ז'ורדי פוז'ול

**ז'וֹרדי פוּז'ול אִי סוּליי** (בקטלאנית: **Jordi Pujol i Soley**; נולד ב-9 ביוני 1930, בברצלונה, ספרד) הוא פוליטיקאי ספרדי, בעל אידאולוגיה לאומית קטלאנית, מנהיג מפלגת CDC ("קונברז'נסיה דמוקרטיקה דה קטלוניה" – האיגוד הדמוקרטי של קטלוניה) בין השנים 1974–2003 וראש הממשל האוטונומי של קטלוניה כנשיא הז'נרליטט בין השנים 1980–2003. פוז'ול הוא רופא פרמקולוג בהכשרתו ואיש עסקים במקצועו.
בשנת 2003 פרש פוז'ול מהחיים הפוליטיים לטובת ארתור מס שחיכה שבע שנים עד שהגיע בראשות הממשל הקטאלני. אחרי שנת 2014 נקלע פוז'ול לשערורייה פוליטית ומשפטית אחרי שהודה בהעלמות מס גדולות למשך 30 שנה – לדבריו בנוגע לכספים רבים (משוערים לעשרות מילונים של אירו) שירש מאביו.

## קורות חייו
ז'ורדי פוז'ול נולד ב-9 ביוני 1930 בעיר ברצלונה כבן בכור מבין שלשת ילדיהם של פלורנסי פוז'ול ברוגאט, פקיד בבנק מרסאנס, ושל מריה סוליי. מוצא אבותיו של האב היה באזור אמפורדה Empordà המרוחק ולסבים היה ביישוב דארמיוס בית חרושת לפקקי שעם שנסגר עקב משבר. האם הייתה בת לאיכרים מהכפר פרמיאה דה דאלט Premià de Dalt ב"קומארקה" מארסמה Maresme שבמחוז ברצלונה. השם ז'ורדי, הצורה הקטלאנית של ג'ורג', הוא נפוץ מאוד בקטלוניה. בדומה לאנגליה ג'ורג' הקדוש נחשב הקדוש המגן (ה"פטרון") של הארץ. ברישומי העירייה נרשם ז'ורדי בספרדית בשמות חורחה חואן רמירו. האב פלורנסי עזב לבסוף את הבנק ופתח בקריירה עצמאית כברוקר וכחלפן כספים בשותפות עם סוחר יהלומים, מהגר יהודי, בשם דוד מויסס טננבאום. מגיל 5, בשנת 1935 נרשם פוז'ול על ידי אביו כתלמיד בית הספר הגרמני האליטיסטי "Deutsche Schule" בברצלונה, ובאותו הזמן קיבל בבית שעורים פרטיים לשפה והתרבות הצרפתית. בבית הספר הגרמני, שניהולו נמצא תחת השפעת האידאולוגיה הנאצית, ז'ורדי לא השתתף בטקסים הפוליטיים בעלי אופי נאצי. אף על פי שהאב נמנה בין אוהדי ה"שמאל הרפובליקאי הקטלאני", התרחק אחרי התבוסה במלחמת האזרחים מפעילות פוליטית וחסך למשפחתו את רדיפות המשטר הפרנקיסטי שהשתלט על קטלוניה בשנת 1939. לעומת זאת שניים מאחיו ידעו לזמן קצר את הגלות והכלא. ז'ורדי הושפע במיוחד מאחד מדודיו אלה, נרסיסו, שהתארח בבית הוריו אחרי השחרור מהכלא. בגיל 9 ביקר יחד עם נרסיסו בהר טגמנט וראה מזועזע את ההרס שזרעה מלחמת האזרחים בכפרים ובקשרי התחבורה מסביב. אז נשבע לתרום בעתיד לבניינה מחדש של ארצו. כבן למשפחה בעלת תודעה לאומית קטלאנית, בגיל 11–12 עשה מאמצים להשיג ספר ללימוד קריאה וכתיבה בשפה הקטלאנית שהייתה אסורה לשימוש בעת המשטר של פרנקו. בשנת 1945 כשנסגר בית הספר הגרמני בעקבות נפילת גרמניה הנאצית, על מנת להשלים את ההכנות לבחינות הבגרות, עבר פוז'ול ללמוד שנה באקדמיה פרז איבורה ולאחר מכן עבר את הבחינות בהצטיינות. באותה תקופה התעמק בלימוד השפה הקטלאנית, בפילוסופיה הפרסונליסטית קתולית של מונייה וטייל לרוחבה ולאורכה של ארצו. בהמשך,על אף אהבתו את ההיסטוריה, הגאוגרפיה, הכתיבה העתונאית והכלכלה, בגיל 16 נרשם משיקולים פרגמטיים ללימודי רפואה באוניברסיטת ברצלונה. השתתף תוך כדי מעורבותו בפעילויות של אגודות נוער קטלאני כמו ה"קונפרריה" "מארה שה דאו דה מונטפראט דה וירטליה" בקבוצה הקתולית "טוראס אי באז'ס" (1946) ואחר כך בקבוצת CC (כריסט וקטלוניה) (1954) הצטיין פוז'ול בכישוריו המנהיגותיים. באותה תקופה התקרב יותר לדת הקתולית ובין השאר, להגות של שארל פגי ואנרי ברגסון בה מצא השראה לחיים של פעולה ויצירתיות. סופרים והוגים אחרים שהשפיעו על חשיבתו היו סנט אכזופרי, ז'אק מריטן וקאזאנצאקיס. לא נמשך לעבוד בטיפול בחולים ואביו מצא לו בתום לימודיו משרה בניהול מעבדה גדולה שהוא נמנה עם בעלי מניותיה. ברגעים מסוימים שקל פוז'ול אפשרות של קריירה ככומר או כאיש צבא. את השירות הצבאי מילא בסגוביה והגיע לדרגת סגן משנה.

