open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
וגה (משגר לוויינים)

**וגה** (באיטלקית: **V**ettore **E**uropeo di **G**enerazione **A**vanzata, בצרפתית: Vecteur européen de génération avancée, באנגלית: European Vector of Advanced Generation, בראשי תיבות: **Vega**) הוא משגר לוויינים קטן של סוכנות החלל האירופית. המשגר ביצע את טיסת הבכורה שלו לחלל ב־13 בפברואר 2012, ממרכז החלל הגיאני (CSG) של סוכנות החלל האירופית (ESA). פיתוח המשגר החל בשנת 1998 ועם השלמתו תהיה לסוכנות החלל האירופית משפחת משגרים מגוונת, היכולה להציע שירותי שיגור של לוויינים קלים, בינוניים וכבדים (באמצעות המשגרים וגה, סויוז ואריאן 5, בהתאמה).

## נתונים טכניים
*אורך: 30 מטר
*קוטר: 3 מטר
*שלבים: ארבעה, שלושת הראשונים מונעים בדלק מוצק.
*מסה בעת השיגור: 137 טון
*מסת המטען למסלול נמוך: 1500 ק"ג.

## הזרקה מדויקת למסלול
משגר הלוויינים וגה מיועד להכניס את הלוויינים שישגר למסלול המדויק סביב כדור הארץ, ולא, כמקובל במשגרים רבים, למסלול אליפטי שיתוקן בהמשך על ידי מנועי הלוויין עצמו. המשגר מצויד בשלב רביעי מיוחד לצורך זה (AVUM), הכולל מנועים רקטיים נוזליים, מכלי דלק ומחמצן, מערכות בקרה ותקשורת וחיישנים נוספים. השלב הרביעי יכול לפזר (להזריק) מספר לוויינים למסלולים שונים, יכולת זו מאפשרת לשגר לוויינים ללא יכולת תמרון עצמאית דבר שמוזיל את עלויות הלוויינים.

## קישורים חיצוניים

* וגה באתר סוכנות החלל האירופית 
* חוברת על המשגר
* מצגת אינטראקטיבית על המשגר, מרכיביו והמדינות הבונות אותו
* רשימת שיגורים

קטגוריה:משגרי לוויינים וחלליות
קטגוריה:תוכנית החלל האירופית
קטגוריה:2012 במדע
אדמת הפסיעה של השטן

**אדמת הפסיעה של השטן** (באנגלית:** Devil's Tramping Ground**) הוא שמה העממי של חלקה עגולה ושוממת, בקוטר של כ־12 מטרים, המצויה באחד היערות בקרוליינה הצפונית שבארצות הברית. במאה השנים האחרונות, לפחות, לא צומח דבר בחלקה.

## מיתוסים ואגדות אורבניות
אגדות אורבניות רבות מיוחסות למקום זה בקהילות המקומיות שקרובות אליו. הן כוללות היעלמות של חפצים המונחים בעיגול במהלך הלילה, וחוויות מוזרות אשר קורות לאלו הנשארים במקום בשעת לילה. האגדות מספרות כי זהו המקום בו השטן עצמו עולה מן הגיהנום, ובו הוא "פוסע במעגלים, זומם תוכניות רשעות חדשות וצרות למין האנושי". כך כתב בשנת 1949 ג'ון ויליאם הארדן (1985–1903), תושב גרינסבורו שבצפון קרוליינה, שהוא במקצועו כתב, תחקירן, עורך, סופר, יועץ לממשלת צפון קרוליינה, ומייסדה של חברת יחסי הציבור הראשונה במדינה. הארדן הוסיף ואמר: "ככל הידוע, נפש אדם לא נשארה במקום למשך הלילה על-מנת להפריך טענה זו". אך למעשה אנשים נשארו לישון במקום במשך הלילה, ללא כל הפרעה.

## ראו גם
* משולש ברמודה

## קישורים חיצוניים

* מסע מתועד ל"אדמת הפסיעה של השטן".

## הערות שוליים

קטגוריה:אגדות אורבניות
קטגוריה:קרוליינה הצפונית
קטגוריה:שטן
מלכי הממלכה הגאורגית המאוחדת

150px|ממוזער|שמאל|בגרט השלישי, מלכה הראשון של הממלכה הגאורגית המאוחדת, בציור קיר על מנזר גלאתי
להלן רשימת מלכי הממלכה הגאורגית המאוחדת לדורותיהם:

## קישורים חיצוניים

*
*
גאורגיה
סמל סלובקיה

**סמל סלובקיה** (סלובקית **Slovenský znak**) אומץ בשנת 1993 והוא מורכב מצלב כפול (צלב פטריארכלי) בצבע כסף או לבן על רקע אדום, הניצב על שלוש גבעות כחולות. צבעי הסמל הם הצבעים הפאן-סלאבים, והוא מופיע גם על דגל סלובקיה העשוי משלושה פסים רוחביים בצבעים אלה.

הגבעות מסמלות שלוש שרשראות הרים – טָטְרָה, פָטְרָה ומָטְרָה הנמצאת כיום בהונגריה.
הצלב הכפול מסמל את מורשתה הנוצרית של סלובקיה ומקורו במאה ה-9 באימפריה הביזנטית. סמוך לאותה עת הובא צלב זה לסלובקיה ולהונגריה והופיע על מטבעות מקומיים. במאה ה-16 לכל המאוחר החלו הסלובקים לראות בצלב הכפול סמל לאומי, ובשנת 1848 אימצו אותו כסמלם בעת מאבקם בהונגרים. מוטות הצלב מתרחבים בקצותיהם והם קעורים, וצלב דומה מופיע בצורה ובממדים שונים גם בחלקו הימני של סמל הונגריה.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סלובקיה: סמלים לאומיים
סלובקיה
סלובקיה
סמל מלטה

**סמל מלטה** התקבל בחוק משנת 1988 ומציג את דגל המדינה בצורת מגן. מעל המגן מתנוסס כתר מוראלי מוזהב ובו שמונה מגדלים, אם כי רק חמישה מהם נראים. אלה מייצגים את ביצורי מלטה. משני צידיו של המגן שני ענפים - ענף דקל מימין וענף זית משמאל - המסמלים באופן מסורתי את מלטה ואת השלום. בבסיס השלט סרט לבן ועליו הכיתוב במלטזית "הרפובליקה של מלטה" (Repubblika ta' Malta).

ימין|ממוזער|250px|סמל מלטה הראשון
לסמל הנוכחי קדמו שני סמלים קודמים, הראשון התקבל עם קבלת העצמאות בשנת 1964 והיה מורכב בעיקרו מהסמל הנוכחי, וכלל בנוסף לכך שני דולפינים שאחזו במגן משני צידיו, קסדה מעליו ואת הכיתוב בלטינית "Virtute et Constantia" ("באומץ ובנחישות") מתחתיו.

בשנת 1975, שנה לאחר שמלטה הפכה לרפובליקה, התקבל הסמל השני שכלל לראשונה את הכיתוב "הרפובליקה של מלטה", ותיאר סצנת חוף שכללה מספר פריטים הקשורים למדינה כמו סירה מלטזית מסורתית (Dgħajsa), את חפירה וקלשון. 

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* סמלי מלטה באתר הממשלתי

קטגוריה:מלטה: סמלים לאומיים
מלטה

מלטה
תשיר, חייל:

"**תשיר, חייל:**" (1981) הוא ציור מאת הצייר הישראלי משה גרשוני.

היצירה עשויה כציור אקספרסיוניסטי המהווה מסגרת לטקסט. הטקסט בראש הציור - "תשיר, חייל:" - מאפיין את היצירה כפנייה וכבקשת השתתפות מן המתבונן. בתוך מסגרת אדומה מצוטט קטע משירו של יעקב אורלנד "שיר החי"ל" המזוהה עם הבריגדה היהודית: "ואם את הברית נקימה, ואם תעמד לעד / אשרי ההולכים ההולכים קדימה, / אשרי הנופלים על יד". מתחת למסגרת, בתוך אזור המתוחם על ידי קו שחור עבה מצוטטות עוד משורות השיר - "עלי נא, עלי / שלהבת שלי / בדם חלליך / הדליקי נא אור" ו-"היי נא, היי / שלהבת שלי / בפי חייליך  / מזמור!". בצד הקומפוזיציה, בתוך מעין ריבוע מקווקו אדום מופיע הבית הראשון של השיר רשום בעיפרון:  "דמנו נהר ואשד / בריתנו קוראת נקם / נשבענו נשבענו אחים לנשק / אשר לא ישב ריקם".

המסגרת של הטקסט משובצת במוטיב גרפי של משיכות הצבעים היוצרות מקצב, בשרשרת של נקודות אדומות המתפצלות בסופן למעין "זרועות" קטנות, בטביעות אצבעות ועוד. צורת מריחת הצבע באימפסטו וכן מגוון הצבעים האדומים-צהובים השולטים ביצירה מעניקים תחושה של גופניות עזה. חלק ממשיכות הצבע הללו אף דומות לצורת איבר מין גברי, מוטיב אשר מופיע גם ביצירות נוספות של גרשוני כגון סדרת הציורים "ח"י רקפות".  

צורת הפנייה הישירה הופכת את הצופה המתבונן לשותף פעיל בעבודה. הוא קורא את השורות כמעין שירון בערב שירה בציבור. בכך משחזר הצופה את תהליך היצירה של ציוריו של גרשוני באותה תקופה, תהליך אשר על פי הודאתו של גרשוני, לווה בשירה של מזמורים ושירים.

