open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אולימפיאדת השחמט 1956

**[[אולימפיאדת השחמט]] ה-12** אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה במוסקבה, שבברית המועצות, בין 31 באוגוסט ל-25 בספטמבר 1956.

## תוצאות הגמר

## מדליות אישיות

## נבחרת ישראל

באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
* משה צ'רניאק 4+,5=,6- 
* יוסף פורת 2+,8=,5-
* יצחק אלוני 8+,4=,5- 
* מנחם אורן 2+,4=2- 
* שלמה סמילטינר 3+,2=,3-
* יוסף דובקין 2+,2=,5-

הנבחרת סיימה במקום 12.

להלן התוצאות הקבוצתיות:

* מוקדמות
** נגד אוסטריה 1:3 - ניצחון
** נגד מונגוליה 0:4 - ניצחון
** נגד צרפת 1.5:2.5 - ניצחון
** נגד הולנד 2:2 - תיקו
** נגד יוגוסלביה 2.5:1.5 - הפסד
** נגד דנמרק 2.5:1.5 - הפסד
** נגד סקוטלנד 0.5:3.5 - ניצחון
* גמר 
** נגד גרמניה 2.5:1.5 - הפסד
** נגד ברית המועצות 2.5:1.5 - הפסד
** נגד הונגריה 4:0 - הפסד
** נגד ארגנטינה 3.5:0.5 - הפסד
** נגד בולגריה 3:1 - הפסד
** נגד צ'כוסלובקיה 3:1 - הפסד
** נגד שווייץ 2.5:1.5 - הפסד
** נגד דנמרק 1:3 - ניצחון
** נגד יוגוסלביה 2.5:1.5 - הפסד
** נגד רומניה 2:2 - תיקו
** נגד אנגליה 2:2 - תיקו

## קישורים חיצוניים

* מידע על התחרות, באתר אולימפבייס 

קטגוריה:אולימפיאדת שחמט

קטגוריה:1956 בברית המועצות
קטגוריה:תחרויות שחמט ב-1956
קטגוריה:מוסקבה: תחרויות שחמט
הסכם על ההסדר הסופי ביחס לגרמניה

**הסכם על ההסדר הסופי ביחס לגרמניה** (באנגלית: **Treaty on the Final Settlement with Respect to Germany**) הידוע אף בכינויו **אמנת השתיים פלוס ארבע**, הוא הסכם שנחתם במוסקבה ב-12 בספטמבר 1990 בין גרמניה המזרחית וגרמניה המערבית מצד אחד, לבין ארבע המעצמות אשר החזיקו בגרמניה עם תום מלחמת העולם השנייה: ארצות הברית, ברית המועצות, בריטניה וצרפת, מן הצד השני.

ההסכם הוביל לאיחוד גרמניה המזרחית והמערבית.

## רקע
ב-2 באוגוסט 1945 נחתם הסכם פוטסדאם בסיומה של ועידת פוטסדאם. בין שאר עקרונות ההסכם הוסכם כיצד תשלוטנה בעלות הברית על גרמניה וכן על קו הגבול החדש בין גרמניה לפולין, שכנתה ממזרח. נקבע כי עקרונות ההסכם זמניים עד לאותה עת שבה יוחלט על הסדר סופי בהסכם שלום עליו תחתום ממשלת גרמניה, כאשר תקום ממשלה מתאימה להשגת הסדר כזה. "השאלה הגרמנית" הפכה לשאלת מפתח בשנות המלחמה הקרה, עד לסיומה בשלהי שנות ה-80, אולם הושגה התקדמות מעטה מאוד בהקמת ממשלה גרמנית מאוחדת לצורך חתימת הסדר סופי.

עם נפילת חומת ברלין הביעו ממשלת גרמניה המערבית והמזרחית, כמו גם הציבור הגרמני, רצון ליצור מדינה גרמנית דמוקרטית עצמאית ומאוחדת וכי לצורך הגשמת מטרה זו הם מוכנים לאמץ את עקרונות הסכם פוטסדאם, ככל שהם נוגעים לגרמניה. משהתמלא תנאי זה נפתחה הדרך למשא ומתן לניסוח ההסדר הסופי בחזון הסכם פוטסדאם.

## ההסכם
ההסכם על ההסדר הסופי ביחס לגרמניה נחתם במוסקבה ב-12 בספטמבר 1990 ובכך הוכשרה הדרך לאיחוד גרמניה ב-3 באוקטובר 1990.

על פי תנאי ההסכם הצהירו ארבע המעצמות כי הן מוותרות על כל זכויותיהן לשליטה בחלקים מגרמניה, כולל חלקים מן העיר ברלין. הצהרה זו הביאה לשליטה מוחלטת של גרמניה המאוחדת על כל שטחה, זאת החל מ-15 במרץ 1991. ההסכם קבע כי על הכוחות הסובייטים לעזוב את תחומה של גרמניה עד לסוף שנת 1994. גרמניה הסכימה להגביל את גודל צבאה ל-370,000 חיילים, מתוכם לכל היותר יהיו 345,000 בצבא היבשה וחיל האוויר. גרמניה שבה והצהירה על התחייבותה שלא לייצר, או להחזיק, בנשק גרעיני, ביולוגי או כימי, וכי האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני תיושם אף לגבי הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. כמו כן הוסכם כי לא יוצבו בשטחה של גרמניה המזרחית לשעבר כוחות צבא זרים, או נשק גרעיני, או נושאות נשק גרעיני והאזור יהפוך לאזור חופשי מנשק גרעיני בדרך קבע.

עוד הוסכם כי גרמניה מאשרת את גבולה המזרחי עם פולין, אשר הוכר כגבול בינלאומי וכן את ההפסדים הטריטוריאליים שספגה משום היותה הצד התוקפן במלחמת העולם השנייה, ובכך ויתרה על כל טענות עתידיות לשטחים מזרחית לקו אודר-נייסה. גרמניה אף התחייבה לחתום על הסכם נפרד עם ממשלת פולין המאשרר את הכרתה בקו הגבול בין המדינות. הסכם זה נחתם ב-14 בנובמבר 1990.

## קישורים חיצוניים

* נוסח מלא של ההסכם על הסדר סופי ביחס לגרמניה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גרמניה: אמנות והסכמים
קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-20
קטגוריה:1990 בפוליטיקה
קטגוריה:1990 בארצות הברית
קטגוריה:בעקבות מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שלטון הכיבוש של בעלות הברית בגרמניה
קטגוריה:יחסי גרמניה – הממלכה המאוחדת
קטגוריה:יחסי ברית המועצות – הממלכה המאוחדת
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – גרמניה
קטגוריה:ברית המועצות: אמנות והסכמים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אמנות והסכמים
קטגוריה:ארצות הברית: אמנות והסכמים
קטגוריה:צרפת: אמנות והסכמים
קטגוריה:הסכמי גבולות
קטגוריה:אמנות בקרת נשק
קטגוריה:יחסי ברית המועצות – גרמניה
קטגוריה:גרמניה המערבית: פוליטיקה
קטגוריה:איחוד גרמניה מחדש
קטגוריה:1990 בצרפת
קטגוריה:1990 בממלכה המאוחדת
קטגוריה:1990 בברית המועצות
קומודור אמיגה

שמאל|ממוזער|250px|אמיגה 1000
שמאל|ממוזער|250px|אמיגה 500
**קומודור אמיגה** (באנגלית: **Commodore Amiga**) היא סדרת דגמי מחשב אישי שהציגה חברת קומודור, החל ב-1985.

## אמיגה 1000
המחשב הראשון בסדרה, אמיגה 1000, הוצג ביולי 1985. הוא המחשב הראשון של קומודור עם ממשק משתמש גרפי, והמתחרים העיקריים נחשבו מקינטוש של חברת אפל, ואטארי ST  של חברת אטארי.

המחשב האישי והביתי הציג רמת גרפיקה וסאונד שהייתה זמינה עד אז רק בציוד מקצועי יקר בהרבה, כמו תחנות עבודה. התצוגה תמכה בערכת צבעים ("Color palette") בת 4096 צבעים, מתוכם ניתן היה להציג 32 או 64 בו זמנית לפי מוד התצוגה, זאת לעומת ה־IBM PC המקורי שתמך ב־16 צבעים בלבד במתאם CGA. מערכת הסאונד יכלה להשמיע עד ארבעה ערוצים סטראופוניים, ברזולוציה של 8 סיביות. למחשב היה זיכרון של 256 קילובייט - כפליים מהזיכרון של המקינטוש הראשון, אך רק מחצית מהזיכרון של אטארי ST. המחשב היה הראשון שכלל תמיכה בריבוי משימות שלא הייתה במחשב המקינטוש הראשון.

## אמיגה 500 ואמיגה 600
בשנת 1987 יצא לאור אמיגה 500, שמחירו היה עממי יותר, והפך למחשב ביתי נפוץ ששימש לגרפיקה, אנימציה, ועריכת סאונד. אמיגה 500 היה פופולרי במיוחד בקרב חובבי משחקי מחשב, והחברות הטובות ביותר בתחום פתחו עבורו משחקים בגרפיקה שנחשבה לשיא הטכנולוגיה באותה תקופה.

עם השנים התקדמה גם הטכנולוגיה של IBM PC ותואמיו ופותח עבורם מתאם גרפי VGA שהפך לסטנדרט. קומודור פיתחה בתגובה את אמיגה 500+ ואת אמיגה 600 שהיו רק מתיחת פנים של אמיגה 500.

