open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בוריס קלצקין

**בּוֹרִיס ארקַאדיֶיוויץ' קְלֶצקין** (בכתיב יידי: **באָריס קלעצקין**; 5 במאי 1875, הרדזישצ'ה – 18 בספטמבר 1937, וילנה) היה מו"ל יידי, מגדולי המו"לים היידישאים שלפני השואה.

## קורות חיים
ממוזער|200px
בוריס קלצקין נולד בהרדזישצ'ה (כיום בבלארוס), בן יחיד למשפחה יהודית אמידה, מיוחסת מאוד, שמנתה אחורנית עשרה דורות של רבנים ידועים. אביו של בוריס קטע את שושלת הרבנות, עבר למסחר יערות והתעשר. בילדותו עבר עם משפחתו לווילנה.

בוריס עצמו החל את פעילותו בתחום כמפיץ ספרים ביידיש, בעיקר בחוגי הפועלים והבונדיסטים, בווילנה ובערים סמוכות. בעזרת כספו של אביו הקים הוצאת ספרים קטנה ורכש בית דפוס, שבהם פרסם את הספרות הפופולרית לחסרי האמצעים.

בשנת 1910 הקים קלצקין בית-הוצאה גדול בשם "ווילנער פארלאג פון ב. א. קלעצקין" (יידיש: בית ההוצאה הווילנאי של ב' א' קלצקין). בין היתר פרסם קלצקין את כתבי שלום עליכם, י"ל פרץ, ה. לייוויק, י"י זינגר, פרץ הירשביין, משה קולבק, יוסף אופטושו, דוד ברגלסון, יעקב ויגודסקי, שלום אש, חנן אילתי, רחל קורן ועוד רבים אחרים. בהוצאת ב.א. קלצקין יצא גם עיתון הילדים הראשון ביידיש, "גרינינקע ביימעלעך" (העיתון, שנקרא על שם שירו של ביאליק "בין העצים הירקרקים", יצא בקביעות משך שנים החל משנת 1914 ועד שנת 1939).
מלחמת העולם הראשונה אילצה אותו לעזוב את העיר והוא שב אליה רק ב-1919. ב-1925 העביר את הוצאת הספרים שלו לוורשה. שם הפך בית ההוצאה לאחד מבתי ההוצאה החשובים ביותר בתחום הספרות היידיש.

בשנת 1931 נכנס קלצקין לחובות כבדים, פשט את הרגל, ובשל השתנות תנאי השוק נסגר בית ההוצאה, ועשרות אלפי ספרים נותרו בו ללא ביקוש.

בשנת 1937 נפטר קלצקין מר נפש, עמוס חובות ומאוכזב מהקורא והקונה היהודי.

בספרייה הלאומית בירושלים מצויים מספר קטלוגים ביידיש של ההוצאה.

אלתר קציזנה, שהיה מידידיו של קלצקין, התבסס ברומן "שטאַרקע און שוואַכע" (חזקים וחלשים) על אישיותו על קלצקין בעיצוב דמותו של הגיבור ברל פודלוסקי.

## קישורים חיצוניים
* זכריה מ' בייקר, 
* זלמן רייזען, קלעצקין בּאָריס, בספרו: **לעקסיקאָן פון דער ייִדישער ליטעראַטור, פּרעסע און פילאָלאָגיע**, מהדורה 2, כרך ג, וילנה: ווילנער פערלאג פון ב. קלעצקין, תרפ"ט 1929, עמודות 698–703, בארכיון האינטרנט 
* אלתר קאציזנה, קווים לדמותו של בוריס ארקאדיאוויץ' קלצקין, מובא ב"חוליות"
* באָריס קלעצקין: מידע נוסף ותמונתו לצד דוד ברגלסון ושלום אש (בוברויסק, 1912), באתר פארווערטס 
* "25 יאָר ווילנער פארלאג פון ב. קלעצקין":
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
*  (הדפסה נוספת: )
עם מותו:
* 
*  (נקרולוג)
* 
* 
* 

קטגוריה:מו"לים יהודים רוסים
קטגוריה:הוצאות ספרים ביידיש
קטגוריה:ספרות יידיש
קטגוריה:מו"לים יהודים ליטאים
קטגוריה:ילידי 1875
קטגוריה:נפטרים ב-1937
שלמה בסטומסקי

**שלמה בַּסטומסקי** (בכתיב יידי: **באַסטאָמסקי**; 1891–1941) היה סופר יידיש, אספן פולקלור, עורך, מו"ל ומחנך.

## קורות חיים
שלמה בסטומסקי, בן למשפחת מסגר ענייה בוילנא, התייתם בילדותו. הוא למד ב"חדר" וגם בבית-ספר רוסי עממי. בשנת 1912 סיים את הסמינר למורים הידוע של וילנה, ועסק בהוראה בבתי ספר יהודיים של "מפיצי השכלה". בנוסף, בסטומסקי היה בעל יזמה חינוכית וייסד את בית הספר העממי הראשון בווילנה, שלשון ההוראה בו הייתה יידיש. בסטומסקי היה גם אספן חשוב של יודאיקה נשכחת מליטא וסביבותיה, ופרסם יצירות פולקלור יהודיות בבמות מיוחדות.

בסטומסקי החל לפרסם כבר בשנת 1910, והיה סופר פורה מאוד. הוא פרסם מאמרים בענייני חינוך, ערך כתבי עת לילדים, ובהם ה"גרינינקע ביימאלאך" (יידיש: "העצים הירקרקים"). שותפו לעבודתו זו היה פלק הלפרין. אשתו, סופרת הילדים מלכה חיימסון, שגם ניהלה את 'הגימנסיה היהודית', הייתה שותפתו ליצירה כל חייו.

בסטומסקי פרסם קרוב לתשעים כרכים ביידיש, רובם ראו אור בווילנה, אך גם בקובנה, במקסיקו ובניו יורק. יצירותיו לא תורגמו לעברית.

נפטר בווילנא.

## מספריו
***ביים קוואל: מאטעריאלן צום יידישן פאלקלאר: יידישע פאלקסלידער** (געזאמלט, דערקלערט, קלאסיציפירט, קאנטראלירט און איבערגעגעבן צום דרוק מיט א פארווארט פון זאמלער ש' באסטאמסקי), וילנה: נייע יידישע פאלקסשול, 1923.
***ביים קוואל: יידישע שפריכווערטער, רעדנסארטן, סגולות זאבאבאנעס** (געזאמלט און דערקלערט פון ש' באסטאמסקי; רעדאקטירט פון רייזען זלמן).
***בלימעלעך: זאמלונגען פון לידלעך און מעשהלעך**, פאר קליינטשינקע, וילנה: נייע יידישע פאלקסשול, 1927.
***א מאל איז געווען: ידישע פאלקסמעשיות**, וילנה: נייע יידישע פאלקסשול, 1928.

## קישורים חיצוניים

* 'בסטומסקי, שלמה', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 124 (, תמונה 1322).
* עדינה בר-אל, שלמה באסטומסקי וקשריו עם סופרים ומשוררים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים יהודים ליטאים
קטגוריה:סופרי יידיש רוסים
קטגוריה:עורכי עיתונים ביידיש
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים ליטאים
קטגוריה:פובליציסטים יהודים ליטאים
קטגוריה:עיתונאי יידיש רוסים
קטגוריה:מו"לים יהודים ליטאים
קטגוריה:פולקלוריסטים יהודים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים ליטאים
קטגוריה:יידישיזם ויידישיסטים
קטגוריה:אספנים יהודים
קטגוריה:ילידי 1891
קטגוריה:ליטאים שנפטרו ב-1941
לביב חוסיין אבו רוכן

**לביב חוסיין אבו רוכן** (בערבית: ** لبيب حسين أبو ركن**, תעתיק מדויק: **לביב חסין אבו רכן**; 1 בינואר 1911 – 20 בנובמבר 1989), יליד הכפר עספיא, היה פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, חבר הכנסת, ראש מועצה מקומית עספיא, וקאדי בבית הדין הדרוזי בישראל. משפחתו הייתה אחת המשפחות הגדולות והמכובדות בכפר ובעדה.

## קשרים עם נציגי היישוב היהודי בתחילת שנות השלושים
משפחתו של אבו רוכן הייתה מעורבת החל מראשית שנות ה-30 בכינון הקשרים בין העדה הדרוזית לבין היישוב היהודי. במסגרת זו, עמדו בקשר בעיקר עם אבא חושי.

במהלך המרד הערבי הגדול (1936–1939) פעל אבו רוכן רבות למניעת השתתפותם של הדרוזים במרד. מאמצים אלו הובילו לבסוף לסכסוך בין משפחת אבו רוכן לבין התומכים במרד. במסגרת מאמציו היה אבו רוכן מעורב בהתכתבויות, והוביל משלחות למנהיגי הדרוזים בלבנון וסוריה.

## במלחמת העצמאות ולאחר קום המדינה

במהלך המלחמה פעל אבו רוכן לגיוס צעירים דרוזים מעספיא ליחידת מיעוטים חדשה של צה"ל.

לאחר קום המדינה פעל להקמת קואופרטיבים בכפרים הדרוזים והערביים והיה ממקימי חברת "בוסתן" לשיווק ירקות.

בין השנים 1950–1959 כיהן כראש המועצה המקומית עספיא, ובשנת 1959 נבחר לכנסת ה-4 מטעם סיעת שיתוף ואחווה, במסגרתה כיהן בוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

בשנת 1957 הכיר לראשונה שר הדתות במעמדם הנפרד של הדרוזים כעדה דתית עצמאית, ובשנת 1963, לאחר תהליך חקיקה ממושך, הושבעו שלושה שייח'ים, ובהם אבו רוכן, להיות קאדים מד'הב בערכאה ראשונה.

