open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
כריסטיאן הרטר

**כריסטיאן ארצ'יבלד הרטר** (באנגלית: **Christian Archibald Herter**; ) היה מדינאי אמריקאי שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית. קודם לתפקיד זה הוא שימש מושל מסצ'וסטס ונציגה בבית הנבחרים של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
הרטר נולד בפריז שבצרפת להורים ממוצא אמריקני ששהו באירופה לצורכי השתלמותם באמנות. בשנת 1904 שבה המשפחה לארצות הברית והתיישבה בניו יורק. בשנת 1915 סיים הרטר את לימודיו באוניברסיטת הרווארד ומונה כנספח בשגרירות ארצות הברית בברלין. בשנת 1917 הוא נישא למרי לבית פראט, בתו של מייסד מכון פראט, פרדריק פראט.

בשנים 1931–1942 כיהן הרטר בבית הנבחרים של מדינת מסצ'וסטס ובשנים 1943–1953 כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. פעילותו התמקדה בנושאים לאומיים ו"ועידת הרטר" שהתכנסה ב-1947 היוותה את הבסיס לתוכנית מרשל שיזם נשיא ארצות הברית הארי טרומן. באותה שנה נוסד על ידו, במשותף עם ג'ורג' קייזר, המכון למזרח התיכון. כהונתו בבית הנבחרים נמשכה עד היבחרו לתפקיד מושל מסצ'וסטס.

בתום כהונתו כמושל (1953–1957) מונה הרטר לשמש עוזר מזכיר המדינה ג'ון פוסטר דאלס. בעקבות מחלתו של דאלס הוא מונה כמחליפו, בשנת 1959, ונותר בתפקיד עד לסיום כהונתו של הנשיא אייזנהוואר בשנת 1961. בשנת סיום כהונתו הוענקה לו מדליית החירות הנשיאותית.

תחת הנשיאים ג'ון פיצג'רלד קנדי ולינדון ג'ונסון המשיך הרטר להחזיק בתפקידים ממלכתיים, העיקרי שבהם עם מינויו לתפקיד נציב הסחר של ארצות הברית (1962–1966). הרטר היה הראשון לכהן בתפקיד זה וכיהן בו עד לפטירתו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מושלי מסצ'וסטס
קטגוריה:דיפלומטים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:מעוטרי מדליית החירות (1945)
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממסצ'וסטס
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי בתי המחוקקים של מדינת מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל דווייט אייזנהאואר
קטגוריה:נציבי הסחר של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1895
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1966
לורנס איגלברגר

**לורנס סידני איגלברגר** (באנגלית: **Lawrence Sidney Eagleburger**; 1 באוגוסט 1930 – 4 ביוני 2011) היה מזכיר המדינה של ארצות הברית בשלהי כהונתו של הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש.

## חייו
איגלברגר נולד במילווקי, ויסקונסין ולמד באוניברסיטת ויסקונסין-סטיבנס פוינט ובאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. בשנים 1952 – 1954 הוא שירת בצבא ארצות הברית ובשנת 1957, בסיום לימודיו האקדמיים, הצטרף לשירות החוץ. בראשית דרכו המקצועית שירת איגלברגר במספר שגרירויות וקונסוליות, ביניהן שגרירות ארצות הברית בבלגרד (1961 – 1965).

בשנת 1969 מונה איגלברגר לעוזר היועץ לביטחון לאומי הנרי קיסינג'ר, תפקיד בו הוא שימש עד 1971. הוא המשיך להחזיק בתפקידים בשירות החוץ האמריקני, בהן יועץ למשלחת ארצות הברית לנאט"ו ותפקידים במטה משרד החוץ בתקופת כהונתו של קיסינג'ר כמזכיר המדינה. בתקופת כהונתו של הנשיא ג'ימי קרטר הוא מונה לשגריר ארצות הברית ביוגוסלביה (1977 – 1980).

החל בשנת 1982 כיהן איגלברגר כסגן מזכיר המדינה לנושאים פוליטיים, התפקיד השלישי בדרג המשרד. לאחר היבחרו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש לנשיא, הוא מונה לסגן מזכיר המדינה (התפקיד השני בדרג המשרד) ושימש גם יועץ בכיר לנשיא בנוגע להתפרקות יוגוסלביה. לאחר התפטרותו של מזכיר המדינה ג'יימס בייקר, מונה איגלברגר תחתיו ושירת בתפקיד בחודשיים האחרונים לכהונת ממשל בוש.

משנת 1998 עמד איגלברגר בראש הוועדה הבינלאומית לתביעות ביטוח מתקופת השואה. כמו כן הוא היה חבר בקבוצת היועצים לנשיא ג'ורג' ווקר בוש לענייני עיראק ויו"ר הפורום למדיניות בינלאומית (עמותה).

נפטר ב-4 ביוני 2011 לאחר מחלה ממושכת.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי ויסקונסין
קטגוריה:מילווקי: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויסקונסין-סטיבנס פוינט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:משנים למזכיר המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:תתי מזכיר המדינה לעניינים מדיניים
קטגוריה:סגל מחלקת המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:דיפלומטים אמריקאים
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' הרברט ווקר בוש
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית
קטגוריה:שגרירים ביוגוסלביה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2011
סטירה (עיר)

**סטירה** (ביוונית: **Στύρα**) היא עיירה קטנה בחוף הדרום-מערבי של האי אוויה ביוון. ניתן להגיע אליה מן היבשת במעבורת היוצאת מנמל "איה מרינה" הנמצא צפונית מזרחית לאתונה, וכן בדרך היבשה מכאלקידה (כאלקיס הקדומה). מאז הרפורמה בשלטון המקומי משנת 2011 היא חלק מעיריית קריסטוס, שהיא יחידה עירונית.

## היסטוריה
למעשה מצויות במקום שתי ערים: סטירה החדשה (Nea Styra) וסטירה הישנה (Palaya Styra) ביניהן ניצבה לפנים העיר סטירה העתיקה, המוזכרת ב"איליאדה" של הומרוס בה מתועדת השתתפות העיר במלחמת טרויה.

## אתרים ארכאולוגים
### בתי הדרקון
ממוזער|דרקוספיטה
המונומנטים הידועים אך המסתוריים ביותר של אוויה הם מבנים קדומים בני 4,500 שנים, הבנויים מאבנים מגליתיות, שממדי כל אחת מהן 4.0x2.5x1.5 מטרים. מדובר בסך של 23 מבנים מגליים עתיקים, שנמצאו באזורים ההרריים סביב סטירה, הנקראים על ידי בני המקום "דרקוספיטה" (Drakospita) , כלומר "בתי הדרקון", והדוגמה הכי שמורה היא בית הדרקון הבנוי בגובה 1389 מטר על פסגת הר אושי . מונומנטים אלה דומים למונומנטים שנתגלו באיי הפיליפינים ובסטונהנג'. המקורות והשימושים של בתי הדרקון אינם ידועים רשמית עד היום וארכאולוגים חלוקי דעות בנושא זה. יש המתארכים אותם למאה ה-13 לפני הספירה, ואחרים למאה ה-3 לפני הספירה. עם זאת, כל עשרות הבתים בנויים על שטח תלול ועם תצפית רחבה על האזור ולכן אחת התאוריות היא שהם ככל הנראה נועדו להגן על האזור. תאוריה אחרת היא שהבתים היו קבר קדוש לעבודת האלים זאוס והרה. במהלך חפירות בשנת 1959 נמצאו בבית שעל הר אושי שברי כלי חרס, חלקם עם כתובות לא מפוענחות. אלה מוצגים במוזיאון הארכאולוגי בקריסטוס.

## כיום
סטירה שוכנת סמוך לחוף הים, ולה נמל קטן המקשר בין דרום אבויה לאטיקי שביבשת. סטירה היא יעד פנים תיירותי פופולרי עבור אתונאים בתקופת הקיץ.

אוכלוסיית העיירה מנתה נכון ל-2011 817 נפש.

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון: ערים
קטגוריה:יוון: ערי חוף
יוהנס מינקוויץ

**יוהנס מינקוויץ** (בגרמנית: **Johannes Minckwitz**; 11 באפריל 1843 – 20 במאי 1901) היה שחמטאי וסופר שחמט גרמני.

התוצאה הטובה ביותר שהשיג מינקוויץ הייתה מקום שני, לאחר אדולף אנדרסן בתחרות ברמן 1869 (הקונגרס השמיני). מינקוויץ חלק מקום 3–5 בתחרות המבורג 1869 (ניצח: אדולף אנדרסן), חלק מקום 8–9 בתחרות באדן-באדן בשנת 1870 (ניצח: אדולף אנדרסן), הגיע למקום השלישי בתחרות קרפלד 1871 (הקונגרס התשיעי, ניצח: לואיס פאולסן), הגיע למקום הרביעי בתחרות פרנקפורט 1878 (הקונגרס השנים-עשר, ניצח: לואיס פאולסן), הגיע למקום ה-11 בתחרות לייפציג 1879 (ניצח: ברטולד אינגליש).

מינקוויץ חלק מקום ראשון עם מקס וייס ואדולף שוורץ בתחרות גראץ 1880, חלק מקום 3–5 בתחרות בראונשויג 1880 (ניצח: לואיס פאולסן), הגיע למקום השמיני בתחרות ויסבאדן 1880 (ניצחו: ג'וזף הנרי בלקברן, אדולף שוורץ וברטולד אינגליש). בתחרות ברלין 1881 חלק מקום 7–8 (ניצח: ג'וזף הנרי בלקברן), הגיע למקום העשירי בתחרות המבורג 1883 (ניצח: איזידור גונסברג, חלק מקום 13–14 בתחרות ברסלב 1885 (ניצח: זיגברט טאראש) והגיע למקום התשיעי בתחרות ברלין 1890 (ניצחו: עמנואל לסקר וברטולד לסקר).

