open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סיפורו של ד"ר וואסל

**סיפורו של ד"ר וואסל** (באנגלית: **The Story of Dr. Wassell**) הוא סרט מלחמה ביוגרפי משנת 1944 בבימויו של ססיל ב. דה-מיל, עם גרי קופר בתפקיד הראשי.

התסריט מבוסס על ספר בשם זה מאת ג'יימס הילטון . התסריט והסרט מבוססים על סיפורו האמיתי של ד"ר קורידון וואסל  ששירת כרופא בצי ארצות הברית במלחמת העולם השנייה, הצליח לפנות פצועים מג'אווה לאוסטרליה ועוטר על כך בצלב הצי.

הצילומים נערכו במקסיקו והסרט היה מועמד לפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר.

ססיל ב. דה-מיל מופיע בקדימון לסרט כשהוא מאזין לנאומו של הנשיא פרנקלין דלנו רוזוולט על פעלו של ד"ר וואסל ומספר לצופים כי מיד לאחר ששמע את הנאום הוא החליט להפיק את הסרט. ההפקה ארכה 15 חודשים והסרט יצא לאקרנים ב-1944. זה סרט תעמולה לצבא ארצות הברית ובפסקול מושמעים המנון ארצות הברית והמנון צי ארצות הברית לאורך כל הסרט.

העלילה מתפתחת בפלשבקים ומספרת את סיפורו של ד"ר וואסל עוד לפני שגויס לצי ארצות הברית.

## תקציר העלילה
מרץ 1942, היפנים פולשים לאיי הודו המזרחיים ההולנדיים. הסיירת האמריקאית מארבלהד מביאה חיילים פצועים לנמל בג'אווה שם מחכה להם רכבת בית חולים בפיקודו של ד"ר קורידום "קורי" וואסל (גרי קופר). בסיוע האחיות בטינה (סיניי האסו) וטרימרטיני (קרול ת'רנסטון) הוא מטפל בפצועים והם מועלים לרכבת שמסיעה אותם לבית חולים במעבה הג'ונגל.

בן הפצועים נמצא גם פינג (פיליפ אן) שעבד עם וואסל בסין והוא מספר לפצועים על הרופא.

ד"ר וואסל היה רופא כפרי בארקנסו שטיפל באיכרים עניים ששלמו לו בחזירים. יום אחד הוא ראה מודעה שדרושים רופאים מתנדבים למיסיון בסין. במודעה הייתה גם תמונה של אחות יפה. וואסל מגיע לכפר על גדת היאנג צה ופוגש בבחורה שראה במודעה והיא מציגה עצמה בשם מדלין (לאריין דיי). וואסל מתאהב בה ומתחיל בעזרתה לחקור מחלה טפילית שמפילה חללים רבים באוכלוסייה הכפרית. היריב שלו הוא ד"ר וויין שמתמנה לראש המחקר וואסל נשלח לכפר מרוחק. הוא מצליח להוכיח שמפיצי המחלה הם חלזונות אך מתבשר שד"ר ווין גילה זאת לפניו ומוכרז כגיבור. וואסל המיואש מתפטר מהמיסיון ומתגייס לצי ארצות הברית.

בית החולים בג'ונגל מופצץ ונפגע קשות ופינג נהרג. וואסל מפנה את הפצועים לנמל לאונייה פקוס  אך מתברר לו שרק אלה שמסוגלים לצעוד יפונו. הוא מחליט להישאר עם 12 פצועים קשה וחוזר אתם לבית החולים ההרוס. פקוס הוטבעה על ידי מטוסים יפניים ורוב אנשיה טבעו. מדלין הייתה עליה אך ניצלה.

הפצועים מיואשים ומחכים לנפילתם בידי היפנים אך ד"ר וואסל מצליח לאתר שיירה אמריקאית בדרך לנמל ומשכנע אותם לצרף את הפצועים. השיירה מותקפת מהאוויר וג'יפ אחד נפגע קשות. הפצוע "הופקי" (דניס אוקפי) והאחות טרימרטיני נשארים בחיים וממתינים ליפנים.

שאר הפצועים מגיעים לנמל שם נמצאת הספינה "ג'אנסן" שהיא האחרונה המפליגה לאוסטרליה. המפקד ההולנדי אוסר עליו להעלות את הפצועים אך הוא מפר את הפקודה, מוצא סירת מנוע, מעמיס עליה את הפצועים ומגניב אותם לספינה למרות מחאותיו של הקברניט. הספינה מותקפת על ידי מטוסי יפנים אך מצליחה להגיע לאוסטרליה בשלום.

וואסל נקרא למפקדה והוא חושב שהוא מוזמן למשפט צבאי על הפרת פקודה אך בהיכנסו למפקדה הוא שומע את נאומו של הנשיא רוזוולט המשבח אותו על החלטתו.

לבסוף מקבל ד"ר וואסל את צלב הצי כשפצועיו ומדלין נוכחים בטקס.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

* קדימון לסיפורו של ד"ר וואסל, באתר יוטיוב
* סיפורו של ד"ר וואסל, באתר TCM
קטגוריה:סרטי 1944
קטגוריה:סרטי גרי קופר
קטגוריה:סרטי דרמה היסטורית
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
אויפן

**אויפן** (בגרמנית: **Eupen;** ) היא עיר בבלגיה ממחוז לייז' ובירת הקהילה דוברת הגרמנית שבמזרח בלגיה. אויפן השוכנת 15 קילומטרים מהגבול הגרמני (העיר אאכן), מהגבול ההולנדי (העיר מאסטריכט) ומהארדנים.

## היסטוריה
אויפן הוזכרה לראשונה בשנת 1213 כחלק מדוכסות לימבורג. בשנת 1288, לאחר קרב וורינגן, סופחה דוכסות לימבורג על ידי יוחנן הראשון מברבנט. ברבנט ולימבורג הורישו את המקום לדוכסות בורגונדיה ב-1387, ואויפן נשרפה עד היסוד במהלך המלחמה נגד חלרה. דוכסות בורגונדיה פורקה ב-1477 על ידי בית הבסבורג האוסטרים.

בשנת 1582, במהלך המרד ההולנדי נגד ההבסבורגים הספרדים, מורדים שרפו את אופן אך לא השתלטו עליה. דבר הבלוטות הכה באויפן ב-1635, והוביל להשלכות הרסניות. אויפן הקימה בית משפט משלה ב-1648, וב-1674 קיבלה זכויות של עיר, מה שהעניק לה הכרה ואוטונומיה רבה יותר. שש שנים מאוחר יותר, ייצור טקסטיל החל להתקיים בעיר.

ב-1713, עם הסכם אוטרכט, הוחזרו ברבנט ולימבורג לידי ההבסבורגים האוסטרים. מלמדי כבשה את העיר בשנת 1794. בעקבות קונגרס וינה ב-1815, אויפן הפכה לחלק ממחוז הריין הפרוסי.

לאחר מלחמת העולם הראשונה, חוזה ורסאי משנת 1919 העביר את אויפן ואת העירייה הסמוכה מלמדי מגרמניה לבלגיה. משנת 1938 נבנה סכר וזדרה שהושלם ב-1950, ויצר את אגם אויפן. ב-1940 פלשה גרמניה הנאצית לבלגיה, ואויפן ומלמדי סופחו לגרמניה. בספטמבר 1944 הגיעו כוחות אמריקאים לאויפן שהפכה למרכז לחימה עזה בקרב הבליטה.

גרמנית נותרה השפה הרשמית באויפן (המדוברת גם בצורת ניב אויפן), והעיר משמשת כבירת הקהילה דוברת הגרמנית של בלגיה. בעיר אוניברסיטה קטנה, *Autonome Hochschule in der, ה*מציעה תארים ראשונים בחינוך וסיעוד.

בשנת 2010, קבוצת הכדורגל של העיר, אויפן, הפכה למועדון הראשון מהקהילה דוברת הגרמנית ששיחק בליגה הבלגית הראשונה.

ב-1 בינואר 2006 מנתה אוכלוסיית אויפן 18,248 תושבים. העיר נחשבת בבלגיה לאזור של תומכי הכנסייה הקתולית עם דעות שמרניות.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:ולוניה: ערים
יינק

**יינק** (בהונגרית: **Gyönk**) היא עיר במחוז טולנה שבהונגריה.

## היסטוריה
יינק מוזכר בפעם הראשונה בשנת 1280 כאזור מיושב כבר. הכפר יושב על ידי טורקים למשך זמן מה ובין המאה ה-14 למאה ה-17 היה שומם. בתחילת המאה ה-18 הגיעו מעט תושבים למקום ומשנת 1790 ואילך החלו להגיע למקום מספר משפחות גרמניות והונגריות ויישבו אותו. בית הספר נוסד בשנת 1806 בעיירה אחרת והועבר לכפר בשנת 1812. בשנת 1882, חובר הכפר לרכבת אך משנת 1990 המסלול רק לרכבות משא וקו הרכבת הקרוב ביותר לעיר הוא במרחק של 7 קילומטרים.

המקום הוכרז כעיר ב-1 ביולי 2009.

## אוכלוסייה
ב-1891 התגוררו בעיר 3371 תושבים. ב-1910, 2055 מתוך 3291 (62.4%) הזדהו כגרמנים ו-37.4%, שהם 1222 תושבים, הזדהו כהונגרים. רוב הגרמנים היו אז לותרנים אך רבים היו גם קתוליים. רוב ההונגרים הזדהו כקלוויניסטים. הפילוג לפי דתות היה: 1,406 לותרנים (42.7%), 1,205 קלוויניסטים (36.6%), 492 קתולים (14.9%) ו-180 יהודים (5.5%).

