open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
היידי אלכסנדר

**היידי אלכסנדר** (באנגלית: **Heidi Alexander**; נולדה ב-17 באפריל 1975) היא שרת התחבורה הבריטית בממשלת הלייבור של קיר סטארמר, וחברת הפרלמנט מטעם מחוז סווינדון דרום.

## ביוגרפיה
אלכסנדר נולד בסווינדון, וילטשייר, לאיליין (לבית לנהאם) ומלקולם, שעובד כחשמלאי. היא למדה בגריי קולג' בדרהאם וקיבלה תואר ראשון בגאוגרפיה ותואר שני בשינוי עירוני ואזורי באירופה. ב-1998 עבדה בחוזה זמני של 6 חודשים במשרדה של שרי בלייר בדאונינג 10, ובשנים 1999–2005 הייתה תחקירנית בלשכתה של חברת הפרלמנט ג'ואן ראדוק. לאחר מכן עבדה כשנה כמנהלת קמפיינים עבור ארגון הצדקה Clothes Aid.

## קריירה פוליטית
בבחירות המקומיות ב-2004 נבחרה אלכסנדר למועצת רובע לואישהאם, וכיהנה כסגנית ראש המועצה. ב-2009 נבחרה כמועמדת הלייבור במחוז לואישהאם מזרח, ונכנסה לראשונה לפרלמנט בבחירות הכלליות ב-2010 . זמן קצר לאחר בחירתה לפרלמנט מונתה אלכסנדר למזכירה הפרטית של מרי קריג, השרה להגנת הסביבה בממשלת הצללים של הלייבור. ב-2012 הפכה למצליפת האופוזיציה, וב-2013 וקודמה לתפקיד סגנית השר לענייני לונדון בממשלת הצללים. כמו כן הייתה חברה בוועדת השלטון מקומי בשנים 2010–2012 ובוועדת הבריאות בשנים 2016–2017.

לאחר בחירתו של ג'רמי קורבין למנהיג הלייבור בספטמבר 2015, הוא מינה את אלכסנדר לשרת הבריאות בממשלת הצללים שלו, אך היא התפטרה מהתפקיד ביוני 2016 בעקבות תוצאות משאל העם על היציאה מהאיחוד האירופי ופיטוריו של הילרי בן, שר החוץ בממשלת הצללים.

במאי 2018 התפטרה אלכסנדר גם מהפרלמנט כדי להתמנות לתפקיד סגנית ראש עיריית לונדון סאדיק קאן לענייני תחבורה. במסגרת תפקידה שימשה כסגנית יו"ר חברת התחבורה הציבורית העירונית של לונדון, ונשארה במועצת המנהלים של החברה עד לפתיחת קו אליזבת. במהלך כהונתה נאלצה להתמודד עם המשבר של מגפת הקורונה, וניהלה משא ומתן מול הממשלה הבריטית כדי להשיג תקציבים שיאפשרו לתחבורה הציבורית להמשיך ולפעול גם בתקופת הסגרים, כך שעובדים חיוניים יוכלו להמשיך ולהשתמש בה. כמו כן התמודדה עם העיכובים החוזרים ונשנים בפתיחת קן אליזבת', ופתיחה מחדש של גשר האמרסמית' לתנועה. כדי לעודד מעבר לרכיבה על אופניים בעיר החלה אלכסנדר להשתמש בעצמה באופניים.

בסוף 2021 עזבה אלכסנדר את תפקידה בעיריית לונדון כדי "לשקול את הצעד הבא שלה בקריירה". ביוני 2022 היא הודיעה על כוונתה להתמודד מטעם הלייבור במחוז סווינדון דרום, וביולי 2022 ניצחה בפריימריז של המפלגה וזכתה במועמדות. בבחירות הכלליות ב-2024 זכתה במושב בפרלמנט ומונתה לשרה לענייני בתי המשפט והשירותים המשפטיים משרד המשפטים. בנובמבר 2024 היא החליפה את לואיז הייג כשרת התחבורה, מינוי שכלל גם חברות במועצה המלכותית, והעניק לה את תואר הכבוד "הגברת הנכבדת" לכל חייה.

## חיים אישיים
אלכסנדר נשואה מאז 2011 למרטין באלנטין.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי המועצה המלכותית
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (מאז 2024)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2017–2019)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2015–2017)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2010–2015)
קטגוריה:שרי ממשלת בריטניה
קטגוריה:חברי פרלמנט בריטים
קטגוריה:שרי התחבורה של בריטניה
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1975
הדיוויזיה הפלסטינית של משמרות המהפכה

**הדיוויזיה הפלסטינית** היא הקורפוס השמיני של כוח קודס. היא הוקמה על ידי המפקד הראשון של כוח קודס, אחמד וחידי. נוהלה על ידי סעיד איזאדי, עד שנהרג במבצע עם כלביא.

## היסטוריה
הדיוויזיה הפלסטינית הייתה הקורפוס הראשון בתוך כוח קודס שהתחילו בהקמתו. ב-1988 חלק מהתשתיות שלו הוקמו וב-1990 הדיוויזיה הוקמה תחת אחמד וחידי.

במהלך השנים שקדמו למתקפת ה-7 באוקטובר 2023, התקיימו פגישות ותיאומים בין בכירי חמאס לבין גורמים במשמרות המהפכה האסלאמית של איראן בהכנה לפלישה שבסוף הובילה לטבח שבעה באוקטובר.

### מלחמת חרבות ברזל
במהלך מלחמת חרבות ברזל במקביל ללחימה ביהודה ושומרון, כוחות הביטחון הישראליים התמודדו עם ניסיונות הברחה של אמצעי לחימה איראניים דרך ירדן וגבול סיני. מודיעין ישראלי חשף כי איראן, באמצעות כוח קודס של משמרות המהפכה, ניסתה להעביר טילים, חומרי נפץ, ורחפנים מתקדמים למיליציות ביהודה ושומרון. הפעילות האיראנית נועדה להגביר את עוצמת הטרור ביהודה ושומרון וליצור חזית נוספת מול ישראל. בתגובה, ישראל ביצעה מספר תקיפות אוויריות חשאיות על מחסני נשק איראניים בסוריה ובלבנון.

ב-25 במרץ 2025 ישראל סיכלה הברחה של אמל"ח ועצרה מחבלים שנשכרו על ידי הקורפוס.

ב-31 במרץ בפעילות משותפת של המוסד, צה"ל והשב"כ, חיל האוויר הישראלי תקף בביירות והרג את המחבל חסן עלי מחמוד בדיר, בכיר חזבאללה שהיה פעיל בדיוויזיה הפלסטינית והיה אחראי על הכוונת פיגועים של שלוחת חמאס בלבנון. ביחד איתו נהרגו בנו ושני לבנונים נוספים.

ב-21 ביוני 2025, במסגרת מבצע עם כלביא, חיל האוויר הישראלי חיסל את מפקד היחידה סעיד איזאדי בסיכול ממוקד במקום מחבואו במתחם מגורים בעיר קום.

## בסיסים

### בסיס הר אזן – סוריה
בשנת 2015, לאחר שהעיר חלב נכבשה מחדש על ידי משטר אסד, הוקם בסיס של כוח קודס בהר אזן, ששימש מספר קורפוסים, כולל הדיוויזיה הפלסטינית. הבסיס נכבש בנובמבר 2024, וכוחותיו סולקו או נלקחו בשבי. הקצין כִּיוּמַ֫רְס פּוּר-האשמי , שהיה אחראי על הבסיס, נהרג ב-28 בנובמבר.

## מפקדים ביחידה

## ראו גם
* הקורפוס השביעי של כוח קודס
* הקורפוס השישי של כוח קודס
* הקורפוס התשיעי של כוח קודס

## הערות שוליים

2025 03
קטגוריה:איראן: צבא וביטחון
קטגוריה:ארגוני טרור שיעיים
קטגוריה:משמרות המהפכה האסלאמית
קטגוריה:איראן: יחידות מיוחדות
Mad World (שיר של דניס לויד)

"**Mad World**" (בעברית: "**עולם משוגע**") הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי דניס לויד, שיצא לאור ב-21 בפברואר 2025. השיר משלב אלמנטים של פופ ואינדי פופ.

## רקע והפקה
לויד זכה להכרה בינלאומית עם הסינגל "Nevermind" מ-2016, שהצליח במצעדים רבים ברחבי העולם. "Mad World" ממשיך את הקו המוזיקלי של לויד, המתאפיין בשילוב בין סגנונות שונים ובשימוש בכלים חיים לצד הפקה אלקטרונית.

## מילים ותוכן
מילות השיר עוסקות בהתמודדות עם עולם כאוטי והשאיפה למצוא שלווה פנימית. הפזמון מדגיש את הרצון לשחרר ולהיות נאמן לעצמך, גם כאשר העולם סביבך נראה משוגע.

## הצלחה וביקורת
"Mad World" זכה להצלחה במצעדי הרדיו והסטרימינג. במצעד European Top 44 Airplay, השיר הגיע למקום הראשון באוסטריה, מה שמעיד על הפופולריות שלו במדינה זו. בנוסף, השיר צבר מאות אלפי השמעות בשירותי הסטרימינג השונים, כמו ספוטיפיי ואפל מיוזיק.

