open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אסמא אגבארייה זחאלקה

**אסמא אַגבָּארייה-זחאלקה** (בערבית: **اسماء اغبارية زحالقة**; נולדה ב-1974) היא עיתונאית ופעילה פוליטית ערבייה-ישראלית, אשר עמדה בראש מפלגת דעם - מפלגת פועלים, ובראש רשימת "עיר ללא גבולות" בבחירות המוניציפליות בתל אביב-יפו.

## ביוגרפיה

אגבארייה נולדה וגדלה ביפו. בשנת 1995, לאחר שלמדה לתואר ראשון בספרות ערבית ובחינוך והוראה באוניברסיטת תל אביב, החלה לערוך את מגזין "אלסבאר", גרסתו הערבית של מגזין "אתגר".

## קריירה
בזמן עבודתה החלה לעסוק בפעילות חברתית; היא הצטרפה למפלגת דעם, נאבקה למען זכות הדיור ביפו ופעלה לשיפורם של רמת החינוך ושל מעמד האישה. בשנת 2000 ייסדה וניהלה את סניף מען - עמותה לסיוע לעובדים בירושלים, עמותה שנועדה לסייע לפועלים ולמובטלים במזרח ירושלים. בשנת 2002 עברה לסניף העמותה באזור המשולש, שם פעלה בפרויקטים למציאת תעסוקה לפועלים ולמובטלים בתחומים שונים ולחינוך בני נוער. כמו כן החלה לרכז פרויקט להגנה על מובטלים נפגעי תוכנית מהל"ב.

בבחירות לכנסת ה-15 התמודדה במקום השלישי ברשימת דעם לכנסת. בבחירות לכנסת ה-16, ה-17, ה-18 וה-19 עמדה בראשות הרשימה. בכל המקרים לא עברה הרשימה את אחוז החסימה. לקראת הבחירות לכנסת ה-21 שובצה במקום ה-19 ברשימת דע"ם.

בנובמבר 2008 התמודדה אגבארייה על ראשות עיריית תל אביב-יפו ועל מקום במועצת העיר בראש רשימת דע"ם, שהתמודדה לראשונה בבחירות המקומיות. היא עצמה זכתה ב-0.45% מקולות הבוחרים והרשימה בראשותה לא עברה את אחוז החסימה.

אגבארייה מנהלת את "מכְּתבת אלפאנוס", המקבילה של ספריית פיג'מה בערבית.

## חיים אישיים
אגבארייה נשואה למוסא זחאלקה, והיא אם לבן.

## דעותיה
ממוזער|אסמא אגבארייה זחאלקה, 2012
במהלך עבודתה כעיתונאית בעיתון "מען" המייצג את מפלגת דעם, הלכה לבתי הדיירים ביפו כדי לבחון מקרוב את בעיותיהם של העובדים. החלה את דרכה בהפגנה להגנת הדיור ביפו, יום הניקיון בשכונת עג'מי, הפגנת הקואליציה הנשית למען תעסוקה הוגנת, ופעילויות נוספות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
**מכּתביה**:
* גם המלחמה וגם הניצחון יהיו טרגיים, באתר "אתגר", 3 בינואר 2009
* הדיכוי מגיע מבפנים, אתר פורטל יפו, 11 במרץ 2011
* על המחאה , באתר יוטיוב, תל אביב 3 ביוני 2012 
* זה לא המעמד הנמוך זה המעמד הרחב, באתר יוטיוב, נובמבר 2012 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתאיסטיות ישראליות
קטגוריה:אתאיסטים ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ערביות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ערבים ישראלים
קטגוריה:פוליטיקאיות ישראליות
קטגוריה:פמיניסטיות ישראליות
קטגוריה:פמיניסטים ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:יפו: אישים
קטגוריה:ישראל: ראשי מפלגות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1974
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
בית הבליעה

ממוזער|מבט על בית הבליעה של אקדח ולטר P38
[ממוזער|בית בליעה של [רובה שארפס]]
**בית הבליעה** הוא תא גלילי המצוי בכלי נשק היורים קליע באמצעות קנה והנטענים מאחור. תפקידו לקלוט לתוכו את הכדור התורן, או הפגז התורן וחומר הנפץ ההודף שלו, ולהחזיק בהם במשך תהליך הירי.

בית הבליעה נמצא בקצהו האחורי של קנה הירי. פתחו הקדמי של בית הבליעה צמוד לחלקו האחורי של הקנה, כך שבזמן הירי הקליע עוזב את בית הבליעה, נדחס לתוך הקנה ומאיץ לאורכו. פתחו האחורי של בית הבליעה פתוח לאחור, כדי שיוכל לקלוט כדור או פגז תורנים, וננעל באמצעות מכלול הירי.

הכדור, או הפגז ומטעניו ההודפים, נטען ידנית לתוך בית הבליעה (כמו ברובה צלפים ותותח טנק) או נגרף לתוכו באמצעות מנגנון הנשק (אם מתוך מחסנית, כמו ברובה סער, או מתוך שרשרת כדורים, כמו במקלע).

לאחר הכנסת החימוש לבית הבליעה, נע מכלול הנשק (או הסדן, כשמדובר בתותח) וסוגר את חלקו האחורי של בית הבליעה. כחלק מתהליך הסגירה מתבצעת נעילה בין שני החלקים, כדי להבטיח שהגזים המשתחררים בזמן בעירת חומר הנפץ ההודף יישארו כלואים בין בית הבליעה והקנה, וכך ינוצלו במלואם להדיפת הקליע.

בזמן הירי ננקר הכדור ותפקיד בית הבליעה הוא להחזיק אותו בזמן שחומר הנפץ ההודף בוער והודף את הקליע לתוך הקנה. לכן, כדי לעמוד בלחצים ובטמפרטורות הגבוהות כתוצאה מכך, בית הבליעה בנוי עם דופן עבה וחזקה ביחס לחלקים אחרים במנגנון הירי.

לאחר הירי, אם נותר תרמיל ריק בבית הבליעה הרי שהנעילה בין בית הבליעה לחלק שסגר עליו מאחור משוחררת והתרמיל מחולץ על ידי מנגנון הירי, אם באופן אוטומטי ואם בהפעלה ידנית, כדי לפנות מקום לכדור חדש.

## ברובים ומקלעים

ברובים ומקלעים, הקשר בין דריכת מכלול הנשק לאחור לבין הכנסת הכדור התורן לבית הבליעה, נחלק לאחת משתי גישות תכנון שונות:
***מכנס סגור** - תכנון שבו דריכה של מכלול הירי לאחור חולצת תרמיל ריק מבית הבליעה, גורפת כדור חדש לתוך בית הבליעה ונועלת את המכלול לבית הבליעה. בתכנון זה, הכדור ממתין בבית הבליעה עד ללחיצה על ההדק. אז, מתבצע הירי והתהליך חוזר על עצמו.
גליל, מיקרו תבור, M16 הם דוגמה לרובים הפועלים בשיטת "מכנס סגור".
***מכנס פתוח** - תכנון שבו דריכה של מכלול הירי לאחור רק מושכת את המכלול לאחור ונועלת אותו מאחורי הכדור התורן שבשרשרת או במחסנית. לחיצה על ההדק גורמת לתהליך אחד ורציף שבו המכלול משתחרר ונע קדימה, גורף כדור תורן לתוך בית הבליעה, ננעל עם בית הבליעה, הכדור ננקר (ירי), הנעילה משתחררת והמכלול נע לאחור, חולץ את התרמיל הריק וננעל שוב מאחורי הכדור התורן הבא. בתכנון זה, הכדור ממתין בשרשרת או במחסנית עד ללחיצה על ההדק. אז, מתבצע הירי והתהליך חוזר על עצמו.
תת מקלע עוזי ומקלע מאג הם דוגמאות לכלי נשק הפועלים בשיטת "מכנס פתוח".

מכנס סגור מקובל ברובי סער, עקב היותו בטיחותי יותר לשימוש, ומכנס פתוח נפוץ במקלעים ובתתי-מקלעים, מכיוון שכך מתאפשר קצב ירי גבוה יותר, תוך שימוש בשרשירי תחמושת.

## באקדחים
באקדחים מוזני מחסנית, דומה בית הבליעה לזה שברובה בעל מכנס סגור.

באקדח תופי ערוכים בתי הבליעה סביב היקף התוף, במקביל לקו הקנה, ונקראים "תאים". במהלך טעינת האקדח נטענים הכדורים לכל התאים במקביל. ברגע הירי ניצב רק תא אחד שכזה באחורי הקנה והוא התא המכיל את הכדור התורן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כלי ירייה - מבנה ופעולה
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
עצה

שמאל|ממוזער|250px|חתך רקמות בגזע. העצה מסומנת ב-3
**עֵצָה** (בלועזית: Xylem) היא אחת משתי רקמות ההובלה בצמחים וסקולריים (לצד השיפה). תפקיד העצה הוא הובלת מים ומינרלים הנקלטים באדמה על ידי מערכת השורשים – אל כל חלקי הצמח. תפקיד נוסף הוא חיזוק הצמח ותמיכה מבנית כנגד כוח הכבידה.