## אמיגה 1200 ואמיגה 4000
ב-1992 יצאה קומודור עם שני המחשבים שהציגו את ערכת השבבים AGA שתמכה בהצגת 16.8 מיליון צבעים, מתוכה ניתן היה להציג 256 צבעים בעת ובעונה אחת, ובתנאים מסוימים 524,288 צבעים. אך זה היה מאוחר מדי, וקומודור לא יכלה להתחרות עם מחשבי IBM ותואמיו. דוגמה לכך היא אי היכולת של אמיגה 1200 להריץ את משחקי הירי בגוף ראשון הראשונים, Wolfenstein 3D ו-Doom עקב שיטת תצוגה שונה, חרף העובדה שבקר התצוגה תומך במספר גדול יותר של צבעים מבקר 
VGA עבורו תוכננו המשחקים. הייצור נמשך עד 1996 – אחרי פשיטת הרגל של קומודור ב-1994, המחשבים יוצרו תחת השם אמיגה בלבד.

## אמיגה 32CD
בשנת 1993 החלה קומודור לייצר קונסולת משחק מבוססת על אמיגה 1200. מדובר בקונסולה הראשונה בת 32 ביט שהשתמשה בטכנולוגיית CD-ROM. בתוספת כונן דיסקטים, מקלדת עכבר ודיסק קשיח ניתן היה לשדרג את הקונסולה למחשב אמיגה 1200.
[ממוזער|[אמיגה CD32]]

## אמיגה מיני PC
בשנת 2011 הוקמה חברת קומודור ארצות הברית. החברה רכשה את הזכויות על השמות "קומודור", "אמיגה" ו"ויק". בשנת 2012 החלה החברה לייצר את דגם אמיגה מיני. המחשב הוא בעל מעבד אינטל Sandybridge עם ליבת i7 3.5Ghz, עד 16 גיגהבייט זיכרון RAM, מערכת הפעלה קומודור OS Vision מבוססת לינוקס, כרטיס מסך NVIDIA GeForce GT430 עם 1 גיגהבייט זיכרון, כונן בלו-ריי (עם צורב DVD, רשת אלחוטית עם שתי אנטנות מובנות ודיסק קשיח של 1 טרה-בייט. למחשב יציאות מסוגים רבים כמו: DVI, USB 2.0, USB 3.0, HDMI ואחרות. מחירו בארצות הברית היה 1995 דולר לפני מס. מייסד קומודור ארצות הברית בארי אלטמן נפטר בדצמבר 2012, ופעילות החברה נפסקה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מחשבים אישיים
קטגוריה:היסטוריה של המחשוב
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-1985
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
קטגוריה:מוצרי קומודור
ניקוד שומרוני

שמאל|ממוזער|150px|דוגמאות לניקוד שומרוני: למעלה המילה "ויאמר", למטה המילה "עבדים".
**הניקוד השומרוני** הוא ניקוד המשמש בכתבי יד עתיקים של התורה בנוסחה השומרוני, וכן בכתבי יד של סידורי תפילה שומרוניים. משערים שזמן יצירתו הוא בסביבות המאה ה-10.

מערכת הסימנים השומרונית לא הגיעה לרמת האחידות והסדירות המאפיינים את הניקוד הטברני, הסורי או הערבי: אין כתבי יד המנוקדים ניקוד מלא, ולאותם סימנים יש בכתבי יד שונים משמעות שונה. מחקר מערכת הניקוד השומרונית עדיין בראשיתו, ועיקר תיאורו נעשה על ידי זאב בן חיים באמצע המאה ה-20.

## סימני הניקוד

## פתח האחווה
ייחודי לניקוד השומרוני הוא "פתח האחווה" (فتح اخا). סימן זה מופיע רק לפני האותיות א', ח' ו-ע', ויש לו שלוש וריאציות גרפיות: קו מאוזן, צמד האותיות הערביות عا (עא), והאות הערבית ع (ע). סימנים אלו מציינים שיש לפתוח את המילה בהברה . 

הצורך בסימן ניקוד זה נובע מהעובדה, שבהגייה השומרונית האותיות ה', א', ח' ו-ע' נהגות בדרך כלל כמו א' בעברית (). עבור המקרים היוצאים מן הכלל, שבהן האותיות ה', א', ח' ו-ע' נהגות בהיגוי גרוני, כמו ע' בעברית (), נוצר סימן ניקוד מיוחד.

## לקריאה נוספת
* זאב בן חיים, "הניקוד השומרוני", **[[תרביץ]]** כ (תש"י), עמ' 224-215.
## קישורים חיצוניים

* מייקל אוורסון ומרק שולסון, מאמר מפורט על הניקוד השומרוני

קטגוריה:ניקוד עברי
קטגוריה:שומרונים
קטגוריה:עברית שומרונית
ספר עלי-ביי

**ספר עלי-ביי שרוואשידזה** (**საფარ-ალი-ბეი შერვაშიძე**; נפטר ב-7 בפברואר 1821) הידוע גם בשמו הנוצרי **גיורגי שרוואשידזה** היה נסיך נסיכות אבחזיה משנת 1810 ועד לשנת 1821. הוא היה בנו הצעיר של קלש אחמד-ביי. לאחר שאחיו אסלן ביי הרג את אביהם והשתלט על כס השלטון באבחזיה, נאלץ ספר-ביי להסתתר מפניו בסמגרלו תחת הגנתם של נסיגי מגרליה. בעזרת אצילי מגרליה ניסה ספר-ביי, ללא הצלחה, לתפוס את השלטון באבחזיה. בשנת 1809 ביקש שרוואשידזה מצארית האימפריה הרוסית, לקחת את אבחזיה תחת שליטתה, בתנאי שספר ביי יוכרז כשליטה החדש של הנסיכות. לאחר הניצחון הרוסי המוחלט במלחמת רוסיה-טורקיה, גרשו הרוסים את הכוח העות'מאני ואת האבחזים הפרו-עות'מאנים מאבחזיה. ב-17 בפברואר 1810 הכריז הצאר אלכסנדר הראשון על ספר-ביי כשליטה החדש של אבחזיה.

## מקורות
* האנציקלופדיה הגאורגית-סובייטית (1983), כרך 10, עמ' 689

קטגוריה:אבחזיה: אצולה
קטגוריה:אבחזיה: היסטוריה
קטגוריה:אבחזים
קטגוריה:מלכי גאורגיה
קטגוריה:נפטרים ב-1821
גביע ז'ואן גאמפר

[שמאל|ממוזער|250px|ברצלונה נגד [אינטר מילאנו בגביע ז'ואן גאמפר 2007]]
**גביע ז'ואן גאמפר** (בקטלאנית: **Torneig Joan Gamper**) הוא טורניר כדורגל, הנערך בכל קיץ בפתיחת העונה. הטורניר נערך בחסותה של קבוצת הכדורגל ברצלונה, ונקרא על שמו של שחקנה ונשיאה לשעבר ז'ואן גאמפר, שהיה ממקימי המועדון.

הטורניר הוקם לראשונה בשנת 1966 בידי אנריק לאודט, נשיא ברצלונה באותה עת. מאז הקמתו מחזיקה ברצלונה במספר הזכיות הגבוה ביותר בטורניר. בתחילה הוא שוחק במתכונת טורניר בן 4 קבוצות, הנפגשות לשלבי חצי-גמר וגמר. במהדורתו הראשונה של הטורניר בשנת 1966 נפגשה ברצלונה עם קבוצות אנדרלכט הבלגית, נאנט הצרפתית וקלן הגרמנית, וזכתה בו לאחר ניצחון 1–3 על קלן. עם זאת, זכתה קלן בגביע בשנים 1978 ו-1981, והיא ממוקמת במקום השני בדירוג הזכיות.

בשנת 1997 הפך הטורניר לגביע בעל שתי קבוצות משתתפות לבד, בדומה לטורניר סופר קאפ. בשנה זו, הפעם הראשונה בה נערך הטורניר במתכונתו הנוכחית, זכתה בו ברצלונה לאחר ניצחון על סמפדוריה האיטלקית בדו-קרב פנדלים.

במהלך השנים שיחקו בטורניר קבוצות מהגדולות בעולם, כאשר בכל קיץ מגיעה קבוצה אחרת להתמודד מול ברצלונה. המהדורה האחרונה של הטורניר נערכה בשנת 2025, שבו ברצלונה ניצחה 0-5 את קומו מהליגה האיטלקית.

גביע זה מתקיים במקביל לטורנירי קיץ אחרים בספרד, כדוגמת גביע טרסה הררה בבעלותה של קבוצת דפורטיבו לה קורוניה, וגביע ראמון דה קראנזה בבעלותה של קבוצת קדיס.

## המשחקים האחרונים

## דירוג הזכיות בטורניר

## קישורים חיצוניים

* מידע על הטורניר
* סטטיסטיקות באתר rsssf.com

ז'ואן גאמפר
קטגוריה:ברצלונה (כדורגל)
קטגוריה:ברצלונה: תחרויות כדורגל
משה עברי-סוקניק

**משה עברי-סוקניק** (נולד בנובמבר 1949) הוא קצין שריון, אלוף בצה"ל ובעל עיטור העוז שהיה בין היתר מפקד הגיס המטכ"לי, מפקד זרוע היבשה ונספח צבאי בארצות הברית.

## ביוגרפיה
עברי-סוקניק נולד בתל אביב וגדל כילד חוץ בקיבוץ שער העמקים. התגייס לחיל השריון בשנת 1967, לאחר מלחמת ששת הימים. עבר הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קצינים. במלחמת ההתשה לחם כמפקד מחלקה בשריון והשתחרר בשנת 1970. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים שב סוקניק, ששהה בלונדון, לישראל, התגייס ולחם בקרב החווה הסינית כמפקד פלוגה בגדוד 100, גדוד שריון עליו פיקד אהוד ברק. על תפקודו במלחמה עוטר בעיטור העוז. לאחר תום המלחמה שירת בצה"ל תקופה נוספת של כחצי שנה עד שהשתחרר. באזרחות עבד בעסקי הובלות, היה מנהל סניף תל אביב של חברת הגרירה "מגור" ומנהל שירות ארצי שלה. התקדם לתפקיד מג"ד במהלך שירות המילואים שלו, ובשנת 1981, לפי בקשת הצבא שנזקק למג"די שריון, התגייס מחדש לשירות קבע. במלחמת לבנון הראשונה פיקד על גדוד 184 בגזרה המזרחית.