בשנת 1941 התגוררו בעיר 3071, מתוכם 70 יהודים. ב-1944 מספר היהודים היה 163.

בשנת 1947, במסגרת חילופי האוכלוסין בית צ'כוסלובקיה להונגריה , התיישבו 9 משפחות הונגריות ביישוב, שמנו 55 נפשות.

בשנת 2001, הגרמנים שבעבר היו רוב, היוו מיעוט: 274 מתוך 2,240 תושבי העיר הכריזו על עצמם כגרמנים (12.2%), 463 (20.7%) היו קשורים למסורות תרבותיות גרמניות ו-181 היו ילידי גרמניה. מספר דוברי הגרמנית בשימוש יומי בין משפחה וחברים ירד ל-177 (7.9%).

במהלך מפקד האוכלוסין של 2011, 78.6% מהתושבים הזדהו כהונגרים, 3.6% כצוענים ו-11.9% כגרמנים. 21% לא הצהירו. (בשל זהויות כפולות, הסכום הכולל עשוי להיות גדול מ-100%). ההתפלגות הדתית הייתה כדלקמן: 26.7% הזדהו כקתולים, 14.8% כקלוויניסטים, 14.6% כלותרנים ו-10.5% כאתאיסטים. 33% לא הזדהו.

בשנת 2013 התגוררו במקום 2091 תושבים, אך בשנת 2014 חלה ירידה של 1.6% במספר התושבים, והתגוררו בעיר 2057. בשנת 2015 תושבי המקום מנו 2048.
ממוזער|פנים בית הכנסת במקום

## קהילה יהודית
הקהילה היהודית ביינק היא אחת מהקהילות העתיקות במחוז טולנה. היהודים הראשונים במקום היו סוחרים שהתיישבו שם במאה ה-18.

בזמן הקרע ביהדות הונגריה, הקהילה הגדירה את עצמה כאורתודוקסית חרדית.

בית הכנסת בעיר נוסד בשנת 1836.

מצב היהודים בעיר הורע עם פרסום חוקים המפלים לרעה את היהודים על ידי גרמניה הנאצית. ב-1944, כשנכנס הצבא הגרמני למקום, רבים מן התושבים הגרמנים במקום התפרעו ופגעו בבית הכנסת ובבית הקברות היהודי. בסוף חודש אפריל אותה השנה, נשלחו כל היהודים לגטו בונ'הד, ומשם הועברו לפץ'. בסוף, בתחילת חודש יולי נשלחו לאושוויץ.

לאחר מלחמת העולם השנייה היה ניסיון לחדש את הקהילה היהודית בעיר, שלא צלחו, ובשנת 1950 בוטלה הקהילה באופן רשמי.

בין רבני העיר היו: הרב משה קאניז'א-פשרהופר, שהיה רב העיר בין השנים 1826–1833. ייסד במקום את ישיבת יינק; הרב אברהם גלזנר, שמונה על ידי הכתב סופר לרב המקום. כיהן כרב בין 1852-1863; הרב עמרם פישר, בנו של הרב עקיבא פישר. כיהן כרב בין 1879 ל-1925. רבה האחרון של הקהילה היה הרב יוסף יצחק מייזנר, שנספה בשואה עם חלק מיהודי המקום.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:מחוז טולנה
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 1994

**האירוויזיון למוזיקאים צעירים 1994** הייתה המהדורה השביעית של האירוויזיון למוזיקאים צעירים, שהתקיימה בפילהרמונית הלאומית בורשה, פולין, לאחר התחרות בשנה שעברה. מה-9 ל-14 ביוני 1994 מאורגן על ידי איגוד השידור האירופי (EBU) ורשת השידור המארחת Telewizja Polska (TVP), מוזיקאים משמונה מדינות השתתפו בגמר המשודר בטלוויזיה. בסך הכל השתתפו בתחרות 24 מדינות, לכן נערך חצי גמר באותו מקום ב-9 וב-10 ביוני 1994. מתוך 24 המדינות, 16 לא העפילו לגמר, כולל המדינה המארחת פולין. כל המשתתפים ביצעו יצירה קלאסית לבחירתם בליווי התזמורת הסימפונית של ורשה בניצוחו של קז'ימייז' קורד.

תשע מדינות עשו את הופעת הבכורה שלהן, בעוד שחמש מדינות חזרו ויוגוסלביה פרשה מהתחרות עקב התפרקותה. זו, עד היום, התחרות עם הכי הרבה מתמודדים והכי קרובה להשוות את מספר המשתתפים באירוויזיון באותה שנה, עם 24 ל-25 בתחרות השירים. כמו כן הייתה לה הכי הרבה חפיפה בכל שנה, כמו לכל אחת מהן.

המדינות שלא העפילו היו אוסטריה, בלגיה, קרואטיה, קפריסין, צרפת, גרמניה, יוון, אירלנד, ליטא, מקדוניה, נורווגיה, פולין, פורטוגל, רוסיה, סלובניה וספרד. בפעם השלישית, המדינה המארחת לא העפילה לגמר. נטלי קלין מהממלכה המאוחדת זכתה בתחרות, כאשר לטביה ושוודיה ממוקמות במקום השני והשלישי בהתאמה.

## מיקום
הפילהרמונית הלאומית בורשה, ורשה, פולין, היה המקום המארח למהדורת 1994 של האירוויזיון למוזיקאים צעירים. הבניין נבנה בין השנים 1900 ל-1901, בניהולו של קרול קוזלובסקי, כדי לשחזר ב-1955 על ידי יוגניוש שפארקובסקי. מנהל המוסד הוא וויצ'ך נובק. זהו המקום המרכזי של התזמורת הפילהרמונית הלאומית של ורשה.

## המדינות המשתתפות
### חצאי גמר
בסך הכל השתתפו 24 מדינות השתתפו בחצאי הגמר בתחרות של 1994, מתוכן שמונה העפילו לגמר הגדול המשודר בטלוויזיה. המדינות הבאות, בסדר אלפביתי, לא הצליחו להעפיל.

### הגמר הגדול
פרסים הוענקו לשלוש המדינות המובילות. הטבלה שלהלן מדגישה את אלה באמצעות זהב למקום הראשון, כסף לשני וברונזה לשלישי. תוצאות המיקום של המשתתפים הנותרים אינן ידועות ומעולם לא פורסמו על ידי איגוד השידור האירופי.

## חברי חבר השופטים
חברי חבר השופטים הבאים מסודרים בסדר אלפביתי:
*-הנריק מיקולאי גורצקי (יו"ר)
*-אמה ג'ונסון
*-מארק גראוולס
*-אריה דז'ירלטקה
*-וונדה וילקומירסקה
*-פרנטישק מקסיאן
*-יורמה פאנולה
*-קרול דאון ריינהארט
*-אלפרדו ריקארדי

## שידור
גופי השידור הבאים שידרו את הגמר הגדול:
* (ORF)
* (RTÉ)
* (ERR)
* (RTBF)
* (ZDF)
* (DR)
* (MTV)
* (BBC)
* (ERT)
* (LTV)
* (LRT)
* (MRT)
* (NRK)
* (RTVSLO)
* (TVE)
* (TVP)
* (RTP)
* (Yle TV1)
* (France 3)
* (CyBC)
* (HRT)
* (RTR)
* (SVT)
* (SRG SSR)

## האלבום הרשמי
**תחרות האירוויזיון ה-7 למוזיקאים צעירים** היה אלבום האוסף הרשמי של תחרות 1994, שהוקם על ידי איגוד השידור האירופי ויצא על ידי השדרן המארחת TVP זמן קצר לאחר התחרות ביוני 1994. האלבום כלל הקלטות חיות של כל 24 המשתתפים כולל אלה השתתפה בסבב חצי הגמר, מחולק ל-2 תקליטורים נפרדים.

## ראו גם
*אירוויזיון 1994

## קישורים חיצוניים
*האתר הרשמי

## הערות שוליים

1994
קטגוריה:1994 במוזיקה
ונסה ריי

**ונסה ריי ליפטק** (באנגלית: **Vanessa Ray Liptak**; נולדה ב-24 ביוני 1981) היא שחקנית אמריקאית, הידועה בעיקר בתפקידיה בתור ג'ני גריפית' בסדרה "Suits" (2011–2012), בתור שרלוט דרייק (אנ') בסדרה "שקרניות קטנות" (2012–2017), ובתור אדי ג'נקו בסדרה "שוטרים בדם" (2013 ואילך).
## ראשית חייה
וונסה ריי נולדה בעיר ליברמור, קליפורניה, שבארצות הברית, בתם של ולרי וג'יימס ליפטק. היא בעלתאזרחות כפולה; אמריקאית ובריטית. אביה היה כותב ומלחין שירים והיא בילתה את רוב ילדותה בתיאטרון.

## קריירה
ריי החלה את הקריירה שלה בשנת 2003. היא הופיעה במחזה המבוסס על הסרט פוטלוס בתפקיד רסטי, בו שרה את השיר "Let's Hear It For the Boy" ובתפקיד נמו במחזה המבוסס על הסרט מוצאים את נמו. היא הופיעה במחזמר שיער בתפקיד כריסי.

בשנים 2011–2012 הופיעה בסדרה "Suits" בתפקיד ג'ני גריפית'.

בשנים 2012 עד 2017 היא הופיעה בסדרה "שקרניות קטנות" בתפקיד סיסי דרייק.

בשנת 2013 החלה לשחק בעונה הרביעית של הסדרה "שוטרים בדם" בתפקיד השוטרת אדי ג'נקו. הסדרה הסתיימה ב-2024. 

