open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
רוברט סטריינג'

**רוברט סטריינג**' (באנגלית: **Robert Strange**; 20 בספטמבר 1796 – 19 בפברואר 1854) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קרוליינה הצפונית בין השנים 1836–1840.

## ביוגרפיה
סטריינג' נולד ב-20 בספטמבר 1796 במנצ'סטר שבווירג'יניה. הוא למד באקדמיית ניו אוקספורד ובקולג' וושינגטון (כיום אוניברסיטת וושינגטון ולי) בלסינגטון, וירג'יניה. בשנת 1815 השלים את לימודיו בקולג' המפדן-סידני שבדרום מרכז וירג'יניה, ולאחר מכן עסק בעריכת דין בפאייטוויל שבקרוליינה הצפונית.

הוא נבחר לבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית (1823–1821 ו־1826), וכיהן כשופט בבית המשפט העליון של קרוליינה הצפונית בין השנים 1827–1836.

סטריינג' נבחר כתומך של אנדרו ג'קסון (ובהמשך כחבר המפלגה הדמוקרטית) לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את מקומו של וילי מנגום שהתפטר. הוא כיהן שם בין 5 בדצמבר 1836 ל־16 בנובמבר 1840, אז התפטר ושב לעסוק בעריכת דין בפאייטוויל, שם נפטר ב־19 בפברואר 1854. הוא נקבר בחלקת הקבורה המשפחתית במורטל היל, ליד פייטוויל.

סטריינג' היה חבר פעיל ונלהב בארגון הבונים החופשיים, ואף כיהן כ"גראנד מאסטר" של הלשכה הגדולה של קרוליינה הצפונית בין 1812–1814.

סטריינג' פיקד גם על פלוגת המיליציה המקומית "Fayetteville Independent Light Infantry" (FILI). בתפקיד זה שימש כמלווה הרשמי של המרקיז דה לה פאייט בעת ביקורו בפאייטוויל ב־5 במרץ 1825.

על פי מפקד האוכלוסין של 1820 בפאייטוויל, החזיק רוברט סטריינג' בעבדות ארבעה אנשים שחורים.

מספר אנשים למדו משפטים תחת הדרכתו, ובהם אחיינו ג'יימס סטריינג' פרנץ'. סטריינג' היה גם מחבר הספר "Eoneguski, or the Cherokee Chief", שנחשב לרומן הראשון מקרוליינה הצפונית.

ביתו, "בית הכפר של רוברט סטריינג'", נכלל במרשם הלאומי של אתרי מורשת היסטורית בשנת 1983.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1796
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1854
פיאצה קולונה

**פיאצה קולונה** (באיטלקית: **Piazza Colonna**) היא כיכר רובע קולונה ברומא. שמה נגזר מעמוד מרקוס אורליוס, הניצב שם מאז שנת 193 לספירה. פסל הברונזה של פאולוס הקדוש הוצב בראש העמוד בשנת 1589, בהוראת האפיפיור סיקסטוס החמישי. הרחוב הרומאי, כיום ויה דל קורסו, עובר מדרום לצפון בקצה המזרחי של הכיכר.

הכיכר בנויה בצורת מלבן רחב ידיים עוד מימי קדם. בצידה הצפוני נמצא ארמון קיג'י, בו שכנה בעבר שגרירות אוסטרו-הונגריה, וכיום משמש כמקום מושבה של ממשלת איטליה. בצידה המזרחי נמצאת שדרת קניות מהמאה ה-19, שמאז 2003 קרויה על שמו של השחקן האיטלקי אלברטו סורדי. את הצד הדרומי תופס אגף של ארמון פראג'ולי, בו שכן בעבר שירות הדואר של הוותיקן, לצד כנסייה קטנה. בצד המערבי נמצא ארמון וודקינד שנבנה ב-1838 ובחזיתו עמודים רומיים שנלקחו מויי .

המזרקה בכיכר נבנתה ב-1577 על ידי ג'אקומו דלה פורטה, בסיוע רוקו דה רוסי, על פי הזמנתו של האפיפיור גרגוריוס ה-13 . בשנת 1830 היא שוחזרה עם עיצוב שכלל שני זוגות דולפינים משולבי זנבות שפיסל אקילה סטוקי. הפסל המרכזי הוחלף לאחר מכן בפסל קטן יותר המתיז מים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:קולונה
קטגוריה:רומא: כיכרות
קטגוריה:רומא: מזרקות
כלכלת צ'כיה

**כלכלת צ'כיה** היא כלכלה מפותחת המתבססת בעיקר על יצוא של שירותים (60.8%), ייצור תעשייתי (36.9%) וחקלאות (2.3%). צ'כיה חברה בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD), באזור הכלכלי האירופי (EEA), באיחוד האירופי (EU) ובארגון הסחר העולמי (WTO). המטבע של צ'כיה הוא הקורונה הצ'כית.

צ'כיה מדורגת במקום ה-16 בדו"ח הפיתוח האנושי ובמקום ה-24 במדד ההון האנושי. צ'כיה מייצאת חומרי הנדסה, אלקטרוניקה, כלי רכב, כימיקלים ותרופות ויש בה שיעור אבטלה נמוך מהממוצע האירופי, 2.6% נכון לספטמבר 2021.

## היסטוריה
צ'כיה הייתה אחת מהמדינות הראשונות שחוותו את המהפכה התעשייתית, בתקופת הקונפדרציה הגרמנית. אז, המדינה החלה לייצר מוצרים תעשייתיים.

לאחר מלחמת העולם הראשונה, האימפריה האוסטרו-הונגרית נפלה ובמקומה קמה המדינה צ'כוסלובקיה, שלה היה מפעלים רבים לייצור תעשייתי. הקורונה הצ'כוסלובקית היה אחד מהמטבעות היציבים ביותר באירופה.

ועידת מינכן שהתקיימה ב-1938 והשלכותיה השפיעו רבות על כלכלת המדינה. הוועידה התקיימה בעיר הגרמנית מינכן והביאה להסכם מינכן, בו נקבע לספח את המדינה אל תוך גרמניה הנאצית.

לאחר מלחמת העולם השנייה, החלה להשתקם, אך ב-1968, הסובייטים פלשו גם לצ'כוסלובקיה במה שכונה "האביב של פראג", מה שהכפיף את הכלכלה הצ'כית לזאת של ברית המועצות. צ'כיה הייתה אחת מהמדינות העשירות ביותר בגוש המזרחי. לאחר נפילת ברית המועצות ב-1991, הפכה לכלכלת שוק חופשי מערבית.

## תעשיות
### הבורסה לניירות ערך בפראג
הבורסה לניירות ערך בפראג (PSE) כפופה ל"חוק עסקי שוק ההון" ולכללי הבורסה שהיא קובעת בעצמה. כל פעילויותיה נתונות לפיקוח הבנק הלאומי הצ'כי. בבורסה רשומות חברות רבות בצ'כיה, ביניהן חברות בנקים ואנרגיה שבהן ניתן להשקיע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

צ'כיה
צ'כיה
*
ורג'וס

**ורז'וס** או **מיץ סִפווניות** (באנגלית: **Verjuice** או **Verjus**) הוא מיץ חומצי מאוד המופק מסחיטת ענבים לא בשלים (סִפְוָנִיּוֹת), תפוחי בר או פירות חמוצים אחרים. לעיתים מוסיפים לו מיץ לימון, חומעה, עשבי תיבול או תבלינים לשינוי הטעם.

## אטימולוגיה
המונח "ורז'וס" מקורו בצרפתית התיכונה *vert jus* (מילולית: "מיץ ירוק"), המתייחס למקורו מענבים חמוצים. בתקופת ימי הביניים כונו גם גרעיני ענבים משומרים במלח בשם זה.

## היסטוריה
מימי הביניים ועד תקופת הרנסאנס היה ורז'וס בשימוש נרחב ברחבי מערב אירופה, בעיקר כרכיב ברטבים, כתבלין או לצורך דה-גלייז. בשנת 1856 ייסד ז'אן נז'ון מדיז'ון את הצורה המודרנית של חרדל דיז'ון, כאשר החליף את החומץ שהיה נהוג בחרדל מוכן בוורז'וס.

בערבית נקראות הספווניות **חֻסרם** (حصرم), ומיצן נקרא **עסיר אלחסרם** (عصير الحصرم). מיץ זה נפוץ במטבח הלבנוני והסורי. בפרסית הוא נקרא **אב-גורֶה** (آب‌غوره), ומשמש רבות במטבח הפרסי, למשל בסלט שיראזי.

## תחייה מודרנית
בשנת 1984 החלה מגי ביר, שפית, ייננית וכותבת אוכל מדרום אוסטרליה, בייצור מסחרי של ורז'וס לאחר שיבול ענבי ריזלינג שלא ניתן היה למכור. היא שכנעה יינן ידיד לסייע לה בהפקת המיץ. לאחר מכירות איטיות באוסטרליה, כעבור 15 שנה החלו מכירות בינלאומיות, ובהמשך ייצור מקומי בצרפת ובמקומות נוספים. בשנת 2015 פיתחה מבשלת **Niagara Oast House Brewers** בקנדה בירה בסגנון חווה המבוססת על ורז'וס מזן פינו נואר מקומי.