בין השנים 1865–1876 ו-1879–1886 מינקוויץ שימש כעורך של כתב העת *[[:en:Deutsche Schachzeitung|Deutsche Schachzeitung]]* וחיבר מספר ספרים בנושא שחמט: האלף בית של משחק השחמט (1879), הומור בשחמט (1885) והמלך הקטן של השחמט (1889).

## דו-קרבות

## מספריו

* Der Schachwettkampf zwischen Steinitz und Zukertort 1886
* Die Schachkongresse zu Düsseldorf 1876, Köln 1877 und Frankfurt am Main 1878


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1843
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1901
ביינברידג' קולבי

**ביינברדיג' קולבי** (באנגלית: **Bainbridge Colby**; 22 בדצמבר 1869 - 11 באפריל 1950) היה משפטן אמריקאי, ממייסדי המפלגה הפרוגרסיבית של ארצות הברית, שכיהן כמזכיר המדינה בשלהי כהונתו של וודרו וילסון.

## ביוגרפיה
קולבי נולד בסנט לואיס, מיזורי וסיים את לימודיו בויליאמס קולג' ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה. הוסמך לעריכת דין במדינת ניו יורק.

בשנים 1901–1902 היה קולבי חבר בית הנבחרים למדינת ניו יורק. הוא עסק במשפטים ועבד בעריכת דין. בשנת 1917 מונה לעוזר לשר המשפטים האמריקני לענייני חוק הסחר החופשי. באותה שנה נשלח קולבי כנציג הממשל לכינוס מדינות ההסכמה שלאחר מלחמת העולם הראשונה.

במרץ 1920 מונה קולבי למזכיר המדינה של ארצות הברית בממשלתו של הנשיא וודרו וילסון. כהונתו נמשכה כשנה, לאחריה הסתיימה כהונתו של וילסון, ובמהלכה הציג קולבי חזית אחידה עם הנשיא ותמך במדיניותו בעת שוילסון סבל מקשיים בריאותיים ושבץ. קולבי תמך בחבר הלאומים בשלביו הראשונים והיה הראשון בממשל האמריקני שלא הכיר באופן רשמי ברוסיה הקומוניסטית (אי ההכרה נמשכה עד 1933).

לאחר סיום כהונתו חזר קולבי לעסוק בעריכת דין. בשנים 1921–1923 הוא הועסק במשרד עורכי הדין של וודרו וילסון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:סנט לואיס: אישים
קטגוריה:בוגרי ויליאמס קולג'
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים של ניו יורק
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים
קטגוריה:חברי בית המחוקקים המדינתי של ניו יורק
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל וודרו וילסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1869
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1950
אופן טייפ

[שמאל|ממוזער|250px|השוואה בין מילה שנכתבה ב[גופן פרנק־ריהל ללא הגדרות נכונות להצבת הניקוד (מימין) לעומת מילה שנכתבה בגופן מסוג אופן־טייפ עם הגדרות נכונות (משמאל).]]
**אופן־טייפ** (OpenType) הוא שמו של תקן לגופנים, שנועד להחליף את תבנית ה”טרו־טייפ“ (TrueType) ולהוסיף לו תכונות טיפוגרפיות מתקדמות ותמיכה טובה יותר במערכות־כתב מורכבות. התקן פותח במאמץ משותף של החברות אדובי ומיקרוסופט.

רמת התמיכה באופן־טייפ משתנה בהתאם לתוכנה. פלטפורמת חלונות תומכת חלקית בתכונות האופן־טייפ.. במערכת הסדר XeTeX, לדוגמה, תמיכה בתכונות מתקדמות של גופנים מסוג אופן־טייפ.

עיקר החידוש בתבנית אופן־טייפ הוא האפשרות לתת לגופן פקודות, בהתאם לטקסט, ועל ידי כך ליצור, בין השאר אותיות מתרחבות, שברים, ליגטורות, כתב מחובר, מיקום מדויק לסימני הבחן בשפות שונות ומיקום מדויק לניקוד וטעמי המקרא בגופנים בעברית.

## קישורים חיצוניים

* 
* מפרט באתר מיקרוסופט
* מידע באתר אדובי
* HarfBuzz — מנוע OpenType המשמש במגוון תוכנות חופשיות נפוצות

## הערות שוליים

קטגוריה:טיפוגרפיה דיגיטלית
קטגוריה:דפוס
קטגוריה:גופנים
סידור פרחים

[שמאל|ממוזער|250px|סידור פרחים מ[חרצית|חרציות עם המילה "אמא" בהלווייה באנגליה]]
שמאל|ממוזער|250px|זר פרחים למכונית חתונה
שמאל|ממוזער|250px|סידור פרחים בצורת לב
**סידור [[פרח]]ים**, שזירת פרחים או עיצוב זרים היא אמנות יצירת סידורי פרחים באגרטלים, קערות וסלים, או הכנת זרים מפרחים, עשבים, צמחים קישוטיים וחומרים בוטניים אחרים. בדרך כלל המקצוע קשור לעבודה בחנות פרחים, ומסדרי זרים הם בדרך כלל גם מוכרי פרחים. עם זאת, יש העוסקים בשזירת פרחים לא כמקצוע, אלא כתחביב; וכיום נפוצה גם מכירת זרי פרחים מעוצבים בתחנות דלק, מרכולים, משתלות ובחנויות פרחים מקוונות. העוסקים בסידור פרחים צריכים קשר עין-יד טוב, כך שיוכלו לשזור פרחים בלי לפגוע בהם, וכן הבנה בסוגי פרחים שונים וצורכיהם.

סידור פרחים הוא מקצוע בעל מורשת עתיקה בתרבות המערבית, שכן זרים נחשבו לחלק בלתי נפרד ממסיבות כמו חתונות, מאירועי אבל, ימי הולדת ומסיבות לרגל הוּלדת תינוק. כיום גם נפוץ השימוש בזרים לקישוט חדרי ישיבות, בתי מלון, כינוסים ואף בבתים פרטיים.

קיימים סגנונות שונים בסידור פרחים, מסגנונות מסורתיים מאוד ועד "יצירות אמנות" של ממש. כיום משלבים חלק ממעצבי הזרים גם תכשיטים או דברי מתיקה בסידורי הפרחים שלהם. באזורים מסוימים קיימים סידורי פרחים אופייניים.

## ראו גם
* איקבנה

## קישורים חיצוניים

* סידור פרחים מקצועי
* איך מכינים סידור פרחים להנחה על שולחן  - סרטון הדרכה
* סידור פרחים מודרני  - סרטון הדרכה

קטגוריה:מלאכת יד
קטגוריה:פרחים בתרבות
מעבר בורגו

[ממוזער|250px|שמאל|המעבר. [טירת סנטאנג'לו מימין.]]
**מעבר בורגו** (באיטלקית: **Passetto di Borgo**- "פַּסֶטו די בורגו") או בקיצור "המעבר" (באטלקית: **Passetto** - "פַּסֶטו") הוא מעבר סתרים המקשר בין קריית הוותיקן לבין טירת סנטאנג'לו. אורכו של המעבר כ-800 מטרים והוא ממוקם ברובע בורגו של העיר רומא.
## היסטוריה
המעבר נבנה בשנת 1277 על ידי האפיפיור ניקולאוס השלישי, תוך שימוש משני בחומות שנבנו על ידי טוטילה במהלך המלחמה הגותית.

המעבר, הנמצא בתוך החומה, אפשר לאפיפיורים להימלט ממגוריהם בקריית הוותיקן אל הטירה בעיתות מצוקה.

האפיפיור אלכסנדר השישי השתמש במעבר בשנת 1494 במהלך המצור של שארל השמיני מלך צרפת וכיבוש העיר על ידיו.

האפיפיור קלמנט השביעי השתמש במעבר במהלך ביזת רומא בשנת 1527 על ידי חייליו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לאחר שהחיילים טבחו בכל חיילי המשמר השווייצרי על מדרגות בזיליקת פטרוס הקדוש.

בשנת 1630 הקים האפיפיור אורבנוס השמיני גג מעל המעבר, והפך אותו למעבר סגור. הגג הורד שנת 1949.

כיום המעבר מהווה חלק מהמוזיאון הממוקם בטירת סנטאנג'לו. המעבר שופץ במהלך השנים על מנת לייצבו, ובשנת 2000 הותר למבקרים לראותו.

## קישורים חיצוניים

* היסטוריה, מפות ותמונת של המעבר
* תמונות של המעבר ותיאורי מבקרים במעבר

קטגוריה:רומא: מבנים
קטגוריה:בורגו
קטגוריה:מעברי גבול בין-לאומיים
מרסל אמה

**מַרסֶל אֵמֶה** (בצרפתית: **Marcel Aymé**; 29 במרץ 1902 – 14 באוקטובר 1967) היה סופר ומחזאי צרפתי.

## ביוגרפיה
מרסל אמה נולד ב-1902 בעיר ז'ואני במחוז יון שבצפון חבל בורגון בצרפת. הוא התייתם מאמו כשהיה בן שנתיים בלבד, וגדל בבית סבתו וסבו בכפר קטן במחוז ז'ורה שבחבל פראנש-קונטה. ב-1910, לאחר שסבתו נפטרה, הוא הועבר להשגחת אחת מדודותיו בעיר דול, בירת מחוז ז'ורה, ושם למד בקולז', אך בילה את חופשותיו בכפר, שם שימש לפעמים כרועה. אווירה כפרית זו, שהעניקה לו השראה, באה לידי ביטוי מאוחר יותר בכתביו.

