Deep Canvassing

**דיפ קאנבסינג** או קאנבסינג מעמיק (באנגלית: **Deep Canvassing**) הוא ריאיון מובנה המשתמש בשיחות אמפתיות ממושכות במטרה לשנות עמדות. נעשה בו שימוש על ידי חוקרים ופעילים במשך למעלה מעשור כדי לגייס תמיכה באידאולוגיות פוליטיות או חברתיות. בניגוד לאופן השכנוע המסורתי קאנבסינג מעמיק אינו מתמקד בבחירות. קאנבסינג מעמיק משמש כדי לחזק תמיכה בנושאים הקשורים לקהילת הלהט"ב, זכויות בעלי חיים, הגירה, ביטחון הציבור, שוויון בנישואין, איכות הסביבה, צדק גזעי ועוד. קאנבסינג מעמיק נוקט בגישה אמפתית יותר בהשוואה לדרכי השכנוע המסורתיות. טכניקות אלו מיושמות הן בקמפיינים פוליטיים והן באקטיביזם הקשור לנושאים חברתיים. נעשה בו שימוש בשאלות פתוחות, שיחות ממושכות והקשבה פעילה ולא בנאום בזק שמטרתו להשיג תמיכת מצביעים או בשכנוע ישיר. התוצאה הסופית היא יצירת הבנה הדדית ובניית אמון. קאנבסינג מעמיק גם פועל לצמצום הקיטוב בחברה. הוא יוצר הזדמנויות עבור חברי הקהילה להיכנס לשיחה אמיתית זה עם זה, לשתף בחוויות אישיות ולפתח את האמונות העומדות בבסיס ההתנהגות הפוליטית.

## רקע
הרעיון נולד בשנת 2012 במרכז הלהט"ב בלוס אנג'לס, כאשר אנשי הצוות במרכז החליטו לשוחח עם אנשים שהצביעו נגד נישואים חד מיניים כדי להבין אותם טוב יותר. קמפיינים קודמים למען הצעות חוק במסגרת משאלי עם על נישואי להט"ב נכשלו 30 פעמים ברציפות. הדבר הפתיע את הפעילים למען זכויות להט"ב, משום שאפילו בקליפורניה, שיש בה רוב ליברלי-פרוגרסיבי, הצעת החוק משנת 2008  לא עברה. בקמפיינים קודמים ניסו הפעילים להראות לאנשים ששוחחו איתם, כי חוסר אפשרות להינשא מוביל לסוגים רבים של אפליה נגד להט"ב. אנשים הסכימו לכאורה עם הפעילים, ובכל זאת הצעת החוק לא עברה במחוזות שבהם היה נראה היה כי קיים רוב להצעות התומכות בנישואי להט"ב.

לדעת הפעילים, הבעיה היסודית בגישות הקודמות הייתה ששיחות השכנוע לא התייחסו להומופוביה הבסיסית של אנשים, לחששות שלהם מפני להט"ב ולרגשותיהם העמוקים כלפי מוסד הנישואין.

לאחר ההפסד ב-2008 פיתחו סטיב דיליין ואלה בארט, שני פעילים ממרכז הלהט"ב בלוס אנג'לס, מנגנון של שיחות עומק אמפתיות וממושכות עם מצביעים. הם נעזרו בדייוויד פליישר, שהיה אחראי על מעבדת המנהיגות במרכז. הם קיימו שיחות עומק וקידמו את השימוש בשיטה בקרב ארגוני להט"ב בארצות הברית לקראת משאל-עם במהלך הבחירות במינסוטה ב-2012. בשל פיזור האוכלוסייה הרחב במדינה לא הייתה אפשרות לקיים שיחות מדלת לדלת, ולכן מתנדבים קיימו כ-220 אלף שיחות בטלפון, אף כי היה ברור כי שיחות כאלה הן יעילות פחות. לפי דיליין ובארט, כ-20 אלף איש אמרו שהם שינו את דעתם בקשר להצעת החוק בעקבות השיחות. לאחר 25 שנות מאבק חברתי ו-32 כישלונות בקמפיינים דומים, מינסוטה הייתה המקום הראשון שבו התומכים בזכויות להט"ב בארצות הברית הצליחו להעביר חוק להכרה בנישואים חד מיניים. בעקבות ההשפעה על הקמפיין במינסוטה, פנו דיליין, בארט ופליישר בשנת 2012 לפרופסורים דייוויד ברוקמן וג'וש קאלה כדי לחקור את יעילות השיטה.

