open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הכלה מאבידוס (אז'ן דלקרואה)

**הכלה מאבידוס** (בצרפתית: **La fiancée d'Abydos**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הרומנטי אז'ן דלקרואה. היצירה צוירה בין השנים 1843 ל־1849, והיא שמורה כיום במוזיאון הלובר בפריז, במחלקת הציורים, תחת מספר הרישום RF 1398.

## רקע ספרותי
הציור מתאר סצנה מתוך הפואמה "The Bride of Abydos" מאת המשורר הבריטי ג'ורג' גורדון ביירון (לורד ביירון), שנכתבה בשנת 1813. ביצירה הספרותית, שבאופן חופשי שואבת השראה מהמיתוס של הרו וליאנדר, מתואבת אהבה טרגית בין סלים וזולייקה, שני צעירים מהארמון של הפחה ג'יאפיר. סלים מגלה לזולייקה שאינו בנו של ג'יאפיר, אלא בנו של אחיו – אדם שג'יאפיר הרג באמצעות הרעלה. סלים, שהפך לפיראט, מציע לה לברוח איתו, אך לפני שהיא מספיקה להשיב, מופיע ג'יאפיר עם אנשיו. סלים נהרג בדרכו לספינתו, וזולייקה מתה מיד מצער.

## תיאור היצירה
הציור מתאר את הרגע הדרמטי של בריחת בני הזוג. זולייקה מסיטה את ראשה לאחור, מנסה לעצור את סלים, המסתובב כשידו אוחזת באקדח ובחרב. ברקע, משמאל, נראים רודפיהם של בני הזוג – אנשיו של ג'יאפיר – מתקרבים אליהם באפלה. הקומפוזיציה הדינמית והצבעוניות האינטנסיבית אופייניות לסגנונו המאוחר של דלאקרואה, ומדגישות את התנועה, המתח והסערה הרגשית של הסצנה. ורד אחד מופיע בציור כסמל לאהבתם הטרגית של סלים וזולייקה – פרט טעון משמעות פואטית, התואם את רוח הרומנטיקה של ביירון ודלאקרואה גם יחד.

## פרטים טכניים
הציור מבוצע בטכניקת שמן על בד ומידותיו הן 35.5×56.5 ס"מ. הוא חתום בידי האמן בפינה השמאלית התחתונה: Eug. Delacroix.

## היסטוריה
הציור נרכש על ידי מוזיאון הלובר בשנת 1902 כעיזבון של ז'ורז' תומי תיארי. נכון לשנת 2025, הוא אינו מוצג לקהל הרחב.

## גרסאות נוספות
ליצירה זו קיימות גרסאות נוספות, אחת מהן שמורה במוזיאון בליון, ואחרת במוזיאון קימבל לאמנות, טקסס, ארצות הברית.

## תערוכות
הציור הוצג לאורך השנים בתערוכות רבות, בהן:
*Eugène Delacroix, מוזיאון הלובר ומוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק (2018–2019)
*Peindre l'amour dans les collections du Louvre, טוקיו וקיוטו, יפן (2023)
*Les Orientales, מוזיאון ויקטור הוגו, פריז (2010)
*Delacroix et l'aube de l'Orientalisme, מוזיאון קונדה, שנטיי (2012)

## הערות שוליים

קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:אז'ן דלקרואה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:מוזיאון הלובר: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:גברים בציור
מרדכי יצהרי

**מרדכי יצהרי** (28 בפברואר 1930, ל' בשבט ה'תר"ץ – 26 במאי 2025) היה משורר, סופר, מוציא לאור, מחנך ופוליטיקאי עירוני ישראלי. ממקימי האגודה לטיפוח חברה ותרבות.

## ביוגרפיה
[ממוזער|יצהרי משמאל ל[דוד בן-גוריון, 1965]]
יצהרי נולד ב-28 בפברואר 1930, ל' בשבט ה'תר"ץ ברדאע, תימן, לנדרה לבית דהרי ולצדוק יצהרי, מיהודי תימן, דור שש עשרה לצאצאי הרב זכריה אלצ'אהרי (הרז"א). ב-1939 עברה משפחתו לצנעא. בפברואר 1948 היה אביו מעורב בהפיכה של אל-וזירי , בה נרצח האימאם יחיא חמיד א-דין; ב-30 באוגוסט, לאחר כישלון ההפיכה, ברח אביו מחשש לחייו, ובעקבות כך נכלא יצהרי ושוחרר כעבור עשרה חודשים, ב-4 במאי 1949. ב-1 בנובמבר 1949 עלתה משפחתו לישראל במסגרת מבצע מרבד קסמים והתיישבה בראש העין. יצהרי השתתף בפעולות של בני עקיבא בירושלים, ובעקבות כך הקים מועדון לנוער בראש העין.

בבחירות לרשות המקומית ב-1955 היה פעיל בהנהלת תנועת "בני תימן" בראשות אביו, ארגון בלתי-מפלגתי שהתמודד בבחירות לרשות המקומית. הרשימה קיבלה שלושה מושבים במועצה. החל מ-1956 הועסק יצהרי כמנהל בית הנוער וכמורה במועצה המקומית. בבחירות לרשות המקומית ב-1959 שימש מנהל ועדת קלפי בעיר.

בבחירות לרשות המקומית ב-1965 עמד יצהרי בראש רשימת רפ"י ונבחר לכהן כחבר מועצה מטעמה. במסגרת תפקידו כמנהל בית הנוער היה מעורב בעיצוב סמל העיר ראש העין, שאומץ בדצמבר 1968. בבחירות הבאות ב-1969 התמודד ונבחר מטעם המערך כאיש מפלגת העבודה. יצהרי שימש יו"ר ועדת החינוך והתרבות במועצה, עד שהודח מתפקיד זה ב-1972. בשנת 1973, בעת שהיה חבר מועצה באופוזיציה, חבר יחד עם שלושה חברי מועצה נוספים לשני חברי מועצה מהקואליציה במטרה להדיח את ראש המועצה שלום מנצורה; בעקבות כך ניסה מנצורה להדיח את יצהרי וחבר מועצה נוסף מהמועצה, אך עקב פנייתם לבג"ץ ניתן צו-ביניים שאסר על כך. בעקבות פרשיה זו פנה משה זכריה, חבר המועצה מטעם העבודה, לבית הדין של המפלגה והתלונן על יצהרי.

בבחירות לרשות המקומית שהתקיימו בסוף 1973 התמודד ונבחר יצהרי מטעם רשימה עצמאית שנקראה "העובד הדתי". בקדנציה זו העביר יצהרי ביקורת רבה על ראש המועצה יוסף מלמד, אך נמנע מניסיונות הדחה. בעקבות הביקורת הגיש מלמד תביעת לשון הרע כנגד יצהרי. בסוף שנת 1978 עזב את המועצה המקומית.

ב-1976 הפיק וביים בבית הספר רמב"ם בראש העין הפקה של מחזה מאת ישראל ישעיהו-שרעבי, ששימש אז יושב ראש הכנסת.

בשנת 1988 הוציא לאור שני ספרים מכתבי אביו. הראשון, "יסודות האמונה וביאורם", כלל את י"ג העיקרים לשיטת הרמב"ם, עם ביאור שכתב חוטר בן שלמה אלמעלם ותורגמו לעברית על ידי אביו; השני, "כך ברחתי מתימן", הביא את תולדות אביו בימי ההפיכה הצבאית בתימן. בהמשך אותה שנה הוציא ספר נוסף שהכיל את דברי אביו על החיבור "כבוד חכמים" שכתב יעקב בן אלעזר לנדא.

ב-1989 פרסם את הספר "הייתי בן ערובה בתימן" שכתב על שהותו בכלא בתימן. בסך הכול הוציא לאור 8 ספרים עד 1990. במהלך שנות ה-90 המשיך להוציא לאור תכנים העוסקים בתולדות יהדות תימן.

ב-26 במאי 2025 נפטר יצהרי בגיל 95, והובא למנוחות בבית העלמין בראש העין .

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראש העין: אישים
קטגוריה:מו"לים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
בין העיר לפרדס (שיר)

"**בין העיר לפרדס**" הוא סינגל של הראפר הישראלי טונה. השיר יצא לאור ב-29 במרץ 2024, בהפצת חברת התקליטים נענע דיסק.

## רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי טונה עצמו והולחן על ידי ניר דנן, שכן דנן גם הפיק את השיר יחד עם יקיר בן טוב. השיר נכתב בעקבות אירועי ה-7 באוקטובר ובו טונה מדבר על מצבו הנפשי על רקע מלחמת חרבות ברזל.

## הצלחה מסחרית
כבר בשבוע השני שלאחר הוצאתו לאור, נכנס השיר למצעד הרשמי של גלגלצ והגיע בשיאו למקום השישי במצעד. נוסף על כך, הסינגל הגיע למקום ה-18 במצעד הישראלי השבועי של מדיה פורסט. נכון למרץ 2026, השיר צבר כ-2.3 מיליון השמעות בשירות הזרמת המדיה ספוטיפיי.

## קישורים חיצוניים

* דף השיר באתר הספרייה הלאומית
* השיר בשירות הזרמת המדיה אפל מיוזיק

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי טונה
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי טונה
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ניר דנן
קרלסרוהה פ.פ.

**קרסבורהה פ.פ.** (בגרמנית:**Karlsruher Fußball-Verein**, מועדון כדורגל קרסרוהה) הוא מועדון כדורגל גרמני. הוא פועל בקרלסרוהה החל מסוף המאה ה-19. הוא היה בין מועדוני הכדורגל החזקים בגרמניה לפני מלחמת העולם הראשונה.

## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1894 על בסיס קבוצות שהיו קיימות בעיר. המועדון היה בין המייסדים של פדרציית הכדורגל הגרמנית. משנת 1901 ועד ל-1912 הוא זכה באליפות גרמניה הדרומית. הוא השתתף באליפות גרמניה הראשונה בשנת 1903.

באליפות גרמניה בכדורגל 1910 המועדון ניצח. גוטפריד פוקס ויוליוס הירש היו בין כוכבי הקבוצה. הם היו היהודים היחידים שנכללו בנבחרת גרמניה בכדורגל.

לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה הקבוצה שיחקה בליגות אזוריות ולא בלטה ברמה ארצית. גם בהמשך המועדון לא זכה להצלחות גדולות. בשנת 2004 הוא סיים את הפעילות עקב בעיות כספיות. בשנת 2007 הוא חידש את הפעילויות ברמת כדורגל לחובבים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:באדן-וירטמברג: ספורט            
קטגוריה:קבוצות כדורגל גרמניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1894
שאול פוקס

**שאול פוקס** (באנגלית: **Shaul Fox**) הוא פסיכולוג ארגוני חברתי, פרופסור אמריטוס במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.

## קורות חיים
שאול פוקס למד לימודים אקדמיים באוניברסיטת בר-אילן. את התואר הראשון בפסיכולוגיה וספרות עברית שלמד במסגרת העתודה האקדמית, סיים את התואר ב-1966. את התואר השני בפסיכולוגיה ארגונית תעשייתית סיים ב-1970, והתואר השלישי בפסיכולוגיה חברתית, תעשייתית ארגונית סיים ב-1975. הדיסרטציה שלו *The influence of burden and diffusion of responsibility on decision-making under conditions of social interdependency* נכתבה בהנחיית יצחק לוין ויהודה בן מאיר. את הפוסט דוקטורט עשה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) בארצות הברית.

לאחר סיום התואר הראשון התגייס לצבא. שם שירת כפסיכולוג ביחידות שדה. עם שחרורו מהצבא הצטרף לאוניברסיטת בר-אילן שם החל כאסיסטנט והתקדם לדרגת פרופסור מן המניין הוא פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס.

הוא כיהן בתפקידים שונים באוניברסיטת בר-אילן. בין היתר היה ראש המחלקה לפסיכולוגיה בין השנים 1989 ועד 1992.

לאחר פרישתו הצטרף למכללת תל אביב יפו כמרצה בחוג לפסיכולוגיה, שם הוא גם מנחה סטודנטים לתואר שני ואחראי על הסקרים.

לצד עבודתו האקדמית פוקס עבד בעבודות נוספות. בין היתר, היה ראש המחלקה לפסיכולוגיה וקצין המיון ראשי של חיל האוויר. בנוסף יעץ לארגונים שונים בישראל ומחוצה לה.

פוקס נכלל ברשימת ה-40 הישראלים מתחת ל-80 לשנת 2022 של עיתון גלובס.

## חיים אישיים
פוקס הוא דתי לאומי, המתגורר בגני תקווה, בעבר התגורר בפתח תקווה. הוא נשוי, אב ל-3 ילדים וסבא לנכדים.

## פרסומים נבחרים
### ספר
* שאל פוקס, הפסיכולוגיה של ההתנגדות לשינוי, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, ינואר 2004
### מאמרים
* Falk, A. & Fox, S. Gender and ethnic compositions and their relationship to success in assessment centers. Journal of Personnel Psychology, 2013.
* Dayan, K., Fox, S. & Morag, M. Validation of Spouse Violence Risk Assessment Inventory for Police Purposes. *J Fam Viol* 28, 811–821 (2013). 

## קישורים חיצוניים
* פוקס שאול, המחלקה לכלכלה, אוניברסיטת בר-אילן
* שאול פוקס, באתר המחקר במכללות
* שאול פוקס, באתרResearchGate

## הערות שוליים

קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: פסיכולוגיה
קטגוריה:פסיכולוגים חברתיים ישראלים
קטגוריה:גני תקווה: אישים
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
המוזיאון הלאומי אז'ן דלקרואה

**המוזיאון הלאומי אז'ן דלקרואה** (בצרפתית: **Musée national Eugène Delacroix**; באנגלית: **National Eugène Delacroix Museum**), הידוע גם בשם הפשוט מוזיאון דלקרואה (Musée Delacroix), הוא מוזיאון אמנות המוקדש לצייר אז'ן דלקרואה (1798–1863). המוזיאון שוכן ברובע השישי של פריז, צרפת. המוזיאון פתוח למבקרים מדי יום, למעט בימי שלישי, והכניסה אליו כרוכה בתשלום.

## היסטוריה
המוזיאון שוכן בדירתו האחרונה של הצייר אז'ן דלקרואה; הוא עבר להתגורר במקום זה ב-28 בדצמבר 1857, ונשאר בו עד מותו ב-13 באוגוסט 1863. בשנת 1929 נוסדה אגודת ידידי אז'ן דלקרואה (Société des Amis d’Eugène Delacroix) במטרה למנוע את הריסת המבנה. בשנת 1952 רכשה האגודה את הדירה, הסטודיו והגן הסמוך, ובשנת 1954 מסרה את הנכס לידי ממשלת צרפת. בשנת 1971 הוכר האתר כמוזיאון לאומי, ובשנת 1999 שופץ הגן. האמן לאון פרנטאן (Léon Printemps) החזיק סטודיו באותו בניין, ובו הלך לעולמו ב-9 ביולי 1945. מאז שנת 2004 מנוהל המוזיאון על ידי מוזיאון הלובר.

## אוספים
[200px|ממוזער|ימין|[הפולני (אז'ן דלקרואה)|הפולני, מוצג באוסף המוזיאון]]
כיום כולל המוזיאון מזכרות אישיות ויצירות של דלקרואה, והוא מציג עבודות כמעט מכל שלב בקריירה האמנותית שלו. בין היתר מוצגות בו שלוש יצירות הפרסקו היחידות שיצר, מן האתר בואלמון (1834); הציור "חינוכה של הבתולה" (L'Éducation de la Vierge), שצויר בנואן בשנת 1842; והיצירה "מגדלנה במדבר" (Madeleine dans le désert), שהוצגה בסלון של 1845. בנוסף לכך, כולל המוזיאון:
* רישומים, בעיקר סקיצות שנעשו כהכנה לציורים שביצע בקפלת המלאכים בכנסיית סן-סולפיס, וכן רישומים של כמה מידידיו ועמיתיו של דלקרואה, בהם לסאל-בורד, הואה, פוטרלה, סן-מרסל וקולן.
* פתקים, סקיצות ומזכרות ממסעו של דלקרואה למרוקו בשנת 1832, ובכלל זה פריטי לבוש מסורתיים כגון בורנוסים (מעילים עם ברדס), חייקים (גלימות קלות), כפתנים, ג'לאביות, וכן תכשיטים, חרבות, כריות, נעלי בית, מגפיים ופריטי קרמיקה.
* חפצי סטודיו, ובהם כן ציור, פלטות, שולחנות עבודה, כוס ששימשה לרחצה, קבוצת כלי חרס מזוגגים מעוטרים, וזוג פמוטים.
* תצלומים של דלקרואה משנותיו האחרונות, וכן מכתבים מאת האמן ואליו.
* ספרייה ומסמכים הנוגעים לדלקרואה ולמעגל הקרוב לו, הכוללת למעלה מ-1,000 פריטים – מונוגרפיות, קטלוגים של תערוכות, מחקרים ועוד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיאונים לאומיים
קטגוריה:מוזיאונים המוקדשים לאמן אחד
קטגוריה:צרפת: מוזיאונים ביוגרפיים
קטגוריה:פריז: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:הרובע השישי של פריז
הפולני (אז'ן דלקרואה)

**הפולני** – או **תרגיל של עירום** (בצרפתית: **Le Polonais – ou Étude de nu**) הוא ציור שמן מאת אז'ן דלקרואה, שנוצר בסביבות השנים 1821–1822. היצירה מהווה "אקדמיה" – תרגיל לימודי של ציור גוף גברי עירום, שהיה מקובל באקדמיות לאמנות במאה ה־19 ונחשב לשלב יסוד בהכשרת אמנים צעירים. תרגיל זה רומז גם להשפעתו של פרנסיסקו דה גויה, ובפרט לסדרת התחריטים "קפריסים" (*Los Caprichos*).

## רקע והקשר לימודי

במהלך המאה ה-19, התרגול בציור מודל עירום – במיוחד גברי – נחשב לאבן יסוד בהכשרה האקדמית באמנות. באקדמיה המלכותית לציור ופיסול בצרפת, אחת הדרישות המרכזיות בדרך לזכייה ב"פרס רומא" הייתה ציור של דמות עירומה, שנחשבה לשיא הביטוי של ציור "גדול".

דלקרואה התקבל בשנת 1815 לסטודיו של הצייר פייר־נרסיס גרן, ובשנת 1816 נרשם ללימודים בבית הספר הלאומי לאמנויות היפות. כבר באותה שנה תיעד ביומניו את ביקוריו הקבועים במוזיאון הלובר, שם העתיק מיצירות מהעת העתיקה – פעילות שלדבריו הייתה חיונית להתפתחותו כצייר. תרגיל זה נוצר ככל הנראה במהלך לימודיו באטלייה של גרן, ומבטא את שלבי ההכשרה הקפדניים של תלמיד אמנות בן התקופה.

## המודל "הפולני"

המודל העירום המתואר בציור היה אדם שכונה בפשטות "הפולני", ושימש באותה תקופה כמודל ידוע בקרב אמנים בפריז. בין היתר, הוא הופיע גם בעבודותיהם של תאודור ז'ריקו ואנטואן-ז'אן גרו. בגב אחד מדפי הרישום של ז'ריקו, המצוי כיום בלובר, מופיעים שמו וכתובתו של המודל: "פולני, רחוב דופין, מס' 56".

