open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אלקילציה

**אלקילציה** (בעברית: **אִלְקוּל**) היא תגובה כימית שבה עוברת קבוצה אלקילית ממולקולה אחת לאחרת. הקבוצה האלקילית יכולה לעבור כאלקיל שהוא קרבוקטיון, כרדיקל חופשי, כקרבואניון או כקרבן. מפני שהקבוצה האלקילית היא הקבוצה השכיחה ביותר בכימיה האורגנית, תגובות אלקילציה נפוצות ביותר.

בזיקוק נפט, **אלקילציה** מכוונת בעיקר לתגובות של איזובוטאן ואלקנים על מנת לשדרגו.

ברפואה, **אלקילציה** של DNA משמשת בכימותרפיה על מנת לגרום לנזק בבסיסי ה-DNA של תאים סרטניים.
[ממוזער|מרכז|500px|[תגובת פרידל-קרפטס|אלקילצית פרידל-קראפטס במולקולת בנזן]]

## חומרי אלקילציה
חומרי האלקילציה מחולקים על פי אפיונם הנוקלאופילי או האלקטרופילי.

### חומרי אלקילציה נוקלאופילים
חומרי אלקילציה נוקלאופילים גורמים לתוצאות דומות הנגרמות על ידי **יון אלקיל שלילי** (קרבואניון). בין הדוגמאות הם שימוש של תרכובות שונות כגון תרכובת גריניאר ותרכובות אורגנומתכתיות שונות.

### חומרי אלקילציה אלקטרופילים
חומרי אלקילציה אלקטרופילים גורמים לתוצאות דומות הנגרמות על ידי **יון אלקיל חיובי** (קרבוקטיון). בין הדוגמאות הם שימוש של אלקיל הלידים עם חומצת לואיס המשמשת כזרז לתגובת אלקילציה עם חומרים ארומטיים בתגובת פרידל-קראפטס. אלקיל הלידים יכולים להגיב ישירות עם אמינים כדי ליצור קשרי C-N.

החומרים האלקטרופילים רעילים ביותר בדרך עקב יכולתם לגרום אלקילציה לDNA ויש ללבוש ציוד מגן רב על מנת להימנע מכל מגע איתם. מפני שהם רעילים, משתמשים בהם בכימותרפיה על מנת לייצר תרופות נגד סרטן, ובתעשייה הנשק משתמשים בהם כנשק כימי כגון גז חרדל. DNA שעבר אלקילציה לא יכול להיפתח ולהסגר בצורה נכונה, ולא נקרא על ידי אנזימים ולכן לרוב עובר תא עם DNA כזה תהליך של אפופטוזה. אולם, לפעמים במקרה של מוטציות עלול התא להתפתח כתא סרטני, ובכך תופעה זו מסבירה את הסיכויים הגדולים לסרטן לאחר חשיפה לגז החרדל.

כוהלים ופנולים יכולים לעבור אלקילציה לקבלת אלקיל אתרים:
:R-OH + R'-X → R-O-R' + H-X
את החומצה שנוצרת (H-X) ניתן להסיר על ידי בסיס או במקרה שהחומצה עלולה להזיק, ניתן לבצע דה-פרוטונציה (הוצאת פרוטון) והפיכתו לאלקוקסיד, ולאחר מכן הוספת השייר האלקילי.

ישנה בעיה באלקילציה של אמינים. כאשר אמין עובר אלקילציה, הוא הופך ליותר נוקלאופילי. לכן, כאשר רכיב אלקילציה אלקטרופילי מגיב עם אמין ראשוני, הוא יעבור אלקילציה עד לקבלת אמין רבעוני, ולכן תגובה זו אינה תמיד רצויה.

## בביולוגיה

[שמאל|ממוזער|220px|[גואנין|7-מתיל גואנין, גואנין שעבר מתילציה]]
מתילציה היא תגובת האלקילציה הנפוצה ביותר, אשר מעבירה קבוצת מתיל למולקולה אחרת. ההבדל העיקרי בין מתילציה לאלקילציה הוא שמתילציה מתייחסת להעברת קבוצת מתיל בעלת פחמן אחד בלבד, ואילו אלקילציה מתייחסת להעברת קבוצות ארוכות יותר. מתילציה נפוצה מאוד בתפקוד אנזימים המושפעים על ידי ויטמין B<sub>12</sub>, שבהם קבוצת המתיל נקשרת לקובלט.

תרכובות אלקטרופיליות עלולות לבצע אלקילציה לנוקלאופילים רבים בגוף. רעילותם, היותם גורם מסרטן, ושימושם להריגת תאים סרטניים על ידי אלקילצית ה-DNA הן דוגמאות נפוצות.

## זיקוק נפט
בתהליך זיקוק נפט רגיל, איזובוטאן עובר אלקילציה עם אלקנים קלים (בעיקר תערובת של פרופן ו) בנוכחות זרז חומצי, בדרך כלל חומצה גופרתית או חומצה הידרופלואורית.

## ראו גם
*כימיה אורגנית
*אלקיל
*תגובה כימית

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כימיה אורגנית
קטגוריה:תגובות כימיות
דוד גרובי

[שמאל|ממוזער|250px|קברו של דוד גרובי בבית הקברות סן-ונסן ב[פריז]]
**דוד גרוּבִּי** (בהונגרית: **Gruby Dávid**; 20 באוגוסט 1810 – 14 בנובמבר 1898) היה רופא וחוקר יהודי-הונגרי, מאבות הפרזיטולוגיה הרפואית, ומחלוצי המיקרוביולוגיה והמיקולוגיה.

## חייו
גרובי נולד בכפר קיס-קר שבדרום הונגריה בשנת 1810. בגיל צעיר היגר בגפו לבודפשט, בתקווה להשביע את צמאונו לידע. בשל יהדותו, לא הורשה להירשם לבית הספר הקתולי, שהיה התיכון היחידי בעיר, ונאלץ להסתפק בעמידה מאחורי הדלת והאזנה בעת השיעורים, עד שאחד הכמרים שם לבו לעלם המסור והכניסו על דעת עצמו.

לאחר שסיים את חוק לימודיו, עבר ללמוד רפואה באוניברסיטת וינה, הוכתר בתואר דוקטור לרפואה ואופתלמולוגיה בשנת 1839, והצטרף לצוות ההוראה עוד באותה השנה. פרסומיו החלו ליצור עניין, ולגרובי הצעיר הוצעה פרופסורה בפקולטה לרפואה – בתנאי שיוטבל לנצרות. גרובי סירב, ובתוך זמן קצר עזב את האוניברסיטה. נדודיו הביאוהו לאנגליה, וזמן קצר לאחר מכן לפריז, שם השתקע.

בצרפת עסק במחקר ובהוראה פרטית. שמונה שנים לאחר הגירתו התאזרח, ושש שנים לאחר מכן הורשה לעסוק ברפואה בצרפת. בשלב זה זנח את עיסוקיו הרפואיים ופיתח עניין במטאורולוגיה. בין השאר, ייסד מצפה כוכבים, ששימש כעמדת תצפית במצור על פריז במלחמת צרפת–פרוסיה ב-1870-71. בשנת 1890 הוכר פועלו והוא זכה באות לגיון הכבוד.

גרובי נמצא מת במיטתו ב-14 בנובמבר 1898.

## פועלו המדעי

כאשר גילה גרובי את הפטרייה האחראית למחלת היערת (Favos), הייתה זו הפעם הראשונה בה הוכח שפטרייה יכולה לגרום למחלה אנושית.

## קישורים חיצוניים

* 
* ביוגרפיה של גרובי  באתר Archives of Dermatology

קטגוריה:רופאים יהודים הונגרים
קטגוריה:ביולוגים יהודים הונגרים
קטגוריה:פרזיטולוגים יהודים
קטגוריה:מיקרוביולוגים יהודים
קטגוריה:מיקולוגים
קטגוריה:מדענים יהודים הונגרים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1810
קטגוריה:נפטרים ב-1898
מעלול

ממוזער|270px|צילום אוויר של הכפר, 1947
**מעלוּל** (בערבית: **معلول**) היה כפר ערבי במורדות הדרומיים של הגליל התחתון, על שלוחה מערבית של הרי נצרת, כ-6 ק"מ דרומית-מערבית לעיר נצרת. בכפר גרו ערבים נוצרים ומוסלמים.

## היסטוריה
על פי סקר ארכאולוגי שבוצע באזור, התקיים יישוב באתר בתקופות הברונזה הקדומה והתיכונה, הברזל, הפרסית, ההלניסטית, הרומית והביזנטית.

בקרבת היישוב הקדום נמצאה "כתובת שבת" שלדעת החוקרים ציינה את תחום השבת של היישוב הקדום או של תל שמרון הסמוך.

בתקופת התלמוד התקיים באזור היישוב **מהלול**, ששמו התגלגל לשם מעלול; מהלול עצמו מזוהה עם העיר נהלל הנזכרת במקרא.

בתחילת המאה ה-20 היו קרקעות הכפר בבעלות משפחת סורסוק, שישבה בביירות ותושבי הכפר חיו בכפר במעמד אריסים. בשנת 1921 רכשה חברת הכשרת היישוב את מרבית קרקעות הכפר (למעט כ-2,000 דונמים) מידי המשפחה.

במפקד האוכלוסין המנדטורי של 1931 נמנו בכפר 390 תושבים: 228 מוסלמים ו- 162 נוצרים. בכפר נמנו 90 בתי מגורים. בסקר הכפרים המנדטורי משנת 1945 השתרע הכפר ושטחיו החקלאיים על פני 4,698 דונמים, מתוכם 2,719 דונמים בבעלות יהודית ו-30 דונמים היו שטחים ציבוריים. לפי הסקר נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-690 תושבים: 490 מתוכם מוסלמים.