בשנת 1980 התמנה קאדי בבית הדין הדרוזי לערעורים.

## לקריאה נוספת

* פלאח, סלמן. (2000), **הדרוזים במזרח-התיכון**, תל אביב: משרד הביטחון.

## קישורים חיצוניים
* 
* ליאת יצחק, דרוזים בישראל, באתר E-mago
* אורי שטנדל, הדרוזים, בספרייה הווירטואלית של מט"ח

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם שיתוף ואחווה
קטגוריה:ראשי מועצת עספיא
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי כנסת דרוזים
קטגוריה:פוליטיקאים דרוזים ישראלים
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי דת
קטגוריה:אנשי דת דרוזים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
קו גריניץ'

220px|ממוזער|שמאל|קו שמואל (הקו האנכי)
[250px|ממוזער|קו [לייזר מוקרן מהמצפה המלכותי של גריניץ' מסמן את קו גריניץ']]
**קו גריניץ**' הוא המרידיאן (קו אורך) העובר בין הקוטב הצפוני לקוטב הדרומי וחוצה בדרכו את מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ' שברובע גריניץ' בלונדון, אנגליה. על-פי המוסכמות, קו זה ברשת הגאוגרפית הוא בעל המספר 0, וכל המרידיאנים האחרים מתייחסים אליו.

כשהוחל במדידת קווי האורך, נקבע "אורך אפס" שרירותית על ידי הקרטוגרפים והמודדים. במהלך המאה ה-19 התגבשה הסכמה לעבור לשיטה אחידה, אך נותרה מחלוקת בשאלה איזו עיר תעמוד בקו האפס: פריז או לונדון. בוועידת המרידיאן הבינלאומית (1884) הוסכם שאורך אפס יעבור בגריניץ', אך הצרפתים התנגדו להסכמה זו והמשיכו להשתמש בקו פריז, לבדם, במשך שנים רבות אחר כך.

אורך גאוגרפי מיוצג במעלות, דקות ושניות. כשמחלקים מעגל, היקפו של כדור הארץ, 360 מעלות, לעשרים וארבע – כמספר השעות ביממה, התוצאה היא שכל 15 מעלות מייצגות מרידיאן. ישנם 24 מרידיאנים כולל מרידיאן ראשי אחד, שכל אחד מהם מייצג הפרש של שעה נוספת ביחס לקו גריניץ'. כל תזוזה על פני כדור הארץ לכיוון מזרח מקו גריניץ' ב-15 מעלות על פני היקפו של כדור הארץ תגרום לתוספת של שעה בזמן ביחס לקו גריניץ'. וכן ההפך – תזוזה של 15 מעלות שלמות מערבה תביא להפחתה של שעה ביחס לקו גריניץ'.

## ראו גם
*שעון גריניץ'
*אזור זמן
*קו התאריך הבינלאומי
*מרידיאן ראשי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קווי אורך
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: המצאות
איסון

**איסון** (יוונית: **Αισων**) הוא דמות במיתולוגיה היוונית מלכה של העיר יולוקוס שבתסליה (העיר וולוס ביוון) של ימינו ואביו של יאסון, מנהיג הארגונאוטים.
## דמותו
אביו, קרתיאוס מייסד העיר, נשא את אחייניתו טירו לאישה לאחר שזו ילדה את פליאס ונלאוס לפוסידון. מזיווג זה נולדו שלושה ילדים ובהם איסון. קרתיאוס הוריש לו את המלוכה, אולם אחיו למחצה פליאס הדיח אותו, נישלו מכל נכסיו והחזיקו במעצר בית.

לאיסון ופולימדה אשתו נולדו יאסון ופרומאכוס.
כאשר יאסון הפליג למסעו, פליאס, משוכנע שהוא לא ישוב, החליט להרוג את איסון. הוא איפשר לאיסון להמית עצמו בדם של פר ששחט ואשתו התאבדה אחריו. את הבן הנותר, פרומאכוס, רצח פליאס.

סיפור אחר על סופו של איסון טוב יותר: בשובו של יאסון שכב איסון גוסס על ערש דווי ולא יצא לקבל את פני בנו החוזר ואף לא הכירו כשזה בא אליו. מדיאה המכשפה, אהובתו של יאסון, הקריבה קורבנות לרצות את אלי המוות וטיהרה את גופו של הישיש. בחרב חתכה את גרונו של הזקן ויצקה לפצע הפעור שיקוי שרקחה. כך החייתה את המלך הגוסס והחזירה לו את נעוריו. לפי עצתה, ביצעו בנותיו של פליאס מעשה דומה אלא שמדיאה טמנה להם פח: היא הותירה את גופת אביהם המבותרת מבלי להחיותו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מסע הארגונאוטים
מיקרוגרפיה

[ממוזער|267x267 פיקסלים|מיקרוגרפיה של רבי [יחזקאל שרגא הלברשטאם משינובה, שצויר ככל הנראה בעת ביקורו בירושלים ב-1869]]
**מיקרוגרפיה** (מיקרו-זעיר גרפיה-כתב) היא אמנות יהודית של יצירת ציורים המורכבים מאותיות זעירות.

## היסטוריה
המיקרוגרפיה הייתה מצויה כבר בכתבי היד העבריים הקדומים ביותר ששרדו בידינו ממאה ה-10. המיקרוגרפיה מתבטאת בכתיבה בכתב עברי זעיר עד זערורי, היא עשתה שימוש בפרט בטקסטים של רשימות המסורה הגדולה אם כי קיים גם שימוש בטקסטים מקראיים אחרים. אמנות זו עיטרה לרוב את השוליים בכתבי יד של התנ"ך והיא יוצרת בכתב הזעיר את קו היקף של צורות גאומטריות קישוטיות או פיגורטיביות. עיטורים אלו לעיתים נוצרו גם לצורך איור.

יש המשערים כי לתופעה קיימת השפעה דתית, מחמת ההגבלה ביהדות על יצירת צורות מסוימות. בנסיבות דומות לכך התפתחה גם הקליגרפיה המוסלמית .

## יישומים שונים
המיקרוגרפיה באה לביטוי גם כיצירת אמנות בכתיבה זערורית על פני חומרים שונים, כמו גרגרי אורז, או בדחיסת טקסטים על שטח מסוים שבכתיבה רגילה היא בלתי אפשרית להכלה.

## ראו גם
* קליגרפיה
* 

## לקריאה נוספת
* קסרין קוגימן-אפל, **אמנות יהודית בין אסלאם לנצרות : עיטור ספרי תנ"ך עבריים בספרד**, פרק שביעי, עיטור מיקרוגרפי בקסטיליה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, רעננה 2001, עמ' 172

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אמנות
קטגוריה:תרבות יהודית
קטגוריה:טכניקות גרפיות
קטגוריה:עברית
קטגוריה:אמנות יהודית
מסדר האמבט

**המסדר הנאצל ביותר של האמבט** (באנגלית: **Most Honourable Order of the Bath**) הוא מסדר אבירות בריטי, שייסד המלך ג'ורג' הראשון ב-18 במאי 1725. השם לקוח מטקס מתקופת ימי הביניים, שבו אדם משתתף ביום של צום, של תפילה ושל רחצה, יום אחד לפני שהוא הופך לאביר. טקס זה הופסק בשנת 1815.

המסדר מורכב מהמלך הבריטי (שליט המסדר), המאסטר הגדול (אנגלית: The Great Master), ושלושה מעמדות של חברי המסדר:
* **אביר/גבירת הצלב הגדול** (אנגלית: Knight/Dame Grand Cross או GCB)
* ** אביר/גבירה מפקד/ת** (אנגלית: Knight/Dame Commander או KCB לאביר, DCB לגברת)
* **עמית** (אנגלית: Companion או CB)

המסדר נוסד במקור כמסדר אבירות צבאי, וסמלו (הכוכב) נלבש כעיטור של דרגות קצונה. המוטו של המסדר הוא Tria iuncta in uno (לטינית: שלושה משולבים/מחוברים לאחד), אמרה המתייחסת לאיחוד אנגליה, סקוטלנד ואירלנד, או לשילוש הקדוש. המשמעות הראשונה היא הסבירה מבין השתיים, כיוון שבסמל המסדר מופיעים שלושה כתרים. מוטו אחר הוא Ich dien (גרמנית: "אני משרת") - מוטו זה שימושי פחות, בעיקר אצל חברי המסדר ששירתו בצבא.

המסדר הוא הרביעי בחשיבותו מבין מסדרי האבירות הבריטים, אחרי מסדר הבירית (Order of the Garter), מסדר הדרדר (Order of the Thistle) ומסדר פטריק הקדוש (Order of St. Patrick).

## "אבירי וגבירות הצלב הגדול" הנוכחיים
* שליט המסדר: צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת
* המאסטר הגדול: ויליאם, נסיך ויילס

### אבירי וגבירות הצלב הגדול

### אבירי וגבירות הצלב הגדול של כבוד

## גלריה

## קישורים חיצוניים

* 

*
האמבט, מסדר
רמת פנקס

250px|ממוזער|שמאל|הכניסה לרמת פנקס
ממוזער|שלט הכוונה לרמת פנקס

**רָמַת פִּנְקָס** היא שכונה בתחומה של עיריית אור יהודה בבקעת אונו. השכונה שוכנת על כביש 461 המוליך מצומת מסובים לאור יהודה ויהוד. לפני שכונתה השכונה **רמת פנקס**, היא כונתה **גבעת חמד** ו**גבעת מרדכי**.

