open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בזל-שטאדט

**בזל-שטאדט** (בגרמנית **Basel-Stadt** , בצרפתית **Bâle-Ville**, באיטלקית: **Basilea Città**) (נקרא גם Basel-City) הוא אחד מעשרים וששה הקנטונים של שווייץ. 

הקנטון כולל את העיר בזל העיירה בטינגן (Bettingen) והעיירה רייהן (Riehen) בלבד.

גבולות הקנטון הם הקנטון בזל-לנדשאפט וכן חבל אלזס בצרפת ומדינת באדן-וירטמברג בגרמניה.

## היסטוריה
הקנטון ההיסטורי של בזל חולק בשנת 1833, בעקבות מריבות פוליטיות וסכסוכים מזוינים בתוך הקנטון. מחלוקת בדבר זכויות אזרחיות בשטחי החקלאות הם אלה שבסופו של דבר הובילו להפרדה של קנטון בזל מהעיר בזל ב-26 באוגוסט 1833. מאז, חלה תנועה לאיחוד שני הקנטונים. תנועה זו צברה תאוצה במאה ה-20 כאשר חלקים רבים של הקנטונים הפכו למתועשים.

גבולות הקנטון הנוכחיים נקבעו בשנת 1889.

## פוליטיקה
הקנטון נחשב לחצי קנטון (הוא ובזל-לנדשאפט מהווים את הקנטון של בזל) ולכן הוא שולח רק נציג אחד למועצת הקנטונים (הבית העליון של הפרלמנט השווייצרי).

הפרלמנט של הקנטון הוא המועצה הגדולה, אשר כולל 100 חברים, שנבחרים מדי ארבע שנים . ישנן שמונה מפלגות שונות המיוצגות בפרלמנט; המפלגה הגדולה ביותר היא המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, עם 32 מנדטים.

## דמוגרפיה
אוכלוסיית הקנטון (נכון לפברואר 2016) היא 197,634 תושבים. בשנת 2007, כללה האוכלוסייה 56,106 זרים (או 30.29% מכלל האוכלוסייה .נכון לשנת 2000, יש כמעט שוויון בין אחוז הקתולים (25%) והפרוטסטנטים (27%). כ-10% מהאוכלוסייה מגדירים עצמם כבני "דת אחרת", בעוד ש -36% אינם משתייכים לשום דת מאורגנת.

## כלכלה
התעשייה הכימית ותעשיית התרופות בעלות חשיבות גדולה בקנטון. ישנם מספר תאגידים רב-לאומיים בעיר בזל, אשר מעסיקים עובדים רבים מהקנטונים של בזל ומהאזורים שמעבר לגבול מצרפת ומגרמניה. בנקאות ופיננסים (ומגזר השירותים בכלל) חשובים גם כן. עסקים קטנים בגודל בינוני מעסיקים מספר לא מבוטל של אנשים.

## קישורים חיצוניים

* 

* הסטטיסטיקות הרשמיות של הקנטון
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:שווייץ: קנטונים
קסידי

**קסידי** (באנגלית: **Cassidy**) הוא שם משפחה.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:שמות משפחה
שמשון מקינון

**רבי שמשון בן יצחק מקינון** (לעיתים: **מהרש"ק**) היה פרשן, פוסק ומחבר צרפתי בן המאה ה-13. חי ופעל בעיר שינון שבמחוז אנדר ולואר ונקרא על שמה. הריב"ש כותב כי רבו, רבינו פרץ הכהן, אמר שרבי שמשון "היה רב גדול מכל בני דורו" חיבר את ספר כללי התלמוד והפסיקה "ספר הכריתות" וספרים נוספים.

## תקופתו
תאריך לידתו ופטירתו אינם ידועים בבירור. רבי אברהם זכות בספרו ספר היוחסין השלם קובע כי נפטר בשנת ה'ע"ב (1312). שלשלת הקבלה מקדים את פטירתו לשנת ה'ע (1310). אולם שני התאריכים אינם עולים בקנה אחד עם תעודות היסטוריות. רבי דוד קונפורטי בספרו "קורא הדורות" קובע את זמן חייו לשנים ה'כ עד ה'צ (1260-1330). פרופ' אברהם זולצבך הסיק על סמך טופס גט משנת ה'ק"ז שר' שמשון חתום עליו כי יש לאחר את פטירתו עד לשנה זו. לפי דעות אלו, לאחר גירוש צרפת הגדול, עבר אל מרסיי שבחבל פרובאנס.

הרב שמחה בונים סופר במהדורתו לספר הכריתות שיער את שנות חייו של רבי שמשון בין השנים ד'תתק"ף-ה'נ'.

## משפחתו ורבותיו
אביו של ר' שמשון, ר' יצחק, כיהן בתפקיד "ראש הישיבות" בצרפת, וחי אף הוא בשינון. מוזכר בדברי התוספות למסכת נזיר (דף טז, ב). אבי-אביו נקרא אף הוא יצחק, מה שמרמז שסבו נפטר לפני לידת אביו. הוריו של ר' יצחק הראשון היו רבי יקותיאל ואשתו, בת רבי שמשון אחי רבי ידידיה ממלאן. בן-דוד ראשון של רבי שמשון ורבי ידידיה היה רבי שמשון אביו של רבי שמשון מקוצי. בני הדודים היו מצאצאיו של רבי יוסף טוב עלם.

לר' שמשון היה אח גדול, בשם ר' מתתיה, שאף שימש כרבו.

חותנו היה ר' נתנאל בן ר' יוסף, ושם אשתו של ר' שמשון אינו ידוע. חותנו היה עשיר גדול ובעת נישואיו כתב לחתנו שטר מתנה על סכום כסף גדול. בשלב מסוים בחיי ר' שמשון נישואין אלו נגמרו (לא ברור אם מגירושין או שהתאלמן), וסכסוך על כשרות שטר המתנה פרץ עם גיסיו, אחי אשתו. הדים לסכסוך נמצאו בתשובות שונות הדנות בטיעוני הצדדים. שתי המשפחות היו חשובות ובעלות קשרים רבים, כך שסכסוך זה אילץ רבנים רבים בני התקופה להתערב בו, והגיע אף להכרעת הרשב"א שגר בברצלונה.

## ספריו וחיבוריו
ספרו המפורסם ביותר הוא "ספר הכריתות", העוסק בכללי הלימוד והפסיקה. הספר מורכב מחמשה חלקים:
*החלק הראשון והשני: דיון בי"ג מידות שהתורה נדרשת בהן.
*החלק השלישי: דיון בל"ב מידות של ר' אליעזר בנו של ר' יוסי הגלילי.
*החלק הרביעי: סדר תנאים ואמוראים וכללי פסיקה.
*החלק החמישי: הוא המקיף ביותר. כולל את כללי הדרש ואת דרכי המשנה, הברייתא והתלמוד.

הספר מסתמך על ספרים מתודולוגיים קדומים, כגון "סדר תנאים ואמוראים" ו"אגרת רב שרירא גאון". החלק האחרון והחשוב ביותר, נשען בעיקר על בעלי התוספות. הספר התקבל בקרב הלומדים ונדפס פעמים רבות (לראשונה בקושטא, רע"ה) והיה לבסיס לספרי-כללים מאוחרים. חיבור נוסף שנדפס הוא "ביאור הגט", שנדפס אף הוא בקושטא באותה תקופה (יחד מספר חיבורים קטנים נוספים).

בנוסף חיבר פירושים על התלמוד בבלי, המוזכרים בספר הכריתות, ספר שו"ת (מצוטט בתשובת רבי יוסף קולון והרשב"א).

רבי יהודה לאון מוסקוני  ראה בפרפיניאן פרשנות מר' שמשון על פירוש האבן עזרא. לפי עדותו של מוסקוני, מתואר ר' שמשון בכתב היד כמי שמתגורר במרשילא. על פי עדות זו, יש לשער כי בעקבות גירוש יהודי צרפת בשנת 1306 על ידי פיליפ הרביעי, עבר ר' שמשון לפרובאנס.

## לקריאה נוספת

* אייזיק הירש וייס, **דור דור ודורשיו**, כרך ה, פרק תשיעי, וילנה תר"ע. (באתר דעת)

## קישורים חיצוניים
*
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני צרפת
קטגוריה:מגורשי צרפת
קטגוריה:מחברי ספרי כללי התלמוד
קטגוריה:יהודי צרפת במאה ה-13
קטגוריה:יהודי צרפת במאה ה-14
וייל אם ריין

**וַייל אם רַיין** (בגרמנית: **Weil am Rhein**) היא עיר בעלת כ-30,000 תושבים, השוכנת בצדו המזרחי של נהר הריין – העיר הדרום-מערבית ביותר בגרמניה: נמצאת במשולש הגבולות גרמניה, צרפת ושווייץ.

## גאוגרפיה
העיר שוכנת במחוז לרך (Landkreis Lörrach) במדינת באדן-וירטמברג.
גבולה המזרחי הוא נהר הריין – צדו השני הוא העיר אונינג (Huningue) בצרפת, וגבולה הדרומי הוא העיר בזל בשווייץ.

