open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מורה (נהר)

**מורה** (קרואטית, הונגרית וסלובנית: **Mura**, גרמנית: **Mur**) הוא נהר במרכז אירופה, העובר במדינות סלובניה, אוסטריה, קרואטיה והונגריה. נשפך לנהר דראווה, שנשפך לבסוף לנהר הדנובה.

מקורו של הנהר נמצא בפארק הלאומי האוסטרי הוהה טאורן, בגובה 1,898 מטר מעל גובה פני הים. אורכו הכולל הוא 465 קילומטר, כש-295 קילומטר נמצאים באוסטריה, 98 בסלובניה, והשאר עובר לסירוגין על גבול קרואטיה-הונגריה, ומסתיים ליד העיירה לגארד שבקרואטיה, שם הוא נשפך לנהר דראווה. העיר הגדולה ביותר בה עובר הנהר היא גראץ שבאוסטריה.

במקומות שונים בנהר ישנן עדויות על טחנות מים שהופעלו על ידי זרם הנהר מאז המאה הרביעית לפנה"ס. השיטה של הפעלת טחנות על ידי מים אומצה מאוחר יותר על ידי הסלאבים והמדיארים שהגיעו לאזור. בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 עוד פעלו טחנות רבות מכוח הנהר. כיום פועלת רק טחנה סלובנית אחת בשם "Babičev mlin".

בנהר ישנן כמויות קטנות של זהב, אמנם לא מספיק בשביל שינוצל כיום, אך בתקופות קדומות השתמשו בו.

## קישורים חיצוניים

* נהר מורה באתר אונסק"ו

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בלקן: נהרות ונחלים
קטגוריה:אוסטריה: נהרות
קטגוריה:סלובניה: נהרות ונחלים
קטגוריה:הונגריה: נהרות ונחלים
קטגוריה:קרואטיה: נהרות ונחלים
קטגוריה:נהרות גבול
עמק השלום

שמאל|250px

**עמק השלום** הוא חווה הנמצאת בתחום רמת השניים (מכונה גם **עמק השניים**) באפיק נחל השופט באזור רמות מנשה.

## היסטוריה
בעמק השלום התגוררו מאז 1960 שני גרמנים מכת "אוהבי ישראל", השופט ד"ר אוסקר אדר וחברו אדריאן, אחרי שרכשו את חלקת האדמה, שתלו, זרעו ונטעו. בניגוד לבעלי נכסים אחרים הם הציבו במקום שלט גדול שבו נכתב "הכניסה מותרת", והזמינו מטיילים ביערות מנשה להיכנס לשבת, לאכול ולקטוף פירות.

ב-1964 הצטרף למקום חוקר תנ"ך אוסטרי בשם הרמן בצנר מקהילת "ידידי אנוש" שהאמינה שסוף העולם היה אמור להגיע לקראת סוף המאה ה-20, עמק השלום הקרוב למגידו (היא ארמגדון) נראה לו כמקום הולם לקדם את מלחמת גוג ומגוג.

במהלך התקופה עזב אדריאן את המקום.

ב-1967 ד"ר אדר התגייר, עזב את המקום ועבר לירושלים. בצנר נותר לבד והמשיך לעבד את החווה, מדי תקופה היו מגיעים למקום צעירים, בעיקר מגרמניה, לעזור לו.

ב-1972 הצטרף לחווה יוסף אלישע (יוזף שמידט) מצ'כיה, והשניים המשיכו במסורת קבלת הפנים.

לעת זקנה תרמו השניים את המקום למועצה האזורית מגידו וציוו את המקום לפעילות אשר תתרום לעם ישראל ולנזקקים ותשמור על הצביון האקולוגי של המקום.

ב-2000 נפטרו אלישע ובצנר.

את השטח קיבלה עמותת "לטם", המסייעת לאוכלוסייה עם צרכים מיוחדים לצאת לטבע.

ב-2020, השדות החקלאיים של רמת השניים, שם עמק השלום נמצא, עמדו מול אפשרות הריסה עבור בנייה של כ-3,000 יחידות דיור עבור הרחבת העיר יקנעם עילית. בין ראש עיריית יקנעם עילית, סימון אלפסי, לבין ראש המועצה האזורית מגידו, איציק חולבסקי, מתנהל מאבק משפטי וציבורי בעניין זה, שכן כל אחד מהם תובע את השטח לעצמו ומייעד לו שימוש שונה. שני הצדדים מעוניינים לפתח באזור, אלפסי את עירו וחולבסקי את מושב עין העמק ושאר המושבים והקיבוצים הסמוכים, וההחלטה בעניין ניתנה לשרת הפנים איילת שקד, שהחליטה להותיר את שטח עמק השלום כשטח טבע לרווחת הציבור.
שמאל|ממוזער|250px|שלט לכיוון עמק השלום
שמאל|ממוזער|250px

## ראו גם
*יער הזורע

## קישורים חיצוניים

* עמק השלום (עד 2000) באתר ספרייה הלאומית
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רמות מנשה
שלום
קטגוריה:יקנעם עילית
קטגוריה:עין העמק
Ratfaces Home Videos Presents Useless ID

שמאל|ממוזער|250px|כרזת הסרט
**Ratfaces Home Videos Presents Useless ID** הוא סרטון DVD אודות להקת הפופ פאנק הישראלית Useless ID.

התקליטון הושק ב-23 בספטמבר 2006, במועדון הבארבי בתל אביב.

בין היתר, מכיל התקליטון את כל הקליפים של הלהקה, תמונות, הופעות חיות, סרטון "מאחורי הקלעים" ועוד.

התקליטון הופק בלייבל EarSay Records, השייך לחנות האוזן השלישית.

## הפקה
### הפקת [[DVD]]
* יובל דגן
* גיא כרמל
* יותם בן חורין
* ניר גוטרימן
* דורון בן טוב
* יסמין רוסו
* יאיר יונה

### קליפים
* **Bring Me Down**
** הפקה בידי אסף פורמן (2002)
* **Too Late To Start Over**
** הפקה בידי איתי סיקולסקי (2003)
* **The Worst Holiday I've Ever Had**
** הפקה ובמוי שרון ישראל, צילום בידי אסף פורמן (2003)
* **At Least I Tried**
** הפקה בידי תמר וואלה (2003)
* **Turn Up The Stereo**
** הפקה ובמוי שרון ישראל (2004)
* **Pink Stars and Magazines**
** הפקה ובמוי אדם ויסר/שרון ישראל (2005)
* **State Of Fear**
** הפקה בידי ערן רותם (2005)

## קישורים חיצוניים

* אתר להקת יוסלס איי.די

קטגוריה:יוסלס איי.די
קטגוריה:אלבומי אוסף וידאו קליפים
קטגוריה:אלבומי פאנק (Punk)
פייקריט

ממוזער|שמאל|250px|לבנת פייקריט שאליה נורה קליע בקוטר 7.62 מ"מ. הקליע ניתז מהלבנה ולא חדר אותה. רק לאחר ירי של 7 קליעים נוספים הקליעים חדרו את הלבנה.
**פייקריט** (באנגלית: **Pykrete**) הוא חומר אשר 14% ממשקלו נסורת עץ ו-86% ממשקלו מים, מעורבבים ומוקפאים.

הפייקריט הומצא בשנת 1942 על ידי ממציא אנגלי, ג'פרי פייק (Geoffrey Pyke).

לחומר זה כוח עצום ויכולת לעמוד בלחץ גבוה של עד 21 מגה-פסקל (21 מיליון קילוגרם כוח למטר מרובע). כך למשל אינץ' אחד מחומר זה יכול להחזיק מכונית ממוצעת עליו.

דרך נוספת להכנת פייקריט היא באמצעות שבבי עץ במקום נסורת, בדרך כלל בתערובת של 50%-50% עם מים.

כיום אין לפייקריט שימושים רבים. הוא הומצא במלחמת העולם השנייה והיה אמור לשמש בפרויקט חבקוק, בבניית נושאת מטוסים ענקית וקלה שתוכל לשאת עליה עד 600 מטוסים. לבסוף הפרויקט לא יצא אל הפועל בשל עלותו הגבוהה, שנאמדה בכ-70 מיליון דולר של אותם ימים ובגלל שנושאת המטוסים הומצאה מלכתחילה בשל מחסור בפלדה, אולם בפועל היה צורך להשתמש ביותר פלדה כדי לבנות את מקררי הספינה העצומים מאשר הפלדה בנושאת מטוסים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הנדסת חומרים
קטגוריה:קרח
קטגוריה:עץ (חומר גלם)
אנגלברט הומפרדינק

**אֶנְגֶלְבֶּרְט הוּמְפֶּרְדִינְק** (בגרמנית: **Engelbert Humperdinck**; 1 בספטמבר 1854 – 27 בספטמבר 1921) היה מלחין גרמני, שזכה לפרסום כמלחין האופרה "הנזל וגרטל".

## ביוגרפיה
הומפרדינק היה בנו של מורה בגימנסיה בעיר זיגבורג שבפרובינציית הריין. כבר בילדותו למד נגינה בפסנתר, ובהיותו בן 12 כתב את חיבוריו הראשונים לפסנתר. לאחר סיום לימודיו בגימנסיה החל ללמוד אדריכלות לבקשת אביו, אולם כעבור זמן קצר פנה למוזיקה. הוא התקבל לקונסרבטוריון בקלן ולאחר זכייה במלגה המשיך בקונסרבטוריון במינכן ובברלין, שם זכה במלגה נדיבה מקרן מנדלסון.

זכייה זו אפשרה לו מסע לאיטליה, שם נפגש בנאפולי עם ריכרד וגנר. וגנר התרשם מהומפרדינק והזמינו לפסטיבל בביירוית שם עזר לו הומפרדינק בהפקת האופרה "פארסיפל" ואף שימש כמורה למוזיקה לבנו של וגנר, זיגפריד.

