open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
רב הונא בר חיננא

**רב הונא בר חיננא** הוא אמורא בדור הרביעי לאמוראי בבל.

## רבותיו
רב הונא בר חיננא היה תלמידם של רב ששת ורב נחמן. היה ידידם של רב הונא ורב אחא, בניו של רב נחמן.

## הקשרים בין רב הונא לרבא
רב הונא בר חיננא היה אמורא חבר של רבא ראש ישיבת פומבדיתא. רב הונא ורבא היו שניהם תלמידים של רב נחמן, ובמספר מקרים נחלקו לגבי דעתו.

בגמרא מובאים מספר מקרים בהם נחלקו רב הונא ורבא לגבי הוראת הלכה למעשה. כך למשל, כאשר ביקש ריש גלותא מרב הונא לתקן את בוסתנו ולהפכה לרשות היחיד על מנת שמותר יהיה לטלטל בה חפצים בשבת (הבוסתן אינו משמש למגורים ועל כן אין די במחיצותיו החיצוניות על מנת שיהיה מותר לטלטל חפצים בתוכו כרשות היחיד, כדין קרפף יותר מבית סאתיים שלא הוקף לדירה), הקים רב הונא במקום מחיצת קנים צפופים על בסיס עקרון לבוד, שייצרו ביתן מגורים עבור שומר הבוסתן. רבא שלא הסכים לתיקון הגינה באופן זה, מכיוון שסבר שאין משמעות לבניית ביתן מגורים לאחר שהמחיצות הבוסתן החיצוניות כבר עומדות ('הוקף ולבסוף ישב'), עקר בעצמו את הקנים שהציב רב הונא.

במקרה אחר, התיר רב הונא לאכול תערובת דגים שבה היו קשקשי דגים (שהם סימן כשרות לדגים), אך רבא סבר שיש לאסור את הדגים מכיוון שיש חשש שמא חלק מהדגים טהורים (ומהם הקשקשים) אך חלק אחר טמאים. במקרה זה יצאו הכרזות פומביות סותרות על דין תערובת הדגים
מצד רבא ורב הונא.

במקרה נוסף, דנו בבית המדרש על גוי ששכשך את ידיו ביין. רבא התיר את היין למכירה לגוי, אך רב הונא בר חיננא אסרו בהנאה כדין סתם יינם. גם במקרה זה יצאו הכרזות הלכתיות פומביות סותרות מצד רבא ורב הונא. אך לבסוף חזר בו רבא מפסקו והודה לרב הונא.

## תלמידיו
האמורא אביי מוזכר בצעירותו כמי שישב לפני רב הונא וחבריו כתלמיד לפני רבו. כן למד אצלו רב הונא, ורב הונא אף מזכיר בתלמוד שאלה תלמודית ששאל אותו רב הונא בר חיננא במטרה לבחון אותו ולעמוד על הבנתו. שאלה זו עסקה בחיוב הנקת תינוק, הנמנה עם אחד מחיובי שבע המלאכות שהאישה חייבת בהם לבעלה, במקרה שמנהג משפחתו של הבעל שלא להניק ומנהג משפחתה להניק. לפי גרסה אחרת מדובר ברב פפא, שלמד אצלו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי בבל
קטגוריה:תלמידי רב ששת
קטגוריה:תלמידי רב נחמן
חוק הנישואים המלכותיים 1772

[שמאל|ממוזער|200px|[הנסיך הנרי, דוכס קמברלנד וסטראת'רן, שנישואיו לפשוטת עם ואלמנה הביאו לחקיקת החוק]]
**חוק הנישואים המלכותיים 1772** (באנגלית: **Royal Marriages Act 1772**) הוא חוק שהסדיר את נישואי חברי משפחת המלוכה הבריטית. החוק בוטל בשנת 2015. 

החוק נחקק בעקבות דרישתו של ג'ורג' השלישי, מלך בריטניה, לאחר שבשנת 1771 אחיו, הנסיך הנרי, דוכס קמברלנד וסטראת'רן, נשא לאישה את אן הורטון, שהייתה פשוטת עם ואלמנה. המלך הרגיש שאחיו נישא לאישה מתחת למעמדו ושנישואים של נסיך מבית המלוכה לאישה פשוטת עם ואלמנה משפילים ופוגעים בכבודה של המונרכיה הבריטית, לכן הוא החל בתהליך חקיקת חוק שיפקח על כל הנישואים העתידיים של בית המלוכה.

כעבור שנה נחקק החוק. החוק קובע שכל הצאצאים החוקיים של ג'ורג' השני, מלך בריטניה חייבים לקבל את הסכמת המונרך כדי להינשא והסכמה זאת חייבת להיות מוכרזת במועצה המלכותית. היחידים שפטורים מקבלת הסכמה לנישואיהם הן נסיכות שנישאות לבני מלוכה זרים וצאצאיהן. במידה שטקס נישואים בכל זאת מתרחש ללא הסכמת המונרך, הנישואים נחשבים בטלים.

במקרה שהמונרך מסרב לתת את הסכמתו לנישואים, יכול המבקש להינשא לעשות זאת בתנאים הבאים: המבקש חייב להיות מעל גיל עשרים וחמש, הוא צריך להודיע למועצה המלכותית על רצונו להינשא ולחכות שנה מזמן ההודעה, ואם במהלך השנה הזאת שני בתי הפרלמנט הבריטי לא הביעו התנגדות לנישואים – הוא רשאי להינשא והנישואים הללו ייחשבו תקפים.

החוק גם מגדיר כעבירה פלילית סיוע או השתתפות בנישואים שמבוצעים ללא הסכמת המונרך. סעיף זה בוטל בשנת 1967.

בשנת 2015 נכנס לתוקפו חוק ירושת הכתר 2013 שנחקק לאחר הסכמת פרת' אשר ביטל את החוק וקבע כי רק ששת הראשונים בסדר הירושה לכתר הבריטי חייבים לקבל את הסכמת המונרך לנישואים, וכי מי שיינשא ללא הסכמה זאת ייפסל, יחד עם צאצאיו מהנישואים, מלרשת את הכתר. כן קבע החוק כי נישואים שהיו בטלים לפי חוק הנישואים המלכותיים ייחשבו כחוקיים אם אף לא אחד מהנישאים היה בין ששת הראשונים בסדר הירושה, לא התבקשה הסכמת המונרך ולא ניתנה הודעה למועצה המלכותית, ניתן להניח באופן סביר שהנישא לא היה מודע לתחולת החוק ואף אדם לא פעל מתוך הנחה שהנישואים בטלים. עם זאת, להכשרת הנישואים אין השפעה לעניין ירושת הכתר.

## קישורים חיצוניים

*  באתר ויקיטקסט באנגלית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
נישואים המלכותיים 1772
קטגוריה:המלוכה הבריטית
מלכותיים
נמל התעופה מלקאל

**נמל התעופה מלקאל** (באנגלית: **Malakal Airport**) הוא אחד משני נמלי התעופה הבינלאומיים של מדינת דרום סודאן ונמצא בעיר מלקאל.

## מיקום
נמל התעופה נמצא בצפון מרכז העסקים הראשי של העיר מלקאל, הנמצאת במדינת הנילוס העליון, ובסמיכות לקו הגבול הבינלאומי עם הרפובליקה של סודאן. בנוסף, שוכנת בקרבת הנמל אוניברסיטת הנילוס העליון.

הנמל נמצא כ-521 קילומטר, בקו אווירי, מנמל התעופה הבינלאומי של ג'ובה הבירה,
נמצא בגובה של 393.5 מטר מעל פני הים וקיים בו מסלול המראה ונחיתה יחיד מאספלט באורך 2,000 מטר.

## סקירה
נמל התעופה של מלקאל הוא השני בגודלו בדרום סודאן, אחרי נמל התעופה ג'ובה, ואחד משני נמלי התעופה הבינלאומיים במדינה. הוא משרת את העיר מלקאל וסביבתה.
מיקום הנמל אסטרטגי עבור פעילות האו"ם בסודאן.

## יעדים לטיסות נוסעים

## ראו גם
* מדינת הנילוס העליון
* מלקאל
* נמל התעופה ג'ובה

## קישורים חיצוניים

*מיקום שדה התעופה בגוגל מפות
*תמונות של שדה התעופה בשנת 2011
*תמונות של שדה התעופה בשנת 2007

## הערות שוליים

מלקאל
קטגוריה:מלקאל
Spongiforma squarepantsii

***Spongiforma squarepantsii*** הוא מין של פטרייה ממשפחת Boletaceae שהתגלה ביערות של מלזיה ב-2010 ושהתפרסמה לראשונה כמין חדש במאמר בכתב העת Mycologia במאי 2011.

הפטרייה שייכת לסוג *Spongiforma* הרומז לגופו דמוי הספוג של פרי הפטרייה (ספוריוקרפ), ושם המין *squarepantsii* מצביע על צורתה המזכירה את בובספוג מכנסמרובע (SpongeBob SquarePants). צפייה במשטח נושא נבגים של הפטרייה באמצעות מיקרוסקופ אלקטרוני, נדמתה בפני כותבי המאמר שדיווח על הפטרייה כ"דמוי קרקעית ים עם ספוגי ים צינוריים".

בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה בובספוג מכנסמרובע בפרק 13 לציון ליל כל הקדושים, רואים את מוחו של בובספוג, המזכיר את הפטריה.

## קישורים חיצוניים

* כתבה על הגילוי של הפיטרייה, באתר bbc 
*כתבה נוספת על הגילוי של הפיטרייה, באתר theregister 

## הערות שוליים

קטגוריה:פטריות בסיסה
קטגוריה:בובספוג מכנסמרובע
קטגוריה:פטריות שתוארו ב-2011
קטגוריה:אפונימים
טרה (סדרת טלוויזיה)

**טרה** (באנגלית: **United States of Tara**, משחק מילים שניתן לפרשו גם כ"ארצות הברית של טרה" וגם כ"מצבים מאוחדים של טרה") היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוג דרמה קומית ששודרה בין השנים 2009–2011. הסדרה מתארת את חייה ומשפחתה של טרה (טוני קולט), עקרת בית, אם ואמנית המתמודדת עם הפרעת זהות דיסוציאטיבית (המוכרת בשם "פיצול אישיות").

הסדרה מבוססת על רעיון של סטיבן ספילברג, שהוא המפיק של הסדרה. הסדרה מצולמת בלוס אנג'לס, קליפורניה, אך העלילה מתרחשת באוברלנד פארק, קנזס.

הסדרה עוסקת בבעיות זהות. הפרעת הזהות של האם עומדת במרכז העלילה, אך הסדרה עוסקת גם בסוגיות זהות נוספות כמו זהות מינית וזהות מגדרית.

ב-23 במאי 2011 הודיעה הרשת שלא תצולם לסדרה עונה רביעית.

## עלילה
טרה גרגסון מתגוררת עם בעלה ושני ילדיה בפרוורי העיר קנזס. היא סובלת מהפרעת זהות דיסוציאטיבית. כשהיא נמצאת במצב חרדה היא מחליפה את זהותה באחת מהזהויות החילופיות שלה:
*נערה מתבגרת פראית וחסרת גבולות בשם טי;
*עקרת בית שמרנית בסגנון שנות החמישים בשם אליס;
*גבר מאצ'ו קולני, יוצא מלחמת וייטנאם, בשם באק;
*גימי, אישיות דחפית וחייתית;
*דמויות נוספות.

טרה נשואה למקס. הוא מטפל בה ומתמודד בעצמו עם הזעם המצטבר בו. יש להם שני ילדים: קייט הבכורה ומרשל. שרמיין, אחותה של טרה, מתגוררת בסמוך להם.

## פרסים
;זכיות
* פרס אמי לשחקנית ראשית (טוני קולט) בקומדיה לשנת 2009
* פרס אמי לפתיח הסדרה לשנת 2009
* פרס גלובוס הזהב לשחקנית ראשית (טוני קולט) בסדרת טלוויזיה לשנת 2010

;מועמדויות
* פרס אמי לשחקנית ראשית (טוני קולט) בקומדיה לשנת 2010
* פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (טוני קולט) לשנת 2010
* פרס הסדרה הטובה ביותר בטקס GLAAD Media Awards לשנת 2010
* פרס גלובוס הזהב לשחקנית ראשית (טוני קולט) בסדרת טלוויזיה לשנת 2011

## קישורים חיצוניים
* 

* אתר הסדרה 
* אודות הסדרה באתר וואלה
* 
* קצוות מפוצלים: ארצות הברית של טרה, במגזין האלטרנטיבי פריק.

## הערות שוליים

קטגוריה:שואוטיים
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות להט"ב אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בלוס אנג'לס
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: עיצוב כותרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בקנזס
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2009
שטגביים

ה**שַּׁטְגַּבִּיִּים** (שם מדעי: Notonectidae) היא משפחה בסדרת הפשפשים. חיים בעיקר במים שקטים כמו אגמים, בבריכות וגם מקווי מים עונתיים.

## מאפיינים
פשפשים אלו שוחים על גבם, רגליהם האחוריות ארוכות ועטורות בזיפים ארוכים המשמשים כמשוטים. רגליהם הקדמיות מצוידות בטפרים המסייעים לתפיסת הטרף.
הם עוקצים את הטרף במחטי החדק ומוצצים את תוכו. הם נושמים באמצעות עלייה אל פני המים, הבלטה של קצה הבטן וקליטה של אוויר אל מרזבים הנוצרים על ידי שורת זיפים בצד הגחוני של הבטן כאשר לתוך המרזבים נפתחים פתחי הנשימה.
פשפשים בוגרים מסוגלים לעוף.

## אטימולוגיה
מקור שם המשפחה Notonectidae מסוג הטייפ *Notonecta* [מיוונית (שחיין) *nektes* + (גב) *notos*] משום שמשפחה זו נוהגת לשחות על גבה.

## מינים בולטים בישראל (רשימה חלקית)
* תת-משפחה Anisopinae
** סוג שטגבון  *Anisops*
*** שטגבון נוצץ *Anisops sardea*
* תת-משפחה Notonectinae
** סוג שטגב *Notonecta*
*** שטגב בורד *Notonecta maculata*
*** שטגב משיש *Notonecta marmorea*

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1802
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אנדרה לטריי
קטגוריה:פשפשאים
קטגוריה:חרקי מים
קטגוריה:חרקים טורפים
זלמן שלו

**זלמן שלו** (4 ביוני 1923 – 25 במרץ 2009) היה קצין קשר ראשי בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, מייסד חברת אלישרא.
## חייו
שלו נולד בחיפה ולמד בבית הספר הריאלי. ב-1938 הצטרף לארגון ההגנה וב-1941 למשטרת המנדט בה שימש מדריך קשר. התגייס לצבא הבריטי ושירת בו בתפקידי קשר שונים עד שחרורו ב-1946.

במלחמת העצמאות שירת בחטיבת כרמלי כסגן קצין הקשר החטיבתי ובהמשך מונה לקצין הקשר של החטיבה. שירת בחיל הספר בו בנה את מערך הקשר. ב-1951 מונה לקצין הקשר של פיקוד הצפון. במלחמת סיני שירת במטה חיל הקשר כקצין המבצעים. לאחר המלחמה מונה לסגן קצין קשר ראשי. ביוני 1962 מונה לקצין קשר ראשי, במאי 1963 קודם לדרגת אלוף-משנה ושירת בתפקיד עד אוגוסט 1966.

לאחר שחרורו הקים את חברת אלישרא, מהחברות שהצמיחו את תעשיית האלקטרוניקה בישראל, ושימש כמנהלה הכללי. ב-1977 זכה בפרס התעשייה מטעם התאחדות התעשיינים. בשנים 1983–1987, שימש יו"ר אגף המתכת חשמל והאלקטרוניקה בהתאחדות התעשיינים, כיהן כסמנכ"ל בתדיראן לאחר רכישת אלישרא על ידה.

שימש כיו"ר דירקטוריון אורט ישראל בשנים 1993–2000.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:קציני קשר ראשיים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס התעשייה
קטגוריה:אנשי משטרת המנדט
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:אורט ישראל: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
קרו אלכסנדרה

**קרו אלכסנדרה** (באנגלית: **Crewe Alexandra Football Club**) היא קבוצת כדורגל אנגלית שהוקמה בשנת 1877 בעיר קרו שבמחוז צ'שייר שבמערב אנגליה, והיא אחת הקבוצות הוותיקות באנגליה. הקבוצה משחקת בליגת הפוטבול ליג השנייה, הליגה הרביעית בחשיבותה באנגליה. אצטדיונה הביתי הוא "אצטדיון אלכסנדרה" אשר מכיל 10,153 מקומות ישיבה. הקבוצה מכונה "אנשי הרכבות".

המועדון נוסד בשנת 1877 ונקרא של שם אלכסנדרה, נסיכת דנמרק. הישגה הגדול ביותר הוא זכייה בפרס הפוטבול ליג בשנת 2013.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל אנגליות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1877
יונת כתר מערבית

**יונת כתר מערבית** (שם מדעי: *Goura cristata*), הידועה גם בשמות **יונת כתר מצויה** ו**יונת כתר כחולה**, היא מין של יונה המצוי בפפואה המערבית, הנמצאת בחלק המערבי של האי גינאה החדשה.
## מאפיינים
יחד עם קרובותיה יונת כתר ויקטוריה ויונת כתר דרומית, מהווה יונת הכתר המערבית את אחד מזני היונים הגדולים בעולם. חזותה מרשימה: צבע נוצותיה כחול-אפרפר עם כתמים חומים באזור חיבור הכנף ופס לבן לאורך הכנף. יש לה ציצית כחולה דמוית תחרה לאורך ראשה ונוצות כהות מסביב לעיניה.

הזכרים והנקבות דומים מאוד במראם, פרט לכך שהזכרים בדרך כלל גדולים מהנקבות. אורכה הממוצע הוא 70 ס"מ ומשקלה הממוצע 2.1 ק"ג.

יונת הכתר המערבית חיה באזורי השפלה של יערות הגשם במערב גינאה החדשה, וחיה בעיקר בקרבת ביצות. מינים אחרים של יונת הכתר מאכלסים אזורים אחרים של האי.

תזונתה מורכבת בעיקר מפירות ומזרעים.

