open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בית הסנה

250px|ממוזער|שמאל|מראה הבניין לאחר השיפוץ
**בית הסנה** (היה ידועה גם בשמות "בית מנורה" ואחר כך "בית מנורה מבטחים") הוא בניין משרדים הממוקם בפינת הרחובות אלנבי ויהודה הלוי בתל אביב.

הבניין בסגנון הברוטליסטי בתכנון משרד האדריכלים יסקי-אלכסנדרוני. המבנה, הכולל 13 קומות משרדים מעל שלוש קומות מסחר גבוהות וארבעה מרתפי חניה, היה אחד ממגדלי המשרדים הראשונים ברחוב אלנבי.

## המבנה
המגדל הוקם ביוזמת 3 קבוצות יזמים דרום אמריקניות. התכנון האדריכלי הראשוני הושפע מעבודותיו של האדריכל לה קורבוזיה, והתבטא בקומות מסד בקו גובה אחד עם בתי הרחוב הצמודים למגדל, קומה פתוחה מעליהן, ולאחריה מגדל המשרדים. אך לבסוף נבחרה תוכנית שבו המבנה הורכב משני מגדלים צמודים זה לזה סביב גרעין מרכזי, כאשר חלקו הצר פונה לרחוב אלנבי. בניית המבנה החלה בשנת 1968 והוא הושלם בקיץ 1970.
 
שלד הבניין, העמודים והרצפות נבנו מבטון ואילו החזית צופתה בבטון גלוי מעורב בגרנוליט. חלקן הקדמי של קומות המסחר מעל חלונות הראווה הפונים לרחוב הייתה אטומה וכוסתה בגרנוליט. מעליה נבנו שורות של אלמנטים להצללה, זהים בכל ארבע החזיתות.

חברת הביטוח הסנה רכשה מחצית מהבעלות של הבניין ששימש את משרדיה החל מ-1973, וחברת המשביר המרכזי שכרה את קומות המסחר ומיקמה בו את בית הכלבו הגדול שלה. קומות נוספות שימשו את בנק הפועלים ואת חברת גמול השקעות. 

במשך השנים התבלה המבנה ובשנים האחרונות הפך הבלאי גם לסכנה סביבתית כאשר גושי בטון ניתקו ממנו וצנחו לרחוב שמתחתיו. עיקר הבלאי ניכר בחזיתו המערבית של הבניין, החשופה לרוחות וללחות המלוחה מכיוון הים.

בעקבות תאונת דרכים שהתרחשה כתוצאה מנפילת גוש בטון החליטו בעלי הבניין, חברת הביטוח מנורה ובנק הפועלים על שיפוץ המבנה.

בתחילת 2018 העבירה קבוצת מנורה מבטחים את עובדיה מן הבניין למגדל חדש שבנייתו הושלמה בסוף שנת 2017, ברחוב ז'בוטינסקי 23, במתחם בורסת היהלומים ברמת גן.

ביולי אותה שנה פורסם כי הבניין הושכר לרשת מלונות בראון לתקופה של 25 שנים. בכוונתה של הרשת להסב אותו למלון בן 226 חדרים לאחר שיפוץ בעלות של 40 מיליון שקלים.

## העיצוב מחדש
במסגרת שיפוץ המבנה נוסרו הקורות הדקות שניצבו מול החלונות והעמודים שביניהם. קורות הבטון והחזיתות עברו חיפוי מחדש באמצעות הדבקה של פנלים מאלומיניום בצבע לבן בוהק. עם סיום השיפוץ, מקיפות חזיתות האלומיניום הלבן את גרעין הבניין האפור בהיר.
 
לדעת אדריכל השיפוץ אלי ברוסטובסקי  השילוב של האלומיניום והצבע הלבן שהסתירו את הבטון החשוף, הפכו פופולרים בשנים האחרונות, וחידשו את ימי הבניין בעיצוב מודרני המתאים למאה ה-21.

## התוכנית להריסת הבניין
בתחילת 2023 הוגשה לאישור הוועדה המקומית לתכנון ובנייה תוכנית להריסת הבניין לשם הקמת מגדל בגובה 45 קומות ובו שטחי מסחר, משרדים ודירות.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב: מגדלי משרדים
קטגוריה:רחוב יהודה הלוי
קטגוריה:רחוב אלנבי
קטגוריה:ברוטליזם בישראל
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אברהם יסקי
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אמנון אלכסנדרוני
חנרל רוקה

**חנרל רוקה** (בספרדית: **General Roca**) היא עיר בפרובינציית ריו נגרו בארגנטינה. היא העיר השנייה בגודלה בפרובינציה, אחרי בארילוצ'ה, ומתגוררים בה בסביבות 86,000 תושבים. העיר שוכנת על גדות נהר ריו נגרו, וביחד עם נאוקן, צ'יפולטי, סינקו סאלטוס, אז'ן, ויז'ה רחינה וערים קטנות אחרות היא מהווה חלק מה"לינאל", קו ערים באזור אלטו וז'ה.

## היסטוריה
העיר נוסדה כמבצר ב-1 בספטמבר 1879 על ידי קורונל לורנסו וינטר, כחלק ממבצע כיבוש המדבר. הוא קרא למבצר "חנרל רוקה" (בספרדית: גנרל רוקה) על שם חוליו רוקה, נשיא ארגנטינה שיזם את המבצע. בהמשך מהגרים התיישבו ליד המבצר.

ב-1899 שיטפון גדול הרס את המבצר והוא הוקם מחדש לאחר מכן.

## כלכלה
חנרל רוקה ממוקמת באזור אלטו וז'ה, אזור חקלאי נרחב. הכלכלה מתבססת בעיקר על כרמים, יבול תפוחים ופרות וירקות אחרים. כמו כן פועלת בעיר תעשיית ייצור מקררים.

בנוסף חנרל רוקה ידועה בתעשיית היין שלה.

## תרבות
[ממוזער|180px|ימין|ה[מונומנט לתפוח בחנרל רוקה]]
העיר מארחת מדי שנה בפברואר מאז 1964 את פסטיבל התפוח הלאומי. הפסטיבל, הנחוג במשך חמישה ימים, נועד להוקיר את פרות התפוח ואת מגדלי הפרות בכלל באזור. הפסטיבל כולל מספר מופעי תרבות, מוזיקה ואומנות כמו גם תחרויות שונות העוסקות בתפוחים. לאירוע נלווים מספר אירועים משניים כמו "טריאתלון התפוח" ו"טורניר הגולף של פסטיבל התפוח הלאומי".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פרובינציית ריו נגרו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1879
צ'ן-נינג יאנג

**צ'ן-נינג פרנקלין יאנג** (בכתב סיני מסורתי: **楊振寧**; בסינית מפושטת: **杨振宁**; בפין-יין: **Yáng Zhènníng**; 1 באוקטובר 1922 – 18 באוקטובר 2025) היה פיזיקאי אמריקאי, יליד סין, שעסק בפיזיקה סטטיסטית ובפיזיקת חלקיקים. ב-1957, קיבל יחד עם צונג-דאו לי פרס נובל לפיזיקה על עבודתם בנושא אי שימור הזוגיות של הכוח הגרעיני החלש.

## ביוגרפיה
יאנג נולד ב-1 באוקטובר 1922 באנחווי שבסין, אביו, יאנג וו-צ'ין (楊武之) היה מתמטיקאי ואמו, לו מנג-הו (羅孟華) הייתה עקרת בית. למד בבית ספר יסודי ובתיכון בבייג'ינג, ב-1937 משפחתו עברה לחפיי בעקבות מלחמת סין–יפן השנייה. ב-1938 עברה המשפחה לקונמינג בירת מחוז יונאן, שם שכנה ה"אוניברסיטה הלאומית המאוחדת של דרום המערב", איחוד של מספר אוניברסיטאות שהתקיים בזמן המלחמה. באותה השנה הצטרף יאנג לאוניברסיטה זו. ב-1942 קיבל תואר ראשון, עבודת התזה שלו לתואר הראשון הייתה על יישום של תורת החבורות עבור ספקטרום פליטה. ב-1944 קיבל תואר שני ובעקבותיו אושר לו מימון לימודים בארצות הברית, מקרן שהקדישה חלק מהכספים הסיניים שקיבלה בעקבות מרד הבוקסרים לתמיכה בסטודנטים סיניים. החל מ-1946 למד באוניברסיטת שיקגו, בין השאר אצל אדוארד טלר, וב-1948 קיבל תואר דוקטור. שימש כשנה עוזר מחקר של זוכה פרס נובל אנריקו פרמי. ב-1949 עבר למכון למחקר מתקדם והחל תקופה פורה של שיתוף פעולה עם צונג-דאו לי. ב-1966 עבר לאוניברסיטת סטוני ברוק וכיהן כראש המכון לפיזיקה תאורטית שכיום נקרא על שמו. בשנת 1999, בגיל 77, פרש מהאוניברסיטה.

נבחר כחבר ל: החברה הפיזיקלית האמריקאית, האקדמיה הסינית למדעים, אקדמיה סיניקה, האקדמיה הרוסית למדעים, החברה המלכותית ועוד.
קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרינסטון (1958), אוניברסיטת מוסקבה (1992), האוניברסיטה הסינית של הונג קונג (1997) ועוד.

יאנג ביקר בסין ב-1971, בפעם הראשונה לאחר התקררות יחסי ארצות הברית–סין, בעקבות הביקור עשה מאמצים רבים לעזור לקהילת הפיזיקה הסינית לשקם את המחקר לאחר ההרס שנגרם במהלך מהפכת התרבות בסין. לאחר פרישתו מאוניברסיטת סטוני ברוק חזר לסין ושימש שם כנשיא כבוד של אוניברסיטת צינחוה וכפרופסור במרכז למחקר מתקדם שם.

