open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אה"מ הרמס (95)

אה"מ "**הרמס**" (95) (באנגלית: HMS ***Hermes***, סימול צי **95**) הייתה נושאת מטוסים של הצי המלכותי הבריטי. "הרמס" הייתה נושאת המטוסים הראשונה שהושקה בעולם ותוכננה למטרה זו, אולם נושאת המטוסים היפנית הושו הוכנסה לשירות מבצעי 6 חודשים לפניה.

## מבנה
תכנונה של "הרמס" הושפע מלקחים שהופקו מהפעלתן של נושאות מטוסים קודמות כמו "פיוריוס" ו"ארגוס". גוף האוניה של "הרמס" (בדומה להושו) התבסס על גוף של סיירת וכלל מסלול המראה שטוח ומגדל פיקוח, הממוקם בצדה הימני של האוניה, שאפשר לפקח על כיוון האניה ביעילות וללא כל הפרעה לפעילות האווירית.

באותה העת היו למטוסים מנועים סיבוביים שהסתובבו עם כיוון השעון (במבט מירכתיי הספינה). עוצמת הסיבוב של המנוע יצרה מומנט שהשפיע על המטוס וגרם לו לנטות שמאלה לפני ההמראה. מיקום מגדל הפיקוח בצד ימין מנע התנגשות אפשרית של המטוס במבנה. 

לאחר הפעלתה של "הרמס" התגלה כי צוות האוויר שלה קטן מידי, יכולת ההגנה שלה מוגבלת, היא אינה מהירה מספיק לצורך פעולות ימיות צבאיות וכן אינה יציבה בים סוער.

## היסטוריה
250px|ממוזער|"הרמס" טובעת לאחר שהותקפה מהאוויר
"הרמס" שנבנתה על ידי היצרנית הבריטית ארמסטרונג ויטוורת' הושקה ב-11 בספטמבר 1919 ונכנסה לשירות מבצעי רק בשנת 1923. 

בשנת 1932 היא הוצבה בקרבת שאנגחאי. 

במהלך מלחמת העולם השנייה "הרמס" שירתה תקופה קצרה במסגרת צי הבית הבריטי, שמטרתו להגן על המים הטריטוריאליים הבריטים. החל מאוקטובר 1939 היא הוצבה באוקיינוס האטלנטי הדרומי. "הרמס" שיתפה פעולה עם הצי הצרפתי שבסיסו היה בדקר עד עלייתה לשלטון של ממשלת וישי בצרפת. לאחר מכן מטוסיה של "הרמס" השתתפו בתקיפה של כלי שיט צרפתיים שעגנו בדקר, בפעולות שקדמו לקרב על דקר.

ביולי 1940 היא התנגשה בספינת מסחר, ותוקנה בסימונסטאון שבדרום אפריקה. בהמשך היא סיירה באוקיינוס ההודי כחלק מהצי המזרחי הבריטי.
במהלך הפשיטה באוקיינוס ההודי של הצי היפני עגנה "הרמס" בנמל בטרינקומלי, ציילון, לצורך שיפוצים. בעקבות התרעה מראש על תקיפה יפנית היא עזבה את הנמל, אך בשובה ב-9 באפריל 1942 היא אותרה בבטיקלואה על ידי מטוס סיור יפני. "הרמס" שהייתה ללא מטוסים, הותקפה על ידי 70 מפציצים יפניים, ספגה 40 פגיעות ולבסוף טבעה, ועמה 307 מלחים מצוותה. הליווי שלה, שהורכב מהמשחתת ומפייר ומהקורבטה הוליהוק ושתי מכליות נוספות הוטבעו גם כן. 590 ניצולים נאספו על ידי אוניית בית החולים ויטה ונלקחו לקולומבו.

שרידיה של "הרמס" ממוקמים באוקיינוס ההודי ליד בטיקלואה, ציילון.

## קישורים חיצוניים

* נושאת המטוסים "הרמס" אתר ארכיון הצי האווירי
* נושאת המטוסים הרמס אתר בסיס הנתונים של מלחמת העולם השנייה 
* גלריית תמונות של נושאת המטוסים "הרמס" אתר www.maritimequest.com

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נושאות מטוסים בצי המלכותי הבריטי
קטגוריה:אוניות מלחמה של הצי המלכותי הבריטי שטובעו
קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות במלחמת העולם השנייה
בלקברן

[ממוזער|שמאל|250px|[מגדל שעון|מגדל השעון העתיק של בלקברן]]
ממוזער|שמאל|250px|תחנת הרכבת של בלקברן
**בלקברן** (באנגלית: **Blackburn**) היא עיר גדולה במחוז לנקשייר שבצפון אנגליה, 32 ק"מ צפונית מהעיר מנצ'סטר. שמה הרשמי של בלקברן הוא "בלקברן-דרווין" על שם העיירה הגובלת בה מדרום אך נמצאת בתחום שיפוטה.

במרכז העיר זורם נהר בלאקווטר.

נכון לשנת 2011 מתגוררים בבלקברן 117,963 תושבים.

## היסטוריה
חפירות ארכאולוגיות בהרים מסביב לבלקברן גילו שרידים מתקופת הברונזה. בלקברן ממוקמת במקום בו נסללה בעבר דרך עבור הצבא הרומאי אשר חצה את נהר בלאקווטר צפונה לכיוון מצודות באזור מנצ'סטר של היום.

הנצרות הגיעה לבלקברן בסוף המאה השישית, כנראה בשנת 596 (ישנה הוכחה לבניית כנסייה בעיר באותה שנה). העיר הייתה יעד חשוב בתקופה האנגלו-סקסונית כאשר הייתה אחת העיירות החשובות של נורת'מבריה.

שמה של בלקברן היה "בלצ'בורן" כפי שתועד בספר יום הדין משנת 1086 עבור המלך ויליאם הראשון. מקור שמה לא ברור. יש השערות שזה שילוב של מילים בשפה האנגלית העתיקה ויש השערות ששמה של העיר הוא בלק-בורן (זרם שחור).

במהלך המאה ה-13 נפתחו בבלקברן הרבה מפעלי טקסטיל. במאה ה-14 הפלמים התיישבו באזור ועזרו לפתח את כלכלת העיר בהתבסס על תעשיית הטקסטיל. במהלך המאות ה-18 וה-19 עד תחילת המאה ה-20 הפכה בלקברן ל"בירת האריגה העולמית" והפכה מעיירה קטנה המונה 5,000 תושבים לעיר המונה 130,000 תושבים. הצניחה בתעשיית הטקסטיל הכתה לא רק בבלקברן אלה בכל עיר שהתבססה על התעשייה בערך בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. בשנות ה-50 הגיעו לבלקברן הרבה מהגרים מהודו ופקיסטן. כמות המוסלמים בבלקברן היא מהגבוהות באנגליה וויילס.

## גאוגרפיה ואקלים
בלקברן ממוקמת על נהר בלאקווטר בצפון מחוז לנקשייר, 32 ק"מ צפונית למנצ'סטר ו-296 ק"מ צפונית ללונדון. בלקברן ממוקמת בגובה 122 מטר מעל גובה פני הים. העיר גובלת בדרומה באדמת ביצות ובצפונה בעמק ריבל. העיר ממוקמת בין על הרי מזרח לנקשייר ועל כן ישנם רחובות תלולים. מרכז העיר ממוקם בין מספר גבעות. בלקברן היא העיר הגדולה במזרח לנקשייר ונמצאת כ-15 קילומטר מערבית מהעיר פרסטון שהיא המרכז המנהלי של מחוז לנקשייר. האקלים בבלקברן הוא אקלים ימי מתון. כמו ברוב הערים בבריטניה הקיץ קריר והחורף מתון.

## דמוגרפיה
נכון לשנת 2001 חיים בעיר ובמטרופולין שלה 105,085 תושבים בצפיפות של 4,291/ק"מ². בעיר חיים 69.2% אנגלים לבנים, 14.31% הודים ו-11.45% פקיסטנים. 12.33% מתושבי העיר נולדו מחוץ לשטח האיחוד האירופי. 57.53% תושבי העיר הם נוצרים, 25.74% מוסלמים ו-15.98% אחרים.

## כלכלה
'קניון בלקברן' הידוע בשמו השני ("מרכז הקניות בלקברן") הוא הקניון היחיד בעיר עם 130 חנויות. הקניון נמצא באזור מרכזי עם מסחר רב גם מחוץ לו וברחובות הסמוכים. השוק של בלקברן נמצא גם הוא בקרבת מקום. מקומות עבודה רבים מספקים מספר מפעלים גדולים הקשורים לצבא בריטניה.

## תחבורה
תחנת רכבת המחודשת של בלקברן ממוקמת במרכז העיר אותה משרתת רשת רכבות של חברת נורת'רן.

נמל תעופה הבינלאומי בלאקפול נמצא 37 ק"מ מערבית לבלקברן והוא נמל התעופה הקרוב לעיר. נמל תעופה של מנצ'סטר שהוא נמל התעופה העמוס ביותר מבין נמלי התעופה בבריטניה אחרי לונדון, ממוקם 45 ק"מ דרום מזרחית לבלקברן.

## ספורט
מועדון הכדורגל החשוב ביותר בעיר הוא בלקברן רוברס המשחק בצ'מפיונשיפ. אצטדיון הבית של הקבוצה הוא אצטדיון אווד פארק. המועדון זכה באליפות בשנת 1995 וגביע הפוטבול ליג ב-2002.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אנגליה: ערים
קטגוריה:לנקשייר: יישובים
אור גורן

**אור גורן** (נולד ב-20 באוקטובר 1956) הוא כדורסלן עבר ישראלי.

## ביוגרפיה

גורן נולד בקיבוץ משמר העמק, בן לאדם (פוטו) גורן, משחקניה הבולטים בעבר של הפועל משמר העמק ולימים מאמן נבחרת הנוער. אחיו של אור, דודו, שיחק בהפועל גבת/יגור ובהפועל גן שמואל.