## היסטוריה
השכונה הוקמה בשנת 1952 כיישוב עבור עולים מלוב ומעיראק ממעברות כפר ענה, סקיה וחיריה, על קרקעות של רשות הפיתוח. בסוף 1954 הודיע ועד היישוב על הרחבה והקמת בתים חד משפחתיים עם משקי עזר, באמצעות חברת רסקו, והיישוב הגיע להיקף של כ-150 יחידות דיור. היישוב נקרא על שמו של דוד צבי פנקס, ממנהיגי המזרחי ושר התחבורה השני שנפטר ב-1952. בשנת 1955 הוא חובר לרשת החשמל.

עד שנות השבעים המוקדמות הוכר היישוב כישוב דתי אשר הכניסה אליו לא הייתה מותרת בימי שבתות וחגים. מצב זה השתנה וכיום מתגוררת בשכונה אוכלוסייה מגוונת. בתחילת שנת 1996 אושרה תוכנית מתאר המאפשרת הכפלת היישוב לכיוון מערב, אולם ההרחבה טרם מומשה.

היישוב נתקל בקשיים כלכליים בשנת 1969 והועלתה אז ההצעה לספח את היישוב לאור יהודה, הצעה שלא יצאה אז אל הפועל. בשנת 1971 הציע יחזקאל קזז להקים איגוד ערים שיטפל במשותף בחלק מהשירותים המוניציפליים של אור יהודה, רמת פנקס, נוה מונוסון ויהוד, אך גם הצעה זאת לא הבשילה. בשנת 2003 המליצה הוועדה לאיחוד רשויות מקומיות לאחד את היישוב עם אור יהודה הסמוכה, אך תושבי היישוב התנגדו לכך וההמלצה לא יושמה. בתחילת 2008 פורקה מועצה אזורית אפעל ורמת פנקס סופחה לאור יהודה ביחד עם כל שטחי המועצה שמדרום לכביש 461.

ביולי 2019, במהלך גל השריפות בישראל נשרפו חמישה מבתי השכונה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים ישראליים לשעבר
קטגוריה:אור יהודה: שכונות
קטגוריה:ישראל: יישובים לשעבר הקרויים על שם אישים
חיל מצב

**חֵיל מַצָּב** הוא מונח כללי לתיאור יחידת חיילים שמוצבים במקום מסוים על פי הוראת הריבון בו. לרוב הצבת חיל המצב הייתה למטרת שימור הריבונות בשטח נכבש ומניעת ניסיונות התמרדות בידי תושבי המקום.  חיל המצב שוהה בדרך כלל בקסרקטין.

במקרא המונח "מצב" מופיע ב כמו: 

בישראל, חיל מצב הוא יחידה רגילה, שתפקידה להגן על אזור מסוים. בין אם זו עיר, מחוז או אפילו רק בניין יחיד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יחידות צבאיות
קטגוריה:בסיסים ומתקנים צבאיים
סעודת ליל שבת

[ממוזער|שמאל|250px|[חלה|חלות שבת]]
**סעודת ליל שבת** היא סעודה חגיגית הנאכלת בליל שבת, לאחר תפילת ערבית. לפי ההלכה מצווה לאכול שלוש סעודות בשבת, וזו הראשונה שבהן ולכן היא נקראת גם **סעודה ראשונה**.

המנהג הנפוץ הוא להתחיל את הסעודה בשירת הפיוט "שלום עליכם", ורבים מוסיפים לשיר אף את "אשת חיל", את "אזמר בשבחין" ופיוטים נוספים. לאחר מכן, אומר בעל הבית קידוש על היין ונותן לבני הבית לשתות מהיין. במקצת הקהילות נהוג שכל הבנים הגדולים במשפחה אומרים את הקידוש. בקהילות יהודי גאורגיה המנהג הוא לברך על חתיכת דג מיד לאחר הקידוש, וטועמים מעט מהדג, ורק לאחר מכן נוטלים ידיים. יהודי גרמניה ויהודי אוברלנד נוהגים כדעת הרמ"א ליטול ידיים, לקדש, ולאחר מכן לברך על הלחם מיד.

לאחר מכן נוטלים ידיים, ובעל הבית מברך על שתי חלות (לחם משנה), בוצע את התחתונה (לדעת הרשב"א ופסיקת הגר"א בוצע את שתיהן), טובל שלוש פעמים במלח ומחלק לבני הבית.

בסעודה עצמה נוהגים בקהילות ישראל לאכול מאכלים מיוחדים. לדוגמה: געפילטע פיש ומרק עוף בקהילות האשכנזים. בסעודה זו נוהגים לשיר זמירות ופיוטים לשבת כמו "מה ידידות מנוחתך", "יה ריבון עלם", "צור משלו", "יום זה לישראל" ועוד.

## קישורים חיצוניים
*סדר ערב שבת וליל שבת עם זמירות לסעודה

## הערות שוליים

קטגוריה:ליל שבת
ליל שבת
קטגוריה:לילות מיוחדים
סקין (מוזיקאית)

**סקין** (באנגלית: **Skin**) הוא שם הבמה של **דברה אן דייר** (נולדה ב-3 באוגוסט 1967) היא זמרת אנגלייה, הידועה בתור הסולנית של להקת הרוק אלטרנטיבי סקאנק אנאנסי. 

## ביוגרפיה
סקין נולדה בשנת 1967 בבריקסטון שבלונדון, בריטניה.

## קריירה
הקריירה המוזיקלית של סקין התחילה בלהקה הבריטית סקאנק אנאנסי, שהוקמה ב-1994. יחד איתה היו בלהקה הבסיסט קס (ריצ'רד לואיס), הגיטריסט אייס (מרטין קנט) והמתופף מארק ריצ'רדסון שהחליף את המתופף המקורי, רובי פרנס. סקין הייתה הסולנית והיא בלטה בהיותה שחורה, קירחת וביסקסואלית.

הלהקה הוציאה 3 אלבומים ומכרה 4 מיליון עותקים ברחבי העולם. ההצלחה העיקרית של הלהקה הייתה במדינות אירופה.

בשנת 2001 החליטה הלהקה להתפרק. ריצ'רדסון נהיה מתופף מחליף בלהקה פידר ואייס וסקין יצאו לקריירות סולו. ב-2009 הלהקה התאחדה ויצאה לסיבוב הופעות באירופה.

### קריירת סולו
בשנת 2003 הוציאה סקין את אלבום הסולו הראשון שלה, Fleshwounds. האלבום היה שקט יותר מאלבומי סקאנק אנאנסי, לאכזבת חלק ממעריצי הלהקה. האלבום לא הצליח בבריטניה, אך בשאר אירופה הוא נמכר היטב, במיוחד בגרמניה ובאיטליה.

אחרי צאת האלבום יצאה סקין לסיבוב הופעות אירופאי, וביצעה מופעי חימום לרובי ויליאמס ולפלסיבו. אחרי סיבוב ההופעות היא התחילה להקליט את אלבומה השני, Fake Chemical State, שיצא בחודש מרץ 2006, לצד עוד סיבוב הופעות קצר.

בתחילת שנת 2007 ביצעה סקין עבודת דוגמנות עבור מעצב האופנה ג'אנפרנקו פרה.

## קישורים חיצוניים

* **(באנגלית)**

* הבלוג של סקין **(באנגלית)**

קטגוריה:אמנים בריטים הידועים בשם במה
קטגוריה:זמרות בריטיות
קטגוריה:זמרים להט"בים בריטים
קטגוריה:ביסקסואליות בריטיות
קטגוריה:משתתפי הזמר במסכה (תוכנית טלוויזיה בריטית)
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1967
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1967
הממשלה הטיבטית הגולה

[שמאל|ממוזער|180px|[דגל טיבט|דגל הממשלה הגולה של טיבט ודגל טיבט הרשמי לפני שנת 1950: דגל זה הוצג על ידי הדלאי לאמה ה-13 בשנת 1912. כיום הנפתו מהווה עבירה על החוק הסיני]]
[שמאל|ממוזער|170px|סמל הממשלה הגולה של טיבט וסמל [טיבט הרשמי לפני שנת 1950]]
**הממשלה הטיבטית הגולה**, נקראת רשמית **מרכז הניהול הטיבטי של הוד קדושתו הדלאי לאמה** היא ממשלה המונהגת בידי הדלאי לאמה ה-14 טנזין גיאטסו וראש הממשלה לובסנג סנגאי, ומקום מושבה בדרמסאלה שבמדינת הימאצ'ל פרדש, בצפון הודו. הממשלה הגולה רואה עצמה כאחראית ומחליטה בענייני טיבט, אך הרפובליקה העממית של סין, השולטת בחבל טיבט, אינה מכירה בה.

הממשלה הטיבטית הוקמה לאחר שטנזין גיאטסו נמלט יחד עם עשרות אלפי פליטים טיבטים להודו בשנת 1959 לאחר כישלון ההתקוממות כנגד הרפובליקה העממית של סין, אשר כבשה את חבל טיבט בשנת 1950. לפי תפיסת הממשלה הגולה, זהו ממשל צבאי וכיבוש בלתי חוקי. הממשלה תובעת מתן אוטונומיה על המחוז האוטונומי הטיבטי (כפי שהוא מכונה על ידי הסינים) ועל מחוז צ'ינגהאי, וגם על חלקים מהמחוזות גאנסו, סצ'ואן ויונאן, כל המחוזות שבהם מתגוררים טיבטים רבים ומתוארים כחלק מ'טיבט ההיסטורית' על ידי הממשלה הגולה.

אף מדינה ריבונית אינה מכירה כיום בממשלה הגולה של טיבט, אולם קיימת אהדה גדולה מאוד כלפיה במדינות המערב וכן מצד הודו שבה הממשלה שוכנת, במידה רבה בזכות מאמציו של טנזין גיאטסו, הדלאי לאמה הנוכחי, המרבה בפעילות דיפלומטית בכל רחבי העולם, ודוגל במאבק לא אלים.

