open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
וילה בלייק אסליק

**וילה בלייק אסליק** (באנגלית: **Willa Blake Eslick**; ) הייתה פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של מדינת טנסי, מאוגוסט 1932 עד מרץ 1933. אסליק הייתה האישה הראשונה שייצגה את טנסי בקונגרס של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
וילה מקורד בלייק נולדה ב-8 בספטמבר 1878, בתם השמינית של ג'ורג' וושינגטון ואליזה בלייק בפאייטוויל שבטנסי. היא למדה בבתי ספר פרטיים לחינוך יסודי ובהמשך פנתה ללימודים גבוהים במכללת דיק וייט ובמכללת מילטון שבפייטוויל. לאחר סיום לימודיה החלה אסליק להיות פעילה במפלגה הדמוקרטית, ואף כיהנה כחברה בוועד המנהל של המפלגה הדמוקרטית בטנסי. ב-6 ביוני 1906 נישאה לאדוארד א. אסליק, שבשנת 1924 נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של טנסי.

מהלך כהונתו בקונגרס ה-72, כחבר ועדת הדרכים והאמצעים של בית הנבחרים, תמך אדוארד אסליק במתן תשלומים במזומן ליוצאי מלחמת העולם הראשונה. ב-14 ביוני 1932 נשא אסליק נאום נרגש בו קרא לאשר את "חוק תשלום הפיצוי המותאם ". בשעה שנשא את דבריו, לעיני רעייתו וקבוצת חיילים משוחררים שלחמו במלחמת העולם הראשונה, התמוטט אסליק באמצע דבריו ולקה בהתקף לב חריף. וילה אסליק ניסתה להחיות את בעלה בן ה-60, אך הוא מת דקות אחדות לאחר מכן.

ארבעה ימים בלבד לאחר מותו, פנו בכירים במפלגה הדמוקרטית של טנסי לאסליק בבקשה שתציג מועמדותה בבחירות המיוחדות שנקבעו למילוי מקומו של בעלה המנוח. ב-14 באוגוסט 1932 זכתה אסליק בבחירות המיוחדות וגברה על שלושה יריבים, עם 51% מקולות הבוחרים. בכך הפכה לאישה הראשונה מטנסי שנבחרה לכהונה בקונגרס. מאחר שבית הנבחרים יצא לפגרת בחירות ממושכת, היא הושבעה לתפקידה באורח רשמי רק עם פתיחת המושב ב-5 בדצמבר 1932. היא מילאה את התפקיד עד 3 במרץ 1933, במושב ברווז צולע מיוחד שנקרא להתמודד עם הגירעון בתקציב המדינה הפדרלי. במהלך כהונתה הקצרה שובצה לשתי ועדות: ועדת המבנים והקרקעות הציבוריות – בה כיהן גם בעלה לאורך כל כהונתו – ו-ועדת החקיקה לעניין יוצאי המלחמה הגדולה.

אסליק גם המשיכה את מאמציו של בעלה המנוח למיסוד ענישה נגד קומוניסטים ופעילי איגודי עובדים. ב-2 בפברואר 1933 קראה להטיל עונשים חמורים על מי כל המבקש לפגוע בממשל הפדרלי של ארצות הברית. שבועיים לאחר מכן העלתה ועדת המשפט הצעת חוק (שנקראה לימים "חוק אסליק", על שם בעלה) שקבעה הגשת כתב אישום נגד כל אדם ש"בעל פה או בכתב מטיף להפלה בכוח של ממשלת ארצות הברית". ההצעה צברה תאוצה בעקבות ניסיון ההתנקשות בפרנקלין דלאנו רוזוולט  ב־15 בפברואר 1933 במיאמי שבפלורידה, בו נורה למוות ראש עיריית שיקגו אנטון סרמק. הקונגרס ה־72 התפזר במרץ 1933 בטרם נדונה ההצעה במליאת בית הנבחרים.

אסליק לא הייתה זכאית להתמודד לבחירה מחדש אל קונגרס ה-73, שכן בעלה מת לאחר תום מועד ההרשמה לבחירות המקדימות ב-1932, ונקבעה כבר זהות המועמדים. נוסף על כך, חלוקת מחוזות הבחירה מחדש באותה שנה העבירה את רוב מחוזה למחוז חדש, שבו זכה קלרנס ויילי טרנר במועמדות הדמוקרטית – מה שהבטיח כמעט אוטומטית את בחירתו. מעבר לבעיות הרישום והחלוקה מחדש, אסליק עצמה לא נטתה להתמודד לכהונה נוספת. היא פרשה מהחיים הציבוריים ושבה למדינתה. אסליק נפטרה בגיל 82 ב-18 בפברואר 1961, בעיר פולאסקי (Pulaski) שבטנסי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טנסי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטנסי
קטגוריה:חברות בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1878
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1878
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1961
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1961
הכוחות המזוינים של טונגה

**הכוחות המזוינים של טונגה** או בשמם הרשמי **הכוחות המזוינים של הוד מלכותו** (באנגלית: **His Majesty's Armed Forces**; ר"ת: **HMAF**) הם הכוחות המזוינים של ממלכת טונגה. עיקר תפקידם הוא: הגנה הריבנות וביטחון המדיה, שמירת ההסדר האזרחי טבעת הצורך מתן סיוע, הגנה על מלך טונגה וסיוע בשיתוף פעולה ביטוחוני בינלאומי.

בטונגה אין גיוס חובה והשירות הצבאי הוא מקצועי.

## היסטוריה
הצבא המודרני המשמש את ממלכת טונגה הוקם לראשונה בשנת 1939 עם ראשית מלחמת העולם השנייה, אומנם כבר במלחמת העולם הראשונה נשלחות מספר מתנדבים מטונגה, כחלק מחיל המשלוח הניו זילנדי. לאחר מלחמת העולם השנייה כוח זה פורק, וחודש ב-1946 תחת השם שירות ההגנה של טונגה, ובשנת 2013 קיבל את שמו הנוכחי.

מאז הקמת הכוחות המזוינים אלה השתתפות במספר פעולות צבאיות למשימות בין לאומיות וביניהם:
* מלחמת העולם השנייה
* המלחמה בעיראק
* המלחמה באפגניסטן
*  המהומות בטונגה בשנת 2006
* משלחת לאיי שלמה

## ארגון
טונגה היא מונרכיה ועל כן באופן רשמי המפקד העליון הוא מלך טונגה (נכון ל-2025: טופו השישי), כאשר תפקיד זה מנוהל בפועל על ידי שר הצבא (שבאופן מסורתי מוחזק בידי יורש העצר – לצד תיק החוץ, טופוטואה אולוקאללה ב-2025). ואליו כפוף הרמטכ"ל המשמש הדרג הבכיר ביותר מבין שורות הצבא, שעליו מוטלת אחריות לניהול הכוחות המזוינים בשגרה ולתבך בינם לבין הדרג המדיני.

הכוחות המזוינים של טונגה כוללים כ-600 חיילים המארגנים ביחידות הבאות.

* מפקדת הכוחות המזוינים של הוד מלכותו
** להקה  צבאית
* מפקדת הכוחות המשותפים
* זרוע יבשה
**  משמר מלכותי – פלוגה שיכולה העיקרי אבטחת משפחת המלוכה ומוסד השלטון
** חיל הנחתים – גדוד המשמש ככוח הלוחם העיקר של טונגה
** חיל תמיכה – היחידה האחרית לסייע ולספק את צורכי הכוח הלוחם
* זרוע ימי – צי קטן הפועל למטרות בט"ש וסיוע (בעיקר בתחבורה) ליתר יחידות הצבא.
* כנף אוויר – יחידה זעירה בעל מספר מצומצם של כלי טיס לצורכי סיור
* פיקוד אימונים – יחידת הכשרות
* יחידת סיוע 
* כוח טריטורילי
הכוחות המזוינים בטונגה מחזיקים בעיקר בנשק קל ומעט אמצעי תחבורה צבאים. את עיקר הציוד והאימון הצבאים הכוחות המזוינים מקבלים מארצות הברית ומדינות חבר העמים הבריטי הסמוכות (בעלות הכוח הצבאי). לצד זאת טונגה מקיים שיתוף פעולה הדוק גם עם ארגוני ביטחון אזורים.
## גלריה

קובץ:Tongan Soldier During Pre-Afghanistan Training Exercise.jpg|חייל טונגה באימונים עם צבא אוסטרליה
קובץ:Tonga-Italian Capitulation Parade.jpg|חיילי טונגה במצדה נצחון לאחר כניעת איטליה במלחמת העולם השנייה.
קובץ:VOEA Savea (P203) - RAN-IFR 2013 D3 74.jpg|סירת סיור ששימשה את חיל הים של אומגה עד 2013
קובץ:Naval Ensign of Tonga.svg|דגל חיל הים
קובץ:Flag of Tonga (1862-1866).svg|דגלון החרטום של סירות חיל הים הטונגי
קובץ:Tonga Air Force Marking.svg|הסמל והרונדל של כנף האוויר של טונגה
קובץ:Royal Tongan Marines 2007.jpeg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טונגה
טונגה
טונגה
טונגה
בלומינג גרוב

**בלומינג גרוב** (באנגלית: **Blooming Grove**) היא קהילה לא מאוגדת בצפון-מזרח  שבמרכז אוהיו, ארצות הברית. העיר הקרובה ביותר אליה היא גיליון הממוקמת מצפון-מערב. מאונט גילעד, בירת מחוז מורו, ממוקם דרום-מערבית לבלומינג גרוב.

