open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
צ'או פראיה

**צ'או פראיה** (בתאית: **แม่น้ำเจ้าพระยา**) הוא הנהר המרכזי בתאילנד ואורכו 372 קילומטרים. הוא זורם דרך בנגקוק ונשפך למפרץ תאילנד.

## גאוגרפיה
הצ'או פראיה נוצר משילובם של הנהרות נאן ופינג, סמוך לעיר נאקון סאוואן. הנהר זורם מהמישורים במרכז תאילנד לבנגקוק ונשפך למפרץ תאילנד. במחוז שאי נט מתפצל הנהר לנהר מקביל לנהר צ'או פראיה, ששמו טה צ'ין, שנשפך גם הוא במפרץ תאילנד.

הנהר זורם במספר ערים בתאילנד ובהן הבירה בנגקוק והערים נונתאבורי ונאקון סאוואן. במהלך תקופת איוטהאיה, תושבי העיר איוטהאיה חפרו תעלות כדי לעקוף את פיתולי הנהר ולקצר את דרכו לים.

נהר הצ'או פראיה חוצה את בנגקוק וכדי להגיע מגדה אחת לגדה שנייה של עיר זו יש לחצות את הנהר באמצעות אחד הגשרים על הנהר, מעבורת או סירה.

נהר צ'או פראיה נותר כיום נתיב המים החשוב ביותר עבור תושבי מרכז תאילנד. הנהר מהווה קישור תחבורה חשוב למשלוח טיק ואורז לבנגקוק. תושבים מקומיים הפכו את גדות הנהר לביתם עוד מימי קדם ויצרו את פרנסתם מסביבתם. כיום מקומיים המתגוררים לאורך גדות נהר צ'או פראיה שומרים על אורח חיים אותנטי. הנהר ממלא תפקיד חשוב גם בפסטיבלים התוססים של תאילנד כמו Loy Krathong, המתקיימים מדי חודש נובמבר כאשר תודה מובאת לאל המים, ו-Songkran – חגיגות השנה החדשה של תאילנד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תאילנד: נהרות
ביראבידזשאנער שטערן

**ביראָבידזשאנער שטערן** (נהגה: "בּירוֹבּידזַ'אנֶר שטֶרן", יידיש: 'כוכב בירוביג'ן'; ברוסית: **Биробиджанская звезда**) הוא עיתון המתפרסם ביידיש וברוסית בעיר בירוביג'ן. העיתון החל להופיע בשנת 1930, והוא יוצא לאור מאז ועד היום, עם הפסקה בשנים 44–1941. החל מ-1991 רוב חומריו מתפרסמים ברוסית.

ב-1934 עמדה תפוצת העיתון על 500 עותקים, עד 1970 גדלה התפוצה, על פי מידע רשמי, ל-12,000 עותקים.

בראשיתו עמדה תפוצתו של העיתון על אלפיים עותקים והוא יצא לאור שלוש פעמים בשבוע. תכולתו עסקה בעיקר בתיאור הישגים בבניה ותעשייה. עם הקמת האוטונומיה היהודית העיתון החל לצאת לאור חמש פעמים בשבוע ותפוצתו הוכפלה. בתקופת מלחמת העולם השנייה אוחד העיתון עם עיתון **בירוביג'נסקיה זווזדה** שפורסם בשפה הרוסית, אך ב-1945 שוב הפך לעיתון עצמאי.

בתקופת הרדיפות של סטלין כלפי היהודים זה לא פסח גם על בירוביג'ן, בעיר נסגרו בית ספר ותיאטרון יהודיים, חלק מחברי מערכת העיתון נעצרו.

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר העיתון 
* בוריס (דב בער) קוטלרמן, 
* תולדות העיתון 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונים ביידיש
קטגוריה:עיתונים סובייטיים
קטגוריה:בירוביג'ן
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:רוסיה: עיתונים
בית הכנסת פייטב

250px|ממוזער|שמאל|ארון הקודש בבית הכנסת פייטב
**בית הכנסת פֵּיְטַב** (בלטבית: **Peitavas ileas sinagoga**, ביידיש: **פאייטאוו שול**) הוא בית הכנסת היחיד ששרד בריגה לאחר השואה ופעיל עד היום.

## היסטוריה
הנאצים ועוזריהם הלטבים הרסו ושרפו את כל בתי הכנסת בריגה ב-4 ביולי 1941. את בית הכנסת הגדול ברחוב גוגול הם הציתו על עשרות יהודים שנגררו למקום ונשרפו חיים.

בית הכנסת פייטב שרד היות שהיה צמוד לבתים ולכנסייה. כומר הכנסייה שכנע את הגרמנים כי הריסתו תפגע בכנסייה. הוא אף החביא את ספרי התורה שהיו בו.

בית הכנסת, הממוקם בעיר העתיקה של ריגה, נבנה בשנים 1903–1905 בסגנון אר נובו על ידי הארכיטקט וההיסטוריון וילהלם ניומן .

במלחמת העולם השנייה שימש בית הכנסת כמחסן סחורות. לאחר המלחמה חזרו כ-150 יהודים לריגה. בית הכנסת פייטב היה מהמעטים שפעלו בתחומי ברית המועצות ואחד מארבעה בתי כנסת בהם הייתה מקהלה. הקהילה היהודית תִחזקה ושִפצה את בית הכנסת על חשבונה.

בשנת 1998 התרחש פיצוץ בתקיפה ליד המבנה בתקיפה מכוונת כחלק משרשרת תקיפות אלימות בעיר.

בשנים 2007–2008 עבר בית הכנסת שיפוץ נרחב במימון האיחוד האירופי, מדינת לטביה וועד הקהילות היהודיות בלטביה. עד שנת 2017 הוא היה בית הכנסת היחיד הפעיל בריגה, באפריל 2017 נפתח במרכז ריגה בית כנסת חבד ובית הכנסת פייטב משמש הן לתפילות על בסיס יומי וכן לאירועים, קונצרטים, תערוכות וביקורי תיירים.

## גלריה

5-Riga_Syna-DSC04909.JPG|פנים בית הכנסת
Peitav Synagogue (1).JPG|חזית בית הכנסת
Peitav Synagogue (3).JPG|מנורת בית הכנסת
Peitav Synagogue-memorial to the Riga Ghetto jews murdered in the Holocaust.JPG|לוחית זיכרון ליהודי ריגה
5-Riga Syna-DSC04895.JPG|מבנה בית הכנסת
Peitav Synagogue (2).JPG|תקרת בית הכנסת
Ministru prezidents Valdis Dombrovskis piedalījās atjaunotās Rīgas sinagogas atklāšanā (3858407337).jpg|נשיא לטביה ואלדיס זאטלרס, ראש ממשלת לטביה ואלדיס דומברובסקיס ושר התפוצות של ישראל יולי אדלשטיין בפתיחה המחודשת של בית הכנסת, 2009


## קישורים חיצוניים

* בית הכנסת פייטב, באתר הקהילות היהודיות בלטביה
* בתי הכנסת כורל ופייטב, באתר יוטיוב
* בית הכנסת פייטב, באתר יוטיוב
* סיור וירטואלי בבית הכנסת פייטב, באתר Synagogues 360

קטגוריה:ריגה: מבנים
פייטב
קטגוריה:יהדות ריגה
פיק ויתרס

**דייוויד "פיק" וית'רס** (אנגלית: **David "Pick" Withers**; נולד ב-4 באפריל 1948) הוא מתופף בריטי. הוא ידוע כמתופף של להקת דייר סטרייטס בארבעת אלבומי האולפן הראשונים שלה.

## חייו
וית'רס, יליד לסטר, אנגליה, החל לתופף במצעדים של תנועת הנוער הנוצרית "חטיבת הנערים." הוא החל את דרכו המקצוענית בגיל 17, כמתופף של להקה בשם "הפרימיטיבים," ולאחר מכן בלהקה "אביב," שהקליטה אלבום אולם לא זכתה להצלחה. הוא שימש כמתופף הבית של אולפני "רוקפילד" בוויילס. הוא למד תיפוף בבית הספר "טק מיוזיק סקול" בלונדון.

לוית'רס סגנון ייחודי בתיפוף, בהיותו מתופף רוק שנמנע מהצליל הכבד והחזק שאופייני לרוב מקצבי הרוק, ומעדיף הקשות רכות ומעודנות על תוף הסנֵר ועל מצילות ההיי האט על פני מופעי וירטואוזיות ומהירות תיפוף. בדומה למנהיג להקת ה"דייר סטרייטס", מארק נופלר, סגנונו של וית'רס מבוסס על מקצבי בלוז. נופלר פגש את וית'רס בלונדון בשנת 1973 כשהצטרף ללהקת הבלוז "Brewers Droop", שם שימש וית'רס כמתופף. הוא המשיך לשתף פעולה עם נופלר במהלך שנות השבעים, תוך כדי כך שניגן עם להקת הרוק-פולק "מגנה כרטה".

וית'רס היה חבר בלהקת ה"דייר סטרייטס" מתחילת דרכה ועד שנת 1982, אז עזב כדי להקדיש יותר זמן למשפחתו ולמוזיקת בלוז. בריאיון עיתונאי טען, שהוא חושש להפוך למתופף רוק. את מקומו כמתופף של ה"דייר סטרייטס" תפס טרי ויליאמס.

