open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
התפלגות בינומית

**התפלגות בינומית** היא התפלגות בדידה, המתארת את מספר ההצלחות בסדרה של n ניסויי ברנולי בלתי תלויים עם הסתברות הצלחה p בכל אחד. אם X משתנה מקרי בינומי המתאים לסדרת ניסויים שכזו מסמנים X \sim \mathrm{Bin}(n,p).

## ההתפלגות הבינומית
ההתפלגות של משתנה בינומי X \sim \mathrm{Bin}(n,p) היא

p_X(k) = \Pr\left(X=k\right) = \binom{n}{k} p^k q^{n-k}

עבור k=0,1,\ldots,n, ונהוג לסמן את ההסתברות לכישלון בניסוי בודד q=1-p. הסימון \binom{n}{k} מתייחס למקדם הבינומי, שממנו קיבלה ההתפלגות את שמה.

אכן, ההסתברות להצליח בדיוק k פעמים בסדרה של n ניסויי ברנולי עם פרמטר הצלחה p שווה לסכום ההסתברויות של כל הסדרות האפשריות של תוצאות שיש בהן k הצלחות ו־n-k כישלונות. מכיוון שהניסויים בלתי תלויים, הסיכוי של סדרה מסוימת (כגון הצלחה–הצלחה–כישלון–כישלון–הצלחה) שווה למכפלה p^k q^{n-k}. לכן ההסתברות הכוללת שווה למספר הדרכים לבחור את k הניסויים המוצלחים מתוך כלל n הניסויים, שהוא המקדם הבינומי \binom{n}{k}, כפול p^k q^{n-k}.

### סכום ההסתברויות
כמו בכל התפלגות, סכום ההסתברויות לכל התוצאות האפשריות הוא 1. אפשר לסכם את ההסתברויות ישירות על ידי נוסחת הבינום: \sum_{k=0}^n {n \choose k}p^k q^{n-k} = (p+q)^n = 1^n = 1.

### תוחלת ושונות
התוחלת של משתנה מקרי בינומי היא np, והשונות שלו היא npq.

## דוגמה
מטילים 7 פעמים מטבע בעל סיכוי ל"עץ" של 0.6. נניח שההטלות הן בלתי תלויות זו בזו. אם נסמן את מספר הפעמים בהן התקבל "עץ" ב־X אז X \sim \mathrm{Bin}(7,0.6). ההסתברות לקבלת "עץ" 4 פעמים בדיוק היא
\Pr(X=4) = \binom{7}{4} \cdot 0.6^4 \cdot 0.4^3 = 0.290304

## התפלגות בינומית שלילית

נאמר שמשתנה מקרי X מתפלג בינומית שלילית עם פרמטרים (r,p) אם

p_X(k)=\frac{\Gamma(r+k)}{k!\cdot\Gamma(r)}p^r(1-p)^k

כאשר \Gamma היא פונקציית גמא המרחיבה את מושג העצרת אל המישור המרוכב.

## קשרים להתפלגויות אחרות
### סכום של משתנים מקריים בינומיים
אם X \sim \mathrm{Bin}(n,p) וכן Y \sim \mathrm{Bin}(m,p) הם שני משתנים מקריים בלתי תלויים, בעלי אותו פרמטר הצלחה p אז X+Y \sim \mathrm{Bin}(n+m,p), זאת אומרת סכומם של המשתנים המקריים גם כן מתפלג בינומי.

### התפלגות ברנולי
התפלגות ברנולי היא מקרה פרטי של התפלגות בינומית כאשר X \sim \mathrm{Bin}(1,p) ונהוג לסמן X \sim \mathrm{Ber}(p). למעשה, ניתן לראות בכל התפלגות בינומית Bin(*n*, *p*) כסכום של n התפלגויות ברנולי בלתי תלויות שלכולן אותה הסתברות p.

### קירוב על ידי התפלגות פואסון
ניתן למצוא קירוב להתפלגות הבינומית עבור ערכי n גדולים מאוד וערכי p קטנים מאוד על ידי שימוש בהתפלגות פואסון עם פרמטר \lambda = np. באופן פורמלי, אם \{X_n\}_{n=1}^\infty סדרת משתנים מקריים המתפלגים X_n \sim \mathrm{Bin}\left(n,\frac{\lambda}{n}\right) אז \lim_{n \to \infty} \Pr(X_n=k) = \Pr(Y=k) כאשר Y \sim \mathrm{Pois}(\lambda).

### קירוב על ידי התפלגות נורמלית
אם n גדול מספיק חוסר הסימטריה שבהתפלגות לא יהיה גדול, במקרה זה נוכל לקרב את ההתפלגות הבינומית על ידי ההתפלגות הנורמלית X \sim N(np,np(1-p)). כשמשתמשים בהתפלגות הנורמלית על מנת לקרב התפלגות בינומית, נהוג להשתמש בתיקון רציפות על מנת לשפר את איכות הקירוב.

## התפלגויות קשורות

## ראו גם
* תיבת גלטון

## קישורים חיצוניים

* 
* 

בינומית
מדרש רבה

[ממוזער|קברו המסורתי של ה[אמוראים|אמורא רבי יהושע דסכנין בסכנין. רבי יהושע נזכר רבות בכל עשרת חיבורי מדרש רבה.]]
**מִדְרָשׁ רַבָּה** (רבה בארמית פירושו גדול) הוא שם כולל לעשרה חיבורים של מדרשי אגדה שגובשו בתקופה שבין המאה ה-6 לבין המאה ה-12 והועלו על הכתב בזמנים שונים, ובסגנונות מגוונים - בעיקר בארץ ישראל. השם מתייחס לחיבורים המוסבים על חמשת חומשי תורה ועל חמש המגילות.

בראשית רבה, ויקרא רבה ורוב המגילות, הם החיבורים המוקדמים ביותר, ונערכו במתכונתם הנוכחית במאה השישית בערך. שמות רבה, במדבר רבה, דברים רבה ואסתר רבה מתוארכים לתקופה מאוחרת יותר וחלקם נערכו במתכונתם הנוכחית אחרי שנת 1000 לספירה. הפורמט שהכניס את כל עשרת הספרים תחת הכותרת של "מדרש רבה" נוצר במאה השש עשרה, ונדפס לראשונה בוונציה בשנת ש"ה (1545).

מדרשים אלו הם בדרך כלל רחבי ההיקף מבין החיבורים המדרשיים לחומשי התורה ולמגילות, והדפסתם גרמה לדומיננטיות כמעט מוחלטת שלהם ב'שוק' ספרות האגדה הארץ-ישראלית; סדרת המדרשים הגדולה הנוספת, הנקראת מדרש תנחומא לתורה, נדפסו, נפוצו ונתפרשו פחות. רק במאתיים השנים האחרונות נדפסו קבצים מדרשיים אחרים - פסיקתאות ומדרשים קצרים אחרים.

למדרש רבה נתחברו פירושים רבים, בהם פירוש "מתנות כהונה", "יפה תואר", "פירוש מהרז"ו", "עץ יוסף" ו"ענף יוסף", "תפארת ציון", "פירוש רד"ל" ואחרים. סקירה של הפירושים מובאת בספרו של יונה פרנקל על ספרות האגדה.

## ראו גם
* מדרש הגדול
* מדרש הביאור
### מרכיבי מדרש רבה
* בראשית רבה
* שמות רבה
* ויקרא רבה
* במדבר רבה
* דברים רבה
* אסתר רבה
* רות רבה 
* קהלת רבה
* איכה רבה 
*שיר השירים רבה
## קישורים חיצוניים

* 
* ענת רייזל, מבוא למדרשים 
* 

;מהדורות של מדרש רבה
* 
* 
* מהדורת אינטרנט של מדרש רבה, באתר "צל הרים".
*  
*  
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
קטגוריה:מדרשים על התורה
עידן רבי

**עידן רבי** (נולד בבאר שבע ב-1975) הוא סופר ועיתונאי ישראלי.

## קורות חיים
גדל בבאר שבע, ושם, בגיל 19, הוציא לאור את ספרו הראשון: "שישים מיליגרם פרוזאק". מאמר על ספרו השלישי, "המסעדה", הופיע בעיתון הארץ, במדור גלריה.

## ספריו
***שישים מיליגרם פרוזאק**, בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 1995.
***אלוהים על הכרית**, הוצאת ידיעות אחרונות, 1999.
* **המסעדה**, ספר אלקטרוני באתר של מנדלי מוכר ספרים ברשת, 2014.

## קישורים חיצוניים
* 
* עידן רבי ב"במה חדשה"
* 
* 
* 
* המסעדה

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
אינוקשוק

שמאל|ממוזער|250px|אינוקשוק
[250px|שמאל|ממוזער|[דגל נונאווט]]

**אינוקשוק**, באינוקטיטוט: **ᐃᓄᒃᓱᒃ** (ברבים: **אינוכּסואיט**, **ᐃᓄᒃᓱᐃᑦ**) הוא סימון באמצעות אבנים מאוזנות, המסמל כיוון ומרחק. הוא משמש את המתיישבים האינואיטים באזור הארקטי של קנדה.
בטונדרה השטוחה והקפואה של האזור הארקטי, האינוקשוק בולט ביותר ומאפשר ניווט בשטח.
האינוקסוויט שונים בצורתם ובגודלם. 

האינוקשוק מופיע על דגל נונאווט, סמל האבירים של נונאווט, דגל נונאציאווט, ועל הלוגו של אולימפיאדת ונקובר (2010).

## ראו גם
נונאטאק

## קישורים חיצוניים

*מקומות בעלי כוח באמונה האינואיטית

קטגוריה:קנדה: תרבות
קטגוריה:אינואיטים
סימן קריאה (כתב עת)

**סימן קריאה** היה כתב עת ספרותי, שהציג עצמו כ"רבעון מעורב לספרות". העורך והמייסד הוא מנחם פרי (תחילה יחד עם מאיר ויזלטיר שפרש לאחר הגיליון הראשון).
## היסטוריה
החוברת הראשונה של "סימן קריאה" יצאה לאור בסוף שנת 1972. תוך זמן קצר הפך הרבעון לשנתון, אך המשיך להיות כתב-עת מרכזי לספרות ולחקר הספרות עד לשנת 1991, עת פורסמה החוברת האחרונה, ה-22. בכתב העת נדפסו שירים וקטעי פרוזה במקור ובתרגום, וכן מסות מחקריות בענייני ספרות ותורת הספרות. בחלק משנותיו שימשו בו כעורכי משנה נילי מירסקי, משה רון (עבודות התרגום הראשונות של השניים פורסמו בכתב העת), דן צלקה ונסים קלדרון.

