open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הונדורס במשחקים האולימפיים

**[[הונדורס]]** השתתפה לראשונה ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968). היא נעדרה מאולימפיאדת מינכן (1972) ושבה והשתתפה באולימפיאדת מונטריאול (1976). ב-1980 הצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן, ומאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) היא משתתפת במשחקים ברציפות.

לאורך השנים היו רוב הישגיהם של הספורטאים ההונדורנים נמוכים למדי, ואיש מהם לא זכה במדליה אולימפית. נבחרת הכדורגל השתתפה במשחקים 4 פעמים, ובאולימפיאדת לונדון (2012) העפילה לראשונה לשלב רבע הגמר, בו הפסידה 3-2 ליפן. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) רשמה הנבחרת את הישג השיא שלה, כשסיימה במקום הרביעי, לאחר תבוסה 6-0 לברזיל בחצי הגמר והפסד 3-2 לניגריה במשחק על המקום השלישי.

הונדורס השתתפה גם באולימפיאדת חורף אחת, אולימפיאדת אלברוויל (1992), בה ייצג אותה ספורטאי אחד, בסקי למרחקים.

## ראו גם
* הונדורס במשחקים הפאראלימפיים
* הונדורס במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

* אתר הוועד האולימפי ההונדורני 

קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
קטגוריה:הונדורס: ספורט
טקשי אוקדה

**טקשי אוקדה** (ביפנית: 岡田 武史, נולד ב-25 באוגוסט 1956 באוסקה, יפן) הוא כדורגלן ומאמן כדורגל עבר יפני. הוא אימן את נבחרת יפן בשני מונדיאלים (1998 ו-2010).

## קריירה כשחקן
אוקדה שיחק ביפן בתקופה בה הכדורגל היה ספורט חובבני. הוא שיחק בקבוצה אחת, פורוקאווה אלקטריק, בין 1980 ו-1990, בעמדת מגן. ב-1986 קבוצתו זכתה כן בליגה היפנית וכן באליפות אסיה לקבוצות. הוא פרש ב-1990 אחרי 189 הופעות ותשעה שערים.

בין 1980 ו-1985 שיחק בנבחרת יפן, ורשם לזכותו 24 הופעות ושער בודד, ללא הישגים מיוחדים.

## קריירה כמאמן
לאחר שפרש ממשחק פעיל, התרחק אוקדה מהכדורגל. במקביל, עלתה רמת ההתעניינות ביפן סביב הענף, הודות לייסוד ליגת הכדורגל המקצוענית ב-1993. כמו כן, הנבחרת היפנית הייתה קרובה להעפיל למונדיאל 1994 אשר נערך בארצות הברית, אך לא הצליחה לגבור על נבחרת עיראק במשחק האחרון במוקדמות.

ב-1996 מונה אוקדה למאמן נבחרת יפן לקראת מונדיאל 1998. תחת הדרכתו הצליחה הנבחרת להעפיל לטורניר הגמר, אך בעקבות הופעה מאכזבת (הפסד בשלושת המשחקים בשלב הבתים, עם שער זכות בלבד) פוטר בתום התחרות.

מאז מונדיאל 1998 אימן אוקדה שתי קבוצות יפניות. את קונסדולה ספורו (1999-2001) הצליח להעפיל מליגת המשנה היפנית לליגה הבכירה. את יוקוהמה אף. מרינוס (2003-2006) הוביל לזכייה בליגה היפנית שנתיים ברציפות ב-2003 ו-2004, הישג שזיכה אותו בפרס מאמן השנה בשנתיים הללו.

ב-2007 מונה פעם נוספת למאמן נבחרת יפן, הפעם לקראת מונדיאל 2010, לאחר פרישת המאמן הקודם, איביקה אוסים, עקב שבץ מוחי. תחת שרביטו הצליחה נבחרת יפן להגיע לשלב שמינית הגמר במונדיאל 2010. לאחר הדחתה של יפן מהתחרות, הודיע אוקדה על פרישה מהנבחרת.

## הישגים
### כשחקן
פורוקאווה אלקטריק
* הליגה היפנית: 1986
* אליפות אסיה לקבוצות: 1986

### כמאמן
נבחרת יפן
*העפלה למונדיאל: 1998 ו-2010

יוקוהמה אף. מרינוס
*הליגה היפנית: 2003 ו-2004

הישגים אישיים
*מאמן השנה בליגה היפנית: 2003 ו-2004

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים יפנים
קטגוריה:מגני כדורגל יפנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת יפן
קטגוריה:מאמני כדורגל יפנים
קטגוריה:מאמני נבחרת יפן בכדורגל
קטגוריה:מאמני יוקוהמה אף. מרינוס
קטגוריה:מאמני מונדיאל 1998
קטגוריה:מאמני מונדיאל 2010
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1956
רסטנבורג

**רסטנבורג** (באנגלית ובאפריקאנס: **Rustenburg** – "עיר המנוחה" באפריקאנס; נהגה באפריקאנס "רסטנברח"), או בכינוייה "עיר הפלטינה", היא עיר בפרובינציה הצפון-מערבית של דרום אפריקה. העיר ממוקמת למרגלות רכס ההרים מחאליסברג, במרכז שטח חקלאי נרחב.

מסביב לעיר שטחי חקלאות נרחבים, לרבות חוותו של פול קרוגר, מתושביה הראשונים ונשיא רפובליקת הרפובליקה הדרום-אפריקאית. באזור מספר מכרות פלטינה, שניים מהם הגדולים בעולם, ושמורות טבע. לפני ההתיישבות המודרנית בעיר האזור שימש את האפריקאנרים, הידועים גם בשם בורים, ובמהלך מלחמת הבורים השנייה האזור היה לשדה קרב. כמו כן, העיר ממוקמת בסמוך לשטחם של בני שבט הרויאל בפוקנג.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דרום אפריקה: ערים
קטגוריה:הפרובינציה הצפון-מערבית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1851
מחנה העולים בפרדס חנה

שמאל|ממוזער|250px|מחנה העולים בפרדס חנה, דצמבר 1950
שמאל|ממוזער|250px|מחנה העולים בפרדס חנה, דצמבר 1950
**מחנה העולים ב[[פרדס חנה]]** היה אחד משני מחנות העולים הגדולים בישראל, שאכלס באופן זמני עולים לישראל בימי העלייה ההמונית. בהמשך הוקמה בחלק משטחו מעברה. 

## היסטוריה
בין פרדס חנה לבנימינה התקיימו מחנות צבא גדולים של הצבא הבריטי אשר בשיאם הכילו 20,000 חיילים. בתחילת 1948 הצליחו אנשי ההגנה בפרדס חנה לשכנע את הבריטים להשאיר את המבנים במחנה לצורך קליטת עלייה, ועם נסיגת הבריטים המחנה הוסב לארבעה מחנות עולים. באוקטובר 1948 שכנו במחנה בפרדס חנה כ-4,500 עולים - כמחצית הקיבולת של המחנה, ומתחילת 1949 שכנו במחנה 10,000 עולים שגרו בצריפים ובאוהלים כאשר נעשה מאמץ שהנשים והילדים ישוכנו בצריפים. במחנה הייתה מרפאה עם 200 מיטות, מאה למבוגרים ומאה לילדים. בקיץ 1950 היו מחנה בית ליד (מעברת שבות עם) ומחנה העולים בפרדס חנה שני המחנות אליהם נשלחו העולים שלא הייתה להם זכות מיוחדת להשלח למחנה קרוב לאחת הערים. לקראת סוף שנת 1950 שהו בארבעת המחנות כ-15,000 נפש. בנוסף, הוקמו ליד מחנות העולים שתי מעברות. 

הסמיכות של מחנה העולים לפרדסים ושדות פרדס חנה הביא למקרים רבים של פגיעה בחקלאות מצד העולים.

ב-1 ביולי 1952 הוסב מחנה א' בפרדס חנה למחנה לעולים קשישים ומחנות ב, ג, ד, היו למעברות עבור חולים ונכים. באוגוסט 1954 שהו במחנה כ-1,000 משפחות של חולים וזקנים. הסוכנות היהודית בקשה לפזר את העולים בשיכונים ברחבי ישראל אך העולים העדיפו להישאר במחנה תוך שהקצבה שניתנת להם תוגדל. בשנת 1959 מחנה א' הפך לבית אבות "נווה אבות", ושאר המחנות עדיין התקיימו אך רוב תושביהם עברו לשיכונים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בסיסי הצבא הבריטי בארץ ישראל
פרדס חנה
פרדס חנה
קטגוריה:פרדס חנה-כרכור
ברית

**ברית** היא מערכת יחסים בין אנשים, קבוצות חברתיות או מדינות שחברו יחד כדי להגיע לתועלת הדדית או במטרה להשיג מטרה משותפת כלשהי, בין אם נכרת ביניהם הסכם מפורש ובין אם בעל פה. חברי ברית נקראים בעלי ברית. יש סוגים רבים של בריתות, בהם בריתות פוליטיות, בריתות צבאיות ובריתות עסקיות . הוגים עכשוויים מציגים את הברית כדגם למערכות יחסים הדוקות ומחייבות, הנשענות על זהות משותפת; וזאת בניגוד לדגם הליברלי של החוזה (במישור המדיני הוא מכונה "אמנה חברתית"), המדגיש את האוטונומיה של כל יחיד ורואה במערכות היחסים שלו ביטוי לחפיפה בין אינטרסים פרטיים.

כאשר משתמשים במונח בהקשר של מלחמה, הכינוי **בעלות הברית** משמש בדרך כלל לתיאור הכוחות במלחמת העולם השנייה שנלחמו במדינות הציר - בעלות הברית.

