open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
התגבשות זיכרון

**התגבשות זיכרון** או **קונסולידציה** (באנגלית: **consolidation**) הוא תהליך ביוכימי בו מידע שנמצא בזיכרון לטווח קצר (המיוצג כשינוי חשמלי זמני שחל בפעילות החשמלית של נוירונים במסגרת תהליך הלמידה), עובר לזיכרון לטווח ארוך לאחסון יציב וקבוע על ידי שינוי במבנה המוח ברמת הסינפסות. בתהליך זה זיכרונות חדשים עוברים בהדרגה ממצב לא יציב בו הם פגיעים לשינויים והפרעות, למצב קבוע יותר בו הם עמידים בפני הפרעות. זהו תהליך התייצבות של זיכרון לטווח הארוך לאחר שהוא נרכש.

התגבשות הזיכרון היא חלק מתהליך ההפנמה של מידע חדש, אשר מוביל לידיעה נרחבת יותר.

## סוגי תהליכים
המונח קונסולידציה משמש כדי להתייחס לשני סוגים של תהליכים: התגבשות סינפטית והתגבשות מערכתית.

### התגבשות סינפטית
התגבשות סינפטית היא תהליך אוניברסלי שקורה בכל מערכות הזיכרון. היא מתרחשת בדקות הראשונות של הלמידה עד למספר שעות אחריה. תהליך זה נצפה בכל המינים ובכל משימות הזיכרון לטווח ארוך שנחקרו עד כה. בהקשר של קונסולידציה סינפטית, זיכרון לטווח ארוך הוא זיכרון שנשמר לפחות 24 שעות. התגבשות סינפטית כרוכה בסינתזת חלבונים והיא קשורה בייצוב השינויים בקישוריות הסינפטית; למשל, התפתחות של קשרים סינפטיים חדשים, כמו גם ארגון מחדש של הקשרים הקיימים.

### התגבשות מערכתית
התגבשות מערכתית הוא תהליך ממושך ואיטי שיכול לקחת בין שבועות לשנים אצל בני אדם. בתהליך זה זיכרונות שקודדו לראשונה באזור ההיפוקמפוס מועברים לאזור הניאוקורטקס במוח, שם הם נשמרים בצורה קבועה יותר.

פגיעה בהתגבשות הזיכרון יכולה להתרחש כתוצאה מפגיעה בתהליכים הביו כימיים. למשל, מפגיעה מוחית או על ידי אמצעים פרמקולוגיים שמונעים את סינתזת החלבונים.

## רה-קונסולידציה
גיבוש מחדש או רה-קונסולידציה (באנגלית: re-consolidation) הוא תהליך בו זיכרונות שהתגבשו בעבר מיוצבים לאחר שליפה. לאחר תהליך הקונסולידציה בו מתייצב הזיכרון ומועבר לטווח הארוך, הזיכרון הופך עמיד בפני הפרעות כשהוא מאוחסן. אולם, כאשר הזיכרון נשלף הוא הופך שוב לא יציב וצריך לעבור תהליך של גיבוש מחדש, הזיכרון צריך שלב נוסף של סינתזת חלבון כדי להישמר.

## פגיעה בהתגבשות הזיכרון
בתהליך ההתגבשות, הזיכרון עדיין מצוי בשלב שבו הוא רגיש לשכחה. שכחה מסוג זה יכולה להיגרם מפגיעה כלשהי בתהליכים הביו-כימיים.
מסיבה זו, פגיעה מוחית פוגעת פעמים רבות לא רק ביכולת ללמוד מידע חדש, אלא גם בזיכרונות האחרונים שנרכשו לפני הפגיעה ולא השלימו את תהליך ההתגבשות.

### פגיעה בזיכרון בתהליך הרה-קונסולידציה
תהליך הרה קונסולידציה לוקח מספר שעות ובחלון ההזדמנויות הזה, בו הזיכרון פגיע להפרעות, ניתן לפגוע בזיכרון ולשנותו. בעזרת אמצעים פרמקולוגיים המונעים את סינתזת החלבונים ניתן למנוע את תהליך הגיבוש מחדש ובכך לפגוע בזיכרון. בנוסף, באותן שעות ספורות הנדרשות למוח לבנות את הזיכרון בעזרת חומרי הבניין המולקולאריים, מידע מהסביבה משתלב עם הזיכרון וכך הזיכרון נפגע ומשתנה.

## ראו גם
* ייצוג ידע
* אימון מוחי לשיפור למידה
## קישורים חיצוניים
* How We Make Memories - סרטון הסבר של Crash Course Psychology על יצירה ושליפה של זיכרונות דרך מאגרי הזיכרון השונים 
* Remembering and Forgetting - סרטון הסבר של Crash Course Psychology על הדרך בה תהליך ההתגבשות של הזיכרון משפע על יכולת השליפה העתידית שלו 

## הערות שוליים

קטגוריה:זיכרון
קטגוריה:למידה
דו-רה-מי (שיר)

**Do-Re-Mi** (בעברית: **דו-רה-מי**) הוא שיר מתוך המחזמר "צלילי המוסיקה" שיצא בשנת 1959 ובו נלמדים שבעת התווים המקובלים במוזיקה המערבית. הגרסה האנגלית המפורסמת ביותר שלו היא בביצוע השחקנית ג'ולי אנדרוז.

השיר תורגם לעברית על ידי אבי קורן ובוצע על ידי חני נחמיאס. לשיר קיים תרגום נוסף בעברית של עפרה אליגון תחת השם "שיעור לזימרה" ובוצע על ידי מקהלת צדיקוב. גם מיקי קם ביצעה שיר זה בתקליט "יופי של שירים לילדים". וכמו כן, מוצי אביב ודודו זר ביצעו את השיר במופע שלהם "נגנים בלאגנים". תרגום נוסף של השיר הוא של בתה של עפרה אליגון, תלמה אליגון-רוז שאותו ביצע יהורם גאון.

## רקע
במסגרת הסיפור, מריה משתמשת בשיר כדי ללמד את הילדים את התווים. השיר כתוב בסולם דו מז'ור. השיר בולט בכך שהוא מתאר סולפז' בסיסי בעל-פה.

בגרסת הבמה, מריה שרה את השיר בסלון בית, זמן קצר לאחר שהיא מציגה עצמה לילדים. בגרסת הסרט מריה שרה את השיר בשלב מאוחר יותר, והוא תופס סצנה שלמה.

השיר הפך לפופולרי מאוד בתוך זמן קצר לאחר הצגתו לראשונה.

## ראו גם
* צלילי המוסיקה (סרט)

## קישורים חיצוניים

* מילות השיר בתרגום עופרה אליגון בעברית, באתר שירונט
* מילות השיר בתרגום אבי קורן בעברית, באתר שירונט
* מילות השיר באנגלית, באתר Lyrics.com

קטגוריה:שירים מצלילי המוסיקה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי ילדים
קטגוריה:שירי רשימה
קטגוריה:שירים על מוזיקה
פונקציונליזם (אדריכלות)

[שמאל|ממוזער|250px|[בניין ויינרייט בסנט לואיס, בתכנונו של לואיס סאליבן]]
[ממוזער|250px|בית מגורים ב[שיכון וייסנהוף, שטוטגרט, בתכנונו של לה קורבוזייה]]
באדריכלות, **פונקציונליזם** הוא עיקרון המנחה אדריכלים בעת תכנונו של מבנה, אשר מתבסס על המטרות אשר לשמן הוא מוקם. אדריכלות פונקציונליסטית מהווה בסיס למחלוקות מקצועיות, וקשורה בעיקר לאסכולת האדריכלות המודרניסטית.

המחלוקות בדבר מהותו של הפונקציונליזם האדריכלי מתחילות עוד בימיו של ויטרוביוס כאשר מתגלה המתח המובנה בין שלושת העקרונות האדריכליים: "שימושיות" "יציבות" ו"יופי" כבר בתחילתו של התכנון האדריכלי של מבנה.

למרות הניגוד לכאורה בין פונקציונליות ואסתטיקה של מבנה, הרי שרוב האדריכלים מנסים לשלב בין השניים ליצירת מבנים המשלבים את שלושת העקרונות הבסיסיים שנמנו, כלומר מבנים יפים ויציבים אשר ישרתו את היעוד אשר לשמו הוקמו.

## היסטוריה
בתחילת המאה ה-20 טען האדריכל האמריקני לואיס סאליבן, ובהשפעתו גם האדריכל פרנק לויד רייט, כי ממדיהם של בניינים, צורתם וכל המאפיינים האחרים שלהם, צריכים להיגזר מתוך המטרה שלשמה הוקמו. העיצוב האדריכלי ויופיו של הבניין ייווצרו באופן טבעי מתוך השגת המטרה השימושית שלו. בלשונו, "Form follows function" () כלומר, הצורה נובעת מהפונקציה-המטרה, שלשמה הוקם. לטענתו, אין סתירה בין בנייה פונקציונלית לתוספות של עיטורים במבנה ובתנאי שיהיו עקביים עם הדרישות הפונקציונליות של היזם המקים של המבנה.

באמצע שנות השלושים החלה התייחסות לפונקציונליזם האדריכלי גם כאל השקפה אסתטית ולא רק כאל גישה עיצובית, ובעיקר בהקשר של הימנעות מתוספות קישוטיות.

### ביקורת
יחסם של אנשי המקצוע המובילים וגם של האקדמיה לפונקציונליזם, התגלה כמזלזל ומקושר בעיקר לבניה מהירה וזולה עבור מבנים מסחריים בטעם רע.

