open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קתדרלת הדוויג הקדושה

ממוזער|פנים הקתדרלה
**קתדרלת הדוויג הקדושה** (בגרמנית: **Sankt Hedwigskathedrale** - **זנקט הדוויגס קתדראלֶה**) היא קתדרלה קתולית בכיכר בבל שבמרכז ברלין בירת גרמניה.

## היסטוריה
הקתדרלה נבנתה במאה ה-18 לאחר שפרידריך הגדול, מלך פרוסיה התיר את בניתה. הכנסייה נבנתה בין השנים 1747–1773 על פי תוכניות של גאורג ונצסלאוס פון קנובלסדורף, כאשר על הבנייה פיקח יוהאן באומן. כיפת הקתדרלה נועדה לחקות את כיפת הפנתיאון ברומא. במאה ה-18 הייתה הכיפה עשויה עץ, אולם במאה ה-19, עם התפתחות הטכנולוגיה, נבנתה כיפה מברזל.

הקתדרלה קרויה על שם הדוויג הקדושה, פטרונית שלזיה.

בערב שלאחר ליל הבדולח ערך כומר הכנסייה, ברנהרד ליכטנברג תפילה לזכרם של היהודים שנהרגו על ידי הנאצים. ליכטנברג נאסר על ידי הנאצים ונהרג בדרכו למחנה הריכוז דכאו. בשנת 1965 הועברו עצמותיו של ליכטנברג לקריפטה של הקתדרלה.

הקתדרלה עלתה באש בעקבות הפצצות חיל האוויר המלכותי בשנת 1943 במסגרת מלחמת העולם השנייה. עבודות השיקום החלו בשנת 1952 והסתיימו בשנת 1963. פנים הקתדרלה המחודשת עוצב על ידי האנס שוויפרט.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ברלין: כנסיות
הדוויג הקדושה
קטגוריה:מבנים בגרמניה שנהרסו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:כנסיות שנחרבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:טפטינים
גביע פיתגורס

ממוזער|300px|שמאל|ציור חתך של כוס פיתגורס בשלבים שונים של מילויה:A - הכוס הריקה;B - מילוי הכוס עד לגובה זה מאפשר שתיית כל תכולתה;C - מילוי הכוס לגובה זה מפעיל את אפקט הסיפון ומוביל להתרוקנות הכוס (D).
ממוזער|גביע פיתגורס|247x247 פיקסלים
**כוס פיתגוראית** (ידועה גם בשם **כוס [[פיתגורס]]** או כוס ה'צדק') היא סוג של כוס שתייה שמכריחה את המשתמש בה לשתות במתינות. הכוס, הנחשבת כהמצאה של פיתגורס, מאפשרת למשתמש למלא את הכוס ביין (שהיה משקה פופולרי בזמנו של פיתגורס) עד רמה מסוימת. אם המשתמש ממלא את הכוס רק עד רמה מסוימת זו הוא יכול לשתות בביטחון. אם הוא מגלה גרגרנות וממלא את הכוס כולה, כל תוכנה של הכוס נשפך מתחתית הכוס (הכוונה היא שהמשקה יישפך על חיקו של הגרגרן).

## צורה ושימוש
כוס פיתגורס נראית בדיוק כמו כוס רגילה, כאשר ההבדל היחיד הוא שבאמצע הגביע יש עמוד. בתוך העמוד יש צינור פתוח קטן המוביל מחור בתחתית הכוס כמעט עד לקצה העמוד, שם הוא פונה חזרה למטה ונפתח לפנים הכוס.
כשהכוס מלאה, הנוזל עולה דרך הצינור לראש של העמוד האמצעי, על פי חוק פסקל של כלי קיבול מתקשרים. כל עוד גובה הנוזל לא עולה מעל רמת הכיפוף בצינור, הכול בסדר. אם הנוזל עולה מעל הכיפוף, הוא נשפך דרך הצינור ודרך החור בתחתית. במצב זה הצינור יוצר סיפון ששואב את כל הנוזל מהכוס.

## מקומות הימצאות
הכוס הפיתגוראית נחשבת כהמצאה של פיתגורס ולכן נמכרת בדרך כלל באי סאמוס ביוון כמזכרת לתיירים. הכוס נמכרת לעיתים בחנויות צעצועים כמכשיר למתיחות.

## קישורים חיצוניים

* 
קטגוריה:כלי הגשה
קטגוריה:כוסות
הרוג מלכות

[ממוזער|180px|[רפי וקנין, הרוג מלכות שנהרג כתוצאה מעינויים בכלא המרוקאי בגין פעילותו הציונית, ב-1961.]]
**הרוג מלכות** הוא מונח במסורת היהודית המתייחס לכל יהודי שנהרג על ידי שלטון זר, לרוב בשל יהדותו. המונח התייחס לראשונה להרוגים בגזירות השמד ברומא העתיקה.

## מקור הביטוי
הביטוי הרוג מלכות מופיע לראשונה בתלמוד הבבלי ובשעתו יוחס לאותם יהודים שהוצאו להורג על ידי השלטון הרומאי בתקופת השמד. מספרם של ההרוגים רב ועל פי המחקר המודרני עולה על 100,000. בין "הרוגי המלכות" היו עשרה חכמים ומנהיגי ציבור מדור התנאים שהוצאו גם הם להורג, במקורות היהודיים השונים הם מכונים עשרת הרוגי מלכות. עקב מעמדם הרם והכבוד הרב שרחש להם העם באותה התקופה הקפידו הרומאים שההוצאות להורג תהיינה גם מייסרות וגם מבזות ומטרתן לא הייתה הרג גרידא. שיטות ההוצאה להורג מתוארות בתלמוד הבבלי ובירושלמי ובמקורות יהודיים נוספים.
המפורסם שבעשרת הרוגי מלכות היה רבי עקיבא שע"פ המקורות בשרו סורק במסרקות ברזל.

## בחוק הישראלי
בחוק הישראלי בתיקון ל"חוק תגמולים לאסירי ציון ולבני משפחותיהם", הורחב המושג של הרוג מלכות גם לאנשים שהומתו על רקע פעולותיהם הציוניות בידי משטר של מדינה זרה. משפחתו של הרוג מלכות זכאית להטבות שונות שניתנות לה על ידי המדינה. על פי הביטוח הלאומי, משפחתו של הרוג מלכות זכאית לשיעורי התגמול לפי חוק משפחות החיילים שנספו במערכה.

## ראו גם
* עשרת הרוגי מלכות
* הרוגי המלכות בברית המועצות (1952)
* התליות בבגדאד (1969)
* עולי הגרדום
* שהיד
* מרטיר

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תולדות עם ישראל
*
רדונדה

שמאל|ממוזער|250px|בול מרדונדה, שהונפק על ידי השירות הבולאי של אנטיגואה וברבודה
**רדונדה** (**Redonda**) הוא אי לא מיושב, המשתייך לאנטיגואה וברבודה שבאיים הקריביים. האי שוכן כ-56 ק"מ דרומית-מערבית לאנטיגואה, 22 ק"מ צפונית-מערבית למונטסראט ו-32 ק"מ דרומית-מזרחית לנוויס.

האי מהווה למעשה את פסגתו של הר געש כבוי, המתנשא בתלילות לגובה של 296 מטר מעל פני הים. 

## היסטוריה
כריסטופר קולומבוס הגיע לאי במהלך מסעו השני לאמריקה, בשנת 1493, וקרא לו סנטה מריה לה רדונדה, על שום צורתו העגולה (משמעות המילה "רדונדה" בספרדית היא "עגולה"). אף שקולומבוס הכריז על בעלות ספרד על האי, הספרדים מעולם לא יישבו אותו. 

ממלכת רדונדה הוקמה על ידי מתיו דאדי שילאל ועשתה זאת באופן חוקי. בשנת 1865, שיאל, שהבחין באי בלתי-נטען לכאורה ובלתי-מאוכלס בקריביים שליד מונטסראט, הגיש עתירה למלכה ויקטוריה מלכת האי. המלכה הסכימה, ונוצרה שורת מלכים. 

בשנות ה-60 של המאה ה-19 תפסו הבריטים את הבעלות על האי. זמן קצר אחר כך התגלו באי מצבורי גואנו, והוקמה בו מושבת כורים קטנה, שבשיאה הגיעה ל-120 תושבים, שכרו כ-7,000 טונות גואנו בשנה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הופסקה הכריה, התושבים עזבו את האי, ומאז הוא אינו מיושב.

ב-1967 הפכה רדונדה לשטח חסות של אנטיגואה וברבודה, שקיבלה אז מעמד אוטונומי מהבריטים. ב-1981 זכתה אנטיגואה וברבודה בעצמאותה, ורדונדה שמרה על מעמדה כשטח חסות שלה.

## בולים
אף שהאי אינו מיושב, ומטבע הדברים לא ניתנים בו שירותי דואר, מנפיק השירות הבולאי של אנטיגואה וברבודה בולים של האי, למטרות מסחריות.

## ראו גם
* חוויאר מריאס

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:אנטיגואה וברבודה: חלוקה מנהלית
קטגוריה:האנטילים הקטנים
קטגוריה:איים לא מיושבים
אקסלסיור רוטרדם

**אקסלסיור רוטרדם** (בהולנדית **Excelsior Rotterdam**) היא קבוצת כדורגל מהעיר רוטרדם שבהולנד. המועדון הוקם בשנת 1902 והוכר באופן רשמי כ־Rotterdamse Voetbal en Atletiek Vereniging Excelsior ("רוטרדאמסה פוטבל אן אתלטיק פרניחינג אקסלסיור" - איגוד הכדורגל והאתלטיקה של רוטרדם אקסלסיור). הקבוצה משחקת בליגת העל ההולנדית.