כבר בנעוריו נמנה גורן עם סגל קבוצת הבוגרים המקומית, ולאחר מכן עם סגל הקבוצה האזורית המאוחדת, הפועל מגידו. גורן הצטיין, ועד מהרה עבר לשחק במדי הקבוצה הבכירה באזור, הפועל גבת/יגור.

בעונת 1975/1976 העפילה גבת/יגור לגמר גביע המדינה בפעם השנייה ברציפות, וזאת לאחר שהדיחה את מכבי תל אביב. הקבוצה זכתה בגביע המדינה לאחר ניצחון על הפועל תל אביב. גבת/יגור הייתה הקבוצה הראשונה מחוץ לעיר תל אביב שזוכה בתואר כלשהו (אליפות או גביע). גורן היה שותף לזכייה זו והצטיין במשחק הגמר.

גורן שיחק גם בהפועל ומכבי רמת גן, הפועל גליל עליון, אליצור נתניה, אליצור נווה-דוד רמלה, ביתר תל אביב ומכבי חדרה. כמו כן שיחק שנתיים באוניברסיטת יוסטון. הוא שיחק 77 משחקים במדי נבחרת ישראל.

גורן ממוקם במקום החמישי בטבלת קלעי כל הזמנים, כאשר רק דורון ג'מצ'י, מיקי ברקוביץ', עופר אשד ובוזי ינאי קלעו יותר ממנו. הוא נבחר במקום ה-31 ברשימת 50 הכדורסלנים הישראלים הטובים ביותר בכל הזמנים שפורסמה בספר שכתב פרשן הכדורסל ערן סלע, "היכל התהילה".

## קישורים חיצוניים

* אור גורן - תותחן עם בייבי פייס באתר כדורסלע של ערן סלע
* פרופיל שחקן, אתר המנהלת

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורסלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורסלני הפועל גליל עליון
קטגוריה:כדורסלני מכבי חדרה
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בליגת המכללות בארצות הברית
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת יוסטון
קטגוריה:משמר העמק: אישים
קטגוריה:כדורסלני אליצור עירוני נתניה
קטגוריה:כדורסלני בית"ר תל אביב
קטגוריה:כדורסלני הפועל מגידו
קטגוריה:בוגרי המוסד החינוכי שומריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
פגז נפיץ פלסטי

שמאל|ממוזער|250px|מיגון פנימי לאחר פגיעת נפיץ פלסטי
**פגז נפיץ פלסטי** או **פגז מעיך** הוא סוג של פגז הנורה מטנקים. בעבר שימש לירי נגד טנקים, אך עם התקדמות המיגון נעשה הנפיץ פלסטי לא יעיל נגד מטרות אלו ולכן כיום השימוש בו נעשה כנגד מבנים, חי"ר ורק"ם קל.

## אופן פעולה
פגז נפיץ פלסטי מורכב בעיקר מחומר נפץ פלסטי, מעטפת דקה ומרעום אחורי. בעת הפגיעה במטרה המעטפת נקרעת, וחומר הנפץ נמרח על המטרה בצורת דיסקה. המרעום האחורי יוזם את חומר הנפץ, שמתפוצץ בצמוד ללוח המיגון. הודות לקרבה הרבה למיגון, צורת ההמרחות של חומר הנפץ והכמות הרבה שלו, הפיצוץ יוצר גל הדף שנע דרך המיגון. גל ההדף אינו חודר את המיגון אלא גורם לפיצול חלקו הפנימי של המיגון לתוך המטרה. אפקט זה ידוע בשם "אפקט המפצל". הרסס שנוצר על ידי אפקט המפצל נע ופוגע בצוות ובמנגנוני המטרה. בנוסף לרסס המטרה מזדעזעת בצורה אלימה היכולה לגרום לפגיעה במנגנונים מכניים, הידראוליים ואלקטרוניים. בנוסף ליכולת נגד רק"ם, הנפיץ פלסטי יכול לשמש כנגד חי"ר ובניינים מכיוון שהוא מכיל כמות גדולה של חומר נפץ.

## יתרונות וחסרונות בולטים
יתרונות:
# רב תכליתיות - מסוגל להשמיד רכב קרבי משוריין, חיל רגלים ובניינים.
# יכולת החדירה אינה מותנית במהירות הפגיעה (חדירה על בסיס אנרגיה כימית ולא קינטית).

חסרונות:
# מעטפת הנפיץ פלסטי דקה ואינה עומדת במהירויות לוע גבוהות - דבר הפוגע בדיוק.
# פגז מיוצב סחרור, ולכן לא ניתן לירות פגז נפיץ פלסטי מתותחים חלקי קדח.
# אינו יעיל כנגד מיגון מודרני רב שכבתי או מרווח (כגון פלטות בזוקה).
# יעיל רק כנגד מיגון שעוביו אינו יותר מפי 1.5 מקוטר הפגז.

## היסטוריה
הנפיץ פלסטי פותח על ידי הבריטי צ'ארלס דניסטון בורניי בשנות הארבעים המוקדמות של המאה ה-20. הפגז פותח לירי נגד ביצורים, אך במהרה התברר שהוא יעיל כנגד מיגון פלדה.
הנפיץ פלסטי שימש במערב כתחמושת נ"ט עד לשנות השבעים כאשר מיגון הטנקים החל להיות חסין כלפי אפקט המפצל. בשנות השמונים החלו מדינות המערב לייצר תותחי טנקים חלקי קדח בקוטר 120 מ"מ והנפיץ פלסטי איבד את מקומו. למרות זאת צבאות הממשיכים להפעיל תותחי 105 מ"מ, כולל צה"ל, משתמשים בנפיץ פלסטי כנגד חי"ר ובניינים. לעומת זאת, הצבא הבריטי צייד את הטנקים שלו בתותחי 120 מ"מ סליליים כדי להמשיך להשתמש בנפיץ פלסטי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תחמושת טנקים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: המצאות
בית שמעון הבורסקאי

שמאל|ממוזער|250px|תקריב הכניסה לבית
250px|ממוזער|שלט הסבר על אודות ביתו של שמעון הבורסקאי
**בית שמעון ה[[בורסקאי]]** הוא בניין ביפו העתיקה שבו, על-פי המסורת הארמנית, התארח פטרוס הקדוש, אחד השליחים אשר הפיצו את תורת ישו והאפיפיור הראשון. לפי המסורת הקתולית שכן הבית במקום בו ניצבת כיום כנסיית פטרוס הקדוש הקתולית, ואילו הרוסים מחזיקים בגרסה שלישית הממקמת אותו בכנסיית פטרוס הקדוש באבו כביר.

## ביקור פטרוס הקדוש
לפי ספר מעשי השליחים, במהלך שהותו של פטרוס הקדוש בלוד הסמוכה הוא נקרא ליפו, בעקבות מותה של אישה מאמינה ורבת חסד בשם טביתא (בשמה היווני Δορκάς, "צְבִיָּה"). כאשר הגיע לעליית הגג שבה שכבה גופתה לפני הקבורה, שילח את האלמנות המקוננות והתפלל לאלוהים. לאחר מכן פנה לאישה המתה במילים: "טביתא, קומי!" וזו מיד פקחה את עיניה והתיישבה.

לאחר מעשה הנס נשאר פטרוס הקדוש ביפו והתארח בביתו של שמעון הבורסקאי. יום אחד עלה לגג הבית על מנת להתפלל, וחש רעב עצום. בעת שהמתין לארוחה הופיע בפניו חיזיון, ובו מלאך שציווה אותו לאכול מ"כל בהמת הארץ וחיה ורמש ועוף השמים". פטרוס מחה כי מעולם לא אכל "פיגול וטמא" ונענה כי "את אשר טיהר האלוהים אתה אל תטמאנו". חזונו של פטרוס הקדוש בבית שמעון הבורסקאי הכשיר את הקרקע לביטול דיני הכשרות ולפעילות המסיונרית של הנוצרים בקרב לא-יהודים באותה עת. הדוגמה הישירה לכך היא התנצרותו של שר המאה הרומי קורנליוס בקיסריה על ידי פטרוס.

## הבית בתקופה המודרנית
במקום קיימים שרידי מגדלור משנת 1865. על גבי שרידים אלו הקימו הבריטים בתקופת המנדט הבריטי את מגדלור יפו. כמו כן הוקם במקום מסגד קטן שנקרא ג'אמע אל-בודרוס (מסגד פטרוס) בשנת 1730, לידו נבנה מגדל שמטרתו הייתה להגן על העיר מצד מערב – בורג' אלבחר (מגדל הים). הבית נמצא מספר דורות בבעלות משפחת זקריאן הארמנית אשר תפקידה היה לשמור על המגדלור עם חידושו.

## ראו גם
* כנסיית פטרוס הקדוש (יפו)
* כנסיית פטרוס הקדוש (אבו כביר)

## קישורים חיצוניים

*המקום באתר החברה לפיתוח יפו העתיקה 

קטגוריה:יפו העתיקה
קטגוריה:יפו: מבנים
מוסקטר

שמאל|ממוזער|250px|מוסקטר אנגלי מאמצע המאה ה-18
שמאל|ממוזער|250px|טרסיו ספרדי עם מוסקטרים באגפים ונושאי רמחים במרכז
**מוסקטרים** (בצרפתית: **Mousquetaires**) היו חיילים רגליים שחימושם העיקרי – רובה מוסקט (ומכאן שמם). המוסקטרים, אשר התקיימו עוד מראשית המאה ה-16, החלו להיות נפוצים כחיל עיקרי נפרד בצבאות אירופה רק במאה ה-17. בתחילה התחרו המוסקטרים עם נושאי רמחים על הבכורה בין חילות הרגלים, אך עם הזמן נעלמו נושאי הרמחים כליל מצבאות אירופה, ונותרו המוסקטרים – אשר היו בבחינת "סוסי העבודה" של הצבאות, עד אשר הוצאו משירות בהדרגה במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19.

