open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יצחק עירן

**יצחק עֵירָן** (5 בפברואר 1924 – 18 ביולי 2010) היה ניצב במשטרת ישראל.

## קורות חיים
עירן נולד בפולין. במלחמת העולם השנייה נספו הוריו בגטו ורשה, והוא ברח לשטח רוסיה. בשנת 1942 הצטרף לבית הספר לחיל רגלים של קויבישב ולאחר הכשרה נשלח להילחם בחזית קלינין, שם נפצע. בהמשך שירותו ולאחר סיום המלחמה פיקד על המטה המאוחד של שישה צוותים במשמר הגבול. על שירותו זכה לאותות ועיטורים מטעם צבא פולין ומטעם שלטונות רוסיה.

בשנת 1957 עלה לישראל והצטרף בדרגת סגן למשטרת ישראל כמפקד שער הגבול בבר גיורא. במרץ 1975 החל לפקד על מרחב השרון בתקופה של פיגועים ביטחוניים ועליה רבה בפשיעה. באוקטובר 1978 סיים את תפקידו והיה לסגן אגף המנהלה במטה הארצי. בתחילת 1981 מונה לראש אגף המנהלה במטה הארצי, תפקיד בו היה אמור לכהן עד פרישתו. אולם בעקבות בעיות בפיקוד על מחוז הצפון ביקש ממנו המפכ"ל אריה איבצן לפקד על המחוז הצפוני. בעיתונות פורסם שעירן מונה לתפקיד למרות גילו הגבוה, מצב בריאותו והעדר ניסיון מספק, בגלל שהמפכ"ל ראה בו אדם נוח, ישר וממושמע באמצעותו יוכל לפקח אישית על עבודת המשטרה במחוז. עירן כיהן בתפקיד עד יוני 1984, ולאחר מכן עמד בראש בית הדין למשמעת עד פרישתו לגמלאות בשנת 1986.

## קישורים חיצוניים
* יצחק עירן בביטאון "קול נכי מלחמה", עמ' 22

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז הצפון במשטרת ישראל
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים בכוחות המזוינים של ברית המועצות
קטגוריה:ניצולי השואה: פולין
קטגוריה:מקבלי עיטורים צבאיים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ראשי אגף תמיכה לוגיסטית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
Never Say Never: The Remixes

**Never Say Never: The Remixes** הוא אלבום הרמיקסים השני והאלבום הרביעי של ג'סטין ביבר. האלבום יצא ב-14 בפברואר 2011.

האלבום מלווה בשחרור הסרט שלו, "ג'סטין ביבר: הסרט". האלבום כולל גרסאות ערוכות מחדש של שירים מאלבומיו הקודמים, חמישה שירים שמעולם לא יצאו ושיתופי פעולה עם מיטב היוצרים והמפיקים של ארצות הברית. שיר הנושא של האלבום הוא "Never Say Never" בו מתארח ג'יידן סמית', ונכלל באלבום גם הלהיט "Somebody to love" יחד עם אשר בנוסף מופיעים באלבום השיר החדש “Born to be somebody” שכתבה זוכת פרס גלובוס הזהב דיאן וורן, והשירים "Up" בשיתוף כריס בראון, “Overboard” מתוך הופעה חיה עם מיילי סיירוס, "Runaway love" בו מתארחים קניה וסט ורייקוון והשיר "Stuck In The Moment" בשיתוף עם הראפר האמריקאי טיגה.
האלבום הגיע למקום הראשון של מצעד האלבומים של הבילבורד עם יציאתו, והפך לאחד מתוך אלבומי הרמיקס הנמכרים ביותר בכל הזמנים.

## ראו גם
* דיסקוגרפיה של ג'סטין ביבר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי ג'סטין ביבר
קטגוריה:אלבומי רמיקס באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי קניה וסט
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומי פלטינה בארצות הברית
שעון עצר

שמאל|ממוזער|250px|שעון עצר אנלוגי מכני טיפוסי
**שעון עצר** (**סטופר**) הוא שעון הנועד למדוד זמן שחלף מרגע הפעלתו עד לעצירתו. שעון מסוג זה משמש למדידת פרקי זמן בדיוק גדול יותר ובפשטות רבה יותר. בשונה משעון רגיל, שבו נמדד זמן יחסית לשעה מסוימת, בשעון עצר נקודת הייחוס היא אפס. שעוני עצר משמשים לרוב בתחרויות ספורט ובניסויים במעבדות.

מדידת הזמן בשעוני עצר נשלטת על פי רוב על ידי שני כפתורים: לחיצה אחת על כפתור אחד מפעילה את השעון ולחיצה שנייה על אותו כפתור עוצרת אותו, תוך השארת התוצאה מוצגת. לחיצה על הכפתור השני מאפסת את השעון. הכפתור השני משמש לעיתים למדידת זמן הקפה או זמני מתחרים שונים. כאשר כפתור זה נלחץ בעת שהשעון פועל, תצוגת השעון עומדת במקומה, כך שניתן לקרוא את התוצאה, אך מנגנוני השעון ממשיכים לפעול על מנת להמשיך ולמדוד את הזמן הכולל שעבר.

שעוני עצר מכניים פועלים מכוח קפיץ ראשי, אשר צריך להיות מכוון מעת לעת על ידי סיבוב החוגה בחלקו העליון של השעון. שעוני עצר דיגיטליים פועלים מכוח מתנד גבישי, ולכן הם מדויקים יותר משעונים מכניים. כיוון ששעונים דיגיטליים מכילים מעגל משולב, הם כוללים גם על פי רוב את היום והשעה של המדידה. לשעוני עצר מסוימים ישנם חיישנים, המאפשרים מדידת זמן בתגובה לאות חיצוני, דבר שגורם לניכוי זמן התגובה של מפעיל השעון, ובאופן כללי גורם למדידה להיות מדויקת יותר.

שעון העצר הדיגיטלי הראשון שנעשה בו שימוש רשמי בספורט היה Digitimer, שפותח על ידי חברת קוקס מערכות אלקטרוניות מסולט לייק סיטי שביוטה, ארצות הברית. שעון זה סיפק דיוק של אלפית שנייה, והשימוש הראשון בו היה במרוצי סקי. בשלב מאוחר יותר הוא גם שימש באוניברסיאדה במוסקבה, ב-NCAA ובמבחנים למשחקים האולימפיים.

פונקציית שעון עצר מותקנת לעיתים גם במכשירים אחרים, כגון שעון יד, טלפון סלולרי ונגן מדיה נייד.

## ראו גם
* קוצב זמן

## קישורים חיצוניים

עצר
היסאקאזו טאנאקה

250px|שמאל|ממוזער|הוצאתו להורג של היסאקאזו טאנאקה
**היסאקאזו טאנאקה** (ביפנית: 田中 久一 - טאנאקה היסאקאזו; 16 במרץ 1889 - 27 במרץ 1947) היה גנרל בצבא היפני הקיסרי במהלך מלחמת העולם השנייה וכיהן כמושל הונג קונג מטעם שלטונות הכיבוש היפני.

## קורות חיים
טאנאקה נולד במחוז היאוגו, וסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית היפנית בשנת 1910. בשנת 1918 סיים את לימודיו במכללת המלחמה של צבא יפן, וכיהן בצבא היפני הקיסרי בתפקידי מטה שונים בין השנים 1919–1920. בשנת 1923 נשלח לארצות הברית לכהן בתפקיד הנספח הצבאי, תפקיד בו כיהן עד שנת 1924.

בשובו ליפן כיהן בתפקידים שונים בצבא, ובהם מפקד המשמר הקיסרי בין השנים 1935–1937. בשלהי 1937 קיבל דרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הכללי של צבא טאיוואן היפני בשנת 1938.

ב-1938, כשנה לאחר פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה, מונה למפקד צבא המשלחת הדרומי, ולמפקד הארמייה ה-21 של יפן, תפקיד בו כיהן עד שנת 1939.

בשנת 1939 שב ליפן, וכיהן כמפקד בית הספר לחיל רגלים "טויאמה", ובשנת 1940 שב לפקד על יחידה ה-21 של חיל הרגלים, בין השנים 1940–1943 וב-1943 מונה למפקד הארמייה ה-23 של יפן, הממוקמת בסין, תפקיד בו כיהן עד שנת 1944.

ב-16 בדצמבר 1944 מונה לתפקיד מושל הונג קונג הכבושה.

בתום המלחמה נאסר על ידי צבא ארצות הברית, ונשפט בבית דין צבאי בשאנגחאי בשנת 1946 בשל הוראותיו להוציא להורג שבויי מלחמה של בעלות הברית. הוא נמצא אשם ובית הדין פסק כי יש להוציאו להורג בתליה. יחד עם זאת הוא הועבר לידי הקוומינטנג, ונשפט בשנית בבית הדין הסיני הצבאי לפשעי מלחמה בנאנג'ינג בשל פשעים שביצע בעת שפיקד על הצבא היפני בסין. טאנאקה נמצא אשם והוצא להורג על ידי כיתת יורים ב-27 במרץ 1947.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים
* משפטו של טאנאקה על ידי בית הדין של צבא ארצות הברית

## הערות שוליים

קטגוריה:מושלי הונג קונג
קטגוריה:הכיבוש היפני של הונג קונג
קטגוריה:פושעי מלחמה יפנים שהוצאו להורג
קטגוריה:מפקדי ארמיות יפניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי מסדר השמש העולה
קטגוריה:גנרלים יפנים
קטגוריה:נספחים צבאיים יפנים
קטגוריה:פושעי מלחמה יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1889
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1947
יצר המוות

**יצר המוות (תָּנָטוֹס)**  - הוא דחף אנושי לעבר מוות, הרס עצמי, וחזרה למצב שליו שהיה בזמן שהותנו ברחם. יצר המוות הוא דחף ולא אינסטינקט המחויב במציאות של כל אורגניזם חי כדי להתקיים. המונח "יצר המוות" הוצע על ידי סבינה שפילריין ב-1912, וזיגמונד פרויד אימץ אותו בשנת 1920 בספרו "Beyond the Pleasure Principle" שם הציג את יצר המוות כסתירה ל 'דחף להנאה'. תלמידו וילהלם שטקל העניק לדחף את השם תנטוס.

