The Israelite

העיתון **"The Israelite"** (בעברית: **"ישראל"**; במראטהית: "**इस्रायल" ישראל**) היה ירחון שיצא לאור בקהילת יהודי בני ישראל במומבאי (בשמה הקולוניאלי, בומביי), שבהודו.

כתב העת יצא לאור מינואר 1917 (טבת תרע"ז) עד 1927. העיתון היה דו־לשוני: במחצית מהגיליון פורסמו כתבות בשפה האנגלית עקב השפעת הקולוניאליזם הבריטי. כתבות נוספות פורסמו בשפה מראטהית. הכתבות עסקו במגוון נושאים: פוליטיקה, חברה, כלכלה ותרבות, בדגש על חינוך והשכלה. עורך העיתון דוד אירולקר, היה ממנהיגי הקהילה ופעיל חברתי מהשכבה האינטלקטואלית של יהודי בני ישראל.

## רקע היסטורי
### צמיחת העילית המשכילה
קהילת בני ישראל (בֶּנֶה ישראל, כפי שנהגה בפי היהודים) השתתפה בפעילות הכלכלית בהודו עם כניסת האירופאים לאזור החל מהמאה ה-17, והיו שמילאו תפקידים המקבילים ל"יהודי־חצר". משלהי המאה ה-18 החלו משפחות יהודיות במדינת מהאראשטרה להגר לערים הגדולות, בעיקר למומבאי. בתקופת שלטון הראג' הבריטי (1947-1858) קיבלו יהודי בני ישראל מעמד של מיעוט, ובמסגרתו הזדמנויות לתעסוקה ולרכישת חינוך. בתקופה זו השפה האנגלית השתרשה גם בקרב יהודי בני ישראל, שהושפעו מהתרבות הבריטית. היו יהודים טיפסו בסולם החברתי בזכות קשרים שטוו עם השלטון הקולניאליסטי. במחצית השנייה במאה ה-19 החלה להתפתח בקהילה עילית חילונית משכילה, שהייתה מורכבת מרופאים, מורים, סופרים, קציני צבא, עובדים בשירות הציבורי והממשלתי בהודו. לצד יהודי בני ישראל, בהודו התקיימו קהילות יהודיות נוספות: יהודי בגדאד וקהילת יהדות קוצ'ין שהתיישבה בדרום הודו והייתה קטנה יותר.

כתב העת “The Israelite" פורסם בידי "הליגה הישראלית הכלל־הודית" (1918–1925), שעורך העיתון, עו"ד דוד סולומון אירולקר (1970-1891) היה מראשיה. אירולקר למד את תואר המשפטים שלו באוניברסיטת לונדון. אחיו, ד"ר אברהם סולומון אירולקר (1960-1887), למד רפואה גם באוניברסיטת לונדון, והיה חבר מערכת וחבר בוועדה המייעצת לכתב העת. ד"ר אירולקר היה רופא שטיפל במהאטמה גנדי בעת שביתות הרעב שלו, ובהמשך מונה לנשיא המועצה הרפואית בהודו..

האחים אירולקר היו בניו של ד"ר שלמה אברהם אירולקר (1907-1858), מייסד בית הכנסת "מגן אברהם" בעיר אחמדבאד. בית הכנסת שנקרא על שם אביו ד"ר אברהם בנימין אירולקר (1887-1822), ואלישבע דויד דיווקר (1891-1869), בתו של המחזאי דויד חיים דיווקר, ממשפחת הקמודן מוכאדם, נשיאי קהילת הבני ישראל מהודו וצאצאית של שמואל יחזקאל דיווקר (1796-1730), הנשיא הראשון.

### ציונות ולאומיות
בתחילת המאה ה-20 קהילת יהודי בני ישראל נקלעה בין שתי תנועות לאומיות חזקות: תנועת סוואדשי, שנאבקה לסיים את השלטון הקולוניאלי הבריטי ושאפה למתן עצמאות להודו; ותנועת הציונות המודרנית באירופה. האחים דוד ואברהם אירולקר תמכו במאבק של הודו לעצמאות ופרסמו בכתב העת The Israelite כתבות ומאמרי דעה ששיקפו את השיח הפנים יהודי על הציונות האירופאית ועל הלאומיות ההודית. עורך העיתון דוד אירולקר שימש גם יועץ זוטר של גנגדהאר טילאק, פוליטיקאי הודי ועיתונאי שפעל למען עצמאות הודו. אירולקר כתב מאמר מערכת ב"The Israelite", שבו שיבח את פעילותו הא־פוליטית של טילאק, שדגלה ברווחה אוניברסלית של חירות "ללא הבדל קאסטה או אמונה". אחיו, ד"ר אברהם אירולקר, ניסה ב-1930 להקים מפלגה לאומית יהודית־הודית, שתאחד את כלל קהילות היהודיות בהודו, אך היוזמה לא צלחה בשל התנגדותו של נציג יהודי בגדאד שבהודו, שטען כי אינו יכול לתמוך בגלוי בתנועה בשל קשרים כלכליים חזקים עם הבריטים.