### חיים אישיים
נישא לצ'י-לי טו ב-1950 ונולדו להם שני בנים ובת. טו נפטרה ב-2003. בסוף 2004, בהיותו בן 82, נישא לוונג פן, שהייתה בת 28 באותה העת.
יאנג הזדהה כאגנוסטי.

נפטר ב-18 באוקטובר 2025.

## פרסים
* פרס נובל לפיזיקה (1957)
* פרס רמפורד (1980)
* המדליה הלאומית למדעים (1986)
* מדליה והרצאת זיכרון על שם אוקסר קליין (1988)
* מדליית בנג'מין פרנקלין (1993)
* פרס באוור (1994)
* מדליית אלברט איינשטיין (1995)
* פרס ניקולאי בוגוליובוב (1996)
* פרס לאנס אונסגר (1999)
* הפרס הבינלאומי על שם המלך פייסל (2001)

## קישורים חיצוניים

* פרופסור עדי ארמוני, העולם שבתוך המראה, באתר מדע גדול, בקטנה, 22 בנובמבר 2017
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:זוכי פרס נובל סינים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל המכון למחקר מתקדם
קטגוריה:אגנוסטים
קטגוריה:זוכי מדליית אלברט איינשטיין
קטגוריה:מהגרים מסין לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2025
עיטורי הכוחות המזוינים של איטליה

אותות ועיטורים צבאיים של הכוחות המזוינים של איטליה.

## המסדר הצבאי של איטליה
המסדר הצבאי של איטליה (Ordine Militare d'Italia), לשעבר המסדר הצבאי של סבויה (Ordine Militare di Savoia), מוענק בחמש דרגות:

## מדליית הגבורה הצבאית
מדליית הגבורה הצבאית (Medaglia al Valore Militare) ניתנת על מעשה גבורה יוצא מגדר הרגיל בשעת מלחמה. מוענקת בארבע דרגות:

## צלב המלחמה
צלב המלחמה (Croce al Merito di Guerra) מוענק על שירות של שנה לפחות בפעילות קרבית או על פציעה בקרב.

## מדליות הגבורה של הזרועות
### מדליית הגבורה של הצבא

מדליית הגבורה של הצבא (Medaglia al Valore dell'Esercito) מוענקת בשלוש דרגות:

### מדליית הגבורה של הצי
מדליית הגבורה של הצי (Medaglia al Valore di Marina) מוענקת בשלוש דרגות:

### מדליית הגבורה של חיל האוויר

מדליית הגבורה של חיל האוויר (Medaglia al Valore Aeronautico) מוענקת בשלוש דרגות:

### מדליית הגבורה של הקרביניירי

מדליית הגבורה של הקרביניירי (Medaglia al Valore dei Carabinieri) מוענקת בשלוש דרגות:

## הצלב של הזרועות
### הצלב של הצבא
הצלב של הצבא (Medaglia al Valore dell'Esercito) מוענק בשלוש דרגות:

### הצלב של הצי
הצלב של הצי (Medaglia al Valore di Marina) מוענק בשלוש דרגות:

### הצלב של חיל האוויר
הצלב של חיל האוויר (Medaglia al Valore Aeronautico) מוענק בשלוש דרגות:

### הצלב של הקרביניירי
הצלב של הקרביניירי (Medaglia al Valore dei Carabinieri) מוענק בשלוש דרגות:

## ראו גם
* הכוחות המזוינים של איטליה

## קישורים חיצוניים

* ODM of Italy: Ribbon Chart - Medals of the World

*
עיטורים
אני, פרנקנשטיין

**אני, פרנקנשטיין** (באנגלית: **I, Frankenstein**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת הפנטזיה שיצא לאקרנים בינואר 2014. הסרט נכתב ובוים על ידי סטיוארט ביטי ומבוסס על רומן גרפי ותסריט מקורי מאת קווין גרוויו. בסרט מככבים אהרון אקהרט, ביל ניי, איבון סטרזובסקי, מירנדה אוטו, סוקרטיס אוטו, ג'יי קורטני וקווין גרוויו עצמו.

## תקציר עלילת הסרט
בעולם דיסטופי, אדם פרנקנשטיין (אהרון אקהרט) נגרר בעל כורחו למלחמה בין שבט הגרגולילים בהנהגת ליאונורה (מירנדה אוטו) לשבט השדים בהנהגת נאבריוס (ביל ניי) המתרחשת בעיר עתיקה. הסרט מתרחש בתקופה שבה הגרגוילים, אותם פסלים שמאפיינים את האדריכלות הגותית ובסרט הם מקבלים חיים משלהם, בדמות מלאכים מעופפים השומרים על האנושות מפני הכחדה מול השדים הפראיים הזוממים שליטה עולמית מוחלטת. יציר כפיו של ויקטור פרנקנשטיין, אדם, מוצא את עצמו בתווך כששני הצדדים היריבים מנסים לגלות את הסוד להשגת האלמוות. כוחות העל שלו הם מושא לקנאה והערצה של שני האויבים המושבעים ושניהם מנסים למשוך אותו אל הצד שלהם.

לאחר שהיצור קם על יוצרו והורג את אשתו ב-1795, ויקטור רודף אחריו עד שמת מקור בצפון. היצור קובר את ויקטור בבית הקברות המשפחתי במחוות כבוד, ומותקף על ידי ארבעה שדים, אך מצליח "להוריד" אחד מהם (כלומר להרוג אותו ולהוריד אותו לגיהנום). שני גרגוילים לוקחים אותו לטירה שלהם שם ניתן לו השם "אדם" (Adam), על שם האדם הראשון שנוצר על ידי אלוהים. במשך יותר ממאתיים שנה אדם צד שדים והורג אותם, אולם לאחר ששוטר נקלע לקו האש ונהרג, הגרגוילים תובעים ממנו לבחור צד ולהיות זהיר. השדים תוקפים את הטירה וחוטפים את ליאונורה, אך גדעון, הסגן שלה, מחליף אותה תמורת היומן המדעי של פרנקנשטיין.

אדם חודר למעבדה המשמשת הסוואה למעשי השדים, ומגלה שם זוג מדענים אנושיים (שלא מודעים לזהות המעסיקים שלהם) שעובדים לפי היומן המדעי. אדם מוכיח למדענית מהי זהות המעסיקים, אבל נאבריוס חוטף אותה ומכריח אותה להמשיך למצוא את הנוסחה להחייאה על ידי חשמל. אחד הגרגוילים מנסה לחטוף את היומן מאדם ואדם הורג אותו בהגנה עצמית, אבל זה מעורר עליו את זעמם של כל הגרגוילים. אדם מוביל אותם בכוונה לבניין המעבדה שם מתפתח קרב איתנים, כשנאבריוס מעלה באוב רוחות שדים, כדי שישתלטו (בדיבוק) על גופות שהוחיו - אפשרי כי הם חסרי נשמה. גולת הכותרת שלו הייתה אדם, אולם משום מה זה נכשל: מתברר שלאדם הייתה נשמה, והדיבוק עליו נדחה. אדם הורג את נאבריוס, מה שמחסל את כל הבניין.

## צוות שחקנים

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 
קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי קומיקס
קטגוריה:סרטים על מוגבלות
איגור מויסייב

[שמאל|ממוזער|250px|קברו של איגור מויסייב ב[בית העלמין נובודוויצ'יה שבמוסקבה.]]
**איגור מויסייב** (ברוסית: **Игорь Моисеев**; 8 בינואר 1906, קייב – 2 בנובמבר 2007, מוסקבה) היה כוריאוגרף  ורקדן בלט רוסי וסובייטי. הוא זכה מספר פעמים בפרס ברית המועצות ופרס הפדרציה הרוסית (1942, 1947, 1957, 1985, 1995) ובשנת 1967 הוענק לו פרס לנין. על פעילותו בתחום הריקוד הוא קיבל תואר גיבור העמל הסוציאליסטי בשנת 1976 ומספר עיטורים סובייטים ורוסים נוספים. כמו כן הוענקו לו עיטורים של מדינות רבות.

איגור מויסייב נולד בקייב למשפחת עורך דין ואזרחית צרפת. בהיותו ילד הוא התגורר מספר שנים בצרפת ושלט בשפה.

בשנת 1920 הוא התחיל ללמוד בבית הספר לבלט ועם סיומו בשנת 1924 התקבל לתיאטרון בולשוי. הוא היה חלק מלהקת התיאטרון עד לשנת 1939. כבר בשנת 1930 הוא התחיל בבימוי בלט וכמו כן היה במאי של מצעדים ספורטיביים על הכיכר האדומה.

בשנת 1937, בתמיכת ויאצ'סלב מולוטוב מויסייב הקים להקה לריקודי עם. בשנת 1943 הוא הקים בית הספר לריקודי עם ליד הלהקה.

הלהקה זכתה לפופולריות רבה ברחבי ברית המועצות ומויסייב ניהל אותה עד יום מותו. החל משנת 1945 הלהקה החלה להופיע מחוץ לגבולות המדינה ובסך הכול היא ביקרה בכ-60 מדינות. במהלך ניהול הלהקה מויסייב העלה על במה ריקודי עם של עמים רבים וגם ריקודים חדשים שביים בעצמו.

מויסייב היה פעיל ציבורי והשתתף באופן קבוע בחבר השופטים של תחרויות בלט וריקוד והיה חבר הוועדות ממשלתיות בתחום התרבות. בשנת 1998 מויסייב פרסם ספר אוטוביוגרפי.