## סגנון ובחירה אמנותית

הציור מתאר את הדמות בתנוחה תיאטרלית ונייחת, שמדגישה את הפיזיות של הגוף ואת תחושת העוצמה שבו. דלקרואה מתרחק מן האידיאל הניאו־קלאסי של שלמות הרמונית, ובוחר להדגיש את תחושת הגוף החי, את מרקם הבשר ואת המתח השרירי.

העבודה מציגה צבעוניות חיה, המשלבת חום, ורוד וירוק, ומבליטה את משחקי האור והצל שבשרירים ובקימורי הגוף. עם זאת, קיימות סטיות פרופורציונליות מכוונות: כף היד גדולה במקצת מהרגיל, הגו והרגל השמאלית מוארכים – ככל הנראה בשל תנוחת הגוף אך גם מתוך בחירה שמעצימה את האקספרסיביות על חשבון הדיוק האנטומי.

## השראה אמנותית

דלקרואה העריץ את האמנות הקלאסית של העת העתיקה, אך לא ראה עצמו כפוף לה לחלוטין. ביומנו כתב: "לא שאיני מוצא את העתיקות למושלמות, אך במדליות הרנסאנס, וביצירותיהם של מיכלאנג'לו וקורג'ו – יש קסם שאין בעתיקות". השפעתו של מיכלאנג'לו ניכרת במיוחד בתרגיל זה: באקספרסיביות, בתנוחה הדרמטית ובתיאור הגופני העז.
כמו כן, ז'ריקו נחשב למקור השראה חשוב לדלקרואה, הן מבחינה אמנותית והן מבחינת יחסו למודל "הפולני" – אך את פסגת ההשפעה ראה דלאקרואה במיכלאנג'לו, אותו כינה ביומניו "ביטוי מושלם של עוצמה וגדולה".

## הערות שוליים

קטגוריה:אז'ן דלקרואה
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
בריכת שושני המים

**בריכת שושני המים** (בצרפתית: **Le bassin aux nymphéas**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הצרפתי קלוד מונה, שנוצר בין השנים 1917–1919. גודלו של הציור הוא 100.7 × 200.8 ס"מ, והוא נמנה עם סדרה של ארבעה-עשר ציורים שיצר מונה לקראת סוף חייו, בהם תיאר את בריכת שושני המים בגנו בז'יברני.

## רקע והקשר ביוגרפי
מונה יצר את הציור בתקופה קשה בחייו – בהיותו כבן שמונים, כשהוא סבל מקטרקט חמור בשתי עיניו, ומודאג מהתקרבות הקרבות אל ז'יברני בעקבות מתקפת לודנדורף של גרמניה. באותה תקופה כתב לחברו הסוחר ז'ורז' ברנהיים: "אין לי עוד הרבה זמן לחיות, ועליי להקדיש את כל זמני לציור... אני מעדיף למות כאן, בלב כל מה שיצרתי".

## תיאור ונושאים
מונה תיאר את בריכת שושני המים שבנה בגנו, נושא שהפך למרכזי ביצירתו מראשית המאה ה-20. הציור מתאפיין בפורמט מאורך ובקומפוזיציה שבה שושני המים מרוכזים בשוליים, בעוד פס של אור חוצה את המרכז. מונה השתמש בצבעוניות מעודנת ושקופה, המשרה אווירה חסרת גבולות ברורה. לדברי המבקר רנה ז'ימפל, הדימוי יוצר תחושה כאילו הצופה נוכח ברגעי הבריאה הראשונים של העולם.

בגרסה זו של "בריכת שושני המים" משנת 1919, הערבה נוכחת רק כהשתקפות, והשמיים – עם עננים לבנים – מתמזגים עם המים, עד שהכחול של השמיים והמים נעשה אחיד. רק שושני המים מאפשרים לזהות שמדובר בהשתקפות. הציור שטוח מאוד, וקשה לזהות בו עומק. העננים המטושטשים עשויים להיראות כגלים קלים, והציור יוצר תחושת עולם הרמוני שבו שמיים ומים התאחדו, והיבשה כמעט ונעלמה.

מונה יצר את הציור כאחד מתוך ארבעה ציורים מונומנטליים מוגמרים במיוחד, שצוירו כולם אל מול הבריכה עצמה באותה תקופה. בציור זה אין רקע או חזית – רק מרחב חזותי אינסופי של שושני מים והשתקפויות של שמיים וצמחייה. מונה ביקש ליצור תמונה של פני מים אינסופיים, והדבר דרש מעבר מפורמטים קטנים לקומפוזיציות גדולות בעלות קומפוזיציה אחידה – כלומר ציורים שבהם אין מוקד מרכזי, אלא פריסה שווה של הצורות והצבעים על פני כל המשטח.

## השוואות ליצירות אחרות והשפעות אמנותיות
הציור נחשב מקדים ישיר לסדרת Grandes Décorations ("הקישוטים הגדולים"), 22 ציורי קיר מונומנטליים שצייר מונה לפני מותו, ונמסרו לממשלת צרפת. בדומה לציור זה, גם הסדרה המאוחרת נטולת קו אופק, נפרשת בפורמט אופקי ארוך, ומציגה נוף המורכב מהשתקפויות בלבד, תוך חוויה פנורמית שעוטפת את הצופה מכל עבר.
לעומת יצירות מוקדמות יותר בסדרה, בהן שולב לעיתים גשר יפני נמוך כמרכז הקומפוזיציה, בציור זה בולט היעדר כל מוקד. הבחירה בקומפוזיציה אחידה ולא היררכית מהווה שבירה מכוונת של עקרונות הציור האקדמי ומייצגת את פיתוח השפה המאוחרת של מונה.
השפעתו של מונה חרגה מגבולות האימפרסיוניזם. זרם האקספרסיוניזם המופשט, ובפרט האמן סאי טוומבלי, אימץ את הממד הגדול, את שפת הצבע ואת המופשטות של מונה. בציוריו של טוומבלי ניכרת תגובה למרחבים הרכים והצבעוניות המעודנת של מונה, שנעשו אצל טוומבלי לאנרגטיים ופואטיים יותר.
## הצגה ומכירה פומבית
ב-11 בנובמבר 2018 הוצע הציור למכירה פומבית בבית המכירות כריסטי'ס בניו יורק, במסגרת מכירת אמנות אימפרסיוניסטית ומודרנית. ההערכה לציור נעה בין 30 ל-50 מיליון דולר. ציור נוסף מאותה סדרה נמכר ב-2008 בסכום שיא של 80.4 מיליון דולר.

## הערות שוליים

קטגוריה:קלוד מונה
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:פרחים בתרבות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים משנות ה-1910
קטגוריה:ציורים של גנים
קטגוריה:ציורי פרחים
מיכאי

קטגוריה:שמות פרטיים רומניים
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם מיכאל
אלמריק פיצרוי

סר **אלמריק ויליאם פיצרוי** (באנגלית: **Almeric William FitzRoy**; 12 בנובמבר 1851 – 31 במאי 1935) היה עובד מדינה בריטי ששימש מזכיר המועצה המלכותית.

פיצרוי נולד למשפחת אצולה בריטית. סב סבו היה אוגוסטוס פיצרוי ששימש כראש ממשלת בריטניה. פיצרוי שימש כמזכיר המועצה המלכותית בין 1898 ל-1923. במסגרת תפקידו זה חתם על הנוסח המקורי של דבר המלך במועצה על ארץ ישראל שפורסם בשנת 1922. בשנת 1902 צורף על ידי המלך אדוארד השביעי כמפקד במסדר ויקטוריה (CVO) ובשנת 1909 קודם לתואר אביר מפקד במסדר זה (KCVO).

לאחר פרישתו פרסם ספר העוסק בהיסטוריה של המועצה המלכותית. שם הספר: The history of the Privy Council with portraits and illustrations.

פיצרוי מת בשנת 1935.

## הערות שוליים

קטגוריה:המועצה המלכותית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1851
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1935
100 שירים ראשונים

**100 שירים ראשונים** הן סדרת קלטות ילדים שהופקה על ידי קלסיקלטת וכנרת הוצאת ספרים. הקלטות יצאו בשנת 1992 עד 1993 על גבי קלטות וידאו (על פי הספר). זה גם יצא על תקליטור CD ועל קלטות שמע. מאוחר יותר הופקה כתקליטור DVD.

## תקציר העלילה
הקלטת מכילה שירי משחק מוכרים ואהובים המוגשים במשחק ובאנימציה. שירי הקלטת בוצעו על ידי ציפי שביט ונתן דטנר.

