open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מפלגת הירוקים (שוודיה)

**מפלגת הירוקים** (בשוודית: **Miljöpartiet de gröna**) היא מפלגה ירוקה בשוודיה אשר נוסדה ב-1981.

המפלגה נבחרה לראשונה לריקסדאג ב-1988, וקיבלה 5.5% מהקולות. בכך הייתה למפלגה החדשה בפרלמנט, לראשונה מזה שבעים שנה. כעבור שלוש שנים ירדה המפלגה מתחת לאחוז החסימה ולא נבחרה לפרלמנט. ב-1994 נבחרה המפלגה שוב לפרלמנט ומאז מיוצגת בקביעות.

בשנים 2014–2021 הייתה מפלגת הירוקים חלק מהממשלה בהובלת מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית. זו הייתה הפעם הראשונה שהמפלגה נכנסה לממשלה השוודית. הירוקים עזבו את הממשלה לאחר שהאופוזיציה השמרנית הצליחה לחוקק את תקציב שנת 2022.

בבחירות הכלליות של 2018 קיבלו הירוקים 4.4% מהקולות ו-16 מושבים (מתוך 349 מושבים), מה שהפך אותה למפלגה הקטנה ביותר בריקסדאג.

## אידאולוגיה
המפלגה תומכת בקיימות, דמוקרטיה השתתפותית, צדק חברתי, כלכלה מעגלית, אי-אלימות, שוויון ופמיניזם, זכויות בעלי חיים וזכויות האזרח. בנוסף על כך, המפלגה מתנגדת לנשק גרעיני ולשימוש בכורים גרעיניים. מאז 2010 המפלגה מתמקדת במאבק במשבר האקלים.

בתחילה, המפלגה התנגדה לחברות באיחוד האירופי, ופעלה למען משאל עם בנושא. הירוקים כללו את נושא זה במצע המפלגה כבר ב-2006. מדיניות זו בוטלה במשאל עם פנימי של המפלגה בספטמבר 2008.

## מנהיגות וארגון
המפלגה מנוהלת על ידי שני דוברים – גבר אחד ואישה אחת. נכון ל-2022, מנהיגי המפלגה הם פר בולונד ומרטה סטנבי. הדוברים נבחרים מדי שנה על ידי קונגרס המפלגה, ויכולים להחזיק בתפקיד למשך תשע קדנציות רצופות בנות שנה, לכל היותר.

קונגרס המפלגה מורכב מנציגים נבחרים של כל המרכיבים הפנימיים של המפלגה, ונחשב לגורם הגבוה ביותר לקבלת החלטות במפלגת הירוקים. הקונגרס גם בוחר את המועצה ואת מזכיר המפלגה. מזכירת המפלגה הנוכחית היא קטרין ויסינג, והיא נבחרה לתפקיד בשנת 2021.

## ביקורת
על מפלגת הירוקים נשמעה ביקורת רבה באפריל 2016, כשקפלן (אז שר השיכון מטעם המפלגה) נפגש עם מנהיגי הימין הקיצוני מתנועת הזאבים האפורים. בנוסף על כך, קפלן השווה ב-2009 בין ישראל לגרמניה הנאצית. בסופו של דבר, קפלן התפטר מהממשלה, עם גיבוי מהנהגת המפלגה.

## הישגים אלקטורליים


ImageSize = width:525 height:150
PlotArea = width:500 height:125 left:25 bottom:20
AlignBars = justify

Colors =
 id:Green value:green

DateFormat = yyyy
Period = from:0 till:30
TimeAxis = orientation:vertical
ScaleMajor = unit:year increment:5 start:0

PlotData =
 bar:Seats color:Green width:24 mark:(line,white) align:left fontsize:S
 bar:1982 color:Green from:start till:0 text:0 align:center
 bar:1985 color:Green from:start till:0 text:0 align:center
 bar:1988 color:Green from:start till:20 text:20 align:center
 bar:1991 color:Green from:start till:0 text:0 align:center
 bar:1994 color:Green from:start till:18 text:18 align:center
 bar:1998 color:Green from:start till:16 text:16 align:center
 bar:2002 color:Green from:start till:17 text:17 align:center
 bar:2006 color:Green from:start till:19 text:19 align:center
 bar:2010 color:Green from:start till:25 text:25 align:center
 bar:2014 color:Green from:start till:25 text:25 align:center
 bar:2018 color:Green from:start till:16 text:16 align:center


## קישורים חיצוניים

* 

* דף המפלגה באתר הפרלמנט האירופי

## הערות שוליים

קטגוריה:שוודיה: מפלגות
קטגוריה:מפלגות ירוקות
קטגוריה:הפרלמנט האירופי: מפלגות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1981
אמדורה

**אמדורה** (בפורטוגזית: **Amadora**) היא עיר הממוקמת כ-10 ק"מ צפונית מליסבון, כחלק ממטרופולין ומחוז ליסבון. בשנת 2011 התגוררו בעיר כ-175,136 תושבים. שטח העיר הוא 23.78 קמ"ר (9.2 מייל רבוע).

מבין התושבים הידועים שמתגוררים או התגוררו בעבר בעיר, ניתן למנות את ז'ורז'ה ז'זוש, רוי קושטה, נאני ורובן דיאש.

## היסטוריה
ככל הנראה התקיימו באזור יישובים עוד בתקופה הנאוליתית. נמצאו אף מערות קבורה מסוף האלף ה-4 לפנה"ס.

העירייה הוקמה ב-11 בספטמבר 1979 במקום מספר עיריות מקומיות. בימים שלאחר מכן קיבלה אמדורה מעמד רשמי של עיר.

## גאוגרפיה
העיר מנהלת אגד ערים עם ליסבון והערים חולקות את אותן רשתות רכבת תחתית, אוטובוסים ורכבת. העיר מאופיינת בבלוקי דירות גדולים, פארקים מסחריים, אזורי תעשייה וכמה מטות של חברות בינלאומיות.

האקלים האזורי הוא אקלים ים-תיכוני.

מבחינה מנהלית, העיר מחולקת ל-6 קהילות אזרחיות (פרגזיות): 
* אגואס ליברס
* אלפרג'יד
* אנקוסטה דו סול
* פלאגיירה-ונדה נובה
* מינה דה אגואה
* ונטירה

## כלכלה
למרות היותה בעצם עיר מגורים, לאמדורה יש אזורי מסחר, תעשיות ומטה של חברות בינלאומיות הפועלות בפורטוגל. בעיר יש סניף בולט של איקאה, ומשרדי החברות סימנס והופמן לה רוש.

בעבר פעלו בעיר מפעלי רכבת גדולים.

כיום לאמדורה אין שום שדה תעופה. למרות זאת, בשנות ה-20 של המאה ה-20 שכן בעיר שדה תעופה קטן (שהיה הראשון בפורטוגל). הטיסה הראשונה מפורטוגל לברזיל יצאה מאמדורה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פורטוגל: ערים
סמל הפלמ"ח

שמאל|לא ממוסגר|352x352 פיקסלים
**סמל הפלמ"ח** הוא סמלו הרשמי של ארגון הפלמ"ח. הסמל, אשר עוצב בבסיסו על ידי אריה אלחנני ולאחר מכן עובד לצורתו הסופית על ידי אנשי הפלמ"ח יצחק מאיר והצייר נפתלי בזם, הורכב משיבולים מוזהבים וחרב כסופה, המסמלים את המלאכה ואת ההגנה. הסמל נחשף לראשונה ביולי 1945, בכינוס השני של הפלמ"ח.

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|245x245 פיקסלים|[יגאל אלון עונד את סמל הפלמ"ח על דש בגדו]]
בל"ג בעומר תש"א (15 במאי 1941) החליט המטה הארצי של 'ההגנה' על הקמת הפלמ"ח, ראשי תיבות של "פלוגות מחץ". לאחר הכינוס הראשון של הפלמ"ח, נדרש היה לעצב סמל ודגל לארגון. חברי הארגון פרסמו מספר הצעות. בניהן פטיש וחרב, חרב ומסביבה נחש מתפתל, ברק, חבצלת, ומגן דוד שבמרכזו מתנוסס הכיתוב "פלמ"ח".

הסמל שנבחר נחשף לראשונה ב־20 ביולי 1945, בכינוס השני של הפלמ"ח, כפי שתואר בספר הפלמ"ח: . טקס חשיפת הדגל והסמל מתואר ביתר פירוט בידי יגאל אלון ב ספרו "מגמות ומעש". במסדר הנעילה של הכנס בהשתתפות אלפי אנשים, ובנוכחות אישי ציבור רבים, מסר ישראל גלילי, ממלא מקום הרמ"א, את הדגל ליצחק שדה, מפקד הפלמ"ח: "במרכז הדגל רקום סמל הפלמ"ח, שהובא לראשונה בפני החטיבה והציבור כולו - שתי שבלי זהב משולבות חרב מכסיפה".

הסמל מבטא את אופיו של הפלמ"ח, המשלב בין היעוד הצבאי ליעוד ההתיישבותי. החרב, הלקוחה מסמל מפקדי המחלקות ב"הגנה", ושלובו שיבולים במקום עלי זית, כסמל העבודה העברית. מעצבו היה האדריכל אריה אלחנני, אשר עיצב גם את סמל ההגנה וסמל צה"ל. מיכל גולן, בתו של אלחנני, טוענת שאביה הגה את רעיון העיצוב. אחרים מייחסים זאת לחברת הפלמ"ח שושנה ספקטור.