באגודת "וירטליה" הכיר את אשתו לעתיד, מרתה פראסולה, בתו של בעל חנות מהרובע המרכזי אישמפלה בברצלונה. בני הזוג התחתנו בשנת 1954 במונטסראט. כדי לזכות באהדת חמיו לעתיד  עבר  פוז'ול מבחן של גלישת סקי חד פעמית במסלולים של מולינה.

## פעילותו הפוליטית
מגיל 16 היה מעורב בפעילות נגד מדיניות הדיכוי של פרנקו בקטלוניה. ב-13 ביוני 1960 נעצר בגלל פעילותו זו. בנוסף להשתתפותו בחרם המוצלח בשנת 1959 נגד המנהל הפרנקיסטי של העיתון "לה ונגארדיה", לואיס גלינסוגה (1891–1967), ומעורבותו ב**אירועים בהיכל המוזיקה** בברצלונה, ב-19 במאי 1960, הידועים לאחר מכן כ-els fels de Palau (כשבחגיגות הרשמיות לזכר המשורר הקטלאני ז'ואן מראגאל ובנוכחות נציגי המשטר, הקהל העז לשיר אחד השירים האסורים, של אותו משורר, El cant de la Senyera – שיר הדגל) פוז'ול פרסם במחתרת **פמפלט נגד פרנקו** שבו הציג אותו כגורם לדיכוי opresor ולשחיתות corruptor. נשפט לשבע שנות מאסר באשמת ניסיון לארגן תנועת אופוזיציה אנטי פרנקיסטית. כפי שהעיד מאוחר יותר בזכרונותיו, בעת מעצרו עבר עינויים מצד חוקרי ה"בריגדה הפוליטית-חברתית" של המשטרה הפרנקיסטית.

לבסוף ריצה שנתיים וחצי בכלא בסרגוסה ועוד שנת מאסר-בית בעיר ז'ירונה. אחרי השחרור מהכלא יזם קו פוליטי חדש תחת הסיסמה "בניין הארץ" ("פר פאיס = "Fer pais"). מטרת קו אידאולוגי זה הייתה העלאת התודעה הלאומית הקטלאנית ויצירת תשתית מוסדית תרבותית ופיננסית למען התפתחותה של קטלוניה. פוז'ול יזם וניהל (למעשה עוד משנת 1959) את **הבנק קטלאני** – שמימן פעילויות תרבות חשובות בשפה הקטאלנית, כמו הוצאתה לאור של "האנציקלופדיה הקטלאנית", פעילות האגודה התרבותית Òmnium Cultural להגנת השפה הלאומית (1974, וחנות הספרים "ליברריה אונה" (1962) (Llibreria Ona) בברצלונה. בשנת 1974, בשלהי המשטר הפרנקיסטי, עבר לשלב מעשי חשוב על ידי ייסודה, עדיין במחתרת, של מפלגה פוליטית *Convergència Democràtica de Catalunya* – קונברז'נסיה דמוקרטיקה דה קטלוניה, האיגוד הדמוקרטי של קטלוניה, בעלת אוריינטציה לאומית ("קטלאניסטית") ומרכזית ליברלית, ונבחר למזכירה הראשון. בשנת 1977, אחרי מותו של פרנקו, מפלגתו הפכה לחוקית ופוז'ול נבחר כחבר בפרלמנט הספרדי – הבית התחתון – כנציג של ברצלונה ונבחר שוב בבחירות בשנת 1979. בין השנים 1977–1980 הצטרף פוז'ול לממשל האוטונומי הזמני המחודש של קטלוניה כיועץ – שר בלי תיק בצוות של הנשיא ז'וזפ טאראדליאס שחזר מהגלות.

