open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
רכיב קבוע פאזה

**רכיב קבוע פאזה** (באנגלית: **constant phase element**) הוא רכיב חשמלי המייצג קבל לא אידיאלי. שימושו העיקרי הוא בניתוח מדידות עכבה חשמלית של מערכות כימיות, וחשיבותו באפשרות לדמות מערכות בהן פני השטח של אלקטרודה אינם הומוגניים.

## הצורך ברכיב
המצאתו של הרכיב קבוע הפאזה עלתה בשנות ה-40 של המאה ה-20 בעקבות חקירת חומרים דיאלקטרים. על מנת לתאר חומרים שגורמים הן לנפיצה והן לבליעת אור נדרש מקדם דיאלקטרי מרוכב, והתגלה כי תלות המקדם בתדירות הוא בצורת חזקה לא שלמה. בעקבות צורך בתחום האלקטרוכימיה נעשה ברכיב שימוש במעגלים המדמים מערכות כימיות:
כמעט בכל המערכות האלקטרוכימיות קיימת תופעה של טעינת שכבה כפולה, כלומר מצב שבו נצבר עודף אלקטרונים על פני האלקטרודה בגלל הפעלת מתח עליה, ויונים חיוביים או שליליים מצטברים על פני השטח החיצוניים שלה. את המתח שנוצר מהפרש מטען זה נהוג לדמות כקבל לוחות. כאשר פני השטח אינם חלקים (למשל אם מתרחש על פני האלקטרודה גימום), מודל קבל הלוחות אינו מדויק ויש לתקנו; את התיקון מייצג רכיב קבוע פאזה.

## התנהגות הרכיב
עכבתו של רכיב קבוע פאזה נתונה בנוסחה:
:Z_{CPE}=\frac{1}{Q_0(\omega i)^n}=\frac{1}{Q_0\omega^n}e^{-\frac{\pi}{2}ni}
כאשר *Q0 גודל המתירוּת של הרכיב בתדירות הזוויתית ω = 1 rad/s, המעריך n מקבל ערכים שאינם בהכרח שלמים בין 0 ל-1. הפאזה הקבועה של הרכיב - הזווית של העכבה החשמלית בהצגה קוטבית במישור המרוכב - היא -(90 \cdot n)^{\circ}. אם n=0 העכבה זהה לזו של נגד, ואם n=1 העכבה זהה לזו של קבל אידיאלי. בכל מקרה אחר הרכיב הוא כסופרפוזיציה של שני הרכיבים, והעכבה שלו היא כשל מעגל RC.
 
## המידע הנדלה מהרכיב
עצם שילובו של הרכיב במעגל המדמה מראה כי פני השטח הנחקרים אינם הומוגניים.
מידת האי-הומוגניות פרופורציונית להפרש בין ערך המעריך לערך השלם הקרוב אליו ביותר, 
כלומר: אם לדוגמה ערך המעריך הוא n=0.80, פירוש הדבר כי הרכיב החשמלי הדומה ביותר הוא קבל (שערכו n=1) ומידת האי-הומוגניות שלו גבוהה יחסית, כלומר פני השטח אינם חלקים כלל ועיקר. אם, לעומת זאת, ערך המעריך הוא n=0.99, אזי לכל צורך מעשי פני השטח חלקים ומתפקדים כקבל לוחות.

מקיבול הרכיב ניתן להפיק מידע כמו המקדם הדיאלקטרי של פני השטח, עובי פני השטח ועוד.

## תנאי השימוש ברכיב קבוע פאזה
מאחר שהשימוש ברכיב הוא למעשה קירוב, שכן הוא אומד בצורה לא מדויקת את מידת ההתנהגות ההתנגדותית-קיבולית של המערכת. הקירוב של מערכת לרכיב קבוע פאזה תקף בתדירויות גבוהות: ניתוח התנהגות של קבל יראה שבתדירות השואפת לאינסוף הקבל הלא אידיאלי מתנהג כנגד, ובתדירויות נמוכות מאוד קבל מתנהג כנתק. לכן יש תוקף לחישוב רכיב שהוא סופרפוזיציה של קבל ונגד רק בתדירויות גבוהות, אז הדמיון בין הרכיבים מספיק כדי לאפשר רכיב שהוא מצב ביניים ביניהם. התדירות המזערית בה הקירוב תקף נקבעת לכל מערכת בנפרד על פי קיבול הרכיב, התנגדות הנגדים ועוד.

## ראו גם
* מדידות עכבה חשמלית

## לקריאה נוספת

*Evgenij Barsoukov, J. Ross Macdonald, **Impedance Spectroscopy: Theory, Experiment, and Applications**, 2nd edition, Wiley-Interscience, 2005


## קישורים חיצוניים
* הסבר על הרכיב,  באתר Gamry 

## הערות שוליים

קטגוריה:רכיבים חשמליים
קטגוריה:אלקטרוכימיה
אליאס פריג'

**אליאס פריג**' (בערבית: الياس فريج; 1918 – 29 במרץ 1998) היה פלסטיני נוצרי אורתודוקסי אשר שימש כראש עיריית בית לחם בין השנים 1972–1997.

## קורות חייו
אליאס פריג' נולד ב-1918 למשפחה מבוססת אשר ישבה בבית לחם מאות בשנים. הוא סיים לימודי תיכון בבית ספר קתולי בירושלים בשנת 1940. בתחילת שנות ה-50 עמד בראש מפעל צדקה בשם "מיסיון ארץ הקודש", במימון נוצרים אמריקאים פרסביטריאנים. בשנת 1960, בזכות מעמדו רב ההשפעה בבית לחם כבעל חנויות רבות לממכר מזכרות, נבחר לכהן כחבר מועצת העיר, תחת השלטון הירדני. הוא המשיך לשמש כחבר מועצה אף לאחר מלחמת ששת הימים, תחת שלטון ישראל. לפריג' היה מפעל גדול למזכרות מצדפים ועץ זית שייצא בשנת 1970 ב-140,000 דולר. ביולי 1971 הוא נבחר ליו"ר לשכת המסחר של בית לחם.

בעקבות מותו של אליאס בנדק, ראש עיריית בית לחם, מספר ימים לפני הבחירות לראשות העירייה ב-2 במאי 1972, החליטו אנשי רשימתו לבחור בפריג' כמועמדם לראשות העיר. פריג' נחשב למועמד בעל סיכויים נמוכים ובבחירות היה פריג' שלישי במספר הקולות שקיבל. אולם ארבעה מאנשי רשימתו של פריג' נבחרו למועצת העיר ופריג' הצליח לגבש קואליציה של חמישה מתוך תשעת הנבחרים ולהיבחר לראשות העיר.

מעת בחירתו לא נערכו עוד בחירות מוניציפליות בבית לחם. פריג' הודיע על התפטרות מתפקידו בתחילת יוני 1980 בעקבות הטמנת מטעני הנפץ במכוניות ראשי הערים של שכם ורמאללה על ידי המחתרת היהודית, אולם הוא חזר בו ונותר בתפקיד ראש עירייה עד שהתפטר על רקע מצבו הבריאותי בחודש מאי 1997. פריג' היה ראש העירייה היחיד בגדה המערבית אשר לא הודח ממשרתו על ידי הממשל הצבאי הישראלי. הוא אף היה ראש העירייה היחיד אשר לא הזדהה עם הפת"ח ואשר לא הודח ממשרתו בעקבות הקמת הרשות הפלסטינית.

ערב חתימת הסכמי אוסלו אמר פריג' לראש ממשלת ישראל יצחק רבין כי אם לא תסופח בית לחם לירושלים הגדולה, העיר תהפוך לעיר שופעת כנסיות אך דלת נוצרים.

לאורך 25 שנים בהן כיהן כראש עירייה ניצל פריג' את קשריו הבינלאומיים כדי לגייס תמיכה כלכלית למפעלי תשתית, כולל בניית בתי ספר, בנייני מינהל ומערכות מים בתחומי בית לחם. בזכות יוזמותיו קשרה בית לחם קשרי ערים תאומות עם אתונה, קורדובה ואסיזי. פריג' אף שימש כיושב ראש חבר הנאמנים של אוניברסיטת בית לחם ונשיא לשכת המסחר המקומית. הוא נסע לעיתים תכופות למדינות שונות בעולם, והיה חבר בצוות המשא ומתן הפלסטיני לוועידת השלום במדריד בשנת 1991. בשנת 1995 מונה לשר התיירות והעתיקות ברשות הפלסטינית, משרה שבה החזיק עד לשנת 1997.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:ראשי עיריית בית לחם
קטגוריה:שרי תיירות
קטגוריה:נוצרים פלסטינים
קטגוריה:בית לחם
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1918
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-1998
אסון חודינקה

ממוזער|מקורבנות האסון
**אסון חוֹדִינְקָה** (ברוסית **Ходынская катастрофа**) היה אירוע של תדחוקת קהל שהתרחש בבוקר 18 במאי 1896, בשטחו של שדה חודינקה, בצפון-מערב מוסקבה שבאימפריה הרוסית, במהלך החגיגות לרגל הכתרתו של הצאר ניקולאי השני. כתוצאה מהאירוע נרמסו למוות 1,389 בני אדם.

