open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אנדרטת השהידים

**אנדרטת השהידים** (בערבית: **نصب الشهيد**, Nasb al-Shaheed) הידועה גם בשם **אנדרטת הקדושים המעונים**, היא אנדרטה שעוצבה על ידי הפסל העיראקי אסמעיל פתח אל-טורק וממוקמת בבגדאד, בירת עיראק. במקור האנדרטה מוקדשת לחיילים עיראקיים שנהרגו במלחמת איראן–עיראק, ומאז היא הפכה להיות אחד מאתרי ההנצחה המרכזיים בעיר.

## רקע
האתר נבנה כחלק מתוכנית רחבה יותר של ממשלת הבעת' להקמת מספר אנדרטאות ציבוריות שהוקמו במטרה לקשט את בגדאד, לסייע בהטמעת תחושת גאווה לאומית, ובמקביל להנציח את המוניטין של סדאם חוסיין. האתר נבנה בשיאה של תקופה שבה סדאם חוסיין הזמין יצירות אמנות רבות והוציא סכומי כסף רבים על אנדרטאות ופסלים חדשים. אנדרטת השהידים נבנתה בצד של אזור אל-רוספה של בגדאד והיא אחת משלוש אנדרטאות שנבנו במטרה להנציח את הכאב והסבל של עיראק בעקבות מלחמת שמונה השנים. הראשונה שנבנתה מבין אנדרטאות אלו היא אנדרטת החייל האלמוני (1982); אחריה נבנתה אנדרטת אל-שהיד (1983) ולבסוף ידי הניצחון (1989).

## עיצוב
האנדרטה תוכננה על ידי הפסל והאמן העיראקי, אסמעיל פתח אל-טורק (1934–2004), נבנתה בשיתוף פעולה עם האדריכל העיראקי, סמאן כמאל, וקבוצת האדריכלות של בגדאד. תקופת בנייתה הייתה בין השנים 1981 ו-1983 ובשנת 1983 היא נפתחה רשמית.

### מאפיינים
האנדרטה מורכבת מפלטפורמה עגולה בקוטר 190 מטרים במרכזו של אגם מלאכותי. על הרציף ניצבת כיפה מפוצלת בצבע טורקיז בגובה 40 מטרים, הדומה לכיפות מתקופת שושלת בית עבאס. שני חצאי הכיפה המפוצלת מקוטעים, כאשר אש תמיד נמצאת במרכז. הקונכיות החיצוניות בנויות ממסגרת פלדה מגולוונת עם חיפוי אריחים מחומר קרמי בצבע טורקיז מזוגג, אשר יצוקו מראש מבטון מחוזק בסיבי פחמן. פנים האנדרטה מפואר. מתחת לדגל עיראק ישנו חור פתוח המספק אור. בנוסף לאנדרטה עצמה יש באתר גם פארקים, גן שעשועים, מגרשי חניה, שבילי הליכה, גשרים ואגם. במרכז חצאי הכיפות נמצא עמוד דגל מתכת מפותל היוצא מהמוזיאון התת-קרקעי. על התורן מתנוסס דגל עיראק. מעיין מים זורם בקרבת מקום כדי לסמל את דמם של הנופלים. המבנה כולל אזכורים למסורת האמנות העתיקה של עיראק בצורת לוח שיש עם פסוקים מהקוראן בכתב כופי עתיק.

האנדרטה ממוקמת בצד המזרחי של נהר החידקל, ליד תעלת הצבא המפרידה בין מדינת א-סדר לשאר בגדד. מוזיאון, ספרייה, קפיטריה, אולם הרצאות וגלריית תערוכות ממוקמים על שני מפלסים מתחת לכיפות.

האנדרטה שהושלמה עלתה חצי מיליון דולר (אמריקאי). זהו אחד המונומנטים האייקוניים ביותר בבגדאד. מגזין Art in America דירג את אל-שהיד כעיצוב היפה ביותר במזרח התיכון.

תמונה של אנדרטת אל-שהיד הופיעה על גב שטר 25 דינר עיראקי משנת 1986.

## גלריה
האנדרטה יוצרת אשליה חזותית: מנקודות מבט מסוימות, היא נראית ככיפה אחת, אך מנקודות מבט אחרות, היא נראית ככיפה מפוצלת.

**אנדרטת השהידים כפי שנראית מנקודות מבט שונות**:

קובץ:نصب_الشهيد.jpeg
קובץ:Monument_of_martyr.jpg
קובץ:Statue_the_martyr.jpg


## ראו גם
* אמנות האסלאם
* קבר החייל האלמוני

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנדרטאות למלחמות
קטגוריה:עיראק: אנדרטאות
קטגוריה:בגדאד: מבנים
גשר האישה

**גשר האישה** (בספרדית: **Puente de la Mujer**) הוא גשר להולכי רגל המוביל לרציף 3 ברובע המסחרי פוארטו מאדרו, בואנוס איירס, ארגנטינה. זהו גשר מסתובב מעוגן כבלים עם תורן זיזי. הוא מורכב מתורן יחיד עם כבלים תלויים, חלק מהגשר מסתובב סביב הציר האנכי ב-90 מעלות על מנת לאפשר לתנועת הימית לעבור. כאשר הוא במצב פתוח כדי לאפשר מעבר לכלי שיט, הקצה הרחוק מעוגן על עמוד ייצוב.

## תיאור
הגשר, שתוכנן על ידי האדריכל הספרדי סנטיאגו קלטרווה, דומה מאוד לגשר באורך 251 מטרים מעל נהר גואדלקיביר בסביליה, ספרד (1992) ולגשר באורך 213 מטרים מעל נהר סקרמנטו ברדינג, קליפורניה (2004). באופן ייחודי התורן נוטה קדימה ולא אחורה, כפי שמתבקש בגשרים אלה. על פניו התורן אמור ליפול קדימה הן בגלל נטייתו והן בגלל המשקל הקדמי, מה שמונע זאת הוא העיגון המאסיבי בבסיסו ובעיקר הזנב המבני - משקל נגדי מאזן בחלק האחורי והחתך שלו. קלטרווה תיאר את העיצוב כמייצג דמות של זוג רוקד טנגו.

קובץ:Puente de la Mujer by night (7565437534).jpg|גשר האישה. התורן נוטה קדימה בצורה ייחודית
קובץ:Calatrava Puente del Alamillo Seville.jpg|גשר אלמילו, סביליה. התורן נוטה לאחור על מנת להתנגד למשקל הקדמי
קובץ:Sundial Bridge (8843646383).jpg|גשר השמש בנהר סקרמנטו. גם כאן התורן נוטה לאחור ומאזן את המשקל הקדמי
קובץ:Puente atirantado.PNG|גשר האחדות, מקסיקו, שלא תוכנן על ידי קלטרווה. כאן התורן נוטה לאחור ואף מעוגן באמצעות כבל אנכי
קובץ:Samuel Beckett Bridge At Sunset Dublin Ireland (97037639) (cropped).jpeg|גשר סמואל בקט, דבלין. כאן התורן נוטה קדימה אך מוחזק לאחור באמצעות כבלים מאסיביים
קובץ:Calatrava Jerusalem.jpg|גשר המיתרים, ירושלים, הגשר שונה בהיותו מעוגל ולא ישר, משכך התורן לא נמצא בקו הסיפון אל מבחוץ, וקצה התורן נמצא במרכזו ולא בקצהו

משקלו של הגשר 800 טון, אורכו 170 מטרים, רוחבו 6.20 מטרים והוא מחולק לשני חלקים קבועים, באורך 25 מטרים ו-32.50 מטרים, וקטע אמצעי באורך 102.5 מטרים. משך הזמן הנדרש לסיבוב הגשר ב-90 מעלות הוא פחות משתי דקות, הסיבוב נעשה באמצעות מערכת ממוחשבת. התורן עשוי פלדה וליבת בטון, מתנשא לגובה של כ-34 מטרים, ונוטה קדימה בזווית של 39 מעלות, ממנו יוצאים כבלי התלייה התומכים במפתח המרכזי.

ימין|ממוזער|הגשר בלילה|258x258 פיקסלים
[ממוזער|[מנעול אהבה|מנעולי אהבה ליד הגשר|200x200 פיקסלים]]

בניית הגשר החלה בשנת 1998, והיא הושלמה ב-20 בדצמבר 2001. הגשר הוכרז כאתר מורשת תרבותית של העיר בואנוס איירס בשנת 2018. בשנת 2022 שופצה רצפת הגשר, תוך שימוש בעץ סינתטי העשוי מבקבוקים שנאספו ברחבי העיר.

## קישורים חיצוניים

* גשר האישה, באתר האינטרנט של סנטיאגו קלטרווה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גשרים להולכי רגל
קטגוריה:בואנוס איירס: מבנים
קטגוריה:מבנים שתכנן סנטיאגו קלטרווה
קטגוריה:אמריקה הדרומית: גשרים
נווית זומר

**נווית זומר** היא עיתונאית ישראלית, המשמשת ככתבת ועורכת כלכלית בעיתון "ידיעות אחרונות" ובאתר החדשות ynet. זומר נמנית עם הכתבים הוותיקים בתחומי הכלכלה והצרכנות בעיתונות הישראלית.

## ביוגרפיה
נווית זומר גדלה בעיר כפר סבא. היא למדה בבית הספר התיכון כצנלסון שבכפר סבא. בשלהי שנות ה-80 החלה את דרכה העיתונאית בעיתון היומי "חדשות", שם סיקרה את המגזר העסקי ותחום השיווק. לאחר סגירת "חדשות" בשנת 1993, עברה זומר לכתוב בעיתון "ידיעות אחרונות".

## קריירה
מראשית שנות ה-90 זומר משמשת כתבת כלכלית במוסף "ממון" של "ידיעות אחרונות". היא עבדה בעיתון זה במשך למעלה מ-25 שנה ככתבת בתחומי הכלכלה, והיא אחת הכתבות הבכירות בעיתון. במסגרת עבודתה סיקרה מגוון נושאים כלכליים, בהם חדשות שוק ההון, תעשייה, צרכנות, שיווק ותיירות.

