עמק המוזרות

ממוזער|400x400px
**עמק המוזרוּת** (, , "תופעת העמק המפחיד") הוא מונח משוער המתאר טווח במדד הדמיון הפסיכולוגי והאסתטי של אובייקט לאדם אמיתי. לפי הטענה, אנשים חווים זיקה וחיבה גוברת כלפי אובייקטים ככל שאלה דומים יותר לאנשים אמיתיים, אך בטווח דמיון מסוים - כאשר האובייקט קרוב מאד להיחוות כאדם אמיתי אבל בעל שוני מובחן - אנשים שבאים איתו במגע יחוו במקום זאת תחושות שליליות כגון אי-נוחות, חשש ודחייה.

דוגמאות לתופעת עמק המוזרות ניתן למצוא בתחומי הרובוטיקה, האנימטרוניקה, הגרפיקה הממוחשבת והמציאות המדומה. בשנים האחרונות הדיון בתופעה מתגבר בתגובה לשימוש הנפוץ במודלים גנרטיביים על מנת לדמות תוכן ריאליסטי.

## אטימולוגיה
המונח "עמק המוזרות" הוא תרגום שאילה מיפנית (*bukimi no tani- העמק המעורר* *אי-נוחות*). הוא נטבע ב-1970 על ידי הפרופסור היפני לרובוטיקה מסהירו מורי בספרו Bukimi no Tani, ותורגם לאנגלית לראשונה כ-Uncanny Valley בספרה של ג'אסיה רייכהארדט, *Robots: Fact, Fiction, and Prediction*, ב-1978. בגלל דמיון לשוני נוצר עם הזמן קשר בינו לבין תופעת ה-uncanny, ששמה מתורגם לעיתים לעברית כ"המאוים" או "האלביתי". המושג uncanny הוצג לראשונה על ידי הפסיכולוג ארנסט ינטש (במאמר "Zur Psychologie des Umheimlichen" מ-1906), ולאחר מכן פותח והורחב על ידי זיגמונד פרויד במאמרו מ-1919. תפוצת כתביו הובילה, בין השאר, לפרסום המושג.
[טקסט=תמונת ראש וכתפיים של [רובוט דמוי אדם|רובוטית דמוית אדם בעלת חזות אסייתית, שיער חום בהיר בתסרוקת קארה מלאה עם פוני שמכסה את המצח, חולצה מכופתרת ורודה בהירה שממנה רואים רק את הצווארון. עיני הרובוטית חומות ולא מישירות מבט אל הצופה ופיה פתוח מעט בחיוך קטן.|ממוזער|בניסוי שעירב את הרובוטית דמוית-האדם רפילי Q2 (בתמונה למעלה), את המבנה הרובוטי החשוף שמתחת לרפילי ואת האישה שממנה מידלו את הרובוטית, הרובוטית הייתה זו שעוררה את רמת הפעילות הגבוהה ביותר של נוירוני מראה.]]

## השערה
לפי השערתו המקורית של פרופ' מורי, ככל שההיבטים האסתטיים של הרובוט (בפרט, המראה והתנועות שלו) דומים יותר לאנושיים, כך יעורר בצופים תגובות חיוביות יותר של הזדהות, עד לנקודה בה ייראה להם כמעט-אנושי. בשלב זה התגובה תהפוך לתחושות דחייה וחשש. ככל שההבדלים המובחנים בין הרובוט לאדם אמיתי יהפכו לפחות מזוהים, התגובה הרגשית כלפיו תשתפר ובשיא הדמיון תתקרב לזיקה הנוצרת בין אנשים אמיתיים. כאשר מציגים בתרשים את השינוי היחסי בתגובה לרובוט לפי מידת הדמיון שלו לאדם אמיתי, העקומה היורדת בחדות ואז עולה שוב באותו אופן יוצרת "עמק" מובחן על שמו נקראת התופעה.

עמק המוזרות מייצג את התופעה לפיה דמות כמעט-אנושית מעוררת תחושת זרות, דחייה ומוזרות ולכן נכשלת בניסיון לעורר את ההזדהות הנדרשת להתנהלות יעילה בין בני אדם לרובוטים.