ליד הרבעון הוקמה גם הוצאת ספרים בשם **"ספרי סימן קריאה"**. הספר הראשון שראה אור במסגרתה היה המחזה "חפץ" של חנוך לוין (1972). בהוצאה ראו אור בעיקר ספרי היוצרים מחבורת "סימן קריאה": ספרי שירה ומחזות, אך גם סיפורת, כדוגמת "זיכרון דברים'" של יעקב שבתאי, והיא פרסמה גם תרגומים שונים, בהם "גטסבי הגדול" של פיצג'ראלד (1974) ו"המבנה של מהפכות מדעיות" של תומאס קון (1977).

בשנת 1983, לאחר שהתפרסם שירו של יצחק לאור "המנון לגוש", בו השורה "ובמצותינו דם נערים פלסטיניים כי בלאו הכי הכל עלילות עכו"ם", הוועד המנהל של אוניברסיטת תל אביב החליט להפסיק את תמיכתו בכתב העת. במקביל התעוררה סערה על כך שפורסם נאום של מנחם בגין.

בשנת 1985 ייסדה ההוצאה, יחד עם כתר הוצאה לאור והוצאת הקיבוץ המאוחד, את "הספרייה", סדרת ספרים לפרוזה מקורית ומתורגמת, ובשנת 1990, בשיתוף עם הוצאת הקיבוץ המאוחד, את סדרת הספריה החדשה.

לאחר כשלושים-ושלוש שנים אמר על "סימן קריאה" העורך והמייסד, מנחם פרי:

## קישורים חיצוניים
* סימן קריאה: רבעון מעורב לספרות, באתר הספריה החדשה
* קריאה מקוונת וחיפוש בכל גיליונות "סימן קריאה", באתר עיתונות יהודית היסטורית
* 
* שירים מספרי סימן קריאה: אנתולוגיה מצטברת באתר הספריה החדשה
* 
* דוד פוגל: תגובת שרשרת, טור אישי מאת מנחם פרי על מקומו של דוד פוגל בהחלטה להקים את "ספרי סימן קריאה" לצד כתב-העת, באתר מנחם פרי. פורסם לראשונה באתר הספריה החדשה, 15 ביוני 2011
* "הדבר המוזר הזה, חוברת סימן קריאה", רשימה מאת דרור בורשטיין באתר הספריה החדשה, 9.9.22.
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
עסקת חבילה (כשל לוגי)

**עסקת חבילה** הוא כשל לוגי הכולל הנחה שדברים שמקובל לקבצם בדרך כלל ביחד, מתוקף מסורת או תפישה תרבותית, יקובצו באופן כזה תמיד. בכשל זה נפוץ שימוש שגוי באופרטור "ו". לפרטים, ראו דילמה כוזבת. 

דוגמאות:
* "הוא נולד ברוסיה אז ברור שהוא יודע לשחק שח". 
* "מי שכח לסגור את הדלת? זה בטח השפן הקטן, כולם יודעים שהם טיפוסים חסרי אחריות". 

קטגוריה:כשלים לוגיים
דגל אונטריו

**דגל אונטריו** (באנגלית: **Flag of Ontario**) הוא דגל המעוצב כנס אדום, דגל בצבע אדום אשר בקנטון מופיע דגל הממלכה המאוחדת, המושחת במגן מתוך סמל אונטריו. הדגל משמש כדגל הפרובינציה הקנדית אונטריו מאז ב-21 במאי 1965, בעקבות חקיקת "חוק הדגל".
  
קודם לשנת 1965, נס קנדה האדום שימש כדגל הרשמי בפרובינציה. באותה שנה, לאחר שהדגל הלאומי הוחלף בדגל קנדה הנוכחי, התנגדו תושבי אונטריו להחלפה, וראש ממשלת הפרובינציה ג'ון רובארטס, הציע כי לאונטריו יהיה דגל דומה לנס קנדה האדום (וההבדל היחיד הוא - החלפת שלט האצולה המלכותי של קנדה במגן מתוך שלט האצולה של אונטריו).

על אף שרובארטס תמך בהחלטת ממשלת קנדה להחליף את הדגל, הוא חשב שלדגל הקודם חשיבות היסטורית ותרבותית רבה.

## ראו גם
* סמל אונטריו 

## קישורים חיצוניים

* 
* פרוטוקול הדגל באתר ממשלת אונטריו 
* 
* 
* 

אונטריו
קטגוריה:אונטריו: סמלים
אונטריו
אונטריו
כזב פתטי

**כזב פתטי** (באנגלית: **Pathetic Fallacy**) הוא כשל לוגי ואמצעי רטורי, ספרותי ושירי נפוץ, שבו מיוחסים לישות דוממת תכונות של ישות חיה (לרוב תחושות ורגשות). מושג זה קרוב במשמעותו להחפצה ולהאנשה. 

## דוגמאות
### דוגמאות מ[[לוגיקה|תורת ההיגיון]]
* "ניסיתי וניסיתי, אבל המחשב פשוט **לא רוצה** להידלק!"
* "עצם בתנועה, בגלל המסה שלו, **רוצה להמשיך** בתנועה".
* "הטבע **אינו סובל** ואקום".

### דוגמאות [[ספרות|ספרותיות]]
* "השמים עצובים".
* "הפרחים אוהבים את הגשם".
* "השמש מחייכת".

### מקרים נוספים
במקרים אחרים, המכונים גם "היפוסטטיזציה" או "ראיפיקציה", מתייחסים למושג מופשט כאילו היה ממשי. כשל זה מתרחש גם כאשר מתייחסים לדברים שניתן לבצע רק ביחס לדברים ממשיים, ומוצעים לביצוע ביחס למושגים מופשטים. כשל זה קיים גם כאשר מתייחסים למושג מופשט כאילו אין לו קשר לדברים הממשיים שהוא הפשטה שלהם.  

**דוגמאות:**

* "ישנם גופים אידיאלים, המכונים 'אוניברסליים', שניתן לראות אותם באמצעות מדיטציה".
* "בעלות הברית היו צריכות להעניק מעט מהדמוקרטיה שלהן לאיטליה הפשיסטית".

## קישורים חיצוניים
* 
* 

פתטי
קטגוריה:תורת הספרות
פתילת המדבר הגדולה

**פְּתִילַת הַמִּדְבָּר הַגְּדוֹלָה** (שם מדעי: *Calotropis procera*, המכונה גם **תַּפּוּחַ סְדוֹם**) מין עץ ממשפחת ההרדופיים בגובה של 5-2 מטרים, שגדל בצפון אפריקה, באפריקה הטרופית, בדרום-מערב אסיה ובדרום מזרח אסיה. העץ גדל גם בישראל, בעיקר באזור עין גדי.

בעבר פתילת המדבר שויכה למשפחת האסקלפיים. משפחה זו בוטלה וצורפה למשפחת ההרדופיים.

## מאפיינים
עליו של העץ רחבים ושעירים, וכאשר פוצעים אותם, נוטף מהם מיץ חלבי רעיל. הצמח מכיל גליקוזיד, אשר במינון נמוך יכול לשמש לטיפול בנגעים בעור. פרחי העץ לבנבנים-ורודים. פירותיו עגולים וגדולים, וצורתם כצורת התפוח, אך כאשר פותחים את הפרי מגלים כי הוא כמעט חלול לגמרי, ובתוכו רק ציציות שיער וזרעים.

שמו העממי של העץ קשור לאגדה: כשהפך אלוהים את סדום ועמורה, הפך גם את העצים לעצי סרק. כך הפך עץ התפוח הצומח בסדום לעץ פרי, שנראה יפה אך פריו רע.

יש המזהים את ה"בוץ" המוזכר במקרא ובחז"ל עם בד שהפיקו מאותן ציציות שיער המצויות בפירותיו של צמח פתילת המדבר.

יוסף בן מתתיהו (המאה ה-1 לספירה) מתאר את הפרי, בתיאורו את ארץ סדום: .

יש המזהים את פתילת המדבר הגדולה עם פתילת המדבר המוזכרת במשנה במסכת שבת, בהקשר לסוג הפתילות האסורות לשימוש בשבת, שנעשו מה"שערות" הצמודות לזרע הפרי ששימשו להכנת פתילות: .

הפרחים מואבקים על ידי מינים שונים של דבורי עץ (*Xylocopa* spp.). בישראל המאביקים הם דבורת-העץ הצהובה (*X. pubescens*) ודבורת-העץ השחורה (*X. sulcatipes*).

## תפוצה בארץ ישראל
התפוצה בארץ ישראל: העץ מצוי בערבות הירדן, בערבה ובאדום; נדיר במדבר שומרון, בבקעת ים המלח ובדרום הנגב; נדיר מאוד בגולן, בגליל התחתון, בבקעת כנרות, בחוף הגליל, בהר הנגב ובעמון. פתילת המדבר הגדולה הוא צמח מוגן בישראל.

## גלריה

תמונה:Calotropis procera.jpg|פריחה
תמונה:Tapuach-sdom.jpg|שיח פתילת המדבר באזור ים המלח
תמונה:Ptilathamidbar01.JPG|פתילת המדבר בעינות צוקים
File:PikiWiki Israel 35851 Sodom Apple tree in Kibbutz Elifaz.JPG|שיח פתילת המדבר בקיבוץ אליפז
תמונה:Algodon de seda (Calotropis procera) 2.jpg|פרי וסביבו פרחים


## קישורים חיצוניים

* פתילת-המדבר הגדולה Calotropis procera – פורחת בבקעה ובערבה, באתר '''כלנית: כתב עת לצמחי ישראל, אפריל 2018

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1811
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם טאונסנד אייטון
קטגוריה:אסקלפיים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
פרק

**פרק** (בלועזית: **אפיזודה** – פרק מסדרת טלוויזיה, או **צ'פטר** – פרק מספר) הוא חלק מובחן של העלילה בסיפור, בין אם הוא מיוצג בספרות, בסדרת טלוויזיה או בתסכית רדיו.

