open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שוליה

[שמאל|ממוזער|250px|שוליית אופה בימי הביניים. [הספרייה הבודליאנית, אוקספורד]]

**שוליה** הוא אדם (צעיר בדרך כלל), הרוכש מקצוע, אוּמנות, מלאכה או מיומנות מסוימת בדרך של התלמדות אצל בעל מקצוע שהוא אומן מיומן. במסגרת ההתמחות משמש השוליה כעוזר לבעל המלאכה ולעיתים אף כמשרת. 

בעבר נרכשו מיומנויות רבות בדרך זו של הכשרה תוך כדי עבודה. בעולם המערבי החליפה את שיטת השוליות שיטת החניכות, המשלבת לימודים עיוניים וחניכות אצל בעלי מלאכה במסגרת חוקית ומבוקרת. בדרום-מזרח אסיה עדיין נלמדות מיומנויות רבות על ידי התמחות כשוליה.

## התפתחות השיטה באירופה
ממוזער|250px|שוליה המתמחה בהפעלת מכונה תעשייתית.

התפתחות השיטה קשורה בהתאגדות אמנים בגילדות בימי הביניים. אומנים מומחים ("מאסטרים") הורשו להעסיק וללמד שוליות. השוליה (או האפוטרופוס שלו) שילם עבור לימודיו בכסף או בעבודה וזכה בהכשרה, תרגול ולעיתים גם במגורים. לעיתים נדדו שוליות לעיר מרוחקת ממקום מגוריהם על מנת ללמוד אצל בעל מלאכה נודע. 

בסיום תקופת ההכשרה כשוליה (כשבע שנים בדרך כלל) המליץ בעל המלאכה בפני הגילדה שניתן לבטוח בשוליה כי ישמור על סודות הגילדה. אחרי שביצע עבודת מבחן ראויה, הוא הוסמך לדרגת "אומן יום", אומן שהכשרתו הושלמה ובאפשרותו להתפרנס מעבודתו אך אין באפשרותו עדיין לכונן סדנה או חנות משלו. אומני היום, כשמם, מצאו את פרנסתם בעבודה בשכר יומי אצל אוּמן אחר ובמעברם בין האומנים השונים סייעו להפיץ ידע וטכניקות חדשות באופן בלתי רשמי. אט אט התקדם השוליה למעמד של "אומן" ו"רב-אומן" שביכולתו להכשיר שוליות אחרים. אולם חלק מהשוליות נותרו במעמד של עוזרים בלבד, או נאלצו לנדוד בחיפוש אחר מורה אחר משנכשלו ברכישת המקצוע.

## בדרום-מזרח אסיה
שוליות בדרום-מזרח אסיה נפוצים בלימוד מיומנויות של אמנויות לחימה ומוזיקה. השוליה נותר אצל ה"מאסטר" במשך שנים רבות, כאשר בשנים הראשונות איננו עוסק כלל בתחום אותו הגיע ללמוד אלא עובד כמשרת ולומד להכיר את מנהגי המאסטר, סדר היום וכיוצא בזה. 
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מקצועות עבר
קטגוריה:הכשרה מקצועית
קטגוריה:כלכלה, חברה ותרבות בימי הביניים
בנאי (מקצוע)

[שמאל|ממוזער|250px|בנאי מניח [מלט על גבי נדבך גמור של שורת לבנים, בטרם יניח את לבני השורה הבאה]]
ממוזער|250px|בנאית בעבודה, צולם בשנת 1988
**בנאי** או **פועל בניין** הוא פועל המועסק בענף הבנייה. המונח מתייחס לפועלי בניין כלליים, אך גם לעובדים בעלי התמחות מיוחדת, כגון חשמלאים, נגרים, שרברבים, טייחים, ברזלנים, צבעים וטפסנים.

## התמחויות בבנייה
(ראו גם: בעלי מקצוע, גופים ותפקידים בפרויקט בנייה)
*חשמלאי – הוא אדם שמקצועו הוא **חשמלאות** - חיווט חשמלי של בניינים, מכונות וציוד נייח. חשמלאי עוסק בהתקנת ציוד חשמלי חדש או בתחזוקת תשתית קיימת.
*טייח – פועל המתמחה בעבודה עם טיח, ותפקידו לטייח קירות חיצוניים או פנימיים.
*מניח לבנים – פועל שתפקידו להניח שורות לבנים או בלוקים.
*מפעיל ציוד מכני כבד – נוהג ומפעיל ציוד מכני הנדסי בפרויקט המערבים בנייה והנדסה.
*מקים ומאחזק פיגומים ומבני מתכת – העושים עבודתם בעזרת עגורן ואפרון
*נגר – אומן המתמחה בנגרות, במגוון סוגים של עבודה בעץ, ובהם בנייה, ריהוט ועוד.
*צבע – אדם שמקצועו סיוד וצביעה של קירות ודלתות.
*רתך איש מקצוע המתמחה בריתוך חומרים זה לזה. חומרים אלה עשויים להיות מתכות (כגון פלדה, אלומיניום, ברזל וכדומה), וכן חומרים פלסטיים או פולימרים אחרים.
*שרברב – בעל מקצוע בתחום צנרת מים או ביוב, המתמחה בהתקנתם ובאחזקתם של מערכות המשמשות באינסטלציה, בחימום ובניקוז מים.
*רצף – בעל מקצוע שתפקידו הוא כיסוי השטח באריחים או קרמיקה.

[שמאל|ממוזער|500px|פועל לובש [אפוד זוהר באוסטרליה]]

## פועלי בניין בישראל
נכון לשנת 2017, הקיף ענף הבניין בישראל כ-261.5 אלף עובדים, מתוכם כ-75% אלף תושבי ישראל (כמחציתם ערבים ישראלים), 20% תושבי הרשות הפלסטינית ו-4.5% עובדים זרים. השכר החודשי הממוצע בענף עמד ב-2017 על 9,256 שקלים - כ-91% מהשכר הממוצע באותה שנה. רק תושבים ישראלים יכולים לקבל תעודת מנהלי עבודה, מנופאים, מהנדסים והנדסאים, ועובדים זרים ניתן להעסיק רק בעבודות המוגדרות כעבודות 'רטובות'.

### בטיחות באתרי הבניה בישראל
ענף הבניה נחשב למסוכן בענפי העבודה בישראל, והסכנה לחייו של פועל בניין גבוהה פי 4 מזו של עובד תעשייה. בין השנים 2010–2015 היוו פועלי בניין למעלה מ-50% ממספר העובדים שנהרגו בעבודתם. הסכנה הבולטת בעבודה בענף היא נפילה מגובה, ולצידה סכנות נוספות כגון פגיעה מחפצים כבדים, קריסות, התחשמלות, פציעה מכלי עבודה ועוד.

ממוזער|250px|עבודה בבניין בשנת 1937

## ראו גם
*הנדסה אזרחית
**הנדסת מבנים
*בטיחות וגיהות בתעסוקה
*מעמד הפועלים

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מקצועות הבנייה

## הערות שוליים
תמור יעקובשווילי

**תֶמוּר יעקובָּשווילי** (או **תמורי יעקובשווילי**; בגאורגית: **თემურ იაკობაშვილი**; נולד ב-3 בספטמבר 1967) הוא פוליטיקאי, דיפלומט וחוקר מדע המדינה, יהודי גאורגי (התנועה הלאומית - דמוקרטים). ב-31 בינואר 2008 מונה לתפקיד השר לענייני רה-אינטגרציה של המחוזות הבדלניים של גאורגיה.

## חייו
יעקובשווילי נולד למשפחה יהודית בטביליסי שבגאורגיה הסובייטית. בשנת 1984 קיבל תואר בוגר בפקולטה לפיזיקה באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי. בהמשך למד לימודי דיפלומטיה באוניברסיטאות אוקספורד וברמינגהאם בממלכה המאוחדת עד לשנת 1998. ולמד, עד שנת 2002, לימודי "ביטחון בינלאומי" עם מלגה שקיבל מאוניברסיטת ייל.

בין השנים 1990–2001 הוא עבד במקביל ללימודיו במשרד החוץ הגאורגי כאחראי על מחלקת ארצות הברית, קנדה ואמריקה הלטינית.

נשוי ליאנה פרמר (Yana Fremer) ולזוג שני ילדים. מחוץ לגאורגית, אנגלית ורוסית הוא שולט גם בעברית.

## השר לענייני רה-אינטגרציה

יעקובשווילי, הוא השר הממונה על המחוזות הבדלניים אבחזיה ודרום אוסטיה, בתוקף תפקידו הוא היה אחראי על ניסיונות ממשלת גאורגיה להשליט את מרותה על המחוזות הבדלניים. במהלך המלחמה בדרום אוסטיה באוגוסט 2008, הוא תקף את ממשלת ישראל, יחד עם מדינות המערב האחרות, והגדיר אותה , על החלטתה להורות לחברות היצוא הביטחוני הישראליות להפסיק את אספקת הנשק לגאורגיה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים גאורגים
קטגוריה:חוקרי מדע המדינה יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טביליסי
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1967
האניבל המלין

**האניבל המלין** (באנגלית: **Hannibal Hamlin**; 27 באוגוסט 1809 – 4 ביולי 1891) היה סגן נשיא ארצות הברית בשנים 1861–1865, תחת הנשיא אברהם לינקולן. קודם לתפקיד זה הוא כיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית ובסנאט מטעם מיין, וכן היה מושל מיין.

