open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מרמלדה (להקה)

**מרמלדה** (באנגלית: **Marmalade**) הייתה להקת רוק בריטית מסקוטלנד שהחלה פעילותה באמצע שנות ה-60.
## היסטוריה
הלהקה נוסדה ב-1963 בשם "דין פורד והגיילורדס" וניגנה לרוב מוזיקת נשמה אמריקאית בסגנון מוטאון. ארבעה שירי נשמה שהקליטה הלהקה, לא נכנסו למצעד. בשנת 1967 שינו את שמם ל**מרמלדה** וחתמו על חוזה בחברת CBS. בלהקה בלטו בעיקר דין פורד הסולן וג'וניור קמבל, שהיה הגיטריסט המוביל. ארבעת השירים הראשונים שהקליטו בתקופה זו אף הם לא נכנסו למצעד. את פריצת הדרך השיגה הלהקה עם להיט אמריקאי של להקת שורשי העשב Lovin’ things שהצליח יותר מהמקור והגיע למקום השישי במצעד הבריטי. לאחר להיט נוסף שהצליח פחות, הקליטו מרמלדה את הלהיט Ob-La-Di, Ob-La-Da של הביטלס, גברו על ביצועים אחרים שהוקלטו במקביל וכבשו את פסגת המצעד הבריטי. הלהיט הבא שלהם הגיע לעשרת הגדולים, אולם זה שאחריו לא נכנס למצעד וכך גם האלבום שלהם.

בנובמבר 1969 חתמו מרמלדה על חוזה הקלטה עם חברת Decca והקליטו את הבלדה Reflections of my life שהגיעה למקום השלישי, כמו גם להיטם הבא Rainbow. ג'וניור קמבל עזב והוחלף על ידי יו ניקולסון מלהקת The Poets הסקוטית. עד אמצע 1972 הגיעו שני להיטים נוספים של מרמלדה שכתב ניקולסון אל עשרת הגדולים אך לאחר מכן עזב גם הוא. החילופים הרבים השפיעו על הלהקה והלהיטים שהקליטו בשנים הבאות לא נכנסו למצעד, למעט יוצא דופן אחד Falling apart at the seams שהגיע למקום התשיעי.

מרמלדה המשיכה להופיע גם בשנות ה-80.

## מבחר מלהיטי הלהקה
ממוזער|ימין|"דין פורד והגיילורדס", גלגולה המקורי של הלהקה, 1964

*It’s all leading up to a Saturday night 1967
*Can’t stop now 1967
*I see the rain (#23 in Holland) 1967
*Man in a shop 1968
*Lovin’ things #6UK 06/68
*Wait for me Marianne #30UK 10/68
*Ob-La-Di, Ob-La-Da #1UK 01/69
*Baby make it soon #9UK 07/69
*Butterfly 10/69
*Reflections of my life #3UK #10US 01/70
*Rainbow #3UK #51US 09/70
*My little one #15UK 04/71
*Cousin Norman #6UK 10/71
*Back on the road #35UK 12/71
*Radancer #6UK 05/72
*The wishing well 1973
*Our house is rockin’ 1973
*Come back Joe 1974
*Falling apart at the seams #9UK #49US 03/76
*Walking a tightrope 1976


## אלבומי הלהקה

*There’s a lot of it about it 01/69
*Reflections of the Marmalade #71US 06/70
*Songs 12/71
*Our house is rockin’ 10/74
*Only light on my horizon now 03/77


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות רוק סקוטיות
קטגוריה:להקות בנים
קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:סקוטלנד: תרבות
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1966
מרפי בראון

**מרפי בראון** (באנגלית: **Murphy Brown**) היא תוכנית טלוויזיה קומית אמריקאית, ששודרה בין השנים 1988–1998 במשך 10 עונות. הסדרה עסקה במרפי בראון, עורכת חדשות רווקה בשנות הארבעים לחייה, ובחבריה לאולפן החדשות. 

בישראל שודרה התוכנית החל משנת 1993 בערוץ 3 בכבלים, ומאוחר יותר שודרו עונותיה הראשונות בערוץ 10.

בשנת 2018 שבה הסדרה למרקע לאחר היעדרות של 20 שנה. במאי 2019 לאחר עונה אחת, הוחלט שלא להמשיך לצלם את הסדרה.

## עלילה
מרפי (קנדיס ברגן) היא עיתונאית מבריקה, דעתנית, עקשנית ונקמנית. בפרק הראשון בסדרה חוזרת מרפי לעבודה בתוכנית החדשות FYI לאחר ששהתה במכון הגמילה על שם בטי פורד. עמיתיה של מרפי לעבודה הם ג'ים דיאל, המגיש הוותיק והמרובע, הכתב פרנק פונטנה ושני עובדים חדשים בצוות שכלל אינם לרוחה של מרפי - מלכת היופי לשעבר קורקי שרווד ומפיק צעיר ונוירוטי בשם מיילס סילברברג.

מרבית הפרקים התרחשו במערכת FYI, אך חלקם התרחשו בביתה של מרפי או במסבאה של פיל, אליה נהגו הדמויות להגיע כדי להירגע ולשמוע עצה טובה. מלבד זאת, במספר פרקים יצאו הדמויות לסקר סיפורים מסביב לעולם.

לסדרה היו מספר מאפיינים קבועים שחזרו כמעט בכל פרק: מרפי החליפה מזכירות בקצב מסחרר. לאחר שנולד בנה, החליפה אומנות בקצב דומה. הכתבות של קורקי היו תמיד על נושאים שטחיים ומטופשים. במקום אות פתיחה נוגן בתחילת כל פרק שיר מוטאון שמילותיו רלוונטיות באופן כלשהו למתרחש בפרק. 

ב-1996 הצטרפה לצוות לילי טומלין בתפקיד המפיקה החדשה. את בנה של מרפי גילם בעונה האחרונה היילי ג'ואל אוסמנט (החוש השישי). בעונה זו התמודדה דמותה של מרפי עם מחלת סרטן השד ותרמה בכך רבות להגברת מודעות הציבור בנוגע דרכים לאבחון המחלה והטיפול בה.

## ביקורת ופרסים

בעונת 1991–1992, קו העלילה, שבו הביאה מרפי ילד לעולם לבדה, גרם לסגן נשיא ארצות הברית דאז דן קווייל להתבטא בחריפות כנגדה. התבטאותו עוררה דיון ציבורי בנושא וכשחזרה הסדרה לעונה החמישית, הוקדש הפרק הראשון בעונה זו למתן תגובה לדברי סגן הנשיא. במסגרת פרק זה הגיבו הדמויות כאילו דיבר סגן הנשיא בעולם הפנימי של הסדרה ולא במציאות החוץ-טלוויזיונית, והקדישו תוכנית לפנים השונות והמגוונות של המשפחה האמריקנית בשנות התשעים. באותה שנה, בנאום הזכייה של פרס אמי הודתה ברגן לקווייל.

הסדרה הייתה מועמדת לפרסים רבים. היא זכתה בשבעה פרסי אמי, שניים בקטגוריית הסדרה הקומית וחמישה בקטגוריית שחקנית ראשית בסדרה קומית. כמו כן זכתה בשלושה פרסי גלובוס הזהב, אחד בקטגוריית הסדרה ושניים בקטגוריית השחקנית הראשית.

## ראו גם
*You Say Potatoe, I Say Potato
## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: סדרות
קטגוריה:זוכי פרס פיבודי
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: בימוי קומדיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: תלבושות
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: קומדיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: תסריט לקומדיה
קטגוריה:האחים וורנר: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:CBS: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2018
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1988
בית התרמומטר

**בית התרמומטר** הוא בית מגורים בתל אביב הבנוי בסגנון הבינלאומי (המכונה גם סגנון הבאוהאוס). המבנה, המצוי ברחוב פרוג 5, הוא אחד ממבני העיר הלבנה שהוכרזו על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.

המבנה עוצב על ידי האדריכל יהודה ליולקא, וייחודו במסכי צל שממסכים על החלון האנכי של חדר המדרגות. בעוד שהחלון האנכי הוא מוטיב ידוע בסגנון הבינלאומי, שכן הוא פונקציונלי (מאיר ומאוורר את כל חדר המדרגות), מסכי הצל הם מוטיב יוצא דופן. יש הסבורים כי מדובר באלמנט דקורטיבי בלבד, וככזה נוגד את רוח הסגנון הבינלאומי המעדיף פונקציונליות על סגנון, ואחרים סבורים כי המסכים מקררים את חדר המדרגות ובכך יש בהם טעם פונקציונלי.

מקור שמו של המבנה אינו ידוע בוודאות. המצדדים בטענה שמדובר באלמנט דקורטיבי קוראים למבנה "בית התרמומטר" מאחר שמסכים נראים כשנתות של מדחום. המצדדים בטענה שמדובר באלמנט פונקציונלי, קוראים לו כך בטענה שהאלמנטים השונים במבנה מסייעים לשמור על טמפרטורות נוחות בתוך המבנה. במקרה זה היה עליו להיקרא בית הרדיאטור, על שום צלעות הקירור שלאורכו.ממוזער|250px|אלמנטים שנועדו לצנן את המרפסת - צלונים היורדים מתחתית המרפסת שמעל מצלים על המרפסת שמתחת, וכן חלונות אוורור המאפשרים משב אוויר לתוך המרפסת.|טקסט=|ללא

## לקריאה נוספת

* עופר רגב, **טיול קטן בעיר הגדולה**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, דצמבר 1999.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי מגורים
קטגוריה:העיר הלבנה
קטגוריה:הצפון הישן
הנסיך האבוד

**הנסיך האבוד** (באנגלית: **The Lost Prince**) היא דרמה טלוויזיונית בשני חלקים, שהופקה עבור רשת ה-BBC. שודרה לראשונה בערוץ BBC One ב-2003, וזכתה בפרס אמי בספטמבר 2005.

