open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מוסקוביום

**מוסקוביום** (באנגלית: **Moscovium**; ידוע גם בשם eka-bismuth או **אונאונפנטיום**) הוא יסוד מלאכותי ממתכות המעבר העמידות, שסמלו הכימי **Mc** ומספרו האטומי 115. זהו היסוד ה-12 בסדרת היסודות העל-כבדים וה-23 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.

## היסטוריה
ב-1 בפברואר 2004, צוות רוסי-אמריקני הודיע על גילוי היסודות מוסקוביום ו-ניהוניום. בצוות מדענים רוסים מהמכון המשותף למחקר גרעיני בדובנה ואמריקנים מהמעבדה הלאומית לורנס ליברמור. הצוות דיווח כי בין התאריכים ה-14 ביולי 2003 וה-10 באוגוסט 2003 נערכו ניסויים של הפצצת <sup>243</sup>Am ביוני <sup>48</sup>Ca במאיץ חלקיקים. מההפצצה נוצרו ארבעה אטומי אונאונפנטיום, שדעכו אז לאונאונטריום בתוך 100 מילישניות תוך פליטת קרינת אלפא. לאחר עוד 1.2 שניות התפרק האונאונטריום ליסודות טבעיים.

ב-28 בספטמבר 2004, צוות מדענים יפני הודיע גם הוא כי יצר את היסוד החדש.

במאי 2006 יצירת היסוד אומתה בשיטה אחרת (זיהוי כימי של התוצרים הסופיים של דעיכת היסוד) במכון המשותף למחקר גרעיני בדובנה.

באוגוסט 2013, חוקרים מאוניברסיטת לונד בשוודיה דיווחו כי הוכיחו את קיום היסוד. בסוף שנת 2015 הכירו האיגוד הבינלאומי לכימיה טהורה ויישומית ביסוד זה כיסוד חדש.

## שם
אונאונפנטיום היה השם הסיסטמטי הזמני שהעניק IUPAC ליסוד החדש, עם הסימון Uup. ביוני 2016, הכריז ה-IUPAC כי השם המוצע הוא **מוסקוביום** (**Moscovium**) וסימונו **Mc**. השם ניתן כדי להוקיר את רוסיה, לכבוד גילוי היסוד על ידי המכון המשותף למחקר גרעיני בדובנה (הצוות האמריקאי הונצח בשמו של היסוד טנסין).
לאחר תקופת המתנה של חצי שנה, ב-28 בנובמבר 2016, השם אושר רשמית.

## איזוטופים של מוסקוביום
למוסקוביום נוצרו עד כה כ-2 איזוטופים שונים:
*287 - עם זמן מחצית חיים של 46.6 מילישניות.
*288 - עם זמן מחצית חיים של 87 מילישניות (היציב ביותר).

הערכה היא שאיזוטופ 291 (שעדיין לא נוצר) יהיה איזוטופ יציב יותר, וזמן מחצית חייו יהיה בסביבות דקה אחת. רק לאחר יצירתו אפשר יהיה לקבוע את תכונות החומר.

## קישורים חיצוניים

*WebElements.com's entry for Uup.
*Apsidium - Ununpentium
*Discovery of New Superheavy Elements 113 and 115
*Superheavy elements
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:מתכות מעבר עמידות
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
קטגוריה:יסודות על-כבדים
אתה אוהב אותי

**אתה אוהב אותי** הוא ספרו הראשון של העיתונאי, והתסריטאי אבנר ברנהיימר, שיצא לאור בסוף שנת 2005.

הספר מבוסס על הטור "מיטה זוגית" שפורסם לאורך כעשר שנים במגזין הזמן הוורוד, ומתאר, בלשון הומוריסטית, את זוגיותו של המחבר ובן זוגו.

ברנהיימר הוא התסריטאי של הסרט יוסי וג'אגר וסדרת הטלוויזיה פלורנטין (במשותף עם גל אוחובסקי). בשונה מהתסריטים שכתב עד לספר זה, שבהם סיפור עלילה רומנטי ארוך, מהווה הספר "אתה אוהב אותי" קובץ אירועים ואנקדוטות קצרות, תוך התבססות על חייו האמיתיים של הסופר עם בן זוגו.

הספר, שהתקבל באהדה בקרב מבקרי הסיפרות, מתאר את חיי הזוגיות היומיומיים של שני גברים החיים בזוגיות, חיים הדומים לגמרי לחיי נישואים בין זוגות הטרוסקסואלים. מתוארים בו הרגעים המרגשים בחייהם, וכן גם הרגעים העצובים, השמחים, המתסכלים ובעיקר המצחיקים.

לפי ביקורות הסיפרות, ניתן לשאול האם לספר אג'נדה פוליטית חברתית, שבה הוא מזמין את הקורא להבנה כי זוגיות הומוסקסואלית זהה לזוגיות הטרוסקסואלית; או שמא אין מדובר באג'נדה כזאת אלא אכן מדובר באופן דומה למדי של זוגיות.

## קישורים חיצוניים
* הפרק הראשון בספר "אתה אוהב אותי" - הוצאת חרגול, מתוך וואלה! תרבות
* 
* "סטרייט פרנדלי". ביקורת על הספר מאת אורנה לב-טוב - מתוך נענע תרבות

קטגוריה:אוטוביוגרפיות עבריות
קטגוריה:ספרות להט"ב
קטגוריה:ספרי 2005
קטגוריה:ספרי הוצאת חרגול
סומבררו

ממוזער|סומבררו
**סומבררו** (בספרדית: **Sombrero**) הוא כובע מקסיקני בעל כיפה גבוהה ושוליים רחבים מאוד, שבשימושו המקורי נועד להגן על האיכר החובש אותו מפני השמש. הסומבררו הפך לסמל מקסיקני לאומי ותרבותי, והוא משמש לעיתים קרובות בחגיגות המקסיקניות המסורתיות, בעיקר על ידי הקהילות מחוץ למקסיקו.

## אטימולוגיה
סומבררו היא המילה הספרדית למילה העברית "כובע" (מכל סוג שהוא), ומקורה כנראה במילה Sombra שמשמעותה העברית "צל". עם זאת, בשימוש בשפות אחרות שאינן ספרדית, במילה סומבררו מתכוונים לכובע המקסיקני הספציפי. דוברי ספרדית מחוץ למקסיקו מתייחסים לכובע הספציפי הזה כאל Sombrero mexicano (כובע מקסיקני), להבדיל מסתם כובע רגיל.

## סוגים
ממוזער|220px|שמאל|סומבררו מקסיקני בווריאציות שונות
האיכרים חובשים סומבררו עשוי קש, בעוד העשירים חבשו לרוב סומבררו עשוי לבד. כיום כובעי הסומבררו נפוצים במגוון צבעים ומעוטרים ברקמות ובפיטים, מחירם עממי ומרביתם משווקים כקישוט לתלייה על הקיר וכמזכרות לתיירים.

## בחגיגות פורים בישראל
בישראל בחגיגות פורים בהן נהוג להתחפש, אחת התחפושות השכיחות, בין תחפושות העמים, היא תחפושת של מקסיקני. בתחפושת זו מהווים הסומבררו והפונצ'ו פריטי חובה.

## ראו גם
[ממוזער|להקת [מריאצ'י (מוזיקה מקסיקנית) לבושה תלבושת ייצוגית, שבה כל הנגנים חובשים סומבררו]]
* כובע ווּאֶלְטִיַאוֹ (סומבררו ווּאֶלְטִיַאוֹ) – כובע מסורתי קולומביאני

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כובעים
קטגוריה:מקסיקו: תרבות
קטגוריה:מילים וביטויים בספרדית
קטגוריה:בגדי גברים
אכילה גסה

**אכילה גסה** הוא מושג הלכתי המתאר אכילה שאינה מונעת על ידי רעב. בהלכה, אכילה גסה איננה נחשבת אכילה לעניין דברים רבים כגון אכילה ביום כיפור, אכילת טרפות ועוד.

## בהלכה

### בתלמוד הבבלי
בגמרא הוזכרה אכילה גסה במספר הקשרים:

* האוכל מצה באכילה גסה לא יצא ידי חובה.
* האוכל ביום הכיפורים אכילה גסה לא חייב כרת, אך מדרבנן אסור.
* כהנים אשר אוכלים קדשים אכילה גסה לא יצאו ידי חובתם
* זר אשר אוכל תרומה באכילה גסה אינו חייב חומש ככל זר אשר אוכל תרומה לא חייב רק קרן ככל מזיק.

גמרא אף מגדירה את האכילה הגסה בתור "מזיק" משום שגוף האדם אינו נהנה מהאכילה ואף ניזוק ממנה, וכן המאכל מושחת לריק.

ב מבאר רבה בר בר חנה את פרשנותו של רבי יוחנן לנאמר בפסוק ב, , על ידי משל:

## ראו גם
*אכילת מצה
*הפרעת אכילת יתר

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אכילה ושתייה ביהדות
קרן טבעית

**קרן טבעית** היא כלי נשיפה ממתכת, שממנו התפתחה קרן היער המודרנית. היא עשויה פייה, צינור מפותל ופעמון מתרחב. ההבדל העיקרי בין הקרן הטבעית לקרן המודרנית הוא היעדרם של שסתומים בכלי העתיק. על מנת להפיק צלילים בגבהים שונים עומדות לרשות הנגן הטכניקות הבאות:
* שינוי במתח השפתיים, בדומה לכלי נשיפה מודרניים. בדרך זו ניתן לנגן את סדרת הצלילים העיליים.
* החלפת אחד המפרקים בצינור ממנו עשוי הכלי - זהו תהליך ארוך יחסית, ולא נהוג לעשותו באמצע הפרק המוזיקלי.
* שינוי בתנוחת היד בתוך הפעמון. טכניקה זו הייתה בשימוש נפוץ עד הופעת קרן השסתומים.