זכייה במלגה נוספת אפשרה לו מסע נוסף באיטליה, צרפת וספרד, שם לימד בקונסרבטוריון של ברצלונה בשנים 1885–1886. ב-1887 חזר לקלן וב-1890 נתמנה לפרופסור בקונסרבטוריון של פרנקפורט. יצירותיו הראשונות שזכו להצלחה היו ההומורסקה לזמר ותזמורת ובלדה למקהלה.

פרסומו החל בשנת 1893 באופן מקרי. אחותו אדלהייד וטה (Adelheid Wette) ביקשה ממנו להלחין מספר מנגינות לסיפורם המפורסם של האחים גרים, "הנזל וגרטל", כדי שילדיה יוכלו להציג את הסיפור בתיאטרון הבובות שלהם במסגרת חגיגות בית ספרם. בחגיגה נכחו הומפרדינק וידידו המלחין והמבקר הוגו וולף, ששכנע אותו להרחיב את היצירה עד כדי אופרה. את הליברית כתבה אחותו. הצגת הבכורה הייתה בתיאטרון החצר בוויימאר ב-23 בדצמבר 1893, והקנתה להומפרדינק תהילת עולם. האופרה מבוצעת עד ימינו, והיא האופרה הגרמנית ה"פוסט-וגנריאנית" המפורסמת ביותר. בישראל הועלתה היצירה באופרה הישראלית החדשה, בתרגומו העברי של אברהם עוז ובבימויה של רנה ירושלמי.

בין האופרות הנוספות שחיבר הומפרדינק, אשר לא זכו להצלחה כזו, יש לציין את "ילדי המלך" (1897), שבה משתמש הומפרדינק לראשונה בטכניקה של שירה דיבורית, שהיא הפקת קול בין זמרה לדיבור. בטכניקה זו השתמשו לאחר מכן ארנולד שנברג, אלבן ברג, קורט וייל ועוד.

## לקריאה נוספת
* שלמה הד, **אופרה-סיפורן של 120 האופרות הגדולות**, 1991.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מלחינים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מלחיני אופרה גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1854
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1921
45 (מספר)

**45** (במילים בלשון זכר: **ארבעים וחמשה**; בלשון נקבה: **ארבעים וחמש**) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 44 ולפני 46.
ממוזער|שלט בית מספר 45 ברחוב בירושלים
## במתמטיקה
* 45 הוא מספר משולשי, מספר הקסגונלי, מספר הרשאד וגם מספר קפרקר (ריבועו הוא 2025 ו-20+25=45).
* זווית של 45 מעלות היא חציה של זווית ישרה ולעובדה הזו יש משמעויות טכנולוגיות וארכיטקטוניות רבות.
* 45 דקות הן 3/4 שעה. פרק זמן זה נוח למדידה והרבה הליכים נערכים בפרק זמן כזה.
* שיעור פרונטלי נמשך, על פי רוב, 45 דקות.

## במדע
* 45 הוא המספר האטומי של רודיום.

## בתנ"ך
המספר 45 מוזכר בתנ"ך כאשר אברהם מבקש מה' לרחם על סדום אם יימצאו בה 45 צדיקים.

## בספורט
45 דקות הוא משך הזמן של כל מחצית במשחק כדורגל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מספרים טבעיים
קמדן (ניו ג'רזי)

**קמדן** (באנגלית: **Camden**) היא עיר המשמשת כמרכז האדמיניסטרטיבי של מחוז קמדן שנמצא בניו ג'רזי, ארצות הברית. העיר יושבת על גדת נהר הדלאוור, וממוקמת מול פילדלפיה. מספר התושבים בשנת 2009 נאמד ב-78,790.

אוניית צי ארצות הברית ניו ג'רזי עוגנת על גדת הנהר ומהווה את אחת מהאטרקציות המרכזיות בעיר.
[שמאל|ממוזער|300px|[אוניות המערכה מסדרת איווה#"ניו ג'רזי" (BB-62)|אוניית המערכה "ניו ג'רזי" (BB-62) עוגנת כמוזיאון צף בעיירה]]

בשנת 2004 זכתה העיר בתואר המפוקפק "העיר המסוכנת ביותר בארצות הברית". על פי סקר של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, יותר מ-44% מתושבי קמדן חיים חיי עוני. זהו אחוז העניים הגבוה ביותר בעיר בארצות הברית.

בין התושבים המפורסמים של העיר היה המשורר וההומניסט האמריקאי וולט ויטמן, שחי בעיר את שנותיו האחרונות ואף נטמן באחד מבתי הקברות שלה.

## שחיתות פוליטית
לאורך השנים, שלושה ראשי עיריית קמדן הורשעו בשחיתות: אנג'לו הריצ'טי (Angelo Errichetti), ארנולד ובסטר (Arnold Webster) ומילטון מילן (Milton Milan). ב-1981, הורשע הריצ'טי ביחד עם עוד שלושה אחרים בקבלת שוחד בסך 50,000 דולר מסוכנים חשאיים של ה-FBI בתמורה לסיוע לשייח' ערבי פיקטיבי להיכנס לארצות הברית. תחבולת ה-FBI בה נתפס הריצ'טי הייתה חלק ממבצע Abscam. ב-1999, ובסטר, שהיה בעברו המפקח על בתי הספר הציבוריים של עיריית קמדן, הודה באשמה כי לאחר שהתמנה לראש העיר העביר לעצמו 20,000 דולר מכספים שיועדו לבתי הספר. ב-2000, נגזר דינו של מילן ליותר מ-6 שנות מאסר על קבלת שוחד משותפים של בוס המאפיה ראלף נטלה (Ralph Natale), בקשת שוחד ושיפוצי בתים בחינם מספקים של העיר, מעילה בכספי קמפיין בחירות, והלבנת כספי סחר בסמים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו ג'רזי: ערים
קטגוריה:ארצות הברית: ערי חוף
קטגוריה:ארצות הברית: ערי נמל בחוף המזרחי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1626
ניסירוס

**ניסירוס** (ביוונית: **Νίσυρος**) הוא אי יווני הנמצא בים האגאי ומהווה חלק מקבוצת האיים הדודקאנסיים. בימי קדם קראו לאי בשם **פורפיריס**.

גודל האי הוא 41,6 קילומטרים רבועים ובמרכזו נמצא לוע של הר געש פעיל. ההתפרצות האחרונה התרחשה בשנת 1888.

נכון ל-2011, מספר התושבים באי היה 1,008 נפשות.

לפי המיתולוגיה היוונית האי נוצר כאשר פוסידון חתך חלק מהאי קוס והטיל אותו בטיטן פוליווטיס, כדי למנוע את הימלטותו.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של האי בשפה האנגלית 

קטגוריה:יוון: איים
קטגוריה:האיים הדודקאנסיים
הוקאידו

**הוקאידו** (ביפנית: **北海道**, ברומאג'י: Hokkaidō) הוא האי הצפוני של יפן. הוקאידו מהווה חבל ארץ אחד ובו מחוז בודד - המחוז הגדול ביפן. האי הוא השני בגודלו ביפן (אחרי הונשו) וה-21 בגודלו בעולם. מצר צוגרו מפריד בין האי להונשו. מתחת למצר עוברת מנהרת סייקן, שאורכה 53.85 ק"מ והיא מנהרת הרכבת השנייה הארוכה ביותר בעולם לאחר מנהרת בסיס הגוטהארד. העיר הגדולה באי היא סאפורו, והיא משמשת גם כבירת המחוז.

האי נמצא בקצה הצפוני של יפן, ליד רוסיה, והוא מוקף על ידי האוקיינוס השקט, ים יפן וים אוחוצק. מרכזו של האי כולל מספר רכסי הרים וכן מישורים געשיים. האי פעיל מבחינה סייסמית, ורעידות אדמה פוקדות אותו תדיר. שטחו של האי 83,452.47 קמ"ר, קרוב לשטחה של אוסטריה. אוכלוסייתו מונה 5,702,131 תושבים (נכון ל-2003).

ב-25 בספטמבר 2003 פגעה באזור רעידת אדמה קטלנית בעוצמה 8 בסולם ריכטר.

## גלריה

KuroDake IMG_0569C.JPG|קורודאקה, הר בשמורת הטבע דאיסטסוזאן בשלכת
IMG 0729CAkan Lake.JPG|העיר והאגם בשמורת הטבע אקאן
Form Shiretoko Pass 2010-09-22.jpg|מבט לכיוון מזרח מהלשון הצפונית של האי, ליד העיר ראוסו. במרחק משתקפים איים השייכים לטריטוריה רוסית
Hokkaido_-_Biei,_Shikisai_no_Oka,_july_2007_(941993652).jpg|גינת פרחים "שיקיסאי נו אוקה" באזור ביאיי


## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:יפן: איים
קטגוריה:יפן: חבלי ארץ
קטגוריה:איים בים יפן
קטגוריה:יפן: מחוזות
1958 בקולנוע

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1958 ונוגעים לעולם הקולנוע.