## שימושים
ורז'וס מופיע בשני צבעים: לבן ואדום. האדום נע בין עדין ופרחוני לבין עשיר ובעל גוף; הלבן נע בין קל ועדין לבין חמוץ ובולט.

בעבר שימש במקרים רבים שבהם כיום משתמשים ביין או בחומץ, אך עם הזמן נדחק לשוליים בעקבות זמינות יינות וחומצים בטעמים שונים. עם זאת, הוא עדיין מופיע במתכונים שונים וניתן להשיגו בחנויות גורמה או אצל יצרנים מקומיים.

בבישול מודרני משתמשים בוורז'וס בעיקר ברוטב לסלט כאשר מוגש יין לצד הסלט, משום שהוא מספק חמיצות מבלי לשנות את טעם היין כפי שעושים חומץ או מיץ לימון. ישנם אנשים השותים ורז'וס עם מים מוגזים וקרח, בדומה ללימונדה.

במזרח התיכון מיוחסות לו תכונות רפואיות, ואף נעשה בו שימוש באבחון מחלות במסגרת רפואה מסורתית איראנית.

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הצרפתי
קטגוריה:מטבח ימי הביניים
קטגוריה:חומרי גלם (מזון)
בגום ג'אן

**בגום ג'אן** (באורדו: **بیگم جان**) היא רופאה ומייסדת אגודת הרווחה לנשים שבטיות, המחנכת נשים שבטיות במחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה שבצפון מערב פקיסטן לגבי זכויותיהן ומעניקה להן הכשרה רפואית.

## חיים אישיים ופעילות
ג'אן גדלה במחוז דרום וזיריסטן , אזור שמרני בפקיסטן, אך אביה עודד אותה להיות רופאה. כילדה היא למדה בבית ספר לבנים מכיוון שלא היה שם בית ספר לבנות, וכאשר זקני השבט שלה אסרו עליה ללמוד בתיכון היא למדה במקום זאת עם מורה פרטי.

היא עומדת בראש אגודת רווחה לנשים שבטיות הפועלת לקידום של נשים בקהילות מסורתיות של אזורי השבטים המנוהלים על ידי הממשל הפדרלי. היא הכשירה נשים שבטיות למתן טיפול רפואי ב-11 מרכזים ברחבי אזור השבטי, מתוך תפיסה שהשבטים לא יאפשרו לרופאים גברים לטפל בנשות השבט. הנשים שהוכשרו יכולות לבצע משימות רבות, החל ממיילדת ועד לרופאה בכפר; ויכולות לתת מענה לצרכים של נשים שבטיות בכל רחבי האזור.

בשנת 2007, במחאה ארצית של נשים נגד אנשי דת שתמכו בפיגועי התאבדות ואלימות אחרת, הובילה ג'אן את מחאת אגודת הרווחה לנשים שבטיות. נכון לשנת 2008 היא יו"ר אגודת הרווחה לנשים שבטיות.

היא קיבלה את אות האומץ הנשי הבין-לאומי לשנת 2008, מה שהפך אותה לאישה הפקיסטנית הראשונה שקיבלה פרס זה. בטקס הענקת הפרס ובאירועים הנוספים שארגן משרד החוץ האמריקאי, לא הגיע שום נציג פקיסטני.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכות אות האומץ הנשי הבין-לאומי
קטגוריה:פעילות זכויות נשים פקיסטניות
קטגוריה:נשים פקיסטניות
קטגוריה:רופאות
ריביירו

**ריביירו** (בספרדית: **Ribeiro**) הוא שם משפחה.

קטגוריה:שמות משפחה
הכל הוגן

"**הכל הוגן**" היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמה משפטית שנוצרה על ידי ריאן מרפי, בכיכובם של קים קרדשיאן, נעמי ווטס, ניסי נאש-בטס, טייאנה טיילור, מת'יו נוסקה, שרה פולסון וגלן קלוז. הסדרה עלתה לראשונה ב-4 בנובמבר 2025, ב"הולו" – שירות סטרימינג אמריקאי. היא קיבלה ביקורות שליליות באופן גורף ממבקרים, שמתחו ביקורת על הכתיבה ועל הופעתה של קים קרדשיאן, אך הייתה הופעת הבכורה של תוכנית עם תסריט ב"הולו" עם הצפייה הגבוהה ביותר בשלוש השנים האחרונות. בנובמבר 2025 חודשה הסדרה לעונה שנייה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2025
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה באנגלית
קטגוריה:הולו: תוכן מקור
קטגוריה:סדרות משפטיות אמריקאיות
כלכלת פורטוגל

**כלכלת פורטוגל** מתבססת בעיקרה על סחר בין-לאומי בתוך האיחוד האירופי. 71.4% מהסחורה העוברת באיחוד האירופי מיוצאת דרך פורטוגל נכון ל-2021.

המטבע הפורטוגלי הוא האירו והמדינה היא חלק מהאיגוד הכלכלי "גוש האירו" מאז הקמתה. הבנק המרכזי של פורטוגל הוא בנק פורטוגל (Banco de Portugal). פורטוגל הצטרפה לאיחוד האירופי (EU) בשנת 1999, והיא שותפה גם בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD) ובארגון הסחר העולמי (WTO). כ-24.6% מסך התמ"ג של פורטוגל מושקע בתשתית הסוציאלית שלה. 76.7% מהכלכלה הפורטוגזית מסתמכת על מגזר השירותים, כאשר 20.9% מסתמכת על ייצור תעשייתי וכ-2.4% מסתמכת על חקלאות, נכון ל-2023.

פורטוגל חוותה צמיחה כלכלית משמעותית גם ביחס למדינות אירופאיות אחרות. גם אחוז המובטלים במדינה ירד מ-13.9% ב-2019 ל-6.3% ב-2024. בפורטוגל מספר חברות ענק המייצאות סחורה מהמדינה, ביניהן טאפ אייר פורטוגל, Sonae, קימפור ו-Corticeira Amorim.

המדינה מייצאת טקסטיל, ביגוד, כלי עץ, נייר, כימיקלים, חלקי רכב, מתכות, מוצרי חלב, יין, פורצלן, קרמיקה, כלי זכוכית, טכנולוגיה, שירותי טלקומוניקציה ועוד. המדינה סבלה משיעור אבטלה גבוה וחובות חיצוניים אשר נגרמו בעקבות המשבר הכלכלי העולמי של 2008.

## היסטוריה
### האימפריה הפורטוגזית

ב-1419 החלו נווטים פורטוגזים למפות את חופי מערב אפריקה תוך שימוש בפיתוחים האחרונים במדעי הניווט, הקרטוגרפיה והטכנולוגיה הימית, במטרה למצוא נתיב ימי למקורות הסחר הרווחי בתבלינים. מאז פורטוגל החלה לסחור בעבדים, והפורטוגזים סחרו בהם הן בפורטוגל והן בשאר יבשת אירופה.

הגישה לנתיב ימי סביב אפריקה, להודו ולשאר אסיה, הניבה לפורטוגל הזדמנויות מסחר שלא היו כמותן בעבר, ועל כן פעלה זו נמרצות ובאופן אגרסיבי להקים הן תחנות סחר והן בסיסים מבוצרים. תקופה זו  הביאה לפריחה כלכלית בפורטוגל והפכו אותה למעצמה עולמית ראשונה במעלה במאה ה-16.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

פורטוגל
פורטוגל
*
ויליאם הנרי הייווד הבן

**ויליאם הנרי הייווד הבן** (באנגלית: ****; 23 באוקטובר 1801 – 7 באוקטובר 1852) היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קרוליינה הצפונית בין השנים 1843–1846.

## ביוגרפיה
הייווד נולד ב-23 באוקטובר 1801 בראלי שבקרוליינה הצפונית, למשפחה בולטת. הוא למד באקדמיה לבנים של ראלי ובשנת 1819 השלים את לימודיו באוניברסיטת קרוליינה הצפונית. בשנת 1821 היה לרשם מועצת הכנסייה הראשון של כנסיית כרייסט צ'רץ' (אפיסקופלית) בראלי. הוא למד משפטים, התקבל ללשכה בשנת 1822 והחל לעסוק בעריכת דין בראלי. הוא כיהן בבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית (בשנים 1831 ו־1834–1836), ובשנה האחרונה אף כיהן כיושב ראש הבית. הנשיא מרטין ואן ביורן מינה אותו לשליח דיפלומטי לבלגיה, אך הוא סירב למינוי.

כחבר המפלגה הדמוקרטית נבחר הייווד לסנאט של ארצות הברית וכיהן בו מ־4 במרץ 1843 עד 25 ביולי 1846, אז התפטר משום שסירב לציית להנחיות של בית המחוקקים המדינתי בנושא חוקי המכס. בעת התפטרותו עמד בראש ועדת המסחר וועדת מחוז קולומביה.

בית המחוקקים של קרוליינה הצפונית בחר בוויגי ג'ורג' באדג'ר להחליף את הייווד בסנאט.

לאחר מכן חזר הייווד לעסוק בעריכת דין בראלי, שם נפטר ב־7 באוקטובר 1852 ונקבר בבית הקברות העירוני הישן.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:ראלי: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1801
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1852
1762 בצרפת

שנת **[[1762]] ב[[צרפת]]** הייתה השנה בה ציינה צרפת 775 שנות לאום.

