open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אנה יגיילונקה

שמאל|ממוזער|200px|אנה יגיילונקה כשליט של פולין
שמאל|ממוזער|250px|אנה יגיילונקה כאלמנה

**אנה יגיילונקה** (בפולנית: **Anna Jagiellonka**, בליטאית: **Ona Jogailaitė**, 18 באוקטובר 1523 קרקוב - 9 בספטמבר 1596 ורשה) הייתה נסיכה פולנית-ליטאית מבית יגיילו. בשנת 1575 מונתה לתפקידים מלך פולין ודוכס גדול של ליטא בין השנים 1586-1575, כאשתו ושותפתו למלכות של סטפאן באטורי. היא הייתה בתו של המלך זיגמונט הראשון "הזקן" והייתה הנצר האחרון של השושלת היגלונית.

## התארים
בדומה ליאדוויגה לבית אנז'ו, אנה נשאה את התואר של "מלך" פולין - "Król" (או בלטינית: Anna Dei Gratia Rex Poloniae), ומשמעות הדבר הייתה שהיא שליטת הממלכה בזכות עצמה. כל נושאי כתר פולין נשאו את התואר הזה ללא הבדל מין. רק הנשים שהוכתרו באמצעות נישואיהן לגברים מלכי פולין נקראו "מלכה" (בפולנית - „Królowa“ או בלטינית Regina Poloniae.

## רקע משפחתי וילדותה
אנה יגיילונקה נולדה בקרקוב כבתם של המלך זיגמונט הראשון של פולין ושל אשתו האיטלקיה, בונה ספורצה, ממילאנו. היא הייתה הרביעית מתוך חמשת ילדיהם. אחיה היו: איזבלה יגיילו (1559-1519), מלכת הונגריה, אשתו של המלך יאנוש סאפויאי, ז'ופיה (1575-1526), הנשואה להיינריך השני, דוכס של בראונשווייג-וולפנביטל, קטלין, מלכת שוודיה, אשתו של המלך יוהאן השלישי ואזה. אחיה הגדול, ז'יגמונד אוגוסט, עלה בשנת 1548 על כס המלכות של פולין.

בגיל 49 הייתה אנה יגיילונקה עדיין רווקה כשאחיה, המלך זיגמונט השני אוגוסט נפטר ללא ילדים.
הנסיבות הפכו את הנציגה האחרונה של השושלת היגלונית לדמות חשובה בחיים הפוליטיים של הממלכה.
המלך הנבחר החדש היה חייב לשאת אותה לאישה. בשנת 1573 זכה בכתר מלכות פולין הנסיך הצרפתי אנרי לבית ולואה. אך אחרי הכתרתו לא מיהר לערוך טקס נישואים עם אנה.
כעבור זמן קצר הוא ברח מפולין מבלי להתפטר רשמית על מנת לרשת את כס המלכות של צרפת אחרי מותו הפתאומי של אחיו, שארל התשיעי. עזיבת אנרי את פולין השאירה במדינה וקואום של שלטון. ב-15 בדצמבר 1575 אנה נחשבה ליורשתו אבל לא בתואר מלכה אלא כאינפנטה היא קראה לעצמה Anna Dei Gratia Infans Regni Poloniae" (אנה בחסד האל אינפנטה של ממלכת פולין). בו זמנית התחיל החיפוש אחרי בעל מתאים.
בעצת הקנצלר יאן זמויסקי הציג את מועמדותו סטפאן באטורי, השליט של טרנסילבניה והוא נבחר למלך פולין ודוכס גדול של ליטא לצידה של אנה יגיילונקה. בפועל השלטון בממלכה רוכז בהמשך בידיו.

## יורשים וצאצאים
אנה שרדה את מות בעלה ונפטרה ללא ילדים. יורשה היחיד היה זיגמונט השלישי ואזה, הבן של אחותה הקטנה ומלכת שוודיה, קתרינה לבית יגיילו. אנה סייעה לו לעלות על כס המלכות בפולין תחת השם זיגמונט השלישי אחרי מותו של סטפאן באטורי.

המלכה האלמנה נפטרה ב-1596 בוורשה, בימי שלטון אחיינה, זיגמונט. היא נקברה בקתדרלת ואוול.

## לקריאה נוספת
*Maria Bogucka. *Anna Jagiellonka*. — Wrocław: Ossolineum, 2009 
* Małgorzata Duczmal. *Jogailaičiai (Litvanca)*. Translated by Birutė Mikalonienė and Vyturys Jarutis. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos centras. 2012 .

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלכי פולין
קטגוריה:הדוכסים הגדולים של ליטא
קטגוריה:אישים הקבורים בקתדרלת ואוול
קטגוריה:נשים פולניות במאה ה-16
קטגוריה:פוליטיקאיות פולניות
קטגוריה:ילידות 1523
קטגוריה:נפטרים ב-1596
עירי כהן

**עירי כהן** (נולד ב-1943) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. כיהן בין היתר כמפקד חטיבת מילואים מובחרת של הצנחנים וכמפקד עוצבת האש (אוגדה 98).

## שירותו הצבאי
עם גיוסו לצה"ל התנדב כהן לחטיבת הצנחנים ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. במהלך שירות המילואים השלים קורס מפקדי פלוגות וקורס מפקדי גדודים. כמפקד מחלקה בגדוד צנחנים במילואים לחם כהן במלחמת ששת הימים בחזית הדרום ובחזית רמת הגולן, כסמ"פ לחם במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים בחזית רמת הגולן ובחזית הדרומית. לאחר המלחמה שימש כהן במספר תפקידי פיקוד והיה בצוות ההקמה של עוצבת חצי האש. כמו כן פיקד ארבע פעמים על קורס מפקדי פלוגות עורב. במלחמת לבנון הראשונה שימש כמפקד גדוד 697 גדוד צנחנים במילואים בעוצבת חצי האש. במהלך מלחמה זו פיקד על מארב שביצע גדודו כנגד חטיבת שריון סורית. הקרבות ארכו כיומיים, ובמהלכם השמיד הגדוד, באמצעות טילי נ"ט, ובסיוע טנקים וכוחות חי"ר, עשרות טנקים, רק"ם ושלושה מסוקי קרב מסוג גאזל. בהמשך נקרא לשוב לשירות קבע, עבר קורס מפקדי חטיבות ומונה למפקד החטיבה בה שימש כמ״פ, סמג״ד ובהמשך מג"ד. עם פרוץ מלחמת המפרץ הראשונה, זמן קצר לאחר שובו לשירות סדיר כמפקד עוצבת חצי האש (חט׳ 551), נקראה העוצבה לקחת חלק בתכנון ובהכנות האינטנסיביות ללחימה בעומק.

עם סיום תפקידו כמפקד עוצבת חצי האש, מונה כהן לתפקיד סגן מפקד עוצבת האש ושנה לאחר מכן למפקד עוצבת האש (אוגדה 98) בדרגת תא"ל, תפקיד אותו מילא במשך כשלוש שנים. במהלכן התמקדה פעילות העוצבה בפיתוח תורת לחימה ייעודית, פיתוח ושכלול טכניקות לחימה, פיתוח והטמעה של אמל״ח ייעודי, ארגון ובניין כוח והכשרות. במהלך תקופת פיקודו על עוצבת חצי האש ועוצבת האש, ביצעה עוצבת האש מספר רב של מבצעי עומק ונטלה חלק משמעותי במבצע ענבי זעם. עם סיום תפקידו כמפקד העוצבה, נשלח כהן מטעם מערכת הביטחון לשליחות של כשנתיים בחו"ל. בשובו משליחות זאת השתחרר מצה"ל. לאחר שחרורו היה במשך כ-6 שנים עמית מחקר במכון לחקר תורת המערכה. חבר בוועדת חקירה מטכ״לית לתפיסת ההפעלה במלחמת לבנון השנייה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבה 551
קטגוריה:מפקדי עוצבת האש
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי מחלקות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
אבו כאמל

**אַבּוּ כַּאמִל שֻׁגַ'אע בְּן אַסְלַם** (בערבית: **أبو كامل شجاع بن أسلم**; 850 לערך–930 לערך), שנודע גם בכינוי **אַלְ-חַאסִב אלְ-מַסְרִיּ** (**الحاسب المصري** – "המְחשב המצרי"), היה מתמטיקאי מצרי.

מעט ידוע על חייו של אבו כאמל. מכינויו משערים כי נולד, חי ופעל במצרים. בספר משנת 988 המתעד את הספרות הערבית במאה ה-10, נמנים תשעה ספרים שכתב אבו כאמל. שלושה מספרים אלה שרדו עד ימינו, ומהם עולה כי אבו כאמל היה אחד מחשובי המתמטיקאים של המאה ה-10, ממשיך דרכו של מוחמד אבן מוסא אל-ח'ואריזמי בהנחת יסודות האלגברה. אבו כאמל עצמו בהחלט משבח את אל-ח'ואריזמי, ומציין בספרו: "אל-ח'ואריזמי הוא חלוץ האלגברה, שהגה את העקרונות היסודיים שלה".

ידוע גם כי פיבונאצ'י למד את כתביו של אבו כאמל, ומחקריו התבססו על עבודתו. לכן, אבו כאמל הוא חוליה מקשרת בין האלגברה הערבית של אל-ח'ואריזמי לאלגברה האירופית.