מיקומה של העיר על נהר הריין ובסמיכות ליער השחור מקנים לה אקלים יבשתי המתאים במיוחד לגידול גפנים.

## היסטוריה
האזכור הראשון של העיר הוא בשנת 786 בשם *וילה* (Willa) שכנראה מקורו רומי.

בשנת 1702 במסגרת מלחמת הירושה הספרדית חצה את הריין המפקד הצרפתי קלוד-לואי-הקטור דה וילאר וניצח בקרב המוכר כקרב פרידלינגן את הכוח הגרמני בפיקודו של לודוויג וילהלם, מרגרייב באדן, אך הקרבות הקשים גרמו לפגיעה קשה מאוד וחורבן גדול בעיר.

עד המאה ה-19 היה עיקר פרנסת העיר מחקלאות, אך כשהעיר התרחבה הונחה בשנת 1913 מסילת הרכבת לבזל, וכן נבנו מפעלי הטקסטיל השווייצרים באזור פרידלינגן, ובשנת 1934 נבנה הנמל על הריין.

לאחר מלחמת העולם השנייה החלה שוב האוכלוסייה לגדול בצורה משמעותית בעקבות פליטים רבים שהתיישבו בעיר, ובשנות השבעים אוחדו היישובים אטלינגן (Ötlingen) (דצמבר 
1971), הלטינגן (Haltingen) ומרקט (Märkt) (ינואר 1975) לעיר וייל אם ריין.

## תיירות
בעיר מספר אתרים מעניינים:
* מוזיאון העיצוב ויטרה, בו ניתן לראות עבודות של גדולי האדריכלים בעולם ביניהם זהה חדיד, טדאו אנדו, פרנק גרי, ועוד.
* פארק המים לגונה.
* הגנים הלאומיים של באדן-וירטמברג.
* בשנת 2014 הוקם מגדל צפייה של קרסטן הלר

Wappen Maerkt.png|סמל מרקט
Wappen-Haltingen.png|סמל הלטינגן
DEU Ötlingen (Weil am Rhein) COA.png|סמל אטלינגן
Vitra Furniture Factory, Weil am Rhein.JPG|מפעל הרהיטים ויטרה, בתכנון האדריכל אלוורו סיזה
Dreiländerbrücke, Weil am Rhein, 2010.jpg|הגשר על הריין במשולש הגבולות שווייץ, גרמניה צרפת, מבט מהצד הצרפתי לעבר הגשר והעיר וייל אם ריין


## ערים תאומות
לוייל אם ריין מספר ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר מוזיאון העיצוב
* אתר פארק המים לגונה
* תמונות מהעיר
* אתר הגנים הלאומיים
* מיכאל יעקובסון: סקירה על תחנת כיבוי אש במפעל ויטרה שתכננה האדריכלית זהה חדיד, באתר 'חלון אחורי', 12 ביולי 2015
* עיריית יקנעם: ערים תאומות, וויל, גרמניה

## הערות שוליים

קטגוריה:באדן-וירטמברג: ערים
קטגוריה:גבול גרמניה–צרפת
קטגוריה:גבול גרמניה–שווייץ
קטגוריה:גבול צרפת–שווייץ
קפאן

**קַפַּאן** (בארמנית: **Կապան**; בעבר נקראה **קַפָֿאן** (פ' רפויה); ובפרסית נקראה העיר בעבר: **معدن** - **מעדן**) היא עיר בדרום-מזרח ארמניה ובירת מחוז סיוניק. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2025, התגוררו בעיר כ-38,400 תושבים.

## היסטוריה
האזכור ראשון להתיישבות במקום הוא מן המאה ה-5, אך העיר עלתה לגדולה במאה ה-10, כשהנסיך סמבט השני, שליט המחוז עבר לעיר והפך אותה לבירת ממלכתו החדשה. העיר חרבה כליל ב-1103 בידי הכובשים הסלג'וקים. וב-1170 האזור כולו עבר לשליטת שושלות טורקמניות ופרסיות.

בתחילת המאה ה-18, בן העיר דוויט בק הנהיג מהפיכה צבאית נגד האימפריה הספווית. העיר שימשה כמעוזו, תוך שימוש במבצריה העתיקים, כשאלפי תושבי העיר נלחמים עבורו. בק החל להילחם בכובשים הטורקמנים בעיר בשנת 1722, ושחרר את העיר. ב-1728 מת בק במהלך קרב במבצר הסמוך לעיר. תחת השושלת הקאג'ארית הפכה העיר למרכז אזורי גדול.

בעיר התקיימה לאורך השנים קהילה יהודית קטנה.

## גאוגרפיה ואקלים
העיר שוכנת על מורדות ההר , הגבוה ב, המתנשא לגובה של מעל 3,200 מטרים. העיר עצמה נמצאת בגובה 750-1,050 מטרים מעל פני הים (בממוצע בגובה 910 מטרים), בקצהו המזרחי של עמק צר באורך 13 ק"מ הנפרס ממזרח למערב שבתוכו עובר נהר הווגג'י (Ողջի), יובלו של נהר אראס. מקורו של הנהר הוא מהפשרת שלגי ההר, והוא זורם בתוך העיר. העיר מרוחקת 195 ק"מ דרומית לירוואן ו-80 ק"מ מהגבול עם איראן.

העיר מתאפיינת בחורפים קרים (לעיתים בחורף הטמפרטורה יורדת ל-15 מעלות מתחת לאפס) ובקיציים חמים (עד 38 מעלות).

24 ק"מ צפונית לעיר נמצא הרכבל הארוך בעולם ללא עצירה, המחבר בין העיירה הלידזור (Հալիձոր) ומנזר טטב (Տաթևի վանք), ואורכו 5.7 ק"מ.

## ערים תאומות
לעיר ברית ערים תאומות עם הערים:
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארמניה: ערים
קשקושי רחוב

ממוזער|שמאל|250px|כותרת "קשקושי רחוב"
**קשקושי רחוב** הוא קומיקס שבועי מאת תמר בלומנפלד שהתפרסם בשנים 2014–2018 באתר האינטרנט של העיתון "הארץ".

הקומיקס החל להתפרסם בסוף 2013 באתר טאמבלר, ובפברואר 2014 עבר לאתר "הארץ". הקומיקס עוסק בחיי צעירים בתל אביב, ובפרט בענייני זוגיות. תמר בלומנפלד מתארת את יצירתה: קשקושי רחוב - הבלוג של תמר בלומנפלד
:אני סטוקרית סדרתית ביום ומציירת כפייתית בלילה. השילוב בין שתי הסטיות האלה הוליד את הקומיקס השבועי "קשקושי רחוב", שעוקב מדי שבוע אחרי שיחות רחוב תלאביביות. אז אם אתם לא רוצים למצוא את עצמכם מככבים ממש כאן, בבלוג הזה, אולי כדאי שתדברו קצת יותר בשקט ברחוב....

כל קומיקס כולל סדרה של כעשרה ציורים. תחילתו בסצנה שבה המאיירת וכלבהּ מאזינים לשיחה בין שני משתתפים או יותר, ובהמשכו משולבת סדרת הודעות פייסבוק שמקבל אחד המשתתפים בשיחה. לחברי הפייסבוק שמות משמעותיים, המשקפים את אופיים. השיחה בין המשתתפים נמשכת, במטרה לפתור בעיה שהעלה אחד מהם. כל קומיקס מסתיים בפאנץ' ליין הומוריסטי.

אף שמטרתם עיקרית של הפרסומים היא בידור, ניכר שהכותבת משלבת בהם ביקורת חברתית ולעיתים אף פוליטית. בפרסום "עניי עירך קודמים וכל השאר יכולים לקפוץ לי", בלומנפלד מותחת ביקורת על עיוורונה המוסרי של החברה הישראלית לקורבנות מלחמת האזרחים בסוריה, ועל הסתגרותה בנרטיב הקורבני הסובב את השואה. ספק כדי לשמור על הנופך הבידורי ספק מתוך ביקורת, הכותבת בחרה גם להגחיך את הדמות שלכאורה אמפתית למצב קורבנות המלחמה, באמצעות שפיכת אור על הצביעות האופפת את הפאסודו דאגה הזו.

בספרה "אין א ריליישנשיפ", אשר מתאפיין בסגנון דומה לזה של הקומיקס השבועי אך ארוך יותר, ניתן למצוא ביקורת על יחסה של החברה התל אביבית לערבים וניכורם מהמצב הביטחוני. הספר אף מבקר מוסכמות של מוסד הנישואים, קורא תיגר על הטאבו סביב ברית מילה ועוד.

## קישורים חיצוניים
* קשקושי רחוב, באתר "טאמבלר"
* קשקושי רחוב, באתר "הארץ"
* קשקושי רחוב, באתר "הארץ"
* קשקושי רחוב, באתר "פייסבוק"
* קשקושי רחוב: קומיקס קנאביס קצר, באתר "קנאביס", 20 במרץ 2014

קטגוריה:קומיקס ישראלי
קטגוריה:הארץ
איג'באן

**איג'באן** (בארמנית: **Իջևան**, בעבר נקראה בשם הפרסי **קראוונסארה**, כשמשמעות שני השמות זהה: מלון דרכים) היא עיר בצפון-מזרח ארמניה ובירת מחוז טאבוש. העיר מרוחקת כ-130 ק"מ צפון-מזרחית לבירה ירוואן. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2025, התגוררו בעיר כ-45,100 בני אדם.

