open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ועידת קוויבק (1943)

[250px|ממוזער|שמאל|[פרנקלין דלאנו רוזוולט|רוזוולט, צ'רצ'יל ומקנזי קינג בעת הוועידה בחברת המושל הכללי של קנדה, הרוזן מאלטון]]
[ימין|ממוזער|300px|[טירת פרונטנאק- בה נערכה הוועידה.]]
**ועידת קוויבק** (נודעה לימים גם בשם **ועידת קוויבק הראשונה**) הייתה מפגש של מנהיגים של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, שנערכה בעיר קוויבק שבקנדה מה-17 ועד 24 באוגוסט 1943. משתתפיה היו נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט, ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל וראש ממשלת קנדה ויליאם ליון מקנזי קינג. הוועידה נערכה במצודת קוויבק ובטירת פרונטנאק. שם הקוד שלה היה **קוודרנט** (Quadrant).

משתתפי הוועידה הסכימו לפתוח בדיונים על תכנון הפלישה לצרפת הכבושה. כמו כן נערכו שיחות בנוגע לצבירת הכוחות האמריקניים בבריטניה לקראת הפלישה ובנוגע להגברת מתקפת ההפצצות על גרמניה. בנוגע לים התיכון (זירה שלצ'רצ'יל היה עניין רב בה) הוסכם לרכז כוח רב יותר על מנת להוציא את איטליה מברית מדינות הציר ולכבוש אותה ואת האי קורסיקה. לעומת זאת הוסכם להגביל את פעילות בעלות הברית בבלקן להעברת אספקה לכוחות המחתרת הפועלים שם.

בנוגע למלחמה מול יפן הוסכם כי יש להגביר את הפעילות המלחמתית נגדה על מנת לכלות את משאביה, לנתק את נתיבי התחבורה שלה ולכבוש בסיסים קדמיים, שמהם ניתן יהיה לתקוף את איי הבית של יפן.

תוכן ההחלטות האסטרטגיות שנתקבלו בוועידה הועבר לידיעת מנהיגי ברית המועצות וסין.

בוועידה התקיימו שיחות בנוגע לשיפור התיאום בין ארצות הברית, בריטניה וקנדה בנוגע לפיתוח נשק גרעיני. רוזוולט וצ'רצ'יל חתמו בוועידה על הסכם קוויבק בין מדינותיהם בנוגע לשימוש באנרגיה גרעינית.

בנוסף גינו המנהיגים את מעשי הזוועה שביצעו הגרמנים בפולין, ופרסמו הצהרה משותפת בנוגע לארץ ישראל שתחת שלטון המנדט, במטרה להביא לרגיעה באי השקט שם.

## ראו גם
*ועידת קוויבק (1944)

## קישורים חיצוניים

*ועידת קוויבק הראשונה באתר האוספים הדיגיטליים של אוניברסיטת ויסקונסין
*סרט מוועידת קוויבק הראשונה באתר מוזיאון צ'רצ'יל וחדרי המלחמה של הקבינט
* 

קוויבק 1943
קטגוריה:קוויבק סיטי
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1943
קטגוריה:קנדה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – קנדה
קטגוריה:יחסי הממלכה המאוחדת – קנדה
גיז'רמו וילאס

**גיז'רמו אפולינריו וילאס** (בספרדית: **Guillermo Apolinario Vilas**; נולד ב-17 באוגוסט 1952 במאר דל פלאטה שבפרובינציית בואנוס איירס) הוא טניסאי עבר ארגנטינאי, שבשיאו דורג במקום הראשון בדירוג העולמי. וילאס הוא הטניסאי הארגנטינאי הראשון שזכה בטורניר מסוג גראנד סלאם.

## קריירה
וילאס החל בקריירה מקצוענית בשנת 1969, כאשר היה בן 17. וילאס התמחה בעיקר על מגרשי החימר, אבל שיחק היטב גם במגרשים קשים, דשא ושטיח.

זכה בארבעה תוארי גראנד סלאם: רולאן גרוס ובאליפות ארצות הברית הפתוחה ב-1977 (שניהם שוחקו על מגרש החימר) ופעמיים באליפות אוסטרליה הפתוחה ב-1978 וב-1979 (מגרש דשא).

בשנת 1974 הוא אף זכה באליפות סבב המאסטרס העולמי.
והוא גם זכה ב־5 תוארי מאסטרס בין השנים (1975-80).

### השנה המוצלחת בקריירה
השנה המוצלחת בקריירה הייתה ב-1977 כאשר זכה בשניים מתוך ארבעת טורנירי הגראנד סלאם ו-16 מתוך 31 טורנירי הסבב העולמי לגברים שבהם השתתף, אשר מדובר בשיא זכיות לשנה בסבב. בנוסף באותה שנה הוא ניצח ב-145 משחקים מול 15 הפסדים בלבד (בסבב העולמי 15–130, שיא ניצחונות לעונה).

וילאס נבחר שלוש פעמים לספורטאי השנה בארגנטינה (פרס "אולימפיית זהב"): ב-1974, ב-1975 וב-1977.

### שיאים בסבב העולמי המקצועני
* הכי הרבה תארים בעונה אחת, 16 תארים (1977)
* מספר הניצחונות הגבוה ביותר בעונה אחת, 134 ניצחונות (1977)
* רצף הניצחונות הארוך בהיסטוריה, 46 ניצחונות (1977)
* הכי הרבה התארים על מגרשי החימר, 49 תארים
* מקום שמיני בכמות תוארי היחידים בקריירה, 62 תארים
* מקום רביעי במספר הניצחונות בקריירה, 928 ניצחונות
* מקום שני במספר הניצחונות ברצף על מגרשי חימר (שני לרפאל נדאל), 53 ניצחונות ברצף
* הוביל את נבחרת ארגנטינה לגמר הראשון שלהם בגביע דייוויס (הפסידו לנבחרת האמריקאית)
* שיאן ההופעות בנבחרת הארגנטינאית בגביע דייוויס עם 81 הופעות במאזן של 57 ניצחונות מול 24 הפסדים

### הישגים בגראנד סלאם
#### יחידים

### פרישה
וילאס פרש מהסבב המקצועני בשנת 1989, אך המשיך לשחק בטורנירי צ'לנג'ר עד 1992.
הוא נבחר להיכל התהילה של הטניס בשנת 1991.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טניסאים ארגנטינאים
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות אוסטרליה הפתוחה
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1952
קטגוריה:טניסאים שמאליים
גשר הרכבת הטורקי על נחל האלה

שמאל|ממוזער|250px|מסילת הברזל הצבאית העות'מאנית בארץ ישראל 1914–1917
**גשר הרכבת הטורקי בנחל האלה** הוא גשר רכבת הבנוי מאבן מסותתת ועובר מעל נחל האלה בשתי קשתות רחבות. הוא נבנה בשנת 1917 על ידי מהנדסים גרמניים עבור הצבא העות'מאני, ושימש את הרכבת הצבאית שנעה על המסילה המזרחית מתינה (כפר מנחם) לבית חאנון (שליד עזה) בזמן המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה כדי לשלוח כוחות לחזית המלחמה מול הבריטים. הגשר הוא מהשרידים האחרונים של מתקני המסילה המזרחית של הרכבת העות'מאנית בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה.

הגשר נמצא צפונית לעיר קריית מלאכי, בסמוך לאזור התעשייה המקומי ודרומית לכפר אחים ולשרידי הכפר קסטינה. הוא עובר מעל נחל האלה הזורם מהרי יהודה וחוצה את עמק האלה.
סיומו של הנחל בחיבורו לנחל לכיש ומשם נשפך לים. כיום לא נותר זכר למסילת הברזל שעברה במקום בשל פיתוח האזור הדרומי לגשר בעת הקמת אזור התעשייה של קריית מלאכי.
במקום מתוכנן להקמה פארק רכיבת אופניים, ספסלים ופינת פנאי.

## המבנה

הגשר בעל שתי קשתות אבן. לבני הגשר עשויות מאבני גיר שאינן אופייניות לסוג הסלעים בסביבת הגשר, לפיכך ניתן להבין כי האבנים נחצבו במקום מרוחק והובלו עד למיקום הגשר לשם בנייתו.
אופן בניית הגשר בוצע בחפזון, זאת משום השימוש בחומרי גלם זולים של פסי הרכבת והתשתית הפרוסה לאורך הקו.

נראה כי הגשר נבנה ללא כל חיזוקי מתכת, מה שסייע לתארך אותו לתקופה העות'מאנית, בה לא היה נהוג לבצע חיזוקים באמצעות מוטות ברזל בתוך מבנה הגשר.

## שרידים נוספים

כיום כמעט ואין חלקים נוספים שלמים שמזוהים עם קו הרכבת הצבאית הטורקית למעט גשר הרכבת הטורקי על נחל באר שבע שהיה חלק מאותה מסילה שעברה דרך באר שבע. במרוצת השנים פוצצו קשתותיה מספר פעמים על ידי הבריטים על מנת למנוע תנועת כוחות עליו.

כמו כן שרידים למסילת הברזל עצמה, לא נמצאו משום שלאחר שפורקה השתמשו בחלקיה כחומרי גלם לייצור מחדש.

## הגישה למקום

הגישה למקום אפשרית דרך כביש 3 לפני קריית מלאכי בחציית נחל האלה, כ-200 מטר מזרחית לגשר, או דרך כפר אחים, דרך השכונה החדשה בסוף השביל מול הפרדסים. אפשרי גם כמסלול מחניית בית העלמין.