בשנת 2016 הופיעה בסרט הטלוויזיה "רב מכר לרצח".

## חיים אישיים
ריי חיה ועובדת כיום בין לוס אנג'לס לניו יורק. היא נישאה לשחקן דרק ג'יימס בנהיים ב-8 בינואר 2003. ב-2007, הם עברו להתגורר בטורונטו. בני הזוג התגרשו בשנת 2009.

במרץ 2015, ריי הודיעה באינסטגרם ובטוויטר שהיא מאורסת לבן זוגה מזה שש שנים, לנדון בירד. ב-14 ביוני 2015, הם נישאו בחוות קן קונדור במזרח מחוז סן דייגו, קליפורניה.

בדצמבר 2020, בראיון לפודקאסט "The Pink Lemonade", ריי חשפה שהיא סובלת מהפרעה דו קוטבית. היא אובחנה לראשונה כששהתה שלושה חודשים במתקן לבריאות הנפש.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1981
פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי בסדרת קומדיה

זוהי רשימת הזוכים והמועמדים ב**פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי יוצא מן הכלל בסדרת קומדיה**. הפרס מוענק להופעה הטובה ביותר של שחקן ראשי בסדרת טלוויזיה קומית. החל מטקס פרסי האמי לבידור בפריים טיים ה-18, שחקנים מובילים בקומדיה התחרו לבדם.

## זוכים ומועמדים

## הערות שוליים

*
שחקן ראשי בסדרת קומדיה
גורו רייטן

**גורו רייטן** (בנורווגית: **Guro Reiten**; נולדה ב-26 ביולי 1994) היא שחקנית כדורגל נורווגית המשחקת בעמדת הקשרית בצ'לסי שבסופר ליג האנגלית ובנבחרת נורווגיה. בין השנים 2017–2023 זכתה עם קבוצותיה ב-7 אליפויות רצופות בשתי ליגות שונות (2 בליגת העל הנורווגית ו-5 סופר ליג האנגלית).

## קריירה
### קריירת מועדונים
רייטן החלה לשחק כדורגל ביישוב בו גדלה בקבוצה המקומית סנדאל וערכה בה את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת ששיחקה באותה תקופה בליגה השנייה בנורווגיה. בשנת 2011, בגיל 16, עברה לשחק בקבוצת קאטם מליגת העל הנורווגית. בשנה השנייה שלה במועדון הפכה למלכת השערים של הקבוצה לעונת 2012. בתום אותה עונה ומאחר שקבוצתה ירדה ליגה, עברה לשחק ברוזנבורג קווינר למשך 4 עונות.

ב-2017 עברה לל.ס.ק. קווינר ובשתיים וחצי העונות בקבוצה זכתה בשתי אליפויות וגביע כמו גם בתואר מלכת השערים של הליגה בשתי עונות רצופות. בעונת 2018 נבחרה לשחקנית השנה.

ב-2019 חתמה על חוזה בצ'לסי מהסופר ליג האנגלית וכבר בעונה הראשונה הייתה שותפה לאליפות. ב-20 באוגוסט 2019 השתתפה במשחק ידידות שנערך באצטדיון המושבה בין קבוצתה צ׳לסי לנבחרת ישראל ואף בשלה את השער הראשון במשחק.

בעונת 2020/2021 זכתה עם הקבוצה בטרבל והייתה שותפה להישג השיא של הקבוצה עד מועד זה כשהגיעה לגמר ליגת האלופות שם הפסידה לברצלונה. גם בעונת 2021/2022 זכתה עם צ'לסי בדאבל.

בעונת 2022/23 כבשה 10 שערים בכל המסגרות והוסיפה 19 בישולים - כמו כן כבשה שערים במשחק הראשון ברבע גמר ליגת האלופות מול האלופה הנוכחית ליון וכן במשחק הגומלין בחצי הגמר בו הודחה קבוצתה על ידי ברצלונה במשחק שהסתיים בתוצאה 1-1. בתום אותה עונה זכתה עם צ'לסי בדאבל נוסף והשלימה בכך 6 זכיות רצופות באליפות בשתי ליגות שונות.

ב-2 בדצמבר 2023 חתמה על הארכת חוזה בצלסי עד 2025, עם אופציה לשנה נוספת עד 2026. ב-ינואר 2025 הודיעה צ׳לסי שהיא תממש את האופציה והחוזה הוארך עד 2026.

ב-5 במאי 2024 כבשה רביעייה במשחק מול בריסטול סיטי, דבר שתרם רבות לאליפות באותה שנה שהוכרעה על הפרש שערים.https://www.livescore.com/en/news/guro-reiten-grabs-four-goals-as-chelsea-thrash-bristol-city-2024050520243397993/

### בנבחרת
מגיל 15 זומנה ושותפה בכל נבחרות נורווגיה הצעירות ורשמה בהן 80 הופעות בהן כבשה 21 שערים.

בנבחרת הבוגרת ערכה את הופעת הבכורה שלה ב-2014 מול ספרד. לקחה חלק משמעותי בנבחרת ביורו 2017, מונדיאל 2019 ויורו 2022.

במונדיאל 2023 שחקה ב-4 משחקי נבחרתה וכבשה שני שערים כולל שער בשמינית הגמר בהפסד לנבחרת יפן.

## סטטיסטיקות קריירה
### קבוצות באנגליה

### נבחרת נורווגיה

## הישגים ותארים
### במועדונים
;ל.ס.ק. קווינר
* אליפות ליגת העל הנורווגית לנשים ב-2017, 2018, 2019.
* הגביע הנורווגי לנשים ב-2018.
;צ'לסי
* אליפות ההסופר ליג האנגלית לנשים בעונות 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023, 2023/2024.
* גביע ה-FA לנשים ב-2020/2021, 2021/2022, 2022/2023.
* גביע הליגה ב-2019/2020, 2020/2021.
* מגן הצדקה - 2020.

### עם הנבחרת
* גביע אלגארבה ב-2019

### תארים והישגים אישיים
* מלכת השערים בליגה הנורווגית בשנים 2017, 2018.
* שחקנית השנה בנורווגיה ב-2018.
* שער השנה בליגה הנורווגית ב-2018.
* נבחרת השנה בסופר ליג האנגלית בעונת 2021/2022.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלניות נורווגיות
קטגוריה:קשריות כדורגל נורווגיות
קטגוריה:קשרי כדורגל נורווגים
קטגוריה:כדורגלניות צ'לסי
קטגוריה:נורווגיות שנולדו ב-1995
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1995
אמרה דמיר

**אמרה דמיר** (בטורקית: **Emre Demir**; נולד ב־15 בינואר 2004) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פנרבחצ'ה.

## קריירה
דמיר החל לשחק כדורגל עם במועדון הכדורגל של עיר הולדותו מרסין אידמניורדו בגיל 6, ושנתיים מאוחר יותר עבר לקייסריספור.

בגיל 15, ב-18 בינואר 2019 חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו. שבוע לאחר יום הולדתו ה-15, הוא ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו בקבוצה הבגורת של קייסריספור בתיקו 0-0 בגביע הטורקי עם אקהיסארספור. בנובמבר 2019 הוא הפך לכובש השערים הצעיר ביותר בתולדות הליגה הטורקית כאשר כבש נגד גנצ'לרבירלי בהפסד 1–2, בגיל 15 שנים ו-299 ימים.

### ברצלונה
ב-23 בספטמבר 2021 הודיעה ברצלונה הודיעה על החתמתו של דמיר תמורת תשלום של 2 מיליון יורו, וב-14 ביולי 2022 חתם עם בברצלונה אתלטיק על חוזה לחמש שנים.

### פנרבחצ'ה
ב-31 בינואר 2023 חזר דמיר לטורקיה וחתם לארבע וחצי שנים בפנרבחצ'ה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים טורקים
קטגוריה:קשרי כדורגל טורקים
קטגוריה:כדורגלני קייסריספור
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה אתלטיק
קטגוריה:כדורגלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורגלני סמסונספור
קטגוריה:כדורגלני אומרנייספור
קטגוריה:ספורטאים טורקים בספרד
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-2004
ויל אסטס

**ויליאם אסטס ניפר** (באנגלית: **Will Estes**; בתחילת הקריירה השתמש בשם **ויל ניפר**. נולד ב־21 באוקטובר 1978) הוא שחקן קולנוע ושחקן טלוויזיה אמריקאי. התפרסם בעיקר עקב תפקידיו בסדרות "חלום אמריקאי" כג'יי ג'יי פריור ו"שוטרים בדם" כג'יימי רייגן.

## ראשית חייו
ויל אסטס נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה לביל ניפר ומרי לו אסטס. הוא ממשיך להשתמש בשמות משפחה של שני הוריו. המשפחה החזיקה באותה כתובת קבועה לאורך כל ילדותו של אסטס, והוא ממשיך להתגורר בה. אסטס הוא בוגר תואר שני בספרות אנגלית ממכללת סנטה מוניקה בסנטה מוניקה, קליפורניה.

## קריירה
את הקריירה שלו החל בגיל 11 בסדרה "לאסי החדשה" כאשר גבר על 700 ילדים אחרים שנבחנו לתפקיד. הוא שיחק בתפקיד ויל מקלאו, "טימי". הסדרה שודרה בין השנים 1989 ל־1992 כאשר אסטס היה בתפקיד הראשי.

בשנת 1994 הוא כיכב בסרטון המוזיקלי של מיט לוף Objects in the Rear View Mirror May Appear Closer Than They Are, בשנת 2000 אסטס כיכב בקליפ של ג'ון בון ג'ובי "It's my life", בו ביצע את רוב פעלוליו לבדו. הוא נבחר על ידי ג'ון בון ג'ובי לאחר שעבדו יחד בסרט הצרפתי-אמריקני "U-571".