הנקבה מטילה עד ביצה אחת לחודש, דוגרת עליה במשך חודש, ובמשך 11 חודשים נוספים מטפלת בגוזל ודואגת לו למזון.

יונת הכתר המערבית ניצודה בעיקר למטרות מזון, מסחר ושימוש בנוצותיה המרהיבות. עקב ציד נרחב, הרס מתמשך של בית הגידול שלה, ותפוצתה המוגבלת באזור מצומצם, נמצאת יונת הכתר המערבית ברשימה האדומה של ה-IUCN, הכוללת מינים בסכנת הכחדה, והיא מסווגת כמין פגיע (VU).

פרטים מהמין מצויים באגף הטרופי ובחצר האוסטרלית של גן החיות התנ"כי בירושלים.

## קישורים חיצוניים

[ימין|ממוזער|יונת כתר מערבית ב[גן החיות התנ"כי, אוקטובר 2011]]
* אתר גן החיות התנכ"י בירושלים
* "הבטחתם יונה", מתוך תערוכת התמונות של גן החיות התנ"כי.

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר סימון פאלאס
קטגוריה:יוניים
קטגוריה:אינדונזיה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:אינדונזיה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1764
קטגוריה:עופות יערות הגשם של אוקיאניה
שחיניתיים

**שחיניתיים** (שם מדעי: Dytiscidae) היא משפחה מסדרת החיפושיות, הכוללת כ 3000 מינים בעולם.
השחייניות חיות באגמים, בריכות, מקווי מים עונתיים ומים הזורמים לאטם. רוב המינים בעלי יכולת תעופה ויכולים לעבור ממקווה מים אחד למשנהו. חלק מהמינים יכולים לעבור את תקופת היובש כשהם חפורים באדמה. השחייניות שוחות בעזרת הרגלים האחוריות והאמצעיות. רגלים אלו הן שטוחות ובעלות שערות ארוכות בשוקים ובפיסות וכך הן פועלות כמשוטים. לצורך נשימה עולה החיפושית ומגיע עם הקצה האחורי אל פני המים וקולטת אוויר מתחת לכנפי החפייה, המכסות את פתחי הנשימה.

הבוגרים והזחלים ניזונים מטרף חי ומפגרים. הבוגרים מסוגלים לקרוע חתיכות מהטרף בעזרת גפי הפה הנושכות לועסות ולבלוע אותן.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם אלפורד ליץ'
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1815
בוס (צרפת)

שמאל|ממוזער|250px|נוף אופייני לחבל בוס
**בּוֹס** (בצרפתית: Beauce) הוא אזור טבעי בצפון צרפת, מדרום לפריז, השוכן בין הנהרות סן ולואר. מבחינה מנהלית הוא משתייך לחבל סאנטר־עמק הלואר והוא כולל את מחוז אר ולואר וחלקים מהמחוזות לוארה , אסון  ולואר־א־שר . תושביו נקראים Beaucerons ("בּוסרון"). מבחינה היסטורית האזור השתייך לפרובינציה אורליאנה ונקשר גם לרוזנות שארטר, אשר מהווה גם כיום את העיר המרכזית באזור.

בוס הוא אחד מהאזורים החקלאיים הפוריים בצרפת ועל כן מכונה גם "הגורן של פריז". פרט לחיטה ושאר דגנים מגדלים באזור גם סלק סוכר.

## גאוגרפיה
שמאל|ממוזער|250px|שדות דגן בסביבות אוורה במחוז אר־ולואר, בחודש יוני
אזור בוס מתפרס על שטח של 6,000 קמ"ר.
מבחינה טופוגרפית מדובר ברמה אשר גובהה הממוצע הוא 140 מטרים, נעדרת עצים ושיחים עוד מהתקופה הנאוליתית. נופה נשלט מרחוק על ידי קטדרלת נוטר דאם משארטר.

### יישובים
הערים העיקריות הן שארטר, שאטודן , אטאמפ  וואנדום .

;רשימת כפרים:
ארטנה, אונו, אונה־סוז־אונו, שמפיני־אן־בוס, מארול־אן־בוס, רוזייר־אן־בוס, ריאן (לוארה), ווֹב, וילוֹ, אפּרנון, מנטנון, ירמנונוויל, אַנש, סן־פיאה, אוּ (אר־ולואר), אוּ, שארטנווילייה, קולטנוויל, לוויזאן, ליסה (אר־ולואר), לֶוו, שאמפול, מנווילייה, דימאנשוויל, מבוֹאזן, פייר (אר־ולואר).

### דרכי תחבורה
האזור נחצה על ידי צירי תחבורה ראשיים, דוגמת כביש A10 ומסילת הרכבת TGV האטלנטית. בדרום־מערב האזור ניתן להבחין בשלדי פרויקט ה"אירוטרן"  שבנייתו הופסקה.

### היגרוגרפיה
דרך הבוס זורמים מצפון אל צפון־מערב האסון והאר, יובלים של נהר הסן. כמו כן הנחל לואר (Loir), יובל של הנהר לואר, זורם מערבה.

### כלכלה
אזור בוס ידוע בגידולי הדגנים, סלק הסוכר, תפוחי האדמה והלפתית. התפוקה יוצאת הדופן שלו ופוריות הקרקע קשורות לאקוויפר ענק של מי תהום, שנקווה בשארית תת־קרקעית שמקורה בהטיה של מי הלואר בעקבות תנועות טקטוניות.
אחרי שנת 2005, במחוז אר־א־לואר, לאורך הכביש A10, הוקם פארק לטורבינות רוח.

## מורשת
*קתדרלת שארטר

## תרבות
האזור היה לזירה לכמה יצירות של סופרים צרפתים מפורסמים.
* שארל פגי הקדיש לאזור בוס את "הצגתה של חבל בוס בנוטר דאם בשארטר" (1913).
* ביישוב אילייה־קומברה  במחוז אר ולואר, בילה מרסל פרוסט חלק מילדותו, בבית דודתו. זכרונות מתקופה זו שימשו להשראה עבור קטעים ידועים ברומן "בעקבות הזמן האבוד".
* עלילת הרומן "האדמה"  מאת אמיל זולא התרחשה בחבל בוס, בעיקר בכפר הדמיוני "רון" Rognes שתואר בהשראת הכפר רומיאי־סיר־אגר (Romilly-sur-Aigre).

## גלריה

Image:Moulin de la Garenne Ymonville.jpg|טחנת הגארן באימונוויל
Image:Eoliennesjanville.JPG|פארק טורבינות רוח בז'אנוויל
Image:France Eure et Loir Chartres Cathedrale nuit 02.jpg|קתדרלת שארטר בלילה
Image:Chateaudun Chateau 06.jpg|טירת שאטודן (Châteaudun)
Image:Beauce 3.jpg|נוף מחבל בוס
Image:Étampes8.JPG|מראה בעיר אטאמפ
Image:Chalou Moulineux (19).jpg|שדות אחרי הקטיף בשאלו־מולינה (Chalou-Moulineux)
Image:Chartres2006 039.jpg|פסל של ז'האן דה בוס, ברכת המאגים - בקתדרלת שארטר


## קישורים חיצוניים

* דרך החיטה של חבל בוס
* רשות התיירות של האזור בוס־מרוויל
* האיכר החדש באזור בוס
* 

קטגוריה:צרפת: אזורים
קטגוריה:סאנטר-עמק הלואר: גאוגרפיה
קטגוריה:מישורים
קטגוריה:איל-דה-פראנס: גאוגרפיה
Gewehr 98

רובה **Gewehr 98** (נקרא לעיתים גם **M98**) הוא רובה בריחי שפותח על ידי חברת כלי הנשק הגרמנית מאוזר עבור הקיסרות הגרמנית בסוף המאה ה-19. הרובה הוא רובה בריחי בקליבר 8x57 מ"מ המוזן באמצעות פס תחמושת הטוען 5 כדורים אל תוך מחסנית פנימית מתחת לקנה. הרובה שירת בצבא הקיסרות הגרמנית וברייכסווהר מ-1898 (ולכן שמו M98) עד 1935, אז הוחלף בגרסת הקרבין שלו מאוזר K98. רובה M98 היה הרובה הראשי של כוחות החי"ר הגרמניים במלחמת העולם הראשונה.

## היסטוריה
ממוזער|דגם רובה חתוך, המציג את המנגנון
[ממוזער|[הקיסרות הגרמנית, 1871-1918.]]

רובה ה-Gewehr 98 נקרא על שם שנת 1898, בה החל ייצורו. רובה זה החליף את ה-Gewehr 1888 בשירות הצבא הגרמני. התכנון הבריחי של ה-M98 נרשם כפטנט על ידי פאול מאוזר ב-9 בספטמבר 1895. ה-M98 עצמו היה אחרון בסדרה של רובים שהציגה חברת מאוזר בשנות ה-90 של המאה ה-19. מנגנון הרובה נגזר מהרובה הניסיוני Gewehr 96.

