open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
גניבא

**גניבא** היה אמורא בבלי, בן הדור הראשון של האמוראים, חברו ותלמידו של האמורא רב.

גניבא ערער על מנהיגותו של ראש הגולה מר עוקבא והציק לו זמן ממושך. מר עוקבא פנה לרבי אלעזר בן פדת בשאלה אם יוכל להסגירו לידי השלטונות הסאסאנים שגיבו את מוסד ראש הגולה, והיו נכונים להסיר מכשולים כמו אלו מפניו. רבי אלעזר הורה לו שלא לעשות כן. גם כאשר גברו ההצקות ומר עוקבא שלח את השאלה פעם שנייה, הורה לו רבי אלעזר להבליג, ללמוד בבית המדרש, וה' יריב את ריבו. התלמוד מסיים: "הדבר יצא מפי רבי אלעזר ונתנוהו לגניבא בקולר (בו קושרים את הנידונים למוות)".

אהרן הימן בספרו תולדות תנאים ואמוראים, משער כי בפעם זו, חמק גניבא מעונש המלכות ולא נהרג. בכך הוא מסביר סיפור אחר בו התלבטו אמוראים אם לקום לכבודו כיוון שבר אוריין הוא, או שאין הדבר ראוי מאחר שהוא "בעל מחלוקת" ("פלגאה"). אולם בסופו של דבר נתפס גניבא שוב בידי המלכות והוצא להורג, על פי המתואר בתלמוד הבבלי והירושלמי בשעת הוצאתו להורג ציווה להעניק ארבע מאות זוז מנכסיו לרבי אבינא, שכפי הנראה היה תלמידו.

## תורתו
### דברי הלכה
בתלמוד הבבלי ובתלמוד הירושלמי מוזכרים בשם גניבא מספר דברי הלכה, בדרך כלל משמו של רב:
* במסכת ברכות מסר גניבא בשמו של רב הלכה מחמירה בדין הרחקה ממי רגלים בשעת התפילה, לדבריו אף כשיבשו המים, כל שרישומם ניכר אין להתפלל בפניהם. על דבריו אלו, הפטיר רב יוסף: .
* במסכת גיטין (דף ס"ב עמוד א) מסר גניבא בשם רב יהודה שאמר בשם רב כי קיים איסור לאדם לטעום כלום, לפני שיתן דבר מאכל לבהמתו. דין זה נלמד מהפסוק שהקדים "ונתתי עשב בשדך לבהמתך" ל"ואכלת ושבעת".
דינים נוספים נמסרו בשמו בהלכות ברכות (תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות ו, ו) עבודה זרה (מסכת עבודה זרה, דף ל"ו, עמוד ב), הלכות שחיטה (מסכת חולין דף מ"ד, עמוד א), הלכות טריפה (שם, דף נ', עמוד ב).

### דברי אגדה
גם דברי אגדה נמסרו בשמו:
* במסכת גיטין (דף ל"א עמוד ב) מסר גניבא בשם רב חנן בר רבא שאמר בשם רב: .
* עוד במסכת זו (דף ס"ב עמוד א) מכונה גניבא "בן תורה" ("בר אוריין"), על פי המתואר לימד גניבא את רב הונא ורב חסדא, שהחכמים נקראים מלכים, והוסיף למסור בשם רב יהודה שאמר בשם רב כי כשנותנים שלום למלך, יש לכפול את ברכת השלום: "שלום לך מלכי, שלום לך מלכי".
* במדרש רבה נמסרו בשמו מספר דברי אגדה. הידוע בהם הוא "משל השועל והכרם", המופיע במדרש קהלת רבה, בו ממשיל גניבא את הנאות העולם הזה, לשועל שחפץ לחדור לכרם גדור כדי לאכול מענביו. כדי שיוכל לעבור מבעד לחור שמצא בגדר הכרם, צם השועל שלושה ימים, ולאחר שגופו כחש, הצליח להשתחל פנימה ולאכול כאוות נפשו. בתום האכילה ביקש השועל לצאת, אך שוב עמדה בפניו אותה בעיה, שהתעצמה. כדי להשתחל חזרה החוצה, צם השועל שוב מספר ימים, והצליח לצאת, רק כדי להבין שכל עמלו היה לשווא.

## לקריאה נוספת
* משה בר, **ריבו של גניבא במר עוקבא**, תרביץ, לא (תשכ"ב), עמ' 284–285.
* יואל פלורסהיים, **ייסודן וראשית התפתחותן של ישיבות בבל- סורא ופומבדיתא**: חלקים א-ב, בתוך: ציון: רבעון לחקר תולדות ישראל, גיליון ל"ט, תשל"ד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הראשון לאמוראי בבל
טאלנה

**טאלנֶה** (באוקראינית: ** Тальне́**; ברוסית: **Тальное**; ביידיש: **טָאלנא**), היא עיירה בראיון טאלנובסקי, במחוז צ'רקאסי שבמרכז אוקראינה. העיירה נמצאת 142 קילומטרים מדרום-מערב לעיר המחוז צ'רקאסי.

משערים כי מקור שמה נגזר משמו הקדום של נהר הטאליינקה הזורם בסמוך לה, "טלנאח", שם ממקור טורקי שפירושו "ערבה". מקור זה השתמר גם במילה האוקראינית "тал" ("טאל"), שפירושה "שיח הערבה" (הצומח לרוב על גדות הנהרות).

בכנסייה העירונית קבורה סופיה פוטוצקי.

## יהודי טאלנה

טאלנה היא ערש חסידות טולנה, שהוקמה באמצע המאה ה-19 בידי "המגיד מטאלנה" רבי דוד טברסקי.

בשנת 1848 היו בטאלנה 1,807 יהודים. כחמישים שנה לאחר מכן, בשנת 1897, נספרו בעיירה 5,452 יהודים שהיוו 57% מכלל תושבי העיירה. בשנת 1912 עמד מניין היהודים על כעשרת אלפים (77%), אך במהלך מלחמת העולם הראשונה פחת מספרם ובשנת 1926 עמד על 4,169 (גם מספרם היחסי באוכלוסייה המקומית הצטמצם לכדי 39%). עם פרוץ מלחמת העולם השנייה (1939) מנו היהודים 1,866 נפש, כ-15% מתושבי העיירה. 

בשנת 2013 התגוררו בעיירה 20 תושבים יהודים.

## קישורים חיצוניים

* 
* טאלנה, באתר הפרלמנט האוקראיני
* היסטוריה של הקהילה היהודית בטאלנה באתר "מורשת יהדות אוקראינה"
* 

קטגוריה:מחוז צ'רקאסי: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1646
גאוקורונה

ממוזער|כדור הארץ והגאוקורונה שלו, כפי שצולמו מהירח בשנת 1972 במשימת אפולו 16
**גאוקורונה** (באנגלית: **Geocorona**) או **עטרה ארצית** היא השכבה החיצונית ביותר באטמוספירת כדור הארץ. היא מורכבת מאטומי מימן ומשתרעת למרחק של 19 עד 50 פעמים קוטר כדור הארץ (כ-240,000 עד 630,000 קילומטר). הגאוקורונה נצפית בעיקר בספקטרום האור האולטרה-סגול הקיצוני המגיע מהשמש, בחתימה הספקטרלית של גז מימן (קו לימן-אלפא ).

הגאוקורונה נחקרה מהחלל החיצון על ידי הלוויין אסטריד ועל ידי גשושית החלל גלילאו, תוך שימוש בספקטרומטר אולטרה-סגול (UVS) במהלך טיסה קרובה לכדור הארץ, וכן על ידי מכשיר ה-SWAN שבגשושית SOHO.

## הסבר
גאוקורונה היא למעשה ענן גז של אטומי מימן. קרינת השמש מגיבה עם אטומי מימן דרך אורך גל מסוים בתחום האולטרה-סגול המכונה לימן-אלפא, אותו יכולים האטומים לספוג או לפלוט. כך אטומי המימן מפזרים את אור השמש לכל הכיוונים. עם זאת, הקרינה הנפלטת מהגאוקורונה זניחה לעומת קרינת השמש שם. מכיוון שאורך גל זה נספג על ידי אטמוספירת כדור הארץ, ניתן לצפות בו רק מהחלל.

במחקר מ-2019 התברר שקרינת השמש דוחסת את אטומי המימן בגאוקורונה בצד המואר של כדור הארץ, וגם מייצרת אזור של צפיפות מוגברת בצד החשוך. דחוס ככל שיהיה אזור המימן בצד המואר, הוא עדיין דליל למדי - רק 70 אטומים לסנטימטר מעוקב במרחק 60,000 קילומטר מפני השטח של כדור הארץ, ובערך 0.2 אטומים במרחק הירח. חלקיקי המימן בצפיפות כזו לא מהוווים איום על האסטרונאוטים במסלול סביב הירח, אך הם עלולים להשפיע על תצפיות אסטרונומיות בסביבת הירח.

## היסטוריה
בסוף שנות השישים של המאה העשרים, תפסה הגשושית האמריקאית מארינר 5 מבט חטוף בגאוקורונה של כדור הארץ ממרחק 240,000 קילומטר.

הצילום המכוון הראשון של הגאוקורונה של כדור הארץ נערך בשנת 1972, באמצעות הטלסקופ הראשון על הירח (מרחק 380,000 קילומטר) שהוצב שם על-ידי האסטרונאוטים של אפולו 16. ניתן לראות בו את הגאוקורונה זוהרת סביב כוכב הלכת באור אולטרה-סגול.

גם הגשושית היפנית PROYCON, שהייתה פעילה בין השנים 2014-2015, צילמה את הגאוקורונה של כדור הארץ בדרכה, ממרחק של 15 מיליון קילומטר. מהתמונה הזו הסיקו המדענים שלגאוקורונה יש סימטריה של צפון-דרום והיא משתרעת למרחק 240,000 קילומטרים (19 פעמים קוטר כדור הארץ).