זומר כותבת באופן קבוע גם בפלטפורמות הדיגיטליות של קבוצת "ידיעות אחרונות". כתבותיה מתפרסמות באתר ynet. בנוסף, בעיתון הכלכלי "כלכליסט" פורסמו מאות כתבות מפרי עטה.

כחלק מתפקידה כפרשנית כלכלית, זומר מופיעה תדיר בכלי תקשורת נוספים. בין היתר היא משתתפת כפרשנית בתוכניות רדיו, דוגמת התוכנית "שוק חופשי" ברדיו תל אביב, שבה היא מתראיינת ומספקת ניתוחים בנושאי כלכלה וצרכנות. בנוסף, זומר הרצתה במסגרות מקצועיות; למשל, נמנתה עם צוות המרצים בקורס לתקשורת ויחסי ציבור בתקופות משבר כלכלי, לצד אנשי תקשורת בולטים אחרים.

## חיים אישיים
זומר מתגוררת באזור המרכז. היא אם לבת.

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:בוגרות תיכון כצנלסון
קטגוריה:בוגרי תיכון כצנלסון
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
בית ספר ברושים

**בית הספר "ברושים"** הוא מוסד חינוכי שש שנתי לבנים (כיתות ז'–י"ב), הממוקם בשכונת רמת אביב ג' שבתל אביב. בית הספר מיועד לתלמידים עם הפרעות התנהגותיות ורגשיות ומוגדר כבית ספר לחינוך מיוחד.

כמאה תלמידים לומדים בבית הספר בכיתות ז' עד י"ב. הכיתות קטנות ביחס לבתי ספר רגילים ומונות כ-12 תלמידים בלבד. בבית הספר 9 עד 12 כיתות, ומספרן משתנה מדי שנה בהתאם לביקוש. התלמידים מתגוררים בעיקר בתל אביב, אך המוסד מושך תלמידים גם מערים אחרות, דוגמת נתניה ואריאל.

בית הספר מעודד את התלמידים לעשות שינוי ולהצליח להשתלב בחברה, תוך עידוד גיוס לצבא, תעסוקה, מעורבות חברתית ומיניות בריאה. רבים מהתלמידים זוכים בתעודת בגרות מלאה או חלקית ומתגייסים לשירות צבאי או לשירות משמעותי במסגרת אחרת.

במטרה לאפשר השתלבות בתעסוקה ניתנת לתלמידים האפשרות לבחור בין מגוון של מגמות מקצועיות. לבד ממגמות מסורתיות יותר, מוצעים כאן לתלמידים מגמות מיוחדות באולמות מאובזרים כמו קונדיטוריה שבה ניתן להתמקצע בתחום המטבחים. או מגמת חינוך גופני שעבורה הוקם חדר כושר משוכלל, ובוגרי המגמה זכאים לתעודת מאמן כושר במרחב הציבורי.

## אדריכלות בית הספר
את בניין בית הספר תכנן האדריכל גדעון פובזנר המתמחה בתכנון מוסדות חינוך וציבור. במטרה להימנע מיצירת גוש מבני גדול ואחיד, מחולק בית הספר לשני אגפים - האחד הוא חד-קומתי, מעוצב בקווים רכים, ומורכב ממספר אשכולות של כיתות המקושרות לחצרות. האגף השני הוא דו-קומתי, מתאפיין בקווים ובזויות ישרות, ומיועד לחדרי ספח, לכיתות המגמות ולאולם ספורט.


Broshim01.jpg|חצר פנימית
Broshim02.jpg|אולם התעמלות
Broshim04.jpg|מבואת הכניסה


## קישורים חיצוניים

*מיכאל יעקובסון: סיבוב בבית ספר ברושים ברמת אביב ג', באתר 'חלון אחורי', 16 ביוני 2025
*תלמידי החינוך המיוחד השתתפו בהאקתון במרכז האקדמי לוינסקי־וינגייט, באתר "חדשות 08", 26 במאי 2025
*בית הספר ברושים באתר עיריית תל אביב

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: תיכונים
קטגוריה:חינוך מיוחד
קטגוריה:רמת אביב
פגי גו

**קים מינ-ג'י** (בקוריאנית: **김민지**; נולדה ב-3 ביולי 1991), המוכרת תחת שם הבמה **פגי גו** (**Peggy Gou**), היא די ג'יי ומפיקה מוזיקלית דרום קוריאנית.

## קריירה
בינואר 2016, היא הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, *Art of War*. באפריל של אותה שנה, היא הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, *Art of War (Part II)*. באוקטובר של אותה שנה, היא הוציאה את המיני-אלבום השלישי שלה, *Seek for Maktoop*.

ב-2 במרץ 2018, היא הוציאה את המיני-אלבום הרביעי שלה, *Once*.

ב-19 באפריל 2019, היא הוציאה את המיני-אלבום החמישי שלה, *Moment*. ב-28 ביוני של אותה שנה, היא הוציאה את אלבום האוסף הראשון שלה, *DJ-Kicks: Peggy Gou*. האלבום הגיע בשיאו למקום התשיעי במצעד אלבומי הדאנס/אלקטרוני.

ב-2019, היא הופיעה לראשונה במצעד 100 התקליטנים של DJ Mag במקום ה-80. ב-2020, הופיעה במקום ה-69 במצעד. ב-2021, הופיעה במקום ה-38 במצעד. ב-2022, הופיעה במקום ה-24 במצעד. מאז 2023, היא מופיעה בעשירייה הראשונה של המצעד, עם מקומות 9 ו-10 בהתאמה.

ב-9 ביולי 2021, היא הוציאה את הסינגל "I Go". הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-15 במצעד הסינגלים הפיזיים בבריטניה ולמקום ה-39 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.

ב-15 ביוני 2023, היא הוציאה את הסינגל "(It Goes Like) Nanana". השיר הצליח במצעדים ברחבי העולם, תוך שהגיע בשיאו למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי, למקום הראשון במצעד הדאנס הבריטי, למקום החמישי במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני, ולמקום ה-33 בבילבורד גלובל 200. כמו כן, השיר זיכה את פגי גו במספר תוארי הקלטה, בין היתר תואר זהב מ-RIAA ותואר פלטינה מ-BPI.

ב-2023, היא הייתה מועמדת לפרס המוזיקה של MTV אירופה לשנת 2023 בקטגוריית האמן האלקטרוני הטוב ביותר.

ב-7 ביוני 2024, היא הוציאה את אלבום האולפן הראשון שלה, *[[I Hear You]]*. האלבום הגיע בשיאו למקום השלישי במצעד אלבומי הדאנס הבריטיים ולמקום השני במצעד האלבומים העצמאיים הבריטיים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רמיקסרים
קטגוריה:תקליטניות
קטגוריה:מפיקות מוזיקליות
קטגוריה:זמרות דרום קוריאניות
קטגוריה:פזמונאיות
קטגוריה:זמרות-יוצרות דרום קוריאניות
קטגוריה:ילידות 1991
גשר מעוגן כבלים עם תורן זיזי

**גשר מעוגן כבלים עם תורן זיזי** הוא וריאציה מודרנית של גשר מעוגן כבלים. הגשר מעוגן באמצעות כבלים לצד אחד בלבד של התורן הממוקם בדרך כלל בקצה הגשר ונמצא בשיפוע מסוים, בשונה מגשר מעוגן כבלים סטדנדרטי בו התורן ממוקם במרכז ובצורה אנכית לגמרי והכבלים מעוגנים אליו משני הצדדים.
הפתרון הזה רלוונטי במיוחד במקומות בהם לא מתאפשר או לא נדרש מפתח גדול, ובתורן אנכי המיתרים לא ימתחו בזווית גדולה מספיק לייצוב המבנה, אך באמצעות הצבת התורן בקצה אחד והטייתו גדלה הזווית ומייצבת את המבנה.

הרעיון פותח על ידי האדריכל והמהנדס סנטיאגו קלטרווה בשנת 1992 בגשר אלאמיו בסביליה, ספרד. במרבית מהגשרים הללו אותם תכנן, התורן נוטה לכיוון הנגדי של הסיפון וכך מסייע במניעת נפילה קדימה הן של הגשר והן של התורן עצמו. יוצא מן הכלל הוא גשר האישה המסתובב, בו התורן נוטה לכיוון הסיפון ומאוזן על ידי זנב מבני. בגשר סכר הזהב בעיר האמנויות והמדעים, התורן המעוקל לאחור מחובר למשקולות נגד מבטון.