קובץ:Turky train rail bridgh kefar achim kmalachi efi elian.JPG|הקשת הצפונית בגשר
קובץ:Turky_train_rail_bridgh_kefar_achim_kmalachi_efi_elian_2.JPG|יסודות בסיס הגשר
קובץ:Turky train rail bridgh kefar achim kmalachi efi elian 3.JPG|הדופן המזרחית וחיזוקי הצד
קובץ:Turky train rail bridgh kefar achim kmalachi efi elian 4.JPG|הדופן המערבית ומבט כללי

## ראו גם

*גשר הרכבת הטורקי על נחל בארותיים
*גשר הרכבת הטורקי על נחל באר שבע

## קישורים חיצוניים

* רכבת בקרית מלאכי? | סיפורו של גשר הרכבת הטורקי בכפר אחים 9.4.2012 באתר היסטוריה על המפה

האלה
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז דרום
קטגוריה:קריית מלאכי: תחבורה
קטגוריה:המסילה המזרחית ההיסטורית
האלה
קטגוריה:1917
קטגוריה:קריית מלאכי: מבנים
קטגוריה:קריית מלאכי: היסטוריה
האלה
I'll Never Fall in Love Again

"**I'll Never Fall in Love Again**" (בישראל התפרסם בשם: "**לעולם לא אתאהב שנית**") הוא שיר פופולרי שכתבו ב-1968 צמד היוצרים האמריקאים, האל דייוויד וברט בכרך. השיר זכה לביצועים רבים שהידועים שבהם הם של הזמרות, בובי ג'נטרי (Bobbie Gentry) ודיון וורוויק.

השיר נכתב על ידי דייוויד (מילים) ובכרך (לחן) עבור המחזמר Promises, Promises (בעברית: הבטחות, הבטחות) שהוא עיבוד של המחזאי ניל סיימון לסרטו של הבמאי בילי ויילדר, "הדירה" (1960). בהפקה הראשונה של המחזמר, שעלתה בהצלחה רבה על בימות ברודוויי בשנים 1968–1972 הושר השיר כדואט של שני גיבורי המחזמר, צ'אק (ג'רי אורבך) ופראן (ג'יל א'והרה). המחזמר עוסק בצ'אק, צעיר העובד בחברת ביטוח גדולה ומנסה להתקדם בחברה על ידי השאלת דירתו למפגשי אהבים של מנהליו ובפראן, צעירה העובדת בחברה ומתפתה לרומן עם מנהלו הבכיר של צ'אק. לאחר שהיא מתאכזבת מיחסו של המאהב היא לומדת להכיר את צ'אק ובדואט הם מתנים, איש באוזני רעותו, את צרות האהבה.

השיר הוקלט לראשונה על ידי זמרי אולפן ויצא ב-1969 כסינגל תחת שמו של ברט בכרך אך זכה לדירוג נמוך בלבד במצעד הבילבורד. "I'll Never Fall In Love Again" הפך ללהיט בביצועה של בובי ג'נטרי כשהגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי, ושהה שם שבוע אחד, באוקטובר 1969. בינואר 1970 הגיע השיר למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום הראשון במצעד המוזיקה הקלה  בביצועה של דיון וורוויק.

## תוכן השיר
השיר עוסק בצרות שמביאה האהבה על המתאהבים: אכזבה, מחלות (דלקת ריאות), שקרים, כאב וצער. ולכן, מסיים המשורר, "לפחות עד מחר, לעולם לא אתאהב שוב". למרות הנימה הפסימית של מילות השיר, השיר הוא קצבי ביחס לרוב שיריהם של בכרך ודייוויד וההתייחסות ההומוריסטית לצרות האהבה נותנת לשיר נופך אופטימי.

## גרסאות כיסוי
השיר זכה לגרסאות כיסוי של אמנים רבים ובהם:
* אלביס פרסלי
* הרב אלפרט (Herb Alpert)
* צ'ט אטקינס
* שירלי באסי
* דיקון בלו (Deacon Blue) (מקום שני במצעד הבריטי ובמצעד האירי)
* הקרפנטרס
* אלוויס קוסטלו וברט בכרך ביצעו את השיר בהופעת רחוב בסרט אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי (1999).
* אלה פיצג'רלד
* בובי ג'נטרי (מקום ראשון במצעד הבריטי ב-1969)
* אמילו האריס (Emmylou Harris) (1969)
* אייזק הייז (1971)
* רונאן קיטינג (Ronan Keating) (2011)
* אן מארי (Anne Murray)
* לייזה מינלי
* ג'וני מאטיס
* ריצ'רד מרקס (Richard Marx)
* דאסטי ספרינגפילד
* טוק טוק טוק
* דיון וורוויק (1970)

הזמרת הישראלית, עדנה גורן, ביצעה גרסה עברית לשיר, "לעולם לא אתאהב", בתקליטה שהוקדש לשירי ברט בכרך ויצא לאור ב-1974. אולם גרסה זו לא זכתה להצלחה משמעותית בישראל.

## קישורים חיצוניים

** פרטים אודות השיר, אתר Songfacts 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1968
קטגוריה:שירי רוק קל
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי לפידים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
M56

**M56** (מ-**Messier 56**; נקרא גם **NGC 6779**) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים נבל, הנמצא במרחק של כ-32,900 שנות אור ממערכת השמש ומכיל לפחות 100,000 כוכבים.

## היסטוריה
הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-23 בינואר 1779 בעת שצפה בשביט שעבר בסמוך, ותואר על ידיו בקטלוג מסיה כערפילית עמומה וחסרת כוכבים. בשנת 1807 זיהה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר כוכבים וציין שכוכביו עמומים וצפופים יותר בכיוון המרכז ובשנת 1828 ציין ג'ון הרשל שלמרות שהכוכבים צפופים יותר במרכז הצביר, אין לו ליבה (שבה הכוכבים צפופים עד שלא ניתן להפריד אותם זה מזה).

בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 8.27 כך שקשה להבחין בו באמצעות משקפת ונחוץ טלסקופ כדי להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 13. הצביר נמצא על הקו המחבר את אלביראו עם גמא בנבל, כ-3.75 מעלות מצפון-מערב לאלביראו וכ-4.5 מעלות מדרום מזרח לגמא בנבל.

## מאפייני הצביר
M55 נמצא במרחק של כ-32,900 שנות אור ממערכת השמש ומעט פחות מכך ממרכז הגלקסיה. קוטרו של הצביר כ-85 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-8.8 דקות קשת - פחות משליש קוטרו של הירח המלא, אך בעין ניתן לראות רק כשליש מקוטרו ורק באמצעות צילום ארוך חשיפה ניתן להבחין במלוא גודלו. מסתו של הצביר מוערכת בכ-230,000 מסות שמש ועוצמת ההארה שלו היא של כ-75,000 שמשות. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F5 ועד היום התגלו בצביר רק כ-12 כוכבים משתנים. המתכתיות של הצביר נמוכה ביותר - כאחוז אחד מהמתכתיות של השמש, דבר המרמז על גילו המוערך בכ-13 מיליארד שנים. הצביר מתקרב למערכת השמש במהירות של כ-145 ק"מ בשנייה.

## קישורים חיצוניים

* M56 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצת הכוכבים נבל
56
56
מגדל המים בבארי

[שמאל|ממוזער|250px|מגיני הקיבוץ ב[מלחמת העצמאות על גג המגדל]]
מגדל המים של קיבוץ בארי שוכן במקום בו הוקמה לראשונה בארי (נאחביר) בעת הקמת 11 הנקודות, כשלושה קילומטרים צפון-מערבית לשטח הקיבוץ כיום. 

המגדל הוקם בשנת 1947 על ידי חברת סולל בונה, גובהו של המגדל הוא 11 מטרים וקוטרו 7 מטרים, ומכיל כ-250 מ"ק מים. הוא שימש לאגירת מים לאנשי הקיבוץ לשתיה ולחקלאות וכעמדת התצפית והשמירה של הקיבוץ. במלחמת העצמאות שימש כעמדת לחימה מול הצבא המצרי שהטיל מצור על הקיבוץ. עם מעבר הקיבוץ למיקומו החדש (כשלושה קילומטרים דרום מזרחית לשטח הקיבוץ הישן) ננטש המגדל.

בשנת 2011 הוכרז כמבנה לשימור.

## קישורים חיצוניים

* מגדל המים בבארי באתר "היסטוריה על המפה"

קטגוריה:אתרי מורשת במחוז דרום
קטגוריה:מועצה אזורית אשכול
קטגוריה:הנגב: מבנים
קטגוריה:מחוז הדרום: מבנים לשימור
בארי
קטגוריה:סולל בונה: מבנים
קטגוריה:בארי
יוקוזונה (מתאבק)

**רודני אגאטופו אנואי** (באנגלית: **Rodney Agatupu Anoaʻi**; 2 באוקטובר 1966 - 23 באוקטובר 2000) היה מתאבק מקצועי בליגת ה-WWF. שם הבמה המוכר ביותר שלו היה **יוקוזונה**, שהיא הדרגה הגבוהה ביותר שאליה יוכל להגיע לוחם סומו יפני, על אף שהוא מעולם לא לחם בליגות של סומו.
## ביוגרפיה
למרות מוצאו הפולינזי, יוקוזונה הוצג כמתאבק סומו מיפן. היה לו מנהל בשם מר פוג'י. פוג'י ליווה אותו לזירה ונשא עמו דלי מלח, כמנהג הסומואים לפזר מלח בזירה, ואת דגל יפן. דמותו של רודני הייתה "רעה", ולעיתים קרובות הוא ניצח ברמאות לאחר שמנהלו, מר פוג'י, ניצל רגעים בהם דעתו של השופט הייתה מוסחת, השליך את המלח מהדלי לעיניו של היריב, ורודני היה מצמיד את היריב לספירת ה-3 ומנצח בקרב.

