משה דוד גרוס

**הרב משה דוד גרוס** (י' בשבט ה'תרמ"ב – ט"ז בתשרי ה'תשכ"ז, 30 בינואר 1882 – 30 בספטמבר 1966) היה רב הונגרי-שווייצרי וארץ ישראלי, מחנך ומחבר תורני, פעיל ציוני ומראשי תנועת המזרחי וקק"ל.

הרב גרוס שימש כרבה של הקהילה האורתודוקסית ההונגרית בלוצרן שבשווייץ, ניהל את הגימנסיה היהודית בסטורוז'ינץ בבוקובינה, הקים וניהל את הוצאת הספרים "מנורה" בווינה, ניהל את מחלקת החרדים של הקרן הקיימת והיה פעיל מרכזי בתנועת המזרחי באוסטריה ובארץ ישראל. כתב את סדרת **אוצר האגדה**, ספרים ומאמרים רבים.

## ביוגרפיה
משה דוד גרוס נולד בכפר מאלינקה במחוז מישקולץ שבהונגריה לאביו שמואל ואמו רוזה לבית בורנשטיין. למד בבית ספר דתי עממי וכן מפי מורים פרטיים, והשלים תעודת בגרות. לאחר מכן למד בישיבות בהן יבוז'נה (תרנ"ז), ביוש (בעלעניעש) (תר"ס-תרס"א) מאד (תרס"ג), ובעיקר בישיבת פרשבורג שבברטיסלבה. באותה עת פרסם בכתב העת "נטעי בחורים" של תלמידי ישיבות במדינה. נסמך לרבנות בידי הרב אליעזר חיים דייטש ("פרי השדה"), הרב אברהם יצחק גליק, הרב שמעון פולק ("שם משמעון").

לאחר נישואיו בתרס"ד נסמך על שולחן חותנו בכפר רקמז בהונגריה ולימד בישיבה מקומית כארבע שנים. לאחר מכן היגר לשווייץ ושימש כרב קהילת יוצאי הונגריה בלוצרן. אשתו הראשונה, הינדה, נפטרה בתרס"ח (1907) ותושב העיר הרב אברהם ארלנגר סייע לו באותה תקופה כלכלית ונפשית. פרסם בקביעות בכתבי העת וילקט יוסף, תל תלפיות ואהל יצחק.

בין השנים 1909–1911 ניהל את הגימנסיה היהודית בסטורוז'ינץ בבוקובינה תחת גיסו הרב ד"ר מאיר צבי יונג. בשל אישיותו ודרכו החינוכית "נהרו אליו תלמידים ממדינות אחדות... הוא היה לנו סמל של 'היה יהודי באוהליך וגם יהודי בצאתך'".

במשך השנים התכתב בהלכה עם רבנים דוגמת רבו הרב שמעון פולק, הרב משה פורהנד, הרב בן ציון מאיר חי עוזיאל הרב אליעזר חיים דייטש ועוד. בשנת תרס"ח נדפס ספר הראשון, "**דע מה שתשיב**", על יחסה של התורה לנוכרים. כשישים שנה לאחר מכן, בכתבה עם פטירתו, צוין שעבודתו "הביאה בשעתו תועלת רבה בהדיפת ההשמצות על התלמוד מצד סופרים אנטישמיים נוצריים בגרמניה ובארצות אחרות".

### עלייה לארץ ישראל
בתרע"ג (1913) עלה ארצה, התיישב בירושלים והורה בבית-המדרש למורים של חברת עזרה בקורסים למסחר ורבנות. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שימש כתובת למשלוח סיוע ממדינות מרכז אירופה לעניי ירושלים, ועסק עם רעייתו במסירות בצדקה וחסד. לפי דיווח אחד, היה אחד מממוני כולל הונגריה ואוסטריה. כן עסק בהפצת אתרוגי ארץ ישראל.

בתקופתו בירושלים השתתף בלוח ארץ ישראל של אברהם משה לונץ. בין השנים תרע"ו-תרע"ז השתתף בקובץ "לפי שעה" בעריכת יצחק יעקב ילין בירושלים. הרב גרוס ערך את הקובץ השמיני והאחרון של הגיליון, וכתב בו את המאמר הפותח: "הקיסר והמלך פרנץ יוסף ויחסו אל היהודים".