## לאחר 1948
במהלך מלחמת העצמאות, במסגרת מבצע דקל נגד צבא ההצלה, נכבש הכפר ב-15 ביולי 1948 על ידי כוח מחטיבת גולני. רוב בתי הכפר נהרסו ולאחר מכן עברו רבים מתושביו לנצרת וליפיע הסמוכות.

כיום חלקים מהכפר מצויים בשטחים סגורים שמחזיק צה"ל וחלק מהכפר משמש כיער קק"ל הקרוי יער כפר החורש. באתר הכפר נותרו שתי כנסיות, שאחת מהן שופצה בשנת 2010 ומופעלת על ידי צאצאי בני הכפר. כמו כן נותרו בשטח שרידי מסגד, בתי הקברות המוסלמי והנוצרי, בורות מים ובתי מגורים. 

על חורבות בתי הקברות של הכפר הוקם בסיס של חיל האוויר. בעוד שהגישה לשתי הכנסיות והמסגד נותרה פתוחה, הכניסה לבתי הקברות נחסמה לאחר הקמת הבסיס. ביוני 2019 קיבלה סלוא סאלם קובטי, ילידת הכפר המתגוררת בכפר כנא, רשות לבקר שלוש פעמים בשנה בבית הקברות הנוצרי, בו קבורים אביה ובני משפחה נוספים, ולתחזק את הקברים בזמן הביקור.

## קישורים חיצוניים

* הכפר מעלול באתר Palestine Remembered
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

ימין|ממוזער|250px|הכנסייה הקתולית שנותרה מהכפר ושופצה, כיום בלב יער קק"ל, 2018

קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:יישובים ערביים המשמרים שם עברי
קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:הגליל: כנסיות ומנזרים
קטגוריה:אתרי מורשת לאומית בצפון ישראל
יעל איכילוב

**יעל איכילוב** (נולדה ב-1968) היא סופרת ועורכת ישראלית.

## ביוגרפיה
יעל איכילוב נולדה בשם יעל גלנט למיכאל גלנט ופרומה לבית סגל וגדלה בגבעתיים. אמה הייתה אחות במקצועה. אחיה הבכור הוא האלוף במילואים ושר הביטחון לשעבר יואב גלנט.

איכילוב שירתה כקצינה בחיל הקשר.

למדה לתואר ראשון בחוג לתורת הספרות הכללית, ובמקביל ללימודים ניהלה חנות של רשת סטימצקי. בשנים 1995–2003 עבדה כדוברת הוצאת "הספריה החדשה" בעריכת פרופ' מנחם פרי.
היא לימדה דוברות, יח"צנות וספרות בחוג למו"לות בבית ברל, ובין השנים 2004–2006 כתבה ביקורות ספרות במוסף הספרים של עיתון "הארץ". כתבה טור הומוריסטי שבועי בעיתון "לאשה", והגישה מדי שבועיים פינה, בתוכנית הטלוויזיה "סיגליות" של סיגל שחמון, שבה המליצה על ספרים.

נשואה לארז איכילוב (בנם של יהושע ואורית איכילוב ונכדו של משה איכילוב), עורך דין ואיש עסקים, ולהם שני ילדים.

## ספריה
### ספרי מבוגרים
* **נסיך לבבות אדום** (תל אביב, הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999)
* **זמן פציעות** (תל אביב, הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2001)
** זמן פציעות תורגם לגרמנית:

* Frau mit Kind sucht Mann mit Hund : Roman / Deutsch von Stefan Siebers (Rowohlt Taschenbuch Verlag, 2004)


### ספרי ילדים
* **רינה עושה דברים מעניינים** (תל אביב, עם עובד, 2001)
* **למי היא דומה**? (תל אביב, עם עובד, 2003)
* **עמליה רוצה חיה** (תל אביב, עם עובד, 2014)
***עמליה מגדלת בצל לא רגיל** (תל אביב, עם עובד, 2018)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* יעל איכילוב, איך נראה עני, באתר ארגון לתת, 2005
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרות כותבות עברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
יעל
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית בית ברל
קטגוריה:סגל לאשה
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:גבעתיים: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1968
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
יפו-תל אביב: דור שני

**יפו-תל אביב: דור שני ** הוא קיר-פסיפס מעשה ידי האמן דוד שריר משנת 1994, המוצג בכניסה למגדל שלום בתל אביב – המקום בו עמדה הגימנסיה העברית "הרצליה" עד שעברה לרחוב ז'בוטינסקי בשנת 1958. ממוקם למול הקיר שעליו פסיפס מעשה ידי האמן נחום גוטמן: הפסיפס לזכר הגימנסיה הרצליה.
## היצירה
גם פסיפס זה, כמו הפסיפס שיצר גוטמן, מתאר את התפתחות העיר מנקודת מבטו של האמן, אולם בניגוד לפסיפס של גוטמן המציג כרונולוגיה היסטורית בצבעים שונים, פסיפס זה מציג זמן אחיד - את תל אביב הנבנית לאורך ההיסטוריה כמקשה רציפה אחת, כאשר היצירה מורכבת ממקטעים רבים המתארים את הווי החיים בעיר: החל מהווי החיים בעיר יפו (על הכנסיות והמסגדים שבה), המשך בבתים הקטנים של שכונת אחוזת בית (בתים חד-קומתיים), וכן בתי הסגנון האקלקטי של שכונת נחלת בנימין, בתי העיר הלבנה משנות ה-30 ושנות ה-40, ואירועים שונים בתל אביב כגון תהלוכת העדלאידע של העיר.

שריר תיאר ביצירה את בני משפחתו (אביו של האמן הוא המודד המופיע ביצירה, ויתר בני המשפחה מופיעים בעיגול), וכן אישים ידועים כגון האמנים נחום גוטמן וראובן רובין.

ביצירה מתוארים חי וצומח המאפיינים את העיר בראשיתה: שיירות גמלים, שיחי צבר, עצי דקל, דגים רבים בים (ובהם דג ענקי המזכיר את סיפור יונה הנביא).

רקע הפסיפס הלבן מסמל את החולות שעליהם הוקמה העיר תל אביב. מוטיב נוסף החוזר לכל אורך הפסיפס הוא מוטיב הפיגומים, המסמל את בנייתה הבלתי נפסקת של העיר.

בדומה ליצירתו של גוטמן, גם במרכז יצירה זו מתואר מבנה הגימנסיה העברית "הרצליה".


Detail of Yaffo - Tel Aviv- Second Generation P1080406.JPG|גולשים בחוף תל אביב
Detail of Yaffo - Tel Aviv- Second Generation P1080375.JPG|משפחתו של האמן מתוארת בעיגול שבמרכז היצירה
Detail of Yaffo - Tel Aviv- Second Generation P1080370.JPG|הצייר נחום גוטמן ומבנה הגימנסיה הרצליה במרכז היצירה
Detail of Yaffo - Tel Aviv- Second Generation P1080369.JPG|הבתים הראשונים מחוץ לחומות יפו


## ראו גם
* הפסיפס לזכר הגימנסיה הרצליה

## קישורים חיצוניים

* תיאור היצירה
* תיאור הפסיפס
* תצלום הפסיפס

קטגוריה:הגימנסיה העברית הרצליה
קטגוריה:תל אביב-יפו: פסיפסים
קטגוריה:תל אביב-יפו בתרבות ובאמנות
קטגוריה:מגדל שלום מאיר
אטלנטיס החדשה

**אטלנטיס החדשה** (בלטינית: **Nova Atlantis**, באנגלית: **New Atlantis**) הוא ספר אוטופי מאת פרנסיס בייקון. הספר יצא בלטינית ב-1624 ובאנגלית ב-1627. העקרונות עליהם מבוססת החברה האידיאלית המוצגת בספר הם רציונליזם ופתיחות, צניעות ונדיבות הבאים לידי ביטוי במנוע הקדמה והאושר המרכזי של החברה: המדע האמפירי.

## מבנה הספר ועלילתו
בסיפור המסגרת של הספר נסחפת ספינה של מגלי ארצות אנגלים לאי סמוך לחופי פרו בשם "בנשלם". במהלך הספר מתגלה מבנה האי והמבנה החברה המאושרת והחופשית שחיה בו. במרכז האי ובמרכז חיי תושביו נמצא "בית שלמה", כעין אוניברסיטה המיועדת למחקר מדעי.

לחוקרים האירופאים מסתבר שתושבי האי הצליחו ללמוד על העולם שמחוצה להם מבלי להוודע אליו. כך הם מודעים למשל לנצרות וליהדות ואף הפכו לנוצרים מתוך חקירה וחשיבה רציונלית.

## השפעה
בייקון היה אחד המייסדים של החברה המלכותית שעקרונותיה דומים מאוד לעקרונות "בית שלמה", לאמור מחקר מדעי הנערך בפתיחות על ידי "אנשים חופשיים" (ג'נטלמנים) ושמהווה מנוע קדמה לחברה כולה.

הספר השלישי ב"מסעי גוליבר" מתאר את "לפוטה", האי המעופף, המאוכלס במדענים שראשם בעננים המגרשים מתוכם מדענים שפיתחו דבר מה בעל שימוש מעשי. חלק זה הוא פרודיה הן על "אטלנטיס החדשה" והן על החברה המלכותית.

הדמיון בין אטלנטיס החדשה לבין ספרות אגודת הסתרים "צלב הוורד" מרמזים על קשר בין פרנסיס בייקון לבין יוצר האגדה של כריסטיאן רוזנקרויץ, המדען הסודי המושך בחוטי הקיום.