## הפקה
המיני-סדרה, שכתב וביים סטיבן פוליאקוף, עוסקת בחייו של הנסיך ג'ון, בנם הצעיר של ג'ורג' החמישי מלך אנגליה והמלכה מרי מטק. הנסיך ג'ון סבל מאפילפסיה ומלקות הדומה לאוטיזם ומת בגיל 13.

משפחת המלוכה ניסתה לסוכך עליו ולהסתיר אותו מעין הציבור ככל האפשר. התוכנית נמנעת מלהראות את בני משפחת המלוכה כמפלצות, אלא מראה עד כמה השפיע מצבו של ג'ון על בני משפחתו ובמיוחד על אמו, המלכה מרי. פוליאקוף מציג את סיפורו של ג'ון דרך יחסיו עם בני משפחתו, ובעיקר עם אחיו הנסיך ג'ורג'. כמו כן מודגשת במיוחד האהבה והמסירות של לאלה, האומנת של ג'ון, בגילומה של השחקנית ג'ינה מקי.

בדרמה מוצגים גם אירועים פוליטיים המתרחשים באותה תקופה, כמו נפילת בית רומאנוב בשנת 1917 וההוצאה להורג האכזרית של ניקולאי השני ובני משפחתו, ב-1918. היסטוריונים ביקרו את ההצגה הסטריאוטיפית של הצאר ניקולאי ואשתו הקיסרית אלכסנדרה, הוא מוצג כאדם חלש אופי ואילו היא כסנובית ושתלטנית.

בין השחקנים המשתתפים בסרט מופיעים מירנדה ריצ'רדסון בתפקיד המלכה מרי, מייקל גמבון כאדוארד השביעי, טום הולנדר בתפקיד המלך ג'ורג' וביל ניי כלורד סטמפורדהם. את הנסיך ג'ון גילמו שני שחקנים צעירים, דניאל ויליאמס גילם את ג'ון כילד קטן, ומת'יו תומאס גילם אותו בגיל מבוגר יותר עד למותו.
מירנדה ריצ'רדסון וג'ינה מקי היו מועמדות על תפקידיהן לפרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה. את המוזיקה להפקה כתב אדריאן ג'ונסטון.

הדרמה שזכתה לשבחים רבים ולאחוזי צפייה גבוהים, שווקה בווידאו וב- DVD ושודרה שוב ב- BBC One ב-2004. באותה שנה שודרה הדרמה בארצות הברית וזכתה לשבחי הביקורות. מירנדה ריצ'רדסון הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על תפקידה. ב-2005 זכה הסרט בפרס אמי, זכייה יוצאת דופן להפקה בריטית. בישראל שודרה הסדרה בערוצי ה-BBC Prime ובערוץ 3 בכבלים ובלוויין.

## צוות השחקנים
* דניאל ויליאמס – הנסיך ג'ון (הצעיר)
* מתיו ג'יימס תומאס – הנסיך ג'ון (מבוגר יותר)
* ברוק אבריט-אלוויק – הנסיך ג'ורג' (הצעיר)
* רולו ויקס – הנסיך ג'ורג' (מבוגר יותר)
* ג'ינה מקי – ללה
* טום הולנדר – המלך ג'ורג' החמישי
* מירנדה ריצ'רדסון – המלכה מרי
* ביל ניי – ארתור ביג, הברון הראשון מסטמפורדהם
* ביבי אנדרסון – המלכה אלכסנדרה
* רון קוק – דייוויד לויד ג'ורג'
* פרנק פינלי – הרברט הנרי אסקווית'
* ג'ון סשנס הנרי הנסל
* מייקל גמבון – המלך אדוארד השביעי
* דייוויד בארס – הקיסר וילהלם השני
* איוואן מארוויץ' – הצאר ניקולאי השני
* אינגבורגה דפקונייטה – אלכסנדרה פיודורובנה
* ונסה אקרמן – הדוכסית הגדולה אולגה
* הולי בויד – הדוכסית הגדולה טטיאנה
* נסטיה רזדוחובה – הדוכסית הגדולה מריה
* אלג'ינה ליפסקיס – הדוכסית הגדולה אנסטסיה
* סמואל פייג' – הנסיך אלכסיי
* רוז מקוצ'און – הנסיכה מרי אדלייד
* דייוויד וסטהד – פרד

## לקריאה נוספת

*


## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של הסדרה באתר ה-BBC

קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:אוטיזם בטלוויזיה
קטגוריה:אי-אלימות באמנות
קטגוריה:סדרות דרמה בריטיות
קטגוריה:סדרות דרמה היסטוריות
קטגוריה:סרטי טלוויזיה בריטיים
קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: תלבושות
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: מיני-סדרה
קטגוריה:המלוכה הבריטית בתרבות
סיגורנצה

**סיגורנצה** (**Siguranţa** - "הביטחון") או בשם המלא **פוליציה דה סיגורנצה ג'נראלה א סטאטולוי** (Poliţia de Siguranţă Generală a Statului - משטרת הביטחון הכללית של המדינה) הייתה משטרת ביטחון רומנית שהוקמה ב-1907 בעקבות הקשיים שהיו לממשלת רומניה בדיכוי מרד האיכרים ברומניה.

על פי "חוק המשטרה הכללית של המדינה" מ-1 באפריל 1903 המשטרה ברומניה התארגנה ופעלה רק בערים. עם פרוץ מרד האיכרים של 1907 לא היה בידי השלטון כלי משטרתי לטיפול באיכרים המורדים. המשטרה העירונית כשלה, הן בגלל היעדרו של כוח שתוכל להעמיד מול המון מורד והן מחוסר שירות לאיסוף ידיעות מוקדמות על אירועים עתידיים. הפרפקטים המקומיים יזמו גיוסם והפעלתם של סוכנים לאיסוף מודיעין, חלקם מבין הבאים במגע עם האיכרים, אגרונומים, רוכלים וחלקם סוכני משטרה שהתחפשו לסטודנטים לשם איסוף מידע. שר הפנים באותה תקופה, ברטיאנו, ראה בעין יפה את ההתארגנויות האלה, עודד אותן והקציב את הכסף הדרוש לתפעולן, ודאג לכך שהמידע יזרום למרכז משטרתי ארצי בשם Direcţiunea administraţiei generale, a personalului, contenciosului, poliţiei generale şi statisticii - מנהל האדמיניסטרציה הכללית של הסגל, הייעוץ המשפטי, המשטרה הכללית והסטטיסטיקה. מגרעין זה, שהוקם מיד לאחר המרד, במרץ 1907, פותחה ה"סיגורנצה" כבר במהלך 1907, אך החוק הנוגע להקמת Direcţiei Poliţiei şi Siguranţei Generale "מנהל המשטרה והביטחון הכללי" חוקק רק ב-25 במרץ 1908.

הארגון המחודש זכה להצלחה תפעולית גדולה עד כדי כך שאחרי מלחמת העולם הראשונה הוזמן מנהלו לטורקיה לעזור בארגון המחודש של המשטרה הטורקית.

על סיגורנצה הוטלו ארבע מטלות עיקריות, והן:
# תצפית והשגחה
# פעילות לאיסוף מידע
# פעילות מנע
# פעילות דיכוי

פעילות סיגורנצה התבצעה דרך ארבע לשכות: לשכת הפיקוח על הזרים, לשכת הביטחון והמידע, לשכת משטרת הגבולות ולשכת העיתונות והמתרגמים.

## קישורים חיצוניים
* SIGURANŢA ROMÂNĂ ÎN BASARABIA INTERBELICĂ סיגורנצה רומנית בבסרביה שבין מלחמות העולם. ברומנית

קטגוריה:קהילת המודיעין הרומנית
קטגוריה:ארגוני אכיפת חוק
קטגוריה:ממלכת רומניה
רומניה: ארגונים
השווים

ממוזער
**השווים** (באנגלית: The Equals) - להקת רוק בריטית מלונדון בסוף שנות ה-60.

הלהקה הוקמה ב-1965 בדרום לונדון על ידי שלושה ילידי האיים הקריביים ושני ילידי בריטניה. הסולן והגיטריסט של הלהקה היה אדי גראנט שנולד בגיאנה. הלהקה קיבלה חוזה הקלטה בחברת President וב-1966 הוציאה את הסינגל הראשון I won’t be there שלא נכנס למצעד. גם הסינגל השני שהקליטו בסוף אותה שנה Hold me closer לא צעד. ב-1967 יצאו השווים למסע הופעות בהולנד וגרמניה וחברת התקליטים המקומית הוציאה לשוק את הצד השני של הסינגל השני שנקרא Baby come back והפך ללהיט באירופה. בסוף אותה שנה יצא בבריטניה האלבום Unequalled Equals במחיר מוזל והגיע למקום העשירי במצעד. השווים חזרו להקליט ובתחילת 1968 הוציאו את הסינגל I get so excited שנכנס בקושי למצעד. אבל אז התהפך מזלם. חברת התקליטים הבריטית הוציאה לשוק את Baby come back כצד ראשון של סינגל, והלהיט כבש את פסגת המצעד הבריטי. ההמשך היה מוצלח פחות והסינגלים שהלהקה הוציאה זכו ברובם להצלחה בינונית. ב-1972, בעקבות מחלה שמנעה ממנו להופיע, עזב אדי גראנט את הלהקה. הלהקה המשיכה להקליט בשנות ה-70 אך לא זכתה להצלחה. דווקא אדי גראנט הפך לזמר סולו מצליח בתחילת שנות ה-80 בייחוד עם הלהיטים I don’t wanna dance שהגיע לראש המצעד הבריטי ו-Electric avenue שהגיע למקום השני.