אסטס כיכב בפרסומות רבות ביניהם בפרסומת למותג האופנה Fruit of the Loom

אסטס שיחק בסרטים רבים. בשנת 2000 הופיע בסרטים U571 ו-Terror Tract, בשנת 2001 הופיע בסרטים: The Familiar Stranger, מימיק 2, New Port South, ב-2009 הופיע בסרט Not Since You. ב-2012 הופיע בסרט שובו של האביר האפל.

אסטס הופיע בסדרות טלוויזיה רבות: "לאסי החדשה" (1989-1992), "משמר המפרץ" (1991), "ילד נפגש עם העולם" (1994-1996), "קירק" (1995-1996), "מיגו" (1997), "קלי קלי" (1998), "הרקיע השביעי" (1999–2000), "איחוד מחדש" (2004), "השעה עשר" (2008), ו"שוטרים בדם" (2010 - הווה).

אסטס לוהק לתפקיד ג'ק קרואק בסרט הקצר הקצר "לוז דל מונדו" בשנת 2007. הוא עבד גם במספר סרטי טלוויזיה אחרים וסרטים קצרים כמו "נחיתת אונס" (1990),"הזר המוכר"(2001), "צדקה"(2004), "הצלילה ממזח קלוזן" (2005) ו - "צל פחד" (2012).

הוא השאיל את קולו לסרט "Once Upon a Forest", סרט הטלוויזיה "Quest Golden Golden" ולסדרה "The Legend of Prince Valiant".

בשנים 2002–2005 הופיע בתפקיד ג'יי ג'יי פריור, הנער הבוגר של משפחת פריור בסדרת הטלוויזיה "חלום אמריקאי", תפקיד שהקנה לו פרסום רב.

החל מ-2010 כיכב בדרמה המשטרתית של CBS "שוטרים בדם". אסטס גילם את ג'יימסון "ג'יימי" רייגן, בנו הצעיר של הניצב פרנסיס רייגן (טום סלק). ג'יימי מתחתן בעונה התשיעית עם שותפתו אדי ג'נקו והופך לסמל ומפקד תחנה. הסדרה הסתיימה בשנת 2024.

## חיים אישיים
אסטס ניהל מערכת יחסים עם ג'ניפר לאב יואיט ב־2004 ועם טורי דה ויטו ב-2020. אסטס הוא צמחוני.

אסטס עבד עם ארגונים כמו "הקרן העולמית לחיות בר", "המועצה להגנת משאבי הטבע", ועוד ארגונים הפועלים לשימור חיות הבר, קידום מקורות אנרגיה בר-קיימא וטיפול אנושי בבעלי חיים.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## פרסים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת סנטה מוניקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1978
אלוק שארמה

**אלוק שארמה** (נולד ב-7 בספטמבר 1967) הוא פוליטיקאי בריטי המכהן כשר בממשלת הממלכה המאוחדת ועמד בראש ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים COP26.

## קורות חיים
שארמה נולד למשפחה הינדית באגרה שבמדינת אוטר פרדש בהודו. הוריו היגרו לאנגליה כשהיה בן חמש והשתקעו בעיר רדינג. אביו, פרם, היה מעורב בפוליטיקה השמרנית ברדינג, עמד בראש מחוז ברקשייר של המפלגה השמרנית וסייע בהקמת השדולה הפרלמנטרית לידידות עם הודו.

שארמה למד בבית ספר תיכון עצמאי ולאחר מכן סיים תואר ראשון בפיזיקה יישומית ואלקטרוניקה באוניברסיטת סלפורד. הוא הוסמך כרואה חשבון לאחר התמחות בחברת דלויט במנצ'סטר, ועבד כיועץ פיננסי בחברת SMBC היפנית ו-SEB השוודית.

## קריירה פוליטית
ב-2006 נבחר שארמה למועמד המפלגה השמרנית מטעם מחוז הבחירה רדינג מערב, ונכנס לראשונה לפרלמנט לאחר בחירות 2010. תפקידו הפרלמנטרי הראשון היה במסגרת ועדת המדע והטכנולוגיה בשנים 2010–2011. לאחר מכן מונה לתפקיד תחת שר האוצר מארק הובאן, ובמסגרת תפקידו היה שותף לניסוח רפורמות בתחומי הפנסיה והבנקאות. בשנים 2012–2015 כיהן כסגן יו"ר המפלגה השמרנית, וב-2014 עמד בראש השדולה של המפלגה לידידות עם הודו. בהמשך מונה להיות שליח מיוחד של ראש ממשלת בריטניה בהודו, וב-2016 נכנס למשרת תת-שר במשרד החוץ.

שארמה כיהן בממשלתה של תרזה מיי כשר השיכון בין השנים 2017 ל-2018 במקומו של גאווין בארוול שלא הצליח להיבחר מחדש לפרלמנט בבחירות הכלליות באותה שנה. חודש לאחר כניסתו לתפקיד נאלץ להוביל את התגובה הממשלתית לשריפה במגדל גרנפל, וזכה לתמיכה בציבור על ההזדהות שהביע בפרלמנט עם קורבנות האסון.

בתחילת 2018 מונה לתפקיד שר התעסוקה, ולאחר בחירתו של בוריס ג'ונסון לראשות הממשלה והתפטרותו של רורי סטיוארט מהתפקיד, עבר שארמה לעמוד בראש המשרד לפיתוח בינלאומי.

במסגרת חילופי הגברי בקבינט בשנת 2020 קודם לתפקיד שר העסקים, האנרגיה והאסטרטגיה התעשייתית, במקומה של אנדריאה לדסם שפוטרה, והיה אחד מנציגי הממשלה בתדרוכים היומיים לציבור בזמן מגפת הקורונה.

בינואר 2021 התפטר שארמה מתפקידו כדי לעמוד בראש ועידת האקלים COP26 אך המשיך להשתתף בישיבות הקבינט במעמד של שר.

## חיים אישיים
שארמה מתגורר בקאוורשאם, נשוי לאינגלה ולזוג שתי בנות. ב-2019 נשא את שבועת האמונים שלו בפרלמנט כשידו מונחת על עותק של בהגווד גיטא.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי פרלמנט בריטים
קטגוריה:אנגלים ממוצא הודי
קטגוריה:שרי ממשלת בריטניה
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2010–2015)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2015–2017)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2019–2024)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סלפורד
קטגוריה:רואי חשבון
קטגוריה:מהגרים מהודו לממלכה המאוחדת
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1967
קורבן מוסף של ראש חודש

**קורבן מוסף של ראש חודש** הוא סדרה של קורבנות שמוקרבת בכל ראש חודש בבית המקדש. הקרבת הקרבן היא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות.

## מקור המצווה
בפרשת פנחס מתוארות מצוות הקרבת התמיד והמוספין. לאחר הציווי על קורבן מוסף של שבת מצווה התורה על קורבן מוסף של ראש חודש:

## טעמי המצווה
כתב ספר החינוך שבראש חודש מתחדשת הלבנה ואיתה מתחדשים דברים רבים בעולם ולכן ראוי גם לעם ישראל לחדש ולהקריב קורבן נוסף על שאר הימים כדי להתעורר ולקבוע בלבבות שכל החידושים שבעולם הם מה' לבדו.

בתלמוד מובא מדרש על סיבת קורבן החטאת במוסף:

הרב אורי שרקי מביא את אחד ההסברים למדרש: המצב בו יש אומה שולטת ואומה נשלטת הוא מצב לא רצוי שנובע מכך שהעולם עוד איננו מתוקן מספיק, וצריכים לשאוף למצב בו האומות יהיו שוות ומתקדמות יחדיו.

## דיני המצווה
אחר קורבן התמיד של שחר מקריבים את מוסף ראש חדש שכולל:

# קורבנות עולה: שני פרים, איל אחד ושבעה כבשים.
# קורבן חטאת: שעיר עזים - נועד לכפר על אדם שעבר בשוגג על דיני "טומאת מקדש וקדשיו".
לכל פר מביאים גם שלושה עשרונים של מנחת סולת בלולה, לאיל שני עשרונים ועשרון מנחה לכבש.

כמו כן, לפר מביאים חצי הין יין, שלישית הין לאיל ורביעית הין לכבש.

במקרה בו לא הקריבו את קורבן מוסף ראש חודש, זכרי הכהונה חייבים בביטול עשה ואין החטא מושת על שאר עם ישראל.

### מקום הנחת האיברים
מובא במשנה: אֵבָרֵי הַתָּמִיד נִתָּנִין מֵחֲצִי כֶבֶשׁ וּלְמַטָּה בַּמִּזְרָח, וְשֶׁל מוּסָפִין נִתָּנִין מֵחֲצִי כֶבֶשׁ וּלְמַטָּה בַּמַּעֲרָב, וְשֶׁל **רָאשֵׁי חֳדָשִׁים** נִתָּנִין עַל **כַּרְכֹּב הַמִּזְבֵּחַ** מִלְמַעֲלָה.

המשנה נתונה במחלוקת גרסאות: לדעת רש"י הגרסה היא **כנגד הכרכוב** ומדובר על הסובב של המזבח שנמצא באמצעו ומשמש לנוי. בברייתא ובתלמוד הירושלמי וכן לדעת רמב"ם, תוספות, רבי עובדיה מברטנורא ועוד, הגרסה היא **על כרכוב** ומדובר על הכרכוב העליון שמשמש מקום הליכה לכהנים על המזבח. כלומר, לפי שיטה זו, האיברים הונחו בצד מערב המזבח בין הקרנות. בתלמוד הבבלי כתבו שטעם הדבר ששמים את האיברים במקום בולט הוא כיוון שאת קידוש החודש לא כולם רואים שהרי העדים מעידים רק לפני בית הדין הגדול, צריך להודיע לעם במקום בולט שהחודש קודש.