## לקריאה נוספת
* פרנסיס בייקון, **אטלנטיס החדשה**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תרגם: ישראל כהן, 1986

## קישורים חיצוניים

* 
* טקסט מלא 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוטופיות
קטגוריה:ספרי שנות ה-1620
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד
חסידות בארנוב

**חסידות בארנוב** הייתה חסידות גליציאנית, ענף מחסידות דז'יקוב שמגזע חסידות רופשיץ. אבי החסידות היה רבי ישראל הורוביץ, בנו של רבי אליעזר מדז'יקוב, בנו של רבי נפתלי צבי הורוביץ.

## תולדות החסידות
רבי ישראל נולד בשנת תקע"ד לרב אליעזר מדז'יקוב ולאמו בת הרב יחיאל מיכל רוזנפלד מראווה-רוסקה (דודו של רבי שלום רוזנפלד מקמינקא). היה חתנו של רבי דוד מזבלטוב ובזיווג שני של דודו רבי אברהם חיים מלינסק ובזיווג שלישי של הרב דוד לעזער מטרנוב. ילדיו נולדו לו מאשתו השנייה. כיהן ברבנות בארנוב שהייתה נחשבת לעיר של תלמידי חכמים. היה נוהג לומר בשבת פלפול לבחורים בעירו. היה דוחה את החסידים שהגיעו אליו. נפטר בא' בניסן תר"ל). חתנו היה רבי צבי הירש הלברשטאם מרודניק.

בנו רבי אברהם שמחה נולד באלול תר"ו. נולד מברכתו של רבי צבי הירש מרימנוב. לאחר פטירת אביו מילא את מקומו. היה חתנו של הרב מרדכי צבי הירש וינברגר מדוקלה ובזיווג שני חתנו של הרב צבי הירש שטיין ממנה נולדו ילדיו. בשנת תרס"ט עלה לארץ ישראל והתגורר בירושלים. היה תלמידו של חבירו ובן דודו רבי נפתלי חיים מצפת-ירושלים (בנו של רבי מאיר מדז'יקוב). חיבר את הספר "חמרא טבא". בהיותו בירושלים רבים מחסידי העיר היו לחסידיו. רבי ישעיה אשר זליג מרגליות שהיה נער באותה תקופה, שימשו עד פטירתו והחזיקו לרבו הראשון. בספריו מביא רבי ישעיה אשר זליג דברי תורה רבים מרבי אברהם שמחה. נפטר בט"ו באדר א' תרע"ו ונקבר בהר הזיתים ליד רבי נפתלי חיים. חתנו היה רבי מרדכי מבערטש.

בנו רבי יעקב יצחק מילא את מקומו. נולד בשנת תרכ"ד. נישא לבתו של דודו זקינו רבי ראובן מדמביץ ממנה נולדו ילדיו ובזיווג שני נישא לבתו של קרובו רבי צבי הירש מרוזבדוב. קיבל היתר הוראה מהרב דב בעריש רפפורט מראווה, ה"דרך המלך", ומרבי שמואל ענגיל מראדומישלה. לאחר שאביו עלה לישראל מילא את מקומו ברבנות. בסוף ימיו העביר את הרבנות לבנו רבי אביגדור ועבר לכהן בזוויכווסט. נפטר בכ"א בניסן תרצ"ד (בערך). חתנו היה קרובו, רבי ראובן (בן רבי מרדכי דוד) הרב הצעיר מאולינוב.

רבי אביגדור נולד בערך בשנת תר"נ. החל לכהן ברבנות בארנוב בסוף ימיו של אביו. היה חתנו של קרובו רבי מאיר מלינסק. נרצח בשנת תש"ב עם כל משפחתו. ילדיו היו הרב חיים הרב הצעיר בבארנוב, חתן רבי נפתלי מנירבטור (נכד רבי שמואל מגורליץ) והרב ישראל יוסף חתנו של רבי נחום אפרים מטורנא.

### ריגליץ
בנו השני של רבי אברהם שמחה, רבי אלתר אליעזר כיהן ברבנות ריגליץ. נולד בערך בשנת תר"ל. היה חתנו של רבי משה נכדו של "המאור ושמש". לאחר שאביו עלה לארץ ישראל, אחיו מילא את מקומו והוא עבר לריגליץ שם כיהן ברבנות. לאחר מכן כיהן ברבנות סטאשוב. נרצח בשואה ויום היאר צייט נקבע לכ"ט בחשוון תש"ג. חתניו היו רבי שלום מסקאהל, רבי ירוחם דוכנר מבריגל, רבי משה מפשצלוב (נכד רבי אברהם חיים מפלאנטש), הרב יואל הרשברג מקרקוב והרב חיים ריינמן מנארול.

בנו הגדול של רבי אלתר היה  רבי ישראל יוסף. נולד בערך בשנת תר"נ. היה חתנו של רבי יצחק מסטוטשין. כיהן ברבנות ריגליץ. נפטר בי"ז באב תשכ"ח. 

בנו השני רבי רפאל נולד בשנת תרנ"ו. נישא לבתו של קרובו רבי אלעזר ניסן מצפת. כיהן בבורו פארק כאדמו"ר מקולומייה. נפטר בי' בכסלו תשל"א.

קטגוריה:חצרות בית רופשיץ
קטגוריה:חצרות חסידיות
קטגוריה:חסידות במערב גליציה
חציר

שמאל|ממוזער|250px|חציר באיכות טובה הוא ירוק, לא גס מדי וכולל ראשי צמחים ועלים לצד הגבעולים. בתמונה: חציר טרי בערימות בָּאלַה (Straw-bale) לפני אספתן למערום
ממוזער|מערום בָּאלֹות
**חציר** או **שחת** הוא סוג של מספוא המוגדר כ"מזון גס". הוא נעשה מצמחים ממשפחת הדגניים, או קטניות, או מיני עשב אחרים, שנקצרו, יובשו ואוחסנו לצורך הזנת בעלי חיים. החציר משמש בדרך כלל לצורכי הזנה לחיות משק כגון בקר, סוסים, עזים וכבשים. כמו כן, משמש חציר להאכלת חיות מחמד כגון ארנבים ושרקנים. ניתן להאכיל חזירים בחציר, אך הם לא מעכלים אותו ביעילות בהשוואה להרביבורים מוחלטים.

חציר משמש להאכלה בזמן או במקום שאין די שטחי מרעה לבעלי החיים, כשתנאי מזג האוויר לא מאפשרים רעייה (למשל בחורף), כשהמרעה לבדו אינו בריא לחיה או כשבעלי החיים לא יכולים לרעות (למשל אם הם מוחזקים באורווה, בדיר או ברפת).

ההבדל המרכזי בין חציר ובין קש הוא שהחציר הוא התוצר הבלעדי מהשדה בו גודל. הוא כולל את כל חלקי הצמח ובהם גם הגרגרים או פרי הצמח ולכן הוא עשיר מבחינה תזונתית. הקש לעומתו, הוא שאריות הצמח לאחר שרוב פריו או גרגריו נאספו והוא למעשה תוצר לוואי של הגידול החקלאי ודל יותר מבחינה תזונתית.

## הרכב
מיני החציר הנפוצים בישראל הם:
***דגניים**: חיטה, שעורה, שיבולת-שועל, סטריה , עשב רודוס  וזון 
***קטניות**: אספסת, תלתן, אפונה ובקיה. לעיתים נזרע שילוב של צמחים באותה חלקה כדי ליצור חציר מעורב

רוב שטחי הדגן (בישראל בעיקר חיטה ובעולם גם שעורה, שיבולת-שועל ומיני דגן נוספים) מיועדים לגרגרים ולאחר שנקצרו אפשר להפיק מהם רק קש, הכולל את הגבעולים והעלים היבשים של הצמח. עם זאת, חלק משטחי הדגן מגודל במיוחד לשחת (או לתחמיץ). לעיתים, שטחי דגן שיועדו במקור לגרגרים, נקצרים מוקדם יותר לשחת. בישראל הדבר נובע בדרך כלל מאחת הסיבות הבאות: שדות שנפגעו מבצורת וצפויים לתת יבול דל של גרגרים, שדות ששובשו בצורה קשה על ידי עשבים שוטים שאינם פוגעים בבריאות או בהזנת הבקר, או עלייה במחירי השחתות עקב בצורת באזורים מסוימים בישראל - דבר המביא לכדאיות קציר מוקדם לשחת על פני המשך גידול לגרגרים.

איכות החציר נקבעת בעיקר על פי בגרות הצמח בזמן הקציר, סוג הצמח ובהתאם לטיב הכנת חציר ואחסונו. קיימים ויכוחים לגבי המועד המיטבי המדויק של הקציר לגבי הצמחים השונים, אולם מקובל כי השלב שבין תחילת הפריחה ובין השלב שבו הגרגרים או הפרי נמצאים בתחילת הבשלתם הוא מועד מתאים לקציר. לאחר הקציר מתחיל שלב ההקמלה בו נשארים הצמחים הקצורים בשדה על מנת שיתייבשו. יש לייבש את החציר לרמה שבה לא יתעפש לאחר הכיבוש  ובה בעת, לא להקמילו יתר על המידה שכן אז, חלק ניכר מהעלים ייפרדו מהצמח בזמן הגיבוב והכיבוש וערכו התזונתי של החציר ירד. אחוז החומר היבש המקובל בחציר הוא כ-85%.

החציר רגיש מאוד לתנאי מזג אוויר, בפרט לאחר שנקצר. חציר שגדל בתנאי בצורת מתאפיין בתוצרי זרעים ועלים מועטים יחסית, היוצרים חציר עם אחוז גבוה של גבעולים גסים ויבשים וערכים תזונתיים נמוכים יותר. אם יורדים משקעים עלול החציר הקצור להתקלקל ולהתעפש בשדה לפני שייכבש. גם חציר שלא ספג משקעים לאחר הקציר עלול לפתח ריקבון או עובש לאחר שנכבש; אם בגלל שלא הוקמל כהלכה בשדה ואם בגלל שלא אוחסן בתנאים נאותים לאחר שנכבש. עיפוש זה עלול במקרה הטוב לפגוע בערכו התזונתי של המספוא ובמקרה הגרוע עלול לתרום להיווצרות רעלנים מחוללי מחלות בבעלי החיים. לפיכך, ננקטים אמצעים למנוע מחציר להירטב בעת אחסנתו.