מויסייב נפטר מסיבוכים של מחלת לב ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:כוריאוגרפים רוסים
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מעוטרי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:אמני העם של ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:מעוטרי אות האריה הלבן
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1906
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1906
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2007
ג'ירף רוטשילד

**ג'ירף רוטשילד** או **ג'ירף ברינגו** (שם מדעי: *Giraffa camelopardalis rothschildi*) הוא אחד מתשעת תת-המינים של הג'ירף . תת-מין זה נמצא בסכנת הכחדה, רק כמה מאות פרטים חיים בימינו בטבע.

ג'ירף רוטשילד נקרא על שמו של וולטר רוטשילד, מייסד מוזיאון טרינג  (Tring museum). שמו הנוסף של הג'ירף, ג'ירף ברינגו, הוא על שם אגם ברינגו  באזור קניה. שם נוסף הוא "ג'ירף אוגנדי", מפני שג'ירף זה חי, בין השאר, באוגנדה.

נותרו מעט מאוד מקומות שבהם ניתן לראות את הג'ירף רוטשילד בטבע, כאשר נקודות בולטים הם הפארק הלאומי אגם נאקורו בקניה והפארק הלאומי מפלי מורצ'יסון בצפון אוגנדה.

## מאפיינים
ג'ירף רוטשילד הוא אחד הזנים הקלים לזיהוי, בשל צבע פרוותו: בעוד שלג'ירף המרושת יש כתמים חומים כהים וביניהם קווים מפרידים לבנים, ג'ירף ברינגו מזכיר יותר את ג'ירף המסאי. לעומת זאת, בניגוד לג'ירף המסאי, ג'ירף רוטשילד חיוור ופרוותו בצבע חום כתמתם. ג'ירף רוטשילד מתאפיין בעיקר בשל "גרביו" הלבנות.

עוד אמצעי זיהוי הוא קרניו. ג'ירף רוטשילד הוא הזן היחיד שנולד עם חמש קרניים, בדרך כלל. חמש הקרניים מורכבות משתי הקרניים הרגילות, קרן על המצח ושתיים מאחורי האוזן (בעברית ניתן לתאר את קרניי הג'ירף כבליטות גרמיות, בהיעדר מילה אחרת).

ג'ירף רוטשילד הוא אחד מזני הג'ירפה הגבוהים ביותר, ומתנשא עד לגובה של שישה מטרים. משקלו יכול להגיע ל-1133 ק"ג.

ג'ירפי רוטשילד מזדווגים בכל עונות השנה, ולרוב (למעט מקרים נדירים) ממליטים ולד אחד, לאחר הריון של 14 עד 16 חודשים. הם חיים בעדרים קטנים של זכרים ונקבות עם צאצאים ונפגשים רק למטרות רבייה.

הזכרים גבוהים יותר מן הנקבות ולרוב כהים יותר, אך זהו לא אמצעי מספיק על מנת להבדיל בין המינים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ריצ'רד ליידקר
קטגוריה:ג'ירפיים
קטגוריה:בעלי חיים הקרויים על שם מפורסמים
קטגוריה:קניה: יונקים
קטגוריה:אוגנדה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1903
קטגוריה:יונקים בסוואנה האפריקנית
פרדוקס (סדרת טלוויזיה)

**פרדוקס** (באנגלית: **Paradox**) היא דרמת פשע מדע-בדיונית שנוצרה על ידי ה-BBC. היא עוסקת במספר שוטרים, ובראשם פקחית הבילוש רבקה פלינט, הפועלים למען מניעת אירוע שעומד להתרחש בעתיד - ובמקביל לגלות מה עומד מאחורי "ראיית העתיד" הזו. הסדרה, ששודרה לאורך 5 פרקים בשנת 2009, במעין מצב פשוט של פרדוקס - כאשר השוטרים יודעים, כביכול, מה הולך לקרות בעתיד, אך עדיין מנסים למנוע זאת - ולפעמים גם מצליחים.

בעקבות ביקורות שליליות על הסדרה ותוכנה, החליט ה-BBC שהסדרה לא תמשיך לעונה נוספת, אף על פי שסופה של העונה הראשונה משאיר סימני שאלה פתוחים וציפייה להמשך. פרסום של ה-BBC מסביר את ההחלטה: "למרות צוות שחקנים והפקה נהדר, 'פרדוקס' לא תפסה את הקהל שלה בדרך שבה קיווינו". כמו כן, התוכנית לא זכתה לנתוני רייטינג טובים במיוחד (בפרק האחרון צפו כמיליון וחצי צופים פחות מבפרק הראשון), ואנשים מהפקת הסדרה התאכזבו מהביקורות השליליות.

## עלילה
במחשבו של האסטרופיזיקאי ד"ר כריסטיאן קינג (אמון אליוט), מועלות 8 תמונות אקראיות, המציגות דימויים שונים מכדור הארץ. פריצת האבטחה לא מובנת, ועל כן מזומנת למקום פקחית הבילוש רבקה פלינט (טמזין אאוטווייט) - שם כריסטיאן מסביר לה במה הדברים אמורים. הוא משער, שבעוד זמן מוגבל של שעות, יתרחש אירוע, כנראה אסון, בכדור הארץ, ושהתמונות האלו לקוחות מזירת האירוע, בשנייה שבה הוא בוצע (לכל הנקודות אותו ציון-זמן). היא מגיבה בזלזול, אך לאחר מכן חושבת שנית על מעשיה, וחוזרת למשרדו של קינג, מלווה בסמל הבילוש בן הולט (מארק בונאר) איתו גם תפתח יחסים רומנטיים בהמשך העונה, וכן בשוטר קאלום גאדה (צ'יקה אוקונקוו). ביחד, הם עוקבים אחרי המסקנות הנובעות מן התמונות, בתקווה שאלו יובילו אותן אל האסון, ויעזרו להם במניעתו.

במקביל, כריסטיאן, בליווי אחראים על המבצע מטעם משרד ההגנה, מנסה להבין מה פשר התמונות הללו - מאין הגיעו וכיצד הן יודעות לנבא את העתיד בדיוק בצורה שתוביל את החוקרים אל מקום האירוע. הוא מצטרף אל חוקי המשטרה בניסיונותיהם למנוע את האסונות העתידיים, ובכך מבין יותר על מהות התמונות, והעתיד שהן מנבאות.

## העיסוק במדע
במהלך כל הסדרה אנו עדים לתופעת ה"פרדוקס" - מצב לוגי שלכאורה בלתי-אפשר להגיע אליו. כלומר, כיצד ייתכן שהחוקרים ישנו את מה שקורה בעתיד, אם הוא מוצג לפניהם בתמונות ברורות, שידוע שהיו אכן קורות כך ללא התערבות. כמו כן, מוצגת גם התייחסות לתופעת ה"חור תולעת (גשר איינשטיין-רוזן)" בפיזיקה, כחלק מההשערות ליוצר תופעת התמונות שמנבאות את העתיד. כריסטיאן מלווה את הסבריו בנימוקים מתחום תורת היחסות, בעיקר במידע העוסק ביקומים מקבילים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות משטרה ופשע
קטגוריה:סדרות דרמה בריטיות
קטגוריה:סדרות מתח בריטיות
קטגוריה:BBC: תוכניות וסדרות
פומה (סוג)

**פומה** (שם מדעי: *Puma*) הוא סוג בעל שני מינים ממשפחת החתוליים, טורפים קטנים עד בינוניים החיים ביבשת אמריקה: פומת ההרים והיגוארונדי (יש מחלוקת על שיוכו לסוג). בעבר היו עוד שני מינים בסוג זה: פומה פרדואידס ופומה פומואידס.

הפומה היא בעל חיים יחידאי, כלומר חי בבדידות, והנקבה מגדלת את הגורים לבד. למרות זאת, כבר נצפו בעבר נקבות פומה שחולקות טרף עם נקבות אחרות באופן קבוע.

הפומה נקראת גם אריה שלג, או קוגר. הפומה אוכלת אוכלי עשב בגדלים שונים. מכיוון שמיתרי הקול שלה לא מסוגלים להפיק צלילי שאגה, בגלל גודלה הקטן יחסית, היא לא שואגת, אלא מגרגרת, בדומה לחתוליים אחרים, למשל השונר וחתול הביצות. הסוג הקרוב ביותר לפומות הוא הברדלס (היחיד בסוגו), וכן הסוג הקדום הנקרא ברדלס אמריקני. עוד חתולים קרובים הם - החתולים הקטנים: חתול בר, שונר, קרקל, חתול נמרי ונמרון. הפומה היא החתול החמישי בגודלו לאחר הטיגריס, האריה, היגואר והנמר. בעולם החדש היא שנייה בגודלה לאחר היגואר והיא החתול הנפוץ ביותר ביבשת אמריקה.

## מינים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם ג'רדין
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1834
קטגוריה:חתולים קטנים
אולג אוסטפנקו

הגנרל **אולג ניקולאייביץ' אוסטפנקו** (ברוסית: **Олег Николаевич Остапенко**; נולד ב-3 במאי 1957, פוקושיצ'י, מחוז צ'רניהיב, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית שהייתה חלק מברית המועצות) הוא איש צבא לשעבר ומנהל סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה מאוקטובר 2013 ועד ינואר 2015.

## השכלה
אולג אוסטפנקו התחנך באקדמיה הצבאית ע"ש פליקס דזרז'ינסקי ב-1979, והמשיך לפקולטה לפיקוד באותה אקדמיה, בה השלים לימודיו ב-1992.

בשנת 2007 השלים השכלתו הצבאית באקדמיה הצבאית של המטה הכללי הרוסי.