הממשלה הטיבטית הגולה הקימה בדרמסלה מספר מכוני מחקר וקרנות שונות שמטרתן לתמוך בפליטים הטיבטיים, לשמר את הדת והתרבות הטיבטית, ולעורר מודעות למאבק לשחרור טיבט.

ב-10 במרץ 2011 הכריז טנזין גיאטסו כי ברצונו להעביר את תפקיד ראש הממשלה בו החזיק בתור הדלאי לאמה. זאת מתוך חשש שכשימות יתלקחו עימותים בין העם הטיבטי לממשלת סין על מינוי יורש. ב-27 באפריל נבחר לובסנג סנגאי (Lobsang Sangay; נולד ב-1968) לתפקיד ראש הממשלה (קאלון טריפה, Kalon Tripa) לאחר שזכה ב-55% מקולות הבוחרים. ב-8 באוגוסט נכנס סנגאי לתפקידו.

## ראו גם

* טנזין גיאטסו

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טיבט
קטגוריה:ממשלות גולות
משפט מקלייבל

ממוזער | ימין | הפרסום שבמרכז התביעה **משפט מקלייבל** הוא משפט דיבה (Libel באנגלית), שנערך בבריטניה, בו תבעה מקדונלד'ס את הלן סטיל ודייב מוריס, שנהגו לחלק עלונים ובהם האשמות נגד החברה. הדיון במשפט התנהל על פני 314 ימי דיונים מיוני 1994 עד סוף שנת 1996, דבר שהפך אותו למשפט הארוך ביותר בהיסטוריה הבריטית.

ביוני 2013 התגלה כי מי שכתב את העלון היה שוטר סמוי.

## פעילות לונדון גרינפיס
החל מ-1986 חילקה קבוצת פעילות סביבתנית קטנה, "לונדון גרינפיס" (שאינה קשורה לארגון העולמי גרינפיס), עלון בשם **מה רע במקדונלד'ס: כל מה שהם לא רוצים שתדע**. העלון טען כי מקדונלד'ס:
* מרעיבה אנשים בעולם השלישי,
* תורמת לכריתת יערות הגשם,
* משקרת כשהיא טוענת שהיא משתמשת בנייר ממוחזר,
* מזונה המוצג כבריאותי תורם למעשה לעלייה בהתקפי לב, סרטן ומחלות אחרות,
* גורמת להרעלות מזון,
* מעסיקה עובדים בשכר נמוך במכוון ומפטרת עובדים השואפים להתאגד,
* מפרסמת באופן הדוחף ילדים להציק להוריהם לקנות במסעדות הרשת,
* ואחראית לגידול חיות בתנאים קשים.

## תביעת הדיבה
בשנת 1990 התרתה מקדונלד'ס בחמישה פעילים של לונדון גרינפיס שהחוברת שהם מחלקים מכילה חומר שקרי ומשמיץ נגד החברה וכי אם לא יתנצלו החברה תגיש נגדם תביעת דיבה. שלושה מהפעילים התנצלו, אולם סטיל ומוריס סירבו להתנצל. הם אספו 40,000 לירות שטרלינג מהציבור לצורך ניהול המשפט. בנוסף, הם פנו בשנת 1991 לבית הדין האירופי לזכויות אדם בדרישה להורות לממשלת בריטניה לסייע להם במאבקם המשפטי אולם בית הדין קבע שהם אינם יכולים להחשב כמי שנמנע ממנו הגנה משפטית. במהלך המשפט העלו סטיל ומוריס טענות רבות כנגד חברת מקדונלד'ס וביקשו לבסס שהטענות בחוברת היו אמת. את מקדונלד'ס ייצג העורך דין הבריטי ריצ'רד רמפטון. 

בפסק הדין שניתן ביוני 1997 בית המשפט קבע שחלק מהטענות בעלון, בהן שמקדונלד'ס אחראית לרעב בעולם השלישי, השתמשה ברעלים כדי להשמיד יערות במרכז אמריקה ושמוצריה רעילים ומסרטנים שקריות ומהוות הוצאת דיבה, ועל כן נפסקו 60,000 לירות שטרלינג פיצויים למקדונלד'ס. עם זאת, בית המשפט קבע שחלק מהטענות בעלון, כמו הטענות שהחברה מנצלת ילדים בפרסומות, טוענת לערך תזונתי שאין באוכל שהיא מוכרת, משלמת לעובדיה שכר נמוך, מפרסמת באופן הדוחף ילדים לבקש מהוריהם לקנות במסעדות הרשת, ואחראית לגידול חיות למאכל בתנאים קשים הוכחו כנכונות.

סטיל ומוריס הגישו ערעור שנדחה בתחילת 1999, אולם סכום הפיצויים הופחת ל-40 אלף לירות שטרלינג לאחר שנקבע שהטענות שלקוח קבוע של מקדונלד'ס הוא בעל סבירות גבוהה יותר לבעיות לב ושתנאי העבודה של עובדי החברה הם אינם טובים ושכרם נמוך. למרות הניצחון במשפט, המשפט היה למבוכה לחברה, והחברה הצהירה שלא תפעל לגבות את הפיצויים המגיעים לה. 

ביולי 2000 הגיעו סטיל ומוריס להסדר עם הסקוטלנד יארד על פיצוי של 10,000 לירות שטרלינג לאחר שהתברר שמידע עליהם הודלף ממחשבי המשטרה למקדונלד'ס. לאחר מספר שנים, בית הדין האירופי לזכויות אדם הכריז כי היבטים שונים של המשפט היו הפרה של האמנה האירופית לזכויות אדם, בגלל שממשלת בריטניה לא העמידה בידי מוריס וסטיל את האמצעים הדרושים לצורך מאבק משפטי הוגן. 

בשנת 2005 נעשה סרט מקיף על תהליך המשפט ועל הכרעת בית המשפט האירופאי לזכויות אדם.

## קישורים חיצוניים
* תיאור המשפט, מקדונלד'ס תחת הזרקור
* 
* אתר "מקלייבל" בעברית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסקי דין בממלכה המאוחדת
קטגוריה:דיני נזיקין
קטגוריה:זכויות בעלי חיים
קטגוריה:מחאה אנטי תאגידית
קטגוריה:מקדונלד'ס
שחק אותה, סם

**שחק אותה, סם** (באנגלית: **Play It Again, Sam** ; בתרגום חופשי: **נגן זאת שוב, סם**) הוא מחזה וסרט אמריקאי משנת 1972 אותם כתב ובהם שיחק וודי אלן. הגרסה הקולנועית בוימה על ידי הרברט רוס. המחזה נקרא במקור "אספירין לשלושה", והוא עימות משעשע בין דמותו הנוירוטית, היהודית והניו-יורקית של אלן, ובין המיתוס הגברי והבוטח בעצמו של המפרי בוגארט, במיוחד כפי שהוא מופיע בסרט הקלאסי "קזבלנקה".

הגרסה הקולנועית של הסרט הייתה הסרט הראשון בו הופיע וודי אלן לצדה של דיאן קיטון. השניים, אשר היו לאחד הזוגות המפורסמים בהוליווד בשנות ה-70, החלו את הרומן שלהם בעת ששיחקו בגרסה התיאטרלית של המחזה. שיתוף פעולה זה הביא לכמה מהסרטים הבולטים בבימויו של אלן, כגון "הרומן שלי עם אנני" ו"מנהטן".

תסריטו של הסרט יצא לאור בעברית בהוצאת "אור עם".

## תקציר העלילה
אלן פליקס (בגילומו של אלן), הוא מבקר קולנוע יהודי נוירוטי, אשר אך זה יצא מגירושים לא נעימים מננסי (סוזן אנספק). שני ידידיו, לינדה (אותה משחקת דיאן קיטון) ודיק (אותו משחק טוני רוברטס), מנסים לשכנע אותו לצאת שוב לפגישות עם נשים. הוא מסכים, ומסתבר כי הוא מקבל עצות ביחסיו עם נשים מדמותו של המפרי בוגרט. 

כאשר העלילה מתקדמת, מסתבר כי ביחסיו עם נשים שומר פליקס על חזות כוזבת. הוא מנסה להיראות סקסי ומתוחכם, אך כל מאמציו כושלים כאשר לרוב, ברגע האמת, מתגלה אופיו הנוירוטי וחסר הביטחון. 

עם התקדמות הסרט מסתבר כי הניצוץ קיים בין פליקס ובין לינדה, הנשואה לדיק. כמו דמותו של בוגרט בסרט "קזבלנקה", פליקס נקרע בין אהבתו ללינדה ובין רגשי המחויבות שהוא חש כלפי דיק. 

סיומו של הסרט הוא פרודיה על סופו המפורסם של הסרט "קזבלנקה", כולל לבישת מעילי הגשם הארוכים, המטוס והערפל. הדיאלוג השנון בא לחקות את הדיאלוג של הסרט המקורי, שכבר הפך למיתוס הוליוודי.

## שם הסרט
שמו של הסרט במקור היה "נגן זאת שוב, סאם" והוא מחווה למשפט "נגן זאת, סאם" מתוך הסרט "קזבלנקה". בסרט "קזבלנקה" סאם (דולי וילסון), הפסנתרן בבר של ריק (המפרי בוגרט), מתבקש תחילה על ידי אילזה (אינגריד ברגמן) לנגן את שירו "בחלוף הזמן" (As time goes by) ("נגן זאת פעם אחת סאם, לזכר הימים שחלפו"). סאם משקר כי אינו זוכר את השיר, וריק אומר "נגן זאת, סאם". לאחר מכן מבקש ממנו ריק לנגן במילים "ניגנת בשבילה, נגן זאת בשבילי". השורה המפורשת "Play it again, Sam" אינה נאמרת על ידי ריק או אילזה.

