פיקוד העורף, אגף כוח אדם, פרויקטים ייעודיים של צה"ל בחברת אלביט מערכות.

**תפקידים**

הנשים החרדיות ממלאות מגוון תפקידים טכנולוגיים, כגון פיתוח כלים ואמצעי לחימה המסייעים לכוחות הלוחמים, פיתוח טכנולוגיות כטב"מ (כלי טיס בלתי מאוישים)
פיתוח מערכות המשלבות אלגוריתמים מתקדמים לזיהוי אלמנטים בשטח, פיתוח גרסאות משופרות של אמצעי לחימה קיימים, פיתוח תשתיות מדויקות לפיתוחים עתידיים.

## ביקורת

לתוכנית קמה התנגדות ראשונית מצד ההנהגה החרדית, אשר פחתה עם הזמן.

## קישורים חיצוניים
*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:מערכת הביטחון הישראלית
קטגוריה:שירות בצה"ל
קטגוריה:יהדות חרדית בישראל
עדי גלברט

**עדי גלברט** (נולד בשנת 1975) הוא מלחין ומוזיקאי ישראלי שידוע ביצירותיו בתחום המוזיקה האלקטרונית הניסיונית והאוונגרדית.

## ביוגרפיה
גלברט נולד וגדל בישראל. בילדותו ניגן על פסנתר וקונטרבס והושפע ממוזיקה קלאסית וג׳אז. בסוף שנות ה-90 החל ליצור מוזיקה אלקטרונית ניסיונית משלו, תוך שילוב בין אהבתו למלחינים כמו אריק סאטי ולהרכבי ג'אז כדוגמת ת'לוניוס מונק. בשנת 2001 הוציא את אלבומו הראשון, ובהמשך זכה למעמד בולט בסצנת המוזיקה האלקטרונית הניסיונית בתל אביב בראשית שנות ה-2000. אחד הפרויקטים הייחודיים שלו בתקופה זו היה **The Lonesomes**, שבו "להקה" של פרות צעצוע מיניאטוריות מבצעת גרסאות כיסוי ללהקות רוק פופולריות, במעין סאטירה מוזיקלית חדשנית.

ב-2005 עבר גלברט להתגורר בברלין מתוך רצון לשינוי אווירה ויצירה בסביבה בינלאומית. שם שיתף פעולה עם אמנים בינלאומיים (כמו המלחין האמריקאי דן דיקון) והוציא לאור יותר מעשרים אלבומים ו-EP במגוון לייבלים עצמאיים בישראל ובחו״ל. במקביל להלחנה, גלברט יוצר גם סרטים קצרים ועוסק באנימציה; סרט המדע הבדיוני הקצר שלו "Vermin" משנת 2011 הוקרן בפסטיבלים ואף בספריית הקונגרס האמריקאית. בשנת 2018 פרסם גלברט את רומן הביכורים שלו, **"Egglike"**, ספר מדע בדיוני אבסורדי שכתב באנגלית בזמן שהותו בברלין.

## יצירות בולטות
* **My Favorite Vacation** – 2001, אלבום הבכורה של גלברט; מסע מלודי המשלב ביטים אלקטרוניים בסגנון ברייקקור עם נעימות לאונג' רטרו-עתידניות, שהופקו באמצעות אורגנים צעצוע וסינתיסייזרים ישנים. אלבום זה ביסס את מעמדו כסמן דרך בסצנת האלקטרוניקה הניסיונית בישראל.
* **The Lonesomes / This Is Cow-Fi** – 2003–2007, פרויקט קונספטואלי שבו הרכב דמיוני של בובות פרה מבצע שירי קאנטרי ורוק. הפרויקט התחיל כמופע אוונגרדי בתל אביב ולאחר מכן יצא על גבי אלבומים, ביניהם "This Is Cow-Fi" (שנת 2007) שהמשיך את הקו ההומוריסטי-סוריאליסטי של הפרויקט. יצירה זו מדגימה את הנטייה של גלברט לשילוב בין מוזיקה לאמנות פלסטית וטכנולוגיה.
* **Vermin** – 2011, סרט קצר וסוריאליסטי בז'אנר המדע הבדיוני שכתב וביים גלברט (וכן הלחין את הפסקול שלו). הסרט משלב אנימציה ונחשב להמשך ישיר לעולמו המוזיקלי של גלברט; פסקול הסרט ראה אור כאלבום נפרד. "Vermin" הוקרן במספר פסטיבלי קולנוע יוקרתיים, ובין היתר זכה לחשיפה מיוחדת בהקרנה בספריית הקונגרס של ארצות הברית.
* **Preemptive Musical Offerings to Satisfy Our Future Masters** – 2016, אלבום אלקטרוני ניסיוני. אלבום זה מציג את חזונו הדיסטופי של גלברט דרך צלילים מורכבים ואווירה אפלה-משהו, וזכה לשבחים מצד מבקרי מוזיקה בארץ.
* **Liquids and Flesh** – 2025, אלבום סולו של גלברט, שיצא בלייבל העצמאי Egglike Records. אלבום זה משלב מוזיקה אלקטרו-אקוסטית עם אלמנטים של פופ אווירתי.
* מחוץ לישראל. המוזיקה שלו שודרה דרך קבע בתחנת הרדיו האמריקאית WFMU, וסרטי האנימציה הקצרים שיצר הוצגו בפסטיבלים מלונדון ועד יפן, מה שמיצב אותו כאמן בינלאומי מוערך בסצנת האוונגרד.

