עמירה הס

**עמירה הָס** (נולדה ב-28 ביוני 1956) היא עיתונאית, פובליציסטית ופעילת שמאל רדיקלי ישראלית. התפרסמה בשל פעילותה בעיתון "הארץ" בו היא מסקרת את הרשות הפלסטינית ואת החברה הפלסטינית, לרוב ממקום מושבה ברמאללה.

## ביוגרפיה
הס נולדה בירושלים להורים ניצולי השואה שהיו חברים בתנועה הקומוניסטית. אביה אברהם, יליד רומניה, היה פעיל במק"י ונבחר מאוחר יותר לוועד המרכזי של המפלגה. אימהּ, חנה לבית לוי, ילידת סרייבו, הייתה גם היא פעילה קומוניסטית שהצטרפה לצבא השחרור העממי של יוגוסלביה. לאחר מלחמת העולם השנייה עלו הוריה לישראל וגרו תחילה בירושלים. בספרה "לשתות מהים של עזה" מספרת הס כי סיפורה של אימה מהשואה הוא שהביא אותה בגיל צעיר להחלטה שהיא לא תהיה מאלו שמסתכלים מהצד כשהם רואים עוול.

הס החלה לעבוד כעיתונאית ב-1989. היא הייתה כתבת ברומניה בימים שלאחר המהפכה הרומנית. ב-1991 מונתה לכתבת לענייני פלסטינים מטעם עיתון "הארץ". היא למדה ערבית והחליטה לעבור להתגורר ברצועת עזה כדי לסקר מקרוב את ענייני הרשות והחברה הפלסטינית. היא הצליחה ליצור קשרים קרובים עם פעילים באש"ף, בפרט עם מחמוד עבאס (אבו מאזן) שהתמנה לימים לראש הרשות. בתקופה מאוחרת יותר עברה להתגורר ברמאללה. היא מחלקת את זמנה בין דירתה שברמאללה לבין דירתה שבתל אביב.

הס זכתה במספר פרסים מטעם ארגונים בינלאומיים על פעילותה למען זכויות האדם: פרס ברונו קרייסקי לזכויות אדם (2002), פרס אונסק"ו לחופש העיתונות (2003) ופרס מהקרן לזכר אנה לינד ב-2004. בשנת 2009 זכתה בפרס על מפעל חיים מטעם ארגון תקשורת הנשים הבינלאומי (International Women's Media Foundation). באותה שנה זכתה בפרס "חופש העיתונות" מטעם ארגון עיתונאים ללא גבולות על סיקורה את מבצע עופרת יצוקה מרצועת עזה. עמי אילון, שהיה ראש השב"כ בשנים 1996–2000, אמר כי מאמריה שימשו עבורו מקור מידע חשוב על מצב החברה הפלסטינית: "המאמר של עמירה הס נותן תמונה מאוד מדויקת ואותנטית של מצבה של החברה הפלסטינית בעיניה, בעיני החברה הפלסטינית. מאחר שאמרתי שאני חייב לשקלל גם את מה שהם חושבים ואיך הם מתנהגים, כחלק מהגדרת או הבנת המציאות, אז מאמר אחד של עמירה הס נותן לי תמונה הרבה יותר טובה מאשר דיווח של סוכן שמנסה להתמודד עם אותה שאלה".

במאית הקולנוע יפעת קידר והמפיק יוסי ליאון תיעדו את חייה ועבודתה של עמירה הס בסרט "לאן את נוסעת?", שצולם בשנת 2000, זמן קצר לפני פרוץ האינתיפאדה השנייה, והופץ בסוף שנת 2001 ואף זכה בפרס "ברוח החופש" בפסטיבל הקולנוע ירושלים.

ביוני 2001 חייב בית משפט השלום בירושלים את עיתון הארץ לשלם 250 אלף ש"ח למתנחלי חברון, זאת, לאחר שהעיתון לא הגיש כתב הגנה בתביעת דיבה שהגישו נגדו תושבי היישוב היהודי בחברון, שטענו כי הס פרסמה דיווח שגוי לפיו כמה מהם (תושבי בית הדסה) רקדו סביב גופת מחבל, בעטו בה, דרכו עליה וחילקו ממתקים לחיילים שירו והרגו את המחבל, לאחר שזה ירה לעברם. פסק הדין ניתן במעמד צד אחד בלבד, ובעיתון טענו כי כתב התביעה כלל לא הגיע לידיהם.