כל היצירות לקרן שנכתבו עד תחילת המאה ה-19 כתובות לקרן טבעית, כיוון שקרן השסתומים נכנסה לשימוש נפוץ רק באמצע המאה. בכך כלולים הקונצ'רטי של מוצרט והסימפוניות של בטהובן. לגבי יצירות מאוחרות יותר המצב אינו תמיד ברור. בראהמס, לדוגמה, הכיר את קרן השסתומים, אך העדיף עליה את הקרן הטבעית, ורוב התזמורות שניצח עליהן השתמשו עדיין בקרנות טבעיות, כך שכל יצירותיו כתובות לכלי הטבעי. גם שומאן, כפי הנראה, כתב לקרן טבעית. החל מסוף המאה התשע-עשרה כל המוזיקה לקרן יער כתובה לקרן מודרנית.

כיום חזרה הקרן הטבעית לבמות הקונצרטים, עם צמיחת התנועה לביצוע אותנטי; קהלים חדשים מגלים את האיכויות הייחודיות של הכלי, ואת הצבע השונה שהוא מעניק לתזמורות בארוק וקלאסיות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כלי נגינה
קטגוריה:כלי נשיפה ממתכת
קטגוריה:כלים אותנטיים
ז'וריס-קרל הויסמנס

[שמאל|ממוזער|250px|שלומית, ציור של [גוסטב מורו שמתואר בספרו "להפך"]]
**ז'וריס-קרל הויסמנס** (בצרפתית: **Joris-Karl Huysmans**; 5 בפברואר 1848 – 12 במאי 1907) היה סופר צרפתי שהתפרסם בעיקר בזכות הרומן À Rebours (יצא לאור בעברית בשם **להפך**, בתרגום בני ציפר).

## ביוגרפיה
הויסמנס נולד בפריז לאם צרפתייה, מלבינה באדן, מורה במקצועה, ואב ליתוגרף הולנדי בשם גודפריד הויסמנס מן העיר ברדה. הוא נטבל בשם שארל-מארי-ז'ורז'; את ספריו הוא פרסם בגרסה הולנדית מקורבת של שמו (ז'וריס-קרל) כדי להדגיש את מוצאו הזר, אם כי על פלנדריה הרבה לדבר בזלזול ואף בשנאה.

הוא החל את דרכו הספרותית כסופר נטורליסט, אך הספר שהקנה לו פרסום רב ביותר היה הספר **להפך**, שסטה מן הנתיב הנטורליסטי, והיה לאחד הטקסטים המכוננים של זרם הדקדנס. הספר עוסק בדמות יחידה, דמותו של הדוכס דז אסנט, אדם חולני שמאס בחיי החברה הריקניים (לדעתו) השוררים בחברה הפריזאית הגבוהה של המאה ה-19, מחליט להתבודד מן החברה, מקיף עצמו בחפצי חן יקרים, ורגיש רגישות יתר לאסתטיקה של העולם שסביבו, ובעיקר של התרבות והאמנות. יחסיו המצומצמים עם בני אדם אחרים נוטים לכיוון הסוטה והחולני, והוא אינו מרבה לצאת מביתו (בדומה להויסמנס עצמו). 
חלק נכבד מהספר מוקדש לתיאור שניים מציוריו המפורסמים של גוסטב מורו שכביכול היו תלויים על קירות ביתו של הדוכס.

הספר התפרסם כששימש כמוצג התביעה במשפטו של אוסקר ויילד, שהושפע עמוקות מהויסמנס. לטענת התביעה במשפט, הספר **להפך** הוא המופיע בתמונתו של דוריאן גריי (ויילד אישר זאת) וכשנשאל אם הספר (ה"סדומי", לטענת התובע) מוסרי בעיניו הוא ענה, "אין הוא כתוב היטב, אבל הוא נתן לי רעיון מסוים".

ב-1882 פרסם את ספרו "עם הזרם" (הספר יצא לאור בעברית בהוצאת "תשע נשמות" ב-2021)

ב-1891 התפרסם הספר Là-Bas (שָם), ועורר דיון ציבורי בעקבות תיאורי כת השטן המופיעים בו. בספריו המאוחרים יותר ניכרת השפעת הדת הקתולית, שאליה שב בזקנתו - כמו דקדנטים רבים אחרים. הויסמנס היה ידוע גם בביקורת האמנות שכתב, והיה ממייסדי אקדמיית גונקור.

בשנת 1906 חלה הויסמנס בסרטן הגרון ומת ב-1907. הוא הובא לקבורה בבית הקברות מונפרנאס. בחייו לא התחתן ולא הוליד ילדים, אך היה לו קשר ארוך עם תופרת בשם אן מנייה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אמנות והגות במפנה המאה העשרים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1848
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1907
תומאס דולי

**תומאס דולי** (גרמנית: **Thomas Dooley**; נולד ב-12 במאי 1961 בבכהופן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני-אמריקאי, וכיום מאמן כדורגל.

## קריירה
דולי, בן לאם גרמנייה ואב המשרת בצבא ארצות הברית, החל את הקריירה שלו ב-1984 בקבוצה מהליגה השלישית בגרמניה, הומבורג. אחרי שעזר לקבוצה לעלות עד לבונדסליגה הראשונה, הוא עבר ב-1988 לקייזרסלאוטרן וזכה עימה בגביע הגרמני ב-1990, ובאליפות גרמניה ב-1991. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית הוא ערך ב-30 במאי 1992, במשחק נגד אירלנד.

ב-1993 זכה דולי בתואר הכדורגלן האמריקאי של השנה, ובמונדיאל 1994, שיחק בכל המשחקים של הנבחרת ולא החמיץ אפילו דקה. אחרי המונדיאל הוא עבר לבאייר לברקוזן, ושנה אחר כך עבר לשאלקה 04 ועזר לה לזכות בגביע אופ"א. ב-1997, הוא עבר לקולומבוס קרו מליגת ה-MLS. בקרו הוא שיחק שלוש עונות, והיה שנתיים ברציפות חלק מהרכב העונה ב-MLS. אחרי שג'ון הארקס שוחרר מנבחרת ארצות הברית, התמנה דולי לקפטן הנבחרת במונדיאל 1998, ושיחק כל דקה ממשחקיה של הנבחרת.

ב-21 בפברואר 1999, דולי סיים את הקריירה שלו בנבחרת ארצות הברית, במשחק נגד צ'ילה. דולי סיים את הקריירה הבינלאומית שלו עם 81 הופעות ו-7 שערים. בשנת 2000, עבר דולי לקבוצת מטרוסטארס, שיחק שם שנה אחת ולאחר מכן פרש מכדורגל מקצועני. לאחר מכן דולי חזר לגרמניה, ומונה למאמן של זארבריקן. בשנת 2014 התמנה למאמן נבחרת הפיליפינים בכדורגל.

## קישורים חיצוניים

* תומאס דולי באתר ה-MLS

קטגוריה:בלמי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. הומבורג
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קייזרסלאוטרן
קטגוריה:כדורגלני באייר לברקוזן
קטגוריה:כדורגלני שאלקה 04
קטגוריה:כדורגלני קולומבוס קרו
קטגוריה:כדורגלני ניו יורק רד בולס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים
קטגוריה:מאמני כדורגל גרמנים
קטגוריה:מאמני נבחרת הפיליפינים בכדורגל
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 1993
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1995
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 1996
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 1998
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה בארצות הברית
קטגוריה:חברי היכל התהילה הלאומי לכדורגל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
תוכנית לשימור אתרים

**תוכנית לשימור אתרים** היא תוכנית שנועדה לשמור על אתרים בעלי חשיבות היסטורית, לאומית, אדריכלית או ארכאולוגית. תוכנית זאת באה כתוספת לחוק התכנון והבנייה משנת 1991. לכל רשות מקומית ישנה **ועדה לשימור אתרים**, בסמכותה של הוועדה לקבוע אלו אתרים נועדו לשימור, לחייב בתחזוקת האתר את בעל האתר או להפקיעו אם הוועדה סוברת שנשקפת סכנה לאתר. במקרה של הפקעה הוועדה רשאית למכור את האתר או להשכירו, בתנאי שיובטח שימור האתר על ידי הרוכש או השוכר.
למרות קיומן של ועדות לשימור ברשויות המקומיות, לא תמיד ניכרת פעולתן, ופעמים רבות הורסים יזמים וקבלנים מבנים לשימור, למרות החוק, תוך ידיעה שייאלצו לשלם קנס גבוה. בדרך כלל משתלם להם לשלם את הקנס, ובלבד שהבית "המטריד" ייהרס ויפנה את מקומו ליוזמות חדשות. מהפך משמעותי בתחום זה התחולל במרץ 2009, כאשר בית המשפט לעניינים מקומיים בחיפה פסק פסיקה תקדימית, על פיה אדם שהרס מבנה לשימור בבת גלים ייאלץ לשלם את הקנס הגבוה, ובמקביל לבנות את הבית מחדש בתוך שנה.

## ראו גם
* המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות

## קישורים חיצוניים
* סעיפי החוק הרלוונטיים (בהרחבה)
* אתר המועצה לשימור מבנים
* אתר הארגון הישראלי לשימור נכסי תרבות

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
טנסין

**טנסין** (באנגלית: **Tennessine**; ידוע גם בשם eka-astatine) הוא יסוד מלאכותי שסמלו הכימי Ts ומספרו האטומי 117. זהו היסוד ה-14 בסדרת היסודות העל-כבדים וה-25 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.