היא הוקמה בשנת 1835. סניף הדואר שלה נקרא קורסיקה. הוא הוקם בשנת 1844 ופעל עד 1912.

נשיא ארצות הברית ה-29 וורן הרדינג נולד במקום, כמו גם אביו. מקום הולדתו של הרדינג לא קיים עוד, אך ישנו סימון של האתר במקום בו עמד.

## הערות שוליים

קטגוריה:אוהיו: גאוגרפיה
הגברת מגלרה

שמאל|ממוזער
**הגברת מגלרה** (באנגלית: **Lady of Galera**) הוא פסלון של אשה עשוי בהט, שנוצר במאה ה-7 לפני הספירה, המייצג ככל הנראה את האלה עשתרת מהמזרח הקרוב. הוא נמצא במוזיאון הארכאולוגי הלאומי של ספרד במדריד.

הגבירה מגלרה היא ככל הנראה מתוצרת פיניקית. היא יושבת בין שני ספינקסים ומחזיקה קערה לנוזל שנשפך משני חורים בשדיה כביטוי לשפע. שיערה ותלבושתה מראים השפעות מצריות, אך צורתה החסונה דומה גם לפסלים מסופוטמיים. ייתכן שהיא החזיקה מעמד במשך מספר דורות כחפץ קדוש לפני שנקברה כנברת.

הפסלון נמצא בגלרה, עיירה ספרדית שנקראה בעבר טוטוגי, במחוז גרנדה. בקרבת מקום, בסרו דל ריאל, נמצאת הנקרופוליס האיברי של טוטוגי, אתר ארכאולוגי חשוב ובו סוגים שונים של קברים. סוג הקבר הנפוץ ביותר שם מורכב מחדר מלבני המכוסה בתל עגול, אליו מגיעים דרך מסדרון ארוך. בין הממצאים שהתגלו בקברים אלה נמנים אגרטלים פיניקיים, יווניים ואיבריים, קישוטים, כלי נשק, רהיטים ודמויות מחימר ומבהט, המתוארכים בין המאות השלישית לשישית לפני הספירה.

## ראו גם
* עשתרת
* תנת

## קישורים חיצוניים

* ARTEHISTORIA.COM

## הערות שוליים

קטגוריה:המאה ה-7 לפנה"ס
הימרוס

במיתולוגיה היוונית, **הימרוס** (ביוונית עתיקה: **Ἱμερος**) הוא אחד משבעת הארוטים , קבוצת אלים מכונפים של אהבה, וחלק מתהלוכתה של האלה אפרודיטה.

## תפקידיו במיתולוגיה היוונית
הימרוס הוא האל וההאנשה של תשוקה ותאווה. בתאוגוניה של הסיודוס, ארוס והימרוס נכחו בלידתה של אפרודיטה וליוו את האלה כשהיא יצאה מקצף הים והצטרפה לאספת האלים. מוקדם יותר בתאוגוניה, הימרוס מוזכר כתושב הר האולימפוס, בהיותו שכן של המוזות והחריטים. הימרוס (תאווה) ופילוטס (חיבה) הוענקו לעולם על ידי אפרודיטה שיזמה מפגש מיני; הם דיברו דברי אהבה ודיבורים מנצחים שהשפיעו על מוחותיהם (*[[נואוס|nous]]*) וליבם של בני תמותה ואלים כאחד.

הימרוס קשור קשר הדוק לפותוס, התגלמות הכמיהה הנלהבת. בדיאלוג שלו, קרטילוס, אפלטון מציין את ההבדל בין שני המושגים ומסביר שבמקרה של הימרוס, מושא התשוקה נוכח, ולכן התשוקה מוכנה להיות מסופקת; ואילו במקרה של פותוס, הפרט משתוקק למשהו שנעדר או מחוץ להישג יד. כתוצאה מכך, פותוס אינו ממומש ופוטנציאלית סבל. למרות שהימרוס הוא המונח הסטנדרטי לתשוקה ארוטית, הוא יכול להופיע גם בהקשרים שונים עם משמעות חלופית, כמו תשוקה לאבל (לאחר אירוע טרגי) או למזון; למשל *ה"*הימרוס למזון מתוק" שחש פועל לאחר יום עבודה ארוך. למרות שדמויות אלו היוו השראה ליצירות אמנותיות ופואטיות, לא היו להן סיפורים מיתולוגיים או פולחנים משלהן.
[ממוזער|246x246 פיקסלים|[דיוניסוס יושב, מוכתר על ידי הימרוס ומוקף בסאטירים ומנאדות . גביע אדום עלייתי - קרעטר, c. 425–400 לפני הספירה.]]

## קישורים חיצוניים


* 
* 


## הערות שוליים

קטגוריה:אלים יווניים
קטגוריה:אלים כתוניים
קטגוריה:אלים יווניים קדומים
קטגוריה:אלי אהבה
קטגוריה:האנשה במיתולוגיה היוונית
תפארת ליפשיץ

**תפארת לפשיץ** היא יזמית, אשת עסקים ומומחית לפיתוח אישי וארגוני. מייסדת פיקסייר (FixAir) חברת ייעוץ מובילה לסטארט-אפים, ושותפה להקמה של שתי פלטפורמות השקעה בינלאומיות Hanaco Ventures ו-Aurelius Capital.

## ביוגרפיה

ליפשיץ היא בוגרת לימודי אמנות וצילום, קאמרה אובסקורה (2001–2004), ב-2019 סיימה לימודים כמאמנת מוסמכת ליחסים, זוגיות, הורות ועסקים דרך מכון אדלר שנה לאחר מכן נסמכה כמגשרת מוסמכת, דרך אותו מכון.

ב-2021 הוסמכה כ-Master Practitioner ב־NLP, עם התמחות בטיפול בטראומה ופוסט-טראומה. ב-2021 למדה לימודי פסיכולוגיה חיובית, באוניברסיטת רייכמן. למדה לתואר ראשון בחינוך וחברה עם התמחות בקרימינולוגיה, בקריה האקדמית אונו.

החלה את דרכה המקצועית בגיל 28, כאשר הקימה יחד עם בעלה אלון ליפשיץ, את החברה הראשונה שבבעלותם - סיילס גייט אינטרנשיונל (SGI) שסייעה לחברות ישראליות להיכנס לשווקים באירופה וביפן. במהלך השנים יזמה והקימה עסקים מגוונים, וליוותה ארגונים בתהליכים של שינוי וצמיחה – הן בצד העסקי והן בצד האנושי.

ליפשיץ היא מייסדת ובעלים של חברת Fixair, המתמחה בליווי אישי ועסקי ליזמים בשלבים הראשוניים של הקמת מיזם. החברה פועלת על פי גישה אינטגרטיבית, המשלבת בין תודעה, זהות אישית, חזון ופעולה. Fixair מלווה יזמים בתחילת הדרך, second-time founders, ואנשי מקצוע שמעוניינים להפוך מומחיות לעסק עצמאי מצליח. התהליך כולל כלים מעולמות האימון, NLP, גישור ופסיכולוגיה חיובית. בין לקוחות החברה נמנים השף ירון קסטנבוים, המהנדס הרפואי דוד אדלר, חברת הכנסת סתיו שפיר, וחברות רבות, בהן: מכון היצוא, homage ועוד.

בהמשך דרכה, השתתפה יחד עם בעלה אלון בייזום וניהול קרן ההון סיכון Hanaco Ventures, בהתמחות בתחום של קשרי משקיעים וניהול ארגוני. הקרן היום מנהלת מעל ל-2 מיליארד דולר.

בשנת 2025 יזמה תפארת יחד עם אלון ליפשיץ את הקמת אורליוס קפיטל, קרן השקעות נוספת אשר משקיעה בטכנולוגיות דואליות והגנתיות.

## חיים אישיים
נשואה לאלון ליפשיץ מ-2002, לזוג שתי בנות והם מתגוררים בתל אביב.

אלון ותפארת ליפשיץ מעורבים לצד פעילותם העסקית במספר יוזמות חברתיות ופילנתרופיות בתחומי החינוך, הרפואה והגיוס לצה"ל. בנוסף, בשנת 2024 לקחו חלק פעיל בהובלת מועדון היזמות של הקריה האקדמית אונו, מתוך מטרה להנגיש את עולמות ההייטק והיזמות לצעירים וצעירות מהפריפריה החברתית והגאוגרפית של ישראל.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יזמים ישראלים
קטגוריה:משקיעי הון סיכון ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת רייכמן
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת רייכמן
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו
קטגוריה:יזמות ישראליות
קטגוריה:משקיעות הון סיכון ישראליות
קטגוריה:בוגרות הקריה האקדמית אונו
קטגוריה:ילידי 1976
עקצן

ממוזער|נקבה בוגרת של ''Leiurus jordanensis'' בשבי
**עקצן** (שם מדעי: *Leiurus*) הוא סוג של עקרב ממשפחת העקצניים. המין הנפוץ במשפחה. הוא נפוץ ברחבי צפון אפריקה והמזרח התיכון, כולל חצי האי ערב המערבי והדרומי ודרום מזרח טורקיה. לפחות מין אחד מצוי במערב אפריקה (צפון קמרון).

## טקסונומיה
הסוג הוצג בשנת 1828 על ידי כריסטיאן גוטפריד אהרנברג (ב-Hemprich & Ehrenberg 1828), במקור כתת--סוג של הסוג הקטלן. לבסוף הוא הועלה לדרגת סוג על ידי מ. ואשון בשנת 1949. הסוג נחשב זמן רב כמונוטיפי, המכיל מין יחיד, אך מחקרים מאז 2002 הראו כי אכן ישנם מספר מינים.