בשנת 2008 הסתננה הס לרצועת עזה מעל סיפון ספינת פעילי שמאל, אך גורשה מהרצועה לאחר שבמאמר שכתבה מתחה ביקורת על חמאס.

הס היא כלת פרס ליבוביץ מטעם יש גבול לשנת 2015.

## עמדותיה

הס מחזיקה בדעה כי הסכמי אוסלו לא סיימו את שליטתה של ישראל ב וברצועת עזה, וכי ההסכמים יוצרים למעשה מנגנון להמשך הכיבוש בדרכים אחרות. בכתיבתה על הסכסוך הישראלי-פלסטיני היא מפגינה הזדהות עם הצד הפלסטיני, מתמקדת בסבלם של הפלסטינים ומותחת ביקורת נוקבת על מדיניות ישראל בשטחים. דעותיה אלו הפכו אותה לא אחת למטרה להתקפות מילוליות מצד ישראלים. היא מתחה ביקורת קשה על השחיתות ברשות הפלסטינית, על כך שהיא אינה דואגת בראש ובראשונה לאינטרסים של התושבים הפלסטינים, ושהיא מדכאת את פעילותם של אנשי תנועת חמאס בגדה המערבית.

ב-3 באפריל 2013 פרסמה מאמר ב"הארץ" שפתח במילים: "יידוי אבנים הוא זכות וחובה מולדות של מי שנמצא תחת שלטון זר", ואולם בהמשך ציינה שלזכות זו יש סייגים כמו "הבחנה בין אזרחים לנושאי נשק, ובין ילדים ללובשי מדים".

בספטמבר 2014 סולקה הס, בשל היותה יהודייה-ישראלית, מכנס באוניברסיטת ביר זית. הס כתבה בתגובה: "אני מבינה את הצורך הנפשי של פלסטינים ליצור מרחב ללא דריסת רגל לאזרחי המדינה ששוללת את זכויותיהם ומנשלת מאדמתם. כאשת שמאל אני מפקפקת בהיגיון האנטי-קולוניאליסטי של החרמת פעילי שמאל יהודים-ישראלים. בכל מקרה, אלה האחרונים לא מחפשים תו הכשר כדי להתנגד לכיבוש ולמשטר הפריבילגיות היהודי ולפעול למיגורו".

במאמר שהתפרסם ב-9 באוקטובר 2023 לאחר טבח שבעה באוקטובר שבה נהרגו כ-1,200 ונחטפו כ-240, רובם אזרחים, תיארה הס את הטבח כ"פעולה צבאית" וכתבה כי "חמושיו [של החמאס] יצאו למסע בנכונות להקריב את חייהם ובידיעה שרבים סיכוייהם להיהרג. כמה מהם רצחו אזרחים ישראלים במה שנראה כאורגיית נקם, שמפקדיהם לא השכילו למנוע, ולו משיקולים טקטיים". בתוספת מאוחרת כתבה כי בזמן כתיבת המאמר "הדיווחים על הזוועות שביצעו אנשי חמאס ופלסטינים אחרים רק התחילו לטפטף... עוד לא היה ידוע עד כמה החמאס תכנן מראש את הפגיעה באזרחים".

הס תומכת במאבק בכיבוש הישראלי על ידי הפעלת לחץ דיפלומטי על ישראל, כמו סנקציות, חרם והגבלת כניסת ישראלים לאירופה.

## ספריה
***לשתות מהים של עזה**, הספרייה החדשה, 1996

* *Drinking the Sea at Gaza: Days and Nights in a Land under Siege* (Owl Books, 2000) 
* (with Rachel Leah Jones) *Reporting from Ramallah: An Israeli Journalist in an Occupied Land* (Semiotext(e), 2003) 
* *Diary of Bergen-Belsen: 1944-1945* (Haymarket Books, 2009)  ... a new English-language translation of her Sephardi Yugoslav mother Hanna Levy-Hass' 1946 memoir, with addition of Hass' fore- and after-words.



## קישורים חיצוניים

* , סקירה על הסרט "לאן את נוסעת?"
* 
* , ריאיון עם עמירה הס
* 
* 
* 

**מכּתביה**:
* 
* מאמרים וכתבות מאת עמירה הס
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:פובליציסטיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:נשים זוכות פרסים
קטגוריה:פעילות שמאל רדיקלי ישראליות
קטגוריה:זוכי פרס ברונו קרייסקי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1956