## שירותו הצבאי
בשנים 1979-1989 שירת בשלל תפקידים בחיל הטילים האסטרטגיים וב-1992 מונה למהדנס בכיר באחת מיחידות הניסויים דל המרכז לניסויים וניהול טיסה על שם טיטוב. עד מהרה התמנה למפקד המרכז, המשמש את תעשיית החלל הרוסית לצורכי ניסויים. ב-2002 מונה למפקד מטה.

בשנת 2004 הוא מונה לממלא מקומו וסגנו של מפקד חיל החלל הרוסי, סוכנות החלל הצבאית של רוסיה וב-2007 - עם סיום לימודיו באקדמיה הצבאית של המטכ"ל - מונה למפקד קוסמודרום פלסצק.

מיוני 2008 ועד נובמבר 2011 פיקד על חיל החלל הרוסי, בנובמבר החיל שינה שמו ל"חיל הגנת האוויר והחלל" והוא המשיך לעמוד בראש החיל עד 2012.

## השירות האזרחי
בנובמבר 2012, בצו נשיאותי, הוא מונה לסגן שר ההגנה הרוסי, וב-2013 הופקד עליו לנהל את המערכת למחקרים ועיבודים צבאיים מתקדמים של משרד ההגנה הרוסי (Система перспективных военных исследований и разработок Министерства обороны Российской Федерации), ארגון שמהווה כמקבילה רוסית לסוכנות DARPA האמריקאית.

באוקטובר 2013 שוחרר מתפקיד סגן שר ההגנה ומונה לתפקיד מנהל סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה, במקומו של ולדימיר פופובקין, שפוטר עקב רשת כישלונות שיגור לחלל.

בינואר 2015 ממשלת רוסיה החליטה לערוך רפורמה נוספת בתחום החלל עקב רצף כישלונות שיגור וסוכנות החלל הפדרלית החלה בהליך הפיכתה לתאגיד מדינה. במסגרת זאת הוא פוטר ולראשות הסוכנות מונה התעשיין והכלכלן איגור קומארוב.

## קישורים חיצוניים

* הביוגרפיה הרשמית, באתר משרד ההגנה הרוסי 

קטגוריה:מנהלי רוסקוסמוס
קטגוריה:גנרלים בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
קטגוריה:אנשי צבא סובייטים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של המטה הכללי
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1957
Dropmire

**Dropmire** היא תוכנת ריגול ומעקב סודית, אשר בשימוש הסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית, ומיועדת לפיקוח וריגול אחר שגרירויות ואנשי סגל דיפלומטי זרים, כולל בנות ברית של ארצות הברית החברות בנאט"ו. דבר קיום התוכנה נחשף ב-13 ביולי על ידי המדליף ואיש ה-NSA בעברו, אדוארד סנודן, בעיתון הגרדיאן. בדו"ח שנחשף עלה כי 38 שגרירויות זרות היו נתונות תחת פיקוח התוכנה. חלקם כבר משנת 2007.

מוקדם יותר באותו חודש, דווח כי ה-NSA ריגל אחר דיפלומטים במהלך ועידת ה-G-20 שהתקיימה בלונדון, אך לא צוינה תוכנה מדויקת או כל דרך אחרת בה השתמש ה-NSA למטרה זו. 

למרות גילוי התוכנה, ידיעות אודות ריגול ארצות הברית אחר דיפלומטים זרים הופיעו כבר ב-2010, כשבשנה זו נחשף כי סוכנויות הביון של ארצות הברית, עקבו אחר מזכ"ל האו"ם באן קי-מון. בשלב זה עדיין לא היה ידוע כי הריגול הוא חלק מתוכנית מערכתית.

## ראו גם
*Muscular
*XKeyscore
*Fairview
*Bullrun

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנות מעקב
קטגוריה:מבצעי הסוכנות לביטחון לאומי
Fairview

**Fairview** היא תוכנת ריגול המונים סודית, המופעלת על ידי הסוכנות לביטחון לאומי, המיועדת לאסוף דואר אלקטרוני, שיחות, ומידע אודות הרשת, ממכשירי מובייל ומחשבים של אזרחי מדינות שאינם של ארצות הברית. ב-2013 חשף המדליף ואיש ה-NSA בעברו, אדוארד סנודן כי חברות התקשורת בארצות הברית יחד עם ה-NSA שיתפו פעולה עם חברות תקשורת במדינות זרות וכך הצליחו להעביר את תעבורת המידע למאגרי ה-NSA.

בחשיפה אף נודע כי בברזיל לבדה נאספו בינואר 2013, 2.3 מיליארד יחידות מידע. פרט זה מלמד על סדרי הגודל בהם פעלה התוכנה.

מספר שבועות קודם לחשיפת התוכנה חשף סנודן כי ה-NSA אסף הודעות טקסט ושיחות טלפון מיותר ממיליארד משתמשים בסין, אך אז לא צוינה במדויק התוכנה בה נעשה השימוש לאיסוף המידע.

בהיסטורית ה-NSA ישנם מיזמים נוספים תחת השם Fairview

## ראו גם
*Bullrun
*XKeyscore
*Dropmire

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילת המודיעין האמריקאית
קטגוריה:תוכנות מעקב
קטגוריה:מבצעי הסוכנות לביטחון לאומי
ג'ורג' ונקובר

**ג'ורג' ונקובר** (באנגלית: **George Vancouver**; 1757–1798) היה ימאי אנגלי ומגלה ארצות שחקר את צפון-מערב האוקיינוס השקט ליד חופי אמריקה הצפונית. נודע בשל חקר האזור בו תוקם על שמו העיר ונקובר, אותו חקר באחד ממסעותיו. בנוסף קרואים על שמו האי ונקובר והר ונקובר.

## קורות חיים
ונקובר נולד ב-22 ביוני 1757 בנמל בנורפוק, אנגליה. בהגיעו לגיל 13 הצטרף לצי המלכותי הבריטי במהלך שרותו בצי הוענקה לו דרגת לוטננט, וזאת לאחר ששרת תחת פיקודו של ג'יימס קוק במסעותיו השני והשלישי לחיפוש היבשת הדמיונית טרה אוסטרליס. ונקובר נשאר בצי עד 1789 והשתתף במבצעים צבאיים באיי הודו המערבית.

ב-1791 יצאה משלחת שעליה פיקד ונקובר לחופי צפון אמריקה על הספינה אה"מ דיסקברי (על שם ספינה זו נקרא "אי התגליות" שליד האי ונקובר). בניגוד למסעות רבים של מגלי עולם שונים, למסעו של ונקובר הייתה מטרה מדעית בחלקה, וכללה את מיפוי האזור הנחקר. במסעו שט מאזור העיר פסמו ביץ' בקליפורניה ועד לאיי המלכה שרלוט שליד קולומביה הבריטית. גילה את מפרץ ג'ורג'יה וחקר את האזור בו תוקם העיר ונקובר, ואף הגיע להוואי ולבסוף שב לאנגליה דרך כף הורן ב-1795. ג'ורג' ונקובר נפטר בלונדון בשנת 1798.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* ג'ורג' ונקובר, במילון הביוגרפיה הקנדי 

קטגוריה:קרטוגרפים בריטים
ג'ורג'
קטגוריה:מגלי ארצות בריטים
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים
קטגוריה:אישים שעל שמם איים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1757
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1798
כלכלת ג'רזי

**כלכלת האי ג'רזי** מבוססת ברובה על שירותים בנקאיים בינלאומיים ושירותים משפטיים, תחומים אלה היוו 40.4% מסך הערך המוסף הגולמי (GVA) בשנת 2010. בשנת 2011 פחת סך הערך המוסף ברוטו בג'רזי באחוז אחד ל-3.6 מיליארד ליש"ט. מגזרים כלכליים בולטים אחרים כוללים ענף הבנייה, מסחר קמעונאי, חקלאות, תיירות ותקשורת. בשנת 2008 הייתה ההכנסה הלאומית הגולמית לנפש בג'רזי בין הגבוהות בעולם.

## שירותים פיננסיים ומשפטיים
הכלכלה החקלאית ברובה של האי נטתה לכיוון הפיננסי מאז שנות ה־70, כשהבריטים ואחרים החלו להחנות באי נכסים על מנת להימנע מהמיסים הגבוהים יותר בבריטניה. התעשייה הפיננסית באי אחראית ל-40% מהכלכלה שלו.

ארגונים פיננסיים הנמצאים באי ג'רזי מספקים שירותים ללקוחות ברחבי תבל. דווח כי בשנת 2011 הועסקו למעלה מ-11,000 עובדים במשרה מלאה במגזר זה, זאת באי שסך התושבים בו הוא כ-90 אלף נפש. הבנק הבינלאומי המלכותי הסקוטי (RBS International) הוא המעסיק הבולט בענף זה עם כ-900 עובדים בג'רזי נכון לשנת 2009.

ג'רזי הוא אחד ממקלטי המס הבולטים בעולם. השירותים הפיננסיים באי מושכים הפקדות מלקוחות המתגוררים מחוץ לאי, המבקשים ליהנות מן היתרונות שבניהול חשבון בבנק במקום שבו שיעורי המס מופחתים. חוקי המס באי ג'רזי ספגו ביקורת נוקבת על ידי אישים וארגונים שונים, אולם השר הממונה על ג'רזי השיב לביקורת באומרו כי "ג'רזי היא בין המרכזים הפיננסיים בעלי רמת שיתוף הפעולה הגבוהה ביותר". בספטמבר 2013 טען ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון כי אין זה הוגן עוד להתייחס לאיי התעלה הבריטים כאל מקלטי מס, כיוון שנקטו באמצעים כדי להבטיח שמערכת המס במוסדותיהם תהיה הוגנת ושקופה. אף החוק להגנת פרטיות המידע בג'רזי משנת 2005 מיישם חקיקה מקבילה של האיחוד האירופי (EU Directive 94/46/EC). נכון לרבעון השלישי של שנת 2013 סך הנכסים הפיננסיים שנוהלו באי ג'רזי היה 194.8 מיליארד ליש"ט, ירידה של 6.5 מיליארד ליש"ט לעומת רבעון קודם.