## תקציר האירועים
ניקולאי השני הוכתר לצאר האימפריה הרוסית ב-13 במאי 1896. ארבעה ימים לאחר מכן, תוכנן להיערך בשדה חודינקה (באותם ימים בשולי העיר מוסקבה) משתה המוני עבור העם, לרגל ההכתרה.
בעקבות שמועות שנפוצו, שבאירוע כביכול יחולקו מתנות ומטבעות, המון מכל רחבי מוסקבה והסביבה החל להתקבץ כבר ערב לפני האירוע.
לקראת שעה 5 בבוקרו של 18 במאי, כבר נקבצו בשדה חודינקה כ-500 אלף איש.
לאחר שבקרב ההמון נפוצה שמועה כי עובדי נקודות החלוקה הארעיות, שהוצבו לכבוד האירוע, מחלקים את המתנות קודם כל למקורבים להם, ולכן לא יספיק לכולם, החלה נהירה המונית לכיוון נקודות החלוקה,
בעוד אלה שלא הצליחו לעמוד בקצב, בהם נשים וילדים (חלק מהנוכחים הביאו עמם את כל משפחותיהם) נמחצים תחת רגלי ההמון.
1,800 השוטרים שהוצבו באזור האירוע מבעוד מועד לא הצליחו להשתלט על ההמון.
עובדי נקודות החלוקה, שהבינו שההמון עלול למוטט את המבנים הארעיים, ולמחוץ את העובדים תחתיהם, החלו להשליך שקיות מזון לתוך ההמון הדוהר, מה שהגביר עוד יותר את ההיסטריה, והגדיל את כמות הנפגעים.

## לאחר האירוע
הצאר ניקולאי השני ואשתו עודכנו לגבי האירוע, ובילו את שארית יום ההכתרה בביקור בבתי חולים, שבהם היו מאושפזים חלק מהנפגעים.
באותו ערב תוכנן להיערך אירוע חגיגי בבית שגרירות צרפת. הצאר ניקולאי תכנן תחילה לא להשתתף, מכיוון שהוא יכול להיראות כמי שלא שועה לצערם של נתיניו שנפגעו באסון, אולם אחיו הצעירים של הצאר אלכסנדר השלישי, אביו של ניקולאי, שהייתה להם השפעה מסוימת בנושאים מדיניים, גרמו לניקולאי לשנות את דעתו, שכן סברו שתהיה זו סטירת לחי עבור צרפת אם הצאר הטרי לא יופיע לאירוע שעורכים לכבודו, מה שיכול להוביל לתוצאות גרועות משמעותית מאשר הדימוי השלילי שייתכן שידבק בו בקרב העם.

לאחר האסון הוגש סיוע ממשלתי נרחב למשפחות נפגעי האסון, ומספר נושאי משרות ציבוריות הודחו מתפקידם.
למרות זאת, הורגשה התמרמרות בקרב העם על ההזנחה של השלטונות ובית המלוכה את פשוטי העם, שלדעת רבים הייתה הסיבה העקיפה לאסון.

מיסטיקנים ניבאו כי העובדה שהצאר לא נמנע מלהופיע באירוע שערכה לכבודו צרפת, תוביל אותו לאבדון. 
המשורר קונסטנטין בלמונט כתב ב-1905 כי . הנבואה התגשמה – אף שלא במובנה המילולי – 13 שנים לאחר מכן, ב-1918.

## קישורים חיצוניים

* זכרונותיו של אלכסיי וולקוב, מנקודת המבט של בית המלוכה 

קטגוריה:האימפריה הרוסית: היסטוריה
חודינקה
קטגוריה:1896
קטגוריה:היסטריה
קטגוריה:מוסקבה: היסטוריה
קטגוריה:אסונות מחיצה
נאפפליו

**נאפְפְּלִיוֹ** (ביוונית מודרנית: **Ναύπλιο**, ביוונית עתיקה: נָאוּפְּלִיוֹן - Ναύπλιον/Ναύπλιων; בלטינית: Nauplion) היא עיירת נמל בפלופונסוס שביוון, בחלק הצפוני ביותר של מפרץ ארגוליס. היא שימשה כעיר הבירה הראשונה של יוון המודרנית החל משנת 1829 - במהלך מלחמת העצמאות היוונית, ועד 1834.

העיר העתיקה של נאפפליו בנויה ברובה על גבי חצי אי שבולט אל תוך מפרץ ארגוליס ויוצר מפרץ קטן נוח לעגינה הנקרא מפרץ נאפפליו. לימים נבנה גם שובר גלים בפתח הנמל.

עיקר התעסוקה כיום בעיירה מבוססת על תיירות, על הנמל ועל דיג.

## היסטוריה
האזור היה מיושב כבר בעת העתיקה, אולם לא נותרו שרידים לתקופה זו. המקום מוזכר כנראה בכתובת הקדשה מצרית לזכר אמנחותפ השלישי.

### התקופות הביזנטית, הוונציאנית והעות'מאנית
[ימין|ממוזער|200px|נַאפְפְּלִיוֹ בתקופה ה[הרפובליקה של ונציה|וונציאנית, המאה ה-16, כונתה אז "Napoli di Romania" - נאפולי של האימפריה הביזנטית]]
החלק העתיק של העיר, הקרוי אקרונאופְֹליה (Ακροναυπλία), הוקף חומות עוד לפני התקופה הקלאסית, ובהמשך נוספו ביצורים על ידי הביזנטים, הפרנקים, הוונציאנים, והעות'מאנים. העיר נכבשה בשנת 1212 והפכה לחלק מנסיכות אכאיה. היא נמכרה בשנת 1388 לוונציאנים, והם כינו אותה "Napoli di Romania" - נאפולי של האימפריה הביזנטית.

בשנת 1540 נכבשה על ידי האימפריה העות'מאנית, והפכה למרכז אזורי. העות'מאנים החליפו את שמה ל- "Mora Yenişehri" - העיר החדשה של מוריאה (הפלופונסוס).

בשנת 1685 נכבשה שוב על ידי הוונציאנים, אשר חיזקו אותה ובנו את מצודת פלמידי על גבעה החולשת על העיר. זהו המבנה הגדול ביותר שנבנה על ידי הוונציאנים מחוץ לגבולות איטליה.

בשנת 1715 נכבשה העיר מחדש על ידי העות'מאנים.

### מלחמת העצמאות של יוון
במלחמת העצמאות היוונית הייתה נאפפליו מבצר מרכזי של העות'מאנים, והיוונים צרו עליה כשנה, וכבשו אותה בנובמבר 1821. יואניס קפודיסטריאס, שהיה למושלה הראשון של יוון המודרנית, הגיע אל נאפפליו ב-7 בינואר 1828, והייתה זו הפעם הראשונה בה דרכה רגלו על אדמת יבשת יוון. בשנת 1829 הכריז קפודיסטריאס על העיר כבירת יוון. ב-9 באוקטובר 1831 נרצח קפודיסטריאס בכנסייה בעיר, ובשנת 1834, לאחר כינונה של ממלכת יוון, העביר המלך אותון את הבירה לאתונה.

## מבנים ידועים
* מצודת פלמידי (Παλαμήδι) - על גבעה החולשת על העיר
* בּוֹאוּרְטְזִי (Μπούρτζι) - מצודה על אי בפתח מפרץ נאפפליו
*בניין הבנק הלאומי של יוון, הבנוי בסגנון נאו-מיקני

## ערים תאומות
*  
*  
* 
*  
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* תמונות היסטוריות
* מדריך למטייל
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון: ערים
קטגוריה:יוון: ערי נמל
קטגוריה:יוון: ערי חוף
קטגוריה:הרפובליקה של ונציה
אוויו

**אוויו** (Avio) היא חברה איטלקית המייצרת מנועי סילון ומנועים רקטיים ליישומים צבאיים, לתעשיית החלל, ולמשגרי לוויינים. החברה אחראית בין היתר לפיתוח ויצור מאיצים רקטיים למשגר האירופי אריאן 5 ולמשגר הלוויינים העתידי וגה, במסגרת חברה בת בשותפות עם סוכנות החלל האיטלקית, בשם ELV.

## קישורים חיצוניים

* 

 

קטגוריה:חברות איטלקיות
זה מסובך

**זה מסובך** (באנגלית: **It's Complicated**) הוא סרט קולנוע אמריקאי קומי-רומנטי משנת 2009 שבוים על ידי ננסי מאיירס. בסרט מככבים בתפקידים הראשיים : מריל סטריפ, אלק בולדווין, סטיב מרטין, לייק בל וג'ון קרסינסקי.

הסרט זכה לביקורות מעורבות. הוא היה מועמד לשלוש קטגוריות בפרס גלובוס הזהב: הקומדיה או המחזמר הטובים ביותר, התסריט הטוב ביותר והשחקנית בקומדיה או במחזמר הטובה ביותר (מריל סטריפ). מנגד, לא מעט מבקרים וצופים טענו שמדובר בסרט רדוד.

## עלילה
עלילת הסרט עוסקת בזוג גרוש, ג'יין (מריל סטריפ) וג'ייק (אלק בולדווין). ג'יין עובדת בתור שפית וג'ייק הוא עורך דין מצליח. הזוג התגרש לאחר עשרים שנות נישואים, אחרי שג'ייק בגד בג'יין עם אישה אחרת. לאחר עשר שנים השניים נפגשים בשנית וג'ייק משכנע את ג'יין לפצוח ברומן. במהלך הסרט מתברר שאשתו הנוכחית של ג'ייק היא האישה איתה בגד מלכתחילה בג'יין והם כעת נשואים. אגנס (לייק בל), אשתו הנוכחית של ג'ייק, רוצה להביא ילד נוסף למשפחה, אבל ג'ייק מונע את ההריון בכך שהוא לוקח כדורים. עכשיו ג'יין מרגישה אשמה על שהפעם היא לא האישה הנבגדת, אלא האישה האחרת. כשרגשותיה מציפים אותה, ג'יין מתחילה לנהל במקביל רומן עם הארכיטקט שמעצב את מטבחה, אדם (סטיב מרטין) - התפתחות שמסבכת את המצב עוד יותר.

## שחקנים
* מריל סטריפ - ג'יין אדלר
* אלק בולדווין - ג'ייקוב "ג'ייק" אדלר
* סטיב מרטין - אדם שפר
* לייק בל - אגנס אדלר
* האנטר פאריש - לוק דייוויד אדלר
* זואי קאזאן - גבי אדלר
* ג'ון קרסינסקי - הארלי
* ריטה וילסון - טרישה
* ג'יימס פטריק סטיוארט - ד"ר מוס
* רוברט קרטיס בראון - פיטר

## תקציב והכנסות

תקציב הסרט עומד על 85 מיליון דולר והוא שוחרר בחג המולד של 2009 בארצות הברית וקנדה.