## ביוגרפיה
המלין נולד ב-27 באוגוסט 1809 בפריס שבמיין, והיה נכדו של סטיבן אמרי שכיהן כתובע הכללי של מיין. הוא למד באקדמיית חברון ולאחר מכן ניהל את החווה המשפחתית של הוריו והחזיק בשורת תפקידים לתקופות קצרות, בהם מנהל בית ספר, טבח, חוטב עצים ועורך שבועון. בשנת 1833 סיים לימודי משפטים והוסמך לעריכת דין. הוא עסק בתחום בהאמפדן, שבה חי עד 1848, והחל בשנת 1836 החל לעסוק בפעילות ציבורית. באותה שנה החל המלין לכהן בבית הנבחרים של מיין וכיהן בו עד 1841. בשנת 1839 לחם המלין במלחמת ארוסטוק ולאחריה, בשנת 1840, התמודד ללא הצלחה לבית הנבחרים של ארצות הברית.

בשנים 1843–1847 כיהן המלין כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. בשנת 1848 מונה לסנאט כממלא מקומו של הסנאטור ויימן מור. כהונתו נמשכה עד 1861, לאחר שנבחר בשנת 1851 לכהונה שנייה. מראשית כהונתו הביע התנגדות לעבדות והיה תומך נלהב בסיום מלחמת ארצות הברית–מקסיקו. כמו כן התנגד המלין לפשרת 1850 ולחוק קנזס נברסקה. במהלך תקופת כהונתו בסנאט, בשנת 1856, עבר המלין מהמפלגה הדמוקרטית לתמוך במפלגה הרפובליקנית. באותה שנה התמודד למשרת מושל מיין ונבחר לתפקיד, אך בחר להתפטר כעבור כחודשיים מתפקידו וחזר לכהן בסנאט, לאחר שלא כיהן בו בין ינואר למרץ 1857.

בשנת 1860 נבחר המלין למשרת סגן נשיא ארצות הברית, לאחר שהתמודד יחד עם אברהם לינקולן. המלין היה בין הדוחפים לפרסום הצהרת האמנציפציה ומתן היתר לחימושם של אפרו-אמריקאים. הוא השתייך ל שתמכו בביטול עבדות מיידי ומהיר. יחסיו המקצועיים עם הנשיא לינקולן היו מוגבלים ובשנת 1864 בחר לינקולן באנדרו ג'ונסון כמועמדו לתפקיד סגן הנשיא.

המלין כיהן כהונה נוספת בסנאט בין השנים 1869–1881. לאחר מכן מונה לשגריר ארצות הברית בספרד (1881 - 1882) ולאחר שובו למדינה פרש מהחיים הציבוריים. המלין חי בבנגור שבמיין עד למותו ב-4 ביולי 1891.

המלין היה אביהם של הגנרלים צ'ארלס המלין וסיירוס המלין ושל התובע הכללי של מיין האניבל אמרי המלין. אחיו, אלייה המלין, כיהן כראש עיריית בנגור.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיין
קטגוריה:מושלי מיין
קטגוריה:סגני נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל אברהם לינקולן
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בספרד
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיין
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממיין
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אישים שפסליהם הוכנסו לאוסף היכל הפסלים הלאומי
קטגוריה:מועמדים לסגנות נשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:פעילים בתנועה לביטול העבדות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1809
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1891
ירחי שבתאי

[שמאל|ממוזער|250px|[מונטאז' של שבתאי וירחיו שנוצר מתמונות שצילמה החללית וויאג'ר 1 ב־1980. בתמונה נראה דיוני בקדמת התמונה, מאחוריו שבתאי, טתיס ומימס מימין לשבתאי, אנקלדוס וריאה משמאלו ובפינה הימנית העליונה טיטאן]]
ממוזער|שמאל|620px|תרשים מבנה של שבתאי, טבעותיו וירחיו העיקריים
**ירחי שבתאי** כוללים את ירחי כוכב הלכת שבתאי. מספר הירחים המדויק של שבתאי קשה לקביעה. מבחינה טכנית, כל גוש קרח בטבעות שבתאי יכול להיחשב כירח, ונקודת ההכרעה בין ירח לבין גוש קרח גדול אינה מדויקת ומסיבה זו ירחים רבים התגלו רק בשנים האחרונות. עד מרץ 2025 זוהו בוודאות 274 ירחים, מתוכם ל־53 יש שמות, וזהו כוכב הלכת בעל המספר הגדול ביותר של ירחים שהתגלו במערכת השמש. רבים מהירחים הם בעלי קוטר של כ־2–3 קילומטר. אולם, חלק מירחי שבתאי הם מאסיבים עד כדי המצאות בשיווי משקל הידרוסטטי. אם ירחים אלו היו מסתובבים סביב השמש במקום סביב שבתאי הם היו מקבלים מעמד של כוכב לכת ננסי. ירחים אלו הם טיטאן וריאה. ירחים שכנראה אין להם שיווי משקל הידרוסטטי אבל עוד נבדקים הם יאפטוס, דיוני, טתיס, אנקלדוס ומימס.

## ירחים נבחרים
***[[טיטאן (ירח)|טיטאן]]** – ירחו הגדול ביותר של שבתאי. לטיטאן אטמוספירה סמיכה המכילה בעיקר מתאן וחנקן. גובהה 400 ק"מ וצבעה אינו אחיד. מעל 230 ק"מ מעל פני הקרקע ועד לאטמוספירה עצמה ישנה שכבת אובך המפזרת את קרני השמש ומשווה לה מראה כחול, אך מתחת לגובה זה צבעה כתום וזה מה שמקנה לירח זה את צבעו. טיטאן הוא הירח הראשון שנצפה בטלסקופ והתגלה על ידי כריסטיאן הויגנס בשנת 1655. טיטאן משלים הקפה אחת סביב שבתאי אחת ל־15.96 יום.

***[[ריאה (ירח)|רִיאה]]** – הירח השני בגודלו והבולט ביותר מבין שבעת הירחים, לאחר טיטאן. הקרח הוא מרכיבו העיקרי. ירח זה התגלה על ידי קאסיני בשנת 1672 והיה הירח האחרון של שבתאי שנתגלה על ידיו למרות בהירותו הרבה. ריאה משלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־4.518 ימים. ריאה הוא הירח היחיד במערכת השמש שיש סביבו טבעות.

***[[יאפטוס (ירח)|יאפטוס]]** – הירח השלישי בגודלו מבין ירחי שבתאי, התגלה על ידי ג'ובאני קאסיני בשנת 1671. יאפטוס הוא אחד מהירחים הרחוקים ביותר משבתאי ומורכב ברובו מקרח. יאפטוס משלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־79.3215 ימים.

***[[דיוני]]** – הירח הרביעי בגודלו מבין ירחי שבתאי ומורכב ברובו מקרח. דיוני משלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־2.737 ימים. בדומה לריאה גם ירח זה התגלה על ידי קאסיני לאחר כמעט 30 שנה. במסלול זהה לזה של דיוני ישנו ירח זעיר, הלנה.

***[[טתיס (ירח)|טתיס]]** – ירח זה נמנה בין הגדולים בירחי שבתאי ומשלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־1.88 יום. ירח זה נתגלה בשנת 1684 על ידי קאסיני בדומה לדיוני ומורכב ברובו מקרח.

***[[אנקלדוס]]** – הירח הכדורי הקטן ביותר מבין ירחי שבתאי שנתגלה על ידי ויליאם הרשל. גם הוא מורכב ברובו מקרח אך יש המאמינים שפני הקרקע הם קרום דק של קרח שמתחתיו יש מים נוזליים. ירח זה משלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־32.52 שעות. האטמוספירה בירח זה היא אשליה של נוכחות אטמוספירית כיוון שמפאת גודלו הקטן אין זה אפשרי שתעטוף אותו מערכת גזית. את האשליה הזו מייצרים גייזרים הנמצאים בקוטב הדרומי של הירח בכך שפולטים לזמן קצר אדי מים בכמויות עצומות. על אנקלדוס נמצאו חמשת המרכיבים החיוניים לחיים: זרחן, פחמן, מימן, חנקן, חמצן וגופרית (אם כי הזיהוי אינו ודאי).

***[[מימס]]** – הירח הקטן והקרוב ביותר לשבתאי והתגלה אף הוא על ידי ויליאם הרשל. מימס משלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־22.36 שעות ומורכב בעיקר ממים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
שבתאי (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
ירדנית

[שמאל|ממוזער|250px|צליינים [רומנים טובלים בנהר הירדן]]
**ירדנית** הוא אתר טבילה בנהר הירדן המיועד לצליינים נוצרים. האתר ממוקם דרומית למוצא הנהר מהכנרת, בין סכר דגניה לסכר אלומות בסמוך לקבוצת כנרת, והוא מצוי בבעלות הקבוצה.

על פי המסורת הנוצרית, הטביל יוחנן המטביל את ישו בקאסר אל-יהוד, צפונית לים המלח ומזרחית ליריחו. במשך מאות שנים היה קאסר אל יהוד אתר חשוב לביקורי צליינים, ובסמוך לו הוקמו מנזרים ובתי הארחה. לאחר מלחמת ששת הימים הפך קאסר אל יהוד לאזור ספר, בגבול בין ישראל לירדן. כתחליף לאתר זה, לאחר הכרזה על האזור כשטח צבאי סגור במהלך מלחמת ההתשה, יזם משרד התיירות את הקמת האתר בשנת 1981. בעקבות זאת היה "ירדנית" לאתר הטבילה המוסדר היחיד בצדו הישראלי של הנהר, עד לפתיחתו מחדש של אתר קאסר אל יהוד, בשנת 2011.

באתר נמצא קיר ועליו אריחי קרמיקה ארמנית, המציגים טבילת ישו בבשורה על-פי מרקוס 1, 9-11. בשפות שונות.