קובץ:מעוגן כבלים.svg|גשר מעוגן כבלים סטנדרטי
קובץ:מעוגן כבלים תורן זיזי.svg|גשר מעוגן כבלים עם תורן זיזי
קובץ:מעוגן כבלים זיזי קדמי.svg|גשר מעוגן כבלים עם תורן זיזי נוטה קדימה


## סנטיאגו קלטרווה
* גשר אלאמיו, סביליה, ספרד, 1992 (תורן אחורי)
* גשר טריניטי, מנצ'סטר, בריטניה, 1995 (תורן אחורי)
* גשר האישה, בואנוס איירס, ארגנטינה, 2002 (תורן קדמי)
* גשר השמש במפרץ הצבים, רדינג, קליפורניה, 2004 (תורן אחורי)
* גשר המיתרים, ירושלים, ישראל, 2008 (תורן חיצוני אחורי)
* גשר סכר הזהב, ולנסיה, ספרד, 2008 (תורן אחורי מעוקל, מעוגן לאחור)
* גשר סמואל בקט, דבלין, אירלנד, 2009 (תורן קדמי מעוקל, מעוגן לאחור)
* גשר סן פרנצ'סקו די פאולה, קוזנצה, איטליה, 2018 (תורן אחורי)

## גשרים אחרים
* גשר ארסמוס, רוטרדם, 1996 (תורן כפול אחורי)
* גשר מריאנסקי, אוסטי נד לבם צ'כיה. 1998 (תורן כפול אחורי)
* גשר האחדות, מונטריי, 2003 (תורן אחורי, מעוגן לאחור בכבל אנכי ישר)
* גשר מיתרי עד, נהריה, (2018) (תורן כפול מרכזי, פועל לשני הצדדים)

## גלריה

קובץ:Buenos Aires, the Woman's Bridge (123009).jpg|גשר האישה, פוארטו מאדרו (ארגנטינה)
קובץ:Ágora, Ciudad de las Artes y las Ciencias, Valencia, España, 2014-06-29, DD 57.JPG|גשר סכר הזהב, ולנסיה, ספרד
קובץ:Ponte di San Francesco da Paola 1 - Cosenza.jpg|גשר סן פרנצ'סקו דה פאולה, קוסנזה, איטליה
קובץ:Samuel Beckett Bridge At Sunset Dublin Ireland (97037639).jpeg|גשר סמואל בקט, דבלין, אירלנד
קובץ:Ústí nad Labem - Střekov, Mariánský most, pohled z Mariánského vrchu obr01.jpg|גשר מריאנסקי אוסטי נד בלם, צ'כיה
קובץ:Puente atirantado.PNG|גשר האחדות מונטריי מקסיקו
קובץ:120616 nahariya - the string bridge PikiWiki Israel.jpg|גשר מיתרי עד, נהריה


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גשרים מעוגני כבלים
קטגוריה:גשרים לפי סוג
F1 the Album

***F1 the Album*** הוא אלבום הפסקול של הסרט "פורמולה 1 הסרט". הוא יצא לאור ב-27 ביוני 2025, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק ואפל.

## רקע והכרזה
האלבום *F1 the Album* הופק ונוהל על ידי נשיא אטלנטיק רקורדס, קווין וויבר, יחד עם ברנדון דייוויס וג'וזף חורי מאטלנטיק. ב-30 באפריל 2025, הראפרים האמריקאים דון טוליבר ודוג'ה קאט הוציאו את השיר "Lose My Mind" ואת הקליפ הנלווה לו כסינגל הראשון מתוך הפסקול של אלבום. למחרת, אטלנטיק רקורדס חשפה את רשימת האמנים המעורבים באלבום בן 17 השירים, ביניהם אד שירן, רוזה, טייט מקריי, ריי, ברנה בוי, רודי ריץ', דום דולה, כריס סטייפלטון, טייסטו, סקסי רד, מייק טאוורס, מדיסון ביר, פגי גו ועוד.

האלבום קודם בגרנד פרי מיאמי 2025 עם חוויה סוחפת ששוחזרה את הגראז' של קבוצת המרוצים הבדיונית APXGP מהסרט. ב-8 במאי, יצא השיר בביצוע של רוזה "Messy" כסינגל השני מתוך אלבום הפסקול. ב-16 במאי, חברת התקליטים הוציאה את "No Room for a Saint" בביצוע של דום דולה כסינגל שיווקי. ב-23 במאי, יצא השיר "Baja California" בביצוע מייק טוורס יצא כסינגל השלישי בפסקול. באותו תאריך יצא השיר "Bad as I Used to Be" בביצוע של כריס סטייפלטון כסינגל שיווקי. שבוע לאחר מכן, יצא השיר "Just Keep Watching" הסינגל הרביעי בביצוע של טייט מקריי. ב-6 ביוני 2025, יצא שיתוף הפעולה של טייסטו וסקסי רד, שכותרתו "", כסינגל שיווקי. "Underdog" בביצוע של רודי ריץ' יצא כסינגל שיווקי ב-12 ביוני 2025. ב-20 ביוני 2025 יצא הסינגל "Drive", בביצוע של אד שירן.

## רשימת רצועות

## פרסים ומועמדויות

## מיקומי שיא

### מצעדי סוף שנה

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אדגר באררה
קטגוריה:אלבומי חברת אטלנטיק רקורדס
TSR (חברה)

**TSR, Inc.** הייתה חברת הוצאה לאור אמריקאית של משחקים, שנודעה בעיקר כמפתחת והמפרסמת המקורית של משחק תפקידים שולחני **[[מבוכים ודרקונים]] (**D&D). החברה, שנוסדה ב-1973 על ידי גארי גייגקס ודון קיי, שלטה בשוק משחקי התפקידים במשך שנים, אך נמכרה לחברת **[[מכשפי החוף]]** בשנת 1997 לאחר שנקלעה לחובות כבדים.

## היסטוריה
### הקמה והצלחה (1973–1983)
החברה הוקמה כדי לפרסם את "מבוכים ודרקונים", משחק חדשני שייסד את הז'אנר של משחקי התפקידים. המהדורה הראשונה, שיצאה ב-1974, אזלה במהירות. לאחר מותו של דון קיי ב-1975, החברה התאגדה מחדש כ-**TSR Hobbies, Inc.** והפכה לכוח דומיננטי בתעשייה. ב-1977 פיצלה החברה את קו המוצרים שלה למבוכים ודרקונים בסיסי ולמבוכים ודרקונים מתקדמים **Advanced Dungeons & Dragons (AD&D)**, גרסה מורכבת יותר שהצליחה מסחרית באופן יוצא דופן.

### טלטלה וחילופי בעלות (1983–1985)
בתחילת שנות ה-80, החברה נקלעה לקשיים כלכליים בעקבות התרחבות יתר והשקעות כושלות. מאבקי כוח פנימיים הובילו לכך שב-1985, לאחר סדרת מהלכים עסקיים, השליטה בחברה עברה לידי לוריין ויליאמס, שהדיחה את גייגקס מתפקידיו.

### תקופת לוריין ויליאמס (1985–1997)
תחת ניהולה של ויליאמס, TSR התאוששה והשיקה כמה מעולמות המערכה המצליחים ביותר שלה, כגון:
* **[[ממלכות נשכחות]]**
* **[[רומח הדרקון]]**
* **[[רייבנלופט]]**

החל מ-1984, TSR הרחיבה את פעילותה להוצאת רומנים המבוססים על עולמות המשחק שלה. סדרות אלו, ובמיוחד **רומח הדרקון** ו**ממלכות נשכחות**, כללו עשרות ספרים כל אחת והפכו לחטיבה רווחית ומשמעותית ביותר בחברה.

למרות הצלחות אלו, בסוף שנות ה-90 החברה שוב נקלעה למשבר. ריבוי קווי מוצרים שהתחרו זה בזה, הסדר הפצה בעייתי וחובות של עשרות מיליוני דולרים הביאו את החברה אל סף פשיטת רגל.

### רכישה וסוף הדרך
בשנת 1997 נמכרה TSR לחברת **[[מכשפי החוף]]**. החברה החדשה שילמה את חובותיה של TSR, אך סגרה את משרדיה ופיטרה את רוב עובדיה. המותג "TSR" המשיך להופיע על מוצרים מספר שנים, אך הוצא משימוש סופית עם יציאת המהדורה השלישית של D&D בשנת 2000. הסימן המסחרי "TSR" פג תוקף, ומאז נעשו מספר ניסיונות להשתמש בו מחדש, מה שהוביל למחלוקת משפטית.

## מוצרים עיקריים
* מבוכים ודרקונים
* *Advanced Dungeons & Dragons*
* עולמות מערכה: ממלכות נשכחות, רומח הדרקון, רייבנלופט, שמש אפלה, פליינסקייפ.
* מגזינים: *Dragon*, *Dungeon Adventures*.
* משחקים אחרים: *Spellfire*, *Dragon Dice*, *Star Frontiers*
## הערות שוליים

קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:מבוכים ודרקונים
אויגן פליישמן

**אויגן פליישמן** (בצ'כית: **Eugen Fleischmann**) היה מתאבק יהודי-צ'כי. זוכה מדליית ארד באליפות אירופה (1929) בהיאבקות בסגנון יווני-רומי במשקל נוצה עד 62 ק"ג ואלוף המכביה השנייה (1935) בהיאבקות בסגנון יווני-רומי במשקל חצי בינוני.

## ביוגרפיה

### 1927
פליישמן השתתף באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-3 בנובמבר 1927 בהיאבקות בסגנון יווני-רומי במשקל נוצה עד 62 ק"ג.

### 1929
#### מדליית ארד באליפות אירופה
באליפות אירופה  שנערכה בדורטמונד, גרמניה ב-3 באפריל 1929 הוא זכה במדליית ארד בהיאבקות בסגנון יווני-רומי במשקל נוצה עד 62 ק"ג, אחרי פולקה הרנסטרם משוודיה ואגה טורגרשן מדנמרק.

### 1935
#### אלוף המכביה
ב שנערכה בשנת 1935 הוא זכה במדליית זהב בהיאבקות בסגנון יווני-רומי במשקל חצי בינוני, לפני אברהם רוזנפלד מבלגיה ובלה שטיינגיסר מגרמניה.

## קישורים חיצוניים

* Fleischmann, Eugen (CSR), 
* Maccabiah Games before World War II 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורטאים צ'כוסלובקים
קטגוריה:מתאבקים בסגנון יווני-רומי
קטגוריה:מתאבקים יהודים
קטגוריה:אלופי המכביה: מתאבקים
הוראות פתיחה באש

**הוראות פתיחה באש** (באנגלית: **Rules of engagement**, ובר״ת: **ROE**) הם ההנחיות או הכללים הפנימיים הניתנים לכוחות צבאיים (כולל יחידים) המגדירים את הנסיבות, התנאים, המידה והאופן שבהם ניתן ליישם את ה, או לבצע פעולות שעלולות להתפרש כפרובוקטיביות.

ממוזער|מסמך סטנדרטי של הוראות פתיחה באש, 1992
ההוראות מספקות אישור ומגבלות על שימוש בכוח והפעלת יכולות מסוימות. במדינות מסוימות, ROE הוא בעל מעמד של הנחיה בלבד לכוחות צבאיים, בעוד שבמדינות אחרות, ROE מהווה הליך חוקי. הוראות פתיחה באש בדרך כלל אינן מכתיבות כיצד יש להשיג תוצאה צבאית, אך הן מציינות אלו אמצעים עשויים להיות בלתי מקובלים.

