open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קטלוג מסיה

**קטלוג מסיה** (צרפתית: Catalogue de Messier) הוא רשימת עצמים אסטרונומיים אשר הוכנה על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה תחת השם "קטלוג של ערפיליות וצבירי כוכבים" ופורסמה ב-1771. הסיבה העיקרית לעריכת הרשימה הייתה שמסיה היה צייד שביטים והיה מתוסכל מעצמים שדמו לשביטים והפריעו לו בחיפושיו מדי לילה. הפתרון של מסיה היה להכין רשימה של עצמים אלה, תאורם ומיקומם בשמי הלילה, יחד עם עוזרו פייר מאשן.
## היסטוריה
הגרסה הראשונה, שפורסמה בשנת 1774, כללה 45 עצמים הממוספרים מ-M1 (ערפילית הסרטן) ועד M45 (פליאדות). רשימה מעודכנת שהכילה גם את העצמים M46 עד M68 פורסמה בשנת 1780 והרשימה הסופית והמלאה של מסיה פורסמה בשנת 1781 וכללה 103 עצמים, אך היא זכתה ל"חיים משלה" בדמות תוספות של אסטרונומים נוספים מאוחר יותר, המונעים על ידי הערות צד בכתביהם של מסיה ומאשן, הערות אשר העידו על היכרותם עם העצמים הנוספים. התוספת הראשונה נעשתה על ידי קאמי פלמריון ב-1921, אשר הוסיף את M104 לאחר שהוא מצא את הערתו של מסיה על עותק הקטלוג שלו משנת 1781. M105 עד M107 נוספו על ידי הלן סויר הוג ב-1947 אחרי שגילתה מכתב של מאשן שמתאר את גילוין של M104 - M107 בתוך ספר של יוהאן אלרט בודה, M108 ו-M109 על ידי אוון גינגריץ' ב-1960 ו-M110 על ידי קנת' גלין ג'ונס. M102 נצפה על ידי מאשן, אשר העביר את המידע למסיה, שהכניס אותו לקטלוג מבלי שצפה בו בעצמו; מאוחר יותר, מאשן עצמו הודה כי עצם זה לא קיים, והוא היה פשוט תצפית חוזרת של M101. יש הטוענים כי הגלקסיה NGC 5866 היא למעשה M102, אך זיהוי זה אינו תואם את המתואר בהערותיו של מאשן.

מכיוון שמסיה חי וביצע את תצפיותיו בצרפת, בחצי הכדור הצפוני, רשימת העצמים כוללת רק עצמים אשר ניתן לראות מאזור זה, הנמצאים בין הקוטב השמיימי הצפוני לבין קו רוחב שמיימי של כ-35.7°-. עצמים מרשימים רבים אשר ניתן לצפות בהם מחצי הכדור הדרומי, כגון ענן מגלן הגדול והקטן, אינם נכללים ברשימה.

כל העצמים בקטלוג ניתנים לתצפית באמצעות משקפת או טלסקופ קטן (בתנאי ראות טובים), ולכן מהווים מטרות תצפית פופולריות עבור אסטרונומים חובבים. באביב המוקדם, אסטרונומים נוטים אף לערוך מפגשים של "מרתון מסיה", כאשר היעד הוא לצפות בכל העצמים ברשימה תוך לילה יחיד.

## הרשימה

## מיקום עצמי מסיה

## ראו גם
* גרם שמים עמוק
* קטלוג קלדוול - רשימה מודרנית (1995) של עצמים שלא נכללו בקטלוג מסיה וכוללת עצמים משמי הדרום.
* הקטלוג הכללי החדש (NGC) - קטלוג מקיף של 7,840 עצמים שפרסם ג'ון דרייר בשנת 1880.
* קטלוג כללי של ערפיליות וצבירי כוכבים - קטלוג של 5,079 עצמים שפרסם ג'ון הרשל בשנת 1864

## לקריאה נוספת
סיכום של מידע אסטרופיזיקלי על כל עצם מסיה, כמו גם של העצמים בקטלוג ה-400 של הרשל ניתן למצוא בספר הבא:
*Concise Catalog of Deep-sky Objects: Astrophysical Information for 500 Galaxies, Clusters and Nebulae* by W. H. Finlay, .

## קישורים חיצוניים

* קטלוג מסיה במאגר SEDS
* נתונים נוספים על עצמי מסיה, באתר Seds
* תמונות CCD של עצמי מסיה 
* גלריית של עצמי מסיה
* 

## הערות שוליים

*
מסיה
קטגוריה:היסטוריה של האסטרונומיה
קטגוריה:רשימות
קביעת מוט

שמאל|ממוזער|250px|קשר מוט
**קשר מוט**, או **קביעת מוט** הוא קשר-קביעה של חבל על מקל או מוט. הוא בנוי כך שהחבל יישאר קבוע למקומו ולא יחליק לאורך המוט.

ניתן ליצור קשר מוט בשני אופנים, התוצאה זהה:

* **קשר מוט מולבש** - כאשר "מלבישים" את הקשר על גבי המוט מאחד מצדדיו בהשחלה. יוצרים שתי לולאות - כאשר היתר של האחת מעל הלולאה, ושל השנייה מתחת, מצליבים את שתי הלולאות ומשחילים את המוט באמצע.
* **קשר מוט פשוט** (מכונה לעיתים קשר מוט **בנוי**) - יוצרים לולאה סביב למוט, כאשר היתר הקצר מוצלב מעל ליתר הארוך. מעבירים את היתר הקצר מתחת למוט, ומתחת להצלבה, ולבסוף מותחים.

את קשר המוט מסיימים על ידי קשר בוהן או קשר שטוח.

קשר המוט הוא הקשר הבסיסי המשמש להתחלת רוב הכפיתות.

## קישורים חיצוניים

* קביעת מוט באתר הצופים
* קביעת מוט מולבשת באתר הצופים
* קשר מוט באנציקלופדיית  הטיפוס
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קשרים
קטגוריה:מחנאות
סאאב

שמאל|198x198px
ממוזער|סאאב 900 קלאסיק
**סאאב** (**Saab**, תעתיק מדויק: **סוב**) הייתה חברת רכב ותעשייה כבדה שוודית שהוקמה בשנת 1937 ועסקה ביצור מטוסים. עם סיום מלחמת העולם השנייה חיפשה החברה שווקים חדשים. בשנת 1944 החל פרויקט במטרה ליצור את המכונית הראשונה, חמש שנים לאחר מכן החל היצור של המכונית "SAAB 92". העיצוב הדגיש את שורשיה של החברה בתעופה בעיקר.
## היסטוריה
בשנת 1969 נחתם הסכם שותפות עם יצרנית המשאיות השוודית סקאניה. בדצמבר 1989 הכריזה ג'נרל מוטורס על קניה של חמישים אחוז מחברת סאאב, ואופציה לרכוש את המניות הנותרות בתוך כעשור. בהמשך התפתחה סאאב לחברה לייצור שלל מוצרי תעשייה כבדה מתוחכמים כמו טילי כתף.

ב-2009, לאחר משבר בענף הרכב האמריקאי בעקבות משבר 2008 נחתם מזכר הבנות לפיו ימכרו עסקי מכוניות הנוסעים של סאאב מידי ג'נרל מוטורס לחברת מכוניות העל השוודית "קוניגסג" בשילוב קבוצת משקיעים נורווגים. הסכם זה לא יצא לפועל, וסאאב נמכרה לחברת רכב הולנדית שמכרה את מותג היוקרה "ספייקר", כיום החברה נקראת Swedish Automobile.

בשנת 2011 החברה נכנסה למשא ומתן עם יצרן סיני שהיה מעוניין לרכוש אותה אך ג'נרל מוטורס הטילה וטו, ולכן הסינים ויתרו על העסקה וסאאב נכנסה להליך פירוק, אך בשנת 2012 התקשורת בשוודיה דיווחה על השלמתה של עסקה לקניית יצרנית המכוניות השוודית וחובות העתק שלה, אולי בדרך לחזרה לפעילות. על-פי הדיווחים, חברת "הרכבים החשמליים הלאומית של שוודיה" (National Electric Vehicle Sweden, או בקצרה NEVS), בבעלותו של איש עסקים מהונג קונג, הסכימה לשלם סכום העומד על 208–250 מיליון יורו תמורת שליטה בסאאב, למעט חברת-בת להספקת חלפים לדגמי החברה. המהלך התאפשר מאחר שהחוק השוודי קובע שניתן לרכוש חברה אפילו אם הכריזה על פירוק ולמעשה סגרה שעריה, בתנאי לכיסוי החובות. במקרה של סאאב, עומדים החובות הללו על סכום עתק של כמיליארד יורו.
בינואר 2013 הכריזה החברה על כוונתה לחזור ולייצר כלי רכב והציבה יעד מכירות של 120,000 יחידות עד לשנת 2016. בסיום שנת 2015 הכריזה החברה על כוונתה לייצר 4 דגמים חדשים בתוך כשנתיים. למרות הצהרת הכוונות לא שבה החברה לייצר כלי רכב וביוני 2016 הודיעה החברה באופן סופי על כוונתה לוותר על המותג סאאב ולייצר מכוניות תחת שם מותג חדש -NEVS. הכרזה זאת מהווה, למעשה, את סיום דרכה של סאאב כיצרנית רכב.