בין השנים 1996 ל-1998 צילם מצפה החלל SOHO את כדור הארץ ואת האטמוספירה שלו שלוש פעמים, באמצעות מכשיר ה-SWAN שבו, ממרחק 1.5 מיליון קילומטר מכדור הארץ לכיוון השמש. צוות חוקרים רוסי פרסם בשנת 2019 ניתוח חדש של המידע מתצפיות אלה והראה ששולי הגאוקורונה מגיעים למרחק של כ-630,000 קילומטר (50 פעמים קוטר כדור הארץ), ולמעשה הירח נמצא בתוך הטווח שלה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אטמוספירת כדור הארץ
אלי יפה (קצין)

**אלי יפה** (נולד ב-11 בינואר 1957) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. שירת כקצין תותחנים ראשי וראש חטיבת המבצעים.

## ביוגרפיה
יפה נולד וגדל בעפולה, למד בבית הספר התיכון המחוזי ע"ש דוד בן-גוריון בעיר.

התגייס לצה"ל באוגוסט 1975 ושירת בגדוד 334 של חיל התותחנים, כקצין תותחנים שירת כמפקד סוללה בגדוד 55, ובמלחמת לבנון הראשונה שירת כסגן מפקד הגדוד. בשנים 1984-1985 פיקד על גדוד 55 במהלך הלחימה בדרום לבנון לאחר מכן שירת כסגן מפקד ביסל"ת, יצא לקורס קציני תותחנים בפורט סיל שבאוקלהומה ומונה לסגן מפקד אגד ארטילרי 215. ב-1989 מונה למפקד גדוד בקורס קציני אג"ם בבה"ד 1 וב-1991 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד מרכז אימון יחידות חיל התותחנים. ב-1993 מונה למפקד אגד 215 וב-1995 לראש מחלקת מבצעים בחטיבת המבצעים במטכ"ל.

ביולי 1998 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין התותחנים ראשי. במהלך תפקידו כקצין התותחנים הראשי יישם שינויים משמעותיים בבניין הכוח של החייל ובהם: ארגון מחדש של מערך הארטילריה הקנית וביטולם של יחידות ארטילריה מיושנת, הקמת אגד ארטילרי במילואים של מערך המנתץ (MLRS) ופיתוח הרמ"ם (רקטות מתוקנות מסלול), שדרוג מערך הנשק המדויק בחייל והנעת פרויקט פיתוח והצטיידות באמל"ח חדש וכן הקמה ומבצוע של יחידת 'זיק'. בנוסף, הנעות פרויקטי אמל"ח ומערכת שו"ב מתקדם, פיתוח תורה חיילית והכשרות מותאמות לשינויים הארגוניים הרבים. במהלך כהונתו, בשנת 2000, הוחלפה הכומתה של חיל התותחנים משחור לטורקיז.

באוקטובר 2001 מונה לראש חטיבת המבצעים באגף המבצעים. לאחר שחרורו ב-2005 החל לעסוק בייעוץ ביטחוני.

## חיים אישיים
יפה בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב, בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. נשוי ואב לארבעה.

## קישורים חיצוניים
*אלי יפה באתר בית התותחן

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:ראשי חטיבת המבצעים
קטגוריה:קציני תותחנים ראשיים
קטגוריה:מפקדי אגד ארטילרי 215
קטגוריה:ראשי מחלקת המבצעים
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 215
קטגוריה:בוגרי תיכון בן-גוריון (עפולה)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
קגן

**קגן** או **כגן** הוא שם משפחה אשכנזי שנוצר בשטחי האימפריה הרוסית לשעבר, וריאציה רוסית ואוקראינית של שם המשפחה "כׇּהׇן".

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קפלר-186f

[שמאל|ממוזער|200px|קפלר-186f: כוכב לכת ראשון בגודל כדור הארץ שהתגלה ב[אזור ישיב של כוכב אחר. הדמיית אומן]]
[ממוזער|שמאל|300px| השוואה בין [מערכת פלנטרית קפלר-186 ומערכת השמש (17 באפריל 2014)]]
**קפלר-186f** הוא כוכב לכת דמוי ארץ המקיף את הננס האדום, קפלר-186, המרוחק 492 שנות אור מכדור הארץ. זהו כוכב הלכת החוץ שמשי הראשון עם רדיוס דומה לזה של כדור הארץ שהתגלה באזור ישיב של כוכב אחר.

טלסקופ החלל קפלר של נאס"א איתר את כוכב הלכת הזה תוך שימוש בשיטת הליקוי, שינוי בעוצמת האור של כוכב האם, יחד עם עוד ארבעה כוכבי לכת נוספים המקיפים את הכוכב בקרבה גדולה בהרבה (כולם מעט גדולים יותר מכדור הארץ). נדרשו שלוש שנים לנתח נתונים כדי למצוא את איתותיו. התוצאות הוצגו לראשונה בכנס ב-19 מרץ 2014 ופרטים נוספים דווחו בכלי התקשורת באותה העת. ההודעה הפומבית המלאה הייתה ב-17 באפריל 2014, ולאחר מכן התפרסם בכתב העת **[[Science]]**.

## קישורים חיצוניים

*התגלה כוכב לכת כמעט תאום לכדור הארץ המקיף ננס אדום במסלול המאפשר חיים באתר הידען
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כוכבי לכת חוץ-שמשיים
לשק בלצרוביץ'

ממוזער
**לשק בלצרוביץ**' (בפולנית: **Leszek Henryk Balcerowicz**; 19 בינואר 1947) הוא כלכלן פולני שכיהן כנגיד הבנק המרכזי וכסגן ראש ממשלה בפולין. ממובילי המעבר מכלכלה קומוניסטית לכלכלה חופשית בפולין בשנות ה-90 של המאה ה-20. כיום מכהן בלצרוביץ' כפרופסור בקולג' אירופה. 
## ביוגרפיה
בשנת 1970 קיבל תואר ראשון בהצטיינות מבית הספר המרכזי לתכנון וסטטיסטיקה בוורשה. הוא קיבל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת סט. ג'ון בניו יורק בשנת 1974 ודוקטורט מבית הספר לכלכלה בוורשה, בשנת 1975. 

בלצרוביץ' הצטרף למפלגה הקומוניסטית הפולנית בשנת 1969, ובסוף שנות ה-70 השתתף בצוות ייעוץ כלכלי לראש ממשלת פולין ועבד במכון המרקסיסטי-לניניסטי. לאחר שהחל לייעץ בכלכלה לתנועת סולידריות, הורחק מהמפלגה הקומוניסטית בשנת 1981. 

מספטמבר 1989 עד אוגוסט 1991 כיהן לראשונה כשר האוצר וסגן ראש ממשלת פולין. הוא שב לתפקיד ב-31 באוקטובר 1997 עד 8 ביוני 2000. בשנים 1995–2000 היה יושב ראש איחוד החופש, שהייתה אז מפלגת מרכז. ב-22 בדצמבר 2000 מונה לנגיד הבנק המרכזי של פולין, תפקיד בו כיהן עד שנת 2007.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שרי ממשלת פולין
קטגוריה:כלכלנים פולנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנט ג'ון בניו יורק
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1947
המכשפות מאיסט אנד

**המכשפות של איסט אנד** (באנגלית: **Witches of East End**) היא סדרה אמריקנית מסוג דרמה על טבעית, המבוססת על ספר בעל אותו השם מאת מליסה דה לה קרוז. פרק הבכורה שודר בערוץ Lifetime ב-6 באוקטובר 2013. העלילה מתרחשת בעיירת החוף הבדיונית "איסט אנד", ועוקבת אחר חייה של משפחת המכשפות - ג'ואנה בושאמפ (ג'וליה אורמונד), אחותה וונדי בושאמפ (מדשן אמיק) ושתי בנותיה הבוגרות, פרייה בושאמפ (ג'נה דיואן טאטום) ואינגריד בושאמפ (רייצ'ל בוסטון).

## עלילה
ג'ואנה בושאמפ היא מכשפה מוכשרת ואמן של שתי מכשפות צעירות, פרייה בושאמפ המוזגת ואינגריד בושאמפ הספרנית. ג'ואנה בת האלמוות קוללה בכך שבנותיה מתות צעירות ומיד נולדות שוב מחדש לאורך כל חייהן. בגלגול חייהן הנוכחי היא מסתירה מהן את יכולת הכישוף שלהן, בתקווה שזה ימנע את מותן. אחותה של ג'ואנה, וונדי בושאמפ, מגיעה לביתן והבנות מגלות את יכולת הקסם שלהן.

