open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אמילי ווף

**אמילי ווף** (באנגלית: **Emily Woof**; נולדה ב-1967) היא שחקנית וסופרת אנגלייה. היא ידועה בעיקר מתפקידיה בטלוויזיה בהם ננסי במיני-סדרה "אוליבר טוויסט" משנת 1999, ובסרטים "ללכת עד הסוף", "סוחרי העץ", "ולווט גולדמיין", "תמימות מופלאה", "Silent Cry" ו"ליגה של גברים - האפוקליפסה".

## ביוגרפיה
ווף נולדה גדלה בניוקאסל. אביה, ד"ר רוברט ווף, היה מנהל קרן וורדסוורת' . היא למדה באוניברסיטת אוקספורד. הופעותיה הראשונות על במת התיאטרון היו בטרילוגיית הצגות יחיד "סקס", "סקס 2" ו"סקס 3". חלקים מהצגות אלה מבוצעות על גבי טרפז. אחרי שסיימה את לימודי התואר היא למדה להופיע על טרפז בבריסטול.

הופעותיה של ווף בסרטים "ללכת עד הסוף" (1997), "מצלמים פיות" (1997), "ולווט גולדמיין" (1998) ו"סוחרי העץ" (1998) ביססו את שמה כאחת השחקניות הצעירות המובילות.

בטלוויזיה שיחקה ווף בסדרות דרמה תקופתיות כמו "מידלמארץ'" ו"אוליבר טוויסט", וגם בדרמות עכשוויות כמו "Killer Net" וקומדיות ("המופע של רוני אנקונה"). ב-2016 השתתפה באופרת הסבון "קורוניישן סטריט".

ווף כתבה את המחזות "סקס", "סקס 2", "סקס 3" ו-"Revolver". לרדיו כתבה את "Pianoman", כ "Baby Love" ו-"Home to The Black Sea". עוד כתבה וביימה שני סרטים קצרים "Between The Wars" ו-"Meeting Helen".

במאי 2010 יצא לאור הרומן הראשון של ווף "The Whole Wide Beauty" () בהוצאת פאבר ופאבר. הרומן השני שלה "The Lightning Tree" פורסם במרץ 2015.

### חיים אישיים
ווף חיה בצפון לונדון ולה שני ילדים.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:סופרות אנגליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1967
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1967
אברהם אבוקארא

רבי **אברהם אבוקארא** (נפטר י' בכסלו ה'תר"ם, 25 בנובמבר 1879) היה רב ודיין מפוסקי יהדות תוניסיה. מחבר הספר "בן אברהם" על כללי הספקות".

מלבד ידיעותיו בהלכה, נודע הרב אבוקארא כמקובל.

## ביוגרפיה
נולד לרב משה אבוקארא, ממשפחת אבוקארא, באחת מערי תוניסיה ולמד בישיבותיה. בשנת 1869 (ה'תרכ"ט) זכה במינוי רשמי של הממשלה בבית הדין של קהילת פוטרוגיזיס בתוניסיה.

בסוף ימיו התמנה כאב בית הדין, משרה בה נשא עד לפטירתו בי' בכסלו ה'תר"ם, 25 בנובמבר 1879.

בשנותיו האחרונות הכין לדפוס את ספרו החשוב "בן אברהם" על ענייני הספקות בהלכה, אך לא הספיק להדפיסו. לאחר פטירתו, הספר הוצא לאור בידי רבי יעקב אבוקארא  ונדפס שנתיים לאחר פטירתו בליוורנו.

## לקריאה נוספת
* ערכו באנציקלופדיה אשכול, כרך א' עמ' 114–115

## קישורים חיצוניים
;ספרו
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:רבני קהילת הגורנים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:נפטרים ב-1879
יצחק אבולעפיה (פני יצחק)

הרב **יצחק אבולעפיה** (ה'תקפ"ד, 1824 - ט"ז באדר ב' ה'תר"ע, 27 במרץ 1910) היה דיין בטבריה ובדמשק, מחבר סדרת ספרי השו"ת "פני יצחק".

## ביוגרפיה
נולד בשנת ה'תקפ"ד בדמשק לאורו (או אורה) ולרב משה אבולעפיה, בנו של הרב חיים ניסים אבולעפיה. אביו התאסלם לאחר שעבר עינויים קשים בעלילת דמשק ושימש בה כעד נגד היהודים (ראה שם). הוא עבר להתגורר עם סבו בטבריה ולאחר מכן בירושלים. למד בישיבות ירושלים, ובשנת 1842 (ה'תר"ב) עם מלאת לו 18 שנים התמנה כחבר בית הדין בטבריה ועבר להתגורר בה.

בשנת 1870 (ה'תר"ל) התמנה כרבה של דמשק. בדמשק היו לו מאבקים רבים עם עשירי קהילתו. ועם הרב גאגין. בשלב מסוים בחייו שב לטבריה, ואז למד אצלו רבי אברהם חי בן אמוזג.

בסוף ימיו חזר לירושלים. הוא נפטר ביום ראשון ט"ז באדר ב' ה'תר"ע, 27 במרץ 1910, ונקבר בטבריה.

## דרכו בפסיקת הלכה
פסק ההלכה שלו משנת 1904 שבו התיר לקראית להינשא ליהודי ב"קבלת חברות" (התחייבות לקיום ההלכה הרבנית) בלבד, בלי הליך גיור, עורר פולמוס גדול בעולם ההלכה ונתקל בהתנגדות קשה של רבני ירושלים הספרדים, בראשם של רבי שלמה אליעזר אלפנדרי, רבי יעקב שאול אלישר ורבי אהרן בכור אלחדיף. הרב יוסף ידיד הלוי מצפת העביר את תמיכתו לצד רבני ירושלים למרות שבתחילת הדרך פסק אף הוא להיתר. הפולמוס הסתיים כאשר חזר בו גם הרב אבולעפיה מן ההיתר המעשי.

## כתביו
* 

;סדרת "פני יצחק"
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* גיא ברכה, נגד הזרם ועמו: חייו ומאבקיו של הרב יצחק אבואלעפיה, החכם באשי של יהודי דמשק, עת־מול גיליון 219
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טבריה: אישים
קטגוריה:רבנים סורים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:דמשק: רבנים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:משפחת אבולעפיה
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1824
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1910
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות בטבריה
M107

**M107** (מ-**Messier 107**, נקרא גם **NGC 6171**) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים נושא הנחש הנמצא במרחק של כ-20,900 שנות אור ממערכת השמש. הצביר הוסף לקטלוג מסיה רק בשנת 1947, 166 שנים אחרי גילויו, על ידי האסטרונומית הלן סויר הוג.

## היסטוריה
הצביר התגלה על ידי פייר מאשן באפריל 1784, כשנה אחרי פרסום הגרסה האחרונה של קטלוג מסיה. במכתב ששלח מאשן בשנת 1783 ליוהאן ברנולי השלישי סיפר מאשן על גילויו של M107, וציין את מיקומו בין הכוכבים ζ (זטא) בנושא הנחש ו-φ (פי) בנושא הנחש. ככל הנראה זהו העצם האחרון שהתגלה מבין כל העצמים שבקטלוג מסיה (M108 ו-M109 התגלו בשנת 1781 ו-M110 בשנת 1773). ויליאם הרשל צפה בצביר ב-12 במאי 1793 בלי שידע על גילויו הקודם על ידי מאשן, ותיאר אותו כצביר יפהפה של כוכבים, עשיר מאוד ודחוס מאוד ושהצפיפות גדלה בהדרגה בכיוון המרכז. ג'ון הרשל צפה בצביר בשנת 1836 ותיאר אותו כגדול, בהיר, עגול, עשיר וצפוף מאוד.

## תצפית
בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 8.85 וקשה להבחין בו באמצעות משקפת, בה הוא נראה ככתם קטן ומעורפל. טלסקופ חובבים מאפשר להבחין בו בקלות אך למעשה מראה רק את מרכזו הבהיר. רק צילום ארוך חשיפה מאפשר להבחין במלוא גודלו של הצביר וכן בכוכבים הבהירים ביותר שבו שלהם דרגת בהירות 13. M107 נמצא כ-2.7 מעלות מדרום-דרום-מערב לכוכב ζ (זטא) בנושא הנחש וכ-3.6 מעלות מצפון לכוכב φ (פי) בנושא הנחש. מסביב ל-M107 נמצאים מספר צבירים כדוריים נוספים: כ-10.5 מעלות מדרום-דרום-מערב ל-M107 נמצא M80, כ-10.75 מעלות מצפון-מזרח לו נמצא M10 וכ- 11.7 מעלות מצפון-צפון-מזרח נמצא M12. M9 נמצא כ-12.5 מעלות ממזרח-דרום-מזרח ל-M107.