## להיטי הלהקה

*I won’t be there 1966
*Hold me closer / Baby come back 12/66
*Give love a try 01/68
*I get so excited #44UK 02/68
*Baby come back (reissued} #1UK 07/67
*Laurel and Hardy #35US #32US 09/68
*Softly softly #48UK 12/68
*Michael and the slipper tree #24UK 04/69
*Viva Bobby Joe #6UK 08/69
*Rub-a-dub-dub #34UK 01/70
*I can see but you don’t know 06/70
*Black skin blue eyed boys #9UK 01/71
*Stand up and be counted 1972
...


## אלבומי הלהקה

*Unequalled Equals #10UK 12/67
*Equals explosion #32UK 03/68
*Sensational Equals 1968
*Equal Supreme 1968
*Equals strike back 1968


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:להקות רוק בריטיות
צ'ולוכי (נהר)

נהר ה**צ'וֹלוֹכּי** (בגאורגית: **ჩოლოქი**) הוא נהר בגאורגיה שמהווה את הגבול בין הרפובליקה האוטונומית אג'ריה ומחוז גוריה. במהלך זמן מה במאה ה-19 הוא היווה את הגבול בין האימפריה העות'מאנית לבין האימפריה הרוסית.

מקור שם הנהר הוא כפי הנראה מהמילה טורקית "çöllük" שפירושו "יבש" או "רדוד".

הנהר זורם בגבול שבין אג'ריה וגוריה לפאתי כובולתי. 10 ק"מ צפונית לעיר נשפך לצ'ולוכי נהר אוצ'חאמורי. הנהר נשפך בסופו של דבר לים השחור כשהוא מתמזג עם שפך נהר נטאנבי.

## היסטוריה

במהלך מלחמת קרים, ב-4 ביוני 1854, הובילו, 13,000 חיילים של יחידות האימפריה הרוסית, שהיו ברובן מורכבות מגאורגים, תחת פיקודו של איוון מלחזוביץ' אנדרוניקוב, את הצבא העות'מאני שהיה מורכב מ-35,000 החיילים בראשות סינאן פאשה, לצידו השמאלי של נהר הצ'ולוכי, והנחילו להם תבוסה. בסוף הניצחון הצבאי הוענק לאנדרוניקוב עיטור אלכסנדר נבסקי.

התרחשות היסטורית נוספת התרחשה ב-16 באפריל 1918, כאשר המשמר הלאומי הגאורגי, תחת פיקודו של גיאורגי מזניאשווילי, מנע פלישה של כוחות עות'מאניים לרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה.

הגשר על נהר הצ'ולוכי, שנמצא על הדרך הראשית המחברת בין אג'ריה לבין יתר גאורגיה, פוצץ ב-2 במאי 2004 בהוראת המנהיגות הגולה של אג'ריה בראשות אסלן אבשידזה, כאשר הוא קרא להחלטה להפציץ את הגשר שנמצא בנפת כובולתי .

## מקורות
* צ'ולוכי, אנציקלופדיית ברוקחוס ואפרון, 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גאורגיה: נהרות
קטגוריה:אג'ריה
קטגוריה:גוריה
קטגוריה:מלחמת קרים
קטגוריה:הים השחור: נהרות
טורפדו כותאיסי

**טורפדו כותאיסי** (בגאורגית: **ტორპედო ქუთაისი**, מילולית: טוֹרפֶּדוֹ כּוּתאיסי) הוא מועדון כדורגל מהעיר כותאיסי, העיר השנייה בגודלה בגאורגיה.

הקבוצה זכתה באליפות 4 פעמים, בגביע פעמיים והגיעה לגמר הגביע 4 פעמים נוספות. החל מעונה 1999/2000 הקבוצה משחקת בגביע אופ"א. ברוב התארים זכתה הקבוצה בתקופת 1999-2002, כאשר בשנת 2001 היא זכתה באליפות ובגביע.

## שם הקבוצה
* 1946 - הקמת הקבוצה בשם טורפדו כותאיסי
* 1949 - קריאת הקבוצה בשם לוקומוטיב כותאיסי
* 1960 - החזרת השם טורפדו כותאיסי
* 1990 - קריאת הקבוצה בשם ס.ק. כותאיסי (הקיצור של מועדון הכדורגל כותאיסי)
* 1992 - החזרת השם טורפדו כותאיסי
* 2008 - קריאת הקבוצה בשם טורפדו-2008 כותאיסי
* 2010 - החזרת השם טורפדו כותאיסי

## תארים
* אליפות גאורגיה: 2000, 2001, 2002, 2017
* הגביע הגאורגי: 1999, 2001, 2016, 2018, 2022
* הסופרקאפ הגאורגי: 2018, 2019, 2024

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל גאורגיות
קטגוריה:כותאיסי
קטגוריה:קבוצות כדורגל סובייטיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל ששיחקו בליגה הבכירה בברית המועצות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1946
גארי לואיס והפלייבויז

**גארי לואיס והפלייבויז** (באנגלית: Gary Lewis & The Playboys) - להקת פופ אמריקאית מהעיר פסדינה בקליפורניה מאמצע שנות ה-60.
## היסטוריה
את הלהקה הקים ב-1964 המתופף והזמר גארי לואיס, בנו של הקומיקאי ג'רי לואיס. הלהקה קיבלה חוזה הקלטה בחברת Liberty כשחברי להקת ה-Eligibles מספקים קולות רקע לכל הלהיטים של הלהקה. הלהיט הראשון של גארי לואיס והפלייבויז, "This diamond ring", שנכתב על ידי אל קופר ונדחה על ידי הזמר בובי וי, כבש את פסגת המצעד האמריקאי. הלהיט השני "Count me in" הגיע למקום השני במצעד וכך גם הלהיט השלישי "Save your heart for me" שהיה במקור להיט של בריאן היילנד מ-1963 והקוריוז היה שגארי לואיס שרק ושר בהקלטת השיר. גם ארבעת הלהיטים הבאים הגיעו לעשרת הגדולים. אבל במהלך ההצלחה של הלהקה, גויס גארי לואיס לצבא ארצות הברית והלהקה נאלצה להתפרק. שנה וחצי לאחר מכן השתחרר גארי לואיס והקים להקת ליווי חדשה. ניסיונותיו להקליט להיטי עבר כמו "Sealed with a Kiss" של בריאן היילנד ו-"Rhythm of the rain" של הקסקיידס זכו להצלחה חלקית בלבד ובסוף שנות ה-60 נעלם גארי לואיס מהבמה.

## להיטי הלהקה

*This diamond ring #1US 02/65
*Count me in #2US 05/65
*Save your heart for me #2US 06/65
*Everybody loves a clown #4US 10/65
*She’s just my style #3US 01/66
*Sure gonna miss her #9US 04/66
*Green grass #8US 06/66
*My heart’s symphony #13US 08/66
*You don’t have to) Paint me a picture #15US 11/66
*Where will the words come from #21US 01/67
*The loser (with a broken heart #43US 04/67
*Girls in love #39US 06/67
*Jill #52US 09/67
*Sealed with a Kiss #19US 08/68
*Rhythm of the rain #63US 06/69


## אלבומי הלהקה

*This diamond ring #26US 05/65
*A session with Gary Lewis & The Playboys #18US 10/65
*She’s just my style #71US 04/66
*Gary Lewis hits again! #47US 07/66
*You don’t have to paint me a picture #79US 04/67
*New directions #185 07/67
*Gary Lewis now! #150US 09/68


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות פופ אמריקניות
זורבה היווני (סרט)

**זורבה [[יוון|היווני]]** (הכותר המקורי: **Alexis Zorbas**, הופץ גם בשם **Zorba the Greek**) הוא שמו של סרט משנת 1964 בבימויו של מייקל קקויאניס, המבוסס על ספר באותו שם משנת 1946 שנכתב על ידי ניקוס קאזאנצאקיס. אנתוני קווין, שלא היה יווני, אלא מקסיקני-אמריקאי, גילם את הדמות הראשית בסרט, דמותו של אלקסיס זורבה, כאדם גשמי שתמיד יודע מה לעשות כדי להתגבר על זמנים קשים. בסרט גם שיחק אלן בייטס את דמותו של בזיל, האורח האנגלי. הסרט אף ידוע בפסקול המלווה אותו, שאותו הלחין מיקיס תאודוראקיס, ובפרט זכה להצלחה שיר הנושא, הנקרא "הריקוד של זורבה" או "סירטאקי".

הסרט צולם באי היווני כרתים; בעיר חאניה, באזור האפוקורונאס ובחצי האי אקרוטירי. הסצנה המפורסמת בה אנתוני קווין רוקד את ריקוד הסירטאקי צולמה בחוף של הכפר סטאברוס.

## תקציר העלילה
איש אנגלי חסר תכלית בחייו מגלה שיש לו ירושה קטנה באי יווני. מציאות חייו העגומה מופרעת כאשר הוא פוגש את זורבה, אדם יווני בגיל העמידה עם תשוקה אמיתית לחיים. במהלך שהייתו ביוון וגילוי הנאותיה הגשמיות, משנה האורח האנגלי את השקפתו על החיים.