## מכוניות סאאב שיוצרו בעבר

* סאאב 60
* סאאב 90
* סאאב 93
* סאאב 95
* סאאב 96
* סאאב 99
* סאאב GT750
* סאאב 900
### מכוניות מרוץ
* סאאב פורמולה ג'וניור
### מכונית קונספט
* סאאב קתרינה

## סירות סאאב שיוצרו בעבר
* סאלינה
## קרוואנים שיוצרו בעבר
* סאבו (קרוואן)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר חברות
*
קטגוריה:יצרני רכב שוודיים
קטגוריה:מכוניות שוודיות
אקזוטיקה (סרט)

**אקזוטיקה** (**Exotica**) הוא סרט קנדי מ-1994 שעלילתו מתרחשת סביב מועדון החשפנות "אקזוטיקה" בטורונטו, קנדה. הסרט נכתב ובוים על ידי אטום אגויאן.

## עלילה
הסרט מציג קבוצת אנשים אקראית שהקשר ביניהם הוא סביב ענייני מועדון הלילה "אקזוטיקה". כריסטינה (מיה קירשנר) היא חשפנית במועדון; זואי (ארסני חניג'אן) היא מנהלת המועדון; אריק (אליאס קוטיס) הוא תקליטן במועדון הזה וחבר לשעבר של כריסטינה. פרנסיס (ברוס גרינווד) הוא לקוח המתמיד לבוא למועדון כדי לקבל ריקוד פרטי מכריסטינה, כשהיא לבושה במדי ילדת בית-ספר קתולית.

## פרסים
### [[פסטיבל קאן]]
* 1994 - **מועמד** - פרס דקל הזהב ("אקזוטיקה")
* 1994 - **זכה** - פרס מבקרי הקולנוע ("אקזוטיקה")

### [[פרס הג'יני]]
* 1994 - **זכה** - הסרט הטוב ביותר ("אקזוטיקה")
* 1994 - **זכה** - הבמאי הטוב ביותר ("אקזוטיקה")
* 1994 - **זכה** - התסריט המקורי הטוב ביותר ("אקזוטיקה")

### [[פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו]]
* 1994 - **זכה** - הסרט הקנדי הטוב ביותר ("אקזוטיקה")

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1994
קטגוריה:סרטים קנדיים
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים ארוטיים
קטגוריה:סרטים על חשפנות
קטגוריה:סרטי פולחן
הבית בו אני גר

**הבית בו אני גר** (באנגלית: **The House I Live In**) הוא סרט קצר בן 10 דקות משנת 1945, שנכתב בידי אלברט מלץ, הופק בידי פרנק רוז ומרווין לרוי ובכיכובו של פרנק סינטרה. הסרט נוצר כדי להתנגד לאנטישמיות ולגזענות בסופה של מלחמת העולם השנייה. הסרט זכה בפרס אוסקר לשם כבוד ובפרס מיוחד של גלובוס הזהב בשנת 1946.

בשנת 2007 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בשל היותו "בעל חשיבות תרבותית והיסטורית".

## שיר הנושא

בסרט שר סינטרה את שיר הנושא, וההקלטה הפכה ללהיט ארצי. המילים נכתבו בשנת 1943 בידי אייבל מירופול תחת שם העט לואיז אלן. מאוחר יותר התפרסם מירופול, כאשר אימץ את מיקל ורוברט, שני הילדים היתומים של יוליוס ואתל רוזנברג לאחר הוצאתם להורג בשנת 1953. מירופול כעס כאשר גילה כי הגרסה השנייה של הסרט הפונה ל"שכני השחורים והלבנים" נמחקה, כאשר סרטו של סינטרה הוצג לראשונה. את המוזיקה כתב ארל רובינסון.

השיר זכה לביצועים רבים ברבות השנים ביניהם של פול רובסון, מהליה ג'קסון וג'וש וייט. סינטרה המשיך להכליל את השיר ברפרטואר שלו כאשר שר אותו בהופעותיו.

## קישורים חיצוניים

* קישור אל הסרט מאתר Internet Archive

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1945
קטגוריה:סרטי RKO
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטי פרנק סינטרה
חואן פדרו לנסאני

**חואן פדרו "פיטר" לנסאני** (בספרדית: **Juan Pedro "Peter" Lanzani**; נולד ב-24 באוגוסט 1990) הוא שחקן, זמר ודוגמן ארגנטינאי. לנסאני מוכר בתפקידיו בטלנובלות הארגנטינאית של כריס מורנה, "קטנטנות" ו"כמעט מלאכים", ומהיותו חבר בלהקת "טין אנג'לס" שהתפרקה.

## חיים אישיים
חואן פדרו לנסאני נולד בבואנוס איירס, ארגנטינה. בנו של חואן לנסאני וקלאודיה ורגס ולו שלושה אחים. למד בבית הספר בבלגראנו ובמכללת מריה.

היה בזוגיות עם לאלי אספוסיטו. השניים הכירו על סט קטנטנות והתחילו לצאת ב-2006, והם נפרדו ב-2010. לאחר מכן יצא עם השחקנית מרטינה סטואסל בשנים 2013–2015.

## קריירה

### משחק
ב-2006 הופיע לראשונה בטלוויזיה בתור טבנו בטלנובלה "קטנטנות" של המפיקה כריס מורנה.

בין השנים 2007–2010 שיחק לנסאני במשך ארבע עונות בטלנובלה המצליחה "כמעט מלאכים" את טיאגו בדוז'ה אגוארו.

בשנת 2011 החל לשחק בקומדיה "כשאת מחייכת אליי" לצד לאלי אספוסיטו, בת זוגו בתפקיד גרמן.

ביוני 2012 השתתף בהופעה מיוחדת באופרת הסבון "אהבה מתוקה", בתפקיד פדה. במהלך אותה השנה השתתף גם בטלנובלה "la dueña".

בשנת 2013 השתתף לנסאני בהצגת תיאטרון בשם "camila" לצד נטלי פרס.

בשנים 2013–2014 השתתף לנסאני בסדרה "אליאדוס" של כריס מורנה, המכונה גם "בני ברית", בתפקיד כוכב צעיר בשם נואה לצד פאבלו מרטינס ואוריאנה סבטיני.

ב-2014 שיחק בסדרה "Señores papis" לצד לוסיאנו קסטרו. ב-2015 שיחק בסרט "השבט" בתפקיד אלחנדרו. ב-2016 שיחק בסדרה "La Leona" בתפקיד ברון מילר.

בשנת 2017 שיחק בסרט "hpyrosima" לצד קנדלה וטראנו וחימנה ברון. שיחק גם בתפקיד הראשי בסרט הסאטירי "Sólo se vive una vez" לצדה של אאוחניה סוארס ובסרט המתח "Los últimos" לצדה של נטליה אוריירו.

בשנת 2021 שיחק בסדרת הטלוויזיה הארגנטינאית "מרדונה: חלום מבורך" מבית פריים וידאו אודות הכדורגלן הארגנטינאי דייגו מראדונה. לנסאני גילם את המנג'ר הארגנטינאי-יהודי חורחה סיטרספילר, שהיה מנהלו האישי הראשון של מראדונה וחבר ילדות שלו.

### מוזיקה
לצד עבודתו של לנסאני בכמעט מלאכים, הפך חבר בלהקת הפופ "טין אנג'לס", אשר על חבריה נמנו שחקני הסדרה הראשיים: לאלי אספוסיטו, אאוחניה סוארס - שהוחלפה לאחר מכן ברוסיו איגרזבל, ניקולאס ריירה וגסטון דלמאו.

שני האלבומים הראשונים של הלהקה, "טין אנג'לס" ו"טין אנג'לס 2", הגיעו במהירות למעמד פלטינה במכירות, בעוד האלבום השלישי, "טין אנג'לס 3", היה האלבום החמישי הנמכר ביותר בארגנטינה לשנת 2009.

הקבוצה הופיעה מספר פעמים בתיאטרון גראן רקס שבבואנוס איירס, וכן בספרד, בישראל ובחלק גדול ממדינות אמריקה הלטינית. בשנת 2009, זכתה הלהקה בפרס "האמן הטוב ביותר בארגנטינה".

ביולי 2012, הציגה הלהקה מופע חדש בגראן רקס שנקרא: "הטין אנג'לס בגראן רקס 2012: הפרידה". המופע האחרון שלהם נערך ב-8 באוקטובר 2012, בקורדובה.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ארגנטינאים
קטגוריה:זמרי פופ
קטגוריה:זמרים ארגנטינאים
קטגוריה:דוגמנים ארגנטינאים
קטגוריה:שחקני טלוויזיה ארגנטינאים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1990
גן הפסלים "המוזיאון" במוסקבה

**גן הפסלים במוסקבה** (ברוסית: **Парк искусств**, גן האמנות, או **Парк скульптуры ЦДХ**, גן הפסלים של מרכז האמנים) הוא גן פסלים הממוקם בקרימסקי ואל, מוסקבה, בשכנות לגלריית טרטיאקוב לאמנות חדשה. 
## היסטוריה
הגן הוקם ב-1992 ביוזמת עיריית מוסקבה, וכיום מוצבים בו יותר מ-700 פסלים, והוא אתר הפסלים היחיד במוסקבה שממוקם באוויר הפתוח ולא במבנה.
הפסלים בפארק עשויים ממגוון חומרים ובהם אבן, ברונזה ועץ, פרי עבודתם של אמנים רבים, בהם פסלים סובייטיים ידועים כורה מוחינה, ויבגני ווצ'טיץ', וכן אמנים רוסיים עכשוויים. הפארק מחולק לחלקות, ובהן "הגן האוריינטלי", "גן השושנים", "כיכר פושקין", ועוד.