בספרו, "האלגברה", עסק אבו כאמל בשיטות לפתרון משוואות ריבועיות ומשוואות דיופנטיות וביישום האלגברה לפתרון בעיות גאומטריות. אבו כאמל התקדם צעד גדול קדימה כאשר עסק גם בחזקות גבוהות יותר וניסה להתמודד עם משוואות ממעלות גבוהות המתקבלות במהלך פתרון המשוואות הדיאופנטיות. הוא תפס באופן אינטואיטיבי את כללי החזקות המוכרים כיום. כך למשל, אל "x ברביעית" הוא מתייחס כאל "x בריבוע בריבוע". הוא התבסס על שיטותיו של אל-ח'ואריזמי לפתרון משוואת ושיפר אותן.

"ספר המדידות הגאומטריות" הוא ספר הדרכה למודדים ממשלתיים, שהיו צריכים למדוד שטחים לצורכי מיסוי. הספר מפרט שיטות גאומטריות ואלגבריות לחישובי שטחים שונים, מרחקים, ואף נפחים, וכולל דוגמאות חישוביות מפורטות. לחישובים הקשורים במעגל משתמש אבו כאמל בערך 22/7 כקירוב לפאי, שסוטה מהערך האמיתי בכאלפית.

"ספר הדברים הנדירים באמנות החישוב" עוסק בפתרון משוואות מרובות משתנים, שלהן יותר מפתרון אחד. אבו כאמל היה הראשון שהבין כי במתמטיקה אין די במציאת פתרון לבעיה, אלא יש צורך למצוא את כל הפתרונות האפשריים לבעיה נתונה. גם בספר זה מציג אבו כאמל שיטות חדשות לפתרון בעיות שלא היו מוכרות קודם לכן. בנוסף לכך, הוא מגלה מחדש שיטות שהיו ידועות לדיופנטוס, אך עדיין לא היו מוכרות בעולם הערבי, כיוון שספרו של דיופנטוס עדיין לא תורגם לערבית בתקופתו.

## קישורים חיצוניים

* ערך על אבו כאמל באתר אנציקלופדיה.קום

קטגוריה:מתמטיקאים ערבים
קטגוריה:מדענים מוסלמים
קטגוריה:מלומדי תור הזהב של האסלאם
קטגוריה:מתמטיקאים מהמאה ה-10
קטגוריה:מתמטיקאים מהמאה ה-9
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-10
מיראט

**מיראט** (בהינדי: **मेरठ**, באורדו: **میرٹھ**) היא עיר בצפון-מערב מחוז אוטר פרדש, צפון הודו.

העיר שוכנת כ-70 ק"מ צפון-מזרחית לעיר הבירה דלהי ואף נכללת ב-"אזור הבירה הלאומית". מיראט היא העיר השלישית בגודלה באוטר פרדש, היא נמצאת במקום ה-242 במדרג העולמי של ערים לפי גודל והיא העיר ה-25 בגודלה בהודו.

מיראט ממוקמת בצומת של כמה כבישים וקווי רכבת. זהו מרכז סחר למוצרים חקלאיים ויש בו כמות לא מבוטלת של תעשייה, כולל ייצור, התכה, מלאכת יד וטחינת סוכר, כותנה, קמח וזרעי שמן. בשנת 1965 הוקמה בעיר אוניברסיטה, ויש בה מספר מכללות שקשורות לאוניברסיטה. במיראט קיימים גם מאוזוליאום מהמאה ה-12 ומספר מקדשים ומסגדים ישנים.

העיר מיראט היא יצרנית גדולה של מוצרי ספורט ומרכז היצור של כלי נגינה הגדול במדינה. מיראט נחשבת "בירת הספורט" של הודו.

מיראט הייתה מהמוקדים החשובים במהלך המרד ההודי הגדול של שנת 1857, שם התחיל למעשה המרד באופן גורף ואלים כאשר חיילים הודים בשירות צבא חברת הודו המזרחית הבריטית, התמרדו כנגד קציניהם הבריטים. במאי של אותה השנה העיר הייתה עדה להתפרעויות, רצח ובזיזה של המקומיים כנגד הבריטים שחיו בעיר. לאחר שהוצת כאן, המשיך המרד במספר מוקדים נוספים בצפון הודו, עד אשר דוכא לבסוף כשנה מאוחר יותר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוטר פרדש: ערים
מרוה לצמא

**מרוה לצמֶא – השבועון לבית היהודי** הוא שבועון לבית היהודי בעל אוריינטציה חרדית.

השבועון נוסד בשנת ה'תשל"ד (1975) על ידי הרב ישראל פולק, והמו"ל היא חברת 'מרווה לצמא בע"מ' השוכנת בקריית צאנז שבנתניה. בהגדרתו שבעמוד הפנימי נכתב .

## קו השקפתי
העלון אינו משלב פרסומות חיצוניות כלל, אינו עוסק כלל בפוליטיקה, וממעט לעסוק באקטואליה.

העלון אינו מזוהה עם זרם מסוים בציבור החרדי ושומר על מעמד נייטרלי, כשהוא נותן במה לכמעט כל גדולי ישראל, ומתייחס באופן שווה לכל החוגים כמעט, ומאידך כמעט ולא עוסק בנושא העדתי.

העלון מקפיד שלא להציג תמונות של נשים או ילדות, ואף לא איורים של נשים וילדות, וכן שלא להציג דמויות ללא כיסוי ראש.

העלון מקפיד שלא לקרוא לנשים בשמן המלא, אלא באות ראשונה של שמן הפרטי ובשם משפחתן (לדוגמה: א. אייכלר).

## תוכן העלון

העלון מחולק לשלושה חלקים: חלק תורני, חלק לאישה ולנערה, וחלק לילדים.

מדורי העלון לפי הסדר:

#### מרוה תורני
* **בפתח הגיליון** - מאמר מערכת מנוקד מאת הרב ישראל פולק, בו מובאת השקפתו התורנית-אקטואלית.
* **יהלום שבועי** - וורט לפרשת השבוע מאת הרב אברהם אבא פיליפ.
* **פתשגן** - חידה לפרשת השבוע
* -פעימה יהודית-
* כתבה תורנית, ראיון עם דמות תורנית, או סיור תורני.
* **אספרה** - סיפורי צדיקים
* **ברוב יועץ** - מדור ייעוץ לבחור ישיבה

#### מרוה לנוה
* **מילה-שתיים** - מילות פתיחה
* **שיר**
* **שלום שבת** -
* סיפור קצר בהמשכים
* כתבה
***נפגשים עם סבתא** - ראיון עם סבתות
* **זה לא דמיון** - סיפור חיים אמיתי על השגחה
* סיפור בהמשכים
* סיפור בהמשכים
* **פולמוס** -דיון קוראים בנושאים משותפים
* **לבנות הנעורים** - תובנות לבנות הנעורים
* סיפור בהמשכים לבנות הנעורים
* **לשבוע מטובה** - מתכונים

#### מרוה לנוער
* **לענייננו** - מילות פתיחה
* **סיפור השבוע** - סיפורי צדיקים
* סיפור קצר בהמשכים
* **בעקבות העבר** - סיפור היסטורי יהודי
* סיפור בהמשכים
* **תולי בסבב עולמי** – העשרת ידע כללי
* **רק רגע** - רגעים של ילדים עם התמודדות בלתי שגרתית
* **ראיון** על ילדים
* סיפור **לילד**
* **המסקנה של אלקנה**
* סיפור **לגיל הרך**
* **עגלה מגלה**
* **נפלאות הבורא**
* **במו ידי** - יצירה
* קומיקס בהמשכים
* **חידודים** – מדור חידות
* קומיקס בהמשכים

לקראת חגים בדרך כלל יוצאים עלונים מורחבים עם מדורי חג והלכותיו. לקראת פסח וסוכות ה'מרוה לנוער' מופרד לעלון נפרד, בנוסף למוסף סיפורים בעלון נפרד.

## הכותבים בעלון
על הכותבים בעבר ובהווה נמנים סופרים וכותבים מוכרים במגזר החרדי, כגון: לאה פריד, משה וינשטוק, יחזקאל שובקס, פ' שטרן, רותי קפלר, ה' שר, רבקה שזורי, ר' שטייר, פנחס ברייער, ציפורה שלנגר א' אייכלר והרב דוד לוי.

בשבועון מובאים ציורים לילדים, בין הציירים והמאיירים בעבר ובהווה ציירים מוכרים במגזר החרדי, כגון: רות בייפוס, בתיה טופורוביץ, אסתי אייכלר, חיה חסיד, מ. וינרב וא. פרוש.
## תפוצה
בסקר שנערך על ידי מכון 'מדגם' ב-2016 עולה כי השבועון זוכה לתפוצה גבוהה עם 19.1 אחוזי חשיפה במגזר החרדי.

## קישורים חיצוניים
* סקירת העלון באתר JDN 
* 
* ביקורת באתר עונג שבת

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונות חרדית בישראל
קטגוריה:ישראל: עיתוני ילדים ונוער
תאימות לאחור

**תאימות לאחור** של מוצר או טכנולוגיה בתקשורת או במחשוב מתקיימת כאשר הוא יכול לפעול עם קלט המותאם לטכנולוגיה ישנה יותר. תאימות לאחור או **תאימות כלפי מטה** (באנגלית: Backward Compatibile או Downward Compatible בהתאמה) מוגדרת כ"תואם לדגם קטן יותר או ישן יותר". מחשב שאפשר להפעיל בו תוכניות שפעלו במחשבים מדור קודם או במחשבים קטנים יותר מכונה "תואם כלפי מטה". אם מוצרים תוכננו על פי תקינה חדשה והם מסוגלים לקלוט, לקרוא, לצפות או לנגן בתקנים ישנים יותר, נאמר עליהם כי הם תואמים לאחור. דוגמאות לתקנים כאלה כוללות תבניות נתונים ונוהלי תקשורת.