## שחקנים נוספים בסרט
* אירן פאפאס - בתפקיד האלמנה
* לילה קדרובה - בתפקיד מאדם הורטנס המכונה "בובולינה", בת זוגו של זורבה
* אסי דיין - בתפקידי ניצבות בסרט, הופעתו הקולנועית הראשונה

## פרסים
הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר:
*פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - לילה קדרובה
*פרס אוסקר לעיצוב התפאורה הטוב ביותר לסרט שחור-לבן - וסיליס פוטופאולוס
*פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר לסרט שחור-לבן - וולטר לאסאלי (פרס האוסקר מוצג בטברנה "כריסטיאנה", שבכפר סטאברוס)

בנוסף, היה הסרט מועמד לזכייה בארבעה פרסי אוסקר אחרים:
*פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר - אנתוני קווין
*פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר - מייקל קקויאניס
*פרס אוסקר לבימוי הטוב ביותר - מייקל קקויאניס
*פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר - מייקל קקויאניס

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1964
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על סופרים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים ביוונית
קטגוריה:זוכי אוסקר: עיצוב ההפקה הטוב
קטגוריה:סרטי שחור-לבן
קטגוריה:סרטי אנתוני קווין
קטגוריה:כרתים
ג'ק מנסל

**ג'ק מנסל** (באנגלית: **Jack Mansell**; 22 באוגוסט 1927 – 22 במרץ 2016) היה כדורגלן ומאמן אנגלי שאימן את נבחרת ישראל בתחילת שנות ה-80.

## קריירה
מנסל נולד בסלפורד שבאנגליה. הוא החל את הקריירה כמגן בקבוצת ברייטון אנד הוב אלביון בשנת 1948, ולאחר מכן שיחק גם בקארדיף סיטי ובפורטסמות', עד שפרש ממשחק פעיל בשנת 1958.

מנסל החל את קריירת האימון שלו במועדון ההולנדי טלסטאר ספורטקלאב, שם אימן בעונת 1964/1965. לאחר מכן הוא שב לאנגליה ואימן את רותרהאם יונייטד בשנים 1965 עד 1967, ואת רדינג בשנים 1969–1972. לאחר מכן אימן את גלאטסראיי הטורקית ואת נבחרת בחריין.

בשנת 1980 מונה מנסל למאמן נבחרת ישראל במקומו של עמנואל שפר שהוחלף בעקבות הכישלון בטורניר מוקדמות אולימפיאדת 1980. מנסל אימן את הנבחרת בטורניר מוקדמות מונדיאל 1982, שבו היא התמודדה עם נבחרת צפון אירלנד, נבחרת שוודיה, נבחרת פורטוגל ונבחרת סקוטלנד. ישראל אמנם הפתיעה את נבחרת פורטוגל בניצחון ביתי 4:1, אך סיימה במקום אחרון בבית 6 (עם 5 נקודות), לאחר שהפסידה במשחק האחרון בטורניר לצפון אירלנד בבלפסט בנובמבר 1981. בתום הטורניר הוחלף מנסל על ידי יוסף מרימוביץ'. המאזן של נבחרת ישראל תחת הדרכתו היה, שני ניצחונות, שלוש תוצאות תיקו וחמישה הפסדים.

ב-1982 החל מנסל לאמן את מכבי חיפה לאחר שחוזהו בנבחרת הסתיים. בתחילת דרכו הוא פעל להעברתם מהקבוצה של רוני רוזנטל, ברוך ממן ואלי כהן. חיפה לא הפגינה יכולת טובה תחת הדרכתו, ובעקבות מחאות של האוהדים במהלך המשחק מול הפועל רמת גן הוא עזב את המגרש לפני סוף המשחק וטען כי עשה זאת בגלל מחלה. לאחר ההפסד למכבי תל אביב נמתחה עליו ביקורת מצד יוחנן וולך, חבר הנהלה במועדון. בתגובה אמר מנסל כי הוא דוחה את ניסיונות ההתערבות של ההנהלה לפעול לטובתו של רוזנטל, שמנסל סירב לתת לו לשחק, וכי הוא הסמכות המקצועית הבכירה במועדון. בעקבות ההפסד להפועל תל אביב במחזור ה-16 של העונה נערכה פגישה בין חברי ההנהלה בביתו של שלום ואנו. הצדדים דבקו בעמדותיהם, אך מנסל שהיה נחוש להוכיח את צדקתו הכריז כי רוזנטל ישתתף בכל המשחקים וכי הוא בטוח שהוא לא יבקיע אפילו שער אחד. רוזנטל אכן עלה בהרכב במשחק המחזור ה-17 מול מכבי נתניה, הבקיע בדקה ה-6 והצטיין במשחק. מנסל קיים את שהבטיח, התפטר מתפקידו והוחלף על ידי ג'וני הרדי.

לאחר שהתפטר ממכבי חיפה חזר מנסל להתגורר באנגליה. לאחר מכן ב-1987 חזר לתקופה קצרה ואימן גם במכבי פתח תקווה. ב-22 במרץ 2016 נפטר מנסל בגיל 88.

## קישורים חיצוניים

* ג'ק מנסל באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל

קטגוריה:מגני כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ברייטון אנד הוב אלביון
קטגוריה:כדורגלני קארדיף סיטי
קטגוריה:כדורגלני פורטסמות'
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני נבחרת ישראל בכדורגל
קטגוריה:מאמני רדינג
קטגוריה:מאמני גלאטסראיי
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה
קטגוריה:מאמני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:מאמני כדורגל זרים בישראל
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2016
הרוקינ' בריס

**הרוקינ' בריס** (באנגלית: **The Rockin’ Berries**) - להקת רוק בריטית מהעיר ברמינגהאם משנות ה-60 של המאה ה-20.
## היסטוריה
הלהקה הוקמה בשנת 1961 ובחרה את שמה כמחווה לזמר הרוקנרול האמריקאי צ'אק ברי. בשנתיים הראשונות שהתה הלהקה בעיקר בגרמניה. ב-1963 חזרה הלהקה לאנגליה וקיבלה חוזה הקלטה בחברת Decca. הם הקליטו שני סינגלים שלא נכנסו למצעד והחוזה שלהם הותר. הם עברו לחברת Piccadilly וחלפה שנה בטרם הוציאו את הסינגל הבא שלהם I didn’t mean to hurt you של השירלס. במקביל השמיע להם המפיק שלהם שיר של להקת הטוקנס האמריקאית שנקרא He’s in town. ההרמוניה הקולית התאימה לסגנון השירה של הרוקינ' בריס ושל הסולן בעל הקול הפאלסטו ג'ף טורטון, והם מיהרו להקליט גרסה שלהם לשיר, ביטלו את התמיכה בסינגל הקודם שכבר צעד במצעד הבריטי והוציאו את הסינגל החדש. הסינגל הקודם נתקע במקום ה-43 בעוד שהסינגל He’s in town הגיע למקום השלישי. כשהלהקה חיפשה להיט המשך, כתבו להם חברי להקת הקיסוסים את Funny how love can be שהתאים להם, אבל חברת התקליטים החליטה להוציא דווקא את What in the world’s come over you שנעצר על סף עשרים הגדולים. הקיסוסים הקליטו בעצמם את השיר שלהם שהגיע למקום השמיני. לרוקינ' בריס היה עוד להיט גדול אחד Poor man’s son של להקת ה-Reflections האמריקאית שהגיע למקום החמישי במצעד הבריטי. בישראל העדיפו עורכי המצעד של רשת ב' דווקא את צידו השני של הסינגל Follow me שנשמע כמו להיט של ג'רי והפייסמייקרס והצליח במצעד בארץ. לאחר מכן הוציאה הלהקה עוד שני סינגלים שבקושי נכנסו למצעד הבריטי ובכך הסתיימה הקריירה המצעדית שלהם ובשנת 1967 עזבו אותם ג'ף טורטון וכריס ליאה שהוחלפו. הלהקה המשיכה להופיע, ובאמצע שנות ה-70 הקליטה עוד סינגלים שלא נכנסו למצעד. 

## להיטי הלהקה

*Wah wah woo 1963
*Itty bitty pieces 1963
*I didn’t mean to hurt you #43UK 08/64
*He’s in town #3UK 09/64
*What in the world’s come over you #23UK 1964
*Poor man’s son / Follow me #5UK 1965
*You’re my girl #40UK 1965
*The water is over my head #43UK 1965
*I could make you fall in love 1966
*Midnight Mary 1966
*Sometimes 1967
*Smiles 1967
*Dawn (go away) 1967
*When I reach the top 1968
*Mr. Blue 1968


## אלבומי הלהקה

*In town #15UK 1965
*Life is just a bowl of Berries 1965


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:להקות רוק בריטיות
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
מדד הראש

[שמאל|200px|ממוזער|[גולגולת אנושית בתוך מכשיר מדידה. צילום משנת 1902]]
שמאל|ממוזער|מפת מדדי הראש של אירופה 
**מדד הראש** (או **אינדקס צפאלי**, באנגלית: cephalic index) הוא היחס בין רוחבו המרבי של הראש לבין אורכו המרבי. לעיתים מוכפל הייחס ב-100 לשם נוחות.

המרכיבים הנמדדים לצורך חישוב מדד הראש הם הרוחב המרבי של העצמות המקיפות את הראש, מעל לעצמות הרקה (מאחורי עצם הלחי), והאורך המרבי בין הנקודה הבולטת ביותר בעצם המצח (בין הגבות) ובין הנקודה הבולטת ביותר בחלקו האחורי של הראש.

המדד הוגדר בידי הפרופסור לאנטומיה השוודי אנדרס רציוס  במחצית הראשונה של המאה ה-19 ונעשה בו שימוש באנתרופולוגיה פיזית לסיווג שרידים אנושיים שנתגלו באירופה. אמינותו ותועלתו של המדד עורערו בעקבות מחקריו של פרנץ בועז בסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 והיחס המתואר במדד נחשב לתוצאה של השפעות סביבתיות. בשנת 2002 טען צמד חוקרים אשר בחן מחדש את מקורותיו של בועז באמצעות טכניקות סטטיסטיות כי צורת הראש נקבעת באופן יחסי במידה רבה הודות לתורשה.