### מינים
כיום מזוהים עשרים מינים מוכרים בתוך סוג זה.
* *Leiurus abdullahbayrami* Yagmur, Koc & Kunt, 2009
* *[[Leiurus aegyptiacus]]* Lourenço & El-Hennawy, 2021
* *[[Leiurus arabicus]]* Lowe, Yagmur & Kovarik, 2014
* *[[Leiurus ater|לייורוס אחרי]]* לורנסו, 2019
* *[[Leiurus brachycentrus]]* Ehrenberg, 1829
* *[[Leiurus dekeyseri]]* Lourenço, 2020
* *[[Leiurus gubanensis]]* Kovarik & Lowe, 2020
* *[[Leiurus haenggii]]* Lowe, Yagmur & Kovarik, 2014
* *[[Leiurus heberti]]* Lowe, Yagmur & Kovarik, 2014
* עקצן צהוב Lowe, Yagmur & Kovaric, 2014
* *[[Leiurus hoggarensis]]* Lourenço, Kourim & Sadine, 2018
* *[[Leiurus kuwaiti|Leiurus כוויתי]]* Lourenço, 2020
* *[[Leiurus jordanensis]]* Lourenço, Modry & Amr, 2002
* *[[Leiurus macroctenus]]* Lowe, Yagmur & Kovarik, 2014
* *[[Leiurus maculatus]]* Lourenço, 2022
* *[[Leiurus nigellus]]* Abu Afifeh, Aloufi & Al-Saraireh 2023
* *[[Leiurus nigerianus]]* Lourenço, 2021
* *Leiurus quinquestriatus* (ארנברג, 1828) (מין טיפוס)
* *[[Leiurus saharicus]]* Lourenço, 2020
* *[[Leiurus savanicola]]* Lourenço, Qi & Cloudsley-Thompson, 2006
* *[[Leiurus somalicus]]* Lourenço, ורוסי, 2016
* *[[Leiurus hadb|Leiurus Hadb]]* Al-Katni, Al-Salem, Alqahtani & Badry, 2023

## מאפיינים כלליים
העקצנים הם בדרך כלל עקרבים בגודל בינוני, המציגים מורפולוגיה טיפוסית של משפחת העקצניים עם כלות פדיפלפ גסות ומטזומה דקה. השלפוחית בולבוסית וגדולה באופן יחסי אצל מינים מסוימים. הצפלותורקס והמזוסומה מציגים גרנולציה ברורה. באופן אופייני, הטרגיטים של המזוסומה נושאים חמש קרינות (רכסים) אורכיים ברורים. צבע הבסיס הוא בדרך כלל צהוב עם אזורים חומים עד שחורים המשתרעים על חלקים שונים של בעל החיים, בהתאם למין.

### רעלנות
ארס העקצנים הוא בין רעלי העקרב החזקים ביותר. הוא משפיע קשות על מערכות הלב והריאות. נרשמו מקרי מוות של בני אדם מעקיצת עקצנים, בעיקר בקרב ילדים. המינון הקטלני החציוני של הארס (LD50) עבור מין זה נמדד ב-0.16 - 0.50 מ"ג/ק"ג.

## בית גידול
רוב המינים חיים באזורים צחיחים למחצה עד צחיחים, כולל מדבריות סהרה וחצי האי ערב. לפחות מין אחד מתקיים בסביבת סוואנה. העקצנים מעדיפים מצעים חוליים או סלעיים דלים בצמחייה. העקרבים חיים במאורות רדודות בחול או מתחת לסלעים.

## בשבי
העקצנים מגודלים לעיתים קרובות בשבי ונסחרים. בשל רעילותם הקיצונית, גידול מינים אלה מומלץ אך ורק לאנשים מנוסים מאוד ו/או בעלי הכשרה מקצועית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1828
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי כריסטיאן גוטפריד אהרנברג
קטגוריה:עקצניים
קטגוריה:עקרבאים
שחרן

**שחרן** (באנגלית: *Hottentotta*) הוא סוג של עקרב ממשפחת העקצניים. הוא נפוץ ברחבי אפריקה, למעט רוב מדבר סהרה. מינים בסוג זה מצויים גם במזרח התיכון, בחצי האי ערב, בדרום מזרח טורקיה, בעיראק, באיראן, באפגניסטן, בפקיסטן, בהודו, בנפאל נפאל, באיי כף ורדה ובסרי לנקה.

## טקסונומיה
הסוג הוצג בשנת 1908 על ידי AA Birula, במקור כתת--סוג של הסוג *Buthus*. הוא הועלה לדרגת סוג על ידי F. Werner בשנת 1934.

מחברים מסוימים חילקו את הסוג לשלוש תת-סוגים, *Hottentotta (Hottentotta)*, *Hottentotta (Balfourianus)* Vachon, 1979, ו-*Hottentotta (Deccanobuthus)* Lourenço, 2000. הסקירות הטקסונומיות האחרונות של סוג זה מאת פ. קובאריק, דוחות חלוקה זו ומכירות בסוג יחיד ולא מחולק של השחרן. ההבדלים המפרידים בין הסוג *Mesobuthus* הקרוב *לשחרן* הם עדינים מאוד, ומינים לעיתים קרובות שויכו באופן שגוי בין שני הסוגים.

### מינים
התוכן של סוג זה עשוי להשתנות, בהתאם לסמכות. לפחות 40–41 מינים ידועים:

## מאפיינים כלליים
השחרנים הם בדרך כלל עקרבים בגודל בינוני, באורך כולל של ; המינים הקטנים ביותר הם כ-, בעוד שהמין הגדול ביותר מגיע לאורך .

השחרנים שייכים למיני העקרבים הצבעוניים ביותר. צבע הבסיס נע בין צהוב בהיר לשחור, כאשר רוב המינים צבועים בגוונים חומים או אדמדמים. מינים רבים מעוטרים בכתמי צבע או פסים, במיוחד על המזוסומה. הצבע עשוי להשתנות במידה ניכרת בין מאותו מין או בין אוכלוסיות אזוריות.

לשחרנים מבנה גוף טיפוסי של עקצניים, עם כלות פדיפלפ גסות ומטזומה מעובה במידה בינונית. השלפוחית בולבוסה וגדולה באופן יחסי אצל מינים מסוימים. הצפלותורקס והמזוסומה מראים גרנולציה ברורה אצל רוב המינים, חלקם בעלי שעירות חזקה. הטרגיטים של המזוסומה נושאים שלושה קארינה (רכסים) אורכיים ברורים.

### רעלנות
כמו אצל העקצניים האחרים, הארס בקרב לפחות חלק מהמינים של השחרן חזק יחסית, ויכול להיות בעל חשיבות רפואית לבני אדם.

**העקרב האדום ההודי**, *[[עקרב הודי אדום|Hottentotta tamulus]]*, גרם ככל הנראה למקרי מוות בבני אדם כתוצאה מתופעות קרדיווסקולריות וריאתיות של שכרות והוא נחשב למין העקרבים הקטלני ביותר בעולם.

קלבר ואחרים (1999) דיווחו על הרעלה על ידי לפחות ארבעה מינים אחרים כגורמת לתסמינים משמעותיים קלינית.

## בית גידול
רוב המינים חיים בסביבות צחיחות למחצה עד לחות, ערבות, סוואנה ומיוערות. מדבריות היפר-צחיחים. חלקם מגיעים לגבהים טופוגרפיים ניכרים, כמו למשל בהרי האטלס, הרי הזגרוס או בהינדוקוש .

## בשבי
בשל מראם הצבעוני יחסית, מיני השחרן מוחזקים ומגודלים לעיתים קרובות בשבי. מינים פופולריים הם *H. hottentotta* ו-*H. trilineatus* . וכמו מינים ארסיים אחרים, החזקת מינים אלה בשבי מומלצת רק לאנשים מנוסים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אסיה: עקרבאים
קטגוריה:עקצניים
אדוארד וולקוט

**אדוארד אוליבר וולקוט** (באנגלית: **Edward Oliver Wolcott**; 26 במרץ 1848 – 1 במרץ 1905) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן במשך 12 שנה כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קולורדו בשנות ה-90 של המאה ה-19.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
וולקוט נולד ב־26 במרץ 1848 בעיירה לונגמדו שבמסצ'וסטס, להארייט אמנדה (לבית פופ) ולסמואל וולקוט – כומר קונגרגציונליסטי, מיסיונר וכותב מזמורים. הוא היה אחד מ־11 ילדים, וביניהם אנה וולקוט וייל, מחנכת שייסדה את בית הספר לבנות "וולקוט". בילדותו עברה המשפחה לאוהיו. וולקוט היה מצאצאי אוליבר וולקוט, מן החותמים על הכרזת העצמאות של ארצות הברית. הוא השלים את לימודיו בקולג' ייל ובהמשך בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, שם קיבל תואר במשפטים ב־1875.

### ראשית הקריירה
בגיל 16 התגייס לרגימנט הרגלים המתנדבים ה־150 של אוהיו במלחמת האזרחים האמריקאית. לאחר שסיים את לימודיו בהרווארד, עבר לקולורדו ופתח משרד עורכי דין. בשלהי שנות ה־90 ותחילת המאה ה-20 היה שותף במשרדו צ'ארלס ווטרמן, שלימים נבחר אף הוא לסנאטור. בין 1876 ל־1879 שימש כתובע מחוזי בקולורדו, וב־1879 עבר לדנוור, שם החל את דרכו הפוליטית כסנאטור במדינת קולורדו (1879–1882).