## מקורות מוסמכים
בעוד שלמדינות רבות יש מסמכי הוראות פתיחה באש משלהן, לרבות אחרות אין. ישנם שני מדריכי כללי פתיחה באש בינלאומיים עיקריים: נאט"ו ROE Manual MC 362-1 (מוגבל למדינות נאט"ו ושותפות לשלום); ומדריך כללי הפתיחה באש של סן רמו, הזמין באתר האינטרנט של  (IIHL). מדריך ROE של סן רמו תורגם מהמקור האנגלי שלו לצרפתית, סינית, ערבית, ספרדית, הונגרית, רוסית, בוסנית ומספר שפות אחרות. מספר מדינות, כמו בריטניה, השתמשו במדריך סן רמו כמודל ליצירת מערכות ROE משלהן.

## הכשרה
המכון הבינלאומי למשפט הומניטרי בסן רמו, איטליה מקיים קורס הכשרה להוראות פתיחה באש לפחות פעם בשנה, בדרך כלל בספטמבר. הקורס נלמד על ידי כמה מהרשויות המובילות בעולם בנושא ROE, ומושך אליו סטודנטים מרחבי העולם.

## בישראל

בישראל הוראות פתיחה באש לחיילי צה"ל מעוגנות בפקודות מטכ"ל. לאלופים נתונה הסמכות לשנות את ההוראות בהתאם לתנאים שבהם חייליהם נתונים. לשוטרי משטרת ישראל יש הוראות פתיחה באש משלהם, וכן יש הוראות פתיחה באש למאבטחי מוסדות החינוך וטיולים, והוראות פתיחה באש לאזרחים נושאי נשק.

## ראו גם
* הוראות פתיחה באש בישראל
* המשפט ההומניטרי
* רוח צה"ל

## הערות שוליים

קטגוריה:דיני מלחמה
שרליה

"**שרליה**" (הלחם של "**שער עלייה**") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית חוה אלברשטיין. את השיר הוציאה בפברואר 1986 לאור חברת התקליטים CBS ישראל, כסינגל מתוך אלבומה ה-28 של אלברשטיין, "מהגרים".

## על השיר
השיר "שרליה" הולחן על ידי גדעון כפן ונכתב ובוצע על ידי אלברשטיין באלבומה "מהגרים", שיצא בשנת 1986. שם השיר מהווה עיוות לשם המעברה "שער העלייה", ששימשה כמרכז קליטה לעולים חדשים, בעיקר בשנות ה-50 של המאה ה-20. מילות השיר מתארות את המציאות הקשה והמפוכחת של העולים שהגיעו לישראל מלאי תקווה, אך נתקלו בתנאים קשים, ניכור תרבותי, מחסור בשפה ובפרנסה, ואכזבה מהפער שבין ההבטחות למציאות. הסיטואציה מוצגת דרך עדשה אישית ואנושית, באמצעות תיאורים יומיומיים של השגרה במעברה.

בנוסף לקשיים של קליטה, השיר רומז לשארית הפליטה וליהודים ששרדו את השואה ועלו לישראל. המתח בין הרצון להיקלט לבין איבוד הזהות, "מחליפים מקצוע, מחליפים את השמות... מי שהחליף את השם בעצם כבר ויתר". עם זיכרון השואה וההישרדות, ניתן להבין מדוע השיר נפתח בשורה "את הסיפור הזה מתחילים מהסוף". ביטויים כמו "מדור חיפוש קרובים", וכן "מחנה מעבר ועל תחנה סופית" שמצויים לאורך השיר מסמנים את העבר שהשאירו העולים, "אנשים מקצה הזמן, מקצה האור והחיים", מאחוריהם.

השיר בנוי כתיאור רצף של חוויות וזיכרונות, וכולל ביטויים המסמנים את הפער בין הציפיות והתקווה לבין תחושת ההישרדות. הדימוי של "אנשים עייפים בארץ חדשה" לצד "אין שפה, אין פרנסה, יש תעודה" מצביע על תחושת חוסר השייכות. עם זאת, לקראת סיום השיר מופיע רגע של איחוד קהילתי בטקסיות של ערב שבת: "חולצות לבנות, נעליים מבריקות", המשקף ניסיון לשמר כבוד עצמי וזהות בתוך מציאות זמנית ולא פשוטה. השיר מתפקד כייצוג מוזיקלי של פרק בהיסטוריה החברתית הישראלית, והוא מדגיש את נקודת המבט של הפרט בתוך סיפור העלייה הקולקטיבי. השיר נחתם באקורד של תקווה, המצביע "(ו)על התחלה, התחלה שאין לה סוף".

## הצלחה מסחרית
השיר "שרליה" זכה להצלחה מתונה בשני מצעדי הפזמונים המרכזיים בישראל בשנת 1986. במצעד השבועי של גלי צה"ל נכנס השיר ב-10 בפברואר למקום ה-17, ושהה במצעד במשך שבעה שבועות. הוא הגיע ב-3 במרץ למקום החמישי, שהיווה את מיקומו הגבוה ביותר, ויצא מהמצעד ב-12 באפריל. במצעד של רשת ג' נכנס השיר ב-11 בפברואר למקום ה-24, שהה במצעד במשך שמונה שבועות, והגיע למקום השמיני ב-18 במרץ. השיר סיים את דרכו במצעד זה ב-8 באפריל.

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1986
קטגוריה:סינגלים מ-1986
קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי חוה אלברשטיין
קטגוריה:סינגלים בהוצאת CBS ישראל
קטגוריה:הגירה ועלייה בתרבות
דיוקן עצמי כדוד

**דיוקן עצמי כדוד** הוא ציור מאת הצייר הוונציאני ג'ורג'ונה (שמו המלא: ג'ורג'ו דה קסטלפרנקו, 1478 – בערך 1510). היצירה שמורה באוסף של מוזיאון מוזיאון הרצוג אנטון אולריך.

## תיאור היצירה
הדיוקן העצמי צויר בצבעי שמן על בד. הוא מציג את ראשו של צעיר במבט של רבע פרופיל. פלג גופו העליון פונה בפרופיל ימינה, וסנטרו מורם. מבטו מופנה ישירות אל הצופה. פניו חלקים מזקן, ושערו הארוך והכהה משתפל על כתפיו. מעל מעיל ירוק הוא לובש שריון חזה, המפגין ברק מתכתי בכתף הימנית.

פלטת הצבעים מורכבת בעיקר מגווני חום כהים, לצד שימוש באוכרה וסיינה לתיאור גוון העור. בחלק השמאלי התחתון של הציור מופיעה סקאלה צבעונית מורכבת יותר, בעיקר לצורך תיאור פרטי הלבוש והחזרת האור המתכתי של השריון.

פרטים של החלל הסובב אינם נראים; הדמות היא המוקד הבלעדי של הציור.

## מקור וייחוס
[ממוזער| "ג'ורג'ונה כ[דוד עם ראשו של גוליית", תחריט מאת ונצל הולאר, 1650.]]
כותרת היצירה מעוררת תחילה תמיהה. לצופה בן-זמננו אין כל זיהוי מובהק עם המלך המקראי דוד. עם זאת, הדיוקן אינו נשמר במצבו המקורי. עוד לפני רכישתו לאוסף הציורים של דוכסי בראונשווייג, הוא נחתך בצידו ובחלקו התחתון. מצבו המקורי מתועד, אם כי בהיפוך מראה, בתחריט מאת ונצל הולאר משנת 1650. באותה תקופה היה הציור באוספו של יעקב ואן ורלה באנטוורפן. האמן מתואר שם כ"ג'ורג'ונה כדוד עם ראשו של גוליית". עותק של תחריט זה מצוי גם באוספי מוזיאון הדוכס אנטון אולריך.

הציור נחתך בין השנים 1650 ל-1737. בשנת 1737 נרכש במצבו הנוכחי עבור האוסף הדוכסי, אשר באותה תקופה היה בארמון זאלצדאלום שליד וולפנביטל. בשנת 1776 הופיע לראשונה בקטלוג המודפס של האוסף תחת השם "דיוקן עצמי של רפאל", ולאחר מכן יוחס לדוסו דוסי. לכל המאוחר בשנת 1899 סווג ברשומות מוזיאון הדוכס אנטון אולריך כיצירה מאת ג'ורג'ונה, תחת הכותרת "דיוקן עצמי של האמן" ובמספר הרישום שבו הוא מופיע כיום.

רק בשנת 1908 חשפו קרל יוסטי ופרנץ ויקהוף את הקשר בין הציור לתחריט של הולאר. משום כך, רק מתחילת המאה ה-20 נושא היצירה את שמה הנוכחי.

## קבלה ופרשנות
קיימת ודאות כי הצייר והביוגרף של אמנים ג'ורג'ו וזארי ראה את הדיוקן הזה בשנת 1566 בארמון של משפחת גרימאני בוונציה. הוא צייר ממנו רישום, ששימש כמודל לדיוקן של ג'ורג'ונה במהדורה השנייה של ספרו *חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר*, שיצאה לאור בשנת 1568.

באותה מהדורה מציין וזארי כי ג'ורג'ונה תיאר את עצמו כמלך דוד מהתנ"ך. התיאור של הדיוקן העצמי כדוד המחזיק בראשו של גוליית מקורו, אפוא, אצל וזארי.

הצייר, שמוצאו היה ממשפחה דלת אמצעים, מציג את עצמו כמלך דוד ובכך משווה את עצמו בביטחון לגיבור המקראי. הוא עושה שימוש במיתוס התנ"כי כאלגוריה להדגשת כישרונו וחשיבותו כאמן. זוהי, ככל הנראה, הדיוקן העצמי האלגורי הראשון בתולדות האמנות האירופית.

היצירה השפיעה על אמנים וסופרים חשובים, בהם וולפגנג הילדסהיימר וסמואל בקט. בקט ביקר במוזיאון בראונשווייג בדצמבר 1936, ובמכתביו התייחס במיוחד לדיוקן העצמי של ג'ורג'ונה.