## ראו גם
* קש

## קישורים חיצוניים

* אבישי וזה, ענבל שלף, אפרים צוקרמן, הכנת שחת איכותית, "ניר ותלם", גיליון מס' 9, אוגוסט 2008, עמ' 30–33
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גידולים חקלאיים
קטגוריה:הזנת חיות משק
משפחת דון יחיא

**משפחת דון יחיא** היא משפחה יהודית בלטביה ובליטא, ממנה יצאו רבנים, מלומדים ואנשי ציבור רבים. 

בידי המשפחה אילן יוחסין בן כאלף שנים. למרות שהאב המתועד הראשון שלה מיוחס על פי שם משפחתו לקהילות שו"ם, לדברי בני המשפחה - מוצא המשפחה מיהדות ספרד. ידוע על קשר משפחתי לרבי יצחק אברבנאל. אבי המשפחה היה רופא בחצר המלך, והוענק לו תואר הכבוד "דון". בעקבות גירוש ספרד עברו חלק מבני המשפחה לצפון אפריקה, ולמזרח אירופה, בעיקר ללטביה, ושם התפתחה שושלת רבנים בני המשפחה שכיהנו במשרות רבניות חשובות בערים ובקהילות שונות בלטביה ובליטא. רובם נמנו על חסידות חב"ד. רק ענף אחד שמר על השם המקורי "דון יחיא", והשאר הסבו את השם לשמות בעלי צליל רוסי - "דונחין" ו"דוניך" וכן "חרל"פ". 

## הערות שוליים

*
דון יחיא
טכנודע חדרה

250px|ממוזער|חצר הטכנודע
250px|ממוזער|כיתה להדמיית ניתוח
"**הטכנודע - מרכז לחינוך מדע וטכנולוגיה**" (או "**טכנודע דור ס"ת**") הוא מרכז ייחודי לחינוך מדעי וטכנולוגי הנמצא בשכונת גבעת אולגה שבעיר חדרה.
## היסטוריה
המרכז נוסד ב-1986 בשכונת גבעת אולגה, במסגרת פרויקט שיקום שכונות של הסוכנות היהודית וביוזמת פרופסור צבי דורי, אריק קורן, שרונה גלזר ואורי צאן כשלוחה של מוזיאון האם בטכניון.

המרכז מציע מגוון פעילויות לכ-20,000 ילדים בשנה, שכוללות התנסות חוקרת במדעים וחוגי העשרה בתחומים כגון פיזיקה, ביולוגיה, רפואה, אלקטרוניקה, רובוטיקה, אווירונאוטיקה, אסטרונומיה, אופטיקה, מחשבים ומתמטיקה. הטכנודע משמש גם כמרכז אזורי לתלמידים מחוננים וכמרכז להכשרת מורים.

בשנת 2006 נחנך קמפוס חדש, שכולל מעבדות מדעים, טכנולוגיה ומחשבים מתקדמות, מצפה כוכבים ופלנטריום. בסוף 2011 החלה בניה של אולם תצוגות גדול למרכז מדעי-טכנולוגי אינטראקטיבי.
בשנת 2020 נחנך במקום מוזיאון לרפואה.

מוצג בולט בטכנודע הוא מטוס F-4 פנטום. במשך כ-30 שנים, עד 2025, הוצג במבנה קודם של הטכנודע מטוס כפיר.

## קישורים חיצוניים

* 
*מרים קוץ, שמש ים ומדעים, ידיעות אחרונות, 18 במרץ 2013
*

## הערות שוליים

קטגוריה:חדרה: חינוך
קטגוריה:חדרה: מוזיאונים
קטגוריה:ישראל: מוסדות לימוד
קטגוריה:ישראל: מוזיאונים למדע, טכנולוגיה וטבע
חיים מיכל

**חיים (היימן) בן יוסף מיכל** (בלועזית: **Heimann Joseph Michael**; כ' בניסן תקנ"ב, 12 באפריל 1792 – ט"ז בסיון תר"ו, 10 ביוני 1846) היה ביבליוגרף, ביבליופיל ואספן של כתבי יד עבריים.

## ביוגרפיה
נולד בהמבורג, לאביו רבי יוסף. בילדותו למד אצל חותנו לעתיד הרב אלעזר לאזי מברלין בעל משנת דר' אליעזר, רבה של אה"ו.

בשנת 1816 נישא לבתו של רבו רבי אלעזר לאזי מברלין.

מגיל צעיר נהג לרכוש ספרים וכתבי יד וספרייתו הכילה כ-1300 כתבי יד וכ-6000 ספרים. מיכל ערך קטלוג של הספרים שבספרייתו שיצא לאחר פטירתו בשם "אוצרות חיים".

הוא נמנע מלפרסם אבל הרבה להתכתב עם חכמי דורו, למשל, יהודה ליב דוקעס, פרנץ דליטש, וולף היידנהיים, שלמה יהודה רפפורט, שמואל דוד לוצאטו, וילהלם גזניוס, הרב עקיבא איגר ויום-טוב ליפמן צונץ.

אשתו הראשונה נפטרה בשנת תקפ"ז (1827). ונישא שנית אשה מהמבורג.

הוא נפטר בפתאומית בשנת תר"ו (1846) ונקבר בגרינדל שבהמבורג .

## מורשתו
אוסף הספרים והכתבים של מיכל הוחזק על ידי דורות מאוחרים ונמצא כיום ב ובחלקו בספריית הבודליינית. קטלוג ספרייתו והמידע שהותיר אחריו תרמו רבות לחקר הספרות וההיסטוריה היהודית, והשפיעו על חכמים ומדענים רבים של הדור שלאחריו.

## חיבוריו
* **אוצרות חיים** - רשימת ספריו, הודפס לאחר פטירתו על ידי משה שטיינשניידר בהמבורג, תר"ח; את ההקדמה לספר כתב יום-טוב ליפמן צונץ.
* **אור החיים** - לקסיקון רבני על חכמי ישראל וספריהם, פרנקפורט דמיין, 1891.

## לקריאה נוספת
*
*יחזקאל דוקקעס, חכמי א’ה’ו’, המבורג תרס"ח, עמ’ 116-117
*נפתלי בן מנחם, "אור החיים" ו"אוצרות חיים", בתוך: אור החיים, מוסד הרב קוק, תשכ"ה

## קישורים חיצוניים
*ערך מתוך הספר: Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich באתר ויקיטקסט
* 
;ספרו:
*
* 

קטגוריה:אספני ספרים
קטגוריה:ספרנים ומידענים גרמנים
קטגוריה:חוקרי ספרות עברית
קטגוריה:ביבליוגרפים עבריים
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:המבורג: אישים
קטגוריה:ביבליופילים
קטגוריה:ילידי 1792
קטגוריה:נפטרים ב-1846
פנחס שרשבסקי

**פנחס שֶרֶשֶבסקי** (8 ביוני 1914 – 30 ביוני 1981) היה רופא ילדים ישראלי בכיר ומגיש פינה קבועה בתוכנית הרדיו "לעקרת הבית" ברשת ב' בהנחייתה של רבקה מיכאלי. ספרו "את וילדך" (1969) נחל הצלחה רבה בישראל וכונה "מורה הנבוכים של כל הורה".

## קורות חיים
שרשבסקי נולד בשנת 1914 בעיירה פינסק שבפולין, לנחמן הירש שרשבסקי, סוחר יליד סלונים, ואתל (עטיל) לבית ווליניץ. הוא גדל בבירה ורשה, שם הכיר לראשונה את אשתו הלינה לבית גרינוולד, בתם של ישראל גרינוולד ושרה לבית מילר, אשר היו רופאי שיניים בוורשה.

בשנת 1939 השלים את לימודי הרפואה בצרפת. ובזמן מלחמת העולם השנייה הגיע יחד עם אשתו למחנה עבודה יהודי באזור ארכנגלסק שבסיביר, שם הם שימשו כרופא ואחות המחנה. בהמשך התגייסו שניהם לצבא אנדרס ושירתו בבית חולים צבאי שטיפל בשבויי מלחמה. דרגתו של שרשבסקי בצבא הפולני הייתה קפיטן (סרן), והוא זכה בעיטור על שירותו. במהלך המלחמה נספו הוריו ושני אחיו, כמו גם הוריה ואחותה של הלינה אשתו. בסיום המלחמה הגיע שרשבסקי להלסינקי שבפינלנד, במסגרת הנספחות הפולנית למסחר. בשנת 1948 עבר לפריז, שם עסק ברפואה עד לעלייתו לישראל במאי 1950 באונייה "נגבה".

בישראל עבד שרשבסקי כרופא ילדים בבית החולים הדסה בתל אביב עד הגיעו לדרג של רופא ראשי במחלקת הילדים שבניהולו של פרופ' נחום בוגר. בשנת 1960 נסע עם משפחתו לגאנה בשליחות ממשלת ישראל כעזרה רפואית מטעם המדינה. בגאנה שימש כמנהל מחלקת הילדים בבית החולים הראשי של העיר קומאסי עד שנת 1963, אז חזר לישראל והתמנה למנהל "בית אברהמס" ששימש כמרכז לאבחון וטיפול בילדים עם נכויות שונות.