בשנות המנדט הבריטי הסמל היה חשאי. עם זאת, במלחמת העצמאות, עוד לפני הכרזת העצמאות, הוא פורסם בפומבי והופיע במרכז סמלי שלוש חטיבות הפלמ"ח: חטיבת יפתח, חטיבת הראל וחטיבת הנגב, וכן בסמל הפלי"ם שם נוסף עוגן לחרב. זכאי אות מלחמת הקוממיות נהגו לענוד את סמל הפלמ"ח על אותותיהם, עד אשר בוטל רשמית.

בתרבות, מזוכר סמל הפלמ"ח ברמיזה, בשיר הורה היאחזות מאת יחיאל מוהר: . 

## עיצובים שונים לסמל הפלמ"ח

קובץ:YiftachBrigade.svg|alt=|סמל חטיבת יפתח
קובץ:HarelBrigade.svg|alt=|סמל חטיבת הראל
קובץ:NegevBrigade.svg|alt=|סמל חטיבת הנגב
קובץ:Semel palyam.jpg|alt=|סמל הפלי"ם


## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הפלמ"ח
קטגוריה:סמלי צה"ל
סוויסלץ' (פירושונים)

**סוויסלץ**' (בבלארוסית: **Свіслач**; ברוסית: **Свислочь**, **סוויסלוֹץ**'; בפולנית: **Świsłocz**, **שוויסלוץ**') הוא שם של מספר מקומות ונהרות ברחבי בלארוס.
מחנה שטח

ממוזער|270px|שמאל|הקבוצה מתבצרת להתקפה של היתושים
**מחנה שטח** (באנגלית: **Camping Out**) הוא סרט קצר אמריקאי בשחור-לבן משנת 1934 בכיכובם של הדמויות מיקי מאוס, מיני מאוס, הוראס הורסקולר וקלרבל הפרה, שבעודם נהנים במחנה, נדרשים להילחם בלהקת יתושים טורדניים. זהו הסרט ה-64 בסדרת "מיקי מאוס" שיצא לאקרנים והשני באותה השנה.

## עלילה
מיקי, מיני, הוראס וקלרבל יושבים מסביב למחנה שלהם כאשר מגיע יתוש ומקלקל להם את הכיף. לאחר שהוראס הכה את היתוש הטורדני, האחרון הולך ובוכה לאביו שמזמן את כל הלהקה. מיני מבחינה ביתושים הזועמים ומהר החבורה מתארגנת לקראתם תוך שהם מבצרים עצמם עם הציוד שלהם ומתחמשים בשלל כלים. הוראס מתיז קצת מולסה על קבוצת יתושים ומוכיח את זה כיעיל, עד שהיתושים נדבקים עליו בחזרה. לאחר שירו על עדר היתושים כל מיני מאכלים כגון אפונה ותירס ועדיין הם לא מפסיקים לתקוף, החבורה נסוגה לאוהל, שם הם עדיין נעקצים אבל יכולים להילחם קצת בחזרה, בסופו של דבר הם לוכדים את כל היתושים בתוך תחתוני נשים ושולחים אותם לדרכם.

## דמויות
* מיקי מאוס - וולט דיסני
* מיני מאוס - מרסלייט גארנר
* הוראס הורסקולר
* קלרבל הפרה
* אבא יתוש - פינטו קולביג

## הפצה
הסרט יצא לאקרנים ב-17 בפברואר 1934 והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס.

הסרט נודע גם בשם "צרות במחנה" (Camping Troubles) בתקופה הראשונה להפצתו מחוץ לגבולות ארצות הברית.

הסרט הוקרן במקור בשחור-לבן, אך בשנות האלפיים, פורסמה גרסה צבעונית של הסרט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים קצרים של דיסני
קטגוריה:מיקי מאוס
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:דיסני: סרטי הנפשה
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1934
איוואן בכר

**איוואן בכר** (בבלארוסית: **Іван Бахар**; נולד ב-10 ביולי 1998) הוא כדורגלן בלארוסי המשחק בעמדות החלוץ והקיצוני בדינמו מינסק ובנבחרת בלארוס.

## קריירה
בכר החל לשחק בקבוצת הנוער של מינסק בשנת 2012. ב-29 בנובמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת במשחק נגד דינמו ברסט, והפך לשחקן הצעיר ביותר בתולדות ליגת העל הבלארוסית.

בדצמבר 2019 עבר לדינמו מינסק.

בינואר 2023 עבר לעירוני קריית שמונה. את הופעת הבכורה בקבוצה ערך ב-8 בינואר 2023, בניצחון קבוצתו 1–0 על מכבי בני ריינה. ב-14 בינואר 2023 כבש שער בכורה, בתיקו 2–2 עם הפועל חדרה. ב-14 במאי 2023 הודיע כי בכוונתו לעזוב את עירוני קריית שמונה.

ב-10 ביולי 2023 חזר לדינמו מינסק.

ב-24 בינואר 2024 חתם בארסנל טולה הרוסית. ב-5 ביולי 2024 חזר לדינמו מוסקבה.

### קריירת נבחרות
לאחר ששיחק במדי הנבחרות הצעירות של בלארוס, ב-6 בספטמבר 2019 ערך בכר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, כשעלה כמחליף במשחק נגד  במסגרת מוקדמות היורו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים בלארוסים
קטגוריה:חלוצי כדורגל בלארוסים
קטגוריה:מינסק: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מינסק
קטגוריה:כדורגלני דינמו מינסק
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלני ארסנל טולה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלארוס
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:בלארוסים שנולדו ב-1998
בית הכנסת אוהל נחמה

ממוזער|פנים בית הכנסת אוהל נחמה
**בית הכנסת אוהל נחמה** הוא בית כנסת אורתודוקסי הממוקם ברחוב שופן 3 שבגבול השכונות טלביה, קטמון וקריית שמואל שבירושלים – בין המוזיאון לאמנות האסלאם למשכן הנשיא. נוסח בית הכנסת הוא אשכנזי. בית הכנסת קרוי על שם הרבנית נחמה ליפשיץ, והחל לפעול בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. ראשוני המתפללים היו אנשי האוניברסיטה העברית בירושלים שעזבו מניין קיים ברחוב בלפור. המבנה הנוכחי נחנך בשנת 1979 ותוכנן על ידי האדריכל דוד קאסוטו. עיצוב הפנים של בית הכנסת נעשה על ידי האמן ומעצב הפנים ג'ורג' גולדשטיין, שהיה בעצמו אחד המתפללים הקבועים בבית הכנסת. לשם הקמת המבנה והחזקתו, הוקמה אגודת "מעלות". כיום בית הכנסת מנוהל על ידי ועד ומועצה הנבחרים מדי שנה באספת חברי הקהילה. הרב דניאל טרופר היה רב בית הכנסת במשך כשלושים שנה. עד אוגוסט 2022, רב הקהילה היה הרב ד"ר אהרון אדלר. החליף אותו בתפקיד הרב אבידן מילבסקי וב-2023 הרב יוסף אות.

בעבר נחשב בית הכנסת למוקד מרכזי של הביצה הירושלמית. כיום (נכון לשנת 2023) מתקיימת בבית הכנסת קבלת השבת של מיזם "נדיב" ומיזם "שיחתי" לבוגרי ישיבות ומדרשות. כיום פועל במקום גם בית המדרש "אמת ויציב" בשיתוף בית המדרש של עמותת "חי בהם".

עקב סמיכותו של משכן הנשיא לבית הכנסת, נשיאי המדינה בעבר ובהווה נוהגים לפקוד אותו ביום הכיפורים ובחגים נוספים.

עיריית ירושלים קראה את הכיכר על יד בית הכנסת, שבה נפגשים רחוב שופן, רחוב הפלמ"ח ורחוב הנשיא, על שמו של פאול רויטמן, שנמנה בעבר עם קהל המתפללים בבית הכנסת.

באתר בית הכנסת, הוגדרו שלושה יעדים לפעילות בית הכנסת:
* הקהילה תטפח את החיים התורניים של חבריה, על ידי ארגון שעורי תורה ברמה גבוהה המתאימה לציבור האקדמי.
* הקהילה תארגן תפילות מסודרות, בהן יוכלו חבריה לשפוך שיח לפני בורא עולם בצורה מכובדת.
* הקהילה תשאף לשלב את בניה וצעיריה בפעילות התורנית ובסדרי התפילה שלה.

## קישורים חיצוניים

* 

* מיכאל יעקובסון, סקירה אדריכלית על בית הכנסת אוהל נחמה בטלביה, באתר 'חלון אחורי', 21 במאי 2015

## הערות שוליים

קטגוריה:טלביה: מבנים
קטגוריה:קטמון
אוהל נחמה
אוהל נחמה
פרוד (תוכנית טלוויזיה)

**פרוד** (באנגלית: **Uncoupled**) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית קומית רומנטית שנוצרה ונכתבה על ידי דארן סטאר ו שעלתה לראשונה בנטפליקס ב-29 ביולי 2022.

הסדרה הופיעה ברשימת 10 הסדרות הנצפות ביותר של נטפליקס במקום השישי למשך שבוע אחד. בינואר 2023, הודיעה נטפליקס שלא תחדש את הסדרה לעונה שנייה. בפברואר 2023, רשת שואוטיים (בבעלות פרמאונט) הודיעה שתפיק עונה שנייה לסדרה.