## שחקנים ודמויות
*ג'וליה אורמונד - ג'והאנה בושאמפ: אומנית, מורה בבית ספר, ומכשפה. אמא של פריה, אינגריד ופרדריק. אביה הוא הקיסר של אסגרד ואחותה היא וונדי.
* ג'נה דוואן - פרייה בושאמפ: מגלה שהיא מכשפה, מאורסת לדאש (אריק וינטר) אך מנשקת את אחיו קיליאן במסיבת האירוסין של דאש ושל פרייה. מבטלת את אירוסיה לדאש ביום חתונתה עם דאש מפני שמרגישה רגשות לקיליאן. מתה בעונה השנייה וקמה לתחייה על ידי סבא שלה. מסיימים את הסדרה בכך שהיא מתנשקת עם קיליאן שהחליף גוף עם דאש והיא לא יודעת על כך שדאש הוא קיליאן וקיליאן הוא דאש. אמה היא ג'והאנה, אביה הוא ויקטור, אחותה היא אינגריד, אחיה התאום הוא פרדריק, דודתה היא וונדי וסבה הוא הקיסר של אסגרד
* רייצ'ל בוסטון - אינגריד בושאמפ: ספרנית הנחבאת את הכלים. מגלה שהיא מכשפה. בפרק ההתחלה גורמת לחברתה להיכנס להריון בעזרת כישוף. מקימה את וונדי לחיים בלי ידיעה שזה יהרוג משהו אחר שאכפת לה ממנו. בגלל כישופה חברה השוטר מת. היא מקימה את הרוח שלו לחיים אך לא מקימה אותו לחיים, מחזירה אותו לעולם הרוחות. היא המפתח והכח שלה נובע מין המוח שלה. היא המכשפה החזקה ביותר בין שתי האחיות. היא מגלה שהייתה בגלגול הקודם מנהיגת כת שמגשימה משאלות ובתמורה האנשים שהיא מגשימה להם משאלות הופכים לעבדי מין, ואז דודתה וונדי הרגה אותה. היא מתהפנטת ואז מאכילה יצור בעזרת זה שהיא מקיימת עימו יחסי מין. יוצאת מין ההיפנוט ואז אחיה פרדריק הורג את היצור. יוצאת עם דאש כיותר מחברים אך נפרדת ממנו כי הרג בן אדם. עוזרת לדאש להסתיר גופה. מקיימת יחסי מין עם דאש. עוזרת לדאש לשלוט בכוחו. מתה בעונה שתיים וקמה לתחיה על ידי סבה. בסוף הפרק האחרון מתגלה שהיא בהריון אך לא ידוע עם האב הוא דאש או היצור. אמה היא ג'והאנה, אביה הוא ויקטור, אחיה הוא פרדריק, סבה הוא הקיסר של אסגרד.
* מדשן אמיק - וונדי בושאמפ: אחותה של ג'והאנה, האחיינים שלה הם אינגריד, פרייה ופרדריק. הייתה נשואה שלוש פעמים לאותו האיש. מכשפה שיכולה להפוך לחתולה שחורה. יש לה תשע נשמות אך נשארה לה רק נשמה אחת. אינגריד הקימה אותה לתחיה על חשבונו של החבר השוטר שלה. אביה קילל אותה בכך שלא תוכל להוליד ילדים. יצאה עם בן תמותה בשם טומי. אביה השתלט על טומי והרג את הנפש שלו. העבירה את נשמתה האחרונה לטומי ובכך הקימה אותו לתחיה ומתה בעצמה והלכה לעולם התחתון.
* אריק וינטר - דאש גארדינר
* דניאל די טומסו - קיליאן גארדינר
* כריסטיאן קוק - פרדריק בושאמפ

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות פנטזיה אמריקאיות
קטגוריה:מכשפות בקולנוע ובטלוויזיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2013
בקינגהאמשייר

**בקינגהאמשייר** (באנגלית: **Buckinghamshire**) הוא מחוז בדרום-מזרח אנגליה. בירת המחוז היא איילסברי, וסביבו מצויים המחוזות לונדון רבתי, ברקשייר, אוקספורדשייר, נורת'האמפטונשייר, בדפורדשייר והרטפורדשייר.

שטחו של המחוז הוא 1,874 קמ"ר (724 מייל רבוע) ואוכלוסייתו מנתה 840,138 נפש במפקד 2021.

מלבד מילטון קינס שנמצאת בצפון-מזרח, היישובים הגדולים ביותר נמצאים בחציו הדרומי של המחוז וכוללים את איילסברי (Aylesbury), היי וויקומב (High Wycombe) וצ'שאם (Chesham). לצורכי ממשל מקומיים בקינגהמשייר מורכבת משני אזורי רשות יחידים, בקינגהמשייר ומילטון קינס. למחוז ההיסטורי היו גבולות מעט שונים, והוא כלל גם את העיירה סלאו (Slough).

צ'ילטרן הילס (Chiltern Hills), אזור יופי טבעי יוצא דופן, מהווה את רוב דרום המחוז (מילטון קיינס) ומכיל את הנקודה הגבוהה ביותר באזור, האדינגטון היל (267 מ'). הצ'ילטרנים הם המקור של נהר אוזל (River Ouzel), שזורם על פני עמק השפלה של איילסברי (Aylesbury Vale) בצפון המחוז ודרך מילטון קינס לפני שהוא חובר לנהר אוז הגדול (River Great Ouse) בניופורט פנגל (Newport Pagnell). נהר התמזה מהווה חלק מהגבול הדרומי של המחוז.

החברות הידועות במחוז הם אולפני הסרטים פיינווד (Pinewood Studios), אגם החתירה דורני (Dorney Lake) וחלק ממסלול המרוצים של סילברסטון (Silverstone Circuit) על גבול נורת'המפטונשייר (Northamptonshire). לחברות ממשלתיות ולאומיות רבות יש משרדים ראשיים או מרכזים מרכזיים במילטון קיינס. התעשייה הכבדה והחציבה מאוד מוגבלת, כאשר ענף החקלאות היא השולטת לאחר ענפי השירותים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:אנגליה: מחוזות
קטגוריה:דרום-מזרח אנגליה
דרהאם (מחוז, אנגליה)

**מחוז דרהאם** (באנגלית: **County Durham**) הוא מחוז בצפון־מזרח אנגליה. עיר הבירה של המחוז היא דרהאם והעיר הגדולה ביותר בו היא דרלינגטון. מסביב למחוז מצויים המחוזות טיין אנד וויר, קאמבריה, נורת'אמברלנד וצפון יורקשייר. כלכלת המחוז מבוססת על מחצבי פחם וברזל ועל חקלאות.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:אנגליה: מחוזות
שמואל זנוויל שפיצר

**שמואל זנוויל (גם: זוויל) שפיצר** (ג' באלול ה'תרכ"ג, אוגוסט 1863 – י"ח אדר ב' תשי"א, 26 במרץ 1951) היה מעסקני היישוב הישן בירושלים, מייסד שכונת בתי נייטין, וממייסדי שכונת שערי חסד בירושלים, בן למשפחת שפיצר.

## תולדותיו
נולד בפרשבורג לרב חייא דוד הלוי שפיצר, מתלמידי הכתב סופר, ולצערטל. בשנת תרל"ג (1873) עלה לארץ ישראל עם הוריו והם התיישבו בירושלים. בתקופת מגוריו בירושלים חיבר אביו את ספר ה"נברשת" לבירור זמני הנץ החמה וזמני היום, שקיבל את הסכמת מהרי"ל דיסקין.

נשא לאשה את מירל בת הרב דוד יוליס חתן הרב אברהם שאג (נפטרה בתרפ"ה, 1924). בשנת תרס"ב (1902) ייסד את שכונת בתי נייטין בסמוך למאה שערים. הכתובת על שער הכניסה לשכונה קיימת עד היום, ובה נכתב: "שכונת בתי נייטין שבנה הרה"ג שמואל זנוול שפיצר ז"ל". לוח הנצחה לזכרו תלוי בעזרת הנשים בבית הכנסת הגדול הגר"א.

שפיצר היה מגיד השיעור של "מרכז לבעלי מלאכה", שנוסד בירושלים על ידי שמואל לוי עבור בעלי מלאכה שקבעו עתים לתורה.

בשנת תרס"ח (1908) ייסד, יחד עם נפתלי צבי פרוש-גליקמן, את שכונת שערי חסד. כדי להבטיח את רכישת השטח הוא נרשם בטאבו על שם ארבעה חברים נתיני חוץ. אחד מהארבעה היה שפיצר, שהיה נתין אוסטריה. השלושה האחרים היו הרב יוסף חיים זוננפלד, אף הוא נתין אוסטריה, ויואל משה סלומון ונחום ברגמן שהיו נתיני גרמניה.

שפיצר שימש כממונה על בתי שכונת בתי נייטין להשכרתם למגורים. לו עצמו לא הייתה דירה משלו והוא התגורר בחדר קטן במשרדי החברה קדישא שאותה ניהל. היה אחראי על קופת הגמ"ח של החברה קדישא. הקפיד שלא לדרוש מן הלווה ערבים על הלוואתו, כדי לא תתגלה ברבים עובדת היותו נזקק. על אף שבמשך חייו עברו תחת ידו סכומי כסף גדולים, כשנפטר נמצא בעזבונו סכום של שבעים וחמש אגורות בלבד.

נפטר ביום שני י"ח אדר ב' תשי"א ונטמן בבית העלמין שערי צדק, ולאחר מלחמת ששת הימים הועבר להר הזיתים לצד קבר אמו. לאחר מותו נקרא על שמו רחובה הראשי של שכונת בתי נייטין.

## משפחתו
היה נשוי למירל (לבית יוליס). מילדיהם:
*לאה - אשת יעקב מאיר זוננפלד, בן הרב יוסף חיים. בנם, אברהם דב זוננפלד, נישא לבתו של עמיתו וידידו הקרוב נפתלי צבי פרוש-גליקמן.
*חיה גיטל - אשת אברהם יונגרייז, בנו של מזכיר העדה החרדית הרב ברוך ראובן שלמה יונגרייז, ואחיו של ראב"ד העדה החרדית הרב דוד יונגרייז.
*שושנה - אשת שלמה כהן.
*הינדה - אשת דוד יולס.
*אסתר יענטל - אשת מרדכי צובנר.
*יוסף חיים צבי - היה נשוי לחנה מרים שפיצר, מייסדת ומנהלת בית הספר לבנות שפיצר בירושלים.
*מרדכי שפיצר - תושב שערי חסד וקבלן בנין, חבר ההגנה ועזר בסלילת דרך בורמה שעקפה את המצור על ירושלים. נכדו הוא פרופסור רון חריס.
נכדותיו: שושנה שפיצר (בת בנו מרדכי) - נשואה לפרופסור דוד געתון, שושנה רזיאל (בת בנו יוסף חיים צבי) - אלמנתו של דוד רזיאל, לוחמת האצ"ל אשת חינוך ויקירת ירושלים.