בסוף שנות השישים הפך שרשבסקי למגיש פינה קבועה בתוכנית הרדיו הפופולרית "לעקרת הבית" ששודרה ברשת ב' בהנחייתה של רבקה מיכאלי. במסגרת הפינה ענה שרשבסקי על שאלותיהם של הורים בנוגע לבריאות ילדיהם ונתן עצות לטיפול. הפופולריות הרבה לה זכתה הפינה הובילה להשתתפותו של שרשבסקי בתוכניות אירוח רבות בערבי שישי, והפינה אף זכתה לחיקוי פארודי של הגשש החיוור במערכון בשם "ד"ר ז'יוואגו". 

בשנת 1969 יצא לאור ספרו של שרשבסקי "את וילדך", כסיכום שיחותיו ברדיו. הספר זכה להצלחה רבה בצאתו וכונה "מורה הנבוכים של כל הורה". הספר זכה לכמה מהדורות נוספות, שהאחרונה שבהן (1995) עודכנה על ידי ד"ר שמעון ברק.

שרשבסקי נפטר בשנת 1981, כשנה לאחר אשתו הלינה, כתוצאה מאירוע מוחי. נקבר בבית העלמין הדרום. הותיר אחריו שני ילדים.

## ספרו
* **את וילדך: הטיפול בתינוק ובילד הבריא והחולה**; ערכה: תמר קפלן, תל אביב: א. לוין-אפשטין, 1969.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:רופאי ילדים ישראלים
קטגוריה:חיילי צבא אנדרס
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:סגל בית החולים הדסה תל אביב
קטגוריה:תל אביב-יפו: רפואה
קטגוריה:רופאי ילדים יהודים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
יעקב אמיתי

**יעקב אמיתי (ארליך)** (נפטר ב-12 ביוני 2022) היה דיפלומט ישראלי, איש שירות החוץ, אשר כיהן כשגריר ישראל במצרים, הראשון לאחר פרוץ ההפיכה המצרים ב-2011. הוא החליף את יצחק לבנון שפונה עם אנשיו ממצרים זמן קצר אחרי שהמון התנפל על מבנה השגרירות בקהיר בעקבות הרג של חיילים מצרים בגבול ישראל–מצרים.

## ביוגרפיה
אמיתי כיהן כשגריר ישראל בקניה (1999–2003), שגריר ישראל באתיופיה (2005–2008) וכסגן ראש המרכז למחקר מדיני במשרד החוץ. בעבר שירת אמיתי במסגרת תפקידו במשרד החוץ במצרים. הוא עסק בתפקידי מחקר ונחשב לאחד מגדולי המומחים במשרד לענייני העולם הערבי.

ב-17 ביולי 2013 נחשף כי תנועת האחים המוסלמים במצרים פברקה ידיעה, לפיה אמיתי מסר לגנרל המצרי עבד אל-פתאח א-סיסי כי "כל היהודים בעולם רואים בו גיבור לאומי".

## הערות שוליים

קטגוריה:שגרירי ישראל במצרים
קטגוריה:שגרירי ישראל באתיופיה
קטגוריה:שגרירי ישראל בקניה
קטגוריה:קצרמר ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
הסולם (כתב עת)

**הלדר** (באנגלית: **The Ladder**) היה כתב העת הלסבי הראשון בתפוצה לאומית בארצות הברית. הוא יצא כל חודש בין השנים 1956 ל-1970, ופעם בחודשיים בשנים 1971 ו-1972. המגזין היה אמצעי התקשורת העיקרי של ארגון בנותיה של ביליטיס, הארגון הלסבי הראשון בארצות הברית. הוא נתמך על ידי חברת ONE בע"מ ואגודת מאטאשין. השם של המגזין נגזר מתמונת השער הראשונה שלו, שהיה איור של דמויות הולכות לכיוון סולם שמטפס עד השמיים.

## מדיניות ומטרות כתב העת
מדיניות כתב העת הייתה בעיקרה שמרנית. רוב התוכן שפורסם בו היה מבוסס על מידע, ספרות אקדמית ונתונים מתחומים שונים כגון משפטים, פסיכיאטריה, חקר המיניות ועוד. ארגון "בנותיה של ביליטיס" אליו השתייך הכריז על שתי מטרות מרכזיות - 'חינוך החריגה' ו'חינוך הציבור'. 

'חינוך החריגה' עסק במטרה לאפשר לקוראת, אישה מהקהילה הלסבית, להבין טוב יותר את תחושותיה, להסתגל ולהתאים את עצמה לחיים בחברה שלעיתים עוינת כלפיה. בהתאם למטרה זו, התוכן עסק בעצות, דעות והדרכות על היכולת להסתדר באופן עצמאי כאישה לסבית בתחומים חברתיים, אזרחיים וכלכליים. 

המטרה השנייה, 'חינוך הציבור', נועדה לייצר בציבור הרחב הכרה ולגיטימציה לקהילה ההומוסקסואלית והלסבית באמצעות תוכן חינוכי המסביר אודותיהם.

גם מדיניות ההפצה של העיתון תרמה למטרה זו. ארגון "בנותיה של ביליטיס" הפיץ עותקים של כתב העת ללא דרישה קודמת לכך, למוסדות חינוך שונים ולבעלי מקצוע כגון פסיכולוגים, עורכי-דין וספרנים, שאת כתובותיהם מצאו באמצעות ספר הטלפונים.

### אסטרטגיות ליצירת לגיטימציה לנשים לסביות
ניתוח גיליונות כתב העת מצא שלוש אסטרטגיות באמצעותן ניסו הכותבים "לחנך את הציבור" ולייצר לגיטימציה לנשים לסביות.

הראשונה, נורמליזציה של הנשים הלסביות - בעיקר באמצעות מאמרים של מומחים לפסיכולוגיה ופסיכותרפיה שהשוו בין נשים לסביות לנשים הטרוסקסואליות, וטענו כי הן זהות לגמרי מלבד הבחירה של מושא אהבתן.

האסטרטגיה השנייה הייתה השגת מעמד גבוה בחברה. עיקר הדרך הייתה תיאור נשים לסביות באופן דומה לגברים. בכתב העת תוארו הנשים הלסביות כנשים עצמאיות ועובדות - נשות עסקים, רופאות, צלמות, מורות ועוד. הן תוארו כבעלות חינוך גבוה, עוסקות במקצועות ממעמד גבוה, ומרוויחות שכר מעל הממוצע. תיאורים אלו, בשנים הראשונות בהן הופץ העיתון, אפיינו בעיקר גברים והיו פחות נפוצים בקרב נשים הטרוסקסואליות.

האסטרטגיה השלישית הייתה יצירת אמפתיה - הצגת הנשים הלסביות כאזרחיות אידיאליות. כתב העת עשה זאת באמצעות מאמרי הדרכה שפנו לאישה הלסבית, וייעצו לה לשים בסדר העדיפויות קודם כל את העובדה שהיא אזרחית, אינדיבידואלית ואינה חלק מקבוצה עם דעה מסוימת. הם טענו כי עליה לפעול תחילה לטובת המדינה ורק לאחר מכן לייחס חשיבות לנטייה המינית שלה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פמיניזם: כתבי עת
קטגוריה:עיתונות להט"ב
יעקב שכביץ

250px|ממוזער|שמאל|יעקב שכביץ, 1930 לערך
**יעקב הכהן שכביץ** (**שכי**; א' בניסן תר"ד, מרץ 1844, חרקוב – ט"ו בטבת תרצ"ג, ינואר 1933, חיפה) היה מראשוני גדרה, פרסם מאמרים רבים והיה יוזם רעיון הקונקורדנציה לתלמוד של חיים יהושע קוסובסקי.

שכביץ נולד בחרקוב בשנת 1844 למשפחת כהנים המתייחסת אל הרב שבתי כהן (הש"ך) (הוא כתב את שמו ש"ך-עוויץ). הוא למד בחדר ולאחר מכן בישיבת וולוז'ין. בשנים 1865–1866 לקח חלק בחבורה שביקשה לעלות לארץ ישראל כדי להתפרנס בה מחקלאות. במכתבו מאותה תקופה ליהודה לייב פינסקר הוא כתב על ההתיישבות:
:"במטרה לקנות אדמה בארץ הקדושה, מקום אפשר יהיה, מלבד אהבתנו לערש מולדת עמנו, גם להשתחרר מחיי המותרות הפסודות".

אולם התוכנית לא יצאה אל הפועל ושכביץ נסע ללמוד כימיה באוניברסיטת ברלין כתלמיד שלא מן המניין ולאחר מכן שב לחרקוב, בה הקים בית חרושת לסבון ועבד כמלמד תינוקות. לאחר פרעות הסופות בנגב הוא סייע לאנשי ביל"ו שהקימו את גדרה ורכש במקום שטח אדמה. בשנת 1888, עוד טרם עלה לארץ ישראל, קיבל רישיון ביחד עם אנשי גדרה לבנות בית במושבה. בשנת 1893 עלה לארץ ישראל והתיישב בגדרה. את ילדיו לימד בביתו מאחר שלא היה מרוצה מהחינוך החילוני בבית הספר. שאף להכין קונקורדנציה למשנה, דרבן את חיים יהושע קוסובסקי לעשות את המלאכה ואף ביקש לתמוך בו כלכלית. נחשב לאחד מזקני תנועת המזרחי בארץ ישראל.

אהרן חרמוני תיאר אותו:
:"גם בעל הבית הזה, שכביץ, מתבודד היה. הוא לא השתייך לבילויים ולא התערב בענייני המושבה. ולא מפני שגאותן היה חלילה. אחד מענוי ארץ היה, אדם יקר. אלא משונה במקצת, חביב ומוזר. תורני עמקן, בקי בש"ס ובספרות הרבנית."

בנו, מרדכי היה "מוכתר" גדרה. נכדו היה חוקר הספרות בועז שכביץ. בן אחר היה משה שכביץ, איכר נודע בגדרה. הוא נישא לאסתר לבית מדליה.