## משתתפים
* ציפי שביט
* נתן דטנר
* עדי הימלבלוי - ילדה
* תום דרויאן - ילדה
* אביגייל רוז - ילדה
* דנה דוניץ - ילדה

## השירים בסרט
### חלק א'

# השפן הקטן
# נדנדה
# עוגה עוגה
# יונתן הקטן
# היום יום הולדת
# שעון בן חיל
# שיר הגשם (בואו עננים)
# אמא יקרה לי
# אל תכה
# אצבעות לי
# במדינת הגמדים
# באה התזמורת
# אגדה
# אני עומדת במעגל
# הדובים
# חתול גנב
# רקפת
# כבר סידרנו הרכבת
# פיל פילון
# בובה אני
# הפרח לפרפר
# האנקור
# לדוד משה הייתה חווה
# אבא שלי
# קול דודי
# החמור הקטן
# בגינה
# פרש
# היורה שמע נא
# האוטו שלנו גדול וירוק
# זאת הגברת שפנפנית
# יש לי גלידה
# בוא אלי פרפר נחמד

### חלק ב'

# גן שלנו
# שה וגדי
# יום הולדת
# מאחורי ההר
# גינה לי
# שימי ידך
# הדואר בא
# נסדר מעגל גדול
# אוניה
# לכובע שלי
# אמא אווזה
# הדוב הצהוב
# על שפת הנחל
# רכבת ארוכה
# עכבר עכבר
# הסביון
# שיר הנקיון
# יש לי קוביות
# עגלה עם סוסה
# זמר לך
# רוגז
# תרנגול אני
# יש לנו תיש
# ידיים למעלה
# למה (אודי חמודי)
# קן לציפור
# פזמון ליקינטון
# לאווירון (רד אלינו אווירון)
# כושי כלב קט
# אצא לי אל היער
# מקהלת נוגנים
# הנה מה טוב
# נחליאלי קטן
# מה קרה לחתלתול
# נומי נומי

### חלק ג'

# שבת שלום
# עוד מעט ירד אלינו
# היום יום שישי
# הקיץ עבר
# שנה טובה
# סוכתי הסוכה
# סוכות (פטיש מסמר)
# שישו ושמחו
# באנו חושך לגרש
# לכבוד החנוכה
# סביבון
# ימי החנוכה
# חנוכיה לי יש
# נר לי
# ט"ו בשבט (חג היום לגן)
# כך הולכים השותלים
# השקדיה פורחת
# חג פורים
# אני פורים
# ליצן קטן נחמד
# שיר המסכות
# שמחה רבה
# משה בתיבה
# כל הארץ דגלים
# מנורה וענפי זית
# אש אש
# קשתנו על שכמנו
# בר כוכבא
# מי ברכב
# ביכורים
# סלינו על כתפינו
# ארץ זבת חלב

## שידור
שירי הסרטים שודרו בערוצים: בייבי, הופ!, לולי, הופ! ילדות ישראלית ושירי ילדותי.

הסרטים המלאים משודרים בילדותי.

## קישורים חיצוניים
* 
* מאה שירים ראשונים באתר הספרייה הלאומית
* 
קטגוריה:קלטות ילדים ישראליות
קטגוריה:קלסיקלטת: קלטות
מפציץ אסטרטגי

[300px|ממוזער|מפציץ אסטרטגי [B-52 סטרטופורטרס|B-52 של חיל האוויר של ארצות הברית]]
**מפציץ אסטרטגי** הוא מפציץ כבד שמיועד לחדור למרחב האווירי של האויב ולבצע תקיפה כנגד מטרות קרקעיות במטרה לפגוע ביכולת האויב לנהל מלחמה.

בשונה ממטוסי תקיפה ומפציצים טקטיים שמיועדים לאמנעה אווירית כנגד מטרות צבאיות של האויב ברמה הטקטית, מפציצים אסטרטגיים מיועדים לפגוע במטרות אסטרטגיות של האויב, בהם מטרות תשתית, לוגיסטיקה, תעשייה צבאית ובסיסי צבא בעומק מדינת האויב. עקרון ההפצצה האסטרטגית התפתח במהלך מלחמת העולם הראשונה והיה בשימוש נפוץ גם במהלך מלחמת העולם השנייה, במלחמה הקרה כוח ההפצצה האסטרטגית שולב במספר מדינות כחלק מההרתעה הגרעינית. כיום רק ארצות הברית, רוסיה וסין כוללות ציים של מפציצים אסטרטגיים.

## היסטוריה
[250px|ממוזער|שמאל|מפציצים גרמניים מדגם [דורניה דו 17|דורניר Do 17Z במהלך הבליץ מעל ללונדון]]
[250px|ממוזער|הריסות העיר [דרזדן אחרי מבצע ההפצצה הנרחב של בעלות הברית בפברואר 1945.]]
במהלך מלחמת העולם הראשונה, גרמניה הייתה המדינה הראשונה שהפעילה הפצצות אסטרטגיות נגד מטרות אזרחיות בבריטניה. בתחילה נעשה שימוש בצפלינים מסוג צפלין, ובהמשך הוכנסו לשירות מטוסי Gotha G.IV – מפציצים דו-מנועיים שתוכננו במיוחד לטיסות ארוכות טווח. ב-13 ביוני 1917, ביצעו מטוסי גותה את ההפצצה האווירית הראשונה על לונדון, שגרמה לאבדות בנפש ולנזק מוראלי משמעותי. מטוסי הגותה היו מצוידים במנועים חזקים ובמכשירי כיוון מתקדמים לתקופתם, אך סבלו ממגבלות טכנולוגיות כמו טווח טיסה מוגבל ודיוק נמוך.

במהלך מלחמת העולם השנייה, הפכה ההפצצה האסטרטגית לרכיב מרכזי בדוקטרינת הלחימה של בעלות הברית. חיל האוויר המלכותי הבריטי הפעיל את מפציצי האוורו לנקסטר, שהיו מסוגלים לשאת מטעני חימוש כבדים, כולל פצצות מיוחדות כמו הגרנד סלאם. במקביל, חיל האוויר של צבא ארצות הברית הפעיל את מפציצי בואינג B-17 מבצר מעופף, שהיו ידועים בעמידותם וביכולתם לבצע הפצצות מדויקות באור יום. המפציצים האמריקאיים פעלו בעיקר מבסיסים באנגליה והשתתפו במבצע ההפצצה המשולבת ונרחב נגד גרמניה. בזירה הפסיפית, מטוסי בואינג B-29 סופרפורטרס שימשו להפצצות אסטרטגיות על יפן. המפציץ "אנולה גיי" היה הראשון שהטיל פצצת אטום על הירושימה ב-6 באוגוסט 1945, ואחריו המטוס "בוקסקאר" שהטיל את הפצצה השנייה על נגסאקי ב-9 באוגוסט.

בעידן המלחמה הקרה, הפכו המפציצים האסטרטגיים לחלק בלתי נפרד ממערך ההרתעה הגרעינית. ארצות הברית הפעילה מפציצי B-52 סטרטופורטרס, שהיו מסוגלים לשאת נשק גרעיני ולבצע טיסות בין יבשתיות. במקביל, ברית המועצות הפעילה את מטוסי טופולב Tu-95, שהיו בעלי טווח ארוך ויכולת לשאת חימוש גרעיני. בעשורים האחרונים, פותחו מפציצים חמקניים כמו ה-B-2 ספיריט, המסוגל לחדור מערכות הגנה מתקדמות ולבצע תקיפות מדויקות בעומק האויב. הנורת'רופ-גראמן B-21 ריידר, נמצא בפיתוח ועתיד להחליף את הדגמים הקודמים כחלק מהתחדשות מערך ההפצצה האסטרטגית של ארצות הברית.

## מפציצים אסטרטגיים מודרניים

B-52H Stratofortress bombers fly over the Pacific Ocean.jpg|B-52 סטרטופורטרס
B-2 Spirits on Deployment to Indo-Asia-Pacific.jpg|B-2 ספיריט
B-1B air refueling.jpg|B-1 לנסר
Tupolev Tu-22M3 Backfire, Russia - Air Force JP7618917.jpg|טופולב Tu-22M
Tupolev Tu-95 over Moscow Kustov (cropped).jpg|טופולב Tu-95
Tupolev Tu-160 in 1997.jpg|טופולב Tu-160
H-6K 20214 20211119.jpg|שיאן H-6


## ראו גם
* הפצצה אסטרטגית
* פיקוד התקיפה הגלובלית של חיל האוויר של ארצות הברית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מפציצים
שחקני כדורת

**שחקני כדורת** (בצרפתית: **Les Joueurs de boules**) הוא ציור שמן על בד מאת האמן הצרפתי אנרי מאטיס, אשר נוצר בשנת 1908. היצירה משתייכת לזרם האקספרסיוניזם ונחשבת לציור ז'אנר. מידות הציור הן כ־113.5 ס"מ על 145 ס"מ.

הציור שמור כיום במוזיאון הארמיטאז' שבסנקט פטרבורג, רוסיה, כאחת מיצירות האמנות החשובות של אוסף האמנות המודרנית המוזיאלי. בתחילה היה חלק מאוספו הפרטי של סרגיי שצ'וקין, תעשיין ואספן אמנות רוסי בולט, אשר רכש רבות מיצירותיהם של אמנים צרפתים מודרניים, ובמיוחד מאטיס ופבלו פיקאסו. לאחר מהפכת אוקטובר בשנת 1917 הולאמו האוספים הפרטיים, ובשנות ה־40 צורף הציור לאוספי מוזיאון הארמיטאז'.

הציור מתאר שלוש דמויות צעירות המשתתפות במשחק הכדורת המסורתי "Boules". לפי מקורות ביוגרפיים, שניים מהן הם בניו של מאטיס, והשלישי הוא ככל הנראה אחיינו. שתיים מהדמויות פעילות במשחק, בעוד השלישית יושבת וצופה. הבחירה בדמויות ממשפחתו מעניקה ליצירה אופי אישי ותחושת אינטימיות נדירה ביצירתו.

לדברי מאטיס עצמו, המשחק מגלם את הפוטנציאל היצירתי האנושי, ומשקף את הבנת האדם את "קודי החיים". מבחינתו, המשחק הפשוט הפך לכלי להעברת מסר עמוק על הרמוניה, חופש וביטוי אישי – רעיונות מרכזיים ביצירתו של מאטיס בשנותיו הבשלות.

הסצנה בציור מתרחשת במרחב פתוח. הקרקע בציור נצבעת בירוק בחזית, ומתמזגת בגוונים כחולים כלפי החלק העליון של הקנבס – שילוב המרמז על נוף שטוח תחת שמיים פתוחים. שלוש הדמויות מתוארות ברגעים שונים של תנועה, מה שמעניק לקומפוזיציה תחושת דינמיות, למרות המראה השטוח.