הוא התכונן להתקבל לאקול פוליטקניק בפריז, אך ב-1919 לקה במחלת השפעת הספרדית. אחרי שירותו הצבאי הגיע לפריז ב-1923 ושימש שם כפקיד בנק, כסוכן ביטוח וכעיתונאי - מקצועות שבהם לא הייתה לו כל הצלחה.

הצלחתו הראשונה הייתה הנובלה "ברולבואה", שפורסמה ב-1926. הרומן "שולחן הגוויות" זיכה אותו בפרס רנודו ב-1929, אך היצירה שהביאה לפרסומו הייתה "הסוסה הירוקה" (1933). מכאן ואילך ראה בספרות את מקצועו. ב-1935 החל לכתוב תסריטים לקולנוע, להתעניין בתיאטרון, ולפרסם ספרי ילדים, בית היתר את "סיפורי החתול הג'ינג'י"  שהפך לתסכית רדיו בתוכנית "לאם ולילד" של רשות השידור.

ב-1939 שם ללעג ולקלס את המשטר הנאצי בגרמניה, אך בתקופת הכיבוש הנאצי של צרפת פרסם רומנים ונובלות באמצעות הוצאות ספרים שהוציאו לאור גם את כתביהם של מחברים פשיסטיים ששיתפו פעולה עם הנאצים. בתקופה זו פרסם בין היתר את "טרבלינג" (1941) ואת "חוצה הקירות" (1943).

היות שהוא עצמו לא הראה כל סימני תמיכה במשטר הנאצי, שמו לא נכלל ברשימת משתפי הפעולה עם הנאצים שהופיעה לאחר מלחמת העולם השנייה, אך בכל זאת הוא הואשם באנטישמיות. מעל הכול היה מוחזק כאשם כאשר ניסה להעביר עצומה לבקשת חנינה למשתף הפעולה הסופר והעיתונאי רובר בראזיאק. פרנסואה מוריאק וסופרים אחרים חתמו על עצומה זו, אך גנרל דה גול דחה את בקשת החנינה, ובראזיאק הוצא להורג בירייה (ב-6 בפברואר 1945).

הגם שנפגע מאוד מפרשה זו, המשיך אמה לכתוב מספר רב של רומנים, נובלות ומחזות שזכו להצלחה רבה בציבור, ובהם "הדרך הארוכה" (1946), "אוראנוס" (1948) ו"קלראמבאר" (1949). ב-1952 הוצג בפריז מחזהו "ראשו של הזולת" שבו הביע את התנגדותו לעונש המוות ולגלג על מערכת המשפט ועל התביעה הכללית של המדינה.

ב-1945 קיבל את פרס גונקור, אך ב-1950 הוא סירב להיות חבר האקדמיה הצרפתית.

אמה מת בפריז ב-1967 ונקבר בבית הקברות סן-ונסן ברובע מונמארטר שבעיר.
[שמאל|ממוזער|250px|קברו ב[בית הקברות סן-ונסן]]
לזכרו הוצב ברובע מונמארטר פסל בדמותו של דוטיי, הגיבור הראשי של ספרו "חוצה הקירות".

רבות מיצירותיו עובדו לקולנוע ולטלוויזיה, ובהן "חוצה הקירות" (1950), "הסוסה הירוקה" (1959), "קלראמבאר" (1969) ו-"אוראנוס" (1990).

## ספריו שראו אור בעברית
* **הסוסה הירוקה**: רומן; מצרפתית: זאב זמירי, תל אביב: מ' מזרחי ('מועדון הספר הטוב'), 1960.
* **[[Q:אוראנוס (ספר)|אוראנוס]]**; תרגם מצרפתית: בני ציפר, תל אביב: עם עובד ('ספריה לעם'), תשמ"ט 1989.
* **משחקי תופסת**; מצרפתית: יעקוב חסון; ערכה: צביה גרנות, תל אביב: זמורה-ביתן, תשנ"ו 1996.
* "על פני פאריז" - סיפור קצר, נכלל בספרים **סיפורים צרפתים בני זמננו**, תרגם: מ. חצור, הוצאת צהר, 1957, וב**מקראה בספרות מודרנית**, תרגם: אהרן אמיר, זמורה ביתן מודן, 1979.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1902
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1967
David Bowie (אלבום, 1969)

***David Bowie*** הוא אלבום של המוזיקאי האנגלי דייוויד בואי משנת 1969. במקור יצא האלבום בממלכה המאוחדת בשם זה, ובארצות הברית בשם ***Man of Words/Man of Music***. בשנת 1972 יצא האלבום מחדש תחת השם ***Space Oddity***, כשם השיר "Space Oddity", אך החל מ-2009 הוא מופץ שוב בשמו המקורי. האלבום מתאפיין בשילוב סגנונות של פולק, רוק ורוק מתקדם - ובכך מדגיש את מיקומו הכרונולוגי של האלבום במכלול יצירתו של בואי - בין שנות ה-60 לשנות ה-70.

האלבום נחשב על פי רוב לאלבום הראשון של בואי, או האלבום המוערך והראוי הראשון שלו, בין היתר בשל רשימת הנגנים המכובדת שהשתתפה באלבום ובהם: נגן הבס הרבי פלאורס, הגיטריסט טין רנויק, ריק ווקמן וחבר להקת המודי בלוז ג'ון לודז'. כמו כן השתתפו באלבום שלושה שעבדו באותה העת עם אלטון ג'ון: המתופף טרי קוקס, נגן הצ'לו פול בקמסטר והמפיק גאס דאג'ון. באלבום זה נעשה שיתוף הפעולה הראשון בין בואי לבין טוני ויסקונטי שניגן באלבום על גיטרה בס, ובהמשך הפך למפיק אלבומיו המצליחים של בואי בשנות ה-70 ובעשור הראשון של המאה ה-21.

## הפקת האלבום
את כל שירי האלבום הפיק טוני ויסקונטי, למעט השיר שנבחר להיות הסינגל המוביל באלבום "Space Oddity", אותו הפנה ויסקונטי למפיק גאס דאג'ון. השיר שבמקור היה בעל אופי אקוסטי, הוקלט בליווי המכשיר האלקטרוני סטיילופון שהוא למעשה מעין אורגן-כיס. השיר נכתב בהשראת סרטו של סטנלי קובריק "2001: אודיסיאה בחלל", וכלל את דמותו של מייג'ור טום. בשנת 1980 שב בואי אל דמותו של מייג'ור טום, בשירו "Ashes to Ashes" שהופיע באלבום "".

## רשימת רצועות
# "Space Oddity"
# "Unwashed and Somewhat Slightly Dazed"
# "Don't Sit Down"
# "Letter to Hermione"
# "Cygnet Committee"
# "Janine"
# "An Occasional Dream"
# "Wild Eyed Boy From Freecloud"
# "God Knows I'm Good"
# "Memory of a Free Festival"

## משתתפים
* דייוויד בואי : גיטרה, אורגן, סטיילופון, שירה.
* מיק ווין : גיטרה בס, חצוצרה.
* ריק ווקמן : מלוטרון, קלידים.
* טים רנוויק : גיטרה, חליל, חלילית.
* קית' כריסמס : גיטרה אקוסטית.
* ג'ון לודז' : גיטרה בס.
* טוני ויסקונטי : בס, חליל, חלילית.
* הרבי פלאורס : בס.
* ג'ון קיימברידג' : תופים.
* טרי קוקס : תופים.
* פול באקמסטר : צ'לו.
* בני מרשל וחברים: קולות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי דייוויד בואי
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי גאס דאג'ון
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי טוני ויסקונטי
קטגוריה:אלבומי חברת וירג'ין רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת מרקורי רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת פרלופון
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת RCA רקורדס
ג'ון ויסקר

**ג'ון ויסקר** (באנגלית: **John Wisker**; 30 במאי 1846, האל, אנגליה - 18 בינואר 1884, מלבורן, אוסטרליה) היה שחמטאי אנגלי ועיתונאי. בשנות ה-70 של המאה ה-19 נמנה בין עשרת השחמטאים הטובים בעולם, והשני באנגליה, לאחר ג'וזף הנרי בלקברן.

ויסקר עבר ללונדון ככתב לעיתון **City Press** והתחבר עם הווארד סטאונטון. רמתו השחמטאית עלתה במהירות ובשנת 1870 זכה באליפות בריטניה בשחמט לאחר דו-קרב עם עמוס ברן ולפני האלוף הקודם ג'וזף הנרי בלקברן. בשנת 1872 ניצח ויסקר שוב באליפות בריטניה לאחר דו-קרב עם האלוף הבריטי הראשון, ססיל דה ור. לאחר תחרות זו אליפות בריטניה בשחמט לא התקיימה עד שנת 1904. ויסקר ערך את טורי השחמט בעיתונים **the Sporting Times ** ו **Land and Water**.