האדריכל האמריקני פיליפ ג'ונסון טען במשך השנים כי לאדריכל אין כל אחריות פונקציונלית כלפי המבנה המתוכנן על ידו. כמעט כל האדריכלים המודרניים המובילים כגון פרנק גרי, ריצ'רד מאייר, ואיי אם פיי, טוענים כי הם עצמם מכפיפים את הפונקציונליות של מבנה בתכנונם לתפיסתם האומנותית.

## אדריכלות-נוף פונקציונליסטית
אדריכלות הנוף הפונקציונליסטית התפתחה במקביל לפונקציונליזם של המבנים. אדריכלי הנוף פיתחו חללי-נוף המשולבים בין מבני מגורים, אשר משמשים לפעילות פנאי ומפגשים חברתיים של התושבים בסביבה. בפרויקטים בקנה מידה גדול עלו הצעות לשילוב של גני-ירק פרטיים אשר בהם יגדלו התושבים חלק ממזונם, ובהקשר רחב יותר אף אזורים שלמים המשלבים מתחמי מגורים, פנאי ותעסוקה, המשולבים ביניהם.

## לקריאה נוספת
* Forty, Adrian (2000). "Function". Words and Buildings, A Vocabulary of Modern Architecture. Thames & Hudson, p. 174–195.
* Behne, Adolf (1923). The Modern Functional Building. Michael Robinson, trans. Santa Monica: Getty Research Institute, 1996.
* Rogers, Elizabeth Barlow. Landscape Design: A Cultural and Architectural History. New York: Abrams, 2001. pp. 23, 454–455

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלות מודרנית
זיכרון מפורש

**זיכרון מפורש** (נקרא גם **זיכרון מוצהר** או **דקלרטיבי**) הוא חלק מהזיכרון לטווח ארוך, אשר להבדיל מהזיכרון המרומז מתאפיין בכך שאת הידע המאוחסן בו ניתן לתאר בקלות במילים.
בעוד שהזיכרון המרומז מתייחס ל"איך", הזיכרון המפורש מתייחס ל"מה".

## מאפיינים
מקור השם של הזיכרון המפורש הוא בעובדה שניתן להצהיר על המידע המאוחסן בו באופן מפורש. אומנם ניתן לעשות זאת בעיקר על ידי דיבור, אך אפשר לתאר אותו גם בדרכים אחרות כמו ציור (להמחשת מראה של עצמים או מפת הכוונה למקום מסוים), מוזיקה (השמעת מנגינה של שיר כלשהו) ועוד.
המידע המאוחסן בזיכרון המפורש נשלף באופן מודע וגמיש. כמו כן, ניתן להביע אותו באופן השונה מזה שבו הוא נרכש.
בהתאם לכך, זיכרון מפורש בא לידי ביטוי בשיפור רמת הביצוע של מטלה המצריכה היזכרות מודעת של חוויות מהעבר.

לידע דקלרטיבי יש נטייה גבוהה יחסית לשכחה.

## מרכיבים
הזיכרון המפורש כולל שני סוגי זיכרון המשקפים מערכות נוירולוגיות שונות:
* **[[זיכרון סמנטי]]** – מאחסן סוגי ידע כללי כמו: שפה, עובדות ומושגים. לכן הוא מקושר למושג הידיעה. זהו זיכרון ראשוני יותר מבחינה אבולוציונית וניתן למצוא אותו גם אצל בעלי חיים. שליפה של ידע סמנטי יכולה להיות אוטומטית או מכוונת. היא מאופיינת במודעות **נואטית** לידע, שאינה כוללת את החוויה האישית המלווה אותו. הידע הסמנטי מאפשר להבין את המשמעות של הגירויים השונים המתקבלים מהחושים ולהחליט כיצד להגיב אליהם.
* **[[זיכרון אירועי]]** – הנקרא גם אפיזודי וכולל זיכרונות אישיים בעלי אופי אוטוביוגרפי. זיכרון זה הוא ייחודי לאדם, הוא מאפשר לו להיזכר בעבר ולתכנן את העתיד. הידע האפיזודי ניתן לרכישה באופן חד פעמי, אך הוא רגיש במיוחד לשכחה. קידוד מידע חדש בזיכרון האפיזודי מסתייע בידע קודם הקיים בזיכרון הסמנטי. ניתן לשנות את המידע החדש המקודד באופן זה כדי שיתאים לידע הקודם. כדי לשלוף מידע מהזיכרון האפיזודי יש צורך במצב מיוחד של מודעות **אוטונואטית** לידע כחוויה אישית בה האדם כולל את עצמו בזיכרון.

### הבדלים בתהליכי הקידוד והשליפה
תהליכי השליפה והקידוד של הזיכרון מושפעים בין היתר מהסכמות של האדם. הסכמה היא יחידה קוגניטיבית דינמית הנוצרת בעקבות התנסויות קודמות מהעבר ומספקת מסגרת להבנה של התנסויות עתידיות. היא מאפשרת לארגן כמויות גדולות של מידע באופן יעיל ובכך מסייעת להתמודד עם מצבים של היצף מידע הנוצרים לנוכח צוואר הבקבוק של קיבולת זיכרון העבודה.

בשלב הקידוד של מידע חדש לזיכרון אנו משתדלים לייחס אותו לסכמות קיימות בזיכרון הסמנטי. במידת הצורך אנו אף נוטים לשנות את המידע החדש, כדי להתאימו לסכמה קיימת כלשהי המצויה בזיכרון הסמנטי. במידה ויש מידע ספציפי שאינו יכול להיכלל בסכמה זו או אחרת בזיכרון הסמנטי, הוא מקודד בזיכרון האירועי. ישנם מספר גורמים הקובעים האם מידע שאינו תואם את הסכמה הקיימת יושמט, ישונה או יקודד בזיכרון האפיזודי. תהליך זה תלוי במידת החשיבות של מידע זה להבנת הסיטואציה ובמידה שבה הוא מקנה את האופי הייחודי שלה.

מידע לגבי סיטואציה שנחשפנו אליה בעבר נשלף מתוך אינטראקציה בין שני המקורות של הזיכרון המפורש. הפרטים הייחודיים של הסיטואציה נשלפים מהזיכרון האירועי וככל שהיו חריגים יותר מהסכמות הקיימות, כך גדל הסיכוי להיזכר בהם. לעומתם, פרטי הסיטואציה התואמים לסכמות ולתסריטים הקיימים לא יישלפו מהזיכרון האפיזודי אלא מהסמנטי. הם יורכבו יחד עם המידע מהזיכרון האפיזודי כדי ליצור את השחזור של הסיטואציה הקודמת שבה מנסים להיזכר.

## הערות שוליים

קטגוריה:זיכרון
ג'ונגליי

**ג'ונגליי** (באנגלית: **Jonglei**) היה אחד מעשרת מחוזות דרום סודאן בשנים 2011 ל-2015. שטחו הכולל היה כ-122,479 קמ"ר והוא היה הגדול מבין מחוזות המדינה וגם המאוכלס ביותר, גודל האוכלוסייה היה כ-1,358,602 נפש, לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2008. העיר בור הייתה בירת המחוז.

## היסטוריה
מחוז זה הוא המקור למלחמת האזרחים הסודאנית השנייה שהחלה בשנת 1983. מחוז ג'ונגליי סובל ממלחמות שבטים פנימיות עד ימינו. תושבי המקום יחד עם 400 משקיפים מטעם האו"ם מנסים לסיים את המחלוקות בין השבטים הנואר (Nuer) והמורל (Murle) שנלחמות על בקר.

## חלוקה לנפות
מחוז ג'ונגליי חולק ל-11 נפות:
* נפת טוויק המזרחית (Twic East County)
* נפת דוק (Duk County)
* נפת בור (Bor County)
* נפת אקובו (Akobo County)
* נפת ניירול (Nyirol County)
* נפת אורור (Uror County)
* נפת פיבור (Pibor County)
* נפת פוצ'לה (Pochalla County)
* נפת היוד (Ayod County)
* נפת פיג'י (Pigi County)
* נפת פנגאק (Fangak County)

בראש כל נפה עמד נציב שמונה על ידי נשיא המדינה, סאלווה קיר מאיארדיט.

## ראו גם
* מדינת הנילוס העליון

## קישורים חיצוניים


* (August 22, 2006). "Armed youth voluntarily disarm in Jonglei."

## הערות שוליים

קטגוריה:דרום סודאן: מדינות
פרשת פואבלו

שמאל|ממוזער|250px|אוניית הריגול האמריקאית "פואבלו" אוקטובר 1967
שמאל|ממוזער|200px|דיווחי מיקום של אוניית הריגול "פואבלו", זמן מקומי
שמאל|ממוזער|200px|מיקומה של אוניית הריגול "פואבלו" לפי גרסת צפון-קוריאה
**פרשת פואבלו** התרחשה ב-23 בינואר 1968, יום בו נלכדה אוניית ביון אמריקאית "פואבלו" (USS Pueblo (AGER-2)) על ידי קוריאה הצפונית, בים יפן (ליד החוף המזרחי של צפון קוריאה). התקרית ארעה בזמן המלחמה הקרה ובפרט בזמן שמלחמת וייטנאם הגיעה לשיאה (מתקפת טט התרחשה שבוע לאחר מכן). בחצי האי הקוריאני הייתה שביתת נשק מאז 1953, אולם המתיחות הייתה רבה ויומיים קודם לכן פשטה יחידה צפון קוריאנית על סיאול וניסתה להרוג את נשיא קוריאה הדרומית.