## תפילת מוסף של ראש חודש
בתחילת תקופת בית שני, אנשי כנסת הגדולה תיקנו להתפלל בכל ראש חודש תפילת מוסף שכוללת את פסוקי הקורבנות של מוסף ראש חודש.

נוהגים לחלוץ את התפילין לאחר הקדיש שלפני תפילת מוסף, כיוון שתפילת מוסף של ראש חודש נחשבת כ'אות', ואין צורך בעוד 'אות' של תפילין.כמו כן, אומרים מזמור "בָּרֲכִי נַפְשִׁי" (תהלים קד). יש הסוברים שזה מפני שכתוב בו: "עָשָׂה יָרֵחַ לְמוֹעֲדִים". ויש סוברים שמזמור נאמר על ידי הלויים בבית המקדש ביום ראש חודש.

## קישורים חיצוניים
* הביאו עלי כפרה על שמיעטתי את הירח באתר מכון מניטו.
* הערכים מוסף ראש חודש ושעיר ראש חודש באתר המכלול

## הערות שוליים

קטגוריה:בית המקדש
קטגוריה:פרשת פינחס

קטגוריה:קורבנות ביהדות
קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:ראש חודש
שכורה ולא מיין

**שכרה ולא מיין** או **שכורת ולא מיין** היא קינה לתשעה באב הנאמרת בשחרית של תשעה באב בקהילות הספרדים והאשכנזים. מחבר הקינה הוא רבי שלמה גירונדי, מתלמידי הרמב"ן ומפייטני קטלוניה במחצית השנייה של המאה ה-13.

## תוכן הקינה
הקינה פונה מגוף שלישי אל כנסת ישראל, בשלושת הבתים הראשונים, ואל אומות העולם, בבית האחרון. בבית הראשון, המקונן קורא אל עם ישראל להתאבל ולזעוק לפני הקב"ה בעקבות חורבן בית המקדש. הבית השני מתאר את מצבו העגום של בית המקדש החרב, אשר היו בו כהנים אשר , וקורא, כמו בסוף כל בית, לזעקת בני ישראל כלפי ה'. הבית השני מגיע מנקודת הפתיחה בה עם ישראל כבר זועק אל ה', אך מהסיבה הלא נכונה - על מצבו הגרוע, ולא כמתחרט ושב בתשובה על חטאיו בדור החרבן ובדורות שלפניו. הבית האחרון, פונה אל אויבי האומה, וקורא להם שלא לשמוח בנפילתה של כנסת ישראל כי עד מהרה יגאל אותם ה', ו.

כחלק מיתר הקינות לתשעה באב, הקינה התפרשה פעמים רבות. בין השאר יש לציין את פירושו של רבי יעקב רקח, בסידור "בית אב", ואת מהדורתו של דניאל גולדשמידט הכוללת מהדורה מדעית וביאור.

## מבנה
הקינה כתובה במבנה של שיר אזור, מבנה מקובל בשירת ימי הביניים של יהדות ספרד. מלבד מחרוזת הפתיחה, יש בקינה שלוש מחרוזות בעלות מספר משתנה של בתים. הבתים בכל מחרוזת חורזים בחרוז אחיד, ובסופו ישנו אזור החורז בחרוז המבריח -פַיִךְ. הקינה כתובה במשקל הברתי-דקדוקי, וכל בית מורכב משתי צלעיות של שש תנועות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קינות לתשעה באב
דינר המדינה האסלאמית

**דינר המדינה האסלאמית** (בערבית: **دينار الدولة الإسلامية**, דִינַאר אִד-דַוְלַה אִל-אִסְלַאמִיֵה), הנקרא גם בפשטות **הדינר הזהוב** (בערבית: **دينار ذهبي**, דִינַאר דַ'הְבִּי), הוא המטבע דה-יורה של המדינה האסלאמית, ארגון טרור ומעין מדינה לשעבר בשנים 2014–2019. הוא מחולק ל*[[דירהם]]* *ולפילס*, ומקורו בדינר הזהב ההיסטורי. בשנת 2016, דינר זהוב אחד הוחלף ב-190 דולר אמריקאי או 91 לירות שטרלינג בריטיות.

## רקע
המדינה האסלאמית (דאעש) הוא ארגון טרור שנפרד מאל-קאעדה ב-2013, והתבססה בתור המדינה האסלאמית של עיראק וסוריה, ולאחר מכן, המדינה האסלאמית ביוני 2014. עד 2015, היא שלטה בכמות גדולה של שטחים בעיראק ובסוריה.

המדינה האסלאמית הכריזה על תוכניותיה להנפיק מטבע משלה בגיליון 2014 של המגזין שלה, דאבק. פורסם עיצוב מטבעות עשויים זהב, כסף ונחושת. בשנת 2015, סרטון שפורסם על ידי דאעש, *"עליית הח'ליפה והחזרת דינר הזהב"* בו הוכרז כי המטבעות הללו נקבעו לשחרור. שער החליפין המתוכנן לדולר אמריקאי עמד על כ-139 דולר לדינר זהוב אחד. מומחים שקלו שתי אפשרויות להופעתו של מטבע כזה: למטרות תעמולה או לניסיון להדגיש את הממלכתיות של מה שנקרא מדינה. לפי פרסומים של דאעש - הכוונה מאחורי המטבע הייתה אמורה לאפשר למדינות להיות בלתי תלויות בהשפעת המערב על העולם המוסלמי. בשנת 2015, משטרת טורקיה מצאה מטבעה תת-קרקעית המייצרת את מטבעות הדינר הזהוב בשהינביי, עיירה ליד גזיאנטפ, שתיהן ליד הגבול עם סוריה.

בפועל, לעומת זאת, המטבע ראה מחזור מוגבל. באזורים שבהם ראה מחזור, נאסר להשתמש במטבעות אחרים למעט הדולר. אזורים אחרים ראו שימוש בסוגים שונים של מטבעות כמו הלירה הסורית והדינר העיראקי.

## מטבעות ושטרות
שוחררה סדרה של מטבעות מחולקים בין דינר זהוב, דירהם כסוף ופילס נחושת, כשהם רואים תפוצה מוגבלת בסוריה, כאשר הלירות הסוריות של המקומיים נלקחו והוחלפו בדינר במקרים מסוימים.

היו גם דיווחים המצביעים על כך שהמטבע שפרסמה הקבוצה היה שונה מאוד בתפוצתו בפועל.

### מטבעות

### שטרות
נכון ליוני 2016, לא פורסמו הודעות של בכירי דאעש על הדפסת שטרות לסדרת הדינר הזהוב. חלק מהמומחים מכירים בהנפקת כספי נייר במצב הנוכחי כלא ראויה, יתרה מכך, הנפקת שטרות עומדת בסתירה למושג "דינר זהוב".

## הערות שוליים

קטגוריה:מטבעות
קטגוריה:מטבעות שיצאו משימוש
קטגוריה:כלכלת המדינה האסלאמית
קטגוריה:מימון טרור
אסון המהגרים במשאית בסן אנטוניו

[250px|ממוזער|שמאל|[משאית דומה לזו שבה נלכדו המהגרים]]
**אסון המהגרים במשאית בסן אנטוניו** התרחש ב-27 ביוני 2022 בעיר סן אנטוניו במדינת טקסס שבארצות הברית. עשרות מהגרים לא חוקיים נמצאו בתוך משאית סגורה בעיר כשהם מתים או פגועים. הם נכנסו למדינה שלא כחוק, הוסעו במשאית ונפגעו בה עקב חנק, מכת חום והתייבשות ואף צפיפות. מספר הנספים באירוע עלה לאחר חילוץ הנפגעים והגיע עד ל-53. היה זה אסון המהגרים החמור מסוגו בהיסטוריה של ארצות הברית.

## האסון
הסתננות של מהגרים בלתי חוקיים לארצות הברית דרך גבולה עם מקסיקו היא תופעה מוכרת ורבת שנים. מראשית שנת 2022 נעשו בתחומי ארצות הברית שני מיליון מעצרים של חשודים בהסתננות ממקסיקו, מהם 239,416 מעצרים במהלך חודש מאי - עליה של כשליש בהשוואה לחודש מאי 2021.

העיר סן אנטוניו, המרוחקת ב-240 קילומטר מהגבול, מוכרת כנקודת מעבר מרכזית של מהגרים לא חוקיים בדרכם מהגבול אל חלקי ארצות הברית השונים. מספר רב של מבריחים עוסקים בהברחתם אל העיר וממנה באמצעות כלי רכב גדולים.

ב-27 ביוני בשעה 18:00 לערך נמצאה בשטח פתוח בסן אנטוניו משאית שאליה היה מחובר נגרר. היא נמצאה בקרבת הכביש הבין-מדינתי 35, המשתרע מדרום טקסס אל צפונה ומשמש את מבריחי המהגרים. אנשים שעבדו בקרבת מקום עצרו ליד המשאית כששמעו קריאה לעזרה וראו שדלתות הקרון הנגרר פתוחות למחצה, וכי בתוך הקרון נמצאים אנשים ללא רוח חיים, או כאלו שהיו חיים אך חלשים מכדי לצאת מהפתחים. שירותי החירום הוזעקו לאתר והחלו בחילוץ הנפגעים מהקרון ובטיפול בהם. מותם של 46 מיושבי הקרון נקבע במקום. 19 נוספים פונו לבתי חולים, ומהם מתו בהמשך עוד שבעה (לפי גרסה אחרת היו במשאית 67 אנשים). 40 מהנספים היו גברים ו-13 היו נשים. נמצא שמוצאם של 27 מהנספים היה ממקסיקו, 14 מהונדורס, שבעה מגואטמלה ושניים מאל סלוודור. בין הנפגעים באירוע ששרדו היו גם ילדים.