בין השנים 1872 ל-1876 ויסקר כיהן כמזכיר איגוד השחמט הבריטי וכעורך משותף לביטאון **Chess Player's Chronicle**. לאחר שלקה בשחפת היגר ויסקר לאוסטרליה בסתיו 1876 כדי לנסות ולשפר את מצבו הבריאותי. באוסטרליה כתב טור שחמט לעיתון **the Australasian**. בשנת 1884 מת ויסקר משחפת.

## התמודדויות

## קישורים חיצוניים

* מידע כללי

קטגוריה:שחמטאים אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנפטרו משחפת
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1846
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1884
נבחרת צרפת בכדורסל

**נבחרת צרפת בכדורסל** היא נבחרת הכדורסל הלאומית של צרפת. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הצרפתית. 

נבחרת צרפת נחשבת לאחת נבחרות הכדורסל הטובות באירופה ובעולם. נבחרת צרפת הגיעה שלוש פעמים לגמר אליפות אירופה בכדורסל בשנת 1949 בשנת 2011 ובשנת 2022. הנבחרת זכתה במדליית כסף באולימפיאדת לונדון (1948), באולימפיאדת סידני (2000), באולימפיאדת טוקיו 2020 ובאולימפיאדת פריז (2024).

באליפות אירופה בכדורסל שנערכה בסלובניה בשנת 2013 זכתה נבחרת צרפת לראשונה בתולדותיה בתואר האליפות, לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת ליטא 66-80. בשנת 2022 זכתה במדליית הכסף באליפות שהתקיימה בברלין, גרמניה לאחר הפסד בגמר לנבחרת ספרד 88-76.

בגביע העולם בכדורסל שנערך בספרד בשנת 2014 זכתה נבחרת צרפת לראשונה בתולדותיה במדליית ארד, לאחר ניצחון על נבחרת ליטא 93-95.בגביע העולם בכדורסל שנערך בסין בשנת 2019 זכתה נבחרת צרפת בפעם השנייה בתולדותיה במדליית הארד, לאחר שגברה 67:59 על נבחרת אוסטרליה.

## כל האולימפיאדות

## כל אליפויות העולם

## כל אליפויות אירופה

## סגל הנבחרת
סגל הנבחרת בטורניר יורובאסקט 2025 (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר):

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

צרפת
קטגוריה:צרפת: כדורסל
קטגוריה:נבחרות צרפת
ססיל דה ור

**ססיל דה ור** (באנגלית: **Cecil Valentine De Vere**; 14 בפברואר 1845, סקוטלנד – 9 בפברואר 1875, אנגליה) היה שחמטאי אנגלי-סקוטי. ניצח באליפות הרשמית הראשונה של בריטניה, בשנת 1866, בגיל 21.

## ביוגרפיה
דה ור שיחק שחמט ללא מאמץ ובצורה אלגנטית, ללא שהזדקק ללימוד תיאורית הפתיחות של השחמט; במובן זה דמה סגנון משחקו לזה של חוסה ראול קפבלנקה. עלייתו לצמרת השחמטאית הייתה מטאורית ובאופן דומה הייתה נפילתו ולכן הושווה לפול מורפי וכונה "מורפי האנגלי". כישרונו הטבעי הגדול למשחק היה מלווה בבטלנות. דה ור לקה בשחפת בשנת 1867 ולאחר מכן התמכר לאלכוהול. מרבית חייו שהה בלונדון אך בשנת 1874 עבר בעצת חבריו לטורקיי בדרום אנגליה, בתקווה להתאושש מהשחפת. שם מת דה ור, לפני שמלאו לו 30.

## ספר עליו

Owen Hindle & Bob Jones: The English Morphy? The life and games of Cecil De Vere, first British chess champion. Keverel Chess Books, Exmouth 2001. 


## קישורים חיצוניים

* דה ור, bidmonfa.com
* מאמר על דה ור,chesscenter.com
* מידע כללי

קטגוריה:שחמטאים בריטים
קטגוריה:שחמטאים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1845
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1875
לוט (מחוז)

**לוט** (צרפתית: **Lot**, אוקסיטנית: אולט, Òlt) הוא מחוז בצרפת הקרוי על שם הנהר לוט. מספרו במפת מחוזות צרפת הוא 46 והוא חלק מחבל מידי-פירנה שבדרום המדינה. בצרפת הוא מכונה לעיתים "ארץ הפלאות" (Terre des Merveilles), בשל אתרי החן הרבים הפזורים בו. בירתו, קאור, מכונה לעיתים "בירת הגסטרונומיה הצרפתית".

מחוז לוט הוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שהוקמו בצרפת אחרי המהפכה הצרפתית ב-4 במרץ 1790. ב-1808 הופרד חלק מהשטח הדרום-מזרחי של לוט מהמחוז להקמת מחוז טארן וגארון. במקור, מחוז לוט התמשך דרומה וכלל גם את העיר מונטובן (Montauban).

המחוז גובל במחוזות קורז, קנטל, טארן וגארון, לוט וגארון ודורדון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צרפת: מחוזות
קטגוריה:מידי פירנה
האלגוריתם של נייגל

**האלגוריתם של נייגל** (באנגלית: **Nagle Algorithm**) הוא אמצעי לשיפור יעילות ברשתות TCP/IP על ידי הפחתת מספר חבילות המידע הנשלחות ברשתות תקשורת. האלגוריתם הוצג במסמך *Congestion Control in IP/TCP Internetworks* (נגיש ב-) ונקרא על שם ממציאו ג'ון נייגל (John Nagle). הוא מאפשר את ייעול השימוש במשאבי רשת על ידי הימנעות מבעיה אותה הוא מכנה "בעיית החבילות הקטנות".
 
האלגוריתם נמצא בשימוש נרחב באימפלמנטציות TCP, אך יש מקרים שעדיף שלא יעבוד, לדוגמה באפליקציות WINDOWS שבהן יש תנועה של עכבר, המצריכה זמן תגובה קצר.

## בעיית החבילות הקטנות
הבעיה מתרחשת ביישומים השולחים מידע על גבי TCP בחבילות קטנות במיוחד, לעיתים קרובות בגודל של בייט בודד. היות שגודל הפתיח של חבילת TCP הוא 40 בתים (20 עבור פתיח ה-TCP ו-20 נוספים עבור פתיח ה-IP), החבילה הנשלחת היא בגודל של 41 בתים עבור בייט בודד של מידע יעיל - תקורה עצומה שמעמיסה מאוד על הרשת. בין הפרוטוקולים הנפוצים שבהם התופעה מתרחשת ניתן למנות את פרוטוקול Telnet, שבו כמעט כל הקלדה מיצרת בית אחד של מידע הנשלח מיידית.

## הפתרון
**האלגוריתם של נייגל** מייעל את התקשורת על ידי מיזוג מספר חבילות מידע קטנות המיועדות לשליחה לחבילה יחידה. וליתר דיוק, המידע היוצא נאגר כל עוד יש חבילה שנשלחה ועליה עדיין לא התקבל אישור (ACK) מהמקבל או עד אשר הצטברה כמות המידע המקסימלית שניתן לשלוח בחבילת מידע יחידה.

### האלגוריתם

 **if** there is new data to send
   **if** the window size >= MSS and available data is >= MSS
     send complete MSS segment now
   **else**
     **if** there is unconfirmed data still in the pipe
       enqueue data in the buffer until an acknowledge is received
     **else**
       send data immediately
     **end if**
   **end if**
 **end if**


כאשר MSS הוא גודל חבילת המידע המקסימלית שניתן לשלוח על גבי TCP.

האלגוריתם הוא חלק מ Transmission Control Protocol.

## ראו גם
* :קטגוריה:תקנים בתקשורת מחשבים
* :קטגוריה:פרוטוקולי אינטרנט
* :קטגוריה:פרוטוקולי ניתוב

קטגוריה:תקנים בתקשורת מחשבים
אדולף אלבין

**אדולף אלבין** (ברומנית: **Adolf Albin**; 4 בספטמבר 1848 – 1 בפברואר 1920) היה שחמטאי רומני וסופר שחמט. מוכר במיוחד בזכות הגמביט הנגדי הנושא את שמו וספר השחמט הראשון שנכתב בשפה הרומנית.

## ביוגרפיה
אלבין נולד בבוקרשט למשפחה אמידה ממוצא גרמני - אבותיו הגיעו מהמבורג לז'יטומיר באוקראינה ומשם עברה משפחתו לרומניה. לאחר שהשלים את לימודיו בווינה חזר לרומניה, שם ניהל את בית הדפוס **Frothier** בבוקרשט. בשלב מאוחר יותר בחייו חזר לווינה עם אשתו ושלושת ילדיו. הוא מת בגיל 72 בווינה.

## קריירת השחמט
אלבין למד לשחק בשנות העשרים לחייו ולא שיחק בתחרויות בינלאומיות עד לשנות הארבעים לחייו. תוצאתו הטובה ביותר הייתה בתחרות ניו-יורק בשנת 1893, כאשר סיים במקום השני עם 8.5/13 לאחר עמנואל לסקר שצבר 13/13, ולפני ג'קסון שוואלטר, הרי נלסון פילסבורי ואחרים. אלבין שיחק בתחרויות החזקות של הייסטינגס 1895 (8.5/21) ונירנברג 1896 (7/18). תוצאותיו בתחרויות לא היו יציבות, אך הוא ניצח במשחקים בודדים מול שחקנים חזקים מאוד, כולל נגד אלוף העולם בשחמט וילהלם שטייניץ בתחרות ניו-יורק בשנת 1894 ובתחרות נירנברג 1896.

