open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לויד בייקון

**לויד פרנסיס בייקון** (באנגלית: **Lloyd Bacon**; 4 בדצמבר 1889 - 15 בנובמבר 1955), שחקן קולנוע, תיאטרון ומופעי וודוויל ובמאי קולנוע אמריקני.

## ביוגרפיה

בייקון החל את צעדיו הראשונים בתעשיית הראינוע, בשנת 1914. במהלך שלוש השנים שלאחר מכן הופיע בתפקידים משניים בסרטים קצרים שהיו בעיקר קומדיות, אשר מתוכם 12 סרטים קצרים בהשתתפות צ'ארלי צ'פלין ובניהם ב"הקבצן" (1915) ו"רחובות נוחים" (1917). ב-1922 החל גם לביים. בארבע השנים הראשונות כבמאי הוא ביים סרטי קומדיה קצרים. בייקון קנה לו שם של במאי מסחרי, אחד שיודע לקלוע לטעם הקהל, על חשבון אמירה אומנותית ואישית שלו עצמו. הוא ביים מעל 100 סרטים באורך מלא, שחלקם הגדול הוא קומדיות עתירי כוכבים. בין סרטיו המפורסמים נמנים "רחוב 42" (1933), שהיה מגדולי הסרטים המוזיקליים של אולפני "האחים וורנר", בו כיכבה ג'ינג'ר רוג'רס, שהופיעה בעוד מספר סרטים בבימויו.

בנוסף ביים את "Footlight Parade" משנת 1933 בו כיכב ג'יימס קאגני, "Marked Woman" משנת 1937 בו הופיעו בטי דייוויס והמפרי בוגרט, שכיכב גם בסרטיו "סן קוונטין", "אחד מול המאפייה", "אוקלהומה סיטי" ו"אקשן באוקיינוס הצפוני", "קאובוי מברוקלין" (1938), בכיכובו של רונלד רייגן, "משפחת סאליבנס" (1944) הנחשב לטוב בסרטיו (על פי IMDb), בו כיכבו אן בקסטר ותומאס מיטצ'ל, "זה קורה כל קיץ" (1949), בו הופיע ריי מילאנד, ורבים אחרים. סרטו משנת 1928, "The Singing Fool", בו כיכב אל ג'ולסון היה לאחד הסרטים המצליחים ביותר של אולפני "האחים וורנר" בכל הזמנים. 

אחיו הוא השחקן ארווין בייקון, שכיכב בלמעלה מ-500 סרטים באורך מלא, סרטים קצרים, וסדרות טלוויזיה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:סן חוזה (קליפורניה): אישים
קטגוריה:במאי ראינוע
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:שחקני ראינוע
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1889
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1955
סימן אירוניה

ממוזער|300px|דוגמאות לסימן אירוניה.
**סימן אירוניה** או **⸮** (בצרפתית: **point d’ironie**) הוא סימן פיסוק המשמש לסמן כי המשפט נאמר באירוניה.
## היסטוריה
סימן האירוניה הוצע על ידי המשורר הצרפתי אלקאנטר דה ברהם (המכונה מרסל ברנרד) בסוף המאה ה-19. בסימן נעשה שימוש בספרו של הרב באזין *Plumons l’oiseau* משנת 1966, בו נעשה שימוש בסימנים נוספים כגון:

* סימן ספק (11px)
* סימן ביטחון עצמי (11px)
* סימן הבעת הסכמה (11px)
* סימן סמכות (11px),
* סימן התמרמרות או זעם (11px)
* סימן האהבה (15px)
הסימן הפך לסמלו של המגזין לאמנות *Point d’ironie* שיצא לאור בשנת 1997.

## שימושים
בסימן האירוניה נעשה שימוש בעיקר בכתבי עת אמנותיים וספרותיים. הסימן אינו פופולרי בעיקר בשל העובדה שאינו ידוע לציבור הרחב, ובשל השימוש המועט באירוניה בשפת הדיבור ובעיתונות, מה גם שבסוף משפט שאלה אפשר לשים סימן שאלה ובכך משאיר הכותב את הפרשנות של המשפט ואת הבנת האירוניה לקורא.

סיבה נוספת לשימוש המועט בסימן היא שבדרך כלל משפט אחד אינו אירוני כשלעצמו, אלא אמירתו בהקשר מסוים היא היוצרת את האירוניה.

### סימן שאלה בערבית
סימן האירוניה דומה מאוד לסימן בו נעשה שימוש בשפה הערבית על מנת לסמן סימן שאלה (؟).

## ראו גם
*סימן תמיהה

## קישורים חיצוניים

*אתר כתב העת ''Point d'ironie''
*דיון בעיצוב הסימן

קטגוריה:פיסוק
סימן הפוך

**[[סימן קריאה]] הפוך** (**¡**) ו**[[סימן שאלה]] הפוך ** (**¿**) הם סימני פיסוק בהם נעשה שימוש בשפה הספרדית.

הסימן ההפוך נכתב בתחילת משפט השאלה ומשפט הקריאה בספרדית, בעוד שהסימן הרגיל נכתב בסופו של המשפט (סימן שאלה בסופו של משפט השאלה, וסימן קריאה בסופו של משפט הקריאה), לדוגמה:
*  ("בן כמה אתה?")

השימוש בסימן ההפוך בתחילת המשפט החל במאה ה-18. בשנת 1754 האקדמיה המלכותית הספרדית (Real Academia Española) פרסמה את המהדורה השנייה של *La Ortografía de la Real Academia Española* (כללי הכתיב בשפה הספרדית), ובו קבעה כי בנוסף לסימן בסופו של המשפט יש לשים סימן הפוך בתחילתו. קבלת הסימן על ידי הציבור הייתה איטית, ובספרים שהוצאו לאור בסוף המאה ה-19 לעיתים לא נעשה שימוש בסימנים אלה. כיום הוספת סימנים הפוכים בתחילת המשפט נחשבת לכלל מחייב, והשמטתם מהווה שגיאת כתיב.

בשפה הספרדית קיימות שתי דרכים עיקריות לשילוב סימן קריאה וסימן שאלה יחדיו על מנת להביע תמיהה או פליאה, בדומה לסימן תמיהה. דרך אחת היא להתחיל משפט בסימן הפוך אחד ולסיימו בסימן רגיל אחר, לדוגמה:
*  ("מי אתה חושב שאתה?!")
דרך שנייה היא להתחיל משפט בשני סימנים הפוכים ולסיימו בסימנים רגילים:
*  ("איך יכולת לעשות דבר כזה?!")
כיום הדרך השנייה היא הפופולרית יותר, בעוד שהדרך הראשונה נעשית מיושנת יותר ויותר.

[ממוזער|ימין|250px|הפגנה לזכר הנעדרים וקורבנות [היסטוריה של צ'ילה#דיקטטורה צבאית (1973 – 1989)|הדיקטטורה הצבאית בצ'ילה. על השלט תמונת אחד הנעדרים והכיתוב: "היכן הם?" בספרדית]]

קטגוריה:פיסוק
קטגוריה:ספרדית
צב ביצה מצוי

[230px|ממוזער|צב ביצות בבריכת המפל הלבן ב[נחל אל על]]
**צב ביצה מצוי** (שם מדעי: *Mauremys rivulata*) הוא מין של זוחל ממשפחת צבי הבריכה. תפוצתו העולמית חופפת אך רחבה מעט מזו של צב היבשה המצוי, החי לצידו גם בישראל. בעבר מין זה נחשב לתת-מין של צב ביצה כספי.

אורך שריונו עד 23 סנטימטר. שריונו שטוח יחסית לצב יבשה ומצופה לוחות קרניים. ראשו חלק ועטוי כיסוי קרני שאינו מחולק למגינים. רגליו, צווארו וזנבו ארוכים יחסית. צב הביצה זריז יותר מצב היבשה. 
אצבעותיו מצוידות בטפרים ארוכים וחדים ומאוחות בקרומי שחייה. צב הביצה מסתייע בשחייתו בשני זוגות רגליו.

## מזון
צב הביצות ניזון מצמחי מים, אצות, דגים, דו-חיים, תולעים, רכיכות, סרטנים, חרקי מים ולעיתים אף פגרים. בשעה שהוא אוכל טרף גדול, הוא מחזיק בו ברגליו הקדמיות וקורע ממנו נתחים בלסתותיו המכוסות במקור קרני חד. הצבים הצעירים ניזונים בעיקר מן החי, בעוד שהמבוגרים יותר ניזונים לרוב מאצות וחומר אורגני נרקב.

## התנהגות
צב הביצות מבלה את רוב זמנו במים, ויוצא מהם על מנת להתחמם בשמש. בעת ההתחממות, יעמוד הצב על גדה ללא תנועה לעיתים במשך שעות. כאשר מזהה הצב טורף או אדם, הוא נמלט למים ועשוי אף להתחפר בבוץ בקרקעית ולהסתתר שם.

עונת החיזור כוללת את רוב החורף, ובחודשים אפריל עד אוגוסט מטילה הנקבה את הביצים בגומה קטנה על הגדה, ומכסה אותה בעפר. בכל גומה מספר הביצים נע בין 5 ל-12. הצבים הצעירים בוקעים כעבור תקופה של 3–4 חודשים ופונים מיד למים. הביצים והצעירים מהווים טרף קל לנמיות, חסידות ואנפות.

## תפוצה
תפוצתו של צב הביצות נרחבת וכולל את דרום מזרח אירופה וחלקה המערבי של אסיה. בישראל הוא מצוי בצפון הארץ ומרכזה, ופרטים בודדים באזור ירושלים. צב הביצות יכול להימצא בביצות, נהרות, אגמים, בריכות דגים והוא יכול לחיות גם במקורות מים מזוהמים. צב הביצות היה שכיח מאוד בעבר בעמק החולה, אך כיום הוא נדיר יותר באזור זה, אף שתפוצתו בארץ התרחבה בעקבות ריבוי בריכות הדגים ברחבי הארץ.