ניצולה מהאסון סיפרה כי הייתה בקבוצה של מהגרים שהסתתרו במחסן ליד הגבול, ומבריחים העלו אותם על המשאית לאחר שהחרימו את הטלפונים הסלולריים שלהם. לדבריה המשאית עצרה מספר פעמים ומהגרים נוספים הועלו לתוכה. עקב כך נוצרו בקרון דוחק עד כדי קושי לנשום וחום רב, כ-38 מעלות צלזיוס, לאחר שגם מערכת מיזוג האוויר שבקרון פסקה לפעול. גם נמצאה בתוכו כמות מעטה של מי שתייה, שהובאה על ידי המהגרים.

נהג המשאית שניסה לברוח מהזירה נעצר לאחר זמן קצר על ידי המשטרה. למחרת נעצרו עוד שלושה חשודים במעורבות בהסעת המהגרים שנפגעו. במסגרת חקירת האסון נמצא כי המשאית נשאה לוחיות רישוי מזויפות.

השלטונות בטקסס התקשו לזהות חלק מהקורבנות, שלא נשאו תעודות מזהות. אנשי הסגל הקונסולרי בארצות הברית מהמדינות שאזרחיהן נפגעו טיפלו בהעברת הודעות לקרובי הנפגעים ובהחזרת גופות הנספים לארצותיהם.

ב-27 ביולי 2017 התרחש בסן אנטוניו אסון דומה, שבו נספו בתוך משאית עשרה מהגרים ו-29 נפצעו. באירוע שהתרחש בטקסס ב-2003 נספו באותה צורה 19 מהגרים.

## קישורים חיצוניים
* Associated Press, Two more migrants dead from Texas trailer, bringing toll to 53, באתר הגארדיאן, 29 ביוני 2022
* 

קטגוריה:אסונות בטקסס
קטגוריה:פשע בטקסס
קטגוריה:הגירה לארצות הברית
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – מקסיקו
קטגוריה:2022 בארצות הברית
קטגוריה:סן אנטוניו
למי אבכה

**למי אבכה וכף אכה** היא קינה הפותחת את קריאת מגילת איכה בקהילות הספרדים בליל תשעה באב. הקינה מסיימת באזכור הפסוק הראשון של מגילה איכה, ומיד בסיום הקינה נפתחת קריאת המגילה.

## תוכן ומבנה
הפיוט מתאר את המאורעות הקשים שקרו בתקופת חורבן בית המקדש, בעיקר מזווית התורה, תלמידי החכמים ובית המקדש. הפיוט פותח מנקודת מבטו של אדם העומד בודד, ללא כתף או משענת אליה יוכל לבכות להגיד את אשר על ליבו (אשנן) ולהכות כף אל כף מכאב וצער - לא מקדש, בו מקננים כיום ציפורים (פקוד הוא שם ציפור) ושוכנים בו עובדי עבודה זרה וקוסם - נבוכדנצאר, לא כרובים, לא דוכן, ובהמשך גם לא על התינוקות ותלמידי החכמים שנהרגו, ועל התורה שנותרה בודדה ואילמת, ללא מפרש בעקבות זאת. בסיום הפיוט, וכמסקנה מהאמור, מכריז הפייטן כי הוא יחדל מלשמוע שירה, ויקרא אל ה' ויבכה על חורבן ביתו, כדי לקרב את הגאולה.
הקינה פורשה בין היתר על ידי רבי יעקב רקח בסדר בית אב.

הקינה כתובה כשיר ספרדי קלאסי, שבו כל הבתים (השורות) שקול במשקל מדויק זהה וחורזים בחרוז מבריח. כל בית מתחלק לשתי צלעות שוות, המכונות דלת וסוגר. משקל השיר הוא יתד ושתי תנועות, יתד ושתי תנועות, יתד ותנועה, בדלת וכן בסוגר. בנוסף, ישנם בתוך הבתים חרוזים פנימיים באופן לא סדיר (כגון כרובים/עורבים, דוכן/הוכן).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קינות לתשעה באב
לינדה ג'ונסון

**לינדה ג'ונסון** (באנגלית: **Linda Johnson**; נולדה ב-14 באוקטובר 1953) היא שחקנית פוקר, עיתונאית ויועצת אמריקאית. ג'ונסון זכתה בצמיד אליפות העולם בפוקר, ובשנת 2011 נבחרה להיכל התהילה של הפוקר. מוכרת כ-*The First Lady of Poker*.

## ביוגרפיה
ג'ונסון נולדה בלונג איילנד. היא עבדה בשירות הדואר של ארצות הברית והייתה נוהגת לבקר בלאס וגאס על מנת לשחק בלאק ג'ק. אביה הציע לה ללמוד לשחק פוקר, בשביל שהיא לא תשחק נגד בית הקזינו אלא נגד אנשים.

ב-1993 רכשה את מגזין הפוקר CardPlayer והייתה הבעלים במשך שמונה שנים, עד שמכרה את המגזין והמשיכה לעבודה בו ככתבת.

ג'ונסון אחת ממקימות ארגון מנהלי טורנירי הפוקר (TDA), והקימה יחד עם חברים נוספים את PokerGives.org, מוסד ללא כוונת רווח המעודד שחקני פוקר לתרום חלקים מזכיותיהם.

ב-2011 הייתה לאישה השנייה אשר נבחרה להיכל התהילה של הפוקר. היא מוכרת כ-*The First Lady of Poker*, כינוי אשר קרא לה לראשונה מייק סקסטון בעקבות מעורבותה רבת השנים במשחק הפוקר, ובמיוחד בסבב הפוקר העולמי, אשר הייתה אחת ממקימיו.

### צמידי אליפות העולם בפוקר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות פוקר אמריקאיות
קטגוריה:שחקני פוקר אמריקאים
קטגוריה:זוכי צמיד אליפות העולם בפוקר מארצות הברית
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הפוקר
קטגוריה:חברות היכל התהילה של הפוקר לנשים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1953
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
ג'ים גפיגן

**ג'יימס כריסטופר גַפִיגֶן** (באנגלית: **James Christopher Gaffigan**; נולד ב-7 ביולי 1966) הוא סטנדאפיסט, שחקן, מדבב, סופר ומפיק אמריקאי.

## ביוגרפיה
גפיגן נולד באלג'ין, אילינוי שבארצות הברית, הצעיר מבין שישה ילדים. אמו מרשה (לבית מיטצ'ל) מתה מסרטן ב-1990. אביו מייקל אמברוז גפיגאן היה נשיא ומנכ"ל בנק באינדיאנה במשך כחמש עשרה שנים עד פרישתו ב-1991. הוא מת מסרטן ריאות ב-1999. 

למד באוניברסיטת פרדו במשך שנה אחת, לפני שעבר לבית הספר לעסקים באוניברסיטת ג'ורג'טאון, שם סיים את לימודיו ב-1988 עם תואר בפיננסיים.

## קריירה
בשנת 1990 עבר לניו יורק על מנת לעסוק בקומדיה. הוא מצא עבודה בפרסום והיה עובד ביום ולוקח שיעורי משחק בלילה. בשנת 1999 הופיע לראשונה בתוכנית "The Late Show with David Letterman", ומאז התחיל להשתתף בקביעות בתוכניות אירוח שונות ולהופיע במועדוני קומדיה. במהלך השנים הקליט מספר ספיישלים של סטנדאפ, וחלקם היו מועמדים לפרס גראמי. גפיגן הופיע בלמעלה מ-200 פרסומות בטלוויזיה. ב-2012 נכלל ברשימת עשרת הקומיקאים המרוויחים ביותר בארצות הברית.

גפיגן שיחק במספר רב של סרטים וסדרות, ביניהם תפקידי משנה ב"פתאום 30", "שוב בן 17", "סיפור מצחיק", "טסלה", "מכושפת 2", "חוק וסדר", "חוק וסדר: מדור מיוחד", "אד", "סקס והעיר הגדולה", "חוק וסדר: כוונה פלילית", "טיסת הקונקורד", "רופא להשכיר", "פורטלנדיה", "סטאר נגד כוחות הרשע", "קימי שמידט" ועוד. הוא אף שימש כמדבב, לעיתים כדמות הראשית, במספר סרטים וסדרות, ביניהם "אבא אווזה", "מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה", "פליימוביל: הסרט", "לוקה", "מפלצת של מלון: הפוך על הפוך", "פיטר פן וונדי", "ד"ר כץ, מטפל מקצועי", "ההמבורגרים של בוב", "סטארגירל", "ריק ומורטי" ועוד. 

בשנים 2000–2001 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "ברוכים הבאים לניו יורק" . 

בשנים 2001–2002 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "המופע של אלן" , לצד אלן דג'נרס. 

בשנים 2003–2004 שיחק בשבעה פרקים מהעונה השישית של סדרת הטלוויזיה "מופע שנות ה-70". 

בשנים 2006–2010 שיחק בתפקיד ראשי ב-40 פרקים של סדרת הטלוויזיה "הבנים שלי" . 

בשנת 2015 כתב, הפיק וכיכב בסיטקום "The Jim Gaffigan Show", המבוסס על חייו.