כיום לא נעשה עוד שימוש במדד הראש לבוגרים, אלא לשם תיאור הופעה חיצונית של יחידים. בנוסף, לא נמצא קשר בין המדד לבין התנהגות. מאידך, עדיין נעשה שימוש במדד זה להערכת גילם של עוברים לצרכים משפטיים או למעקב הריון, תחום בו הבדלים בצורות גולגולת שונות בין אוכלוסיות שונות עדיין נחקר.

לפי הערכים של מדד הראש מוגדרות הקטגוריות הבאות:
* "דוליכוצפאליים" (dolichocephalic), או "מאורכי ראש": ערך קטן מ-75% בקרב נשים ומ־65% בקרב גברים.
* "מזוצפאליים" (mesocephalic), "מזוקרניאלים" (mesocranial), או "ראשים בינוניים": הערך בתחום שבין 75% - 80% בקרב נשים ובין 65% - 75% בקרב גברים.
*"ברכיצפאליים" (brachycephalic), "ברכיקרניאלים" (brachycranial), או "קצרי ראש": הערך גדול מ-80% בקרב נשים ומ־75% בקרב גברים.

## ראו גם
* גולגולת
* פרנולוגיה
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנתרופולוגיה
קטגוריה:יחסים ביולוגיים
טנהא

**טַנְהַא** בשפת הפאלי היא תשוקה או צמא נפשי.

כאשר מדברים בבודהיזם על תשוקה, מתכוונים לניסיון למצוא סיפוק בדברים חולפים.

גאוטמה בודהה בארבע האמיתות האצילות לימד כי:
*האמת הראשונה (דוקהה) היא בדבר קיומו של הסבל. 
*האמת השנייה היא בדבר מקורו של הסבל (סמודייה): יש גורם לסבל הזה, והוא המשיכה או התשוקה, ה**טנהא** ששורשה בבורות וחוסר הבנה.
*האמת השלישית היא בדבר סילוקו של הסבל.
*האמת הרביעית היא בדבר הדרך לשחרור מסבל.

הטנהא עליה דיבר בודהה היא הצורך למצוא סיפוק בדברים חסרי ממשות אמיתית ולכן גם כאשר האדם משיג דברים אלו הוא אינו מגיע לסיפוק אמיתי ארוך טווח ולכן הוא אינו מרגיש שלמות והוא סובל.

התשוקה השלילית ביותר היא זו ההופכת לרכושנות, הרצון להיות בעלים של חפצים  אינו בריא לדעתו של הבודהה.

סילוק הצורך הנפשי הזה היא מטרתו של הבודהיזם, ומי שיצליח להתגבר על הטנהא יוכל להגיע אל האושר.

הדרך המובילה לסיומו של הסבל ידועה כ"הדרך המתומנת הנאצלת" וכוללת הבנה נכונה, חשיבה נכונה, דיבור נכון, עשייה נכונה, סגנון חיים נכון, מאמץ נכון, מודעות נכונה והתבוננות נכונה.

ישנה גם השתוקקות חיובית, זו ההשתוקקות להארה והיא נקראת "צ'אנדה" אם כי גם התשוקה לידע צריכה להיות מבוקרת.

להבדיל מפילוסופיות אחרות, הבודהיזם לא דורש מהאדם לסגף עצמו או להימנע מעונג, ולכן גם השואפים להארה יכולים להינשא, לגדל ילדים ולעבוד. מותר להם לרצות עונג פיזי, לחגוג וליהנות מחייהם.

אחת התשוקות ההרסניות ביותר לדעתו של בודהה היא התשוקה להיות צודק תמיד.
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הודו: דת ופילוסופיה
קטגוריה:מונחים בבודהיזם
גנאיוס פאפיריוס קארבו (קונסול 113 לפנה"ס)

**גנאיוס פאפיריוס קארבו** (לטינית: Gnaeus Papirius Carbo) היה קונסול רומאי שחי במחצית השנייה של המאה ה-2 לפנה"ס.
## ביוגרפיה
לא הרבה ידוע על חייו של קארבו. קארבו היה בן לאחת ממשפחות האצולה של רומא וכמה מבני משפחתו, כגון גאיוס פאפיריוס קארבו, החזיקו במשרות חשובות ברפובליקה הרומית במהלך המאות ה-2 וה-1 לפנה"ס. 

קארבו נבחר למשרת הקונסול בשנת 113 לפנה"ס. רעו לקונסולט היה גאיוס קאיקיליוס מטלוס קאפראריוס, בן למשפחת המטלים רבת העוצמה. קארבו נשלח לאזור נוריקום שם חנו הקימברים, שבט גרמאני שנדד דרומה מאזור חצי האי יוטלנד ואיים על הטאוריסקים, בני בריתה של רומא. קארבו תפס עמדת הגנה חזקה על ההרים שבסביבות מחנה הקימברים ודרש מהם לסגת מארץ הטאוריסקים.

הקימברים נענו לדרישתו של קרבו ונסוגו, וקארבו שלח להם מורי דרך להדריך אותם בנתיבים שיצאו מארץ האטרוסקים. למעשה תכנן קארבו להוביל את הצבא הקימברי למארב והורה למדריכים להוביל את הקימברים לנקודה בה הוא ארב להם עם צבאו. פרופסור מ. קארי משער שקארבו קיווה לניצחון קל על הקימברים כיוון שאלו היו "המון מטופל בשיירת מטענים גדולה".

לרוע מזלו של קראבו, התרמית התגלתה על ידי הקימברים. קראבו איבד את יתרון ההפתעה וקרב פרץ בין שני הצדדים בסביבות נוריה או, לפי קארי, ליובליאנה. צבאו של קארבו ספג מפלה צורבת ומרביתו הושמד. לא ברור מה עלה בגורלו של קארבו ואם הוא נהרג בקרב, נשבה או הצליח להימלט. לפי טקיטוס, שנחשב למקור מהימן ביותר, קארבו הוכה בשדה הקרב או נפל בשבי הקימברים.

היה אשר היה גורלו של קארבו, תבוסתו סימנה את פתיחתה של מלחמת הקימברים והטווטונים והיא היוותה את הנדבך הראשון בשרשרת של תבוסות רומיות משפילות לקימברים, שרשרת שנקטעה רק על ידי גאיוס מריוס בסוף המאה ה-1 לפנה"ס.

## לקריאה נוספת
* תאודור מומזן, "דברי ימי רומא", כרך א', עמ' 390–391, הוצאת מסדה, תשכ"א.

## הערות שוליים

קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2 לפנה"ס
וורן ג'י

**וורן גריפין השלישי** (נולד ב-10 בנובמבר 1971), הידוע בכינוי **וורן ג'י** (באנגלית: **Warren G**) הוא ראפר אמריקאי, ואח חורג של הראפר והמפיק המצליח ד"ר דרה.
חבר לשעבר בכנופיית 'קריפס' בלונג ביץ'.

## קריירה מוזיקלית
וורן ג'י, יליד לונג ביץ', קליפורניה, התחיל את הקריירה המוזיקלית שלו בהרכב 213 (קידומת טלפון של אזור מזרח לוס אנג'לס) יחד עם נייט דוג וסנופ דוג.
הלהקה הצליחה בזכות הקשר של וורן ג'י שהכיר אותה לאחיו החורג ד"ר דרה שגרם להחתמתם בחברת התקליטים Death Row Records של שוג נייט.
בשנת 1992 וורן ג'י תרם רבות להפקת אלבום הבכורה של ד"ר דרה The Chronic שאירח בין היתר את כל הרכב 213 יחד עם חבריהם מהרכב דה דוג פאונד .

בשנת 1993 וורן ג'י הפיק לעצמו את סינגל הבכורה שלו בהשתתפות נייט דוג ומיסטה גרים שנקרא Indo Smoke (עשן הגראס).
שנה לאחר מכן ב-1994 יצא אלבום הבכורה בחברת התקליטים Def Jam Records שנקרא Regulate... G Funk Era והלהיט הגדול מהאלבום ובכלל של וורן ג'י היה "Regulate".

בשנת 1997 יצא אלבומו השני שנקרא Take A Look Over Your Shoulder. האלבום זכה להצלחה ומכר יותר משני מיליון עותקים בארצות הברית.

בשנת 1998 הופיעו וורן ג'י והזמרת הנורווגית סיסל יחד בדואט שהתבסס על הקטע "מחולות פוליבצים" מתוך האופרה "הנסיך איגור" והפך ללהיט באירופה. ג'י ביצע קטעי ראפ בעוד סיסל ביצעה קטעי מקהלה.

ב-1999 יצא אלבומו השלישי I Want It All. באלבום השתתפו ראפרים בולטים דוגמת מאק 10, סנופ דוג, קורופט ואיב. באותה שנה שיחק בדרמת הפשע "כביש מהיר" לצד דריל האנה.

בשנת 2001 וורן ג'י חתם ביוניברסל רקורדס והוציא את אלבומו הרביעי The Return of the Regulator שאכזב מאוד ולא הצליח במכירות. באלבום הזה שאפילו עטיפתו הייתה בדיוק כמו באלבום הראשון שלו, וורן ג'י ניסה לשחזר את אלבום הבכורה שלו משנת 1994 ללא הצלחה.

