open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'יימס גורדון (פוליטיקאי ממיסיסיפי)

**ג'יימס גורדון** (באנגלית: **James Gordon**; 6 בדצמבר 1833 – 28 בנובמבר 1912) היה בעל מטעים, סופר, קצין בצבא הקונפדרציה ופוליטיקאי אמריקאי ממיסיסיפי. הוא כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית במשך שמונה שבועות, מ-27 בדצמבר 1909 עד 22 בפברואר 1910.

## ביוגרפיה
גורדון נולד ב-6 בדצמבר 1833 בקוטון ג'ין פורט שבמיסיסיפי. במהלך מלחמת האזרחים שירת בצבא הקונפדרציה, תחילה כקפטן ב־Chickasaw Guards, שהוצמד ל־Jeff. Davis Legion, ולאחר מכן כלוטננט קולונל ברגימנט הפרשים השני של מיסיסיפי. לאחר מכן כיהן בבית הנבחרים של מיסיסיפי. בעקבות מותו של הסנאטור אנסלם מקלורין, מינה אותו המושל  ב־27 בדצמבר למלא את מקומו עד שהמחוקקים של המדינה יבחרו סנאטור חדש.

ביום שלמחרת מינויו על ידי המושל נואל, זוהה גורדון על ידי העיתון *Memphis Press-Scimitar* כבורח לשעבר, שנרדף כחשוד בקשר לרצח הנשיא אברהם לינקולן. בשנת 1865 נרשם על ידי ממשלת ארצות הברית כבורח, והוצע פרס של 10,000 דולר על לכידתו, חי או מת. מאוחר יותר באותה שנה הוא הוצא מרשימת החשודים. גורדון הודה כי נפגש עם ג'ון וילקס בות' במונטריאול במרץ 1865 ודיבר על תוכניות לחטוף את לינקולן, אך הכחיש כל דיון על רצח.

גורדון כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית עד 22 בפברואר 1910, אז החליפו לירוי פרסי, שנבחר על ידי המחוקקים. הוא נפטר ב-28 בנובמבר 1912 באוקולונה שבמיסיסיפי בגיל 78.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיסיסיפי
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיסיסיפי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1833
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1912
סמואל וודוורת'

**סמואל וודוורת**' (באנגלית: **Samuel Woodworth**, 13 בינואר 1784 - 9 בדצמבר 1842) היה סופר, עיתונאי, מחזאי, משורר וליברטו אמריקני. זכור בעיקר בגלל הפואמה "The Old Oaken Bucket" ("דלי האלון הישן") משנת 1817, אך גם בגלל שהיה האמריקני הראשון לכתוב רומן היסטורי.

## קורות חייו
וודוורת' נולד בסיטואט, מסצ'וסטס ליוצא מלחמת העצמאות בנג'מין וודוורת' ואשתו אביגייל בריאנט. הוא התמקצע בתחום העיתונות אצל בנג'מין ראסל, העורך הראשי של עיתון Columbian Centinel. לאחר מכן, עבר לניו הייבן, קונטיקט, ופרסם למשך זמן מה שבועון בשם Belles-Lettres Repository, ומשם עבר לניו יורק, אך הזכיר את ניו הייבן בפואמה *A Poem: New Haven*.

וודוורת' התחתן עם לידיה רידר ב-23 בספטמבר 1810 בני יורק, ולהם נולדו עשרה ילדים בין השנים 1811 ל-1829. הוא נשאר בניו יורק למשך שארית חייו ונפטר ב-9 בדצמבר 1842.

בנו סלים וודוורת' היה קצין בצי ארצות הברית שהשתתף בחילוץ משלחת דונר הלכודה בשלג בקליפורניה. המשחתת USS Woodworth קרויה על שמו.

## דלי האלון הישן
וודוורת' ידוע בשל הפואמה "דלי האלון הישן" משנת 1817. הבית הראשון של הפואמה הוא כדלקמן:




בשנת 1826, הפואמה נשלחה להלחנה בידי ג'ורג' קיאלמארק, ועד לתחילת המאה ה-20 הפכה לאחד השירים הפופולריים ביותר של אמריקה. הוא הוקלט בשנת 1899 בידי קוורטט היידן, הרכב פופולרי בסגנון מוזיקת ברברשופ, ושוחרר בברלינר גרמופון.

## יצירות מאת סמואל וודוורת'
### שירה
* "ציידי קנטקי"
* גיבורי האגם: פואמה בשני כרכים.
* אודה שנכתבה לחגיגות המהפכה הצרפתית בעיר ניו יורק.
* An excursion of the dog-cart - פואמה.
* Bubble & squeak, או A dish of all sorts - אוסף פואמות אמריקניות.
* New-Haven : פואמה סאטירית וסנטימנטלית עם הערות היסטוריות מבוארות, ביוגרפיות ומבדחות.
* The poetical works of Samuel Woodworth
* Quarter-day, או The horrors of the first of May - פואמה.
* Erie and Champlain, או Champlain and Plattsburg - אודה.
* "American Music: Remembering Samuel Woodworth" - excerpts of his verse and songs