קיים מצב הפוך שהוא **[[תאימות קדימה]]** או **תאימות כלפי מעלה** (באנגלית Forward Compatible או Upward Compatible בהתאמה) ובו מוצר מטכנולוגיה ישנה, אמור להסתדר, לפחות חלקית, עם תבניות נתונים המיוצרות על ידי מוצר קיים או עתידי, מטכנולוגיה חדשה יותר. מוצרים תואמים קדימה תוכננו על פי תקינה בה הם מסוגלים לקלוט, לקרוא, לצפות או לנגן בתקנים חדשים יותר או עתידיים. לדוגמה, USB 2.0 תומך גם בהתקנים של USB 3.0 אך מפעיל אותם במהירות של USB 2.0.

## ראו גם
* אמולציה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הנדסת תוכנה
ס.ל.א מרשל

בריגדיר גנרל **סמואל ליימן אטווד מרשל** (באנגלית: **Samuel Lyman Atwood Marshall**; 18 ביולי 1900 – 17 בדצמבר 1977) היה ההיסטוריון הקרבי הראשי של צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה.

## ביוגרפיה
מרשל נולד בעיירה קטסקיל במדינת ניו יורק. במלחמת העולם הראשונה שֵרת בצבא ארצות הברית בדיביזיית הרגלים 90, אולם לא השתתף בלחימה. בשנת 1919 הוסמך לקצונה.

במלחמת העולם השנייה שימש מרשל כהיסטוריון הקרבי הראשי של הצבא בדרגת בריגדיר גנרל. הוא סייר בזירות קרב רבות וראיין מאות חיילים וקצינים מהם גבה עדות על הקרבות בהם השתתפו. בין הקצינים שרואיינו על ידו ניתן למנות את ריצ'רד וינטרס ורוברט קול.

מחקרו החשוב ביותר פורסם בספרו "**[[אנשים מול אש]]**". בספרו קבע מרשל ש-75% מכלל לוחמי הרגלים בצבא האמריקאי כלל לא ירו בנשקם במהלך הקרב, וכי יש לשפר את הכשרת הלוחמים הן בתחום השימוש בנשק החדיש והן בתחום ההתמודדות המנטלית וההסתגלות של הלוחמים לעוצמת האש שמפעיל האויב בקרב. מרשל מציע במחקרו כי החיילים יחונכו להרבות בירי בעת לחימה וכי על המפקד להקפיד ולהורות על אנשיו לפתוח באש ולהוסיף ולירות. הספר ניתן בצה"ל כשי לבוגרי קורסי פיקוד בחיל הרגלים, ובהם קורס קצינים וקורס מפקדי כיתות, וללוחמי ומפקדי יחידות מובחרות.

## ספרים פרי עטו
* "**הם צנחו בלילה**", הוצאת מערכות, מאנגלית: אהרן אמיר
* "**אנשים מול אש**", הוצאת מערכות, 1956, מאנגלית: עוזי נרקיס
*"**גבעת קדל חזיר קרבות קוריאה**", הוצאת מערכות, 1959. הופק לקולנוע בשם "גבעת הדמים" בכיכובו של גרגורי פק.

## קישורים חיצוניים
* בעז זלמנוביץ ועוזי בן שלום, הגורם האנושי, ביטאון ביבשה גיליון 9,  אפריל 2009.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:היסטוריונים צבאיים
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:היסטוריונים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1900
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1977
נויאן

ממוזער|אציל מונגולי
**נויאן** או **נויאון** או **נואן** היה התואר הצבאי של מפקדי טומן או מינגאן בצבא האימפריה המונגולית. מאוחר יותר הוא הפך לתואר אצולה.

במהלך מסע הכיבושים של הצבא המונגולי הנויאנים מונו כמושלים של מחוזות שנכבשו, וכך התחילו לתפקד כאצולה ניהולית. עם הזמן קיבל התואר נויאן משמעות של תואר אצולה והוענק גם לצאצאי ג'ינג'יס ח'אן, גם אם לא היו מפקדי צבא בכירים או מנהלי מחוזות.

הנויאנים נשאו פאיצה מזהב, שהעידה על מעמדם. התואר, שניתן תחילה בהתאם לתפקיד הצבאי, הפך בהמשך לתואר העובר בירושה.

## קישורים חיצוניים
* מילים מונגוליות 

קטגוריה:תוארי אצולה
קטגוריה:דרגות צבאיות
קטגוריה:מלחמות מונגוליה
ארכיפלג גולג

**ארכיפלג גולאג** (ברוסית: **Архипелаг ГУЛАГ**) הוא ספר מאת אלכסנדר סולז'ניצין זוכה פרס נובל לספרות, המתאר את הגולאג – מערכת מחנות העבודה ושאר שיטות הדיכוי, שהנהיג המשטר הסובייטי בברית המועצות בשנים 1918–1956.

הספר מבוסס על חוויותיו האישיות של הסופר כאסיר במחנות עבודה בין השנים 1945–1953, לצד בחינה של מסמכים, החלטות ועדויות של כ-300 אסירים נוספים.

הספר נכתב במהלך השנים 1958–1968 בסודיות, והכרך הראשון שלו ראה אור רק בשנת 1973 בפריז. עותקים בודדים הוברחו לתוך ברית המועצות בחשאיות והופצו בין מבקרי המשטר אבל הספר פורסם בגלוי רק ב-1990, לאחר נפילת מסך הברזל (פרסטרויקה). הספר כולל שבעה חלקים, המופיעים ברוב המהדורות בשלושה כרכים (חלקים 1–2, חלקים 3–4, חלקים 5–7). שני הכרכים הראשונים בסדרה ראו אור בעברית.

## סקירה כללית
הספר מדבר בפנייה לאזרח הסובייטי הפשוט שגדל על ערכי האידאולוגיה הקומוניסטית ומאמין בצדקת דרכה של המפלגה, אך לא מספיק מודע למעשי העוול שמבצע המשטר. לכן סולז'ניצין מרבה להראות את חוסר הצדק של מערכות השלטון, שמטרתן היא לא לבצע צדק או להגן על האזרח אלא לדכא כל תנועה או אוכלוסייה שעלולה לסכן את המשטר בכל מחיר. למשל, סולז'ניצין מתאר את מעשי הגירוש בכפייה של "עמים עוינים" – גרמנים, טטרים, ליטאים ומיעוטים נוספים שסטלין רצה לדכא. כמו גם גלי דיכוי וגירוש נוספים כלפי מעמד הקולאקים, צאצאים למשפחות אצולה, מפלגות פוליטיות שאינן בולשביקיות, חיילים שנפלו בשבי הנאצי ואזרחים שחיו תחת השלטון הנאצי ועוד.

מספר פעמים בספר סולז'ניצין משווה בין המשטר הסובייטי למשטר הצארי שלפני המהפכה, שהרי לפי התעמולה הרווחת המשטר הצארי היה דכאני כלפי החלשים ואילו המהפכה הביאה את השוויון לכולם. כדי להפריך את התפיסה הזו, סולז'ניצין מראה שאחרי המהפכה העונשים אכזריים הרבה יותר כלפי מתנגדי המשטר, ובמקרים רבים חלים גם על בני משפחתם.

המחבר עורך גם השוואה בין סטלין להיטלר, למשל בנושא מחנות הריכוז שסטלין הקים אפילו לפני שהיטלר עשה זאת, ושסטלין הפעיל אותם גם כלפי בני עמו, דבר שאפילו היטלר לא עשה. השוואה זו, שלאוזן המערבית נשמעת הגיונית ומתקבלת, לקורא הסובייטי הממוצע הייתה חידוש גדול.

בשנותיו האחרונות סטלין גם התחיל בתוכניות לדיכוי וגירוש היהודים, וערך את "משפט הרופאים" – עלילת דם על רופאים יהודים, כהכשרת הקרקע לדיכוי רחב יותר שלא הספיק להוציא לפועל לפני מותו.

#### תיאורים ספרותיים
הספר קרוי "ארכיפלג גולג" מפני שהוא מדמה את מערכת הגולג לקבוצת איים, שהרי כל מחנה מנותק מכל העולם החיצון כמו אי, אף על פי שהוא נמצא על היבשה. מעבר בין האיים מתאפשר רק ברכבות אסירים שמורות, כך שכל הערים והאזרחים שמחוץ ל"איים" כאילו לא קיימים ויש רק ים באמצע. יש המציעים שהשם הוא רפרנס לספרו של צ'כוב – "האי סחלין", המתאר אי ששימש את השלטון הצארי לכליאת אסירים.

הספר מתאר את גלי המעצרים הרבים ששטפו את רוסיה על ידי כוחות הנ.ק.ו.ד., ומדמה אותם לצינורות ביוב שבהם זורמים האסירים – מושפלים ומוסתרים מהאוכלוסייה הכללית.