## קריאה נוספת
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **[[זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה]]**, עמודים: 30-32 (מהדורה שלישית 2022). 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1833
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אשיל ולנסיין
קטגוריה:צבי בריכה
קטגוריה:ארץ ישראל: צבים
קטגוריה:ארץ ישראל: חולייתנים בעלי דם קר של מים מתוקים
קטגוריה:בעלי חיים בביצות באירופה
קטגוריה:בעלי חיים בביצות באסיה
קטגוריה:קפריסין: זוחלים
רבנו פרץ

**רבנו פרץ בן אליהו מקורביל** (חי במאה ה-13; נפטר בין 1297 ל-1299) היה מאחרוני בעלי התוספות.

## קורות חייו ופועלו
למד אצל רבי יחיאל מפריז, רבי שמואל מאיוורא ורבי יצחק מקורביל. עמד בראש ישיבה בעיר קורביל. בין תלמידיו: רבי מרדכי בן הלל ורבי חיים בן שמואל אבן דוד מחבר הספר 'צרור החיים'.

רבנו פרץ כתב הגהות על ספרו של רבו רבי יצחק מקורביל, ספר מצוות קטן.

במהלך סיור בגרמניה יצר רבנו פרץ קשרי ידידות עם המהר"ם מרוטנבורג. לימים כתב הגהות והערות על הספר תשב"ץ קטן המלקט את מנהגיו של המהר"ם מרוטנבורג. כמו כן ערך קבצים של פירושי תוספות על התלמוד הבבלי.
### תוספות רבנו פרץ
רבנו פרץ גם כתב תוספות משלו על מסכתות התלמוד, חיבורים אלו ידועים בכינוי 'תוספות רבנו פרץ'. חלק ניכר מתוספות אלו עברו שינויים על ידי תלמידיו של רבנו פרץ ולא נשארו בצורתם המקורית. תוספותיו של רבנו פרץ היו ידועים בקרב הלמדנים בספרד ובאיטליה כבר במאה ה-14 אך רק חלקן נדפסו.

התוספות שיש בידנו הם למסכתות ברכות, עירובין, סוכה, ביצה, יבמות, בבא קמא, בבא מציעא, מכות ופסחים (פרקים א' - ד', פרק י' נדפס בספר המרדכי לפסחים ובטעות הוכנס למהדורות האחרונות של תוספות רבינו פרץ), במסכת עבודה זרה התוספות שמופיע על הדף הוא ג"כ תוספות רבינו פרץ (כך נכתב בגיליון הש"ס בתחילת המסכת).

תוספות רבנו פרץ על מסכת בבא קמא נדפסו לראשונה בליבורנו שבאיטליה בשנת 1819 (תקע"ט) על ידי רבי שלמה וענונו. כתב היד שנדפס היה עמוס בשגיאות ונצרך לתיקונים רבים. בשנת 1984 (תשמ"ד) יצאה לאור מהדורה מחודשת של תוספות רבנו פרץ על מסכת בבא קמא על יד מכון אור הספר שבירושלים. המהדורה החדשה התבססה על תוספות שכתב תלמיד רבנו פרץ המופיעים בחיבור שיטה מקובצת על מסכת בבא קמא מחד, ועל כתבי יד של ספריית המוזיאון הבריטי מאידך.

## לקריאה נוספת
* 
* שלם יהלום, "תוספות פרץ: דימוי, יצירה, השפעה וחשיבות", **JSIJ** 21 (2021), עמ' 1–21

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* תוספות רבנו פרץ על מסכת יומא ותוספות רבינו פרץ על מסכת בבא קמא באתר hebrewbooks
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי התוספות
קטגוריה:ראשוני צרפת
קטגוריה:יהודי צרפת במאה ה-13
מסטרה פסטיניה

**וינסנט פריירה פסטיניה** (בפורטוגזית: **Vicente Ferreira Pastinha**; 5 באפריל 1889 – 13 בנובמבר 1981), הידוע בכינוי **מסטרה פסטיניה**, הוא אמן קפוארה ברזילאי, בעל תואר מסטרה (mestre).

## ביוגרפיה
נולד בסלבדור שבבאהיה, ברזיל. בנם של חוזה סניור פסטיניה ויוג'יניה מריה קרבליו. נחשף לראשונה לאמנות הלחימה קפואירה בגיל שמונה, ולמד במשך שלוש שנים אצל אפריקאי בשם בנדיטו (Benedito). אביו התנגד להתמקצעותו בתחום זה, ושלח אותו בנערותו לבית ספר למלחים, שם לימד את חבריו קפואירה. בגיל 21 עזב את בית הספר, התאמן בקפואירה ולימד את התחום. הוא פעל בהסתר, מכיוון שעד 1920 החוק בברזיל אסר על עיסוק בקפואירה.

ב-1941, הוזמן על ידי תלמידו אברה (Aberrê) למעגל לחימה של קפואירה (רודה), בהשתתפות גדולי המסטרים באזורו. במהלך השתתפותו התבקש על ידי המסטרים להוביל קבוצת קפואירה בסגנון "קפוארה אנגולה", סגנון ריקודי איטי וקרוב לקרקע. בהמשך לכך פתח פסטיניה ב-1942 את בית הספר הראשון לקפואירה אנגולה, "Centro Esportivo de Capoeira Angola". הוא הנהיג בבית הספר תלבושת שכללה מכנסים שחורים וחולצות צהובות, צבעי מדיה של קבוצת הכדורגל אותה אהד, "יפירנגה קלוב" (Ypiranga Clube); תלבושת זו נהוגה עד היום בקרב אמני קפואירה אנגולה.

פסטיניה השתתף בפסטיבל הבינלאומי הראשון לאומנויות השחורים בסנגל, ב-1966, והביא איתו מספר אמני קפואירה ידועים, בהם מסטרה ג'ו גראנג'י ומסטרה גאטו פרטו.

לאורך חייו התפרנס פסטיניה באמצעות עבודות מזדמנות שונות, בהן מצחצח נעליים, חייט, סלקטור (בקזינו), מאבטח ופועל בניין, ובשעות הפנאי הקדיש עצמו לקפואירה אנגולה. בשנות חייו האחרונות נותר עיוור וחולה. הרשויות פינו אותו מביתו, שלא הוחזר לו מאז, והעבירו אותו לבית מחסה עירוני, שם מת ב-1981.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קפוארה
קטגוריה:ילידי 1889
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-1981
גרינר ולטלינר

שמאל|ממוזער|200px|ענב גרינר ולטלינר
**גרינר ולטלינר** (באנגלית: **Grüner Veltliner**) הוא סוג של ענב לבן.

זוהי גפן הענב החשובה והניטעת ביותר באוסטריה, וכן נפוצה בעיקר במזרח אירופה. ענב זה מסתגל בקלות לסביבתו ומהווה למעלה משליש משטח הענבים באוסטריה: 486,000 דונם גידול המשתרע על פני 119,800 אקרים. הענב נפוץ בייחוד באוסטריה התחתית, שם הוא מהווה למעלה ממחצית מתפוצת הענבים הלבנים ובאזור וינה, שם הוא כולל כשליש מהנטיעות. 

מגרינר ולטלינר ניתן להפיק מגוון רחב של סגנונות יין, בהם יינות זקט (Sect) התוססים האוסטריים, יינות הויריגר (Heuriger) פשוטים. ניתן להפיק יינות יבשים, רעננים ומאוזנים היטב, בעלי גוף מלא, בעלי טעם פירותי קל ומבושם, ולעיתים מתובל ופלפלי. התיישנות היינות האיכותיים מזן זה מעניקה להם עומק ומנעד טעמים כשל יין בורגונדיה. 

היינות המגיעים מאוסטריה התחתית באזור Weinviertel רדודים למדי. היינות המשובחים מזן זה מגיעים מעמק הווכאו Wachau, Kamptel, Kremstal, Weinviertel, Donauland. היקבים האיכותיים ביותר המייצרים יינות בהם כלול ענב זה הם: Weignut Franz Hirtzberger, Weignut Josef Nigl, Weignut Franz Pichler, Weignut Prager.

הענב גדל גם בצ'כיה שם הוא נודע כ-Veltlin או Veltlinske Zelene. ביקבי שופרון (Sopron) שבהונגריה הוא מכונה Zöldveltelini. גרינר ולטלינר נודע גם בגרמניה באזור Rheinhessen וב-2005 ניטע לראשונה בניו זילנד באזור היין מרכז אוטאגו (Central Otago).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זני ענבים
ולרי בריוסוב

[שמאל|ממוזער|250px|ציור דיוקן של בריוסוב מאת הצייר [מיכאיל וורובל, 1906]]
**ולרי יקובלביץ' בריוסוב** (ברוסית: **Вале́рий Я́ковлевич Брю́сов**; 1 בדצמבר 1873, מוסקבה, רוסיה - 9 באוקטובר 1924) היה משורר רוסי, סופר ומתרגם, היסטוריון תרבות ומודרניסט.

## ביוגרפיה
בריוסוב נולד למשפחת סוחרים. משפחתו לא יכלה להקדיש זמן רב לחינוכו. הוא שקע בעולם הקריאה, קרא את מיטב ספרות זמנו והשלים לימודיו בגימנסיות מוסקבאיות ידועות. הוא החל בכתיבתו הספרותית כבר בהיות סטודנט באוניברסיטה של מוסקבה, בראשית המאה העשרים. הוא נחשב למשורר סימבוליסטי רוסי, תלמידו של ולדימיר סולוביוב, ובן דורם של אנדריי ביילי, אלכסנדר בלוק ו. בשירים הראשונים שלו מורגשת השפעה של סמיון נדסון, אך בהמשך הוא מתח ביקורת על יצירות של נדסון.

