open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סלבוי ז'יז'ק

**סלבוי ז'יז'ק** (; נולד ב-21 במרץ 1949) הוא פילוסוף, מבקר תרבות וסוציולוג סלובני.

## ביוגרפיה
ממוזער|הרצאה מלאה: "מדריך הסוטה לאירופה"<small>''Slavoj Žižek - Pervert's Guide to Europe.webm'' </small>ברלין, (2015)
סלבוי ז'יז'ק נולד בליובליאנה בירת סלובניה (אז חלק מיוגוסלביה) ב-21 במרץ 1949 למשפחה ממעמד הביניים.
אביו, יוז'ה, היה כלכלן ועובד מדינה, ואמו, וסנה, הייתה רואת חשבון.
ב-1967 החל לימודי פילוסופיה וסוציולוגיה באוניברסיטת ליובליאנה עד לקבלת תואר דוקטור בפילוסופיה. כמו כן למד פסיכואנליזה באוניברסיטת פריז.

כיום מכהן כפרופסור באוניברסיטת ליובליאנה, ונוהג להרצות באוניברסיטאות שונות בארצות הברית. משנת 2004 הוא מנהל את מכון בירקבק למדעי הרוח בקולג' בירקבק.

ז'יז'ק מפורסם בשל השימוש שהוא עושה בשיטתו של הפסיכואנליטיקן ז'אק לאקאן להסברת תופעות בתרבות הפופולרית, לדוגמה, סרטי הבמאים אלפרד היצ'קוק ודייוויד לינץ', כתבי ולדימיר איליץ' לנין, פונדמנטליזם אל מול סובלנות, תקינות פוליטית, סובייקטיביות בעידן הפוסט-מודרני ונושאים רבים נוספים. נושא אחר של ז'יז'ק במסגרת האובייקט הנשגב של האידאולוגיה הוא התנגדותו לתפיסת המשמעות או הערך הבסיסי או הנסתר. לדברי זיז'ק, למשל, אין שום משמעות אמיתית של חלום או ערך אמיתי של סחורה, בניגוד לדעותיהם של זיגמונד פרויד ומרקס.

במהלך שנות השמונים היה ז'יז'ק מעורב באופן פעיל באופוזיציה הדמוקרטית למשטר הסוציאליסטי העצמאי ביוגוסלביה, שסלובניה הייתה אז חלק ממנה. בשנת 1990 היה מועמד בבחירות הדמוקרטיות הראשונות לנשיאות סלובניה מטעם המפלגה הליברלית-דמוקרטית של סלובניה.

ב-2012 חתם על עצומה התומכת ב-BDS וקוראת להטיל אמברגו על ישראל בעקבות פעולותיה במבצע עמוד ענן.

ב-2019 השתתף ב"הדיבייט בין פיטרסון לז'יז'ק", דיבייט פומבי מול ג'ורדן פיטרסון.

## ביבליוגרפיה חלקית
### ספריו שתורגמו לעברית
* **[[ברוכים הבאים למדבר של הממשי]] (חמש מסות על ה-[[11 בספטמבר]] ואירועים נוספים)**, תרגום מאנגלית: רינה מרקס (הוצאת רסלינג)
* **התבוננות מן הצד**: מבוא לז'אק לאקאן דרך תרבות פופולרית, תרגום מאנגלית: רונה כהן (הוצאת רסלינג)
* **מטריקס** – האחר הגדול והמציאות הווירטואלי, תרגום מאנגלית: יאיר אור (הוצאת רסלינג)
* (בעריכתו ובהקדמתו) **[[סטלין]], על המטריאליזם והלשון**, תרגום מאנגלית: יאיר אור (הוצאת רסלינג)
* **על הסופר אגו ורוחות רפאים**, תרגום מאנגלית: דריה קסובסקי (הוצאת רסלינג)
* **תיהנו מהסימפטומים**, תרגום מאנגלית: רוני ידור (הוצאת מעריב)
* **הסובייקט שאמור להאמין**, תרגום מאנגלית: דבי אילון (הוצאת רסלינג)
* **דרישת הבלתי-אפשרי**, תרגום מאנגלית: אלירן בר-אל (הוצאת רסלינג)
* **[[האובייקט הנשגב של האידאולוגיה]]**, תרגום: נועם יורן, הוצאת רסלינג, 2022

### ספריו שתורגמו לאנגלית

## פילמוגרפיה חלקית

## קישורים חיצוניים

* סלבוי ז'יז'ק
* דן לחמן, סלבוי ז'יז'ק / הוליווד על ספת הפסיכולוג
* מתי שמואלוף, ז'יז'ק מנצח על בגין
* מתי שמואלוף, מעבר לחומות הגזעניות (על מסה של ז'יז'ק)
* 
* אסף שגיב, הקוסם מליובליאנה - הפיתוי הטוטליטרי של סלבוי ז'יז'ק - בכתב העת תכלת
* 
* 
* 
* 
* 
* 

**מכּתביו**:
* 
* , (תרגום מאנגלית: רן קידר)
* , (תרגום מאנגלית: אלירן בר-אל)
* 
* , (תרגום מאנגלית: אלירן בר-אל)
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סוציולוגים סלובנים
קטגוריה:פוסטמודרניזם
קטגוריה:פילוסופים סלובנים
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:יוגוסלבים
קטגוריה:פילוסופים אתאיסטים
קטגוריה:ילידי 1949
דינמיט

שמאל|ממוזער|250px|מקל דינמיט
**דינמיט** הוא חומר נפץ רב עוצמה שהומצא ב-1867 על ידי אלפרד נובל. דינמיט הוא ניטרוגליצרין שהוספג בחומר אשר יפחית את רגישותו כמו אמוניום חנקתי, ניטרוצלולוזה, פחם, נסורת ועוד. כאשר הגיע נובל לפריז, הוא עבד במעבדתו של אסקאניו סובררו, ממציא הניטרוגליצרין. הוא החל לחקור את הניטרוגליצרין ולמצוא לו שימושים בתחום הבנייה. הוא ואביו עבדו יחדיו במטרה למצוא חומר שיהיה דומה בתכונותיו לניטרוגליצרין, אך בטוח לשימוש. מספר ניסויים שערך נובל בחומר גרמו להרס ולמספר הרוגים, וכך נהרג אחיו הצעיר - אמיל.

נובל החל בייצור מורחב של הניטרוגליצרין תוך כדי ניסיונות להוסיף לו חומרים שונים, כך שיהיה בטוח יותר לשימוש. הוא גילה שכאשר מערבבים חול דק (דיאטומיט) עם ניטרוגליצרין, הנוזל הופך למוצק יציב ולא מסוכן. מהמוצק הזה הוא יצר גלילים שכונו מאוחר יותר "מקלות דינמיט": מארז גלילי בו אצור חומר הנפץ שמוצת על ידי פתיל. תיאור פצצות וחומרי נפץ כגלילי דינמיט אדומים בעלי פתיל הוא פופולרי במיוחד בקרב סרטים הוליוודים וסרטים מצוירים.

בסוף ימיו הצטער נובל על כך ששימושיה העיקריים של המצאתו היו צבאיים, והוא נכנס לדיכאון שממנו לא החלים עד סוף חייו. לכן ייסד את קרן פרס נובל שמהווה כמעין "תיקון" למה שגרם.

## שימושים נפוצים
* פיצוץ סלעים
* הריסת מבנים
* שימוש צבאי נרחב בעבר

## ראו גם
* מטען חבלה
* חומר נפץ
* הנדסה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חומרי נפץ
קטגוריה:שוודיה: המצאות
סטודנטים למען חברה דמוקרטית

שמאל|100px|ממוזער
**סטודנטים למען חברה דמוקרטית** (באנגלית: **Students for a Democratic Society**, ובראשי תיבות SDS) היה ארגון סטודנטים סוציאליסטי רדיקלי שנוסד ב-1959 בארצות הברית. ארגון אקטיביסטי זה, שהיה חלק מהשמאל החדש האמריקאי, הגיע לשיא כוחו וגודלו בשלהי שנות ה־60 עד פירוקו ב-1969.

למרות שהארגון לא היה הראשון מסוגו, הסח"ד היה לנקודת השיא של הסטודנטים הרדיקליים מבחינה ארגונית, והשפעתו על התארגנויות סטודנטליות ניכרת עד ימינו. יסודות הארגון - פעולה ישירה, הסתמכות על תקציב זעום, כוחו הפוליטי של ציבור הסטודנטים - הם היום בסיס להתארגנויות אקטיביסטיות של סטודנטים מכל קצוות הקשת הפוליטית.

ארגון זה כתב את הצהרת פורט הורון שביקרה את ממשלת ארצות הברית על כישלונה להשיג שלום עולמי ולטפל בחוליי החברה המודרנית, וקראה לסטודנטים לנהוג באי ציות אזרחי.

## ראו גם
* מחתרת מזג האוויר

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני סטודנטים בארצות הברית
קטגוריה:אקטיביזם
ויטוס דיינה

**ויטוס דיינה** (Vitus Diena), או "מחול ויטוס הקדוש", היה פסטיבל שנחוג בימי הביניים בצפון ומרכז אירופה (לטביה, גרמניה וכו') כל שנה ב-15 ביוני לפי הלוח הגרגוריאני כדי לציין את היום האחרון של שתילת השתילים. 

גשם ביום זה היה אמור להיות סימן ליבול טוב, כמו גם הופעתם של דבורים או זבובים.

קטגוריה:פסטיבלים
קטגוריה:ימי הביניים
ויטוס הקדוש

**ויטוס הקדוש** (בלטינית: **St. Vitus**; בגרמנית: **Veit**; בקרואטית: **Sveti Vid**; בצ'כית: **Svatý Vít**) היה על פי האמונה הנוצרית קדוש נוצרי מסיציליה שבאיטליה שמת מות קדושים בשנת 303 בהיותו ילד או נער. יום ויטוס הקדוש נחוג ב-15 ביוני לפי הלוח הגרגוריאני וב-28 ביוני לפי הלוח היוליאני. שמו "ויטוס" מתרגם מלטינית כ"חיוני" (מלשון "חי"). הוא אחד מארבעה-עשר הקדושים המסייעים, שהתפילה אליהם נחשבת בכנסייה הקתולית ליעילה באופן יוצא דופן.