ועדת בחינת הרובים  הגרמנית אימצה את ה-M98 ב-5 באפריל 1898. ב-1901 הפך הרובה למבצעי כשנכנס לשירות כוח המשלחת לאסיה המזרחית, הצי ו-3 קורפוסים של צבא היבשה הפרוסי. הוא זכה לטבילת אש במרד הבוקסרים (1898-1901). ב-1904 הוחלט לייצר עוד מהרובים, וואפנפבריק מאוזר זכתה בחוזה לייצור 290,000 רובי M98 ו-DWM (ראשי תיבות של Deutsche Waffen und Munitionsfabriken) בחוזה לייצור 210,000 רובי M98.

## משתמשים
הרובה שירת בגרמניה על גלגוליה השונים:
*
*
*

בנוסף לגרמניה שירת הרובה במדינות הבאות:
*
*
*
*  תחת השם רובה צ'יאנג קאי-שק.
* ממלכת ספרד

כתוצאה מכך הרובה שימש במלחמות והעימותים הבאים:
* מלחמת ארצות הברית–ספרד
* מרד הבוקסרים
* רצח העם של ההררו והנאמה
* מהפכת שינהאי
* מלחמת העולם הראשונה
* מלחמת האזרחים בספרד
* מלחמת העולם השנייה
* מלחמת סין–יפן השנייה
* מלחמת האזרחים הסינית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רובים בריחיים
קטגוריה:נשק קל במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:נשק קל גרמני
ינון עזרוני

**ינון עזרוני** (11 בנובמבר 1927 – 1 במרץ 2009) היה קצין חימוש ראשי בצה"ל בדרגת אלוף-משנה. מנכ"ל תעשיות רכב נצרת עילית וחברת אליאנס.

## קורות חיים
עזרוני נולד בחיפה, בנם של שרה ויקותיאל, בוגר בית הספר החקלאי מקוה ישראל. ב-1945 הצטרף לפלמ"ח ושירת בפלוגה א' בקיבוץ יגור. סיים קורס קציני חבלה וקורס מפקדי כיתות. שימש מדריך חבלה. בתקופת פעילות תנועת המרי העברי השתתף בהכנות לפיצוץ גשר, כסיוע להורדת המעפילים מהספינה "חנה סנש" ליד נהריה וכן השתתף בפיצוץ תחנת הרדאר בח'רייבה. השתתף בפעולות רבות נגד כנופיות ערביות וחברי הוועד הערבי העליון.

במלחמת העצמאות שירת כמפקד מחלקה ומפקד פלוגה בגדוד הראשון של חטיבת יפתח. השתתף בהדיפת צבא ההצלה בקרב משמר העמק, במבצע מטאטא ובקרבות מלכיה, בהם נפצע באורח קשה. לאחר החלמתו השתתף בכיבוש לוד, בקרבות בנגב, במבצע גי"ס, בקרב חרבת מחאז ובמבצע יואב. לקראת סוף המלחמה מונה לסגן מפקד הגדוד. לאחר פירוק הפלמ"ח יצא לקורס מפקדי גדודים בצריפין.

ב-1950 השתחרר והחל בלימודי הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון, אותם סיים ב-1954. עבד כמהנדס בתעשייה הצבאית ובמקביל, במסגרת שירותו במילואים שירת בחיל החימוש. במלחמת סיני שירת באוגדה 77 שלחמה באזור רפיח ואל עריש. ב-1956 חזר לשירות הקבע ומונה למפקד בימ"ל (בית מלאכה) בחיל החימוש. בתקופתו הוקם בבסיס מפעל בן 1,000 עובדים שפעל להסבת טנקי השרמן לטנקי סופר שרמן בהם הותקן התותח הצרפתי CN 75-50.

בשנת 1957 מונה לסגן קצין חימוש ראשי. ב-1961 יצא לארצות הברית ללימודי תואר שני במנהל תעשייתי והנדסת מכונות באוניברסיטת קולומביה. ב-1963 מונה לקצין חימוש ראשי. במרץ 1964 קודם לדרגת אלוף-משנה.

לאחר שחרורו היה ממקימי חברת תעשיות רכב נצרת עילית ב-1965 ושימש כמנהלה הכללי עד 1986. הוא זכה על פועלו בפרס התעשייה של התאחדות התעשיינים, ב-1976. ב-1987 מונה למנכ"ל חברת הצמיגים אליאנס, תפקיד בו כיהן עד שנת 2000.

נפטר ב-1 במרץ 2009, והובא למנוחות בבית העלמין בכפר ויתקין . היה נשוי לחנה ואב לשלושה ילדים. כלתו (אשת בנו) היא הציירת רינה עזרוני.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* ינון עזרוני, באתר עמותת חיל החימוש

## הערות שוליים

קטגוריה:קציני חימוש ראשיים
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:מהנדסי מכונות ישראלים
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:זוכי פרס התעשייה
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת מכונות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בכפר ויתקין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
אנדריי מרקוב

**אנדריי אנדרייביץ' מרקוב** (ברוסית: **Андрей Андреевич Марков**; 14 ביוני 1856 – 22 ביולי 1922) היה מתמטיקאי רוסי. ידוע בעיקר בזכות עבודתו על תהליכים אקראיים. על שמו קרואים שרשראות מרקוב ותהליכי החלטה מרקוביים.

## ביוגרפיה
מרקוב נולד ב-1856 בריאזן, רוסיה. בילדותו סבל ממגבלות בריאותיות שחייבו אותו להלך בעזרת קביים עד לגיל עשר. ב-1874 התקבל לאוניברסיטת סנקט פטרבורג לפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה, שם השלים תואר ראשון (1878), תואר שני (1880) ודוקטורט בשנת 1884. בשנת 1883 נשא לאישה את אהובת נעוריו. ב-1886 נתמנה לפרופסור באוניברסיטת סנקט פטרבורג וב-1896 לחבר באקדמיה הרוסית למדעים. ב-1903 נולד אנדריי מרקוב הבן, שהיה גם הוא מתמטיקאי נודע כשלעצמו. ב-1905 פרש מהוראה אקדמית באופן רשמי, אולם המשיך ללמד קורסים בתורת ההסתברות כמעט עד ליום מותו.

## מחקרו
ראשית מחקרו של מרקוב הוקדש לתורת המספרים ולאנליזה נומרית. לאחר שנת 1900 עסק בעיקר בתורת ההסתברות. ב-1909 ניסח הרחבה של משפט הגבול המרכזי בעזרת שיטת צ'בישב (Chebyshev) שהיה גם מורהו עבור רצפים המורכבים ממשתנים מקריים תלויים - מה שנודע לימים בתור "שרשראות מרקוב" ולהן שימושים בפיזיקה המודרנית ובמודלים כלכליים לחיזוי. אחד השימושים הראשונים של שרשראות מרקוב היה לנסח באופן מתמטי תנועה רנדומלית של חלקיקים בתמיסה מימית (תנועה בראונית), מאוחר יותר נעשה במודל זה שימוש לחיזוי מגמות בשוק המניות.

בשנות החמישים של המאה ה-20 הורחב המודל של שרשראות מרקוב לתהליכי החלטה מרקוביים אשר מהווים מודל מרכזי בתורת הבקרה האופטימלית.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של אנדרי מרקוב, באתר אוניברסיטת סנט אנדרוז
* 
* 

קטגוריה:מתמטיקאים רוסים
קטגוריה:חוקרי תורת ההסתברות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1856
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1922
ג'ף היוגיל

**ג'ף אנדרו היוגיל** (באנגלית: **Geoffrey Andrew Huegill**; נולד ב-4 במרץ 1979) הוא שחיין אוסטרלי, הוא אלוף עולם (פוקואוקה 2001 ומוסקבה 2002), אלוף משחקי חבר העמים, שיאן עולם ובעל מדליות כסף וארד אולימפיות בסגנון הפרפר.

## ביוגרפיה
היוגיל נולד בחצי האי גוב שבטריטוריה הצפונית לאב אוסטרלי ואם תאילנדית.

באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת' ב-1998 זכה היוגיל במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר, ובמדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בו השתתף בשלב המוקדמות.

### שיאן עולם
באליפות אוסטרליה שנערכה ב-14 באפריל 2000 קבע היוגיל במשחה ל-50 מטר פרפר שיא עולם חדש של 23.60 שניות.

באולימפיאדת סידני (2000) בשנת 2000 העפיל היוגיל לשלב הגמר במשחה ל-100 מטר פרפר עם התוצאה הטובה ביותר, אבל בגמר עצמו שחה לאט יותר וזכה במדליית הארד. נוסף לכך, הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.

### אלוף עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 2001 זכה היוגיל בשתי מדליות זהב. במשחה ל-50 מטר פרפר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא עולם חדש של 23.44 שניות ובשלב הגמר הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 23.76 שניות. הוא זכה במדליית זהב נוספת במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.

באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 סיים היוגיל במקום רביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.76 שניות. במדליית זהב זכה בן ארצו מט וולש ששבר את שיאו העולמי במאית שנייה.

באולימפיאדת אתונה (2004) סיים היוגיל במקום שמיני במשחה ל-100 מטר פרפר.

ב-2005 ו-2006 נכשל היוגיל באליפות אוסטרליה ולא הצליח להיכלל בנבחרת הלאומית, ופרש משחייה תחרותית. בתקופה זו עלה במשקל, והגיע עד ל-138 קילוגרם.