משימת האוניה הייתה מעקב אלקטרוני אחר פעילות ימית של הצי הצפון קוריאני, הצי הסובייטי וציתות לתחנות המכ"ם החופיות של קוריאה הצפונית. ציידת-צוללות צפון קוריאנית התקרבה ל"פואבלו" והורתה לה לעצור, אולם האוניה האמריקאית ניסתה להתחמק או אז הצטרפו שלוש ספינות טורפדו למרדף ושני מטוסי מיג-21 חגו מעל. האוניה האמריקאית עצרה ומלחים צפון-קוריאנים עלו עליה ושבו אותה, ללא שירתה ירייה אחת. הכוחות הקוריאנים הפגיזו את הפואבלו עד לכניעתה, באוניה שרתו 83 אנשי צוות ואחד מהם נהרג בהתקפה.

אנשי הצוות האמריקאים הועברו למחנה שבויים, שם עונו. בעקבות משא ומתן ארוך הוחזרו לארצות הברית לאחר כאחד עשר חודשים. אולם האוניה נשארה שם ומהווה היום מוזיאון צף.

לאחר שאנשי הצוות שבו לארצות הברית עלתה השאלה האם להעמיד לדין צבאי את מפקד הספינה לויד בוצ'ר כיון שנכנע ללא קרב ולא הורה על השמדת החומר המודיעיני. לבסוף החליט מזכיר הצי שלא להעמידו לדין בנימוק כי סבל מספיק בשבי הקוריאני.

האמריקאים טענו שהאוניה שייטה במים בינלאומיים בעוד שהצפון-קוריאנים טענו, שהאוניה שהתה בתחום המים הטריטוריאליים שלהם. ה"פואבלו" הפליגה ללא סימני זיהוי והניפה את הדגל האמריקאי רק לאחר שספינות סיור קוריאניות התקרבו לטווח מגע והורו לה לעצור, בדומה לתקרית "ליברטי".

הצי האמריקאי עדיין מחשיב את האוניה במצבת כלי השיט הפעילים שלו.

[שמאל|ממוזער|250px|אוניית הריגול האמריקאית "פואבלו" כמוזיאון צף, [פיונגיאנג 2010]]

## ראו גם
* הפלת מטוס המודיעין האמריקאי בים יפן

## קישורים חיצוניים

* מאיר שפיר, פרשת "פואבלו"- לבטיו האכזריים של מפקד בים, "מערכות ים" 95, אוגוסט 1969, עמ' 11.
* סא"ל גרשון אוריון, פואבלו - חסינות אנית מלחמה וצוותה, 'מערכות ים' 107–108, מרץ 1972, עמ' 25.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קוריאה הצפונית: היסטוריה
קטגוריה:צי ארצות הברית: קרבות ומבצעים
קטגוריה:1968
קטגוריה:1968 בארצות הברית
קטגוריה:ספינות ואוניות ביון
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – קוריאה הצפונית
בית הכנסת נידחי ישראל

שמאל|ממוזער|250px|שער הכניסה למבנה
שמאל|ממוזער|250px|קברים בחצר בית הכנסת
שמאל|ממוזער|250px|אולם התפילה
**בית הכנסת נידחי ישראל** הוא בית כנסת ספרדי השוכן ברובע סנט מייקל שבברידג'טאון, בירת ברבדוס, והוא בית הכנסת הפעיל היחיד בעיר. בית הכנסת הוא אחד העתיקים בהמיספירה המערבית והוא מוכר כאתר בעל חשיבות לאומית, ונכלל מאז שנת 2011 בהכרזת ארגון אונסק"ו על העיר כאתר מורשת עולמית.

## המבנה
המבנה הרבוע מתנשא לגובה של 12 מטרים ובו שתי קומות. קירותיו בעובי של כ-60 ס"מ מעוגלים בארבע פינותיו, ועל גגו העשוי מעץ הוא נושא מעקה מסוגנן. חלונות קומת הבניין השנייה מחודדים והוא מכוסה בטיח בגוון ורדרד. מעל ארון הקודש נקבע חלון עגול עשוי זכוכית צבעונית, ובו נראה מגן דוד. באולם התפילה ובעזרת הנשים ניצבים ספסלי עץ מהגוני משוחזרים, הפונים אל הבימה. 8 נברשות משוחזרות תולות מהתקרה ומאירות את האולם, ואליהן מצטרפות 12 מנורות קיר. עמודי שיש איטלקי מחלקים את חלל אולם התפילה ונושאים את משקלה של עזרת הנשים. בית הכנסת יכול להכיל כ-300 מתפללים.

בבית הקברות שבחצר בית הכנסת כ-400 מצבות הנושאות כיתובים בעברית, אנגלית ולאדינו. בשנת 2008 נחשפו בחצר בית הכנסת שרידיו של מקווה, ככל הנראה מהמאה ה-17. באותה שנה נפתח בבניין סמוך שהוקם בשנת 1750, מוזיאון המספר את סיפורה של הקהילה היהודית של ברבדוס.

## היסטוריה
תחילתה של הקהילה היהודית בברבדוס עם הגעת ראשוני היהודים לאי בשנת 1628. באמצע המאה ה-17 הגיעו לברבדוס כ-300 יהודים מרסיפה שבברזיל, אשר נמלטו אליו ממנה בשל רדיפות הפורטוגזים. יהודים אלה הקימו את בית הכנסת בשנת 1654. המבנה ניצב על תילו עד שנהרס בסופת הוריקאן בשנת 1831. הוא הוקם מחדש ונחנך ב-1 באפריל 1833, אך הקהילה היהודית באי הלכה והתדלדלה, ובאמצע שנות ה-20 של המאה ה-20 נותר בברבדוס יהודי שומר מצוות בודד. בית הכנסת ננטש ונמכר בשנת 1929.

במשך השנים עבר המבנה שינויים רבים: עזרת הנשים שהייתה ערוכה כמרפסת בצורת האות ח' מעל האולם המרכזי, הפכה לקומה השנייה של המבנה, החלונות המחודדים והרצפה הוחלפו, וגג המבנה על המעקה המקיף אותו כוסה. המבנה עבר מיד ליד פעמים רבות ושימש, בית היתר, כמחסן, ספרייה, משרדים וכמעוזו של מועדון למרוצי סוסים. בית-הקברות שבחצר בית הכנסת הפך לאתר השלכת פסולת.

בשנת 1983 השתלטה ממשלת ברבדוס על המבנה במטרה להורסו ולהקים תחתיו בית משפט. שנתיים לאחר מכן, ב-1985, בעקבות מחאה מצד הקהילה היהודית באי שמנתה אותה עת כשישים איש, מסרה ממשלת ברבדוס את הבניין לידי "הקרן הלאומית של ברבדוס" (The Barbados National Trust). שיפוץ המבנה בעלות של כמיליון דולר החל בשנת 1986 והשיב אותו למצבו המקורי. לבית הכנסת הוחזרו תשמישי הקדושה המקוריים שהוחזקו משך השנים במוזיאון ברבדוס ובבית כנסת בלונדון, ודלתו שנקבעה בבית פרטי הותקנה מחדש. בית הקברות נוקה מאשפה, ועם סיום העבודות חזר הבניין לשמש כבית כנסת.

## קישורים חיצוניים

* בית הכנסת באתר לשכת התיירות של ברבדוס
* אודות המוזיאון היהודי
* אודות בית הכנסת בניו יורק טיימס
* were 'Bearded Ones?'

## הערות שוליים

נידחי ישראל
נידחי ישראל
קטגוריה:ברבדוס: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:מוזיאונים בנושא יהדות
ויטוריו מונטי

**ויטוריו מונטי** (באיטלקית: **Vittorio Monti**; (6 בינואר 1868 - 20 ביוני 1922) היה מלחין, כנר ומנצח איטלקי.

## חייו ויצירתו
מונטי נולד בנאפולי, שם למד נגינה בכינור וקומפוזיציה בקונסרבטוריון סן פייטרו א מאייֶלָה.

בשנת 1886 עבר לפריז ובשנת 1900 מונה שם למשרת המנצח של תזמורת לאמורו. בתקופה זו כתב מספר אופרטות ויצירות לבלט.

יצירתו המפורסמת ביותר היא הצ'רדש לכינור ולתזמורת שכתב בשנת 1904 אשר מנוגנת לעיתים קרובות על ידי תזמורות של מוזיקה צוענית, נגני בתי קפה ואף קבצנים.

## קישורים חיצוניים

* הצ'רדש של מונטי בעיבוד לצ'לו, כינור ותזמורת, באתר יוטיוב
* הצ'רדש של מונטי בביצוע תזמורתו של פול מוריה ובניצוחו, באתר יוטיוב

קטגוריה:מלחינים מהתקופה הרומנטית
קטגוריה:מנצחים איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:נאפולי: אישים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1868
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1922
יוהאן בר

**יוהאן בר** (בגרמנית: **Johann Beer**; 28 בפברואר 1655 - 6 באוגוסט 1700) היה סופר, תאורטיקאי מוזיקה, זמר, כנר ומלחין אוסטרי.
## חייו
בר נולד בסנקט גאורגן אם אטרגאו, אוסטריה להורים פרוטסטנטים. בשנת 1676 התקבל לשירותו של אוגוסטוס, דוכס סאקס-וייסנפלס כזמר קונטרה-טנור. בשנת 1685 התמנה לכנר ראשי בתזמורת החצר בווייסנפלס. חשיבותו של בר הייתה כנגן, כזמר וכתאורטיקאי מוזיקה. כמלחין לא יצאו לו מוניטין.

ב-1700 מת בוייסנפלס, בן 45, כתוצאה מתאונת צייד.