## גלריה

קובץ:Yardenit - Jordan River.JPG|הירדן באתר הטבילה ירדנית
קובץ:Yardenit12.JPG|קרמיקות בכניסה לאתר
קובץ:Yardenit5.JPG|קרמיקות בכניסה לאתר עם פסוקים מהברית החדשה
קובץ:Yardenit8.JPG|קרמיקות בכניסה לאתר
קובץ:Yardenit9.JPG|קרמיקות בכניסה לאתר
קובץ:Yardenit10.JPG|קרמיקות בכניסה לאתר


## לקריאה נוספת
* ליאור חן, "נהר זורם ביניהם: מעשה ההתהוות של שלושה אתרי טבילה לאורך נהר הירדן", עבודת דוקטור, האוניברסיטה העברית בירושלים.

## קישורים חיצוניים

* 
* שאול אמסטרדמסקי וצליל אברהם,  הולי ביזנס בפודקאסט "חיות כיס", 20 בנובמבר 2019

קטגוריה:ארץ ישראל: מקומות קדושים לנצרות
קטגוריה:הכנרת
קטגוריה:נהר הירדן
קטגוריה:עמק הירדן
קטגוריה:קבוצת כנרת
קטגוריה:שביל ישראל
דוד טביל ממינסק

הרב **דוד טביל** (**טעביל**, בכתיב יידי, תקנ"ד 1794 - תרכ"א 1861) שימש כרבה של מינסק, ונחשב בתקופתו כאחד מגדולי הדור, התפרסם בעיקר בזכות ספרו נחלת דוד.

## חייו
נולד בליטא לרב משה רובין, והיה מגדולי תלמידיו של ר' חיים מוולוז'ין. שימש בראשית דרכו כרבה של סטויבץ, ואחר כך כרבה של העיר מינסק ונחשב אחד מגדולי הדור.

בחייו הספיק להדפיס רק את ספר השו"ת והדרשות **בית דוד** בעיר ורשה בשנת תרי"ד 1854.

ספרו המפורסם הוא **נחלת דוד**, הכולל חידושים חריפים על מסכת בבא קמא ובבא מציעא, נדפס לראשונה על ידי חתנו בווילנה בשנת תרכ"ד 1864, ואחריו נדפסו חידושיו על המסכתות בבא בתרא וחולין, ועל ברכות, מועד קטן ומעט על פסחים בשם **דברי דוד** בווילנה בשנת תרמ"ו 1886. הספר מתאפיין בהבאת דברי הראשונים בצורה תמציתית והסקת מסקנות לא בדרך של פלפול אלא בהיסקים לוגיים בדרך ישרה.

כל חידושיו על התלמוד הבבלי יצאו במהדורה חדשה ומתוקנת בירושלים בשנת תשס"א 2001, על ידי הוצאת 'מיר' בשני כרכים.

חתנו היה רבי שאול חיים הלוי הורוויץ, שעלה לארץ ישראל והקים את הישיבה הגדולה ותלמוד תורה מאה שערים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:תלמידי רבי חיים מוולוז'ין
קטגוריה:ילידי 1794
קטגוריה:נפטרים ב-1861
נמל פותי

שמאל|ממוזער|250px|נמל פותי
**נמל הים של פותי** (בגאורגית: **ფოთის საზღვაო ნავსადგური**, פּוֹתיס סאזר'וואוֹ נאווסאדגוּרי) הוא נמל ראשי בעיר הנמל פותי שבגאורגיה, לחופיו המזרחיים של הים השחור בשפך-נהר הריוני.
## היסטוריה
עיר הנמל פותי היא צומת חשוב של פרויקט מסדרון התשתיות אירופה-קווקז-אסיה, הנמתח בקו טשקנט-אשגבאט-טורקמנבאשי-באקו-פותי ומשם ממשיך לעיר הנמל הרומנית, קונסטנצה ועיר הנמל הבולגרית, ורנה. המסדרון מחבר בין המדינות ללא המוצא לים של מרכז אסיה לקווקז ולמזרח אירופה.

הרעיון לייסוד עיר הנמל הגיע זמן קצר לאחר שהאימפריה הרוסית כבשה את העיר, בשנת 1828, מידי עות'מאנים. בשנת 1858 קיבלה העיר מעמד של עיר נמל אולם הנמל לא נבנה עד לשנת 1899. בשנה זו הואצה בניית הנמל בראשות ראש העיר, ניקו ניקולדזה, והושלמה בשנת 1907. מאז נבנה הנמל מחדש מספר פעמים. הפעם האחרונה הייתה בחסותו של ממשלת הולנד והאיחוד האירופי.

בשנת 2007, היה הספק הנמל 7.7. טון בשנה ו-185,000 קונטיינרים 20 רגל. באפריל 2008 נמכרו 51% ממניות הנמל לרשות ההשקעות איחוד האמירויות הערביות, אמירות ראס אל-ח'ימה. האמירות זכתה בזיכיון להפעלת נמל פותי, ופיתוח אזור התעשייה הצמוד אליו. המשקיעים אמורים לפתח את התשתיות הדרושות להפעלת הנמל כולל כל המתקנים. בנוסף, המשקיעים ינהלו את המתחם בתקופת הזיכיון, ויפעלו להגדלת נפח תעבורת המטענים בנמל. הזיכיון נינתן למשקיעים -49 שנים. אזור נמל פותי הוכרז כאזור סחר חופשי. בין החברות שהביעו עניין בזיכיון להפעלת הנמל היו שתי החברות הישראליות צים ואשטרום.

ב-9 באוגוסט 2008, במהלך המלחמה בדרום אוסטיה, הפציצו הרוסים את נמל פותי והבסיס הצבאי בסנקי.

## קישורים חיצוניים

* 
* נמל פותי, באתר משרד התחבורה הימית של גאורגיה, 
* רז סמולנסקי, צים ואשטרום הגישו הצעות לפיתוח נמל פוטי שבגאורגיה, 29.10.2007, דה מרקר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פותי
פותי
קטגוריה:גאורגיה: תחבורה
קטגוריה:הים השחור
קטגוריה:אסיה: אזורי סחר חופשי
סופטבול

שמאל|ממוזער|150px|כדור סופטבול
200px|ממוזער|שמאל|משחקי המכביה ה-12, סופטבול
**סופטבול** (באנגלית: **Softball**; מילולית "כדור רך") הוא משחק כדור הפופולרי בעיקר בארצות הברית. המשחק פותח על בסיס המשחק בייסבול וחוקי שני המשחקים דומים. לעיתים מתייחסים לבייסבול כ-hardball (מילולית "כדור קשה") כדי להבדיל בין המשחקים. ההבדל העיקרי בין סופטבול לבייסבול הוא הכדור בו משתמשים וחוקי ההגשה המאפשרים להגיש את הכדור בסופטבול רק בזריקה מלמטה.

המשחק הומצא על ידי ג'ורג' הנקוק בשיקגו, אילינוי, ב-1887. משחק הסופטבול הראשון שוחק בעזרת כפפת אגרוף מגולגלת ככדור, ומקל מטאטא כמחבט. בהמשך סופטבול נתפס בעיקר כמשחק חובבים וכספורט הנשים המקביל לבייסבול, אך כיום ישנן גם ליגות מקצועיות לנשים ולגברים.

שתי קבוצות, בנות תשעה שחקנים כל אחת, מתמודדות אחת נגד השנייה. המטרה של הקבוצה המתקיפה היא להכות בכדור באמצעות המחבט, ועל ידי הגעה רצופה לשלוש התחנות לחזור לבסיס הבית ולזכות בהקפה אחת. קבוצת ההגנה, מצד שני, צריכה לפסול את הרצה מהקבוצה המתקיפה בעזרת תפיסת הכדור באוויר, זריקת הכדור לבסיס אליו רצה או בעזרת נגיעה של הכדור ברצה ובכך למנוע ממנה להשיג נקודות.

במשחקים האולימפיים, ענף הסופטבול היה אחד משלושה ענפים בו השתתפו רק נשים (השניים האחרים הם שחייה צורנית והתעמלות אומנותית). הוא הוכר רשמית כספורט אולימפי במשחקים באולימפיאדת אטלנטה ב-1996, אך ב-2005 הוחלט להוציאו מתוכנית המשחקים האולימפיים ומאז משחקי 2012 הוא לא נכלל בה. המשחק שוחק שוב במשחקי טוקיו 2020.

## קישורים חיצוניים

* אתר הפדרציה הבינלאומית לסופטבול
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בייסבול
קטגוריה:משחקי כדור
קטגוריה:משחקי מחבט
קטגוריה:ספורט קבוצתי
קטגוריה:ספורט אולימפי
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
אקסונוקלאז

[ממוזער|אקסונוקלאז הפועל מכיוון 3' ל-5' הנמצא על [DNA פולימראז|DNA פולימרז 1]] 
**אקסונוקלאזות** (באנגלית:Exonuclease) הם אנזימים החותכים נוקלאוטידים בודדים מקצה של שרשרת פולינוקלאוטידית (כגון גדיל DNA). החיתוך נעשה על ידי הידרוליזה של קשר פוספודיאסטר מקצה '3 או קצה '5 של הפולינוקלאוטיד. החיתוך של האקסונוקלאז הוא "חיתוך כללי", ולא ספציפי לרצפים מסוימים, כמו החיתוך שעושים אנזימי רסטריקציה.

דוגמה לאנזים עם יכולת אקסונוקלאז הוא DNA-פולימראז-1 (DNA polymerase I). פול-1 משתמש ביכולת האקסונוקלאז כדי לחתוך את ה-RNA פריימר במעלה הזרם מאתר סינתזת ה-DNA, מקצה '5 לקצה '3. לאחר החיתוך, פול-1 מסנתז נוקלאוטידים חדשים להחליף את הפריימר שהוסר. לפול-1 ישנה גם יכולת אקסונוקלאז מ-'3 ל-'5 המאפשרת לו להגיה אחורה ולתקן טעויות תוך כדי סינתזה של DNA.

