open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חוק וסדר כוונה פלילית: טורונטו

**חוק וסדר כוונה פלילית: טורונטו** (באנגלית: **Law & Order Toronto: Criminal Intent**) היא סדרת דרמה קנדית משטרתית המבוססת על הסדרה האמריקאית "חוק וסדר: כוונה פלילית". הסדרה מתרחשת בטורונטו, אונטריו, קנדה. הסדרה עוקבת על סגנון "חוק וסדר" המקורי.

הסדרה עלתה לראשונה ב-22 בפברואר 2024, ב-Citytv, והפכה לדרמת הפריים-טיים מספר 1 של השנה עם 1.1 מיליון צפיות בפרק הראשון. לעונה הראשונה יש 10 פרקים. ביוני 2024, הסדרה חודשה לעונה שנייה ושלישית, כאשר העונה השנייה החלה לעלות בקנדה בפברואר 2025.

כיום, שתי העונות זמינות לצפייה בישראל ביס.

## רקע
הסדרה עוקבת אחר קבוצה של בלשים מהיחידה המיוחדת לחקירות פליליות. הבלשים הללו חוקרים מקרי רצח ושחיתויות בפרופיל גבוה באזור טורונטו.

## צוות השחקנים והדמויות
### דמויות ראשית
* אדן יאנג – **הנרי גראף**, בלש, השותף של פרנקי
* קתלין מונרו – **פרנקי בייטמן**, בלשית, השותפה של הנרי
* קיי .סי. קולינס – **תיאו פורסטר**, עורך דין
* קארן רובינסון – **ויויאן הולנס**, מפקחת, המפקדת של בייטמן וגראף

### דמויות משניות
* ניקולה קוריה-דמוד – **ד"ר לוסי דה סילבה**
* אראיה מנגה – **מארק יוהנס**
* תמי איזבל – **אליס ריילי**, בלשית

## סקירת הסדרה

## הפקה
ביוני 2023, הוכרז כי הסדרה תהיה סדרת בת ל"חוק וסדר: כוונה פלילית" ובעצם תצטרף לסדרות "חוק וסדר". בנוסף, באותו זמן פורסם שלסדרה יהיו 10 פרקים. הסדרה מופקת על ידי "Lark Productions" ו-"Cameron Pictures". הבמאים כוללים את הולי דייל שביימה את הפרקים ה-1, ה-3 וה-9, כמו גם דייוויד וולינגטון, פיטר סטבינגס, סודז סאתרלנד, רייצ'ל לייטרמן, וויניפרד ג'ונג, שרון לואיס ודייוויד סטרייטון.

הפרק "Crack Reporter" נוצר בהשראת שערוריית הקראק שאירעה בשנת 2013 וכללה את ראש עיריית טורונטו לשעבר רוב פורד.

הסדרה חודשה לעונה שנייה ושלישית ביוני 2024.

## ראו גם
* חוק וסדר: מדור מיוחד
* חוק וסדר: משפט וצדק
* חוק וסדר: פשע מאורגן
* חוק וסדר: לוס אנג'לס

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יוניברסל טלוויזיה: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:חוק וסדר
קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
קטגוריה:סדרות שצולמו בטורונטו
Atlas Fallen

**Atlas Fallen** (בתרגום חופשי לעברית: **נפילת אטלס**) הוא משחק פעולה-הרפתקאות והאק אנד סלאש לשחקן יחיד או לשני שחקנים משנת 2023 שפותח בגרמניה על ידי "" והופץ על ידי "". יצא למערכת הפעלה ווינדוס ולקונסולות פלייסטיישן 5 ואקסבוקס סדרה X/S ב-10 באוגוסט 2023.

המשחק עוקב אחר פרוטגוניסט המכונה "נושא כפפת הפלדה", השייך למעמד נמוך של עבדים נטולי שם, שחיים בעולם מדברי המכיל יצורים מפלצתיים גדולים דמויי חיות המכונים רייפס (באנגלית: wraiths) ומשרתים את צרכיו של האל ת'לוס (באנגלית: Thelos). הפרוטגוניסט, לאחר שמצא כפפת פלדה שמאפשרת לו לתקשר עם הישות נאיאל (באנגלית: Nyaal) שמספקת לו הדרכה, יוצא למסע של מאבק נגד האל ת'לוס. נושא הכפפה צריך לאתר חלקים חסרים בה על מנת לשדרג את יכולותיה, להילחם באויבים ולסייע לדמויות שהשיחות איתן מקדמות את העלילה.

## משחקיות
"Atlas Fallen" משוחק בגוף שלישי  ומתרחש בעיקר במספר מדבריות, שכל אחד מהם מהווה עולם פתוח בהיקף קטן שניתן לנוע בו בחופשיות, למעט מיקומים מסוימים שהגישה אליהם מוגבלת עד שמושג דבר-מה המעניק גישה. בתחילת המשחק השחקן יכול ליצור את דמות הפרוטגוניסט ולהגדיר את המראה והקול שלה.

השחקן שולט ב"נושא כפפת הפלדה" שיכול לגלוש במהירות על חול, לרוץ, לקפוץ, לבצע תנועת דאש (התקדמות מהירה), להדוף מכה נכנסת באמצעות תזמון מדויק של התגובה לה, להשתמש ביכולות מיוחדות שמצא או רכש מסוחרים ולהכות עם מספר מצומצם של נשקים שלכל אחד מהם יתרון בולט שונה: גודל הנזק, מהירות המכות או יצירת מומנטום שכמות מספקת שלו מאפשרת לשחקן להוציא לפועל סדרה של מכות עוצמתיות. בעת התמודדות עם אויבים גדולים יש לתקוף אזורים ספציפיים בגופם, דבר שיכול להיעשות באופן חופשי או באמצעות הינעלות על אזור מסוים.

לאורך המשחק השחקן נדרש להשיג רכיבים שמשדרגים את כפפת הפלדה וכך מגדילים את מגוון הפעולות שביכולתו לבצע. בנוסף השחקן יכול למצוא בשטח או לרכוש מסוחרים התקפות חדשות, הטבות פאסיביות, שריון גוף ורכיבים מסוימים, בתמורה למטבעות שמוצאים בתיבות או מרוויחים ממכירת חפצים לסוחרים. השגת הרכיבים שמשדרגים את כפפת הפלדה דרושה על מנת לקדם את העלילה מכיוון שהם פותחים בפני השחקן יכולות חדשות שמאפשרות הגעה למיקומים שאינם נגישים בהיעדרם.

## פיתוח
המשחק הוכרז באוגוסט 2022 במהלך אירוע של . במרץ 2023 הוכרז שיציאת המשחק נדחתה לאוגוסט על מנת לספק זמן פיתוח נוסף. הוא פותח על ידי "Deck13" באמצעות המנוע גרפי "Fledge" ובניגוד למשחקיהם האחרונים אינו שייך לסוגה סולסלייק. במקום זה, המשחק נוצר בהשראת משחקי "God of War" ו-"Horizon Forbidden West" וככזה הלוחמה בו מתעדפת מהירות וזרימה חלקה של התקפות.

## קבלה וביקורות

לפי אתר הביקורות Metacritic, המשחק קיבל ביקורות פושרות מהמבקרים. גרסת הווינדוס קיבלה ממוצע משוקלל של 71 מתוך 100 על סמך 22 ביקורות, גרסת הפלייסטיישן 5 קיבלה ממוצע משוקלל של 64 מתוך 100 על סמך 58 ביקורות וגרסת האקסבוקס סדרה X קיבלה 68 מתוך 100 על סמך 16 ביקורות.

ליאם קרופט מהאתר "Push Square" העניק למשחק ציון של 7 מתוך 10 וכתב: .

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2023
קטגוריה:משחקי פעולה-הרפתקאות
קטגוריה:משחקי Hack and slash
קטגוריה:משחקי פעולה-תפקידים
קטגוריה:משחקי וידאו קואופרטיבים
קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 5
קטגוריה:משחקי Xbox Series X/S
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בגרמניה
קתלין מונרו

**קתלין מונרו** (באנגלית: **Kathleen Munroe**; נולדה ב-9 באפריל 1982) היא שחקנית קנדית.

## ראשית חייה
מונרו נולדה בהמילטון, אונטריו, שבקנדה. כיום היא מתגוררת בלוס אנג'לס. היא למדה בבית הספר התיכון ווסטדייל בהמילטון, ולמדה קולנוע באוניברסיטת טורונטו.

## קריירה
במהלך הקריירה שלה מונרו שיחקה בתפקידי אורח במספר סדרות ותוכניות טלוויזיה, כגון: "נעדרים", "שיקגו PD", "ללא עקבות", "", "שיקגו MED", "חוק וסדר: מדור מיוחד", "", "חוק וסדר: פשע מאורגן", "S.W.A.T".

בשנת 2020 החלה לשחק בתפקיד משני של סדרת הדרמה האמריקאית "FBI" בתפקיד הסוכנת המיוחדת רינה טרנהולם, מונרו הצטרפה לסדרה בעונתה השלישית ועזבה שנתיים לאחר מכן בעונה החמישית של הסדרה.

בשנת 2023 שיחקה בסדרת הדרמה והפשע "עיר בלהבות" בתפקיד הבלשית פי.ג'יי מק'פאדן. הסדרה שודרה בשירות הסטרימינג "אפל TV פלוס" ובוטלה לאחר עונה.

החל משנת 2024, מונרו משחקת בסדרת הדרמה הקנדית "חוק וסדר כוונה פלילית: טורונטו" בתפקיד הבלשית פרנקי בייטמן. בשנת 2025 הסדרה חודשה לעונה שנייה.

