open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ראס אל-עין (הגליל)

**ראס אל-עין** (בערבית: **راس العين**) הוא כפר בדואי־ערבי בגליל במחוז הצפון שבישראל, ממזרח לעיר כרמיאל, בתחומי המועצה האזורית משגב. הכפר הוכר ב־1996 על-ידי הרשויות. פירוש שמו בשפה הערבית הוא "ראש המעיין". רוב תושבי הכפר הם בדואים־מוסלמים (כ־56%), בני חמולת סֻעָאד (سعاد); לצד מיעוט משמעותי של  הם ערבים־נוצרים (כ־44%), נצר לשושלת ניקולא (نيقولا). על־פי הלמ"ס, נכון לסוף 2022, התגוררו בכפר זה 412 תושבים.

כיום ממוקם הכפר על כביש 804, כשהיישוב הקהילתי כמון נמצא כקילומטר ממערב, כפר ראמה נמצא כשני ק"מ מצפון, וכפר סלאמה נמצא כ־2.5 ק"מ מדרום.

## גאוגרפיה
ממוזער|שלטי הכוונה תלת־לשוניים לכפר ראס אל עין
הכפר ממוקם בגליל העליון, בגובה של כ־221 מטרים מעל פני הים.

סמוך לכפר מצוי נחל צלמון, ובו מסלול טיולים העובר בין עצים עתיקים, טחנות עתיקות ואגני מים זורמים. קרן קיימת לישראל בשיתוף עם המועצה האזורית משגב, יזמו פעילויות חינוכיות ואקולוגיות לילדי הכפר, למען טיפוח שבילים בשמורות הטבע השוכנות למרגלותיו של הר כמון.

## דמוגרפיה

## ראו גם
* ערביי ארץ ישראל
* הגליל
** הגליל העליון
* ערביי ישראל
* מועצה אזורית משגב
* נפת עכו במחוז הצפון (שבמדינת ישראל)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1996
קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
קטגוריה:יישובים ערביים-נוצריים בישראל
קטגוריה:הגליל: יישובים
רקפת (יישוב)

טקסט=יהלי נפל בעזה כמפקד טנק |ממוזער|דרך האבנים לזכר יהל גזית שנפל במלחמת חרבות ברזל
**רַקֶּפֶת** הוא יישוב קהילתי בגליל התחתון בתחומי המועצה האזורית משגב. גובה היישוב הוא כ-340 מטרים מעל פני הים. היישוב נמצא בקרבת העיר סח'נין, ובסמוך אליו נמצאים המרכז האזורי בו מצויים המועצה האזורית, מרכז הספורט, מועדון כפרי משגב, המרכז לטיפוח יזמות, בתי הספר, יער שגב ועוד.

## היסטוריה
ממוזער|צומת הרחובות אלה ואלון ברקפת מבט לכיוון צפון
היישוב החל את דרכו בשנת 1981 כמושב שיתופי ובאוגוסט 1989, עם הפרטת אמצעי היצור, הפך המושב ליישוב קהילתי. מקור שם היישוב הוא פרח הבר שנפוץ מאוד באזור. נכון ל-2018, מתגוררות ביישוב כ-220 משפחות, להן למעלה מ-300 ילדים. כאשר היישוב יסיים את התפתחותו צפויות להיות בו כ-350 משפחות. היישוב נמצא כ-29 ק"מ מחיפה, 21 ק"מ מקרית מוצקין, 15 ק"מ מכרמיאל ו-20 ק"מ מעכו.

## צמחייה
ברקפת ישנן שלוש גבעות, עליהן צומחים צמחים חד-שנתיים ורב שנתיים כגון רקפות, כלניות, סחלבים פרפרניים, דבורניות, אצבעוניות, סתווניות, בני חצב יקינתוניים, צהרון מצוי, דודאיים, צבעונים, נוריות, אדמומיות, כרמליות, נורית אסיה, צמחי חורש נפוצים, תלתן תריסני, בוצין מפורץ, טופח, דם-המכבים האדום, פרגים, סייפנים, תגיות, ולנסיה, לוף ועוד.

## ניהול היישוב
היישוב בעל מבנה של אגודה שיתופית להתיישבות קהילתית, שהקהילה בו מנהלת ואחראית לרוב פעילויותיה. האספה הכללית היא הגוף העליון באגודה המונה את כל החברים באגודה. האספה הכללית מתכנסת על פי דרישת ועד ההנהלה או ועדת הביקורת, ודנה בנושאים אשר על סדר היום. האספה הכללית בוחרת את ועד ההנהלה, הוועדות השונות ומאשרת את תקציב האגודה.

ועד הנהלה אחראי על ניהול היישוב בפועל. לשם כך נעזר במספר ועדות משנה כגון ועדת ביקורת, ועדת קליטה, ועדת נוער, ועדת תרבות, ועדת בינוי וגינון, ועדת חיילים ועוד. כל הוועדות מורכבות ממתנדבים.

האגודה מעסיקה מספר עובדים בשכר: שתי מזכירות היישוב, רכז נוער, מנהלת מערכת החינוך וקבלנים שונים.

תקציב האגודה מאושר על ידי האספה הכללית ועל פיו נקבעים גובה מיסי החבר החודשיים.

ביישוב התקיים בעבר "כפר נופש רקפת", אשר פעל במתכונת מלאה והציע חדרי אירוח, בריכת שחייה ומסעדה. לאחר שהסתיים הזיכיון להפעלת האתר הוא חדל לפעול. כיום שוכרות משפחות את בתי כפר הנופש, בעת שיפוץ בתיהן הקבועים או לטווח ארוך. בנוסף ליד האתר ישנה מכולת, אשר הייתה פתוחה שבעה ימים בשבוע, לאחר סגירת כפר הנופש, המכולת נסגרה בשבת. במבני כפר הנופש לשעבר פועל גן אנתרופוסופי. ביישוב קהילה מפותחת, המציינת יחדיו אירועים וחגים בלוח השנה העברי. בנוסף מתקיימות חגיגות סוף הקיץ לכבוד הילדים העולים לכתה א', ובספטמבר או אוקטובר מתקיים חג המעלות מטעם תנועת הנוער הנוער העובד והלומד הפועלת ביישוב.

## גלריה

## קישורים חיצוניים

*רקפת באתר הרשות לפיתוח הגליל
*אתר היישוב רקפת
*אינדקס העסקים של רקפת
*אודות רקפת - רקפת יישוב קהילתי בצפון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1981
קטגוריה:תוכנית המצפים
סלאמה (הגליל)

**סלאמה** (בערבית: **سلامة**) הוא יישוב בדואי בגליל המערבי השייך למועצה אזורית משגב והיישוב הגדול במועצה. הכפר הוכר על ידי מדינת ישראל בשנת 1976. הכפר מצוי בסמוך לנחל צלמון, שבו עובר מסלול טיולים העובר ליד עצים עתיקים, טחנות קמח עתיקות, ומים זורמים. בסלאמה מתגוררים כ-3,500 תושבים (נכון לשנת 2022).

משערים כי הכפר סלאמה מצוי במקומו של היישוב הקדום צלמון אשר מופיע גם כ

בימי האמיר דאהר אל עומר, הכפר היה מיושב באוכלוסייה דרוזית. בעקבות סכסוך בינם לבין תושבי עראבה הסמוכה על רקע רצונו של ראש הכפר לשאת אישה מבנות עראבה. האמיר דאהר אל עומר תקף את הכפר ותושביו הדרוזים נמלטו ממנו. רובם למע'אר הסמוכה וחלקם הרחיקו לכפר בענה. שם נטמעו באוכלוסייה המוסלמית. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

250px|ממוזער|ימין|השכונה הצפונית בכפר סלאמה, סמוך לנחל צלמון, ומטעי הזיתים שלידה

קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1976
קטגוריה:מועצה אזורית משגב
שורשים (יישוב קהילתי)

**שורשים (שָׁרָשִׁים)** הוא יישוב קהילתי בגליל התחתון בתחומי המועצה האזורית משגב בקרבת העיר כרמיאל. היישוב הוא בעל זיקה לתנועה המסורתית.

היישוב שוכן בגובה 180 מטר מעל פני הים על שלוחה דרומית מזרחית של הר גילון.

## היסטוריה
בשנת 1976 נוסד גרעין "סוף מערב" בקליפורניה. בנובמבר 1977 אישרה ועדת השרים לענייני התיישבות הקמת כפר תעשייה עבור הגרעין, אולם טרם נמצא אז מיקום ליישוב. בראשית 1979 היו בגרעין 12 משפחות שהיו עדיין בקליפורניה. הוקמה אז שלוחה נוספת של הגרעין בניו יורק לגיוס חברים נוספים. עם עלייתו ארצה, שכן הגרעין במחנה זמני במושב שכניה.

בנובמבר 1985 עלה הגרעין על הקרקע באתר שורשים. בראשית דרכו היה שורשים מושב שיתופי שבו הוקמו מספר מפעלים שיתופיים. בשנת 1992/3 החליטו חברי המושב לפרק את המושב השיתופי. העסקים המשותפים עברו לידי אותם חברי מושב שהפעילו אותם. בתי המושב נרכשו על ידי התושבים והיישוב הפך ליישוב קהילתי.

ביולי 2025, במהלך מלחמת חרבות ברזל, נפל בן היישוב סרן רעי בירן, מפקד בסיירת גולני.

## אוכלוסייה
ממוזער|230px|פרגולת הישוב

ביישוב חיות 165 משפחות ובהן 504 תושבים. 