## חיים אישיים
גלברט מתגורר בברלין, גרמניה מאז אמצע שנות ה-2000. הוא ידוע כאמן עצמאי המנהל את רוב תהליכי היצירה שלו בעצמו, ומשלב בחייו האישיים את תחומי העניין שלו במוזיקה, קולנוע וספרות לכדי עשייה אמנותית רב-גונית. גלברט ציין כי המעבר לברלין איפשר לו מרחב נוח ליצור ללא מגבלות, אם כי הוא ממשיך לשמור על קשר עם סצנת המוזיקה בישראל ולהופיע בה מעת לעת.

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים הידועים בשם במה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
אנדרטת יוזף ישראלס

**אנדרטת יוזף ישראלס** היא פסל ברונזה שיצר אברהם הסלינק  ב־1916 לכבוד הצייר יוזף ישראלס. הפסל מוצב בחרונינגן שבהולנד, עיר הולדתו של ישראלס. במהלך מלחמת העולם השנייה נהרס הפסל על ידי פשיסטים, והוא שוחזר לאחר תום המלחמה.

## תיאור היצירה
[שמאל|ממוזער|הציור שהיווה השראה לאנדרטה: יוזף ישראלס, '''על קבר האם''' (1856), [מוזיאון חרונינגן, חרונינגן]]

הפסל מתאר דייג העוזב את חוף הים בלוויית שני ילדים; הגבר ואחד הילדים מחזיקים רשתות דיג. ההרכב מבוסס על ציורו של ישראלס, **[[על קבר האם]]** , המתאר אלמן הצועד ליד קברה של אשתו המנוחה, כשילדיו הצעירים לצידו. שלוש הדמויות בתמונה יחפות. הדמות הגברית היא דייג המחזיק בידו את ילדו הקטן ונושא תינוק בעודם עוברים ליד קברה של אשתו המנוחה.

## היסטוריה
ממוזער|הסלינק עובד על יציקת גבס של קבוצת הפסלים בשנת 1917

הפסל הוזמן על ידי "פיקטורה", אגודה של חובבי אמנות בחרונינגן, ובוצע על ידי אברהם הסלינק. על גבי הפסל מופיעה החתימה "A Hesselink / 1916". הפסל הוצב בחרונינגן לכבוד האמן יוזף ישראלס, אשר נולד בעיר וחי בה עד גיל ההתבגרותו.

ב־1943 נהרס הפסל על ידי חברי התנועה הפשיסטית התנועה הסוציאליסטית הלאומית  בשל יהדותו של ישראלס. מנהל שירותי הניקיון העירוניים (מר קופ) אסף את השברים לאחר ההרס. לאחר המלחמה, הפסל שוחזר על ידי וילם ואלק. ב־10 באוגוסט 1946 נחנכה האנדרטה המשוחזרת על ידי ראש העירייה פיטר קורט ואן דר לינדן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:גברים בפיסול
קטגוריה:חרונינגן (עיר)
קטגוריה:הולנד: אנדרטאות
פרס אלברט איינשטיין

**פרס אלברט איינשטיין** היה פרס בתחום הפיזיקה התאורטית, שהוענק מעת לעת בין השנים 1951 ל-1979. הפרס נוסד כדי להוקיר הישגים גבוהים במדעי הטבע, ויוסד על ידי קרן ההנצחה על שם לואיס ורוזה שטראוס, לרגל יום הולדתו ה-70 של אלברט איינשטיין. הפרס הוענק לראשונה בשנת 1951, וכלל מדליית זהב בדיוקנו של איינשטיין, שעוצבה על ידי הפסל גילרוי רוברטס , וכן פרס כספי בסך 15,000 דולר, שלימים הופחת ל-5,000 דולר. הזוכה בפרס נבחר על ידי ועדה של המכון למחקר מתקדם שבפרינסטון, אשר ניהל את הענקת הפרס. הוועדה הראשונה כללה את אלברט איינשטיין בעצמו, רוברט אופנהיימר, ג'ון פון נוימן והרמן וייל.