מתוך מחשבה שלכל דחף יש אנרגיה המניעה אותו טען פרויד כי האנרגיה המניעה את יצר החיים היא הליבידו (הארוס), לעומת האנרגיה המניעה את יצר המוות. פרויד טען שכל מטרתו של יצר זה היא לפגוע באדם עצמו או בזולתו, מתוך רצון להגיע למצב של הומיאוסטזיס (שוויון). פרויד ראה ביצר המוות כאמצעי ל"חזרה לרחם" בו כל צרכינו סופקו וחווינו אושר אמיתי. פרויד טען שלכל יצור אורגני יש רצון לשוב למצב קדומני דומם, שהוא מוצאו של צורת החיים הבסיסית והראשונית ביותר. פרויד גזר את התאוריה על "יצר המוות" מהמבט השמרני, אשר מציג רצון לצורת חיים בסיסית, אינסטינקטיבית ראשונית ואת זה כינה ה 'דחף לעבר המוות', ובעצם כך הפריד בין יצר החיים ארוס ליצר המוות תנטוס. יצר המוות בא לידי ביטוי בכך שלכל אינדיבידואל יש כוח המניע אותו ותפקידו הוא, שכל יצור אורגני ימצא "נתיב לעבר המוות".

## לקריאה נוספת
* יהויקים שטיין, '''הלא מודע במדע ובפסיכואנליזה''', פרק 6, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס. 
* טנטוס באתר בטיפולנט.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוות: היבטים דתיים ופסיכולוגיים
קטגוריה:אנרגיה ודחפים
הנציב העליון (ציור)

"**הנציב העליון**" (1966) הוא ציור מאת הצייר הישראלי אריה ארוך.
## היסטוריה
העבודה, המצוייה באוסף מוזיאון ישראל נחשבת לאחת מן העבודות החשובות של הצייר. ארוך העניק את הציור במתנה למוזיאון ישראל, לאחר שווידא כי וילם סנדברג ויונה פישר, אוצר המוזיאון, מעריכים את היצירה.

בציור "הנציב העליון" השתמש ארוך בדימוי של הרברט סמואל, הנציב העליון הבריטי הראשון בארץ ישראל. הדימוי מצוטט מתוך שטיח אמנותי שנוצר בקהילה הציונית בעיראק בשנת 1928 והיה מצוי באוספו של הצייר. בשטיח, מופיע הנציב לבוש חליפה כחולה ועליה סרט אדום אלכסוני. על ברכיו הוא מחזיק כובע שעם בהיר. הנציב מתואר כדיוקן כפול, בצבע שחור, על ידי שימוש בסימטרית מראה, כבמעין "שכפול". ארוך מיקם את הדמות בפינתו של ריבוע כחול-שחור, המשורטט בפינתו העליונה של הציור. לצד הריבוע מופיעות שתי צורות דמויות מלבן - בצבע כחול ואדום - וכן שרבוטים וכתמים אחרים בסגנון מופשט.

לציור קיימות שתי גרסאות נוספת, מאוחרות יותר, הדומות זו לזו. האחת, המצויה באוסף משה ורוזיטה סימון, ומכונה "הנציב העליון" או "מתווה לדיוקן סר הרברט סמואל" (1970) ואילו השנייה נמצאת באוסף פרטי. הציורים עשויים בפסטל שמן על גבי גיליון נייר כמעט רבועי, ומופיעה הדמות של הנציב העליון באופן סכמטי פחות וקרוב יותר אל הדמות המתוארת בשטיח. הדמות מתוארת ללא הכפלה כשלצידה קו מתאר כפול של פרופיל בצבע אדום וכחול.

## פרשנות
במאמרו "ירושלים של אריה ארוך: בין 'רחוב אגריפס' לבין 'הנציב העליון'" (1989) הציע מרדכי עומר לקשר בין "הנציב העליון" לבין ציור נוסף ומוקדם יותר של ארוך - "רחוב אגריפס" (1964). עומר ציין כי שני הציורים עוסקים בדמות של סמכות זרה בארץ ישראל. "רחוב אגריפס" עושה זאת על ידי הציון האיקונוגרפי לדמותו של אגריפס הראשון - ה"נציב העליון" בשלהי תקופת הבית השני. אגריפס, טוען עומר, מהווה תזכורת ל"שקט שלפני הסערה" של חורבן ירושלים. בנוסף, עומר מביא את הערכתו ההיסטורית של מיכאל אבי-יונה כי ההתרחקות ממורשתו של אגריפס, היא זו אשר שמרה ועיצבה את תודעתו של העם היהודי.

גדעון עפרת הציע בספרו "בספרייתו של אריה ארוך" (2001) קישור איקונוגרפי למוטיב של שילוב הצבע האדום לכחול, המופיע ברבים מציוריו של ארוך. על פי עפרת צירוף זה מאזכר חיבור בין גבר לאישה והוא מלווה גם באסוציאציה של סמכות צבאית. פרשנותו של עפרת אף מרחיקה ומציעה לקרוא את מוטיב הכפלת הדמויות אצל ארוך כביטוי של היחס בין רוח לחומר, הקשורה באיקונוגרפיה הנוצרית לצבעים אלו.
## גלריה

File:Yaackov Ben-Dov 004.jpg|הרברט סמואל (1920) תצלום מאת יעקב בן דב
קובץ:שטיח הנציב העליון, עירק.jpg|שטיח שנטווה על ידי יהודים ציונים מעירק לכבוד הרברט סמואל (1928), 50x70 ס"מ, אוסף יונתן ארוך
קובץ:מתווה לדיוקן הרברט סמואל, אריה ארוך.jpg|"מתווה לדיוקן סר הרברט סמואל" (1970), פסטל שמן על נייר, 27.5x26.5 ס"מ (לשעבר באוסף משה ורוזיטה סימון, ירושלים)
File:Opening of The Herta and paul Building 133.jpg|מבקרים מביטים בציור "מחווה לארוך" מאת יזהר פטקין, בפתיחת התערוכה "המוזיאון מציג את עצמו", במוזיאון תל אביב לאמנות, 1 בנובמבר 2011


## לקריאה נוספת
*גינתון, דוד, "הנציבה העליונה", **[[המדרשה (כתב עת)|המדרשה]]**, מס' 3, 2000.
*עומר, מרדכי, "בין רחוב 'אגריפס", לבין 'הנציב העליון'", **[[קו (כתב עת)|קו]]**, מס' 19, 1989.

## הערות שוליים

קטגוריה:אריה ארוך
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ציורים
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:הנציב העליון בארץ ישראל
קטגוריה:ציורים משנות ה-1960
קטגוריה:המנדט הבריטי בתרבות
בורייקה

**בוּרַייקַה** (או ברֶגה. בערבית: **مرسى البريقة**, תעתיק מדויק: מַרְסָא אלְבֻרַיְקַה, תרגום: נמל בורייקה) היא עיר לובית לאורך הים התיכון, בנקודה הדרומית ביותר לחוף זה בלוב. העיר ממוקמת במחוז לשעבר של אג'דאביא, אשר ב-2007 התמזגה לתוך מחוז אל-ואחאת. העיר בת 7,000 תושבים וקיים בה בית זיקוק לנפט השייכת ל"חברת הנפט של סירת", הכפופה לחברה הממשלתית – "תאגיד הנפט הלאומי". העיר עוצבה בידי הארכיטקט היווני, קונסטנטינוס אפוסטלוס דוקסיאדיס.

במהלך ההתקוממות בלוב ב-2011, העיר נפלה לידי האופוזיציה הלובית. לאחר כמה ניסיונות, ב-13 במרץ, הכוחות הנאמנים לקדאפי השתלטו על העיר, וב-26 במרץ, בחסות המתקפה האווירית הבין-לאומית, המורדים שבו ותפסו את השליטה בעיר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:לוב: ערים
קטגוריה:לוב: ערי חוף
קטגוריה:לוב: ערי נמל
לקסיס נקסיס

**לקסיס נקסיס** (אנגלית: **LexisNexis**) היא חברה המאפשרת חיפוש במאגרי נתונים אלקטרוניים של פסקי דין, עיתונות ומידע כלכלי. בשנת 1994 החברה נרכשה על ידי חברת ריד אלסווייר ובשנות האלפיים, פועלת כחטיבה בתוכה.

החברה מאפשרת גישה וחיפוש ביותר משלושה מיליארד מסמכים מסוגים שונים, בהם קובצי חוקים ופסקי דין של מערכת המשפט האמריקאית, אלפי מהדורות יומיות של עיתונים וכן מידע כלכלי ממקורות שונים. כמו כן במאגרי החברה מידע ממערכת המשפט הצרפתית, האוסטרלית, הקנדית, הדרום אפריקאית והבריטית.

במאגר Nexis ישנה אפשרות לחיפוש ביותר מ-20,000 עיתונים, מקורות חדשות, רשומות ציבוריות ומאגרי מידע אחרים.

החברה הוקמה כ-Lexis בשנת 1970 כניסוי של לשכת עורכי הדין של אוהיו במטרה לאפשר גישה לפסקי דין. בשנת 1973 היא הושקה לציבור וניתן היה לחפש במאגרים משפטיים של ניו יורק ואוהיו. בשנת 1980 אוחסנו בה פסקי דין של כל מדינות ארצות הברית. באותה שנה נוסף גם שירות Nexis שאפשר לעיתונאים לחפש במאגר מידע של עיתונים סרוקים.