בין המשוררים הידועים שתרגם בריוסוב בצעירותו היו פול ורלן וסטפאן מלארמה הצרפתים, מוריס מטרלינק ואמיל ורהארן הבלגים, ואדגר אלן פו האמריקאי. שיריו הראשונים היו מושפעים מאוד מהמשוררים הדקדנטיים והסימבוליסטים האירופיים בני הזמן. לימים תרגם בריוסוב לרוסית גם את הפרוזאיקונים האירופים, ובהם אוסקר ויילד, לורד ביירון, ויקטור הוגו ורומן רולן. הוא תרגם גם מיצירותיהם של גדולי המחזאים.

בריוסוב כתב בשמות עט אחדים. בין השנים 1900 ל-1917 ערך את הביטאון של התנועה הסימבוליסטית.

בריוסוב לא נטש את רוסיה גם לאחר המהפכה הבולשביקית. הוא היה מאוהדי המשטר הקומוניסטי הצעיר ומתומכיו הגדולים בקרב המשוררים. הוא אף מילא תפקידים בכירים במשרד התרבות הסובייטי בתקופתו ההתחלתית. כאות תודה על תמיכתו, הוקם לאחר מותו בית ספר גבוה לשירה במוסקבה שנקרא על שמו. האופרה "מלאך האש" שכתב המלחין סרגיי פרוקופייב בשנת 1919 מבוססת על רומן שלו בשם זה. בבית הספרים הלאומי אצור עותק מתורגם לגרמנית של "מלאך האש".

בספרות העברית ידוע בריוסוב בשל תרגומיו לשירי חיים נחמן ביאליק. שיריו תורגמו לאנגלית וללשונות אירופיות נוספות, אך לעברית תורגמו רק שירים בודדים.

## לקריאה נוספת
ולדיסלב חודסביץ', **נקרופוליס** (מרוסית: דינה מרקון), הוצאת כרמל, 2013

## קישורים חיצוניים

* 
*  תרגומי ביאליק לרוסית באתר בן יהודה
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:משוררים רוסים
קטגוריה:מתרגמים לרוסית
קטגוריה:רוסים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1873
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1924
רפי כהן (שף)

**רפי כהן** (נולד ב-1976) הוא שף ישראלי, בעליה לשעבר של מסעדת ביסטרו "רפאל".

## ביוגרפיה
רפי כהן נולד בירושלים וגדל במושבה הגרמנית. הוא החל לבשל בחיק משפחתו בגיל צעיר. את רזי המטבח המרוקאי למד בגיל תשע מסבתו עזיזה, ילידת קזבלנקה, שהתגוררה בקטמונים. כהן התקבל בגיל שלוש עשרה כמתלמד במחלקת קונדיטוריה של מלון המלך דוד בירושלים.

כנער עבד במסעדת גראפה. במהלך שירותו הצבאי עבד במסעדת ארקדיה מיום פתיחתה תחת השף עזרא קדם. לאחר שחרורו מצה"ל, שהה במשך שנתיים בפריז, ושם התלמד אצל אלן פאסאר ופייר גנייר. לאחר מכן עבר ללונדון למשך שנה וחצי, ושם התלמד אצל השף מרקו פייר וייט, באיטליה למד במלון-מסעדה "דון אלפונסו" במאסה לוברנסה, ביישוב סנט'אגאטה סואי דואה גולפי, שעל יד נאפולי. ארבעת המורים שלו היו בעלי שלושה כוכבים במדריך מישלן כל אחד. בשובו לישראל שב לעבוד במלון המלך דוד, במסעדת "לה רז'אנס", הפעם כשף ראשי.

ב-17 באוקטובר 2001 פתח כהן את מסעדת רפאל בתל אביב. התבשילים מבוססים על המטבח הישראלי, ולהם נוספו בשרים ופירות ים. המסעדה זכתה לתשבחות במדורי ביקורת המסעדות השונים. בשנת 2004 נפתח במקום בר חמארה, שבו מוגש מגוון של משקאות אלכוהוליים יחד עם מנות בר. במסעדה העסיק בין השאר את השף יובל בן נריה כטבח, אשר הקים בהמשך מספר מסעדות משלו.

מאז שנת 2009 מפתח כהן קו סלטים ביחד עם סלטי צבר.

בסוף 2013, פתח כהן מסעדה נוספת, "חמש" ברחוב מנדלי בתל אביב. באפריל 2014 סגר רפי כהן את המסעדה לחודש לאחר שלטענתו התגלתה מעילת ענק בכספי המסעדה באמצעות מערכת המחשוב. בשיאה של הפרשה התמוטט כהן ואושפז. באפריל 2017 נסגרה המסעדה שוב ועובדיה ביקשו לקבל צו פירוק מאחר שלטענתם לא שולמו להם משכורות מאז פברואר וכהן אינו ניתן להשגה. קדמו לסגירה זו שנתיים בהן רפי כהן הסתבך בתביעות משפטיות מול עובדים לשעבר.

ב-7 בספטמבר 2017 שב כהן לישראל ונעצר בנתב"ג עם שובו בגין היעדרותו מדיונים משפטיים המתנהלים נגדו בגין תקיפה. ב-6 בנובמבר נעצר שוב בחשד כי איים לרצוח את שותפו העסקי לשעבר. הלה הגיש תלונה במשטרה ולאחר זמן קצר, כהן נעצר.

באפריל 2018 הוכרז כהן כפושט רגל. בפברואר 2023 הורה בית המשפט המחוזי בתל אביב להקצות 450 אלף ש"ח מתוך הכספים שהצטברו בתיק פשיטת הרגל לשיקומו של כהן.

באפריל 2021 נעצר כהן לאחר שפרץ לבית הכנסת ותקף את בתו של רב בית הכנסת לאחר שניסתה להניסו החוצה.

## ספריו
***אופים בבית**, ישראל אהרוני ורפי כהן, הוצאת מודן, 2004.
* **סלטים**, רפי כהן, 2013.
* **ממולאים**, רפי כהן, הוצאת כתר, 2016.

## לקריאה נוספת
* נתן דונביץ', **מקיוסק גזוז עד מסעדת שף - מאה שנות אוכל בתל אביב**, הוצאת אחוזת בית, 2012; עמ' 247–248, 332, 450, 458.
* "רפאל" בתוך: חיליק גורפינקל, **מסע קולינרי: מדריך מפה לטיולי אוכל**, הוצאת מפה, תל אביב, 2009, עמ' 153.

## קישורים חיצוניים

* לבשל כמו רפאל, ynet
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שפים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול ישראלים
קטגוריה:מורשעים בתקיפה בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
מוטי פליישר

**מוטי פליישר** (נולד ב-22 ביוני 1948) הוא זמר ושחקן ישראלי, אשר נחשב לאחד מכוכבי הפופ הגדולים של סוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים. פליישר החל את הקריירה שלו בלהקת הנח"ל ולאחר מכן בלהקת "ג'אמבו". בזכות מראהו שנחשב ליפה, ובמיוחד הודות לפאות הלחיים והבלורית, זכה לכינוי "ג'יימס דין הישראלי". למרות הצלחתו הגדולה, פרש פליישר בשנת 1971 מתחום המוזיקה.

## ביוגרפיה
פליישר נולד ב-1948 בפולין, וב-1950 עלתה משפחתו לישראל והגיעה לקיבוץ גבעת השלושה. בילדותו למד מספר שנים נגינה בכינור. בנעוריו היה, בין היתר, שחקן כדוריד מצטיין בקבוצת הנערים של הפועל פתח תקווה, ואף שיחק בקבוצה הבוגרת שהייתה באותה עת מהקבוצות הבולטות בכדוריד הישראלי. את שירותו הצבאי עשה בלהקת הנח"ל, בה השתתף בתוכניות "הנחלאים באים" ב-1967, לצד כוכבים כמו ששי קשת, שולה חן ושלום חנוך, ובהן שרה הלהקה את השירים "הייתי נער" ו"אילו ציפורים". הוא המשיך עם הלהקה ובתוכניתה הבאה, שנה אחר כך, שר עימה את השירים "קרנבל בנח"ל" ו"שלווה". בתוכנית זו קנה את פרסומו הראשון ואת ההזדמנות לשיר סולו בשיר "בשמלה אדומה" ובלהיט שפרסם אותו, "החיים היפים".

כשהשתחרר משירותו הצבאי הצטרף לצוות המופע "ירושלים שלי", בו שר את "ירושלים שלי", שיר הנושא של המופע, ואת "ירושלים של אז" ("זאת ירושלים"), שזכו להצלחה רבה. בתקופת השתתפותו בצוות פגש ביאיר קלינגר, שהלחין בשבילו את השירים "עפרה" ו"אבשלום", שזכו להצלחה עצומה ונחשבים ללהיטיו הגדולים ביותר. לאור הצלחתו הרבה, חברת התקליטים סי בי אס הוציאה לו אלבום משלו, בעיבודו של אלכס וייס. ב-1970 שיחק ב"הנערים שבחבורה", הצגה שהועלתה בתיאטרון בימות.

שנה לאחר מכן הצטרף למופע "ג'אמבו", בהנהלתם של המוזיקאי יאיר רוזנבלום והבמאי דני ליטאי, והקליט עם להקת המופע את להיטו מימי להקת הנח"ל, "בשמלה אדומה" ואת "שיר שבת" (בשמו האחר "בואי כלה"), שהפך ללהיט. באותה השנה השתתף בפסטיבל הזמר המזרחי הראשון, בו שר את השירים "שימי ענק" יחד עם יפה ירקוני ו"אהבה גן נעול היא".

ב-1971 החליט לעזוב את עולם הבידור, בטענה ש, ונכנס לעסקים שונים. בשנת 1978 הופיע בתפקיד משני בסרט "הלהקה". בשנת 1980 עבר לארצות הברית. שם הכיר את רעייתו, יפה, ישראלית גם היא, והצטרף לעסק של פאות נוכריות של רעייתו. באמצע שנות ה-90 עברו בני הזוג למיאמי. פליישר עוסק גם בנדל"ן.
לבני הזוג שלוש בנות. שתיים מהן מתגוררות בארצות הברית. הבת אנאל שירתה בצה"ל, מתגוררת בישראל והשתתפה באודישנים של "דה וויס ישראל" בעונתה השנייה, אך לא עברה.