## סרטים שוברי קופות

## פרסים

## יצאו לאקרנים
*"**[[הזקן והים]]**"- גרסה קולנועית ראשונה לספרו הנודע של ארנסט המינגוויי בכיכובו של ספנסר טרייסי, המגלם דייג קשיש המפתח ידידות מיוחדת עם נער היוצא לדוג איתו.
*"**[[ורטיגו (סרט)|ורטיגו]]**"- מותחן פסיכולוגי שביים אלפרד היצ'קוק בו בלש חוקר אישה אחוזת דיבוק, הוא מתאהב בה וזו מתאבדת לנגד עיניו. לאחר מכן פוגש אישה בעלת דמיון רב לאותה אישה.
*"**[[ילדים של מישהו אחר]]**"- סרט מלודרמטי של הבמאי תנגיז אבולדזה 
*"**[[מלכים הולכים קדימה]]**"- סרט מלחמתי שצולם בשחור לבן והופק באולפני יונייטד ארטיסטס העלילה מתרכזת במהנדס רכבות אלמן ברוסיה הסובייטית שמחפש אחר אישה שתעזור לו לגדל את ילדיו.
*"**[[הקיץ הארוך והלוהט]]**"- הסרט מבוסס על סיפורים מאת זוכה פרס נובל, ויליאם פוקנר ובעיקר על ספרו "הכפר" (The Hamlet).
*"**הבועה**"- זוועיתון מדע בדיוני בכיכובו של סטיב מקווין. הסרט מספר על מטאור שפוגע בכדור הארץ ונושא עמו גוש ג'לי שמסוגל לנוע בכוחות עצמו ולבלוע כמעט כל מה שעומד בדרכו.
* בין שתי ערים - עיבוד לרומן "בין שתי ערים" מאת דיקנס בכיכובו של דירק בוגרד

## נולדו
* 3 במרץ – מירנדה ריצ'רדסון, שחקנית
* 10 במרץ – שרון סטון, שחקנית
* 21 באפריל – אנדי מקדואל, שחקנית
* 29 באפריל – מישל פייפר, שחקנית
* 29 במאי – אנט בנינג, שחקנית
* 8 ביולי – קווין בייקון, שחקן
* 16 באוגוסט – מדונה, זמרת ושחקנית
* 25 באוגוסט – טים ברטון, במאי
* 16 בספטמבר – ג'ניפר טילי, שחקנית 
* 16 באוקטובר – טים רובינס, שחקן ובמאי

## נפטרו
* 15 באפריל – אסטל טיילור, שחקנית
* 19 במאי – רונלד קולמן, שחקן
* 15 בנובמבר – טיירון פאוור, שחקן

## ראו גם
*1957 בקולנוע 
*1958
*1959 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

## קישורים חיצוניים

* שנת 1958 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
בית שלום עליכם

**בית שלום עליכם** הוא מרכז לתרבות היידיש שהוקם בתל אביב בשנת 1966, ונקרא על שמו של הסופר היידי הנודע שלום עליכם. מנהלו זה שנים רבות הוא פרופ' אברהם נוברשטרן.

המרכז עורך הרצאות ושיעורים בנושא שפת יידיש ותרבותה, ומקצה מדי שנה מלגות לחוקרים ומלומדים העוסקים ביידיש. במקום אולמי הרצאות, ספרייה, ארכיון של שלום עליכם ואולם תערוכות. כתב העת "דווקא" יצא לאור בידי בית שלום עליכם במשך שנים אחדות.

## הקמת הבית
בשנת 1961 נוסד בניו יורק, על ידי ועד הפועלים היהודי ביוזמתו של יצחק דב ברקוביץ חתנו של שלום עליכם, ועד ציבורי להקמת בית שלום עליכם בתל אביב. הוועד הציב לעצמו יעד לאסוף 100,000 דולר לצורך בניית הבית וקיווה לכספים נוספים שישמשו כקרן לתחזוקה שוטפת של הבית. עיריית תל אביב-יפו הבטיחה להקצות מגרש לצורך בניית הבית. הוועד הציבורי ביקש מגרש בקריית מאיר, בסמוך לבית סוקולוב, בית טשרניחובסקי ובית ציוני אמריקה שהיוו את המרכז התרבותי של תל אביב, אולם בסופו של דבר הבית נבנה מעט מזרחה משם במרכז התרבותי החדש. בהמשך הוקמו בינו ובין קריית מאיר מוזיאון תל אביב לאמנות, ספריית בית אריאלה והמשכן לאמנויות הבמה.

אבן הפינה לבית שלום עליכם הונחה ב-27 באפריל 1964 והבנייה החלה כמה חודשים מאוחר יותר. בניית הבית הושלמה באפריל 1966 וחנוכת הבית התקיימה ב-15 במאי 1966 בנוכחות נשיא המדינה זלמן שזר לכבוד האירוע סללה עיריית תל אביב את הרחוב שעל ידו הוקם הבית, לימים רחוב ברקוביץ. בשנותיו הראשונות הבניין היה בשימוש אך מעט, דבר שגרר ביקורת על ההשקעה הציבורית הרבה בבניית המבנה ובתחזוקתו.

הבניין הנמצא ברחוב ברקוביץ' תוכנן על ידי האדריכל אוריאל כהנא, שהיה נשוי לנכדתו של שלום עליכם.

ארכיונו של שלום עליכם השמור במקום כולל כשמונת אלפים מכתבים ממנו ואליו, כתבי יד של כמה מיצירותיו, וכן תיעוד עשיר של הביקורת והמחקר על יצירתו במשך למעלה ממאה שנה. 

מנהלו הראשון של המוסד היה אברהם ליס, שכיהן בתפקיד זה משנת 1966 ועד 1998. מנהלו הנוכחי הוא פרופ' אברהם נוברשטרן שנושא בתפקיד משנת 1998.

מראשית המאה ה-21 משמש הבית כמרכז לתרבות יידיש ושפתה. למעלה מעשרים קורסים מתקיימים מדי שנה, מרמת מתחילים ועד לקורסי ספרות מתקדמים. כמו כן מתקיימים במקום קונצרטים, ערבי שירה ומופעים של קברט הבית: אסתּרס קאַבאַרעט. 

בית שלום עליכם מחלק מלגות לסטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה, וכן תומך בפרסום ספרים על תרבות יידיש ויהדות מזרח אירופה. 

## פרס בית שלום עליכם



בית שלום עליכם מחלק את פרס שייבר לספרות ואמנות. בין השאר זכו בפרס:
*1982 - גדעון שמר
*1983 - שמואל רודנסקי, שמואל סגל ושמואל עצמון על המופע "די קליינע מענטשעלעך״
*1985 - ש. שלום
*1986 - דב סדן יצחק ינסביץ' אמנון שמוש בתחום הספרות ישראל בקר שלמה ארצי בתחום המשחק
*1987 - דובי זלצר, על תרומתו לתרבות ולמוזיקה היהודית
*1989 - אהרן אפלפלד
*1990 - שלמה ניצן על תרומתו לבמה, לתרבות והתיאטרון הארץ ישראלי
*1995 - אורה זיטנר, על תקליט שירי יידיש שהוציאה
*1996 - חנוך ברטוב
*1997 - יוסל ברגנר, איצ'ה גולדברג, אהרן מגד ודודו פישר

## ראו גם

*יונג יידיש (עמותה)
*בית לייוויק  

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים
קטגוריה:תל אביב-יפו: תרבות
קטגוריה:יידיש
קטגוריה:שלום עליכם
קטגוריה:הצפון החדש
אוג קוצני

**אוֹג קוֹצָנִי** (שם מדעי: *Rhus tripartita*) הוא שיח קוצני, מין בסוג אוג, ממשפחת האלתיים.

גובהו של האוג הקוצני 0.5-3 מטרים. השיח מורכב מענפים מארכים רבים המתפצלים מחלקו התחתון, והמצמיחים ענפי משנה, שעליהם סעיפים קצרים נושאי קוצים. העלים מנוצים, בעלי שלושה עלעלים. מערכת השורשים מפותחת, ומעמיקה חדור לקרקע.

הצמח דו ביתי. הפרחים ירקרקים וקטנים, צומחים בתפרחות על ענפים קצרים שבבסיסיהם שושנות עלים. ההאבקה נעשית על ידי הרוח ועל ידי חרקים.

הפרי הוא בית גלעין כדורי, פחוס מעט. צבעו אדום בזמן ההבשלה, קוטרו כחצי ס"מ. לאחר ההבשלה נושרים הפירות ונובטים במקום נפילתם.

משרעת התפוצה של האוג הקוצני היא מערב אירנו-טורנית, בייחוד הוא נפוץ בארצות מערב צפון אפריקה. בארץ ישראל נפוץ הצמח באזורי הספר במדבר השומרון, מדבר יהודה והנגב. ריכוז גדול נוסף מצוי בארץ בחבל הים-תיכוני, בצפון מערב השומרון. האוג הקוצני צומח בעיקר בין סלעים, טרשים ומצוקים; שורשיו המפותחים חודרים היטב בין הסלעים - שם משופר יחסית משק המים.

מחזור חייו ומקצב פעילותו של האוג הקוצני ייחודי ושונה משאר השיחים והעצים באזור תפוצתו. הצמח ירוק רוב השנה, ועליו נושרים בשלכת קיץ קצרה ביולי-אוגוסט. הליבלוב מתחיל כבר בספטמבר, ונמשך עד אפריל. הפריחה, המתחילה מעט אחרי הליבלוב, בספטמבר, מסתיימת בדצמבר, הפירות מבשילים בין ינואר למאי.

סבורים כי מחזור חייו השונה של האוג הקוצני מעיד כי הוא שריד מתקופות בהן היה האקלים בארץ ישראל לח יותר. לגבי האוכלוסיות של האוג הקוצני אשר בחבל הים תיכוני, סבורים כי הן צומחות שם בשל פעילות האדם - כריתה, שרפה ורעייה.

האוג הקוצני משמש כמו גם בן סוגו אוג הבורסקאים להפקת חומרים לעיבוד עורות, לצבע ולרפואה.

בישראל, האוג הקוצני הוא ערך טבע המוגן על פי חוק.

## לקריאה נוספת
* מיכה לבנה, **לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל**, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שיחים
קטגוריה:אלתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: אלתיים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
אטול אוליטי

שמאל|ממוזער|250px|אטול אוליטי בצילום מהאוויר
**אוליטי** הוא אטול שנמצא באיי קרוליין שבמערב האוקיינוס השקט. האטול מורכב מ-40 איים קטנים ששטחם הכולל הוא 4.5 קמ"ר, המקיפים לגונה ששטחה 548 קמ"ר (הרביעית בשטחה בעולם). האטול מהווה חלק ממדינת יאפ שבמיקרונזיה. אוכלוסיית אוליטי הייתה 773 תושבים בשנת 2000. ארבעה מתוך איי האטול מיושבים: **פאלאלופ**, **אזור**, **מוגמוג** ו**פדאראי**, כאשר **פאלאלופ** הוא הנגיש מביניהם מאחר שיש בו מסלול המראה, מלון קטן, תחנת דלק, חנות ובית ספר תיכון. **מוגמוג** מהווה מושבו של הצ'יף הגבוה של אוליטי אולם לכל אחד מארבעת האיים המיושבים יש צ'יף משלו.