לאחר מכן קודם למגוון תפקידים: מפקד קורס קציני שריון, מפקד חטיבת המילואים "מרכבות הברזל" ומפקד חטיבה 500. בשנת 1990 מונה למפקד אוגדת מילואים - עוצבת להב, ולאחר מכן מונה למפקד עוצבת געש. בשנת 1994 מונה למפקד הגיס המטכ"לי והועלה לדרגת אלוף. בשנת 1998 מונה לראש מפקדת זרוע היבשה. בשנת 2001 מונה לנספח צה"ל בארצות הברית. לאחר סיום כהונתו בשנת 2004 פרש מצה"ל. לאחר מלחמת לבנון השנייה הופקד על תחקור תפקודה של אוגדה 162, ובשנת 2007 התבקש לחזור לשירות צבאי פעיל כמפקד הגיס הצפוני, לאחר שהתפקיד נוצר מחדש, תפקיד ממנו פרש בראשית שנת 2008. לאחר פרישתו מתח ביקורת על רמת האימונים של צה"ל, שלטענתו לא מספיקה כדי להילחם ביעילות במלחמה הבאה.

## חיים אישיים
סוקניק הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.

נשוי ואב לשלושה, מתגורר במודיעין-מכבים-רעות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* בן כספית, , באתר nrg,  06.10.2004.
* .
* .
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי זרוע היבשה
קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי גייסות בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבה 500
קטגוריה:מפקדי עוצבת געש
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בארצות הברית
קטגוריה:מפקדי עוצבת מרכבות הברזל
קטגוריה:מפקדי עוצבת להב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
שיוט על-קולי

מטוס בעל יכולת **שיוט על-קולי** הוא מטוס המסוגל לטוס במהירות על-קולית ללא שימוש במבער אחורי.

מבערים אחוריים, אשר נמצאים בשימוש ברוב מטוסי הקרב כדי לנוע במהירות על-קולית, הם בזבזניים במיוחד ביחס לפעולת מנוע סילון שגרתי עקב לחץ נמוך שנמצא בדרך כלל בצינור פליטה. לכן מטוס המסוגל לבצע שיוט על-קולי הוא בעל יכולת עמידות גבוהה יותר במהירויות על-קוליות מאשר מטוס שאינו יכול.

בנוסף על כך, בלי הצורך לסחוב כמויות גדולות של דלק, מטוס בעל יכולת שיוט על-קולית יכול להיות בעל יתרון ביחס ניצולת הדלק (כלומר - משקל הדלק לחלק במשקל הכולל של המטוס), ולכן יכול לטוס רחוק יותר במהירות גבוהה יותר ממטוס ללא יכולת זו, בקיבולת דלק זהה.

שיוט על-קולי מקטין את החתימה התרמית של המטוס, ביחס למטוס בעל מבער אחורי אשר גזי הפליטה מגדילים את החתימה התרמית שלו.

## הערות שוליים

קטגוריה:מונחים בתעופה
המשחקים הפאראלימפיים רומא (1960)

**[[המשחקים הפאראלימפיים]]** בשנת 1960 התקיימו ברומא שבאיטליה. זו הייתה התחרות הראשונה במתכונת אולימפית, לאחר שהתקיימו משחקי סטוק מנדוויל משנת 1948. כ-400 ספורטאים ואנשי ארגון לקחו בה חלק ובמסגרת התחרויות הותרה השתתפותם רק של נכים נפגעי עמוד השדרה.
ממוזער
באולימפיאדה התקיימו תחרויות בשמונה ענפים: קשתות, אתלטיקה, חץ וקשת, סנוקר, שחייה, טניס שולחן, כדורסל וסייף.

## טבלת המדליות

## ראו גם
* ישראל במשחקים הפאראלימפיים רומא (1960)

## קישורים חיצוניים

* 

1960
קטגוריה:רומא: תחרויות ספורט
רומא
קטגוריה:1960 בספורט
קטגוריה:1960 באיטליה
קטגוריה:המשחקים הפאראלימפיים רומא (1960)
צבע שמן נמסך במים

**צבע שמן נמסך במים** (באנגלית: **Water Miscible Oil Paint**) הוא סוג של צבע שמן לשימוש אמנים, אשר ניתן לערבוב עם מים למטרות דילול וניקוי. לאחר שהמים מתאדים והצבע מתייבש, שכבת הציור חסינת מים. ניתן להשתמש בצבע שמן נמסך במים גם עם ממיסים רגילים, כגון טרפנטין, בכל שלבי הציור.

## תכונות

צבעי שמן הנמסכים במים בנויים מפיגמנט וחומר קישור (Binder). בצבע שמן רגיל, חומר הקישור הוא שמן פשתן, ואילו בצבע שמן נמסך במים חומר הקישור שונה ברמה המולקולרית. החומר החדש דומה במרבית תכונותיו לשמן, אך המולקולות נמשכות בחלקן למים ובחלקן לשמן, בדומה לחומר מתחלב. על כן, הצבע אינו נפרד כאשר הוא במגע עם מים. בעת ערבוב עם צבעי שמן רגילים, מאבד הצבע המתקבל את תכונת הנמסכות במים, שכן שמן הפשתן מצבע השמן הרגיל יגרום להיפרדות. לא ניתן לערבב מנגד צבע שמן נמסך במים עם צבעי אקריליק או צבעי מים, על פי הוראות היצרנים. זמן הייבוש דווח כדומה לזה של צבעי שמן, ולעיתים אף מהיר יותר.

## יצרנים

נכון לשנת 2008, ארבעה יצרנים גדולים מייצרים צבעי שמן נמסכים במים.
*Grumbacher: המותג הוא "Max Artists' Oil Colors". היצרן טוען לבלעדיות וראשוניות על הפקת צבע שמן נמסך במים, ולטענתו הוא בעל הפטנט. מבוסס על שמן פשתן ושמן חמניות.
*HK Holbein: המותג הוא "Duo Aqua Oil", העושה שימוש בזרז (Activator) מיוחד, שעם התזתו על שבע השמן משנה את תכונותיו והופך אותו לבר-ערבוב במים.
*Royal Talens: תחת המותג "Van Gogh H2Oil", מבוסס שמן צמחי.
*Winsor & Newton: תחת המותג "Artisan Water Mixable Oil Color". השמן מבוסס שמן פשתן שעבר שינוי.

## תגובות צרכנים

צבעי שמן הנמסכים במים הם מוצר חדש, שיצא לשוק לראשונה בשנות ה-2000. התגובות היו מעורבות, אך ברוב המקרים אמנים שנמנעו מצבעי שמן בשל ריחם החריף של חומרי הדילול העדיפו להשתמש בצבעים אלו. כיום נתח השוק של צבעי שמן נמסכים במים אינו גדול, בשל מיעוט יחסי של יצרנים, ותחרות על נתח השוק מצד צבעי שמן וצבעי אקריליק וגואש כאחד. 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנות: חומרי גלם
אקליפטוס לימוני

**אקליפטוס לימוני** (שם מדעי: *Corymbia citriodora*, לעיתים גם *Eucalyptus citriodora*) הוא מין בסוג אקליפטוס. זהו עץ גבוה, המסוגל להגיע עד לגובה של 50 מטרים, ומקורו באזורים הממוזגים והטרופיים של אוסטרליה. מאפיינו המרכזי הוא ריח הלימון הנידף מעליו.

## שיוך טקסונומי ואטימולוגיה
מאז שנת 1867 הוגדרו כל מיני העצים דמויי האקליפטוס תחת הסוג הטקסונומי "אקליפטוס". מחקר מולקולרי וגנטי שנערך באמצע שנות ה-90 הוכיח כי מינים רבים שהוגדרו עד אז כמיני אקליפטוס שייכים בעצם לסוג טקסונומי חדש, הנקרא קורימביה (*Corymbia*). סוג זה, כמו גם הסוג אנגופורה (*Angophora*), קרוב מאוד מבחינת מאפייניו לאקליפטוס, ולעיתים לא ניתן לקבוע במדויק לאיזה מהסוגים שייך מין מסוים. עד היום, זוכים המינים משלושת הסוגים הללו לכינוי "אקליפטוס", ולדעת חוקרים רבים אין בכך מן הטעות. כתוצאה מכך, שמו של המין בעברית נותר עדיין "אקליפטוס לימוני", וכך גם בשפות אחרות. כמו כן, השם המדעי הרשמי, *Corymbia citriodora*, מוחלף פעמים רבות בשם *Eucalyptus citriodora*. בתרגום חופשי לעברית, פירוש השם citriodora הוא "ריח לימוני".

## מורפולוגיה
אקליפטוס לימוני הוא בעל קליפה חלקה ולעיתים מעט "מנומרת", בעלת גוון לבן עד ורוד או נחושתי, ולעיתים מכוסה במעין אבקה. הכותרת שלו היא בעלת עלים צרים במיוחד, אשר מדיפים ניחוח חריף של לימון. כותרת העץ מכילה גם ניצנים בצורת אגס, המסודרים בצבירים של שלושה וממוקמים בנקודת המפגש בין העלה לפטוטרת. פירותיו של העץ הם בצורת אגרטל. פריחת העץ מתרחשת לאורך כל השנה, ותועדו פריחות בחודשים ינואר, אפריל, מאי, יוני, יולי, אוגוסט, אוקטובר ודצמבר.