## התפתחות
המוסקטר התפתח מחיל הרגלים שקדם לו: הארקבוזר – חייל שנשקו רובה ארקבוז. ארקבוז היה רובה קל יותר מהמוסקט, ועוצמתו הייתה קטנה יותר. כתוצאה מכך, התקשו הכדורים שנורו ממנו לחדור את שריון הלוחות שעטו האבירים. הופעת המוסקט באמצע המאה ה-15 בסין והפצתו באירופה במאה ה-16 הובילה לדחיקתו האיטית של הארקבוז, אשר הוחלף ברובה החדש. בשל קצב האש האיטי והעוצמה הנמוכה של הארקבוז, היו הארקבוזרים חשופים מאוד להתקפת פרשים. בהיעדר כידון רובה בתקופה זו, נאלצו הארקבוזרים להסתמך על הגנתם של נושאי הרמחים מפני התקפות הפרשים.

המוסקטים הראשונים היו כבדים מאוד – משקלם היה כ-10 ק"ג – וצריך היה להשעין אותם על חצובה בעת הירי. בנוסף לכך, המוסקטים הראשונים היו מצוידים בבריח פתיל, אשר לא היה אמין במיוחד. חרף חסרונות אלה, הפכו מוסקטרים נפוצים מאוד בצבאות האירופיים, ויחד עם נושאי הרמחים הרכיבו את עמוד השדרה של חיל הרגלים הטיפוסי בתקופתם.

המצאתו של בריח הצור במאה ה-16 והפחתת משקלו של המוסקט אפשרה גמישות פעולה רבה יותר של המוסקטרים, אשר החלו לדחוק את רגליהם של נושאי הרמחים, עד אשר נעלמו אלה כליל במאה ה-18, עם כניסתם של כידוני הרובה לשירות.

## טקטיקה
המבנה הטקטי הגדול הראשון של המוסקטים הוא הטרסיו הספרדי, שהתפתח ממבנים קודמים של רובים ורמחים: המוסקטרים באגפיו של גוש נושאי רמחים, ובעת התקרבות פרשים היו נושאי הרמחים מגנים על המוסקטרים. 

טקטיקה זו הייתה נפוצה מאוד במאה ה-16, אך בהמשך הכניס בה גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה שינוי חשוב: במקום לסדר את חייליו בגושים גדולים העדיף גוסטב לסדר אותם בקווים ארוכים – וכך נולדה הטקטיקה הקווית. בשיטת סידור זו, מוסקטרים רבים יותר עמדו בקו החזית, ומשקלם של נושאי הרמחים הצטמצם. עיקרה של השיטה היה התקדמות בצעדים מחושבים וזהירים – וירי במטחים. 

בשל היותו של המוסקט רובה לא מדויק ובעל קצב אש שאינו עולה על שלושה כדורים בדקה, הייתה הטקטיקה הקווית מקובלת בצבאות האירופיים רק עד המאה ה-19 – עת נדחקה על ידי כלי נשק מדויקים יותר ובעלי קצב אש גבוה יותר.

## ראו גם
* שלושת המוסקטרים
* פוסילייר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מקצועות צבאיים היסטוריים
קטגוריה:חיל רגלים
מכסחי השדים

**מכסחי השדים** (באנגלית: **Ghostbusters**) הוא סרט פנטזיה קומי משנת 1984 בבימויו של איוון רייטמן. שיר הנושא של הסרט, "Ghostbusters" בביצועו של ריי פארקר ג'וניור , זכה לפופולריות רבה במהלך שנות ה-80 וה-90. כמו כן נוצרו שתי סדרות מצוירות מצליחות: "מכסחי השדים - האמיתיים" ו"מכסחי השדים אקסטרים". בשנת 1989 הופק סרט המשך לסרט בשם "מכסחי השדים 2". בשנת 2016 יצא הסרט "מכסחות השדים".

ביולי 2020, לרגל 35 שנים לסרט הראשון, צפוי היה לצאת סרט המשך לסדרת הסרטים המקורית, בשם "מכסחי השדים: החיים שאחרי", אך בעקבות מגפת הקורונה הפצת הסרט נדחתה לנובמבר 2021.

## תקציר העלילה
ד"ר פיטר ונקמן (ביל מארי), ד"ר ריימונד "ריי" סטנץ (דן אקרויד) וד"ר אגון ספנגלר (הארולד ראמיס) הם שלושה מדענים אשר חוקרים תופעות פאראפסיכולוגיות באוניברסיטה בניו יורק. לאחר שהם מאבדים את עבודתם, השלושה מחליטים לפתוח חברה שמתמחה בגירוש שדים ורוחות רפאים באמצעות כלים טכנולוגים מדעיים כגון רובי יונים. בהמשך הם הופכים לתקווה היחידה של האנושות כאשר הם נאלצים להילחם בשד בן 8,000 שנים בשם גוזר, אשר מעוניין להשתלט על העולם בעזרת צבא שדים.

## שחקנים ודמויות

## משחק וידאו
בשנת 2009 יצא המשחק "GHOSTBUSTERS: The Video Game" ל-Xbox 360, לפלייסטיישן 3 ולמחשב האישי.

## קישורים חיצוניים

* 

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1984
קטגוריה:סרטי אימה מ-1984
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
1
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי רוחות רפאים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מצוירים למחצה
קטגוריה:סרטי קולנוע בכיכובן של בובות
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים זוכי פרס סאטורן: פנטזיה
קטגוריה:סרטי איוון רייטמן
בום קרנבל

**בום קרנבל** הוא האלבום הרביעי של להקת ההיפ הופ הישראלית "שבק ס'". האלבום יצא בשנת 2008, אחרי שמונה שנות הפסקה מאז האלבום הקודם, "כנען 2000".

## רשימת רצועות
# 04:20 - הרצל אמר
# 05:00 - לעוף כמו ציפור
# 04:45 - מה שהיה היה
# 00:58 - הקדמה לגונגל
# 05:11 - יש שם גונגל בחוץ
# 03:40 - בום קרנבל!
# 03:28 - מבט אחד
# 04:48 - זמן לבלאגן
# 04:03 - מלחמה בשידור ישיר
# 03:14 - אני מי שאני
# 03:28 - אל תקראו לזה קאמבק
# 06:50 - כסף
# 04:04 - הקצב הוא המסר
# 06:56 - ראפר
# 01:05 - ולסיום: גרמניה האחרת

## הרכב
*ג'יימס (גל סיון) - תופים. בהופעות שליוו את האלבום, ניגן תומר צדקיהו.
*מוקי די (דני ניב) - שירה
*פילוני (דני קרק) - גיטרות וקולות
*חמי (כפיר ארצי) - שירה
*מירו (עמיר ירוחם) - שירה
*נימי נימ (נמרוד רשף) - שירה
*פלומפי B (אמיר בסר) - גיטרות וקולות
*דוידי (דוד מוסקטל) - באס

זוהי הפעם הראשונה שבה ההרכב הזה יצר במשותף אלבום שלם.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלבומי שב"ק ס'
קטגוריה:אלבומי חברת התו השמיני
פנריר

שמאל|ממוזער|250px|פנריר וטיר, איור של ג'ון באוור
**פֵנְריר** (בנורדית עתיקה: **Fenrir**; לעיתים גם פֵנְריס) הוא זאב מפלצתי מהמיתולוגיה הנורדית, ילדם של האל לוקי והענקית אנגרבודה.

## דמותו
האדה הפרוזאית מספרת כי האלים השאירו את פנריר לגדול בסביבתם, אך רק האל טיר היה אמיץ מספיק כדי להאכילו. כאשר ראו האלים כמה גדל הזאב מדי יום ונזכרו בנבואות אשר קשרו את פנריר להשמדתם, החליטו לכבול אותו. תחילה יצרו האלים שרשרת חזקה אשר נקראה לֵדינְג והציעו לפנריר לבחון את כוחו מולה. פנריר הסכים ושבר את השרשרת בקלות. לאחר מכן יצרו האלים שרשרת חזקה כפליים שנקראה דְרוֹמי, שגם ממנה נחלץ פנריר בקלות.

אז שלח אודין את סְקירְניר, אחד מעוזריו של האל פְרֵייר, לבקש מהגמדים לעצב שלשלאות מתאימות. הגמדים יצרו את השרשרת משישה מרכיבים: צליל פסיעות של חתול, זקן של אישה, שורשי הר, גידים של דב, קולו של דג ורוק של ציפור, ומשום כך לא קיימים עוד דברים אלה בעולם. שרשרת זו נקראה גְלֵייפְניר ונראתה כסרט משי דק. האלים קראו לפנריר והציעו לו לנסות את כוחו מול גלייפניר. פנריר חשש מתרמית ולכן הסכים רק בתנאי שאחד האלים יכניס את ידו לפיו כמחווה של אמון, ורק האל טיר הסכים. משראה הזאב כי נפל למלכודת שטמנו לו האלים, נשך את ידו של טיר, אשר נותר מאז עם יד אחת בלבד.

שמאל|ממוזער|250px|סקול והאטי רודפים אחרי השמש והירח
האלים השחילו את השרשרת דרך אבן אשר נקראת גְיוֹל וקברו אותה עמוק באדמה. את השרשרת הם הידקו עם סלע עצום אשר נקרא תְבִיטְי ואותה הם קברו אף עמוק יותר. לבסוף הכניסו האלים חבל לתוך לועו של פנריר כדי למנוע ממנו לנשוך. הרוק הזורם מפיו יוצר נהר אשר נקרא וַן. פה פעור של מפלצת איומה מופיע לא פעם כשער לגיהנום באומנות ימי הביניים ונקרא גם לוע השאול.

לפנריר שני צאצאים, סקול ("בגידה") והאטי ("שנאה"). סקול רודף אחרי המרכבה בה נמצאת השמש ואילו האטי רודף אחרי הירח. במקומות מסוימים באגדה שורר בלבול ביניהם, ולעיתים תפקיד הרדיפה מיוחס לפנריר.

בזמן הראגנארוק סקול והאטי ישיגו את השמש והירח. פנריר ישתחרר מכבליו ויטרוף את האל אודין. וידאר, בנו של אודין, ינקום את מות אביו.