בשנת 2020 שיחק בדרמת הפשע הקנדית "מטרה מספר אחת"  לצד ג'וש הארטנט.

בשנת 2022 שיחק לצד ראיין פיליפה במותחן הפעולה "מסלול התנגשות" (אנ'). 

בשנת 2024 שיחק בתפקיד קטן בקומדיה הרומנטית "Running on Empty" בתור בארי. שיחק גם בסרט הקומדיה "הולכים על כל הקופה" (אנ').

## פרסים
גפיגן היה מועמד שש פעמים לפרס גראמי לאלבום הקומדיה הטוב ביותר (בשנים 2013, 2015, 2018–2021), אך לא זכה. בשנת 2014 זכה בפרס הקומדיה האמריקאי .

## חיים אישיים
ג'ים נשוי לשחקנית ג'ני גפיגן, ולזוג חמישה ילדים. גפיגן הוא קתולי,  ואת טקס הנישואין שלו בשנת 2003 ערך בכנסייה קתולית במנהטן. גפיגן נאם מספר נאומי פתיחה באוניברסיטאות קתוליות, ואף קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מרקט.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:מדבבים אמריקאים
קטגוריה:סטנדאפיסטים אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
ארנסט גרינינג

**ארנסט גרינינג** (בשם מלא באנגלית: **Ernest Henry Gruening**; (/ɡriːnɪŋ/); 6 בפברואר 1887, ניו יורק – 26 ביוני 1974, וושינגטון) היה עיתונאי ופוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כמושל אלסקה בשנים 1939–1953 (לפני ששטח הוכרז כמדינת ארצות הברית) וסנאטור בשנים 1959–1969.

## ביוגרפיה
ארנסט גרינינג נולד בניו יורק למשפחה יהודית של רופאי עיניים. הוא סיים אוניברסיטת הרווארד בשנת 1907 ובשנת 1912 קיבל הסמכה כרופא. אמנם במקום להתחיל לעסוק במקצוע הוא פנה לעיתונות. הוא עבד במספר עיתונים בבוסטון. לאחר הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה הוא התגייס ושירת בחיל התותחנים. בשנים 1920–1923 הוא היה עורך של The Nation.

גרינינג התעניין בהיסטוריה של מקסיקו. בשנת 1928 הוא פרסם ספר על המדינה. על כתיבת הספר גרינינג קיבל עיטור ממשלת מקסיקו.

בעקבות מדיניות הניו דיל גרינינג הצטרף לממשל וכיהן במספר תפקידים. בשנת 1939 גרינינג מונה למושל אלסקה. באותה תקופה אלסקה הייתה במעמד של "טריטוריה" ולא של "מדינה" של ארצות הברית.

לאחר המתקפה על פרל הארבור גרינינג היה שותף להכנות להתנגדות לפלישה אפשרית. ביוני 1942 יפן תקפה את האזור ואף הצליחה לקבל שליטה על מספר איים לתקופה מוגבלת.

גרינינג לא היה מרוצה מהתייחסות של הממשל לילידי אלסקה. הוא תמך בפעילות של ארגוני הילידים ושל אליזבת פרטרוביץ' להפסקת ההפליה. בתמיכתו בשנת 1945 עבר חוק Alaska Equal Rights Act.

גרינינג פעל להעברת חוק שמסדיר הטבות ללוחמי הצבא. בשנת 1946 תגבר את מאבק נגד השחפת ואף הכריז על מצב חרום באלסקה. כ-10% מתקציב אלסקה הופנה לנושא זה.

גרינינג פעל להסדרת הנושא המדיני והסדרת אלסקה כמדינת ארצות הברית. הנושא הוסדר בשנת 1959. באותו יום גרינינג מונה לסנאט של ארצות הברית כנציג המדינה החדשה. בשנת 1962 הוא ניצח בבחירות את טד סטיבנס וזכה לכהונה נוספת. בבחירות של שנת 1968 הוא רץ כמועמד עצמאי ולא זכה.

גרינינג היה בין הסנאטורים הבודדים שבשנת 1964 הצביעו נגד השתתפות במלחמת וייטנאם.

## קישורים חיצוניים

* 
* ביוגרפיה
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מושלי אלסקה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאלסקה
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1887
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1971
גבעת הנסון (אנטארקטיקה)

**גבעת הנסון** (באנגלית: **Hanson Hill**) היא גבעה מכוסה שלג, הממוקמת בחצי האי טריניטי, באזור ארץ גרהאם של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.

לגבעת הנסון שתי פסגות, האחת בדרום הגבעה, והשנייה בצפון הגבעה.

שיא גובהה של גבעת הנסון 900 מטרים מעל פני הים.

גבעת הנסון ממוקמת 7 קילומטרים דרומית-מזרחית מכף רוקמורל;

גבעת הנסון ממוקמת 3 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מגבעת זנוגה.

## היסטוריה
### מיפוי הגבעה

הגבעה מופתה לראשונה, באופן גס, במרץ 1838, על ידי המשלחת הצרפתית השנייה לאנטארקטיקה, בפיקודו של ז'ול דומון ד'אורוויל.

### מקור השם

המשלחת הצרפתית לא נתנה לגבעה שם.

בשנת 1946, סקר שטחי חסות איי פוקלנד (FIDS) ניסה לאתר (בלא הצלחה), לשון יבשה שגילה ד'אורוויל, לה הוא קרא "כף ת'אנארון" (קאפ ת'אנארון - Cap Thanaron). מאחר שהסקר לא גילה את הכף, ומתוך כבוד לד'אורוויל - ורצון לשמר את השם שנתן - בשנת 1948, הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה (UK-APC), קראה לגבעה בשם "גבעת ת'אנארון" (Thanaron Hill).

לימים התגלתה הכף (אותה גילה ד'אורוויל), והיא נקראת כיום "נקודת תאנארון".

בשנת 1963 החליטה הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה, לקרא לגבעה על שם תומאס א. הנסון (Thomas A. Hanson), שהיה סוקר מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד, ששירת בתחנת המחקר מפרץ התקווה (מפרץ הואופ), בין השנים 1957–1959.

הנסון
ההטמאנות הקוזאקית

**ההטמאנות הקוזאקית** (באוקראינית: **Військо Запорозьке, Гетьманщина**) הייתה ישות מדינית של קוזאקים, שבראשה עמד הטמאן. הישות הוקמה במסגרת מרד חמלניצקי בשנת 1648 ובראשה עמד עד מותו בוגדן חמלניצקי. ההטמאן האחרון היה קיריל רזומובסקי וכהונתו הסתיימה בשנת 1764. שטח המדינה כלל את השטח המרכזי של אוקראינה של כיום וגם שטחים שכיום נמצאים ברוסיה ובבלארוס.

הישות הוקמה על ידי בוגדן חמלניצקי בזמן מרד נגד האיחוד הפולני-ליטאי. בעקבות בקשת בוגדן חמלניצקי להסתפח לרוסיה הצארית החלה מלחמת רוסיה–פולין (1654–1667) שהסתיימה בהסכם אנדרוסובו. בוגדן חמלניצקי רצה שלאחר מותו בנו יורי יהיה יורשו והוא התמנה להיטמאן עוד כאשר אביו היה בחיים. בסתיו 1657 במקומו נבחר איוואן ויגובסקי. לא כל המנהגים הצבאיים של המדינה קיבלו את השינוי והחל מאבק מזוין. בשנת 1659 ויגודסקי סיים את הכהוה ויורי חמלניצקי התמנה מחדש. בהתאם להסכם אנדרוסובו השטח חולק לאזורים בשליטה רוסית ולאזורים בשליטה פולנית ובכל אזור היה הטמאן משלו. בשנת 1668 פטרו דורושנקו הצליח לאחד את כל החלקים לתקופה מסוימת. בתיווך של יוסיף שומליאנסקי מיכל הראשון ניסה לשכנע את פורושנקו להחזיר את האזור לשליטה של האיחוד הפולני-ליטאי. ניסיון זה לא הצליח וגרם למאבק מזוין פנימי בתוך ההטמאנות. בסופו של דבר איוואן סמוילוביץ' ניצח את צבא פורושנקו ואילץ אותו להעביר את התפקיד אליו.

מנהיג בולט של ההטמאנות הקוזאקית היה איוואן מזפה שכיהן בתפקיד משנת 1687 ועד 1708. במהלך מלחמת הצפון הגדולה הוא הצטרף לכוחות של קארל השנים עשר. בעקבות כך להתמאן מונה איוון סקורופאדסקי שסיים את הכהונה בשנת 1722. קיריל רזומובסקי מונה לתפקיד בשנת 1750. בשנת 1764 יקטרינה הגדולה ביטלה את תפקיד.

## קישורים חיצוניים

* תיאור המדינה

קטגוריה:מדינות לשעבר באירופה
קטגוריה:אוקראינה: היסטוריה
קטגוריה:האימפריה הרוסית: היסטוריה
קטגוריה:רפובליקות לשעבר
יאיר פורסטנברג

**יאיר משה פורסטנברג** (נולד ב-18 באוגוסט 1975) הוא חוקר תלמוד ישראלי, פרופסור חבר וראש החוג לתלמוד באוניברסיטה העברית בירושלים.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים בשנת 1975. למד בישיבת נווה שמואל וישיבת ההסדר הר עציון. בשנת 2002 סיים תואר ראשון בלימודים קלאסיים ותלמוד בהצטיינות יתירה ובשנת 2005 סיים תואר שני בתלמוד בהצטיינות יתירה. שניהם מהאוניברסיטה העברית.