## הערות שוליים
 

קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:משה גרשוני: ציורים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1980
מיסוך גרעיני

**מיסוך גרעיני** (באנגלית: **Nuclear shielding**) הוא מונח בכימיה המתייחס לשדה המגנטי שיוצרים אלקטרונים הנמצאים בסביבתו של גרעין האטום. ככל שסביבת הגרעין עשירה יותר באלקטרונים, השדה המגנטי שתנועתם משרה הוא גדול יותר, ומכיוון שהוא הפוך בכיוונו לשדה המגנטי של הגרעין עצמו, הוא מקטין (ממסך) את השדה המגנטי האפקטיבי של הגרעין. לכן, קבוצות פונקציונליות שדוחפות אלקטרונים לסביבת הגרעין יגרמו למיסוך חזק יותר, ואילו קבוצות שמושכות אלקטרונים מהגרעין יקטינו את המיסוך, כלומר יגרמו לשדה מגנטי גרעיני אפקטיבי חזק יותר.

המיסוך הגרעיני גורם להיסט של ספקטרום התהודה המגנטית הגרעינית של גרעין האטום לערכי ppm גבוהים יותר ולשדה נמוך יותר. זאת מכיוון שהתדירות הנדרשת על מנת לגרום לתהודה בגרעין ממוסך היא נמוכה יותר. תכונה זו, מאפשרת להבחין ולהבדיל בספקטרום התמ"ג בין גרעינים המצויים בסביבה כימית שונה.

## ראו גם
* מספר אטומי
* מיסוך כימי

קטגוריה:פיזיקה גרעינית
חייל! חייל!

"**חייל! חייל!**" (1981) הוא ציור מאת האמן הישראלי משה גרשוני.

הציור, ברוחב של 100 ס"מ ובאורך של 140 ס"מ, עשוי בטכניקה מעורבת על גבי נייר. במרכזו של הציור מופיע דמותו של גבר צעיר הלובש חולצה כהה בעלת צווארון. תווי פניו, המצוירים בצבע צהוב, מודגשים בצבע שחור. בייחוד בולט פיו המצויר בחושניות. לצד הדמות מופיע סימן מגן דוד בצבע כחול אשר עבר מעין האנשה לדמות אדם הנועלת נעליים גבוהות. מתחת למגן דוד מופיע הכיתוב "יצחק! יצחק!". כיתוב נוסף מופיע בראש הציור והוא אשר העניק את השם ליצירה. הכיתוב, כמו שאר הציור נעשה בטכניקה של ציור באצבעות, טכניקה אשר מעצימה את האקספרסיביות של היצירה. 

היצירה מהווה פרט מתוך סדרה גדולה של ציורים של גרשוני אשר נוצרו בתחילת שנות השמונים ואשר הוצגו בתערוכה במוזיאון ישראל בשנת 1986. קריאה פרשנית של הציור מעלה יחס מורכב ואמביוולנטי בין היחיד אל החברה. הציור מעלה אלמנטים הומואירוטיים כגון תווי הפנים ה"נשיים" בעיצוב דמות האדם, ציון איקונוגרפי של עקדת יצחק המהווה גם קריאה אל יצחק אחר, בן זוגו של גרשוני באותה עת. אלמנטים אלו טבועים גם ביחס אל ממסד ציוני-צבאי אשר מבקש מן החייל "לשיר" - פעולה היכולה להתפרש כהצטרפות אל המסגרת הכללית ואשר מופיעה גם בציורים אחרים של גרשוני, או לחלופין כפעולה טרנסגרסיבית של ביטוי מיניות הומוסקסואלית אסורה. 

קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:משה גרשוני: ציורים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1980
חנתילי הראשון

**חַֿנְתִילִי** או **חַֿנְתִילִיש הראשון** היה מלך החתים בין השנים 1590–1560 לפנה"ס. הוא היה גיסו של מורשילי הראשון כיון שנישא לאחותו של המלך, חַֿרַפְּשִילִי. יחד עם זידנתה הראשון קשר חנתילי נגד מורשילי הראשון והשניים רצחו אותו, מה שסלל את דרכו של חנתילי אל כס המלוכה.

בשנים הראשונות למלוכתו החל חנתילי הראשון לפתח פראנויה מהתנקשות בחייו שככל הנראה נבעה מהתנקשותו שלו בקודמו לתפקיד. על אף הפרנויה המתמשכת הצליח חנתילי הראשון למלוך תקופה ארוכה יחסית של כ-30 שנה ולמות מוות טבעי בשיבה טובה. התרומה הניכרת ביותר שלו היא ללא ספק הרחבת חומות הבירה חתושה. לאחר מותו של חנתילי הראשון בשנת 1560 לפנה"ס ירש חותנו זידנתה הראשון את המלוכה.

## לקריאה נוספת

*Michael Roaf, **Cultural Atlad Of Mesopotamia and the ancient near east**, 1991.


## קישורים חיצוניים
* חנתילי הראשון, באתר על מלכי החתים
* החתים, באתר היסטוריית העולם

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי החתים
קטגוריה:נפטרים ב-1560
פרמטר הסקלה של היקום

**פרמטר הסקלה** הוא גודל המבטא את התפשטות היקום על פי תיאורית המפץ הגדול ונובע ממטריקת פרידמן-למטר-רוברטסון-ווקר. גודל זה מבטא פי כמה גדל המרחק הפיזיקלי ביקום בין שתי תקופות כתוצאה מהתפשטות היקום, כלומר בהינתן המרחק בין שתי נקודות ביקום בזמן נתון, ניתן לקבל את המרחק ביניהם בכל זמן אחר, תוך שימוש במשוואות פרידמן. באופן כללי החישוב במשוואות פרידמן איננו נותן את הערך במדויק אלא עד כדי כפל בסקלר, דבר המאפשר לחשב את ההתפתחות של הגודל עבור כל המרחקים ביקום. הגודל מסומן ב-R (לעיתים הוא מסומן גם ב-a או באותיות אחרות).

מתיאורית המפץ הגדול מקבלים כי עבור כל המרחקים האפשריים מתקיים: \ R(t=0)=0 - כלומר כל היקום החל בנקודה אחת. לרוב, מקובל לקבוע גם כי \ R(t_0)=1 כאשר t0  הוא הזמן הנוכחי שעבר מאז המפץ הגדול, כלומר גיל היקום.

גדלים אחרים אותם ניתן לחשב באמצעות גודל זה הם:
*קבוע האבל מתקבל על ידי הנוסחה:
:: \ H(t) = \frac{\dot{R}(t)}{R(t)}
*הסטה קוסמולוגית לאדום של אור שיצא בזמן t ונמדד בזמן t0  ניתנת לחישוב באמצעות הנוסחה:
:: \ 1+z(t) = \frac{R(t_0)}{R(t)}

קטגוריה:קוסמולוגיה
קטגוריה:היקום
הדבר הגדול הבא

**הדבר הגדול הבא** הייתה תוכנית מציאות טלוויזיונית ישראלית שבמרכזה תחרות כישרונות. היא עלתה לשידור לראשונה ב-26 ביוני 2007 במסגרת זכיינית השידור של ערוץ 2, "רשת".

## פירוט כללי
התוכנית מבוססת על תחרות כישרונות מכל תחומי הבמה הקיימים: ריקוד, סטנד-אפ, שירה, קוסמות, משחק, להטוטנות, לוליינות, אקרובטיקה ואף כישרונות מיוחדים שאינם מוגדרים כמקצוע במה. המשתתפים השונים רשאים להגיע בכל גיל, בכל רמת כישרון ובכל מסגרת – כיחיד וכקבוצה. 

התוכנית בוימה על ידי חנוך רוזן שחיפש כישרונות ורעיונות מיוחדים למופע השנתי המתקיים כל שנה בחנוכה בבימויו ה"פסטיגל". האודישנים של המתמודדים השונים התקיימו על במת-ענק (בדרך כלל במרכז הקונגרסים שבחיפה) מול קהל רחב ומול שלושה שופטים: יעל בר זוהר, יהורם גאון ומוטי רייף. מנחת התוכנית הייתה נועה תשבי. עורך התוכנית היה יוסי אליאס.

התוכנית כשלה מבחינת אחוזי הצפייה ולכן היא לא המשיכה לעונה שנייה. זוכי העונה הראשונה היו זוג האקרובטים האוויריים קרן אלנקווה ויניב סוויסה (אודישן מספר 40), שזכו בפרס של חצי מיליון שקלים, במהלך העונה שודרו 67 אודישנים. בשנת 2018 הפיקה הזכיינית רשת מחדש את התוכנית בשם גוט טאלנט ישראל, ושידרה אותה בערוץ 13. בפעם הזאת, השם ומיתוג התוכנית תאמו לגרסאות המשודרות בעולם.

## ראו גם
* גוט טאלנט ישראל

## קישורים חיצוניים

* "הדבר הגדול הבא" באתר רשת

קטגוריה:גוט טאלנט
קטגוריה:תוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:רשת: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט אמריקאי
קטגוריה:יהורם גאון
ג'יימס הרינגטון

**ג'יימס הרינגטון** (באנגלית: **James Harrington**; 3 בינואר 1611 – 10 בספטמבר 1677) היה תאורטיקן פוליטי אנגלי שתמך ברפובליקניזם הקלאסי. הוא ידוע ביותר בשל חיבורו "רפובליקת אוקיאנה" (The Commonwealth of Oceana) (1656).