הקבוצה משחקת באצטדיון וודסטיין, שהכיל רק 3,527 מושבים עד לשיפוץ ב-2016, ונחשב לאחד מהאצטדיונים הקטנים ביותר בכדורגל המקצועני בהולנד, כיום מכיל האצטדיון כ-4500 מושבים.

## היסטוריה
אקסלסיור שימשה בעבר כ"מועדון לווין" של פיינורד, אחת מקבוצות הכדורגל הגדולות בהולנד, ומקבלת ממנה כסף ושחקנים (בהשאלה או בהעברה חופשית). השיטה הופסקה בשנת 2006 אולם בשנת 2009 חזרו המועדונים לשתף פעולה ומספר שחקני פיינורד הושאלו לאקסלסיור.

בסוף עונת  ירדה הקבוצה לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום ה-18 והאחרון.

בסיום עונת  עלתה הקבוצה חזרה לליגת העל ההולנדית.

את עונת 2014–2015 סיימה אקסלסיור במקום ה-15. לאחר מכן שיחקה הקבוצה 4 עונות נוספות בליגת העל ובעונת 2018/19 סיימה במקום ה-16 ונשרה לליגת המשנה לאחר שהפסידה בפלייאוף הירידה ואלבייק מליגת המשנה. את שלוש העונות הבאות העבירה הקבוצה בליגה השנייה ואת עונת 2021/22 סיימה הקבוצה במקום ה-6 והעפילה לפלייאוף העלייה בו גברה על רודה, הראקלס אלמלו ודן האג והעפילה לליגת העל.
ממוזער|אצטדיון וודסטיין 2008

## סגל הקבוצה
נכון ל-7 בפברואר 2026

 (קפטן)

 (בהשאלה משטורם גראץ)

 (בהשאלה מא.ז. אלקמאר)

 (בהשאלה מפיינורד)

 (בהשאלה מאוטרכט)

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל הולנדיות
קטגוריה:רוטרדם: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1902
סלאשדוט

**סלאשדוט** (באנגלית: **Slashdot**; מסומן לעיתים קרובות ב-**/.**) הוא אתר חדשות מבוסס תוכן משתמש (ווב 2.0) בתחום המדע, מדע בדיוני וטכנולוגיה אשר נמצא בבעלות סורספורג'. הוא מציג אקטואליה ושם דגש על נקודת מבט חנונית. המאמרים נשלחים על ידי משתמשי האתר ונבחנים על ידי עורכים, כשלכל מאמר יש מדור תגובות בסגנון של פורומי אינטרנט. רשמית, השם "סלאשדוט" נבחר על מנת להתקיל את אלו אשר ניסו לבטא את כתובת האתר (באנגלית: h-t-t-p-colon-slash-slash-slashdot-dot-org").
## היסטוריה
האתר נוסד על ידי רוב מאלדה (CmdrTaco) וג'ף בייטס (Hemos), אז סטודנטים בקולג' הופ, בשנת 1997. האתר הציג פורמט חדשני בזמנו של דיונים בנושאי טכנולוגיה שפתוחים לתגובות. הוא זכה לפופולריות רבה. ביוני 1999 נרכש האתר על ידי רשת אתרי האינטרנט Andover.net. בפברואר 2000 נרכשה החברה על ידי חברת הלינוקס VA-Linux. VA-Linux עברה כמה גלגולים ושינויי שמות, ושמה הנוכחי הוא גיקנט.

ב־25 באוגוסט 2011 התפטר מאלדה מעריכת האתר. במרץ 2012 עבר לוושינגטון פוסט בתור אסטרטג ראשי.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-1997
הראקלס אלמלו

**הראקלס אלמלו** (בהולנדית: **Heracles Almelo**) היא קבוצת כדורגל מהעיר אלמלו שבהולנד, המשחקת בליגת העל ההולנדית.

## היסטוריה
הראקלס אלמלו הוקמה ב-3 במאי 1903 כ"הראקלס", על שמו של הרקולס, בנו של זאוס. ב-1 ביולי 1974 שינתה הקבוצה את שמה ל-"SC הראקלס 74" ולבסוף, בשנת 1998, שינתה את שמה לשם הנוכחי. הקבוצה זכתה באליפות ההולנדית פעמיים, בעונות 1927 ו-1941.

אחד השחקנים המפורסמים בעברה של קבוצת הכדורגל הוא השחקן הדרום אפריקאי סטיב מוקון שכונה "המטאור השחור" והיה לשחקן שחום-העור הראשון בתולדות הליגה ההולנדית.

למרות היות המועדון אחד הוותיקים בהולנד אין לקבוצה היענות קהל גדולה במשחקיה וממוצע האוהדים בעונות האחרונות נע בין 8,300 ל-5,700, גורם נוסף לכך הוא מגרשה הביתי הקטן של הקבוצה שאיננו מסוגל להכיל מספר רב יותר של אוהדים.

בעונת 2011/2012 הקבוצה הגיעה לגמר הגביע ההולנדי.

ב-16 בפברואר 2018 אדריאן דלמאו כבש רביעייה בניצחון קבוצתו 6–0 על פורטונה סיטארד, והפך לשחקן הספרדי הראשון שכובש רביעייה בליגת העל ההולנדית.

בתום עונת 2021/2022 נשרה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שהפסידה בפלייאוף הירידה לאקסלסיור רוטרדם.

בסיום עונת 2022/23 שבה הקבוצה לליגה הבכירה לאחר שסיימה את העונה במקום הראשון בליגת המשנה במאזן של 27 ניצחונות, 4 תוצאות תיקו ו-7 הפסדים.

## סגל הקבוצה
נכון ל-3 בפברואר 2026

 (בהשאלה מפיינורד) 
 
 (קפטן)
 
 
 
 (בהשאלה מטוונטה)
 
 

 (בהשאלה מזנקט פאולי)

 
 (בהשאלה מטוונטה)

 
 

 (בהשאלה מא.ז. אלקמאר)

 
 

## שחקנים מפורסמים
*   רודי דגנאר
*  רוב מאס
*  רמקו פספיר
*  מרטוין פיקנהאגן
*  כארים ברידג'י
*  קוואמה קוואנסה
*  רגנאר קלבאן
*  איגור גלושצ'ביץ'
*  עמנואל בואקייה

## תארים
* **[[ליגת העל ההולנדית|אליפות הולנד]]** (2):
** 1927, 1941

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל הולנדיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1903
רוטונדה

[שמאל|ממוזער|150px|"[נישואי הבתולה (רפאל)|נישואי הבתולה" על רקע רוטונדה בציורו של רפאל]]
**רוֹטוֹנְדָה** (באיטלקית: **Rotonda**) הוא מבנה אדריכלי, או חלק ממבנה, הבנוי בצורה של גליל. מבני רוטונדה מתאפיינים בסימטריה כללית לכל הכיוונים ובתכנון מרכזני המציב את מרכז חלל הרוטונדה כמקום החשוב ביותר. כלפי חוץ, מעצם היותו של המבנה עגול, יחס המבנה אל סביבתו הוא זהה לכל הכיוונים והוא הופך לצורה העומדת בפני עצמה ומרמזת על חשיבותו. לרוב, מבני רוטונדה מקורים על ידי כיפה או גג חרוטי המדגיש את מרכזיותו של המבנה.

## היסטוריה
מבני רוטונדה, העומדים בפני עצמם במרכז שטח כלשהו החלו להופיע באופן מינורי כמקדשים יווניים בתקופת יוון העתיקה אך הם היו נדירים. האדריכלות הרומית עשתה שימוש נרחב ברוטונדות, ובצורות מעגליות בכלל, כחלק מפיתוח שפה אדריכלית חדשה שצמחה בזכות המצאת הקשת. השימוש ברוטונדות, במיוחד כמקדשים, התאים לצורת הפולחן הדתי של הרומאים אשר בה פוזרו פסלים במעגל שסביב מרכז החלל וקידשו את מרכז המבנה, כדוגמת הצורה של הפנתיאון ברומא, שנבנה ב־27 לפני הספירה. שימוש זה היה נפוץ למדי גם באדריכלות הביזנטית, על אף שהיה מדובר במבנים נוצריים בהם צורת הפולחן היא בכיוון מסוים לאורך החלל.

בניית רוטונדות הייתה פופולרית מאוד בתקופת הרנסאנס האיטלקי. אדריכלי הרנסאנס אהבו במיוחד לבנות רוטונדות בשל היחס המיוחד שנוצר בין המבנה וסביבתו הטבעית. מעבר למבני רוטונדה שנבנו בפועל, מבני רוטונדה הוצגו פעמים רבות כחלק מקומפוזיציה של ציורי רנסאנס.

השימוש המודרני במושג נעשה גם עבור חלקי או אגפי מבנים עגולים המקובלים מאוד בשלל סגנונות בנייה.