ב-2008 הודיע על חזרתו לשחיה תחרותית, ועל כוונתו להתחרות במשחים ל-50 ול-100 מטר פרפר במשחקי חבר העמים הבריטי ב-2010. הוא השיל כ-40 קילוגרם ממשקלו, ובמשחקי חבר העמים שהתקיימו בדלהי זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר ובמדליית כסף במשחה ל-50 מטר פרפר.

באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכה היוגיל במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.35 שניות.

## ראו גם

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר פרפר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מדליסטים אולימפיים אוסטרלים
קטגוריה:שחייני פרפר
קטגוריה:אלופי עולם בשחייה
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:שחיינים אולימפיים אוסטרלים
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1979
חיים דומי

250px|ממוזער|שמאל|חברי הפלמ"ח ובהם חיים דומי (במרכז), לאחר הקרב על צפת. 1948
**חיים דומי** (3 בדצמבר 1928 – 24 במרץ 1981) היה קצין חימוש ראשי בצה"ל ועוזר ראש אג"א לתפקידים מיוחדים בדרגת תת-אלוף.

## חייו
דומי נולד בקריית חיים בנם של חיינה ושמעון דומשביצקי, ממייסדי היישוב. למד בבית הספר לילדי עובדים ובבית הספר הריאלי. היה חבר בפלוגות הפועל, בנוער העובד והלומד וחבר הכשרת אשדות יעקב. ב-1946 הצטרף לפלמ"ח ושירת בפלוגה ג' של הגדוד השלישי. בשנת 1947 יצא לקורס מפקדי כיתות ובשנת 1948 סיים קורס מפקדי מחלקות במחנה דורה. במלחמת העצמאות השתתף במסגרת חטיבת יפתח בקרב על צפת, בקרב על טבריה, כיבוש סאסא, קרב מצודת נבי יושע, עין זייתון, ביריה, משמר הירדן, קרבות מלכיה ובמבצע יורם. נטל חלק עם החטיבה במבצע דני ובמבצע יואב במהלכו נפצע.

ב-1950 השתחרר ולמד הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון. התגייס לשירות קבע ב-1955 ושירת בחיל החימוש כקצין תכנון עבודות בבמ"ב (בית מלאכה בסיסי) 681 בדרגת רב-סרן. בשנים 1958 עד 1961 היה מפקד במ"ב 682 והועלה לדרגת סגן-אלוף. ב-1961 מונה לסגן קצין חימוש ראשי. ב-1964 נשלח מטעם צה"ל לארצות הברית, ללימודי תואר שני בהנדסת מכונות באוניברסיטת קולומביה והשתלם גם בחקר ביצועים ובשימוש במחשבים לצרכים טכניים ומנהלתיים.

באוגוסט 1966 מונה לקצין חימוש ראשי. הוא שירת בתפקיד במשך שבע שנים, כולל בתקופת מלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה. במלחמת ההתשה יזם את הקמת הגש"ח (גדוד שירותי חימוש) שנתן מענים חימושיים למעוזים בקו ברלב וליחידות השונות. ב-1970 קודם לדרגת תת-אלוף. בעקבות מלחמת ששת הימים התמודד עם הצורך בהחזרה לכשירות של כלי הלחימה הצה"לים, ופעל לשיפוץ והסבה של נשק שלל רב שנתפס, כולל כ-100 טנקי צנטוריון ו-M48 פטון ירדנים, הסבת שישה גדודי ארטילריה לשימוש בתותחים מתוצרת ברית המועצות בקטרים 130 ו-122 מ"מ, שכמויות גדולות שלהם נתפסו יחד עם תחמושת רבה, וטנקי טירן רבים שנלקחו שלל בסיני.

ב-1973 השתחרר מצה"ל, ועבד כמשנה למנכ"ל בתי הזיקוק. הוא חזר לשירות בשנת 1975, מונה לעוזר למדען הראשי בצה"ל, ובהמשך לעוזר ראש אג"א לתפקידים מיוחדים, נפטר ב-1981 בעודו בשירות. נקבר בבית הקברות הצבאי בחיפה.

## קישורים חיצוניים

* 
* חיים דומי באתר עמותת חיל החימוש
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:קציני חימוש ראשיים
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי הנוער העובד והלומד
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת מכונות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:חללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בחיפה
קטגוריה:קריית חיים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
אנדרטת הצי בפלימות'

**אנדרטת הצי בפלימות**' (באנגלית: **Plymouth Naval Memorial**) היא אנדרטה בעיר פלימות' שבבריטניה, המנציחה, בצוותא עם שתי אנדרטאות אחרות במדינה, את שמותיהם של קציני ומלחי הצי הבריטי, שנפלו במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה ומקום קבורתם לא נודע. כיום מונצחים על גביה 23,184 שמות.

## תולדות האנדרטה
האנדרטה הוקמה לאחר מלחמת העולם הראשונה, כאחת משלוש אנדרטאות שהאדמירליות הבריטית החליטה ב-1920 על הקמתן בערי נמל מרכזיות של הצי הבריטי לשם הנצחת חלליו הנעדרים. לאחר מלחמת העולם השנייה הורחבה האנדרטה - שוב יחד עם שתי האנדרטאות האחרות - כדי להנציח יחדיו את השמות הרבים יותר של נעדרי הצי ממלחמה זו. 

האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל הסקוטי רוברט לורימר (Robert Lorimer) ועבודות הפיסול בה הן מעשה ידיו של הנרי פול (Henry Poole). היא נחנכה על ידי הנסיך ג'ורג' ב-29 ביולי 1924. הרחבת האנדרטה לאחר מלחמת העולם השנייה תוכננה על ידי האדריכל אדוארד מאוף (Edward Maufe) ועבודות הפיסול שנוספו לה נעשו על ידי צ'ארלס וילר (Charles Wheeler) וויליאם מקמילן (William McMillan). האנדרטה המורחבת נחנכה על ידי הנסיכה מרגרט ב-20 במאי 1954.

האנדרטה נבנתה ומתוחזקת על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.

## תיאור האנדרטה
האנדרטה שוכנת בשטח ציבורי פתוח ומוגבה בדרומה של פלימות', הידוע בשם Plymouth Hoe, ומשקיפה מצפון על מצר פלימות'; היא הוקמה בקרבת אנדרטת הארמדה. חלקה המקורי מורכב מאובליסק אבן שבראשו גלובוס ועליו ארבע דמויות המסמלות את רוחות השמים, ובבסיסו ארבעה פסלי אריות. תבנית האובליסק נבחרה על מנת שהוא יוכל גם לשמש כסימן דרך בולט לספינות המשייטות בנמל ובסביבתו.

שמות הנעדרים ממלחמת העולם הראשונה נרשמו על גבי לוחות מתכת הצמודים לבסיסו של האובליסק. שמות הנעדרים ממלחמת העולם השנייה נרשמו על גבי לוחות מתכת הצמודים לקירות אבן שנבנו לאחר המלחמה מצפון, ממזרח וממערב לאובליסק.

כיום מונצחים על גבי האנדרטה 7,251 שמות ממלחמת העולם הראשונה ובכללם גם נעדרי הצי האוסטרלי והצי הדרום-אפריקני ממלחמה זו. כן מונצחים על גביה 15,933 שמות של נעדרים ממלחמת העולם השנייה ובכללם נעדרי ציי כל מדינות האימפריה הבריטית למעט קנדה וניו זילנד. 

בשנת 2008 נגנבו מן האנדרטה ארבעה לוחות מתכת ועליהם שמות נעדרים. שניים מן הלוחות אותרו בהמשך והוחזרו למקומם, ושני הלוחות הנותרים יוצרו מחדש.

מרכז|750px
מראה ה-Plymouth Hoe. האובליסק באנדרטה נראה בקצה הימני של התמונה

## קישורים חיצוניים

*אנדרטת הצי בפלימות' באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
*אנדרטת הצי בפלימות'

## הערות שוליים

צי בפלימות'
צי בפלימות'
צי, פלימות'
קטגוריה:פלימות'
קטגוריה:הצי המלכותי הבריטי
צי
צי
צי
צי
צי בפלימות
קטגוריה:הממלכה המאוחדת במלחמת העולם השנייה: אנדרטאות
קטגוריה:בריטניה במלחמת העולם הראשונה: אנדרטאות
צי בפלימות'
ישראל מהלמן

**ישראל מהלמן** (Mehlmann; 26 במרץ 1900 – 29 באוקטובר 1989) היה ביבליופיל, חוקר ואיש חינוך עברי.

## חייו
מהלמן נולד באולחוביץ (Olchowiecz) שליד בז'ז'ני (ברשאן), בגליציה המזרחית שבתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, בן ליחיאל מיכל ולמרים לבית רדליך.
התחנך בחדר ובישיבה, ולאחר מכן למד בגימנסיה, והמשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטת וינה, שם למד שפות שמיות וחינוך ובשנת 1922 הוסמך כדוקטור (כותרת התזה: "Die syrisch-palästinensische Kleidung bis in die griechische Zeit").

ניהל את "הפדגוגיון העברי" מיסודו של ד"ר צבי פרץ חיות. בפוניבז' שבליטא ארגן וניהל את מערכת החינוך העברי מגן הילדים ועד הגימנסיה, עד עלייתו לארץ ישראל ב-1935.
 