## שנותיו הראשונות
ג'יימס הרינגטון נולד באפטון, נורת'המפשייר, למשפחת אצולה. את חינוכו המוקדם רכש כנראה בבית. ב-1629 הוא החל ללמוד בטריניטי קולג', אוקספורד ועזב שנתיים לאחר מכן ללא תואר. ירושת אביו הספיקה לו לטיול של כמה שנים באירופה, כאשר הוא ראשית התגייס לצבא ההולנדי לתקופה קצרה, כנראה ללא לחימה, ואז טייל בארצות השפלה, דנמרק, גרמניה, צרפת ואיטליה. הרינגטון חזר לאנגליה לפני 1636. בעשר השנים הבאות, שבהן אנגליה נתונה במלחמת אזרחים בין הפרלמנט למלך, נראה שהוא לא היה פעיל במיוחד מבחינה פוליטית.

למרות שהרינגטון היה נאמן פוליטית לפרלמנט, הייתה לו נאמנות אישית למלך צ'ארלס. הוא התערב לטובתו פעמים רבות בשנים 1646–1649, ואף היה משרת שלו במשך תקופה זו. ב-1649, אנשי פרלמנט שכעסו על חוסר הסכמתו לתת להם מידע על אפשרות של בריחה של המלך מנעו ממנו להמשיך לשרת אותו. ישנן שמועות שכאשר המלך נתלה ב-1649 הרינגטון היה לצידו.

## אוקיאנה ומאסר
לאחר מותו של צ'ארלס, הרינגטון הקדיש את זמנו לכתיבת **רפובליקת אוקיאנה**, חיבור שלא היה אהוד כמעט על אף אחד מלבד מחברו. כתב היד הוחרם בזמן הדפסתו, בהוראת הלורד פרוטקטור, אוליבר קרומוול. אך הרינגטון הצליח להשפיע עליו בעזרת בתו של קרומוול; כתב היד הוחזר לו, והספר הודפס שוב ב-1656, עם הקדשה לקרומוול. הרינגטון ואחרים ניסו לקדם את הדעות המיוצגות באוקיאנה באופן מעשי, למשל הצבעה בקלפיות ורוטציה של מושלים ומחוקקים, אך ללא הצלחה.

לאחר הרסטורציה של בית סטוארט ב-28 בדצמבר 1661, הרינגטון נאסר בעוון של חתירה תחת הממשל והושלך ללא משפט למצודת לונדון. אחותו שיחדה את סוהריו כדי לשחררו, אך טרם שהשחרור יצא לפועל הרשויות העבירו אותו לאי סט. ניקולאס שליד פליימות'. קרובים אחרים של הרינגטון הצליחו להביא לשחרורו על ידי העמדת ערבות של 5,000 ליש"ט. לאחר מכן מצבו הבריאותי הידרדר, וגם חדות שכלו הושפעה כנראה, ויש שאומרים שהשתגע. הוא מת ב-1677, ונקבר ליד סר וולטר ראלייה בכנסיית סט. מרגרט שבווסטמינסטר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:תאורטיקנים במדע המדינה
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1611
קטגוריה:נפטרים ב-1677
צוות הווי פיקוד ההדרכה

במקביל ללהקת פיקוד המרכז, פעלו בפיקוד המרכז להקות משנה וצוותי הווי.

**צוות הווי פיקוד ההדרכה הראשון** הוקם ב-1966 והיו חברים בו שרית אקרמן (כהן), מיכל ורדי ומנחם וולף והמעבד המוזיקלי היה אילן מוכיח. הלהקה התפרקה ב-1968.

**צוות הווי פיקוד ההדרכה השני** הוקם בסוף 1968 על ידי סגן ליאורה לנגר (מור), ע/קצין חינוך פיקוד ההדרכה ובעידודו של רס"ן מתי גרינברג, קצין החינוך הפיקודי דאז. הרכבת הצוות וגיבושו, תוך כדי עבודה על התוכנית הראשונה, ארכה כשנה.

**צוות הווי פיקוד ההדרכה השלישי** הוקם ב-1972 על ידי יוני נמרי, ופורק כעבור שנה. נמרי קיבץ אנשים שניסו ולא הצליחו להתקבל ללהקות הגדולות בצבא. כ-15 חברי הרכב (בהם מולי הירשברג, אבנר קנר ורותי נבון) הגיעו להקים את הצוות שנמרי היה הסולן שלו, וגם שימש כמפקד הלהקה.

## התכנית הראשונה
תוכניתו של הצוות נקראה "מותר לחלום" ואתה יצאו חברי הצוות בשנת 1969 להופעות בבסיסים ובמוצבים ובמופעים עירוניים.. הצוות המקצועי של הלהקה הורכב מאנשי מילואים של פיקוד ההדרכה וכלל את: אמיתי נאמן – פזמונאי, מלחין ומעבד. עורך ומפיק בקול ישראל, בן ציון אלון – מוזיקאי ומנצח על תזמורות ומקהלות, ושלמה וישינסקי – שחקן ובמאי. חברי הלהקה היו: יהושע טננבאום (טנא), זמרה, גיטרה, אריק פרידמן – זמר, גיטרה,שמואל (מולי) הירשברג – זמר, שחקן, דינה גרינפלד (עמלי) – זמרת, מלחינה פנינה וידר (קוקס) – זמרת, ורד גנור (שביט) זמרת. הנגנים היו: חיים חדד-הדר – אקורדיון, קלידים, מוטי שוורץ – תופים וכלי הקשה, יוסי ג'רוסי – גיטרה בס. בסוף שנת 1969 הצטרפו לצוות ההווי הזמר יוני נמרי והזמרת דליה אליעזרוב. הלהקה התפרקה ב-1970.

## התוכנית השנייה

התוכנית השנייה נקראה "שמח בלב". הצוות החל להופיע עם התוכנית כבר ב-1972, וגם להקליט כמה שירים על גבי תקליט חצי, שחצי אחד תפס שירים של הצוות, והחצי השני תפס שירים של צוות הווי סדנאי השריון. בין השירים המצליחים הופיע "כל מה שרציתי" (יוסי בכר/אלדד שרים) ששר סולו נמרי. השיר התפרסם מאוד והגיע באותה שנה למקום ה-17 במצעד הפזמונים, לצידו הופיעו עוד ארבעה שירים בתקליט ששייכים לצוות פיקוד ההדרכה. באותה תוכנית גם הוקלט השיר "חייל באפור" (דודו ברק/אפי נצר - סולו: יוני נמרי) על גבי תקליט שדרים במקביל לתקליט שהצוות הפיק, והצליח לא פחות.

הצוות הפסיק את פעילות התוכנית עם הופעות שזכו לביקורות מרשימות וטובות, לאחר שגם זכה לכינוי "להקת הקצב הראשונה בישראל".

## התוכנית השלישית
תוכניתו השלישית של הצוות הצליחה הרבה פחות. שנה אחרי התוכנית השנייה, הפיק הצוות את התוכנית "הווי והווה", שלא הצליחה לשחזר את ההצלחה של הקודמת. כעבור זמן של הופעות הצוות הקליט שישה משירי התוכנית שוב לתקליט חצי שהפעם צידו השני היה שייך לצוות הווי הנדסה קרבית. ההקלטות והפקת התקליט נעשו כבר בתוך מלחמת יום כיפור שפרצה באוקטובר, הביקוש לסגנון המוזיקה מהסגנון של הצוות ירד, עקב פרוץ המלחמה והתוצאות, ומה שיותר הצליח מהתקליט הנ"ל היו דווקא השירים של צוות הנדסה קרבית. בין השירים של צוות ההדרכה היו גרסה מחודשת לשיר "לפנות ערב", שבמקור היה של עדנה גורן וגם השירים "יום שניתן לך", "שיר לפיקוד ההדרכה" וגרסת כיסוי נוספת ל"שיר החוזרים ללא בית".
## הערות שוליים

קטגוריה:להקות צבאיות בישראל
להקת חיל התותחנים

**להקת חיל התותחנים** הייתה להקה צבאית של חיל התותחנים. נוסדה ב-1969, הקים את הלהקה וביים את שתי התוכניות הראשונות עזרא דגן. הלהקה הפיקה בשנתיים שתי תוכניות מצליחות, בכללן שירים שהפכו לנכסי צאן ברזל וממנה יצאו זמרים ושחקנים מצליחים. לאחר פרוק הלהקה הוקם במקומה צוות הווי תותחנים שפעל במשך זמן קצר בלבד.

## התוכנית הראשונה
התוכנית הראשונה שנקראה "פגז ראשון" הופקה ב-1969. חברי הלהקה היו רומן שרון, יובל דור, עמי מנדלמן, קיקי רוטשטיין, תמר (תמי) גל, אמירה פולן ואחרים. התוכנית הוצגה בתחילה במסגרת החיל ועם ההצלחה הוצגה גם מחוצה לו.

שירי התוכנית הופצו על גבי תקליט אריך נגן שכלל 12 שירים. דניאל שליט היה האחראי על רוב העיבודים. אילן מוכיח ומשה קופרבוים עיבדו אף הם חלק מהשירים. השירים שזכו להצלחה היו שירי סולו של רומן שרון בשם "נעימת בוקר" ו"סינדרלה",  שירים אחרים מתוכנית זו היו "על החיילים", "את ואני" ו"הפרפרים".

## התוכנית השנייה
תוכניתה השנייה של הלהקה "לה בומבה", מ-1970 זכתה להצלחה רבה. הרכב הלהקה היה זהה כמעט לזה שבתוכנית הראשונה. סולני הלהקה היו רומן שרון, יובל דור ויהודית שוורץ. חברי הלהקה הנוספים: תמר גל, אמירה פולן, עמי מנדלמן, דורון תבורי, קיקי רוטשטיין, עמירם שבח (שבלט במערכונים ומשחקי התנועה), אבי קמינקובסקי - גיטרה בס, יוסי פיאמנטה - גיטרה, יוני רכטר - קלידים, ושלמה חממי ודן אלמוג- מתופפים. המעבד והמפיק המוזיקלי היה בני נגרי, והבמאי היה אברהם דוד.