ברית צבאית רשמית אינה נדרשת בהכרח כדי להיתפס כבעל ברית - די בלוחמה משותפת כנגד גורם משותף. לפי שימוש זה, בעלות ברית הופכות להיות כאלה לא כשחותמים הסכם ברית אלא כשהם נפגעים במלחמה.
## אפקטיביות של בריתות בין-לאומיות
החוקרים חלוקים באשר להשפעתן של בריתות. מספר מחקרים מוצאים כי בריתות הגנה מונעות סכסוכים בין מדינות. מחקר אחר מטיל ספק בממצאים אלה, והראה כי מחויבויות הברית הרתיעו מדינות מלפתוח בעימות בעידן הקדם-גרעיני (עד 1945) אך טוען כי אין להן הפשעה משמעותית על המוטיביציה לפתוח במלחמה בעידן הפוסט-גרעיני (מתחילת המלחמה הקרה ועד ימינו).

מחקר מ-2000 מצא שבעלי ברית ממלאים את התחייבויות הברית שלהם בכ-75% מהמקרים. רוב המחקרים מצביעים על כך שדמוקרטיות הן בעלות ברית אמינות יותר מאשר מדינות שאינן דמוקרטיות. עם זאת, מחקר מ-2018 הראה כי יש הידרדרות ומצא שבעלי ברית ממלאים את התחייבויותיהם רק כ-50% מהמקרים מ-1816 עד 2003. על פי המחקר, "מדינות כיבדו את התחייבויות הברית שלהן כ-66% מהזמן לפני 1945, אך שיעור הציות יורד ל-22% מ-1945 עד 2003. יתרה מכך, שיעורי המילוי של הסכמי הגנה (41%) והסכמי אי-תוקפנות (כ-37% נמוכים באופן דרמטי מבריתות התקפיות (74%) והסכמי נייטרליות (78%).

## הערות שוליים

קטגוריה:בריתות צבאיות
קטגוריה:דיפלומטיה
אוטל דה פארי

ממוזער|250px|אוטל דה פארי, מונקו, 2004
**אוטל דה פארי** (בצרפתית: **Hôtel de Paris**) הוא מלון במונטה קרלו, מונקו, הוא נפתח ב־1863 כחלק מפיתוחה של מונטה קרלו בידי Société des Bains de Mer (SBM) בבעלות אלבר השני, נסיך מונקו. המלון הוא ממייסדי ארגון "המלונות המובילים בעולם".

## פעילות
זהו מלון פאר בלב מונטה קרלו. הוא בבעלות ומתופעל בידי "אגודת מרחצאות הים" (SBM), ביחד עם מלון הרמיטז', מלון מונטה קרלו ביץ' ומונטה קרלו ביי ביץ' ורסורט. מלונות אחרים במונקו כוללים את מלון מטרופול ומלון פיירמונט (Fairmont, הידוע יותר כ-Loews). הוא בדרך כלל נכלל ברשימת הזהב השנתית של קונדה נאסט טראבלר.

באוטל דה פארי שוכנות מספר מסעדות, מהן שתיים המופיעות במדריך מישלן האדום: לואי ה-15 ולה גריל, בקומה ה-8, לצד מה שהיה חדר האוכל והעישון של וינסטון צ'רצ'יל. פרט להן מצויות בה מסעדת לה טראס דה לה סאל אמפייר ומסעדת קוטה ז'רדן.

מסעדת לואי ה-15 (Le Louis XV), של השף אלן דיקאס, השף הראשי הוא פרנק צ'רוטי, שלה שלושה כוכבים במדריך מישלן והיא נכללה מספר שנים במדריך 50 המסעדות הטובות בעולם. תפריט האוכל הוא פרובנסאלי יצירתי והיא משלבת חומרי גלם פשוטים ועיליים. למסעדה מטבח נפרד מהמלון ומשרתים בה 20 טבחים ו-20 מלצרים. תפריט היין של המסעדה מכיל 1,100 סוגי כוהלים ויין ומרתף המסעדה, השייך גם ליתר המלונות והמסעדות השייכים לחברת SBM, הוא מהעשירים בעולם והוא מכיל כרבע מיליון בקבוקי יין.

המלון מכיל 106 חדרים המחולקים ל-4 קבוצות לפי סוג הנוף, העיצוב וההדר.
The Exclusive City View מכילה 20 חדרים, the Superior Courtyard מכילה 29 חדרים, the Exclusive Sea View מכילה 59 חדרים ו-the Exclusive Casino מכילה 6 חדרים.

בנוסף לכך יש 74 סוויטות שמחולקות בצורה דומה, המציעות חדרים מפוארים יותר מהחדרים הרגילים. יש סוויטות לבודד ולזוג כמו גם סוויטות Courtyard וסוויטות Sea/Casino.

יש גם סוויטה נשיאותית אחת.

## לקריאה נוספת
* אוטל דה פארי, בתוך: אביטל ענבר, התענוגות של פרובאנס,2000. עמ' 18, 378, 380, 388, 394, 397.
* מסעדת לואי ה-15. שם, עמ', 20, 91, 321, 364, 380, 397-388.
* מסעדת לואי ה-15. שגיא כהן,** מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם**, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 76.

## קישורים חיצוניים

* 
* אוטל דה פארי באתר מונקו

## הערות שוליים

קטגוריה:מונקו: בתי מלון
ונישיאן (מקאו)

**ונישיאן, מקאו** (בסינית מסורתית: **澳門威尼斯人**; באנגלית: **The Venetian Macao**) הוא מלון וקזינו במקאו, סין, בבעלות תאגיד לאס וגאס סאנדס של שלדון אדלסון.  זהו מבנה בן 40 קומות בשטח כולל של 980,000 מטר רבוע, שהוקם בעלות של 2.4 מיליארד דולר בקוטאי שבמקאו, והיה הראשון באזור המלונות הקרוי כיום Cotai Strip (בעקבות הסטריפ שבלאס וגאס). ונישיאן נבנה לפי הדגם של המלון-קזינו דה ונישיאן בלאס וגאס והוא הקזינו הגדול ביותר בעולם, והמבנה הגדול ביותר באסיה המשמש כבית מלון, נכון ל-2019.

שמו של המלון מרמז על העיצוב האדריכלי המיוחד שלו - אזורי המסחר במלון מעוצבים כחיקוי של ונציה, כולל תעלות מים מלאכותיות בהן שטות גונדולות, עיצוב חזיתות מבנים, העתקים של אתרים ידועים, ותקרה מוארת הנראית כשמיים בהירים במשך כל שעות היממה - וכל זאת בשטח פנימי וסגור.

בנייתו של מגדל המלון העיקרי הסתיימה ב- 2007 והמלון נפתח רשמית ב-28 באוגוסט 2007.
המלון מכיל כ-3,000 סוויטות, מרכז ועידות בשטח של כ-111,000 מטר רבוע, 149,000 מטר רבוע של חנויות קמעונאיות, קזינו עם 3,400 מכונות מזל ו-800 שולחנות הימורים וזירה בת 15,000 מקומות ישיבה לאירועי בידור וספורט.

המלון מפעיל את Cotai Water Jet - שירות מעבורת מהיר המקשר אותו עם ארבעה יעדים אחרים במקאו ובהונג קונג הסמוכה.

## הקזינו
שמאל|ממוזער|250px|תעלת סן לוקא בוונישיאן מקאו
ממוזער
הקזינו הוא אחד הגדולים ביותר בעולם ושטחו 51,000 מטר רבוע. הוא מחולק לארבעה שטחי הימורים הקרויים דג הזהב (Golden Fish), הבית המלכותי (Imperial House), דרקון אדום (Red Dragon) ופניקס (Phoenix). הקזינו מורכב מלמעלה מ-3,400 מכונות מזל ו-800 שולחנות הימורים.

המלון מציע מועדון אחמ"ים הקרוי Paiza Club שמארח מהמרים כבדים ואורחים נכבדים. למועדון יש כניסה, לובי, קבלה, וצוות משרתים, מעליות אורחים וסוויטות מיוחדים לו. שטח ההימורים ל- Paiza Club מחולק לחדרי הימורים פרטיים שכל אחד מהם קרוי על שם עיר או אזור אסיאתי מרכזית כמו יונאן, גואנגג'ואו, הונג קונג, סינגפור וקואלה לומפור. לאורחים המועדון יש גישה מיוחדת למסעדת המועדון, the Paiza Club Dining & Lounge שפתוחה 24 שעות ביממה.

## מגורים
מגדל המלון מציע 3,000 סוויטות שכוללות סוויטות מרובות חדרים למהמרים כבדים. קומות המגורים נמצאות בין קומה 7 לקומה 38. בקומות אלו יש 250 מעליות לאורחים. 

סוויטת Paiza: סוויטה מסוג זה משרתת מהמרים כבדים ואח"מים. הגדולה והמפוארת ביותר היא הסוויטה הנשיאותית. זוהי סוויטה בת תריסר חדרים, 4 חדרי שינה שבכל אחד מהם מקלחת, חדר תקשורת, סלון רחב ידיים וחדר אוכל וחדר משרתים. לשניים מחדרי השינה מצורפים חדרי עיסוי פרטיים.

## Zaia
Zaia, מופע של סירק דו סוליי, נפתח ב-27 ביולי 2008. ההפקה בת ה-90 דקות של 75 אמני קרקס תוכננה במיוחד עבור המלון. נושא המופע היה חלומה של נערה על מסע אל החלל והגעה אל כוכבי לכת מאוכלסים בידי יצורים שלא מן העולם הזה. הכותרת, Zaia, באה מהמילה היוונית שמשמעה "חיים", והיא מזכירה את הרעיון של Gaia.