## חיים אישיים
מונרו מזדהה כקוויר.

מונרו כותבת ויוצרת מוזיקה. היא דוברת אנגלית וצרפתית באופן שוטף.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1982
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת טורונטו
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנדיות
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1982
סרטי סקובי-דו החדשים

**סרטי סקובי-דו החדשים** (באנגלית: **New Scooby-Doo Movies**) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית לילדים מסוגת קומדיית-מסתורין, שהופקה על ידי אולפני האנה-ברברה עבור רשת CBS. זוהי סדרת הטלוויזיה השנייה בזיכיון *[[סקובי דו|סקובי-דו]]*, ועוקבת אחר הגלגול הראשון, *[[סקובי-דו, איפה אתה?]]* הסדרה עלתה לשידור ב-9 בספטמבר 1972 והסתיימ-27 באוקטובר 1973, כשהיא רצה במשך שתי עונות ב-CBS כסדרת *סקובי-דו* היחידה בת שעה. לסדרה הופקו 24 פרקים, שישה עשר לעונה הראשונה ושמונה נוספים לעונת השנייה.

מלבד הכפלת האורך של כל פרק, הסדרה הייתה שונה מהקודמת בתוספת משבצת כוכב אורח מיוחד; בכל פרק הופיעו סלבריטאים מהעולם האמיתי או דמויות מונפשות ידועות שהצטרפו לחבורת "מסתורין בע"מ" בפתרון תעלומות. קונספט זה נבדק מאוחר יותר עם סדרת הנפשה דומה בשם *סקובי-דו ונחש מי?*, ששודרה לראשונה בשנת 2019.

זו הייתה הסדרה האחרונה של *סקובי-דו* ששודרה ברשת CBS, וגם הזמן האחרון של הזכיינית להציג את ניקול ג'פה כקולה הקבוע של ולמה דינקלי, עקב נישואיה ופרישה ממשחק.

## סקירה כללית
רבים מכוכבי האורחים שהופיעו בסדרה היו סלבריטאים חיים שסיפקו קולות משלהם (דון נוטס, ג'רי ריד, קאס אליוט, ג'ונתן וינטרס, סנדי דנקן, טים קונוויי, דיק ואן דייק, דון אדמס, דייווי ג'ונס וסוני ושר, וכו'); חלק מהפרקים כללו סלבריטאים שפרשו או נפטרו, שקולותיהם נעשה על ידי חקיינים (שלושת המוקיונים ולורל והארדי), והשאר היו קרוסאוברים עם דמויות של האנה-ברברה בהווה או בעתיד.

הדמויות מסדרות אחרות של האנה-ברברה ביניהם *[[הארלם גלובטרוטרס (סדרת טלוויזיה)|הארלם גלובטרוטרס]]*, *ג'וזי והפוסיקאטס*, *ג'יני* וספיד באגי הופיעו כולן בסדרה במהלך או אחרי ההרצה המקורית של הסדרות שלהם; *משפחת אדמס* ו*באטמן ורובין* (הפעם הראשונה שהצמד האחרון הופיע בסדרת הנפשה של האנה-ברברה) הופיעו שניהם בסדרה שנה לפני שהם שולבו בסדרות של האנה-ברברה משלהם, *משפחת אדמס* ו*סופר חברים*, בהתאמה.

לאחר שהסדרה סיימה את הרצת הרשת המקורית שלה באוגוסט 1974, שידורים חוזרים של *[[סקובי-דו, איפה אתה?|סקובי-דו, איפה אתה!]]* שודרו ברשת CBS בשנתיים הקרובות. סדרות מונפשות חדשות *של סקובי-דו* לא הופקו עד שהסדרה עברה לרשת ABC בספטמבר 1976 עם *The Scooby-Doo/Dynomutt Hour* המתוקשרת. כאשר סדרות *סקובי-דו* השונות נכנסו לסינדיקציה בשנת 1980, כל פרק של *הסדרה* "סרטי סקובי-דו החדשים" צומצם בחצי והוצג כשני חלקים בני חצי שעה. רצועת השידור *Cartoon Express בערוץ [[USA (ערוץ טלוויזיה)|USA Network]]* החלה להציג את הסדרה בפורמט המקורי שלהם החל מספטמבר 1990; הם שודרו שוב בימי ראשון בבוקר עד אוגוסט 1992.

בשנת 1994, הסדרה החלה להופיע בשלוש רשתות שידור של טרנר: TNT, Cartoon Network ובומרנג. כמו סדרות הנפשה רבות שנוצרו על ידי האנה-ברברה בשנות ה-70, הסדרה הכילה צחוק מוקלט שיצר האולפן. העונה הראשונה של הסדרה הונפשה באולפן הראשי של Hanna-Barbera בלוס אנג'לס, ואילו העונה השנייה הונפשה באולפן החדש שלהם, Hanna-Barbera Pty, Ltd באוסטרליה.

בישראל, הסדרה שודרה בתרגום לעברית בערוץ "הוט קידס".

## סקירה

## דמויות ומדבבים
* דון מסיק – סקובי-דו
* קייסי קאסם – נורוויל "שאגי" רוג'רס
* פרנק ולקר - פרד ג'ונס
* הת'ר נורת' – דפני בלייק
* ניקול ג'פה - ולמה דינקלי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:האחים וורנר: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1972
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:קומדיות מצבים מונפשות
קטגוריה:האנה-ברברה
קטגוריה:CBS: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סקובי דו: סדרות טלוויזיה
ציור פנורמי

[300px|ממוזער|שמאל|Harold Rex Interfectus Est – "המלך הרולד נהרג", סצנה מתוך [שטיח באייה, מעין ציור פנורמי המתאר את אירועי קרב הייסטינגס]]
**ציור פנורמי** היא יצירת אמנות מסיבית וגדולה החושפת מבט רחב ומקיף של נושא מסוים, לעיתים קרובות נוף, קרב או אירוע היסטורי. הציורים הפנורמיים החלו לצבור פופולריות ב באירופה ובארצות הברית, מה שעורר התנגדות בקרב כמה מחברי תנועת השירה הרומנטית. מספר ציורים פנורמיים שרדו לתוך המאה ה-21 והם מוצגים לציבור גם כיום. בדרך כלל, ציורים פנורמיים המוצגים ברוטונדות מסוימות נועדו להיות כל כך מציאותיות עד כדי כך שהן עלולות להטעות את הצופה.

בסין, ציורים פנורמיים הם תת-קבוצה חשובה של ציורי , כאשר כמה דוגמאות מפורסמות הן "לאורך הנהר בשעת פסטיבל צ'ינגמינג" ו"עשרת אלפים מיילים של נהר היאנגצה".

## ראו גם
* צילום פנורמי
* פנורמה נעה
* סינאורמה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציור
הפיוס בין עשו ליעקב

250px|ממוזער|ימין|סקיצה לציור הסופי (הגלריה הלאומית של סקוטלנד)
**הפיוס בין עשו ליעקב** (בהולנדית: **Versöhnung von Esau und Jakob**) הוא ציור שמן משנת 1624 מעשה ידי הצייר הפלמי פטר פאול רובנס. היצירה מתארת את הפיוס בין האחים התאומים יעקב ועשו, לאחר שנים של יריבות ועוינות בעקבות גזלת הבכורה. הציור היה במקור חלק מהאוסף המלכותי הספרדי, אך מאוחר יותר נשלח לגרמניה על ידי מריה אנה מנויבורג, אשתו של קרלוס השני, מלך ספרד, כמתנה לאחיה יוהאן וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ. כיום, היצירה מוצגת בארמון שלייסהיים ליד מינכן.

## הרקע המקראי ותיאור הסצנה
הסיפור התנ"כי מתאר את המתיחות בין התאומים יעקב ועשו, שנולדו לרבקה ויצחק. יעקב, הצעיר מבין השניים, השיג במרמה את הבכורה מעשיו תמורת נזיד עדשים ואף התחזה לעשיו כדי לזכות בברכת אביהם יצחק. בעקבות זאת, נאלץ יעקב לברוח מחשש שעשיו ינסה להורגו. לאחר שנים של ריחוק, השניים נפגשו שוב והתפייסו.

במרכז הציור מופיע יעקב, לבוש בגלימה כחולה, כשהוא מוקף בנשים ובילדים. בהתאם לנרטיב המקראי, יעקב העמיד את אשתו רחל ואת בנו האהוב יוסף מאחור, מתוך חשש שמא עשו יגלה כוונות עוינות.

## תהליך היצירה והמשמעות האמנותית
לציור הסופי הייתה סקיצה ששימשה כדגם אחרון לפני ביצוע הציור הגדול על ידי סדנתו של רובנס. בעידן הבארוק, סקיצות שמן מסוג זה היו כלי עבודה חשוב בסטודיו של הציירים הגדולים, ולעיתים אף הוצגו לנותן החסות לצורך אישור לפני המשך העבודה על הקומפוזיציה הסופית.

הסקיצה הייתה מוערכת מאוד, שכן היא נעשתה בלעדית על ידי רובנס עצמו, ללא מעורבות עוזריו. הציור הסופי, שגובהו 3.3 מטרים, מוצג כיום בארמון שליסהיים במינכן.

## הערות שוליים

קטגוריה:עשו
קטגוריה:יעקב בציורים
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:סוסים בתרבות
קטגוריה:בעלי חיים בתרבות
קטגוריה:סוסים באמנות
קטגוריה:פטר פאול רובנס: ציורים
אצטדיון כמיל שמעון ספורט סיטי

**אצטדיון כמיל שמעון ספורט סיטי** (בערבית: **ملعب مدينة كميل شمعون الرياضية**) הוא אצטדיון עם קיבולת של 49,500 מושבים, שנמצא באזור ביר חסן בביירות, לבנון. האצטדיון, המצויד במתקני אתלטיקה, הוא הגדול ביותר בלבנון, ומשמש בעיקר למשחקי כדורגל.