## בנייה
ענף הבנייה והכריה תרם 5.2% מסך הערך המוסף ברוטו (Gross value added) לשנת 2007. ביוני 2011 דווח כי בענף זה הועסקו 5,060 עובדים במשרה מלאה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'רזי
קטגוריה:אירופה: כלכלה
צדדה

**צְדָדָה** (או **צְדָד**) הוא מקום (או עיר או אזור) מקראי שמוזכר בתיאור גבול צפון ארץ ישראל, בספר במדבר וגם בספר יחזקאל.

## בתנ"ך
המקום הובא בספר במדבר;  וכן כאחד מהגבולות שיגבילו את גבולי יחזקאל, ורק בהשמטת שמו של הר ההר, לפי השמטה זו נימק המלבי"ם כי גבולי יחזקאל מתגדלים על הגבולות שבספר במדבר;

## זיהוי המקום

הרב אליעזר מבלגנצי כותב שצדדה "בולטת הרבה" לכיוון צפון סמוך למזרח ארץ ישראל ואין למעלה הימנה בגבול הצפוני של ארץ ישראל אלא זפרון בלבד, ואילו חמת נמצאת למטה הימנה לכיוון מערב.

הרב אלעזר מגרמייזא, מנמק כי העיר/המקום נקרא צדדה כי הוא "מצדד" לשני גבולים/כרכים (שמובאים בתרגום יונתן לספר יחזקאל) אחד שנקרא **בן זעמה** (מזוהה כ**קולאת-סעמאה**, שהוא כשלש שעות לדרום צור אצל **ראס-אביאט** (Ras el Abiad) ולכרכים שנקרא **בן סניגורה** ('כרכוי דבר סניגורא' שנזכר בין תחומי עולי בבל (שיבת ציון) בספרי סוף פרשת עקב, ומזוהה על ידי יהוסף שוורץ כ**קאלאת-אל-סאגי**). אברהם משה לונץ מייצג צדדה לכיוון צפון של לבוא חמת

יש שמות דומים באזור המדובר, אחד למזרח עיר **טראבלוס** שנקרא **אל-דשדדא** ואחו (אגם) גדול בשם **דשודד-דודניא**.

## ראו גם
* ירושלים החדשה
* גבולי יחזקאל
## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:ישראל: גאוגרפיה
תפקידה של הכנסייה הקתולית בתרבות המערבית

ל**[[הכנסייה הקתולית|כנסייה הקתולית]]** היה חלק חשוב בעיצוב של תרבות המערב. ההשפעה של הכנסייה הקתולית הייתה כה גדולה כי עד עידן הנאורות הייתה המקור היחיד של שירותים חברתיים בסיסיים, כמו חינוך ובריאות, הקמת אוניברסיטאות (כגון אוניברסיטת אוקספורד וקיימברידג', סורבון) ועוד.

בנוסף, ישנם היסטוריונים הטוענים כי הכנסייה השפיעה בצורה חיובית ומשמעותית על התפתחות המדע לאורך ההיסטוריה היו כמרים (לרוב ישועים) שעסקו בשלל תחומי המדע, כולל אסטרונומיה, גנטיקה, מטאורולוגיה, סייסמולוגיה, פיזיקה. חלק לא מבוטל מן הכמרים הללו הפכו להיות 'אבות' המחקר בתחומים אלו (כגון גרגור מנדל וז'ורז' למטר וגרגוריוס השלושה עשר ואתנסיוס קירכר, ניקולאוס קופרניקוס) ועוד. אולם לדעת היסטוריונים אחרים הכנסייה השפיעה בצורה שלילית על התפתחות המדע. כדוגמה מובאת פרשת משפטו של גליליאו הנחשבת לאחד העימותים המפורסמים בהיסטוריה בין דת ומדע. למרות שהפרשה מורכבת יותר. עד שלב מסוים גילתה הכנסייה הקתולית ברובה יחס חיובי וסובלני לעבודתו של גלילאו, ולגלילאו היו יחסים קרובים וחבריים עם בכירים בכנסייה. בנוסף, כ -65.4% מזוכי פרס נובל שייכים לנצרות בצורותיה השונות בתחומים השונים (נכון לשנות 1901-2000). ו60% מזוכי פרס נובל לפיזיקה שייכים לרקע נוצרי (נכון לשנות 1901-1990).

הכנסייה הקתולית השפיעה על הרפואה, על שירותי הרווחה, על הכלכלה, התרבות, פילוסופיה; ספרות, שפות, בלשנות, מוזיקה, תיאטרון, ופוליטיקה, משפטים, חינוך, אנטומיה, אדריכלות, עודדה את מאמיניה לדאוג להיגיינה אישית מסוימת, ודאגה לשמירה על חיי המשפחה.

ההשפעה התרבותית של הכנסייה הקתולית על העולם המערבי רבה. פסטיבלים כמו חג הפסחא וחג המולד נחגגים כמו חגים אוניברסליים; הלוח הגרגוריאני שהונהג על ידי האפיפיור גרגוריוס ה-13, הוא הלוח שמשמש ברובן המכריע של מדינות העולם לקביעת מועדים "אזרחיים", ובספירת הנוצרים השיטה לפיה נספרות שנים יחסית לשנת לידתו המשוערת של ישו.

נצרות קתולית היא עדיין דתם של רוב התושבים במספר מדינות מערביות מרכזיות, בהן איטליה, צרפת, ספרד, פורטוגל ופולין וכן מדינות בדרום אמריקה כמו ארגנטינה, ברזיל, מקסיקו, וכן מהווה מיעוט משמעותי וגדול במדינות אחדות בהן ארצות הברית, קנדה, גרמניה ואוסטרליה.

לדעת היסטוריונים רבים הכנסייה הקתולית השפיעה בצורה שלילית בנושאים כמו אנטישמיות, הומופוביה, מיזוגיניה ועבדות. הובילה את האלימות של מסעי הצלב והאינקוויזיציה. בנוסף, ישנם היסטוריונים הטוענים כי הכנסייה השפיעה בצורה שלילית בפוליטיקה במהלך התקופה הקולוניאלית ובגלל הקישור והתמיכה בדיקטטורה ומשטרים טוטליטריים בדרום אמריקה כמו ארגנטינה וצ'ילה ואיטליה, ספרד, פורטוגל, אוסטריה וקרואטיה.


קובץ:Michelangelo's Pieta 5450 cropncleaned edit.jpg|פסל פייטה של מיכלאנג'לו בואונרוטי.
קובץ:NDU-main-building.jpg|אוניברסיטת נוטרדאם, אוניברסיטה קתולית גדולה במדינת אינדיאנה שבארצות הברית.
קובץ:Trevi Fountain, Rome, Italy 2 - May 2007.jpg|מזרקת טרווי، שאת בנייתה יזם האפיפיור קלמנס השנים עשר
קובץ:Avignon, Palais des Papes depuis Tour Philippe le Bel by JM Rosier.jpg|ארמון האפיפיורים באביניון.
קובץ:Gregor Mendel Monk.jpg|גרגור מנדל, כומר קתולי המכונה גם "אבי הגנטיקה".
קובץ:Gutenberg Bible.jpg|תנ"ך גוטנברג, הפעם הראשונה בה הודפס התנ"ך בלטינית
קובץ:Leonardo da Vinci (1452-1519) - The Last Supper (1495-1498).jpg|ציור הסעודה האחרונה של לאונרדו דה וינצ'י.


## ראו גם
* העולם הנוצרי
* תרבות נוצרית

## הערות שוליים

קטגוריה:נצרות קתולית
קטגוריה:תרבות המערב
חנוך הענדל הבלין

הרב **חנוך הענדל הבלין** (תרנ"ט, 1899 - תשכ"ז, 1967) היה מנהל ישיבת תורת אמת בירושלים, התגורר בארץ ישראל בתקופת המנדט ופעל לעלייתם של חסידי חב"ד מברית המועצות לארץ ישראל.

## ביוגרפיה
נולד בהורודישץ', בנו של הרב שלמה זלמן הבלין, אשר באותה עת ניהל את סניף ישיבת תומכי תמימים בעיר. 

בשנת 1911 עבר אביו לישראל, שם היה מנהל וראש ישיבת תורת אמת. בשנת 1914 גורש אביו מארץ ישראל על ידי השלטונות העות'מאניים והוא שהה ברוסיה שמונה שנים. בשנת 1922 שב לארץ ישראל ועמו בנו חנוך הענדל ושאר בני משפחתו. למד בישיבת תורת אמת בירושלים. 

בין השנים תרפ"ז - תש"ז (1927–1947) שימש נציגו של אדמו"ר הריי"צ מחב"ד בארץ ישראל בפעילות למען יהודי רוסיה. התעסק רבות להשגת סרטיפיקטים לחסידי חב"ד בברית המועצות, במסגרת הוועד להצלת יהדות רוסיה שעל ידי אגודת חסידי חב"ד בארצות הברית. חסידי חב"ד היו שולחים אליו סכומי כסף גדולים, בהם היה קונה כרטיסי הפלגה מברית המועצות לארץ ישראל. אולם בגלל הקשיים שהערימו הסובייטים והבריטים, רק חסידים בודדים הצליחו להגיע לארץ ישראל. 