## דיסקוגרפיה
* עם הדייר סטרייטס:
** 1978, Dire Straits
** 1979, Communiqué
** 1980, Making Movies
** 1982, Love Over Gold

* עם אחרים:
** 1979, רכבת איטית מגיעה (*Slow Train Coming*), בוב דילן
** 2011, *Giant From The Blue*, גארי פלטצ'ר

## קישורים חיצוניים

* 

* כתבה על וית'רס ב"ליברפול דיילי פוסט"

קטגוריה:דייר סטרייטס
קטגוריה:מתופפים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1948
לוח השנה הצפון קוריאני

[שמאל|ממוזער|250px|סמל [סוציאליזם|סוציאליסטי על מגדל ג'וצ'ה]]
**לוח השנה הצפון קוריאני** או **לוח [[אידאולוגיית ג'וצ'ה|ג'וצ'ה]]** הוא שיטת תיארוך שנים בה נעשה שימוש בקוריאה הצפונית.

## היסטוריה
לוח ג'וצ'ה הוצג לראשונה בשנת 1997 ומבוסס על תאריך לידתו של קים איל-סונג: 15 באפריל 1912. שנה זו נספרת כג'וצ'ה 1 והשנים נספרות מכאן ואילך. אין שנת ג'וצ'ה 0. לוח ג'וצ'ה עושה שימוש בחודשי הלוח הגרגוריאני וכן במספר הימים בחודש של לוח זה. לפיכך, כדי לחשב את שנת הג'וצ'ה משנה גרגוריאנית לאחר 1912, ניתן פשוט להחסיר 1911.

### דוגמה

## שימוש בפועל
### קוריאה הצפונית
במקרים רבים בהם נעשה שימוש בלוח ג'וצ'ה בידי לא-קוריאנים, שנת הג'וצ'ה מצוינת לאחר השנה הגרגוריאנית המקבילה, למשל 12 ביוני 2007 (ג'וצ'ה 96). מבחינה טכנית הדבר לא נכון, שכן המקורות הצפון קוריאנים הרשמיים מציינים את השנה הגרגוריאנית שנייה, כך: 12 ביוני ג'וצ'ה 96 (2007).

## ראו גם
* אידאולוגיית ג'וצ'ה
* מגדל ג'וצ'ה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לוחות שנה
קטגוריה:קוריאה הצפונית: תרבות
רוני חפר

ממוזער|200px|גן סיפור "האוצר של צ'מבלו" בחולון
200 פיקסלים|ממוזער|גן סיפור "האוצר של צ'מבלו" בחולון
**רוני חפר** (נולד ב-15 באוקטובר 1965) הוא סופר ילדים ומאייר ישראלי.

## ביוגרפיה
רוני חפר נולד בתל אביב בשנת 1965. למד בבית החינוך ע"ש א"ד גורדון בעירו, ובתיכון למד במגמת אדריכלות בבית הספר אורט טכניקום גבעתיים. כל ילדותו התבלט בכישרון הציור שלו ונמשך במיוחד לתחום הקריקטורה והאיור ההומוריסטי. בצבא שירת כלוחם קרבי בחיל התותחנים, ולאחר שחרורו למד עיצוב גרפי באקדמיה "בצלאל" בירושלים.

עם סיום לימודיו החל לעבוד כארט דירקטור במשרד הפרסום בינג ליניאל (עם הקופירייטרים אז והסופרים היום אשכול נבו ואורי לברון) ובהמשך עבד במשרדי פרסום נוספים, ביניהם אריאלי פובליסיס. בשנת 2002 עזב את תחום הפרסום והחל לעבוד כמעצב גרפי עצמאי, ובמקביל הוציא לאור את ספרו הראשון "האוצר של צ'מבלו". בשנת 2010 עזב את תחום העיצוב והחל להתמסר לכתיבה ואיור של ספרי ילדים ולמפגשי סופר בבתי ספר, גנים וספריות ברחבי הארץ.

מקיים מפגשי סופר בבתי ספר, גני ילדים וספריות ברחבי הארץ. ספרו הראשון, "האוצר של צ'מבלו", זכה אף לגינת סיפור בחולון ולאפליקציה בהוצאת "עברית".

## חיים אישיים
חפר נשוי למיכל ואב לשניים, ומתגורר במושב זיתן שבסמוך לנתב"ג.

## ספריו
ספריו (כולם בהוצאת כתר):
*האוצר של צ'מבלו (2003)
*סיפורי חייזרים (2004)
*פומי - סיפור על טפיר (2005)
*משעמם לי! (2010)
*מתי מגיעים? (2011)
* בא לי (2014)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית החינוך ע"ש א"ד גורדון
קטגוריה:בוגרי אורט טכניקום
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:מועצה אזורית שדות דן: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
קטגוריה:זיתן
התוכנית ליישובה מחדש של ביתא ישראל

**התוכנית ליישובה מחדש של ביתא ישראל** (בקיצור: **תוכנית חומרה**) הייתה תוכנית התיישבות לקהילת ביתא ישראל באתיופיה. בתחילה מטרתה הייתה לפתור את בעיית חוסר הרסת של יהודי אזור גונדר ובהמשך הפכה לחלופה העיקרית לעליית הקהילה לאור התנגדות ישראל.

תוכניות ליישובם של יהודי סביבות גונדר, או חלק מהם, על מנת לפתור את בעיית חוסר הרסת והאריסות, החלו עם פניות של ראשי ביתא ישראל לקיסר היילה סלאסי במהלך המחצית השנייה של שנות ה-40 של המאה ה-20. באוקטובר 1946, עם ביקורו של היילה סלאסי באזור גונדר פנו אליו ראשי הקהילה, בראשם הליקה כהנת ברהן ברוך, ושטחו בפניו את הבעיות הכלכליות והחברתיות שעמדו בפני הקהילה, בהן בעיית חוסר הרסת, גירושם של אריסים יהודים מאדמות שעבדו שנים רבות והמסים הכבדים ששולמו לבעלי האדמות, לכנסייה ולממשלה. הקיסר השיב כי תינתן פקודה להגנה על הקהילה וכן אדמות עתידיות שהקיסר יפנה אליהם. בנוסף נתן מושל המחוז הוראה מהקיסר למסור את האדמות שמעובדות בידי אריסי הקהילה לקהילה עד שתימצא אדמה.

בשלהי שנות ה-50 פנו שוב ראשי הקהילה, שבראשם ליקה כהנת ברהן ברוך, לקיסר ודיווחו שוב על אותם הנושאים, בנוסף להידרדרות המצב הכלכלי-חברתי מאז וכן טענו שהבטחות הממשלה אשר לא קוימו. בשנת 1958 נמצא מקום התיישבות באזור שירה שבמחוז תיגראי ובהרשאת מושל המחוז, אולם הדבר לא יצא אל הפועל.

בשנות ה-60 הסתמן כי ממשלת ישראל מתנגדת לעליית הקהילה ופעילים החלו להציע יישוב מחדש באתיופיה כחלופה לכך. במקביל הציע הקיסר ליונה בוגלה, כנציג הקהילה, את הפניית "מיזם הפיתוח החקלאי סתתי-חומרה" אשר באזור ארמצ'הו, בין היישובים חומרה עבדארפי ואברה ג'רה, שבמחוז בגמדר לביתא ישראל. ההצעה אומצה על ידי האגודה לרווחת הפלאשים וזו החלה במשא ומתן עם ממשלת אתיופיה בנושא. יחד עם מימון של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי ומהארגונים שהרכיבו את האגודה, לרבות יק"א, הוצאה התוכנית לפועל.

בתחילה, עם ראשית ההתיישבות במקום, התברר כי האזור הוא במחלוקת בין אתיופיה לסודאן, והמתיישבים היו למטרות של צבא סודאן, לאחר מכן יושמה התוכנית באזור אחר של המיזם שלא היה במחלקות.

בשל העובדה שיהודי באתיופיה היו נתונים תחת הנהגתו של ליקה כהנת ברהן ברוך, פנה יונה בוגלה לקס הגדול, כדי שיברך ויקרא לעם להגר לחבל חומרה. קס ברהן התנגד בתוקף לרעיון, הן משום שחבל הארץ לא התאים לאורח החיים של היהודים והן בשל העובדה שבאזור היו נפוצות מחלות הקדחת והמלריה. עם זאת, מאוחר יותר מכל הבחין בסכנה הטמונה בהתיישבות בסמוך לגבול עם סודאן. בזכות סירובו של הקס הראשי נמנע אסון גדול.

התוכנית באה לסופה עם פרוץ מלחמת האזרחים במדינה, כאשר הפך האזור למרכז הפעילות של ארגוני מורדים, בעיקר האיחוד הדמוקרטי האתיופי הפרו-מלוכני, שגרמו למתיישבים לנטוש את המקום.

## לקריאה נוספת

*David Pelley, **On the Possibility of the Resettlement of the Falashas in the Humera Abd El Rafi Area: Report on a Mission (20.5.69 - 13.6.69)**, Israel Committee for Falasha Population in Ethiopia & Ministry of Agriculture, 1969


## הערות שוליים

קטגוריה:עליית ביתא ישראל
קטגוריה:תולדות ביתא ישראל
הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת

**הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת** (בצרפתית: **Terres australes et antarctiques françaises** בראשי תיבות: **TAAF**) הוא שם של טריטוריה בשליטת צרפת שנמצאת באוקיינוס ההודי ובאנטארקטיקה. הטריטוריה מחולקת ל-5 אזורים שאף אחד מהם לא מיושב באופן קבוע. השליטה של צרפת על איי אפארסה אינה מוכרת על ידי מדינות העולם, והשליטה על ארץ אדלי ניתנה לצרפת במסגרת הברית האנטארקטית עד 2041.

## מחוזות
הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת מחולקות לחמישה מחוזות, שלושה מחוזות היסטוריים של צרפת (איי קרגלן, איי קרוזה ואיי סן פול ואמסטרדם) שהתגלו במאה ה-18 וה-19 ומאז מהווים טריטוריה של צרפת, ארץ אדלי ששייך לצרפת מ-1949 ואיי אפארסה החל מ-2007.