קובץ:Tempietto di San Pietro in Montorio.jpg|טמפייטו "סן פייטרו אין מונטוריו" שברומא שתכנן דונטו ברמנטה
קובץ:Stuttgart HochschuleFuerMusikUndDarstellendeKunst.jpg|האקדמיה למוזיקה בשטוטגרט, שתכנן ג'יימס סטרלינג בסגנון פוסט-מודרני
קובץ:Jefferson Memorial (cropped).jpg|אנדרטת ג'פרסון אליה מחובר גמלון בצד אחד, בדומה לפנתיאון, המדגיש את אחד מצדדיה של הרוטונדה.
קובץ:HPIM4821.JPG|רוטונדה קטנה במרכז בית חיים ויצמן המשמשת כחדר מדרגות מרכזי.
קובץ:Ford state funeral.jpg|הרוטונדה של הקפיטול בעת אשכבה לנשיא ארצות הברית לשעבר, ג'רלד פורד
קובץ:הפנתיאון ברומא.jpg|הפנתיאון ברומא - רוטונדה גדולה מאד


## ראו גם

* הפנתיאון ברומא
* הרוטונדה של הקפיטול
* המאוזוליאום של סנטה קונסטנצה
* וילה קפרה "לה רוטונדה"

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:אדריכלות רומית
הטייל מעל לים הערפילים

**הטייל מעל לים הערפילים** (גרמנית: Der Wanderer über dem Nebelmeer) הוא ציור שמן משנת 1818, מאת הצייר הגרמני קספר דויד פרידריך. הציור נחשב לאחד מן היצירות הידועות מן הזרם הרומנטי באמנות.
## היצירה
הציור מציג דמות גברית, העומדת בגבה אל הצופה, על פסגתו של הר. היא לבושה במכנסיים ובמקטורן כהים ומחזיקה בידה מקל הליכה. הדמות ניצבת ומשקיפה על אזור הררי הטובע בערפל. רגלה האחת נשענת על משטח סלע גבוה יותר. מתוך הערפל צצות פסגות של הרים, ורכס הררי גדול מופיע ברקע הציור.

הדמות וההר שעליה היא ניצבת מודגשים בגוון כהה, כמעין צללית, על רקע הנוף הערפילי והכחלחל. משטח הציור מחולק לשלושה אזורים עיקריים - השמים, הנוף הערפילי וההר שעליו ניצבת הדמות. מבחינת הקומפוזיציה בולטת בתמונה התכנסות של קווי האופק לכיוון פלג גופה העליון של הדמות. הטבע בציור משמש כמעין ביטוי לנפשו של הטייל. הנוף נתפש כגדול ממדים - "נשגב".

האמן עזרא אוריון קיים דיאלוג עם תמונתו של פרידריך ביצירתו **"[[מסלול המראה בבקעת האנאפורנה]]"**. אוריון עמד בראש משלחת להרי ההימלאיה, אשר הקימה בגובה ארבעה קילומטרים, סוללה של אבנים המשקיפה על פסגת הרכס. אוריון העמיד אדם על ראש הסוללה, בקומפוזיצה הדומה לזו של פרידריך. ביצירתו של אוריון עומד האדם מול האינסוף, מתוך הצטרפות אל הכוחות הטקטוניים, המרימים את רכסי ההרים. התרוממות זו היא מרידה בכוח הכבידה ובאופקיות הסופית של המוות.

[ימין|ממוזער|300px|"מסלול המראה", [עזרא אוריון, צילום: אברהם חי, 1981]]

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים רומנטיים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:קספר דויד פרידריך
פורמולה 1 עונת 1999

במסגרת **[[פורמולה 1]] של שנת [[1999]]** נערכו 16 מרוצים. באליפות העולם זכה מיקה הקינן שנהג עבור קבוצת מקלארן-מרצדס. באליפות היצרנים זכתה קבוצת פרארי.

במהלך העונה, שבר מיכאל שומאכר את רגלו במרוץ סילברסטון שבבריטניה והיה מושבת עקב כך למשך שישה מרוצים. בעקבות זאת, לא יכול היה להתמודד על אליפות העולם. במהלך מרוצים אלו, החליף אותו מיקה סאלו.

כבכל עונה, חלו מספר שינויים בתקנון. העיקריים שבהם היו:
* שינוי בהקצאת צמיגים: 32 צמיגים "יבשים" (במקום 40) ו-10 "צמיגי גשם" לכל סוף שבוע.
* אם נהג מקבל עונש של "עצור וסע" במהלך 5 ההקפות האחרונות של המרוץ, הוא לא יצטרך לעצור ועונשו יומר לתוספת של 25 שניות בזמנו הכולל במרוץ.
* הקטנת כמות הגופרית והבנזין שבדלק בהשוואה לעונת 1998.
* מערכת תפיסת הגלגלים על ידי כבל כדי למנוע מהם להתעופף במהלך תאונה.
* 4 חריצים בכל הצמיגים (לעומת 3 בלבד בצמיגים הקדמיים בעונה הקודמת).

## מרוצי עונת 1999

## דירוג נהגים סופי

## דירוג קבוצות סופי

## קישורים חיצוניים

* The 1999 Race-by-Race Review, באתר Autosport.com.
* תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com.
* סיכום העונה באתר MotorSport Magazine.

קטגוריה:עונות בפורמולה 1
קטגוריה:1999 בספורט
דה חראפסחאפ

**דה חראפסחאפ** (בהולנדית: **De Graafschap**) היא קבוצת כדורגל מהעיר דוטינחם שבהולנד. המועדון הוקם ב-1 בפברואר 1954. פירוש שמה של הקבוצה הוא "טריטוריית הרוזן" בהולנדית, המנוגד לכינויה, "הסופר-איכרים". צבעי המועדון הם כחול ולבן.

אף על פי שהקבוצה מעולם לא נחשבה לקבוצת כדורגל חזקה בזירה האירופית והיא לא זכתה בתואר בליגה הבכירה, הקבוצה היא אחת הקבוצות הקבועות בליגה הבכירה בהולנד. דה חראפסחאפ הוא מועדון בעל מסורת ארוכת שנים ומספר שחקנים מובילים יצאו ממנו, כולל המאמן ההולנדי המוכר, חוס הידינק. הקבוצה היא בעלת אצטדיון גדול ומרשים ומספר אוהדים רב.

## היסטוריה
בעונת 2005 ירדה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שהפסידה במשחקי הפלייאוף על ההישארות. שנה לאחר מכן, כאשר ניסתה לעלות חזרה לליגה הבכירה, נכשלה הקבוצה פעם נוספת. בסופו של דבר עלתה הקבוצה לליגה הבכירה לקראת עונת 2007/08.

הקבוצה סיימה את עונת 2008/09 במקום ה-17 והלפני אחרון, ולכן התמודדה במבחני פלייאוף על השארות בליגה ההולנדית הראשונה. לאחר הפסד 6-3 בסיבוב השלישי של פלייאוף הירידה לקבוצת ואלבייק, ירדה הקבוצה לליגה ההולנדית השנייה. לאחר 2 עונות, שעלתה לליגה הראשונה, ירדה עוד פעם, שוב לאחר סיום במקום ה-17 והפסד במשחקי הפלייאוף. בסיום עונת 2014/2015 עלתה חזרה לליגת העל. בסיום עונת 2015/16 ירדה לליגה ההולנדית השנייה. לאחר שתי עונות עלתה בחזרה לליגת הבכירה לאחר שגברה במשחקי הפלייאוף על אלמיירה סיטי 3–2 בסיכום צמד משחקי הגמר.

את עונת 2018/2019 סיימה הקבוצה במקום ה-17 בליגה הבכירה אך נשרה לליגת המשנה לאחר שהפסידה בגמר פלייאוף הירידה לספרטה רוטרדם 3–2. בעונת 2019/20 סיימה הקבוצה במקום ה-2 בליגת המשנה בתום 29 מחזורים כאשר נעצרה הליגה. את עונת 2020/21 סיימה במקום ה-3 והעפילה לפלייאוף העלייה בו הפסידה בסיבוב הראשון לרודה 3–2.

## שחקנים בולטים בעבר
*לאסה שונה
*דולי ג'ונסון
*אריק טן האך
*לוק דה יונג
*קלאס יאן הונטלאר
*אוסאמה אסעידי

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל הולנדיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1954
היינריך איזאק

**היינריך איזאק** (באנגלית: **Heinrich Isaac**; 1450 – 1517), מלחין מהאסכולה הפרנקו-פלמית (גם - הנדרלאנדית) בתקופת הרנסאנס. איזאק, בן זמנו של ז'וסקן דה פרה, נחשב לאחד המלחינים המשפיעים ביותר על התפתחות המוזיקה הפוליפונית בגרמניה.

## ביוגרפיה

### חייו האישיים
מעט מאוד ידוע על ראשית חייו, אולם אפשר שנולד בבראבנט.

### קריירה
מוזיקולוגים מעריכים, שהחל להלחין בשנות השבעים של המאה החמש עשרה. המסמך הדוקומנטארי הראשון אודותיו הוא משנת 1484, כשהיה איזאק מלחין חצר באינסברוק. לאחר מכן הועסק כנגן עוגב על ידי בית מדיצ'י בפירנצה, והיה למורה ילדיו של לורנצו דה מדיצ'י. אחד מתלמידיו היה לימים האפיפיור ליאו העשירי. באותה תקופה התחתן עם מקומית, אולם לאחר הדחת בית מדיצ'י בשנת 1494, עזב איזאק את איטליה על מנת למצוא תעסוקה במקום אחר, זאת עד להעסקתו על ידי מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בשנת 1497.
במסעותיו ברחבי גרמניה השפיע רבות על מלחינים שונים עד אשר חזר בשנת 1502 לאיטליה- לפירנצה או לפרארה, שם התחרה עם ז'וסקן על העסקתו. 
מכתב מפורסם שנכתב על ידי נציג של בית אסטה (Este) השווה את שני המלחינים : " איזאק הוא בעל אופי טוב יותר, ולמרות שז'וסקן מלחין טוב יותר, הוא מלחין רק כשהוא חפץ בכך ולא כשהוא מתבקש לכך, איזאק ילחין כשתבקש ממנו ..." .
איזאק חזר לפירנצה בשנת 1514 ומת בשנת 1517.