הכנסות בשבוע הראשון ליציאתו של הסרט היו גבוהות - כ-22 מיליון דולר. ועד אפריל 2010 צבר הכנסות של 112.7 מיליון דולר. זהו סרטה השני של סטריפ בשנה זו שעבר את רף 100 מיליון הדולר (האחר הוא "ג'ולי וג'וליה").

נכון ל-2021, הסרט הכניס כ-219 מיליון דולר ברחבי העולם.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ננסי מאיירס
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת הנס צימר
אקסאי צ'ין

שמאל|ממוזער|250px|בוורוד - שטח המריבה אקסאי צ'ין
**אקסאי צ'ין** (בסינית: **阿克赛钦**, פין-יין: Ākèsài Qīn) הוא אזור מדבר מלח, לא מיושב ברובו, במשולש הגבולות הודו-סין-פקיסטן, המהווה כחמישית מחבל קשמיר. השליטה על השטח נתונה במחלוקת בין סין והודו. סין שולטת בשטח זה דה פקטו מאז מלחמת הודו–סין.

## גאוגרפיה
אזור אקסאי צ'ין נמצא מצפון להרי קונלון המערביים ומשתרע על פני 37,250 קמ"ר. הרמה המדברית נמצאת בגובה רב (4,800-5,500 מטר מעל פני הים) וכוללת גם מספר אגמי מלח. מבחינה גאוגרפית מהווה האזור חלק מרמת טיבט. חלקו הצפוני של האזור מכונה "מישור סודה" ובו זורם הנהר קרקאש .

## היסטוריה
במהלך שנות ה-50 לא הכירה סין בגבול הבינלאומי (קו מקמהון), שהוא ירושה מהמשטר הקולוניאלי הבריטי שהעניק את השטח להודו. סין טענה שהאזור הוא חלק מטיבט, ולאור טענתה לבעלות על טיבט, טענה סין גם לבעלות על אזור זה. ב-1959 החלו להתרבות תקריות הגבול באזור, והמשבר המרכזי אירע לאחר שהודו גילתה במפות סיניות שסין מחשיבה את האזור בשטחה ואף סללה במקום כביש המוביל לרמת טיבט. הכביש, המחבר בין אזור שינג'יאנג לרמת טיבט מהווה ציר אסטרטגי בראיית סין, והיא הגיבה בתוקפנות רבה לאור המחאה ההודית על סלילת כביש זה. תקריות הגבול באזור גברו לאור הכנסת כוחות של שני הצדדים אל תוך שטח המריבה. ב-20 באוקטובר 1962 פלשו כוחות סיניים לאזור וכבשו אותו. מאז האזור נמצא תחת שליטת סין ומהווה נקודת מחלוקת מרכזית המהווה אבן נגף מרכזית ביחסי שתי המדינות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סין: גאוגרפיה
קטגוריה:הודו: גאוגרפיה
קטגוריה:פקיסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:מדבריות מלח
קטגוריה:קשמיר
Nine

**Nine** (בעברית: **תשע**) הוא סרט מיוזיקל אמריקאי, שבוים על ידי רוב מארשל על פי תסריטו של אנתוני מינגלה שנפטר במהלך הצילומים.

הסרט מבוסס על ספרו ומחזהו זוכה פרס הטוני של פדריקו פליני, "שמונה וחצי".

הקרנת הבכורה נערכה ב-18 בדצמבר 2009 בארצות הברית ובאנגליה ובשאר העולם ב-25 בדצמבר באותה שנה.

בסרט ערב רב של שחקנים, הבולטים שבהם: דניאל דיי-לואיס, ג'ודי דנץ', מריון קוטיאר, פנלופה קרוז, סופיה לורן, ניקול קידמן, קייט הדסון ופרגי.

הסרט מספר על במאי קולנוע מתוסכל המנסה לתמרן בין הנשים הרבות בחייו כדי שיוכל לכתוב את התסריט לסרט הבא שלו. הסרט היה מועמד לחמישה פרסי גלובוס הזהב. בנוסף, למרות תקציב של כ-80 מיליון דולר הסרט גרף כ-30 מיליון דולר בלבד.

רוב הביקורות על הסרט היו שליליות.

הוא הופץ בבתי הקולנוע בישראל בשמו המקורי בשפה האנגלית, דבר שנחשב לנדיר, וככל הנראה נעשה על רקע צאתו של סרט המדע הבדיוני והפנטזיה "9" באותה השנה.

## צוות השחקנים
* דניאל דיי-לואיס בתפקיד גווידו קונטיני, בהתבסס על דמותו של פדריקו פליני.
** ג'וזפה ספיטלרי בתפקיד גווידו קונטיני הצעיר.
* מריון קוטיאר בתפקיד לואיזה אקארי קונטיני, בהתבסס על אשתו של פליני ג'ולייטה מזינה.
* פנלופה קרוז בתפקיד קרלה אַלְבָּנֶ֫זֵה, בהתבסס על אנה ג'ובניני, פילגשו של פליני.
* ניקול קידמן בתפקיד קלאודיה ג'נסן, בהתבסס על שחקנית הקולנוע אניטה אקברג.
* ג'ודי דנץ' בתפקיד ליליאן לה פלר, מעצבת תלבושות.
* קייט הדסון בתפקיד סטפני נקרופורוס, כתבת אופנה בווג.
* סופיה לורן בתפקיד מאמא קונטיני, אימו של גווידו.
* פרגי בתפקיד סרגינה, זונה.
* ריקי טוגנצי בתפקיד דאנטה, המפיק של גווידו.
* ג'וזפה צ'דרנה בתפקיד פאוסטו.
* אליו ג'רמנו בתפקיד פיירפאולו.
* ולריו מאסטנדראה בתפקיד דה רוסי.
* מרטינה סטלה בתפקיד דונטלה.
* רוברטו צ'יטרן בתפקיד ד"ר רונדי.
* אנדי פסואה בתפקיד נער איטלקי.
* מקס פרוקצ'יני בתפקיד איש העסקים.
* ג'ון טרי בתפקיד מרווין.
* וינסנט ריוטה בתפקיד לואיג'י.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:סרטים מוזיקליים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטים על קולנוע
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות זמר מבוססי סרטים
קטגוריה:סרטי סופיה לורן
קטגוריה:סרטי רוב מרשל
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים
סוזומו הירסוואה

**סוזומו הירסוואה** (ביפנית: **平沢進**; נולד ב-2 באפריל 1954 בטוקיו) הוא מלחין ויוצר מוזיקת פופ אלקטרונית יפני. הוא מוכר לקהל המערבי בזכות כתיבת מספר פסקולים מצליחים לסרטי אנימה יפניים.

## ביוגרפיה
הירסוואה נולד בטוקיו בשנת 1954. החל בלימודים במכללת גאקוין בטוקיו לעיצוב בשנת 1972. בשנים 1972 - 1978, הופיע עם להקתו, "מנדרייק" (Mandrake), שניגנה בסגנון רוק פרוגרסיבי. בשנת 1979 הקים ביחד עם שניים מחבריו מלהקת מנדרייק להקת טכנו-פופ בשם P-Model. הלהקה הוציאה מספר אלבומים במהלך שנות ה-80.

בשנת 1989 הקליט הירסוואה אלבום סולו ראשון והמשיך להופיע עם להקת P-model עד להתפרקותה בשנת 1999. בשנת 2004 הקים את Kaku P-Model בה הוא החבר היחיד. הירסוואה הוציא במהלך השנים מספר פסקולים לסדרות וסרטי אנימה, בהם לסרטים "פפריקה", "סוכן פרנויה" ו"ברזרק".

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מלחינים יפנים
קטגוריה:מוזיקאים יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1954
לינדה נוכלין

**לינדה נוכלין** (באנגלית: **Linda Nochlin**; 30 בינואר 1931 – 29 באוקטובר 2017) הייתה היסטוריונית ומבקרת אמנות אמריקאית. תרומתה העיקרית הייתה בחקר אמנות המאה ה-19 וה-20. בנוסף, נחשבת נוכלין לאחת מחלוצות מחקר האמנות הפמיניסטית.

## חייה
נוכלין נולדה בברוקלי, ניו יורק. בשנת 1952 סיימה את לימודי התואר השני באוניברסיטת קולומביה. את עבודת הדוקטורט סיימה בשנת 1963 באוניברסיטת ניו יורק. נושא המחקר שלה היה הצייר הצרפתי הריאליסט גוסטב קורבה. היא תרמה תרומות רבות לחקר הריאליזם, ואמנות המאה התשע עשרה נותרה עניין מרכזי לאורך כל הקריירה שלה, שכללה תפקידים אקדמיים במכללת ואסר, מרכז הבוגרים באוניברסיטת העיר ניו יורק, אוניברסיטת ייל והמכון לאמנויות יפות באוניברסיטת ניו יורק. כאוצר, נוכלין ארגנה תערוכות כמו "נשים אמניות: 1550–1950" (1976) במוזיאון לאמנות של מחוז לוס אנג'לס ו"פמיניזם גלובלי "(2007) במוזיאון ברוקלין.

בשנת 1971 פורסם את מאמרה בעל ההשפעה "למה לא היו אמניות גדולות?" בכתב העת 'ArtNews'. המאמר הצביע על הממד החברתי המערבי שלא אפשר התפתחות אמנותית שווה לנשים אמניות.

נוכלין המשיכה ביצירת קו מחקר פמיניסטי גם כאוצרת בשורה של פרויקטים כגון התערוכה "נשים אמניות 1550–1950" במוזיאון העירוני לאמנות בלוס אנג'לס בשנת 1976 או "פמיניזם גלובלי" (Global Feminisms), שהוצגה בשנת 2007 במוזיאון ברוקלין.