## וידאו קליפ
הקליפ הרשמי של "Mad World" פורסם בערוץ היוטיוב של לויד, ומציג ויזואליות המתאימה לעטיפת השיר. הקליפ זכה למאות אלפי צפיות ולתגובות חיוביות מהמעריצים.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי דניס לויד
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי פופ
קטגוריה:סינגלים בהוצאת יוניברסל מיוזיק גרופ
ההפגנות ברצועת עזה נגד חמאס (2025)

**ההפגנות ברצועת עזה נגד חמאס** פרצו ב-25 במרץ 2025 בהובלת תנועת בדנא נעיש (בעברית "רוצים לחיות") ותומכי פת"ח. המפגינים מחו על המשבר ההומניטרי שנגרם מהמלחמה בעזה, יצאו כנגד ממשל חמאס ברצועה וקראו להסכם עם ישראל ולהפסקת אש.

## רקע
לפי משרד הבריאות בעזה, מלחמת חרבות ברזל גבתה את חייהם של כ- עזתים, וישראל השהתה את כניסת סיוע הומניטרי לרצועה. החרפת תנאי הקיום הובילה להפגנות בצפון הרצועה נגד שלטון חמאס. סקר ממאי 2025 מצא ירידה בשביעות הרצון מחמאס מ-52% בדצמבר 2023 ל-43%, כש-50% מהנסקרים מתנגדים להפגנות ו-48% תומכים בהן. 54% היו סבורים שההפגנות מונעות על ידי כוחות חיצוניים, ו-20% סבורים שהן מייצגות גם ביטוי אותנטי של דעת הציבור. בעבר נרשמו גם הפגנות דומות, כגון מחאת "בדנא נעיש" ב-2019 והפגנה מצומצמת בינואר 2024 של תושבים שעוקרו מבתיהם, אשר קראו לסיום המלחמה ולשחרור החטופים הישראלים. ההפגנות דוכאו באלימות ופעילים בהן עונו על ידי חמאס.

## ההפגנות
במרץ–אפריל 2025 פרצו ברצועת עזה הפגנות נרחבות נגד שלטון חמאס, שהחלו ב-25 במרץ בבית לאהיא. המפגינים מחו על תנאי המחיה הקשים וקראו לסיום המלחמה, תוך קריאות נגד חמאס ורשת אל-ג'זירה. ההפגנות התפשטו לערים נוספות כגון חאן יונס, ג'באליה, בית חאנון, דיר אל-בלח, נוסייראת ועזה, וחלקן כללו קריאות להשבת החטופים. באפריל נמשכו ההפגנות והתרחשו גם עימותים פנימיים בין החמולות לחמאס, כולל מקרה בו שוטר חמאס ירה למוות בתושב שג'אעייה. על אף ניסיונות הדיכוי האכזריים של חמאס, ההפגנות חודשו במאי בעקבות מבצע "מרכבות גדעון", עם אירועים רחבי היקף בח'אן יונס. לקראת סוף החודש קראו המפגינים קריאות נגד חמאס. גל ההפגנות נמשך גם ביולי, עם הפגנה באל-מוואסי, וזכה לסיקור נרחב בכלי תקשורת בינלאומיים.

### תגובות
מנהיג חמאס טענו כי ישראל היא שהניעה את ההפגנות, בעוד ששר הביטחון ישראל כ"ץ פרסם סרטון המעודד אותן. חמאס פיזר את ההפגנות בכוח, תקף מפגינים, איים עליהם. דווח על חטיפות, עינויים, הלקאות פומביות והוצאות להורג של משתפי פעולה עם ישראל, בהם גם אחד ממובילי המחאה, עודאיי א-רבעי. בנוסף, חמאס עקב אחרי מתנגדים ברשתות, הציב מחסומים בדרך להפגנות ושתל פעילים סמויים בהן תוך חידוש פעילות "הכוח המבצעי", שהוסמך להשתמש בכוח ולבצע ירי. ב-6 במאי הודיעה יחידת "החץ" על עוצר לילי והטלת עונשים חמורים כלפי מתנגדים, לרבות כריתת גפיים וירי ברגליים. אלו בוצעו בפועל יומיים אחר כך, עם דיווחים על עלייה בהוצאות להורג, כולל חמישה בעיר עזה.

במקביל, משפחות וחמולות קראו להפגין למען נסיגת צה"ל וחמאס, והזהירו את חמאס מתגובה נגד המפגינים. בעוד שגורם באש"ף טען כי פת"ח והרשות הפלסטינית העבירו כספים כדי לעודד את המחאה. ארגון "עיתונאים ללא גבולות" גינה את חמאס על איומים ותקיפות כלפי עיתונאים שדיווחו על ההפגנות או ביקרו את חמאס ברשתות החברתיות.

## קישורים חיצוניים
* Nidal Al-Mughrabi and Ali Sawafta, Palestinians protest Hamas in a rare public show of dissent in Gaza, Associated Press, March 26, 2025
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:חמאס
קטגוריה:הפגנות באסיה
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: פוליטיקה
קטגוריה:2025 ברצועת עזה
קטגוריה:מחאות ב-2025
חמדאן עאשור

**יחיא אסעד מחמוד עאשור**, המוכר בשם **חמדאן עאשור** או **אבו עומר** (בערבית: **حمدان عاشور**; 31 במרץ 1940 – 22 במרץ 2016), היה פוליטיקאי וטרוריסט פלסטיני וחבר בתנועת הפת"ח, שכיהן כשר בממשלת הרשות הפלסטינית בראשות מחמוד עבאס.

## ביוגרפיה
חמדאן נולד בעזה. את השכלתו היסודית והתיכונית קיבל בבית הספר בשכונת זייתון, ולאחר מכן השיג תעודת בגרות בשנת 1958. בהמשך, נסע לאוסטריה ללימודי הנדסה.

כבר בצעירותו התחבר לטרוריסט אבו ג'יהאד והיה שותף לפעילותו. במהלך לימודיו באוסטריה קידם את האינטרסים המקומיים של פת"ח, ובהמשך גם השיק את הסניף של פת"ח בגרמניה. אחרי מלחמת ששת הימים נסע להשתלמות בקורס צבאי וארגוני ברפובליקה העממית של סין, ובסוף אותה שנה התמנה כפקיד מטעם הפת"ח בצפון בקעת הירדן. שנה לאחר מכן, ב-1968, התמנה כנציג אזור לבנון.

בשנות השבעים כיהן כסגן נציב הגיוס והארגון של הפת"ח, ב-1989 נבחר לתפקיד מזכ"ל המועצה המהפכנית של פת"ח וחבר במועצה המייעצת של פת"ח. כיהן כשר לעבודות ציבוריות ושיכון בממשלה השישית של הרשות הפלסטינית בראשות אבו מאזן, מ-30 במרץ 2003 עד 7 באוקטובר 2003. קודם לכן, הוצע על ידי יאסר ערפאת כמחליף אפשרי למוחמד דחלאן לתפקיד ניהול מנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית.

עם נפילת רצועת עזה בידי חמאס נמלט עאשור יחד עם קבוצה של בכירי פת"ח לרמאללה.

עאשור נפטר בקהיר, מצרים, ב-22 במרץ 2016.

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:שרי השיכון של הרשות הפלסטינית
קטגוריה:טרור בישראל
קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:טרוריסטים פלסטינים
קטגוריה:עזה: אישים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1940
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2016
תבוסת סיסרא

**תבוסת סיסרא** (באיטלקית: **La Disfatta di Sisera**) היא יצירת שמן על בד מאת האמן האיטלקי לוקה ג'ורדאנו, אשר צוירה בסביבות שנת 1662. היצירה שמורה כיום במוזיאון הפראדו במדריד.

## תיאור וסגנון
הציור מהווה חלק מצמד סקיצות שיצר ג'ורדאנו לקראת קישוט כנסיית סנטה מריה דונארומיטה שבנאפולי. עם עזיבתו של האמן לספרד בשנת 1692 נותרו הסקיצות בלתי גמורות, והושלמו לבסוף בידי שניים מתלמידיו – סימונלי וצ'נטטמפו.

האיקונוגרפיה של היצירה שואבת את השראתה מהתנ"ך, מתוך ספר שופטים, פרק ד' (פסוקים 7–24), שם מסופר על המאבק בין בני ישראל לבין סיסרא, מצביא צעיר של צבא כנען. בהתאם לסיפור המקראי, דבורה הנביאה, בליווי המצביא ברק בן אבינועם ובהדרכת האל, מובילה את עם ישראל לניצחון ומביאה למנוסתו של סיסרא. בהמשך, סיסרא נרצח בשנתו על ידי הגיבורה יעל אשת חבר הקיני, הנועצת יתד ברקתו בעזרת פטיש.

הציור מתאר את רגע מנוסתו של סיסרא, כאשר הוא עוזב את צבאו ליד נחל קישון (שופטים ד', פסוקים 15–16). בשמים מופיעים מלאכים חמושים, המעודדים את צבא ישראל; המלאך בצד השמאלי אוחז ביתד ובפטיש, כרמז מקדים למותו הקרב של אויבו של עם ישראל.

## לקריאה נוספת

קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:מלאכים באמנות
יאקוב ברון לארסן

**יאקוב ברון לארסן** (בדנית: **Jacob Bruun Larsen**; נולד ב-19 בספטמבר 1998) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת הקיצוני בברנלי ובנבחרת דנמרק.