## תפקוד
העצה מובילה בעיקר מים ומלחים המומסים בהם. הכיוון הכללי של הזרימה הוא מלמטה כלפי מעלה. הצמח אינו משקיע אנרגיה בהעלאת המים מהשורש ועד לחלקיו העליונים דרך העצה, אפילו בעצים תמירים שגובהם עולה על מאה מטרים, שכן צינורות העצה בנויים מתאים מתים. מספר תאוריות מנסות להסביר את התופעה:
* **תאוריית ה[[קוהזיה]]**: קשרי מימן בין מולקולות המים גורמים להם להימשך זו לזו. מים המתאדים מעלי הצמח יוצרים מתח שלילי בין מולקולות המים, המסודרות בעמודה הנמשכת מהשורשים ועד העלים שבקצות הענפים. המתח השלילי גורם למשיכת עמודת מולקולות המים כלפי מעלה.
* **תאוריית ה[[אדהזיה]]** (נימיות): קשרי מימן קיימים גם בין מולקולות המים לבין המולקולות המרכיבות את צינורות העצה עצמם; קשרים אלה תורמים לעליית המים בצינורות העצה.
* **לחץ בשורשים:** המים החודרים לשורשים יוצרים לחץ המסייע בדחיפת המים אל מחוץ לשורשים, כלפי מעלה.

## מבנה
את העצה נהוג לחלק לשני סוגים, בהתאם למיקומם בצמח:
***עצה ראשונית:** מסודרת בצרורות וסקולריים, יחד עם השיפה. העצה הראשונית נוצרת ידי הפרוקמביום, בגדילה הראשונית של הצמח. בעצה הראשונית מבחינים בין זו הנוצרת מוקדם יותר, מפרוטוקסילם, לבין זו שמתפתחת אחריה, ממטאקסילם.
***עצה שניונית:** נמצאת בצמחים מעוצים בלבד, ועוטפת את העצה הראשונית. העצה השניונית מתפתחת מרקמה עוברית הנקראת  . העצה נוצרת במשך כל חיי העץ, ונדחסת כלפי חוץ במשך השנים. היא מהווה למעשה את המרכיב העיקרי של הגזעים וענפי העצים, ושל החומר המוכר לנו כעץ. לרוב, עם יצירת העצה המשנית, העצה הראשונית נסתמת על ידי פסולת אורגנית של העץ ויוצאת מכלל שימוש.

העצה היא רקמה מורכבת המכילה מספר סוגי תאים, אך מורכבת ברובה משני סוגים של תאים:
*טרכאידים: תאים מוארכים ומחודדים בעלי גמצים.
*חוליות טרכאה: התפתחות אבולוציונית מאוחרת. תאים אלו נמצאים בעיקר במכוסי זרע וכמעט שאינם קיימים בחשופי זרע. חוליות הטרכאה מתחברות זו לזו ויוצרות מבנה צינורי.
הן הטרכאידים והן חוליות הטרכאה מתים בסמוך למועד היווצרם. לאחר מותם נותרים בעיקר דפנות התאים העבים והמחוזקים בליגנין.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
טאאקי

**טאאקי** (נורווגית: Taake; מילולית: ערפל) היא להקת בלאק מטאל מברגן, נורווגיה. היוצר העיקרי מאחורי המוזיקה, והאחראי על השירה, הכתיבה וחלק מעבודת הגיטרות הוא יו. הוסט (U. Høst), שמלווה במוזיקאים מסצנת הבלאק הנורווגית.

## היסטוריה
ההרכב החל את דרכו בשנת 1993 בנורווגיה. השם המקורי היה "Thule" עד שהוא שונה ב-1995. ההרכב מתמחה בבלאק מטאל מסורתי. כל אחד משלושת האלבומים הראשונים מורכב מ-7 רצועות שנקראות :PART I ("חלק 1" בספרות רומיות), PART II, וכן הלאה עד PART VII.

הלהקה הוציאה משנת 1993 ועד שנת 1995 שלושה דמואים ומיני-אלבום אחד תחת הלייבל Mosegrodd Productions. מאוחר יותר הם קיבלו חוזה ל-2 אלבומי אולפן ב"Wounded Love Records". ב-1999 יצא אלבום הבכורה שלהם "Nattestid Ser Porten Vid". האלבום קיבל ביקורות מצוינות בקרב שוחרי הבלאק מטאל ולאחר מכן הוציאה לאור הלהקה עוד 5 אלבומים, במרווחים של 3 שנים בין אלבום לאלבום.

## חברי ההרכב
* הוסט
* לאבה
* מורד

## דיסקוגרפיה
* *Nattestid ser porten vid* 1999
* *Over Bjoergvin graater himmerik* 2002
* 2005 *Hordalands Doedskvad*
* Taake 2008
* Noregs Vaapen 2011
* Stridens Hus 2014

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות בלאק מטאל
קטגוריה:להקות נורווגיות
קטגוריה:הרכבים מוזיקליים של אדם אחד
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1993
בית חרושת

ממוזער|250px|אולם ייצור ממוכן של בית חרושת מהמחצית הראשונה של המאה ה-20
[ממוזער|250px|מיון [עגבנייה|עגבניות בבית החרושת של גן שמואל בשנת 1981]]
**בית חרושת** או **מפעל** הוא סדנת ייצור גדולה, לרוב ממוכנת, שבה מייצרים דברים (כגון כלי רכב, מוצרי צריכה, מכשירים ביתיים, שעונים, אריזת ושיווק מזון ועוד). בתי החרושת המודרניים ממוכנים ברובם ומתבססים על פס ייצור.

בית חרושת הוא בדרך כלל מבנה גדול ומקורה, שבו אולם אחד גדול ("אולם ייצור") ובצידו מספר חדרים שנועדו להנהלה ולעובדים (משרדים, חדר אוכל, חדר מנוחה, ארוניות לציוד אישי וכו'). לעיתים קרובות, קרוב לבית החרושת ישנו מחסן בו מאוחסנים חומרי הגלם והתוצרים. באולם הייצור פזורות מכונות המהוות חלק מפס הייצור. לצידן ניתן למצוא כלי עבודה, כיסאות לפועלים וכבלי חשמל, מים, אוויר ותמסורת. באולמות ייצור מסוימים ישנו עגורן גשר המרחף מעל כל מרחב הייצור ומאפשר העברת משאות כבדים ממקום למקום בתוך האולם בקלות ויעילות. באולמות שבהם אין עגורן משתמשים לרוב במלגזות. המפעלים המתקדמים ביותר מתבססים על פס ייצור שכמעט כולו אוטומטי שרוב העבודה בו נעשית על ידי רובוטים המבוקרים בידי מחשב.

בתי החרושת החלו להופיע בעקבות המהפכה התעשייתית ורתימת כוח הקיטור על מנת לבנות מכונות שמסוגלות לבצע עבודה גדולה בהרבה מאשר מסוגל האדם הרגיל. במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 היו בתי החרושת מקור פרנסתם העיקרי של תושבי הערים, שגדלו מאוד באותה תקופה. באותה תקופה הייתה מודעות מאוד נמוכה לזיהום אוויר והמפעלים גרמו לערפיח גדול שנפלט מארובותיהם עקב הצורך בשריפת פחם ודלק אחר כדי להניע את המכונות. בשנות ה-60 גדלה המודעות לאיכות הסביבה ובשנות ה-80 החלו בתי חרושת לנקוט בהדרגה צעדים להקטנת זיהום האוויר שהם גורמים. גם העברת מקור הכוח משריפת דלק לחשמל גרמה לירידה בערפיח ובזיהום הנפלט מבתי החרושת.

עדות להווי החשוב של בתי חרושת ממוכנים אלה ניתן למצוא בסרטו של צ'ארלי צ'פלין על הווי התעשייה בשנות ה-20 של המאה ה-20: "זמנים מודרניים".

## ראו גם
* תעשייה
* המהפכה התעשייתית
* מכונה
* פס ייצור

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:תעשייה
קטגוריה:ייצור
קטגוריה:עבודה
אנדרסונוויל

שמאל|ממוזער|300px|כלא אנדרסונוויל
**כלא אנדרסונוויל** (אנגלית: **Andersonville prison**) היה בית הסוהר הצבאי ומחנה השבויים הגדול ביותר של קונפדרציית המדינות של אמריקה בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית.

במקום הכלא, ששוכן במחנה סמטר (Camp Sumter), ניצב כעת האתר ההיסטורי הלאומי באנדרסונוויל שבג'ורג'יה. הוא כולל את הכלא עצמו מזמן מלחמת האזרחים, את בית הקברות הלאומי באנדרסונוויל שבו קבורים כ-13,000 מחיילי האיחוד שמתו בזמן שהותם בבית הכלא (בעיקר ממחלות) ואת המוזיאון הלאומי לשבויי מלחמה.

קפטן הנרי וירץ (Henry Wirz), מפקד המחנה, היה אחד משני החיילים היחידים במלחמת האזרחים האמריקנית שהוצאו להורג בעוון פשעי מלחמה.

## היסטוריה
עד לתום מלחמת האזרחים היה הכלא שייך לצבא הקונפדרציה. לצורך הקמתו פונתה מעצים רצועת אדמה סמוכה לכפר אנדרסונוויל (על שמו נקרא המחנה) ששטחה כ-67,000 מטרים מרובעים (16.5 אקר) וגודרה כעין מכלאה. אסירים החלו להגיע בפברואר 1864, טרם השלמת הבנייה וקבלת אספקה מספקת. במאי עלה מספרם למעל 10,000. ביוני הוגדל שטחו של הכלא לכדי מעל 107,000 מטרים מרובעים ( 26.5 אקרים), על מנת שיהיה סיפק בידו להכיל את השבויים הרבים שנתווספו, אך הצפיפות הוקלה באופן זמני בלבד ובאוגוסט חצה מספר האסירים את רף ה-33,000. לאסירים לא סופק כל מחסה; הראשונים שהגיעו בנו מחסות משאריות של חומרי בנייה מהמכלאה ואחרים בנו אוהלים משמיכות וחתיכות בד זמינות אחרות, או שחפרו בורות באדמה.