חטיבה מיוחדת בגן מכילה עשרות פסלים של מנהיגים סובייטיים, שהוסרו ממקומם לאחר התפרקות ברית המועצות והובאו אל הגן לתצוגה. פסלים אלה הובאו אל הפארק כבר באוקטובר 1991, עם קריסת ברית המועצות, כאשר במקומות רבים הוסרו פסלים של ההנהגה הסובייטית לדורותיה, וכן פסלים בעלי ניחוח קומוניסטי, והושארו בפארק במצב אופקי. לאחר מכן הוצבו הפסלים שוב על כניהם, וכיום הם מהווים חלק מהתצוגה בפארק. ביניהם ניתן למנות פסלים של לנין, סטלין, פליקס דזרז'ינסקי, מפקד הצ'קה, שפסלו המונומנטלי הועבר לגן מחזית בניין  לוביאנקה, וברז'נייב.

ב-1995 התווספה חלקה לרגל 50 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית. חלקה זו כוללת פסלים תעמולתיים העוסקים בנושא. 

ב-1998 הוקמה בפארק חלקה המוקדשת לקורבנות הרודן העריץ סטלין, שפסליו מוצגים אף הם בסמוך.

## קישורים חיצוניים

* 

מוזיאון
קטגוריה:רוסיה: גני פסלים
קטגוריה:מבנים ויצירות שהועתקו ממקומם
המצור על קאפואה

**המצור על קאפואה** נערך בין השנים 214 ל-211 לפנה"ס, והיה חלק מהמלחמה הפונית השנייה, בזירה האיטלקית שלה. את המצור הטילו על העיר הרומאים בפיקודם של הקונסולים אפיוס קלאודיוס פולכר וקווינטוס פולוויוס פלאקוס, מפני שבגדה ברומא והצטרפה לצד הקרתגי. חניבעל, המצביא הקרתגי, ניסה להציל את העיר בשיטות שונות ללא הצלחה. לבסוף נפלה העיר בידי הרומאים.

## רקע
המלחמה הפונית השנייה פרצה בשנת 218 לפנה"ס, כאשר חניבעל כבש את העיר סגונטו, ופלש דרך הרי האלפים לאיטליה. באיטליה הביס חניבעל את הרומאים במספר קרבות כאשר האחרון והגדול שבהם היה קרב קאנאי, בו הכה חניבעל בתכסיס מבריק צבא הכפול כמעט מגודל צבאו. לאחר קרב קאנאי הצטרפו אל חניבעל ערים רבות, בעיקר בדרום ומזרח איטליה.

העיר קאפואה הייתה בירת מחוז קאמפאניה, מדרום לרומא, ונחשבה העיר השנייה בכוחה ובעושרה באיטליה, אחרי רומא עצמה. בעקבות קרב קאנאי שינתה קאפואה את נאמנותה והצטרפה אל חניבעל בתנאי שלא יוכל לגייס בה חיילים בכפייה. הייתה זו אחת מהצלחותיו הגדולות של חניבעל שמטרתו במסעו לאיטליה הייתה למוטט את השליטה הרומאית על איטליה, ביחד עם הצטרפותה של העיר סירקוסאי אל הצד הקרתגי והברית שכרת עם פוליפוס החמישי מלך מוקדון.

לאחר קרב קאנאי דגלו הרומאים באסטרטגיה הפביאנית, הם נמנעו מקרבות ישירים עם חניבעל, כי הכירו בגאונותו האסטרטגית של חניבעל, ונקטו מדיניות של מלחמת התשה. הרומאים ניצלו את יתרונם העצום בכוח אדם כדי להחליש את חניבעל שלא יכול היה לפצל את צבאו בבטחה.

## מהלך המצור
החל משנת 214 לפנה"ס הציקו הרומאים לעיר קאפואה. בשנת 212 לפנה"ס הקצו הרומאים שישה לגיונות להתקפה על העיר. מצב האספקה של העיר היה קשה בשל הקושי לגדל את התבואה כרגיל תחת לחץ הלגיונות הרומאיים, ולכן שלח חניבעל את חנון, קצינו, לשלוח אספקה לקאפואה, אבל הקונסול קוונטיוס פולוויוס פלאקוס התקיף את שיירת האספקה של חנון בדרכה, והכה אותה. חניבעל עצמו נסע לקאמפאניה להצלת קאפואה והביס בדרכו את הפרוקונסול טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס שניסה לחסום את דרכו, לאחר מותו של טיבריוס גרקכוס וניצחון קרתגי בקרב פרשים קטן, הסירו הרומאים את המצור מן העיר, לא הייתה אפשרות להמשיך לצור על קאפואה בלא להיכנס לקרב גדול כנגד חניבעל.

חניבעל חזר לאפוליה, שם שכן באותה תקופה, מיד שהסירו הרומאים את המצור, כדי לא להכביד על מצב האספקה הקשה ממילא  באזור, ואז חזרו הרומאים והטילו שוב מצור על קאפואה. בשנה הבאה (211 לפנה"ס) ניסה חניבעל לפרוץ שוב לקאמפאניה בתקווה להסיר שוב את המצור, אבל הרומאים הכינו מבעוד מועד ביצורים למחנותיהם שסביב לעיר, בתוכם הסתתרו והמצור על קאפואה נמשך. חניבעל ניסה להסיר את המצור בדרך אחרת, הוא פנה, הלך הישר אל העיר רומא ועצר רק כ-6 קילומטרים מרומא, מתוך כוונה שהכוחות הצרים על קאפואה  יפנו להצלת הבירה ומתוך כך יפול המצור, אך תקוותיו נתבדו, ארבעת הלגיונות שנועד להגנת רומא נשארו במבצריהם או על חומות העיר והכוחות הצרים על קאפואה נשארו לצור על העיר. לאחר מכן הניח חניבעל את קאפואה לגורלה מחוסר בררה, והיא נפלה באותה שנה.

## תוצאות המצור
מצור קאפואה מראה על איבוד היוזמה של חניבעל באיטליה, ונטילתה על ידי הרומאים. בכיבוש קאפואה הוכיחו הרומאים לעצמם ולבעלות בריתם, שכוחם באיטליה גדול מכוחו של חניבעל ושהשליטה על איטליה חזרה לידיהם, פה נגמרה התאוששותה של רומא מן ההתקפה של חניבעל בתחילת המלחמה, והיא החלה לתקוף את קרתגו על מנת להשיג יתרון עליה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:המלחמה הפונית השנייה
קאפואה
אמברוטייפ

שמאל|ממוזער|250px|ותיק קרבות אנונימי ורעייתו. אמברוטייפ משנת 1860
שמאל|ממוזער|250px|נגטיב זכוכית מצד האמולסיה, ומאחוריו רקע בהיר ורקע כהה. ניתן לראות כיצד על רקע כהה, החלקים החשופים בנגטיב מחזירים אור, ונראים בהירים, והחלקים השקופים בנגטיב נראים כהים, בשל הקרע, והדימוי הנגטיבי הופך לפוזיטיבי. כך פועל האמברוטייפ
[שמאל|ממוזער|250px|אמברוטייפ ממוסגר של השחקנית [שרלוט סונדרס קשמן, 1859]]
**אמברוטייפ** (באנגלית: **Ambrotype**) היא שיטה לצילום דימוי פוזיטיבי על גבי לוח זכוכית, שטופל בתהליך הקולודיון (מכונה גם לוח רטוב). השיטה הומצאה ב-1854 בידי ג'יימס אמברוז קוטינג (James Ambrose Cutting 1814-1867) והייתה נפוצה בעיקר בארצות הברית. קוטינג השתמש בהמצאת הקולודיון של פרידריך סקוט ארצ'ר מ-1851, אך בשונה מארצ'ר, השתמש קוטינג בתהליך כדי ליצור דימוי פוזיטיבי ישיר.  מקור השם מהמילה "*ambrotos*" ביוונית, שפירושה "בלתי מתכלה". באנגליה השיטה כונתה גם "קולודיון פוזיטיבי" (collodion positive).

האמברוטיפ נוצר על ידי צילום בשיטת הקולודיון של נגטיב בהיר מאוד (חשוף בחשיפת חסר) על גבי לוח זכוכית, והנחתו הפוך בתוך קופסה עם בד שחור (לרוב קטיפה). כשצופים בנגטיב הזכוכית על רקע כהה, הדימוי נראה פוזיטיבי (כלומר, הגוונים נראים מציאותיים - הבהיר נראה בהיר והכהה נראה כהה - ולא הפוכים כמו בנגטיב). 

בנגטיב רגיל, האזורים הכהים שבאמולסיה הם האזורים הבהירים שבאובייקט המצולם. האזורים הכהים באובייקט המצולם נותרים כמעט שקופים בנגטיב. ואולם, כאשר מביטים בנגטיב הזכוכית על רקע כהה, האמולסיה מחזירה אור, ואילו האזורים השקופים נותרים שקופים, כך שרואים דרכם את הרקע הכהה. כך הופך הדימוי הנגטיבי לפוזיטיבי.

בצילומי האמברוטייפ השתמשו לרוב בצילומי דיוקנאות.

## יתרונות האמברוטייפ
#הפקה מהירה יותר, היות שלא נדרש שלב ההדפסה.
#עלות נמוכה יותר בחומרים ובזמן.
#חשיפה קצרה יותר.
#תצלומי אמברוטייפ זולים יחסית לדגרוטיפים, שהיו פופולריים  מאוד במשך שנים ובכל זאת דומים להם מאוד.
#התצלומים היו נוחים יותר לצפייה מן הדגרוטיפ (מבריקים פחות, ניתן לראותם בכל זווית).

## חסרונות האמברוטייפ
#את האמברוטייפ אי אפשר לשכפל בהדפסה נוספת.
#מרווח הטונים של התמונה היה דל יותר מהדפס נייר, היא לקתה במיוחד בהיעדר פרטים באזורים הכהים. 