מהלמן היה המנהל השלישי של בית המדרש למורים העברי ע"ש דוד ילין (לימים המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין) בשנים תש"ח-תשי"ב (1948–1952). 

לאחר פרישתו מהתפקיד נתמנה כמפקח על בתי-הספר התיכוניים בישראל מטעם משרד החינוך, וכן ניהל את המחלקה לחינוך של הסוכנות היהודית. במהלך שנים אלה שימש כשליח לנושאי תרבות בארצות הברית, אירופה ואמריקה הלטינית.

מהלמן היה המתכנן, המארגן והמנהל הראשון של הקמפוס הראשון של אוניברסיטת תל אביב ב-1953  עמד בראש החוג לספרות כללית ולדרמה של האוניברסיטה בשנים 1963-1958. כחובב ספר בנה בספרייה הלאומית שבירושלים אוסף נרחב של ספרים נדירים בתחום הספרות, האמנות והמוסר, הוא "אוסף מהלמן". בביתו יצר במשך עשרות שנים את אוסף הספרים הפרטי הגדול ביותר במדינת ישראל,. האוסף כלל 25,000 פריטים בעברית ויותר מ-2,500 ספרי יודאיקה נדירים ביותר מראשית תקופת הדפוס (סוף המאה ה-15) ועד המאה העשרים. באוסף ישנם ספרים נדירים וכתבי עת בתחומי התרבות וההיסטוריה של עם ישראל בארץ ובתפוצות ובכללם מאות ספרים מימי הביניים. האוסף, שאליו צורפו אוספים קטנים נוספים, כולל כ-100,000 ספרים, בעיקר במדעי היהדות, מדעי החברה וביקורת הספרות, והוא נמצא כיום באוניברסיטת תל אביב.

מהלמן חיבר את "איפיגניה בטאוריס: הטרגדיה של אבריפידס והדרמה של גתה" ואת "גנוזות ספרים", קובץ מאמרים ביבליוגרפיים. פרסם מאמרים רבים בעיתונות הכללית והמקצועית.
רעייתו, מרים (נצר למשפחת הגר"א; נפטרה ב-1956), הייתה מורה בירושלים. הותיר שתי בנות - מיכל וידן מהלמן, פסיכולוגית קלינית, ושלומית שטייניץ מהלמן.

היה תושב בית הכרם עד למותו בשנת תשמ"ט (1989). נקבר בהר המנוחות.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* ד"ר ישראל מהלמן, באתר המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין
* ד"ר ישראל מהלמן, באתר האנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו מאת דוד תדהר
* פריטים נדירים מספריית מהלמן באוניברסיטת תל אביב, מתוך בלוג ספרני יהדות
* אתר ספריית מהלמן באוניברסיטת תל אביב

## הערות שוליים

קטגוריה:ביבליוגרפים עבריים
קטגוריה:אספני ספרים ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: ספרות
קטגוריה:עובדי משרד החינוך, התרבות והספורט
קטגוריה:עובדי הסוכנות היהודית
קטגוריה:ראשי המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת וינה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
אוסיביסה

**אוסיביסה** (אנגלית: Osibisa) היא להקה שהוקמה ב-1969 בלונדון על ידי קבוצת מוזיקאים שחורים ממערב אפריקה ומהאיים הקריביים.

## היסטוריה
חברי הלהקה בהרכבה הראשון והדומיננטי היו טדי אוסי (סקסופון; גאנה), סול אמרפיו (תופים וכלי הקשה; גאנה), מק טונטון (חצוצרה; גאנה), לסיסי אמאו (סקסופון טנור וכלי הקשה; ניגריה), ספרטקוס אר (גיטרה בס; גרנדה) ורוברט ביילי (קלידים; טרינידד).

סגנונה של הלהקה התבסס על מוזיקה מערב אפריקאית תוך שילוב של רוק, ג'אז, ומוזיקה לטינית-קריבית. הלהקה הייתה מחלוצות מוזיקת העולם, שנים רבות לפני שסגנון זה הפך לפופולרי בתחילת שנות ה-90. חברי הלהקה השכילו ליצור מוזיקה עשירה ומגוונת תוך שימוש במגוון של קולות וצלילים כגון בעלי חיים, שירה שבטית, קריאות קצביות.

עטיפות שני האלבומים הראשונים של הלהקה צוירו על ידי אומן הרוק רוג'ר דין, ששמו יצא לתהילה כמי שצייר מאוחר יותר את עטיפות אלבומיה של להקת יס.

ב-1975 כבשה הלהקה את צמרת המצעד הבריטי עם השיר Sunshine day. אלבומיה הבולטים של הלהקה הם; אוסיביסה (1971), יויה (1971), ראשים (1972) וברוכים הבאים הביתה (1975). האלבום יויה הגיע למקום 11 במצעד האלבומים בבריטניה, ושיר הנושא מתוכו זכה לביצוע של ארט גרפונקל. מפיק שני האלבומים הראשונים של הלהקה היה טוני ויסקונטי.

חברי הלהקה גם חיברו את המוזיקה לסרט האמריקאי השחור Super Fly T.N.T.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות בריטיות
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
עששית נייר

[שמאל|ממוזער|250px|עששיות נייר ששוחררו לשמיים בפסטיבל עששיות ב[טאיוואן]]
[שמאל|ממוזער|250px|עששיות נייר המאירות שביל בערב [חג המולד בארצות הברית]]
**עששית נייר** או **פנס סיני** (בסינית מפושטת: **灯笼**; בסינית מסורתית: **燈籠**) היא גוף תאורה עשוי ממעין שקית נייר המעוצבת בצורות ובצבעים שונים ומגוונים, ובמרכזה נר. עששיות מורכבות יותר עשויות לכלול גם מרכיבים כגון חלקי במבוק או מתכת המעצבים את צורת העששית ומכוסים בנייר.

## עששיות נייר בחגיגות וטקסים
העששית משמשת לעיתים קרובות באירועים ופסטיבלים בתרבות הסינית והיפנית ובדרום-מזרח אסיה, הן במדינות עצמן והן בקהילות ובצ'יינטאון ברחבי העולם. עששיות נייר נתלות מחוץ לחנויות ועסקים שונים של בני הקהילה, במטרה לקשט ולמשוך תשומת לב. ביפן הן נתלות גם מחוץ לברים ומסעדות. בפסטיבלי עששיות שונים נהוג לשחרר בחוצות מאות עששיות נייר הקרויות "עששיות שמיים", והן יוצרות מראה אסתטי וצבעוני בליל הפסטיבל.

בעולם המערבי משמשות עששיות נייר לעיתים קרובות לסימון שבילים בשעות החשיכה באירועים חגיגיים. הקהילה ההיספנית, למשל, נוהגת לסמן שבילים בערב חג המולד כסמל להארת דרכו של ישו הילד. בפסטיבל "פסטה דלה ריפיקולונה" המתקיים בפירנצה שבאיטליה, נוהגים ילדים לצאת ברחבי העיר כשהם אוחזים עששיות נייר צבעוניות.

## שימושים נוספים
בעבר קושרו עששיות נייר אדומות לבתי בושת, והדבר מתבטא בין השאר בשם "רובע החלונות האדומים" שניתן לאזורי בתי בושת במספר מקומות בעולם.

בתחום הצילום בסרטי קולנוע משתמשים לעיתים בעששיות נייר תלויות, במטרה ליצור תאורה רכה בסצנה המצולמת.

## בטבע
עץ הנוי פנסית דו-נוצתית קרוי כך כיוון שדומה במראהו לעששית נייר.

## ראו גם
* ג'ק-או-לנטרן

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוצרי נייר
קטגוריה:תאורה
קטגוריה:סין: המצאות
ניקופול (אוקראינה)

**ניקוֹפּוֹל** (אוקראינית: **Нікополь**; רוסית: **Ни́кополь**; יוונית: **Νικόπολις**, פירוש שמה "עיר הניצחון") היא עיר בדרום אוקראינה במחוז דניפרופטרובסק. הממוקמת במחוז משנה ניקופול, על הגדה הדרומית של נהר הדנייפר. ומרוחקת 100 קילומטרים דרומית מערבית לדניפרופטרובסק. מרכז תעשייתי גדול בדרום אוקראינה.

## ערים תאומות
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מחוז דניפרופטרובסק: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1782
קטגוריה:ערי נמל על הדנייפר
גז מתאן מדיאש (כדורסל)

**גז מתאן מדיאש** (ברומנית: **CS Gaz Metan Mediaş**) היא קבוצת כדורסל רומנית מהעיר מדיאש. המתמודדת בליגת העל הרומנית וביורוצ'לנג'.