## נשיא ראשון של ה[[ז'נרליטט דה קטלוניה|ז'נרליטט]]
250px|ממוזער|שמאל|פוז'ול כנשיא ראשון של הז'נרליטט בשנת 1980
ב-1979 פוז'ול עמד בראש קואליציה עם מפלגת "האיחוד הדמוקרטי של קטלוניה" (Unió Democrática de Catalunya) הדמוקרטית-נוצרית, שיצרה תנועה פוליטית חדשה בשם "קונברז'נסיה אי אוניו" (איגוד ואיחוד) Convergència y Unió. ב-1980 התפטר מהפרלמנט והחל מ-24 באפריל 1980 בבחירות חוזרות (1984, 1988, 1992, 1995 ו-1999) נבחר כנשיא של הז'נרליטט הקבועה של קטלוניה והנהיג אותה במשך 23 שנה. הקווים המנחים של ממשלו היו ראייה כוללנית של האינטרסים של הקהילה מבחינה גאוגרפית וחברתית, מגמה לאומית קטלאנית משולבת במדינה הספרדית ובעלת שורשים הומניסטיים, מדיניות לאומית בעלת פרופיל של מרכז-שמאל, כלכלת שוק, דו-שיח חברתי, הגנת היוזמה הפרטית. קיבל השראה מהמודל האירופי, מהישגי הסוציאל-דמוקרטיה בעולם המערבי, כולל המודל הסקנדינבי, והמדיניות הנוצרית דמוקרטית בגרמניה. בזמנו השפה הקטלאנית השתרשה במערכת החינוך בקהילה, בהתאם ל**חוק הנורמליזציה הלשונית** שהתקבלה בפרלמנט בשנת 1983. כמו כן פוז'ול קידם בקטלוניה הקמת משרדים ממשלתיים לרווחה ולענייני משפחה (1989) ולהגנת הסביבה (1991) ובכך היה חלוץ בכל ספרד.

בשנות ה-90' במו"ם עם הממשלה המרכזית הסוציאליסטית בהנהגתו של פליפה גונסאלס הצליח פוז'ול להשיג ויתור השלטון המרכזי על ניהול 30 % מהמסים בקטלוניה, ויתור על כל הסמכויות בניהול החינוך, הבריאות, בתקשורת, תיירות, תרבות, רווחה, על רוב הפעלות המשטרתית באזור האוטונומי. יחד עם ארץ הבסקים, הממשל הקטלאני בהנהגתו דחף את ספרד לביזור רחב של סמכויות שהתחיל להיות נדרש גם על ידי פרובינציות אחרות במדינה.

אומנם בניצחונו הגדול בבחירות הכלליות בספרד, בשנת 2000, ראש המפלגה הפופולרית, חוסה מריה אסנאר השתחרר מתלות מפלגתו כלפי בת בריתה עד אז, המפלגה הלאומית הקטלנית CiU של פוז'ול, התחיל להתנגד לנטייה זו לביזור וביקש לחזור לריכוז השלטון במדריד.

ב-16 בדצמבר 2003 פוז'ול פרש מהחיים הפוליטיים והשאיר את ההנהגה בפועל לידי ארטור מאס. נשאר בתפקיד ייצוגי של יושב ראש הקוברז'נסיה דמוקרטיקה ושל יושב ראש ה"קונברז'נסיה אי אוניו". היורש בראש המפלגה, ארטור מאס, לא הצליח להשיג רוב להרכבת ממשלה והשלטון עבר בקטלוניה לידי הסוציאליסט פסקואל מראגאל בראש קואליציה של שלוש מפלגות בין השנים 2003–2006.