## הספר בתרגום לעברית
* אלכסנדר סולז'ניצין, **ארכיפלג גולג: 1918–1956: ניסיון לחקר אמנותי**; המתרגם: יוסף סערוני, ירושלים; ותל אביב: שוקן, תשל"ד–תשל"ו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרים רוסיים
קטגוריה:ספרי 1973
קטגוריה:ברית המועצות: תרבות
קטגוריה:גולאג
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
קטגוריה:ברית המועצות בתרבות
קטגוריה:ספרים שהוחרמו על ידי ממשלים
קטגוריה:100 הספרים של המאה של לה מונד
אורלוק

**אורלוק** היה, בתקופת האימפריה המונגולית, תוארו של נסיך או מפקד בכיר בצבא המונגולי (מפקדים של כוח צבא, שכלל שלושה טומנים או יותר).

אורלוק נשא פאיצה מזהב עם אריה מתחת לשמש וירח. לנסיכים הייתה פאיצה עם בז. פאיצה של אורלוק שקלה כ-1,500 גרם.

## קישורים חיצוניים
* מילים מונגוליות 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוארי אצולה
קטגוריה:האימפריה המונגולית
פאיצה

**פאיצה** היה לוח קטן עשוי ממתכת יקרה שהעיד על מעמדם של מפקדים בצבא של האימפריה המונגולית.

פאיצות של אורלוקים ושל נויאנים היו עשויות מזהב, עם משקל משתנה לפי דרגתם של בעלי הפאיצות. פאיצה של אורלוק שקלה כ-1,500 גרם ופאיצה של נויאן שקלה כ-600 גרם. הפאיצות של הדרגים הנמוכים יותר היו עשויות מכסף.

הפאיצות שמשו גם כתעודות מעבר ולצורכי קבלת שירותים שונים (סוסים רעננים לרכיבה, מזון וכו'). בנוסף לקצינים, גם שליחים שונים ובני משפחתו של ג'ינגיס חאן צוידו בפאיצות.

## קישורים חיצוניים
* מילים מונגוליות 

קטגוריה:האימפריה המונגולית
קטגוריה:אמצעי זיהוי
אש בעמקים

**אש בעמקים** (יפנית: 野火**' **' 'נוֹבִּי) הוא רומן זוכה פרס יומיורי מאת שוהיי אוקא, שיצא לאור בשנת 1951. הוא מתאר את החוויות של חייל הצבא הקיסרי היפני במערכה בפיליפינים בימיה האחרונים של מלחמת העולם השנייה.

## עלילה
הסיפור מסופר דרך עיניו של טוראי טאמורה אשר, לאחר שסולק מהמחלקה שלו, בוחר לערוק לחלוטין מהצבא ומשוטט ללא מטרה בג'ונגל הפיליפיני במהלך המערכה בפיליפינים. טאמורה שוקע בהזיות, נאלץ להתמודד עם איתני הטבע הפראי, בדידות, רעב, הפחד מהמוות, ובסופו של דבר גם קניבליזם.

## משמעות ספרותית וביקורת
הספר זכה בפרס יומיורי, והוא ככל הנראה יצירתו הידועה ביותר של אוקא במערב. הספר תורגם לאנגלית על ידי איוואן מוריס בשנת 1957. בעברית יצא הספר בהוצאת 'עם עובד' כשהוא תורגם מהגרסה האנגלית. סרט המבוסס על הספר והנושא את אותו שם הופק ביפן בשנת 1959, בבימויו של קון איצ'יקאווה ובכיכובו של אייג'י פונאקושי. בתרגום לאנגלית ולעברית נמחקו קטעים שבו המספר מבהיר כי הוא מעוות את זיכרונות המציאות. הגרסה הקולנועית התמקדה בחוסר האונים של הפרט אל מול המלחמה. דמותו של טאמורה בסרט פסיבית יותר וחלשה מאשר ביצירה המקורית. סרט חדש על פי הספר נוצר ב-2014  על ידי צוקאמוטו שיניה.

## הספר בתרגום עברי
* שוהיי אוקא, **אש בעמקים**; תורגם מאנגלית בידי ג. אריוך, תל אביב: עם עובד ('ספריה לעם'), תשי"ט 1959.

## קישורים חיצוניים
*ביקורת על הספר מאת מיטל קרנר בבלוג מלבד הכלב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרות יפנית
קטגוריה:ספרות מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ספרי 1951
קטגוריה:אי-אלימות באמנות
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
משימרו

שמאל|ממוזער|250px|תצלום של בובת משימרו
**משימרו** (בקוריאנית: **마시마로**) הוא דמות קוריאנית בדיונית שדומה לארנב שמן, ונוצרה על ידי קים ג'ה אין. משימרו ידוע גם בשם Yupki Tokki ("ארנב ביזארי" בקוריאנית).

משימרו נראה לראשונה בסדרה של אנימציות פלאש באינטרנט (בעיקר ללא דיבורים, אם כי מדי פעם מופיעה שם מילה בקוריאנית).

בדומה להלו קיטי, נפוץ משימרו כסחורה בשוק הצעצועים בעיקר בשוקי אסיה.

הקריקטורות המקוריות של משימרו מלאות 'הומור שירותים', דבר הניכר בצעצועים שלו. לראיה – משימרו עצמו מופיע לעיתים קרובות עם פומפה תקועה בראשו. 

בניגוד להלו-קיטי ודמויות חמודות דומות, מצטייר משימרו כבריון שמן ודוחה ולעיתים קרובות נזקק לאלימות כדי לכפות את רצונו על אחרים.

למשימרו יש כפיל חום - Chocomaro. צ'וקומרו מופיע בשתי פרודיות של משימרו ומנסה לעשות את מה שמשימרו עושה בדרך כלל בפרקים הללו, אבל תמיד נכשל בסופו של דבר. 
לא ידוע בדיוק מה טיב היחסים של צ'וקומרו ומשימרו אך רובם מאמינים כי הוא אחיו.

השם "משימרו" הגיע מהאחיינית של היוצר כשעיוותה את שם הממתק הידוע מרשמלו.

## קישורים חיצוניים
* 
* בלוג - משימרו מטייל בארץ ישראל

קטגוריה:קוריאה: תרבות
קטגוריה:דמויות אנימציה
זהורית

[250px|שמאל|ממוזער|תהליך ייצור זהורית מ[תאית]]
**זְהוֹרִית** (בלועזית: **וִיסְקוֹזָה**; בצרפתית: **Viscose**, באנגלית: **Rayon**) הוא נוזל אורגני צמיג שמקורו בתאית ומשמש בייצור סיב הזהורית (rayon) וצלופן. סיב הזהורית הוא סיב דמוי משי ומשמש לייצור שמלות, מכנסיים וחולצות של גברים ושל נשים, ופרטי לבוש קלים אחרים.

## היסטוריה
הממציא הצרפתי אילר דה שרדונה, שהמציא גם את הסיב הסינתטי הראשון, ייצר את הזהורית לראשונה ב־1891. שנה לאחר מכן, שני המדענים הבריטיים צ'ארלס קרוס (Charles Cross) ואדוארד ביוון (Edward Bevan) רשמו פטנט על המצאה זו. ב־1896 הם הקימו את חברת British Viscoid Co. Ltd כדי לממש את התהליך ולהתחיל לייצר את הזהורית. ב־1917 הזהורית שימשה כבסיס לייצור הצלופן. בתחילת שנות ה־20, עקב הביקוש הגובר לזהורית, התרחב הייצור לרחבי העולם ויוצר בשש מדינות בהן ארצות הברית ויפן.

ב־1924 יוצר סיב הזהורית (rayon) ממנו החלו לייצר בגדים. במשך כל אותה תקופה הזהורית יוצרה מעצים. מדענים רבים ניסו לייצר את התאית ממולקולות סינתטיות אולם רק ב־1938 הצליחו בכך. מאז רוב הזהורית מיוצרת באופן סינתטי.

ב־1958 הקים ישראל רוגוזין מפעל לייצור זהורית באשדוד. המפעל נסגר ב־1998.

## תהליך ייצור
בשלב הראשון מכניסים נסורת של עצים לנתרן הידרוקסידי למשך זמן. כאשר תקופת ההשריה של הנסורת בנתרן ההידרוקסידי תקבע את הצמיגות. ככל שהנסורת מושרית זמן רב יותר כך הצמיגות פוחתת. לאחר מכן משרים את התרכובת בפחמן דו-גופרי עד שנוצרת תאית צהובה בשם קסנטאט (xanthate). לאחר מכן משרים את התרכובת פעם נוספת בנתרן הידרוקסידי.

הנוזל שנוצר הוא צמיג מאוד, מעבירים אותו בלחץ דרך משחלה (מכשיר עם חרירים), וכך נוצרים הסיבים. השם "ויסקוזה" שהוא אחד מהשמות שניתנו לאריגים מסיבים אלה, נגזר מהמילה "צמיג" באנגלית – viscous.

בגלל השימוש בתהליך הייצור בפחמן דו-גופרי, שהוא חומר מזהם, וכן בשל חומרים מזהמים נוספים שנוצרים בתהליך, הצטמצם בשנים האחרונות היקף הייצור של הזהורית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסטיל
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:סיבים
עיצור וילוני, חוכך, אטום

**[[עיצור]] [[עיצורים וילוניים|וילוני]] [[עיצורים חוככים|חוכך]] [[קוליות העיצורים|אטום]]** הוא צליל עיצורי המצוי בחלק מהשפות המדוברות. סימן ה-IPA לעיצור הוא X לטינית (או כי יוונית גדולה) /x/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-x. זהו הצליל הישן ל-**[[כ|כ רפה]]**, וניתן היה לשמעו בהגיות העברית הטברנית במילים כגון בּוכה קובץ:Boghe.ogg. זהו גם הצליל הישן לדיגראף **gh** כבמילה Fight - "לחם" בהגיית האנגלית העתיקה, והיום ניתן למצאו בכמה ניבים שונים כבאנגלית סקוטית במילה loch - "לוך".