## תפוצה
הקרקע המיטבית עבור האקליפטוס הלימוני היא אדמה עשירה ברקבובית, והוא נפוץ בשטחים מיוערים ויבשים, בדרך כלל באזורים הרריים. התפוצה הטבעית של העץ היא מקווינסלנד ודרומה עד קופס הארבור שבניו סאות' ויילס. הוא ניטע על ידי האדם גם באזורים הפרבריים של ניו סאות' ויילס ושל ויקטוריה. אחד העצים, הממוקם בשמורת טבע בעיר מורבין (Moorabbin) שבמדינת ויקטוריה, נכלל על ידי החברה להגנת הטבע האוסטרלית ברשימת "העצים החשובים" באוסטרליה. כמו כן, בעיר פרת' מצויה שדרה מפורסמת של עצי אקליפטוס לימוני.

### בישראל
שמאל|ממוזער|250px|האקליפטוס הלימוני בפתח תקווה
250px|ממוזער|שמאל|שלט הסבר ליד האקליפטוס הלימוני ברחוב שפירא בפתח תקווה
בישראל, בה נפוץ בעיקר המין אקליפטוס המקור, כמעט ולא קיימים פרטים של האקליפטוס הלימוני. אחד הפרטים המוכרים ביותר בישראל נמצא בעיר פתח תקווה וממוקם ברחוב שפירא 8, בצמוד לבית משפחת ימיני (שפירא 10) בקרבת ביתו של זקן השומרים אברהם שפירא. גילו של העץ, המוערך כאחד מהעצים הוותיקים בישראל, הוא כ-100 שנה. גובהו כ-35 מטרים, קוטר הכותרת שלו הוא כ-25 מטרים והיקף גזעו הלבן הוא כ-6 מטרים. העץ זכה לגידור ולשילוט מוסדר על ידי עיריית פתח תקווה.

## בשימוש האדם
האקליפטוס הלימוני משמש הן לתעשיית קורות העץ והן לייצור דבש. כמו כן, זהו עץ פופולרי בתרבות הגינון באוסטרליה ומחוצה לה. השמן האתרי המופק מן העץ, בעיקר בברזיל ובסין, מכיל ריכוז גבוה של ציטרונלל, ומשמש כדוחה חרקים, כרכיב בתעשיית הבשמים וכן לשימושים נטורופתיים.

## קישורים חיצוניים

* פירוט אודות אקליפטוס לימוני 
* על האקליפטוס הלימוני בפתח תקווה, באתר "צמח השדה"
* שימושים רפואיים לאקליפטוס לימוני

## הערות שוליים

לימוני
קטגוריה:אוסטרליה: עצים
המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)

**[[המשחקים הפאראלימפיים]] ה-4** בשנת 1972 התקיימו בהיידלברג שבגרמניה המערבית. בתחרויות האולימפיאדה השתתפו לראשונה ספורטאים בעלי לקות ראייה.

באולימפיאדה התקיימו תחרויות בעשרה ענפים: אתלטיקה, הטלת חיצים, חץ וקשת, טניס שולחן, כדורת דשא, כדורסל, כדורשער, הרמת משקולות, סיוף בכיסאות גלגלים, סנוקר, ושחייה.

## טבלת המדליות

* מדינות משתתפות נוספות: אוגנדה, איי הבהאמה, ברזיל, דנמרק, מקסיקו, מלזיה, מלטה, מצרים, פורטוגל, פרו, רומניה.

## ראו גם
* ישראל במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)

## קישורים חיצוניים

* 

1972
היידלברג
קטגוריה:באדן-וירטמברג: ספורט
קטגוריה:1972 בספורט
קטגוריה:היידלברג
קטגוריה:1972 בגרמניה
קטגוריה:המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)
הילו

**הילו** (באנגלית: **Hilo**) היא עיר חוף במזרח האי הוואי שבמדינת הוואי שבארצות הברית. העיר היא היישוב הגדול ביותר באי הוואי והיישוב השני בגודלו במדינת הוואי.
## גאוגרפיה
במפקד האוכלוסין של שנת 2000 חיו בעיר כ-40,759 איש. העיר היא גם מרכז המחוז הוואי. העיר ממוקמת ליד שני הרי געש גדולים מאונה לואה ומאונה קיאה. בהילו ממוקמת "אוניברסיטת הוואי שבהילו". בעיר מתקיים גם פסטיבל מריי מונרך לזכר המלך דיוד קאלאקואה. בעיר גם נמצא נמל התעופה הראשי באי - "נמל תעופה בינלאומי הילו".

העיר נפגעה בעבר מספר פעמים מגלי צונאמי. ב-1949 נספו 160 איש כתוצאה מגל שהגיע מכיוון האיים האלאוטיים וב-1960 נספו 61 איש כתוצאה מגל צונאמי שנגרם על ידי רעידת האדמה הגדולה בצ'ילה.


Hawaii1.jpg|מבואות העיר הילו, 2005
Hawaii2.jpg|מבואות העיר הילו, 2005
Hawaii3.jpg|מבואות העיר הילו, 2005
Hawaii5.jpg|העיר הילו ממול, 2005


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר יישובים באוקיאניה
קטגוריה:הוואי (אי)
קטגוריה:ארצות הברית: יישובים לצורכי מפקד אוכלוסין
קטגוריה:הוואי: יישובים
קטגוריה:הוואי: ערי נמל
מיינסטרים

**מיינסטרים** (מאנגלית: **Mainstream**; בעברית: **זרם מרכזי**, ולרוב בצורה המיודעת: **הזרם המרכזי**) היא הנטייה הדומיננטית בכל תחום (מדעי, תרבותי, וכו') במשך תקופת זמן מסוימת של רוב הציבור. לעיתים קרובות מונח זה מתייחס לכל הטרנדים התרבותיים העכשוויים בתחומי האומנויות, המוזיקה, הקולנוע והספרות לעומת התרבויות האלטרנטיביות למיניהן. המיינסטרים יכול להיתפס בעיני אנשים אניני טעם ובעלי טעם מיוחד כקיטש אשר כולם אוהבים באופן אוטומטי, המסמל טעם רדוד ורגיל ללא ייחוד כלשהו.

## בתרבות ובאומנות
המונח משמש לרוב בהקשר אומנותי כדי לתאר את העבודות אשר הצליחו להגיע בקלות יחסית לציבור נרחב, באמצעות עלויות הפקה ושיווק גבוהות. דוגמה טובה לכך היא מוזיקת פופ מיינסטרימית אשר מופקת מראש במטרה למקסם מכירות ורווחים. לעיתים אומנות מיינסטרימית נקשרת עם אומנות שאיננה איכותית וייחודית אשר מטרתה העיקרית, אם לא הבלעדית, היא רווח כספי, ולא הבעת יצירתיות בדרכים מקוריות.

סרטי מיינסטרים הם סרטים מסחריים אשר מופצים בקנה מידה נרחב ומוצגים בבתי קולנוע אשר מציגים בעיקר סרטי מיינסטרים מחברות הסרטים העיקריות, במשך התקופה בה כל סרט מופץ לראשונה. סרטים הוליוודים נחשבים בדרך כלל לסרטי מיינסטרים.

בסוציולוגיה, הדחף להשתייך למיינסטרים דרך פעולות כמו לחץ חברתי כופה על היחידים בחברה לקבל את מוסכמותיה.

## בחינוך
הבאת תלמידים עם צרכים מיוחדים ושילובם בזרם החינוך המרכזי הן על ידי שילוב בכיתות רגילות והן על ידי הקצאת כיתות ייחודיות לתלמידים עם צרכים דומים. עקרון השילוב של תלמידים בעלי צרכים מיוחדים בחינוך הרגיל מדגיש את זכותם לחוות חיים רגילים, ללמוד בבית ספר הקרוב למקום מגוריהם ולקבל השכלה בסביבה הכי פחות מגבילה.

## ראו גם
* תרבות פופולרית
* שילוב בחינוך - השמת תלמידים עם צרכים מיוחדים בחינוך המרכזי
* נורמליות - מונח בתחום הפסיכולוגיה
* להיט קיץ

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סוציולוגיה
קטגוריה:תרבות פופולרית
קטגוריה:חשיבה ביקורתית
ולופארק (לונדון)

ה**וולופארק** (באנגלית: **Velopark**) הוא ולודרום, מתקן ספורט למרוצי אופניים שהוקם בלייטון שברובע ניוהאם במזרח לונדון, בירת הממלכה המאוחדת, כחלק ממתקני הפארק האולימפי שנבנו למשחקים האולימפיים של 2012. מתקן זה הוא אחד מחמשת המתקנים הקבועים העיקריים שנבנו עבור האולימפיאדה.

## תיאור המבנה והקמתו
המבנה מכיל כ-6,000 מקומות ישיבה לצופים, וכן בסמוך נערכו מרוצי אופני BMX במסלול שגם לצידיו כ-6,000 מקומות ישיבה לצופים. המתקן ממוקם בחלקו הצפוני של הפארק האולימפי, וכולל מסלול של 1.6 ק"מ לאופני שטח. המתקן הושלם בשנת 2011 בעלות משוערת של כ-105 מיליון ליש"ט. עלות זו כוללת את הקמת הוולודרום החדש, שתוכנן בעזרת רוכב האופניים כריס הוי. הוולודרום החדש תוכנן כך שיהיה המהיר בעולם מבחינת הפרקט ותנועת האוויר בו.

## קישורים חיצוניים

* 

* כתבה במגזין Cycling Weekly המתארת את המתקן ומבקרת את עלותו
* ההכרזה על הקמת הולופורק, אתר רשות הפיתוח של לונדון

קטגוריה:לונדון: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:ניוהאם
קטגוריה:ולודרומים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אופניים
קתרסיס (כתב עת)

**קתרסיס: כתב עת לביקורת במדעי הרוח והחברה** הוא כתב עת הרואה אור פעמיים בשנה ועוסק בביקורת מחקרית של מדעי הרוח והחברה בישראל ויוצא לאור בהוצאת כרמל. את כתב העת ייסדה  בשנת 2004 עמותת "מצרף", והעורכים הראשונים היו יוחנן גלוקר, דורון מנדלס ומשה שוקד. עד 2023 התפרסמו 40 גליונות. 