ממוזער|אלברט איינשטיין בשנותיו האחרונות.

אין לבלבל בין פרס זה לבין פרסים אחרים הנושאים את שמו של אלברט איינשטיין, ובהם "הפרס העולמי למדע על שם אלברט איינשטיין"  (המוענק מאז 1984 על ידי מועצת התרבות העולמית ), "מדליית אלברט איינשטיין" (המוענקת מאז 1979 על ידי אגודת אלברט איינשטיין), וכן פרס "הנס אלברט איינשטיין"  (על שם בנו של איינשטיין, המוענק מאז 1988 על ידי אגודת המהנדסים האזרחיים האמריקאית ). פרס אלברט איינשטיין נוסד מוקדם מכולם, עוד בחייו של איינשטיין, בשעה שכיהן כפרופסור במכון למחקר מתקדם. "הניו יורק טיימס" תיאר אותו כ"פרס הגבוה מסוגו בארצות הברית", ויש שראו בו "מקבילה יוקרתית לפרס נובל".

## מקבלים

## ביאורים

## קישורים חיצוניים
* מידע על פרס אלברט איינשטיין, היכל התהילה היהודי-אמריקאי 
* מידע ותמונות של המדליה שהוענקה לקורט גדל, באתר האינטרנט של המכון למחקר מתקדם 

## הערות שוליים

קטגוריה:הנצחת אלברט איינשטיין
אלברט איינשטיין
אלברט איינשטיין
חריסטינה ווקוביץ'

**חריסטינה ווקוביץ**' (בסרבית: **Христина Вуковић**), הידועה בשמה הפרטי **חריסטינה**, היא זמרת, כותבת שירים ופסיכולוגית סרבית-מונטנגרית. היא נולדה וגדלה בבלגרד להורים ממוצא מונטנגרי. סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה, תחום שבו היא עוסקת במקביל לקריירה המוזיקלית שלה.

חריסטינה החלה את דרכה המוזיקלית כשהשתתפה בתוכנית הכישרונות *X Factor Adria*. בשנת 2014, זמן קצר לאחר השתתפותה בתוכנית, הוציאה את הסינגל הראשון שלה "Deep Waters". בהמשך הצטרפה כסולנית ליווי בלהקתו של הזמר הסרבי ז'ליקו יוקסימוביץ'.

בשנת 2023 הוציאה חריסטינה את אלבום הבכורה שלה, *Bedem* (ביצורים), דרך חברת התקליטים PGP-RTS. האלבום הושק באירוע חגיגי באולפן 6 של רדיו בלגרד, שם ביצעה חריסטינה שירים מהאלבום בליווי הרכב נגנים מלא. האלבום כולל מספר שירים מקוריים אשר נכתבו והולחנו על ידי חריסטינה, המשלבים אלמנטים של פופ, פולק והשפעות בלקניות.

עם שיר הנושא של האלבום, "Bedem", נבחרה חריסטינה להשתתף בקדם הסרבי לאירוויזיון 2024, *Pesma za Evroviziju '24*. השיר זכה לתשומת לב רבה הן בקרב הקהל המקומי והן בקרב מבקרי המוזיקה, בשל הסגנון האתני הבולט שלו והשילוב בין מוזיקה עכשווית למוטיבים מסורתיים. חריסטינה הצליחה להעפיל לשלב הגמר של התחרות, שבסיומו דורגה במקום העשירי.

## הערות שוליים

קטגוריה:נשים מונטנגריות
קטגוריה:זמרות סרביות
גשר טורנל

**גשר טורנל** (בצרפתית: **Pont de la Tournelle**) הוא גשר קשתות מאבן שנבנה בתחילת המאה ה-20 מעל נהר הסן בפריז ומחבר את האי איל סן לואי עם הרובע החמישי ועם אוניברסיטת פייר ומארי קירי (בגדה השמאלית). המשכו של גשר טורנל בצידו השני של האי הוא גשר מארי.

## שם הגשר
הגשר נקרא על שם טירת טורנל  שעמדה בקרבת הגשר עם הקמתו. הטירה הוקמה במאה ה-13 על חורבותיו של צריח שהיה חלק מחומת פריז השלישית של פיליפ השני, מלך צרפת כששם הטירה היה שיבוש של המילה צריח (בצרפתית tourelle).