## קריירת מועדונים
ברון לארסן נולד בלינגבי והתחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים המקומית. בגיל 17 הצטרף לאקדמיה של בורוסיה דורטמונד. ב-15 במרץ 2017 חתם על חוזה בקבוצה ל-4 וחצי שנים. ב-20 בספטמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-3 נגד המבורג. ב-23 בינואר 2018 הושאל לשטוטגרט עד לסיום העונה. ב-27 בספטמבר 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-7 של דורטמונד נגד נירנברג.

ב-31 בינואר 2020 חתם לארבע וחצי שנים בהופנהיים. ב-23 בינואר 2021 הושאל לאנדלרכט הבלגית עד לסיום העונה.

ב-27 ביולי 2023 הושאל לברנלי, העולה החדשה לפרמייר ליג לעונה.

ב-8 בינואר 2025 חזר לשטוטגרט וחתם לשנתיים וחצי במועדון.

ב-11 ביולי 2025 חזר לברנלי.

## קריירה בינלאומית
ברון לארסן שיחק בכל הנבחרות הצעירות של דנמרק, ואף נכלל בסגל לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ואליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2021.

ב-21 במרץ 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 2-2 נגד . ב-12 בנובמבר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד . נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2024.

## תארים
; בורוסיה דורטמונד
*הגביע הגרמני: 
*הסופר קאפ הגרמני: 

**שטוטגרט**
* הגביע הגרמני: 2024/2025
; אישיים
*נבחרת הטורניר באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2021

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים דנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל דנים
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:כדורגלני שטוטגרט
קטגוריה:כדורגלני הופנהיים
קטגוריה:כדורגלני אנדרלכט
קטגוריה:כדורגלני ברנלי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת דנמרק
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:ספורטאים דנים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים דנים באנגליה
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1998
ד.נ. גליל מערבי

**ד.נ. גליל מערבי** היא מיני-סדרה ישראלית ששודרה בערוץ 2 (בשידוריה של הזכיינית טלעד) בשנת 2001 וכללה 6 פרקים. הסדרה מבוססת על ספרה של גלילה רון־פדר-עמית.

## עלילה
המעבר לגליל המערבי מחולל תפנית בחייו של ארי קציר (יהודה לוי). בגיל 17, ובהשפעת הנוף והמרחבים, הוא מרגיש חזק ובוגר ללכת בדרך אחרת, גם אם זו אינה עונה על הציפיות של אמו האלמנה (חגית דסברג) ועל דרישות החברה. במקום להשתלב בחברת בני גילו, ארי בוחר לעבוד במפעל ולהיות שותף בייצורו של רובוט ישראלי חדש.

במקום להיענות לחיזוריה של הנערה המקובלת, הוא בוחר בזו שגם היא נחושה להגשים את עצמה בדרך פרטית משלה. וכאשר המפעל נקלע למשבר, בגלל פרשה מסתורית של ריגול תעשייתי, ארי חש כי למרות גילו הצעיר יש לו אחריות, והוא אינו שוקט עד שהתעלומה מפוענחת והאשמים נדרשים לתת את הדין.

הסדרה מספרת את התבגרותם ואהבתם של נער ונערה, שבגלל שונותם ועצמאותם נאלצים לנהל מאבק עיקוש נגד הדעות הקדומות המושרשות בסביבתם. עד שהם מוכיחים את צדקת דרכם.

## דמויות ושחקנים

## קישורים חיצוניים

* 
*  
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:טלעד: תוכניות וסדרות
קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2001
קטגוריה:גלילה רון־פדר-עמית
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים

## הערות שוליים
בית הקברות היהודי הישן בלוברטוב

**בית הקברות היהודי הישן בלוברטוב** הוא בית קברות יהודי מחולל ששימש את יהודי העיירה לוברטוב בפרובינצית לובלין שבפולין. הוקם עוד במחצית השנייה של המאה ה-16 והקבורות האחרונות בו התקיימו בסוף המאה ה-19, במקום נרצחו יהודים רבים על ידי הנאצים במלחמת העולם השנייה, כמו כן, בית העלמין הושמד על ידם כחלק מההשמדה השיטתית של הקהילה היהודית. הוקם בפינת הרחובות Legionów ו-Armii Krajowej של היום, ליד בית הכנסת. שטחו היה 0.5 דונם.

## היסטוריה
בית הקברות נוסד במחצית השנייה של המאה ה-16 ונסגר בסוף המאה ה-19. כשהקהילה היהודית החלה לקבור בבית הקברות היהודי החדש. בתחילת המאה ה-20 הוקמה בו גדר חדשה מעץ אלון, מתוצרת יזם הבנייה אברהם ולרשטיין. וכן הוקמו בה שני שערים.

בית הקברות הושמד כליל על ידי הגרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה. הכובשים הקימו במקום גרדום, עליו תלו, בין היתר, יהודים מקמיונקה. באביב 1948 התירו רשויות העיר דאז הקמת גן בשטחה. מאוחר יותר בנו עליו הפולנים את כיכר העיר.

בשנת 2022, הודות לשיתוף הפעולה של המכון למורשת הלאומית עם בניין עיריית לוברטוב והקרן לשימור המורשת היהודית במסגרת התכנית "סימון בתי קברות יהודיים ברפובליקה של פולין", בית הקברות הישן סומן בלוח הנצחה.

## ראו גם
בית הקברות היהודי החדש בלוברטוב

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

לוברטוב
עבד אל-פתאח חמאייל

**עבד אל-פתאח מוחמד איברהים חמאייל** (בערבית: **عبد الفتاح حمايل**; נולד ב-22 בפברואר 1950) הוא פוליטיקאי וטרוריסט פלסטיני, שכיהן כשר בממשלת הרשות הפלסטינית בראשות מחמוד עבאס.

## ביוגרפיה
חמאייל נולד בכפר מאליכ ב-22 בפברואר 1950, בתקופת השליטה הירדנית ביהודה ושומרון. הוא התחנך בכפר מגוריו ובבית חנינא. לאחר מלחמת ששת הימים עזב לירדן. לפי חמאייל, הוא התגייס מיד לפת"ח ונשלח למשימה ראשונה - לחצות את הגבול בחזרה לישראל ולהשיג תעודת זהות ישראלית. במרץ 1969 נשלח שוב לישראל עם קבוצה של פדאיון כדי להקים חוליית טרור באזור שכם. הוא הספיק גם לעבור הכשרה במכללה הימית בבגדאד.

בראיון, תיאר חמאייל את פעולת הטרור המרכזית בה היה מעורב, במסגרתה נרצחו שני חיילים: "ביוני 1969 הקמנו מארב בוואדי אל-תופה... היינו חמישה אנשים. בדיוק בחצות עבר לפנינו סיור המורכב משני כלי רכב צבאיים ורכב אזרחי לבן של המודיעין הישראלי. הם פנו לעיירה בית איבה כדי לבצע בה פעולות מעצר. לאחר שהמכוניות היו לפנינו ובמרחק של 20 מטר, ירינו עליהן כדורים ורימוני יד. היה בלבול בקרב החיילים והם לא הצליחו לירות עלינו כדור אחד. מאוחר יותר נודע לנו דרך הרדיו הישראלי ומקורות נוספים ששני חיילים נהרגו ושלושה נוספים נפצעו. משך העימות היה קצר מאוד, ולא עלה על חמש דקות. לאחר מכן הוטל עוצר על שכם והחל מסע סריקות רחב היקף".

בעקבות פעולת הטרור, חיסל צבא הגנה לישראל ב-7 בספטמבר 1969 את מרבית חברי החוליה. חמאייל נעצר ונשפט למאסר ממושך של שבעה מאסרי עולם ו-17 שנים. הוא שוחרר ב-20 במאי 1985 במהלך עסקת ג'יבריל. עם שחרורו התחתן ומיד שב לעסוק בטרור בתיאום עם אבו ג'יהאד. ב-27 במרץ 1988 הוא נעצר בפעם השנייה ושוחרר ב-19 באפריל 1988. ב-4 באוגוסט 1990 הוא נעצר בפעם השלישית, נשפט לשנתיים וחצי מאסר ולגירוש. הוא נבחר להיות חבר המשלחת המשא ומתן לוועידת מדריד (1991), אולם ראש ממשלת ישראל יצחק שמיר התנגד להכללתו במשלחת בשל עברו הטרוריסטי.

במהלך הבחירות הכלליות ברשות הפלסטינית ב-1996 הוא נבחר למועצה המחוקקת הפלסטינית, וקיבל 15,412 קולות במחוז רמאללה ואל-בירה. כמו כן, כיהן כמושל נפת בית לחם בין השנים 2009 ל-2014. בנוסף, בשנת 2009 זכה בבחירות למועצה המהפכנית של פת"ח, שהתקיימו במהלך ועידת הפת"ח השישית בבית לחם, והפך לחבר בה.

ב-2003 כיהן כשר בממשלתו של מחמוד עבאס.