לאחר פטירת אביו, בשנת תרצ"ו (1936), מילא הרב הבלין את מקומו בראשות ישיבת תורת אמת. בשל סכסוך על בעלות הישיבה של חסידות חב"ד ואדמו"ריה, החליט הרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד בשנת תשי"ב (1952) להחליף את הנהלת הישיבה. בין השנים תשי"ג–תשט"ז (1953–1956) התקיים פולמוס רחב בנושא שבו ערער הבלין על נשיאותו של הרבי, ובעוד הרב צבי פסח פרנק צידד שהנהלת הישיבה צריכה להישאר בידיו של הבלין הוציא בית הדין הרבני פסק שהיא תחזור לידי החסידות.

במשך השנים העלה על הכתב סיפורים ואמרות מפי גדולי החסידים. חלק מהרשימות יצאו לאור בספר "המשפיע" על ידי אחיינו, פרופ' שלמה זלמן הבלין.

אחד מבניו הוא עו"ד הרב שמואל הבלין, שכיהן כרבן הראשי של אילת ובית שאן (1976–1979).

## אילן יוחסין

## הערות שוליים

חנוך
קטגוריה:פעילי עלייה
קטגוריה:בוגרי ישיבת תורת אמת
קטגוריה:רבני חב"ד במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919

קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967
אול בויס

**מועדון הספורט אול בויס** (בספרדית: **Club Atletico All Boys**) הוא מועדון ספורט ארגנטינאי המתחרה בליגת המשנה הארגנטינאית.

הקבוצה ידועה בכינוי **El Albo**. הקבוצה לא זכתה באליפויות ליגת העל הארגנטינאית, אך זכתה בליגת המשנה 3 פעמים ובליגה השלישית פעמיים. לקבוצה יריבות היסטורית עם נואבה צ'יקגו, אך "קלאסיקו" זה מעולם לא שוחק בליגת העל, שכן התקופות ששתי הקבוצות שיחקו בליגה הבכירה לא חפפו.

המועדון כולל גם קבוצות כדורסל, גלגיליות ואגרוף.

## היסטוריה
הקבוצה נוסדה ב-15 במרץ 1913 בפלורסטה, בואנוס איירס. בשנת 1914 נרשמה קבוצת אול בויס להתאחדות הכדורגל הארגנטינאית ונכנסה לדיוויזיה אינטרמדיה (כיום הליגה השנייה). הקבוצה עלתה לליגת העל הארגנטינאית לראשונה ב-1922 ומשחקה הראשון בליגה היה ב-11 במרץ 1923 נגד טמרפליי, כאשר המשחק הסתיים בתוצאה 1-0 לטובת הקבוצה היריבה.

אול בויס עזבה את ההתאחדות הארגנטינאית לשנה אחת, וחזרה לאחר שנה לליגת המשנה. ב-1931 הצטרפה הקבוצה לליגת העל הארגנטינאית המקצוענית, והתחרתה בה עד 1934 כאשר בשנה הזו התאחדו הכדורגל המקצועני והכדורגל הלא-מקצועני של ארגנטינה, ומאז לא שיחקה אול בויס בליגה הראשונה עד לשנת 1950. אול בויס אמנם העפילה לליגה הראשונה, אך ירדה אוטומטית לליגה השנייה בעקבות שינוי במבנה הליגות הארגנטינאי. בשנה שלאחר מכן זכתה אול בויס בליגה השנייה וחזרה במהירות לליגה הראשונה.

הישג השיא של הקבוצה היה בעונת 1974 כאשר הקבוצה סיימה במקום ה-5 בטבלה. אול בויס נשארה 8 שנים בליגה הראשונה. בשנת 1980 ירדה שוב הקבוצה לליגת המשנה. כאשר מבנה הליגות בארגנטינה שוב השתנה, ירדה אול בויס לליגה השלישית. אול בויס קבעה בעונת 1992/93 את שיא הצופים לליגה נמוכה בארגנטינה לאותה העת, כאשר 25,000 אוהדים צפו במשחק שלה נגד בלגרנו. באותה עונה חזרה הקבוצה לליגה השנייה.

בשנת 2010 חזרה אול בויס לליגה הראשונה לאחר שניצחה בפלייאוף העלייה מליגת המשנה. אול בויס סיימה את עונת 2011 במקום ה-8. בשנת 2014 נשרה חזרה לליגת המשנה.

## שחקנים בולטים
*נסטור פאברי
*קרלוס טבס (נוער)
*אוסקר אהומאדה
*מאורו בוסלי (נוער)
*ג'ונתן קאלרי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בואנוס איירס: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל ארגנטינאיות
קטגוריה:בואנוס איירס: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1913
סידור קובפק

150px|ממוזער|שמאל|דיוקנו של סידור קובפק על בול דואר סובייטי
**סידור קובפק** (באוקראינית: **Сидір Артемович Ковпак**; 26 במאי (7 ביוני) 1887– 11 בדצמבר 1967, קייב) היה בין מפקדי הפרטיזנים במהלך מלחמת העולם השנייה. על פעילות זו הוענק לו תואר גיבור ברית המועצות, פעמיים.

סידור קובפק נולד בכפר בקרבת פולטבה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה) למשפחת איכרים ענייה. במשפחה היו 10 ילדים. הוא גויס לצבא ולאחר שחרורו עבד כסבל בסראטוב. לאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה הוא גויס מחדש ולחם בגבורה. על הגבורה בקרב הוענקו לו מספר עיטורים, כולל אחד שהוענק אישית על ידי הצאר.

לאחר מהפכת פברואר קובפק נבחר לוועד הגדוד והחל לתמוך בבולשביקים. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה קובפק לחם בשורות הצבא האדום בחזיתות שונות. בשנת 1921 הוא חזר לאזור ילדותו ומונה לקצין העיר באחת העיירות. בשנת 1926 קובפק שוחרר מהצבא ועבד בתפקידי ניהול זוטרים. בשנת 1937 הוא מונה למנהל אחת המחלקות במשרד מנהל מחוז.

## מלחמת העולם השנייה ואחריה
שמאל|ממוזער|180px|מטבע אוקראיני עם דיוקנו של קובפק
בספטמבר 1941, במהלך מבצע ברברוסה, הגרמנים כבשו את האזור בו התגורר וקובפק מונה למפקד יחידת פרטיזנים בת מספר עשרות אנשים שהסתתרה ביערות. היחידה פעלה במזרח אוקראינה ובשטחים סמוכים במחוז קורסק, מחוז אוריול ומחוז בריאנסק. לאור ההצלחות, היחידה גדלה והגיעה במהלך שנת 1942 לכמה מאות לוחמים. ב-31 באוגוסט 1942 קובפק הוטס למוסקבה ונפגש עם יוסיף סטלין וקלימנט וורושילוב. לקובפק ניתנה משימה לבצע פשיטה לאזור של אוקראינה המערבית שהיה מרוחק כמה אלפי קילומטר מאזור פעילותו. לקראת תחילת המסע, היחידה שלו גדלה לכ-2000 לוחמים. ליחידה סופק ציוד רב כולל תותחים ולרשותה הועברו קצינים מקצועיים. במהלך המסע לגרמנים הוסב נזק גדול ולפשיטה היה הד מוראלי משמעותי. אומנם גם האבדות ביחידה של קובפק היו גדולות, וכשליש מהלוחמים לא חזרו מהמסע.

באפריל 1943 הוענקה לקובפק דרגת "גנרל מאיור". יחד עם זאת לאור גודלה של היחידה היה ברור שקובפק ללא השכלה צבאית לא יכול לפקד עליה ולכן הוא מונה לסגן מפקד ומעליו מונה קצין מקצועי.

לאחר שחרור השטח מהכיבוש הנאצי קובפק השתחרר ומונה לתפקידי ניהול בממסד הסובייטי. הוא כיהן בתפקידים בכירים עד לפטירתו בשנת 1967. לאחר המלחמה הוא נודע כ"מפקד הפרטיזנים האוקראינים" ונאם בעצרות שונות של הפרטיזנים.

## קישורים חיצוניים

* זיכרונות של קובפק על ימי המלחמה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פרטיזנים סובייטים
קטגוריה:גנרלים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור סובורוב
קטגוריה:מעוטרי עיטור בוגדן חמלניצקי
קטגוריה:מעוטרי צלב גיאורגי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:אנשי צבא רוסים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:מעוטרי צלב גרונוולד
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה הצ'כוסלובקי
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין באיקובה
קטגוריה:ילידי 1887
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1967
מחשבות (אלבום)

**מחשבות** הוא אלבום משנת 2010 בו משתפים פעולה הזמרים עמיר בניון ויהודה מסס. זהו האלבום התשיעי של בניון והשלישי של מסס. השניים סיפרו על תהליך הפקת האלבום שלקח כחמש שנים: .
האלבום זכה להצלחה בזכות השילוב שלו עם הזמר יהודה מסס ובזכות העיבודים של השירים והלחן שלהם.

## רשימת שירים
#מחשבות
#תהיה מאושר
#גג העולם
#באנו ללכת
#בין שברי החומות
#אמא
#המנגינה הזאת
#כשהגעתי לכאן
#אהלן וסהלן
#מילים ברוח

## קישורים חיצוניים

* דודו כהן - אלבום בלי כוונה: ראיון משותף עם עמיר בניון ויהודה מסס, מקור ראשון, מרץ 2010
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי עמיר בניון
קטגוריה:אלבומי חברת ארומה מיוזיק
Thalys

**Thalys** (מבוטא טאליס - השם חסר משמעות והומצא על ידי מחשב) הוא שירות רכבות מהירות בינלאומי, שהחל כקו הרכבת המהיר בין פריז לבריסל. מסילת הרכבת של ה-Thalys משותפת עם היורוסטאר ועם שירות הרכבות הצרפתי TGV. ה-Thalys מקשר בין פריז, אמסטרדם, אוסטנדה, קלן ואסן, והשירות מופעל על ידי **Thalys International**. החברה מפעילה שירות עונתי גם למרסיי ולבור-סן-מוריס. בשנת 2012 נסעו כ-6.6 מיליון נוסעים ברכבות החברה.