היישוב הוא בעל זיקה ל וחיים בו יחד חילונים ודתיים. בית הכנסת ביישוב הוא קונסרבטיבי וגברים ונשים מתפללים בו יחד. בצד בית הכנסת הקונסרבטיבי הוקם גם בית כנסת אורתודוקסי. הרב רענן מלק החל לכהן כרב הקהילה במאי 2019.

ביישוב פועלים 2 גנים: פעוטון וגן רב גילאי כולל גן חובה. עד שנת 2017 פעלה ביישוב תנועת הנוער נוע”ם, וב-2017 הוחלפה בתנועת הנוער האיחוד החקלאי.

## פינות ביישוב
ממוזער|230px|מצפור תומר לזכרו של תומר מטס

בצדו המערבי של היישוב בטיילת המערבית, הוקם בשנת 2004 "מצפור תומר" לזכרו של תומר מטס, בן היישוב שנהרג בעת טיול בנגב כשהוא בן 20. מהמצפור אפשר להשקיף על העיר חיפה ועל היישובים הסובבים את שורשים.

## קישורים חיצוניים

* 
* שורשים, באתר הרשות לפיתוח הגליל
* סיפור הקמת היישוב, ריאיון ערוך עם אחדים מהמקימים
* מצפור תומר, באתר יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1985
קטגוריה:תוכנית המצפים
רקפת (פירושונים)

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לנשים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בצמחים
שכניה

**שְׁכַנְיָה** הוא יישוב קהילתי בגליל המערבי בתחומי המועצה האזורית משגב.

## היסטוריית היישוב
היישוב הוקם על ידי גרעין של אנשי תנועת הנוער "מצדה" מארצות הברית שהתגבשו באופן זמני בשבי ציון בשנת 1975. משם עברו למחנה הזמני בעצמון-שגב.בדצמבר 1976 פורסם שהיישוב יוקם בקרוב ושהשטח להקמת היישוב כבר אותר. היישוב הוקם על ידי סולל בונה. בראשית 1979 פורסם שבמחנה הזמני 15 נפשות חברי הגרעין ושיישוב הקבע בהליכי בנייה מתקדמים. היישוב עלה לקרקע בשנת 1980, כחלק מתוכנית המצפים בגליל. היישוב שוכן על רכס ממזרח ומעל הכפר כאבול (כָּבוּל המקראית), בו ישבו בתקופת המשנה והתלמוד מספר חכמים, ובהם רבי זכאי דכבול, וכן בני משמר הכהנים שְׁכַנְיָה, ומכאן השם שנבחר לו.

בשכניה מתגוררות כיום 195 משפחות, כאשר מספר המשפחות המתוכנן בפיתוח סופי הוא 250. היישוב התחיל את דרכו כאגודה חקלאית שיתופית שחלק מחבריו הסתמך לפרנסתו על חקלאות מקומית כדוגמת חממות וכו'. עם הזמן הפך ליישוב קהילתי ובהרחבות האחרונות נמנות המשפחות המצטרפות בעיקר עם בעלי המקצועות החופשיים.

ליד היישוב שכניה הוקמה בשנת 2004 טיילת באורך של כ-800 מטרים. כיום הטיילת מגיעה מהקצה הנמוך של ההר (כביש 7933) ועד ליישוב מנוף.

שכניה נמצאת על פסגתו של רכס הר שכניה (460 מטר מעל פני הים) וביום בהיר ניתן לראות ממנו את כל אזור הצפון מרמת הגולן ועד ראש הנקרה. מתחת לטיילת נמצאת גם מערת עטלפים. בטיילת יש אתר זיכרון לשומר ישראל בן זאב שנרצח על ידי ערבים ב-1938 וגופתו נתגלתה ב-1990 במערה באזור שכניה.

## אקלים
על הר שכניה, בצמוד ליישוב שכניה, נמצאים היישובים קורנית ומנוף. היישוב צופה על הים התיכון וחיפה ממערב, ועל יישובי משגב האחרים וכרמיאל בשאר הכיוונים. ההר מכוסה בחורש ים תיכוני צפוף של קטלבים מצויים, אלונים מצויים ואלה ארץ-ישראלית. מזג האוויר בשכניה אופייני לגובהו (460 מטר) והוא קריר יותר ולח פחות מיישובי מישור החוף הסמוכים. על הר שכניה צומח סחלב נדיר בשם רצועית הגליל. ישנם מספר פרטים של הסחלב ולאחרונה מתקיימים בשכניה טיולים לאיתור ומיפוי הצמח הנדיר.

## פנאי
באזור התעשייה של היישוב נבנה זו חרקים (גן חיות לחרקים וזוחלים),
בין רחובות היישוב אפשר לפגוש שטחי נוי מטופחים, מגרש כדורסל וגני שעשועים שאחד מהם הוא "הגן של נועם" שנבנה בשנת 2016 לזכרה של חיילת מהישוב שנפטרה בטיול בזמן הצבא.

## קישורים חיצוניים

* שכניה, אתר הבית של היישוב
* שכניה באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 
*  אבשלום קור, באופן מילולי במלחמה: קיבוץ מלכיה בקו האש, גלי צה"ל, 16 בינואר 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1980
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:מועצה אזורית משגב
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
קטגוריה:תוכנית המצפים
תובל

**תּוּבַל** הוא קיבוץ בגליל המערבי בתחומי המועצה האזורית משגב. הוא קרוי על שם תובל קין, בנו של למך, מצאצאי קין בן אדם.

## היסטוריה
העבודות להקמת המקום החלו בשנת 1978 והוא הוקם מיד כיישוב קבע עם בתים מבנייה קשה. הוא אוכלס בפברואר 1980 על ידי גרעין נח"ל, בגלל קשיים בגיבוש הגרעין המיישב. באותה עת היו במקום כ-20 בתים. תובל אוזרח בינואר 1981 על ידי חברי תנועת הצופים ותנועת הבונים דרור מאנגליה שקיבלו הכשרה בבית העמק וקבוצה של הבונים מדרום אפריקה. בתחילת אוגוסט 1981 התקיים טקס עלייה על הקרקע. באותה עת היו בתובל כ-60 איש שהתפרנסו ממשתלות גרניום, גידול פלפלים ומלונים ולול פיטום. חלק מהחברים עבדו במפעל של קיבוץ עמיעד. הקיבוץ התנהל בשיתוף מלא ללא מגבלות על ימי החופש, וגישה חופשית לכלבו ולקופה הקטנה. ביולי 1981 הוקם בתובל מרפאה של קופת חולים כללית. ענף נוסף בקיבוץ בשנותיו הראשונות היה גידול אזוביון.

בשנת 1999 הוקמה בצמוד לקיבוץ הרחבה קהילתית.

תובל מתנהל כקיבוץ מתחדש. פרנסתו, מלבד עבודת חברים, נשענת על רפת משותפת עם סאסא, מטע קיווי ולול במסגרת האינטגרציה, וכמו כן מרכז לסמינרים. בשנת 2004 הוקם יקב שטרן המייצר יין בוטיק. בשנת 2014 הוקם חברת תובל פתרונות תפעוליים (ת.פ.ת.) המתעסקת בפתרונות לטיהור שפכים ומים. בשנת 2015 הוקם ביישוב מרכז בריאות - 'בית בריאות', הדוגל בשיטת הריפוי הטבעי.

בכניסה לקיבוץ תובל ניטע יער הגאווה. בסמוך לקיבוץ נמצא גם האתר הארכאולוגי חורבת בליה.

## קישורים חיצוניים
* תובל - קיבוץ והרחבה קהילתית
* תובל, במאגר המידע "אדם בגליל" של בית יגאל אלון
* תובל באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1980
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:תוכנית המצפים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:קיבוצים במחוז הצפון
סמלי האיחוד האירופי

**ל[[האיחוד האירופי|איחוד האירופי]]** מספר **סמלים** שמציינים את האיחוד ומוסדותיו.

## דגל אירופה
דגל אירופה הוא הסמל האירופי המוכר ביותר, המכיל שנים-עשר כוכבים זהובים מסודרים במעגל עם רקע כחול. הכוכבים אינם מסמלים את מספר המדינות באיחוד (בניגוד לדגל ארצות הברית) ומספרם קבוע לאורך השנים. המספר 12 מסמל דיוק, שלמות ואחדות. שימוש בכפולות של 12 נעשה בשעות יום, בזויות מעגל, חודשי השנה וכדומה.

הדגל נוצר עוד בשנת 1955 לפני הקמת האיחוד האירופי כשהיו מספר גופים שקדמו לו. הוא עוצב על ידי אירלנד והתקבל במועצת אירופה ב-8 בדצמבר 1955. ב-26 במאי 1986 הוא אומץ על ידי האיחוד האירופי.

## ההמנון האירופי

ההמנון האירופי נקבע להיות החלק האחרון בסימפוניה התשיעית של בטהובן שמתבסס על היצירה האודה לשמחה (בגרמנית: An die Freude) של פרידריך שילר. בגלל המספר הגבוה של השפות באיחוד ההמנון הוא מוזיקלי בלבד ללא מילים. ההמנון התקבל על ידי מועצת אירופה בשנת 1972.

## יום אירופה
יום אירופה נקבע ב-9 במאי לזכר הצהרתו של שר החוץ הצרפתי רובר שומאן שפורסמה באותו היום בשנת 1950 על הקמת הגוף הראשון של האיחוד, קהילת הפחם והפלדה האירופית שלפי חזונו התרחב עם השנים להיות האיחוד האירופי.

היום מוקדש במדינות החברות באיגוד לאירועים וחגיגות לציון האירוע שמוקדשות לקירוב בין העמים השונים שמרכיבים את האיחוד.

יש אירופים המעדיפים לציין את יום אירופה דווקא ב-5 במאי לכבוד יסוד מועצת אירופה בתאריך זה בשנת 1949.