## היסטוריה
[טקסט=|ימין|ממוזער| אצטדיון כמיל שמעון ב-1982. האצטדיון נהרס במהלך [מלחמת האזרחים בלבנון ב-1982 ונבנה מחדש ב-1997.]]
טקסט=|ימין|ממוזער| מראה חיצוני של האצטדיון בשנת 2015
האצטדיון נבנה בשנת 1957 על ידי משרד הנוער והאמנויות הלבנוני בנשיאות כמיל שמעון. משחק הפתיחה היה משחק ידידות מול אנרג'יה פלואשטי, בו לבנון ניצחה 1–0 משער שהבקיע ג'וזף אבו מוראד. האצטדיון נהרס במלחמת לבנון הראשונה. כתוצאה מכך, ראש ממשלת לבנון לשעבר רפיק אלחרירי יזם פרויקט לשחזור האצטדיון כהכנה לגביע אסיה בכדורגל 2000. שיפוץ האצטדיון קיבל מימון מערב הסעודית וכווית, עם תרומות של 20 מיליון דולר ו-5 מיליון דולר בהתאמה. יתר ה-75 מיליון דולר סופקו על ידי ממשלת לבנון. תהליך השיפוץ של ה"אולם פייר ג'מייל" הסמוך נכלל גם הוא בפרויקט הכולל.

החברה הקבלנית קווארנר ציינה כי 25 מהנדסים בריטים ו-115 מהנדסים לבנוניים עבדו יחד עם 850 עובדים לבנוניים וערבים לשחזור העיר הספורטיבית שנחנכה במקור על ידי נשיאה לשעבר כמיל שמעון בשנת 1957.

לאחר השחזור, האצטדיון אירח את המשחקים הפאן-ערביים 1997 שם נשא נשיא לבנון אליאס הרווי נאום פתיחה בו אמר: "מלבנון אנו אומרים לעולם; הלבנונים חזרו למורשתם ולאחדותם, הם חזרו לבנות לבנון לגיבורים, לנוער ולשלום". גם ראש ממשלת לבנון נשא נאום בו אמר: "הבנייה ניצחה את ההרס, והשלום ניצח את המלחמה". לבסוף, נשיא הוועדה הפאן-ערבית אמר: "זוהי תחרות של סולידריות בין העם הלבנוני אשר ביסס אמינות במדינתו ונתן חיים לאירוע ספורטיבי גדול זה". "פצצות יכולות להרוס עיר אך לא יצליחו לערער את האמונה של המאמינים".

האצטדיון היה גם המקום המרכזי לאליפות ערב באתלטיקה 1999, גביע אסיה 2000, והמשחקים הפרנקופוניים 2009. ב-27 באפריל 2017, האצטדיון אירח משחק בין ברצלונה מול ריאל מדריד, שהסתיים בניצחון 3–2 לברצלונה.

האצטדיון נפגע מהפיצוץ בנמל ביירות 2020, ולא היה ניתן לקיים בו אירועי ספורט בליגה הלבנונית בעונת 2020-2021. ב-26 באוקטובר 2020 דווח כי האצטדיון הוסב זמנית למחסן עבור קמח וחיטה, לאחר שפיצוץ גם גרם לקריסת בניין המחסן לחיטה בביירות.

ב-23 בפברואר 2025 האצטדיון שימש להלוויית חסן נסראללה.

## מבנה
לפי ינואר 2019, המשטח של האצטדיון משתרע על פני 50,000 מטרים רבועים. גלריה נשיאותית של 37 מקומות נמצאת מעל המגרש, מגודרת בזכוכית משוריינת.

המבנה מסוגל לספוג רעידות אדמה עד דרגה 8.6 על סולם ריכטר. יתרה מכך, נבנו משרדי הנהלה, מתחם עבור הוועד האולימפי הבין-לאומי וארגוני ספורט נוספים, מרכזי תקשורת, מרפאות לטיפול במצבי חירום עבור שחקנים וצופים, חניון עבור אמבולנסים ורכבי כיבוי אש, מתחת ליציעים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים
קטגוריה:ביירות: מבנים
סקובי-דו (סדרת טלוויזיה)

**סקובי-דו** (באנגלית: **The Scooby-Doo Show,** בתרגום חופשי "**המופע של** **סקובי-דו**") היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית לילדים מסוגת קומדיית-מסתורין. כותרת הסדרה היא כינוי גג לפרקים מהגלגול השלישי של הזיכיון *[[סקובי דו|סקובי-דו]]* של חברת האנה-ברברה. לסדרה בסך הכל רצו 40 פרקים במשך שלוש עונות, מ-1976 עד 1978, ברשת ABC, וסימנו את הסדרה הראשונה של זיכיון *סקובי דו* שהופיעה בערוץ. שישה-עשר פרקים שודרו כקטעים של הסדרה "The Scooby-Doo/Dynomutt Hour" בשנת 1976, בעוד שמונה נוספים שודרו במסגרת הסדרה "Scooby's All-Star Laff-A-Lympics" בשנת 1977. סט אחרון של שישה עשר פרקים יצא בשנת 1978, כאשר שמונה רצים בנפרד תחת הסדרה "סקובי-דו, איפה אתה?" ושמונה הנותרים כקטעים של "Scooby's All-Stars".

למרות השינויים השנתיים באופן שידורם, כל פרק של עונות סקובי-דו מ-1976 עד 1978 מייצג, בשלוש עונות, את הפורמט הארוך ביותר של הסדרה המקורית לפני הוספת דמותו של "סקראפי-דו". הפרקים מכל שלוש העונות שודרו מחדש תחת הכותרת "המופע של סקובי-דו" מאז 1980; פרקי הסדרה לא שודרו במקור תחת השם הזה. הקרדיטים בגרסאות הסינדיקטיות הללו כוללות תאריך זכויות יוצרים משנת 1976, למרות שהעונה השנייה והעונה השלישית הופקו במקור ב-1977 וב-1978.

מחוץ לארצות הברית, שידורים חוזרים שודרו ב-CBBC בבריטניה עד 2015. כמו סדרות הנפשה רבות שיצרה חברת "האנה-ברברה" בשנות ה-70, הסדרה כללה צחוק מוקלט שיצר האולפן.

בישראל, שתי העונות הראשונות (24 פרקים) מהסדרה דובבו לעברית ושודרו בתחילת שנות ה-90 בערוץ הילדים תחת השם "סקובי-דו" במתכונות שבועית, ובהמשך שודרה בערוץ 2 בתרגום עברי.

## סקירה כללית
יוצרי הזיכיון *סקובי-דו,* ג'ו רובי וקן ספירס, החלו לעבוד ב-ABC עבור פרד סילברמן כמפקחי הפקה עבור ההרכב של שבת בבוקר, שניהם היו מעורבים בפיתוח ובהפקה של הפרקים מהשנים 1976–1977 ו-1977–1978 (ב-1977, הם הקימו את אולפן ההנפשה שלהם, "רובי-ספירס הפקות", בתור מתחרה לאולפני "האנה-ברברה").

## תקציר העלילה
חבורת "מסתורין בע"מ" פותרת תעלומות חדשות בסדרה זו. חלק מהפרקים כוללים את סקובי-דאם, דודנו של סקובי-דו, אשר מתלווה אליהם בחלק מהטיולים שלהם.

## סקירה

## דמויות ומדבבים
* דון מסיק / עמי מנדלמן בתור סקובי-דו
* קייסי קאסם / טל מוסרי בתור שאגי
* פרנק ולקר / מוטי דיכנה בתור פרד
* הת'ר נורת' / ענבל לוי בתור דפנה (במקור דפני)
* פט סטיבנס / לימיי חן בתור ולמה
* אלן אופנהיימר בתור סקובי-דאם

## קישורים חיצוניים

* 
* פתיח הסדרה בעברית

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1976
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:קומדיות מצבים מונפשות
קטגוריה:האנה-ברברה
קטגוריה:סקובי דו: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות רכש
שרה מובילה את הגר אל אברהם

**שרה מובילה את הגר אל אברהם** הוא ציור מאת הצייר ההולנדי קספר נטשר , אחד משני ציורים בלבד של האמן המתארים סצנות מקראיות (השני הוא "בת שבע", 1667). הציור מתאר את הרגע שבו שרה מציגה את שפחתה המצרית, הגר, בפני אברהם, מתוך כוונה שתלד לו בן שימשיך את השושלת. הנושא עצמו נדיר באמנות ההולנדית של המאה ה-17, בניגוד לסצנות נפוצות יותר מסיפור הגר, כמו גירוש הגר וישמעאל שזכה לעיבודים רבים בידי פייטר לסטמן, רמברנדט ורבים אחרים.

## היצירה
נטשר מציג את האירוע בסגנון השואב השראה מציורי ז'אנר הולנדיים בני זמנו. בעוד שמתיאס סטום תיאר את הסצנה כהתרחשות טעונה, עם דימויים המקשרים אותה לעולם הזנות והחטא, נטשר מעניק לה נופך מאופק ואצילי יותר. הדמויות מתוארות בסביבה עשירה ומפנקת, המעידה על עושרו של אברהם (בהתאם לתיאור המקראי בבראשית י"ג, ב'). הקומפוזיציה מתמקדת בשלושת הגיבורים – שרה כאישה בוגרת ומכובדת, הגר כדמות פאסיבית ונשית במיוחד, ואברהם כגבר הססן אך משתף פעולה.

למרות האיפוק היחסי של הייצוג, יש בציור גם יסודות של פיתוי וחושניות. הגר מצוירת בתנוחה המזמינה את עינו של הצופה, תוך שהיא מתאמצת, לכאורה, לכסות את גופה העירום חלקית. המשרתת המציצה מאחורי הווילון מחזקת את תחושת המציצנות המתלווה ליצירה.