## הערות שוליים

קטגוריה:מייסדי שכונות ירושלים
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:משפחת שפיצר
קטגוריה:שערי חסד: אישים
קטגוריה:משפחת זוננפלד
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1863
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1951
שיר מורנו

**שיר מורנו-מאור** (נולדה ב-15 באוגוסט 1990) היא שחקנית, דוגמנית ומנחת טלוויזיה ישראלית 

## ביוגרפיה
שיר מורנו נולדה וגדלה בעכו לציונה ולאליהו מורנו, מנהל אשכול פיס בעיר. אחותה הגדולה היא אשת התקשורת טלי מורנו, מגישת חדשות השבת ומגישת חדשות הערב בכאן 11. ב-2008 אמה, ציונה, נפטרה מסרטן.

## קריירה
את דרכה כשחקנית התחילה בדצמבר 2012, כאשר השתתפה בשלוש העונות של סדרת הנוער "החממה" ששודרה ב-ערוץ ניקולדיאון (yes), בתפקיד סופי נוימן, תלמידה וקפטנית ב"מועדון הנשרים". בעקבות תפקידה בסדרה, בשנים 2014 ו-2015 השתתפה ב"החממה Live" וב"חממה על הבמה", מופעים בימתיים של משתתפיה. בשנת 2020 התראיינה מורנו למגזין "זמנים מודרניים" וחשפה כי לסופי, דמותה האייקונית ב"החממה" תוכננה נשיקה לסבית בעונה השלישית עם דמות נשית נוספת - דריה. מספר שנים אחר כך מורנו סיפרה בראיון כי היא התנגדה לרעיון וכי "לא היה מדובר ברומן רומנטי לסבי, אלא רק בנשיקה בין חברות טובות" (לא נכתב קו עלילה שלם אלא רק יועדה נשיקה לקראת סוף העונה) ולכן בסוף לא הייתה דמות גאה באותה סדרה. לפני שהסבירה את עצמה, תגובות רבות שליליות היו לבחירה זו ורבים הגדירו את מורנו כ"להט"בפובית".

בשנת 2013 השתתפה בסרט "מקובלות", בתפקיד דניאל. בפברואר 2014 החלה להשתתף בסדרת הילדים הקומית "מועדון החנונים" שמשודרת בערוץ זום בתפקיד תות שיבלי, מלכת הכיתה.

ב-2014 שודרה בערוץ הראשון סדרת הדרמה הקומית "משפחה טובה" בה שיחקה בתפקיד-משנה. באותה שנה שיחקה בסדרת המערכונים "שבט צוצלת", בערוץ זום, ושנה אחר כך, חזרה לשחק בעונה השנייה שלה. באותה השנה השתתפה ב"משחקי הפסטיגל", בתפקיד קאצ'י.

ב-2015 השתתפה במחזמר "הקוסם!", בה גילמה את "מכשמשה" המכשפה.

בשנת 2016 השתתפה שיר במחזמר "מרי לו" המבוסס על שיריו של צביקה פיק בתפקיד מרים לובוביץ' (מרי לו).

ב-2017 השתתפה בסרט "מועדון החנונים: הסרט".

ב-2018 החלה להנחות בתוכנית "מגזין FIX" של ערוץ DIY. באותה שנה השתתפה במופע "יצא משליטה 2" שיצר דני קרפל.

מגישה לסירוגין בערוץ רשת 13 לצד אלעד זוהר וירדן הראל את תוכנית המגזין היומית "פותחים יום".

מורנו הייתה הפרזנטורית של משחק הילדים "גומילום".

ב-2025 השתתפה במחזמר "מותק התאומות התחלפו".

## חיים אישיים
בשנת 2015 נישאה לאיש העסקים אורן מאור (שהיה מאורס לשחקנית עדי הימלבלוי), והשניים הורים לשני בנים ובת.

מתגוררת בשכונת נווה גן שברמת השרון.

באוקטובר 2025 עברה עם משפחתה לספרד כחלק מרילוקיישן

## קישורים חיצוניים

*  
*  
* 
* 
* 
* 
*  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עכו: אישים
קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:משתתפות הפסטיגל
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בוגרות תיכון ע"ש דרסקי (עכו)
קטגוריה:בוגרי תיכון ע"ש דרסקי (עכו)
קטגוריה:בוגרות סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:בוגרי סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1990
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1990
רומן בלתי נשכח

**רומן בלתי נשכח** (באנגלית: **An Affair to Remember**) הוא סרט משנת 1957 בכיכובם של קרי גרנט ודברה קר, ובבימויו של לאו מקארי. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר, ונחשב לאחת מהרומנטיקות הגדולות ביותר של כל הזמנים, לפי המכון האמריקאי לסרטים.

זה רימייק לסרט "רומן אהבה" משנת 1939 בו שיחקו איירין דאן ושארל בואייה, גם הוא בבימויו של לאו מקרי.

## תקציר העלילה
ניקי פראנטה (גרנט), רודף-שמלות ידוע וחובב אמנות, פוגש את טרי מקקיי (קר) על סיפונה של ספינה טרנס-אטלנטית, הנוסעת מאירופה לניו יורק, ארצות הברית. כל אחד מהשניים עתיד להתחתן עם בני זוגם, שנותרו בניו יורק. אף על פי כן, הם מתאהבים על סיפון הספינה, וכאשר הם חוזרים לחופי ארצות הברית, הם מסכימים שיפגשו עוד חצי שנה בדיוק על גג בניין האמפייר סטייט, לאחר שיסיימו את מערכות היחסים הנוכחיות שלהם.

ביום המפגש שלהם, טרי, נרגשת ונסערת בדרכה לגג הבניין, נפגעת ממכונית כשהיא רצה ברחובות העיר. היא נפצעת אנושות ומפונה לבית החולים, שם מתברר שהיא לא תשוב ללכת. בינתיים, ניקי, הממתין לה בקומה 102, לא מודע להתרחשות, ומחכה עד חצות הלילה, בטוח שטרי לא הגיעה כיוון שהיא לא מעוניינת בו יותר.

לאחר התאונה, טרי מסרבת ליצור קשר עם ניקי, מתוך רצון להסתיר את הנכות שלה, ובינתיים מוצאת תעסוקה כמורה למוזיקה. ניקי פתח בקריירת ציור, ויצירותיו מוערכות ומוצגות בתערוכות שונות. חצי שנה לאחר התערוכה, ניקי פוגש בטרי בקונצרט ששניהם נכחו בו, הוא עם ארוסתו לשעבר והיא עם בן זוגה שהבטיחה להפרד ממנו. ניקי לא מספרת לו על מצבה, והם נפרדים.

בערב חג המולד, מוצא ניקי את כתובתה החדשה של טרי ובא לבקר אותה בהפתעה. טרי שכובה על הספה ואינה זזה, אך ניקי לא שם לב לכך, ומנסה בערמה לגרום לטרי להודות שנטשה אותו ודחתה אותו באותו ערב על גג האמפייר סטייט, כאשר לא הגיעה. טרי עונה בעמימות אך לא מספרת לו את הסיבה האמיתית לאי הגעתה. בעודו עומד לעזוב בכעס, ניקי מספר לה על אחד מציוריו, בו צייר את טרי מזכרונו, שהיה אחד מציוריו המוצלחים, אך חברו העניק אותו במתנה לאישה שהגיעה ללא כסף. ניקי כמעט ומוסיף כי האישה שרכשה את הציור הייתה בכיסא גלגלים, אך הוא עוצר, ולפתע שם לב כי טרי לא זזה מהספה במהלך פגישתם. הוא נגש לחדר השינה שלה, פותח אותו, שם הוא מגלה את הציור שלו ואת כיסא הגלגלים של טרי. הוא מבין את הסיבה האמיתית לכך שהיא לא הגיעה לפגישתם. הסרט מסתיים כאשר שניהם מתחבקים ומתוודים על אהבתם.

## שחקנים
*קרי גרנט - ניקולו (ניקי) פראנטה
*דברה קר - טרי מקקיי
*ריצ'רד דנינג - קנת' ברדלי
*נווה פטרסון - לויס קלארק
*קתלין נסביט - סבתא ז'אנו

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1957
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי קרי גרנט
קטגוריה:סרטי דברה קר
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים
פטר והזאב (1946)

**פטר והזאב** (באנגלית: **Peter and the Wolf**) הוא סרט מונפש קצר אמריקאי של חברת וולט דיסני, המבוסס על יצירה בעלת אותו שם מאת המלחין סרגיי פרוקופייב. הסרט הופץ כאחד מתוך עשרת הסרטים הקצרים בסרט החבילה "הבה לי מוזיקה", אשר הופץ לראשונה בשנת 1946. בגרסת המקור של הסרט, הסרט מסופר על ידי סטרלינג הולוויי, כאשר עלילתו מציגה את הרוסים ואת תכונות השפה הרוסית באור חיובי בצורה מעודנת.