מאטיס עשה שימוש באזורים גדולים של צבעים אחידים - ירוק, כחול, אדום, שחור וקרם – תוך בידול ברור בין הדמויות לרקע. שפת הצורה הפשוטה, יחד עם קווים ברורים והיעדר עומק פרספקטיבי, מבטאים את התרחקותו של מאטיס מהריאליזם המסורתי ואת מגמתו לעבר ההפשטה. ציור זה משקף את הסגנון המובהק שפיתח, שבו הצבע והצורה משרתים לא תיאור ריאליסטי, אלא חוויה רגשית פנימית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורת דשא
קטגוריה:ציורי ספורט
קטגוריה:ארמיטאז': ציורים
קטגוריה:אנרי מאטיס
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציורי ז'אנר
פו הדב: סיפור ליל כל הקדושים של פיל נפיל

**פו הדב: סיפור ליל כל הקדושים של פיל נפיל** (באנגלית: **Pooh's Heffalump Halloween Movie**) הוא סרט הנפשה אמריקאי משנת 2005, אשר הופץ ישירות לווידאו על ידי אולפני דיסני. את הסרט ביימו אליוט מ. בור וסול אנדרו בלינקוף וכתבו אוון ספיליאוטופולוס ובריאן הופלד. זו הופעתו האחרונה של ג'ון פידלר, שמת ביוני 2005, כקולו של חזרזיר. הסרט עוקב אחר לופי, פיל נפיל צעיר, החוגג את ליל כל הקדושים הראשון שלו עם חבריו ביער ת"ק פרסאות. הסרט הופק על ידי אולפני דיסניטון, עם הנפשה של Toon City Animation.

## תקציר עלילה
לופי, פיל נפיל צעיר, חוגג את ליל כל הקדושים הראשון שלו עם חבריו פו הדב, חזרזיר, טיגר, רו ושאר דמויות היער. כאשר טיגר מספר על יצור מפחיד בשם "גובלון", שמסוגל להפוך יצורים ל"דלעות מפחידות", לופי ורו מחליטים לצאת למסע אמיץ כדי ללכוד את הגובלון ולבקש ממנו משאלה. במהלך המסע, הם מתמודדים עם פחדים ואתגרים, לומדים על אומץ, חברות והחשיבות של להישאר יחד.

## צוות השחקנים הראשי
* **[[ג'ים קאמינגס]]** – פו הדב וטיגר: הדוב האהוב והטיגר הקופצני.
* **[[ג'ימי בנט]]** – רו: קנגורו צעיר, חברו הטוב של לופי.
* **[[פיטר קאלן]]** – איה: חמור פסימי אך חכם.
* **[[קייל סטיינגר]]** – לופי: פיל נפיל צעיר, חוגג את ליל כל הקדושים הראשון שלו.
* **[[ג'ון פידלר]]** – חזרזיר: חברו הנאמן של פו, פחדן אך אמיץ.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פו הדב
קטגוריה:סרטי הרפתקאות אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אנימציה של סטודיו דיסני-טונס
קטגוריה:סרטי 2005
יורם פלס

**יורם פלס** (באנגלית: **Yoram C. Peles**; 1934 – 5 בפברואר 2018) היה כלכלן, פרופסור בבית הספר למינהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים, וממיסדי החוג לחשבונאות.

## קורות חיים

יורם פלס נולד בישראל (1934) ליצחק שרגא ורחל, במשפחה עם שלושה ילדים. אחותו ורדה נשואה לסופר ובמאי הקולנוע יוסי אבישר.

פלס למד תואר ראשון ותואר שני בכלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית. את הדוקטורט עשה באוניברסיטת שיקגו.

הוא הצטרף לבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית. ב-1993 מונה למרצה בכיר והוא קודם לדרגת פרופסור מן המניין ב-1992. פלס פרש מהאוניברסיטה כפרופסור אמריטוס.

במהלך השנים מילא מספר תפקידים באוניברסיטה. הוא כיהן כראש בית הספר למינהל עסקים החל מ-1989 ועד 1982, והיה מהמיסדים של החוג לחשבונאות.

## חיים אישיים
פלס היה נשוי עד למותו לורה (שנפטרה ב-2021). במשך רוב תקופת חייהם המשותפת התגוררו בירושלים. לבני הזוג נולדו שני בנים ושתי בנות.

פלס נפטר לאחר התמודדות עם מחלה ב-5 בפברואר 2018. הוא נקבר בבית העלמין קריית שאול.

## קישורים חיצוניים
* פרופ׳ יורם פלס - אמריטוס, בית הספר למנהל עסקים, האוניברסיטה העברית בירושלים
* יורם פלס, באתר ResearchGate

## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מינהל עסקים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
חג המולד של מיקי מאוס

**חג המולד של מיקי מאוס** (באנגלית: **Mickey's Twice Upon a Christmas**) הוא סרט הנפשה ממוחשבת אמריקאי משנת 2004, שהופץ ישירות לווידאו על ידי אולפני דיסני. הסרט מהווה המשך לסרט "מיקי מאוס: היה היה בחג המולד" משנת 1999, ומורכב מחמישה סיפורים קצרים המתרחשים בתקופת חג המולד, בכיכובם של מיקי מאוס, מיני מאוס, דונלד דאק, דייזי דאק, גופי, מקס, פלוטו, הדוד קמצוץ ויואי, דואי ולואי. הסרט מציין את הפעם הראשונה בה מוצגים הדמויות הקלאסיות של דיסני בהנפשה תלת-ממדית. הוא בוים על ידי מת'יו או'קלאהן, פגי הולמס, תרזה פטנגיל וקרול הולידיי, ונכתב על ידי צוות תסריטאים הכולל את ביל מוטז, בוב רות', פגי הולמס, צ'אד פייבאש, ג'יימס סטוטרוקס, מת'יו או'קלאהן, שירלי פירס ואחרים. הסרט הופק על ידי אולפני דיסניטון והופץ על ידי Walt Disney Home Entertainment. הוא יצא לאור ב-9 בנובמבר 2004, עם אורך כולל של 68 דקות.

## תקציר עלילה
הסרט מורכב מחמישה סיפורים קצרים:
# **Belles on Ice**: מיני ודייזי משתתפות בתחרות החלקה על הקרח, כאשר התחרותיות ביניהן מאיימת לפגוע בחברותן.
# **Christmas: Impossible**: האחיינים יואי, דואי ולואי מנסים להיכנס לרשימת הילדים הטובים של סנטה קלאוס ברגע האחרון, מה שמוביל להרפתקה בקוטב הצפוני.
# **Christmas Maximus**: מקס מביא את חברתו החדשה לביתו לחג המולד, אך חושש מהמבוכה שגופי עלול לגרום.
# **Donald's Gift**: דונלד דאק מנסה להימנע מרוח החג, אך מגלה את המשמעות האמיתית של חג המולד.
# **Mickey's Dog-Gone Christmas**: פלוטו בורח מהבית לאחר שמיקי מתעצבן עליו, ומוצא את עצמו בקוטב הצפוני עם סנטה קלאוס.

## צוות השחקנים הראשי
* **[[ויין אלווין]]** – מיקי מאוס: הדמות הראשית של דיסני, מלאת שמחה ואופטימיות.
* **[[ראסי טיילור]]** – מיני מאוס / האחיינים יואי, דואי ולואי: מיני היא חברתו של מיקי, והאחיינים הם בניו של דונלד.
* **[[טוני אנסלמו]]** – דונלד דאק: ברווז קצר רוח אך בעל לב טוב.
* **[[טרס מקניל]]** – דייזי דאק: חברתו של דונלד, בעלת אופי חזק ותחרותי.
* **[[ביל פארמר]]** – גופי / פלוטו: גופי הוא אביו של מקס, תמים וטוב לב; פלוטו הוא כלבו הנאמן של מיקי.
* **[[ג'ייסון מרסדן]]** – מקס: בנו של גופי, מתמודד עם מבוכה בגיל ההתבגרות.

## ביקורות
הסרט קיבל ביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes, הוא מחזיק בציון של 62% בהתבסס על ביקורות הקהל. מבקרים ציינו את המעבר להנפשה ממוחשבת כצעד נועז, אך חלקם הרגישו שהסיפורים אינם אחידים באיכותם. באתר Metacritic, אין ציון ממוצע לסרט, מה שמעיד על היעדר ביקורות רבות ממבקרים מרכזיים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מיקי מאוס
קטגוריה:סרטי אנימציה שיצאו ישירות בפורמט לצפייה ביתית
קטגוריה:סרטי אנימציה של סטודיו דיסני-טונס
קטגוריה:סרטי חג המולד
קטגוריה:סרטי ילדים
קטגוריה:סרטי 2004
תיאטרון הבית

**תיאטרון הבית** הוא תיאטרון פרינג׳ הפועל ביפו, שהוקם בשנת 2016 ופועל בחסות סטודיו למשחק ניסן נתיב תל אביב. תיאטרון הבית הוא תיאטרון עצמאי המארח מופעים בתחומי אמנויות הבמה, בדגש על שפות תיאטרוניות עכשוויות וגישות ניסיוניות.

## היסטוריה ומבנה
בשנת 2016 עבר סטודיו ניסן נתיב תל אביב למבנה חדש ברחוב נועם 5 ביפו, בסמוך לשוק הפשפשים. במסגרת המעבר הוקם גם "תיאטרון הבית", הפועל במבנה בן שלוש קומות הכולל שני אולמות מופעים וחללי עבודה. קרן אלכסנדר גראס תרמה את הסכום העיקרי לבנייה.