על פי האמונה הנוצרית, ויטוס הקדוש עבר עינויים והוצא להורג בשנת 303 לספירה על ידי הקיסר הרומי דיוקלטיאנוס, כתוצאה מסירובו לוותר על אמונתו הנוצרית.

הסיפורים אודות מותו של ויטוס הקדוש משתנים במקצת, אך גרסאות רבות מתארות עינויים קשים, ביניהם:

* **הלקאה:** ויטוס הוכה קשות בשוטים.
* **כליאת בכלוב עם אריה:** ויטוס הושלך לכלוב עם אריה רעב, אך האריה סירב לפגוע בו.
* **רתיחה בקדרה:** ויטוס הוטל לתוך קדרה רותחת של שמן, אך שרד בנס.
* **עריפת ראש:** לבסוף, ויטוס עבר עריפת ראש.

ויטוס נחשב לקדוש המגן של שחקנים, קומיקאים, רקדנים, וחולים באפילפסיה. כמו כן הוא מגן מברק, מהתקפות של בעלי חיים, ומשינה מוגזמת. ויטוס הוא גם הקדוש של בוהמיה (על שמו קתדרלת ויטוס הקדוש בפראג), העיר רייקה שבקרואטיה, והעיר פוריו (Forio) בקמפניה שבאיטליה.

בימי הביניים חגגו אנשים במרכז אירופה ובצפונה (בגרמניה, בלטביה וכדומה) את סעודת ויטוס הקדוש עם מחול ויטוס הקדוש. "מחול ויטוס הקדוש" הוא גם השם שהוענק ברפואה לתסמין הכוריאה, הפרעה עצבית שמתבטאת בעוויתות ובתנועות בלתי רצוניות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ארבעה-עשר הקדושים המסייעים
קטגוריה:ילידי 290
קטגוריה:נפטרים ב-303
וסטה

[ממוזער|שמאל|200px|מקדש וסטה ב[רומא]]
ממוזער|שמאל|200px|'''"במקדש וסטה"''' ציור מאת Constantin Hölscher
במיתולוגיה הרומית **וסטה** (Vesta) הייתה אלת הבית, המשפחה ואש האח. היא לא תופסת מקום רב באגדות מיתולוגיות, לא הייתה לה כיתת פולחן מרכזית, וייצוגה האמנותי - הן מימי יוון ורומא והן מתקופת הרנסאנס - גם הוא מועט ביותר. מקבילתה היוונית היא האלה הסטיה. 

וסטה הייתה בתם של סטורנוס ואופיס, ואחותם של יופיטר, נפטון, פלוטו, יונו וקרס. היא הייתה אחת משלוש האלות הבתולות, יחד עם מינרווה ודיאנה. וסטה שמרה בקנאות על בתוליה, מעולם לא נישאה ולא העמידה צאצאים.

ערך זה מתמקד בעיקר בתפקידיה של וסטה ברומא העתיקה ובפולחן הרומאי שנערך לכבודה. למידע על מעלליה המיתולוגיים ותאוריה המעטים, אשר הושפעו במידה רבה מהמיתולוגיה היוונית, ראו את הערך הסטיה.

## פולחן
בכל עיר הייתה אח ציבורית המקודשת לוסטה ובה בערה אש תמיד. כשהיו מקימים מושבה חדשה, המתיישבים היו נושאים גחלים מהאח מהעיר ממנה הם יצאו, ומהגחלים האלה היו מדליקים אש באח של העיר החדשה.

לווסטה היו כוהנות מיוחדות, שנקראו "וסטאליה", להן ניתן כבוד רב. הן נדרו נדר בתולים למשך 30 שנה, שבהן היו משמשות את האלה. דינה של כוהנת שהפרה את הנדר היה קבורה בחיים. 

הפסטיבל החשוב ביותר לכבודה של וסטה היה ה**וסטאליה**, והוא נחוג במשך תשעה ימים, מ-7 ביוני עד 15 ביוני.

## בתרבות
האסטרואיד וסטה שהתגלה על ידי האסטרונום הגרמני היינריך וילהלם אולברס ב-29 במרץ 1807, נקרא על שמה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אלות רומיות
קטגוריה:אלות אש
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מיתולוגיה רומית
מנוע דלק מוצק

ממוזער|שמאל|250px|מעבורת החלל נעזרת בשני מנועים רקטיים המונעים בדלק מוצק, נוסף לשלושה מנועים של דלק נוזלי
ממוזער|שמאל|250px|תרשים של דלק מוצק
**מנוע דלק מוצק** (מכונה גם **מנוע הודף מוצק**) הוא מנוע הפועל על דלק מוצק / מחמצן מוצק, ומשמש רקטות, טילים ומשגרי לוויינים וחלליות. מנועים מסוג זה הופיעו לראשונה בזיקוקין די-נור שהומצאו על ידי הסינים במאה ה-12 לצרכים פולחנים ואחר כך השתמשו בהם ברקטות ללחימה במאה ה-13. כל הרקטות עד למאה ה-20 פעלו על סוג כלשהו של מנוע דלק מוצק או אבקת נפץ. מנועי דלק מוצק נחשבים כבטוחים ואמינים עקב ההיסטוריה הארוכה והתכנון הפשוט שלהם.

יתרון נוסף של מנועי דלק מוצק הוא שאין צורך בתדלוק סמוך לזמן השיגור, בניגוד למנועי דלק נוזלי, בהם אחסון דלק במכל לאורך זמן גורם לקורוזיה חריפה. יתרון זה משפר את מבצעיות המערכת עקב זמן הכנה קצר לשיגור.

החיסרון של הנעה בדלק מוצק הוא הקושי לשלוט בבערה או להפסיק אותה לפני סיומה (מכונה נקודת הקיטעון) על פי תוכנית הטיסה.

## אופן הפעולה
המנוע מורכב ממעטפת גלילית העשויה לרוב ממתכת אלומיניום, ומצידה הפנימי גרעין דלק מוצק הכולל דלק, מחמצן ומאגד. בין גרעין המנוע לבין המעטפת ישנה שכבה מבודדת (liner). בראש המנוע מורכב מצת וקצהו השני מורכב נחיר הפליטה. בעת הפעלת המצת שכבת הדלק החשופה נשרפת ונפלטת מנחיר הפליטה.

## גאומטריית גרעין המנוע
גרעין המנוע הוא הדלק המוצק הנמצא בתוך מעטפת המנוע. מבנהו משפיע באופן משמעותי על תהליך שריפת הדלק ובכך על פרופיל הדחף של הרקטה ותאוצתה.

ישנם מספר עיצובים שכיחים לעיצוב גאומטריית הגרעין:
* גליל מלא (מכונה "סיגר") - נשרף מקצה לקצה באופן אחיד. יוצר תאוצה קבועה כתלות בזמן.
**גרעין חלול** - הנשרף מחלקו הפנימי לחלקו החיצוני.
* גליל חלול - יוצר תאוצה עולה כתלות בזמן.
* כוכב - הקצוות יוצרות שטח שרפה רב שמובילות לתאוצה התחלתית גבוהה מאוד. יוצרה תאוצה חיובית יורדת לאחר מכן עולה כתלות בזמן.
* עוגן כפול - תאוצה חיובית יורדת כתלות בזמן.
* ירח
* צורת C


Image:circ ex.jpg|סימולציית פרופיל תאוצת גרעין בצורת גליל חלול
Image:cslot ex.jpg|סימולציית פרופיל תאוצת גרעין בצורת C
Image:moon ex.jpg|סימולציית פרופיל תאוצת גרעין בצורת ירח
Image:fino ex.jpg|סימולציית פרופיל תאוצת גרעין בצורת כוכב


## ראו גם
*מנוע דלק נוזלי
*טיל

## לקריאה נוספת
*

## קישורים חיצוניים

* מצגת אודות מנוע רקטי
* 

קטגוריה:מנועים
נטף

**נטף** הוא יישוב קהילתי בהרי ירושלים, כ-5 ק"מ צפונית מערבית לאבו גוש וכ-8 ק"מ מזרחית ללטרון. היישוב נמצא בין נחל כפירה בצפון לנחל החמישה בדרום, בין שני רכסים בגובה ממוצע של כ-500 מטר מעל פני הים. ביישוב, שבו 71 נחלות מתגוררות כ-100-90 משפחות. מקור שמו של היישוב בכפר הערבי  (Nataf نطاف) ששכן בסמוך למקום עד למלחמת העצמאות.

## היסטוריה
היישוב הוקם על קרקע פרטית שנקנתה מערביי הכפר אבו גוש השכן, וחולקה ל-38 חלקות של 5 דונם כל אחת. תהליך הרכישה והעלייה על הקרקע לווה במאבקים משפטיים שבהם הצליחה קבוצת המתיישבים, בעזרת תצלומי אוויר ותעודות ארכיון, להוכיח את הבעלות הערבית על הקרקע. ראשוני המתיישבים עלו לקרקע בשנת 1981, וזאת בטרם הושגו האישורים הדרושים. רק מספר שנים לאחר מכן זכה היישוב להכרה חוקית, ובעקבותיה, בסוף שנות השמונים, נסלל כביש הגישה, והיישוב חובר בהדרגה לרשתות החשמל, המים והטלפון. בתחילת שנות התשעים נוספה ליישוב הרחבה של עוד 33 חלקות של 2 דונם על אדמות מדינה.

גרעין המייסדים התכוון להקים יישוב שתושביו יתפרנסו לפחות באופן חלקי על עבודה במקום, בעיקר בחקלאות. כוונות אלו לא עמדו במבחן המציאות, וכיום (2018) רק מספר קטן מאוד של תושבים עדיין מוצא את פרנסתו במקום או בסביבתו הקרובה. כיום פועלים ביישוב נגרייה, בתי אמנים, דיר עיזים, מסעדת "המטבח של רמה” ומרכז סדנאות.