בשנת 1801 סופח האזור כולו לשטחי האימפריה הרוסית, ותחת שלטון פאבל הראשון, קיסר רוסיה הורשו כ-6,000 משפחות ארמניות מ לעבור להתגורר באזור בו קיימת כיום העיר. ב-1919 עם הכרזת עצמאות של ארמניה שונה שם העיר לשמה הארמני. ב-29 בנובמבר 1920 הפכה העיר לראשונה מערי ארמניה לעבור לידי הסובייטים, אחרי כיבושה בידי הצבא האדום שפלש מצפון.

מעמדה של העיר ניתן לה ב-1970. אחד מהמפעלים החשובים ביותר בעיר הוא יקב היין, הנמצא בכניסה לעיר ומפורסם בין השאר בזכות יין הרימונים שלו.

העיר היא מרכז פיסול חשוב, ומכונה "העיר בעלת מאה הפסלים". למעשה, כיום ברחובות העיר מוצבים 116 פסלים שונים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארמניה: ערים
ורדניס

**ורדניס** (בארמנית: **Վարդենիս**) היא עיר במחוז גחארקוניק שבמזרח ארמניה. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2025, התגוררו בעיר כ-35,500 בני אדם.

עד 1988 האוכלוסייה בעיר הייתה מגוונת, וכללה גם מיעוט אזרי גדול, אולם מלחמת נגורנו קרבאך גרמה להחלפת האוכלוסייה האזרית בארמניים. אוכלוסיית העיר עברה ירידה חדה, בעיקר בעקבות הגירה פנימית של צעירים לערים גדולות, כך שבין השנים 1996-2001 עזבו את העיר יותר מ-2,250 תושבים.

## גאוגרפיה וכלכלה
ורדניס שוכנת בקצה הדרום-מזרחי של מחוז גחארקוניק, בגובה 1,943 מטרים מעל פני הים, 5 ק"מ מימת סוואן. העיר משופעת בגשמים, ונהר מסריק עובר בצפון העיר. הטמפרטורה הממוצעת בחורף היא 6- צלזיוס, ובמרבית הימים הטמפרטורה היא מתחת לאפס. הטמפרטורה המינימלית בקיץ היא 16 מעלות והמקסימלית 35 מעלות.

כלכלת העיר, שספגה פגיעה קשה בעקבות מלחמת נגורנו קרבאך, מבוססת בעיקר על תעשייה קלה, חקלאות ומכרות. בין השאר נכרים במכרה הנמצא כ-20 ק"מ מהעיר זהב, נחושת, פלוטוניום ואף אבני חן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ארמניה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1830
דה-סוור

**דה-סוור** (בצרפתית: **Deux-Sèvres**) הוא מחוז בחבל אקיטן החדשה. המרכז המינהלי של המחוז הוא בעיר ניור. שטח המחוז הוא 5,999 קמ"ר, ומתגוררים בו (נכון ל-2010) 369,270 תושבים.

## היסטוריה
המחוז נוצר בעת המהפכה הצרפתית, ב-4 במרץ 1790, אחד מתוך 83 המחוזות שנוצרו בעת החלוקה המקורית. גבולות המחוז כמעט ולא שונו מאז, למעט שינוי קל ב-1973, כאשר יישוב קטן בשם פו-סיין-בונה (Puy-Saint-Bonnet) נבלע בתוך יישוב סמוך בשם שולה שהוא חלק מהמחוז הסמוך מן ולואר, וכדי שלא ייווצר מצב אבסורדי שתושבי יישוב אחד יהיו תושבים במחוזות שונים, הוזז במעט הגבול והוגדל שטח המחוז מן ולואר.

עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל פואטו-שראנט.

המחוז ברובו שומם. שלשה רבעים משטחו היא אדמה חקלאית, כשמרבית הגידולים הם חיטה, שיבולת-שועל, תפוח אדמה, אגוז מלך ומלאכית. המחוז ידוע גם בגידול בקר (זן הבקר *Parthenais* קרוי על שם העיירה בצפון המחוז Parthenay).

העיר הגדולה במחוז, ניור, נחשבת למרכז הפיננסי הרביעי בחשיבותו בצרפת (אחרי פריז, ליון וליל), וחברות רבות הקימו את המטה האזורי שלהם בעיר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אקיטן החדשה: מחוזות
קטגוריה:פואטו-שראנט
אשת ירבעם

[250px|ממוזער|שמאל|אשת ירבעם ו[אחיה השילוני]]  
**אֵשֶׁת יָרָבְעָם**, הידועה גם כ**אַנוֹ** (מיוונית: **Ἀνώ**), היא דמות מקראית מספר מלכים, אשתו של ירבעם בן נבט מלך ישראל ואם בנו אביה (וכנראה שגם נדב, למרות שהדבר לא נזכר במפורש). שמה לא מוזכר בנוסח המסורה. 

## פגישתה עם אחיה
כאשר אביה בן ירבעם חלה, ירבעם שלח את אשתו אל הנביא אחיה השילוני, מי שבעבר התנבא על התפלגות ממלכת ישראל והבטיח לירבעם שימלוך עליה. מאחר שירבעם החל לעבוד עבודה זרה מכשהיה למלך, הוא נמנע מלפגוש את הנביא בעצמו, ואף לאשתו אמר שתתחפש כך שלא תזוהה כאשת המלך, ואולי אחיה ירחם על אישה המתחננת על גורלו של בנה.

כך הלכה אשת ירבעם לשילה, כשהיא מצוידת בתשורה לאחיה הנביא. אך המאמצים להסתיר את זהותה עלו בתוהו: אחיה, שהוא כבר אדם זקן, לא יכול לראות כך שההתחפשות לא משנה דבר, וממילא ה' אמר לאחיה מי זו שבאה אליו ומה להגיד לה. כשאחיה שמע את קול צעדיה הוא אמר לה: . הוא אמר לה למסור לבעלה ירבעם נבואת חורבן: בגלל שהוא עבד אלוהים אחרים, ה' ישמיד את כל משפחתו, ואף יעניש את כל ישראל. אביָּה ימות, ברגע שאימו תשוב לביתם, והוא היחיד ממשפחתם שיזכה להיקבר, בעוד שגופותיהם של השאר ייאכלו על ידי בעלי חיים.

בניגוד לנשים אחרות אשר שמן נפקד ומנסות להציל את בניהן כמו האישה השונמית והאישה מצרפת, אשת ירבעם קיבלה את דברי הנביא בשתיקה. אחרי כן חזרה אשת ירבעם לביתה בתרצה, .

בספרו קדמוניות היהודים, מספר יוסף בן מתתיהו כי היא מיהרה לספר לבעלה אודות נבואת הנביא, והוא מתאר אותה כ"נבוכה ודואבת", ובכך מוסיף פרטים על הכתוב במקרא.

## בתרגום השבעים
בנוסח תרגום השבעים ל יש קטע, המתאר את חייו של ירבעם, שלא מופיע בנוסח המסורה. לפי קטע זה אשתו של ירבעם הייתה מצרייה בשם אַנוֹ, והיא הייתה גיסתו של הפרעה שישק:

הפסוק הזה מקביל ל (שמופיעים בנוסח המסורה), שם שישק חיתן את הדד האדומי עם אחות אשתו תחפנס (מן הסתם מדובר באחות אחרת), והיא ילדה לו בן (בשם גְּנֻבַת).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשים בספרי נביאים
קטגוריה:אישים בתנ"ך ששמם אינו מצוין
קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:ירבעם בן נבט
ניור

**ניור** (בצרפתית: **Niort**) היא קומונה ועיר במחוז דה-סוור שבחבל אקיטן החדשה שבמערב צרפת. העיר משמשת כמרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז, והמרכז הפיננסי הרביעי בחשיבותו בצרפת (אחרי פריז, ליון וליל). בעיר עצמה מתגוררים 59,059 תושבים (נכון ל-2018) ובמטרופולין כולה מתגוררים (נכון ל-2010) 151,254 תושבים.

בשטח העיר נמצא מגדל תקשורת מהגבוהים בצרפת ומהמבנים הגבוהים בצרפת בכלל, בגובה 330 מטרים (גבוה אף יותר ממגדל אייפל). המגדל נבנה ב-1978, ומשמש לשידורי טלוויזיה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:פואטו-שראנט: ערים
רוברטו

**רוברטו** (באיטלקית: **Rovereto**) היא עיר ומועצה מקומית (Comune), על שפת הנהר אדיג'ה שבנפת טרנטו שבמחוז העצמאי טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבצפון איטליה. בעיר מתגוררים (נכון ל-2014) 39,271 תושבים.

מקורה של העיר במבצר ששימש כנקודת גבול בין בישופות טרנטו (שהתקיימה כישות מדינית עצמאית עד ל-1797) ובין הרפובליקה של ונציה, ומאוחר יותר בין טירול האוסטרית ואיטליה.