### הסנאט של ארצות הברית
ב־1889 נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית – והיה אז חבר הסנאט הצעיר ביותר. הוא נבחר מחדש ב־1895, אך נכשל בניסיונותיו להיבחר שוב בשנים 1901–1903. בוושינגטון היה פעיל מרכזי במאבק למען הטבעת כסף (Silver Coinage), וב־1897 מינה אותו הנשיא ויליאם מקינלי לעמוד בראש ועדה שנשלחה לאירופה כדי לדון בסוגיית הבימטאליזם (שימוש בזהב וכסף במערכת המוניטרית). הוא היה דמות חברתית בולטת בחיי החברה של הבירה. וולקוט כיהן כיושב ראש ועדת שירות המדינה וצמצום ההוצאות (בקונגרסים ה־51 וה־52), וכן כיושב ראש ועדת הדואר והדרכים (בקונגרסים ה־54–56). ב־1900 לא זכה למועמדות מחודשת מטעם מפלגתו, ובכך הסתיימה הקריירה הפוליטית שלו. הוא שב לעסוק בעריכת דין בקולורדו עד מותו.

ב־1 במרץ 1905 נפטר וולקוט במהלך חופשה במונטה קרלו. גופתו נשרפה בפריז, ואפרו נטמן בבית העלמין וודלון שבניו יורק.

## חיים אישיים
ב־1890 נישא לפרנסס אסתר (לבית מטקאלף) באס, אלמנתו של חבר הקונגרס ליימן ק. באס ובתו של איש העסקים ג'יימס הארווי מטקאלף מבאפלו שבניו יורק. מנישואיה הראשונים היה לה בן – ליימן מ. באס, שכיהן כתובע הפדרלי של מחוז ניו יורק המערבית. נישואי וולקוט ופרנסס הסתיימו בגירושין ב־1899.

### הנצחה
העיירה וולקוט שבמחוז איגל שבקולורדו, נקראת על שמו. במקור נקראה "באסלס", אך שינתה את שמה לכבודו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקולורדו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1848
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1905
רוני בירם

**אהרון (רוני) בירם** (נולד ב-12 בנובמבר 1960) הוא איש עסקים ישראלי, אשר היה שותף ומייסד של בית ההשקעות אקסלנס. הוא שותף ומייסד של קרן קיסטון, ומכהן כיו״ר הדירקטוריון שלה. הוא בעל מניות בחברת ברקת בית מימון לנדל״ן, ובאקסל סולושנס.

## ילדות מוקדמת והשכלה
אהרון (רוני) בירם נולד בבאר שבע (1960), לרות לבית חיימסון שהייתה מורה לבנות בבתי ספר מקצועיים, ולבנימין (בני) עמנואל שהיה מהנדס שמונה לראש אגף כוח אדם ומנהלה, במפעלי ים המלח.

רוני הוא בן אמצעי במשפחה עם שלושה ילדים. הוא נולד כשאחותו הגדולה אורלי הייתה בת 4, וכשהוא היה בן 4 נולד אחיו עמיר. סבו הוא ד״ר ארתור בירם, מייסד בית הספר הריאלי. אהרון (רוני) בירם נקרא על שם דודו סגן  חלל צה״ל, שנפל ב-1952 בעת שירות במילואים.

בשנת 1968, כשהיה בן 8, נהרג גם אביו שהיה בן 38, באירוע טרור בדרך למפעלי ים המלח, לאחר שעלה על מוקש שהטמינו מחבלים.

כשהיה בן 10 עברה המשפחה לירושלים, והם התגוררו בשכונת קטמון הישנה. בתיכון למד בבית חינוך - תיכון עירוני ג׳.

בירם למד תואר ראשון בהנדסת מחשבים בטכניון, ותואר שני בכלכלה וניהול באוניברסיטת צפון קרוליינה.

## קריירה עסקית
בירם החל את הקריירה העסקית בתחום הפיננסי, ובמהלך השנים הרחיב לתחומים נוספים: נדל״ן, תשתיות סייבר ותקשורת. שותפו העסקי המוביל הוא ד״ר גיל דויטש.

בין עסקיו הבולטים:

### בתחום הפיננסיים
בשנת 1992 הקים בירם עם גיל דויטש את בית ההשקעות אקסלנס.. ב-1994 הונפק אקסלנס בבורסה.

בית ההשקעות אקסלנס נמכר לקבוצת הביטוח הפניקס בבעלות יצחק תשובה. עסקה שהושלמה באוגוסט 2009, וגרעין השליטה עבר להפניקס. מכירה שהייתה אחת מהאקזיטים המרשימים ביותר שהיו בשוק ההון הישראלי.

### בתחום הנדל״ן
בירם גם בעל מניות בחברת ברקת בית מימון לנדל״ן. ברקת שהוקמה ב-2015 היא חברה שעוסקת במימון מתן אשראי בתחום הנדל״ן בתחומים שונים. החברה הונפקה בבורסה.

### בתחום התשתיות

בפברואר 2019, ייסד בירם עם ד"ר נבות בר וד"ר גיל דויטש את קרן קיסטון ריט בע"מ (קרן קיסטון). הקרן עוסקת בהחזקות והשקעות בחברות מתחומי התשתית, ההתפלה, האנרגיה, התחבורה, והתקשורת. בירם מכהן גם כיו״ר הדירקטוריון.

ביוני 2021 נרשמו מניות החברה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

### בתחום הסייבר והתקשורת
בשנת 2024 נכנסו בירם ודויטש גם לתחום הסייבר והתקשורת, לאחר שחתמו על הסכם והשקיעו באקסל סולושנס, ונהפכו לבעלי מניות בחברה.

## חיים אישיים
רוני בירם מתגורר ברמות השבים. הוא נשוי ואב לחמישה ילדים. אחד מילדיו הוא אייל בירם, מייסד ארגון ישראליז.

בירם עוסק בספורט והשתתף בתחרויות איש הברזל בארץ ובעולם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:באר שבע: אישים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:רמות השבים: אישים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ג' (ירושלים)
קטגוריה:יתומי פעולות האיבה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
ג'רום צ'אפי

**ג'רום באנדי צ'אפי** (באנגלית: **Jerome Bunty Chaffee**; 17 באפריל 1825 – 9 במרץ 1886) היה יזם אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קולורדו. מחוז צ'אפי בקולורדו נקרא על שמו.

## ביוגרפיה
צ’אפי נולד ב-17 באפריל 1825 בקמבריה שבניו יורק. בשנת 1844 עבר לעיר אדריאן שבמישיגן, שם עבד כמורה עד סוף שנות ה-40 של המאה ה-19, אז פתח עסק לממכר מוצרי טקסטיל. בשנת 1852 עבר לסנט ג'וזף שבמיזורי, ובהמשך לאלמווד שבטריטוריית קנזס, שם עסק בבנקאות ובהשקעות נדל"ן.

בשנת 1860 עבר לאזור המשתייך בימינו לקולורדו, כדי להשקיע במכרות. הוא היה ממייסדי העיר דנוור וב־1865 ייסד בה את הבנק הלאומי הראשון של דנוור. במקביל נכנס לפוליטיקה ונטל חלק בארגון טריטוריית קולורדו, ואף כיהן כיו"ר בית המחוקקים הראשון שלה. בשנת 1870 נבחר לכהן כנציג הטריטוריה בקונגרס של ארצות הברית.

לאחר שקולורדו התקבלה לאיחוד כמדינה בשנת 1876, נבחר צ'אפי לסנאט של ארצות הברית. הוא כיהן שם עד 1879, אך לא ביקש להיבחר מחדש בשל בריאותו הרופפת. בשנת 1884 נבחר ליו"ר המפלגה הרפובליקנית במדינת קולורדו.

בתו היחידה שנותרה בחיים, פאני ג'וזפין (1857–1909), נישאה ליוליסס ס. גרנט הבן – בנו של נשיא ארצות הברית לשעבר יוליסס ס. גרנט. לשניים נולדו חמישה ילדים, ביניהם יוליסס ס. גרנט הרביעי.

צ'אפי נפטר ב־9 במרץ 1886 בבית משפחת גרנט בסיילם סנטר שבניו יורק, ונקבר בבית העלמין באדריאן שבמישיגן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקולורדו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1825
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1886
הקבינט של ארצות הברית בממשל יוליסס ס. גרנט

**הקבינט של ארצות הברית בממשל יוליסס ס. גרנט** כיהן במשך שתי תקופות כהונה נשיאותיות, החל ממועד השבעת הנשיא גרנט ב-4 במרץ 1869 ועד סיום כהונתו ב-3 במרץ 1877.

## הרכב הקבינט
הקבינט כלל שבעה בעלי תפקידים וכיהנו בו 23 אישים, כולם גברים. איש מהם לא כיהן בו במשך כל תקופת נשיאותו של גרנט. חמישה אישים שונים מילאו את משרת התובע הכללי.