בחיידקים קדומים ובאאוקריוטים, אחד מהמסלולים המרכזיים לפירוק RNA נעשה דרך קומפלקס רב-חלבוני בשם אקסוזום, המורכב בעיקר מאקסוריבונוקלאזות עם יכולת חיתוך מ-'3 ל-'5.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גנטיקה מולקולרית
קטגוריה:אנזימים
אוסקר אנטצה

**אוסקר אנטצה** (בגרמנית: **Oskar (Oscar) Hans Antze**) (24 באוקטובר 1878 - 23 באפריל 1962) היה שחמטאי גרמני.

## הישגים בולטים

אוסקר אנטצה חלק מקום ראשון בתחרות קיל 1900 עם הוגו זיכטינג, הגיע רביעי בתחרות המבורג 1905, רביעי בתחרות ברמן 1906 וניצח בתחרות לייפציג 1913.

לאחר מלחמת העולם הראשונה חלק ד"ר אנטצה מקום 3–5 בתחרות באד-אוינהאוזן 1922 (ניצח: ארהרדט פוסט).

אנטצה סיים במקום השישי בתחרות הנובר 1926 (ניצח: אהרון נימצוביץ' ), סיים בתיקו דו-קרב קצר עם יפים בוגוליובוב 1-1 בברמן 1927 , חלק מקום 8–9 בדאויסבורג בשנת 1929 (ניצח: קארל אהוס) סיים במקום השמיני בתחרות באד אאכן 1934 (אליפות גרמניה השנייה, ניצח קארל אהוס)  וסיים במקום הרביעי בתחרות ברמן 1934.

אנטצה סיים לימודי רופאה ועבר כרופא בברמן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:רופאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1878
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1962
התזמורת הפילהרמונית של מוסקבה

**התזמורת הפילהרמונית של מוסקבה** (רוסית: Академический симфонический оркестр Московской филармонии) היא תזמורת רוסית שמקום משכנה הקבוע הוא במוסקבה. 

את התזמורת ייסד בשנת 1951 סמואיל סאמוסוד ושמה הנוכחי ניתן לה בשנת 1953. המנצח ששמו נקשר ביותר לתזמורת זו הוא קיריל קונדראשין, שבתקופת כהונתו הממושכת ניגנה התזמורת ביצועי בכורה של הסימפוניות הרביעית והשלוש-עשרה של דמיטרי שוסטקוביץ', בין השאר.

## מנהלים מוזיקליים
* יורי סימונוב (1998 – הווה)
* מארק ארמלר (1996 – 1998)
* ואסילי סינאיסקי (1991 – 1996)
* דמיטרי קיטנקו (1976 – 1990)
* קיריל קונדראשין (1960 – 1975)
* סמואיל סאמוסוד (1951 – 1957)

## קישורים חיצוניים


*Profile
*Moscow Philharmonic hoax


מוסקבה
קטגוריה:תזמורות רוסיות
קטגוריה:מוסקבה: תרבות
קטגוריה:מוסדות מוזיקה ברוסיה
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1951
טומי דאגלס

**תומאס קלמנט "טומי" דאגלס** (באנגלית: **Thomas Clement "Tommy" Douglas**; 20 באוקטובר 1904 – 24 בפברואר 1986) היה כומר בפסטיסטי ממוצא סקוטי שהפך לפוליטיקאי סוציאל-דמוקרטי בכיר בקנדה, ומי שנחשב כאבי הרפואה הציבורית בקנדה. הוא היה מנהיגה של מפלגת CFC בפרובינציית ססקצ'ואן משנת 1942, והיה ראש ממשלת הפרובינציה בין השנים 1944–1961. הוא הוביל את הממשלה הסוציאל-דמוקרטית הראשונה בצפון אמריקה.

## אבי ביטוח הבריאות הממלכתי
מאבקו העיקרי של דאגלס היה להקמת ביטוח בריאות ממלכתי בפרובינציה של ססקצ'ואן, בשנת 1959 הוא הבטיח ביטוח כזה בנאום בחירות, והדבר הפך לנושא העיקרי בבחירות המחוזיות של 1960, בהן ניצחה מפלגת CFC. דאגלס החל בקידום תוכנית זו, אך הוא נתקל באופוזיציה חזקה מצד הרופאים וגורמים בימין. עקב פרישתו של דאגלס למנהיגות המפלגה הדמוקרטית החדשה, הוא לא זכה לממש את התוכנית, וזו נכנסה לתוקף רק על ידי יורשו בתפקיד, וודרו לויד, בשנת 1962. הצלחת התוכנית בססקצ'ואן הובילה את הממשל הפדרלי בקנדה לעודד פרובינציות נוספות להצטרף לתוכנית. בשנת 1966 יזמה ממשלת המיעוט הליברלית בראשות לסטר פירסון תוכנית לביטוח בריאות ממלכתי בכל קנדה, שבה הממשל הפדרלי מממן חצי מההוצאות והמחוז מממן את החצי השני.

## ציוני דרך בחייו
בשנת 1930 הוא נשא לאישה את אירמה דמפסי (Irma Dempsey), סטודנטית למוזיקה בקולג' ברנדון. הייתה להם בת יחידה, השחקנית שירלי דאגלס, ולאחר מכן הם אימצו בת שנייה, ג'ואן, שהפכה לאחות. שירלי היא אימו של השחקן קיפר סאת'רלנד, נכדו של דאגלס.

כאשר ה-CFC התאחדה עם "קונגרס העובדים הקנדי" כדי ליצור את "המפלגה הדמוקרטית החדשה" נבחר דאגלס כמנהיג הפדרלי הראשון שלה, ושירת בתפקיד זה בין השנים 1961 עד 1971.

בשנת 1978 הוא פרש מהחיים הפוליטיים וכיהן בדירקטוריון של חברת הנפט Husky Oil.

דאגלס מת ממחלת הסרטן ב-24 בפברואר 1986, בגיל 81, באוטווה.

בשנת 2004 הוא נבחר כ"קנדי הגדול בכל הזמנים" בתחרות טלוויזיונית ארצית שאורגנה על ידי תאגיד השידור הקנדי. סיפור חייו הוקרן כמיני-סדרה בת 2 פרקים שהופקה בשנת 2005 על ידי רשת הטלוויזיה הקנדית CBC Television.

## קישורים חיצוניים

* כתבה בטלוויזיה הקנדית על פעלו של טומי דאגלס
* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלות פרובינציה בקנדה
קטגוריה:פוליטיקאים קנדים
קטגוריה:כמרים
קטגוריה:קנדים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:אנשי דת קנדים
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של קנדה
קטגוריה:מהגרים מבריטניה לקנדה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מקמסטר
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1904
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1986
סמואיל סאמוסוד

**סמואיל אברמוביץ' סאמוזוד** (ברוסית: **Самуил Абрамович Самосуд**; 14 במאי 1884 – 6 בנובמבר 1964) היה מנצח יהודי רוסי - גאורגי.

## קורות חיים
סאמוסוד נולד בטביליסי, בפלך טביליסי של מלכות המשנה של הקווקז (כיום גאורגיה), והחל את הקריירה המוזיקלית שלו בנגינה בצ'לו והמשיך בניצוח על תזמורת תיאטרון מריינסקי בפטרוגרד ב-1917. מ-1918 עד 1936 ניצח בתיאטרון מאיאקובסקי, לנינגרד. ב-1936 התמנה למנהל מוזיקלי בתיאטרון בולשוי במוסקבה. סאמוזוד ייסד בשנת 1951 את התזמורת, שהייתה לפילהרמונית של מוסקבה, עמה הציג בביצועי בכורה כמה יצירות חשובות, ביניהן האופרות "ליידי מקבת ממחוז מצנסק" ו"החוטם" (על פי סיפור של ניקולאי גוגול) של דמיטרי שוסטקוביץ', הסימפוניות הרביעית, השביעית וה-13 של שוסטקוביץ' ו"מלחמה ושלום" של סרגיי פרוקופייב על פי לב טולסטוי. שוסטקוביץ' העריך מאוד את סאמוזוד וראה בו את "הפרשן העילאי" לליצירות אופראיות, כולל "ליידי מקבת". מכל מקום, אחרי ביצוע הבכורה של "סימפוניית לנינגרד" בניצוחו של סאמוסוד, כתב המלחין, שהוא רוצה לשמוע את יבגני מראווינסקי מנצח על הסימפוניה, כיוון ש"אין לו אמון רב בסאמוסוד כמנצח סימפוני"..

הוא נפטר ב-6 בנובמבר 1964 במוסקבה.

## קישורים חיצוניים

* 

* Biography


## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים יהודים רוסים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:יהודים גאורגים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:אמני העם של ברית המועצות
קטגוריה:טביליסי: אישים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1884
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1964
טלומראז

שמאל|ממוזער|300px|דיאגרמה המתארת את פעילות הטלומראז
**טֶלוֹמֶרָאז** (**Telomerase**) הוא האנזים האחראי על הארכתו מחדש של הטלומר, המגן על כרומוזומי התא ומתקצר במקומם, עם כל חלוקה של התא.

## גילוי
האנזים טלומראז התגלה לראשונה ביצור חד תאי בשם טטרהימנה, על ידי קרול גריידר ואליזבת בלקברן בשנת 1984. יחד עם ג'ק שוסטק, זכו גריידר ובלקברן בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 2009 על גילוי זה.

