בית מטבחיים 5

**בית מטבחיים 5 או "מסע הצלב של הילדים, מחול חובה עם המוות"** (באנגלית: **Slaughterhouse-Five, or, The Children's Crusade: A Duty-Dance with Death**) הוא רומן סאטירי פוסטמודרני מאת הסופר האמריקני קורט וונגוט. הרומן מספר על הפצצת דרזדן במלחמת העולם השנייה, על חייו של שבוי שניצל מהטבח, ועוסק גם בבחירה חופשית וגורל. הספר מבוסס על חוויותיו האישיות של וונגוט, שהיה בעצמו שבוי אמריקני בדרזדן בזמן הפצצתה. הספר תורגם לעברית על ידי יורם קניוק, נכלל ברשימת "100 הספרים הטובים ביותר" של מגזין "טיים", ועובד לסרט קולנוע. ב-2016 העלה תיאטרון האינקובטור מחזמר פסיכדלי באותו שם המבוסס על הספר.

## תקציר העלילה
בילי פילגרים (נשמע כמו המילה האנגלית שמשמעותה "צליין" או "עולה רגל") הוא עוזר כומר צבאי שנשלח להשתתף בקרב על הבליטה במלחמת העולם השנייה. הוא נשבה בידי הגרמנים, מועבר לעיר דרזדן שבגרמניה ומועסק שם בעבודות שבי. בזמן ההפצצה על דרזדן הוא נמצא בבית מטבחיים מתחת לאדמה, וכך ניצל. לאחר המלחמה הוא חוזר לאמריקה, מתחתן וחי את חייו. במהלך חייו חווה בילי שיוטים בזמן, אל העבר, העתיד ובחזרה. כך בילי מגלה ויודע את כל עתידו, ולכן הוא חסר מוטיבציה ליזום כל פעולה.

בילי נחטף בידי חייזרים מכוכב הלכת **טרלפאמדור**, אשר כמוהו מכירים גם הם את העבר והעתיד על כל צורותיהם. כך, למשל, הם יודעים כיצד העולם בא אל סופו: הוא יתפוצץ במהלך ניסוי ראשון בדלק חדש להנעה בין-כוכבית. בילי לומד שאין רע או טוב, אין בחירה חופשית, והעתיד ידוע מראש. הוא יודע כיצד ימות, וכיצד יראה המוות: אור סגול, וזמזום.

## ניתוח ספרותי
מוטיב מרכזי החוזר לאורך כל הסיפור, הוא ההתייחסות האדישה למוות. בכל פעם שמוזכר מותו של יצור חי כלשהו, מובאות המילים **"ככה זה" (so it goes)**. האדישות כלפי המוות נובעת מההכרה כי מדובר אחרי הכול ברגע מסוים שבו היצור אינו במצב טוב כל כך, בעוד שברגעים אחרים אותו יצור מרגיש מצוין. הביטוי, כמו ביטויים רבים בספריו של וונגוט, הפך למטבע לשון בקרב מעריציו.

בספר מעורבבים הערות וסיפורים אישיים של וונגוט, וגם גיבורו הקבוע, הסופר קילגור טראוט. הספר אף מוקדש לידידו של וונגוט מתקופת המלחמה, ברנרד ב. אוהייר, ששמו מופיע בכמה מיצירותיו האחרות של וונגוט. כותרת המשנה של הספר היא "מסע הצלב של הילדים". וונגוט מסביר את הבחירה הזאת בפרק הראשון של הספר, כהבטחה לאשתו של אוהייר שהספר לא יאדיר את המלחמה ויזכיר שהחיילים, ברובם הגדול, הם רק ילדים.

## אי דיוק היסטורי
וונגוט התבסס על הספר "The Destruction of Dresden" מאת דייוויד אירווינג שפורסם בשנת 1963, על פי הנטען בספר זה, בהפצצת דרדזן נהרגו כ-130,000 איש, ולחלופין ממדי ההרג נעו בין 100,000 ל-250,000 איש. באותה תקופה, נחשב ספר זה ונתונים אלו כאמינים, אך בעשורים שלאחר מכן התברר כי אירווינג ביצע מחקר לא אמין וכי נתונים אלו אינם מבוססים. וונגט נהג עד 2005 להשתמש בנתון על פיו נהרגו בדרדזן 130,000 איש, בהתבסס על אירווינג. בכתבה במגזין הניו יורקר, ציין העיתונאי ג'ורג' פקר ביחס לשימוש בנתונים מוגזמים אלו כי "עבור קוראים רבים של אירווינג ו-וונגוט, הפצצת דרדזן הפכה את תפקידי הקורבנות והתוקפים במלחמת העולם השנייה והתקרבה ליצירת שוויון מוסרי (moral equivalence)". מחקרים חדשים הראו כי היקף ההרג בדרדזן היה נמוך יותר, עד 25,000 איש, וכי היו מטרות צבאיות בדרדזן, בניגוד לטענות פרופגנה נאציות (שחלחלו לשיח המערבי) לפיהן לא היה בעיר שום ערך צבאי.

## ראו גם
* קורט וונגוט
* עריסת חתול

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי קורט וונגוט
קטגוריה:ספרות מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שבי במלחמת העולם השנייה בתרבות
קטגוריה:ספרי 1969
קטגוריה:אי-אלימות באמנות
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרים שצונזרו
קטגוריה:רומנים על מסע בזמן