## מאפייני הצביר
קוטרו של M107 הוא כ-80 שנות אור, אך בתצפית באמצעות ציוד חובבים נראה שגודלו הוא רק כרבע מכך, שכן רק מרכזו צפוף והצפיפות כמו גם הבהירות יורדים מהר עם המרחק מהמרכז. מרחקו ממערכת השמש הוא כ-20,900 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-13 דקות קשת – מעט פחות ממחצית גודלו הזוויתי של הירח המלא. מסתו קטנה יחסית לצבירים השכנים ומוערכת בכ-182,000 מסות שמש בלבד, כאשר כמחצית ממנה מרוכזת בקוטר של כ-33 שנות אור. בניגוד לתאוריהם של ויליאם וג'ון הרשל (שצפו רק במרכז הצביר), M107 הוא למעשה צביר דליל ומרווח למדי וסיווגו המורפולוגי הוא X, כלומר מהדרגה השלישית הכי פחות צפופה. עוצמת ההארה הכוללת של הצביר היא רק פי 10,000 מעוצמת ההארה של השמש והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי G0. עד היום התגלו בו כ-25 כוכבים משתנים.

## קישורים חיצוניים

* M107 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* 

## הערות שוליים

107
107
קטגוריה:קבוצת הכוכבים נושא הנחש
פרננדו השישי, מלך ספרד

**פרננדו השישי, מלך ספרד** (23 בספטמבר 1713 – 10 באוגוסט 1759) היה שליט אירופי לבית בורבון בן המאה ה-18. היה מלך ספרד בין השנים 1746–1759.

## ביוגרפיה
פרננדו השישי נולד במדריד ב-23 בספטמבר 1713, והיה בנו השני של פליפה החמישי, מלך ספרד, מאשתו הראשונה, מריה לואיזה, נסיכת סבויה. בשנת 1729 נשא לאישה את ברברה מפורטוגל, בתו של ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל ומריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, אך לא היו להם ילדים.

ב-9 ביולי 1746 נפטר אביו, פליפה החמישי, ופרננדו ירש את כס המלוכה הספרדי.

פרננדו בחר בשרים מוכשרים לניהול השלטון, ועל ידי כך שמר על איזון בין ממלכת צרפת לממלכת בריטניה הגדולה, והצליח לשמור על נייטרליות במלחמת שבע השנים. פרננדו הצליח להבטיח לאחיו למחצה פליפה את השלטון בטוסקנה. בשנת 1750 הגיע להסכם עם ממלכת פורטוגל על הגבולות באמריקה, ובשנת 1753 חתם על קונקורדאט עם האפיפיור. פרננדו טיפח מאוד את הכלכלה, תמך באמנות, והקים את האקדמיה על שם סן פרננדו.

בסוף ימיו איבד פרננדו את צלילות דעתו, ונאלץ להתרחק מהשלטון.

ב-10 באוגוסט 1759 מת פרננדו השישי, ואחיו קרלוס השלישי, מלך ספרד עלה לשלטון במקומו.

## שלטי אצולה

## אילן יוחסין

## ראו גם
* מלכי ספרד

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:מלכי ספרד
קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:ילידי 1713
קטגוריה:נפטרים ב-1759
שטיינהוף

ממוזער|קונפורמה בואליסלן, שווייץ
ממוזער|"קארגו", בפאטני, לונדון
**שטיינהוף אינטרנשיונל** (באנגלית: **Steinhoff International**) היא חברת החזקות קמעונאיות דרום אפריקאית בינלאומית, העוסקת בעיקר בתחום הרהיטים ומוצרים ביתיים, אשר פועלת בעיקר באירופה, אפריקה, אוסטרליה וארצות הברית.

באוגוסט 2016 הוערך שווי החברה בכ-28 מיליארד דולר לאחר ההשתלטות על החברה האמריקאית Mattress Firm בעסקה של 3.8 מיליארד דולר שהייתה ההשתלטות הגדולה ביותר של חברה אפריקאית על חברה אמריקאית.

ב-13 באוקטובר 2023 חוסל שטיינהוף באופן רשמי.

## היסטוריה

## מותגים
נכון לאוגוסט 2016, שטיינהוף ניהלה קמעונאות פעילה ב-30 מדינות, כולל 6,500 סניפים השייכים 40 מותגים שונים, ומעסיקה כ-90,000 עובדים. 60% מכלל ההכנסות של החברה מיוצרים באירופה.

בדרום אפריקה מותגי שטיינהוף כוללים HiFi Corp, Pennypinchers, Timbercity, Pep, Ackermans, Shoe City, Incredible Connection, ואת Unitrans

בבריטניה, שטיינהוף היא הבעלים של המותגים המובילים: Cargo, Harveys Furniture, Bensons for Beds, Sleepmaster ואת Pep&Co.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות החזקות
קטגוריה:חברות דרום אפריקאיות
שאלתיאל

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
קטגוריה:שמות פרטיים תאופורים
רנה מלנסטיין

**רנה מלנסטיין** (בהולנדית: **René Meulensteen**; נולד ב-25 במרץ 1964) הוא שחקן עבר ומאמן כדורגל הולנדי המשמש כעוזר מאמן נבחרת אוסטרליה.

## ביוגרפיה
### קריירת משחק
רנה מלנסטיין נולד וגדל בעיירה באוגן הנמצאת במחוז צפון בראבנט שבדרום הולנד. הוא החל את קריירת המשחק שלו במחלקת הנוער של הקבוצה המקומית ויוס 38. בשנת 1982, בגיל 18, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים, שמשחקת בליגה העשירית, ובתום העונה עזב את הקבוצה. בשנת 1983 חתם בוול הארדינג מהליגה השביעית. לאחר חמש שנים, בעונת 1988/1989, מלנסטיין שב לקבוצת נעוריו, אך לאחר שנה, עבר לקבוצת דה טרפרס, אשר שיחקה אז בליגה החמישית. לאחר שנתיים, בעונת 1991/1992 מלנסטיין עבר לניימכן מליגת העל ההולנדית, אך לא זכה לשחק בה, מכיוון שבילה את השנתיים הבאות בקבוצת המילואים של המועדון. בשנת 1993 מלנסטיין פרש ממשחק פעיל בגיל 30. בתקופה זו קיבל רישיון אימון.

### קריירת אימון
את קריירת האימון שלו התחיל מלנסטיין בשנת 1982, כאשר עלה לבוגרים של ויוס 38 והחל לאמן בקבוצת הנוער של המועדון. כשעבר לשחק בניימכן, אימן במקביל את קבוצת הנוער שלה. בשנת 1993, לאחר שפרש ממשחק פעיל, מלנסטיין טס לקטר ואימן במשך כשש שנים את הנבחרת הלאומית של קטר עד גיל 18. בשנת 1999 מונה למאמן קבוצת אל-גארפה מליגת העל הקטרית, והוביל אותה לזכייה בגביע הערבי. בשנת 2000, מלנסטיין עבר למתחרה הגדולה של אל-גארפה - א-סד, אותה אימן למשך עונה אחת, בה זכתה בגביע אמיר קטר, שהוא הגביע הקטרי.

בשנת 2001 מונה מלנסטיין למאמן מחלקת הנוער של מנצ'סטר יונייטד, תפקיד אותו מילא במשך ארבע שנים עד לשנת 2005, כשהשיג את רישיון הפרו שלו להיות מאמן בכיר באירופה. באותה השנה הוא מונה לתפקיד מאמן קבוצת המילואים של יונייטד. בשנת 2006, מלנסטיין עזב את יונייטד ומונה למאמנה של ברונדבי הדנית למשך שלוש עונות, אך פוטר באמצע עונת 2006/2007 בגלל תוצאות רעות. ב-17 בינואר 2007, הוא שב למנצ'סטר יונייטד, הפעם לקבוצה הראשונה, בתור עוזר מאמן לאלכס פרגוסון. בשנת 2013, פרגוסון עזב את יונייטד לאחר 27 שנים, ומאמנה החדש, דייוויד מויס, הביא עמו צוות משלו, דבר אשר גרם להתפטרותו של מלנסטיין.

ב-27 ביוני 2013, יום אחד לאחר שעזב את יונייטד, מלנסטיין הודיע כי ישמש כעוזר מאמן לחוס הידינק באנז'י מחצ'קלה, מליגת העל הרוסית. לאחר פחות מחודש לאחר שמלנסטיין הגיע לקבוצה, ב-22 ביולי, הידינק התפטר מתפקידו ומלנסטיין מונה למאמן הראשי במקומו. הוא היה המאמן במשך 16 ימים עד אשר הוחלף על ידי גדז'י גדז'ייב. לאחר פיטוריו, מלנסטיין חזר לאנגליה, ונהפך למאמנה של פולהאם מהפרמייר ליג. בתחילה היה עוזרו של מרטין יול, אך לאחר שהוא פוטר לאחר חמישה הפסדים רצופים, מלנסטיין מונה למאמן הראשי. תחת מלנסטיין, פולהאם רשמה מספר ניצחונות ואף עלתה מעל לקו האדום, אך ב-14 בפברואר 2014, הוא פוטר בעקבות מספר תוצאות מאכזבות, והוחלף על ידי פליקס מגאת. ב-2014 עד 2016 שימש כיועץ אסטרטגי בקבוצת פילדלפיה יוניון מליגת ה-MLS.

ב-9 באוגוסט 2016 מונה למאמן מכבי חיפה.
ב-13 בפברואר 2017 לאחר הפסד 0–3 בדרבי להפועל חיפה פוטר מתפקידו כמאמן הקבוצה.

ב-14 ביולי 2017 מונה למאמן קראלה בלאסטרס מהליגה הראשונה בהודו. ב-2 בינואר 2018 סיים את תפקידו בקבוצה ועבר לשמש כעוזר מאמן נבחרת אוסטרליה.