## יצירתו
איזאק הלחין מגוון נרחב של מוזיקה, לרבות מיסות, מוטטים, לידר ומוזיקה אינסטרומנטלית והיה לאחד מהמלחינים הפוריים ביותר בזמנו.

יצירתו המוכרת ביותר היא הליד הגרמני 'Innsbruck, ich muss dich lassen' 'אינסברוק, חייב אני לעזבך', לו עיבד מספר גרסאות. אולם ייתכן שהמלודיה עממית ואיזאק רק ביצע את מלאכת העיבוד. זוהי אותה מלודיה ששימשה לימים כנושא לכוראל הלותראני O Welt, ich muss dich lassen, שהיה לבסיס יצירות רבות של יוהאן סבסטיאן באך ויוהנס ברהמס.

איזאק זוכה כיום להערכה רבה בעיקר בזכות ה-Choralis Constantinus שלו. זהו קובץ עצום של מעל ל-450 מוטטים פוליפוניים, מבוססים על מזמורים עבור הפרופר (Proper) של המיסה, אשר הולחנו לפי הזמנה מהקתדרלה בקונסטנץ באפריל 1508, לכתוב מוזיקה לסדרי התפילה הייחודיים לפולחנים המקומיים. חלק מספר זה נערך בידי אנטון וברן אשר חקר את יצירות איזאק וכתב אודותיו עבודת דוקטורט. איזאק שהה בקונסטנץ עקב כינוס הרייכסטאג על ידי מקסימיליאן, שביקשו לספק מוזיקה למקהלה של הקפלה המלכותית. אחרי מותם של מקסימילאן ואיזאק, לודוויג זנפל, תלמידו של איזאק וחבר במקהלת הקפלה המלכותית, ערך את כל הפרופרים וסדרם בהתאם לשנת הכנסייה. המוטטים הללו מהווים דוגמאות מופת לפוליפוניות הרנסאנס, המבוססת על נושאי מזמורים נושנים.

## השפעתו
השפעתו העמוקה ביותר הייתה בגרמניה, שם חי ושם הופצה המוזיקה שלו. תרומתו למוזיקה האירופאית היא בהפיכת הסגנון הפוליפוני הנדרלאנדי למקובל בגרמניה, וכן הווה איזאק אבן דרך בהתפתחות המוזיקה הקונטרפונקטית שם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מלחינים פרנקו-פלמים
קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מלחיני מוזיקה כנסייתית
קטגוריה:ילידי 1450
קטגוריה:נפטרים ב-1517
ריגוש (מחזה)

**ריגוש** הוא מחזה מאת הלל מיטלפונקט, שהועלה בתיאטרון בית ליסין בין השנים 2005 ל-2007. המחזה זכה בפרס התיאטרון הישראלי לשנת 2005, פרס שחקנית השנה לדפנה רכטר ופרס שחקנית המשנה לנעמי פרומוביץ'.

## עלילה
המחזה עוסק במיקה, אמנית וידאו ארט סובלת מנדודי שינה. מציעים לה עבודה בתערוכה "המחלה כמטאפורה" והיא מוותרת עליה כי היא לא מוצאת נושא . היא הולכת למעבדת שינה ושם היא פוגשת את סופי שחולה במחלת שינה נדירה. סופי חולה בנרקולפסיה, כלומר היא נרדמת בלי שליטה. מיקה מחליטה לקחת את סופי ולעשות את העבודה עליה. והקשר ביניהן מתחזק.

בינתיים הקשר בינה ובין בעלה מתרופף. מיקה עוזבת את הבית ועוברת לסטודיו כדי שתוכל לעבוד כל הזמן ובינתיים היחסים בינו לבין חברתה הטובה ביותר של מיקה, נוני, נהיים קרובים מאוד עד שהם מגיעים למחוזות רומנטיים.

נוני באה אל מיקה כדי לספר לה שהיא שכבה עם בעלה ומיקה רבה עם נוני ולאחר מכן גם רבה עם בעלה ועוזבת את הבית רשמית. בזמן שהיא עובדת נוני עוברת לבית שלה והיא נשארת בסטודיו עם סופי ומצלמת אותה בשנתה.
כשמגיע הרופא לדבר עם מיקה מגלה שכל ההתקפים של סופי שהיא צילמה הם מזויפים ושהמחלה שלה כבר בשליטה מלאה. היא כועסת על סופי וזורקת אותה.

מיקה מגיעה לשפל המדרגה. אין לה משפחה, חברים, עבודה. אפילו את הבן שלה היא כבר לא רואה. ובנוסף להכול היא לא ישנה בלילה. אחרי שהיא מגיעה לבית ומביכה את עצמה לפני בעלה וחברתה הכי טובה היא חוזרת לסטודיו ששם היא מוצאת את סופי ואת החבר שלה. שכועס מאוד על כך שבגללה סופי כל הזמן הזה הייתה רחוקה ממנו. והוא כועס עוד יותר על כך שהיא זרקה אותה לרחוב. הוא מאיים לשרוף את כל חומר הצילום ואז הוא מפנה את המצלמה את מיקה. הוא רוצה לתת לה את ההרגשה איך זה שמנצלים אותך ומצלמים אותך. שם מגיעה נקודת השבירה של מיקה. היא לוקחת את הדלק שאיתו הוא איים לשרוף את החומרים והיא שופכת על עצמה. אין לה מה להפסיד והיא מתפרקת. אחרי התרסקות הזאת של מיקה, סופי והחבר שלה בהולכים ומשאירים את מיקה לבדה.

את הסרט שלה מיקה עשתה על נדודי השינה שלה. והיצירה שלה הייתה אחת המוערכות בתערוכה. אבל הכי חשוב. בסוף המחזה רואים אותה שוכבת במיטתה ובעלה מעיר אותה ומספר לה על כמה התערוכה הצליחה. ואז היא ישנה. ובעלה שוכב לידה.

## ההפקה של בית ליסין
* מחזאי ובמאי: הלל מיטלפונקט
* שחקנים: דפנה רכטר (מיקה), יורם חטב, נעמי פרומוביץ' (סופי), אורנה כץ (נוני), דרור ברוך, שי אגוזי.

## קישורים חיצוניים
* ריגוש באתר הבמה
* ריגוש בבית ליסין
* 
* 
קטגוריה:יצירות משנת 2005
קטגוריה:מחזות הלל מיטלפונקט
קטגוריה:הצגות שזכו בפרס התיאטרון הישראלי
Barrett

***Barrett*** הוא אלבום הסולו השני והאחרון של סיד בארט. בארט צייר את הציור שעל עטיפת האלבום ועיצב אותה בעצמו. סגנונו של האלבום שונה מקודמו וניתן לשמוע בו יותר בבירור את השפעות הבלוז של בארט.

## תהליך ההקלטה
בפברואר 1970, זמן קצר אחרי צאת האלבום הראשון של בארט, The Madcap Laughs, בארט הופיע בתוכנית הרדיו של ג'ון פיל "Top Gear" בליווי ג'רי שירלי (מתופף להקת המבל פיי) ודייוויד גילמור, שם ניגן רק שיר אחד מתוך האלבום החדש, "Terrapin" ועוד ארבעה שירים חדשים.
יומיים לאחר מכן, החל לעבוד על האלבום החדש באולפני אבי רוד, הפעם עם ריצ'רד רייט ודייוויד גילמור כמפיקים ונגני ליווי.
הסשנים התנהלו ביעילות רבה יותר מאלה של "The Madcap Laughs" - הוקלט הרבה חומר שלא נכלל באלבום, וכנראה ישנם שירים שלא ראו אור מעולם ומשך ההקלטה של האלבום היה קצר משמעותית ממשך ההקלטה של קודמו.
באותה תקופה מצבו הנפשי של בארט היה עדיין בכי רע; ב-6 ביוני 1970 בארט הופיע יחד עם ג'רי שירלי ודייוויד גילמור באולם האולימפיה שבלונדון' בארט בלבל את הקהל וגם את שירלי וגילמור, ובשיר הרביעי הניח את הגיטרה שלו בפתאומיות וירד מהבמה. שירלי וגילמור הם סיימו את השיר - "Gigolo Aunt" במהירות וחתמו את ההופעה היחידה בקריירת הסולו של בארט.
"Barrett" יצא בנובמבר 1970 והתקבל בהרבה פחות עניין מאשר קודמו. בארט אמר בראיון איתו שהתזמון של יציאת האלבום היה גרוע וקרוב מדי לזה של האלבום הקודם ולכן הוא לא נכנס למצעדים.

## רשימת רצועות
# Baby Lemonade - 4:10
# Love Song - 3:03
# Dominoes - 4:08
# It Is Obvious - 2:59
# Rats - 3:00
# Maisie - 2:51
# Gigolo Aunt - 5:46
# Waving My Arms In The Air - 2:09
# I Never Lied To You - 1:50
# Wined And Dined - 2:58
# Wolfpack - 3:41
# Effervescing Elephant - 1:52

## צוות
* סיד בארט - שירה, קולות, גיטרות, עיצוב עטיפה
* דייוויד גילמור - הפקה, גיטרות, גיטרה בס, קלידים, תופים, קולות רקע
* ריצ'רד רייט - הפקה, קלידים, פסנתר, הרמוניום, אורגן המונד, קולות רקע
* ריק סייוול - טובה
* ג'רי שרלי - תופים וכלי הקשה
* וילי - כלי הקשה
* ג'ון וילסון - תופים
* פיטר באון - טכנאי הקלטה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי בלוז
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני אבי רוד
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
זוטי דברים

**זוטי דברים** היא הגנה העומדת לנאשם במשפט פלילי, בהתאם לסעיף 34יז לחוק העונשין, שבו נאמר: "לא יישא אדם באחריות פלילית למעשה, אם, לאור טיבו של המעשה, נסיבותיו, תוצאותיו והאינטרס הציבורי, המעשה הוא קל ערך".