## היסטוריה
קבוצת הכדורסל של גז מתאן מדיאש החלה לשחק בליגה הבכירה ברומניה בעונת 2004/05. 

בעונת 2009/10 סיימה הקבוצה במקום השני בליגה בעונה הסדירה. ובנוסף הגיעה עד לגמר **[[הגביע הרומני בכדורסל|הגביע הרומני]]**. בנוסף החלה הקבוצה להשתתף בליגה הבלקנית, אך הושעתה מהליגה לאחר מספר משחקים בעקבות שיתוף שחקן זר מעל המותר. בעונת 2010/11, הקבוצה הגיעה עד לחצי גמר הפלייאוף והפסידה 3-2 בסדרה מול קבוצת מוביטלקו קלוז' נפוקה. ובנוסף הגיעה לגמר **הגביע הרומני**, וזכתה בו לראשונה בתולדותיה. בעונת 2012/13 הגיעה לחצי גמר הפלייאוף. ובנוסף זכתה בגביע הרומני לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת מוביטלקו קלוז' נפוקה.

בעונת 2011/12 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף ונוצחה על ידי קבוצת אססופט פלוישט. בעונת 2012/13, ניצחה את קבוצת אורל יקטרינבורג בשלב המוקדמות של היורוצ'לנג', והגיעה לשלב הבתים.

העיר מדיאש ממוקמת מצפון לעיר סיביו וכל מפגש מול היריבה אטלסיב סיביו הופך למאבק על יוקרה אזורית.

## תארים והישגים
***[[ליגת העל הרומנית בכדורסל|הליגה הרומנית]]**:
**מקום שני: 2010, 2011
**חצי גמר: 2012, 2013
***[[הגביע הרומני בכדורסל|הגביע הרומני]]**:
**זכייה (2): 2011, 2013
**גמר: 2010

## קישורים חיצוניים
* 
* האתר הרשמי (כחלק מאתר המועדון)

קטגוריה:קבוצות כדורסל רומניות
ואנס הארטקה

**ואנס הארטקה** (באנגלית: **Rupert Vance Hartke**; 31 במאי 1919 - 27 ביולי 2003) היה פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. כיהן כסנאטור מטעם מדינת אינדיאנה בין השנים 1959 ל-1977.

## ראשית חייו
נולד בסטנדל, מחוז פיקה, אינדיאנה ולמד בבתי ספר ממלכתיים בסטנדל. בשנת 1940 סיים את לימודיו באוניברסיטת אוונסוויל ובין השנים 1942 ל-1946 שירת בצי האמריקאי ומשמר החופים. בשנת 1948 סיים את לימודי המשפטים שלו באוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון.

## קריירה פוליטית
בשנים 1950–1951 שימש הארטקה כסגן התובע הכללי של מחוז ואנדרבור וב-1956–1958 כראש עירית אוונשויל.

### סנאטור
בשנת 1958 נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לסנאטור. נבחר שוב לתפקיד ב-1964 ו-1970. בסנאט היה מתנגד חריף למלחמת וייטנאם. במהלך תקופת כהונתו הראשונה היו לו יחסים טובים עם הנשיא לינדון ג'ונסון. הוא שימש כחבר ועדת הכספים וועדת המסחר בסנאט ופעל רבות לתוכניות מדיקר ומדיקייד ותמך בחוק זכויות האזרח. במהלך כהונתו השנייה עזר ליצור תוכניות הלוואה לסטודנטים והטבות ליוצאי מלחמה. כמו כן בתור יושב ראש תת-הוועדה לענייני תחבורה יבשתית בסנאט פעל לכינון תאגיד הרכבות הממשלתי אמטרק. התנגדותו למלחמת וייטנאם לא הייתה פופולרית באינדיאנה. אף על פי כן, ניצח ב-1970 במרוץ צמוד את המועמד הרפובליקני לסנאט ריצ'רד רודבוש וזכה בכהונה שלישית. ב-1976 הפסיד בבחירות לריצ'רד לוגאר.

הארטקה נפטר בווירג'יניה ב-27 ביולי 2003 בגיל 84 ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. השאיר אחריו אישה (מרת'ה) ושבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אינדיאנה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאינדיאנה
קטגוריה:ראשי עיריות באינדיאנה
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצי ארצות הברית
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוונסוויל
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1919
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2003
קריסה הדרגתית

בתחום הנדסת מבנים, **קריסה הדרגתית** היא סוג של כשל מבני ראשוני, אשר גורם לכשל או כשלים מבניים משניים, ולשרשרת של כשלים מבניים נוספים. 

הכשלים הנוספים מתרחשים עקב העמסת הרכיבים שהתמוטטו על הרכיבים שטרם התמוטטו, ובכך גורמת לעומס נוסף שלא נלקח בחשבון בעת התכנון המקורי.

הדוגמה הבולטת ביותר של התמוטטות פרוגרסיבית היא התמוטטותם של שני המגדלים במרכז הסחר העולמי ושל בניין מספר שבע בעקבות מתקפת הטרור בניו יורק ב-11 בספטמבר 2001. אלו הם המקרים המתועדים היחידים של התמוטטות פרוגרסיבית אשר תוצאתה היא הרס מוחלט של המבנה כולו, במבנים שבהם קיים שלד פנימי העשוי מסגרות פלדה. 

מקרים נוספים של התמוטטות בניינים התרחשו בבניין בן 26 קומות (Sky Line Tower) בצפון וירג'יניה בארצות הברית, ב-2 במרץ 1973, והתמוטטות אגף בבניין Ronan Point כתוצאה מפיצוץ עקב דליפת גז ב-16 במאי 1968. 

בעקבות התמוטטות מגדלי התאומים, ניהל מכון התקנים הלאומי האמריקאי (National Institute of Standards and Technology – WTC), מחקר שעסק בנושאים דחופים כמו מניעת התמוטטות פרוגרסיבית, עמידות מבנים מפני אש, חיזוק מבנים וציפויים עמידים באש לרכיבי פלדה נושאי עומס. בעקבות מחקר זה ומחקרים נוספים שנוהלו על ידי גורמי תקינה נוספים אושרו שינויים בתקני בנייה שונים. השינויים הם בעיקר בנושאים של הגנה פסיבית מאש על שלדי פלדה של מבנים, מערכות כיבוי אש אוטומטיות הכוללות מערכות מתזים, וכן דרכי גישה ללוחמי האש ופינוי המבנים מאנשים ומחומרים מסוכנים כגון שמנים ודלקים.

קטגוריה:הנדסה אזרחית
לשכת בתי הכלא הפדרלית

**לשכת בתי הכלא הפדרלית** (באנגלית: The **Federal Bureau of Prisons**; בראשי תיבות: **BOP**) היא סוכנות אכיפת חוק פדרלית הכפופה למשרד המשפטים של ארצות הברית והיא אחראית על ניהול מערכת בתי הכלא הפדרליים. המערכת מטפלת גם באסירים שביצעו מעשים שנחשבים כעבירות על החוק במחוז קולומביה. הלשכה הוקמה בשנת 1930 כדי לספק טיפול מתקדם ואנושי יותר לאסירים פדרליים, מתוך כוונה למקצע את שירות בתי הכלא, ועל מנת להבטיח ניהול עקבי ומרוכז של 11 בתי הסוהר הפדרליים שפעלו באותו הזמן.

במתקני הלשכה כלואים אסירים על הפרת חוקים פדרליים. על הפרת חוקים של מדינות ארצות הברית, האסירים נכלאים בבתי סוהר של המדינה. בשנת 2016 רק כ-10% מכלל האסירים בארצות הברית היו כלולים בבתי הכלא הפדרליים של הלשכה.

על פי אתר האינטרנט הרשמי של הארגון, הלשכה כוללת יותר מ-116 מוסדות, שישה משרדים אזוריים, משרד המטה שבוושינגטון, 2 מרכזי הכשרה, 22 משרדי קהילתיים, ואחראית על אבטחתם וטיפולם של כ-210,000 עבריינים פדרליים. כ-82 אחוז מאסירים אלה נכלאים במתקני הכליאה או המעצר של הלשכה. שאר האסירים כפופים להסכמים עם ממשלות המדינה המקומיות או באמצעות חוזים עם מפעילי המרכזים הקהילתיים, מרכזי המעצר, בתי הסוהר, ומתקני הכליאה לנוער.

הלשכה גם אחראית על ביצוע כל ההוצאות להורג הפדרליות, ואלה מעוגנים בחקיקה משפטית (למעט אלה שמבוצעים על פי החוק הצבאי) בארצות הברית. הלשכה מחזיקה את המתקן הפדרלי להוצאה להורג בזריקת רעל בכלא טר הוט באינדיאנה.

## היסטוריה
מערכת בתי הסוהר הפדרלית התקיימה במשך יותר מ-30 שנה לפני הקמתה של לשכת בתי הכלא הפדרלית. למרות שהסוהרים תפקדו באופן כמעט עצמאי, הממונה על בתי הסוהר, שהיה כפוף למשרד המשפטים בוושינגטון, היה להלכה האחראי על בתי הכלא הפדרליים.

עד 1907, בנושאי הכלא טיפל הסוכן הכללי של משרד המשפטים. הסוכן הכללי היה אחראי על החשבונות במשרד המשפטים, הפיקוח על פעולות פנימיות, חקירות פליליות מסוימות, כמו גם פעולות בבתי כלא. בשנת 1907, משרד הסוכן הכללי בוטל, ותפקידיו חולקו בין שלושה משרדים חדשים: מחלקת החשבונות (שהתפתח מאגף ניהול המשפטים); משרד הבוחן הראשי (שעל בסיסו הוקם בהמשך לשכת החקירות הפדרלית); לבין משרד המפקח על בתי הסוהר, שמאוחר יותר כונה המפקח על בתי הסוהר (שהפך ללשכת בתי הכלא הפדרלית).