## הקבינט
* מזכיר המדינה: אליהוא וושבורן (1869), המילטון פיש (1869–1877)
* מזכיר האוצר: ג'ורג' סיואל באוטוול (1869–1873), ויליאם אדמס ריצ'רדסון (1873–1874), בנג'מין בריסטו (1874–1876), לוט מיריק מוריל (1876–1877)
* מזכיר המלחמה: ג'ון רולינס (1869–1877), ויליאם בלקנאפ (1869–1876), אלפונזו טאפט (1876), ג'. דונלד קמרון (1876–1877)
* התובע הכללי: אבנעזר רוקווד הואר (1869–1870), איימוס טפן אקרמן (1870–1871), ג'ורג' הנרי ויליאמס (1871–1875), אדוארדס פיירפונט (1875–1876), אלפונזו טאפט (1876–1877)
* שר הדואר: ג'ון קרסוול (1869–1874), ג'יימס ויליאם מרשל (1874), מרשל ג'ול (1874–1876), ג'יימס נובל טיינר (1876–1877)
* מזכיר הצי: אדולף בורי (1869), ג'ורג' רובסון (1869–1877)
* מזכיר הפנים: ג'ייקוב דולסון קוקס (1869–1870), קולומבוס דלאנו (1870–1875), זכריה צ'נדלר (1875–1877)

## הערות שוליים

*
גרנט, יוליסס ס.
מיכה רוטשילד

**מיכה רוטשילד** (נולד ב-1963) הוא בנו של ד"ר משה רוטשילד מייסד בית החולים מעיני הישועה בבני ברק. הוא עסקן חרדי ישראלי. עסק במיוחד בתחום הדיור, התחבורה החרדית ושמירת קברים. עד אשר נפצע קשה בתאונת דרכים בשנת 2009, מאז הוא מאושפז במצב תרדמת בבית החולים.

## פעילות ציבורית
רוטשילד בלט בעשייתו הציבורית בנוגע לרווחתם של בני המגזר החרדי בתחומים שונים: דיור, תחבורה ושירותים קהילתיים, ובין היתר שימש כיו"ר "האגודה למניעת חילולי קברים", ארגון שפעל למנוע יוזמות בנייה ממשלתיות ופרטיות במקומות שבהם נמצאו קברים עתיקים.

בין היתר נודע בשל פעילתו בעניינים אלה, מיזמים בתחום הדיור, בהם פרויקט אחיסמך בלוד, שנועד לספק פתרונות דיור מוזלים לאברכים ולמשפחות חרדיות. הרחבת מערך תחבורת המהדרין לציבור החרדי, ובפרט הקמת 402 מבני ברק לירושלים. יצירת פתרונות טכנולוגיים מותאמים למגזר, ובהם פרויקט הקומות כשרות ברשתות הסלולר החרדיות., קידום תוכניות יישוב קהילות חרדיות בפריפריה, ובין היתר הוביל יוזמה להעתקת אברכים לעפולה והקמת קהילות חרדיות חדשות בעיר.

בשנת 2009, זמן קצר לפני תאונת הדרכים, היה רוטשילד מעורב בניסיון לחדש עיתונות חרדית לוחמנית, כשהוא מחדש את הוצאותו לאור של העיתון החרדי שומרי תורה, שנסגר שנה וחצי קודם לכן. בתגובה לידיעות על חידושו, הופץ עיתון מתחרה בשם שומרי אמת, שיצא כהגנה מפני השפעתו של "שומרי תורה".

## תאונה והפסקת פעילות
בשנת 2009 נפצע רוטשילד באורח קשה בתאונת דרכים בכביש כביש 1 בין ירושלים לתל אביב. מאז נותר במצב רפואי קשה לאורך שנים והוא מוגדר כצמח. לאחר התאונה נוסף לשמו השם **רפאל**, בעקבות קריאה לתפילות לרפואתו אצל רבנים בולטים, ובהם הרב חיים קניבסקי.

עם השנים רבנים ואדמו"רים ביקרו ליד מיטתו, בהם הרב מנחם מנדל הגר האדמו"ר מויז'ניץ, רבי ברוך מרדכי אזרחי, ומנהיג הציבור הליטאי הרב אהרן יהודה ליב שטינמן.

חלק מהיוזמות שלו המשיכו אף לאחר שנפצע.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* כתבה על יוזמות הדיור בעפולה באתר הידברות

## הערות שוליים

קטגוריה:נפגעי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:יזמים חברתיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
בת חן מיוחס

**בת חן מיוחס** היא דמות בדיונית שהופיעה בתוכניות "דומינו", "אחד העם 1", "בצפר", "אחד העם 101" ו"נבחרת ישראל בטלוויזיה". הדמות מגולמת על ידי השחקנית ענת מגן-שבו.

## אפיון
בת חן מיוחס היא ילדה ערסית מבית קשה יום עם חוכמת רחוב. אוכלת לרוב מאכלים מוזרים (המקובלים בעדות המזרח, כגון חלקי פנים), בעלת מבטא מזרחי.

## ביוגרפיה בדיונית
בת חן מתגוררת ברמת גן ברחוב אחד העם 1 דירה מ׳ס 4. היא למדה בבית ספר חבצלות בכיתה ו׳ 3. בסדרה "אחד העם 101" היא שירתה בצה״ל ועבדה בנקניקולור יחד עם יפית פסקל (יעל פוליאקוב) שבה מתאהבת.

## אויבים
בת חן היא ילדה אינה מקובלת והיא הילדה השנואה ביותר על לירון פרידמן (רוני דואני) מלכת הכיתה, עובדה התורמת לחוסר קבלתה החברתית בבית הספר. חווה לעיתים רבות קיפוח מצד המורים בשל אהדתם ללירון והרושם הראשוני שהותירה עליהם. חברתו הטובה ביותר של זוהר בשן (נדב אבקסיס).

בת חן חוותה חרם על ידי לירון מכיוון שעקפה אותה וגם שלבשה זוג גרביים לא תואמות. בנוסף התמודדה לבחירות מועצת התלמידים מול לירון ודריה והפסידה ללירון בבחירות. וגם נבחנה לתפקיד הראשי להצגת הסיום של בית הספר שראובת כתבה "הקוסם מארץ חו"ל" נבחנה לתפקיד של דורותי לבסוף לירון נבחרה במקומה אך נפצעה בגלל סיכת ביטחון שמרגלית השאירה לה בשמלה כשעיצבה אותה לבסוף בת חן מחליפה אותה בהצגה.

## גילומים

### טלוויזיה

#### סדרות

* '''דומינו''' (2001)
* **[[אחד העם 1]]** (2003)
* '''בצפר''' (2005) - תוכנית קומית לנוער בערוץ ניקלודאון, שיחקה בתפקיד ראשי.
* **[[אחד העם 101]]** (2010)
* '''נבחרת ישראל בטלוויזיה''' (2011) - השתתפה בפינה קבועה בתוכנית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות טלוויזיוניות
קטגוריה:דמויות בדיוניות בתרבות הישראלית
תומאס מקדונלד פטרסון

**תומאס מקדונלד פטרסון** (באנגלית: **Thomas MacDonald Patterson**; 4 בנובמבר 1839 – 23 ביולי 1916) היה פוליטיקאי אמריקאי ומו"ל עיתונים, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת קולורדו.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
פטרסון נולד במחוז קרלו שבאירלנד, ב־4 בנובמבר 1839. בילדותו היגרה משפחתו לארצות הברית, ובשנת 1849 השתקעו בני המשפחה בניו יורק. כמה שנים אחר כך הם עברו לקרופורדסוויל שבאינדיאנה, שם עבד הנער פטרסון בבית דפוס וגם כשוליה אצל שען ותכשיטן.

### ראשית הקריירה
עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית ב־1861 התגייס פטרסון לרגימנט ה־11 של חיל הרגלים המתנדבים מאינדיאנה. הוא שוחרר מהשירות ב־1862 וחזר ללימודים – תחילה באוניברסיטת אינדיאנה אסבורי (היום אוניברסיטת דפו), ובהמשך במכללת ואבאש.

בשנת 1867 הוסמך כעורך דין והחל לעסוק בעריכת דין בקרופורדסוויל. ב־1872 עבר לדנוור, שם פתח משרד עורכי דין וכיהן כיועץ המשפטי של העיר בשנים 1873–1874.

### קריירה פוליטית
הקריירה הפוליטית של פטרסון החלה בשנת 1874, כאשר מונה לחבר הוועדה הדמוקרטית הלאומית (תפקיד שבו החזיק עד 1880). ב־1875 נבחר לנציג מטעם טריטוריית קולורדו בקונגרס ה־44 של ארצות הברית. עם קבלתה של קולורדו כמדינה ב־1876, נבחר הרפובליקני ג'יימס ב. בלפרד כנציג הראשון של המדינה בבית הנבחרים, אולם פטרסון ערער על הבחירה, ובסופו של דבר תפס את מקומו וכיהן בקונגרס ה־45 (1877–1879). הוא בחר שלא להתמודד מחדש בבחירות של 1878.

לאחר פרישתו מהקונגרס שב לעסוק בעריכת דין בדנוור, ובשנת 1890 רכש את העיתון *Rocky Mountain News* ובהמשך גם את *Denver Times*. בתקופה זו התמודד פעמיים ללא הצלחה למשרת מושל קולורדו, בין השאר ב־1888, אז הפסיד לרפובליקני ג'וב אדמס קופר.
פטרסון חזר לפוליטיקה הלאומית בשנת 1900 כאשר נבחר לכהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית. הוא כיהן כהונה אחת בלבד (1901–1907) ולא התמודד לכהונה נוספת. בזמן כהונתו היה חבר בוועדת הסנאט לענייני הפיליפינים, שחקרה פשעי מלחמה שנעשו לכאורה במהלך מלחמת ארצות הברית–הפיליפינים.