אף על פי שבמקרים רבים הפרק חופף לאירוע עלילתי מסוים, שמתחיל ומסתיים, אין לבלבל ביניהם. בסדרות טלוויזיה רבות, למשל, נהוג לסיים פרק ברגע שבו הסיבוך העלילתי עדיין לא נפתר. המצב ההפוך שכיח אף הוא, פרקים יכולים להתחיל באמצע האירועים, כלומר ייצוג העלילה אינו מתחיל ברגע ההתחלה האמיתי שלה.

פירוש הדבר הוא שניתן לסמן התחלה וסיום של פרק לא רק באמצעות העלילה, אלא גם באמצעים נוספים. מלבד ההתחלה והסיום של הטקסט (במובנו הרחב, גם אם הוא "טקסט קולנועי"), ניתן לסמן את גבולות הפרק באמצעות תמה, מוטיב חוזר, מעבר מסיטואציה מסוימת לסיטואציה אחרת, וכן הלאה.

במובנו העברי **פרק** משמש גם לחלוקת ספר למקטעים מובחנים מסיבות שונות.

## ראו גם
* נרטיב
* אקספוזיציה
* פרק טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תורת הספרות
קטגוריה:טלוויזיה: תוכן
קטגוריה:מונחים בטלוויזיה
בורזוי

ה**בורזוי** (ברוסית: **Русская псовая борзая,** נהגה: russkaya psovaya borzaya) הוא כלב ציד גדול ממשפחת כלבי הרוח המאופיינים במהירות ריצתם ובכושר ראייתם החדה. מוצא הגזע ברוסיה.

## היסטוריה של הגזע
הבורזוי הוא כלב מגזע עתיק יומין שהופיע כבר במאה ה-11. הוא התגלה ככלב ציד יעיל ביותר והאצולה הרוסית הוקירה אותו על כך. האצילים בעלי הרכוש הרב יכלו להמיר כלב בורזוי אחד בשטחי אדמה נרחבים או בכפר שלם על תושביו הכפופים להם. נוצרה גם שפה המיועדת לכלבים אלו של פקודות לכלבים ותאור המראה המיוחד להם שנשתמר עד היום ומאפיין את הקשר בין הכלב לבעליו.

צורת הציד הנפוצה הייתה שחרור כמות גדולה של כלבי ציד כמו פוינטרים באזור הציד המיועד על מנת להבריח את בעלי החיים הניצודים לעבר הציידים שחיכו על סוסיהם. תפקידם של הבורזואים היה לרדוף ולתפוס את החיות ששרדו והצליחו לברוח. בדרך כלל החזיק הבורזוי את החיה בחיים עד שבעליו הגיע והרג אותה בירייה.

במהפכת 1917 עם שריפת האחוזות ורצח בני האצולה, הרגו האיכרים המתקוממים גם את רוב כלבי הבורזוי שהיוו סמל למעמד האצולה. מעטים מהם הוברחו לאירופה ובעיקר לשווייץ, שם המשיכו לשמור על טוהר הגזע. לאחר שנרגעו הרוחות חזרו הבורזואים לרוסיה והפכו לנכס מוגן. במלחמת העולם השנייה קיבלה בעלת בית גידול לבורזואים במוסקבה מזון משובח עבור כלביה כאשר סביב גוועו אנשים ברעב. הבורזואים מעולם לא חזרו למעמדם הרם כבתקופה שלפני מהפכת אוקטובר. כיום הם נפוצים באירופה (שם הם נחשבים לצאצאיהם הישירים של כלבי האצולה הרוסית), בארצות הברית ובקנדה (עם תקן גזע מעט שונה מהתקן האירופי).
שמאל|ממוזער|250px|בורזוי

## הבורזוי בישראל
לארץ הגיעו רוב הבורזואים עם העולים מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים. בגלל אופיו הלא מוכר ובגלל שאינו כלב שמירה או כלב שעשועים, לא התאקלם הבורזוי בארץ.

## לקריאה נוספת
*Borzois, Gail C. McRae, T.F.H Publications Inc 1990
*The Borzoi, By John Gordon, John Bartholomew &Son Ltd, 1973
## קישורים חיצוניים

* החוג הישראלי לכלבי רוח-בורזוי
*<span style="color: ColorName;">פטקינג מדריך כלבים-בורזוי</span>
*style="color: ColorName;">BORZOI CLUB OF AMERICA</span>
*style="color: ColorName;">AKC</span>
*style="color: ColorName;">BORZOI CANADA</span>
* ההתאחדות הישראלית לכלבנות
* 

קטגוריה:הקבוצה העשירית של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה הרביעית של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה השנייה של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים
הכחשה

בפסיכולוגיה, **הכחשה** היא מנגנון הגנה ראשוני ("פרימיטיבי") המאפשר לתוכן לא מודע לעלות למודעות, בתנאי שהוא מלווה בטענה המציינת שהתוכן אינו נכון.

הכחשה היא אחד ממנגנוני ההגנה שנכתב על-ידי זיגמונד פרויד. לטענתו, ישנה מערכת של מנגנוני הגנה שמטרתה שמירה על האדם מפני היתקלות בתכנים שקשה לנפש להכיל. פעילות מנגנונים אלו חיונית לשם איזון החוויה הנפשית ומסוגלותו של האדם להסתגל לאירועי המציאות ואף לסיטואציות מאיימות. מנגנון ההכחשה גורם לאדם להימנע מהתמודדות עם אירועי המציאות, דבר שיכול להשפיע עליו בצורה הרסנית ולכן נחשב כמנגנון פרימיטיבי ולא יעיל.

נהוג לחשוב על מקורו של מנגנון ההכחשה בתקופת הינקות והילדות המוקדמת, כאשר הילד האגוצנטרי מאמין שכל עוד הוא אינו מכיר בקיומה של מציאות כלשהי, הרי שזו אינה מתרחשת באמת. שרידים של מנגנון זה נשמרים אצל כולנו, ובאים לידי ביטוי למשל בנטייה להגיב בביטויים כמו "לא נכון!" (או "הו, לא!") לנוכח אירוע מצער או מצב קשה.

מרבית בני האדם משתמשים במנגון ההכחשה באופן שגרתי, מתוך ניסיון למסך את החלקים הקשים יותר של מציאות היומיום - פנימית או חיצונית. אדם שריגשותיו נפגעו בסיטואציה שבה הקוד החברתי אינו מאפשר בכי, יכחיש בדרך כלל את דבר הפגיעה. מפעם לפעם אנו שומעים על מי שפעל להצלת חייהם של הקרובים לו (או של זרים גמורים) מתוך הכחשה של הסכנה הנשקפת לו תוך כדי כך. בצד הפתולוגי של הסקאלה, הכחשה עשויה להביא לתוצאות הפוכות. כך למשל אדם הנמנע מביצוע בדיקה מוקדמת לגילוי סרטן מתוך תחושה שבכך הוא מונע באופן כלשהו את התפתחות המחלה בגופו; או אחר המתעקש שאינו מכור להימורים. ההפרעה הנפשית הידועה כמאניה מערבת בתוכה אלמנט חזק של הכחשה, כאשר הפרט אינו מכיר במגבלות שמציבה בפניו המציאות, כמו הצורך בשינה, היעדר אמצעים כלכליים ואפילו היותו בן-תמותה.

## ממצאי מחקר
במחקר שבוצע על חולי סרטן נמצא שמבוגרים נוטים להכחיש את המחלה יותר מאשר צעירים. בנוסף, צעירים בדרך כלל משתפים אחרים באבחון המחלה שלהם בעוד שמבוגרים פחות נוטים לשתף. יתרה מזאת, נעשו מחקרים שבוחנים את השפעת המגדר על הכחשת מחלת הסרטן ולא נמצאה הוכחה מוצקה איזה מגדר נוטה להכחיש יותר.

הכחשה של ממצאים מדעיים היא תופעה נפוצה שנחקרת רבות. נמצא שהכחשה לממצאים של שינויי האקלים נפוצה ביותר בקרב מדינות אנגלו-אמריקאיות. מחקרים אמפיריים מצאו שהכחשת ממצאים מדעיים הנעשית בידי בעלי הון פוליטי או חברתי עלולה להשפיע על האופן שבו הסביבה תופסת ומגיבה לאיומים ובעיות חמורות. לכן, מחקרים רבים חוקרים אסטרטגיות למיגור תופעת הכחשת ממצאים סביבתיים על מנת שניתן יהיה להתמודד עם הבעיות כראוי ולא להעלים עין.

## יתרונות וחסרונות
ישנם יתרונות וחסרונות לשימוש-יתר בהכחשה. יש מצבים בהם הכחשת יתר מהווה יתרון הישרדותי, למשל מצב בו אדם נתון לסכנת חיים והוא חייב לאזור כל טיפת אנרגיה בשביל לשרוד ולא לאפשר לרגשות הקשים לטשטש לו את הדרך להישרדות. אך יש מצבים בהם הכחשת יתר עלולה לגרום לסכנת חיים, למשל נשים שמכחישות התעללות ואלימות מצד בעליהן.

## ראו גם
*הדחקה
*מנגנוני הגנה

## קישורים חיצוניים

* הכחשה, בלקסיקון הפסיכולוגי "בטיפולנט"
* 
* מילי רביד, מנגנוני הגנה | מה ההבדל בין מנגנונים פרימיטיביים לבשלים?, מכון טמיר לפסיכותרפיה
* רותי פרגר-מאור, משבר נפשי עמוק: דרכי התמודדות וניהול משברים אישיים, מכון דרור

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנגנוני הגנה
קטגוריה:הכחשה
שדה המספרים הניתנים לבנייה

**שדה המספרים הניתנים לבנייה** הוא השדה הכולל את כל המספרים שאפשר לבנות בסרגל ובמחוגה.

אפשר לבנות את השדה הזה כך: בתחילה נתונות רק שתי נקודות במישור ריק (אלו הנקודות שיתאימו לאיבר האפס ואיבר היחידה של השדה). הסרגל מאפשר להעביר קו ישר בין שתי נקודות נתונות; המחוגה מאפשרת להקצות מעגל שמרכזו הוא נקודה נתונה, והרדיוס שלו הוא המרחק בין שתי נקודות נתונות; לבסוף, אפשר לחתוך כל שני קווים (או מעגלים) ולהוסיף את הנקודות המתקבלות לאוסף הנקודות שלנו.