## תקציר העלילה
בסדרה מככב ניל פטריק האריס בתור מייקל, מתווך נדל"ן במנהטן שנזרק בפתאומיות על ידי בן זוגו מזה 17 שנה, ומוצא עצמו לראשונה מזה זמן רב כרווק הומו שמחפש דרכו בסצנת ההיכרויות. מייקל מתקשה להתסגל להיות רווק בשנות ה-40 המאוחרות לחייו, כשהוא מגלה שסביבת ההיכרויות הגאה השתנתה מאז שהיה רווק לאחרונה, והוא מבין שכדי לא להיות רווק לנצח, הוא חייב לפעול.

## שחקנים ודמויות

## פרקים

### עונה ראשונה

## תגובות וביקורות
באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, לסדרה דירוג של 73% על סמך 49 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6.6/10. על פי דעת הרוב, נכתב באתר כי "בעוד *פרוד* נאבקת לשלב את הים הקומיים של היכרויות מודרניות עם הדאגות היותר רציניות שלהן, התערובת הלא פשוטה מייצרת אבולוציה בוגרת להפתיע של נוסחת דארן סטאר." ב-Metacritic, יש לסדרה ציון 64 מתוך 100, המבוסס על 25 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל". הוושינגטון פוסט והגרדיאן מצאו את התוכנית "שטוחה וחסרת חיים", בעוד הלוס אנג'לס טיימס תיאר אותה כ"בידור מתוק ומבוגר".

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה באנגלית
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בניו יורק
קטגוריה:תוכניות להט"ב אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2022
טיבריאנוס

**טיבריאנוס** (בלטינית: **Tiberianus**) היה פוליטיקאי רומי מהמאה ה-2 לספירה, שכיהן כנציב הרומי ביהודה בשנים 114–117.

הכרוניקן הביזנטי יואנס מלאלס (המאה ה-6) מדבר עליו כלגאטוס העשירי של הפרובינקיה הראשונה של פלשתינה (ἡγεμὼν τοῦ πρώτου παλαιστίνων ἔθνους), בקשר לשהייתו של הקיסר טריאנוס באנטיוכיה בשנת 114. ניתן למצוא אזכור דומה גם אצל יוחנן מאנטיוכיה (המאה ה-7) ובלקסיקון סודא (שלהי המאה ה-10) בערך "טריאנוס".

ציון הפרובינקיה הראשונה של פלשתינה מעניק נופך היסטורי לאזכור הזה, שכן בתחילת המאה ה-2 הפרובינקיה הרומית ביהודה נקראה "פרובינקיה יודיאה", ואילו הכינוי "פלשתינה פרימה" ("פלשתינה הראשונה") נכנס לשימוש רק באמצע המאה ה-4.

## הערות שוליים

קטגוריה:נציבי רומא ביהודה
קטעי היסטוריה

**קטעי היסטוריה** (בלטינית: *Excerpta Historica*, אקסרפטה היסטוריקה; ביוונית: ᾽Εκλογαί) או **הקטעים הקונסטנטיניים** (*Excerpta Constantiniana*) היא אנתולוגיה יוונית בת 53 כרכים של קטעים מאת לפחות 25 היסטוריונים, שהוזמנה על ידי הקיסר הביזנטי **[[קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס]]** (שלט בשנים 945–959), אך כנראה לא הושלמה עד לאחר מותו.

רק שני כרכים שרדו בשלמותם, ובנוסף אליהם שרדו גם פרגמנטים (קטעים) של שלושה כרכים אחרים. ידועים שמותיהם של 21 כרכים נוספים. הכרכים ידועים בדרך כלל בכותרות הלטיניות שלהם, וכך גם הכותרת של כלל הקטעים ("אקסרפטה היסטוריקה").

ייתכן שהיצירה המקורית לא הייתה באמת מבחר של קטעים אלא אנתולוגיה של טקסטים שלמים שסודרו מחדש באופן נושאי. לפי ההקדמה, הפרויקט כלל לקיחת חיבוריהם של היסטוריונים נבחרים וסידור מחדש של הקטעים שלהם לפי נושאים ולא לפי כרונולוגיה. אולם קיימות עדויות לכך שבוצע קיצור, וישנה גם פרשנות.

ההיסטוריון הקדום ביותר שנכלל ב"קטעי היסטוריה" הוא הרודוטוס (המאה ה-5 לפנה"ס) והאחרון הוא גאורגיוס המרטולוס (המאה ה-9 לספירה). בקטעים ששרדו קיים גם חומר שלא נשמר בשום מקום אחר, כולל מבחר מפוליביוס, ניקולאוס איש דמשק, דקסיפוס, אונאפיוס, פריסקוס, פטרוס הפטריקי , מננדרוס פרוטקטור ויוחנן מאנטיוכיה. היסטוריונים נוספים שנכללו היו תוקידידס, קסנופון, דיודורוס סיקולוס, דיוניסיוס מהליקרנסוס, יוסף בן מתתיהו, אריאנוס מניקומדיה, יאמבליכוס, אפיאנוס מאלכסנדריה, קסיוס דיו, סוקרטס מקונסטנטינופול, תאודורטוס  מקירוס , סוזומנוס, פילוסטורגיוס, זוסימוס, פרוקופיוס, אגתיאס  ממירינה , תאופילקטוס סימוקאטה, יואנס מלאלס ומלכוס מפילדלפיה (רבת עמון). סדר המחברים בתוך הכרכים אינו מופיע בהתאם להיגיון ברור. לעומת זאת, קטעים של אותו מחבר בתוך כרך, תמיד מוצגים לפי סדר.

רק ארבעה כרכים שרדו, בשלמותם או בחלקם, מבין 53 הכרכים המקוריים. הכרך השלם ששרד הוא *Excerpta de legationibus* (קטעים על משלחות), המחולק לשני חלקים: *Excerpta de legationibus gentium ad Romanos* (קטעים על משלחות העמים לרומא) ו- *Excerpta de legationibus Romanorum ad gentes* (קטעים על משלחות מרומא אל העמים). הכרך המקורי, שנשמר באל אסקוריאל, נשרף ב-1671, אך לא לפני שנעשו ממנו כמה עותקים. באסקוריאל נשמר גם עותק מהמאה ה-16 של *Excerpta de insidiis* (קטעים על מארבים), עם עותק נוסף מהמאה ה-16 בספרייה הלאומית של צרפת. שני כרכים מקוריים נוספים שרדו בחלקם: ה- *Excerpta de virtutibus et vitiis* (קטעים על סגולות ומידות טובות) ב-Codex Peirescianus ו-*Excerpta de sententiis* כפלימפססט בספריית הוותיקן. פולביו אורסיני  הכין את המהדורה הראשונה של "קטעי היסטוריה" שנדפסה באנטוורפן ב-1582.

מטרת "קטעי היסטוריה" הייתה כמעין מראה לנסיכים . מכיוון שהאמינו שהיסטוריה מכילה לקחים מועילים לשליטים, זה נחשב ליתרון לסדר את ההיסטוריה בצורה נושאית, כך שאם קיסר היה מודאג לגבי משלחת קרובה, הוא יוכל לקרוא על כל הדוגמאות של משלחות בהיסטוריה הרומית במקום אחד. מחברי הלקסיקון סודא (שלהי המאה ה-10) השתמשו ב"קטעי היסטוריה" לעיתים קרובות יותר מאשר בחיבורים המקוריים שהקטעים נלקחו מתוכם.

## מהדורות

* *Excerpta Historica iussu imperatoris Constantini Porphyrogeniti Confecta*, ed. Ursul Boissevain, Carl de Boor, Theodor Büttner-Wobst, and Anton Roos, 4 vols. Berlin: Weidmann, 1903–1910.


קטגוריה:ספרי המאה ה-10
קטגוריה:ספרות ביזנטית
קטגוריה:ספרות בשפה היוונית
קונסאלאש

**קונסאלאש** (בהונגרית: **Kunszállás**) הוא כפר יחסית חדש בנפת קצ'קמט שבמחוז באץ'-קישקון במרכז הונגריה.

האזור מיושב מאות שנים ונמצאו בו עדויות להתיישבות מתקופת הברונזה, אך היישוב עצמו הוקם בשנת 1945 והוכרז ככפר עצמאי לאחר שנפרד מקישקונמאישה (Kiskunmajsa). בתחילה הכפר נקרא מאישאיקבסאלאש (Majsajakabszállás) ובשנת 1948 קיבל את שמו קונסאלאש.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
ניארלרינץ

**ניארלרינץ** (בהונגרית: **Nyárlőrinc**) הוא כפר יחסית חדש בנפת קצ'קמט שבמחוז באץ'-קישקון במרכז הונגריה.

כמו יישובים רבים באירופה גם בניארלרינץ אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה, כך, בשנת 1990 חיו בכפר 2,392 תושבים ובשנת 2021 חיים רק 2,284 תושבים.

האזור מיושב מאות שנים, היישוב עצמו הוקם בשנת 1950 והוכרז ככפר עצמאי לאחר שנפרד מהעיר קצ'קמט (Kecskemét). 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
היינץ אאוארסוואלד

**היינץ אאוארסוואלד** (בגרמנית: **Heinz Auerswald**; 26 ביולי 1908 – 5 בדצמבר 1970) היה עורך דין גרמני וחבר האס אס בגרמניה הנאצית. אל האס אס הצטרף ב-1933. בשנת 1937 הצטרף למפלגה הנאצית.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
אאוארסוואלד נולד בברלין. את נעוריו בילה עם אמו וקרוביו בכפר. הוא למד בבית ספר יסודי ובתיכון בברלין. ב-1927 סיים את לימודיו ועבד שלוש שנים ב-Knorr-Bremse (חברת טכנולוגיית תחבורה) בברלין. הוא למד משפטים והשלים דוקטורט בתחום.