בעבר הייתה העיר מרכז חשוב לייצור משי. כיום העיירה מתפרנסת מייצור זכוכית, יין, קפה ושוקולד.

בעיר נמצא הפעמון הענקי "Maria Dolens", הפעמון המתנודד חופשי השני בגודלו בעולם (אחרי פעמון "פטרוס הקדוש", התלוי בקתדרלת קלן). הפעמון נוצר ביוזמתו של כומר מקומי בשנים 1918–1925, לזכרם של כל הנופלים במלחמות. בעת יצירת הפעמון הייתה הכוונה בעיקרה מתוך פטריוטיות, אך כיום נחשב המקום למקדש של שלום ופציפיזם.

## ערים תאומות
לרוברטו ארבע ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טרנטינו - אלטו אדיג'ה: ערים
מצר גוואדלופ

**מצר גוואדלופ** הוא מצר ים בקריביים המפריד בין גוואדלופ לבין מונטסראט ואנטיגואה (שבמדינת אנטיגואה וברבודה). רוחבו מגיע ל-38 ק"מ, והוא מחבר את האוקיינוס האטלנטי והים הקריבי. בנקודות מסוימות מגיע עומקו עד ל-1,000 פאתום.

## הערות שוליים

גוואדלופ
גוואדלופ
גוואדלופ
קטגוריה:האנטילים הקטנים
אבירם גילעד

**אבירם גילעד** (נולד ב-28 באפריל 1940) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד חטיבה 460 וראש מטה פיקוד הדרום.

## ביוגרפיה
גילעד נולד באורוגוואי ועלה לישראל ב-1959. עשה את שירותו הצבאי בחיל השריון. שימש סגן מפקד בקורס מפקד טנקים. ב-1964 היה חבר במשלחת החשאית של צה"ל למערב גרמניה שנשלחה לקלוט את טנקי הפטון האמריקאים (שזכו לכינוי מגח בצה"ל). במלחמת ששת הימים פיקד על פלוגת טנקי מגח בגדוד 79 ולחם עמה בקרבות באזור רצועת עזה וצפון סיני. לאחר המלחמה שירת כקצין אג"ם בחטיבה 14. ב-1969 מונה למפקד גדוד 184 בחטיבה 14, שהוצבה במלחמת ההתשה בגזרת תעלת סואץ. בהמשך שירת כמפקד קורס מפקדי טנקים וכקצין אג"ם של גייסות השריון. בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שימש במינוי חירום כקצין אג"ם של אוגדה 162, אוגדת מילואים בפיקודו של אברהם אדן שלחמה בגזרה המצרית. בשנת 1975 מונה למפקד חטיבה 460 ולאחר מכן יצא ללימודים אקדמיים. בהמשך שירת כראש מטה פיקוד הדרום וכנספח צבאי במקסיקו. השתחרר משירות הקבע ב-1982 בדרגת תת-אלוף.

לאחר שחרורו עבד בחברת דגם מערכות כממונה על השיווק במקסיקו ובמדינות אמריקה הלטינית ולאחר מכן כמנהל שיווק ומכירות במדינות מתפתחות. בשנת 1991 מונה לסמנכ"ל פיתוח עסקי בחברת אלקו אחזקות, בשנת 2000 מונה לסמנכ"ל בחברת אלקטרה מוצרי צריכה וכיהן בתפקיד עד 2008.

גילעד בוגר המכללה לפיקוד ולמטה והמכללה לביטחון לאומי, בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מאוניברסיטת תל אביב

## קישורים חיצוניים
* עדות אל"ם גלעד אבירם - קצין אג"ם אוגדה 162, 28.1.74, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
* עדות אל"ם גלעד אבירם - קצין אג"מ אוגדה 162, בפני אוספי החומר בוועדת אגרנט, 5.12.74, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים

קטגוריה:מפקדי חטיבה 460
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד הדרום
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:ישראלים ילידי אורוגוואי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קילר פרוסט

**קילר פרוסט** (באנגלית: **Killer Frost**) היא דמות בדיונית של נבלת-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום DC של DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *Firestorm #3* מיוני 1978 ונוצרה על ידי הכותב ג'רי קונוויי והמאייר אל מילגרום. הדמות משמשת כיריבתו של גיבור-העל פיירסטורם.

קילר פרוסט הוא האלטר אגו אותו חלקו שלוש דמויות - קריסטל פרוסט, לואיז לינקולן וקייטלין סנואו. דמות נוספת בשם לורן פרונטיר הוצגה לאחר אירועי פלאשפוינט וכללה את אותם מאפיינים של קילר פרוסט. קריסטל פרוסט הייתה תלמידתו של פרופסור מרטין שטיין, שהתאהבה בו אך בשל העובדה שהוא לא שעה לחיזוריה היא נעלה את עצמה בטעות בתא הקפאה תרמי בזמן שעבדה באזור הארקטי. היא שרדה וגילתה שהיא יכולה לספוג אנרגיית חום מאחרים ולהקרין קור וקרח. היא נטלה את הזהות "קילר פרוסט" ויצאה למסע צלב רצחני נגד גברים ונלחמה נגד פיירסטורם במקרים רבים. פרוסט נהרגה לבסוף כאשר ספגה מפיירסטורם יותר מדי אנרגיה. במהלך הלילה האפל ביותר של שנים 2009–2010, דמותה הוחייתה מחדש כחברת חיל הפקחים השחורים. 

לואיז לינקולן הייתה חברה ללימודים של פרוסט, שלאחר מותה שחזרה את התאונה שהעניקה לפרוסט את כוחותיה מתוך הוקרה לחברות ביניהן. עד מהרה היא הפכה לחסרת רחמים כמותה ופתחה בנקמת דם נגד פיירסטורם, אותו האשימה במות חברתה.

לאחר אירועי פלאשפוינט בו יקום DC אותחל מחדש, ההיסטוריה הפרסומית של פיירסטורם שוכתבה מחדש ובה רוני ריימונד וג'ייסון ראש הם שני תלמידי תיכון שמקבלים את כוחותיהם בו זמנית. תא טרוריסטי תוקף את בית ספרם וטרוריסטית בשם לורן פרונטיר רודפת אחרי השניים בתקווה להרוג אותם ולקחת מהם את מטריצת פיירסטורם. בדיוק כשהיא מתכוונת ללחוץ על ההדק, ג'ייסון חושף את המטריצה והופך אותו ואת רוני לפיירסטורם, אך גם פוצע אנושות את לורן. כשחבריה לתא הטרור מנסים לחלץ אותה מהחורבות, הם נחרדים לגלות שצבע העור שלה הפך לכחול וככל הנראה הוא קר באופן בלתי אנושי - מה שמדמה את מראהּ החיצוני לשתיים הקודמות שנטלו את זהות קילר פרוסט.

במהלך חודש הנבלים "רוע נצחי" בספטמבר 2013 הוצגה דמות נוספת שנטלה את זהות קילר פרוסט: ד"ר קייטלין סנואו, מדענית מעבדות סטאר אשר הוצבה באזור הארקטי ועבדה על מנוע תרמו-דינאמי שיוצרו התאבד. סוכני H.I.V.E הסתננו למקום וניסו להרוג אותה כשהיא שהתה בתוך המנוע. קייטלין קרעה בטעות את מערכת ההקפאה של המנוע וגופה התמזג עם קרח.

את דמותה של קייטלין סנואו מגלמת השחקנית דניאל פאנאבייקר בסדרת הטלוויזיה "הפלאש". בגרסה זו, קייטלין היא מדענית העובדת במעבדות סטאר יחד עם סיסקו ראמון וחברה בצוות פלאש המסייע לבארי אלן בלחימה בפשע בסנטרל סיטי. במהלך עונתה השנייה של הסדרה, בארי אלן, סיסקו ראמון והאריסון ולס מארץ-2 נוסעים לארץ-2, שם הם נתקלים בכפילתה של קייטלין שהפכה לנבלית העל קילר פרוסט. בעונה השלישית, בציר הזמן שלאחר פלאשפוינט, כוחות הקפאה מתעוררים בהדרגה אצל קייטלין סנואו, והיא מתוודעת לאישיות נוספת שחבויה בה - קילר פרוסט.

## ראו גם
* אייסמן - דמות בדיונית דומה של חברת מארוול קומיקס המתחרה

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס

קטגוריה:נבלי-על ב-DC קומיקס
תוכי ים פסיפי

**תוכי ים פסיפי** (שם מדעי: *Fratercula cirrhata*) הוא מין של תוכי ים, שמצוי בצפון האוקיינוס הפסיפי. תוכיי הים הפסיפיים מקננים בלהקות צפופות בחופי הים של יפן ושל איי דרום-מזרח אסיה, ובצדו המזרחי של האוקיינוס בין אלסקה לדרום קליפורניה.

תוכי-הים הפסיפי קל לזיהוי בגלל מקורו העבה האדום ובגלל לבוש החיזור שלו, שכולל נוצות פנים לבנות, כתמים לבנים על הכנפיים, רגליים אדומות וציצת נוצות צהובה. אורכו ואורך מוטת כנפיו הם כ-35 ס"מ ומשקלו כ-700 עד 840 גרם. תוכיי הים החיים במערב האוקיינוס הפסיפי גדולים יותר מהמזרחיים והזכרים גדולים מעט מהנקבות.