6 אטומים של היסוד נוצרו לראשונה ב-16 באפריל 2010 על ידי מדעני המכון המאוחד למחקר גרעיני שבעיר דובנה שברוסיה. בסוף שנת 2015 הכיר האיגוד הבינלאומי לכימיה טהורה ויישומית ביסוד זה כיסוד חדש. ביוני 2016, הכריז ה-IUPAC כי השם הוא טנסין והסימון Ts.

## גילוי
החומר נוצר בפעם הראשונה בתהליך נוקליאוסינתזה במעבדה בעיר דובנה שבסמוך למוסקבה, על ידי הפגזת היסוד הטרנס-אורני ברקליום על ידי יוני סידן. התגובה:
: \,^{48}_{20}\mathrm{Ca} + \,^{249}_{97}\mathrm{Bk} \to \,^{297}_{117}\mathrm{Uus} ^{*} \to \,^{294}_{117}\mathrm{Uus} + 3\,^{1}_{0}\mathrm{n}
: \,^{48}_{20}\mathrm{Ca} + \,^{249}_{97}\mathrm{Bk} \to \,^{297}_{117}\mathrm{Uus} ^{*} \to \,^{293}_{117}\mathrm{Uus} + 4\,^{1}_{0}\mathrm{n}
במהלך הניסוי נוצרו שני איזוטופים של החומר.

השם הזמני שניתן ליסוד היה אונונספטיום, עם הסימון Uus.

כיוון שהגילוי נעשה במשותף על ידי הצוות של המכון המשותף למחקר גרעיני בדובנה והצוות במעבדת המחקר הלאומית באוק רידג' (Oak Ridge National Laboratory) שבאוניברסיטת טנסי, והמעבדה הלאומית לורנס ברקלי, הוצע לכבד את החוקרים ממדינת טנסי ולתת ליסוד את השם **טנסין** (Tennessine). החוקרים הרוסיים כובדו בשם היסוד בעל המספר האטומי 115 שייקרא מוסקוביום. לאחר תקופת המתנה של חצי שנה, ב-28 בנובמבר 2016, השם אושר רשמית.

## איזוטופים של טנסין
לטנסין התגלו שני איזוטופים:
*294 - בעל זמן מחצית חיים של 77.9 מילישניות.
*293 - בעל זמן מחצית חיים של 14.2 מילישניות.

## קישורים חיצוניים

* 
*
*
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:הלוגנים
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
קטגוריה:יסודות על-כבדים
אוגאנסון

ממוזער | שמאל | טקסט=⁨דיאגרמת האלקטרונים של אוגאנסון⁩ | דיאגרמת האלקטרונים של אוגאנסון
**אוגאנסון** (**Oganesson**; ידוע גם בשם eka-radon או **אוּנוּנְאוֹקְטְיוּם**) הוא יסוד מלאכותי שסמלו הכימי Og ומספרו האטומי 118. זהו היסוד הכבד ביותר הידוע לאדם. שמו הזמני היה אונונאוקטיום, וסמלו הכימי הזמני היה Uuo. היסוד ה-15 בסדרת היסודות העל-כבדים וה-26 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים. בנובמבר 2016 הכריז ה-IUPAC כי שמו יהיה **אוגאנסון** (**Oganesson**) וסימונו **Og**.

## היסטוריה
ב-7 ביוני 1999 טענו מדענים מהמעבדה הלאומית לורנס ברקלי כי יצרו את יסודות 116 ו-118. המדענים טענו כי יצרו את האיזוטופ **<sup>297</sup>Og** ונייטרון חופשי על ידי הפצצת יוני <sup>86</sup>Kr ב-<sup>208</sup>Pb במאיץ חלקיקים.
מההפצצה נוצרו 3 אטומי אונונאוקטיום לאחר 11 ימי ניסויים.
בנוסף לכך טענו המדענים כי ניתן ליצור **<sup>294</sup>Og** על ידי הפצצת <sup>249</sup>Cf ב-<sup>48</sup>Ca תוך פליטת 3 נייטרונים חופשיים. המדענים ניסו לשחזר את הניסוי כדי לאמת את התגלית. גם מעבדות שונות ניסו לשחזר זאת אך ללא הצלחה, ולא נמצאה כל עדות ליסוד אוגאנסון.
ביוני 2002 הכריז מנהל מעבדת לורנס ברקלי כי התביעה לגילוים של יסודות 116 ו-118 התבססה על מידע מזויף או שגוי על ידי מנהל הדוחות ויקטור נינוב.

ב-10 באוקטובר 2006 חזרו המדענים על הניסוי במטרה לאמת את התגלית שלטענתם נכונה, ולבסוף פרסמה קבוצת מדענים מן המכון המאוחד למחקר גרעיני בעיר דובנה שברוסיה, יחד עם מדענים מהמעבדה הלאומית לורנס ליברמור באוניברסיטת קליפורניה, שהם יצרו בהצלחה את היסוד **<sup>294</sup>Og** ו-3 נייטרונים חופשיים. היסוד נוצר על ידי הפצצת 249Cf ביוני 48Ca במאיץ חלקיקים מעגלי מסוג ציקלוטרון. המטרה העשויה מקליפורניום הופצצה בכ-16×1018 יוני סידן במשך 1,080 שעות ולבסוף נוצרו 3 אטומי אוגאנסון. היסוד לא נצפה ישירות, אלא על ידי זיהוי שני תוצרים של הדעיכה שלו - <sup>290</sup>Lv ו- 291Lv. לאיזוטופ 294 נצפה זמן דעיכה של 0.89 מילישניות. בסוף שנת 2015 הכיר האיגוד הבינלאומי לכימיה טהורה ויישומית ביסוד זה כיסוד חדש.

## שם
קבוצת המדענים האמריקאים שעבדה במעבדה הלאומית לורנס ברקלי התכוונה לקרוא ליסוד 118 **"גיורסיום"** (**Ghiorsium**) על שם המדען אלברט גיורסו.

השם הזמני שניתן ליסוד היה אונונאוקטיום, עם הסימון **Uuo**. השם הזמני, כמו בשמות זמניים של יסודות על כבדים אחרים, נבע מהמספר האטומי שלו. ביוני 2016, הכריז ה-IUPAC כי השם הוא **אוגאנסון** (**Oganesson**) והסימון **Og**. השם ניתן כדי להוקיר את פרופסור יורי אוגאנסיאן, על תרומתו הנכבדת לגילוי היסודות הכבדים ביותר. בנוסף, הצוותים במכון המשותף למחקר גרעיני בדובנה ברוסיה והצוותים במעבדת המחקר הלאומית באוק רידג', טנסי, כובדו בשמות היסודות מוסקוביום וטנסין.
לאחר תקופת המתנה של חצי שנה, ב-28 בנובמבר 2016, אושר השם רשמית.

## תכונות והשערות
*אוגאנסון משוער כגז האציל הראשון שנוצר בצורה מלאכותית.
*אוגאנסון צפוי להיות גז המגיב בצורה טובה יותר מקסנון ורדון.
*כנראה יתרכב בצורה טובה יותר ויציבה לתרכובות חמצן (OgO3) כלור ופלואור.
*במקרה שאוגאנסון מצוי בטבע, קיומו הוא במחצבי מינרלים חמצניים כתרכובת בצורה מוצקה ולא כגז.

## ראו גם
*ליברמוריום

## קישורים חיצוניים

*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:גזים אצילים
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
טלקינזיס

שמאל|ממוזער|הדגמה של טלקינזיס שהוכחה כהונאה שנוצרה על ידי צלם צרפתי ב-1875
**טלקינזיס** (באנגלית: **Telekinesis**; מיוונית: "טלה" – רחוק, ו-"קינזיס" – תנועה; ידוע גם כ**פסיכוקינזיס**) הוא תחום בפאראפסיכולוגיה העוסק בהשפעה מנטלית על התנהגותו של החומר, כאשר בדרך כלל הכוונה היא ליכולת להניע גופים ממרחק. המונח המודרני בפאראפסיכולוגיה לטלקינזיס הוא פסיכוקינזיס (או בקיצור PK).

מבחינת ההגדרה הקלאסית, הניחן ביכולת טלקינטית מסוגל להזיז עצמים בכוח מחשבתו בלבד. בשנים האחרונות גם **השפעה מרחוק** על מערכות ביולוגיות (אנשים, חיות, צמחים ותאים) נכללת בהגדרת המונח. בעל היכולת הטלקינטית יכול לגרום לשינוי ביולוגי, חיובי או שלילי על המערכת הביולוגית עליה הוא מפעיל את יכולתו. לדוגמה, אדם בעל יכולת טלקינטית יכול להשפיע על רגשותיו של אדם אחר על ידי התרכזות בעצם השינוי בלבד.

למרות טענות רבות, מעולם לא הוכח קיומו של טלקינזיס, והתחום נחשב לפסבדו-מדע. רבים מהאפקטים הטלקינטיים לכאורה ניתנים לביצוע באמצעים קונוונציונליים, כמו פעלולי קוסמים. במבחנים מדעיים מאורגנים היטב, נכשלו טענות לטלקינזיס.