### שנותיו האחרונות ומותו
לאחר שעזב את הסנאט המשיך לנהל את עיתוניו עד מותו. פטרסון נפטר בביתו בדנוור ב־23 ביולי 1916, ונטמן בבית הקברות פיירמאונט בעיר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מהגרים מאירלנד לארצות הברית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקולורדו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקולורדו
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1839
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1916
חד-צלע

**חד-צלע** (באנגלית: *Compsobuthus*) הוא סוג של עקרב ממשפחת העקצניים.

## מינים
החד-צלע מכיל מינים רבים, ביניהם:

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עקצניים
פרויקט הפצצה האטומית הסובייטית

**פרויקט הפצצה האטומית הסובייטית** (ברוסית: **Создание советской атомной бомбы CCCP**) היה פרויקט של ברית המועצות לפיתוח נשק גרעיני, במהלך ולאחר מלחמת העולם השנייה.

מדען הגרעין היהודי-סובייטי גאורגי פליורוב, העלה חשש כי המערב מפתח נשק להשמדה המונית. מאז 1939, פליורוב ניסה לשכנע את שליט ברית המועצות יוסיף סטלין לעבוד על פרויקט גרעין ב-1942. ניסויים מקדימים של הכנת הפצצה נעשו במכון קורצ'טוב שבמוסקבה. בנוסף, ברית המועצות בנתה מכשירי ריגול גרעיני  על מנת לרגל אחר פרויקט מנהטן. הפרויקט כלל האצה של ייצור פלוטוניום במאיאק ובמחוז צ'ליאבינסק והאצה של מחקר במכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה ניסיונית.

לאחר שסטלין גילה על הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי, הוא האיץ את מחקרי הפרויקט, שכלל ריגול אחר תוכנית הגרעין של גרמניה הנאצית. קלאוס פוקס, פיזיקאי גרמני, העביר מודיעין טכנולוגי אודות הפצצה האטומית לידי ברית המועצות במסגרת הפרויקט.

מאיאק נבנה בשנים 1945–1948, בחיפזון רב ותחת חשאיות מוחלטת, לצורך קידום תוכנית הגרעין. בדצמבר 1946, ברית המועצות הקימה את הכור הגרעיני F1, הראשון באירופה שצלח בביצוע תגובת שרשרת גרעינית. ב-1947, הוקם מכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה ניסיונית, אשר משימתו הייתה פיתוח נשק גרעיני. לקראת קיץ 1949 הושלם ייצור הדגם הראשון של RDS-1, שם הקוד של הפצצה הגרעינית הסובייטית הראשונה, שהכילה 22 קילוטון TNT.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנית הגרעין של ברית המועצות
בית מפואר (שיר)

"**בית מפואר**" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אייל גולן. הוא יצא לאור ב-5 באוגוסט 2025 עם שאר רצועות המיני-אלבום בעל אותו השם.

## רקע ויצירה
"בית מפואר" הוא שיר בסגנון ים-תיכוני מודרני, אשר עוסק במשבר זוגי ובהתמודדות עם פרידה. מילות השיר עוסקות בדמות המספר, אשר חווה נטישה רגשית מצד בת-זוגו, וממשיל את מערכת היחסים שהסתיימה לבית מגורים מפואר שחרב. בפזמון המרכזי של השיר נכתב: "את הרסת בית מפואר, נשארתי לדבר עם אלוהים. מאהבה מתוקה את ירית בי שקרים, אני בוכה גם בחגים, אז אל תלכי לי".

הפקת השיר נעשתה בידי אבי גוטמן, אשר שילב אלמנטים אקוסטיים עם עיבוד דיגיטלי מתון. השיר נכתב והולחן לצד דרור מזרחי ואביב פרץ, אשר שיתפו פעולה עם גולן גם בפרויקטים קודמים. "בית מפואר" יצא כחלק מהמיני-אלבום שנושא את שמו, הכולל שישה שירים מקוריים. לדברי גולן, המיני-אלבום נועד להוות "מתנה קטנה" למאזינים, וכל שיר בו נבחר על מנת לייצג גוון מוזיקלי שונה.

## קבלה
עם פרסום השיר, חלק מהמאזינים והפרשנים בתקשורת העריכו כי הוא מתייחס בעקיפין למערכת היחסים הקודמת של גולן עם גרושתו, דניאל גרינברג, בשל השימוש במטפורות טעונות כגון "בית מפואר" ו"שקרים".

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אייל גולן
קטגוריה:שירים בעברית
נתניאל היל

**נתניאל פיטר היל** (באנגלית: **Nathaniel Peter Hill**; 18 בפברואר 1832 – 22 במאי 1900) היה פרופסור באוניברסיטת בראון, מהנדס ומנהל בתחום הכרייה, ופוליטיקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קולורדו. היל שנולד בניו יורק, הגיע לקולורדו בעקבות "בהלת הזהב של פייקס פיק", ועסק בכרייה. הוא נסע לאירופה כדי לחקור שיטות להתכת עפרות, פיתח טכניקות חדשות שהפכו את הכרייה לרווחית יותר, וכיהן כראש עיריית דנוור לפני שנבחר לסנאט.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
היל נולד ב-18 בפברואר 1832 בעיר מונטגומרי שבמחוז אורנג' שבניו יורק, בבית הלבנים של משפחת היל (לימים הפך למוזיאון). הוא היה מצאצאיו של תומאס היל, אחד המתיישבים הראשונים בניו אינגלנד במהלך המאה ה-17. עד גיל 21 ניהל את חוות המשפחה, בזמן שאחיו הגדול למד באוניברסיטת ייל. במקביל למד חלקית באקדמיה המקומית, וב־1856 השלים את לימודיו באוניברסיטת בראון.

### קריירה אקדמית
מיד לאחר סיום לימודיו, הפך למרצה ולאחר מכן לפרופסור לכימיה באוניברסיטת בראון (1856–1864). הוא היה הראשון שהכניס לשם את הרעיון של מעבדות לימוד, בהשראת אוניברסיטאות באירופה.

### כרייה ותעשייה
ב־1864 הגיע לשטחים של קולורדו של ימינו כדי לחפש משאבי טבע, אך בתחילה לא הצליח במיוחד. לאחר שהתפטר מתפקידו האקדמי, החליט להקדיש את חייו לכריית זהב. הוא רכש מכרות זהב, אך נאלץ להתמודד עם הפסדים כספיים כי השיטות הקיימות להתכת עפרות הניבו מעט מאוד זהב.

כדי למצוא פתרון, נסע בשנים 1865–1866 לוויילס ולגרמניה, שם למד טכניקות מתקדמות במטלורגיה. הוא אימץ את "שיטת סוונסי", שבה מוסיפים עפרות נחושת לעפרות זהב וכסף – מה שמקל על חילוץ המתכות היקרות. לאחר שובו לקולורדו ייסד את חברת ההתכה בוסטון וקולורדו, שהפכה למפעל מרכזי בתעשיית הכרייה והעשירה אותו מאוד.

### קריירה פוליטית
היל נבחר לראש עיריית בלאק הוק ב־1871, וחבר במועצת הטריטוריה ב־1872–1873. בהמשך עבר לדנוור, שם עסק בהתכה ובנדל"ן. ב־1879 נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית וכיהן עד 1885. הוא תמך ברעיונות של "כסף חופשי" (Free Silver), קידום טלקומוניקציה פדרלית, והזהיר מפני שחיתות פוליטית מצד מונופולים. בסנאט עמד בראש ועדות לכרייה, דואר ודרכי דואר, ונטל חלק בוועדות בינלאומיות לנושאי כסף. לאחר שהובס בבחירות, רכש את עיתון *The Denver Republican* והשתמש בו כדי לקדם את עמדותיו.

### מותו
נתניאל פיטר היל נפטר מדלקת קיבה בדנוור ב־22 במאי 1900, ונקבר בבית העלמין פיירמאונט בעיר.

## חיים אישיים
ב־1860 נישא לאליס היל, ולשניים נולדו שלושה ילדים: קרופורד (שנישא ללואיז סניד היל, מהנשים המשפיעות בקולורדו), איזבל וגרטרוד.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בראון
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקולורדו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1832
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1900
מלון הרוחות

**מלון הרוחות** (באנגלית: **Haunted Hotel**) היא קומדיית מצבים- מונפשת למבוגרים אמריקאית, שנוצרה על ידי מאט רולר והופקה על ידי "Universal Television".

הסדרה עלתה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-19 בספטמבר 2025.

## רקע עלילתי
עלילת הסדרה עוקבת אחר קתרין, אם חד-הורית לשניים שירשה בית מלון נטוש בעיירה המסתורית והעל-טבעית אנדרוויל. לצד שני ילדיה ואחיה המת, נייתן, שהפך לרוח שפוקדת את המלון, מנסה קתרין לנהל את המלון ולהתמודד עם אורחיו ושאר יצורים על-טבעיים רבים אחרים הפוקדים אותו.

## צוות המדבבים
* **ניית'ן** (ויל פורטה) – אחד מרוחות הרפאים הרבות שרודפות את "מלון אנדרוויל", ואחיה המנוח והמנוכר של קתרין. כרוח שממשיכה לשהות במלון, הוא נעזר בניסיונו ובהיכרותו עם דיירי המלון על מנת לסייע לאחותו.
* **קתרין** (אלייזה קופ) – אם חד-הורית מתקשה והבעלים החדשה (והלא-מרוצה) של "מלון אנדרוויל".
* **אסתר** (נטלי פלמידס) – בתה הצעירה של קתרין ואחותו הקטנה של בן. ילדה מוזרה מעט, לעיתים אפלה, שנהנית מחייה החדשים במלון.
* **אבדון** (ג'ימי סימפסון) – שד מהגיהנום, הכלוא כעת בגופו של ילד מהמאה ה-18 ושוהה גם הוא ב"מלון אנדרוויל".
* **בן** (סקיילר ג'יסונדו) – בנה הבכור של קתרין. נער ביישן ומאותגר-חברתית המנסה לשמור על תחושת נורמליות בתוך כל הבלגן העל-טבעי שבמלון.