היישוב ממוקם סמוך למעיין נטף, המהווה יעד פופולרי לטיולים. המעיין נובע כל השנה, ובו אגן נביעה קטן ובור אגירה בצורת פעמון, שגובה המים שבו יכול להגיע לשבעה מטרים עם תום החורף. הירידה לבור המעיין נחשבת למסוכנת, ומטיילים רבים חולצו מבור המעיין כשהם סובלים מתשישות ומהיפותרמיה. בסמוך ליישוב מסלולי טיול אל נחל יתלה ואל נחל כפירה.

ימין|ממוזער|200px|בית הכנסת הייחודי של היישוב
עם הקמת היישוב נקבע העיקרון ששליש מחבריו (בעלי הנחלות) יהיו דתיים, אך עם השנים הולך ופוחת מספר התושבים הדתיים. ביישוב קיים בית כנסת ובו שלוש עזרות: גברים, נשים ועזרה מעורבת. בית הכנסת אינו משויך לאחד הזרמים ביהדות.

כיכר הכניסה ליישוב נקראת על שם , שהיה ממקימי היישוב, ונהרג במלחמת לבנון הראשונה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1982
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:הרי ירושלים
קטגוריה:בנימין
קטגוריה:יישובים עבריים המשמרים שם ערבי
אלפרדו סטרסנר

**אלפרדו סטרסנר מטיאאודה** (בספרדית: **Alfredo Stroessner**; 3 בנובמבר 1912 – 16 באוגוסט 2006) היה גנרל ופוליטיקאי מפרגוואי. כיהן בתפקיד נשיא פרגוואי ושלט כעריץ בארצו בשנים 1954 עד 1989.

סטרסנר, בן לאב ממוצא גרמני ולאם ממוצא קריואלי היספני, נולד בעיר אנקרנסיון. שירת כחייל במלחמת הצ'אקו ועלה בדרגות לדרגת גנרל.

בשנת 1954 הוביל מרד צבאי כנגד משטרו של הנשיא פדריקו צ'אבס. סטרסנר, שעמד בראש הצבא, חבר אל כוחות אזרחיים שחששו כי הנשיא בן ה-73 ינהיג משטר של דיקטטורה עממית נוסח חואן פרון בארגנטינה. כחודשיים לאחר המרידה הצבאית, הכריזה מפלגת "קולורדו" על סטרסנר כמועמדה לנשיאות, וב-15 באוגוסט 1954 נבחר סטרסנר לנשיאות, והחל את השלטון הדיקטטורי הארוך ביותר בתולדות אמריקה הלטינית.

שיטת הממשל של סטרסנר נשענה על הקפאת החוקה הדמוקרטית (שמכוחה דווקא נבחר) לטובת צווי חירום "זמניים" אשר נהגו להסירם אחת לארבע שנים על מנת לקיים בחירות נוספות, בהן היה זוכה סטרסנר ברוב של 90% מהקולות. "בחירות" אלו נערכו שמונה פעמים.

בשנת 1958 נבחר סטרסנר לשלטון פעם נוספת, אך לאחר הבחירות החלה התנגדות עממית בצורת לוחמת גרילה, שנעזרה גם במשטרו הצעיר של פידל קסטרו בקובה. סטרסנר, בתגובה, הורה על סגירת גבולות פרגוואי (המנותקת ממוצא לים), והכה בגרילה ביד רמה, מבלי לברור באמצעים.

בשנת 1959 התחדשה הלחימה. סטודנטים צעדו ברחובות אסונסיון במחאה על העלאת מחירי הנסיעה באוטובוס, וההפגנה דוכאה במחיר של כמאה פצועים. הדבר הוביל לחידוש המחאה העממית ולוחמת הגרילה. עתה קיבל סטרסנר סיוע מארצות הברית, שכן נחשב לגורם אנטי-קומוניסטי, והימים היו ימי המלחמה הקרה. האופוזיציה, מפולגת וכמהה לשלום, לא הצליחה להדיח את סטרסנר.

מדיניות החוץ של סטרסנר הייתה של תמיכה ללא סייג בארצות הברית (ובתמורה קבלת סיוע חוץ נדיב, ועזרה לייצוב משטרו), וכן של שיתוף פעולה עם ברזיל בהקמת המפעל הענק של סכר האיטאיפו, שתחנת הכוח שלו, הגדולה מסוגה בעולם, היא מקור הכנסה עיקרי לממשלת פרגוואי עד היום.

סטרסנר נקט ביד חזקה כנגד מתנגדיו מבית, ומשטרו הואשם ברצח המתנגדים ובעינויים. כמו כן יש המאשימים את המשטר ברצח האינדיאנים משבט האצ'ה (Aché) ששכנו באזור עשיר במינרלים, ועמדו בדרכו של סטרסנר לפיתוח האזור באמצעות תאגידים בינלאומיים. בכירים במשטרו של סטרסנר הואשמו בסחר בסמים.

צד אפל נוסף במשטר זה היו האשמות בשיתוף פעולה עם מנהיגים נאצים נמלטים. במשך שנים הייתה שמועה כי פרגוואי משמשת מקלט לבכירים נאצים, וכי משטרו של סטרסנר, הגרמני במוצאו, משתף עמם פעולה. בין אלו ששמם הוזכר, היה רופא המוות ממחנה אושוויץ, ד"ר יוזף מנגלה.

ב-3 בפברואר 1989 כוחות בפיקודו של סגנו של סטרסנר, הגנרל אנדרס רודריגס, תפסו לפתע את מרכזי הכוח בבירה אסונסיון. בלחימה שהתפרצה נהרגו 300 אנשים. סטרסנר הושם במעצר בית, אך לאחר מכן הורשה לצאת לגלות. סטרסנר נפטר מדלקת ריאות בעיר ברזיליה בגיל 93.

העיר המזרחית, "פוארטו דה פלור דה ליס", נקראה על שמו "פוארטו פרסידנטה סטרסנר" אך לאחר הדחתו נקראה העיר "סיודד דל אסטה".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:נשיאי פרגוואי
קטגוריה:ילידי 1912
קטגוריה:נפטרים ב-2006
גוארני

**גוארני** (**avañe'ẽ**) היא שפה המדוברת בפי אינדיאנים ומסטיסים בפרגוואי, שבה היא שפה רשמית לצד הספרדית, וכן בארגנטינה, בוליביה ודרום-מערב ברזיל. היא שייכת למשפחת השפות טופי-גוארני.

על פי הערכה יש בערך שישה מיליון דוברי גוארני בכל העולם. גוארני היא השפה האינדיאנית הילידית היחידה, שרוב דובריה אינם צאצאים ישירים לאינדיאנים הילידים. השפה נותרה על כנה ואף התפשטה בקרב האוכלוסייה המעורבת. תופעה זו נחשבת כאנומליה ביבשת אמריקה, בה היה פיחות משמעותי, ולעיתים הכחדה, של שפות הילידים, כאשר הן באו במגע עם השפות הקולוניאליות האירופיות.

הספר הראשון על שפת הגוארני נכתב על ידי המיסיונר הישועי אנטוניו רואיז דה מונטויה בשנת 1639. הוא נקרא בספרדית Tesoro de la lengua guaraní (אוצר שפת גוארני) ותיאר בספרדית את השפה, כאשר מילים בגוארני נכתבו באלפבית לטיני אך באופן לא עקבי ולא מדויק. בשנת 1867 מינה נשיא פרגוואי, פרנסיסקו סולנו לופז, ועדה שתפקידה היה ליצור כתיב עקבי ותקני, אך הדבר לא יצא אל הפועל. בשנת 1950, ביוזמת הבלשן והרופא ריינאלדו דקו לרוסה (Reinaldo Decoud Larrosa), הותקן כתיב חדש פונטי ואחיד, אשר נמצא בשימוש עד היום.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שפות אמרינדיאניות
קטגוריה:ברזיל: תרבות
Industry Standard Architecture

**Industry Standard Architecture** (בראשי תיבות: **ISA**; בתרגום חופשי: ארכיטקטורה תקנית תעשייתית) היה תקן לאפיק מחשב למחשבים אישיים תואמי IBM, אשר הוצג ב-1984, והרחיב את ארכיטקטורת האפיק של XT ל-16 ביט. הוא מתוכנן כדי לחבר כרטיסים של התקנים היקפים ללוח האם. בנוסף, הפרוטוקולים מאפשרים שליטה על האפיק, למרות שניתן לגשת ישירות רק ל-16 מגה-בית הראשונים של הזיכרון הראשי. בהתייחסות לארכיטקטורת האפיק של XT, לפעמים מייחסים אותו כארכיטקטורת האפיק של AT.

לקראת סוף שנות ה-90, פופולריות ה-ISA החלה לרדת בהדרגה, ומרבית לוחות האם של המחשבים האישים תואמי IBM עברו לתכנונים עם יותר חריצי PCI ועם פחות, אם בכלל, חריצי ISA. אף על פי שישנם עדיין לוחות אם אשר מיוצרים כיום עם חריצי ISA, הם הפכו לנדירים מאוד.

## ראו גם
* EISA - הרחבה תואמת ל-ISA.
* MCA - ניסיון כושל של IBM להציג אפיק משופר אך לא תואם ל-ISA.
* ארכיטקטורת אפיק של XT - הארכיטקטורה שקדמה ל-ISA.
* אפיק מקומי VESA - אפיק שתוכנן לגישה מהירה יותר להתקני וידאו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אפיקי מחשב
המועצה הארצית לתכנון ולבנייה

**המועצה הארצית לתכנון ולבנייה** היא, על פי חוק התכנון והבנייה, המוסד התכנוני העליון במדינת ישראל לתכנון ובנייה, ונכפות עליה רק החלטות ממשלת ישראל. במסגרת הסדרתם של תכנון ובנייה בישראל במסגרת החוק לתכנון ולבנייה, הוסדר מודל תכנוני היררכי הבנוי ממועצות לתכנון ובנייה. מתחת למועצה הארצית בהיררכיה, קיימות הוועדות המחוזיות ולמטה קיימות הוועדות המקומיות או האזוריות. המועצה הארצית לתכנון ולבנייה היא חלק ממנהל התכנון וככזה היא יושבת תחת משרד הפנים. בראש המועצה יושב נציג שר הפנים.