ז'ורדי פוז'ול הקדיש הרבה מפעילותו להעלאת קרן הקהילה האוטונומית הקטלאנית ותרבותה בעולם ולשילובה במרחב האירופי והים תיכוני. בשנת 1982 הקים את הקרן הפיננסית הקטלאנית בעד אירופה "פטרונאט קטאלא פרו אאורופה",(Patronat Catala Pro Europa) ומאוחר יותר, בשנת 1989 את המכון הקטלאני למחקרים ים-תיכוניים. בשנת 2002 מיוזמת ממשל קטלוניה, ממשלת ספרד ועיריית ברצלונה, הוקם בבירה הקטלאנית, על בסיס המכון הים תיכוני הקיים שם, המכון האירופי לים התיכון.
250px|ממוזער|שמאל|ראש ממשלת ספרד, חוסה מריה אסנאר, מקבל את נשיא הז'נרליטאט של קטלוניה,  ז'ורדי פוז'ול, בשנת 1996
בעת 23 שנות הנהגתו בשיתוף פעולה עם הממשלה הספרדית במדריד ועם האיחוד האירופי, קטלוניה עברה התקדמות מרשימה, כפי שהוכיחו הנתונים של המכון הקטלאני לסטטיסטיקה: ירידה במספר המובטלים מ-392,551 ב־1983 ל-203,089 ב-2004, עליה בתוצר הלאומי הגולמי מ-17,309 מיליון אירו ב-1980 ל-135,901 מיליון אירו ב-2002, עליה בהשקעות הזרות – מ-108 מיליון אירו ב-1980 ל-1,444 מיליון אירו ב-2003, עליה בהשקעות הקטלאניות מעבר לים מ-759 מיליון אירו ב-1995 ל-3,641 מיליון אירו בשנת 2003, עליה במספר העסקים הפרטיים מ-14,032 ב־1993 ל-21,125 ב-2002, עליה ביצוא מ-2,073 מיליון אירו בשנת 1980 ל-36,655 מיליון אירו בשנת 2003, הגדלת היבוא מ-3,942 מיליון אירו ב-1980 ל-54,008 מיליון אירו ב-2003, עלייה במיטות בתי המלון מ-168,000 ב-1980 ל-245,191 ב-2003 ועליה במספר התיירים המבקרים בקטלוניה מ-11,830,000 ב־1980 ל-22,669,000 ב-2002. חלה התקדמות רבה בתחום הגנת הסביבה, הקמת שמורות לאומיות, פתיחת מפעלים לטיפול במים. בתקופתו של פוז'ול ושל ראש העיר פסקואל מראגאל, הבירה הקטלאנית ברצלונה ידעה תנופת בנייה יוצאת דופן עקב אירוח המשחקים האולימפיים משנת 1992. בשנת 2001 ממשלו של פוז'ול נאלץ להתמודד עם "פרשת פאלרולס". הוועדה האירופית הקפיאה אז את מימונן של תוכניות להכשרה מקצועית של הממשלה הקטאלנית בגלל הונאה שבה היה מעורב איש עסקים מאנדורה, פידל פאלרולס, בעלם של כמה בתי ספר להכשרה מקצועית שנחשדו ברישום פיקטיבי של תלמידים ושהיוו צינור בלתי חוקי למימון מפלגת UDC, השותפה של מפלגתו של פוז'ול בקואליציה.

## רגיונליזם ואירופאיזם
בהיותו נוצרי קתולי מאמין, פוז'ול רואה עצמו כחסיד הפילוסופיה ה"פרסונליסטית – קהילתית" של הפילוסוף הצרפתי אמנואל מונייה, קתולי פרוגרסיבי שהתנגד לנאציזם, תמך ברעיון האיחוד אירופי ובדו-שיח האקומני בין הדתות.