## פרשנות והקשרים אמנותיים
בניגוד לציירים כמו מתיאס סטום, שתיארו את הסצנה באור דרמטי המדגיש את ההיבטים המוסריים והרגשיים של האירוע, נטשר נוקט גישה מעודנת ומאופקת יותר. הסצנה מזכירה ציורים מחיי היומיום של המעמד הגבוה בהולנד של המאה ה-17, תוך דגש על יופי אסתטי ועושר חומרי. בעוד שסטום התמקד בניגודיות בין זקנה לנעורים ובין מוסר לתשוקה, נטשר מציג את הדמויות שלו בתנוחות אלגנטיות, ומרכך את האלמנטים הרגשיים הקשים של הסיפור.

הבחירה של נטשר לשלב אלמנטים חושניים ועדינים, לצד תיאור מפורט של טקסטילים, ריהוט וכלי כסף וזהב, משווה לסצנה אווירה אינטימית ואלגנטית. אברהם ושרה נראים כמשוחחים בנחת, בעוד שהגר משדרת ניתוק וריחוק, מה שמוסיף למתח ולמשמעויות הנסתרות של התמונה.

## מצב השתמרות
הציור שמור במצב מצוין, המאפשר להעריך את עבודתו העדינה של נטשר ואת השימוש המדויק שלו בטכניקות צבע. ניתוח קרני רנטגן גילה שינויים בעיצוב הראש והמבט של אברהם, מה שמעיד על לבטים אומנותיים במהלך היצירה.

## תערוכות
הציור הוצג במספר תערוכות חשובות, כולל ב:
* האקדמיה המלכותית לאמנויות, לונדון (1793)
* המוזיאון לאמנות בפילדלפיה (2002–2005)
* מוזיאון הלובר, פריז (2017)
* המוזיאון הלאומי של סין, בייג'ינג (2017)
* מוזיאון הארמיטאז', סנט פטרבורג (2018–2019)  
* לובר אבו דאבי (2019)
* הארמיטאז' אמסטרדם (2023)

## היסטוריית בעלות
הציור היה בבעלות מספר אספנים חשובים, כולל פיליפ השני, דוכס אורליאן, משפחת נילד הבריטית, וסוחרי אמנות פרטיים.

## גרסאות והעתקות
לאורך השנים נוצרו מספר עותקים והעתקות של היצירה, שיוחסו בין היתר לתלמידיו של נטשר ולציירים שונים מהמאה ה-19. אחת הגרסאות הבולטות נמכרה במכירה פומבית בשטוטגרט בשנת 1919.

## לקריאה נוספת

קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:אברהם בציורים
קטגוריה:הגר בציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:שרה בציורים
קטגוריה:ציורים באוסף ליידן
משפט שלמה (מתיאס סטום)

**משפט שלמה** הוא ציור שמן על בד מאת הצייר ההולנדי מתיאס סטום, שנוצר סביב שנת 1640. הציור מתאר את סצנת משפט שלמה, אחד הסיפורים הידועים ביותר מהתנ"ך, המדגים את חכמתו הרבה של המלך שלמה. היצירה נמצאת כיום במוזיאון לאמנויות יפות ביוסטון.

## תיאור היצירה
הציור מתאר את הרגע שבו המלך שלמה מכריע בין שתי נשים הטוענות לאימהות של אותו ילד. על פי הסיפור המקראי, אחת מהנשים איבדה את בנה ותבעה את הילד שנותר בחיים. שלמה מציע פתרון קיצוני: לחתוך את הילד לשניים ולחלקו בין שתי הנשים, מתוך כוונה לחשוף את האם האמיתית – זו שמעדיפה לוותר על הילד כדי להציל את חייו.

הסצנה מתרחשת בחלל חשוך, כאשר הדמויות מוארות באור מעומעם, בסגנון טיפוסי לטכניקת קיארוסקורו, המדגישה את הניגוד בין אור וצל.
* שלמה, היושב על כיסאו, לבוש בבגד אדום וחובש טורבן קטן שעליו מונח כתרו.
* לרגליו מונח הילד המת, עדות לטרגדיה שכבר התרחשה.
* מימין ניצב המוציא להורג, גבר שרירי בעל שפם, הלבוש רק במותנית, אשר אוחז את הילד החי באחת מרגליו, ובידו השנייה חרב שלופה, כביכול מוכן כדי לבצע את פסק הדין.
* סביב הסצנה עומדים אנשי חצר המלך, חלקם מביטים בשקט, אחרים נראים מודאגים או שקועים בדיון.

[250px|ממוזער|ימין|[משפט שלמה (סטום, מנצ'סטר, ניו המפשייר)|משפט שלמה, מתיאס סטום, מוזיאון קוּרִיֶר לאמנות, מנצ'סטר, ניו המפשייר. גרסה גדולה ומאוחרת של אותו נושא, המזוהה עם תקופתו של סטום בסיציליה, סביב 1640.]]

## משמעות וסגנון
סטום מתאר את הסצנה בעוצמה דרמטית, תוך שימוש בתאורה דרמטית ובניגודיות גבוהה בין אור לצל, המדגישה את המתח והרגש שבסיפור. הדמויות מוצגות בתנוחות דרמטיות, ומשפט שלמה מוצג כמחזה של צדק וכחוכמה על-זמנית. הציור משקף את השפעת הסגנון הקרוואג'סקי, שהתאפיין בריאליזם עז ובשימוש דרמטי באור וצל כדי להעצים את הנרטיב החזותי.

## רקע ובעלות על הציור
הציור היה שייך בעבר לנסיך קרקאפה ד'אנדריה מנאפולי. בשנת 1970 נרכש הציור על ידי המוזיאון לאמנויות יפות ביוסטון, בזכות מימון מקרן Laurence H. Favrot" Bequest".

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:שלמה
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:משפט שלמה בציור
קטגוריה:מתיאס סטום: ציורים
גו-ג'ו

**מַרטי זַמְבּוֹטוֹ** (באנגלית: **Marty Zambotto**; נולד ב-25 בנובמבר 1995), המוכר בשם הבמה **גו־ג'ו** (**Go-Jo**), הוא זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי אוסטרלי. זמבוטו ייצג את אוסטרליה באירוויזיון 2025, שהתקיים בבזל שבשווייץ.

## ביוגרפיה
זמבוטו גדל בקהילה אוטרקית מרוחקת באוסטרליה המערבית, שם פיתח את סגנונו המוזיקלי ואת זהותו האומנותית. בגיל 13 קיבל את הגיטרה הראשונה שלו, ובראשית דרכו היה כותב ומפיק שירים לאמנים אחרים, עד שבשלב מסוים החל בקריירת סולו עצמאית. בהמשך חייו עבר להתגורר בסידני, שם הוא גם פעיל מבחינה מקצועית. שיריו המקוריים וגרסאות הכיסוי שמבצע זמבוטו מוכרים בליווי גיטרה בולט. גרסת הכיסוי שלו לשיר "Iris" של גו גו דולס הושמעה מעל ל-3 מיליון פעמים בספוטיפיי.

### אירוויזיון 2025
ב-25 בפברואר 2025 נחשף על ידי רשות השידור האוסטרלית, SBS, כי זמבוטו נבחר לייצג את אוסטרליה באירוויזיון 2025 בבזל, עם השיר "Milkshake Man". הוא הופיע עם שירו בחצי הגמר השני של התחרות אשר התקיים ב-15 במאי אך לא הצליח להעפיל לגמר. מאוחר יותר התברר כי זמבוטו הגיע למקום ה-11 בחצי הגמר עם 41 נקודות.

## דיסקוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים-יוצרים אוסטרלים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אוסטרלים
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2025
קטגוריה:נציגי אוסטרליה באירוויזיון
קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1995
בת שבע (ממלינג)

**בת שבע** (או **"רחצת בת שבע לאחר האמבט"**) הם השמות שניתנו לציור שמן על לוח עץ משנת 1480 לערך, מעשה ידי האמן ההולנדי-הפלמי הנס ממלינג. הציור נמצא כיום בשטאטסגאלרי בשטוטגרט. מדובר באחד התיאורים הנדירים של דמות עירומה באמנות הרנסאנס הצפוני במאה ה-15. דמויות עירומות הופיעו לרוב בהקשר של יום הדין האחרון, ולא באופן מכוון וארוטי כפי שמופיע כאן. ממלינג יצר עוד דיוקן עירום חילוני אחד, המופיע בפנל המרכזי של הטריפטיך האלגורי "הבל הבלים של הארץ והישועה האלוהית" (משנת 1485), המוצג כיום במוזיאון לאמנויות יפות בשטרסבורג בשטרסבורג.

### תיאור היצירה
הציור מתאר את בת שבע, אשת אוריה החיתי ולימים אשת דוד המלך, כשהיא נעזרת במשרתתה לאחר שעלתה מן האמבט הפנימי שלה, כפי שמתואר בספר שמואל ב', פרק י"א. בת שבע עירומה, למעט גלימה שהמשרתת עומדת לעטוף בה את גופה אך טרם עשתה זאת. שתי הנשים נמצאות בחלל סגור, אך ברקע ישנו חלון פתוח המשקיף על חצר ועל שמיים. האמבט ממנו יוצאת בת שבע מוקף עמודים ומכוסה בגג קטיפה שחורה מרופדת. לצד רגלה הימנית ניצב כלב קטן ולבן. ברקע, על מרפסת גבוהה, ניתן להבחין בדמותו של המלך דוד, עומד לצד נער.

סגנון פניה, הבעתה ולבושה של המשרתת מושפעים עמוקות מדמותה של מריה הבתולה בציוריו של האמן רוג'יר ואן דר ויידן. דמותה של בת שבע הושוותה לזו שבציורו האבוד של יאן ואן אייק, "אישה רוחצת", אם כי יצירה זו נחשבת יותר אלגורית מאשר נרטיבית. בניגוד לבת שבע, האישה ביצירתו של ואן אייק מתוארת בעירום מוחלט.