## בסיס תאורטי
תאוריות שונות מנסות להסביר את המנגנון הגורם לתופעה, כגון:

* התעוררות מנגנוני הערכה המיועדים לבחירת בני זוג לצורך התרבות, וכן רתיעה שמקורה במנגנוני הגנה מפני מחלות או מפני שהייה בקרבת מתים. תחושות מוזרות גורמות לדחייה על ידי הפעלה של מנגנון קוגניטיבי שמיועד להגן מפני בחירת בני זוג בעלי פוריות נמוכה, בריאות לא תקינה או מערכות חיסון לא יעילות על בסיס נראות של תווי פנים וגוף שמזוהים עם התכונות האלה. ככל שהאובייקט דומה יותר לאנושי כך הסבירות לכך שמחלות יעברו בינו לבין הצופה עולה. פגמים מסוימים יכולים להצביע על מחלות וטפילים. אובייקטים שמעוררים גועל ודחייה בדומה לרובוטים ודמויות כמעט אנושיות כוללים גופות ואנשים חולים באופן מובהק.
* תגובה פסיכולוגית שלילית למודעות למוות, לקישור בין הגוף הכמו-אנושי לפירוק והרכבה, החלפה והשמדת האנושי והעצמי. הרובוט המוזר מעורר חשש מהרעיון שגם האדם הוא מכונה חסרת נשמה ותו לא. רובוטים דמויי-אנוש מפורקים מזכירים אלימות ומלחמה. אם הרובוט הוא העתק של אדם קיים, הוא מעורר חשש מלהיות מוחלפים בהיבטים שונים של החיים כגון זוגיות, פרנסה וכו'. התנועה המוזרה של רובוטים מעוררת את הפחד מאיבוד שליטה על הגוף.
* דמויות עם תכונות משתי הקטגוריות (אנושי ולא-אנושי) יוצרות חיבור מלאכותי וטווח של כמו-אנושי בין הקטגוריות.
* תסכול ואכזבה שמקורם בציפייה לאנושיות מהאובייקט. הוא נשפט לא כחיקוי-אדם שמתקרב להיות אנושי אלא כאדם פגום שלא עומד ברף של התנהגות או נראות רגילה.
* קושי בסיווג האובייקט כ"אנושי" או "לא-אנושי" בביטחון. החוויה של הניסיון לאחד בכפיפה אחת נראות והתנהגויות שאינן תואמות בחוויית הצופה דומה לדיסוננס קוגניטיבי. כמה מחקרים תומכים בהשערה זו. מתור ורייכלינג מצאו כי פרצופים שגרמו לתחושת עמק המוזרות החזקה ביותר דרשו יותר זמן לסיווג בין קטגוריית "אנושי" ל"מכני", מה שמרמז לאתגר גדול יותר מבחינה קוגניטיבית. עם זאת, הם מצאו שבעוד שהבלבול התפיסתי ועמק המוזרות התלכדו מבחינת השפעה, הזיהוי לא שינה את התחושות והתגובות הרגשיות של הנסיינים, מה שרומז לכך שבלבול תפיסתי אולילא קשור לגרימת התופעה. בורלי ואחרים, וכן יאמאדה ואחרים הראו השפעה מוגברת לאובייקטים בנקודת האמצע בין "אמיתי" ל"מלאכותי". שונהר ובורלי מציגים דוגמאות היסטוריות לרתיעה מישויות מעורבות, כגון הרתיעה ממזונות מהונדסים גנטית. מור פיתח מודל מתימטי שמציג תיעוד כמותי של הקונפליקט התפיסתי. כחלק מהדיון לגבי המנגנונים שגורמים לתופעה, נטען כי העמק נגרם על ידי קושי בסיווג, בעיבוד, חוסר התאמה בתפיסה, רגישות שנובעת ממידת החשיפה לנושא, או הערכת חסר בגלל חשיפת-יתר.
* איום על הייחודיות האנושית (קפלן) שדוחפת להערכה והגדרה מחדש של האנושיות, וקריאת תיגר על תפיסות דתיות בנוגע לעליונות האנושית. פרארי, פלדינו ויטן מצאו שככל שהרובוט דומה יותר לאדם כך הוא מהווה אתגר גדול יותר לזהותנו החברתית כבני אנוש. הפסיכיאטר אירווין יאלום מסביר שהמח האנושי יוצר מגננות כדי להימנע מחרדה קיומית לגבי מוות. אחת מהמגננות האלה היא ה"מיוחדות", האמונה הבלתי-רציונלית שזקנה ומוות הם תהליכים שתקפים לכולם חוץ מהעצמי. החוויה של רובוט דומה לאנושי יכולה לנפץ אץ אשליית ה"מיוחדות" ולגרום לחרדה קיומית. בפולקלור, היצירה של יצורים מלאכותיים דמויי אנוש כגון הגולם היהודי מוצגת כבחירה שאינה נבונה ובצידה תוצאות הרסניות.
* עמק המוזרות של התודעה ובינה מלאכותית. כחלק מההתקדמות הטכנולוגית של תחומי הבינה המלאכותית ומחשוב חישתי, מדענים קוגניטיביים זיהו אפשרות לעמק המוזרות של התודעה, במסגרתו בני אדם עלולים לפתח רגשות דחייה חזקים במפגש עם טכנולוגיה המדמה רגשות. בין ההסברים האפשריים לתופעה זו, גם חוויה של איבוד הייחודיות האנושית וגם ציפייה מיידית לפגיעה גופנית נידונות במחקרים עכשוויים.