### במפלגה הנאצית
ימין|ממוזער|250x250 פיקסלים| 17 בנובמבר 1941 - הודעה פומבית על הוצאתם להורג של שמונה תושבים יהודים בגטו ורשה בעוון מעבר הגבול, חתומה על ידי אאוארסוואלד
ב-7 ביוני 1933 הפך לחבר באס אס. הוא היה הנציב הגרמני של גטו ורשה (Kommissar für den jüdischen Wohnbezirk) מאפריל 1941 עד נובמבר 1942. הנאצים תיארו את עצמם כמנהלי "מדיניות פרודוקטיבית של עצמאות כלכלית המספקת לגטו חומרים חיוניים לתושביו לשם הישרדות מתמשכת עד לאימוץ הפתרון הסופי", אך במציאות כבר ניסו להשיג את המטרה הנאצית של השמדת יהדות אירופה באמצעות רעב ומחלות שנגרמו מתנאי חיים גרועים.

"צפיפות ומחסור במזון הביאו לשיעור תמותה גבוה ביותר בגטו. כמעט 30 אחוז מאוכלוסיית ורשה נדחסו ב-2.4 אחוז משטחה של העיר. הגרמנים קבעו מנת מזון ליהודים של 181 קלוריות בלבד ביום. עד אוגוסט 1941, יותר מ-5,000 איש בחודש נכנעו לרעב ולמחלות." קיימת לפחות הוראה אחת שנתן אאוארסוואלד להוצאתם להורג של יהודים שנמלטו מהגטו מ-17 באוקטובר 1941. הגירושים ההמוניים של יהודים מהגטו למחנה ההשמדה טרבלינקה החלו ב-22 ביולי 1942, בזמן שאאוארסוואלד היה נציב הגטו.

## לאחר המלחמה
לאחר המלחמה היה אאוארסוואלד פעיל כעורך דין בדיסלדורף. התביעה הציבורית בדורטמונד החלה בחקירה ראשונית מאוחרת על השתתפותו בפשעי מלחמה נאציים, אך זו הופסקה עקב מותו של אאוארסוואלד ב-1970.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי אס אס
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:גטו ורשה
קטגוריה:נאצים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1908
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1970
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2022

**אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2022**, היא אליפות אפריקה בכדורגל נשים ה-14 שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. הטורניר נערך במרוקו מ-2 ביולי עד ה-23 ביולי 2022. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם 2023, שנערך שנה לאחר מכן באוסטרליה וניו זילנד. נבחרת מרוקו העפילה אוטומטית לטורניר כמארחת, בעוד שאר 11 הנבחרות עלו מטורנירי המוקדמות שהחלו באוקטובר 2021.

במשחק הגמר נפגשו המארחת מרוקו (בפעם הראשונה בתולדותיה) ודרום אפריקה - בהופעה שישית בגמר. בסיום המשחק, שנערך ברבאט מול 51,000 צופים, ניצחה דרום אפריקה 1–2 וזכתה בטורניר. ע'יזלאן שבאק המרוקאית זכתה בפרס השחקנית המצטיינת של הטורניר. היא גם סיימה כמלכת השערים של הטורניר עם 3 כיבושים, לצד שתי שחקניות נוספות.

בעקבות מיקומן כארבע הראשונות, העפילו דרום אפריקה, מרוקו, זמביה וניגריה ישירות לגביע העולם כנציגות CAF, ואילו סנגל וקמרון שהפסידו ברבע הגמר נשלחו לפלייאוף הבין-יבשתי על כרטיס נוסף לטורניר.

## שלב הבתים
### בית א'

### בית ב'

### בית ג'

## שלב הנוק-אאוט

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אליפויות אפריקה בכדורגל נשים
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2022
קטגוריה:תחרויות כדורגל במרוקו
קטגוריה:2022 באפריקה
מאד'האוס

**מאד'האוס** הייתה להקת יורודאנס צרפתית/הולנדית/טורקית שהורכבה ממוקנדי מ'במבי אדולף (די ג'יי, מפיק מוזיקלי), סטפן דוראנד (מפיק) וביוס אנלו (סולן; נולד ב-30 דצמבר 1981). הלהקה הייתה ידועה ביצירת גרסאות כיסוי לשיריה של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. הלהקה הייתה פעילה רק במשך רוב שנת 2002; היא התפרקה באוקטובר.

סינגל הבכורה של הלהקה, "Like a Prayer", היה להיט בין-לאומי שהגיע למקום הראשון בגרמניה ובאירלנד.

## היסטוריה
מאד'האוס הוקמה באביב 2002, בהשראת והשפעת מאשאפ האינטרנט, "You Are Like a Prayer to Me" שכלל את מדונה ובלאק לג'נד .

סינגל הבכורה שלה, "Like a Prayer", נמכר בעשרות אלפי עותקים ברחבי אירופה. מאוחר יותר, הקליטה מאד'האוס את "Into the Groove" ו-"Holiday", שני סינגלים נוספים שהם גרסאות כיסוי לשיריה של מדונה. מתוך כוונה לנצל את ההצלחה בהולנד של סינגל הבכורה של הלהקה, "Like a Prayer", יצאה מאד'האוס בסופו של דבר לסיבוב הופעות ברחבי אירופה.

ב-3 בספטמבר 2002 הוציאה מאד'האוס את אלבום הבכורה והאולפן היחיד שלה, *Absolutely Mad* (במסגרתו הוקלטו "La Isla Bonita", "Frozen" ושירים נוספים של מדונה).

באוקטובר 2002, מאד'האוס יצאה לסיבוב הופעות אך מעולם לא הופיעה מחוץ לרחבי אירופה. לאחר ההופעה האחרונה שלה, ביוס אנלו החליט לעזוב, להפסיק את הקריירה שלו ולעבור לגדל את הבן שלו; דמיאן אנג'לו ג'רונימו וירג'יליו, ב-17 באוגוסט באותה השנה (התאריך בה חדלה הלהקה לפעול).

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2002: *Absolutely Mad*

### סינגלים
* 2002: "Like a Prayer"
* 2002: "Holiday"
* 2002: "Into the Groove"

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוות מוזיקליות למדונה
קטגוריה:הרכבי יורו דאנס
גנוב על החיים

**גנוב על החיים** (באנגלית: **Despicable Me 4**, בתרגום חופשי לעברית: "**נבזה שכמותי 4**") הוא סרט קומדיה אמריקאי בהנפשה ממוחשבת שיצא בשנת 2024. הסרט הופק על ידי חברת אילומיניישן, בוים על ידי כריס רנו, ונכתב על ידי מייק ווייט. הסרט מהווה המשך ל"גנוב על העולם" מ-2017, והוא הסרט השישי בזיכיון "גנוב על הירח".

ב-2024 יצא סרט קצר בשם "תקוע על הירח" וסרט שני (Costume (Migration שמהווה פריקוול לסרט הרביעי, וגם קרוסאובר בין הסרטים "סיפור הברווזים" ו"גנוב על הירח". הסרט יצא בישראל ב-27 ביוני 2024.

## תקציר העלילה
גרו, אשר הפך לסוכן של הליגה נגד הנבלים, משתתף במפגש מחזור בבית הספר הישן שלו בו הוא נתקל ביריבו הוותיק מקסים לה מאל. מקסים, אשר נוטר טינה ארוכת שנים כלפי גרו משום שבצעירותם הוא ניצח בתחרות כישרונות בה הוא התחרה נגדו. מקסים נחוש בדעתו לנקום בגרו ולצורך כך הוא הפך עצמו להכלאה בין אדם לג'וק, והצליח להעניק לעצמו כוחות מיוחדים שמאפשרים לו לגרום לאנשים להפוך להכלאות בין ג'וקים לבני אדם. מקסים זומם להשתמש ביכולות החדשות שלו על מנת לכבוש את העולם. בעוד שגרו מצליח לסכל את מזימותיו של מקסים, הנבל מצליח בהמשך לברוח ממעצר בעזרת חברתו ולנטינה.

בעקבות הבריחה מהמעצר של מקסים, סיילס טוסיקבאום, היושב ראש לשעבר של הליגה נגד נבלים, מזהיר את גרו על הסכנה הגוברת. למען ביטחונם שלו ושל בני משפחתו - אשתו לוסי, שלוש בנותיהם המאומצות מרגו, אדית' ואגנס, ובנם התינוק גרו ג'וניור - הם עוברים בסתר לעיירה מייפלאואר ומקבלים זהויות חדשות. עם זאת, בהמשך הבת המתבגרת והשאפתנית של השכנים, פופי פרסקוט הג'ינג'ית וחובבת הפשע, מזהה את גרו ובעקבות כך מאלצת אותו לסייע לה לבצע שוד בבית הספר הישן שלו במסגרתו הם גונבים את הקמע של בית הספר, גירית דבש בשם לני. לרוע מזלו של גרו במהלך השוד המנהלת הקשישה של בית הספר פראו אבלצ'לנט מזהה את גרו ומיידעת על כך את מקסים. מקסים, אשר מגלה בהמשך את מקום הימצאו של גרו, חוטף את גרו ג'וניור במטרה להפוך אותו להכלאה בין בן אנוש למקק כחלק מהנקמה המעוותת שלו בגרו.

גרו, אשר נחוש להציל את בנו, יוצא בעקבות כך למשימת חילוץ נועזת ונעזר לשם כך בפופי ובמיניונים. גרו מצליח להסתנן לתוך החללית של מקסים, לחלץ את בנו ולהביס את מקסים. סוכני הליגה נגד נבלים מגיעים ועוצרים שוב את מקסים וחברתו ולנטינה.