מבנה תיאטרון הבית שוכן בלב יפו, בצומת שלושה רחובות הסמוכים לשוק הפשפשים. הוא תוכנן על ידי משרד **אליקים אדריכלים** ונבנה בשנת 2015 עבור סטודיו למשחק ניסן נתיב ותיאטרון הבית, ביוזמת החברה למוסדות חינוך תל אביב.

הבניין כולל מבואה פונה לרחוב, אולם תיאטרון מרכזי בקומת הקרקע עם כ־250 מושבים, חדרי שחקנים, חללי סטודיו, ומרפסת גג עליונה המשמשת לאירועים.

## פעילות
התיאטרון מארח יצירות קיימות תוך ליווי טכני, שיווקי ואוצרותי, ויוזם פרויקטים לקידום פרויקטים חדשים דוגמת ״החממה״ ו״סטודיו פתוח״ בתחום המחול, המאפשרת ליוצרי מחול להציג עבודות חדשות בסוף כל חודש. התוכנית נתמכת על ידי משרד התרבות והספורט ומועצת הפיס לתרבות ואמנות.

## מתקנים ושירותים
במתחם התיאטרון פועלים שני אולמות:
* אולם מופעים מרכזי (קומת קרקע)
* אולם בלאק בוקס (קומה עליונה)

## הנהלה אמנותית
מנהלי התיאטרון האמנותיים הם מרינה בלטוב גראס וג'ייסון דנינו הולט.

## קישורים חיצוניים
* אתר תיאטרון הבית
* עמוד הפייסבוק הרשמי
* עמוד האינסטגרם

## הערות שוליים

בית
אדואר-פליקס גויון

**אדואר-פליקס גויון** (בצרפתית: **Édouard-Félix Guyon**; 24 בפברואר 1902 – 17 באוגוסט 1993) היה דיפלומט צרפתי ושגרירה הראשון של צרפת במדינת ישראל.

## ביוגרפיה
גויון נולד בפריז ולמד במכון למדע המדינה בעיר. ב-1927 הצטרף לשירות החוץ הצרפתי. בשנים 1927–1932 היה נספח צבאי בפראג. משנת 1932 עד 1936 שירת במטה המשרד על קה ד'אורסה. משנת 1936 ועד פרוץ מלחמת העולם השנייה, ב-1 בספטמבר 1939, היה מזכיר שגרירות צרפת בוורשה. הוא עזב את ורשה והיה למזכיר המחלקה הראשונה של השגרירות הצרפתית בבוקרשט. מאוחר יותר הוחזר לצרפת על ידי משטר וישי והפך למזכ"ל משרד החוץ הצרפתי.

לאחר סיום המלחמה, בנובמבר 1945, הועבר לשגרירות הצרפתית בברן, שם שימש יועץ. משנת 1946 עד 1949 היה הממונה על היחסים עם שווייץ. מ-11 ביוני 1949 עד 24 בנובמבר 1952 כיהן כשגריר צרפת בישראל. מ-16 בספטמבר 1957 ועד 7 באפריל 1962 כיהן כשגריר צרפת בלוקסמבורג.

גויון הלך לעולמו בניס בגיל 91.

## הערות שוליים

קטגוריה:שגרירי צרפת בישראל
קטגוריה:יחסי ישראל–צרפת
קטגוריה:שגרירים בלוקסמבורג
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1902
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1993
סמנתה לוריין

**סמנתה לוריין לואיס** (באנגלית: **Samantha Lorraine Luis**; נולדה ב-11 במאי 2007) היא שחקנית אמריקאית, הידועה בעיקר מתפקידיה בסרטים "את מה-זה לא מוזמנת לבת מצווה שלי" (2023) ו"דורה והחיפוש אחר סול דוראדו"  (2025).

## ראשית חייה
סמנתה לוריין נולדה וגדלה בלוס אנג'לס, קליפורניה. הוריה, מאט וקנדי לוריין, זיהו את התעניינותה המוקדמת שלה בתחום ותמכו באופן פעיל במרדף אחר קריירת משחק. הם עודדו את השתתפותה בהפקות תיאטרון מקומיות ורשמו אותה לשיעורי. יש לה אח צעיר בשם דן.

## קריירה
הקריירה שלה החלה בסדרת הטלוויזיה "Kid Stew*"* בשנת 2020. באותה שנה היא הופיעה בתור הופ בנט הצעירה בסדרה "המתים המהלכים: העולם שמעבר" .

בשנת 2023 גילמה תפקיד ראשי בתור לידיה רודריגז כץ, חברתה הטובה ביותר של סטייסי (סאני סנדלר), חצי יהודייה וחצי היספנית, בקומדיה של נטפליקס "את מה-זה לא מוזמנת לבת מצווה שלי" לצד אדם סנדלר ואידינה מנזל.

בשנת 2024 הוכרז כי לוריין תככב בסרט הלייב אקשן "דורה והחיפוש אחר סול דוראדו" בתפקיד דורה שיצא בשנת 2025.

עוד ב-2024 הוכרז כי לוריין תשחק במותחן האימה "Night Comes", סרטו של ג'יי הרננדז לצד אלכסנדר לודוויג ודפני קין כאחותה בעולם אפוקליפטי.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2007
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-2007
הפשטה (ההר הכחול)

**הפשטה (ההר הכחול)** (בגרמנית: **Abstraktion Der blaue Berg**) הוא ציור שמן על בד מאת האמן הגרמני כריסטיאן רולפס, שנוצר בשנת 1912. היצירה מציגה פירוק חזותי של נוף הררי לשטחים צבעוניים שטוחים, והיא מדגימה את המעבר של רולפס מאמנות ייצוגית לעבר הפשטה צורנית ורעיונית. בציור זה, רולפס מדגיש את הצבע, הקומפוזיציה והמשטח הציורי על פני תיאור נאמן למציאות, ובכך תורם להתפתחות השפה האמנותית של האקספרסיוניזם והאמנות המופשטת.

ההר הכחול, שמעניק ליצירה את שמה, מתפרק לצורות טריזיות של צבע שמתמזגות עם השמים והנוף הסמוך בתנועה שואפת מעלה. התוצאה יוצרת תחושת מונומנטליות לצד פירוק צורני כמעט גבישי. רולפס, שפעל במינכן בשנים 1910–1912, עמד בקשר עם אמני קבוצת הפרש הכחול והתנסה בעיבוד נופים לשטחים של צבע טהור – מהלך שנחשב רדיקלי לאותה תקופה. בשנת 1911 הצהיר: "אינני מצייר על פי הטבע", ביטוי לעמדתו נגד הייצוג הריאליסטי.

רולפס היה בין הדמויות המרכזיות של האוונגרד הגרמני, חבר בליגת הסונדרבונד מאז 1909, ותרם להתפתחות האמנות המודרנית בריינלנד ובגרמניה בכלל. הציור נרכש בשנת 1952 ומוצג כיום באוסף הקבוע של מוזיאון קונסטפלאסט בדיסלדורף.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:ציורים מופשטים
עץ הסליחה

**עץ הסליחה** (באנגלית: **The Tree of Forgiveness**) הוא ציור שמן על בד מאת האמן הבריטי אדוארד ברן-ג'ונס, שנוצר בין השנים 1881–1882. היצירה שייכת לזרם הפרה-רפאליטי והיא מוצגת באוסף הקבוע של גלריית ליידי לבר לאמנות  שבפורט סאנלייט, אנגליה.

## תיאור היצירה
הציור מתאר סצנה מתוך אגדה קלאסית, המבוססת על סיפורם של פיליס ודמופון, אשר מופיע גם ביצירותיו של ג'פרי צ'וסר. על פי האגדה, לאחר כיבוש טרויה, דמופון, בנו של תסאוס, התארח בחצר מלך תראקיה. בת המלך, פיליס, התאהבה בו, והוא הבטיח לשוב אליה לאחר שיחזור לאתיקה כדי להסדיר את ענייניו. עם זאת, היעדרותו התארכה יתר על המידה, ופיליס, שחשבה שלא ישוב, שמה קץ לחייה. האלים ריחמו עליה והפכו אותה לעץ שקד. כשדמופון שב ולמד על מותה, הוא חיבק את העץ מתוך צער – ובאותו רגע, העץ פרח ופיליס שבה לצורתה האנושית כדי לסלוח לו.

## גרסה מוקדמת
ברן-ג'ונס עסק באותו נושא כבר בשנת 1870, ביצירה מוקדמת יותר בשם Phyllis and Demophoön, שבוצעה בטכניקת גואש על נייר. ציור זה עורר שערורייה ציבורית בזמנו, בשל האופן שבו הוצג דמופון – עירום לחלוטין, בעוד פיליס כוסתה יותר ממנו. הנושא נחשב נועז ביחס לנורמות התקופה.

## היסטוריית בעלות
הציור נרכש ישירות מהאמן על ידי גלריית Agnew's ב־1 במאי 1882. מאוחר יותר נמכר לאספן ויליאם אמרי, והועבר במספר מכירות פומביות לאורך השנים, כולל בבית המכירות כריסטי'ס בלונדון. בין השאר היה ברשותו של לורד סנט דייווידס ולאחר מכן נרכש על ידי סוחרי האמנות Gooden & Fox, שמכרו אותו בשנת 1918 ליזם והתעשיין ויליאם הסקת' לבר. לבר רכש את היצירה עבור הגלריה שהקים – גלריית ליידי לבר לאמנות – שם היא שמורה ומוצגת עד היום.

## הערות שוליים

קטגוריה:עצים בציורים
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ציורי זוגות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
בית דין מיוחד

בשיטת המשפט הישראלית מוקם **בית דין מיוחד** כאשר עולה שאלה האם מקרה מסוים הוא עניין של מעמד אישי, שבו יש סמכות ייחודית למערכת בתי הדין הדתיים, או שמדובר בשאלה שנמצאת בסמכות בתי המשפט האזרחיים.