## מספריה

***Realism**, Harmondsworth, Middlesex : Penguin Books, 1971
***Gustave Courbet : a study of style and society**, New York : Garland Pub., 1976
***Women, art, and power and other essays**, London : Thames and Hudson, 1991
***The politics of vision : essays on nineteenth-century art and society**, London : Thames and Hudson, 1991
***Bathers, bodies, beauty : the visceral eye**, Cambridge, Mass. Harvard University Press, 2006


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:מבקרי אמנות אמריקאים
קטגוריה:פמיניסטיות אמריקאיות
קטגוריה:פמיניסטים אמריקאים
קטגוריה:חוקרות תולדות האמנות
קטגוריה:היסטוריוניות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרי מכללת ואסר
קטגוריה:בוגרות מכללת ואסר
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1931
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1931
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2017
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017
דומיניק ז'אן לארה

שמאל|ממוזער|250px|פסל של לארה בחצר כנסיית ואל דה גראס
**דומיניק ז'אן לארֵה** (בצרפתית: **Dominique-Jean Larrey**; 8 ביולי 1766 – 25 ביולי 1842) היה מנתח צרפתי בצבאו של נפוליאון בונפרטה, שתרם רבות לפיתוח הרפואה הצבאית.

## חייו
לארה נולד בכפר בודאן שבהרי הפירינאים להורים בורגנים. הוא גדל בבורדו, והתייתם מהוריו בגיל 13. לאחר מות הוריו התחנך אצל דודו, אלכסיס, מנתח בכיר בעיר טולוז. לאחר ששימש שוליה במשך שש שנים, נסע לפריז ללמוד אצל הרופא פייר-ז'וזף דסו, שהיה המנתח הראשי באוטל דיו, בית החולים המרכזי והוותיק ביותר בפריז.

לארה היה המנתח הבכיר בצבאו של נפוליאון בונפרטה. בתקופת שירותו, מ-1797 עד 1815, הוא פיתח את השיטה המודרנית לכירורגיה צבאית ויזם הקמתם של בתי חולים שדה ומערכת של אמבולנסים צבאיים, שהוסבו לצורך כך מכלי רכב מלחמתיים. כמו כן, הוא קבע את כללי המיון (טריאז') של הפצועים בקרב, לפיהם הפצועים טופלו לפי חומרת פציעתם ודחיפותה, ללא קשר לדרגתם או אזרחותם. חיילי אויב גם כן טופלו, במקביל לחיילים הצרפתים או בני בריתם.

לארה היה מהאנשים האהובים על נפוליאון, אשר אף אמר עליו: "אם הצבא אי פעם יקים אנדרטה להביע את תודתו, הוא צריך לעשות זאת לכבוד לארה". הוא העניק ללארה את התואר ברון בשנת 1809 בשדה הקרב של וגראם. בשנת 1811 עמד לארה בראשו של צוות כירורגי אשר ביצע כריתת שד ללא הרדמה בפרנסס ברני בפריז. תיאורה את הניתוח שופך אור על יחסי רופא-מטופל במאה ה-19 ועל שיטות ניתוח מוקדמות בבית החולה.

בקרב ווטרלו ב-1815 הורה הדוכס מוולינגטון לחייליו לא לירות בכיוונו של לארה על מנת "לתת לאיש האמיץ הזה זמן לאסוף את הפצועים", והצדיע "לאומץ לבו ולמסירותו בעידן שכבר איננו שלנו". באותו קרב נשבה לארה בידי הפרוסים ונדון למוות. אולם, הוא זוהה על ידי אחד מהמנתחים הגרמנים, שביקש לחוס על חייו. ייתכן שמשום שלארה הציל את חייו של בנו של גבהרט לברכט פון בליכר כשהיה פצוע ונשבה בידי הצרפתים, הוא נחון ונלקח לצרפת תחת ליווי. את שארית חייו הקדיש לכתיבה ולעבודה כרופא אזרחי. הוא מת ב-1842 בליון.

לארה נחשב לאבי הכירורגיה הצבאית המודרנית, וכתביו, שתורגמו לשפות רבות, הם עדיין מקורות בעלי ערך בתחום הרפואה והכירורגיה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## לקריאה נוספת

* Louis Alexandre Hippolyte Leroy-Dupré, Memoir of Baron Larrey: Surgeon-in-chief of the Grande Armée. From the French, 1861


קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:רופאים צרפתים
קטגוריה:רופאים צבאיים צרפתים
קטגוריה:כירורגים צרפתים
קטגוריה:צרפתים במלחמות הנפוליאוניות
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1766
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1842
דולומיטי סופרסקי

[ממוזער|250px|[קבוצת סלה, כפי שהיא נראית ממסלולי הסקי של סשדה, השייכים לדולומיטי סופרסקי]]
[ממוזער|250px|מקפצת הסקי האולימפית ב[קורטינה ד'אמפצו]]
**דולומיטי סופרסקי** (**Dolomiti SuperSki**) הוא סקי פס (Skipass) משותף לשנים-עשר אתרי סקי בהרי הדולומיטים שבצפון איטליה. זהו הסקי פס המשותף השני בגודלו בעולם (אחרי זלצבורג סופר סקי Salzburg Super Ski). הוא מאפשר גלישה על מסלולים באורך של 1,200 קילומטרים ושימוש ב-450 מעליות סקי שונות, בגבהים שבין 3,200-1,500 מטרים. חלק משנים-עשר האתרים הכלולים בסקי פס המשותף- מקושרים זה לזה על ידי מעליות סקי ומסלולי סקי, ואילו חלקם האחר אינו מקושר. אזור הסקי המפורסם ביותר הכלול בדולומיטי סופרסקי הוא טבעת המסלולים של סלה רונדה, המקיפה את קבוצת סלה, והכוללת מסלולים מארבעה אזורי סקי שונים. אתר הסקי של קורטינה ד'אמפצו (Cortina d'Ampezzo) ארח את אולימפיאדת החורף של שנת 1956, והוא ממשיך לארח טורנירים בינלאומיים מדי שנה.

אזורי הסקי השייכים לדולומיטי סופרסקי:
# קורטינה ד'אמפצו (Cortina d'Ampezzo)
# פלאן דה קורון (Plan de Corones)
# אלטה באדיה (Alta Badia)
# ואל גרדנה-אלפי די סיוזי (Val Gardena-Alpe di Siusi)
# ואל די פאסה-קארצה (Val di Fassa-Carezza)
# אראבה-מרמולאדה (Arabba-Marmolada)
# אלטה פוסטריה (Alta Pusteria: Baranci, Monte Elmo, Croda Rossa di Sesto)
# ואל די פיימה-אובראגן (Val di Fiemme-Obereggen)
# סן מרטינו די קסטרוצה-פאסו רולה (San Martino di Castrozza-Passo Rolle)
# ואלה איזארקו (Valle Isarco (Plose)
# טרוואלי (Trevalli)
# מונטה צ'יווטה (Monte Civetta)
# קאנזיי (canazei)

## קישורים חיצוניים
* 

* דולומיטי סופרסקי

קטגוריה:אתרי סקי באיטליה
קטגוריה:איטליה: גאוגרפיה
מורי ארקין

**משה "מורי" ארקין** (נולד ב-23 באוקטובר 1952) הוא איש עסקים ישראלי.

## ביוגרפיה
ארקין נולד בשנת 1952 ברמת גן. הוריו לובה וזיאמה ארקין, אשר באו מרוסיה ב-1932, עסקו ברוקחות והיו בעלי בית מרקחת ברחוב לוינסקי בתל אביב. בשנת 1961, בשובו מקלן, יסד אביו את חברת "אגיס" (מלטינית: פעלתנות), שעסקה ביבוא תרופות לישראל.

כדובר רוסית, הוצב ארקין לשירות באגף המודיעין ביחידה 848 בסיני. שירת בתקופת במלחמת יום הכיפורים. בתחילת שנות ה-70 מת אביו, ומורי, אז חייל בן 19, קיבל לידיו את האחריות על החברה.

ארקין רכש תואר ראשון בארכאולוגיה ומקרא ולמד לתואר שני בפסיכולוגיה פיזיולוגית באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בפילוסופיה של המדע. הוא פרסם בשנת 1997 מאמר ברבעון "Art Bulletin" בשם "ניתוח אינטרדיסציפלינרי של הפייטה מפירנצה של מיכלאנג'לו". בשנת 2003 הפיק דיסק משירי משוררים אותם הוא הלחין וביצעו אשתו, דוריס ארקין, לצד קרן הדר ואריק לביא. הוא עובד על דיסק נוסף משירי רחל המשוררת.

בשנת 2004 נמכרה "אגיס" לחברת התרופות האמריקאית "פריגו" בסכום של 831 מיליון שקל. באוקטובר 2005 רכש מניות בחברת בזק בסך 170 מיליון דולר. בשנת 2007 מכר אותן לשלמה נחמה ב-470 מיליון דולר.

ארקין מחזיק ב-1.5% מבנק הפועלים ובנק לאומי והיה בשנים 2010 עד 2013 הבעלים של הפועל רמת גן בכדורגל, אותה רכש לאחר שנקלעה לחובות. הוא בעל החזקות בכעשרים חברות המפתחות ציוד רפואי ותרופות.

בשנת 2015 הטילה עליו רשות המיסים לשלם כופר בסך 10,000 ש"ח, משום "שנחשד באי-דיווח על מימוש אופציות בשנים 2006–2010 ללא הצדק סביר".

ב-2017 נודע כי ארקין השקיע כ-90 מיליון ש"ח עבור 5.6% בקבוצת ביטוח ישיר.

בשנת - 2019 רכש ארקין את החזקותיה של קרן פימי בחברת נובולוג. נכון לסוף שנת 2019 מחזיק ארקין כ-12% מחברת נובולוג.