## תפקיד
הטלומר נמצא בקצה כל כרומוזום בתא, ומגן עליו, ממש כמו פיסות הפלסטיק הקטנות המגנות על שרוך נעל. עם כל חלוקה של התא, דהיינו הכפלה של הכרומוזומים, כל כרומוזום מתקצר מעט. אלמלא הטלומר, היה הכרומוזום מתקצר בחלק מהמידע הגנטי החיוני שלו. הטלומר, בקיומו בקצה הכרומוזום, "מקריב" את עצמו ומתקצר במקום החומר הגנטי עצמו. האנזים טלומראז מתקן את קיצורו של הטלומר ומאריך אותו מחדש. הוא מוסיף רצף נוקלאוטידים ספציפי (TTAGGG אצל כל בעלי החוליות), לקצה '3 של גדיל DNA, באזור הטלומרים ובכך מאריך את הטלומר מחדש ומונע לפחות חלק מהתקצרותו. האנזים עובד בשיטת רוורס טרנסקריפטאז ומחזיק גדיל RNA משלו המשמש כתבנית להארכת הטלומרים המתקצרים לאחר כל מחזור תא.

מבנה החלבון של הטלומראז האנושי זוהה ב-2007 על ידי צוות של דוקטור סקוט כהן במכון המחקר CMRI שבאוסטרליה. הוא מורכב משתי תת-יחידות: טלומראז רוורס טרנסקריפטאז (Telomerase Reverse Transcriptase; TERT) וטלומראז RNA (ידוע גם כ-TERC, או hTR). האזור המקודד את הגן TERT מורכב מ-3396 זוגות בסיסים, ומתורגם לחלבון בן 1131 חומצות אמינו. הפוליפפטיד נקשר עם TERC (שאורכו 451 נוקלאוטידים), שאינו מתורגם ונותר כ-RNA.

TERT כנובע משמו הוא רוורס טרנסקריפטאז, שהיא משפחה של אנזימים המשעתקים DNA חד-גדילי על פי תבנית RNA חד-גדילי. תבנית ה-RNA אותה TERT משעתק לאחור היא TERC.

## השפעה על הזדקנות וסרטן
ב-2010 גידלו פרופ' רונלד דה פיניו וקבוצת מדענים במעבדתם באוניברסיטת הרווארד עכברים בעלי טלומרים קצרים. העכברים קצרי הטלומרים הראו מאפיינים רבים של זיקנה כבר בצעירותם. הקבוצה הצליחה לגרום לעכברים הללו לייצר את האנזים טלומראז המאריך את הטלומרים ולהראות כי כתוצאה מהארכת הטלומרים על ידי הטלומראז נעלמו מאפייני הזיקנה הללו. בין השאר הצליחו דה פיניו וחבריו לגרום להתחדשות תאי עצב של העכברים, לשיפור בפוריות שלהם ולהבראת איברים שנפגעו בתהליך ההזדקנות, ובהם הכבד, המעיים והטחול.

לדברי דה פיניו בשיחה עם "כלכליסט" הישראלי:
.

עם זאת, ישנן ראיות שונות לכך שהאנזים מצוי בכמות רבה בתאים סרטניים, וכך, בנוסף למנגנונים שונים, הוא תורם לחיי הנצח שלהם.

## לובסטר ובעלי חיים נדירים נוספים
לובסטר הוא בעל חיים, מהבודדים שנמצא כי לכאורה אינם מזדקנים כלל. דומים לו ככל הנראה סוגים מסוימים של צבים, המדוזה בת האלמוות ואולי גם יסעורון אטלנטי. ישנם חוקרים המייחסים את העדר ההזדקנות לכאורה, אצל בעלי חיים אלה, לקיומו של טלומראז בכל תאיהם, בניגוד למצב אצל כמעט כל בעלי החיים האחרים ובהם האדם. לפי הטענה הזו, הטלומראז מונע מהטלומרים בתאיהם להתקצר ובכך מונע מהם להזדקן.

## ראו גם
* אנדריי ברטקה
* סינתיה קניון
* גבול הייפליק
* הורמון גדילה והזדקנות
* אנטי אייג'ינג

## קישורים חיצוניים

* "על טלומרים וטלומראזות: המפתח להזדקנות התא או הנצחת חייו", *[[הרפואה]]*, כרך 138, חוברת א', עמ' 24–27, 2000

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנזימים
קטגוריה:גנטיקה מולקולרית
קטגוריה:הזדקנות
קטגוריה:חיי נצח
המוזיאון המצרי

שמאל|ממוזער|250px|האולם הראשי

**ה[[מוזיאון]] המצרי** (בערבית: **المتحف المصري**) נמצא בקהיר, בירת מצרים, ובו נמצא אוסף הפריטים הגדול ביותר ממצרים העתיקה (כ-120,000). חלק מן הפריטים מוצגים במוזיאון ושאר הפריטים נמצאים במחסנים.

## היסטוריה
ממשלת מצרים הקימה את המוזיאון ב-1835, סמוך לגני אסבקיה. המוזיאון שכן במבנה ישן של מסגד. ביוזמתו של הארכאולוג הצרפתי אוגוסט מארייט נבנה מבנה חדש, והמוזיאון עבר לבולאק ב-1858 מכיוון שהמבנה הראשון היה קטן מדי להכיל את כל הפריטים. לאחר מכן, הדוכס מקסימיליאן מאוסטריה שכר אדריכל צרפתי על-מנת שיתכנן מוזיאון גדול לכל העתיקות. המבנה נבנה על גדות נהר הנילוס. ב-1878, המבנה ספג נזק רב לאחר שהנילוס עלה על גדותיו. לכן הועברו שוב הפריטים ליד גיזה. הפריטים נשארו שם עד 1902, ואז הועברו על ידי מנהל מחלקת העתיקות גסטון מספרו למבנה הנוכחי בכיכר א-תחריר.

עיצובו של המוזיאון מיושן, והפריטים הרבים אינם מוצגים בסדר המתאים למוזיאון בקנה מידה שכזה. כמו כן הוא איננו ממוזג. בשל כך החלה ממשלת מצרים בבניית מוזיאון חלופי בשם המוזיאון המצרי הגדול שניפתח בשנת 2025 בגיזה.

במהלך ההפגנות במצרים עמדו לפני המוזיאון מפגינים בשרשרת אנושית והגנו עליו מביזה.

## עיצוב הפנים
במוזיאון שתי קומות עיקריות: קומת הקרקע והקומה הראשונה.
*בקומת הקרקע מוצג אוסף גדול של פפירוסים ומטבעות מהעולם העתיק. רוב הפפירוסים הם קטנים, בגלל בלייתם הטבעית במהלך 2,000 השנים ויותר שחלפו מאז כתיבתם. על הפפירוסים נמצאו כתובות במגוון שפות: יוונית, לטינית, ערבית וכתב חרטומים (הכתב המצרי העתיק). המטבעות עשויים מזהב, כסף וברונזה. המטבעות שנמצאו הם מהתקופות המצריות העתיקות, הרומיות העתיקות, היווניות העתיקות ומהתקופה המוסלמית. המטבעות עזרו לחוקרים לחקור את המסחר במצרים העתיקה. בקומה זו נמצאים מוצגים מתקופת הממלכה החדשה, בין השנים 1550 לפנה"ס ל-1070 לפנה"ס. הממצאים כוללים פסלים, שולחנות וסרקופגים.
*בקומה הראשונה מצוי חדר המכיל את האוצרות שנמצאו בקברו של המלך תות אנך אמון, כולל מסכת הזהב המפורסמת שנמצאה מעל גופתו החנוטה. כמו כן בקומה נמצא חדר המומיות המלכותי של המוזיאון, שבשיאו הכיל 27 מומיות מימי הפרעונים. החדר נסגר בהוראת נשיא מצרים אנואר סאדאת ב-1981, ונפתח שוב ב-1985, וכיום הוא מציג 9 מומיות בלבד. הכניסה אליו דורשת תשלום נוסף ומרבית המומיות שהיו בו הועברו ל.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מצרים: מוזיאונים לארכאולוגיה
מצרים
קטגוריה:קהיר: מבנים
קטגוריה:מוזיאונים לארכאולוגיה מצרית
מוזיאון חיל האוויר המלכותי

**מוזיאון חיל האוויר המלכותי** (באנגלית: **Royal Air Force Museum**; או בקיצור: **RAF Museum**) הוא מוזיאון המוקדש להיסטוריה של התעופה בממלכה המאוחדת ולהיסטוריה ולמורשת של חיל האוויר המלכותי הבריטי. המוזיאון מנוהל וממומן על ידי המחלקה לדיגיטל, תרבות, מדיה וספורט של ממשלת בריטניה.

המוזיאון ממוקם בשני אתרים באנגליה:
* מוזיאון חיל האוויר המלכותי שבלונדון (**RAF Museum London**) בקולינדייל (בסמוך להנדון) בצפון העיר לונדון;
* מוזיאון חיל האוויר המלכותי שבקוספורד (**RAF Museum Cosford**) בקוספורד שבשרופשייר, צפונית מערבית לוולברהמפטון.

## היסטוריה
מוזיאון חיל האוויר המלכותי נפתח בקולינדיין (אז חלק מהנדון) שבצפון לונדון ב-15 בנובמבר 1972, בנוכחות המלכה אליזבת השנייה. בעת פתיחתו כללה תצוגת המוזיאון 36 כלי טיס. במהלך השנים גדל אוסף כלי הטיס של המוזיאון, והם הוצגו בהאנגרים שונים ברחבי הממלכה המאוחדת כאשר לא הוצגו בלונדון.

ב-1 במאי 1979 נפתח סניף נוסף של המוזיאון בקוספורד במטרה להציג את מלוא האוסף שלא ניתן היה להציגו בלונדון מטעמי חוסר מקום. כמו כן, החל משנת 1980 הציג הסניף בקוספורד את אוסף מוזיאון בריטיש איירוויז (אולם בהמשך, כאשר בריטיש איירוויז הפסיקה לממן את התצוגה הוצא האוסף מהמוזיאון). 

### סניף לונדון
סניף לונדון כולל 5 אולמות תצוגה המציגים את ההיסטוריה של התעופה, אולם מפציצים, אולם מטוסים היסטוריים ואולם המציג את הקרב על בריטניה.