כתביו הקומיים מזכירים את כתבי הסופר הגרמני הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן (Hans Jakob Christoffel von Grimmelshausen)  (1621-1676).

## יצירות
### רומנים קומיים
* "הצופה התמים בעולם" (Der Simplicianische Welt-Kucker) )  4 כרכים. האלה וזאלה 1677-79
* "האביר ההרפתקן שק-קפצן" (Der Abenteuerliche Ritter Hopffen-Sach) האלה 1678
* Der Politische Feuermäuer-Kehrer, לייפציג 1682
* "לילות חורף גרמניים", נירנברג 1682

### תאוריית המוזיקה
Musikalische Discurse durch die Philosophie deducirt

### מוזיקה
* מיסה סנט מרצ'ליני לשמונה סולנים ומקהלה כפולה
* קונצ'רטי
* 3 אופרות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים אוסטרים
קטגוריה:סופרים אוסטרים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:זמרים אוסטרים
קטגוריה:זמרי קונטרה-טנור
קטגוריה:כנרים אוסטרים
קטגוריה:תאורטיקאי מוזיקה
קטגוריה:ילידי 1655
קטגוריה:נפטרים ב-1700
Enlightenment

**Enlightenment** (ידועה גם בשם המקוצר **E**) היא מנהל חלונות מבוסס מערכת החלונות X11.

יכול להיות בשימוש יחד או בנפרד עם שולחנות עבודה אחרים כ-GNOME או KDE, וקיים אף כברירת מחדל במספר הפצות לינוקס, ובתוכם בודהי ו-Moon OS. גרסת המערכת הראשונה יצאה בשנת 1997, והגרסה היציבה נכון להיום היא E16 1.0.10.

## תכונות
להלן חלק מתכונות המערכת:
*תמיכה במספר גדול של שולחנות עבודה.
*הקטנת חלון עד לתצוגה של חלקה העליון של המסגרת בלבד.
*החלת פעולות חלון על מספר חלונות ביחד.
*יצירת קיצורי דרך לפעולת החלונות.
*שינוי התצוגה הגרפית של החלונות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מנהלי חלונות
לאהוב את אנה (סדרת טלוויזיה)

**לאהוב את אנה** הייתה סדרה דרמה ישראלית ששודרה בערוץ 10 והחלה את שידוריה ב־1 ביולי 2008. יוצר הסדרה, הבמאי והתסריטאי הראשי הוא ציון רובין. העונה השנייה עלתה ב־19 במרץ 2009 והסתיימה בחודש יוני של אותה שנה.

הסדרה הייתה מועמדת לפרס לדרמה ישראלית בפסטיבל הקולנוע ירושלים.

ב־2011 נמכר פורמט הסדרה לרשת טלוויזיה פינית ולרשתות שידור נוספות באירופה.

בדצמבר 2015 נמכרה הסדרה לאולפני סוני בארצות הברית.

## עלילה
הסדרה עוסקת ביחסיו של מנשה (משה איבגי), קיבוצניק אלמן בשנות ה־50 לחייו ואב לארבעה ילדים, לבין אנה (יאנה גור), צעירה יפה ומסתורית מאוקראינה שהכיר באתר היכרויות באינטרנט. לאחר היכרות קצרה דרך הרשת, אנה מגיעה לישראל ומתגוררת בביתו של מנשה. לאחר כמה שבועות הם מחליטים להתחתן. העלילה רוויה בקונפליקטים הנובעים מהתנכרות של החברה בקיבוץ כנגד מנשה, שאיננה רואה בעין יפה את יחסיו עם אנה, בעוד שבין חברי הקיבוץ מתרוצצת שמועה כי הוא קנה אותה בכסף. אל חוסר קבלתה מצד חברי קיבוץ נוספים המתחים בקרב ילדיו, שמתקשים לקבל את הקשר של אביהם האלמן והמבוגר עם אותה צעירה. הגעתה ארצה של אנה – צעירה, יפה ואינטליגנטית – אפופה בהילה של מסתורין, והיא אף איננה ששה לחשוף את עברה או את כוונותיה.

## דמויות
***מנשה לב**: (משה איבגי)
***אנה**: (יאנה גור)
***בועז לב**: (עפר שכטר)
***יעקב לב**: (יואב רוטמן)
***ליה לב**: (דניאלה קרטס)
***דניאל לב**: (יואב דונט)
***נעמי**: (רונית יודקביץ') (עונה 1)
***יואב**: (ידידיה ויטל) (עונה 1)
***מאי**: (נטע פלוטניק) (עונה 1)
***חיים**: (פיני קידרון) (עונה 1)
***יהונתן**: (עידו תדמור) (עונה 1)
***כריסטינה**: (אנה סטפן) (עונה 1)
***ידידה של מנשה**: (ליליאן ברטו) (עונה 1)
***יעל**: (ענת קלאוזנר) (עונה 1)
***מרלן**: (רות גלר) (עונה 1)

## קישורים חיצוניים

**ביקורות**
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות דרמה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2008
קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
מסקוט

**מסקוט** (באנגלית: **Mascot**) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית בוטאני ביי (City of Botany Bay). נסקוט כולל את המרכזים המנהליים של העירייה במשרתת אותו ואת הפרוורים הסובבים אותו, ואת נמל התעופה של סידני.

## גאוגרפיה
מסקוט ממוקם בפרוורים המזרחיים של סידני, בערך 7 ק"מ דרום דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. מעבריו מצויים הפרוורים אלכסנדריה וביקונספילד מצפון, סיינט פיטרס וטמפי במערב ורוסברי ובוטאני במזרח. מדרום הפרוור גובל במפרץ בוטאני.

## היסטוריה
האדמות הראשונות הוקצו באזור הפרוור בשנת 1835, כשייעוד הקרקע היה חקלאי, לגידול ירקות ופירות. הקרקע הופשרה למגורים באזור 1870, והחלה להיות פרוור עירוני בתחילת המאה ה-20. בשנת 1904 כבר היה בפרוור מסלול מרוצי סוסים, ובשנת 1920 הוחלט להקים במתחם הפרוור שדה תעופה אזרחי, שהחל בטיסות מקומיות ב-1924.

## תרבות
מסקוט הוא פרוור הכולל אזורים בנויים, אזורי תעשייה ואזורי בילוי. בפרוור תחנת רכבת על קו שדה התעופה, והאזור סביבה עובר פיתוח מואץ. חלק גדול מהפרוור מוקצה עדיין לטובת שדה התעופה של סידני.

במסקוט בית ספר יסודי ובית ספר תיכון, מספר כנסיות וכן גנים ציבוריים.

## קישורים חיצוניים

* מסקוט, Dictionary of Sydney
* מסקוט באתר "Sydney Suburbs"

קטגוריה:פרוורי סידני
עמי גלעד

[שמאל|ממוזער|220px|להקת הנח"ל בתוכניתה "לא לצאת מן הכלים", 1959. עמי גלעד עם האקורדיון בשורה הראשונה. לימינו - [אריק איינשטיין]]
**עמי גלעד** (נולד בתל אביב, 27 בפברואר 1939) הוא מלחין ואקורדיוניסט ישראלי.

## ביוגרפיה
גלעד החל את דרכו בנגינה באקורדיון בגיל 11 ותוך מספר שנים רכש מיומנות. הוא נתגלה על ידי שמואל צמח שעבד אז במחלקת התרבות בפתח תקווה, שהזמין אותו ללוות להקות מחול של העיר. הוא ליווה גם להקות ריקודי עם של יואב אשריאל ואת להקת המחול "הפועל תל אביב" שנחשבה אז ללהקת המחול הבולטת ביותר בישראל.

עם גיוסו לצה"ל, התקבל כאקורדיוניסט של להקת הנח"ל והחליף בזאת את יוסף אורג. בלהקה השתתף בתוכניות "עד מאה ועשרים", "צריך לחיות" ו"לא לצאת מהכלים" לצידם של אורי זוהר, יהורם גאון, גברי בנאי, אריק איינשטיין ועוד.

לאחר שחרורו הצטרף כמלווה ללהקת כרמון שנבחרה להשתתף בתוכניתו של אד סאליבן. הוא נשאר בניו יורק ולמד ניצוח בבית ספר מאנס למוזיקה, שם למדו גם דובי זלצר, אמיתי נאמן וגיל אלדמע. הוא ליווה אמנים ישראלים בהופעותיהם בארצות הברית: שושנה דמארי, יפה ירקוני, גאולה גיל, אריק לביא, ג'ו עמאר ורביעיית מועדון התיאטרון. כן עיבד מוזיקלית ריקודי עם שיצאו בעשרה תקליטים בארצות הברית.

ב-1969 חזר ארצה והשתלב כמלווה מוזיקלי להפקות של אברהם דשא (פשנל): "צץ וצצה", "שירי החומש", "חיי כלב" (עם גדי יגיל) והמופע "ג'אמבו".

גלעד הלחין שירים ללהקות צבאיות: ללהקת פיקוד צפון - "שמור לי על משמר הגבול" ו "לילה בלי מקלט", ללהקת פיקוד דרום - "בסיני מותר", לצוות הווי הנדסה קרבית - "מה שרצוי ומה שמצוי", לבועז שרעבי - "את ואני" ועוד.

ב-1980 חזר לארצות הברית ועסק בחינוך מוזיקלי בבתי ספר ובתוכניות רדיו של מוזיקה ישראלית לקהילות היהודיות בדרום פלורידה.

ב-2009 שב לישראל והוא ממשיך בהלחנה ובהופעות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:אקורדיוניסטים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:חברי להקת הנח"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
זוהיר אל-קייסי

**זוהיר אל-קייסי** (1963 - 9 במרץ 2012 בערבית: زهير القيسي זהיר אלקיסי) היה מזכ"ל ועדות ההתנגדות העממית ברצועת עזה. חוסל בידי צה"ל במהלך מבצע הד חוזר.