## אזכורים בתרבות הפופולרית
שמו של פנריר מופיע לעיתים גם בתרבות המודרנית. פנריר גרייבק ("פנריר אפור הגב") הוא איש זאב בסדרת הארי פוטר. פנריז הוא כינויו של מתופף להקת Darkthrone. הזאב פנריר הוא האנטיגוניסט הראשי בספר הראשון בטרילוגיית מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד ומוזכר בהמשך הסדרה

## ירחי שבתאי
השמות פנריר, סקול והאטי, יחד עם דמויות אחרות מהמיתולוגיה הנורדית, ניתנו לירחיו השונים של שבתאי.

## קישורים חיצוניים

* האדה הפרוזאית, גילְבַגינינְג ("ההטעיה של גילבי") - ראו קטע 34 לתיאור כבילתו של פנריר
* Home of the Eddic poems, Sophus Bugge - השפעות נוצריות על סיפורו של פנריר
* 
* 

קטגוריה:מיתולוגיה נורדית
מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים

**מגדל ביטוח ופיננסים בע"מ** היא חברת החזקות ציבורית ישראלית המחזיקה בשורה של חברות הפועלות בתחום הביטוח והשירותים הפיננסיים, ובראשן "מגדל חברה לביטוח בע"מ". החברה נוסדה באוגוסט 1974. מאז 1997 מניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב והיא כלולה במדד תל אביב 125.

## היסטוריה ותחומי פעילות

חברת הבת העיקרית של "מגדל אחזקות" היא "מגדל חברה לביטוח בע"מ" (המוכרת בשמה המקוצר **מגדל**, במלעיל), העוסקת במגוון סוגי ביטוח: ביטוח חיים, ביטוח רכוש, ביטוח בריאות ועוד. חברות-בנות בולטות נוספות, המוחזקות על ידי מגדל אחזקות מאז שנת 2001, הן בית ההשקעות "מגדל שוקי הון בע"מ" ו"מגדל בריאות ואיכות חיים בע"מ". החברות הבנות מחזיקות חברות-בנות רבות משלהן.

במרץ 2012 הסכימה אסיקורציוני ג'נרלי למכור את כל החזקותיה ב"מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים בע"מ" לשלמה אליהו, והסכם זה הושלם באוקטובר 2012. בעלי מניותיה של מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים, נכון לנובמבר 2012, הם שלמה אליהו (כ-70%), בנק לאומי (כ-10%) והציבור, שמחזיק בכ-20% מהמניות.

שלמה אליהו שימש יו"ר דירקטוריון החברה עד ינואר 2022, אז החליפו חנן מלצר. בנובמבר 2024 מונה רוני גמזו ליו"ר הדירקטוריון. מנכ"ל החברה, עד סוף דצמבר 2021, היה יפתח רון-טל. מחליפו מיולי 2022 הוא יוסי בן ברוך.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:חברות החזקות ישראליות
קטגוריה:קריית אריה: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1974
מעבר לתחום

"**מעבר לתחום**" או "**מעבר לגבולות**" (1989) הוא פסל מאת הפסל הישראלי צדוק בן דוד. הפסל הוצב על טיילת תל אביב-יפו בשנת 1990, כאחד מ-12 פסלי חוצות שהוצבו בפרויקט פיסול אותו אצר מיכה לוין.

הפסל מציג מעין גרעין או פרי אובלי בצבע כתום, אליו מחוברת צללית של קוף מהופך. הפסל הוא רק אחד מסדרה של פסלים בהם שילב בן-דוד דמויות מעולם הטבע. "הצורה המטאפורית עימה אני עובד", הציג בן-דוד, "יכולה הייתה להיות משולבת בכל אובייקט - בחיות ובדברים אחרים באופן שווה". יחד עם זאת, בתארו פסל אחר הדגיש בן-דוד את תנוחת החיות בו, המופיעות כשהן שוכבות על גבן, תנוחה המרמזת על מות. 

דגם של פסל זה מצוי באוסף גבי ועמי בראון והוצג בשנת 2009 בתערוכה של האוסף במשכן לאמנות על שם חיים אתר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:תל אביב-יפו: פסלים
אלברט פוקס

**אלברט פוקס** (באנגלית: **Albert Whiting Fox**; 29 באפריל 1881, בוסטון – 29 באפריל 1964, וושינגטון) היה שחמטאי אמריקאי.

## ביוגרפיה
פוקס שהה מספר שנים בגרמניה ולמד שם מתמטיקה. לקראת סוף שהותו באירופה ניצח מספר משחקים מבריקים בקפה דה לה רז'אנס בפריז, וכן באנטוורפן והיידלברג.

פוקס חזר לארצות הברית בשנת 1901. חלק מקום 10–11 בתחרות קיימברידג' ספרינגס בשנת 1904 (ניצח: פרנק מרשל) בין ניצחונותיו בתחרות זו ניצח את דוד ינובסקי, קרל שלכטר, ריצ'רד טייכמן ומיכאל צ'יגורין, פוקס ניצח באליפות מועדון מנהטן בשנת 1905, חלק מקום 2–3 עם פרנק מרשל בתחרות ניו יורק 1906 (ניצח: אז'ן דלמאר), הגיע למקום השלישי בתחרות טרנטון פולס בשנת 1906 (ניצח: עמנואל לסקר) וחלק מקום 7–8 בתחרות ניו יורק 1916 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה).

פוקס שיחק במועדון מנהטן בתחרויות באמצעות כבלים נגד מועדון פרנקלין מפילדלפיה, ומול מועדון שיקגו בשנים 1906-1904, וכן פעמיים בתחרויות ארצות הברית מול אנגליה, בשנים 1907 ו-1911.

## קישורים חיצוניים

* האניגמה של פוקס- משחקי שחמט יוצאי דופן
* משחקי השחמט של אלברט פוקס
* כתבה על אלברט פוקס 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:שחמטאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1881
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1964
מכסחי השדים 2

**מכסחי השדים 2** (באנגלית: **Ghostbusters II**) הוא סרט פנטזיה קומי משנת 1989 בבימויו של איוון רייטמן. הסרט הוא סרט ההמשך לסרט המצליח "מכסחי השדים" משנת 1984.

## תקציר העלילה
עלילת הסרט מתרחשת חמש שנים לאחר הסרט הקודם.

דיינה בארט (סיגורני ויבר) היא כעת אם חד הורית אשר עובדת כמשחזרת של יצירות אומנות במוזיאון לאמנות של מנהטן למחייתה ומגדלת את בנה התינוק אוסקר בדירתה החדשה. במהלך טיול עם התינוק בעגלה, העגלה נוגעת בנוזל סגול במדרכה, ומתחילה לנוע בכוחות עצמה. מכסחי השדים יוצאים לחקור את האזור, ובמהלך חפירה אל תוך המדרכה, הם נתקלים בנוזל הסגול. הם נעצרים על ידי המשטרה באשמת השחתת רכוש ציבורי והטמנת הנוזל הסגול. במהלך המשפט הם מגלים שהחומר מגיב בצורה משונה לצעקות ולהעלבות מצד השופט.

דיוקן של רוזן מרושע מימי הביניים בשם ויגו, שנמצא במוזיאון שבו דיינה עובדת, הופך את תינוקה, אוסקר למטרתה של רוחו של הרוזן. במקביל מגלים הגיבורים כי הלחץ והרוגז המאפיינים את תושבי ניו יורק הפכו לנהר של זוהמה "מרושעת" המאיים עתה על העיר ומספק לרוחו של ויגו את כוחה.

לבסוף נאלצים צוות הגיבורים לצאת לעזרתה של דיינה ותושבי ניו יורק כולה במאבק להביס את רוחו של הרוזן. לשם כך הם נעזרים בעידוד רוחם של תושבי ניו יורק והפקת רגשות חיוביים כדי לשלול את כוחה של הזוהמה המרושעת - שניזונה מרגשות שליליים.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

*  באתר Rotten Tomatoes 

קטגוריה:סרטי 1989
קטגוריה:סרטי אימה מ-1989
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני
קטגוריה:סרטי פנטזיה
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני ופנטזיה
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
2
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי רוחות רפאים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מצוירים למחצה
קטגוריה:סרטי קולנוע בכיכובן של בובות
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי איוון רייטמן
שדה (פסל)

שמאל|ממוזער|250px|היצירה מנסה ליצור אשליה של נחשול דמויות, תוך ניצול מבנה החדר בו היא מוצגת.
**שדה** (באנגלית: **Field**) הוא מיצב מעשה ידי הפסל הבריטי אנטוני גורמלי. הפסל כולל למעלה מ-35,000 צלמיות חרס שגובהן בין 8 ל-26 ס"מ. הצלמיות מונחות בצפיפות על רצפת חדר, והצופה מביט ביצירה מבעד לפתח החדר. 

## מאפייני היצירה
הפסלים מיוצרים באתרים שונים תחת פיקוחו של האמן, כאשר כולם מסודרים בגבהים שונים היוצרים גלים, תוך ריכוז הצלמיות בעלות גוון דומה יחד. הצלמיות מסודרות כך שלא ניתן לראות את רצפת החדר, וכאשר כל הצלמיות פונות לעבר הצופה. היצירה מוצגת בצורה בה מנוצל מבנה החדר כך שהדמויות נראות שבאות מעבר לפינה או מבעד פתח אחר, ולצופה נוצרת אשליה שישנן דמויות רבות נוספות שהוא אינו רואה. כמו כן הדמויות בקדמת החדר מביטות מעלה (דמויות אלה מכונות "צופות בכוכבים") וזאת בשל קרבתן אל הצופה, ועל מנת ליצור את האשליה שהן מביטות בצופה. היצירה הראשונה שנוצרה - "שדה אמזוני" נוצרה על ידי 60 בני משפחה אחת מצ'ולולה שבמקסיקו, ובעקבותה הקפיד האמן על קשרי משפחה בין בוני הפסלים האחרים.