פוז'ול הוא חסיד הרעיון הרגיונליסטי, הדוגל בהגברת הניהול העצמי של האזורים הלאומיים בתוך המדינות הרב-לאומיות. הוא דוגל בין היתר בשיפור מעמד השפה הקטלאנית בפורומים הרשמיים של האיחוד האירופי. מצד שני, קטלוניה צריכה להיות גורם לחיזוקה של ספרד ולחיזוקה של אירופה. כאשר פוז'ול דיבר (למשל ב-1966) על זכויות הקטלאנים, הוא התכוון לכל מי שחי ועובד בקטלוניה ומרגיש חלק ממנה ומזדהה איתה, לא רק הקטלאנים ה"אתניים", אלא אף האוכלוסייה הגדולה של מהגרים מאזורים אחרים של ספרד שהשתקעה בקטלוניה במהלך המאה ה-20. אימוץ שפת הארץ צריך להיות קריטריון ראשון. "מי שמדבר קטלאנית ומי שמשוחח בקטלאנית עם ילדיו הוא קטלאני בלב".

כפעיל רגיונליסטי ופרו-אירופי פעל במרץ במסגרת "מועצת האזורים והערים באירופה", ומילא בין השנים 1992–1996 את תפקיד יושב ראש "אספת האזורים של אירופה". בשנת 1983 השתתף ביוזמת הקמת "קהילת העבודה של ה-פירנאים, (הקרויה בקטלאנית Comunitat de Treball dels Pirineus) הכוללת את כל האזורים הסמוכים לפירנאים: מצרפת – אקיטן, לנגדוק-רוסיון ומידי-פירנה, מספרד – הקהילות האוטונומיות ארץ הבסקים, נווארה, ארגון וקטלוניה, כמו כן הנסיכות אנדורה. קהילה זו מיועדת להידוק שיתוף הפעולה בין האזורים הנ"ל בתחומי התעשייה, החקלאות, האנרגיה, התחבורה, התיירות והאוניברסיטאות ומתכוונת לשמש מעין מעבדה לאינטגרציה אירופית. פוז'ול היה יושב ראש קהילת העבודה של הפירנאים בשנת 2003. בנוסף פוז'ול יזם את הקמתה של ה"אירו-אזור" (Euroregion) המקשרת את קטלוניה עם האזורים לנגדוק רוסיון ומידי פירנה, וכמו כן, את ברית "ארבעת המנועים למען אירופה" הכוללת את האזור קטלוניה מספרד, את האזור רון-אלפ מצרפת, את לומברדיה מאיטליה ואת הלאנד באדן-וירטמברג מגרמניה. הוא קידם גם את הפרויקטים לצירי התחבורה קאדי–פוימוראן ותוכנית הרכבת רבת המהירות TGV הטרנס-פירנאית.

ב-21 בפברואר 2022, בגיל 92 השתתף פוז'ול באירוע ציבורי בנושא האיחוד האירופי שאורגן על ידי מחלקת הפעעילות החוץ של הז'נרליטאט, לצידם של נשיאים לשעבר אחרים. מספר כלי תקשורת פירשו אירוע זה כחזרתו לסדר היום הציבורי לאחר שנים של היעדרות מאירועים מוסדיים. 

בספטמבר 2022, הוא לקה בשבץ מוחי קשה, ואושפז בבית החולים דה סנט פאו בברצלונה למשך חמישה ימים.[62]

לאחר מספר חודשים, הוא חזר בהדרגה לפעילותו  ופרסם ספר יחד עם קו טזאווה (L'última conversa (Trobada a Queralbs), Lapislàtzuli, 2023) ובפברואר 2023 הוצגה מהדורה מחודשת של ספרו הראשון Des dels turons a l'altra banda del riu.