בשנת 2020 נעשה שימוש קאנבסינג מעמיק שימש את ארגון People's Action כדי ליצור קשר עם הבוחרים לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית.. מכוון שהייתה זו תקופת הקורונה התקיימו שיחות עומק טלפוניות.

## עקרונות
בגישה זו מושם דגש על הקשבה פעילה, אמפתיה, כבוד, וסקרנות. התקשורת דו-כיוונית ושני הצדדים יכולים לחלוק את חוויותיהם האישיות, ערכיהם ודאגותיהם. השיחות גלויות ועוסקות בסיפורים אישיים ובחיבורים רגשיים, במקום בוויכוח על עובדות יבשות. הפעילים מציגים נקודות מבט חלופיות, מדגישים את האנושיות המשותפת ומנסים להגיע להבנה הדדית. הם משתפים שיתוף פגיע וכן בנוגע לרגשותיהם ולחוויותיהם האישיות בהקשר לנושא.

אין ניסיון לשכנע ישירות, אלא להבין מה אנשים חושבים, מהם הנרטיבים שעליהם נשענות הדעות שלהם, ואילו רגשות מעורבים בכך. הפעיל יוצר תנאים המאפשרים לאדם לנתח ולהסביר מחדש לעצמו את עמדתו. הדגש הוא על הקשבה למחשבות ולרגשות המעורבים של אנשים ללא שיפוט ועל יצירת מרחב שיחה בטוח שבו המשתתפים יכולים לבטא את רגשותיהם לגבי הנושא הנידון ולפתור את הקונפליקט הפנימי שלהם לגביו. הם מתמקדים בשאילת שאלות סקרניות על חייו של הבוחר ובמיוחד על החוויות שעיצבו את האופן שבו הוא מרגיש לגבי הנושא

אחת ההתלבטויות המרכזיות היא האם להתמקד בטיעונים שקל להסכים עליהם, או לפנות אל השאלות העמוקות והקשות יותר ולדבר על דברים יותר עמוקים ויותר מפחידים. תומכי הגישה מאמינים כי שיח כזה יכול ליצור שינוי ארוך טווח ומדגישים כי לא נכון להתחמק מההתנגדויות הקשות ביותר שעולות בשיחה, אלא לעסוק בהן ישירות.

כדי לנסח תסריט שיחה, יש לזהות את נקודת המבט הכללית שממנה האדם מגיע. קאנבסינג המעמיק שואף לאתגר נקודות מבט אלה, שמבוססות לעיתים קרובות על פחדים המוזנים על ידי הנהגה פוליטית או תרבותית, ולאו דווקא על חוויות אישיות.

לתסריט השיחה יש כמה שלבים:
# בקשת דעתו של האדם איתו משוחחים
# בקשה מהאדם לשתף בסיפורי אישי או חוויה הקשורה לנושא. מיקוד בחוויה האישית שלו.
# שיתוף בחוויות האישיות של הפעיל וקישורם לעמדה הראשונית של האדם
# התמודדות עם דאגות ועמדות ראשוניות, ומתן זמן לעיבוד. העמקה בסיפורים נוספים, גם של המשתתף וגם של הפעיל, כדי להעלות נקודות מבט חדשות.
# סיכום השיחה תוך התייחסות לפחדים ולספקות שעלו, ובדיקה מחודשת של עמדת המשתתף בשיחה.