ב-2003 אישר כי יאסר ערפאת מעביר כספים לגדודי חללי אל-אקצא. ב-2005 היה מעורב בשילוב מחבלים מבוקשים במנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית והודיע כי "נחתם הסכם בין הרשות הפלסטינית לבין כל הפלגים הפלסטיניים בדבר קליטת המבוקשים במנגנוני הביטחון של הרשות". ב-2010 קידם פרויקט להחרמת תוצרת ישראלית מיהודה ושומרון. באוגוסט 2012 ניסה לארגן משלחת של פעילים פרו-פלסטינים שתבקר בבית לחם, אך ישראל מנעה את כניסתם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טרור בישראל
קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:טרוריסטים פלסטינים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1950
יאיר שגיא (איש ביטחון)

**יאיר (רוּלי) שגיא** הוא בכיר לשעבר בשירות הביטחון הכללי, שכיהן כסגן ראש הארגון וראש אגף מטה.

## ביוגרפיה
שגיא הוא בוגר ישיבה תיכונית אור עציון, ובצה"ל שירת כלוחם ביחידת שלדג.

שגיא הצטרף לשב"כ וכונה בשם "רולי" ומילא תפקידים בארגון, בהם סגן ראש אגף טכנולוגיה וראש מרחב דרום במבצע עמוד ענן ובמבצע צוק איתן. במהלך המבצע צוק איתן, על פי פרסומים דחף לכניסה קרקעית לרצועת עזה, על מנת להשמיד את מנהרות הטרור.

בהמשך מונה לראש אגף המטה, וסגן ראש השב"כ. לאחר מכן שימש פרויקטור מיוחד ואחראי על פיתוח הסייבר, לייזר ורחפנים במפא"ת.

בשנת 2022 שגיא היה אחד המועמדים לתפקיד ראש שירות הביטחון הכללי אך לבסוף נבחר רונן בר. לאחר שלא נבחר, פרש מהשב"כ.

שגיא נחשב למומחה לארגוני טרור בדגש על רצועת עזה.

בשנת 2025, בעקבות הדחתו של ראש השב"כ רונן בר, דווח כי שגיא הוא אחד המועמדים להחליפו בתפקיד.

שגיא הוא מהנדס, בוגר תואר שני במנהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד במסגרת תוכנית העמיתים של קרן וקסנר.

## הערות שוליים

קטגוריה:סגני ראש השב"כ
קטגוריה:ראשי אגף המטה בשב"כ
קטגוריה:לוחמי יחידת שלדג
קטגוריה:בוגרי ישיבת אור עציון
קטגוריה:בוגרי תוכנית קרן וקסנר בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
אם העולם

"**אם העולם**" הוא שיר שכתב המשורר נתן יונתן ויצא לאור בשנת 1957 בספר שיריו "אשר אהבנו", בהוצאת ספרית הפועלים. השיר הולחן לראשונה בידי מישה סגל, והוקלט בידי חוה אלברשטיין, ויצא לאור באלבומה "מירדף" משנת 1970, אבל את עיקר פרסומו קיבל השיר בסוף שנות ה-70 בביצועה של להקת "האחים והאחיות", ללחן שכתב מנהל הלהקה, גידי קורן.

## אודות השיר
להקת "האחים והאחיות" הוקמה על ידי הרופא והפזמונאי פרופ' גידי קורן. קורן הלחין שירים רבים של המשורר נתן יונתן, כגון "שני אלונים", "בסוף הדרך (בכל מקום)" ו"כמו בלדה". השיר "אם העולם" בלחנו של קורן, יצא לאור בשנת 1979 באלבומה הרביעי של הלהקה, "בכל מקום - שירי משוררים".
הלהקה, אשר פעלה בהרכבים שונים בין השנים 1971 עד 1983, כללה בעת הקלטת האלבום את הזמרים מוני ארנון, ורדה שגיא, ישראלה קריבושי ויצחק צוקר.

## בתרבות
* בשנת 2024 יצא סרטו הדוקומנטרי-מוזיקלי של הבמאי הישראלי ארי דוידוביץ', "**אם העולם הזה הוא ים**", המביא את סיפור חייו ויצירתו של המשורר נתן יונתן.

## ראו גם

* בכל מקום
* כמו בלדה
* פתאום נפל עלי אביב

## לקריאה נוספת
* נתן יונתן, **אשר אהבנו**, הוצאת ספרית הפועלים, 1957
* נתן יונתן, **מבחר שירים, 1980-1940**, הוצאת הקיבוץ המאוחד וספרית הפועלים, 1982

## קישורים חיצוניים
* "אם העולם", באתר הספרייה הלאומית
* 
* אקורדים לשיר "אם העולם", באתר Tab4u
* "בכל מקום, שירי משוררים", באתר סטריאו ומונו
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי שנות ה-1970
קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירי האחים והאחיות
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נתן יונתן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי מישה סגל
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי גידי קורן
קטגוריה:שירה עברית
דלופיס אלבין

**דלופיס אלבין** (שם מדעי: *Dalophis imberbis*) הוא מין של צלופח ממשפחת האפעוניים והסוג Dalophis .

## תיאור
אורכו של צלופח זה הוא 20 עד 60 סנטימטרים אך יש פרטים שאורכם הגיע ל–100 סנטימטרים (מטר אחד), והאורך המרבי הוא 150 סנטימטרים (מטר וחצי). הגב אפור עד סגול והגחון בהיר. הגוף ארוך, דק ועגול. הצלופח חסר סנפירי חזה וקשקשים. הצלופח בעל שורה אחת של שיניים בלסת העליונה.

## אורח חיים
צלופח זה הוא דג קרקע מתחפר שחי בקרקע בוצית או חולית בעומק 20 עד 80 מטר. הצלופח ניזון מדגים קטנים וחסרי חוליות. עונת הרבייה של צלופח זה היא בקיץ. קוטר הביצים 2 עד 2.5 מילימטר. צלופח זה נידוג לעיתים במכמורת אך חסר חשיבות מסחרית.

## תפוצה
צלופח זה נפוץ באזור הימי הסובטרופי, במזרח האוקיינוס האטלנטי ובאגן הים התיכון, מחופי ישראל דרך חופי דרום אירופה עד לספרד, מרוקו, מאוריטניה ופורטוגל.

## שימור
מצב השימור של צלופח זה הוא ללא חשש על פי הרשימה האדומה של IUCN.

צלופח זה תואר למדע ב-1809.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אפעוניים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1809
קטגוריה:דגי ים באירופה
קטגוריה:דגי הים התיכון
קטגוריה:דגי האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:ארץ ישראל: דגי ים
קטגוריה:דגי ים בצפון אפריקה
שאלתיאל אייזיק גרבר

250px|ממוזער|שמאל|Der PATRIOT האוהב עמו וארץ מולדתו, מספר 12, שנה ראשונה, 1881
**שאלתיאל אייזיק גְרֶבֶּר** (ביידיש: **גראֶבער**; י"ח בתמוז ה'תרט"ז, 21 ביולי 1856 – ~תר"ע) היה מלומד, מוציא לאור, עיתונאי וסופר שפעל בעיקר בגליציה ובפולין במאה ה-19.

## ביוגרפיה
שאלתיאל אייזיק גרבר נולד ביארוסלאב שבגליציה, האימפריה האוסטרית (כיום בפולין), בי"ח בתמוז ה'תרט"ז (21 ביולי 1856) כבן יחיד לאביו. הוא גדל במשפחה יהודית מסורתית וקיבל חינוך תורני, אך בגיל צעיר נמשך לתנועת ההשכלה ולמד מרבי מרדכי יונה רוזנפלד והחל לעסוק בכתיבה ובהוצאה לאור של ספרות עברית מודרנית.

בשנותיו הראשונות כעיתונאי, כתב גרבר בעיתונים עבריים בולטים כגון "עברי אנכי", "הצפירה" ו"הבוקר אור". הוא התבלט במיוחד כמוציא לאור, ובשנת 1881 ייסד את כתב העת "האוהב עמו וארץ מולדתו" (Der Patriot) בפשמישל, שכלל 13 גליונות. מאוחר יותר, החל משנת 1887, ערך ופרסם את השנתונים "אוצר הספרות", אשר שימשו פלטפורמה ליצירות ספרותיות עבריות ותרמו להתפתחות התרבות העברית בתקופתו.

בדצמבר 1895 נסע לאיטליה, צרפת, אנגליה, ואשכנז במטרה לעסוק בהוצאה לאור של ספרים. וכ"ז בטבת תרנ"ו חידשו את מצבת שמואל דוד לוצאטו במהלך מסעו פעל להוצאת כתבים של חכמי ישראל מאיטליה, כגון שמואל דוד לוצאטו ומשה יצחק אשכנזי. בכך תרם לגישור בין חכמי המזרח והמערב במחצית השנייה של המאה ה-19. פעילותו הספרותית והמו"לית שיקפה את רוח ההשכלה היהודית, תוך שמירה על קשר עם המסורת.

תאריך ומקום פטירתו של גרבר אינם ידועים, ולא נותרו פרטים נוספים על חייו המאוחרים.

## ספריו
*האוהב עמו וארץ מולדתו (Der Patriot) (1881) – כתב עת שכלל 13 גליונות.
*אוצר הספרות (מ-1887) – שנתונים ספרותיים.
*הוצאה לאור של כתביהם של שמואל דוד לוצאטו ומשה יצחק אשכנזי.