אלבין חיבר את ספר השחמט הראשון ברומנית, **Amiculŭ Joculu de Scachu Teoreticu şi Practicu** שפורסם בבוקרשט בשנת 1872.

שמו של אלבין נקשר למספר הסתעפויות בפתיחה, ובפרט לגמביט הנגדי בגמביט המלכה. 1. ד4 ד5 2. ג4 ה5

העמדה לאחר 1. ד4 ד5 2. ג4 ה5

והתקפת אלבין בהגנה הצרפתית 1. ה4 ה6 2. ד4 ד5 3. פג3 פו6 4. רז5 רה7 5. ה5 פוד7 6. ח4. הסתעפות זו מכונה גם התקפת אלכין- שאטארד.

העמדה לאחר . ה4 ה6 2. ד4 ד5 3. פג3 פו6 4. רז5 רה7 5. ה5 פוד7 6. ח4

## התמודדויות

## ספר אודותיו

Adolf Albin, A Chess Master in Late Nineteenth Century America by Olimpiu G. Urcan 


## קישורים חיצוניים

 
* סטטיסטיקות על מד הכושר של אלבין, chessworld.net
* אלבין- המורה של אהרון נימצוביץ' ? , chessarch.com 
* מאמר על אלבין (חלק א'), chesscafe.com
* מאמר על אלבין (חלק ב'), chesscafe.com
* משחק מודרני בפתיחת אלבין, כולל קטע עליו, chessbase.com

קטגוריה:שחמטאים רומנים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט
קטגוריה:ילידי 1848
קטגוריה:נפטרים ב-1920
אדוונט

[ממוזער|עוזר-כומר בכנסייה [הכנסייה האפיסקופלית (ארצות הברית)|אפיסקופלית מדליק זר אדוונט (הנרות בצבע סגול, צבעה הליטורגי של העונה).]]
**אדוונט** (בלטינית: **Adventus**, לעיתים קרוי בעברית **תקופת הציפייה**) היא העונה החגיגית שלפני חג המולד, המצוינת במרבית הכנסיות המערביות, כולל הכנסייה הקתולית הרומית, הכנסייה האנגליקנית וחלק גדול מהפלגים הפרוטסטנטיים, אם כי לא בקרב האוונגליסטים ועוד כמה פלגים. לשיטת כמעט כל הכנסיות, תקופת האדוונט מתחילה ביום ראשון הרביעי שלפני חג המולד, ללא קשר למספר השבועות המדויק, ונמשכת עד ערב החג עצמו. הוא מהווה את פתיחת השנה הליטורגית בכנסיות המערביות. מקור המונח בלטינית במובן של "ביאה" או "הגעה". זהו תרגום המילה היוונית "פארוסיה" (παρουσία), הביאה השנייה. הציפייה היא משולשת: האירוע הפיזי של לידת ישו בבית לחם בעבר, קבלתו בלב המאמין בהווה, והציפייה לביאתו בשנית בעתיד. התקופה היא אחת משתי העונות החשובות של הלוח הליטורגי הנוצרי, יחד עם התענית שלפני הפסחא.

תקופת האדוונט מצוינת במסורות רבות לפי השיוך הכנסייתי והאזור הגאוגרפי. אצל לותרנים ואחרים נהוג להעניק לילדים "לוח שנה של תקופת האדוונט", ובאמצעותו הם יכולים לחשב את הימים שנותרו מ-1 בדצמבר עד חג המולד. בבית ובכנסייה רבים תולים זרים חגיגיים עם ארבעה נרות, שכל אחד מהם מודלק מדי יום ראשון עד תום העונה. הצבעים הליטורגיים (כלומר, הגוון המתחלף של מדי הכמורה, המפה על המזבח וקישוטים בתוך הכנסייה) הנהוגים בזמן האדוונט הם סגול או כחול. ישנן תפילות מיוחדות רבות לעונה, לפי נוהגי הכנסיות השונות, ומקראות מכתבי הקודש. מקהלות מתחילות לשיר מזמורים ברוח החג ברחובות. ישנן מסורות עממיות רבות שהתפתחו והתווספו לאדוונט, כמו גם תוספות חילוניות שהתקבעו, בהן עריכת קניות לחג, השמעת שירי חג המולד של הלהקות הפופולריות, והפקת סרטים ברוח משפחתית.

בכנסיות המזרחיות השונות נוהגים לצום ארבעים יום בטרם חג המולד, ואין מקבילה מדויקת לתקופת האדוונט. בעבר נהגו גם הקתולים המערביים לצום ולהתענות בתקופה זו, ויש שעדיין מקפידים על כך במועדים שונים, בהם ה-7 בדצמבר (ליל העיבור ללא חטא) וה-24 בדצמבר, ערב חג המולד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חג המולד
קטגוריה:תעניות בנצרות
קטגוריה:אירועים בחודש נובמבר
קטגוריה:אירועים בחודש דצמבר
1990 בספרות

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1990 ונוגעים לתחום הספרות.

## אירועים בולטים
* מוקמת עמותת הליקון וכתב העת באותו שם, בנושא שירה ישראלית חדשה
* סוכן המוסד לשעבר ויקטור אוסטרובסקי מפרסם את ספרו "By Way of Deception" ("בתחבולות תעשה לך מלחמה") על המוסד, אשר הפך לרב-מכר לאחר שמדינת ישראל ניסתה לנקוט באמצעים משפטיים למנוע פרסומו

## ספרים חדשים נבחרים
### סיפורת
160px|ממוזער|יוצא לאור הספר "פארק היורה"
* "הזדמנות אחרונה לראות", דאגלס אדמס
* "סודות אל. איי", ג'יימס אלרוי
* "Brazzaville Beach", ויליאם בויד
* "A Graveyard for Lunatics", ריי ברדבורי
* "Devices and Desires", פ.ד. ג'יימס
* "A Tenured Professor", ג'ון קנת גלבריית
* "The Bourne Ultimatum", רוברט לדלום
* "תפוס את שורטי", אלמור לנארד
* "Pilgrimage", ג'יימס מיצ'נר
* "התמים", איאן מקיואן
* "הספר השחור" ("Kara Kitap"), אורהאן פאמוק
* "Vineland", תומאס פינצ'ון
* "Eric", "Moving Pictures", טרי פראצ'ט
* "play dead", הרלן קובן
* "הבודהא מהפרברים", חניף קוריישי
* "סכנה ברורה ומיידית", טום קלנסי
* "קדיש לילד שלא נולד" ("Kaddis a meg nem született gyermekért"), אימרה קרטס
* "פארק היורה", מייקל קרייטון
* "Двойная фамилия" ("שם משפחה כפול"), דינה רובינה

### ספרות ושירה עברית
* בתיה גור, "מכביש הרעב שמאלה" (עיון)
* זרובבל גלעד, "מעיין גדעון" (אוטוביוגרפיה, לאחר מותו)
* שולמית לפיד, "מה משמח עכבישים", ו"רחם פנדקי"
* דבורה עומר, "חיות מספרות לי" ו"התרופה הטובה"
* יהודית קציר, "סוגרים את הים"
* יונדב קפלון, "אלמנט עברי" (שירה)
* מאיר שלו, "הכינה נחמה"

## נפטרו
170px|ממוזער|רואלד דאל
* 24 בפברואר – מלקולם פורבס, מוציא לאור
* 26 בספטמבר – אלברטו מורביה, סופר איטלקי
* 22 באוקטובר – לואי אלתוסר, פילוסוף צרפתי
* 23 בנובמבר – רואלד דאל, סופר בריטי
* ש. שלום, סופר ומתרגם עברי
* ע. הלל (הלל עומר), סופר ישראלי

## פרסים
* פרס נובל לספרות – אוקטביו פס (מקסיקו)
* פרס פוליצר –
** לספרות בדיונית: אוסקר היחואלוס על ספרו The Mambo Kings Play Songs of Love
** לשירה: צ'ארלס סימיק, "העולם אינו נגמר" (The World Doesn't End)
** לדרמה: אוגוסט וינטר, "The Piano Lesson"
* פרס ניומן – עמליה כהנא-כרמון
* פרס גונקור – ז`אן רואו על ספרו "שדות התהילה"
* פרס מאן בוקר – א.ס. ביאט על ספרה "Possession: A Romance"

## קישורים חיצוניים

*
שומר ראש

[ממוזער|250x250 פיקסלים|מאבטח [היחידה המטכ"לית לאבטחת בכירים]]
[שמאל|ממוזער|250px|שומרי ראשו של ה[מלך לואי ה-16]]
**שומר ראש** הוא שומר, איש ביטחון או סוכן ממשלתי אשר תפקידו לשמור על אדם - לרוב ידוע בציבור, בעל הון או דמות פוליטית חשובה - מפני תקיפה פיזית, חטיפה, התנקשות, אובדן מידע מסווג או כל איום אחר.

לרוב, דמויות ציבור ידועות, כמו ראשי מדינות ושרים, מאובטחים על ידי קבוצה של שומרי ראש מסוכנויות אבטחה או כוחות משטרה. במדינות שונות, שבהן מושל מנהיג צבאי או דיקטטור, שומרי הראש שלו עשויים להיות חלק מיחידות צבאיות מובחרות. אישי ציבור חשובים פחות, או בעלי סיכון קטן יותר לפגיעה, לרוב מלווים על ידי שומר ראש בודד שלעיתים משרת גם כנהג. במקרים רבים שומרי הראש מצוידים גם בכלי נשק (בדרך כלל אקדח או תת מקלע) ובאמצעי הגנה פיזיים כגון אפודי מגן ומכוניות משוריינות.