## הבדלים בין הסרט לסיפור המקורי
* לחיות המחמד בסרטון של דיסני ניתנו שמות: "סשה" הציפור, "סוניה" הברווזה ו"איוון" החתול.
* הציידים מקבלים גם הם שמות: "מישה", "יאשה" ו"ולדימיר".
* פטר וחבריו יודעים כבר בתחילת הסרטון כי זאב מסתובב בסביבה, ומתכננים ללכוד אותו.
* בסוף הסרטון, בניסיון להפוך את המעשייה לידידותית יותר לילדים, מתגלה כי הברווזה לא נטרפה על ידי הזאב (הזאב רודף אחריה, תוקף מחוץ לתמונה וחוזר מלקק את מלתעותיו ונוצות בין שיניו. פטר, החתול והציפור מניחים כי היא נטרפה), כי אם התחבאה בגזע עץ.
* יש לציין שהסרט נוצר על ידי וולט דיסני וסרגיי פרוקופייב (ככל הנראה השמות נתנו על ידיו)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים קצרים מונפשים
קטגוריה:דיסני: סרטי הנפשה
קטגוריה:סרטי אנימציה על ילדים
מערכת אמולסיה לפיצוץ מנהרות

**מערכת אמולסיה לפיצוץ מנהרות** היא אמצעי לחימה הנדסי בשימוש צה"ל המיועד להשמדת מנהרות תת-קרקעיות כגון מנהרות לחימה ברצועת עזה. המערכת מופעלת על ידי פלגת סמו"ר של יהל"ם – היחידה המיוחדת של חיל ההנדסה הקרבית – ועל ידי לוחמים ייעודיים מגדודי החיל אשר עברו הכשרה מתאימה. המערכת מאפשרת להשמיד מנהרות על ידי הזרקה אחידה של חומר נפץ לכל אורך המנהרה, ללא צורך בכניסת לוחמים לתוכה. חומר הנפץ נוצר מערבוב של שני חומרים לא נפיצים הנישאים בנפרד. שני החומרים מוזרקים באופן אחיד לתוך המנהרה, ובתוכה הם מתערבבים והופכים לחומר נפץ חזק. יזימה (ניפוץ) של חומר הנפץ גורמת לפיצוץ יעיל שהורס את המנהרה. המערכת אוטונומית ונישאת כיום על גבי משאית, ובעתיד תותקן כנגרר מאחורי טנק או דחפור.

המערכת הראשונה פותחה ונבנתה בשנים 2004–2007 על ידי חט"ל (החטיבה הטכנולוגית של זרוע היבשה) כמענה לאיום מנהרות ההברחה ומנהרות הלחימה של רצועת עזה. היא עברה טבילת אש מבצעית בשנת 2008 במבצע עופרת יצוקה, בתחילת נובמבר 2013 שימשה שוב להשמדת מנהרת טרור גדולה ומדופנת בבטון ומלט שנחפרה על ידי ארגוני הטרור הפלסטיניים אל תוך שטח ישראל. במבצע צוק איתן, בשנת 2014, בוצע בה שימוש להשמדת מנהרות החמאס. בעקבות כמות המנהרות הגדולה שהיה על צה"ל להשמיד במהלך המבצע, הגביר צה"ל את ההצטיידות במערכת והגדיל באופן ניכר את המלאי.

## הערות שוליים

קטגוריה:חיל ההנדסה הקרבית: אמצעי לחימה
קטגוריה:אמצעי לחימה ישראליים
קטגוריה:חומרי נפץ
קטגוריה:לוחמת מנהרות בסכסוך הישראלי-ערבי
גנגאן (כדורגל)

**גנגאן** (בצרפתית: **En Avant de Guingamp**) היא קבוצת כדורגל מהקומונה גנגאן אשר משחקת בליגה הצרפתית השנייה.

## היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1912, בעונת 2012/2013 עלתה לליגת העל מליגה 2 (הליגה השנייה בצרפת) בה היא שיחקה עד עונת 2018/19 בסיומה נשרה לליגה השנייה. גנגאן משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיונה סטאד דו רודורו אשר נמצא בעיר. מעמד קבוצה זו כקבוצה מקצועית הוא לא דבר שכיח מאחר שגנגאן משחקת באצטדיון עם קיבולת של 18,000 צופים בעוד גודל העיר ומספר תושביה הוא רק (7,280).

לאחר זמן רב שהקבוצה פעלה כקבוצה חובבנית אשר שיחקה בליגות אזוריות, הקבוצה עלתה ליגה 3 פעמים תחת נשיא הקבוצה 'נואל לה גראט' אשר קנה את המועדון בשנת 1972. בשנת 1976 הגיעה גנגאן לצ'אמפיונט נשיונל, הליגה השלישית בצרפת ועונה לאחר מכן עלתה ישירות אל ליגה 2 שם נשארה עד שנת 1993.

ההישגים הגדולים ביותר של המועדון היו בשנת 2009 וב-2014 כאשר זכה בגביע הצרפתי בגביע ב-2009 הייתה לקבוצה השנייה שזוכה בגביע הצרפתי מחוץ לליגת העל לאחר שניצחה בגמר 1–2 את סטאד רן. עוד הישג היה כאשר המועדון זכה בגביע האינטרטוטו בשנת 1996. חוץ מתארים אלו, הקבוצה מוכרת בתור מקפצה בקריירה עבור שחקנים מוכרים ששיחקו במועדון כמו: דידייה דרוגבה, פלורן מאלודה וונסן קנדלה.

## סגל הקבוצה
נכון ל-13 בספטמבר 2025

 

 
 (קפטן)
 

 

 (בהשאלה מלוריאן)

 

 

 (בהשאלה משרלרואה)

## שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה
*  פלורן מאלודה
*  דידייה דרוגבה
*  לורן קוסיילני
*  סטפן גיווארש

## תארים והישגים
***[[גביע האלופות (צרפת)]]**
** סגנית: 2009, 2014
* **[[הגביע הצרפתי]] (2)**
** 2009, 2014
**סגנית: (1) 1997
* **[[גביע האינטרטוטו]]** **(1)**
**1996

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל צרפתיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1912
קטגוריה:1912 בצרפת
גנגאן

**גנגאן** (בצרפתית: **Guingamp**) היא קומונה במחוז קוט-ד'ארמור שבחבל ברטאן בצפון-מערב צרפת. מספר התושבים בקומונה הוא 7,003 (2014).

## מקור השם
מקור השם של גנגאן הוא בשפה הברטונית, בה היא נקראת גוונגמפ (Gwengamp). זהו הלחם של שתי מילים: gwenn שפירושו "לבן" (אך גם "בור" בהקשר של אדמה לא מעובדת) ו-kamp שפירושו "שדה", דהיינו "שדה לבן" או "שדה בור".

## ספורט
בעיר משחקת קבוצת הכדורגל גנגאן (En Avant de Guingamp), ששיחקה בליג 1 במשך 13 עונות ואף זכתה פעמיים בגביע הצרפתי, ב-2009 וב-2014. באצטדיון רודורו (Stade du Roudourou) שבקומונה, בו משחקת הקבוצה, יש 18,250 מושבים - יותר מכפול ממספר התושבים בגנגאן עצמה.

## תרבות
בעיר נערך פסטיבל סן-לו (Festival de la Saint-Loup) – פסטיבל ריקודים ומוזיקה שנתי הנחגג בסוף חודש אוגוסט מאז המאה ה-19. מאז 1957 מוקדש הפסטיבל לריקוד הברטוני (), סוג של ריקודים שמסורתיים לאזור ברטאן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברטאן: ערים
ברבי ושלושת המוסקטרים

**ברבי ושלושת המוסקטרים** (באנגלית: **Barbie and the Three Musketeers**) הוא סרט הנפשה ממוחשבת משנת 2009, המשמש כסרט ה-16 בסדרת סרטי ברבי. עלילת הסרט מבוססת על "שלושת המוסקטרים" מאת אלכסנדר דיומא האב. 

הסרט יצא לאור ישירות לווידאו ב-15 בספטמבר 2009. הסרט לא דובב לעברית. 

## עלילה
קורין (שתפקידה משוחק על ידי ברבי) היא נערה כפרית החולמת להיות מוסקטרית בצרפת. היא נוסעת לפריז עם מכתב למיסייה טרוויל, קפטן המוסקטרים וחבר ותיק של אביה, בתקווה להתקבל כמוסקטרית.

אבל חיי המוסקטר אינם קלים בעבור קורין; עושים ממנה צחוק, ובמקום מוסקטרית, היא נשכרת כמשרתת בארמון. היא פוגשת בעובדות נוספות, שלוש בנות שחולמות גם הן להיות מוסקטריות: ויוסה, ארמינה ורנה. ביום העבודה למחרת, נופלת נברשת והשלוש מפגינות את יכולותיהן כמוסקטריות. קורין מוצאת אבן אודם, וחשוב מזה, היא מגלה שהנברשת הופלה.

משרתת זקנה בשם הלן שומעת את שיחתן ולוקחת אותן דרך מעבר סודי, שמוביל אל חדר אימון מוסקטרים ישן, ומסכימה לאמן את ארבע הבנות להיות מוסקטריות אמיתיות. תוך זמן קצר, ובעזרתה של הלן, הארבע שולטות במיומנויות רבות.

יום אחד, בזמן שקורין מנקה את החלונות, היא רואה את הנסיך נתלה ממכונת התעופה שלו ורצה לעזור לו. הנסיך מודה לקורין ומתאהב בה. מאוחר יותר, היא מגלה שגם במכונת התעופה חיבלו, בדיוק כמו בנברשת.

לילה אחד, קורין, ויוסה, ארמינה ורנה מחליטות לחגוג את מיומנויות המוסקטרים שלהן ויוצאות אל הרחובות החשוכים והשקטים. הן נתקלות באדם ששולף לעברן סכין, וקורין מגלה שזו תואמת את אבן הרובי שמצאה ליד הנברשת שנפלה. הן מגלות במהרה כי אנשיו של יורש העצר מתכננים להגניב כלי נשק אל נשף המסכות ולהרוג את הנסיך. לבסוף, קורין וחברותיה חושבות על תוכנית מחוכמת שתאפשר להן להציל את הנסיך לואי מבן-דודו המרושע. הן מתחפשות ומתגנבות אל הנשף. הנסיך לואי מכתיר אותן כמוסקטריות מלכותיות. בסוף הסרט, קורין ושלוש חברותיו רוכבות על סוסים ואומרות "כולן בשביל אחת, ואחת בשביל כולן".

## רמיזות לסיפור המקורי
* הסרט ממוקם בפריז, בירת צרפת וזירת התרחשות "שלושת המוסקטרים" של דיומא. 
* בתחילת הסרט מזכירה קורין את שמו של אביה ומתגלה לנו שזהו דארטניאן, שהוא לא אחר מן הגיבור הראשי בנובלה המקורית.
* אחת האורחות בנשף המסכות היא הרוזנת דה וינטר, מי שהייתה אחת האנטיגוניסטיות בספר.
* מיסייה טרוויל, קפטן המוסקטרים בסרט, נקרא על שמו של הקפטן בספרו של דיומא, מיסייה דה טרוויל.
* החלק בו קורין נתקלת בטעות בכל אחת משלוש הבנות מזכיר את תחילת הנובלה של דיומא, בה דארטניאן נתקל בכל אחד מהמוסקטרים, מעצבן אותם שלא בכוונה ומוזמן לדו-קרב. 
* ביתה של קורין, בגסקוני, הוא גם מקום מגוריהם של משפחתו של דארטניאן בספר.
* טים קארי, שמדובב את פיליפ בסרט, משחק את הקרדינל רישלייה בגרסת דיסני לשלושת המוסקטרים. 
* ארמינה ככל הנראה נקראת אחרי ארמיס, אחת הדמויות בספר. שמו השני של ארמיס הוא רנה, כך שנראה כי גם שמה של רנה נקרא על שמו.
*הבנות מזכירות שותפה לשעבר בשם קונסטנס. בספרו של דיומא, קונסטנס בונסייה היא אהובתו של דארטניאן, כנראה רק השם תואם מכיוון שבתחילת בסרט מתגלה שאביה של קורין הוא למעשה דארטניאן.

## ראו גם
* ברבי במפצח האגוזים

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי ברבי
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי שלושת המוסקטרים
קטגוריה:סרטים המבוססים על בובות אופנה
קטגוריה:פריז בקולנוע
קטגוריה:סרטי אנימציה על ידידות
הנרי מרקרם

שמאל|ממוזער|הנרי מרקרם
**הנרי ג'ון מרקרם** (**Henry John Markram**, נולד ב-28 במרץ 1962) הוא מדען עצב פרופסור ממכון המוח והתודעה במכון הטכנולוגי בלוזאן (EPFL), שווייץ והמנהל של פרויקט המוח הכחול ופרויקט המוח האנושי.

## השכלה
מרקרם השלים תואר ראשון במדעים (בהצטיינות) באוניברסיטת קייפטאון, דרום אפריקה תחת פיקוחו של רודני דאגלס. את הדוקטורט השלים במכון ויצמן למדע, בישראל תחת פיקוחו של מנחם סגל. במהלך העבודה על הדוקטורט שלו הוא גילה קשר בין אצטילכולין ומנגנוני זיכרון.

## מחקרים
בעקבות עבודת הדוקטורט שלו מרקרם נסע לארצות הברית במלגת מצטיין למכונים הלאומיים לבריאות (NIH), שם חקר על תעלות יונים בשלפוחיות סינפטיות. בהמשך הוא הצטרף למעבדה של ברט סקמן במכון מקס פלאנק, היידלברג, גרמניה, שם הוא גילה שינויים בכמות הסידן בדנדריטים אשר נוצרים בעקבות פעילות תת-סיפית ובעקבות פוטנציאלי פעולה בודדים שמתפשטים מגוף התא בחזרה לדנדריטים. הוא גם החל לחקור על הקישוריות בין תאי עצב, ותיאר בפירוט רב את החיבורים בין תאי עצב פירמידליים בשכבה 5 של קליפת המוח.

## ראו גם
* מוח
* רשת עצבית מלאכותית
* רשת עצבית

## קישורים חיצוניים

* The Human Brain Project, האתר הרשמי
* Neurorobotics, האתר הרשמי
* הנרי מרקרם, פרויקט המוח האנושי, באתר כתב העת סיינטיפיק אמריקן ישראל, 24 באוקטובר 2012
* 
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בשווייץ
קטגוריה:מדעני מוח
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1962
טיסה 366 של אירופלוט

**טיסה 366 של אירופלוט** הייתה טיסה מסחרית וסדירה של חברת אירופלוט. הטיסה נחתה נחיתת חירום ב-21 באוגוסט 1963, ובמהלכה מטוס הטופולב Tu-124 שהפעיל את הטיסה נחת נחיתת התרסקות בנהר נייבה ליד לנינגרד.

המטוס המריא השעה 08:55 משדה התעופה בטאלין (באסטונית: Lennart Meri Tallinna lennujaa)  (TLL) ועליו 45 נוסעים ו-7 אנשי צוות.

המטוס, בעל מספר זיהוי SSSR-45021 נבנה בשנת 1962 ואמור היה לטוס לנמל התעופה הבינלאומי ונוקובו שליד מוסקבה (VKO) תחת פיקודו של הקברניט ויקטור מוסטובוי, בן 30. לאחר ההמראה, נראה כי קיפול כן הנסע לגוף המטוס נכשל.
בקרת הטיסה הפנתה את המטוס לנמל התעופה הבינלאומי פולקובו בלנינגראד (LED) בגלל ערפל בגובה נמוך בטאלין.

בשעה 10:00 המטוס החל לחוג סביב לנינגראד בגובה 1650 רגל, במטרה לבזבז דלק, על מנת להפחית את משקל המטוס ולהנמיך את הסיכוי לפריצת שרפה במקרה של נחיתת חירום. צוותי הקרקע בשדה התעופה פולקובו הכינו מסלול עפר לצורך נחיתת חירום. כל סבב של המטוס סביב שדה התעופה ארך כ-15 דקות. בזמן זה, צוות המטוס ניסה לקבע את כן הנסע במצב נעול, על ידי דחיפתו בעזרת מקל שנלקח מארון המעילים.

הסיבוב השמיני והאחרון סביב שדה התעופה החל בשעה 12:10, ואז, 13 מייל משדה התעופה, מנוע מספר 1 כבה עקב מחסור בדלק. המנוע
השני כבה זמן קצר לאחר מכן, כאשר המטוס מעל העיר, נע מזרחה מעל קתדרלת איסק הקדוש ובניין האדמירליות. כאשר כבו שני המנועים, צוות המטוס הבין שהדרך היחידה לשרוד תהיה להנחית את המטוס על פני הנהר נייבה, נהר שרוחבו 300 מטר.

עדי ראייה ראו את המטוס מנמיך במעלה הזרם. המטוס דאה כ-30 מטר מעל מבנה הפלדה הגבוה של גשר בולשאוחטינסקי (רוסית: Большеохтинский мост), ואז עבר ממש מעל גשר אלכסנדר נייבסקי (ברוסית: Мост Алекса́ндра Не́вского), שהיה אז בבנייה, מחמיץ אותו במעט. הצוות הצליח להנחית את המטוס על פני הנהר, קרוב לגוררת מונעת בקיטור, אשר נבנתה בשנת 1898.

המטוס החל להתמלא במים. רב החובל של הגוררת שבר את השמשה הקדמית של המטוס, קשר כבל להגה של תא הטייס, והחל לגרור את המטוס לשפת הנהר. בזמן הגרירה, כל הנוסעים נשארו בתא הנוסעים. הנוסעים וצוות הטיסה התפנו מאוחר יותר דרך צוהר גישה בגג המטוס.

## לאחר האירוע
הטייסים והנווט לא נמצאו אשמים באירוע והמשיכו לעבוד באיירופלוט. קברניט המטוס, ויקטור מוסטובי, הטיס מטוסי נוסעים עד שנת 1978. אז הפסיק לטוס מסיבות בריאותיות ועבר לעבוד כמנהל משמרת בנמל תעופה ונוקובו. בשנת 1991 הוא עלה לארץ עם משפחתו. התגורר בקריית גת. נפטר ממחלה בשנת 1997.
## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:1963 בברית המועצות
קטגוריה:אירופלוט: תקריות ואסונות תעופה
קטגוריה:ברית המועצות: תעופה
קטגוריה:נחיתת כלי טיס על פני מים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: היסטוריה
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ב-1963
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ברוסיה
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה סמוך לנחיתה
מצר דה לונג

**מצר דה לונג** (באנגלית: **De Long Strait**; ברוסית: **Пролив Лонга**) הוא מצר ים בצפון-מזרח רוסיה בין האי וראנגל ליבשת סיביר (במחוז האוטונומי צ'וקוטקה). המצר מקשר בין הים הצ'וקצ'י שממזרח לו לים סיביר המזרחי שמערבה ממנו.

רוחבו של המצר בנקודה הצרה ביותר הוא 141 ק"מ (בין כף בילינגס ביבשת לבין כף בלוסום באי וראנגל). עומקו נע בין 36 מ' ל-50 מ'. אורכו – 128 ק"מ.

המצר שמכוסה קרח מרבית ימות השנה קרוי על שמו של קפטן יו אס אס ג'נט  ומגלה ארצות אמריקני ג'ורג' וושינגטון דה-לונג (George Washington DeLong) (1844–1881).

## קישורים חיצוניים
*צילומי מצר דה לונג ואי וראנגל (הצלם סרגיי גורשקוב), באתר לייב ג'ורנל 

## הערות שוליים

דה לונג
דה לונג
קטגוריה:ים צ'וקצ'י
קטגוריה:צ'וקוטקה: גאוגרפיה
מגילת אנתוני

[שמאל|ממוזער|250px|האיור הראשון במגילה הראשונה של "מגילת אנתוני", המתאר את "[אנרי גראס א-דייה, האונייה הגדולה ביותר בצי המלחמתי האנגלי בתקופת מלכותו של הנרי השמיני]]
**מגילת אנתוני** (באנגלית: **Anthony Roll**) היא אינוונטר (רשימת מצאי) של אוניות הצי האנגלי הטיודורי משנות ה-40 של המאה ה-16. היא נקראת על שם האיש שיצר אותה, פקיד-המלכות אנתוני אנתוני. האינוונטר כלל במקור שלוש יריעות קלף, ועליהן ציורים של 58 כלי שיט מלחמתיים שבצדם מידע על גודלם, צוותם, חימושם וציודם הבסיסי. המגילות הוענקו להנרי השמיני ב-1546 והוחזקו בספרייה המלכותית. ב-1680 מסר צ'ארלס השני שתיים מן המגילות לסמיואל פיפס, שהורה לחתוך ולכרוך אותן כספר, הנמצא כיום בספריית פיפס במגדלן קולג', קיימברידג'. המגילה השלישית נשארה באוסף המלכותי עד שניתנה על ידי ויליאם הרביעי לבתו, מרי פוקס, אשר מכרה אותה ב-1858 למוזיאון הבריטי; כיום היא נמצאת בספרייה הבריטית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אוניות מלחמה אנגליות
קטגוריה:הצי המלכותי הבריטי
קטגוריה:הנרי השמיני
אנתוני
חרגאולי

**חַרַגַאוּלי** (בגאורגית: **ხარაგაული**) היא עיירה במחוז אימרתי שבמערב גאורגיה; העיירה היא מרכזהּ המנהלתי של נפת חרגאולי שבדרום-מזרח המחוז.

חרגאולי בנויה על שתי גדותיו של הנהר צ'חרימלה - בעמק צר ועמוק שבקצה מורדותיו הצפוניים של הקווקז הקטן, בגובה 280–400 מ' מעל פני הים.

חרגאולי מרוחקת ב-59 קילומטרים מהעיר כותאיסי שמצפון-מערבהּ; העיירה ממוקמת במסלול קו הרכבת טביליסי-פותי ויש בה תחנת רכבת (160 קילומטרים ממערב לטביליסי). בזמן המפקד שנערך בשנת 2014, אוכלוסיית חרגאולי מנתה 1,965 נפש.

האקלים בחרגאולי סובטרופי לח, אולם הקיץ בה חם ויבש יחסית בגלל ריחוקה מהים; החורף בעיירה קר, אך לא באופן קיצוני. הטמפרטורה הממוצעת של החודש הקר ביותר, ינואר, היא 3,2 מעלות; הטמפרטורה הממוצעת של החודש החם ביותר, יולי, היא 22,6 מעלות. הממוצע השנתי של המשקעים בחרגאולי הוא 1,360 מילימטרים.

בחרגאולי פועלים בית-ספר ציבורי, שני גני ילדים, בית-חולים, מרפאה, פארק לתרבות ונופש, מוזיאון היסטורי, ארכיון, ספריה, מרכז תרבות, בית-ספר למוזיקה, בית קולנוע ותחנת משטרה.

בחרגאולי פועל מועדון הכדורגל "צ'חֵרימֵלַה", שנוסד בשנת 1982. מעונת 2011-2010, קבוצת הכדורגל "צ'חרימלה" חרגאולי משחקת בליגה הראשונה של גאורגיה (הליגה השנייה בחשיבותה, אחרי ליגת העל); האצטדיון של הקבוצה הוא בעל יציע אחד, שיכול להכיל 400 צופים.

## היסטוריה
חרגאולי צמחה במאה ה-19 ליד תחנת הרכבת שהוקמה במסלול קו הרכבת טביליסי-פותי; שם התחנה והכפר שהתפתח סביבה היה תחילה בֵּלַגוֹרי, אך מאוחר יותר שוּנה לחרגאולי. הכפר חרגאולי היה מרכזהּ המנהלתי של מועצה אזורית, שאיגדה ארבעה כפרים מלבדו.

בשנת 1944 חרגאולי הוכרזה לעיירה; בשנת 1976 היא מנתה 3,200 נפש.

בתקופת השלטון הסובייטי בחרגאולי פעלו מפעל לייצור גבינות וחמאה ושני מפעלי יין (יין ענבים ויין מפירות יער).

בשנים 1989-1949 נקראה חרגאולי **אוֹרג'וֹניקידזֵה** (על שם המהפכן והפוליטיקאי הגאורגי סרגו אורג'וניקידזה, אשר נולד בכפר ר'ורשה שבנפת חרגאולי).

ארבעה קילומטרים מדרום-מערב לחרגאולי, ליד הכפר פרצחנלי, נמצאת כנסייה משיא ימי הביניים - כנסיית קַחוֹרי של גיורגי הקדוש; על קירות הכנסייה השתמרו ציורים מאותה תקופה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:אימרתי
דבון (מחוז)

**דבון** (באנגלית: **Devon**; ידוע גם כ**דבונשייר**) הוא מחוז בדרום-מערב אנגליה, התחום בתעלת בריסטול בצפון ובתעלת למאנש בדרום. מסביב למחוז מצויים המחוזות קורנוול, סאמרסט ודורסט. בירת המחוז היא העיר אקסטר, וערים גדולות נוספות במחוז הן פלימות' וטורביי. אוכלוסיית המחוז מונה כ-1.1 מיליון תושבים.

שם המחוז הוא מן הממלכה הקלטית דומוניה, שהייתה ממוקמת באזור בעידן האבן והתקופה הרומאית. בעקבות הכיבוש האנגלו-סקסי של בריטניה, הפכה דומוניה לחלק מממלכת וסקס במהלך המאות ה-8 וה-9. כחלק מממלכת אנגליה, הפכה דבון למחוז.

למחוז רצועות חוף גם מדרום וגם מצפון. שתי רצועות החוף כוללות הרים וחופים חוליים, ועל כן, מפרציה הרבים של דבון מכילים ערי נופש רבות, כפרי דייג ונמלים. פנים המחוז הוא כפרי ופחות מיושב יחסית לשאר מחוזות אנגליה. כלכלת המחוז מבוססת רבות על תיירות.

מועצת המחוז מורכבת מכ-62 נציגים. המפלגה השמרנית היא הגדולה ביותר, עם כ-38 נציגים. לאחר מכן ישנן המפלגה הליברל-דמוקרטית (תשעה נציגים), מפלגת הלייבור (שבעה נציגים), מפלגת יוקיפ (ארבעה נציגים) וכארבעה עצמאיים. בבחירות הכלליות 2015 ניצחה המפלגה השמרנית ב-11 מתוך 12 מחוזות הבחירה בדבון.

## קישורים חיצוניים

*
* 

*
קטגוריה:אנגליה: מחוזות
קטגוריה:דרום-מערב אנגליה
מיתולוגיה גרמאנית

[שמאל|ממוזער|[תור (אל)|תור הוא אחת מהדמויות החשובות במיתולוגיה הגרמאנית, ומופיע תחת שמות שונים בתקופות ובמקומות שונים]]
**מיתולוגיה גרמאנית** הוא מושג כולל לכל המיתוסים המקושרים לפגניזם הגרמאני, הכולל בתוכו את המיתולוגיה הנורדית, המיתולוגיה האנגלו-סקסית, וגרסאות אחרות של המיתולוגיה של השבטים הגרמאניים. בסופו של דבר, המיתולוגיה הגרמאנית נבעה מהמיתולוגיה ההודו-אירופית, הידועה גם בכינויה מגרמנית "מיתולוגיה הודו-גרמאנית".

הגרמאנים היו פוליתאיסטים והאמינו במספר רב של אלים, שמשכנם נקבע על-ידיהם במקומות מקודשים כמו חורשות מקודשות, מעיינות, אבנים ועצים. מקדשים פרימיטיביים שבהם פסילי עץ או מתכת התקיימו גם כן, בעיקר בתקופות מאוחרות יותר.

## מקורות
המקורות המוקדמים ביותר על מיתולוגיה גרמאנית מגיעים ממקורות רומיים, אך העניין של הרומים בה ובדת היה מוגבל לכמה הן היו רלוונטית לנרטיב שלהם. המקורות הללו כוללים את "מלחמת גאליה" של יוליוס קיסר, שבו הוא השווה מעט בין המיתולוגיה של הגרמאנים לבין זו של הקלטים. לעומת זאת, בעבודתו "גרמאניה", טקיטוס תיאר רבות מנהגים דתיים של הגרמאנים, ולעיתים גם תיאר אלים. כאשר האימפריה הרומית שקעה, נכתב פחות על הגרמאניים. מקורות מתחילת ימי הביניים הכתובים בשפה הלטינית כוללים את "גטיקה" של יורדנס, שכולל בין היתר תיעוד של האלים שהגותים סגדו להם, את "מקור שבט הלומברדים" של פאולוס הדיאקון, המתאר את מיתוס מקור הלומברדים, עם גרמאני ששלט בשטחים באיטליה המודרנית, את "תולדות הכנסייה של השפה האנגלית" של בדה ונרביליס, שהתעניין בהמרה של האנגלים ובמנהגים הקודמים שלהם, ואת "מעשי הבישופים של כנסיית המבורג" של אדם מברמן, שהרחיב מאוד על השוודים של זמנו, שהיו פגאניים.