## מחקר
סדרה של מחקרים בחנו האם תופעת עמק המוזרות קיימת עבור תמונות של פנים רובוטיים. מתור ורייכלינג השתמשו בשתי סדרות של פרצופים של רובוטים וביקשו ממשתתפי המחקר לדרג את מידת החביבות של כל פרצוף וכמה כסף היו מוכנים להמר על היותו של הרובוט בר-סמכא. הם מצאו השפעה חזקה של עמק המוזרות על חביבות הפרצופים והשפעה תלויית קונטקסט על כמות הכסף ש"הושקעה" בכל פרצוף. הם מצאו שבלבול קטגורי מתרחש בפרצופים שמעוררים את תחושות עמק המוזרות אבל הוא לא משפיע על תגובות רגשיות וחברתיות.
ממוזער|הערכה אמפירית של עמק המוזרות עבור תמונות סטטיות של פרצופי רובוטים
מחקר בקופים מ-2009 בחן את המנגנון האבולוציוני מאחורי עמק המוזרות. תמונות של קופים אמיתיים, קופים ריאליסטיים ממודלים בתלת מימד וקופים שאינם ריאליסטיים וממודלים בתלת מימד הוצגו לחמישה קופים ונמדדו תנועות העיניים והמבטים כחלופה להעדפה או רתיעה. הקופים הסתכלו הכי פחות על הקוף שמודל ריאליסטית והחוקרים הסיקו שהקופים העדיפו את שתי התמונות האחרות. מחקר זה מצביע על האפשרות שהתופעה של עמק המוזרות לא נובעת מפערים בין דוריים או תרבותיים, ושמקורה אבולוציוני.

ב-2011 חוקרים באוניברסיטת קליפורניה, סן דייגו ובמכון לתקשורת וטכנולוגיות מידע של קליפורניה מדדו אותות מוחיים שקשורים לעמק המוזרות. במחקר אחד שהשתמש בfMRI מצאו קבוצת מדענים קוגניטיביים ורובוטיקאים שהפעילות הגדולה ביותר מול רובוטים "מוזרים" הופיעה בחלקים במח שקשורים לעיבוד ויזואלי של תנועות גוף ןהחלק שקשור לביצועים מוטוריים. המח הגיב כשהנראות והתנועתיות של הרובוט לא הסתדרו מבחינה הגיונית. לפי החוקרים המח לא מחפש בהכרח סממנים ביולוגיים אלא שהציפיות שלו מבחינת נראות ותנועה יתאמו למציאות.

תפיסת הצופים של הבעות פנים ודיבור בהקשר של עמק המוזרות בדמויות ריאליסטיות ודמויות-אנוש במשחקי מחשב וסרטים נחקרים על ידי טינוול ואחרים, 2011. ב-2010 נבחן הנושא של הגזמת עמק המוזרות על דמויות אנטיפתטיות במשחקי הישרדות-אימה, גם כן על ידי טינוול. המחקר החדש יותר כולל שימוש במספר רב של דמויות ממודלות בתלת מימד, במטרה למפות את עמק המוזרות ועד כמה אפשר להגביר אותו בעזרת הבעות פנים ודיבור. טינוול ואחרים, 2011, טוענים כי היכולת של הצופה לזהות פגמים בריאליזם תגדל יחד עם השיפורים בטכנולוגיות ההדמיה. סיכום מחקריה של טינוול בנושא מופיע בספרה, *The Uncanny Valley in Games and Animation* בהוצאת *CRC Press.*

## עקרונות עיצוב
הוצגו מספר עקרונות עיצוב המיועדים להימנע מעמק המוזרות:

תעדוף התאמה בין חלקים בעיצוב שנוטים להיות מסווגים לכיוון "אנושי" או "לא-אנושי"- נמצא כי רובוט אנושי במראהו בעל קול כמו-אנושי וגם רובוט שרחוק מהאנושי גם במראהו וגם בקולו שניהם מעוררים פחות תחושות אי-נוחות מאשר רובוט בעל מראה אנושי וקול סינתטי או להפך. התאמת מידת האנושיות בהתנהגות ובתנועה של הרובוט למידת האנושיות במראה יושבת על אותו העיקרון.