## לקריאה נוספת
* 'שכביץ, יעקב הכהן', **[[אנציקלופדיה של הציונות הדתית]]**, (בעריכת יצחק רפאל וגאולה בת-יהודה) כרך ה, מוסד הרב קוק תשמ"ג, עמ' 775–777
* משה צבי נריה, **חיי הראי"ה**, תל אביב תשמ"ג, עמ' שלז-שמה
* אליאב שוחטמן, ר' יעקב הכהן שכביץ', **רואי פני הראי"ה**, (בעריכת שושנה רייך), ירושלים תשע"ב, עמ' 336–338
* שרה זיו, **יעקב שכביץ** : (תר"ד-תרצ"ג) : איש העלייה הראשונה כחרש תרבות. הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תש"ף.
**

## קישורים חיצוניים
*
*
* 
*ר' יעקב שכויץ ז"ל, דואר היום, 16 בינואר 1933, עמ' 2
*אפרים טובנהויז, האכר התורני יעקב שכביץ ז"ל: עשרים שנה לפטירתו, שערים, 10 במאי 1953, עמ' 3
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מייסדי גדרה
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:אנשי ביל"ו
יעקב
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1844
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1933
קטגוריה:אישים הקבורים בגדרה
קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב

**קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב** היא עמותה המאגדת מספר קרנות שמספקות תמיכה בתחומי האמנויות ובאמנים. פעולות הקרן ממומנות מהון היסוד שלה וכן מהקצבות של עיריית תל אביב-יפו, משרד התרבות והספורט ומפעל הפיס. הקרן נקראת על שם יהושע רבינוביץ, ראש עיריית תל אביב-יפו שהיה יוזם הקמתה.

## היסטוריה
הקרן נוסדה ב-1970 ביוזמתו של ישראל כהן, ונקראה עד מותו של רבינוביץ, "קרן תל אביב לספרות ולאמנות". מטרות הקרן: "לקדם, לפתח, לעודד, ליזום, להרחיב ולהעמיק את היצירה ואת הפעילות הספרותית והאמנותית והחדרתה לציבור הרחב". תחילה פעלה הקרן בארבעה תחומים: ספרות, מוזיקה, תיאטרון ואמנות פלסטית.

בשנת 1982 נוסד, ביוזמת משפחת האדריכל אריה אלחנני ובשיתוף הקרן, פרס אלחנני על שילוב אמנות באדריכלות.

בתחום הקולנוע, מפעילה ומנהלת הקרן מאז שנת 1988, פרויקט המשותף לה, לקרן רקנאטי ולסינמטק תל אביב, לעידוד יצירת סרטי קולנוע ישראליים איכותיים.

בשנת 2016, החליטה שרת התרבות מירי רגב לבטל את התמיכה ליוצרי תיאטרון עצמאיים באמצעות הקרן ולא להעביר לה תקציב ממשרדה.

ב-28 במרץ 2017 הודיעה הקרן כי היא החלה להגן על עצמה מפני השלכות חוק הנכבה, באמצעות הכנסת סעיף מתאים לחוזיה עם מפיקים.

במרץ 2024 הותקפה התשתית המחשובית של הקרן בידי ארגון פשע מקוון שניסה לסחוט תשלום בתמורה לאי פרסום המידע. הקרן סירבה לשלם, ובתגובה פורסמו מסמכים רבים, צילומים ומידע אישי שהיה במאגרי הקרן.

## פעילות
בתחום הקולנוע הקרן תומכת בהפקת סרטים ישראליים עלילתיים באורך מלא, בהפקת סרטי תעודה, בהפקת סרטי גמר של סטודנטים לקולנוע, בהשלמות לסרטים בכל התחומים ובהיבטים שונים אחרים של היצירה הקולנועית. ב-2013 הסתכמו התמיכות בקולנוע בכ-30 מיליון ש"ח.

בתחום הספרות הקרן תומכת בהוצאה לאור של ספרים בתחום הסיפורת והשירה וכן קרן לתרגום ספרות עברית.

בתחום המוזיקה תומכת הקרן בהפקות של מוזיקה ישראלית מקורית.

בתחום האמנות הפלסטית תומכת הקרן בסיוע והפקת קטלוגים לתערוכות בתחום האמנות הפלסטית.

בתחום התיאטרון מספקת הקרן מפעל תמיכה לתיאטרון ניסויי המכונה מת"ן, במסגרתו ניתנת תמיכה להפקות בתחום התיאטרון הניסיוני של יוצרים עצמאיים.

בתחום המחול תומכת הקרן בפרויקטים.

הקרן מפעילה קרנות סיוע לאמנים במצוקה, קרן ע"ש צ'ארלס קלור והחל מ-2001 קרן על שם דודו דותן בשיתוף משרד התרבות והספורט ומפעל הפיס. ב-2013 הוציאה הקרן כ-1.2 מיליון ש"ח לתמיכה באמנים במצוקה.

במסגרת הקרן פועלות חמש קרנות בת להנצחה, לתמיכה בפרויקטים אומנותיים בתחום פעולתה: קרן על שם האדריכל אריה אלחנני, קרן על שם שחקן התיאטרון יעקב טימן, קרן על שם הסופר איציק מאנגר, קרן על שם המשורר אברהם שלונסקי וקרן על שם יוסף רוזנזפט המעניקה תמיכות להוצאה לאור של ספרים או פרויקטים אחרים בנושא השואה ולאמנים עולים חדשים.

## קישורים חיצוניים
* 
* פרויקט קולנוע - כללים ונוהל 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: תרבות
קטגוריה:קרנות לעידוד קולנוע ישראלי
דיאז (פירושונים)

**דיאז** (בספרדית: Diaz) הוא שם משפחה ספרדי ואיטלקי נפוץ שמשמעותו "בנו של דייגו". השם נפוץ בדרום איטליה  כתוצאה מכיבוש איטליה על ידי ספרד במהלך המאה ה-17.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה ספרדיים
קטגוריה:שמות משפחה פטרונימיים
BlackBerry OS

**BlackBerry OS** הייתה מערכת הפעלה לסמארטפונים שפותחה על ידי חברת הטלפונים החכמים בלקברי מערכת ההפעלה משמשת את קו מכשירי בלקברי של החברה. המערכת תומכת בגלגלת מגע, לחצן מגע ומסך מגע. הגרסה האחרונה של המערכת היא גרסה 7.1.0.2931 שמותאמת בעיקר למסכי מגע מלאים.

מערכת ההפעלה יצאה לראשונה בשנת 1999 בגרסה 1.0 כמערכת ההפעלה של המכשיר BlackBerry 580. במכשירי ה-PlayBook החלה החברה להשתמש במערכת הפעלה חדשה, המבוססת על מערכת ההפעלה QNX.

מערכת ההפעלה החדשה ביותר היא blackberry 10 המותאמת למסכי מגע וגם למסכי מגע עם מקלדות, הגרסה החדשה ביותר היא blackberry OS 10.3.3.3216 שהוכרזה בשנת 2018. המכשירים הראשונים עם blackberry 10 הוכרזו ב-2013 (בלקברי Z10 ו-Q10).

## היסטוריית גרסאות
***BlackBerry OS 1.0** – יצאה בינואר 1999 למכשיר BlackBerry 580.
***BlackBerry OS 3.6** – יצאה במרץ 2002 למכשיר BlackBerry 5810.
***BlackBerry OS 6.0** – הוכרזה באפריל 2010 ויצאה באותה השנה.
***BlackBerry OS 7.0** – הוכרזה ב-2 במאי 2011.
* Blackberry OS 7.1 – הוכרזה אפריל 2013.
* Blackberry 10 – הוכרזה בסוף 2013.
* blackberry 10.3 – הוכרזה בספטמבר 2014, נוספה תמיכה במקלדות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מערכות הפעלה
קטגוריה:בלקברי
חנקן גדול

**חַנְקָן גָּדוֹל** (שם מדעי: *Lanius excubitor*) הוא מין השייך למשפחת החנקניים בסדרת ציפורי השיר.
## מאפיינים
החנקן הגדול נמצא בבתי גידול של עצים ושיחים קוצניים ומבודדים (בתוך אזורים של עשבוניים) למשל שיטה, אטד, שיזף. הוא נפוץ בצפון קנדה, רוב אירופה, צפון אפריקה לרבות הסהרה, ובאסיה מישראל, חצי האי ערב ועיראק, דרך הודו ועד למזרח רוסיה. בישראל הוא מין יציב מצוי וניתן למצוא אותו בכל חלקי הארץ, בעיקר ברחבי הנגב ולאורך הבקע הסורי-אפריקאי ושוליו.

בארץ יש שלושה תת-מינים: *L. e. aucheri* יציב ומצוי ברוב הארץ, אך גם חורף וחולף. *L. e. elegans* יציב ומצוי בדרום הארץ ו-*L. e. pallidirostris* (מכונה לפעמים "חנקן חיוור") הוא חורף וחולף נדיר.

טורף בעיקר חרקים וחיפושיות, אך גם צפרדעים ולטאות, נחשים, מכרסמים קטנים וציפורים. עורך תצפית ועט על טרפו, לוכד את הטרף בעיקר על האדמה אך גם באוויר. משתק את הטרף ונושא אותו למקום האכילה שם משפד אותו ומשסע אותו לגזרים. לחנקן מקור חזק ומאונקל, עם בליטות דמויות שיניים, רגליים קצרות וחזקות עם טפרים חדים.

החנקן הוא ציפור טריטוריאלית כל ימות השנה. מרבה לשבת על ראש צמרת עץ ולסקור את השטח.