בשנת 2003 וורן ג'י חבר לחבריו להרכב 213 סנופ דוג ונייט דוג והחליטו להקליט את האלבום שלא יצא וזה שוחרר 2004 בשם The Hard Way. הלהיט הגדול ביותר מתוך האלבום היה "Grupie Luv" והאלבום נכנס למקום הרביעי במצעד המכירות של מגזין בילבורד הנחשב.
בשנת 2005 הוציא וורן ג'י את אלבומו החמישי In the Mid-Nite Hour תחת לייבל עצמאי.

## דיסקוגרפיה
*1994: Regulate...G Funk Era
*1997: Take a Look Over Your Shoulder
*1999: I Want It All
*2001: The Return of the Regulator
*2009: The G Files

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:אמנים אמריקאים הידועים בשם במה
קטגוריה:מפיקי היפ הופ אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
עץ בינומי

בתורת הגרפים ובתאוריה של מבני נתונים, **עץ בינומי** (binomial tree) הוא עץ בעל שורש, המארגן \ 2^n צמתים לתת-עצים שכולם בינומיים בעצמם. 

באופן רקורסיבי, העץ הבינומי מסדר 0, המסומן B0, מורכב מצומת אחד בלבד; העץ הבינומי Bn, מסדר n, מתקבל מהוספת השורש של עץ בינומי Bn-1 כצאצא נוסף של השורש של עץ בינומי Bn-1 אחר. בפרט, B1 מורכב משורש עם עלה יחיד; B2 - מורכב משורש שיש לו שני צאצאים: עותק של B1 משמאל, ועלה בודד מימין; וכן הלאה. לפיכך, עץ בינומי Bn מורכב משורש עם בנים Bn-1, ... ,B2, B1, B0. 

מרכז|ממוזער|400px|משמאל לימין: עצים בינומיים מגובה 0 עד 3. לכל עץ יש שורש עם תת-עצים מכל הגבהים הנמוכים ממנו. בעץ הבינומי מסדר 3, למשל, השורש מחובר לעצים מגובה 2, 1, 0 המוקפים במסגרת כחולה, ירוקה ואדומה, בהתאמה

מבניה זו נובע (באינדוקציה) שלעץ הבינומי Bn יש 2n צמתים; גובהו n; יש בו בדיוק \binom{n}{i} צמתים בעומק i עבור i=0,...,n; ודרגת השורש היא n, והיא גדולה מדרגתו של כל צומת אחר. 

זמן בניית העץ הבינומי היא (O(n, את העץ הבינומי ניתן לבנות ממערך בדומה לבניה של ערמה.

מבנה הנתונים ערימה בינומית בנוי מקבוצת עצים בינומיים מסדרים שונים. במבנה זה בניית העצים היא שכל קודקוד שנוסף הוא עץ מסדר אפס ואז מאחדים כל שני עצים מסדר זהה לסדר גבוה יותר עד שכל העצים בערימה שונים.
יש גם גרסה לא סדורה של העץ הבינומי, שבה המחובר החדש הוא בן כלשהו של השורש, לאו דווקא השמאלי ביותר. בבניה זו יש \ 2^{n-1} עצים בינומיים שונים בגובה n.

## ראו גם
* ערימה בינומית

## קישורים חיצוניים

בינומי
קטגוריה:מבני נתונים
אריה נחמקין

**אריה (אריק) נחמקין** (2 בנובמבר 1925 – 24 בנובמבר 2021) היה פוליטיקאי ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם המערך ושר החקלאות.

## ביוגרפיה
נחמקין נולד לשמעון ורחל במושב נהלל במשפחה בת שלושה ילדים. בשנים 1948-1943 היה פעיל בארגון ההגנה, בהמשך שירת בצה"ל ולחם במלחמת העצמאות, בין היתר בקרב משמר העמק. לאחר מכן הצטרף כמפקד מחלקה לגדוד הקומנדו 81 (לימים 89), גדוד פשיטה ממוכן בחטיבה 8, השתתף באירועי אלטלנה, ולחם במבצע דני, במסגרתו נפצע ואיבד עין בקרב על דיר טריף. לאחר תום אשפוזו, חזר לגדוד ולחם בשורותיו עד מבצע חורב, כולל.
בין השנים 1954–1956, נחמקין התנדב עם קבוצה של אנשי ההתיישבות העובדת לסיוע למושבי העולים, ובמסגרת זו התגורר כשנתיים בברוש.
במלחמת סיני לחם כמפקד פלס"ר חטיבה 9. במסגרת שירות מילואים לחם נחמקין כמפקד גדוד בדרגת סגן-אלוף בחטיבת אלכסנדרוני במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים.

בשנים 1960-1959 היה חבר בוועדת המשק של תנועת המושבים. מ-1965 עד 1967 היה מרכז אגף המשק בתנועה, ומשנת 1970 ועד היבחרו לכנסת בשנת 1981 היה מזכיר תנועת המושבים. ב-1981 נבחר לכנסת העשירית. והיה חבר בוועדת הכספים ובוועדת הפנים ואיכות הסביבה. ב-1984 נבחר בשנית לכנסת ה-11, ומונה לשר החקלאות בממשלות האחדות הלאומית - הממשלה ה-21, שבראשותה עמד שמעון פרס והממשלה ה-22 שבראשותה עמד יצחק שמיר. נחמקין לא נבחר לכנסת השתים עשרה.

## חיים אישיים
ב-1946 התחתן עם שרה כבשנה (בתו של יצחק כבשנה) ונולדו להם שלושה ילדים: עמליה, דליה ושאול. חי במושב נהלל כל חייו.

נחמקין נפטר בביתו ב-24 בנובמבר 2021, בגיל 96. הוא נקבר בבית העלמין בנהלל.

## לקריאה נוספת
* יאיר קוטלר, **הנבחרת הלאומית**, כרך ב', פרק א'(2), ירון הוצאה לאור, 1988, עמודים 38 - 65

## קישורים חיצוניים

* 
* , 
* 
* 
*  אבשלום קור, באופן מילולי: יושבי ראש הכנסת והסבתא - שפרינצק, ריבלין, אוחנה, גלי צה"ל, 25 באוגוסט 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מזכירי תנועת המושבים
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:נהלל: חברי הכנסת
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:חברי הכנסת האחת עשרה
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל ה-21
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בנהלל
קטגוריה:מפקדי מחלקות במלחמת העצמאות
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת סיני
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
לאו בורכארד

ממוזער | ימין | מצבת זיכרון לבורכרד בברלין  
**לאו בורכארד** (**Leo Borchard**; 31 במרץ 1899 – 23 באוגוסט 1945) היה מנצח רוסי ולזמן קצר מנהל מוזיקלי של הפילהרמונית של ברלין.

## ביוגרפיה
בורכארד נולד במוסקבה להורים גרמנים וגדל בסנקט פטרבורג, שם קיבל הכשרה מוזיקלית איתנה. בשנת 1920, אחרי המהפכה הרוסית, היגר לגרמניה. הוא היה עוזרו של אוטו קלמפרר בקרולאופר בברלין וניצח על הפילהרמונית של ברלין בפעם הראשונה בינואר 1933. בשנת 1935 הכניס אותו המשטר הנאצי לרשימה השחורה כגורם פוליטי בלתי מהימן.

בשנות מלחמת העולם השנייה נשאר בברלין והיה פעיל במחתרת. הוא היה חבר בקבוצת "הדוד אמיל" יחד עם בת-זוגו, העיתונאית רות אנדריאס-פרידריך. הם הכניסו נרדפי שלטון, בהם יהודים, אל דירתם, נתנו כסף וניירות מזויפים לאנשים שנזקקו להם וסייעו להם להימלט מגרמניה הנאצית. במסעות הקונצרטים שלו מחוץ לגרמניה פעל בורכארד לגיוס תמיכה בפעולותיו האנטי-נאציות. ב-26 במאי 1945, שבועיים וחצי אחרי כניעתה ללא תנאי של גרמניה, ניצח על הפילהרמונית של ברלין בקונצרט, שתוכניתו כללה את הסימפוניה הרביעית של צ'ייקובסקי ונחל הצלחה גדולה. כעבור שבוע מונה למנהל מוזיקלי של התזמורת. הוא תפס את מקומו של וילהלם פורטוונגלר, שיצא לגלות בשווייץ.

בברלין אוגוסט 1945 נורה בשוגג למוות בידי חייל אמריקאי.

## קישורים חיצוניים

*  ביוגרפיה של לאו בורכארד באתר זיכרון
*  גוגל בוקס, "התנגדות לשואה", ביוגרפיה של רות אנדריאס-פרידריך

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים רוסים
קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:גרמנים מרוסיה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1899
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1945
דגל סומלילנד

**דגל סומלילנד** הוא דגלה של סומלילנד שהיא חלקה הבריטי לשעבר של סומליה. הוא הונף באופן רשמי לראשונה ב־14 באוקטובר 1996, כאשר אושר על ידי האספה הלאומית של סומלילנד. סומלילנד הכריזה על עצמאותה ב־18 במאי 1991, אולם עד היום (2025) עדיין לא הכירה בה כמעט אף מדינה בעולם (מלבד ישראל).

הדגל מכיל את הצבעים המזהים את הפאן־ערביות: ירוק, שחור, לבן ואדום. על הפס הירוק מופיעה הכרזת האמונה האיסלמית, שהאדה, באותיות לבנות. אותו כיתוב מופיע אף על דגל ערב הסעודית. על הפס הלבן מופיע כוכב מחומש, המצביע על חמשת האזורים בהם חיים בני העם הסומלי. חמשת האזורים הללו הם: סומלילנד הבריטית, סומלילנד האיטלקית, סומלילנד הצרפתית (ג'יבוטי), מדינת סומלי שבאתיופיה וצפון מזרח קניה.