## דיסקוגרפיה
* **מוטי פליישר - האוסף**, 2003
* **החיים היפים של מוטי פליישר**, 1970

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גבעת השלושה: אישים
קטגוריה:זמרי פופ ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:חברי להקת הנח"ל
קטגוריה:שחקני כדוריד ישראלים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
Meet The Beatles!

**Meet the Beatles!** הוא האלבום הרשמי הראשון של הביטלס שיצא לאור בארצות הברית. הוא מקביל לאלבום שיצא בבריטניה תחת השם With the Beatles.

בשנת 2003 האלבום דורג במקום 53 מתוך 500 על ידי המגזין רולינג סטון ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר. בשנת 2020 עודכנה הרשימה, והאלבום ירד האלבום למקום ה-197.

## רשימת רצועות
כל השירים נכתבו על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני, למעט אם צוין אחרת.

### צד ראשון
# I Want to Hold Your Hand
# I Saw Her Standing There
# This Boy
# It Won't Be Long
# All I've Got to Do
# All My Loving

### צד שני
# Don't Bother Me (ג'ורג' האריסון)
# Little Child
# Till There Was You (מרדית' וילסון)
# Hold Me Tight
# I Wanna Be Your Man
# Not a Second Time

## קישורים חיצוניים

Meet the Beatles
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני אבי רוד
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומי חברת קפיטול רקורדס
שמישות

**שְׁמִישׁוּת** (לעיתים **שימושיות**; Usability בלעז) היא מידת הקלות שבה ניתן להשתמש במוצר מסוים. לרוב מדובר במוצרים טכנולוגיים בעלי ממשק משתמש. מידת השמישות נקבעת על פי הפשטות, היעילות והמהירות שבה מבוצעות מטלות ספציפיות במוצר. המונח נמצא בשימוש בתחום הנדסת אנוש.
שמישות יכולה להיות מושגת באמצעות עיצוב מכוון-משתמש (User-centered design) או עיצוב מונחה משימה (Task-centered design).

"נגישות" היא שמישות לאנשים עם לקויות.

## מאפייני השמישות
יועץ השמישות ג'ייקוב נילסן ופרופ' בן שניידרמן הגדירו את מאפייני השמישות כדלקמן:
* **לימודיות** - המידה שבה הממשק ניתן ללמידה על ידי המשתמש.
* **יעילות** - המידה שבה השימוש בממשק הוא יעיל.
* **זכירות** - מידת הקלות שבה המשתמש זוכר את פעולות הממשק.
* **שגיאות** - כמות הטעויות הפוטנציאלית הקיימת בממשק.
* **שביעות רצון** - מידת שביעות הרצון של המשתמש מהממשק.

## ראו גם
* הנדסת אנוש
* חוויית משתמש
* ilities
* עיוורון כרזות

## קישורים חיצוניים

* useit.com: Jakob Nielsen's Website
* פראנאב מיסטרי: האפשרויות המלהיבות בטכנולוגיית חוש-שישי – הגברת השמישות של טכנולוגיה דיגיטלית בעולם הממשי. הרצאה באנגלית מאתר TED עם כתוביות בעברית 

קטגוריה:עיצוב
קטגוריה:הנדסת אנוש
קטגוריה:ממשקי משתמש
יצחק מקורביל

רבי **יצחק מקורביל** (**הסמ"ק**. ד'תתק"ע, 1210 – כ"ח באייר ה'ם', 29 באפריל 1280) היה מחכמי הראשונים במאה ה-13, ומבעלי התוספות בצרפת. פעל בקורביל. כתב את הספר "עמודי הגולה", הידוע יותר בכינויו ספר מצוות קטן.

## ביוגרפיה
נולד בתחילת המאה ה-13 לרבי יוסף, והיה חתנו של רבי יחיאל מפריז.

למד אצל חותנו, רבי יחיאל, וכן אצל רבינו דוד, רבי משה בר שניאור ושאר אחיו, רבני איברא שבנורמנדיה, צרפת.

עיקר מפעלו הספרותי הוא ספר מצות קטן אותו כינה 'עמודי גולה' שמטרתו לתת ספר הלכה מעשי לפשוטי העם. רבי יצחק פעל רבות להפצת ספרו ברחבי קהילות אשכנז ואכן כתבי היד הרבים של הספר והעתקתו בתוך סידורי התפילה מלמדת על תפוצתו הרחבה. בנוסף חיבר תוספות לתלמוד וכתב תשובות ופסקים.

תלמידו המפורסם רבנו פרץ כתב הערות רבות על ספרו הסמ"ק והן משובצות במהדורות הנדפסות.

כונה גם "רבי יצחק בעל החוטם" (כינוי המופיע כבר בתלמוד הבבלי (תענית כט, א) ומתפרש כתואר של כבוד). יש אומרים שהסיבה בגינה זכה בכינוי זה היא משום שהיה לו חוטם גדול, או מכיוון שעל חוטמו צמחו שערות.

נפטר בכ"ח באייר ה'מ' (29 באפריל 1280).

## לקריאה נוספת
* האנציקלופדיה העברית, הערך 'יצחק בן יוסף מקורביל', כרך כ, עמ' 178.
* חיים טשרנוביץ (רב צעיר), תולדות הפוסקים, חלק ב, עמ' 93–95.
* אפרים אלימלך אורבך, בעלי התוספות, ירושלים תשי"ז, עמ' 447–451.

## קישורים חיצוניים
* הערך רבי יצחק מקורביל באנציקלופדיה היהודית
* הערך יצחק מקורביל באתר מחשבת ישראל ממד
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי התוספות
קטגוריה:ראשוני צרפת
קטגוריה:מחברי ספרי מניין המצוות
קטגוריה:יהודים הקבורים בצרפת
קטגוריה:משפחת רבי יחיאל מפריז
קטגוריה:יהודי צרפת במאה ה-13
קטגוריה:ילידי 1210
קטגוריה:נפטרים ב-1280
מייקל טיפט

**מייקל טיפט** (באנגלית: **Michael Tippett**; 2 בינואר 1905 - 8 בינואר 1998) היה מלחין בריטי הנחשב לאחד המלחינים הבריטים הבולטים במחצית השנייה של המאה ה-20. 
## חייו
בהיותו נער שמע קונצרט תזמורתי בניצוחו של מלקולם סרג'נט, שהביא להחלטתו להיות מלחין. בשנת 1923 נרשם לקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון, שם למד קומפוזיציה מראלף ווהן-ויליאמס וניצוח מאדריאן בולט עד שנת 1928. באותה תקופה החל להלחין אבל גנז את יצירותיו. הוא התפרנס מהוראה וניצוח. ב-1930 שב לקולג' המלכותי לתקופת לימודים נוספת, והתרכז במוזיקה האנגלית של המאה ה-16, וביצירות באך ובטהובן. בתקופה זו התגבש סיגנונו הקונטרפונקטי האופייני, שבא לביטוי ביצירתו המוצלחת - קונצ'רטו לתזמורת מיתרים כפולה (1938).

טיפט היה פציפיסט ללא פשרות. הוא התייחס למצב הפוליטי בעולם ביצירת המופת שלו - האורטוריה "ילד בן זמננו" ("A Child of Our Time" 1939 -1940). בשנת 1943 נידון לתקופת מאסר של שלושה חדשים בעקבות סירובו לשרת כחייל בלתי קרבי, כמו שנדרש בזמנו מסרבני גיוס מטעמי מצפון.

משנת 1940 עד 1951 שימש טיפט כמנהל מוזיקלי ב-Morley College. פרסומו של טיפט החל בתקופה מאוחרת בחייו. ב-1945 השלים את הסימפוניה הראשונה שלו וב-1952 השלים את האופרה הראשונה שלו - "נישואי אמצע הקיץ". מכאן ואילך החל להלחין באינטנסיביות אופרות, סימפוניות ועוד, וזכה בתהילה בארצו ובעולם. ב-1966 קיבל תואר סר וב-1983 התקבל כחבר ב"מסדר ההוקרה". ב-1991 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו-Those Twentieth Century Blues. בנובמבר 1997 נסע לסטוקהולם להשתתף בקונצרט חגיגי לסיכום כל יצירותיו לתזמורת, וחלה שם בדלקת ריאות. הוא הספיק להתאושש ולחזור לארצו שם נפטר בשלווה בגיל 93.

## יצירותיו של טיפט
*5 אופרות, טיפט כתב גם את הליברית ליצירותיו:
****חתונת אמצע הקיץ** (1952)
****המלך פריאמוס** (1961)
****גן הקשרים** (1970)
****שבירת הקרח** (1976)
****שנה חדשה** (1988)

*4 סימפוניות
*5 רביעיות לכלי קשת
*4 סונטות לפסנתר.
* יצירות למקהלה ותזמורת, אורטוריות ויצירות תזמורתיות שונות.

## האורטוריה "בן זמננו"
זו היצירה המפורסמת ביותר של טיפט. היא נכתבה בשנים 1939–1940 בעקבות מאורע שהסעיר אותו מאד.

טיפט היה כאמור פציפיסט והתנגד לכל אלימות ועוולות. בשנת 1938 רצח הנער היהודי הרשל גרינשפן דיפלומט נאצי בפריז, ועורר גל רדיפות אנטישמי נגד היהודים בגרמניה, שנודע כליל הבדולח.