הקומפוזיציה הצפופה באופן חריג, וכן העובדה שפרטים רבים בציור נקטעים, מעלים את ההשערה כי מדובר בקטע מתוך פנל גדול יותר, ככל הנראה חלק מטריפטיך דתי, אשר פורק בשלב מאוחר יותר.

## קישורים חיצוניים

## מקורות

קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-15
קטגוריה:דוד באמנות
קטגוריה:בת שבע בציורים
קטגוריה:דוד בציורים
סן פרנצ'סקו אל קאמפו

**סן פרנצ'סקו אל קאמפו** (בפיימונטית: *San Fransesch*) היא עירייה איטלקית המונה 4,853 תושבים בעיר המטרופולינית טורינו שבפיימונטה.

## מיקום
סן פרנצ'סקו אל קאמפו שוכנת כ-21 קילומטרים צפונית-מערבית ממרכז העיר טורינו, על רמת ואודה (Vauda), ששמה נגזר מהמילה הגרמנית העתיקה *Wald*, שפירושה "יער". החלק הצפוני של שטח היישוב נכלל בתחומי שמורת הטבע המוגנת ואודה.

## היסטוריה
ב-8 באוקטובר 1996 אירע בעירייה תאונת מטוס חמורה. מטוס מטען מדגם אנטונוב An-124 רוסלן של אירופלוט, בטיסה 9981, ניסה להמריא מחדש לאחר שכבר טס בחלק ממסלול ההמראה של נמל התעופה טורינו-קאזלה. הניסיון כשל, והמטוס הענק התרסק על חווה חקלאית, וכתוצאה מכך נהרגו שני אנשי צוות וכן בעלי החווה.

ב-16 בספטמבר 2023 התרסק מטוס MB-339 של טייסת פרצ'ה טריקולורי (Pony 4), שהוטס על ידי רב-סרן אוסקר דל דו (Oscar Del Dò). זמן קצר לאחר ההמראה, המטוס איבד גובה והתרסק בשטח שדה התעופה. הטייס הצליח להיחלץ באמצעות כיסא מפלט, אך עקב התאונה, רכב שנסע בכביש סמוך נפגע מהדלק הבוער. כתוצאה מכך נהרגה לאורה אוריליאסו, ילדה בת 5, ואחיה אנדראה בן ה-12, שנכווה בכ-30% מגופו, ניצל.

## סמלים
הסמל הוענק בהחלטת נשיא הרפובליקה מ-23 במאי 1956.

הדגל, שהוענק בהחלטת DPR מ-8 בפברואר 1958, הוא דגל מחולק בצבעי ירוק ותכלת.

## חברה

### אתניות ומיעוטים זרים
על פי נתוני ה-ISTAT ל-31 בדצמבר 2009, האוכלוסייה הזרה שהתגוררה בעיר מנתה 150 אנשים. האזרחויות המיוצגות ביותר, לפי אחוזן מתוך סך האוכלוסייה המקומית היו:

* 78 רומנים (1.62%)

## מנהל
שמאל|ממוזער| בניין העירייה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איטליה: ערים
אנדרס חימנו

**אנדרס חימנו** (בספרדית: **Andrés Gimeno Tolaguera**;  3 באוגוסט 1937 - 9 באוקטובר 2019) היה טניסאי ספרדי. הוא זכה במקום ראשון בתחרות הגברים באליפות צרפת הפתוחה 1972.
## ביוגרפיה
אנדרס חימנו נולד בברצלונה בשנת 1937. במשפחה היו מספר חובבי טניס. אביו היה המאמן הראשון של אנדרס. בגיל 16 הוא ניצח באליפות ספרד לבנים עד גיל 18. בשנת 1954 הוא ניצח באליפות ספרד בתחרות זוגות גברים.

בשנת 1958 חימנו נסע לאוסטרליה בה היו מאמני טניס מהדרגה הראשונה. בשנת 1960 הוא חזר לספרד. באות השנה הוא הגיע לגמר אליפות צרפת הפתוחה 1960 בתחרות זוגות גברים. בעקבות כך ג'ק קרמר הציע לו חוזה ל-50 אלף דולר עם תוספות על ניצחונות. חימנו עבר לטניס מקצועי וניצח במספר תחרויות (בעיקר במשחקי זוגות).

בשנת 1968, עם תחילת "העידן הפתוח" חימנו חזר לתחרויות "גראנד סלאם".

בתחרויות הגברים חימנו שיחק בגמר אליפות אוסטרליה הפתוחה 1969 (הפסיד לרוד לייבר) וניצח באליפות צרפת הפתוחה 1972.

בתחרויות זוגות גברים חימנו הגיע לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה 1968 (שיחק לצד ארתור אש).

חימנו היה חבר בנבחרת גביע דייוויס של ספרד.

בשנת 1973 הוא נפצע והחליט לסיים קריירה של שחקן טניס. מספר שנים הוא היה מאמן.

בשנת 1974 הוא הקים מועדון טניס Club de Tenis Andres Gimeno.

בשנת 2009 חימנו התקבל להיכל התהילה של הטניס.

בשנת 2011 חימנו היה במצוקה כספית. מספר שחקני טניס בולטים של ספרד ארגנו תחרות טניס שכול ההכנסות הועברו לחימנו.

חימנו נפטר בשנת 2019.
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טניסאים ספרדים
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:מאמני טניס
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2019
זרם לברדור

ממוזער|מפת זרם לברדור
**זרם לברדור** הוא זרם קר בצפון האוקיינוס האטלנטי, הזורם מהאוקיינוס הארקטי דרומה לאורך חופי חצי האי לברדור ועובר סביב ניופאונדלנד, ממשיך דרומה לאורך החוף המזרחי של קנדה ליד נובה סקוטיה, שם הוא פוגש את זרם הגולף החם הנע צפונה. השילוב של שני הזרמים הללו מייצר ערפילים כבדים וגם את אחד משטחי הדייג העשירים בעולם.

באביב ובתחילת הקיץ, זרם לברדור מעביר קרחונים מגרינלנד דרומה אל נתיבי השיט הטרנס-אטלנטיים. למי הזרם יש השפעה מקררת על מחוזות האוקיינוס האטלנטי הקנדי, ועל החוף הצפון מזרחי העליון של ארצות הברית, ממיין דרומה ועד מסצ'וסטס. דרומית לקייפ קוד, מסצ'וסטס, זרם הגולף הופך להיות זרם האוקיינוס הדומיננטי יותר.

## הובלה של קרחונים
לזרם הלברדור יש נטייה להגיע לפעמים רחוק יותר דרומה ו/או מזרחה מהרגיל. זה יכול לייצר תנאים מסוכנים לשיט, משום שהוא יכול לשאת קרחונים לאזור של האוקיינוס האטלנטי בו הם לא נמצאים בדרך כלל ולהפתיע ספינות. הזרם נודע ככזה שמעביר קרחונים דרומה עד ברמודה ובמזרח לאזור האיים. לאחר טביעת הטיטניק ב-1912, הוקמה  כדי לעקוב אחר קרחונים, כולל אלו שנמצאו באזורים באוקיינוס בהם הם נמצאים רק לעיתים רחוקות.

## מקורות מים מתוקים
ממוזער|מערבולות בזרם לברדוד
לזרם הלברדור יש מהירות שנתית ממוצעת של 20 ס"מ לשנייה, והוא מתחיל עם מים קרים מאוד, בטמפרטורה שנעה בסביבות 1.5 מעלות צלזיוס, מהקוטב הצפוני דרך האי באפין, קנדה ומערב גרינלנד. המים הללו מתאחדים בים לברדור, המושפע מעונתיות וחווה יבוא גדול יותר של מים מתוקים במהלך סוף האביב ותחילת הקיץ, עם זרימת הנהרות והמסת קרחונים.

למחזור האוקיינוסים באזורים התת-קוטביים בצפון האוקיינוס האטלנטי יש שינויים עונתיים עקב זרם הלברדור עם המים הקרים והמתוקים ו החם והמלוח, כמו גם עם שינוי ברוחות, ובגלי חום ותהליכים של המסה והיווצרות קרח. ישנם שני חלקים המרכיבים את זרם הלברדור: החלק הראשון הוא ברוקליני, כלומר הצפיפות תלויה בטמפרטורה ובלחץ, ומונעת ציפה בגלל המים המתוקים המגיעים מהצפון. החלק השני עמוק יותר והוא ברוטרופי, כלומר הצפיפות תלויה רק בלחץ, ומגיעה לעומק של כ-2,500 מטר.

מפרץ באפין ומצר הדסון הם התורמים הגדולים ביותר של המים המתוקים לזרם לברדור. ההדסון הוא ערוץ צר שאורכו כ-400 ק"מ ומהווה את הפתח למערכת מפרץ הדסון המחוברת לים לברדור, ותורמת כ-50% מהמים המתוקים של זרם לברדור. מפרץ הדסון מכוסה בקרח בחורף ונטול קרח בקיץ, הוא כולל 42 נהרות, התורמים למי נגר הנהר. זרם לברדור מורכב מזרימת מצר הדסון, או הזרם הדרום מזרחי, הנפגש עם מצר דייוויס ו. זרם זה זורם לאחר מכן דרומה, דרך ניופאונדלנד ו ולאורך המדף היבשתי. חלק מהזרם הזה נע מערבה לאורך המדרון היבשתי ליד נובה סקוטיה, ובסופו של דבר מגיע מצפון לזרם הגולף. הזרם מקיים אינטראקציה עם זרם הגולף והזרם הצפון-אטלנטי ויוצר את זרם הגבול המערבי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:זרמי ים
שמשון ודלילה (גוארצ'ינו)

**שמשון ודלילה** הוא ציור שמן משנת 1654 מעשה ידי הצייר האיטלקי מתקופת הבארוק, ג'ובאני פרנצ'סקו ברביירי (הקרוי גוארצ'ינו). הציור מוצג במוזיאון לאמנויות יפות בשטרסבורג, צרפת. מספר הרישום שלו הוא 316*.*

יצירה זו (וכן ציורו התואם "לוט ובנותיו", הנמצא בלובר) צוירה בשנת 1654 עבור קרלו השני, דוכס מנטובה ומונפראט , והגיעה אליו בשנת 1657. בין השנים 1715–1720 נמכר הציור, ולאחר מכן היה בבעלותו של ג'ון צ'ארלס רובינסון . רובינסון העניק אותו למוזיאון בשטרסבורג בשנת 1893 כמחווה של ידידות למנהלו, וילהלם פון בודה , שרכש פריטים שונים מאוספו. [לפי פרסומים קודמים, שנת הקליטה של הציור הייתה 1896.]