## התרחשות

## ראו גם

וילוני, חוכך, קולי
ז'אק בראנדנברגר

**ז'אק אדווין בראנדנברגר** (Jacques Edwin Brandenberger; 19 באוקטובר 1872 - 13 ביולי 1954) היה כימאי שווייצרי וממציא הצלופן בשנת 1908.

בראנדנברגר למד באוניברסיטת ברן, בה השלים דוקטורט, ב-1895. הוא החל לעבוד בחברת Blanchisserie et Teinturerie de Thaon, ושם ניסה למצוא מוצר שקוף ואטום שיוכל לשמש כמעיל. את המוצר הוא ייצר לראשונה ב-1908. בשנת 1917 הוא החל לייצר גרסה דקה יותר של החומר לו הוא קרא צלופן.
מחומר זה נוצרו מעילים אטומים וכן מגן לעיניים למסכות גז.

בעקבות המצאת הצלופן הוא זכה במדליית אליוט קרסון בשנת 1937. בשנת 2006 נכנס להיכל התהילה הלאומי לממציאים (National Inventors Hall of Fame).

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כימאים שווייצרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברן
קטגוריה:ממציאים
קטגוריה:זוכי מדליית אליוט קרסון
קטגוריה:ילידי 1872
קטגוריה:שווייצרים שנפטרו ב-1954
קטלין רייטר

**קטלין רייטר** (באנגלית: **Kathleen Reiter**; נולדה ב-7 בספטמבר 1988) היא זמרת קנדית-ישראלית, זוכת העונה הראשונה של "The Voice ישראל".

## רקע
רייטר נולדה וגדלה בקנדה, להורים ישראלים, כשאמה ממוצא מרוקאי. היא גילתה את אהבתה למוזיקה בגיל 8, כאשר הופיעה בחתונה של בת דודתה. למדה עברית עוד לפני שלמדה אנגלית, ומגיל צעיר, הגיעה עם משפחתה בכל קיץ לחופשות בישראל. האיש שדחף אותה לעסוק במוזיקה היה סבה המנוח, אשר זמרתו בבית הכנסת השפיעה על כל חייה ושירתה. הייתה סולנית בלהקת "Soul of Sam", שהקימה ונקראה על שם סבה, סם.

בגיל 15 השתתפה בתחרות השירה "ג'ואיש איידול" שארגנה הקהילה היהודית במונטריאול וזכתה במקום הראשון. בשנת 2006, כאשר הייתה בת 17, נרשמה לתוכנית המציאות המוזיקלית "אמריקן איידול" הקנדית (דומה ל"כוכב נולד" הישראלי), אבל לא עברה את שלב האודישנים. במאי 2012, אמרה רייטר לעיתון "ישראל היום" כי תהליך המיונים של תוכניות מהסוגים האלו הוא חסר כבוד, ומלגלג על משתתפיו.

## קריירה
לאחר ביקור בישראל בקיץ 2011, היא החליטה לעלות לישראל, ולנסות לפתח בה קריירה כזמרת. רייטר ניגשה לאודישנים של התוכנית The Voice ישראל של "רשת", התקבלה לנבחרת של שרית חדד, בלטה בין מתמודדי התוכנית וניצחה בגמר התוכנית.

לאחר זכייתה, רייטר השתתפה בפסטיגל 2012, וביצעה בו את השיר "אל תתעסקו איתי".

בסוף 2012 הוציאה רייטר סינגל ראשון מתוך אלבומה הראשון, "כלום לא עוזר לי". השיר היה ללהיט והגיע למקום הראשון במדיה פורסט. באותה שנה זכתה בתואר "זמרת השנה" בטקס נבחרי הילדים.

רייטר השתתפה בקדם-אירוויזיון 2013 בחצי הגמר הראשון, עם השיר "עד אליי". היא העפילה לשלב הגמר, אך הודיעה על פרישתה ממנו, בטענות של משוא-פנים מצד שופטי התחרות.

ביוני 2013, הוציאה את הסינגל "No Place To Be" מתוך אלבום הבכורה. ביולי, שרה את השיר הפותח של טקס פתיחת המכביה התשע-עשרה "אנחנו מאמינים" לצד הכנרת מירי בן-ארי.

באוגוסט 2013 הוציאה סינגל נוסף, "Colourful". ב-2013 ביצעה רייטר את "אז מה?!", שיר הנושא של הסדרה הקומית "עממיות" בערוץ 2 של רשת.

בסוף 2013, לאחר שיצאו לאור מספר סינגלים, החליטה רייטר לגנוז את אלבום הבכורה, והחלה בעבודה על אלבום חדש.

ב-23 בפברואר 2015, פורסם הסינגל הראשון מאלבום הבכורה המחודש של רייטר, "Mind Of A Gambler". את השיר כתבה והלחינה רייטר בשיתוף עם אריאל לבינסון שגם הפיק ועיבד מוזיקלית.

בשנת 2020, התארחה בגרסה מיוחדת לשיר "באת לי פתאום", של הזמרת קרן פלס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות יהודיות קנדיות
קטגוריה:מתמודדות The Voice ישראל
קטגוריה:זוכי The Voice ישראל
קטגוריה:זוכי טקס נבחרי הילדים: זמרים ולהקות
קטגוריה:משתתפות הפסטיגל
קטגוריה:מתמודדות קדם-האירוויזיון
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-מרוקאי
קטגוריה:ישראליות ילידות קנדה
קטגוריה:ישראלים ילידי קנדה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1988
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
פייר לה מואן ד'איברוויל

**פייר לה מואן ד'איברוויל** (בצרפתית: **Pierre Le Moyne d'Iberville**;  16 ביולי 1661 - 9 ביולי 1702) היה פריבטיר (שודד ים), מגלה ארצות, רב חובל, קולוניאליסט ומייסד לואיזיאנה הצרפתית.

## תולדות חייו
נולד ב-Ville-Marie (מונטריאול), בנו השלישי (מתוך 12) של שארל דה-מואן במקור מדייפ, צרפת. 

החל את הקריירה שלו כחובל בשירות "חברת מפרץ האדסון" (Compagnie de la Baie d'Hudson), שנועדה לייצוא פרוות מקוויבק. ספינות החברה נועדו גם לסיור וניתקלו באופן אלים עם ספינות בריטיות מתחרות. ב-1686, במסגרת ריכוז מאמץ צרפתי להדרת הבריטים מצפון אמריקה (Compagnie du Nord), כבש ד'איברוויל מצודה בריטית והחזיק בה במשך שנה. ב-1688 שב לצרפת וחזר לקוויבק על סיפון ספינה משלו לצורך השתתפות במלחמת המלך ויליאם, בה נטל חלק בפשיטה על ניו יורק וטבח שנקטדי (Schenectady massacre; 8 בפברואר 1690).

בהמשך, בין השנים 1692 ל-1697 ניצח על תנועת ספינות אספקה מצרפת לאקדיה, קוויבק, חסימת גישה של ספינות אספקה בריטיות לניו אינגלנד ופשיטות על חופי צפון החוף המזרחי הבריטי.

ב-1698 הטיל לואי פליפו, רוזן פונשנטרה (Louis Phélypeaux, comte de Pontchartrain), שר הימייה הצרפתי והאחראי על המושבות מעבר לים על ד'איברוויל לחקור את דלתת המיסיסיפי בשפכו למפרץ מקסיקו. המיסיסיפי אמנם נחקר כבר ב-1682 על ידי רנה-רובר קוואלייה, אדון לה-סאל, אך כיוון שהאזור נתבע על ידי ממלכת ספרד, לא חזרו מאז צרפתים לפקוד את המקום. באוקטובר יצא ד'איברוויל מנמל ברסט עם ארבע ספינות. במרץ 1699 הגיע לאזור הדלתא ורק לאחר שפגש מספר אמריקאים ילידים (אינדיאנים) שזכרו את קוואלייה היה בטוח שהגיע למיסיסיפי. הוא הקים מבצר במקום בו נמצאת כיום העיר בילוקסי, הותיר בו 81 איש ושב לצרפת. בינואר 1700 שב והקים את מבצר מיסיסיפי 40 מייל במעלה הנהר. בפברואר 1701 הקים מבצר במוביל. באפריל 1702 עזב את האזור. בשנת 1719 יסד אחיו, ז'אן-בטיסט לה מואן ד'איברוויל (Jean-Baptiste Le Moyne de Bienville) את העיר ניו אורלינס. בשנים 1699 - 1702 נשא ד'איברוויל בתואר "מושל לואיזיאנה".

במהלך מלחמת המלכה אן יצא ב-1706 עם ארבע ספינות. באפריל כבש את האי נוויס משם התקדם להוואנה, ממנה יצא להתקפה על ההתיישבות הבריטית צ'ארלסטון (קרוליינה הדרומית) במהלכה מת, ככל הנראה מקדחת צהובה.

ד'איברוויל נחשב לגיבור לאומי קנדי-צרפתי, הלוחם הראשון יליד קנדה, על שמו מקומות בקוויבק בהם Mont D'Iberville, ההר הגבוה בקוויבק ופסלו ניצב בין 14 פסלי הגיבורים באנדרטת הגיבורים באוטווה הבירה.