יהודי קהילת הבני ישראל בהודו קיבלו את הציונות האירופאית באמביוולנטיות. בפגישה של "הליגה הישראלית הכלל־הודית" ב-1919 הועלו חששות מגזענות על רקע צבע עור. ד"ר אברהם אירולקר טען שיש לדון בציונות רק אם יובטח שוויון ללא הבדל צבע, אחרת המדינה הציונית תהיה קרקע פורייה לשנאה גזעית. דוד אירולקר הציע שלא להתחייב מיד לציונות והזהיר מדעות קדומות של יהודי המערב. לבסוף החליטו לגלות אהדה מלאה לתנועה הציונית באנגליה ולמנות ועדה לבחינת שיתוף פעולה עתידי עם התנועה הציונית.

## העיתון
### השער והמערכת
שם העיתון באנגלית "The Israelite" אינו זהה לשם בעברית "ישראל" וגם לא לשם במראטהי, שגם נכתב ישראל इस्रायल. בעיתון מופיעות כתבות על "ליגת The Israelite", שהאחים אירולקר ערכו בה דיונים על מצבה של הקהילה. לצד זאת, במומבאיי פעל בית ספר תיכון בשם זה The Israelite, וידיעות עליו גם פורסמו בעיתון. בד בבד, השם "The Israelite" נגזר מצמד המילים: The Israelites, שבתנ"ך ובברית החדשה הכוונה היא לבני ישראל שחיו בארץ כנען, ומהדהד לשמה של הקהילה בהודו – בני ישראל.

על אף שהעיתון יצא לאור בידי עילית חילונית משכילה ולא דתית אורתודוקסית, נרשמים בו מוטיבים יהודיים. האיור הגרפי של שער העיתון נראה כמו חזית של בית כנסת או ארון ספרי תורה. במרכז העיתון יש סמל מגן דויד עם כיתוב בעברית "שלום עליכם". באנגלית ובמראטהי מופיע בשער העיתון הפסוק "וּ֭לְשׁוֹנִי תֶּהְגֶּ֣ה צִדְקֶ֑ךָ", תהלים ל"ה, פסוק כ"ח. בשער מופיעים שני מועדים של פרסום: למשל, התאריך הלועזי – ינואר 1917, לצד התאריך העברי: טבת, 5677.

במערכת העיתון כיהנה ועדה מייעצת, שבה היו חברים ד"ר אברהם אירולקר (1887–1960); עו"ד א.ג' סמסון, ג. סמואל; וחאן בהדור יעקב ב. ישראל ורגהרקר. "חאן" היה תואר של כבוד אזרחי והמשמעות של "בהדור" היא גיבור, אותו ורגהרקר שימש בתפקידי ממשל בנסיכויות הודיות מקומיות, כולל בתפקיד ראש ממשלה, כמו בני משפחה נוספים. תארים אזרחיים ניתנו לאזרחים ששירתו בשירות האזרחי או הצבאי של הודו.

### הלך הרוח בעיתון
דברי העורך הראשון, שפורסם בינואר 1917, שופך אור על התודעה הפוליטית החדה שהייתה לו בתקופה של שינויים היסטוריים, ולצורך של עורכי העיתון להגיב אליהם ולדון בהם.

קהילת יהודי בני ישראל הייתה מצד אחד חברה שומרת מסורת, ומצד שני היא חיבקה את המודרניזציה וההשכלה. כבר בגיליון הראשון אירולקר מתח ביקורת על כך שאין ממש עיתונות מספקת וראויה לשמה בקהילה. אירולקר הדגיש כי עיתונות בריאה היא מרכיב הכרחי להתקדמות של כל עם והכלי הטוב ביותר לחילופי רעיונות. בדברים אלה מניח העורך יסודות לחשיבות העיתון שייסד.