השם העברי לסרט "שחק אותה סם" הוא טעות תרגום שנבעה כנראה מהעובדה שהמילה האנגלית לנגן (Play) זהה למילה לשחק.

## בתיאטרון
המחזה הועלה מספר פעמים על הבימות בישראל. אחת הגרסאות הייתה זו של הבמאי אילן אלדד בכיכובם של מאיר סויסה ומיקי קם, שהועלתה בצורה עצמאית בשנת 1989. ב-2010 הוא הועלה על ידי תיאטרון באר שבע, בבימויו של אילן אלדד ובכיכובם של גורי אלפי (לסירוגין עם עידן אלתרמן), אפרת בוימוולד (לסירוגין עם יעל גרובגלס), גיא לואל ומירב שירום. ההצגה הפכה לשלאגר הגדול ביותר בתולדותיו של תיאטרון באר שבע, הגיעה ל-260 הצגות בשנה הראשונה להופעתה, וירדה מהבמות בשנת 2014 לאחר 300 הצגות. ההצגה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי לקומדיה הטובה ביותר לשנת 2010.

## בתרבות הפופולרית
בדצמבר 2019, בשעשועון הטלוויזיה המרדף, נשאל איתי הרמן מי ביים את הסרט "שחק אותה, סם" והוא השיב: "וודי אלן". טעות זו "עלתה" 175 אלף ש"ח.

## קישורים חיצוניים
* 
*  
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1972
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטי פרודיה
קטגוריה:הצגות שזכו בפרס התיאטרון הישראלי
קלרה הקדושה (פסקול)

**קלרה הקדושה** הוא פסקול מאת ברי סחרוף לסרט ישראלי בשם זה בכיכובם של לוסי דובינצ'יק, חליל אלוהב, ג'וני פיטרסון ומאיה מרון.
על עבודתו זו זכה ברי סחרוף בפרס אופיר בקטגוריית הפסקול הטוב ביותר.

## השירים באלבום

## שותפים באלבום
* יובל שפריר - כלי הקשה
* ברי סחרוף - גיטרה, קלידים, סמפלר, תכנות מחשב
* גיל סמטנה - קונטרבס וקולות
* ניצן זעירא - מפיק
* רמי פורטיס - קולות, גיטרה
* אורן לוטנברג - חצוצרה, גיטרה וקולות
* עודד פרח - תופים
* שרון רוטר- שירה
* קרני פוסטל - צלו
* ז'אן ז'אק גולדברג - תופים
* יגאל נאור - דיבור
* שפי ישי - אקורדיון
* זוהר פרסקו - כלי הקשה
* חיים לרוז - בס, סמפלר, גיטרה, קלידים

## קישורים חיצוניים

* האזנה לאלבום באתר של ברי סחרוף
* 
* 

קטגוריה:אלבומי ברי סחרוף
קטגוריה:פסקולי סרטים
קטגוריה:אלבומי חברת נענע דיסק
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ניצן זעירא
ארץ לעולם לא

**ארץ לעולם לא** (באנגלית: **Neverland**) או **ארץ שום מקום** היא אי בדיוני המתואר בספרו של ג'יימס מתיו ברי "פיטר וונדי". על פי ספרו של ברי, כל מי שנמצא בארץ לעולם לא אינו מזדקן, ועל כן הפך שם האי הבדיוני למטפורה לילדות נצחית וחיי נצח.

על פי המתואר בספר, ניתן להגיע לאי במעוף "הכוכב השני מימין, ואז ישר עד הבוקר". בעיבודים הקולנועיים לסיפור, פורש משפט זה כ"עד הכוכב השני מימין, ואז ישר עד הבוקר". האי עצמו סובב כולו סביב פיטר פן, וכל תושביו מושפעים ממעשיו. יחד איתו מתגוררים בו הילדים האבודים, שבט אינדיאנים, בנות ים, שודדי ים בהנהגת קפטן הוק, וכן התנין שבלע את ידו של הוק וממשיך לרדוף אחריו כדי לטרוף גם את השנייה. למרות שבאי איש אינו מתבגר, וכל אחד חופשי לעשות ככל העולה על רוחו, הלילה מביא עמו געגועים – אז מתחילים הילדים להתגעגע להוריהם. הם בוכים כל הלילה, עד שנרדמים או עד שקרני הבוקר מפציעות. בין המקומות הבולטים באי: מפרץ הפיראטים שבו עוגנת ספינת "רוג'ר העליז", עץ לעולם-לא – המכונה גם "עץ התליין" – המשמש כמחבואם של הילדים האבודים, לגונת בנות הים ויער הפיות.

בטיוטות הראשונות של הספר נקרא האי "ארץ לעולם לעולם לעולם לא של פיטר" (Peter's Never Never Never Land). במחזה שהוצג קוצר שם האי ל"ארץ לעולם לעולם לא" (Never Never Land) ובספר שפורסם נקרא האי "ארץ לעולם לא" (Neverland).

## ראו גם
* ארץ הפלאות
* ארץ עוץ
* הארץ התיכונה
* נרניה
* פיטר פן

קטגוריה:פיטר פן
קטגוריה:אוטופיות
קטגוריה:מקומות בדיוניים
רבי אלעזר בן פדת

**רבי אלעזר בן פדת**, היה כהן, אמורא בדור השני והשלישי של אמוראי ארץ ישראל, הוא הנקרא בתלמוד בשם הסתמי **רבי אלעזר** (כאשר מדובר באמורא. ואולם, בלבול מסוים נוצר לעיתים מכיוון שישנו גם תנא בסתם רבי אלעזר והוא רבי אלעזר בן שמוע). עלה מבבל לאחר שלמד בישיבתם של רב ושמואל.

## ביוגרפיה
בצעירותו חי בבבל, שם למד אצל רב.
עלה לארץ ישראל, נסמך שם וישב בוועד סוד העיבור. למד רבות אצל רבי יוחנן, והיה מוסר שמועות (=ציטוטים הלכתיים) באופן סתמי, כלומר בלי לציין ששמע אותן מרבי יוחנן, וריש לקיש גער בו על כך. גם רבי יוחנן בעצמו הקפיד עליו בשל כך, ורבי יעקב בר אידי פייסו ואמר לו:  הגיב רבי יוחנן: . בתלמוד נראה כי אכן העובדה כי תורתו של רבי אלעזר כולה אשר שמע מפי רבי יוחנן רבו הייתה כל כך מפורסמת, עד שגם כאשר היה אומר פסקי דין על דעת עצמו חשבו שרבי יוחנן רבו אמר אותם.

למד גם אצל רבי חנינא בר חמא, והוא מביא בשמו את המשפט "כל האומר דבר בשם אומרו מביא גאולה לעולם".

היה פרנס, ולכן כאשר רבי זירא עלה לארץ ישראל הוא צם מאה תעניות שרבי אלעזר לא ימות, ויפלו עליו צורכי הציבור למרות זאת הוא היה עני מרוד. מסופר עליו, כי כאשר הקיז דם, לא היה לו מה לאכול, והוא תחב בפיו ראש של שום, והתעלף מחולשה. הקב"ה התגלה אליו בחלומו ושאל אותו אם ברצונו שיהפוך את העולם ויברא אותו מחדש, כדי שאולי הפעם ייוולד רבי אלעזר במזל טוב. אמר רבי אלעזר בן פדת: "כולי האי ואפשר?" (=כל זה, ורק אולי?!). הוא הוסיף ושאל אם כבר חי את רוב שנות חייו, ומשנענה בחיוב ויתר על הצעתו של ה'.

על אף שהיה אביון ביותר לא הסכים לקבל מתנות ולא להתארח אצל אחרים בנימוק "שונא מתנות יחיה".

גדלותו הייתה מפורסמת, והוא כונה "מרא דארעא דישראל" (בארמית, ופירושו: האדון של ארץ ישראל).
היה נושא ונותן עם חכמי דורו בארץ ישראל - רבי אמי ורבי אסי, רבי זירא ועוד. וכן היה שולח איגרות לחכמי בבל של אותם ימים. כאשר ריש לקיש נפטר, ורבי יוחנן התאונן שאין לו חברותא, החליטו חכמי הדור לשלוח לרבי יוחנן את רבי אלעזר  כלומר שמועותיו ברורות ומאירות. למרות זאת רבי יוחנן לא התנחם, שכן הוא רצה בחברותא כריש לקיש, שהיה מפריך את דבריו.

היה לו בן, ושמו רבי פדת כשם סבו.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

*
*
* 
*יהושע בנג'ו, "סוד ה' ליראיו - עבודת הקודש של רבי אלעזר בן פדת" 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור השני לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:אמוראים כהנים
קטגוריה:תלמידי רב
קטגוריה:תלמידי רבי יוחנן
קטגוריה:תלמידי רבי חנינא
קטגוריה:עולים מבבל לארץ ישראל בעת העתיקה
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-3
מטאפיקס

**מטאפיקס** (באנגלית: **Mattafix**) הייתה להקה בריטית ששילבה סגנונות מוזיקה רבים. חברי הלהקה היו מרלון רודט ופריטש היריג'י (בריטי ממוצא הודי) והם ידועים בזכות הלהיט המוזיקלי שלהם Big City Life.

## ביוגרפיה
הלהקה הוקמה ב-2004 על ידי שני המוזיקאים הבריטים רודט והיריג'י. מטאפיקס משלבת סגנונות מוזיקה רבים, ביניהם טריפ הופ, היפ הופ, מוזיקת נשמה, רגאיי ודאנס הול. רודט, ביצע את קטעי השירה בשירים ואילו היריג'י ביצע את קטעי הראפ.