## קישורים חיצוניים

* ערך באנציקלופדיה הקתולית
* באתר גיבורי קנדה
* Pierre LeMoyne Sieur d'Iberville and the Establishment of Biloxi
* ביוגרפיה במוזיאון היסטורי של St. Charles Parish
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מקנדה לארצות הברית
קטגוריה:מגלי ארצות צרפתים
קטגוריה:שודדי ים
קטגוריה:לואיזיאנה: היסטוריה
קטגוריה:קנדים
קטגוריה:רבי חובלים
קטגוריה:ילידי 1661
קטגוריה:נפטרים ב-1706
קטגוריה:מגלי ארצות קנדים
מריון מרשל

**מריון מרשל** (בצרפתית: **Marion Maréchal**; נולדה ב-10 בדצמבר 1989) היא פוליטיקאית צרפתית, כיהנה כחברת הפרלמנט הצרפתי מטעם מפלגת החזית הלאומית. נקראה **מריון מרשל-לה פן** עד 2018.

## ביוגרפיה
מריון מרשל היא נכדתו של מייסד המפלגה ז'אן-מארי לה פן, ואחייניתה של יושבת ראש המפלגה מארין לה פן.

בנוסף לתפקידה באספה הלאומית הצרפתית למדה משפט עסקי באוניברסיטת פנתאון-אסאס.

בשנת 2010 הייתה מרשל מועמדת בבחירות האזוריות בצרפת, אך ללא הצלחה.

בחודש יוני 2012, בגיל 22, הייתה מרשל מועמדת לבית המחוקקים בווקלוז, וקיבלה את רוב קולות הבוחרים בסיבוב הראשון. ב-17 ביוני 2012 זכתה בסיבוב השני עם 42.09% מהקולות. מריון מרשל לה פן היא החברה הצעירה ביותר שנבחרה לפרלמנט הצרפתי מאז 1791. היא וז'ילבר קולאר היו שני החברים הראשונים של החזית הלאומית מאז שנת 1997 שנבחרו לבית המחוקקים של צרפת.

לקראת הבחירות לאספה הלאומית בשנת 2017 הודיעה על פרישה מהחיים הפוליטיים ולא השתתפה בבחירות לפרלמנט (במקומה נבחרה בראון פוירסון ומועמד של החזית הלאומית הפסיד). היא הודיעה שתעסוק בקידום חינוך ובקידום רשת בתי ספר פרטיים. בשנת 2018 חדלה להשתמש בשם המשפחה "לה פן", והיא קוראת לעצמה מריון מרשל.

מרשל שבה לפעילות פוליטית במרץ 2022, והודיעה על תמיכה במועמדותו של אריק זמור בבחירות לנשיאות צרפת ב-2022.

## קישורים חיצוניים

* 
* הפרופיל של מריון מרשל באתר הרשמי של הפרלמנט הצרפתי

קטגוריה:פוליטיקאיות צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1989
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1989
בויאר נישני

**בויאר פאיק נישני** (באלבנית: **Bujar Faik Nishani**; 29 בספטמבר 1966 – 28 במאי 2022) היה פוליטיקאי אלבני, שכיהן כנשיא אלבניה מ-2012 עד 24 ביולי 2017. היה פעיל במפלגה הדמוקרטית של אלבניה.
בשנים 2007–2009 ו-2011–2012 כיהן נישני כשר הפנים, ובשנים 2009–2011 כיהן כשר המשפטים.

נולד בדורס. ב-1 ביוני 2012 נבחר ברוב של 73 מתוך 140 קולות לנשיא. ב-24 ביולי 2012 הושבע לתפקיד והחליף את הנשיא המכהן באמיר תופי. חמש שנים לאחר מכן, ב-24 ביולי 2017, החליף אותו בתפקיד איליר מטה.

נישני נפטר בברלין שבגרמניה ב-28 במאי 2022. הותיר אחריו אישה, אודטה נישני, ושני ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נשיאי אלבניה
קטגוריה:שרי ממשלת אלבניה
קטגוריה:זוכי פרס ראול ולנברג
קטגוריה:אלבנים שנולדו ב-1966
קטגוריה:אלבנים שנפטרו ב-2022
אגדת דשא

"**אגדת דשא**" הוא שיר שנכתב על ידי מאיר אריאל כשהיה בן 18, והולחן על ידי שלום חנוך. השיר הוא אחד השירים הראשונים שכתבו השניים יחד בקיבוץ משמרות לבקשת אחיו של חנוך. הוא ביקש שיר בסגנון "יצאנו אט" עבור חתונה של זוג מחברי הקיבוץ, ואכן המילים מתאימות גם ללחן של דוד זהבי. השיר נכתב והולחן בשנת 1961. שלום חנוך היה אז בן 14 בלבד.

במקור, השיר בוצע על ידי דני חנוך, אך היה זה דודו אלהרר שהקליט את השיר לראשונה בשנת 1973 בעיבודו של אלברט פיאמנטה. אחר כך הקליטו אותו אושיק לוי וחנן יובל (גם הוא יליד קיבוץ משמרות, כמו מחברי השיר). "אגדת דשא זכה מאז לביצועים רבים וישנן יותר מ-50 גרסאות מוקלטות לשיר. אחד הביצועים הידועים הוא של אריק איינשטיין באלבומו "סע לאט" (1974). בשנת 2000 בוצע השיר על ידי משתתפי המופע עם הגב לים (דורי בן זאב, אהוד בנאי, דויד ברוזה, אביב גפן, חנן יובל, דני ליטני, דני סנדרסון, יהודית רביץ, רונית שחר, תמוז ואודי אריאל, בנו של מאיר). גם שלום חנוך עצמו הרבה לבצע את השיר, והוא נכלל במארז התקליטורים שלו "הקופסא", שיצא לאור בשנת 2004.

השיר המחורז כולל תשעה בתים, בנוסחתו הידועה. הזמר חנן יובל פרסם בתים נוספים שנכתבו לשיר.
עלילתו מתארת מפגש של בני חבורה הנחים על מדשאה לעת ערב ושרים בצוותא; ייתכן שהם צעירים וצעירות, מכרים ומיודעים, מאותה מסגרת חיים, לימודים, שירות ועבודה. האני השר מתאר שינה למחצה, בבית שמילותיו שונות בגרסאות המוקלטות השונות:

הבית החמישי מושר בדרך כלל כך:

גרסה אחרת:

הפזמון מסתיים בעזיבתה של המאהבת את הדשא והאני השר נותר בגפו.

השיר מנוגן לעיתים בימי מועד וזיכרון.

## קישורים חיצוניים

* מאיר אריאל ושלום חנוך אגדת דשא ושיחה, בערוץ היוטיוב של יואב קוטנר

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אושיק לוי
קטגוריה:שירי חנן יובל
קטגוריה:שירי אריק איינשטיין
קטגוריה:שירי שלום חנוך
קטגוריה:שירי עוזי מאירי
קטגוריה:שירי אהוד בנאי
קטגוריה:שירי דויד ברוזה
קטגוריה:שירי אביב גפן
קטגוריה:שירי יהודית רביץ
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מאיר אריאל
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי שלום חנוך
קטגוריה:שירים שנכתבו בגיל הנעורים
קטגוריה:שירים שהולחנו בגיל הנעורים
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קטגוריה:שירי ההתיישבות העובדת
קטגוריה:שירי רוק בעברית
סויוז 21

**סויוז 21** (ברוסית: **Союз 21**, "ברית 21") היא חללית סויוז שהמריאה ב-6 ביולי 1976 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. המטרה הייתה לעגון בתחנת חלל סאליוט 5.

## צוות
* בוריס וולינוב – מפקד
* ויטאלי ז'ולובוב – מהנדס טיסה
 
## צוות גיבוי
* ויאצ'סלב זודוב – מפקד
* ואלרי רוז'דסטבנסקי – מהנדס טיסה
 
## תיאור המשימה
"סויוז 21" שוגרה ביולי 1976 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T.

זו הייתה המשלחת הראשונה שהגיעה לתחנת החלל סאליוט 5. ב-8 במאי, לאחר ביצוע תמרון ובאמצעות מערכת ידנית החללית התחברה לתחנת החלל. המטרה העיקרית של הטיסה היה ביצוע ניסויים בתחום הצבאי. בנוסף למחקרים צבאים בוצעו ניסויים בתחום גידול גבישים, רפואה כו'. במהלך היום ה-42 למשימה נכבו כל האורות אך הצוות הצליח לסדר את הנושא. אמנם האירוע לא עבר ללא השלכות ומצב רפואי של הצוות נפגע במיוחד מבחינה פסיכולוגית. ביום ה-49 סוכם על פינוי חרום של התחנה. סיבת הפינוי היה המצב הבריאותי של ויטאלי ז'ולובוב. לקראת העזיבה הוא לא הצליח ללבוש חליפת חלל ונדרשה עזבה מוולינוב. בתהליך ניתוק מתחנת החלל התרחשה תקלה טכנית נוספת אך בסופו של דבר תהליך ניתוק הסתיים. בתהליך נחיתה היו מספר בעיות, אך בסופו של דבר היא הסתיימה בשלום.