## ההיסטוריה של הגשר
### גשר העץ
ב-1620 נבנה במקום גשר עץ שחיבר את האי איל סן לואי עם הגדה השמאלית. ב-1637 נסחף הגשר עקב הצטברות קרח בערוץ הסן. מייד לאחר מכן הוקם במקום גשר עץ חדש אך בינואר 1651 גם גשר זה נסחף עקב שיטפון בנהר.

### גשר האבן הראשון
ב-1654 הוקם במקום גשר אבן בן שש קשתות. גשר זה נבנה מאבן וברזל. המפתחים הקטנים של הקשתות הציב אתגרי נווט לספינות שעברו תחת הגשר.

ב-1719 הותקן בגשר מתקן למדידת מפלס הסן.

ב-1845 הורחב הגשר כדי ליצור מדרכות עבור הולכי רגל.

לאורך השנים סבל גשר זה מפגעי שיטפונות בסן שדרשו תיקונים רבים לתחזוקתו. בשיטפון של 1910 ניזוק הגשר משמעותית דבר שהוביל להחלטה לבנות במקום גשר חדש. בהתאם להחלטה זו נהרס הגשר ב-1918.

### גשר האבן השני
גשר האבן השני נבנה בשנים 1928-1926 והוא הגשר הנוכחי. הגשר נשען על שלוש קשתות באופן שמאפשר תנועת אוניות נוחה יותר בסן.

## מבנה הגשר
אורך הגשר כ-122 מטר, רוחבו 23 מטר וגובהו המרבי מעל פני המים הוא 14 מטר. הגשר בנוי משלוש קשתות: קשת גדולה במרכז ושתי קשתות קטנות משתי צידיה. מפתח הקשת הגדולה 74 מטר ומפתחי שתי הקשתות הקטנות הם 11 ו-12 מטר.

הגשר חריג בכך שהוא לא סימטרי יחסית לנהר ונשען על שני עמודים ברוחב 23 מטר כשרק עמוד אחד שקוע בסן ותומך בקשת הגדולה ובקשת הצפונית והעמוד השני מוצב על הגדה.

## פסל ז'נבייב הקדושה
בגדה הדרומית של הגשר הוצבה ב-1928 אנדרטה בצורת עמוד בגובה של 15 מטר שבראשו מוצב פסל המוקדש לז'נבייב הקדושה, הפטרונית של פריז. הפסל כולל דמות אישה ולידה דמות ילד הנושא דגם של ספינת קאראק. הפסל, שנועד לסמל הגנה על פריז, פונה מזרחה משם הגיעו, לאורך ההיסטוריה, ספינות אויב כדי לתקוף את העיר.

הפסל יוצר על ידי האמן הצרפתי פול לנדובסקי .

בינואר כל שנה מתקיימת תהלוכה, המוקדשת לסנטה ז'נביב, מפסלה שעל הגשר לכנסיית סן-אטיין-דו-מון  מדרום לגשר.

## באמנות
* בשנים 1998-1992 צולמו בגשר מספר סצנות של סדרת הטלוויזיה "איש הנצח".

## גלריה

קובץ: Le Pont de la Tournelle, Paris by Johan Barthold Jongkind, 1859.JPG|ציור מ-1859 של גשר האבן הראשון שנבנה ב-1654 ונהרס ב-1918
קובץ: Veüe de lisle de nostre Dame, G.22545.jpg|תחריט מהמאה ה-17 של גשר העץ טורנל
קובץ: Chateau de la Tournelle.jpg|טירת טורנל  הצופה על גשר טורנל
קובץ: Pont de la Tournelle - démolition 1919.jpg|צילום מ-1919 של הריסת גשר האבן הראשון
קובץ: Sainte Geneviève Pont Tournelle Paris 2.jpg|פסלה של ז'נבייב הקדושה המוצב על הגשר
קובץ: Plaque Pont Tournelle - Paris IV (FR75) - 2021-06-05 - 1.jpg|שילוט הגשר


## קישורים חיצוניים

* גשר טורנל החדש, באתר paris1900.lartnouveau.com 
* גשר טורנל הישן, באתר paris1900.lartnouveau
* גשר טורנל, באתר parisjetaime.com 
* גשר טורנל, באתר parisseine.com 
* גשר טורנל, באתר "איגוד המבנדסים האזרחיים של צרפת" 
* גשר טורנל, באתר travelfranceonline.com
* גשר טורנל, באתר histoires-de-paris.fr