טיפט חיבר גם את המילים. הטקסט משקף את אמונתו של טיפט בפאציפיזם וכי הטבע האנושי מכיל אורות וצללים. האורטוריה כתובה ל-4 סולנים, מקהלה ותזמורת. זו אורטוריה הומניטרית על דגם הפאסיונים של באך, עם שילוב ספיריצ'ואלים שחורים המחקים את הכוראלים של באך.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:מלחינים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מלחיני אופרה
קטגוריה:להט"בים בריטים
קטגוריה:לונדון: אישים
קטגוריה:פציפיסטים
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:חברים במסדר ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי מסדר עמיתי הכבוד
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1905
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1998
קטגוריה:מלחינים בריטים במאה ה-20
קטגוריה:אמני אנג'ל רקורדס
נתנאל בן ישעיה

רבי **נתנאל בן ישעיה** (חי במחצית הראשונה של המאה ה-14), היה מגדולי רבני יהדות תימן הראשונים. רבי נתנאל היה פרשן מקרא והלכה. הוא חיבר את הפירוש "נור אלצ'לאם" ("מאור האפלה") על התורה. ספר זה נכתב מקצתו בערבית יהודית ומקצתו בעברית בסביבות שנת 1640 לשטרות (ה'פ"ט, 1329). רובו ככולו של החיבור נתון להלך הרוח והמחשבה הפילוסופית הרציונלית שהתווה הרמב"ם, אם כי רבי נתנאל לא נמנע מלשלב בחיבורו רעיונות מחשבתיים שאינם מבית מדרשו של הרמב"ם אלא מתורתם של רבי יהודה הלוי והרמב"ן. גם מעט רעיונות הנראים קבליים הובאו בחיבורו אף כי בזמנו טרם נתפשטו בתימן ספרי חכמי הקבלה. בהקדמה לפירושו מודיע רבי נתנאל כי בחיבורו דברים המתאימים להמוני העם ודברים המתאימים לבעלי החכמה "ודברים שלא יתאימו למקצת בני אדם אז יחשבוהו כאילו לא נכתב והוא מה שהביאו בעלי הדרשות מדברים הנמנעים".

מתוך חיבורו מאור האפלה ניכר שרבי נתנאל היה בקיא במיוחד בכל חדרי הספרות המדרשית העתיקה. במקרים רבים הוא מאיר עיניים בפרשנותו הבהירה ובגישתו הישרה לכל עניין.

מלבד פירושו על התורה, הוא חיבר עוד פירוש על "משנה תורה" לרמב"ם. הרב יחיא קאפח מעיד כי ספר זה היה נלמד כמעט עד הדור האחרון לגלות תימן בבית מדרשו של רבו הרב חיים קורח. על פי עדותו, היה רבי נתנאל מציין את מקורות דברי הרמב"ם בשני התלמודים וזולתם ומפרש דברים שלכאורה סתומים בדברי הרמב"ם. כמו כן כתב פירוש על הלכות שחיטה לרמב"ם, ייתכן שחיבור זה כלול בחיבורו הגדול על הרמב"ם. לעת עתה נמצאו רק שרידים מעטים מחיבור זה.

התייר ר' יעקב ספיר שביקר באמצע המאה ה-19 בתימן כותב בספרו אבן ספיר כי ראה את חיבורו מאור האפלה בבית אחד הרבנים והוסיף "והספר הזה נחשב אצלם טהור וקדוש אשר לא יכולתי להשיגו".

הספר "מאור האפלה" יצא לראשונה לאור במקור ותרגום על ידי הרב יוסף קאפח בשנת ה'תשי"ז (1957).

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבני צנעא
קטגוריה:ראשוני תימן
קטגוריה:פרשני המקרא
קטגוריה:פרשני הרמב"ם
קטגוריה:פילוסופים יהודים תימנים
קטגוריה:פילוסופים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:יהודים במאה ה-14
שושניים

[ממוזער|200px|[צבעוני ההרים - נציג בולט של משפחת השושניים בארץ ישראל.]]

**שושניים** (שם מדעי: Liliaceae) היא משפחה בסדרת השושנאים הנפוצה בעיקר באזורים ממוזגים כולל אירופה ואסיה. צמחים רבים במשפחה זו הם צמחי נוי, אותם מגדלים בשל פרחיהם המושכים. מרבית הסוגים רעילים לאכילה. פעמים רבות משתמשים בשושניים בתחום ההרלדיקה.

## מאפיינים מורפולוגיים
מרבית מיני השושניים הם צמחים רב שנתיים עשבוניים. רבים הם גאופיטים. לשושניים 6 עלי עטיף, 6 אבקנים, ועמוד עלי יחיד. עליהם אינם בעלי פטוטרת.

## סיסטמטיקה
משפחת השושניים הייתה בעבר פרפילטית וכללה הרבה סוגים, שחלקם נכללים כיום במשפחות אחרות ואף בסדרות אחרות. מחקרים מתחום המיון הגנטי שנוספו עם השנים (האחרון הוא ה-APG III מ-2009) הפכו את המשפחה לקטנה משמעותית מגודלה בעבר, אם כי גם לפי מיון זה המשפחה מונה עשרות סוגים שונים.

בארץ ישראל גדלים ארבעה סוגים ממשפחת השושניים (על-פי המיון המעודכן):
*גביעונית
*זהבית
*צבעוני
*שושן

במרבית מדריכי הבוטניקה מופיע המיון הישן, לפיו המשפחה כוללת סוגים נוספים. להלן המיון המעודכן של הסוגים הנ"ל:
*אספרגאים
**נרקיסיים (Amaryllidaceae) - שום ואחישום 
**אספרגיים (Asparagaceae) - יקינתון, כדן, נץ-החלב, זמזומית, מצילות, יקינטונית, כתרים, חצב, בן-חצב ועצבונית
**Xanthorrhoeaceae - עירית, אלוי, עיריוני ועריר
*שושנאים
**סתווניים (Colchicaceae) - סתוונית ובצלציה 
**קיסוסיתיים (Smilacaceae) - קיסוסית.

## גלריה

קובץ:Tulip agenensis ZE.jpg|צבעוני ההרים
קובץ:Tulipa-Sharonensis-ZE-5487.jpg|צבעוני השרון
קובץ:אורן פרז - צבעוני במדבר.jpg|צבעוני המדבר
קובץ:Tulipa lownei in Israel.jpg|צבעוני החרמון
קובץ:Tulipa polychroma Y001.jpg|צבעוני ססגוני
קובץ:Triumph Tulip Tulipa 'Prinses Irene' Single 2859px.jpg|צבעוני תרבותי
קובץ:Tulipa suaveolens floriade to Canberra.jpg|צבעוני תרבותי
קובץ:Red and white tulip at Myddelton House, Enfield, London.jpg|צבעוני תרבותי
קובץ:שושן-צחור-גידיפ.jpg|שושן צחור
קובץ:IHM שושן צחור.jpeg|שושן צחור
קובץ:Israel Hiking Map שושן צחור.jpeg|שושן צחור
קובץ:Israel Hiking Map שושן צחור 1.jpeg|שושן צחור
קובץ:Madonna Lilly.jpg|שושן צחור
קובץ:ShoshanTzachor-2-wiki-Zachi-Evenor.jpg|שושן צחור
קובץ:Madonna Lilly - enhanced.jpg|שושן צחור
קובץ:Shoshan-Zachi-Evenor-6964.jpg|שושן צחור
קובץ:Shoshan-Zachi-Evenor-6975.jpg|שושן צחור
קובץ:Lilium candidum in Wadi Kelah 1.jpg|שושן צחור בכרמל
קובץ:Fritillaria persica Szachownica perska 2023-04-23 01.jpg|גביעונית הלבנון
קובץ:Fritillaria persica (17099543012).jpg|גביעונית הלבנון
קובץ:Fritillaria persica kz01.jpg|גביעונית הלבנון
קובץ:Fritillaria persica 1.jpg|גביעונית הלבנון


## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטואן-לורן דה ז'יסייה
קטגוריה:משפחות צמחים
קטגוריה:שושנאים
קלאוס טנשטדט

**קלאוס טנשטדט** (בגרמנית: **Klaus Tennstedt**; 6 ביוני 1926, מרסבורג, גרמניה – 11 בינואר 1998) היה מנצח גרמני.

## ביוגרפיה
קלאוס טנשטדט למד נגינה בכינור ופסנתר בקונסרבטוריון של לייפציג. בשנת 1948 התקבל ככנר ראשי לתזמורת התיאטרון העירוני בהאלה, אולם פגיעה באצבעו שמה קץ לקריירה שלו ככנר, ולאחר מכן עבד כמדריך זמרים באותו תיאטרון. בהמשך ניתב טנשטדט את כשרונותיו לניצוח. בשנת 1958 התמנה למנהל מוזיקלי באופרה של דרזדן, ובשנת 1962 למנהל המוזיקלי של התזמורת והתיאטרון של שוורין.

טנשטדט היגר מגרמניה המזרחית בשנת 1971, וקיבל מקלט מדיני בשוודיה. הוא ניצח בגטבורג על תזמורת התיאטרון, ובסטוקהולם על התזמורת הסימפונית של רדיו שוודיה. בשנת 1972 התמנה למנהל מוזיקלי כללי של האופרה של קיל בצפון גרמניה. משנת 1979 עד 1982 כיהן כמנצח ראשי של תזמורת רדיו צפון גרמניה בהמבורג.

במהלך 1974 הופיע לראשונה בצפון אמריקה, בניצוח על התזמורת הסימפונית של טורונטו. זמן קצר אחר כך, בדצמבר של אותה שנה, הופיע לראשונה בארצות הברית, עם התזמורת הסימפונית של בוסטון בניצוח על הסימפוניה השמינית של אנטון ברוקנר. נורמן לברכט מספר בספרו "אגדת המאסטרו" שכאשר שאלה הנהלת תזמורת בוסטון את טנשטדט על מה ירצה לנצח, השיב: "אתם רוצים להגיד שאני יכול לבחור?" הקונצרטים שלו נחלו הצלחה רבה, וכתוצאה מכך הופיע כמנצח אורח בפסטיבל טנגלווד בשנת 1975. הופעתו הראשונה כמנצח אופרה בארצות הברית הייתה במטרופוליטן אופרה בניו יורק, בשנת 1983, שם ניצח על הפקת "פידליו" של בטהובן. כמנצח אורח הופיע גם עם תזמורת פילדלפיה, התזמורת הסימפונית של שיקגו והפילהרמונית של ניו יורק.