בסוף הסרט גרו סולח למקסים, ומבצע יחד עם מקסים גרסת כיסוי לשירם של להקת טירז פור פירז "Everybody Wants to Rule the World" עבור האסירים במתקן הכליאה של הליגה נגד נבלים, בעוד שכל הנבלים מחמשת הסרטים הקודמים מריעים להם.

## דמויות ומדבבים

בנוסף, סטיבן קולבר, קלואי פיינמן וכריס רנו לוהקו לתפקידי משנה.

## הפקה
בראיון בספטמבר 2017, חשף מנכ"ל אילומיניישן, כריס מלדנדרי, כי סרט רביעי בסדרת גנוב על נמצא בפיתוח. ההפקה יצאה לדרך עד יוני 2022, כאשר סטיב קארל התחיל את הקלטת הקול שלו לאחר כמה מפגשים.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 

* 
### ביקורות
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2024
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אילומיניישן הפקות
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה מונפשים
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי אנימציה של אולפני יוניברסל
קטגוריה:גנוב על הירח
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2024
קטגוריה:סרטים על תינוקות
לינדרט אוברדוין

ממוזער| קברו של לינדרט אוברדוין באנסחדה
**לינדרט אוברדוין** (בהולנדית: **Leendert Overduin**; 21 או 22 בדצמבר 1900 – 17 ביולי 1976) היה כומר של הכנסייה הרפורמית בהולנד (Reformed Church in Restored Dependency) וחסיד אומות העולם שסייע בהצלת יהודים במהלך השואה בהולנד.

אוברדוין היה כומר באנסחדה ובמהלך מלחמת העולם השנייה הפך למנהיג ארגון סיוע לאזרחים יהודים. לאחר המלחמה התמסר לסיוע לילדיהם של הורים שהיו מעורבים במפלגה הנאצית ההולנדית.

מחאה ציבורית נגד הכיבוש הגרמני של הולנד כללה ניתוק כבלי טלפון. עקב פעולה זו, פשטו הגרמנים על אזור טוונטה באנסחדה ב-13 בספטמבר 1941. 105 גברים יהודים מעיירות שונות בטוונטה רוכזו והועברו למאוטהאוזן. שלושה אנשים שאלו את אוברדוין אם הם יכולים להתחבא בביתו. אוברדוין הסכים והקבוצה גדלה במהירות. הוא לא יכול היה להסתיר את כולם בביתו וחיפש מקומות מסתור אחרים. זו הייתה תחילתה של "קבוצת אוברדוין", קבוצת התנגדות כחלק מהמחתרת ההולנדית, שבתוך שנה כללה 50 אנשים שהצילו לפחות אלף יהודים.

ב-10 ביולי 1973 הוכרז אוברדיון כחסיד אומות העולם.

בשנת 2021 נעשה סרט תיעודי על אוברדוין שבוים על ידי וילי ברנדס וקארס בילסטרה (Cars Bijlstra).

## מעצרו
אוברדוין נעצר בסתיו 1942 אך הוא שוחרר בזכות שוטר באנחסדה. ב-1943 נעצר שוב ונכלא לתשעה חודשים. לאחר גזר הדין, הוא הסתתר והמשיך בעבודתו למען מסתתרים תחת השם הבדוי Ten Kate. בתום המלחמה אוברדוין נעצר שוב. הוא הצליח להימלט, ובכך התחמק מהטבח שבוצע ב-31 במרץ 1945 על ידי האיינזנצקומנדו של אס דה.

לאחר המלחמה פעל אוברדוין למען יחס הוגן כלפי חברי המפלגה הנאצית ההולנדית הנרדפים.

בשנת 1950 הפך אוברדוין ליו"ר הקרן לטיפול במשפחה. חמש שנים מאוחר יותר הוא קיבל את תפקיד הכומר המטפל בלונקר .

ב-1953 התחתן עם זוואנצ'יה ריינצ'יה טר הייחה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:קצרמר השואה
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1900
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1976
דריק אוסדה

**דריק אוסדה** (בספרדית: **Derik Osede**; נולד ב-21 בפברואר 1993 במדריד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם.

## קריירת מועדונים
אוסדה נולד במדריד למשפחה עם אב מניגריה ואם ספרדייה. הוא התחיל להתאמן בכדורגל ובגיל 8 והגיע לקבוצת ריאל מדריד בה בשנת 2012 שיחק במסגרת "ריאל מדריד ג'". בהמשך הוא שיחק כמה עונות בריאל מדריד קסטיליה בליגת משנה הספרדית.

ביולי 2015 אוסדה חתם בבולטון וונדררס שאז שיחקו בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. הוא שיחק בקבוצה מספר עונות עד לשנת 2018. בשנת 2018 הוא חזר לספרד בה חתם בנומנסיה ונכנס להרכב הראשון על חשבון דני קלבו. הוא עזב אותם ביולי 2020 עם סיום החוזה ובעקבות ירידת המועדון לליגה נמוכה. באוקטובר 2020 הוא חתם בדפורטיבו לה קורוניה. השתתפותו במשחקים הייתה מוגבלת לאור הפציעה.

## נבחרות נוער
אוסדה שיחק בנבחרות נוער של ספרד בשנים 2009-2014. בשנת 2012 הוא היה שותף לזכייה באליפות אירופה עד גיל 19. באליפות העולם עד גיל 20 בשנת 2013 הוא הגיע עם הנבחרת עד לשלב שמינית הגמר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני נומנסיה
קטגוריה:כדורגלני בולטון וונדררס
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו לה קורוניה
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1993
אלנה סמוקיש-סודקובסקיה

**אלנה סמוקיש-סודקובסקיה** (ברוסית: **Елена Самокиш-Судковская**; 1863 – 1924), הייתה ציירת ומאיירת רוסית.

## ביוגרפיה
אביה היה מהנדס צבאי רוסי ממוצא צרפתי והיא קיבלה את השכלתה התיכונית במכון פאולין לנשים, בית ספר לנערות צעירות לבני האצולה. לאחר מכן, היא למדה רישום בהלסינקי ולקחה שיעורים פרטיים בציור. ב-1883 נישאה לצייר רופין סודקובסקי, אך הוא מת ממחלת הטיפוס שנתיים לאחר מכן. כדי לעזור לה להתמודד עם אבלה, היא עברה לפריז ולקחה שיעורים נוספים באקדמיה הפרטית של ז'ול בסטיאן-לפאג'.
ימין|ממוזער|402x402 פיקסלים|הצאר ומשפחתו, 1902
ב-1889 היא נישאה לצייר אחר, ניקולאי סמוקיש, וחזרה לרוסיה, שם עבדה כמאיירת עבור "ניבה", המגזין הפופולרי ביותר באימפריה הרוסית באותה תקופה. היא נודעה במיוחד באיורים הצבעוניים שלה במוספים לחגי המולד פסחא בשאר ימות השנה. היא גם יצרה פוסטרים, פרסומות ותוכניות תיאטרון.

היא הפכה לחברה ב"המעגל האמנותי של הגברת הראשונה" (שהיה קיים מ-1882 עד 1918) והציגה לצד כמה מהציירים הבולטים של אותה תקופה, ביניהם איוואן שישקין ואיליה רפין. עיצוביה לאלבום ההכתרה של הצאר ניקולאי השני קיבלו פרס הצטיינות, עם מדליה וסרט כחול.

אף על פי שציירה דיוקנאות וסצנות ז'אנר רבות, היא כנראה זכורה בעיקר בזכות איורי הספרים שלה; במיוחד של "יבגני אונייגין" מאת פושקין, שנעשה ב-1911, ואלה עבור "הסוס הקטן מגבן" מאת ירשוב. מדי פעם היא שיתפה פעולה עם בעלה, והפיקה איורים ל"נשמות המתות" מאת ניקולאי גוגול (בהוצאת אדולף מרקס ב-1901) וכן ציורי קיר עבור תחנת הרכבת צארסקויה סלו, המתארים את ההיסטוריה של הרכבת.

היא ברחה לוויבורג במהלך המהפכה הקומוניסטית, ואז עזבה את בעלה והתגוררה בפריז במהלך מלחמת האזרחים.

נהוג לחשוב שהיא נשארה בפריז לאחר סיום המלחמה ומתה שם, אם כי כמה מקורות מצביעים על כך שהיא חזרה לוויבורג.

## גלריה - איורים מיבגני אונייגין


File:Eugene Onegin (Samokish-Sudkovskaya) 11.jpg
File:Eugene Onegin illustration.jpg
File:TatyanaEvgOneginSamokishSudkovskRishar1899.jpg
File:Onegin and Tatyana.jpg



## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות רוסיות
קטגוריה:מאיירות
קטגוריה:ילידות 1863
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1863
קטגוריה:נפטרות ב-1924
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1924
ניקולאי סמוקיש

**ניקולאי סמוקיש** (ברוסית: **Николай Самокиш**; 25 באוקטובר 1860 – 18 בינואר 1944) היה מאייר ממוצא אוקראיני שהתמחה באמנות צבאית ובציור בעלי חיים. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה סמוקיש כתב של עיתון רוסי - אחד מכתבי העת הפטריוטיים הפופולריים ביותר ברוסיה האימפריאלית. הוא היה חתן פרס סטלין ב-1941. סמוקיש היה בעלה השני של מאיירת הספרים אלנה סודקובסקיה, איתה שיתף פעולה לעיתים קרובות.