## קישורים חיצוניים
* 
* נתוני המשימה
* נתונים מאנציקלופדיית החללָ
* תיוא מצב חירום בתחנת החלל

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1976 בברית המועצות
הגישה הטכנולוגית בחקר התקשורת

**הגישה הטכנולוגית בחקר התקשורת** היא גישה בתחום חקר התקשורת המסבירה תופעות ושינויים החלים בחברה האנושית. הגישה נמנית עם יחד עם שתי גישות נוספות בחקר התקשורת בכלל ובתחום טכנולוגיות מידע ותקשורת בפרט:
* הגישה החברתית בתקשורת
* הגישה הסביבתית בחקר התקשורת (אקולוגית)

## רקע
הגישה הטכנולוגית מזוהה עם מספר סוציולוגים, חוקרי תקשורת והוגים אשר ביניהם: דניאל בל אשר כתב על ההשפעות החברתיות שמחוללות מערכות התקשורת ומנואל קסטלס אשר טען כי העולם נכנס ל"עידן המידע" בו טכנולוגיית המידע הדיגיטלי מהווה בסיס להרחבת התפוצה של תצורת רשתות בכל תחום במבנה החברתי.

הגישה מעמידה במרכז את חשיבותה של הטכנולוגיה בתחום התקשורת וכן את השלכות הפיתוחים אשר חלים בה על החברה. יחידת הניתוח על-פי הגישה היא החברה האנושית. הגישה למעשה מסתכלת על הטכנולוגיה ובאמצעותה על החברה.

## זרמים שונים
הגישה הטכנולוגית מכילה קשת רחבה של טענות באשר לעוצמת ההשפעה שיש לטכנולוגיה ולהתפתחויות הטכנולוגיות השונות.
## דטרמיניזם טכנולוגי
הזרם הקיצוני אשר משויך לגישה הוא זרם הדטרמיניזם הטכנולוגי אשר טוען בבסיסו כי המדיום, אמצעי התקשורת, הוא המסר העיקרי ולא התכנים המועברים באמצעותו. הזרם רואה את הטכנולוגיה כמחוללת שינוי חברתי דרמטי. הטכנולוגיה תמיד מקדימה למהלכים, רעיונות ומחשבות הקשורות לחברה. עם זרם הדטרמיניזם הטכנולוגי מזוהים בין היתר הרולד איניס (1894-1952) ומרשל מקלוהן (1911-1980) המזוהים עם אסכולת טורונטו.

## הזרם המתון
החלק המתון בגישה טוען כי הטכנולוגיה היא בבחינת כלי עזר. התפתחויות טכנולוגיות עשויות לשקף תמורות החלות בחברה ומהוות מדד מרכזי בעיני הגישה בבואה להסביר שינויים חברתיים.

## השפעות טכנולוגיות המידע והתקשורת על החברה

הגישה מצביעה על מספר מאפיינים של טכנולוגיות תקשורת ומידע וההשלכות של ההתפתחויות בהן על החברה:
* דחיסת זמן-מרחב: בעידן הטכנולוגי מתקצר, ישנה יכולת לתקשר באופן מיידי, בכל זמן ובכל מקום.
* שינוי צורות חברתיות: בעבר הסביבה הייתה ממשית יותר זאת בהשוואה להופעת קהילות ברשת.
* בישור ושינוי צורות השליטה: ישנם הבדלים באופן בו כל צורת שלטון עושה שימוש בטכנולוגיות המידע והתקשורת.
* אינטראקטיביות והתאמה אישית: התוצר הטכנולוגי נובע מצורכי הפרט. התאמה איית זו עשויה להביא גם להתפרקות הקהילות המדומיינות שכן כל פרט מקבל מידע שונה אשר מותאם לתחומי העניין המושכים אותו. במציאות כזו המידע ש"כולם" יודעים ומשמש כמכנה משותף נחלש עד נעלם לחלוטין ומפרק את הקהילה.
* הפרדה בין תקשורת רציפה לתקשורת שאינה רציפה: מעבר לניהול מערכות יחסים מרחוק התלויות בטכנולוגיה. הסתמכות זו על הטכנולוגיה מחלישה, על- פי הגישה, את הקשרים והופכת אותם לפחות רציפים.
## דוגמאות
דוגמה לאופן בו התפתחות טכנולוגית משפיעה על החברה ניתן למצוא בסדרת הטלוויזיה "מראה שחורה". סדרת הטלוויזיה מאירה בכל אחד משלושת הפרקים שבה השפעה חברתית שונה כתוצאה מטכנולוגיה קיימת או בדיונית בתחום המידע והתקשורת.

## לקריאה נוספת
*DiMaggio P., Hargittai E., Neuman W.R. and Robinson J.P. (2001). Social Implications of the Internet. Annual Review of Sociology, August 2001, Vol. 27, pp. 307-336.

קטגוריה:חקר התקשורת
ריקי היקמן

**ריצ'רד "ריקי" מרציאנו היקמן** (באנגלית: **Ricky Hickman**; נולד ב-1 בספטמבר 1985 בארצות הברית) הוא כדורסלן אמריקאי בעל אזרחות גאורגית, משחק בעמדת הגארד בקבוצה פלקנסטרו טריאסטה.

נולד בווינסטון סיילם שבקרוליינה הצפונית. גובהו 1.89 מטרים.

## קריירה במועדוני כדורסל
למד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית-גרינסבורו והיה חלק מסגל נבחרת הכדורסל. בשנתו האחרונה בקולג' העמיד ממוצעים של 14.3 נקודות, 3.4 ריב', ו-2.4 אסיסטים למשחק. לאחר סיום הקולג' התקשה היקמן להשיג חוזה באחת הליגות הבכירות באירופה, וכך מצא עצמו נודד בין 2007 ל-2009 בין הליגה הרומנית לליגה הגרמנית השנייה. 

בעונת 2009-10 חתם בליגה הפינית והשיג ממוצעים של 23.7 נקודות 5.4 ריב', ו-3.8 אסיסטים למשחק במדי נמיקה להאטי. עבר לקבוצת קזאלה מהליגה השנייה באיטליה בעונת 2010-11. סיים את העונה כ-MVP של הליגה השנייה עם ממוצעים של 17.5 נקודות וארבעה אסיסטים למשחק וסייע להעלות את קבוצתו לליגה הבכירה, כל זאת תחת מי שהגדיר כ-"מנטור" שלו – המאמן מרקו קרספי. 

בעונת 2011-2012 עבר היקמן לסקאבוליני פזארו, הוא הוביל את הקבוצה לחצי גמר הפלייאוף מול מילאנו, לה נכנעה 3-1. היקמן סיים את העונה עם ממוצעים של 16.1 נקודות (חמישי בליגה) ו-2.9 אסיסטים, ואף זכה להשתתף במשחק האולסטאר.

בשנת 2012 חתם היקמן במועדון הכדורסל הישראלי מכבי תל אביב. בקיץ 2013 מימשה מכבי תל אביב את האופציה בחוזה של היקמן להשאירו לשנה נוספת במועדון.

בשנת 2013 החל לשחק במדי נבחרת גאורגיה והשתתף עמה באליפות אירופה כמתאזרח.

בשנת 2014 זכה לראשונה באליפות אירופה עם מכבי תל אביב.

בקיץ 2014 עזב את מכבי תל אביב וחתם לשנתיים במועדון פנרבחצ'ה אולקר.
ב-27 במרץ 2015 היקמן קרע את גיד אכילס וגמר את העונה. 

בקיץ 2016 עזב את פנרבחצ'ה וחתם במילאנו לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת.

בקיץ 2017 עזב את מילאנו וחתם במועדון הגרמני ברוזה במברג.

בינואר 2020 חתם בפלקנסטרו טריאסטה האיטלקית עד לסוף העונה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:וינסטון סיילם: אישים
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלנים גאורגים
קטגוריה:כדורסלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורסלני סקאבוליני פזארו
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:כדורסלני ברוזה במברג
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:קרוליינה הצפונית: כדורסלנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בגרינסבורו
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
יאיר עוגן

**יאיר עוגן** (נולד ב-25 בספטמבר 1938) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, שכיהן כמפקד חטיבה 226, חטיבת צנחנים במילואים.

## קורות חייו
עוגן נולד ב-25 בספטמבר 1938 ביגור למרים ושרגא עוגן, צמד רופאים ממוצא גרמני. עם גיוסו לצה"ל התנדב ליחידה 101 ובהמשך לצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. בהמשך עבר קורס קצינים. עם סיום הקורס שימש כמפקד מחלקה בגדוד הצנחנים 890 ומפקד פלוגה. עוגן לחם בפעולות התגמול ובמלחמת סיני השתתף בקרב המיתלה. בשירות המילואים שימש עוגן, בתפקידי פיקוד שונים בחטיבה 80 (לימים חטיבה 226). במלחמת ששת הימים לחם כמפקד פלוגה בכח האיגוף המוסק של חטיבה 80 בקרב אום-כתף ובהמשך המלחמה לחם בקרבות רמת הגולן. במלחמת יום הכיפורים שימש כסגנו של חזי שלח, מפקד גדוד 471, גדוד צנחני מילואים. עוגן לחם בקרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן וכן בקרב ההבקעה לסוריה, ובין היתר השתתף בכיבוש העיירה הסורית ח'ן ארנבה ובכיבוש החרמון הסורי.

