חטא המרגלים

[שמאל|ממוזער|250px|המרגלים מציגים בפני בני ישראל מפרי הארץ. איור מאת [גוסטב דורה]]
[250px|ממוזער|המרגלים שבים עם אשכול ענבים. ויטראז', [קתדרלת קמפר]]
[250px|ממוזער|שמאל|המרגלים על "[בולי מועדים לשמחה|בול מועדים לשמחה" לשנת ה'תשט"ו, בעיצובו של ג. המורי]]
[250px|ממוזער|פסל המנציח את המרגלים ב[פתח תקווה]]**חטא המרגלים** הוא סיפור מקראי המתואר בפרשת שלח לך שבספר במדבר, ובנאומו של משה בפרשת דברים שבספר דברים. הסיפור התרחש כשנתיים לאחר יציאת בני ישראל ממצרים, בעת שישבו בני ישראל במדבר פארן. משה, במצוות ה', שלח נשיא מכל שבט לתור את ארץ כנען לקראת הכניסה אליה.

לאחר ארבעים יום, שבו המרגלים ודיווחו שהארץ "זבת חלב ודבש", אך תיארו את יושביה כענקים עוצמתיים בלתי מנוצחים. בעקבות זאת, בני ישראל נתקפו בהלה ופחד ורצו לשוב למצרים ולא לכבוש את ארץ כנען. עונשם של בני ישראל על הוצאת דיבת הארץ והטלת ספק בה' ובמשה היה ארבעים שנות נדודים במדבר.

## הסיפור המקראי
### משימת הריגול
משה בחר נציג אחד מכל אחד משנים עשר השבטים, כולם ממנהיגי העם, והורה להם לבחון את טיב הארץ ואת אופיה הצבאי:

לאחר ארבעים יום בהם המרגלים תרו את הארץ, ממדבר צין בדרום ועד לבוא חמת בצפון, המרגלים שבו למדבר פארן, ובידם אשכול ענבים שכרתו בנחל אשכול (שנקרא על שם אותו אשכול). האשכול היה גדול מאוד, ושניים מהם נשאו אותו על מוט.

### החטא
[250px|ממוזער|המרגלים שבים עם אשכול ענבים. תבליט, [קתדרלת מילאנו]]
[250px|ממוזער|המרגלים שבים עם אשכול ענבים. תבליט סימן מזהה של בית, ב[פראג]]
כשחזרו המרגלים אל בני ישראל, הם תיארו בפניהם את טוּבה של הארץ:  עם זאת, עשרה מהם צפו כישלון בכיבושה: .

כלב בן יפונה חלק על דעתם וטען כי בכוחו של העם לרשת את הארץ, , אך המרגלים חלקו עליו, והוסיפו להוציא את דיבת הארץ בקביעתם כי היא . לבסוף, העם השתכנע מדברי המרגלים: .

בעקבות הדברים החריפים של בני ישראל, משה ואהרון נפלו על פניהם, וכלב ויהושע בן נון קרעו את בגדיהם וקראו: . העם לא השתכנע מדבריהם, ואף התכוון "לִרְגּוֹם אֹתָם בָּאֲבָנִים".

### העונש
בעקבות הפגנת חוסר האמון ביקש אלוהים להשמיד את העם במגפת דבר ולהקים עם חדש שיצא ממשה ומשפחתו, כלומר עם ישראל חדש שנוצר רק ממנו, אך לאחר שמשה התחנן בפניו, וטען שהריגת עם ישראל במדבר תגרום לחילול שמו בעיני הגויים, הוא המתיק את העונש, וקבע שבני ישראל ינדדו במדבר סיני ארבעים שנה, כנגד ארבעים ימים שהיו המרגלים בארץ, עד שימותו כל בני הדור, מבן עשרים ומעלה. עשרת המרגלים שהוציאו את דיבת הארץ מתו במגפה. קבוצה (המעפילים) מבני ישראל ניסתה להתקדם ולהיכנס לארץ ישראל באופן עצמאי, אולם ניגפה במלחמה מול העמלקי. כלב ויהושע, שבניגוד לשאר המרגלים דברו טוב על הארץ, זכו לשרוד את המסע ולהיכנס לארץ.