## משפחתו
*בנו, חיים משה.
*חתנו, משה קנעכט.
*חתנו, מרדכי שליסעלפעלד.
*חתנו, שמעון שפיגל.
*גיסו, בנימין זאב וילר.

## לקריאה נוספת
***ר' שאלתיאל אייזיק גראבר**, בתוך: 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משכילי גליציה
כמאל א-שראפי

**כמאל אל-עבד מוחמד א-שראפי** (בעברית: **كمال الشرافي**; 27 בספטמבר 1955 – 10 במרץ 2025) הוא פוליטיקאי פלסטיני שכיהן כשר הבריאות בממשלתו של מחמוד עבאס ב-2003 וכשר הרווחה בממשלתו הראשונה והשנייה של ראמי חמדאללה בין השנים 2013 ל-2014.

## ביוגרפיה
כמאל נולד במחנה הפליטים ג'באליה ב-27 בספטמבר 1955. הוא התחתן עם אישה בולגרית, ונולדו לו שלושה בנים ובת.

בשנת 1996 הצטרף למועצה המחוקקת הפלסטינית לאחר הבחירות הכלליות ברשות הפלסטינית, בהן קיבל 8,757 קולות. במסגרת המועצה הוא התמנה לתפקיד יושב ראש הוועדה לפיקוח על זכויות האדם שלה. ב-2003 הוא מונה לתפקיד שר הבריאות בממשלתו שלמחמוד עבאס, ובהמשך מונה לכהן כשר הרווחה בממשלותיו הראשונה והשנייה של ראמי חמדאללה בין השנים 2013 ו-2014. מאוחר יותר שימש כיועץ לזכויות אדם וחברה אזרחית לאבו מאזן בדרגת שר.

א-שראפי מילא מספר תפקידים נוספים בארגונים לא ממשלתיים, ובהם: יו"ר חבר הנאמנים של אוניברסיטת אל-אקצא בעזה ב-2016, חבר , יו"ר מועצת המנהלים של אגודת ידידי אוניברסיטת אל-אקצא, יו"ר מועצת המנהלים של מרכז אל-מיזאן לזכויות האדם, חבר חבר הנאמנים של , ראש המרכז הארצי ללימודים ותיעוד, חבר בחבר הנאמנים של .

ב-3 בפברואר 2018 הוקם מועצת המנהלים השנייה של , ואבו מאזן מינה את כמאל כחבר במועצה, תפקיד בו כיהן עד 1 באפריל 2024. בשנת 2015 החליט רמי חמדאללה למנותו במסגרת הממשלה השלישית בראשותו, כמתאם בנושא שיקום רצועת עזה. בנוסף, היה כמאל בין המתווכים בין הפת"ח והחמאס ברצועת עזה.

הוא נפטר ביום שני, 10 במרץ 2025, בגיל 67, בבולגריה.

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי הרווחה של הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:עזה: אישים
קטגוריה:שרי הבריאות של הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1955
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2025
פטר מדיאר

**פטר מדיאר** (בהונגרית: **Péter Magyar**; נולד ב-16 במרץ 1981) הוא פוליטיקאי ועורך דין הונגרי, המכהן כחבר הפרלמנט האירופי מטעם הונגריה.

## קריירה
לפני שנכנס לפוליטיקה, הוא עבד פרו בונו כעורך דין בסיוע לפעילים אנטי-ממשלתיים במהלך המחאות ב-2006 . לאחר ניצחונה של פידס בבחירות לאספה הלאומית ב-2010, הוא מונה כפקיד במשרד החוץ ההונגרי. שנה לאחר מכן, הוא ייצג את הונגריה באיחוד האירופי. ב-2015, הוא עבר תחת משרד ראש הממשלה. בספטמבר 2018, הוא ניהל את הדירקטוריון המשפטי לאיחוד האירופי של הגוף הפיננסי . ב-2019–2022, הוא היה ראש המרכז להלוואות סטודנטים.

הוא התפרסם בציבור לאחר הביקורת שלו על פוליטיקאים לאחר שערוריית החנינה הנשיאותית של קטלין נובאק , שבו הנשיאה קטלין נובאק העניקה חנינה לאנדרה קוניה, סגן המנהל לשעבר של בית הילדים Kossuth Zsuzsa בביצ'קה, עבריין שהורשע בסיוע לביצוע עבירות מין בקטינים. שעות לאחר הודעתה של גרושתו על פרישתה מהפוליטיקה, פרסם מדיאר פוסט בפייסבוק בו הצהיר כי יתפטר מתפקידיו בשני גופים ממשלתיים ויוותר על מקומו במועצת המנהלים של MBH Bank.

בשבועות שלאחר מכן, הוא ערך ראיונות עיתונאיים למספר גופים עיתונאיים עצמאיים, בין היתר עם Partizán, Telex.hu  ו-, שבהם מתח ביקורת רבה על הממשלה, ובמיוחד על שר לשכת הקבינט של ראש הממשלה, אנטאל רוגן , וכן טען כי בזמן שפעל כראש המרכז להלוואות סטודנטים, הוא נאלץ לתת העדפות אישיות למקורביו של ראש ממשלת הונגריה, ויקטור אורבן.

ב-15 במרץ 2024, הוא ערך עצרת פוליטית בבודפשט, בהשתתפות עשרות אלפים, שבה הודיע על הצטרפותו למפלגת טיסה . בבחירות לפרלמנט האירופי ב-2024, מפלגתו זכתה, תחת קבוצת מפלגת העם האירופית, ב-7 מושבים מתוך 21 מושבים של הונגריה בפרלמנט האירופי. המפלגה סיימה במקום השני בבחירות עם תוצאה של 29.60% מהקולות. כמו כן, באותה שנה, מפלגתו זכתה ב-10 מושבים עם 27.34% מהקולות בבחירות המקומית לאספה הלאומית של בודפשט לשנת 2024 . הוא ויתר על מקומו באספה הלאומית של בודפשט .

על פי מספר סקרים לבחירות הפרלמנטריות בהונגריה לשנת 2026, מפלגתו של מדיאר שוברת מגמה של 18 שנה, והיא המפלגה הפוליטית הפופולריות ביותר בהונגריה, יותר מאשר מפלגתו של ראש הממשלה ויקטור אורבן, פידס.

## חיים אישיים
בשנים 2006–2023 היה נשוי ליודית וארגה , שרת המשפטים של הונגריה. יש להם שלושה ילדים.

סבו הוא המשפטן . דודו רבא היה הנשיא השני של הונגריה, פרנץ מאדל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פוליטיקאים הונגרים
קטגוריה:עורכי דין הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1981
חכם בלעאווי

**חכם עומר אסאעד בלעאווי** (בערבית: **حكم بلعاوي**; 1938 – 28 בנובמבר 2020) היה פוליטיקאי ודיפלומט פלסטיני וחבר בתנועת הפת"ח. הוא מילא תפקידים רבים, ובהם שגריר הארגון לשחרור פלסטין בתוניסיה, חבר המועצה המחוקקת הפלסטינית הראשונה והשנייה, ושר הפנים בממשלתו השנייה של אחמד קריע.

## ביוגרפיה
בלעאווי נולד בעיירה בלעא בנפת טולכרם בשנת 1938. הוא למד מנהל, תקשורת וחינוך.

הוא כיהן כסגן יו"ר ועדת המידע המרכזית של פת"ח בין השנים 1968–1978, סגן שגריר של הרשות הפלסטינית בלוב בין השנים 1973 ל-1975, השגריר בתוניסיה בין 1983 ל-1994. במסגרת תפקידו זה, הוטל עליו למנוע חיכוכים בין השלטונות המקומיים ובין הנהגת אש"ף ששהתה במדינה, כדי למנוע שחזור של הגירוש של הפלסטינים מירדן ולבנון. עם זאת, הוא נקלע למבוכה כשהתברר שמי שכיהן כסגנו, עדנאן יאסין, היה סוכן של המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.

הוא היה אחראי על שירותי הביטחון והנציג הקבוע של הרשות הפלסטינית בליגה הערבית עד 1990, חבר הוועד המרכזי של פת"ח מאז 1989 ומזכיר המועצה הפלסטינית לביטחון לאומי בין השנים 1994 ו-1996. הוא גם היה אחראי על שירותי הביטחון של הארגון לשחרור פלסטין, והחליף בתפקד זה את הטרוריסט סלאח ח'לף (אבו איאד). במסגרת זו הוטל עליו לפקח אחרי אנשי פת"ח ביהודה ושומרון.

הוא נבחר למועצה המחוקקת הפלסטינית לאחר הבחירות הכלליות ברשות הפלסטינית ב-1996, כשהוא מקבל 8,421 קולות בנפת טולכרם ומייצג את הפת"ח. יאסר ערפאת מינה אותו לכהן כמזכיר תנועת הפת"ח ביהודה ושומרון. הוא היה הדובר הרשמי של מזכירות הוועד המרכזי של פת"ח, והדובר הרשמי של ועדת ההכנה לוועידה הכללית של התנועה. תפקידו הראשון בממשלת הרשות הפלסטינית היה כמזכ"ל הממשלה השישית בראשות מחמוד עבאס. ב-13 באוקטובר 2003, הוא מונה לכהן כממלא מקום שר הפנים בממשלתו הראשונה של אחמד קריע, ומאוחר יותר מונה לשר הפנים בממשלתו השנייה, בין ה-12 בנובמבר 2003 ל-24 בפברואר 2005.