מקנן לרוב על עצי שיטה או שיזף. הקן נראה מבחוץ כגוש מגושם ומבפנים סלסלה מסודרת ונמצא בין מטר אחד לשבעה מעל הקרקע. הנקבה בונה את הקן והזכר בעיקר שומר עליה. גודל התטולה הוא 5–7 ביצים, שצבען לבן-אפרפר ומנוקדות בצבע זית. הנקבה דוגרת לבדה במשך כ-15 יום והזכר מאכיל אותה. הגוזלים בוקעים עיוורים ועירומים. ההורים מאכילים אותם 20 יום בקן ועוד כשבוע לאחר יציאתם. החנקן משלים בדרך כלל שני מחזורי קינון בשנה.

[ממוזער|[ביצה|ביצי חנקן גדול, אוסף מוזיאון טולוז|מרכז]]

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:חנקניים
קטגוריה:ארץ ישראל: חנקניים
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
קטגוריה:קנדה: עופות
קטגוריה:דנמרק: עופות
קטגוריה:רוסיה: עופות
קטגוריה:האזור הארקטי: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
עבדוס סלאם

**מחמד עבד א-סלאם** (באורדו: **محمد عبد السلام**; 29 בינואר 1926 - 21 בנובמבר 1996) היה פיזיקאי פקיסטני, זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 1979 על מחקריו בנושא הכוח האלקטרו-חלש בכוח לורנץ והכוח הגרעיני החלש.

סלאם הוא אחד מעשרת הזוכים המוסלמים בפרס נובל, והיחיד מהם שזכה בפרס בפיזיקה. סלאם השתייך לזרם האחמדים, שאיננו מוכר כזרם מוסלמי במולדתו פקיסטן, החל משנות ה-70 של המאה ה-20.

בשנת 1990 זכה במדליית קופלי המוענקת על ידי החברה המלכותית הבריטית.

סלאם נישא פעמיים. מאשתו הראשונה נולדו לו שלוש בנות ובן. אשתו השנייה הייתה לואיס ג'ונסון, פרופסור לביוכימיה מולקולרית באוניברסיטת אוקספורד; הם נישאו בלונדון ב-1968 ונולדו להם בן ובת.

סלאם מת ב-1996 בגיל 70 באוקספורד, וגופתו הועברה לקבורה לצד קברי הוריו בעיר רבאווה שבפקיסטן.

על שמו של סלאם נקרא המרכז לפיזיקה תאורטית שייסד בטריאסטה באיטליה.

## קישורים חיצוניים

* Khan, Munir Ahmad (1997). The Abdus Salam Memorial Meeting: A Tribute to Abdus Salam; a lifelong friendship with Abdus Salam. ICTP and UNESCO World Heritage Site 
* Dombey, Norman (2011). Salam’s Part in the Pakistan's atomic bomb projects. Brighton BN1 9QH: Physics and Astronomy Department of the University of Sussex
* 

קטגוריה:פיזיקאים פקיסטנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל פקיסטנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי מדליית קופלי
קטגוריה:חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:זוכי מדליית יוז
קטגוריה:תוכנית הגרעין של פקיסטן
קטגוריה:זוכי המדליה המלכותית
קטגוריה:סגל אימפריאל קולג'
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:אבירים מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:ילידי 1926
קטגוריה:נפטרים ב-1996
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
פריינד

**פריינד** (פֿרײַנד) פירושו ביידיש חבר או ידיד.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
WebOS

**ווב או אס** (באנגלית: **webOS**) היא הפצת גנו/לינוקס, המפותחת על ידי חברת LG מיועדת לשימוש בטלוויזיות חכמות, שעונים חכמים ובטלפונים סלולרים.

מערכת ההפעלה פותחה על ידי חברת פאלם ושוחררה לראשונה בשנת 2009.

המערכת מופצת כשעליה מותקנות מראש תוכניות רבות כגון: דפדפן האינטרנט, אפליקציית הבידור Netflix, שירות הזרמת המדיה Amazon Video ועוד.

מערכת ההפעלה ניתנת להורדה בחינם דרך האתר הרשמי של ההפצה בקוד פתוח.

## היסטוריה
מערכת ההפעלה פותחה בשנת 2008 על ידי חברת פאלם במטרה להחליף את מערכת ההפעלה PalmOS.

בשנת 2010, רכשה חברת HP את הזכויות על מערכת ההפעלה במטרה להתקינה בטלפונים הסלולרים שלה ובמחשבי הלוח.

בשנת 2011, החלה החברה בשיווק שני מכשירי סלולר (HP Veer, HP Pixi) המכילים את מערכת ההפעלה.

בחודש אוגוסט 2011, הכריזה חברת HP על הפסקת הפיתוח ומכירת חיסול על מכשיריה שהכילו את מערכת ההפעלה.

בשנת 2013, רכשה חברת LG את הזכויות על מערכת ההפעלה כשהיא מייעדת אותה לשימוש במוצריה.

בשנת 2015, החלה בשיווק שעון חכם (LG Watch Urbane) וטלוויזיה חכמה שהיו מבוססי webOS.

בשנת 2021, השיקה החברה את גרסת WebOS 6.0, המכילה ממשק משתמש חדשני.

## קישורים חיצוניים

* אתר התמיכה בעברית LG webOS Israel

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הפצות של GNU/לינוקס
קטגוריה:מערכות הפעלה
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:מוצרי היולט פקארד
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2009
מוזיאון תכנון העיר של בייג'ינג

**מוזיאון תכנון העיר של בייג'ינג** (סינית: 北京規劃展覽館) הוא אולם תצוגה ומוזיאון לתכנון עירוני ואדריכלות הממוקם בבייג'ינג, בירת סין בקרבת מקום אל כיכר טיין-אן-מן. המוזיאון הוקם בשנת 2004 לקראת פתיחת אולימפיאדת בייג'ינג ובסמוך למנהרות תת-קרקעיות שהוקמו במהלך המלחמה הקרה.

במוזיאון ישנם מודלים המציגים את מבני העיר ואת התפתחות העיר במהלך ההיסטוריה, בנוסף ישנו חדר הרצאות וחדר הקרנת סרטים בתלת מימד. במרכז המוזיאון ישנו דגם ענקי המציג את העיר כיום עם נורות חשמליות.

## ראו גם
* מוזיאון תכנון העיר של שאנגחאי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בייג'ינג: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאונים לאדריכלות
קטגוריה:מוזיאונים לתכנון ערים ואזורים
ספיידרמן וחבריו המופלאים

**ספיידרמן וחבריו המופלאים** (באנגלית: **Spider-Man and His Amazing Friends**) היא סדרת טלוויזיה מונפשת שהופקה על ידי Marvel Productions, שבה כיכבו ספיידרמן, אייסמן וכוכב אש כשלישייה בשם "סופר-חברים", הנלחמים יחדיו נגד נבלי-על שונים.

בישראל שודרה הסדרה בערוץ המזרח התיכון בצמוד לתקופת השידור המקורי, ומאוחר יותר, בשנת 1992 בדיבוב עברי בערוץ הילדים.

## זמני שידור
במקור שודרה התוכנית ב-NBC כסרטון מצויר של שבת בבוקר. ההרצה הראשונה של הסדרה הייתה בין השנים 1981 ל-1983 למשך שלוש עונות. לאחר מכן שודרה בשידור חוזר שנתיים ברצף מ-1984 ל-1986 במקביל לסדרת הנפשה נוספת של ספיידרמן.

## עלילה
פיטר פארקר (ספיידרמן), בובי דרייק (אייסמן), ואנג'ליקה ג'ונס (כוכב אש) הם סטודנטים שלומדים באוניברסיטת אמפייר סטייטס.
לאחר שיחדיו הביסו את חיפושית והצליחו להחזיר לטוני סטארק (איירון מן) את הפאוור בוסטר שנגנב ממנו, השלישייה מחליטה להתאחד כקבוצה בשם סופר-חברים.
הם חיים ביחד בביתה של דודה מיי, יחד עם כלבת המחמד "לביאה" (באנגלית: Ms. Lion) מסוג להאסה אפסו (שאומצה על ידי כוכב האש), כגיבורים הם נלחמים ברשעים שונים.
בחלק מהסיפורים משתתפות דמויות אחרות מיקום מארוול, כולל קפטן אמריקה, איירון מן, סאנפייר ואקס-מן של אמצע שנות ה-70.

## דמויות מקוריות
### כוכב אש

אחת הדמויות הראשיות של הסדרה, כוכב אש נוצרה במיוחד עבור הסדרה כאשר הלפיד האנושי לא היה זמין (בשל בעיות משפטיות). התוכנית המקורית הייתה שלספיידרמן יהיו חברים מבוססי קרח ואש, לכן אנג'ליקה ג'ונס (כוכב אש) נוצרה. שמות טרום הייצור שלה כללו את "היטווייב", "סטארבלייז" ו"פיירפליי".

למעשה, התאוריה של הפרק הראשון ("ניצחונו של הגובלין הירוק") הייתה, כי המשתתפים המקוריים של מסיבת ליל כל הקדושים היו אמורים להיות פיטר פארקר, מרי ג'יין ווטסון, פלאש תומפסון וגוון סטייסי. בשל אילוצי זמן, האנימציות היו עדיין בשימוש אבל הקולות הוקלטו מחדש. זוהי כביכול הסיבה שמרי ג'יין ודמותה של כוכב האש מאוד דומות.