## המוטו האירופי
[שמאל|ממוזער|200px|[פסל אירופה בבריסל כסמל של "מאוחדים בגיוון"]]
המוטו האירופי, "מאוחדים בגיוון" (באנגלית: United in diversity) נקבע לראשונה בתהליך לא פורמלי בשנת 2000 כשנבחר בהצבעה באתר האינטרנט www.devise-europe.org (אינו פעיל עוד) מתוך הצעות שהעלו תלמידי בתי ספר. במקור הוא היה "איחוד בגיוון" (Unity in diversity). הוא שונה כשאומץ על ידי האיחוד. 

המוטו עוד לא עבר תהליך אישור פורמלי אבל הוא מופיע בפרסומי האיחוד ובחוקת אירופה שממתינה לאישור. כמו כן, הוא עומד במרכז הכרזה הרשמית של האיחוד ליום אירופה בשנת 2004.

## המטבע האירופי
המטבע האירופי הוא האירו ובכך הוא מוכר גם כסמל של האיחוד. מכיוון שרק 15 מתוך מדינות האיחוד עושות בו שימוש (נכון ל-2008) הוא מהסמלים החלשים של האיחוד.

## קישורים חיצוניים

* דגל אירופה באתר האיחוד האירופי
* המנון אירופה באתר האיחוד האירופי - כולל קובצי MP3 של ההמנון
* יום אירופה באתר האיחוד האירופי - כולל הטקסט של הצהרת שומאן ואוסף כרזות
* המנון אירופה באתר יוטיוב

*
*
איחוד האירופי, ה-
קטגוריה:מועצת אירופה
זבוב (סוג)

**זבוב** (שם מדעי: *Musca*) הוא סוג במשפחת הזבוביים.

סוג זה כולל כמה מינים כגון זבוב הבית, הנפוץ והמוכר מאוד. כל המינים בסוג זה עלולים להיות נשאים של טפילים או מחלות שונות. מיני זבובי הפנים עלולים להיות נשאים של תולעת טפילית מסוג *Thelazia* המתרבה באזור העיניים. תולעת זו לרוב פוגעת ביונקי בר או חיות בית ולעיתים רחוקות גם באדם.

## השפעות בריאותיות
* טפילים: זבובים מסוג Musca עשויים לשאת טפילים כמו תולעת העין Thelazia , המתרבה באזור העיניים וגורמת לגירוי ועיוורון זמני.
* מחלות: זבובי הבית נושאים פתוגנים כמו חיידקים ווירוסים הגורמים למחלות מעיים, כולל שלשולים, טיפוס בטן ודיזנטריה.

## רשימה חלקית של מינים בסוג זה
* זבוב הבית (*Musca domestica*)
* זבוב פנים (*Musca autumnalis*)
* זבובי שיחים (*M. sorbens*, *M. fergusoni*, *M. terraereginae*, *M. hilli*)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:זבוביים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
שוויון (מתמטיקה)

ממוזער | שמאלבמתמטיקה ובלוגיקה, **שוויון** בין שני עצמים מציין זהות מוחלטת ביניהם, בכל מאפייניהם. השוויון הוא יחס, המסומן ב"=", ומתקיים: x=y אם ורק אם x ו-y שווים זה לזה. 

שוויון הוא מושג המופיע בכל תחומי המתמטיקה, תוך התייחסות לעצמים שבכל תחום. כך מוגדר שוויון בין מספרים, קבוצות, פונקציות, גרפים וכדומה. בכל ביטוי מתמטי של שוויון ישנם שני אגפים: ימני ושמאלי.

דוגמה: שוויון בין מספרים:
:**2 + 4 = 6**

שוויון זה מציין שני מספרים, הראשון הוא המספר "6", והשני "2 + 4". השוויון מראה כי שני צדדיו של סימן השוויון מייצגים את אותו מספר כפי שמתקבל מהגדרת החיבור.

באופן פורמלי שוויון בין איברי קבוצה מוגדר בתור היחס: \{(x, x)\;|\;x\in X\}

שוויון הוא יחס שקילות, כלומר הוא יחס רפלקסיבי, סימטרי וטרנזיטיבי. משמעות תכונות אלה כאשר מדובר בשוויון:
* רפלקסיביות: a=a כל עצם שווה לעצמו.
* סימטריות: אם a=b אז b=a.
* טרנזיטיביות: אם a=b וגם b=c אז a=c – זוהי המוסכמה האוקלידית לפיה שני גדלים השווים לגודל שלישי, שווים ביניהם.

שוויון הוא עידון של כל יחס שקילות אחר, כלומר הוא מתאים לחלוקה הטריוויאלית של כל קבוצה. שוויון הוא יחס אנטי-סימטרי ולכן הוא גם יחס סדר מנוון. זהו היחס היחיד שהוא גם יחס שקילות וגם יחס סדר, ובאופן כללי יותר היחס היחיד שהוא רפלקסיבי, סימטרי ואנטי-סימטרי.

שוויון מקיים גם את תכונת ההחלפה: לכל A ו-B ופונקציה F, אם A=B, אז גם (F(A)=F(B. לדוגמה:
* עבור A, B, C ממשיים – אם A=B אז A+C=B+C
* עבור A, B, C ממשיים – אם A=B אז A-C=B-C
* עבור A, B, C ממשיים – אם A=B אז AC=BC
* עבור A, B, C≠0 ממשיים – אם A=B אז A/C=B/C

בתורת ההיסק, תכונות השוויון נקבעות כאקסיומות.

## ראו גם
* זהות (מתמטיקה)
* משוואה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יחסי שקילות
פיתה

שמאל|ממוזער|200px|פיתה טורקית
[ממוזער|אפיית פיתות ב[נצרת]]
**פיתה** היא לחם חיטה שטוח העשוי מקמח ולפעמים גם שמרים. היא מאכל מסורתי במזרח הים התיכון: בין היתר בבלקן, בטורקיה ובלבנט. פיתה משמשת לטבילה ("ניגוב") ברטבים או במטבלים כמו חומוס וגם להכנת כריכים. לפיתה גרסאות מגוונות, חלקן עם כיס פנימי.

## מקור השם
המילה התגלגלה לעברית משפות הבלקן ומיוונית. משפות אלה נשאלה pita או pitta לשפתם של היהודים דוברי לאדינו ומהם לעברית בת זמננו.
באוזניהם של דוברי עברית דמתה המילה פיתה למילה העברית הקרובה במשמעותה פַּת ולמקבילה לה בארמית פִּתָּא.
המילה נכתבת בתי"ו, אף על פי שכללי התעתיק מורים לכתוב אותה בטי"ת. הכתיב בתי"ו הטעה בלשנים עבריים, שסברו כי מקור המילה העברית הוא בארמית, אבל ההטעמה המלעילית של המילה מסגירה את מוצאה הלועזי.

במספר שפות רומאניות מכונה הפיתה לעיתים בשם "לחם ערבי". באנגלית בריטית הפיתה בעלת הכיס מכונה לעיתים "לחם יווני" ("Greek Bread").

## אפייה
בגרסתה המודרנית והתעשייתית (שהופיעה בשנות ה-50) נאפית הפיתה זמן קצר מאוד – מספר דקות בחום גבוה – 200 מעלות צלזיוס בתנורים ביתיים, או כדקה בטמפרטורה של 400–500 מעלות (בתנורים תעשייתיים). בשל הטמפרטורה הגבוהה נכלא בתוך הפיתה קיטור שגורם להתנתקות הדפנות ולהתנפחותה ליצירת מעין כדור. לאחר האפיה, נפלט הקיטור מהפיתה והיא חוזרת לצורתה השטוחה, אך הדפנות נותרות נפרדות מבפנים.

## סוגי פיתות
### פיתה תימנית
פיתה נוספת היא הפיתה התימנית לסוגיה (צאלוף, קלוב ועוד), שהייתה הלחם העיקרי בתפריטם של יהודי תימן.

### פיתה דרוזית
הפיתה המסורתית (המכונה בישראל **פיתה עיראקית**, "לאפה", או **פיתה דרוזית**, בעגה ירושלמית נקראת לעיתים "אשתנור"), היא פיתה שטוחה שאינה מתנפחת בזכות שיטת האפייה השונה שלה: היא נאפית בסאג' או בטאבון (תנור כיריים המופעל על ידי אש חמה או גחלים).

פיתה דרוזית היא סוג של פיתה שטוחה וגדולה יותר הנאפית בטאבון או על סאג'. מקורה בעדה הדרוזית אך היא נפוצה כיום במטבח הים התיכוני ובמטבח המזרחי. מכיוון שבפיתה הדרוזית, בדומה ללאפה, אין כיס, הפיתה הדרוזית משמשת לעטיפתם של מאכלים המוכנסים לתוכה.

## שימושים
אפשר לחתוך את הפיתה ולפתוח אותה לצורת כיס או לחתוך לחצאים ולמלא במרכיבי מזון שונים. מאכלי מזון מהיר נפוצים שנהוג להגיש בישראל בתוך פיתה הם פלאפל, שווארמה, מעורב ירושלמי, חומוס וסביח.

## ראו גם

* לאפה
* פאנה קאראסאו

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוגי לחם
קטגוריה:מוצרי בצק שמרים
קטגוריה:המטבח הים-תיכוני
קטגוריה:המטבח הערבי: מאפים
קטגוריה:המטבח המזרח-תיכוני
אורה זיטנר

**אורה זיטנר** (1946 – 15 בספטמבר 2020) הייתה זמרת, פסנתרנית ומנצחת מקהלות ישראלית. זיטנר הייתה בוגרת האקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב; היא התמחתה שם בהלחנה, ניצוח מקהלות ונגינה בפסנתר. במשך תקופה ארוכה נמנתה עם "חבורת רננים" ועם מקהלת רינת.