הוא נחשב למקורבו של ערפאת, ולאחר מותו איבד את מעמדו. עם זאת, ב-2004 מתח ביקורת מרומזת על ערפאת, וציין כי "איבדנו שליטה כתוצאה מהיסוס בקבלת ההחלטות ובשל כך, שלא דיברנו אל הרחוב באשר לרצונותיו". על פי עדותו של מרואן ברגותי, היה בלעאווי אחראי להעביר את כספי התמיכה בטרור מערפאת ליעד לאחר אישורו של יו"ר הרשות. ב-2009, הודח בוועידה השישית של הפת"ח מהועד המרכזי של הארגון.

בשנת 2001 חתם על ההצהרה הפלסטינית-ישראלית המשותפת "לא לשפיכות דמים, לא לכיבוש, כן למשא ומתן, כן לשלום". למרות זאת, מתנגדיו האשימו אותו במימון פיגועים נגד ישראל.

בלעאווי כתב מספר ספרים, הוא אב לארבעה ילדים. ב-20 באפריל 2017, נתן לו אבו מאזן את עיטור הכוכב הגדול של מסדר ירושלים כהוקרה על פעילותו.

הוא נפטר ב-28 בנובמבר 2020.

לאחר מותו נחשפו פרוטוקולים מוועדת חקירה שבחנה את מותו של ערפאת, ובהן בלעאווי סיפר על המתיחות בתוך הנהגת הרש"פ, וציין כי באחת ההזדמנויות שמע את ערפאת מקלל את אבו מאזן בקללה עסיסית, ואף כינה אותו "כרזאי הפלסטיני" (בהתייחס לנשיא אפגניסטן באותה תקופה חאמיד כרזאי), כלעג על היותו "בובה של המערב". "ערפאת אמר לי אז שנרקמת נגדו מזימה מצד אבו מאזן, אבו עלא ונביל שעת', ושנמאס לו מההתנהגות שלהם. בכל פעם שאחד משמות האנשים האלה הוזכר, היה כעס על פניו של אבו עמאר".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:דיפלומטים פלסטינים
קטגוריה:שגרירים בתוניסיה
קטגוריה:טרור בישראל
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1938
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2020
יוליה סנינה

**יוליה אולכסנדריבנה בבקו** (באוקראינית: **Юлія Олександрівна Бебко**; נולדה ב-11 באוקטובר 1990), המוכרת תחת שם הבמה **יוליה סנינה** (**Юлія Саніна**) היא זמרת אוקראינית וסולנית להקת הרוק-מטאל האוקראינית ההארדקיס.

## ביוגרפיה
סנינה נולדה למשפחה של מוזיקאים ב-11 באוקטובר 1990 בקייב. היא החלה להופיע על הבמה בגיל שלוש כחלק מהרכב שאביה ניהל.

ב-2005, היא סיימה את לימודיה בבית הספר לג'אז ואמנות. מאוחר יותר, היא למדה במכון לפילולוגיה באוניברסיטת קייב, שם סיימה תואר שני ב-2013.

ב-2006–2008, היא הייתה סולנית בלהקת סיסטר סיירן.

ב-2011, סנינה ומפיקה המוזיקלי ולרי בבקו יצרו את ההרכב המוזיקלי ואל & סנינה, שמאוחר יותר שונה לההארדקיס. בסוף אוקטובר 2011, הלהקה ביצעה מופע חימום לצמד הרטס. בפברואר 2012, הלהקה חתמה חוזה עם חברת התקליטים סוני BMG .

ב-2016, היא הייתה שופטת בעונה השביעית של X-Factor האוקראיני.

ב-2023, היא הנתחה, לצד אלישה דיקסון, האנה וודינגהאם וגרהם נורטון באירוויזיון 2023. כמו כן, באותה שנה, הייתה שופטת ב-*Holos Krainy*, הגרסה האוקרינית לזיכיון דה וויס.

ב-2024, סנינה דיבבה את אגתה בגרסה האוקאינית של *[[S.T.A.L.K.E.R. 2: Heart of Chornobyl]]* .

## חיים אישיים
סנינה התחתנה עם המפיק המוזיקלי והגיטריסט ולרי "ואל" בבקו ב-2011. הזוג הכיר לראשונה ב-2008 או 2009, כשבבקו היה המפיק של MTV אוקראינה, אך הזוג פרסם לראשונה על מערכת היחסים ביניהם רק ב-2014. ילדם הראשון של בני הזוג, דנילו, נולד ב-21 בנובמבר 2015.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מנחי האירוויזיון בממלכה המאוחדת
קטגוריה:זמרות אוקראיניות
קטגוריה:אוקראיניות שנולדו ב-1990
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1990
בורום אסהוי

**בּוֹרוּם אֶסהוֹי** (בדנית: **Borum Eshøj**) הוא תל קבורה בדנמרק, במזרח יוטלנד, מערבית לעיר אורהוס, בגובה של כ-100 מטרים מעל פני הים. במקום התגלו שלושה קברים ובית גדול בעל שני אגפים. האתר מתוארך לתקופת המעבר בין תקופת האבן לתקופת הברונזה.

בשנת 1850 נמצא במקום ארון קבורה מאבן ובו חרב ברונזה.

בשנות השבעים של המאה ה-19 נחפר התל והתגלו בו שלושה ארונות קבורה עשויים עץ אלון, המתוארכים לכ-1350 לפני הספירה. בארונות נמצאו גופותיהם של אישה ושני גברים, לבושים בבגדים מאותה תקופה שנשמרו היטב ולידם מנחות קבורה רבות.

במהלך החפירה הארכאולוגית הוסרו כמויות גדולות של אדמה מהתל ולכן הוא נראה קטן בהרבה מגודלו לפני החפירות.

הממצאים שמורים  במוזיאון הלאומי של קופנהגן, או בהשאלה לתצוגה ב-Moesgård Museum הנמצא בסמוך לתל.

## הקברים
בשנת 1875 שורטטה התוכנית של התל והיא מציגה את שלושת הקברים: גבר מבוגר במרכז כבן 50–60 שנה, ולצדו קבר של גבר צעיר בן כ-20 שנה וקברה של אישה בגילו של הגבר המבוגר. הקברים מתוחמים בשתי גדרות אבנים והתל כולו היה מוקף בחומת אבנים.

בבדיקת תארוך העצים נקבע כי עץ האלון ששימש לבניית הארונות נכרת סביב 1351 לפני הספירה.

### הגבר המבוגר
גופתו של האיש המבוגר הייתה שמורה היטב. השרירים עדיין החזיקו את השלד יחד. ציפורניו היו מטופחות, בעל שיער בלונדיני, מגולח ושכב על עור פרה, מכוסה בשמיכת צמר. לראשו היה כובע עגול והוא לבש גלימה, חצאית קצרה, שני כיסויי כף רגל וחגורה. כל האריגים היו מצמר.

### האישה המבוגרת
האישה הייתה נמוכה ומוצקה. שריריה העידו על כך שעבדה עבודה פיזית קשה. לבושה השתמר היטב וכלל פיסת בד ארוכה שנתפרה מכמה חלקים, חולצה, רשת שיער, כובע ושתי חגורות, הכל מצמר. היא ענדה וכן היו לצידה תכשיטי ברונזה רבים ובנוסף, נמצאו בקברה כלי חרס, תיבת עץ, פגיון ברונזה ומסרק עשוי קרן.

### הגבר הצעיר
גופת הגבר הצעיר השתמרה היטב. השרירים ורקמות רכות נוספות עדיין חיברו בין עצמותיו וגם שיערו נשמר, גזור בתספורת קארה קצרה. הוא לבש גלימה וחצאית מצמר ארוג וכן חגורת עור. לידו נמצאו: פגיון ברונזה בנדן עץ, מסרק קרן, קופסה מקליפת עץ, סיכת עצם וכפתור עץ כפול.

### קברים נוספים
שלושת ארונות הקבורה שנמצאו בתל, לא היו הקברים היחידים בו. בראש התל היה קבר מתקופת הברונזה המאוחרת, בו נשרפו מתים ובמהלך החפירה נמצאו עצמות שרופות בשרידי קופסת עץ קטנה, כד עץ, לצד חרב מיניאטורית, תער גילוח, מלקטת וכן אבזם. כל החפצים היו מצופים זהב, דבר המעיד על קבר נוסף של גבר עשיר, או רם דרג.

::

קובץ:Bronsalderslik.jpg|שלד מהתל, מוצג במוזיאון הלאומי בקופנהגן
קובץ:Kvinnodräkt av ylle fr Borum Eshøj, Jylland (Montelius 1873 sid 38 fig 43) vit bakgr.jpg|בגדי האישה שנקברה בתל בורום אסהוי
קובץ:Borum Eshøj - reconstruction of bronze age house.jpg|שחזור של הבית שנמצא בתל (מתקופת הברונזה)


## קישורים חיצוניים

* שני סרטונים על התל  
* שרטוטים של התל וסביבתו 

## הערות שוליים

קטגוריה:דנמרק: היסטוריה
קטגוריה:קבורה
נשימה בנוזל

[שמאל|ממוזער|250px|מודל ממוחשב של מולקולות פרפלואוראוקטיל ברומי ו[גנטמיצין בתרחיף נוזלי לאדמיניסטרציה ריאתית]]
**נשימה בנוזל** היא דרך נשימה בה אורגניזם המורגל לנשימת אוויר, נושם נוזל עשיר בחמצן המספק יכולת המרת פחמן דו-חמצני (כגון פלואוריד אורגני).