ב-2016 העריך פורבס את הונו של ארקין ב-1.3 מיליארד דולר.

ארקין נשוי לדוריס, פסיכולוגית, וגר בכפר שמריהו. הוא אב לשלושה ילדים: ניר, לשעבר אלוף ישראל לנוער בסקווש וכיום שחקן בנבחרת ישראל; איתי, לשעבר שוער הפועל רמת גן בכדורגל; וקרן.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס התעשייה
קטגוריה:הפועל רמת גן
קטגוריה:ישראלים שהוטל עליהם עונש של כופר
קטגוריה:מיליארדרים ישראלים
קטגוריה:כפר שמריהו: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר אהל שם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
אוסיפ צדקין

**אוסיפ צדקין** (ברוסית: **Осип Цадкин**; בכתיב לטיני: **Ossip Zadkine**; 14 ביולי 1890 – 25 בנובמבר 1967) היה אמן צרפתי ממוצא יהודי רוסי. מתלמידיו של הצייר יהודה פן. הוא מוכר בעיקר בשל היותו פסל, אבל הוא גם יצר הדפסי אבן וציורים.

## קורות חייו
נולד בשם **יוסל ארונוביץ' צדקין** בעיר ויטבסק שבאימפריה הרוסית (כיום בבלארוס) לאם סקוטית ואב יהודי.

לאחר השלמת לימודיו בבית ספר לאמנות בלונדון, התיישב צדקין בפריז ב-1910. שם הוא לקח חלק פעיל בתנועת הקוביזם, שהייתה רווחת באותה תקופה. מאוחר יותר הוא פיתח סגנון משלו, המושפע מאוד מן האמנות האפריקאית. במלחמת העולם הראשונה שירת כחובש בצבא צרפת, ונפצע בפעולה. בעת מלחמת העולם השנייה עקר לאמריקה. יצירתו המוכרת ביותר היא כנראה "העיר ההרוסה" (1953) – מצבת זיכרון לזכר הרס מרכז העיר רוטרדם שבהולנד על ידי חיל האוויר הגרמני ב-1940.

צדקין לימד אמנות בבית ספר לפיסול משלו. הוא נפטר בפריז ב-1967, נקבר בבית הקברות מונפרנאס.

מוזיאון צדקין שבפריז, הנמצא בביתו הפרטי, מוקדש לשלל יצירותיו. חלק מיצירותיו מוצגות בישראל.

## גלריה

De Verwoeste Stad in de steigers.jpg|"העיר ההרוסה", רוטרדם
Ossip Zadkine-Grosser Orpheus.jpg|"אורפאוס"
File:Lotophage.jpg|"אוכלי הלוטוס" (Lotophage), ברונזה, 1962-1961, ברונזה, אוסף מוזיאון תל אביב לאמנות, מוצב ביפו


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אולגה שץ, אמנות דורנו, ירושלים:ראובן מס, תשי"ח (1958)
* גדעון עפרת, המחסן של גדעון עפרת, "היה פיסול, מישהו זוכר?", 31 ביולי 2019.

קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1890
קטגוריה:פסלים יהודים רוסים
קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מונפרנאס
קטגוריה:יהודים אנשי הכוחות המזוינים של צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לצרפת
קטגוריה:מהגרים מצרפת לארצות הברית
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1967
קטגוריה:פסלים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:פסלים צרפתים במאה ה-20
פונקציית זוגיות

באלגברה בוליאנית, **פונקציית זוגיות** היא פונקציה בוליאנית המחזירה 1 אם מספר האחדות בווקטור הקלט הוא אי זוגי.

פונקציית הזוגיות ראויה לציון בשל תפקידה במחקר תאורטי של סיבוכיות מעגלים.

## תכונות

פונקציית הזוגיות היא פונקציה בוליאנית סימטרית.

פונקציית הזוגיות ב-*n* משתנים ושלילתה הן היחידות עבורן הצורה הנורמלית הדיסיונקטיבית תהיה בהכרח בעלת המספר המקסימלי של 2^{n-1} פרדיקטים באורך *n* וכן הצורה הנורמלית הקוניוקטיבית תהיה בעלת המספר המקסימלי של 2^{n-1} פסוקיות מאורך *n*.

## סיבוכיות מעגלים

בשנות השמונים המוקדמות של המאה העשרים מריק פורסט, ג'יימס סאקס ומייקל סיפסר ובאופן בלתי תלוי מיקלוס אג'טאי מצאו חסם תחתון על-פולינומי על הגודל של מעגלים בוליאניים קבועי-עומק עבור פונקציית הזוגיות. כלומר, הם הראו כי לא קיים מעגל קבוע-עומק מגודל פולינומי שיכול לחשב את פונקציית הזוגיות. תוצאות דומות הושגו גם עבור פונקציות הרוב, הכפל והסגור הטרנזיטיבי, על ידי רדוקציה למקרה של פונקציית הזוגיות. עד אותו זמן היו ידועים רק חסמים תחתונים ליניאריים עבור פונקציות טבעיות אחדות.
בעקבות זאת פורסמו מספר הולך וגדל של חסמים תחתונים. לבסוף, בשנת 1984 ג'ואן הסטאד (שזכה ב-1994 בפרס גדל עבור עבודתו זו) מצא חסם תחתון אקספוננציאלי הדוק על גודל המעגלים הבוליאניים קבועי העומק עבור פונקציית הזוגיות. למעשה, למת המיתוג של הסטאד טומנת בחובה את הקושי הטכני שבמציאת חסמים תחתונים שכאלו.

## הגרסה האינסופית

פונקציית זוגיות אינסופית היא פונקציה f\colon \{0, 1\}^{\omega} \to \{0, 1\} הממפה כל מחרוזת בינארית אינסופית ל-0 או 1, והיא בעלת התכונה הבאה: אם \ w ו-\ v הן מחרוזות בינאריות אינסופיות השונות זו מזו רק במספר סופי של קואורדינטות, אז \ f(w) = f(v) אם ורק אם \ w ו-\ v שונות זו מזו במספר סופי של קואורדינטות.
בהנחת אקסיומת הבחירה ניתן להוכיח בקלות שפונקציית זוגיות אינסופית קיימת וישנן 2^{\mathfrak{c}} פונקציות כאלו - כמספר כל הפונקציות מ-\ \{0, 1\}^{\omega} ל-\ \{0, 1\}. מספיק לקחת נציג אחד לכל מחלקת שקילות של היחס \approx המוגדר כך: w \approx v אם ורק אם \ w ו-\ v שונים במספר סופי של קואורדינטות. בהינתן נציגים כאלו, נוכל למפות את כולם ל-0. יתר ערכי \ f ייקבעו באופן חד משמעי.
לעיתים קרובות משתמשים בפונקציות זוגיות אינסופיות בתאוריה של מדעי המחשב ובתורת הקבוצות בשל הגדרתם הפשוטה - ומצד שני - הסיבוכיות התיאורית שלהן. למשל, ניתן להראות שתמונה הפוכה \ f^{-1}[0] היא קבוצת לא-בורל.

## הערות שוליים

קטגוריה:אלגברה בוליאנית
זוגיות
סרמד

**סרמד קשאני** (1590–1661), ידוע גם כמוחמד סעיד (בפרסית: سرمد), היה מיסטיקן פרסי, יהודי מומר מהמאה ה-17, משורר, וקדוש דתי בהודו, ממוצא יהודי ארמני.

## קורות חיים
סרמד היגר להודו יחד עם משפחתו, אשר עסקה במסחר והייתה דוברת השפה הפרסית. הוא עזב את אשתו, ויתר על יהדותו והתאסלם, ולאחר מכן המיר את דתו להינדואיזם, שגם אותה זנח לבסוף. סרמד נודע בהערכה ובלעג מעורבים בהם התייחס לדתות הגדולות של זמנו. הוא כתב שירה דתית בערבית ובפרסית בצורה השירית המרובעת. עיסוקו כסוחר הקנה לו שליטה בשפות הערבית והפרסית.

לקראת סוף המסע התאהב סרמד בנער בן 14, הינדואי. אהבתו הובילה לשינוי תודעתי קיצוני אשר גרם לו לוותר על הונו ורכושו, ולא לחשוש משום מוסכמה חברתית. הוא הסתובב ברחובות ובחצר הממלכה כנגה סאדהו כשהוא עירום לחלוטין.

במהלך חייו תרגם סרמד את התורה לפרסית.

הוא הגדיר את עצמו כ"סופי, כומר קתולי, נזיר בודהיסטי, רב יהודי, כופר ומוסלמי".
השתייכותו הדתית נותרה שנויה במחלוקת מצד יהודים, מוסלמים וההינדואים.

הוא הוזמן לחצרו של יורש העצר של האימפריה המוגולית, דארא שיקוא, שקידם סובלנות דתית כאביו, שאה ג'האן. אולם במאבק הירושה אורנגזב גבר על דארא שיקוא, והוא הוציא להורג רבים מאנשי חצרו של אחיו, ובכללם סרמד באשמת כפירה.

קברו בחלק הישן של העיר דלהי או דלהי הישנה, הוא מקום עלייה לרגל.

לאחר צאת ספרה "ציפור בעיר הקודש" בשנת 2019 שעסק בסרמד, בשנת 2020 הסופרת הישראלית דליה כהן-קנוהל, התחילה צילומים ראשוניים לסרט תיעודי עלילתי על סרמד וליהקה לתפקיד סרמד את השחקן הישראלי אליעז ראובן-דנדקר ושוחרר קדימון לסרט, אך הפרויקט נגנז בשל התפרצות מגפת הקורונה והקפאת המימון לסרט.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משוררים יהודים פרסים
קטגוריה:משוררים יהודים הודים
קטגוריה:הודו: דת ופילוסופיה
קטגוריה:יהודים שהתאסלמו
קטגוריה:יהודים ארמנים
קטגוריה:ילידי 1590
קטגוריה:נפטרים ב-1661
נפת כנרת

**נפת כִּנֶּרֶת** היא נפה במחוז הצפון של מדינת ישראל. שטחה הוא 529 קמ"ר, והיא כוללת את ארץ כינרות וחלק מהגליל התחתון.

הנפה מחולקת לשני אזורים טבעיים: "אזור כנרת" (221) ו"אזור גליל תחתון מזרחי" (222).