לקסיס נקסיס מיוצגת בישראל על ידי חברת ארד-אופיר בע"מ.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ספריות דיגיטליות
קטגוריה:מאגרי מידע ביבליוגרפיים
קטגוריה:אתרי אינטרנט משפטיים
יהונדב פרלמן

**יהונדב פרלמן** (נולד ב-1960 בקבוצת יבנה) הוא משורר, מורה ואיש תיאטרון ישראלי.

## ביוגרפיה
פרלמן הוא בוגר לימודי משחק בבית צבי משנת 1986. בשנת 2004 סיים לימודי תואר ראשון בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת חיפה, ובשנת 2007 סיים בהצטיינות תואר שני בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב, במגמה העיונית. בהמשך, שיחק בכעשרים הצגות בתיאטרון המקצועי. ב-1989 שיחק בסרט "יוסל'ה, איך זה קרה?" בבימויו של טל רון.

לימד בתיכון לאמנויות בירושלים, הקים וריכז את מגמת התיאטרון בגימנסיה רחביה בירושלים והחל משנת 2001, היה רכז מגמת התיאטרון בבית הספר השש-שנתי לאמנויות "רעות" (בעת שנשא את השם "תיכון ויצו חיפה"), לימד שם "תאוריות בתיאטרון" ו"סדנת בימוי" והנחה הפקות גמר לבגרות.

פרסם שירה בעיתונים מעריב, ידיעות אחרונות, על המשמר ודבר ובכתבי העת "עכשיו", "דימוי", "משיב הרוח", "עמודים" ו"מטען". בשנת 1995 היה ממייסדי כתב העת "עמדה".

היה חבר בוועדה האמנותית של פסטיבל הצגות הילדים בחיפה.

ניהל את פסטיבל נווה יוסף לתיאטרון קהילתי.

באמצע העשור השני של המאה ה-21, פרלמן מלמד ספרות, קולנוע ותיאטרון באקדמית גורדון ומנחה קורסים בנושא תיאטרון באוניברסיטה הפתוחה. לימד גם בחוג ללימודי תיאטרון במכללה האקדמית גליל מערבי.

פרסם ארבעה ספרי שירה וספר ילדים אחד. על ספריו, זכה פעמיים בפרס קרן תרבות חיפה.

נשוי ואב לשלושה. מתגורר בחיפה.

## ספריו
* "**אלישבע כובשת את שער ברנדנבורג**" - ספר שירה, הוצאת "עמדה", 1996
* "**טנגו עם זקף קטן**" - ספר שירה, הוצאת "סצנה / עמדה", 1999
* "**ריקוד השמיניות**" - ספר ילדים, הוצאת הקיבוץ המאוחד – ספרית פועלים, 2004
* "**על פי הדיבור**" - ספר שירה, הוצאת "כרמל / עמדה", 2007
* "**חדר הכתיבה**" - ספר שירה, הוצאת "עמדה", 2013
* "יצהר" - ספר שירה, הוצאת "עמדה" {2016}
* "מיתר הקשב הדרוך", הוצאת "עמדה" {2025}

## לקריאה נוספת
* שי חורב, יהונדב פרלמן, בלקסיקון **החיפאים אישים ודמויות בחיפה**, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 298–299, 2018.

## קישורים חיצוניים
* הבלוג של יהונדב פרלמן, באתר "בננות"
* יהונדב פרלמן, באתר הפיקוח על הוראת הספרות, משרד החינוך
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:קבוצת יבנה: אישים
קטגוריה:מורים למשחק בישראל
קטגוריה:סגל התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות (ירושלים)
קטגוריה:סגל הגימנסיה העברית רחביה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה הפתוחה: ספרות, לשון ואמנויות
קטגוריה:סגל האקדמית גורדון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
אג'דאביא

**אַגְ'דַאבִּיַא** (נכתב גם כ**אג'דביה** ו**אג'דאביה**; בערבית: **أجدابيا**, ולפעמים: **إجدابيا**, אִג'דאביא) היא עיר חוף לובית ובירת מחוז אל-ואחאת בצפון מזרח לוב. היא ממוקמת כ-160 ק"מ דרומית לעיר בנגאזי ואוכלוסייתה מונה כ-77,000 נפש (2010).

מ-2001 ועד 2007 הייתה חלק ממחוז אג'דאביא ושימשה בירתו. העיר מחולקת לשלושה "קונגרסים עממיים": צפון אג'דאביא, מערב אג'דאביא ומזרח אג'דאביא.

במהלך ההתקוממות בלוב ב-2011, העיר החליפה ידיים שלטוניות בין הכוחות הנאמנים לקדאפי ומתנגדיו מספר פעמים. תושבים רבים ברחו מהקרבות, ודיווח ממרץ תיאר את העיר כ"עיר רפאים". בשבת, 26 במרץ 2011, האופוזיציה השתלטה שוב על העיר, בחסות המתקפה האווירית הבינלאומית בלוב, שהופעלה נגד כוחותיו של קדאפי וגרמה לתפנית בשדה הקרב על השליטה בלוב בקרבות אלו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לוב: ערי נמל
ראס לאנוף

**ראס לאנוף** (ערבית: **راس لانوف**) היא עיר לובית לחוף הים התיכון בצפון לוב, במפרץ סידרה.

בעיר קיים "בית הזיקוק של ראס לאנוף", שהעבודות על בנייתו הסתיימו ב־1984, עם יכולת לייצר נפט גולמי בכמות של 220,000 חביות ביום. בית הזיקוק מופעל על ידי חברת "ראס לאנוף אויל אנד גאס פרוססינג", הכפופה לתאגיד הנפט הלאומי של לוב. בנוסף, קיים בעיר גם "ראס לאנוף פטרוכמיקל קומפלקס" – טרמינל נפט מרכזי, וכן צינורות מרכזיים של נפט: אמאל–ראס לאנוף, מסלה–ראס לאנוף וצינורות דפה–ראס לאנוף. נמל ייצוא הנפט של ראס לנוף, שהחל את פעילותו בשנת 1964, ממוקם במפרץ סידרה על חוף צפון אפריקה, במרחק של 650 ק"מ מטריפולי, ובמרחק של 450 ק"מ מערבית מעיר החוף מיסראתה. מתקני הנמל ממוקמים במרחק של כ־3 ק"מ ממתחם המשרדים ראס לנוף של החברה, הנמצא בגובה של 20 מטר מעל פני הים ומורכב ממשרדי הנהלה, אזורי תעשייה ומתקני דיור עובדים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:לוב: ערים
קטגוריה:לוב: ערי חוף
קטגוריה:הים התיכון: נמלים
קטגוריה:אפריקה: נמלים
נחל ארדון

**נַחַל אַרְדּוֹן** (בערבית: "ואדי א-רחידה" - "הנחל המבוקע") הוא נחל אכזב קצר העובר בחלק הדרומי של בקעת ארדון שבמזרח מכתש רמון, ומנקז חלק מבקעת ארדון אל נחל נקרות שמחוץ למכתש רמון. לאורך הנחל ניתן לראות תופעות גאולוגיות מרשימות, ונופים מגוונים שנוצרו עקב חשיפה של שכבות סלע מתקופות קדומות שונות.

הנחל מתחיל סמוך לפסגתו של הר ארדון, משם הוא יורד במצוק המערבי של הר ארדון, על פי מתווה תלול שנוצר על ידי שבר גאולוגי אל קרקעית בקעת ארדון. משם הוא ממשיך דרומה ומתחתר באבני חול צבעוניות ולבנות. לאורכו מצויים חלקים מגזעי עצים מבורזלים. בהמשך עובר הנחל למרגלות גבעת חרוט ומתחתר בין שכבות דולומיט ואבן חול צבעונית. בקיר הצפוני של הנחל נחשפות שכבות אופקיות של אבן צבעוניות, הכוללות סלעי דולומיט, אבני חול וחרסיות ירוקות-אדמדמות. לתוך השכבות הללו חדרו שבעה דייקים מאגמתיים.

בגדה הצפונית של הנחל נובע עין ארדון, אשר מימיו מעט מלוחים והוא אינו פעיל באופן תדיר.
בהמשך התחתרותו נפגש נחל ארדון עם נחל חררים, וממשיך עוד כ-500 מטר עד שיוצא מתחומו של  מכתש רמון אל תחום נחל נקרות.

מסלול בדרגת קושי נמוכה עובר לאורך חלק מהנחל ובו אפשר לצפות בשכבות הסלע הצבעוניות ובדייקים.


קובץ:Ramonn379.JPG|דייק בנחל ארדון
קובץ:Father&Son dike in Makhtesh Ramon.jpg|דייק "האב ובנו" בנחל ארדון
קובץ:Black Heart dike in Makhtesh Ramon.jpg|דייק "הלב השחור"
קובץ:MakhteshRamonMar262022 02.jpg|גבעת חרוט
קובץ:MakhteshRamonMar262022 03.jpg|גבעת חרוט והר ארדון


ארדון
קטגוריה:מכתש רמון
כאב מתפרץ

**כאב מתפרץ** (באנגלית: **Breakthrough Pain**) הוא כאב המופיע בפתאומיות לפרקי זמן קצרים ושאינו מטופל באמצעות משככי הכאבים הרגילים הניתנים לחולים. כאב מתפרץ נפוץ בקרב חולי סרטן, שסובלים מכאב כרוני שמטופל כדרך שיגרה, אולם חווים מחזורים קבועים של "התפרצות" כאב מבעד לתרופות. 
מאפייני הכאב המתפרץ משתנים מחולה לחולה.
 