זוטי דברים היא גם הגנה העומדת לנתבע במשפט אזרחי, בהתאם לסעיף 4 לפקודת הנזיקין, בו נאמר: " לא יראו כעוולה מעשה, שאילו היה חוזר ונשנה לא היה בו כדי ליצור תביעה לזכות נוגדת, ואדם בר-דעת ומזג כרגיל לא היה בא בנסיבות הנתונות בתלונה על כך."

## זוטי דברים במשפט הפלילי

### מטרות ההגנה
הסעיף נוסף לחוק העונשין במסגרת תיקון מס' 39 לחוק, שתוקפו מ-23 באוגוסט 1995. דברי ההסבר להצעת החוק מסבירים את הצורך בתיקון זה:

פרופ' ש"ז פלר הוסיף ונימק את הצורך בתיקון:

תומך בולט בתיקון זה, כבר יותר מעשור קודם שאושר בכנסת, היה פרופ' דניאל פרידמן, במאמרו "שיקול דעת שיפוטי בהעמדה לדין פלילי" (הפרקליט, כרך לה, תשמ"ג-1983, עמ' 155).

פרופ' מרים גור אריה הביאה דוגמאות אחדות שבהן לדעתה ראוי ליישם את העיקרון של זוטי דברים:

בהמשך, היות שהשתכנעה בצדקת ביקורות על גישתה, חזרה בה מרים גור אריה מעמדתה והודתה כי גישה זו מצמצמת מדי. בין היתר, משום שממילא ניתן היה לפטור מקרים אלה באמצעות טכניקת הפרשנות התכליתית, וכן כי התביעה ממילא לא תביא מקרים מעין אלה לעיון בית המשפט. לכן, לגישתה, יש לראות בהגנת זוטי הדברים כהגנה פוטרת, אשר יש להעניקה אף במקרים חמורים יחסית - המתאימים הן להגדרה הטכנית של העבירה והן להגדרה העניינית שלה, אך אין זה צודק להטיל בגינם אחריות פלילית:



### מימוש ההגנה
מלשון החוק נובע כי יש להתחשב בארבעה מאפיינים קודם ליישום הגנת זוטי דברים:
* טיב המעשה
* נסיבות המעשה
* תוצאות המעשה
* האינטרס הציבורי
הנטל להוכיח את התקיימות ההגנה רובץ לפתחו של הטוען לה.

## זוטי דברים במשפט האזרחי

הכלל בדבר זוטי דברים נקבע במפורש בסעיף 4 לפקודת הנזיקין: "לא יראו כעוולה מעשה, שאילו היה חוזר ונשנה לא היה בו כדי ליצור תביעה לזכות נוגדת, ואדם בר-דעת ומזג כרגיל לא היה בא בנסיבות הנתונות בתלונה על כך."

גם במקום שבו אין הוראת חוק מפורשת תחול גם הגנת זוטי הדברים. ההיגיון המסתתר מאחורי דוקטרינה זו הוא, שהסדר הציבורי והתועלת הכללית שבהליך השיפוטי דורשים, שבתי המשפט לא יעסקו בעניינים פעוטים של מה בכך, אפילו יש בהם פגיעה מזערית בזכות או גרימת נזק בשיעור נמוך במיוחד.

הדוקטרינה בדבר זוטי דברים הוכרה במפורש גם בדין הישראלי:ד"ר אבישי אדד הביא דוגמה שבה לדעתו ראוי ליישם את דוקטרינת 'זוטי דברים' במשפט האזרחי:

### המדד לפגיעה מזערית

### במשפט העברי
לפי המשפט העברי אסור להזיק בכל סכום שהוא ולכן הביטוי 'לא יראו כעוולה' אינו תואם את עמדת המשפט העברי. לעניין ההתדיינות בבית דין, דנים בכל נזק החל משווה פרוטה ולכן כמעט ולא ניתן להשתמש בהגנת 'זוטי דברים'.

## לקריאה נוספת
*א. מגן, "'זוטי דברים' - אך לאו מילתא זוטרתא", **[[הפרקליט]]** מג 38.

## קישורים חיצוניים

* 
* קפ 105/02 אלון ניר נ' מסע אחר, פסק דין של השופטת ד"ר מיכל אגמון-גונן, העוסק בהרחבה בסוגיית זוטי דברים.
## הערות שוליים

קטגוריה:דיני עונשין
קטגוריה:דיני נזיקין
אנדרה קלויטנס

**אנדרה קלויטנס** (בצרפתית: **André Cluytens**, 26 במרץ 1905 – 3 ביוני 1967) היה מנצח צרפתי, יליד בלגיה. הוא קיבל אזרחות צרפתית בשנת 1948. ב-1949 התמנה למנצח ראשי של תזמורת הקונסרבטואר של פריז, ובמשרה זו נשאר עד 1960. קלויטנס ניצח על הצגה מפורסמת של האופרה טנהויזר של וגנר בפסטיבל ביירוית בשנת 1955 ועבד עם הפילהרמונית של ברלין כמנצח אורח. כפי שאפשר ללמוד מכך, קלויטנס היה בקיא ברפרטואר הגרמני כשם שהגיש פרשנויות מהימנות ומוסמכות של ראוול ועוד מלחינים צרפתיים אחרים של המאה ה-20. 

קלויטנס הרבה להקליט, בעיקר לחברת EMI. רשימת הקלטותיו כוללת את גדולי המוזיקה הצרפתית ואת כל מחזור הסימפוניות של בטהובן עם הפילהרמונית של ברלין, בשנים 1957 ל-1960. כמו כן הקליט אופרות רבות. מספר ניכר מהקלטותיו יצאו על תקליטורים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנצחים בלגים
קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1905
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1967
פהרי קורוטירק

**פהרי קורוטירק** (בטורקית: **Fahri Korutürk**; 3 באוגוסט 1903 – 12 באוקטובר 1987) היה איש צבא טורקי, דיפלומט ונשיא טורקיה השישי.

קורוטירק נולד באיסטנבול והתחנך עד 1923 בבית הספר של הצי העות'מאני. ב-1933 הוסמך באקדמיית הצי הטורקי ושירת במסגרת הצי, גם כנספח לענייני ימייה בשגרירויות טורקיה ברומא, ברלין וסטוקהולם. בתוקף תפקידו השתתף ב-1936 בוועידת מונטרה בשווייץ בעניין עתידם של מצרי הים של הדרדנלים והבוספורוס. ב-12 בספטמבר 1957 מונה קורוטירק למפקד הצי הטורקי ונשא בתפקיד זה עד 2 ביולי 1960 עת השתחרר משורות הצי. בעת ההפיכה הצבאית בסוף מאי 1960 הוכרז כי קורוטירק ימונה לשר החוץ, אולם לאחר כשעתיים מונה אחר לתפקיד, לאחר שקורוטירק סירב לקבל את התפקיד.

לאחר שחרורו שימש קורוטירק כשגריר טורקיה בברית המועצות ובספרד, וב-1968 מינה אותו הנשיא ג'וודט סונאי לחבר הסנאט הטורקי.

עם סיום כהונתו של סונאי דרש הצבא שהפרלמנט יבחר ברמטכ"ל היוצא, פארוק גורלר, לנשיא. המפלגה השלטת סירבה והעמידה לבחורה מועמד משלה, טקין אריבורון. לאחר שאף אחד מהמועדים לא השיג רוב בפרלמנט, בחרה האספה הלאומית הגדולה של טורקיה את קורוטירק לנשיאה השישי של המדינה ב-6 באפריל 1973, בתמיכת שלוש המפלגות הגדולות בפרלמנט ובניגוד לדרישת הצבא. הוא כיהן בתפקיד משך שבע שנים עד 6 באפריל 1980. קורוטירק נפטר באיסטנבול ונקבר בבית העלמין הממלכתי של טורקיה באנקרה.

קורוטירק פרסם את הספר "İskajerak Deniz Muharebesi hakkında bir konferans" (עיון בקרב הימי ביוטלנד).

## קישורים חיצוניים

* פהרי קורוטירק באתר נשיאי טורקיה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי טורקיה
קטגוריה:אדמירלים טורקים
קטגוריה:שגרירי טורקיה
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הממלכתי של טורקיה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הכוכב של יוגוסלביה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הוורד הלבן של פינלנד
קטגוריה:נספחים צבאיים
קטגוריה:ילידי 1903
קטגוריה:נפטרים ב-1987
קנן אוורן

**אהמט קנן אוורן** (בטורקית: **Ahmet Kenan Evren**; 17 ביולי 1917 – 9 במאי 2015) היה איש צבא ומדינאי טורקי, ששימש כראש המטות המשולבים של טורקיה, ראש המדינה ונשיא טורקיה השביעי.

## ביוגרפיה
אוורן נולד באלאשהיר בנפת מניסה והתחנך בבית הספר הצבאי ובאקדמיה הצבאית באנקרה עד שנת 1949. הוא השתתף במלחמת קוריאה בתחילת שנות החמישים ולאחר מכן שימש בתפקידי פיקוד שונים. בין היתר היה מופקד על יחידת "גרילת הנגד" הטורקית (Kontrgerilla) שהייתה שלוחה של תוכנית גלאדיו של נאט"ו. בתפקידו זה חשוד אוורן כי עמד בקשר עם ארגון הטרור הימני של הזאבים האפורים, ובאמצעותו יושמה דוקטרינת המתח ומצב של חוסר רגיעה מתמשך במדינה במשך שנות ה-70. לאחר מכן שימש אוורן כמפקד צבא היבשה וב-1978 מונה לראש המטות המשולבים של טורקיה.