הלהיט מאותה תוכנית, "פרחים בקנה" (דודו ברק/אפי נצר) שהושר בסולו של יהודית שוורץ, הפך לנכס צאן ברזל בתחום שירי הלהקות הצבאיות.  השיר צולם לטלוויזיה הישראלית בעת הופעת הלהקה בפני חיילים. 

שירי התוכנית הוקלטו והופצו על גבי תקליט בהם "פרחים בקנה", "דברים קטנים" (אהוד מנור/נורית הירש), "גיזרים" (יורם טהרלב/בני נגרי), "תנו לנו טרמפ" (אבי קורן/משה וילנסקי), "יום חדש" (יורם טהרלב/דרורה חבקין), "דרור יקרא" ואחרים.

## צוות הווי תותחנים

צוות הווי תותחנים הוקם ב-1973. הצוות הקליט מספר שירים לתקליט משותף עם צוות הווי הנח"ל, כשכל צוות ממלא צד אחד של התקליט. הלהיט הגדול של הצוות היה השיר "בלילות הקיץ החמים" (דן מינסטר/מתי כספי) ששרה סולו מלי ברונשטיין.

הצוות פורק באותה שנה, והוקם מחדש עם חברי הרכב שונים מהצוות הראשון. הצוות החדש הקליט ארבעה שירים נוספים לתקליט משותף לחמישה צוותי הווי שונים. שירי הצוות היו "צל ירח", "טיפת הדבש", "בלוז לרופא שיניים" ו"את יפה", אותם עיבדו מוזיקלית בני נגרי ויוריק בן-דוד.
זו הייתה הפעילות האחרונה של הצוות ושל להקה או צוות כלשהו בחיל התותחנים.

## קישורים חיצוניים

* 

חיל התותחנים
קטגוריה:יחידות חיל התותחנים הישראלי
בני גאון

**בנימין (בני) דוד גאון** (11 בפברואר 1935 – 10 במאי 2008) היה איש עסקים ישראלי, בעל השליטה ויו"ר דירקטוריון בחברת "גאון אחזקות" ונשיא האגודה למלחמה בסרטן.

## ביוגרפיה
גאון נולד בירושלים, בנם של משה דוד גאון ושרה (חכים) גאון, ולו שלושה אחים: יגאל, כלילה ערמון, והזמר יהורם גאון.

לאחר שירות סדיר ושנתיים בקבע, השתחרר מצה"ל בדרגת רס"ר.

בשנות השישים עבד כתאורן בהצגות בהן הופיעה להקת התרנגולים בה אחיו, יהורם גאון, היה חבר. לאחר מכן עבר לעבוד כטכנאי מזגנים בחברת "אלקטרה". בשנת 1962 מונה למנהל מחלקת השיווק של מזגני האוויר ולאחר טיפוס בסולם הדרגות, הגיע למשרת מנכ"ל "תדיראן מוצרי צריכה". גאון למד מנהל עסקים בז'נבה. ב-1982 החל לנהל את האגודה הצרכנית קו-אופ ת"א דן השרון, שהפכה בניהולו מרשת צרכניות לחברה רווחית צומחת.

גאון היה חבר נפש של מזכ"ל חברת העובדים (הסתדרות העובדים) ישראל קיסר, ובשנת 1988 הציע לו זה לנהל את קונצרן כור, אשר עמד בפני הליך פירוק. גאון, אשר הצליח לשקם את כור, כיהן בתפקיד המנכ"ל עד שנת 1998, אז התפטר מתפקידו והקים את "גאון אחזקות". בשנת 1995 זכה גאון בפרס התעשייה בקטגוריית המתכת. בשנת 1997 הוציא לאור את ספרו הראשון, "רק המעז מנצח".

בשנת 1993 מונה לנשיא האגודה למלחמה בסרטן. שבע שנים לאחר מכן חלה בעצמו בסרטן הכליות, אולם נותח ונרפא. לאחר מכן חלה בלוקמיה לימפוציטית כרונית. בשנת 2007 חלה בסרטן הריאות ובפעם זו, על אף שנותח, המחלה הקשה הכריעה אותו והוא נפטר בגיל 73. נטמן בבית העלמין של מושב בית הלוי, אשר בעמק חפר. הותיר אחריו אישה, שלושה בנים ובת, בהם העיתונאי והמחזאי בעז גאון והיועץ האסטרטגי משה גאון, אשר מונה ליו"ר חברת "גאון אחזקות", אותה הקים אביו.

מלבד תפקידו כנשיא האגודה הישראלית למלחמה בסרטן שימש בני גאון גם כיו"ר הליגה לידידות אמריקה-ישראל. הוא זכה בתארים נוספים עבור פעילותו הרבה בכלכלה הישראלית, בהם פרס נשיא המדינה מהתאחדות התעשיינים בישראל, ומגן ירושלים על ידי ראש הממשלה, ראש העיר והפורום הבינלאומי למען ירושלים מאוחדת.

## הנצחה
בשנת 2008 נקרא רחוב על שמו בעיר נתניה. בטקס לחנוכת הרחוב אמרה ראש העיר נתניה, מרים פיירברג: "אנחנו חייבים חוב של כבוד וזכות למי שסייע כל כך הרבה למדינה בכלל ולנתניה בפרט".

בשנת 2022 נקרא חלק מכביש 7 וכיכר בנאות חובב על שמו.

## ספריו
[ממוזער|אנדרטה לזכרו ברחוב החלוץ בשכונת [בית הכרם שם התגורר]]
* **רק המעז מנצח** (1997)
* **הספר השני - חשבון נפש ניהולי** (2006)
* **גאון - דבר או שניים על ניהול וגם על החיים**, ידיעות ספרים (2008)

## קישורים חיצוניים

* מיכל הולצמן, מסחר: בני גאון, במוסף **"אנשי השנה" – 1987** של העיתון "מעריב", 29 בדצמבר 1987
* עסקת חיי: "כי כור הייתה שם", סיקור מיוחד מתוך מוסף "כלכלה 2004" של עיתון הארץ, על מינויו למנכ"ל כור והבראת הקונצרן
* 
* 
* 
* 
* 
* ; במקור, מתוך מוסף "סופשבוע" של מעריב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
בני
קטגוריה:מנכ"לי כור תעשיות ובנותיה
קטגוריה:זוכי פרס התעשייה
קטגוריה:האגודה למלחמה בסרטן
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן הריאה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
משטר טכנולוגיית מידע

**משטר טכנולוגיית מידע** (באנגלית: **IT Governance** או לעיתים **ICT Governance**) הוא תת-תחום של משטר ארגוני הממוקד בניהול הביצועים וניהול הסיכונים של מערכות טכנולוגיית מידע. העניין הגובר במשטר טכנולוגיית המידע מיוחס בחלקו לאסדרה העסקית הגוברת על חברות ציבוריות (יוזמות סרבנס-אוקסלי בארצות הברית ובזל II באירופה), וכן להכרה שפרויקטים בתחום טכנולוגיית המידע עלולים לצאת משליטה בקלות, ולהשפיע עמוקות על ביצועי הארגון.

## ראו גם
* ארכיטקטורה ארגונית
* ארכיטקטורה מוכוונת-שירותים

## קישורים חיצוניים
* אתר האיגוד הישראלי לביקורת ואבטחת מערכות מידע בישראל ISACA
* מאמרים מקצועיים בנושא ממשל טכנולוגיית מידע וביקורת ואבטחת מערכות מידע

קטגוריה:ניהול
קטגוריה:מידע
קטגוריה:טכנולוגיות מידע
בית דין לביקורת משמורת של שוהים שלא כדין

**בית דין לביקורת משמורת של שוהים שלא כדין** הוא בית דין ישראלי מיוחד שתפקידו לקיים ביקורת שיפוטית על החלטות הממונה על ביקורת הגבולות במשרד הפנים להוציא צווים להחזקת שוהים שלא כדין במשמורת. בסמכותו של ממונה הביקורת להוציא צווים מסוג זה עד ליציאתו של השוהה שלא כדין מישראל או עד שחרורו בערובה.

## מעמד בית הדין
בתי הדין הוקמו בשנת 2001, ב, שנחקק בעקבות עתירה של האגודה לזכויות האזרח לבג"ץ, שבה נטען שלא ניתן לשלול את חירותם של מי ששוהים שלא כדין בישראל בלא לקיים ביקורת שיפוטית על ההחזקה במשמורת של אדם, כמו גם על הצורך והאפשרות לשחרר את המוחזק בערבות, עד ליציאתו מהארץ, ולחלופין, עד להסדרת מעמדו. בית הדין אינו מהווה חלק ממערכת בתי המשפט בישראל, כללי סדר הדין ודיני הראיות אינם חלים עליו, ותפקידו מוגבל לנושא מצומצם יחסית. למעשה, הוא מהווה שלב ביניים בביקורת שיפוטית על החלטות של גוף מינהלי, שכן החלטותיו ניתנות לערעור בפני בית משפט לעניינים מינהליים. בתחילה, היו בתי הדין חלק ממשרד הפנים, וב-2004 עברו למשרד המשפטים.

בבית הדין לא מכהנים שופטים שמונו על ידי הוועדה לבחירת שופטים, כי אם דיינים שמונו על ידי שר המשפטים. עם זאת, כשיר להתמנות כדיין בבתי דין אלה רק מי שכשיר לשמש כשופט שלום.