## מבנה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה
המועצה מורכבת מ-32 חברים: 11 חברי ממשלה או נציגיהם, נציג רשות הטבע והגנים, חמישה נציגי ראשי ערים, שלושה נציגי מועצות מקומיות, שני נציגי מועצות אזוריות, נציג המהנדסים והאדריכלים, נציגת ארגוני הנשים, נציג המוסדות האקדמיים באופן מסורתי מטעם הטכניון, נציג המוסדות המיישבים, סוציולוג, נציג ארגון הגג של הארגונים הסביבתיים, נציג הדור הצעיר. כאשר בראש המועצה הארצית עומד נציג שר הפנים בהוראת שעה לחמש שנים. המועצה הארצית לתכנון ולבנייה רשאית למנות לעצמה מבין חבריה ועדות משנה לתכנון ולבנייה, ועדות קבועות או ועדות לנושאים מסוימים, וההחלטות של ועדות המשנה הם בעלות תוקף כמו של המועצה הארצית.

## תפקידי המועצה הארצית לתכנון ולבנייה
תפקידי המועצה הארצית לתכנון ולבנייה הם:
* ייעוץ לממשלה בכל הנוגע לביצוע חוק התכנון והבנייה.
* מתן אישור לתוכניות מתאר מחוזיות, בכפוף להחלטת המועצה ולמדיניות התכנון.
* השתתפות בהכנת ובבדיקת החקיקה הדרושה להפעלת החוק.
* מתן ההוראות הדרושות לעריכת תוכניות המתאר הארציות, הערכת אותן תוכניות וקבלת החלטות על הגשתן לאישור הממשלה.
* תכנון תוכניות מתאר ארציות כאשר תוכניות אלו יכללו תכנון לשטח המדינה כולה והנחיות לוועדות המחוזיות בנושא ייעודי הקרקע ושימושה, ושמירה על ייעוד של קרקעות חקלאיות, אזורי תעשייה ושטחי הפקת מחצבים, תחנות כוח, נמלים ושדות תעופה, דרכים ואזורי בנייה למגורים.
* מתן הוראות בדבר שמירה על עתיקות, מקומות קדושים, ערכי טבע ונוף ושטחים פתוחים.
* דיון בעררים על החלטות הוועדות המחוזיות.

## ראו גם
* היחידה הארצית לפיקוח על הבנייה
*תכנון עירוני
*ועדה לתשתיות לאומיות
*ועדות התכנון והבנייה
* דיני פניות ציבור בנושאי מקרקעין, בינוי ושיכון במשרדי מדינת ישראל

## קישורים חיצוניים
*
*
* תקנות התכנון והבניה- Architecture.org.il

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
קטגוריה:משרד הפנים
הוועדה לתשתיות לאומיות

**הוועדה הארצית לתכנון ולבנייה של תשתיות לאומיות** (בקיצור: **הוועדה לתשתיות לאומיות**, או "**הות"ל**") היא ועדה שהוקמה בשנת 2002 במסגרת הסדרת התכנון והבנייה בישראל, בהתאם לתיקון מספר 60 לחוק התכנון והבנייה.

## מטרת הוועדה
הוועדה הוקמה על מנת לזרז הליכי תכנון של תשתיות המוגדרות "תשתיות לאומיות". סעיף 1 לחוק התכנון והבנייה מונה את סוגי התשתיות שניתן להכריז עליהן כתשתיות לאומיות. הכרזה על תשתית כתשתית לאומית דורשת הצהרה של ראש הממשלה, שר האוצר ושר הפנים. לוועדה מוקנות סמכויות המועצה הארצית בענייני תכנון ובניה של תשתיות לאומיות, עריכת תוכנית מתאר ארצית עם הוראות של תוכנית מפורטת ומתן היתר בניה. המשמעות היא כי החלטות הוועדה יכולות לגבור על מוסדות התכנון האחרים.

**תשתית לאומית** מוגדרת בחוק הישראלי כמתקני תשתית, נמל תעופה, נמל, מעגן, מתקן להתפלת מים, מתקני מים וביוב לרבות מאגרים, אתרי סילוק וטיפול בפסולת, מתקני תקשורת, תחנות כוח, מתקן אחסון גז ודלק, דרך (כביש, מסילת רכבת), מתקני גז ומתקני גט"ן כהגדרתם בסעיף 2 לחוק משק הגז הטבעי התשס"ב-2002 ואתרי כרייה וחציבה. כל אלה בכפוף להכרזה על-ידי ראש הממשלה, שר האוצר ושר הפנים על כל מתקן כי הוא בעל חשיבות לאומית.

### תוכנית תשתית לאומית
הליכי התכנון של תשתיות לאומיות מיושמות באמצעות **תוכנית תשתית לאומית (תת"ל)** שעוברת את כל הליכי האישור בות"ל בלבד (עד אישור הממשלה), כמו כן:
* לוועדה מואצלות כל סמכויות המועצה הארצית, והיא יכולה לשנות תוכניות מתאר ארציות.
* תוכנית לתשתית לאומית אינה טעונה אישור הוועדה לשמירת קרקע חקלאית ושטחים פתוחים.
* תת"ל דומה לתוכנית מתאר ארצית ברמה מפורטת, ומכוחה ניתן להוציא היתר בנייה (הליך הנעשה גם הוא על ידי הות"ל, בשונה מהיתר בנייה ממהנדס וועדה מקומית או אישור מתכנן מחוז בהליך ה"רגיל").
* משך הזמן להשגות הציבור והערות הוועדות המחוזיות קוצר למחצית (30 יום במקום 60).

מעמדה של התת"ל שווה ואף גובר על מעמדה של כל תמ"א אחרת.

## הרכב הוועדה
הרכב הוועדה נקבע על פי סעיף 6א לחוק התכנון והבנייה. הוועדה מונה 15 חברים:
*עשרה נציגי שרים מהמשרדים הבאים: משרד הפנים – יו"ר הוועדה, משרד רה"מ, משרד המשפטים, משרד האנרגיה (כאשר מדובר בתוכנית לתשתית תיירות, יבוא במקומו נציג משרד התיירות), המשרד להגנת הסביבה, משרד התחבורה, משרד הבינוי והשיכון, משרד האוצר, משרד החקלאות ומשרד הביטחון
*נציג השלטון המקומי – ממונה על ידי שר הפנים
*נציג ציבור – ממונה על ידי הממשלה
*נציג ארגון הגג של הארגונים הירוקים – ממונה על ידי שר הפנים, מתוך רשימה שמגיש לו הארגון
*נציג רשות מקרקעי ישראל
*מתכנן הוועדה – בעל הכשרה מקצועית בענייני תכנון ובנייה, ממונה על ידי שר הפנים

## תוכניות באחריות הוועדה

## ראו גם
* ועדות התכנון והבנייה

## קישורים חיצוניים
* על הות"ל באתר מנהל התכנון
* הוועדה לתשתיות לאומיות באתר המידע התכנוני
* רשימת תוכניות לתשתיות לאומיות באתר תכנון זמין של מנהל התכנון 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
תכנון סביבתי

[ממוזער|250px|מבנה דייגים מתוכנן סביבתית ב[לאוס.]]
**תכנון סביבתי** מכיל ראייה אינטגרטיבית ורב תחומית של נושאי איכות הסביבה השונים. נושאים אלה באים לידי ביטוי הן במערכת תכנון שימושי הקרקע ברמות השונות, והן בהטמעת תפיסות סביבתיות במדיניות הארצית והמקומית. הכללת שיקולים סביבתיים בשלבים הראשונים של התכנון, עשויה למנוע ו/או לצמצם יצירת קונפליקטים סביבתיים, ולחסוך משאבים וזמן יקר בהליכי התכנון ואישור תוכניות.
שילוב שיקולים סביבתיים בשלבים המוקדמים של תכנון תעסוקה, נופש, מגורים ועוד, מאפשר בחירת חלופות טובות עבור היזמים והציבור. ראייה אינטגרטיבית הרגישה לזיקות ההדדיות שבין הצרכים המתגברים, ולהשפעות החברתיות, הכלכליות והסביבתיות של פיתוח מואץ, היא האתגר העומד בפני התכנון הסביבתי.

## עקרונות סביבתיים
* שימוש יעיל ומופחת בקרקע ובתנאי הסביבה, תוך עידוד חיסכון ומניעת פגיעה בלתי הפיכה במשאבי טבע. לשם כך ייעשה שימוש באמצעים תכנוניים, טכנולוגיים וכלכליים.
* מניעת השפעות ותוצאות שפגיעתן בסביבה בלתי הפיכה ואינה ניתנת לתיקון.
* מניעה או מזעור מפגעים, נזקים וסיכונים לסביבה.
* מתן מענה תכנוני לצורכי הבנייה והפיתוח, תוך הכוונת עיקר הפיתוח למרקמים העירוניים וצמצום תופעת הפרוור
* צמצום הפגיעה בשטח הפתוח ושמירת עתודות קרקע לדורות הבאים, תוך שמירה על ערכי טבע, נוף ומורשת ועל האופי הכפרי של ההתיישבות החקלאית.
* הבחנה בין אזורים מוטי פיתוח לבין אזורים מוטי שימור, והדגשת הרצף של השטחים הפתוחים.
* שיפור המרחב העירוני תוך התחדשותו, יחד עם שימור מכלולים ערכיים.
* הדגשת העיר כמוקד למגורים ומסחר תוך בנייה בצפיפויות גבוהות יחסית ופיתוח מערכות תשתית, בדגש על תחבורה ציבורית, המתואמות עם קצב הפיתוח העירוני.
* הימנעות מפתרונות תכנוניים וטכנולוגיים לבעיות סביבתיות על ידי מניעתן, הסרתן או מזעור המפגע במקור, לעומת פיזור המפגע במרחב או הטלת הגבלות על שימושי קרקע בסביבתו.
* שמירת עקרון חובת הזהירות המקדימה בטיפול בבעיות סביבתיות.