למופע היה חוזה להפעלה למשך 10 שנים, אך הוא סבל מהפסדים מתחילת דרכו, וכתוצאה מכך הפעלתו הופסקה בפברואר 2012.

## מחלוקת
ב-12 בנובמבר 2008, Stephen Weaver, מנהל Sands של אסיה הכריז שקרוב ל-11,000 עובדים יאבדו את עבודתם במקאו אחרי שהחברה הפסיקה לבנות את הפרויקטים בעיר.

## קישורים חיצוניים

* 

* מידע על מלון ונישיאן, מקאו

## הערות שוליים

קטגוריה:מקאו: בתי מלון
קטגוריה:בתי קזינו
מלון נגרסקו

שמאל|ממוזער|200px|מלון נגרסקו בניס, 2007
**מלון נגרסקו** (צרפתית: **Hotel Negresco**) הוא בית מלון בניס שבריביירה הצרפתית.

## היסטוריה
מלון נגרסקו נמצא בפרומאנד דז אנגלה ונקרא על שמו של הנרי נגרסקו (1868–1920) שבנה אותו ב-1912. המלון נפתח ב-1913, כשבהתאם לנורמות של אותה עת, חזיתו פנתה לים התיכון. 

הנרי נגרסקו, נולד לבעל פונדק בבוקרשט, רומניה, עזב את ביתו בהיותו בן 15, הגיע לפריז, שם עבד כרב מלצרים ואחר כך לריביירה הצרפתית, שם ניהל את הקזינו המוניציפלי של ניס. במוחו של נגרסקו עלה הרעיון לבנות מלון פאר שימשוך את הלקוחות העשירים ביותר. הוא השיג את מימונו של תעשיין צרפתי ושכר את הארכיטקט אדוארד נירמאנס, הידוע שבאדריכלי בל אפוק, שתכנן את המלון עם גוסטב אייפל שהעניק למלון את הכיפה הוורודה המפורסמת שלו. נברשת הבדולח של חברת בקרה (Baccarat) שבלובי המלון, ניתנה בידי ניקולאי השני, קיסר רוסיה, שבגלל מהפכת אוקטובר לא עלה בידו לשלוח אותה לרוסיה.

מלחמת העולם הראשונה פרצה שנתיים אחרי שהמלון נפתח והוא הוסב לבית חולים. בתום המלחמה, כמעט שלא פקדו תיירים עשירים את הריביירה, דבר שהביא את המלון לקשיים כספיים כבדים. המלון נתפש בידי נושים, והנרי נגרסקו מכר אותו לחברה בלגית, הוא הלך לעולמו שנים מועטות אחרי כן, בפריז, בגיל 52.

שמאל|ממוזער|200px|2007
במרוצת השנים ידע המלון עליות וירידות וב-1957 נמכר למשפחת אוז'ייה. מאדאם אוז'ייה הפיחה חיים במלון וקישטה אותו בעיטורים יוקרתיים וריהוט עתיק, אוסף אמנות נכבד, בכללם זה לובי בסגנון לואי ה-16, טרקלין ובו השטיח הגדול ביותר שנעשה בצרפת שלפני המהפכה (375 ממ"ר ממפעל לה סאוונדי המלכותי), דיוקן של המלך פרי עטו של הצייר היאסינת ריגו. כל אחת מארבע קומות המגורים של המלון מעוצבת בסגנון שונה, בחדרים כיסויי המיטה עשויים מפרוות חורפן והאמבטיות מצופות זהב. שומרי הסף בסגנון בורגני של המאה ה-18, חבושים בכובע עם נוצה אדומה. 

במלון מסעדת שאנטקלר, שלה כוכב אחד במדריך האדום של מישלן (שנים ארוכות היא החזיקה בשני כוכבים וב-17–18 נקודות בגו מיו) ומסעדה עממית בשם לה רוטונד. השף של שאנטקלר הוא ברונו טורבו (Bruno Turbot) מנורמאנדי, שהחליף את אלן לורקה, שעזב ב-2003 להיות השף של מסעדת מולן דה מוז'ן, במקום רוז'ה ורז'ה שפרש. לפניו היו השפים של המסעדה ז'אק מקסימן ודומיניק לה סטאנק, עשר שנים כל אחד. 

ב-2003 נמנה מלון נגרסקו כאתר מורשת היסטורית לאומית של ממשלת צרפת והוא חבר בארגון "המלונות המובילים בעולם". במלון 119 חדרים ובנוסף להם 22 סוויטות.

## לקריאה נוספת
* מלון נגרסקו בתוך: אביטל ענבר, **התענוגות של פרובאנס**, 2000. עמ' 18, 20, 310, 312–315.
* מסעדת שאנטקלר, שם, עמ' 310, 313, 315–317.

## קישורים חיצוניים

* 

נגרסקו
קטגוריה:ניס: מבנים
מגבר הפרש

**מגבר הפרש** הוא מגבר מתח שיציאתו היא מכפלה של הפרש המתחים בין שני הדקי הכניסה שלו בקבוע, הנקרא ההגבר ההפרשי ולעיתים נמדד בדציבלים. מעגלים אלקטרוניים רבים מכילים מגברי הפרש, כיוון שקל לממש בעזרתם מעגלי בקרה.

## תאוריה
מסגרת|שמאל|סימון מגבר הפרש. <math>V_s^+</math> ו-<math>V_s^-</math> הם מתחי האספקה, המהווים חסם עליון ותחתון למתח המוצא.
המוצא של מגבר הפרש אידיאלי נתון על ידי:
: V_\text{out} = A_\text{d}(V_\text{in}^+ - V_\text{in}^-)
כאשר V_\text{in}^+ מתח הכניסה החיובית, V_\text{in}^- הם מתח הכניסה השלילית ו-\, A_\text{d} הוא ההגבר ההפרשי.

האות במוצא של מגבר לא-אידיאלי תלוי לא רק בהפרש המתחים בין הכניסות, הנקרא הכניסה ההפרשית, אלא גם בגודלן. אם שתי הכניסות שוות, למשל, המוצא אינו מתאפס כפי שמתבקש מהביטוי להגבר אידיאלי. לכן, הגבר של מגבר הפרש מעשי יהיה תלוי גם בממוצע בין מתחי הכניסות, הנקרא הכניסה המשותפת:
: V_\text{out} = A_\text{d}(V_\text{in}^+ - V_\text{in}^-) + A_\text{c}\left(\frac{V_\text{in}^+ + V_\text{in}^-}{2}\right)
כאן \, A_\text{c} הוא ההגבר המשותף. היחס בין ההגבר ההפרשי להגבר המשותף הוא מדד לטיב מגבר ההפרש והוא נקרא **יחס דחיית אות משותף** והוא מסומן CMRR:
:CMRR = \frac{A_d}{A_c}
במגבר הפרש אידיאלי, ההגבר המשותף הוא אפס וה-CMRR הוא אינסופי. במגבר הפרש חד-צדדי, הכניסה השלילית מוארקת ואות הכניסה מחובר לכניסה החיובית, כך שההגבר גדול בהרבה מההגבר המשותף אך קטן מההגבר ההפרשי (משום שהכניסה איננה הפרשית טהורה). מגבר שרת הוא מגבר הפרש עם הגבר הפרשי גבוה מאוד, CMRR גבוה מאוד, התנגדות כניסה גבוהה מאוד והתנגדות יציאה נמוכה מאוד.

## מימוש
שמאל|ממוזער|250px|מימוש מגבר הפרש בעזרת טרנזיסטורים ביפולריים
אחת הדרכים הנפוצות למימוש מגברי הפרש היא בעזרת טרנזיסטורים ביפולריים. מקור זרם קובע את נקודת העבודה של שני טרנזיסטורים עם פולטים מקוצרים. הבסיס של אחד הטרנזיסטורים הוא הכניסה החיובית והקולט שלו הוא היציאה השלילית. הבסיס של הטרנזיסטור האחר הוא הכניסה השלילית והקולט שלו הוא היציאה החיובית. היחס בין הפרש מתחי היציאה לבין הפרש מתחי הכניסה הוא ההגבר ההפרשי. אם התנגדות הנגדים בשני הקולטים שווה (נסמנה R) אז בכל ענף זורם חצי מזרם מקור הזרם I. אם מתחי הכניסה קטנים ביחס למתחי האספקה, ההגבר ההפרשי הוא:
:A_d = -\frac{IR}{2V_T}
כאשר V_\mathrm{T} = \frac{k T}{q} ו-\, k קבוע בולצמן, \, T הטמפרטורה (בקלווין) ו-\, q מטען האלקטרון. בטמפרטורת החדר: V_T \approx 25 mV.

ההגבר ליציאה החד-צדדית החיובית הוא:
:A_{d_1} = -\frac{IR}{4V_T}
וההגבר ליציאה החד-צדדית השלילית הוא:
:A_{d_1} =\frac{IR}{4V_T}

מימוש דומה למגבר הפרש עושה שימוש בטרנזיסטורים מסוג MOSFET.

## הערות שוליים

הפרש
האב פרוספר

**האב פרוספר של רוח הקודש** (באנגלית: **Fr. Prosper of the Holy Spirit**; בצרפתית: **P. Prosper du Saint Esprit**; 1583 – 1653) היה כומר ממסדר 'הכרמליתים היחפים'. במהלך המאה ה-17 פעל האב פרוספר רבות במיסיון הקתולי באסיה, והפך לאחת הדמויות הנערצות בהיסטוריה של המסדר הכרמליתי כאחראי לשובו של המסדר אל כור מחצבתו על הר הכרמל.