## השדות השונים
השדות השונים:
* **שדה אמזוני** (**Amazonian Field**) הוצג בפורטו ואלהו שבברזיל בשנת 1991 וכלל כ-24,000 צלמיות.
* **שדה לאיים הבריטיים** (**Field for the British Isles**) - הפסלונים יוצרו ב-1993 בסנט הלנס הסמוכה לליברפול וכללה כ-40,000 צלמיות. היצירה הוצגה במוזיאון טייט ליברפול ובמוזיאון הבריטי. יצירה זו זכתה בשנת 1994 בפרס טרנר.
* **שדה אירופאי** (1993) כלל כ-40,000 צלמיות. הדמויות נוצרו באוסטרה גרווי שבשוודיה.
* **שדה אסייתי** (2003) - דמויות שיוצרו בכפר שינגשאן שבפרובינציית גואנדונג שברפובליקה העממית של סין וכלל כ-190,000 צלמיות. יצירה נוספת בשם זה הוצגה בטוקיו שביפן בשנת 2004 וכללה כ-200,000 צלמיות.

## קישורים חיצוניים
*אתר רשמי של האמן
*סקירת פרויקט ה"שדה"
*השדה בטייט ליברפול 
*שדה לאיים הבריטיים במוזיאון הבריטי 

קטגוריה:אנטוני גורמלי
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:מיצבים
דוד דניוסצבסקי

ממוזער|שמאל|דוד דניוסצבסקי
**דוד דניוסצבסקי** (בפולנית: **Dawid Daniuszewski**; 1885–1944) היה שחמטאי יהודי-פולני. 

בשנת 1906 דניוסצבסקי הגיע למקום השני בתחרות לודז' (ניצח: עקיבא רובינשטיין). בשנת 1907 סיים שוב שני בתחרות לודז', אחרי עקיבא רובינשטיין ולפני גרז רוטלוי וגרז סלווה. בשנת 1907 סיים במקום העשירי בתחרות לודז' (האליפות החמישית של אמני רוסיה, ניצח: עקיבא רובינשטיין). בשנת 1909 חלק מקום ראשון שני בתחרות לודז' יחד עם גרז רוטלוי. באותה שנה חלק מקום 4-6 בתחרות סנקט-פטרסבורג (ניצח: אלכסנדר אלכין). בשנת 1912 הגיע למקום השישי בתחרות לודז' (ניצח: יפים בוגוליובוב). 

בין השנים 1915-1921 שהה דניוסצבסקי ברוסיה. בשנת 1920 חלק מקום 9-10 באליפות ברית המועצות הראשונה שהתקיימה במוסקבה (ניצח: אלכסנדר אלכין). לאחר מכן שב לפולין שם סיים במקום השני בשנת 1922, בתחרות לודז' (ניצח: יעקב קולסקי). בשנת 1924 חלק מקום ראשון-שני עם גוטסדינר בתחרות לודז'. באותה שנה הגיע למקום השלישי בתחרות ורשה (ניצח: גוטסדינר). 

דניוסצבסקי ייצג את פולין באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השח הבלתי רשמית בפריז בשנת 1924, שם חלק מקום 8-13 בתחרות הניחומים עם 5/8 (ניצח: קארל הרומאדקה), לאחר שבמוקדמות חלק מקום שני-שלישי בבית בו שיחק.

בשנת 1927 הגיע למקום העשירי בתחרות לודז' (אליפות פולין השנייה, ניצח: עקיבא רובינשטיין).

דניוסצבסקי נספה בשנת 1944, בגטו לודז'.

## קישורים חיצוניים

* רישום משחק ששיחק בימיו האחרונים בגטו לודז' 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים יהודים פולנים
קטגוריה:אסירים בגטו לודז'
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:נספים בגטו לודז'
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1885
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1944
מישל חדד (עורך דין)

**מישל חדד** (בערבית: **ميشيل حداد**; נולד ב-22 ביוני 1950) הוא חוקר פרטי ועורך דין ערבי-ישראלי, שהתפרסם כאשר שימש כראש צוות החקירה המיוחד במרחב דן של משטרת ישראל, והוביל את חקירת רצח כרמלה בלס בידי עו"ד שמעון חרמון ופרשת רצח מלה מלבסקי, על ידי חוה יערי ואביבה גרנות.

## ביוגרפיה
חדד נולד וגדל במזרעה. הצטרף למשטרת ישראל בשנת 1968 בגיל 18.

בנובמבר 1986 הורשע בדין משמעתי בהתחברות לעבריינים והתנהגות שלא כהלכה במילוי תפקידו, ונדון ל־200 שקל קנס ו־7 ימי מחבוש על תנאי.

ב-1987 פרש חדד מהמשטרה בטונים צורמים והקים משרד חקירות פרטי, וכן משרד עורכי דין בשותפות עם דורית זילברמן. מראשי מקימי תנועת אמיתי – לימים תנועת אומ"ץ יחד עם אריה אבנרי, מעוזיה סגל ותנ"צ שגיא. בשנת 2015 נבחר כחבר ועד אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל. אב לשלושה. שניים מהם המשיכו דרכו במשטרת ישראל.

## ספריו
* **נשים רוצחות**, הוצאת ידיעות אחרונות 1992. עיבדה וערכה עמלה עינת.
* **באר השוטים** (נקרא גם "אחושרמוטה אהבה"), הוצאת מח הפקות, 2000, יחד עם הסופרת דורית זילברמן.
* **האם היא בוגדת? : התופעה, הסימנים והפתרונות**, הוצאת מח הפקות, 2000, יחד עם הסופרת דורית זילברמן.
כמו כן סיפורים קצרים שנכללו באנתולוגיה "רצח ליד הבית" בהוצאת כתר.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שוטרים ישראלים
קטגוריה:עורכי דין ערבים ישראלים
קטגוריה:חוקרים פרטיים ישראלים
קטגוריה:ערבים ישראלים
קטגוריה:מזרעה: אישים
קטגוריה:מורשעים בדין משמעתי בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
אופק אירועים (מיצב)

ממוזער|שמאל|300px|אחד מ-31 הפסלים המרכיבים את היצירה
שמאל|ממוזער|250px
**אופק אירועים** (באנגלית: **Event Horizon**) הוא מיצב מעשה ידי הפסל הבריטי אנטוני גורמלי שהוצב בשנת 2007 ברחבי לונדון, בירת הממלכה המאוחדת. המיצב כולל 31 פסלים, מהם 27 העשויים פיברגלס וארבעה העשויים ברזל יצוק. הפסלים, דמויי גבר עירום בגודל טבעי, הוצבו בראש מבנים שונים בעיר, ובהם בניין של, גשר ווטרלו, התיאטרון המלכותי הלאומי, מכללת קינגס ובית הבונים החופשיים. הפסלים ניצוקו מתבנית שנוצרה על פי גופו של האמן. הם הוצגו כחלק מתערוכת רטרוספקטיבה של האמן שהוצגה בגלריית היווארד, והוסרו בתום התערוכה.

גורמלי אמר כי:

הפסלים, שניצבו בראש מבנים, גרמו לצופים רבים לחשוב שמדובר באנשים העומדים להתאבד.

הפסלים הוצגו בסצנת הפתיחה של סדרת הטלוויזיה הבריטית "Ashes to Ashes".

## קישורים חיצוניים

* תיאור היצירה
* כתבה המתארת את היצירה באתר רשת BBC
* מיקום הפסלים באתר גוגל מפות
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטוני גורמלי
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:מיצבים
קטגוריה:לונדון: יצירות אמנות
נבחרת פוארטו ריקו בכדורסל

**נבחרת הגברים של פוארטו ריקו בכדורסל** היא נבחרת הכדורסל הלאומית של מדינת החסות האמריקאית. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הפוארטו ריקנית. 

נבחרת פוארטו ריקו היא אחת הנבחרות החזקות באמריקה אך לא מחוצה לה. היא זכתה שלוש פעמים באליפות אמריקה בכדורסל (בשנים 1980, 1989, 1995) ובאליפות העולם בכדורסל שיאה הוא המקום הרביעי (בשנת 1990), כשמאז לא שחזרה את ההישג.
הנבחרת השתתפה במשחקים האולימפיים והישג השיא שלה הוא המקום הרביעי בשנת 1964.

טאופילו קרוז היה בסגל הנבחרת ב-5 אולימפיאדות. בעקבות הישגיו הוא נכלל בהיכל התהילה של פיב"א.
## כל האולימפיאדות

## כל אליפויות העולם

## כל אליפויות אמריקה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

פוארטו ריקו
קטגוריה:פוארטו ריקו: כדורסל
שבט אבו רביעה

שבט **אבו רביעה** (בערבית: **أبو ربيعة**) הוא שבט בדואי המשתייך לקבוצת שבטים בשם אלד'לאם (בערבית: قبيلة الظلام; תעתיק מדויק: קבילת אלט'לאם), אשר מוצאם בחבל החג'אז שבערב הסעודית. בקבוצה זו נכללים גם השבטים: אלג'נאביב, אבו גריינאת, ואבו ג'וויעד, המתגוררים בנגב הצפוני באזור כסייפה, ערוער ותל מלחתה.
## שורשים ומקום התיישבות
בני שבט אבו רביעה מתגוררים בשכונה הדרומית של כסייפה, במכחול ובכפרים הבלתי מוכרים אבו רביעה מרכז וכוחלה. שורשי משפחת אבו רביעה חוזרים לשבט "אלד'לאם" (בערבית: قبيلة الظلام), שהוא פלג לשבט "בילי" (בערבית: قبيلة بلي), שמוצאו מתימן ומחבל החג'אז בערב הסעודית. כמו כן, חלק משבטי ירדן מקושרים במוצאם לשבט זה.

שבט אבו רביעה מחולק למספר בתי אב (משפחות): בכפר כוחלה ובכפר אבו רביעה מרכז בתי האב הם: עיד אבן עודה, סאלם אבן עודה, עודה אבן עיד, עלי אבן עיד, חסן אבן סאלם שיך המשפחה אברהים אבן סאלם, חארב אבן סאלם, ד'יב אבן סאלם, צאלח חליל, רשיד חליל, סלאמה בן עיד, סאלם עודה סלימאן חליל. בכסייפה בתי האב הם: בני חליל, סאלם, חדר, חמאד וסלמאן.