## ז'ורדי פוז'ול והעם היהודי
כמגן על רעיון הקטלאניזם וכדוגל בשמירת השפה והתרבות הקטלאנית נגד הדיכוי מצד המשטר הפרנקיסטי שכינה לעיתים בבוז את הקטלאנים "היהודים של ספרד", פוז'ול ראה באהדה את מאמצי הציונות להקים מחדש את בית העם היהודי בארץ ישראל. רושם רב עשתה עליו, לדבריו, הברכה היהודית המסורתית "לשנה הבאה בירושלים". כקתולי הומניסט קיבל בשביעות רצון את השינויים שהביאה ועידת הוותיקן השנייה והאפיפיורים יוחנן ה-23, פאולוס השישי ויוחנן פאולוס השני בגישת הכנסייה הקתולית כלפי היהדות וכלפי ישראל. התנגד לתעמולה נגד ישראל שעלתה באירופה אחרי מלחמת ששת הימים, הוא מחשיב את עצמו כידיד ותיק של ישראל. מתוך עמדה זאת הירשה לדבריו לעצמו להיות לעיתים בקורתי כלפי מדיניותה של ישראל. הוא תומך במציאת הסדר מוסכם שיביא להקמת מדינה ערבית פלסטינית על יד ישראל. את עמדותיו הנ"ל ביטא ז'ורדי פוז'ול בעת בקורו הרשמי כנשיא הז'נרליטט של קטלוניה בישראל במאי 1987 ובעת בקורו ונאומו בכנסת בירושלים באוקטובר 2007 כשהוזמן כאורח כבוד בטקס הענקת פרס שמואל טולידאנו לחוקרים ספרדים וישראלים שתרמו לחקר יהדות ספרד. הקשרים בין הז'נרליטט תחת הנהגתו של פוז'ול ובין חברות ישראליות, כמו בתחום האבטחה, תוארו לעיתים בצורה שלילית על ידי יריבים או מבקרים של הנשיא.
## שערוריות שחיתות
ביולי 2014 הציג פוז'ול תזכיר שבו הודה בלמשך 34 שנה, כולל 23 בנשיא הז'נרליטט, החזיק חשבונות בנק סודיים בחוץ לארץ שאותם ירש מאביו. התזכיר ביקש מחילה על מעשיו והסביר שבינתיים הצהיר על כך ושילם את המיסים הנדרשים. 
באותה תקופה התעורר שערורייה בכלי התקשורת בספרד שבהם נטען שיותר בני משפחתו היו לכאורה מעורבים במעשי שחיתות, הפרת אמונים, שוחד, הלבנת כספים וכו'.  הבנים ז'ורדי ואולגר נחקרו עת ידי רשויות מס. בם אחר, אוריול פוז'ול, התפטר מהנהגת מפלגת השלטון    CiU. בן אחר, ז'ורדי פוז'ול פרוזולה הואשם בהלבנת כספים ועבירות מס.  .  .  .
ב-29 ביולי 2014 הודיע הנשיא ארתור מס אחרי פגישה עם פוז'ול שפוז'ול ויתר על שכרו ומשרדו בנשיא לשעבר ועל תפקידו כיושב ראש לשם כבוד של המפלגות CDC ו- CiU.

מפלגות האופוזיציה מן השמאל ומן הימין, הלאומניות והלא לאומניות, דרשו שיעיד בפני הפרלמנט. בעלי הברית הפוליטיים העיקריים בפרלצנט הקטלאני, Esquerra Republicana, הצהירו שתומכים בהסרת כל סממני הכבוד שבהם זכה פוז'ול בעבר. 

ממשלת קטלוניה הכריזה שזה עניין פרטי שאין לו השלכות על התנועה לעצמאות קטלוניה ומשאל העם שתוכנן בנובמבר 2014.

הנשיא מס הודיע שפוז'ול ישמור על זכותו להיקרא "הנכבד ביותר"  בתור נשיא ז'נרליטט לשעבר. 

כעבור כמה שעות דובר המפלגה פרנססק אומס הצהיר שעל פוז'ול לוותר על מדליית הזהב של קטלוניה וכל אותות ותוארי ההוקרה שזכה בהן, כולל התואר "הנכבד ביותר".

פוז'ול ומשפחתו נחשדו לאורך השנים בהשגת טובות הנאה על חשבון הכוח הפוליטי שצברו בעת כהונתו הארוכה כנשיא קטלוניה. 
ב-1984 הבנק של המשפחה פשט רגל והולאם על ידי ממשלת ספרד.
ילדיו של פוז'ול צברו הון בעסקים פרטיים שניהלו לעיתים קרובות קשרי עסקים וקיבלו חוזים מהממשל הקטלאני.
אשתו וילדיו של פוז'ול השקיעו עשרות מיליוני דולרים במקסיקו, פנמה וארגנטינה. נרשמו תנועות כספים חשודות בין בנקים זרים באנדורה, שווייץ, ג'רזי ואיי קיימן הידועים כמקלטי מס 