אוורן הוביל את ההפיכה הצבאית השלישית בטורקיה ב-12 בספטמבר 1980 שהייתה שיאו של המאבק בין כוחות הימין, ובראשם ארגון הזאבים האפורים, לבין כוחות השמאל במדינה. לאחר ההפיכה נשלטה המדינה בידי המועצה לביטחון לאומי בראשותו של אוורן ששימש כראש המדינה, ראש המועצה לביטחון לאומי וראש המטות המשולבים. האספה הלאומית הגדולה של טורקיה פוזרה, כל המפלגות הוצאו אל מחוץ לחוק והחונטה השלטת רדפה את מתנגדיה. אוורן הוציא את ארגון הזאבים האפורים אל מחוץ לחוק, לאחר ששוב לא היה מעוניין בשירותיו. חוקת טורקיה מ-1961 בוטלה ובמקומה נכנסה לתוקף חוקת 1982, החוקה הרביעית במספר בתולדות המדינה, אשר שבה והרחיבה את סמכויותיו של נשיא טורקיה באופן שהזכיר את המצב לפני 1961. החוקה שצמצמה ברשימת חירויות הפרט הנרחבת של החוקה הקודמת, נתפרה במידה רבה לפי מידותיו ושאיפותיו של אוורן עצמו, שהיה לנשיאה השביעי של טורקיה ב-9 בנובמבר 1982. במקביל הוא המשיך וכיהן עד ה-1 ביולי 1983 כראש המטות המשולבים ופרש מתפקיד זה מרצונו. אוורן סיים את כהונתו בת שבע השנים כנשיא טורקיה ב-9 בנובמבר 1989 ועקר למרמריס. לאחר פרישתו נחשפו שני ניסיונות להתנקש בחייו ב-1996 וב-2006.

אמרתו המפורסמת ביותר של אוורן "?Asmayalım da besleyelim mi" ("שנאכיל אותם במקום לתלות אותם?") נאמרה בהקשר לתמיכתו בהוצאות להורג. עוד הוא ידוע בתמיכתו במיעוט מפלגות ובאחוז החסימה הגבוה בטורקיה ("Meclise iki, iki buçuk parti girse yeter" - "אם נכנסות שתיים-שתיים וחצי מפלגות לאספה (הלאומית) זה מספיק"), וככלל תמך בצמצום חירויות הפרט למען השגת יציבות לאומית.

## ראו גם
* המדינה העמוקה
* היסטוריה של הרפובליקה הטורקית

## קישורים חיצוניים

* קנן אוורן, באתר נשיאי טורקיה
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי טורקיה
קטגוריה:גנרלים טורקים
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הממלכתי של טורקיה
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מעוטרי המסדר האולימפי
קטגוריה:נספחים צבאיים
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1917
קטגוריה:טורקים שנפטרו ב-2015
מאגמה (להקה)

**מאגמה** (בצרפתית: **Magma**) היא להקת רוק מתקדם צרפתית שהוקמה בשנת 1969 בפריז על ידי המתופף בעל ההכשרה הקלאסית כריסטיאן ונדר ופעילה עד היום. ונדר הוא הרוח החיה מאחורי הלהקה, והחבר הבולט ביותר בה. הלהקה השפיעה על אמנים אחרים עד כדי שנוצר בעקבותיה סגנון מוזיקלי המכונה Zeuhl.

ונדר יצר עולם בדיוני רחב יריעה ורוב אלבומי הלהקה מתארים עולם זה. מרבית שירי הלהקה מושרים בשפה מתוכננת שהמציא ונדר ונקראת קוביאנית (Kobaïan). 

המוזיקה של מאגמה היא הרפתקנית ורבת דמיון. היא מושפעת מהמוזיקה המודרנית של המאה ה-20 וממלחינים דוגמת בלה בארטוק, איגור סטרווינסקי ומסקסופוניסט הג'אז ג'ון קולטריין. בדרך כלל השירים מושרים על ידי מקהלה קטנה ששרה, כאמור, בשפת הקוביאנית. אלמנט בולט במוזיקה של מאגמה, הלקוח מהמוזיקה המינימליסטית הוא הרפטטיביות של השירים, לעיתים קרובות הם לוקחים נושא קצר וחוזרים עליו פעמים רבות מאוד ובכך נותנים לשירים תחושת פראיות חזקה.

במשך השנים מוזיקאים רבים ניגנו עם מאגמה, עזבו אותה, אך המשיכו ליצור בסגנון דומה. הסגנון החדש שיצרו אמנים אלה ונוספים מכונה Zeuhl.

## דיסקוגרפיה

**אלבומי אולפן**

*1970 *Magma (album)|Magma (a.k.a kobaia)*
*1971 *1001°Centigrades*
*1972 *The Unnamables* (as Univeria Zekt)
*1973 *Mekanïk Kommandöh* (not officially released until 1989)
*1973 *Mekanïk Destruktïw Kommandöh*
*1974 *Wurdah Ïtah*
*1974 *Köhntarkösz*
*1976 *Üdü Wüdü* 
*1978 *Attahk*
*1984 *Merci*
*2004 *K.A. (Kohntarkosz Anteria)*
*2009 *Ëmëhntëhtt-Rê*
*2012 *Félicité Thösz*
*2014 *Rïah Sahïltaahk*
*2015 *Šlaǧ Tanƶ*
*2019 *Zëss*
*2022 *Kartëhl*


**הוצאות נוספות**

*1975 *Live/Hhaï*
*1976 *Inédits*
*1981 *Retrospektiw (Parts I+II)*
*1981 *Retrospektiw (Part III)*
*1986 *Mythes Et Legendes Vol. I* (compilation)
*1992 *Les Voix de Magma* (live)
*1994 *Akt IV (Theatre Du Taur Concert, 1975)*
*1995 *Akt V (Concert Bobino, 1981)*
*1996 *Akt VIII (Bruxelles - Theatre 140, 1971)*
*1998 *Floë Ëssi/Ëktah (EP)*
*1998 *Simples*
*1999 *Akt XIII (BBC 1974 Londres)*
*2001 *Trilogie Theusz Hamtaahk (Concert du Trianon)*, DVD
*2006 *Mythes et Légendes Epok 1*, DVD
*2006 *Mythes et Légendes Epok 2*, DVD
*2007 *Mythes et Légendes Epok 3*, DVD


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות צרפתיות
קטגוריה:להקות רוק מתקדם
תגובות הומוגניות והטרוגניות

**תגובה הומוגנית** היא תגובה כימית שבה המגיבים נמצאים באותו מצב צבירה, בעוד שב**תגובה הטרוגנית** המגיבים נמצאים במצבי צבירה שונים. תגובות המתרחשות על פני השטח של זרז המצוי במצב צבירה שונה נחשבות גם כן כהטרוגניות. תגובה כימית בין שתי מולקולות גז, נוזל או מוצק היא הומוגנית. תגובה בין גז לנוזל, גז למוצק או נוזל למוצק היא הטרוגנית.

היישומים המעשיים של תגובות הטרוגניות מצויים בין השאר בממירים קטליטיים, תאי דלק ובמכשירי אדים. לאחרונה, מהנדסי ייצור החלו להשתמש בתגובות המתרחשות על פני השטח של חומר מסוים על מנת לייצר חומרים בקנה מידה מיקרוסקופי (ואף בקנה מידה של ננומטרים) עבור יישומים ביו-רפואיים.

באופן דומה בנוגע לתערובות:
***תערובת הומוגנית**: חומר שבו הרכיבים מעורבבים בצורה שווה, ישנם קשרים כימיים (לדוגמה: חלב, בושם, פלדה, אוויר וכו').
***תערובת הטרוגנית**: חומר שבו הרכיבים לא מעורבבים בצורה שווה, אין קשרים כימיים (החומרים לא מתערבבים אחד עם השני).
ניתן לראות כי מדובר בתערובת הומוגנית (כאשר אין הפרעות חיצוניות) כשהנוזל, גז או מוצק הם בעלי צבע וצורה בלתי משתנים. בהנחה שאכן מדובר בתערובת הומוגנית, גם במקרה של הוספת עצמים או חומרים כלשהם לחומרים אחרים לא יחול שינוי בתערובת.

ישנם מספר מודלים שהוצעו במהלך השנים על מנת לתאר את ריכוזי החומר במצבי צבירה שונים. התופעות שיש להתחשב בהן הן שיעורי העברת המסה וקצבי התגובה.

## קישורים חיצוניים
* 

הומוגנית
פולקסאופר של וינה

ממוזער|שמאל
**פולקסאופר של וינה** (בגרמנית: **Volksoper Wien** או "האופרה העממית של וינה") הוא בית אופרה חשוב בווינה, אוסטריה. הוא מעלה כ-300 הצגות של עשרים וחמש הפקות מדי עונה, הנמשכת מספטמבר עד יוני. התיאטרון מכיל כ-1,473 מקומות ישיבה ועוד כ-102 מקומות עמידה.
## היסטוריה
בית האופרה נבנה בשנת 1898 בתור תיאטרון היובל העירוני של הקיסר (Kaiser-Jubiläums-Stadttheater). במקור הוצגו בו רק מחזות, אבל משנת 1903 הוכנסו גם אופרות ואופרטות לרפרטואר. הפולקסאופר הוא אולם ההצגות הגדול ביותר בווינה לאופרות, אופרטות, מחזות-זמר ותיאטרון מחול.