בישראל, הפוליטיקאים בדרגות הבכירות זכאים להגנת שומרי ראש מהמדינה. על ההגנה אחראי האגף לאבטחת אישים בשירות הביטחון הכללי, אשר ממנה לרוב לתפקיד בוגרי יחידות מובחרות בצבא ובמשטרה. בארצות הברית אחראי על אבטחת הבכירים השירות החשאי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אבטחה
קטגוריה:מקצועות
קטגוריה:נותני שירות
נבחרת גרמניה בכדורסל

**נבחרת גרמניה בכדורסל** היא נבחרת הכדורסל הלאומית של גרמניה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הגרמנית. 

נבחרת גרמניה היא אחת מנבחרות הכדורסל הטובות באירופה ובעולם. הנבחרת זכתה פעמיים באליפות אירופה בכדורסל (בשנת 1993 וב-2025), ופעם אחת באליפות העולם בכדורסל (2023), ולפיכך היא אלופת העולם המכהנת. לפני כן שיאה היה המקום השלישי (בשנת 2002).

נבחרת גרמניה היא היורשת של נבחרת מערב גרמניה בכדורסל שייצגה את גרמניה המערבית בשנים 1945 עד 1989, בהן גרמניה הייתה מחולקת.
נבחרת גרמניה המזרחית בכדורסל ייצגה את גרמניה המזרחית בשנים האלה, ונבחרת גרמניה לא נחשבת ליורשת שלה.
שתי הנבחרות, המערב והמזרח, לא הגיעו להישגים בולטים בשנים אלה, אם כי הנבחרת המערב גרמנית הצליחה יותר.

## כל האולימפיאדות

## כל אליפויות העולם

## כל אליפויות אירופה

## נבחרת מזרח גרמניה בכדורסל

נבחרת מזרח גרמניה בכדורסל נחשבה לנבחרת חלשה יחסית ומעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
הנבחרת השתתפה 5 פעמים באליפות אירופה בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום השישי באליפות שהתקיימה ב-1963.

## נבחרת מזרח גרמניה בכל אליפויות אירופה

## סגל הנבחרת
סגל הנבחרת בטורניר יורובאסקט 2025 (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר):

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

גרמניה
קטגוריה:גרמניה: כדורסל
קטגוריה:נבחרות גרמניה
מרקלוס הראשון

**מרקלוס הראשון** (בלטינית: **Marcellus I**; 6 בינואר 255 – 16 בינואר 309) היה האפיפיור ה-30 של הכנסייה הקתולית וכיהן 27 במאי 308 – 16 בינואר 309 כיורשו של מרקלינוס. ככל הנראה, קדם פרק זמן ארוך יחסית בין מותו של מרקלינוס ב-304 לבחירתו של מרקלוס כיורשו.

לא ידוע רבות על חייו. על פי הליבר פונטיפיקליס, הוא היה רומאי ופירוש שמו מעיד על כך, "המוקדש לאל מרס". בשנת 305, לאחר התפטרותו של דיוקלטיאנוס ועלייתו לשלטון של מקסימיאנוס באוקטובר שנה לאחר מכן, הנוצרים ברומא נהנו משקט יחסי. אולם, רק שנתיים לאחר מכן מונה מרקלוס לתפקיד האפיפיור.

ב-309 גורש מרומא על ידי מקסנטיוס בשל מחלוקות שעורר כשהחליט על חומרת הצעדים נגד נוצרים שנטשו את דתם תחת הרדיפות נגדם. הוא החל בשיקום הקהילה הנוצרית.

הוא מת ב-309 ויורשו היה אוסביוס. שרידיו קבורים תחת מקדש כנסיית סן מרצ'לו אל קורסו ברומא. יום חגו הוא 16 בינואר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-4
קטגוריה:נפטרים ב-309
לאריסה (כדורגל)

**פ.צ לאריסה** (ביוונית: **Αθλητική Ένωση Λάρισας**) היא קבוצת כדורגל יוונית, המייצגת את העיר לאריסה. הקבוצה משחקת בליגה העל היוונית.
## היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1964. הקבוצה זכתה באליפות אחת (בשנת 1988) ופעמיים בגביע היווני (בשנים 1985, 2007). כמו כן,  הקבוצה שיחקה במסגרות אירופאיות. בין הישגיה באירופה ניתן למנות את רבע גמר גביע המחזיקות בעונת 1984/85, כאשר הפסידה לדינמו מוסקבה ואת שלב הבתים של גביע אופ"א בעונת 2007/08.
בשנת 2009 שיחק בה בפעם הראשונה שחקן ישראלי אשר הוא שמעון אבו חצירא ששיחק בה עד לשנת 2011.
בסוף עונת  סיימה לאריסה במקום ה-15 בליגת העל היוונית וירדה לליגה היוונית השנייה. בסיום עונת 2015/16 עלתה חזרה לליגת העל היוונית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל יווניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1964
אלברט אלמוזנינו

** אלברט אלמוזנינו** (באנגלית: **Albert Almoznino**; 3 במרץ 1923 – 7 באפריל 2020) היה אמן ישראלי רב-תחומי (ציור, איור, ויטראז' וצלליות), שזכה לפרסום בינלאומי בשנים 1958–1975 כאשר הופיע עם אמנותו הייחודית לפני מיליוני אנשים באולם המוזיקה רדיו סיטי בניו יורק, באולם אולימפיה בפריז, בעיר השעשועים רינו בנבדה ובתוכנית הטלוויזיה האמריקאית של אד סאליבן.

## קורות חייו
אלמוזנינו נולד במוגדור, שבמרוקו, בן למזל (לבית כנפו) ואהרון אלמוזנינו. היה נצר למשפחת הרבנים כנפו, נכדו של הרב דוד כנפו, שהיה אב בית הדין של קהילת מוגדור. בילדותו נהרג אביו בתאונת דרכים. ב-1949 עלה לישראל עם אמו ואחותו, והתגייס לחטיבת הצנחנים. אחרי השירות בצה"ל למד במדרשה למורים לציור והופיע בתיאטרון בובות, עד שנבחר בשנת 1958 להופיע בתוכניתו של אד סאליבן, "המופע של אד סאליבן". הופיע גם בתוכנית "טונייט שואו" של ג'וני קרסון ובאולם "רדיו סיטי" בניו יורק. במקביל להופעותיו האמנותיות עבד במעבדה במכון ויצמן ברחובות, ממנה פרש לגמלאות בשנת 1988.

אלמוזנינו היה איטר יד ימינו, אך בבית הספר הוכרח לכתוב בידו הימנית וכך למד להשתמש בשתי ידיו. הוא כתב, צייר ועשה צלליות בשתי ידיו.

## אמנותו
אלברט אלמוזנינו נודע כאמן הצלליות היחיד בישראל והיה בעל שם עולמי.

הטלת צלליות היא אמנות ייחודית בישראל ומחוצה לה, אמנות זו הייתה נפוצה במאה ה-19. לצורך הצגת הצלליות נמתח נייר לבן על מסגרת ומאחוריו הוצבו נרות אחדים. האומן ישב בין הנרות למסך הלבן והראה לקהל צלליות של דמויות בפרופיל, גזורות מקרטון, שהצטיירו על גבי הנייר המואר מאחור.

אלמוזנינו החיה את האמנות העתיקה באמצעים פשוטים ביותר - פנס כיס, סדין לבן ושתי ידיו, שבהן בלבד יצר פרופילים של חיות, צמחים, רוכבי סוסים, וכן דמויות מפורסמות מהפוליטיקה האמריקאית והעולמית.

אלמוזנינו הצייר צבר ניסיון באמנותו, שכלל ופיתח אותה לרמה גבוהה וקירב אותה אל הקהל הרחב. אלמוזנינו התארח בתוכניות הטלוויזיה של אד סאליבן בארצות הברית בשנות ה-60 וזכה להתייחסות אוהדת מצד מבקרי תיאטרון בניו יורק טיימס. הוא השתתף ב"יזראלי מיוזיקל" בתיאטרון המפורסם "אולימפיה" בפריז. הופיע גם בדרום אפריקה. בישראל הוא התארח בתוכניות טלוויזיה ולקח חלק בקמפיין פרסום שלטי חוצות לבית הספר לבגרות ופסיכומטרי של יואל גבע, בו התנוססו הצלליות שלו.

בשנת 2000 יצא למכירה ספרו בגרסה העברית, "שעשועי צלליות", אותו צילם יהודה פינס. בדרך זו הוא קיווה לשמר אומנות ייחודית זו.

אלמוזנינו היה מוכר בישראל גם כצייר, והשתתף במספר תערוכות בראשון לציון, עיר מגוריו, בתל אביב ובאשדוד.

נפטר ב-7 באפריל 2020. הותיר אחריו אישה, שולה, בן ובת. התגורר בראשון לציון.

## ספרים
* אלברט אלמוזנינו, "שעשועי צלליות", 2000
*אשר כנפו, הפייטן השתקן ומספר הסיפורים, איורים: אלברט אלמוזנינו

## ראו גם
* תיאטרון צלליות

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות גני אסתר בראשון לציון
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:חיילי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:ראשון לציון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
נחושת (צבע)

הצבע **נחושת** הוא צבע בעל גוון חום אדמדם הקרוב ביותר לזה של המתכת נחושת.

