כיבוש התודעה האמריקאית

**כיבוש התודעה האמריקאית** (באנגלית: **The Occupation of the American Mind**) הוא סרט דוקומנטרי משנת 2016 המשרטט את האופן שבו פועלת ההסברה הישראלית בארצות הברית מאת לורטה אלפר וג'רמי ארפ. הקריין הוא רוג'ר ווטרס. לפי אל-ג'זירה, הסרט מבקש להראות כיצד לוחמת מידע שניהלו ישראל ותומכיה שינתה את ההסתכלות על הסכסוך הישראלי-פלסטיני, וכבשה את לבם ומוחותיהם של האמריקאים ב-50 השנים האחרונות. הסרט בוחן את תמיכתה האיתנה של ארצות הברית בישראל מול פעולותיה השנויות במחלוקת של האחרונה.

הסרט התיעודי מתחיל בקטעי וידאו ממבצע צוק איתן, ובאמצעות מומחים, מחציתם יהודים אמריקאים, מראה כיצד ממשלת ישראל וקבוצות לובי פרו-ישראליות מנצלות את השפעתם בתקשורת האמריקאית כדי לעצב את דעת העם האמריקני בנוגע לשלטון הישראלי ביהודה ושומרון ובעזה.

## עלילה
הסרט מראה כיצד התקפות ישראליות על מחבלים פלסטינים עוררו הפגנות נרחבות ברחבי העולם, בעוד שארצות הברית נותרה איתנה בתמיכתה בישראל.

הסרט התיעודי מתחיל בהקרנת מבצע צוק איתן, במהלכו הטילה ישראל כמעט 20,000 טונות של חומר נפץ על רצועת עזה ב-51 ימים, נהרגו יותר מ-2,000 פלסטינים, ונפצעו עשרות אלפים. לפי הוושינגטון פוסט, הסרט ממשיך להראות שלאחר מלחמת לבנון הראשונה, ישראל שכרה את פרנק לונץ , יועץ יחסי ציבור אמריקאי שסייע לקמפיינים הרפובליקנים. לונץ יעץ לתומכי ישראל "להציג תמיד את הפעולה הצבאית הישראלית כהגנה עצמית. הדוברים צריכים להתמקד בטרור, לא בטריטוריה". לונץ הבין ש"ישראל לא יכולה לגרום לתמונות קורעות לב מלבנון ומעזה להיעלם, אבל אפשר לגרום לאמריקאים להאמין שלפלסטינים מגיע כל מה שישראל תכה בהם". לפי המומחים שרואיינו בסרט, כל ביקורת על ישראל מתויגת כאנטישמיות, ורק יהודים ששונאים את עצמם אינם תומכים בישראל. כאשר בוב סיימון או מייק וולאס מבקרים את ישראל ב תוכנית הטלוויזיה 60 דקות הם מתוארים כאוטואנטישמים."

סקר CNN שנערך ב-2014 מצא כי 40 אחוז מהאמריקאים האמינו שישראל משתמשת בכוח מופרז נגד תושבי עזה.

## ביקורת
הסרט התיעודי היה אמור להיות מוצג במרכז קהילתי בטאקומה פארק שבמרילנד, אך נדחה בחודש לאחר שהמועצה ליחסי קהילה יהודית  (JCRC) בוושינגטון מחתה על חסותה של העירייה על ההקרנה.

בסופו של דברהוצגה גרסה של 45 דקות במקום 84 דקות, כדי לספק הזדמנות לדיון לאחר הצפייה. לאחר ההקרנה, נערך פאנל עם נציגי הקול היהודי לשלום והמועצה ליחסים בין ארצות הברית לאסלאם . לפני הקרנת הסרט התיעודי ביקשו גורמים בעירייה מהמועצה ליחסי קהילה יהודית בוושינגטון להשתתף, אך הם סירבו לבקשה מאחר שלדעתם שאר משתתפי הפאנל "מתנגדים לעצם קיומה של מדינת ישראל".

בנג'מין פ. קרמר , חבר בבית הנבחרים של מרילנד, גינה את חסות העירייה על הסרט, ואמר: "מה הדבר הבא... האם עלינו לחשוב על גרמניה של 1933... אולי בקרוב תדרשו מבעלי העסקים היהודים להציב מגני דוד על חלונות הראווה שלהם, כך שבהמשך יהיה קל יותר לזהות אותם ולנפץ להם את החלונות, או אולי סתם שריפת בית כנסת או שניים..." גם פיטר פרנצ'וט , סמנכ"ל הכספים של מרילנד, הביע התנגדות להקרנת הסרט ולתכניו. לדבריו, "מועצת העיר צריכה להתקשר היום לבטל את ההצגה הזו ולהעביר את הסרט הזה - וערכיו האנטישמיים - בחזרה לשוליים האפלים של החברה שלנו". שמונה מתוך תשעת חברי מועצת מחוז מונטגומרי ביקשו לבטל את הקרנת הסרט התיעודי מכיוון שלטענתם הסרט אנטי-יהודי. טום האקר , חבר המועצה היחיד שלא חתם על הבקשה, אמר שלא נעים לו לעשות זאת כשהוא עדיין לא ראה את הסרט. רון הלבר, מנכ"ל המועצה ליחסי קהילה יהודית בוושינגטון, שהעדיף לא להשתתף בהקרנה, אמר: "יש לנו עיר שהחליטה להוציא כספי משלם המיסים על סרט אנטישמי באופיו..." הוא הוסיף כי הסרט "יכול היה להיכתב על ידי ספר התעמולה של החמאס".

## קישורים חיצוניים
* כיבוש תשומת הלב האמריקאית (וידאו)

## הערות שוליים

קטגוריה:ציונות בארצות הברית
קטגוריה:שדלנות בארצות הברית
קטגוריה:סרטים תיעודיים העוסקים בסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – ישראל
קטגוריה:התנגדות לציונות
קטגוריה:סרטי 2016