בניגוד לסיפור המקראי המופיע בספר שופטים, אך בהתאם לגרסתו של יוסף בן מתתיהו ב*[[קדמוניות היהודים]]*, דלילה מתוארת בציור כשהיא עצמה גוזרת את שערותיו של שמשון (בעוד שבתנ"ך נאמר כי גבר אחר הוזמן לעשות זאת). החומרה שבקומפוזיציה, הצבעים הרכים, ופרופילה הפיסולי של דלילה הם מאפיינים של סגנונו המאוחר והקלאסי של גוארצ'ינו. נושא הציור, כמו גם נושא הציור התואם לו "לוט ובנותיו", מהווה אזהרה מפני סכנות השתייה לשכרה.

רישום הכנה (שמיקומו הנוכחי אינו ידוע) מציג את דלילה בחצי גוף, עם הבעה ילדותית יותר ומבנה גוף פחות אתלטי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:שמשון בציורים
קטגוריה:גוארצ'ינו: ציורים
סקובי-דו וסקראפי-דו (סדרת טלוויזיה, 1979)

**סקובי-דו וסקראפי-דו** (באנגלית: **Scooby-Doo and Scrappy-Doo**) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית לילדים מסוגת קומדיית-מסתורין. והגלגול הרביעי של זיכיון סקובי-דו, בהפקת האנה-ברברה עבור רשת ABC. הסדרה יצאה לאור ב-22 בספטמבר 1979, ורצה במשך עונה אחת כסדרת הנפשה של חצי שעה. בסך הכל הופקו שישה עשר פרקים. הסדרה שודרה ברחבי העולם ב-BBC One בבריטניה מ-1981 עד 1984. זו הייתה סדרת ההנפשה האחרונה של האנה-ברברה (לא כולל ספיישלים טלוויזיוניים) שהשתמשה בצחוק מוקלט של האולפן.

בישראל, הסדרה שודרה בשנות ה-90 בערוץ 2 בתרגום עברי.

## סקירה כללית
ב-1979, הצוות של האנה-ברברה הבינו שנוסחת *סקובי-דו* הולכת ומתבלה, מה שנתן להם סיבה לפרודיה בספיישל טלוויזיוני מיוחד משנת 1979, *Scooby Goes Hollywood*, שהופק והסתיים לפני שידור הסדרה בספטמבר 1979. בנוסף, רשת ABC החלה לאיים על ביטול הסדרה, מכיוון שהרייטינג של הסדרה ירד ופרד סילברמן, אחד התומכים הגדולים של הסדרה ב-ABC, עזב ל-NBC בשנת 1978. ABC התכוונה לבחור בין שתי סדרות: סקובי-דו או פיילוט ללא שם מחברת "Ruby Spears Enterprises". לכן, לעונת 1979–1980, זיכיון *סקובי-דו* זכה לשיפוץ משמעותי, הוסיף את דמותו של אחיינו של סקובי, סקראפי-דו, בדיבובו של לני ויינריב, ושינה את שם הסדרה ל-"סקובי-דו וסקראפי-דו".

למרות שעדיין נכחו בפרקים הללו, דמויותיהם של פרד, דפני וולמה הפכו לפחות חיוניות לעלילה, וזה הפך יותר למאמץ מרוכז לנסות ולהפוך אותן לרלוונטיות, ברגע שנוכחותה של הדמות החדשה שפכה עליה אור. עם זאת, בסופו של דבר הם הוסרו עד לעונה הבאה. שאגי, סקובי וסקראפי היו המוקד העיקרי בעלילת הסדרה. מרלה פרומקין החליפה את פט סטיבנס בתור ולמה דינקלי לקראת סוף העונה, החל בפרק 12, "הרוח, העטלף והמכוער". לוולמה יש רק שורה אחת (מחוץ למסך); "ביקור טוב." בפרק 16, "הכופר של סקובי צ'יף", שכן היא, פרד ודפני לא היו בפרק הזה הרבה זמן. אפשר אפילו לראות בפרק הזה כפיילוט בדלת האחורית של מה שעתיד לבוא בעונה הבאה. כמו סדרות הנפשה רבות שיצרה חברת "האנה-ברברה" בשנות ה-70, הסדרה הכילה צחוק מוקלט שיצר האולפן.

## צוות הסדרה
* במאים: ריי פטרסון, קארל אורבנו, אוסקר דופאו, ג'ורג' גורדון
* עורכי סיפור: דואן פול ותומס סוואל
* סיפור: דאג בות', דיאן דואן, מארק אוונייר, ווילי גילברט, גלן לאופולד, דואן פול, תומאס סוואל, דייוויד וילייר

## דמויות ומדבבים
* דון מסיק בתור סקובי-דו
* לני ויינריב בתור סקראפי-דו
* קייסי קאסם בתור נורוויל "שאגי" רוג'רס
* הת'ר נורת' בתור דפני בלייק
* פרנק ולקר בתור פרד ג'ונס
* פט סטיבנס (פרקים 1–11) ומרלה פרומקין (פרקים 12–16) בתור ולמה דינקלי

## מדיה ביתית
סט סדרה שלם הופץ ב-28 באפריל 2015.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1979
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:קומדיות מצבים מונפשות
קטגוריה:האנה-ברברה
קטגוריה:סקובי דו: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות רכש
סקובי-דו וסקראפי-דו (סדרת טלוויזיה, 1980)

**סקובי-דו וסקראפי-דו** (באנגלית: **Scooby-Doo and Scrappy-Doo**) היא סדרת סרטונים מונפשים המייצגים את הגלגול החמישי של זיכיון *[[סקובי דו]]*.

הפורמט המקורי של ארבעה בני נוער והכלב(ים) שלהם שפתרו תעלומות על-טבעיות למשך חצי שעה הפך לסדרת הרפתקאות פשוטות וקומיות יותר הכוללות נבלים על-טבעיים אמיתיים (הנבלים בפרקים הקודמים *של* הסדרה היו כמעט תמיד בני אדם רגילים בתחפושת).

לסדרה היו סך הכל 33 פרקים בני חצי שעה, שכל אחד מהם כלל שלושה סרטים קצרים בני 7 דקות, הסדרה הופקה במשך שלוש עונות, החל מ-1980 עד 1982 ברשת ABC. שלוש-עשרה פרקים הופקו עבור העונה הראשונה, ושבעה נוספים עבור העונה השנייה בתור קטעים מתוך "*The Richie Rich / Scooby-Doo Show"*. שלוש-עשרה הפרקים הנותרים הופקו בתור קטעים מתוך "*The Scooby & Scrappy-Doo / Puppy Hour"* בעונה השלישית. מתוך 99 הסרטונים שהופקו, 86 מהם מציגים את סקובי-דו, אחיינו סקראפי-דו ושאגי ללא שאר חבורת "מסתורין בע"מ", ובשלוש-עשרה הסרטונים האחרים הציגו רק את סקראפי-דו ואת יאבא-דו, דודו השני של סקראפי-דו.

## דמויות ומדבבים
* דון מסיק - סקובי-דו, סקראפי-דו, יאבא-דו (1982)
* קייסי קאסם - נורוויל "שאגי" רוג'רס
* פרנק ולקר - סגן דאסטי (1982)

## סקירה
זוהי סקירת העונות של הסדרה 

### עונה 1 (''The Richie Rich / Scooby-Doo Show'') (1980-81)
העונה הראשונה שודרה בין 1980 ל-1981, כקטעים מתוך *The Richie Rich / Scooby-Doo Show*. הסדרה, ושאר ההרכב החדש של ABC בשבת בבוקר מ-1980, לא הופיע לראשונה עד 8 בנובמבר (במקום השבוע הראשון או השני המסורתי של ספטמבר) בגלל שביתת המדבבים .

### עונה 2 (''The Richie Rich / Scooby-Doo Show'') (1981)
הקטעים הבאים רצו ב-1981, כקטעים מתוך "The Richie Rich / Scooby-Doo Show*"*.

לאחר שהפרק האחרון שודר ב-31 באוקטובר, שידורים חוזרים מהעונות הראשונות שודרו יחד עם פרקים מהעונה השנייה.

### עונה 3 (''The Scooby & Scrappy-Doo / Puppy Hour'') (1982)
העונה הבאה יצאה לאור בשנת 1982, כקטעים מתוך הסדרה "The Scooby & Scrappy-Doo / Puppy Hour*"*. כל הקטעים נכתבו ושולבו בחברת "האנה-ברברה", אך הופקו והונפשו על ידי החברה האחות דאז Ruby-Spears Enterprises.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1980
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:קומדיות מצבים מונפשות
קטגוריה:האנה-ברברה
קטגוריה:סקובי דו: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות רכש
פרוגרס D-18T

**פרוגרס D-18T** (או **לוטרב D-18T**) הוא מנוע טורבו פאן 229 קילו-ניוטון ששומש להנעת מטוסי התובלה הצבאיים הגדולים בהיסטוריה אנטונוב An-124 רוסלן ואנטונוב An-225 מרייה.