### דוגמה
דוגמה לשימוש בדיפ קאנבסינג הייתה ביוזמה הקשורה לכליאה בלוס אנג'לס. מחוז לוס אנג'לס מחזיק במערכת בתי הכלא הגדולה בעולם והיוזמה נועדה לעצור תוכנית להרחבת בתי הכלא בהשקעה של 3.5 מיליארד דולר ובמקומה להשקיע בחלופות מאסר יעילות יותר, כמו שירותי בריאות נפש, טיפול בהתמכרויות והכשרה מקצועית. לשם כך היה ניסיון לשינוי דעת הציבור באמצעות דיפ קאנבסינג. כשהתמקדו בשיחות בגזענות המערכת או בכך שיש בכלא הרבה אנשים לא אלימים, זה לא הצליח לגרום לשינוי דעה יציב, והאנשים איתם שוחחו המשיכו לדבר על הפחד מפני שחרור אנשים אלימים לקהילה. לכן הוחלט לשנות את מוקד השיחות ובמקום זה לדבר על מי אשם פחות, ועל כך שהענישה היא לא פתרון יעיל והיא רק מנציחה את הפגיעה שהיא מנסה לפתור. רוב האנשים איתם שוחחו האמינו שבני אדם הם "טובים או רעים" וכי ענישה פועלת. תסריט השיחות עוצב כדי לשנות את התפיסה הזו. נעשה שימוש בשני סוגי סיפורים. הראשון נועד לשבור את התפיסה שאנשים שבכלא הם רעים ומסוכנים, על ידי שאלה על אדם קונקרטי שהם מכירים אשר נכלא. בשני בן השיח התבקש לשתף בחוויה בה הוא עצמו הזיק למישהו, כדי להדגיש שכל אחד עלול לפגוע ושדיכוי וענישה כגון כליאה, רק גורמים ליותר פגיעה ומחזקים מעגל של טראומה ובמקום זה אנשים צריכים תמיכה וטיפול כדי שיחושו תקווה ויעשו שינוי. יישום זה של דיפ קאנבסינג, התמקד ברגשות ובהבנה שמערכות דיכוי נשענות על סיפורי פחד והוביל להצלחה של שינוי תפיסתי.

## יעילות
בשנת 2014, פורסם מאמר מאת מייקל ג'יי לאקור, "כשמגע משנה דעה", המראה שדרך זו יכולה לשנות דעות. אך המאמר נמשך בחזרה בשנה שלאחר מכן בשל זיוף נתונים.

מחקר של קאלה וברוקמן מאוניברסיטת ייל, שפורסם ב-2016, מצא כי לשיחות של עשר דקות בשיטה זו בנושאים הקשורים לטרנסג'נדריות הייתה השפעה על עמדות.

בשנת 2017, פרסמו קאלה וברוקמן מחקר נוסף שסיכם 49 עבודות שדה. המחקר מצא כי שיטות מסורתיות כמו מודעות בטלוויזיה, שיחות טלפון קצרות או שיחות קצרות בפתח הבית בבחירות הכלליות בארצות הברית היו בעלות השפעה אפסית על שינוי דעת הבוחרים או הצבעה בבחירות. לעומת זאת בשישה מחקרים שלהם הם מצאו כי קאנבסינג מעמיק נמצא כבעל השפעות מדידות. הם מצאו שמרכיבי מפתח ליעילות השיחה הם שיתוף הדדי בסיפורים וחוויות אישיים ופגיעים (vulnerable story) ומתן כבוד לאדם איתו משוחחים. כשהשיחה כללה רק מידע עובדתי לא היה שינוי עמדות. כאשר הסיפור האישי היה אותנטי פגיע ותואר בפתיחות הוא נמצא כמשפיע. שיתוף ברגשות של הפעיל בנוגע להשלכות הקשורות לנושא נמצא אף הוא כמשפיע.

באחד הניסויים שערכו במישיגן, צפון קרוליינה ופנסילבניה, נבדקה ההשפעה של "נרטיבי סולידריות" על שינוי עמדות לגבי הכללת מהגרים חסרי מסמכים בתוכנית בריאות אוניברסלית. נעשה שימוש בקאנבסינג מעמיק בשילוב נרטיב גזע-מעמד (RCN), נרטיב שנועד להתמודד עם הנרטיב הדומיננטי של "הפרד ומשול", שהופך את המהגרים ל"שעיר לעזאזל". הממצאים הראו שמכל 100 שיחות, היו כ-8 תומכים חדשים בהכללת מהגרים חסרי מסמכים ברשת הביטחון הסוציאלית המורחבת של הבריאות. שינוי העמדות היה אצל אנשים מכל הרקעים. השפעות אלו נמשכו לפחות 5 חודשים. נמצאה עדות לשינוי רחב יותר בהשקפת העולם. לדוגמה, מכל 100 שיחות, נמצאו 5 תומכים חדשים בהכללת מהגרים חסרי מסמכים בתלושי מזון, תוכנית שלא נדונה בשיחה.