נכון לשנת 2005 הוצגו בסניף זה כ-130 מטוסים ובהם אחד משני הויקרז וולינגטון שנותרו בעולם, ומפציץ מסוג אוורו לנקסטר שביצע 137 גיחות הפצצה. כמו כן מוצג במוזיאון ההוקר טייפון היחיד שקיים כיום.

## גלריה

Avro-lancaster-front.jpg|ממוזער|250px|אברו לנקסטר R5868 בהאנגר הראשי של המוזיאון בלונדון.
SupermarineSeagullRAFMuseumLondonJan2007.jpg|ממוזער|250px|סופרמארין וולרוס
BristolBlenheimRAFMuseumJan2007.jpg|ממוזער|250px|מפציץ בריסטול בלנהיים
Ju87 G2 1.jpg|ממוזער|250px|יונקרס Ju 87 ("שטוקה")



## ראו גם
*מוזיאון הקרב על בריטניה בקנט

## קישורים חיצוניים

* 
*גלריית תמונות של המוזיאון
*גלריית תמונות של המוזיאון בקוספורד
*התערוכה הלאומית לעניין המלחמה הקרה
*תצלומי המוזיאון בלונדון
* 

קטגוריה:חיל האוויר המלכותי
הממלכה המאוחדת
חיל האוויר המלכותי
חיל האוויר המלכותי
חיל האוויר המלכותי
קטגוריה:שרופשייר
קטגוריה:וולברהמפטון
קטגוריה:אנגליה: מוזיאונים
אירוויזיון 1968

**תחרות הזמר של האירוויזיון 1968**, ה-13 במספר, נערכה ב-6 באפריל 1968 בלונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת, זאת אחרי ניצחונה של הממלכה המאוחדת בשנה הקודמת עם השיר "Puppet on a String". 

המנצחת של תחרות זו הייתה ספרד, עם השיר "La, la, la" ששרה מסיאל. במקור היה אמור לייצג את ספרד עם אותו השיר ז'ואן מנואל סראט, אולם התעקשותו של סראט לשיר את השיר בקטלאנית גרמה לרשות השידור הספרדית TVE להחליפו במסיאל. זו הייתה זכייתה הראשונה של ספרד בתחרות.

תחרות זו הייתה הראשונה ששודרה בצבע. המדינות הנוספות ששידרו את התחרות בצבע היו צרפת, מערב גרמניה, שווייץ, הולנד, הממלכה המאוחדת ושוודיה.

## השירים המשתתפים

## מבצעים חוזרים בתחרות

## קישורים חיצוניים

* 
* אירוויזיון 1968 באתר האירוויזיון הרשמי
* היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 1968

*
1968
קטגוריה:1968 במוזיקה
קטגוריה:אירועי מוזיקה בלונדון
קטגוריה:אנגליה: תרבות
1968
קטגוריה:1968 בממלכה המאוחדת
אמטרק

**אמטרק** (באנגלית: **Amtrak**, הלחם בסיסים של American ו-Track, מסילה) הוא כינויו השגור של **תאגיד רכבות הנוסעים הלאומי** (**National Railroad Passenger Corporation**) תאגיד אמריקני בבעלות ממשלתית, שמפעיל את רכבות הנוסעים הבין-עירוניות בארצות הברית.

הממשל הפדרלי של ארצות הברית מחזיק בכל מניות הבכורה בתאגיד. נשיא ארצות הברית ממנה את חברי הדירקטוריון, בכפוף לאישור הסנאט.

החברה מעסיקה כ-20,000 עובדים ומשרתת כ-500 יעדים ב-46 ממדינות ארצות הברית וכן בפרובינציות אונטריו, קוויבק וקולומביה הבריטית בקנדה.

## רקע
[ממוזער|400px|קו הרכבת [קליפורניה זפר של אמטרק ביוטה]]
רכבות, שהופעלו על ידי מספר רב של מפעילים פרטיים, שימשו כאמצעי התחבורה הבין-עירוני העיקרי בארצות הברית מאמצע המאה ה-19 ועד שנות ה-20 של המאה ה-20. משנות העשרים ואילך התקשו הרכבות לעמוד בתחרות גוברת מצד המכוניות הפרטיות, חברות האוטובוסים, ובהמשך גם חברות התעופה שהפעילו טיסות פנים. מגמת השחיקה ביכולת התחרות של הרכבות נמשכה לאורך שנים רבות, מלבד תקופה קצרה של תחייה במהלך מלחמת העולם השנייה, והואצה לאחר שנות הארבעים. היקף השירות שהציעו רכבות הנוסעים הלך ופחת, קווים רבים בוטלו לאחר שגרמו להפסדים שנים רבות, וגם איכות השירות הלכה והידרדרה – מה שיצר מעגל קסמים שהרחיק את המשתמשים מהרכבת. בסוף שנות השישים נראה היה שקצו של שירות רכבות הנוסעים (ויחד עמו, של תעשיות נלוות) קרוב, לאחר שכמה מפעילות קווים גדולות התקרבו או הגיעו לפשיטת רגל. הממשל האמריקני החליט להתערב בנעשה, לאחר לחץ ציבורי. מצדדי ההתערבות הממשלתית בענף טענו שקיומו של מערך רכבות נוסעים בין-עירוניות הוא אינטרס לאומי ושתשתיות הכבישים והתובלה האווירית לא יספיקו לבדן כדי לענות על צרכיה העתידיים של האומה.

## הקמת אמטרק
**חוק שירות רכבות הנוסעים**, שהקונגרס חוקק ב-1970 וזכה לאישור הנשיא ריצ'רד ניקסון, כונן את תאגיד רכבות הנוסעים הלאומי, הוא אמטרק, כיצור-כלאיים פרטי-ממשלתי: חברה פרטית, הנמצאת בבעלות ממשלת ארצות הברית וזוכה לסבסוד מקופת המדינה. מתכונת זו נותרה על כנה לאורך השנים. החוק קבע את 1 במאי 1971 כמועד תחילת הפעלתם של קווי נוסעים בידי התאגיד, ואת התנאים שבהם ירכוש התאגיד את קווי הנוסעים הקיימים מידי מפעילים פרטיים (הותר לחברות פרטיות להמשיך ולהפעיל קווי נוסעים גם לאחר הפעלת התאגיד).

רבים מהמעורבים בהקמת אמטרק צפו שההסדר יהיה זמני בלבד: אנשי הימין הכלכלי הניחו שהתאגיד פשוט ייסגר לאחר מספר שנים, כאשר תתפוגג התמיכה ברכבות הנוסעים בדעת הקהל והממשלה תחדל מלסבסד את השירות, ואילו תומכי התאגיד חזו שיעלה בידו לעבור לרווחיות אחרי שנים מעטות והוא לא יזדקק לסיוע ממשלתי. שתי התחזיות טעו, ובשנת 2014 השלימה אמטראק 43 שנות הפסדים רצופות, על אף סבסוד ממשלתי בן מעל למיליארד דולרים מדי שנה מאז הקמתו.

## קווים
ממוזער|400px|מערכת המסילות של אמטרק

## קישורים חיצוניים

* 
* Amtrak Historical Society
* Amtrak's Office of Inspector General
* ריאיון עם נשיא החברה, אלכס קומנט, וול סטריט ג'ורנל, 8 באוגוסט 2008
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: רכבות
קטגוריה:ארצות הברית: תחבורה ציבורית
קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקה: חברות ותאגידי רכבות
קטגוריה:חברות שהוקמו בשנות ה-1970
שף (סאות' פארק)

שמאל|ממוזער|180px|שף
**שֶף** (באנגלית: **Chef**) הוא דמות-עבר חוזרת בסדרת הטלוויזיה "סאות' פארק". שף היה הטבח בקפיטריה של בית הספר היסודי של סאות' פארק, ודובב בידי אייזק הייז. הופעתו הראשונה בסדרה הייתה בפרק הראשון והאחרונה בפרק ה-140 שפתח את העונה העשירית, "שובו של שף".

## סקירה כללית
כינויו של שף בא לו מהיותו טבח. הוא נולד בשם ג'רום מק'לרוי לתומאס ונלי שחיים באדינבורו שבסקוטלנד. שף הוא נוצרי אך היה מוסלמי למשך זמן קצר לאחר שהמיר את דתו במהלך הפרק "שף משתגע". הוא אוהב לבשל והגיע לעיר סאות' פארק על מנת לפתוח בה מסעדה, אך הפך לטבח הקפיטריה של בית הספר בו לומדים גיבורי הסדרה קייל, סטן, אריק וקני. הוא האדם האמריקאי אפריקאי היחיד בעיר מלבד הילד טוקן בלאק והוריו, ובדרך כלל הוא מתושבי העיר היחידים המסוגלים להפגין שכל ישר והמבוגר היחיד שהילדים סומכים עליו בבקשת עצה.

תשוקה נוספת של שף מלבד בישול הייתה מוזיקה. הוא עוצב בהשראת דמותם של זמרי מוזיקת נשמה אפרו-אמריקאים משנות השבעים כאייזק הייז ובארי וייט, ויוצרי הסדרה טענו כי הייז היה הבחירה הראשונה שלהם לגילום הדמות. הוא בחר לעיתים קרובות (במיוחד בעונות הראשונות של הסדרה) להשיא את עצותיו לילדים בשיר, שבדרך כלשהי הפך לשיר זימה. אחד מהשירים שהייז שר בסדרה כשף, "(Chocolate Salty Balls (P.S. I Love You", פורסם כסינגל והגיע למקום הראשון במצעדי הסינגלים בבריטניה ובאירלנד. השיר מכיל רמיזות מיניות בנוגע לאשכיו של שף במסווה של שיר הלל אותו כתב לממתקי השוקולד פרי ידו, "ביצי השוקולד המלוחות של שף".