משמעותה המעשית של התפשטות שיטת האמברוטייפ היה קירוב של הצילום לפשוטי העם. אנשים שעד אותה עת לא יכלו להרשות לעצמם לרכוש דאגרוטיפ, יכלו כעת לרכוש תצלומי דיוקן של עצמם, שנראו טובים כמעט באותה מידה.

הצלם המילטון סמית המציא פטנט להחלפת בסיס הזכוכית במתכת שנצבעה בשחור. תצלומים מסוג זה נודעו בשם טינטייפ או פרוטייפ - כלומר תצלומי פח או ברזל. אלפים רבים של טינטייפים צולמו החל משנת 1856. טינטייפים / אמברוטייפים נצבעו לעיתים קרובות ביד.

## קישורים חיצוניים

* אמברוטיפים מודרניים וכיצד ליצור אותם
* צילום אלטרנטיבי: תהליך הקולודיון וכיצד ליצור ממנו אמברוטייפ

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:היסטוריה של הצילום
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: המצאות
נועה קולפ

**נועה קולפ** (נולדה ב-18 באפריל 1980) היא כתבת ועיתונאית לשעבר. כיום בנקאית בכירה במחלקת בנקאות הטכנולוגיה והסטארטאפים בג׳יי פי מורגן בניו יורק.

## ביוגרפיה
קולפ נולדה ברעננה ולמדה באולפנת צביה בהרצליה. הייתה פעילה בתנועת בני עקיבא כחניכה ומדריכה. מאוחר יותר למדה כלכלה ותולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים.

היא החלה את דרכה העיתונאית בשנת 1998 ככתבת תשתיות ונדל"ן בגלי צה"ל, כחיילת הדתיה הראשונה שם. שנה לאחר מכן מונתה לכתבת הכלכלה של התחנה. לאחר שחרורה המשיכה לעבוד בתחנה ככתבת כלכלית וכמו כן שימשה כעורכת יומן הבוקר "בוקר טוב ישראל" ומגישת התוכנית הכלכלית ו"24 היום שהיה".

בשנת 2005 עברה קולפ לערוץ 10 ומונתה לראש הדסק הכלכלי. כמו כן הגישה קולפ את ה"תוכנית הכלכלית" בערוץ.

ב-2009 עברה לניו יורק, בעקבות מינויו של בן זוגה לקונסול הכלכלי, ומינויה לכתבת ערוץ 10 ו"גלובס" בניו יורק. בשנת 2012 סיימה קולפ לימודים לתואר שני בעיתונות ומינהל עסקים באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק.

בשנים 2014 - 2016 ניהלה את תחום הפיתוח העסקי והשיווק בחברת האופנה של אלי טהרי בניו יורק ובשנים 2017 - 2019 ניהלה את חברת התוכנה למעבדות "Netlims" בניו ג'רזי. בפברואר 2019 הקימה את מחלקת בנקאות הטכנולוגיה והסטארטאפים בדיסקונט ניו יורק וניהלה את פעילותה במשך שש שנים.

בשנת 2025 הצטרפה כבנקאית בכירה לתאגיד הבנקאות האמריקאי JPMorgan.

נשואה לאמנון קראוס לשעבר בכיר במשרד האוצר והקונסול הכלכלי בניו יורק. לשניים ארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים
* ריאיון עם נועה קולפ, אתר ארגמן
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערוץ עשר: שדרניות, שחקניות ומנחות
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אולפנת צביה
קטגוריה:בוגרות בני עקיבא
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
טניטה טיקרם

ממוזער|טניטה טיקרם
**טניטה טיקרם** (בכתיב לועזי: **Tanita Tikaram**; נולדה ב-12 באוגוסט 1969 במינסטר, גרמניה) היא זמרת יוצרת בריטית בסוגת פולק-פופ, הידועה בעיקר בשל הלהיטים "Twist in My Sobriety" ו-"Good Tradition", מאלבום הבכורה שלהּ, *Ancient Heart* (1988). אחיה הוא השחקן רמון טיקרם.

## ביוגרפיה

טיקרם, בת לאם סרווקית (מלזית), פטימה רוהאני, ולאב ממוצא פיג'י-הודי, פראמוד טיקרם, קצין בצבא הבריטי, נולדה בקיץ 1969 במינסטר שבגרמניה, שם הוצב אביה.
כשהייתה כבת 12 עברה משפחתה לבייסינגסטוק, במחוז המפשייר שבאנגליה. לאחר שלמדה בבייסינגסטוק מדע המדינה, סוציולוגיה וספרות אנגלית, ב-Queen Mary's College, בחרה לטפח את הקריירה המוזיקלית שלה. כבר בהיותה נערה החלה טיקרם להופיע במועדוני לילה.

בשנת 1988 יצא אלבום הבכורה שלה, *Ancient Heart*, בחברת התקליטים "WEA Records", והסינגלים "Twist in My Sobriety" ו-"Good Tradition" דורגו בעשירייה הפותחת במצעד הפזמונים האירופי. האלבום מכר יותר מ-4 מיליון עותקים, וטיקרם, בת 19, זכתה לפרסום בינלאומי.

מאז הוציאה עוד שישה אלבומים, אך לא הצליחה לשחזר את ההצלחה של אלבומה הראשון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרות-יוצרות בריטיות
קטגוריה:זמרים להט"בים בריטים
קטגוריה:אנגלים ממוצא הודי
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1969
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1969
מייקל מילקן

**מייקל רוברט מילקן** (בשם מלא באנגלית: **Michael Robert Milken**; נולד ב-4 ביולי 1946) הוא איש עסקים ופילנתרופ יהודי-אמריקאי. שווי נכסיו מוערך ב-3.7 מיליארד דולר (נכון ל-2019), והוא מדורג על ידי מגזין פורבס במקום ה-606 ברשימת האנשים העשירים בעולם.
## קורות חייו
מילקן נולד באנסינו, קליפורניה, למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני.
במהלך שנות ה-70 וה-80, יצר מילקן כמעט לבדו את שוק איגרות החוב בעלות תשואה גבוהה, המכונות גם "אג"ח זבל". בתקופה זו כינו אותו מתנגדיו "מלך אג"ח הזבל".

ב-1989 הואשם מילקן בהפרת חוקי מס של ארצות הברית, סחיטה ומרמה בניירות ערך, כתוצאה של חקירה בנושא מידע פנים. ב-1990 הודה מילקן בעסקת טיעון בשש עבירות על חוקי ניירות ערך ודיווחים כוזבים, ונידון לעשר שנות מאסר; תקופת המאסר קוצרה בהמשך, ומילקן שוחרר לאחר 22 חודשי מאסר. הוא זכה לחנינה נשיאותית מדונלד טראמפ.

מילקן עוסק לאורך השנים בתרומות ופעילות פילנתרופית רחבה. הוא נמנה עם מייסדי קרן הצדקה "Milken Family" שהוקמה ב-1982 כדי לתמוך בחינוך ומחקר רפואי; הוא מכהן כיו"ר "מכון מילקן", המקיים מדי שנה כינוס עולמי בו משתתפים יותר מ-3,000 מנהיגים ומקבלי החלטות מכ-60 מדינות ברחבי העולם. המכון פעיל גם בישראל, כמרכז מחקר כלכלי בתוך מכון ירושלים למחקרי מדיניות. הוא מייסד מרכז המחקר לסרטן העור, FasterCures, והקרן לחקר סרטן הפרוסטטה. המגזין "פורצ'ן", בכתבה מ-2004, כינה אותו "האיש ששינה את הרפואה", בשל תרומתו הרבה למחקר הרפואי.

## קישורים חיצוניים

* 
* מייקל מילקן, The Boom Generation - Seventh Decade, מאמר שפרסם בוול סטריט ג'ורנל, 19 בספטמבר 2006
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מורשעים בעבירות רכוש בארצות הברית
קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:תורמי התחייבות הנתינה
קטגוריה:בוגרי בית הספר וורטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:זוכי פרס איג נובל
קטגוריה:מקבלי חנינה מנשיא ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
נחמן הלר

ר' **נחמן הלר** (בכתיב יידי: **העללער**; בכתיב לועזי: **Nachman Heller**; ט"ו בחשוון 1862/1864, ביאליסטוק – 15 באוגוסט 1932, ניו יורק) היה רב וסופר יהודי-אמריקאי ממוצא פולני.

## קורות חיים
נולד בשנת 1862 או 1864 בביאליסטוק שבפולין. אביו, ישראל, היה בעל רקע תורני עשיר. היה תלמידם של ר' שמואל מוהליבר ושל מלבי"ם, ונסמך לרבנות על ידם ועל ידי ר' אלכסנדר משה לפידות מראסיין. במקביל לחינוכו התורני התחנך חינוך כללי, תחילה בגימנסיה בקניגסברג ובהמשך באוניברסיטת וינה.

בסביבות שנת 1900 היגר הלר לארצות הברית, וכיהן כרב וכמורה בתלמוד תורה במספר קהילות בהּ ובקנדה, בהן ניו יורק, ויניפג, פילדלפיה (קהילת "אהבת ישראל", 1903–1904) וצ'ארלסטון שבווירג'יניה המערבית (קהילת "בני יעקב", 1904–1912). הלר נודע כציוני נלהב.

באמריקה הוסיף ללמוד באוניברסיטת ביילור שבטקסס ובאוניברסיטת שיקגו והוציא תחת ידו תרגום מוער לעברית – ובהמשך גם לאנגלית וליידיש – של הפרשיות הכתובות ארמית בספר עזרא וספר דניאל, וכן הוצאה מוערת ומתורגמת לאנגלית וליידיש של ספר תהלים, עם פירוש בחרוזים.