## עיצוב ופיתוח
המנוע פותח במחצית השנייה של שנות ה-70 על ידי משרד העיצוב הסובייטי איבצ'נקו-פרוגרס. הוא מיוצר במפעל מוטור סיץ' בזפוריז'יה, אוקראינה. היה זה המנוע הראשון בברית המועצות שיכול היה להפיק יותר מ-20,000 קג"מ (196 קילו-ניוטון או 44,000 ליברות כוח) של דחף. ההפעלה הראשונה של מנוע בקנה מידה מלא התרחשה ב-19 בספטמבר 1980, טיסת הבכורה של האנטונוב An-124 הייתה ב-24 בדצמבר 1982, והמנוע עבר את מבחני המאמץ הרשמיים ב-19 בדצמבר 1985.

גרסה משודרגת 3M פותחה כדי להפחית פליטות ולשפר את חיי החלקים החמים ל-14,000 שעות טיסה, והוצגה במטוסי אנטונוב An-124 של אנטונוב איירליינס. נכון לעכשיו, 188 מנועי D-18T נמצאים בשימוש עם סך של למעלה מ-1 מיליון שעות טיסה.

## תאונות
במרץ 2020, רשויות אוקראינה הורו על בדיקה חד-פעמית של כל הדיסקים של מדחס הלחץ הבינוני במנועי D-18T בעקבות כשל מנוע. הבדיקות נדרשו להתבצע בתוך שישה חודשים. ב-13 בנובמבר 2020, מטוס של וולגה-דנייפר איירליינס מדגם אנטונוב An-124 חווה כשל מנוע במנוע ה-D-18T השמאלי הפנימי (מנוע מספר 2).

## שימושו בכלי טיס
[שמאל|ממוזער| שלושה מתוך ששת מנועי D-18T ב[אנטונוב An-225 מרייה]]
* אנטונוב An-124
* אנטונוב An-225

## מפרט (D-18T)
[ממוזער|אחד מארבעת מנועי D-18T של [אנטונוב An-124 רוסלן|אנטונוב An-124]]המידע לגבי המנוע מהאתר forecastinternational.com:

**מאפיינים כלליים:**
* **סוג**: מנוע טורבו-פאן בעל שלושה שלבים עם מאוורר חד-שלבי
* **אורך**: 5.4 מטרים
* **רוחב**: 2.93 מטרים
* **גובה**: 2.79 מטרים
* **קוטר מאוורר**: 2.33 מטרים
* **משקל יבש**: 4,100 קילוגרם

**רכיבים:**
* **קומפרסור**: קומפרסור IP עם שבעה שלבים, קומפרסור HP צירי עם שבעה שלבים
* **מערכת בעירה**: מערכת בעירה טבעתית
* **טורבינה**: טורבינה HP חד-שלבית, טורבינה IP חד-שלבית, טורבינה LP עם ארבעה שלבים

**ביצועים:**
* **דחף מקסימלי**:
** המראה: 229.8 קילו-ניוטון
** שיוט: 47.7 קילו-ניוטון
* **יחס דחיסה כולל**: 27.5
* **יחס היפוך (Bypass ratio)**: 5.7
* **טמפרטורת כניסת טורבינה**: 1,600K (1,327 °C)
* **צריכת דלק ספציפית**:
** המראה: 9.8 גרם/(קילו-ניוטון לשנייה)
** שיוט: 15.5 גרם/(קילו-ניוטון לשנייה)
* **שיעור דחף/משקל**: 5.72

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

* D-18T סדרה 3 Turbofan Aero Engine - SE Ivchenko-Progress

קטגוריה:מנועי בעירה פנימית
ג'ונתן שנצר

**ג'ונתן שנצר** הוא חוקר וסופר אמריקאי, סגן נשיא בכיר למחקר בקרן להגנה על דמוקרטיות .

## ביוגרפיה
שנצר מחזיק בתואר ראשון מאוניברסיטת אמורי ובתואר שני מהאוניברסיטה העברית בירושלים בהיסטוריה של המזרח התיכון.

לאחר סיום לימודיו, חזר שנצר לארצות הברית ועבד בפורום המזרח התיכון בפילדלפיה ובמכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון. לאחר מכן עבד כחוקר מימון טרור במחלקת האוצר של ארצות הברית.

בשנת 2007 מונה שנצר למנהל המדיניות של מרכז המדיניות היהודית , צוות חשיבה הקשור לקואליציית היהודים הרפובליקנים.

שנצר הוא סגן נשיא בכיר בקרן להגנה על דמוקרטיות.

## מחקריו
שנצר כתב מספר ספרים ומאמרים רבים על המזרח התיכון. הוא מתראיין באופן קבוע לערוצים רבים, כולל פוקס ניוז, אל ג'זירה, cnn ואל ערביה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרים במדעי החברה
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אמורי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1972
פיץ העכבר

250px|ממוזער|שמאל
**פיץ העכבר** הוא דמות בדיונית של עכבר מדבר, המופיעה במספר קלטות ילדים שהופקו על ידי "קלסיקלטת".

## כללי
דמותו של פיץ נוצרה לראשונה כמשתתף בפינה בתוכנית הרדיו "מקהלה עליזה" בגלי צה"ל. דמותו של פיץ היא דמות של עכבר מדבר המתגורר בדירתו של קורן ומתיידד עמו. קולו של פיץ נוצר על ידי הרצה מהירה של קריינותו של גידי קורן ליצירת קול גבוה וצפצפני. בהמשך הוצאו קלטות המתארות את עלילותיהם ושיחותיהם של פיץ וגידי, כאשר גידי קורן מקריין את תפקיד עצמו. היחסים הם מלאי הומור ואהבה בין איש לעכבר ודומים יותר לשיח בין מבוגר (גידי) לילד (פיץ).

מספר קלטות בהשתתפותו של פיץ יצאו בסדרת "קרא ושמע" - קלטת אליה היה מצורף ספר מאוייר, ובו הטקסט המוקלט על שבקלטת ומילות השירים שבה. בהמשך זכתה הדמות לקלטת בעיבוד מחודש.

## גרסאות כיסוי
* בשנת 1980 ביצע ששי קשת את השיר "פיץ העכבר" במסגרת פסטיבל שירי הילדים. את מילות השיר חיבר גידי קורן, אשר היה גם מחברו של הספר ויוצר הקלטת הנושאים את אותו השם.
* עיבוד מחודש יצא בשנת 1996 ומספרת את סיפור החברות של גידי (עודד מנשה) ופיץ העכבר (גלעד גפני) שחיים יחד בדירה אחת. הם מתגברים על גברת פומפרניקל (דורית פלד הרפז) בעלת הבית, מתמודדים עם הנזקים שגורם פיץ לדירה וחווים יחד את התאהבותו של פיץ בפיצה הסופר-עכברה. היחסים הם מלאי הומור ואהבה בין איש לעכבר אם כי בעצם בין מבוגר לילד. הקלטת מבוססת על סיפרו של גידי קורן שנקרא באותו השם. שיריו של גידי קורן קיבלו גם הם עיבוד חדש בקלטת. משתתפים בעיבוד המחודש:
** גלעד גפני – פיץ העכבר / גל
** עודד מנשה – גידי
** דורית פלד הרפז – גברת פופוניקל / אזדרכת העוזרת של גידי
** טל גרינולד – פיצה
** דן גורביץ'
* בשנת 2011 ביצע טל פרידמן גרסה מחודשת לשיר יחד עם להקת בצפר.

## שירי הקלטת בגרסה של שנת 1996

# פיץ פיץ אני עכבר
# כשסוס אוכל חציר
# יש חבר קטן
# שיר האביב
# תותים
# לפיץ יש את פיצה
# לו היינו ציפורים (ריקוד הציפורים)
# קוראים לי פיץ פיץ

## ספרים וקלטות המבוססים על הקלטת המקורית
בעקבות הקלטת הראשונה יצאו מספר קלטות וספרי המשך המבוססים על הספר המקורי ובניהם:
* "פיץ העכבר וגל",
* "פיץ העכבר ופיצה העכברה",
* "פיץ העכבר בעונות השנה",
* "פיץ העכבר מספר ושר"
* "סיפורי פיץ העכבר",
* "פיץ העכבר מכפר אז"ר"

## קישורים חיצוניים

* פיץ העכבר מספר ושר, באתר הספרייה הלאומית.

## הערות שוליים

קטגוריה:קלטות ילדים ישראליות
קטגוריה:קלסיקלטת: קלטות
קטגוריה:יצירות משנת 1996
אווטאר: שבעת המקלטים

**אווטאר: שבעת המקלטים** (באנגלית: **Avatar: Seven Havens**) היא סדרת אנימציה שעתידה להוות חלק מהזיכיון האמריקאי "אווטאר: כשף האוויר האחרון" והמשך לסדרת האנימציה "האגדה של קורה".

## רקע

בין השנים 2005 - 2008 שודרה בערוץ ניקלודיאון סדרת האנימציה "אווטאר: כשף האוויר האחרון" שנכתבה והופקה על ידי בריאן קונייצקו ומייקל דנטה דימרטינו. בשנים 2012 ל-2014 שודרה בניקלודיאון סדרת ההמשך הראשונה לאווטאר, "האגדה של קורה".

ב-20 בפברואר 2025, לרגל לחגיגת 20 השנים לצאת הסדרה המקורית, הכריזו היוצרים לראשונה על הסדרה החדשה שתתרחש בעולם של אווטאר ותתרחש מבחינה כרונולוגית לאחר "האגדה של קורה", וכי היא תכלול שתי עונות עם 13 פרקים בכל אחת.