## בתרבות הפופולרית
טלקינזיס נפוץ ככוח על בספרות מדע בדיוני, קומיקסים, סרטים, סדרות טלוויזיה ומשחקי וידאו.

הופעה בולטת מאוד נמצאת בספר הילדים מטילדה מ-1988 ומטילדה מ-2023 והעיבוד הקולנועי המוזיקלי מ-1996 והעיבוד הקולנועי המוזיקלי מ-2022. תופעת הטלקינזיס מופיעה כן בנובלה Telek , זיכיון המדיה מלחמת הכוכבים, הסרט שלטון המוח משנת 1981, הסרט לופר מ-2012, סדרת הטלוויזיה של נטפליקס דברים מוזרים מ-2016, הסרט Psychokinesis משנת 2018 וסדרת משחקי הווידאו Mother מ-1989. ובסדרת הספרים שומרת הערים האבודות. וגם בסדרות הנוער הישראליות: האי והשמינייה הדור הבא.

## ראו גם
* טלפתיה
* מגנטיות אנושית
* תפיסה על-חושית

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פאראפסיכולוגיה
קטגוריה:פסאודו-מדע
כפית

שמאל|ממוזער|150px|כפית
**כפית** היא כלי אכילה פופולרי, המבוסס על הכף, אך קטן ממנה בגודלו. כמו הכף, הכפית ישרה מצד אחד וקעורה מצדה השני. ההבדל העיקרי בין הכפית והכף הוא ברוחב החלק הקעור. כפית ממוצעת מחזיקה כשליש מהנוזל אותו מחזיקה כף. הבדל נוסף בין הכפית והכף הוא באורך הידית של הכפית שקצר משל הכף. שמה של הכפית - בא בשל היותה כף קטנה.

## שימושים
ממוזער|150px|אחד השימושים העיקריים של הכפית הוא הכנת משקאות

השימוש העיקרי של הכפית הוא בהכנת משקאות -- הוספת חומרים כגון סוכר או קפה לכוס ועזרה בערבובם עם בסיס נוזלי כגון מים או חלב. הכפית גם משמשת ילדים קטנים לאכילה, באכילת קינוחים קטנים יחסית ובטעימה של מאכלים לפני הגשתם. כפיות משמשות לעיתים גם בתור יחידות מידה (בין אם מדובר במתכון או תרופה), כאשר כל כפית, מייצגת כ-5 מיליליטר של נוזל.

## משמעויות נוספות
* בשפה יום-יומית, משמש המונח "תנוחת כפיות" בהשאלה למצב בו שוכבים שני אנשים זה לצד זה באופן בו חלק גופו הקדמי של אחד מהם צמוד לחלק גופו האחורי של האחר, בצורה המזכירה שתי כפיות צמודות. תנוחה זו מקובלת בין בני זוג לצורך לינה משותפת, חיבוק והתגפפות או קיום יחסי מין.
* "מצב כפית" הוא ביטוי בסלנג עברי המתאר מצב קיצוני של עייפות או של קלות דעת, שבו אדם פורץ בצחוק למשמע דברים שאינם בהכרח מצחיקים, לעיתים בעקבות מילה אקראית, כגון "כפית".
* האתר של נח"ת (נוער חובב תנך) נקרא "כפית של נח"ת" 

## קישורים חיצוניים

 

קטגוריה:כלי אכילה
קטגוריה:כפות
דיאן דה פואטייה

שמאל|ממוזער|דיאן דה פואטייה
**דיאן דה פואטייה** (צרפתית: **Diane de Poitier**; 3 בספטמבר 1499 או 9 בינואר 1500 – 25 באפריל 1566) הייתה מאהבתו של אנרי השני, מלך צרפת.

## ביוגרפיה
דיאן הייתה בתו של ז'אן דה פואטייה, רוזן סנט ואלייה שבחבל רון-אלפ בצרפת. ב-16 באפריל 1515 נישאה ללואי דה ברזה, נכדו של שארל השביעי מלך צרפת, ששירת בחצרו של המלך פרנסואה הראשון. ב-23 ביולי 1531 נפטר בעלה והיא נשבעה שלא להינשא עוד. בהיותה בת שלושים וחמש שנה הפכה למאהבתו של אנרי מאורליאן בן השש עשרה (אנרי השני מלך צרפת לעתיד שהיה נשוי לקטרינה דה מדיצ'י). ב-1538 ילדה לאנרי את דיאן, שהפכה לדוכסית מאנגולם, אך היו לה עוד שתי בנות מבעלה.

החל ב-1547, כאשר אנרי השני ירש את הכתר, הפכה דיאן דה פואטייה ליועצתו העיקרית של המלך, ולמעשה ניהלה את ענייני המדינה. היא כתבה עבורו מכתבים מדיניים וחתמה בשם המשותף "אנרי-דיאן". היו לה טעם טוב, נימוסים יפים, פיקחות והשכלה רחבה, והיא הייתה מאהבת שהקסימה את המלך בחן ובחוכמה. המלך שיתף אותה בהכנסות ממכירת משרות בשירות המדינה, ולמעשה כל המינויים היו תלויים באישורה. המלך העניק לה במתנה את ארמון שנונסו שבעמק הלואר. היא בנתה לעצמה טירה מפוארת בנחלה שירשה מבעלה בעיירה אנט שממערב לפריז, והזמינה לטירתה משוררים, פילוסופים, קרדינלים, דוכסים וגנרלים. טירה זו הפכה לביתו השני של המלך ולמקום מושבה של מועצת המדינה.

ב-1559, אחרי שהמלך אנרי השני נפצע בתחרויות אבירים ומת מפצעיו, אשתו, קטרינה דה מדיצ'י, גירשה את דיאן מבית המלוכה. דיאן נהרגה ב-1566 כתוצאה מנפילה מעל סוסה. במהפכה הצרפתית חולל קברה ועצמותיה הושלכו לקבר משותף.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אצולה צרפתית
קטגוריה:נשים צרפתיות במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1499
קטגוריה:נפטרים ב-1566
Y.M.C.A. (שיר)

שמאל|ממוזער|250px|הדגמת הריקוד: תנועות ה-.Y.M.C.A, באמצעות הידיים, משמאל לימין
**Y.M.C.A.&lrm;** הוא שיר שבוצע על ידי להקת וילג' פיפל בשנת 1978, הפך ללהיט וזכה לפרסום עולמי.

## הפקה
השיר כולו מנוסח כפנייה אל בחור צעיר, במשפטים קצרים, במילים החוזרות על עצמן, ובמוזיקה קצבית. הוא נחשב כאחת מהקלסיקות בז'אנר הדיסקו, וכאייקון תרבות גאה.
[שמאל|ממוזער|250px|צוות הקרקע באצטדיון קבוצת [ניו יורק יאנקיז, לאחר ניצחון במשחק, בריקוד האותיות YMCA. התמונה צולמה בשלבי סימון האות "Y"]]

המילים **young man** חוזרות על עצמן בכל שורה בשיר, ומבוצעות על ידי כל חברי הלהקה. סולן הלהקה, ויקטור וויליס, מבצע את שאר המילים בשיר, כאשר חברי הלהקה שבים ומצטרפים אליו בשורה האחרונה בכל בית.

השיר YMCA נבחר במקום השביעי ברשימת "מאה להיטי הריקודים הגדולים של המאה העשרים" שנבחרה על ידי צופי ערוץ המוזיקה VH1 ברחבי העולם.

השיר זכה לתפוצה בינלאומית מרשימה, וצעד במצעדי הפזמונים במדינות רבות. ביפן, לדוגמה, צעדה גרסת כיסוי של השיר במשך חמישה שבועות במקום הראשון, ונמכרה כסינגל במעל 800,000 עותקים.
השיר לווה בריקוד מפורסם הכולל את סימון האותיות .Y.M.C.A באמצעות הידיים:
* **Y** - הידיים נפרשות לצדדים ומורמות, כצורת האות "Y"
* **M** - הידיים מכופפות לכיוון מרכז הראש, כצורת האות "M"
* **C** - הידיים מכופפות לשמאל ומסמנות את האות "C"
* **A** - הידיים מורמות בצורת משולש מעל הראש, ומסמנות את האות "A".

בקליפ המקורי של השיר לא הופיע ריקוד כזה.

## תוכן השיר
ברובד הגלוי, עוסקות מילות השיר על הזמנה לבחור צעיר להגיע לאכסניה של ארגון ימק"א המקומי. למקום שבו יקבלו אותו בחום ואהבה, הוא יזכה לפינה משלו, למקלחת ומזון, ויוכל להסתובב עם שאר הבחורים.

## אזכורים תרבותיים
ארגוני הלהט"ב בעולם אימצו את השיר אל חיקם תוך התמקדות ברובד סמוי, כשיר הנותן תקווה להומוסקסואלים - שיר הקורא להם להגיע למקום (פיזי או חברתי-וירטואלי) בו יוכל לצאת מהארון ולהיות עצמם מבלי להסתתר מפני העולם.

השיר הפך לשיר המזוהה עם קמפייני הבחירות השונים של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, הנוהג לסיים את נאומיו בהשמעת השיר ובביצוע ריקוד.. על אף ההקשר הלהט"בי של השיר והלהקה, והעובדה ש-YMCA הוא מוסד נוצרי - טראמפ אף השמיע את השיר במהלך ביקורו בסעודיה המוסלמית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ימק"א
YMCA
YMCA
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי להט"ב
קטגוריה:שירים על מקומות
קטגוריה:שירי דיסקו אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיטליה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשוודיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הנסה רקורדס
שם עצם

**שם העצם** הוא אחד מחלקי הדיבר והוא מתייחס לכל המילים בלקסיקון, שמצביעות על ישויות בעולם (למשל חפצים ובני אדם, כגון: איש, טלפון, רנן, צעצוע, הם) ועל רעיונות מופשטים (למשל אהבה, אחריות). שם העצם הוא מרכיב הבסיס (ה"ראש") בכל צירוף שמני.