רודני התאבק נגד מיטב הכוכבים בתקופה, כדוגמת האנדרטייקר, האלק הוגאן, שון מייקלס, ברט הארט, לקס לוגר ועוד.

בזירת ה-WWF הוא זכה להצלחה רבה, היה אלוף ליגת ה-WWF פעמיים, זכה פעמיים באליפות הצמדים יחד עם המתאבק אואן הארט, וניצח בקרב הרויאל ראמבל המסורתי בשנת 1993.

יוקוזונה היה המתאבק הכי כבד בהיסטוריית ה-WWE, במשקל . רודני נפטר ב-23 באוקטובר 2000 מבצקת ריאות.

בשנת 2012, יוקוזונה נכנס להיכל התהילה של ה-WWE.

## קישורים חיצוניים

* ״כמו סומו״ - סיפורו של רודני אנואי בפודקאסט ״מינהר הזמן״, ״כאן״, תאגיד השידור הישראלי
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:מתאבקים מקצוענים אמריקאים
קטגוריה:היכל התהילה של ה-WWE
קטגוריה:מתאבקי ה-WWE
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2000
רוברט קר (ספורטאי)

**רוברט "בובי" קר** (באנגלית: **Robert "Bobby" Kerr**; 9 ביוני 1882 - 12 במאי 1963) היה אתלט קנדי-אירי, אלוף אולימפי בריצת 200 מטר.

## ביוגרפיה
קר נולד באניסקילן, מחוז פרמנה שבצפון אירלנד. בגיל 5 משפחתו היגרה לקנדה והתיישבה בהמילטון, אונטריו. הוא עבד ככבאי ובזמנו החופשי התאמן בריצה.

באולימפיאדת סנט לואיס (1904) לא הצליח קר לעלות לשלב הגמר בשלוש הריצות בהן השתתף וסיים במקום שביעי בריצת 60 מטר, במקום שמיני בריצת 100 מטר ובמקום חמישי בריצת 200 מטר.

בשנת 1908 נסע קר לבריטניה וזכה באליפות בריטניה באתלטיקה בריצות ל-100 ול-200 יארד והוכיח שהוא מוכן היטב לאולימפיאדה.

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה קר להיות האתלט המועדף על המארחים, מאחר שנחשב לאתלט המייצג את האימפריה הבריטית. במשחקים עצמם זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.6 שניות, לפני רוברט קלוגן (22.6 שניות) ונייט קרטמל (22.7 שניות) שניהם מארצות הברית. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אולימפי חדש של 22.2 שניות. ומדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.0 שניות, אחרי רג'י ווקר מדרום אפריקה שקבע שיא אולימפי חדש של 10.8 שניות וג'יימס רקטור מארצות הברית (10.9 שניות).

במלחמת העולם הראשונה שימש קר כקצין במספר גדודים במסגרת חיל המשלוח הקנדי.

לאחר שפרש מספורט תחרותי שימש קר כמאמן אתלטיקה ומאמן קבוצות כדורגל בהמילטון, עיר מגוריו. הוא חבר בוועד האולימפי הקנדי וכן היה מעורב בארגון משחקי חבר העמים הבריטי הראשונים שנערכו בהמילטון בשנת 1930.

בשנת 1963 נפטר קר בעיר מגוריו ועל שמו קרוי אחד מהפארקים העירוניים.

## שיאים אישיים
* ריצת 100 מטר: 10.9 שניות (1908)
* ריצת 200 מטר: 21.5 שניות (1908)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אצנים קנדים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 200 מטרים (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים מקנדה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (1908)
קטגוריה:אתלטים אולימפיים קנדים
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1882
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1882
קטגוריה:נפטרים ב-1963
קטגוריה:אירים שנפטרו ב-1963
שמואל וודניצקי

**ישראל שמואל ווֹדניצקי** (בכתיב יידי: וואָדניצקי; בפולנית: Szmul Wodnicki; 1895 – 2 בינואר 1980) היה צייר ישראלי נאיבי ממוצא פולני. צייר סיפורים מזיכרונות חיי עיירתו קוזמיר.

## חייו
ישראל שמואל וודניצקי נולד ב-1895 בעיירה קוצק שבפולין הרוסית, במשפחה זעיר-בורגנית. בילדותו עבר לעיירה הציורית קז'ימייז' דולני שעל נהר ויסלה (בפי היהודים: קוזמיר דלובלין) שליד לובלין, עיירת נופש לאמני פולין, ושם גדל. אביו, יחיאל לייב, התפרנס מהובלת רפסודות-עץ לדנציג. וודניצקי קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדר" ובישיבה. כבר בראשית נעוריו, כשלמד בבית המדרש, החל לצייר. לאחר נישואיו פתח סנדלרייה ובמקביל לעבודתו, המשיך לצייר. צייר תמונות נוף ודמויות. זכה להערכה מצד אמנים מובילים בפולין והצטרף לאגודת האמנים היהודים בוורשה. השתתף בתערוכות ואף הציג תערוכת יחיד בלובלין ובקרקוב.

בשנת 1934 עלה לארץ ישראל עם אשתו ושלושת ילדיהם. התפרנס כצבע וסייד, ולבסוף עבד כקבלן עצמאי. התגורר ברחוב יהודה המכבי 49 בתל אביב. הוא הביא עמו את ציוריו, המשיך לצייר בשעות הפנאי וזכה להערכה. בארץ הצטרף לאגודת הציירים והפסלים. מ-1936 השתתף בתערוכות בארץ. ב-1942 הציג בתערוכה הכללית של אגודת הציירים והפסלים בבית "הבימה", וזכה בפרס עידוד שליד פרס דיזנגוף של עיריית תל אביב. ב-1943 השתתף בתערוכת אמנים ארץ-ישראלים ביוהנסבורג. ב-1945 הציג תערוכת יחיד.

בסוף שנות ה-50 נטש את הצבעות והתמסר לציור, ובמקום תמונות הנוף והדמויות שצייר עד אז, הקדיש עצמו לציור זיכרונות עיירתו – "את סימטאותיה ובתיה, את ההר, את השוק, את הכנסייה, את רועת-האווזים, את בית-המדרש ואת גיבורי העיירה: הרב והרבי, השוחט ושואב-המים, בעלי-בתים ופשוטי-עם, תלמידי-חכמים והדיוטות... את בני העיירה והנוסעים לשוק הגדול, עוברים על-פני הכנסייה והצלב ויורקים, את היהודים היוצאים בראש-השנה לתשליך על חוף הנחל ואת עגלת-הרבי הבאה לעיירה ויהודים יוצאים לקראתה".
ציוריו הציגו סיפורים; על גבי כל תמונה כתב ביידיש סיפור קצר המבאר את הסצנה המוצגת.
רשם וצייר בצבעי שמן, באקוורל, בגואש ובדיו.

השתתף בתערוכות בשנים 1963, 1964 ו-1965. בשנת 1970 הציג בתערוכת ציור נאיבי במוזיאון תל אביב לאמנות.
רפרודוקציות של יצירותיו נדפסו בעיתוני הארץ "גזית" (1949) ו"דבר השבוע" (1950) ובאלבומים.

וודניצקי היה אב לשלושה (בת, יונה בן-חיים, ושני בנים, אברהם ושלום וודניצקי) וסב לשישה נכדים ולנינים.
נפטר בינואר 1980. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
אשתו גיטל (טובה) נפטרה שנה אחריו, ונקברה לצדו.

## לקריאה נוספת
* אבו פנינה, 'ישראל שמואל וודניצקי', בתוך: דוד שטוקפיש (עורך), **פנקס קוזמיר: ספר יזכור קהילת קוזמיר דלובלין**, תל אביב: ארגוני יוצאי קוזמיר במדינת ישראל ובתפוצות, 1970, עמ' 340–341. (הספר סרוק באתר ספריית העיר ניו יורק)
* גבריאל וויַיסמאַן, 'שמואל וואָדניצקי', בספרו: **ישראל-קינסטלער: עסייען**, תל אביב: פריינד; ארויסגעגעבן מיט דער הילף פון קרן תל אביב לספרות ולאמנות, תשל"ט 1979, עמ' 84–87.  (הספר סרוק בארכיון האינטרנט)

## קישורים חיצוניים
* 
*  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ציירים יהודים פולנים
קטגוריה:ציירים ביישוב
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:סנדלרים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1895
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1980
תאודור לוקס פיינינגר

**תאודור לוקס פיינינגר** (באנגלית: **Theodore Lux Feininger**; מוכר גם כ-**T. Lux Feininger**, 11 ביוני 1910 – 7 ביולי 2011) היה צלם וצייר יהודי אמריקאי ממוצא גרמני.

## קורות חיים
פיינינגר נולד בברלין. אביו היה הצייר ליונל פיינינגר (1871–1956), יליד ארצות הברית שחי באירופה. אחיו הוא הצלם אנדראס פיינינגר (1906–1999). בגיל 16 נרשם לבית הספר באוהאוס שאביו נמנה עם מייסדיו, למד ציור וניגן בתזמורת הג'אז של בית הספר. 

פיינינגר צילם את חיי היום-יום בבית הספר בסגנון צילומי חדשני, ומכר תצלומים לפרסום באמצעות סוכנות Dephot בברלין. ב-1929 השתתף בתערוכת הצילום **Film und Foto** בשטוטגרט. תצלומיו מאותה תקופה הוצגו ב-2001 בתערוכה הקבוצתית "**רוקדים על הגג - צילום והבאוהאוס**" במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.