בשל המשאבים הדלים של הקונפדרציה, היה נתון בית הסוהר במחסור תמידי של מזון, שאף אם היה בנמצא, איכותו הייתה נמוכה והוא הוכן בצורה עלובה עקב המחסור בכלי מטבח. המים, שאספקתם הוערכה כשופעת כאשר תוכנן הכלא, הזדהמו בגלל הצפיפות והתנאים. במהלך קיץ 1864 סבלו האסירים רבות מרעב, חשיפה לחום ומחלות ובמשך שבעה חודשים מתו כשליש מהם. בסתיו, לאחר נפילתה של אטלנטה, נשלחו כל האסירים שניתן היה לשלחם למילן (Milln), ג'ורג'יה ולפלורנס, דרום קרוליינה.

במהלך המלחמה התקבלו באנדרסונוויל 49,485 אסירים, מתוכם מתו כ-13,000. מקרי המוות הרבים באו בעיקר כתוצאה מן המחלות (שהתגברו בשל הצפיפות הרבה), המחסור במזון במדינות הקונפדרציה, חוסר היכולת של פקידי הכלא לסייע וסירובן של הרשויות הפדרליות לערוך חילופי שבויים (ההנחה הייתה כי חילופי שבויים ייטיבו יותר עם הדרום, הדל יותר בכוח אדם). התנאים הקשים לא פסחו על הסוהרים; רבים מהם מתו מסיבות זהות לאלו של האסירים. לאחר המלחמה, נערך משפט צבאי למפקח על בית הסוהר, הנרי וירץ, שבסופו הואשם בגרימת פשעי מלחמה ונתלה ב-10 בנובמבר 1865. הגילויים על הסבל של האסירים היו בין הגורמים שעיצבו את דעת הקהל של מדינות הצפון על הדרום. בסיומה של המלחמה נעשה בית הקברות של האסירים לבית קברות לאומי שמכיל 13,714 קברים, מתוכם 921 מסומנים כ"לא ידועים".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:בתי סוהר צבאיים
קטגוריה:בתי סוהר שנסגרו
קטגוריה:צבא הקונפדרציה
קטגוריה:פשעי מלחמה
קטגוריה:ג'ורג'יה: היסטוריה
קטגוריה:ארצות הברית: בתי סוהר לשעבר
קטגוריה:מחנות שבויים
מחצב

**מַחְצָב** הוא מינרל אי-אורגני הנמצא בקרקע ובדרך כלל ניתן להשיגו על ידי חציבה או כרייה.

בין המחצבים השכיחים ביותר נמצאים תרכובות של צורן וחמצן, לדוגמה: חול וקוורץ (מהמינרלים הנפוצים ביותר בכדור הארץ), המשמשים לייצור זכוכית, וכן אבן גיר, אבני בזלת, עפרות של מתכות שונות ועוד.

בעברית תקנית המילה "מַחְצָב" נהגית בבי"ת רפה, ואילו בנטייה היא נדגשת: **מַחְצַבִּים, מַחְצַבֵּי־**.

## מיון
ישנם מיונים שונים של סוגי מחצבים, המבוססים על הרכבם, על השימוש בהם או על אופן היווצרותם:

### הרכב
* מחצבים מתכתיים - נחושת, מנגן, ברזל, אלומיניום וכדומה.
* מחצבים שאינם מתכתיים - אבן גיר, דולומיט, חרסיות וכדומה.

### שימוש
* מחצבים לתעשיית הבנייה - אבן גיר, קירטון, חרסיות, גבס, בזלת, גרניט ועוד.
* חומרי גלם לתעשייה - זרחה, אשלג, חול זך לזכוכית, חרסיות, פצלת השדה ועוד.
* חומרי גלם להפקת אנרגיה - כבול, ליגניט, פחם, פצלי שמן.

### אופן ההיווצרות או הסלעים המארחים
* מחצבים שמקורם בסלעי משקע - אבן גיר, אבן חול, תחמוצות ברזל מסוגים שונים, מינרלי נחושת, אורניום, פחם ועוד.
* מחצבים ממקור געשי - סולפידים של נחושת ומתכות אחרות, זהב, יהלומים, טוף, חרסיות, גופרית ועוד.
* מרבצים ממקור פלוטוני - נחושת, זהב, וולפרם, אורניום ועוד.
* מחצבים שמקורם בסלעים מותמרים שעברו תהליכי התמרה בתנאים של טמפרטורה ולחץ גבוהים.

## ראו גם
* אוצר טבע
* משאב טבע
* חומר גלם

## קישורים חיצוניים

*
צבעוני ההרים

**צִבְעוֹנִי הֶהָרִים** (שם מדעי: *Tulipa agenensis*) הוא מין של צבעוני בעל פרחים אדומים גדולים ממשפחת השושניים. צבעוני ההרים גדל בר בארץ ישראל ונחשב לאחד הפרחים ההדורים של ישראל. לצבעוני ההרים תת-מין - צבעוני השרון - הגדל בר באזור השרון ומישור החוף.

## מאפיינים
לצבעוני ההרים בצל אשר חודר לקרקע בעומק 30 עד 40 ס"מ. לצבעוני פרח דמוי גביע בעל 6 עלי עטיף צבעוניים: צבע עלי הכותרת הוא אדום-כתום ובבסיסם החיצוני כתם צהוב. בתוך הפרח האבקנים על מצע בצבע שחור בצורת כוכב או מגן דוד בעל 6 חודים שחורים המוקפים במסגרת צהובה. לפרח אין ריח ואין צוף. אבקני הצבעוני עשירים באבקה והאבקה נעשית על ידי חיפושיות פרחים. הזרעים של צבעוני ההרים שומרים על חיותם כשנה ונובטים בחורף שלאחר הפריחה. מכל זרע יוצאת פקעת אחת עטופה בגלדים. בשנה השלישית או הרביעית לקליטה בקרקע, מפתחת הפקעת שלושה עלים וגבעול פריחה אחד. הפקעת מתכלה בחורף ובאביב ומתוך קליפת הבצל נוצרת פקעת חדשה. הריבוי של צבעוני ההרים מיני וגם וגטטיבי - ריבוי על ידי חלוקת הפקעות. צבעוני ההרים פורח בארץ ישראל מאמצע חודש פברואר עד אמצע חודש אפריל.

## גלריה

קובץ:PikiWiki Israel 12718 Jerusalem forest.JPG|פריחה ביער ירושלים
קובץ:Tulipa agenensis 1.jpg|פריחה בהרי ירושלים
קובץ:PikiWiki Israel 1165 Plants of Israel צבעוני ההרים.JPG|צבעוני ההרים, מבט מהצד
קובץ:Tulip Jerusalem mountains.jpg|צבעוני ההרים
קובץ:PikiWiki Israel 18997 Plants of Israel.jpg|אבקנים
קובץ:Tulipa agenensis 2.jpg|נבט של צבעוני ההרים
קובץ:PikiWiki Israel 19781 Plants of Israel.jpg|חיפושית מסוג אמפיקומה מאביקה צבעוני
קובץ:Tulipa agenensis001c.JPG|צבעוני ההרים
קובץ:Tulipa agenensis002.JPG|מבט מהצד
קובץ:Tulipa agenensis003.JPG|מבט מלמעלה אל תוך הפרח
קובץ:Tulipa agenensis dry capsules.jpg|הלקטים יבשים בסוף עונת הקיץ
קובץ:PikiWiki Israel 12719 Jerusalem forest.JPG|פריחת צבעונים ביער ירושלים
קובץ:Tulipa-Sharonensis-ZE-5487.jpg|תת-המין צבעוני השרון בחדרה
קובץ:Fruits and seeds of Tulipa agenensis.jpg|פירות וזרעים של צבעוני ההרים


## ראו גם
* צבעוני
* צבעוני השרון

## לקריאה נוספת
***[[החי והצומח של ארץ ישראל]]**. משרד הביטחון – ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע, 1983, כרך 11, עמ' 204. 
***הבריטניקה החדשה לנוער**, הוצאת כתר, כרך 14, עמ' 126

## קישורים חיצוניים

*  צחי אבנור, תמונות של צבעוני ההרים וצבעוני השרון בישראל, פליקר

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1804
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר-ז'וזף רדוט
קטגוריה:שושניים
קטגוריה:ארץ ישראל: שושניים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:פרחים אדומים בארץ ישראל
לנגוש

**לַ֫נְגּוֹשׁ** (בהונגרית: **Lángos**) הוא מאכל מסורתי בהונגריה ומדינות שכנות שלה, כגון צ'כיה, סלובקיה, וקרואטיה. הוא עשוי בצורת עיגול בצק שטוח על בסיס קמח תפוחי אדמה, מטוגן בשמן עמוק. מוגש בדרך כלל עם ממרח שום, שמנת חמוצה או גבינה מגוררת, ונמכר בעיקר בדוכני רחוב.

שמו של המאכל מורכב מהמילה ההונגרית "לאנג" (láng) שפירושה "להבה", מכיוון שבעבר היה נאפה בתנורי לבנים , בסמוך ללהבות האש, ואז היה מקובל כתחליף ללחם בארוחות בוקר.

## קישורים חיצוניים

[ימין|ממוזער|250px|הכנת לנגוש: למעלה - [בלילה בקערה, באמצע - טיגון הלנגוש, בקדמת התמונה - צלחת עם לנגוש מוכנים]]

קטגוריה:המטבח ההונגרי
קטגוריה:מאכלי תפוח אדמה
קטגוריה:אוכל רחוב
דלקת דרכי השתן התחתונות בחתול

**דלקת דרכי השתן התחתונות בחתול** היא מחלה נפוצה בקרב חתולים בוגרים. המחלה מתבטאת בבעיות שונות בדרכי השתן העלולות להוביל לחסימתה המוחלטת של מערכת השתן, אשר מובילה למוות אם אינה מטופלת כראוי.