## הפקה
ב-3 ביוני 2025 דווח כי שירות הזרמת המדיה "נטפליקס" הזמינה את הפקת סדרת ההנפשה, שתיועד לצופים מבוגרים ועלילתה תתמקד באם חד-הורית לשניים שמנהלת בית־מלון רדוף בשם "מלון אנדרוויל", בעזרת אחיה המנוכר שהפך לרוח הפוקדת את המקום.

עוד נמסר כי צוות המדבבים יכלול את ויל פורטה, אלייזה קופ, ג'ימי סימפסון, סקיילר ג'יסונדו ונטלי פלמידס. את הסדרה יצר מאט רולר, שמשמש גם כשואו ראנר, ובהפקה שותפים בין היתר כריס מקנה, דן הרמון וסטיב ליווי. הבימוי הפיקוחי מנוהל על־ידי אריקה האייס, על הנפשת הסדרה הופקדה חברת ההנפשה "Titmouse, Inc".

## הפצה
הסדרה עלתה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ברחבי העולם ב-19 בספטמבר 2025.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות קומדיה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות אימה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה על משפחות
עבד אלבאסט סלאמה

**עבד אלבאסט סלאמה** (בערבית: **عبد الباسط سلامة**; נולד ב-7 בינואר 1960) הוא פוליטיקאי ערבי-ישראלי שכיהן כראש עיריית קלנסווה.

## ביוגרפיה
נולד בקלנסווה לאסמאעיל ויוסרא, ולמד בבית הספר היסודי בעיר ובתיכון בטירה, שבו סיים את לימודיו בשנת 1978. אחיו, אחמד, כיהן כסגן וממלא מקום ראש העיר בתקופת כהונתו של יוסף תקרורי.

בשנת 1980 החל לעסוק בחקלאות, בגידול ירקות פרחים ותות שדה. במסגרת עבודתו עסק גם בייצור, ביבוא ובשיווק לשוק המקומי. בשנת 2009 פתח בית קפה ומסעדה, אותם ניהל עד לבחירתו לראשות העיר.

בשנים 2003–2004 שימש מנהל קבוצת הכדורגל הפועל קלנסווה.

בבחירות בשנת 2008 התמודד סלאמה לראשות עיריית קלנסווה. בסיבוב הראשון התמודד מול שבעה מועמדים, זכה ב-28.39% מהקולות ורשימתו קיבלה שני מושבים במועצה. הוא עלה לסיבוב שני בו הפסיד למחמוד חדיג'ה. במסגרת פעילותו במועצת העיר, שימש סלאמה כיו"ר האופוזיציה ויו"ר הוועדה לענייני ביקורת.

בבחירות לרשויות המקומיות ב-2013 התמודד שוב לראשות העיר, בסיבוב השני גבר על יריבו, עבד אל כרים ג'מל, ברוב של 58.16% מקולות הבוחרים.

בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו באוקטובר 2018, התמודד לראשות העיר בשלישית. בסיבוב הראשון של הבחירות זכה ב-29.18% מהקולות, ועלה לסיבוב השני מול אחמד קשקוש שזכה ב-25.20% מהקולות. בסיבוב הבחירות השני, גבר סלאמה על קשקוש והמשיך לקדנציה נוספת.

בפברואר 2020 נורו יריות לעבר ביתו של סלאמה, ורכבו הוצת באותה שנה. במרץ 2021, מנכ"ל העירייה נורה ונפצע קשה, לאחר שבוצע ירי אל הרכב שבו נסע.

בבחירות ב-2024, התמודד לכהונה נוספת מול עבד אל פתח תקרורי עלי קשקוש וחסן תאיה. אך הפסיד לעלי קשקוש.

סלאמה נשוי לתגריד, ואב לשבעה. מתגורר בקלנסווה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערבים בראשות רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:ראשי עיריות בישראל
קטגוריה:קלנסווה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
אר פי אופטיקל לאב

**אר פי אופטיקל לאב בע"מ** היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת בפיתוח, יצור ושיווק מוצרים אופטיים ואלקטרו-אופטיים לשוק הצבאי-ביטחוני.

## היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 2010 על ידי רן כרמלי ופאבל רשידקו (על שמם נקראת החברה RP) כחברה פרטית, ובמאי 2025 החלה החברה בתהליך הנפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב והפכה לחברה ציבורית. כחלק מההנפקה רכשה החברה את חברת "ראדומטיקס" - יצרנית מכ"מים זעירים. חברה בת נוספת של החברה היא , העוסקת בשיווק ומכירה של מוצרי החברה בארצות הברית.

לחברה שני תחומי פעילות:
* אופטיקה ואלקטרואופטיקה: בין היתר החברה מתמחה במוצרים בתחום ההדמיה התרמית וחישה חזותית. פעילות זו מתבצעת בעיקר במתקן החברה בפתח תקווה.
* מערכות מכ"ם ואלקטרוניקה משימתית (באמצעות החברה הבת ראדומטיקס). פעילות זו מתבצעת במתקן החברה ברעננה.

מוצרי הקבוצה משמשים כרביב במערכות מורכבות יותר שמפותחות או מיוצרות על ידי הלקוחות או עבורם. עם לקוחותיה נמנים משרד הביטחון, רפאל, אלביט מערכות והתעשייה האווירית לישראל, ושורה של חברות ביטחונית מרחבי העולם.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תעשיית אלקטרואופטיקה בישראל
קטגוריה:תעשיית נשק בישראל
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2010
קטגוריה:פתח תקווה: חברות
קלאודיו וילה

**קלאודיו וילה** (באיטלקית: **Claudio Villa.** נולד בשם **קלאודיו פיקה**; 1 בינואר 1926 – 7 בפברואר 1987) היה זמר ושחקן איטלקי. במהלך הקריירה שלו, הוא הקליט מעל 3000 שירים, מכר 45 מיליון תקליטים והופיע ב-25 מחזות זמר. כינוי החיבה שלו בפי הקהל והעיתונות היה "המלך הקטן" ("il reuccio").

## ביוגרפיה
קלאודיו וילה נולד בשם קלאודיו פיקה ברובע טרסטוורה ברומא בשנת 1926 לאביו, פייטרו פיקה שהיה נהג מונית ולאמו, אולפיה אורבאני (הידועה בשם "סורה אולפיה") שהייתה עקרת בית.

מגיל צעיר שר וניגן, תחילה כחובב ולאחר מכן פתח בקריירה מקצועית עשירה.

## קריירה
בשנת 1955 הופיע וילה וזכה בפסטיבל המוזיקה של סן רמו והוא חזר וזכה במקום הראשון גם בשנים: 1957, 1962 ו-1967. הוא מחזיק בשיא הזכיות בפסטיבל זה במשותף עם דומניקו מודוניו.

בשנת 1956 החל וילה להופיע בתחרות המוזיקה האיטלקית "קנצוניסימה" (Canzonissima), אירוע טלוויזיוני ששודר עד שנת 1974.

בשנת 1957 עמד וילה ל"משפט תקשורתי" שנערך מטעם המגזין "TV סוריסי אה קנצוני" (TV Sorrisi e Canzoni), לאחר שאחת מהצהרותיו נחשבה ליהירה וחסרת צניעות. הציבור התבקש להצביע בעד או נגד הרשעתו, והוא זוּכָּה. ההליך ה"משפטי"חזר על עצמו גם ב-1960 והפעם הוא זכה לנאום הגנה מפי הבמאי והמשורר פייר פאולו פאזוליני. וילה זוּכָּה בשנית בזכות קולותיהם של 138,225 קוראים.
ממוזער|280x280 פיקסלים|וילה בביצוע "  " בפסטיבל המוזיקה של סן רמו 1962.
וילה ייצג את איטליה בתחרות האירוויזיון ב-1962 עם השיר "אדיו, אדיו" (Addio, addio) וסיים במקום התשיעי. ב-1963 הוא זכה ב"פסטיבל די נאפולי" (Festival di Napoli) עם השיר "ג'אמה ג'ה" (Jamme ja) וב-1964 הוא זכה בתחרות קנצוניסימה (Canzonissima) עם השיר "'או סולה מיו".
ממוזער|172x172 פיקסלים|וילה עם מריו טרווי (Mario Trevi; משמאל) צולם ב־1962.
בשנת 1966 וילה זכה שוב בתחרות קנצוניסימה עם השיר "גרנדה" (Granada) וב-1967 הוא חזר להופיע באירוויזיון עם השיר "נון אנדרה פיו לונטנו" (Non andare più lontano) וסיים במקום האחד-עשר.

יצירותיו של וילה: "סטורנלי אמורוזי" (Stornelli amorosi) ו"אדיו סוניי די גלוריה" (Addio sogni di gloria) נכללו ב-1973 בפסקול הסרט "רחובות זועמים" של רוברט דה נירו ומרטין סקורסזה.

בשנת 1976 ערך וילה סיבוב הופעות בניו יורק, מונטריאול, טורונטו ואוטווה.