## מנהיגים
* לואי החמישה עשר, מלך צרפת

## אירועים חשובים
[200px|ממוזער|שמאל|[ז'אן קאלה מוצא להורג]]
* 10 במרץ – ז'אן קאלה, סוחר בן 68, מוצא להורג לאחר שהואשם ברצח בנו, על לא עוול בכפו
* 3 בנובמבר – נחתם הסכם פונטנבלו
* מתחילה בניית הטריאנון הקטן

## נולדו
**([[:קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1762|קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1762]])**
* 25 במרץ – תומא-אלכסנדר דיומא, גנרל (נפטר ב-1806)
* 30 באוקטובר – אנדרה שנייה, משורר (הוצא להורג ב-1794)
* 29 בנובמבר – פייר אנדרה לטריי, אנטומולוג (נפטר ב-1833)

## נפטרו
* 10 במרץ – ז'אן קאלה, סוחר שהואשם ברצח בנו, על לא עוול בכפו (נולד ב-1698)
* 21 במרץ – ניקולא לואי דה לאקאי, אסטרונום (נולד ב-1713)
* 17 ביוני – פרוספר ז'וליו דה קרביון, מחזאי (נולד ב-1674)

## קישורים חיצוניים

*
אסא ביגס

**אסא ביגס** (באנגלית: **Asa Biggs**; 4 בפברואר 1811 – 6 במרץ 1878) היה עורך דין, פוליטיקאי ושופט אמריקאי, שכיהן כחבר בשני בתי הקונגרס של ארצות הברית וכן כשופט פדרלי בבית המשפט המחוזי הפדרלי עבור מחוזות אלבמרל, קייפ פיר ופמפטיקו שבקרוליינה הצפונית.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
ביגס נולד ב־4 בפברואר 1811 בעיר ויליאמסטון שבמחוז מרטין, קרוליינה הצפונית. הוא למד בבתי הספר המקומיים ולמד לימודים קלאסיים, ולאחר מכן למד משפטים באופן עצמאי בשנת 1831. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק כעורך דין פרטי בוויליאמסטון בשנים 1831–1845 ושוב בשנים 1847–1854. בשנת 1832 נישא למרתה אליזבת אנדרוז; לזוג נולדו עשרה ילדים, שניים מהם מתו בינקותם. במסגרת נישואיו ירש ביגס "כמה עבדים".

הוא היה ציר בוועידת החוקה של קרוליינה הצפונית ב־1835. ביגס כיהן בבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית בשנים 1840–1842, ובסנאט המדינתי בשנים 1844–1845.

### כהונתו בקונגרס
ביגס נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לנציג מחוז הקונגרס התשיעי של קרוליינה הצפונית בבית הנבחרים של ארצות הברית בקונגרס ה־29, וכיהן מ־4 במרץ 1845 עד 3 במרץ 1847. הוא לא נבחר מחדש בבחירות של 1846.

בשנת 1851 היה חבר בוועדה לקודיפיקציה של חוקי קרוליינה הצפונית, יחד עם ברתולומיו מור ורומולוס סונדרס. ביגס נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית וכיהן בו מ־4 במרץ 1855 עד 5 במאי 1858, אז התפטר כדי לקבל מינוי לשיפוט פדרלי.

### כהונתו כשופט פדרלי
ב־3 במאי 1858 מינה אותו הנשיא ג'יימס ביוקנן לשופט בבית המשפט המחוזי הפדרלי עבור מחוזות אלבמרל, קייפ פיר ופמפטיקו בקרוליינה הצפונית, במקום השופט הנרי פוטר שנפטר. הסנאט אישר את המינוי באותו יום, וביגס קיבל את כתב המינוי בו ביום. כהונתו הסתיימה ב־23 באפריל 1861, בעקבות התפטרותו.

### קריירה מאוחרת
ביגס היה חבר בוועידת הפרישה מהאיחוד של קרוליינה הצפונית בשנת 1861. לאחר שהתפטר מהשיפוט הפדרלי, הוא מונה לשופט בבית המשפט המחוזי של הקונפדרציה עבור קרוליינה הצפונית וכיהן בו מ־1861 עד 1865.

לאחר מלחמת האזרחים חזר לעסוק בעריכת דין בטארבורו שבמחוז אדג'קומב, קרוליינה הצפונית, בין השנים 1865–1868. מ־1868 ועד מותו ב־1878 עסק בעריכת דין ובעסקים בעיר נורפוק, וירג'יניה.

### מותו ומורשתו
ביגס נפטר בנורפוק שבווירג'יניה ב־6 במרץ 1878 ונקבר בבית הקברות אלמווד בעיר.

במהלך לחמת האזרחים שהה ביגס בבית "דלקית'" ליד היישוב ארקולה שבמחוז וורן, קרוליינה הצפונית, ושם כתב את האוטוביוגרפיה שלו.

בית אסא ביגס ואתר המחובר אליו בוויליאמסון נכללו בשנת 1979 במרשם הלאומי של אתרים היסטוריים.

## קישורים חיצוניים

*
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של קרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1811
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1878
אינגנואוס

**אינגנואוס** (בלטינית: *Ingenuus*) היה מפקד צבאי רומי, הלגאטוס הקיסרי בפאנוניה, אשר הפך לאוזורפטור (תופס שלטון בכוח) של כס השלטון של הקיסר הרומי גליאנוס, כאשר הוביל מרד קצר ולא מוצלח בשנת 260.

אינגנואוס, שמונה על ידי גליאנוס עצמו, שירת אותו נאמנה בכך שהדף פלישה סרמטית ואבטח את הגבול הפאנוני, לפחות באופן זמני. אינגנואוס היה אחראי גם על חינוכו הצבאי של הקיסר קורנליוס ליקיניוס ולריאנוס , בנו הצעיר של הקיסר גליאנוס, אך לאחר מותו של הנער בשנת 258, מעמדו הפוליטי הפך מסוכן.

אינגנואוס, מפקד אהוב ומוערך, מצא הזדמנות להפוך לקיסר רומא כאשר ולריאנוס נשבה והוצא להורג על ידי שאפור הראשון מלך האימפריה הסאסאנית. לגיונות מואסיה ויתרו על נאמנותם לבנו של ולריאנוס והכריזו על אינגנואוס כקיסר רומא בסירמיום  בשנת 260. גליאנוס היה בגרמאניה על גבול הריין, לכן הוא פעל במהירות על ידי החזרת כוחות מגאליה, ולאחר צעידה מהירה פגש את אינגנואוס בשדה הקרב במורסה . כוחותיו של אינגנואוס הובסו על ידי מצביאו של גליאנוס, אוראולוס.
לאחר הקרב הטביע אינגנואוס את עצמו למוות בנהר הסמוך כדי להימנע מנפילה בשבי. זהו נהר דרווה במזרח קרואטיה, שעליו ישבה מורסה.

## לקריאה נוספת
* **[[היסטוריה אוגוסטה]]: הקיסרים החיילים**. תרגם מלטינית, הוסיף מבוא והערות דוד גולן. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2014. "חיי אינגנואוס", ט, עמ' 219–220.

## קישורים חיצוניים

* *Historia Augusta*, The Lives of the Thirty Pretenders, 9, Ingenuus
* Leadbetter, William. "Ingenuus (260 A.D.)". roman-emporers.org

## הערות שוליים

קטגוריה:מתאבדים: אנשי צבא
קטגוריה:מתאבדים: ראשי מדינות
קטגוריה:נפטרים ב-260
בקעת חטיל

[ממוזער|[עץ במרכז הבקעה]]
**בקעת חטיל** היא בקעה בנגב, אשר יחד עם בקעת באר שבע ובקעת ערד יוצרת את בקעת הנגב, בקעה רחבה המפרידה בין הרי יהודה לקמרי הנגב והר הנגב ובכך חוצצת בין שני חבלי הארץ. יישוביה נחשבים לחלק הצפון־מזרחי של מטרופולין באר שבע.

גובה הבקעה כ-380 מטרים מעל פני הים, ושטחה כ-80 קילומטר רבוע.

## תיחום
הבקעה תחומה ממזרח על ידי הרי יתיר והר חברון שאף תוחם אותה מצפון, מצפון־מערב על ידי יער סנסנה, ממערב על ידי גבעות גורל ומדרום על ידי בקעת באר שבע. כל גבולותיה ברורים וחדים, למעט גבולה הדרומי עם בקעת באר שבע, שכן האזורים הגובלים לה פרט לבקעה זו הם הרריים או גבעיים ולכן מובחנים ממנה באופן בולט.

## התיישבות
יישובי הבקעה נחשבים לחלק הצפון־מזרחי של מטרופולין באר שבע, ומקבלים מבאר שבע בירתו שירותים רבים.

בצפונה של הבקעה נמצא חבל מיתרים, חבל התיישבות גדול שבירתו מיתר. נוסף לה נמצאים בחבל היישוב כרמית והקיבוץ כרמים. על מזרח הבקעה משתרעת העיירה חורה, ודרומית לה היישוב א-סייד. במערב הבקעה מצויה לקייה. שאר שטח הבקעה, בעיקר בדרום־מערבה, צדה הקרוב לבאר שבע, סובל מבנייה בדואית בלתי חוקית רבה. מצבור בנייה אחד באזור זה, אום בטין, הוסדר כחוקי, אך כפרים אחרים באזור, כדוגמת אעצם, עודם נחשבים בלתי חוקיים.

