די-גיד-בי

**די-גיד-בי** (צרפתית **Diy-Gid-Biy**) הם 16 אתרים ארכאולוגיים המסומנים כ-DGB01 עד DGB16, השוכנים בשבעה כפרים בהרי מנדרה  ומשתרעים על-פני שטח של כ-25 קמ"ר בצפון קמרון, סמוך לגבול עם ניגריה. המבנים באתרים נבנו בבנייה יבשה, ככל הנראה בין המאה ה-12 למאה ה-17, על-ידי תרבות שזהותה אינה ידועה. באתרים שמשמעות שמם בשפת מאפה  היא "חורבות מגורי הצ'יף" נעשה כיום שימוש בידי שבטי מאפה  שמשתמשים בהם כאתרי פולחן. בשנת 2025 הוכרזו האתרים כאתר מורשת עולמית.

## היסטוריה
נראה כי המבנים באתרים הוקמו במספר שלבים בין המאה ה-12 למאה ה-17. השרידים העתיקים ביותר הם מהמאה ה-12 – DGB01 מתוארך לסביבות 1250 לספירה ונמצאו בו ראיות לנוכחות של תרבות קדומה יותר. עם זאת, תיארוך פחמן-14 הראה כי מרבית המבנים מאוחרים יותר, ומתוארכים למאה ה-15 ואילך. תקופה זו חופפת להתפשטות האסלאם במישורי ימת צ'אד וחיבורו של האזור לרשת סחר העבדים האטלנטי, וכן לבצורת קשה ששררה באזור ימת צ'אד בראשית המאה ה-15. זהותם של הבונים נותרת עלומה ואין לגביה מקורות כתובים או בע"פ.

חפירות ארכאולוגיות חשפו רצף מורכב של שלבי בנייה שנמשכו מאות שנים, עם עדות לשימוש למגורים ולפולחן. השימוש למגורים מוסק מממצאים של פסולת ביתית ושל שרידי תנורים ששימשו להכנת בשר, בעיקר בהקשר טקסי; בעוד שהייעוד הפולחני של האתר נלמד ממזבח בחצר המרכזית של DGB01 כמו גם חרסים המייצגים ישויות אלוהיות, וראיות המצביעות על מנהג של הקרבת קורבנות. עוד נמצאו ראיות לפעילות רוחנית הקשורה למים, גשם ולפריון, וייתכן שקשורה לבצורת ששררה באזור במאה ה-15. בין היתר נמצאה כמות גדולה של חול ועפר מאפיק נהר סמוך שהובאה ל-DGB02 וייתכן שייצגה מים זורמים. שימושים נוספים של האתרים שהוצעו כוללים מבנים מבוצרים או מקומות מסתור בעת מלחמה, מקומות קבורה לצ'יפים מקומיים, אזורי מגורים לאליטה החברתית או אזורי מסחר ושווקים. בשלב מסוים האתרים ננטשו על-ידי תושביהן המקוריים ומאוחר יותר הגיעו אליהם בני המאפה שערכו שינויים בחלק מהמבנים.

האתרים היו מוכרים מזה שנים רבות, אך מחקר ארכאולוגי של ממש החל רק בשנת 2001 עם חפירות ב-DGB02 ו-DGB08. באתרים נמצאו מספר ממצאים דוגמת חפצי מתכת ששימושם אינו ידוע, גרזן, אבן רחיים עליונה, פטישי אבן עשויים קוורץ ועוד. ב-DGB01 נמצא ממצא ייחודי בדמות חפצי נחושת וזכוכית שמקורם אינו מקומי ועל כן העידו על קשרים עם עם אזורים אחרים. עוד ממצאים מ-DGB01 כוללים חנית ברזל וראשי חיצים מברזל שנמצאו מתחת לרצפת האתר, וכן מעדר ושרשרת, המעידים כולם על ידע בהתכת ברזל וחישול כלים.

## אדריכלות
לאתרים ארבעה מאפיינים ייחודיים – אדריכלות שאינה אופיינית לאזור, המיקום ההררי, סימונם כמקום מגוריו של צ'יף וממצאי הקדרות. המבנים נבנו בבנייה יבשה (ללא חומר) ממבחר סוגי אבן המצויים באזור – גרניט, בזלת, קוורץ ועוד. האבנים לא סותתו אלא הונחו זו על גבי זו עם אבנים קטנות יותר שמילאו את הרווחים ביניהן וחיזקו את הקירות. הם עגולים או חצי עגולים בצורתם וכוללים גרם מדרגות, מעבר או פרוזדור, ממגורה, במה, טרסות וקירות כפולים, אם לא כל המבנים כוללים את כל המרכיבים האלו. קיים דמיון מסוים בין מאפיינים אדריכליים של האתרים למבנים מסוימים בזימבבואה הגדולה. המבנים נחלקים לפי גודלם לארבע קבוצות בשטח הנע בין 50 מ"ר למבנה הקטן ביותר (DGB09) ל-1,680 מ"ר לגדול שבהם (DGB01). הקירות עבים ורוחבם מגיע למטר עד 3.40 מטרים, ואורכם עשוי להגיע ליותר מ-20 מטרים. בסביבות המבנים נמצאו גם שרידים של טרסות חקלאיות שגובהן נע בין 40 ס"מ ל-150 ס"מ ורוחבן נע בין 30 ס"מ ל-150 ס"מ.

## האתרים כיום
כיום עושים במבנים שימוש בני המאפה שאבותיהם התיישבו באזור בין המאה ה-15 למאה ה-17. אלה רואים בהם מקומות קדושים המאוכלסים על-ידי רוחות אבותיהם, ועושים במבנים שימוש להקרבת קורבנות ולטקסים. קורבנות של כבשים, עיזים, תרנגולות ומתת בדמות טבק ובירה מקומית, נוהגים בתחילתה ובסופה של העונה הגשומה ובמועדים חשובים אחרים כגון חתונות, לידות, לוויות וכיוצ"ב. באתר ישנם גם קברים של נכבדים, הקשורים לטקסים ייחודיים המעידים על הקשר שבין הקהילה לפולחן אבות. הקברים עשויים מבור בצורת גליל שעליו מונחים פיסת אבן גדולה ורוגם נמוך, והם מוקפים בקירות אבן.

## אתר מורשת עולמית
במסגרת ועדת המורשת העולמית של ארגון אונסק"ו שהתכנסה בפריז ביולי 2025 הוכרזו 16 אתרי די-גיד-בי כאתר מורשת עולמית סדרתי בשם "הנוף התרבותי של די-גיד-בי בהרי מנדרה". כל 16 האתרים מקובצים בשטח בן 2,500 הקטאר שסביבו יש אזור חיץ בן 2,372.3 הקטאר.

## ראו גם
* זימבבואה הגדולה

## קישורים חיצוניים
* Archaeology and cultural heritage in Cameroon: the case of the DGB sites

## הערות שוליים

קטגוריה:אפריקה: אתרים ארכאולוגיים