ממשלת הנייה הראשונה

**ממשלת אסמאעיל הנייה הראשונה** היא הממשלה העשירית של הרשות הפלסטינית בראשות אסמאעיל הנייה, היא התקיימה מ-27 במרץ 2006 עד 17 במרץ 2007.

## רקע

לאחר מותו של יאסר ערפאת בנובמבר 2004 נבחר מחמוד עבאס לנשיא הרשות הפלסטינית.

ב־25 בינואר 2006 נערכו בחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית, לראשונה מ־1996. הרכב המועצה הוגדל מ־88 ל־132 חברים.

בבחירות השתתפה חמאס תחת הרשימה "שינוי ורפורמה", תוך שהיא מבקרת את פת"ח על השחיתות, הענקת שירותים לא מספקת וכניעה לרצונות ישראל. חמאס זכתה ב־74 מושבים לעומת 45 לפת"ח ומספר מועט למפלגות אחרות.

## הקמת הממשלה
הצעת חמאס להקים ממשלת קואליציה עם פת"ח נדחתה על ידי האחרון. עיקרי המחלוקת היו סירוב חמאס להכיר באש"ף כנציג הלגיטימי היחיד של הפלסטינים וכמקור סמכותה של הרשות הפלסטינית, וכן התנגדות חמאס לשינויים בקווי היסוד של הממשלה, אשר שיקפו את האידאולוגיה האסלאמית הרדיקלית של התנועה.

ב־19 במרץ מינה נשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, את ראש חמאס אסמאעיל הנייה לראש ממשלת הרשות.

ב־28 במרץ 2006 קיבלה הממשלה החדשה את אמון המועצה המחוקקת הפלסטינית, בתמיכת חמאס והחזית העממית לשחרור פלסטין מול התנגדות פת"ח, הדרך השלישית וסיעת פלסטין עצמאית של מוסטפא ברגותי, ובהימנעות איחוד גורמי השמאל (71 בעד מול 36 נגד). ב־29 במרץ הושבעה הממשלה.

## הרכב
הקבינט כלל 24 שרים, בהם אישה אחת בלבד. מתוך השרים, 9 היו חברי המועצה המחוקקת מטעם חמאס, ו־15 הנותרים טכנוקרטיים או עצמאים מזוהי חמאס או בעלי קרבה אליה. מבחינת מוצא, 11 מחברי הממשלה היו תושבי רצועת עזה, 12 מיהודה ושומרון ו־1 מירושלים.

## קווי יסוד של הממשלה
חמאס הודיעה בהודעה רשמית באתר האינטנט של על קווי היסוד הבאים:
*סילוק הכיבוש וההתנחלויות והקמת מדינה פלסטינית עצמאית, שבירתה ירושלים.
* לפליטים הפלסטינים הזכות לשוב לבתיהם ולרכושם. נקבע גם כי זכות זאת היא אישית וקיבוצית, שאין לוותר עליה.
*יש לפעול לשחרור האסירים ולהתמודד עם המהלכים שביצעה ישראל בשטח בהם ייהוד ירושלים, סיפוח בקעת הירדן, ניתוק הגדה, והריסת "גדר ההפרדה הגזענית".
* ההתנגדות על כל צורותיה הינה זכות לגיטימית של העם הפלסטיני כאמצעי לסיום הכיבוש ולהשבת הזכויות הלאומיות הפלסטיניות.
* הממשלה תנהג כלפי הסכמים בין הרשות הפלסטינית לישראל וארגונים בין לאומיים באחריות עליונה ובאופן שיגן על האינטרסים העליונים של העם [הפלסטיני], ישמור על זכויותיו, ולא יפגע בעקרונות היסוד שלו.

אסמעיל הנייה חזר על עקרונות אלו בנאומו בפני המועצה המחוקקת ב־28 במרץ 2006.

## כהונת הממשלה
ממשלת הנייה זכתה מהקמתה להתנגדותו של נשיא הרשות עבאס, שהחזיק בסמכויות נרחבות אף קודם מינויה. עבאס הוציא צווים נשיאותיים בהם לקח לעצמו את השליטה על מנגנוני הביטחון הפלסטיניים, ערוצי המדיה, מחלקת רישום המקרקעין ומעברי הגבול.

הקמת ממשלה בראשות חמאס הביאה להטלת עיצומים כלכליים נגד הרשות הפלסטינית והגבלת הסיוע הבין־לאומי.

למחרת חטיפת גלעד שליט ב־25 ביוני 2006 על ידי ועדות ההתנגדות העממית, גדודי עז א-דין אל-קסאם וצבא האסלאם, יצא צה"ל למבצע גשמי קיץ ברצועת עזה. בלילה שבין 28 ל-29 ביוני 2006, עצר צה"ל עשרות מראשי חמאס ביהודה ושומרון, בהם 20 חברי פרלמנט ו-8 שרים בממשלת הנייה, בהם מוחמד אבו טיר ושר האוצר עומר עבד א-ראזק. בחמאס טענו שהמעצרים באו כדי לתת לישראל קלף מיקוח על החייל החטוף. בישראל טענו שהמטרה היא להילחם בממשלת הטרור של חמאס, ושכל העצורים יועמדו למשפט על חברות בארגון טרור. ב-26 בנובמבר הגיעו ראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט ונשיא הרשות אבו מאזן להסכמה על הפסקת אש ויציאת כוחות צה"ל מרצועת עזה, לאחר שארגוני הטרור הפלסטינים הסכימו להפסיק את הירי על שדרות בתמורה להפסקת פעולות צה"ל ברצועה.

ב-8 בפברואר 2007 התקיימה ועידת פסגה במכה בהשתתפות עבדאללה, מלך ערב הסעודית, אבו מאזן וחאלד משעל. בפגישה הוסכם על הקמת ממשלת אחדות פלסטינית והפסת עימות חמאס–פת"ח ברצועת עזה. ב־17 במרץ 2007 אישרה המועצה המחוקקת הפלסטינית את הקמת ממשלת הנייה השנייה, והיא הושבעה לפנות ערב בעזה וברמאללה על ידי יושב ראש הרשות הפלסטינית אבו מאזן.

## הערות שוליים

קטגוריה:ממשלות הרשות הפלסטינית