במסגרת העתקת בסיסי צה"ל לנגב, עתידה לפעול בבקעה החל משנת 2026 קריית המודיעין. במרכז הבקעה אמור לקום פארק התעשייה שוקת, במטרה לספק תעשייה נוספת לתושביה.

לאורכו של כביש 60 בבקעה מתקיימים שדות חקלאיים.

## תחבורה
הבקעה נחצית מצפון־מערב לדרום־מזרח על ידי כביש 31, המוביל מצד אחד לכיוון מישור החוף ומצד שני לכיוון ערד ובקעת ערד, ומדרום־מערב לצפון־מזרח על ידי כביש 60, המוביל מצד אחד לבאר שבע ומצד שני לחבל יהודה. שני הכבישים חוצים את החבל בצורת X, ומצטלבים במחלף מיתר. בבקעה עובר קצהו הדרומי של כביש 6, בה הוא מתחבר מכיוון השפלה לכביש 60 מכיוון באר שבע במחלף שוקת, סמוך למרכז הבקעה.

כביש 316 מוביל ממזרח הגוש במעלה הרי יתיר לכיוון דרום־מזרח הר חברון וגוש מעון-כרמל.

מתוכננת להיכנס לבקעה ממזרח מסילת גורל של רכבת ישראל ולהגיע עד מחלף שוקת שבמרכזה, לאחר מעבור ליד לקייה. עוד מתוכננת לקום בבקעה הרכבת הקלה בבאר שבע, שתעבור לאורך כביש 60 בבקעה ותקשר אותה מחבל מיתרים דרך לקייה וקריית המודיעין אל מרכז העיר באר שבע ואל תחנות הרכבת באר שבע מרכז ובאר שבע האוניברסיטה.

## ארכאולוגיה
[ממוזער|[תל שוקת]]
בבקעה פזורים אתרים ארכאולוגיים, כשהבולטים בהם הם סנסנה המקראית בצפונה, סמוך ליער סנסנה שמחוצה לה, ותל שוקת שבמרכזה. שני האתרים היו מיושבים בתקופה הישראלית ובעלי היסטוריה יהודית עתיקה, כאשר סנסנה מזוהה עם עצמה, אחת מערי שבט יהודה, ושוקת מזוהה עם לְבָאוֹת, אחת מערי שבט שמעון בתוך נחלת שבט יהודה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בקעת הנגב
חטיל
סיפורים מהכיס

**סיפורים מהכיס** היא סדרת טלוויזיה לילדים ששודרה בערוץ הופ! בשנת 2005 בכיכובה של אבי גרייניק. הסדרה צולמה באולפני מימד.

רוב השירים בסדרה הולחנו על ידי גרייניק עצמו ונכתבו על ידי לאה נאור.

## עלילה
אבי גרייניק גר בבית עם קטע החתול ומספר לו סיפור מיוחד וגם שר שיר בכל פרק. 

## שחקנים ודמויות
* אבי (אבי גרייניק) - גר בבית עם קטע החתול ומסזפר לו סיפורים ושר שירים.
* קטע (אילן סביר) - החתול של אבי, הוא לא מדבר אלא רק אומר "מיאו".

## קישורים חיצוניים
* כתבה על הסדרה "סיפורים מהכיס" באתר של לאה נאור

קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
קטגוריה:סדרות ילדים של ברוש הפקות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2005
ג'ון סטיל (פוליטיקאי מקרוליינה הצפונית)

ממוזער|חתימתו של סטיל על מכתב מיום 30 באפריל 1798. הוא חותם כמבקר משרד האוצר של ארצות הברית. מאוסף ה. בלייר האוול.
**ג'ון סטיל** (באנגלית: **John Steele**; 16 בנובמבר 1764 – 14 באוגוסט 1815) היה בעל מטעים, מחוקק פדרליסטי, מבקר משרד האוצר של ארצות הברית וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת קרוליינה הצפונית בין השנים 1790 ו-1793.

## ביוגרפיה
ג'ון סטיל נולד בסולסברי שבפרובינציית קרוליינה הצפונית ב-16 בנובמבר 1764, והיה בנם של ויליאם סטיל ואליזבת מקסוול גילספי. הוא למד בבית הספר Clio’s Nursery ובבית הספר האנגלי, שניהם בסמוך לעיר הולדתו.

בשנת 1784 מונה למעריך מס, וב־1787 לממונה עירוני. סטיל נבחר לראשונה לבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית ממחוז סולסברי ב־1787 וכיהן שוב במספר תקופות: 1788, 1794, 1795, 1806, ומ־1811 עד 1813. בשנת 1811 כיהן כיושב ראש הבית.

הוא כיהן כנציג בכנס לחקיקת החוקה האמריקאית בהילסבורו ב־1788 ובכנס בפאייטוויל ב־1789 שאשרר את החוקה, וכן מונה לנציב מיוחד מטעם קרוליינה הצפונית לנהל משא ומתן עם שבטי הצ'רוקי והצ'יקאסאו בין השנים 1788–1790.

מ-19 באפריל 1790 ועד 3 במרץ 1793 כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. הוא היה פדרליסט, ונתפס כתומך הממשל. הוא התנגד לכך שהממשל הפדרלי יקבל על עצמו את חובות המדינה, וכן למיסוי על ויסקי. בשנת 1792 היה מועמד לסנאט של ארצות הברית.

ב־1 ביולי 1796 מונה על ידי הנשיא ג'ורג' וושינגטון לתפקיד מבקר האוצר; הנשיאים אדמס וג'פרסון חידשו את מינויו עד שהתפטר ב־15 בדצמבר 1802. ב־1805 מונה לחבר ועדת הנציבים שקבעה את גבולות המדינות קרוליינה הצפונית, קרוליינה הדרומית וג'ורג'יה, ושירת שם עד 1814.

סטיל נפטר ב-14 באוגוסט 1815, בעיר הולדתו סולסברי; באותו יום נבחר שוב לבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית. הוא נקבר בבית הקברות Chestnut Hill שבסיילסבורי.

ביתו של ג'ון סטיל נרשם במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים בשנת 1994.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1764
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1815
תומאס קלינגמן

**תומאס לנייר קלינגמן** (באנגלית: **Thomas Lanier Clingman**; 27 ביולי 1812 – 3 בנובמבר 1897), שכונה "נסיך הפוליטיקאים", היה פוליטיקאי אמריקאי מטעם המפלגה הדמוקרטית, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1843–1845 ושוב מ־1847 עד 1858, וכסנאטור מטעם קרוליינה הצפונית בין השנים 1858–1861. במהלך מלחמת האזרחים סירב להתפטר ממושב הסנאט והיה אחד מהסנאטורים הדרומיים שהודחו מהסנאט בהיעדרם. לאחר מכן שירת כגנרל בצבא הקונפדרציה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
קלינגמן נולד ב-27 ביולי 1812 בהאנטסוויל, יישוב קטן כיום במחוז ידיקין, קרוליינה הצפונית. הוריו היו ג'ייקוב וג'יין פוינדקסטר קלינגמן והוא נקרא על שם דודו למחצה, ד"ר תומאס לנייר. הוא למד אצל מורים פרטיים ובבתי הספר הציבוריים במחוז אירדל בקרוליינה הצפונית. ב־1832 השלים את לימודיו באוניברסיטת קרוליינה הצפונית. לאחר מכן למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין ב־1834 והחל לעסוק בעריכת דין בהאנטסוויל.

### קריירה פוליטית
בשנת 1835 נבחר קלינגמן לבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית, ובשנת 1836 עבר לאשוויל שבקרוליינה הצפונית. בשנת 1840 כיהן כחבר הסנאט של קרוליינה הצפונית.

ב־1843 התמודד מטעם המפלגה הוויגית ונבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרס ה־28, אך הפסיד בבחירות מחדש ב־1845. באותה שנה התמודד בדו-קרב עם חבר קונגרס אחר,  מאלבמה, לאחר שינסי בנאום הבכורה בבית הנבחרים פקפק ביושרו של קלינגמן. בשני הצדדים לא נפגע איש.

בשנת 1847 חזר לקונגרס ונבחר מחדש ב־1849, 1851, 1853, 1855 ו-1857. ב־7 במאי 1858 התפטר לאחר שנבחר כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית יום קודם לכן, במקומו של אסא ביגס שהתפטר. הוא נבחר מחדש אך הודח מהסנאט בשל תמיכתו בקונפדרציה.

### מלחמת האזרחים
בתחילת המלחמה פיקד קלינגמן על רגימנט הרגלים ה-25 של קרוליינה הצפונית והשתתף במערכת חצי האי. לאחר מכן פיקד על בריגדה שכללה את הרגימנטים ה-8, 31, 51 ו-61 של קרוליינה הצפונית. הבריגדה לחמה בקרבות גולדסבורו, סוללת וגנר, Drewry's Bluff, קולד הרבור, פיטסבורג, גלוב טייברן, פורט פישר ובנטונוויל.