### Signs of struggle (2005–2006)

מטאפיקס הוציאו את הסינגל הראשון שלהם, "11.30 (Dirtiest Trick in Town)", במהדורה מוגבלת בחברת התקליטים Buddhist Punk Records ב-13 בינואר 2005. עם זאת, השיר מעולם לא הגיע למצעד.

הסינגל השני שלהם, Big City Life, יצא לאור על-ידי EMI ב-8 באוגוסט 2005. השיר הפך ללהיט, וכבש את המצעדים בבריטניה, ארצות הברית ובארצות נוספות, ביניהן ישראל. הסינגל יצא גם כחלק ממשחק הווידאו המצליח 2006 FIFA World Cup Germany, שפותח על-ידי EA Sports והיה השיר הראשון והיחידי של הצמד שנכלל בסדרת המשחקים.

בתחילת 2006 יצא אלבום הבכורה של הצמד, "Signs Of A Struggle". האלבום זכה לביקורות חיוביות ואף זכה להצלחה באירופה.

הסינגל הרביעי שלהם, "To & Fro", יצא לאור ב-13 במרץ 2006.

### Rhythm & Hymns (2007–2009)

ב-7 בספטמבר 2007, מטאפיקס הוציאו את "Living Darfur", הסינגל הראשון שנלקח מאלבומם השני "Rhythm & Hymns" היה זמין להורדה בלבד תחילה, אך בסוף יצא לאור כדיסק ב-22 באוקטובר 2007. בוידאו קליפ של הסינגל מופיע מאט דיימון בתחילת הווידאו. הסינגל הוצג כחלק מקמפיין "Save Darfur", כעזרה לעמותות הומניטריות הפועלות באזור, הלהקה צילמה סרטון לשיר במחנות הפליטים באזור. הסרטון הפך לפופולרי ביותר ביוטיוב ועד היום הוא הקליפ היחיד של קבוצה בינלאומית שצולם באזור מלחמה.

ב-23 בנובמבר 2007, יצא לאור האלבום השני של הלהקה, "Rhythm & Hymns".

### פירוק הלהקה וקריירת הסולו של רודט (2010–הווה)

באפריל 2010, רודט והיריג'י הכריזו באמצעות הפייסבוק שלהם, שהם מפרקים את הלהקה, בשל הרעיונות החדשים השונים שלהם לפרויקטים עתידיים. לאחר פירוק הלהקה, רודט אישר שאלבום הסולו החדש שלו הוא "לא שינוי קיצוני אך הוא בהחלט שונה. יש בו יותר נגינה ויותר עומק". אלבום הסולו הראשון שלו, "Matter Fixed", יצא ב-2 בספטמבר 2011. האלבום הסולו השני שלו "Electric Soul" יצא לאור ב-8 באוגוסט 2014.

## הלהקה בישראל
בריאיון לעיתון תל אביב סיפרו חברי הצמד כי את שירם "1130" סימפלו מעשר השניות הראשונות של השיר "חוזה לך ברח" בעיבודו של אלכס וייס. השניים סיפרו כי בין אלפי האלבומים שהם מחזיקים ישנם לא מעט אלבומי רוק ישראלים משנות ה-60 ושנות ה-70. הם אף אירחו את אושיק לוי, מבצע השיר המקורי, בהופעה שערכו בתל אביב ב-2006.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות בריטיות
יוג'ין אורמנדי

**יוג'ין אורמנדי** (במקור **ינה בלאו**, בהונגרית: **Ormándy Jenő**; באנגלית: **Eugene Ormandy**; 18 בנובמבר 1899 – 12 במרץ 1985) היה מנצח וכנר יהודי-הונגרי.

## קורות חיים
אורמנדי נולד בבודפשט, הונגריה ולמד בקונסרבטוריון של בודפשט, שם היה תלמידו של ינה הובאי. בשנת 1921 היגר לארצות הברית ואימץ לו שם חדש. בארצות הברית עבד תחילה ככנר ואחר כך כמנצח על תזמורת תיאטרון הקפיטול בניו יורק, קבוצה שליוותה סרטים אילמים.

אורמנדי התמנה למנצחה של התזמורת הסימפונית של מיניאפוליס (כיום תזמורת מינסוטה) בשנת 1931 וכיהן בתפקיד עד 1936. בימים הקודרים של השפל הגדול, התקשרה חברת RCA ויקטור בחוזה למספר רב של הקלטות עם אורמנדי ועם תזמורת מיניאפוליס, בין היתר הקליטו את הסימפוניה השביעית של ברוקנר והסימפוניה השנייה של מאהלר. רמתן הגבוהה של הקלטות אלה תרמה לקידום שמו של אורמנדי כמוזיקאי יוצא מן הכלל. עזר נוסף, נכבד ביותר, קיבלה הקריירה שלו מארתור ג'ודסון, המנהל בעל ההשפעה הרבה ביותר בזירת המוזיקה הקלאסית באמריקה בשנות ה-30.

תקופת כהונתו בת 44 השנים של מאסטרו אורמנדי עם תזמורת פילדלפיה הקנתה לו חלק גדול משמו ופרסומו כיום. אורמנדי התמנה למנצח חבר של תזמורת פילדלפיה (לצד לאופולד סטוקובסקי) בשנת 1936, ובשנת 1938 מונה למנהל מוזיקלי ומנצח עד לפרישתו בשנת 1980, כאשר הוכתר למנצח כבוד של התזמורת.

אורמנדי עיצב את סגנון הלגאטו העשיר שתזמורת פילדלפיה התפרסמה בו, בייחוד במונחים של קשתנות וגוון צליל של קבוצת כלי המיתר. סגנונו זכה לשבחים על עושר צליליו אך גם לביקורת על העדר מכוון של כל מגע אישי אמיתי. בשנים האחרונות מבקרי מוזיקה רוויזיוניסטים נוטים להמעיט בהישגיו של אורמנדי ובהשפעתו, אף כי אורמנדי העלה מאוד את רף אמות המידה לביצוע מוזיקה. הוא הציג יושרה אישית ומוזיקלית יוצאת דופן וכושר מנהיגות מעולה. על דוכן הניצוח היה רשמי ומאופק.

אורמנדי נודע במיוחד ביצירות מסוף התקופה הרומנטית וראשית המאה ה-20. הוא קידם את המוזיקה של סרגיי רחמנינוב וניצח על ביצוע הבכורה של "המחולות הסימפוניים" שלו. הוא ניצח גם על ביצוע הבכורה של כמה סימפוניות של דמיטרי שוסטקוביץ' ושל יצירות אחדות של מלחינים אמריקאים.

יוג'ין אורמנדי ניצח על תזמורתו בקונצרטים רבים בארצות הברית ובסיורים בארצות אחרות, שבין המפורסמים בהם סיור הופעות בפינלנד בשנת 1955, בו ביקרו רבים מחברי התזמורת את המלחין הפיני הקשיש ז'אן סיבליוס באחוזתו הנידחת, וסיור בסין בשנת 1973 בו ניגנה התזמורת בפני קהל מאזינים נלהב, שהיה מנותק במשך עשורים רבים ממוזיקה קלאסית מערבית.

אורמנדי גם הופיע כמנצח אורח עם תזמורות אחרות, ובסוף שנות ה-60 הקליט את הסימפוניה "מן העולם החדש" של דבוז'ק, בביצוע מרשים בייחודו, עם התזמורת הסימפונית של לונדון. הוא ניצח גם על העטלף של יוהאן שטראוס בביצוע המטרופוליטן אופרה בניו יורק, אך מעל לכל היה נאמן, במשך 48 שנים, לתזמורת פילדלפיה שעימה הקליט, מאז 1936 ועד מותו, מאות הקלטות, המקיפות כמעט כל ז'אנר אפשרי במוזיקה הקלאסית.

## קישורים חיצוניים

* 
* אמרות שפר של אורמנדי, שנגני תזמורת פילדלפיה רשמו בזמן החזרות
* Eugene Ormandy A Centennial Celebration
* 
* 

קטגוריה:מנצחים יהודים אמריקאים
קטגוריה:כנרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:כנרים יהודים הונגרים
קטגוריה:מנצחים יהודים הונגרים
קטגוריה:יהודים זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אבירים מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
קטגוריה:מהגרים מהונגריה לארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס מרכז קנדי
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1899
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1985
אלכסנדר ארכיפנקו

[ממוזער|שמאל|200px|"[אישה מסרקת את שערה", 1914, ברונזה. מוצג בגן הפסלים במוזיאון ישראל.]]
[שמאל|ממוזער|200px|"מדונה", ברונזה, מוצג ב[מוזיאון אילנה גור.]]
**אלכסנדר ארכיפנקו** (באנגלית: **Alexander Archipenko**; 30 במאי 1887 קייב – 25 בפברואר 1964) היה פסל אמריקאי, יליד אוקראינה.

## יצירתו
יצירתו של ארכיפנקו שואבת מן הפיסול של תחילת המאה ה-20, בעיקר מן הקוביזם של פבלו פיקאסו. ברבות מעבודותיו מופיעה דמות נשית אשר מבוטאת באמצעות צורות כלליות קוביסטיות. הדמויות של ארכיפנקו עם זאת, אינן מאבדות את הזהות האנושית והנשית שלהן, לעומת יצירות קוביסטיות אחרות.

יצירתו המפורסמת ביותר היא אישה מסרקת את שערה, פסל ברונזה המתוארך לשנת 1914 או 1915 והמציג דמות נשית עומדת בתנוחה קלאסית ('קונטרה פוסטו'), ידה האחת קטועה וידה השנייה מחוברת לשערה. במקום בו היו אמורים להיות פני הדמות נמצא חלל ריק דרכו משתקף החלל.