## ביוגרפיה
הקריירה של זיטנר כזמרת החלה במופע של שירי סשה ארגוב שנערך בשנת 1979. החיבור שלה עם ארגוב נוצר כאשר הוא ראה אותה מנצחת על מקהלה ומבצעת קטע שירה. מאז, היא הייתה מזוהה יותר מכל זמרת אחרת עם המלחין. כתוצאה מהמופע המשותף שלהם הופקו שני תקליטים, שבהם זיטנר ביצעה את שירי ארגוב בלוויית פסנתר בלבד.  השיר הידוע ביותר בביצועה הוא "שיר ארץ" ("ארץ שיושביה היא אוכלת") למילותיו של נתן יונתן.

בפסטיבל שירי הילדים מספר 13 (1982), הופיעה זיטנר עם השיר "בחלון שלי יש ים".
בשנת 1987 ערכה זיטנר מסע הופעות שבמסגרתו הופיעה בתיאטרון העירוני של פריז. בשובה העלתה את מופע היחיד שלה "תחת גגות פריז", שבו היא שרה וליוותה את עצמה בפסנתר בתוכנית של שאנסונים צרפתיים.

מלבד הופעות היחיד שלה, הרבתה זיטנר לשתף פעולה במופעים עם אמנים והרכבים אחרים, כמו ההופעות המשותפות עם רביעיית "קולן" ועם ישראל גוריון (בתוכנית בשם "דואט").

זיטנר קיבלה פרס על שם אֶמה שייבר מבית שלום עליכם בשנת 1995 על תקליט שירי יידיש שהוציאה. היא הייתה יוזמת אירועי זמר ברחבי ישראל, מפגשי זמר במועדון "צוותא", וכן לקחה חלק בפסטיבל אבו גוש למוזיקה קלאסית.

זיטנר התגוררה בתל אביב. בן זוגה היה הבמאי דוד ברגמן.

נפטרה ב-15 בספטמבר 2020 והובאה למנוחות בקיבוץ נגבה.

## דיסקוגרפיה
*"סשה ארגוב מנגן משיריו, שירה: אורה זיטנר" (1979) - אלבומה הראשון של זיטנר, המורכב משירי סשה ארגוב
*"אורה זיטנר שרה סשה ארגוב" (1981) - אלבום שני, המורכב מעוד משירי ארגוב
*"שיר, חליל וגדי נחמד" (1990) - אלבום שלישי של גרסאות כיסוי לשירי עם ישראלים ידועים
*"א ניגון וואס לויפט מיר נאך" (1993) - אלבום מצליח המורכב משירים מוכרים ביידיש
*"בעיקר אהבה" (1993) - אלבום גרסאות כיסוי ללהיטים ישראלים משנות השישים ושנות השבעים
*"למדבר" (עם יובל מיצנמכר) (1995) - אלבום נוסף של גרסאות כיסוי ללהיטים ישראלים, הפעם של שנות החמישים
*"פיוטים" (2007) - אלבום המורכב מפיוטים מוכרים ביהדות

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:ישראליות זוכות פרסים
קטגוריה:פסנתרניות ישראליות
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מנצחות מקהלות ישראליות
קטגוריה:מנצחי מקהלות ישראלים
קטגוריה:משתתפות פסטיבל שירי הילדים
קטגוריה:משתתפי פסטיבל שירי הילדים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:אישים הקבורים בנגבה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2020
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
קבב

border|ממוזער|300px|שישקבב
**קבב** (בגאורגית : ქაბაბი - תעתיק מדויק: **כבאב**, בטורקית: **Kebap**) משמעו בשר צלוי בטורקית. ברחבי העולם, ובעיקר באזור דרום הקווקז וטורקיה, רווחות גרסאות רבות של קבב, ומשמעות המונח משתנה במדינות השונות. גם בישראל הוא מאכל פופולרי.

בתלמוד בבלי מופיעה המילה הארמית קְבַבֲה במובן של בשר הצלוי על גחלים.

## קבב מזרחי
[שמאל|ממוזער|250px|דוכן קבב ב[רמאללה]]
הקבב הנפוץ במטבח המזרח תיכוני, הוא קציצה מאורכת, עסיסית ומתובלת מבשר בקר או בשר כבש טחון, המשופדת לאורכו של שיפוד ונצלית בגריל.

בישראל, על פי רוב, מתייחס המושג לקציצת בשר טחון בתבלינים שונים, הנצלית על מנגל, עם או בלי שיפוד. במקרים רבים הקבב מוגש בפיתה או בלאפה עם חומוס, טחינה וסלטים שונים.

סוגי הקבבים כוללים:

* "קבב עיראקי" שהמרכיבים הבסיסיים בו (לצד הבשר) הם לרוב בצל ופטרוזיליה קצוצים, בתוספת תבלינים ורכיבים נוספים בהתאם למתכון המקומי
* קבב דובדבנים הנפוץ בסוריה
* אדנה קבב - קבב טורקי מסורתי מאדנה שבדרום טורקיה

## קבב אירופאי
באירופה, קבב עשוי בדרך כלל מבשר כבש ומבשר בקר, אם כי ניתן להכינו גם מבשר עוף ודגים בסגנונות מסוימים. בשר חזיר נפוץ גם כן בקרב מוכרי קבב לא-מוסלמים.

באירופה, המושג "קבב" מתייחס לכמה סוגי מאכלים:
***[[דונר קבב]]** (Döner Kebab) - מילולית "בשר מסתובב", פיסות בשר עוף או כבש צלויות לאט על מוט מסתובב. מכונה "שווארמה" במזרח התיכון וצפון אפריקה, "גירוס" ביוון, שם עשוי לרוב מבשר חזיר, "גירוש" בהונגריה.
***קבב סאמאק** (Samak Kebab) - דג צלוי בצורת "שישקבב".
***שישקבב** (Shish Kebab) - קוביות בשר צלויות על מקל.
***קופט קבב** (Kofte Kebab) - פיסות בשר כבש שנקלה ואז נצלה על מקל.
***[[מיטיטיי]]** (Mititei) - קציצות קבב רומני. סוג של כדורי בשר מוארכים מבשר טחון, לרוב בשר בקר או שליש בקר שליש כבש ושליש חזיר המתובלים בשום, פלפל שחור וסודה לשתייה, וניצלים על גריל. בישראל הוא מכונה "קבב רומני".

קבבים מוגשים לרוב בפיתה עם סלט. מסעדות קבב נפוצות בכמה אזורים של אירופה. דונר קבב (שווארמה) דווח בתור המאכל הזמין הנמכר ביותר בגרמניה. יש המוסיפים בשר בקר לפיצה ומכנים את המאכל "פיצה-קבב".

## קבב אמריקאי
בארצות הברית, **קבב** הוא שיפוד עם קוביות קטנות של כל סוג של בשר או עוף וירקות הצלויים על הגריל.

סוגי הקבב האמריקאי כוללים:
***קבב בקר** (Beef kebab)
***קבב עוף** (Chicken kebab)
***קבב טופו** (Tofu kebab)
***קבב ירקות** (Vegetable kebab)
***קבב [[תרנגול הודו|הודו]]** (Turkey kebab)

הקבבים האמריקאים מכילים בשר וירקות המוחזקים יחד על שיפוד ואז נצלים על הגריל. ירקות בהם משתמשים: חצילים, עגבניות, פלפלים, בצלים ופטריות.

שישקבב לאכילה במקום אינו נפוץ בארצות הברית, אך גירוס נפוץ למדי.

## קבב הודי
בהודו, **קבב** נחשב לקציצה מתובלת העשויה מבשר טחון הצלויה על הגריל, מטוגנת או מבושלת.

סוגי הקבב ההודים כוללים:

* טונדה קבב
* שאמי קבב

## קבב קווקזי
במדינות הקווקז ומרכז אסיה, **קבב** מורכב מבשר בקר או כבש המעורבבים יחד עם שומן ונצלים על רוטיסרי אנכי. 

סוגי הקבבים כוללים:

* לולה קבב (Lülə Kabab)
* איסקנדר קבב (Iskəndər Kabab)
* שישליק (Şaşlık)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הים-תיכוני
קטגוריה:המטבח הסורי
קטגוריה:המטבח העיראקי
קטגוריה:המטבח הלבנוני
קטגוריה:המטבח הפלסטיני
קטגוריה:המטבח הישראלי
קטגוריה:המטבח הטורקי
קטגוריה:המטבח הבלקני
קטגוריה:המטבח המזרח-תיכוני
קטגוריה:המטבח המרכז-אסייתי
קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:אוכל רחוב
קטגוריה:המטבח הערבי: אוכל רחוב
קטגוריה:קציצות
סווינג

**סווינג** (באנגלית: **Swing music**) הוא תת-ז'אנר של מוזיקת ג'אז, שהתפתח בשנות ה-20 של המאה ה-20 ומאופיין בקצביות שיש לה ביטוי חיצוני בתנועה בולטת לעין (של מתופף, של רגל, הכאה באצבע צרדה או תנועת גוף), או קלילות והתאמה לריקוד. שמו ניתן לו מהתכונה של קטע ג'אז או של ביצועו, הגורמת לו להישמע קליל, במקצב מיטלטל קלות ומעט קופצני. כדי ליצור את תחושת הסווינג משתמשים במקצב של ארבעה רבעים, והדגשים הם על הרבע השני והרביעי (בשונה ממוזיקה קלאסית ורוק בו הדגשים הם ברבע הראשון ובשלישי). כמו כן המקצב מחולק לצמדים של שמיניות. שמיניות אלו נקראות "שמיניות סווינג" ולעיתים נשמעות כטריולה שאורך השמינית הראשונה בה הוא רבע.