המין תועד לראשונה בשנת 1769 על ידי פטר סימון פלאס. משמעות שמו המדעי של המין היא "מצויץ" (*cirrhata*), ושל הסוג היא "אח קטן" (*Fratercula*). המזון המועדף על תוכיי הים הבוגרים הוא דגים קטנים, אך הם ניזונים גם מדיונונים, תמנונים, סרטנים, זואופלנקטון ומדוזות; לעומת זאת, תזונתם של הגוזלים מורכבת כמעט כולה מדגים קטנים. תוכיי הים צדים על ידי צלילה קרוב לפני המים, ויכולים לשאת כמויות גדולות של דגים במקורם, כ-5 עד 20, אותם הם מביאים לגוזליהם.

תוכיי הים מעדיפים לקנן באיים או צוקים בלתי נגישים לטורפים יבשתיים, שיש מהם גישה ישירה לאוקיינוס. מקומות אלה חייבים להיות גבוהים מספיק על מנת שתוכי הים יוכלו להמריא בקלות. תוכיי הים מקננים בדרך כלל במחילות, שעומקן יכול להגיע עד 1.5 מטר, אך לעיתים הם משתמשים גם בסדקים בין סלעים כמקומות קינון. הנקבה מטילה ביצה אחת, בדרך כלל בחודש יוני, והיא והזכר דוגרים עליה במשך כ-45 ימים. הגוזלים בוקעים עם פלומת נוצות דקה. הם פורחים מהקן לאחר 40 עד 55 ימים.

## גלריה

קובץ:Tufted Puffin RWD2.jpg
קובץ:Tufted Puffin RWD1.jpg
קובץ:Fratercula cirrhata Sitka.jpg
קובץ:Puffin Flying.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר סימון פאלאס
קטגוריה:אלקיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1769
קטגוריה:עופות האוקיינוס הארקטי
מרטין פיס

**מרטין פיס מרטין** (בספרדית: **Martín Fiz Martín**; נולד ב-3 במרץ 1963) הוא אתלט עבר ספרדי. הוא אלוף עולם (גטבורג 1995) ואלוף אירופה (הלסינקי 1994) בריצת מרתון.

## ביוגרפיה
פיס נולד בויטוריה שבספרד.

באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים פיס במקום 23 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:42.20 דקות.

### אלוף אירופה
באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1994 זכה פיס במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:10:31 שעות, לפני חבריו לנבחרת דייגו גרסיה (2:10:46 שעות) ואלברטו חות'דדו (2:11:18 שעות).

### אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בגטבורג שוודיה בשנת 1995 זכה פיס במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:11:41 שעות, לפני דיוניסיו סרון ממקסיקו (2:12:13 שעות) ולואיס אנטוניו דוס סנטוס מברזיל (2:12:49 שעות).

באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים פיס במקום רביעי בריצת מרתון בתוצאה של 2:13:20 שעות. באותה שנה הוא סיים במקום שביעי במרתון ניו יורק בתוצאה של 2:12:31 שעות.

באליפות העולם שנערכה באתונה יוון בשנת 1997 זכה פיס במדליית כסף בריצת מרתון בתוצאה של 2:13:21 שעות, 5 שניות אחרי בן ארצו אבל אנטון (2:13:16 שעות) ולפני סטיב מונהטי מאוסטרליה (2:14:16 שעות) ולא הצליח להגן על תארו.

באליפות העולם שנערכה בסביליה ספרד בשנת 1999 סיים פיס במקום שמיני בריצת מרתון בתוצאה של 2:16:17 שעות. באותה שנה הוא סיים במקום תשיעי במרתון ניו יורק בתוצאה של 2:12:03 שעות.

באולימפיאדת סידני (2000) סיים פיס במקום שישי בריצת מרתון בתוצאה של 2:13:06 שעות.

## שיאים אישיים
* ריצת 1500 מטר: 3:44.00 דקות (1988)
* ריצת 3000 מטר: 7:50.17 דקות (1990)
* ריצת 3000 מטר מכשולים: 8:28.90 דקות (1988)
* ריצת 5000 מטר: 13:20.01 דקות (1991)
* ריצת 10000 מטר: 27:49.61 דקות (1998)
* חצי מרתון: 1:01:08 שעות (1996)
* ריצת מרתון: 2:08:05 שעות (1997)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אתלטים ספרדים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:רצי מרתון
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1963
פליישמן

**פליישמן** (Fleischmann) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו קצב.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
מרים וינטר

**מרים וינטר**, שנודעה גם בשם **מריה אורלובסקי** (באנגלית: **Miriam Winter**; 2 ביוני 1933 – 19 ביולי 2014) הייתה חוקרת ובמאית תיאטרון יהודיה אמריקאית ממוצא פולני. נודעה בעקבות ספר זיכרונות שכתבה אודות ילדותה בשואה בפולין.

## קורות חיים
נולדה בלודז', פולין. הוריה היו טוביאס (טוביה) וינטר ומז'טה לז'ה (לאה) וינטר לבית קוהן. ב-1940 חייתה עם משפחתה בגטו ורשה, ובשנים 1940-1941 התגוררו באוז'רוב. מ-1941 עד סיום מלחמת העולם השנייה הוסתרה בבית אישה פולנייה, שינתה את שמה למריה, הפכה לקתולית, וכך שרדה. הוריה, אחיה הצעיר ורבים מבני משפחתה המורחבת נספו בשואה במחנה ההשמדה טרבלינקה.

במהלך המלחמה ולאחריה נדדה ברחבי פולין עם המשפחה שאצלה הוסתרה, ונדרשה לעבוד בעבודות שונות. ב-1948 עברה לבית יתומים בשצ'צ'ין, שם שבה לראשונה לספסל הלימודים בבית הספר; ב-1951 סיימה את לימודי בית הספר התיכון. בהמשך למדה תיאטרון בבית הספר הלאומי המתקדם לתיאטרון "ליאון שילר" בלודז', בו סיימה את לימודיה ב-1959. ב-1963 נישאה לרומק אורלובסקי, לו סיפרה לראשונה על זהותה היהודית.

ב-1969 היגרה לארצות הברית. ב-1992 קיבלה תואר דוקטור בתיאטרון מאוניברסיטת מדינת מישיגן, ועבדה שם כמרצה למשחק. לאחר מכן לימדה בקולג' ג'קסון, שם גם ביימה הפקות תיאטרון של מחזות כגון "אנטיגונה", "אונדין" ו"פר גינט". 

וינטר נודעה בעקבות ספרה "רכבות: זיכרונות של ילדות חבויה במהלך מלחמת העולם השנייה" (1997). הספר מתאר את סיפור הישרדותה במהלך השואה כילדה שהוסתרה, והמחיר הפסיכולוגי ששילמה על שמירת זהותה מוסתרת וחבויה, אפילו מעצמה, בפולין שלאחר המלחמה.

לווינטר נולדו שני בנים. היא התגוררה עם משפחתה בג'קסון, מישיגן. נפטרה בגיל 81 בעקבות מחלת הסרטן.

## קישורים חיצוניים
* 
* Miriam Winter, Art Center
* מרים וינטר, באתר מוזיאון השואה במישיגן

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצולות השואה: פולין
קטגוריה:ניצולי השואה: פולין
קטגוריה:חוקרות תיאטרון
קטגוריה:במאיות תיאטרון יהודיות
קטגוריה:במאיות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים אמריקאים
קטגוריה:כותבי זיכרונות מהשואה
קטגוריה:מהגרות מפולין לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1933
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2014
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014
סו אן לנגדון

**סו אן לנגדון** (באנגלית: ** Sue Ane Langdon**; נולדה ב-8 במרץ 1936) היא שחקנית אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בקומדיית המצבים "ארני".

## ביוגרפיה
לנגדון נולדה בשם סו לוקהוף בעיר פטרסון שבניו ג'רזי, בתם של גרייס ואלברט לוקהוף. היא למדה ב"אוניברסיטת צפון טקסס" וב"אוניברסיטת איידהו".

לנגדון החלה את הקריירה בתחילת שנות ה-60 בסרטיו של כוכב הרוקנרול אלביס פרסלי "פרנקי וג'וני" בתור הזמרת מיצי ו"קרניבל העליצות". כמו כן שיחקה לצד כוכבי קולנוע ענקים נוספים: בסרטיו של ג'ין קלי "מדריך לגבר הנשוי" לצד וולטר מתיאו, "המועדון החברתי של שאיין" לצידם של ג'יימס סטיוארט ושירלי ג'ונס ובסרט הבוקרים לצידם של גלן פורד והנרי פונדה.

בשנת 1970 הופיעה לנגדון בסדרה הקומית "ארני" בתפקיד ליליאן אשתו של עובד המפעל ארני נובו (הרשל ברנרדי). על כישרונה הקומי שהציגה בסדרה זכתה לנגדון בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה.

לנגדון הייתה נשואה לבמאי הקולנוע והתיאטרון ג'ק אמרק משנת 1959 עד למותו בשנת 2010.