אחיו הצעיר היה חוקר המקרא והתלמוד הנודע, ר' חיים הלר (1879–1960).

## כתביו
* **[[רב נחמן בר יעקב]]**: שיר ממאמרי רב נחמן אשר בתלמוד לתאר תכונת רב נחמן מדותיו חכמתו כבודו עשרו (עם באורים הערות), ורשה: אלעקסאנדער גינז, תרמ"ד.
* נחמן בן ישראל העללער, **דניאל ועזרא**: עם תרגום עברי לפרשיות הארמיות עם פרושים וביאורים הנקובים בשמות רחמים בדין ועזרת ישראל, ניוארק: (דפוס ראזענבערג), תרס"ה (בהוצאה השנייה, בשנת תרע"ג, נוספו גם תרגום לאנגלית וליידיש).
* **ספר תהלים**: מאת דוד בן ישי מלך ישראל, עם פירוש מספיק על דרך השיר בשם תהלים בחרוזים, ונלוו עליו שתי העתקות בשפת אנגלית ובלשון יהודית המדברת ועוד הערות נחוצות, ניוארק: [חמו"ל], תרפ"ג.


**Facts and Fiction*: a collection of tales, [New York city, Press of Goldman and Steinberg, c1916].
** The coming of Shiloh: reflections on Zionism*, New York: [Pinski-Massel, c1928].


## קישורים חיצוניים

* כתביו, להורדה: 'דניאל ועזרא עם תרגום עברי לפרשיות הארמיות', 'ספר תהלים עם פירוש מספיק'
* 
* 

קטגוריה:רבנים קנדים
קטגוריה:ניו יורק: רבנים
קטגוריה:פילדלפיה: רבנים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:מתרגמים יהודים פולנים
קטגוריה:מתרגמים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים פולנים
קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19
קטגוריה:פרשני מקרא בעת החדשה
קטגוריה:מתרגמים ליידיש
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1932
אלי בורובסקי

**אלי בורובסקי** (27 במאי 1913 - 14 בינואר 2003) הוא מקים מוזיאון ארצות המקרא בירושלים.

## קורות חיים
בורובסקי, נולד בוורשה, למשפחה חסידית. הוא נסע לברלין ללמוד פילוסופיה, אולם באווירה שלאחר עליית הנאצים בחר לעבור לפירנצה בה למד בסמינר לרבנים ונתוודע לעולם האמנות. בהמשך עבר לרומא וממנה לצרפת ולשווייץ. התגייס לדיוויזיה הפולנית בצבא צרפת, ובה לחם בעת מלחמת העולם השנייה. לאחר השואה חי בקנדה ובשווייץ, היה מומחה לחקר כתבי יד עתיקים, ובעל אוסף עתיקות מהגדולים בעולם. בשנת 1992 ייסד בירושלים את מוזיאון ארצות המקרא, המתבסס על אוספו האישי. ב-2003 מת בביתו בירושלים, והובא למנוחות בבית העלמין ארץ החיים בבית שמש.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה באתר מוזיאון ארצות המקרא
* הספד בניו יורק טיימס, 17 בינואר 2003 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נדבנים יהודים שווייצרים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים שווייצרים
קטגוריה:נדבנים יהודים קנדים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים קנדים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אספני ספרים
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין ארץ החיים בבית שמש
קטגוריה:יהודים בצבא צרפת החופשית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
PADI

**PADI** - **Professional Association of Diving Instructors** (אגודה מקצועית של מדריכי צלילה) האגודה המקצועית הגדולה בעולם לצלילה ספורטיבית, וארגון המכשיר צוללים אשר הוקם בשנת 1966 על ידי ג'ון קרונין וראלף אריקסון.
קרונין במקור היה מדריך מטעם NAUI, אשר החליט להקים ארגון משלו יחד עם אריקסון, ולחלק את ההכשרה למספר קורסים בניגוד לקורס אחד כללי אשר היה נהוג באותה תקופה.

PADI מציעים קורסים ברמות שונות, החל מקורסי הבסיס (צולל מים פתוחים) ועד לרמות הגבוהות (Master Scuba Diver) וכמו כן מגוון של הסמכות הדרכה שונות. כמו כן דרך ארגון האח DSAT ניתן לעשות קורסי צלילה טכנית, כגון צלילות דקומפרסיה צלילת טרימיקס וערבוב גזים.

שיטת הלימוד של PADI מחלקת את הקורס למספר יעדים נדרשים הנחלקים לתאוריה ולפיתוח מיומנויות. התאוריה מועברת בעיקר באמצעות לימוד עצמי, אם זה באמצעות קריאה בחוברות הלימוד או באמצעות תוכנות מחשב וצפייה בסרטוני הדרכה. וידוא רמת בקיאות התלמיד בחומר התאורטי נעשית על ידי המדריך באמצעות רענוני ידע, והמיומנויות המעשית נבדקות בצלילות במים מוגנים (בריכה או מים רדודים). בסיומו של כל קורס מונפקת לכל תלמיד תעודת הסמכה.

PADI חבר ב-World Recreational Scuba Training Council

## תוכניות PADI
400px|ממוזער|מערכת ההדרכה של PADI
### תוכניות ללא הסמכה
* גלה את הצלילה (Discover Scuba Diving)
* גלה את השנירקול (Discover Snorkeling)

### תוכניות לילדים
* צוות אריות הים (Seal Team) (לגילאי 8 ומעלה)
* עושים בועות (Bubble Maker) (לגילאי 8 ומעלה)

### הסמכות צלילה ספורטיבית
* צולל חופשי (Skin Diver)
* צולל סקובה (Scuba Diver)
* צולל מים פתוחים צעיר (Junior Open Water Diver)
* צולל מים פתוחים (Open Water Diver)
* צולל נשיונל ג'יאוגרפיק (National Geograpic Diver)
* צולל הרפתקאה (Adventure Diver)
* צולל מים פתוחים מתקדם (Advance Open Water Diver)
* צולל הצלה (Rescue Diver)
* מאסטר סקובה דייבר (Master SCUBA Diver)

### התמחויות
PADI מספק מגוון רחב של התמחויות צלילה, למשל:
* התמחות גבהים
* התמחות צלילה מסירה
* התמחות מערות
* התמחות עומק
* התמחות נייטרוקס (אוויר מועשר)
* מגיש עזרה ראשונה
* התמחות חליפה יבשה
* התמחות לילה
* התמחות צלילת קרח
* התמחות אניות טרופות
* התמחות צילום תת-מימי
בנוסף קיימות התמחויות רבות שונות אשר ניתן להשיג במקומות שונים.

### הסמכות מקצועיות
* דייבמאסטר
* עוזר מדריך
* מדריך מים פתוחים (OWSI)
* מדריך התמחויות
* מדריך מאסטר סקובה דייבר (MSDT)
* מדריך סגל
* מדריך מאסטר
* מנהל קורס

## קישורים חיצוניים

* 
* פרויקט AWARE - פרויקט שימור הסביבה התת-מימית של PADI

## הערות שוליים

קטגוריה:אגודות מקצועיות
קטגוריה:צלילה
קטגוריה:מחוז אורנג' (קליפורניה)
גבריאל שטרן

**גבריאל** (**גֶרְהַרד**) **שְטֶרְן** (27 באוקטובר 1913 – 3 במאי 1983) היה עיתונאי ופעיל שלום ישראלי.

## ביוגרפיה
שטרן נולד בעיר אָטֶנדוֹרְן (Attendorn) שבווסטפאליה, גרמניה, בשנת 1913. למד בגימנסיה ומשנת 1933 שהה בהכשרה חקלאית בהולנד. עלה לארץ ישראל ב-1937. הוא למד מזרחנות באוניברסיטה העברית בירושלים והצטרף לפעילות הפוליטית של יהודה לייב מאגנס, מרטין בובר ונתן חפשי. במחצית השנייה של שנות הארבעים השתתף בעריכת "בעיות הזמן", ביטאון אגודת "איחוד", שדגלה בקירוב יהודי-ערבי. והיה פעיל בליגה למניעת כפייה דתית.

ב-1949 החל שטרן לעבוד ב "על המשמר", העיתון היומי של "מפלגת הפועלים המאוחדת" (מפ"ם). הוא שימש כתב פרלמנטרי וכתב מדיני של העיתון, אך קנה את שמו בעיקר אחרי מלחמת ששת הימים, הודות למדורו השבועי "דפים מהיומן" שבו תיעד בנימה אישית ובסגנון פואטי את המצב בשני חלקי ירושלים.

שטרן נחשב לעיתונאי המגן על זכויות החלשים והמיעוטים; בשנות החמישים כתב הרבה על מצוקתם של יושבי המעברות. הוא התמחה גם ביחסי יהודים-נוצרים.
ציוני כבוד:
*1953 אזרח כבוד של הכפר הערבי אבו גוש
*1973 "פרס אגרון" לעיתונות מטעם עיריית ירושלים
*1981 אות אמיל גרינצוויג לזכויות אדם מטעם האגודה לזכויות האזרח

## ספריו
* **על המרפסת של מוסא הג'ינג'י** (העורך: תום שגב; ציורים: שמואל כץ), תל אביב: הוצאת על המשמר, תשמ"ו-1986.

### תרגום
* מרדכי מארטין בובר, **חילופי אגרות במשך שבעים שנה**; דברי מבוא: גריטה שידר, ירושלים: מוסד ביאליק, כרך א: 1897–1918 / תרגמו מגרמנית והוסיפו הערות: יהושע עמיר וגבריאל שטרן, תשמ"ב-1982.