## סוף דרכו בסדרה
במרץ 2006 עזב הייז את הסדרה בטענה שהיא חצתה את הקו מסאטירה לאי-סובלנות במסגרת טיפולה בדתות שונות. יוצרי הסדרה טענו בתגובה כי עד ליציאתו של פרק העוסק בסיינטולוגיה, אליה משתייך הייז, הוא לא התבטא באופן דומה והאשימו אותו בסטנדרטים כפולים. מאוחר יותר התברר כי את ההודעה על ההתפטרות פרסם מקור שזהותו אינה ברורה שלא היה מורשה לייצג את הייז, שחווה שבץ מוחי בינואר 2006 וככל הנראה היה חולה מכדי לקבל החלטות לבדו (באותו החודש הוא גם התבטא בהבנה לגבי הפרק). באוגוסט 2008 הלך הייז לעולמו כתוצאה ממחלתו.

יוצרי הסדרה החליטו ליצור פרק אחרון בהשתתפותו של שף, בשם "שובו של שף" (שודר 9 ימים לאחר עזיבתו של הייז) על ידי שימוש בקטעים מדיאלוגים שלו מתוך פרקים קודמים. הפרק היווה פרודיה על פרשת עזיבתו של הייז וכלל סצנת מוות אכזרית של שף לאחר שהסתבך עם מועדון חברים מפוקפק, אך גם הספד בו נטען כי את האשמה בעזיבתו של שף יש לתלות ב"מועדון הקטן והמטורלל שעירבל את מוחו" ולא בשף עצמו. אם כי, שף עצמו לא באמת מת, אלא בעצם מועדון החברים המפוקפק הפך אותו (דרך תהליך סייברזציה, כמובן) למעין גרסה פדופילית של דארת' ויידר, בשם "דארת' שף". 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דמויות סאות' פארק
קטגוריה:זמרים בדיוניים
קטגוריה:דמויות שחורות באנימציה
קטגוריה:דמויות שחורות בסרטים
קטגוריה:אפרו-אמריקאיים בדיוניים
קטגוריה:שפים בדיוניים
האורוות המלכותיות

**האורוות המלכותיות** (באנגלית: **Royal Mews**) היו האורוות של בית המלוכה הבריטי בלונדון בירת הממלכה המאוחדת. מאז ראשית המאה ה-19 ממוקמות האורוות המלכותיות בארמון בקינגהאם. כיום האורוות הן מוזיאון הפתוח לקהל הרחב.
## היסטוריה
### צ'רינג קרוס
[ממוזער|250px|איור של האורוות המלכותיות, [צ'רינג קרוס, 1793.]]
המונח "mews" המשמש כיום את האורוות המלכותיות, מקורו בשם האתר בו נשמרו הבזים המלכותיים. המילה "מיו" מקורה במילה האנגלית ל"השרת נוצות" ומתייחס לערמות הנוצות של הבזים שהצטברו במקום. האתר בקצה המערבי הסטרנד, בצ'רינג קרוס שימש כאתר החזקת הבזים החל משנת 1377 ועד שנהרס בשריפה בשנת 1534. לאחר השריפה נבנו במקום אורוות מלכותיות. במפה מתקופה זו ניתן לראות שהאורוות השתרעו בין צ'רינג קרוס לכיכר לסטר של ימינו.

בשנת 1732 נבנו האורוות מחדש על פי תכנונו של ויליאם קנט.

### ארמון בקינגהאם
כיום נמצאות האורוות המלכותיות בשטחי גני ארמון בקינגהאם, בסמוך רחוב גרוונר. האורוות הועברו לאתר זה בשנת 1764 של המאה ה-18 על ידי המלך ג'ורג' השלישי, לאחר שזה רכש את "בית בקינגהאם" בשנת 1762 עבור רעייתו. האורוות כונו אז "האורוות המלכותיות שבפימליקו" (the Royal Mews Pimlico). הכירכרות המלכותיות נותרו באותה עת באורוות המלך בצ'רינג קרוס. לאחר שבנו, ג'ורג' הרביעי הפך את המבנה לארמון המגורים הרשמי של בית המלוכה הועברו, בשנת 1820 מלוא האורוות והכרכרות המלכותיות לארמון בקינגהאם, והאורוות הישנות בצ'רינג קרוס נהרסו (לימים נבנו על שטחן כיכר טרפלגר והגלריה הלאומית) מבנה האורוות הנוכחי נבנה על ידי ג'ון נאש בשנת 1825. בשנת 1855 הקימה המלכה ויקטוריה באורוות בית ספר ללימוד רכיבה לילדי משרתי הארמון. בית הספר, שמומן על ידי המלכה מהכנסותיה הפרטיות, פעל במשך כ-20 שנים.

באורוות נשמרות כיום הכרכרות המלכותיות ובהן כרכרת הזהב הממלכתית, וכן כ-30 סוסים המשמשים למשיכת הכירכרות המלכותיות.

## קישורים חיצוניים

* 
*האורוות המלכותיות בארמון בקינגהאם

קטגוריה:לונדון: מוזיאונים
קטגוריה:וסטמינסטר: מבנים
קטגוריה:לונדון: ארמונות מלכותיים
קטגוריה:לונדון: מוזיאונים להיסטוריה
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
קטגוריה:מבנים שתכנן ג'ון נאש
אירוויזיון 1966

**תחרות הזמר של האירוויזיון 1966**, ה-11 במספר, נערכה ב-5 במרץ 1966 בלוקסמבורג לאחר שזו זכתה באירוויזיון 1965 עם השיר "Poupée de cire, poupée de son" ("בובת קש, בובת שעווה").

חוק השפה, אשר קובע כי לכל מדינה מותר לשלוח שיר אך ורק בשפתה הרשמית נקבע בתחרות זו. חוק זה נחקק כנראה לאחר ששנה קודם לכן שלחה שוודיה את השיר "Absent Friend" שבוצע באנגלית.

עד תחרות אירוויזיון זו לא השתתפו בה אנשים כהי עור (לא מתוך מדיניות, כי אם בשל העובדה ששום מדינה לא שלחה). באותה השנה שלחה הולנד לראשונה את הזמרת השחורה מילי סקוט לייצגה.

בתחרות זו סיימו במקום האחרון שתי מדינות עם אפס נקודות: מונקו ואיטליה.

תחרות זו היא האחרונה בה השתתפו כל המדינות שהשתתפו עד אותה העת באירוויזיון.

## השירים

## מבצעים חוזרים בתחרות

## קישורים חיצוניים

* 
* אירוויזיון 1966 באתר האירוויזיון הרשמי
* היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 1966

*
1966
קטגוריה:1966 במוזיקה
קטגוריה:לוקסמבורג: תרבות
1966
פלפס

קטגוריה:שמות משפחה אנגליים
קטגוריה:שמות משפחה פטרונימיים
אליפות אירופה בכדורגל חופים

**אליפות אירופה בכדורגל חופים** (באנגלית: Euro Beach Soccer League) היא תחרות כלל אירופית שנתית בכדורגל חופים. האליפות נוסדה ב-1998 תחת השם "אליפות אירופה המקצוענית בכדורגל חופים". במסגרת האליפות, מתחרות נבחרות לאומיות בכדורגל חופים לאורך חודשי הקיץ בפורמט של ליגה. כל עונה מסתיימת בשלב גמר, הנערך במרסיי ובו נקבעת האלופה. הטורניר גם מהווה את המוקדמות האירופאיות של גביע העולם בכדורגל חופים, וחמש הנבחרות המסיימות במקומות הראשונים משתתפות בו בשנה שלאחר מכן כנציגות אירופה.

## שלבי הגמר

### הנבחרות המצליחות ביותר

## סטטיסטיקות
### הופעות במעמד הסופרפיינל


**מודגש**: מייצג את השנה בה הנבחרת זכתה בסופרפיינל


## ראו גם
* כדורגל חופים
* גביע אירופה בכדורגל חופים
* ישראל באליפות אירופה בכדורגל חופים

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות כדורגל חופים
פרוצדורה מאוחסנת

**פְּרוֹצֵדוּרָה מאוחסנת** (באנגלית: **Stored Procedure**) היא שיטת כתיבה של שאילתות SQL המאוחסנות בשרת של בסיס הנתונים.
כמו בפרוצדורה רגילה, הפרוצדורה המאוחסנת כוללת קוד של התחלה, קוד של סיום, פרמטרים וגוף הפרוצדורה, שבו נכתבות הפעולות המתבצעות בפרוצדורה.

הפרוצדורה המאוחסנת נכתבת בשפת SQL, שהשימוש בה נעשה בכל פעולה שנוגעת למסד הנתונים.

השימוש בפרוצדורה מאוחסנת מתאים במקרים הבאים:
* אם רוצים לכתוב תוכנית שתשמש למספר יישומים, ניתן לשמור אותה בצד השרת. זה מוריד כפילויות ומשפר גמישות בקוד.
* הרצת פרוצדורה בשרת מפחיתה את תעבורת המידע בין השרת לאפליקציה.
* ניתן להשתמש בפרוצדורות לבדיקות נכונות הנתונים integrity constraints, לטיפול בשגיאות, למניפולציה על הנתונים ולטעינת נתונים.