התחושה החזותית המקושרת עם המתכת נחושת היא בוהק מתכתי. לא ניתן לחקות זאת על ידי משטח צבע פשוט, מכיוון שהבוהק המתכתי נובע מזוויות פגיעות האור על שטח המתכת. ולכן משתמשים באומנות בצבע מתכתי שלפחות מנצנץ כמו נחושת.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צבעים
קטגוריה:נחושת
פנינה זר

**פנינה זר** (**זילברשטין**) (18 בנובמבר 1930 – 8 בספטמבר 2005) הייתה סופרת ילדים ונוער ישראלית, המוכרת בזכות ספרה "לוחמים בלילה" על הקצין הבריטי אורד צ'ארלס וינגייט.

## ביוגרפיה
זר נולדה בתל אביב, ובה גדלה. סיימה את לימודיה בתיכון חדש. היא למדה טבע מיהושע מרגולין והייתה חובבת צפרות. זר הצטרפה לתנועת הנוער המחנות העולים ובמלחמת העצמאות התגייסה יחד עם חברי התנועה לפלמ"ח ושירתה בחטיבת יפתח (הגדוד השלישי).
לאחר המלחמה למדה בחוג לחינוך בסמינר הקיבוצים, בחוג לחינוך באוניברסיטת תל אביב ובבית הספר הגבוה להשתלמות מורים. לימדה בבתי ספר עממיים בקיבוץ חולתה, בשכונות עוני בדרום תל אביב ובגבעתיים.
אחד הפדגוגים שהשפיעו עליה היה א.ס. ניל, שהקים את בית הספר הפתוח הראשון בעולם, סאמרהיל.
זר עסקה באופן מתמיד ביצירת דרכים חדשות ומשחקיות שנועדו לקרב את תלמידיה לאהבת השפה העברית. אותן דרכים חדשות הקנו לה הצלחה רבה בכיתות שבהן לימדה ובעקבות כך הוזמנה על ידי משרד החינוך לכתוב תוכניות לימוד ולהדריך מורים.
בזכות אהבתה להוראה, חוש ההומור שלה והאמון שרחשה לתלמידיה, הייתה מורה אהובה.

## עבודתה הספרותית
סיפוריה הראשונים ראו אור בשנת 1953 בשבועון לילדים "הארץ שלנו". במשך מספר שנים ערכה בשבועון זה מדור בשם "הלל המדריך", שבו השיבה על שאלות הקוראים.
בשנת 1971 ראה אור בהוצאת עם עובד ספרה "אורד וינגייט הידיד הלוחם" (או כפי שנקרא מאוחר יותר, "לוחמים בלילה"), ביוגרפיה סיפורית של אורד וינגייט. בשנת 1972 זיכה אותה הספר בפרס למדן. הספר זכה להצלחה אדירה ופורסם במהדורות רבות.

## ספרה
* **אורד וינגייט – הידיד הלוחם**; רישומים ומעטפת מאת מילוא שור, תל אביב: עם עובד ('ספריית דן חסכן'), תשל"א.
** מהדורה חדשה: **לוחמים בלילה: סיפורו של אורד וינגייט**, ירושלים: יד יצחק בן-צבי ('סדרת ראשונים בארץ'), תשנ"ב 1992.

## קישורים חיצוניים

* פנינה זר באתר "ים הספר"
* "לוחמים בלילה" באתר עם עובד

ביקורות על ספרה:
* 

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:זוכות פרס למדן
קטגוריה:זוכי פרס למדן
קטגוריה:בוגרות תיכון חדש
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:בוגרות סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בוגרי סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:בוגרות המחנות העולים
קטגוריה:בוגרי המחנות העולים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2005
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
פלאסיו דה דפורטס דה לה קומונידד דה מדריד

**פלאסיו דה דפורטס דה לה קומונידד דה מדריד** ("ארמון הספורט של קהילת מדריד") הוא היכל ספורט במדריד שבספרד. ההיכל בעל קיבולת מקסימלית של 18,000 מקומות ישיבה והוא משמש לתחרויות ספורט (בעיקר כדורסל), הופעות ואירועים שונים. שמו המסחרי החל מחודש ינואר 2025 הוא **Movistar Arena**.

## היסטוריה
ימין|ממוזער|200px|ההיכל מבפנים
ההיכל המקורי, שהוקם בסוף שנות ה-50 באזור ששימש בעבר כזירה למלחמות שוורים, נפתח בשנת 1960. במשך השנים נערכו בו אירועי ספורט שונים ובהם אליפות העולם בכדורסל ב-1986, בה ניצחה נבחרת ארצות הברית בגמר את נבחרת ברית המועצות 87:85. האולם שימש כאולם הביתי של ריאל מדריד מ-1986 עד 1998 ושל אסטודיאנטס מ-1998 עד שנת 2001, אז נהרס עקב שרפה.

בשנים 2002–2005 נבנה ההיכל מחדש כהיכל מודרני ומפואר בעלות 124 מיליון אירו. ההיכל המחודש היה בין 6 האולמות שאירחו את אליפות אירופה בכדורסל 2007. שם התקיימו כל שלבי הנוק-אאוט של האליפות, כולל משחק הגמר שהסתיים בניצחונה של נבחרת רוסיה בהדרכת המאמן הישראלי דייוויד בלאט 60–59 על נבחרת ספרד.

ב-2–4 במאי 2008 נערכו באולם משחקי פיינל פור היורוליג. במשחק הגמר גברה צסק"א מוסקבה על מכבי תל אביב בתוצאה 91–77.

בשנת 2014 נערכה תחרות גביע העולם בכדורסל. במשחק הגמר גברה נבחרת ארצות הברית על נבחרת סרביה בתוצאה 129–92. ב-17 במאי 2014 שוב נערכו באולם משחקי הפיינל פור של היורוליג לעונת , לאחר 7 שנים, ובהם ריאל מדריד ניצחה את אולימפיאקוס בתוצאה 78–59.

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:אולמות כדורסל בספרד
קטגוריה:מדריד: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:ריאל מדריד (כדורסל)
נבחרת גביע דייוויס של איטליה

**נבחרת גביע דייוויס של איטליה ** היא נבחרת טניס הגברים הלאומית של איטליה המשחקת בבית העליון של גביע דייוויס העולמי-שנתי. הנבחרת מורכבת מבכירי הטניסאים האיטלקים.

שיאה של נבחרת גביע דייוויס של איטליה היה הזכייה בטורניר (1976). בהמשך היא ניצחה ב-2023 ו-2024

איטליה משחקת בגביע דייוויס משנת 1922. נכון לשנת 2017 היא שיחקה ב-246 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה ב-161. ניקולה פייטרנג'לי הוא השחקן בעל מספר ההשתתפויות הבינלאומיות הגדול ביותר, 164 בסך הכול, והוא גם השחקן בעל שיא הניצחונות במשחקים, 120 משחקים.

בשנת 2003 נשרה איטליה לבית 2, דרג הטניס השלישי בחשיבותו, אף איטליה חזרה כעבור שנה לבית א'.

בשנת 2009 הייתה איטליה קרובה לחזור לבית העליון היא הצליחה להעפיל למפגש על החזרה לבית העליון אך היא נוצחה בידי שווייץ בביתה. בשנת 2011 היא חזרה לבית העליון. 

איטליה משחקת בצבעים כחול ולבן.

## קישורים חיצוניים

* דף הנבחרת מאתר גביע דייוויס
## הערות שוליים

איטליה
טניס
קטגוריה:איטליה: טניס
מיישר זרם

**מיישר זרם** הוא מעגל חשמלי או רכיב אלקטרוני שתפקידו להפוך זרם חילופין לזרם ישר.

הייצור, ההפצה והצריכה של אנרגיה חשמלית מתבצע בזרם חילופין ואילו רוב הרכיבים האלקטרונים האקטיביים כמו טרנזיסטורים או מעגלים משולבים במכשירים שונים פועלים בזרם ישר. כאשר ישנה מערכת חשמלית או מכשיר חשמלי הניזון מזרם ישר, ממירים לזרם ישר את זרם החילופין שמתקבל מרשת החשמל באמצעות מיישר הזרם. רכיבים מיישרי זרם הם חלק חשוב בספקי כוח ומטעני הסוללות של רוב המכשירים האלקטרוניים.

מיישרי זרם משתתפים גם בהמרה של רמת DC מסוימת לרמת DC אחרת. אחת השיטות לבצע המרת DC/DC היא על ידי המרה ל-AC, שינוי עוצמה באמצעות שנאי, והמרה חזרה ל-DC באמצעות המיישר.
שימוש נוסף הוא לפענוח של שיטות אפנון שונות במקלטי רדיו.
ישנן טכנולוגיות רבות למימוש מיישרי זרם, ביניהן אלקטרומכניקה, אלקטרוכימיה ואלקטרוניקה.

## סוגי מיישרים אלקטרוניים
* דיודה
* גשר דיודות
* מיישר חצי גל
* מיישר גל מלא

## ראו גם
* מהפך - ממיר מ-DC ל-AC
* ממירי זרם ישר ממותגים - מעגל הממיר מקור של זרם ישר מרמת מתח אחת לאחרת

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ממירי מתח וזרם
קטגוריה:מכשירי חשמל: רכיבים
בית הכנסת שער השמים (קהיר)

[שמאל|ממוזער|250px|שיפוצים בבית הכנסת שער השמים, אוגוסט 2007. עיטורי עצי ה[דקליים|דקל על הקיר הם סמל מקובל ליהדות מצרים.]]
**שער השמים** הוא בית הכנסת הראשי בקהיר. בית כנסת זה הוא היחיד בקהיר שפעיל באופן רשמי, ובחלק מהשבתות והחגים נערכות בו תפילות. בעבר נודע בקרב יהודי קהיר כ-Grand Temple Chaar Hachamaïm, ובמיוחד כ"בית כנסת אסמאעיליה" Temple Ismailiyeh (האזור של קהיר שבו הוא נמצא) או משנות ה-1940 הוא מוכר בשם "בית כנסת עאדלי" (לפי רחוב עאדלי שבו הוא נמצא). בית הכנסת הוא בית כנסת ספרדי. הוא ממוקם ברחוב עדלי 17, לא רחוק ממרכז העיר.