עותק של היצירה, כמו גם יצירות אחרות של ארכיפנקו מצויות באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות ובמוזיאון ישראל.

ארכיפנקו הגיע לפריז והתיידד עם פרנאן לז'ה ובעזרתו הכיר את האמנים הקוביסטים.
הוא מעולם לא הגדיר את עצמו כקוביסט, את הציורים הקוביסטים כינה "טעות אחת גדולה". לטענתו הוא לא השתמש ברעיונות הקוביסטים, אלא הוסיף לקוביזם רעיונות משלו.

הפיסול של ארכיפנקו נבע מפישוט הצורות שנוצרו במפגש בין החומרים, וזאת בניגוד לגישה של האמנים הקוביסטים שחיפשו דרכי גישה ואופני ביטוי חדשים המציאות.
למרות זאת אי אפשר לומר שהפיסול שלו אינו מושפע מהקוביזם, בעיקר בשל היחס שבין החומר לחלל בפסליו ובגלל המגמה "הנגטיבית" הברורה הקיימת בו.
ארכיפנקו העניק שוויון מוחלט לשקוע ולבולט בפסליו. החלל הופך בפסליו לחומר מאיכות אחרת, וכך היה החלל לסמל המייצג את החומר הנעדר.
הצורה כולה מתקבלת משילוב בין צורות נגטיביות לפוזיטיביות. והיא נוצרת בעצם משילוב בין שני מרכיבי היצירה: פוזיטיב ונגטיב. השימוש בחלל נגטיבי יצר בפסליו של ארכיפנקו צורות מעוגלות וזורמות, המנוגדים לקצעים הקוביסטיים והזוויתיים. צורות אלו יצרו משחק חלופין בין קמור לקעור.

בפסל אישה מסרקת את שערה מ-1917, השתמש ארכיפנקו בחלל נגטיבי המשולב בתוך המסה, וכחלק ממנה. הפסל הוא דמות ערומה, שזרועה הימנית מורמת כלפי מעלה ונוגעת בקצה השמאלי של הראש. החלל שנותר בין המרפק לבין מה שאמור להיות הראש עצמו הפך להיות הראש. כדי ליצור אזורים נוספים של משחק בין חלל וחומר השתמש ארכיפנקו בשקעים ובליטות.
לדוגמה: השד הימני דומה יותר לנפח ריק מאשר לנפח מוצק, אפקט זה הושג בעזרת חיבור בין שקע בית השחי לבין השד.
הירכיים מוצבות בזווית חדה ויוצרות תחושה של עגלגלות, במקום שלמעשה אין בו חומר כלל. השילוב בין חומר לחלל מושג לא רק באמצעות הצורות הקמורות והקעורות, אלא גם על ידי שימוש בבוהק האור והצל הנופל על הברונזה. יש פסלים המצופים בכרום והם היו מלוטשים מאוד. על ידי כך נוצר טשטוש המוצקות של החומר. בפסל זה גם הברק הגבוה וגם תנוחתה של אישה יוצרים דינמיות, המעניקה תחושה של עושר חומרי, בניגוד לפסליו של פיקאסו שמשדרים תחושה של דלות החומר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אמנים קוביסטים
קטגוריה:פסלים אמריקאים
קטגוריה:פסלים מודרניים
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אוקראיני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1887
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1964
מבחן אמילי

**מבחן אמילי** הוא מושג מתחום ניהול הידע שבא לבחון את מידת הכדאיות של תרומת ידע. "אמילי"  הם ראשי התיבות של "אז מה יצא לי מזה?" (?WIIFM - What's in it for me), תגובה אופיינית של פרט הבוחן את התועלת שתצמח לו מביצוע פעילות כלשהי. ה"מבחן" משמש כאבן בוחן לכדאיות של הטמעת מערכות טכנולוגיות בכלל ומערכות ניהול ידע בפרט.

מבחן אמילי בא לחדד את הדילמה שיש לפרט, שמתלבט לפני ביצוע פעילות כלשהי, מה מידת התועלת שיש לו מביצוע הפעילות והאם כדאי לו לבצע אותה. פעילות בה הצד התורם אינו נהנה מתרומתו בצורה כלשהי, היא בעלת סיכויי הצלחה נמוכים ואינה עונה על מבחן אמילי.

על פי מבחן אמילי, תרבות של שיתוף ידע בארגון אינה יכולה לסמוך על זולתנות. בסביבה הארגונית אין מתנות ידע חינם. כשאתה נותן, אתה מצפה במקביל גם לקבל וזה מחייב יצירת "שוק ידע" בארגון בשיטת "כלכלת המתנות".

דוגמה לתופעה ש"עברה בהצטיינות" את מבחן אמילי, היא תרבות שיתוף הקבצים באמצעות תוכנות עמית לעמית (peer to peer) המאפשרת לגולש להוריד קבצים ממחשבים של גולשים אחרים ובתמורה לאפשר להם להוריד קבצים מתוך המחשב האישי שלו.

קטגוריה:מידע
קטגוריה:סוציולוגיה
קטגוריה:ניהול ידע
קטגוריה:שיווק
ג'ורג' גאמוב

**ג'ורג' גאמוב** (ברוסית: **גאורגי אנטונוביץ' גאמוב**, באנגלית: George Gamow, 4 במרץ 1904 – 19 באוגוסט 1968) היה פיזיקאי וקוסמולוג רוסי-אמריקאי.

## חייו
גאורגי גאמוב נולד באודסה, אז בשליטת האימפריה הרוסית, היום באוקראינה.

הוא החל את לימודי הפיזיקה שלו באוניברסיטת נובורוסיה באודסה, ולאחר כשנה, ב-1923, עבר לאוניברסיטת לנינגרד (כיום סנקט פטרבורג) שם למד זמן מה תחת אלכסנדר פרידמן. הוא נחשב לעילוי בעיני השלטונות הסובייטים, שאף עשו בו שימוש תעמולתי, אך לא היה מרוצה מגישתם למדע שהייתה נגועה באינטרסים פוליטיים והחליט לערוק מהמדינה. ב-1932 ניסה לחתור ביחד עם אשתו דרך הים השחור לעבר טורקיה, מרחק של כ-250 ק"מ, אך הניסיון הנועז נכשל בגלל מזג אוויר קשה. ב-1934 הוזמן לכנס סולווה בבריסל, ולאחר שהשיג ההיתרים הדרושים לצירוף אשתו למסע, עזב הזוג את המדינה ללא כוונה לשוב.

גאמוב ערק לארצות הברית, שם שינה את שמו לג'ורג', והצטרף לאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. הוא עסק בעיקר בחקר התהליכים התרמו-גרעיניים שמתרחשים בכוכבים. הוא היה ממפתחי מודל "המפץ הגדול" במסגרתו ניבא את קרינת הרקע הקוסמית, שלדבריו היא שריד מאירוע "המפץ הגדול". כמו כן חקר את תופעת הנוקליאוסינתזה, שהוא התהליך של היווצרות גרעיני יסודות חדשים בכוכבים.

גאמוב היה ער לעובדה שאם היקום היה פעם צפוף יותר הרי שהוא היה צריך להיות חם יותר וגם צפוף יותר עד כדי גרימת פיצוץ, שכן לכך גורמים חום וצפיפות אינסופיים. גאמוב שם לב כבר קודם לכן לעובדה שכאשר דוחסים חומר הוא מתחמם, וכשנותנים לו להתנפח הוא מתקרר.

הוא היה ידוע בחוש ההומור שלו. הוא פרסם את מאמר אלפר-בתה-גאמוב שכתב יחד עם תלמידו רלף אלפר וביקש מהנס בתה לצרף את חתימתו כדי לקבל את הצירוף שנשמע כמו שלוש האותיות הראשונות באלפבית היווני: אלפא, בטא, גמא (\alpha,\beta,\gamma). הוא כתב: "יש שמועה שכשתאוריית אלפא-בתא-גאמא ירדה מן האופנה, בתה ניסה לשנות את שמו לזכריה." אודות עמית שלו הוא כתב: "רוברט הרמן, שמסרב בעקשנות לשנות את שמו לדלטר" (נשמע כמו "דלתא"). בנוסף פרסם מספר שירים עוקצניים בנושאי פיזיקה.

ג'ורג' גאמוב פרסם ספרי מדע פופולרי, בהם "הולדת השמש ומותה", "אחת שתיים שלוש... אינסוף", "קורות האדמה" וסדרת "מר טומפקינס". על כך זכה בפרס קלינגה לשנת 1956. במאמר שפרסם גאמוב ב-1956 הוא כתב שאיינשטיין אמר לו, שרעיון הקבוע הקוסמולוגי הוא השגיאה הגדולה שעשה בחייו. מריו ליביו טוען שאין מקור נוסף המאמת אמירה זו, ולהערכתו איינשטיין לא אמר זאת.  

## ספריו שתורגמו לעברית
* **הולדת השמש ומותה**. עברית: ד"ר ש.פ. קלעי. ספרית פועלים, 1950.
* **קורות האדמה: עבר, הווה ועתיד**. עברית: שמואל אילון, הוצאת מסדה, תל אביב, 1949.

## לקריאה נוספת

* George Gamow, **Thirty Years that Shook Physics**, (1966 Doubleday; 1985 Dover), New York


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

 
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:פיזיקאים סובייטים
קטגוריה:מהגרים מברית המועצות לארצות הברית
קטגוריה:מדענים שהיגרו לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:מחברי ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1968
ציאן

**צִיאַן** הוא צבע שמזכיר טורקיז, אשר מתקבל כשמערבבים כמויות שוות של אור כחול ואור ירוק. אורך הגל שלו הוא בין 490 ל-520 ננומטר, ותדירותו היא בין 575 ל-610 טרה-הרץ. הוא הצבע המשלים לאדום, לכן פיגמנט בצבע ציאן בולע אור אדום.