בין השנים 2009–2010 למד במסגרת חילופי סטודנטים בחוג לדתות באוניברסיטת פרינסטון.

בשנת 2010 סיים את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטה העברית, בהנחיית פרופסור שלמה נאה.

בין השנים 2013–2017 שימש כמרצה במחלקה להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת בן-גוריון.

בשנת תשע"ד (2014) היה חבר בפורום הצעירים של החטיבה למדעי הרוח באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

בשנת 2018 החל ללמד כמרצה בכיר בחוג לתלמוד באוניברסיטה העברית. בשנת 2020 מונה לתפקיד ראש החוג לתלמוד, ובשנת 2022 מונה לפרופסור חבר.

זוכה פרס טורונטו למצוינות במחקר לשנת תשע"ו.

מחקריו עוסקים בהשפעות של המשפט הרומי והמשפט היווני על היווצרותה של ההלכה היהודית הקדומה, בתולדות חיבור המשנה ובספרות התנאית.

## חיים אישיים
אביו הוא המתמטיקאי פרופ' הלל פורסטנברג ושניים מאחיו הם ד"ר אריאל פורסטנברג והבמאי ישעיהו פורסטנברג.

נשוי לשירה, בתו של פרופ' מנחם בן ששון ומתגורר בשכונת מקור חיים שבירושלים.

## פרסומיו
### ספריו
* **טהרה וקהילה בעת העתיקה: מסורות ההלכה בין יהדות בית שני למשנה**, ירושלים: מאגנס, 2016. הספר זכה בפרס מרדכי איש-שלום לספר ביכורים בתולדות ארץ ישראל לשנת תשע"ח.

* Purity and Identity in Ancient Judaism: From the Temple to the Mishnah

### ספרים בעריכתו
* (Leiden: Brill; 2016) **Jewish and Christian communal identities in the Roman world**

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: תלמוד
קטגוריה:בוגרי ישיבת נוה שמואל
קטגוריה:בוגרי ישיבת הר עציון
קטגוריה:חוקרי ספרות חז"ל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חוקרי תלמוד
קטגוריה:משפחת חיים מוולוז'ין
קטגוריה:משפחת בורג
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
משה נחום רוזנבוים

הרב **משה נחום רוזנבוים** (? – ט"ז בחשוון ה'תקפ"ו; כונה "ציצית בייסער" עקב מנהגו להסתכל לעיתים תכופות בציציותיו ולנשקם) היה רב הונגרי, רבן של הערים טליקא, ואשוואר ונג'וואז'ון.

## ביוגרפיה
כשנולד נקרא בשם נחום ורק לאחר מכן הוסיף לעצמו את השם משה. אמו במקורה מפראג.

התפקיד הראשון ידוע שכיהן הרב רוזנבוים היה כרב בעיירה טליקא שבמחוז גיור-מושון-שופרון, והוא כיהן שם כבר בשנת ה'תק"ן. לאחר מכן כיהן כרב בוואשוואר ועזב את ואשוואר בין ה'תקע"א לה'תקע"ח (1811–1818). אחר כך שימש כרב בעיר נג'וואז'ון שבמחוז וספרם. היה רב הקהילה עד לפטירתו. נפטר בט"ז בחשוון, לא ידוע באיזו שנה.

מסופר ששנים רבות לא נולדו לו ילדים, עד שפעם אחת עצרה ליד ביתו עגלה, וממנה ירד מישהו שבקש מהרב רוזנבוים להניח תפילין רבנו תם לפני שקיעה. לאחר מכן האכיל את האיש וסוסיו. בסוף ארוחתו ברך האיש שהרב יזכה לילדים, ובשנת ה'תקמ"ט נולד לו בנו הבכור הרב עמרם רוזנבוים.

נפטר בשנת ה'תקפ"ו.

## משפחתו
על פי מסורת המשפחה, צאצא של הרב אדם בעל שם, כנראה מצד אביו. מצד אמו, צאצא למהר"ל מפראג, של הרב מנחם נחום מצ'רנוביל, מייסד חסידות צ'רנוביל, של הרב גרשון אשכנזי, רבה של וינה, של הרב מנחם מנדל קרוכמל, של מהר"י וייל, מהר"ם מרוטנבורג, רבי יהודה החסיד, רש"י ועוד.

נכדו הוא הרב עקיבא פישר וניניו הם הרב צבי פישר והרב עמרם פישר.

לרב רוזנבוים היו תשעה ילדים:
* הרב עמרם (ה'תק"ן, 1790 – ט"ז בחשוון ה'תק"ץ, 1829) – רבה של אירשה (כיום נקרא אלברטירשה) ומאד. כונה הרב עמרם חסידא.
* הרב אברהם ישראל בצלאל  – רבה של , איז'אק וסיגטוואר.
* הרב צבי הרש (ה'תקנ"ה – בערך ה'תקפ"ט) – רבה של ביצ'קה
* הרב אליעזר דוד – סוחר.
* הרב ישראל נחשון.

* יוכבד יטל – אשת הרב יוסף גרינוולד, רבה של צ'צ'וביץ'.
* שרה רבקה רחל לאה – אשת הרב אברהם אליהו כ"ץ, רבה של פצל.
* פראדח – אשת הרב משה שטרנברג, רבה של אץ'.
* חנה – אשת הרב יצחק לוי שפיצר ממזטור, ובנישואים שניים אשת אהרן גיירינגר.

## הערות שוליים

משה נחום
קטגוריה:רבנים הונגרים
ליימן ברדפורד סמית'

**ליימן ברדפורד סמית**' (באנגלית: **Lyman Bradford Smith**; 11 בספטמבר 1904, וינצ'סטר - 4 במאי 1997, מנהטן) היה בוטנאי אמריקאי.

## ביוגרפיה
ליימן ברדפורד סמית' נולד בעיירה וינצ'סטר שבמסצ'וסטס. בשנת 1921 הוא החל לימודי בוטניקה באוניברסיטת הרווארד. בשנת 1928 הוא קיבל תואר שני ובשנת 1930 הוא קיבל ממנה תואר שלישי. סמית' המשיך באוניברסיטה והיה אוצר של אוסף צמחים שלו עד לשנת 1947.

בשנת 1929 סמית' התחתן ונסיעת הזוג הטרי לאירופה הייתה מלווה בסיורים בוטניים במוזיאונים אירופיים.

תחילה סמית' רצה להתמחות בחקר דשא, אך זה דרש עיסוק רחב במיקרוסקופ. בעיות רעייה לא אפשרו זאת וסמית' עבר לתחום אחר. בשנת 1929 הוא לראשונה סייר בברזיל. בהמשך חקר צמחים של אמריקה הדרומית היה במרכז פעילותו. הוא חזר לאזור עוד מספר פעמים לצורך הרחבת אוסף צמחים. סמית' התמחה במיוחד בתחום ברומליים ו-Begoniaceae.

בשנת 1947 סמית' מונה לאוצר של מחלקת בוטניקה של הסמית'סוניאן. בהיותו בתפקיד הוא מינה את אליס טנג'ריני למאיירת של המכון. היא איירה מעל ל-1000 סוגי צמחים וקיבלה פרסים על עבודתה.

סמית' כיהן בתפקיד עד לשנת 1974 כאשר פרש לגמלאות. למרות פרישתו הוא המשיך להיות פעיל בתחום עד פטירתו בשנת 1997.

במהלך הקריירה המקצועית סמית' אסף 16,000 דוגמאות צמחים, פרסם מעל ל-500 מאמרים ותיאר לראשונה מעל ל-200 צמחים. סוג Lymania נקרא על שמו.

## פרסומים
*The Bromeliaceae of Brazil. 1955.
*The Bromeliaceae of Colombia. 1957.
*Begoniaceae. 1986.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה
* ארכיאון של ליימן ברדפורד סמית'

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוטנאים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פלורידה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1997
אברה (נהר)

**הנהר אַבְּרָה** (בטגלוג: **Ilog Abra**), הנקרא גם **נהר לַגְבֶּן**, הוא השביעי בגודלו בפיליפינים מבחינת גודל אגן ניקוז. יש לו שטח ניקוז משוער של 5,125 קילומטרים רבועים ואורך של 206 קילומטרים.

## גאוגרפיה
מקורו של האברה בקטע הדרומי של הר דאטה בפרובינציית בנגט צפון האי לוזון. הוא יורד מערבה לסרוואנטס, בפרובינציית אילוקוס סור, וזורם אל פרובינציה אברה. בנקודה הסמוכה לדולורס, מצטרף אליו הנהר טִינֶג, שמקורו ברמה של פרובינציית אברה. לבסוף הנהר נשפך אל ים סין הדרומי בקרבת קאואיאן.

## גשרים
רשימת הגשרים מעל הנהר אברה, ממוצאו עד לשפכו:

# כביש סרוואנטס–מנקאיאן–אבטן (בסרוונטס)
# גשר אלולינג (כביש טאגודין–סרוואנטס–סאבאנגאן)
# גשר סנטו תומאס (במאנאבו)
# גשר דון מריאנו מרקוס (כביש אברה–קלינגה, בגבול הרשויות טאיום–דולורס)
# גשר קאלאבה (כביש אילוקוס נורטה–אברה, בבנגד)
# גשר קירינו הישן (באנאואנג) (גבול הרשויות סנטה–באנטאי, באילוקוס סור)
# גשר קירינו (כביש מקארתור [כביש N2], בגבול הרשויות סנטה–בנטאי, באילוקוס סור)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:לוזון
קטגוריה:הפיליפינים: גופי מים
קטגוריה:אסיה: נהרות ונחלים