ההופעות הראשונות בווינה של "טוסקה" (פוצ'יני) ו"סאלומה" (ריכרד שטראוס) התקיימו בפולקסאופר בשנים 1907 ו-1910, בסדר זה. זמרים בעלי שם עולמי כמו מריה יריצה וריכרד טאובר הופיעו שם; המנצח אלכסנדר זמלינסקי היה לקאפלמייסטר הראשון ב-1906. בשנים עד מלחמת העולם הראשונה ובמהלכה רכש הפולקסאופר מעמד כבית האופרה השני ליוקרה בווינה, אבל אחרי שנת 1929 מיקד את הרפרטואר שלו באופרה קלה. אחרי מלחמת העולם השנייה היה הפולקסאופר של וינה לאתר חלופי לאופרה של וינה, שמשכנה נהרס. בשנת 1955 חזר הפולקסאופר לתפקידו הקודם בהצגת אופרה, אופרטה ומחזות-זמר.

עונת 07–2006 מייצגת נאמנה את אופיו של בית האופרה בשבע האופרטות שהוצגו בה, ביניהן חביבות הקהל כמו "האלמנה העליזה" ו"הרוזן מלוקסמבורג" של פרנץ להאר ו"ברון הצוענים" ו"העטלף" של יוהאן שטראוס הבן, ועוד שני מחזות-זמר פופולריים, "כלוב העליזים" ו"צלילי המוסיקה", ותוכניות מחול.

בספטמבר 2003 התמנה רודולף ברגר, לשעבר מנהל האופרה של שטרסבורג, למנהל הלהקה, ומארק פיולט היה למנהל מוזיקלי.

נכון לשנת 2023, מנהלה המוזיקלי כיום של בית האופרה הוא המנצח בן גלסברג ואחת ממנצחות הבית היא קרן קגרליצקי.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* Profile from Wien.info

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסטריה: בתי אופרה
קטגוריה:וינה: מבנים
קטגוריה:וינה: תרבות
קטגוריה:אירופה: בתי אופרה
קריפטוכרום

**קריפטוֹכרוֹם** (באנגלית: **Cryptochrome**) הוא חלבון המשמש כקולטן אור בכל הצמחים ובבעלי חיים רבים.

קריפטוכרום הוא הקולטן העיקרי של אור כחול. קיימים שני קריפטוכרומים בצמחים, CRY1 ו-CRY2. קריפטוכרום הוא חלבון עתיק מבחינה אבולוציונית, ומקורו באנזים פוטוליאז, אשר מצוי בחיידקים רבים ואשר משתתף בתהליכי תיקון נזקי DNA; קריפטוכרום איבד במהלך המעבר שלו לאאוקריוטים את פעילותו האנזימטית.

קריפטוכרום נושא שני כרומופורים (מבנים כימיים המגיבים לפגיעת אור): פטרין (Pterin) ופלאבין (Flavin); האחרון נגזר מריבופלאבין, ויטמין B<sub>2</sub>. לאחר פגיעת פוטון בפטרין מוסר הלה אלקטרון לפלאבין; האחרון גורם לשינוי מרחבי בחלק מהחלבון האחראי להעברת אותות לתרכובות אחרות בתא. שרשרת העברת האותות של קריפטוכרום והאופן בו הוא גורם לתופעות השונות בצמח טרם הובררו.

קריפטוכרום נמצא בכל מיני הצמחים והוא חיוני להתפתחותם התקינה. בבעלי חיים ובצמחים משמש החלבון כשעון צירקדי – מנגנון המודד את היחס בין זמן האור וזמן החושך לאורך היממה ואשר משרה מספר תופעות פיזיולוגיות על סמך יחס זה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חלבונים
קטגוריה:פיזיולוגיה של הצמח
אברהם קרוכמל

שמאל|ממוזער|300px|"אבן הראשה", וינה תרל"א (1871)
**אברהם קרוכמל** (או **קרוכמאל**; בכתיב יידי: **קראָכמאַל**; 1817 בערך – 1888) היה חוקר ופובליציסט, איש תנועת ההשכלה היהודית במזרח אירופה. בנו של ההיסטוריון והוגה הדעות ר' נחמן קרוכמל, ועל שמו קרא לעצמו **אב"ן** (אברהם בן נחמן) **קרוכמל**.

## חייו
על תולדות חייו יש רק ידיעות מועטות. שנת לידתו אינה ודאית והיא נעה בין השנים 1817 ושנת 1825 בעיירה ז'ולקווה שבגליציה. עיקר לימודו היה אצל אביו, אך למד גם מפי ר' צבי הירש חיות, ר' שלמה יהודה רפפורט (שי"ר) והרב שלמה קלוגר. בגיל מבוגר יחסית למד גם גרמנית ולימודי חול. כשעזב אביו את ז'ולקווה ב-1836 נשאר בעיירה, אך לאחר פטירת אביו החל לנדוד ברחבי גליציה, גרמניה ורוסיה, והיה בין השאר בלבוב, בברודי ובאודסה. בשנותיו האחרונות היה בפרנקפורט ד"מ, ושם נפטר ב-16 בספטמבר 1888. עד לאחרונה היו מועדי לידתו ופטירתו עלומים ומקורות שונים ציינו שנים אחרות.

הוא התיידד במיוחד עם יהושע השל שור (יה"ש), וסייע לו בעריכת כתב העת "החלוץ". באודסה התקרב גם לפרץ סמולנסקין הצעיר ולמשה ליב ליליינבלום, והשפיע עליהם. על השקפת עולמו שלו השפיעו שפינוזה וקאנט, ומבני זמנו אביו, ידידו יה"ש ואברהם גייגר. אחז בחידושי ביקורת המקרא והיה מבקר חריף של התלמוד הבבלי והיהדות ההלכתית; תמך בתיקונים מסוימים בדת, אם כי התנגד גם להיבטים רבים בדרכה של יהדות הרפורמית. השקפת עולמו הייתה לא-מסודרת וסבלה מחוסר עקביות.

את דעותיו ומחקריו פרסם בספרים ומאמרים. מחקריו לא היו ברמה מדעית גבוהה ויש בהם הרבה שגיאות והשערות מוטעות, אם כי יש גם הצעות שלו שהתקבלו על דעת החוקרים. את מסקנותיו המדעיות הוא מנצל פעמים רבות כדי לבקר את הרבנים שבימיו. חיבוריו הם:
* **דעת אלהים בארץ** (לבוב, תרכ"ג-1863), מחקרים פילוסופיים והיסטוריוסופיים ברוח כתבי אביו
* **ירושלים הבנויה** (לבוב, תרכ"ז-1867), על התלמוד הירושלמי
* **אבן הראשה** (וינה, תרל"א-1871), סנגוריה על השקפתו של שפינוזה
* **הכתב והמכתב** (לבוב, תרל"ד-1873), ביקורת המקרא והצעות לתיקוני נוסח בתורה
* **פירושים והארות לתלמוד הבבלי** (לבוב תרמ"א, 1881), מחקר ביקורתי של התלמוד
* **עיון תפלה** (לבוב, תרמ"ה-1885), מחקרים פילוסופיים, תאולוגיים והיסטוריים על היהדות
* **אגודת מאמרים** (לבוב, תרמ"ה-1885), הדפסה מחדש של מאמריו "עברי אנכי", "כחא דהיתרא", "ירידת האומה – התעלות האמונה"

* *Theologie der Zukunft*, Lemberg 1872 – ביקורת התלמוד ומאמרים פילוסופיים

כמו כן פרסם מאמרי מחקר ופובליציסטיקה בכתבי העת "החלוץ", "המליץ", "המגיד" ו"הבוקר אור".

## לקריאה נוספת
* יהוידע עמיר, "יצירתו ההגותית של אברהם קרוכמל", בתוך: נתן שיפריס, שמואל פיינר, חנן גפני (עורכים), **מגלי טמירין - תנועת ההשכלה היהודית בגליציה: היסטוריה, ספרות, הגות וזיכרון**, אוניברסיטת חיפה, 2022.
* יוסף קלוזנר, **היסטוריה של הספרות העברית החדשה**, מהדורה שנייה, כרך ד, ירושלים תשי"ד, עמ' 78–104.
* Eran Viezel, ‘Radical Jewish Study of the Masoretic Text during the Enlightenment Period: Joshua Heschel Schorr, Abraham Krochmal, and Elimelech Bezredḳi,’ European Journal of Jewish Studies 10 (2016), pp. 50-78

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נפטרים ב-1888
קטגוריה:ילידי 1817
קטגוריה:משכילי גליציה
קטגוריה:חוקרי יהדות
קטגוריה:עיתונאים יהודים
קטגוריה:פובליציסטים יהודים
זאב בונן

**זאב בונן** (29 באוקטובר 1926 - 2 במאי 2010) היה מהנדס וממציא ישראלי, מחלוצי הטילאות בישראל וממעצבי התעשייה הביטחונית במדינה זו, מנכ"ל רפא"ל בשנים 1970–1978, ו-1982–1987.

## קורות חיים
[250px|ממוזער|שמאל| נשיא המדינה [חיים הרצוג בביקורו ברפאל בשנת 1985. בתמונה שני מימין הנשיא הרצוג עם מנכ״ל רפאל דאז ד״ר זאב בונן לשמאלו.]]
בונן נולד בירושלים כזאב בוכבינדר. למד בבית הספר הריאלי בחיפה, שירת בנוטרות ובצה"ל, במלחמת העצמאות לחם במסגרת חטיבת כרמלי. בשנת 1950 סיים את לימודיו בהנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. כעבור כעשור (1961) סיים דוקטורט בתחום בקרה אוטומטית באוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה. עבד שנה וחצי במעבדות ג'נרל אלקטריק.