לדוגמה, בשלב הראשון אפשר להעביר רק את הקו הישר דרך 0 ו-1, ואת שני המעגלים שרדיוסם 1, ומרכזיהם 0 ו-1. חיתוך הקווים האלו מעשיר את האוסף שלנו בנקודות -1, 2, \frac{1}{2}+\frac{\sqrt{-3}}{2}, \frac{1}{2}-\frac{\sqrt{-3}}{2}. כעת אפשר להעביר עוד שמונה ישרים ועוד 22 מעגלים, לחתוך את אלו זה עם זה, וכן הלאה.

לאחר שזיהינו את המישור עם שדה המספרים המרוכבים, האוסף S של כל הנקודות שאפשר לקבל באמצעות תהליך סופי של העברת ישרים ומעגלים וחיתוכם מהווה תת-קבוצה של שדה המספרים המרוכבים. הדרך הקלה להוכיח שאוסף זה הוא שדה, כוללת שני שלבים: בראשון בודקים שאוסף המרחקים האפשריים בין נקודות ב-S סגור לחיבור וחיסור, לכפל ולפעולת ההיפוך x \mapsto 1/x. מזה נובע ש-S (כאוסף של מספרים מרוכבים) סגור לחיבור וחיסור. בשלב השני מראים שבמחוגה וסרגל אפשר לחבר זוויות, וכך (על-פי נוסחאות דה-מואבר) מוכח ש-S סגור גם לכפל וחילוק.

תכונה חשובה של השדה S היא העובדה שהוא סגור גם להוצאת שורש (שוב, כדי לראות זאת מספיק להוכיח שאפשר להוציא ב-S שורש ממספרים ממשיים, ושורשים מרוכבים מתקבלים על ידי חציית זוויות). למעשה, S הוא תת-השדה הקטן ביותר של \mathbb{C} הסגור להוצאת שורש, כלומר הסגור הריבועי של המספרים הרציונליים. מכאן נובע שהוא מכיל כל הרחבת גלואה של שדה המספרים הרציונליים מממד חזקת-2, ולהפך: הממד של סגור גלואה של כל תת-שדה מממד סופי של S הוא חזקת-2. ממילא, כל מספר מרוכב שהפולינום המינימלי שלו ממעלה שאיננה חזקת-2 (או שאינו מספר אלגברי), אינו שייך ל-S, ולכן אינו ניתן לבנייה.

## הבעיות של ימי קדם

כדי להראות שהבעיות הגאומטריות של ימי קדם אינן ניתנות לפתרון, נשאר לבדוק מהם הפולינומים המינימליים של המספרים שהן מבקשות מאיתנו לבנות: אי אפשר להכפיל את הקובייה, משום שהצלע המבוקשת, \sqrt[3]{2}, יוצרת שדה מממד 3. אי אפשר לבנות זווית של 20 מעלות, משום ש - \cos(20^{\circ}) הוא שורש של הפולינום האי-פריק 8x^3-6x-1 (את הזווית של 60 מעלות אפשר לבנות, ומכאן שלא ניתן לחלק זווית נתונה לשלושה חלקים שווים). אי אפשר לרבע את המעגל משום ש - \ \sqrt{\pi} מספר טרנסצנדנטי ולכן אינו ניתן לבנייה. אי אפשר לבנות משובע משוכלל משום שהשורש השביעי של היחידה הוא בעל פולינום מינימלי x^6+x^5+x^4+x^3+x^2+x+1, ו-6 אינו חזקה של 2.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מבנים אלגבריים יחידאים
קטגוריה:בנייה בסרגל ובמחוגה
מכונת IAS

ממוזער|מכונת IAS במוזיאון הסמיתסוניאן
ממוזער|ג'יימס פומרן ליד מחשב IAS, אוחז בידו אחת משפופרות ויליאמס שהיוו את זיכרון המחשב
**מכונת IAS** הוא שמו של המחשב הראשון שנבנה במכון למחקר מתקדם (IAS - Institute for Advanced Study) בפרינסטון, על-פי תכנונו של המתמטיקאי ג'ון פון נוימן.  

בנייתו החלה בסוף 1945 ונמשכה עד לקיץ של שנת 1951 אז הופעל באופן מוגבל. המחשב הופעל במלואו החל מ-10 ביוני 1952 ועד 15 ביולי 1958. 

בעקבות תכנון זה נבנו באוניברסיטאות ובמכוני מחקר 15 מחשבים נוספים, דומים למחשב המקורי אך לא זהים לו, ובהם ויצק של מכון ויצמן. 

המחשב מבוסס על שפופרות ריק, והזיכרון מורכב מ-40 שפופרות ויליאמס  בן 1,024 מילים, שבכל אחת מהן 40 סיביות. הפקודה הורכבה מ-20 סיביות (חצי מילה): 8 לקוד הפקודה ו-12 לכתובת. מספרים שליליים יוצגו בשיטת משלים ל-2. במחשב היו שני אוגרים: צובר (AC - Accumulator) ומכפיל-מחלק (MQ - Multiplier/Quotient). מכונת IAS הייתה המחשב הראשון שמימש את העיקרון של "ארכיטקטורת פון נוימן" - ניצול הזיכרון לאחסון של תוכנית ונתונים גם יחד.
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחשבים חלוציים
ארכיטקטורת פון נוימן

**ארכיטקטורת פון נוימן (**לעיתים גם **מכונת פון נוימן,** ובאנגלית: **Von Neumann Architecture)** היא מודל שהציע בשנות הארבעים המתמטיקאי ג'ון פון נוימן למבנהו של המחשב. במודל זה, זיכרון המחשב משמש הן לאחסון התוכנית שהמחשב מבצע והן לאחסון הנתונים שתוכנית זו קוראת או כותבת. התוכנית מבוצעת על ידי יחידה אריתמטית לוגית ויחידת בקרה. המחשב הראשון שנבנה על־פי מודל זה הוא מכונת IAS שנבנתה במכון למחקר מתקדם שבפרינסטון בהנחייתו של פון נוימן.

אריכטקטורה זו היוותה השראה לארכיטקטורת הרווארד (המתקדמת יותר) הנפוצה ביותר כיום, כאשר היחידה האריתמטית לוגית ויחידת הבקרה מאוחדים לכדי יחידת העיבוד המרכזית.

## צוואר בקבוק פון־נוימן
**צוואר בקבוק פון־נוימן** (מכונה גם "חומת הזיכרון"), מתייחס לקצב המוגבל של העברת הנתונים בין המעבד לבין הזיכרון, בשל הפרדתם לרכיבים שונים ואופי פעולתם. את המונח טבע ג'ון באקוס בשנת 1977 בעת קבלת פרס טיורינג.

מעבדים מודרניים פועלים בקצב הגבוה באופן משמעותי מקצב העבודה של הזיכרון, והדבר מגביל מאוד את יכולת הגידול של ארכיטקטורת פון־נוימן. במקרים בהם תוכנית מבצעת עיבוד מינימלי על כמויות גדולות של נתונים, המעבד נאלץ להמתין ללא הרף לזיכרון, עד שזה יכתוב או יקרא את הנתונים. בשנים 1980–2010 מהירות המעבדים גדלה ב־25% עד 50% לשנה, בשעה שמהירות הזיכרון גדלה רק ב־7% לשנה. בהתחשב במגמות אלה, נראה שמהירות הזיכרון תהיה צוואר הבקבוק המכריע בביצועי המחשב.

דרך להתמודדות עם בעיה זו היא באמצעות הוספת זיכרון מטמון על גבי המעבד עצמו (או בקרבתו) וניהול מדרגי של הזיכרון. עם זאת, בשיטה זו יש להתמודד עם בעיית עקביות הנתונים במערכות מרובות מעבדים.

בעיה זו נפתרה חלקית על ידי ארכיטקטורת הרווארד.

## ראו גם
* מדרג זיכרון
* ארכיטקטורת הרווארד
* שכפול עצמי
* תוכנית מאוחסנת – עיקרון שיושם בארכיטקטורת פון נוימן

## לקריאה נוספת

* Pfister, Gregory (1997), **In Search of Clusters**, Prentice Hall, 


## קישורים חיצוניים


* Hitting the Memory Wall: Implications of the Obvious


## הערות שוליים

קטגוריה:מחשבים
קטגוריה:ג'ון פון נוימן
קטגוריה:בית הספר למדעי המחשב, אוניברסיטת מנצ'סטר
ספקטרום פליטה

שמאל|ממוזער|250px|פוטון הנפלט מאלקטרון העובר מרמת האנרגיה השנייה לראשונה
[שמאל|ממוזער|250px|שלושת סוגי הספקטרום: [ספקטרום רציף, ספקטרום בליעה וספקטרום פליטה. לפסים הבולטים שניתן לראות בספקטרום הבליעה והפליטה יש אנרגיה התואמת למעברי אלקטרונים ברמות האטום.]]
[שמאל|ממוזער|500px|ספקטרום פליטה של [ברזל בתחום האור הנראה]]
[שמאל|ממוזער|500px|ספקטרום פליטה של [מימן בתחום האור הנראה]]
[שמאל|ממוזער|500px|ספקטרום פליטה של [חנקן בתחום האור הנראה]]

**ספקטרום הפליטה** של חומר הוא קבוצת תדרי הקרינה האלקטרומגנטית הנפלטים ממנו כתוצאה מחימום, פגיעת אלקטרונים, הקרנת פוטונים מאורכי גל שונים או כל עירור אנרגטי אחר.