## ביוגרפיה
אביו היה דוור, כנראה ממוצא הונגרי. את נעוריו העביר עם משפחתו של סבו מצד אמו, שהיה קוזק. מאוחר יותר סיים את לימודיו באוניברסיטת ניז'ין. ניסיונו הראשון להירשם לאקדמיה לאמנויות בסנט פטרבורג לא צלח, אך הוא זכה בסופו של דבר לאישור כניסה לאקדמיה בעזרת מקורבו של פרופסור בוגדן וילוולדה, ולמד שם מ-1879 עד 1885 אצל מיכאיל קלודט ו-ואלרי יעקובי וגם אצל וילוולדה, וזכה במספר פרסים. ציורו "הצעדה" נקנה על ידי פאבל טרטיאקוב.

מ-1885 עד 1888 למד בפריז. כשחזר,  יצא יחד עם פרנץ רובאו לקווקז, כדי לצייר כמה יצירות גדולות לפנורמה במוזיאון ההיסטוריה הצבאית של טביליסי. ב-1889 נישא למאיירת הספרים, אלנה סודקובסקיה. בשנה שלאחר מכן נבחר לאקדמאי. מ-1894 עד 1918, לימד באקדמיה, שם הפך לפרופסור ב-1913.

במהלך מלחמת רוסיה-יפן, בשנת 1904, נסע לחזית מטעם כתב העת "ניבה" והפיק אלבום ציורים. ב-1915 הקים יחד עם חלק מתלמידיו באקדמיה "חוליית אמנות" ויצאו שוב לחזית המזרחית כדי לצייר סקיצות. במהלך המהפכה הרוסית נפרד מאשתו. היא נסעה לפריז וככל הנראה מתה שם ב-1924, אם כי על פי כמה מקורות חזרה לרוסיה ומתה בוויבורג.

ב-1918, לאחר ביטול האקדמיה הישנה, עבר ליאלטה עם הכוחות הצבאיים של דרום רוסיה ואז, ב-1922, לסימפרופול, שם תמך בצעירים מוכשרים אמנותית ובסופו של דבר ארגן בית ספר לאמנות שקיבל הכרה רשמית של המדינה. בשנת 1934 קיבל את מה שהסתבר כמשימתו הגדולה ביותר: לפעול כיועץ עבור פנורמה ענקית המתארת את המצור על פרקופ. לאחר 1936 עבד במכון לאמנות בחרקוב.

בין אלפי איורי הספרים שהפיק, הבולטים ביותר הם אלו של סיפורים מאת מרקו וובצ'וק, מיקולה דז'ריה ואיוואן נצ'וי-לויצקי, "טאראס בולבה" מאת ניקולאי גוגול ו"ציד אימפריאלי ברוסיה" מאת ניקולאי קוטפוב. הוא ואשתו עבדו יחד כדי לאייר את "נשמות מתות" של ניקולאי גוגול וליצור ציורי קיר עבור תחנת הרכבת צארסקויה סלו.

זמן קצר לאחר תום מלחמת העולם השנייה, נערכה בבית המלאכה שלו בחרקוב תערוכה גדולה של עבודותיו המוקדמות. הוא היה נושא לסרט דוקומנטרי ב-1966.

## גלריה

File:SpeedingTroikaSamokishSaleLondon2006.jpg|טרוייקה בדהרה
File:Zaporozhians - Korchma.jpg|קוזקים במסבאה
File:Raevsky saltanovka.jpg|גנרל רבצקי בקרב


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים אוקראינים
קטגוריה:מאיירים
קטגוריה:ילידי 1860
קטגוריה:נפטרים ב-1944
מכל דלק נאטם מעצמו

[ממוזער|מכל דלק נאטם מעצמו של מטוס הקרב [מסרשמיט Me 262, מלחמת העולם השנייה]]
**מכל דלק נאטם מעצמו** הוא סוג של מכל דלק, המותקן בדרך כלל בכלי טיס, שבו נמנעת נזילה של דלק והתלקחותו במקרה של פגיעה במכל. מכל דלק רגיל הנפגע מירי או מרסיסים עלול לדלוף, דליפה העלולה לגרום לאובדן דלק שיביא לקיצור זמן המשימה והטווח של המטוס. חמור מכך, דליפה כזו עלולה גרום להתלקחות קטלנית ולפגיעה במטוס עד כדי התרסקותו. הגנה על מכלי הדלק בשכבות שריון אינה מעשית, בשל משקלו של השריון שעלול להכביד על כלי הטיס. מכלי דלק נאטמים מעצמם טיפוסיים כוללים מספר שכבות של גומי ואריג לחיזוק: חלק מהשכבות הן של גומי מגופר וחלק מגומי טבעי ולא מעובד, שיכולות לספוג דלק ולהתרחב כאשר הן באות במגע עמו. כאשר המכל נפגע הדלק דולף ונספג בשכבות הגומי, שמתנפחות ואוטמות את הנקב.

## היסטוריה
### מלחמת העולם הראשונה
ב-7 בפברואר 1917 הוגשה בקשה לפטנט על "מכל דלק למטוסים מלחמתיים", על ידי ג'ורג' ג'. מורדוק, מארצות הברית. מועצת הסחר הפדרלית (Federal Trade Commission) בלמה את ההצעה ב-6 בפברואר 1918, כדי למנוע דיון או פרסום של ההמצאה, שנחשבה סודית. משרד הפטנטים של ארצות הברית ביטל את החלטת מועצת הסחר ב-26 בספטמבר והעניק למורדוק פטנט על המצאתו.

### מלחמת העולם השנייה
בשלבים הראשונים של המלחמה נעשו ניסיונות להגן על מכלי דלק על ידי שימוש במכלי מתכת, מכוסים מבפנים או מבחוץ בחומר שהתרחב לאחר ניקוב. מחקר גילה כי יציאת הקליע, ולא הכניסה, הייתה הבעיה הגדולה יותר: יציאת הקליע גרמה לעיתים קרובות לנפילת חומר האטימה וכך נוצר חור יציאה גדול. בין הגרסאות המוקדמות ביותר של סוגי מכלי דלק אלו היו אלה שיוצרו בבריטניה בנמל התעופה של פורטסמות' על ידי Fireproof Tanks Ltd (הוקמה ב-1939). מכלים אלו הותקנו לראשונה במפציץ הקל פיירי באטל וגרסאות אחרות הותקנו במטוסי קרב מדגמי סופרמרין ספיטפייר והוקר הוריקן ובמפציצים כמו האברו לנקסטר. חברת הנדרסון סיפקה מכלי דלק ושמן נאטמים מעצמם למטוס האימון מיילס מאסטר. גם מטוסים גרמניים, ובהם היונקרס Ju 88, צוידו במכלי דלק בעלי יכולת אטימה, שהיו בנויים משכבות של גומי מעל שכבות מעור. גם בארצות הברית נרשמו מספר פטנטים בתחום. חברת גודייר פיתחה מכל נאטם מעצמו ובו שתי שכבות של תרכובות גומי בתוך מעטפת מתכת או במעטפת הכנף. מכלים כאלה הותקנו במטוסי ווט F4U קורסייר ובמטוסים נוספים.

לא כל המטוסים במלחמה צוידו במכלי דלק נאטמים מאליהם, וזאת בשל משקלם, הגדול מזה של מכלי דלק רגילים. מטוס הקרב היפני, מיצובישי A6M זירו, לא צויד במכלים כאלה בשל הרצון לחסוך במשקל ככל הניתן. עם זאת, במהלך המלחמה הוכחה בצורה ברורה שרידותם של מטוסים שבהם הותקנו מכלי דלק נאטמים מעצמם. התברר גם שמכלים אלו עמידים לפגיעות של כדורי מקלע בקוטר 0.5 אינץ' (12.7 מ"מ) ולעיתים שרדו גם פגיעות מתותחים בקוטר 20 מ"מ.

## שימוש מודרני
רוב מטוסי הקרב הסילוניים ב וחלק גדול מהמסוקים מצוידים בסוג כלשהו של מכלי דלק נאטמים מעצמם. תכונה נוספת שקיימת במכלי דלק במסוקים החל משנות ה-80 של המאה ה-20 היא יכולתם לשרוד התרסקות מבלי שיתפוצצו או יתלקחו. חידוש נוסף בבניית מכלי דלק הוא הוספת קצף קשיח, המחלק את המכל לעשרות תאים קטנים. בדרך זו נמנעת התלקחות של אדי דלק כאשר המכל מתרוקן.

בנוסף למכלי דלק, מיושמת הטכנולוגיה של מכלי הדלק הנאטמים מעצמם גם בצינורות דלק. כמו כן מצויים מכלי דלק נאטמים מעצמם גם בכלי רכב, כמו נגמ"ש הלחימה LAV-25 שהיה בשימוש חיל הנחתים של ארצות הברית וגם במכונית הנשיאותית שבשימוש נשיא ארצות הברית. גם במכוניות מרוץ מסוימות מותקנים מכלים כאלה.

דלק
קטגוריה:דלק
קטגוריה:רכיבי כלי טיס
איתי זילבר

**איתי זילבר** (נולד בכ"ח בטבת ה'תשמ"ה, 21 בינואר 1985) הוא עיתונאי, מגיש רדיו ומרצה ישראלי. כיום הוא מנהל במחלקת התוכניות של גלי צה"ל ופרשן כלכלי בכלי תקשורת שונים. החל משנת 2020 משמש כראש המסלול ללימודי עיתונות בחוג לתקשורת באוניברסיטת תל אביב.