## פילמוגרפיה נבחרת
* *Song of Spring :1951*
* * :1952*
* * :1952*
* *1954: Love Song*
* * :1955*
* * :1956*
* * :1957*
* * :1958*
* *1960: Fountain of Trevi*
## חיים אישיים
### נישואין וילדים
* ממוזער|קלאודיו וילה עם אשתו הראשונה מירנדה ובנם מאורו (1953).קלאודיו וילה נישא לשחקנית מירנדה בונאנסאה (Miranda Bonansea) ב-1952 ונולד להם בן בשם מאורו (Mauro). הם התגרשו לאחר כ-10 שנים.
* בשנות ה-60 הייתה לוילה מערכת יחסים ארוכה עם נעמי גרפולו (Noemi Garafolo), ונולדו להם בת מנואלה וילה (Manuela Villa) ובן קלאודיו.
* נישואיו השלישיים היו לפטריצ'יה בלדי ( Patrizia Baldi) שהייתה צעירה ממנו ב-31 שנים (הייתה בת 18 כשנישאו), ונולדו להם שתי בנות.

### מותו
וילה סבל מבעיות בלבלב ובלב וב-7 בפברואר 1987 הוא נפטר מהתקף לב לאחר ניתוח בפדובה. על מותו הוכרז בשידור חי, במהלך הלילה האחרון של פסטיבל סן רמו.

### קברו
וילה קבור בבית הקברות "סן סבסטיאנו" ברוקה די פאפא (Rocca di Papa), כ-30 קילומטרים מרומא ועל מצבתו חקוקות המילים: .

המצבה מוקפת בתבליטים וציורי קיר שנוספו במלאת 20 שנה למותו.
## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

* שיר גרנדה בביצוע קלאודיו וילה

קטגוריה:משתתפי האירוויזיון
קטגוריה:זוכי פסטיבל סן רמו
קטגוריה:איטלקים
קטגוריה:ילידי 1926
קטגוריה:נפטרים ב-1987
ארנב בלי אוזניים

**ארנב בלי אוזניים** (בגרמנית: **Keinohrhasen**) הוא סרט גרמני מ-2007 בבימוי טיל שווייגר.

## עלילה
לודו דקר הוא עיתונאי ברלינאי העוסק בעיתונות צהובה, הוא עוסק בריגול ומרדף אחר ידוענים עבור העיתון "Das Blatt". 

לודו ומוריץ, צלם פפארצי, נמצאים במסיבת האירוסים של המתאגרף וולודימיר קליצ'קו והזמרת איבון קטרפלד, כשקליצ'קו מרים את הכוס שלו שבא לעשות לחיים בהרמת, מתפרץ לודו מתוך הגג העשוי מזכוכית ונופל אל תוך העוגה, על עבירה זו הוא נדון לעבודות שירות של שלש מאות שעות בגן ילדים מקומי. שם הוא פוגש את אנה מנהלת הגן אשר גדלה עמו באותה שכונה, בילדותם נהג לודו ללעוג לאנה, היא נוקמת בו בכך שהיא נותנת לו לבצע עבודות משפילות. הוא מנהל רומן עם נינה, אמא של אחד הילדים בגן.

בסופו של דבר המתחים בין לודו לאנה מתפוגגים והם מתיידדים, לאחר שפגישה רומנטית בין אנה לגבר שבאה להכיר משתבשת, היא הולכת ללודו על מנת למצוא אצלו נחמה, אך תקוותיה של אנה שזה ייתפתח למשהו רציני מתנפצות שלודו רואה אותה אך ורק כידידה ולא מעבר לזה. אנה פוגשת בפארק את השחקן יורגן ווגל והיא מתחילה לצאת איתו, היא מתלווה אליו לטקס פרסי הקולנוע הגרמני, לודו כותב שהיא האישה היפה ביותר הנוכחת בטקס, זאת במקום לסקר ידוענים כפי שהעורך מעוניין שייעשה, לודו מפוטר מעבודתו.

לודו מבין שהרגיש כללפי אנה יותר ממה שחשב קודם לכן, במהלך פסטיבל ילדים בתיאטרון מקומי, הוא מתוודה על אהבתו אליה, בזמן שהיא יושבת בקהל על הילדים שבן שלה, כתוצאה מכך שאיבד את עבודתו בעיתון, הוא מתחיל לעבוד בגן הילדים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטים גרמניים
קטגוריה:סרטי טיל שווייגר
קטגוריה:סרטי 2007
גמליאל רבינוביץ

הרב **גמליאל הכהן רבינוביץ** (נולד בט"ו בסיוון ה'תש"י, 31 במאי 1950) הוא רב, מקובל ומחבר ספרים. מכהן כאחד מראשי ישיבת המקובלים שער השמים ורב קהילת **שבתי בבית ה'<nowiki/>** בירושלים.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים לרב לוי רבינוביץ, מחבר סדרת הספרים מעדני השולחן, ולמיכלא איטה, בתו של הרב יחיאל מאיר זילבר, ראש חברה קדישא חסידים. שם משפחתם היה במקור 'רפפורט', והם מיוחסים לש״ך, אך כדי להימנע משירות בצבא הרוסי שונה שם המשפחה לרבינוביץ.

בצעירותו למד בישיבות ירושלמיות, ושילב עיסוק בספרי קבלה וחסידות לצד לימוד עיוני. למד קבלה אצל הרב יעקב מאיר שכטר, ובהמשך הצטרף לישיבת המקובלים שער השמים, וכיום הוא נמנה עם ראשי הישיבה, כשהוא מוסר שיעורים למתחילים בלימוד הקבלה, בעוד הרב ראובן גרוס מוסר שיעורים למעמיקים ולנושאי כוונות הרש"ש.

נמנה עם חסידי משכנות הרועים, ונחשב לאחד מרבני העדה החרדית.

## הנהגתו הרוחנית
[ממוזער|הרב גמליאל רבינוביץ בעת מסירת [שיעור תורה]]
הרב רבינוביץ מנהיג את קהילת שבתי בשכונת גאולה בירושלים. הקהילה, ששמה לקוח מהפסוק "שבתי בבית ה' כל ימי חיי" (תהילים כ"ז), מושכת אליה בין היתר ליטאים, חסידים ובני ישיבות, לצד יהודים מהציבור הכללי. התפילות והשבתות בקהילה מתייחדות באווירה של דבקות בה' ושירה.

מרבה להזהיר את בני קהילתו על איסור דיבור בזמן התפילה ובקריאת התורה, ועל החשיבות להתפלל במניין גם אם מדובר במאמץ רב ובשעות לילה מאוחרות. כן, מוסר שיעור מדי יום חמישי בערב לחברי הקהילה. מדי שבוע יוצא לאור עלון שבועי 'טיב הקהילה', ובהם דברי תורתו לצד סיפורי חז"ל ומשלים, העלון מופץ בארץ ובחו"ל.

מוסר שיעורים בענייני אמונה, ביטחון בה', עבודת המידות ושמחה בעבודת ה'. חלק גדול משיעוריו מועברים בשידור חי מדי שבוע בישראל ובארצות הברית, במסגרת שידורי קול הלשון.

בשנת 2020, בעת התפרצות מגפת הקורונה בישראל, ערך טקס קבלי בקבר רבי שמעון בר יוחאי במירון, הטקס לווה בהקפות עם ארבעת המינים סביב מתחם הקבר כסגולה לעצירת המגפה.

הרב רבינוביץ נודע בפשטותו ובענוותו. בדרשותיו הוא מדגיש את חשיבות עניין השמחה בעבודת ה', עין טובה אמונה והשגחה פרטית.

בקבלת הקהל, נמנים פשוטי עם לצד תלמידי חכמים ואנשי עסקים, בהם גם מהציבור החרדי הפונים לשם קבלת עצה וברכה.

מתגורר בשכונת זיכרון משה בירושלים.

## ספריו
רוב ספריו נדפסים תחת הסדרה **"טיב"**, שכוללת עשרות כרכים בתחומי הלכה, מוסר, קבלה והשקפה.

בין הספרים:

## משפחתו
אביו הוא הרב לוי רבינוביץ מחבר סדרת מעדני השולחן, ואחיו הרב אלחנן יעקב דוד רבינוביץ, מחבר הספרים "מועדי קדשך" ו"עקבי דוד".
* בנו, הרב דב רבינוביץ – רבה של שכונת רמת ד' בבית שמש מטעם בד"ץ העדה החרדית, ומחבר סדרת "דבר הכהן".
* בנו, אהרן – מנהל תלמוד התורה "טוב ירושלים" וישיבת "חומת ירושלים" בבית שמש
* בנו, יעקב – מנהל יחד עם אחיו בתלמוד התורה "טוב ירושלים" בישיבת "חומת ירושלים".
* אחיינו, הרב גמליאל רבינוביץ (בן אחיו הרב אלחנן) – מחבר סדרת "גם אני אודך".

## קישורים חיצוניים

* ערוץ טיב השיעור ביוטיוב – כולל שיעורי וידאו מוקלטים והדרכות תורניות.
* אתר טיב השיעור – מאגר שיעורים ותכנים על פרשיות השבוע, מועדים, קבלה ועוד.
* חלק משיעוריו באתר "דרשו"
*  שיעורי הרב רבינוביץ באתר "קול הלשון"

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:מקובלים ישראלים
קטגוריה:רבני ישיבת שער השמים
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:זיכרון משה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
מורטי

קטגוריה:שמות משפחה איטלקיים
קטגוריה:שמות משפחה הודיים
קטגוריה:שמות חיבה