## אישים בולטים
השבט נחשב לאחד השבטים הבדואים המוכרים והמשפיעים, ושמו נקנה לו בין היתר בזכות השייח' סלמאן אבו רביעה, שהנהיג את השבט בתקופת המנדט הבריטי והיו לו קשרים ענפים עם אמירויות המפרץ ובית המלוכה ההאשמי בירדן; ובזכות הקאדי (שופט מסורתי) הידוע עיד סאלם אבו רביעה, שפסקיו ליישוב סכסוכים בין השבטים היריבים באזור ארץ ישראל ובירדן ידועים ומפורסמים עד היום.

חבר הכנסת הבדואי הראשון, חמאד אבו רביעה, היה מבני שבט זה. בתקופת כהונתו פעל אבו רביעה רבות למען קידום מצב הערבים הבדואים בדרום הארץ. בשנת 1981, משום שלא התפטר מתפקידו על מנת לאפשר לשייח ג'בר מועדי להיכנס לכנסת, נרצח על ידי בניו של מועדי.

כמו כן, רבים מבני השבט רכשו השכלה גבוהה, ויש בהם מורים, רופאים, ומרצים, ביניהם:

* עודה סאלם אבו רביעה, הבדואי הראשון בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים בהצטיינות יתרה ומנהל בית-הספר העל-יסודי הראשון במגזר הבדואי. 
* ד"ר עאריף אבו רביעה מהמחלקה ללימודי המזרח התיכון בפקולטה למדעי הרוח והחברה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
* חליל אבו רביעה, טוען שרעי ועורך דין ומרצה באוניברסיטת בן-גוריון,מכללת ספיר ואחווה ומחבר ספרים.
* ד"ר יונס אבו רביעה, הרופא הבדואי הראשון מאוניברסיטת בן-גוריון.
* עזאת אבו רביעה, המדריך הבדואי הראשון במשרד התיירות.
* ד"ר סראב אבו רביעה קווידר, ראש הקתדרה ללימודי המדבר על שם משפחת קושלנד ומרצה בכירה באוניברסיטת בן-גוריון.
* סאלם אבו רביעה, ראש מועצת כסייפה לשעבר.

## מנהיגים
גם לפני הנהגתו של סלמאן אבו רביעה, אביו וסבו - חליל אבן סאלם וסאלם אבו רבעה (כונה גם "סאלם הגדול") - הובילו את השבט והיוו דמויות מפתח בקרב כלל השבטים באזור כולו בזמן מלחמות ("חרב אלדולאם ואלגיסיה") . אבו רבעה אף עבד כגובה ("ג'אבי") מטעם האימפריה העות'מאנית באזור כולו, תפקיד שנחשב לסמל סטטוס, וגם אביו, עיד אבו רביעה, מילא תפקיד דומה והיה קשור לשלטון העות'מאני.

שושלתו של סאלם אבו רבעה, "סאלם הגדול", המשיכה להיות דומיננטית בשבט וכרתה בריתות עם שבטים שכנים, שסייעו לשבט אבו רביעה לבסס את מעמדו באזור.

## מקור השם
מסופר כי סבו של סאלם אבו רבעה - סלימאן אבו עיד - כינה את בנו הצעיר - עיד - בשם "אבו רביעה", שכן בצעירותו זחל באופן המזכיר ריצה של סוס אצילי, הנקראת בערבית "רבּע" (כנראה ربع) .

## הערות שוליים

אבו רביעה
קטגוריה:שבט אבו רביעה
רב המנונא (השני)

**רב המנונא** היה אמורא בבלי בדור השני של התקופה.

היה תלמיד אהוב של רב, עד שכונה על ידו "בני". מסר כמה אמרות בשמו, ובאופן כללי העביר הרבה מתורתו של רבו - רב, ובכל מקום שנאמר , הכוונה לרב המנונא. על תלמידיו נמנה רב יוסף, והוא זכה להבנה מיוחדת בדברי רבו, גם כאשר רבים אחרים לא הבינו אותם.

## משנתו
בתלמוד מובאות בשם רב המנונא גם אמרות הנסובות על דברי אגדה; כך לדוגמה אמר:  וכי 

באופן כללי רב המנונא עסק רבות בתפילה; כך לדוגמה קבע כמה מההלכות הבסיסיות למתפלל: 

באותו נושא, רב המנונא קבע חלק מברכות התורה - חלק מהותי מהתפילה המוכרת בימינו - את ברכת "אשר בחר בנו מכל העמים ונתן לנו את תורתו..." וקבע כי "זוהי מעולה שבברכות". כמו כן מובאות בתלמוד נוסחים של כמה ברכות נוספות שתיקן רב המנונא.

בתלמוד מובאות שני נוסחי תפילות שנהג לומר. האחת היא:  והאחרת היא: 

## קישורים חיצוניים

* 
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור השני לאמוראי בבל
קטגוריה:תלמידי רב
בנק ולירו

**בנק ולירו ושות**'  נוסד בשנת 1848 על ידי יעקב ולירו, חיים אמזלאג ואיש העסקים הארמני, יעקב פאסקאל, והיה הבנק הראשון בארץ ישראל. על פי נחום דוד פריימן ב"ספר הזיכרון הירושלמי" (1913) הון היסוד של הבנק עמד על 3,000,000 פרנקים שהיו שווי ערך ל-120,000 ליש"ט.

## היסטוריה
הסניף הראשי של הבנק היה בתוך העיר העתיקה סמוך לשער יפו, בדירה בת 2 חדרים. עם התרחבות פעילות הבנק נפתחו שני סניפים נוספים, האחד בעיר יפו שנוהל על ידי בנו הבכור של יעקב, משה יוסף (1837–1879), והשני בעיר הראשית של האזור, דמשק.

חיים אהרן, בנו הצעיר של יעקב ולירו, החל לעבוד בבנק שניהל אביו בגיל 15. בשנת 1875 התמנה למנהל סניף הבנק בירושלים, ובשנת 1880, לאחר מות אחיו יוסף, התמנה למנהל הכללי של הבנק.

בתחילת פעילותו עסק הבנק במתן שירותים פיננסיים לאוכלוסייה המקומית, כגון פיקדונות, הלוואות והעברת כספים. עם הרחבת פעילותו, החל לעסוק גם במתן שירותים פיננסיים לממשלה העות'מאנית, לקונסוליות הזרות, ולמוסדות המסונפים לכנסיות ולאגודות צדקה.

לבנק היה מעמד חשוב בהתפתחות החברה היהודית בארץ ישראל. דרך הבנק הועברו מאירופה כספים לארגונים, למוסדות ולתושבים יהודיים. בין השאר הועברו באמצעות הבנק חלק מכספי החלוקה שהגיעו לירושלים מאירופה. החלוקה הייתה גורם משמעותי בכלכלת העיר. מקבליה נחלקו לשני סוגים: מקבלי "החלוקה הקטנה", שקיבלו מזומנים, ומקבלי "החלוקה הגדולה" שהיו מקבלים שטרות לפירעון במועד עתידי ולווים כנגדם מזומנים מהבנק.

במחצית השנייה של המאה ה-19 וכחלק מתהליך הרחבת פעילותו, החל הבנק לעסוק בהעברת כספים ובאספקת שירותים בנקאיים לצליינים הרוסים הרבים שהגיעו לירושלים בעקבות רכישת הקרקעות של השטח העתיד להיקרא מגרש הרוסים. בנוסף לכך עסק הבנק גם במימון הבנייה של מתחם מוקף חומה ובו כנסייה, בית חולים, אכסניות לעולי רגל ובית מגורים לקונסול הרוסי.

השותף המייסד, הארמני פאסקאל, שימש בין היתר גם כמתורגמן של הקונסוליה האוסטרית בירושלים. באמצעות קשריו השפיע על הקיסר האוסטרי פרנץ יוזף לפעול בניהול ענייניו הכספיים הנרחבים בארץ באמצעות בנק ולירו. הקיסרות האוסטרו-הונגרית הייתה בעלת אינטרסים רבים בארץ, והקימה בירושלים בית דואר ששירת את התושבים וכן את מבנה האכסניה האוסטרית  שהוקמה כמוסד דתי אך נמצאה בחסות הקונסוליה האוסטרית בעיר.

בנק ולירו סיפק שירותים שונים לעסקיו של הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד בווינה, בלונדון ובפריז. משהחל הברון להשקיע כספים בארץ ישראל הוא נעזר בשירותי הבנק לצורך העברת הכספים והפקדתם. כך למשל, בשנת 1854 הקימה משפחת רוטשילד את בית החולים היהודי הראשון בירושלים, בית החולים מאיר רוטשילד. הכספים שהועברו לצורכי מימון הבנייה הועברו באמצעות בנק ולירו.
בשנת 1883 הודיע הברון למנהל מקוה ישראל על פתיחת חשבון אשראי של עשרת אלפים פרנק בבנק ולירו בירושלים לסיוע להתיישבות העברית.

במהלך שנות פעילות הבנק התפתח עיסוקו בתחום הנדל"ן, הבנק רכש בעלות על קרקעות בעיקר בדרך של רישום משכנתאות כנגד הענקת הלוואות וממימושן.

לאחר שנים של פעילות פיננסית ענפה כאחד הבנקים היחידים בארץ ישראל, נסגר הבנק סופית בשנת 1915, כפועל יוצא מתוצאות מלחמת העולם הראשונה, תהליכי המודרניזציה והחילון, ופנייתו של הדור הצעיר במשפחה למקצועות אחרים.

## קישורים חיצוניים
* בנקים בירושלים של אז – בנק ולירו
* 
* מרינה קיגל, תולדות משפחת הבנקאים הראשונה בארץ ישראל, באתר אנו, 6 באוגוסט 2023

ולירו
קטגוריה:שער יפו
ולירו
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1848
מרי ברטון

**מרי ברטון** (באנגלית: Mary Barton) הוא הרומן הראשון מאת הסופרת הבריטית אליזבת גאסקל, הוא פורסם ב-1848. העלילה מתרחשת בעיר מנצ'סטר שבאנגליה בזמן שנות השלושים והארבעים של המאה ה-19, והיא מתייחסת לקשיים שהמעמדות הנמוכים ביותר בתקופה הוויקטוריאנית היו צריכים להתמודד איתם.