## קישורים חיצוניים

* גבריאל שטרן על ליל הבדולח בעיר הולדתו
* [גבריאל שטרן כדמות מובילה בספרו של תום שגב "[1967 - והארץ שינתה את פניה]"]
* גבריאל שטרן בספרו של יוסף הלר, מ'ברית שלום' ל'איחוד', יהודה לייב מאגנס והמאבק למדינה דו-לאומית ("הארץ", מוסף ספרים, 18 באוגוסט 2004)
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:כתבים פרלמנטריים ישראלים
קטגוריה:כתבים מדיניים ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
קטגוריה:אבו גוש: אישים
קבוצת המניע

[250px|ממוזער|משאית ליילנד ביבר של חברת המניע, [1958]]
[250px|ממוזער|משאיות של המניע מובילות [נגמ"שים בשירות צה"ל, 2012]]
**קבוצת המניע** (שבעבר נקראה "**קבוצת לינוע**") היא חברה פרטית בענף הלוגיסטיקה וההובלה היבשתית, הפועלת מאז 1932. נכון ל-2017, מפעילה החברה למעלה מ-200 משאיות ו-250 נגררים.

החברה מספקת שירותים בתחום ניהול שרשרת האספקה. לחברה מרכזי תפעול בנמלי חיפה ואשדוד ובנמל התעופה בן-גוריון.
ראשיתה של החברה עם הקמתה של חברת "המניע" בתל אביב על ידי אברהם ליפשיץ ויואל בנו. החברה עסקה בהובלת פרי הדר מנס ציונה לנמל יפו ובהובלת אבן ממחצבות מגדל צדק לתל אביב הנבנית.

משנות ה-80 של המאה ה-20 נוהלה החברה על ידי עמיעד ליפשיץ (שכיהן גם כחבר הנהלה במועצת המובילים, חבר בנשיאות לשכת המסחר - תל אביב והמרכז ויושב ראש ועדת תובלה ונמלים באיגוד לשכות המסחר). החברה עסקה גם בהובלות לירדן.  ב-2003 פעלה החברה תחת נאמן שגיבש לה תוכנית הבראה, עקב חובות גדולים שצברה. בהמשך רכשה החברה חברות אחדות בתחומה ובין השאר התאחדה בשנת 2004 עם חברת "לינוע דרך הים בע"מ" שהוקמה בשנת 1999. ב-2018 אוחדה חברת הבת ליעד עם חברת אוברסיז.

חברות הבנות של הקבוצה הן: לינוע איתן חדרה והמניע .
בשנת 2020 איתן חדרה רוכשת את ח.ש.א הובלות ,ובשנת 2022 איתן חדרה רוכשת את נתיבי המזרח והערבה.
בשנת 2023 חברת לינוע רוכשת את סדצקי הובלות.
* המניע - שירותי אספקה והובלה מנמל אשדוד חיפה ואילת  של מכולות ומוצרים למפעלים ,עבודה במשרד הביטחון, והתעשייה הצבאית.
* לינוע -  הובלה של קמח במייכליות על גבי סמיטריילרים. 
* איתן חדרה -  הובלה ואחסנה של מכולות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* שירשור תמונות היסטוריות של המניע, בפורום Cars Forum

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תחבורה ישראליות
קטגוריה:אשדוד: חברות
תיכון הראל

**תיכון הראל** הוא בית ספר תיכון עיוני ממלכתי יחיד ביישוב מבשרת ציון, הגדול ביותר במחוז ירושלים, נכון ל-2015. בית הספר משרת 1,043 תלמידים ממבשרת ציון, הר אדר ויישובי הסביבה.

בית הספר הוא תלת-שנתי (כיתות י'-י"ב), ופועל במבנה ארגוני של עמותה, בניהול עצמי. ככזה הוא זוכה למידה של עצמאות כלכלית ופדגוגית. התיכון ממוקם למרגלות אתר הקרבות ההיסטורי בהר הקסטל, ונקרא על שם חטיבת הראל שלחמה במקום.

## היסטוריה
תיכון הראל הוקם ב-1993 ביוזמה משותפת של הורים ותלמידים, בשיתוף המועצה המקומית מבשרת ציון ומשרד החינוך, וזאת לאחר שנים רבות בהן הרחיקו בני הנוער ביישוב ללמוד בבתי הספר התיכוניים בירושלים.

בראשיתו התבסס התיכון בעשירייה הראשונה של בתי הספר התיכוניים בישראל מבחינת הזכאות לבגרות, ונחשב לבית ספר עם אחוז גבוה במיוחד של בוגרים המתגייסים לצבא ובוגרים המתנדבים ליחידות קרביות.

בבית הספר מסלול סדנאות המתקיים לאורך שלוש שנות הלימודים בו, ומיועד להכין את התלמיד לחיים האזרחיים הבוגרים ולהיכרות עם החברה הישראלית. סדנאות אלו פותחו באופן עצמאי בבית הספר.

בתיכון 27 מגמות לימוד והרחבות של מקצועות החובה - כולן עיוניות. החל מ-2006 החלו לפעול בבית הספר גם כיתות חינוך מיוחד המשולבות במרבית הפעילויות השכבתיות של הכיתות הרגילות. בנוסף לכך, פועלות בתיכון כיתות מב"ר מיום הקמתו, אליהן התווספו בהמשך כיתות אתג"ר. אוכלוסיית התלמידים מבטאת את ההטרוגניות הרבה הקיימת במבשרת ציון וגידולה מעיד על הגידול המשמעותי שחל ביישוב בשנים האחרונות.

לתיכון הראל אתר אינטרנט שהוא אחד מאתרי האינטרנט הראשונים בישראל של בית ספר תיכון, והוקם ב-1998. ייחודו הוא התמקדות בהעשרת התלמיד מעבר לחומר הלימודים, בהקשרים רחבים של המקצועות השונים.

בין הבוגרים הידועים,העיתונאי ירון אברהם, השחקנית ימית סול, השרה מירב כהן, סגן השר עידן רול, העיתונאית דפנה ליאל ועוד רבים אחרים.

מנהלת בית הספר היא ליאת שגב.

## מגמות
* אומנות
* ביוטכנולוגיה (בהיקף 10 יח״ל)
* ביולוגיה
* גאוגרפיה
* משפטים
* חינוך גופני
* פסיכולוגיה וסוציולוגיה
* כלכלה ומנהל עסקים
* כימיה
* פיזיקה
* תנך (בהיקף 5 יח"ל)
* ספרות (בהיקף 5 יח"ל)
* מדעי המחשב
* קולנוע
* תיאטרון
* בישול (לתלמידי כיתת י"ב)
* פילוסופיה
* ערבית
* מחשבת ישראל
* מוזיקה
* לימודי א"י
* סייבר (הרחבה מדעי המחשב)

## קישורים חיצוניים
* 
* תיכון הראל - אתר בית הספר

## הערות שוליים

הראל
קטגוריה:מבשרת ציון
פלאסה דה לה ויה

שמאל|ממוזער|250px|פלאסה דה לה ויה
**פלאסה דה לה ויה** (בספרדית: **Plaza de la villa** - **כיכר העיר**) היא כיכר מפורסמת במרכז מדריד, בירת ספרד. הכיכר ממוקמת לצדו של רחוב מאיור (Calle Mayor), עורק התנועה הראשי במרכז העיר, וממנה יוצאים בשלושה רחובות קטנים שנחשבו למרכזה של מדריד העתיקה.

בהיקף הכיכר ניצבים שלושה מבנים בעלי חשיבות היסטורית, שנבנו ונוספו לכיכר במאות שונות. הראשון שנבנה היה בית ומגדל לוחאנס (Casa y Torre de los Lujanes) - אחוזה מהמאה ה-15 שנבנתה בסגנון מודחאר, בצדו המזרחי של הכיכר.

המבנים הנוספים בכיכר הם בית סיסנרוס (Casa de Cisneros), ארמון שנבנה במאה ה-16 בסגנון פלאטרסקו (Plateresco) בצדה הדרומי של הכיכר, ובית העיר (Casa de la Villa) שנבנה במאה ה-17 בסגנון בארוק בצדה המערבי של הכיכר, ושימש כבית העירייה.

## היסטוריה
פלאסה דה לה ויה הייתה לאחד האתרים החשובים במדריד העתיקה, ונמצאה במרחק זהה משער גוודלחרה ומשער דה לה וגה, שתיים מהכניסות הגדולות למדריד בימי הביניים. עד המאה ה-15 נקראה הכיכר פלאסה דה סן סלבדור, על שם כנסייה בעלת שם זהה שניצבה בקרבת מקום ושימשה לישיבות מועצת העיר.

## בית ומגדל לוחאנס
שמאל|ממוזער|250px|בית ומגדל לוחאנס
שני המבנים הללו, שנבנו בסגנון מודחאר-גותי, הם המבנים העתיקים ביותר במדריד ששימשו למגורים ונשתמרו עד ימינו. בניית המגדל החלה בתחילת המאה ה-15 והבית נוסף מעט אחרי סוף המאה. המבנים נקראים על שם משפחת לוחאנס, סוחרים עשירים ממוצא אראגוני, שהיו הראשונים שהתגוררו במבנים.

על פי המסורת, המגדל שימש כמקום כליאתו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת, שנלקח בשבי במהלך קרב פאביה. כיום משמש המגדל כמטה האקדמיה המלכותית למדעי הרוח והחברה.