מחקר שפורסם בינואר 2020 מצא כי שיחות עומק שנעשו באמצעות טלפון הצליחו אף הם בהפחתת דעות קדומות, במחקר הספציפי הזה, צמצום טרנספוביה, אם כי הפחתת דעות קדומות בשיחות טלפוניות הייתה מעט פחות בולטת מאשר במחקרים שהשתמשו בשיחות פנים אל פנים.

בשנת 2017, הוקם ארגון Changing the Conversation Together, ארגון אזרחי שהקים צוות לאומי לשם שיחות קאנבסינג מעמיק. ארגון זה מבוסס מתנדבים ומובל על ידי אנשי מקצוע. הארגון עזר להפוך את דפוסי ההצבעה בסטטן איילנד ב-2018 ובפנסילבניה ב-2020.

הארגון People's Action עבד יחד עם קאלה וברוקמן ומצא שגישת הקאנבסינג המעמיק הייתה אחת הדרכים הבודדות שהוכחו כיעילות בהשפעה על בחירת נשיא ארצות הברית, בעיקר בקרב נשים ועצמאים (Independents-אנשים שלא הזדהו כרפובליקנים או כדמוקרטים). מסרים פרו-ביידן היו יעילים כמעט פי שניים בהזזת בחירת המצביעים בהשוואה למסרים נגד טראמפ.

ברנן וג'קסון חקרו את התהליך בשיחות אלו ומצאו ארבעה נושאים חוזרים: הסכמה בין-אישית, השפעה של דיאלוג פנימי חבוי על הדיאלוג הבין אישי, פיתוח הבנה של המשתתף בשיחה לגבי זהותו וזהותם של אחרים והכנסת ניסיון אישי בתגובה לשיתוף בסיפורים אישיים. תוצאות המחקר סיפקו עדויות לפיהן דיסוננס קוגניטיבי והסתכלות מפרספקטיבה הם גורמים מכריעים בתהליך סקר העומק. השפעת הדיסוננס הקוגניטיבי – ייתכן שהמשתתפים השתמשו בהסכמה כוזבת עם המשוחח כדי לצמצם את תחושת הדיסהרמוניה הפנימית הגוברת שחשו במהלך השיחה בשל ההבדלים בעמדות בינם לבין המשוחח. השפעה נוספת קשורה לכך שהדיאלוג החבוי הפנימי במהלך השיחה מונע מחיפוש עקביות פנימית והפחתת דיסוננס. הדבר מחזק את האפשרות כי שיחות כאלה יובילו לשינוי עמדות מתמשך. יש לקחת חשבון שהמשתתפים ייחסו חשיבות לשמירה על יחסים טובים עם הסוקר וייתכן שההפחתה בדעות הקדומות הייתה מושפעת מהרצון להציג את עצמם בפניו בצורה חיובית.

מחקר שבחן את היעילות בקידום תמיכה במדיניות נגד כליאה ושינוי עמדות קשורות, השווה בין שיחות בהן יש התייחסות מפורשת לגזענות נגד שחורים במערכת המשפט הפלילי לבין שיחות שלא כללו דיון מפורש בגזענות. התוצאות נמדדו שבוע לאחר ההתערבות. בשני המצבים השיחות השפיעו והגבירו את התמיכה במדיניות של הוצאה מבתי כלא ובמדיניות נוספת המתנגדת לכליאה. ההשפעה הייתה מוגבלת בעמידותה לאחר חשיפה למסר נגדי חודשיים לאחר ההתערבות ולאחר שישה חודשים.

מאמר שפורסם על ידי תוכנית של אוניברסיטת ייל לתקשורת שינויי אקלים, מתאר שימוש בקאנבסינג מעמיק כדי לחזק תמיכה בפעולה ממשלתית בנושא שינויי אקלים בקרב תושבי העיר טרייל שבקנדה. השיחות הובילו לשינוי עמדות אצל 40% מהמשתתפים בהן.

## ראו גם
* אמפתיה
* תקשורת לא-אלימה
* סאטיאגרהא
* התנגדות בלתי אלימה
* קמפיין פוליטי
* נרטיב

## קישורים חיצוניים
* מרשמים ודוגמאות של דיפ קאנבסינג, באתר "The Commons - Social Change Library"

## הערות שוליים

קטגוריה:תעמולת בחירות
קטגוריה:תקשורת
קטגוריה:זכויות להט"ב
קטגוריה:זכויות האדם