בין מובילי הביג בנדס המפורסמים בתחום הסווינג נמצאים בני גודמן, קאונט בייסי ודיוק אלינגטון.

יש גם סגנון ריקוד הנקרא סווינג.

בג'אז המודרני משתמשים לרוב במקצב סווינג.

הסווינג היה אסור בגרמניה הנאצית לפני מלחמת העולם השנייה כיוון שנכתב גם על ידי יהודים ושחורים. מועדוני סווינג היו בלתי-חוקיים ונסגרו על ידי הממשל הנאצי. הסרט "נערי הסווינג" עוסק בתקופה זו ובהתמודדות בני הנוער (שנקראו "נערי הסווינג") עם האיסור על האזנה וריקוד לצלילי הסווינג.

ה"סווינג הצועני" נוצר על ידי הגיטריסט הצועני ג'אנגו ריינהארדט שנחשב אחד מנגני הג'אז האירופאיים הבודדים שהשפיעו גם על הג'אז האמריקאי.

במאה ה-21 זכה הסווינג לתחייה מחודשת, כחלק מאופנת הרטרו והווינטג' המאפיינים זרם תרבותי זה. התחייה המחודשת הזו כללה גם את לידתו של סגנון מוזיקלי חדש, אלקטרו סווינג, שמשלב את הסווינג עם מוזיקת האוס וסוגים אחרים של מוזיקה אלקטרונית.

## קישורים חיצוניים

* Swing Music Net - אתר מקיף על מוזיקת הסווינג.
* 
* 

*
קטגוריה:ג'אז
קטגוריה:הקהילה האפרו-אמריקאית
כרמי יוגב

**כרמי יוגב** (17 בנובמבר 1918 – 11 בינואר 2010) היה איש חינוך ישראלי, מנהל גימנסיה הרצליה.

## ביוגרפיה
יוגב נולד בבאר יעקב וסיים את לימודיו בגימנסיה הרצליה ב-1936. לאחר מכן למד באוניברסיטה העברית, שם סיים בתואר מוסמך למדעים. עשה דוקטורט בפסיכולוגיה באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.

בשנת 1945 החל ללמד בגימנסיה הרצליה את מקצועות המתמטיקה והפיזיקה. מ-1953 שימש כסגן-מנהל, ומ-1963 כמנהל, בתחילה במשותף עם הד"ר ברוך בן-יהודה. החל משנת 1989 החל לשמש כנשיא הגימנסיה.

עם כניסתו לתפקיד מנהל הגימנסיה, הנהיג ד"ר יוגב חידושים בגימנסיה: הפריעה לו במיוחד העובדה שהימים הראשונים והאחרונים של שנת הלימודים הם ימים מבוזבזים: שעות הלימודים אינן רבות, והאווירה היא של חופשת קיץ. בהתאם להנחיה שלו, למדו התלמידים החל מיום הלימודים הראשון שש ושבע שעות, וכך היה עד ליום הלימודים האחרון. התעודות לא חולקו ביום הלימודים האחרון, אלא רק שלושה ימים לאחר תחילת החופש הגדול. יוזמה נוספת של כרמי הייתה מוסד ערב השבת, שנועדה לספק תעסוקה לתלמידים בליל שבת. בכל ליל שבת, בשעה תשע בערב, נערכה לתלמידים מסיבה במועדון הגימנסיה, שהשתתפות בה לא הייתה חובה. כדי לשמור על סדר במסיבה, ולהרגיע את ההורים המודאגים, הוצב בכל ליל שבת מורה אחד על משמר השקט והסדר. 

במסגרת פעילותו הפדגוגית יזם את הקמת ה"פנימייה הצבאית" שהייתה מסונפת לגמנסיה, וכן פעולות חברה מחוץ ללימודים הפורמליים. ביצע שיפורים בשיטות ההוראה ופעל לרה-ארגון של החינוך בתיכון בישראל ולשינוי במערכת בחינות הבגרות. כמו כן שמש כמרצה להוראת המתמטיקה באוניברסיטה העברית. השתתף בפורומים רבים לענייני חינוך וכן בהרצאות במסגרות שונות בתחום.

נמנה עם מערכת האנציקלופדיה "בריטניקה לנוער". נפטר בגיל 92.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנהלי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:סגל גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1993
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
מרדכי בן שחר

200px|ממוזער|שמאל|מרדכי בן שחר עם חיילים, שנות ה-50
**מרדכי בן שחר** (18 בפברואר 1926 - 17 בינואר 2017) היה זמר בריטון ישראלי בתחום האופרה, בתחום שירי יידיש ובתחום החזנות.

## ביוגרפיה
נולד ב-1926 לדימיטרי (שמואל) ופאולה (פנינה) בקראיובה שברומניה ובגיל צעיר עבר עם משפחתו לבוקרשט, שם גם סיים את לימודיו התיכוניים. בשנת 1944, במהלך מלחמת העולם השנייה, נהרג אביו בהפצצה על מקום עבודתו. לאחר מכן עלה בן שחר לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער והגיע לקיבוץ עין שמר. מאוחר יותר עבר לקיבוץ אפיקים, שהה שם שנה והשתתף בהצגה של הקיבוץ מאת שטפן צווייג. מן הקיבוץ הגיע לתל אביב, זכה במלגה מקונסרבטוריון "שולמית" ולמד אצל אלי קורץ. אמו עלתה לארץ בעקבותיו.

היה חבר בלהקה הצבאית כרמל.
סיים את הסטודיו הדרמטי של תיאטרון הבימה בהדרכתו של צבי פרידלנד, ושל האהל.

היה שחקן בתיאטרון "האהל" וזמר בריטון ראשי באופרה הישראלית. כן הופיע כסולן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בשנת 1956 זכה במלגה מקרן התרבות אמריקה-ישראל ונסע ללמוד באקדמיה לאמנויות הווקאליות (, AVA) שבפילדלפיה. בשנת 1957 הופיע בגרנד אופרה של פילדלפיה .
ב-1958 שב לישראל והמשיך להופיע באופרה. הוא לקח חלק בהופעות הבכורה של האופרות "הרמאי" של מנחם אבידום, "יעקב ומשה" מאת ברנד ברגל ו"מות משה" מאת יוסף טל.
ב-1963 השתתף בביאנלה של ונציה יחד עם תיאטרון חיפה ב"מעגל הגיר הקווקזי". באותה שנה זכה בפרס כינור דוד, וכן בפרס אדיס דה פיליפ עבור תפקידיו באופרות "לה טרוויאטה" בתפקיד ז'רמון, ועבור תפקיד פיגארו באופרה "הספר מסביליה".
בשנת 1964 היה שותף להפקה הראשונה בארץ (של גיורא גודיק בשיתוף תיאטרון "הבימה") של המחזמר "גבירתי הנאווה".
מקיץ 1964 עד סתיו 1966 שימש כבריטון הראשי באופרה של ציריך  (שווייץ) והשתתף עמה בפסטיבל ברלין.

ב-1968 הופיע עם צבי בורודו בהצגה היידית "אגדת מרדכי גבירטיג", שהפיק שמואל פישר.
בפברואר 1970 הופיע עם אינו טופר במופע "קמץ אלף והגדי הלבן", על מרק ורשבסקי ואברהם גולדפדן. התוכנית הגישה את סיפור חייהם בעברית וכללה שירים ביידיש ובעברית.
הופיע בארץ בתוכניות הטלוויזיה "שרתי לך ארצי" עם דן אלמגור ו"אלגרו" עם יצחק שמעוני.
בן שחר זכה בפרס מטעם הנוער המוזיקלי על יסודה וניהולה של שלישית בן שחר, שהרבתה להופיע בפני בני נוער.

בן שחר היה נשוי לחנה לבית לוי והשניים התגוררו בשנותיו האחרונות בבית אבות ברמת גן.
נפטר ונטמן בבית העלמין ירקון. הותיר אחריו את רעייתו ושלושה בנים.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה, באתר "דודיפדיה"
* , 2007

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים השרים ביידיש
קטגוריה:זמרי אופרה ישראלים
קטגוריה:זמרים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:חזנים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס כינור דוד
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:חברי להקת הכרמל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:זמרי בריטון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
שמעון אבן

**שמעון אבן** (15 ביוני 1935 – 1 במאי 2004) היה מחלוצי מדעי המחשב בישראל, פרופסור מן המניין בפקולטה למדעי המחשב בטכניון.

## ביוגרפיה
אבן נולד ברמת גן. ב־1959 קיבל תואר בוגר בהנדסת חשמל מפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים בטכניון, ב-1961 קיבל תואר מוסמך במתמטיקה מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית, וב־1963 קיבל תואר דוקטור במתמטיקה שימושית מאוניברסיטת הרווארד, בהנחייתו של האו ואנג (Hao Wang). 

היה חבר סגל באוניברסיטת הרווארד, בטכניון ובמכון ויצמן למדע, שם הוביל, בשנת 1969, את פתיחתו של מסלול הלימודים הראשון לתואר במדעי המחשב בישראל. בשנים 1975-1970 לימד גם באוניברסיטת תל אביב, בקורסים הראשונים שניתנו במסלול מדעי המחשב שבמסגרת המחלקה למתמטיקה. משנת 1974 היה פרופסור בפקולטה למדעי המחשב בטכניון, ופעמיים עמד בראשה. זכה פעמים רבות בפרסים למרצה מצטיין. לאחר פרישתו מהטכניון היה ראש המגמה למדעי המחשב במכללה האקדמית תל אביב יפו וסגן הנשיא לעניינים אקדמיים.