תפקידם התחבירי של שמות העצם נקבע בהתאם ליחסיהם עם שאר מרכיבי המשפט, ובהתאם להיררכיה שלהם בתוכו. זאת בניגוד לפועל כלומר שם העצם מגיע מלפני הפועל, למשל, שתפקידו התחבירי במשפט כנשוא הוא קבוע. כך, במשפט: "דני אכל תפוח", שם העצם **דני** יתפקד כנושא המשפט, אולם במשפט "נורית פגשה את דני", אותו שם עצם **דני**, יתפקד כמושא ישיר, משום שהיחסים שהוא מקיים עם הפועל הם אחרים.

גם כינויי גוף הם שמות עצם, והם מתנהגים מבחינה תחבירית כשמות עצם, צרים ומיוחדים.

## סוגים של שמות עצם
* מוחשי/מופשט
****שם עצם מוחשי**: שם עצם שניתן לחוש בו באמצעות החושים: אפשר לראותו, להריחו, לטעום אותו, לשמוע אותו או לגעת בו.
** **שם עצם מופשט**: שם עצם שאינו מוחשי, כזה שקיים רק במחשבה, כגון רגש או רעיון.
* כללי/פרטי
****שם עצם כללי**: שם עצם המייצג עצם שלו מופעים רבים, כגון נהר, עיר, שולחן, ילד, יין.
** **שם עצם פרטי**: שם של עצם מסוים אחד, כגון: שם פרטי של אדם, למשל לילך, שם של נחל, למשל נחל הירקון או שם של עיר, למשל הרצליה.
***[[שם קיבוצי|שם עצם קיבוצי]]** או **שם עצם כולל** – שם עצם שבצורת היחיד שלו מתאר רבים (כגון ציוד, נשק, כיתה, צאן) או חומר (כגון זהב, נחושת, מים).

## מאפיינים

להלן מספר מאפיינים של שמות עצם כלליים:
* ניתן ליידע אותם בצורות שונות:
** על ידי אמצעי יידוע לקסיקלי, כמו ה"א הידיעה בעברית: **ה**ספר.
** על ידי צורת סמיכות – היידוע של הסומך גורם גם ליידוע של הנסמך: תחנת **ה**רכבת = **ה**תחנה של הרכבת.
:*על ידי שייכות, הן פרודה והן חבורה: הספר שלי (פרוד) / ספרי (חבור).
* למרביתם יש צורת יחיד וצורת ריבוי, למשל: ספר / ספרים.

בשפות מסוימות שם העצם מקיים התאם (agreement) עם הפועל, למשל במין ובמספר. דוגמה להתאם במספר: "הילד הלך" לעומת "הילדים הלכו"; דוגמה להתאם במין: "הילד הלך" לעומת "הילדה הלכה".
* לכל שם עצם יש מין דקדוקי ( זכר-נקבה)!

## מבנה שם העצם
קבוצה גדולה של שמות עצם מורכבת מצירוף של משקלים ושורשים. תת קבוצה של קבוצה זאת היא קבוצת שמות הפעולה. כמו כן, ניתן להרכיב שמות עצם חדשים על ידי הוספת תחיליות או מוספיות לשמות עצם קיימים (כולל אלה שנוצרו מצירוף של שורש ומשקל), או על ידי הלחמת שני שמות עצם.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חלקי הדיבר
סמואל אולפורט

**סמואל אולפורט** (באנגלית: **Samuel Allport**; 23 בינואר 1816 – 7 ביולי 1897), היה פטרולוג אנגלי, מחלוצי הפטרולוגיה המיקרוסקופית. אחיו של ג'יימס ג'וזף אולפורט. 
## חייו
נולד בברמינגהאם ושם קיבל את השכלתו. אף שעסק במסחר במשך שנים רבות, פנה אולפורט ללימודי גאולוגיה. כאשר התגורר במשך תקופה קצרה בבאהיה שבברזיל החל לערוך תצפיות גאולוגיות. ב-1860 החל לכתוב בהוצאה לאור של החברה הגאולוגית של לונדון. אחד ממאמריו הראשונים עסק בשרידי מאובנים בבאהיה ונקרא "On the Discovery of some Fossil Remains near Bahia in South America".

אולפורט עסק בעיקר במחקר חלוצי בפטרולוגיה מיקרוסקופית – תחום מחקר אליו התוודע בעקבות מחקריו של הנרי קליפטון סורבי (Henry Clifton Sorby). במיוחד התמחה בהכנת שקפים דקיקים מסלעים.

הוא חקר סלעים במקומות רבים, ובעיקר את הבזלות של דרום סטפורדשייר, את סלעי הדיוריט של ווריקשייר וזכוכית געשית באי הסקוטי ארן (Arran). את תוצאות מחקריו פרסם ברבעון החברה הגאולוגית בשנים 1869–1879.

ב-1880 התמנה אולפורט לספרן הראשון של מייסון קולג' – היום האוניברסיטה של ברמינגהם – וכיהן גם כאוצר הראשון של מוזיאון לאפוורת' לגאולוגיה. הוא בנה אוסף גאולוגי נרחב, אותו החל להציג בשנת 1881 במוזיאון. האוסף כלל מינרלים, אלמוגים מלוטשים מהדבון ובעיקר דגימות סלעים ושקפים גאולוגיים מהמוקדמים ביותר.

בעקבות הידרדרות במצב בריאותו ויתר ב-1887 על משרתו כספרן. באותה שנה העניקה לו החברה הגאולוגית את מדליית לייל – על שמו של צ'ארלס לייל.

אולפורט פרש לצ'לטנהאם, שם נפטר בשנת 1897.

## קישורים חיצוניים
* מוזיאון לאפוורת' לגאולוגיה

## הערות שוליים

קטגוריה:גאולוגים בריטים
קטגוריה:גאולוגים אנגלים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1816
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1897
נתן הנביא

[ממוזער|250px|תוכחות נתן לדוד ב[פסלטר פריז]][ממוזער|250px|[איקונין של נתן הנביא|טקסט=]]
**נָתָן** היה נביא שפעל בתקופת המלכים דוד ושלמה, בימי טרום בית ראשון, במאה ה-10 לפנה"ס. יש אומרים שנתן היה כהן. הוא השתתף בהמלכת שלמה, יחד עם צדוק הכהן ובניהו בן יהוידע.

## נתן הנביא בתנ"ך
נתן הנביא מופיע בשלושה אירועים מרכזיים בחיי דוד המלך. בעקבות חלומו הנבואי של נתן הוא מונע מדוד לבנות את בית המקדש ודוחה את בנייתו לימי שלמה, באותו החלום נתן מבטיח לדוד שמלכותו תתקיים לעולם.

לאחר חטא דוד ובת שבע, נתן מוכיח את דוד במשל 'כבשת הרש' המפורסם, שנאמר בתוכחה זו.

בסוף ימי דוד, נתן מסכל את הכתרתו של אדוניה בן חגית למלך על ישראל, בכך שדרבן את בת שבע ודוד להמליך מיד את שלמה.

יצחק עמר לומד משלושה סיפורים אלא על אופיו של נתן, לטענתו, נתן לאורך כל נבואותיו מגיב לתהליכים רעים שמתרחשים בממלכת דוד ומונע אותם.  

נתן העניק לשלמה את השם **ידידיה**, מיד לאחר לידתו. 

כותרת מזמור תהילים נ"א בספר תהילים מזכירה את נתן הנביא הבא אל דוד לאחר מעשה בת-שבע.

בדברי הימים (א', כ"ט, כט; ב', ט', כט) מוזכרים **"דברי נתן הנביא",** שהכילו, כך על פי הכתוב, את דברי ימי מלכות דוד ושלמה.

## נתן במסורת היהודית
על פי התלמוד הבבלי (מסכת בבא בתרא דף יד), נתן כתב את ספר שמואל (ממות שמואל הנביא ואילך) יחד עם גד החוזה.

מסורת יהודית מזהה את קברו של נתן הנביא במסגד בעיירה חלחול שמצפון לחברון.

## בניו
בתנ"ך מוזכרים מספר אנשים בני תקופתו של נתן הנביא בתואר: בן נתן. הראשון, יגאל בן נתן מצובה שמופיע ברשימת הגיבורים של דוד (שמואל ב כג, לו) (בדברי הימים א, יא מופיע ברשימת הגיבורים השם יואל אחי נתן). שניים נוספים מופיעים ברשימת בעלי התפקידים הבכירים בתקופת מלכותו של שלמה: עזריהו בן נתן שהיה הממונה על שנים עשר הניצבים של שלמה, וזבוד בן נתן, הכהן, ששימש בתפקיד רעה המלך (מלכים א ד, ה). כזכור, נתן היה אחד מראשי התומכים בדוד והיה לו תפקיד מכריע בהמלכתו של שלמה אחרי דוד, ולכן לא מן הנמנע שמדובר בבניו. מכאן ניתן להניח כי נתן הנביא היה ממשפחת כהנים מהעיר צובה, השוכנת מספר קילומטרים מערבית לירושלים.

## הנצחת נתן הנביא ברחובות בערי ישראל
על שמו של נתן הנביא הונצחו רחובות במדינת ישראל בערים; אשדוד, דימונה, אשקלון, תל אביב, ירושלים, ביתר, בית שמש ובני ברק.