## ראו גם
* תכנון מערכתי
* מיחזור משביח לבגדים
* שימוש משני
* גינוע

## קישורים חיצוניים

* צילום סביבתי - אדוארד ברטינסקי אודות נופים יצירי אדם. 

קטגוריה:גאוגרפיה
קטגוריה:שמירת הסביבה
קטגוריה:התיישבות בת קיימא
תסקיר השפעה על הסביבה

**תסקיר השפעה על הסביבה** הוא חלק מפעילות מערכת התכנון והבנייה ומטרתו לשלב היבטים סביבתיים בהליך קבלת ההחלטות במוסדות התכנון והבנייה. באמצעות הליך התסקיר ניתן לבחון חלופות מיקום, חלופות לתכנון הפרויקט המוצע וקביעת אמצעים למניעת מפגעים וסיכונים וטיפול בפגיעה נופית. כמו כן, ניתן לחייב הקמת תשתיות סביבתיות לצורך הפרויקט (מתקני טיפול בביוב).

טיפול בהצעת פיתוח באמצעות תסקיר מאפשר ליזם לתת מענה לדרישות הסביבתיות ולהקטין את הסיכוי לעיכובים כתוצאה מהתנגדויות. הסדרת הפעילות מתבצעת בהתאם לתקנות התכנון והבנייה (תסקירי השפעה על הסביבה), התשס"ג-2003.

עריכת התסקיר מבוצעת על ידי היזם, ולנקודה זו מופנית רוב הביקורת כלפי מערכת התסקירים. התסקיר נערך על פי הנחיות שמספק המשרד להגנת הסביבה ונבדק לאחר מכן על ידו.

## ראו גם
*איכות הסביבה
*תכנון (הנדסה וכלכלה)

## קישורים חיצוניים
* המשרד לאיכות הסביבה

קטגוריה:ישראל: דיני סביבה
קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
מיחזור מתכת

שמאל|ממוזער|250px|מכוניות לגריטה
שמאל|ממוזער|250px|
**מיחזור מתכת** היא פעולה שמטרתה הפיכת המתכת חזרה לחומר גלם עבור התעשיות השונות.

נהוג להבחין בין מתכות ברזליות לאל ברזליות:
*מתכות ברזליות: בהן נכללות גרוטאות המתכת, מכוניות ישנות ופסולת מתכת לבנה. מתכות כאלה מועברות להתכה במפעלי פלדה.
*מתכות אל-ברזליות: כדוגמת נחושת, נירוסטה, אלומיניום ואחרות, נאספות על ידי גורמים שונים ומועברות למפעלי יצור שונים כחומר גלם ליצירת מוצרים חדשים.
מיחזור פסולת פלדה ומתכות ברזליות נעשה במפעלי התכה בתנורים שעובדים בטמפרטורה של כ-1800 מעלות צלזיוס. פסולת המתכת שנאספת מוכנסת לתנור, מותכת ומועברת לתבניות ליציקת מוצרים חדשים.

## מיחזור מתכת בישראל

על פי סקר הרכב אשפה שנעשה בשנת 1995, בישראל המתכות השונות מהוות כ-4% ממשקל הפסולת הביתית. לפי נתוני הלמ"ס, כ-60 אלף רכבים יוצאים משימוש מדי שנה, אלו שווים בהערכה גסה, לכ-40 אלף טון מתכת. לפי דיווחי מפעלי המיחזור מכוח חוק הפיקדון על מכלי משקה מוחזרו מעל 170 טון מתכת מפחיות בשנה. לכמויות אלו יש להוסיף פסולת לבנה (מקררים, מכונות כביסה), מכונות, פסולת ברזל מבניין ומתכת מהתעשייה שמשקלן רב וקשה להעריך את כמותן באופן מדויק.

בשנת 2002 דווח למשרד להגנת הסביבה על איסוף של כ-290 אלף טון מתכת ברזל להתכה וגריסה על ידי שני מפעלי המיחזור הגדולים (יהודה פלדות בע"מ אשר ממוקם באשדוד וחוד אסף תעשיות בע"מ אשר ממוקם בעכו), מתוכם כ-70 אלף טון מתכת ברזל יוצאה לחו"ל. בשנה זו מוחזרו כ-40 אלף טון אל-מתכות.

## יתרונות מיחזור המתכת
* חיסכון במשאבי טבע – משאבי מכרות הברזל העולמיים מתכלים וצפוי מחסור כבר בעתיד הקרוב. לדוגמה, טון פלדה ממוחזרת שוות ערך ל-1,140 ק"ג עפרות ברזל, 450 ק"ג פחם ו-50 ק"ג אבן גיר. בישראל, בה לא קיימים משאבי מתכת מקוריים, מיחזור המתכת חשוב במיוחד.
* חיסכון באנרגיה – הפקת טון פלדה מעפרות ברזל צורכת פי 4 יותר אנרגיה מאשר ייצור פלדה ממוחזרת. בארצות הברית למשל, מיחזור הפלדה במקום הפקתה מעפרה, חוסך אנרגיה השווה לאנרגיה הנצרכת על ידי חמישית מבתי האב בארצות הברית (כ-18 מיליון בתים). בנוסף לכך, נתוני ארגון מיחזור המתכת בצפון ארצות הברית מצביעים על כך שצריכת האנרגיה למיחזור פלדה ירדה ב-45% משנת 1975 בשל שיפורים טכנולוגיים לשימור אנרגיה.
* הפחתת כמות הפסולת המוצקה – תעשיית ההתכה משתמשת בכ-99.9% מהמתכת וכמעט אינה מייצרת פסולת נוספת.
* שוק מוצרים עולמי גדול – ברזל ופלדה הם המתכות הנפוצות ביותר בתעשיית המתכת. הם משמשים למגוון רחב של מוצרים לענף התעשייה והבניין ולכן ניתן למצוא חברות רבות הסוחרות בפסולת מתכת. בעולם קיימות בורסות מתכת וישנן חברות הדורשות שמוצריהן יכילו אחוז מסוים של מתכת ממוחזרת.

## בעיות
*איכות אוויר – צריכת אנרגיה גבוהה, מתכות נדיפות וחומרים כמו צבעים, דבקים וחומרים נלווים אחרים לפסולת מתכת יוצרים זיהום אוויר קשה. עלות תפעול ואחזקה של מתקנים לטיפול בפליטות לאוויר יקרה, בארצות הברית כ-15% מהוצאות המפעל השנתיות מיועדות לטיפול באיכות האוויר.
*תפעול מלכלך – כל מפעל התכה זקוק למצבור מתכת רב על מנת שיהיה לו מספיק חומר לתהליך רציף. דרוש לכך שטח נרחב עליו יוערמו המתכות. בנוסף, פסולת שאינה מתכתית המגיעה עם המתכת כמו צמיגים, כיסאות וריפודים מופרדים ויוצאים כפסולת מוצקה הדורשת טיפול והטמנה.
*מערך איסוף – דרוש מערך איסוף של פסולת המתכת מהשטח. האיסוף מייקר את התהליך ודורש היערכות מיוחדת מכיוון שפסולת המתכת כבדה.

## קישורים חיצוניים

מתכת
סאקורה

ממוזער|שמאל|220px|מבט מקרוב על פריחת הדובדבן
[שמאל|ממוזער|220px|פריחת הדובדבן, [פארק הפוטומק המערבי, וושינגטון]]
[שמאל|ממוזער|220px|פריחת הדובדבן, בגני מיראבל,  [זלצבורג]]
**סאקוּרָה** (שם מדעי: *Prunus serrulata*; ביפנית: 桜 או 櫻) הוא מין של עץ נוי מתת-הסוג דובדבן. עץ זה ידוע בפרי הנקרא **סאקוראנבו** (桜ん坊).

## סמל הסאקורה
הסאקורה הוא סמל יפני, היסטורי ותרבותי, המסמל את האופי היפה אך החמקמק ובר-החלוף של החיים, ומופיע תדיר באמנות יפנית. את יופיו של עץ הדובדבן היפני חוגגים בפסטיבל ההאנאמי (花見, התבוננות בפרחים), ובמסגרתו יוצאים לחוג את הפריחה בטבע,  בשמורות, בפארקים ועוד.

### תנועה מהפכנית
בשנות ה-30 של המאה ה-20 קמה ביפן תנועה מהפכנית שנקראה "אגודת פרחי הדובדבן" שביצעה כמה ניסיונות הפיכה.

### סמליות בינלאומית
יפן העניקה לארצות הברית בשנת 1912 3,000 עצי דובדבן במתנה כדי לחגוג את הידידות המתפתחת בין המדינות. העצים נמצאים בפארק הפוטומק המערבי לאורך נהר הפוטומק הזורם דרך וושינגטון הבירה. יפן העניקה לארצות הברית 3,000 עצים נוספים בשנת 1956. עצי הדובדבן ממשיכים להוות מוקד משיכה פופולרי לתיירים ומושא פסטיבל פריחת הדובדבן הלאומי כשהם מגיעים לפריחה מלאה בתחילת האביב.

## תכונות
### זן "סומיי יושינו"
זן הדובדבן האהוב ביותר ביפן הוא ה"סומיי יושינו". פרחיו כמעט לבנים לגמרי, ולעיתים בעלי גוון חיוור ביותר של ורוד, בעיקר ליד הגבעול. פרחיו בדרך כלל פורחים ונושרים לפני שהעלים יוצאים, על כן העצים נראים כמעט לבנים לגמרי מהצמרת מטה.

### סוגים נוספים
סוגים אחרים הם "יאמה סאקורה" (山桜-דובדבן ההרים), "יאה סאקורה" ו"שידארה סאקורה". ל"יאה סאקורה" פרחים גדולים ועבים עם אבקנים ורודים עשירים. ל"שידארה סאקורה", או "הדובדבן המתייפח", יש ענפים הנופלים מטה כמו אלו של הערבה, מרוצפים בפרחים ורודים.