הצייר הלך לעולמו ככל הנראה ממחלת הדבר, כמה חודשים לאחר יצירת הדיוקן הזה. ג'ורג'ונה עצמו, או אחד מתלמידיו, יצר על פי ציור זה דיוקן שני, בפורמט של 31.5 × 28.5 ס"מ, השמור כיום במוזיאון סצ'פמיבשטי בבודפשט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דוד בציורים
קטגוריה:דיוקנאות עצמיים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:דיוקנאות גברים
מתכת מילוי

ממוזער|מתכת מילוי בהלחמה
בעיבוד מתכת, **מתכת מילוי** היא מתכת שנוספת ביצירת חיבור באמצעות ריתוך, הלחמה קשה או הלחמה רכה.

## הלחמה
תהליכי הלחמה רכה והלחמה קשה מסתמכים על מתכת מילוי שנוספת לחיבור כדי ליצור את החיבור בין חלקי מתכת הבסיס. הלחמה רכה מבוצעת עם חומר מילוי שניתך בטמפרטורה נמוכה יותר מחומר העבודה, לרוב סגסוגת הלחמה של עופרת-בדיל. הלחמה קשה מבוצעת עם חומר מילוי שניתך בטמפרטורה גבוהה יותר, שעשויה להתקרב לזו של מתכת הבסיס, ועשויה ליצור סגסוגת אוטקטית עם מתכת הבסיס.

לסגסוגות מילוי יש נקודת התכה נמוכה יותר בהשוואה למתכת הבסיס, כך שניתן לייצר את החיבור על ידי העלאת הטמפרטורה של כל המכלול מבלי שהכל יותך כאחד. חיבורים מורכבים, כמו בייצור תכשיטים או דודי קיטור חי , עשויים להתבצע בשלבים, כאשר מתכות מילוי בעלות נקודות התכה נמוכות יותר ויותר משמשות בתורן. לפיכך, חיבורים מוקדמים אינם נהרסים על ידי חימום בטמפרטורות גבוהות יותר.

## ריתוך
תהליכי ריתוך פועלים סביב נקודת ההיתוך של מתכת הבסיס ודורשים שמתכת הבסיס עצמה תתחיל להיות מותכת. בדרך כלל הם דורשים פיזור מדויק יותר של חום ממבער קטן, שכן ניתן למנוע את התכת חומר העבודה כולו על ידי שליטה על פיזור החום על פני החלל, במקום הגבלת החום המרבי. אם משתמשים בחומר מילוי, הוא יהיה מסגסוגת ובעל נקודת התכה דומות למתכת הבסיס.

לא כל תהליכי הריתוך דורשים מתכת מילוי. תהליכי ריתוך אוטוגניים  דורשים רק התכה של חלק ממתכת הבסיס הקיימת וזה מספיק, בתנאי שהחיבור כבר מתאים מכנית לפני הריתוך. ריתוך באמצעות חישול או הלימה בפטיש מבוצעים בדפיקות כדי לסגור את החיבור החם וגם כדי להגביר את החום שלו באופן מקומי.

תהליכי ריתוך בחמצן וגז בעירה רבים, כגון ריתוך עופרת , הם בדרך כלל אוטוגניים ומוסיפים חומר מילוי נפרד מאותה מתכת רק אם יש חללים למלא. ריתוך מתכות מסוימות, כגון עופרת או סגסוגת אלומיניום של בירמברייט , מבוצע ברצועות שאריות מאותה מתכת כמילוי. פלדות מרותכות בדרך כלל עם סגסוגת מילוי המיוצרת במיוחד למטרה זו. כדי למנוע חלודה באחסון, תילים אלה מצופים לעיתים קרובות קלות בנחושת.

בריתוך בקשת, שימוש עיקרי במתכת המילוי הוא כאלקטרודה מתכלה שמייצרת גם חום במתכת העבודה. פריקה חשמלית מאלקטרודה זו מספקת חום שמתיך גם את האלקטרודה וגם מחמם את מתכת הבסיס.

ריתוך בקשת טונגסטן מוגנת בגז הוא תהליך ריתוך חשמלי המשתמש באלקטרודת טונגסטן שאינה מתכלה כדי לספק חום, כאשר מתכת המילוי נוספת ידנית. תהליך זה דומה יותר לריתוך בגז, אך עם מקור חום שונה.

## ציפוי קשיח
שימוש מיוחד למתכת מילוי הוא כאשר יש להשקיע מתכת שונה במכוון. זה נעשה לעיתים קרובות עבור כלי חפירה בעלי ציפוי קשיח  או שיני כף מחפר. סגסוגת ציפוי קשיח, יקרה יותר ולעיתים שבירה, מיושמת על משטחי השחיקה של כלי פלדה רכה.

קיימים ארבעה סוגים של מתכות מילוי – אלקטרודות מצופות, תיל או מוט אלקטרודה חשוף, חוט אלקטרודה צינורי ותלחימי ריתוך. לפעמים אלקטרודות שאינן מתכלות נכללות גם כן, אך מכיוון שמתכות אלו אינן נצרכות בתהליך הריתוך, הן בדרך כלל אינן נכללות.

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ריתוך
קטגוריה:מתכות
לנדיני

**לנדיני** (באיטלקית: **Landini**) היא חברה איטלקית לייצור טרקטורים המתמחה בציוד מכני-חקלאי. החברה נוסדה בשנת 1884 על ידי ג'ובאני לנדיני  במחוז אמיליה-רומאניה שבצפון איטליה, וכיום היא אחת מהיצרניות המובילות בעולם בתחום הטרקטורים. צבעם המסורתי של דגמי הלנדיני הוא כחול בהיר.

## היסטוריה
חברת לנדיני נוסדה על ידי ג'ובאני לנדיני ב-1884, והתמקדה בתחילת דרכה בייצור מנועי דיזל. רק ב-1925, לאחר שבניו של לנדיני ירשו את העסק עם מותו, החלה החברה בייצור טרקטורים, ובכך הייתה ליצרנית הטרקטורים הראשונה באיטליה. תחילה התמקדו בטרקטורים לתחום חקלאות הגפנים, ועם השנים הרחיבו את פעילותם ופיתחו מגוון רחב של דגמי טרקטורים המתאימים לשימושים חקלאיים שונים, כגון קומביינים-נגררים, לגידולי שדה, לטיפולים שוטפים ברפתות ועוד.

ב-1959 חברת מסי פרגוסון, חברה רב-לאומית לייצור מיכון חקלאי, רכשה את השליטה על חברת לנדיני. בהמשך, במספר מהלכים, שהחלו ב-1989, עברה לנדיני להיות חברת בת של חברת ההחזקות האיטלקית
ARGO.

מטה החברה שוכן בעיירה פאבריציו שבנפת רג'ו אמיליה במחוז אמיליה-רומאניה שבצפון איטליה, ונכון ל-2025 היא מעסיקה כ-1,600 עובדים ב-4 מפעלים.

## דגמים עיקריים
לנדיני מציעה עשרות סדרות שונות של דגמים, בגדלים והספקים שונים, החל מטרקטורים קטנים בעלי 50 כ"ס ועד לכלים חזקים עם 240 כ"ס, כולל:
* סדרת REX – טרקטורים קומפקטיים למטעים.
* סדרת 5 ו-6 – טרקטורים לשימושים כלליים בחקלאות.
* סדרת 7 – טרקטורים בעלי הספק גבוה לעבודות כבדות.

## בישראל
דגמי לנדיני מיובאים לישראל מאז שנת 1999 על ידי חברת צ'פניק ובניו, הפועלת בתחום יבוא ואחזקה של מותגי ציוד הנדסי.

## ראו גם
* מסי פרגוסון

## קישורים חיצוניים

* 
* המותג לנדיני באתר היבואן הישראלי צ'פניק ובניו

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות איטלקיות
קטגוריה:חברות צמ"ה
נמל התעופה סקוקוזה

ממוזער|הכניסה לטרמינל שדה התעופה
**נמל התעופה סקוקוזה** (באנגלית: **Skukuza Airport**) הוא נמל התעופה המסחרי היחיד בפארק הלאומי קרוגר, הממוקם ליד סקוקוזה  בפרובינציית מפומלנגה בדרום אפריקה. נמל התעופה הוקם בשנת 1958 ונקרא על שם ג'יימס סטיבנסון-המילטון , המנהל הראשון של פארק קרוגר. בשנת 2018, נמל התעופה כונה "שדה התעופה היפה בעולם" על ידי מגזין פורבס.

## מתקנים
בנמל התעופה יש חנות מזכרות קטנה, כמו גם בית קפה ובר לנוסעים הממתינים לטיסותיהם. ישנם שלושה דלפקי צ'ק-אין זמינים.

חניה זמינה רק בשעות היום (אין חניה ללילה).

## מסלול המראה
נמל התעופה נמצא בגובה של 311 מטר מעל פני הים. יש בו מסלול המראה אחד המסומן 17/35 עם משטח אספלט באורך 1,550 על 30 מטרים. המסלול משופע, כאשר הקצה הצפון-מערבי נמצא בגובה 315 מטרים והקצה הדרום-מזרחי בגובה 302 מטרים.

## חברות תעופה ויעדים
נמל התעופה עובד תחת מגבלות סביבתיות מחמירות על מנת לא להפר את האיזון האקולוגי בסביבתו.

הטיסות המסחריות היחידות לסקוקוזה מוצעות על ידי חברת התעופה איירלינק, עם טיסה יומית אחת לקייפטאון ושתי טיסות יומיות לנמל התעופה הבין-לאומי או. אר. טמבו ביוהנסבורג. טיסות פרטיות וטיסות צ'רטר נוחתות גם הן בנמל התעופה, אך מכיוון שקיים בנמל התעופה מגבלה של 10 נחיתות ו-10 המראות ביום בין השעות 09:00 ל-15:00, מספר הטיסות מוגבל.