## סוגי כאב מתפרץ
כאב מתפרץ נחלק לשלושה תת-סוגים:
* Incident pain - כאב הנובע מגורמים שונים כגון שינוי תנוחה
* Spontaneous pain - כאב שמופיע ללא קשר לפעילות 
* End of dose failure - כאב הנובע מנטילת מינון לא מספיק או מרווחים גדולים מדי בין מנות.

## טיפול בכאב מתפרץ
בגלל שכאב מתפרץ שונה מהותית מכאב כרוני, הטיפול בו נפרד משגרת הטיפול הרגילה. בעוד שהטיפול בכאב כרוני מתבסס על שחרור מושהה או אופיואידים הפועלים לאורך זמן, כאב מתפרץ מטופל בתרופות שנותנות מענה מיידי ומפיגות או מפחיתות את הכאב תוך דקות ספורות.  תרופות לכאב מתפרץ ניתנות בזריקה, תחת הלשון, דרך פי הטבעת או טרנס-מוקוזלית, כלומר נספגות בריריות הלחי.

קטגוריה:תסמינים וסימנים כלליים
קטגוריה:כאב
האקדמיה הימית הקיסרית

**האקדמיה הימית הקיסרית** (ביפנית: **海軍兵学校**) היה בית ספר שבו התחנכו קציני הצי הקיסרי היפני. האקדמיה הוקמה לראשונה בנגסאקי, עברה ליוקוהמה ב-1866, לטוקיו ב-1869 ולבסוף להירושימה ב-1888. הלימודים באקדמיה נמשכו שלוש או ארבע שנים, ועם סיום הלימודים נשלחו התלמידים לכלי השיט בתור ימאים. לאחר תקופה מסוימת של שירות על האוניות ולאחר שהשלימו הפלגת חניכים למדינה אחרת - קיבלו את דרגת הקצונה אנסיין. ב-1943 נפתח בית ספר נוסף למקצועות התעופה הימית באיווקוני, ושנה לאחר מכן נפתח בית ספר נוסף במאזורו. האקדמיה נסגרה ב-1945 לאחר תבוסת הצי הקיסרי היפני במלחמה. כיום משמש האתר בית ספר לקצונה של כוח ההגנה העצמית הימי של יפן.

## ראו גם
* האקדמיה הצבאית הקיסרית
* הצי הקיסרי היפני

## קישורים חיצוניים


* Etajima Museum of Naval History 


קטגוריה:בתי ספר לקצינים
קטגוריה:הצי הקיסרי היפני
קטגוריה:בסיסי כוח ההגנה העצמית הימי של יפן
יפן
קיסרית
קטגוריה:יפן: אוניברסיטאות ומכללות
מיכאל בהט

**מיכאל בהט** (25 במאי 1915 – 31 בדצמבר 2015) היה מחנך וחוקר תנ"ך ישראלי.

## ביוגרפיה

נולד כמיכאל בכמט לאהרון וסוניה. אביו היה גבאי וחזן. בגיל צעיר התייתם מאמו, וגדל בבית סבתו בלטביה שם למד בחדר. הוא נישא בגיל עשרים לאסתר ואב לשלושה ילדים. במלחמת העולם השנייה ברח עם משפחתו לסיביר. עם תום המלחמה עבד במשך שנתיים עם פליטי מלחמה יהודים באירופה. בגיל 33 עלה לישראל באוניית המעפילים "אינדבר". עם הגעתו לארץ התגורר בבנימינה ואחר כך התיישב בכפר בלום, שם התגורר במשך כל חייו. לאחר תקופה קצרה בה עבד בחקלאות החל לעבוד בהוראה עם ילדי עולים מארצות צפון אפריקה. בהט היה ממקימי חוג התנ"ך בבית נשיא המדינה.
 
זוכה "פרס שמואל רוטברג לחינוך יהודי" לשנת תשס"ז. בשנת 2007 יצא לכבודו ספר מאמרים, "ספר מיכאל: בין הזמן הזה לימים ההם" בעריכת אבי שגיא בהוצאת כתר ורכס. שימש כיועץ לפרויקט תנ"ך רם.

מיכאל בהט נפטר בשנת 2015, ונטמן בבית העלמין של בכפר בלום, לצד אשתו אסתר שנפטרה שנה לפניו.

## מספריו
* עיונים לפרשת השבוע מיסודם של נחמה ליבוביץ: לבתי הספר הכלליים העל יסודיים, חטיבה עליונה ולבתי מדרש למורים וגננות (עורך)
* נביאי אמת ונביאי שקר : נושא מסכם לבחינות בגרות (עורך)
* נבואה ונביאים: נושא מסכם לבחינות הבגרות (עורך)
* שרידי המיתוס במקרא, 1984, הוצאת רכס
* שיחות על ספר בראשית, מיכאל בהט
* הסיפור המקראי: נושא בחינות הבגרות (עורך)

## קישורים חיצוניים
* בלוג אישי
* 
*  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי מקרא ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:כפר בלום: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בכפר בלום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1915
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
המודיעין הצבאי הסורי

**[[מודיעין צבאי|המודיעין הצבאי]] ב[[סוריה]]** (בערבית: **شعبة الاستخبارات العسكرية**; תעתיק לעברית: **שעבת אל-אסתח'באראת אל-עסכרייה**) היה סוכנות הביון של צבא סוריה. הוא הוקם ב-1969 כיורש לאגף הסורי של הלשכה השנייה (Deuxième Bureau) במטכ"ל הסורי, שהיה כפוף לשלטון המנדט הצרפתי. מטה הארגון היה בדמשק הבירה.

ראש אגף המודיעין הצבאי הסורי היה רפיק שהאדה, שהחליף מאז שנת 2012 את הגנרל עבד אל-פתאח קודסיה.

על אף היותה סוכנות צבאית, הייתה כפופה לנשיא ונחשבה לאחת מזרועות הביון החשובות בקהילת המודיעין הסורית. הארגון וסוכניו השפיעו מאוד על הפוליטיקה הסורית ורבים מבכירי המשטר של בשאר אסד בסוריה היו מבוגרי הסוכנות ומנגנוני הביטחון הסוריים. הסוכנות פעלה כסוכנות המודיעין העיקרית במדינה, והמשטר לא מייחס חשיבות לסוכנות הביון האזרחית של סוריה והטיל על המודיעין הצבאי את מרבית המשימות המודיעיניות. הארגון פעל נגד דיסידנטים פוליטיים, וישנה טענה כי הוא תמך בקבוצות טרור קיצוניות. כך, למשל, העניק הארגון תמיכה טכנית-לוגיסטית לאנשי חזבאללה.

המודיעין הצבאי הסורי השתתף באופן פעיל בסדר הסורי בלבנון עד פרוץ מהפכת הארזים ב-2005. בדצמבר 2024 הארגון פורק עם נפילת משטר אסד.
## ראשי המודיעין הצבאי בסוריה
* 1971–1974: חיכמת שיהאבי
* 1974–1999: עלי דובא
* 1999–2005: חסן ח'ליל
* 2005–2009: אסף שווכאת
* 2009–2012: עבד אל-פתאח קודסיה
* 2012–2015: רפיק שהאדה
* 2015–2019: מוחמד מחאלה
* 2019–2024: יפה מוהלם

קטגוריה:קהילת המודיעין הסורית
האקדמיה הצבאית הקיסרית

שמאל|ממוזער|250px|האקדמיה הצבאית הקיסרית, טוקיו, 1907
**האקדמיה הצבאית הקיסרית** (ביפנית: *Rikugun Shikan Gakkō* 陸軍士官学校) היה בית הספר להסמכת קצינים של הצבא היפני הקיסרי. מסלול הלימודים כלל קורס זוטרים לבוגרי בתי הספר לצוערים מקומיים ולתלמידים שהשלימו ארבע שנות לימוד בחטיבת ביניים, ומסלול מתקדם לפרחי לקצונה.

## היסטוריה
האקדמיה הצבאית נוסדה בקיוטו ב-1868, וקיבלה את תוספת "הקיסרית" ב-1874, אז עברה לטוקיו. אחרי 1898 הייתה האקדמיה תחת פיקוח מנהל החינוך הצבאי.

ב-1937 התחלקה האקדמיה, והקורס המתקדם עבר לעיר סגמיהארה שבמחוז קנאגאווה, וקורס הזוטרים עבר לאסקה, מחוז סאיטאמה. טקס הסיום של המחזור ה-50 נערך בבניין האקדמיה החדש בסגמיהארה ב-20 בדצמבר 1937, בנוכחות הקיסר הירוהיטו. ב-1938 נחנך בית ספר נפרד לתעופה צבאית.

ביוני 1945 שלחה האקדמיה את כל הסגל וכ-3,000 צוערים למחוז נאגנו, כאמצעי זהירות מפני הפצצת  טוקיו על ידי בעלות הברית, והשאירה כוח צבאי קטן כדי שישמור על המתקנים. חלק מהסגל וצוערים גויסו לדיוויזיית הטנקים הרביעית, אך יחידה זו לא השתתפה באף קרב.

בספטמבר 1945, לאחר כניעת יפן במלחמת העולם השנייה, נטל גדוד מדיוויזיית הפרשים הראשונה שליטה על בניין האקדמיה. האקדמיה נסגרה עם ביטול הצבא הקיסרי היפני בתום 1945, ושטח האקדמיה בסגמיהארה היום הוא חלק מבסיס צבא ארצות הברית.

המוסד המקביל כיום ביפן הוא האקדמיה הלאומית לביטחון של יפן.