הצטרף לרשות לפיתוח אמצעי לחימה (רפא"ל) בסוף 1952, ב-1968 החליף את יבגני רטנר כראש יחידת החימוש הכללי, ובמרץ 1970 מונה למנכ"ל החברה.

בתקופת כהונתו הראשונה כמנכ"ל הפכה הרשות לארגון המחקר והפיתוח הגדול והמורכב במדינה, שפיתח וייצר אמצעי לחימה רבים ומתוחכמים, הוקמו חטיבות ההנחיה (טילים), אווירו-מכניקה, אלקטרוניקה וטכנולוגיות. בונן פרש ב-1978 וחזר לתפקיד המנכ"ל ב-1982, בתקופת המנכ"לות השנייה שלו התאפיינה הרשות בגידול מרשים בכוח האדם ובפיתוח קווי מוצרים חדשים שכללו טילים, מערכות לוחמה אלקטרונית, מודיעין אלקטרוני, אלקטרו-אופטיקה, חימוש מתוחכם ומיגון מתקדם. בונן היה מהדוחפים הגדולים למעבר לייצור ולא רק פיתוח, וכן תרם רבות לייצוא מוצרי הרשות למדינות רבות בעולם.
משנת 1994 שימש בונן כחוקר בכיר במרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים באוניברסיטת בר-אילן. במקביל כיהן במועצה המייעצת של רפאל.

פרסם את הספר "רפא"ל - ממעבדה למערכה", בו הוא מתאר תהליכי עבודה, מחקר ופיתוח שנערכו ברפא"ל.

בונן נפטר בשנת 2010 והובא למנוחות בבית העלמין גן עדן בקיבוץ עין כרמל. הוא השאיר אחריו אישה, שוש, שני ילדים, אורי וגדי, ושישה נכדים, גיא, תומר, עומר, נוגה, שירי ומתן.

## פרסים והוקרות
* בשנת 1970 זכה בפרס ביטחון ישראל על פיתוח טיל אוויר-אוויר שפריר.
* בשנת 2004 הוענקה לד"ר בונן חברות כבוד באגודה הישראלית למדעי התעופה והחלל, על "תרומתו הייחודית לקידום הטילאות בישראל, התרומה לביטחון ישראל בפיתוח דורות טילי אוויר אוויר, וחינוך טילאי דור ההמשך".
* במרץ 2007 הוענקה לבונן חברות כבוד באגוד הישראלי להנדסת מערכות "על גיבוש והטמעת מתודולוגיות הנדסת מערכת ברפא"ל, בתעשייה הביטחונית ובישראל".

## ספרו
* דר' זאב בונן ודן ארקין, "רפא"ל ממעבדה למערכה", הוצאת נ.ד.ד. מדיה, ישראל, 2003.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: עובדי רפאל
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי רפאל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:סגל מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:חיילי חטיבת כרמלי במלחמת העצמאות
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת חשמל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:אישים הקבורים בעין כרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
הרץ ברגנר

**הרץ בֶּרגנֶר ** (ביידיש: **הערץ בערגנער**; בכתב לועזי: **Herz Bergner** 1907 – פברואר 1970) היה סופר יידיש, יהודי גליציאני אוסטרלי.
אחיו הצעיר של זכריה ברגנר (המוכר בשמו הספרותי מלך ראוויטש) ודודו של הצייר יוסל ברגנר.

## קורות חיים

ברגנר נולד בגליציה ב-1907, בנה של הממואריסטית הינדה ברגנר (הינדע בערגנער) לבית רוזנבלאט.
בשנת 1938 היגר לאוסטרליה והתיישב במלבורן.

כבר מגיל צעיר החל לפרסם סיפורת, סיפורים קצרים ורומנים. בספריו כתב הרבה על חוויית ההגירה ובמיוחד על ההגירה היהודית לאוסטרליה.

בשנת 1960 זכה בפרס צבי קסל לספרות יהודית מטעם יהדות מקסיקו.

## ספריו

הרץ ברגנר פרסם כעשרים כרכי סיפורת ביידיש. כמה מספריו תורגמו לאנגלית אוסטרלית ולעברית.
* **שטובן און גאסן** / הערץ בערגנער, ורשה: דפוס Grafia (ביבליאטעק מארק ראקאווסקי), 1935.
* **דאָס נייע הויז**: נאוועלן, מלבורן: דפוס יארק פרעס, 1941.
* **צווישן הימל און וואַסער**: ראמאן / הערץ בערגנער, מלבורן: אויפבוי, 1947 ("בין שמים למים"; תורגם לאנגלית).
* **א שטאָט אין פוילן**: ראמאן. בוך 1. צווישן צוויי מלחמות / הערץ בערגנער, מלבורן: דפוס עקצעלסיאר, 1950. ("עיר בפולין"; תורגם לעברית).
* **דאס הויז פון דזשייקאב אייזיקס**: נאוועלן, מלבורן: יידישע נייעס, 1955. ("ביתו של ג'ייקוב אייזיקס).
* **ליכט און שאָטן**: ראמאן / הערץ בערגנער, מלבורן: פארלאג יידישע נייעס, 1960 ("אור וחושך"; תורגם לאנגלית).
* **ווו דער אמת שטייט איין**: דערציילונגען / הערץ בערגנער, מלבורן: דפוס יידישע נייעס, 1966.
* **מ’דארף זיין אַ מענטש**: אויסטראלישע און אנדערע דערציילונגען / הערץ בערגנער, מלבורן: [חמו"ל], 1971.

### ספריו שתורגמו לעברית
* **אחי הגיבור, ועוד סיפורים**, תרגם: איתן בן נתן, תל אביב: קצין חינוך ראשי - ענף השכלה: משרד הביטחון (ספריית תרמיל, 61), תש"ל-1970.
* **סיפורי ווארשה**, תרגם: משה יונגמן, תל אביב : קצין חינוך ראשי - ענף ההשכלה: משרד הביטחון (ספריית תרמיל, 30), תשכ"ו-1966.
* **עיר בפולין**: רומן, עברית: א"ד שפיר, אחרית דבר: דב סדן, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשט"ו-1956.

### ספריו שתורגמו לאנגלית

* *Between sky and sea* [*Zwishn himl un waser*] / Herz Bergner; translated by J.L. Waten, Melbourne: Dolphin Publications, 1946.
** *Between sky & sea* / Herz Bergner; translated by Judah Waten; introduced by Arnold Zable, Melbourne: Text Publishing, 2010.
* *Light and shadow* / Translated from the Yiddish by Alec Braizblatt; with a foreword by Alan Marshall, Melbourne: Georgian House, 1963 / New York: Yoseloff, 1963.


## לקריאה נוספת
מאמרי ביקורת ביידיש על יצירתו:
* יצחק קהן, 'דער אוסטראליש-יידישער פייזאזש אין הערץ בערגנערס שאפן', **די צוקונפט**, 86, 2, 1980.
* יצחק קהן, 'הערץ בערגנערס פייזאזשן פונעם יידיש-אויסטראלישן לעבן' ["סיפורי ברגנר מחיי היהודים באוסטרליה"], **ביי זיך**, 11, תשל"ח-1978.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה ופרטים נוספים ב-Archive of Australian Judaica, אוניברסיטת סידני 
* Herz Bergner , ביוגרפיה קצרה באתר אוניברסיטת מונאש במלבורן 
* 
* , 
* 
* 

מפרי עטו:
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרי יידיש פולנים
קטגוריה:סופרים יהודים אוסטרלים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
הרץ
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1907
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1970
קטגוריה:יהודים אוסטרו-הונגרים
Attero Dominatus

**Attero Dominatus** ("להשמיד את המנהיג" בלטינית) הוא אלבומה השלישי של להקת הפאוור מטאל השוודית "סבטון", אשר יצא בשנת 2006. זהו אלבום קונספט המוקדש כמעט כולו למלחמות שונות מההיסטוריה.

## שירים
# Attero Dominatus (להשמיד את המנהיג) - שיר הנושא של האלבום, שעוסק בכיבוש ברלין. הדוברים בשיר הם לוחמי הצבא האדום שעומדים בשערי ברלין להוטים לכבוש אותה, ולפגוע באויב הנאצי.
# Nuclear Attack (התקפה גרעינית) - שיר שעוסק בהתקפה האטומית על יפן, ומאשים את יפן שהביאה זאת על עצמה, בכך שהמשיכה ללחום למרות איומי ארצות הברית.
# Rise of Evil (עליית הרשע) - שיר שמתאר את עליית הנאציזם בגרמניה, ואת תחילת רדיפת היהודים.
# In the Name of God (בשם האל) - שיר שעוסק בטרור אסלאמי ומציג את העוסקים בו כרוצחים פחדנים שפוגעים בחפים מפשע בשמו של האל.
# We Burn - עוסק במלחמות יוגוסלביה מנקודת מבט אנטי סרבית, ומציג אותם כפושעי מלחמה.
# Angels Calling - עוסק במלחמת העולם הראשונה.
# Back in Control - עוסק במלחמת פוקלנד.
# A Light in the Back - עוסק בכח שמירת השלום של האו"ם.
# Metal Crue - השיר היחיד באלבום שלא עוסק במלחמה, אלא מהווה מחווה ליוצרי רוק ומטאל. השיר מורכב כולו משמות של להקות.

## מבצעים
* דניאל מאלבק - תופים
* אוסקר מונטליוס - גיטרה חשמלית
* פאר סאנדסטורם - גיטרה בס
* ריקרד סאנדן - גיטרה
* דניאל מיהר - קלידים
* יואקים ברודן - שירה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי סבטון
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי מטאל
קטגוריה:אלבומי קונספט