כאשר חומר כלשהו עובר עירור, אלקטרונים המצויים בתוכו עוברים מרמת אנרגיה אחת לאחרת. לאחר מכן, כאשר חוזרים האלקטרונים למצבם היציב, נפלטת אנרגיה השווה להפרש בין שתי רמות האנרגיה המעורבות כקרינה אלקטרומגנטית. מאחר שרמות האנרגיה של כל חומר ייחודיות לו, גם מנות האנרגיה הנפלטות מחומר בעת תהליך העירור (המתבטאות באורכי הגל המתקבלים) אופייניות לו בלבד ויכולות לשמש לזיהויו.

האנרגיה הנפלטת מתקבלת לרוב בטווח רחב של תדרים – מתחום גלי הרדיו ועד לקרינת אולטרה סגול ורנטגן. חלק ממנה עשוי להימצא בתחום האור הנראה.

אחד היישומים לתגלית זו הוא זיהוי הרכבם הכימי של כוכבים באמצעות ניתוח הקרינה הנפלטת מהם.

## ראו גם
[ימין|ממוזער|250px|[ספקטרום הפליטה של הליום, בתמונה שצולמה בטכניון.]]
* ספקטרום רציף
* ספקטרום בליעה
* ספקטרום
* מודל האטום של בוהר
* ספקטרוסקופ
* הרחבות ספקטרליות

## קישורים חיצוניים

* 
*http://homework.uoregon.edu/run/elements/ ATOMIC SPECTRA OF ELEMENTS

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספקטרוסקופיה
זרזיר (סוג)

**זרזיר** (שם מדעי: *Sturnus*) הוא סוג עוף ממשפחת הזרזיריים שבסדרת ציפורי שיר.

בסוג זה ישנם שני מינים. שניהם מקננים או חולפים בארץ ישראל:
* זרזיר מצוי (*Sturnus vulgaris*)
* זרזיר שחור (*Sturnus unicolor*)

ישנם מינים נוספים ממשפחת הזרזיריים המכונים בשם "זרזיר", אך שייכים לסוגים אחרים. בעבר היו שייכים לסוג זה המינים: זרזיר ארבה (Pastor roseus), וזרזיר בורמזי (Acridotheres burmannicus) המצויים בישראל, הראשון כטבעי והשני כמין פולש.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:זרזיריים
זמיר

**זמיר** (שם מדעי: *Luscinia*) הוא סוג עוף ממשפחת החטפיתיים שבסדרת ציפורי שיר. בעבר היה הסוג שייך למשפחת הקיכליים, חוקרי טבע שמרניים עדיין מקטלגים את הסוג במשפחה זו.

הזמיר מוזכר בתנך בפסוק .

## מיון
בסוג שלושה מינים שמקננים או חולפים בארץ ישראל:
* זמיר מנומר *Luscinia luscinia*
* זמיר הירדן (זמיר רונן) *Luscinia megarhynchos*
* כחול-החזה *Luscinia svecica*

מינים אשר אינם מצויים בארץ:
* זמיר הודי כחול *Luscinia brunnea*
* זמיר סיבירי *Luscinia calliope*
* זמיר סיבירי כחול *Luscinia cyane*
* זמיר שחור-חזה *Luscinia obscura*
* זמיר אדום-חזה *Luscinia pectardens*
* זמיר לבן-זנב *Luscinia pectoralis*
* זמיר אדום-ראש *Luscinia ruficeps*
* זמיר אדום-זנב *Luscinia sibilans*

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1817
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תומאס איגנשיוס מריה פורסטר
קטגוריה:חטפיתיים
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
טורים

**טורים** היה שבועון ספרותי עברי שיצא לאור בתל אביב בידי חבורת סופרים, משוררים, מתרגמים ועורכים. גיליונו הראשון נדפס בשנת תרצ"ג 1933, והאחרון, מס' 53, נדפס בשנת תרצ"ה 1935.

השבועון יצא לאור ללא ציון שם העורך. היוצרים המרכזיים שכתבו בו היו המשוררים אברהם שלונסקי, נתן אלתרמן, לאה גולדברג, רפאל אליעז, אברהם חלפי, אבות ישורון, יחיאל פרלמוטר ואליהו מייטוס. מבין הסופרים היו בחבורה יעקב הורוביץ, ישראל זמורה, א"ד שפירא-שפיר, מנשה לוין, מיכל יצחק רבינוביץ' יצחק נורמן, יוסף סערוני ואחרים. 

השבועון "טורים" הוקם כדי לנגח את חבורת ביאליק ששלטה בעולם הספרות העברית, ואת כתב העת "מאזנים" הוותיק, כלי הביטוי העיקרי של הסופרים מדורו של ביאליק. כמו כתבי עת אחרים, פרסם "טורים" מספר לא קטן של מניפסטים ותרגומים מספרות העולם בת הזמן. 

בשנת תרצ"ח (1938)  חודשה הופעתו של השבועון "טורים" לזמן קצר עד סוף שנת תרצ"ט (1939). אברהם שלונסקי היה העורך של הגרסה המחודשת. לחבורת היוצרים נוספו המשוררת יוכבד בת מרים, המשורר יונתן רטוש, המשורר משה ליפשיץ והפובליציסט יצחק גרינבוים, לימים שר הפנים של מדינת ישראל. לאחר כשנה התפזרה החבורה, הופעת השבועון פסקה, והיוצרים התארגנו בחבורות אחרות וסביב כתבי עת חדשים.

## לקריאה נוספת
* חגית הלפרין, **המאסטרו, חייו ויצירתו של אברהם שלונסקי**, ספרית פועלים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, מרכז קיפ, אוניברסיטת תל אביב, 2011 עמודים 390 - 414
* טורים, באתר עיתונות יהודית היסטורית
קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:ספרות בעברית
כתובים (כתב עת)

**כתובים** – שבועון לשאלות התרבות הספרות והאמנות, היה כתב עת ספרותי עברי, שיצא לאור בתל אביב במשך כשבע שנים. הגיליון הראשון נדפס בשנת תרפ"ו 1926 והגיליון האחרון נדפס בשנת תרצ"ג 1933.

"כתובים" נוסד ביוזמתו של חיים נחמן ביאליק. העורך הראשון היה אליעזר שטיינמן, ולאחר זמן הצטרף אליו כעורך אברהם שלונסקי. "כתובים" החל לצאת כביטאון של אגודת הסופרים העבריים, ובגליונות הראשונים השתתפו רבים מבין חברי האגודה, ובהם יוצרים מוכרים ושמרניים כיצחק למדן, אשר ברש, יעקב פיכמן, אביגדור המאירי, יעקב רבינוביץ, דוד שמעונוביץ-שמעוני ואחרים. לאחר כשנה הפך "כתובים" למתנגד חריף של ראשי אגודת הסופרים, ובעקבות זאת הסירה אגודת הסופרים את חסותה מ"כתובים" והקימה את "מאזנים". משנת תרפ"ז 1927 ועד סגירתו ניהלה חבורת "כתובים" המצומצמת מלחמות ספרותיות קולניות נגד אגודת הסופרים, ראשיה וכלי הביטוי שלה.

אחדים משיריו הראשונים של אלכסנדר פן נדפסו אף הם ב"כתובים". כן שימש כתב העת את המשוררים נתן אלתרמן, רפאל אליעז ואברהם חלפי.

"כתובים", כמו כתבי עת ספרותיים אחרים פרסם מניפסטים, והביא תרגומים מספרות העולם בת הזמן, ובכך פתח פתחים חשובים לקוראי הספרות בארץ ולספרות העברית החדשה.

לאחר שנפרדו דרכיהם של שני העורכים, אליעזר שטיינמן ואברהם שלונסקי, פנה כל אחד מהם לדרכו, קיבץ סביבו חבורה והוציא כתב עת משלו. השבועון נסגר, וזמן קצר לאחר מכן הוקם כתב העת "טורים", בעריכת שלונסקי.

## ראו גם

* יוסף סערוני

## לקריאה נוספת
* ישראל זמורה, "מדוכן לדוכן", **[[מאזנים (כתב עת)|מאזנים]]**, מאי 1979 (פורסם שנית בגיליון דצמבר 2008).
* חגית הלפרין, **המאסטרו, חייו ויצירתו של אברהם שלונסקי**, ספרית פועלים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, מרכז קיפ, אוניברסיטת תל אביב, 2011 עמודים 332–356

## קישורים חיצוניים
* חיפוש וקריאה מקוונת בדפי "כתובים", באתר עיתונות יהודית היסטורית
* 

קטגוריה:ספרות בעברית
קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:אגודת הסופרים העברים
פריפטאה

בתורת הספרות, **פריפטאה** (ביוונית: **περιπέτεια**; נקרא גם **פריפטי**) הוא רגע היפוך הנסיבות, או נקודת מפנה. המונח משמש בעיקר בהתייחסות ליצירות ספרותיות. על פי הפואטיקה לאריסטו, היא רגע המפנה בטרגדיה. לדברי אריסטו, הטרגדיה מתאפיינת, בין השאר, במעבר מאושר לאומללות. הפריפטאה היא הרגע העלילתי בו מעבר זה מתרחש. עם זאת, רגע המפנה אינו צריך להיות שרירותי, טוען אריסטו, אלא נובע מהשרשרת הסיבתית של הפעולות בעולם המיוצג. 

## ראו גם
* תפנית עלילתית

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מונחים ספרותיים
קטגוריה:טרגדיות
קטגוריה:תורת הספרות
אופק (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים ולנשים
כשל הכוונה

**כשל הכוונה** הוא מונח ספרותי, שנטבע על ידי ויליאם קורץ וימסט ומונרו קרטיס ברדסלי בשנת 1954, כשפרסמו את מאמרם **The Intentional Fallacy** בקובץ *The Verbal Icon: Studies in the Meaning of Poetry*.
לטענתם, כוונת היוצר אינה בהכרח משמעותית להבנת כוונת היצירה. "כשל הכוונה" הוא מונח מרכזי בהגות הביקורת החדשה, אסכולת מחקר בתורת הספרות. וימסט וברדסלי הם חלוצי ה-**anti-intentionalism** ("אנטי-התכוונות"), גישה שפרחה במחצית השנייה של המאה ה-20 והשוללת שימוש בביוגרפיית המחבר ובכוונתו בבואנו לקרוא ולפרש טקסט כלשהו.