### הטריטוריות הדרומיות
הטריטוריות הדרומיות של צרפת הן שלושה מחוזות שנמצאים בשליטת צרפת ומוכרים גם על ידי הקהילה הבינלאומית. המחוזות הם שלושה ארכיפלגים:
* מחוז ארכיפלג איי קרגלן, האיים התגלו ב-1772 על ידי איב-ז'וזף דה קרגלן דה טרמרק שהשתלט עליהם בשמה של ממלכת צרפת. הרפובליקה הצרפתית אישרה רשמית את שלטונה על האיים ב-1893 מול בריטניה ואוסטרליה.
* מחוז ארכיפלג איי קרוזה, האיים התגלו ב-1772 על ידי מארק-ז'וזף מאריון דה פרסן שהשתלט עליהם בשמה של ממלכת צרפת.
* מחוז איי סן-פול ואמסטרדם, התגלו ב-1522 על ידי פרדיננד מגלן. האיים עברו תחת שליטת מספר מדינות כאשר צרפת השתלטה עליהם ב-1843. השליטה של צרפת עליהם אושרה ב-1891 והם נשלטו על ידי צרפת מקולוניית מדגסקר.

### הטריטוריות האנטארקטיות
הטריטוריה הצרפתית באנטארקטיקה היא טריטוריה אחת המוכרת בשם ארץ אדלי. הטריטוריה התגלתה לראשונה על ידי ז'ול דומון ד'אורוויל ב-1840 ונקשרה לטריטוריות הדרומיות של צרפת בשנת 1942. התביעות הצרפתיות על ארץ אדלי לא מוכרות על ידי כל מדינות העולם וכל התביעות מושעות בהתאם לברית האנטארקטית.

### איי אפארסה
המחוז החמישי שהצטרף לארצות הדרומיות והאנטארקטיות הוא איי אפארסה (שפירושו האיים הפזורים), שצורף בשנת 2007. אלו חמישה איים ואטולים הממוקמים באוקיינוס ההודי ובמצר מוזמביק בסביבת מדגסקר. האיים היו חלק מהשלטון הצרפתי על מדגסקר אך נותקו ממדגסקר ב-1960. לאחר הכרזת העצמאות של מדגסקר, המלגשים טוענים לבעלות גם על איי אפארסה, מלבד האי טרומלין שמאוריציוס טוענת לבעלותה עליו.

## גאוגרפיה

## היסטוריה
ב-1774 צרפת השתלטה על איי קרגלן. ב-1843 צרפת השתלטה על האי סן פול ועל האי אמסטרדם שבסמוך. ב-1892 צרפת השתלטה על איי גלורייז ב-1897, על איי באסאס דה אינדיה, אירופה וז'ואן דה נובה כל השטחים האלו מסופחים לקולוניית מדגסקר שבשליטת צרפת עם הקמת הקולוניה.
ב-21 בנובמבר 1924 האיים סן פול ואמסטרדם, איי קרגלן וקרוזה וכן ארץ אדלי מסופחים לקולוניית מדגסקר וכן שני איים הסמוכים למדגסקר, נוזי בה (nosy be) והאי סנט-מארי, מיוט ושאר איי קומורו.

חוק צרפתי משנת 1955 הכפיף את איי קרגלן, סן פול ואמסטרדם, איי קרוזה וארץ אדלי לטריטוריות צרפת מעבר לים ובכך איים אלו הפכו מנותקים מנהלית ממדגסקר. חוק משנת 1960 מנתק את איי אפארסה משלטונה של צרפת על מדגסקר, לפני מתן עצמאות למדגסקר ומנהלתית האיים נוהלו על ידי השר הממונה על צרפת מעבר לים. ב-2007 איי אפארסה צורפו לארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת כמחוז חמישי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:האזור האנטארקטי
קטגוריה:צרפת מעבר לים
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1955
עידן שגב

**עידן שגב** (נולד ב-11 בנובמבר 1949) הוא חוקר מוח ישראלי, פרופסור לחישוביות עצבית, במכון למדעי החיים על שם אלכסנדר סילברמן, באוניברסיטה העברית וראש המחלקה לנוירוביולוגיה. שותף בכיר בפרויקט המוח הכחול ובפרויקט המוח האנושי וממקימי העיתון המדעי Frontiers. עידן מתעניין בקשר בין המוח לאמנות.

## ביוגרפיה
עידן שגב נולד בלונדון. בילדותו התגורר מספר שנים בפריז ולאחר מכן עברה המשפחה לעין כרם שבירושלים שם למד בתיכון ליד האוניברסיטה. אימו, שושנה אשמן-שגב ובתו של המחזאי אהרן אשמן, הייתה מורה לפסנתר, סופרת ועיתונאית. אביו, ויקטור שגב, היה עיתונאי ואמן. לעידן אח צעיר יואב שגב, פרופסור אמריטוס למתמטיקה באוניברסיטת בן-גוריון.

עידן שירת בצבא כמדריך קליעה בבסיסי גדנ"ע. עם שחרורו בשנת 1970 החל את לימודיו לתואר בוגר במתמטיקה וביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים שם המשיך לתואר שני באוניברסיטה בהדרכתם של פרופסור יצחק פרנס ופרופסור מיכה ספירא. בשנת 1976 החל עידן את לימודי הדוקטורט שלו בהדרכתם של פרופסור יצחק פרנס ופרופסור אמנון פזי. את לימודי הפוסט-דוקטורט השלים בשנים 1982–1985 במכון הלאומי לרפואה (NIH) בהנחייתו של פרופסור ווילפריד רול (W. Rall), שם פיתח מודלים מתמטיים של זרימת אותות חשמליים תאי עצב ובעצים הדנדריטים המרכיבים אותם .

בשנת 1985 הצטרף כחוקר למכון למדעי החיים באוניברסיטה העברית ובשנת 2009 הצטרף כחבר במכון אדמונד ולילי ספרא למדעי המוח. מאז 2017 מכהן עידן כראש המעבדה לחישוביות עצבית על שם פטריק דרהי. משנת 2005 הוא מוביל יחד עם פרופסור הנרי מרקרם מהמכון הטכנולוגי השווייצרי (EPFL) שבעיר לוזאן את פרויקט המוח הכחול במטרה לפתח מודלים מתמטיים מפורטים לחיקוי ולהבנת תהליכים עצביים המתרחשים ברשתות עצבים ריאליסטיות גדולות. משנת 2013 הוא שותף לפרויקט המוח האנושי האירופאי המשלב גישות תאורטיות, ניסוייות וקליניות במטרה לקדם את הבנת פעולת המוח הבריא והחולה.

עידן פרסם מאמרים רבים וערך מגזינים וספרים מדעיים שונים. הוא מיוזמי העיתון המדעי הבינלאומי הפתוח לכל Frontiers ובו הוא עורך מדעי של תחום המוח. לאחרונה הוא עורך את העיתון frontiers for young minds ומנהל את השלוחה הישראלית שלו ״פרונטירז – מדע לצעירים״, אשר מטרתו להנגיש את המדע והמחקר העכשוי לצעירים. כמו כן הוא העביר קורס מתוקשב רב-משתתפים על תאי עצב בפלטפורמה דיגיטלית קורסרה. עידן מתעניין בקשר בין מוח לאמנות וערך אסופת מאמרים בנושא זה.

שגב נשוי לוורד, אומנית ומרצה באקדמיה למוזיקה ומחול. לזוג שתי בנות.

## קישורים חיצוניים

* דף הבית של פרופסור עידן שגב
* דף חוקר באתר המכון למדעי החיים על שם אלכסנדר סילברמן
* דף הבית באתר אדמונד ולילי ספרא למדעי המוח
* 
* 
*  עידן שגב, הרצאה על מהפכות בחקר המוח בתחום הלמידה והזיכרון, האוניברסיטה המשודרת, גלי צה"ל, 31 במאי 2015
* קובי מידן,  חוצה ישראל - שיחה עם עידן שגב, הטלוויזיה החינוכית
* גאולה אבן-סער ב"שיחה אישית" עם פרופ' עידן שגב, באתר כאן 11, 3 בינואר 2019

קטגוריה:מדעני מוח ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מדעי החיים
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
מירטל קורבין

שמאל|ממוזער|200px|מירטל קורבין
**ג'וזפין מירטל קורבין** (באנגלית: **Myrtle Corbin**; 12 במאי 1868 טנסי - 6 במאי 1928) הייתה אישה מרובת רגליים. היא נולדה עם שני אגנים שונים מחוברים והיו לה זוג רגליים רגילות "חיצוניות" וזוג רגליים נוספות "פנימיות". נאמר שהיא יכלה להזיז את רגליה הפנימיות אבל הן היו חלשות מדי מכדי לשאת את משקל גופה. היא חיה כל חייה בטקסס, ארצות הברית.

## חייה ועבודתה
הוריה של מירטל היו וויליאם ה. קורבין, שהיה בן 25 בעת לידתה, וננסי קורבין, שהייתה בת 34. הרופאים שבחנו את מירטל זמן קצר לאחר לידתה תיארו את ההורים כבעלי מראה דומה מאוד, "לשניהם היה שיער אדמוני, עיניים כחולות וגוון עור בהיר מאוד". הדמיון ביניהם היה כה רב עד שהרופאים הרגישו בצורך לבדוק שאינם קרובי דם. לבני הזוג היו ילדים נוספים, ארבעה בנים וארבע בנות, כולל בת אחת מנישואיה הקודמים של ננסי. לדברי אימה, לידתה של מירטל לא תוארה "יוצאת דופן בהיריון או בלידה", למרות שבפועל, המצב היה שונה: רופאים שבחנו את התינוקת לאחר הלידה העירו שלידת העכוז "הייתה יכולה להיות הרת אסון לתינוקת וככל הנראה גם לאם". מירטל גדלה להיות תינוקת בריאה, ושלושה שבועות לאחר לידתה שקלה כ-4.5 ק"ג. בכתבה שפורסמה כשנה לאחר לידתה נאמר שהיא "יונקת בצורה בריאה".