החל בשנת 1930 התמקד פיינינגר בציור. בשנים הראשונות חתם בשם "תאודור לוקס" כדי לא לקבל יחס מיוחד בגלל אביו המפורסם. באותה תקופה הרבה לצייר נופים ימיים וספינות מפרש. הוא חי שלוש שנים בפריז, היגר לארצות הברית ב-1936, וב-1937 הציג תערוכת יחיד ראשונה בניו יורק. מאוחר יותר צייר דיוקנאות עצמיים בהשפעת אוטו דיקס, וסדרת תמונות של קטרי רכבת. מתחילת שנות ה-60 צייר בסגנון מופשט למחצה, שהושפע מציוריהם של אביו ושל וסילי קנדינסקי.  

בתקופת מלחמת העולם השנייה שרת פיינינגר בצי האמריקני כאיש מודיעין. כאשר חזר לעסוק בצילום, באמצע שנות ה-40, צילם נופים עירוניים של ניו יורק, ספינות, רכבות ומשאיות. תצלומים אלה לא נועדו לפרסום, ובשנות ה-50 הפסיק לצלם.

פיינינגר עסק גם בהוראה. תחילה לימד בשרה לורנס קולג' בברונקסויל, ניו יורק, ובהמשך השתקע בקיימברידג' שבמסצ'וסטס, ולימד במוזיאון פוג של אוניברסיטת הרווארד. מ-1962 עד פרישתו ב-1975 לימד בבית הספר שליד המוזיאון לאמנות בבוסטון (SMFA) . 

פיינינגר התאלמן מאשתו הראשונה. ב-1954 נישא לפטרישה רנדל, שנפטרה ב-1999. מנישואים אלה נולדו שלושה בנים. הוא נפטר ב-2011, בגיל 101.

## לקריאה נוספת

* T. Lux Feininger, *Zwei Welten: Mein Kunstlerleben zwischen Bauhaus und Amerika*, (2006)
 

## קישורים חיצוניים
*  Father and son at the Bauhaus, מאת ת. לוקס פיינינגר, The Christian Science Monitor,  12 בספטמבר 1983
*  Old pictures, מאת ת. לוקס פיינינגר, The Christian Science Monitor,  15 באוגוסט 1984
* ריאיון עם לוקס פיינינגר, ארכיון סמית'סוניאן לאמנות אמריקאית. מראיין רוברט בראון, 1987–1988
*  T. Lux Feininger, Photographer and Painter, Dies at 101,  הניו יורק טיימס, 13 ביולי 2011
* T. Lux Feininger, 101; an artist whose career spanned oceans and media, מאת בראיין מרקארד, הבוסטון גלוב, 18 ביולי 2011

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים יהודים גרמנים
קטגוריה:ציירים יהודים אמריקאים
קטגוריה:צלמים יהודים גרמנים
קטגוריה:צלמים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי באוהאוס
קטגוריה:סגל קולג' שרה לורנס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:גרמנים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2011
ברונו לאטור

**בְּרוּנוֹ לאטוּר** (בצרפתית: **Bruno Latour**; 22 ביוני 1947 – 9 באוקטובר 2022, מתועתק גם: **לטור**) היה פילוסוף, סוציולוג ואנתרופולוג צרפתי. השפיע בעיקר בתחומי הסוציולוגיה של המדע ובתאוריה סוציולוגית כללית. לימד וחקר במרכז לחקר הסוציולוגיה של החדשנות ("Centre de Sociologie de l'Innovation") שבבית הספר למכרות של פריז (École des Mines de Paris) מ-1982 עד 2006. שימש כפרופסור באוניברסיטת "סיאנס פו" (Science-Po) שבפריז, בה כיהן כסגן הנשיא למחקר עד 2012. ב-2013 זכה בפרס הולברג.

לאטור נולד למשפחת ייננים ידועה בבון שבבורגון. כסטודנט, התמקד תחילה בפילוסופיה והושפע עמוקות ממִישֶׁל סֶרֶס (Michel Serres). כמו כן, בגילאי 19–28 לאטור היה (במילותיו שלו) "קתולי מיליטנטי". בהתחלה למד באוניברסיטת דיז'ון, ולאחר מכן באוניברסיטת טורס, שבה כתב את עבודת הדוקטורט שלו בתאולוגיה: "Exégèse et ontologie: à propos de la resurrection" (1975). העבודה עסקה בשארל פגי, משורר סוציאליסטי קתולי ומסאי. לאטור שירת בצבא הצרפתי, ובמסגרת שירותו באפריקה החל להתעניין באנתרופולוגיה, ומאוחר יותר ביצע עבודת שטח בחוף השנהב. כשעבר ב-"Institut de recherche pour le développement"  לקח חלק במשימת המכון לקידום מדע וטכנולוגיה במדינות מתפתחות.

החל משנות ה-80, בשיתוף עם הסוציולוג מישל קאלון, לאטור פיתח את תאוריית השחקן-רשת, שאיתגרה כמה מהנחות היסוד הקלאסיות של הסוציולוגיה. בין ספריו הבולטים ניתן לכלול את "חיי המעבדה" (1979) (עם סטיב וולגר), "מדע בפעולה" (1987), "מעולם לא היינו מודרניים" (1993), "תקוותה של פנדורה" (1999) ו"מרכיבים את החברתי מחדש: מבוא לתאוריית השחקן-רשת" (2005).

## קישורים חיצוניים

* 

* ברונו לאטור, מעולם לא היינו מודרניים, תיאוריה וביקורת 26, 2005.
* יהודה שנהב, מעולם לא הייתה הלאומיות מודרנית (וחילונית): על הכלאה וטיהור אצל ברונו לאטור, תיאוריה וביקורת 26, 2005.
* ההכרזה על לאטור כחתן פרס הולברג לשנת 2013.
* ביוגרפיה באתר אוניברסיטת אינדיאנה
* 
* 

קטגוריה:סוציולוגים צרפתים
קטגוריה:אנתרופולוגים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים של המדע
קטגוריה:סוציולוגיה של המדע
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1947
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2022
קטגוריה:זוכי פרס הולברג
קטגוריה:הבניה חברתית
צבי קיווייה

**צבי קיווייה** או **צבי האטלס** (שם מדעי: *Gazella cuvieri*), הוא מין של צבי בתת-משפחת הצבאיים החי בצפון אפריקה. הצבי קרוי על שמו של החוקר ז'ורז' קיווייה.

## תיאור
צבי קיווייה הוא אחד הצבאיים הכהים ביותר, פרוותו בצבע חום כהה, בטנו בצבע לבן ומעליה פס שחור עבה, זנבו שחור, קו לבן ובתוכו פס שחור יורד מהעין לאף, פס שחור בחלקו האחורי ולאחריו לבן,  כתם שחור על אפו, וגרונו ובין קרניו לבנים. זוג קרניים המגיעות לאורך של 37-25 ס"מ לזכרים, ו30-20 ס"מ לנקבות. גובהו בכתפיים 69-60 ס"מ, אורך ראשו וגופו 105-95 ס"מ, ואורך זנבו 20-15 ס"מ, משקלם של הזכרים 35-20 ק"ג, ושל הנקבות 20-15 ק"ג.

## תפוצה ובית גידול
[ממוזער|ימין|250px|עדר צבאי קיווייה ב[גן חיות]]
צבי קיווייה הוא בעל חיים האנדמי להרי האטלס, בתחילת המאה ה-20 תפוצתו הייתה רחבה מאוד, ב-1932 החלה האוכלוסייה לרדת במהירות, וב-1972 נותרו רק עדרים קטנים. כיום תפוצתו היא במדינות: מרוקו, אלג'יר ותוניסיה. צביים אלה חיים במגון בתי גידול הכוללים יערות אלונים ואורנים, חורשים, שטחי מרעה, הרים, וסלעים.

## מאפיינים ותזונה
צבי קיווייה פעיל בלילה ובשעות הבוקר המוקדמות, וחי בקבוצות קטנות של זכר ומספר נקבות המונים 8-4 פרטים. במהלך הלילה הם ירדו לאזורים נמוכים ולקראת הבוקר יחזרו למקומות מסתור באזורים גבוהים. ההריון נמשך כ-160 ימים ובסופם נולד עופר אחד או שתים המוסתר בימיו הראשונים בצמחייה רחוק מהעדר. העופרים מתחילים לאכול מזון מוצק אחרי חודש, ומגיעים לבגרות בגיל שבעה חודשים. צבי קיווייה הוא צבי חששן מאוד וברגע שהוא חש בסכנה הוא יניף את זנבו ויקפוץ על ארבע רגליו בדומה לדלגן, כדי לאותת לשאר על הטורף. הזכרים טריטוריאליים ויסמנו את שטחם בעזרת גללים או בלוטות ריח.
תזונתם כוללת: עשבים, עשבי תיבול, שיחים, ועלים לעיתים (בעיקר בלילה) הם נכנסים לשטחים חקלאיים ויאכלו בעיקר חיטה, כמו כן הם תלויים מאוד במים.

## איומים ושימור
מלבד תנים המסוכנים לעופרים, אין לצבי קיווייה כיום אויבים נוספים בטבע שכן טורפים גדולים כמו אריה ברבארי, פיתון סלעים אפריקני ונמר ברבארי נכחדו מהאזור.
הרשימה האדומה של IUCN מגדירה אותו כמין במצב **[[פגיע]]** (VU) בשל ציד ואובדן בתי גידול למטרות חקלאות. האוכלוסייה העולמית בטבע נאמדת בסביבות 2,950-1,750 פרטים. צביי קיווייה נמצאים במרכזי רבייה בספרד ובארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם אוגילבי
קטגוריה:צבאיים
קטגוריה:מרוקו: יונקים
קטגוריה:תוניסיה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1841
FUZE tea

250px|ממוזער|שמאל|לוגו FUZE tea
**FUZE tea** הוא משקה תה קר, המיוצר על ידי   חברת קוקה-קולה האמריקאית וזכייניות שלה. בישראל, מיוצר המשקה על ידי "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים" במפעל "מבשלות בירה ישראל" באשקלון.