## היסטוריה
נמל התעופה סקוקוזה הוקם בשנת 1958 והחל לפעול בשנת 1959. בשנת 2001 הופסקו הטיסות המסחריות עקב פתיחת נמל התעופה הבין-לאומי קרוגר מפומלנגה. טיסות צ'רטר עדיין נחתו בנמל התעופה אם תוכננו מראש. טיסות מסחריות נפתחו מחדש במחצית השנייה של 2013, וניהול נמל התעופה הועבר מרשות הפארקים הלאומיים של דרום אפריקה למפעיל פרטי בשם חברת ניהול נמל התעופה סקוקוזה. נמל התעופה מיועד לטפל במקסימום של שש טיסות סדירות ביום, עם מקסימום של 30 בשבוע. עד ארבע טיסות צ'רטר מותרות בכל יום. בינואר 2014 החל בנמל שיפוץ נרחב, ונמל התעופה נפתח מחדש ב-2 ביוני 2014. נמל התעופה שימש ברציפות גם את חיל האוויר הדרום-אפריקאי במאמציו נגד ציד בלתי חוקי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דרום אפריקה: שדות תעופה
קטגוריה:מפומלנגה
צוסן

ממוזער|כנסייה בנונסדורף
**צוסן** (בגרמנית: **Zossen**, בסורבית עילית: **Sosny**) היא עיירה במחוז טלטוב-פלמינג במדינת ברנדנבורג שבגרמניה, כ־30 ק"מ דרומית לברלין, סמוך לכביש המהיר הפדרלי B96. בשנת 2003 אוחדו מספר יישובים קטנים לעיר אחת בשם צוסן.

## גאוגרפיה
מאז רפורמת המוניציפליות בשנת 2003, צוסן כוללת את היישובים והאזורים הבאים:
* גליניק
* הורסטפלדה
* שונוב
* ורבן
* קלינכן
* נקסט נוינדורף
* נונסדורף
* שונייכה
* וונסדורף
* פונקנמילה
* לינדנבריק
* נויהוף
* ולדשטאדט
* זש אם זה
* צוסן
* דאבנדורף

## היסטוריה
במקור הייתה צוסן יישוב סלאבי, ושמה נגזר מהמילה "סוסנה" שפירושה אורן.

בשנת 1875 נפתח בתחומה תחנת הרכבת של צוסן בקו בין ברלין לדרזדן. בשנים 1901–1904 נעשה ניסוי בכלי רכב מהירים מונעי זרם חילופין, אשר קישרו בין צוסן לברלין-מריינפלדה באמצעות שלושה קווים עיליים.

### מחנה השבויים והמסגד
בשנת 1910 נבנה אזור אימונים ויחידת חיל תותחנים של הצבא הקיסרי הגרמני בוונסדורף. במלחמת העולם הראשונה פעל שם מחנה שבויים מוסלמים בשם "חצי הסהר" (Halbmondlager), שם הוקם בשנת 1915 המסגד הראשון על אדמת גרמניה. המבנה היה עשוי עץ וכלל מינרט בגובה 25 מטרים, והיווה חלק ממאמץ תעמולה של צבא הקיסרות הגרמנית לגייס שבויים מוסלמים לצידו.

### קומפלקס הרייכסווהר
לאחר המלחמה הוסב אזור האימונים לבית הספר לספורט צבאי של הרייכסווהר. כאן הוכנו ספורטאים גרמנים לאולימפיאדת ברלין 1936. המדריך הראשון היה האנס סורן, תומך ב"תרבות הגוף החופשי".

### מתקני פיקוד תת-קרקעיים
במהלך מלחמת העולם השנייה פעלו בוונסדורף מתקני הפיקוד התת-קרקעיים של הוורמאכט, כולל מתקני מאיבך I ו־II, ובונקר "צפלין" של מערך התקשורת.

### כיבוש סובייטי
לאחר המלחמה הפכה וונסדורף לבסיס הצבאי הגדול ביותר של הצבא הסובייטי במערב – "עיר לנין". חיו שם עד 75,000 בני אדם. לאחר נסיגת הכוחות בשנת 1994 הפכה האזור ל"עיר הספרים והבונקרים" וונסדורף-ולדשטאדט.

## דמוגרפיה

קובץ:Bevölkerungsentwicklung Zossen.pdf|התפתחות אוכלוסייה מ־1875
קובץ:Bevölkerungsprognosen Zossen.pdf|תחזיות אוכלוסין עד 2030


## ראשי העיר
* הנס-יורגן לודרס (SPD), 1993–2003
* מיכאלה שרייבר, 2003–2019
* ויבקה שוורצוולר, מאז 2019

## אישים בולטים
שמאל|ממוזער|ולטר בודיוס
* קרל פרידריך אוגוסט להמן – ממציא שיטת סטנוגרפיה
* פרידה קסן – פוליטיקאית
* ולטר בודיוס – לוחם התנגדות קומוניסטי
* רוי פראגר – כדורגלן

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ברנדנבורג: ערים
Suede (אלבום)

**Suede** הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הבריטית סווייד, שיצא לאור ב-29 במרץ 1993 על ידי חברת Nude Records. האלבום זכה להצלחה מסחרית וביקורתית רבה, והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי. הוא נחשב לאחד האלבומים המרכזיים בגל הבריטפופ של שנות ה-90.

## רקע והפקה
סוויד הוקמה ב-1989 בלונדון על ידי הזמר ברט אנדרסון והגיטריסט ברנרד באטלר. לאחר מספר סינגלים שהקנו להם תשומת לב בעיתונות הבריטית, הוחתמה הלהקה בלייבל Nude Records. האלבום הוקלט בשנים 1992–1993 בהפקת אד בולר, ועוצב בסגנון שמושפע מגלאם רוק של שנות ה־70 לצד נושאים אפלים של ניכור, מגדר, סקס ובורגנות עירונית.

## סינגלים
ארבעה סינגלים יצאו מהאלבום:
* "The Drowners" – שיצא במאי 1992 והציג את הסאונד הייחודי של הלהקה.
* "Metal Mickey" – שיצא בספטמבר 1992 והפך ללהיט במצעדים.
* "Animal Nitrate" – הסינגל המצליח ביותר, שיצא בפברואר 1993.
* "So Young" – שיצא ביוני 1993.

## ביקורת והישגים
האלבום זכה לביקורות מהללות וזכה בפרס מרקיורי לאלבום השנה. מגזין "מלודי מייקר" קרא להם "הלהקה הטובה בבריטניה" עוד לפני יציאת האלבום, ו-"NME" שם את האלבום ברשימת הטובים של השנה. האלבום מכר מעל 100,000 עותקים בשבוע הראשון והגיע למעמד של פלטינה בבריטניה.

## רשימת רצועות
# So Young
# Animal Nitrate
# She's Not Dead
# Moving
# Pantomime Horse
# The Drowners
# Sleeping Pills
# Breakdown
# Metal Mickey
# Animal Lover
# The Next Life

## משתתפים
* ברט אנדרסון – שירה
* ברנרד באטלר – גיטרה, פסנתר
* מאט אוסמן – גיטרה בס
* סיימון גילברט – תופים

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:אלבומי 1993
גשר יאבוז סולטן סלים

**גשר יאבוז סולטן סלים** (בטורקית: **Yavuz Sultan Selim Köprüsü**), הידוע גם כ**גשר הבוספורוס השלישי**, הוא גשר תלוי מעוגן כבלים לכלי רכב מעל מצר הבוספורוס, מצפון לשני גשרים התלויים הישנים יותר, גשר הבוספורוס וגשר פתיה סולטאן מהמט. הגשר ממוקם ליד הכניסה לים השחור ממצר הבוספורוס, בין גאריפצה בסארייר בצד האירופי לפוירזקוי בבייקוז בצד האסייתי.

ימין|ממוזער|הנוף של הגשר עם מי הטורקיז העונתיים.|200x200 פיקסלים
אבן הפינה הונחה ב-29 במאי 2013 והגשר נפתח לתנועה ב-26 באוגוסט 2016.

עם גובה עמודים של 322 מטרים וגובה 70 מטרים מפני המים לתחתית הגשר, זהו הגשר החמישי בגובהו בעולם מכל סוג שהוא. הוא הגשר התלוי ה-13 באורכו בעולם והוא גם אחד מהגשרים התלויים הרחבים ביותר בעולם, עם רוחב של 58.4 מטרים.

## שם הגשר
[ממוזער|200x200px|הסולטן התשיעי של [האימפריה העות'מאנית, סלים הראשון (1470–1520)|ימין]]
בטקס הנחת אבן הפינה, הודיע הנשיא עבדוללה גול כי הגשר ייקרא "גשר יאבוז סולטן סלים", לכבודו של הסולטן העות'מאני סלים הראשון (1470 –1520), אשר הרחיב את האימפריה העות'מאנית למזרח התיכון ולצפון אפריקה בשנים 1514–1517 וקיבל את התואר ח'ליף עבור השושלת העות'מאנית לאחר כיבוש מצרים בשנת 1517. הוא כונה "יאבוז", שמשמעותו קשוח או תקיף.

בחירת השם הובילה למחאות מצד הקהילה האלווית בטורקיה בגלל תפקידו של הסולטן סלים הראשון ברדיפתם על ידי העות'מאנים. לאחר מרד שאהקולו (1511) באנטוליה, וקרב צ'לדיראן (1514) במערב אזרבייג'ן, שבמהלכו צידדו לוחמי קיזילבאש מקרב האלווים במזרח אנטוליה (המשתייכם לזרם השיעי) בשאה אסמעיל הראשון, הורה סלים על טבח בקיזילבאש, אותם ראה בבוגדים וכופרים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טורקיה: גשרים
קטגוריה:גשרים מעוגני כבלים
קטגוריה:גשרים תלויים
ז'ק ארז

**ז'ק ארז** (31 במרץ 1933 – 1 בנובמבר 1990) היה איש צבא ופוליטיקאי ישראלי, מושל צבאי באזור רפיח, ראש המועצה המקומית עומר בין 1985 ל-1990.