הנפה קרויה על שם הכנרת הנמצאת בשטחה, והיא נקראת גם "נפת טבריה" על שם העיר טבריה שהיא העיר הגדולה בה.

נפת כנרת הוקמה בהחלטת ממשלת ישראל בשנות ה-50, על בסיס נפת טבריה של המנדט הבריטי. באפריל 1957 הועברה לנפה הגדה הצפונית של הכנרת, שנכללה קודם לכן בנפת צפת.

היישוב היהודי על גדות הכנרת החל בראשית המאה ה-20, ובה הוקם הקיבוץ הראשון, דגניה.

## יישובים
נפת כנרת כוללת 46 יישובים:

## דמוגרפיה

אוכלוסיית הנפה מונה, נכון לשנת 2023, כ-124,800 איש, מתוכם כשלושה רבעים הם יהודים והשאר בני מיעוטים – דרוזים, ערבים נוצרים (רובם יוונים-קתולים), ערבים מוסלמים (חלקם בדואים) וצ'רקסים. מרבית האוכלוסייה הלא-יהודית גרה במערב הנפה, בעיקר במע'אר.

שיעור הילודה היהודי בנפה הוא 3.52 ילדים לאישה, שיעור הילודה הערבי הוא 1.98 ילדים לאישה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז הצפון
קטגוריה:ישראל: נפות
עכבת וארבורג

**עכבת וארבורג** (באנגלית: Warburg impedance) באלקטרוכימיה הוא רכיב במעגלים חשמליים המייצג תגובה כימית שקצבה מוגבל על ידי קצב הדיפוזיה, מה שמכונה תגובה מבוקרת דיפוזיה. שימושה העיקרי הוא בניתוח מדידות עכבה חשמלית של מערכות כימיות, וחשיבותו באפשרות לדמות מערכות בהן ישנה כמות מספקת של אנרגיה, וקינטיקה מהירה.

רכיב חשמלי זה נהגה לשימוש במדידות עכבה חשמלית, ואינו קיים פיזית, עם זאת המידע הכימי שמופק ממנו רב חשיבות.

## הצורך ברכיב
במדידות עכבה חשמלית רבות מופיע בדיאגרמת נייקוויסט ישר ששיפועו 45 מעלות במרחב התדירויות הנמוכות.
להתנהגות זאת, בתחילה, לא היה רכיב חשמלי מתאים. הסיבה לכך היא שהתנהגות זו מעידה על כך שהגורם המגביל את התגובה האלקטרוכימית הוא הדיפוזיה.

במקרה זה יש במערכת אנרגיה מספקת להתגבר על מחסום האנרגיה של התגובה, ואף הקינטיקה מהירה מאוד, לכן מה שמגביל את קצב התגובה הוא הגעת הצורונים לאלקטרודה, וזו תלויה בדיפוזיה שלהם.
מכיוון שבתורת החשמל אין תופעה מקבילה (שם הדיפוזיה של אלקטרונים זניחה ביחס לסחיפתם או מהירותם בתנועה בהשפעת פוטנציאל), התעורר הצורך להמציא רכיב חשמלי דמיוני שיתאר תגובה שקצבה תלוי דיפוזיה, והוא עכבת וארבורג.

## התנהגות הרכיב
עכבת הרכיב נתונה על ידי הנוסחא:
Zw=σ/w0.5-iσ/w0.5

כאשר Zw - העכבה כפונקציה של התדירות הזוויתית, w- התדירות הזוויתית, σ- מקדם וארבורג, i- הוא בסיס המספרים המרוכבים.

## דליית מידע מהרכיב
התנהגות חשמלית המתאימה לרכיב מעידה על מצב בו התגובה היא תלוית דיפוזיה, וזהו מידע חשוב כשלעצמו. 
יותר מכך, על דרך השלילה דבר זה מוכיח את הקינטיקה המהירה וטיפוס על פני מחסום האנרגיה.
ערכים כמותיים ניתן להוציא באמצעות מקדם וארבורג.

## לקריאה נוספת (באנגלית)
* Bard & Faulkner, **Electrochemical Methods: Fundamentals and Applications, Second Edition**, wiley, January 2001.

## ראו גם
* מדידות עכבה חשמלית

## קישורים חיצוניים

* עכבת וארבורג - באתר (Gamry)

קטגוריה:אלקטרוכימיה
קטגוריה:כימיה אנליטית
רב זביד (השני)

**רב זביד** היה אמורא בבלי בדור הרביעי והחמישי. היה תלמידם של אביי ורבא ובר פלוגתא של רב פפא. רב כהנא היה תלמידו.

לפי הכתוב באגרת רב שרירא גאון, כיהן שנים אחדות כראש ישיבת פומבדיתא.

נשא לאישה את אמו של רב זוטרא בר טוביה, אך לאחר זמן מועט גירשה.

## מותו
בתלמוד מסופר שכשרבי חייא פרוואה היה בביתו של ריש גלותא, הוא התיר לאכול ביצה שנצלתה על ידי גויים, משום שכך סוברים חזקיה ובר קפרא. כששמע זאת רב זביד, הוא אמר לאנשי ביתו של ריש גלותא לא לשמוע לדברי רבי חייא, ולהימנע מאכילת ביצה כזו, משום בישולי גויים, כי כך סוברים רבי יוחנן ואביי. התלמוד מספר, שבשלב זה . על פי פירוש רש"י פירוש משפט זה הוא, שאנשי בית גלותא כעסו על פסקו המחמיר של רב זביד, ולכן הרגו אותו על ידי שהשקוהו בכוס של חומץ.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי בבל
קטגוריה:הדור החמישי לאמוראי בבל
קטגוריה:ראשי ישיבת פומבדיתא
קטגוריה:תלמידי רבא
קטגוריה:תלמידי אביי
רב זביד מנהרדעא

**רב זְבִיד מנהרדעא** היה אמורא בבלי בדור הרביעי מחכמי ישיבת נהרדעא. היה חברו של רב דימי ורבם של אמימר ורב כהנא מפום נהרא.

אמימר, כבן ישיבת נהרדעא העדיף את דבריו של רב זביד מנהרדעא, על פני אמוראים אחרים, כרב כהנא, רב פפי ורב זביד

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי בבל
ויליאם רדפילד

**ויליאם קוקס רדפילד** (באנגלית: **William Cox Redfield**; 18 ביוני 1858 - 13 ביוני 1932) היה פוליטיקאי אמריקני, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ומזכיר המסחר בקבינט הנשיא וודרו וילסון.

## ביוגרפיה
רדפילד נולד באולבני שבניו יורק ובשנת 1867 עבר עם משפחתו לפיטספילד שבמסצ'וסטס. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים ועל ידי מורים פרטיים בביתו. עיסוקיו הראשונים היו בסניף הדואר העירוני ומאוחר יותר סוכן מכירות בחברה לייצור נייר. בהיות בן 19 עבר לעיר ניו יורק והחל לעבוד בתחום הדפוס. בשנת 1883 עבר לעיסוקים בתחומי מסחר וביטוח.

בשנת 1896 היה רדפילד ציר לוועידת המפלגה הדמוקרטית הלאומית שהתכנסה באינדיאנפוליס. באותה שנה התמודד מטעמה ללא הצלחה לבית הנבחרים של ארצות הברית. בין השנים 1902–1903 שימש מנהל העבודות הציבוריות בברוקלין. בשנת 1911 נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית כחבר בית הנבחרים. כעבור שנה הציג מועמדותו בבחירות הפנים-מפלגתיות לקביעת מועמד המפלגה לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית. אי הצלחתו הביאה להחלטתו להתמודד לכהונה נוספת בבית הנבחרים. בשנת 1913 סיים כהונתו, אך מונה על ידי הנשיא וודרו וילסון למזכיר המסחר בממשלו.

רדפילד היה הראשון לכהן בראש מחלקת המסחר, אשר הופרדה לראשונה ממחלקת המסחר והעבודה. בתפקיד זה כיהן עד התפטרותו ב-1919. לאחר מכן עסק בבנקאות ובביטוח בניו יורק ובברוקלין.

נפטר בשנת 1932 ונקבר באולבני.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:אולבני: אישים
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממדינת ניו יורק
קטגוריה:מזכירי המסחר של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל וודרו וילסון
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1858
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1932
דיודת גאן

[שמאל|ממוזער|250px|אופיין זרם-מתח טיפוסי לדיודת גאן. באמצע ישנו אזור של [עכבה חשמלית|עכבה ממשית שלילית]]
שמאל|ממוזער|250px|דיודת גאן
**דיודת גאן** היא רכיב חשמלי, סוג מיוחד של דיודה בעלת עכבה חשמלית ממשית שלילית במעגלים חשמליים בהם זורם זרם חילופין בתדירות גבוהה. כמו כן יש לה חשיבות בתורות מצב מוצק ומוליכים למחצה בגלל המבנה המיוחד שלה.

## מבנה דיודת הגאן
בדיודת גאן קיימים שלשה אזורים שוני אילוח – השניים הקיצוניים מאולחים באילוח חנקני בריכוז גבוה בקצוות ואילוח בריכוז מתון בחלק האמצעי. כפועל יוצא החלק האמצעי הוא בעל ההתנגדות הגבוהה ביותר.
בהפעלת מתח חשמלי על הדיודה, מפל המתחים על החלק האמצעי יהיה הרב ביותר. בהגבהת המתח הנופל על הדיודה, התנגדות חלק זה תגבר, והוא ימנע גידול של הזרם. באופן זה נוצרת עכבה ממשית שלילית.

בכך נבדלת דיודת גאן מדיודות רגילות בהן נהוג לחבר בין מוליך למחצה עם אילוח חנקני למוליך למחצה עם אילוח זרחני. העכבה של דיודה רגילה היא רק ממשית חיובית, ואילו של דיודת גאן היא גם עכבה ממשית שלילית לעיתים.

## הסתכלות מיקרוסקופית
לחומר גליום ארסניד (GaAs) יש פס שלישי מעל לשני הפסים המקובלים בדרך כלל בתורת המצב המוצק (פס ערכיות ופס הולכה). הפער בין הפס השני לשלישי אינו ישיר.
בהתאם למבנה השפל באנרגיה בכל פס הולכה נקבעת לאלקטרון (או לחור) מסה אפקטיבית,
המבטאת את התנגדותו של האלקטרון (או החור) להאצה על ידי כוח חיצוני (בדרך כלל כוח חשמלי).
חקר מבנה הפסים של גליום ארסניד מראה שבתנאים מסוימים המסה האפקטיבית בפס השלישי נמוכה מזו בפס השני ולכן האלקטרון שם מואץ יותר. בהאצה גבוהה יותר האלקטרון זורם מהר יותר, כלומר התנגדות נמוכה יותר.

## יישומים
דיודת גאן משמשת במחוללים נמוכי מתח וגבוהי תדירות.
בשנות השבעים של המאה העשרים הם היו בשימוש על ידי חובבי רדיו בבריטניה.
מנתחי מדידות עכבה חשמלית משתמשים בה למידול תוצאות בהן מתקבלת עכבה ממשית שלילית.
גם ברכיבים שעובדים בתדירויות של גלי מיקרו יש שימוש בדיודה זאת, בשל יכולתה להשפיע על הזרם בתדירויות גבוהות.

## ראו גם

* מדידות עכבה חשמלית
* גלי מיקרו

## לקריאה נוספת
* אדיב בר-לב, גדי גולן, **התקני מוליכים למחצה ומיקרואלקטרוניקה**, האוניברסיטה הפתוחה, 2000.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
גאן
שיווי משקל אפסילון

בתורת המשחקים, **שיווי משקל אפסילון** (**<math>\ \varepsilon</math>**) הוא פרופיל אסטרטגיה שמקיים בקירוב את התנאי של שיווי משקל נאש. \varepsilon הוא מספר המייצג את הקרבה לשווי המשקל במשחק שבו לא מתקיים שווי משקל נאש מדויק, והוא יכול להיות קטן כפי רצוננו.
שיווי משקל-ε נפוץ בעיקר במשחקים אקראיים, שעלולים להיות בעלי אורך אין סופי. 

קיימים מספר משחקים כאלה ללא שיווי משקל נאש, אבל בעלי שיווי משקל-\varepsilon עבור כל \varepsilon גדול ממש מ-0.

## הגדרה
בהינתן משחק וערך \varepsilon לא שלילי, נאמר שפרופיל אסטרטגיה הוא בעל שיווי משקל-\varepsilon אם אף שחקן לא יוכל להרוויח יותר מ \varepsilon על ידי שינוי אסטרטגיה.
כל שיווי משקל נאש מהווה שיווי משקל-\varepsilon עבור \varepsilon = 0.

**הגדרה מתמטית:**

יהי G=(N,S=S_1\times\cdots\times S_N, u: S \rightarrow \reals^N) משחק של N שחקנים, כאשר לשחקן ה-i קבוצת אסטרטגיות S_i, ופונקציית תועלת u_i.

בהינתן \varepsilon \geq 0 פרופיל S \in S_1 \times \cdots \times S_N יהיה שיווי משקל-\varepsilon אם מתקיים ש    u_i(S)\geq u_i(s_i^',s_{-i})-\varepsilon  

עבור כל  s_i^' \in S_i , i \in N.

## דוגמה
דוגמה למשחק ללא שיווי משקל נאש אבל כן בעל שיווי משקל-\varepsilon לכל \varepsilon גדול מ-0.

תיאור המשחק: שחקן א' מטיל מטבע, ושחקן ב' צריך לנחש את מה שמורה המטבע.
אם שחקן ב' מנחש נכון הוא זוכה במטבע. אם הוא ניחש פלי והתוצאה הייתה עץ המשחק נגמר עם תמורה 0 לשני השחקנים.
אם הוא ניחש עץ והתוצאה הייתה פלי ממשיכים במשחק ושחקן א' מטיל את המטבע שוב. אם המשחק ממשיך עד אינסוף התמורה היא 0 לשני השחקנים

אין אסטרטגיה של שחקן ב' שיכולה להבטיח תמורה של 1, ולכן במשחק זה לא מתקיים שיווי משקל נאש.

לעומת זאת, בהינתן \varepsilon > 0 שחקן ב' ינקוט באסטרטגיה הבאה: הוא ינחש פלי בהסתברות של \varepsilon וינחש עץ בהסתברות של 1-\varepsilon. תוחלת התועלת של שחקן ב' באסטרטגיה זו היא לפחות 1-\varepsilon בעוד שראינו שאין אף אסטרטגיה עם תועלת של 1.

מכאן נובע ששחקן ב' לא יכול לשפר את תוחלת הרווח שלו ביותר מ-\varepsilon, ולכן זהו שיווי משקל-\varepsilon.

קטגוריה:תורת המשחקים
יציאת חירום (להקה)

**יציאת חירום** היא להקת רוק ישראלית.

## תולדות הלהקה
לקראת אמצע 1997 נפגשו חברי הלהקה יוסי ברוש, אלכס טופל ועדי חייט (יוסי ואלכס היו חברים כבר שנים לפני כן) והקליטו, כניסיון, שלושה שירים בלבד. ההקלטות עלו יפה וכחודשיים מאוחר יותר, הם נפגשו שוב והקליטו אלבום מלא. אלבום הבכורה שלהם נושא את שם הלהקה ומכיל בלדות רוק העוסקות בעיקר באהבה. באלבום זה נכללו הלהיטים: "קחי לך זמן", "נהדרת" ו"אלפי ילדים מוכים" שבו מתארח נתן זהבי.

עם סיום הקלטת הדיסק, הלהקה לא זכתה לחשיפה תקשורתית רבה והפסיקה להופיע. רק לקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21, הלהקה חזרה להופיע, בעקבות תהליך ייחודי - הדיסקים הגיעו למטיילים ישראלים ברחבי העולם כך שרבים הכירו את הלהקה דווקא בחו"ל בעת טיול, כפי שמעיד סולן הלהקה:

המוזיקה הושמעה בעיקר בדרום אמריקה, הודו, ואוסטרליה, בעוד שבארץ השירים זכו לחשיפה מועטה ברדיו (תהליך זה דומה לתהליך שעברה הלהקה "בית הבובות", אף שכרונולוגית, הקדימה "יציאת חירום" את "בית הבובות" בשמונה שנים).

לאחר כעשר שנים ממועד יציאת האלבום הראשון, התאחדה הלהקה מחדש. יציאת חירום חזרה להופיע במועדונים רבים ברחבי הארץ, והוציאה את אלבומה השני, "צעקה אחת ארוכה", (2008), מתוכו הצליח השיר "משהו בך". במספר שירים באלבום זה הצטרף רועי זו-ארץ, שהיה אחראי על כלי המיתר באלבום.

משנת 2008 ממשיך ליצור ולהופיע הקול מאחורי ההרכב, כותב השירים והלחנים והזמר **אלכס טופל** בהפקתו ובליווי המוזיקלי של **עדי חייט**.

## חברי הלהקה
אלכס טופל: שירה
עדי חייט: קלידים

## דיסקוגרפיה
* **יציאת חירום** (1997) - בולטים בו השירים: "קחי לך זמן", "נהדרת" ו"אלפי ילדים מוכים".
* **צעקה אחת ארוכה** (2008) - בולט בו השיר: "משהו בך".
***על כנפי הדמיון** (2018)
***הופעה בפלוטו** (2018)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:להקות רוק ישראליות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1997
רקסהאם

**רקסהאם** (באנגלית: **Wrexham**, בוולשית: **Wrecsam**) היא עיר בוויילס והמרכז המנהלי של המחוז העירוני רקסהאם. זוהי העיר הגדולה ביותר בצפון ויילס והרביעית בגודלה בוויילס כולה.

## היסטוריה
למרות ממצאים המעידים על התיישבות באזור כבר לפני 8,000 שנים, ההתיישבות המתועדת הראשונה באזור היא **טירת ריסטלהאם**, מספר קילומטרים ממיקום העיר כיום, בשנת 1161 לספירה. בשנת 1536 העיר שויכה למחוז דנבישייר וחולקה לשני חלקים: **רקסהאם רגיס** תחת משטר המלך ו**רקסהאם אבוט** תחת מנזר הווָאלי קרוּסיס אָבִּי שליד העיירה ל'אנגול'ן. במהלך המאה ה-18 נודעה רקסהאם בתעשיית הבורסקאות שלה, ובמחצית המאה ה-18 היא החלה תהליך של תיעוש וגדילה כחלק מהמהפכה התעשייתית.

בשנת 1934 במכרה פחם ליד העיר התרחש אסון גרספורד.

במחצית השנייה של המאה ה-20, כמו ערים ולשיות רבות, נפגעה רקסהאם מדעיכת תעשיית הפחם וסגירת מפעלים רבים, אך בשנים האחרונות היא החלה להתאושש מעט ולבסס את מעמדה כמרכז מסחרי ותרבותי אזורי, יחד עם ביסוס תעשיית היי-טק.

בעיר רקסהאם שוכנים מכללת ייל (Yale College) ובית החולים מיילור, אחד משלושת בתי החולים הראשיים של צפון ויילס. כמו כן היא משמשת מקום משכנו של שירות הבריאות הלאומי (NHS) בצפון מזרח ויילס.

## ספורט
לעיר יש קבוצת כדורגל מקצועית בליגה השנייה באנגליה, רקסהאם A.F.C., מועדון הכדורגל הוותיק ביותר בוויילס. מגרש הבית שלהם הוא הרייסקורס (מגרש המרוצים), מגרש הכדורגל הבינלאומי הוותיק ביותר בעולם.

ב-16 בנובמבר 2020 אושר כי השחקנים ריאן ריינולדס ורוב מקאלהני, יקבלו לידיהם את המועדון לאחר שקיבלו את תמיכת קרן האוהדים של רקסהאם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ויילס: ערים
קטגוריה:רקסהאם (מחוז)
קטגוריה:גבול אנגליה–ויילס
מדרדאוש

**מדרדאוש** (פורטוגזית: **Madredeus**, "אֵם האל") היא להקה פורטוגלית, המשלבת מוזיקה עממית (שלעיתים משויכת לפאדו) עם פולקלור מודרני של פורטוגל. מילות השירים – לעיתים קרובות מלאנכוליות ומתייחסות לים, למסע ולכמיהה - ממשיכות מסורת של שירה שלקוחה מימי הביניים, עם מוטיבים ברורים של הסוגה הלירית הארוטית שייחודית לצפון-מערב חצי האי האיברי. מדרדאוש מכרו מעל 3 מיליון עותקים מאלבומיהם ברחבי העולם.

## היסטוריה
חברי ההרכב המקוריים השתנו במהלך פעילותה של הלהקה, מאז שקמה בשנת 1985. אל המייסדים פֶדרו איירש מגליַאאֵש (Magalhães, ; גיטרה קלאסית) ורודריגו ליאאו (Leão; סינתיסייזר) הצטרפו פרנסישקו ריביירו (Ribeiro; צ'לו) וגבריאל גומש (Gomes; אקורדיון) בשנה העוקבת. את הסולנית טרזה סלגיירו (Salgueiro) הם מצאו, בתום חיפושים אחר קול נשי, במועדון-לילה בליסבון. לאחר שהסגנון שלהם מצא חן בעיני סלגיירו והיא הסכימה להצטרף, ההרכב הקליט לבסוף את תקליט הבכורה - "*Os dias da Madredeus*" ("ימי מדרדאוש") - ב-1987. האלבום הוקלט בחדר-החזרות שלהם, שלא היה אלא מנזר נטוש, והפקתו לוותה בקשיים מיוחדים הודות להפרעות מחרישות-אוזניים מדי חמש דקות שהגיעו מהרכבת החשמלית העירונית שנסעה בדיוק מעל. כמחווה לנוכחות הבלתי נמנעת הזאת בהשמעותיהם קראו עצמם חברי ההרכב אחר תחנת הקצה של הקו שבו נחה המסילה הסמוכה, Madre de Deus - שבניב המקומי קוצר לשם הלהקה הנוכחי.

ב-1993 עזב מגליאאש את הלהקה באופן זמני, כשהוא מוחלף בהופעות החיות על ידי ז'וזה פיישוטו שניגן על גיטרה קלאסית. כשמגליאאש שב מאוחר יותר, הייתה החמישייה לשישייה, עם שני גיטריסטים. הלהקה הוציאה מספר אלבומים וקנתה לה פופולריות רבה בפורטוגל, אך נותרה די אלמונית מחוצה לה.

מצב זה השתנה ב-1994, כשיוצר הקולנוע הגרמני וים ונדרס - שהתרשם מהמוזיקה של הלהקה - ביקש אותה להופיע בסרטו - "סיפור ליסבון" (במקור "נסיעה לליסבון", "*Viagem a Lisboa*"). פסקול הסרט הביא ללהקה את פרסומה הבינלאומי. מדרדאוש כבשה קהל בכל אירופה, כמו גם בדרום אמריקה, באפריקה ובאסיה.

בשנה זו עזב ליאאו, שבחר לפנות לקריירת סולו, ואת מקומו על הקלידים תפס קרלוש מריה טרינדדה (Trindade).

בשנת 1997 החל סגנונה של מדרדאוש לאבד את הגוון השורשי של מוזיקת הפאדו. עם צאת האלבום "*O Paraíso*" ("גן העדן"), עזבו ריביירו וגומש. פרננדו ז'ודיסה (Júdice; גיטרת בס אקוסטית) הוזמן להצטרף לאלו שנשארו, שיחד עמו יהוו את ההרכב במשך 10 השנים הבאות. ב-1998 הלהקה הוזמנה להופיע בפתיחתו של יריד "אקספו 98'", שנערך בליסבון, לצד הטנור חוסה קאררס.

בשנת 2007 נקלעה מדרדאוש למשבר לאחר שסלגיירו, פיישוטו וז'ודיסה הודיעו במפתיע על עזיבתם. שני החברים הנותרים, מגליאאש וטרינדדה, חידשו כוחות ושילבו אותם עם קבוצת זמרות ונגנים נוספים שיחד יצרו אנסמבל מוזיקלי חדש. השם מדרדאוש, עם זאת, המשיך עם השניים.

מדרדאוש הוציאה במרוצת פעילותה בין 1987 ל-2009 שישה עשר אלבומים, שמהם שלושה אלבומי הופעות חיות, שתי קומפילציות ("Best Of"), אוסף חידושי רמיקסים, ושני תקליטים בהרכב המאוחר, עם "אָ באנדה קוֹסמיקה".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מוזיקת עולם
קטגוריה:להקות פורטוגליות
ציד האייל

בתורת המשחקים, "ציד האייל" (או "צייד איילים"), הוא משחק שמתאר עימות בין אמון וביטחון בשיתוף פעולה.
המצב המתואר על ידי ז'אן-ז'אק רוסו הוא מצב בו שני שחקנים יוצאים לציד. כל אחד מהם בנפרד יכול לבחור לצוד אייל או ארנבת כאשר הם אינם מודעים לבחירה אחד של השני. אם שחקן בחר לצוד אייל, הוא חייב שהשחקן השני יבחר באייל על מנת להצליח בציד. לעומת זאת, שחקן מסוגל לצוד ארנבת לבדו, אך שוויה נמוך משל האייל. משחק זה מדמה היטב את המושג "שיתוף פעולה".

"ציד האייל" שונה מ"דילמת האסיר" בכך שישנן שתי נקודות שיווי משקל נאש, כששני השחקנים משתפים פעולה וכאשר שני השחקנים אינם משתפים פעולה. בדילמת האסיר ישנה נקודת שיווי משקל נאש יחידה והיא כאשר שני השחקנים אינם משתפים פעולה. דוגמה לכך מובאת באיור 2.

## הגדרה פורמלית
שמאל|ממוזער|100px| 
"ציד האייל" הוא משחק בעל שתי נקודות שווי משקל נאש – אחת בעלת סיכון והשנייה בעלת רווח מובטח. מטריצת הרווח באיור 1 מדגימה משחק "ציד האייל" כאשר a>b \ge d>c
בנוסף לשתי נקודות שיווי משקל נאש של אסטרטגיות טהורות, ישנה נקודה נוספת בעלת אסטרטגיה מעורבת. שיווי משקל זה תלוי בתועלות, אך הסיכון הדומיננטי מציב חסם על נקודה זו. שום רווח לא יכול להתקבל מנקודות כאלו כאשר "בחירת אייל" הוא בהסתברות קטנה מחצי.
ההתאמות שמובילות לתגובה טובה ביותר מובאות בתמונה. 

## ציד האייל ושיתוף פעולה חברתי

[שמאל|ממוזער|250px|"Nature and Appearance of Deer" מתוך "Livre du Roy Modus" מן [המאה ה-14.]]
אף על פי שרוב הסופרים מתמקדים בדילמת האסיר כמשחק שמייצג בצורה הטובה ביותר את בעיית שיתוף הפעולה, כמה סופרים מאמינים שציד האייל מציג נקודת מבט יותר מעניינת לנושא שיתוף הפעולה ובעיותיו.
הקשר בין ציד האייל לבין דילמת האסיר הוא ניכר. בביולוגיה נסיבות רבות שתוארו כדילמת האסיר יכולות להתפרש גם כציד האייל, תלוי כיצד הכושר הגופני נמדד. זהו גם המקרה בו אינטראקציות בין בני אדם שנראות כדילמת האסיר אך ייתכן שהן קרובות יותר למקרי ציד האייל. לדוגמה מקרה של דילמת האסיר כמוצג באיור 3.

## דוגמאות לצייד האייל

בנוסף לדוגמה המוצעת על ידי רוסו, ישנן דוגמאות נוספות לציד האייל.
דוגמה אחת מתארת שני שחקנים שצריכים להשיט סירה במשוטים. אם שניהם בוחרים לחתור עם המשוט הם יצליחו להשיט את הסירה, אך אם אחד מהם יחליט לא לחתור, השחקן השני יבזבז את כוחו לשווא.
דוגמה נוספת מתארת שני שכנים שמעוניינים להוביל מרעה. אם שניהם יעבדו לרעות את המרעה הם יצליחו במשימה, אך אם אחד מהם לא יעשה את חלקו, אזי המרעה לא יובל.

בנוסף, התנהגות דומה לציד האייל נצפתה בבעלי חיים. זן קטלני של לווייתנים צד בדומה להתנהגות ציד האיל. הלווייתנים מרכזים כמויות גדולות של דגים באזור מסוים ומונעים מהם לברוח באמצעות שיתוף פעולה של הלווייתנים, על ידי יצירת מעין חומה ברדיוס סביבם.

## ראו גם
*שפן (משחק)

## לקריאה נוספת
*Skyrms, Brian. (2004) The Stag Hunt and Evolution of Social Structure. Cambridge: Cambridge University Press.
## קישורים חיצוניים
*The stag hunt, GameTheory.net

קטגוריה:תורת המשחקים