במסגרת שיתוף פעולה בין חברת קוקה-קולה ותאגיד "נסטלה" השווייצרי, שיווקו חברת קוקה-קולה משקה תה קר בשם "נסטי". בקיץ 2012 הסתיים שיתוף פעולה זה. חברת נסטלה נותרה עם הזכויות על שם המוצר ועיצוב הבקבוק, בעוד חברת קוקה-קולה קיבלה את הזכויות על נוסחת הטעם, והשיקה את אותו המשקה בשם "FUZE tea".

המשקה נמכר בטעמים אפרסק, דיאט אפרסק, מנגו-אננס, לימון, אקזוטי, ענבים ובשנת 2015 הושק טעם חדש - פירות יער ,ליצ'י פסיפלורה.
הטעם הנמכר ביותר של המשקה הוא אפרסק, שגם מופיע ברובן המוחלט של הפרסומות.

FUZE tea הפך למותג מוביל בשוק התה הקר בישראל, ובשנת 2016 היווה כ-60% מהשוק.

## קישורים חיצוניים

* 

* FUZE tea, באתר של החברה המרכזית לייצור משקאות קלים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מותגי משקאות
קטגוריה:מוצרי חברת קוקה-קולה
קטגוריה:מוצרי החברה המרכזית לייצור משקאות קלים
קטגוריה:מותגי תה
קטגוריה:תה
האנדרטה לזכר יצחק רבין

**האנדרטה לזכר יצחק רבין** הוקמה באתר הירצחו של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין, לאחר עצרת השלום בכיכר מלכי ישראל, סמוך לגרם המדרגות של בניין עיריית תל אביב. לאחר הירצחו נקראה הכיכר על שמו – כיכר רבין.

## הקמה
[שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|תקריב: סלעי האנדרטה המסותתים וחפצים מסמני זיכרון ואבלות: "[נר נשמה" וזר פרחים]]
לאחר הרצח כוסו הקירות של בניין העירייה בציורי גרפיטי רבים של אזרחים, אשר ביקשו למחות, להתאבל ולהביע את רגשותיהם הסוערים על רצח ראש ממשלה בישראל. מלבד ששם הכיכר הוסב על שמו של יצחק רבין, כמו אתרים רבים נוספים ברחבי הארץ, הוחלט להציב באתר ההתנקשות יצירה אמנותית שתציין את תולדות האתר.

בהכנת האנדרטה השתתפו אנשי ציבור, חברים, נציגי משפחת רבין ואמנים אחדים. היא תוכננה על ידי קלוד גרונדמן-ברייטמן. האנדרטה מורכבת משש עשרה אבני בזלת שהובאו מרמת הגולן, אשר נועדו לסמל את החיבור שרבין חש לאדמה. האבנים סותתו על ידי הפסלת יעל ארצי. והמתחם כולו, הסמוך לגן העיר, תוכנן על ידי דוד טרטקובר. ליד האנדרטה, מתחת לגרם המדרגות, מוצב פסל של יצחק רבין, עשוי מתכת וקבוע על אבן. טקס הסרת הלוט מעל האנדרטה התקיים ב-1 בנובמבר 1996, כשנה לאחר הרצח.

האנדרטה היא אתר עלייה לרגל לרבים, וקבוצות מטיילים רבות מגיעות אליה. היא גם מושא להשחתה של פעילים פוליטיים או פגועי נפש.

בסמוך לאנדרטה מתקיימים טקסים שונים לזכרו של רבין, בהם טקס אזכרה ביום השנה למותו וטקס ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.

קבוצת פעילים בשם: "משמרות השלום והדמוקרטיה" ארגנה בעבר מפגשים קבועים בסמוך לאתר האנדרטה, בכל יום שישי אחר הצהריים, מאז סתיו 1995. במפגשים השתתפו בהם אנשי רוח ואמנות, המגיעים מרחבי הארץ. במשך השנים פעלו במסגרתה אלפי בני אדם.

באפריל 2005 ריססו אלמונים את האדנרטה בשחור ואת המילה "מוות" על דגל ישראל הנמצא באנדרטה.

באוקטובר 2011 הושחתה האנדרטה על ידי שבואל סחיווסחורדר, שמשפחתו נרצחה בפיגוע במסעדת סבארו עשור קודם לכן. סחיוויסחורדר שפך דלי צבע לבן על האנדרטה, ועל אחד מהקירות הסמוכים ריסס כתובת התומכת בשחרור הרוצח יגאל עמיר ולצידה הכיתוב "תג מחיר". את המעשה ביצע במחאה על עסקת שליט, במסגרתה שוחררה אחלאם תמימי, שהסיעה את המחבל לפיגוע בסבארו.

## גלריה

File:Rabin memorial - Rabin Square (3).jpg|האנדרטה לזכר יצחק רבין
File:Rabin memorial - Rabin Square (2).jpg|שלט של מדינת ישראל, גרפיטי הכולל את המילה: "סליחה"
תמונה:RC 20120824 170050.jpg|שלט מידע על יוצרי האנדרטה
File:Rabin memorial - Rabin Square.jpg|שלט הקדשה ליד האנדרטה
File:Rabin memorial - Rabin Square - The assassination moment.jpg|שלט עם שחזור רגע הרצח
File:Rabin memorial - Rabin Square (1).jpg|סימני המיקום על יד האנדרטה, מימין - יצחק רבין, משמאל - יגאל עמיר
תמונה:MHAS 20120824 171946.jpg|חברי "משמרות השלום והדמוקרטיה" ליד פסל יצחק רבין
תמונה:PikiWiki Israel 8423 statue of itzhak rabin.jpg|פסל יצחק רבין


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יצחק רבין
קטגוריה:רצח יצחק רבין
קטגוריה:הנצחת יצחק רבין
רבין
קטגוריה:רחוב אבן גבירול
קטגוריה:הצפון הישן
קטגוריה:יצירות משנת 1996
קטגוריה:כיכר רבין
אשלגן פרמנגנט

**אשלגן פֶּרְמַנְגָּנָט** הקרוי גם **קליום פרמנגנט** ו**אשלגן על-מנגנטי** (אנגלית: **Potassium permanganate**, לטינית: **Kalium permanganate**, ומכאן שמו העממי **קאלי**) הוא תרכובת כימית אי-אורגנית, בעלת הנוסחה הכימית KMnO4, המהווה מלח, המורכב מ- <sup>+</sup>K ויונים של <sup>−</sup>MnO<sub>4</sub>, שהוא מחמצן חזק. כשהחומר נמס במים, נוצרת תמיסה בצבע סגול חזק, שלאחר אידויה, נותרים גבישים מנסרתיים נוצצים בצבע שחור-סגול. בתרכובת זו, נמצא המנגן בדרגת חמצון 7+.

## ייצור
ניתן לייצר אשלגן פרמנגנט על ידי ערבוב מנגן דו-חמצני מותך עם אשלגן הידרוקסידי וחימום באוויר או עם מקור חמצן אחר לקבלת אשלגן מנגנט , K2MnO4, בו המנגן בדרגת חמצון 6+):

2MnO2 + 4KOH + O2 -> 2K2MnO4 + 2H2O

החלפת אשלגן הידרוקסידי בנתרן הידרוקסידי מביאה לתוצר שונה בו דרגת החמצון של המנגן היא 5+. תוצר התגובה מחומצן באלקטרוליזה בסביבה בסיסית לקבלת אשלגן פרמנגנט:

2K2MnO4 + 2H2O -> 2KMnO4 + 2KOH + H2 

בנוסף, ניתן לחמצן אשלגן מנגנט לפרמנגנט באמצעות גז כלור:

2K2MnO4 + Cl2 -> 2KMnO4 + 2KCl

וכן בתגובת דיספרופורציונציה עם חומצת מימן כלורי:

3K2MnO4 +4HCl -> 2KMnO4 + MnO2 + 2H2O + 4KCl

## תגובות
ב־240°C, אשלגן פרמנגנט מתפרק לאשלגן מנגנט , K2MnO4, מנגן דו-חמצני, אשלגן חמצני, וחמצן, בתגובה הבאה:

10KMnO4 -> 7K2MnO4 + 3MnO2 + 2K2O + 6O2

בטמפרטורה גבוהה יותר מתרחש פירוק נוסף של אשלגן מנגנט:

2K2MnO4-> 2MnO2 + 2K2O + O2 

אשלגן פרמנגנט מגיב עם אלקנים והתוצר הוא דיאול (2 קבוצות כהל על הפחמנים שיהיו קשורים בקשר הכפול):
מרכז|ממוזער|תגובת אשלגן פרמנגנט עם אלקן.|665x665 פיקסליםאשלגן פרמנגנט מחמצן אלדהידים לחומצות קרבוקסיליות:

5RCHO + 2KMNO4 + 3H2SO4 -> 5RCOOH + 3H2O + K2SO4 + 2MnSO4

## שימושים (תמצית)
* חומר חיטוי כללי
* חומר חיטוי למים
* חומר חיטוי רפואי
* חומר עזר לדיאגנוסטיקה פתולוגית
* מגיב (ריאגנט) חשוב בסינתזות אורגניות - לדוגמה: משמש לחמצון של כהלים ראשוניים לחומצות קרבוקסיליות, וכהלים שניוניים לקטונים.
* שימור פירות בעת הובלה ואחסון (סופח אתילן)
* כעזר להדלקת אש בערכות הישרדות (בשל היותו מחמצן חזק)
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרכובות אי-אורגניות
קטגוריה:אשלגן: תרכובות
קטגוריה:חמצן: תרכובות
קטגוריה:מנגן: תרכובות
שלמה משיח (תסריטאי)