כאשר סופר כותב יצירה הוא מסתמך הן על כך שהקוראים מבינים את השפה שבה היצירה נכתבה, והן על ידע עולם בסיסי. אפילו יצירת הפנטזיה האסקפיסטית ביותר מסתמכת על ידע עולם בסיסי של הקורא, על מנת שתוכל להיות מובנת. ניתן לראות יצירת ספרות, אם כן, כניסיון של המחבר לתקשר עם הקורא באמצעות שפה משותפת וניסיונות משותפים. ללא בסיס משותף, תקשורת אינה אפשרית.

עם זאת, תמיד יהיו הבדלים בין המחבר לקורא. המחבר שונה בחוויותיו האישיות מהקורא, ולעיתים גם שונה בדעותיו לגבי אספקטים מסוימים של המציאות ופירושם. בשל הבדלים אלו, המשמעות שהקורא מוצא ביצירה היא תמיד היסק, שלעולם אינו במדויק כוונת היוצר עצמה.

כמו כן, הן הקורא הן המחבר יכולים שלא להיות מודעים למוזרויות שונות בתפיסתם את המציאות, מוזרויות שיכולות לצבוע את היצירה או את האופן שבו הקורא מבין אותה בצבעים, שהמוען או הנמען אינם שמים אליהם לב.

לדוגמה, יצירה שנכתבה בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, יכולה להציג את הדעות שהיו מקובלות בתקופתה, כמו דעות קדומות בנוגע לגרמנים או יפנים. קורא מודרני יכול שלא להסכים עם דעות אלו, ולמצוא משמעויות שונות, שאליהן המחבר לא התכוון, לגבי האופן שבו הדעות הללו משפיעות על משמעות היצירה.

אחת התמיכות המפורסמות ביותר בגישת וימסט וברדסלי היא החיבור "מות המחבר" מ-1967 מאת רולן בארת, שבו טען כי ברגע שיצירה פורסמה, היא התנתקה מכוונותיו של המחבר ופתוחה לפרשנות מחודשת תמידית על ידי קוראים, המשתמשים בקריאתם בהקשרים שונים. לטענתו: "לתת לטקסט מחבר פירושו להטיל גבול על הטקסט הזה, לספק לו סימן סופי, לסגור את הכתיבה." עבור בארת, ופוסט-סטרוקטורליסטים אחרים כמו ז'אק דרידה, כוונות המחבר אינן ידועות ואינן רלוונטיות לפרשנויות המשתנות ללא הרף של הטקסט שמפיקים הקוראים.

## ראו גם
* מות המחבר
* מחבר מובלע
* מספר (ספרות)
* דובר (ספרות)
* ביקורת חדשה
* תורת הספרות

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תורת הספרות
הים הלבן

**הים הלבן** (ברוסית: **Белое море**) הוא שלוחה של ים ברנץ בצפון־מערב רוסיה ושטחו 90,800 קמ"ר. 

עומקו הממוצע 67 מטרים, והמקסימלי - 340 מטרים. הוא מוקף בקרליה ממערבו, ובחצי האי קולה מצפון לו. תעלת בלומורקנאל מקשרת את הים הלבן אל הים הבלטי. הים כולו הוא תחת ריבונות רוסית ונחשב ל"ים פנימי" של רוסיה.

הנמל החשוב ארכאנגלסק נמצא לחוף הים הלבן, ולאורך ההיסטוריה הרוסית היה מרכז הסחר הימי שלה. בעידן המודרני הוא הפך לבסיס צבאי של צי ספינות הקרב והצוללות הרוסי.

הים הלבן הוא אחד מארבעה ימים הנקראים על שם צבע, כשהאחרים הם: הים השחור, הים האדום, והים הצהוב.

## ראו גם
* גרון הים הלבן
* איי סולובצקי
* מפרץ אונגה
* מפרץ דווינה
* מפרץ קנדלאקשה
* מפרץ מזן

## קישורים חיצוניים

* 

ממוזער|ימין|מפרץ קנדלאקשה בים הלבן

*
קטגוריה:ימים באוקיינוס הקרח הצפוני
קטגוריה:רוסיה: ימים
שפתי כהן

**שפתי כהן** (בראשי תיבות - **הש"ך**), הוא פירוש על החלקים יורה דעה וחושן משפט מתוך השולחן ערוך, מאת הרב שבתי הכהן.
הפירוש על יורה דעה פורסם בשנת ה'ת"ו (1646) בקראקא, כשהיה בן 24, והפירוש על חושן משפט פורסם באמסטרדם, בשנת ה'תכ"ג (1663).

## תיאור הספר
הספר הוא פירוש על חלקים יורה דעה וחושן משפט מתוך השולחן ערוך, שעוסקים בעיקר בהלכות כשרות וממונות.

הספר נחשב לאחד מאבני היסוד בפסיקת הלכה, ומשמש כספר הלכה חשוב, בעיקר בישיבות ואצל רבנים ודיינים.

בהקדמה לספר כתב המחבר, שכתב את הפירוש בלשון קלה ופשוטה כדי שכל אדם יוכל להבינו, וביקש שלא יסמכו על הוראתו, כי אין הוא יכול להכריע בין השולחן ערוך ונושאי כליו, ושהוא מרשה לכל מי שרוצה לחלוק על דעתו.

שם הספר מבוסס על הפסוק: , ודומה לשמו של המחבר- הרב שבתי כהן.

באותה שנה שבה פורסם הספר, יצא לאור בלובלין הפירוש "טורי זהב" (ט"ז) על חלק "יורה דעה" מאת הרב דוד הלוי סגל, שהיה פוסק ומפורסם, וחתנו של הב"ח, שכתב פירוש על ארבעה טורים. הש"ך השיג על הט"ז השגות, שנדפסו בחוברת בשם "נקודות הכסף" בשנת 1677, ועל חלקן השיב בט"ז בחוברת משלו, שנקראה "דף אחרון". החוברות מודפסות בסוף הכרך הראשון של חלק יורה דעה, בחלק מהמהדורות של השולחן ערוך. לתוך "נקודות הכסף" מוכנסות לעיתים הגהות על הספר 'שפתי כהן', מבנו של הרב שבתי כהן.

הפירוש נדפס מסביב לטקסט השולחן ערוך, והוא נחשב לאחד משני הפירושים החשובים והמרכזיים על יורה דעה וחושן משפט, ביחד עם הטורי זהב (ט"ז), ובדרך כלל פוסקים כמותו במחלוקות עם הט"ז.

ביטוי למרכזיותו של החיבור בפסיקת ההלכה בהווה ניתן למצוא בכך שחלקים מהחיבור מהווים מרכיב מרכזי בחומר הלימוד הנדרש עבור בחינות ההסמכה לרבנות של הרבנות הראשית לישראל, בנושאים הכלולים בחלק יורה דעה של השולחן ערוך.

## לקריאה נוספת
עמנואל ורהפטיג, **[https://asif.co.il/wpfb-file/השך-ר-שבתי-כץ-ושיטתו-הלמדנית-פסיקתית/ הש"ך - ר' שבתי כ"ץ - ושיטתו הלמדנית-פסיקתית]**, עבודת דוקטורט, אוניברסיטת בר-אילן, תשע"ט

## הערות שוליים

קטגוריה:פירושים על שולחן ערוך
קטגוריה:ספרי שנות ה-1640
קטגוריה:ספרי שנות ה-1660
הנה האיש (ניטשה)

"**הנה האיש**" (מלטינית: **Ecce Homo**) הוא ספרו האחרון של הפילולוג והפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה. הספר עצמו נכתב בגרמנית, למרות השם הלטיני. יעודו של הספר, כפי שהוא מתואר על ידי המחבר בהקדמה לו, הוא הצגת דמותו לפני שיציב בפני העולם תביעה קשה שכמותה לא הוצבה מעולם בפניו. שמו של הספר נגזר מ"הנה האיש", אמירתו של הנציב הרומאי פונטיוס פילאטוס בהציגו את ישו בפני היהודים לאחר ששפט אותו.

הספר מכיל פרקי אוטוביוגרפיה על תולדות חייו ואורחות חייו, ובנוסף יש בו סקירה תמציתית על כתביו.

הספר נכתב בשנת 1888 אך פרסומו עוכב על ידי אחותו של ניטשה, אליזבת פורסטר, עד לשנת 1895.

במבוא לספרו זה ניטשה מציג את השקפתו הפילוסופית במונחים המצביעים על הינתקותו המוחלטת מן ההומניזם המודרני. ההומניזם לא חדל מלדגול בקדמה ובהפצת המדע והטכנולוגיה שיובילו אותנו לקראת ימים טובים יותר, ולצדד ברעיון כי על האידיאל להנחות את ההיסטוריה ואת הפוליטיקה - וזו, לפי ניטשה, היא סוג של אמונה, של דת ללא אלוהים שניטשה מגדיר כאלילים שאותם הוא מציע לנתץ בפטישו באמצעות הפילוסופיה:

"לתקן את המין האנושי? הנה הדבר האחרון שאוכל להבטיח. אינני יוצר אלילים חדשים!... להשליך את האלילים - כך אני מכנה את כל האידיאלים - הנה מה שמהווה את אמנותי. בה במידה שהמצאנו את השקר של עולם אידיאלי, רוקנו את המציאות מתוכנה, ממשמעותה וממהימנותה... השקר שאנו מכנים אידיאל היה עד כה קללה המעיקה על המציאות. האנושות עצמה הפכה שקרית ומזויפת מיסודה עד כדי אמונה בערכים המנוגדים לאלה שבכוחם בלבד להבטיח את חוסנה ואת עתידה..."

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כתבי פרידריך ניטשה
קטגוריה:אוטוביוגרפיות
קטגוריה:ביקורת דת בספרות
קטגוריה:ספרי הוצאת כרמל
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
אנתולוגיה

**אַנְתוֹלוֹגְיָה** (או בעברית: **ילקוט**, **אסופה**, **מִקְבָּץ** או **מִבחר**), היא צורת כינוס של כתבים ספרותיים. מקור המילה הוא יוונית עתיקה, ופירושה "זר פרחים", "כליל". האנתולוגיה היא חיבור של יצירות שונות למכלול אחד.