ישנן מספר ספינות שקועות מימי מלחמת העולם השנייה בלגונה, שכן בסביבות האי נערכו מספר קרבות במהלך המלחמה. חלק מהספינות נהגו לדלוף דלק אולם הצי האמריקאי ביצע מבצע ניקוי בפברואר 2003. הים בסביבות אוליטי ממשיך להיות מתאים לדיג ולצלילה למרות שמספר טייפונים בשנים האחרונות שחקו חלק מהשוניות.

מספר התושבים באוליטי משתנה כל הזמן משום שבני האיים נוהגים לעבוד או ללמוד בחו"ל ואז לחזור. באירועים מיוחדים כמו סיום לימודים, חתונות או לוויות מספר התושבים יכול לעלות במידה רבה.

חלק מהאיים כוללים כעת רשת חשמל והכנסת טלפונים סלולריים ונגני וידאו הביאו לאטול המבודד הזה את העולם החיצוני.

## היסטוריה
אוליטי התגלה על ידי יורד הים הפורטוגלי דייגו דה רוצ'ה בשנת 1526.

במהלך מלחמת העולם השנייה האטול היה בסיס ימי חשוב לצי האמריקני. בתחילת המלחמה היפנים הקימו באיים תחנות רדיו ומזג אוויר והשתמשו מדי פעם בלגונה כמעגן. משום כך הפציצו נושאות מטוסים אמריקאיות את האיים ב-1944 ולאחר מכן השתמשו בהם כמקום היערכות לתקיפת הפיליפינים, טאיוואן ואוקינאווה.

ב-23 בספטמבר 1944, גדוד של הצבא האמריקאי נחת ללא הפרעה באוליטי משום שהיפנים פינו את האטול מספר חודשים קודם לכן. תוך מספר חודשים עגנו בלגונה 617 ספינות שהתכוננו לתקיפה אוקינאווה. היפנים תקפו מפעם לפעם את הספינות במעגן מהאי יאפ שהיה עדיין בשליטתם, ואף הסבו נזקים לאחת מנושאות המטוסים האמריקאיות בהתקפת קמיקזה מיוחדת שיצאה מיפן.

מסלול ההמראה בפאלאלופ נבנה במהלך המלחמה והאמריקאים השתמשו בו כבסיס אווירי. באותה תקופה תושבי האי פונו לפדאראי. שאר האיים הפכו לבסיסים שסייעו לספינות בלגונה.

## קישורים חיצוניים

* 

אוליטי
קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
אוליטי
ויליאם הולסי

**ויליאם פרדריק הולסי הבן** (באנגלית: **.William Frederick Halsey Jr**; 30 באוקטובר 1882 – 20 באוגוסט 1959) היה אדמירל צי בצי האמריקאי שפיקד על הצי השלישי לאורך רוב המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט נגד יפן.

## ביוגרפיה
הולסי נולד ב-30 באוקטובר 1882 באליזבת, ניו ג'רזי, וסיים את בית הספר לקציני ים של ארצות הברית בשנת 1904 עם מספר הישגים בתחום האתלטיקה. את השירות המוקדם שלו הוא העביר בעיקר על ספינות טורפדו ואוניות מערכה. צי ארצות הברית היה בתהליכי התרחבות באותה התקופה, ולכן חסרו לו קצינים רבים לאייש את השורות. הולסי היה בין הקצינים המעטים בצי שעבר ישירות מדרגת סגן משנה (Ensign) לדרגת סרן (captain), מדלג על פני דרגת סגן (Lieutenant Junior Grade). טורפדו וספינות טורפדו הפכו לתחום ההתמחות שלו, והוא פיקד על קבוצת ספינות טורפדו בשייטת הטרפדות הראשונה של הצי האטלנטי במהלך 1912–1913. כמו כן, הוא פיקד על מספר משחתות עד תחילת שנות ה-20. שירותו במהלך מלחמת העולם הראשונה זיכה אותו בצלב הצי.

מ-1922 ועד 1925 הולסי שירת בתור נספח הימייה בברלין שבגרמניה. בתחילת שנות ה-30, אלוף-משנה (Colonel) הולסי פיקד על שתי שייטות של משחתות, ולאחר מכן למד במשך מספר שנים במכללת המלחמה של הצי. לאחר סיום לימודיו ולפני שקיבל את הפיקוד על נושאת המטוסים הראשונה שלו, קיבל הולסי הדרכה בתעופה ימית ולמד להיות טייס ימי. בשנת 1938 קודם לדרגת אדמירל ופיקד על כוחות של נושאות מטוסים במהלך השנים הבאות.

אדמירל הולסי היה על סיפון אוניית הדגל שלו, נושאת המטוסים "אנטרפרייז", כששמע על התקיפה היפנית בפרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941. לאחר ששמע על התקיפה היפנית, הוא השמיע הערה על כך שבסיום המלחמה ידברו יפנית רק בגיהנום. במהלך ששת החודשים הראשונים של המלחמה, כוח נושאות המטוסים שלו השתתף במספר תקיפות כשהמפורסמת מביניהן היא הפשיטה של דוליטל. באותה התקופה הוא זכה לכינוי "הפר", בעקבות האימרה שלו: "הכה חזק, הכה מהר, הכה תדיר". מחלת עור קשה גרמה לו לפספס את קרב מידווי, ודרשה ממנו להעביר את הפיקוד על כוח נושאות המטוסים שלו לאדמירל ריימונד ספרואנס.

הולסי נטל בחזרה את הפיקוד על הכוח שלו במהלך סתיו 1942, בשלב קריטי בקרב גוודלקנל. עד סוף 1943 לחם כוח נושאות המטוסים של הולסי בקרבות רבים סביב איי שלמה. במהלך 1944-1945 האדמירל פיקד על מבצעים לכיבוש לוזון, לייטה ופלאו. כמו כן, השתתף בקרב במפרץ לייטה. הולסי היה נוכח על סיפון אוניית המערכה "מיזורי" בעת חתימת הסכם הכניעה של יפן, ב-2 בספטמבר 1945.

הולסי קודם לדרגת אדמירל צי בדצמבר 1945, ופרש משירות פעיל במרץ 1947. הולסי מת ב-20 באוגוסט 1959 בפישר'ס איילנד, ניו יורק, ונטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:אדמירלים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:טייסי צי ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי צלב הצי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:אדמירלי צי
קטגוריה:נספחים צבאיים אמריקאים
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של הצי
קטגוריה:מפקדי הצי השלישי של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1882
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1959
שריר הדלתא

**שריר הדלתא**, דלטואיד (TA: Musculus deltoideus or musculus deltoides) הוא שריר עבה וחזק העוטף את הכתף ונותן לה את צורתה המעוגלת. שמו ניתן לו על צורתו דמוית המשולש, בדומה לאות היוונית דלתא. הדלתא הוא שריר עיקרי של הזרוע, חיבורו לעצם הזרוע מצד אחד ולעצמות חגורת הכתף בשלושה כיוונים (לפנים, לצד ולאחור) מצד שני מאפשרים לשריר להניע את הזרוע לכיוונים רבים ושונים.

## תיאור
לשריר הדלתא שלושה חלקים המכונים לפי מיקומם ביחס לעצם הזרוע: החלק הקדמי, החלק האמצעי והחלק האחורי. תחילתם של כל החלקים בעצמות חגורת הכתף. החלקים השונים מניעים את הזרוע בהתאם לחיבורם.
*חלק קדמי (pars clavicularis = הַחֵלֶק הַבְּרִיחִי) - מהשליש הצידי של עצם הבריח. כיפוף וסיבוב פנימי של הזרוע.
*חלק אמצעי - משיא הכתף. הרחקת הזרוע מהגוף.
*חלק אחורי - מקוץ השכם של עצם השכם. פשיטה וסיבוב חיצוני של הזרוע.
מכל מקורות השריר המפורטים, מתכנסים סיבי השריר לחיבור אחד לגבששת הדלתא של עצם הזרוע.

## עצבוב

שריר הדלתא מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים החמישי והשישי (C5, C6) דרך **עצב השחי** (Nervus axillaris).

## ראו גם
*אנטומיה - מונחים

## קישורים חיצוניים

* 

דלתא
מעגל היברידי

ממוזער|מעגל היברידי

**מעגל היברידי** הוא מעגל חשמלי המורכב ממספר רמות שונות של רכיבים; מעגלים מודפסים, מוליכים למחצה, נגדים, קבלים וכו'. לרוב בגדלים מיניאטוריים. מעגל היברידי לרוב מוכמס בתוך אפוקסי.

בימים המוקדמים של הטרנזיסטורים, שימש המונח גם לתיאור מעגל שבו מצויים גם שפופרות ריק וגם טרנזיסטורים.

## ראו גם
* הנעה היברידית

## קישורים חיצוניים

* Technologies היברידים וטכנולוגיה משולבת

היברידי
המשחקים הפיתיים

[שמאל|250px|ממוזער|האצטדיון ב[דלפי בו נערכו המשחקים הפיתיים. מדרגות האבן משמאל נוספו בתקופה הרומית.]]
ממוזער|150px|שמאל|קן התחלת המרוצים באצטדיון בדלפי.
**המשחקים הפיתיים** או **המשחקים הדלפיים** היו חלק מהמשחקים הפאן-הלניים שנערכו ביוון העתיקה – והם דגם מוקדם של משחקים אולימפיים. המשחקים נערכו החל משנת 582 לפנה"ס אחת לארבע שנים במקדש אפולון בדלפי לכבודו של האל אפולון.