**שלמה משיח** הוא תסריטאי ומחזאי ישראלי.

## השכלה
בוגר מגמת המוזיקה בתיכון "תלמה ילין". למד קולנוע בבית הספר הגבוה לאומנויות הבמה "בית צבי".

## פילמוגרפיה
בתחילת דרכו שימש ככותב וככותב ראשי בתוכנית הטלוויזיה "זהו-זה", וכן נמנה עם צוות כותביה עם חזרתה לאוויר בשנת 2020. 
### טלוויזיה
* תחריר - 2025. יוצר ותסריטאי. הסדרה משודרת ביס. 
* מלכת היופי של ירושלים - 2021-2023. יוצר ותסריטאי. הסדרה משודרת ביס ובנטפליקס.
* כבודו - 2017-2019. יוצר ותסריטאי. הסדרה משודרת ביס. נרכשה לשידור ב-Amazon Prime ארצות הברית, אוסטרליה, ודרום אמריקה. בשנת 2020 הפיקה רשת Showtime רימייק לסדרה בכיכובו של בריאן קרנסטון ("שובר שורות"). לסדרה הופקו רימייקים נוספים בגרמניה, איטליה, צרפת, הודו, טורקיה, דרום קוריאה ורוסיה. 
* לתפוס את השמיים - 2001-2005. יוצר ותסריטאי. הסדרה שודרה בערוץ 2 (קשת).
* הילדים מגבעת נפוליאון - 2001-2004. יוצר ותסריטאי. הסדרה שודרה בערוץ הילדים.
* אסתי המכוערת - 2003-2006. תסריטאי. הסדרה שודרה בערוץ 2 (קשת).

### סרטים עלילתיים
* אבא גנוב 2 - 1987
* נשיקה במצח - 1990
* אבא גנוב 3 - 1991

## במה
* עדלאידע - הועלה בתיאטרון הקאמרי בשנת 2012.
* אדוני שר האוצר - סאטירה פוליטית בכיכובו של יהורם גאון.

כמו כן כתב מספר מופעי יחיד לחנה לסלאו, מיקי קם וציפי שביט.

## פרסים
*2022 – הסדרה "מלכת היופי של ירושלים" זוכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית הדרמה היומית.
*2017 – הסדרה "כבודו" זוכה בפרס הגדול של חבר השופטים [Grand Prize] בפסטיבל הסדרות הבינלאומי Series Mania-Paris שנערך בפריז.
*2004 – הסדרה "הילדים מגבעת נפוליאון" זוכה בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה בקטגוריית תוכנית הילדים והנוער הטובה ביותר. 
*2001 – הסדרה "לתפוס את השמיים" זוכה בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה בקטגוריית סדרה הטלוויזיה הטובה ביותר. 
*2003 – הסדרה "אסתי המכוערת" זוכה בפרס "מסך הזהב" עבור סדרת הדרמה הטובה ביותר". 

## קישורים חיצוניים

* משיח יוביל את תוכן המופע המרכזי, באתר של בית הספר "תלמה ילין"
* דורון בראונשטיין, "אדוני שר האוצר": בזכות אלוהי הפרטים הקטנים של שלמה משיח, בזכות אלוהי הפרטים הקטנים של יהורם גאון, בבלוג חי תרבות, 6 במאי 2016

קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:נגני תזמורת צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
ניגון לחסידי הצמח צדק

**ניגון לחסידי ה[[מנחם מנדל שניאורסון (הצמח צדק)|צמח צדק]]** הוא ניגון חב"די ללא מילים. בשנת 2011 הוא התפרסם בציבור החרדי בגרסה מהירה יותר מהקצב המקורי של הניגון, והפך ללהיט. בשל פרסומו המחודש כשיר ריקוד, מכונה "**הניגון האבוד**".

## אודות הניגון
לפעמים הוא נקרא בטעות "**ניגון הצמח צדק**", אך הוא הולחן בידי חסידי הצמח צדק ולא בידי הצמח צדק עצמו.

השיר מיוחס בחסידות חב"ד לזמן הצמח צדק שכיהן במאה ה-19. זהות המלחין אינה ידועה. בספר הניגונים חב"ד הוא מופיע במספר מ"ב (42) במחלקת "ניגונים מיוחסים", כלומר ניגונים עתיקים שהולחנו על ידי האדמו"רים או על ידי חסידים מובחרים. הניגון היה יחסית עלום אף בחסידות חב"ד, והושר לעיתים רחוקות. במקורו, הניגון מושר בקצב איטי ובדבקות. בפרויקט היכל הנגינה מבוצע הניגון בסולו.

בשנת תשמ"ה עיבד שלום הורביץ, מלחין וזמר חב"די, את הניגון על המילים "ילכו מחיל אל חיל" לכבוד יום ההולדת של רבי מנחם מנדל שניאורסון, בהשמטת קטע הסיום ובמקצב מהיר יותר. הגרסה המחודשת בעלת האופי העליז נוגנה במספר חתונות במשפחת הורביץ אך לא הייתה מוכרת בציבור משך עשרות שנים. בשנת ה'תשע"א, בחתונה של בחור מישיבת מאור עיניים (חסידות רחמסטריווקא), המקורב לרבי ישכר בער לייפר, האדמו"ר מבישטינא, החל האדמו"ר לרקוד לצלילי ניגון זה. משם התפרסם הניגון בחסידות רחמסטריווקא ובחתונת בתו הבכורה של האדמו"ר, בה השתתפו חסידים רבים, הושר ניגון זה כניגון השמחה המרכזי. מאז הופץ בכלל הציבור החרדי, והושר גם בטישים ובחתונות חרדיות.

בה'תשע"ב פתח הניגון את ריקודי סיום הש"ס של הדף היומי, כשבוצע במקצב חזני על ידי ילד הפלא יענקי שטרן למילות המשנה הראשונה של מסכת ברכות "מאימתי קוראים את שמע בערבית", ולאחר מכן החלו לרקוד בניגון זה על המילים "קודשא בריך הוא ואורייתא וישראל חד הוא". המילים חוברו לשיר על ידי הרב חיים שמרלר, בעת נישואי נכדתו עם נכד האדמו"ר מויז'ניץ.

הניגון כתוב בסולם מינורי.

בשנת 2019 זכה השיר בביצוע בערי וועבער במקום התשיעי במצעד העשור של רדיו קול חי וקול חי מיוזיק.

קיים ניגון ידוע נוסף בשם זהה, גם ללא מילים, המופיע במספר מ"ג (43)) בספר הניגונים חב"ד, איטי ובעל אופי לירי, התפרסם אף הוא בשנת 2011 באלבום "כיסופים" של מרדכי בן-דוד, וכן באלבומם של אורן צור ונדב בכר ובביצועים נוספים

## עיבודים מוזיקליים

בה'תשע"ב יצא הניגון כסינגל באלבומו של הזמר בערי וועבער. וב־2013 הופיע באלבום "יוצאין בשיר" של הרכב הלב והמעיין. ב-2019 יצא באלבום של יעקב שוואקי במחרוזת חב"ד. בה'תשפ"ב יצא הניגון בביצוע של אברהם פריד כחלק מאלבום צמאה 6.

## קישורים חיצוניים
**ביצועים**
*השיר בביצועו של יאיר כלב, אתר יוטיוב
* השיר בביצועו של בערי וועבער, אתר חב"ד אינפו
* השיר בביצועו של הגיטריסט אליהו מאיר דאלי (אלי דאלי), מתוך פרויקט "תפילה מתכתית"
**אודות**
* פנחס ביכלר, הניגון של פורים תשע"ב, המבשר, אדר תשע"ב
* נחמן גור, נמצאו הבעלים של "הניגון האבוד" • מיוחד לפורים באתר בחדרי חרדים. 24/02/2013
* יאיר טוקר, בעל המנגן החסידי מספר על הניגון האבוד באתר כיכר השבת, 24/02/2013

## הערות שוליים

קטגוריה:ניגוני חב"ד
קטגוריה:יצירות שמחברן אינו ידוע
קטגוריה:שירי המאה ה-19
קטגוריה:מנחם מנדל שניאורסון - הצמח צדק
FN Forty-Nine

**FN Forty-Nine** הוא אקדח בלגי תוצרת חברת FN Herstal. האקדח נקרא כך מכיוון שהקליבר שלו מתחיל עם המספר 40 (כלומר: 0.40 אינץ'). האקדח FN Forty-Nine מיועד בעיקר בשביל כוחות משטרה. האקדח לא זכה להצלחה, בין השאר בגלל שמתחריו הישירים, אקדחי הגלוק, היו טובים ממנו וזכו להצלחה רבה יותר, ולכן בשנת 2008 הפסיקה FN את ייצורו.

## ראו גם
*גלוק 17 וגלוק 19
*FN Five-SeveN
*יריחו 941

## קישורים חיצוניים
הדף של האקדח באתר World Guns 

קטגוריה:אקדחים של חברת FN Herstal
ג'יימי סקין

**ג'יימי אובריין סקין** (באנגלית: **Jamie O'Brien Skeen** (נולד ב-2 במאי 1988 בשארלוט שבקרוליינה הצפונית) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת לובן ברס . גובהו הוא 2.06.