## ביוגרפיה
איתי זילבר גדל בחולון. בזמן לימודיו בתיכון היה חבר במועצת הנוער בעיר. את דרכו בעולם התקשורת החל בשנת 2003, עם תחילת שירותו הצבאי בגלי צה"ל. זילבר שובץ במחלקת שידורי חיילים וצבא ושימש כמפיק, עורך ושדרן. במסגרת תפקידו היה חלק מצוות התוכניות "קולה של אמא", "שטח שש" ו"גל עברי ירוק", וכן לקח חלק בהפקת שידורי השירותרום בתחנה. בשנת 2005 זכה בפרס מפקד גלי צה"ל על הפקת התכנית "גאוות יחידה" שעסקה ביחס לחיילים להט"בים בצה"ל.

אחרי שחרורו מצה"ל בשנת 2006 החל לעבוד כתחקירן בתוכנית חמש עם רפי רשף ששודרה בערוץ 10. בהמשך עבד כתחקירן במגזין הבידור "Y בעשר" וכרכז מערכת בתוכנית הסאטירה "מהדורה מוגבלת" בערוץ ביפ. בשנת 2008 החל לעבוד כעורך משנה בתוכנית צחוק מעבודה ברשת. בהמשך שימש כעורך בערוץ 24.

בשנת 2015 חזר לגלי צה"ל כמנהל במחלקת התוכניות, ומונה לעורך האחראי של מיזם ההנצחה "אלה האחים שלי". במסגרת המיזם חיילים המשרתים בצה"ל מלחינים ומבצעים שירים שכתבו חללי מערכות ישראל. שנה לאחר מכן, זילבר החל לפקד על קורס העיתונאים המועבר לחיילים החדשים בתחנה.

בשנת 2018 החל להגיש את התכנית הכלכלית "השורה התחתונה". במסגרת התכנית נחשף בין השאר כי שר האוצר דאז משה כחלון שכר את שירותיו של עורך דין פרטי לקראת פרסום דו"ח מבקר המדינה על התנהלות משרדו באותה שנה. בשנת 2021 התכנית דורגה כתוכנית הכלכלית המואזנת ביותר ברדיו הישראלי באותה שנה לפי סקר TGI. כיום זילבר מפרסם טורי דעה ופרשנות בנושאי כלכלה וחברה בעיתונים גלובס, מקור ראשון וישראל היום, ומרצה לצעירים בנושאי חינוך פיננסי והתנהלות כלכלית מעצימה.

בשנת 2018 היה מעורכי תוכניות הטלוויזיה בקשת 12 "NEXT", שהנחה דרור גלוברמן, ו"חדשות הבוקר" עם ניב רסקין. באותה שנה זכה בפרס מפקד גלי צה"ל על רצועת השידור "70 לישראל" אותה הגיש עם העיתונאית מרב בטיטו. בשנת 2022 החל לשמש כמגיש מתחלף בתוכנית הרדיו "יהיה בסדר" לצד אביב לביא.

זילבר בוגר תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב ובוגר תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן. הוא עמית במכון גשר למנהיגות משנת 2018 וחבר בקהילת ROI מייסודה של קרן שוסטרמן משנת 2019.

משנת 2020 הוא עומד בראש המסלול ללימודי עיתונות בחוג לתקשורת באוניברסיטת תל אביב.

זילבר רווק ומתגורר בחולון. בין השנים 2013–2018 היה חבר במועצת העיר חולון מטעם סיעת "צעירים".

## קישורים חיצוניים

* 
* איתי זילבר באתר אוניברסיטת תל אביב
* 
* איתי זילבר, באתר גלי צה"ל
* טורים של איתי זילבר באתר העיתון "מקור ראשון"
* טורים של איתי זילבר באתר העיתון "גלובס"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: תקשורת
קטגוריה:בוגרי תיכון אורט חולון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:חברי מועצת העיר חולון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
ליביה חכמון איילי

**ליביה חכמון איילי** (נולדה ב-1 בנובמבר 1952) היא שחקנית תיאטרון וטלוויזיה ישראלית.

## ביוגרפיה
נולדה בבת ים. בצעירותה התחנכה בפנימיית הדסים ולאחר מכן סיימה לימודי תיכון בבית הספר חשמונאים.

סיימה לימודי תואר ראשון בתיאטרון ב-1977 באוניברסיטת תל אביב, ובהמשך למדה שם בבית הספר לחינוך בשנים 1987–1989 לתעודת הוראה בתיאטרון ולתואר שני במסלול עיוני תיאטרון, אותו סיימה ב-2001.

בין השנים 1991–2001 הייתה מזכ"ל איגוד השחקנים והבמאים בהסתדרות הכללית, ובשנים 1996–2001 גם הייתה חברת ההנהלה הציבורית של תיאטרון בית ליסין. כמו כן ייצגה את ישראל בוועדה לתיאטרון בפדרציה הבינלאומית של השחקנים (FIA) בשנים 1994–2001

מאז 2018 משמשת כמדריכה פדגוגית בהכשרת מורי תיאטרון בסמינר הקיבוצים.

## קריירה מקצועית
### משחק בתיאטרון
* **[[והיה העקוב למישור]]** - עיבוד לבמה ובימוי של יורם פאלק לספרו של ש"י עגנון. הקאמרי, 1977
* **[[כטוב בעיניכם]]** - נוסח עברי של אבי עוז למחזה של שייקספיר בבימויו של פיטר ג'יימס. ההפקה הועלתה בפארק הירקון, ללא במה ומסך, כשהעצים והדשא משמשים תפאורה טבעית. הקאמרי, 1978.
* **גליצו יוצא לנדוד בדרכים** - מחזה חברתי של אפרים סידון בבימויה של ציפי פינס. התיאטרון לילדים ולנוער, 1978
* **[[אדם הוא אדם]]** - הקאמרי, 1979
* **כותרות נזכרות** - יצירה של רות זיו-איל. הקאמרי, 1979
* **[[סיפור גן-העדן|סיפור גן עדן]]** - עיבוד לבמה של יעקב שבתאי לספרו של איציק מאנגר בבימוי של שמואל בונים. הקאמרי, 1981
* **[[אופרת הקבצנים]]** - תרגום של אהוד מנור למחזה של ג'ון גיי בבימויו של דן רונן. תיאטרון באר שבע, 1981
* **ציון** - הצגה מאת רפי אהרון על עולי מרבד הקסמים והשתלבותם בחברה הישראלית. המרכז לתיאטרון ניסויי בנווה צדק, 1985
* **חלון בלהות** - הבימה, 1992
* **אביב אחד למעני** - סיפור אהבתה של לאה גולדברג, עם רונית אופיר ואלונה טוראל, 2004

### משחק בקולנוע ובטלוויזיה
* **בעקבות הר סיני** - הטלוויזיה הכללית, 1981
* **הצטמצמות** - סרט טלוויזיה בבימוי ראול יחיאל ואיציק ויינגרטן. הטלוויזיה הכללית, 1989
* **[[נאדיה (סרט)|נאדיה]]** - (1986), בתפקיד מורה לספרות
* **[[עניין של זמן]]** (1993)
* **[[חתונה מאוחרת]]** (2001)
* **[[מפלצות נגד חייזרים]]** - דיבוב דמותו של אמא של דרק (2009)
* **חלונות** - הפקה ומשחק בסרט שהוא פרי תסריט ובימוי של בעלה של ליביה, יעקב איילי (2014)
* **כניסת קהל** - יצירה משותפת של ליביה ובעלה במסגרת פסטיבל כלים שלובים של תיאטרון צוותא (2020)

### הוראת תיאטרון
* תיכון עירוני מקיף ה' ראשון לציון - מרכזת מגמת תיאטרון ומנחה לבגרות בתיאטרון (1984–2008)
* בית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב - מרצה ללימודי תעודה בהוראת התיאטרון (1992–2011)
* מכללת סמינר הקיבוצים - מרצה במסלול הוראת התיאטרון (1993–2019), וראש מסלול הסבת שחקנים ואקדמאים להוראת תיאטרון (1996–2014)

## חיים אישיים
נשואה לשחקן יעקב איילי, ואימו של האמן יפתח איילי. מתגוררת בתל אביב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:סגל סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בוגרות תיכון חשמונאים (בת ים)
קטגוריה:בוגרי תיכון חשמונאים (בת ים)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
אביה פרחי

**אביה פרחי** (נולדה ב-29 בפברואר 1992) היא אשת תקשורת, מנחת טלוויזיה ויוצרת תוכן ישראלית. מנחת ערוץ MTV ישראל ויוצרת הסדרות "הקומה האחרונה" (מועמדת פרסי האקדמיה) ו "טוק טוק".
## ביוגרפיה
פרחי נולדה בנס ציונה, למדה מוזיקה בתיכון בן-גוריון ואת שירותה הצבאי עשתה כמאבחנת מדעי ההתנהגות.

## קריירה
בשנת 2015 החלה להיות כתבת באתר mako, שם צילמה כתבות וראיונות מאחורי הקלעים של תוכניות כמו הכוכב הבא, המתמחים, להעיר את הדב ו-2025.