בהמשך מונה למג"ד 7056, במבצע ליטני שימש כמפקד עוצבת חירם והובל אותה בקרבות כנגד יעדי מחבלים. במלחמת לבנון הראשונה שימש עוגן כמפקד חטיבה 226. תחת פיקודו לחמה החטיבה לחמה בקרבות לכיבוש מחנה הפליטים עין אל-חילווה, צור וצידון. לאחר 25 יום שוחררו לוחמי החטיבה לבתיהם. ערב הפריצה למערב ביירות נשאל עוגן על ידי הרמטכ"ל רפאל איתן, האם ניתן לגייס את החטיבה ולהפעילה בפריצה למערב ביירות. עוגן השיב כי היות שרבים מהלוחמים באים מן ההתיישבות העובדת, ולהם משקים חקלאיים, הדבר ייחשב כנטל כבד, אולם אם יורה על כך הרמטכ"ל ניתן לגייסם. שר הביטחון אריאל שרון ניצל תשובה זו והציגה כסירוב פוליטי של החטיבה וכינה אותה "החטיבה שלא גויסה". בראשית אוגוסט גויסה החטיבה לפרק לחימה שני. בדצמבר אותה שנה, נערכה החטיבה לגיוס שלישי אשר במסגרתו נערך סיור מפקדים בגזרה המזרחית. במהלך הסיור עלה ג'יפ המח"ט על מוקש וכל יושבי הג'יפ נפגעו. הסמח"ט, אחד המג"דים וקמ"ן החטיבה נהרגו, ואילו עוגן עצמו נפצע אנושות, והחלים רק בתום תקופה ארוכה.

## קישורים חיצוניים

* דור כיפור - אל"ם דימ. יאיר עוגן "גוצי" היה סמג"ד 471 צנחנים בחזית הצפון- חלק ראשון, יוטיוב
* דור כיפור - אל"ם דימ. יאיר עוגן "גוצי," היה סמ"גד 471 צנחנים בחזית הצפון - חלק שני, יוטיוב
* דור כיפור - אל"ם דימ. יאיר עוגן "גוצי," היה סמ"גד 471 צנחנים בחזית הצפון - חלק שלישי, יוטיוב
* דור כיפור - אל"ם דימ. יאיר עוגן "גוצי," היה סמ"גד 471 צנחנים בחזית הצפון - חלק רביעי יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי חטיבה 226
קטגוריה:מפקדי עוצבת חירם
קטגוריה:לוחמי יחידה 101
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת סיני
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
גלעדי

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
נתן גושן (אלבום)

**נתן גושן** הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר והמלחין נתן גושן שיצא בתאריך 14 בנובמבר 2011. את כל השירים שבאלבום כתב והלחין גושן והפיק לואי להב. באוקטובר 2012 זכה האלבום למעמד של אלבום זהב לאחר שנמכר ביותר מ-20,000 עותקים.

השירים "כל מה שיש לי", "איפה את" ו-"גבולות הגיון", שזכו להשמעות מרובות, גרפו מעל ל-5 מיליון צפיות ביוטיוב, וזיכו את נתן בתואר "פריצת השנה של גלגלצ ואתר Mako" במצעד השנתי תשע"א.

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים

* אקורדים לשירים של האלבום נתן גושן באתר tab4u
* מילים לשירים של האלבום נתן גושן באתר שירונט
* מילים לשירים של האלבום נתן גושן באתר של נתן גושן
* שירי האלבום נתן גושן באתר [[YouTube]]
* ביקורת על האלבום נתן גושן באתר yosmusic

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2011
קטגוריה:אלבומי נתן גושן
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
איגור אילינסקי

**איגור ולדימירוביץ' אילינסקי** (ברוסית: **Игорь Владимирович Ильинский**; 24 ביולי 1901 – 13 בינואר 1987) היה שחקן ובמאי תיאטרון וקולנוע סובייטי.
הוא היה בעל תואר אמן העם של ברית המועצות (1949), חתן פרס ברית המועצות (1941, 1942, 1951) ופרס לנין (1980).

## ביוגרפיה
איגור אילינסקי נולד במוסקבה. בשנת 1917 החל ללמוד משחק וכבר בשנת 1918 החל להופיע. בשנת 1920 הוא התקבל לתיאטרון של וסבולוד מיירהולד ועבד בו עד לשנת 1935. בשנת 1938 הוא עבר לתיאטרון מאלי במוסקבה ועבד בו עד סוף חייו.

איליינסקי היה ידוע ביותר בשל הכישרון הקומי שלו. הוא הצטלם בתפקידים קומיים בסרטים רבים. הקריירה החלה עוד בתקופת הסרט האילם. במחצית שנות ה-20 הבמאי יעקב פרוטזנוב עשה מספר סרטים אילמים שאילינסקי היה בתפקיד ראשי. 

בשנת 1939 היה שיא נוסף בקריירה שלו - אילינסקי הצטלם בסרט וולגה וולגה של הבמאי גריגורי אלכסנדרוב שזכה בפופולריות רבה. לאחר הצלחה זו הוא המשיך להופיע בסרטים אך ללא הצלחה מרובה. בשנת 1956 הוא שיחק בסרט של אלדר ריאזנוב ליל הקרנבל והפופולריות רבה חזרה אליו.

במקביל לתפקידים קומיים בקולנוע, אילינסקי הופיע בתיאטרון מאלי בתפקידים טרגיים בהצגות קלסיות. בשנת 1960 הוא החל לביים הצגות.

הוא נפטר בשנת 1987 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

הוא מעוטר בעיטור לנין (1967, 1971, 1974), עיטור הדגל האדום (1939, 1949, 1961) ו"גיבור העמל הסוציאליסטי" (1974).

## פילמוגרפיה
* 1924 "אאליטה" (Аэлита)
* 1924 "מוכרת סיגריות" (Папиросница от Моссельпрома)
* 1925 "חייט מטורז'וק" (Закройщик из Торжка)
* 1926 "פרשת שלושה מיליון" (Процесс о трёх миллионах)
* 1930 "חג של יורגן הקדוש" (Праздник Святого Йоргена)
* 1938 וולגה וולגה (Волга-Волга)
* 1956 ליל קרנבל (Карнавальная ночь)
* 1962 "הבלדה ההוסארית" (Гусарская баллада)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:אמני העם של ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1901
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1987
דניאל דגן

**דניאל דגן** (נולד ב-1944) הוא איש תקשורת, עיתונאי וסופר ישראלי המתגורר בגרמניה.

## ביוגרפיה

דגן נולד בשנת 1944 בקהיר, בשנת 1952 עבר עם משפחתו לצרפת ושנה לאחר מכן עלה לארץ, הועבר לקיבוץ משמר העמק ושם התחנך, שירת בצה"ל ככתב בעיתון צבאי. לאחר השירות פנה ללימודי מדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב, לאחר סיום לימודיו עבד בעיתון דבר ולאחר מכן היה הכתב המדיני בעיתון מעריב ולאחר מכן עיתונאי הארץ, דגן עבד גם תקופה קצרה עבור גלי צה"ל ובסוכנות הידיעות היהודית. דגן שימש כתב של רשות השידור (ב וברשת ב') בגרמניה, שם הוא מתגורר בשנים האחרונות. כמו כן שימש כתב העיתון גלובס. לאחר סגירת רשות השידור והקמת תאגיד השידור הישראלי ממשיך דגן בתפקידיו בכאן 11 ובכאן ב.

דגן כתב ספרים בשפה הגרמנית בנושאי ישראל ויחסיה עם שכנותיה.

דגן כותב מאמרי דעות ופרשנות בעיתונים מובילים ובכתבי עת באירופה ומופיע ברדיו ובטלוויזיה בגרמניה. הוא מומחה ליחסי ישראל - אירופה, ומדריך סיורים לישראלים בברלין. דגן חבר באגודת העיתונאים באירופה ובאיגוד העיתונאים הזרים בגרמניה.

## קישורים חיצוניים
* 
* ספריו של דגן באתר הספרייה הלאומית הגרמנית

קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:משמר העמק: אישים
קטגוריה:בוגרי המוסד החינוכי שומריה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
הקשר הישראלי (תוכנית רדיו)

ממוזער|אליהוא בן און באולפן הקשר הישראלי
**הקשר הישראלי** הייתה תוכנית רדיו המשדרת שיחות עם ישראלים ויהודים מחו"ל.

התוכנית נוסדה באוגוסט 1999 על ידי אליהוא בן-און שאף עורך ומגיש אותה עד היום, התוכנית משודרת ברשת ב' של קול ישראל. בימי רשות השידור היא שודרה ביום ראשון מחצות ורבע ועד שעה שלוש לפנות בוקר לפי שעון ישראל, שעה המקבילה לשעות הערב בארצות הברית. מאז המעבר לתאגיד השידור הישראלי, התוכנית שודרה בימי רביעי בין השעות 21:00 - 23:00 שעון ישראל.

בתוכנית ראיין בן-און ישראלים או יהודים המתגוררים בחו"ל בנושאי ישראל והתפוצות, עלייה, ציונות ואקטואליה. בתוכנית השתתפו מאזינים ממגוון רחב של מדינות ואף יהודים ממדינות מוסלמיות שאינן מקיימות יחסים דיפלומטיים עם ישראל.

התוכנית זכתה בשני פרסי תקשורת: פרס העיתונות העולמי של ארגון הג'וינט לשנת 2000 ופרס העיתונות העולמי של בני ברית לשנת 2006.

תאגיד השידור הישראלי החליט להוריד את התוכנית מהאוויר, ב-1 בינואר 2021.

## קישורים חיצוניים
*דף התוכנית באתר תאגיד השידור הישראלי
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות רדיו בקול ישראל
קטגוריה:תאגיד השידור הישראלי: תוכניות וסדרות רדיו