### פעילות ציונית וספרותית בווינה
חודשים אחדים לפני תום מלחמת העולם הראשונה, בפקודת העות'מאנים, נאלץ לרדת לווינה והקים בה הוצאת ספרים ובית דפוס עברי בשם "מנורה" שהוציא לאור במשך כתריסר שנים עשרות ספרים בעברית ובגרמנית, ספרי לימוד, מילון עברי-גרמני שימושי ועוד. היה מעורה בחיי היהדות בעיר.

הרב גרוס היה מראשי תנועת המזרחי באוסטריה וערך את כתב העת של התנועה "קול ישראל" (בגרמנית). הגיע לעיתים מזומנות לפרשבורג להרצות למען התנועה. שימש כסגן נשיא בתנועה באוסטריה לצד אביגדור בוימינגר. הוא ועמיתו החזיקו בעמדה שהמגבית לקרן "תורה ועבודה" תתנהל במסגרת קרן ארץ ישראל. משנדחתה דעתם התפטרו מתפקיד זה. בשנת 1930 עבר בערים הגדולות בטרנסילבניה וגייס בהצלחה תומכים נוספים לתנועה. הוא תואר כ"תלמיד חכם, נואם מצוין, שופע אמרות ומאמרי חז"ל... הציבור נהנה מדבריו".

ב-1931 נבחר לשמש כנציג תנועת "תורה ועבודה" לקונגרס הציוני ה-17, אולם "בית הדין" של הקונגרס לא אישר את המנדט וייחס את קולותיו לזכות המזרחי.

### רכישת קרקעות בארץ ישראל ועבודה בקק"ל
ב-1931 עלה הרב גרוס ארצה בשנית ברישיון של "בעל הון" והתיישב בתל אביב. בשנות העלייה הרביעית, באמצעות משרד שהיה שותף בו, עסק בתיווך רכישת קרקעות פרטיות בארץ ישראל בידי יהודים אורתודוקסיים מגרמניה ומרכז אירופה.

לאחר המרד הערבי הגדול ומסקנות ועדת פיל, הקפיאו הבריטים רכישת קרקעות פרטית בידי יהודים. משכך, החל משנת תרצ"ז (1937) ובמשך כעשרים שנה ניהל הרב גרוס את "מחלקת החרדים" של הקרן הקיימת לישראל. במסגרת תפקידו הגביר את זרם התרומות האורתודוקסיות לרכישת קרקעות בארץ במפעלים שונים.

במקביל היה דמות ציבורית בחיים הדתיים והרבניים בעירו, וכן בתנועת המזרחי בארץ. היה חבר נשיאות הוועד הפועל של התנועה בתל אביב. בשנת 1932 נבחר כאחד מחמישה חברי "ועד הקהילה" בעיר מטעם המזרחי. היה חבר אגודת אחוה. ביטא השקפה ציונית-דתית איתנה ומגובשת במגוון היבטים. נטל חלק בפולמוס של שמה של מדינת ישראל.

בין השנים תשי"ד-תשט"ז פרסם את שלושת כרכי "**אוצר האגדה**", פרויקט גדול שנחשב ל"עבודתו החשובה ביותר" וזכה לתפוצה גדולה ופופולריות. בשנת תשי"ד, לצד אישים דוגמת הרב עובדיה יוסף והרב בצלאל ז'ולטי, זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית מקורית מטעם עיריית תל אביב על ספרו. פרסם ממאמריו מדי פעם בכתב העת סיני.

הרב גרוס נפטר בתל אביב, לאחר מחלה ארוכה, בט"ז בתשרי ה'תשכ"ז (1966) ונטמן בבית העלמין קריית שאול בתל אביב. בין כתביו נותר בכתב יד הספר "**ליקוטי מגד**" ממאמרי חז"ל על ברית מילה, בר מצווה ונישואין.