האנתולוגיה הספרותית יכולה להתחבר על פי עקרונות רבים ושונים ומתוך מגמות רבות. ישנן אנתולוגיות ספרותיות הנבחרות לפי סוגה ספרותית מסוימת, כגון אנתולוגיה לסיפור הקצר, או אנתולוגיה לשירה וכיוצא בזה. ישנן כאלה הנבחרות על פי לשון כתיבה מסוימת, על פי נושאי כתיבה מסוימים וכיוצא באלה. האנתולוגיה הספרותית מאופיינת על ידי המטרה והאופי של מחבריה. ישנן כאלה המתחברות על ידי חבורות של עורכים, על ידי מוסדות ספרותיים שונים, וישנן אנתולוגיות אישיות לחלוטין, המבטאות אך ורק את טעמו של המלקט והמאסף.

## היסטוריה
האנתולוגיות הראשונות נתחברו כבר בתקופה הקלאסית, ביוון, ברומא ובמזרח הערבי. האנתולוגיה המוכרת הראשונה שתועדה היא זו שליקט המשורר מלאגרוס מגדרה במאה הראשונה לספירה, הידועה כיום, אחרי גלגולים רבים, בשם האנתולוגיה היוונית; מלאגרוס קרא לה בשם "אנתולוגיה" (כלומר, "זר פרחים"), ובהקדמתו השווה בין כל אחד מהמחברים לפרח כלשהו. בעקבותיו הפכה המילה "אנתולוגיה" לכינוי כללי לכל אסופה ספרותית.

## מוזיקה
במוזיקה, המונח אנתולוגיה מתייחס לאוסף של יצירות שנעשו על ידי אמן בעל קריירה ארוכה ומגוונת. בעוד שברוב המקרים אנתולוגיה מוזיקלית מכילה את הלהיטים הגדולים של האמן, לעיתים מדובר דווקא בטכניקה שיווקית, מעין דיסק בו מופיעים לצד "הלהיטים הגדולים" גם שירים קצת פחות מוכרים, הקלטות של הופעות חיות וכו', בתקווה להפוך אותם לידועים יותר. אנתולוגיות יוצאות לרוב כאלבום אוסף.

## טלוויזיה וקולנוע
בסדרות טלוויזיה, סדרות אנתולוגיה הן סדרות שכל עונה שלהן או כל פרק שלהן הוא בעל עלילה שונה ושחקנים שונים. דוגמאות: "מראה שחורה", "אימה אמריקאית", "בלש אמיתי" "אהבה מוות ורובוטים" "פארגו".

בקולנוע סרט אנתולוגיה הוא בדרך כלל מאגד בתוכו מספר סרטים קצרים, לדוגמה "הבלדה על באסטר סקראגס" או "עמי וארצי" הסיני שכולל שבעה פרקים שבויימו על ידי במאים שונים.

## ראו גם
The Beatles Anthology

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מונחים ספרותיים
אפיגוניות

**אפיגוניות** (מיוונית: **ἐπίγονοι**, נולד אחרי) היא תכונה ספרותית של יצירה חקיינית, ההולכת בעקבות דגם ספרותי מצליח. החקיינים, הממשיכים הספרותיים, נקראים אפיגונים.

האפיגונים הראשונים שנזכרו בהיסטוריה היו משוררים יווניים שלא התעלו למעלת קודמיהם הגדולים, ורק הלכו מתוך חיקוי בעקבותיהם. יצירתם של האפיגונים היא לרוב חסרת מקוריות, חסרת גדולה, ומנצלת את הצלחת קודמיהם.

המילה אפיגון משמשת הרבה כנשק במלחמות ספרותיות. אם בין דורות של סופרים, אם בין חבורות ואם בין כתבי עת. כל צד נוהג להאשים את הצד שכנגד באפיגוניות. יוצרים גדולים ויצירות גדולות מולידים אפיגונים קטנים. כך למשל כונו המשוררים העבריים שכתבו בנוסח נתן זך משנות החמישים, אפיגונים של נתן זך. וכך למשל, בעקבות הופעת ספריו של גבריאל גארסיה מארקס בעברית, בראשית שנות השבעים, קמו בארץ שחיקו את כתיבתו, המכונה "ריאליזם פנטסטי" והוגדרו אפיגונים.

קטגוריה:מונחים ספרותיים
אורות (צמח)

[200px|ממוזער|שמאל|[בן חרדל מצוי אחד הצמחים המזוהים עם הצמח אורות המופיע בתנ"ך]]
**אורות** הוא שמו של צמח המופיע במקרא, בספר מלכים ב'. הצמח זוהה עם בן-חרדל מצוי, עם ירקות וצמחי שדה ועם פקועות השדה.

## אורות במקרא
בספר מלכים ב': 

בזמן הרעב בארץ מצווה אלישע על נערו לבשל נזיד לבני הנביאים. אחד מבני הנביאים יצא ללקט , כדי לאכול. המלקט טעה ואסף צמח רעיל בשם גפן שדה והשליך ממנו לסיר הנזיד. אלישע תיקן את הנזיד באמצעות השלכת קמח לסיר. זה אחד מסיפורי הניסים המסופרים על אלישע הנביא.

## זיהוי האורות
קיימות מספר שיטות עיקריות בשאלה מהו אותו צמח:
[200px|ממוזער|שמאל|Eruca sativa צמח ה[רוקט המזוהה עם הצמח המקראי אורות]]
לפי הגמרא במסכת יומא , הווה אומר זהו צמח "מאיר עיניים". גם התנא רבי מאיר, מפרש כי אורות .

### בן-חרדל מצוי
יש המציעים לזהות את הצמח המקראי עם בן חרדל מצוי (ארוגולה/גרגיר הנחלים), ממשפחת המצליבים אשר צורתו מזכירה את הצנון. צמח זה גדל בכל אזורי הארץ, בשדות ובגידולי בר. עליו שימשו למאכל ובזרעיו השתמשו כתבלין.
לשיטתו של רש"י: 
Eureca sativa; כמו הלע"ז שציין רש"י אורג"א, כך גם פירש הרד"ק.

### ירקות וצמחי שדה כללים
לפירושו השני של רש"י:  מדובר בירקות. ומצודת ציון מבאר: 

## קישורים חיצוניים
* הפסוק ופרשני הנ"ך על הפסוק, באתר 'תנ"ך - מקראות גדולות הכתר'.
## הערות שוליים

קטגוריה:צמחי המקרא
קרבין

[ממוזער|250px|רובה [M1 קרבין, בישראל נודע פשוט בשם "קרבין".]]
[ממוזער|250px|שמאל|[M4A1 קרבין, רובה שירות בצה"ל ומשטרת ישראל.]]
[ממוזער|250px|שמאל|[IWI ערד, רובה קרבין ישראלי בשירות הימ"מ.]]
**קרבין** הוא שם כללי לרובה מקוצר. הקרבין נועד להיות רובה שירות עבור חיילים שהזדקקו לכלי נשק קומפקטי בעת מלחמה, כגון כוחות קומנדו, חיל פרשים, לוחמי חיל שריון ומפעילי ארטילריה. 

מקור השם הוא ברובי הקרבין המקוצרים, שיוצרו עבור חיל הפרשים והיו קלים וקצרים באופן ניכר מרובי המוסקט הכבדים שהיו בשימוש חילות הרגלים.

בתקופת מלחמת העולם השנייה רוב הרובים שהיו בידי הצבא היו רובים כבדים ומסורבלים (אם כי עדיפים פי עשרת מונים מרובי המאה ה-19). רובה ה-M1 גאראנד שהיה רובה חצי-אוטומטי, והלי אנפילד והמוסין נגאן שהיו רובים בריחיים, היו בעלי דיוק מעולה, הם היו אמינים ופשוטים לתפעול וטעינה. גם המאוזר K98, הרובה הבריחי ששימש את חיילי הורמאכט הגרמנים, נחשב לרובה מעולה, מדויק ואמין. חסרונם של רובים אלה היה משקלם הרב ואורכם הגדול, דבר שהכתיב את שימושם רק בידי חיילים המאומנים לכך. כוחות העורף ותומכי לחימה צוידו עד אז באקדח אישי, שהתגלה כלא מדויק וחסר את כוח האש הנדרש ללחימה בחיילי אויב. רובי הקרבין נועדו הן עבור תומכי לחימה והן עבור כוחות צנחנים וקומנדו שנזקקו לנשק קומפקטי. הקרבינים שימשו הן להגנה עצמית והן ללחימה התקפית. הם היו נוחים מאוד לשימוש ובעלי כוח אש גדול משמעותית מאקדחים.

גם כיום מיוצרים קרבינים למגוון רובים בארצות ומדינות שונות. בישראל השם "קרבין" נהפך לשם נרדף לרובה ה-M1 קרבין האמריקני, רובה ממלחמת העולם השנייה ששימש כנשק האישי הארוך של שוטרי משטרת ישראל משנות ה-70 של המאה ה-20 עד ל-2010 (בנוסף לאקדח שירות ורובה M16 באזורי קו עימות) ומשמש גם את מתנדבי המשמר האזרחי ומלווי טיולים. הקרבין נחשב לנשק ישן אך אמין, מדויק וקל לתפעול. 

בצה"ל נהוג לקרוא לרובי קרבין בשם "**מקוצר**" (למשל: M-16 מקוצר) ולרובה קרבין קצר במיוחד בשם "מקוצרר". זהו שם גנרי שלא מבדיל בין CAR15, קולט קומנדו, רובה M4 ו-M16 מנוסר (M16 ארוך שקנהו נוסר בנשקייה או סדנת חימוש צה"לית) – כולם גרסאות מקוצרות לרובה הסער האמריקאי M-16.