לשכת בתי הכלא הפדרלית הוקמה ב-1930, ותפקידיה עוגנו בחקיקה מיוחדת, ובהדרגה גדלה אחריותה ומספר המועסקים בה. ב-1990 היא העסיקה 19,000 עובדים ונכון ליוני 2003 הלשכה העסיקה 32,000 עובדים.

## ראו גם
*שירות בתי הסוהר
*שירות בתי הסוהר הפדרלי
*שירות בתי הסוהר הממלכתי (קירגיזסטן)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני כליאה
קטגוריה:מחלקת המשפטים של ארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים ממשלתיים
אוניברסיטת הנילוס העליון

**אוניברסיטת הנילוס העליון** היא אוניברסיטה ציבורית בעיר מלקאל שבדרום סודאן.

## מיקום
הקמפוס הראשי של האוניברסיטה ממוקם בצפון העיר מלאקל, בגדות הנילוס הלבן.

## סקירה
אוניברסיטת הנילוס העליון היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות בדרום סודאן.

* האוניברסיטה הלאומית של ג'ובה, 1977.
* אוניברסיטת רומבק בעיר רומבק, 2010.
* אוניברסיטת בחר אל-ע'זאל בעיר ואו.
* אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל בעיר אבייל, 2011. 
* אוניברסיטת הנילוס העליון במלקאל, 1991.
* האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג בעיר בור, 2006.

## היסטוריה
אוניברסיטת הנילוס העליון נוסדה בשנת 1991. במהלך מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה, הועברו מספר פקולטות לח'רטום מטעמי בטיחות הצוות והסטודנטים. לאחר ההכרזה של מדינת דרום סודאן, חזרו הפקולטות לקמפוס הראשי בעיר מלאקל.

## פקולטות
נכון ליולי 2011, קיימות באוניברסיטה הפקולוטות הבאות:

* הפקולטה לחקלאות
* הפקולטה לתוצרת החי
* הפקולטה לאומנויות ומדעי הרוח
* הפקולטה למדעי המחשב
* הפקולטה לחינוך
* הפקולטה ליערנות
* הפקולטה לרפואה ובריאות הציבור
* הפקולטה ללימודי אחיות
* הפקולטה למדעים
* הפקולטה למדעי החברה
* הפקולטה ללימודי וטרינריה
* הפקולטה ללימודי החינוך המקצועי

## ראו גם
* אוניברסיטאות בדרום סודאן
* מדינת הנילוס העליון
* מלאקל
* האוניברסיטה הלאומית של ג'ובה

## קישורים חיצוניים
*מיקום האוניברסיטה בגוגל מפות
*UNU Consolidating All Faculties In Malakal

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
הנילוס העליון
קטגוריה:מלקאל
שמואל אדמון (קצין)

**שמואל אדמון** (**רפופורט**; 9 באפריל 1914 – 19 בדצמבר 1972) היה קצין בדרגת אלוף-משנה, ממייסדי חיל התותחנים בצה"ל ומפקדו הראשון. חבר קיבוץ אלונים.

## ביוגרפיה
אדמון נולד ב-1914 ברוסיה, בנם של אסתר ושלמה רפופורט. ב-1922 עלה לארץ ישראל עם משפחתו ולמד בגימנסיה העברית "הרצליה". היה חבר הכשרה חקלאית והתיישב בקיבוץ אלונים, בו שימש בתפקידי ניהול וביטחון וכחבר אגודת השומרים.

היה חבר ב"הגנה" ובנוטרות, עבר קורס מפקדי כיתות, סמלים, מפקדי מחלקות (קורס ז') ומפקדי פלוגות. בתקופת מלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי והיה חלק מסוללת תותחי נ"מ שהוקמה בארץ ישראל, הגיע עד דרגת רב-סמל יחד עם עמיתו אברהם יפה. עם הקמת הבריגדה היהודית הצטרף לשורותיה ולחם עמה במערכה על נהר סניו באיטליה. השתחרר מהצבא הבריטי ב-1946 בדרגת לפטננט (המקבילה לדרגת סגן בצה"ל).

לאחר שחרורו מונה למפקד גדוד חי"ש ובהמשך למפקד גדוד 31 של חטיבת אלכסנדרוני. במלחמת העצמאות מונה למפקדו הראשון של חיל התותחנים, הקים את מערך ההדרכה של החיל והיה מהתורמים לארגונו ועיצובו. ב-1949 מונה לראש מטה פיקוד הצפון ושימש כממלא מקום מפקד הפיקוד.

לאחר שחרורו חזר לעבודה במשק באלונים, היה ממייסדי מפעל "אלום" לייצור אביזרי פירזול מאלומיניום ומנהלו הכללי. ב-1965 מונה למנכ"ל חברת "קריית הפלדה" של כור, חברה בלתי יעילה שסבלה מיחסים עכורים עם העובדים ומהמיתון. במאי 1967 הוא הגיש את התפטרותו להנהלת כור, אך ההנהלה דחתה את ההתפטרות. בתחילת 1968 לאחר שיחה עם הנהלת כור בה לא קיבל גיבוי לרפורמות מיידיות בחברה הוא הודיע על התפטרותו ועזב את המפעל.

אדמון היה בעל אוסף של קופסאות גפרורים.

ביולי 1972 נפטרה אשתו רבקה לבית כהן צדק, כבת 55 במותה, והוא עצמו נפטר בדצמבר אותה שנה, בגיל 58. נקבר בבית העלמין שבקיבוצו אלונים. במותו הותיר בת - שלומית, ושני בנים - חגי ואיתי.

## קישורים חיצוניים

* שמואל אדמון באתר בית התותחן
* 
* שמואל אדמון-רפפורט באתר "אלבום יזרעאל"

## הערות שוליים

קטגוריה:קציני תותחנים ראשיים
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:נוטרים
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אלונים: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים באלונים
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת העצמאות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
מלקאל

**מלקאל** (באנגלית: **Malakal**; בערבית: ملكال, מלכאל) היא בירת מדינת הנילוס העליון בדרום סודאן.

## מיקום
מלקאל נמצאת במחוז מדינת הנילוס העליון בצפון מדינת דרום סודאן, בסמוך לגבול הבינלאומי עם הרפובליקה של סודאן. העיר נמצאת צפונית להתמזגות של נהר הנילוס הלבן ונהר סובט.

## סקירה
במהלך מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה שכן בעיר חיל מצב של הכוחות המזוינים של סודאן. לאחר הכרזת עצמאותה של דרום סודאן ב-9 ביולי 2011, נסוגו הכוחות אל ח'רטום. בנובמבר 2006 התרחש בעיר קרב מלקאל.

רוב התושבים בעיר משתייכים לשבטי הדינקה, נואר ושילוק, אך קיימים גם תושבים השייכים לקבוצות אתניות אחרות. רוב החיילים של צבא דרום סודאן אינם תושבי האזור, אלא באים ממחוז בחר אל-ע'זאל.

מאכלים מקומיים נפוצים בעיר הם וואל וואל (wal wal), כופתאות בצק מורתחות, והפואול (foull), תבשיל המכיל בוטן מקומי.

## תחבורה
דרך העפר מהעיר מלקאל אל העיר קורמוק (Kurmuk), על גבול אתיופיה, נמצאת כיום בשיקום וסלילה ותהיה מוכנה לשימוש במאי 2013.
בעיר שדה תעופה בין-לאומי, אחד מתוך שני שדות התעופה הבינלאומיים של דרום סודאן. תחבורה נהרית לחרטום קיימת גם היא בעיר.

## עיתונים
תפוצת העיתונים בעיר נמוכה יחסית לאוכלוסייה, אולם, העיתון המבוסס על עיתון ה"סיטיזן" הנפוץ בג'ובה, מופץ גם במלקאל באופן נרחב.
ביום ההכרזה על מדינת דרום סודאן, ב-9 ביולי 2011, נוסד העיתון המקוון The Upper Nile Times . לעיתון נחשפים תושבי מלקאל והסביבה.

## אוכלוסייה
בשנת 2005 הוערכה האוכלוסייה בעיר בכ-129,620. במפקד אוכלוסין של שנת 2008 בעיר, שנפסל על ידי הממשל הדרום סודאני, נקבע גודל האוכלוסייה בכ-126,500. בשנת 2010 הוערכה האוכלוסייה בעיר בכ-139,450. 

גידול האוכלוסייה בעיר:

## אקלים

## גלריה

קובץ:Malakal-zentrum.jpg|מרכז העיר מלקאל
קובץ:Sudan Malakal two Shiluki 1936.jpg|תמונה של אנשי העיר השילוקים בשנת 1936 


## ראו גם
* מדינת הנילוס העליון
* שדה התעופה מלקאל
* אוניברסיטת הנילוס העליון

## קישורים חיצוניים

* מיקום העיר בגוגל מפות
* Malakal Vocational Training Centre.
* The Gateway to the Shilluk People of Malakal.
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:דרום סודאן: ערים
קטגוריה:מדינות דרום סודאן: ערי בירה