כל פעם שהועלו נגד פוז'ול טענות שחיתות, תומכיו טענו שאלו הן מונעות מסיבות פוליטיות אנטי-קטלאניות. 
.
בשנת 2020 נפתחו הליכים משפטיים נגד פוז'ול ובני משפחה נוספים. במאי 2021 ביקשה התביעה עונש מאסר של תשע שנים עבור פוז'ול. בהקשר זה, התבקש עונש מאסר של 25 שנים עבור בנו הבכור, ז'ורדי פוז'ול פרוזולה. בית המשפט המיוחד Audiencia Nacional de España קבע שמשפט יתנהל בין 10 בנובמבר 2025 לסוף אפריל 2026. הנאשמים הם ז'ורדי פוז'ול, שבעת ילדיו וכעשרה אנשים נוספים. 255 עדים צפויים להעיד 

### השלכות
ב-5 בספטמבר 2014 נסגר המכון ז'ורדי פוז'ול למחקרים.

## חייו האישיים
פוז'ול היה נשוי משנת 1956 למרתה פרוּזולה (Marta Ferrusola). 
היא נפטרה ב-8 ביולי 2024 בגיל 89 בעקבות סיבוכים של מחלת אלצהיימר. פרט לקטלאנית וספרדית, שולט פוז'ול בשפות צרפתית, איטלקית, גרמנית ואנגלית.
לזוג נולדו שבעה ילדים.  הוא ממשיך להיות פעיל מאוד במסגרת מכון המחקר שהוא עמד בראשו, ערך סיורי הרצאות, לימד באוניברסיטאות, כתב מאמרים וספרים, השתתף בפאנלים ברשתות טלוויזיה וכו'.

## אותות כבוד ופרסים
בין האותות והכיבודים שהוענקו למנהיג הקטלאני אפשר לציין:
*העיטור הלאומי של קוויבק – Ordre National de Québec
*אות לגיון הכבוד הצרפתי
*אות מסדר הארמינה של המכון התרבותי של חבל ברטאן – 1992
*אות אביר הצלב הגדול של מסדר האמבט הבריטי
*אות הצלב הגדול של מסדר האינפנטה דום אנריקה של פורטוגל
*אות הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של ארגנטינה
*עיטור הזהב של העיר ברצלונה
*עיטור ההצטיינות החוקתי של ספרד
*צלב המפקד של מסדר ההצטינות של פולין
*אות הצלב הגדול של מסדר השמש של פרו
*אות הצלב הגדול מכסף של מקסיקו
*העיטור הגדול להצטיינות בדיפלומטיה בין-לאומית של ממשלת סלובניה
*אות הצלב הגדול של בית המלוכה הבלגי
*השרשרת הגדולה של המסדר השריפי "ויסאם אל-עלאווי" ממרוקו.
*דוקטור כבוד של אוניברסיטאות רבות, כולל פריז 8, לומייר ליון2, טולוז, האוניברסיטה הקתולית של בריסל, אוניברסיטת רמון ליול, אוניברסיטת אטבש לורנט בבודפשט, אוניברסיטת ויילס, אוניברסיטת סוואן (Suwon) בקוריאה, אוניברסיטת רוסאריו בארגנטינה
*פרס הפירנאים – 2004

## כתבים
***לבנות את קטלוניה** (Construir Cataluña*, Portic, 1980*)
***זכרונות: סיפורה של השקפה, כרך א, 1930–1980**. דסטינו הוצאה לאור, 2008. (*Ed. Destino, Barcelona, 2008. *Memories: History of a convicción)
***זכרונות: זמן לבניין, כרך ב, 1980–1993**. (Ed. Destino, 2009 *Memorias :Tiempo de construir*)

## מקורות
*ויקיפדיה בשפות קטלאנית, ספרדית, צרפתית, אנגלית.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר מכון המחקר ז'ורדי פוז'ול
* מאמר של ז'ורדי פוז'ול על "קטלוניה ואירופה" באתר המכון למחקרים על שמו, 3 בפברואר 2009
* נאומו של ז'ורדי פוז'ול בכנסת בירושלים בשנת 2007
* פוז'ול באתר פגישת בפסגה אירופית 
* העוקץ הספרדי – מאמר של אדר פרימור בעיתון הארץ בנובמבר 2007

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים ספרדים
קטגוריה:פוליטיקאים קטלאנים
קטגוריה:חברי פרלמנטים
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים ספרדים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי המסדר האולימפי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברצלונה
קטגוריה:רופאים קטלאנים
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1930