### קריירה לאחר המלחמה
לאחר המלחמה חקר קלינגמן ומדד הרים במערב קרוליינה הצפונית ובטנסי. ההר הגבוה ביותר בטנסי, קוואוהי, שחלקו בקרוליינה הצפונית, שונה שמו ב־1859 ל-Clingman's Dome לכבודו, משום שהיה הראשון שמדד את ההר במדויק. בשנת 2024 שונה שמו בחזרה לקוואוהי.

קלינגמן נפטר ב-3 בנובמבר 1897 במורגנטון שבקרוליינה הצפונית, ונקבר בבית הקברות ריברסייד באשוויל, קרוליינה הצפונית.

## קישורים חיצוניים

*
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:אנשי צבא הקונפדרציה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1812
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1897
ג'ון פול

**ג'ון פול** (באנגלית: **John Pool**; 16 ביוני 1826 – 16 באוגוסט 1884) היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הרפובליקנית, חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קרוליינה הצפונית בין השנים 1868–1873. הוא היה גם דודו של חבר הקונגרס .

## ביוגרפיה
פול נולד ב-16 ביוני 1826 במחוז פסקואטנק שבקרוליינה הצפונית, בסמוך לאליזבת' סיטי. הוא למד בבית עם מורים פרטיים ולאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת קרוליינה הצפונית. ב־1847 השלים את לימודיו והתקבל ללשכת עורכי הדין, ועסק בעריכת דין בעיר הולדתו.

ב־1856 וב־1858 כיהן כחבר הסנאט של קרוליינה הצפונית. בבחירות 1860 התמודד מול המושל ג'ון ויליס אליס כראש "מפלגת האופוזיציה", שהורכבה בעיקר מוויגים לשעבר כמוהו.

בשנת 1863, עם עייפות המלחמה בקרב האזרחים בקונפדרציה, החלו להיווצר תנועות פרו-איחוד כמחאה. אחד הארגונים היה "Loyal Order of the Heroes of America", הידוע גם בשם "Red Strings", שהוקם על ידי כמה גברים מקרוליינה הצפונית, כולל הנדרסון אדמס, מבקר המדינה של קרוליינה הצפונית. מנהיג הארגון בפועל היה ג'ון פול, שהוחזק זמן מה במאסר בריצ'מונד, והסתובב ברחבי וירג'יניה המערבית ב־1864.

בווירג'יניה המערבית היה ידוע שג'ון פול השתייך לאחווה ברת-שם "E Clampus Vitus (ECV)", שסייעה למשפחות של פועלים שנפלו בתאונות מכרה. הארגון הזה קיים גם כיום במדינות מערב ארצות הברית.

ב־1868, לאחר קבלת קרוליינה הצפונית מחדש לאיחוד, נבחר פול על ידי בית המחוקקים לכהן בסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית. לאחר כהונה אחת חזר לעסוק בעריכת דין בוושינגטון די. סי., שם המשיך עד מותו ב־16 באוגוסט 1884. הוא נקבר בבית הקברות Oak Hill Cemetery.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1826
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1884
כלכלת סלובקיה

**כלכלת סלובקיה** היא כלכלה מפותחת המתבססת בעיקרה על ייצור כלים ומכונות. ב-2004, סלובקיה הפכה לחברה באיחוד האירופי, וב-2009 אימצה את האירו. בירת סלובקיה, ברטיסלאבה, כוללת את המרכז הפיננסי הגדול במדינה. סלובקיה חברה בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD) ובארגון הסחר העולמי (WTO). אחוז האבטלה בסלובקיה הוא 5.8% נכון למרץ 2025, והוא מהגבוהים ביבשת אירופה.

סלובקיה מייצאת כלי רכב וחלקים של כלי רכב (27%), מכונות (20%), כורים ותנורים (12%), שמן תעשייתי (5%) ומתכות (4%) נכון לשנת 2015. היא מייצאת בעיקר ביבשת אירופה (71.58% מהייצוא של המדינה). שכר המינימום בסלובקיה הוא 700 אירו לחודש, והשכר הממוצע נכון ל-2021 הוא 1,211 אירו לחודש. באזור ברטיסלאבה השכר הממוצע הוא 1,520 אירו לחודש.

מאז הקמתה בינואר 1993, עברה הרפובליקה הסלובקית תהליך מעבר מכלכלה מתוכננת לכלכלת שוק חופשי. תהליך זה הואט בתקופה שבין 1994 ל-1998 בשל מדיניות קשרי הון-שלטון של ראש הממשלה ולדימיר מצ'יאר. ראש הממשלה מיקולאש דזורינדה הפריט את כלכלת סלובקיה בעשור הראשון של המאה ה-21. ב-2005 צמח התמ"ג בשיעור של 6% וב-2006 צמח ב-8.9%. במרץ 2006, סלובקיה החלה לקדם תעשיית מחקר ופיתוח (R&D). החברות המובילות במדינה הן בתחום כלי הרכב. קבוצת פולקסווגן בסלובקיה הרוויחה 12.5 מיליארד אירו בשנת 2024.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

סלובקיה
סלובקיה
*
אוגוסטוס סאמרפילד מרימון

**אוגוסטוס סאמרפילד מרימון** (באנגלית: **Augustus Summerfield Merrimon**; 15 בספטמבר 1830 – 14 בנובמבר 1892) היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קרוליינה הצפונית בשנים 1873–1879.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
מרימון נולד ב-15 בספטמבר 1830 באשוויל שבקרוליינה הצפונית. כעורך דין ממחוז באנקום בקרוליינה הצפונית, כיהן בבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית בשנים 1860–1861. עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית שירת תקופה קצרה בצבא הקונפדרציה, אך התפטר כדי לכהן כתובע של מחוז השיפוט השמיני של המדינה.

לאחר המלחמה כיהן כשופט בבית המשפט העליון של קרוליינה הצפונית, ולאחר מכן חזר לעסוק בעריכת דין. הוא היה מועמד המפלגה הדמוקרטית (שבאותה תקופה נקראה רשמית "המפלגה השמרנית") למושל קרוליינה הצפונית בבחירות 1872, אך הפסיד בהפרש זעום למושל המכהן , עם 49.5% מהקולות.

### היבחרו לסנאט והיריבות עם זבולון ואנס
מרימון נבחר לסנאט ב־1872. באותה עת הוא והמושל לשעבר זבולון ואנס היו כבר יריבים פוליטיים מרים, אף ששניהם השתייכו למפלגה השמרנית. לאחר שקיבל ואנס את תמיכת המפלגה השמרנית בבית המחוקקים, סיעת המיעוט הרפובליקנית הצביעה יחד עם תומכי מרימון – ובכך הבטיחו את בחירתו לסנאט (הניו יורק טיימס, 14 באוקטובר 1878).

### כהונתו בסנאט
במהלך כהונתו רכש מרימון מוניטין כאחד מ"הדמוקרטים הפוליטיים המרירים ביותר בקונגרס" (הניו יורק טיימס, 14 באוקטובר 1878). הוא מונה ל"וועדת קרוליינה הדרומית" – ועדה של הקונגרס שחקרה הפחדה וזיופים בבחירות 1876 בקרוליינה הדרומית, בחירות שסימנו את סיום תקופת השיקום והחזירו את השלטון לידי עליונות לבנה. מרימון היה הדמוקרטי היחיד בוועדה, והוא הטריד עדים רפובליקנים – שחורים ולבנים – וניסה להמעיט בחומרת מעשי האלימות של הלבנים. תמליל מלא של העדויות מופיע בשלושה כרכים בשם "South Carolina in 1876".

לאחר שנבחר ואנס למושל ב־1876, הוא החל לגייס מועמדים שיפילו את תומכי מרימון בבחירות לבית המחוקקים, כדי לסלול את הדרך להשתלטות על מושבו של מרימון בסנאט. בבחירות 1878 התמודדו הדמוקרטים בהרבה מחוזות בשתי רשימות: אחת למרימון ואחת לוואנס. התוצאה הייתה מעורבת: הרפובליקנים הרוויחו 13 מושבים, והדמוקרטים – אף שהחזיקו ברוב – היו מפוצלים (40 תומכי מרימון מול 60 תומכי ואנס ו־70 רפובליקנים). הרפובליקנים הצביעו לבסוף עבור ואנס בבחירה שהתקיימה בתחילת 1879, והוא זכה ברוב.

### לאחר הסנאט
לאחר הפסדו בבחירות מחדש, כיהן מרימון כשופט משנה בבית המשפט העליון של קרוליינה הצפונית (1883–1889) ולאחר מכן כנשיא בית המשפט העליון משנת 1889 עד מותו ב-14 בנובמבר 1892.

ביתו בראלי, "בית מרימון–ווין", נרשם במרשם הלאומי של אתרים היסטוריים בשנת 1975, ושוב ב־2014 לאחר שעבר למיקום חדש.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1830
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1892
ליסב עיסאת

**ליסב נאיף עיסאת** (בערבית: **ليساف عيسات** ברומנית: **Lisav Naif Eissat**; נולד ב-13 בינואר 2005) הוא כדורגלן ישראלי-רומני המשחק בעמדת הבלם במכבי חיפה ובנבחרת רומניה.