## סמכויות בתי הדין
לפי סעיף 13יד לחוק הכניסה לישראל, שוהה שלא כדין שהושם במשמורת חייב להיות מובא בפני בית הדין בתוך קובע 96 שעות (4 ימים) “בהקדם האפשרי ולא יאוחר מתום 96 שעות”, עם אפשרות הארכה מצטברת של עד 72 שעות מטעמים מיוחדים. אם לא הובא בפני בית הדין בתוך פרק זמן זה, על הממונה כעל ביקורת הגבולות לשחררו.

הן ממונה ביקורת הגבולות, והן השוהה המוחזק במשמורת, רשאים לפנות לבית הדין בכל עת ולבקשו לקיים עיון חוזר בהחלטותיו.

## בתי הדין שהוקמו
לפי החוק, על הדיונים להתקיים במקום המשמורת. בתי הדין הוקמו במרכזים מיוחדים למשמורת שוהים שלא כדין שקמו בישראל - גבעון (רמלה) ובית סוהר סהרונים.

ב-2014 הוקם בית הדין לעררים כערכאת ביקורת שיפוטית על החלטות של רשות האוכלוסין וההגירה, בענייני הסדרת מעמד ושהייה בישראל. בית הדין הוקם בשל תיקון 22 לחוק הכניסה לישראל שנתקבל בשנת 2011. בתי דין אלה הוקמו בירושלים, תל אביב והמרכז, באר שבע והדרום וחיפה והצפון. ב-2015 הוחלט לאחד מנהלתית את שני בתי הדין.

## קישורים חיצוניים
* 
* בתי הדין למשמורת באתר משרד המשפטים
* בתי הדין לאוכלוסין והגירה באתר משרד המשפטים
* בתי הדין לביקורת משמורת של שוהים שלא כדין ושל "מסתננים" - דוח של המוקד לפליטים ולמהגרים

## הערות שוליים

שוהים בלתי חוקיים, ביקורת משמורת
קטגוריה:הגירה בלתי חוקית
קטגוריה:ישראל: הגירה וכניסה למדינה
קטגוריה:ארגוני הגירה ממשלתיים
מעשה מגונה

בחוקיהן של מדינות שונות, **מעשה מגונה** הוא מעשה הפוגע מאוד במוסר השכיח במדינה באותה תקופה. הוא מתייחס בדרך כלל למעשים הכרוכים בפעילות מינית.

## ישראל
הגדרתו של מעשה מגונה ב לחוק העונשין היא "מעשה לשם גירוי, סיפוק או ביזוי מיניים", שהופך להיות עבירת מין אם נעשה ללא הסכמה בוגרת של אחד מהצדדים – הגדרה המכסה מגוון רחב של מעשים, מנגיעה באיברים מוצנעים ועד לאוננות. גם כפיית יחסי מין וגינאליים בידי אישה על גבר, נכנסת בישראל תחת הגדרת מעשה מגונה.

מקורה של עבירה זו במשפט הישראלי הוא בפקודת החוק הפלילי, 1936, שם נקראה Indecent Act.

מעשה מגונה שאין בו נגיעה בגופו של אדם אחר, כגון חשיפה של איברי המין, הוא עבירה הקרויה מעשה מגונה בפומבי, והיא חמורה פחות מעבירה של מעשה מגונה.

### משמעות העבירה

בגלל הקושי בהגדרת המושג, עסקו שופטים אחדים בהגדרתו:
* לפי השופט משה זילברג:
:המונח "מעשה מגונה" אינו נתון להגדרה ממצה ומדויקת. דבר זה אין לך בו אלא מקומו ושעתו, והשקפות החברה בה מבוצע המעשה. ברוב המכריע של המקרים - אך לא תמיד ממש - מצוי במעשה זה יסוד של יצרי מין.
* השופט דב לוין ניסה להגדיר מושג זה:
:מעשה, אשר יש בו על פניו אלמנט של מיניות גלויה, ואשר על-פי אמות מידה אובייקטיביות של מתבונן מן הצד, של האדם הממוצע, ייחשב לא הגון, לא מוסרי, לא צנוע.

השופטת אילה פרוקצ'יה עסקה במקורו ובחשיבותו של האיסור על עשיית מעשה מגונה:
:מקור האיסור הפלילי לבצע מעשה מגונה בצורך להגן על שלמות גופו, צנעת פרטיותו וכבודו של האדם. זכותו של אדם באשר הוא להגנה מפני פגיעה בגופו ובכבודו כמו גם זכותו לפרטיות ולצנעת חייו הוכרו כזכויות יסוד בסעיפים 2 ו-7 לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו... ערך ההגנה על זכותו של אדם לצנעת גופו עומד גם ברקע האיסור הפלילי על ביצוע מעשה מגונה והוא נושא מימד רב-משקל נוכח הפגיעה הכרוכה בו בזכות יסוד של הנפגע להגנה על גופו ועל כבודו.

:השמירה על כבוד האדם ועל צנעת גופו היא ערך עליון המצדיק הגנה מפני פגיעה לא רק כאשר עושה המעשה התכוון להשיג את היעד האסור, אלא גם מקום שהוא צפה כאפשרות קרובה לוודאי את התממשות המטרה האסורה, ואפילו לא רצה בה. החלה זו של הלכת הצפיות כתחליף לקיום מטרה להשיג את היעד האסור עולה בקנה אחד עם הערך החברתי החשוב המבקש להרחיב את ההגנה על זכות הפרט לשלמות גופו, לצנעת גופו, לשמירת כבודו כאדם, ואין ערך ציבורי העומד מנגד אשר עשוי להוות משקל שכנגד להרחבה זו. וכך, אם ביצע אדם מעשה מגונה בזולתו בלא הסכמתו באופן שנלווה לו ביזוי מיני, הוא יישא באחריות פלילית לא רק אם עשה את מעשהו במטרה להביא ביזוי מיני על קרבנו, אלא גם אם צפה כאפשרות קרובה לוודאי את התממשותו של יעד זה.

מעשה מגונה הוא עבירה פלילית גם אם נעשה בהסכמת האדם, כאשר הסכמה זו הושגה במרמה לגבי מיהות העושה או מהות המעשה, או כאשר ההסכמה היא של קטין שטרם מלאו לו ארבע עשרה שנים.

### ענישה

העונש המרבי על מעשה מגונה הוא מאסר משנה אחת ועד עשר שנים, בהתאם לנסיבות שבהן נעשה המעשה.

דוגמות לדרגות ענישה על מעשה מגונה:
* מעשה מגונה שלא בהסכמה: עונשו שלוש שנות מאסר.
* מעשה מגונה שלא בהסכמה ותוך שימוש בכוח: עונשו שבע שנות מאסר.
* מעשה מגונה בנסיבות מחמירות: עונשו עשר שנות מאסר.

## קישורים חיצוניים

* מעשה מגונה באתר האגף המשפטי של "מקום"

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: עבירות מין
קטגוריה:אלימות מינית
קטגוריה:חוק העונשין
קטגוריה:עבירות מין
משנה לראש הממשלה

**משנה לראש הממשלה** הוא תואר כבוד. תפקיד זה אינו מוגדר בחוקי מדינת ישראל והוא חסר משמעות סטטוטורית. מטרתו להוות תואר נכבד יותר מסגן ראש ממשלת ישראל.

עד היום נשאו בתואר שישה אישים. שניים מהם החזיקו גם בתפקיד השר האחראי על פיתוח הנגב והגליל (שמעון פרס, סילבן שלום) ושלושה אחרים החזיקו בתפקידים מדיניים (חיים רמון, משה יעלון, אריה דרעי). נשא בו לראשונה שמעון פרס בימי כהונתו כשר בממשלה ה-30 (10 בינואר-23 בנובמבר 2005).

## היסטוריה
כאשר נכנסה מפלגת העבודה לממשלתו השנייה של אריאל שרון בראשית שנת 2005, דרשו אנשי המפלגה תיק בכיר, אך דרישתם לא נענתה. פרס דרש לקבל מינוי כממלא מקום ראש הממשלה אולם הנושא בתפקיד זה, אהוד אולמרט, סירב לוותר עליו. בצר להם בקשו אנשי מפלגת העבודה לשנות את חוק יסוד: הממשלה ולקבוע כי יהיו לאריאל שרון שני ממלאי מקום. משנוכחו לדעת כי לא יהיה רוב להצעתם, הציע חבר הכנסת חיים רמון הצעת פשרה לפיה ימונה פרס למשנה לראש הממשלה. בהסכם הקואליציוני הוגדרו סמכויותיו של פרס, אולם מבחינה פורמלית, המשנה לראש הממשלה הוא שר מן המניין ותו לא.

פרס נשא בתפקיד המשנה לראש הממשלה גם בממשלה ה-31 בראשות אהוד אולמרט החל מיום כינונה, 4 במאי 2006, ועד ליום בחירתו לנשיאה התשיעי של מדינת ישראל, ב-13 ביוני 2007. ב-4 ביולי 2007 מונה חיים רמון למשנה לראש הממשלה, תואר בו החזיק עד סוף כהונת הממשלה.

בממשלה ה-32, בראשות בנימין נתניהו, ניתן התואר לשלושה שרים במקביל - משה יעלון, סילבן שלום ושאול מופז. שלום הופקד על פיתוח הנגב והגליל, כמו מי שהחזיק בתואר המשנה לראש הממשלה - שמעון פרס, יעלון הופקד על התיק לעניינים אסטרטגיים ונושאים מדיניים אחרים, ומופז (אשר צורף לממשלה בחודש מאי 2012) הוגדר כ"שר במשרד ראש הממשלה" ומכנס את ישיבות הממשלה בעת נסיעותיו של ראש הממשלה נתניהו לחוץ לארץ. בממשלת ישראל ה-34 מונה סילבן שלום, שר הפנים, לתפקיד.