ב־31 במאי 2001 אושרה החוקה של הרפובליקה של סומלילנד. סעיף 7 בחוקה, אשר כותרתו: "הדגל, הסמל וההמנון הלאומי" קובע:

## משמעות עיצוב הדגל
* הצבע הירוק - שגשוג
* הצבע הלבן - שלום
* הצבע האדום - דמם של הנופלים למען העצמאות
* השהאדה - אסלאם
* הכוכב השחור - אובדן החלום של סומליה הגדולה

## דגלי סומלילנד הבריטית
### 1903-1950
כאשר בריטניה סיפחה את השטח שכלל את סומלילנד בשנת 1903, הם יצרו במקום מדינת חסות בריטית (פרוטקטורט) אשר הפכה לחלק מן האימפריה הבריטית. הבריטים ייחסו חשיבות רבה לאזור הגאוגרפי של סומלילנד לצורך הקשר המסחרי עם הודו ומצרים. הבריטים קבעו למקום, ששמו הרשמי היה סומלילנד הבריטית, דגל חדש. כמו ברוב מדינות חבר העמים הבריטי אף בדגלה של סומלילנד הבריטית היה רקע כחול כהה ועליו בפינתו השמאלית העליונה דגל הממלכה המאוחדת. על הדגל הופיעה גם תמונה של קודו (סוג של אנטילופה הנפוצה באזור זה), זאת על רקע אליפסה לבנה. הדגל הונף על ספינות הצי הסומלי וכן על בנייני ממשלה בסומלילנד הבריטית.

### 1950-1960
בשנת 1950 השתנה סמלה של מדינת החסות, סומלילנד הבריטית, ועקב כך השתנה גם דגלה. הדגל עדיין נושא דגל קטן של הממלכה המאוחדת. אולם, תמונתו של הקודו הוסרה ועתה מופיע רק ראש האנטילופה, מעל מגן מלכותי, כשהוא מביט היישר אל הצופה. בין קרני האנטילופה מופיע סמל כתר המלכות כדי לסמל את המשפחה המלכותית ואת האימפריה הבריטית.

המגן המלכותי עצמו לשלושה, פס אופקי זהוב ומתחתיו חלוקה אנכית לצבעים ירוק וכחול. על הרקע הזהוב מגן של צ'יף סומלי לפני שתי חניתות מוצלבות שחודן פונה כלפי מטה. על הרקע הירוק מופיע צריח מסגד לבן. על הרקע הכחול מופיע ציור של סירת דאו ערבית במפרש מלא על גלי הים, מתחתיה עוגן זהוב.

דגל זה כאמור הונף משך תקופה קצרה בלבד, היות שב־26 ביוני 1960 הוכרזה עצמאותה של סומלילנד וביום 1 ביולי, אותה שנה, אוחדה סומלילנד עם סומליה.

## קישורים חיצוניים

* 

סומלילנד
קטגוריה:מדינות ערב: דגלים
סומלילנד
קטגוריה:סומלילנד
סומלילנד
The Ivy League

**הקיסוסים** (באנגלית: **The Ivy League**) היא להקת רוק בריטית מאמצע שנות ה-60 של המאה ה-20.

## היסטוריה
ממוזער|180px|טוני בארוז, 2008
הלהקה הוקמה בשנת 1964 על ידי שלושה זמרי אולפן ומחברי להיטים - ג'ון קרטר, קן לואיס (במקור ג'ון שייקספיר) ופרי פורד (במקור בריאן פיו). הסינגל הראשון שהוציאו, נכשל. את השיר Funny how love can be שחיברו הם הציעו ללהקת הרוקינ' בריס, אבל חברת התקליטים העדיפה להוציא סינגל אחר, כך שהקיסוסים הקליטו בעצמם את השיר שהגיע למקום השמיני במצעד הבריטי. הלהיט הבא That’s why I’m crying זכה להצלחה בינונית בלבד, אך אחריו הוקלט הלהיט המצליח ביותר Tossin’ and turnin’ שהגיע למקום השלישי. ב-1966 עזבו קרטר ולואיס והוחלפו בטוני בארוז וניל לאנדון, אך הקיסוסים לא הצליחו להמריא. כבר ב-1967 הפכו שלושת חברי הקיסוסים ללהקת אנשי העציצים (The Flowerpot Men) והגיעו למקום הרביעי במצעד הבריטי עם Let's Go To San Francisco ותוך מספר חודשים התפרקו. טוני בארוז הצטרף בהמשך ללהקת מגדלור אדיסון (Edison Lighthouse) שהלהיט הראשון שלהם במצעד Love Grows (Where My Rosemary Goes כבש את הפסגה ב-1970 אבל גם ללהקה זו לא היו סינגלים מצליחים נוספים.

## להיטי הלהקה

*What more do you want 1964
*Funny how love can be #8UK 1965
*That’s why I’m crying #22UK 1965
*Tossin’ and turnin’ #3UK 1965
*Our love is slipping away 1965
*Running round in circles 1966
*Willow tree #50UK 1966
*My world fell down 1966
*Four and twenty hours 1967
*Suddenly things 1967
*Thank you for loving me 1967


## אלבומי הלהקה

*This is The Ivy League 1965
*Sounds like The Ivy League 1967


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:להקות רוק בריטיות
רחוב יפת

**רחוב יפת** הוא אחד הרחובות הראשיים של יפו. הוא קרוי על שמו של יפת בנו של נח, מייסד העיר על פי אחת האגדות. הרחוב נקרא בתחילה בשם: **דרך עזה** כיוון שהוא היה הכביש המוביל בין יפו לבין עזה. לאחר מכן שונה שמו אל: **רחוב עג'מי** על שם איברהים אל-עג'מי שהיה קדוש פרסי, וגם עבר בסמוך אל השכונה שנקראת בשם זה גם כיום. 

תוואי הרחוב עובר מעל רחוב יהודה הימית בגשר שהוקם בזמן המנדט הבריטי. חלקו המערבי של תחילת הרחוב עובר על השטח בו עמדו בעבר חומות יפו.

## היסטוריה
הרחוב היה בעבר דרך שהקיפה את חומות יפו העתיקה. לאחר פירוק והריסת החומה, סביב 1870, וצמיחת העיר, הפך לרחוב מסחרי מרכזי. באבני החומה שפורקו נעשה שימוש משני, ובכלל זה לבנית חלק מהבתים שברחוב. הרחוב היה בתחילה היחידי שחצה את כל העיר, עד להקמתה של שדרות ירושלים על ידי הסולטאן הטורקי בשנת 1915, ששכנה במקביל אל הרחוב במזרח העיר על השטח שבו היו פרדסים. כמה סימטאות מקורות בצידו המערבי של תחילת הרחוב העוקף את יפו העתיקה הם שרידי השערים של העיר העתיקה.

כיום הרחוב מקשר בין כיכר השעון לעיר בת ים (ממשיך לרחוב בלפור). הדרך הייתה אחת משלוש דרכים שיצאו מיפו לערים מרכזיות, יחד עם דרך שכם (כיום רחוב רזיאל ובהמשכו רחוב אילת, דרך יפו-ת"א, דרך בגין וציר ז'בוטינסקי ברמת גן, בני ברק ופתח תקווה) ודרך נוספת לירושלים דרך רמלה (כיום רחוב עולי ציון, דרך בן צבי וכביש 44). ב"גן השניים" ברחוב יפת פינת רחוב ציונה תג'ר ניצב חדר שנאים, שתוכנן בשנת 1923 על ידי האדריכל אלכסנדר ברוולד.

### לאחר קום המדינה
במהלך שנות ה-60 הוקמו ברחוב שתי רחבות גדולות עם "מפרצי חניה" לצד מגדלי מגורים בחלקו הדרומי של הרחוב ובחלקו הצפוני בגלל אופיו הצר של הרחוב. בחלקו הצפוני הוקם מגדל מגורים במקום כמה בתי קברות שהועברו אל אזור החוף הדרומי של יפו, האחד צפוני בשכונת עג'מי מעל גשר יהודה הימית בקרבת העיר העתיקה והשנייה בשכונת ג'בליה באזור "גן תמר".

## אתרים ברחוב
לאורך רחוב זה מספר אתרים חשובים (מצפון לדרום):

* כיכר השעון.
* גשר יהודה הימית - שהוקם בשנות ה-20 על ידי הבריטים
* מאפיית אבולעפיה - נוסדה ב-1879.
* שוק הפשפשים ממזרח לרחוב.
* הסניף הראשון של בנק אנגלו-פלשתינה שהוקם ב-1903.
* בנין מע"מ יפו.
* "בית תג'יאן" - ברחוב יפת 15 ביפו, סמוך למאפיית "אבולעפיה". הבית, אחד הראשונים שנבנו ב"דרך עזה", נבנה ככל הנראה בשנים 1874-1872 על ידי משפחת תג'יאן הארמנית. בסוף שנות החמישים קנה דוד אזולאי את המבנה והקים בו את מועדון "מקסים". בראשית שנות השבעים הפך ל"מועדון נובמבר". כיום הוא משולב בפרויקט המגורים "קדמת יפו העתיקה".
* אחוזת בוסט - רחוב רבי פנחס (לשעבר רחוב בוסט). במקום היה בית מגורים גדול ולצידו פרדס ובריכת השקיה. במקום גרו במשך כמאה שנים שלושה דורות של משפחת בוסט, משפחה צרפתית אמידה. בשנות ה-70 נמכר המקום ועליו הוקם פרויקט "הרובע ביפו". הבאר והבריכה שוקמו.
* בית העולים שאכסן עולים יהודים שהגיעו לנמל יפו.
* בית החולים הצרפתי על שם סנט לואי ביפו - בית החולים הצרפתי על שם המלך הצרפתי לואי התשיעי, מלך צרפת בראש שניים ממסעי הצלב (במקום מתקיימות עבודות להפיכתו למלון W)
* בית החולים האנגלי ביפו-(כיום בבעלות פרטית ומשמש לאירועים)
* בית הספר הסקוטי טביתא. 
* בית הספר הצרפתי "קולג' דה פרר".
* כנסיית גאורגיוס הקדוש היוונית אורתודוקסית.
* גבעת אנדרומדה.
* כנסיית אנטוניוס הקדוש הקתולית.
* הכנסייה האנגליקנית.
* הבית הירוק.