### מחזות
* La Fayette, או The Castle of Olmutz
* King's Bridge Cottage - מעשיה מזמני המהפכה שמתבססת על תקרית שהתרחשה מספר ימים לפני פינוי ניו יורק בידי הבריטים. דרמה בשתי מערכות.
* The widow's son, או Which is the traitor - מלודרמה בשלוש מערכות.
* Bunker-Hill, או The death of General Warren - טרגדיה היסטורית בחמש מערכות.
* The Foundling of the Sea

### ליברטו
* The deed of gift - אופרה קומית בשלוש מערכות
* The forest rose, או American farmers - דרמה בשתי מערכות.

### רומן
* The Champions of Freedom, או The Mysterious Chief: A Romance of the Nineteenth Century - הרומן ההיסטורי הראשון בידי סופר אמריקני. מתבסס על מאורעות המלחמה בין ארצות הברית ובריטניה, שהסתיימה במרץ 1815.

### המנון
* Oh for a seraph's golden lyre - וודוורת' היה חבר מייסד חברת הכנסייה החדשה של ניו יורק , ואחת הפואמות שלו הפכה להמנון שעדיין שרים אותו חברי הקהילה.

## קישורים חיצוניים

* החברה ההיסטורית של סיטואט, וייבאק מאשין 
* הקלטה של הפואמה "דלי האלון הישן", Mutopia Project 
* פרודיה על הפואמה "דלי האלון הישן", יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידי 1784
קטגוריה:נפטרים ב-1842
ו
ו
יאקוב ואן לנפ

**יאקוב ואן לנפ** (באנגלית: **Jacob van Lennep**, 24 במרץ 1802 - 25 באוגוסט 1868) היה סופר, משורר, עיתונאי ומבקר ספרות הולנדי.

## ביוגרפיה
יאקוב ואן לנפ נולד באמסטרדם, היכן שאביו המלומד והמשורר דייוויד יאקוב ואן לנפ היה פרופסור לרהיטות השפות הקלאסיות במוסדות החינוכיים של הולנד (ר' אתנאום). הוא העביר את חודשי הקיץ שלו בבית הקיץ של המשפחה באחוזה ההיסטורית האויס טה מנפאד  - היכן שאביו שכנע את מועצת העיר היימסטיידה להקים אנדרטה לזכרו של ויטה ואן הימסטדה , בנו הממזר של פלוריס החמישי, רוזן הולנד. האנדרטה הציורית השפיעה על ואן לנפ מאוחר יותר לכתוב שיר עליה. הוא השלים תואר דוקטור למשפטים בליידן, ולאחר מכן שימש כפרקליט באמסטרדם.

## שירה
לנפ היה מעריץ אדוק של לורד ביירון, ושירתו הפואטית שאבה השראה מיצירותיו. בשנת 1826, הוא פרסם את אוסף הפואמות "Academische Idyllen" ("אידיליות אקדמיות"), שזכו להצלחה מסוימת.

## סיפורת היסטורית
לנפ זכה לפופולריות עם פרסום ספרו "Nederlandsche Legenden" ("אגדות הולנד", 1828), שנכתב ברוח יצירותיו של סיר וולטר סקוט ושיחזר כמה מאירועי המפתח המוקדמים של מדינתו. תהילתו נסקה בזכות שיריו הפטריוטיים על תקופת המהפכה הבלגית והקומדיות "הHet Dorp aan de Grenzen" ("הכפר בגבול", 1830) ו-"Het Dorp over de Grenzen" ("הכפר מעבר לגבול", 1831), אשר התייחסו לאירועים פוליטיים שהתרחשו בשנת 1830. בשנת 1832 הפך לחבר האקדמיה המלכותית ההולנדית לאומנויות ולמדעים.

בשנת 1833, לנפ פרץ גבולות חדשים עם פרסום "De Pleegzoon" ("הבן המאומץ"), הראשון מתוך סדרה של רומנים היסטוריים בפרוזה. הדבר הקנה ללנפ מעמד מכובד בהולנד, כזה שמקביל למעמדו הספרותי של סקוט בממלכה המאוחדת. סדרת הרומנים כללה את "De Roos van Dekama" ("הורד של דקמה", שני כרכים, 1836), "Onze Voorouders" ("אבותינו", 5 כרכים, 1838), "De Lotgevallen van Ferdinand Huyck" ("הרפתקאות פרדיננד הויק", 2 כרכים, 1840), "Elizabeth Musch" (3 כרכים, 1850) ו-"De Lotgevallen van Klaasje Zevenster" ("הרפתקאותיה של קלאסיה זוונסטר", 5 כרכים, 1865). כמה מהרומנים תורגמו לגרמנית ולצרפתית, ושניים מתוכם ("הורד של דקמה" ו"הבן המאומץ") לאנגלית. יצירתו ההיסטורית שמתמקדת בהיסטוריה ההולנדית לילדים, "De voornaamste geschiedenissen van Noord-Nederland, aan zijne kinderen verhaald" ("ההיסטוריות העיקריות של צפון הולנד, מסופרות לילדיו", 4 כרכים, 1845) נכתבה בצורה רהוטה.