## חיים אישיים
נישא בתרס"ד להינדה לבית גרוס מרקמז, וממנה נולד לו בן אחד בשם בצלאל זאב. לאחר פטירתה בי"ז בתשרי תרס"ח (1907) נישא בשנת ה'תרס"ט (1909) לזיסל שולמית לבית זילברמן (תרל"ח-תשכ"ב). לבני הזוג שני בנים, שלמה אלכסנדר ואליעזר. גיסו, בעלה של אחות אשתו אסתר, הוא הרב ד"ר מאיר צבי יונג מרבני לונדון, אביו של הרב ד"ר לאו יונג (אחרי פטירת אסתר בתרפ"א נישא לאחות נוספת – רבקה).

## חיבוריו
* **דע מה שתשיב** – "בעניינים ודינים אשר נמצאו בש"ס ובספרי הפוסקים הנוהגים לעומת האינם יהודים [=הנוכרים] והחילוקים שבין הז' אומות עכו"ם והנוצרים", וייצן תרס"ח
* **אוצר האגדה** – שלושה כרכים, תשי"ד-תשט"ו, נדפס לראשונה במתכונת מצומצמת בשם **מפתח לאוצר האגדה כרך ראשון** (וינה תר"ץ) שהגיע עד האות ה'
* **אבות הדורות** – מונוגרפיות על אבות המשנה והתלמוד, תשי"ז

כמו כן במסגרת הוצאת "מנורה" שבבעלותו ההדיר את ספר "**[[הערוך]] השלם**", הוציא לאור מילונים לשפות עברית-גרמנית ועברית-אנגלית, פרסם את הספר "**מבחר שירי עמנו**" (ווינה תר"פ, 1920) ובו תרגומי שירה, ועוד. סייע בעריכת ה"**הגדה של פסח**" של הרב שבח קנביל.

### מאמרים נוספים
הרב גרוס פרסם מאמרים רבים בנושאים מגוונים, ביניהם:
* 'רומניה', **לפי שעה** ז, בעריכת יצחק יעקב ילין, ירושלים תרע"ו, עמ' 3–8
* 'בבל או ארץ ישראל' (תשובה לד"ר נתן בירנבוים), **הירדן** [ב, ב-ג], ציריך תשרי-חשוון תר"ף, עמ' 42–45
* 
* 'מחלקת החרדים בהתפתחותה', **[[ההד]]** [י, ו]
* '"והארץ אזכור": הרהורים לימים הנוראים', **ההד** [יב,יב], אלול תרצ"ז
* 'על לימוד התלמוד בבתי-הספר', **במישור** לח [ב,א], י"ד בתשרי תש"א, עמ' טו-טז
* 'גאולת הקרקע בהלכה ובאגדה' – מאמר נרחב שכתב הרב גרוס בכובעו ראש המחלקה החרדית של קק"ל ועוסק ברכישת אדמות ארץ ישראל (תש"ה, 1945). נדפס תחילה כחלק השני של הספר "**מדרש גאולת הקרקע**" (תש"ו), ובשנית בספר **שנה בשנה**, תשמ"ג, עמ' 439–510
* 'לזכרו של הרב מאיר בר-אילן ז"ל', **ההד** [כד, ח] אייר תש"ט, עמ' ו-ז
* 'ארזי הרצל' – על נטיעת יער לזכר הרצל, **ההד** [כד-יא], אב תש"ט, עמ' ד-ה
* 'לבחירת שם משפחה עברי', **[[סיני (כתב עת)|סיני]]** לז [יח א-ו (רכ-רכה)], ניסן אלול תשט"ו, עמ' סא-סג

כן פרסם בעברית ובגרמנית מאמרים בענייני יום-יום.

## לקריאה נוספת
* טוביה פרשל, "אוצר האגדה", **מאמרי טוביה** ג, מוסד הרב קוק תשע"ח, עמ' קמב-קמד (נדפס תחילה בהמודיע, ח' בכסלו תשט"ו)
* א. המאירי, "אבות הדורות" – **[[שערים]]**, א' בסיוון תשי"ז (31.5.57)
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:רבנים אוסטרים
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבנים
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:עובדי הקרן הקיימת לישראל
קטגוריה:גואלי אדמות בארץ ישראל
קטגוריה:רבני המזרחי