## חיים אישיים
בנו של מולנשטיין, מל מלנסטיין, הוא כדורגלן וקפטן קבוצת ואלבייק.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מאמני כדורגל הולנדים
קטגוריה:מאמני א-סד
קטגוריה:מאמני ברונדבי
קטגוריה:מאמני אנז'י מחצ'קלה
קטגוריה:מאמני פולהאם
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה
קטגוריה:מאמני כדורגל זרים בישראל
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1964
לואיס הראשון, מלך ספרד

**לואיס הראשון, מלך ספרד** (בספרדית: **Luis I de España**; 25 באוגוסט 1707 - 31 באוגוסט 1724) היה מלך ספרד לתקופה קצרה בשנת 1724.

## ביוגרפיה
לואיס נולד במדריד ב-25 באוגוסט 1707, והיה בנו הבכור של פליפה החמישי, מלך ספרד, מאשתו הראשונה, מריה לואיזה, נסיכת סבויה, אולם, רק בשנת 1709 הוכתר לנסיך אסטוריאס. בשנת 1722 התחתן לואיס עם לואיז אליזבת ד'אורליאן, בתם של פיליפ השני, דוכס אורליאן ופרנסואז מארי דה בורבון, אך לא היו להם ילדים.

ב-14 בינואר 1724 ויתר אביו, פליפה החמישי על השלטון, ולואיס ירש את כס המלוכה הספרדי. אולם, שלטונו לא ערך הרבה זמן, וב-31 באוגוסט באותה שנה מת לואיס מאבעבועות שחורות, ופליפה החמישי חזר לשלטון.

## אילן יוחסין

## ראו גם
* מלכי ספרד

## קישורים חיצוניים

* לואיס הראשון, מלך ספרד 
* 
* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:מלכי ספרד
קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:ילידי 1707
קטגוריה:נפטרים ב-1724
Mein liebster Jesus ist verloren, רי"ב 154

**Mein liebster Jesus ist verloren** (בעברית: ישו היקר שלי אבד), רי"ב 154, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון הראשון שלאחר חג ההתגלות, 9 בינואר 1724.

## רקע
באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.

במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה הליטורגית, כלומר ימי ראשון וחגים, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.

קנטטה זו הייתה הרביעית בשנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 65. באך ביצע את היצירה לפחות פעם אחת נוספת ב-1737.

ב-1886 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 32 של פרסומיה.

## מילים ומוזיקה
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הרומים העוסקים בחובות הנוצרים ופסוקים מהבשורה על-פי לוקאס המתארים את סיפור ישו בין המורים. הלברית נכתבה על ידי מחבר לא ידוע והיא משתמשת בנושא פסוקי הבשורה בהם ישו אבד להוריו והם חיפשו אותו. הלברית מדמה זאת למאמין שאיבד את ישו ומחפש אותו להאיר את דרכו. שני הפרקים הראשונים מקוננים על האבידה. הכוראל (הפרק השלישי), הולחן על מלודיה למזמור מאת מרטין יאן (Martin Jahn), שבאך עשה בה שימוש קודם לכן בקנטטה רי"ב 147 (פרקים 6 ו-10) ומאוחר יותר במתאוס פסיון בפרק 40. כמו כן הפרק והפרק הרביעי, מתארים את הערגה אל ישו ומבקשים ממנו לשוב. הפרק החמישי ממחיז את ישו, העונה בציטוט מהבשורה: "האם לא ידעתם כי עלי להיות באשר לאבי?". שני הפרקים הבאים מתארים את השמחה על מציאתו של ישו. הפרק השביעי לקוח ממזמור של כריסטיאן קיימן (Christian Keymann).

הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של שני אבובי ד'אמורה, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה שמונה פרקים:
# אריה לטנור: *Mein liebster Jesus ist verloren* 
# רצ'יטטיב לטנור: *Wo treff ich meinen Jesum an* (היכן אמצא את ישו שלי)
# כורל: *Jesu, mein Hort und Erretter* (ישו, מפלטי וגואלי)
# אריה לאלט: *Jesu, lass dich finden* (ישו, תן לי ואמצאך)
# אריוזו לבס: *Wisset ihr nicht* (האם לא ידעתם)
# רצ'יטטיב לטנור: *Dies ist die Stimme meines Freundes* (זהו קול דודי)
# אריה לאלט ולטנור: *Wohl mir, Jesus ist gefunden* (אשרי, ישו נמצא)
# כורל: *Meinen Jesum lass ich nicht* (את ישו שלי לא אעזוב)

## הקלטות
היצירה הוקלטה במלואה 13 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1985), טון קופמן (ב-1998), ג'ון אליוט גרדינר (ב-2000) ומסאקי סוזוקי (ב-2001).

## קישורים חיצוניים

* פרטיטורה
* פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך
* טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)

## הערות שוליים

קטגוריה:קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך
אהרן אבו אלדבי

רבי **אהרן ב"ר גרשון אבו אלדבי** (במקורות אחדים: **אבו אלרבי**; ~1376 - ~1430) היה פרשן וחוקר מקרא, מדקדק, אסטרולוג ואיש אשכולות יהודי סיציליאני בן המאות ה-14 וה-15.

## ביוגרפיה
נולד לרב גרשון אבו אלדבי, חי ופעל בעיר קטניה שבסיציליה, אך נהג לנסוע ברחבי העולם לצורך מחקריו, ביקר ברומא ובירושלים, בטורקיה ובדמשק ואלכסנדריה ומקומות נוספים במזרח התיכון. בצעירותו למד בישיבת טרויס (Treves) בצרפת.

נודע בשל פירושו על פירוש רש"י לתורה שכתב בשנת ה'ק"פ (1420) שבו הוא חולק לעיתים על דברי הראשונים, כאשר סבר שדבריהם נטו מדרך הפשט, ולעיתים מסקנותיו מנוגדות גם לדרשות חז"ל. עובדות אלו קנו לו ולפירושו אהדה בחוגי המשכילים.

מלבד חיבורו זה כתב עוד ספרים שידועים מתוך פירושו וכנראה נכתבו בחלקם ואבדו: ספר המיישיר, מטה אהרן (תשובות לטענות הנוצרים והקראים בכמה נושאים בפרשנות המקרא), נזר הקדש, ספר הנפש, פרח האלוהות.

## משפחתו ושמה
משפחתו ידועה מתוך כתביו, הוא מזכיר בהם את חמיו, הרב משה גבאי; את אביו ר' גרשון ואת אחיו: ר' שלום, ר' יוסף, ר' ברוך, ר' משה ור' יעקב.

במקורות רבים בעבר נכתב שמו "אבו אלרבי", אך לדעת חיים מיכל אין ספק כי שמו אבו אלדבי, וכי הוא משתייך למשפחת אלדבי הספרדית, ממנה יצא בין היתר רבי מאיר אלדבי מחבר "שבילי אמונה". הוא משער כי אבות המשפחה הגיעו לסיציליה בעקבות גזירות השמד שפקדו את קסטיליה בשנת ה'קנ"א (1391).

## לקריאה נוספת
* **הר"ר אהרן ב"ר גרשון אבו אלדבי**, בתוך: חיים מיכל, **אור החיים**, פרנקפורט דמיין תרנ"א, פריט 281, עמ' 132–134

## קישורים חיצוניים
* 
;חיבורו
* 

קטגוריה:מפרשי פירוש רש"י לתורה
קטגוריה:מדקדקי העברית בימי הביניים
קטגוריה:אסטרולוגים
אדוארד מרון

**אדוארד מרון** (בערבית: **ادوارد ميرون**; נולד ב-1937) הוא מרים משקולות ערבי-ישראלי, ייצג את ישראל באולימפיאדת רומא (1960) והיה לערבי הראשון (ואחד משלושה אי פעם) שייצג את ישראל במשחקים האולימפיים.

## ביוגרפיה
מרון נולד בשנת 1937 בחיפה למשפחה נוצרית-מרונית שמוצאה מלבנון. בשנת 1956, בעת שעבד בנגריה בחיפה, הציל מרון תינוק בן שישה חודשים משריפה כשפרץ לדירה הבוערת והוציאו החוצה.

בשנת 1957 החל להתאמן בהרמת משקולות בצורה מקצוענית בעקבות פיתוח הענף בארץ על ידי יעקב שפרינגר. ביולי 1959 השתתף מרון לראשונה בתחרות בינלאומית במסגרת 'משחקי אסק"א' שנערכו בלינץ שבאוסטריה. בתחרות זו הרים 237.5 ק"ג וזכה במקום הראשון במשקל תרנגול.

בשנת 1960 השתתף מרון באולימפיאדת רומא והתחרה במשקל תרנגול. הוא קבע תוצאה של 80 ק"ג בלחיצה, 82.5 בהנפה ו-107.5 בדחיקה, סך הכול 270 ק"ג. התוצאות בלחיצה ובהנפה היוו שיאי ישראל חדשים אך הוא הגיע למקום ה-19 בלבד מתוך 22 מרימי משקולות שהתמודדו בקטגוריה זו. לאחר האולימפיאדה החל מרון לאמן מרימי משקולות במסגרת הפועל יקנעם.