## מועד הפריחה
כל שנה, עוקבים היפנים אחר ה"סאקורה זנסן" (桜前線) או "חזית פריחת הדובדבן". היא מתחילה באוקינאווה בפברואר ובדרך כלל מגיעה לקיוטו וטוקיו לקראת סוף חודש מרץ או תחילת חודש אפריל. אז היא ממשיכה צפונה, ומגיעה להוקאידו כמה שבועות מאוחר יותר.

ב-14 במרץ 2023 הודיעה יפן על תחילה רשמית של עונת הפריחה, 10 ימים לפני המועד הרגיל, וההסבר לכך קשור בהתחממות כדור הארץ עקב משבר האקלים.

## קישורים חיצוניים

* אתר פסטיבל פריחת הדובדבן
* 
* אלי לנצמן, סאקורה - פריחת הדובדבן, באתר אגודת הידידות ולשכת המסחר ישראל-יפן
* פסטיבל הסאקורה בגן הבוטני בירושלים מדי שנה חוגגים בני כת המקויה את פסטיבל הסאקורה בגן הבוטני בגבעת רם
* חגיגות פריחת הדובדבן ביפן, ד"ר דלית בלוך באתר GOTRAVEL
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1830
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון לינדלי
קטגוריה:גן יפני
קטגוריה:יפן: עצים
קטגוריה:סין: עצים
קטגוריה:פרחים לאומיים
קטגוריה:ורדיים
אמנת וינה להגנת שכבת האוזון

**אמנת וינה** היא אמנה בינלאומית הדנה בהגנת שכבת האוזון. האמנה נפתחה לחתימה בשנת 1985 בווינה, אוסטריה ונכנסה לתוקף במרץ 1988. נכון לינואר 2021 חברות באמנה 197 מדינות. מדינת ישראל הצטרפה לאמנה בשנת 1992.

## עיקרי האמנה
באופן כללי, המדינות החברות על האמנה מתחייבות לנקוט בצעדים המתאימים להגן על בריאות האדם ועל הסביבה מההשפעות השליליות הנובעות או העלולות לנבוע מפעילויות אנושיות, המשנות או העלולות לשנות את שכבת האוזון. בין היתר, המדינות מתחייבות:
# לשתף פעולה באמצעות תצפיות שיטתיות, מחקר וחילופי מידע, במטרה להבין טוב יותר ולהעריך את השפעותיהן של פעילויות אנושיות על שכבת האוזון, ואת ההשפעות על בריאות האדם ועל הסביבה הנובעות משינוי בשכבת האוזון.
# לאמץ אמצעים תחיקתיים או מינהליים מתאימים, כדי להגביל, לצמצם או למנוע פעילויות אנושיות בתחומי השיפוט שלהם או בשליטתם, אשר מניחים שיש להן, או שעלולות להיות להן, השפעות שליליות הנובעות משינוי, או האפשרות לשינוי של שכבת האוזון.
# לשתף פעולה בתיאום תוכניות מדיניות מתאימות למנוע פעילויות המזיקות לשכבת האוזון.
# לשתף פעולה בניסוח אמצעים, נהלים ותקנים מוסכמים ליישום האמנה.
# לשתף פעולה עם גופים בינלאומיים מוסמכים כדי ליישם את האמנה ביעילות.

## יישום האמנה
בשנת 1987, בעקבות אמנת וינה, נקבע פרוטוקול מונטריאול בדבר חומרים המדללים את שכבת האוזון, אשר הגדיר לוח זמנים להפחתת השימוש בחומרים הפוגעים באוזון או להפסקתו.

## קישורים חיצוניים
* מסמך אמנת וינה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
וינה 1985
וינה 1985
וינה 1985
קטגוריה:וינה: היסטוריה
קטגוריה:זיהום אוויר
וינה 1985
מסיבת רשת

[שמאל|ממוזער|250px|מסיבת רשת ב[דיזנגוף סנטר, תל אביב.]]
**מסיבת רשת** היא אירוע חברתי בו שחקנים נפגשים עם מחשביהם, ומשחקים משחקי מחשב רבי משתתפים באמצעות רשת מקומית.

מסיבות רשת יכולות להיות בגדלים שונים, החל משני משתתפים ועד מסיבות ענק בהשתתפותם של אלפי אנשים. מסיבות קטנות לפעמים מאורגנות באופן ספונטני על ידי קבוצת שחקנים, אולם המסיבות הגדולות בדרך כלל דורשות תכנון פרטני והרבה הכנות מצד המארגנים.

ישנן מסיבות רשת שמאורגנות באופן פרטי על ידי קבוצות של שחקנים חברים. מסיבות מעין אלה מתקיימות לרוב בביתו של אחד השחקנים.
מסיבות גדולות יותר מאורגנות על ידי חברות וארגונים שלקחו על עצמם את המשימה, ומשקיעים ביחסי ציבור בקרב קהילת שחקני הרשת. חברות וארגונים אלה מסתמכים לרוב על פרסומות על מנת לממן את ההוצאות על המסיבות ועל הפרסים.

כחלק בלתי נפרד ממסיבות הרשת הגדולות, מתקיימים גם טורנירים ותחרויות נושאות פרסים במשחקים כגון Counter Strike, Quake III ו- Warcraft III.

[שמאל|ממוזער|250px|מסיבת רשת בגודל בינוני (300 אנשים בקירוב) באולם ספורט בצפון [גרמניה]]
מסיבת רשת יכולה להמשך סוף שבוע שלם, אך מסיבות ספונטניות לפעמים נמשכות רק כמה שעות. במסיבות הגדולות והארוכות, לרוב ישנו מקום מסודר לשינה, לאוכל, ולצפייה בטלוויזיה. כמו כן לרוב יימצא במקום צוות טכני מיומן שיעזור לשחקנים בפתרון בעיות במחשבים ובחיבורם לרשת המקומית. לעיתים אף יהיה חיבור זמין לאינטרנט על בסיס הרשת המקומית.

קבוצות מאורגנות של שחקנים ברשת, המכונות "שבטים" (Clans) אשר משחקים יחד בקבוצה במשחקים כדוגמת Counter-Strike, מנצלים את מסיבות הרשת כדי להיפגש ולהכיר אחד את השני פנים מול פנים, שכן בשאר הזמן הם משחקים ביחד דרך רשת האינטרנט ולא באים במגע אחד עם השני בעולם האמיתי. מטרת הקבוצות הללו היא בדרך כלל לנצח בטורנירים ובתחרויות וכך לזכות ביוקרה או בפרסים.

## ראו גם
* משחק רשת
* משחק מחשב
* רשימת ערכים על משחקי רשת מרובי-משתתפים

## קישורים חיצוניים

רשת מסיבת
קטגוריה:תקשורת מחשבים
EISA

**EISA** (ארכיטקטורת תקן תעשייתי מורחב, באנגלית: **Extended Industry Standard Architecture**) היה תקן לאפיק מחשב למחשבים אישיים תואמי IBM. 

התקן הוכרז בשלהי 1988 על ידי ספקים של מחשבים תואמי IBM כתגובה לארכיטקטורה הקניינית של IBM, ה-MCA (ארכיטקטורת מיקרו-ערוץ), בסדרת ה-PS/2 שלה.

תקן EISA מרחיב את ארכיטקטורת אפיק ISA ל-32 ביט ומאפשר ליותר ממעבד אחד לחלוק את האפיק. כמו כן התמיכה בשליטה על האפיק שופרה, דבר שאפשר גישה ל-4 גיגהבייט של זיכרון. שלא כמו ה-MCA, ה-EISA מקבל גם כרטיסי הרחבה בתקן ISA וארכיטקטורת אפיק של XT ישנים יותר.

למרות שהוא נחות מתקן MCA במידה מסוימת, יצרנים רבים העדיפו את תקן EISA בגלל האופי הקנייני של MCA, ואפילו IBM ייצרה מספר מכונות התומכות ב-EISA. אולם בזמן שנוצר שוק חזק אשר דרש יכולות ומהירויות גבוהות יותר, תקני אפיק מקומי VESA ו-PCI מילאו היטב נישה זו, ו-EISA נעלם כמעט לחלוטין.

## קישורים חיצוניים

* סיכום טכני על אפיק EISA

קטגוריה:אפיקי מחשב
אוטרפה

שמאל|ממוזער|250px|המוזה '''אוטרפה''', פטרונית המוזיקה, מנגנת בחליל.
[ממוזער|שמאל|220px|אוטרפה ב[גן הקיץ.]]
במיתולוגיה היוונית, **אוטרפה** ("עונג") הייתה אחת מתשע המוזות, שילדה מנמוסינה, אלת הזיכרון, לזאוס, ראש האלים. בתקופת הקיסרות הרומאית, כשנקבעה חלוקת ענפי האמנות לתשע המוזות, תוארה אוטרפה כפטרונית המוזיקה, השירה הלירית והנגינה בחליל. בנוסף, היא נחשבה גם למוזה של העונג וההנאה. סיפורי המיתולוגיה ייחסו לה את המצאת החליל הדו-קני, ובשל כך היא תוארה פעמים רבות מחזיקה חליל.

על פי האיליאדה מאת הומרוס, אוטרפה התעברה מהנהר סטרימון, וילדה את בנה רסוס (Rhesus), שהיה למלך תראקיה, ומאוחר יותר נהרג במלחמת טרויה.

שמה של אוטרפה הוענק, בין היתר, לספינת מפרשים מפורסמת שנבנתה ב-1863 ומאוחר יותר נקראה "כוכב הודו", ולאסטרואיד 27, שנתגלה ב-1853.

האסטרואיד 27 אוטרפה  שהתגלה על ידי האסטרונום ג'ון ראסל הינד ב-1853, נקרא על שמה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מוזות
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
אנליל

**אֶנְלִיל** (מילולית: אדון הרוח-EN.LÍL) הוא אל הרוח, האוויר והסער במיתולוגיה השומרית. בנוסף היה גם פטרונה של העיר ניפור. אנליל, אנו ואאה (אנכי) היו שלושת האלים הראשיים בפנתאון השומרי. אנליל נקרא נסיך השָׁמַיִם ולידתו היא חלק מפרשת הבריאה הבבלית אנומה אליש. הוא בנם הבכור של אן וכי, השמים והארץ. 
## דמותו
על-פי המיתולוגיה השומרית, בתחילה היו השמים מחוברים. לידתו של אנליל הפרידה ביניהם ויצרה את היבשה. מסיבה זו נקרא אנליל לעיתים בשם כּוּר גל או "ההר הגדול". אנליל היה שומר לוחות הגורל במיתולוגיה השומרית. משמעות הבעלות על לוחות הגורל היא בעצם שאנליל נחשב אל עליון. הלוחות מעניקים לו את השליטה על העולם ועל חייהם של בני האדם. 