## פעילותו במיסיון באסיה
האב פרוספר נולד בשנת 1583 תחת השם ריוחאנו (Riojano) בעיר נלדה (Nalda), השייכת לדיוקסיה של קלהורה (Calahorra) בלה-ריוחה (ספרד). פרוספר התחנך בכנסייה, וכבר היה כומר כאשר הצטרף למיסיון בשנת 1607, ונשלח על ידי הכנסייה הקתולית לאסיה. בשנת 1621, כאשר היה כומר בכיר במיסיון בעיר אספהאן בפרס, ניצל מטבח שהתחולל בקרב המיסיונרים הנוצרים בעיר. לאחר מכן ייסד מיסיון בעיר הנמל בצרה (היום בעיראק), ומאוחר יותר שימש ראש המנזר הכרמליתי בעיר חלב בסוריה.

## שובם של הנזירים הכרמליתים אל הר הכרמל
ממוזער|250px|מערות פרוספר כיום
בשנות ה-20 של המאה ה-17 החלה להתגבש תוכנית חזרה של המסדר אל כור מחצבתו על הר הכרמל. המועצה העליונה של הכנסייה הקתולית ברומא אישרה את בקשת 'הכרמליתים היחפים' ב-30 בינואר 1627, והמשימה הוטלה על האב פרוספר, שיצא מיד לארץ-ישראל. תחילה התגורר האב פרוספר עם נזירים פרנציסקנים בנצרת, שסייעו לו רבות, וב־29 בנובמבר אותה שנה חתם האב פרוספר על הסכם עם שליט הכרמל באותה התקופה, האמיר אחמד טורבאי, ובו נמסרו לכרמליתים מערת אליהו ופסגת ההר לבניית מנזר ונטיעת גנים, כולל שטחים סביב הכנסייה היוונית-אורתודוקסית. עם חתימת ההסכם, ערך האב פרוספר מיסה במערת אליהו שלמרגלות הכרמל, כמעט בדיוק 400 שנה לאחר שחברי המסדר הכרמליתי הסתלקו משם לאחרונה.

בשנים 1631–1635 הפך האב פרוספר את מערת אליהו לכנסייה, אך מחאת הדרווישים המוסלמים, שהחזיקו במערה לפני כן, הגיעה עד לאיסטנבול, בירת האימפריה העות'מאנית. בנוסף, גם בפסגת ההר התגלעו סכסוכים קשים בין הכרמליתים ובין הכנסייה היוונית-אורתודוקסית.

בעקבות זאת, החליט האב פרוספר בשנת 1635 להקים את המנזר במדרון שבין הכנסייה היוונית ובין מערת אליהו, ובשל המתלול נחצב רוב המבנה בצלע ההר, במקום שקיבל מאז את השם 'מערת פרוספר' או 'מנזר פרוספר'. מקום זה שמש את הנזירים הכרמליתים במשך שנים רבות, עד שנהרס בימי דאהר אל-עומר, בשנת 1767.

החיים בחדרים החצובים בסלע היו דלים וקשים, ומעט הנזירים שהתגוררו במנזר לא האריכו לחיות. בדרך כלל התגוררו במקום 5–6 נזירים, ובנוסף למחלות הם גם סבלו מתקיפות שודדים רבות, ונאלצו לא אחת לנטוש את המנזר למקום מבטחים בחיפה או בעכו. האב פרוספר נפטר אף הוא במנזר שחצב בצלע ההר בשנת 1653.
היום ניתן לראות את שרידי המנזר שהקים האב פרוספר, בשביל היורד אל רכבל חיפה.

## ראו גם
* מנזר סטלה מאריס
* מערת אליהו

## לקריאה נוספת
* אלכס כרמל, **תולדות חיפה בימי הטורקים**, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 1977

* Elias Friedman, The Latin Hermits of Mount Carmel: A Study in Carmelite Origins. Roma: Teresianum, 1979
* Silvano Giordano, (ed.) Carmel in the Holy Land: From Its Beginnings to the Present Day. Arenzano: Il Messaggero di Gesu Bambino, 1995


## קישורים חיצוניים
* צור שלו (אוניברסיטת חיפה), ג'מבטיסטה די סנט אלסיו

## הערות שוליים

קטגוריה:נפטרים ב-1653
קטגוריה:ילידי 1583
קטגוריה:נוצרים בארץ ישראל
קטגוריה:מיסיונרים
Iggy's

**איג'יס** (באנגלית: **Iggy's**) היא מסעדה בסינגפור.

איג'יס נוסדה בספטמבר 2004 בידי אוצר היין איגנטיוס צ'אן (Ignatius Chan).

המסעדה מתנהלת ללא שף מבצע אחד, במקום זאת ישנם כמה שפים. במסעדה אין תפריט לבחירה (אה לה קארט), במקום זאת היא מציעה שני סוגי תפריטים: תפריט בן ארבע מנות ותפריט טעימות בן שמונה מנות. המנות מבוססות על חומרי גלם עונתיים.

במסעדה 50 מקומות, שולחן השף ובו 6 מקומות וחדרים פרטיים.

## פרסים וזכיות
* מקום 27 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2011.
* דורגה כראשונה בטיבה לפי מדריך מילה לשנת 2011/2010.
* מקום 28 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2010.
* דורגה כשנייה בטיבה באסיה לפי מדריך מילה לשנת 2010/2009.
* מקום 45 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2009.
* דורגה כמסעדה הטובה ביותר באסיה במדריך מילה לשנת 2009/2008.

## לקריאה נוספת

* **The Miele Guide: Your Guide to Asia's Finest Restaurants 2009/2010**, Ate Media Pte. Pp. 10, 14-15, 140, 145.


## קישורים חיצוניים

* 
* ג'ון אבוט, איג'יס מעפילה לראש רשימת מדריך מילה, דקנטר, 4 בנובמבר 2008

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הסינגפורי
קטגוריה:מסעדות
הילבילי

ממוזער|טקסט=תמונה מהסדרה The Beverly Hills Hillbillies|תמונה מהסדרה The Beverly Hills Hillbillies
**הילבילי** (באנגלית: **Hillbilly**) הוא כינוי לאנשים המתגוררים באזורי הספר ההרריים של מזרח ארצות הברית, ובמיוחד בדרומו של רכס האפלאצ'ים ובהרי אוזארק. בארצות הברית, לכינוי משמעויות נלוות סטריאוטיפיות, ולכן נחשב לרוב ככינוי גנאי כלפי אמריקאים בעלי מורשת אפלצ'ית. במשמעותו הסטריאוטיפית הקלאסית, "הילבילי" הוא אדם המתגורר באזור ספר, עני, בור, חסר חינוך ומטפל בילדים רבים.

מקור הכינוי "הילבילי" לוט בערפל. על פי הרקינס (2003), המושג הופיע בדפוס לראשונה בשנת 1900 במאמר בעיתון הניו יורק טיימס והוגדר כך:

הכינוי "הילבילי" מגלם בתוכו תכונות חיוביות ושליליות כאחד. תושבי הספר האפלצ'י נחשבים לרוב כבעלי תושייה, עצמאיים וכמתנגדים למודרניזציה של החברה, אך מנגד מוגדרים גם כאלימים ולא מפותחים. למרות זאת, חלק מאנשי ההרים עצמם משתמשים בכינוי כדי לפאר את תרבותם הייחודית.

## בתרבות הפופולרית
*סדרת הטלוויזיה משנות השישים הבוורלי הילבילים עסקה במשפחה של הילביליז המתעשרת ועוברת לגור בשכונת הפאר בוורלי הילס.
*בסדרת הטלוויזיה משפחת סימפסון, דמותו של קליטוס ספקלר (en) מאופיינת בתכונותיו ומראהו ההטפסיים של הילבילי.
* בסרט ספרות זולה מרסלוס וואלס מכנה כך את זד שאנס אותו.
* ג'יי. די. ואנס, סגן נשיא ארצות הברית הוציא בשנת 2016 את ספרו האוטוביוגרפי, "Hillbilly Elegy", (מילולית: "אלגיה הילבילית", תורגם לעברית כאמריקה השנייה: זיכרונות ממשפחה ותרבות במשבר) שהפך לרב-מכר.
* הסרט יומני האפלצ'ים המבוסס הספר על הספר האוטוביאוגרפי של ג'יי. די. ואנס.
* הראפרים קנדריק לאמאר ובייבי קים (הלא הם בני דודים) הוציאו בשנת 2023 סינגל הנקרא “The Hillbillies” (en).

## מקורות

## ראו גם
* זבל לבן
* רד נק

## הערות שוליים

קטגוריה:פולקלור אמריקאי
קטגוריה:ארצות הברית: דמוגרפיה
קטגוריה:ביטויים סטריאוטיפיים
חתול ערבות

**חתול ערבות** (שם מדעי: *Oncifelis*) הוא סוג לשעבר שכלל בתוכו שלושה מינים קטנים ממשפחת החתוליים שמקורם בדרום אמריקה.

כיום חתולים אלו עברו להיות מסווגים תחת הסוג נמרון (*Leopardus*). 

החברים בסוג זה הם:
* חתול הפמפס (*Oncifelis colocolo*)
* חתול ג'ופרי (*Oncifelis geoffroyi*)
* חתול קודקוד (*Oncifelis guigna*).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1858
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ניקולאי סברצוב
קטגוריה:חתולים קטנים
קטגוריה:קבוצות יונקים שהתבטלו
פים ורביק

**פיטר טים ורביק** (בהולנדית: **Peter Tim Verbeek**; 12 במרץ 1956 – 28 בנובמבר 2019), שכונה לרוב "**פים**", היה מאמן כדורגל הולנדי.

## קריירה
ורביק החל את דרכו ככדורגלן במועדונים ההולנדים רודה, נאק ברדה וספרטה רוטרדם, אך בגיל 25, בשנת 1981, נטש את קריירת המשחק והחל בקריירת אימון במדי קבוצת ספרטה רוטרדם מליגת העל ההולנדית. ורביק המשיך לאמן קבוצות בשתי הליגות הבכירות בהולנד עד ל-1997. לאחר מכן עבר למזרח אסיה, והחל לאמן בקבוצה היפנית אומיה ארדיג'ה מהליגה השנייה במדינה.