הופעתו הראשונה בלונדון הייתה עם התזמורת הסימפונית של לונדון בשנת 1976. בשנת 1977 ניצח לראשונה על הפילהרמונית של לונדון, הופעה שאחריה התמנה למנצח אורח ראשי של התזמורת משנת 1980 ובהמשך, משנת 1983, למנצחה הראשי. בריאותו הרעועה אילצה אותו לפרוש מן התפקיד בשנת 1990 ולאחר מכן הכתירה אותו הפילהרמונית של לונדון בתואר מנצח כבוד. הוא חזר אומנם לנצח על קונצרטים של מאהלר בנובמבר 1991 (הסימפוניה השישית) ובמאי 1993 (הסימפוניה השביעית), אך בעצת רופאיו פרש כליל מן הניצוח באוקטובר 1994.

בשנת 1978 טנשטדט ניצח על הפילהרמוניה הישראלית, המנצח הגרמני הראשון מדורו לנצח עליה; עד אז הפילהרמוניה לא הזמינה מנצחים גרמנים בגלל קשריהם עם משטר הנאצי.

הקלטותיו כוללות את מחזור הסימפוניות השלם של גוסטב מאהלר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1926
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1998
גאוגליף

**גאוגליף** – (יוונית "גאו" – ארץ, "גליף" לגלף) הוא ציור, מוטיב או תרשימים גדולים הנוצרים על הקרקע בעזרת סידור של  או גילוי אדמה מתחת למצע. 

גאוגליף מסוג פוזיטיב הוא תבנית של אבנים או תל עפר וגאוגליף מסוג תשליל (נגטיב) נעשה על ידי חשיפת אדמה, בדרך כלל פטינה, לצורך רישום הצורות.

בין הגאוגליפים המפורסמים ביותר הם קווי נסקה בפרו. אזורי גאוגליפים אחרים כוללים את בוליביה, ברזיל, מדבר אטאקמה בצ'ילה, אוסטרליה המערבית וחלקים במדבר האגן הגדול שבדרום-מערב ארצות הברית. דמויות גבעה בבריטניה, מבוכי צמחים ומבוכי האבן של סקנדינביה, איסלנד, לפלנד וברית המועצות לשעבר, הם סוגים של גאוגליפים. 

הגאוגליף הגדול ביותר הוא "אדם מארי" (Marree Man) בדרום אוסטרליה (https://web.archive.org/web/20090727054742/http://www.geocities.com/curiosities3 https://web.archive.org/web/20041115065542/http://www.geocities.com/curiosities3/evidence.htm)
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ארכאולוגיה
קטגוריה:אמנות
מריה רייכה

[שמאל|ממוזער|200px|בובת שעווה בדמות מריה רייכה ב[מוזיאון על שמה בנסקה, פרו]]
**מריה רייכה** (בגרמנית: **Maria Reiche**; 15 במאי 1903 – 8 ביוני 1998) הייתה מתמטיקאית וארכאולוגית ילידת גרמניה, שהתפרסמה בחקר קווי נסקה בפרו.
## ביוגרפיה
רייכה נולדה בדרזדן שבגרמניה . היא למדה מתמטיקה, פיזיקה, גאוגרפיה ושפות באוניברסיטה הטכנית של דרזדן.

ב-1932 החלה לעבוד כאומנת וכמורה לילדיו של הקונסול הגרמני בקוסקו שבפרו. ב-1934 איבדה אחת מאצבעותיה עקב נמק. באותה שנה, עם תום החוזה, עברה ללימה, בירת פרו ועבדה בעבודות מזדמנות כמורה לשפות וכמתורגמנית של ספרי מדע. החל מ-1937 עסקה גם בעבודת שחזור בדים היסטוריים במוזיאון הלאומי לארכאולוגיה, אנתרופולוגיה והיסטוריה של פרו  בלימה. כשפרצה מלחמת העולם השנייה החליטה שלא לחזור לגרמניה.

ב-1940 הצטרפה מריה רייכה כעוזרת לארכאולוג האמריקאי פול קוסוק  שגילוי קווי נסקה נזקף לזכותו. החל בשנת 1946 החלה למפות את הדמויות של קווי נסקה. כשעזב קוסוק ב-1948, המשיכה את עבודתה במיפוי האזור.

התאוריה של רייכה לגבי קווי נסקה הייתה שיוצריהם השתמשו בהם כלוח שנה מבוסס על שנת השמש וכמצפה כוכבים. משום שניתן לראות את הקווים בבירור רק מהאוויר, פנתה לחיל האוויר הפרואני  בבקשת עזרה בביצוע סקרי הצילום. חלק מהצילומים נעשו ממסוק כשרייכה חגורה לאחד המגלשים. את רוב זמנה בילתה לבדה בתנאים ספרטניים בביתה בנסקה. את התאוריות שלה היא הסבירה בספרה "המסתורין של המדבר" והשתמשה ברווחים ממכירת הספר לנהל מסע תעמולה לשימור המדבר ולשכור שומרים ועוזרים.

רייכה דאגה לשמור על קווי נסקה בפני סלילת כבישים עבור התחבורה המתפתחת (האזור קרוב לכביש חוצה אמריקה) ובפני תוכניות ממשלתיות שונות, והוציאה את רוב כספה לשם כך. היא הצליחה לשכנע את הממשל להגביל את הגישה לציבור לאזור. רייכה מימנה בניית מגדל בקרבת הכביש, שממנו יכלו המבקרים לראות את הקווים בצורה טובה יותר. ב-1993 קיבלה מדליית כבוד וב-1994 את האזרחות הפרואנית (לאחר שכבר חיה 62 שנים במדינה זו). אונסק"ו הכריז על קווי נסקה אתר מורשת עולמית ב-1995.

בריאותה של רייכה התדרדרה במשך השנים. היא הייתה מוגבלת לכיסא גלגלים, סבלה ממחלות עור, ואיבדה את יכולת הראייה, בשנותיה האחרונות סבלה גם ממחלת פרקינסון.

מריה רייכה מתה מסרטן השחלות ב-8 ביוני 1998 בבית החולים של חיל האוויר בלימה; היא נקברה בקבורה ממלכתית סמוך לנסקה. ביתה לשעבר הפך למוזיאון.

## קישורים חיצוניים

* 
* ד"ר רמי דברת, מסע אל לימה ונסקה מגזין את
* מריה רייכה – תאוריית קווי נסקה 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארכאולוגים גרמנים
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מדעניות גרמניות
קטגוריה:מתמטיקאיות גרמניות
קטגוריה:ארכאולוגיות
קטגוריה:מעוטרי מסדר השמש של פרו
קטגוריה:סגל האוניברסיטה הטכנית דרזדן
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1903
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1903
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1998
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1998
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הטכנית דרזדן
יונתן מילר

[ממוזער|250px|יונתן מילר, מיה יוהנה, ו[שי טוחנר]]
**יונתן מילר** (נולד ב-17 ביוני 1959) הוא מוזיקאי ישראלי. מילר הוא רב-נגן, ומנגן בין השאר בכינור, מנדולינה, קלרינט, מפוחית, חליל, חלילית, קונטרבס, ומיני משרוקיות. היה חבר בהרכבים המצליחים "כמו צועני", "הפונדקאים", ו"הופה היי".

## ביוגרפיה
מילר נולד בלונדון וגדל בארצות הברית, בניו יורק. החל ללמוד נגינה בכינור בגיל צעיר ועם השנים החל לנגן מוזיקה יהודית וקאנטרי. עלה לישראל ב-1981, לאחר סיום לימודים באוניברסיטה בניו יורק.

במהלך שהותו בישראל הקליט והופיע עם אמנים רבים, כדוגמת שולי נתן, סוזי מילר, סמיר שוקרי, מירל רזניק, מורן מגל, ויוסי לב, ובמשך תקופה קצרה הופיע עם שלמה בר ו"הברירה הטבעית" בתוכניתם 'ברכת הלבנה'. ניגן עם להקת "הפונדקאים" מסוף שנת 1981 ועד לשנת 2002, עת התפרקה הלהקה. בסוף שנות ה-1980 עזב את הלהקה באופן זמני לטובת השתתפות בהרכבים המצליחים "כמו צועני" ו"הופה היי" יחד עם יגאל בשן ועוזי חיטמן, ובשנת 1991 השתתף בקדם אירוויזיון 1991, כחלק מההרכב "להקת שיר" שהגיע למקום השלישי עם השיר "כל שנה".

מילר הופיע ב"הופה היי" מספר שנים עד שחזר ל"פונדקאים". לאחר פירוק "הפונדקאים" ייסד עם שותפו ללהקה, שי טוחנר, להקת קאנטרי רוק בשם "הטוחנים" (The Grinders), שהתפרקה בשנת 2004.

זמן מה לאחר עזיבתו את ישראל, הצטרף מילר ל"קרקס השמש" (Cirque Du Soleil) והופיע בו במשך למעלה משנה. בשנת 2013 שב לישראל, לאחר 9 שנים בארצות הברית.

ב הוא מופיע במסגרת הרכבים שונים כגון "הבינבטרון", "הדמעות" ו"שי טוחנר וחברים". בנוסף, מילר הופיע בהצגה "רביזור" בתיאטרון יידישפיל, כמחליף של אדם מדר.

בחודש מרץ 2023 הופיע מילר, עם הרכב שכלל נגנים נוספים, בהופעתה של הזמרת ליבי הארט בקפה סילו.

כיום, עיקר עיסוקו של מילר בהופעות באירועים פרטיים כנגן ובעולם ההוראה, כמורה למוזיקה וכמורה לאנגלית מדוברת המותאמת לזמרים ולשחקנים.