בגיל 13, מירטל החלה לעבוד במופע שוליים תחת השם "הילדה בעלת ארבע הרגליים מטקסס". היא הייתה כה אהודה בקרב מופעי השוליים עד שאמנים התחזו לה והציגו גפיים תותבות כגפיים נוספות שלהם.

בגיל 19 התחתנה עם קלינטון ביקנל, ולזוג נולדו ארבע בנות ובן.

## בספרות הרפואית
טרטולוגים ורופאים שונים נוספים ניסו לאבחן את מצבה של מירטל. כל אחד מהם סיווג אותה לפי מחלה או לפי מונח רפואי אחר שונה ומשונה.

באביב 1887, כשנה לאחר נישואיה לקלינטון, מירטל נכנסה להיריון לראשונה בחייה. ההיריון התגלה על ידי רופא בשם ד"ר לואיס וואליי, שהוזמן לטפל במירטל לאחר שהחלה לסבול מכאבים בצידה השמאלי, צמרמורות, כאבי ראש ואובדן תיאבון. הרופא תיעד בנוסף שהיו "הקאות ואל-וסת במשך חודשיים רצופים". הריונה גרם לה להיות מאוד חולה, ולאחר שד"ר וואליי התייעץ עם עמיתיו הוא החליט לבצע הפלה מלאכותית שמונה שבועות לאחר גילוי ההיריון (בשלב זה היא הייתה בחודש השלישי או הרביעי של ההיריון). היא החלימה לחלוטין, ותהליך ההפלה וכן האנטומיה הייחודית שלה לא מנעו ממנה מלהרות בעתיד.

הספרות הרפואית גילתה בה עניין מחודש לאחר הלידות והיא תוארה כ"נאה בפנים, בריאה פיזית ומסוגלת לדאוג לכל צורכי ביתה". במקומות אחרים נכתב שהיא "מאוד אינטליגנטית" ו"אישה עדינה בעלת טעם במוזיקה".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:אמני מופעי שוליים
קטגוריה:נכים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1868
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1868
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1928
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1928
טושיו סוזוקי

**טושיו סוזוקי** (ביפנית: **鈴木 敏夫**; נולד ב־19 באוגוסט 1948) הוא מפיק סרטי אנימה יפני. סוזוקי ידוע כאחד המפיקים המצליחים ביותר של יפן וכנשיא לשעבר של סטודיו ג'יבלי.

## ביוגרפיה
סוזוקי החל את דרכו בחברת ההפקות טוקומה שוטן, אליה הצטרף זמן קצר אחרי שסיים את לימודיו.

הוא עבד במגזין "Asahi Geino" ובשנת 1978 החל לעבוד כעורך בחברת "Animage", שם פגש את הבמאי הייאו מיאזאקי. סוזוקי שכנע את מיאזאקי לעבד את סיפורה של נאוסיקה לסרט, ולאחר מכן היו לשניים מהמייסדים של סטודיו ג'יבלי, תחילה כחבר במספר ועדות בהן בוועדה ליצירת הסרטים "השכן הקסום שלי טוטורו" ו"קבר הגחליליות", ובשנת 1991 הצטרף באופן רשמי כמפיק באולפן. הוא הוביל את האולפן החל משנת 2005, ועזב את תפקידו בשנת 2008 (אך עדיין מכהן כמנכ"ל החברה). בשנת 2021 קיבל את פרס וינזור מקיי בטקס פרסי אנני ה-49.

סוזוקי בעל תואר בספרות מאוניברסיטת קיו.

## קישורים חיצוניים

* טושיו סוזוקי, באתר *anime news network* 
* טושיו סוזוקי, באתר הסרט נאוסיקה 

קטגוריה:מפיקי קולנוע יפנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות ביפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1948
אולם הבד (איפר)

שמאל|ממוזער|250px|אולם הבד באיפר
[שמאל|ממוזער|250px|אולם הבד ו[קתדרלת מרטין הקדוש במהלך מלחמת העולם הראשונה]]

**אולם הבדים** (בפלמית: **Lakenhal** או **Lakenhalle**) של איפר, בלגיה, היה אחד המבנים המסחריים הגדולים ביותר שנבנו בימי הביניים. האולם נבנה בסגנון גותי מוקדם, ושימש כשוק העיקרי וכמחסן לתעשיית הבדים המשגשגת של העיר הפלמית.
## היסטוריה
בניית המבנה המקורי החלה עם הקמת מגדל הפעמונים בשנת 1200 ונמשכה יותר ממאה שנים. האגף המזרחי החל להיבנות ב-1260, והאגף המערבי החל להיבנות ב-1286, המבנה הושלם בשנת 1304. הבניין נחרב כמעט לחלוטין לאחר הפצצה ארטילרית על איפר במלחמת העולם הראשונה. בין השנים 1933 ל-1967, האולם שוחזר למצבו לפני המלחמה. עם אורך של 125 מטר ומגדל פעמונים בגובה 70 מטר, אולם הבדים משחזר את החשיבות והעושר של עיר מסחר מימי הביניים. סמוך לאולם נמצאת הקתדרלה של מרטין הקדוש, שגם היא ספגה נזקים כבדים במהלך המלחמה ושוחזרה.

אולם הבדים נבנה בלב העיר, על גדתה המזרחית של תעלת איפרלה, יובל של הנהר אֵיזר הנשפך לים הצפוני, על מנת לאפשר לספינות מסחר להתקרב למקום ולטעון ולפרוק סחורה. אורך האולם הוא 125 מטר. המבנה היה בן שתי קומות, ונבנה כמלבן המקיף חצר פנימית, ששימשה שוק למוצרי הטקסטיל. בדרומו של המבנה נקבעו 48 דלתות יציאה אל כיכר השוק, שהייתה סמוכה לאולם הבדים. בקומה הראשונה היו אולמות בעלי תקרת לבנים קמורה, ששימשו למסחר ולאחסון הטקסטיל. הקומה השנייה הורכבה מאולמות רבים, חלקם מפוארים מאוד, וקורתה בקורות עץ ענקיות. האולמות בקומה זו שימשו את הסוחרים לאחסון, סעודות, פגישות של חברי גילדות הסוחרים, וחברי מועצת העיר.

חזית אולם הבדים נבנתה משלוש שורות של קשתות מחודדות זו על גבי זו שסוגרות על חלונות וגומחות. לפני מלחמת העולם הראשונה ניצבו בהן פסלים של אישים היסטוריים, דוכסים ודוכסיות של פלנדריה. בארבע פינות המתחם נבנו צריחים מחודדים בסגנון גותי. במאה השבע עשרה נבנה אגף חדש לאורך צלעו הדרומית של המבנה הישן. אגף זה נבנה בין 1619 ל-1622 בסגנון הרנסאנס. גם באגף זה שתי קומות, הבנויות על גבי עמודים מקושתים, היוצרים ארקדה רחבה לאורך הבניין. האגף החדש משמש כיום את עיריית איפר.

מגדל הפעמונים בעל ארבעה צריחים ומגדל מרכזי מכיל קריון בעל 49 פעמונים. המגדל מהווה חלק מאולם הבד, ומגיע ל-70 מטרים. ממוט היוצא מעל למגדל ניצב דרקון המשקיף על העיר. את אבן פינתו ירה בלדווין הראשון מקונסטנטינופול בשנת 1201. המגדל נבנה על מנת לשמש כמגדל שמירה עבור אנשי העיר ורכושם. המגדל מציע מבט מורחב על סביבתו והוצב בו צופה שצפה אל מחוץ לעיר במשך 24 שעות ביממה, על מנת להבחין באויבים הקרבים ובאים לעיר. הוא צפה גם אל העיר פנימה, על מנת לאתר שרפות בהקדם האפשרי. במגדל היו שלוש קומות, ולעיתים שימשה הקומה הראשונה כבית הכלא העירוני. שאר הקומות שימשו כארכיון, נשקייה, אולמות פגישות ועוד. בתחתית המגדל מוביל מעבר מקומר מן הרחוב אל החצר הפנימית, בה הייתה כיכר השוק. בזמנים פחות נאורים, חתולים, שבתקופה ההיא היו קשורים למאגיה שחורה, הושלכו מהמגדל מסיבה שטרם הובנה עד היום.

ב-1999 הכריז אונסק"ו על אולם הבד ומגדל הפעמונים אתר מורשת עולמית עם שאר מגדלי הפעמונים של בלגיה וצרפת.

בעבר ניתן היה להגיע אל אולם הבדים באמצעות סירה דרך מעבר המים איפרלה (Ieperlee), אך כיום מעבר זה כוסה. האולמות המרווחים בקומת הקרקע, שם נמכרו בדים וצמר, משמשים כיום כאולם תצוגה; בקומה השנייה, ששימשה בעבר כמחסן, שוכן כיום **מוזיאון שדות פלנדריה**, המוקדש להיסטוריה של מלחמת העולם הראשונה.