## הערות שוליים

טורנל
קטגוריה:הרובע הרביעי של פריז
קטגוריה:פריז: מבנים היסטוריים
תאורית הקשר

**תאוריית הקשר (באנגלית: Conspiracy Theory)** הוא מותחן פסיכולוגי אמריקאי משנת 1997 בבימויו של ריצ'רד דונר, על פי תסריט מאת בריאן הלגלנד. הסרט עוקב אחר ג'רי פלצ'ר, נהג מונית ניו-יורקי פרנואיד הסבור כי הממשלה מעורבת בקונספירציות רבות, עד שאחת מהן מתגלה כאמיתית. בתפקידים הראשיים מככבים מל גיבסון, ג'וליה רוברטס ופטריק סטיוארט. הסרט הופץ על ידי אולפני האחים וורנר, הופק בתקציב של כ-75 מיליון דולר והכניס כ-137 מיליון דולר ברחבי העולם.

## תקציר עלילה
ג'רי פלצ'ר, נהג מונית ניו-יורקי, חי בתחושת פרנויה תמידית ומאמין בקיומן של קונספירציות ממשלתיות. הוא משתף את תיאוריותיו עם אליס סאטון, עורכת דין במשרד המשפטים, שאותה הציל בעבר מתקיפה. כאשר אחת מהתיאוריות שלו מתבררת כנכונה, ג'רי מוצא את עצמו נרדף על ידי סוכנויות ממשלתיות. הוא פונה לאליס לעזרה, אך היא מתחילה לפקפק בבריאותו הנפשית ובאמיתות טענותיו. יחד הם מנסים לחשוף את האמת מאחורי הרדיפה.

## צוות השחקנים הראשי
* **[[מל גיבסון]]** – ג'רי פלצ'ר: נהג מונית פרנואיד המאמין בקונספירציות.
* **[[ג'וליה רוברטס]]** – אליס סאטון: עורכת דין במשרד המשפטים, מושא אהבתו של ג'רי.
* **[[פטריק סטיוארט]]** – ד"ר ג'ונאס: פסיכיאטר ממשלתי המעורב בקונספירציה.
* **[[סילק קוזארט]]** – סוכן לאורי: סוכן ממשלתי החוקר את ג'רי.
* **[[סטיב קהאן]]** – מר וילסון: דמות מסתורית הקשורה לעברו של ג'רי.

## ביקורות
הסרט קיבל ביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes הוא זכה לציון של 57% בהתבסס על 44 ביקורות. באתר Metacritic הסרט קיבל ציון ממוצע של 50 מתוך 100, בהתבסס על 21 ביקורות, המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".

רוג'ר איברט מה-שיקגו סאן-טיימס כתב: "חבל שהסרט לא נשאר ברמה הארצית – סיפור אמיתי על אנשים אמיתיים – הוא היה יכול להיות הרבה יותר טוב ומצחיק. כל האנרגיה נמצאת בחומר הבסיסי, ואפס באנרגיה של הרומנטיקה שהודבקה כמו איבר מיותר או איבר מיותר" .

ג'נט מסלין מהניו יורק טיימס ציינה: "הסרט נהנה ליצור תככים אמיתיים... אך לאחר מכן הוא מסתבך בקשרים. כמו יותר מדי הרפתקאות עם רעיונות גדולים, 'תאוריית הקשר' מוסיף חצי שעה אחרונה של הסברים חפוזים ורגש מזויף".

מיק לה-סאל מהסן פרנסיסקו כרוניקל כתב: "אם הייתי פרנואיד, אולי הייתי חושד בקונספירציה בקידום הסרט הזה – למשוך קהל עם רעיון קליט ואז לתת להם משהו הרבה יותר מסורבל ורגיל... 'תאוריית הקשר' יכול להיות מהנה אם מוותרים על התקווה שהוא יהפוך למותחן לאנשים חושבים ומקבלים אותו כהסחת דעת נוספת".

פיטר טראוורס מרולינג סטון אמר: "ההשפעה החזקה שגיבסון יוצר כ'נזקק' מדוללת על ידי מכירת ג'רי כחמוד וניתן לגאולה. במקום תערובת לוהטת של עליצות ורשעות, מוגשת לנו לאטה פושרת, דקפ. חבל – 'תאוריית הקשר' יכול היה להיות מתמודד" .

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים על רפואה
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
קטגוריה:פסיכולוגיה בקולנוע
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת קרטר בורוול
קטגוריה:סרטי מרדף אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1997
קטגוריה:סרטי ריצ'רד דונר