## בית סיסנרוס
בית סיסנרוס הוא ארמון שנבנה בסגנון פלאטרסקו בשנת 1537 בהוראתו של בניטו חימנז דה סיסנרוס, אחיינו של הקרדינל פרנסיסקו חימנז דה סיסנרוס שהיה עוצר ספרד ועמד בראש האינקוויזציה הספרדית.

החזית הנוכחית של המבנה הפונה לכיכר, נבנתה בתחילת המאה ה-20, לאחר שמועצת העיר מדריד רכשה את הארמון ופעלה לשילובם של המבנים בכיכר. השיפוץ, שנותר נאמן לתכנון המקורי, כלל גם בניית גשר בין המבנה לבין בית העירייה הסמוך.

## בית העיר
שמאל|ממוזער|250px|בית העיר
בנייתו של בית העיר החלה בשנת 1645 על ידי האדריכל חואן גומז דה מורה ונסתיימה בשנת 1693. עד שנת 2007 שימש המבנה כבית עיריית מדריד, אז הועתקה מרבית הפעילות לארמון התקשורת בפלאסה דה סיבלס.

## פסל אלברו דה בזן
במרכז הכיכר ניצב פסל ארד של האדמירל אלברו דה בזן, מגיבורי קרב לפנטו. התוכנית להקמת הפסל נהגתה בשנת 1888, במלאת שלוש מאות שנים למותו של בזן, כך הפסל הוצב רק ב-19 בדצמבר 1891. בחזית העמוד עליו מוצב הפסל, חרוטה כתובת המוקדשת לזכרו של בזן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מדריד: כיכרות
מאואיזם

**מאואיזם**, אשר נודע רשמית כ"מחשבת מאו דזה-דונג", הוא מעין פילוסופיה פוליטית המהווה זן של מרקסיזם המורכב מתורתו של המנהיג הסיני מאו דזה-דונג, יושם בהרחבה כאידאולוגיה המנחה של הצבא והפוליטיקה ברפובליקה העממית של סין מאז עלייתו של מאו לשלטון עד להחלתה של תאוריית דנג שיאופינג והרפורמות הכלכליות בסין בשנת 1978. המאואיזם יושם גם בצורה בינלאומית באותם זמנים, מפלגות וקבוצות מאואיסטיות קיימות ברחבי העולם, כאשר הבולטות בהן קיימות בפרו, בהודו ובנפאל, בה זכתה המפלגה בבחירות הדמוקרטיות החופשיות הראשונות בתולדותיה, בשנת 2008.

עיקרי המאואיזם כוללים מאבק מהפכני של רובה של האוכלוסייה נגד המעמדות המנצלים ומנגנוני המדינה שלהם המכונה "מלחמת העם" בעיקר תוך שימוש באיכרים. האסטרטגיה הצבאית שלה היא לוחמת גרילה בהתמקדות על כיתור הערים המרכזיות מהאזורים הכפריים שסביבה. מאואיזם שונה ממרקסיזם אירופי בהתמקדותו במעמד האיכרים, לעומת התעשייה האורבנית. מפלגות מאואיסטיות בנפאל, פרו והפיליפינים מאמצות דגש שווה על תעשייה וחקלאות בתלות בדרגת הפיתוח של הארץ.

בתקופה הפוסט-מהפכנית, המאואיזם מתואר בחוקת המפלגה הקומוניסטית הסינית כ"מרקסיזם-לניניזם בהקשר סיני", שסונתז על ידי מאו ומנהיגי הדור הראשון של סין. החוקה טוענת שהמאבק המעמדי ממשיך גם אחרי שמעמד הפועלים הדיח את הבורגנות, וישנם אלמנטים פרו-בורגניים בתוך המפלגה עצמה. היא מנסחת עבור המפלגה קווים מנחים תאורטיים להמשך המהפכה הסוציאליסטית, יצירתם של חברה וצבא סוציאליסטיים, ומציינת מספר סתירות בחברה בהן יש לטפל באמצעות בנייה סוציאליסטית. האידאולוגיה שורדת בשמה גם בחוקה המודרנית של המפלגה, ומוצגת כמי שיצרה "סין חדשה" ואת הרעיון המהפכני נגד אימפריאליזם ופאודליזם.

המאואיזם שבר את מסגרת הקפיטליזם ממלכתי בברית המועצות תחת הנהגת ניקיטה חרושצ'וב ופטר אותה כרוויזיוניזם מודרני, מונח המשמש בקרב קומוניסטים כדי לתאר את מי שנלחם עבור הקפיטליזם בשם הסוציאליזם. חלק מהמבקרים טוענים שהמאואיסטים רואים ביוסיף סטלין המנהיג הסוציאליסטי האחרון של ברית המועצות, על אף שההערכות המאואיסטיות לסטלין נעות בין החיוביות מאוד ליותר אמביוולנטיות. פילוסופים פוליטיים מסוימים רואים במאואיזם ניסיון לפשר בין קונפוציאניזם וסוציאליזם, מה שאחד מהם כינה "דרך שלישית בין קפיטליזם לקומוניזם".

ב־13 בפברואר 1996 המפלגה הקומוניסטית הנפאלית החלה את "מלחמת העם" – מרד שמטרתו להפיל את המדינה המלוכנית הקיימת ולייסד רפובליקה קומוניסטית, או "דמוקרטיה עממית" נוסח מאו. המאבק האלים בין ממשלת נפאל לבין המורדים המאואיסטים גבה למעלה מ-12,000 הרוגים.

בהודו, המפלגה הקומוניסטית ההודית המאואיסטית קמה ב-2004 כדי להפיל את הממשל ההודי בדרך התקוממות עממית. ליחידות הגרילה של הקומוניסטיים התחילו לקרוא נקסליטים על שם הכפר נאקסאלברי שם קמה התנועה בשנות ה-60, אך בפועל, כל התארגנות גרילה מאואיסטית נקראת נאקסאלית, בין אם קשורה למפלגה או לא.

## ראו גם
*הספרון האדום
*קו ההמונים
*מהפכת התרבות

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מרקסיזם
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: היסטוריה
קטגוריה:אידאולוגיות על שם אישים
קטגוריה:מאו דזה-דונג
ראול טאמודו

**ראול טאמודו אי מונטרו** (בספרדית (קטלאנית): **Raúl Tamudo i Montero**; נולד ב-19 באוקטובר 1977 בסנטה קולומה דה גרמנט, קטלוניה) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירת מועדונים
טאמודו החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של המועדון הקטלוני אספניול. לאחר סיום דרכו בקבוצת המילואים של המועדון, הוא הושאל לשתי קבוצות מליגת המשנה הספרדית, דפורטיבו אלאבס וליידה, ולבסוף הוחזר לאספניול בעונת . מעתה והלאה הפך טאמודו לשחקן בכיר באספניול, ובמשך תשע עונות רצופות הבקיע למעלה מעשרה שערי ליגה. בתקופתו בקבוצה הוא סייע לה לזכות פעמיים בגביע המלך הספרדי, בעונות 1999/00 ו-. בגמר הגביע של שנת 2000 הוא כבש שער לאחר חטיפת כדור משוער אתלטיקו מדריד טוני חימנס, ובגמר ב-2006 מול ריאל סרגוסה, הוא כבש ובישל שער ללואיס גרסיה.

באוקטובר 2001 היה טאמודו קרוב למעבר לגלאזגו ריינג'רס הסקוטית, אך המעבר בוטל ברגע האחרון, בשל כישלון בבדיקות הרפואיות שנערכו לו. למרות זאת הבקיע שלושער במשחק במסגרת גביע אופ"א יומיים לאחר מכן.

במחזור האחרון של עונת , בה כבש 15 שערים, הגיע טאמודו ל-112 שערי ליגה במדי אספניול, ובכך שבר שיא כמלך השערים של הקבוצה בכל הזמנים. במשחק שקדם לו, מול היריבה העירונית ברצלונה, הבקיע טאמודו שני שערים בתיקו 2-2, והשווה את שיאו של רפאל מרניון של 111 שערים. בגביע אופ"א באותה עונה הבקיע טאמודו שני שערים בשבעה משחקים וסייע לאספניול להעפיל לגמר המפעל, שם הפסידה לסביליה.

בעונות הבאות סבל טאמודו ממספר פציעות ומעמדו בקבוצה ירד. בעונת  הוא איבד את מקומו בהרכב הפותח לשחקן האורוגוואי החדש איבן אלונסו, וכבש שישה שערים בלבד. אף על פי כן, במחזור האחרון של אותה עונה, במשחק מול מאלגה, חזר טאמודו להוכיח את יכולתו כאשר כבש שלושה שערים, וקיבל תשואות מקהל אספניול כאשר הוחלף. בקיץ 2009 העביר את תפקיד הקפטן של הקבוצה לאיבן דה לה פנייה.

באוגוסט 2010 עבר טאמודו לריאל סוסיאדד שם שיחק עונה אחת, כשאחריה עבר לראיו ואיקאנו כשגם שם שיחק עונה אחת. ביוני 2012 עבר לקבוצת פצ'וקה המקסיקנית, שם לא הצליח לבוא לידי ביטוי, ובתחילת 2013 חזר לראיו ואיקאנו. ביולי 2013 עבר טאמודו לסבאדל מהליגה השנייה בספרד. ב-2015 פרש ממשחק.

## נבחרת לאומית
טאמודו שיחק בצעירותו בנבחרות השונות של ספרד לגילאים צעירים. הוא נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ספרד (עד גיל 23) לטורניר הכדורגל של אולימפיאדת סידני 2000, וזכה עמה במדליית הכסף. הוא אף הבקיע שער בשלב חצי הגמר של הטורניר, נגד .