## ראו גם
* מגדלי הפעמונים של בלגיה וצרפת
* קרבות איפר

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בלגיה: מבנים
קטגוריה:איפר
ערוץ הכלבים (סדרת טלוויזיה)

**ערוץ הכלבים** (באנגלית: **TV Colosso**, ידוע גם בשם **The Hot Dog Channel**) היא סדרת טלוויזיה שמקורה בברזיל, ששודרה ב-1997 בטלוויזיה החינוכית בדיבוב עברי.

בתוכנית כיכבו בובות כלבים שעובדים בתחנת טלוויזיה. הסדרה הורכבה מקטעים קצרים ששימשו כקטעי מעבר בין סדרות אחרות ששודרו בחינוכית ושודרו במקור בקיץ בשעות הבוקר ובשידורים חוזרים בשעות אחר הצהריים. 

## דמויות
*המנהל
*שוקי - עוזר המנהל ומנחה החידון
*פרסילה - המפיקה של ערוץ הכלבים. החליפה את המנהל באחד הפרקים. נחשבת לכוכבת של הערוץ. 
*בוקי - הבמאי של ערוץ הכלבים
*צנובר - אחד מטכנאי התחנה
*פרשן - מגיש חדשות הערוץ
*ג'וניור - הבן של פרשן ועוזרו בתוכנית. תלמיד בבית הספר, ובאחד הפרקים הגיש את המבזק. 
*מכשי המכשף - מכשף מגלה עתידות
*ג'ק פאלאדיום - מנחה טלוויזיה שהיה מספר שקרים, שאחיניו שהיו צופים בו, מעירים לו דרך המסך והוא היה מתעמת איתם מחוצה לו. 
*קוסטלו - מאוהב בפרסיליה
*רובוכלב - כלב רובוטי על גלגלים
*קנובר - אחד מטכנאי התחנה
*סנובר- אחד מטכנאי התחנה
*סופיה - הייתה המתחרה של פרסיליה. 
*חד-חוטם
*בובי - היה המתחרה של קוסטלו על ליבה של פרסילה.
*סבא - עובד צוות מבוגר שעבד בערוץ.

## קישורים חיצוניים

* 
*מידע על התוכנית 

קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בכיכובן של בובות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ברזילאיות
ישיבת כנסת יצחק (מודיעין עילית)

**ישיבת כנסת יצחק קריית ספר** (מכונה גם **חדרה - קריית ספר**, או בראשי התיבות **חדק"ס**) היא ישיבה גדולה ליטאית בעיר מודיעין עילית. בישיבה כ-420 בחורים.

## תולדות הישיבה
### הקמת הישיבה
הישיבה נוסדה על ידי הרב אבא מרדכי ברמן, ונקראה אז בשם ישיבת "עיון התלמוד". בשנת ה'תשס"ב (2002) הישיבה עמדה על סף סגירה בשל חולשתו של הרב ברמן. בעקבות כך ביקש הרב מיכל יהודה ליפקוביץ, מהרב יהושע ארנברג, ראש ישיבת כנסת יצחק בחדרה, שייקח את הישיבה תחת חסותו. הרב ארנברג שלח למקום צוות חדש בראשות הרב שמעון נוביק, וכן בחורים מישיבתו. לצד הרב ארנברג המשיך הרב ברמן להעביר את ה"שיעור הכללי", עד לפטירתו בשנת ה'תשס"ה (2005).

בשנותיה הראשונות תפקדה הישיבה כסניף של הישיבה בחדרה. קבלת בחורים חדשים נעשתה בידי הרב ארנברג, אנשי צוות ותלמידים היו עוברים בין הישיבות באופן שוטף לפי שיקולי ההנהלה.

לאחר חמש שנות פעילות מינה הרב ארנברג בתחילת שנת הלימודים ה'תשס"ח (2008) את הרב יעקב קרפ ששימש עד אז ר"מ בחדרה, לכהן כראש הישיבה. מאז החלה הישיבה להתגבש באופן עצמאי, בראשות הרבנים נוביק וקרפ. בשנת ה'תשע"ב (2012) הושלמה ההתנתקות בין שתי הישיבות, עם כניסת הישיבה במודיעין עילית לבנייני הקבע החדשים שלה.

## צוות הישיבה
הרב יעקב קרפ פרש בסיוון ה'תשע"ז (2017) מתפקידו כראש הישיבה לאחר שנקרא לעמוד בראשות ישיבת קריית מלך, בעקבות פטירת הרב שמואל יעקב בורנשטיין, במקומו מונה לכהן כראש ישיבה הרב יחיאל פישהוף - מחבר סדרת הספרים "טעם ודעת" על סדר טהרות;.

ראש הישיבה כיום הוא הרב שמעון נוביק; לצידו מכהן הרב יחיאל פישהוף, המשגיח הוא הרב יהושע עלזאס. צוות הר"מים: הרב מנחם בראך; הרב אליעזר שטיינהויז; הרב דוד מרדכי מרגליות; הרב ישראל אלתר, הרב עובדיה לוינגר, והרב ישראל משה יגלניק.

בעבר כיהנו כר"מים: הרב שמואל יהודה מלר, שפרש בקיץ ה'תש"ע (2010) עם מינויו לר"מ בישיבת פוניבז'; הרב איסר זלמן שוורצמן, שפרש בחורף ה'תשע"ז (2017); הרב אהרן ולדמן, שפרש בקיץ ה'תשע"ז (2017).

## משכן הישיבה
עם הקמתה שכנה הישיבה במבנה ישיבת "עיון התלמוד" ברחוב שדי חמד במודיעין עילית. בשנה הראשונה נדדה הישיבה בין בתי מדרש שונים בעיר, ואף שכרה במשך תקופה את קומת המרתף של ת"ת "דעת זקנים".

באלול ה'תשס"ג (2003) הוקצה עבור הישיבה שטח ברחוב מסילת ישרים בעיר, שבו הועמדו קרוואנים. מבנה בית המדרש הורחב מספר פעמים עם הגידול במצבת התלמידים.

באלול ה'תשע"ג (2013) נכנסה הישיבה למבני הקבע שלה ברחוב שערי תשובה 4 בעיר. באלול ה'תשע"ו (2016) נוספה קומה תשיעית לבניין הישיבה.

## מוסדות הישיבה
לצד הישיבה הגדולה שבה כ-420 בחורים, מוסדות הישיבה כוללים גם כולל אברכים המונה כ-100 אברכים. עד לקיץ ה'תשע"ז (2017) שכן הכולל בעזרת הנשים של הישיבה. בקיץ ה'תשע"ז (2017) עבר הכולל למבנה קבע ברחוב שערי תשובה בעיר. בראשות הכולל עומד הרב אלכסנדר שטרנבוך ובנשיאות הכולל עומד הרב דוד כהן ראש ישיבת חברון.

באלול ה'תשע"ד (2014) נוספו למוסדות הישיבה שתי ישיבות קטנות, "משכן עזרא" ו"אבן האזל" אשר שוכנת בתוך מבנה הישיבה הקיים.

באלול ה'תשפ"א (2021) נסגרה ישיבת "משכן עזרא" ורק שיעור ג' נשאר והוא הועבר לחדר"ש בעזרת נשים עד אלול ה'תשפ"ב (2022).

באלול ה'תשפ"ג (2023) נוספה למוסדות הישיבה ישיבה קטנה "משכן התלמוד".

באלול ה'תשפ"ג (2023) הפכה ישיבת "כנסת חזקיהו", לסניף של הישיבה.

 

קטגוריה:מודיעין עילית: ישיבות
קטגוריה:ישיבות גדולות בישראל
קטגוריה:ישיבות ליטאיות בישראל
לוק אוונס

**לוק ג'ורג' אוונס** (באנגלית: **Luke George Evans**; נולד ב-15 באפריל 1979) הוא זמר ושחקן קולנוע וולשי, אשר ידוע בזכות תפקידיו בסרטים "התנגשות הטיטאנים", "שלושת המוסקטרים", "מהיר ועצבני 6", בטרילוגיית "ההוביט", "דרקולה: ההתחלה" ו"הקרב על מידווי".

## ביוגרפיה
אוונס נולד וגדל בעיירה אָבֶּרְבָּרְגוֹיְד  שבדרום ויילס, בנם היחיד של איבון ודייוויד אוונס. הוא עזב את ביתו בגיל צעיר כדי לנסוע ללמוד משחק בקארדיף ובלונדון. הוא צבר ניסיון לראשונה על בימות תיאטרון ברחבי אנגליה והתגלה בזכותו הופעה מפורסמת במחזמר "טאבו" בתפקיד בילי.

## קריירה
אוונס הופיע לראשונה כשחקן קולנוע בשנת 2010 בקומדיה של סטיבן פרירס "תמרה דרו" בתפקיד אנדי קוב לצידה של ג'מה ארטרטון ובשובר בקופות "התנגשות הטיטאנים".

בשנת 2011 הופיע אוונס בפנטזיות הפעולה "בני אלמוות" בתור זאוס מלך האלים ו"שלושת המוסקטרים" בתפקיד המוסקטר ארמיס. ב-2012 השתתף לצידו של ג'ון קיוזאק במותחן הפשע "העורב" בתפקיד הבלש אמט פילדס.

בשנת 2013 התפרסם אוונס בתפקיד אואן שואו הנבל הראשי בסרט האקשן שובר הקופות "מהיר ועצבני 6" ובסרטו של פיטר ג'קסון "ההוביט: מפלתו של סמאוג" בתור ברד הקשת וכן בסרט "דרקולה: ההתחלה".

בשנת 2016 שיחק בתפקיד ראשי במותחן "הבחורה על הרכבת" לצידם של אמילי בלאנט, אליסון ג'ני, אדגר רמירס ולורה פריפון. בשנת 2017 שיחק בסרט הפנטזיה "היפה והחיה", לצד אמה ווטסון, דן סטיבנס ויואן מקגרגור. הסרט מבוסס על סרט האנימציה של חברת וולט דיסני "היפה והחיה" מ-1991.