המשחקים נערכו מדי שנתיים: שנתיים לפני ושנתיים לאחרי כל אולימפיאדה, ובין המשחקים הנמאיים והמשחקים האיסתמיים, כחלק מהמחזור הארבע שנתי של המשחקים – האולימפיאד.

## היסטוריה
המשחקים החלו במאה ה-6 לפנה"ס. בניגוד למשחקים האולימפיים, המשחקים הפיתיים כללו גם תחרויות של מוזיקה ושירה. תחרויות אלה קדמו לתחרויות הספורט. תחרויות הספורט נוספו למשחקים הפיתיים בשלב מאוחר יותר, בהשפעת המשחקים האחרים. תחרויות הספורט היו זהות לאלה שנערכו במשחקים האולימפיים. תחרות המרכבות (מרכבות הרתומות לארבעה סוסים) נערכה בהיפודרום של העיר, בקרבת חוף הים.

מקדש דלפוי (או "פיתו", על שם נחש הפיתון המיתולוגי שאפולו הרגו) שכן בשטח העיר הפוקית קריסה, ולפי האגדה הקים אפולו את המקדש שהתנשא בצורת מדרגה על גבי מורד תלול מתחת לצוקי פרנסוס הזקופים. אזור זה שימש סלע מחלוקת בין תושבי דלפוי וקריסה. הראשונים הזעיקו את ערי הצפון, הקימו ברית דתית כחבר שיפרוש חסותו על המקדש ויהיה מופקד על עריכת המשחקים. אין זה הפעם היחידה שמוקד תחרותי מתמסד כתוצאה ממריבה בין כמה ערים, ובסיומה מתנהלים משחקי ספורט מקודשים המנציחים את השלום ביניהן.

המנצחים עוטרו בזר עלי דפנה.
[ממוזער|ימין|200px|"[הרכב מדלפוי" – פסל רוכב במרוץ המרכבות.]]

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משחקים פאן-הלניים
המשחקים האיסתמיים

**המשחקים האיסתמיים** (ביוונית עתיקה: **Ἴσθμια**) היו חלק מהמשחקים הפאן-הלניים שנערכו ביוון העתיקה. תחרויות ספורט אלה נערכו בקורינתוס שביוון מדי שנתיים.
[שמאל|ממוזער|150px|פסל של [זורק דיסקוס מהמאה השנייה לפנה"ס]]
משחקים אלה נערכו שנה לפני ושנה לאחר מהמשחקים האולימפיים יחד עם המשחקים הנמאיים, ושנה לפני ושנה לאחר המשחקים הפיתיים.

המשחקים האיסתמיים נערכו לכבודו של האל פוסידון, ונערכו לראשונה בשנת 580 לפנה"ס על מנת לחגוג את מותו של העריץ קיפסלוס. ייסוד המשחקים יוחס על ידי תושבי קורינתוס לסיזיפוס, ועל ידי אתונה לתסאוס.

בשנת 196 לפנה"ס ניצל טיטוס קווינקטיוס פלמינינוס את המשחקים על מנת להכריז על עצמאותה של יוון משלטון מקדון.

לאחר שהעיר קורינתוס נהרסה על ידי הרומים בשנת 146 לפנה"ס עברו המשחקים לעיר סיקיון, בה נערכו המשחקים עד שנת 7 לפנה"ס (או 3 לפנה"ס), עת שהעיר קורינתוס שבה לארח את המשחקים. המנצחים במשחקים אלה קיבלו זר של עלי עץ אורן.

המשחקים הופסקו בהוראת הקיסר הרומי תיאודוסיוס הראשון שראה בהם טקס פגאני.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משחקים פאן-הלניים
פסואו (נהר)

נהר ה**פּסוֹאוּ** (בגאורגית: **ფსოუ**, ברוסית: **Псоу**, באבחזית: **Ҧсоу**) הוא נהר הזורם בחלקם המערבי של הרי קווקז. במדינות רוסיה, אבחזיה (גאורגיה). מקור הנהר הוא מהר אגפסתה, המתנשא לגובה 3,257 מטר מעל פני הים, וזורם לאורך המדרון הדרומי של הרי הקווקז. חלק מתוואי הנהר זורם בקו הגבול שבין אבחזיה (שנמצאת בצפון-מערב גאורגיה) ומחוז קרסנודאר שברוסיה. הנהר זורם בסופו של דבר לים השחור. אורכו של הנהר מגיע ל-57 ק"מ, ואגן הניקוז שלו הוא 420 קמ"ר לערך. עמק פסואו גובל ברכס גגרה של אבחזיה ממזרח.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קצרמר אבחזיה
קטגוריה:גאורגיה: נהרות
קטגוריה:אבחזיה: נהרות
קטגוריה:הים השחור: נהרות
קטגוריה:קווקז: נהרות
קטגוריה:חבל מנהלי קרסנודאר: גאוגרפיה
קטגוריה:סוצ'י
קטגוריה:נהרות גבול
קטגוריה:גבול גאורגיה–רוסיה
דון לנקסטר

**דון לנקסטר** הוא סופר, ממציא וחלוץ בתחום המיקרו-מחשבים אשר זכה להכרה בזכות טוריו העיתונאיים. הוא ידוע גם בזכות פרויקט "מכונת הכתיבה הטלוויזיונית", ספרו על יזמות טכנולוגית הקרוי "The Incredible Secret Money Machine" וכן בזכות נכונותו לתמוך בטכנולוגיית הדפסה על פי דרישה. באמצעות שיטת ההדפסה על פי דרישה של לנקסטר הוא פרסם באופן עצמאי מספר ספרים. השיטה כללה קוד פוסטסקריפט שנשלח למדפסת לייזר באמצעות שקע משחקים שהיה בApple II והייתה תחליף לשיטה שעשתה שימוש במחשב מקינטוש המריץ את אפליקציית PageMaker.

## ביבליוגרפיה

* *TTL Cookbook* (Macmillan, May 1974). Paperback 
* *RTL Cookbook*
* *TV Typewriter Cookbook* (January 1976). 
* *The Incredible Secret Money Machine* (January 1978). 
* *The Cheap Video Cookbook* (Sams, May 1978). Paperback 
* *Son of Cheap Video* (January 1980). Paperback 
* *CMOS Cookbook* 1st (Sams, 1980). , 2nd rev. (Butterworth-Heinemann, January 1997). 
* *The Hexadecimal Chronicles* (January 1981). Paperback 
* *Don Lancaster's Micro Cookbook* (Sams, October 1982). Paperback 
* *Assembly Cookbook for Apple II/IIE* (Sams, July 1984). Paperback 
* *Enhancing Your Apple II* (January 1985). Paperback 
* *Applewriter Cookbook* (January 1986). Paperback 
* *The Incredible Secret Money Machine II*
* *Enhancing Your Apple II and IIe* 
* *Book-On-Demand Resource Kit*
* *Lancaster's Active Filter Cookbook* (Butterworth-Heinemann, August 1996). Paperback 
* *The Case Against Patents : Selected Reprints from "Midnight Engineering" & "Nuts & Volts" Magazines* (Synergetics Press, January 1996). Paperback 


## קישורים חיצוניים
* 
* ביוגרפיה כללית של דון
* ביוגרפיה מפורטת של דון

קטגוריה:חלוצי המחשוב
העץ הנדיב

[שמאל|ממוזער|250px|"העץ הנדיב" - בגלריה הפתוחה ב[ארסוף קדם]]
[שמאל|ממוזער|250px|[גן סיפור "העץ הנדיב" בחולון]]
**העץ הנדיב** (באנגלית: **The Giving Tree**) הוא ספר ילדים, ספרו המפורסם ביותר של המשורר והמאייר האמריקאי-יהודי, שֶל סילברסטיין. הספר המקורי יצא לאור בשנת 1964 ותורגם ליותר מ-30 שפות. גרסתו העברית של הספר הוצאה על ידי "אדם" הוצאה לאור, בירושלים, בשנת 1980, בתרגומו של יהודה מלצר.

## עלילת הספר
עלילת הספר נסבה אודות אהבתו הגדולה של עץ כלפי ילד ונכונותו של העץ להעניק ללא תנאי. העץ פונה אל חברו כ"ילד" גם כאשר הילד גדל, מתבגר ומזדקן.

כאשר הילד היה קטן, הוא שיחק עם העלים של העץ, טיפס על הגזע, התנדנד על הענפים ואכל את פרותיו של העץ. כשהילד היה מתעייף, הוא היה נרדם בצלו של העץ. אך כשהילד גדל, הוא חדל לבקר את העץ לתקופה ארוכה.

כשהוא חוזר כנער מתבגר, מזמין אותו העץ שוב לאכול מתפוחיו ולהתנדנד על ענפיו; אך הילד רוצה כסף כדי לקנות דברים וליהנות. העץ מציע לו למכור את תפוחיו בעיר, וכך להרוויח כסף. הילד קוטף את תפוחיו של העץ כדי למכרם.

אחרי תקופה ארוכה נוספת חוזר הילד כאדם מבוגר; הוא עסוק מדי מכדי לטפס על העץ ולשחק בענפיו, ורצונו הוא לבנות בית לעצמו כדי שיוכל להקים משפחה. העץ מציע שייקח את ענפיו כדי לבנות מהם בית, וכך עושה הילד.

הילד חוזר אל העץ פעם נוספת כגבר בגיל העמידה, עצוב ומריר; הוא מבקש לעצמו סירה כדי לשוט בה למקום אחר. העץ מציע שיכרות את גזעו כדי לבנות ממנו סירה, וכך עושה הילד. מהעץ נותר רק גדם. כמו מפגשים קודמים ביניהם כשהעץ נתן מעצמו לילד, גם מפגש זה מסתיים במילים "והעץ היה מאושר".