## פילמוגרפיה נבחרת
* זרים כשאנו נפגשים (1960)
* מלך הרמאים (1961)
* קרניבל העליצות (Roustabout) (1964)
* הבוקרים (1965)
* פרנקי וג'וני (1966)
* השיגעון הנפלא (1966)
* מדריך לגבר הנשוי (1967)
* המועדון החברתי של שאיין (1970)

## טלוויזיה
* ארני (1970-1972)
* שלושה בדירה אחת (1982)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקנית משנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן משנה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1936
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1936
יצחקי חן

**יצחק (יצחקי) חן** (נולד ב-1947) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד אוגדה 162 וכמפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.

## ביוגרפיה
חן עשה את שירותו הצבאי הסדיר בסיירת צנחנים ולאחר מלחמת יום כיפור עבר לחיל השריון. במלחמת לבנון הראשונה פיקד על עוצבת יפתח, חטיבת שריון במילואים. לאחר המלחמה פיקד על עוצבת יש"י, חטיבת שריון חצי סדירה. בשנת 1987 מונה למפקד בסיס אימון ליחידות שדה. בתקופת האינתיפאדה הראשונה הוא פיקד על אוגדה 162 וחייליו נעו בין אימונים לבין פעילויות ביטחון שוטף בשטחי יהודה ושומרון. בהמשך הוא שימש כראש חטיבת תורה ופיתוח במפקדת חילות השדה. בשנים 1993 עד 1996 פיקד על המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.

לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל המרכז הישראלי לניהול בשנים 2000 עד 2007. חן פעיל במפלגת העבודה וקודם לכן במפלגת קדימה. הוא כיהן כחבר מועצת העיר מודיעין-מכבים-רעות ויו"ר דירקטוריון תאגיד "מי מודיעין". לקראת הבחירות המקדימות לראשות מפלגת העבודה ב-2011 חזר לשורות מפלגת העבודה ושימש מרכז מטה הבחירות של שלי יחימוביץ' במודיעין, בבחירות המקדימות לרשימת המפלגה ב-2012 כיהן כיושב ראש ועדת הבחירות המרכזית של המפלגה.

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבה 211
קטגוריה:מפקדי עוצבת יפתח
קטגוריה:מפקדי עוצבת הפלדה
קטגוריה:מפקדי המרכז הלאומי לאימונים ביבשה
קטגוריה:מפקדי המכללה לפיקוד ולמטה
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:פעילי מפלגת קדימה
קטגוריה:פעילי מפלגת העבודה
קטגוריה:חברי מועצה ברשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:רמת יוחנן: אישים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
צביקה קן-תור

**צבי (צביקה) קן-תור** (נולד ב-1950) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד עוצבת סיני וכראש מטה פיקוד המרכז. מכהן כמנכ"ל העמותה להקמת מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה.

קן-תור נולד בחדרה ולמד בפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה שליד בית הספר הריאלי.

ב-1968 התגייס לצה"ל ועשה את שירותו הצבאי בחיל השריון. במלחמת ההתשה שימש מפקד טנק ומפקד מחלקה. במלחמת יום הכיפורים לחם בחזית המצרית כקצין אג"ם של חטיבה 421. בשנת 1976 מונה למפקד גדוד שריון, ב-1981 מונה למפקד חטיבת מילואים, בהמשך מונה למפקד חטיבה 14 וב-1986 מונה למפקד חטיבה 460. ב-1989 מונה למפקד עוצבת סיני ובשנים 1991 עד 1995 שירת כראש מטה פיקוד המרכז. בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש נספח צבאי בדרום אפריקה עד 1999.

לאחר שחרורו מונה לסגן ראש נתיב וכיהן בתפקיד עד 2007. מכהן כחבר עמותת יד לשריון ומנכ"ל מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה
קטגוריה:תתי אלופים בצה"ל בוגרי הפנימיות הצבאיות לפיקוד
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד המרכז
קטגוריה:מפקדי חטיבה 14
קטגוריה:מפקדי חטיבה 460
קטגוריה:מפקדי עוצבת סיני
קטגוריה:אנשי נתיב
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בדרום אפריקה
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
מופיד מרעי

**מופיד מרעי** (בערבית: **مفيد مرعي**; נולד ב-15 במאי 1959) הוא פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, וחבר כנסת לשעבר מטעם סיעת כחול לבן בכנסת העשרים וארבע. בנוסף, הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה שכיהן כמפקד גדוד חרב, מפקד חטיבת החרמון, כמפקד חטיבת עודד ולאחר שירותו הצבאי היה ראש המועצה המקומית חורפיש.

## קורות חיים
מרעי נולד וגדל בחורפיש, בנם של זרפאת ומחמוד. אחיו הגדול הוא אלוף-משנה נביה מרעי שנהרג ב-1996 בעת ששירת כסגן מפקד אוגדת עזה.

התגייס לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל והיה בכך לדרוזי הראשון שהחל את שירותו הצבאי במסלול זה. שירת כקצין בסיירת שקד, עבר לחטיבת הנח"ל ושירת כמפקד פלוגה וסגן מפקד גדוד 932. בהמשך שירת כקצין אג"ם בעוצבת חירם והיה חניך במכללה הבין זרועית לפיקוד ולמטה. לאחר מכן מילא תפקידים בפיקוד המרכז, בהם סגן מפקד חטיבת עציון וקצין אג"ם של אוגדת אזור יהודה ושומרון. לאחר לימודי תואר ראשון שימש ראש ענף חי"ר במרכז הלאומי לאימוני יבשה, ובשנים 1996 עד 1998 פיקד על גדוד חרב. כאלוף-משנה פיקד על חטיבת החרמון ועל חטיבת עודד. כמו כן שירת כראש צוות כשירות וכוננות מבצעית ביחידת מבקר מערכת הביטחון. בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ותואר שני בביטחון לאומי ומדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.

### פעילות פוליטית
לאחר שחרורו מצה"ל נבחר לחבר במועצה המקומית חורפיש וב-2016 נבחר לראש המועצה. שנה לאחר מכן נבחר ליו"ר ראשי הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות בישראל.

לקראת הבחירות לכנסת ה-24 הצטרף מרעי למפלגת כחול לבן, הוצב במקום התשיעי ברשימתה ונכנס לכנסת לאחר הקמת הממשלה בעקבות פרישתו של השר חילי טרופר במסגרת החוק הנורווגי.

לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, הוצב במקום ה-19 ברשימת המחנה הממלכתי מטעם חוסן לישראל. המפלגה קיבלה 12 מנדטים ולכן לא נכנס לכנסת.

באפריל 2023 מונה ליו"ר תל חי הנדסאים הנדסאים בגליל העליון.

בנובמבר 2024 נבחר כדרוזי ראשון לחבר בחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ראשי מועצת חורפיש
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבת החרמון
קטגוריה:מפקדי חטיבת עודד
קטגוריה:לוחמי סיירת שקד
קטגוריה:חברי כנסת דרוזים
קטגוריה:פוליטיקאים דרוזים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:קציני צה"ל בכירים בראשות רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם חוסן לישראל
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים וארבע
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים וארבע: חברי כנסת מכהנים במסגרת החוק הנורווגי
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:קציני צה"ל לשעבר בפוליטיקה הישראלית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
אליפות העולם באתלטיקה 2005

שמאל|150px
**[[אליפות העולם באתלטיקה]] 2005**, הייתה אליפות העולם העשירית באתלטיקה, שנערכה בין 6 באוגוסט ל-14 באוגוסט 2005 באצטדיון האולימפי שבהלסינקי, פינלנד. בתחרות השתתפו 1,891 אתלטיות ואתלטים מ-196 מדינות, ב-47 תחרויות (23 לנשים ו-24 לגברים). 

## אירועים בולטים
**[[ארצות הברית]]** () זכתה באליפות עם 14 מדליות זהב ו-25 מדליות בסך הכל, רוסיה () דורגה במקום שני עם 7 מדליות זהב ו-19 מדליות בסך הכל ואתיופיה () דורגה במקום שלישי עם 3 מדליות זהב ו-9 מדליות בסך הכל.

### שיאי עולם
באליפות נקבעו שני שיאי עולם כולם לנשים. ילנה איסינבייבה () קבעה שיא עולם בקפיצה במוט בתוצאה של 5.01 מטר ואוסליידיס מננדס () קבעה שיא עולם בהטלת כידון בתוצאה של 71.70 מטר.

### האתלטיות הבולטות
* טירונש דיבאבה () זכתה בשתי מדליות זהב אישיות, בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר
* לורין ויליאמס () זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר.

### האתלטים הבולטים
* ג'סטין גאטלין () זכה בשתי מדליות זהב אישיות, בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר.
* רשיד רמזי () זכה בשתי מדליות זהב אישיות, בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר.
* ג'רמי וורינר () זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר.

## פסילה בשל [[אימרוץ]]
* טטיאנה קוטובה () שזכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק (6.79 מטר) נפסלה על אימרוץ.