בשנת 2018 שיחק בסדרה "רצח אופי" בתפקיד ג'ון מור. הסדרה מבוססת על ספר בעל אותו שם מאת קיילב קאר.

בשנת 2019 שיחק בסרט "אנה" בתפקיד אלכס (סוכן ק.ג.ב.) לצידה של סשה לוס.

במרץ 2021 החלו הצילומים לסרט "פינוקיו" אשר צפוי לצאת בסוף שנת 2022, בו אוונס מגלם את דמותו של העגלון. באותה שנה נודע כי ישוב לגלם את גסטון בסדרת הטלוויזיה "עיירה קטנה" בשירות הזרמת המדיה דיסני+, ותשמש כפריקוול עבור עלילת הסרט "היפה והחיה" ותתמקד בדמויותיהם של גסטון ולה-פו.

בפברואר 2025 הצטרף לצוות השחקנים של הסרט "Bear Country" ויגלם את ג'ו קרבר, סוכן פדרלי סמוי המתחזה לקונה פוטנציאלי במטרה לחדור לקרטל שמנקה כסף דרך המועדון.

## חיים אישיים
אוונס הוא הומוסקסואל מוצהר.

בין השנים 2014–2016 היה בזוגיות עם השחקן והדוגמן הספרדי ג'ון קורטחרנה.

אוונס היה במערכת יחסים עם השחקן הקולומביאני ויקטור טורפין בשנת 2018, וכן עם המנהל האמנותי הארגנטינאי רפאל אולארה מ-2019 עד 2020.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2019: *At Last*

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ולשים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ולשים
קטגוריה:שחקנים להט"בים בריטים
קטגוריה:שחקנים הומוסקסואלים
קטגוריה:מוזיקאים להט"בים בריטים
קטגוריה:זמרים להט"בים בריטים
קטגוריה:להט"בים ולשים
קטגוריה:זוכי פרס בחירת הנוער
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1979
אי הדובים (סדרת טלוויזיה)

**אי הדובים** (בצרפתית: **L'Île Aux Ours**) היא סדרת טלוויזיה מונפשת צרפתית בת 26 פרקים, אשר שודרה בישראל בשנת 1990 בערוץ 2 הנסיוני בדיבוב של אולפני זאונד, ובהמשך שנות ה-90 בטלוויזיה החינוכית בדיבוב חדש. חלק מפרקי הסדרה של אולפני זאונד נכללו בחלק מסדרת הקלטות "סיפורים קלאסיים מצוירים".

## עלילה
גיבור הסדרה הוא דב בשם אדי שהגיע בטעות בהיותו גור לאי של ארנבים. אדי מתבגר ביחד עם חברו הארנב מקס ומשוכנע שגם הוא בעצמו ארנב. אך כשהוא מתבגר רוח רפאים קטנה מספרת לו שהוא בעצם דב. אדי מחליט לצאת למסע בכדור פורח כדי לחפש את בני מינו. מקס מתגנב לכדור הפורח בניגוד להוראותיו של אדי, וכמו כן גם רוח הרפאים נלקחת בטעות. וכך יוצאים השלושה למסע לחיפוש אי הדובים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סדרות הנפשה צרפתיות 
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה צרפתיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:דוביים בתרבות
סבב הגרנד פרי בשחמט

**סבב הגרנד פרי** הוא סדרה בת שש תחרויות שחמט שמאורגנות על ידי פיד"ה. 

השחמטאים שזוכים להישגים המשוקללים הגבוהים ביותר בסדרה נמנים עם הזכאים להשתתף בתחרות המועמדים לאליפות העולם בשחמט, לגברים ולנשים בהתאמה. הנוהג לקיים סדרות אלו כשלב מקדים לאליפות העולם החל בשנת 2008.

## הזוכים בסבבי הגברים

## הזוכות בסבבי הנשים

## קישורים חיצוניים

* סבב הגרנד פרי, באתר פיד"ה 

קטגוריה:תחרויות שחמט
קטגוריה:אליפויות עולם בשחמט
רחמים אלעזר

**רחמים אלעזר** (בשמו האמהרי **מהרטו מוצ'נך**; נולד ב-1955) הוא שדרן רדיו בקול ישראל שהיה פעיל למען עלייה וקליטה של ביתא ישראל.
## ביוגרפיה
נולד בכפר באזור סקלט שבמחוז בגמדר שבאתיופיה למשפחת אריסים יהודית. בילדותו עסק ברעיית צאן עד אשר החל ללמוד בבית הספר היהודי שבאמבובר שממנו המשיך לבית ספר כללי בעיר גונדר. בשלהי שנות ה-60 פגש בשלושה עיתונאים ישראליים בהם ארנולד שרמן ושלום רוזנפלד שעזרו לו להגיע לישראל ב-1971. בהגיעו לישראל נתמך על ידי העיתונאים ונשלח להתחנך בכפר הנוער אלוני יצחק שבסיומם גויס לעתודה האקדמית במסגרת צה"ל שבה למד לימודי אפריקה והמזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב ובהמשך למד בה תקשורת.

בשלהי שנות ה-70 ובמרוצת שנות ה-80 שימש כפעיל למען עליית קהילתו בתחילה במסגרת התאחדות יהודי אתיופיה בישראל ובהמשך בארגונים אחרים בהם המועצה הציבורית למען יהודי אתיופיה. 

בתחילת שנות ה-80 החל בתפקידו הנוכחי כשדרן רדיו ומגיש חדשות בשפה האמהרית ברדיו רק"ע.

## לקריאה נוספת
*רחמים אלעזר וברוך המאירי (עורכים), **חלום בן סורגים**, גפן, 1998

## קישורים חיצוניים
*
* סיני גז, ריאיון עם רחמים אלעזר, באתר פרויקט עדות
*

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:עליית ביתא ישראל: אישים
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער אלוני יצחק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:ישראלים ילידי אתיופיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
טרקלין נייד

**טרקלין נייד** (באנגלית: **Mobile Lounge**) הוא כלי רכב בשדה תעופה, המשמש להעברת נוסעים בין שערי עלייה למטוס לבין מטוסים. 

הרכב הוא למעשה אוטובוס - קרון ובו מושבים לעד כמאה נוסעים, המותקן על גבי שלדה ממונעת. תחת הקרון מותקן מנגנון המאפשר להגביה או להנמיך אותו, באופן שניתן להביא את גובה רצפת הקרון לגובה מפלס שער היציאה או פתח המטוס. באופן זה, ובשונה מבאוטובוס, הנוסעים בטרקלין אינם נדרשים לשימוש במדרגות לצורך מעבר אל הקרון או ממנו. בחלק מדגמי הטרקלין מותקן תא נהג בשני קצותיו לשימוש לפי הצורך.

הטרקלין הנייד פותח בשנות החמישים על ידי חברת קרייזלר בשיתוף עם חברת באד (Budd), במחשבה להשתמש בו לצורך עלייה למטוסים כמו גם לשם העברת נוסעים בין טרמינלים בשדות תעופה. השימוש בו שולב בתכנון הטרמינל הראשי בנמל התעופה הבינלאומי וושינגטון דאלס על ידי האדריכל אירו סארינן. הטרקלין היה מצוי בשימוש נרחב גם בנמל התעופה שארל דה גול שליד פריז ובנמל התעופה הבינלאומי מונטריאול-פייר אליוט טרודו.

פיתוח גשר העלייה למטוס והרכבות הפנימיות, המובילות נוסעים בין הטרמינלים, דחקו את רגליו של הטרקלין הנייד. כיום הוא מצוי בשימוש במספר מוגבל של שדות תעופה. נמל התעופה דאלס ונמל התעופה במונטריאול מוסיפים להשתמש בו, אך בהיקף מצומצם יותר.

בתחילת עידן מעבורות החלל השתמשה נאס"א בטרקלין הנייד בבסיסיה במרכז החלל קנדי ובבסיס חיל האוויר אדוארדס על מנת להסיע אסטרונאוטים בין בניין המוצא לבין המעבורות לקראת המראה ובכיוון ההפוך לאחר נחיתתם.


תמונה:Mobile lounge at Dulles Airport.jpg|טרקלין נייד מעמיס נוסעים מטרמינל בנמל התעופה הבינלאומי דאלאס/פורט וורת'
תמונה:Mobile lounge Washington Dulles Airport 2010.jpg|דגם מאוחר של טרקלין נייד בנמל התעופה הבינלאומי דאלאס/פורט וורת'
תמונה:Mexico city airport vehicle.jpg|טרקלין נייד בנמל התעופה הבינלאומי של מקסיקו סיטי


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוטובוסים
קטגוריה:כלי רכב תעופתיים
עידו אמין

**עידו אמין** (נולד ב-1 בינואר 1956) הוא קומיקסאי, מוזיקאי, עיתונאי רשת ומחלוצי האינטרנט בישראל.

## ביוגרפיה
אמין נולד בקריית שלום בשם **עידו אילן**. ב-1973 השתתף ביצירת פנזין קומיקס חתרני בשם "פריקי". לאחר מלחמת יום הכיפורים הועמדו לדין מחברי הפנזין באשמת הפצת דבר תועבה ופעילות חתרנית. בהמשך הם הורשעו בבית משפט השלום אך בית המשפט המחוזי זיכה אותם מכל אשמה.