## קריירת מועדונים
עיסאת נולד בחיפה כבן בכור לאבא איש צבא ממוצא בדואי ולאמא ממוצא ערבי ישראלי ויהודי רומני. עיסאת התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מכבי חיפה אליה הצטרף בגיל 7 והתקדם בקבוצות הגיל של המועדון עד לקבוצת הנוער.

בקיץ  החל להבחן בהפועל חדרה וב-20 באוגוסט הושאל למועדון עד לסיום העונה. ב-21 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בהפסד 2-1 להפועל באר שבע. ב-21 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד מכבי נתניה. בסיום העונה, חדרה ירדה לליגה הלאומית וחזר למכבי חיפה.

ב-24 ביולי 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו במכבי חיפה בתיקו 1-1 נגד טורפדו ז'ודינו הבלארוסית במסגרת מוקדמות הקונפרנס ליג.

## קריירה בינלאומית
בצעירותו, עיסאת שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ישראל. בספטמבר  זומן לסגל נבחרת רומניה. ב-9 באוקטובר 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד 0–1 את . ב-18 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת רשמית בניצחון 1–7 נגד  במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:כדורגלנים רומנים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל רומנים
קטגוריה:כדורגלנים ערבים ישראלים
קטגוריה:בדואים ישראלים
קטגוריה:חיפה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל חדרה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רומניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2005
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-2005
.cu

**.cu** היא סיומת אינטרנט מדינית (ccTLD) השייכת לקובה. הסיומת נפתחה בשנת 1992 ומנוהלת על ידי CENIAInternet.

כל הישויות המשפטיות הקובניות והזרות רשאיות להגיש בקשה לרישום שם מתחם בסיומת .cu, בעוד תושבים פרטיים בקובה רשאים להגיש בקשה תחת הסיומת nat.cu. 

בשם מתחם זה מותר השימוש בתווים המיוחדים á, é, í, ó, ú, ü, ñ.

## סיומות אינטרנט משניות
תחת הסיומת  פועלות סיומות משניות המיועדות לקבוצות ספציפיות של רשומים:
*  – מסחרי
*  – חינוך
*  – ממשלתי
*  – ארגונים
*  – מידע
*  – רשתות
*  – פרטיים

ישויות משפטיות קובניות זכאיות לרשום דומיינים תחת .cu ישירות או תחת כל אחת מהסיומות המשניות הללו. ישויות משפטיות זרות מוגבלות ל- ישירות או ל-, ואילו אנשים פרטיים תושבי קובה יכולים לרשום רק תחת 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* פורטל Cuba.cu

## הערות שוליים

קטגוריה:סיומות אינטרנט למדינות
קטגוריה:קובה
הפרגוד

**הפרגוד** היא קבוצת תקשורת הפונה בעיקר למגזר החרדי ומפעילה מספר ערוצי תקשורת ברשתות החברתיות בהן עולים עדכונים ונייעס מתוך המגזר. לקבוצה מאות אלפי עוקבים והיא מתאפיינת במתן במה לפלגים ולאירועים שלא זוכים לחשיפה במדיה החרדית הקלאסית. הקבוצה הוקמה ומנוהלת על ידי איש התקשורת יענקי קצבורג.

## השפעה ומעמד
לקבוצה מעל 200,000 עוקבים ברשתות החברתיות כולל קו נייעס לבעלי סלולרי כשר וצ'אט באימייל לבעלי אינטרנט חסום. בנוסף לקבוצות הוואטסאפ הרגילות הקבוצה מפעילה קבוצת וואטסאפ בשם "קבלנים ובנייה" לבעלי מכשיר מסונן, השם נועד כדי שחברות הסינון לא יחסמו את הקבוצה.

בשנת 2025 דורגה רשת קבוצות הוואטסאפ 'הפרגוד' במקום ה-51 ברשימת 100 המשפיעים של עיתון "כלכליסט", תחת הקטגוריה "ערוצי הוואטסאפ של החרדים". הנימוק לדירוג זה היה כי "בעלי כוח חרדיים חוששים ממנו, והוא חושף לחילונים את ההתרחשויות ואת הלכי הרוח ברחוב החרדי".

בפברואר 2026 התקיים אירוע השקה לאפליקציה של הקבוצה בהשתתפות בכירים בעולם התקשורת.

## מחלוקות וביקורת
פעילותה של 'הפרגוד' עוררה מחלוקת קשה ומתקפה חזיתית מצד גורמים בממסד התקשורתי החרדי. 
בשנת 2024 הגישה מפלגת "ארץ הקודש" תביעה נגד הערוץ אולם בסוף חזרה בה ונשאה בהוצאות המשפט.

### הסכסוך עם עיתון "משפחה"
פעמים תכופות הועלו ב"הפרגוד" טורים מתוך עיתון "משפחה". בספטמבר 2023 פנה העיתון לקבוצה בדרישה להקפדה על זכויות היוצרים של העיתון וכותביו. ב-18 ביוני 2025 שלח העיתון מכתב התראה לפני הגשת תביעה ובו דרישה להסיר את הטורים ולפצות את העיתון. באותו היום נטען בהפרגוד כי כותבי הטורים מבקשים ממנו מדי פעם להעלות את הטורים. בתגובה שלח העיתון מכתב להפרגוד ובו נטען שהזכויות על הטורים הם בידי העיתון ולא בידי הכותבים, וגם רק חלק מהטורים הועלו בעקבות בקשה.

באוקטובר 2025 הגיש עיתון משפחה תביעה לבית משפט על סך מיליון וארבע מאות אלף ש"ח כנגד קבוצת הפרגוד בטענה להפרת זכויות יוצרים בעקבות העלאה של טורים המפורסמים בעיתון, עשיית עושר מכיוון שהפרגוד היא מיזם מסחרי שמרוויח כסף מפרסומות והטורים המועלים מושכים צופים לקבוצה, ועשיית נזק בעקבות כך שאנשים קוראים את הטורים בקבוצה ולא רוכשים את העיתון.

הפרגוד פנה לבית הדין "חניכי הישיבות" בראשות הרב מרדכי גרוס וקיבל על עצמו לקיים את מה שבית הדין יפסוק. בית הדין שלח מכתב זימון לעיתון משפחה אולם הם לא הגיבו. באותו שבוע פורסם טור בעיתון משפחה ובו נטען כי הפרגוד היא "תעשיית שפך דם" של אנשים והעיתון ינצל את כוחו הציבורי והכלכלי כדי להילחם בו.

במהלך הפגנת החרדים נגד גיוס בני ישיבות (2025) העלה הפרגוד קטע מתוך ראיון של עורכי העיתון יוסי אליטוב ואריה ארליך בחדשות 12 ובו טען אליטוב כי הם מעודדים גיוס דרך העיתון. בהמשך הוציא אליטוב הודעה והבהיר שניסוח לא מוצלח הוציא את הדברים מהקשרם.

בפברואר 2026 הגיש הפרגוד כתב הגנה בו טען שהטורים הועלו לבקשת הכותבים או עורכי משפחה, ותביעה נגדית על סך מיליון וארבע מאות אלף ש"ח (כסכום התביעה של עיתון משפחה) בעקבות הפצת לשון הרע נגדו בעיתון ואי מתן גילוי נאות על ההליך המתנהל.

## קישורים חיצוניים

*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:תקשורת חרדית
קירות מדברים

ממוזער|נערה משקה בדלי עץ, ציור של אמן הגרפיטי ZABUO
ממוזער|גרפיטי קירות מדברים עם רוכב על סוס משתולה בכביש 8993, נובמבר 2025
250px|ממוזער|שמאל|השלט על החומה המתאר את הפרויקט ואת הציירים
250px|ממוזער|שמאל|על הגבול קפה וטאבון בשתולה ליד קירות מדברים
**קירות מדברים** הוא אתר תיירותי במושב שתולה בגליל העליון סמוך לגבול ישראל–לבנון. מדינת ישראל הקימה חומה שתסתיר את הנוסעים בכביש 8993 העובר במקביל לגבול, במטרה להגן עליהם. בשנת 2018 התבצע פרויקט 'קירות מדברים' של ציורי גרפיטי על חומת ההגנה בחלקו המזרחי של היישוב על ידי שמונה אמני ואמניות גרפיטי בין-לאומיים ביוזמת המועצה האזורית מעלה יוסף, המרכז הקהילתי ועמותת Artists 4 Israel .
## סיפור הקמת האתר
החומה הגבוהה בגובה של ארבעה מטר ובאורך כ-200 מטר, נבנתה על כביש המערכת קרוב לגבול עצמו, זאת בעקבות חטיפתם של אהוד גולדווסר ואלדד רגב ביום רביעי, 12 ביולי 2006 והריגת חמישה חיילים שהובילה לפתיחת מלחמת לבנון השנייה. מטרת הקמת החומה הייתה חסימת שדה הראייה של צלפים ותצפיתנים, לעבר בתי מושב שתולה. ביוזמה מקומית הגיעו לשתולה שמונה אמני גרפיטי ידועים, וציירו על החומה הגבוהה ציורים המייצגים את חיי הקהילה בשתולה ובסביבה. ציורי הגרפיטי נעשו בשיתוף תושבי האזור, תלמידי התיכון האזורי. המקום הפך לאתר תיירות אליו מגיעים רבים לצפות בציורים על הקירות. אמני הפרויקט ציירו גם שדה פרחים בנקודה שבה נחטפו שני החיילים, חטיפה שפתחה את מלחמת לבנון השנייה, בקו דיווח 105 הנמצאת בסמוך לקיר.