## היסטוריה
ההחלטה להקים קו רכבת מהיר בין פריז, בריסל, אמסטרדם וקלן התקבלה ב-1987. ב-28 בינואר 1993,
SNCF, NMBS/SNCB, Nederlandse Spoorwegen ודויטשה באן חתמו על הסכם להפעיל במשותף את הקו תחת השם Thalys, וב-1995 הוקמה Westrail International על ידי חברות הרכבות של צרפת ובלגיה על מנת להפעיל את השירות. ב-4 ביוני 1996 יצאה הרכבת הראשונה מפריז. זמן הנסיעה לבריסל היה 2:07 ולאמסטרדם 4:47.

בשנת 1997 הושלמה הבניה של מסילת הרכבת HSL 1, המחברת בין הגבול של צרפת ובלגיה לבריסל. חיבור זה אפשר לרכבת לנסוע במהירות של 300 קמ"ש לאורך כל הדרך. ב-14 בדצמבר 1997 יצאה רכבת ה-Thalys הראשונה מפריז שנסעה על מסילת HSL 1. זמן הנסיעה מפריס לבריסל קוצר ל-1:25. באותו הזמן שירות ה-Thalys החל לפעול בקלן ואאכן בגרמניה, ובערים ברוז', שרלרואה, גנט, מונס ואוסטנדה בבלגיה. השירות בין פריס ובריסל זכה להצלחה רבה ותוך זמן קצר השירות הגיע לתפוסה מלאה.

ב-19 בדצמבר 1998 החל שירות עונתי לאתרי הסקי במרסיי ובור-סן-מוריס.

במאי 1999 נפתח קו מהיר חדש לנמל התעופה שארל דה גול, והחל שירות רכבות ישירות מבריסל לנמל התעופה, יחד עם הסכמי שותפות קוד עם אייר פראנס, אמריקן איירליינס ונורת'ווסט איירליינס. ב-28 בנובמבר 1999 החברה שינתה את שמה ל-**Thalys International**. באפריל 2001 הודיעה אייר פראנס על ביטול קו הטיסות פריס-בריסל, עקב חוסר רווחיות. במקום הטיסות חתמה החברה על הסכם קוד-שרינג עם Thalys.

השירות בין בריסל לקלן שודרג בדצמבר 2002 כשרכבות ה-Thalys החלו לנסוע על מסילת הרכבת HSL 2 (מסילת רכבת בין לוון לאנס).

בשנת 2003 החל שירות לנמל התעופה של בריסל.

ב-2007 דויטשה באן רכשה 10% מהחברה.

ב-2009 קוצר זמן הנסיעה בין בריסל וקלן ב – 19 דקות כשנפתחה מסילה חדשה – HSL 3 המקשרת בין לייז' לאאכן. בניית המסילה הושלמה בשנת 2007, אך רכבות ה-Thalys החלו להשתמש במסילה זו רק ב-2009 מכיוון שהרכבות לא צוידו באותה תקופה במערכת האיתות ETCS (לפני כן המסילה הייתה בשימוש ה-ICE, שירות הרכבות המהיר בגרמניה).

## ראו גם
* TGV

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הבית של ה-Thalys

## הערות שוליים

קטגוריה:אירופה: רכבות מהירות
קטגוריה:מסילות רכבת בין-לאומיות
קטגוריה:אירופה: מסילות רכבת
לינדה קריסטל

שמאל|ממוזער|250px|לינדה קריסטל בתפקיד ויקטוריה מונטויה-קנון בסדרה "The High Chaparral", יולי 1969 
**לינדה קריסטל** (בספרדית: **Linda Cristal**; 22 בפברואר 1931 – 27 ביוני 2020) הייתה שחקנית ארגנטינאית-אמריקאית. קריסטל היא הזוכה הראשונה בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה", על תפקידה בסדרת המערבונים "The High Chaparral" , כשהפרס הוענק לה ב-1969.

## ביוגרפיה
קריסטל נולדה בשם מרתה ויקטוריה מויה פגו בורגס ברוסאריו, ארגנטינה לאב צרפתי, ולאם איטלקייה, וגדלה באירופה איבדה את הוריה בתאונת דרכים קטלנית ממנה שרדה בשנת 1947. היא עסקה במשחק במולדתה בגיל מוקדם מאוד. את תפקידה הראשון באנגלית היא עשתה בשנת 1956 במערבון של ג'ורג' שרמן "Comanche".

היא התפרסמה בראשית שנות ה-60 בזכות תפקידיה בסרט המלחמה "האלמו" של ג'ון ויין בתור המקסיקנית הצעירה פלקה אותה מציל דייווי קרוקט (ויין) והמערבון "שניים רכבו יחדיו" של ג'ון פורד בתור המקסיקנית אלנה דה לה מדריאגה. זמן קצר לאחר מכן הודיעה קריסטל על פרישתה ממשחק על מנת לגדל את שני ילדיה.

היא חזרה לשחק בשנת 1967 כדי להשתתף בסדרת המערבונים "The High Chaparral". היא הופיעה בסדרה במשך 4 עונות בתפקיד ויקטוריה מונטויה-קנון, תפקיד עליו היא זכתה בשנת 1969 בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה. קריסטל הייתה לזוכה הראשונה בהיסטוריה של קטגוריה זו במסגרת טקס גלובוס הזהב.

את הופעתה האחרונה לפני פרישתה הסופית מהתעשייה עשתה קריסטל בשנת 1974 בסרט הפעולה של ריצ'רד פליישר "מר מג'סטיק" לצידו של צ'ארלס ברונסון.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ארגנטינאיות
קטגוריה:מהגרות מארגנטינה לארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקנית ראשית בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:ארגנטינאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2020
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2020
אלעד זכאי

שמאל|ממוזער|180px|זכאי באתר צילומים
[שמאל|ממוזער|180px|[מרגלית צנעני ועמוס לביא בקליפ של מרגול "עץ ירוק מפלסטיק"]]
[שמאל|ממוזער|180px|זכאי מביים את [ריטה בסרט "בן חוזר הביתה"]]
**אלעד זכאי** (נולד ב-26 בינואר 1981) הוא במאי, תסריטאי ועורך תוכן ישראלי.

## ביוגרפיה
אביו, ישראל זכאי, הוא עיתונאי ועורך לשעבר בעיתון "מעריב"; אמו, רות זכאי, היא מחנכת. אלעד הוא הבכור ולו אחות ואח.

אלעד זכאי נולד בתל אביב וגדל בהרצליה, למד בתיכון ׳יגאל אלון לאמנויות׳ ברמת השרון וסיים בגרות באמנות פלסטית. פרויקט הגמר שלו בתיכון היה תערוכת צילומים הומואירוטית, שזכתה לתהודה רבה. תמונה מהתערוכה, בה נראים שני דתיים מתנשקים על רקע הכותל, התפרסמה על שער עיתון "הזמן הוורוד" בשנת 1999

מייד אחרי הצבא הפיק וערך ברדיו ללא הפסקה FM103 את תוכניותיהם של שמוליק טיאר, ורדה רזיאל-ז'קונט, אילון בן יוסף, פרופ׳ רפי קרסו ואחרים. במקביל, הקים את המערך הסלולרי של התחנה.
הוא עזב את הרדיו לזמן מה על מנת להקים את Kik – טלוויזיה לצעירים באינטרנט, מיזם של ירון דוידוב וחנה גרטלר, בו התגלה אסי עזר.
בגיל 24 עבר לטלוויזיה והחל לערוך בפועל את תוכנית הנוער "אקזיט" בערוץ 10.

זכאי הוא בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב (2010) ולומד כעת (2014) לתואר שני בקולנוע.
הוא השתתף בפרויקט הסרטים הישראלי-גרמני fucking different של יאיר הוכנר, במסגרתו כל במאי ביים סרט על תפיסת המיניות ההפוכה לו. זכאי כתב את התסריט וביים את הסרט Blood Money  (2008, 15 דקות). בסרט משחקות אוולין הגואל, אליענה בקייר והזמרת שורטי. הסרט הוקרן במסגרת הפנורמה של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין 2009.

סרט הגמר שלו הוא "בן חוזר הביתה" (2010, 28 דקות, Ben is Back) העלילה עוסקת במסע אפל המתרחש לילה אחד בו אם (ריטה) אוספת את בנה (לי בירן) מבית חולים פסיכיאטרי ומנסה להציל את משפחתה מטירופו של הבן שמנהל קשר מעוות עם מורתו (ליאת גליק). זהו תפקידו הראשון כשחקן של לי בירן. הסרט נתמך על ידי קרן מקור והרשות השנייה; הוא שודר בערוץ 2 (קשת); "בן חוזר הביתה" השתתף בפסטיבלי קולנוע רבים ובהם הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים, תל אביב וכן בפסטיבל הקולנוע ירושלים.

עיקר עבודתו של זכאי היא בבימוי טלוויזיה: זכאי ערך את התוכן וביים את הסדרה הדוקומנטרית "המילה הכי" בטלוויזיה החינוכית (2011-2010). באותן שנים ערך את התוכן וביים את "מפונקים" - דוקו-ריאליטי קומי בשני חלקים בהנחיית עינת ארליך ופרופ' עמוס רולידר. התוכנית עוסקת בילדים שגרים עם הוריהם עד לגיל מבוגר. הוא ביים שבע עונות של התוכנית "יום בחיי" (2014-2007) בהוט בידור ישראלי, בה כל פרק מלווה ידוען במהלך יום בחייו.