בגיליון השני של העיתון התברר כי הכריכה של העיתון הייתה צהובה. בכתבה שחיבר ר.ג' יחזקאל שנשאה את הכותרת "הכריכה הצהובה שלנו" הוא הסביר כי צבע הכריכה מסמל את התג הצהוב שיהודים אולצו לענוד לאורך ההיסטוריה כשנרדפו בידי נוצרים ומוסלמים. "הצהוב הוא צבע הבושה, לכאורה, והגאווה האמיתית שלנו", כתב.

### חינוך, יהדות ומודרניזציה
בעיתון התפרסמו כתבות שעסקו במצבה ובמעמדה של הקהילה – חברתית, כלכלית ופוליטית. כתבות רבות הוקדשו לחינוך ולחשיבות ההשכלה הגבוהה, גם בקרב נשים. בכתבה מגיליון מאי 1917 פורסם כי למנהלת בית הספר "The Israelite" מונתה רבקה ראובן (נגאוקר), שהייתה אשת חינוך ידועה, ולימים מנהיגת קהילת הבני ישראל במומבאי בין השנים 1957-1937.

כתבות אחרות עסקו בחיים הכלכליים של יהודי בני ישראל – בפרנסה ובמשלחי היד, ונכתבו מאמרים על השילוב המוצלח של יהודי בני ישראל בצבא ההודי תחת המשטר הבריטי. העיתון השקיע גם במאמרים שעסקו בנושאי מסורת וחגי ישראל. כמו כן, בדפי העיתון נמסרו ברכות לרגל לידה, אירוסין, נישואין, פורסמו מודעות אבל והודפסו הודעות על מינויים של חברי הקהילה בתפקידים בכירים בממשל ההודי. מדורים נוספים היו שירה, מכתבים למערכת ו"אמנות התפירה". הכתבות באנגלית ובמראטהי נכתבו ברמה גבוהה ורהוטה עם אוצר מילים עשיר. קהל היעד היו יהודי בני ישראל במומבאי.

העיתון נשען על פרסומות של עסקים שונים של הקהילה במומבאי כמו חברת ביטוח וחייט. והיו פרסומות של חברות הודיות למוצרים לבית ולמשפחה כמו שמן לשיער, בושם וכיריים. מחיר הגיליון היה 2 רופי, ומערכת העיתון הציעה לרכוש מינוי.

## ראו גם
* יהדות הודו
* בני ישראל
* יהדות קוצ'ין
* רבקה ראובן
* דויד חיים דיווקר

## לקריאה נוספת
* ברי־איזנברג, שירלי. **יהודי הודו: בני ישראל, קוצ'ינים, בגדאדים,** מוזיאון ישראל, ירושלים, תשנ"ה.
* וייל, שלוה. "העילית הדתית והעילית החילוני בקרב בני ישראל בהודו", פעמים, 1994, עמ' 49–63
* פישל, ולטר י'. **היהודים בהודו: חלקם בחיים הכלכליים והמדיניים,** ירושלים, תש"ך.
* '''ראובן־דנדקר, אליעז'''. **הג'מאט, א.נשים מעוררי השראה מקהילת הבני־ישראל מהודו.** הוצאת קמודן מוכאדם בסיוע מרכז מורשת ליהדות קוצ'ין והמרכז למורשת יהדות הודו, ישראל, 2020, עמ' 58-56.

* Katz Nathan, Roland Joan G. and Theodor Ithamar Theodor. “Jewish Communities in the Indian Subcontinent, Torn between Indian Nationalism and Zionism”, **Jewish Communities in Modern Asia, Their Rise, Demise and Resurgence**, Cambridge University Press, 2023.
* Katz Nathan, “An Identity Transformed: The Bene Israel”, **Who Are the Jews of India?** University of California Press. 2000. 90-125.
* Weil, Shalva. “From persecution to Freedom: Central European Jewish Refugees and their Jewish Host Communities in India”. **Jewish Exile in India 1933-1945**, 1999.


## קישורים חיצוניים
* רשומת העיתון בקטלוג הספרייה הלאומית
* קריאה וחיפוש בתוך גיליונות העיתון בשנים 1918-1917 באתר עיתונות יהודית היסטורית

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונות יהודית
קטגוריה:פריטים באוסף הספרייה הלאומית