## חיים אישיים
מילר בזוגיות ומתגורר בחולון.

## קישורים חיצוניים

* מאיה כהן, צומת מילר, ישראל היום, 31 בדצמבר 2009

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:כנרים ישראלים
קטגוריה:נגני מנדולינה
קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:מתמודדי קדם-האירוויזיון
קטגוריה:משתתפי הפסטיגל
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
תרבות גרמניה המזרחית

**התרבות בגרמניה המזרחית** הייתה שילוב של לאומיות גרמנית עם עקרונות הריאליזם הסוציאליסטי. תחומים שונים של תרבות כמו ספרות, ציור, מוזיקה וקולנוע נשלטו על ידי המדינה ומפלגת האיחוד הסוציאליסטי. השלטונות מנעו כניסת "תרבות מנוונת" (מוזיקה מנוונת, אמנות מנוונת) ולעומת זאת עודדו תרבות "אנטי-פשיסטית" וקומוניסטית. התרבות שימשה במידה רבה ככלי של המדינה להפיץ את האידאולוגיה הסוציאליסטית והקומוניסטית ופחות לביטוי האישי.

[שמאל|ממוזער|250px|[תקליט של Lied der zeit, חברת מוזיקה מזרח גרמנית, 1950]]

## מוזיקה
כחלק מהלאומיות המזרח גרמנית, הייתה ציפייה מזמרים לשיר בגרמנית כדי לרומם את התרבות הגרמנית, אך ברבות השנים הותר מעט הרסן וניתן היה לשיר בשפות אחרות. שירים רבים שחוברו עסקו בהאדרת השיטה הקומוניסטית ומפלגת האיחוד הסוציאליסטי ששלטה במדינה. יוצרים שחיברו שירים המבקרים את המשטר נרדפו קשות על ידי השטאזי. לעומתם, יוצרים שחיברו שירים המרוממים את המשטר זכו לטיפוח ופרסום מצד השלטונות. זמרים ששרו שירים עם ביקורת מרומזת כלפי המשטר נרדפו קשות בשנות ה-50 אך לקראת סוף שנות ה-60 גדל מעט החופש.

מוזיקה קלאסית טופחה מאוד, דוגמה לכך היא העובדה שבגרמניה המזרחית היו 50 תזמורות במדינה של כ-17 מיליון איש.

## תיאטרון
[שמאל|ממוזער|250px|הפקת "[אמא קוראז' וילדיה" (ברטולט ברכט), ברלינר אנסמבל, 1978]]
תיאטרון, כמו שאר ענפי התרבות שימש לפאר את המדינה, הקומוניזם ואת מפלגת האיחוד הסוציאליסטי. בתחילה, הושפע הקולנוע מברטולט ברכט, שהחזיר וקידם אומנים אנטי פשיסטיים רבים. לאחר מכן התפתחה תעשיית תיאטרון בראשות שחקנים ממעמד הפועלים. על אף הליברליזציה התרבותית המוגבלת של שנות ה-70 ערקו אומנים מגרמניה המזרחית עקב הצנזורה המכבידה. אומנים אחרים ניסו לעסוק בתיאטרון לא בברלין המזרחית בירת המדינה, אלא בערים קטנות יותר.

## קולנוע
תעשיית הקולנוע במדינה הייתה אקטיבית במידה רבה. תעשייה זו נשלטה על ידי מונופול הסרטים DEFA (ראשי תיבות של Deutsche Film-Aktiengesellschaft). הסרטים צולמו ברוח הריאליזם הסוציאליסטי ועסקו לרוב בשינוי שעברו הפועלים, ממצב של דיכוי תחת הרייך הישן או גרמניה הנאצית לשגשוג תחת השלטון הקומוניסטי החדש. רבים, כמו "ארנסט תלמאן", היו בעלי טון תעמולתי ודידקטי. במשך השנים סטו לפעמים מהמדיניות הרשמית אך לא חצו את גבול הביקורת על השלטונות. הקולנוע המזרח-גרמני היה נתון לפיקוח פוליטי הדוק: ב-1965, כשתמה ההפשרה של חרושצ'וב עם עלייתו של ליאוניד ברז'נייב, השתנו גם הרוחות בוועד המרכזי של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי. שנים-עשר סרטים שנחשבו ליברליים מדי נאסרו באחת, וצונזרו עד לנפילת החומה. סרטים אלה נודעו בשם "סרטי מרתף" או "סרטי ארנב" (על שם אחד המפורסמים שבהם, "הארנב הוא אני"' שהביע ביקורת כלפי מערכת המשפט). מעט סרטים זרים יובאו בהתאם לרגולציות הנוקשות של המשטר הקומוניסטי.

## טלוויזיה
טלוויזיה הייתה כלי תעמולה חשוב בגרמניה המזרחית. שידורים החלו במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20. מתחילת השידורים ועד סופם בין התוכניות המרכזיות הייתה "אקטואל קאמרה" - תוכנית חדשות יומית.

## ראו גם

*תרבות גרמניה
*אוסטלגיה

## קישורים חיצוניים

* 

*
מזרחית
קטגוריה:תרבויות
Sixpence None the Richer (אלבום)

**Sixpence None the Richer** הוא אלבומה השלישי של הלהקה האמריקאית Sixpence None the Richer, אשר יצא ב-22 בנובמבר 1997.

האלבום כולל את השיר Kiss Me, אשר הופיע גם בפסקול של סרט הקולנוע "יש לה את זה" וכן באחד מפרקי סדרת הנעורים המצליחה דוסון קריק, זכה להצלחה רבה והביא ללהקה חשיפה רבה ברחבי העולם. באלבום להיט נוסף - גרסת כיסוי לשירה של להקת The La's - There She Goes.

## רשימת השירים





## מבצעים

* **[[לי נאש]]** - זמרת
* **מאט סלוקום** - גיטרה, צ'לו, כלי נגינה אחרים
* **שון קלי** - גיטרה
* **דייל בייקר** - תופים
* **ג'סטין קארי**, **כריס דונוהיו** - בס
* **טום הווארד** - פסנתר
* **פיל מדיירה** - אורגן האמונד
* **דייוויד דייווידסון**, **פיטר היירקה**, **אנטואן סילברמן** - כינור

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת אלקטרה רקורדס
יוחנן מזרחי

רבי **יוחנן מזרחי**, מגדולי רבני תימן בסוף המאה ה-16 ותחילת המאה ה-17. מחבר פירוש "המזרחי" על הש"ס (משנה ותלמוד).

## חייו
נראה כי שמו האמיתי היה רבי זכריא החלפוני, אך הוא כינה את שמו "יוחנן מזרחי", יוחנן כהודאה לה' על שחננו בבנים ונענה לתפילותיו, מזרחי כנראה על שם מקום מגוריו שנקרא "מדנח" שבארמית הוא מזרח.

חי בערים מדנח וגרמא, שניהם באזור העיר רדאע. באחד משירי ההודאה לה' על שזיכהו בבנים הוא מתפלל שיהיו תלמידי חכמים וכך הוא כותב:

## חיבורו
ר' יוחנן מזרחי חיבר פירוש הלכתי על המשנה והתלמוד, משערים שהיה זה חיבור על כל הש"ס (משנה ותלמוד), וממנו שרד רובו של החיבור. שם החיבור בכללותו נקרא "מזרחי".

עיקר החיבור מבוסס על הלכותיו של הרמב"ם במשנה תורה. יש מסכתות שכל פירוש המזרחי מבוסס על הרמב"ם ואף במסכתות ששילב בהן פוסקים נוספים, עדיין השפעתו של הרמב"ם היא המכרעת. מעבר למלאכת ההעתקה, רגיל המחבר לשנות בנוסח ההלכות לבאר בקצרה להחסיר ולהוסיף לאורך כל חיבורו.

יש דמיון מה במגמה בין המזרחי לבין "שלטי הגיבורים" הידוע, ואכן בחלק ניכר מחיבור המזרחי נחלק החיבור לשתי כותרות משנה הנקראות "שלטי הזהב" ו"טירת כסף". גדולי חכמי תימן במאה ה-17, רבי יחיא בשירי ורבי יצחק ונה מזכירים אותו בחיבוריהם, דבר המעיד על פרסומו ועל גדלותו בעיני בני דורו. גם גדול רבני תימן במאתיים השנים האחרונות, המהרי"ץ, מצטט את המזרחי בפסקיו, אך נראה כי לא ידע את שם המחבר.

בשנת ה'תשנ"ז, 1997, הוציא לאור בפעם הראשונה הד"ר משה גברא את פירוש המזרחי למסכתות ברכות ופסחים, אולם זהו רק חלק קטן מתוך חיבור רב היקף שעדיין נשאר בכתב יד.

## לקריאה נוספת
*ד"ר משה גברא, מבוא למשנה ותלמוד עם פירוש המזרחי, התשנ"ז 1997.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבני מרכז תימן
קטגוריה:אחרוני תימן
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:פרשני התלמוד
הבנאי מנולה (בלדה)

**הבנאי מנולה** (ברומנית: **Meşterul Manole**) היא בלדה עממית רומנית. הבלדה נחשבת לאחת היצירות החשובות ביותר של הפולקלור העממי הרומני. המשורר וסילה אלכסנדרי ליקט אותה והעבירה בכתובים.

קיימת בלדה סרבית דומה בשם "בנין הקרת סקאדר".