ציאן הוא אחד מהצבעים הנפוצים של דיו צבעונית בדפוס צבע ביתי ומסחרי, יחד עם צהוב ומג'נטה, אך בעברית בדרך כלל נקרא "דיו כחול" באופן שגוי. ייצוג הצבע במחשב הוא בקואורדינטות RGB שהן (0,255,255) כלומר כמות מרבית של אור כחול וירוק, וללא אור אדום. באופן טבעי, ייצוגו בקואורדינטות CMYK הוא (100,0,0,0) כלומר דיו ציאן בלבד. בגלל הקושי ביצירת דיו בצבע ציאן אידיאלי, דיו ציאן על נייר לא נראה כצבע ציאן ממש, והוא קרוב יותר לצבע תכלת.

## קישורים חיצוניים

* This is not BLUE (a lesson in color theory) - הסבר על צבעי יסוד כולל צבע הציאן 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צבעים
מג'נטה

[ממוזער|200px|[חמציץ בצבע מג'נטה]]

**מג'נטה** (באנגלית: **Magenta**) הוא צבע ורוד-סגלגל שמתקבל כשמערבים כמויות שוות של אור כחול ואור אדום, וכתוצאה מכך, בגלגל הצבעים (RGB) הוא נמצא על מחצית הדרך בין אדום לכחול. הוא הצבע המשלים לירוק, ולכן פיגמנט בצבע מג'נטה בולע את האור הירוק מבלי לפלוט אותו.

לא קיים אורך גל בודד של אור בצבע מג'נטה. ניתן ליצור את הצבע רק בעזרת שילוב של גלים באורכים שונים.

מג'נטה הוא אחד מהצבעים הנפוצים של דיו צבעונית בדפוס צבע ביתי ומסחרי, יחד עם צהוב וציאן, אך בעברית בדרך כלל נקרא "דיו אדום" באופן שגוי. ייצוג הצבע במחשב, בקואורדינטות RGB, הוא (255,0,255) כלומר כמות מרבית של אור אדום וכחול ללא אור ירוק. באופן טבעי, ייצוגו בקואורדינטות CMYK הוא (0,100,0,0) כלומר דיו מג'נטה בלבד.

מקור שמו של הצבע הוא מהעיר מג'נטה שבצפון איטליה.

## ראו גם
* מג'נטה 1 סנט

## קישורים חיצוניים

* This is not BLUE (a lesson in color theory) - הסבר על צבעי יסוד ועל צבע המג'נטה  
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צבעים
מיכאיל ברישניקוב

**מיכאיל ניקולביץ' ברישניקוב** (ברוסית: **Михаил Николаевич Барышников**; נולד ב-27 בינואר 1948) הוא רקדן ושחקן רוסי-אמריקאי.

## ביוגרפיה
ברישניקוב נולד בריגה, ברית המועצות (כיום בירת לטביה) לאב מהנדס ולאם חייטת.

### קריירת המחול
ב-1960 החל ברישניקוב ללמוד בלט בעיר הולדתו ובהמשך, משנת 1964 התקבל לאקדמיית ואגאנובה  לבלט רוסי ליד תיאטרון מריאינסקי בלנינגרד. בזכות כישרונו הרב הוא התקבל ללהקת הבלט קירוב בלנינגרד ב-1966. הופעת הבכורה שלו בבלט קירוב הייתה בבלט ז'יזל. הופעותיו עם בלט קירוב זכו לביקורות נלהבות: מבקר המחול של הניו יורק טיימס קרא לו "הרקדן המושלם ביותר" שראה מעודו. 

בשנת 1974, בזמן שהיה בסיבוב הופעות עם להקת בולשוי בקנדה, נעלם ברישניקוב. לאחר מספר ימים הוא התגלה בארצות הברית ושם קיבל מקלט מדיני.

בין 1974 ל-1979 הוא היה רקדן ראשי בתיאטרון הבלט האמריקאי (American Ballet Theatre), אבל גם רקד בלהקות בלט ומחול מודרני שונות ברחבי לעולם. אחרי כן הוא הצטרף ללהקת הבלט של ניו יורק למעט יותר משנה, ועבד עם הכוריאוגרף ג'ורג' בלנשין. ב-1980 הוא חזר לעבוד בתיאטרון הבלט האמריקאי כרקדן ומנהל אמנותי במשך עשור. ב-3 ביולי 1986, הוא קיבל אזרחות אמריקאית. בין השנים 1990 ל-2002 הוא כיהן כמנהל אמנותי של "פרויקט המחול וייט אוק", להקת מחול שהקים עם מארק מוריס.

ברישניקוב קיבל בשנת 2000 פרס כבוד מטעם מרכז קנדי לאמנויות הבמה. כיום הוא מעורב בהקמת מרכז האמנויות ברישניקוב בניו יורק.

### קריירת משחק
ב-1977 שיחק ברישניקוב בתפקידו הקולנועי הראשון, "נקודת מפנה", ועל כך היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. ב-1985 כיכב בסרט "לילות לבנים". בעונה האחרונה של הסדרה "סקס והעיר הגדולה" גילם את אלכסנדר פטרובסקי, החבר של קארי בראדשו.

### חיים אישיים
לברישניקוב שלושה ילדים - סופיה, אנה ופיטר, מהבלרינה לשעבר ליסה ריינהרט, ובת נוספת בשם אלכסנדרה מהשחקנית ג'סיקה לאנג.

## קישורים חיצוניים

* עמותת הריקוד על שם ברישניקוב
* 
* 
* 
* 
* 
* ורד אילון, לתפוש את הרגע המושלם – ברישניקוב מאחורי המצלמה, באתר אפוק טיימס, 29 אוקטובר, 2012
* 
* 
*  
* 
* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רוסים
קטגוריה:רקדנים רוסים
קטגוריה:רקדנים אמריקאים
קטגוריה:רקדני בלט סובייטים
קטגוריה:תיאטרון מחול
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:עריקים מהגוש המזרחי
קטגוריה:מהגרים מברית המועצות לארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס אמי לבידור בפריים טיים: אישים
קטגוריה:זוכי פרס מרכז קנדי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1948
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
קטגוריה:זוכי פרס פרמיום אימפריאלה לקולנוע ותיאטרון
יין מחוזק

ממוזער|שמאל|250px|פורט, סוג של יין מחוזק מפורטוגל
**יין מחוזק** הוא יין שנוסף לו אלכוהול מזוקק, לרוב ברנדי מכיוון שגם הוא עשוי מענבים. היין המחוזק לרוב מתוק יותר ובהכרח מכיל אחוז אלכוהול גבוה מזה של יין רגיל, לרוב בין 17–23 אחוז (לעומת 9–14 אחוז ביין רגיל).

שתיית יינות מחוזקים מקובלת הן כאפריטיף והן כקינוח.

## ייצור

תהליך ייצורו של יין מחוזק זהה בתחילתו לזה של יין רגיל – לאחר סחיטת הענבים מועבר המיץ לתסיסה בחביות, אולם שלא כביין רגיל תהליך התסיסה נפסק על ידי הוספת תזקיק אלכוהול ליין. ריכוז האלכוהול הגבוה הורג את השמרים ביין, ולכן תהליך עיבוד הסוכרים לאלכוהול נפסק. כתוצאה מכך, היין המחוזק מכיל אחוז סוכר גבוה המקנה לו את מתיקותו, ואחוז אלכוהול גבוה ביחס ליין רגיל.

היינות המחוזקים נבדלים מהמשקאות המזוקקים (כגון הברנדי) בכך שכמות האלכוהול הגבוהה שבהם אינה נוצרת מתהליך של זיקוק אלא כאמור בדרך של הוספה (חיזוק).

## היסטוריה
ראשית ייצור היינות המחוזקים לפני למעלה מ-500 שנה. הסיבה המקורית לייצורם הייתה הגברת העמידות של יינות בפני קלקול. ככל שאחוז האלכוהול גבוה יותר, נשמר היין לזמן ארוך יותר כיוון שהאלכוהול הורג את הבקטריה והפטריות שעלולות לקלקל את היין. גם לאחוז הסוכר הגבוה ערך מוסף בשימור היין.

בצרפת מייחסים את התחלת ייצור היינות המחוזקים הקרויים "יינות מתוקים טבעיים" (vins doux naturels) לארנאלדו מוויאנובה שחי במאה ה-13 ולימד רפואה באוניברסיטת מונפלייה. יינות אלו שכיחים עד היום באזור לנגדוק-רוסיון בדרום צרפת.

על תפוצת היינות המחוזקים השפיע מאוד המאבק של האימפריה הבריטית בצרפת, במסגרתו עודדו הבריטים צריכה של יינות אלו כמתחרים בקוניאק הצרפתי.

כיום ייצור היין המחוזק הוא למען הטעם, שכן קיימות טכניקות אחרות וזולות יותר לשימור.

## קטגוריות מרכזיות של יינות מחוזקים

* שרי – מיוצר בספרד
* פורט או פורטו – מיוצר בפורטוגל
* ורמוט – מיוצר בעיקר באיטליה וצרפת
* מרסלה – מיוצר בסיציליה
* מדיירה – מיוצר באיי מדירה שבאוקיינוס האטלנטי
* טוקאי – מיוצר בהונגריה
* מלגה – מיוצר בספרד
* מוסקט (לבן) וגרנאש (אדום) – יינות מתוקים טבעיים בדרום צרפת

## לקריאה נוספת
* יואל מרקוס, **ספר היין**, הוצאת "חיפה" 1972

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוגי יין