אנליל נשא לאישה את נינליל, בתולה יפהפייה וצעירה מאוד. הוריה הזהירו אותה מפני אנליל, אך הוא פיתה אותה ועיבר אותה. מהתעלסותם היה עתיד להיוולד אל הירח ננה או סין. האלים הענישו את אנליל על מעשה זה וגזרו עליו לרדת לשאול. כדי להעביר את רוע הגזרה עיבר אנליל את נינליל עוד שלוש פעמים. היא ילדה את האלים נרגל, נינזו ואנבילולו והם נשלחו לשאול במקום אנליל, נינליל וסין. פולחן אנליל ונינליל התקיים בצוותא במקדש אֶכּוּר ("בית ההר") בעיר ניפור.

אנליל הוא האל שברא את בני האדם. על פי המיתולוגיה השומרית, האלים הזוטרים מאסו בעבודה הקשה שהטילו עליהם האלים הראשיים. הם ארגנו מרד, אספו כלי נשק והקיפו את מקדש האל אנליל. אנליל התרשם מסבלם וכדי לגאול אותם, חבר לאלת הפריון בלת אילי וברא את האדם הראשון מטיט ומבשרו ודמו של אל שנבחר להיות קורבן. המטרה הייתה שהאדם יתרבה וייצור גזע אנשים שיחליפו את האלים הזוטרים בעבודה הקשה. בתקופה הבבלית יוחס תפקיד זה של אנליל לאל מרדוך כאשר על פי המיתוס אנומה-אליש הוא ברא את האדם מבשרו ודמו של האל קינגו, אותו הביס מרדוך.

אנליל לא רק גרם להיווצרות החיים האנושיים, אלא גם לסיומם. בפרשת אתרחסיס, סיפור המבול המסופוטמי, ובעצם המשך של סיפור בריאת האדם, מבואר מדוע בני אדם מתים ומדוע מתרגשים עליהם אסונות. על-פי סיפור זה, האלים חשבו שלאחר בריאת האדם יוכלו לנוח, אך התבדו. בני האדם פרו ורבו, ולא מתו. הם מילאו את העולם והקימו רעש ושאון רב, שהפריע את מנוחת האלים. כדי להתמודד עם הבעיה ציווה אנליל על נמטר אל המגפות לשלח בבני האדם מחלות ממחלות שונות. כך פחת מספר האנשים בעולם, הרעש הפסיק, והאלים יכלו לנוח. לאחר מכן הוא אף הורה לעצור את הגשמים ולהביא בצורת שתביא למותם של בני האדם, והוריד מבול כדי להשמיד את האנושות.

## ראו גם
*שומר
*אשור (אל)
*מיתולוגיה מסופוטמית
*מיתוסים של מבול
*המבול

## לקריאה נוספת
* ש. שפרה ויעקב קליין (עורכים ומבארים), **בימים הרחוקים ההם: [[אנתולוגיה]] משירת המזרח הקדום**, עם עובד, 1996.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אלים מסופוטמיים
קטגוריה:אלי השמיים ומזג האוויר
קטגוריה:שומר
אבו רודס

ממוזער|שאיבת נפט במקום על ידי הרשויות הישראליות, 1970
200px|ממוזער|שמאל|באר נפט ימית בשדה אבו רודס, 1972
**אַבּוּ רוּדֵס**, או **אַבּוּ רֻדִיס** (בערבית: **أبو رديس**), היא עיירה במחוז דרום סיני במצרים על חופו המזרחי של מפרץ סואץ. ב-2006 מנתה אוכלוסיית העיירה, כולל היישובים הסמוכים אליה, 5,902 נפש. אבו רודס הוא גם שמם של שדות נפט הנמצאים באותו מקום, ביבשה ובים. שדות הנפט התגלו על ידי חברה איטלקית, והנפט הופק על ידה בשיתוף חברת הנפט הלאומית המצרית. שדות נפט אלה נחשבו לאחד ממאה השדות העשירים בעולם.

## היסטוריה
לראשונה כבשה ישראל את אבו רודס במהלך מלחמת סיני ב-1956. מיד נבדקה האפשרות לנצל את שדות הנפט לצרכיה של ישראל, אך הרעיון לא מומש עקב נסיגת ישראל מסיני.

במהלך כיבוש סיני על ידי צה"ל במלחמת ששת הימים, נכבשה אבו רודס שנית, על ידי כוחות של חיל הים בסיוע כוח מבית הספר לצניחה. במהלך המלחמה פרצה דליקה באתר שבה נשרפו כמיליון חביות נפט. כחודש לאחר המלחמה כינסה ישראל מומחים מהארץ ומהעולם במטרה לכבות את הדליקה ולשקם את מתקני הנפט שנפגעו במלחמה. זמן קצר לאחר מכן החלו עבודות השיקום ושדרוג המתקנים, והשדה הופעל על ידי חברת "נתיבי נפט" הישראלית. ישראל המשיכה לפתח את השדה ובנתה שלוש בארות ימיות, נוספות על ה-17 שהיו כבר בנויות. במקום הוקם יישוב בשם שלהבת, בו התגוררו עובדי שדות הנפט ובני משפחותיהם. בשנת 1970 הפיקה ישראל כ-100 אלף חביות נפט ליום מ-20 הבארות הימיות ומכ-100 בארות יבשתיות שבשדה, כמות שהתקרבה לסך תצרוכת הנפט של מדינת ישראל.

במהלך מלחמת ההתשה, בדצמבר 1969, שימשה אבו רודס נקודה קדמית לכוחות הלוחמים במבצע תרנגול 53. בסוף 1972 הוקם במקום בסיס של חיל הים הישראלי שכלל מכ"ם ונתן שירותי אספקה וציוד לבסיס חיל הים באבו זנימה.

בליל 6 באוקטובר 1973, ביום הראשון של מלחמת יום הכיפורים, הונחת על אבו רודס מטח ארטילרי כבד שהצית חלק ממאגרי הנפט והמתקנים. לאחר מתקפה זו הופסקה פעילות השאיבה. במהלך המלחמה נפגעו מתקני הנפט שנית בפעילות אנשי קומנדו מצרים. במהלך כל המלחמה נותר אזור אבו רודס בשליטת ישראל.

במהלך המלחמה התנהלו במרחב אבו רודס מרדפים מוסקים בשל מתקפת הקומנדו המצרי בסיני. במהלך כעשרה מרדפים נהרגו ונשבו כ-350 לוחמי קומנדו מצרים

זמן קצר לאחר המלחמה הובער מגדל הקידוח F-10 בשדה הימי של אבו רודס כתוצאה מפגיעה של טיל הוק ישראלי שנורה בשוגג לאחר שהמערכת התבייתה על מאוורר מניפה, והמפעיל חשבו למסוק מצרי.

בתחילת ינואר 1974, כחודש לאחר סיום מלחמת יום הכיפורים, פרצה דליקה בחלק ממתקני השאיבה כתוצאה מתקלה שגרמה להפסקת השאיבה.

שדות הנפט, בסיס חיל הים והיישוב שלהבת פונו בעקבות חתימת הסכם הביניים בין ישראל למצרים בסוף נובמבר 1975.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מצרים: ערי חוף
קטגוריה:סיני: ערים
קטגוריה:מרחב שלמה
קטגוריה:המזרח התיכון: שדות נפט
רשת טלפוניה ציבורית ממותגת

**רשת טלפוניה ציבורית ממותגת** (; בראשי תיבות: **PSTN**) היא רשת בינלאומית של רשתות טלפון מבוססות מיתוג מעגלים ברחבי העולם. (לדוגמה, רשת הטלפון של חברת בזק בישראל היא אחת מהרשתות הכלולות ב-PSTN.) הרשתות מחוברות ביניהן בתקשורת קווית (לדוגמה, כבלים תת-ימיים, ארון סעף) או בתקשורת אלחוטית (לדוגמה, לוויני תקשורת) ומתגים. בתחילת דרכה חיברה הרשת בין רשתות המבוססות על אות אנלוגי או Plain Old Telephony Service (**POTS**). עם כניסת התקשורת הסלולרית וטכנולוגיות לתקשורת קווית דיגיטלית כמו ISDN הוטמעו ברשת גם רשתות מיתוג מעגלים בטכנולוגיות אלה.

הרשתות המרכיבות את הרשת הציבורית עומדות בתקנים שקובע המגזר לקביעת תקנים בטלקומוניקציה (ITU-T) באיגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי (ITU), על מנת לאפשר חיוג ישיר  בין רשתות באזורים שונים או של חברות שונות או בטכנולוגיות שונות. לפני הקמת הרשת הציבורית, חיוג בין רשתות טלפון באזורים שונים דרשה התערבות של מרכזן מסייע . באמצעות רשת הטלפון הציבורית ניתן לקיים שיחת טלפון בין שני מנויים בשני אזורים באותה מדינה או בשתי מדינות שונות על ידי חיוג  קידומת טלפון בינלאומית (אם השיחה בינלאומית), קידומת הטלפון האזורית, ומספר הטלפון המקומי.

## ראו גם
* FXO

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טלפוניה: טכנולוגיה
אדוונטיזם

250px|ממוזער|אכנסיית האדוונטיסטים בירושלים בשנות ה-40 - Advent house**אדוונטיזם** (אדוונט: התגלות שנייה) היא אמונה, שלפיה ישו עתיד לחזור לעולמנו בקרוב. 