ורביק המשיך לאמן באזור אסיה ובשנת 2000 התמנה לעוזר המאמן של נבחרת קוריאה הדרומית בכדורגל תחת חוס הידינק. קוריאה הדרומית התכוננה באותה העת לאירוח מונדיאל 2002 (יחד עם יפן), והגיעה בטורניר זה עד לחצי הגמר, הנבחרת האסיתית הראשונה לעשות זאת. לאחר הקמפיין המוצלח חזר ורביק להולנד לתקופה קצרה, אך שימש רק כמאמן קבוצת המילואים של פ.ס.וו. איינדהובן. ב-2003 חזר ליפן, הפעם לקבוצת ליגת העל היפנית קיוטו סנגה, אך בסיום העונה זו ירדה ליגה.

ורביק שוב החל לנדוד בין משרות אימון זניחות, ובתוך שנתיים הספיק לעבור בין תפקיד מאמן נבחרת האנטילים ההולנדיים בכדורגל לעוזר מאמן בורוסיה מנשנגלדבך וממנו למאמן נבחרת איחוד האמירויות הערביות בכדורגל, ולבסוף חזר ב-2005 למשרת עוזר המאמן בנבחרת קוריאה הדרומית, הפעם תחת המאמן דיק אדבוקאט. השניים הדריכו הנבחרת במהלך מונדיאל 2006 אך כשלו לשחזר את הישג העבר והנבחרת לא העפילה לשלב רבע הגמר. ורביק מונה תחת אדבוקאט למאמן הנבחרת והובילה למקום השלישי בגביע אסיה בכדורגל ב-2007. על אף שחוזהו היה אמור להסתיים רק ב-2008, ורביק התפטר מתפקידו והכריז כי ברצונו לצאת להפסקה בת מספר חודשים מאימון.

מספר חודשים לאחר מכן מונה ורביק למאמן נבחרת אוסטרליה בכדורגל, אשר תחת הדרכתו עלתה למונדיאל 2010 לאחר ניצחון כנגד נבחרת קטר בכדורגל. ורביק אימן את אוסטרליה גם במהלך הטורניר עצמו.

לאחר הטורניר מונה למאמן נבחרת מרוקו עד גיל 23. בשנת 2014 סיים את תפקידו.

נפטר ב-28 בנובמבר 2019.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מגני כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:כדורגלני רודה
קטגוריה:כדורגלני נאק ברדה
קטגוריה:כדורגלני ספרטה רוטרדם
קטגוריה:מאמני כדורגל הולנדים
קטגוריה:מאמני פיינורד
קטגוריה:מאמני נבחרת אוסטרליה בכדורגל
קטגוריה:מאמני נבחרת קוריאה הדרומית בכדורגל
קטגוריה:מאמני נבחרת עומאן בכדורגל
קטגוריה:מאמני מונדיאל 2010
קטגוריה:מאמני גביע אסיה 2007
קטגוריה:מאמני גביע אסיה 2019
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1956
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2019
שלמה פלסנר

**שלמה פלסנר** (נולד ב-1964) באשקלון. הוא במאי, שחקן, רקדן ומורה לתיאטרון ישראלי. הוא עובד בתיאטרון תמונע, מביים הצגות פרינג', והמנהל אמנותי של פסטיבל המחול "אינטימדאנס" בשנים 2006-2005. מלמד בימוי ומשחק בבית הספר "מנוע חיפוש" ובבית הספר לאמנויות הבמה ע"ש סופי מוסקוביץ'. החל משנת 2011 מלמד ומביים בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת חיפה.

## ביוגרפיה
אביו של פלסנר הוא יליד ברלין שעלה לארץ בגיל שמונה, שירת בצבא קבע, ולאחר פרישתו עבד כמנהל כוח אדם במפעל באשדוד. אמו, ממוצא רוסי, נולדה בקיבוץ גשר, הייתה גננת ומורה בבית ספר מיוחד לבנות. פלסנר צעיר משני אחיו הבוגרים.
פלסנר החל את לימודי התיאטרון, בתיאטרון הטכניון בשנים 1986–1988 כאשר היה עדיין סטודנט מצטיין נשיא בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. הפסיק לימודיו בטכניון והתקבל ללימודי משחק. בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב. שיחק בהצגות "תפילה", "המלך ליר", "עקומים" ועוד. רקד בלהקת המחול של ליאת דרור וניר בן גל. ביים את מופע הסיום: "האביב מתעורר", עם בוגרי מגמת מחול בסמינר הקיבוצים. כתב וביים בשיתוף עם עידו בורנשטיין את ההצגות "כינים" ו"אלוורה" בתיאטרון תמונע, וכן את ההצגה "רעב" שזכתה בפרס "הצגת הפרינג' של השנה" - פרס התיאטרון 2004, מוזיקה מקורית: קורין אלאל.
בשנת 2006 ביים את ההצגה "דולפינים" מאת מאיה שעיה, שזכתה בפרס פסטיבל פותחים מסך 2006.

בשנת 2000 שיחק בסרט הקולנוע "זאיה", בבימויו של יונתן פז. הסרט לא הופץ ונערך שוב בשנת 2016 בשם "מבחן החלב"

פלסנר ביים את הצגות הפרינג' "נעורי ורדה'לה" ו"קרום" מאת חנוך לוין, "גן ריקי" מאת דויד גרוסמן, ואת "נשות טרויה", מאת אוריפידס, עיבוד: ז'אן-פול סארטר, בתיאטרון תמונע, בהשתתפות אסתי זקהיים. ביים את "זריחה" מאת עידו בורנשטיין, במסגרת פסטיבל "פותחים במה" בתיאטרון בית ליסין וביים את ההצגה "כלבים" - קומדיה מאת עידו בורנשטיין. בשנת 2009 הקים עם עידו בורנשטיין את "תיאטרון כאן" בתל אביב. בשנת 2011 "תיאטרון כאן" מופיע עם הצגתו "כלבים" בתיאטרון תמונע. בשנת 2012 "תיאטרון כאן" מופיע עם הצגתו "זריחות" (כתיבה: עידו בורשטיין, בימוי: שלמה פלסנר, בהשתתפות אסתי זקהיים), בתיאטרון תמונע. באותה שנה, שלמה פלסנר מביים את ההצגה "הלוויה חורפית" מאת חנוך לוין, בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת חיפה. ב-2013 מחדש את ההפקות: "גן ריקי", "כלבים", "זריחה" בתיאטרון תמונע.
בשנת 2015 פלסנר מביים את ההצגה "פרויקט S" ההצגה מתקיימת בחלל אלטרנטיבי מתחת גבירול - מתחם לתרבות ואמנות. באותה שנה מביים פלסנר את ההצגה "S2: רק סצנות סקס" באותו מתחם, מתחת גבירול.
פלסנר מביים את הצגותיו ב"תיאטרון תמונע", שם הוא נחשב לבמאי בית, וב"תיאטרון יפו", ב"תיאטרון הידית" בישראל וב"פסטיבל הבינלאומי לתיאטרון פרינג׳" בניו יורק.

## קישורים חיצוניים
* הצגותיו בתיאטרון תמונע
* ביקורות על "רעב"
* 
* 
* צבי גורן, אלוורה על השריטה הנשית, באתר הבמה, 6 ביולי 2005

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:רקדנים ישראלים
קטגוריה:רקדנים להט"בים
קטגוריה:פרינג' בישראל
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:פעילים במדורי המועצה הישראלית לתרבות ואמנות
קטגוריה:בוגרי תיכון תגר (אשקלון)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
קטגוריה:אשקלון: אישים
קווינטוס מרקיוס טורבו

**קווינטוס מרקיוס טורבו** (שמו המלא: **קווינטוס מרקיוס טורבו פרונטו פובליקיוס סוורוס**, בלטינית: **Quintus Marcius Turbo Fronto Publicius Severus**) היה מצביא רומאי שדיכא את מרד התפוצות במצרים, קירנאיקה ובקפריסין.

סביב שנת 95 טורבו היה קנטוריון של הלגיון השני אדירטריקוס, ולאחר מכן המושל של הפרובינקיה פאנוניה התחתונה. לאחר מכן שימש כמפקד המשמר הקיסרי, ובשנת 113 מונה למפקד הצי המיסני. בשנים 114–116 השתתף כמפקד הצי במלחמות הפרתיות של טראיאנוס, ועל חלקו במלחמה קיבל את עיטור צבאי.

לאחר פרוץ מרד התפוצות, שיגר טראיאנוס את קווינטוס למצרים כדי שיחסל את המרד. קווינטוס הגיע למצרים באביב 117, עם משלחת צבאית שכללה חיל רגלים, חיל פרשים וצי ימי. בכל מקרה הוא לא החליף את המושל ותפקידו היה צבאי בלבד. עד חודש נובמבר 117 חיסל קווינטוס את המרד במצרים, ובשנת 119 מונה למושל הפרובינקיה דאקיה העליונה.

בהיסטוריה אוגוסטה נזכרת ברמז פעילותו של טורבו נגד המורדים היהודים בקירנאיקה ובמצרים.