## לקריאה נוספת
* מיכאל אביעוז, **המשא ומתן בין דוד ובין נתן בעניין בניית בית המקדש (שמואל ב ז) והשתקפויותיו בהיסטוריוגרפיה המקראית**: עבודת דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ג.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נביאים בתנ"ך
קטגוריה:דוד
קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:יהודי המאה העשירית לפנה"ס
דה סטייל

[ממוזער|שמאל|250px|דף מתוך מגזין 'דה סטייל' בעיצוב [תיאו ואן דוסבורג, 1920.]]
[ממוזער|שמאל|150px|שער חיבורו של [פיט מונדריאן 'נאו פלסטיציזם'.]]
**דה סטֶייל** (**De Stijl**, בהולנדית: 'הסגנון') היא תנועה אמנותית בתחומי הציור והאמנות, העיצוב והאדריכלות שמרכזה בהולנד בשנות העשרים של המאה העשרים.

הקבוצה ניסתה ליצור אידיאל של הרמוניה וסדר. הם דגלו באמנות מופשטת וטהורה מתוך מגמה לצמצום כל אובייקט עד לצורה ולצבע הטהור. בעקרונות התנועה היו השימוש בקווים אנכיים ואופקיים בלבד ושימוש בצבעי היסוד (אדום, כחול, צהוב, לבן ושחור).הקשר בין הקו והצבע היה בדרך כלל: קו אופקי - כחול: כמו קו האופק של הים, קו אנכי - צהוב: כמו קרני השמש הניצבות לאדמה, שחור ולבן כצבעים נייטרליים העוזרים לקומפוזיציה ואדום כצבע מיוחד.פיט מונדריאן, האמן הידוע ביותר מבין חברי הקבוצה, פרסם בשנת 1920 את החוברת "נאו-פלסטיציזם", ובה פירט עקרונות התנועה. את השם נטל מונדריאן מעבודתו של המתמטיקאי סכונמאקרס (M. H. J. Schoenmaekers). הצייר תיאו ואן דוסבורג הוציא לאור את המגזין 'דה סטייל' בשנים 1928-1917, ובו הפיץ את עקרונות התנועה.

בתחום העיצוב והאדריכלות התבלט בקבוצה בעיקר חריט ריטפלד. עבודותיו של ריטפלד, שהיוו את הפרשנות התלת-ממדית של דה סטייל, הדגישו את הקו והמישור העצמאיים במרחב ולא את הנפחיות והמאסה.

## אמני קבוצת דה סטייל
* פיט מונדריאן (Piet Mondriaan)
* תיאו ואן דוסבורג (Theo van Doesburg)
* חריט ריטפלד (Gerrit Rietveld)
* בארט ואן דר לק (Bart van der Leck)
* איליה בולוטובסקי (Ilya Bolotowsky)
* מרלו מוס (Marlow Moss)
* ז'אן גורן (Jean Gorin)
* אמדה אוזנפן (Amédée Ozenfant)
* מקס ביל (Max Bill)
* בורגון דילר (Burgoyne Diller)
* ז'ורז' ונטונגרלו (Georges Vantongerloo)


תמונה:RietveldSchroederhuis.jpg|חזית בית ריטפלד שרדר בסגנון דה סטייל.
תמונה:Rietveld chair 4.JPG|כיסא אדום וכחול בעיצוב חריט ריטפלד.
תמונה:Composition-with-red-yellow-and-blue.jpg|ציור של פיט מונדריאן.


## קישורים חיצוניים

* כל גליונות המגזין "דה סטייל", סרוקים בגליונות PDF.
* 

*
קטגוריה:קבוצות אמנים
דרכי נועם (רשת מוסדות חינוך)

ממוזער|לוגו הישיבה
**דַרְכֵי נֹעַם** היא רשת חינוך דתית לאומית בפתח תקווה, מהגן ועד ישיבה תיכונית ואולפנה לבנות.

## רקע
עד תחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 למדו רוב ילדי הציבור הדתי לאומי בפתח תקווה במסגרת החינוך הממלכתי דתי הרשמי, ומיעוטם בבית הספר "שארית ישראל" של החינוך העצמאי החרדי. עם התגברות הזרם התורני בקרב הציבור הדתי בכלל, ובפתח תקווה בפרט, נוצר רצון ליצירת מסגרת חינוכית שתתאים לערכים של ציבור זה.

## הקמה
בשנת תשמ"ב (1982) יזמה קבוצת הורים בפתח תקווה את פתיחת בית הספר, למרות התנגדות הרשויות. משרד החינוך נאבק בתחילה בבית הספר ונשלחו שוטרים לבתיהם של ההורים ששלחו אליו את ילדיהם, בטענה שהם מפירים את חוק חינוך חובה. את המאבק ניהלו שלמה שפירא, יוסף שמשי ומאיר פלהיימר, ראשי העמותה בהקמתה. למרות זאת בית הספר המשיך בפעילותו, ובשנה השנייה הוקמו כיתות נפרדות לבנים ולבנות. בשנים הראשונות נדד בית הספר. לאחר שהמחזור הראשון סיים את כיתה ח' נפתחה אולפנה עבור הבנות המסיימות. המחזור השלישי של הבנים ייסד את הישיבה התיכונית. במהלך השנים נתגלעו מחלוקות, ומהרשת התפצלה קבוצה שהקימה את בית הספר למרחב. בהמשך הוקם גם בית הספר דעת מבינים.

במשרד החינוך, הרשת מוגדרת כ"מוסד מוכר שאינו רשמי".

## בית הספר היסודי
בית הספר היסודי התחיל את דרכו במבנה קטן ברחוב המורים בהנהלת הרב צבי שינובר מישיבת נחלים והרב יוסף שמשי. בית הספר נדד במספר מקומות וכעבור שנתיים עבר למבנה בכפר אברהם. כעבור שנים מעטות עבר לשכונת שעריה. בשנת 2005 עבר לרחוב אבי אורן, למבנה חדש שהיה שייך בעבר לתיכון הדתי "במעלה". מנהל בית הספר הראשון היה הרב אבי גרנביץ'. בהמשך פרש מתפקידו בעקבות ויכוח עם הנהלת העמותה והקים את בי"ס למרחב. במקומו מונה דניאל אורגלר, שנפטר בשנת 1997. הוא הוחלף על יד סגנו נפתלי מלאכי, שכיהן כמנהל עד 2005. כיום מנהל בית הספר הוא הרב חגי אונגר. בית הספר מונה כ-700 ילדים.

לקראת פתיחת שנת הלימודים תש"ע (2010) התפרסם כי בית הספר מתנגד לקליטת תלמידים מבני קהילת יוצאי אתיופיה. עם הפרסום הודיע משרד החינוך על הפסקת המימון למוסדות הרשת. בעקבות זאת הסכימו בבית הספר לשלב תלמידים יוצאי אתיופיה.

## הישיבה התיכונית
הישיבה שוכנת כיום ברחוב צה"ל בשכונת כפר גנים, בסמוך למיקום ההיסטורי של קיבוץ גבעת השלושה. בראשות הישיבה עומד הרב משה רפאל מן. מנהלת התיכון היא איילת פילבר. בראש חטיבת הביניים עומד הרב דורון אייזנטל. בעבר נמסר בה שיעור קבוע מאת הרב יגאל לרר, אב"ד בבית הדין הרבני פתח תקווה ור"מ בישיבת מרכז הרב.

הישיבה מארגנת מדי שנה זכר לשמחת בית השואבה, במוצאי יום טוב הראשון של סוכות, בהשתתפות בוגריה ואורחים נוספים.

בשנת 2013 פורסם מכתב אחד על ידי התלמידים בישיבה בו הוא טוען כי המורים מגדפים ומתבטאים באופן גזעני נגד תלמידיהם, ובחלק מהמקרים אף נוהגים באלימות פיזית. הנהלת הישיבה הכחישה את הטענות.

בשנת 2014 זכה איל מטס, תלמיד כיתה י' בישיבה, בחידון התנ"ך העולמי. בשנה שלאחר מכן זכה במקום השני אלקנה ראב"ד, גם הוא תלמיד הישיבה.

## האולפנה
האולפנה קיימת משנת 1990. שכנה בעבר במספר מקומות וכיום מקומה ברחוב הרב מימון 4 בשכונת "אחדות" בעיר.

הרב יוסף יעקובי שימש כראש האולפנה עד שנת 2007. אחריו מילאו את התפקיד הרב אמיר ורד, אסתר קיזלשטיין וגילה שרים, כיום משמש בראשות האולפנה מיכל ורד. האולפנה מונה כ-490 בנות.

## קישורים חיצוניים
* אתר בית הספר היסודי
* אתר הישיבה
* אתר האולפנה

## הערות שוליים

קטגוריה:ישיבות תיכוניות
קטגוריה:אולפנות
קטגוריה:פתח תקווה: דת
קטגוריה:רשתות בתי ספר בישראל
קטגוריה:ציונות דתית: חינוך
קטגוריה:פתח תקווה: חינוך
Construction Time Again

**Construction Time Again** (זמן בנייה שוב) הוא אלבום האולפן השלישי של להקת המוזיקה האלקטרונית הבריטית דפש מוד, שיצא ב-1983.
## הפקה
זהו האלבום הראשון של הלהקה עם אלן ויילדר, לאחר שבאלבום הקודם, A Broken Frame, השתתף ווילדר בוידאו-קליפים ובסיבוב ההופעות, אך לא בכתיבת והקלטת האלבום. הפעם, ווילדר היה שותף בהקלטת האלבום ואף כתב שני שירים.

האלבום לא זכה להצלחה בארצות הברית, ואף לא נכנס למצעד האלבומים האמריקאי, The Billboard 200. בבריטניה, האלבום הגיע למקום ה-6.