את הפרויקט יזמו אבנר אליהו מורה דרך משתולה ומירב עוזיאל־וורקנך שעיסוקה הוא פרויקטים לחיזוק קהילות שחוו טראומה. האמנים הגיעו למושב שתולה בתחילת חודש מאי 2018, הגם גרו במושב כאורחים של תושביו. בפרויקט השתתפו גם תלמידים מבית הספר של המועצה אזורית מעלה יוסף, ומשפחות שכולות ממלחמת לבנון השנייה שהיו שותפים לבחירת הציורים, ולציור על החומה.

ליד אתר "קירות מדברים" הוקם בית קפה ששמו "על הגבול קפה וטאבון" המשרת את המבקרים באתר

## האמנים והאמניות שהשתתפו בפרויקט
# FLAKO מדרום אפריקה. צייר על החומה עדר פילים וציפור עם תפוח.
# JURRI אמנית מיפן
# NMSalgar אמנית ממוצא לטיני. שמה ניקול סאלגר. מתגוררת במיאמי, פלורידה, ארצות הברית
# Zabou אמנית צרפתייה המתגוררת לונדון, אנגליה
# Shayne אמנית מטקסס, ארצות הברית
# rainbow אמן רחוב מניו ג'רזי, ארצות הברית
# ABSTRK מוצאו מקובה, גר במיאמי ארצות הברית
# Ski מניו יורק
בנוסף Graffiti – style writing – אמני גרפיטי נוספים - בין האמנים: dales, crash , logik, Scorch Aroke, souza, onelove

## גלריית תמונות

## קישורים חיצוניים

* קירות מדברים, באתר של עמרי

## הערות שוליים

קטגוריה:מועצה אזורית מעלה יוסף
קטגוריה:שתולה (מושב)
קטגוריה:גרפיטי
יאיר שגיא (משפטן)

**יאיר שגיא** (נולד ב-1969) הוא משפטן ישראלי, פרופסור חבר בפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה. תחומי התמחותו הם היסטוריה של המשפט, משפט חוקתי ומשפט מנהלי.
## ביוגרפיה
יאיר שגיא נולד ב-1969. בשנת 1996 קיבל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 2002 השלים תואר שני בהיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות באותה אוניברסיטה, ועבודת המוסמך שלו עסקה בתולדותיו של בית המשפט הגבוה לצדק בפלשתינה המנדטורית. למד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק, והשלים שם תואר שני ב-2002 ודוקטורט במשפטים ב-2007. עבודת הדוקטורט שלו, בהנחיית , עסקה במשפט המנהלי האמריקני וכותרתה הייתה:The Manager, the Judge, and the Empiricist: American Administrative Law as a Theory of Expertise.

שימש כעמית מחקר וכחוקר אורח באוניברסיטת הרווארד (2006–2008), באוניברסיטת אוקספורד ובמכון ללימודי משפט מתקדמים (IALS) באוניברסיטת לונדון (2018-2017). זכה פעמיים (2018, ו-2025) בפרס המאמר המצטיין מטעם הארגון הישראלי להיסטוריה ומשפט. החל מדצמבר 2023 שגיא הוא יו"ר משותף של פורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה. בספטמבר 2024 מונה לפרופסור חבר בפקולטה למשפטים, אוניברסיטת חיפה.

## מחקרו

## פרסומים נבחרים

* למען הצדק? על הקמתו של בית-המשפט הגבוה לצדק, **[[עיוני משפט]]** כח(1) 225 (2004).
* הסמכות והרשות: על הקמת בית המשפט העליון במדינת ישראל, **[[משפטים (כתב עת)|משפטים]]** מד 87-7 (תשע״ד). זוכה פרס צגלה למאמר המצטיין לחברי סגל צעירים לשנת 2014.
*למנצח שיר מזמור? לקראת ניתוח ארגוני של מערכת בתי המשפט בישראל, **[[קתדרה (כתב עת)|קתדרה]]: לתולדות ארץ ישראל ויישובה** 169, 143-166 (2018).
*תמורה גדולה: עלייתו של משפט מינהלי דור 3.0, '''משפטים''' נו (זוכה פרס המאמר המצטיין במשפט והיסטוריה לשנת 2025, הארגון הישראלי להיסטוריה ומשפט).

*Shlomi Balaban, Amnon Reichman & Yair Sagy From a Panacea to a Panopticon: The Use and Misuse of Technology in the Regulation of Judges, 71(3) Hastings L. J. 589-636 (2019)
* (2011) "A Triptych of Regulators: A New Perspective on the Administrative State", Akron Law Review: Vol. 44 : Iss. 2, Article 3.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: משפטים
קטגוריה:משפטנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
בין עושר לאהבה

**בין עושר לאהבה** (בצרפתית: **Entre la richesse et l'amour**) הוא ציור שמן על בד מאת האמן הצרפתי ויליאם אדולף בוגרו, שנוצר בשנת 1869. היצירה משתייכת לזרם האקדמיזם וממדיה 106.5 על 89 סנטימטרים. הציור מציג סצנה בעלת אופי נרטיבי מובהק, החוקרת את המתח שבין עושר חומרי לבין אהבה אנושית.

## תיאור היצירה
האמן מתאר אישה שניצבת בפני בחירה בין עושר לבין אהבה, ותוהה מה יכריע את לבה. במרכז הקומפוזיציה מתוארת צעירה היושבת בשלווה, לבושה בחולצה לבנה ובשמלה ורודה, ודמותה משדרת תמימות והרהור. משמאלה ניצב גבר מבוגר ועשיר בלבושו, המושיט לעברה קופסה מעוטרת כסמל לעושר חומרי או להצעה המבוססת על רכוש. הבעת פניו משכנעת ומדגישה את הפיתוי שבחיי עושר. מימינה עומד צעיר בלבוש פשוט יותר, המתבונן בה בחיבה ומשמש כמייצג של אהבה וקשר רגשי. רקע של צמחייה ירוקה סובב את הדמויות ומעניק לסצנה אווירה שלווה אך נוגעת ללב. טכניקת הציור, תשומת הלב לפרטים ושימוש מוקפד באור וצל יוצרים נרטיב חזותי הבוחן את המתח ואת הבחירה בין עושר לאהבה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ויליאם אדולף בוגרו: ציורים
אסתר (סרט)

**אסתר** הוא סרט עלילתי היסטורי-ניסיוני משנת 1986, באורך 97 דקות, קופרודוקציה אוסטרית-בריטית-הולנדית-ישראלית, בבימויו של עמוס גיתאי. הסרט מספר את סיפורה של אסתר ממגילת אסתר בתנ"ך ומככבים בו מוחמד בכרי כמרדכי היהודי וג'וליאנו מר-חמיס כהמן.

## עלילה
כאשר מלך פרס אחשוורוש (זארה ורטניאן) מגרש מחצרו את המלכה ושתי בשל סירובה להופיע בפניו, מתחיל חיפוש קדחתני אחר בתולות צעירות ברחבי הממלכה, המשתרע מהודו ועד אתיופיה. אסתר, יתומה שגודלה על ידי דודה היהודי, מרדכי (מוחמד בכרי), נכנסה להרמון המלך, לאחר שנבחרה לאשתו מבלי לדעת שהיא יהודייה. בחצר, היא סיכלה מתקפה נגד המלך הודות למידע שסיפקה דודה. על השירות שניתן, אסתר ומרדכי הפכו לאישי החצר החופשיים היחידים שלא משתחווים בפני איש. אולם, כאשר מרדכי מסרב להשתחוות לשר המן (ג'וליאנו מר-חמיס), האחרון מצווה על מותו של כל יהודי הממלכה תחת חותמו של המלך. אסתר ומרדכי מגלים זאת, אשר מתכננים תוכנית להצלת עמם. מרדכי פועל מראש נגד המן, ומצווה על השמדה נקמנית של כל אלה שרוצים במות היהודים.

הסרט מסתיים במונולוג ביוגרפי של כל שחקן.
## שחקנים
* סימון בנימיני - בתפקיד אסתר
* זארה ורתניאן - בתור אחשוורוש
* מוחמד בכרי - בתפקיד מרדכי
* ג'וליאנו מר-חמיס - בתפקיד המן
* שמואל וולף
* רים באנה
* פואד עוואד
* טאריק קופטי
* ג'ורג' ח'לייפי

שמאל|ממוזער|צילומי הסרט

## הפקה והפצה
זהו סרט הבכורה של הבמאי של עמוס גיתאי, שגם כתב את התסריט. הוא צולם על ידי אנרי אלקן ונורית אביב (בשיתוף עם אילן יגודה עוזר), והליהוק בוצעה על ידי לביאה הון.

הסרט הופק על ידי אולפני הרצליה וממומן על ידי Interkerkelijke Omroep Nederland ו־Film4 Productions (חברת הםקות הקולנוע של ערוץ 4 הבריטי), והופץ על ידי Facets Multi-Media. צילומי הסרט החלו בקיץ 1985; אתר הצילומים העיקרי היה בתים נטושים בשכונת ואדי סאליב בחיפה.