כל חוברת נפתחת במאמר המותח ביקורת על צד זה או אחר של התנהלות מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל ולעיתים גם בעולם האקדמי הבינלאומי. רוב המאמרים עוסקים בספרי מחקר שונים שרואים אור בשפה העברית. מאמרים אלה מנתחים את הטקסט ומבקרים את המתודולוגיה המחקרית בה השתמש המחבר ונכתבים על ידי מומחים בתחומם. מטרת כתב העת היא להעלות את הרמה האקדמית בישראל על ידי חשיפת טעויות, כשלים ועוותים בספרים שהמבקרים רואים כבעלי רמה מחקרית נמוכה. בצד זאת, גם  משבחים ספרים בעלי רמה גבוהה. כל גיליון מסתיים במאמר "זיכרון לראשונים" שבו נסקרים חייו ותרומתו המדעית של אחד מגדולי החוקרים במדינת ישראל שהלך לעולמו  ולאחריו מתפרסם מאמר מאת אותו חוקר. בכל גיליון יש מספר עמודים ובהם מצוטטות אמירות שכתב איש תקשורת או אקדמיה, המגלות אי-ידיעות בסיסיות בתחומי ידע שונים, ולאחריהן מועמדות הטעויות על תיקונן.

חברי המערכת הם הפרופסורים דורון מנדלס, יוחנן גלוקר, אלון הראל, יהודה פרידלנדר ועמוס אדלהייט. במועצת המערכת חברים:  דוד בר-גל, איל זמיר, דניאל שפרבר, ששון סומך, עמנואל סיון, אסא כשר, רחל בירנבאום, מנחם פרידמן, משה גיל, אלישע קימרון, אהרון קנטורוביץ',  חנה רוזן, משה שוקד, מאיר שטרנברג, וראובן שיינדלין.

## קישורים חיצוניים
* כתב העת לקריאה מלאה באתר פסיק, הספרייה הדיגיטלית
* 
* אתר קתרסיס - אתר נוסף, עדכני.
* 
* 

קטגוריה:ישראל: כתבי עת מדעיים
תא טלפון (סרט)

**תא טלפון** (באנגלית: **Phone Booth**) הוא סרט מתח בכיכובו של קולין פארל. הסרט נכתב על ידי לארי כהן, ובוים על ידי ג'ואל שומאכר. יצא לאקרנים ב-4 באפריל 2003.

## עלילה
סטו שפרד (פארל), איש יחסי ציבור ניו יורקי, נכנס לתא טלפון ציבורי כדי לערוך שיחת טלפון אישית לפילגשו, זאת כיוון שאשתו נוהגת לעבור על תדפיס השיחות שלו בטלפון הסלולרי. כאשר הטלפון מצלצל, מרים סטו את השפופרת, ומתבשר על ידי האדם בצד השני של הקו כי רובה צלפים מכוון אליו, ואם יניח את השפופרת, יחוסל במקום. סטו מוצא עצמו בתסבוכת, שרק מתעצמת כאשר הצלף יורה בעובר אורח, והשוטרים שמגיעים למקום בטוחים שסטו הוא הרוצח, ושיש להם עסק עם מטורף. רוב עלילת הסרט מתרחשת בתוך תא הטלפון.

## צוות שחקנים

## הפקה
הסרט צולם בניו יורק (ובחלקו בעיר התחתית של לוס אנג'לס), ונעשה בתקציב של 13 מיליון דולר. הצילומים ארכו עשרה ימים בלבד. ההכנסות ממכירת כרטיסים ברחבי העולם נאמדו ב-97,837,138 דולר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מותחן פסיכולוגיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
ז'אן די בלה

**ז'אן די בלה** (בצרפתית: **Jean du Bellay**; בערך 1493 - 16 בפברואר 1560) היה קרדינל ודיפלומט צרפתי.
## ביוגרפיה
ז'אן די בלה היה בנם השלישי של לואי די בלה ושל מרגריט דה לה טור-לאנדרי, ואחיהם של מרטן די בלה ושל גיום די בלה. הוא נהנה מתמיכתו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת שמינה אותו לשגריר באנגליה ב-1527. ב-1534 התמנה לשגריר ברומא וב-1535 התמנה לקרדינל על ידי האפיפיור פאולוס השלישי.

ב-1536 השתתף במועצת קרדינלים שבה קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הביע את זעמו על פרנסואה הראשון. די בלה מיהר להודיע זאת למלכו כדי להתכונן לעמוד בפני כוחותיו של קרל החמישי, שפלש לפרובאנס בראש צבא גדול. פרנסואה הראשון יצא לקראתו בראש צבאו והשאיר בפריז את די בלה בתפקיד סגן המפקד הראשי של צבא צרפת.

הספרדים הטילו מצור על העיר פרון שבחבל פיקרדיה והקרדינל די בלה שלח עזרה לנצורים והרגיע את אנשי פריז על ידי הקמת חומה מבוצרת סביב העיר.

ב-1541 הוא התמנה על ידי פרנסואה הראשון לבישוף העיר לימוז', ב-1544 - לארכיבישוף של בורדו, וב-1546 - לבישוף העיר לה מאן. אך ב-1547 נושל ממעמדו הרם בגלל קנוניה של הקרדינל מלורן. אחרי שלוש שנים שקטות של פרישה בצרפת (1550–1553), הוטלה עליו שליחות אל האפיפיור יוליוס השלישי, והוא לקח אתו כמזכירו את בן דודו, המשורר ז'ואקן די בלה. ב-1555 התמנה לבישוף אוסטיה, תפקיד שבו שימש כראש מועצת הקרדינלים.

די בלה מת ברומא ב-1560.

די בלה צידד ביחס של סובלנות כלפי הפרוטסטנטים. הוא הקדיש את זמנו לקידום החינוך והמדע, וביחד עם המדען גיום בידה, הציע למלך לייסד את הקולז' דה פראנס. הסופר פרנסואה רבלה היה ידידו, רופאו ומזכירו הפרטי. די בלה כתב שלושה ספרי שירה בלטינית ומספר חיבורים אחרים. התכתבותו הענפה ציורית ומלאת השראה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חשמנים צרפתים
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים
קטגוריה:שגרירי צרפת
קטגוריה:צרפתים במאה ה-15
קטגוריה:צרפתים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1492
קטגוריה:נפטרים ב-1560
בני פרל

הרב ד"ר **בני פרל** (נולד ב־ב' בטבת ה'תשכ"ה, 7 בדצמבר 1964) הוא ראש הישיבה לאמנויות ולמדעים בר-אילן בתל אביב, וראש המסלול לתואר ראשון באמנות ובתיאטרון לגברים דתיים, במכללת אמונה.

## ביוגרפיה
נולד בנתניה. למד בישיבה התיכונית שעלבים ובישיבת הכותל בירושלים בה נמנה עם תלמידי הרב שמעון גרשון רוזנברג. הוא בוגר בית-ספר מנדל למנהיגות חינוכית שבמכון מנדל למנהיגות. למד ציור אצל שאול שץ וכן מוזיקה אצל אליעזר בירן.

בעל תואר ראשון ושני, וכן דוקטורט בתלמוד (משנת 2017) מטעם אוניברסיטת בר-אילן. ייחודה של עבודת הדוקטורט שלו היא מתודולוגיה העושה שימוש בפילוסופיה ובתאוריות ביקורתיות בנות ימינו לשם ביאור סוגיות בתלמוד.

### חינוך והוראה
במשך שנים עסק בחינוך בלתי פורמלי ובהוראה בישיבות תיכוניות. שימש מזכ"ל תנועת הנוער "אריאל", מורה בישיבת קריית הרצוג ומנהל בית ספר יסודי במשך שבע שנים.

לקראת שנת הלימודים תשס"ו (2005) התמנה לעומד בראשות הישיבה התיכונית בר-אילן בתל אביב. עם בואו למוסד הסב את שם הישיבה מ"ישיבה מדעית תיכונית" ל"ישיבה לאמנויות ולמדעים", ומאז הוא עומד בראשה.

פרל הוא היוזם והמארגן של "פסטיבל חז"ל ברוטשילד" אירוע שנתי המתקיים משנת 2017 שמשתתפים בו מאות לומדים ומלמדים. האירוע מציע ערב לימוד חופשי המבוסס על ספרות חז"ל כאשר בכל שנה נבחר נושא מארגן. המלמדים מגיעים מתחומים שונים. יחודו של הערב הוא באפשרות של מפגש בין ישיבות לאקדמיה ובין למדנים לציבור הרחב.

החל משנת 2020 עוסק בהכשרת מנהלים במסגרת המכללה האקדמית אחווה, תוך מתן דגש על חיזוק היכולות המנטליות. במסגרת זו עוסק בכתיבת תוכניות לימוד.

החל משנת 2023 מונה לעמוד בראש המסלול לתואר ראשון באמנות ובתיאטרון לגברים דתיים במכללת אמונה, המכללה האקדמית לאמנות ולעיצוב.

### פעילות ציבורית
לצד ניהול הישיבה עוסק פרל גם בפעילות התנדבותית לקידום זכויות האדם בישראל. בין היתר, היה חבר מזה שנים רבות בהנהלת האגודה לזכויות האזרח ובוועד המנהל של מדרשת אדם לחינוך דמוקרטי, ומפרסם מאמרים פובליציסטיים בנושא.

בשנת 2026 הלכו הוא והרב יצחק בר זאב לתמוך באהרון ברק לאחר שנחסם על ידי מרדכי דוד.
### חיים אישיים
הרב פרל הוא תושב פתח-תקוה, נשוי ואב לשלושה.