בשנת 1965 היה חבר בצוות שפיתח את המחשב "אלביט 100", שהיווה פריצת דרך בהיותו המיני-מחשב המסחרי הראשון בעולם והמחשב המסחרי הראשון שיוצר בישראל.

תחומי המחקר העיקריים שלו היו אלגוריתמים, תורת הגרפים, קריפטוגרפיה וסיבוכיות חישובית. מעבודותיו הידועות: האלגוריתם הפולינומי הראשון שבודק האם ניתן לשכן גרף נתון במישור (האם הוא מישורי), ההוכחה הראשונה כי בעיה קומבינטורית "טבעית" היא שלמה ל-PSPACE, ואלגוריתמים יעילים לבדיקת קשירות של גרף. מתלמידיו הבולטים: ברוך אוורבוך, אלון איתי, ראובן בר-יהודה, עודד גולדרייך, מיכאל רודה ויוסי שילוח. 

שמעון אבן נפטר בישראל בשנת 2004. הותיר אישה ושלושה ילדים. אחד מבניו הוא פרופ' גיא אבן, שעוסק באלגוריתמיקה באוניברסיטת תל אביב.

## ספריו
* Algorithmic Combinatorics, Macmillan, 1973
* Graph Algorithms, Computer Science Press, 1979
כמו כן פרסם יותר ממאה מאמרים. הקורס "אלגוריתמים בתורת הגרפים", שניתן במסגרת האוניברסיטה הפתוחה, מתבסס על הרצאות מוסרטות של פרופ' אבן.

## קישורים חיצוניים

* דף הבית של פרופ' אבן בטכניון
* עודד גולדרייך, אודות שמעון אבן, נובמבר 2003
* The Shimon Even Memorial Page

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת חשמל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: מתמטיקה ומדעי המחשב
קטגוריה:סגל הטכניון: מדעי המחשב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
לידיה

**לידיה** (גם: **לוּדיה**; ביוונית: **Λυδία**; בלטינית: **Lydia**; בטורקית: **Lidya**; בעברית המקראית: **לוּד**) הייתה ממלכה במערב מרכז אסיה הקטנה, סמוך לעיר איזמיר בטורקיה של ימינו, אך בשיא התפשטותה שלטה על כל חלקה המערבי של אסיה הקטנה, מנהר קיזילאירמאק במזרח ועד לים האגאי במערב. המצאת המטבע בשנת 660 לפנה"ס לערך מיוחסת ללידיה, ולפי גרסה אחרת למלך קרויסוס אשר מלך עליה באמצע המאה ה-6 לפנה"ס.

## היסטוריה
לידיה הגיחה כממלכה חתית חדשה לאחר התמוטטות האימפריה החתית במאה ה-12 לפנה"ס, במקום בו שכנה לפנים חלק מממלכת ארזוה. לידיה נודעה לעיתים גם כמיוניה (Μαιονία). לפי הרודוטוס קיבלה לידיה את שמה מלידוס (Λυδός), מלכה הראשון, שהיה לפי המסורת מצאצאיה של האלה קיבלה. לידיה נזכרת גם בתנ"ך ועמה נקרא לוּדִים שהיה ידוע בקשתיו:
: (ירמיהו, מ"ו, ט').

ממוזער|250px|גודלה המקורי של לידיה ובשיא פריחתה
לשיא כוחה ופריחתה הגיעה בעת מלוכת שושלת מרמנד, החל בתחילת המאה ה-7 לפנה"ס שהייתה השושלת השלישית והאחרונה שמלכה בה. המלך הראשון בשושלת זו, גיגס (מלך עד 657 או 652 לפנה"ס), מזוהה לעיתים עם גוג המקראי, שליט מגוג. גיגס קבע את בירתו בסרדיס ביונית Σάρδεις, בטורקית Sart, או ספרד (Sfard) בלשון הלידית עצמה. מכאן מקור השם המקראי ספרד (עובדיה 20). אומנם באיליאדה כינה הומרוס את בירת לידיה "הידֵה", אך ייתכן שזה שם המחוז הכולל את סרדיס.

סרדיס ניצלה מהחורבן שזרעו הקימרים ברחבי אסיה הקטנה בתחילת המאה ה-7 לפנה"ס. גירוש הקימרים מתחומי לידיה מיוחס למלך סדייאטס ששלט עליה לקראת סוף המאה ה-7 לפנה"ס, ויורשו, אליאטס השני, שמלך אחריו עד שנת 560 לפנה"ס נחשב כמלך שקיבע בשנת 585 לפנה"ס את נהר הקיזילאירמאק כגבולה המזרחי של לידיה עם מדי. לאחר סיום הלחימה בין הצדדים עקב ליקוי חמה שעל שמו נקרא הקרב  במקורות יוונים.

לידיה עלתה למעמד של אימפריה אזורית ושלטה על כל מערב אסיה הקטנה, למעט על הממלכה הקטנה של ליקיה מדרום לה, ששמרה על עצמאותה. לפי אחת הגרסאות, לתקופה זו מיוחסת המצאת ה**[[מטבע]]**, כנראה על ידי המלך קרויסוס. קרויסוס פיאר את סרדיס ובנה גם את **[[מקדש ארטמיס באפסוס]]** שהיה לאחד משבעת פלאי תבל בעולם העתיק.

לידיה המשיכה לפרוח עד שקרויסוס אזר אומץ והתקיף את הפרסים. הוא הובס על ידי כורש בשנת 546 לפנה"ס, ולידיה ירדה מעל בימת ההיסטוריה כישות פוליטית עצמאית, אך המשיכה להתקיים תחת שלטון זרים. רש"י בפירושו לתלמוד מזכיר אומה בשם לודים שהייתה קיימת לדבריו בימי האמורא ריש לקיש, וכותב שאנשי אותה אומה היו אוכלי אדם, לא ברור אם ישנו קשר בין הלודים המוזכרים על ידי רש"י לבין הלודים המקראיים או ממלכת לידיה.

האסטרואיד 110 Lydia  נקרא על שם הממלכה.

## ראו גם

* סולון בלודיה - סיפור קצר מאת בנימין זאב הרצל

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מדינות לשעבר במזרח התיכון
קטגוריה:העת העתיקה
קטגוריה:עמים הנזכרים בתנ"ך
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:מקומות שעל שמם כוכב לכת מינורי
סולם פנטטוני

שמאל|ממוזער|250px|סולם פנטטוני
**סולם פנטטוני** הוא סולם או מודוס מוזיקלי המורכב מחמישה צלילים באוקטבה (מיוונית: פנטה = 5). דוגמה לסולם כזה היא סידור של סולם מז'ורי או מינורי עם החסרת צלילים למען הימנעות מחזרה על מרווח של חצי טון. הסולם הפנטטוני נפוץ מאוד במוזיקה עממית במקומות שונים, מוזיקה יוונית, מוזיקה קלטית ומוזיקה סינית.

## סוגי פנטטוניקות
### פנטטוניקה מז'ורית
זהו סולם הנמצא בשימוש בבלוז, ג'אז ומוזיקה קלאסית אירופאית, שמתקבל על ידי החסרת הדרגות הרביעית והשביעית מהסולם המז'ורי.

הנוסחה הכללית של פנטטוניקה מז'ורית:

I - II - III - V - VI

לדוגמה, סולם דו מז'ור פנטטוני:

**דו רה מי** פה **סול לה** סי

\relative c' {\tempo 1 = 180 \numericTimeSignature \time 2/4 
\set Score.tempoHideNote = ##t 
 \override Staff.TimeSignature #'transparent = ##t
 \override Staff.BarLine #'stencil = ##f
{ s1 c d e g a c s \break s c a g e d c s}}

### פנטטוניקה מינורית
זהו סולם פנטטוני המתקבל באמצעות החסרת הדרגות השנייה והשישית מהסולם המינורי. 

הנוסחה הכללית של פנטטוניקה מינורית:

I - III - IV - V - VII

לדוגמה, סולם דו מינור פנטטוני:

**דו** רה **מי במול, פה, סול** לה במול **סי במול**

\relative c' {\tempo 1 = 180 \numericTimeSignature \time 2/4 
\set Score.tempoHideNote = ##t 
 \override Staff.TimeSignature #'transparent = ##t
 \override Staff.BarLine #'stencil = ##f
{s1 c ees f g bes c s \break s c bes g f ees c s}}

סולמות פה דיאז מז'ור פנטטוני או רה דיאז מינור פנטטוני מתקבלים על ידי הקלדה על קלידי הפסנתר השחורים בסדר עוקב, עולה או יורד. 

### "בלו נוטס" (Blue Notes)

תוספת מקובלת לסולמות הפנטטוניים בסגנונות בלוז, ג'אז ורוק היא הבלו נוט, תווים שמוסיפים "פלפל" לסולם הפנטטוני. הבלו-נוט בסולם פנטטוני מינורי הוא לרוב בדרגה חמישית מונמכת (b5).

לדוגמה, סולם דו מינור בלוז:

**דו - מי במול - פה -** *סול במול* **- סול - [[סי במול]]**

\relative c' {\tempo 1 = 180 \numericTimeSignature \time 2/4 
\set Score.tempoHideNote = ##t 
 \override Staff.TimeSignature #'transparent = ##t
 \override Staff.BarLine #'stencil = ##f
{ s1 c ees f ges^"↓" g bes c \break s c bes g ges^"↓" f ees c }}

"בלו-נוט" בדרגה חמישית מונמכת בסולם המינורי יוצר מרווח של טריטון מהתו הראשון בסולם, ומאפשר יצירת תחושת דיסוננס הרמוני שקשה יותר להשיגה בסולם פנטטוני פשוט. 