הסרט הוקרן בפסטיבל קאן במאי 1986, במהלך שבוע המבקרים הבינלאומי, בפסטיבל טורינו באוקטובר 1986, שם זכה גם בפרסים רבים, ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-36 בברלין ב-21 בפברואר 1992. הסרט יצא לאקרנים בישראל, שם הוקרן בבכורה במוזיאון תל אביב לאמנות.

בשנת 2005, יחד עם ""ברלין-ירושלים" (1989), שווק כחלק ממארז DVD של סרטי עמוס גיתאי.

בשנת 2013 הוקרן בסינמטק תל אביב במסגרת רטרוספקטיבה לעמוס גיתאי.

## ביקורות
סטיבן הולדן מ"הניו יורק טיימס" כתב כי "אף על פי שאינו מבדר במיוחד, הוא די יפה ורווי רעיונות". בישראל, לעומת זאת, חלק מהמבקרים היו שליליים יותר. מבקר הקולנוע של עיתון "העיר" דני ורט כתב, כי שם לב לדמיון לעבודותיהם של פייר פאולו פאזוליני, ברטולט ברכט ומיקלוש יאנצ'ו, אך קבע כי הסרט "הוא יומרה אמנותית שנותרת לא יותר מתרגיל אסתטי עם הצהרות פוליטיות לא מתוחכמות".

רחל נאמן כתבה בשבועון "כותרת ראשית": 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים ישראליים עצמאיים
קטגוריה:סרטים וסדרות טלוויזיה בין-לאומיים שצולמו בישראל
קטגוריה:סרטי עמוס גיתאי
קטגוריה:סרטי יהדות
קטגוריה:סרטים על פוליטיקאים
קטגוריה:סרטים על משפחות
קטגוריה:סרטי 1986
טוגונבולאק

**טוגונבולאק** (באוזבקית: **Tugunbuloq**) הייתה עיר שהתקיימה בימי הביניים ברכס טורקסטן, ששכנה בתחומי דרום-מזרח אוזבקיסטן של היום, במחוז בכמל, סמוך לכפר גוראלש ובקרבת שמורת הטבע הלאומית זאאמן. היא, יחד עם האתר העכשווי הסמוך טאשבולאק, היו מיושבות מהמאה ה-6 ועד לסוף המאה ה-10 לספירה. העיר, ששכנה בגובה פני הים של 2,000–2,200 מ', הייתה מרכז לכרייה ולעיבוד ברזל, שבאמצעותם התחברה לרשתות המסחר של דרך המשי. שרידי טוגונבולאק משתרעים על שטח של 1.2 קמ"ר, מה שהפך אותה למרכז העירוני הגדול ביותר בגובה רב מעל פני הים בימי הביניים במרכז אסיה. היא כללה חומות נרחבות, תעלות וביצורים.

טוגונבולאק שוכנת במרחק של כ-5 ק"מ מאתר ארכאולוגי נוסף הידוע בשם טאשבולאק. שמותיהן המקוריים של שתי ההתיישבויות עדיין אינם ידועים. טאשבולאק התגלתה ב-2011 בידי צוות בהשתתפות הארכאולוג האמריקאי מייקל פראקטי והארכאולוג האוזבקי פרהוד מקסודוב. בעת בדיקת חרסים באתר טאשבולאק ב-2015 פגש פראקטי פקח יערות המתגורר באזור, שסיפר לו כי ראה חרסים דומים בחצר ביתו. בבדיקת המשק שלו גילה פראקטי שביתו של הפקח נבנה על שרידי מבצר. באתר נערכו חפירות וסריקות לידאר ב-2022, שחשפו את המרכז העירוני הגדול. לאחר עבודת שטח נוספת באתר בשנה שלאחר מכן, פורסם הגילוי בכתב העת Nature באוקטובר 2024.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

#### ביבליוגרפיה

* 
* 
* 


קטגוריה:אוזבקיסטן: היסטוריה
קטגוריה:אוזבקיסטן: ערים
הרמן צבי ארליך

השם **הרמן צבי ארליך** או **צבי הרמן ארליך** עשוי להתייחס למספר אנשים.

## הערות שוליים

ארליך
המטוס הממשלתי של יפן

**המטוס הממשלתי של יפן** (ביפנית: **日本国政府専用機**; **Nippon-koku seifu sen'yōki**) הוא המטוס הנשיאותי המשמש כמערך של שני מטוסי בואינג 777-300ER המשמשים את ממשלת יפן להובלת קיסר יפן, ראש הממשלה ובכירים נוספים בביצוע נסיעות רשמיות למדינות העולם. המטוסים מופעלים בידי כוח ההגנה העצמית האווירי של יפן (JASDF).

שני המטוסים נושאים את שמות הקריאה הרשמיים Japane

se Air Force One ו־Japanese Air Force Two בעת טיסות רשמיות, ובטיסות אימון או משימות שאינן ממשלתיות הם משתמשים בשמות הקריאה Cygnus One ו־Cygnus Two.
[ממוזער|ראש הממשלה [סנאה טאקאיצ'י יורדת מהמטוס הממשלתי מסוג בואינג 777-300ER בעת ביקורה בוושינגטון ,2026]]

## רקע והפעלה
המטוסים מדגם 777-300ER נכנסו לשירות בתחילת 2019, והחליפו את זוג מטוסי Boeing 747-400, אשר שימשו כמטוסי הממשל היפני מאז שנות ה־90. ההחלטה לעבור לדגם 777 נבעה משיקולי יעילות דלק משופרת, טווח פעולה ארוך יותר ועלויות אחזקה נמוכות יותר, לצד יכולת תפעול מודרנית התואמת לצרכים הדיפלומטיים והביטחוניים של יפן.

הצי כולל שני מטוסים הטסים תמיד יחד בעת ביצוע משימות ממשלתיות:
* האחד משמש כמטוס הראשי להובלת המשלחת.
* השני משמש כגיבוי ומוביל צוותי תחזוקה וציוד נוסף, למקרה של תקלה או צורך בהחלפה מיידית.

כל אחד מהמטוסים מסוגל לשאת 140 נוסעים, והם מיועדים גם לייעוד נוסף:
* פינוי אזרחים יפנים בעת מצבי חירום בחו״ל
* הטסת כוח אדם של כוחות ההגנה העצמית היפניים למשימות מעבר לים

## מאפיינים טכניים
דגם: בואינג 777-300ER
* מנועים: שני מנועי General Electric GE90-115B
* אורך: 73.9 מטר
* מוטת כנפיים: 64.8 מטר
* גובה: 18.5 מטר
* מהירות מרבית: כ־מאך 0.89
* טווח טיסה: כ־14,000 ק״מ
* קיבולת נוסעים: 140

## גלריה

קובץ:Sanae Takaichi and Masanao Ozaki 20251025.jpg
קובץ:20210416 arrive2.jpg
קובץ:Fumio Kishida arrived in Washington DC for the 2024 NATO Summit (3).jpg
קובץ:20251030 Sanae Takaichi at the APEC South Korea 2025 (1).jpg
קובץ:20191223china1 03.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כוחות ההגנה של יפן
יפן
קטגוריה:ממשלת יפן
קטגוריה:יפן: תעופה
מצוק הצינים

[ממוזער|[חוד עקב, מפסגות המצוק. מבט לכיוון שדה צין]]
**מצוק הצינים** הוא מצוק הנופל מרמת עבדת לבקעת צין, ומהווים את הגבול הצפון־מזרחי של הר הנגב. אורכו של המצוק כ-34 קילומטרים, מעין עבדת בצפון־מערב ועד לנחל חווה סמוך לחורבת שרב בדרום־מזרח. גובהו של המצוק כ-500 עד 600 מטרים מעל פני הים, ופסגותיו נישאות אף מעבר לכך. פסגות המצוק גבוהות למעלה מ-220 מטרים מעל הבקעה, שגובהה בקו המצוק כ-380 מטרים.

לאורך המצוק עובר שביל ישראל, לאחר שעלה אותו באזור חוד עקב, אחת מפסגות המצוק הבולטות. לרוב אורכו של השביל מעל המצוק הוא עובר לאורך ציר נפט מקומי, ונשקף ממנו נוף לעבר הבקעה שמתחתיו ולעבר רכס חצרה שבאמצעה ורכס חתירה, התוחם אותה מצפון.

המצוק נכלל בשמורת טבע מצוק הצינים, שהוכרזה ב-1989, וכוללת פרט למצוק שטחים נרחבים בהר הנגב. באמצעו של המצוק ובתוכו נמצאות מאגורות נחש צמא, אתר שקיימות מספר תיאוריות קונספירציה לגבי מטרתו.

## גלריה

קובץ:נחל בבקעת צין.jpg|נחל בבקעת צין. ברקע נראה המצוק
קובץ:נוף ממצוק הצינים 2.jpg|מבט מעל מצוק הצינים לכיוון פנים הר הנגב
קובץ:נוף ממצוק הצינים 4.jpg|נוף מהמצוק לכיוון רכס חצרה (מרכז) ורכס חתירה (שמאל)
קובץ:מערב בקעת צין.jpg|מערב בקעת צין. מימין רכס חתירה, משמאל מצוק הצינים


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

הצינים
קטגוריה:הר הנגב
קטגוריה:הנגב: הרים
קטגוריה:שביל ישראל