הרחוב הוא גבולן המזרחי של יפו העתיקה ושכונות עג'מי וגבעת עלייה.

## גלריה

*
יפת
יפת
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז תל אביב
קטגוריה:חומות יפו
בלוק 24

**בלוק 24 **היה בית בושת במחנה הריכוז אושוויץ I, ששימש לתגמול אסירים מועדפים.
שמאל|ממוזער|300px|בלוק 24

ב"בלוק 24" נאנסו נשים במהלך היום על ידי אסירים מועדפים. על פי מרבית העדויות, בשל חוקי הגזע שימשו במקום אסירות לא-יהודיות. המקום פעל בשנים 1943–1945 והוקם ביוזמת היינריך הימלר, שחשב שתגמול האסירים יביא להעלאת פריון העבודה במחנה וימנע הומוסקסואליות בקרב אסירי המחנה.

בספרו "בית הבובות", מתאר יחיאל די-נור (ק. צטניק) את סיפורה של אחות הגיבור, שאולצה לספק שירותי מין לחיילי הצבא הנאצי. על פי הספר, הנשים היו חייבות להעמיד פני נהנות - אחרת הן היו צפויות לעונש מוות.

## הקמה ומטרות
בשנותיו הראשונות של מחנה אושוויץ, שימש בלוק 24 שהיה סמוך לכניסה הראשית, כמשרד הראשי של המחנה. נראה שהימלר, מפקד האס. אס, הוא שפיתח את הרעיון להקמת המוסד, כיוון שבמכתב שלו לקצין אס. אס מהיחידה הכלכלית, הוא הביע רצון לתגמל אסירים שהוא מרוצה מהם באמצעות שימוש בנשים. במכתבו כתב הימלר:

קצין האס. אס העביר את הוראות המטה אל פקודיו וכך נפתח בית הבושת של אושוויץ.

לאסירים אשר הנאצים היו מרוצים מהם הוענקו תלושים בהם יכלו להשתמש כדי להיעזר בשירותי המקום. התלושים לא הוענקו לכל אסיר שעבד קשה, אלא רק לאסירים בעלי ערך מיוחד - למשל, כאלו שהנאצים יכלו להרוויח משיתוף פעולה עימם, כגון חברי מחתרת ובשום פנים ואופן לא ניתנו לאסירים יהודים. לדברי האסיר ריצ'רד דקאו, אסירים שהיו במצב גופני ירוד לא קיבלו גם הם תלושים:

## חיי האסירות
נראה שהאסירות אשר עבודתן הייתה בבית הבושת חיו חיים טובים יחסית לחיי אסירים אחרים במחנה. הן קיבלו תזונה טובה יותר וגישה למוצרי מותרות.

כל כניסה להריון או חולי (למשל, מחלת מין) העמידה אותן בסכנה מיידית, כיוון שנשים אשר קרה להן אחד מהשניים לא נראו עוד.

על פי חוקי הגזע הנאצים נאסרו מכל וכל יחסי מין בין "ארים" לבין יהודים. כך שאסירים יהודים מעולם לא קיבלו תלושים למקום. לכן הדעה הרווחת היא כי אסירות יהודיות לא נלקחו לבית הבושת. אם כי קיימות גם עדויות על יחסים אסורים בין חיילי אס. אס גרמנים ליהודים.

## ראו גם
* בלוק 10
* בלוק 11

## קישורים חיצוניים
*עדויות וציטוטים - ציטוט של מכתבו של הימלר, עדותו של ריצ'רד דקאו, ועוד
* מאמר על הביתן, המירור
* Liz Marcs, ..."When Living History Becomes "Just History, ה-5 במאי 2008

## הערות שוליים

קטגוריה:אושוויץ: מבנים
קטגוריה:אונס
קטגוריה:התעללות מינית
מיקאל אוקרפלט

**לארס מיקאל אוקרפלט** (בשוודית: **Lars Mikael Åkerfeldt**; נולד ב-17 באפריל 1974 בסטוקהולם, שוודיה) הוא הגיטריסט והסולן של להקת הדת' מטאל/פרוגרסיב מטאל/רוק מתקדם השוודית אופת'.

אוקרפלט ידוע במיוחד בזכות כישרון שירתו בשני סגנונות - שירת גראולינג, המזוהה יותר עם ז'אנר הדת' מטאל, ושירה נקיה. הוא דורג במקום 42 מבין 100 הגיטריסטים הטובים ביותר של המטאל.

פרויקטים נוספים:
* אייריאון - אוקרפלט תרם את קולו לדמות Fear, הפחד, באלבום The Human Equation.
* Bloodbath - אוקרפלט השתתף באלבומים Resurrection Through Carnage,The Fathomless Mastery ולאי.פי Breeding Death. 
* Edge Of Sanity - אוקרפלט הוסיף קולות רקע וגם ניגן גיטרה מובילה באלבום Crimson, וגם כתב את השיר "Forever Together Forever" מתוך האלבום Infernal.
* Horrified - אוקרפלט הוסיף קולות רקע לאלבום Deus Diabolus Inversus.
* Katatonia - אוקרפלדט תרם את קולו באלבום Brave Murder Day ובאי.פי Sounds Of Decay.
* Porcupine Tree - אוקרפלט ניגן סולו גיטרה בקטע "Arriving Somewhere But Not Here", וגם הוסיף קולות רקע לאלבום Deadwing.
* Roadrunner United - אוקרפלט השתתף עם ג'וש סילבר, מלהקת Type O Negative בשיר שנקרא "Roads", שם שר וכתב את המילות השיר.
* Soilwork - אוקרפלט הוסיף קולות רקע לאלבום A Predator's Portait.
* Steel - ניגן באי.פי "Heavy Metal Machine".
* Storm Corrosion

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גיטריסטים שוודים
קטגוריה:מוזיקאי מטאל
קטגוריה:דת' מטאל
קטגוריה:זמרים שוודים
קטגוריה:אופת'
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1974
האדומה הגדולה ה-1

**האדומה הגדולה ה-1** (באנגלית: **The Big Red One**) הוא סרט מלחמתי המבוסס על חוויותיו של הבמאי סמואל פולר, ששירת במלחמת העולם השנייה בדיוויזיית הרגלים הראשונה של צבא ארצות הברית שכונתה "האדומה הגדולה ה-1" *(The Big Red One).* הסרט מנסה לתאר את זוועות המלחמה כפי שהן משפיעות על החיילים בחזית. הגרסה המקורית של הסרט צולמה בשנת 1980 ונערכה באופן שבו התקבל סרט מקוטע ללא קשר ענייני בין הסצנות (סצנות רבות נחתכו בעריכה). בשנת 2004, שבע שנים לאחר מות הבמאי הוצגה גרסה משוחזרת של הסרט בפסטיבל קאן בתוספת 40 דקות והוא זכה להערכה רבה.

הסרט צולם ברובו בישראל, על ידי הצלם הישראלי אדם גרינברג. עבודתו זו של גרינברג פתחה בפניו את דלתות האולפנים הגדולים בהוליווד, והיוותה זרז לקריירה המוצלחת שלו בתעשיית הסרטים האמריקאית.

## תקציר העלילה

הסרט מתחיל בסוף מלחמת העולם הראשונה כאשר הסמל "אופוסום" נלחם והורג חייל גרמני. בעוד שני החיילים נלחמים, המצלמה זזה לכיוון פסל עץ בגודל טבעי של ישו הצלוב שנרקב לאיטו. כאשר הסמל האמריקאי חוזר למפקדת הפלוגה שלו נאמר לו כי הסכם הפסקת האש נחתם לפני שעות וכי החייל הגרמני ביקש בוודאי להיכנע. סוגיית ההרג לעומת רצח חוזרת ועולה במקומות שונים לאורך הסרט.

לאחר מכן הסרט מדלג שני עשורים קדימה למלחמת העולם השנייה שבה הסמל "אופוסום" מוביל כיתת רובאים דרך הנחיתה בצפון-אפריקה, הפלישה לסיציליה והפלישה לנורמנדי בחוף אומהה. הפלוגה יוצאת למסע ברחבי אירופה שמסתיים בשחרור מחנה הריכוז פלקנאו  בצ'כוסלובקיה (מחנה-חוץ של מחנה הריכוז פלוסנבירג). העלילה מתמקדת בארבעת החיילים (ובסמל שלהם) ששורדים את המלחמה מתחילתה ועד סופה וזוכים לכינוי "ארבעת פרשי הסמל".

## שחקנים
* לי מרווין - סמל "אופוסום"
* מארק המיל - טוראי גריף
* רוברט קאראדין - טוראי זב
* בובי דיצ'יקו - טוראי וינצ'י
* קלי וורד - טוראי ג'ונסון
* זיגפריד ראוך - הסמל הנאצי שרודר, מקבילו של הסמל האמריקאי
* סטפאן אודראן - חברת המחתרת הכלואה בבית חולים לחולי נפש בבלגיה

## קישורים חיצוניים

* , , 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1980
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים וסדרות טלוויזיה בין-לאומיים שצולמו בישראל
קטגוריה:סרטי המערכה בנורמנדי