## ביוגרפיה
אל-קייסי נולד ב-1963 במחנה הפליטים שאבורה, ברפיח, והשתתף באינתיפאדה הראשונה לפני שמלאו לו עשרים. הוא סיים את לימודיו ועבד כמורה למתמטיקה בבתי ספר של אונר"א, ולאחר מכן התפטר כדי לעסוק בפעילות פוליטית וצבאית.

בשלהי שנת 2000, עם פרוץ האינתיפאדה השנייה, הוקמו את תנועת "ועדות ההתנגדות העממית" והזרוע הצבאית שלה, "גדודי א-נאסר סלאח א-דין", בהנהגתו של ג'מאל אבו סמהדאנה, ואל-קיסי היה אחד ממייסדיה יחד עם כמאל אל-נירב, עבד אל-כרים אל-קוקה ואבו עבד אל-כרים חמאד.

אל-קייסי היה חבר בוועדות ההתנגדות העממית מאז הקמתן בשנת 2000. הוא היה מוסלמי אדוק, וראה בג'יהאד את הגשמת הדת. אנשי ארגונו נמנו עם חוטפיו של גלעד שליט. אל-קייסי התראיין בנושאי חטיפתו וכליאתו, וציין: "ישראל ניסתה ללחוץ עלינו בהריגת מספר רב של פעילים בעקבות חטיפתו, אך ההתנגדות והעם הפלסטיני עמדו איתן".

במקביל לעיסוקו בטרור, הועסק אל-קייסי כמורה למתמטיקה בבתי הספר של אונר"א בעזה.

נמנה עם מתכנני מתקפת הטרור בדרום ישראל באוגוסט 2011. בעקבות פיגוע זה הרג צה"ל את מזכ"ל ועדות ההתנגדות העממית, כמאל אל-נירב, ואל-קייסי מונה למחליפו. ב-14 בינואר 2012 אירע פיצוץ (כנראה עקב תאונה) בביתו של אל-קייסי ברפיח, ובו נהרג אדם אחד וארבעה נפצעו. אל-קייסי לא היה בביתו ולא נפגע.

ב-9 במרץ 2012 בזמן מבצע הד חוזר, נהרג אל-קייסי בסיכול ממוקד שביצע צה"ל, בעת שנסע במכוניתו בשכונת תל אל-הווא שבמערב עזה. יחד איתו נהרג מוחמד אחמד אל-חנני, ששוחרר בעסקת שליט. לדברי צה"ל פעולת סיכול ממוקד זו נעשתה בעת שאל-קייסי עסק בתכנון פיגוע נגד ישראל.

בעקבות הריגתו חלה הסלמה במאבק בין צה"ל לבין ארגוני הטרור שברצועת עזה. בארבעת הימים לאחר הריגתו נורו לעבר ישראל למעלה ממאתיים רקטות ופצצות מרגמה, ועוד 26 מתושבי רצועת עזה (בהם 22 מחבלים ו-4 אזרחים) נהרגו בתגובות של צה"ל כנגד יעדי טרור וחוליות שיגור רקטות.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טרוריסטים פלסטינים
קטגוריה:אישים שנהרגו בתקיפות אוויריות ישראליות
קטגוריה:פעילי טרור שנהרגו בידי ישראל
קטגוריה:רפיח: אישים
קטגוריה:טרוריסטים עובדי אונר"א
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1963
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2012
דומו

ממוזער|קוספליי של דומו
**דומו** (ביפנית: **どーも くん**, קיצור לדומו-קאן), הוא הדמותג הרשמי של ערוץ הטלוויזיה של NHK, גוף השידור הציבורי של יפן. דומו מופיע במספר תוכניות ביניים (משודרות בין סדרות או סרטים) בסגנון סטופ מושן, והוא מזוהה מאוד עם הערוץ.

## משמעות השם
דומו הופיע לראשונה בתשדיר סטופ מושן קצר, בדצמבר 1988, שנועד לציין עשור לשידורי הלוויין של NHK. השם דומו ניתן לו כאשר בפרק השני של התשדיר, קריין הטלוויזיה אמר "דומו, קוניצ'יווה". אף על פי שהמשמעות היא למעשה ברכה בסגנון "ובכן, שלום לך!", הפירוש המילולי הוא "שלום, דומו", משחק מילים נוח. ה"קאן" בשם הרשמי של דומו, היא פנייה מכובדת לגברים צעירים בתרבות היפנית.

## פיתוח
טסוניאו גודה מביים את פרקי התוכנית של דומו בעזרת אנימצית סטופ מושן. גודה אומר שעל ידי שימוש בתהליך הזה, אדם יכול "ליצור מוצר מלא ברגשות"

## דמותו
דומו, הדמות הראשית בתוכניתו, מתואר כ"יצור מוזר שבקע מביצה", עם פה גדול ושיני מסור. האוכל האהוב על דומו הוא ניקוג'גה, מאכל יפני מסורתי הכולל בשר ותבשיל תפוחי אדמה, ויש לו רתיעה חזקה מתפוחים, אשר מקורה, באופן מסתורי, הוא בDNA שלו. דומו יכול לתקשר רק בעזרת הפקת רעש אשר נשמע במעט כמו שמו שלו, אך דמויות אחרות בסדרה מבינות אותו, בכל מקרה. טוקיופופ, חברת האנימה והמאנגה, הצהירה בהודעה לתקשורת, לקראת יציאת ספר הקומיקס בכיכובו, ש"הוא מתקשר סוטטו ווקה עם להט שרק חבריו יכולים להבין". קלינט ביקמן, הכותב של ספר הקומיקס על דומו, אמר שלהבנתו, התבטאותו של דומו היא "סוג של עליזות והשתאות. כמו ילד המתעורר לחדר עמוס במתנות בחג המולד". בעוד לפניו של דומו גרסאות שונות, על פי ביקמן ברוב הביטויים שלו חבוי "תחושת קסם בסיסית"

## ראו גם
* NHK

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יפן: תרבות
קטגוריה:מילים וביטויים ביפנית
קטגוריה:בעלי חיים בדיוניים
קטגוריה:דמותגים
בור (דרום סודאן)

**בור** היא עיר הבירה של מדינת ג'ונגליי, אחת מעשר המדינות בדרום סודאן.

## מיקום
העיר בור נמצאת בנפת בור שבמחוז ג'ונגליי כ-190 ק"מ צפונית לג'ובה, העיר הגדולה במדינה ובירתה. בור נמצאת בגדה המזרחית של נהר הנילוס הלבן.

## היסטוריה וגאוגרפיה
העיר בור הייתה מרכז מנהלי תחת השלטון האנגלו-מצרי בין השנים 1899-1956. העיר נחשבת למקור פרוץ מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה בה קרובינו קואנין (Kerubino Kuanyin), קצין בצבא דרום סודאן, הנהיג את ההפיכה בעיר בשנת 1983. מהלך זה הוליד את צבא השחרור העממי הסודאני ושיאו בהכרזת העצמאות של דרום סודאן כמדינה עצמאית המוכרת על ידי סודאן ב-6 ביולי 2011.

## אוכלוסייה
בשנת 2006, הוערכה האוכלוסייה בעיר בכ-26,800 נפש.

## עסקים
בעיר קיים סניף של בנק המסחר הקנייתי.

## חינוך
בעיר פועלת האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג למדע וטכנולוגיה, והיא אחת מבין שש האוניברסיטאות הציבוריות בדרום סודאן. האוניברסיטה נוסדה בשנת 2006 על ידי מושל מחוז ג'ונגליי הקודם, פיליפ טון ליק (Mr. Philip Thon Leek), לאחר תאונת המסוק בה נהרג ג'ון גראנג.

## תחבורה
את העיר משרת שדה התעופה בור בנוסף לתחבורה הנהרית בנילוס הלבן ושלוש דרכים יבשתיות המובילות אליה וממנה.

## ראו גם
* ג'ונגליי
* שדה התעופה בור
* האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג
* הנילוס הלבן

## קישורים חיצוניים

* מיקום העיר בור בגוגל מפות
* אתר של העיתון המופץ בעיר בור
* מידע דמוגרפי במחוז ג'ונגליי, דרום סודאן
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:דרום סודאן: ערים
קטגוריה:מדינות דרום סודאן: ערי בירה
בנק יפן

**הבנק המרכזי של יפן** (ביפנית: **日本銀行**; ידוע כ-**BoJ**) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של יפן. הבנק מכונה לעיתים Nichigin  (日銀), כקיצור. המטה המרכזי של הבנק שוכן בצ'ואו שבטוקיו, יפן.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|250px|מקום הקמתו של בנק יפן
כמו מרבית המוסדות היפניים המודרניים, הבנק המרכזי של יפן נוסד לאחר הרסטורציה של מייג'י. לפני הרסטורציה, הנחלות היפניות הפאודליות הנפיקו את הכסף של עצמן, ה"האן סאטסו", במערך מזומנים שאינו תואם. אך עם "חוק המטבע" החדש של מייג'י (1871), הועלמו המטבעות הקודמים והוקם הין כמטבע החדש, אשר היה מאוזן אל מול דולר כסף מקסיקני.

בעקבות המעבר לתקנות הערות להמרה בנקאית (מאי 1884), הבנק המרכזי של יפן הוציא לראשונה שטרות בשנת 1885 (18 שנה לשלטון מייג'י). למרות כמה תקלות (למשל, הסתבר כי האבקה ששולבה בנייר במטרה למנוע זיופים הפכה את השטרות למעדן עבור חולדות), ההרצה הצליחה במידה רבה. ב-1897 הצטרפה יפן לתקן הזהב.

מאז תחילת תקופת מייג'י, הבנק של יפן פועל ברציפות ממשרדיו הראשיו בטוקיו ואוסקה.

### ארגון מחדש
הבנק של יפן אורגן מחדש ב-1942, תחת חוק הבנק של יפן (1942). הייתה תקופה קצרה לאחר המלחמה, במהלך כיבוש יפן, בה הושעתה פעילותו של הבנק, ומטבע צבאי הונפק. ב-1949, הבנק חזר לפעילות

בשנות ה-70, סביבת הפעולה של הבנקה התפתחה יחד עם המעבר משער מטבע זר קבוע במשק הדי סגור של יפן, למשק גדול ופתוח עם שער חליפין משתנה.

## משימות
על פי האמנה שלו, המשימות של הבנק המרכזי של יפן הן:
* הנפקה וניהול של שטרות ביפן
* יישום המדיניות ההומניטרית של יפן
* מתן שירותי ישוב והבטחת המערכת הכלכלית של יפן
* פעולות הקשורות לניירות ערך של משרד האוצר והממשלה
* פעילות בינלאומית 
* אוסיף ותיוק נתונים, ניתוחים כלכלים, ופעילויות מחקר על כלכלת יפן

## מיקום ומבנה
בסיסו של הבנק המרכזי של יפן הוא בניהונבשי, טוקיו, לא במקרה, סמוך לרובע גינזה המפורסם, אשר משמעות שמות היא מטבעת כסף. מבנה הניאו בארוק של הבנק בטוקיו תוכנן בידי האדריכל טאטסונו קינגו, ב-1896. הסניף באוסקה של הבנק נחשב לעיתים למבנה אשר מזוהה יותר עם הבנק, ומסמל אותו כמוסד חשוב.

## ראו גם
* המדיניות הפיסקלית והמוניטרית של יפן
* משרד האוצר
* ין יפני

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יפן: כלכלה
יפן
בווארית

שמאל|ממוזער|250px|תפוצת הבווארית על ניביה: צפוני (צהוב), מרכזי (ורוד) ודרומי (כחול)
**בווארית** או **אוסטרו-בווארית** (**Boarisch** או **Bairisch**) היא קבוצה של ניבים גרמניים (למעשה נחשבים שפות כשלעצמם) המדוברים באוסטריה, בוואריה שבגרמניה ודרום טירול שבאיטליה על ידי כ-13 מיליון איש.
הבווארית שייכת לקבוצת הניבים הגרמנים העיליים יחד עם אלמאנית (שכוללת גם את השוואבית ואת הגרמנית השווייצרית).

## שימוש
עבור מיליונים רבים בבוואריה ובאוסטריה הניב הוא שפת האם, ולכן הוא משמש בפועל כשפה דבורה באותם אזורים.

כיום יש ניסיונות לבצע סטנדרטיזציה לשפה על מנת שיהיה נוח יותר להשתמש בה במישור האדמיניסטרטיבי ובמוסדות רשמיים וכך גם ביום יום בצורה רשמית ואחידה (כמובן שכל אחד ימשיך לדבר בדיאלקט שלו, אך יהיה הבדל מסוים או לא בין השפה הרשמית לדיאלקט).

## השפעה לטינית
האזורים בהם מדוברת השפה היו בעבר פרובינציה של האימפריה הרומית והיו מדוברים בה ניבים לטיניים אשר הוחלפו על ידי ניבים גרמאניים של מהגרים אל האזור. בשל כך ישנה השפעה לטינית מסוימת במורפולוגיה ובאוצר המילים הבווארי. 

## ניבים
ישנם שלושה ניבים מרכזיים של בווארית:
***בווארית צפונית** - מדוברת באזור פרנקוניה עילית שבגרמניה.
***בווארית מרכזית** - מדוברת בבוואריה עילית, בוואריה תחתית בגרמניה ובאוסטריה תחתית, אוסטריה עילית ובעיר וינה באוסטריה.
***בווארית דרומית** - מדוברת באזורים שטיריה, קרינתיה וטירול שבאוסטריה, ובאזור דרום טירול שבאיטליה. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שפות גרמאניות עיליות
נפח מת

**נפח מת** בפיזיולוגיה של מערכת הנשימה הוא נפח אוויר הנשאף לריאות ואינו משתתף בשחלוף הגזים בהן. נפח זה מורכב משני רכיבים: נפח מת אנטומי, הנובע מהמבנה של דרכי האוויר, ונפח מת נאדי, הנובע מאזורים בריאה אשר הם מאווררים אך אינם מקבלים אספקת דם לשחלוף הגזים עם הדם. באדם בוגר בריא הנפח המת עומד על כ-150 מ"ל, כ-30% מהנפח החילופי במנוחה. הנפח המת מסומן ב-VD.

## נפח מת אנטומי
שמאל|ממוזער|250px|מדידת הנפח המת האנטומי בשיטת פאולר
בסוף כל נשיפה נשאר בדרכי האוויר נפח אוויר דל בחמצן ועשיר בפחמן דו-חמצני. בשאיפה העוקבת נכנס נפח זה ראשון לריאות, ורק אחריו נכנס אוויר אטמוספירי העשיר בחמצן אשר משתתף בשחלוף הגזים. אותו נפח אוויר עני בחמצן שאינו משתתף בשחלוף הגזים בריאות נקרא נפח מת אנטומי, מאחר שהוא נובע מהמבנה של דרכי האוויר. למעשה, הנפח המת האנטומי הוא הנפח של דרכי האוויר בסוף נשיפה במנוחה.

בריאות מבודדות ניתן ליצוק לתוך הסמפונות חומר מתקשה, שאחרי פירוק כימי של רקמת הריאה יאפשר מדידה של נפח דרכי האוויר. לצורך מדידה פיזיולוגית של הנפח המת נעשה שימוש בשיטת פאולר, שהוצעה על ידי וורד פאולר בשנת 1948, שבה הנבדק שואף שאיפה אחת של חמצן טהור ובעת הנשיפה נמדד ריכוז החנקן באוויר הננשף, אשר מקורו בשאיפה קודמת של אוויר אטמוספירי. בתחילת המדידה ריכוז החנקן בנפח הננשף אפסי משום שמקור האוויר הננשף ראשון הוא בשאיפת החמצן הטהור. לאחר מכן ריכוז החנקן עולה עד להגעה לישורת בעלת שיפוע קל. חישוב הנפח המת מתבצע על ידי העברת אנך בחלק העולה של עקומת ריכוז החנקן כתלות בנפח הננשף, כך ששטחי שני המשולשים, התחומים על ידי העקומה, הצירים וקו הגבול העליון של ריכוז החנקן, שווים. נקודת העברת האנך בציר האופקי – הנפח הננשף – היא הנפח המת האנטומי.

בקביעת ערכי תדירות הנשימה והנפח החילופי בחולה המחובר למכונת הנשמה יש להתחשב בנפח המת שמתווסף לאחר חיבור החולה למכונה כפועל יוצא של נפח צינורות המכונה. כמו כן, שימוש בשנורקל אף הוא מגדיל את הנפח המת האנטומי.

## נפח מת נאדי
כאשר ישנם אזורים בריאה אשר הם מאווררים אך אינם מקבלים אספקת דם לשחלוף הגזים עם הדם, כלומר יחס האוורור לזרימה (\frac{\dot V_A}{Q}) הרי שמדובר באוורור מבוזבז, הנקרא נפח מת נאדי. נפח מת זה הוא זניח באנשים בריאים, אך יכול לגדול לכדי משמעותי באנשים עם מחלות ריאה כגון תסחיף ריאתי או נפחת.

## חישוב הנפח המת
חישוב הנפח המת הפיזיולוגי הכולל מתבסס על היחס בין הנפח המת לנפח החילופי, כפי שמתואר על ידי משוואת בוהר על שם כריסטיאן בוהר. לפי המשוואה, היחס בין הנפח המת לנפח החילופי (VT) שווה ליחס בין הפרש לחצי הפחמן הדו-חמצני בדם העורקי והאוויר הננשף ללחץ הפחמן הדו-חמצני בדם העורקי: \frac{V_D}{V_T} = \frac{P_{aCO_2}-P_{ECO_2}}{P_{aCO_2}}. מאחר שלחץ הפחמן הדו-חמצני בדם העורקי שווה ללחץ הפחמן הדו-חמצני באוויר הנאדיות, ניתן לחלק את המונה והמכנה של האגף הימני במשוואה בלחץ האטמוספירי בניכוי לחץ אדי המים ולקבל יחס מקביל של אחוז הפחמן הדו-חמצני: \frac{V_D}{V_T} = \frac{F_{ACO_2}-F_{ECO_2}}{F_{ACO_2}}. באדם בוגר בריא יחס זה נע בין 0.2 ל-0.35, כאשר הוא עולה עם הגיל וקטן במאמץ גופני.

קטגוריה:מערכת הנשימה
קטגוריה:פיזיולוגיה
מסאקי שיראקאווה

**מָסָאָקִי שִׁירָאקָאווה** (ביפנית: **白川 方明**; נולד ב-27 בספטמבר 1949) הוא כלכלן יפני, שכיהן כנגיד הבנק המרכזי של יפן. הוא משמש דירקטור בבנק להסדרי סליקה בינלאומיים.

## ביוגרפיה
שיראקאווה נולד בפוקואוקה. בשנת 1972 הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת טוקיו וב-1977 השלים את לימודי התואר השני שלו בכלכלה באוניברסיטת שיקגו.

שיראקאווה הצטרף לבנק יפן ב-1972. במסגרת תפקידיו המגוונים בבנק שימש, בין השאר, מנכ"ל הסניף של הבנק באויטה ומנהל המשרד של הבנק בניו יורק. בשנת 2006 פרש והצטרף למחלקה למדיניות ציבורית באוניברסיטת קיוטו, אך חזר אל בנק יפן ב-2008. מועמדותו לתפקיד נגיד בנק אושרה ב-9 באפריל 2008. ב-19 במרץ 2013 סיים שיראקאווה את כהונתו כנגיד. שיראקאווה דורג במקום השישי ברשימת האנשים החזקים בעולם של המגזין ניוזוויק, יחד עם שני כלכלנים בכירים אחרים: בן ברננקי (מקום רביעי) וז'אן-קלוד טרישה (מקום חמישי).

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלנים יפנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:נגידי בנק יפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1949
Banshee

**Banshee** (עד 2005 נקראה **Sonance**) היא תוכנת נגן מדיה חופשית מבוססת קוד פתוח.

נבנתה על-יד Mono ו-#GTK, ומשתמשת בפלטפורמת המולטימדיה GStreamer, כדי לקודד ולפענח תסדירי קובצי מדיה שונים, בהם: Ogg Vorbis ,MP3, ו-FLAC.

Banshee יכולה לטפל בקובצי מולטימדיה מתוך חומרות שונות, ובתוכם כונני CD-ROM, ונגני מדיה ניידים, כולל כאילו בעלי מערכות ההפעלה iOS (אפל), ואנדרואיד.

תכונות נוספות בנגן הם תמיכה מובנית באתר הרדיו האינטרנטי last.fm, ניהול פודקאסטים, טיפול ברשימות השמעה, ויכולת טיפול בקובצי המראה של האלבום.

Banshee משוחררת תחת רישיון MIT, וגרסה יציבה שלה קיימת במספר הפצות לינוקס, ובהם בממשק יוניטי של אובונטו עד גרסה 12.04 אז תוחלף בנגן Rhythmbox. במערכת ההפעלה מקינטוש קיימת גרסת בטא לנגן, ובחלונות ישנה גרסת אלפא.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נגני מדיה
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2005
ארון טבייט

**ארון קייל טבייט** (באנגלית: **Aaron Kyle Tveit**; נולד ב-21 באוקטובר 1983) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי. זוכה פרס טוני לשחקן הטוב ביותר לשנת 2020 על הופעתו במחזמר "מולן רוז'". התפרסם בזכות תפקידיו בסרט "יללה" ובסדרה "אחת שיודעת".

## קורות חיים
טבייט נולד בעיר מידלטאון שבניו יורק להוריו פוזי וסטנלי טבייט, ויש לו אח אחד צעיר ממנו. שם המשפחה שלו הוא שם נורווגי.
הוא סיים את לימודיו בתיכון מידלטאון בשנת 2011, שם היה פעיל בתיאטרון ובספורט. הוא שיחק גולף, כדורגל וכדורסל ובמקביל הופיע בכל אחת מארבע ההופעות שהפיק תיאטרון בית הספר.
טבייט דחה הצעות מבתי ספר לעסקים כדי ללמוד ביצועים קוליים ב"מכללת איתקה", החלטה שהוריו עודדו אותו לקבל.

## קריירת משחק
בשנת 2006 הופיע טבייט במחזמר המצליח "היירספריי" בתפקיד הנער לינק לארקין.
ב-2007 שיחק לראשונה בסרט, "עיר רפאים" בתפקיד קטן.
ב-2008 שיחק במחזמר "מרשעת" בתור הנסיך פיירו.
ב-2009 התפרסם בסדרה "אחת שיודעת" בתפקיד טריפ ואן דר בילט, בן דודו של הסטודנט נייט ארצ'יבלד (צ'ייס קרופורד) והשתתף במחזמר "כמעט נורמלי".

ב-2010 שיחק בדרמה העצמאית "יללה" בתפקיד המשורר פיטר אורלובסקי, שותפו לחיים של אלן גינסברג (ג'יימס פרנקו).

ב-2011 שיחק בתפקיד הנוכל פרנק ויליאם אביגנייל במחזמר "תפוס אותי אם תוכל".

ב-2012 גילם את אנז'ולרא בעיבוד הקולנועי למחזמר "עלובי החיים".

הוא כיכב בסדרת הטלוויזיה "גרייסלנד" בתפקיד סוכן ה-FBI מייק וורן. הסדרה רצה למשך שלוש עונות, בין 2013 ל-2015.

החל מספטמבר 2019 משחק בתפקיד הראשי במחזמר מולן רוז' בברודוויי בתפקיד האמן כריסטיאן. על תפקידו בהפקה זכה בפרס טוני.

בשנת 2025 יככב בתפקיד פרדי טראמפר לצד ליאה מישל וניקולס כריסטופר בהפקה מחודשת של המחזמר "Chess".

## פילמוגרפיה
### קולנוע

*עיר רפאים (2007)
*יללה (אנ') (2010)
**Girl Walks into a Bar* (2011)
*שליחות עירונית (2012)
*עלובי החיים (2012)
* A Dream of Flying  (2013)
* Stereotypically You  (2015)
*סחיטה (2015)
**Undrafted* (2016)
**Better Off Single* (2016)
**Out of Blue (2018)*

### טלוויזיה

* אחת שיודעת – טריפ ואן דר בילט (2009)
* בטי המכוערת (2010)
* חוק וסדר: מדור מיוחד – ז'אן/סטיבי (2010–2011)
* בגוף ההוכחה (2011)
* האישה הטובה (2011)
* גרייסלנד (סדרת טלוויזיה) (2015-2013)
* חסרי מוח (2016)
* גריז: לייב (2016)
* שמיגדון! (2021)
*סיפורי אימה אמריקאים (2021)
*שמיגדון! (2021)

### תיאטרון

* תפוס אותי אם תוכל: המחזמר
* כמעט נורמלי
* רנט: Hollywood Bowl
* היירספריי
* מרשעת
* קומפני
* מולין רוז': המחזמר

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקנים
קטגוריה:זוכי פרס קלרנס דרוונט
קטגוריה:אמריקאים ממוצא נורווגי
קטגוריה:בוגרי מכללת אית'קה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1983
ואו (עיר)

**ואו** (באנגלית: **Wau**; בערבית: **واو**) היא עיר הבירה של מדינת מערב בחר אל-ע'זאל, אחת מעשר המדינות שבדרום סודאן.

## מיקום
העיר נמצאת על גדות נהר הג'ור בנפת ואו, במחוז מערב בחר אל-ע'זאל שבצפון מערב דרום סודאן. העיר מרוחקת כ-650 ק"מ מג'ובה, עיר הבירה של דרום סודאן וגם העיר הגדולה שבה.

## היסטוריה
העיר ואו נוסדה במקור כ"זריבה" על ידי סוחרי עבדים במאה ה-19. במשך הזמן הפכה למרכז השלטוני של הבריטיים בשיתוף עם המצרים ששלטו בסודאן.

במהלך מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה, חיל המצב של צבא דרום סודאן נלחם בסמוך לעיר באביב 1998. קרבות נוספים פרצו בעיר בשנת 2007 ובהם נהרגו אלפי אנשים.

## אוכלוסייה
בשנת 2008, העיר ואו הייתה השלישית בגודל אוכלוסייתה בדרום סודאן, אחר ג'ובה הבירה והעיר מלקאל.בשנת 2010, צמחה האוכלוסייה ל-128,100 

ב-2011 גדלה האוכלוסייה ל-151,320.

## תחבורה ותשתיות
* בעיר קיימת תחנת הרכבת האחרונה בקו שיוצא מח'רטום, בירת סודאן. בשנת 2008, תכננה ממשלת דרום סודאן לחבר את העיר גולו שבאוגנדה מדרום דרך ג'ובה ועד העיר ואו שבצפון על בסיס סטנדרט מסילת רכבת צרה.
* שדה התעופה ואו משרת את העיר והוא בעל מסלול המראה יחיד, לא סלול ובאורך 1,506 מטרים.
* אוניברסיטת בחר אל-ע'זאל - אוניברסיטה ציבורית ללימודים אקדמיים.
* אחד משני סניפי האוניברסיטה הפרטית של האוניברסיטה הקתולית של דרום סודאן נמצא בעיר, השני בג'ובה.
* אצטדיון ואו - אצטדיון המארח משחקי כדורגל.
* קתדרלה.
* פארק לאומי סאות'רן שנמצא 100 ק"מ דרומית לעיר בדרך A44 דרום.

קיימות 5 דרכי עפר, שיסללו בעתיד, המגיעות אל העיר:
* דרך B38 צפון, המובילה לעיר גוגריאל שבמחוז ואראפ.
* דרך B43 דרום, המובילה לעיירה טונג' שבמחוז ואראפ וממוקמת דרומית-מזרחית לואו.
* דרך A44 דרום, המובילה לטומבורה שבמחוז אקווטוריה המערבית.
* דרך B41 מערב, המובילה לרגה.
* דרך B43 צפון, המובילה לאבייל במחוז צפון בחר אל-ע'זאל.

## עסקים
העיר ואו היא עיר מסחר שוקקת. התורמים העיקריים של העיר לכלכלת המדינה וצמיחתה הם: שדה התעופה ואו, אוניברסיטת בחר אל-ע'זאל, שלטונות המחוז מערב בחר אל-ע'זאל, האוניברסיטה הקתולית של דרום סודאן, שלטונות נפת ואו, סניף של הבנק המסחרי בופאלו, סניף של Equity Bank (אנג), סניף של בנק השנהב וסניף של איגוד הבנקים הקנייתי.

## אקלים

## גלריה

קובץ:Cattle market Wau.jpg|שוק בקר בעיר ואו
קובץ:Train Sudan towards Wau.jpg|רכבת בדרכה לעיר ואו


## ראו גם
* אוניברסיטת בחר אל-ע'זאל
* מערב בחר אל-ע'זאל
* בחר אל-ע'זאל

## קישורים חיצוניים

* מיקום העיר ואו בגוגל מפות
* זכויות אדם (1999) נשים בדרום סודאן (1998)
* תמונות של העיר ואו (2010)
* מפה מפורטת של העיר ואו
* תמונות נוספות של העיר ואו
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:דרום סודאן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-19
קטגוריה:מדינות דרום סודאן: ערי בירה
אטסוטו אוצ'ידה

**אטסוטו אוצ'ידה** (ביפנית: **内田 篤人**; נולד ב-27 במרץ 1988) הוא כדורגלן עבר יפני ששיחק בעמדת המגן הימני. לזכותו של אוצ'ידה 71 הופעות במדי נבחרת יפן.

## קריירת מועדונים
אוצ'ידה ערך את הופעת הבכורה במדי קאשימה אנטלרס בתחילת מאי 2006, כשעלה בהרכב במשחק במסגרת ליגת העל היפנית בכדורגל בגיל 17, ולאחר כשלושה שבועות כבש את שער הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת במשחק מול ונטפורט קופו. בשלוש עונותיו הראשונות במועדון, סייע אודיצ'ה לקבוצה לזכות בשלוש אליפויות רצופות, ואף נבחר בעונות  ו- לנבחרת העונה בליגה.

ביולי 2010 חתם אוצ'ידה על חוזה לשלוש שנים בקבוצת שאלקה 04 המשחקת בבונדסליגה בגרמניה. כבר בעונת הבכורה שלו בגרמניה עזר אודיצ'ה לקבוצתו לזכות בגביע הגרמני ובסופר קאפ הגרמני. ב-13 באפריל 2011 הפך אוצ'ידה לשחקן היפני הראשון שהגיע לשלב חצי הגמר של ליגת האלופות. בתחילת עונת  נפצע והושבת לתקופה ארוכה.

בקיץ 2017 עזב אוצ'ידה את שאלקה לאחר שבע עונות, וחתם באוניון ברלין מהבונדסליגה השנייה לעונה אחת, אליה עבר בהעברה חופשית. אוצ'ידה ערך שתי הופעות בלבד באוניון ברלין, וכבר בינואר 2018 חזר לקאשימה אנטלרס מליגת העל היפנית.

## הנבחרת הלאומית
אוצ'ידה שיחק במדי נבחרות יפן הצעירות השונות, ואף לקח חלק במדים היפניים במסגרת גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 שנערך בקנדה בשנת 2007. הוא זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת בשנת 2006, אך לא שותף בפועל במשחקיה. ב-26 בינואר 2008, בהופעת הבכורה המחודשת של טקשי אוקדה כמאמן הנבחרת במשחק אימון ביתי מול , קיבל אוצ'ידה הזדמנות ועלה לראשונה לשחק במדים הלאומיים.

הוא לקח חלק במשלחת היפנית לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) ואף היה חבר הנבחרת שזכתה בגביע אסיה בכדורגל 2011.

## תארים והישגים
;קאשימה אנטלרס
* אליפות יפן: , , 
* גביע הקיסר: 2007
* הסופר קאפ היפני: 2009, 2010
* ליגת האלופות האסיאתית: 2018

; שאלקה 04
* הגביע הגרמני: 
* הסופר קאפ הגרמני: 2011

;נבחרת יפן
* גביע אסיה בכדורגל: 2011

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים יפנים
קטגוריה:מגני כדורגל יפנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת יפן
קטגוריה:כדורגלני קאשימה אנטלרס
קטגוריה:כדורגלני שאלקה 04
קטגוריה:כדורגלני אוניון ברלין
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2011
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2013
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1988
טושיו שירטורי

**טושיו שירטורי** (יפנית: 白鳥 敏夫; 8 ביוני 1887 – 3 ביוני 1949) היה שגריר יפן באיטליה בשנים 1938–1940 ויועצו של שר החוץ היפני, ופושע מלחמה יפני המזוהה עם הנאציזם.

## בפוליטיקה
שירטורי שימש כמנהל משרד המידע, הכפוף למשרד החוץ, בין 1929 ל-1933, כשגריר יפן בשוודיה, וכשגריר לא תושב בפינלנד בין 1933 ו-1936. הוא מונה לשגריר יפן באיטליה בין השנים 1938–1940. שירטורי היה חסיד של התפשטות צבאית וחיזוק הברית בין גרמניה הנאצית, איטליה הפשיסטית ויפן על מנת להקל על שליטתם בעולם.

שירטורי נמצא אשם בקשירת קשר למען ביצוע מלחמה תוקפנית בידי בית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק בחודש נובמבר 1948 ונידון למאסר עולם. שירטורי נפטר בכלא בטוקיו ב-1949, מסרטן גרון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פושעי מלחמה יפנים
קטגוריה:יפנים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שגרירים באיטליה
קטגוריה:שגרירי יפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1887
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1949
בריט מרלינג

**בריט הייוורת' מרלינג** (באנגלית: **Brit Heyworth Marling**; נולדה ב-7 באוגוסט 1982) היא שחקנית, תסריטאית ומפיקת קולנוע אמריקאית. מוכרת בשל הופעתה בסרטים "שמע את קולי", "ארץ אחרת" ובסדרת הטלוויזיה "The OA" מבית נטפליקס.

## ביוגרפיה
מרלינג נולדה בשיקגו לג'ו והיידי מרלינג, מפתחי נכסים במקצועם. יש לה אחות קטנה בשם מורגן. קיבלה את השם "בריט" על שם סבתה הנורווגית. מרלינג גדלה והתחנכה ברחבי ארצות הברית בין היתר בוינטקה במחוז קוק שבאילינוי, ובאורלנדו שבפלורידה, שם היא למדה בבית הספר "התיכון ע"ש ד"ר פיליפס" בתוכנית לאמנויות. בשנת 2005 היא סיימה בהצטיינות את לימודיה באוניברסיטת ג'ורג'טאון עם תואר בכלכלה ואמנות.

## קריירה
התפרסמה בשנת 2011 בזכות הופעתה בסרט הדרמה "ארץ אחרת", בו גם לקחה חלק בכתיבת והפקת הסרט לצד הבמאי מייק קהיל. הסרט זכה להערכה רבה בקרב מבקרי הקולנוע ובפסטיבל הסרטים סאנדנס שם הסרט זכה בפרס. בסרט הופיעה בתפקיד הראשי בתור רודה וויליאמס, צעירה מבריקה המשתחררת מהכלא לאחר שהואשמה בהריגת אם ובנה בתאונת דרכים. מרלינג הייתה מועמדת יחד עם מייק קהיל לשני פרסי אינדיפנדנט ספיריט בקטגוריות סרט הבכורה והתסריט הטוב ביותר.

בשנת 2016 החלה לשחק את התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "The OA", סדרה מקורית של שירות הזרמת המדיה נטפליקס, עם אלמנטים של מדע בדיוני, על-טבעיות ופנטזיה. בחודש מרץ 2019 עלתה העונה השנייה של הסדרה, ובאוגוסט של אותה שנה פורסם כי נטפליקס ביטלה את הסדרה בתום העונה השנייה.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ממוצא נורווגי
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מפיקות קולנוע אמריקאיות
קטגוריה:תסריטאיות קולנוע אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1982
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1982
היסטוריה אטלנטית

[שמאל|ממוזער|250px|מפת צפון [האוקיינוס האטלנטי משנת 1683 מאת פייר מורטייה]]
**היסטוריה אטלנטית** היא תחום לימודים ומחקר המתמקד בהיסטוריה של הפעילות האנושית סביב האוקיינוס האטלנטי בעת החדשה המוקדמת. הנחת היסוד של ההיסטוריה האטלנטית היא שהופעתם של קשרים בני קיימא בין יבשות אירופה, אפריקה ואמריקה הצפונית והדרומית התוחמות את האוקיינוס האטלנטי החל מסוף המאה ה-15 יצרו מערכת אזורית ויחסי גומלין פוליטיים, חברתיים, כלכליים ותרבותיים אותם ניתן ללמוד כמכלול. בסוף המאה ה-18 התרחשו באזור מספר אירועים שמאוגדים במונח המהפכות האטלנטיות.

העוסקים בתחום מערערים לעיתים קרובות על חלוקות מודרניות של הידע ההיסטורי לפי גבולותיהן של מדינות הלאום המודרניות, ומדגישים את המאפיינים החוצים גבולות אלו כגון עבדות וסחר העבדים הטרנס אטלנטי, קולוניאליזם, התפשטות כלכלית, פעילות מיסיונרית, דמוגרפיה והגירה, והיסטוריה סביבתית.

העניין בהיסטוריה אטלנטית והתגבשות התחום החלו בשנות ה-80 של המאה ה-20, והתגברו בעשור שלאחר מכן לנוכח התגברותן של מגמות על-לאומיות אחרות, כגון התחזקות האיחוד האירופי וברית נאט"ו.

## הערות שוליים

קטגוריה:האוקיינוס האטלנטי: היסטוריה