## סקירת הסדרה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אווטאר: כשף האוויר האחרון (זיכיון)
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:ניקלודיאון: תוכניות וסדרות
ג'ים איילס

**ג'ים רוי איילס** (באנגלית: **James Roy Eyles**; 10 בינואר 1926 – 12 בנובמבר 2004) היה ארכאולוג ניו זילנדי.

## ביוגרפיה
איילס נולד בבלנהיים. הוא היה בנם של אלברט רוי איילס ודפנה איילס לבית דקן. בשנותיו הראשונות חי עם משפחתו בוואייראו באר ליד בלנהיים, שם, בשנת 1939, בעודו תלמיד בית ספר, גילה שלדים אנושיים מוקדמים וחפצי אמנות שנלוו אליהם, לרבות שרשראות, כלי אבן וביצת מואה.

איילס גילה עוד כמה שרידים קבורים וסייע בחפירות שביצע רוג'ר דאף (Duff) ממוזיאון קנטרברי. האתר נחשב אחד האתרים הארכאולוגיים העתיקים והחשובים בניו זילנד.

איילס המשיך את הקשר עם דאף במהלך חפירות בביצת עמק הפירמידה בשנות הארבעים. דאף זיהה את תרומתו של איילס על ידי מתן שם לזרון או נץ שנכחד, שנמצא בביצה - זרון איילס (Eyles' harrier).

בשנת 1991, לכבוד יום ההולדת של המלכה, איילס מונה לקצין מסדר האימפריה הבריטית, עבור שירותים שהעניק לארכאולוגיה הבריטית.

איילס היה צאצא של חלוץ צייד הלווייתנים ג'ימי ג'קסון. הוא עבד במוזיאוני קנטרברי, הוקיטיקה ונלסון שבניו זילנד, וכן בציד לווייתנים ובחקלאות.

## לקריאה נוספת

* 


## הערות שוליים

קטגוריה:מסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:ארכאולוגים
קטגוריה:ניו זילנדים
קטגוריה:אוצרים
קטגוריה:ילידי 1926
קטגוריה:נפטרים ב-2004
גלעד גפני

**גלעד גפני** הוא שחקן עבר ישראלי.

## ביוגרפיה
גפני למד בבית הספר לאמנויות בתל אביב קמפוס אריסון, הוא בוגר מחזור י"ג.

בשנת 1996 שיחק בתפקיד ראשי לצד משה איבגי בסרט "גול עצמי" גילם את ירון, על תפקידו בסרט זכה בפרס הוקרה. באותה השנה שיחק בתפקיד ראשי בקלטת הילדים "פיץ העכבר" גילם את פיץ העכבר ואת גל. בנוסף באותה השנה שיחק בסרט "בחר בי" בתפקיד מיכאל.

בשנת 1997 התארח בתוכנית הטלוויזיה "שערורייה" ששודרה בטלוויזיה החינוכית, גילם את דמותו של נימרוד האוזר. בנוסף באותה השנה התארח עם ילדים בבית ספרו בתוכנית "הבקבוק" שהנחה עמוס שוב ושודרה בערוץ הילדים.

בשנת 1998 השתתף בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "20 פלוס" ששודרה בטלוויזיה החינוכית, בתפקיד יונתן.

בשנת 1999 גילם את ניר בסדרת הטלוויזיה "סיפורי גן החיות" ששודרה בערוץ 2.

כיום גפני הוא עורך דין.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
האנה גרוס

**האנה גרוס** (באנגלית: **Hannah Gross**; נולדה ב-25 בספטמבר 1990) היא שחקנית קנדית. היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה כדבי מיטפורד בדרמה של נטפליקס "מיינד האנטר".

## ראשית חייה
גרוס נולדה וגדלה בטורונטו, קנדה. היא בתם של השחקנים מרתה ברנס ופול גרוס. היא למדה בבית הספר לאמנויות טיש של אוניברסיטת ניו יורק וסיימה תואר ראשון באומנויות בתיאטרון, במגמת לימודי דת.

## קריירה
תחילת הקריירה של גרוס הייתה בתיאטרון. בשנת 2010, גרוס גילמה את קייטי במחזה "דוק" של שרון פולוק משנת 1984 וביימה את "חשמלית ושמה תשוקה" של טנסי ויליאמס (1947) עבור סטודיו סטלה אדלר למשחק.

ב-2013 גרוס לוהקה ל-"I Used to Be Darker"  לאחר שפגשה את הבמאי מתיו פורטרפילד במסיבה. גרוס גילמה את הדמות הנשית הראשית בסרטו של צ'ארלס פוקל "חג המולד, שוב", שהוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של לוקרנו 2014. היא גם הופיעה בסרטו של נתן סילבר מ-2014 "Uncertain Terms", והתאחדה איתו בסרטו מ-2015, "Stinking Heaven".

בשנת 2017, גרוס הופיעה בדרמה של נטפליקס "מיינד האנטר", בה שיחקה את התפקיד של דבי מיטפורד, סטודנטית לתואר שני באוניברסיטת וירג'יניה.

ב-2025 שיחקה בתפקיד אנה סינדלר בסדרה "יום אפס" של נטפליקס.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:שחקניות תיאטרון קנדיות
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1990
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1990
אלפרד לוי (רב)

**אלפרד לוי** (בצרפתית: **Alfred Lévy**; 14 בדצמבר 1840 – 22 ביולי 1919) היה הרב הראשי של צרפת בתקופה שלפני ובמהלך מלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
לוי נולד ב ב-14 בדצמבר 1840. הוא למד בקולג' מקומי וב-1860 נכנס ללמוד בבית המדרש הרבני של צרפת. עם סיום לימודיו הוכתר כרב בדיז'ון למשך שנתיים, ולאחר מכן היה רבה של לונוויל במשך שתים עשרה שנים.

בשנת 1880 הפך לוי לרב הראשי של הקונסיסטוריה של ליון. במסגרת תפקיד זה, ביולי 1880 הוא מונה כחבר בוועדת החינוך הציבורי של מחלקת הרון. הוא נודע כפילנתרופ, כפטריוט צרפתי וכנואם רהוט. בשנת 1889 הוא עוטר באות לגיון הכבוד.

בשנת 1907 ירש לוי את מקומו של צדוק כהן כראש הקונסיסטוריה המרכזית, ובכך הוכתר לתפקיד רבה הראשי של צרפת. בבחירות השתתף מועמד אחד נוסף, ישראל לוי, אשר מונה לכהן כסגן הרב הראשי בשנת 1914. אלפרד לוי פרסם ארבעה ספרים, הכוללים דרשות, הנחיות הלכתיות ועוד.

בתחילת מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) הקים אלפרד לוי רשימה של רבנים צבאיים. במהלך המלחמה הוא פרסם את תפילת החייל, תפילות לשימושם של חיילים יהודים שהשתתפו במערכה. בריאותו התדרדרה בשנתיים האחרונות של המלחמה, וישראל לוי שימש כרב הראשי במקומו.

אלפרד לוי מת בפו ב-22 ביולי 1919 ונקבר בבית הקברות מונפרנאס בפריז.

בשנת 1923 ייסד נכדו רוברט גמזון את תנועת הצופים היהודים בצרפת בפריז. ארגון שהפגיש בין בני נוער יהודים ילידי הארץ ובין עולים וחיזק את זהותם היהודית. נכדתו של לוי,  (1906–1943) סייעה לתנועת ההתנגדות הצרפתית במהלך מלחמת העולם השנייה והוצאה להורג על ידי הגרמנים. היא אחת מ-16 הנציגים של צרפת הלוחמת שנקברו ב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:רבנים ראשיים של צרפת
מקרנה לילדים

**מקרנה לילדים** היא קלטת ילדים שהופקה על ידי "קלסיקלטת", ו"מרתון הפקות" ויצאה בשנת 1996.וכוללת גרסאות כיסוי לשירי ריקודים שהיו פופולרים באמצע שנות התשעים בישראל עם מילים עבריות מקוריות (כלומר לא תרגום ישיר) שנכתבו על ידי הסופרת ליאור אבורמן עידן ובהשתתפות דנה דבורין.

## הפקה ושידור
הקלטת צולמה בקיבוץ עין גב הסמוך ל.

הבובות הענק שהשתתפו בקלטת הן "ימי", "שוש", "מיסטר שוקו" ו"שוגי". התרנגול המצויר מהסדרה "ימי" הופיע גם בתחילת הקלטת.

בעקבות ההצלחה של הקלטת יצאה באותה השנה קלטת הדרכה לריקודים עם הכוריאוגרפית של הקלטת דפנה בן יצחק.

שנה לאחר מכן בשנת 1997 יצאה קלטת דומה בשם "מועדון גן הרקדנים" בהנחייתה של גלית גיאת שלדמותה קוראים מקרנה ובקלטת ישנם גם שירים שדומים לקלטת המקורית. באותה השנה גם יצאה קלטת המשך בשם "מקרנה לילדים 2" בהנחייתה של דנה דבורין, ובכתיבתו של חנוך רעים. בהמשך הוחלף חנוך רעים, ובמקומו השתתפו בקלטת בועז בן דוד וינון בן דוד.

## הדמויות והשחקנים

* דנה דבורין
* חנוך רעים ־ דמויות שונות
* טליה גיחון ־ ילדה
* חני מילר ־ ילדה

## השירים בקלטת

#
#
#
#
#

## ראו גם

* מועדון גן הרקדנים – קלטת דומה.
* מקרנה לילדים 2 – קלטת המשך.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קלטות ילדים ישראליות
קטגוריה:קלסיקלטת: קלטות
קטגוריה:עין גב

## הערות שוליים

קטגוריה:יצירות משנת 1996