## היסטוריה
הוא הוקם בשנת 1905, מכספי תרומות שגויסו הן בקרב יהודים ספרדים, והן בקרב יהודים אשכנזים. בתקופה זו היו באזור הרבה חנויות ובתי עסק בבעלותם של יהודים אמידים. מבנה בית הכנסת תוכנן על ידי מוריס יוסף כטאווי, ונבנה על ידי האוסטרי אדוארד מטאסק. סגנון הבניה של המבנה משלב אלמנטים יהודיים, עות'מאניים, ומצריים-פרעוניים. נטען כי הרב עובדיה יוסף, ששימש בסוף שנות הארבעים כרב בפורט סעיד, קיים במקום תפילות. מאחורי בית הכנסת נמצא ביתו של אחד התורמים הראשיים לבנייתו, נסים מוסרי, בית שהפך לימים למוזיאון לאמנות מודרנית של מצרים.
לפי תיאור על ידי אחד מבני הקהילה, שמעון ענתבי, בזכרונותיו:

בשנת 1980 עבר בית הכנסת שיקום בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים ובמימון מנסים גאון והקהילה היהודית הספרדית בז'נבה. מאז שנת 1996, המבנה מוכרז כמונומנט זיכרון על ידי רשות העתיקות המצרית. בשנות ה-2000 זכה בית הכנסת לשיפוץ נוסף. כיום משטרת קהיר דואגת לאבטחת המבנה. חלק גדול מתחזוקת הבניין מבוססת על תרומות לקהילת יהודי קהיר.

## ספריית מורשת יהדות מצרים
בשנת 1989 נחנכה בבית הכנסת ספריית מורשת יהדות מצרים, ביוזמת המרכז האקדמי הישראלי בקהיר והקהילה היהודית, בשיתוף רשות העתיקות המצרית, ובמימון גורמים יהודים שונים. בספרייה כ-9,500 ספרים שנאספו מבתים ומבני ציבור של הקהילה. מרבית הספרים בתחומי הקבלה, ההלכה וההיסטוריה והמורשת של יהדות ארצות ערב. ספריות יהודיות נוספות קיימות גם בבית הכנסת בן עזרא בקהיר העתיקה, וברבנות הקראית ברובע עבאסיה.

## לקריאה נוספת
* יורם מיטל, '''אתרים יהודיים במצרים''', הוצאת מכון בן צבי, ירושלים, תשנ"ה.

* El Nabawi Gabr Serag, **The Shaar HaShamayim Synagogue**, translated and edited by Carmen Weinstein.


## קישורים חיצוניים

* גלריית תמונות של בית הכנסת ואירועים שהתקיימו בו באתר האגודה למחקר ולהפצת מורשת יהדות מצרים
* תמונה ופרטים נוספים - מפי כרמן ויינשטיין ואחרים
* "המאחז האחרון של יהודי מצרים": כתבה מהעיתון לוס אנג'לס טיימס באתר האגודה למחקר ולהפצת מורשת יהדות מצרים 
* בית כנסת שער השמיים בעיתון קאירו טיימס
* אליעוז ענתבי-חפר - "משפחת ענתבי ובניה במצרים - היסטוריה, סיפורים וזכרונות" 
* 

## הערות שוליים

שער השמים (קהיר)
שער השמים (קהיר)
הרפתקאות גדולות בארכיאולוגיה

**הרפתקאות גדולות בארכיאולוגיה** הוא מקבץ סיפורי תגליות ארכאולוגיות בעריכת רוברט סילברברג אשר יצא לאור בעברית בשנת 1967 בהוצאת ספרים אחיאסף, 320 עמודים בכריכה קשה.

הספר יצא לאור לראשונה בהוצאת The Dial Press New-York בשנת 1964 והכיל עשרה סיפורים.

ספר זה פותח בהקדמה בת שישה עמודים מאת העורך ומכיל 13 פרקים:
* **בתוך ה[[פירמידה (מבנה)|פירמידה]]** - מאת ג'ובאני בלצוני
* **כל ימי חפרתי** - מאת פלינדרס פיטרי
* **קברו של [[תות ענח' אמון]]** - מאת הווארד קארטר
* **גילוי [[נינוה]]** - מאת אוסטן הנרי לייארד
* **מכשלה ב[[ניפור]]** - מאת היו הילפרכט
* **גילויה של [[בבל]] מחדש** - מאת ר. קולדווי
* **עירו של [[אברהם אבינו]]** - מאת לאונרד וולי
* **חשיפת [[טרויה]]** - מאת היינריך שלימאן
* **חוקר קונה עיר** - מאת ג'ון לויד סטיבנס
* **אל תוך באר הקדושה** - מאת א. הרברט תומפסון
* **ראשוני האדם ב[[ארץ ישראל]]** - מאת גאליה קורנפלד
* ** [[המגילות הגנוזות]] ** של כת מדבר יהודה (קומראן) - מאת גאליה קורנפלד
* **מכתבי [[בר כוכבא]] מואדי מרבעאת** - מאת גאליה קורנפלד
ההוצאה בארץ הוסיפה את הפרקים הדנים בתגליות ארכאולוגיות בארץ ישראל, החל מגילוי שלדי האדם הקדמון הפרה-היסטורי במערות הכרמל, הסיפור המרתק של המגילות הגנוזות - כיצד נתגלו וכיצד נרכשו, וכלה בתגליות הארכאולוגיות החדישות ביותר: גילוי מכתבי בר כוכבא ושלדי לוחמיו במערות מורבעת.

קטגוריה:ספרי ארכאולוגיה
קטגוריה:ספרי היסטוריה
קטגוריה:ספרי רוברט סילברברג
קטגוריה:ספרי הוצאת אחיאסף
אקלים שירות

**אקלים שירות** (באנגלית: **Service climate**) הוא סוג של אקלים ארגוני הבנוי מתפיסות משותפות של עובדי הארגון באשר לתהליכים, נהלים, נורמות והתנהגויות המצופים מהם בהקשר של שירות איכותי ללקוח. ההתנהגויות האלו ייתפסו על ידי העובדים כהתנהגויות הרצויות על ידי הממונים או כהתנהגויות שעבורן העובדים יקבלו תגמול.

אם קיימת תפיסה בקרב העובדים שטיב השירות ללקוח חשוב להנהלה, או שהם מתוגמלים עבור נתינת שרות איכותי, אלו תורמים לחיזוק אקלים השירות. תפיסת המנהל באשר לאקלים השירות מתקשרת גם למאפיינים נוספים כמו תפיסת הלקוח את המותג של הארגון ונכונות לשלם מחיר גבוה יותר. אקלים השירות היא תופעה מצרפית הנבנית מתפיסות משותפות של עובדי הארגון. אקלים זה נבנה לאור תפיסות ארגוניות המתמקדות בשירות ללקוח. הדרך בה נותני השירות (עובדים הנמצאים במגע עם לקוחות) תופסים את האקלים הארגוני בארגון בו הם נמצאים, קשורה לתפיסת הלקוחות את טיב השירות של אותו ארגון.

## חשיבות אקלים השירות
מחקרים הראו ששירות איכותי גורם **לנאמנות לקוחות** ושמירתם כלקוחות הארגון ובכך תורם להגדלת רווחי הארגון.  

## מנבאים לאקלים השירות
מחקרים מאשרים את הקשר החיובי ויכולת החיזוי של משאבי הארגון על אקלים השירות. כמו כן, נמצא שקשר זה מתווך בצורה מלאה על ידי המחויבות לארגון ברמת הקבוצה. לכן, ברמת צוותי עבודה, המחויבות תורמת לשיפור אקלים השירות בצוות.

כמו כן, המחקר מראה שכאשר עובדים בצוות-עבודה, אותם העובדים תופסים את משאבי הארגון כזמינים (הדרכה, טכנולוגיה, חופש פעולה) וככאלה שמסירים מכשולים בעבודה. בתמורה הם מרגישים מחויבות גבוהה יותר למקום העבודה. כתוצאה מכך, נוצר גם אקלים שירות טוב יותר. עבודה בארגון שמקדם את טובת הלקוחות יוצר השפעה רבה על המחויבות הקבוצתית (לדוגמה, חברי צוות העבודה פועלים ביתר נמרצות, התמדה, מסירות ונחישות לבצע את משימותיהם).
הקשר בין אקלים השירות לבין נאמנות לקוחות הוא קשר דו-כיווני. הממצאים מראים שככל שאקלים השירות חזק יותר, כך גדלה נאמנות הלקוחות (הקשר מתווך בחלקו על ידי טיב הביצוע). גם הכיוון השני מתקיים. כלומר, ככל שנאמנות הלקוחות גבוהה יותר, כך עולה אקלים השירות. .

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים
Linking Service Climate and Customer Perceptions of Service Quality: Test of a Causal Model
קטגוריה:משאבי אנוש