בהמשך שנת 2000 זומן טאמודו לראשונה לנבחרת הבוגרת של ספרד, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נבחרת גרמניה. במהלך הקריירה שלו שיחק טאמודו מעט פעמים במדי הנבחרת, ולא זומן לאף גביע העולם או אליפות אירופה. לאחר היעדרות של שנתיים, חזר טאמודו להרכב הנבחרת במשחק מוקדמות יורו 2008 מול נבחרת דנמרק, וכבש בו שער.

## תארים והישגים
;אספניול
* גביע המלך הספרדי: 1999/2000, 2005/2006
* גביע אופ"א 2006/2007 (סגנות)
;נבחרת ספרד
* מדליית כסף באולימפיאדת סידני (2000)

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר הרשמי של אספניול
* סטטיסטיקות בנבחרת הלאומית 
* פרופיל וסטטיסטיקות באתר Soccernet

קטגוריה:חלוצי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו אלאבס
קטגוריה:כדורגלני ליידה
קטגוריה:כדורגלני ריאל סוסיאדד
קטגוריה:כדורגלני ראיו ואייקאנו
קטגוריה:כדורגלני פצ'וקה
קטגוריה:כדורגלני סבאדל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1977
דומניקו מורוזיני

[שמאל|ממוזער|250px|[שלט אצולה|שלט האצולה של משפחת מורוזיני.]]
**דומניקו מורוזיני** (באיטלקית: **Domenico Morosini**; נפטר בשנת 1156) היה הדוכס ה-37 של ונציה. דומניקו כיהן כדוג'ה משנת 1148 ועד פטירתו. 
## ביוגרפיה
הרוזן דומניקו היה בן למשפחת האצולה מורוזיני. מורוזיני נבחר לתפקידו מאחר שהצליח ליישב בין שתי סיעות אשר פילגו את הפוליטיקה הוונציאנית במשך שנים רבות - המאבק בין תומכי ונציה כרפובליקה עצמאית בתמיכת האימפריה הרומית הקדושה לבין תומכי ההשארות כחלק מהאימפריה הביזנטית.

משפחתו של דומניקו קיבלה את תואר האצולה בשלהי המאה ה-10 לאחר שהצליחו לנצח, בתמיכת הקיסר אוטו השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את משפחת קאלפוריני היריבה. דומניקו היה זה שהביא את משפחתו לעמדה בעלת השפעה לפוליטיקה הוונציאנית.

בתחילת כהונתו של דומניקו היו היחסים בין ונציה לאימפריה הביזנטית מעורערים, בשל מסעות כיבוש שנעשו בשנים קודמות כנגד רודוס, כיוס, סאמוס, לסבוס, אנדרוס וקפאלוניה; ובמקביל התערערו היחסים עם האימפריה הרומית המערבית בשל תמיכת קודמו של דומניקו, פייטרו פולאני באימפריה הביזנטית כנגד הנורמנים - תמיכה שאף הובילה את האפיפיור להורות על חרם כנסייתי על העיר כולה.

בראשית כהונתו גישר דומניקו על הפערים בינו לבין מדינות האפיפיור (באותה עת אאוגניוס השלישי) בכך שבשנת 1152 הסכים להכיר בעצמאותה של הכנסייה בטריטוריות לה סרניסימה (צעד שהביא לביטול מיידי של החרם - ולפריחה מחודשת של המסחר הוונציאני).

שיפור נוסף ביחסים אירע בשנת 1554 עת העניק האפיפיור אנאסטאסיוס הרביעי תואר **dominator Marchiæ** לדוג'ה. 

שיתוף הפעולה עם האפיפיור השפיע גם על יחסי הפוליטיקה הפנימיים בוונציה, מאחר שאיפשר גישור במחלוקת רבת הימים בין משפחת פולאני ומשפחת דאנדולו (שתים ממשפחות האצולה של ונציה). אנריקו דאנדולו (דודו של אנריקה דאנדולו, לימים הדוג'ה) היה פטריארך גראדו, ומשפחת פולאני שתמכה באפיפיור עיינה את משפחת דאנדולו. במטרה לסיים מחלוקת זו לחץ דומניקו מורוזיני על שתי המשפחות להתקשר בקשרי נישואין - והציע שאנדראה דאנדולו (נכדו של אנריקו) יישא לאישה את פרימרה פולאני (אחייניתו של הדוג'ה פייטרו פולאני). נישואין אלה הביאו ל"שלום בית" במאבק שפילג את משפחות האצולה והקל על היציבות השלטונית ברפובליקה.

בתקופתו של מורוזיני הסתיימה בניית בזיליקת סן מרקו.

## קישורים חיצוניים
* ונציה בין שתי האימפריות

מורוזיני, דומניקו
קטגוריה:ילידי 1080
קטגוריה:נפטרים ב-1156
מדוזת-ענק יפנית

**מֵדוּזַת-עֲנָק יַפָּנִית** או **נומורה** (שם מדעי: *Nemopilema nomurai*) היא אחת ממיני המדוזה הגדולים בעולם. קוטרה מגיע עד לשני מטרים, ומשקלה יכול להגיע עד ל-. היא מצויה בעיקר באזורי הים הצהוב, ים סין המזרחי וחופי יפן.

בשנים האחרונות נצפה גידול ניכר באוכלוסייה של המין. הסיבה אינה ברורה דיה, אולם אחת הסברות היא כי מדובר בתוצאה של זיהום ימי והתחממות גלובלית. הדבר מהווה בעיה משום פגיעת המדוזות בתעשיית הדיג והנזק הכלכלי הכבד שהן גורמות כתוצאה מכך, ולפיכך מדינות המזרח הרחוק - ובפרט יפן, הנפגעת העיקרית - פועלות לצמצום התופעה.

## קישורים חיצוניים

* כתבה על מדוזות נומורה, אתר News1
* עמית ולדמן, מדוזות ענק מחסלות את הדגה ביפן, חדשות 2 
* 

קטגוריה:מדוזות סוכך
קטגוריה:צורבים יחידים בסוגם
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס השקט
קטגוריה:בעלי חיים ימיים במזרח הרחוק
תלולית האקסון

**תלולית האקסון** (באנגלית: **Axon hillock**) הוא החלק של תא העצב המחבר בין גוף התא לבין האקסון.

## פעולה

בתלולית האקסון מתרחשת אינטגרציה של דחפים עצביים בתר-סינפטיים, מעוררים או מעכבים, אשר הגיעו לתא העצב דרך סינפסות קלט בדנדריטים ובגוף התא. 

תוצאות האינטגרציה של האותות העצביים שהתקבלו קובעות האם המידע העצבי יועבר הלאה או לא. 
בהתאם לסכום הדחפים שהתקבל בתלולית, יוצא ממנה דחף עצבי, מעורר או מעכב, לאורך האקסון, המהווה את הפלט של תא העצב.

## הערות שוליים

קטגוריה:מערכת העצבים
סבסטיאנו ציאני

**סבסטיאנו ציאני** (באיטלקית: **Sebastiano Ziani**; נפטר בשנת 1178) היה הדוכס ה-39 של ונציה. סבסטיאנו כיהן כדוג'ה משנת 1172 ועד פטירתו. 

במהלך תקופת כהונתו הקצרה פיקח סבסטיאנו על רפורמות בחלוקה המנהלית של העיר. בתקופתו, בשל הרעש הרב שגרמו המספנות, שהיו סמוכות באותה עת לארמון הדוג'ה, הורה סבסטיאנו על הזזת המספנות לשטח שתרם במיוחד לצורך זה (לימים הארסנאלה) על מנת להרחיק אותן ממרכז השלטון.

סבסטיאנו אירח את האפיפיור אלכסנדר השלישי, הקיסר פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומשלחת של ויליאם השני, מלך סיציליה לוועידה שבסיומה נחתם הסכם ונציה ביולי 1177.

## קישורים חיצוניים

ציאני, סבסטיאנו
קטגוריה:ילידי 1102
קטגוריה:נפטרים ב-1178
עמי ג'יימס

**עמי ג'יימס** (נולד בישראל ב-6 באפריל 1972) הוא אמן קעקועים ישראלי-אמריקאי.
## ביוגרפיה
ג'יימס נולד בעיר אופירה, דאז תחת שליטת ישראל (כיום במצרים). בגיל 4 אביו, אמריקאי שהתגייר, עזב את הבית. בגיל 6 פונו אימו ואחיו מהעיר בעקבות פינוי סיני. בגיל 12 עבר למיאמי שבארצות הברית, ובגיל 18 חזר לישראל לתקופת שירותו בצה"ל, שם שירת כצלף בסיירת גולני. בגיל 15 החליט להיות אמן קעקועים, אחרי שעשה את הקעקוע הראשון שלו, ולכן בשנת 1992 הפך למתלמד אצל אמן קעקועים. מאוחר יותר הקים מכון קעקועים בשם "קעקועי אהבה-שנאה" במיאמי ביץ', ביחד עם שותף, והקים חברת ביגוד בשם "דה-וויל" ביחד עם מספר אנשים אחרים. בשנת 2006 עיצב סדרת טלפונים סלולריים בשם "RAZR 3" לחברת מוטורולה.

מכון הקעקועים שלו הוא הנושא של תוכנית מציאות אמריקאית בשם "קעקועים בע"מ" בערוץ TLC.

עמי נשוי לג'ורדן ולשניים בת בשם שי-לי.

## קישורים חיצוניים

* אתר חברת הבגדים של עמי ג'יימס
*  ראיון עם עמי ג'יימס.

קטגוריה:אמנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:לוחמי סיירת גולני
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:אופירה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972