## קישורים חיצוניים
* הרב בני פרל, ברשת החברתית פייסבוק
* פנינה גפן, להיות הסדרניק 'לא רגיל', ב"שבת בשבתו", 10 ביוני 2009
* 
* 
* 
;**מכתביו**
* שחורים וכתומים, באתר דתילי, 29 ביולי 2007
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:ראשי ישיבות תיכוניות
קטגוריה:פעילי האגודה לזכויות האזרח
קטגוריה:בוגרי הישיבה התיכונית שעלבים
קטגוריה:בוגרי ישיבת הכותל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:תלמידי הרב שג"ר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
ריברבאנק ארנה

**ריברבאנק ארנה** (באנגלית: **Riverbank Arena**) היה מתקן ספורט למשחקי הוקי שדה שהוקם בלייטון שברובע ניוהאם במזרח לונדון בירת הממלכה המאוחדת. נבנה כחלק ממתקני הפארק האולימפי שהוקמו עבור המשחקים האולימפיים של שנת 2012. 

המתקן הכיל שני מגרשים למשחקי הוקי. במגרש הגדול קיימים כ-15,000 מקומות ישיבה, ובמגרש הקטן כ-5,000 מקומות ישיבה לצופים. עלות הקמת המתקן הייתה כ-19 מיליון ליש"ט. בתום המשחקים, נסגר המתקן והועתק למתחם איטן מאנור שמוקם צפונית למתחם זה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:לונדון: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:ניוהאם
קטגוריה:הוקי שדה
לינגואה פרנקה (כתב עת)

**לינגואה פרנקה** (באנגלית: **Lingua Franca**) היה כתב עת בשפה האנגלית שעסק בחיים האינטלקטואליים באקדמיה. כתב העת הוקם ב-1990 על ידי ג'פרי קיטיי, עורך ופרופסור לספרות צרפתית באוניברסיטת ייל. בכתב העת פורסמו ידיעות חדשותיות על הנעשה באוניברסיטאות ומאמרי ביקורת על פרסומים מחקריים שונים. בנובמבר 2000, 10 שנים לאחר ייסוד כתב העת, כתב הוילג' ווייס ש"השפעתו של "לינגואה פרנקה" על תרבות כתבי העת של שנות ה-90 הייתה כה חזקה, עד שלעיתים קשה להיזכר כמה היה תופעה ייחודית באקדמיה בתחילתו".  

בכתב העת התפרסמה לראשונה פרשת סוקל, ועורך לינגואה פרנקה פרסם מאוחר יותר ספר (The Sokal Hoax), ובו מאמרים נבחרים על הנושא. 

כתב העת פסק מפעילות ב-2001 בעקבות ירידה ברווחים. בשנה שאחרי כן פרסם העורך אלכסנדר סטאר אסופה בשם Quick Studies: The Best of Lingua Franca.

## קישורים חיצוניים
* 
* דניס לוי ג'ונסון, מי הרג את לינגואה פרנקה ?, Moby Lives, 5 בנובמבר 2001 
* דייוויד קירפצ'ריק, כתב עת לחיים האקדמיים מפסיק את פרסומו, הניו יורק טיימס, 18 באוקטובר 2001
* רון רוזנבאום, כשלאינטלקטואלים יש מגזין אמיתי: יחי לינגואה פרנקה!, הניו יורק אובזרוור, אפריל 2006

## הערות שוליים




קטגוריה:כתבי עת מדעיים
Private Eye

ממוזער|איאן היסלופ.
**Private Eye** הוא דו-שבועון בריטי סאטירי שעורך איאן היסלופ. 

כתב העת, שיצא לאור לראשונה ב-1961, מתאפיין במתיחת ביקורת נוקבת על אישי ציבור שאינם מבצעים תפקידם כיאות או שנגועים בשחיתות. נגד המגזין עצמו הוטחה ביקורת והוא עורר זעם הן בשל סגנונו והן בשל נכונותו להדפיס השמצות וסיפורים שנויים במחלוקת. הדבר התבטא בתביעות דיבה שהוגשו נגדו. חלק מהבדיחות והאנקדוטות המופיעות בין דפיו נכנסו לתרבות הפופולרית.

בקיץ 2008 דווח שהוא כתב העת החדשותי המוביל ב, מבחינת מספר העותקים שהוא מוכר, מעל 200,000 לכל מהדורה.

במשך השנים ערך ה"Private Eye" תחקירים בולטים, בין השאר:
* בשנת 1999 ערך כתבה על ג'ימי סאוויל , כוכב הבי-בי-סי שרק לאחר מותו ב-2011 נחשף כפדופיל כפייתי, בו נשאל על השמועות נגדו, שאותם אישר באופן מרומז.
* בשנת 2003 חשף שחבר הפרלמנט ג'ורג' גאלאוויי נפגש עם סדאם חוסין.

## קישורים חיצוניים

* 

* על עורך פרייבט איי, הגארדיאן

## הערות שוליים

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: כתבי עת
המטרופולין של שיקגו

**המטרופולין של שיקגו** (המכונה גם **שיקגולנד**) הוא האזור המטרופוליני הקשור בזיקה גאוגרפית, חברתית, תרבותית וכלכלית לעיר שיקגו. המטרופולין כולל גוש יישובים המשתרעים על פני מספר מחוזות בשלוש מדינות (אילינוי, אינדיאנה וויסקונסין) לחופי ימת מישיגן. מתגוררים בו למעלה מ-9.8 מיליון תושבים (2012) והוא נחשב לאחד מאזורי המטרופולין הגדולים בעולם.

## הפרוורים הראשיים
הפרוורים הגדולים ביותר של שיקגו אשר מכילים למעלה מ-100,000 תושבים:
* אורורה, אילינוי
* ג'ולייט, אילינוי
* גארי, אינדיאנה
* נייפרוויל, אילינוי

הפרוורים הגדולים ביותר של שיקגו אשר מכילים למעלה מ-60,000 תושבים:
* אוונסטון, אילינוי
* אלג'ין, אילינוי
* ארלינגטון הייטס, אילינוי
* בולינברוק, אילינוי
* האמונד, אינדיאנה
* ווקיגן, אילינוי
* סיסרו, אילינוי
* סקוקי, אילינוי
* פאלאטין, אילינוי
* קנושה, ויסקונסין
* שאמבורג, אילינוי

## דמוגרפיה
הפרוורים, אשר שוכנים על קרקע שטוחה, התפשטו בשיעור עצום משנות השישים המוקדמות של המאה ה-20.

דפוסי ההתיישבות באזור הפרוורי של שיקגו נוטים לעקוב את אלו של העיר: הפרוורים הצפוניים לאורך חופי ימת מישיגן בעלי אוכלוסייה אמידה באופן יחסי לפרוורים הדרומיים בהם ההכנסות הממוצעות נמוכות יותר ומחירי המחייה נמוכים יותר. אף על פי כן, בעוד שהאזור המערבי של שיקגו הוא החלק העני ביותר של העיר, הפרוורים הצפון-מערביים והמערביים מכילים אזורים עשירים רבים. לפי המפקד של שנת 2000, מחוז דופייג' היה בעל ההכנסה הגבוהה ביותר לבית של קו החוצה של כל מחוז בכל אזור המערב התיכון.

לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2000, שעור העוני במחוזות הגדולים ביותר למחוזות הקטנים ביותר הם: מחוז מקהנרי 3.70%, מחוז דופייג' 5.90%, מחוז וויל 6.70%, מחוז לייק 6.90%, מחוז קיין 7.40%, מחוז קוק 14.50%.

### אוכלוסייה
האזור הפרוורי של שיקגו מורכב מ-15 מחוזות בסך הכל. מתוכם עשרה נמצאים במדינת אילינוי, ארבע במדינת אינדיאנה ומחוז אחד נמצא במדינת ויסקונסין. הטבלה הבאה מכילה את נתוני מפקד האוכלוסין משנת 1950 ועד שנת 2000, כולל הערכה של משרד מפקד האוכלוסין האמריקני משנת 2007.

## ראו גם
* קהילת יהודי שיקגו
* פרוורי החוף הצפוני של שיקגו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שיקגו
קטגוריה:אילינוי: ערים
קטגוריה:אינדיאנה: ערים
קטגוריה:ויסקונסין: ערים
קטגוריה:ארצות הברית: אזורי מטרופולין
לי ריץ'

**לי ריץ**' (באנגלית: **Lee Rich**; ) מפיק טלוויזיה וקולנוע יהודי - אמריקני, זוכה פרס אמי.

## ביוגרפיה
ריץ' החל את עבודתו בשדה הפרסום, ובשנת 1967 החל לעסוק בהפקה לטלוויזיה. בשנת 1972 היה ממייסדי חברת ההפקה המצליחה לורימר. במסגרת חברה זו היה אחראי להפקת כמה מהלהיטים הגדולים של הטלוויזיה האמריקאית בשנות ה-70 ושנות ה-80, כגון "משפחת וולטון", "שמונה זה מספיק", "דאלאס" ו"נוטס לנדינג". בשנת 1986 עזב את לורימר כדי לנהל את חברת ההפקה המאוחדת של MGM ויונייטד ארטיסטס. בשנת 1988 עזב תפקיד זה והמשיך בפעולה כמפיק עצמאי. בין היתר הפיק את סרט ההמשך ל"דאלאס", "דאלאס: שובו של ג'יי אר", בשנת 1996.

על עבודתו בלורימר היה ריץ' מועמד לחמישה פרסי אמי, ובשנת 1973 אף זכה בפרס במשותף עם רוברט ל. ג'אקס, על הפקת הסדרה "משפחת וולטון".

## קישורים חיצוניים

* לי ריץ' אתר film.com
* לי ריץ' אתר hollywood.com
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:קליבלנד: אישים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2012
אולימפיאדת השחמט 1924

**[[אולימפיאדת השחמט]] הלא רשמית הראשונה** התקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז (1924). במרכז הוועד המארגן של התחרות עמדו פייר וינסנט מצרפת ואלכסנדר אלכין. המנצח זכה בתואר אלוף העולם לחובבים, כאשר המשחקים נערכו על בסיס אישי ולא בין קבוצות המדינות, שרק תשע מהן כללו ארבעה שחקנים.