## רשימת שירים




* כל השירים נכתבו על ידי מרטין גור, למעט שירים 5 ו-7, שנכתבו על ידי אלן ווילדר.
* דייב גהאן שר את כל השירים מלבד שיר מס' 3, Pipline, שאותו שר מרטין גור.

## סינגלים

: השיר נכלל גם באלבום ההופעה של הלהקה מ-1989, *[[101 (אלבום)|101]]*, ויצא שוב כסינגל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי דפש מוד
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת סייר רקורדס
אולטראזאורוס

**אולטראזאורוס** (שם מדעי: *Ultrasaurus*), "לטאת ענק" בלטינית הוא סוג של דינוזאור זאורופוד שנתגלה בקוריאה הדרומית ב-1983. השם מתייחס בטעות גם למין שמקורו בטעות בזיהוי של דינוזאור שנתגלה באמריקה הצפונית.

## השם ''Ultrasauros''

שם זה, *Ultrasaurus*, ניתן גם על ידי ג'יימס ג'נסן למאובנים שמצא בארצות הברית ב-1979. מאחר ששם זה נתפס על ידי קים הקוריאני שפרסם לפניו מאמר מדעי על *Ultrasaurus*, ג'נסן קרא לו *Ultrasauros*. לפי התיאור המקורי, אולטראזאורוס היה אחד הדינוזאורים הגדולים ביותר הידועים: אורכו הגיע ל-30 מטרים בקירוב, וגובהו עלה על 16 מטרים, ומשקלו בין 60 ל-65 טונות. מאוחר יותר התברר שמדובר במין שגוי. המאובנים שייחס ג'נסן ל"אולטראזאורוס" כללו עצמות של מספר סוגי דינוזאורים, בעיקר עצמות של סופרזאורוס. לכן *Ultrasauros* כבר אינו טקסון תקף.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אאוזאורופודה
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון תחתון באסיה
קטגוריה:טקסונים שנויים במחלוקת
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1983
דורסט נאגה

שמאל|ממוזער|250px|פלפלי דורסט נאגה
**פלפל הנאגה של דורסט** (Capsicum chinense) הוא זן של פלפל חריף הגדל בכפר וסט בקסינגטון שבדורסט, אנגליה. הפלפל הוכתר בתואר הפלפל החריף בעולם עד שנת 2011 בה החליף את מקומו ה-Infinity Chilli ומאוחר יותר מלאך-המוות מקרולינה.

פלפל זה פותח על ידי מייקל וג'וי מיכאוד מזן ה"נאגה מוריץ'", הגדל בבנגלדש. מקור שמו מגיע מהיצור המיתולוגי, נאגה, שחציו אדם וחציו נחש. צורתו דומה לחרוט, המגיע לעובי של עד כ-2 ס"מ בכתפיים ולאורך של עד 4 ס"מ. צבע פרי הבוסר הוא ירוק והופך לאדום בבשלותו.

בגלל חריפותו היתרה המקשה על אכילתו, יש הצורכים אותו בעקיפין על ידי הבאת אוכל במגע עמו.

## מדד סקוביל
דגימות שנשלחו לשתי מעבדות בארצות הברית דיווחו על דרגת חריפות של 1.032 מיליון במדד סקוביל, עובדה הממקמת אותו כפלפל השני החריף ביותר בעולם, אחרי עקרב מורוגה מטרינידד.

## קישורים חיצוניים
* 
* "דורסט טוענת לכתר הפלפל החריף בעולם" בדיילי טלגרף, 1 באפריל 2006.
* דיווח נוסף של הטיימס
קטגוריה:שיאני גינס
קטגוריה:פלפל
היפרפלזיה

**הִיפֶּרְפְּלַזְיָה** (באנגלית: **Hyperplasia**) (מיוונית עתיקה  (ὑπέρ (*huper* משמעו *"*היפר" או "יתר", (πλάσις (*plasis* משמעו "פלזיה" או "יצור". על פי האקדמיה ללשון העברית: **יְצִירַת יֶתֶר**), או **היפרגינציה**, היא עליה בכמות הרקמות האורגניות אשר נוצרות מהתרבות תאים. היא עלולה לגרום לגדילה משמעותית של האיבר. היפרפלזיה היא תוצאה של תהליך הסתגלותי כתגובה לגורמי עקה (טראומה), כמו דלקת כרונית או שינוי הורמונלי. לעיתים משתמשים במונח בצורה שגויה כנאופלזיה שפירה או גידול שפיר.

## תסמינים
היפרפלזיה היא תגובה פארא-נאופלסטית שכיחה לגירוי. בראייה מיקרוסקופית, התאים מדמים תאים רגילים אבל מספרם גדל. לפעמים התאים גם גדלים בנפחם (היפרטרופיה).

היפרפלזיה נחשבת לתגובה פיזיולוגית לגירוי ספציפי, והגדילה של התאים ההיפרפלסטיים נשארת תחת פיקוח מנגנוני הגוף הרגילים. זאת להבדיל מנאופלזיה (התהליך הגורם לסרטן וגידולים שפירים).

## גורמים
היפרפלזיה עלולה להיגרם ממגוון סיבות וגורמים. למשל דרישה מוגברת לסוג התאים הספציפי (למשל לאחר פציעה בעור), דלקת מקומית, פגיעה הורמונלית או כפיצוי לנזק באיבר אחר בגוף עקב פציעה או מחלה.

היפרפלזיה יכולה להיות לא מזיקה ולהיחשב נורמלית. למשל גדילה של בלוטות החלב בשד בזמן ההריון, זאת לטובת הנקה עתידית.

דוגמה נוספת היא שפקטורי גדילה דמויי אינסולין גורמים לצמיחה מואצת של סחוסים ועוזרים בתהליך הגדילה של ילדים. בתהליך זה ישנה התרבות ממשית של התאים ולא גדילה שלהם.

## דוגמאות נפוצות
ממוזער|ילד הסובל מהמי-היפרפלזיה שמאלית. ניתן להבחין בהתארכות יתר של הגפיים בצד זה.הגדלה שפירה של הערמונית
* מחלת קושינג
* היפרפלזיה מולדת של האדרנל

## ראו גם
* נאופלזיה
* תסמונת פארא-נאופלסטית

## לקריאה נוספת

* "Hyperplasia: MedlinePlus Medical Encyclopedia". *www.nlm.nih.gov*. Retrieved 2015-05-301
* Sembulingam, K.; Sembulingam, Prema (2012-09-01). *Essentials of Medical Physiology*. JP Medical Ltd. 
* Zachary, James F.; McGavin, M. Donald (2013-12-11). *Pathologic Basis of Veterinary Disease*. Elsevier Health Sciences. .
* Braun, Carie Ann; Anderson, Cindy Miller (2007). *Pathophysiology: Functional Alterations in Human Health*. Lippincott Williams & Wilkins. .


## קישורים חיצוניים

* היפרפלזיה אדרנלית מולדת באתר גנטיקה ובדיקות גנטיות
* מידע נוסף על היפרפלזיה באתר ACOG (באנגלית)

* 


## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פתולוגיה
קטגוריה:סרטן
סביצ'ה

שמאל|ממוזער|200px|סביצ'ה
**סביצ'ה** (מספרדית: **Ceviche**) הוא מאכל המורכב מדגים נאים המושרים במיץ לימון או בחומץ עם בצלים חתוכים. הסביצ'ה הוא המאכל הלאומי של פרו, אך נפוץ גם בשאר מטבחי דרום אמריקה.

## ראו גם
*סשימי
*קרפצ'יו

## קישורים חיצוניים

*
* ערן ירוחם, סביצ'ה סלמון עם מנגו וכוסברה , באתר וואלה
* ענת סלע, סביצ'ה סי בס, באתר "על השולחן"
* 

קטגוריה:קצרמר אמריקה הדרומית
קטגוריה:מאכלי דגים
קטגוריה:המטבח הפרואני
קטגוריה:המטבח המקסיקני
קטגוריה:מאכלים לאומיים
פרנץ שאלק

**פראנץ שאלק** (בגרמנית: **Franz Schalk**; 27 במאי 1863, וינה - 3 בספטמבר 1931, באדלאך, אוסטריה), היה מנצח אוסטרי.

## ביוגרפיה
שאלק למד אצל המלחין אנטון ברוקנר. משנת 1900 שימש מנצח מקהלה ראשון של אופרת החצר בווינה. בין 1904 ל-1921 עמד בראש אגודת ידידי המוזיקה של וינה.

משנת 1918 עד 1929 היה מנהל מוזיקלי של האופרה של וינה (בין 1919 ל-1924 חלק משרה זו עם ריכרד שטראוס). בהמשך לקח חלק בייסוד פסטיבל זלצבורג. הוא ניצח על ביצוע הבכורה של האופרה "האישה ללא צל" מאת ריכרד שטראוס בשנת 1919. חלק מעבודתו כמנצח הוקלט וניתן להשגה על גבי תקליטורים.

אמרתו המפורסמת ביותר היא "כל תיאטרון הוא בית משוגעים, אבל בית אופרה הוא האגף לחשוכי מרפא."