## תוכן הבלדה
הבלדה מספרת על בנייתו של המנזר בקורטאה דה ארג'ש, בירתה הקדומה של ולאכיה. על פי הבלדה, ליקט השליט המקומי את עשרת הבנאים הטובים ביותר ובראשם המכונה **מנולה**, כדי שייבנו את המנזר ואת חומותיו. הבנאים בנו ביום ובלילה נפלו החומות, שוב ושוב. לילה אחד חלם מנולה חלום ולמחרת סיפר לחבריו שבחלומו, רק אם יקריבו בתוך החומות אישה, הרעיה או האחות הראשונה של מי מהבנאים שתבוא בבוקר אליהם, רק אז יעמדו איתן החומות. הבנאים נשבעו לשמור את הסוד והמתינו לבוקר המחרת. בבוקר, ממרומי הפיגומים, ראה מנולה שמתקרבת רעייתו האהובה, אנה, הנושאת ברחמה את ילדם ובידיה ארוחתו. מנולה התפלל לאלוהים שיירד גשם זלעפות וזרמי מים יפריעו לרעייתו וכך תשוב מדרכה. האל נענה לו והגשם המבוקש ירד, אך הרעיה הנאמנה המשיכה בדרכה למרות הגשם וזרמי המים. מנולה התפלל הפעם שתנשוב רוח חזקה ותפריע לאשתו בדרכה ושוב נענה לו האל, אך הרעיה הנאמנה המשיכה בדרכה, וגברה על הרוח. הרעיה מגיעה ומנולה מחבק אותה, צוחק איתה ואומר לה שהבנאים יעשו עצמם כאילו הם קוברים אותה "בצחוק" בתוך החומה. הרעיה מסכימה וצוחקת ומנולה בונה מסביבה. ככל שהבניה מתקדמת מתחלף יחס הרעיה ומצחוק היא עוברת לבכי ומתלוננת על לחץ המבנה על גופה, אך מנולה שותק וממשיך בבניה עד שכבר לא רואים אותה.

בגמר הבניה בא השליט וצוחק בהנאה למראה החומות והמבנה ושואל את הבנאים אם יוכלו לבנות במקום אחר מנזר יפה מהמנזר הזה. הבנאים מתגאים ביכולתם ומשיבים שיכולים הם. השליט חושב על העניין ומצווה להוריד את הפיגומים ולהשאיר את הבנאים תקועים על הגג הגבוה. חלק מהבנאים מנסים לבנות לעצמם כנפיים מעץ, אך נופלים אל אבדנם. מנולה נשאר אחרון וכשהוא שומע את קול אשתו הקורא לו מתוך הקיר, הוא משליך עצמו ומתרסק ארצה.

## אלמנטים מיתולוגיים
בתוך היצירה משולבים אלמנטים מתוך המיתוסים על דדלוס ואיקרוס, איפיגניה ו/או בת יפתח.

## דמותו של הבנאי מנולה במדיה אמנותית
*1948 - האופרה "הבנאי מנולה" מאת המלחין היהודי-רומני אלפרד מנדלזון

## קישורים חיצוניים
* הבנאי מנולה בוויקיטסקט 

קטגוריה:ספרות רומנית
קטגוריה:מיתולוגיה רומנית
קטגוריה:פולקלור רומני
Dying Fetus

**Dying Fetus** (בעברית - עוּבּר גוסס) היא להקת דת' מטאל ברוטאלי אשר נוסדה בשנת 1991 באנפוליס, מרילנד שבארצות הברית.

המוזיקה של דיינג פיטוס מאופיינת בעיקר בזכות נגינת התופים בסגנון הבלאסט ביטס, ריפינג מסובך וטכני וריפי הסלאם/ברייקדאונים איטיים. דיינג פיטוס היא אחת הלהקות היחידות שמשלבות שני סולנים שמשתלבים שניהם באותו השיר- ג'ון גלגר (הגיטריסט) שר גראולינג בצורה מחוספסת ועמוקה יותר, ועל כן יותר קשה להבין את המילים, ואילו שין בייסלי (הבסיסט) מבצע את הגראולינג בצורה צרחנית יותר, שנותנת לו אפשרות להגות את המילים בדיוק יותר, אך עדיין לא תמיד מבינים את פשר המילים. מבחינה לירית, הלהקה כתבה בעבר בסגנון הגור הישן והמוכר, אך באלבומיה המאוחרים פנתה אל ליריקה פוליטית יותר, שמציגה בעיקר ביקורות אגרסיביות שממוענות לקראת דברים כמו דת, תאגידים, ובעיקר מלחמה. לאחר שחרור האלבום *Destroy the Opposition* וסיבוב ההופעות שנעשה אחריו, בשנת 2001, עזבו הסולן/בסיסט ג'ייסון נטרטון והמתופף קווין טלרי את הלהקה כדי להקים להקה אחרת. לאחר מכן עזב את הלהקה גם הגיטריסט ספרקי ווילס. כדי לשמור על הלהקה, גייס ג'ון גלגר צוות חדש לגמרי, וביחד הם הקליטו את האלבום "Stop At Nothing", האלבום הראשון שלהם לאחר הפיצול.

מאז שהוקמה הלהקה, דיינג פיטוס פיתחו לעצמם שם בסצנת הדת' מטאל על ידי הופעות קשוחות ונמרצות, מה שהכתיר אותם כאחת הלהקות החשובות ביותר בז'אנר עד כה. שיטותיהם השפיעו על המון מעריצים בז'אנר והם ממשיכים להשפיע עד היום.

## חברי הלהקה
* ג'ון גלגר - גיטרה, שירה
* שין בייסלי - בס, שירה
* טריי ויליאמס - תופים

### חברים לשעבר
* וינס מת'יוז - שירה
* ניק ספליוס - גיטרה
* בריין לטה - גיטרה
* ספרקי ווילס - גיטרה
* ג'ייסון נטרטון - בס, שירה
* קווין טלרי - תופים
* רוב בלטון - תופים
* אריק סיינגה - תופים
* מייק קימבל - גיטרה
* דווין טימלין - תופים

## דיסקוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות דת' מטאל
קטגוריה:שלישיות מוזיקליות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1991
ביופסיה

[ממוזער|ביופסיית [מוח]] 
[ממוזער|ביופסיית [מח עצם]] 
**בִּיּוֹפְּסִיָּה** (מיוונית: בִּיוֹס βίος = חיים, אוֹפְּסִיס οψις = מבט) או **[[דגימה (רפואה)|דְּגִימַת]] רִקְמָה** היא בדיקה רפואית של רקמה או תאים, ואף של איבר שלם - המוּצאים מהגוף החי.

בדיקת הרקמה נעשית בדרך כלל באמצעות מיקרוסקופ, ולעיתים באמצעות טכנולוגיות כימיות, אימונולוגיות, גנטיות ועוד.

שיטות שונות להוצאת הרקמה:
***ביופסיית חתך** (באנגלית: Incisional biopsy) - חיתוך חלק מרקמה, כגון: ביופסיה של העור, ביופסיה של רקמת מעי הנעשית במהלך בדיקת קולונוסקופיה ועוד.
***ביופסיית כריתה** (באנגלית: Excisional biopsy) - כריתה של איבר או של גוש, כגון: כריתה של גוש חשוד בשד או של קשר לימפה. לעיתים ביופסיה כזו היא תוצאת לוואי של ניתוח, בכל ניתוח בו נכרת איבר או חלק ממנו עקב מחלה - נשלח החלק הכרות לבדיקה היסטופתולוגית.
***ביופסיית שאיבת מחט** (באנגלית: NAB = Needle aspiration biopsy או FNA = Fine needle aspiration) - שאיבת חלקי רקמה או תאים באמצעות החדרת מחט, כגון: ניקור כליה, בדיקת מח עצם, ועוד.
***ביופסיה נוזלית** / **ביופסיה לא פולשנית** - ביופסיה הנעשית על ידי ריצוף דנ"א בדגימת דם של המטופל.

## ביופסיה במהלך ניתוח
במקרים רבים בהם המחלה איננה ידועה עדיין, או היקפה איננו ברור - נהוג לבצע ביופסיות ולבדוק אותן במהלך ניתוח. לשם כך מקבעים את הרקמה בהקפאה מהירה בשיטה המכונה Frozen Section או Cryosection. שיטה זו מאפשרת בדיקה מיקרוסקופית מיידית של הרקמות החשודות. כך ניתן לקבל החלטות מיידיות כיצד להמשיך את הניתוח על פי תוצאות אותן ביופסיות - כגון האם מדובר בגידול ממאיר או שפיר, ואם גידול ממאיר - מאיזה סוג, ומה היקף ההתפשטות שלו בגוף, וכדומה.

## ביופסיית שאיבת מחט
טכניקה לשאיבת חלקי רקמה או תאים באמצעות החדרת מחט דקה לרקמה או האיבר שאותו רוצים לבדוק, ושאיבת תאים וחלקי רקמה לבדיקה מיקרוסקופית. הטכניקה בטוחה יחסית, ויכולה במקרים רבים לחסוך את הסיכונים שבניתוח, אולם לעיתים החדרת המחט עלולה לגרום לנזק כגון דימום פנימי, ולמצב נדיר בו נאלצים לבצע ניתוח לתיקון הנזק.

סיבות לביצוע ביופסיית שאיבת מחט:
*בדיקת גוש חשוד - כדי לעמוד על טיבו;
*במקרה של גידול שטיבו כבר ידוע - כדי להעריך את יעילות הטיפול שניתן, או עבור בדיקות נוספות;
*נטילת דגימה מאיברים כמו כבד או כליה, לשם אבחון מחלות פנימיות.

באזורים שונים בגוף, נהוג להשתמש בשיקוף רנטגן או באולטרה סאונד כדי לכוון את המחט בצורה נכונה אל האיבר הרצוי, מבלי לפגוע באיברים אחרים.

התוכן שנשאב נבדק על ידי ציטופתולוג - פתולוג המתמחה בבדיקת תאים. לא תמיד ניתן לקבוע אבחנה לפי התאים שנשאבו, ולעיתים לא רחוקות יש צורך בביופסיה חוזרת.

## לקריאה נוספת
*פתולוגיה
*היסטולוגיה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בדיקות רפואיות
קטגוריה:טכנולוגיה רפואית
קטגוריה:פתולוגיה