הילד מגיע אל העץ בפעם האחרונה כאדם זקן מאוד. העץ אומר לו בעצב שלא נותר לו דבר לתת, כי כעת הוא רק גדם; אך הילד לא מבקש לעצמו דבר מלבד מקום לשבת ולנוח - ואת זה הגדם יכול לתת. גם מפגש זה, והסיפור כולו, מסתיים במילים "והעץ היה מאושר".

## סמליות הסיפור
מערכת היחסים הנרקמת בין העץ המעניק לבין הילד הפכה סמל לאהבה ללא תנאי.

בגרסתו האנגלית המקורית של הספר, ההתייחסות אל העץ היא בלשון נקבה (she, her וכו'), כלומר, הזכר (ילד, נער, גבר) הוא הלוקח והמקבל, והאישה היא המעניקה הנותנת והמקריבה עד לכליונה. עובדה זו עוררה תרעומת בקרב פמיניסטיות שראו בו ספר מאצ'ואיסטי, המאפיין את המנטאליות הגברית כלקיחה ואת זו הנשית כנתינה.

## העץ הפולני
"העץ הפולני" הוא פרודיה בעברית שכתב דניאל גולדשטיין על בסיס עלילת הספר "העץ הנדיב". בפרודיה נוהג העץ בסטריאוטיפיות המיוחסת בתרבות הישראלית לנשים פולניות: הוא מגלה דאגה לילד ומבקש ממנו להתלבש ולנעול את נעליו, מפציר בו לאכול כי הוא "נראה עייף" וקובל כי אינו מבקרו. בספר המקורי מסתיים כל מפגש ב"העץ היה מאושר", אך בפרודיה העץ נותר מריר; רק בסוף הסיפור, למרבה האירוניה, העץ מאושר.

## העץ שקובע גבולות
תפנית פארודית בעלילה מופיע בספר "העץ שקבע גבולות בריאים". 

## קישורים חיצוניים

* מרית בן ישראל, העץ הנדיב, מה אומרים האיורים?
* הקראת "העץ הנדיב" בקולו של של סילברסטיין 
* 
* 
* העץ הפולני, דניאל גולדשטיין.
*  

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרי 1964
קטגוריה:עצים בדיוניים
רכיב אלקטרוני

**רכיב אלקטרוני** הוא עצם אלקטרוני בסיסי, בעל פונקציה מוגדרת, המשמש ליצירתם של מכשירים אלקטרוניים. רכיב אלקטרוני בנוי בדרך כלל במארז משל עצמו, ולו הדקים מתכתיים (שניים או יותר) המשמשים לחיבורו לרכיבים אחרים. מספר רכיבים אלקטרוניים המחוברים ומתפקדים יחד נקראים מעגל אלקטרוני. בנוסף לרכיבים אלקטרוניים הארוזים כל אחד בנפרד, קיימים רכיבים הארוזים גם בצורת מעגל משולב, שהוא רכיב הכולל מספר רכיבים זעירים במארז יחיד.

לפעולתם של רכיבים אלקטרוניים פשוטים יש מאפיין הניתן למדידה: התנגדות חשמלית של נגד נמדדת באוהם, קיבול של קבל נמדד בפאראד וכדומה. ביחס לרכיב מסוים, יש חשיבות לטווח הערכים שמקבל מאפיין זה, ומידת הדיוק שלו. 

להלן רשימת רכיבים אלקטרוניים מסוגים שונים:
שמאל|ממוזער|400px|מגוון רכיבים אלקטרוניים
**רכיבים פסיביים**
* מתג
* נגד
* נתיך
* קבל
* שנאי
* סליל השראה
* אנטנה

**רכיבים אקטיביים**
* שפופרת ריק
* טריודה
* דיודה
* טרנזיסטור
* מעגל משולב

**רכיבי תצוגה**
* נורה
* דיודה פולטת אור
* LCD

**רכיבים אלקטרומכניים**
* מיקרופון
* רמקול
* מתג
* ממסר
* מחבר
* מנוע חשמלי

**רכיבים תרמואלקטריים**
* צמד תרמי
* נתיך

**רכיבים פוטואלקטריים**
* פוטודיודה
* דיודה פולטת אור (LED)
* מבודד אופטי
* לייזר דיודה

## ראו גם
*מזעור

## קישורים חיצוניים

* 

*
*
אלקטרוני
שטוקראו

**שטוקראו** (בגרמנית: **Stockerau**) היא עיר בצפון מדינת אוסטריה תחתית שבאוסטריה, במחוז קורנויבורג. שטחה משתרע על 37.41 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 14,452 על פי מפקד האוכלוסין של 2001.

העיר נקראת גם "לנאושטט" על שם המשורר המפורסם ניקולס לנאו שחי בעיר בין השנים 1818–1822. העיר קיבלה זכויות של עיר שוק בשנת 1514.

בעיר ישנם שני מוזיאונים.

## גאוגרפיה
שטוקראו נמצאת בגובה 176 מטר מעל פני הים, במרחק 25 קילומטר מצפון לווינה ובמרחק קילומטרים ספורים מנהר הדנובה. שטוקראו היא גם העיר הגדולה ביותר באזור ויינפירטל, אחד מאזורי אוסטריה תחתית.

## חלוקה דתית
החלוקה הדתית בשטוקראו היא: 72.5% נוצרים קתולים, % 3.8 נוצרים אוונגליסטים, 1.2% נוצרים אורתודוקסים, 3.6% מוסלמים ו 15.8% משתייכים לדתות אחרות.

## פוליטיקה
### מועצת העיר
ראש העיר הנוכחי הוא הלמוט לאאב ממפלגת הסוציאל-דמוקרטים האוסטרית המכהן בתפקיד מאז 2006, לאחר סיום כהונתו של לאופולד ריכנטצקי, שכיהן כראש העיר במשך 37 שנה. מספר המושבים במועצת העיר הוא 37. חלוקת המושבים הנוכחית בין המפלגות בעיר היא:

## ערים תאומות
*  
*  
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אוסטריה תחתית: ערים
קטגוריה:ערי שוק אירופיות בימי הביניים
האליין

**האליין** (בגרמנית: **Hallein**) היא עיר במדינת זלצבורג שבאוסטריה, על גדות נהר זלצך למרגלות הר אונטרסברג, ליד הגבול עם גרמניה. מכרות המלח העתיקים שליד העיר מהווים אתר תיירות פופולרי.

## היסטוריה
העיר נודעה כבר בתקופות קדומות בשל מחצבי המלח בהר דירנברג שבקרבת העיר. המתיישבים הראשונים באזור היו הקלטים, לפני כ-4,000 שנה. הרומאים השתלטו על האזור במאה ה-15 לפנה"ס. השם "האליין" ניתן לעיר במאה ה-13.

בעיר היה מחנה עבודה נאצי בזמן מלחמת העולם השנייה שסופח למחנה הריכוז דכאו, לאחר המלחמה היה בו מחנה לפליטים יהודים.

## חינוך
בהאליין ישנם 18 בתי ספר ובהם כ-6,000 תלמידים, ולכן העיר מכונה לפעמים "עיר בתי הספר".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:זלצבורג (מדינה): ערים
האסטלה של נרם-סין

ממוזער|שמאל|250px|אסטלת הניצחון של נרם סין
**אסטלת הניצחון של נרם-סין** היא אסטלה שנועדה להנציח את ניצחונו של המלך נרם-סין על אויביו, אנשי ההרים משבט הלולבי כשבראשם עמד המלך סאטוני, בסביבות שנת 2230 לפנה"ס, וככל הנראה נוצרה בסביבות תקופה זו.

המלך נרם-סין היה הרביעי בשושלת מלכי אכד שנוסדה על ידי סבו סרגון מאכד. מדינה זו שאפה לשלטון מרכזי חזק עם שאיפה לשליטה עולמית, בניגוד לשיטת השלטון השומרית שהייתה נפוצה עד אז בה לכל אזור היה שליט נפרד.

## תיאור פיזי

האסטלה עצמה עשויה מאבן חול אדמדמה. גובהה שני מטר ורוחבה חצי מטר. החלק העליון שלה שבור וחלקה התחתון נפגע מפגעי מים.

האסטלה נמצאה בשושן לשם הובאה בשנת 1176 לפנה"ס על ידי המלך שותרוק נחונתה מסיפר.

## תמונה

בניגוד לאסטלות קדומות יותר שבדרך כלל תיארו מספר סצנות שונות מזמנים שונים, אסטלה זו מתארת סצנה אחת.

בסצנה זו נראה המלך נרם סין מטפס על הר בשטח האויב ומצליח לכבוש אותו. אחרי המלך מטפסים חייליו לאחר שיצאו מתוך היער, או לחלופין מטפסים על ההר המיוער, היער מיוצג על ידי שני העצים בתחתית האסטלה.

### האויבים

בניגוד לציורים קודמים משומר, בהם החיילים מוצגים בשורה ארוכה אחד אחרי שני ובדרך כלל זהים זה לזה, כאן החיילים נראים ממש כמטפסים על ההר באלכסון, כמו כן למרות שכיוון תנועתם זהה בכל זאת הם מובדלים אחד מהשני בנשק שהם נושאים.

בניגוד לחייליו של נרם סין הנראים בתנועה, האויבים נמצאים במצב סטטי, אחד מבקש רחמים, השני נופל פצוע מחצו של המלך והמלך עצמו דורך על גויותו של אחד מהם.

שערם של האויבים נראה כמין צמות דבר המזכיר את זנבות הסוס שהיו נוהגים לוחמי החיתים לשאת על כובעיהם.

### המלך

המלך עצמו נראה כמעט כפול בגודלו מכל שאר הדמויות, בולט אצלו הכובע בעל הקרניים, כובע זה מייצג אלוהות. בניגוד למלכי שומר שראו עצמם כשליחים של האלים, מלכי אכד ראו את עצמם כאלים.