הבלו-נוט בסולם פנטטוני מז'ורי הוא לרוב בדרגה שלישית מונמכת (b3).

לדוגמה, סולם דו מז'ור בלוז:

**דו - רה -** *מי במול* **- מי - סול - לה**

\relative c' {\tempo 1 = 180 \numericTimeSignature \time 2/4 
\set Score.tempoHideNote = ##t 
 \override Staff.TimeSignature #'transparent = ##t
 \override Staff.BarLine #'stencil = ##f
{ s1 c d es^"↓" e g a c \break s c a g e ees^"↓" d c }}

### פנטטוניקות נוספות

***פנטטוניקה נייטרלית** מתקבלת על ידי השמטת הדרגות השלישית והשישית מהסולם המינורי. הנוסחה הכללית:

I - II - IV - V - VII

לדוגמה, הסולם הנייטרלי דו:

**דו** **רה** מי **פה** **סול** לה **סי במול** 

מקור הסולם הוא במוזיקה הסינית ובמוזיקה יפנית שבהן ישנה פנטטוניקה המבוססת על החסרת הדרגות השלישית והשביעית בסולם המז'ורי.

## קישורים חיצוניים

*סרטון בו בובי מקפרין מדגים את כוחו האינטואטיבי של הסולם הפנטטוני.
* 

קטגוריה:סולמות במוזיקה
קטגוריה:5 (מספר)
פלגיאניזם

ה**פלגיאניזם** הייתה השקפת עולם נוצרית קדומה לפיה החטא הקדמון לא השחית כליל את הטבע האנושי וכי האדם מסוגל לבחור מרצונו בטוב גם ללא חסד האל שיסייע בעדו. הכנסייה סימנה את הפלגיאניזם כמינות.

מנסחה של פילוסופיה זו היה , נזיר שהגיע מרומא לארץ ישראל ב-409. הוא יצא נגד תפיסתו של אוגוסטינוס, שטבע והגדיר את רעיון החסד האלוהי. אוגוסטינוס גרס כי מקורן של נטיותיו הרעות של האדם בחטא הקדמון של אדם הראשון, חטא תאוותו עם חוה. בני האדם, צאצאיהם של אדם וחוה, שותפים לאשמה ורק בחסדו המיוחד של בן האלוהים הם יכולים להינצל מטבעם. פלגיוס ביקש להגן על הבחירה והגאולה באמצעות מעשים טובים. הוא כתב כי חוקי האל והסקרמנטים מטהרים את האדם. הוא כפר בחטא הקדמון וטען, כי "האוכל בוסר תקהינה שיניו, אך לא שיני בניו". בנוסף הוא טען כי כשמטילים על האל את חטאות האדם גורמים להתנוונות הטבע הפנימי של האדם.

ב-415 הזהיר אוגוסטינוס את הירונימוס מפני דעותיו של פלגיוס. בעקבות הוויכוחים הרבים נערך סינוד מזרחי שבו זוכה פלגיוס, אולם במועצה באפריקה שנערכה לאחר מכן בהשפעת אוגוסטינוס, הוכרזה דעתו של פלגיוס ככפירה והאפיפיור אינוקנטיוס תמך בה.

עם מות האפיפיור ותפיסת מקומו על ידי זוסימוס, זוכה פלגיוס מאשמת הכפירה, אולם הקיסר הונוריוס נזף באפיפיור החדש וזה חזר בו. בסופו של דבר בוועידת אפסוס, בשנת 431, הוקעה ההשקפה הפלגיאנית, שהאדם יכול להיות טוב גם ללא עזרת האל, והוכרזה כמינות.

## קישורים חיצוניים
* 

פלגיאנית, המינות ה
אברהם מאסלו

**אברהם מאסלו** (באנגלית: **Abraham Maslow**; 1 באפריל 1908 – 8 ביוני 1970) היה פסיכולוג חברתי יהודי-אמריקני הנחשב לאחד התאורטיקנים המרכזיים של הפסיכולוגיה ההומניסטית.

מאסלו פיתח תאוריה הנקראת "הגישה ההומניסטית", הטוענת כי האדם שואף להגשים את עצמו ולפתח את ה"עצמי" שלו, הכולל את הרגשות, המחשבות והתפיסות שלו בנוגע לעצמו ולסביבתו. מאסלו פיתח את תאוריית הצרכים הקרויה על שמו "מדרג מאסלו".
לטענתו אחד הצרכים של האדם הוא לדעת ולהבין.

## מהלך חייו
מאסלו נולד בברוקלין שבניו יורק, למשפחה יהודית שהיגרה לארצות הברית מהאימפריה הרוסית והיה הבכור מבין שבעה ילדים. הוריו היו חסרי השכלה פורמלית, ואביו קיווה כי ילמד משפטים. מאסלו החל ללמוד בסיטי קולג' של ניו יורק ולאחר שלושה סמסטרים עבר לאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, שם קיבל את התואר הראשון, התואר השני והדוקטורט בפסיכולוגיה. בהנחייתו של הארי הארלו, אשר נודע במחקריו בקופי רזוס והתנהגותם. שנה לאחר סיום התואר, חזר לניו יורק לעבוד עם אדוארד לי תורנדייק באוניברסיטת קולומביה.

מאסלו לימד בתחילה בקולג' של ברוקלין. בשנים אלו הושפע מפסיכולוגים אירופאיים ידועים, ובהם אלפרד אדלר ואריך פרום. בשנת 1951, הפך ליושב ראש המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת ברנדייס, שם החל בעבודתו התאורטית. שם פגש בקורט גולדשטיין, אשר הציג בפניו את רעיון סיפוק הצרכים העצמי.

מאסלו פרש לקליפורניה, שם נפטר מהתקף לב לאחר שנים של מצב בריאותי רעוע.

## מדרג מאסלו
שמאל|ממוזער|450px|פרשנות של תאוריית הצרכים של מאסלו, מיוצגת כפירמידה עם הצרכים הבסיסיים בתחתית

מאסלו פיתח את נושא שאיפת ההגשמה העצמית לתיאורית צרכים בעלת חמישה שלבים, הקרויה "הפירמידה של מאסלו", או "מדרג מאסלו". לפי פירמידה זאת כדי לממש צרכים רוחניים נעלים יותר, חייבים קודם להתמלא הצרכים הפיזיולוגיים והבסיסיים, המצויים בבסיס הפירמידה:

#ברמה הראשונה, בבסיס הפירמידה, מצויים הצרכים הבסיסיים, שהם **הצרכים הפיזיולוגיים** בשינה, אוכל, שתייה, אוויר לנשימה וכדומה.
#ברמה השנייה של הפירמידה, מצויים **צורכי הביטחון**, כמו הצורך במקום לישון בו, הצורך בביטחון תעסוקתי, בביטחון בריאותי וכדומה.
#ברמה השלישית מצוי **ה[[צורך בהשתייכות]]**. זהו כבר צורך חברתי, וכולל את הרצון להשתייך ולהיות חלק מקבוצה, לאהוב ולהיות נאהב. שלב זה קשור לגיבוש הזהות העצמית.
#הרמה הרביעית מורכבת מ**הצורך בהערכה חברתית**. זהו צורך להרגיש מכובד ולהגיע למעמד, להערכה ולהכרה חברתית.
#הרמה החמישית והאחרונה, קצה הפירמידה, היא **הצורך במימוש עצמי**. יכולתו של אדם להביא לכלל מימוש את כישוריו הייחודיים ולבטא את הפוטנציאל האישי הטמון בו.

## ראו גם
* ז'אן פיאז'ה
* חוק המכשיר הנקרא גם "הפטיש של מאסלו"
* תסביך יונה

## קישורים חיצוניים

* אברהם מאסלו, בלקסיקון הפסיכולוגי "בטיפולנט"
* פירמידת הצרכים של מאסלו, בלקסיקון הפסיכולוגי "בטיפולנט"
* Rorschach & Freudians – סרטון הסבר על תאוריות אישיות והערכה פסיכולוגית מתוך CrashCourse, כולל פירמידת הצרכים של אברהם מאסלו  
* 
* [[דב דרום] על תאוריה של מאסלו]
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:פסיכולוגים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:פסיכולוגים הומניסטים
קטגוריה:פסיכולוגים חברתיים יהודים
קטגוריה:פסיכולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1908
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1970
ארל סטנלי גרדנר

**ארל סטנלי גרדנר** (באנגלית: **Erle Stanley Gardner**; 17 ביולי 1889 – 11 במרץ 1970) היה סופר ומשפטן אמריקאי. אחד הסופרים הפוריים ביותר בתחום הספרות הבלשית, בוראו של עורך הדין הבדיוני **[[פרי מייסון]]**.

## ביוגרפיה
בשנת 1911 עבר בהצלחה את בחינות לשכת עורכי הדין של מדינת קליפורניה והוסמך כעו"ד, למרות שלא למד בשום פקולטה למשפטים, אלא השתלם במקצוע בלימודים עצמיים (דבר שהיה אפשרי באותם ימים). שנים רבות היה עו"ד פלילי מפורסם ומצליח. 

עוד לפני שהתפרסם הרומן הבלשי הראשון שלו, כבר היה זה כתריסר שנים סופר מצליח ורב מכר בתחום הסיפורים הבלשיים הקצרים שהתפרסמו בחוברות "pulp fiction".

בשנת 1933 פרסם את ספרו הבלשי הראשון "פרשת ציפורני הקטיפה", בו יצר את דמותו של פרי מייסון, עורך הדין הפותר תעלומות בלשיות בין כותלי בית המשפט ומחוצה לו. מאז ועד מותו כתב כ-120 ספרי בלשים, שחלקם נתפרסם אף אחרי מותו וזכה לתפוצה אדירה בארצות הברית ובעולם כולו.