**רובי קרבין מפורסמים:**
*  הקרבין של שארפס (מראשוני הרובים בארצות הברית שנטענו מהבריח ולא מהלוע)
*  K98K - קרבין של K98 מאוזר, גרמניה
*  M1 קרבין, ארצות הברית, מלחמת העולם השנייה 1942, נפוץ בישראל כנשק אבטחה וכנשקם של מתנדבי המשמר האזרחי.
*  לי-אנפילד לי אנפילד מספר 5 "קרבין ג'ונגל" British No. 5 MKI Lee-Enfield "Jungle Carbine", הממלכה המאוחדת, 1944
*  רוגר מיני-14, ארצות הברית (1967)
*  CAR15, ארצות הברית, שנות ה-70 של המאה ה-20, גרסה מקוצרת ל-M16A1
*  גלילון, ישראל, שנות ה-80 של המאה ה-20, גרסה מקוצרת לגליל (רובה)
*  M4 קרבין, ארצות הברית, שנות ה-90 של המאה ה-20, גרסה מקוצרת ל-M16A2
*  בארט REC7 ובארט REC10, ארצות הברית, העשור השני של המאה ה-21
*  IWI ערד, ישראל, שנות ה-20 של המאה ה-21
*  רובה M7 (רובה סער קרבין), שנות ה-20 של המאה ה-21

## ראו גם
* התפתחות כלי הירי
* בולפאפ

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:נשק קל
קטגוריה:רובים
האיגוד הבין-לאומי לאופניים

285px|ממוזער|מטה האיגוד הבין-לאומי לאופניים באגל, שווייץ
**האיגוד הבין־לאומי לאופניים** (בצרפתית: **Union Cycliste Internationale**; בראשי תיבות: **UCI**) הוא הגוף העליון המנהל את ענף האופניים בעולם. משרדי UCI נמצאים באגל בשווייץ. נשיא ה-UCI הנוכחי הוא דוויד לפארטייה מצרפת שהתמנה לתפקיד בשנת 2017.

UCI מנפיק רישיונות תחרות לרוכבים ומכתיב חוקים משמעתיים, בנושאים כמו נטילת סמים אסורים. כמו כן מנהל UCI את דירוג מרוצי האופניים, את דירוג הרוכבים על פי הישגיהם ואת שיטות הניקוד בענפי האופניים השונים, אופני הרים, אופני כביש, אופני מסלול ועוד. בנוסף אחראי ה-UCI על , שבמסגרתן המתחרים מייצגים את מדינתם ולא קבוצות מסחריות. למנצחים בתחרויות אלו יש את הזכות ללבוש את חולצת הקשת בענן במשך השנה הבאה, וכמו כן את הזכות ללבוש רצועת יד באותם צבעים במהלך כל הקריירה שלהם.

האיגוד הוקם ב-14 באפריל 1900 על ידי התאחדויות האופניים של בלגיה, צרפת, איטליה, ארצות הברית ושווייץ. האיגוד הוקם עקב העיסוק בשאלה האם לבריטניה תותר משלחת אחת לאליפות העולם או מספר משלחות, שייצגו את אנגליה, אירלנד, סקוטלנד וויילס. עקב הוויכוח בסוגיה, בריטניה לא צורפה לאיגוד עד 1903.

בשנת 1965, בלחץ הוועד האולימפי הבין־לאומי, הקים האיגוד שתי רשויות משנה: רשות אחת שתעסוק בחובבים (Fédération Internationale Amateur de Cyclisme בראשי תיבות: FIAC) וראשות שנייה שעיסוקה היה מקצוענים (Fédération Internationale de Cyclisme Professionnel בראשי תיבות FICP). האיגוד עצמו היווה גורם מתאם בין הרשויות. רשות החובבים הייתה גדולה יותר ושלטה באיגוד (בין היתר עקב יכולת החובבים להתחרות במשחקים האולימפיים, ונוכחותה ביותר מדינות, בעיקר מדינות הגוש המזרחי). בשנת 1992 בוטלה ההפרדה ושני הגופים, שישבו בלוקסמבורג (FICP) וברומא (FIAC), התאחדו ועברו לאגל, בקרבת הוועד האולימפי הבין־לאומי, היושב בלוזאן. בשנת 2005 החל UCI בסדרת מרוצי אופניים הנקראת UCI ProTour (בתרגום חופשי מאנגלית – טור מקצועני), אשר מחליפה את הסדרה הקודמת שנקראה *UCI World Cup* (*גביע העולם*). בשונה מסדרת גביע העולם, ה-ProTour כולל בתוכו את שלושת הגראנד טורים – מרוצי הכביש הגדולים בעולם: הטור דה פראנס, הג'ירו ד'איטליה והוואלטה אספניה. משנת 2009 תפס את מקומו סבב ה-UCI World Tour, שכולל מלבד הגרנד טורס עוד מרוצים בכירים, כמו חמשת המונומנטים, טור דה סוויס, קריטריום דו דופינה ועוד. ה-UCI WorldTeam מתייחס לקבוצות, זוהי רשימת 18–19 הקבוצות הבכירות בענף שמקבלות הזמנה אוטומטית לכל המרוצים הגדולים, הסבב המשני הוא סבב ה-UCI ProTeam, שנקרא עד 2020 בשם "UCI Pro Continental", והוא הסבב המשני לקבוצות, וארבע קבוצות מהדרג הזה מקבלות הזמנה לכל אחד מהגרנד טורס, בעוד כל קבוצות ה-WorldTeam מקבלות הזמנה אוטומטית.

## חברות
### קונפדרציות יבשתיות
הפדרציות הלאומיות מאורגנות בקונפדרציות לפי יבשות:
* קונפדרציית האופניים האסייתית (ACC)
* איגוד האופניים האירופי (UEC)
* קונפדרציית האופניים של אוקיאניה (OCC)
* קונפדרציית האופניים הפאן-אמריקאית (COPACI)
* קונפדרציית האופניים האפריקאית (CAC)

## נשיאי ה-UCI
ממוזער|הלוגו הקודם של האיגוד הבין־לאומי לאופניים

## ראו גם
* אליפות העולם באופני כביש
* גביע העולם באופני הרים

## קישורים חיצוניים

* 

* תקנון ה-UCI מתורגם לעברית , אתר איגוד האופניים בישראל

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אופניים
אופניים, האיגוד הבין-לאומי
יחיאל חורב

**יחיאל חורב (זילברמן)** (נולד ב-26 בדצמבר 1944) היה משנה למנכ"ל משרד הביטחון וראש המלמ"ב עד יולי 2007.

## ביוגרפיה
חורב נולד בשנת 1944 בתל אביב ובגיל צעיר עבר לקיבוץ חולתה. ב-1962 התגייס לחטיבת גולני, שם שירת בגדוד 12 (ברק) והשתחרר בדרגת סגן. לאחר שחרורו במסגרת שירות המילואים בחיל השריון הגיע לדרגת רב-סרן. הוא השתתף, בסוף שנות השישים, במשלחת של צה"ל שאימנה את צבא קונגו. כששב בשנת 1969 גויס לתפקיד קצין ביטחון באחת היחידות של הוועדה לאנרגיה אטומית.

### שירותו במשרד הביטחון
בשנת 1974 מונה חורב להיות האחראי על מחלקת האבטחה הפיזית ביחידת המלמ"ב והתקדם עד לתפקיד סגנו של ראש המלמ"ב חיים כרמון. בשנת 1984 יצא חורב ללימודים במכללה לביטחון לאומי למשך שנתיים. כששב ליחידה בשנת 1986 התפוצצה פרשת מרדכי ואנונו. כרמון היה באותו הזמן בחו"ל וחורב, כסגנו, מונה לעמוד בראש צוות בין-משרדי לטיפול בפרשה, בשיתוף נציגי השב"כ והמוסד. לאחר פרישתו של כרמון (שהפך למקס"מ: הממונה על קשרי חוץ, סיוע ביטחוני ומלמ"ב) באותה שנה, מונה חורב להיות ראש המלמ"ב.

בתפקידו כראש מלמ"ב נחשב חורב למחמיר ביותר. הוא היה האחראי לתנאי המאסר הקשים בהם הוחזק ואנונו ועל תנאי השחרור של מרקוס קלינגברג. הוא גם העביר את עמירם לוין מתפקיד בכיר במחלקה לנושאים מיוחדים ואבטחת מידע לאחר שלדעת חורב התרשל לוין במשימתו ולא צינזר כראוי את הפרוטוקולים שבית המשפט העליון התיר לפרסם ממשפטו של ואנונו. על חורב נמתחה גם ביקורת על האופן שבו טיפל בפרשת תא"ל יצחק יעקב. חורב גם מנע במשך מספר שנים את פרסום ספרו של אבנר כהן "ישראל והפצצה" ופורסם שאבנר כהן לא הגיע לישראל במשך אותן שנים כיוון שחשש ממעצר בידי חורב ואנשיו.

בשנת 2003 מונה חורב למשנה למנכ"ל משרד הביטחון, בנוסף לתפקידו כראש המלמ"ב. בשנת 2006 היה מעורב בפרשיה שבה שדרגה ישראל מזל"טים עבור סין, זאת אף על פי שהתחייבה בפני ארצות הברית שלא תעשה כן. הפרשה גרמה למשבר אמון בין המדינות וארצות הברית סירבה לשתף פעולה עם בכירי מערכת הביטחון המעורבים בה, בהם חורב. בשנת 2007 שימש כממלא מקום מנכ"ל משרד הביטחון, לאחר שהמנכ"ל הקודם גבי אשכנזי הפך לרמטכ"ל, ועד כניסתו של פנחס בוכריס לתפקיד המנכ"ל. ביולי של אותה שנה פרש חורב לגמלאות.

בשנת 2014 מונה ליושב ראש הדירקטוריון של חברת בתי זיקוק צירון בע"מ המתמחה בהקמת בתי זיקוק באפריקה וכיהן בתפקיד במשך כשנה.

חורב בעל תואר ראשון במדעי החברה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במדעי החברה ומתמטיקה מאוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי.

## קישורים חיצוניים
*  (כתבה הסוקרת הן את פרשת ואנונו והן את יחיאל חורב).
* פרוטוקול ישיבת ועדת החוקה חוק ומשפט בעניין ההגבלות על מרדכי ואנונו לאחר שחרורו מהכלא, בהשתתפותו של יחיאל חורב.
* .
*  - תקציר של כתבה מ"ידיעות אחרונות".
* .
* 
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:הממונה על הביטחון במערכת הביטחון
קטגוריה:חולתה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944