הנוזל המעורב דורש תכונות פיזיקליות מסוימות, כמו מסיסות בגזי נשימה, צפיפות, צמיגות, לחץ אדים וליפופיליות, תכונות שחלק מהכימיקלים הפרפלואוריים (PFC) מחזיקים בהן. לכן, חשוב לבחור את הכימיקל הפרפלואורי המתאים ליישום הביו-רפואי הספציפי, כגון הנשמה נוזלית, אספקת תרופות או תחליף דם. התכונות הפיזיקליות של כימיקלים פרפלואוריים נוזליים משתנות באופן משמעותי; עם זאת, התכונה המשותפת לכולם היא המסיסות הגבוהה שלהם בגזי נשימה. למעשה, נוזלים אלו סוחבים יותר חמצן ופחמן דו-חמצני מהדם.

תאורטית, הנשמה נוזלית עשויה לסייע בטיפול במטופלים עם פגיעות ריאה או פגיעות לב חמורות. נשימה בנוזל הוצעה גם לשימוש בצלילה עמוקה ובנסיעות לחלל. למרות ההתקדמות חלקית בהנשמה נוזלית, לא התבססה עדיין שיטה סטנדרטית ליישום.

יש להדגיש שהנשמה נוזלית גורמת לגוף לתגובת גירוי, שכן הריאות אינן מורגלות בנשימת נוזל. התגובה יכולה להיות שיעול, קוצר נשימה והרגשת טביעה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשימה
צייד התנינים

**צייד התנינים** (באנגלית: **The Crocodile Hunter**) היא תוכנית טבע דוקומנטרית אוסטרלית-אמריקאית ששודרה במקור בין השנים 1996 ל-2007. את התוכנית שודרה בתחילה בערוץ Animal Planet ובהמשך בערוץ דיסקברי. את הסדרה הנחה מומחה חיות הבר האוסטרלי סטיב ארווין, יחד עם אשתו, טרי ארווין.

הפקת הסדרה הסתיימה לבסוף בעקבות מותו הטראגי של סטיב ארווין בסתיו 2006 במהלך הצילומים של סרט דוקומנטרי תת-ימי כאשר הוא נהרג על ידי טריגון קצר-זנב.

## סקירה כללית
במסגרת התוכנית סטיב ארווין נסע למיקומים שונים וקיים אינטראקציות עם מגוון רחב של חיות בר מסוכנות ואקזוטיות. התוכנית נועדה לחנך את הצופים על חיות הבר, לקדם את מאמצי השימור, ולהפריך מיתוסים שונים הקשורים לבעלי חיים מסוימים.

בכל פרק ארווין נהג לקיים אינטראקציות עם בעלי חיים שונים כמו תנינים, נחשים, לטאות וזוחלים שונים, ולעיתים רבות תועדו מקרים בהם הוא לכד בעלי חיים מסוימים והעביר אותם לסביבות בטוחות יותר. ארווין נהג לספק הסברים מעמיקים על התנהגותם של בעלי חיים מסוימים, בתי הגידול שלהם, האיומים אשר עימם הם מתמודדים כתוצאה מהמפגש עם בני אדם, הרס בתי הגידול שלהם, וצייד של מינים מסוימים של בעלי חיים.

## סדרות וסרט הספין-אוף
הצלחתו התוכנית הובילה להפקת שתי סדרות ספין-אוף וסרט ספין-אוף:
* **Croc Files** (שודרה במקור בשנים 1999–2001) – תוכנית טבע חינוכית לילדים.
* **The Crocodile Hunter Diaries** (שודרה במקור בשנים 2002–2004) - סדרת טבע דוקומנטרית.
* **The Crocodile Hunter: Collision Course** (משנת 2002) – סרט דוקומנטרי באורך מלא.

## השפעה
התוכנית זכתה לפופולריות עצומה ברחבי העולם ובעקבות כך סטיב ארווין הפך לדמות מוכרת ברחבי העולם אשר מזוהה עם מאמצי שימור חיות הבר בעולם. גישתו חסרת הפחד באינטראקציות שלו עם בעלי חיים מסוכנים ומסירותו לחינוך הציבור זיכו אותו בהערכה רבה.

התוכנית תרמה באופן משמעותי להעלאת המודעות העולמית לשימור חיות בר ולחשיבות ההגנה על מיני בעלי חיים בסכנת הכחדה.

גם לאחר מותו של סטיב ארווין משפחתו, כולל אשתו טרי, בתו בינדי ובנו רוברט, המשיכו לקדם את שימור חיות הבר באמצעות הופעות בתקשורת ומעורבותם ביוזמות שונות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערוץ דיסקברי
קטגוריה:תוכניות טבע
קטגוריה:מטרו גולדווין מאייר: סדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אוסטרליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
ג'מאל א-שובכי

**ג'מאל עבדול לטיף סלאח א-שובכי** (בערבית: **جمال الشوبكي**; נולד ב-1952) הוא פוליטיקאי, דיפלומט וחבר בתנועת הפת"ח. הוא כיהן בתפקיד שר השלטון המקומי בממשלתו של מחמוד עבאס, ובממשלותיו הראשונה והשנייה של אחמד קריע בין השנים 2003–2005. בחלק מהזמן הוא החזיק גם במשרד הנוער והספורט.

## ביוגרפיה
א-שובכי נולד בעיירה אידנא בנפת חברון בתקופת הממשל הירדני ביהודה ושומרון למשפחה פלסטינית שהיגרה מהכפר בית ג'יברין במהלך מלחמת העצמאות. הוא השלים לימודי תואר ראשון בגאוגרפיה מהאוניברסיטה הערבית של ביירות.

במאי 1980 היה מעורב עם חוליית טרור בביצוע הפיגוע בבית הדסה בחברון בו נהרגו 3 אזרחים ישראלים, 2 אזרחים אמריקאים ואזרח קנדי ונפצעו 20 אזרחים ישראלים ואמריקנים. הוא נשפט ב-1981 ונכלא למשך עשור. גם לאחר שחרורו המשיך לעסוק בטרור והיה מספר פעמים במעצר מנהלי. יאסר ערפאת הזמין אותו להשתתף במשלחת הפלסטינית לוועידת מדריד ב-1991, אך יציאתו נמנעה בידי כוחות הביטחון הישראליים.

במסגרת הבחירות הכלליות ברשות הפלסטינית (1996) הוא התמודד וקיבל 24,346 קולות, ובכך הפך לחבר המייצג את מחוז נפת חברון במועצה המחוקקת הפלסטינית הראשונה.

ב-30 במרץ 2003 מונה לתפקיד שר השלטון המקומי בממשלה השישית של הרשות הפלסטינית בראשות מחמוד עבאס, שהתקיימה עד 5 באוקטובר 2003. הוא המשיך בתפקיד גם בשתי ממשלותיו הראשונות של אחמד קריע עד 24 בפברואר 2005, הוא גם היה שר הספורט הראשון בממשלתו של קריע.

ב-25 ביוני 2006 מונה לשגריר הרשות הפלסטינית בערב הסעודית והמשיך בתפקיד עד 2013. מאוחר יותר, בין 2014 ל-2017, היה שגריר במצרים ונציג של הרשות הפלסטינית בליגה הערבית. ב-1 בנובמבר 2017 הוא מונה לכהן כשגריר הרשות הפלסטינית במרוקו.

בשנת 2009 התקיימה ועידת הפתח השישית בבית לחם, והוא זכה לחברות במועצה המהפכנית של פת"ח, עד 2017.

במהלך מלחמת חרבות ברזל האשים את ישראל ברצח עם ושיבח את החלטותיו של בית הדין הפלילי הבין-לאומי. הוא טען כי ישראל מבצעת "טבח שאין דומה לו בהיסטוריה" והוסיף כי ישראל הרגה יותר ממאה עיתונאים וכי מטרתה לגרש את הפלסטינים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הערבית של ביירות
קטגוריה:טרור בישראל
קטגוריה:טרוריסטים פלסטינים
קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:דיפלומטים פלסטינים
קטגוריה:שגרירים במצרים
קטגוריה:שגרירים במרוקו
קטגוריה:שגרירים בערב הסעודית
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1952
ממשלת קריע הראשונה

**ממשלתו הראשונה של אחמד קריע**, או **הממשלה הפלסטינית השביעית**, הייתה ממשלת חירום בראשות אחמד קריע, והיא פעלה מ-5 באוקטובר 2003 עד 12 בנובמבר 2003.

## הקמת הממשלה
נשיא הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת קיבל את התפטרות ממשלתו של אבו מאזן ב-6 בספטמבר 2003. ב-5 באוקטובר 2003 הוציא ערפאת צו המכריז על מצב חירום בכל שטחי הרשות הפלסטינית והקמת ממשלת חירום בראשות אחמד קריע. הקבינט בממשלתו הראשונה של קריע כלל 8 שרים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ממשלות הרשות הפלסטינית
בריאן טיצ'ר

**בריאן טיצ'ר** (באנגלית: **Brian David Teacher**; נולד ב-23 בדצמבר 1954) הוא טניסאי מקוצעני בעבר ומאמן טניס יהודי-אמריקאי. הישג השיא שלו, זכייה בטורניר גראנד סלאם לגברים יחים, באליפות אוסטרליה הפתוחה (1980). בשיאו (ב-5 באוקטובר 1981) דורג במקום 7 בעולם לגברים יחידים ובמקום 5 בעולם לזוגות גברים.