בידו השמאלית מחזיק המלך את קשתו, מתחת לזרועו הוא מחזיק גרזן קרב ובידו הימנית הוא מחזיק חץ. על צווארו של המלך שרשרת ששימשה ככל הנראה לא כקישוט בלבד אלה כמעין קמיע שאמור להגן על המלך.

דמותו של נרם סין מתוארת בפירוט רב, מראהו גברי מאוד, שריריו בולטים וחזהו הרחב מוצג לכל רוחבו, למרות שהמלך מצויר בפרופיל. מראה זה אמור לייצג את עובדת היות המלך מלא און גברי, דבר שמורה גם על יכולתו הרבה לשלוט.

המלך מוצג כך שניתן לראות את כל צידו הימני, על פי האמונה הרווחת במסופוטמיה (ככל שניתן להסיק מטקסטים שנשתמרו מאז) פגם כל שהוא בצדו הימני של השליט יגרום למחלות ולרעב - "אם איבד את אוזנו הימנית ימיו של המלך יהיו ספורים, אם נפגעה ידו או זרועו הימנית אזורי הספר יהפכו לשממה" - לכן חשוב מאוד היה להראות לצופה שכל צידו הימני של המלך מושלם החל מאוזנו ועד לירכיו.

זקנו של המלך בולט עוד יותר בשלמותו - זהו מאפיין נוסף המייצג את גבריותו של המלך ולכן את יכולתו לשלוט.

במבט כללי על הסצנה נראה שהמלך הוא היחיד שפועל בה, הוא זה שנמצא קרוב לראש ההר והוא זה שהכניע את האויבים.

### רקע

ממול לדמותו של המלך נראית פסגת ההר ומעליו שני כוכבים המייצגים את האלים. בניגוד לאסטלות אחרות בהן יש בדרך כלל כוכב אחד, כאן ישנם שני כוכבים, ככל הנראה כמעין פשרה בין שני האלים המרכזיים – שמש - אל השמש שהוא האל של העיר סיפר, עירו של נרם סין, לבין אישתאר, אלת העיר אכד בירתה של הממלכה.

## קישורים חיצוניים

* אסטלת נרם-סין, אתר הלובר
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מסופוטמיה
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:תבליטים
קטגוריה:אסטלות
קטגוריה:האימפריה האכדית
קטגוריה:איראן: ארכאולוגיה
פרלמנט (ממלכת צרפת)

ה**פרלמנט** () היה מוסד פוליטי בעל סמכויות שיפוטיות בעיקר, שפעל בצרפת לפני המהפכה הצרפתית. הפרלמנט הראשון היה הפרלמנט של פריז שהתפתח ממועצת המלך בשנת 1307. הוא נמצא בתוך ארמון המלך מימי הביניים באיל דה לה סיטה שבפריז.

ב-1443, בעקבות מלחמת מאה השנים, העניק שארל השביעי, מלך צרפת פרלמנט לחבל לנגדוק. בהמשך, ועד למהפכה הצרפתית הוקמו בצרפת פרלמנטים רבים בערים אראס, מץ, נאנסי, קולמאר, דיז'ון, בזאנסון, גרנובל, אקס-אן-פרובאנס, פרפיניאן, טולוז, פאו, בורדו, רן ורואן.

חברי הפרלמנט השתייכו ברובם לאצולת הגלימה, והחברות בפרלמנט עברה בירושה.

## תפקידי הפרלמנט
ישבו בצמרת המדרג השיפוט, ששימשו בית משפט עליון וערכאה סופית לערעורים באזוריהם. לפרלמנטים היו גם סמכויות מנהליות נרחבות, שהציבו אותם בעמדת עימות קבוע עם המושלים והנציבים המקומיים. מעל לכל, היה להם תפקידי מכריע בתהלי החקיקה. על מנת לקבל תוקף משפטי היה כל מחוק חייב להירשם ברשומות הפרלמנט, ולפרלמנט הייתה הזכות לשלוח למלך מכתבי מחאה המצביעים על כל הפגמים שמצאו בחקיקה החדשה. באמצעות הליך זה של דחיית חובת רישום החוק ברשומות, הפרלמנט בעת ההמתנה לתשובת המלך, יכלו הפרלמנטים לעכב ולהכשיל את מדיניות הממשלה.ומאז מותו של לואי הארבעה עשר הם שכללו את הטכניקה והפכו אותה למנגנון התנגדות מרכזי. מכתבי המחאה מנוסחים בקפידה היו חילופי תקשורת חשאית בין המלך לבין מערכת בתי המשפט שלו, אבל באותה תקופה נהגו הפרלמנטים לרתום לצדם את דעת הקהל באמצעות הדפסת המכתבים ומכירתם. במקרים רבים נהגו גם לכתבו את המכתב מחדש לאחר שהתקבלה תשובת המלך, ומאוחר יותר באותה מאה אף הרחיבו את אמצעי ההתנגדות ונקטו גם שביתו ולעיתים היו אפילו התפטרויות המוניות. עם זאת, כולם ידעו כי בסופו של דבר המלך הוא הפוסק האחרון.

שופטי הפרלמנטים מנו כ-1,200 איש. יחד עם כ-1,000 בעלי תפקידים בערכאות ריבוניות אחרות בממלכה, שעסקו בעיקר בשיפוט מיוחד בתחומי מימון וכספים. הם היו "אצולת הגלימה". כל הכהונות בבתי המשפט הריבוניים הקנו למחזיקיהן תואר אצולה, אבל באותה עת רק קומץ מחברי הפרלמנטים עדיין חבו את מעמדם כאצילים למשרותיהם. לרוב כבר עמצדו לזכותם במשפחתם כמה דורות של אצילים, ובתקופה זו החליטו פרלמנטים אחדים שלא לקבל לשורותיהם אף אדם שלא היה לו ייוחס כזה. האצילים המיוחסים האלה שלטו בפרובינציות שלהם בכל העניינים המקומיים, ומשום כך התפתחו לעיתים תכופות עימותים בינם לבין הנציבים והמושלים. בפריז הם שלטו בעניינים הנוגעים לכלל המדינה. לא זו בלבד שהפרלמנט ובתי משפט ריבוניים נוספים בעיר הגדולה נהנו מסמכויות ומתחומי שיפוט נרחבים יותר בהשוואה למקביליהם בפרובינציות. אצולת הגלימה הפריזאית אף סיפקה את מרבית האצילים שהתקדמו למשרות נציבים יועצים מדיניים ושרים.

## ראו גם

* אן רובר ז'אק טורגו

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ממלכת צרפת
קטגוריה:המשטר הישן
חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי

**חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי** הוא התאגדות של רבנים בעלי השקפה ציונית דתית שהשתייכה לתנועת הפועל המזרחי.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|100px|הרב כתריאל פישל טכורש, ממקימי "חבר הרבנים"

חבר הרבנים הוקם בקיץ 1948 על ידי קבוצת רבנים הפועל המזרחי, בראשם הרב כתריאל פישל טכורש הרב שאול ישראלי. והרב דוד סלומון

במהלך שנות השבעים דעכה פעילותו עקב מאבקים פנימיים. בשנת 1979 נפטר הרב טכורש, מייסד חבר הרבנים, והרב ישראלי פרש ממנו כבר בראשית שנות השבעים. מובילי חבר הרבנים בשנות השמונים היו הרב מנחם יהודה הלוי אושפיזאי - רב העיר רמת גן, והרב יוסף גליקסברג - רב העיר גבעתיים.

## בין פעילויות חבר הרבנים
שמאל|ממוזער|100px|הרב שאול ישראלי, ממקימי "חבר הרבנים"
# מעורבות במינוי רבנים רשמיים לערים ויישובים במדינה, בעיקר מינוי רבנים ציוניים.
# תפקוד כ"איגוד מקצועי" של רבני הציונות הדתית.
# ארגון "מפעל האימוץ" - הצבת רבנים ציוניים ביישובים מרוחקים.
# חיבור תפילת יום העצמאות
# היערכות לקראת שנת השמיטה הראשונה במדינה.
# ייסוד מפעל "ירחי כלה".
# פרסום קובצי התורה והמדינה שעסקו ביישום חוקי התורה במדינת ישראל.
# פרסום קובצי "שבילין" בשנות השישים ושנות השבעים.

## לקריאה נוספת
* אהרון קמפינסקי, **הנהגה דתית בתנועה דתית-מודרנית: מעמדו ותפקודו של חבר הרבנים במפד"ל**, עבודת מ.א., אוניברסיטת בר-אילן, 2003
* 2024,Aharon (roni) kampinsky, **Rabbinism and politics in religious Zionism**, academic studies press  https://www.academicstudiespress.com/9798887196367/
* 
* מוסדות "חבר הרבנים" של המפד"ל, הצופה, 22 בספטמבר 1968 - כתבה המכילה פירוט על חברי חבר הרבנים ותפקידיהם בו

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ציונות דתית: תנועות
קטגוריה:ארגונים רבניים אורתודוקסים
קטגוריה:מועצות וקבוצות הנהגה רבניות
*
קטגוריה:הפועל המזרחי
נורפוק (וירג'יניה)

**נורפוק** (באנגלית: **Norfolk**) היא עיר עצמאית הממוקמת במדינת וירג'יניה שבארצות הברית. נורפוק היא אחת מהערים הגדולות ביותר של וירג'יניה, ובמפקד תושבים שנערך בשנת 2010 אוכלוסיית העיר נאמדה בכ-242,803 תושבים.

נורפוק ממוקמת על נהר אליזבת באזור המפטון רודס, נמל טבעי גדול הממוקם בפתח מפרץ צ'ספיק. נורפוק היא אחת משבע הערים שביחד מהוות את האזור המטרופוליטני המפטון רודס. נורפוק נחשבת למרכז ההיסטורי והתרבותי של המטרופולין. נורפוק נחשבת באופן היסטורי למרכז צבאי ותחבורתי חשוב.