בשנת 1982 היה שותף כמתופף להקמת להקת "מ.ע.צ", שכתבה שירי מחאה נגד מלחמת לבנון הראשונה והוזמנה להופיע בפסטיבל השלום של ארגון יש־גבול, שנערך באכזיב ב-1983. אמין עזב אחר כך את הלהקה, אך היא המשיכה לערוך חזרות ולהקליט באולפן הביתי שלו, והוציאה אלבום אחד בשם "שבת אחים". בהמשך הנהיג את ההרכב "עידו אמין והרגשות שלו" שבו שר וניגן בגיטרות וקלידים. הקלטת היחידה של ההרכב יצאה בשנת 1990 ונקראה "לדיכאון ובחזרה". ב-1992 יצר את הטראק האלקטרוני "שיא הנתק הטוטאלי" בו סימפל קטעי דיאלוג מתוך הסרט "אדי קינג".

אמין עיצב את עטיפות הספרים "שירת הסירנה" (1991) ו"שתי שלגיות" (1994) של עירית לינור. פרסם קומיקס, טורים ואיורים בעיתונים: "חדשות", "הארץ", "עיתון תל אביב", "העיר" ו"גלובס".

ב-1995 היה לבלוגר הישראלי הראשון. באותה שנה החל לכתוב את הטור "דו"ח אמין" במוסף "קפטן אינטרנט" של עיתון "הארץ". ב-1996 הקים את הפורטל "דפי רשת". ב-1997 הוציא לאור בהוצאת אופוס מדריך אינטרנט בשם "דפי רשת". בשנת 2000 עזב את העיתונות ועבר לעמק הסיליקון. ב-2004 הכתיר אותו "עכבר העיר" כאישיות המשפיעה ביותר באינטרנט הישראלי. ב-2006 תרגם לעברית את ספרו של ריימונד סמוליאן "מה שמו של ספר זה? תעלומת דרקולה וחידות היגיון אחרות".
ב-2011 חזר לישראל והחל לעוסק ביצירת אנימציות, סרטוני הדרכה ותדמית.

ב-2013 השתתף ביצירת תשדירי התעמולה של מפלגת מרצ לקראת הבחירות לכנסת ה-19.

ב-2014 זכה בפרס הראשון בתחרות Made for Web של איגוד המפיקים לקולנוע ולטלוויזיה, בשיתוף YouTube ובחסות משרד הכלכלה.

השתתף בתערוכות במוזיאון ישראל ("קומיקס" באגף הנוער, 1985, ו"זמן", אגף הנוער, 2000), במוזיאון תל אביב ("זמן אמת", 1991), ובמוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס ("X+Y", 2011, ו"פצעי בגרות", 2013).

## קישורים חיצוניים

* האתר המקצועי של עידו אמין
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בלוגרים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:פעילי אינטרנט ישראלים
קטגוריה:קומיקסאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
אלבה פהרוואר

**אלבה פהרוואר** (בהונגרית: **Alba Fehérvár**) היא קבוצת כדורסל הונגרית מהעיר סקשפהרוואר, המתמודדת בליגת העל ההונגרית. 

## היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1949. בתחילת שנות ה-90 נרכשה הקבוצה על ידי בעלים פרטיים ושמה השתנה ל"אלבקומפ", מאז החלה להאבק על תארים בצמרת הטבלה. בעונת 1997/98 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה שלה. ובעונת 1998/99 זכתה הקבוצה בדאבל הראשון שלה. בעונה שלאחר מכן זכתה בדאבל השני. בעונת 2012/13 זכתה הקבוצה בדאבל השלישי שלה. בתחילת עונת 2013/14 שונה שם הקבוצה ל"אלבה פהרוואר". בעונת 2016/17 זכתה בדאבל הרביעי שלה.

### במסגרת אירופאית
הקבוצה השתתפה בעבר בגביעי אירופה השונים. בין היתר בגביע קוראץ', גביע ספורטה וביורופ-קאפ, בו הגיעה עד שלב רבע הגמר והפסידה לקבוצת דינמו מוסקבה בסיכום שני מפגשים. בעונת 2008/09 השתתפה ב"ליגה המרכז אירופאית" (CEBL), בה זכתה בגביע לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת אלבה טימישוארה 66-92. בעונת 2013/14 השתתפה הקבוצה בשלב הבתים של היורוקאפ בפעם הראשונה בתולדותיה.

הקבוצה מארחת באולם הספורט **וודאפון-ספורטצנטרום** בעיר, המכיל 3,000 מקומות ישיבה. 

## תארים והישגים
***[[ליגת העל ההונגרית בכדורסל|הליגה ההונגרית]]**:
**אליפות (5): 1998, 1999, 2000, 2013, 2017
**מקום שני: 2006, 2011, 2016
**חצי גמר: 1996, 2000, 2003, 2004, 2005, 2008, 2012
***[[הגביע ההונגרי בכדורסל|הגביע ההונגרי]]**:
**זכייה (4): 1999, 2000, 2013, 2017
**גמר: 2004, 2005, 2011 
**חצי גמר: 2006, 2007, 2010, 2012
***[[יורוקאפ צ'לנג'|יורופ-ליג]]**:
**רבע גמר: 2005

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל הונגריות
1-בוטנול

**1-בוטנול** או **n-בוטיל אלכוהול** הוא כוהל ראשוני, המכיל 4 אטומי פחמן בשרשרת לא מסועפת, הנוסחה המולקולרית C4H9OH. הכוהל מופיע בטבע כתוצר משני של תסיסה של סוכרים ופחמימות אחרות ומצוי בכמה מאכלים ומשקאות. החומר משמש כממס בייצור לכה וכתוסף מזון לשיפור ארומה בחמאה, שמנת, גלידה, ממתקים ומאפים. היישום העיקרי של 1-בוטנול הוא כחומר גלם לסינתזה של האסטר בוטיל אצטט (משמש בעצמו כתוסף טעם למזון וממס תעשייתי).

## ייצור
להפקת 1-בוטנול הופכים פרופן לבוטיר-אלדהיד:
 CH3CH=CH2 + H2 + CO -> CH3CH2CH2CHO .
שמאל|ממוזער|250px|התגובה ליצירת בוטיר-אלדהיד (2 האיזומרים) מפרופן
התגובה מתרחשת בקטליזה של קומפלקסים מסיסים במים של רודיום והאלדהיד הנוצר בתגובה יוצר פאזה נפרדת.
חיזור במימן הופך את האלדהיד לכהל:
 CH3CH2CH2CHO + H2 -> CH3CH2CH2CH2OH .
שמאל|ממוזער|250px|חיזור בוטיר-אלדהיד ל-1-בוטנול

## שימושים
1-בוטנול משמש לייצירת בוטיל אצטט – ממס ותוסף מזון על ידי תגובה עם חומצה אצטית בקטליזה של חומצה גופרתית.
מרכז|ממוזער|350px|התגובה לקבלת בוטיל אצטט מ-1-בוטנול

בנוסף משמש 1-בוטנול כמרכיב בבשמים וכממס למיצוי שמנים אתרים, חומרים אנטיביוטיים, הורמונים וויטמינים. החומר משמש כממס לצבעים, שרפים טבעיים ומלאכותיים, אלקלואידים ועוד.
הוצע להשתמש בחומר כתחליף לסולר ובנזין. יתרונו על אתנול כדלק הוא בצפיפות האנרגיה ובנוחות האחסון שלו. מתקיים מחקר שמטרתו יצירת כמויות גדולות של החומר על ידי חיידקים.

## מטבוליזם
1-בוטנול נספג במהירות דרך המעי או הריאות. בבעלי חוליות החומר מחומצן לאלדהיד במנגנון דומה לזה של אתנול כלומר על ידי האנזים אלכוהול דהידרוגנז. בוטיר-אלדהיד מתחמצן בהמשך לחומצה בוטירית והיא הופכת בתאים בשלמות לדו־תחמוצת הפחמן ומים.
הרעילות בבליעה נמוכה וערכי LD50 שנמדדו בחולדות היו 790–4360 מ"ג לק"ג מסת גוף (בהשוואה ל-7,000-15,000 מ"ג לק"ג עבור אתנול). בכמויות שאינן קטלניות החומר מדכא את מערכת העצבים המרכזית בדומה לאתנול אך השפעתו המשכרת חזקה יותר בשל האיטיות היחסית בה הוא מתחמצן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כהלים
בריאן גריפין

**בריאן גריפין** (באנגלית: **Brian Griffin**) הוא אחת הדמויות הראשיות בסדרת האנימציה "איש משפחה". בריאן הוא כלב המחמד של משפחת גריפין. דמותו של בריאן נוצרה, עוצבה ודובבה על ידי סת' מקפרלן.

בריאן ערך את הופעת הבכורה שלו בסדרה ב-20 בדצמבר 1998 והשתתף גם בספין-אוף "המופע של קליבלנד". כלב הב הב הב

## אודות הדמות
בריאן הוא כלב מואנש עם פרווה לבנה. בעל התנהגות אנושית. למעט מקרים בהם התנהג כמו כלב לצרכים קומיים. במרבית הפעמים, התנהג בריאן בצורה אינטליגנטית וחכמה יותר משאר הדמויות בסדרה. בריאן מביע רבות בסדרה עמדות השייכות לשמאל האמריקאי, והוא חבר ופעיל במפלגה הדמוקרטית. אם כי בעונה ה-23 החל למתוח ביקורת על תופעת הווק בטענה שהיא מעוותת את המציאות ואת ההיסטוריה. הוא גם כתב מספר רומנים שנחלו כישלון. חברו הטוב ביותר של בריאן היה סטואי גריפין. במהלך הסדרה, בריאן נגמל מעישון סיגריות ומעישון מריחואנה. אך ניכרת אצלו לאורך מספר פרקים נטייה לאלכוהוליזם. על פי הסדרה, לחם במלחמה בעיראק.