באליפות העולם בהרמת משקולות שנערכה בווינה ב-1961 שיפר מרון את שיאיו הישראלים והרים 87.5 ק"ג בהנפה ו-115 ק"ג בדחיקה. גם התוצאה הכללית שלו 295 ק"ג הייתה שיא ישראלי חדש.

בפסטיבל ספורט הפועלים שנערך בזלצבורג ב-1963 זכה מרון במדליית זהב במשקל נוצה ובאליפות העולם שנערכה סטוקהולם באותה שנה דורג במקום ה-11 מבין 17 משקולנים במשקל נוצה.

בשנת 1964 התקרבו מרון ויוסף רומנו להשגת הקריטריון האולימפי אך לא הצליחו להגיע אליו ולא נכללו במשלחת ישראל לאולימפיאדת טוקיו (1964). החל משנה זו חלה דעיכה בקריירה של מרון והוא לא הצליח לחזור להישגים גבוהים, לאחר טבח הספורטאים במינכן, שבו נרצחו מאמנו וחבריו לנבחרת מרימי המשקולות, פרש מהענף.

בשנת 1996 נקטעה רגלו של מרון בשל מחלה ובשנת 2003 עבר אירוע מוחי קשה. מצבו הבריאותי והעובדה שהתגורר בדירה לא נגישה פורסמו בתקשורת בסוף העשור הראשון של שנות ה-2000, ובעקבות כך נשמעו הצהרות של פוליטיקאים שהבטיחו לטפל במצב.

## קישורים חיצוניים

*  (קריקטורה של מרון מאת זאב)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:מרימי משקולות ישראלים
קטגוריה:מרימי משקולות אולימפיים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ערבים ישראלים
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:מרונים ישראלים
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:אישים ממוצא לבנוני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
ויטוריו אמדאו הראשון, דוכס סבויה

**ויטוריו אמדאו הראשון, דוכס סבויה** (באיטלקית: **Vittorio Amadeo I di Savoia**; 8 במאי 1587 – 7 באוקטובר 1637) היה דוכס סבויה מ-1630 עד 1637.

## ביוגרפיה
ויטוריו אמדאו נולד ב-8 במאי 1587 בטורינו, לקרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה ולקתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד, בתו של פליפה השני, מלך ספרד ואשתו אליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת.

בשנת 1630 מת אביו קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, וויטוריו אמדאו עלה לשלטון במקומו. ויטוריו אמדאו נקט מדיניות פרו-צרפתית, ואף לחם לצידם במהלך מלחמת שלושים השנים, ועל ידי כך הצליח להחזיר לשלטונו את רוב הנחלות שהשתייכו לאביו.

ב-7 באוקטובר 1637 מת ויטוריו אמדאו, ובנו קרלו אמנואלה עלה לשלטון במקומו.

## משפחתו
בשנת 1619 התחתן ויטוריו אמדאו עם כריסטין מארי מצרפת, בתו של אנרי הרביעי, מלך צרפת ומארי דה מדיצ'י, ממנה נולדו לו שמונה ילדים:

* בן (1621).
* לואיג'י אמדאו (1622–1628)
* לואיזה כריסטינה (1629–1692)
* פרנצ'סקו ג'אצינטו (1632–1638).
* קרלו אמנואלה (1634–1675).
* מרגריטה ויאולנטה (1635–1663).
* אנריקטה אדליידה (1636–1676).
* קתרינה ביאטריצ'ה (1636–1637)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:דוכסי סבויה
קטגוריה:ילידי 1587
קטגוריה:נפטרים ב-1637
קולות הלב (אלבום)

**קולות הלב** הוא אלבום האולפן הרביעי של גלעד שגב.

האלבום יצא בשנת 2013. מתוך האלבום יצאו כמה סינגלים שהיו ללהיטים: "קולות הלב", "אף אחד" ו"יום קדוש".

## רשימת שירים
# עד מתי - 3:55
# יום קדוש - 2:55
# הדמעות שלך - 3:30
# קולות הלב - 3:50
# אף אחד - 3:48
# חולה אהבה - 3:25
# חושב עלי - 3:00
# החסד - 3:18
# תפילה לעני - 3:20
# עד מתי תצפה לאות - 1:35
# מותק שלי LIVE (בונוס) - 4:25 
# חנה'לה התבלבלה (בונוס) - 3:30

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי גלעד שגב
ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה

**ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה** (באיטלקית: **Vittorio Amadeo II**) (14 במאי 1666 – 31 באוקטובר 1732) היה דוכס סבויה מ-1675, מלך סיציליה מ-1714 ומלך סרדיניה מ-1718 עד לשנת 1730.

## ביוגרפיה
ויטוריו אמדאו נולד ב-14 במאי 1666 בטורינו, לקרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה ולמריה ג'ובאנה בטיסטה מסבויה-נמור, בתם של שארל-אמדה מסבואה-נמור ואליזבת דה בורבון.

בשנת 1675 מת אביו קרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה, וויטוריו אמדאו עלה לשלטון במקומו. בתחילה שימשה אמו כעוצרת הדוכסות, אולם בשנת 1684 תפס ויטוריו אמדאו את השלטון, וגירש את אמו משטחי הדוכסות. ויטוריו אמדאו הנהיג בשטחי הדוכסות משטר אבסולוטי, ודיכא בכוח את המרידות נגדו. על אף נישואיו לאן מארי ד'אורליאן שהייתה נסיכה צרפתית, ביקש ויטוריו אמדאו להשתחרר מהתלות בממלכת צרפת, והצטרף לקואליציה הגדולה נגד לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ולחם נגדו במהלך מלחמת תשע השנים, אולם, בשנת 1696 ניצל ויטוריו אמדאו את התנאים המדיניים, וחתם על חוזה שלום נפרד בתנאים נוחים עם צרפת. במהלך מלחמת הירושה הספרדית הצטרף בתחילה ויטוריו אמדאו לצרפת, אולם, בשנת 1703 עבר לצידו של בית הבסבורג, ולצבאו היה חלק בניצחונו של הנסיך אויגן מסבויה בקרב טורינו בשנת 1706. בשלום אוטרכט בשנת 1713 קיבל ויטוריו אמדאו תוספת שטחים נרחבה לנחלותיו, וביניהם האי סיציליה, ואף הוכתר כמלך. בשנת 1718 נאלץ ויטוריו אמדאו למסור את סיציליה לידי קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אך קיבל בתמורה את סרדיניה, ועל ידי כך הקים בשנת 1720 את ממלכת סרדיניה.

ב-3 בספטמבר 1730 הדיח קרלו אמנואלה השלישי, מלך סרדיניה את ויטוריו אמדאו ועלה לשלטון במקומו, וב-31 באוקטובר 1732 מת ויטוריו אמדאו בטורינו.

## משפחתו
ב-10 באפריל 1684, התחתן ויטוריו אמדאו עם אן מארי ד'אורליאן, בתם של פיליפ הראשון, דוכס אורליאן והנרייטה אן, נסיכת אנגליה. לזוג נולדו תשעה ילדים, מתוכם שלושה מתו עם לידתם. ששת הילדים הנותרים היו:
* מריה אדליידה, נסיכת סבויה (1685–1712) - נישאה ללואי, דוכס בורגונדיה, והייתה אימו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת.
* מריה אנה, נסיכת סבויה (1687–1690) - מתה בגיל צעיר.
* מריה לואיזה, נסיכת סבויה (1688–1714) - נישאה לפליפה החמישי, מלך ספרד.
* ויטוריו אמדאו, נסיך פיימונטה - (1699–1715) - מת ממחלת האבעבועות השחורות בגיל 16.
* קרלו אמנואלה השלישי, מלך סרדיניה (1701–1773) - ירש את אביו כדוכס סבויה ומלך סרדיניה.
* אמנואלה פיליברטו, דוכס שאבלה (1705) - מת 18 ימים לאחר לידתו.

ב-12 באוגוסט 1730 התחתן קרלו אמנואלה עם אנה קנאליס די קומיאנה, בתו של פרנצ'סקו מאוריציו קנאליס ופרנצ'סקה מוניקה סן מרטינו ד'אלייה, אך לא היו לו ממנה ילדים.

בנוסף, היו לוויטוריו אמדאו כמה ילדים לא חוקיים מפילגשיו השונות.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:דוכסי סבויה
קטגוריה:מלכי סיציליה
קטגוריה:מלכי סרדיניה
קטגוריה:בית סבויה
קטגוריה:ילידי 1666
קטגוריה:נפטרים ב-1732
ז'והאן אודל

**ז'והאן אודל** (בצרפתית: **Johan Audel**; נולד ב-12 בדצמבר 1983 בניס שבצרפת) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הקיצוני. שיחק גם בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ.

## קריירה
ז'והאן אודל בן להורים שהיגרו מהמושבה הצרפתית מרטיניק לצרפת, נולד וגדל בעיר ניס שבצרפת ומגיל צעיר הצטרף לאקדמיית הנוער של המועדון המקומי ניס עד שבשנת 2004 עזב אותו לטובת זה של היריבה הצרפתית ליל. אודל ערך 19 הופעות ליגה בהן כבש שלושה שערים עד שבשנת 2005 הושאל ללוריאן במדיה ערך 30 הופעות ליגה וכבש שמונה שערים. בסיום עונת ההשאלה בלוריין סיים אודל את דרכו בליל והצטרף לואלנסיין מהליגה 1. בהופעת הבכורה שלו במדי ואלנסיין כבש אודל שלושער בניצחון קבוצתו על טולוז, דבר שהפך אותו לאהוב במיוחד על ידי אוהדי ואלנסיין. במשך שלוש שנים בוואלנסיין הפך אודל לאחד השחקנים המובילים בקבוצה וב-77 הופעות ליגה כבש 23 שערים.