התחביר ליצירת פרוצדורה הוא:

```text
CREATE PROCEDURE <procedure name> (<parameters>)
<local declarations>
<procedure body>;
```
 

דוגמה לפרוצדורה מאוחסנת:

```text
CREATE PROCEDURE sp_GetInventory
@location varchar(10)
AS
SELECT Product, Quantity
FROM Inventory
WHERE Warehouse = @location
```


דוגמה לקריאה לפרוצדורה מאוחסנת:

```text
CALL <procedure or function name> (<argument list>)
```


**פְרוצֵדורַה מאוחסנת** היא חלק משפת ה-SQL הסטנדרטית ומרחיבה את שפת ה-SQL של בסיס הנתונים.

תנאים ולולאות:

**IF**

```text
IF <condition> THEN <statement list>
ELSEIF <condition> THEN <statement list>
ELSE <statement list>
END IF;
```


**WHILE**

```text
WHILE <condition> DO
<statement list>
END WHILE;
```


**FOR**

```text
FOR <loop name> AS <cursor name> CURSOR FOR <query> DO
<statement list>
END FOR;
```


נכון להיום כמעט כל '''בסיס נתונים''' יחסי מאפשר כתיבת פרוצדורה מאוחסנת, אולם בסיסי נתונים שונים תומכים בשפות תכנות שונות.

ישנן מספר גרסאות חדשות שיצאו לאחרונה בבסיסי נתונים שאינם יחסיים (NoSQL) ומספר קטן של בסיסי נתונים גדולים (Big Data), שניתן לכתוב בהם פרוצדורת מאוחסנות.

קטגוריה:מסדי נתונים
אירוויזיון 1965

**תחרות הזמר של האירוויזיון 1965**, העשירית במספר, נערכה ב-20 במרץ 1965 בנאפולי, איטליה, שאירחה את התחרות לאחר זכייתה בשנה שעברה עם השיר "Non ho l'età".

בשנה זו ארבע מדינות קיבלו אפס נקודות: בלגיה, ספרד, גרמניה ופינלנד. גרמניה לא זכתה בנקודות כלל זו הפעם השנייה ברציפות.

שוודיה שלחה לראשונה שיר שבוצע בשפה האנגלית למרות שבתחרות היה קיים חוק השפה שבו על כל מדינה היה לשלוח שיר בשפתה.

כמו כן הייתה זו השתתפותה הראשונה של אירלנד. בתוך חמש שנים הייתה עתידה אירלנד להפוך למדינה דומיננטית בתחרות, ולהפוך לשיאנית הזכיות בתחרות (7 זכיות).

## השירים המשתתפים

## מבצעים חוזרים בתחרות

## קישורים חיצוניים

* 
* אירוויזיון 1965 באתר האירוויזיון הרשמי
* היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 1965

*
1965
קטגוריה:1965 במוזיקה
קטגוריה:נאפולי: תרבות
1965
אירוויזיון 1964

**תחרות הזמר של האירוויזיון 1964**, התשיעית במספר, נערכה ב-21 במרץ 1964 בקופנהגן, בירת דנמרק לאחר זכייתה בשנה הקודמת עם השיר "Dansevise".
איטליה ניצחה לראשונה בתולדותיה (בפעם הראשונה מתוך שלוש), עם השיר "Non ho l'età". השיר זכה לתגובות נלהבות בקרב הקהל הדני באולם.

שוודיה לא השתתפה בתחרות אותה השנה, אולם היא שידרה אותה.

הנציגה של הולנד הייתה המשתתפת הראשונה בתחרות שלא ממוצא אירופאי (היא הייתה ממוצא אינדונזי).

מהומה קלה התעוררה לאחר שהסתיים השיר השווייצרי, כאשר עלה לבמה אדם עם שלט עליו נכתב "החרימו את פרנקו וסלזר!". מיד לאחר שעלה לבמה, שודרה בטלוויזיה תמונה של לוח ההצבעות, עד אשר הוא הורד מהבמה והתחרות נמשכה.

מערב גרמניה, יוגוסלביה, שווייץ ופורטוגל קיבלו כולן אפס נקודות בפעם הראשונה בתולדותיהן. פורטוגל זכתה לתואר "המדינה הראשונה שמקבלת אפס נקודות בהשתתפות הראשונה" (המקום הגבוה ביותר לו זכתה פורטוגל אי פעם הוא הראשון, בתחרות ב-2017 בה זכתה בפעם הראשונה והיחידה).

צילום תחרות זו היה באולפני רשות השידור הדנית, ה-DR, ועקב שרפה שהתחוללה בשנות ה-70 באולפנים היא כילתה עמה גם את צילום התחרות הזו, אולם למרות זאת קיימות הקלטות של נציגת איטליה שרה את השיר המנצח בפסטיבל סן רמו, וכן קיים תיעוד של רגעי הניצחון של איטליה.

## השירים המשתתפים

## מבצעים חוזרים בתחרות

## קישורים חיצוניים

* 
* אירוויזיון 1964, באתר האירוויזיון הרשמי
* היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 1964

* אחרי יותר משישים שנה: ההופעה המנצחת של אירוויזיון 1964 זמינה לצפייה לראשונה, באתר יורומיקס, 27 במרץ 2026

*
1964
קטגוריה:1964 במוזיקה
קטגוריה:קופנהגן: תרבות
קטגוריה:דנמרק באירוויזיון
קטגוריה:1964 בדנמרק
תוכנית גדס-אשבי

[ממוזער|350px|[תוכנית בניין עיר שהכין אשבי, בה מפורטים שימושי קרקע כפי שפורסמה בדו"ח האגודה למען ירושלים במרץ 1921]]
**תוכנית גדס-אשבי** היא תוכנית מתאר לירושלים שנערכה בשנת 1922 על ידי פטריק גדס (Patrick Geddes) בשיתוף האדריכל צ'ארלס רוברט אשבי (C.R. Ashbee) ששימש "יועץ אזרחי למושל ירושלים" (Civic Advisor to the Governor of Jerusalem) וכמזכיר האגודה למען ירושלים.

תוכנית המתאר מתבססת על תוכנית שערך גדס בשנת 1919, וזו מתבססת על מתווה שהציע האדריכל ויליאם מקלין, הידועה כתוכנית מקלין. בתוכנית זו נקבע כי העיר העתיקה תהווה מרכז אסתטי ורוחני המיועד לשימור, אך ללא חשיבות פונקציונלית, וכי כל פיתוח עתידי של העיר יהיה לכיוון מערב.

בתוכנית שערך גדס ב-1919 נשמרו העקרונות של תוכנית מקלין, אך פיתוח העיר הוסט לכיוון צפון-מזרח. אחת הסיבות לשינוי זה הייתה משיכתו של גדס לתכנון האוניברסיטה העברית על הר הצופים, בצד חשיבותה של העיר העתיקה כמרכז אליו הולכות כל הדרכים. כן נשמר העיקרון על פיו לא תהיה בנייה סביב העיר העתיקה. 

התוכנית היוותה סינתזה של התוכניות שהוגשו עד אז, ולתקנות שפרסם המושל הצבאי של ירושלים, רונלד סטורס. החידוש העיקרי בתוכנית זו היה הוספת מקום לשטחי תעשייה סמוך לעורקי תחבורה ראשיים. התוכנית ביססה את התכנון העירוני של ירושלים על עיקרון ייעודי הקרקע (Zoning).

'תוכנית גדס-אשבי' הייתה חלק מפעולות 'האגודה למען ירושלים' ובסיס לתוכניות המתאר הבריטיות שבאו אחריה.

## לקריאה נוספת
* 

קטגוריה:ירושלים בתקופת המנדט הבריטי
קטגוריה:בנייה ופיתוח בתקופת המנדט
גדס-אשבי
אתר CpG

[ממוזער|120px|שמאל|[ציטוזין]]
[ממוזער|120px|שמאל|[זרחה]]
[ממוזער|120px|[גואנין]]

**אתרי CpG** הם אזורים ב-DNA שבהם נוקלאוטיד מסוג ציטוזין מופיע מיד לפני גואנין. המונח CpG מייצג ראשי תיבות של Cytosine-Phoshpate-Guanine, כלומר הציטוזין קשור לגואנין דרך קבוצת הזרחה (פוספט). ביצורים אאוקריוטים רבים, הציטוזין באתרי CpG עובר מתילציה, על ידי האנזים מתיל-טרנספרז, והופך ל-5-מתיל-ציטוזין. אצל יונקים, כ-80% מאתרי CpG נמצאו ממותלים. חוקי זיווג הבסיסים גורמים לכך כי בגדיל המקביל (שהוא אנטי-פרללי) קיים גם כן אתר CpG (מול כל G יש C ולהפך), כך שהמתילציה עוברת בתורשה כאשר ה-DNA עובר שכפול.

מתילציה של אתרי CpG היא אחת המודיפקציות האפיגנטיות החשובות ביותר. בדרך כלל, גנים שאזור הקדם שלהם ממותל יהיו מושתקים. הסיבה לכך היא שקבוצת המתיל גורמת להפרעה מרחבית המקשה על פקטורי שעתוק אקטיבטורים (משפעלים) להיקשר ל-DNA. בנוסף, המתילציה מעודדת קישור של חלבוני קישור לאתרי מתיל-CpG (Methyl CpG binding proteins) המשמשים קו-רפרסורים לפקטורי שעתוק שליליים (מעכבים). 

בגנום האנושי כ-42% מהנוקליאוטידים הם G או C לכן ההסתברות לקבל אתר CpG צריכה להיות 0.21*0.21=4.41%. אולם, בפועל אחוז אתרי CpG הוא נמוך מהמצופה ומהווה פחות מאחוז. ייתכן והסיבה לכך היא הקלות שבה מתיל-ציטוזין יכול להפוך לתימין (T) על ידי דה-אמינציה ספונטנית. לפיכך, במשך האבולוציה יצורים בעלי מעט אתרי CpG היו פגיעים פחות למוטציות כאלה.

**[[איי CpG]]** הם אזורים ב-DNA בעלי ריכוז גבוה במיוחד של אתרי CpG. אצל יונקים האיים מציינים, לעיתים קרובות, התחלה של גן. חוקרים מרבים להשתמש בתכונה זו בחיפושיהם אחר גנים חדשים.

קטגוריה:גנטיקה מולקולרית