כיום שאלק מפורסם בשינויים שהכניס בסימפוניות של מורו ברוקנר, כדי לעשותן פופולריות יותר. הוא ניצח על הסימפוניה החמישית של ברוקנר בשנת 1894, אבל בגרסה משופעת בקיצוצים ושינויים, שרובם התבצעו כנראה ללא הסכמת המלחין. ברוקנר היה חולה מכדי לבוא לביצוע הבכורה. הגרסה של שאלק הייתה זו שנבחרה להוצאה הראשונה והייתה הגרסה היחידה ששמע קהל המאזינים במשך קרוב לארבעים שנה. שאלק גם השפיע על שינויים שעשה ברוקנר עצמו בסימפוניות השלישית, השביעית והשמינית שלו. הגרסה שבהשפעת שאלק הייתה הראשונה לצאת לאור.
בעוד שמבקרים רבים תקפו את שאלק על השינויים שהכניס בגרסאות המקוריות של יצירות ברוקנר, היו שטענו, כי אלמלא עבודתו של שאלק לקירוב המוזיקה של ברוקנר לטעם הקהל, הייתה נשארת לא-נודעת. המנצח ליאון בוטשטיין הוא בין הבולטים במלמדי הזכות על גרסאות שאלק למוזיקה של ברוקנר.

שאלק היה מעורב גם בהפקת המהדורה הראשונה של הסימפוניה העשירית של מאהלר, וגם במקרה זה האשימו אותו ש"שיפץ" את היצירה.

## קישורים חיצוניים


* Franz Schalk at the *aeiou Encyclopedia*
* An article about Bruckner, written from a pro-Schalk viewpoint
* Available recordings


קטגוריה:מנצחים אוסטרים

קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1863
קטגוריה:נפטרים ב-1931
Some Great Reward

***Some Great Reward*** הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת המוזיקה האלקטרונית הבריטית דפש מוד, שיצא ב-1984.

האלבום הגיע למקום ה-51 במצעד האלבומים האמריקאי, והפך למעשה לאלבום המצליח ביותר של הלהקה בארצות הברית עד אז.

בבריטניה, הגיע האלבום למקום החמישי, שהיה בדומה לארצות הברית, המיקום הגבוה ביותר של הלהקה במצעד דאז.

## רשימת שירים



* כל השירים נכתבו על ידי מרטין גור, למעט "If You Want", שנכתב על ידי אלן ויילדר.
* דייב גהאן שר את כל השירים, מלבד "It Doesn't Matter" ו-"Somebody", שאותם שר מרטין גור.
: באלבומים הקודמים, גור שר שיר אחד בלבד בכל אלבום. החל מאלבום זה, גור שר לפחות שני שירים באלבום.
* "Somebody" הוא הסינגל הראשון של הלהקה שמרטין גור שר, מתוך שלושה בלבד ("A Question Of Lust" ו-"Home").

## סינגלים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי דפש מוד
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת סייר רקורדס
דוד פרנקו-מנדס

שמאל|ממוזער|250px
**דוד פרנקו-מֶנְדֶס** (מינדיס, מינדיז; **דוד חפשי**; 13 באוגוסט 1713 – 10 באוקטובר 1792), משורר ומחזאי עברי יהודי-הולנדי.

נולד באמסטרדם למשפחה מכובדת של הקהילה הספרדית-פורטוגזית, צאצא למהגרים אנוסים מפורטוגל. למד לימודי קודש ושלט בשפות וספרויות רומניות. בשנים 1735–1743 היה תלמידו של רמח"ל, שישב אז באמסטרדם. רוב ימיו עסק במסחר, אך גם למד תורה, תלמוד, ושפות זרות. באמצע המאה היה מן הפעילים בקבוצה של שוחרי השכלה וספרות שפעלה באמסטרדם, והשפיע מאוד על נפתלי הרץ וייזל הצעיר ששהה אז בעיר.

לקראת סוף ימיו החל לעסוק בכתיבה. כשהזמינו אותו עורכי "המאסף", כתב העת של אנשי תנועת ההשכלה, לפרסם מחיבוריו אצלם, הסכים בשמחה; עם זאת, היה חריג למדי בקבוצת המשכילים, הן מפני שהיה מבוגר מהם בהרבה והן מפני שהשתייך לעדת הספרדים, בעוד המשכילים הצעירים היו כולם אשכנזים. הוא פרסם ב"המאסף" כמה שירים וביוגרפיות של חכמי ישראל כגון מנשה בן ישראל, ובגיל 76 התקבל כחבר מן המניין ב"חברת דורשי לשון עבר" של המשכילים. הוא גם החל לכתוב חיבור אנציקלופדי בשם "אהבת דוד".

חיבוריו העיקריים הם שני המחזות שכתב. הראשון הוא **גמול עתליה** (אמסטרדם תק"ל 1770, מהדורות נוספות ב-1800 וב-1860), מחזה מקראי על חייה של עתליה, שהוא עיבוד ופיתוח של יצירותיהם של ראסין ושל מטאסטאזיו על אותו נושא. המחזה השני, **תשועת ישראל בידי יהודית**, הוא תרגום ועיבוד של יצירה אחרת של מטסטסיו. את המחזה הזה כתב ב-1791, אך הוא יצא לאור רק ב-1804 ברדלהיים על ידי המדפיס והמדקדק וולף היידנהיים. מלבד זאת הוציא עוד קובץ שירים בשם "כינור דוד", שמכיל שירים על אירועים בחיי הקהילה היהודית באמסטרדם, והותיר עוד כמה חיבורים בכתב יד.

## לקריאה נוספת
* יוסף קלוזנר, **היסטוריה של הספרות העברית החדשה**, חלק א', ירושלים תשי"ב, עמ' 200 - 203
* • דוד פרנקו־מנדס – **משפטי המעתיק** – מלשון אל לשון אחרת (ההדיר מכתב־יד: אלי שטרן), דחק, כרך יח, 2025.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:מחזאים כותבי עברית
קטגוריה:יהודים הולנדים
קטגוריה:משכילים
קטגוריה:תלמידי רמח"ל
קטגוריה:הולנדים שנולדו במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1713
קטגוריה:נפטרים ב-1792
קטגוריה:דור המאספים
הדוד טוביה הטוב

**הדוד טוביה הטוב/טום וטים** (בהולנדית: **Tip en Tap**) היא סדרת אנימציה בלגית בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה בשנת 1971.

בישראל הסדרה שודרה בשנות השמונים ברצועה יומית לילדים בשם "רכבת ההפתעות" בטלוויזיה החינוכית בדיבוב עברי. את כל הדמויות דיבב יוני חן. 

## תקציר העלילה
כל פרקי הסדרה התמקדו בטום וטים, שני גורי כלבים שובבים וסקרנים, אשר בפרקי הסדרה השונים הם לומדים לשחות יחד עם ברווז, רודפים אחר חפרפרת או הורסים את הגינה של דודם, דוד טוביה הטוב, כלב בוגר מעופף המכונה "דוד הליקופטר". בשל סקרנותם הם נקלעים לעיתים למצבים מסובכים, אבל תמיד ניצלו בשנייה האחרונה על ידי דודם. בסוף כל פרק הדוד שלהם היה מביא אותם חזרה הביתה ישר למיטותיהם ומשכיב אותם לישון טום וטים היו אומרים לו "לילה טוב הדוד טוביה, לילה טוב דוד הליקופטר" והדוד טוביה היה אומר להם בתגובה "לילה טוב גם לכם חברים קטנים ויקרים, לילה טוב".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות הנפשה בלגיות
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שעלו לשידור בשנות ה-1970
דידקטיקה

**דידקטיקה** (בעברית: **תורת ההוראה**; מיוונית: didáskein – διδάσκειν – "להורות") היא ענף משנה של פדגוגיה שעוסק בפיתוח גישות ושיטות הוראה. תחום זה עוסק בפיתוח תאוריה של ההוראה, הנחלת מיומנויות וכשירויות ההוראה הטובה, פיתוח תוכניות לימודים, תכנון והערכת אסטרטגיות הוראה, שילוב אמצעי המחשה בהוראה.

המונח "דידקטיות" מתאר חינוכיות יתרה, הבלטה של איכויות לימודיות או הדרכתיות.

## שיטות הוראה
שיטת הוראה טובה מקדמת את התפתחותו של הפרט. עם זאת, קיומם של הבדלים בין אישיים ושינויים בנסיבות בהן מתרחשת ההוראה אינם מאפשרים שימוש בשיטת הוראה יחידה בכל מצב שהוא. לכן על שיטות ההוראה להיות שונות זו מזו כדי שתהיינה טובות עבור מקרים ספציפיים.

תפקידו של המורה הוא לבחור לעצמו את טכניקת ההוראה התואמת את מטרותיו החינוכיות ואת צורכי תלמידיו.

## חקר ההוראה
למידה היא תכליתה של ההוראה ועל כן מחקר של תהליכי למידה יכול להסביר גם את ההוראה. מכיוון שניתן לנתח את ההוראה באופן לוגי ופנומנולוגי, מחקר אמפירי שכולל תיאור, השוואה והבחנה בינה לפעילויות אחרות יכול לגלות את אופייה הרצוי.

## ראו גם
* פילוסופיה של החינוך
* תורת ההכרה
* הוראה מתקנת
* מתודיקה בהדרכה

## לקריאה נוספת
* מרתה סטון וויסקי (עורכת), **הוראה לשם הבנה**, מאנגלית: יניב פרקש, ירושלים: מכון ברנקו וייס לטיפוח החשיבה, 2004.
* האנס איבלי, **דידקטיקה פסיכולוגית: על פי משנתו של [[ז'אן פיאז'ה]]**, עברית: אילנה המרמן, מרחביה: ספרית פועלים, 1971.

## קישורים חיצוניים

* Developing An Educational Philosophy – מאמר של ריצ'רד לבוי על גישות פילוסופיות בחינוך, חסרונות של השימוש בתחרותיות בבית הספר והתאמת ההוראה לתלמידים בעלי לקויות למידה.

## הערות שוליים

קטגוריה:פדגוגיה