ב-27 בדצמבר 2015 פרש סילבן שלום מהחיים הפוליטיים, מאז ועד 2022 לא מונה חבר כנסת או שר לתפקיד.

ב-29 בדצמבר 2022 מונה אריה דרעי, יו"ר מפלגת ש"ס לתפקיד, אך מינוי זה נפסל על ידי בג"ץ בינואר 2023, ודרעי פוטר בהתאם לפסק הדין.

## שרים שכיהנו כמשנה לראש הממשלה

## ראו גם
* ממשלת ישראל
* ראש ממשלת ישראל
* ממלא מקום ראש הממשלה
* סגן ראש הממשלה
* ראש ממשלת ישראל החלופי

קטגוריה:משרות פוליטיות בישראל
קטגוריה:ממשלת ישראל
קתלין סבליוס

[שמאל|ממוזער|250px|סבליוס עם [ברק אובמה בנאום קבלת הצעת המינוי לתפקיד מזכירת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית]]
**קתלין גיליגן סבליוס** (באנגלית: **Kathleen Sebelius**; נולדה ב-15 במאי 1948) היא פוליטיקאית אמריקאית ששירתה כמזכירת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית בממשלו של נשיא ארצות הברית, ברק אובמה בין השנים 2009–2014. קודם לכן כיהנה כמושלת קנזס בשנית 2003–2009.

## ראשית חייה
סבליוס נולדה וגדלה במשפחה קתולית, בסינסינטי, אוהיו. היא למדה באוניברסיטה הקתולית "טריניטי וושינגטון" שבוושינגטון הבירה, ואחר כך קיבלה תואר במינהל ציבורי מטעם אוניברסיטת קנזס. בשנת 1974 עברה להתגורר בקנזס.

סבליוס היא בתו של מושל אוהיו לשעבר ג'ון ג'יי גיליגן וכך מונתה למושלת הראשונה בארצות הברית שגם אביה היה מושל. בעלה, גארי סבליוס, הוא שופט בית משפט השלום הפדרלי, שאביו היה חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית. לזוג יש שני ילדים.

## קריירה פוליטית
בשנת 1986 התמודדה סבליוס על מושב בבית התחתון של בית הנבחרים של קנזס. היא נבחרה לתפקיד. כעבור 8 שנים, בשנת 1994, סיימה את תפקידה בבית הנבחרים כדי להתמודד על משרת המפקחת על הביטוח, בו זכתה, והייתה לאדם הראשון מזה 100 שנים המכהן בתפקיד מטעם המפלגה הדמוקרטית. בתפקיד זה כיהנה גם כן 8 שנים.

בשנת 2002 נבחרה לתפקיד מושלת קנזס לאחר שניצחה את המועמד הרפובליקני, טים שאלנבורגר 53%-45%. אחת הסיבות שהביאו לניצחונה של סבליוס היה הקרע בין השמרנים לליברלים במפלגה הרפובליקנית של קנזס. אחת מפעולותיה המשמעותיות של סבליוס כמושלת קנזס היה הטלת הווטו על חקיקה המתירה לאזרחים לשאת כלי נשק להגנה עצמית שלא בגלוי (concealed carry ) ללא כל צורך ברישיון מיוחד. החלטה זו הפכה את קנזס לאחת מארבע המדינות היחידות בארצות הברית שבהן לא הייתה אפשרות כלל לשאת נשק שלא בגלוי. למרות זאת, ב-25 במרץ 2006 הבית התחתון של בית הנבחרים ביטל את הטלת הוטו בהחלטת רוב של 91 מול 33. כמו כן, גם הבית העליון של בית הנבחרים (הסנאט) הצביע נגד הטלת הווטו ברוב של 30 מול 10.

סבליוס סירבה לתמוך בתיקון לחוקת קנזס בדבר נישואים חד-מיניים באפריל 2005, ושנדחה ברוב של 70% על ידי בית הנבחרים. מהלך זה אסר בחוק נישואים חד מיניים ויישר קו עם כל מדינות ארצות הברית (מלבד מסצ'וסטס).

סבליוס סרבה לתמוך גם בביצוע עונש מוות, ובמהלך כהונתה, בית המשפט העליון של קנזס סירב לתת עונש מוות, כשהוא קובע שעונש המוות מנוגד לחוקת קנזס. למרות זאת, התובע הכללי של מדינת קנזס, פיל קליין הרפובליקני, דחה טענה זו והחזיר את המצב לקדמותו על פי החלטת בית המשפט העליון של ארצות הברית.

בבחירות שנערכו בקנזס בנובמבר 2006 ניצחה סבליוס את מועמד הרפובליקנים, ג'ים ברנאט, ברוב של 57% מול 40% שתמכו בברנאט.

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של מושלת קנזס
* האתר הרשמי של קמפיין הבחירות של סבליוס
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קנזס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קנזס
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ברק אובמה
קטגוריה:מושלות מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:מושלי קנזס
קטגוריה:מזכירות הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית
קטגוריה:מזכירי הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית
קטגוריה:חברי בית המחוקקים של קנזס
קטגוריה:פוליטיקאיות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא אירי
קטגוריה:מושלות מדינות ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
איכה רבה

מדרש **איכה רבה** (מכונה גם **איכה רבתי**, ובספרות הראשונים גם **מדרש איכה** או **מדרש קינות**), הוא חיבור דרשני המציג פירושים ודרשות סביב פרקיה ופסוקיה של מגילת איכה המקראית, ועניינו קינות על חורבנות בתי המקדש והאסונות שהתלוו להם.

## זמן חיבורו של המדרש
כמו מדרש בראשית רבה וכמו הפסיקתא דרב כהנא, אף איכה רבה שייך לשכבה המוקדמת ביותר של ספרות המדרשים. יש הטוענים כי נכתבה בסוף תקופת הסבוראים בשל העובדה כי מוזכרת בה "ממלכת ישמעאל" וזיהויה עם הכיבוש הערבי של ארץ ישראל. אחרים הטוענים כי נכתבה בתחילתה (סביבות המאה החמישית).

## פתיחתאות לאיכה רבה
המדרש מתחיל ב-36 פתיחתאות, (כגימטריה של "איכה") המיוחסות לחכמים מתקופת המשנה והתלמוד. הפתיחות נפתחות בפסוק מהמקרא ורובן מסתיימות במשפט "כיון שחטאו - גלו. וכיון שגלו, התחיל ירמיה מקונן עליהם, **איכה**". פתיחתאות אלו, שבוודאות חוברו בידי מחבר המדרש, כוללות יותר מרבע מן החיבור כולו (עמודים מז:-נב: בדפוס ונציה 1545). פתיחתאות אלו, וכנראה גם רוב הפירושים המדרשיים באיכה רבה הנסמכים על פסוקי מגילת איכה לפי הסדר (עמודים נב, ג - סו: בדפוס ונציה), נוצרו דרך דיונים שהתמקדו מראש בלימודה הישיר של מגילת איכה עצמה. יש הנוהגים לעסוק ולעיין בפסוקיה של מגילת איכה במהלך תשעה באב.

## דרשות שאינן פירוש ישיר לפסוקי איכה
חטיבת המדרש המוקדשת לפירוש רץ על פי סדר הפסוקים של מגילת איכה, ודומה במובנים רבים לחטיבה המדרשית של בראשית רבה. לצד פירוש בסיסי של מילים ומשפטים מן המגילה, מופיעים בצמוד זה לזה הסברים מדרשיים שונים בשמם של מחברים ודרשנים שונים, מתקופות שונות. אולם לצד אלה מופיעות גם דרשות שאינן נובעות ישירות מן העיון במגילת איכה דווקא, והקשר אל הפסוק באיכה הוא עקיף או שולי בדרשה. כזו למשל היא הדרשה על הפסוק "קוּמִי רֹנִּי בַלַּיְלָה לְרֹאשׁ אַשְׁמֻרוֹת" (איכה פרק ב, יט) הזהה לדרשה המופיעה בתלמוד הירושלמי מסכת ברכות על המילה 'אשמורת', וכן הדרשה על הפסוק "נִשָּׂא לְבָבֵנוּ אֶל כַּפָּיִם אֶל אֵל בַּשָּׁמָיִם" (פרק ג, מא) המביאה סיפור המופיע גם בתלמוד הירושלמי מסכת תענית אודות רבי אבא בר זבדא הדורש על הפסוק הזה במהלך תפילה ביום תענית.

לכמה פסוקים נוספו סיפורים שעל הסיטואציה שעלתה מהן שבו נדרש הפסוק או הקינה של איכה. סיפורים אלה מפרטים אפיזודות שונות בסבלן של ישראל – הן בימי בית ראשון הן בימי בית שני והן בעקבות מרד בר כוכבא – והם מן החלקים המרשימים ביותר של מדרש איכה רבה. כאלה הם למשל הסיפורים המוצמדים לפסוק הראשון של מגילת איכה אודות גדולתה ותפארתה של ירושלים וחכמת תושביה. עשרה סיפורים מעמידים השוואה בין ירושלים לאתונה.

## מהדורות
מהדורת הדפוס הראשון, נדפסה לראשונה בפזארו או בקושטא במאה ה-16, והיא המהדורה שעליה התבסס מאוחר יותר דפוס וילנא. שלמה בובר, מצא כתב יד בספריית הקנזטנזה ברומא, הכולל שינויים משמעותיים מנוסח הדפוס הראשון, וכן ליקט כתבי יד מספריות נוספות, והדפיס על פיהם את מהדורתו, שאותה החשיב לקדומה ולמקורית יותר. כיום מקובלת בקרב החוקרים ההשערה שלחיבור היו מהדורות שונות כבר בעת כתיבתו.