הדלקת יכולה לקרות לשני המינים, אך היא יותר מסוכנת אצל זכרים מכיוון שצינור השופכה שלהם ארוך וצר יותר ולכן נוטה יותר להיסתם. לחתול שחלה בדלקת יש סיכויים גבוהים לחלות בה שוב.

## תסמינים
*גחינה ממושכת ומאמצים גדולים להשתין
*ביקורים תכופים בארגז החול או סירוב לעזוב את האזור שלו
*השתנה מחוץ לארגז החול
*הטלת כמות קטנה של שתן בכל ניסיון
*דם בשתן
*יללות, צרחות ושאר קולות
חתולים זכרים עלולים לסבול מחסימה מוחלטת של צינור השופכה, המובילה להתנפחות של שלפוחית השתן עד כדי כאב. לאחר מספר שעות מתרחש כישלון כלייתי, המוביל לאורמיה (זיהום הדם בשתנן). חתול זכר עשוי לדחוף החוצה את הפין שלו. החתול עשוי להתבודד, להפסיק לאכול ולשתות ולהקיא. אחר כך הוא נעשה תשוש ומתעלף עקב הצטברות רעלנים בדמו. זהו מצב חירום שמוביל למוות אם אינו מטופל על ידי וטרינר.

## גורמים
מצבים המובילים לדלקת בשלפוחית השתן או ללחץ על צינור השופכה עשויים להוביל למחלה. בין מצבים אלה:
*טראומה
*לחץ פסיכולוגי
*עיוות מולד של מערכת השתן
*גביש סטרוביט - החומר הנפוץ ביותר שגורם לחסימת צינור השופכה
*אבנים בכליות או בשלפוחית השתן - מסטרוביט או ממינרלים אחרים
*היווצרות "פקק" מליחה או מתאי דם
*בעיות נוירולוגיות
*התייבשות
*משקל-יתר
*זיהום דלקתי
*גידול
* הימנעות מכוונת מהשתנה - התנהגות שכיחה אצל חתולים שאין להם מקום מתאים להטיל בו שתן
המחלה יכולה לנבוע גם משילוב של גורמים אלה. דיאטה של מזון יבש עם רמות גבוהות של מגנזיום או מינרלים אחרים וערך הגבה גבוה, בשילוב עם צריכה בלתי מספקת של מים, עשויה להוביל להיווצרות משקעים בדרכי השתן התחתונות. עם זאת, גורמים אלה משפיעים בצורות שונות על כל חתול. רוב החתולים יכולים לעמוד בדיאטה של מזון יבש, בלי לחלות בדרכי השתן.

## טיפול
בשופכה חסומה יש לטפל באופן מיידי. יש להסיר את ה"פקק" ולרוקן את השלפוחית. עיסוי עדין של הפין עשוי לפתוח את החסימה, ולעיתים צריך להשתמש בצנתר לריקון השלפוחית. כדי לרפא את הזיהום הדמי מבצעים בחתול עירוי. אחרי כן מתחילים לעיתים בטיפול אנטיביוטי ובדיאטה מיוחדת הכוללת מזון דל במגנזיום ורמת חומציות גבוהה יותר. לעיתים נדרש ניתוח לחתולים עם נטייה לחסימה, בו מתוקנים מומים במערכת השתן. במקרים חמורים הניתוח עשוי לכלול הסרה של הפין.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מחלות חתולים
קטגוריה:דלקת
פיף ותלתול

**פיף ותלתול** (בצרפתית: **Pif et Hercule**, באנגלית: **Spiff and Hercules**) היא סדרת אנימציה צרפתית בת 65 פרקים (בגרסה הצרפתית המקורית היו 130 פרקים) שהופקה במקור לטלוויזיה ב-1989.
הסדרה שודרה בערוץ הראשון בין השנים 1991–1992.

סדרה זו מבוססת על רצועת קומיקס צרפתית בשם זה מאת ז'וזה אבררו קרנל.

דמותו של פיף הופיעה לראשונה בעיתון המפלגה הקומוניסטית הצרפתית ל'הומניטה ב-22 במרץ 1948 על מנת להציג את חוסר-הצדק בתקופה זו: מחסור באוכל ובמגורים. דמותו של תלתול הצטרפה שנתיים לאחר מכן. בשלב מאוחר יותר פרסם קרנל מגזין משל עצמו, בשם "האביזרים של פיף" ("Pif Gadget"), והדמויות היגרו עמו לשם.

הקומיקס והסדרה מתארים את סיפורם של פיף, כלב צהבהב-חום, ותלתול, חתול שחור-לבן, שניהם דמוי אדם. השניים, למרות היותם חברים טובים, אינם מפסיקים לריב, במערכת יחסים של אהבה/שנאה.

את שיר הפתיחה בגרסה העברית ביצעו יוריק בן דוד, איריס שמי וספי אפרוני.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות הנפשה צרפתיות
קטגוריה:כלבים בדיוניים
קטגוריה:חתולים בדיוניים
קטגוריה:דמויות מתוך קומיקס
קטגוריה:דמויות אנימציה
קטגוריה:רצועות קומיקס
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על קומיקס
קטגוריה:בעלי חיים בקומיקס
קטגוריה:סדרות טלוויזיה צרפתיות שעלו לשידור בשנות ה-1980
קטיף.נט

**קטיף.נט** היה אתר האינטרנט של יישובי **[[גוש קטיף]]**. האתר המשיך להתקיים גם אחרי ביצוע תוכנית ההתנתקות ופינוי הגוש.

האתר הוקם ב־1999 על ידי משפחת סנדר מגני טל ובעיקר האב מוטי ובנו אלחנן. האתר נועד לשתי מטרות:
* לשמש להצגת גוש קטיף וייצוגו בפני כלל ציבור גולשי האינטרנט. האתר שימש לפעולות הסברה של גוש קטיף, לרבות עידוד תיירות ומכירת תוצרת חקלאית של הגוש.
* לשמש לתקשורת פנימית בין תושבי הגוש, כולל פורום, הודעות קהילה, שיעורי תורה, רשימת אירועים ולוח מודעות.

האתר כלל מבזקי חדשות הנוגעים לגוש קטיף, מאמרי דעות, שיעורי תורה של רבני הגוש, אלבומי תמונות מחיי הגוש ומידע על יישובי גוש קטיף.

לאחר שאריאל שרון הכריז על תוכנית ההתנתקות, התגייס האתר למאבק נגד התוכנית ופרסם מבזקים, הודעות על הפגנות ומאמרי דעות בנושא. במקביל, תיעדו צלמי האתר את ההפגנות ואת פעילות המחאה כנגד תוכנית ההתנתקות בשילוב תיעוד האווירה הפסטורלית ביישובים עצמם.

לאחר פינוי הגוש, הוקדש האתר להנצחת גוש קטיף, לשמירת הקשר בין קהילות המפונים שפוזרו ברחבי הארץ ומתן סיוע למצוקת המפונים. לשם כך, הציע האתר שירות בו כל תושב גוש קטיף מקבל אתר בית, כתובת דואר אלקטרוני ואלבום תמונות בו הוא יכול להנציח את חייו וביתו בגוש קטיף. האתר כולל גם בלוגים, פינת יהדות וקישורים לאתרים המזוהים עם הימין, כגון הפורום המשפטי למען ארץ ישראל, האיחוד הלאומי-מפד"ל, ערוץ שבע ועוד.

ביולי 2014 במהלך מבצע צוק איתן חדל האתר מלהתקיים וירד מהאוויר.

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר קטיף.נט במרץ 2014, באתר ארכיון האינטרנט
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גוש קטיף
קטגוריה:אתרי אינטרנט דתיים
קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים שנסגרו
כתר (סמל)

סמל דמוי **כתר** נפוץ בדגלים, בסמלים ובמטבעות של מדינות רבות, כמייצג של כתר המלוכה בהן. באופן דומה מופיע הכתר גם בשלטי אצולה למיניהם. בבתי מלוכה מסוימים, כגון בית המלוכה הבלגי, מעולם לא היה כתר ממשי, אלא רק סמל של כתר. לעיתים משמש סמל הכתר לייצוג מעמד דתי.

## השימוש בממלכה המאוחדת ובממלכות חבר העמים
השימוש כיום אינו כמלבוש ראש (ואכן רבים אשר זכאים כיום לנזר מעולם לא ביקשו ליצרו) אלא כסמל דרגה הרלדי לעיטור שלטי אצולה.

בממלכה המאוחדת האציל חובש את נזרו במעמד אחד בלבד: בהכתרה מלכותית, יחד עם גלימת הכתרה או מדי שרד.

באצולה הבריטית עיצובו של הנזר מצביע על דרגתו של האציל בדומה להרלדיקה הגרמנית, הצרפתית ושאר מסורות הרלדיות אחרות.

* נזר הדוכס (נזר זהב-כסף, מעוטר אך לא משובץ אבני חן) בעל שמונה עלי תות (חמישה מתוכם נראים) בהדמיה דו־ממדית
* לנזר המרקיז ארבעה עלי תות, שלושה מתוכם נראים לעין; ארבע גולות כסף, שתיים מתוכן נראות לעין.
* לנזר הרוזן שמונה עלי תות, ארבעה מתוכם נראים לעין; שמונה גולות כסף מורמות על "גבעולים", חמש מתוכן נראות לעין.
* לנזר הויקונט שש עשרה גולות כסף, תשע מתוכן נראות לעין.
* לנזר הברון (נזר זהב-כסף פשוט) שש גולות כסף, ארבע מתוכן נראות לעין.

מרגע שאדם זכאי לחבוש נזר נהוג להציגו על שלט האצולה מעל המגן ומתחת לקסדה והציצה, ציון זה עשוי להקל על זהותו של בעל שלט האצולה. בהרלדיקה הקנדית צאצאי נאמני האימפריה הבריטית זכאים להציג נזר נאמנות צבאי (לצאצאי החברים של הגדודים הנאמנים) או נזר נאמנות אזרחי (לאחרים) על שלטיהם.

בני ובנות משפחת המלוכה הבריטית מציגים בשלטי האצולה שלהם את נזריהם אותם הם רשאים לחבוש בעת טקס ההכתרה. הנזרים הללו יוצרו על פי תקנות אותם התווה המלך צ'ארלס השני בשנת 1661 מיד לאחר חזרתו מגלות בצרפת (לאחר שחווה את תענוגות חצר המלכות של לואי הארבעה עשר) והם תלויים במידת קרבתו של הנסיך למונרך. לעיתים ניתן למצוא צווים מלכותיים אשר מאשרים את קיומם של נזרים מיוחדים לנסיכים בודדים.


Image:Crown of Saint Edward (Heraldry).svg|הריבון  כתר אדוארד הקדוש
Image:1901 pattern Tudor Crown (2D).svg|הריבון  הכתר האימפריאלי / כתר טיודור 
Image:Coronet of the British Heir Apparent.svg|יורש העצר
Image:Coronet of a Child of the Sovereign.svg|נסיך או נסיכה  בנו או בתו של המונרך
Image:Coronet of a Child of the Heir Apparent.svg|נסיך או נסיכה  בנו או בתו של יורש העצר
Image:Coronet of a Grandchild of the Sovereign.svg|נסיך או נסיכה  נכדיו האחרים של המונרך
Image:Coronet of a British Duke.svg|דוכס
Image:Coronet of a British Marquess.svg|מרקיז
Image:Coronet of a British Earl.svg|רוזן
Image:Coronet of a British Viscount.svg|ויקונט
Image:Coronet of a British Baron.svg|ברון


## השימוש בספרד
מרכז|ממוזער|600px|סדרת סמלי כתר ספרדיים, המשמשת מלכים ואצילים בהתאם למעמדם

## כתר בדגליהן של מדינות אחדות
כתר מופיע בדגליהן של מדינות אחדות, כדי לציין את זיקתן לבית מלוכה. במקרים אחדים, בעקבות ביטולה של המלוכה במדינה, שוּנה דגלה, והוסר ממנו הכתר (דוגמה: דגל איראן). 

תמונה:Flag of Spain.svg|דגל ספרד
תמונה:Flag of Liechtenstein.svg|דגל ליכטנשטיין
תמונה:Flag of British Columbia.svg|דגל קולומביה הבריטית (פרובינציה בקנדה)


## כתר בסמליהן של מדינות אחדות

תמונה:Coat of Arms of Jordan.svg|סמל ירדן

תמונה:National coat of arms of Denmark.svg|סמל דנמרק



תמונה:Greater_coat_of_arms_of_Georgia.svg|סמל גאורגיה


## ראו גם
* כתר מוראלי

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:סמלים
קטגוריה:מטענים הרלדיים
קטגוריה:התקנים הרלדיים
חופי הכרך

**חופי הכרך** (באנגלית: **On the Waterfront**), הוא סרט משנת 1954 שביים איליה קאזאן, בכיכובם של מרלון ברנדו (שזכה בפרס אוסקר), לי ג'יי. קוב ואווה מארי סיינט (שזכתה באוסקר לשחקנית המשנה). התסריט מבוסס על מאבקו של חושף השחיתויות אנטוניו דה-וינסנזו עובד נמל שהעיד נגד מנהליו בוועדה ציבורית שהוקמה ב-1953 לפקח על נמלי הים בניו-יורק ובניו ג'רזי.

## השחקנים
מרלון ברנדו בתור טרי מאלוי

אווה מארי סיינט בתור אידי דויל

קארל מולדן בתור האב פיט בארי

לי ג'יי קוב בתור מייקל ג'יי סקלי, הידוע גם כ"ג'וני פרנדלי"

רוד סטייגר בתור צ'רלי "הג'נטלמן" מאלוי

פט הנינג בתור טימותי ג'יי "קאיו" דוגן

לייף אריקסון בתור החוקר הראשי של ועדת הפשע

ג'יימס ווסטרפילד בתור ביג מק
טוני גלנטו בתור משאית

טמי מאוריילו בתור טיליו
ג'ון פ. המילטון בתור "פופ" דויל
ג'ון הלדברנד בתור מוט

רודי בונד בתור מוס

דון בלקמן בתור לוק

ארתור קיגן בתור ג'ימי

אייב סימון בתור בארני

פרד גווין בתור מלאדן "סלים" סקולוביץ' (ללא קרדיט)

מרטין בלסאם בתור ג'ילט, חוקר משני של ועדת הפשע 

קתרין מקגרגור בתור אמו של עובד ים (ללא קרדיט)

פט הינגל בתור ג'וקו (ללא קרדיט)

נחמיה פרסוף בתור נהג מונית (ללא קרדיט)

תומאס הנלי בתור טומי

## תקציר העלילה
הסרט מספר על נציג בולט של הריאליזם החדש בקולנוע האמריקאי של שנות החמישים, גיבור עממי, עובד פשוט בנמל ניו יורק, העומד בפני בעיה מוסרית קשה: האם להלשין לשלטונות על שחיתות של חברי האיגוד המקצועי וההנהלה, או לתת ידו לאנשי המאפיות שהשתלטו על האיגוד שבו גם הוא עצמו חבר. יש הטוענים  שבמאי הסרט, איליה קאזאן, ניסה להצדיק באמצעות סרטו זה את שיתוף הפעולה שלו עם המקרתיזם. בו זמנית מפגין הסרט גם מודעות חברתית עמוקה, כשהוא בוחן לעומק את מעמדו החברתי של הגיבור.

## מועמדויות ופרסים

בטקס פרסי האוסקר ה-27 זכו:

בפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר  זכה המפיק העצמאי סם שפיגל

איליה קאזאן זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר

מרלון ברנדו זכה בפרס השחקן הטוב ביותר

לי ג'יי קוב היה מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר

קארל מולדן היה מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר

רוד סטייגר היה מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר

אווה מארי סיינט זכתה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר 

באד שולברג זכה בפרס הסיפור והתסריט הטובים ביותר

ריצ'רד דיי זכה בפרס העיצוב

בוריס קאופמן זכה בפרס צילום הטוב ביותר - שחור-לבן 

ג'ין מילפורד זכה בפרס עריכת הסרט הטובה ביותר

ליאונרד ברנשטיין היה מועמד לפרס פסקול הסרט הטוב ביותר לסרט דרמטי או קומי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: העריכה הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: עיצוב ההפקה הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט דרמה הטוב ביותר
קטגוריה:סרטי 1954
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מאפיה
קטגוריה:סרטי מרלון ברנדו
קטגוריה:סרטי סם שפיגל
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטים שצולמו בניו ג'רזי
קטגוריה:סרטי איליה קאזאן
בנות (תוכנית טלוויזיה)

**בנות** הייתה תוכנית טלוויזיה יומית אקטואלית בפורמט פאנל שיחתי, ששודרה מ-5 בפברואר 2006 ועד 2007 בערוץ הוט 3 של חברת הטלוויזיה בכבלים HOT.

בתוכנית מנהלות המנחות, נשים מוכרות מתחומי הבידור, התרבות והתקשורת הישראליים, שיחה מתמשכת על ענייני השעה - אקטואליה, תרבות, בידור, סגנון חיים ויחסים - מנקודות מבט שונות. במהלך התוכנית היו פינות שונות, ומדי יום רביעי התארחה בה דמות מוכרת.
בין אורחות התוכנית היו איריס קול, נורית גפן, גלית גיאת, גילה אלמגור, אורלי וילנאי פדרבוש, יעל דן, אסתי זקהיים ודפנה רכטר.

התוכנית קיבלה חסות מסחרית מחברת מוצרי הצריכה השוטפים "פרוקטר אנד גמבל", ומחברת האופנה " קרייזי ליין".
## מנחות התוכנית
* רבקה מיכאלי: שדרנית רדיו, קומיקאית ומנחת טלוויזיה, משתתפת "ניקוי ראש" לשעבר
* גלי עטרי: זמרת פופ ושחקנית (עונה ראשונה)
* דורין אטיאס: אשת אופנה ומלבישה. מנחת פינת האופנה בתוכנית "ערב טוב עם גיא פינס" (עונה ראשונה)
* דנה ברגר: זמרת רוק ושחקנית (עונה ראשונה)
* דנה ספקטור: עיתונאית "ידיעות אחרונות" ומנחת טלוויזיה
* מיכל אנסקי: עיתונאית ואסטרונומיה (עונה ראשונה)
* מירי נבו: שדרנית טלוויזיה ורדיו, מנחה וזמרת
* ענת גורן: מגישה ומנחה בחדשות ערוץ 10 (עונה שנייה)
* עדן הראל: שחקנית, מנחה ב-MTV לשעבר (עונה שנייה)
* אנה ארונוב: רקדנית ומשתתפת "רוקדים עם כוכבים" (עונה שנייה)
* עינת שרוף: מנחת ערבי שירה בציבור (עונה שנייה)
* נועה רוטמן: עורכת-דין, המוכרת כנכדתו של יצחק רבין (עונה שנייה)
* מרב בטיטו: עיתונאית "מעריב" (עונה שנייה)

## קישורים חיצוניים

**ביקורות**
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:HOT3: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2006
איסילדור

**איסילדור** או **יסילדור** הוא דמות בדיונית בלגנדריום של ג'. ר. ר. טולקין ומופיע, בין השאר, באפוס שר הטבעות. איסילדור היה דונאדן, בנו הבכור של אלנדיל ואחיו של אנאריון, אחד משני המלכים הראשונים של גונדור. פירוש שמו הוא "מסור לירח".

בטרילוגיה הקולנועית שיצר פיטר ג'קסון על שר הטבעות מגלם השחקן הארי סינקלר את דמותו של איסילדור.

## תולדותיו
איסילדור בנו הראשון של אלנדיל בן אמנדיל, השר האחרון של אנדוניה ואחי אנאריון. נולד בשנת 3209 לעידן השני בנומנור, לאיסדילור היו ארבעה בנים: אלנדור, אראטאן, קיריון ווואלנדיל.

בנעוריו, בהיותו עוד בנומנור לפני נפילתה, איסילדור גנב ענף מהעץ נימלות' לפני שנגדע, ובכך שימר את שושלת העץ הלבן. הוא שתל את העץ במינאס אנור.

איסילדור יחד עם אביו ואחיו עמד בראש הנומנורים הנאמנים שהצליחו להימלט משקיעתה של נומנור ופנו לארץ התיכונה.
בזמן שאביו, אלנדיל, התיישב בארידור שבצפון וייסד את ממלכת ארנור התיישבו איסילדור ואנאריון בדרום, וייסדו את ממלכת גונדור.

איסילדור התיישב בגדה המזרחית של נהר האינדואין, מינה את עצמו ל"שר איתיליה" ובנה את עירה הראשית, מינאס איתיל בצילם של "אפל דואת", הרי הצל. בזמן שאחיו אנאריון, התיישב בגדה המערבית של האנדואין וייסד את מינאס אנור (לימים מינאס טירית).

הוא ואחיו אנאריון היו מלכיה המשותפים של גונדור, הם קבעו את בירתם המשותפת באוסגיליאת, שבה עמדו כיסאותיהם זה לצד זה בארמון המלכות.

בשנת 3429 לעידן השני, כבש סאורון את מינאס איתיל, ואיסילדור נמלט צפונה לארנור והותיר את אנאריון להגן על אוסגיליאת ומעברות הנהר.

בארנור היה שותף להקמת הברית האחרונה של האלפים ובני האדם בשנת 3434. חזר לדרום עם צבא הברית האחרונה יחד עם אביו וגיל גאלאד מלך הנולדור.

בקרב במורדות הר האורודרוין בשנת 3441 אביו וגיל-גאלאד מתו מידיו של סאורון, אז איסילדור לקח את נארסיל, חרבו של אביו אשר נותצה בקרב עם סאורון, וכרת את הטבעת האחת מאצבע סאורון, אך על אף הפצרותיהם של אלרונד וקירדן, איסילדור סירב להשמיד את הטבעת, ובמקום זאת תבע את הטבעת לעצמו.

איסילדור מלך על גונדור במשך שנתיים לאחר הקרב. בדרכו למלוך בארנור הותקף על ידי צבא אורקים, הוא ניסה להימלט בעזרת הטבעת אך היא החליקה מאצבעו אל הנהר וגרמה למותו.

## קישורים חיצוניים
* איסילדור באנציקלופדיה של ארדה

קטגוריה:שר הטבעות: דמויות
לורנציום

**לוֹרֵנְצִיּוּם** (Lawrencium) הוא יסוד מלאכותי שסמלו הכימי Lr, ומספרו האטומי 103. זהו היסוד ה-11 בסדרת היסודות הטרנס אורניים.
האיזוטופ היציב ביותר שלו הוא 262Lr, לו זמן מחצית חיים של כ-4 שעות. לורנציום מסונתז מקליפורניום, ואין לו שימושים ידועים.

## תכונות
מראה החומר אינו ידוע, אולם סביר שהוא כסוף-לבן או אפור-מתכתי. אם ייוצרו כמויות גדולות מספיק של לורנציום, הוא יהווה סכנה עקב קרינה רדיואקטיבית. מעט מאוד ידוע על תכונותיו הכימיות, אולם מעבודה ראשונית על מספר אטומים נראה שהוא מגיב בדומה לאקטינידים אחרים. לפי האופי המחזורי של התכונות בטבלה המחזורית, לורנציום יתואר כמתכת מעבר, עקב מיקומו בבלוק-d, אך לפי IUPAC הוא אקטיניד.

## היסטוריה
הלורנציום זוהה ב-14 בפברואר 1961 במעבדה הלאומית לורנס ברקלי, חלק מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ארצות הברית. החומר נוצר על ידי צוות המדענים שכלל את אלברט גיורסו, טורביורן סיקלנד, אלמון לארש ורוברט ל. לאטימר. הוא נקרא על שם המדען האמריקאי ארנסט לורנס, ממציא הציקלוטרון.
היסוד נוצר כאשר ארבעת המדענים הניחו 3 מיקרוגרם (0.000003 גרם) קליפורניום במאיץ יונים כבדים קווי (Heavy Ion Linear Accelerator) והפציצו אותו ביוני בורון 10B ו-11B.

הגרעינים החדשים הפכו לטעונים חשמלית, ונאספו על סרט דק מנחושת. אז הונע הסרט כדי להציב את האטומים שנאספו בפני סדרה של גלאי מצב מוצק. הצוות דיווח כי האיזוטופ 257103 התגלה בדרך זו, ודעך על ידי פליטת חלקיק אלפא בעל אנרגיה 8.6MeV, בזמן מחצית חיים של 4.2 שניות.

ב-1967, צוות חוקרים בדובנה, רוסיה, דיווחו כי לא הצליחו לזהות איזוטופ הדועך בפליטת חלקיק אלפא בזמן כ-4.2 שניות כאיזוטופ 257103. מאז שיוך זה שונה ל-258Lr או 259Lr. עד כה יוצרו 11 איזוטופי לורנציום, כאשר האיזוטופ היציב ביותר הוא 262Lr, שזמן מחצית חייו הוא 216 דקות, ל-256No. האיזוטופים של לורנציום דועכים על ידי פליטת חלקיק אלפא, ביקוע ספונטני ולכידת אלקטרון (סדר מהנפוץ לנדיר ביותר).
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:אקטינידים
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
קרוסלת המלך ארתור

**קרוסלת המלך ארתור** (באנגלית: King Arthur Carrousel - שגיאת כתיב במקור) היא קרוסלה המצויה בארץ הפנטזיה בדיסנילנד שבקליפורניה. בעת הקמת פארק השעשועים וולט דיסני האמין שפארק שעשועים לא יכול להיות מושלם בלא קרוסלה. הוא ייבא לארצות הברית בשלמותה את הקרוסלה של סאניסייד פארק מטורונטו שבפרובינציית אונטריו שבקנדה שנבנתה בשנת 1875 ופעלה עד שנת 1922.

במהלך השנים בוצעו שינויים רבים בקרוסלה - המרכבות המקוריות הוסרו (והועברו ל-"רכבת הקרקס של קייסי הבן"), העוגב שבמרכז הקרוסלה אינו עובד וחלק מהעיטורים של הקרוסלה הוחלפו בעיטורים ברוח הסרט החרב באבן.

בקרוסלה 72 סוסים שנבנו בגרמניה בסוף המאה ה-19. חלקם מקורם בקרוסלה אחרת והם נוספו לקרוסלה בפארק על מנת להוסיף עוד שורה של מושבים.
בשל הפופולריות הרבה של הסוס הלבן היחיד שהיה בקרוסלה, נצבעו כל הסוסים לבן בשנת 1976.

בשנת 2003 נערכו בקרוסלה שיפוצים נרחבים שכללו מערכת מחשב חדשה, העוצרת את הקרוסלה בדיוק באותה נקודה בכל פעם ופעם, וכן מחצית מהמראות הוחלפו בסצנות מהסרט "היפהפייה הנמה".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דיסנילנד
קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
טמפרטורת מעבר זכוכיתי

**טמפרטורת מעבר זכוכיתי (Tg)** היא טמפרטורה בה מוצק אמורפי (לדוגמה, זכוכית או פולימר אמורפי) עובר ממצב מוצק למצב רך בו הוא ניתן לעיבוד: מתיחה אלסטית או פלסטית ללא שבר. מתחת לטמפרטורה זו החומר נוקשה (דמוי זכוכית), ואילו מעל לטמפרטורה זו החומר מתאפיין ברכות. עבור פולימרים, טמפרטורת המעבר מתייחסת לכושר התנועה והפיתול של האזורים האמורפיים בפולימר. ברוב המקרים המעבר הזכוכיתי רלוונטי לזכוכית ופולימרים, אולם תחת תנאים מתאימים ניתן לייצר מבנה זכוכיתי גם בחומרים אחרים, כמו מתכות, ובמקרה זה גם להם תהיה טמפרטורת מעבר זכוכיתי.

מעבר זכוכיתי הוא  מעבר פאזה מסדר שני. מעבר מסדר ראשון הוא מעבר ממוצק (גבישי) לנוזל - התכה, ממוצק לגז - המראה או מנוזל לגז - אידוי (וגם מעברים בין צורות גיבוש שונות במוצק). במעבר מסדר ראשון ניתן להבחין באי רציפות של פונקציית קיבול החום כפונקציה של הטמפרטורה: כשמתיכים קרח, למשל, ב-0°C  נצפה קיבול חום "אינסופי" תערובת המים-קרח בולעת חום בלי לעלות בטמפרטורה (זהו החום הכמוס, שייצרך כל עוד לא הושלמה הפשרת הקרח). במעבר זכוכיתי אין "חום כמוס" - אין אי רציפות בקיבול החום ביחס לטמפרטורה. אי הרציפות היא בנגזרת הראשונה של קיבול החום. בטמפרטורה זו יש מספיק אנרגיה לשרשראות להתגבר על כוחות משיכה בין שרשראות (קשרים לא קוולנטים, כמו קשרי ואן דר ואלס) כך ששרשרת פולימרית (או שרשרת של טטראדרות סיליקטיות בזכוכית) יכולה "לזרום" או לנוע ביחס לשרשראות השכנות וכך מתאפשר עיבוד של החומר. למשל: כדי לנפח זכוכית יש לחמם אותה מעל ל-Tg וכאשר היא מתקררת המבנה החדש נשמר. 

הגורמים המשפיעים על טמפרטורת המעבר הזכוכיתית הם אותם הגורמים המשפיעים על גבישיות הפולימר (קשרים בין-מולקולריים, קבוצות קשיחות לאורך השרשרת וקבוצות צדדיות). עם זאת, ישנם מספר פולימרים בהם יש לבדוק את מאפייני הפולימר בצורה דקדקנית, כמו פוליסטירן ופוליאתילן גבה צפיפות.

## פוליסטירן
לפוליסטירן קבוצה צדדית נפחית המונעת פיתול, וגורמת לשרשראות להיות ישרות יותר. הקבוצה הצדדית נפחית, ולכן מונעת את התקרבות השרשראות (ראו אפקט סטרי). מכיוון שהשרשראות רחוקות, הפולימר מתאפיין באמורפיות. הציפייה היא שפולימר אמורפי יהיה עם טמפרטורת מעבר זכוכיתית נמוכה. במקרה זה הטמפרטורה גבוהה (כ-80°C), מכיוון שכושר התנועה והפיתול באזורים האמורפיים מוגבל מאוד.

## פוליאתילן גבה צפיפות
פוליאתילן, שמתקבל בפילמור על ידי סיפוח בנוכחות זרזי ציגלר-נטה , ומתאפיין בגבישיות רבה (כתוצאה מתנאי הפילמור: טמפרטורה ולחץ נמוכים ושימוש בזרזים). למרות הגבישיות הרבה, במקרה זה הטמפרטורה תהיה נמוכה, מכיוון שבאותם אזורים אמורפיים מעטים שיש לו, כושר התנועה והפיתול בהם הוא מיידי.

## ראו גם
* זכוכית
* מצב צבירה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כימיה פיזיקלית
קטגוריה:הנדסה כימית
קטגוריה:פיזיקה של חומר מעובה
קטגוריה:זכוכית
קטגוריה:כימיה פולימרית
קטגוריה:טמפרטורה
בית הדין הרבני הגדול

[350px|ממוזער|שמאל|טקס השבעת דיינים לבית הדין הרבני הגדול 31 ביולי 2016 בנוכחות [הרבנים הראשיים הרב דוד לאו והרב יצחק יוסף, נשיא המדינה ראובן ריבלין, ויו"ר הוועדה למינוי דיינים, יובל שטייניץ]]
[250px|ממוזער|שמאל|מבואת בית הדין הגדול לשעבר ב[היכל שלמה בירושלים]]
**בית הדין הרבני הגדול** הוא ערכאת הערעור העליונה של בתי הדין הרבניים בישראל. מושב בית הדין נמצא בירושלים. נשיא בית הדין הרבני הגדול הוא אחד מהרבנים הראשיים לישראל. כיום מכהן בתפקיד הרב דוד יוסף.

## היסטוריה
בית הדין הגדול הוקם יחד עם הרבנות הראשית. בימי המנדט הבריטי בהרכב בית הדין ישב לפחות אחד מהרבנים הראשיים, פעמים רבות שניהם, ורבנים נוספים מחברי מועצת הרבנות הראשית. בשנות ה-40 של המאה ה-20 הוכללו בהרכבי בית הדין הרבנים: משולם ראטה, יעקב עדס, יעקב קלמס, אליהו מרדכי וולקובסקי, יוסף הלוי וחזקיה שבתי.

לאחר קום המדינה בוצעה ההפרדה בין מועצת הרבנות הראשית ובית הדין הגדול. בשנת ה'תשי"ב אישרה הכנסת את ההרכב המיוחד של בית הדין הרבני הגדול, שכלל מספר חברים: שני הרבנים הראשיים לישראל הרב הרצוג והרב עוזיאל, וכן הרב צבי פסח פרנק, הרב שמואל ברוט, הרב שלום אזולאי והרב עובדיה הדאיה.

בשנת 1955 נחקק חוק הדיינים ובו נקבע שבבית הדין הרבני הגדול ישבו דיינים המתמנים על ידי הוועדה לבחירת דיינים וכן הרבנים הראשיים. באותה עת ישבו בבית הדין הגדול שני הרבנים הראשיים, הרב הרצוג והרב נסים, ומונו הרב הדאיה, הרב יעקב עדס, הרב יצחק מאיר בן מנחם, הרב יוסף שלום אלישיב והרב בצלאל ז'ולטי. בית הדין כלל שני הרכבים, בכל אחד – אחד מהרבנים הראשיים וכן שני דיינים. בשנת 1962 הוגשו לפני בית הדין הגדול 344 ערעורים, ובשנת 1963 433.

כיום ישנם בבית הדין תקנים לעשרה דיינים. שני הרבנים הראשיים יושבים בחלק מן ההרכבים.

### מושבו של בית הדין הרבני הגדול
משנת תשי"ח (1958) שכן בית הדין בהיכל שלמה, ברחוב המלך ג'ורג'. באוגוסט 1967 עבר בית הדין הגדול לעיר העתיקה. בשנת תשנ"ה (1995) חזר למערב העיר, לרחוב כורש פינת שלומציון המלכה. מאמצע שנות ה-2000 חזר לרחוב המלך ג'ורג', ושכן (עם בית הדין הרבני בירושלים) בבית פרומין (הכנסת הישנה). בשנת 2015 עבר לבית הרבנות הראשית לישראל ברחוב אהליאב.

## סמכויות
החלטות של בית הדין הרבני הגדול אינן ניתנות לערעור וככלל אף בית המשפט העליון בשבתו כבג"ץ ממעט להתערב בהחלטות ופסקי דין של בית הדין הרבני הגדול, בג"ץ דוחה את מרבית העתירות שמוגשות לפתחו נגד בית הדין הרבני הגדול, ובשורה ארוכה של פסקי דין הבהיר בג"ץ כי אינו יושב כערכאת ערעור על החלטות בית הדין הרבני. עם זאת, בג"ץ יכול לתת צו בירור לבית הדין הרבני הגדול ובמקרים חריגים אף לבטל את החלטת בית הדין הגדול, זאת במקרים בהם לטעמו "מתעוררת שאלה של חריגה מסמכות, פגיעה בעקרונות הצדק הטבעי, סטייה מהוראות החוק הנוגעות לבית הדין הדתי או בעניינים בהם נדרש סעד מן הצדק ושאינם בסמכותו של בית משפט או בית דין אחר".

מקרה ידוע שבו בג"ץ ביטל פסק דין של בית הדין הרבני הוא פסק דין בעניין חלוקת רכוש במקרה בו האישה בגדה בבעלה, פסק דין שמוכר בכינוי בג"ץ הבוגדת. בג"ץ פלונית נגד בית הדין הרבני בחיפה

## דייני בית הדין הרבני הגדול
הרשימה אינה כוללת רבנים ראשיים, המכהנים בבית הדין מתוקף תפקידם.

## קישורים חיצוניים

* ברכיהו ליפשיץ, 

## הערות שוליים

רבני, בית דין
קטגוריה:ישראל: דיני משפחה
קטגוריה:בתי דין דתיים
אמפיבול

**אמפיבול** הוא קבוצה של מינרלים אינוסיליקטים (סיליקטים במבנה דמוי שרשרות) , מלנוקרטיים (בעלי גוון כהה). האמפיבול בנוי משרשרת כפולה שבה שתי שורות של טטרהדרונים של סיליקט (SiO4) מתחברות אל שתיים אחרות דרך קטיונים של ברזל, מגנזיום או סידן.

המינרלים מקבוצת האמפיבול דומים מאוד בהרכבם הכימי ובתכונותיהם הכלליות לקבוצת הפירוקסן, וכמותם הם ממויינים לשלוש סדרות בהתאם לצורת התגבשותם. ההבדל העיקרי בין אמפיבול לפירוקסן הוא בפצילות. הזווית בין מישורי הפצילות בקבוצת הפירוקסן היא ישרה בעוד שבקבוצת האמפיבול היא אינה כזו. כמו כן המשקל הסגולי של האמפיבול קטן מזה של הפירוקסן.

אמפיבול הוא רכיב נפוץ בסלעי יסוד ובסלעים מותמרים רבים כדוגמת גרניט, סיאניט, דיוריט, גברו, בזלת, אנדזיט, גנייס וצפחה. אמפיבול הוא המינרל הראשי בסלע האמפיבוליט.

את השם לקבוצה נתן המינרלוג הצרפתי רנה ז'יסט אאיאי ומקורו מיוונית "אמפיבולוס" כלומר "בלתי ברור".

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:אזבסט
קטגוריה:אינוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
קטגוריה:מינרלים
ארץ החיות הקטנות

left
**ארץ החיות הקטנות** (באנגלית: **Critter Country**) הוא אחד מה"ארצות" או ה"אזורים" בפארקי השעשועים דיסנילנד שבקליפורניה, ודיסנילנד שבטוקיו שבבעלות חברת וולט דיסני.

## דיסנילנד
בדיסנילנד שבקליפורניה, היה בתחילה אזור של מתקנים המציגים את חיי ה-אינדיאנים. בשנת 1972 הפך האזור ל"ארץ הדובים" (Bear Country) בשל הקמת מתקן ג'מבורי דובי הכפר. בשנת 1988 שונה שם הארץ לארץ החיות הקטנות עם הקמת הר הרסס.

בארץ זו שני מתקנים: הר הרסס, וקייקי דיווי קרוקט (Davy Crockett Explorer Canoes). בשנת 2002 הוחלף מתקן ג'מבורי דובי הכפר במתקן הרפתקאותיו הרבות של פו הדוב.

## דיסנילנד טוקיו

עם פתיחת הר הרסס בדיסנילנד שבטוקיו הוקמה ארץ החיות הקטנות יחד עם ההר. הר הרסס הוא אחד משני מתקנים בארץ זו (השני הוא הקייקים של האחים הבונים (Beaver Brothers Explorer Canoes). בשל גודלה הקטן של הארץ והפופולריות של מתקן הר הרסס, הארץ הומת אדם במרבית שעות היום.

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:דיסנילנד
קטגוריה:דיסנילנד טוקיו
קלאודיו אבאדו

**קלאודיו אבאדו** (באיטלקית: **Claudio Abbado**; 26 ביוני 1933 – 20 בינואר 2014) היה מנצח איטלקי נודע.

## קורות חייו
אבאדו נולד במילאנו. הוא למד פסנתר בקונסרבטוריון מילאנו אצל אביו, מיקלאנג'לו אבאדו, שהיה מלחין וכנר, ואחר כך המשיך ללימודי ניצוח אצל הנס סווארובסקי באקדמיה למוזיקה בווינה. הוא היה אחיו של המלחין, המנצח והפסנתרן מרצ'לו אבאדו ודודו של המנצח והפסנתרן רוברטו אבאדו.

בשנת 1958 זכה בתחרות סרגיי קוסביצקי, זכייה שביססה את מקומו כמנצח באיטליה, ואחר, בשנת 1963 זכה בפרס מיטרופולוס. לאחר זאת נחל עד מהרה פרסום בינלאומי כמנצח תזמורת ואופרה.

אבאדו הופיע לראשונה בלה סקאלה בעירו מילאנו, בשנת 1960. הוא כיהן כמנהלה המוזיקלי מ-1968 עד 1986 וניצח לא רק על הרפרטואר האיטלקי המסורתי אלא גם על אופרות מודרניות, שהביא לרפרטואר של לה סקאלה, אופרה אחת מדי שנה. כמו כן הוסיף סדרת קונצרטים, שהוקדשה ליצירותיהם של ברג ומוסורגסקי. בשנותיו בלה סקאלה גם ייסד את **אורקסטרה דלה סקאלה**, לביצוע רפרטואר תזמורתי קונצרטנטי.

אבאדו ניצח על הפילהרמונית של וינה בפעם הראשונה בשנת 1965, בקונצרט בפסטיבל זלצבורג. בשנים 1972–1986 הוא היה מנצח ומנהל אמנותי של תזמורת בלה סקאלה. בתקופתו התזמורת בנוסף לליווי אופרה החל לנגן יצירות באופן עצמאי, עם נגנים מוזמנים למשל עם סילביה מרקוביץ'. הוא כיהן כמנהל מוזיקלי של האופרה של וינה משנת 1986 עד 1991, עם הפקות ראויות להיזכר כמו **בוריס גודונוב** המקורי של מוסורגסקי ו**חובנשצ'ינה** שלו, אופרה שאין מרבים להשמיע, **פיראבראס** של שוברט ו**המסע לריימס** של רוסיני.

אבאדו היה מנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של לונדון משנת 1979 עד 1987, ובשנת 1989 החליף את הרברט פון קאראיאן כמנצח ראשי של הפילהרמונית של ברלין, משרה שממנה פרש בשנת 2002.

הוא ביצע והקליט מגוון רחב של יצירות רומנטיות, וידוע גם בפרשנויותיו ליצירות מודרנית משל שנברג, שטוקהאוזן ולואיג'י נונו.

בשנת 1988 ייסד את פסטיבל המוזיקה **וין מודרן**, שהתרחב מאז והקיף את כל היבטי האמנות המודרנית. הפסטיבל הבין-תחומי הזה התקיים מדי שנה בניהולו של אבאדו.

בשנת 2000 התגלה סרטן בקיבתו. אבאדו נאבק במחלה במשך שנים, עבר ניתוחים קשים ונאלץ לקבל על עצמו דיאטה קפדנית. חזותו השתנתה, הוא רזה מאוד ועבד מעט מאוד, בעיקר על יצירות אהובות עליו במיוחד.

הוא קנה לו שם בעבודתו עם מוזיקאים צעירים. היה המייסד והמנהל המוזיקלי של תזמורת הנוער של האיחוד האירופי (1978) ותזמורת הנוער על שם גוסטב מאהלר (1986).

## פרסים שבהם זכה
קלאודיו אבאדו קיבל פרסים ואותות הוקרה רבים, בהם:
* פרס וולף באמנות המוזיקה אותו חלק עם המלחין גיה קנצ'לי (2008)
* הפרס הקיסרי של יפן
* מדליית מאהלר
* פרס ארנסט פון סימנס (1994)
*סנאטור לכל החיים בסנאט של הרפובליקה

מלבד פרסים זכה בפרסים נוספים וכמו כן קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות פרארה, קיימברידג', אברלין והוואנה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מנצחים איטלקים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס וולף למוזיקה
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
אבאדו
קלאודיו
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:חברי הסנאט של איטליה
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:זוכי פרס ארנסט פון סימנס
קטגוריה:זוכי פרס פרמיום אימפריאלה למוזיקה
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה איטלקים
קטגוריה:מילאנו: אישים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1933
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2014
אז'ן בודן

**אז'ן בודן** (בצרפתית: **Eugène Boudin**; 12 ביולי 1824 – 8 באוגוסט 1898) היה צייר צרפתי.
שמאל|ממוזער|250px|טרוביל, 1864
[שמאל|ממוזער|250px|מתרחצים בחוף טרוביל, 1869, שמן על עץ. [מוזיאון אורסיי, פריז]]

## חייו
אז'ן בודן נולד בעיירה אונפלר, שלחוף התעלה בנורמנדי, לאב שהיה מלח. בילדותו שימש נער שירות בספינת קיטור בקו שבין אונפלר לעיר הנמל לה האבר. ב-1835 העתיקה משפחתו את מושבה אל העיר לה האבר, ואביו פתח שם חנות למכשירי כתיבה ולמסגרות לציורים. בודן הצעיר עבד בחנות זו לפני שפתח חנות דומה משלו, שבה בא במגע עם אמנים שציירו בסביבה והציג בה את ציוריהם. ציירים אלה, בהם ז'אן-פרנסואה מילה, עודדו את בודן לנסות את כוחו בציור. ב-1846 נטש בודן את המסחר והחליט להיות צייר. ב-1847 נסע לפריז ובשנה שלאחריה סייר בפלנדריה. ב-1850 זכה במלגה שאפשרה לו להעתיק את מקום מגוריו לפריז, אם כי שב לצייר לסירוגין בנורמנדי, והחל ב-1855 בחבל ברטאן.

על פי עצת ידידו, הצייר ההולנדי יוהאן ג'ונקינד, החל בודן לצייר בחיק הטבע. ב-1857 פגש בצייר קלוד מונה, והם נשארו ידידים כל חייהם (מאוחר יותר הודה קלוד מונה בהשפעתו של בודן על אמנותו). ב-1859 פגש בודן בצייר גוסטב קורבה שהפגיש אותו עם המשורר והסופר שארל בודלר, שעסק גם בביקורת האמנות. בודלר הביא לידיעת הציבור את ציוריו של בודן, שהציג אותם בראשונה בתערוכה בפריז באותה שנה. בודן הצטרף לקלוד מונה ולחבריו הצעירים שהציגו את ציוריהם בתערוכה הראשונה של הציורים האימפרסיוניסטים בפריז ב-1874.

שמו של בודן הלך לפניו והוא ערך מסעות בבלגיה, בהולנד ובדרום צרפת. הוא המשיך להציג את ציוריו בתערוכות בפריז, וזכה במדליית זהב בתערוכה העולמית בפריז ב-1889. ב-1892 זכה בתואר "אביר מסדר לגיון הכבוד". בין 1892 ל-1895 נסע לעיתים קרובות לוונציה. כאשר הזיקנה החלה לתת את אותותיה ניסה לבלות את זמנו בדרום צרפת, אך לבסוף שב לביתו בעיר דוביל שבנורמנדי. הוא נפטר שם ב-1898, ונקבר בבית הקברות של מונמארטר שבפריז.

## מציוריו החשובים
*טרוביל (1864)
* המזח בדוביל (1865)
* כובסות על שפת הנהר, מוזיאון ישראל
*מתרחצים בחוף טרוביל (1869)
*תעלה בבריסל (1871)
* החוף של פורטרייה (1874)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ציירים אימפרסיוניסטים צרפתים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של מונמארטר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1824
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1898