רוב ספריו היו מסדרת פרי מייסון, אך חלקם מסדרות נוספות, כגון סדרת פרקליט המחוז (.D.A) וסדרת הבלשית והבלש ברטה קול ודונלד לם (היא אישה גדולת ממדים, קולנית, בריונית ורודפת בצע והוא עורך דין נמוך קומה ורזה, שרישיונו נשלל ממנו) שפרסם תחת שם העט א. א. פייר.

הביקורת לא העריכה את הצד הספרותי של ספרי ארל סטנלי גרדנר, אולם ציינה לחיוב את האותנטיות והמקוריות שלהם בתחום המשפטי. 

ארל סטנלי גרדנר היה חובב טבע וארכאולוגיה והרבה לסייר בעולם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס אדגר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1889
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1970
אורי אדלמן

**אוּרי אַדלמן** (3 בספטמבר 1958 – 5 באוגוסט 2004) היה סופר ותסריטאי ישראלי שהתמחה בספרות בלשית.

## קורות חיים
אדלמן נולד למשפחה ירושלמית ממוצא גרמני, דור שמיני בארץ, הצעיר מבין שלושה אחים, וגדל ברמת גן. הוא למד בתיכון תלמה ילין במגמת מוזיקה. בצבא שירת במרכז המחשבים של צה"ל, ממר"ם.

בגיל 24 החל ללמוד באקדמיה למוזיקה באוניברסיטת תל אביב והצטיין בלימודיו. זכה בפרסים על קומפוזיציות שחיבר ויצירתו "סימפוניה קאמרית" בוצעה בדיסלדורף בשנת 1986.

הוא הפסיק את לימודיו ועבר לעבוד בחברת מחשבים. במשך שנים אחדות עבד בסניף הישראלי של חברת המחשבים "דיגיטל". כן עבד ב"מכללת היי-טק", בהרצליה, והיה בין מעצבי תוכנית הלימודים של המכללה. כתב ספרות מקצועית בתחום המחשבים, ועד למותו היה בעל טור בשם "HELP!" בנושא זה בעיתון ידיעות אחרונות.

בגיל 28 נישא לאשתו הראשונה, אורית, שממנה התגרש כעבור שלוש שנים. לשניים נולדו שני ילדים, בנו אסף ובתו עדי, שניהם מוזיקאים.

לאחר גירושיו החל לכתוב את ספרו הראשון, "קונצ'רטו למרגל ולתזמורת", שבכתיבתו נעזר בהכשרתו המוזיקלית. הוא זכה לעידודו של הסופר אמנון ז'קונט, שהיה באותה עת עורך ספרי המתח בהוצאת "כתר", שבה יצא לאור ספרו של אדלמן. ספרו השני "משוואה עם נעלם" היה לרב מכר.

לאחר פרסום הספר חזר אדלמן לאוניברסיטה, והשלים לימודי תואר ראשון בקומפוזיציה והמשיך בלימודי התואר השני. שימש כעורך ספרות מתח בהוצאת "כתר", ובין השאר ערך את ספרו של אמנון ז'קונט, "מבוא לאהבה", ואת ספרו של מישקה בן דוד – "דואט בביירות".

בשנת 1999 נישא לאשתו השנייה, מיכל, שאותה פגש באמצעות האינטרנט, ונולד להם בן, איתי.

אדלמן החשיב מאוד את הקשר עם קוראיו, ובצעד יוצא דופן פרסם בספרו האחרון את כתובת הדואר האלקטרוני שלו, על מנת לקבל משוב מן הקוראים.

ספריו, המתרחשים במציאות הישראלית העכשווית, שהו בדרך כלל זמן רב בראש רשימת רבי-המכר ותורגמו לשפות שונות ובהן יוונית, יפנית וגרמנית.

בשנים האחרונות לחייו עסק אדלמן גם בכתיבת תסריטים. אדלמן שימש כיועץ לסדרת המתח הישראלית "תיק סגור", וכתסריטאי (ויועץ עלילתי) לדרמה המוזיקלית "השיר שלנו". ספרו "בסימן ונוס" עובד לסרט טלוויזיה וספרו "חתונה" עובד למחזה הספר "חתונה" הפך להצגה וב-2009 לסרט "רגליים קרות" בבימויו של דורון ערן.

בעת שעסק בכתיבת ספר במלון "רמת אביב" בתל אביב ב-5 באוגוסט 2004 אדלמן נפטר מהתקף לב ונטמן בבית העלמין של המושב גבעת ח"ן שם התגורר עם משפחתו.

## ספריו
* ספרי מתח
** **[[קונצ'רטו למרגל ולתזמורת]]** (כתר, 1993). תורגם לגרמנית: Konzert für Spion und Orchester.
** **[[משוואה עם נעלם (ספר)|משוואה עם נעלם]]** (כתר, 1998) תורגם לגרמנית: Gleichung mit einem Unbekannten.
** **[[בסימן ונוס (ספר)|בסימן ונוס]]** (כתר, 2000).
** **[[חתונה (ספר)|חתונה]]** (כתר, 2000).
** **[[שעות מתות]]** (כתר, 2004): מתרחש על רקע הקשר שבין הממסד הרפואי, הממסד הביטחוני ותעשיית התרופות.
*ספרי מחשבים
****[[לוטוס 1-2-3]] למתקדמים – שפת המקרו** (הוד עמי, 1988)
** **DOS 6 שימושים מתקדמים** (פוקוס מחשבים, 1993)
** **חלונות פתוחים: שימושים מתקדמים ב-Windows** (הוד עמי, 1995)
** **!HELP שימושים חכמים בחלונות** (ידיעות אחרונות, 1998): מקבץ כתבות שפורסמו בטורו בענייני מחשבים ב"ידיעות אחרונות".

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* אלי אשד, רקוויאם לסופר ריגול
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:טקס אנשי השנה
קטגוריה:חיילי ממר"ם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
ניפוי שגיאות

**נִפּוּי שְׁגִיאוֹת**, **נִפּוּי תְּקָלִים** או בקיצור **ניפוי** (באנגלית: **debugging**, **דִּיבָּגִינְג**; בעברית: **דִּבּוּג**), הוא תהליך שיטתי של איתור והפחתת באגים (תקלים) בתוכנת מחשב או בחומרה אלקטרונית, כדי לגרום להם לפעול כפי שתוכננו. ככל שמתקיימים יותר קשרים בין תת-מערכות או שהמערכת חסרת סדר, כך תהליך ניפוי השגיאות יהיה קשה יותר.

באופן כללי, תהליך ניפוי השגיאות הוא משימה מסורבלת ומעייפת. הקושי בניפוי שגיאות בתוכנה משתנה רבות בין שפת התכנות שבה השתמשו בתיכנות אותה מערכת ובכלים הקיימים לצורך הניפוי כגון מנפה שגיאות. מנפי שגיאות הם כלים אשר מאפשרים למתכנת לעקוב אחרי ההרצה של תוכנית, לעצור אותה, להתחיל אותה מחדש, להריץ אותה בהילוך איטי, לשנות ערכים בזיכרון ואפילו במקרים מסוימים לחזור אחורה בזמן.

באופן עקרוני שפות תכנות עיליות, כגון Java, הופכות את ניפוי השגיאות לקל יותר, כיוון שהן כוללות אפשרויות כמו טיפול בחריגות (exception handling) שמקל על זיהוי הקוד שבגללו התוכנית פועלת בצורה פגומה. עם זאת, במקרה של תכנות מונחה אירועים שממומש בשפות אלו קיים קושי לעקוב אחרי התהליכים בשל העובדה כי התוכנה פועלת באופן שאיננו רציף, גם ריבוי נימים בתוכנית או תקשורת בין תוכניות שונות גורם לבעיה דומה. בשפות תכנות אשר נוגעות יותר בחומרה ובהגדרות בסיסיות (low level), כגון שפות התכנות C או שפת סף, באגים יכולים ליצור בעיות "שקטות" כמו - השחתת זיכרון, ותדיר קשה למצוא היכן הבעיה הראשונית החלה; במקרים כאלה נדרש בדרך כלל שימוש בכלי ניפוי מורכבים.

לניפוי שגיאות של חומרה אלקטרונית (כגון חומרה של מחשב), תוכנות בסיסיות שמתייחסות בעיקר לחומרה (כגון BIOS) או קושחה (firmware), משתמשים באחד, או יותר, מהכלים הבאים: אוסצילוסקופ, מאבחן לוגי ואמולטור תוך־מעגלי (ICE). אמולטור זה יכול לתפקד בצורה דומה למנפה שגיאות של תוכנה, רק הפעם על תוכנה בסיסית וקושחה. שגיאה במיקרוקוד של מעבד עלולה לגרום לבאגים קשים במיוחד לגילוי, בין השאר בשל הצורך לבדוק אפשרויות רבות במיוחד והנטייה להתייחס אל המעבד כאל "קופסה שחורה".

## ראו גם
* תכנות
* בדיקות תוכנה
* זיהוי פגמים
* מצביע-מסגרת (Framepointer)
* מספר קסם (תכנות)
* ניפוי שגיאות באמצעות ברווז גומי
* נקודת עצירה

## קישורים חיצוניים

* ניפוי שגיאות אחורנית בזמן - הכול על ניפוי שגיאות (אנגלית)
* תמי לפידות, "ניפוי שגיאות", בירחון "הבטים בהוראת מדעי המחשב", גיליון דצמבר 1996, עמודים 13–25, בהוצאת משרד החינוך ומטה המרכז להוראת המדעים.

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תכנות