התאמת המראה של האובייקט לציפיות מביצועיו- דמות קרובה מדי לאנושיות תגרור ציפיות שהיא עלולה לא לעמוד בהן מצד הצופה, ודמות רחוקה מדי מהאנושיות תעורר ציפיות נמוכות מדי. בשני המקרים עלול להיווצר דיסוננס שיגביר את תופעת עמק המוזרות.

הימנעות מפרטים אנושיים מדי (כמו מרקם עור ריאליסטי ומפורט) שהולבשו על פרופורציות שאינן אנושיות. המח האנושי מיומן מאד בזיהוי פרצופים ובפרט חריגויות בהם. שימוש במרקמי עור מפורטים וריאליסטיים ביחד עם שינויי מבנה פנים עלול לעורר אי-נוחות בצופה.

## ביקורת
מספר ביקורות שהועלו כלפי קיום עמק המוזרות כתופעה העומדת בפני בחינה מדעית:

* עמק המוזרות הוא אוסף של תופעות שונות, מערבות מערכות חישה שונות ונובעות מסיבות אפשריות נפרדות שחופפות לעיתים. לחיברות ותרבות הצופה יש השפעה חזקה מבחינת היחס לרובוטים דמויי-אנוש.
* התופעה עלולה להיות מקושרת למידת הנוחות של הצופה עם טכנולוגיה, כאשר בדורות צעירים המורגלים בגרפיקה ממוחשבת יש השפעה פחותה של העמק בהשוואה לדורות מבוגרים יותר.
* עמק המוזרות הוא מקרה פרטי של עיבוד וסיווג מידע. צ'יטם ואחרים טענו כי ניתן להבין את ה"עמק" כגבול בין שתי קטגוריות מובחנות. לאותו עניין, בורלי ושונהר הציעו שהתגובה השלילית מקושרת למידת החשיפה וההתרגלות של הצופה לאובייקטים דומים בגבול הקטגוריה. על ידי גיוון באובייקטים המוצגים הם הצליחו להפריד בין חוסר ביטחון קוגניטיבי שמקושר לגבוליות לבין חוסר ביטחון שמקושר לשכיחות האובייקטים המוצגים. במחקר נוסף, שונהר ובורלי הראו ששינויים בהוראות ההפעלה גרמו לשוני בדיוק הסיווג אבל לא השפיעו על התחושות השליליות שדווחו. כך אפשר לייחס השפעה דורית ותרבותית למערכות עיבוד מידע בסיסיות. ממחקרים אלה ונוספים ניתן לטעון כי העמק נובע מהיכרות יתר עם קטגוריות אנושיות ואינו למעשה תופעה ייחודית.
* עמק המוזרות יכול להתקיים בכל מידת דמיון לאנושי, החל מרובוטים מאד רחוקים מהאנושי ועד לבני אדם בעלי שוני קוסמטי. אליס ולואיס טוענים כי תסמונת קפגרא, מחשבת שווא לפיה אדם מאמין שאדם קרוב או לעיתים חפצים הוחלפו על ידי כפילים, נובעת מחוסר התאמה בין מנגנון זיהוי מודע שלם לבין מנגנון זיהוי בלתי-מודע פגום, מה שיוצר קונפליקט בין היותו של האובייקט מזוהה בלי לעורר הזדהות רגשית. הטענה תומכת בדיעה לפיה עמק המוזרות יכול להתרחש בגלל בעיות בתפיסה קטגורית ועיבוד מידע.
* עיצוב נכון יכול להתחמק מהתופעה. דייוויד הנסון העביר ביקורת על הטענה של מורי לפיה ישוייות כמעט-אנושיות תמיד יעוררו תגובה שלילית. הוא הראה שאפשרי להימנע מעמק המוזרות על ידי שילוב של תווים ילדיים ומאויירים בדמויות שעוררו את התחושות השליליות בעבר. השיטה מנצלת את החיבה שאנשים מפתחים ליצורים שנתפסים כצעירים ומהווה כלי מרכזי באיור ואנימציה.

## ראו גם

* אנדרואיד (יצור מלאכותי)
* הפרדוקס של מורבק

## קישורים חיצוניים

* מצגת וידאו עם תמונות של רובוטים לפי הדמיון שלהם לאנשים
* 
* בועז לביא, מסע לעמק המוזרות, באתר הזמן הזה, יולי 2023

## הערות שוליים

קטגוריה:אימה
קטגוריה:רובוטיקה
קטגוריה:מושגים באסתטיקה