## תוכנית לימודים
מ-1937 ועד 1945 הוסמכו באקדמיה הצבאית הקיסרית כ-18,476 קצינים.

מועמדים לאקדמיה הצבאית הקיסרית נבחרו בקפידה מתוך בוגרי שלוש שנות לימוד בבתי ספר צבאיים מכינים בטוקיו, אוסקה, נגויה, הירושימה, סנדאי וקוממוטו. בבתי ספר אלה למדו בעיקר בניהם של קצינים ושל חיילים שנפלו בקרב. חלק מהמועמדים היו כבר חיילים מתחת לגיל 25.

תוכנית האימונים כללה שיעורים כלליים ברמת אוניברסיטה, אמנויות לחימה מסורתיות ורכיבה. לאחר השלמת החלק הזוטר בן השנתיים, נשלחו הצוערים לשמונה חודשים לחיל הרגלים, שם למדו על מכלול אמצעי הלחימה שברשות הצבא ופיקוד מחלקתי, בטרם שבו לאקדמיה להשלמת המסלול המתקדם בן השנה ושמונה חודשים. לאחר סיום הלימודים קיבלו הצוערים את התואר קצינים מתמחים, ועם השלמת ארבעה חודשי פעילות עם הרגימנט שלהם קיבלו את דרגת לוטננט שני באופן רשמי.

## ראו גם
* האקדמיה הימית הקיסרית

## קישורים חיצוניים


* Handbook on Japanese Military Forces


קטגוריה:יפן: צבא וביטחון
יפן
קטגוריה:יפן: אוניברסיטאות ומכללות
גנב החרבות

**גנב החרבות** (באנגלית: **The Sword Thief**) הוא הספר השלישי בסדרת הספרים "39 רמזים", ונכתב על ידי פיטר לרנג'יס. הספר יצא לאור בעברית בשנת 2011. כמו הספרים הקודמים בסדרה, הוא מדבר על מסעם של איימי ודן קהיל אחרי השיקוי המשפחתי שלהם, שכדי להכינו צריך למצוא את 39 הרמזים המובילים אליו, וכמו כן על דן ואיימי להתחרות במשפחה שלהם, שלהם אותה מטרה.

## דמויות

***איימי קהיל**: נערה בת ארבע עשרה. איימי היא בתם של הופ קהיל וארתור טרנט ואחותו הגדולה של דן קהיל. איימי נהנת לקרוא וללמוד ואוהבת לבקר בספריות ובמוזיאונים. כשהיא מפוחדת או לחוצה, היא מתחילה לגמגם. לאיימי יש שיער ארוך בצבע חום אדמדם ועיניים ירוקות.
***דן קהיל**: ילד בן אחת עשרה. בנם של הופ קהיל וארתור טרנט ואחיה הקטן של איימי קהיל. יש לו זיכרון צילומי מצוין. הוא אוהב לספר בדיחות. אסתמטי. יש לו שיער בלונדיני כהה ועיניים ירוקות.
***נלי גומז**: נלי היא האומנת של איימי ודן. נלי גרה עם איימי ודן בבוסטון, מסצ'וסטס עד שהצטרפה עימם למרוץ. היא יודעת לדבר ב־3 שפות: צרפתית, גרמנית ואנגלית.
***אליסטר הו**: אליסטר הוא איש זקן, דודם של דן ואיימי, והוא בגד בהם במבוך העצמות.
***מר מקינטייר**:עורך הדין של גריס קהיל. מר מקינטייר הוא זה שהודיע לכול הקהילים, משפחתם של איימי ודן, על 39 הרמזים, והציע להם רמז במקום 1,000,000 דולר, וכך התחילה התחרות.

## עלילה
איימי ודן קהיל מגיעים ליפן במהלך חיפושיהם ונאלצים להיעזר בדודם הבוגדני אליסטר הו, לאחר שהקבראים (בני משפחה נוספים שלהם) חוטפים את נלי ואת צלאח א-דין.
בדרך הם מתחמקים מאירינה (דודה שלהם) בעזרת הטייס של אליסטר. בעזרת הידע של דודם על יפן, הם עוקבים אחר רמזים ואחר מסלול חייו של טויוטומי הידיושי, לוחם יפני אמיץ, שהיה בן למשפחת קהיל ובן המייסד של בית תומאס. הם נלכדים בידי משפחת הולט שמכריחה אותם לגלות להם את המידע שברשותם על 39 הרמזים. לאחר שהם מגלים ברכבת התחתית של טוקיו חדר נסתר, ובורחים מאנשי היאקוזה, מצילים אותם נלי והאחים לבית קברה, שנלי הצליחה להערים עליהם. שלוש הקבוצות כורתות ברית ובעקבות רמז שמצאו נוסעים לקוריאה הדרומית שם הם משתמשים בספרייה הסודית של אליסטר כדי לגלות מידע על הרמז. החיפוש שם מוביל אותם לפארק הלאומי פאקהנסן, סיאול, שם הם מוצאים סלע עם כניסה נסתרת ובתוכו הם מוצאים רמז. שם איאן קברה ואיימי קהיל מגלים רחשי חיבה אחד כלפי השני. דן מטעה את הקבראים ואמר להם שהרמז נמצא באגם טאש שבקירגיזסטן ולאחר שהם מאמינים לו הם בוגדים באליסטר ובאיימי ודן ולוכדים אותם בסלע. בעזרת פיצוץ הסלע הם מצליחים לצאת אבל אליסטר נקבר בהריסות הסלע ונהרג. הם חוזרים לאחוזה שלו, ושם הם מגלים שהרמז מוביל למצרים. בנוסף הם מגלים שאליסטר שרד את המפולת ויצא לינקום ברוצח אביו, באה הו, שהוא גם דודו.

## קישורים חיצוניים
* גנב החרבות, באתר The 39 Clues Wiki 
* 

קטגוריה:39 רמזים - הסדרה המקורית
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
קטגוריה:ספרי פיטר לרנג'יס בסדרת 39 רמזים
חטיפת טיסה 181 של לופטהאנזה

[שמאל|ממוזער|250px|בני הערובה והמחלצים יורדים מהמטוס ב[נמל התעופה קלן/בון]]
**חטיפת טיסה 181 של לופטהאנזה** הייתה פיגוע מיקוח באמצעות חטיפת מטוס שהתרחש ב-13 באוקטובר 1977.

מטוס נוסעים של חברת התעופה לופטהאנזה מסוג בואינג 737-230 נחטף בידי ארבעה חברים בחזית העממית לשחרור פלסטין (שכינו את עצמם "קומנדו הקדושה חלימה"). המטוס המריא מפלמה דה מיורקה והיה בדרכו לפרנקפורט לפני שנחטף. רוב הנוסעים במטוס היו תיירים גרמנים. ביחד עם צוות המטוס, היה מספר החטופים 91 בני אדם.

נתיב המטוס הוסט לרומא, משם לקפריסין, למפרץ הפרסי, אחר כך לעדן שבתימן ולבסוף – לאחר ארבעה ימי טיסה ונחיתות ביניים – הונחת המטוס בשליטת החוטפים ביום 18 באוקטובר, בנמל התעופה במוגדישו, שבסומליה. כבר בהיותם בנמל התעופה בעדן רצח מנהיג החוטפים את קברניט המטוס, ואת המטוס הטיס במקומו בהמשך טייס המשנה בלבד. החל משלב זה שיחות עם החוטפים נערכו בעזרת הדיילת גבריאלה דילמן. הטרוריסטים הפלסטיניים דרשו כי הממשלה הגרמנית תטיס את מנהיג כנופיית באדר מיינהוף הגרמנית ואת שאר חברי הארגון הכלואים בגרמניה למוגדישו או שהם יפוצצו את המטוס.

אנשי יחידת הלוחמה בטרור של מערב גרמניה הידועה גם בשם הקוד GSG-9, בסיוע פעולת הסחה של חיילים סומאלים ובהשתתפותם של שני נציגים של יחידת ה-SAS הבריטית השתלטו על המטוס בחסות החשיכה בליל 17 באוקטובר לאחר שעה של הכנות בנמל התעופה במוגדישו וכל 86 החטופים החיים – ועמם גם 4 מתוך 5 אנשי צוות המטוס – חולצו. המבצע נקרא בשם הקוד הגרמני **קסם אש** (בגרמנית: **Feuerzauber**).

על הפרשה הופקו שני סרטים קולנועיים, הראשון ב-1997 והשני ב-2008.

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:חטיפות מטוסים
קטגוריה:החזית העממית לשחרור פלסטין: פיגועי מיקוח
קטגוריה:סומליה: היסטוריה
קטגוריה:גרמניה: צבא וביטחון
קטגוריה:פעולות טרור ב-1977
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ב-1977
קטגוריה:פיגועי טרור בגרמניה
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה של כלי טיס גרמניים
לופט
קטגוריה:טרור פלסטיני
אסוציאציות חופשיות

**אסוציאציות חופשיות** או **טיפול בדיבור**, היא טכניקת טיפול בפסיכואנליזה בה המטופל מעלה באופן חופשי או על פי שאלה או מילת גירוי של המטפל, כל אסוציאציה העולה בדעתו, ומבטא אותה בעל פה. השיטה התפתחה בהדרגה בין 1892 ל-1898 על ידי אבי הפסיכואנליזה זיגמונד פרויד, מתוך שיטות טיפול באמצעות היפנוזה וסוגסטיה של עמיתו לעבודה יוזף ברויר.