## ראו גם
* המלחמות הפרתיות
* מרד התפוצות
* פולמוס קיטוס

## לקריאה נוספת

* Ronald Syme, *The Wrong Marcius Turbo*, **The Journal of Roman Studies**, Vol. 52, Parts 1 and 2 (1962), pp. 87-96
* EM Smallwood, *Palestine c. AD 115-118*, **Historia** ii (1962), pp. 500-10
* E. Frezouls, *Inscription de Cyrrhus relative à Q.Marcius Turbo*, **Syria** 30, (1953), pp. 247-278


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2
הצגת בכורה

[שמאל|ממוזער|250px|בתום הקרנת בכורה של סרט: הענקת [זר פרחים|זרי פרחים לצוות הסרט]]
באמנות הבמה, **הצגת בכורה** (בלעז: **פרמיירה**, מצרפתית **première** - ראשון) היא פעם ראשונה שבה מוצג מופע מסוים, כגון מחזה, יצירה מוזיקלית, סרט קולנוע, מופע מחול וכדומה. המושג העברי "הצגת בכורה" הוא מחידושיו של אברהם שלונסקי.

**הצגת בכורה עולמית** היא הצגת הבכורה הראשונה בעולם למופע זה. חשיבות נודעת גם ל**הצגת בכורה ארצית**, שהיא הצגת הבכורה במדינה מסוימת.

הצגת בכורה היא פעמים רבות אירוע רב-רושם שמוזמנים אליו עיתונאים על מנת שיסקרו את המופע באמצעי התקשורת, ידוענים ואישים בולטים בתחום האמנות המתאים. כמקובל בכל מופע, גם בסיומה של הצגת הבכורה קדים המבצעים לקהל, אך בהצגת בכורה לרוב מצטרפים בשלב זה אל המבצעים גם יוצרי היצירה (מחזאי, מלחין, במאי וכדומה).

במופע המוצג חי בפני קהל, כגון הצגת תיאטרון, קודמת להצגת הבכורה **[[חזרה (אמנות הבמה)#חזרה גנרלית|חזרה גנרלית]]** - ביצוע מלא של המופע בפני קהל מצומצם של מקורבים, לקבלת משוב אחרון לפני הצגת הבכורה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמנות הבמה
קטגוריה:בכורה
קטגוריה:מונחים בטלוויזיה
Fook Lam Moon

[שמאל|ממוזער|150px|חזית הסניף הראשי של פוק לאם מון בהונג קונג וה[לוגו שלה, 2009]]
**פוק לאם מון** (באנגלית: **Fook Lam Moon**; באותיות סיניות: **福臨門**) היא רשת מסעדות סיניות.

## היסטוריה
הרשת התחילה ב-1948 במסעדה בודדת שהקים צ'ואי פוק (Chui Fook), שהגיע מגואנגדונג והחל להתלמד כשף בנעוריו. המסעדה נקראה בתחילה "פוק קי" (Fook Kee) עד שבניו של פוק עברו לנהל אותה ושינו את שמה ל"פוק לאם מון" והעבירו את משכנה לרחוב ג'ונסטון, וואנצ'אי, הונג קונג. פירוש השם "פוק לאם מון" הוא "מזל וברכה באים על ביתך". התקשורת מרבה לכנות את המסעדה "פו הו פאן טונג" (באותיות סיניות: 富豪飯堂), שמשמעו "קנטינה לעשירים", מכיוון שפוקדים אותה תדיר העשירים והמפורסמים.

סניפים נוספים של פוק לאם מון מצויים בקאולון, שלושה סניפים ביפן (אוסקה, טוקיו ומרונואוצ'י (Marunouchi)) וסניף בשאנגחאי.

## תבשילים ידועים
המאכלים הידועים שמגישה המסעדה הם סנפירי כריש, רכיכות מטוגנות עם רגלי אווז או ברווז, תרנגולת פריכה בטיגון עמוק, חזירון צלוי, צדפה ממולאת בשר סרטן אפוי ובצל ומבחר מרקים שהוכנו ברתיחה כפולה.

## פרסים (לסניף הראשי בהונג קונג)
*	2010 – שני כוכבים במדריך מישלן האדום.
*	2010/2009 – מקום 19 ברשימת המסעדות הטובות באסיה של מדריך מילה.
*	2009 – כוכב אחד במדריך מישלן האדום.
*	2009/2008 – מקום 18 ברשימת המסעדות הטובות באסיה של מדריך מילה.

## גלריה

Fook Lam Moon entry.jpg|הכניסה למסעדה
Fook Lam Moon interior.jpg|פנים המסעדה
Abalone with duck feet.jpg|אבלונה עם רגלי ברווז
Bird's nest soup.jpg|מרק קני ציפורים
Fook Lam Moon Dim Sum.jpg|דים סאם
Fook Lam Moon sweets.jpg|מתאבנים

## לקריאה נוספת

* **The Miele Guide: Your Guide to Asia's Finest Restaurants 2009/2010**, Ate Media Pte Ltd, Singapore. pp. 10, 11, 40, 57, 58.


## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:מסעדות
קטגוריה:הונג קונג: כלכלה
פאול קוסלה

**פאול קוֹסלָה** (שמולוביץ') (ברומנית: **Paul Kosla**; 29 ביולי 1922 – 15 ביוני 2004) היה מנצח, פסנתרן, מלחין, מעבד ומורה ישראלי.

## קורות חיים
קוסלה נולד בפיאטרה ניאמץ שברומניה בשם פאול (פנחס) שמולוביץ. החל לנגן בגיל 9. בגיל 13 היה נגן מקצועי. ניגן בפסנתר, באקורדיון ובטרומבון. למד מוזיקה במשך שנתיים בקונסרבטוריון הממלכתי בבוקרשט. ברומניה ניגן בתזמורות שונות, בהצגות תיאטרון וברדיו הרומני. מגיל 15 ניגן יחד עם אחיו הרמן בצמד "דואו קוזלה" או "קוסלה". אימצו את השם האמנותי הזה לפי שמה של גבעת קוזליה שליד עיר הולדתם, פיאטרה ניאמץ.

ב-1950 עלה לישראל. בתחילת דרכו בישראל ניגן בפסנתר בבית הקפה "אלדוראדו" בחיפה. שם הכיר את רעייתו לעתיד, הזמרת דורותיאה ליביו. השניים התאהבו, עברו לתל אביב ובשנת 1954 התחתנו. בתל אביב ניצח על התזמורת הג'אז הגדולה של הקפה "ריוויירה" על שפת הים. וכן ארגן וניצח בשנים 1952-1951 על תזמורת להקת התיאטרון המוזיקלי "לי-לה-לו" שבניהולם של משה ולין וג'ורג' ואל. אחרי סגירת "לי לה לו" עבד קוסלה עד שנת 1960 כמנהל מוזיקלי ומנצח של תזמורת תיאטרון רוויו אחר, "דו-רה-מי" שפעל באולם קולנוע רמה ברמת גן, בגן "אלהמברה" ביפו ובבית ציוני אמריקה בתל אביב.

לאחר סגירת "דו-רה-מי" הוזמנו בני הזוג קוסלה להופיע באוסטרליה. תחילה בהופעה במלבורן מול 9000 יהודים, שם הופיעו יחד עם פרנק סינטרה, ולאחר מכן הופיעו בסידני. הם המשיכו להופיע באוסטרליה במשך שנה. בשנות השישים הקימו קוסלה ואחיו הרמן בית ספר למוזיקה ברחוב זמנהוף בתל אביב.

קוסלה פעל לאורך השנים גם כמעבד מוזיקלי ומלחין. הוא כתב ועיבד מאות שירים ופזמונים להצגות ביידיש וברומנית והיה מורה למוזיקה למוזיקאים רבים. אחרי סגירת התיאטרון "דו רה מי" יחד עם אשתו השחקנית-זמרת דורותיאה ליביו ערך סיורי הופעות ברחבי העולם מטעם המגבית היהודית. כמו כן ניגן שנים רבות כפסנתרן באניות חברת "צים" ובלובי של בתי מלון פאר בישראל.

בסוף ימיו לקה במחלת אלצהיימר. קוסלה נפטר בשנת 2004, בגיל 82, והובא לקבורה בבית העלמין ירקון. הניח את אשתו ואת בנו המוזיקאי, אילון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:סגל צים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים רומנים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מלחינים יהודים רומנים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
שמואל ריניש

**שמואל ריניש** (25 במאי 1938 – 29 בספטמבר 2009) היה ראש המועצה החמישי של המועצה המקומית נשר בין השנים 1978-1989.

## חייו
ריניש נולד בעיר צ'רנוביץ שברומניה (היום באוקראינה). במלחמת העולם השנייה חי חלק מהזמן בגטו, ולאחר סיום המלחמה עבר ביחד עם הוריו לרומניה.

ב-1 באוקטובר 1950 עלה ביחד עם משפחתו לישראל. המשפחה שוכנה במעברת בת גלים שבחיפה. בתחילה למד בבית הספר הדתי ברכסים ולאחר ששליטתו בשפה העברית השתפרה עבר ללמוד בבית הספר היסודי בבת גלים. ריניש סיים את בית הספר התיכון "גמנסיה ביאליק" בחיפה ואת שירותו הצבאי עשה בהנדסה קרבית. לאחר פציעתו בפעולה הועבר לשירות ביחידה עורפית.

לאחר שירותו הצבאי עבד כתמחירן בחברת מקורות ובמקביל היה חבר המועצה המקומית נשר כנציג מפלגת מפא"י. בפברואר 1974 נבחר לסגן ראש מועצת נשר.

בשנת 1978 גבר על ישראל קולס בבחירות אישיות לראשות מועצת נשר. ריניש היה ראש המועצה מטעם מפלגת העבודה עד 1989. בבחירות בתחילת 1989 הפסיד ריניש לדוד עמר מהליכוד. לאחר מכן שימש במשך שנתיים כנציב תלונות הציבור בהסתדרות ולאחר מכן שימש כמזכיר המועצה המקומית עתלית.