## הסתירות בין ספר במדבר לספר דברים
סיפור המרגלים מופיע גם בספר במדבר וגם בספר דברים וישנן סתירות רבות בין הסיפורים.

הסתירה הכי בולטת היא בשאלה, מי יזם את שליחת המרגלים:
בספר במדבר מוצגת שליחת המרגלים כציווי של ה' למשה: ;
לעומת זאת, בספר דברים סיפר משה כי היוזמה הייתה של בני ישראל: .

ישנה עוד סתירה מרכזית, בשאלה מהי מטרת השליחות. לפי ספר דברים נראה שהמשימה היא לבחון את הדרכים לכיבוש הארץ; לעומת זאת, בספר במדבר, לא כל כך ברור האם המשימה המרכזית היא לבחון את טיב הארץ, או שהמשימה המרכזית היא לבחון את דרכי הכיבוש.

הרב סמט במאמרו מציע פתרון לסתירות הללו. לדעתו ה' ציווה את משה לשלוח מרגלים כדי לתור את הארץ ולבדוק האם היא טובה, (כפי שמסופר בספר במדבר). לאחר מכן העם הגיע אל משה וביקש לבדוק דרכים לכיבוש הארץ (כפי שמודגש בספר דברים). משה החליט שהוא שולח אותם למשימה כפולה, כדי לא לשלוח את המרגלים פעמיים: מטרת המשימה הצבאית שאותה רצה העם, הייתה **לחפור** את הארץ (כפי שמודגש בספר דברים) ולבדוק האם היא מוכנה לכיבוש. המשימה הכללית שמטרתה הייתה **לתור** את ארץ כנען כלומר לבדוק אם היא טובה (כפי שמודגש בספר במדבר) .

לפי ספר דברים, משה עצמו תולה את אי כניסתו לארץ לא בחטא מי מריבה אלא דווקא בחטא המרגלים: .

מאיר שפיגלמן מסביר את האחריות של משה בכך שמשה הוא זה שבחר את המרגלים, הדריך אותם ולא הגיב באופן אקטיבי לדבריהם כשהוציאו דיבת הארץ רעה. משה לא היה יכול לשכנע את העם שהארץ אכן טובה, משום שלא ביקר בה בעצמו.

## המרגלים
* שבט ראובן – 
* שבט שמעון – 
* שבט יהודה – כלב בן יפונה
* שבט יששכר – 
* שבט זבולון – 
* שבט גד – 
* שבט אשר – 
* שבט דן – 
* שבט נפתלי – 
* שבט מנשה – 
* שבט אפרים – יהושע בן נון
* שבט בנימין – 
## חטא המרגלים בספרות חז"ל
על פי המדרש, כלב נפרד משאר המרגלים שנשלחו לתור את הארץ והלך לבדו לחברון, להשתטח על קברי האבות בחברון, להתפלל ולפרוש משאר המרגלים שרצו להגיד דברים רעים על הארץ כשישובו. מדרש זה בונה את דמותו של כלב כאדם עצמאי.

מדרש אחר מספר כי כלב הערים על העם כשהתפרץ לדברי המרגלים. כלב פתח בדברים שנשמעים כמו תלונות נוספות על משה: "וכי זאת בלבד עשה לנו בן עמרם?!" (ובכוונה לא הזכיר את שמו של משה, שיישמע כגנאי) כדי למשוך את הקהל לשמוע לו, והמשיך בשבחו של משה: הוא גם הוציא אותנו ממצרים וקרע את הים וכו'.

על פי התלמוד, המרגלים יצאו בכ"ט בסיוון וחזרו בתשעה באב, ובעקבות החטא נגזר על דור המדבר שלא יכנסו לארץ ישראל ושבתשעה באב תהיה בכיה לדורות לעם ישראל: 

בהמשך הסוגיה נאמר, שלאחר חטא המרגלים כל שנה היו עם ישראל חופרים לעצמם קבר וישנים בתוכו בתשעה באב (שבו חל חטא המרגלים), ובבוקר, כשהכרוז קורא  – החיים יצאו מקברם והמתים נשארו בקברם. בשנה האחרונה כולם קמו, וכיוון שכך, חששו שטעו בתאריך, וקיימו את המעמד בלילה שלאחריו, אך שוב בקריאת , כל האנשים יצאו מקברם ללא מת אחד. וכך עשו כל לילה עד ט"ו באב, שראו את הירח מלא, וידעו שלא טעו בתאריך, ויותר לא ימותו, לכן עשו בט"ו באב יום טוב.