האירוע התקיים בפריז בין 12 ביולי ל-20 ביולי 1924.

עם סיום המשחקים, ב-24 ביולי 1924 הוקם איגוד השחמט העולמי (פיד"ה).

## תוצאות הגמר

## אליפות העולם לחובבים

## מדליות אישיות
* מדליית זהב - הרמניס מטיסונס (לטביה)
* מדליית כסף - פריציס אפשניק (לטביה)
* מדליית כסף - אדגר קול (בלגיה)
* מדליית ארד - ארפאד ויידה (הונגריה)
* מדליית ארד - מקס אויבה (הולנד)
* מדליית ארד - אנטול טשפורנוף (פינלנד)
* מדליית ארד - לואיס פאלאו (ארגנטינה)
* מדליית ארד - מנואל גולמאיו טוריאנטה (ספרד)
* מדליית ארד - קורנל האוושי (הונגריה)
* מדליית ארד - קארל הרומאדקה (צ'כוסלובקיה)

## קישורים חיצוניים

* מידע על התחרות, באתר אולימפבייס 

קטגוריה:אולימפיאדת שחמט
קטגוריה:1924 בספורט
קטגוריה:פריז: תחרויות שחמט
קטגוריה:1924 בצרפת
מקס גרונוולד

**מקס גרונוולד** (גרמנית: Max Grünwald; נולד באוסטריה) היה כדורגלן יהודי אוסטרי בתחילת המאה ה-20, אשר שיחק כחלוץ בקבוצות כדורגל מקצועניות באוסטריה ובארצות הברית.
## קריירה
גרונוולד החל לשחק במדי הקבוצה האוסטרית-יהודית הכח וינה בשנת 1920. בשנת 1926, הכח ביצעה סיבוב משחקים ברחבי ארצות הברית. גרונוולד וכמה מחבריו לקבוצה, החליטו להישאר במדינה ולהצטרף למועדונים מקומיים שונים. גרונוולד חתם במדי ניו-יורק ג'איינטס מהליגה האמריקנית המקצוענית לכדורגל. הוא שיחק בג'איינטס במשך שלוש עונות, והיה הכובש מספר 2 בליגה הבכירה אחרי אנדי סטיבנס בשנת 1929. כאשר החלה המתקפה של התאחדות הכדורגל האמריקנית על הליגה האמריקנית המקצוענית על זכויות הליגות, גרונוולד עבר לשחק בליגה המקצוענית המזרחית בארצות הברית, לאחר שהליגה הקודמת בה שיחק הוכרזה כלא חוקית על ידי אופ"א ופיפ"א. כאשר הוא עבר בין הליגות, הוא חתם בקבוצת הכח ניו-יורק שזכתה בשנת 1929 בגביע האמריקאי. שער הבכורה שלו בקבוצתו החדשה, היה כבר במשחקו השני בקבוצה, בניצחון המוחץ של הכח על סנט לואיס מדיסון קנל. בסוף המלחמה בין התאחדות הכדורגל האמריקנית לליגה המקצועית, הביאה למיזוגה של הליגה עם הליגה המזרחית המקצוענית בה שיחק גרונוולד. כאשר האיחוד התרחש, הכח ניו-יורק התאחדה עם קבוצת הכח ברוקלין מהליגה המקצוענית, והקבוצות המאוחדות יצרו את קבוצת כוכבי הכח. גרונוולד שיחק שתי עונות בקבוצה המחודשת. ב-1931, הליגה המקצוענית לכדורגל בארצות הברית התפרקה בגלל בעיות באיחוד וגם בגלל השפל הגדול שהתרחש במדינה באותה התקופה. לבסוף, גרונוולד חזר לאוסטריה, לשחק עוד עונה אחת במדי הכח וינה.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ספורטאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:ספורטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל יהודים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אוסטרים
קטגוריה:כדורגלנים אוסטרים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורגלנים יהודים
קטגוריה:כדורגלני הכח וינה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1900
אוניברסיטת קהיר

**אוניברסיטת קהיר** (בערבית: **جامعة القاهرة**; תעתיק: גאמעת אלקאהרה) היא מוסד להשכלה גבוהה הנמצא בעיר גיזה במצרים, בפרברי קהיר. אוניברסיטת קהיר היא האוניברסיטה הגדולה במצרים עם למעלה מ-160 אלף סטודנטים ולמעלה מ-12,000 אנשי סגל.
## היסטוריה
האוניברסיטה נוסדה ב-21 בדצמבר 1908, תחת השם **האוניברסיטה המצרית**, בטקס בהשתתפות הח'דיו עבאס חלמי השני ומשלחות בינלאומיות. האוניברסיטה הוקמה במסגרת מאמץ להקים מרכז להגות חינוכית חילונית במצרים. להקמת האוניברסיטה קדמו מספר מכללות, בהן המכללה להנדסה (בערבית: كلية الهندسة) אשר הוקמה בשנת 1816 ונסגרה בהוראת מוחמד סעיד פאשה בשנת 1854. אוניברסיטת קהיר נוסדה כאוניברסיטה אזרחית בהשראה אירופית, זאת בניגוד למוסדות דתיים להשכלה גבוהה במצרים, דוגמת אל-אזהר. כבר מעת שהחלה לפעול, נשלחו בוגריה הבולטים להמשך לימודי דוקטורט באוניברסיטאות באירופה, במלגת לימודים מלאה, זאת בתנאי שישובו ללמד באוניברסיטת קהיר במשך 10 שנים. האוניברסיטה הפכה לדגם לחיקוי באוניברסיטאות אזרחיות אחרות במזרח התיכון.

מנהלה הראשון של האוניברסיטה היה אחמד לוטפי א-סייד, שהשתתף ב-1925 כנציגה הרשמי של מצרים בטקס הפתיחה של האוניברסיטה העברית בירושלים.

מול הכניסה לאוניברסיטה ניצב הפסל המונומנטלי "תחיית מצרים".

## בוגרים ידועים
*מוחמד מורסי - נשיא מצרים
*הישאם קנדיל - ראש ממשלת מצרים
*עיסאם שרף - שר התחבורה וראש ממשלת מצרים
*טאהא חוסיין - אינטלקטואל וסופר
*עאישה ראתב - שרה ושגרירה
*באסם יוסוף - סאטיריקן מצרי, מנתח לב וריאות בהכשרתו
*פתחי ערפאת - רופא מצרי ממוצא פלסטיני, אחיו הקטן של יאסר ערפאת

## פקולטות ומכונים באוניברסיטה
* הפקולטה למשפטים
* הפקולטה לחקלאות
* הפקולטה למסחר
* הפקולטה למחשבים ולמידע
* הפקולטה ללימודי חינוך ומחקר
* הפקולטה להנדסה
* הפקולטה לתקשורת המונים
* הפקולטה לרפואה ולאמנות
* הפקולטה לסיעוד
* הפקולטה לרוקחות
* הפקולטה לפיזיותרפיה
* הפקולטה למדעים
* המכון למחקרים סטטיסטיים
* הפקולטה לרפואה וטרינרית
* המכון הלאומי לחקר הסרטן
* המכון הלאומי ללייזר

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הבית של אוניברסיטת קהיר 

## הערות שוליים

*
קהיר
אולימפיאדת השחמט 1926

**[[אולימפיאדת השחמט]] הלא רשמית השנייה** התקיימה בבודפשט, שבהונגריה, בין ה-26 ביוני ל-15 ביולי 1926, במקביל לכנס פיד"ה.

## תוצאות הגמר

## התמודדות אמני פיד"ה הראשונה

## תחרות נשים
בתחרות נשים השתתפו 8 מתמודדות. אדית הולוואי מאנגליה זכתה במקום הראשון. קלרה פראגו, נציגת הונגריה סיימה במקום הרביעי.

## קישורים חיצוניים

* מידע על התחרות, באתר אולימפבייס 

קטגוריה:אולימפיאדת שחמט
קטגוריה:בודפשט: תחרויות ספורט
קטגוריה:1926 בספורט
קטגוריה:הונגריה: שחמט
קטגוריה:1926 בהונגריה
מדד נילסן

**מדד נילסן** הוא מערכת מדרוג שפותחה על ידי חברת נילסן (NMR) לקביעת גודל והרכב הצרכנים במגוון תחומים מקמעונאות ועד אחוז צפייה בתחנות טלוויזיה, זאת בהתבסס על סקרי צרכנים. החברה פועלת בלמעלה מ-100 מדינות והיא נוסדה ב-1923.

המערכת עודכנה ושונתה במידה רבה מאז שפותחה לראשונה בתחילת שנות ה-40 על ידי ארתור נילסן. רשתות טלוויזיה רבות בארצות הברית מבססות את מחירי הפרסום שלהן תוך הסתמכות על מדד זה, כמו גם קובעות בעזרתו את לוחות הזמנים ואת תוכן התוכניות.

## מדידת רייטינג

### סוויפס
סוויפס (באנגלית: Sweeps) הוא שם שניתן לארבעה חודשים בשנה (נובמבר, פברואר, מאי ויולי), בהם נקבעים, על ידי מדד נילסן, הסכומים שניתן לגבות עבור שידור פרסומות ברשתות הטלוויזיה שבארצות הברית.

נתוני הרייטינג של התוכניות השונות ברשתות הטלוויזיה נבדקים במהלך כל השנה, אך הסכומים שייגבו עבור שידור הפרסומות בעונת השידורים הבאה נקבעים במהלך חודשים אלו. בעקבות התוצאות מבדיקת התוכניות והסדרות בחודשים אלו, מחליטים ברשתות השידורים האם להמשיך את שידור והפקת התוכניות, לבטל את התוכניות באופן מיידי או להימנע מהזמנה שלהן לעונת השידורים הבאה.