## היסטוריה
בית הדין המיוחד נוסד בשנת 1922 עם חקיקת סימן 55 לדבר המלך במועצה על ארץ ישראל הקובע כי: "היו אנשים בני עדות דתיות שונות מעורבים במשפט של מעמד אישי, יכול כל צד לפנות בבקשה לנשיא בית המשפט העליון, ועליו להחליט לאיזה בית משפט יהא השיפוט, ואם ימצא לנכון, ייעזר בעניין זה ביועצים מבני העדות הנוגעות בדבר. כל אימת שמתעוררת שאלה באם משפט מסוים הוא משפט של מעמד אישי בגדר שיפוטו הייחודי של בית דין דתי, או לא, יובא העניין לפני בית דין מיוחד שאופן הרכבו ייקבע על פי פקודה."

בשנת 1924 נחקקה פקודת בתי המשפט בה נקבע כי:
* בית-המשפט המיוחד הנזכר בסעיף 55 מדבר המלך במועצה על ארץ-ישראל, 1922-1947, יהא מורכב משני שופטים של בית המשפט העליון ומהנשיא של בית הדין הגבוה ביותר בישראל של כל עדה דתית אשר לפי טענת צד מן הצדדים למשפט יש לו לאותו בית-דין השיפוט היחיד בדבר, או מדיין שימונה על ידי אותו נשיא.
*השופט הוותיק המשתתף במשפט ישמש נשיא בית-המשפט המיוחד.
*אם הוזמן דיין המיצג בית-דין של עדה דתית לישיבת בית משפט מיוחד ולא בא בזמן ובמקום שנועד לבירור העניין, רשאי בית המשפט המיוחד לגשת לברור העניין בהיעדרו.

הפקודה תוקנה בשנת 1940, אך הסעיף נותר על כנו, והיום הוא סעיף 9 לפקודת בתי המשפט, 1940.

בתקופת המנדט הבריטי הוקם בית דין מיוחד וישב בדין שמונה פעמים.

עם הקמת מדינת ישראל נותרו בתוקף פקודת בתי המשפט ודבר המלך במועצה על ארץ ישראל מכוח סעיף 11 לפקודת סדרי השלטון והמשפט, 1948. כאשר נחקק חוק בתי המשפט בשנת 1957, הותירה הוראת סעיף 48(1) לחוק את סעיף 9 לפקודת בתי המשפט בתוקף. בתקנות סדר הדין האזרחי שהותקנו בשנת 1963 נמצאו תקנות המסדירות את סדרי הדין בבית הדין המיוחד, וכך גם בתקנות שהחליפו תקנות אלו בשנת 1984.

מאז הקמת המדינה התכנס בית הדין המיוחד מספר מועט של פעמים. המדובר בהליך נדיר, שרבים המחסומים המונעים את התממשותו. בית הדין המיוחד קבע הלכות חשובות ומשמעותיות בדיני המשפחה בישראל. עם זאת, בשנת 2010 קבע בית המשפט העליון, מפי השופטת מרים נאור, כי ספק אם מנגנון כינוס בית הדין המיוחד עוד רלוונטי לתקופתנו.

כאשר הותקנו תקנות סדר הדין האזרחי בשנת 2018, הן לא כללו סדרי דין לכינוס בית הדין המיוחד. במכתב שכתב השופט בדימוס משה גל, שהיה חלק מהצוות שניסח את התקנות, עולה כי מאחר שהשימוש בסמכות לפי סעיף 9 לפקודת בתי המשפט הוא נדיר, וכמעט ולא עולה שאלה חדשה בענייני סמכות בתי הדין ושאלות המעמד האישי, לא נכללו בתקנות החדשות סעיפים המסדירים את סדרי הדין בבית הדין המיוחד, אך אם תעלה שאלה הראויה לדיון, סעיף 9 לפקודת בתי המשפט וסעיף 55 לדבר המלך במועצה עודם בתוקף, וניתן יהיה לכנסו.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: יחסי דת ומדינה
קטגוריה:ישראל: דיני משפחה
הרקולס מלנסדאון

**הרקולס מלנסדאון** הוא פסל שיש רומי המתוארך לסביבות שנת 125 לספירה. כיום הוא שמור באוסף מוזיאון פול גטי, בווילה גטי שבמאליבו, לוס אנג'לס.

הפסל מתאר את הגיבור המיתולוגי הרקולס כדמות צעירה וחסרת זקן, בהתאם לסגנון המזוהה עם הפסל היווני ליסיפוס. הפסל מתאר את הרקולס הצעיר, האוחז בעור האריה מנמאה, בעוד אלה מונחת על כתפו.

היצירה התגלתה בשנת 1790 בטיבולי שבאיטליה, באתר וילתו של הקיסר אדריאנוס– מקום שבו התגלו מאז המאה ה־16 העתקים רומיים מוקפדים, לצד חיקויים חופשיים, של פסלים יווניים.

כיום נחשב הפסל לדוגמה לאלתורים רומיים מתקופת האימפריה, שנעשו בהשראת הסגנון הפיסולי היווני של המאה הרביעית לפני הספירה, ולא כהעתק של יצירה יוונית מקורית מסוימת.

הפסל התגלה בחלק מהאתר שבו שכנה בעבר וילה אדריאנה, אזור שהיה שייך לרוזן ג'וזפה פֶדה. הוא נרכש במהרה על ידי תומאס ג'נקינס, חובב עתיקות וסוחר אנגלי, שהיה מקושר היטב לאצולה הבריטית שהייתה במסע הגראנד טור.

בשנת 1792 נרכש הפסל על ידי המרקיז הראשון מלנסדאון. במעמד גילויו היה הפסל מקוטע, אך שוקם זמן קצר לאחר מכן, שכן טעם התקופה הנאו-קלאסית לא נטה חסד לפסלים שבורים. המשחזר, ככל הנראה הפסל קרלו אלבצ'יני, השלים חלקים חסרים בהתאם לאסתטיקה בת זמנו: האף שוחזר, כמו גם האמה הימנית, מספר אצבעות, חלקו האחורי של עור האריה, חלק מהירך הימנית וכל שוק שמאל — הכל הותאם והורכב תוך ניסיון לשמור על מיזוג עדין עם המקור.

בשנות ה־70 של המאה ה־20 הוסרו השחזורים, לאחר שהתברר כי הסיכות מברזל ועופרת שחיברו את התוספות החלו להתרחב עקב קורוזיה ואיימו לשבור חלקים נוספים מהשיש. חלק מהשחזורים מן המאה ה־18 הוחלפו ביציקות עשויות שרף אפוקסי, במטרה "להציג את המקור ככל האפשר כשהוא נקי מתוספות זרות", כפי שניסח זאת המשמר ג'רי פודאני. בשנים האחרונות שולבו השחזורים מחדש בגוף הפסל בצורה מדודה וזהירה.

הפסל נותר בבית לנסדאון שבלונדון עד שנות ה-30 של המאה ה-20, אז נהרסו אולמות הקבלה הגדולים במסגרת תוכנית להרחבת רחוב. בעקבות זאת נמכרו פסלי לנסדאון במכירה פומבית בשנת 1930.

איש הנפט והאספן ג'יי. פול גטי רכש את הפסל בשנת 1951.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלי אריות
קטגוריה:גברים בפיסול
קטגוריה:הרקולס
קטגוריה:פסלים (יצירות)
זה בראש שלך

"**זה בראש שלך**" הוא פזמון ישראלי שנכתב על ידי אריק איינשטיין והולחן בידי שם טוב לוי. השיר נכלל באלבום פסק זמן, שיצא לאור בשנת 1984.

## רקע
בעת העבודה על השיר "זה בראש שלך" הגיע אריק איינשטיין לביתו של שם־טוב לוי עם שורת הפתיחה, וביקש לבדוק איתו את האפשרויות ההלחנתיות בפסנתר. באותה תקופה הושפע לוי ממוזיקת ג'אז אמריקאית, ובהתאם לכך הלחין מנגינה מתאימה. כאשר ניגן אותה בפני איינשטיין ושאל אם להמשיך באותו כיוון, השיב איינשטיין שהמוזיקה מזכירה לו את ניו יורק, בעוד הוא חיפש צליל מקומי יותר. בעקבות זאת הלחין לוי גרסה חדשה, שאיינשטיין חש כי היא מתאימה לרוח השיר.

איינשטיין היטיב לזהות התאמה בין מילים למוזיקה. כאשר לא נוצר חיבור משכנע בין הטקסט ללחן, נכתבו לעיתים כמה לחנים עד שנמצאה התאמה מספקת. לוי הלחין לעיתים שתיים או שלוש מנגינות לאותו טקסט, עד שנבחרה זו שהתאימה ביותר. לאחר שסיים את העבודה על תקליט, גילה איינשטיין עניין מיידי בפרויקט הבא. כאשר הבחין שלוי בחר להתמקד בכיוונים אחרים, פנה לשתף פעולה עם מוזיקאים נוספים, ובהם יוני רכטר ומיקי גבריאלוב. הוא העדיף תהליך יצירה הרמוני ולא כפוי, וכאשר שוב נמצאה התאמה בין דרכיהם, חזר לשתף פעולה עם לוי.

## גרסאות כיסוי
לאה שבת וקורין אלאל מתוך האלבום לו באת – נשים שרות שם טוב לוי (2006)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אריק איינשטיין
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אריק איינשטיין
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי שם טוב לוי
קטגוריה:שירים בעברית
מיכאל קרן (מדע המדינה)

**מיכאל קרן** (נולד ב-1944) הוא פרופסור אמריטוס למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת קלגרי שבקנדה, מלמד במכללה האקדמית גליל מערבי.