סקין שיחק במכללת ווייק פורסט במשך 3 עונות, עד שנת 2008. שם העמיד בעונתו האחרונה ממוצעים של 5.6 נק', ו-4.1 כדורים חוזרים ב-18.4 דקות משחק.

סקין עבר בשנת 2009 למכללת VCU ראמס, שם שיחק במשך שתי עונות ושיפר ממוצעים. הגיע בעונתו השנייה לממוצעים של 15.7 נקודות ו-7.3 כדורים חוזרים ב-32 דקות משחק. כמו כן הגיע בחודש אפריל 2011 עם קבוצתו עד לחצי גמר טורניר NCAA ׁוהפסידו למכללת "באטלר". בטורניר המחוזי של דרום-מערב, סקין נבחר ל-MVP.

## באירופה
סקין החל את הקריירה האירופאית שלו בעונת 2011/12 בקבוצת אסוול ליון-וילרבאן מהליגה הצרפתית. הוא שימש בעיקר בתור מחליף לשחקנים הגבוהים של הקבוצה וישב זמן ממושך על ספסל המחליפים.

בחודש דצמבר 2011 עבר לקבוצת עירוני אשקלון מהליגה הישראלית ושיחק בה 21 משחקים, סקין רשם ממוצעים של 9.4 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-66 אחוזים מהעונשין ב-28.3 דקות.

בחודש אוגוסט 2012 חתם בקבוצת מכבי אשדוד, ובתחילת עונת 2013/14 חתם בקבוצת סוטור מונטגרנרו מהליגה האיטלקית.

## קישורים חיצוניים

* 
* פרופיל השחקן באתר "nbadraft"

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:שארלוט: אישים
קטגוריה:כדורסלני אסוול ליון-וילרבאן
קטגוריה:כדורסלני עירוני אשקלון
קטגוריה:כדורסלני מכבי אשדוד
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת וייק פורסט
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:קרוליינה הצפונית: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת וירג'יניה קומונוולת'
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1988
נתיב המים סנט לורנס

250px|ממוזער|שמאל|אוניית משא באחד מתאי השיט בנתיב המים
**נתיב המים סנט לורנס** (באנגלית: **Saint Lawrence Seaway**, בצרפתית: **la Voie Maritime du Saint-Laurent**) הוא שמה של מערכת תאי שיט, תעלות וגופי מים אחרים באורך כולל של 306 ק"מ בין מונטריאול לימת אירי. נתיב המים מאפשר לאוניות גדולות לשוט מהאוקיינוס האטלנטי עד לימת סופיריור, המערבית מבין הימות הגדולות, מרחק של 3,700 ק"מ. נתיב המים קרוי על שם נהר סנט לורנס שזורם מימת אונטריו עד האוקיינוס האטלנטי במקביל לנתיב המים והוא עובר בשטחיהן של קנדה ושל ארצות הברית.

## היסטוריה
תעלות נחפרו לאורך המסלול כבר מ-1824 אך הן היו רדודות וצרות מכדי להכיל אוניות משא גדולות. תעלות מסוימות היו בעומק 76 ס"מ עד מטר וחצי ורוחבן המקסימלי היה 183 ס"מ. ב-1895 החלה ארצות הברית לבחון את רעיון נתיב המים, אך הדברים לא הגיעו לכלל מעשה. בשנת 1932 הושלמה תעלת ולנד שעוקפת את מפלי ניאגרה והועמקה ל-7.62 מטרים, אך החלק שבין מונטריאול לימת אונטריו נותר רדוד וצר. ב-1951 החלו העבודות לבניית נתיב המים לכל אורכו, במהלכן הועמקה תעלת ולנד ל-8.2 מטרים והורחבו שאר התעלות. עלות הפרויקט הייתה 470 מיליון דולר קנדי שמתוכה שילמה ממשלת קנדה כ-336 מיליון ואת היתרה מימנה ארצות הברית.

ב-2003 החליפה מערכת זיהוי אוטומטית את מפעילי תאי השיט, זוהי המערכת האוטומטית הראשונה בעולם בנתיב מים פנים יבשתי.

## תאי השיט
שלושה עשר תאי שיט נמצאים בשטחה של קנדה ושניים בארצות הברית. אורכו של כל תא הוא 233.5 מטרים, רוחבו 24.4 מטרים ועומקו 9.1 לפחות. התא מתמלא בכ-91 מיליון ליטר מים תוך 7-10 דקות.

## השפעות על הסביבה
על מנת ליצור מעקף סביב כמה אשדים באזור קורנוול וכן כדי לאפשר בניית תחנות כוח הידרואלקטריות, הוצפו שטחים באזורי הבנייה. בעוד בארצות הברית היו אלו שטחים לא מיושבים, בקנדה נאלצו לפנות ב-1958 את בתיהם תושבי עשרה כפרים (המכונים "הכפרים האבודים").

ב-2010 עלתה על שרטון אונייה וכתוצאה מכך נוצר חור בתא הדלק שלה. 200 טון של סולר נשפכו וכיסו שטח של כ-500 מטרים מרובעים. על מנת לטפל בכך נסגר נתיב המים לשיט ליומיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של נתיב המים
* היסטוריה של נתיב המים באתר הרשמי
* מפת נתיב המים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נתיבי שיט
קטגוריה:אונטריו: תחבורה
קטגוריה:קוויבק
קטגוריה:קנדה: גופי מים
קטגוריה:גבול ארצות הברית – קנדה
קטגוריה:ארצות הברית: תחבורת מים
קטגוריה:תחבורה ימית בין-לאומית
קטגוריה:קנדה: תעלות
טלעת יעקוב

**טלעת יעקוּבּ** (בערבית: طلعت يعقوب; 1944 – 17 בנובמבר 1988) היה מזכ"ל החזית לשחרור פלסטין וממייסדיה.
## ביוגרפיה
נולד בכפר עבאסייה שבחיפה. בעקבות מלחמת העצמאות נמלטה משפחתו ב-1948 מהכפר והשתכנה במחנה הפליטים עקבת ג'אבר שליד יריחו. את לימודיו התיכוניים סיים בירושלים, ואחר נדד לדמשק בירת סוריה, שם סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת דמשק.

בגיל 21 ייסד בדמשק ארגון קטן בשם פלוגות השיבה, שהורכב בעיקר מצעירים פלסטיניים שגדלו במחנות הפליטים הסמוכים לדמשק. חודשיים לאחר מכן התאחד הארגון הצעיר עם ארגונו המבוסס יותר של אחמד ג'יבריל החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית. בחודש אפריל 1977, על רקע מלחמת האזרחים בלבנון, פרש יחד עם חברים נוספים, כדי להקים את החזית לשחרור פלסטין.

בסוף 1983, לאחר חילוקי דעות קשים בתוך החזית, חל בה פילוג משולש, ויעקוב עמד בראש אחד הפלגים הללו. יעקוב, שבמשך שנים נקט אוריינטציה פרו-סורית, נותר נאמן למשטרו של חאפז אל-אסד גם לאחר הפילוג הזה. ואולם, החל מאמצע שנות השמונים החל לגלות סימנים של התמתנות. בנובמבר 1988 אף השתתף במושב של המועצה הלאומית הפלסטינית שהתקיים באלג'יר, ובו הכריז יאסר ערפאת על הקמת מדינה עצמאית לעם הפלסטיני.

ב-17 בנובמבר 1988, מיד לאחר כינוס המועצה, מת לפתע טלעת יעקוב מדום לב. במקומו מינו אנשי החזית לתפקיד את אבו נידאל אלאשקר. שנה לאחר מכן התאחדו פלגיהם של טלעת יעקוב ושל אבו עבאס בתיווך לוב והפת"ח.

## קישורים חיצוניים

* Obituaries: Talaat Yacoub, a Palestinian Leader, Dies, *[[The New York Times]]*, November 19, 1988


קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:טרוריסטים פלסטינים
קטגוריה:פליטים פלסטינים
קטגוריה:החזית לשחרור פלסטין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דמשק
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1944
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-1988
צמ"ח (עמותה)

שמאל|ממוזער|200px|סמל עמותת צמ"ח
**צמ"ח - ציונות, מנהיגות, חינוך (ע"ר)** היא עמותה חברתית-סטודנטיאלית התנדבותי, הפועלת למען העמקה של ערכי הציונות, אהבת הארץ, יוזמה ועשייה, וסולידריות חברתית בקרב סטודנטים ותלמידי חטיבות ביניים בישראל. עמותת צמ"ח מכשירה צוותים של סטודנטים היוצאים לבתי ספר ברחבי הארץ ומעבירים מערך מפגשים, שבמסגרתם נערכים דיונים בנושאים הקשורים בהוויה הישראלית ובסוגיות איתן מתמודדים בני הנוער ביום יום. כחלק מכך, התלמידים יוזמים ביחד עם הסטודנטים פעילות התנדבותית בקהילה.

## על העמותה ומטרותיה
העמותה נוסדה בשנת 2006 כיוזמה סטודנטיאלית עצמאית של דנה סנדר-מולה. בראש העמותה כיהנו כיו"ר משותף, נכון ל-2012, סנדר-מולה ואווה מדז'יבוז'. בשנת 2016 העמותה עברה חידוש תחת צוות הנהלה חדש שכלל את מנכ״לית העמותה סיוון פדידה, יו״ר הוועד המנהל החדש מושיקו רשף ואת חברי הוועד שי רודובסקי ואורן פרנס. פעילות העמותה נשענת בין היתר על תרומות שמקורן בהתאחדות הסטודנטים בישראל, אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת ת"א, קרן ברל כצנלסון, קרן גרוס וצו פיוס.