## לקריאה נוספת
* 
*  
* ענת רייזל, **[[מבוא למדרשים]]**, הוצאת תבונות, מכללת הרצוג – גוש עציון, תשע"א, איכה רבה ואיכה זוטא, עמ' 183–196.

## קישורים חיצוניים

* 
* שלמה בובר, מבוא למדרש איכה רבה, וילנה, תרנ"ט-1890, באתר דעת
* מדרש איכה רבה, בתוך: ד"ר לאה מזור, על מקרא הוראה וחינוך
* ענת רייזל, מדרש איכה רבה, באתר "מחלקי המים" 
* 

**מדרש איכה רבה – מהדורות**
* 
* 
* מדרש רבה – מגילת איכה: מהדורת אינטרנט, תשס"ב, באתר דעת

## הערות שוליים
 

קטגוריה:מדרש רבה
במראה ובחידות

"**במראַה ובחידות**" (1986) היא סדרה בת שבעה ציורים מאת האמן הישראלי משה גרשוני. הסדרה מכונה באנגלית "Through a Glass, Darkly" והיא מצוירת בטכניקה מעורבת על ניירות באורך 140 ס"מ וברוחב של 100 ס"מ. הסדרה נמצאת, נכון לשנת 2010 באוסף הפניקס חברה לביטוח.

הסדרה מהווה חלק מקבוצת יצירות המתייחסות אל היצירה "ארבעה שירים רציניים" מאת יוהנס ברהמס. האיקונוגרפיה של "במראה ובחידות" מתייחסת באופן פרטני אל אחד מן השירים הללו ובו מופיע טקסט מתוך האיגרת הראשונה אל הקורינתים שבהברית החדשה (בעיקר אל פרק יג' א-ג; יב-יד). ה"אהבה" מתוארת בפסוקים כמכשיר מרכזי להתקרבות ולידיעה של האל הנוצרי. גרשוני מצטט בציורים קטעים מתוך הטקסט. באחד מציורי הסדרה, לדוגמה, מצוטט הפסוק  כשהוא מופיע בתוך מעין אלמנטים מתפתלים. לעיתים נדמים אלמנטים מתפתלים אלו למעין סרט בד מתנופף. 

לבד מן הטקסט מופיעים בציורים אלמנטים נוספים אשר היו אופייניים ליצירתו של גרשוני בתקופה זו כגון כוכבים, פנטגרם, סימני שאלה ועוד. אלמנט איקונוגרפי מעניין המופיע בחלק מציורי הסדרה היא הספרה 8. הדימוי הזה, אשר הופיע קודם לכן ביצירתו של אריה ארוך, מסמל את האינסוף. סמן איקונוגרפי אחר של כפילות עולה מתוך הקומפוזיציה של הציורים. ברבים מהם מופיעות צורות דומות או סמלים בצמדים.

הפרשנות האפשרית העולה מן האיקונוגרפיה שבעבודות אלו מצביעה על ניסיון של חיפוש זהות. בתוך המוטיבים והקומפוזיציה הבארוקית של העבודות, מתוך האקספרסיביות המתפרצת של משיכות המכחול מביע הטקסט את השאיפה לידע של "אהבה" ושל תשוקה גופנית אל הנשגב. "כי כעת מביטים אנחנו במראה ובחידות ואז פנים אל פנים: כעת יודע אני קצתו ואז כאשר נודעתי אדע אף אני: ועתה שלוש אלה תעמודנה האמונה והתקוה והאהבה והגדולה שבהן היא האהבה". 

קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:משה גרשוני: ציורים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1980
קטגוריה:הברית החדשה בתרבות ובאמנות
תל השומר

**תל השומר** הוא אזור בבקעת אונו השייך מוניציפלית לרמת גן. במקום נמצאים שני מוסדות חשובים: המרכז הרפואי שיבא ומחנה דורי (המכונה גם בסיס תל השומר) של צה"ל. האזור קרוי על שם אגודת השומר שהיה ארגון הגנה ביישוב היהודי בארץ ישראל בשנים 1909–1920. אזור תל השומר גובל בקריית אונו ובכפר אז"ר מצפון, באור יהודה מדרום וברמת אפעל ממערב.

## היסטוריה
### הקמת המושבה תל ליטווינסקי

בשנת 1934 הוקמה במקום על ידי משה ליטוינסקי ואחיו אמיל המושבה "תל ליטווינסקי". המושבה תוכננה כעיר גנים על ידי בכיר האדריכלים בארץ ישראל באותה העת, ריכרד קאופמן.

### כיבוש המקום במלחמת העצמאות
[שמאל|ממוזער|250px|אנדרטה לזכר חללי חטיבת אלכסנדרוני בעיצוב האדריכל [יהודה יהב]]
במהלך מלחמת העולם השנייה הוקם במקום בסיס צבאי בריטי. לקראת סיום המנדט הבריטי בארץ (אפריל-מאי 1948) עלה החשש שמא ישתלטו הערבים על המקום: מקומו היווה נקודת-מפתח חיונית על כביש יפו-לוד (כיום כביש 461 משכונת התקווה לצומת הטייסים בבני עטרות), ששימש כעורק תחבורה עיקרי לכפרים הערביים מדרום-מזרח לתל אביב, והיה ממוקם בלב היישובים היהודיים באזור: רמת גן, בני ברק, כפר אז"ר, קיבוץ אפעל, המושבה תל ליטווינסקי וכפר אונו. העברתו של המחנה מידי הבריטים אל הערבים או תפיסתו על-ידם עלול היה להפוך אותו לבסיס אידיאלי להתקפה על יישובי האזור בגוש דן, ואיום ממשי עליהם.

עקב תחילת ההשתלטות הערבית החמושה על המחנה (במסווה של עובדים) הוחלט לכבוש את המחנה על ידי כוחות חטיבת אלכסנדרוני. בתחילה נשלח סיור מוסווה של גדוד 33, וב-15 באפריל 1948 פרצו שתי פלוגות מגדודים 33 ו-32 אל המחנה. המחנה הגדול נכבש עד סופו של אותו היום, פרט למובלעת צרה בדרום שנכבשה במהלך מבצע חמץ, כשבועיים מאוחר יותר. בסופו של הקרב נמנו לכוחות אלכסנדרוני שלושה הרוגים, לעומת עשרות ערבים שנהרגו במהלך הקרב ובמהלך ניסיון להתקפת-נגד.

### הקמת בית החולים והמחנה הצבאי
שמאל|ממוזער|250px|מבנה בריטי השוכן כיום בתחומי בית החולים
ביוני 1948 הוקם במקום בית החולים הצבאי מס' 5 על ידי השירות הרפואי (ש"ר) של צה"ל. בתחילה היו בבית החולים כ-600 מיטות, מספר שהפך אותו לבית החולים הצבאי הגדול ביותר באותו הזמן. מחלקות בית החולים שוכנו בביתנים נטושים של המחנה הבריטי, ובשאר המחנה התיישבו יחידות צה"ל אחרות, כולל חטיבה 8. בתחילה הובאה הצעה לבן-גוריון שבית החולים תל ליטווינסקי ייקרא על שמו. ד"ר חיים שיבא חשב שבדרך זו יבטיח את קיומו ותקציבו של בית החולים, אבל בן-גוריון התנגד והציע לקרוא לבית החולים על שם אגודת השומר.

ב-1953 הפך בית החולים למרכז רפואי אזרחי - בית חולים תל השומר, וב-1971 נקרא "המרכז הרפואי שיבא", על-שמו של ד"ר חיים שיבא - ראש השירות הרפואי במלחמת העצמאות, קצין רפואה ראשי הראשון ומנהלו הראשון של בית-החולים, שנפטר באותה שנה.

## קישורים חיצוניים

* 
* כיבוש מחנה תל ליטוינסקי (תל השומר) באתר חטיבת אלכסנדרוני
* שיבא - ההיסטוריה שלנו באתר המרכז הרפואי ע"ש שיבא
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רמת גן: שכונות
מסיבה (בית המקדש)

ה**מסיבה** הייתה רמפה או פרוזדור מדרגות בבית המקדש השני המתואר במסכת מידות, אשר הובילה לגג ההיכל.

מקור השם **מסיבה**, שייך לשורש **ס-ב-ב**. כלומר, השם נגזר מכך שעליית המסיבה הייתה בסיבוב.

## מקור
המשנה במסכת מידות מתארת את המסיבה:

## תיאור
הכניסה התחתונה למסיבה הייתה מהתא הצפוני-מזרחי.. רוחב המסיבה (מצפון לדרום) היה שלוש אמות, כאורכו של בית הורדת המים. קירות המסיבה היו ברוחב של חמש אמות.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בית המקדש
ממשל תאגידי

**ממשל תאגידי** (או לעיתים **משטר ארגוני** או **מֶשִילוּת ארגונית**; באנגלית: **Corporate Governance**) הוא מכלול התהליכים, המנהגים, המדיניות, החוקים, המוסדות ומבני הבקרה שלפיהם מתנהל ומבוקר תאגיד או ארגון. משטר ארגוני מגדיר גם את היחסים בין נושאי הסיכון השונים ואת יעדי המשילות של הארגון. בעלי עניין עיקריים הם בעלי המניות, ההנהלה ומועצת המנהלים. בעלי עניין נוספים הם העובדים, הספקים, הלקוחות, בנקים ומלווים אחרים, רגולטורים, הסביבה העסקית, והקהילה בה פועל הארגון.