ב-9 באוגוסט 2010, אודל עזב את צרפת לראשונה וחתם על חוזה לשלוש שנים בשטוטגרט מהבונדסליגה ששילמה עבורו שתיים וחצי מיליון אירו. ב-22 באוגוסט 2010, ערך אודל את הופעת הבכורה שלו במדי שטוטגרט כשעלה כמחליף בהפסד 2:0 למיינץ. בשל פציעה קשה שהשביתה אותו לרוב חלקי העונה, רשם אודל בסך הכל שלוש הופעות עם הקבוצה הראשונה של שטוטגרט ובעונה שלאחר מכן לא היה בסגל הקבוצה הראשונה ורשם רק שש הופעות עם קבוצת המילואים של המועדון.

ב-2 בספטמבר 2013, חזר אודל לצרפת והושאל לנאנט עד לחודש יוני 2014. ב-12 ביוני 2013, ערך אודל את הופעת הבכורה שלו במדי נאנט בניצחון 1:0 על מרסיי. ב-20 באפריל 2014, כבש אודל את שער הבכורה שלו במדי נאנט בניצחון 6:2 על קבוצתו לשעבר ואלנסיין. בעונתו הראשונה בנאנט רשם אודל 11 הופעות ליגה במהלכן כבש שער אחד ובישל שער אחד נוסף. ב-24 במאי 2014, סיים אודל את תקופת ההשאלה שלו בנאנט וחתם על חוזה העברה בקבוצה באופן רשמי.

בתחילת חודש אוגוסט 2016, הגיע אודל לישראל והחל להיבחן בהפועל תל אביב אולם לאחר מספר ימים החליט לעזוב את אימוני הקבוצה. ב-10 באוגוסט, שב אודל לישראל וחתם על חוזה לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת בבית"ר ירושלים. באותו היום ערך את הופעת הבכורה שלו כשעלה כמחליף בתיקו 1:1 של בית"ר עם הפועל אשקלון בגביע הטוטו. ב-17 באוגוסט, ערך אודל את הופעת הבכורה האירופית שלו במדי בית"ר כשעלה כמחליף בהפסד 2:1 לסנט אטיין במסגרת פלייאוף הליגה האירופית. ב-21 באוגוסט, ערך אודל את הופעת הליגה הראשונה שלו במדי בית"ר כשעלה כמחליף בתיקו 2:2 נגד מכבי פתח תקווה. באותה עונה החמיץ פנדל מול הפועל רעננה, בניצחון הקבוצה 1-0 משער של חסוס רואדה.
ב-24 באפריל 2017 אודל שוחרר מהקבוצה.

## קריירה בינלאומית
אודל, בעל שורשים ממרטיניק, משחק במדי הנבחרת המקומית. ב-7 ביוני 2016, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת וכבש גם את שערו הראשון בניצחון 4:0 על  במסגרת מוקדמות הגביע הקאריבי לשנת 2017.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים מרטיניקים
קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:קשרי כדורגל מרטיניקים
קטגוריה:ניס: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ניס
קטגוריה:כדורגלני ליל
קטגוריה:כדורגלני לוריאן
קטגוריה:כדורגלני שטוטגרט
קטגוריה:כדורגלני נאנט
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים מרטיניקים בישראל
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2017
קטגוריה:צרפתים ממוצא מרטיניקי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מרטיניק
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1983
קטגוריה:מרטיניקים שנולדו ב-1983
שמחה קסלר

הרב **שמחה קסלר** (ה'תרצ"ג, 1933 – כ"ו בסיוון ה'תשנ"ו, 4 במאי 1997) היה רבה הראשון של קרית ספר (מודיעין עילית בטרם הוכרזה כעיר).

## ביוגרפיה
נולד באוסטריה לרב יוסף ולבונא קסלר. לאחר שעלו לארץ ישראל התיישבו הוריו בחיפה. בגיל 13 נכנס יחד עם אחיו אברהם ללמוד בישיבת חפץ חיים שהייתה בראשות הרב אהרן לייב שטיינמן, לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת בריסק בראשות הרב יוסף דב סולובייצ'יק. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק בסמוך לישיבת פוניבז' (שם כיהן תקופה קצרה כר"ם בישיבה קטנה) וכיהן כרב בית הכנסת "אגודת רעים". בשנת תשנ"ד כשהוקמה העיר מודיעין עילית מונה על ידי הרב אלישיב, הרב שטיינמן והרב חיים קניבסקי לכהן כרבה של העיר. מינוי זה היה בניגוד לדעתו של הרב שך שתמך במינויו של הרב שלמה זלמן גרוסמן. בתפקיד זה כיהן עד לפטירתו.

נפטר בכ"ו בסיוון תשנ"ו, ולאחר פטירתו מונה בנו הרב מאיר קסלר לכהן כרב העיר.

היה נשוי לטובה, התגורר בבני ברק ובמודיעין עילית והיה אב לעשרה ילדים.

## חיבוריו
הרב קסלר חיבר בימיו סדרת ספרים הכוללים חידושים וביאורים על מסכתות וסוגיות תלמודיות בסדרים נשים ונזיקין בתלמוד בבלי, חלק מהם נערכו משיעורים שמסר בבית הכנסת אגודת רעים בו כיהן כרב.
* 
* 
* 

## משפחתו
* אחיו הרב אברהם, מראשי ישיבת תפארת ציון בבני ברק.
* בנו הרב מאיר קסלר הוא רבה של העיר מודיעין עילית. ונשוי לבתו של הרב ישראל קליינר ראש ישיבת בית הכרם.
* בנו הרב דוד הוא רב בית הכנסת בבני ברק וראש ישיבת עטרת שלמה לצעירים במודיעין עילית. ונשוי לבתה של הרבנית יוספה ברזם בת הרב יעקב ישראל קניבסקי.
* בנו הרב יוסף הוא רב בית הכנסת אהל מנחם ור"מ בישיבת אחינו במודיעין עילית.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת בריסק-ירושלים
קטגוריה:רבני ערים בישראל
קטגוריה:מודיעין עילית: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת חפץ חיים (כפר סבא)
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997
מיכה רגב

**מיכה רגב** (נולד ב-4 באפריל 1957) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה ושימש כמנהל בכיר במגוון תפקידים בשירות הממשלתי והציבורי. במהלך חייו עבר מסלול אישי ואידאולוגי שכלל חינוך דתי-לאומי בעל מאפיינים משיחיים, שירות צבאי משמעותי כלוחם וכמפקד, ובהמשך פעילות ציבורית והגותית ביקורתית בנושאים של דת ומדינה, ציונות והשפעת תפיסות משיחיות על החברה והפוליטיקה בישראל.

## ביוגרפיה
רגב נולד וגדל בפתח תקווה במשפחה ציונית-דתית. בנעוריו התחנך במסגרת הציונות הדתית ולמד בישיבת מרכז הרב, מוסד המזוהה עם תפיסות דתיות-לאומיות המדגישות את רעיון הגאולה ההיסטורית של עם ישראל ואת הקשר הדתי למדינת ישראל ולארץ ישראל. בתקופה זו אימץ תפיסת עולם אידאולוגית בעלת מאפיינים משיחיים, אשר ראתה במציאות המדינית והביטחונית חלק מתהליך גאולה דתי.
בראיונות פומביים שנערכו עמו בדיעבד תיאר רגב את עוצמת הזדהותו עם תפיסות משיחיות בשנות צעירותו, ואת האופן שבו תפיסות אלה עיצבו את זהותו האישית והאידאולוגית באותה תקופה. לדבריו, רק בשלב מאוחר יותר בחייו החל לבחון מחדש עמדות אלה באופן ביקורתי, תהליך שעמד בבסיס שינוי תפיסתו הציבורית וההגותית.

### שירותו הצבאי
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1976 שובץ רגב בחטיבת גולני. לאחר שעבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות התקבל לסיירת גולני. בגולני עבר הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. במהלך הקורס לחם במבצע ליטני. בהמשך יצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שימש כמפקד צוות בבה"ד 1, ולאחר מכן חזר לחטיבת גולני, ומונה לתפקיד מפקד מחלקה. באחד הגדודים. בהמשך שימש כמפקד פלוגה ולקח חלק במבצע מוביל. לאחר תקופה זו השתחרר משירות סדיר בצה"ל. במסגרת שירות המילואים המשיך רגב במסלול פיקודי. הוא שימש כמפקד פלוגה ולחם במלחמת לבנון הראשונה, ובהמשך שימש כמפקד גדוד מילואים וכמפקד חטיבת מילואים בדרגת אלוף-משנה.

### חייו האזרחיים
לאחר סיום שירותו הצבאי פנה רגב לחיים אזרחיים. הוא מתגורר ביישוב אבירים שבגליל המערבי, בסמוך לגבול הצפון, שם הוא בעל משק חקלאי. רגב נשוי לשרית, אשת חינוך, ולזוג שלושה ילדים.