## היסטוריה
פרויד הבחין ששיטות הטיפול הקונבנציונליות שהיו נהוגות בזמנו, כולל היפנוזה, לטיפול בהיסטריה נשית ובנוירוזות אינן יעילות. בתקופה זו החל להרהר גם בקונפליקטים מיניים כמקור לנוירוזות של נשים. כתוצאה מכך החל בשנת 1893 לכתוב ספר יחד עם עמיתו יוזף בְּרוֹיֶר, בשם "מחקרים על היסטריה" (*Studien über Hysterie*), שבו תוארה שיטת טיפול חדשה שבוצעה על ידי שיחה עם המטופל - היא שיטת האסוציאציות החופשיות. הספר פורסם בשנת 1895 ובו מתואר כי במהלך הטיפול ביקש פרויד ממטופליו לדבר על קשייהם תוך כדי שכיבה על ספה. הוא עודד אותם לומר כל מה שעולה בדעתם.

השיטה פותחה מתוך השפעתו של טיפול שערך ברויר לברתה פפנהיים שכונתה בספר "אנה או". היו לה הפרעות היסטריות, אך לאחר הפגישה עמו חשה הקלה. היא קראה לפגישות הללו: "ניקוי ארובות" והמציאה כך את המושג "טיפול בדיבור".

## עקרונות השיטה
בשיטה זו, המטופלים מוזמנים להעלות אסוציאציות חופשיות - להתייחס אל כל מה שעולה במוחם במהלך הפגישה האנליטית, מבלי לצנזר דבר. טכניקה זו נועדה לסייע למטופל ללמוד יותר על עצמו, על רגשותיו ומחשבותיו בסביבה לא ביקורתית או שיפוטית. באסוציאציות חופשיות אין סדר, השיחה אינה מתוכננת מראש, אלא עובדת לפי קישורים אינטואיטיביים אשר עשויים להוביל לתובנות אישיות משמעותיות חדשות.
 
פרויד תיאר את האופן בו הוא פונה למטופליו: 

המטפלים הפסיכואנליטיקאיים מניחים שאנשים נמצאים בקונפליקט שבין הצורך שלהם ללמוד על עצמם לבין פחדיהם והגנותיהם מפני שינוי וחשיפה עצמית. בשיטה זו לא המטפל ולא המטופל יודעים באמת לאן תוביל בדיוק השיחה, אבל היא נוטה בדרך כלל להגיע למקומות משמעותיים לתהליך הטיפול. מטרת השיחה אינה לגלות את כל התשובות ולחשוף את כל הזכרונות הספציפיים, אלה לעורר מסע של גילוי משותף, של המטפל והמטופל, שיכול להגביר את ההשתלבות של המחשבה, הרגש, והעצמיות.

## השיטה כיום
בפועל, הפסיכואנליזה של פרויד לא ממוקדת כל כך בזיכרונות מן העבר, אלא בקונפליקטים הנפשיים הפנימיים אשר מודחקים עמוק בנפש, אף שטכניקת האסוציאציות החופשיות נחשבת מרכזית עד היום בטיפול ובמחקר המוח.
השימוש באסוציאציות חופשיות נועד לסייע לגלות תפיסות ותופעות שהמטופל פיתח בתת-המודע שלו:
*העברה: תופעה המאופיינת בהפנייה בלתי מודעת של רגשות מאדם אחד לאדם אחר.
*השלכה: מנגנון הגנה אישי בו משליך האדם את צדדים באישיותו (לרוב כאלו שהוא תופס כשליליים) אל עבר העולם שמחוצה לו, וכך מתעלם מראיית תכונותיו ודחפיו שבתוכו. 
*התנגדות: תופעה בה המטופל מתנהג באופן שמטרתו להימנע משינוי במצבו, או שהוא מסרב לשוחח עם המטפל על חוויות רלוונטיות לטיפול.

## ראו גם
* מודל הנפש הפרוידיאני
* מנגנוני הגנה
* פשר החלומות

## לקריאה נוספת
* ז'אן לפלאנש וז'אן-ברטראן פונטאליס, המונח "אסוציאציות חופשיות", בתוך: **אוצר המילים של הפסיכואנליזה**, הוצאת תולעת ספרים, 2011, עמ' 123-121.

## קישורים חיצוניים
* אסוציאציות חופשיות, בלקסיקון הפסיכולוגי "בטיפולנט" 
* דוגמה לאסוציאציות חופשיות

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסיכואנליזה
ראקובסקי

**ראקובסקי** (בבולגרית: **Раковски**) היא עיר בדרום בולגריה בשטח מחוז פלובדיב, השוכנת 142 קילומטרים מהבירה סופיה ו-25 קילומטרים מבירת המחוז פלובדיב.

## היסטוריה
שרידי ישוב מאורגן שנתגלו באזור מתוארכים לתקופת הברונזה המאוחרת, עידן הממלכה התראקית. בהמשך עבר השטח לשליטת האימפריה הרומית. במהלך המאה ה-14 נכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית. עדויות לקיומם של 3 כפרים במקום מצויות בתעודות עות'מאניות משלהי המאה ה-15. ראקובסקי הוקמה ב-1966 כתוצאה מאיחודם של שלושת הכפרים: גנרל ניקולאבו, סקירובו ופארצ'ביץ'. העיר נושאת את שמו של המהפכן הבולגרי גאורגי ראקובסקי שהיה אחד מראשי תנועת התחייה הלאומית הבולגרית באמצע המאה ה-19.

## כלכלה
כלכלת העיר נסמכת על תעשיית טקסטיל, כימיקלים ועיבוד מזון. בסמיכות לעיר הוקם ב-2004 אזור תעשייה מחוזי. כמו כן בשטח הרשות המקומית קיימים שטחים חקלאיים ובהם מגדלים חיטה, שעורה, חמניות וירקות.

## דמוגרפיה
אוכלוסיית העיר מצויה במגמת גידול מתונה. אף על פי ששיעור התמותה גדול משיעור הילודה, קיים מאזן הגירת עבודה חיובי לעיר, בעיקר מאז הקמתו של אזור התעשייה. בין 2007 ל-2010 גדלה אוכלוסיית העיר בשיעור של 1.6 אחוזים. מרבית תושבי העיר הם קתולים וזאת בניגוד למאפייני האוכלוסייה בבולגריה שרובה נוצרית אורתודוקסית. בעיר מספר כנסיות ומנזרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערי מחוז פלובדיב
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1966
קוצב זמן

[שמאל|ממוזער|250px|קוצב זמן דיגיטלי פשוט. הרכיבים הפנימיים הם [מעגל מודפס עם שבב בקרה ותצוגת LED, סוללה וזמזם]]
**קוצב זמן (טיימר)** הוא שעון מסוג מיוחד שנועד לספירה לאחור מטווח זמן קצוב, וזאת בשונה משעון עצר (סטופר), המודד את הזמן שחלף מתחילת ביצוע הפעולה ועד לסיומו. דוגמה מוכרת לקוצב זמן היא שעון חול. קוצבי זמן יכולים לשמש לבקרה על רצף של אירועים או תהליכים. קוצב הזמן יכול להיות מכני, אלקטרומכני, אלקטרוני (שעון קוורץ), או אפילו בתוך תוכנה – שכן, בכל המחשבים המודרניים קיים קוצב זמן דיגיטלי כלשהו. לאחר שנגמר הזמן שהוקצב לשעון העצר, הוא עשוי להתריע על כך (באמצעות צליל למשל) או להפעיל מעגלים חשמליים.

במובן הרחב, המונח "טיימר" מתייחס גם לשעון שבת, המשמש גם את הציבור החילוני בהדלקת מערכת תאורה או דוד חשמלי.

דוגמאות מוכרות נוספות לשימוש בקוצבי זמן הם בבקרה על פיצוץ מרעום בחומרי נפץ או בטיימר ביצים.

קוצבי זמן מכניים לרוב זולים ופחות מדויקים, ועשויים להסתמך על התנגדות אוויר.

קוצבי זמן אלקטרומכניים לזמן קצר עשויים להיבנות באמצעות דו-מתכת. זרם חשמלי מועבר ברצועה המתכתית וגורם לחימום המתכות, כאשר צד אחד מתרחב יותר מהשני, והזרם החשמלי בקצה הרצועה מתרחק או מתקרב למפסק. שעונים כאלו משמשים בין היתר פנסי איתות במכוניות.

קוצבי זמן אלקטרוניים מסוגלים להשיג דיוק גבוה יותר משל קוצבי זמן אלקטרומכניים, והם מתבססים על שעון קוורץ.

מערכות מחשב מכילות לרוב לפחות קוצב זמן יחיד. אלו לרוב מונים דיגיטליים אשר גדלים או קטנים בתדירות קבועה, ובהגיעם לאפס מקבל המעבד פסיקה. מאחר שמספר השעונים בחומרה סופי ומוגבל, מערכות הפעלה ומערכות משובצות מחשב משתמשות בקוצב זמן חומרתי יחיד למימוש מספר בר הרחבה של שעוני תוכנה.

## ראו גם
* טיימר ביצים
* שעון זריקות
* ספירה לאחור

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שעונים
קטגוריה:מעגלים חשמליים
יידישקייט

[250px|ממוזער|שלט תעמולה של מפלגת [בני תורה (מפלגה)|בני תורה בביתר עלית עם הכיתוב "אידישקייט כמו פעם"]]
**יִידִישְׁקַיְיט** (בעברית: "יהדות", כלומר "דרך החיים היהודית"), הוא מושג המתייחס לתמצית ההוויה של יהדות מזרח אירופה.
כאשר נעשה שימוש במושג על ידי יהודים אורתודוקסים, הוא מתייחס לאורח החיים הדתי. מנקודת מבט חילונית יותר היידישקייט מזוהה עם יידישיזם ובכלל זה עם תרבות יידישאית, או מנהגים עממיים  של יהודים דוברי יידיש, כגון מסורות דתיות עממיות, מזון יהודי מזרח אירופי, הומור ביידיש, חיי השטעטל, ונגינת כליזמרים. 