## ביוגרפיה
לאחר מלחמת ששת הימים שימש כשופט בבית הדין הצבאי ברצועת עזה. בהמשך, היה מושל נפת רפיח בממשל הצבאי על רצועת עזה בדרגת סגן אלוף, והיה ממונה בין השאר על אזור פתחת רפיח וחבל ימית.

לארח שחרורו מצה"ל, התמודד בבחירות לרשויות המקומיות ב-1983 מטעם רשימת "עומר שלנו" של ראש המועצה בצלאל גבר, ונבחר כחבר המועצה. ב-1985 פרש גבר מראשות המועצה, תוך שהוא מייעד את התפקיד לחבר רשימתו שמואל בר, אך בישיבתה, בחרה מליאת המועצה בארז לכהן בתפקיד, מהלך שגרר עימות חריף בינו לבין גבר. גבר פנה לממונה על מחוז הדרום במשרד הפנים שלום דנינו בבקשה לפסול את המהלך, אך פנייתו נדחתה. בבחירות למועצה שנערכו ב-28 בפברואר 1989 התמודד מול גבר בראשות רשימת "אפשר אחרת בעומר", וגבר עליו.

נפטר באופן פתאומי במהלך כהונתו ב-1 בנובמבר 1990, ונקבר בבית הקברות ביישובו. על שמו נקרא הקונסרבטוריון בעומר.

### חיים אישיים
היה נשוי ואב לשלושה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי מועצת עומר
קטגוריה:מושלים צבאיים ישראלים
קטגוריה:שופטי בתי הדין הצבאיים
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:הממשל הצבאי הישראלי ברצועת עזה
קטגוריה:אישים הקבורים בעומר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990
אישה עם קנקן מים

**אישה צעירה עם כד מים ליד החלון** (בהולנדית: **Vrouw met waterkan**) הוא ציור שמן מאת הצייר ההולנדי יאן ורמיר, אשר נוצר בין השנים 1664 ל-1665. מידותיו של הציור הן 45.7 סנטימטרים בגובה ו-40.6 סנטימטרים ברוחב. היצירה מתארת אישה צעירה האוחזת בכד מים בעודה עומדת לצד חלון פתוח, דרכו חודר אור טבעי. מאז שנת 1889, מהווה הציור חלק מהאוסף הקבוע של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק.

## תיאור היצירה
במרכז התמונה ניצבת אישה צעירה. בידה הימנית היא פותחת את החלון, בעוד שבידה השמאלית היא מושיטה יד לעבר קנקן מים. הקנקן מונח בתוך קערה גדולה יותר, ושניהם ממוקמים על שולחן שעליו פרושים גם חפצים נוספים. השולחן מכוסה במפת בד מקושטת בדוגמת פרחים אדומים. מאחורי השולחן ניצב כיסא, ועליו מונח בד בצבע כחול. מבטה של האישה מופנה ישירות החוצה דרך החלון. היא לבושה בחצאית כחולה כהה ועליה חולצה בשחור וצהוב. לראשה היא חובשת מטפחת לבנה.

ברקע התמונה תלויה על הקיר מפת עולם.

## פרשנות
ציור זה שייך לקבוצת יצירות קרובות זו לזו שצייר יאן ורמיר בראשית עד אמצע שנות ה-60 של המאה ה-17. בתקופה זו חדל האמן מלהשתמש בפרספקטיבה ליניארית ובסדר גאומטרי, והאור הפך לאמצעי ההדגשה המרכזי ביצירתו. העבודה מעידה על כך שוורמיר היה מודע לכך שהאור מורכב מצבעים, וליחסי הגומלין בין צבעים שונים. כך, למשל, הווילון הכחול משתקף בגוון כחול כהה על צידו של הקנקן המתכתי, והבד האדום משפיע על גוון הזהב בחלקה התחתון של הקערה.

## בעלות
**אישה צעירה עם כד מים** נרכשה בשנת 1887 על ידי הנרי גורדון מרקואנד בגלריה בפריז תמורת 800 דולר. כאשר הביא מרקואנד את היצירה לארצות הברית, הייתה זו הפעם הראשונה שציור של יאן ורמיר הגיע לאמריקה. מרקואנד תרם את היצירה, יחד עם פריטים נוספים מאוספו האישי, למוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:יאן ורמיר
קטגוריה:מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
The SpongeBob SquarePants Movie – Music from the Movie and More...

****** הוא הפסקול לסרט האנימציה משנת 2004 "בובספוג: הסרט", ואלבום הפסקול השני המתמקד בסדרת האנימציה האמריקאית "בובספוג מכנסמרובע". האלבום יצא לאור ב-9 בנובמבר 2004 על ידי חברות התקליטים סייר רקורדס ו-Nick Records.

## רקע
האלבום מהווה דוגמה לסגנונות המוזיקליים של צוות ההפקה של בובספוג מכנסמרובע. כאשר וויין קווין, חבר להקת The Flaming Lips, הציע להילנבורג שיבצע דואט עם ג'סטין טימברלייק, הוא השיב לו: "אני לא רוצה אף זמר ממוסחר כזה-או-אחר בסרט. אני לא אוהב אנשים ממוסחרים. אני אוהב אנשים כמוכם, כמו להקת *Wilco* ו-*Ween*". להקת The Flaming Lips ביצעו את "SpongeBob & Patrick Confront the Psychic Wall of Energy" בתוכנית לייט נייט עם קונאן או'בריאן בלילה שלפני יציאת הסרט ב-19 בנובמבר 2004. במהלך ההופעה, וויין קווין היה עטוף בבועה ענקית (בדומה לבפעילות זורבינג). לשיר צולם גם קליפ.

לצד שירים שנכתבו במיוחד לאלבום, ישנם גם השירים "Goofy Goober Rock", שהוא למעשה פרודיה על השיר "I Wanna Rock" של טוויסטד סיסטר שלשיר שונו המילים המקוריות, ו-"You Better Swim" של מוטורהד, שהוא גרסה מחודשת של "You Better Run" מאלבומם משנת 1992 - *March ör Die*.

## רצועות שמע

## קרדיטים טכניים
כמות שמצוין בספרון המצורף לפס הקול
* סטיבן הילנבורג - מפיק
* קארין רייכטמן - מפיקה
* אנדרו וייס - מפיק 
* אנדי פיילי - מפיק, קולות, מכשור
* ג'ינה שי - מפיקה-שותפה
* טום וולי - מנהל הפקת האלבום מטעם סייר/וורנר ברוס. רקורדס
* סימור שטיין - מנהל הפקת האלבום מטעם סייר/וורנר ברוס. רקורדס
* קרייג אהרונסון - מנהל הפקת האלבום מטעם סייר/וורנר ברוס. רקורדס
* איבן שלטר - יועץ מוזיקלי
* פאט קראוס - מסטרינג
* מייקל הייטלי - מסטרינג
* אנדרו שפס - מהנדס
* Heavy Iron Studios - מפתח עבור סייר/וורנר ברוס. רקורדס

## מיקומים בטבלאות

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פסקולים מ-2024
קטגוריה:בובספוג מכנסמרובע - סרטים
קטגוריה:פסקולי סרטי אנימציה
סיליה וסרשטיין פסברג

**סיליה וסרשטיין פסברג** היא משפטנית ישראלית, פרופסור אמריטה בפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים. היא מתמחה במשפט בינלאומי פרטי, משפט בינדתי, משפט השוואתי, דיני ימאות ובהיסטוריה של המשפט.

## ביוגרפיה
נולדה ב-1954 בגלאזגו שבסקוטלנד. ב-1969 עלתה לישראל, ובין 1974-1972 שירתה בצה"ל. ב-1978 השלימה תואר במשפטים באוניברסיטה העברית, והתמחתה בפרקליטות המדינה ובבית המשפט העליון, אצל השופט (כתוארו אז) אהרן ברק. ב-1982 קיבלה תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת הרווארד. כותרת עבודת הדוקטורט שלה הייתה: The choice-of-law problem : continuity and change. הייתה חוקרת אורחת בבית הספר למשפטים באוניברסיטאות הרווארד (1992-1991), ג'ורג'טאון (1997-1996), קולומביה (2010) וב- (2009). הייתה עמיתה בתוכנית ע"ש רוברט א. פוקס בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת פנסילבניה. חברה בארגון הבין לאומי למשפט דיוני (IAPL) משנת 2000. כיהנה כפרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים.

כיהנה כחברה בוועדת חקיקה של משרד המשפטים להכנת חוק חסינות מדינות זרות (2004-1999) שימשה כמנהלת מכון סאקר למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי (2003-1999). משנת 2011, מכהנת כסגנית נשיא הארגון העולמי של משפטנים משיטות משפט מעורבות (WSMJJ).

זכתה בפרס אדיסון בראון למשפט בין לאומי פרטי מטעם אוניברסיטת הרווארד ב-1979 ובפרס חשין ב-2016.

## ספריה
* **משפט בין לאומי פרטי**, 2 כרכים (מכון סאקר ונבו, 2013).
* **פסקים זרים במשפט הישראלי**: הדין והגיונו (מכון סאקר 1996) .

### בעריכתה

* **ספר לבונטין – מאמרים לכבודו של [[אביגדור לבונטין]]** בעריכת יהושע ויסמן, ברק מדינה וסיליה וסרשטיין פסברג (מכון סאקר, 2013)

## קישורים חיצוניים
* 
*
* פרסומיה באתר האוניברסיטה העברית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידות 1954
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:משפטניות ישראליות
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
Jesień – tańcuj

"**Jesień – tańcuj**" הוא סינגל שהוקלט על ידי המוזיקאי הפולני , הזמרת קאיה, הלהקה הפולנית-אוקראינית דגאדנה והתזמורת הקולנועית רבל בבל. הוא שימש לקידום סרט האנימציה *Chłopi*.