## עלילה
הרומן מתחיל במנצ'סטר, שם אנחנו מכירים את משפחת ברטון ואת משפחת וילסון, שתי משפחות ממעמד הפועלים. ג'ון ברטון מתגלה כאדם המטיל ספק בחלוקה של העושר וביחסים שבין העניים לעשירים. בנוסף הוא גם מתאר איך גיסתו אסתר נעלמה לאחר שברחה מביתה.

מיד לאחר מכן מרת ברטון מתה, וג'ון נשאר עם ביתו מרי להתמודד עם העולם האכזרי סביבם. ג'ון המדוכא הושפע קשות ממותו של בנו טום בגיל צעיר, לאחר מות אשתו, הוא מתחיל להיות מעורב בארגונים למען זכויות העם אשר מתקשרים לארגוני המסחר.

מרי מתחילה לעבוד אצל תופרת (אביה התנגד לכך שהיא תעבוד במפעל), היא הופכת למושא אהבתם של העובד ג'ם וילסון והנרי קארסון העשיר, בנו של בעל בית חרושת. מרי מקווה להתחתן עם הנרי קארסון וכך להבטיח לה ולאביה חיים נוחים, אבל מיד לאחר שהיא מסרבת להצעת הנישואין של ג'ם היא מבינה שהיא באמת מאוהבת בו. היא מחליטה להתחמק מקארסון ומקווה שתוכל להראות את רגשותיה לג'ם במהלך הזמן. ג'ם מאמין שהחלטתה סופית, למרות שרגשותיו כלפיה לא משתנים.

בינתיים אסתר שבה ומנסה להגיד לג'ון ברטון שהוא חייב להציל את מרי מלהפוך להיות כמוה, אישה מופקרת. ג'ון רק מרחיק אותה והיא נכנסת לכלא במשך חודש באשמת שיכרות. לאחר שהיא משתחררת היא מדברת עם ג'ם על אותו נושא. ג'ם מבטיח לה שהוא יגן על מרי ומתעמת עם קארסון, בסופו של דבר הם רבים. שוטר עד לקרב שלהם.

זמן קצר אחר כך קארסון נמצא מת כתוצאה מירי וג'ם נעצר על חשד, הרובה שלו נמצא בזירת הפשע. אסתר מחליטה לחקור את העניין ומגלה שהריפוד שעטף את הרובה הוא פיסת נייר עם השם של מרי.
היא מבקרת את מרי ואומרת לה להציל את אהובה, לאחר שהיא עוזבת מרי מבינה כי האשם הוא אביה ולא ג'ם. עכשיו היא חייבת להציל את ג'ם בלי לחשוף את אביה. בעזרת ג'וב לף (הסב החכם של חברתה מרגרט), מרי נוסעת לליברפול למצוא את האדם היחיד שיכול לספק אליבי לג'ם, ויל וילסון, בן דודו של ג'ם ומלח שהיה עמו בלילה של הרצח. לרוע המזל הספינה של ויל בדיוק עוזבת את הנמל, מרי רודפת אחרי הספינה בסירה קטנה וויל מבטיח שהוא יחזור להעיד.

בזמן המשפט ג'ם לומד על אהבתה של מרי אליו. וויל מגיע ומעיד, ג'ם נמצא חף מפשע. מרי נופלת למשכב בזמן המשפט ולאחר שהיא מבריאה היא חוזרת למנצ'סטר להתמודד עם אביה, אשר יסורי המצפון הרסו אותו. הוא מספר לאביו של קארסון את האמת, שהוא הרוצח ושמה שגרר אותו לרצח זה חוסר השיווין בין המעמדות. אביו של קארסון עדיין מחפש נקמה אך לאחר שהוא חוזר בתשובה הוא סולח לג'ון שמת מיד לאחר מכן.

ג'ם מחליט לעזוב את אנגליה, המוניטון שלו נהרס והוא לא יכול למצוא עבודה. הרומן מסתיים עם ג'ם ומרי, כעת בעל ואישה והורים לילד, ועם מרת וילסון, אימו של ג'ם, החיים באושר בקנדה.

## ראו גם
* צפון ודרום, אחד מרומניה המאוחרים של גאסקל בעל נושא דומה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:ספרי 1848
קטגוריה:ספרי אליזבת גאסקל
קטגוריה:רומן חברתי
צ'רצ'יל (טנק)

**צ'רצ'יל** (באנגלית: **Churchill**) הוא טנק חי"ר בריטי שהופעל במלחמת העולם השנייה ולאחריה.

## רקע
בשנות ה-30 של המאה ה-20 צפה הצבא הבריטי שהמלחמה הבאה באירופה תתנהל בדומה למלחמת העולם הראשונה. כתוצאה מציפיות אלה פיתח הצבא הבריטי טנקים הידועים כטנק חי"ר, שנועדו לנוע עם חיל רגלים בהתקפה, לחצות שוחות ותעלות, ולהשמיד קיני מקלעים.

אחד הפיתוחים היה A20, טנק שדמה מאוד לטנקים הבריטיים ממלחמת העולם הראשונה, שפיתוחו התנהל בסוף שנות השלושים. אלא שהבליצקריג הגרמני בפולין וצרפת ב-1940 הבהיר לבריטים שהמלחמה הולכת להיות שונה לחלוטין מהתרחישים שנרקחו בבריטניה.

הבריטים, במקום לנטוש את ייצור טנקי החי"ר, החליטו לשפר את עיצוב ה-A20 ולהכניס אותו לשירות. הטנק תוכנן בזמן קצר מאוד, כאשר הדגש היה על מיגון ולא על ניידות. רוב המזקו"ם הועתק מה-A20, והחימוש העיקרי היה תותח 40 מ"מ בצריח ובנוסף תותח הוביצר בתובה (ההוביצר נותר על הנייר ולא נכנס לפס הייצור). הטנק נקרא על שם ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל.

## התחלה בעייתית

ב-1 ביולי 1940 דרש צ'רצ'יל ש-500 טנקים מדגם A22 ייוצרו עד מרץ. זאת, אף על פי שלמעשה לא היה אבטיפוס או זמן לבחון את העיצוב. בסופו של דבר יוצרו אבות טיפוס והטנק נבחן בצורה מקוצרת מאוד, כאשר הטנקים הראשונים יוצר ביוני 1941. החברה המייצרת הזהירה שלטנק מגרעות רבות ויש צורך בשיפורים, אך בריטניה שוועה לנשק והטנק נכנס לשירות.

עיקר הבעיות נבעו מהמנוע, שהורכב למעשה משני מנועי שישה צילינדרים שחוברו יחדיו. לא זו בלבד שהמנוע היה חלש מדי למשקלו הרב של הטנק, הוא גם נטה להתקלקל ומיקומו הקשה על תיקונים בשטח. בנוסף התותח בקוטר 40 מ"מ היה בלתי מספק. מגרעות אלו הובילו לתפקוד לקוי של הטנק במבצעים בהם נעשה בו שימוש (כגון הפשיטה על דייפ) ונשקל לוותר על ייצורו. אבל הבריטים החליטו להמשיך לשפר את הטנק, וגרסאות חדשות ומשופרות שרתו עד סוף המלחמה, ואחריה עד 1952.

## שיפורים וגרסאות
לצ'רצ'יל נעשו שיפורים ותיקונים רבים. אף על פי שאף פעם לא היה מקביל לטנקים גרמניים או אפילו לטנקים אחרים של בעלות הברית, הצ'רצ'יל היה מוגן היטב ושימש כפלטפורמה מעולה לטנקים ייעודיים שונים. באופן מרשים טנקי צ'רצ'יל אף הצליחו להביס את טנקי הטיגר במספר מקרים (אם כי לרוב, כמו כל הטנקים הבריטים, הם שילמו על כך מחיר כבד). להלן רשימת דגמים משופרים עיקריים:

**סימן 3 ו-4** - בגרסאות אלה היה צריח חדש שאיפשר התקנת תותחי 57 מ"מ.

**סימן 5** - טנקים אלה חומשו בהוביצר בקוטר 95 מ"מ ששימש לירי מטווח קרוב.

**סימן 6** - למעשה סימן 4 חמוש בתותח 75 מ"מ.

**סימן 7 ו"קרוקודיל"** - הסימן 7 היה צ'רצ'יל שמיגונו שופר. המזקו"ם שופר כדי לעמוד במשקל הנוסף. ה"קרוקודיל" היה למעשה מתקן שכלל להביור מותקן בתובה ומכל דלק שהפך את הצ'רצ'יל ללהביור נייד וממוגן.

**AVRE** - רק"ם הנדסי שנועד בעיקר להשמדת ביצורים. הנשק העיקרי היה מרגמה בקוטר 290 מ"מ שירתה פצצות במשקל 18 ק"ג. בנוסף ה-AVRE נשא לעיתים גשרים, ציוד לשיפור דרכים, ומטעני חבלה.

## קישורים חיצוניים

טנק צ'רצ'יל באתר יד לשריון
* 

קטגוריה:טנקים בריטיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:וינסטון צ'רצ'יל
קטגוריה:טנקי חי"ר
גלבוע

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
מלחז אקישבאיה

**מלחז אקישבּאיָה** (באבחזית: **Малхас Акышьбаиа**; בגאורגית: **მალხაზ აკიშბაია**; נולד ב-6 במאי 1972) הוא פוליטיקאי אבחזי וראש הממשל דה יורה של אבחזיה בשנים 2006–2009.
## ביוגרפיה
אקישבאיה נולד ב"גודאווי" שבמחוז גאלי אבחזיה אסס"ר. הוא סיים את לימודיו בשנת 1994 באוניברסיטת קייב, ואת המסטר הוא סיים באוניברסיטת אוקספורד. במהלך פעילותו הפוליטית הוא מילא שורה של תפקידים, ביניהם שר הכלכלה של גאורגיה (1999–2001), ובשנת 2004 שר ההגנה ולאחר מכן, ראש המועצה לביטחון לאומי של גאורגיה.