גיל המשתתפים בתוכנית הוא כיתות ח' ומטרת המפגשים היא יצירת דו-שיח בין הסטודנטים לתלמידים ובין התלמידים לבין עצמם אודות סוגיות המטרידות את הבני הנוער ביום יום. ישנם 6 מערכים הבנויים כמרצפות כך שכל מערך בנוי על קודמו על מנת ליצור תהליך. המערכים הם: נוכחות פעילה וסקרנות, שייכות, מעורבות, חשיבה עצמאית, החופש להיות אני. במהלך מערך מעורבות חברתית, ובהדרכת הסטודנטים, תלמידי הכיתה יוזמים ומוציאים לפועל פרויקט חברתי, כדוגמת ניקוי חופים או נחלים, סיוע לקשישים, ביקור בבית חולים, שיפוץ מרכז קהילתי בשכונת מצוקה ועוד.

### פעילות העמותה
נכון ל-2012 פועלת העמותה ב-11 אוניברסיטאות ומכללות, ובשנת הלימודים 2011–2012 התנדבו במסגרתה כ-300 סטודנטים, שעסקו בהעברת שיעורים ובהובלת פעילויות התנדבותיות לכ-3,000 תלמידי תיכונים. העמותה פעלה באופן רציף מחידושה ב-2016 ועד 2022 כשמגפת הקורונה הכריעה את העמותה.

## קישורים חיצוניים
* tzemach.co.il
* ערוץ ה-Youtube של העמותה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגוני חינוך
קטגוריה:ישראל: עמותות
ישראל שטיין

ממוזער|ישראל שטיין, 2012
שמאל|ממוזער|250px|בניין גילמן
שמאל|ממוזער|250px|בנייני מדעי החיים באוניברסיטת תל אביב
**ישראל שטיין** (נולד ב-1934) הוא אדריכל ישראלי.

## ביוגרפיה
שטיין נולד בוורשה בירת פולין כבן יחיד לאב שהיה תעשיין טקסטיל ולאמא שסיימה לימודי אדריכלות בפוליטכניקום של ורשה ערב המלחמה (לאחר המלחמה עסקה באופנה). המשפחה התכוננה לעלות לארץ ישראל, ואף רכשה מראש נכס למגורים בתל אביב, אך פרוץ מלחמת העולם השנייה סיכל את תוכנותיה. למרות התלאות, ניצלה המשפחה ועם תום המלחמה היגרה מפולין לבלגיה, שם התאוששו קודם שעלו לישראל בשנת 1949.

באמצע שנות ה-50 החל ללמוד אדריכלות בטכניון ובתום לימודיו הצטרף למשרדם המשותף של האדריכלים אריה שרון ובנימין אידלסון. בהמשך הצטרף למשרדו של האדריכל ורנר יוסף ויטקובר. עבודתו החשובה הראשונה במשרד הייתה בניין גילמן בקמפוס אוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן תכנן פרויקטים מוכרים כמו בנייני הפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב, הפלנטריום במוזיאון ארץ ישראל ומתחם מגורים ומסחר בשכונת קריית קריניצי ברמת גן. בשנת 1974 הפך שטיין לשותפו של ויטקובר יחד עם אריה אדיב והמשרד שינה את שמו ל"ויטקובר, אדיב, שטיין אדריכלים". שטיין המשיך לפעול כאדריכל פעיל עד לשנת 2003. מאז ועד עתה מקפיד שטיין להגיש הצעות לתחרויות תכנון אדריכליות ישראליות ובינלאומיות.

שטיין היה נשוי לשופטת בית המשפט המחוזי בתל אביב הֶניה שטיין לבית ויתקין (1938–2001). הוא אב לשלושה.

## פרויקטים נבחרים
*בניין הפקולטה למדעי הרוח ע"ש גילמן, אוניברסיטת תל אביב, 1965
* בית הספר אורט רמת גן (רחוב הירדן), 1965
*פלנטריום, מוזיאון הארץ, רמת אביב, תל אביב, 1966
*מגדלי מגורים בשכונת קיראון בקריית אונו, 1966
*מתחם מגורים, חינוך ומסחר, קריית קריניצי, רמת גן, 1971
*בנייני הפקולטה למדעי החיים, אוניברסיטת תל אביב, 1973
*'בית הפרקליט' רחוב דניאל פריש, תל אביב
*המועצה הבריטית, רחוב הירקון, תל אביב, 1975
*שכונת מגורים של שיכון עובדים ברחוב ביאליק, חולון
*שגרירות הודו, תל אביב (רחוב הירקון)
*בית כנסת בקרית קריניצי, רמת גן, 1976
*בניין דפי זהב, רחוב אבא הלל 17, רמת גן, 1983
*'מרכז לוינסקי', רחוב השוק, תל אביב, סוף שנות ה-80
*תוכנית 'חסן ערפא', תל אביב (בין דרך בגין ורחוב המסגר) עם אריה בר און
*הרחבת מוזיאון הכט באוניברסיטת חיפה עם אריה סונינו
*משטרת שדרות עם אריה סונינו
*בתים פרטיים ברחובות גרניט 15 ובזלת 20, ראש העין
*מועדון באולינג, רמת גן
*הצעה במסגרת תחרות לעיצוב מחודש לגראונד זירו, ניו יורק

## לקריאה נוספת
* ו. י. ויטקובר, **הבריזה הקרירה באה ממערב: 65 שנות ארכיטקטורה**; אוצר התערוכה ועורך הקטלוג: עוזי אגסי, תל אביב 1993. (תערוכת מחווה לוויטקובר שנערכה באוניברסיטת תל אביב)

## קישורים חיצוניים
* מיכאל יעקובסון, סיפור תכנונו של בניין גילמן באוניברסיטת תל אביב באתר 'חלון אחורי', 19 ביוני 2012
* מיכאל יעקובסון, סיפור תכנון של בנייני הפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב, באתר 'חלון אחורי', 4 בספטמבר 2012
*מיכאל יעקובסון: הריסת חזיתות בנייני הפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב, באתר 'חלון אחורי', 22.3.14

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: אדריכלות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
אירמה לה דוס (מחזה)

**אירמָה לָה דוּס** (בצרפתית: **Irma La Douce**, 'אירמה המתוקה') הוא מחזמר צרפתי, עם עלילה ומילים מאת אלכסנדר בּרֶפוֹר (Breffort) ומוזיקה מאת מַרגֶריט מוֹנוֹ (Monnot). המחזמר הועלה לראשונה על הבמה בפריז בשנת 1956, בשנת 1963 הופק סרט קולנוע בשם זה בכיכובם של שירלי מקליין וג'ק למון ובבימויו של בילי ויילדר.

## עלילה
אירמה לה דוס היא פרוצה החיה בפריז ועובדת במועדון לילה ברובע פיגאל. סטודנט צעיר ואביון בשם נסטור מתאהב בה אנושות, אך אינו יכול להשיגה. בניסיון להתקרב אליה ולהציל אותה מחיי פרוצה, הוא מתחזה לאדם מבוגר ועשיר בשם אוסקר, ההופך ללקוח קבוע. לאחר שהוא מסתבך עקב גילום הדמות, מחליט נסטור "לרצוח" את אוסקר.

נסטור מואשם ברצח ונידון לגלות ב"אי השדים". הוא מצליח להימלט מהאי, לשוב לפריז, להוכיח את חפותו ולזכות באהבתה של אירמה.

## הפקות
בכורת המחזמר הייתה בתיאטרון גרמו (Théâtre Gramont) בפריז ב-12 בנובמבר 1956, ההצגה זכתה להצלחה רבה ורצה במשך ארבע שנים.

ב-17 ביולי 1958 הוצג המחזמר לראשונה באנגלית בווסט אנד בלונדון בבימויו של פיטר ברוק, שם הועלה 1,512 פעמים (כשלוש שנים).

ב-29 בספטמבר 1960 הועלה המחזמר לראשונה בברודוויי גם שם בבימויו של ברוק, הוא הועלה 524 פעם (כשנה וחצי). אליזבת סיל, שגילמה את אירמה, זכתה בפרס טוני לדמות נשית ראשית במחזמר והמחזמר היה מועמד לשש קטגוריות נוספות, בהן המחזה הטוב ביותר.

### בישראל
ב-1962 הועלה המחזמר בתיאטרון הבימה בתרגומם של חיים חפר ודן בן אמוץ בבימויו של אברהם ניניו ועם אריק איינשטיין כנסטור והשחקניות/זמרות דינה דורון, גאולה נוני ושרה אמן כאירמה. עוד שיחקו בהפקה זו שלמה בר-שביט, יהודה אפרוני, שי דנון ואחרים.

ב-1971 הועלה המחזמר בהפקת אברהם דשא (פשנל), בשם "אירמה לה דוס מיפו", בכיכובם של גדי יגיל ורבקה זהר.

ב-1987 הועלה המחזמר בהפקה רחבת-ממדים על בימת היכל התרבות בבימויו של צדי צרפתי עם חנה לסלאו כאירמה ומשה בקר כנסטור.

ב-2001 העלה את המחזמר תיאטרון חיפה בבימוי רוני ניניו ועם תפאורה של סבטלנה ברגר, עם רמה מסינגר ודני שטג בתפקידים הראשיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* הפקת אירמה לה דוס בתיאטרון הבימה
* הפקת 2001 בתיאטרון חיפה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות זמר מקוריים
קטגוריה:מחזות 1956
קטגוריה:קומדיות
קטגוריה:זנות בספרות
קטגוריה:זנות בתיאטרון
קטגוריה:זנות בקולנוע
קטגוריה:ספרים צרפתיים
קטגוריה:רומנים המתרחשים בפריז
קטגוריה:מחזות זמר