## ביוגרפיה
בריאן טיצ'ר נולד וגדל בסן דייגו, קליפורניה. הוא שיחק טניס מגיל צעיר. הוא ניצח במספר תחרויות לבני גילו. בתקופת לימודיו האקדמיים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס הוא השתתף בתחרויות לסטודנטים וניצח במספר אליפויות. לאחר סיום לימודים הוא עבר לבברלי הילס. 

בשנת 1973 החל לשחק טניס כמקצוען.

באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בשנת 1980 זכה בתואר לגברים יחשים לאחר ניצחון על קים ווריק במשחק הגמר. 

בתחרויות גראנד סלאם נוספות הוא הגיע לשלב רבע הגמר, באליפות וימבלדון (1982) ובאליפות אוסטרליה הפתוחה (1982).

במהלך הקריירה שלו הוא זכה ב-8 טורנירים לגברים יחידים וב-16 טורנירים לזוגות גברים.

לאחר שפרש מהשתתפות בטורנירים מקצועניים החל לאמן טניס. בין היתר הוא אימן את אנדרה אגסי, דניאל נסטור ומקס מירני. הוא פתח Brian Teacher Tennis Academy.

## חיים אישיים
בשנת 1979 הוא התחתן עם קטי מאי, טניסאית מקצועית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:סן דייגו: אישים
קטגוריה:טניסאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:טניסאים אמריקאים
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות אוסטרליה הפתוחה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:קליפורניה: ספורטאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
כנפיים (סדרת טלווזייה)

**כנפיים** היא מיני-סדרה ישראלית ששודרה בערוץ 1 החל מ-15 בדצמבר 2002 ועד לסיומה ב-26 בינואר 2003 וכללה 6 פרקים.

## עלילה
שמונה צעירים מרקעים מגוונים מקבלים את המכתב הנכסף על התקבלותם לגיבוש קורס הטיס הנחשק, הם מגלים במהרה שהמציאות לא נוצצת כמו החלום שהתגשם ועליהם להסתגל למסגרת הנוקשה של קורס 235.

במרכז העלילה עומד מיקי גרוס (לירון לבו), קיבוצניק שאבא שלו נהרג בתאונת טיס, והוא חי עם אמו מאיה (נטע מורן) בקיבוץ. כשהוא מגיע לקורס טיס, הוא פוגש את גיא פלד (אמיר בביוף) והשניים מתיידדים, אך במהרה המתח ביניהם עולה כשהם מתחרים על ליבה של אותה בחורה, נעמה (איה קורן) ומיקי אף מגלה כי אביו של גיא מעורב בצורה כלשהי במותו של אבא שלו.

הסדרה עוסקת בחניכי קורס טיס של חיל האוויר הישראלי, החל משלב מיון החניכים, קבלתם לקורס טיס, הכשרתם והפיכתם לטייסים בחיל האוויר הטוב בעולם. הסדרה צולמה בבסיס חיל האוויר בחצרים.

בשנים 1965־1966 יצאה סדרת אנימציה דומה לסדרה "כנפיים" בשם "כנפי הרעם", זו הייתה סדרת אנימציה מדע בדיונית עם בובות שגילמו טייסי חלל במאה ה-21. 

בשנים 2009־2010 יצאה הסדרה "נשות הטייסים" שגם היא עסקה בחיל האוויר הישראלי ובפעילותיו. בסדרה הזו שיחק גם השחקן לירון לבו ששיחק בסדרה "כנפיים".

## הדמויות והשחקנים

## סקירת סדרה

## פרקים

### עונה 1

## ראו גם
* כנפי הרעם – סדרה דומה
* נשות הטייסים – סדרה דומה.

## קישורים חיצוניים

* כנפיים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סדרות דרמה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2002
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:צה"ל בתוכניות טלוויזיה
דייוויד סולומון

**דייוויד "דייב" סולומון** (באנגלית: **David "Dave" Solomon**), הוא שחיין יהודי-אמריקאי בעבר, אלוף ושיאן המכביה השמינית (1969) בעל 9 מדליות, מהן 4 מדליות זהב. בשיאו דורג במקום חמישי בארצות הברית.

## ביוגרפיה
סולומון גדל בפיטסבורג, פנסילבניה. הוא למד באוניברסיטת אוהיו.

בתחרויות השחייה של המכביה השמינית שנערכו ביולי 1973 זכה ב-9 מדליות, 4 זהב, 4 כסף ו-1 ארד. ב-3 מדליות הכסף בהן זכה הוא סיים אחרי מארק ספיץ אלוף האולימפי ושיאן העולם. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא יסוד חדש של 2:21.7 דקות, לפני פול כץ מארצות הברית (2:23.0 דקות) ודן שטרן מישראל (2:23.4 דקות) ובשלושת משחי השליחים 4x100 מטר חופשי, 4x200 מטר חופשי ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.4 שניות, אחרי מארק ספיץ שקבע שיא מכביה חדש של 52.9 שניות ולפני אמנון קראוס מישראל (56.4 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:04.5 דקות, אחרי מארק ספיץ שקבע שיא מכביה חדש נוסף של 2:02.7 דקות ולפני אמנון קראוס (2:06.0 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי	בתוצאה של 4:30.4 דקות, אחרי משה גרטל מישראל (4:30.3 דקות) ולפני רוברטו שטראוס ממקסיקו (4:31.0 דקות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.0 שניות, אחרי מארק ספיץ שקבע שיא מכביה חדש נוסף של 58.1 דקות ולפני אברהם מלמד מישראל (59.1 שניות). מדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:18.2 דקות, אחרי פול כץ שקבע שיא מכביה חדש של 2:12.2 דקות ואברהם מלמד (2:12.7 דקות).

סולומון נבחר לשחיין העשור באוניברסיטת אוהיו בין השנים 1960 ל-1970.

## קישורים חיצוניים
* WPIAL Boys Swimming Champs - 100-yard Butterfly (1960-2018) 
* By JESSE SILVER, Jews in Sports, Detroit Jewish News⁩, 5 August 1966⁩
* Dave Solomon, *Hall of Fame* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פיטסבורג: אישים

קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחייני פרפר
קטגוריה:שחייני מעורב אישי
קטגוריה:שחיינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אלופי המכביה: שחיינים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוהיו
קטגוריה:פנסילבניה: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו במאה ה-20
פולישוקים

**פולישוקים** הידועים גם כ**פולסיאנים** (באוקראינית: **поліщуки, polischuky**; בבלרוסית: **палешукі, paleshuki**; ברוסית: **полещуки, poleshchuki**; בפולנית: **Poleszucy**), הם האוכלוסייה הילידית של פולסיה (הידועה גם כ"פולסיה" ו"פוליסיה"). הדיבור המקומי שלהם יוצר רצף ניבים בין השפות הבלרוסית והאוקראינית.

## היסטוריה
ימין|ממוזער|פולסיה (ירוק כהה), גבולות עכשוויים
מאז התקופה שבין שתי מלחמות העולם החלו הפולשוקים לפתח תחושת זהות, שהושפעה מהפוליטיקה האתנית של הרפובליקה הפולנית השנייה במסגרת מחוז פולסיה. למחוז הייתה האוכלוסייה הדלילה ביותר בעלת רמת השגשוג הנמוכה ביותר, בשל תנאי האקלים והאדמה הקשים שלה. מסמך סטטיסטי פולני משנת 1923 ציין כי 38,600 מתוך 880,900 תושבים במחוז פולסיה (כ-4%) זוהו כפולשוקים, שהגדירו את אתניותם במפקד כ"תוטיישי" ("מקומי"). המסמך ציין כי הם השתמשו בניבים סלאביים מזרחיים, מעבריים בין אוקראינית לבלרוסית, שלעיתים זוהו כשפה פולסית נפרדת. במפקד האוכלוסין הפולני של 1931 הוחלפה השאלה על אתניות בשאלה על שפת אם. כתוצאה מכך, 62.5% מהאוכלוסייה הגדירו את שפתם כ"תוטיישי" ("מקומית"). (14.5% הכריזו על פולנית ו-10.0% על יידיש או עברית כשפת אם.) העובדה שחלק מהמשיבים הכריזו על שפתם כבלרוסית או אוקראינית פורשה כהתגבשות של תודעה אתנית מתאימה באזור. כיום, קבוצת הפולשוקים נחשבת לאחת הזהויות התרבותיות והאתניות המובחנות באזור, בעוד שרוב האוכלוסייה בחלקים הבלרוסיים, הפולניים והאוקראיניים של אזור פולסיה התבוללה עם העמים המתאימים, וכן עם האתנוס הרוסי.
ממוזער|מבנה לשוני ודתי של מחוז פולסיה ב-1931
בסוף שנות ה-80 הייתה קמפיין קטן בבלארוס הסובייטית ליצירת שפה כתובה סטנדרטית לניב המבוסס על ניבי פולסיה, שהושק על ידי הסופר הבלרוסי ניקולאי שליאגוביץ' ושותפיו כחלק מפעילותו להכרה בפולשוקים כאתניות נפרדת ולמען אוטונומיה שלהם. עם זאת, הם לא זכו כמעט לתמיכה והקמפיין התפוגג בסופו של דבר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוקראינה: קבוצות אתניות
קטגוריה:בלארוס: קבוצות אתניות