מדצמבר 2004 ועד למרץ 2006 הוא כיהן כשר האוצר בממשלת הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה והפך לאחר מכן, במרץ 2006, לראש ממשלת הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קצרמר גאורגיה
קטגוריה:פוליטיקאים אבחזים
קטגוריה:שרי הגנה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייב
קטגוריה:ילידי 1972
האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה

**האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה** (באנגלית: **American Psychological Association**, בר"ת: **APA**) היא אגודה מקצועית המייצגת את הפסיכולוגים בארצות הברית. באגודה חברים כ-157 אלף פסיכולוגים. תקציבה עומד על כ-125 מיליון דולר.

## פעילות האגודה
לאגודה יש כיום 56 מחלקות מקצועיות. היא מקושרת ל-60 ארגוני מדינות או טריטוריות אמריקניות וקנדיות.

האגודה מוציאה לאור 57 כתבי עת מדעיים שנחשבים מוערכים בעולם, ומקיפים את רוב תחומי הפסיכולוגיה. כתב העת הרשמי של האגודה הוא "הפסיכולוג האמריקאי" ("The American Psychologist"). האגודה מחזיקה במאגר מידע מקיף בשם "PsycINFO", בו מרוכזים תקצירי מאמרים וספרים מקצועיים החל מהמאה ה-19, מתוך יותר מ-2000 כתבי עת.

האגודה מחלקת מדי שנה פרסים שנחשבים היוקרתיים בעולם בתחום, לפסיכולוגים שנמצאו ראויים לכך. הפרסים ניתנים לפסיכולוגים צעירים וותיקים, על תרומה מדעית משמעותית לפסיכולוגיה, יישומים מדעיים בפסיכולוגיה, תרומה יוצאת דופן לפסיכולוגיה הקלינית, ועוד.

האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה ידועה גם בשל סגנון APA הנפוץ במדעי החברה. זהו סגנון כתיבה סטנדרטי שעל פיו נכתבים מאמרים וציטוטים ביבליוגרפיים.

## היסטוריה
ממוזער|מטה האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה בוושינגטון
האגודה הוקמה בשנת 1892 באוניברסיטת קלארק, ומנתה תחילה 26 חברים. נשיאהּ הראשון היה גרנויל סטנלי הול.

נשיאי האגודה מתחלפים מדי שנה. בין נשיאי האגודה לאורך השנים ניתן למנות פסיכולוגים וחוקרים נודעים רבים, כגון ג'ון דיואי (1899), ויליאם ג'יימס (1904), אדוארד לי תורנדייק (1912), ג'ון ווטסון (1915), לואיס טרמן (1923), גורדון אולפורט (1939), קרל רוג'רס (1947), ג'וי גילפורד (1950), הארי הארלו (1958), וולפגנג קוהלר (1959), אברהם מאסלו (1968), אלברט בנדורה (1974), מרטין זליגמן (1998), פיליפ זימברדו (2002) ועוד. הנשיאה הנוכחית (2012) היא סוזן בנט ג'ונסון.

הפסיכולוגיה הקלינית נחשבת דומיננטית יחסית באגודה. לפיכך פרשו ממנה עם השנים מספר קבוצות בעלות נטייה מחקרית יותר. ב-1959 פרשה קבוצה בעלת נטייה קוגניטיבית והקימה את "האגודה הפסיכונומית". ב-1988 פרשה קבוצה ממוקדת מחקר פסיכולוגי, הקימה את "החברה האמריקנית לפסיכולוגיה", ושינתה את שמה ב-2006 ל"אגודה למדעי הפסיכולוגיה". בתוך ה-APA, קיים "הדירקטוריון המדעי", שמבטא את קולם של הפסיכולוגים המחקריים ותומך בהם.

## ביקורת
ביקורת על האגודה כשנודע כי כחלק מ"צוות ההתייעצות המדעי-התנהגותי" של הממשל, מייעצים חבריה לחוקרי צבא ארצות הברית במתקן הכליאה במפרץ גואנטנמו ובמקומות נוספים, במטרה לשפר את יעילות שיטות החקירה של העצירים, השנויות במחלוקת (יש אומרים כי הן אינן אתיות וכרוכות בעינויים). המבקרים טוענים כי האגודה סירבה להורות לחבריה שלא להשתתף בהתייעצויות וחקירות מסוג זה. זאת בניגוד לאיסור הגורף על השתתפות וחקירות מסוג זה, שהטילו אגודות אחרות, כגון האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה ב-2006.

בפברואר 2025, 3,556 אנשי מקצוע מתחום בריאות הנפש, האשימו במכתב את האיגוד בכך שחברים יהודים הוטרדו, הודרו והושתקו כשמחו נגד גילויי אנטישמיות באיגוד. הודעות בפורומים רשמיים של האיגוד שקראו לאינתיפאדה, תמיכה בחמאס, ב-BDS ובחרם אקדמי על ישראל.

## ראו גם
* מדריך הפרסום של APA

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
פסיכולוגיה, אמריקאית
קטגוריה:ארצות הברית: ארגוני בריאות ורפואה
קטגוריה:מוסדות פסיכולוגיים
פסיכולוגיה
פסיכולוגיה, אמריקאית
דטונציה (מנועים)

**דטונציה** (באנגלית: Engine knocking) הוא תהליך אשר המתרחש כאשר תערובת הדלק ואוויר במנועי בעירה פנימית המונעים בבנזין מוצתת לפני שהבוכנה הגיעה לשיא מהלכה - הזמן האופטימלי להצתת התערובת.

כאשר המנוע עובד בהספק גבוה של למעלה מ-60% מצערת, המנוע עשוי להשמיע בזמן הדטונציה רעש חזק אופייני של צלצולים ומשם מגיע השם בלועזית - engine knocking. ללא ביצוע פעולות מיידיות לדיכוי הדטונציה יגרם נזק משמעותי לאטמים בבוכנת המנוע ולאחר מכן ולנזק למנוע.

## גורמים לדטונציה
דטונציה נגרמת ממספר גורמים אפשריים:
גורם ראשון נובע כאשר משחיזים את ראש המנוע נוצר יחס דחיסה גבוהה ומכך נוצרת ההתלקחות העצמית.

### גורמים במערכת ההצתה
#### ברכבים ישנים, בעלי מערכת הצתה מכנית, בעלי מפלג
# מפלג תקול (יש צורך לכוון זוויות הצתה).
# מפלג **הרוס**, שלא מעביר את מתח ההצתה הדרוש.
# חוטי הצתה תקולים, בלויים, או שאינם מסוגלים להעביר את המתח מהמפלג.
# מצתים גמורים, שלא מוציאים את המתח הדרוש להצתת התערובת הנמצאת בתוך תא הבעירה.

#### ברכבים מודרניים, בעלי מערכת הצתה מונחית מחשב
# מודול הצתה אלקטרוני תקול.
# חוטי הצתה הרוסים או בלויים.
# מצתים תקולים.
# מחשב הצתה תקול.

### גורמים נוספים
# שימוש בדלק באוקטן שאינו תקין.
# הצטברות של משקעים על הבוכנה המתלהטים וגורמים להצתת התערובת. משקעים עלולים להיווצר כתוצאה מפעולת מנוע זמן רב בהספק גבוה ובמצערת קבועה.

## גילוי דטונציה
ישנן כיום שתי שיטות מקובלות לזיהוי מצב דטונציה:
* שימוש ב-knock sensor - סוג חומרה מסוג מיקרופון שמותקן על גבי כל אחת מהבוכנות, מקליט את הרעש הבוקע מהמנוע ומזהה את הרעש האופייני למנוע בזמן דטונציה.
* שימוש ברכיב תוכנה המשולב בבקר המנוע או במחשב אחר המזהה את ריטוטי הסלד האופייניים למצב של דטונציה הנוצרים כתוצאה מההצתה המוקדמת.

## דיכוי דטונציה
כאשר הגורם לדטונציה הוא הצטברות של משקעים על הבוכנה ניתן לסגור את המצערת, תהליך זה מפחית באופן מיידי את הספק המנוע ופעמים רבות גורם גם לשטיפה של המשקעים דרך מערכת הפליטה של המנוע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מנועים
צ'וי הונג-מן

שמאל|ממוזער|250px|צ'וי הונג-מן
**צ'וֹי הוֹנְגּ-מַן ** (בקוריאנית **최홍만**; ) הוא קיקבוקסר דרום קוריאני. המתחרה הגדול ביותר בספורט לחימה מקצועי: גובהו 2.18 מטרים ומשקלו 149 קילוגרם. כעת הוא מתמודד בתחרות K-1.

## תחילת דרכו
צ'וי החל להתאגרף בשנת 2005 וב-19 במרץ של אותה שנה נערך הקרב הראשון שלו נגד וקשויו, שהיה מתאבק סומו. מכיוון שוואקשויו היה חסר ניסיון כקיקבוקסר ניצח צ'וי בנוקאאוט כבר בדקה בשנייה של הסיבוב הראשון. מאז החל להתפרסם בעולם הלחימה וצבר מעריצים רבים. הקרב השני שלו נגד אקבונו, לשעבר אלוף סומו, בגובה 1.96 מטר, ובמשקל 235 ק"ג. צ'וי ניצח גם אותו לאחר שנפל בפעם השלישית. בקרב הרביעי שלו התמודד נגד טום הווארד, ולאחר מספר סיבובים ניצח צ'וי לאחר מספר מהלומות שהנחית באמצעות ברכיו. הפסדו הראשון היה לרמי בונזאסקי ב-19 בנובמבר 2005, הוכרע בהכרעת השופטים.

## להלן רשימת הקרבות
12 ניצחונות 5 הפסדים מתוכם הפסד 1 בנוקאאוט

## קישורים חיצוניים

* דף הלוחם באתר K-1

קטגוריה:קיקבוקסרים
קטגוריה:אמני לחימה דרום קוריאנים
קטגוריה:דרום קוריאנים שנולדו ב-1980