## פעילות ציבורית, הגות ופרסומים
לאחר סיום שירותו הצבאי החל רגב לעסוק בפעילות ציבורית ובהגות, מתוך עיסוק ביקורתי בשאלות של יחסי דת ומדינה, זהות ציונית והשפעת תפיסות משיחיות על החברה והפוליטיקה בישראל. פעילות זו נשענה במידה רבה על תהליך אישי של בחינה מחדש של עמדותיו המוקדמות.

בשנת 2011 פרסם רגב את ספרו "שיכרון הגאולה: עדות אישית מעולמה של הציונות המשיחית". בספרו מתאר רגב את עולמו האידאולוגי בעבר, את הזדהותו עם תפיסות משיחיות בציונות הדתית ואת תהליך ההתפכחות שעבר. הספר עוסק בהשפעת תפיסות משיחיות על קבלת החלטות פוליטיות, על השיח הציבורי בישראל ועל יחסי צבא, דת ומדינה, ומציג ביקורת אישית רחבה על תהליכים אידאולוגיים בחברה הישראלית.

רגב השתתף במהלך השנים בכנסים, פאנלים ודיונים ציבוריים שעסקו בסוגיות של דת ומדינה, לאומיות ויחסי צבא וחברה, וכן הופיע באירועים ובהתכנסויות ציבוריות שבהן נשא דברים בנושאים אלה.

## קישורים חיצוניים
* .
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי סיירת גולני
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:מפקדי חטיבות חי"ר במילואים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
שמואל אבולעפיה

[ממוזער|שמאל|250px|אנדרטה לזכרו של שמואל הלוי אבולעפיה ב[טולדו]]
ממוזער|250px|מבנה בית הכנסת "אל טרנסיטו" שבנה אבולעפיה בטולדו
**שמואל בן מאיר הלוי אבולעפיה** (~1320, אובדה – 1360, טולדו) היה איש כספים ונדבן יהודי בקסטיליה במאה ה-14.

זכרו השתמר בבית הכנסת "אל טרנסיטו" שהקים בסמוך לביתו.

## קורות חיים
שמואל הלוי נולד באובדה שבספרד למשפחה ממוצא תוניסאי, הוריו מתו במגפה זמן קצר לאחר הגעתם לספרד.

בראשית דרכו עבד כמנהל בשירותו של האביר הפורטוגזי ז'ואאו אלפונסו דה אלבורקרקי  ולאחר שעשה לו שם, התקבל בחצרו של פדרו הראשון, "האכזר", מלך קסטיליה, שם כיהן במגוון תפקידים ובהם משרות בכירות כגזבר ושופט.

בארמון שבו התגורר בטולדו שוכן כיום מוזיאון אל גרקו , הודות לעושרו הרב יסד שמואל הלוי בית כנסת קטן, אחד מעשרת בתי הכנסת ששימשו את הקהילה היהודית בטולדו. בית הכנסת אינו מרשים בממדיו, אך בכל זאת נתקלה בנייתו בהתנגדות תקיפה של הכנסייה הקתולית, אך אבולעפיה זכה לגיבויו של פדרו ובית הכנסת הוקם. שער חיבר בין ארמונו של אבולעפיה לבית הכנסת.

בשל בניית בית הכנסת שהושלמה ב-1357 והיבטים נוספים בחיי היהודים בממלכתו, היה נתון פדרו מקסטיליה לביקורת ממושכת של הכנסייה. בסופו של דבר התהפך הגלגל על שמואל הלוי, הוא נכלא ועונה בחשד למעילה ומת במהלך העינויים, בשנת 1360.

לאחר גירוש ספרד  הועבר בית הכנסת עם ארמונו של אבולעפיה לידי הכנסייה הקתולית שהפכה אותו לכנסייה בשם "אל טרנסיטו דה נואסטה סניורה". בשנת 1877 הכריזה ממשלת ספרד על המתחם כאתר לאומי, וכיום הוא משמש כמוזיאון היסטורי לתולדות יהודי טולדו וספרד.

## קישורים חיצוניים

* שמואל בן מאיר אבולעפיה, באתר "הספרייה היהודית המקוונת"
* אתר המוזיאון בארמונו של אבולעפיה 
* 

קטגוריה:שדלנים יהודים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים ספרדים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים ספרדים
קטגוריה:נדבנים יהודים ספרדים
קטגוריה:שופטים יהודים ספרדים
קטגוריה:טולדו: אישים
קטגוריה:נפטרים ב-1361
קטגוריה:יהודי ספרד במאה ה-14
רודולף פון זבוטנדורף

**רודולף פרייהר פון זבוטנדורף** (בגרמנית **Rudolf Freiherr von Sebottendorf**; 9 בנובמבר 1875 - 8 במאי 1945; הזדהה לפעמים גם בשם "**ארווין טורה**") היה מוציא לאור, איש תורת הנסתר, אנטישמי, מייסד אגודת תולה, וממבשרי הנאציזם.

נולד בוויירצה (במחוז הפרוסי של שלזיה) בשם אדם אלפרד רודולף גלאואר (Glauer). אביו היה נהג קטר, והוא זכה להשכלה טכנית. עבד כמסיק באונייה שהפליגה בקו שבין נמל ברמן לניו יורק. ב-1901 נסע לאימפריה העות'מאנית ועבד כמהנדס. ב-1905 חזר לדרזדן ושם נישא לקלרה ווס, וכעבור שנתיים התגרש ממנה. ב-1908 או 1909 נשפט כנוכל וזייפן.

ב-1911 קיבל אזרחות עות'מאנית ואומץ על ידי הברון פון זבוטנדורף. מאז נשא את שם המשפחה פון זבוטנדורף והיה זכאי לתואר פרייהר. השתתף במלחמת הבלקן הראשונה ולאחר סיומה חזר לגרמניה, שם קנה אחוזה בסמוך לדרזדן. בשל לאומיותו העות'מאנית לא גויס לצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה. ב-1915 נישא לברטה אנה איפלנד, בתו של סוחר עשיר מברלין, וחייו התבססו גם על ההון שקיבלה אשתו.

## השפעות מיסטיות
עוד בנעוריו התעניין בתאוסופיה. ב-1901 הצטרף לבונים החופשיים. בתקופת שהותו באימפריה העות'מאנית התעמק בנומרולוגיה ובסופיות. ב-1912 פיתח את מה שהוא כינה "המפתח למימוש רוחני", סט של תרגילי מדיטציה נומרולוגית.

זבוטנדורף הוציא לאור בגרמניה מגזין אסטרולוגי וחיבר ספרים בנושאים אסטרולוגיים אזוטריים.

## הקמת אגודת תולה
ב-1916 יצר קשר עם המסדר הגרמאני ומונה למנהיג התנועה המקומית בבוואריה. במקביל הקים את אגודת תולה האנטישמית, שהאשימה את היהודים ב"קונספירציה יהודית" שבגללה הפסידה גרמניה במלחמה והיא זו שעומדת מאחרי מהפכת נובמבר והשיטה הסובייטית. ב-5 בינואר 1919, אנטון דרקסלר, מפעילי תולה, יחד עם קרל הארר ופעילי תולה אחרים, הקימו את מפלגת הפועלים הגרמנית, שהייתה הבסיס ל"מפלגת הפועלים הגרמנית הלאומית הסוציאליסטית" (המפלגה הנאצית). זבוטנדורף היה גם הבעלים של העיתון "פלקישר באובכטר", שנרכש על ידי המפלגה הנאצית בדצמבר 1920.

עד אז, זבוטנדורף עזב את אגודת תולה ואת בוואריה, אחרי שהואשם ברשלנות לכאורה שאפשרה את מסירת שמותיהם של כמה אנשי מפתח באגודת תולה לידי הממשלה של הרפובליקה הסובייטית הבווארית קצרת הימים. זבוטנדורף ברח מגרמניה לשווייץ ואז לשטח טורקיה.

## חייו המאוחרים
במהלך שהותו בטורקיה פרסם שני ספרים: "Die Praxis der alten türkischen Freimauerei: Der Schlüssel zum Verständnis der Alchimie" - "הנוהג של הבונים החופשיים הטורקיים הקדומים: המפתח להבנת האלכימיה", וב-1925 את "Der Talisman des Rosenkreuzers" - רומן אוטוביוגרפי למחצה המהווה את המקור העיקרי לתולדות חייו ודן במסדר צלב הוורד.

בתחילת 1933 חזר לגרמניה, שם פרסם אסופת מסמכים על המפלגה הנאצית בתחילת דרכה, עוד לפני שהיטלר עצמו הצטרף לתנועה, ועל הארגונים שהובילו להקמתה "Bevor Hitler kam: Urkundlich aus der Frühzeit der Nationalsozialistischen Bewegung". היטלר, שלא היה מוכן להודות בקיומם של איגודים ואנשים שסללו את הדרך לפניו, לא אהב את הפרסום. זבוטנדורף נעצר, אך הצליח להימלט ובשנת 1934 חזר לטורקיה.

זבוטנדורף היה סוכן של המודיעין הצבאי הגרמני באיסטנבול הנייטרלית בשנים 1942–1945. כנראה התאבד בקפיצה לבוספורוס ב-8 או 9 במאי 1945.

קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים
קטגוריה:אסטרולוגים
קטגוריה:חוקרי אסלאם
קטגוריה:תורת הנסתר
קטגוריה:מבשרי הנאציזם
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1875
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1945
קטגוריה:מתאבדים: נאצים
סו-וויד

ממוזער|בישול בשיטת 'סו-וויד'
**סו-וויד** (בצרפתית: Sous-Vide; "תחת ואקום") היא שיטת בישול מזון המתבצעת על ידי אטימתו בכלי קיבול ריק מאוויר כגון שקית פלסטיק או צנצנת מייסון ריקה מאוויר והנחתם באמבט מים - או בסביבה בעלת טמפרטורה מבוקרת - למשך זמן ארוך יחסית (בדרך כלל שעה עד 6 שעות, אך לעיתים אף 48 שעות או יותר). ייחודה של השיטה הוא בבישול האחיד שהיא מייצרת הן בשכבות המזון הפנימיות והן בחיצוניות, כך שחלקו החיצוני לא מתייבש ולא מתבשל יתר על המידה. טמפרטורות הבישול בשיטה זו נמוכות בהרבה מאלה המקובלות בשיטות בישול אחרות; ובדרך כלל נעות סביב 55–60 מעלות צלזיוס לבשר, וגבוהות יותר עבור ירקות.

## היסטוריה
השיטה תועדה לראשונה בשנת 1799 על ידי סר בנג'מין תומפסון ('הרוזן רמפורד'), למרות שבתיאורו הוא השתמש דווקא באוויר כאמצעי להעברת החום. השיטה התגלתה מחדש על ידי מהנדסים אמריקאים וצרפתים באמצע שנות ה-60 והתפתחה לשיטת שימור מזון מסחרית. השיטה אומצה בשנת 1974 על ידי ז'ורז' פראלו, שהשתמש בה עבור מסעדת טרואגרו, בעיר רואן שבצרפת. פראלו גילה כי כאשר בישלו באופן זה כבד אווז הוא שמר על מראהו ועל שומניו, והיה בעל מרקם יותר טוב. עוד חלוץ בשימוש בסו-וויד היה ברונו גוסו, שחקר לעומק את השפעות הטמפרטורות השונות על מיני מזון שונים והיה ידוע בכך שלימד שפים מובילים כיצד להשתמש בסו-וויד. בתור המדען הראשי של חברת Cuisine Solutions, גוסו חקר את זמני הבישול והטמפרטורות המתאימים לסוגי מזון שונים.ממוזער|מכשיר לאריזת ואקום

## מאפייני השיטה
אטימת מזון בשקיות פלסטיק שומרת בצורה טובה יותר על המיצים והארומה שלו. כמו כן, הוספת תבלינים לתוך שקית הבישול גורמת לטעמים להשתלב טוב יותר מאשר בצורות בישול אחרות.

משום שהמזון נמצא במים הנשמרים בטמפרטורת המזון הרצויה בסוף הבישול - בדומה לבישול באמצעות בן-מארי - הוא לא יכול להתבשל יתר על המידה: ברוב שיטות הבישול הקונבנציונליות (צלייה, אפייה וכו') המזון חשוף לחום גבוה בהרבה מהטמפרטורה הפנימית הרצויה עבורו, ולכן יש להרחיקו ממקור החום עוד לפני שהוא מגיע לטמפרטורה זו. לעומת זאת, כאשר מבשלים את האוכל בטמפרטורה אחידה, ניתן לשלוט בצורה מדויקת על מידת העשייה שלו. בנוסף, באמצעות שליטה בטמפרטורה ובמשך הבישול, ניתן לבשל בצורה אחידה מרכיבים בעלי צורה או עובי לא סטנדרטים. העובדה הזו הובילה לאמונה רווחת אך שגויה כי ניתן להשאיר מזון להתבשל בסו-וויד ללא הגבלת זמן וללא פגיעה במזון. למעשה, על אף שהמזון לא יכול לעבור את טמפרטורת היעד, בתוך המזון חלים תהליכים שונים לאורך הבישול שמשנים את מרקם וטעם המזון. כאשר הבישול מתארך מעבר לזמן מסוים (המשתנה בין סוגי מזון) תחל פגיעה במרקם המזון.

בישול סו-וויד מבטיח אוכל עסיסי יותר, משום שבטמפרטורות הבישול הנמוכות דפנות התאים המרכיבים אותו לא מתפרקות. בנוסף, בבישול בשר, רקמות הקולגן הקשות מתמוססות והופכות לג'לטין - מבלי שהחלבונים בבשר יעברו דנטורציה ויגרמו לנוזלים להתנקז אל מחוץ לבשר.
מנגד, כאשר מדובר בירקות, בישול בטמפרטורות הנמוכות מנקודת הרתיחה של המים מאפשר לבשל אותם לגמרי (ואפילו לפסטר אותם) מבלי לפגוע במרקם הפריך שלהם.

מחקרים שהשוו בישול קטניות ודגניים במים לעומת בישולם בסו-וויד, מצאו כי הערכים התזונתיים של המוצרים נשמרים טוב יותר כשאלו מבושלים בסו-וויד.
 מנקודת מבט קולינרית, בישול המזון בסביבה חסרת אוויר הוא אמצעי ולא מטרה; אולם הוואקום מאפשר לאחסן את המזון, כשהוא אטום ובקירור, למשך זמן ארוך יחסית - מבלי שיתחמצן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שיטות בישול
אשלי סקוט

**אשלי מק'אול סקוט** (באנגלית: **Ashley McCall Scott**; נולדה ב-13 ביולי 1977) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית.

## ביוגרפיה
סקוט נולדה בעיר מטיירי (אנ'), לואיזיאנה ב-13 ביולי 1977 אך בצעירותה עברה עם משפחה לצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית. היא החלה את קריירת הדוגמנות שלה כנערה והייתה מועמדת בגמר של תחרות הדוגמנות מראה השנה של עלית ב-1993. מאז היא דגמנה בתצוגות אופנה בינלאומיות במיאמי, פריז ולונדון.

## קריירה
בשנת 2001 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרטו של סטיבן ספילברג "אינטליגנציה מלאכותית" ובאותה שנה החלה לשחק בתפקיד ראשי בעונה השנייה של הסדרה "מלאך שחור". ב-2002 שיחקה בסדרת האקשן של The WB, "מורשת העטלף" (אנ') בתפקיד ראשי של הלנה ויין (אנ'), אך זו ירדה מהאוויר לאחר עונה אחת. 

ב-2003 הופיעה בסרט "ימ"מ יחידת פריצה", והנחתה את תחרות מראה השנה של עלית שנערכת מדי שנה על ידי סוכנות הדוגמנות עלית.

בשנת 2004 שיחקה סקוט בסרט "Lost" לצד ג'סטין הנרי ובסרט הפעולה "בראש מורם" בכיכובו של דוויין ג'ונסון. 

ב-2006 לוהקה לאחד התפקידים הראשיים בסדרה "יריחו" היא הופיעה גם בתפקידי אורח בסדרות "" ו-"NCIS".

## חיים אישיים
סקוט הייתה נשואה למפיק אנתוני רולן בין השנים 2004 ל-2008.

בשנת 2010 היא נישאה בשנית לזמר הפופ האנגלי סטיב הארט (אנ'), סולן להקת הבנים 'Worlds Apart' (אנ'), ולהם שתי בנות. הם התגרשו בשנת 2019. מאז אוקטובר 2017, סקוט מתגוררת עם שתי בנותייה בלוס אנג'לס, קליפורניה. 

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:דוגמניות אמריקאיות
קטגוריה:משתתפות בתחרות מראה השנה של עלית 1993
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1977
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1977
שלמה אביגדור

**שלמה** בן אברהם **אביגדור** (נולד ב-1384) היה מתרגם עברי בן יהדות פרובאנס בסוף המאה ה-14.

## קורות חיים
בסיוע אביו, אברהם אביגדור, תרגם כבר בגיל 15 את עבודתו של ארנלדוס דה וילה נובה  "De Judiciis Astronomiæ" (בתרגום חופשי: חוקי האסטרונומיה) מלטינית לעברית, תחת השם "פנים במשפט". התרגום עודנו בכתב יד ולא נדפס.

ב-1399 תרגם את המאמר על הספֵירות של יוהנס דה סקרובוסקו לעברית תחת השם "מראה האופנים", הספר נודע גם בשם "ספר האשפירא הגדול".

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתרגמים מלטינית לעברית
קטגוריה:מתרגמים יהודים צרפתים
קטגוריה:מתרגמים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:יהודי פרובאנס במאה ה-14
קטגוריה:ילידי 1384
וילי אליאס

**ויליאם** (**וילי**) **יהודה אליאס** (על פי רוב: **וילי י' אליאס**; באנגלית: **William Y. Elias**; 23 בינואר 1933 – 21 באוגוסט 2015) היה מוזיקולוג ומלחין ישראלי, המנכ"ל-המייסד של מכון למוסיקה ישראלית (ממ"י) (1961–1989) והעורך הראשי של המכון, מנכ"ל מקהלת רינת ומרצה במוסדות שונים להשכלה גבוהה.