אמונה זו רווחת בקרב כמה עדות נוצריות פרוטסטנטיות, ששורשיהן בהתעוררות הגדולה, גל של התעוררות דתית שהתרחש בארצות הברית בתחילת המאה ה-19. המטיף הבפטיסטי ויליאם מילר (1782-1849) מפיטספילד שבמסצ'וסטס מילא תפקיד מרכזי בהתפתחות תנועה דתית זו, בחזיונותיו להתגלותו של ישו מחדש באוקטובר 1844, המבוססים על פרשנותו לספר דניאל. מעבר לרקע המשותף באמונה משיחית זו, מרבית העדות האדוונטיסטיות מציינות את יום המנוחה בשבת (ולא ביום ראשון כמקובל בזרמים המרכזיים של הנצרות). 

בין הזרמים אשר ניתן להגדירם כאדוונטיסטים:
* הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי 
* הכנסייה הנוצרית של האדוונט 
* הדוידיאנים 
* אחוות ישו
* המועצה הכללית של כנסיית האל
* כנסיית האל וקדושי ישו (אחת מכתות העבריים השחורים, רואים עצמם כיהודים)
* עדי יהוה
* כנסיית האל העולמית
## ראו גם
* סובוטניקים
* מתייהדים (נצרות)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:תאולוגיה נוצרית
קטגוריה:נצרות פרוטסטנטית
הים האדריאטי

**הים האדריאטי** (נכתב גם **הים האדריאתי**; באיטלקית: **Mare Adriatico**, בסרבו-קרואטית: **Jadransko more**, באלבנית: **Deti Adriatik**) הוא זרוע של הים התיכון המפרידה בין חצי האי האפניני לחצי האי הבלקני, והמפרידה את הרי האפנינים מהאלפים הדינריים.

חופו הדרומי-מערבי שוכן באיטליה ואילו הצפוני-מזרחי שוכן לאורך המדינות סלובניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה, מונטנגרו ואלבניה.

## מקור השם
מקור שמו של הים הוא מהעת העתיקה, בלטינית נקרא הים "*Mare Hadriaticum*". השם נגזר משמה של העיר אדריה (Adria) השוכנת באיטליה, בקרבתו של הים. בתחילה שימש השם רק את חלקו הצפוני, ובהרחבה התייחס השם גם לחלקיו הדרומיים, עד למפגש עם הים היוני, במפרץ טאראנטו.

## תיחום
הים האדריאטי משתרע מקו-רוחב 40° צפון, צפונית-מערבית, עד קו-רוחב '45°45. אורכו 770 ק"מ (415 מיילים ימיים). רוחבו הממוצע 160 ק"מ (85 מייל ימי), אך ב**[[מצר אוטרנטו]]** רוחבו רק 85–100 ק"מ (45–55 מייל ימי). שטחו 160,000 קמ"ר.

חלקו הצפוני של הים רדוד יחסית, ובאזור הים בין העיר רימיני וחצי האי איסטריה עומק הים הפתוח כמעט ואינו עולה על 46 מטרים. בין הערים שיבניק (Šibenik) בקרואטיה ואורטונה (Ortona) באיטליה מעמיק הים עד ליותר מ-180 מטרים. העומק המרבי הוא 1,460 מטר ונמצא ממזרח להר האיטלקי מונטה גרגרנו (Monte Gargano). העומק הממוצע של הים משוער ב-240 מטר.

## איים וחופים
החוף המערבי הוא נמוך באופן כללי ובצפון מערב מתמזג עם לגונות וביצות שהן חלק מהדלתה של נהר הפו, היכן שמשקעי קרקע שנסחפו לים הרחיקו עם השנים את העיר אדריה מן החוף.

העיר ונציה בנויה על האיים שבלגונות של מפרץ ונציה. ערים אחרות לאורך החוף האיטלקי הן רוונה, רימיני, אנקונה, פסקרה, בארי וברינדיזי.

החוף המזרחי הוא ברובו חשוף וסלעי, ובו איים רבים. באזור מפרץ קוטור ההרים הגבוהים נופלים במקומות מסוימים אל הים שלמרגלותיהם. צבעי המסלע באזור הוא אפור בהיר, אשר מבליטים אותו לעומת הצמחייה הכהה העשירה בחלק מן האיים. למעשה מונטנגרו (שפרוש שמה הוא "הר שחור") קרויה על שם האורן השחור המכסה את חופיה. ערים בולטות בחוף המזרחי הן טריאסטה באיטליה, קופר בסלובניה, פולה, רייקה, זדר, ספליט ודוברובניק בקרואטיה, ודורס באלבניה.

## קישורים חיצוניים

* צילומים ומפות לוויין של הים האדריאטי, באתר שירות המידע הגאוגרפי הציבורי
* 
* 

*
אדריאטי, ים
אדריאטי
אדריאטי
קטגוריה:מקומות שעל שמם כוכב לכת מינורי
ג'ורג' איסטמן

**ג'ורג' איסטמן** (באנגלית: **George Eastman**; 12 ביולי 1854 - 14 במרץ 1932) ממציא ותעשיין אמריקני, מייסד חברת "קודאק". 
## חייו
בתקופה בה איסטמן החל להתעניין בצילום, הפקת הצילום הייתה מסובכת ויקרה, כשבעיקר בעלי מקצוע או חובבים נלהבים עסקו בו. 

בשנת 1880 ייסד בית חרושת ללוחות צילום "יבשים", והחל לפתח סדרה של המצאות שהפכו את הצילום, כעבור שמונה שנים בלבד, לעיסוק במחיר שווה לכל נפש. 

המצאתו הראשונה הייתה מצלמת תיבה ובה גליל סרט בן מאה מסגרות. המצאה זו אפשרה לצלם לשלוח את סרט הצילום שלו לפיתוח בחברה ובכך הקל על הצלמים שעד אותו הזמן פיתחו את תמונותיהם בעצמם. 
כעבור שנה המציא איסטמן את סרט הצילום השקוף. 
בשנת 1900 איסטמן ייצר מצלמה מיוחדת לילדים, שהייתה קלה ונוחה לשימוש. 
בשנת 1928 איסטמן פיתח תהליך זול לפיתוח סרטי צילום צבעוניים. 

מתחילת המאה ה-20, החברה שלו "איסטמן-קודאק" שלטה בכל ענף הצילום באמריקה ואיסטמן הפך למולטי מיליונר. 
איסטמן תרם כסף רב לצדקה (75 עד 100 מיליון דולר במחירים של אותה תקופה) רוב הכסף הלך לאוניברסיטת רוצ'סטר ולמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. תנאי העבודה במפעליו היו מן הטובים ביותר בזמנם.. בשנת 1918 הוא תרם סכום משמעותי להקמת בית ספר הוכשטיין למוזיקה ולמחול.

בשנת 1930 חלה איסטמן במחלה חשוכת מרפא וכעבור שנתיים התאבד.

## ראו גם
* בית הספר איסטמן למוזיקה

## לקריאה נוספת

* George Eastman, הביוגרפיה של איסטמן באתר חברת קודאק 
* George Eastman, הביוגרפיה של איסטמן ורשימת הכתבים שלו באתר אוניברסיטת רוצ'סטר 
* 

## קישורים חיצוניים
* 
* 
 
* The Story of George Eastman, Google Arts & Culture, 2019


## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ממציאים אמריקאים
קטגוריה:תעשיינים אמריקאים
קטגוריה:יזמים אמריקאים
קטגוריה:מתאבדים: מדענים
קטגוריה:מתאבדים אמריקאים
קטגוריה:חלוצי הצילום
קטגוריה:נדבנים אמריקאים
קטגוריה:פטרוני אמנות אמריקאים
קטגוריה:צילום בארצות הברית
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1854
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1932
ארכאולוג

[250px|ממוזער|שמאל|הארכאולוג [בנימין מזר בחפירות בית שערים]]
**ארכאולוג** הוא אדם העוסק בארכאולוגיה. ארכאולוג אוסף וחוקר נתונים חומריים על עברה של האנושות, החל מהופעת הסוג אדם ועד לעבר הקרוב ביותר. הנתונים יכולים להיות כלים עתיקים, עצמות, מבנים וכל שריד אחר הנוגע לאדם, לפעולתו ולסביבתו, הנאספים באופן שיטתי (למשל בחפירה ארכאולוגית המנוהלת בידי ארכאולוג). הארכאולוג משתף פעולה עם חוקרים מתחומים משיקים כגון גאולוגים, היסטוריונים, אנתרופולוגים, פיזיקאים וביולוגים. הארכאולוג האנגלי פלינדרס פיטרי נחשב לאבי הארכאולוגיה המדעית המודרנית.

לימודי הארכאולוגיה כוללים תאוריה (הכרת התקופות הקדומות, הממצא החומרי שלהן ושאלות המחקר) וגם התנסות מעשית בעבודת שטח ובטיפול בממצאים. בישראל, דרך המלך להכשרת אדם כארכאולוג היא לימודים בחוג לארכאולוגיה באוניברסיטה, בפקולטה למדעי הרוח. לימודי ארכאולוגיה מתקיימים באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת חיפה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובאוניברסיטת בר-אילן. בנוסף מתקיימים לימודים בארכאולוגיה גם במכללות לרוב במסגרת החוג ללימודי ארץ ישראל למשל במכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן ובמכללת תל-חי.

העיסוק בארכאולוגיה מקובל גם אצל חובבים, אם בצורה של הצטרפות לחפירה באתר ארכאולוגי, הנעשית בפיקוחם של ארכאולוגים מקצועיים, ואם באופן חובבני וחסר פיקוח, הגולש לעיתים לשוד עתיקות. חובב ארכאולוגיה נודע בישראל היה הרמטכ"ל והשר משה דיין, אשר ביצע חפירות בלתי חוקיות מספר רב של פעמים.

ארכאולוגים מועסקים בעיקר במקומות העבודה הבאים:
*באוניברסיטאות, במחקר ובהוראה;
*במוזיאונים שלהם יש אגף עתיקות, כגון מוזיאון ישראל או המוזיאון הבריטי;
*בגופי מחקר, פיקוח ושימור של אתרים ארכאולוגיים ואתרי עתיקות, כגון רשות העתיקות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מקצועות המדע והטכנולוגיה