בשנת 2016 החלה לעבוד בענני (לשעבר ענני תקשורת) כמנהלת הדיגיטל ומנחת ערוץ MTV. במסגרת עבודתה הנחתה את חדשות MTV, בה דיווחה על חדשות המוזיקה מסביב לעולם. בשנת 2017 את תוכנית המופעים "MTV 360" בה אירחה מוזיקאים כמו אליעד, נצ'י נצ', פלד ועילי בוטנר וילדי החוץ על הגג של מגדלי עזריאלי. בשנים אלה הנחתה ספיישלים כמו "חנוקל", "המצעד השנתי" ו "פורים ניינטיז" (בהשתתפות עדן הראל). במסגרת עבודתה נסעה מדי שנה לפרסי המוזיקה של MTV אירופה, שם ראיינה כוכבים כמו לנה דל ריי, מונסקין ובקי ג'י.

בשנת 2018 החלה להגיש פינה שבועית של חדשות מוזיקה בתוכנית הרדיו הבוקר עם טל ואביעד.

בשנת 2019 יצרה וערכה את הסדרה "הקומה האחרונה" ששודרה בערוץ TeenNick, והייתה מועמדת בקטגוריה "תוכנית בידור לילדים ונוער" בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה. באותה שנה מונתה להיות המנהלת של ערוץ MTV ישראל וקומדי סנטרל.

בשנת 2020 ערכה את עונתה השנייה של "הקומה האחרונה" ותוכנית המתיחות לנוער "לא לענות" בהנחיית שירלי לוי, עדן דניאל גבאי ושירה לוי.

בשנת 2022 יצרה והנחתה את "טוק טוק", תוכנית הטלוויזיה הראשונה שהופקה על ידי טיקטוק (ביחד עם ענני) בה היא מתארחת בבתים של אמנים, ביניהם נועה קירל, מירי מסיקה ויסמין מועלם. התכנית זכתה לביקורות חיוביות, בין היתר נכתב ב"הארץ" כי מדובר ב"נונסנס טראש מענגים".

במאי 2023 החלה להגיש את "בוקר חדש", תוכנית הבוקר של "אקו 99" עם טל ברמן ותם אהרון, שעלתה עם ירידתה מהאוויר של "הבוקר עם טל ואביעד". כמו כן החלה לכתוב שאלות לתוכנית "מונית הכסף".

מאז אוגוסט 2024 מגישה עם נוי אלוש באקו 99 את "סטודיו 99", תוכנית והסכת העוסקים במוזיקת הפופ העולמית והמקומית, ומשלבים אירוחים של אומנים באולפן.

## חיים אישיים
בגיל 19 יצאה פרחי מהארון, לאחר מערכת היחסים הראשונה שלה עם אישה. בשנת 2018 הנחתה מטעם MTV את מצעד הגאווה בתל אביב, ובשנת 2023 נבחרה לרשימת 50 הלהט"ב המשפיעים בישראל של אתר מאקו.

בשנים 2016–2025 הייתה בזוגיות עם התקליטנית מיטל שבח, ולאחר שנפרדו החלה במערכת יחסים עם הבמאית יהלי מעוז.

היא מתגוררת בתל אביב מאז 2014, ומנהלת אורח חיים צמחוני.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:פרזנטוריות ישראליות
קטגוריה:בוגרי תיכון בן-גוריון (נס ציונה)
קטגוריה:להט"ביות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1992
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1992
דיישון בוקר

**דיישון בוקר** (באנגלית: **Deishuan Booker**; נולד ב-29 בדצמבר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הרכז והקלע בהפועל אילת.

## קריירה
קריירת המכללות של בוקר כללה מעבר בקבוצות הכדורסל של מכללת ג'ילט, מכללת דרום איידהו ואוניברסיטת המדינה של קליפורניה בלונג ביץ'. לאחר שלא נבחר בדראפט 2019 ב-NBA, חתם בנימבורק הצ'כית. ממנה המשיך לק.ק. ולוצלאווק הפולנית, בה שיחק עשרה משחקים.

ב-26 בדצמבר 2020 חתם בגטינגן הגרמנית. ב-3 באוגוסט 2021 חתם בלה-מאן סארת הצרפתית. ב-28 בפברואר 2022 חתם בפוס פרובנס באסקט הצרפתית. ב-30 ביולי 2022 חתם בהפועל גליל עליון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי נבדה
קטגוריה:לאס וגאס: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:נבדה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני מכללת דרום איידהו
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בלונג ביץ'
קטגוריה:כדורסלני נימבורק
קטגוריה:כדורסלני ק.ק. ולוצלאווק
קטגוריה:כדורסלני גטינגן
קטגוריה:כדורסלני לה-מאן סארת
קטגוריה:כדורסלני פוס פרובנס באסקט
קטגוריה:כדורסלני הפועל גליל עליון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1996
קטגוריה:כדורסלני הפועל אילת
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 1995

**אליפות אפריקה בכדורגל נשים 1995**, היא אליפות אפריקה בכדורגל נשים השנייה שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. הטורניר נערך בשיטת בית-חוץ מ-5 בנובמבר 1994 עד ה-18 במרץ 1995. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם 1995, שנערך באותה שנה בשוודיה. שמונה נבחרות היו אמורות להשתתף באליפות, אך שתיים מהן פרשו (גינאה וקמרון), מה שגרם לכך שרק שש נבחרות התחרו על הזכות לייצג את אפריקה בגביע העולם.

במפגש הגמר הכפול נפגשו דרום אפריקה (בפעם הראשונה בתולדותיה) והאלופה המכהנת ניגריה. בסיכום שני המשחקים, ניצחה ניגריה 11–2, וזכתה בתואר בפעם השנייה ברציפות. בעקבות זכייתה היא העפילה לגביע העולם כנציגה היחידה של קונפדרציית הכדורגל של אפריקה.

## טורניר הגמר

קטגוריה:אליפויות אפריקה בכדורגל נשים
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1995
פוטו סטרקושה

**פוטו סטרקושה** (באלבנית: **Foto Strakosha**; נולד ב-29 במרץ 1965 בעיירה ממלאי שבאלבניה) הוא כדורגלן אלבני ששיחק בעמדת השוער. את רוב הקריירה שלו העביר סטרקושה ביוון.

## קריירת מקצועית
סטרקושה נולד בעיירה ממלאי שבאלבניה והחל לשחק כדורגל בגיל צעיר. בשנת 1988 הוא נקלט בדינמו טירנה עמה זכה באליפות, גביע וסופר-קאפ. לאחר שנה וחצי בדינמו, עבר סטרקושה לשחק ביוון.

בשנת 1993 עבר לאולימפיאקוס בה שיחק עד לשנת 1997 עמה זכה באליפות הליגה. בהמשך הוא עבר לפאניוניוס וזכה איתם בגביע יוון בכדורגל. הוא שיחק בקבוצות שונות ביוון עד לפרישתו בשנת 2005 בגיל 40.

סטראשוה זומן לראשונה לנבחרת אלבניה בשנת 1990. הוא שיחק בנבחרת עד לשנת 2005.

לאחר פרישה ממשחק פעיל החל סטרקושה בקריירת אימון. הוא היה מאמן שוערים של אולימפיאקוס עד לשנת 2007. בשנת 2011 הוא היה מאמן נבחרת הנוער של נבחרת אלבניה. בשנת 2014 הוא חזר לאולימפיאקוס למספר שנים. בשנת 2017 מונה סטרקושה למאמן השוערים של לאציו, בה שיחק בנו תומאס סטרקושה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אלבנים
קטגוריה:שוערי כדורגל אלבנים
קטגוריה:מאמני כדורגל אלבנים
קטגוריה:כדורגלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורגלני פאניוניוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אלבניה
קטגוריה:ילידי 1965
אהרן וייס

הרב **אהרן וייס** (א' בשבט ה'תרי"א, ינואר 1851 – ה'תרצ"ג, 1932/1933) היה רב הונגרי, אב בית הדין של העיר מונקץ' (כיום מוקצ'בו באוקראינה).

## ביוגרפיה
נולד בראש חודש שבט ה'תרי"א (1851) במונקץ' שבהונגריה (כיום מוקצ'בו באוקראינה) לרב שמואל צבי ולצירל. בהיותו בן 3, נתייתם מאימו. בילדותו למד אצל אביו ואצל אחיו הרב יוסף מאיר וייס ואצל דודו הרב יצחק אייזיק ווייס. לאחר מכן, הלך לז'ידאצ'וב ללמוד אצל הרב יצחק אייזיק אייכנשטיין. כמו כן, למד אצל הרב חיים הלברשטאם, והרב יהושע רוקח. בגיל 17 נישא לבתו של הרב שלמה זלמן שניאורסון, האדמו"ר השני מקאפוסט. נסמך לרבנות על ידי הרב יקותיאל יהודה טייטלבוים, מחבר הספר ייטב לב, הרב חיים צבי מנהיימר, רבן של מספר קהילות בהונגריה ועל ידי הרב שלמה גאנצפריד, מחבר הספר קיצור שולחן ערוך.

בשנת ה'תרמ"ט מונה לרבה של בנדיקוביץ' שם שימש גם באדמו"רות. בשנת ה'תרע"ד עבר לרסוויגף (פרבר של מונקץ') והחל לכהן כאב בית הדין בה. בשנת ה'תרע"ג מונה לראב"ד של מונקץ', עד לפטירתו.

## משפחתו
לרב וייס היו שתי נשים, בתו של הרב שלמה זלמן שניאורסון, האדמו"ר השני מקאפוסט, ובתו של הרב יהושע השיל פריד, ראש ישיבה ואדמו"ר. אחיו של הרב אהרן וייס היה הרב יוסף מאיר וייס, מחבר הספר "אמרי יוסף" ומייסד חסידות ספינקה.

## הערות שוליים

קטגוריה:מוקצ'בו: רבנים
אהרן
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1851
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1932