## היסטוריה

## בסיס הצי
**בסיס [[הצי האמריקני]]** בנורפוק, הוא בסיס האם של "פיקוד כוחות צי ארצות הברית", הצי החמישי של ארצות הברית, והצי השישי של ארצות הברית.

בסיס נורפוק הוא הבסיס הצבאי הימי הגדול ביותר בעולם. שטחו היבשתי הכולל הוא כ-146 קמ"ר. רציפי הבסיס משתרעים לאורך רצועת חוף של כ- 6 ק"מ, בחצי האי המפטון רודס, ואורכם הכולל של רציפי העגינה הוא כ-11 קילומטר.

בסיס נורפוק מסוגל לספק מקומות עגינה ותמיכה עורפית של שירותי נמל ל-75 ספינות ו-134 כלי טיס ב-14 רציפי עגינה ו-11 האנגרים למטוסים.
בבסיס הצי בנורפוק מתנהלות כ-3100 תנועות כניסה ויציאה של ספינות לעגינה והפלגה, ויותר מ-100,000 המראות ונחיתות של מטוסים בשנה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:וירג'יניה: ערים
קטגוריה:ארצות הברית: ערי חוף
קטגוריה:ערים שבהן מספנות
קטגוריה:ארצות הברית: ערי נמל בחוף המזרחי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1682
המשחקים הנמאיים

250px|ממוזער|שמאל|האצטדיון בנמאה
**המשחקים הנמאיים** היו תחרויות ספורט שנערכו מדי שנתיים בנמאה שביוון העתיקה כחלק מארבעת המשחקים הפאן-הלניים.

משחקים אלה נערכו החל משנת 573 לפנה"ס באותה שנה בה נערכו המשחקים האיסתמיים - שנה לפני ושנה לאחר המשחקים האולימפיים ושנה לפני ושנה לאחר המשחקים הפיתיים, כחלק ממחזור התחרויות הארבע שנתי ביוון העתיקה (האולימפיאד).

משחקים אלה, בדומה למשחקים האולימפיים, נערכו לכבודו של זאוס.

על פי האמונה היוונית, משחקים אלה נוסדו על ידי הרקולס לאחר שהביס את האריה מנמאה. לפי אמונה אחרת, המשחקים החלו כחלק ממשחקים שנערכו להנציח את מותו של אופלטס, בנו של מלך נמאה, ליקורגוס.

ההיסטוריונים משערים שהמשחקים החלו להיערך החל מהמאה השישית לפנה"ס. 

אנשי ארגוס היו מופקדים על ניהול המשחקים הנמאיים, ולכן ארגוס מופיעה בזיקה למשחקים הנמאיים בכתובת דיוטימוס וכן באפיגרמה שנמצאה ברודוס. 

המנצחים במשחקים אלה קיבלו זר של עלי סלרי מהעיר ארגוס.

## קישורים חיצוניים

* היסטוריית המשחקים הנמאיים, באתר המשחקים הנמאיים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקים פאן-הלניים
סימור קריי

ממוזער|סימור קריי
**סימור רוג'ר קריי** (28 בספטמבר 1925 – 5 באוקטובר 1996) היה מהנדס חשמל אמריקאי וארכיטקט מחשבי-על, אשר ייסד את החברה Cray Research וקודם לכן נמנה עם מייסדי חברת קונטרול דאטה.

## ביוגרפיה

קריי נולד בשנת 1925 בוויסקונסין. אביו היה מהנדס אזרחי, אשר טיפח את משיכתו של קריי למדע ולהנדסה. בגיל 10 הצליח קריי לבנות התקן להמרת נייר מנוקב לאותות קוד מורס. מחסן בית המשפחה ניתן לקריי הצעיר והפך למעבדתו. 

קריי סיים בית ספר תיכון בשנת 1943 וגויס לצבא כמפעיל רדיו במהלך מלחמת העולם השנייה.
במהלך שירותו הצבאי, שהה באירופה ולאחר מכן בזירה הפסיפית, שם שירת כמפענח צפנים יפניים. עם שובו לארצות הברית, קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת מינסוטה בשנת 1950. לאחר כשנה קיבל תואר M.Sc במתמטיקה שימושית. 

בשנת 1951 הצטרף לחברת Engineering Research Associates, ופיתח בה את המחשב ERA 1103, המחשב המדעי הראשון שזכה להצלחה מסחרית. בשנת 1957 ייסד, יחד עם ויליאם נוריס  את חברת קונטרול דאטה, שהפכה ליצרנית בולטת של מחשבים מהירים. 

בתחילת דרכו בקונטרול דאטה פיתח מחשב של 6-ביט מבוסס טרנזיסטורים, לשם בחינת רעיונותיו למחשב גדול יותר. המחשב, שכונה "CDC Little Character", זכה להצלחה רבה. בשנת 1959 הציגה החברה מחשב של 48-ביט מבוסס טרנזיסטורים, . קריי החל במיזם שמטרתו לייצר את המחשב המהיר בעולם, מהיר פי 50 מ-CDC 1604. מיזם זה חייב שינוי יסודי במבנה המחשב, ונמשך שנים אחדות. התמשכות המיזם הייתה למורת רוחה של הנהלת החברה. בתגובה דרש קריי ב-1962 לקבל מעבדה נפרדת אחרת יתפטר, והמעבדה הוקמה ב שבוויסקונסין. בשנת 1964 הסתיים פיתוחו של המחשב שעליו עמלו קריי וצוותו. המחשב, CDC 6600, היה מהיר פי עשרה ממתחריו, ונחשב למחשב-על. מחירו הגיע לשמונה מיליון דולר. גרסאות זולות יותר שלו היו CDC 6400 ו-CDC 6500.

בשנת 1972 פרש קריי מקונטרול דאטה והקים את חברת Cray Research, שעסקה בפיתוח וייצור של מחשבי-על.

קריי נפטר ב-5 באוקטובר 1996, שבועיים לאחר שנפגע בתאונת דרכים. 

## ראו גם
*UNICOS

## קישורים חיצוניים


* Jason Pepper, Seymour Cray
* About Seymour Cray, IEEE Computer Society

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ויסקונסין
קטגוריה:אמריקאים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:חלוצי המחשוב
קטגוריה:מהנדסי חשמל אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1996
המשחקים הפאן-אתנאיים

ממוזער|כד, 530 לפנה"ס
**המשחקים הפאן-אתנאיים** היו תחרויות ספורט שנערכו מדי ארבע שנים באתונה שביוון העתיקה. משחקים אלה היו חלק מפסטיבל הפאנאתנאיה שנערך מדי שנה, אולם בכל שנה רביעית נערך פסטיבל מיוחד שנקרא **הפנאתנאיה הגדולה** שכלל את תחרויות הספורט, וארך 4 ימים יותר מהפסטיבל השנתי.

משחקים אלה היו בעלי חשיבות רבה עבור אזרחי אתונה, אולם נחשבו משניים למשחקים האולימפיים ולמשחקים הפאן-הלניים האחרים.

## היסטוריה
[ממוזער|330x330 פיקסלים|[כתובת (ארכאולוגיה)|כתובת (מסומנת IG I3 507) של מארגני המשחקים הראשונים, המקדישה חלק במשחקים (ככל הנראה מסלול מרוץ) לאלה אתנה]]
הפאנאתניה הראשונה אורגנה על ידי פייסיסטראטוס בשנת 566 לפנה"ס, בניסיון לחקות את המשחקים האולימפיים. פיסיסטרטוס הוסיף לתחרויות גם תחרויות שירה ומוזיקה, בדומה לתערוכות שהיו חלק מהמשחקים הפיתיים.

התחרויות חולקו לתחרויות בהן הורשו להשתתף רק אזרחי אתונה, ותחרויות בהן הורשו להשתתף גם בני ערים יווניות אחרות. התחרויות, בדומה למשחקים האולימפיים, כללו תחרויות אגרוף, היאבקות, פאנקרטיון, פנטאתלון, ומרוצי מרכבות – שהיו התחרות החשובה ביותר (בניגוד למשחקים האולימפיים בהם ה**[[סטאדיון]]** – תחרות הריצה, הייתה החשובה ביותר).
הזוכים במרוץ המרכבות קיבלו כפרס 140 אמפורות פאן-אתנאיות, מלאות בשמן זית.

התחרויות בהן הורשו רק תושבי אתונה להשתתף כללו מרוץ לפיד אל הפרתנון (המקור למרוץ הלפיד של האולימפיאדה המודרנית), קרבות רגלים וקרבות פרשים מדומים, זריקת חנית מגב סוס, **אפובאטאי** – מרוץ מרכבות בו צריך הנהג לקפוץ מהמרכבה ולשוב אליה, ה**פיריכה** - אימון צבאי בליווי מוזיקה, וה**אאואנדריון** – תחרות יופי בין האתלטים. במהלך השונים נוספה גם תחרות חתירה בסירה.
תחרויות השירה והמוזיקה כללו תחרות דקלום של שירת הומרוס, ניגון באאולוס וקיתרה, ותחרות שירה.
בראשית התחרות נערכה צעדה אל הפרתנון, שהייתה חשובה מהתחרויות עצמן. במהלך צעדה זו הובא אל פסל האלה אתנה חלוק מיוחד (ה**[[פפלוס]]**) שנארג על ידי נשות אתונה עבור האלה, וכן הוקרבו **הקאטומב** – מאה שוורים – לאלה. מבשר שוורים אלה נערך משתה בלילה האחרון של הפסטיבל (ה**פאניכאיס**).

התחרויות נערכו באצטדיון פאנאתינאיקו הקיים עד ימינו.

## ראו גם
* אולימפיאדות זאפאס
* המשחקים הפאן-הלניים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משחקים פאן-הלניים