בריאן נהרג בעונה ה-12 בפרק ה-6 "חייו של בריאן" ששודר ב-24 בנובמבר 2013 לאחר שנפגע על ידי מכונית. לאחר מותו של בריאן, הוא הוחלף על ידי ויני, כלב בעל מבטא איטלקי, שהוא הכלב החדש שמשפחת גריפין אימצו כדי להתגבר על מותו של בריאן. בהמשך העונה, בפרק חג המולד, דמותו של בריאן שבה לסדרה, לאחר שסטואי חוזר לעבר בעזרת מכונת הזמן שלו כדי להציל את בריאן.

בפרק 16 של העונה ה-19 "מיהו בריאן עכשיו?" נמצא על גופו של בריאן שבב, שגילה כי בריאן נגנב בצעירותו על ידי פיטר ממשפחת הנדרסון, משפחה אמידה ומשכילה. בריאן רוצה לחזור למשפחתו המקורית, עקב היותה אינטלקטואלית בהרבה ממשפחת גריפין, אבל חוזר בו לאחר שראה שמתייחסים אליו כאל חיית מחמד, ולא כחלק ממשפחה.

## ביקורת
בריאן קיבל ביקורות חיוביות רבות. צופים רבים של הסדרה מחשיבים את בריאן לדמות הטובה ביותר בה וכי החברות בינו לבין סטואי נהדרת.. בנוסף, נאמר גם בביקורת על בריאן כי אם סת' מקפרלן יירצה לעשות פרודיה על ג'יימס בונד, בריאן יהיה בחירה מושלמת לתפקיד. ההפקה קיבלה ביקורות שליליות רבות בעקבות מותו.

## הופעות אורח
בריאן הופיע כדמות אורחת בסדרה "סאות' פארק", בפרק פרודיה על הסדרה "איש משפחה" ובסדרת הספרים המבוססת על סדרה זו. בנוסף, בריאן וסטואי הגישו פרס אמי יחדיו.

## קישורים חיצוניים

* 
* בריאן גריפין, באתר רשת Fox 
* בריאן גריפין, באתר Family Guy Wiki 

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות איש משפחה
קטגוריה:כלבים בדיוניים
VEF ריגה

ממוזער|ההיכל הביתי, '''ארנה ריגה'''
**VEF ריגה** (בלטבית: **VEF Rīga**) היא קבוצת כדורסל לטבית מהעיר ריגה, המתמודדת בליגת העל הלטבית, ליגת VTB ובליגת האלופות בכדורסל.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה שנת 1929. לאחר סיפוחה של לטביה לברית המועצות השתתפה בליגה הסובייטית, בה הגיעה למקום השלישי בעונות 1959/60, 1965/66, 1990/91. עד להתפרקות ברית המועצות הקבוצה הפסיקה להתקיים בשנת 1992. בשנת 2007 הוקמה הקבוצה מחדש והחלה לטפס לצמרת הליגה הלטבית וזכתה בשלוש אליפויות רצופות. 

### במסגרת אירופאית
בעונת 1991/92 השתתפה הקבוצה בגביע ספורטה והודחה על ידי קבוצת אולימפיה ליובליאנה בשלב השני של המוקדמות. במסגרת הליגה הבלטית, הקבוצה משתתפת מאז עונת 2007/08. ובנוסף השתתפה בליגת VTB מאז הקמתה ועד לעונת 2018/19. במקביל החלה הקבוצה להשתתף במפעלים אירופאים של היורוצ'לנג' והיורוקאפ. בעונות 2011/12, 2013/14 השתתפה הקבוצה במוקדמות היורוליג ולא הצליחה להגיע לשלב הבתים.

מאז עונת 2009/10, מארחת הקבוצה ב"ארנה ריגה" שהוקם בשנת 2008 ומכיל 12,500 מקומות ישיבה.

בשנים 2019–2022 הקבוצה זכתה ברצף באליפות הליגה הלטבית. בתקופה זו מארקס מייריס היה בין כוכבי הקבוצה ופעמיים זכה בתואר MVP של הפלייאוף. 

בעונת 2020/2021 בליגת האלופות בכדורסל הקבוצה הגיע לשלב הבתים.

## תארים והישגים
***[[ליגת העל הלטבית בכדורסל|הליגה הלטבית]]**:
**אליפות (9): 2011, 2012, 2013, 2015, 2017, 2019, 2020, 2021, 2022
**מקום שני: 2009, 2010, 2014, 2018
**חצי גמר: 2008
***[[הליגה הבלטית]]**:
**גמר: 2011
**חצי גמר: 2012
***[[אליפות ברית המועצות בכדורסל גברים|אליפות ברית המועצות]]**;
**חצי גמר: 1960, 1966, 1991

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל לטביות
קטגוריה:ריגה: מועדוני ספורט
רוט (אנדרואיד)

ממוזער|צילום מסך של אפליקציית הרוט Magisk על מכשיר מושרש
**רוט** (מאנגלית: **root** כינוי נפוץ בעברית: השרשה) הוא מתן אפשרות לטלפונים חכמים, מחשבי לוח, ומכשירים אחרים המריצים את מערכת ההפעלה אנדרואיד להשיג הרשאות לניהול המכשיר. ביטוי נפוץ לתהליך נקרא "פריצת" המכשיר, אף על פי שהשם אינו מדויק.

פעולת הרוט מתבצעת לעיתים קרובות במטרה להתגבר על מגבלות שיצרניות החומרה והמפעילות הסלולריות שמות על המכשירים, וכתוצאה מכך מתאפשרת היכולת לשנות או להחליף את יישומי המערכת והגדרות, להפעיל יישומים מיוחדים שדורשים הרשאות ברמת מנהל מערכת, או לבצע פעולות אחרות שאינן נגישות למשתמש האנדרואיד הרגיל. פעולת הרוט יכולה גם להקל על הסרה מלאה או החלפה של מערכת ההפעלה של המכשיר, בדרך כלל עם גרסה חדשה יותר של מערכת ההפעלה הנוכחית על המכשיר. ברוב המקרים, פעולת הרוט תסיר את אחריות היצרן מהמכשיר.

מכיוון שמערכת ההפעלה אנדרואיד בנויה על ליבת לינוקס, פעולת הרוט על מערכת האנדרואיד דומה להשגת הרשאות ניהול על מערכת ההפעלה לינוקס או כל מערכת הפעלה דמוית יוניקס כגון BSD ו-OS X, ולאחר השרשת המכשיר, הגישה למשתמש הניהול דרך ה־shell של המכשיר תהיה לרוב באמצעות הפקודה su.

מקור השם לפעולה הוא בשם root שהוא השם המקובל למשתמש המערכת במערכות דמויות יוניקס. למשתמש זה יש, באופן מסורתי, גישה לא מוגבלת למערכת ולכן המשמעות של יכולת להריץ הוראות או תוכניות כ־root היא שליטה מלאה במערכת.

תהליך הרוט הקלאסי (כלומר, כזה שאינו מבוסס על פרצות Zero day במכשיר, כדוגמת MTK Easy su) מתבצע בשלבים הבאים:

* מציאת הקושחה של המכשיר ברשת (או "שאיבה" ישירות מהמכשיר, בדגמים נתמכים) – במקרה של סמסונג, דרך אתר Samfw למשל.
* עריכת הקושחה (מכונה גם Patching, "תיקון") להשגת הרשאות הרוט – הכלי הפופולרי והנוח ביותר הוא Magisk שמתקן את מחיצת הboot (וה-Recovery, במקרים מסוימים).
* פתיחת נעילת ה־Bootloader של המכשיר, תהליך הכרוך לרוב באיפוס מלא של המכשיר.

## ראו גם
* אנדרואיד (מערכת הפעלה)
* פריצת iOS
* CyanogenMod
* גוגל נקסוס

## קישורים חיצוניים
* 
* הוראות התקנה של Magisk באתר הבית של Magisk.

קטגוריה:אנדרואיד
אנוליס פינוקיו

**אנוליס פינוקיו** (שם מדעי: *Anolis proboscis*) הוא מין של לטאה ממשפחת האנוליסיים. המין נקרא "פינוקיו" בשל רקמת עור ארוכה בסמוך לחוטמו, דמוית אף ארוך. זהו מין אנדמי לאקוודור. המין זוהה לראשונה ב-1953 ונראה מספר פעמים עד לשנת 1960. במשך 45 שנה לא נראה שוב ונחשב למין נכחד, עד שנתגלה מחדש ב-2004, ומאז זוהה פעמים נוספות.

## קישורים חיצוניים

*מידע על המין מאתר anoleannals
*

## הערות שוליים

קטגוריה:אנוליסיים
קטגוריה:אקוודור: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:אקוודור: זוחלים
2-בוטנול

2-בוטנול הוא כוהל שניוני המכיל 4 אטומי פחמן בשרשרת לא מסועפת בה קבוצת ההידרוקסיל קשורה לפחמן השני הנוסחה המולקולרית C4H9OH.
זהו נוזל שקוף, דליק המסיס במים ובממסים אורגנים קוטביים כאתרים וכהלים אחרים. החומר מיוצר בהיקף גדול בעיקר כחומר מוצא לממס מתיל אתיל קטון. 2-בוטנול הוא חומר כירלי ובדרך כלל מופיע כתערובת רצמית של 2 האננטיומרים R ו S (מספרי CAS של האננטיומרים 14898-79-4 ו 4221-99-2 בהתאמה).



2-בוטנול מופק תגובת מים עם בוטן בקטליזה של חומצה גפרתית
מרכז|ממוזער|250px|תגובה ליצירת 2-בוטנול מבוטן

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כהלים