## ביוגרפיה
נולד בבגדאד שבעיראק וב-1951 עלה לישראל. רכש השכלה מוזיקלית נרחבת. עבד כמנהל מחלקה בבנק, עד שבשנת 1961 היה למנהלו הראשון של מכון למוסיקה ישראלית (ממ"י). הוא שימש כמנכ"ל המכון וכעורכו הראשי במשך קרוב ל-30 שנה, עד 1989. בשנים 1982–1987 כיהן כנשיא האיגוד הבינלאומי למרכזי מידע למוזיקה (International Association of Music Information Centres, IAMIC), שבו חבר המכון למוסיקה ישראלית, המשמש גם כמרכז המידע למוזיקה בישראל.

בשנת תשל"ד קיבל תואר שני במוזיקולוגיה מאוניברסיטת תל אביב; עבודת הגמר שלו, שנערכה בהדרכת פרופ' הרצל שמואלי, הייתה בנושא "הריצ'רקאר למרדכי סתר: היבטים מוזיקליים ודרמטיים".

התמחה בתיווי מוזיקלי ובפונומטריקה של המבע. שיטה זו, שפיתח, מנתחת את דפוסיהן הפונטיים של שפות שונות על מנת ללמד אנשים העוברים משפה לשפה לדבר נכון.

אליאס התגורר בתל אביב. נפטר ב-2015, בגיל 82.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקולוגים ישראלים
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
אוקסנה צ'וסוביטינה

**אוקסנה אלכסנדרובנה צ'וסוביטינה** (ברוסית: **Чусовитина, Оксана Александровна**, נולדה ב-19 ביוני 1975) היא מתעמלת אוזבקית, אלופה אולימפית שייצגה בעברה את ברית המועצות, גרמניה ואוזבקיסטן.

## ביוגרפיה
הקריירה של צ'וסוביטינה כמתעמלת עילית נפרשה על פני יותר מרבע מאה. היא זכתה באליפויות ברית המועצות לנוער בשנת 1988 והחלה להשתתף בתחרויות בינלאומיות משנת 1989, שנים רבות לפני שיריביה העכשוויים עוד נולדו. היא המתעמלת היחידה בהיסטוריה שהשתתפה בשמונה משחקים אולימפיים, והשנייה בהיסטוריה שהשתתפה בתחרויות תוך כדי ייצוג של שלושה לאומים שונים: נבחרת ברית המועצות בשנת 1992, אוזבקיסטן בשנים 1996, 2000, 2004, 2016 ו-2021, וגרמניה בשנים 2008 ו-2012. צ'וסוביטינה השתתפה בעשר אליפויות עולם, שלוש אליפויות אסיה ובשלושה משחקי ידידות נוספים. צ'וסוביטינה זכתה ב-9 מדליות באליפויות העולם, בתרגיל על מתקן אחד, שולחן קפיצות, יותר מכל מתעמלת אחרת בהיסטוריה.

צ'וסוביטינה היא אחת מן המתעמלות הבודדות (ביניהן לאריסה לטינינה) שחזרו לייצג את ארצן בתחרויות בינלאומיות לאחר שילדו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מתעמלות אוזבקיות
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:נושאי דגל אוזבקיסטן באולימפיאדה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: התעמלות
קטגוריה:אלופות אולימפיות מגרמניה
קטגוריה:אלופות אולימפיות סובייטיות: התעמלות
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית סובייטיות: התעמלות
קטגוריה:ילידות 1975
אברהם אביגדור

**אברהם אביגדור** (**Abraham Bonet ben Meshullam**; נולד ב-1350) היה פילוסוף ומקובל, רופא ומתרגם, בן יהדות פרובאנס במאה ה-14.

## קורות חיים
אברהם אביגדור נולד בפרובאנס שבצרפת, כנראה בעיר ארל. את חייו הקדיש ללימודי רפואה ופילוסופיה, כשהוא מתרגם לעברית עם תוספות משלו כמה מהקלאסיקות הגדולות בתחומים אלו.

בנו שלמה המשיך את דרכו כמתרגם, ובשנת 1399, בגיל 15 בלבד, סייע לו אביו לתרגם את עבודתו של ארנלדוס דה וילה נובה  "De Judiciis Astronomiæ" (בתרגום חופשי: חוקי האסטרונומיה) מלטינית לעברית, תחת השם "פנים במשפט".

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:רופאים יהודים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים יהודים צרפתים
קטגוריה:מתרגמים יהודים צרפתים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:מתרגמים מלטינית לעברית
קטגוריה:מתרגמים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:ילידי 1350
אברהם בן אביגדור (פראג)

רבי **אברהם בן אביגדור** (מכונה **המהר"א מפראג**; נפטר בכ"ז בתשרי ה'ש"ג, 7 באוקטובר 1542) היה רבה הראשי של בוהמיה, ראש ישיבה ואב בית דין בפראג, ומבאר פירוש רש"י לתורה.

לפי דוד גנז בספרו "צמח דוד" היה ר' אברהם בן אביגדור "בקי בכל שבע חכמות".

לימד תלמידים רבים במשך עשרים שנה בישיבתו הגדולה בפראג, אחד מתלמידיו בפראג היה אף הוא ברבות הימים רבה הראשי של בוהמיה, הוא רבי אברהם יפה המכונה בשל כך "ר' אברהם מביהם" (אביו של רבי מרדכי יפה בעל ה"לבושים").

יש המזהים את אביו ר' אביגדור עם רבי אביגדור קרא אך עקב פער השנים ביניהם יש מפקפקים בזיהוי זה.

## כתביו
מלבד חיבורו על פירוש רש"י לתורה, כתב גם הגהות על ארבעה טורים שחלקם נדפסו (על אורח חיים) במהדורת אאוגסבורג של הטור (1540), פסקיו מצוטטים בספרי גדולי הפוסקים כמו הרמ"א והב"ח.

כתב גם ביאורים על המחזור, ונדפסו בפראג בשנת ש”ט, במחזור ״מחזור מכל השנה כסדרה״.

הוא חיבר את הסליחה הפותחת במילים "אנא אלוהי אברהם", המסודרת לפי סדר הא"ב, והאקרוסטיכון בסופי השורות נותן את שם המחבר. ויש טוענים שמחבר הסליחה היה בעל שם זהה והתגורר אף הוא בפראג, אך חי שנים רבות לפני רבי אברהם בן אביגדור זה, אך הסליחה מופיע לראשונה רק באמצע המאה ה-16, ולא נמצא בכתבי יד בכלל, מה שמעיד לכאורה שמדובר בפיוט מאוחר.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* הרב יהודה זייבלד, דרכי לימוד מורה הנבוכים באשכנז ובנותיה ומסורות פילוסופית, בתוך ישורון (מאסף תורני), אות ד (עמוד תתפז והלאה).

## הערות שוליים

קטגוריה:פראג: רבנים
קטגוריה:מפרשי פירוש רש"י לתורה
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:נפטרים ב-1542
כתבי ארונות קבורה

[שמאל|ממוזער|200px|ארון קבורה מ[היסטוריה של מצרים העתיקה#תקופת הממלכה התיכונה|תקופת הממלכה התיכונה, שכתבי ארונות קבורה נחרטו על לוחותיו]]
**כתבי ארונות קבורה** הם כתבים המכילים לחשי קבורה מצריים עתיקים שנכתבו על סרקופגים וארונות מתים החל מתקופת הביניים הראשונה. כתבים אלו דומים לכתבי הפירמידות, שנשמרו עבור שליטים בלבד, אך לעומתם כתבי ארונות הקבורה מכילים תכנים הקשורים לרצונות היומיומיים, מה שמעיד על כך שיועדו גם לפשוטי העם. הכתבים נחקקו על פני ארון הקבורה, או על קירות הקבר, מסיכת המומיה או כל משטח זמין אחר. בשל החוסר במקום, קוצרו לעיתים הלחשים וכך נוצרו לכל לחש גרסאות שונות באורכים שונים, חלק מהן הועתקו בספר המתים.

## תוכן
בניגוד לכתבי הפירמידות המתמקדים בתחום השמימי, כתבי ארונות הקבורה מדגישים את האלמנטים התת-קרקעיים של עולם המתים הנשלט בידי האל אוסיריס. ממלכה זו מתוארת כמלאה ביצורים מאיימים, מלכודות ומוקשים. כתבי ארונות הקבורה מגנים על נשמתו של הנפטר בעולם המתים ומונעים ממנו למות שם בשנית. לחשים אחרים הגנו על האדם מפני גזרי דין קשים שעשויים להיגזר לעיו בידי אוסיריס ומועצתו. בנוסף לחשים, הכילו הכתבים תיאור של ממלכת המתים, נופיה ותושביה.

## ספר שתי הדרכים
כמה ארונות מתים מהעיר המצרית דיר אל-ברשה הכילו ייצוגים ציוריים ייחודיים של ממלכת המתים. הציורים האלו נאספו בספר הנקרא "ספר שתי הדרכים" והוא נחשב למפה המצרית העתיקה הראשונה של עולם המתים. ספרים מאוחרים יותר, כמו ספר המתים, קיבלו השראה מספר שתי הדרכים. הדרכים המתוארות הן דרך האדמה ודרך המים, המופרדות על ידי אגם האש, ומובילות למקומות שונים בעולם המתים.

## ראו גם
* ספר השערים

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מיתולוגיה מצרית
קטגוריה:חיים לאחר המוות
קטגוריה:ספרות מצרים העתיקה