לפני האמנציפציה ליהודים באירופה, ההוויה היום-יומית התרכזה סביב לימודי התורה והתלמוד של הגברים, וחיי משפחה וקהילה בעדות שהתנהלו לפי ההלכה. בקרב יהודים חרדים ממוצא מזרח-אירופי, אשר מהווים את רוב היהודים שעדיין מדברים יידיש בחיי היומיום שלהם, נשמרה משמעות זו של המילה.

עם החילון והמודרנה, 'יידישקייט' יוחסה לא רק לשמירת הדת והמסורת היהודית בפועל, אלא למגוון רחב של תנועות, אידאולוגיות, מנהגים ומסורות שבהם יהודים מזרח-אירופאים השתתפו ושמרו על תחושת "יהודיות". היידישקייט מזוהה בין השאר כנימוסים בשיחה, בסגנונות של הומור, בהתאגדות קהילתית, ובתחושה של הזדהות רגשית עמוקה עם העם היהודי.

## ראו גם
*תרבות יהודית חילונית
*מיהו יהודי?

קטגוריה:יהדות מזרח אירופה
קטגוריה:מילים וביטויים ביידיש
הווארד בולדרייג'

**הווארד מלקולם בולדרייג' הבן** (אנגלית: **.Howard Malcolm Baldrige Jr**; 4 באוקטובר 1922 - 25 ביולי 1987) היה תעשיין אמריקני וכיהן כמזכיר המסחר של ארצות הברית תחת הנשיא רונלד רייגן.

## חייו
בולדרייג' נולד באומהה שבנברסקה להווארד בולדרייג' האב, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. אחותו, לטישיה, החזיקה בתפקידים שונים בשירות מחלקת המדינה של ארצות הברית והייתה ראש הסגל של ג'קלין קנדי.

בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת באוקיינוס השקט באוגדה 27 והשתחרר בדרגת קפטן. בשנת 1944 סיים לימודים גבוהים באוניברסיטת ייל ובשנת 1947 היה בין מייסדי מפעל ברזל בקונטיקט. בשנת 1960 מונה לנשיא המפעל, ובשנת 1962 מונה ליו"ר ולמנכ"ל חברת Scovill ועמד בראשה בשנות צמיחתה.

עם בחירתו של רונלד רייגן לנשיא ארצות הברית, בדצמבר 1980 הוצגה מועמדותו למשרת מזכיר המסחר. בראשית 1981 הוא נכנס לתפקיד ובו שימש שש שנים, עד מותו. בשנת 1982 היווה גורם מרכזי בהכנת חוק הסחר בייבוא ובשנות כהונתו לקח חלק בניסוח חוק אבטחת איכות שאושר בשנת 1987. בולדרייג' היה בעל מעמד בקרב מנהיגי העולם, פתר בעיות בסחר עם מדינות במזרח הרחוק, והיה הראשון מקרב הממשל האמריקני בדרג הקבינט לנהל דיונים עם ברית המועצות. בתחום משרדו קיצץ בולדרייג' את תקציב ההוצאות באחוזים ניכרים.

מנעוריו השתתף בולדרייג' בתחרויות רודאו וזכה בפרסים. במהלך השתתפותו בתחרות ב-1987, נפגע פגיעה קשה שגרמה למותו.

בשנת 1988 העניק לו הנשיא רייגן לאחר מותו את מדליית החירות הנשיאותית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי נברסקה
קטגוריה:אומהה: אישים
קטגוריה:מזכירי המסחר של ארצות הברית
קטגוריה:תעשיינים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:רכיבה
קטגוריה:מעוטרי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל רונלד רייגן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1987
אלישבע זהר

**אלישבע זהר-רייך** (נולדה ב-20 במאי 1946) היא משוררת ועובדת סוציאלית.

## ביוגרפיה
אלישבע זהר נולדה וגדלה בחיפה בישראל. שירתה בצה"ל כמורה חיילת בכפר גלים. בעלת תואר ראשון בעבודה סוציאלית מהאוניברסיטה העברית בירושלים, משנת 1970, תואר שני בתחום תרפיה באמנויות מלסלי קולג', בוסטון משנת 1985.

בהכשרתה, עובדת כעובדת סוציאלית, המטפלת בבעיות זוגית ובבעיות במשפחה; מדריכה מוסמכת, מרפאה באמנויות; מגשרת של ה"האגודה הישראלית לטיפול במשפחה", ועוסקת בהנחיית קבוצות.

הקימה מרכז טיפולי בשם "יחסים", בית ספר לזוגיות ומשפחה. משך שנים הובילה פרויקטים והשתלמויות ארוכות טווח וסדנאות למנהלים ועובדים בכירים וקבוצות הדרכה לאנשי מקצוע בתחום טיפול זוגי ומשפחתי, הנחיית קבוצות בנושא המשפחה בגירושין (במשרד העבודה והרווחה, המוסד לביטוח לאומי במשרד הביטחון, ביחידת הסמים העירונית של עיריית תל אביב-יפו, באוניברסיטת תל אביב, לקבוצות זוג או פרט - לזוגות לקראת ובתחילת הנישואים). בשנים 2002–2005 הנחתה פרויקט למשפחות בסרבנות קשר, במסגרת המרפאה לבריאות הנפש ע"ש בריל בשיתוף עם בית משפט לענייני משפחה ובתי הדין הרבניים.

לדבריה, "הנני עושה כל אשר ביכולתי על מנת לצמצם את נזקי הגירושים. למנוע תהליכים משפטיים מתמשכים והרסניים ולעזור למשפחות להתגרש באופן שמאפשר להם לבנות תקשורת תקינה והורות תקינה לטובת הילדים וההורים".

מאז שנת 1992 מפרסמת שיריה בבמות ספרותיות שונות והוציאה לאור שלושה ספרי שירה.

לזהר-רייך שלושה ילדים מנישואים קודמים. היא מתגוררת בתל אביב והייתה נשואה לאשר רייך עד מותו ב-2025.

## ספריה
* **צפור הלאונרדו** (שירה) בהוצאת עקד תל אביב, תשנ"ב 1992.
* **כיתת חיים** (שירה) בהוצאת ספרי עתון 77 בעריכת יעקב בסר, תל אביב, 2000.
* **להתגרש חכם**, משפחה בסבך הגירושים, הוצאת כרמל, 2013
* **ארץ כל-מקום** (שירה) בהוצאת עמדה תל אביב, 2022

## לקריאה נוספת

על **כיתת חיים**
* ניצה גורביץ, "כוחה של הרוח הזוכרת". כתב העת "עתון 77", גיליון מס. 245, עמוד 6, ת"א, 2000.
* רוני סומק "שיירה שהעין אינה מסוגלת לדמיין את סופה". כתב העת "פסיפס, גיליון מ"ב, מס. 44 עמוד 40, ת"א 2000.
* ברכה רוזנפלד, "שירת שואה", כתב העת מאזנים, כרך ע"ה, גל' 1 עמ' 54–55, ת"א, 2001. 

## קישורים חיצוניים

* 
* האגודה הישראלית לטיפול במשפחה
* 
* 
* אלישבע זוהר-רייך באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית באתר של נילי דגן
* 
* פסטיבל דוֹרֵשִׁירָה הראשון – דֶּרֶךְ אֶרֶץ, באתר יוטיוב, 14 ביוני 2021
* אירוע השקת 'הקפסולה' - אסופת שירים, באתר יוטיוב, 18 במאי 2019
* ד"ר אלישבע זהר רייך מתארחת בתוכנית פרקליטים עד הבית, באתר יוטיוב, 9 בנובמבר 2017
* רן יגיל, אלישבע זֹהַר רייך / ארץ כל-מקום, באתר בננות, 10 באפריל 2022

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:מטפלים באמצעות אמנויות
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מטפלות באמצעות אמנויות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
אלווארו קולום

**אָלְווָארוֹ קוֹלוֹם קבּלרוֹס** (בספרדית: **Álvaro Colom Caballeros**; 15 ביוני 1951 – 23 בינואר 2023) היה נשיא גואטמלה בשנים 2008–2012, מנהיג מפלגת "איחוד התקווה הלאומי" הסוציאל־דמוקרטית.

## ביוגרפיה
### עד בחירתו לנשיאות
קולום נולד בגואטמלה סיטי לאנטוניו קולום ארגואטה ויולנדה קבלרוס פרטה והיה הרביעי מתוך חמשת ילדיהם. דודו, מנואל קולום, כיהן כראש העיר של גואטמלה סיטי ונהרג על ידי הצבא בשנת 1979, שבוע לאחר שמפלגתו אושרה כחוק. לאחר שהתאלמן והתגרש, קולום נשוי כעת בשלישית לסנדרה טורס. לאחר שסיים את חוק לימודיו בהנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת סן קרלוס שבגוואטמלה סיטי, היה לאיש עסקים ולעובד מדינה, הקים וניהל את קרן השלום הלאומית והיה סגן שר האוצר, לפני שנכנס לפוליטיקה. בבחירות של שנת 2003 הוא התמודד על הנשיאות מטעם מפלגת "איחוד התקווה הלאומי", אך הפסיד לאוסקר ברשה בהפרש של 8% מהקולות בלבד – ההפרש הקטן ביותר אליו הגיע מועמד מן השמאל בגוואטמלה, מאז הדמוקרטיה הושבה על כנה, בשנת 1985.

### הבחירות של שנת 2007
קולום היה אחד משני המועמדים שהגיעו לשלב השני בבחירות לנשיאות, שהתקיימו ב-9 בספטמבר 2007, יחד עם הגנרל לשעבר אוטו פרז מולינה, המועמד מטעם "המפלגה הפטריוטית". באותו היום בשעה 22:00 לפי שעון גוואטמלה, התמנה קולום לנשיא החדש של גוואטמלה בהפרש של חמישה אחוזים מהקולות, 52.7% מול 47.3%, והיה לנשיא השמאלני הראשון של גוואטמלה מזה 53 שנים.