זכאי ביים את תוכנית האירוח של גיל ריבה בערוץ 10, שמועמדת השנה (2014) לתוכנית הטלוויזיה הטובה ביותר בטקס פרסי הטלוויזיה 2013

בנוסף זכאי ביים פרקים לתוכנית "משפחה חורגת" (רשת), את התוכנית "רוצים הביתה" (קשת), טקס פרסי מלכות היופי וספיישלים דוקומנטריים רבים. בסוף 2014 תעלה סדרה דוקו קומית שזכאי ערך וביים, "אין כמו בארץ", שעוסקת בטיולים מאורגנים לחו"ל.

זכאי ביים קליפים לזמרים רבים, בהם:
מיכל אמדורסקי, גלי עטרי וסגיב כהן, עומר אדם, חן אהרוני, הראל סקעת, הראל מויאל, ארי גורלי, משה פרץ, עברי לידר, שלומי סרנגה ושירה גבריאלוב.
הקליפ "עץ ירוק מפלסטיק" שביים למרגלית צנעני, בהשתתפות עמוס לביא, זכה בפרס קליפ השנה של ערוץ 24 ב-2009.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים, באתר של קנלר
* הסרט "בן חוזר הביתה"

קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אלון (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:ישראלים  שנולדו ב-1981
לורנצו לוטו

**לורנצו לוטו** (באיטלקית: **Lorenzo Lotto**; סביבות 1480, ונציה – 1557, לורטו) היה צייר איטלקי בתקופת הרנסאנס. סגנונו חריג יחסית, ומאחר ועיקר פעילותו הייתה בערים פרובינציאליות בצפון איטליה, איננו ידוע כמו המקבילים שלו באותה התקופה שפעלו בעיר הולדתו ונציה דוגמת ג'ורג'ונה או טיציאן.
נהוג לסווגו כחלק מהאסכולה הוונציאנית של אותה תקופה, לאור ההשפעה המורגשת של בליני וג'ורג'ונה על יצירותיו בתחילת דרכו. צייר בעיקר נושאים דתיים. הביוגרפיה של לוטו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.

## מיצירותיו
* מדונה עם ילד, סנט פיטר מורונה ותורם (1503), , נאפולי.
* סנטה כריסטינה אל טיברונה (1504–1506), ציור מזבח בכנסיית סנטה כריסטינה אל טיברונה, , ונטו.
* אלגוריה על מידה טובה ומידה רעה (1505), הגלריה הלאומית לאמנות, וושינגטון די. סי., ארצות הברית.
* מדונה עם ילד וקדושים (1505), הגלריה הלאומית של סקוטלנד, אדינבורו, סקוטלנד.
* הפוליפטיך ברקאנאטי (1506–1508), המוזיאון האזרחי וילה קולורדו מלס, רקנאטי.
* אדם צעיר כנגד מסך לבן (1506), המוזיאון לתולדות האמנות, וינה.
* מדונה עם ילד והקדושים פלאביאן ואונופריוס (1508), גלריה בורגזה, רומא.
* ההשתנות (1510–1512), המוזיאון האזרחי , רקאנאטי.
* האלטרפיס של מרטינגו (1513–1516), כנסיית סן ברתלומאו וסטפאנו, ברגמו.
* סוזנה והזקנים (1517), גלריית אופיצי, פירנצה.
* דיוקן לוצ'ינה ברמבאטי (1518), אקדמיית קררה, ברגמו.
* מדונה עם ילד והקדושים רוש וסבסטיאן (1518), הגלריה הלאומית של קנדה, אוטווה.
* האלטרפיס של כנסיית רוח הקודש (1521), , ברגמו
* סגידת הילד (1523), הגלריה הלאומית לאמנות, וושינגטון די. סי., ארצות הברית.
* פורטרט של זוג נשוי (1524), מוזיאון ההרמיטאז', סנקט פטרסבורג, רוסיה.
* ישו נושא את הצלב (1526), מוזיאון הלובר, פריז.
* דיוקן אנדראה אודוני (1527), האוסף המלכותי, לונדון
* דיוקן ג'נטלמן עם כף אריה (1527), המוזיאון לתולדות האמנות, וינה.
* סנט ניקולס מבארי (1527), , ונציה.

## גלריה

קובץ:Lorenzo Lotto - Andrea Odoni (1488-1545) - Google Art Project.jpg|דיוקן אנדראה אודוני, האוסף המלכותי
קובץ:Lorenzo Lotto-Kunsthistorisches Museum.jpg|דיוקן של גבר צעיר בבגד אדום במוזיאון לתולדות האמנות בוינה
קובץ:Lorenzo Lotto 046.jpg|דיוקן אישה בהשראת לוקרטיה, הגלריה הלאומית בלונדון
Accademia - Ritratto di giovane gentiluomo nel suo studio - Lorenzo Lotto cat.912.jpg|דיוקן של צעיר אציל בגלריית האקדמיה
The Virgin and Child with Saints Jerome, Peter, Francis and an Unidentified Female Saint by Lorenzo Lotto at Scottish National Gallery.jpg|המדונה והילד וקדושים נוצריים בגלריה הלאומית של סקוטלנד


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ציירים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר
קטגוריה:ילידי 1480
קטגוריה:נפטרים ב-1556
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-15
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-16
חורש לזכר עולים מצפון אמריקה שנפלו במערכות ישראל

ה**חורש לזכר עולים מצפון אמריקה שנפלו במערכות ישראל** והאנדרטה שלצידו מוקדשים לזכרם של עולים מארצות הברית ומקנדה ובני משפחותיהם ותיירים מארצות אלו, שנפלו במהלך שירותם בצה"ל או בפעולות איבה.
## הקמה
החורש והאנדרטה ממוקמים בפארק יצחק רבין, על גבי גבעה הצופה ממערב על שער הגיא, כשישה קילומטרים מצפון לבית שמש. 

החורש ניטע על ידי התאחדות עולי אמריקה וקנדה בישראל (AACI) בסיוע קרן קיימת לישראל. העצים הראשונים בו ניטעו לאחר מלחמת ששת הימים. 

האנדרטה ניצבת בשולי החורש. היא כוללת כותל זיכרון שנבנה על גבי סלעי המקום, שלפניו רחבה מרוצפת. על גבי הגדר שבחזית הרחבה נקבע סמל ההתאחדות. בשני קצות כותל הזיכרון קבועים לוחות הנושאים את שם האתר בעברית ובאנגלית. ביניהם נקבעו לוחות  שעליהם שמות הנופלים, 310 במספר, בעברית ובאנגלית, בצירוף שנות נפילתם. הם נפלו החל בקרב תל-חי בשנת 1920 ועד ימינו.

מדי שנה מקיימת התאחדות עולי אמריקה וקנדה בישראל טקס זיכרון באתר.

בקרבת האנדרטה ממוקם אתר ההנצחה לגדוד החמישי של פלמ"ח-הראל.

## קישורים חיצוניים

*  (כולל רשימת השמות שעל האנדרטה)
* החורש  באתר התאחדות עולי אמריקה וקנדה בישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:אנדרטאות לזכר חללי מערכות ישראל
קטגוריה:אנדרטאות בהרי יהודה
זיכרון עולים מצפון אמריקה שנפלו במערכות ישראל
קטגוריה:עלייה
אנדרטת גדוד 51

**אנדרטת גדוד 51** באזור הדרום מנציחה את קרבות גדוד 51 במלחמת העצמאות ואת חלליו.

## הקמה
גדוד 51 הוקם בדצמבר 1947 ולחם במלחמת העצמאות במסגרת חטיבת גבעתי בקרבות במרחב תל אביב, על הדרך לירושלים ובפריצת הדרך לנגב. במלחמה נפלו 111 מחייליו. לימים הועבר הגדוד תחת פיקודה של חטיבת גולני.

האנדרטה ניצבת על גבי גבעת ארנון – לשעבר גבעה 113, בצד כביש 232 וכקילומטר ממערב לקיבוץ נגבה. זו הייתה אחת מארבע גבעות שהוחזקו על ידי הצבא המצרי וכונו "משלטי הצומת", אשר חסמו את הדרך הראשית לנגב. הגדוד כבש גבעה זו במהלך מבצע יואב באוקטובר 1948. היא נקראת על שם לוחם הגדוד  שנפל בקרב הכיבוש שלה.

האנדרטה ניצבת ברחבה מוקפת גדר בראש הגבעה, שאליה מובילות שלוש מדרגות. במקור, ב-1949, הוצב בה עמוד אבן מרובע בודד הנושא את שם הגבעה ואת פרטי הקרב בה. לימים הורחבה האנדרטה. כיום ניצב לפני העמוד המקורי לוח אבן, ועליו שם האנדרטה וכתובת המונה את מערכות הגדוד במלחמת העצמאות. בצידי הרחבה שסביב הוצבו ארבעה עמודי אבן נוספים, הנושאים את שמות חללי הגדוד במלחמת העצמאות. ברחבה הוצבו גם תורן דגל וכן להבת זיכרון.

## ראו גם
*אנדרטת גדוד 53
*אנדרטת גדוד 52

## קישורים חיצוניים

* 
* האנדרטה באתר גבעתי
* גדוד 51 באתר גבעתי

גדוד 51
קטגוריה:אנדרטאות חטיבת גבעתי (תש"ח)
קטגוריה:אנדרטאות חטיבה 5