## תוצאות
### נשים
#### מקצועות המסלול

#### מקצועות השדה

### גברים
#### מקצועות המסלול

#### מקצועות השדה

## באליפות
### תוצאות
#### נשים

#### גברים

## טבלת מדליות

## ראו גם
* שיאי עולם באתלטיקה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

2005
קטגוריה:2005 בספורט
קטגוריה:הלסינקי: תחרויות ספורט
קטגוריה:תחרויות ספורט בפינלנד
קטגוריה:פינלנד: אתלטיקה
מופיד עאמר

**מופיד עאמר** (בערבית: **مفيد عامر**; נולד ב-1946) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שירת כמפקד גדוד חרב ומפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון. מעוטר צל"ש הרמטכ"ל. כיהן כראש המועצה המקומית חורפיש.

## קורות חיים
עאמר נולד בחורפיש. התגייס לצה"ל בנובמבר 1965 ושירת ביחידת המיעוטים. כקצין שירת בפלס"ר 244 "שחר" וב-1972 מונה לסגן מפקד פלוגה בחטיבת גולני. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה ביחידת המיעוטים שעסקה במשימות ביטחון שוטף בסיני. במלחמת יום הכיפורים שירת כמפקד פלוגת טירונים ביחידת המיעוטים ולחם עמה בקרבות בגזרת רמת הגולן. לאחר המלחמה שירת כסגן מפקד סיירת שחר ובשנים 1975 עד 1977 פיקד עלייה. במהלך תקופת פיקודו היה מעורב בהיתקלויות רבות עם מחבלים, נפצע מספר פעמים והוא נכה צה"ל. על פועלו הוא זכה לצל"ש הרמטכ"ל ב-1976 והסיירת זכתה לצל"ש אלוף כיחידה.

ב-1978 מונה למפקד גדוד מילואים בעוצבת ברעם וב-1979 מונה למפקד גדוד חרב. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ולמטה מונה ב-1982 למפקד גזרה בצפון סיני ולאחר מכן שירת כראש מטה אוגדה בפיקוד הדרום. ב-1987 מונה למפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון (יק"ל) ובשנים 1989 עד 1992 שירת כסגן מפקד יק"ל.

לאחר שחרורו כיהן כראש המועצה המקומית חורפיש ממאי 1996 עד 2003. מכהן כיו"ר האגודה למען החייל הדרוזי.

## לקריאה נוספת
* אל"ם (מיל.) מופיד עאמר, **אתי בסיירת הדרוזית**, הוצאת אסיה, דלית אל-כרמל (2003) (תחקיר ועריכה ד"ר ישראל בן-דור)

## קישורים חיצוניים
* .
* אתר האינטרנט של מפיד עאמר.

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון
קטגוריה:ראשי מועצת חורפיש
קטגוריה:דרוזים מעוטרי צה"ל
קטגוריה:פוליטיקאים דרוזים ישראלים
קטגוריה:מעוטרי צל"ש הרמטכ"ל
קטגוריה:פוליטיקאים נכי צה"ל
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
יוסי גז

**יוסף (יוסי) גז** (נולד ב-23 בדצמבר 1954) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד חטיבה 5, מפקד חטיבת יהודה, סגן מפקד אוגדת עזה, ונספח יבשה בארצות הברית.

## ביוגרפיה
גז נולד בחיפה, גדל במעברת שפרעם ובקריית אתא. התגייס לצה"ל באוגוסט 1973 והחל שרותו כלוחם בסיירת גולני וכקצין בחטיבת גולני. היה מפקד פלוגת מסלול ומפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 13, סגן מפקד גדוד, בתקופת מלחמת לבנון הראשונה היה קצין אג"ם של חטיבת גולני, מפקד גדוד 12 בשנים 1983–1985 וסגן מפקד החטיבה בשנים 1985–1986. בשנת 1986 יצא למכללה לפיקוד ומטה של הצבא הבריטי בקמברלי שבאנגליה אותו סיים בהצלחה רבה, עם שובו הדריך בקורס מפקדי פלוגות ושימש קצין אג"ם בעוצבת הגליל, לאחר מכן מונה למפקד חטיבה 5 ובמקביל פיקד על מרכז אימוני חיל רגלים במרכז הלאומי לאימונים ביבשה. בפיקודו של גז הוסבה חטיבה 5 לחטיבת חיר"מ ונטלה חלק בלחימה באזור יהודה ושומרון, רצועת עזה, וגבול הצפון. שימש מפקד חטיבת יהודה וסגן מפקד אוגדת עזה. במהלך מהומות מנהרת הכותל ב-1996 היה בחפיפה עם מחליפו נביה מרעי שנהרג מאש צלפים. בתפקידו הבא שירת כקצין אג"ם פיקוד הדרום. ב-1999 מונה לנספח יבשה בארצות הברית. על תפקיד זה זכה לקבל את אות לגיון ההצטיינות של צבא ארצות הברית. השתחרר משירות הקבע ביוני 2002.

לאחר שחרורו מצה"ל, עבד בשנים 2002–2011 בחברת רפאל. שימש ראש קו השבחת רק"ם, עמדות נשק ומשגרים, ולאחר מכן סגן-נשיא "רפאל USA" במרילנד. בתפקידו זכה לקבל את פרס השיווק של חברת רפאל.

הוא בעל חברת שיווק ופיתוח עסקי בארצות הברית וסגן נשיא חברת Mistral.

גז בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה ובעל תואר שני במדע המדינה, גם כן, מאוניברסיטת חיפה. הוא בעל תואר MBA מאוניברסיטת מנצ'סטר (לימים הקריה האקדמית אונו) וכן, בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל והמכללה לפיקוד ולמטה של צבא בריטניה.

נשוי ואב לשלושה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי סיירת גולני
קטגוריה:מפקדי חטיבה 5
קטגוריה:מפקדי חטיבת יהודה
קטגוריה:ישראלים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:נספחי זרוע היבשה בארצות הברית
קטגוריה:סגל רפאל
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי גדוד 12
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד הדרום
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: מנהל עסקים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:סגני מפקד אוגדת עזה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
לורטה לינץ'

**לורטה אליזבת לינץ**' (באנגלית: **Loretta Elizabeth Lynch**; נולדה ב-21 במאי 1959) היא משפטנית אמריקאית שכיהנה כתובעת הכללית של ארצות הברית, תחת הנשיא ברק אובמה. קודם לכן כיהנה כתובעת הפדרלית של המחוז המזרחי של ניו יורק. בתפקיד זה הייתה אחראית על החקירות והתביעות הפדרליות בברוקלין, קווינס וסטטן איילנד ומחוזות נסאו וסאפוק בלונג איילנד.

## ביוגרפיה
לינץ', בתם של כומר בפטיסטי וספרנית בבית ספר, נולדה בגרינסבורו שבקרוליינה הצפונית. היא בעלת תואר ראשון בהצטיינות באנגלית ולימודי ספרות אמריקאית מאוניברסיטת הרווארד ב-1981 ובוגרת לימודי משפטים מבית הספר הרווארד למשפטים ב-1984. עבדה כעורכת דין בפירמת עורכי הדין Cahill Gordon & Reindel בניו יורק. ב-1990 החלה לעבוד במחוז מזרח ניו יורק וב-1994 מונתה לראש המשרד בלונג איילנד. ב-1998 מונתה לסגנית תובעת מחוזית. במהלך כהונתה הייתה חברת צוות התביעה במשפטם של שוטרי משטרת ניו יורק שתקפו והתעללו מינית באבנר לוהימה, מהגר מהאיטי, הובילה להרשעתם של שניים מרוצחי הסטודנט יענקל רוזנבאום במהלך מהומות קראון הייטס והרשעתו של בכיר משפחת הפשע וינסנט גאנטי.

בשנת 1999 מונתה לתובעת הכללית של המחוז, תפקיד בו כיהנה עד 2001. לאחר מכן שימשה שותפה בפירמת עורכי הדין Hogan Lovells, בנוסף עבדה עבור בית הדין הפלילי הבינלאומי לרואנדה וכיהנה כחברת הנהלה בפדרל ריזרב של ניו יורק בשנים 2003 עד 2005.

ב-2010 מונתה לכהונה שנייה כתובעת הפדרלית של מחוז מזרח ניו יורק. בין הפרשות הבולטות בהן הייתה מעורבת היו ההחלטה להגיש כתב אישום נגד חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מייקל גרים באשמת הונאה, העלמת מס ועדות שקר והתביעה נגד וינסט אסרו מראשי הפשע המאורגן בניו יורק.

בנובמבר 2014 נבחרה לינץ' על ידי הנשיא ברק אובמה למחליפתו של אריק הולדר כתובעת הכללית של ארצות הברית. היא האישה האפריקאית-אמריקאית הראשונה לכהן בתפקיד זה. לאחר דחייה ממושכת של 5 חודשים, מינויה אושר בסנאט באפריל 2015, ברוב של 56 סנאטורים מול 43 מתנגדים. ב-27 באפריל 2015 הושבעה לתפקידה בידי סגן הנשיא ג'ו ביידן.