בנוסף לתפקידיו מונה כחבר בוועדות שונות כגון: ועדת לקביעת מעמד עירוני ביישובים שונים, חבר הוועדה הקרואה של ירכא, וכן נציג ציבור (מעסיקים) בבית הדין לעבודה בחיפה.

בשנותיו האחרונות פעל במסגרת המאבק לסיוע לנזקקים ולניצולי שואה, וכחבר בצוות המשא ומתן עם הממשלה להשגת זכויות לניצולי שואה. הוא מונה גם להיות סגן יו"ר "הקרן לרווחת נפגעי שואה". בנוסף לתפקידו זה שימש גם כיו"ר התאחדות עולי רומניה בחיפה.
היה אב לשני ילדים, וסב לשישה נכדים.
## פארק שמואל
[250px|ממוזער|שמאל|צילום היסטורי בפארק שמואל ריניש בשנת 2015.  עם צילום שנלקח מהערך [תל חנן בוויקיפדיה העברית. בשנת 2024 הצילום דהה לחלוטין]]
250px|ממוזער|שמאל|צילום קיר דהוי המודבק על קיר מבנים בגן, העוסק בהיסטוריה של העיר נשר בפארק שמואל. צולם בנובמבר 2022 
250px|ממוזער|שמאל|הואדיון העובר בתוך פארק שמואל
בספטמבר 2013 לאחר שיפוץ ושיקום "פארק גבעת עמוס", השוכן בין שכונת "גבעת עמוס" ושכונת בן דור, הסבה עיריית נשר את שם הפארק לשם "פארק שמואל",  על שמו של שמואל ריניש, שעבר להתגורר בשכונה בשנת 1973 בימיה הראשונים. אדריכלות הנוף שתכננה את הפארק היא חנה יפה.  הפארק  שוכן בתוך ואדיון קטן המוביל לרחוב העמק.  והוא כולל מסלול לזרימת מים בחורף. בימים מאד גשומים המים מציפים את רחוב עמק, ואת המכוניות החונות שם. צמוד לפארק שוכנים מספר מבנים גבוהים בגבם לפארק. כדי לעטר את הקירות תכננה חנה יפה  הדבקת תמונות גדולות מאד מימיה הראשונים של העיר נשר. הביצוע של   התקנת התמונות נעשה על ידי הגרפיקאית חונה מדר.

בינואר  2024 החלה עיריית נשר בשדרוג הפארק. ניטע דשא כדי למנוע סחף אדמה, ותוכנן בתוך הפארק שטח מסום שישמש להשכרה לאירועים.במשך השנים התמונות שהודבקו על קירות המבנים דהו לחלוטין, חלקן הושחתו. נכון ליולי 2024, לא שוקמו הצילומים בפארק.

## גלריית תמונות

## קישורים חיצוניים

***[https://www.youtube.com/watch?v=Zg9Tb6mrOiM&list=PL25VcBa26fj8B-1IRcGXn97LelgDh81vk  פארק שמואל ריניש בגבעת עמוס]** ביו טיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה ביאליק
קטגוריה:ראשי מועצת נשר
קטגוריה:אסירים בגטאות
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:פוליטיקאים נכי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בנשר
קטגוריה:נציגי ציבור (מעסיקים) בבתי הדין לעבודה
קטגוריה:בת גלים: אישים
קטגוריה:חיפה: חברי הכנסת
קטגוריה:נשר: חברי הכנסת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
איזידור כהן

**איזידור כהן** (באנגלית: **Isidore Cohen**; 16 בדצמבר 1922 – 23 ביוני 2005) היה כנר יהודי-אמריקאי, שנודע בעיקר בנגינת מוזיקה קאמרית, בעיקר כחבר ברביעיית ג'וליארד ובשלישיית בוזאר.

## חייו
כהן נולד בברוקלין שבניו יורק. הוא החל ללמוד נגינה בכינור בגיל שש וסיים את בית הספר התיכון למוזיקה ולאמנות במנהטן, אף כי מטרתו הייתה לימודי רפואה. לימודיו הקדם-רפואיים בברוקלין קולג' הופסקו עקב גיוסו לצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה לשירות באירופה. לאחר זאת השתנה כיוון הקריירה שלו מרפואה למוזיקה, כתוצאה מנגינתו הן בתזמורת הצבא והן בלהקות ג'אז.
 
עם שובו לחיים האזרחיים, התקבל ללימודים בג'וליארד כתלמידו של איוון גלאמיאן. גלאמיאן היסס אם לקבל אליו תלמיד בן עשרים וארבע, אבל לא רצה להשיב ריקם פני חייל משוחרר. מנקודה זו ואילך, החלה הצלחתו כמוזיקאי. נגינתו ב"מעשה בחייל" של סטרווינסקי משכה אליו את תשומת לבו של המלחין.

משנות ה-50 של המאה ה-20 היה כהן כנר ראשי בתזמורות בפסטיבל קאזאלס בצרפת ופוארטו ריקו, נוסף לכמה הרכבים בניו יורק. כשניגן אצל קאזאלס, פגש את אלכסנדר שניידר, שהזמין אותו להצטרף לרביעייה שלו ככנר שני בשנת 1952. בתקופת נגינתו שם, הקליטה הרביעייה את המכלול הראשון של רביעיות המיתרים של היידן, ציון דרך שנזכר ב"טיים מגזין".

מ-1958 היה כהן כנר שני ברביעיית ג'וליארד, משרה בה החזיק קרוב לעשור. כחבר ברביעייה, נמנה כהן על סגל המורים בבית הספר ג'וליארד משנת 1958 עד 1966.

ב-1968, אחרי פרישתו של הכנר דניאל גילה, פנו הפסנתרן מנחם פרסלר והצ'לן ברנרד גרינהאוס אל כהן והציעו לו להצטרף לשלישיית בוזאר. על אף מיאון ראשוני, השתכנע לבסוף והצטרף לשלישייה, שנחשבה באמצע שנות ה-70' לשלישיית הפסנתר העסוקה והנודעת ביותר בעולם, הן בסיורי קונצרטים והן בהקלטות. בתקופתו של כהן בשלישייה, התבצעו עשרות הקלטות, בהן מכלול שלישיות הפסנתר של היידן ובטהובן, כמו גם יצירות של צ'ייקובסקי, רחמנינוב, אייבס, דבוז'אק ושוסטקוביץ'. אחרי עשרים ושלוש שנים עם הקבוצה, החליפה אותו הכנרת אידה קאוואפיאן.

כמורה, נמנה כהן על סגל המורים במוסדות לימוד ובפסטיבלים רבים נוסף לג'וליארד, בהם פסטיבל המוזיקה של אספן בקולורדו ומכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, אוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת ניו יורק בסטוני ברוק ובית הספר מנהטן למוזיקה. 
הקשר הממושך ביותר שלו היה עם בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו, שם לימד החל ב-1966 במשך קרוב לארבעים שנה.

איזידור כהן נפטר ברובע הברונקס, ניו יורק בשנת 2005.

## קישורים חיצוניים


* Allan Kozinn, Isidore Cohen, 82, Violinist in Premier Chamber Groups, Is Dead, *[[הניו יורק טיימס]]*, June 28, 2005
* Anne Inglis, Isidore Cohen: Brilliant violinist with the Beaux Arts Trio, *[[The Guardian]]*, 13 July 2005


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:כנרים יהודים
קטגוריה:כנרים אמריקאים
קטגוריה:מורים למוזיקה באמריקה
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2005
יחזקאל סופר

הרב **יהושע יחזקאל סופר** (נולד בי' באלול תש"ז, 26 באוגוסט 1947) הוא מרצה חסיד חב"ד; היה רב הקמפוס באוניברסיטת בן-גוריון בשנים 1976–1993.

## ביוגרפיה
נולד במחנה עקורים בגרמניה, לשבתאי ולטויבע סופר, ניצולי השואה. בבחרותו למד בישיבות פוניבז' ובריסק. במהלך לימודו בישיבת בריסק, התוודע לחסידות חב"ד והחל ללמוד חסידות בחשאי. בשנת תשכ"ה התגלה הדבר, והוא נאלץ לעזוב את הישיבה הליטאית לטובת ישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד. בניסן תשכ"ז נסע ללמוד במשך כשנה בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770 בניו יורק. בשנת תשכ"ט נישא לשרה, בתם של רחל והנגן החסידי שניאור זלמן לוין מכפר חב"ד.

סופר הוא מרצה ותיק. הוא החל להרצות בשנת 1970 בתיכונים בארץ, עד שהתמנה ב-1976 בהשפעת פרופסור ירמיהו ברנובר שהיה חבר בסנט של האוניברסיטה בבאר שבע, לכהן כרב הקמפוס, תפקיד אותו נשא כ־16 שנה.

בראשית שנות התשעים, תמך בזיהויו ופרסומו של הרבי מלובביץ' כמשיח. לאחר פטירת האחרון בשנת 1994, פרסם את החוברת "יתבררו ויתלבנו" שבה טען כי התברר שהרבי אינו המשיח. הוא חזר והדגיש עמדה זו בספרו "במאי קמיפלגי" (2012). שיטה זו נחשבת חריגה גם בקרב הזרם המתון בחב"ד.

מוסר שיעורים בספרי חסידות ובפירוש רש"י לתורה, ומשמש כמרצה במכללת בית רבקה שבכפר חב"ד ב'. ספרו "לדעת להאמין" מבוסס על מאות הרצאות שלו, שיצאו גם בדיסקים.