## חטא המרגלים בקוראן

בקוראן מסופר על כך שבני ישראל מסרבים להיכנס לארץ ישראל מפחד הענקים השוכנים בה, למעט שני אנשים המוכנים להיכנס. כעונש הם מתעכבים במדבר ארבעים שנה. פרשני הקוראן מרחיבים את הסיפור וחלק מהספרות הפרשנית קרובה לאגדות חז"ל בנושא.

על פי הגרסה בקוראן סירבו מלכתחילה המועמדים למסע הריגול לצאת למשימתם בטענה כי 'בארץ שוכן עם ענקים ולעולם לא נוכל להיכנס אליה לפני שייצאו הענקים ממנה'. רק שני אנשים היו מוכנים ומזומנים לשליחות מתוך ביטחון מוחלט באללה; אולם כל היתר עמדו בסירובם בתמיכת העם כולו, באומרם: 'לא ניכנס אליה לעולם כל עוד בני הענקים בתוכה. צא אתה, משה עם ריבונך [קרי: אללה] והילחמו בהם, ואנו נשב ונחכה'. לכן נגזר על העם ועליהם איסור הכניסה לארץ ועונש התעייה במדבר במשך ארבעים שנה.

סיפור המרגלים בקוראן שונה, אפוא, מן המקור בתנ"ך בכך שהמועמדים למשימת הריגול לימדו על הארץ קטגוריה עוד לפני שתרו אותה ושהו בה. בניגוד למקור התנ"כי מוסר הקוראן, כי חטאם היה כפול – גם ערקו מן המשימה וגם הכפישו את הארץ בלא שהכירוה. יתר על כן, הם התגרו באללה ובמשה והתריסו כנגדם כי יואילו הם להילחם ראשונה בבני הענקים.

מייסד ומנהיג תנועת החמאס השייח אחמד יאסין ביקש להסיק מן הגרסה הקוראנית של פרשת המרגלים כי פלסטין תהפוך למדינה אסלאמית בשנת 2027. שיח' אחמד יאסין נתלה בעונש של ארבעים שנות תעייה במדבר כדי לחשב את העתים ולהסיק, כי משכו של דור במציאות פוליטית הוא ארבעים שנה עד שמבשילות התמורות המהותיות. מכאן הוא גוזר את תבנית חילופי הדורות בסכסוך הפלסטיני-הישראלי: משנת 1947 ועד שנת 1987 (פרוץ האנתיפאדה) שלטה בפלסטינים רוח התבוסה; משנת 1987 ועד שנת 2027 מבשילות התמורות, והן תוכתרנה בשנת 2027 בהשתלטות האסלאם על פלסטין (קרי: השתלטות ה'חמאס' תוך דחיקת רגלי ישראל והשלטון הלאומי הפלסטיני החילוני גם יחד).

## לקריאה נוספת
* בנימין אופנהיימר, **הנבואה הקלאסית – התודעה הנבואית**, ירושלים: מאגנס, תשס"א; עמ' 270–272
*עורכי פרויקט TABS, פענוח פרשת המרגלים בעזרת השערת התעודות, אתר התורה

## קישורים חיצוניים

* סיפור המרגלים – יחידת לימוד אינטראקטיבית, באתר על התורה
* רביב, רבקה, "חטא המרגלים והוראתו בשיטה הקורלאטיבית", **דרכים במקרא ובהוראתו** (בעריכת משה ארנד ושמואל פוירשטיין), רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, תשנ"ז, עמ' 49–72

## הערות שוליים

קטגוריה:סיפורי ספר במדבר
קטגוריה:מרגלים
קטגוריה:נדודי בני ישראל במדבר
המרגלים
מרגלים
קטגוריה:פרשת דברים
קטגוריה:פרשת שלח לך
קטגוריה:כלב בן יפונה
קטגוריה:יהושע בן נון