המקורות החשובים ביותר על המיתולוגיה הגרמאנית הם המקורות הכתובים בנורדית עתיקה, בייחוד האדה הפואטית והאדה הפרוזאית, שנכתבו באיסלנד אחרי שכל העמים הגרמאניים הומרו לנצרות. האדה הפואטית היא לקט מהמאה ה-13 של קטעי שירה מוקדמים יותר שנכתבו כאשר איסלנד עוד לא התנצרה, והאדה הפרוזאית נכתבה במאה ה-13 על ידי ההיסטוריון האיסלנדי סנורי סטורלוסון. הסאגות האיסלנדיות המאוחרות יותר גם כן שופכות מעט אור על המיתולוגיה הנורדית. ישנם גם מקורות מועטים על מיתולוגיה גרמאנית הכתובים בשפת הדיבור המקומית מעבר למקורות הנורדים. מקורות אלה כוללים את לחשי מרזבורג הכתוב בגרמנית עתיקה ואת שירת הניבלונגים הכתובה בגרמנית תיכונה, וכן מספר קטעים ספרותיים אנגלו-סקסוניים, החשוב מביניהם ביאוולף.

חוקרים גם משתמשים בכתובות באבני רונות, ממצאים ארכאולוגיים שונים, ושמות מקומות כמקורות על מיתולוגיה גרמאנית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פגאניזם גרמאני
אזור הנופש הלאומי קניון גלן

**אזור הנופש הלאומי קניון גלן** (באנגלית: **Glen Canyon National Recreation Area**) הוא אזור נופש לאומי, יחידת נופש ושימור טבע של שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית המקיף את אגם פאוול וקניון קטרקט במדינות יוטה ואריזונה על שטח של 5,076 קילומטרים רבועים שרובו מדברי.

## גאוגרפיה
האזור גובל בפארק הלאומי קפיטול ריף ובפארק הלאומי קניונלנדס מצפון, במונומנט הלאומי גרנד סטיירקייס-אסקלנטה במערב, במונומנט הלאומי צוקי השני (Vermilion Cliffs National Monument) ובקצה הצפון מזרחי של הפארק הלאומי גרנד קניון בדרום מערב, בשמורת הנאוואחו בדרום מזרח. היישובים הקרובים ביותר לאזור הנופש הם פייג' באריזונה ובולפרוג (Bullfrog) ביוטה.

אזור הנופש משתרע בתחומי המחוזות סן חואן (San Juan County), קיין (Kane County), גרפילד (Garfield County) וויין (Wayne County) ביוטה, ומחוז קוקונינו באריזונה.

אגם פאוול שסביבו הוקם אזור הנופש נוצר כאשר הושלם סכר קניון גלן בשנת 1966 והוא הציף את קניון גלן וחלק מקניון קטרקט.

אזור הנופש הלאומי קניון גלן הוקם ב-1972 "לשימוש הציבור ולהנאתו ועל מנת לשמר את המאפיינים הנופיים, ההיסטוריים והמדעיים של האזור".

המטרה המוצהרת של אזור הנופש הלאומי קניון גלן הייתה לנופש כמו גם לשימור (בעוד שבפארק לאומי הדגש העיקרי הוא על שימור הטבע). בהתחשב במטרה זו פותח האזור כך שתהיה גישה לאגם פאוול באמצעות חמש מרינות, ארבעה אתרי קמפינג, שני שדות תעופה, וזיכיונות להשכרת בתי סירה.

לקצה הדרום מערבי של אזור הנופש הלאומי קניון גלן באריזונה אפשר להגיע באמצעות כביש 89 וכביש מדינתי 98 של אריזונה. כביש מדינתי 95 וכביש מדינתי 276 של יוטה מובילים לקצה הצפון מזרחי של אזור הנופש ביוטה.

## נופש
*דיג - לאגם פאוול יש חופים באורך של כ-3,200 קילומטרים שלאורכם ניתן לדוג דגים דוגמת בס גדול-לוע, בס קטן-לוע ובס מנומר.
*גולף – מסלול גולף מלא שוכן על רמה המשקיפה על סכר קניון גלן, אגם פאוול ו"צוקי השני" (Vermillion Cliffs).
*ספורט מים – כמה מרינות משכירות בתי סירה, סירות מנוע, אופנועי ים, קאייקים, ציוד דיג וציוד נלווה למבקרים.
***סיורים** – המונומנט הלאומי ריינבו ברידג' שבו נמצאת הקשת הטבעית הגבוהה ביותר בארצות הברית הוא חלק מאזור הנופש הלאומי קניון גלן, וניתן להגיע לקרבתו בקלות יחסית באמצעות שיט מאחת המרינות שבאגם פאוול.

[ימין|ממוזער|250px|ה[סטרטיגרפיה של רמת קולורדו מדרום מזרח יוטה מהפרם ועד היורה חושפת את מרבית תצורות הסלע הידועות משמורות הטבע דוגמת הפארק הלאומי קפיטול ריף והפארק הלאומי קניונלנדס. מלמעלה למטה: הכיפות השחמחמות המעוגלות של אבן חול נאוואחו, השכבה האדומה של תצורת קיינטה (Kayenta Formation), אבן חול וינגייט (Wingate Sandstone) האדומה יוצרת הצוקים, תצורת צ'ינלה הסגולה יוצרת המדרון, תצורת מואנקופי (Moenkopi Formation) השכבתית שגונה אדום בהיר, ותצורת קטלר (Cutler Formation) - אבן חול לבנה שכבתית. הצילום בוצע באזור הנופש הלאומי קניון גלן]]

## גאולוגיה
בגאולוגיה של האזור שולטת חבורת קניון גלן (Glen Canyon Group) הבנויי מהתצורות (למעלה כלפי מטה): אבן חול נאוואחו, תצורת קיינטה (Kayenta Formation) ואבן חול וינגייט. החתך הסטרטיגרפי הכולל מכיל סלעים המתוארכים החל מתת-התור קרבון פנסילבני ועד תור הקרטיקון.

## קישורים חיצוניים

* 
[שמאל|ממוזער|250px|[המונומנט הלאומי ריינבו ברידג' והקניון סביבו כפי שהם נצפים מכיוון הר נאוואחו]]
* האתר הרשמי של הפארק
* אתר זכיין רשמי של שירות הפארקים
* האגודה לתולדות הטבע של קניון גלן 

## הערות שוליים

קטגוריה:אריזונה: גאוגרפיה
קטגוריה:יוטה: גאוגרפיה
אמסטרדם (נובלה)

"**אמסטרדם**" הוא נובלה מאת הסופר הבריטי איאן מקיואן שיצאה לאור בשנת 1998. הספר תורגם לעברית בידי טל ניצן-קרן ויצא לאור בהוצאת עם עובד, בסדרת "ספריה לעם". הספר זיכה את מחברו בפרס בוקר.

## תמצית העלילה
מולי ליין נפטרה בטרם עת ממחלה שפגעה בגופה ובמוחה. בלווייתה נפגשים בעלה ג'ורג', שהוא מו"ל עשיר, ושלושה ממאהביה בעבר: ג'וליאן גרמוני, שר החוץ של בריטניה החותר לראשות הממשלה, ורנון הולידיי, עורך העיתון "השופט" וקלייב לינלי, מלחין מצליח. המשך העלילה מתמקד בהולידיי ולינלי, אך גם לשני האחרים יש חלק בה.

בעקבות החששות שמעורר בהם מותה הפתאומי של מולי ליין, מגיעים הולידיי ולינלי להסכם המתת חסד הדדי, במקרה שמישהו מהם יגיע למצבה.

לינלי עסוק בהשלמתה של "סימפוניית המילניום" שאותה הוזמן לכתוב לקראת התחלפות המילניום. מרבית הסימפוניה כבר כתובה, וחסר רק קטע הסיום. לקבלת השראה הוא נוסע לאזור האגמים שבצפון-מערב אנגליה.

הולידיי נאבק על שיפור התפוצה של עיתונו, וג'ורג' מגלגל לידיו הזדמנות פז לכך: תצלומים של גרמוני בבגדי אישה, שאותם צילמה מולי ליין. לינלי מותח ביקורת על כוונתו של הולידיי לפרסם תצלומים אלה, הפוגעים בפרטיותו של גרמוני, והדבר גורם לקרע ביניהם.

באזור האגמים ניצב גם לינלי בפני דילמה מוסרית: בעודו מטייל ומהרהר במנגינה שיכתוב, ראה מרחוק אישה שגבר מאיים עליה. הוא התלבט האם להתקרב כדי להגן עליה, אך החליט להימנע מכך כדי שלא לפגוע בריכוז הנחוץ לו לכתיבת המנגינה.

כאשר מתקרב מועד פרסום התצלומים, מוציא גרמוני את העוקץ מהפרסום, כאשר אשתו מכנסת מסיבת עיתונאים שבה היא מספרת על קיום הצילומים.

האיבה בין הולידיי ללינלי גוברת, ומובילה את שניהם לאמסטרדם, שם נערכת חזרת התזמורת על הסימפוניה של לינלי, ושם מגיע הסיפור לשיאו הדרמטי.

## דבר המבקרים
הספר זכה לשבחי המבקרים, בין השאר בעיתונים הניו יורק טיימס וגארדיאן, וזיכה את מחברו בפרס בוקר לשנת 1998. בטקס הענקת הפרס תיאר דגלאס הרד, לשעבר  שר החוץ של בריטניה, את הספר: "בחינה צינית וחכמה של המוסר והתרבות של זמננו".

## קישורים חיצוניים
* 
* 

* William H. Pritchard, Publish and Perish, הניו יורק טיימס, December 27, 1998
*Michiko Kakutani, 'Amsterdam': Dark Tour De Force, הניו יורק טיימס, December 1, 1998
*Nicholas Lezard, Morality bites, The Guardian, April  24, 1999


## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי 1998
קטגוריה:ספרי איאן מקיואן
קטגוריה:נובלות
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
קטגוריה:ספרים שזכו בפרס בוקר