על מנת לספק את רצונם של ראשי הרשתות המסחריות, שחפצות ברייטינג גבוה במהלך חודשי הבדיקה, מושקעים בשידורי ה"סוויפס" משאבים רבים יותר; הופעות אורח של ידוענים, קווי עלילה שמושכים תשומת לב לכיוון הסדרות, וקליף האנגרים בפרקים שקודמים לחודשי הסוויפס. כמו כן, תוכניות נצפות פחות מוסרות באופן זמני מלוח השידורים (עד שיסתיימו חודשי הסוויפס), בצעד שנועד להבטיח ממוצע רייטינג גבוה יותר לרשתות במהלך כל שבעת ערבי השידור שלהן.

### תוכניות טלוויזיה שדורגו גבוה במדד
הטבלה הבאה מציינת את כל תוכניות הטלוויזיה עם ממוצע הרייטינג הגבוה ביותר לכל עונת טלוויזיה.

## ראו גם
* מדרוג

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר חברת NMR
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: טלוויזיה
קטגוריה:פרסום
קטגוריה:שיווק
אריק דלויה

**אריק דלויה** (בצרפתית: **Arrik Delouya**; נולד ב-1946), הוא ד"ר לסוציולוגיה, סופר ועיתונאי יהודי צרפתי.

## חייו
דלויה נולד במרקש שבמרוקו, בן למשפחת רבנים ידועה ממרקש וצאצא של רבי יצחק דלויה. כבר בילדותו בהיותו חבר בתנועה הנוער השומר הצעיר חווה פן יוצא דופן בזהותו: הוא היה ציוני וסוציאליסט נלהב בארץ ערבית ומונרכית. ב-1962 בגיל 16 הגיע לראשונה לישראל על מנת לממש את מצוות העלייה לארץ ישראל.

הוא חזר למרוקו לבקשת הוריו אך לא לזמן רב: ב-1964 בהגיעו לגיל 18 חזר לארץ על מנת להצטרף לקיבוץ כרמיה, שם השתקע כחבר קיבוץ מן המניין והיה פעיל במיוחד במילוי תפקידים חינוכיים ובקידום יוזמות לרווחה חברתית. במקביל ללימודיו בסמינר גבעת חביבה ובאוניברסיטה העברית בירושלים שימש מדריך לגרעיני השומר הצעיר בנתניה וחיפה כהכנה להשתלבותם של הצעירים בתנועה הקיבוצית בסיום שירותם הצבאי.

חילוקי הדעות עם הקיבוץ החלו על רקע פעילותו במסגרת תנועת הפנתרים השחורים שקמה בירושלים בתחילת שנות ה-70 דלויה הזדהה עם מאבקם ועם מחאתם של אותם צעירי שוליים, רובם ילידי מרוקו, ועזר להם יחד עם אקדמאים ומלומדים אחרים בני עדות המזרח ביציקת תשתית אידאולוגית להתארגנותם ולמחאתם.

דלויה המשיך לתמוך בתנועת הפנתרים ונאלץ לעזוב את הקיבוץ. ב-1973 עבר לצרפת על מנת להמשיך את לימודיו באוניברסיטת פריז. במאי 1976 קיבל תואר דוקטור בסוציולוגיה בהנחייתו של הסופר והאינטלקטואל הנודע, פרופסור אלבר ממי. עבודת הדוקטורט שלו חקרה תופעה פרדוקסלית לכאורה: קיומן של מעמדות חברתיים בתוך הקיבוץ.

ב-2008 ארגן כינוס בינלאומי שמטרתו הייתה להפגיש בין פרויקטים מדעיים ותעשייתיים של חברות ישראליות וצרפתיות עם משקיעים בינלאומיים, וזאת על מנת לקדם ולשפר את היחסים בין צרפת לישראל.

## ספריו
דלויה פרסם עד כה שמונה ספרים, ביניהם "תולדות היהודים במרוקו" (בצרפתית "Les juifs du Maroc") הכולל 3000 מאמרים על דת, אמנות וחברה. המחקר על ספרו נערך בעידודם של יד בן צבי, מכון ון- ליר, האקדמיה ללשון העברית, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב אוניברסיטת בר-אילן.

דלויה החל את דרכו באיסוף המידע ב-1986, בעודו סטודנט בפריז. על מנת להגיע לנושאים החשובים ביותר היה צורך בתרגום טקסטים וספרים בשפות שונות, עברית, ספרדית, אנגלית וערבית. 120 תלמידים מוסלמים מהערים הגדולות במרוקו הלומדים עברית לקחו חלק פעיל באיסוף החומר והגישו עבודות גמר על תולדות היהודים במדינה. הם אספו חומר חשוב שנעלם מעיני חוקרים אחרים מחוץ למרוקו ועמד להיעלם, הספר מבוסס על חלק גדול מהחומר שנאסף.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים יהודים צרפתים
קטגוריה:סוציולוגים יהודים צרפתים
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:כרמיה (קיבוץ): אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פריז
קטגוריה:הפנתרים השחורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
Jus exclusivae

[ממוזער|180px|[פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה היה המונרך האחרון שהשתמש בזכות ה-*jus exclusivae*]]
**Jus exclusivae** הוא מושג לטיני (בתרגום מילולי: "זכות המניעה"; ידוע אף בשם "וטו אפיפיורי") המתייחס לתביעתם של מספר שליטים אירופים מונרכים לזכות להטיל וטו על מועמד לתפקיד אפיפיור. בתקופות שונות בהיסטוריה תבעו זכות זו מלכי צרפת, ספרד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וקיסר אוסטריה. מימוש זכות הווטו על ידי בעלי זכויות אלה היה נעשה באמצעות "קרדינל הכתר", חבר בקונקלווה הממונה וממומן על ידי ראש המדינה הקתולית התובעת את זכות הווטו. אותו קרדינל היה מודיע לקונקלווה כי מועמד מסוים לאפיפיורות אינו מקובל על שליט קתולי מסוים ויש להסיר את מועמדותו. אף שהזכות מעולם לא הוכרה רשמית על ידי האפיפיורות, בפועל הוסרה לא אחת מועמדותם של קרדינלים למשרת האפיפיור עקב התביעה ל-Jus exclusivae.

בקונקלווה שנערכה בין השנים 1314–1315 (שבסיומה נבחר יוחנן העשרים ושניים) הטיל פיליפ החמישי, מלך צרפת, וטו על מועמד לכהונת האפיפיור. מלך ספרד עשה לראשונה שימוש ב"זכות המניעה" בבחירת האפיפיור בשנת 1605. מאז מחצית המאה ה-17 נתבעה זכות הוטו בקונקלוות 11 פעמים. ב-1799 כפה פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על הקרדינלים יותר מארבעה חודשי הצבעות, לאחר שפסל בזה אחר זה את המועמדים שנבחרו מבלי שמועמדו הצליח להשיג רוב. הקונקלווה בשנת 1903, בה הפעיל פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה את זכות המניעה על בחירתו של מריאנו רמפולה, הייתה הפעם האחרונה בה נעשה שימוש בזכות זו, שבוטלה על ידי פיוס העשירי מיד לאחר היבחרו (בזכות וטו זה).

## קישורים חיצוניים
* Jus Exclusivæ, באנציקלופדיה הקתולית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הליכי בחירת אפיפיור
קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
Band on the Run

**Band on the run** (מאנגלית: להקה במנוסה) הוא האלבום השלישי של להקת "Wings" והחמישי של פול מקרטני. אלבום זה נחשב לאלבום המצליח ביותר של מקרטני, ואף גרף מחמאות מג'ון לנון, חרף המתיחות בינו ובין פול לאחר התפרקות הביטלס.

מגזין הרולינג סטון בחר אותו במקום ה-418 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים. והמגזין Q בחר אותו במקום ה-79 בתחרות 100 האלבומים הבריטיים הטובים ביותר.

מהאלבום התפרסמו שניים מלהיטיו הגדולים של מקרטני: Jet ו-Band on the Run.

האלבום זכה למעמד פלטינה בבריטניה ולמעמד פלטינה משולשת בארצות הברית. הוא היה מקום ראשון במצעד הבילבורד 3 שבועות וגם השיר Band on the run.

עוד שני שירים מהאלבום הצליחו: Helen wheels, שיצא עם האלבום רק באמריקה ובבריטניה היה בונוס, ו-Let me roll it, שנחשב כתגובה על שירו של ג'ון לנון How Do You Sleep?. האלבום היה מועמד לאלבום השנה בטקס פרסי גראמי ה-17.

האלבום הוקלט ברובו בניגריה, אך לא ניכרים בו כמעט סימני השפעה של מוזיקה אפריקאית או שיתוף נגנים אפריקאים. עם זאת, במהלך ההקלטות ביקר מקרטני במופע אפרוביט  של פלה קוטי במועדון בלגוס, שהותיר בו רושם עמוק.

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו בידי פול ולינדה מקרטני למעט היכן שמצוין בסוגריים:
# Band on the Run – 5:10
# Jet – 4:06
# Bluebird – 3:22
# Mrs. Vandebilt – 4:38
# Let Me Roll It – 4:47
# Mamunia – 4:50
# No Words – 2:33 (פול מקרטני ודני ליין)
# Helen Wheels - 3:34 (רק בארצות הברית ובהוצאות מחודשות)
# Picasso's Last Words (Drink to Me) – 5:50
# Nineteen Hundred and Eighty Five – 5:27
#Country Dreamer - 3:08 (רק בהוצאות מחודשות)

## משתתפים
* פול מקרטני - שירה, בס, תופים, פסנתר, קלידים, כלי הקשה
* לינדה מקרטני - אורגן, קלידים, כלי הקשה, קולות
* דני ליין - גיטרות, קלידים, כלי הקשה, קולות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי פול מקרטני
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי פול מקרטני
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום הלא קלאסי המעובד הטוב ביותר
קטגוריה:אלבומי חברת אפל רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס