open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אלישע דייר

**אלישע דייר** (באנגלית: **Elisha Dyer**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מרוד איילנד, איש המפלגה הוויגית ולאחר מכן המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל רוד איילנד ה-24 בשנים 1857–1859.
## ראשית חייו
אלישע דייר נולד בפרובידנס שברוד איילנד, למשפחה מוותיקי ניו אינגלנד, ששורשיה הגיעו עד לוויליאם דייר  שהיגר ב-1635 מלונדון לבוסטון. אביו, שנקרא גם הוא אלישע דייר, היה בעל נכסי מקרקעין רבים, ואימו הייתה פרנסיס דאן (לבית ג'ונס).

בגיל 14 התקבל דייר לאוניברסיטת בראון, וסיים את לימודיו שם ב-1829. לאחר השלמת לימודיו הוא עבד בעסק המסחרי של אביו, "אלישע דייר ושותפיו".
## קריירה
במהלך חייו היה דייר מזוהה בצורה זו או אחרת עם תנועת ההתנזרות , עם המפלגה הוויגית ועם המפלגה הרפובליקנית. בשנים 1851–1855 הוא היה חבר הוועידה הוויגית של רוד איילנד.

ב-1840 נבחר דייר כשליש הראשי של רוד איילנד, תפקיד בו הוא שימש במשך חמש שנים. לאחר מכן הוא שימש כחבר בוועדת החינוך של פרובידנס במשך כעשור.

ממאי 1857 ועד מאי 1859 כיהן דייר כמושל רוד איילנד ה-24 מטעם המפלגה הרפובליקנית. במהלך שתי שנות כהונתו כמושל התרחשו המאבקים הפוליטיים והאזרחיים שהובילו לפרוץ מלחמת האזרחים.

במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית היה דייר קפטן בפלוגה B של רגימנט הרגלים המתנדבים העשירי של רוד איילנד. הוא שירת בשירות פעיל ממאי ועד ספטמבר 1862 בכוח שהגן על וושינגטון הבירה.

## שנותיו האחרונות
ב-1871 מונה דייר כנציב רוד איילנד לתערוכה הבינלאומית בלונדון. הוא גם היה הנשיא והמנהל של בנק אקסצ'יינג, סגן הנשיא השני של אגודת האומנות של רוד איילנד, וחבר האגודה החקלאית של ארצות הברית. ב-1837 היה דייר לחבר האגודה ההיסטורית של רוד איילנד, ושימש כחבר במועצת הנאמנים שלה בשנים 1845–1848. ב-1860 הוא היה מנהל בית הקברות סוואן פוינט שבפרובידנס. הוא גם היה חבר ומנהל של האתנאום של פרובידנס ,

בשנותיו האחרונות סבל דייר מנכות, ועדיין עלה בידו לקיים מסעות מעבר לאוקיינוס האטלנטי והוא אף ביקר במצרים, והיה נואם פופולרי בציבור
## חיים אישיים
[ממוזער|180px|פסל "ה[בזיירות|בזייר" לזכרו של דייר.]]
ב-1833 נשא דייר לאישה את אנה ג'ונס הופין, בתו של תומאס סי. הופין. אנה הגיעה ממשפחה שבלטה בפוליטיקה של רוד איילנד. סבה היה המושל ויליאם ג'ונס, ודודנה היה המושל ויליאם הופין. לשניים נולדו שבעה ילדים, ביניהם אלישע דייר הבן, שכיהן גם הוא כמושל רוד איילנד בשנים 1897–1900.

אלישע דייר נפטר בפרובידנס ב-17 במאי 1890. הוא נטמן בבית הקברות סוואן פוינט שבעיר.

לזכרו של דייר הוקם פסל בשם "הבזייר" (The Falconer), שעוצב על ידי הנרי הדסון קיסטון  והוצב ב-1893 בפארק רוג'ר ויליאמס שבפרובידנס.

על שמו של דייר ועל שם בנו נקרא מחנה אלישע דייר מספר 7 של מחלקת רוד איילנד של אגודת בני ותיקי מלחמת האזרחים .

## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, Raimo, John, eds. **[https://archive.org/details/biographicaldire0004unse/page/1346/mode/2up Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4]**, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1347


## קישורים חיצוניים

* אלישע דייר באתר אגודת המושלים הלאומית 
* אלישע דייר באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי רוד איילנד
קטגוריה:פרובידנס: אישים
קטגוריה:מושלי רוד איילנד
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בראון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1811
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1890
אוניברסיטת מיסיסיפי

**אוניברסיטת מיסיסיפי** (באנגלית: **University of Mississippi**) היא אוניברסיטת מחקר באוקספורד , מיסיסיפי שבארצות הברית. המרכז הרפואי של אוניברסיטת מיסיסיפי (באנגלית: University of Mississippi Medical Center; בקיצור: UMMC) ממוקם בג'קסון, מיסיסיפי.

## היסטוריה
אוניברסיטת מיסיסיפי הוקמה ב-24 בפברואר 1844. ב-1848, 80 סטונדטים נכנסו לאוניברסיטה. האוניברסיטה ניהלה בית חולים בקונפדרציית המדינות של אמריקה וכמעט נפגעה מכוחותיו של הגנרל המפקד של צבא ארצות הברית יוליסס ס. גרנט.

ב-30 בספטמבר 1962, התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח הפגינה באוניברסיטה. ההפגנות הפכו למהומות במהרה והובילו ל-2 הרוגים וכ-300 פצועים. באותו החודש, הכתב האמריקאי ג'יימס מרדיץ'  תבע את האוניברסיטה בגין הפרדה גזעית .

## ארגון
באוניברסיטת מיסיסיפי יש 15 מסלולים. הגדול מביניהם הוא הקולג' לאמנות ליברלית (College of Liberal Arts). באוניברסיטה יש גם מסלול למשפט, הנדסה, חינוך, רפואה, פארמה, ניהול עסקים, עיתונות וניו מדיה, סיעוד, בריאות, רפואת שיניים, חשבונאות, מדעים יישומיים ומדעי הבריאות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

מיסיסיפי
קטגוריה:מיסיסיפי
זה רק הלב שכואב לך

"**זה רק הלב שכואב לך**" הוא שיר שנכתב, הולחן ובוצע על ידי הזמר-יוצר הישראלי אביב גפן. השיר יצא לאור כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן העשירי שלו, "עם הזמן".

## רקע
את השיר כתב גפן בעקבות מערכת יחסים אפלטונית עם חברה קרובה, אשר נהרגה בתאונת דרכים. כאשר גפן הגיע לשבעה בבית ילדותה, נכנס בטעות לחדרה וגילה כי הייתה מעריצה מושבעת שלו. לדבריו, חוויה זו הותירה בו כעס ואכזבה.

## ביקורת
השיר התקבל באופן מעורב על יד המבקרים. יש שטענו כי הוא מבין השירים הבולטים באלבום, ובדומה לשאר השירים מתוכו, זהו ניסיון של גפן ליצור מוזיקת פופ ולהפגין בגרות באמצעות שינוי תוכן האלבום, אשר כמעט ואינו כולל תכנים פוליטיים. אחרים העירו שקיים דמיון בולט מדי לשיר "Champagne Supernova" של להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית אואזיס.

## הצלחה
מלבד "עם הזמן" ו"מחר", שירי האלבום לא דורגו במצעדי פזמונים למיניהם.

בהמשך, נכלל השיר באלבום האוסף "רק שירי אהבה" משנת 2007 ואלבום ההופעה ''Live'' שיצא לאור שנה מאוחר יותר.

## משתתפים

* אביב גפן - זמרה, גיטרה, פסנתר, גיטרה בס, קלידים, תוף מרים, קולות רקע, הפקה, עיבוד
* הראל בן עמי - גיטרה
* דניאל סלומון - פסנתר
* עופר מאירי - קלידים, תכנות, הפקה, עיבוד
* תומר צדקיהו - תופים
* תזמורת דאונטאון - כלי מיתר

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אביב גפן
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הליקון
קטגוריה:שירים על חברות
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אביב גפן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אביב גפן
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי אביב גפן
בית הכנסת שמלצהוף

**בית הכנסת שמלצהוף**, הידוע גם בשם בית הכנסת רחוב שמאלצהוף (Synagoge Schmalzhofgasse), היה בית כנסת קהילתי במחוז השישי של וינה, מריהילף (Mariahilf), ברחוב שמאלצהוף 3. בית הכנסת נבנה בשנים 1883–1884 על פי תוכניותיו של האדריכל מקס פליישר בסגנון ניאו גותי, ונהרס במהלך ליל הבדולח בשנת 1938.

## היסטוריה
בית הכנסת שמלצהוף היה בית כנסת קהילתי (Vereinssynagoge) של "אגודת בית הכנסת לרובעי מריהילף ונויבאו" („Tempelverein für die Bezirke Mariahilf und Neubau“). הוא היה הראשון מבין שלושה בתי כנסת שנבנו בווינה על פי תוכניותיו של האדריכל מקס פליישר. פליישר תפס את תכנון בית הכנסת כהמשך למסורת של הכנסיות הנוצריות, אשר מאופיינות במונומנטליות פנימית וחיצונית. הוא נבנה בסגנון ניאו־גותי וכלל לבנים חשופות, משום שעמדו לרשותו אמצעים מוגבלים, וכך יכול היה להימנע משימוש בעבודות פיסול יקרות. התכנון של פליישר נכרך בכיוון טקס התפילה הפרוטסטנטי: ארון קודש ודוכן החזן (הבימה) אוחדו למבנה אחד, ונוספו במה לאורגן ודוכן דרשות.

בשנת 1938, במהלך ליל הבדולח, הוצת בית הכנסת ונחרב כליל.

## המבנה
בית הכנסת,, הוקם בחצר הגדולה של המבנה לשעבר "שמלצהוף", ועמד חופשי משלוש צידיו, כאשר רק צדו הצפוני גבל בבניין סמוך. הוא נבנה מלבנים חשופות, ומראהו התאפיין במגדלונים אחדים, בגגות בגבהים שונים, בשורות חלונות ובאפסיס בעל פרופורציות מאוזנות בצדו המזרחי. החלונות עוטרו בזכוכית צבעונית בעבודת עופרת.

חלל הפנים של בית הכנסת חולק לשלושה חלקים: בשני הצדדים הוקמו גלריות לנשים, שכל אחת מהן כללה 236 מקומות ישיבה. החלק המרכזי, שכלל 322 מושבים לגברים, הופרד באמצעות עמודים בגבהים משתנים, שחוברו ביניהם בקשתות מחודדות. עיטורי הפנים של בית הכנסת נעשו בצבעי שמן.

בשנים 1981–1984 נבנה בשטח שבו עמד בעבר בית הכנסת בית דיור מוגן לקשישים של עיריית וינה, על פי תוכניותיהם של האדריכלים ארווין כריסטוף, הארי גליק ושותפיו. בחזית האחורית של הבניין החדש, ברחוב שמלצהוף 3, הותקנה לוחית זיכרון שעליה נחקקה כתובת בגרמנית ובעברית. לוחית זו נותרה במקומה עד שנת 2010, אז הוסרה והוחלפה בלוחית חדשה שהוצבה בחזית הראשית של המבנה.

מאחר שלוחית הזיכרון ברחוב שמלצהוף 3, שהייתה מותקנת בגובה הרחוב בגומחה מתחת לבליטת חלון הבניין החדש, הושחתה ורוססה פעמים רבות, הוחלט בשנת 2010 להציב במקומה לוחית זיכרון שנייה עם נוסח חדש. הלוחית החדשה הוצבה בחזית הבניין הפונה אל כיכר לוקווייפלאץ 5–6.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:וינה: בתי כנסת שנחרבו בליל הבדולח
פטריק פרנק

**פטריק פרנק** (באנגלית: **Patrick Frank**) הוא קצין בדרגת לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית, משרת כסגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
סימס סיים תואר ראשון במימון באוניברסיטת סנט בונאוונצ'ר במדינת ניו יורק ב-1989 והתגייס לצבא. הוא בעל תואר שני במנהל ציבורי באוניברסיטת סירקיוז, תואר שני בביטחון לאומי ולימודים אסטרטגיים ממכללת המלחמה של הצי ותואר שני בלימודים אסטרטגיים ממכללת המלחמה של הצבא.

שירת כקצין חי"ר בדיוויזיה השלישית במהלך מלחמת המפרץ, מפקד פלוגה וקצין מבצעים בדיוויזיה ההררית העשירית במהלך מבצע שמירת הדמוקרטיה בהאיטי, קצין אג"ם בבריגדה השלישית של הדיוויזיה המוטסת ה-101 בתחילת מלחמת עיראק, עוזר למזכיר הצבא, מפקד גדוד בבריגדה הרביעית של הדיוויזיה הראשונה והוביל אותה בלחימה בעיראק, ובהמשך שימש קצין אג"ם של הדיוויזיה. פיקד על הבריגדה השלישית בדיוויזיה ההררית העשירית במהלך הלחימה במחוז קנדהאר באפגניסטן. הוא שימש עוזרו של מפקד הכוח הרב-לאומי באפגניסטן וכן כסגן וממלא מקום מפקד הדיוויזיה הראשונה.

ב-2018 מונה למפקד המרכז להכשרת מוכנות משותפת, ב-2020 מונה לראש מטה פיקוד מרכז וב-2022 למפקד הכוח היבשתי של הפיקוד. במסגרת תפקידו מונה באוקטובר 2025 למפקד הצבאי של מרכז התיאום האזרחי-צבאי לעניין פיקוח על יישום הפסקת האש בין ישראל לחמאס ושיקום רצועת עזה. במרץ 2026 מונה לסגן מפקד פיקוד מרכז.

פרנק נשוי לג'ניפר, עורכת דין במקצועה.
## קישורים חיצוניים

*ביוגרפיה, באתר פיקוד מרכז של ארצות הברית

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:מפקדי הארמייה השלישית של צבא ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי מכללת המלחמה של הצי
קטגוריה:בוגרי מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית
קטגוריה:גנרלים בצבא ארצות הברית
שלמה מלכא

**שלמה מלכא** (1922 – 15 בספטמבר 2006) היה איש חינוך, פוליטיקאי ועסקן ציבורי, כיהן כראש המועצה המקומית יבנה בין 1965 ל-1969.

## ביוגרפיה
נולד ב-1922 בעיר קולומבשאר  שבאלג'יריה לשלום ומרים מלכא. קיבל חינוך מסורתי. במלחמת העולם השנייה התנדב לצבא צרפת החופשית.

עלה לישראל ב-23 בדצמבר 1948 על סיפונה של האונייה "נגבה" והתגורר תחילה בנתניה, ולאחר מכן במושב בית גמליאל. היה ממייסדי בית הספר הממ"ד הראשון ביבנה, "אביר יעקב" שבו לימד, ובהמשך אף ניהל אותו. כמו כן, ייסד את בית הספר התיכון "אורמת" ליד מפעל "אורמת טכנולוגיות".

ב-1961 נסע בשליחות הסוכנות היהודית לאלג'יריה על מנת לעודד את עלייתם של יהודי המדינה לישראל.

בבחירות לרשויות המקומיות ב-1965 התמודד בראש רשימת המפד"ל למועצת יבנה. מפלגתו קיבלה את מירב הקולות, והוא נבחר לראשות המועצה לאחר הסכם רוטציה עם המערך. ב-1966 הודח מתפקידו על ידי המועצה, לאחר שנציגי המערך הפרו את הסכם הרוטציה שחתם מלכא עם סיעתם, והקימו קואליציה בראשות ראש המועצה לשעבר אהרן חג'ג'. הוא חתם על הסכם כניסה לקואליציה של חג'ג', אך מרכז המפד"ל לא אישר את ההסכם. בנובמבר של אותה שנה, הדיחה המועצה את חג'ג', ובחרה במלכא שוב לראש המועצה
בין פעולותיו כראש מועצה היה שיפוץ ופיתוח מתחם קבר רבן גמליאל וייסוד ההילולא השנתית במקום.

בבחירות 1969 התמודד במקום השני ברשימת המפד"ל, ונבחר לכהן כחבר המועצה. ב-4 במאי 1971 התמנה לסגן ראש המועצה. בבחירות 1973 לא התמודד שוב.

בשנות ה-70 שהה בפריז בשליחות מטעם הסוכנות היהודית למשך 3 שנים.

בראשית שנות ה-80 עמד בראש המועצה הדתית ביבנה.

ייסד את סניף "בני ברית" ביבנה ועמד בראשו. כמו כן, שימש כראש "העמותה למען הקשיש" בעיר, והתנדב לשמש כיועץ בסניף המקומי של הביטוח הלאומי. פעל להפצת יהדות ומורשת, בעיקר בקרב בני הנוער ביבנה, בהרצאות תורניות, בחוגים לטעמי המקרא ובהכנת נערים לבר המצווה.

נפטר ב-15 בספטמבר 2006 (כ"ב באלול ה'תשס"ו) ונקבר בבית הקברות בעירו. ב-2008 קראה עיריית יבנה כיכר על שמו.

## חיים אישיים
היה נשוי לרחמה (רוחמה), בתו של רבי ישראל אבוחצירא ("בבא סאלי הגדול") מקולומבשאר (בנו של רבי אהרן בן רבי יעקב אביחצירא). נפטרה ב-1993. לזוג 12 ילדים.

עד גיל 75 למד באוניברסיטת בר-אילן פילוסופיה יהודית, בלשנות צרפתית ומחשבים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי עיריית יבנה
קטגוריה:ראשי מועצות מקומיות בישראל
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם המפד"ל
קטגוריה:סגני ראשי רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:מנהלי בתי ספר ישראלים
קטגוריה:ראשי מועצות דתיות בישראל
קטגוריה:חברי בני ברית ישראל
קטגוריה:בית גמליאל: אישים
קטגוריה:משפחת אבוחצירא
קטגוריה:ישראלים ילידי אלג'יריה
קטגוריה:צרפת החופשית: אנשי צבא
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
דיפיליה גריי

**דיפיליה גריי** (שם מדעי: **Diphylleia grayi**, המכונה גם "**פרח השלד**") הוא מין של צמח רב-שנתי ממשפחת הערטניתיים. מקורו בצפון ומרכז יפן.

ביפן נהוג לקרוא לו (sankayō) サンカヨウ שפירושו "לוטוס ההר". בסין, נהוג לכנותו בשם 冰莲 (bīng lián) שפירושו "לוטוס הקֶרַח".

## תיאור
הצמח גדל עד גובה של כ-40 סנטימטרים. פרחיו הם לבנים, קוצניים, בעלי שישה עלי כותרת בולטים. הוא פורח בחודשים מאי עד יולי, ולאחר פריחתו, בין יוני לאוגוסט, הוא מניב פרי כחול-סגול כהה עם ציפוי אבקתי לבן. גבעוליו בעלי חתך עגול ואורכם כ-30 עד 60 סנטימטרים.
שורשיו של הצמח חסונים וסבוכים.

לצמח יש עלי כותרת שהופכים שקופים במגע עם מים, לאחר שהם מתייבשים, עלי הכותרת חוזרים לצבעם הלבן.

## סיבות אפשריות לתכונת השקיפות
חוקרים הציעו מספר הסברים לתופעת השקיפות של עלי הכותרת בצמח:

#### יעילות האבקה
עלי כותרת פתוחים במבנה של "פרח צלחת" (כמו בכלנית) מאפשרים האבקה יעילה על ידי חרקים. ייתכן שהשקיפות גורמת לכך שהפרח פחות בולט למאביקים פוטנציאליים בזמן גשם, מצב שבו ההאבקה ממילא פחות יעילה בשל הרטיבות. בנוסף, ייתכן שהשקיפות מעלימה את "מסלולי הנחיתה" שבדרך כלל מכוונים את המאביקים אל האבקנים והצוף שבמרכז הפרח.
#### הפחתת נזק ממזיקים
אפשר שהגשם מושך חרקים מזיקים אל הצמח, והשקיפות של עלי הכותרת מקשה עליהם לזהות את מקום הנחיתה, ובכך מפחיתה את הפגיעה בצמח.
#### מניעת הצטברות מים
ייתכן שמי הגשמים נספגים בעלי הכותרת, וגורמים לשינויים נוספים במרקם, כמו חיספוס או שינוי בצורת פני השטח. עלי כותרת שקופים נראים שטוחים יותר, ואולי בכך הם מונעים הצטברות מים בתוך הפרח – דבר שעלול לפגוע בתהליך ההאבקה.

## תפוצה ובית גידול
הצמח נפוץ בצפון הונשו, הוקאידו, הר דייסן  ובמחוז סחלין שבצפון-מזרח רוסיה. הוא גדל במקומות מעט לחים וביערות שבפסגות הרים גבוהים.

## שימושים רפואיים
בשנות ה-60 של המאה ה-20, הבוטנאי יאנאגי קימורה גילה שתמציות גולמיות של הצמח מכילות חומרים דומים אך חזקים יותר מפודופילין  וקולכיצין. לתמצית זו יש השפעה הנוגדת התפתחות של תאים סרטניים.

## ראו גם
* ביומימטיקה

## קישורים חיצוניים

* Skeleton Flower Diphylleia grayi, באתר inaturalist.org **(באנגלית)**
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים
קטגוריה:ערטניתיים
קטגוריה:יפן: צומח
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1868
דיוקנו של אנחל פרננדס דה סוטו

**דיוקן אנחל פרננדס דה סוטו** (בצרפתית: **Portrait bleu de Angel Fernández de Soto**; מוכר גם בשם **שותה האבסינת**) הוא ציור דיוקן שיצר האמן הספרדי פבלו פיקאסו בשנת 1903, בתקופה הכחולה שלו. מדובר ביצירת שמן על בד המתארת את אנחל פרננדס דה סוטו, חברו של פיקאסו וצייר אף הוא, כשהוא יושב בבר ולפניו כוס אבסינת. הציור היה בעבר בבעלות מלחין מחזות המוזיקאי אנדרו לויד ובר, וב־23 ביוני 2010 נמכר במכירה פומבית תמורת 34.7 מיליון ליש״ט.

## רקע
הציור "דיוקן אנחל פרננדס דה סוטו" מציג את דמותו של אמן ספרדי צעיר היושב בבר, אפוף בעשן המקטרת שלו, ולפניו כוס אבסינת. דה סוטו תואר לעיתים קרובות כ״בוהמיין עליז״ בשל נטייתו לשתייה ולחיי מסיבות. פיקאסו פגש את פרננדס דה סוטו בשנת 1899, והשניים חלקו פעמיים סטודיו משותף בברצלונה. הדיוקן מעניק הצצה לחייו של פיקאסו ולחוג חבריו הבוהמייני, ופרננדס דה סוטו הונצח על ידו במספר ציורים נוספים, שחלקם מצויים במוזיאון פיקאסו בברצלונה. לימים נהרג פרננדס דה סוטו במלחמת האזרחים בספרד.

קרן האמנות ע"ש אנדרו לויד ובר רכשה את הציור תמורת 18 מיליון ליש"ט במכירה פומבית של סותבי'ס בניו יורק בשנת 1995. הציור נכלל במבחר עבודות מאוסף לויד ובר, שהוצג באקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון בשנת 2003.

## מחלוקת על בעלות
בשנת 2006 הודיע אנדרו לויד ובר על כוונתו למכור את הציור "דיוקן אנחל פרננדס דה סוטו" במכירה פומבית, שמטרתה הייתה גיוס כספים לצדקה. עם זאת, הציור הוסר מהמכירה לאחר שהועלתה טענה שלפיה בעליו הקודם נאלץ למכור אותו בכפייה תחת לחץ המשטר הנאצי בגרמניה. משפחת הבעלים הקודם הגיעה להסדר פשרה מחוץ לכותלי בית המשפט עם קרן אנדרו לויד ובר, אשר אפשר לקרן לשמור על בעלות בציור ולמכור אותו באופן חופשי בעתיד.

## מכירה פומבית 2010
במרץ 2010 נמסר כי אנדרו לויד ובר החליט להעמיד את הציור "דיוקן אנחל פרננדס דה סוטו" למכירה פומבית, שמטרתה הייתה לתמוך בקרן הצדקה שלו הפועלת לקידום אמנות, תרבות ומורשת. הציור נכלל במכירה של יצירות אימפרסיוניסטיות ומודרניות שנערכה בבית המכירות כריסטי'ס בלונדון ב־23 ביוני 2010.

הציור היה ליצירת האמנות בעלת הערכת המחיר הגבוהה ביותר שהוצעה למכירה פומבית באירופה, עם הערכה מוקדמת שנעה בין 30 ל־40 מיליון ליש״ט. יוסי פילקאנן, נשיא חטיבת אירופה של בית המכירות כריסטי'ס, תיאר את היצירה כ״אחת מיצירות האמנות החשובות ביותר שהוצעו למכירה פומבית זה עשרות שנים״. ב־23 ביוני 2010 הועמד הציור למכירה ונמכר תמורת 34.7 מיליון ליש״ט למציע אנונימי שהשתתף במכירה באמצעות שיחת טלפון.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי מזון ומשקאות
קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:פבלו פיקאסו: ציורים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1900
וורקס

ממוזער|מסור עגול ידני קטן של Worx
**וורקס** (באנגלית: **Worx**) הוא קו מוצרים של ציוד גינון ודשא וכלי עבודה חשמליים בבעלות Positec Tool Corporation, חברת ייצור שבסיסה בסוג'ואו, סין, עם חטיבת צפון אמריקה בשארלוט, צפון קרוליינה. המותג ידוע בעיקר בזכות כלי הדשא והגינון שלו כמו גוזמים, מכסחות דשא ומסורי שרשרת. בצפון אמריקה, ניתן למצוא את מוצרי Worx אצל קמעונאים גדולים רבים, כולל Lowe's, Walmart, Home Depot, Canadian Tire ו-Costco. המותג נמכר גם באירופה ובשאר העולם.

## היסטוריה
תאגיד כלי העבודה פוזיטק נוסד בסוג'ואו, סין, על ידי דון גאו בשנת 1994. במשך רוב שנותיה הראשונות, פוזיטק מכרה כלי עבודה חשמליים מקוריים (OEM) לחברות ומותגים כמו Black&amp;Decker. גאו רצה להתרחב על ידי יצירת קו של ציוד גינון ומדשאות תחת המותג שלו. פוזיטק השיקה גרסאות מוקדמות של כלי Worx בסין בשנת 2004. אחד ממוצרי Worx הראשונים שנמכרו היה גוזם דשא חשמלי בשם Worx GT.

בשנת 2004, גאו פגש את טום דאנקן, יזם ומנהל לשעבר בחברת Vermont American, חברה בבעלות קבוצת Bosch מגרמניה. דאנקן העביר את שם המותג Rockwell Tools תחת חסות Positec והפך לראש חטיבת צפון אמריקה של החברה בשנת 2005. בסופו של דבר הוא עבר למכור את המותגים WORX ו-Rockwell מהמטה בשארלוט, צפון קרוליינה.

בתחילה התקשתה פוזיטק למכור את מוצרי Worx לקמעונאים גדולים, משום שאותם קמעונאים רצו למכור אותם כמותג פנימי (ולא כמותג עצמאי). על מנת למכור תחת שם המותג Worx, החליטה החברה להשתמש בשיווק ישיר. מכונת הגיזום החשמלית Worx GT הייתה המוצר הראשון של פוזיטק שנמכר באמצעות פרסומת מידע בארצות הברית בתחילת 2007. עד סוף אותה שנה, מכרה החברה 313,000 יחידות Worx GT.

הקמעונאית הראשונה שבה הופיעו מוצרי Worx הייתה Lowe's באוקטובר 2009. עד 2012, המותג Worx נמכר בוולמארט, קוסטקו והום דיפו כמו כן, בשנת 2012, המכירות המוגברות של Positec חייבו את החברה להעביר את מרכז ההפצה שלה בארצות הברית מלונג ביץ', קליפורניה, להאנטרסוויל, צפון קרוליינה, כדי להיות קרובה יותר למטה החברה בשארלוט.

## הערות שוליים

קטגוריה:יצרני כלי עבודה חשמליים
קטגוריה:מותגים סיניים
בובומה (אי)

**בובומה** (באנגלית: **Buvuma**; לעיתים 'אובומה' בעגה מקומית) הוא האי הגדול ביותר בשרשרת איי בובומה, והשני בגודלו מבין 3,000 האיים שבאגם ויקטוריה שבאפריקה.

## מיקום
שרשרת האיים המכונה איי בובומה מורכבת מיותר מחמישים איים וממוקמת כמה קילומטרים מחופיו הצפוניים של אגם ויקטוריה, אוגנדה, במפרץ נפוליאון. בובומה נמצאת במרחק של כ-25 ק"מ, דרך המים, מדרום לעיר הגדולה ג'ינג'ה, וכ-90 ק"מ, דרום-מזרחית לבירה, קמפלה. זהו חלק מאזור בוגנדה הרחב יותר, ונוהל כחלק ממוקונו אך הפך למחוז עצמאי על ידי ממשלת אוגנדה.

## תיאור
באי, עם שטח אדמה של כ-517 קמ"ר, אוכלוסייה של כ-20,000 תושבים. הוא מיוער, ומהווה יעד לתיירים החובבים ציפורים. ישנם עשרים ושש שמורות יערות בבובומה.

## מחקר ארכאולוגי
רוסינגה עשירה במאובנים, ומרי ליקי מצאה את גולגולתו של הפרוקונסול אפריקנוס באי. הפלורה המיוקנית של איי רוסינגה ומפוונגאנו נמצאת תחת מחקר ארוך טווח על ידי פליאובוטנאים. בשנת 1968 (פורסם ב-1971) נערך מחקר ארכאולוגי על ידי מוזיאון טרבורן, בלגיה, באיי בובומה ובוגאיה במערת מוניאמא, מערת טונגה ונאקיסיטו, ועוד 47 אתרים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אגם ויקטוריה
השבעתו של הרברט הובר לנשיאות ארצות הברית

**השבעתו של הרברט הובר לנשיאות ארצות הברית** נערכה בבניין הקפיטול בוושינגטון, ביום שני, 4 במרץ 1929. ההשבעה ציינה את תחילת כהונתם היחידה של הרברט הובר כנשיא ארצות הברית ושל צ'ארלס קרטיס כסגן הנשיא. נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית והנשיא לשעבר ויליאם הווארד טאפט השביע את הובר לתפקידו וסגן הנשיא היוצא, צ'ארלס דוז, השביע את קרטיס לתפקידו. זו הייתה ההשבעה הראשונה שתועדה על ידי יומני קולנוע והפעם השנייה (והאחרונה עד כה) בה נשיא לשעבר השביע נשיא חדש.

חוקת ארצות הברית מעניקה לנשיא את האפשרות לומר את נוסח השבועה המלא או רק לאשר אותו. לעיתים קרובות מצוין שהובר רק אישר את השבועה, בשל היותו קוויקר, אך יומן הקולנוע שצולם מהטקס מצביע על כך שהוא אמר "solemnly swear" ("נשבע בזאת").

במהלך השבועה שגה טאפט בנוסח ההשבעה כשאמר "preserve, maintain and defend" במקום "preserve, protect and defend". הלן טרוויליגר, ילדה בת 13 מניו יורק, קלטה את הטעות וכתבה על כך לנשיא בית המשפט העליון. טאפט הודה בשגיאתו וייחס אותה ל"פגם בזיכרון".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הרברט הובר
הובר
קטגוריה:1929 בארצות הברית
ליגה קדושה

**ליגה קדושה** הוא כינוי אירופאי למספר בריתות בימי הביניים
באקנר ת'ראסטון

**באקנר ת'ראסטון** (באנגלית: **Buckner Thruston**; 9 בפברואר 1763 – 30 באוגוסט 1845) היה עורך דין, בעל עבדים ופוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קנטקי, וכן כחבר בבית הנבחרים של וירג'יניה, ולימים כשופט בית המשפט הפדרלי לערעורים של מחוז קולומביה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
ת'ראסטון נולד ב־9 בפברואר 1763 במחוז גלוסטר שבמושבת וירג'יניה, אמריקה הבריטית. סבו היה קולונל במיליציה המקומית וכן עסק בחקלאות תוך שימוש בעבודת עבדים. אביו, צ'ארלס מיין ת'ראסטון, היה אף הוא חקלאי, אך קיבל חינוך והסמכה לכמורה. הוא העביר את משפחתו מערבה למחוז פרדריק, שם המשיך לעסוק בחקלאות (בעזרת עבדים), לצד שירותו ככומר עד שנת 1776.

במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית הפך האב לדמות ידועה בשם "הכומר הלוחם" לאחר שגייס פלוגה לצבא הקונטיננטלי, השתתף בלחימה והגיע לדרגת קולונל, אך איבד את השימוש בידו בעקבות פציעה בקרב.

בינתיים, במחוז פרדריק, באקנר הצעיר קיבל חינוך ראוי למעמדו החברתי. אמו נפטרה כשהיה תינוק, אך אביו נישא בשנית, והמשפחה כללה כמה אחים ואחיות. ת'ראסטון נסע לוויליאמסבורג לצורך לימודים גבוהים, וב־1783 קיבל תואר ראשון ממכללת ויליאם ומרי.

### קריירה משפטית ופוליטית
לאחר שהוסמך לעריכת דין, עבר ת'ראסטון לאזור שהיה אז מחוז קנטקי שבווירג'יניה, ולימים הפך למדינת קנטקי (מ־1 ביוני 1792), שם השתקעו חיילים ותיקים רבים ממלחמת העצמאות. הוא הקים משרד פרטי בעיר לקסינגטון.

ב־1789 נבחר ת'ראסטון, יחד עם אבנר פילד, כנציג מחוז ג'פרסון לבית הנבחרים של וירג'יניה, אך הוחלף בשנה שלאחר מכן. לפיכך לא שירת באותו זמן עם אביו, שהיה נציג מחוז פרדריק. כאשר האב מונה לשופט בווירג'יניה, מונה ת'ראסטון כנציב לפתרון סכסוכי הגבול בין וירג'יניה לקנטקי (1791). באותה שנה כיהן בנוסף כשופט בבית המשפט המחוזי של קנטקי, ובין השנים 1792–1794 שימש כפקיד הסנאט של קנטקי. בשנת 1802 מונה לשופט בית המשפט המחוזי העליון של קנטקי ושירת בו עד 1803.

לאחר שאביו עבר ללואיזיאנה בעקבות רכישת לואיזיאנה על ידי נשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון, הוצעה לת'ראסטון משרת שופט פדרלי בבית המשפט המחוזי של מחוז אורלינס (1804), אך הוא סירב.

בהמשך נבחר ת'ראסטון לסנאט של ארצות הברית מטעם קנטקי כנציג המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, וכיהן שם מ־4 במרץ 1805 עד שהתפטר ב־18 בדצמבר 1809, כדי לקבל מינוי שיפוטי פדרלי.

### כהונתו כשופט פדרלי
ב־12 בדצמבר 1809 מינה אותו הנשיא ג'יימס מדיסון לשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים של מחוז קולומביה, במקומו של השופט אלן בואי דאקט. הסנאט אישר את המינוי יום לאחר מכן, ות'ראסטון קיבל את כתב המינוי ב־14 בדצמבר 1809. הוא כיהן בתפקיד זה עד מותו ב־30 באוגוסט 1845 בוושינגטון הבירה. הוא נקבר בבית הקברות של הקונגרס בעיר.

## חיים אישיים
ת'ראסטון נישא והיו לו כמה ילדים. המשפחה החזיקה עבדים גם בביתה שבוושינגטון הבירה. מפקד האוכלוסין של 1820 מציין כי בביתו התגוררו שלושה נערים משועבדים, שתי נשים משועבדות מבוגרות ושני שחורים חופשיים. בשנת 1830 נמנו בביתו חמישה עבדים.

בנו, צ'ארלס מיין ת'ראסטון, הפך לקצין קבע בצבא ארצות הברית, ובהמשך פרש לעיר קמברלנד שבמדינת מרילנד, שם עסק בחקלאות ונבחר לראשות העיר. עם פרוץ מלחמת האזרחים חזר לשירות צבאי כגנרל מתנדבים בצבא האיחוד, אך פרש מתפקידו בשנת 1862.

## קישורים חיצוניים

*
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:בוגרי מכללת ויליאם ומרי
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקנטקי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של הקונגרס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1763
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1845
נוויל ליטלטון

פילדמרשל סר **נוויל ג'רלד ליטלטון** (באנגלית: **Neville G. Lyttelton**; 28 באוקטובר 1845 – 6 ביולי 1931) היה קצין בכיר ב וראש המטה הכללי.

ליטלטון שירת בצבא הבריטי בין השנים 1865–1912 וטיפס בדרגות מלוטננט זוטר ועד לגנרל כראש המטה הכללי. הוא לקח חלק במערכות השונות של האימפריה הבריטית, בהם המלחמה האנגלו-מצרית, המלחמה המהדית ומלחמת הבורים השנייה. הוא שימש כמפקד העליון של הכוחות הבריטיים בדרום אפריקה, ובהמשך כראש המטה הכללי של הצבא הבריטי וכמפקד העליון באירלנד.

## ביוגרפיה
ליטלטון נולד כבנם הצעיר של ברון ליטלטון הרביעי ומרי ליטלטון (לבית גלין), והתחנך באיטון קולג'. בינואר 1865 קיבל דרגת קצונה בחטיבת הרובאים (Rifle Brigade). בתחילת שירותו נשלח לקנדה, שם השתתף בדיכוי פשיטות הפניאנים בשנת 1866 ושימש מזכיר בוועדת הגבול של אורגון בשנת 1867. בהמשך הועלה לדרגת לוטננט (1869), קפטן (1877) ומייג'ור (1882), וב-1880 שימש מזכיר פרטי לשר המלחמה יו צ'ילדרס. בשנת 1882 השתתף ליטלטון במלחמה האנגלו-מצרית כעוזרו הצבאי של סר ג'ון מילר אדיי, ולחם בקרב תל אל-כביר, שם הוזכר לשבח וקיבל את עיטור מסדר אוסמניה (דרגה רביעית). לאחר מכן ב-1883 מונה לעוזר המזכיר הצבאי של מושל גיברלטר אדיי, וב-1885 למזכיר הצבאי של לורד ריי, מושל בומביי. ב-1890 מונה לסגן מפקד הגדוד השלישי של הרגימנט, וב-1893 קיבל פיקוד על הגדוד הראשון, ובהמשך על השני באירלנד.

בשנים שלאחר מכן שירת במטה הכללי כעוזר המזכיר הצבאי, והשתתף בלווייתו הממלכתית של ראש הממשלה לשעבר ויליאם גלדסטון ב-1898. באותה שנה מונה למפקד החטיבה השנייה וקיבל דרגת בריגדיר זמנית, כשהוא נלחם בקרב אומדורמאן ב. ב-1899 קודם לדרגת מייג'ור גנרל וקיבל פיקוד על החטיבה הרביעית בדרום אפריקה במהלך מלחמת הבורים השנייה. הוא פיקד זמנית על הדיוויזיה השנייה, ובהמשך על הרביעית, ובלט בקרבות ספיון קופ וואל קראנץ, שהובילו לשחרור המצור על ליידיסמית' באותה שנה. במרץ 1900 קודם לדרגת לוטננט גנרל ונחשב על ידי פרדריק רוברטס למפקד "קר רוח ובעל ידע טקטי נרחב". לאחר סיום המלחמה מונה למפקד העליון של כוחות בריטניה בדרום אפריקה (1902), באותה שנה עוטר בתואר אביר מפקד במסדר האמבט (KCB).

בפברואר 1904 מונה לראש המטה הכללי וחבר במועצת הצבא החדשה וב-1906 קודם לדרגת גנרל. במאי 1908 מונה למפקד העליון של כוחות בריטניה באירלנד. הוא השתתף בלווייתו של המלך אדוארד השביעי ב-1910 ובטקס הכתרתו של המלך ג'ורג' החמישי ב-1911, באותה שנה עוטר בתואר אביר הצלב הגדול של המסדר הוויקטוריאני המלכותי (GCVO). ליטלטון פרש משירותו הצבאי באוגוסט 1912, לאחר פרישתו שימש חבר בוועדת מסופוטמיה (1916–1917), ובמקביל כיהן כמושל בית החולים המלכותי צ'לסי החל מ-1912 ועד מותו במקום ב-6 ביולי 1931.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משפחת ליטלטון
קטגוריה:מפקדי הכוחות הבריטים וראשי המטה הכללי הבריטי
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מעוטרי מסדר אוסמניה
קטגוריה:המלחמה המהדית: אישים
קטגוריה:המלחמה האנגלו-מצרית: אישים
קטגוריה:מלחמות הבורים: אישים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1845
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1931
קרולינה וידרה

**קרולינה וידרה** (באנגלית: Karolina Wydra, מבטאים כ  [karɔˈlina vɨdra, נולדה ב-5 במרץ 1981) היא שחקנית אמריקאית ממוצא פולני. התפרסמה בעיקר בעקבות תפקידי משחק בסדרות טלוויזיה, בין היתר: דומיניקה פטרובה בהאוס, ויולט מזורסקי בדם אמיתי, דיאן קובק ב"עיר רעה", איזל בסוכני S.H.I.E.L.D, וזוסיה בפלוריבוס. וידרה שיחקה גם בתפקידים ראשיים בסרטים כמו "אחרי" (2012) ודו"ח אירופה (2013).

## ביוגרפיה
קרולינה וידרה נולדה באופולה, כאשר העיר הייתה חלק מהרפובליקה העממית הפולנית. שני הוריה היו מורים, אימה לימדה מתמטיקה ואביה לימד אומנות. אחיה הגדול כיום מתגורר בלונדון והוא רואה חשבון. היא נולדה עם קולובומה, מצב בו קשתית העין אינה נסגרת במהלך ההיריון. בשנת 1992 היא ומשפחתה היגרו לארצות הברית והתיישבו במחוז אורנג', קליפורניה, שם הוריה הקימו חברת ניקיון. הוריה נפרדו בשנת 2012, ואמה חזרה לאחר מכן לפולין.

## קריירה
באוקטובר 1997 ויידרה זכתה בתחרות המראה של Elite Lee Jeans, שאורגנה על ידי הדוגמנית רושומבה וויליאמס והשחקן דוריאן גרגורי. לאחר הזכייה היא החלה להופיע בפרסומות למותגים שונים, Armani Exchange, לוי שטראוס ושות', קלווין קליין, Dooney &amp;amp; Bourke, John Frieda ו-Kenneth Cole ויידרה הופיעה גם כדוגמנית על שערי מגזינים, כמו Elle הגרמני.

בשנת 2006 וידרה הופיעה בפרסומת למותג נספרסו עם ג'ורג' קלוני. בשנת 2008 היא שיחקה בתפקיד ראשי בסרט קדימה, תריץ אחורה בבימויו של מישל גונדרי, ובסרט Sugar, בבימוי אנה בודן וריאן פלק. בשנת 2011 יצא לאקרנים הסרט טיפש, מטורף, מאוהב בו שיחקה את ג'ורדין. בין השנים 2011 ל-2012, היא שיחקה בעונה השביעית והשמינית בסדרה האוס, דרמה רפואית של רשת פוקס שם גילמה את דומיניקה פטרובה, מהגרת שנישאת לגרגורי האוס כדי לקבל גרין קארד. במותחן הפנטזיה After שיצא לאקרנים בשנת 2012 היא שיחקה בתפקיד ראשי ביחד עם סטיבן סטרייט. ולאחר מכן שיחקה בתפקיד ראשי בסרט המדע הבדיוני דו"ח אירופה*.* במרץ 2013 היא לוהקה לפיילוט לסדרת הדרמה של NBC בשם Bad Girl. 

בשנת 2013 היא הופיעה בפרסומת להונדה אקורה ZDX. בשנת 2013, היא שיחקה בסדרת הדרמה של HBO דם אמיתי את תפקיד ויולט מזורסקי, ערפדית שהופכת לחברתו של ג'ייסון סטקהאוס. כבר בעונה השישית של הסדרה היא הופיעה באופן קבוע ובעונה השביעית והאחרונה שודרגה והייתה חלק קבוע מצוות השחקנים בסדרה. בשנת 2014 היא חזרה לעונה החמישית סדרת הדרמה צדק פרטי של FX Networks וכיכבה כסוכנת סימון טיילור בפרק של סדרת הדרמה Scorpion של רשת CBS. בסרט האימה Incarnate שיצא לאקרנים בשנת 2015 היא שיחקה בתפקיד ראשי עם השחקן ארון אקהרט. באותה שנה היא הצטרפה לצוות השחקנים של סדרת דרמת הפשע Wicked City של ABC בתור דיאן קובק, בלשית סמויה בכיסוי של ברמנית וסוחרת סמים בסאנסט סטריפ.

באפריל 2016 פורסם שוידרה תשחק בחידוש לסדרה טווין פיקס (עונה 3) של שואוטיים. באוגוסט 2016, היא הצטרפה לסדרת הדרמה "סניקי פיט" של אולפני אמזון.

בשנת 2025 היא הופיע בתפקיד משמעותי בסדרה פלוריבוס של היוצר וינס גיליגאן.

## חיים אישיים
ווידרה גרה בלוס אנג'לס.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

### תיאטרון

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מפולין לארצות הברית
קטגוריה:דוגמניות פולניות
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פולני
קטגוריה:ילידי 1981
הדר שטרית

**הדר שטרית** (נולדה ב־16 ביולי 1994) היא שחקנית, רקדנית ויוצרת ישראלית הפועלת בקולנוע, בטלוויזיה ובבמה. שטרית החלה את דרכה המקצועית כבר בגיל צעיר באופרה הישראלית, ומאז השתתפה בהפקות תיאטרון, סדרות טלוויזיה ופרויקטים בינלאומיים. בשנת 2025 הופיעה בשתי הפקות בולטות – סדרת הדרמה הקומית "ילדחרא" מבית yes והסרט הבינלאומי "The Perfect Gamble" בהפקת חיים סבן – ומככבת כטליה, הדמות הראשית בדרמה העלילתית "12 שעות באוקטובר", העוסקת באירועי 7 באוקטובר 2023 ובהשלכותיהם.

## ביוגרפיה
שטרית גדלה בטבריה, ואת דרכה המקצועית החלה בגיל צעיר. בשנת 2009 הופיעה בתפקיד ראשי באופרה הישראלית "שיקוי האהבה", בבימוי דני ארליך. בהמשך השתתפה בהפקות תיאטרון ומחזות זמר, ועברה לתל אביב כדי לפתח קריירת משחק.

את הופעותיה הראשונות על המסך עשתה במהלך 2018, אז הופיעה בתפקידי אורח בסדרות "שנות ה-80" (כ"מורן") ו"אין בתולות בקריות" (כ"דינה"). בשנת 2020 שיחקה בתפקיד משנה בסדרת הנוער "סקיי" מבית yes, וכיכבה בקמפיין מד"א "הדשא של השכן".

בשנת 2022 יצרה וכיכבה בסדרת הרשת "בת אל אביב" בבימויו של שי כנות, בה גילמה צעירה מטבריה העוברת לתל אביב כדי לפתח קריירת משחק. בשנת 2023 הופיעה בעונה השנייה של סדרת הנוער "פול ספיד" בתפקיד טינה, משפיענית רשת.

בשנת 2025 הופיעה שטרית בסדרת הדרמה הקומית "ילדחרא" מבית yes, שעלתה לשידור בנובמבר 2025 וזכתה לסיקור תקשורתי נרחב. באותה שנה השתתפה בסרט הבינלאומי "The Perfect Gamble", שהוקרן לראשונה בארצות הברית בנובמבר 2025 ויצא להפצה דיגיטלית. בסרט מגלמת שטרית את הדמות סינתיה.

שטרית עתידה לככב בתפקיד הראשי כ"טליה" בסרט הקולנוע "12 שעות באוקטובר" (*12 Hours in October*) בבימוי דני א. אביכזר ובהפקת Lionsgate Films. הסרט הוא דרמה עלילתית ישראלית-אמריקאית המבוססת על אירועי 7 באוקטובר 2023, ומתאר את השתלשלות האירועים מנקודת מבט אזרחית תוך התמקדות בחוויית הישרדות אישית ובהתמודדות עם הטראומה והשלכותיה החברתיות והנפשיות.

שטרית בוגרת מגמת תיאטרון מצטיינת, ולמדה משחק מול מצלמה אצל גלית רוזנשטיין, טל ירמי, איתן פוקס וניר פרידמן. לצד עבודתה כשחקנית היא רקדנית בטן ויוצרת, ועוסקת בכתיבת הסרט העלילתי "הריקוד האחרון" יחד עם הבמאי אלון גור אריה.

## פילמוגרפיה
### קולנוע
* 12 שעות באוקטובר (2026) – תפקיד ראשי (טליה).
* The Perfect Gamble (2025) – תפקיד משנה (סינתיה), הוקרן והופץ בנובמבר 2025.

### טלוויזיה
* **ילדחרא** (yes, 2025) – תפקיד משנה (מירה), עלתה לשידור בנובמבר 2025.
* **[[פול ספיד (סדרת טלוויזיה)|פול ספיד]]** (TeenNick) – הופיעה בעונה השנייה כ"טינה".
* **[[שנות ה-80 (סדרת טלוויזיה)|שנות ה-80]]** – תפקיד אורח כ"מורן".
* **[[סקיי (סדרת טלוויזיה)|סקיי]]** (yes) – תפקיד משנה (מלצרית).
* **[[אין בתולות בקריות]]** – תפקיד אורח כ"דינה".

### קמפיינים ופרסומות
* קמפיין מד"א – "הדשא של השכן"

### במה / אופרה
* **[[שיקוי האהבה]] (L’elisir d’amore)** – תפקיד ראשי, האופרה הישראלית; בימוי: דני ארליך

## קישורים חיצוניים

* פרופיל שח"ם
* דף השחקנית באתר Creatives
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רקדנים ישראלים
קטגוריה:רקדניות ישראליות
קטגוריה:שחקנים ישראלים
קטגוריה:שחקניות ישראליות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1994
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1994
כביש 3712

**כביש 3712** (המכונה גם **ניצן צפון**) הוא כביש קצר במחוז הדרום של ישראל, המחבר בין היישוב ניצן לכביש 4. הכביש מתחיל בסמוך ליישוב ניצן (ליד בית העלמין של היישוב), ממשיך מזרחה ומתחבר לכביש 4 בצומת מרומזר חדש הממוקם בין מחלף אשקלון צפון לדרום לבין הצומת המתוכנן אמונים מצפון. הוא נועד לספק פתרון תחבורתי בטיחותי לתושבי ניצן ולחיילות וחיילי בסיס ניצנים, לאחר סגירת צומת ניצנים המקורי, ומתוכנן כדרך חד־סטרית המאפשרת פנייה ימינה (דרומה) ושמאלה (צפונה) לכביש 4.

## רקע והיסטוריה
### סגירת צומת ניצנים (2020)
ביולי 2020, עם פתיחת מחלף אשקלון צפון החדש, הוחלט על ידי משרד התחבורה לסגור את צומת ניצנים המקורי - מפגש כביש-מסילה שחיבר את היישוב ניצן לכביש 4. לדברי משרד התחבורה, מפגש זה סווג במשך שנים רבות כאזור מסוכן ביותר עם מאות "אירועים אדומים", בהם ישנה קרבה מסוכנת בין כלי רכב לרכבות.

המפגש נסגר כחלק ממהלך נרחב של משרד התחבורה בשנים האחרונות לסגירת מפגשי כביש-מסילה מסוכנים ברחבי הארץ. בעקבות הסגירה, תושבי היישוב ניצן הופנו ליציאה ממחלף אשקלון צפון, מרחק של כ-2 קילומטר מהיישוב, דבר שהאריך את זמן הנסיעה ליציאה מהיישוב.

### המאבק של תושבי ניצן
תושבי ניצן, בהנהגת ראש המועצה האזורית חוף אשקלון איתמר רביבו, התחילו במאבק עיקש נגד סגירת הצומת ובדרישה לפתיחת כביש גישה בטיחותי. במהלך המאבק, תושבי היישוב ערכו מספר הפגנות וחסמו את מסילת הרכבת בין אשדוד לאשקלון מספר פעמים, בניסיון ללחוץ על הרשויות לפתור את בעיית הנגישות ליישוב.

התושבים טענו כי הדרך המוצעת דרך מחלף אשקלון צפון אינה בטיחותית, מאריכה משמעותית את זמן הנסיעה, ומסכנת את תושבי היישוב במיוחד בעיתות חירום. בנוסף, הסגירה גרמה לקשיים בהגעת כוחות חירום כמו אמבולנסים ורכבי כיבוי אש.

### תכנון וביצוע הכביש
בפברואר 2023 הוצבו שלטים בכביש 4 המבשרים על ביצוע עבודות סלילת כביש גישה חדש בשם 3712, בקטע של צומת ניצן לצומת אמונים. בתקופת המאבק, ציין ראש המועצה איתמר רביבו שישנה תוכנית לנתיבי ישראל ליציאה צפונית מהיישוב ניצן, תוכנית שקיימת משנת 2010 להפרדה מפלסית של הכביש והמסילה תוך פתרון תחבורה ליישוב.

בפברואר 2023 נמסר מנתיבי ישראל כי הכביש מתוכנן להיות חד-סטרי מהיישוב (ליד בית העלמין בניצן) ועד לצומת חדש ומרומזר על כביש 4 לפניות שמאלה (צפונה) וימינה (דרומה). הצפי לסיום עבודות בכביש החדש היה סוף מאי 2023, אולם העבודות התעכבו ונמשכו עד אוגוסט אותה שנה.

ההשקעה בפרויקט עמדה על כ-13 מיליון שקלים.

### פתיחת הכביש לתנועה
כביש 3712 נפתח לתנועה בלילה שבין 30 באוגוסט 2023 ל-31 באוגוסט 2023. הפתיחה הגיעה לאחר מאבק ארוך וממושך של תושבי ניצן בהובלת ראש המועצה איתמר רביבו. הכביש החדש קיצר משמעותית את זמן היציאה מהיישוב ואיפשר גישה מהירה ונוחה ליוצאים צפונה.

### תוכניות עתידיות
כביש 3712 מוגדר כפתרון זמני. המטרה ארוכת הטווח היא להקים מחלף מלא בצומת ניצן, שיכלול הפרדה מפלסית מלאה בין הכביש למסילת הרכבת. התכנון של מחלף ניצן כפתרון קבע אמור להסתיים במהלך שנת 2024, ועם סיומו צפוי משרד התחבורה לתעדף את הפרויקט במסגרת התקציב לשנת 2025.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
פול קורנו

[שמאל|ממוזער|המהנדס הצרפתי פול קורנו בטיסתו הראשונה ב[מסוק בשנת 1907. הוא יושב בין שני הרוטורים, אשר הסתובבו בכיוונים מנוגדים כדי לנטרל את המומנט. מסוק זה היה כלי הטיס הראשון בהיסטוריה שהתרומם מהקרקע באמצעות להבי רוטור במקום כנפיים.]]
שמאל|ממוזער|תצלום באורך מלא של המסוק של קורנו.
**פול קורנו** (בצרפתית: **Paul Cornu**; 15 ביוני 1881 – 6 ביוני 1944) היה מהנדס צרפתי.

## ביוגרפיה
פול קורנו נולד בעיירה גלו־לה־פרייר שבצרפת, והיה אחד מבין 13 ילדים. בגיל צעיר החל לעבוד עם אביו בעסק המשפחתי בהובלות. הוא נכנס להיסטוריה כמתכנן כלי טיס רוטורי המאויש הראשון בעולם.

קורנו בנה תחילה דגם ניסיוני לא מאויש שהונע באמצעות מנוע Buchet בהספק של 2 כוחות סוס.

המסוק המאוכלס שלו הונע על ידי מנוע אנטואנט בהספק של . קורנו הטיס בעצמו את המסוק הזה בנורמנדי שבצרפת ב־13 בנובמבר 1907. לפני כן הצליח מסוק צרפתי אחר, גירופליין ברגה-רישה I, להתרומם עצמאית, אך הוחזק במקומו על ידי אנשים שעמדו על הקרקע. טיסתו של קורנו נחשבה לפריצת דרך משמעותית, שכן כלי הטיס שלו המריא ללא סיוע חיצוני והרים את קורנו לגובה של 30 סנטימטרים למשך 20 שניות. עם זאת, המסוק הראשוני הזה התקשה מאוד בתמרון והיו לו רק כמה טיסות נוספות. קורנו, שהיה צריך להתפרנס, חזר לעסוק בייצור אופניים ולא המשיך בפיתוח המסוק.

## מוות
פול קורנו נהרג בשנת 1944 בגיל 62 בעיר ליזייה שבצרפת, כאשר ביתו נהרס במהלך הפצצות בעלות הברית במסגרת הפלישה לנורמנדי במלחמת העולם השנייה.

## קישורים חיצוניים

* מאה שנה לוועדת התעופה של ארצות הברית - אודות פול קורנו
* חייו והישגיו המפורטים של פול קורנו עם תמונות

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידי 1881
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1944
סרפד הסיבים

**הסרפד Boehmeria nivea**, הידוע בכינויו **רמי, עשב סיני** או **צמח משי סיני**, הוא שיח או תת-שיח חד-ביתי במשפחת ה-Urticaceae הנפוצים בסין. הוא יליד אזורים חמים ממוזגים וטרופיים של מזרח ודרום מזרח אסיה. הוא גדל עד לגובה של שני מטרים. עם עליו המסודרים לסירוגין באורך של 7-15ס"מ וברוחב 6–12 ס"מ, סגלגל-מחודד עם שוליים משוננים. Boehmeria nivea גודל בסין ובמקומות אחרים בדרום מזרח אסיה במשך אלפי שנים, כמקור לגידול הסיבים רמי. הוא הוכנס לקווקז, הודו, ונצואלה ואוסטרליה. הוא הוכנס גם לדרום ארצות הברית.

## טקסונומיה
הסרפד בוהמריה ניבאה תואר לראשונה על ידי קרל לינאוס בשנת 1753 בתור Urtica nivea . בשנת 1830 העביר אותו שארל גאודישאוד-בופרה לסוג בוהמריה, אשר הוגדר על ידי ניקולאוס ג'וזף פון ז'קין בשנת 1760. למין זה מספר ניכר של שמות נרדפים, רובם מהסוגים בוהמריה ואורטיקה. כמה שמות זנים הוצעו אך אינם מקובלים: Boehmeria nivea var. tenacissima ו־Boehmeria nivea var. סטריגוסה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל גודישו-בופרה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
יוסי אברהמי (יזם)

**יוסי אברהמי** (נולד ב־1958) הוא איש עסקים, יזם נדל״ן וקבלן ישראלי, מייסד ובעלים של חברת "יוסי אברהמי”, הפועלת בתחום הבנייה והיזמות למגורים בישראל.

## ביוגרפיה
אברהמי נולד בירושלים למשפחה קשת יום של יוצאי איראן, שכללה 12 ילדים. בגיל 14 עבר עם משפחתו לערד. אביו עבד כפועל בניין בחברת סולל בונה, ואמו הייתה עקרת בית. בגיל 16 עזב את בית הוריו ועבר ללמוד בבית הספר התיכון בערד, אך הפסיק את לימודיו בכיתה י'. בגיל 22 בנה לעצמו בית בעיר, וכךרכש ניסיון מעשי בתחום הבנייה. לאחר שירותו הצבאי החל לעסוק בעבודות קבלניות באופן עצמאי. בתחילה עסק בפרויקטים קטנים בהיקף כספי מצומצם, ובהמשך החל לבצע עבודות תשתית ובנייה למפעלים ולמלונות באזור ים המלח, ובהם גם פרויקטים עבור מפעלי ים המלח.

ב-1990 זכה במכרז קבלני שפרסם משרד התיירות באילת, והחל לפעול בעיר. הוא החל לעסוק ביזמות נדל״ן והקים בעיר פרויקטים למגורים שכללו מאות יחידות דיור. בשנות ה־90 הקים את חברת "יוסי אברהמי”, הפועלת בתחום היזמות והבנייה. לאורך שנות ה-2000 החברה הקימה פרויקטים למגורים באילת, בתל אביב ובערים נוספות, ובהם "לה פלמורה” באילת, "נוף אביה” בתל אביב והמגדל השביעי בפרויקט "מגדלי נאמן” בצפון תל אביב. בשנת 2024 הגיש אברהמי תשקיף להנפקה בבורסה לפי שווי של כמיליארד ש"ח, אך נסוגה מהמהלך. החברה מנוהלת מאז תחילת 2025 בידי אבי רוזן, לשעבר מנכ"ל נוה גד. בתחילת 2025 החל אברהמי לנהל מגעים מתקדמים עם חברת הביטוח מנורה מבטחים לצורך מכירת עד 20% ממניותיה לפי שווי של כ־1.1 מיליארד ש"ח.

אברהמי מעניק מלגה שנתית לספורטאים מצטיינים באילת ותורם לעמותות ולמוסדות חינוכיים ברחבי הארץ. בנוסף הוא פועל לעידוד עלייה לישראל ותומך במיזמים קהילתיים וחברתיים שונים.

במאי 2025 נחקר באזהרה במסגרת פרשת "עזרה ובצרון”, בתאגיד העירוני של עיריית תל אביב.

## הערות שוליים

קטגוריה:יזמי נדל"ן ישראלים
כביש 3507

**כביש 3507** הוא כביש מקומי בישראל המחבר את כביש 60 עם קריית ארבע, מערת המכפלה והמחנה הצבאי בגבעת החרסינה בחברון. אורכו כ-2.5 קילומטרים והוא דו-מסלולי עם שני נתיבים בכל כיוון. הכביש משמש שער כניסה לקריית ארבע, למערת המכפלה ולמחנה הצבאי הסמוך בגבעת החרסינה. הוא ידוע גם בשם "**דרך הבנים**", על שם 12 הישראלים שנהרגו בפיגוע בציר המתפללים בחברון בנובמבר 2002.

## היסטוריה ושדרוג
במצבו הקודם, הכביש לא עמד בתקנים ונחשב לקטע דרך מסוכן ביותר. הוא היה בין הכבישים שהוזנחו במשך שנים ארוכות בשל אי-בהירות לגבי הרשות האחראית על אחזקתם ושדרוגם.

הכביש שודרג במסגרת פרויקט "כבישים ללא אבא", שבמסגרתו הועברו כבישים מוזנחים לאחריות החברה הלאומית לדרכים. ההשקעה הכוללת בפרויקט השדרוג הוערכה ב-25 מיליון שקלים. במסגרת השדרוג הורחב הכביש לרוחב כפול ממצבו הקודם ובוצעו בו שיפורים בטיחותיים שכללו סלילת מדרכות חדשות עם מעקות בטיחות להולכי רגל, הקמת מפרדה קשיחה, שיפורים גאומטריים והתקנת תאורה חדשה. בנוסף, צומת החרסינה הוסב לכיכר.

הכביש נחנך ביום רביעי, 7 בנובמבר 2012, על ידי שר התחבורה ישראל כץ.

מנכ"ל החברה הלאומית לדרכים, שי ברס, ציין בעת החנוכה כי במצבו הקודם, הכביש לא עמד בתקנים ונחשב לאחד הקטעים המסוכנים ביותר.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
ג'פרי דה לנגה

**ג'פרי דה לנגה** (בהולנדית: **Jeffrey de Lange**; נולד ב-1 באפריל 1998) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת השוער באולימפיק מרסיי.

## קריירת מועדונים
### אייאקס
דה לנגה שיחק באקדמיית הנוער של אייאקס מגיל שבע. ב-2015 החל לשחק בקבוצת המילואים של אייאקס.

### טוונטה
ב-2017 עבר לטוונטה בתור שוער רביעי והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה, ומשנת 2020 ואילך היה לשוער השני. ביולי 2020, הוא האריך את חוזהו בשנה אחת עד קיץ 2021. בפברואר 2021, הוא האריך את חוזהו שוב עד 2024. ב-27 באוקטובר 2020 דה לנגה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה במסגרת הגביע. ב-30 באוקטובר 2021 דה לנגה ערך את הופעת הבכורה בליגת העל ההולנדית בהפסד 2–5 לפ.ס.וו. איינדהובן. ושיחק סך הכל בקבוצה הבכירה 2 הופעות.

### גו אהד איגלס
בקיץ 2022, דה לנגה עזב את טוונטה כדי להיות להשוער הראשון של גו אהד איגלס. הוא חתם על חוזה לשלוש שנים. ב-7 באוגוסט, דה לנגה ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הקבוצה נגד א.ז. אלקמאר.  בעונת 2023/24 סיים במקום השלישי (עם שחקן נוסף) במספר המשחקים בהם שמר על רשת נקייה.

### מרסיי
ב-2024 עבר למרסיי תמורת 2 מיליון אירו, ומשחק שם בתור השוער השני. ב-22 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הגביע הצרפתי כנגד סנט אטיין.

## קריירה בינלאומית
דה לנגה שיחק ב-12 משחקים עבור נבחרות הולנד עד גיל 15, 16, 17, 18, ו-20.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:שוערי כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלני טוונטה
קטגוריה:כדורגלני גו אהד איגלס
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:ספורטאים הולנדים בצרפת
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1998
ג'ורג' ווקר (פוליטיקאי מקנטקי)

**ג'ורג' ווקר** (באנגלית: **George Walker**; 1763 – 19 באוגוסט 1819) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קנטקי.

## ביוגרפיה
ווקר נולד ב-1763 במחוז קאלפפר שבמושבת וירג'יניה, למד בבתי הספר המקומיים, ושירת במלחמת העצמאות האמריקנית. בשנת 1794 עבר למחוז ג'סמין בקנטקי, שם למד משפטים. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1799 והחל לעסוק בעריכת דין בעיר ניקולאסוויל. בשנת 1801 שירת כנציב בחברת נהר קנטקי.

ווקר כיהן כחבר הסנאט של קנטקי בשנים 1810–1814. לאחר מכן מונה לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את מקומו של ג'ורג' ביב שהתפטר, וכיהן מ-30 באוגוסט 1814 עד 2 בפברואר 1815, אז נבחר לו מחליף. הוא נפטר בניקולאסוויל ב-19 באוגוסט 1819 ונקבר באחוזתו הסמוכה לעיר.

ג'ורג' ווקר היה אחיהם של  וג'ון ווקר ודוד רבא של ג'יימס ווקר. הוא היה גם דודם של שני מושלי פלורידה,  ו. אחיין נוסף, ג'ון ג'ורג' ווקר, שירת כגנרל בצבא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקנטקי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1763
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1819
גביע הטוטו ארצית

**גביע הטוטו ארצית** היה טורניר כדורגל ישראלי ששימש כטורניר הכנה לקבוצות הליגה הארצית בכדורגל, הליגה השלישית במבנה ליגות הכדורגל בישראל, למשך עשר עונות - בין השנים 1999 ועד 2009. הייתה זו התחרות השלישית בחשיבותה בה השתתפו קבוצות הליגה הארצית, אחרי הליגה הארצית וגביע המדינה בכדורגל, והיא איפשרה לקבוצות לשלב שחקנים צעירים והרכבים משניים ולבחון שחקנים חדשים לפני פתיחת העונה הסדירה, גם לקבוצות בליגה השלישית שנחשבת המקצוענית הנמוכה ביותר בישראל (מתחת אלו נחשבות ליגות חובבניות).

הזוכה האחרונה, לעונה האחרונה בה התקיימה התחרות, 2008/2009, הייתה הפועל מרמורק.

## היסטוריה

גביע הטוטו הוקם, כגביע שלישי בחשיבותו, לאחר מספר ניסיונות להקמת גביע שלישי בחשיבותו כמו גביע העשור, גביע ה-20 וגביע הכ"ה, ולאחר מכן גביע הליגה 1975/1976 וגביע ליליאן. הוא החל באופן סדיר ב-1984 בו היו למעשה 2 מפעלים: גביע הטוטו לליגה הראשונה (הלאומית) וגביע הטוטו לליגה השנייה (שהייתה אז הארצית).

בעונת 1999/2000 חל רפורמה במבנה הליגות והוקמה ליגת העל - שהיא מאז הליגה הישראלית הבכירה בכדורגל הישראלי, הליגה הלאומית הפכה להיות הליגה השנייה והליגה הארצית הליגה השלישית בחשיבותה. עם שינוי זה חל גם שינוי בגביע הטוטו, שמאז התפצל ל-3 מפעלים נפרדים: גביע הטוטו - לליגת העל, גביע הטוטו לאומית - לליגה השנייה (הלאומית), וגביע הטוטו לליגה הארצית. הזוכה הראשונה בגביע זה הייתה הפועל רמת-גן שניצחה את הפועל רעננה בשער זהב שהובקע בהארכת המשחק ביניהם, לאחר 90 דקות שהסתיימו ב-4:4.

המפעל המשיך עם זכייה של מכבי כפר כנא, זכייה של הפועל אשקלון 3 פעמים מתוך 4 עונות, 2 זכיות נוספות של הפועל רמת גן ברצף, זכייה של עירוני קריית אתא. הפועל מרמורק הייתה הזוכה האחרונה בעונת 2008/2009 לאחר שניצחה 0:1 את הפועל אשקלון. לאחר מכן הוחלט על שינוי מבנה הליגות פעם נוספת, ביטולה של הליגה הארצית, ומכך ביטול מפעל זה לחלוטין.

## תוצאות

## טבלת זכיות

## ראו גם
*גביע הטוטו
*גביע הטוטו לאומית
*גביע המדינה בכדורגל
*הליגה הלאומית בכדורגל
*הליגה הארצית בכדורגל
*גביע העשור
*גביע הכ"ה לליגה א'
*גביע הליגה 1975/1976

## קישורים חיצוניים

*רשימת הזוכות, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות כדורגל בישראל
קטגוריה:המועצה להסדר ההימורים בספורט
אליהו ששון (חייל)

**אליהו ששון** (7 בינואר 1947 – 18 באוקטובר 1973) היה קצין ישראלי בדרגת רב-סרן, מעוטר עיטור העוז שנפל במלחמת יום הכיפורים.

## ביוגרפיה
ששון נולד ב-7 בינואר 1947 במושב אלרואי (כיום שכונה בקריית טבעון). הוא למד בטבעון, מגדל העמק ובכפר הנוער ויצו נהלל. התגייס לחטיבת הצנחנים בנובמבר 1965. לאחר קורס צניחה צבאית, אלרועי סיים קורס מפקדי כיתות וקורס למש"קי הנדסה. ב-1968 סיים קורס קצינים בבה"ד 1. ב-1969 הועלה לדרגת סגן. ב-1971 סיים קורס מפקדי פלוגות בחיל הרגלים. לאחר מכן העולה לדרגת סרן. הוא החל לשרת כמפקד פלוגה וקצין מבצעים בחיל, והשתתף בפעולות מבצעיות של יחידות הצנחנים. באותה השנה ששון התחתן עם חברתו שרה ועבר להתגורר בירושלים.

בשנים 1972–1973 עשה הסבה לתפקידים בחיל השריון והחל לשרת כמפקד פלוגה בסיני.

במלחמת יום הכיפורים השתייך לגדוד 184 בחטיבה 14. לחם בקרבות הגדוד בתפקיד מפקד פלוגה. ב-18 באוקטובר 1973 נהרג בקרב החווה הסינית. לאחר המלחמה עוטר ששון בעיטור העוז. בכתב העיטור נאמר: "ב-18 באוקטובר 1973 הוביל את פלוגתו בהסתערות על "החווה הסינית", כשהוא נע עם הטנק שלו בראש הכוח המסתער, בשטח המכוסה אש טנקים וארטילריה. בקור רוחו ובדבקותו במשימה סחף אחריו את כל אנשי הפלוגה. בקרב זה נפגע ונפל, כשהוא מגלה אומץ לב ודבקות במשימה".

ששון השאיר אחריו אישה, הורים, אח ואחות. נקבר בבית העלמין האזרחי אלרואי שבקריית טבעון. לאחר מותו הועלה בדרגה מדרגת סרן לדרגת רב-סרן.

## קישורים חיצוניים
* 
* הדף של אליהו ששון באתר סניף ירושלים של יד לבנים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי התיכון החקלאי ויצו נהלל
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חללי צה"ל
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:רבי-סרנים בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
טיאו (דולפין)

**טיאו** (בפורטוגזית: **Tião**, ) היה דולפינן מצוי זכר בודד, שהתפרסם בשנות ה-90 של המאה ה-20 בשל קשריו יוצאי הדופן עם בני אדם בעיירה סאו סבסטיאו שבברזיל. המקרה של טיאו נחשב לאירוע בוחן בתחום האתולוגיה והאינטראקציה בין אדם לחיית בר, שכן הוא החל כסיפור ידידות, ונגמר בתקיפות אלימות ובמותו של אדם, מה שזיכה אותו מאוחר יותר בכינוי "דולפין קטלני".

## אינטראקציה עם בני אדם
הדולפין נצפה לראשונה במרץ 1994 סמוך לרציף המעבורת בסאו סבסטיאו, שם זכה לשמו "טיאו", כקיצור לשם "סבסטיאו". תוך זמן קצר הוא החל לבקר בחופים מקומיים וליצור מגע ישיר עם מתרחצים, תוך הצגת העדפה בולטת לאינטראקציה עם נשים. הפופולריות שלו הגיעה לשיאה כאשר עשרות אנשים שהו במים במחיצתו בו-זמנית, לעיתים תוך שהם נאחזים בסנפיריו לצורך רכיבה. 

ההידרדרות במערכת היחסים בין הדולפין לציבור נבעה מהטרדות חוזרות ונשנות מצד המתרחצים. דיווחים מהתקופה מתארים ניסיונות של אנשים לרכוב עליו, החדרת חפצים ושאריות מזון לפתח הנשימה שלו, ומזיגת משקאות אלכוהוליים לפיו. בתגובה להתעללות זו, החל טיאו לגלות תוקפנות הגנתית. עד נובמבר 1994, נפצעו כ-28 בני אדם כתוצאה ממגע איתו, מה שהוביל לכינויו בתקשורת כ"דולפין קטלני".

האירוע החמור ביותר התרחש בדצמבר 1994 בחוף קרגואטטובה. שני גברים, וילסון רייס פדרוסו וז'ואאו פאולו מוריירה, הטרידו את הדולפין וניסו לרסן את תנועתו. בתגובה, חבט בהם טיאו בעוצמה; פדרוסו נפצע קשה עם שברים בצלעות, ומוריירה נהרג כתוצאה מהחבטה. בהמשך התברר שהאחרון היה נתון תחת השפעת אלכוהול. בעקבות המקרה הוקם קמפיין הסברה להגנת הדולפין מפני פעולות נקם מצד הציבור ולהסברת הסכנות שבמגע עם חיות בר. טיאו נראה לאחרונה באזור בקיץ 1995, ואז נעלמו עקבותיו. ההשערות המרכזיות הן כי הצטרף ללהקת דולפינים או שנפל קורבן לנקמת בני אדם.

## הערות שוליים

קטגוריה:יונקים ימיים מפורסמים