הממשל התאגידי הוא אמצעי, כלי ניהולי לשמירת חוסנו של התאגיד. יציבות התאגידים במדינה הכרחית לשמירת חוסנה של הכלכלה והחברה. כללי הממשל התאגידי הם כללי התנהגות והתנהלות ראויים, של האורגנים בתאגיד ומחוצה לו, אשר מטרתם להוביל את הארגון, באשר הוא, בדרך של התנהלות, שתמנע ממנו להיקלע למצבים קשים, כולל קשיים עתידיים העלולים לקרות, ו/או הזדמנויות שיכולות להיות לתאגיד במהלך פעילותו (לדוגמה, סקר סיכונים וסיכויים).

התנהלות של מדינה בכלל, וכלכלתה בפרט מושתתת על אימון הציבור. הכלכלה נסמכת על אוסף של תאגידים אשר התנהלותם, תוצרתם, תפוקתם, וכו', מהווים את הבסיס לכלכלה יציבה ולמשילות יציבה.

מכלול התאגידים במדינה המנוהלים בהתאם לכללי המנהל התקין, מאפשרים לתאגידים להתקיים ולהשיג את מטרותיהם – והתנהלות נכונה ונאותה של מארג התאגידים במדינה, מהווה נדבך חשוב לשמירה על היציבות של כלכלת המדינה והחוסן החברתי שלה.

## התפתחות הממשל התאגידי בישראל
בשנת 2005 מינתה הרשות לניירות ערך ועדה בראשות זוהר גושן שמטרתה להמליץ על קוד ממשל תאגידי לחברות ציבוריות בישראל, וזאת כחלק מאסטרטגיה של חיזוק גורמי הבקרה בשוק ניירות הערך הציבורי בישראל. מגמה זו בישראל ממשיכה מגמות עולמיות של התפתחות המושג של "ממשל תאגידי", בעקבות משברים שחוו שוקי ההון לאחר התפוצצות ההיי-טק והשערוריות הניהוליות והחשבונאיות שהתגלו בקרב תאגידי הענק הבינלאומיים.

בתחילת ינואר 2006 פרסמה הרשות לניירות ערך את דוח הוועדה, שכלל המלצות בשישה נושאים עיקריים:
#הרכב ועבודת הדירקטוריון, לרבות שיפור עצמאותו.
#הרכב ועבודת ועדת הביקורת.
#אישור עסקאות עם בעלי שליטה.
#יצירת מנגנוני בקרה נוספים.
#דרישות מגופים מוסדיים.
#כינון בית משפט מתמחה לדיני חברות ודיני ניירות ערך.

המלצות הוועדה אומצו על ידי הרשות לניירות ערך.

נמתחה ביקורת על המלצות הוועדה, בעיקר על ידי איגוד החברות הציבוריות, שעיקרה הכבדה וסירבול נוספים, כביכול, על פעילותן של חברות ציבוריות והעדר התאמה בין המבנה והפעילות שלהן בישראל לאלו שבארצות הברית, שם יושמו קודים של ממשל תאגידי.

## לקריאה נוספת
ד"ר שלומית גלר. **הממשל התאגידי - הדירקטור, הדירקטוריון ומה שביניהם**. הוצאת ש.י.ג. ספרות ומידע, 2015

## ראו גם
*משטר טכנולוגיית מידע
*בעיית המנהל-סוכן

## קישורים חיצוניים

* יהושע (שוקי) שי, ממשל תאגידי בבנקים בישראל: בעיית הנציג בבנקים ללא גרעין שליטה, **[[משפטים (כתב עת)|משפטים]]** נב, 2021
* דוד האן וגדעון פרחומובסקי, ממשל תאגידי חדש לחברות בקשיים פיננסיים, **[[משפטים (כתב עת)|משפטים]]** נב, 2021
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דיני תאגידים
קטגוריה:חברות
מועאויה השני

**מועאויה בן יזיד** (בערבית: **معاوية بن يزيد**)  או מועאויה השני (28 במרץ 661 – 684), שימוש כח'ליף למשך חודשים אחדים ב-683-684,  בנו של הח'ליף יזיד הראשון לבית אומיה, הח'ליף האחרון מענף בני סופיאן. 
## חייו
מועאויה  היה הח'ליף הראשון שגדל בבידוד על מנת להגן עליו מפני מתנקשים פוטנציאלים, צורת גידול זאת מאפיינת את דרך חינוכם של רוב ח'ליפים עד ביטול החליפות לאחר מלחמת העולם הראשונה. כאשר מועאויה השני נכנס לתפקידו הוא היה חסר כל רקע בפיקוד צבאי או ניהול המדינה, מותו המפתיע של אביו יזיד הראשון לא הותיר לו זמן להתכונן לתפקיד וככל הנראה מועאויה עצמו לא היה מעוניין כלל בתפקיד. עם כניסתו לתפקיד הכריז מועאויה על הפסקת אש במלחמה בערים הקדושות מכה ומדינה, צעד זה עזר באיחוי הקרעים שנתגלעו הקהילה האסלאמית בזמן שלטונו של יזיד הראשון. הפסקת האש לא החזיקה מעמד זמן רב ובשנת 684 נסתיימה עם השתלטות עבדללה זבייר  על ערים הקדושות מכה ומדינה למרות כל מאמציו של מועאויה  לפייס את המורדים. שבועיים לפני מותו ביקש מועאויה לוותר על כיסאו למען זבייר גם אם יביא הדבר למותו ובלבד שלא להביא למלחמה במקומות הקדושים. ביוני 684 מועאויה ויתר על כיסאו, זמן קצר לאחר מכן נפטר כתוצאה ממחלת הדבר.

מועאויה התחתן 4 פעמים במסגרת נישואים פוליטיים, אשתו הראשונה נפטרה והוא התגרש משלוש נשותיו הנותרות מבלי שאלו הביאו ילדים. מותו של מועאויה ללא יורשים סימן את קיצה של ענף בני סופיאן של בית אומיה

שלטונו הקצר של מועאויה השני לא הותיר חותם משמעותי בהיסטוריוגרפיה הערבית, מועאויה נחשב שליט חלש אך בעל אופי חיובי.

## הערות שוליים

קטגוריה:בית אומיה
קטגוריה:סוריה: היסטוריה
קטגוריה:ילידי 661
קטגוריה:נפטרים ב-684
מרדכי הקר

**מרדכי (מקס) הקר** (28 בינואר 1879 – 12 ביוני 1964) היה יזם קרקע, מהנדס ציוני, יהודי-פולני ממקימי הטכניון, ומנהלו בשנים 1925–1927.

## קורות חיים

הקר נולד בקרקאו (קרקוב) שבפולין (אז בתחומי אוסטריה-הונגריה ולכן היה בעל אזרחות אוסטרית) לסוחר אברהם (אדולף) הקר וגולדה, בת משפחת גינציג. קשיים כלכליים הניעו את המשפחה לנדוד לווינה ולאחר מכן להמבורג. בהיותו כבן 12 התייתם מרדכי מאביו, אימו חזרה לקראקוב והוא עבר להתגורר בבית דודו הדתי מרקוס הקר. בזכרונותיו הוא מתאר את נעוריו כתקופה של כמיהה ליציאה משגרה דתית-עירונית, חסרת תוכן, על פניה העדיף את התרבות המערב-אירופאית, שנחשפה בפניו בגימנסיה ההומנית בה למד.

יחד עם אחיו, וילהלם הקר, הקים את החברה "פיתוח ארץ ישראל", שניסתה לגייס הון יהודי להשקעות בתעשייה הצעירה בארץ. בשנת 1913 עלה הקר עם אשתו פרידה לבית מוזס ועם ילדיו דני ורות לארץ ישראל. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914, הקר ומשפחתו חזרו לגרמניה, שם הם שהו עם משפחתו בהמבורג על מנת שמרדכי יוכל להשתתף בלחימה בצבא האוסטרי. לאחר סיום המלחמה, חזר הקר עם משפחתו לחיפה שם היה לימים פעיל חשוב בייסוד והקמת הטכניון, בו לקח חלק במלחמת השפות, ואף היה מנהלו בשנים 1927-1925. הקר היה המרצה להנדסה תאורטית בטכניון, ולאחר שהסטודנטים ביקשו להחליפו, הוא התפטר מתפקידו כמנהל.

הקר עבר לירושלים ומונה על ידי הבריטים לנהל את שירותי המים והביוב בעיר. הוא היה האיש שהכין את התוכנית היהודית לחלוקת ירושלים שהוגשה לוועדת פיל, אשר פרסמה את מסקנותיה ב-7 ביולי 1937. בשנת 1941 עבר לקיבוץ גבת שם התגוררה בתו, ועם הפילוג בקבוץ המאוחד עבר איתה לקבוץ יפעת שבו נפטר ונקבר בשנת 1964 .

## לקריאה נוספת
* 'הקר, מרדכי (מכס)', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 182–183.

## קישורים חיצוניים
*
* 
* חנה פרידה הקר, **[http://www.files.org.il/BRPortalStorage/a/1/15/62/76-W7g01glW3e.pdf זיכרונות מחיפה של תחילת המאה העשרים]**, בתוך **חיפה**, העמותה לתולדות חיפה, ביטאון מס' 6

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי הטכניון
קטגוריה:מהנדסים יהודים גרמנים
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:מהנדסים ביישוב
קטגוריה:מהנדסי בניין
קטגוריה:קרקוב: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1879
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1964
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות המשותף לגבת, יפעת ורמת דוד