## רקע
את השיר כתבו והלחינו לוקאש רוסטקובסקי, קטרינה רויאנס, מיכאו ז'אק, מרצ'ין ז'יטומירסקי, מצ'יי פיליפצ'וק, שצ'פאן פושפיאסאלסקי, מיכאו מז'יארז, דורוטה מורז'נובסקה. הוא יצא להורדה דיגיטלית והופץ על ידי חברת התקליטים אגורה רקורדס. נוסף על כך, השיר שובץ בפסקול הרשמי של הסרט "Chłopi".

"Jesień – tańcuj" זכה להצלחה רחבה בפולין, והגיע למעמד של פלטינה כפולה עם מכירות של למעלה מ-100,000 עותקים במדינה. בפברואר 2024 קיבל השיר מועמדות לפרס פרידריק, הפרס החשוב ביותר בתעשיית המוזיקה הפולנית, בקטגוריית "שיר השנה". כחלק מקידומו, הושמע השיר בטקס חלוקת פרסי פרידריק שהתקיים ב-22 במרץ 2024.

במקביל, השיר הוגש לקדם-האירוויזיון הפנימי של פולין לקראת תחרות האירוויזיון ה-68 שהתקיימה במאלמה שבשוודיה. הוא הגיע למקום השלישי עם 23 נקודות, ובלט בזכות השילוב הייחודי בין מוזיקה מסורתית והפקה מודרנית. לקראת צאת הסינגל, פורסם גם קליפ רשמי לשיר שביימו דורוטה קוביליה ויו וולצ'מן, אשר הועלה ביום ההשקה לפלטפורמת יוטיוב.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בפולנית
הגבר שכבש – הופעה חיה בקיסריה

"**הגבר שכבש – הופעה חיה בקיסריה**" הוא אלבום ההופעה הראשון של הזמר הישראלי מאור אדרי. את האלבום הוציאה ב-1 באוקטובר 2014 לאור חברת התקליטים פליי רקורדס.

## רקע
אלבום ההופעה הוא תיעוד קונצרט חי של אדרי, שיצא לאור בשנת 2014 בפורמט DVD וכתקליטור כפול. ההופעה התקיימה באמפי קיסריה, ומציגה ביצועים חיים לשירים שהקליט אדרי במהלך השנים שלפני הוצאת האלבום. האלבום כולל עיבודים חיים לשירים כמו "לב קבור", "הגבר שכבש", "את עוד אוהבת" ו"היא עוד תשוב", וכן מחרוזות שירים וקטעי קישור עם הקהל. הסגנון המוזיקלי של ההופעה משקף את השתייכותו של אדרי למסורת המוזיקה המזרחית בישראל.

בביקורת שפורסמה באתר "מאקו" נכתב כי ההופעה בקיסריה היוותה רגע שיא בקריירה של אדרי, וכי הקהל הגיב בהתלהבות רבה למופע שנמשך כשעתיים וכלל את מרבית להיטיו המוכרים. הביקורת מתארת את אדרי כזמר שצמח מתוך המדיה החברתית והגיע אל הבמות המרכזיות תוך זמן קצר, מבלי להיעזר בפלטפורמות טלוויזיוניות. עוד נכתב כי ההופעה התאפיינה בהפקה מושקעת, שכללה הרכב מוזיקלי נרחב, רקדניות, אפקטים בימתיים ואלמנטים של אינטראקציה אישית בין אדרי לקהל, לרבות רגעים משפחתיים והענקת תואר זהב לאלבומו הקודם. כמו כן, צוינה יכולתו הווקאלית של אדרי, שהתאפיינה בטווח קולי רחב ובמעברים בין סגנונות שונים, לרבות שירה בעברית, ערבית וטורקית.

## רשימת רצועות

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי מאור אדרי
קטגוריה:אלבומי הופעה בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת פליי רקורדס
המפלגה הסוציאל-ליברלית של ברזיל

**המפלגה הסוציאל-ליברלית** (בפורטוגזית: **Partido Social Liberal**, **PSL**) הייתה מפלגת ימין רדיקלי בברזיל, שהתמזגה עם  וייסדה את האיחוד הברזילאי.

ה-PSL, שנוסדה ב-1994 כמפלגה סוציאל-ליברלית, נרשמה ב ב-1998. בינואר 2018 הצטרף לשורותיה ז'איר בולסונארו ומאוחר יותר הוא הפך אותה למפלגה ליברלית כלכלית, לאומנית ברזילאית, אנטי-קומוניסטית ועם אידאולוגיה של שמרנות חברתית. השם המקורי נשאר, ולאחר ש (האגף הראשי המקורי במפלגה) עזבה, בולסונארו הפך למועמד המפלגה לקראת  וניצח בשני הסיבובים. בולסונארו עזב את המפלגה ב-2019 לאחר חילוקי דעות עם נשיאה, , ולאחר מכן הקים את הברית למען ברזיל.

ב-6 באוקטובר 2021 הצביעה המפלגה בעד מיזוג עם הדמוקרטים להקמת מפלגת האיחוד הברזילאי.

## היסטוריה
PSL נוסדה במקור ב-30 באוקטובר 1994 על ידי איש העסקים לוצ'יאנו ביבאר כמפלגה סוציאל-ליברלית. היא נרשמה בבית הדין העליון לבחירות ב-2 ביוני 1998. בבחירות לפרלמנט ב-2002 זכתה המפלגה במושב אחד מתוך 513 ב ואף לא מושב בשורות . בבחירות ב-2006 לא זכתה המפלגה במושבים בבית הנבחרים או בסנאט. בבחירות ב-2010 זכתה המפלגה במושב אחד בבית הנבחרים ולא זכתה באף מושב בסנאט, והיא שמרה על אותן תוצאות בבחירות ב-2014.

ב-2015 עברה המפלגה רפורמה בהובלת האגף הסוציאל-ליברלי הפנימי ליברס. PSL תמכה גם בהדחת הנשיאה לשעבר דילמה רוסף.

ממוזער|לוצ'יאנו ביבאר|274x274 פיקסלים
ב-5 בינואר 2018, הפוליטיקאי הסוציאל-נוצרי לשעבר ז'איר בולסונארו הפך לחבר במפלגה, מה שגרם לאנשי ליברס לעזוב את המפלגה במחאה על דעותיו הסוציאל-שמרניות. המפלגה פנתה לשמרנות לאומית, שינתה את צבעיה מסגול לכחול, צהוב וירוק לאומניים יותר (צבעי דגל ברזיל) ודנה בשינוי השם לרפובליקנים. ב-5 במרץ 2018 התפטר ביבאר מנשיאות המפלגה ו מונה לנשיא בפועל.

בולסונארו הפך למועמד ה-PSL בבחירות לנשיאות ב-2018 וקיבל 46% מהקולות בסיבוב הראשון. המפלגה קיבלה 52 צירים ו-4 סנאטורים, מה שהפך אותה למפלגה הפוליטית השנייה בגודלה בבית הנבחרים. היא גם הפכה למפלגה הגדולה ביותר באספות המחוקקות של ריו דה ז'ניירו וסאו פאולו. באוקטובר 2018 נבחר בולסונארו לנשיא עם 55.13% מהקולות, והביס את  ממפלגת הפועלים. הוא נכנס לתפקידו ב-1 בינואר 2019.

ב-29 באוקטובר 2018 מונה ביבאר מחדש לכהן כנשיא המפלגה. ב-12 בנובמבר 2019 הודיע בולסונארו על עזיבתו את המפלגה, בעקבות חילוקי דעות.

ב-6 באוקטובר 2021, המפלגה הצביעה בעד מיזוג עם הדמוקרטים (DEM) כדי להקים את מפלגת האיחוד הברזילאי. המיזוג אושר על ידי בית הדין העליון לבחירות ונרשם רשמית ב-8 בפברואר 2022. משכך, גם PSL וגם DEM פורקו.

## היסטוריית בחירות
### בחירות לנשיאות

### בחירות לפרלמנט

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברזיל: מפלגות שמרניות
קטגוריה:ברזיל: פוליטיקה
קטגוריה:מפלגות ימין רדיקלי
אוגוסט פרידריך מילר

**אוגוסט פרידריך מילר** (בגרמנית: **August Friedrich Müller**; 15 בדצמבר 1684 – 1 במאי 1761) היה משפטן ולוגיקן גרמני.

## ביוגרפיה
מילר נולד בפניג  שבגרמניה, בנם של יוהאן אדם מילר ויוהאנה סוזנה. הוא התחנך על ידי אביו, ובשנת 1697 החל את לימודיו בבית הספר סנט אוגוסטין  שבעיר גרימה . בשנת 1703 החל ללמוד באוניברסיטת לייפציג, שם התמקד בתחילה בלימודי פילוסופיה, אצל אנדראס רודיגר  (1673–1731), שנחשב למורו המרכזי. בנוסף, למד משפטים אצל גוטליב גרהרד טיטיוס  (1661–1714).

בשנת 1707 הוסמך לתואר מגיסטר  (תואר שני) בלייפציג, שם גם ייסד בית-ספר לפילוסופיה. לאחר תקופה באוניברסיטת ארפורט , שבה הוענק לו ב-8 באוקטובר 1714 תואר דוקטור למשפטים, שב ללייפציג, שם שימש מרצה למשפטים. בעקבות חששות שמילר שנודע בהרצאותיו הנגישות, ייענה להצעת משרה באוניברסיטת האלה, מונה ב־19 באוקטובר 1731 לפרופסור שלא מן המניין לפילוסופיה באוניברסיטת לייפציג, ובשנת 1732 קודם לפרופסור מן המניין בלוגיקה.

מילר הלך לעולמו בלייפציג בגיל 76.

ב-3 באוגוסט 1725, לרגל יום שמו של מילר, הלחין יוהאן סבסטיאן באך את הקנטטה "Zerreißet, zersprenget, zertrümmert die Gruft, רי"ב 205", שהושמעה מול ביתו ברחוב קתריננשטראסה 2  שבלייפציג.

## עבודותיו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:לוגיקנים גרמנים
קטגוריה:משפטנים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:ילידי 1684
קטגוריה:נפטרים ב-1761