ויליאם פירס פריי

**ויליאם פירס פריי** (באנגלית: **William Pierce Frye**; 2 בספטמבר 1830 – 8 באוגוסט 1911) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת מיין. כחבר המפלגה הרפובליקנית, בילה פריי את רוב הקריירה הפוליטית שלו כחבר בית מחוקקים – תחילה בבית הנבחרים של מיין, אחר כך בבית הנבחרים של ארצות הברית, ולבסוף בסנאט של ארצות הברית, שבו כיהן במשך שלושים שנה עד מותו בתפקיד. פריי היה בן למשפחת פוליטיקאים, והוא סבו של וולאס וייט ובנו של ג'ון מרץ' פריי.

פריי היה ממנהיגי סיעת "המשמר הישן" של הרפובליקנים השמרנים, והשפיע רבות בוועדות חשובות כגון חוקים, יחסי חוץ, תקציבים ומסחר. הוא נודע במיוחד כתומך נלהב בתעשיית הספנות, אך נכשל שוב ושוב בניסיונותיו להשיג לה סובסידיות ממשלתיות. הוא תמך גם במכסי מגן גבוהים, במדיניות של התפשטות טריטוריאלית ובבניית תעלת קישור בין האוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס השקט. פריי תמך בסיפוח הוואי ובצירוף הפיליפינים בשנת 1898. הנשיא ויליאם מקינלי מינה אותו כחבר בוועדת השלום שניהלה את המשא ומתן לסיום מלחמת ארצות הברית–ספרד.

## ביוגרפיה
פריי נולד ב-2 בספטמבר 1830 בעיר לואיסטון שבמיין. הוא למד בבתי הספר הציבוריים בעיר, ובשנת 1850 השלים את לימודיו בקולג' בודואין בעיר ברונסוויק. הוא למד משפטים, הוסמך לעיסוק בעריכת דין, והחל לעסוק בכך ברוקלנד, מיין, בשנת 1853, אך שב לאחר מכן ללואיסטון והמשיך שם במקצועו. בזמן שהתגורר ברוקלנד נישא לקרולין ספיר (1832–1900) בפברואר 1853. פריי היה שותף בהקמת מכללת בייטס בלואיסטון ושימש נאמן ותיק של המוסד. בשנת 1881 העניקה לו המכללה תואר דוקטור לשם כבוד.

בשנת 1864 שימש פריי כאלקטור נשיאותי. הוא כיהן בבית הנבחרים של מיין בשנים 1861–1862 ושוב בשנת 1867. לאחר מכן נבחר לראש עיריית לואיסטון, תפקיד שבו כיהן בין השנים 1866–1867, ואז מונה לתובע הכללי של מיין. הוא עזב את התפקיד בשנת 1869.

בשנת 1870 נבחר פריי מטעם המפלגה הרפובליקנית לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא כיהן בקונגרס ה־42 וחמשת הקונגרסים שלאחריו, בין 4 במרץ 1871 ל־17 במרץ 1881, אז התפטר לאחר שנבחר לסנאט במקומו של ג'יימס בליין שהתמנה למזכיר המדינה בממשל הנשיא ג'יימס גרפילד. פריי כיהן בסנאט במשך יותר מ־30 שנה, מ-18 במרץ 1881 עד 8 באוגוסט 1911 ונבחר מחדש בשנים 1883, 1889, 1895, 1901 ו־1907.

במהלך כהונתו בסנאט כיהן פריי כנשיא הזמני של הסנאט בקונגרסים ה־54 עד ה־62. בתקופה זו הייתה משרת סגן הנשיא ריקה פעמיים: בין 21 בנובמבר 1899 ל־4 במרץ 1901, לאחר מותו של גארט הוברט, ושוב בין 14 בספטמבר 1901 ל־4 במרץ 1905, לאחר שתאודור רוזוולט ירש את הנשיאות. פריי התפטר מתפקידו כנשיא הזמני עקב מצב בריאותי ירוד כמה חודשים לפני מותו. בחירת מחליפו הייתה קשה, מאחר שהרפובליקנים, שהיו אז סיעת הרוב, היו מפוצלים בין סיעות פרוגרסיביות לשמרניות. רק לאחר חודשים נמצא מועמד מוסכם. בעת פרישתו היה פריי האיש שכיהן בתפקיד במשך הזמן הארוך ביותר בתפקיד זה – 15 שנים, חודשיים ו־21 ימים.

פריי היה גם יושב הראש של ועדת הכללים (בקונגרסים ה־47 עד ה־49), חבר בוועדת המסחר (בקונגרסים ה־50 עד ה־62), וחבר בוועדה שנפגשה בפריז בספטמבר 1898 כדי לעצב את הסכם השלום (חוזה פריז) בין ארצות הברית לספרד, שסיים את מלחמת ארצות הברית–ספרד.

הסנאטור פריי היה חבר מייסד באגודת "בני המהפכה האמריקאית" במחוז קולומביה, שהוקמה בשנת 1890.

פריי מת בלואיסטון ב-8 באוגוסט 1911 ונקבר בבית העלמין ריברסייד. ביתו, "בית הסנאטור ויליאם פ. פריי", השוכן סמוך למכללת בייטס, נכלל ברשימת האתרים ההיסטוריים הלאומית של ארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיין
קטגוריה:התובעים הכלליים של מיין
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממיין
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיין
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:יושבי ראש ועדת החוץ של הסנאט של ארצות הברית
קטגוריה:נשיאים זמניים של הסנאט של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1830
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1911