### משפחתו
הרב סופר אב לשמונה ילדים, מתגורר בשכונת רמות שבירושלים.

## פרסומים

## קישורים חיצוניים
* שיעוריו והתוועדויותיו של הרב יחזקאל סופר, באתר "יהדות.TV"&
* 
* השיעורים הקבועים של הרב סופר בבית חב"ד כפר סבא 
* הרב סופר מספר על מופת עם אביו והרבי מליובאוויטש 
* אברהם הלוי, בשער: הרב יחזקאל סופר, עיתון עולם החסידות כסלו תשס"ח, באתר שטורעם
* 
* התוועדות י"ט כסלו תשע"ז
* הדרך הארוכה והקצרה להיות בינוני של תניא, ועל המסע האישי מ"בריסקער" ל"חב"דסקער", תשע"ז
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:בוגרי ישיבת בריסק-ירושלים
קטגוריה:סגל שבועון כפר חב"ד
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:רמות אלון: רבנים
קטגוריה:באר שבע: רבנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:מבארי ספר התניא
נמל התעופה הבין-לאומי קייפטאון

שמאל|ממוזער|250px|טרמינל הטיסות הבינלאומיות
**נמל התעופה הבינלאומי קייפטאון** (באנגלית: **Cape Town International Airport**; באפריקאנס: **Kaapstad Internasionale Lughawe**) הוא נמל תעופה בינלאומי המשרת את קייפטאון שבדרום אפריקה. הנמל הוקם בשנת 1954 במרחק של כ-20 קילומטרים מקייפטאון, במקומו של נמל ישן ששירת את העיר. הנמל הוא השני העמוס ביותר בדרום אפריקה והשלישי ביבשת אפריקה כולה.

מהנמל מופעלות טיסות ישירות לשני המטרופולינים העיקריים הנוספים בדרום אפריקה - דרבן ויוהנסבורג, לצד טיסות למרכזים קטנים יותר במדינה. כמו כן, פועלים מהנמל מספר קווים בינלאומיים לאפריקה, אסיה, אירופה ואמריקה הדרומית. בשנת 2007 היה הקו האוויר בין קייפטאון ליוהנסבורג החמישי העמוס בעולם והעמוס ביותר באפריקה, והקו לדרבן היה החמישי העמוס ביותר באפריקה.

## היסטוריה
הנמל התעופה הבינלאומי בקייפטאון נפתח בשנת 1954, שנה לאחר שנפתח נמל התעופה הבינלאומי או. אר. טאמבו (אז נמל התעופה הבינלאומי יאן סמאטס). בתחילה נקרא "נמל התעופה די.אף. מאלאן", על שמו של ראש ממשלת דרום אפריקה דאז, והציע שני קווי טיסה בינלאומיים - טיסה ישירה לבריטניה וטיסה לבריטניה דרך יוהנסבורג.

עם נפילת שלטון האפרטהייד בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים, הבעלות על נמל התעופה עברה מהמדינה לחברת נמלי התעופה דרום אפריקה, ושמו שונה לשם נייטרלי מבחינה פוליטית - נמל התעופה הבינלאומי קייפטאון. בשנים הראשונות של המאה העשרים ואחת חווה הנמל צמיחה עצומה; מכמות של 6.2 מיליון נוסעים בשנה במהלך 05–2004, עברו בשדה 8.4 מיליון נוסעים בשנים 08–2007. בשנת 2009 ירדה כמות הנוסעים לכדי 7.8 מיליון בשנה.

כהכנות למונדיאל 2010, עבר נמל התעופה הרחבה ושיפוץ רחבי היקף. מרב תשומת הלב התמקדה בבנייתו של בית נתיבות מרכזי בעלות של כ-1.6 מיליארד ראנד. בית הנתיבות נועד לחבר בין הטרמינלים הנפרדים לטיסות פנים ולטיסות בינלאומיות, וכן לשמש כאזור צ'ק-אין משותף.

## בתי נתיבות
הטרמינל החדש חולק לאגף המראות בקומות העליונות ואגף נחיתות בקומות התחתונות. מערכת כבישים מוגבהים מאפשרת גישה ברכב הן לקומות ההמראות והן לקומות הנחיתות. תהליך הצ'ק-אין מתבצע בטרמינל המרכזי, הכולל 120 דלפקי צ'ק-אין ו-20 עמדות שירות אישי. אחרי הצ'ק-אין עוברים הנוסעים בידוק ביטחוני אחיד, לאחריו עוברים הנוסעים בטיסות בינלאומיות לטרמינל הצפוני ונוסעים בטיסות פנים לטרמינל הדרומי.

בתי הנתיבות כוללים עשרה גשרי עלייה למטוס, המחולקים שווה בשווה בין טיסות הפנים לטיסות הבינלאומיות. חלק מהקומות התחתונות בבתי הנתיבות משמשות להסעת נוסעים באוטובוס אל וממטוסים החונים בחניות מרוחקות.

## תאונות ואירועים בולטים
* ב-26 במאי 1971, שלושה מטוסי הוקר סידלי HS125 של חיל האוויר הדרום אפריקאי, אשר התאמנו בנמל התעופה לקראת מופע אווירי, התנגשו בהר ממערב לנמל התעופה. אחד-עשר אנשי הצוות בשלושת המטוסים נהרגו בתאונה.
* ב-5 ביוני 1983, מטוס ססנה 402B התרסק מעט לאחר המראתו בשל מזג אוויר סוער. שבעה מתשעת הנוסעים נהרגו. לאחר התאונה התברר כי הטייס זייף חלק ממסמכיו ולא היה מוסמך לטוס בתנאים האלו.
* ב-7 בנובמבר 2007, ניתק בעת ההמראה מנועו הימני של מטוס בואינג 737-230. ההמראה נמשכה כרגיל והצוות הצליח להנחית את המטוס על 106 הנוסעים ללא פציעות או נזק.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של נמל התעופה 
* מידע על נמל התעופה באתר World Aero Data 

## הערות שוליים

קטגוריה:קייפטאון
קייפטאון
אנסידמוס

**אנסידמוס** (יוונית: Αἰνησίδημος; המאה הראשונה לפנה"ס) היה פילוסוף יווני.

## חייו
אנסידמוס נולד בעיר קנוסוס שבאי כרתים, למד באלכסנדריה והיה תלמידו של פילון מלאריסה שעמד בראש האקדמיה האפלטונית. אנסידמוס טען כי אנשיה של אקדמיה זו החזיקו בתאוריות מסוימות (ובהן אלה של הפילוסופים מן האסכולה הסטואית) ללא הצדקה, ודחו תאוריות אחרות ללא סיבות מספיקות.

בתגובה לדוגמטיזם פילוסופי זה, אנסידמוס תמך בעיקרון שלפיו אין לחרוץ משפט על דבר - עיקרון שהוצע לראשונה על ידי פירון מאליס ותלמידו טימון מפליוס כפתרון לבעיית מגבלותיו של הידע האנושי. האסכולה של אנסידמוס נודעת כפירוניזם. הוא פיתח תורה ספקנית זו בתגובה לטיעונו של פילו מלאריסה שלפיו אם כי החושים מוליכים אותנו שולל, יש בכוחנו להבין את טבעם של כל הדברים באמצעות תבונתנו.

דבר לא שרד מכל כתביו של אנסידמוס, אך אנו יודעים על אודותיו באמצעות פוטיוס, סקסטוס אמפיריקוס, דיוגנס לארטיוס ופילון האלכסנדרוני.

## יצירתו
יצירתו העיקרית של אנסידמוס "פירוניה", שהוקדשה ללוקיוס טוברו, ידידו של קיקרו וחבר האקדמיה האפלטונית, עוסקת בראש ובראשונה בצורך שלא לחרוץ משפט על דבר. ביצירה זו הוא עוסק בארבעה נושאים יסודיים:

*הסיבות לספקנות ולאי ודאות.
*טיעונים נגד הסיבתיות והאמת.
*תאוריה של הפיזיקה.
*תאוריה של המוסר.

### תורת הספקנות
הנושא הראשון הוא המשמעותי ביותר בתורתו של אנסידמוס. תורתו הספקנית, שלפיה לא ניתן לדעת דבר, מבוססת על עשרה טיעונים:

*קיימים הבדלים ניכרים באופן שבו יצורים שונים תופסים את הדברים. לשם דוגמה: השליו אוכל עשבים ארסיים המהווים סם מוות בעבור האדם.
*הבדלים דומים קיימים גם בין בני אדם שונים ומצביעים על אותה עובדה.
*הידע שאותו האדם מקבל באמצעות החושים הוא מלא ניגודים.
*ידע זה משתנה מעת לעת עם השתנותם הפיזית של העצמים.
*ידע זה משתנה בהתאם לתנאים המקומיים.
*אנו מכירים את העצמים השונים בעקיפין באמצעות האוויר, הלחות וכיוצא בזה.
*עצמים אלה נמצאים בתהליך תמידי של שינוי גוון, טמפרטורה, גודל ותנועה.
*כל הפרטים שאותם אנו מקבלים באמצעות החושים הם יחסיים וכרוכים זה בזה.
*אנו מתרגלים לפרטים אלה באופן חוזר ונשנה ומקבלים אותם ללא ביקורת.
*בני האדם מחזיקים באמונות שונות ובחוקים שונים, וחיים בתנאים חברתיים שונים.

במילים אחרות, אנסידמוס טען כי האמת משתנה בהתאם לנסיבות. היות שכל אדם תופס את הדברים באופן שונה, ומסדר אותם במוחו באופן מתאים לו בלבד, אנסידמוס דחה את האפשרות שקיימת אמת אובייקטיבית, וטען כי האמת היא סובייקטיבית.

## ראו גם
* ארקסילאוס

## קישורים חיצוניים
* אנסידמוס, האנציקלופדיה האינטרנטית לפילוסופיה
* 

קטגוריה:פילוסופים יוונים
קטגוריה:פילוסופים של תורת ההכרה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס