מאלה באבה

"**מאלֶה באבה**" (בהולנדית: **Malle Babbe**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר ההולנדי פרנס הלס, שנוצר ככל הנראה בין השנים 1640–1646 בעיר הארלם, אף שבעבר תוארך לשנים 1633–1635. מאז פרסומו הראשון של הציור בשנת 1869 בידי תורֶה בירגר זכה הציור להערכה רבה בזכות עוצמת הביטוי שבו, אופן הציור הסקיצתי והתחושה הספונטנית של התיאור. היצירה שמורה בגמלדה-גאלרי בברלין.

## תיאור היצירה
הציור מציג דמות חצי־גוף של אישה היושבת ליד שולחן. היא חובשת כיסוי ראש לבן ומפנה את ראשה הצידה תוך צחוק גלוי. בידה הימנית היא אוחזת בקנקן בד בעל מכסה פתוח, ואילו על כתפה השמאלית יושב ינשוף. לחייה סמוקות ופניה מבריקות במקומות אחדים, ופיה פתוח כאילו היא משוחחת עם בן שיח שאינו נראה לעין. הדמות בולטת על רקע כהה ומצוירת במשיחות מכחול חופשיות ודינמיות היוצרות תחושה של רגע ספונטני, כאילו נתפסה באמצע פעולה או תגובה.

[ממוזער|400x400 פיקסלים|על גב הציור מופיעה כתובת מן המאה ה־17 ובה נכתב: “Malle Babbe van Haerlem […] Fr[a]ns Hals”, כתובת המעידה כי כבר בתקופה מוקדמת נשמר זיהוי הדמות והקשר ליצירה של פרנס הלס.](https://he.wikipedia.org/wiki/%D7%A7%D7%95%D7%91%D7%A5:Frans_Hals_Malle_Babbe_Inschrift.jpg)

[ימין|ממוזער|דמותה של מאלֶה באבה זכתה גם לייצוגים מאוחרים בתרבות החזותית. בשנת 1978 יצר ה[פסל (מקצוע)|פסל ההולנדי קיס פרקאדה פסל ברונזה של הדמות המוצב בעיר הארלם.]]

הדמות מצוירת בקנה מידה כמעט טבעי ונראית כאילו נתפסה בתנועה פתאומית. פלג גופה העליון פונה שמאלה לעבר עומק החלל, בעוד ראשה מסתובב לפתע לצד שמאל תוך צחוק. הקומפוזיציה בנויה ממערכת של אלכסונים מצטלבים היוצרים תחושת תנועה, כאשר קנקן הבד המונח על השולחן הוא הקו האנכי היחיד ביצירה ומשמש גורם מייצב במבנה הציורי. משיחות המכחול הפתוחות של פרנס הלס סוגרות את המידול בעיקר באזור הפנים, בעוד יתר חלקי הדמות והלבוש מתוארים בקווים מהירים ומרומזים. אופן ציור זה יוצר רושם של ספונטניות ושל רגע חולף שנלכד כמעט במקרה.

## זהות הדמות
על פי מחקר ארכיוני זוהתה הדמות המוצגת בציור עם ברברה קלאס, שנפטרה בשנת 1663. היא הייתה מוכרת בהארלם בכינוי "מאלֶה באבה", שפירושו "באבה המשוגעת". כתובת מן המאה ה־17 על גב הציור מזכירה את שמה ואת העיר הארלם. בשנת 1646 הועברה קלאס למוסד שנקרא "ורקהאוס", מוסד בשולי העיר ששימש בו־זמנית בית מחסה לעניים, מוסד לחולי נפש ומתקן כליאה לאנשים שנחשבו לבעייתיים מבחינה חברתית. ייתכן כי הלס הכיר אותה כאחת הדמויות הידועות בעיר. הדיוקן שיצר נע בין דיוקן נטורליסטי של אדם ממשי לבין דימוי ז’אנרי המייצג טיפוס חברתי.

שנים לאחר יצירת הציור הוחזקו גם בנו פיטר ובתו הבכורה שרה של פרנס הלס במוסד הוורקהאוס בהארלם, שבו שהתה גם ברברה קלאס.

## פרשנות וסמליות
במרכז הציור עומד הצחוק, המודגש הן בתיאור הדמות והן באמצעים הציוריים. בהולנד הקלוויניסטית של המאה ה־17 נחשבה הצגת שיניים וצחוק פתוח לבלתי הולמת בדיוקנאות רשמיים, ולכן הופיעה בעיקר בדמויות עממיות או בשולי החברה. הינשוף היושב על כתפה של הדמות נקשר לביטוי הולנדי שמשמעו "שיכור כמו ינשוף", ולכן עשוי לרמוז לשכרות ולחוסר מתינות. הדמות נראית כאילו נתפסה באמצע שיחה או תגובה ספונטנית, דבר המעצים את תחושת הרגע החולף. משיחות המכחול החופשיות והמהירות של הלס מעניקות לדמות תחושת תנועה וחוסר יציבות, ומדגישות את אופייה הבלתי מרוסן של הסצנה.

התנהגותה של הדמות בציור חורגת מן הנורמות החברתיות של החברה ההולנדית במאה ה־17. בניגוד לדיוקנאות הרשמיים של האליטה העירונית, הציור מציג דמות מן השוליים החברתיים ברגע חי וספונטני. הלס נודע ביכולתו להעניק לדמויותיו תחושת חיות יוצאת דופן, והוא הרבה לתאר דמויות עממיות בצחוק גלוי. באמצעות תיאור רגע בלתי מבוים של התנהגות אנושית, הציור מדגיש היבטים של החיים היומיומיים ושל המורכבות האנושית.

## ציורים אחרים
[ממוזער|305x305 פיקסלים|"מאלה באבה", [צבע שמן|שמן על בד, 74.9 x 61 ס"מ, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות]]

### גרסאות והשפעות
גרסה דומה של היצירה מצויה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, והיא נחשבת לעבודה של אחד מתלמידיו של הלס. נוסף על כך יצר הצייר הצרפתי גוסטב קורבה בשנת 1869 העתק של היצירה כאשר הציור הוצג במינכן, כחלק מהערצתו לסגנונו של הלס. העתק נוסף של הציור נוצר גם בידי זייפן האמנות האן ואן מייחרן במאה ה־20.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי מזון ומשקאות
קטגוריה:גמלדה-גאלרי: ציורים
קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:פרנס הלס: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי שמן