לינץ' נישאה לסטיבן הארגרוב ב-2007 והיא אם חורגת לשני ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* ביוגרפיה, באתר וול סטריט ג'ורנל

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ברק אובמה
קטגוריה:התובעים הכלליים של ארצות הברית
קטגוריה:עורכות דין אמריקאיות
קטגוריה:תובעות אמריקאיות
קטגוריה:שופטות אמריקאיות
קטגוריה:פוליטיקאיות אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:נשים בקבינט של ארצות הברית
קטגוריה:חברות המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרות בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אפרו-אמריקאים חברי הקבינט של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1959
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
רוטמן

**רוטמן** (בגרמנית: Rothmann או Rottmann) הוא שם משפחה הנפוץ באירופה ממקור גרמני. באנגלית נפוץ התעתיק Rothman.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
מקס הורטון

**סר מקס קנדי הורטון** (באנגלית: **Sir Max Kennedy Horton**; 29 בנובמבר 1883 – 30 ביולי 1951) היה קצין צוללות בריטי ומפקד השיירות באוקיינוס האטלנטי במלחמת העולם השנייה. התפרסם בזכות הורדת איום הצוללות הגרמני באזור עליו פיקד.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
הורטון נולד בלונדון ב-29 בנובמבר 1883, וב-15 בספטמבר 1898 החל את הקריירה הצבאית - ימית שלו כצוער על אניית האימון לצוערים **בריטניה**. זמן קצר לאחר שקבל דרגת תת לוטננט עבר לשרת בצוללות. הוא התקדם בדרגות ובתפקידי פיקוד ובתחילת מלחמת העולם הראשונה הועלה לדרגת לוטננט קומנדר וקבל פיקוד על הצוללת E 9.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריה
ב-13 בספטמבר 1914 הבחין הורטון בסיירת הקלה הגרמנית **הלה** כ-6 מיילים דרומית - מזרחית להלגולנד בים הצפוני. ממרחק 600 יארדים הוא ירה שני טילי טורפדו והטביע אותה. הוא הצליח להתחמק מכוחות הצי הגרמני שרדפו אותו ולהגיע לנמל הארוויץ' בצפון בריטניה.

כעבור שלושה שבועות הצליח להטביע את המשחתת S 116 בשפך נהר אמס. על כך עוטר באות השירות המצוין.

באוקטובר 1914 נשלח לים הבלטי כחלק משייטת הצוללות הבריטית בים הבלטי. הורטון הצליח להטביע משחתת גרמנית, ארבע אוניות סוחר שנשאו מטען משוודיה לגרמניה וגרם נזק כבד לאוניית המערכה **הנסיך אדלברט**. ב-31 בדצמבר 1914 הועלה לדרגת קומנדר.

לאחר המלחמה שימש הורטון כמפקד של מספר אוניות מערכה. ב-17 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אדמירל משנה וקיבל פיקוד על השייטת השנייה של אוניות המערכה. ב-1937 קודם לדרגת תת אדמירל וקיבל פיקוד על כוח המילואים של הצי הבריטי המלכותי. הוא הצליח להשמיש תוך זמן קצר יחסית מספר גדול של כלי שיט שעמדו בנמלים ולהפוך אותם לכוח מבצעי ערב מלחמת העולם השנייה.

### מלחמת העולם השנייה
בפרוץ מלחמת העולם השנייה מונה הורטון למפקד הפטרול הצפוני שמטרתו הייתה הטלת מצור ימי על גרמניה בין איסלנד, איי פארו ואיי אורקני בים הצפוני. ב-1940 מונה למפקד צי הצוללות שבסיסן בבריטניה. חלק מכוח זה השתתף בקרב הים התיכון. ב-9 בינואר הועלה לדרגת אדמירל וב-17 בנובמבר 1942 מונה למפקד ראשי של פיקוד המבואות המערביים, שחלש על נתיב השיירות מארצות הברית.

לאחר שנכשל בקרב על בריטניה הורה היטלר לקרל דניץ לצאת למלחמת צוללות נגד שיירות האספקה מארצות הברית לבריטניה. בהתחלה נטתה הכף לטובת הגרמנים. ממפקדתו ב"דרבי האוס" בליברפול ניהל הורטון את ההגנה על שיירות אלה. הוא פיתח טקטיקה שהצריכה הוספת אוניות קרב לשיירות בצורה שחלק מיהן למרות שהיו צמודות לשיירה, נהנו מחופש פעולה שאיפשר להן לרדוף ולהשמיד את הצוללות. בתחילה סירבו באדמירליות לאשר לו זאת אבל במרץ 1943 הצליחו הגרמנים להטביע שתי שיירות גדולות ובבריטניה נשאר דלק לשבועות ספורים. צ'רצ'יל זימן את הורטון לישיבת חרום ואישר לו את תוספת אוניות הקרב. התוצאה לא איחרה לבוא. ביחד עם שינוי הטקטיקה, שיפור המידע המודיעיני, שיפור פצצות העומק ופיתוח מטוסים ארוכי טווח נגרמו לצוללות הגרמניות אבדות כבדות ודניץ הורה להן לחזור לבסיסיהן.

### לאחר המלחמה
באוגוסט 1945 פרש הורטון משירות פעיל. לדבריו, "כדי לפנות מקום למפקדים צעירים". הוא נפטר ב-30 ביולי 1951.

## קישורים חיצוניים

* מקס הורטון והשיירות באטלנטי, באתר Defence Media Network
* מקס הורטון, באתר uboat.net
* 

קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אדמירלים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:בריטים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור ולדימיר הקדוש
קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1883
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1951
וייב (קומיקס)

**וייב** (באנגלית: **Vibe**, רטט) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ליגת הצדק ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *Justice League of America Annual #2* מאוקטובר 1984 ונוצרה על ידי הכותב גרי קונוויי והמאייר צ'אק פאטון. 

**וייב** הוא האלטר אגו של פרנסיסקו (סיסקו) פאקו ראמון, צעיר שהחל את הקריירה שלו בלוחמה בפשע כשאקוומן פירק את ליגת הצדק המקורית. כשפאקו הצעיר גילה שקבוצה חדשה של ליגת הצדק מוקמת בעיר הולדתו דטרויט, הוא החליט לותר על מקומו כמנהיג כנופיית הרחוב לוס לובוס ולהצטרף אליה. יכולותיו העל-אנושיות של פאקו לשחרר תנודות חזקות של גלי הדף הן אלה שאפשרו לו להיות מועמד בקבוצה. לאחר הצטרפותו התעוררו חילוקי דעות בין אקווהמן לבין הצייד ממאדים בעניין נאמנותו של המגויס הטרי, מאחר שגרם לליגה להיות מעורבת עם כנופיית רחוב יריבה. אולם, עד מהרה פאקו הוכיח את ערכו ונשאר בליגה לכל אורכו של המשבר בעולמות האינסופיים, בו כוחותיו שיחקו תפקיד מרכזי בהבסתו של הנבל דספרו.

במהלך התקפתו של דארקסייד על כדור הארץ, פאקו נתפס על ידי אחד האנדרואידים של פרופסור אייבו והיה לראשון מבין חברי הליגה שנהרג בעת מילוי תפקידו. גופתו הונחה בתא הקפאה אך מאז הוחייתה מחדש פעמיים - באירועי הלילה האפל ביותר ופלאשפוינט. כוחותיו החדשים של הפקת ויברציות ברמה מולקולרית נובעים כתוצאה מאופק אירועים של פורטל בין-ממדי, שבו כוחות בין-ממדיים שיכתבו מחדש את ה-DNA שלו.

את דמותו של סיסקו ראמון בסדרות יקום החץ "הפלאש", "החץ" ו"אגדות המחר" מגלם השחקן קרלוס ואלדז.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס

קטגוריה:גיבורי-על ב-DC קומיקס
חצי האי גאוור

[250px|ממוזער|חצי האי גאוור במפת [סוונזי|מחוז סוונזי.]]
**חצי האי גאוור** (באנגלית: **Gower Peninsula**, בוולשית: **Penrhyn Gŵyr**) הוא חצי אי בגודל של כ-180 קילומטר רבוע השוכן במחוז סוונזי שבדרום ויילס. חצי האי יוצא מחופה הדרומי של ויילס לכיוון דרום-מערב אל תוך תעלת בריסטול, כאשר הוא תחום על ידי שפך נהר הלוגור ממערב ומפרץ סוונזי ממזרח. גאוור הוא גם אזור בחירה ל ול.

חצי האי כולו הוגדר בשנת 1956 כאזור יופי טבעי יוצא דופן והיה לאזור הראשון שהוגדר כך בבריטניה. חצי האי מוכר בנוף הכפרי והטבעי שבו ומושך מטיילים ותיירים רבים במהלך השנה, תושבי האזור עוסקים בעיקר בענפי החקלאות ובשירותי תיירות.

## קישורים חיצוניים

* אתר למבקרים בחצי האי 'Enjoy Gower'.
* אתר למבקרים בחצי האי 'Explore Gower'.
* 
* 

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: חצאי איים
קטגוריה:ויילס: גאוגרפיה
קטגוריה:אזורי יופי טבעי יוצא דופן
קטגוריה:סוונזי