## ביוגרפיה
מיכאל קרן נולד ב-1944 להורים שעלו מגרמניה באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20. ב-1968 קיבל תואר ראשון בפילוסופיה ובמדע המדינה מהאוניברסיטה העברית בירושלים וב-1974 קיבל תואר דוקטור במדע המדינה מאוניברסיטת מינסוטה. ב-1975 הצטרף למחלקה למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, ובשנים 1994–1996 עמד בראש המחלקה. בשנים 1998–2002 עמד בראש המכון לחקר העיתונות והתקשורת היהודית באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 2002 זכה פרופ' קרן בתחרות על הקתדרה הקנדית היוקרתית לתקשורת, תרבות וחברה אזרחית ובמסגרתה פעל במחקר והוראה באוניברסיטת קלגרי שבמערב קנדה עד 2016. עם שובו ארצה שימש כראש בית הספר לתקשורת חברה וממשל במכללת עמק יזרעאל ומ-2020 הוא מלמד במכללה האקדמית גליל מערבי ובמכללת תל חי.

תחומי מחקרו הם פילוסופיה מדינית, תקשורת פוליטית והיחסים בין אינטלקטואלים ופוליטיקה.

## מספריו
* **בן-גוריון והאינטלקטואלים: עוצמה דעת וכריזמה**, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 1988.
* **העט והחרב: לבטיה של האינטליגנציה הישראלית**, הוצאת רמות, 1991.
* **מקצוענים נגד פופוליזם: ממשלת פרס 1984-1986**, הוצאת רמות, 1996.
* **פרקליט אחר: ביוגרפיה של אמנון זכרוני**, הד ארצי, 1999.
* 
* **Blogosphere: The New Political Arena**, Lexington Books, 2006.
* 
* **We are coming, unafraid : the Jewish legions and the Promised Land in the First World War** (with Shlomit Keren), Rowman & Littlefield Publishers, 2010.
* **התפסן בקפה טעמון: דן עומר ומלחמת התרבות בישראל**, הוצאת פרדס, 2025.

## קישורים חיצוניים
* Michael Keren, באתר של אוניברסיטת תל אביב 

* 
* 
* 

**ממאמריו**:
* 
* מאמרי מיכאל קרן, באתר "זמן ישראל"
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* מיכאל קרן. מודל היברידי של יחסי יהודים וערבים בישראל. המרחב הציבורי, כתב עת לפוליטיקה. חורף 2023, גיליון 16

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:חוקרי מדע המדינה ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מדע המדינה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קלגרי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
שחלוף אוברמן

**שחלוף אוברמן** הוא תגובה כימית שניתן לתאר כשחלוף קלייזן של כהלים אליליים ליצירת טריכלורואצטאמידים אליליים דרך תוצר ביניים אימידט. שחלוף אוברמן התגלה בשנת 1974 על ידי לארי אוברמן.
טקסט=The Overman rearrangement|מרכז|500x500 פיקסלים| הסידור מחדש של אוברמן
שחלוף סיגמטרופי [3,3] הוא דיאסטראוסלקטיבי ודורש חימום או שימוש במלחי Hg(II) או Pd(II) כזרזים. מבני האלילאמין המתקבלים ניתנים להמרה לחומצות אמינו טבעיות ולא טבעיות רבות, בעלות חשיבות כימית וביולוגית (כמו (1-אדמנטיל )גליצין).

ניתן להשתמש בשחלוף אוברמן גם לסינתזה אסימטרית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

## לקריאה נוספת

* 
* 
* 


אוברמן
שיום האם יהיה איתך

**שיום האם יהיה איתך** (באנגלית: **May the 12th Be with You**) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי, המבוסס על סדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון". הסרט הקצר הופץ ב-10 במאי 2024 בדיסני+ לציון "יום מלחמת הכוכבים" ויום האם.

זהו הסרט הקצר השמיני בזיכיון משפחת סימפסון בדיסני+ והסרט הקצר השלישי של הזיכיון שקשור ל*[[מלחמת הכוכבים]]* אחרי "הכוח מתעורר משנת צהריים" משנת 2021 ו"רוג היא לא בדיוק אחת" משנת 2023.

בשבוע הראשון להפצתו, הסרטון הקצר דורג בראש רשימת הסרטים הנצפים ביותר בדיסני+.

## עלילה
מארג', האמהות והילדים האחרים מדיסני+ מתכוננים לבילוי מיוחד לכבוד יום האם, הם נכנסים למכונית, אבל הומר עדיין לא תיקן את זה, למרבה המזל היום ניצל כשאסוקה טאנו נחלצת לעזרה. במעבורת ה-T-6 של אסוקה, מארג' מקיאה ופותחת חלון, ומפלטת את BB-8 מהספינה. מיד לאחר שהם מגיעים לכוכב הלכת של דיסני, המלכה הרעה בצורת המכשפה מודיעה להם שעליהם ללכת קודם לחניון כוכב הלכת של דיסני.

על כוכב הלכת, מתפתח קרב של חרבות אור נגד חיילי הסערה, ומגי ושאר הילדים האחרים מצטרפים לקרב. מארג' נהיית קצת יותר מדי להוטה להילחם עד שהיא נעצרת על ידי לוחם סערה שאומר לה שזו רק סימולציה ואומרת לאחרים שהיא הרסה אותה. מארג' סופגת קריאות בוז מגולם ובתור התנצלות, היא מארגנת מסיבה בבית משפחת סימפסון. למסיבה, ילדי הולו מצטרפים, והומר לוקח את סטואי גריפין אל הבר של מו.

## מדבבים
* ג'ולי קאוונר בתפקיד מארג' סימפסון
* דן קסטלנטה בתור הומר סימפסון, סבא סימפסון וגופי
* ננסי קרטרייט בתפקיד מגי סימפסון ומיקי מאוס
* טרס מקניל בתור אמו של במבי, המלכה הרעה וגברת פוטס
* קרולין אומין בתפקיד נאני פלקאי
* מגי רוזוול בתפקיד מרי פופינס
* מוריס למרצ'ה בתור דארת' ויידר
* כריס אדג'רלי בתפקיד צ'ובאקה ואיה
* סת' מקפרלן בתפקיד סטואי גריפין

## ביקורת
ג'ון שוורץ מ *"Bubbleblabber"* נתן לסרטון ציון 8.5 מתוך 10, וקבע,המפיקים של *משפחת סימפסון* עושים סרטים קצרים כאלה כל הזמן ואני חושב שזה הכי טוב ללא ספק משתי סיבות: א. אנחנו מדברים הרבה יותר מהסרטים הקצרים הקודמים ו-ב. זה היה ממש מצחיק! והחלק האחרון הוא החשוב ביותר, כי בעוד שמה שבסרטונים הקצרים הקודמים שכחו אפילו אם זה ארבע דקות, אתם צריכים לצחוק, "שיום האם יהיה איתך" הוא ללא ספק הסרט המצחיק והמלא בבדיחות שבחבורה, ובהחלט כדאי לכם להוסיף אותו לרשימת הצפייה שלכם בסוף השבוע הזה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים קצרים של משפחת סימפסון
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
קטגוריה:דיסני+: סרטים
קטגוריה:סרטי 2024
הזמן הכי נפלא בשנה

**הזמן הכי נפלא בשנה** (באנגלית: **The Most Wonderful Time of the Year**) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי, המבוסס על סדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון". הסרט הקצר הופץ ב-11 באוקטובר 2024 בדיסני+, כאשר זהו הסרט הקצר התשיעי בזיכיון שמופץ בשירות. בסרט מככב "סייד שואו בוב", והנושא המרכזי של הסרט הוא הקשר בין חג המולד לליל כל הקדושים.

## עלילה
סייד שואו בוב מצטרף לנבלים ולדמויות עוינות אחרות ממשפחת סימפסון, מספר נבלים של דיסני, ונבלים מזכיונות אחרות כגון היקום הקולנועי של מארוול ומלחמת הכוכבים, וחד הם שרים פרודיה על שיר חג המולד "הזמן הכי נפלא בשנה" בנושא ליל כל הקדושים.

## מדבבים
* ננסי קרטרייט בתפקיד בארט סימפסון ונלסון מאנץ
* כריס אדג'רלי בתור בובת סנטה קלאוס
* טרס מקניל בתור המלכה הרעה
* קלסי גראמר בתור סייד שואו בוב
* מוריס למרצ'ה בתור איימוס סלייד, דארת' ויידר ותאנוס

## ביקורות
ג'ון שוורץ *מ-"Bubbleblabber"* נתן לסרטון ציון 7 מתוך 10, וקבע,גם אם זה מארוול, מלחמת הכוכבים, או חבורת הנבלים הסוררת של דיסני, "הזמן הכי נפלא בשנה" של משפחת סימפסון הגיעה עם פסטיבל אורח של כל פסטיבלי האורח כדי להזכיר לכם שלדיסני+ יש את כל הנבלים הקלאסיים האלה מוכנים לצפייה בהתראה של רגע. פרסומת אתם שואלים? כמובן זה הזמן הכי נפלא בשנה! דירוגי נילסן מדהימים!שרה אל-מחמוד מ-CinemaBlend הגיבה על הסרט,"הזמן הכי נפלא בשנה" הוא סרט קצר וכיפי לתקופת ליל כל הקדושים ותזכורת סולידית לכך שאת פניו של אחד הנבלים המפחידים ביותר (סייד שואו בוב) בכל הזמנים בהיסטוריה של דיסני לעולם לא ראינו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים קצרים של משפחת סימפסון
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סרטים על ליל כל הקדושים
קטגוריה:דיסני+: סרטים
קטגוריה:סרטי 2024