קולום הכריז שבכוונתו להפחית את רמות הפשיעה על ידי טיפול בעוני, אולם בנובמבר 2011, אז התקיימו הבחירות בהן נבחר לנשיא אוטו פרז מולינה, העריכו מומחי צבא כי הכנופיות וקרטלי הסמים של מקסיקו שהגבירו מאוד בשנות כהונתו את נוכחותם במדינה, שולטים בכ-40% משטחה של גואטמלה. שיעור הרציחות במדינה גבוה פי שמונה מזה שבארצות הברית.

### פרשת רודריגו רוזנברג
רודריגו רוזנברג הוא עורך דין גואטמלי ואב ל-4 שנורה למוות ב-10 במאי 2009. בהקלטת וידאו, שיצר כמה ימים לפני מותו, הוא טען שקולום ובכירים אחרים בממשל אחראיים לרציחתו. קולום הכחיש את ההאשמות שנשמעו בקלטת בריאיון ל-CNN בספרדית. בעיתון הגוואטמלי "פרנסה ליברה" (העיתונות החופשית) נכתב שהקלטת "יצרה את המשבר הפוליטי החמור ביותר עבור הדמוקרטיה של גוואטמלה, שכן נשיא שנבחר באופן דמוקרטי מעולם לא הואשם בה ברצח". ב-12 במאי 2009 נערכה הפגנה של אלפי אנשים מחוץ לביתו של הנשיא בדרישה לצדק. ב-13 במאי הגישו המפגינים עצומה לקונגרס הגוואטמלי, עליה היו חתומים 35,000 אנשים, בדרישה להסיר את חסינותו של קולום.

ב-12 בינואר 2010 קבע יו"ר הוועדה הבינלאומית לחקירת פשעים חמורים בגוואטמלה (הגוף הבינלאומי שהיה אחראי על חקירת רצח רוזנברג), קרלוס קסטרסנה, שהרצח היה למעשה התאבדות ושרוזנברג שכר מחסלים מקצועיים כדי שירצחו אותו. לדבריו, רוזנברג הונע במעשיו על ידי האמונה שממשלת קולום הייתה אחראית לרציחתם של לקוחותיו וחבריו האישיים חליל ומרג'ורי מוסא, וחוסר יכולתו להוכיח שקולום עמד מאחורי הרציחות.

ב-13 בינואר 2010 קבע קסטרסנה שרוזנברג תכנן את הרצח של עצמו במשך 20 ימים, לאחר שנוכח שאף אחד לא יישא בתוצאות על רציחתם של חליל ומרג'ורי מוסא ונכנס לדיכאון עקב ניהול כושל של משרד עורכי הדין שלו (שמאוחר יותר שינה את שמו והחליף את המנהלה שלו כדי להימנע מפשיטת רגל). קרלוס קסטרסנה ניקה מאשמה את הנשיא קולום, את הגברת הראשונה סנדרה טורס ואת מזכירו האישי של הנשיא גוסטבו אלחוס ואמר שהקשר בינם לבין מקרה הרצח לא קיים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נשיאי גואטמלה
קטגוריה:פוליטיקאים גואטמלים
קטגוריה:גואטמלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:גואטמלים שנפטרו ב-2023
מספר קנודסן

**מספר קנודסן** Kn (אנגלית: Knudsen Number) הוא שמו של גודל חסר ממדים מתחום מכניקת הרצף, המגדיר את היחס בין המהלך החופשי של החלקיקים במערכת פיזיקלית מסוימת לסקלה המייצגת של המערכת. למעשה, מגדיר מספר קנודסן את התנאי לפיו ניתן להתייחס למערכת פיזיקלית כאל רצף ולהתעלם מההטרוגניות שלה.

המספר קרוי של שמו של מרטין קנודסן, פיזיקאי דני.

## הגדרה
מספר קנודסן מוגדר על ידי היחס:


Kn=\frac {max(l,\lambda)}{L}


כאשר:
* \lambda הוא המהלך החופשי הממוצע.
* l הוא המרחק האופייני בין מולקולות, המוגדר כ- l=\frac {1}{\sqrt[3]{n}}.
* L היא הסקלה המאפיינת את הבעיה.

ככל שהמערכת קרובה יותר לרצף, נצפה לקבל Kn\ll1. יש לציין שלרוב יהיה המהלך החופשי גדול מהמרחק האופייני בין מולקולות, ולכן רשומה ההגדרה פעמים רבות רק בתור היחס בין המהלך החופשי לסקלת המערכת.

## הסבר אינטואיטיבי למספר קנודסן
מספר קנודסן, כאמור לעיל, מגדיר מתי ניתן להתייחס למערכת מסוימת כאל רצף. 

ענן כוכבים בין גלקטי, שהמהלך החופשי בו הוא מסדר גודל של 1010 ק"מ (כלומר, החלקיקים כמעט ולא נפגשים זה עם זה) אינו נראה, ממבט ראשון, כמתאים להנחת הרצף. מאידך, כאשר מסתכלים על סקלת הבעיה (גודל הענן), מגלים שהיא בסדר גודל של 1013 ק"מ, ושהנחת הרצף מתקיימת בה בקירוב טוב.

דוגמאות לתופעות בעלי מספר קנודסן גבוה אשר לא ניתן להניח בהן את הנחת כרצף:
# תנועת האוויר סביב לוויין באקסוספירה או תנועת האבק באטמוספירה - דלילות החלקיקים מכתיבה מהלך חופשי גדול, בעוד האובייקט הוא סדר גודל אחד יותר בקירוב מהחלקיקים.
# תא לחץ בריק מאוד גבוה (UHV) - המגדיל את ה-\lambda המהלך החופשי.
# רכיבי MEMS ו-NEMS (מיקרו וננו אלקטרונים) - רכיבים בעלי שכבות דקות שמאופיינים ב-L "סקלה מאפיינת" קטנה וגורמים למולקולות זורם להיות מושפעים באופן משמעותי מהמגע עם המוצק.

## השימוש במספר קנודסן
מספר קנודסן קובע את דיוק החישובים כאשר מתארים מערכת מסוימת באמצעות כלים שפותחו במכניקת הרצף או במכניקת הזורמים כמו משוואות נאוויה-סטוקס. ככל שמספר קנודסן יהיה קרוב יותר ל-1, כך ההנחות שנעשות, כאשר משתמשים בכלים אלו, יהיו פחות נכונות, והתוצאות שנקבל בעזרתן יהיו מדויקות פחות. במקרים בהם מספר קנודסן שווה בקירוב או גדול מ-1, יש צורך לעשות שימוש בכלים פיזיקליים אחרים כמו מכניקה סטטיסטית. גז עם מספר קנודסון הרבה יותר גדול מ-1 נקרא גז קלוש.

## ראו גם
* הידרודינמיקה
* מספר מאך

## הערות שוליים

קטגוריה:הידרודינמיקה
קטגוריה:גדלים פיזיקליים חסרי ממדים
הגדרה משדלת

**הגדרה משדלת** (Persuasive definition) היא הגדרה נוספת של מונח בעל משמעות נלווית ערכית או רגשית בגלל הגדרה אחרת של אותו מונח, אשר מעבירה את המשמעות הנלווית אל מושאי ההגדרה הנוספת. המונח נטבע בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי צ'ארלס סטיבנסון שהיה פילוסוף אנליטי. 

## הגדרות ודוגמאות
אחת הדוגמאות שהובאה על ידי סטיבנסון הייתה הגדרת המונח "בן תרבות" לה יש קונוטציה חיובית, כאדם בעל דמיון רגיש ומקוריות. שימוש בהגדרה זאת מאפשרת לייחס לאדם שמקובל לראותו כ"חסר תרבות" את תכונת התרבותיות. 

ספר לוגיקה פופולרי של פטריק הורלי מגדיר "הגדרה משדלת" כהגדרה המתחזה לניסיון כן לתת הגדרה למונח, בעוד הוא מייחס משמעות חיובית או שלילית למונח המוגדר. כדוגמה, הביא הורלי את שתי ההגדרות הבאות להפלה מלאכותית:
*רצח חסר רחמים של חפים מפשע
*הליך רפואי בטוח ומקובל בו מורידים מאישה עול בלתי רצוי  
אולם דוגמה זאת של הורלי אינה מוסכמת, שכן לשיטתו של סטיבנסון המונח המוגדר הוא זה שנושא משמעות ערכית או רגשית ולא ההגדרה.

## היחס להגדרה משדלת
על פי גישתו של סטיבנסון, השימוש בהגדרה משדלת נלווית למידה מסוימת של הטעיה. לשיטתו, במקרים רבים הגדרות משדלות משמשות לגבי מונחים בעלי הגדרה בלתי ברורה. במקרים רבים אנשים המשתמשים בהגדרה משדלת עושים זאת תוך הצגת ההגדרה שלהם כ"ההגדרה האמיתית" או "ההגדרה הנכונה". היו אף שהתייחסו אל הגדרה משדלת כאל כשל לוגי. לעומת זאת, היו שטענו למקרים של שימוש לגיטימי בהגדרה משדלת. למשל, בורגס ג'קסון טען שהרחבת התחולה של המונח אונס על ידי תנועות פמיניסטיות כדי שיכלול גם מקרים של כפייה מילולית, היא הגדרה משדלת לגיטימית.

## הערות שוליים
   

קטגוריה:פילוסופיה של הלשון
קטגוריה:סמנטיקה
קטגוריה:לוגיקה
קטגוריה:הבניה חברתית