כוכב אש עושה את הופעת הבכורה שלה ביקום מארוול בחוברת *Uncanny X-Men #193* ממאי 1985. היא מופיעה כחברה בהליונס, קבוצה של מוטאנטים בני עשרה אשר שימשו יריבים של המוטנטים החדשים (קבוצה דומה בהדרכתו של צ'ארלס אקסבייר).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ספיידרמן
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על קומיקס
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בניו יורק
קטגוריה:מארוול קומיקס - סדרות טלוויזיה
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות הנפשה של מארוול קומיקס
קטגוריה:ספיידרמן: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:ערוץ המזרח התיכון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1981
רבי יצחק (תנא)

**רבי יצחק** היה תנא בבלי בן הדור הרביעי. מגדולי העיר "נהר פקוד", יחד עם רבי נתן.

הוא מוזכר בברייתות בלבד ובתלמוד, חלוק עם רבי יאשיה רבי יונתן, ורבי אלעזר בן שמוע, חנניה בן אחי רבי יהושע ורבי יהודה הנשיא.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הרביעי לתנאים
קטגוריה:תנאי בבל
קטגוריה:יהודי בבל במאה ה-2
רב יוסף בר אבא

**רב יוסף בר אבא** היה אמורא שלמד תורה מפי רבי יוחנן ושמואל. 

מוזכר בתלמוד מספר פעמים. אחת מהם אודות דין קיום שטרות שלא בפני בעל דין, בה הוא מסביר את טעמו של רבי יוחנן בראיה ממקום אחר בה רואים כי התורה הקפידה שלא לקיים שום דין משפטי גם כזה העוסק בראיות בלבד, כאשר בעל הדין אינו נמצא, מציווי התורה "והועד בבעליו", ציווי העוסק בדין אדם שבעל חיים שברשותו הזיק אדם אחר, שאסור להעיד על כך ולהופכו לשור מועד שלא בנוכחות בעליו.

הוא היה בדורו של רבה בר ירמיה, דיון משותף שלהם כאשר רבה בר ירמיה הגיע לעירו של רב יוסף בר אבא מובא בתלמוד.

כמו כן למד תורה מפי רב יהודה.

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור השני לאמוראי בבל
קטגוריה:תלמידי רבי יוחנן
קטגוריה:תלמידי שמואל
קקדו צהוב-ציצית

**קקדו צהוב-ציצית** (שם מדעי: *Cacatua galerita*) הוא מין של קקדו דרום-מזרח אסיאתי בסדרת התוכאים. הקקדו צהוב הציצית חי במזרח, צפון ודרום-מזרח אוסטרליה אך גם נצפה במערב אוסטרליה, ניו זילנד וגינאה החדשה. הקקדו כה נפוץ באזורו עד שיש מגדירים אותו כמזיק.
## מאפיינים
הקקדו צהוב הציצית מאכלס סוגים שונים של יערות, ביניהם יערות נשירים, יערות טרופיים וסובטרופיים. בנוסף הקקדו חי גם בסוואנה הצפון-אוסטרלית ובאזורי מחיה אנושיים. הגובה הממוצע באזורי המחיה של הקקדו הוא 1450 מטר.

קקדו זה הוא בינוני, אורכו 45–55 סנטימטר ומשקלו הממוצע כ-800 גרם; מוטת כנפיו כ-103 סנטימטר. כל גופו לבן להוציא את הציצית הצהובה שעל ראשו ואת מקורו ורגליו החומות-שחורות.

תוחלת החיים הממוצעת של הקקדו בטבע היא 40 שנה. בשבי, בזכות הטיפול הנאות והיעדר טורפים, תוחלת חייו הממוצעת של הקקדו היא כ-50–70 שנים, וישנם פרטים שאף הגיעו לגיל 100.

## רבייה
הקקדו צהוב הציצית הוא מונוגמי. עונת הרבייה מתרחשת בזמן שונה בכל אזור; בצפון אוסטרליה ממאי עד ספטמבר, ואילו בדרום היבשת מאוגוסט עד ינואר. לא נערכו תצפיות במספר מספק על רביית הקקדו בגינאה החדשה. הקקדו מעדיף לצורך הקינון גזעי עצים חלולים, לרוב ליד מים זורמים. גודל התטולה הוא כשלוש ביצים סגלגלות-לבנות, עליהן דוגרת הנקבה במשך כ-25–27 ימים. הגוזלים יגיעו לבגרות מינית בגיל 3–4 שנים.

## קישורים חיצוניים

ימין|ממוזער|קקדו צהוב ציצית

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1790
קטגוריה:קקדואיים
קטגוריה:אינדונזיה: עופות
קטגוריה:אוסטרליה: עופות
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון לאת'אם
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: עופות
קטגוריה:עופות יערות הגשם של אוקיאניה
קטגוריה:עופות מדברים
אסטריתיים

**אסטריתיים** (שם מדעי: Oestridae; מכונים **זבובי צאן**) היא משפחה של זבובים אשר חיים כטפילים על יונקים וגורמים לתופעת המיאזיס. במשפחה זו כ-150 סוגים ברחבי העולם. בישראל הם נפוצים בעיקר בעדרי צאן, ומכאן שמם העממי.

אחד המינים *Dermatobia hominis* חי כטפיל על בני אדם ופרימטים נוספים.

## קישורים חיצוניים

* 
* הוצאת זחל מגוף אדם

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם אלפורד ליץ'
קטגוריה:זבובאים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1815
המערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם הראשונה

**ה[[מערכה (צבא)|מערכה]] בצפון אפריקה במלחמת העולם הראשונה** הייתה סדרת קרבות שנערכו בין מורדים סנוסים ומרוקנים שצידדו באימפריה העות'מאנית ובין האימפריה הבריטית וממלכת איטליה כחלק מהזירה האפריקנית במלחמת העולם הראשונה.

מטרתם של העות'מאנים הייתה לפתוח חזית נוספת שתאלץ את הבריטים להוריד את הלחץ מהמערכה על סיני וארץ ישראל ומהחזית המערבית. האיטלקים רצו לחזק את אחיזתם בשטחים בהם זכו במלחמה האיטלקית-עות'מאנית.

## רקע היסטורי
לאחר המלחמה האיטלקית-עות'מאנית ניצלה איטליה את אי הבהירות של הסכם השלום, סיפחה את השטחים בצפון אפריקה, ופעלה להחיל את שליטתה בפועל. השבטים הסנוסים ניסו להתקומם במשך כל התקופה, ובתחילת מלחמת העולם הראשונה, הרגישו שזוהי שעת כושר וצירפו אליהם כוחות משבטים ברברים. האימפריה העות'מאנית תמכה בשבטים המתקוממים לאורך כל התקופה, בעיקר בשליחת קצינים שאימנו את השבטים ובשליחת נשק קל בספינות מחופי האימפריה העות'מאנית ומחופי אוסטרו-הונגריה. כמו כן, היו מעורבים אנשי השירות החשאי של משרד המלחמה העות'מאני באיחוד השבטים כנגד האיטלקים. בנובמבר 1914 תקפו המתקוממים בראשות אחמד אל שריף את האיטלקים באזור פזאן ובינואר 1915 הכריזו על עצמאות. ביולי אותה שנה דחקו השבטים את האיטלקים צפונה לכיוון הים התיכון והשתלטו על חלקים נוספים של הארץ.

## מהלך העימות
ב-24 במאי 1915 הצטרפה איטליה למלחמה העולם הראשונה והחליטה להשליט סדר בצפון אפריקה בחסות המלחמה העולמית, בתואנה שהעות'מאנים אינם מכבדים את הסכם השלום בכך שהם מאמנים ותומכים במתקוממים. ב-15 באוקטובר הכריזה האימפריה העות'מאנית על סיפוח לוב ושלחה למחרת בטליון רגלים שנחת לאחר יומיים בחופי אפריקה.

ב-1916 הובילו קצינים עות'מאנים כוח סנוסי למצרים, שם תקפו את הכוחות הבריטים שהגנו על הגבול וגרמו להם לסגת עד מרסא מטרוח. כשניסו לתקוף את הבריטים במרסא מטרוח, נכשלו ואל שריף חזר בצוללת גרמנית לקונסטנטינופול. בנוסף לכישלון, חילוקי דעות עם השייח'ים המקומיים גם הם גרמו לחזרתו של אל שריף.

ב-1917, בניסיון לייעל את המאמצים במערכה, הקימו העות'מאנים את קבוצת ארמיות אפריקה עליה פיקד נורי ביי, אחיו של אנוור פאשה שר המלחמה העות'מאני. הכוחות האיטלקים שהיו מרוכזים לחופי הים התיכון בזוארה, אל-ח'ומס וטריפולי ניסו לפרוץ בינואר ובאפריל את טבעת הכוחות העות'מאנים והסנוסים, אך ללא הצלחה. התקפת נגד של העות'מאנים בספטמבר גנזה את תקוות האיטלקים לגבור על יריביהם.

ב-3 בינואר 1918 מונה נורי ביי למפקד צבא האסלאם ועזב לאזרבייג'ן ובמקומו מונה למפקד המערכה באפריקה יורש העצר עות'מאן פואד. ניסיון פריצה נוסף של האיטלקים נכשל ועד לסיומה של המלחמה הם נותרו נצורים בצפון לוב. הפסקת האש של מודרוס שנחתמה ב-30 באוקטובר הורתה על הפסקת כל פעולה צבאית וכניעתם של כל הכוחות העות'מאנים. מרבית הקצינים העות'מאנים סירבו להיכנע ונעו עם עות'מן פואד ו-500 מאנשיו דרומה, למדבר. הם חצו את הגבול לתוניס ושם נכנעו לכוחות צרפתים שהתחייבו לא למסרם לידי האיטלקים. למחרת שינה את דעתו הקצין הצרפתי והעביר את השבויים לכוחות האיטלקים שהוציאו להורג את מרבית בני השבטים ושמו את עות'מאן פואד במעצר בית בנאפולי.

## ראו גם
מרד הסנוסים (1915)

## קישורים חיצוניים

*המערכה באתר "מלחמות טורקיה" 

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:לוב: היסטוריה
קטגוריה:איטליה במלחמת העולם הראשונה