מעבר לשתי הקומדיות שפרסם, לנפ היה גם עיתונאי ומבקר ספרות בלתי נלאה שהוציא לאור מספר דרמות ספרותיות, ביניהם גם את יצירותיו של יוסט ואן דן פונדל . לנפ החזיק גם במשרה שיפוטית בבית הנבחרים של הולנד בין השנים 1853 ל-1856, והצביא עבור המפלגה השמרנית. הוא נפטר באוסטרביק ליד ארנהם בשנת 1868.

קיימות מהדורות אוסף של יצירותיו הפואטיות ("Poetische Werken") - המקיפה 13 כרכים שפורסמו בין השנים 1872-1859 - ושל יצירותיו הרומנטיות ("Romantische Werken") - המקיפות 23 כרכים ואשר פורסמו בין השנים 1872-1855.

## קישורים חיצוניים

* The Rose of Dekama; Or, The Friesian Heiress: A Tale, תורגם מהולנדית בידי פרנק וודלי בשנת 1847. 
* יאקוב ואן לנפ, הספרייה הדיגיטלית של ספרות הולנדית. 
* 

ו
ו
ו
ו
אנדריאס מונק

**אנדריאס מונק** (באנגלית: **Andreas Munch**, 19 באוקטובר 1811 - 27 ביוני 1884) היה סופר, מחזאי ומשורר נורווגי. היה לאדם הראשון אשר קיבל מענק על עיסוקו כמשורר בידי הפרלמנט הנורווגי.

## חיים אישיים
מונק נולד בכריסטיאניה לכומר הלותרני יוהאן סטורם מונק ולאשתו אלסה פטרונלה הפגרד. הוא התחתן עם שרלוט אמלי יול משנת 1844 ועד למותה בשנת 1850. אחד מבניו מת גם הוא בשנת 1850, ובן נוסף מספר שנים לאחר מכן. בשנת 1865, מונק התחתן עם אנה מארי אמלי ראבן, אזרחית דנמרק. נפטר בודבק, דנמרק בשנת 1884.

## קריירה
פריצת הדרך הספרותית של מונק הייתה בשנת 1836 עם אוסף הפואמות "Ephemerer"" ("אפמרה"). המחזה הראשון שלו היה "Kong Sverres Ungdom" ("נעורי המלך סוורה") משנת 1837, שנכתב לרגל חניכתו של בניין חדש של תיאטרון כריסטיאניה. בשנת 1840, הוא פרסם מחזה בן מערכה אחת בשם "Donna Clara", שהתרחש בספרד. הוא שימש בתפקיד עורך העיתון Den Constitutionelle בין השנים 1841 ל-1846. הרומן "Den Ensomme. En Sjælehistorie" ("הבודד. סיפור נשמה") הודפס לראשונה במערכת העיתון בשנת 1846. בין השנים 1846 ל-1848 הוא ערך מסע חינוכי יחד עם משפחתו, וביקר בצרפת, איטליה, שווייץ וגרמניה. מונק פרסם את אוסף הפואמות "Digte, gamle og nye" ("שירים, ישנים וחדשים") בשנת 1848, ואת "Nye Digte" ("שירים חדשים") בשנת 1850. אוסף הפואמות שלו "Sorg og Trøst" ("צער ונחמה") משנת 1852 נכתב לאחר מות אשתו ובנו.

בשנת 1866, המלחין אדוורד גריג הלחין את המוזיקה לפואמה "Vuggesang" ("שיר ערש") מתוך האוסף. ההלחנה פורסמה יחד עם שלושה שירים נוספות כאופוס מספר 9, בצירוף הערותיו של מונק. בשיר זה, האב שר לבנו הרך הנולד לאחר מות אמו. בשנות ה-50 של המאה ה-19 הוא כתב שלוש ורסיות של מחזות, "Salomon de Caus" ("סלומון דה קאוס", 1854), "En Aften paa Giske" ("ערב בגיסקה", 1855) ו"Lord William Russell" ("לורד ויליאם ראסל", 1857).

בשנת 1860, הוענקה למונק עמלת משורר בידי הפרלמנט הנורווגי, לראשונה בתולדות המדינה. זכה בתואר פרופסור בשנת 1866.

מונק היה מפקד רב עיטורים של מסדר אולף הקדוש על הישגיו הספרותיים, וכן למפקד של מסדר הדגל הדני  ולאביר מסדר כוכב הצפון  השוודי.

## קישורים חיצוניים

* דף הבית של אגודת אנדריאס מונק 

קטגוריה:ילידי 1811
קטגוריה:נפטרים ב-1884
מ
מ
מ
מ
צ'ארלס ג'קסון (מושל רוד איילנד)

**צ'ארלס ג'קסון** (באנגלית: **Charles Jackson**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מרוד איילנד, איש המפלגה הוויגית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של רוד איילנד בשנים 1839–1842 (מתוכן בשנתיים האחרונות כיושב ראש הבית), וכמושל רוד איילנד ה-18 בשנים 1845–1846.

## ראשית חייו
צ'ארלס ג'קסון נולד בפרובידנס שברוד איילנד, כבנם של ריצ'רד ג'קסון הבן , שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם רוד איילנד בשנים 1808–1815, ושל אביגייל "נבי" (לבית ויטון) ג'קסון. ב-1817 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת בראון, וב-1820 קיבל תואר מוסמך אוניברסיטה. הוא גם למד משפטים בהדרכתו של ג'יימס בוריל הבן, שהיה התובע הכללי של רוד איילנד, נשיא בית המשפט העליון שלה וסנאטור מטעמה, וב-1820 התקבל ללשכת עורכי הדין.

## קריירה עסקית
בנוסף לעיסוקו בעריכת דין היה ג'קסון מעורב בכמה מיזמים עסקיים, כולל חברה לייצור כותנה. הוא גם בנה בית חרושת לגומי, לאחר שרכש את הפטנט מצ'ארלס גודייר. עסקיו הוכחו כמוצלחים, ומאוחר יותר הוא הרחיב את עיסוקו לייצור כלי נשק כמפעיל של מפעל כלי הנשק של אמברוז ברנסייד, לימים גם הוא מושל רוד איילנד, ושל חברה שייצרה ציוד לרכבות.

## קריירה פוליטית
ג'קסון היה פעיל בפוליטיקה במסגרת המפלגה הוויגית, ובשנים 1839–1842 כיהן כחבר בית הנבחרים של רוד איילנד. החל מ-1841 ועד סוף כהונתו, הוא שימש כיושב ראש הבית. ב-1843 הוא היה נציג לוועידת החוקה של רוד איילנד.

ממאי 1845 ועד מאי 1846 כיהן כמושל רוד איילנד ה-18, לאחר שהביס בבחירות את המושל המכהן ג'יימס פנר. הוא נבחר כוויגי שהזדהה עם מפלגה השחרור (Liberation Party), שקידמה את שחרורם ממאסר של אלו שנכלאו כתוצאה ממרד דור. הוא חתם על חוק לשחרור מנהיג המרד תומאס וילסון דור ושל כל אלו שהורשעו בגינו. בתגובה, ארגנו מתנגדי השחרור את "מפלגה החוק והסדר". בבחירות של השנה הבאה נבחר כמועמד למשרת המושל מטעם המפלגה הדמוקרטית, והובס בהן על ידי סגן המושל ביירון דימן.

ב-1857 התמודד ג'קסון ללא הצלחה בבחירות לסנאט של ארצות הברית.

## חיים אישיים
ג'קסון היה נשוי פעמיים. רעייתו הראשונה הייתה קתרין דקסטר, שאותה הוא נשא לאישה ב-1827, והיא נפטרה ב-1832. ב-1836 הוא נישא בשנית לפיבי טיסדייל, שנפטרה ב-1883. הוא היה אביהם של שבעה ילדים, שחמישה מתוכם הגיעו לבגרות.

צ'ארלס ג'קסון נפטר בפרובידנס ב-21 ביולי 1876. הוא נטמן בבית הקברות הצפוני של העיר.

## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, Raimo, John, eds. **[https://archive.org/details/biographicaldire0004unse/page/1342/mode/2up Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4]**, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1342


## קישורים חיצוניים

* צ'ארלס ג'קסון, באתר אגודת המושלים הלאומית 
* צ'ארלס ג'קסון, באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי רוד איילנד
קטגוריה:פרובידנס: אישים
קטגוריה:מושלי רוד איילנד
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של רוד איילנד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בראון
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1797
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1876
יובל יבנה

**יובל יבנה** (נולד ב-1 בדצמבר 1964) הוא סופר, מוזיקאי, עורך ופעיל חברתי בשמאל הישראלי המכהן כסמנכ"ל הקרן החדשה לישראל. פרסם שישה ספרי פרוזה, כולל קובצי סיפורים קצרים ורומן אחד, והיה שותף להלחנה ולהפקה של שישה אלבומים הכוללים לחנים לשירי משוררים. הוא אחד ממייסדי הקולקטיב האמנותי "כהל" בירושלים.

## ראשית חייו וחינוך
יבנה נולד וגדל בירושלים, שם קיבל את חינוכו. למד בבית הספר התיכון ע"ש דנמרק בעיר, והוא בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים למשפטים ולפילוסופיה. מתגורר בירושלים עם בת זוגו וארבעת ילדיו.

## קריירה ספרותית
יבנה החל לפרסם יצירות ספרותיות בשנות ה-90 של המאה ה-20. ספרו הראשון, קובץ הסיפורים "*חיים אחרים*", יצא לאור בהוצאת שוקן בשנת 1997. הספר כולל 12 סיפורים העוסקים בנושאים של זהות וחיים מקבילים. בשנת 2002 פרסם את קובץ הסיפורים "*סיפורים אמריקאיים*" בהוצאת כרמל, המתמקד בסיפורים בהשראת תרבות אמריקאית.
בשנת 2008 יצאו לאור שני ספרים: "פרס בית שמש" בהוצאת הקיבוץ המאוחד, קובץ סיפורים על גיבורים "אובדי עצות" בהשראת ולטר בנימין, ו"*כְּתֹבֶת: שירים וסיפורים*" בהוצאת אבן חושן. בשנת 2015 פרסם את הרומן "*שיר של יום*" בהוצאת עברית, ספר פרודי העוסק בעולם ההתחדשות היהודית בישראל ומתאר את מסעותיו של הגיבור ישמעאל דותן בחיפוש אחר "פרויקט מנצח" לקבלת מימון ממיליונר אמריקאי. הרומן נפתח במסיבה באבו טור ובשיחה דמיונית עם משוררים מתים כמו ט. כרמי, אריה זקס ויהודה עמיחי.
בשנת 2022 יצא לאור קובץ הסיפורים "*עיר של מעלה*", העוסק בנושאים של המופלא, הספקולטיבי, ביקורת חברתית וחיפוש רוחני, בין פנטזיה למתח. יבנה עורך גם אנתולוגיות שירה; בשנת 2020 ערך את אוסף "*כל השירים*" של המשורר ט. כרמי בהוצאת מקום לשירה.
יבנה כותב גם ביקורת ספרותית, בין היתר בכתב העת "המוסך" של הספרייה הלאומית, כגון רשימה על "אנטומיה של מלחמה" מאת ט. כרמי (2025) וביקורת על "כן! משוררת ארוטיקה" (2025).

## קריירה מוזיקלית
יבנה הוא מוזיקאי פעיל, המתמחה בהלחנת שירי משוררים. הוא השתתף בהפקת שני אלבומים: "קבוצה ריקה" של להקת "קבוצה ריקה" ו"המשפחה" של להקת "המשפחה", שבה היה חבר. היה שותף להלחנה ולהפקה של שישה אלבומים נוספים הכוללים לחנים לשירי משוררים. בין היצירות הבולטות: שירים כמו "אהבה קרה", "אהובתי באמריקה", "אינקה טרייל", "בדרך לדל מאר" ו"בירושלים מבט זרוק".
בשנת 2024 יצא לאור האלבום "נשארנו מעטים", שבו הלחין שירת יידיש מודרנית שתורגמה לעברית. יבנה הוא אחד ממייסדי "כהל" – קולקטיב אמנים רב-תחומי ירושלמי, המקדם פעילויות אמנותיות משולבות.

## פעילות ציבורית
יבנה עובד בקרן החדשה לישראל, שם משמש כסמנכ"ל. הוא דן בנושאים חברתיים ופוליטיים, כגון מאבקים פנימיים בישראל, ומשתמש במונחים כמו "מלחמת חורמה" כדי לתאר את המתחים בין זרמים משיחיים לבין תומכי מדינה פלסטינית. הביע תמיכה בהקמת מדינה פלסטינית והזהיר מפני מלחמת אזרחים בין השמאל לימין הדתי בישראל.

## יצירה ספרותית
### קובצי סיפורים
* **חיים אחרים** (שוקן, 1997)
* **סיפורים אמריקאיים** (כרמל, 2002)
* **פרס בית שמש** (הקיבוץ המאוחד, 2008)
* **עיר של מעלה** (2022)

### רומנים
* **שיר של יום** (עברית, 2015)

### אנתולוגיות ועריכה
* **כְּתֹבֶת: שירים וסיפורים** (אבן חושן, 2008)
* **כל השירים** (ט. כרמי, מקום לשירה, 2020)

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* שירים שהולחנו על ידי יובל יבנה, באתר שירונט
* פרופיל באתר עברית
* 
* מאמרי יובל יבנה. באתר "הספרנים", הספרייה הלאומית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:סגל הקרן החדשה לישראל
קטגוריה:בוגרי תיכון דנמרק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
וולף שסטופול

**זאב (וולף) שסטופול** (בלועזית: **Wolf Shestapol**; ה'תקצ"ב, 1832 – ה'תרל"ב, 1872) היה חזן ומלחין יהודי שפעל ברוסיה הדרומית, בעיקר בעיר חרסון. ועל שם זה נודע בכינויו "וועלוועלע חרסונער". נמנה עם ממשיכי דרכו של החזן שלמה זלצר ונחשב לדמות בולטת בדור המעבר שבין המסורת החזנית המזרח־אירופית ובין סגנון בתי הכנסת המודרניים של המאה התשע עשרה.

## קורות חייו
שסטופול נולד בסביבות שנת 1832. אביו שמואל שימש כחזן באודסה. בילדותו שר יחד עם אביו ועם חזן העיר בצלאל שולזינגר, ולימים שימש כחזן בבית הכנסת מיקולאייב הישן  שבעיר חרסון שבדרום האימפריה הרוסית. קהילתו שלחה אותו לווינה כדי להשתלם אצל החזן הנודע שלמה זלצר, מגדולי מחנכי הדור ומעצב דרכה של המוזיקה החזנית באירופה.

## יצירתו וסגנונו
שסטופול היה מלחין פורה שיצר מנגינות רבות, רובן נעימות ומתוקות, אך רק מעטות מהן נחשבו למקוריות. על יצירתו השפיעה המוזיקה האיטלקית שהייתה רווחת באודסה באותה תקופה, והוא שילב לעיתים במנגינותיו נושאים ומוטיבים מן האופרה.

כך, לדוגמה, שילב קטע מהסולן מתוך האופרה לה טרוויאטה (מס’ 6) בלחן שחיבר לפסוקי המזמור "אדני זכרונו יברך" (תהילים קט״ו, י״ב–י״ח), החל במילה "השמים". לחן זה נעשה לימים מוכר בציבור הרחב לאחר שאומץ בידי אברהם גולדפדן בהאופרטה שולמית.

ההרמוניה המקהלתית של שסטופול תוארה כבעלת אופי אינסטרומנטלי ופשוטה יחסית, אולם בזכות הנעימות והאופי העממי של לחניו, ובעיקר אלה שבסולם מינורי, הם נפוצו ברבים ונעשו אהודים מאוד, אף שמעולם לא נדפסו בדפוס.

## פטירתו
שסטופול נפטר בשנת 1872, בטרם הגיע לגיל ארבעים.

## מתלמידיו
*ירוחם הקטן

## להאזנה
*
*

## לקריאה נוספת
* פנחס מינקובסקי, "מספר חיי", בתוך: רשמות, כרך ב (1927), עמ' 130-129
***זאב שסטופול (וועלוועלי חרסונר)**, בתוך: 

## קישורים חיצוניים
* צבי אידלסון, Jewish Music in Its Historical Development, עמ' 308-309 

קטגוריה:חזנים אוקראינים
קטגוריה:מלחינים יהודים אוקראינים
קטגוריה:מלחיני קטעי חזנות
קטגוריה:ילידי 1832
קטגוריה:נפטרים ב-1872
אנגרי בירדס – הסרט 3

**אנגרי בירדס – הסרט 3** (מוכר גם כ**אנגרי בירדס 3**; באנגלית: **The Angry Birds Movie 3**) הוא סרט קולנוע קומי בהנפשה ממוחשבת, המבוסס על המשחק "אנגרי בירדס" וסרט המשך לסרט ההנפשה "אנגרי בירדס – הסרט 2". הסרט, בבימויו של ג'ון רייס ובכתיבתו של ת'ורופ ואן אורמן, הוא השלישי בסדרת סרטי "אנגרי בירדס". ג'ייסון סודייקיס, ג'וש גד, רייצ'ל בלום, דני מקברייד, אנתוני פדייה ואיאן הקוקס חוזרים על תפקידיהם מהסרטים הקודמים, בעוד רבים אחרים מצטרפים לקאסט בתפקידים חדשים שלא פורסמו.

הסרט מתוכנן לצאת לבתי הקולנוע ב-23 בדצמבר 2026, על ידי סרטי פרמאונט.

## דמויות ומדבבים
* ג'ייסון סודייקיס בתפקיד רד
* ג'וש גד בתפקיד צ'אק
* רייצ'ל בלום בתפקיד סילבר
* דני מקברייד בתפקיד בומב
* אנתוני פדייה בתפקיד האל
* איאן הקוקס בתפקיד באבלס

בנוסף, אמה מאיירס, קיקי פאלמר, לילי ג'יימס, טים רובינסון, ווקר סקובל, סם ריצ'רדסון, מאיטריי רמקרישנן, ניקי גלייזר, מרסלו הרננדז, ג'יימס אוסטין ג'ונסון, סאלם ווסט, אנה קאת'קארט, MrBeast וסאליש מאטר לוהקו לתפקידים שלא פורסמו.

## הפקה
### פיתוח
סרט שלישי של "אנגרי בירדס" דווח כבפיתוח על ידי Geeks WorldWide ב-30 באפריל 2020. נאמר כי סרטי סוני מפיקה אותו, כאשר ההפקה מתוכננת לשנת 2021.

Rovio Entertainment הודיעה רשמית כי הסרט השלישי יצא לאקרנים ב-6 ביוני 2024, כאשר חברת האם החדשה שלהם, Sega Sammy Group, מפיקה לצד אולפני Prime Focus בשיתוף פעולה עם One Cool Films, Flywheel Media ו-Dentsu, כאשר DNEG Animation משתפת פעולה בשירותי ההנפשה; סוני כבר לא הייתה קשורה לפרויקט.  ג'ון רייס - שכיהן בעבר כבמאי שותף של "אנגרי בירדס – הסרט 2" משנת 2019 - צורף לבמאי, כאשר ת'ורופ ואן אורמן כתב את התסריט, וג'ון כהן, דן צ'ובה וקרלה קונור מפיקים.

ב-8 באפריל 2025, הוכרז כי סרטי פרמאונט רכשה את זכויות ההפצה מסרטי סוני הפצות. ב-18 ביולי, Allied Gaming & Entertainment הצטרפה כגורמת מממנת נוספת.

### ליהוק והקלטה
במקביל להכרזה על הסרט ביוני 2024, דווח כי ג'ייסון סודייקיס וג'וש גד יחזרו לגלם את תפקידיהם כרד וצ'אק. עוד מדבבים נחשפו באפריל 2025, כולל רייצ'ל בלום ודני מקברייד, אשר יחזרו לגלם את תפקידיהם כסילבר ובומב. ב-18 בספטמבר 2025, הוכרז כי MrBeast, סליש מטר, אנתוני פדייה ואיאן הקוקס נוספו לצוות השחקנים; פדייה והקוקס יחזרו לגלם את תפקידיהם כהאל ובאבלס. 

בספטמבר 2024, ג'וש גד העלה תמונה שלו באולפן הקלטות - שהציגה מיקרופון ותמונה של צ'אק על מסך - דרך חשבון האינסטגרם שלו,  ורמז שהקלטת הקול לסרט החלה.

## מוזיקה
לצד ההכרזה שפרמאונט תפיץ את הסרט, דווח כי הייטור פריירה יחזור להלחין את הפסקול של הסרט.

## הפצה
הסרט מתוכנן לצאת לבתי הקולנוע ב-23 בדצמבר 2026, על ידי חברת פרמאונט. הסרט היה אמור לצאת במקור בשנת 2026, אך נדחה ל-29 בינואר 2027, לפני שיגיע לתאריך יציאתו הנוכחי. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

הסרט 3
קטגוריה:סרטי 2026
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטי אנימציה של פרמאונט
קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי קומדיה מונפשים
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים המבוססים על משחקי וידאו
קטגוריה:סרטים על עופות
קטגוריה:סרטים על חזירים
קטגוריה:סרטי אנימציה על בעלי חיים
קטגוריה:סרטי אנימציה על ציפורים
קציר מלחמה

"**קציר מלחמה**" הוא שיר שנכתב, הולחן ובוצע על ידי הזמר-יוצר הישראלי אביב גפן. השיר יצא לאור כסינגל שלא מתוך אלבום ב-11 באוקטובר 2015.

## רקע
ב-30 ביולי 2014, ביום העשרים ושלושה לתחילתו של מבצע צוק איתן, נכנס סמ"ר מתן גוטליב, מעריץ של גפן שלחם באותה העת ברצועת עזה, לתוך מבנה ממולכד שהוסווה בצורת מרפאת אונר"א. פיצוץ המבנה גרם למותם של גוטליב ושני חיילים נוספים - סמ"ר גיא אלגרנטי וסמ"ר עומר חי. בלווייתו של גוטליב ביצע גפן את השיר "יומן מסע", מתוכו ציטט גוטליב בהודעותיו האחרונות אותן שלח למשפחתו טרם נפילתו.

כשנה לאחר מכן, הגיע גפן לאולפן במטרה להקליט שיר אהבה, וכאשר התיישב על יד הפסנתר, החליט להשתמש בלחן עבור שיר להנצחת זכרו של גוטליב.

ב-11 באוקטובר 2015 הוציא גפן לאור את השיר, בו השתתפה התזמורת הסימפונית של ראשון לציון, עיר מולדתו של גוטליב, כסינגל מתוך אלבום אולפן עתידי, אשר נגנז בסופו של דבר.

## משתתפים

* אביב גפן - זמרה, עיבוד, הפקה, תזמור
* רון קליין - עיבוד, תזמור
* התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אביב גפן
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הליקון
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי מבצע צוק איתן
קטגוריה:שירי זיכרון חללי מערכות ישראל
קטגוריה:שירים על מוות
קטגוריה:שירים על חיילים
קטגוריה:שירים על כאב לב
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אביב גפן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אביב גפן
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי אביב גפן
ג'וזף צ'למרס

**ג'וזף ויליאמס צ'למרס** (באנגלית: **Joseph Williams Chalmers**; 20 בדצמבר 1806 – 16 ביוני 1853) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מיסיסיפי.

## ביוגרפיה
צ'למרס נולד ב-20 בדצמבר 1806 במחוז הליפקס שבווירג'יניה. הוא למד משפטים באוניברסיטת וירג'יניה שבשארלוטסוויל ובריצ'מונד, הוסמך לעריכת דין ופתח בקריירה משפטית.

בשנת 1835 עבר עם משפחתו לג'קסון שבמדינת טנסי, וב־1839 עבר להולי ספרינגס שבמיסיסיפי, שם המשיך לעסוק בעריכת דין. הוא ליווה את התרחבותה המהירה של תעשיית הכותנה בדרום העמוק של ארצות הברית.

בשנים 1842–1843 מונה לסגן הקנצלר של המחוז הצפוני של מיסיסיפי. לאחר מכן מונה, ובהמשך נבחר על ידי בית המחוקקים של מיסיסיפי מטעם המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית, כדי למלא את מקומו של רוברט ג'ון ווקר שהתפטר. הוא כיהן בתפקיד מ־3 בנובמבר 1845 עד 3 במרץ 1847. במהלך כהונתו בסנאט עמד בראש ועדת החוקים המוגהים (הקונגרס ה־29).

צ'למרס היה דודו של ג'פרסון דייוויס, לימים נשיא קונפדרציית המדינות של אמריקה, אשר למד אצלו והתפתח בהשפעתו בתחום המשפטים.

לאחר סיום כהונתו בסנאט, המשיך לעסוק בעריכת דין בהולי ספרינגס עד מותו ב-16 ביוני 1853. הוא נקבר בבית העלמין היל קרסט.

בנו, , נבחר לראשונה בשנת 1876 כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מיסיסיפי, וכיהן בשנים 1877–1884. כהונתו נקטעה זמנית בשנת 1882 לאחר שתוצאות הבחירות של 1880 הוטלו בספק, ויריבו הרפובליקני, , הוכרז על ידי הקונגרס כמנצח ליתר תקופת הכהונה. בבחירות 1882 שב ג'יימס רונלד צ'למרס ונבחר מחדש, הפעם כמועמד דמוקרטי עצמאי.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיסיסיפי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1806
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1853
פלשב

**פלשב** (בפולנית: **Pleszew**, נהגה: , פְּלֶשֶף; בגרמנית: Pleschen; ביידיש: פלעשען) היא עיר במרכז פולין, בפרובינציית (ווייוודה) פולין גדול (Wielkopolska), כ־90 קילומטרים מדרום־מזרח לפוזנן. ומשמשת כבירה המנהלית של מחוז פלשב . העיר נחשבת ל"עיר 15 דקות" ואוכלוסייה מנתה, נכון לשנת 2022, 16,811 תושבים.

## היסטוריה
בשנת 1793, בעת חלוקת פולין השנייה, סופחה העיר לפרוסיה וקיבלה את הכינוי הגרמני 'פְּלֶשֶׁן' שבו היא מוכרת לעיתים במקורות העבריים. במרד הפולני הגדול של 1806  סופחה העיר לדוכסות ורשה קצרת הימים, עד לסיפוחה מחדש לפרוסיה ב-1815. אחרי שהייתה מרכז חשוב של המרד הפולני הכושל של 1848, חזרה העיר לשליטה פרוסית-גרמנית וחזרה לידיים פולניות רק בינואר 1919. העיר נכבשה בתחילת מלחמת העולם השנייה והיה בה מחנה עבודה בכפייה עד לסוף המלחמה.

## יהדות פלעשען
בפלעשען היא פלשב, התקיימה במאה ה-19 קהילה יהודית וחלק מרבניה זכו לפרסום. בראשית ההתיישבות היהודית הקבועה (יהודים בודדים ישבו בפלשב כבר במאה ה-16) בעיר נקברו מתי הקהילה בבית הקברות ביארוצין, אך ב-1816 תרם בעלי העיירה, האדון רצ'ינסקי חלקת אדמה ללא תשלום, כדי לאפשר לקהילה היהודית לקבור את מתיה בקרבת מקום. המנוחה הראשונה נקברה בפברואר 1817. אחריה נקברו בו רבים, בהם חלק מרבני העיר. בתקופת מלחמת העולם השנייה נהרס בית הקברות בידי הגרמנים ונבנה על מקומו פרויקט מגורים וגן ילדים, בית הקברות מצוין בפארק שכונתי קטן בפאתי המתחם. נמסר כי הרשויות מתכוונות להקים לפידריום  שבו יוצגו שברי מצבות מבית הקברות שנמצאו בראשית המאה ה-21.

### רבני העיר
בין רבני העיר הבולטים:
* רבי אליהו גוטמכר - כיהן בפלעשען בשנים ה'תקפ"ב, 1822 – ה'תר"א, 1840
* רבי איצק יוסף אטינגר – תלמיד רבי עקיבא איגר ומחבר 'נימוקי מהרא"י', התמנה לפני ה'תר"ז, 1847 ונפטר 1865, ה'תרכ"ה
* רבי צבי גוטמכר – בנו של הרב הקודם, לפי מקורות אחדים כיהן בעיר (בעקבות אביו אך לא מיד אחריו וכנראה לא לפני 1870) ונפטר בחיי אביו בחורף 1871, ה'תרל"א, בגיל 52
* רבי יששכר בֶאר
* רבי אליהו זילברברג - התמנה בשנת ה'תרל"ד, 1874 והחזיק בכהונתו עד פטירתו בחורף ה'תרמ"ח, דצמבר 1887
* הרב ד"ר משה צוקרמאנדל
* רבי דב הלל קניגסברג
* רבי שמואל חיים בלום – כיהן בעיר בראשית המאה ה-20, בסוף ימיו התגורר בתל אביב

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פולין גדול: עיירות יהודיות
קטגוריה:פולין גדול: ערים
ביירון דימן

**ביירון דימן** (באנגלית: **Byron Diman**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מרוד איילנד, איש מפלגת החוק והסדר , שכיהן כסגן מושל רוד איילנד בשנים 1840–1842 ובשנים 1843–1846, ולאחר מכן ועד 1847 כמושל רוד איילנד ה-19.

## ראשית חייו
ביירון דימן נולד בעיירה בריסטול שברוד איילנד, כבנם של ג'רמייה דימן ושל האנה (לבית לותר) דימן. במשך שני עשורים הוא עבד בבית ספירה. לאחר מכן הוא היה מעורב בעסקי ציד לווייתנים ותעשיית העץ. הוא שירת במיליציה של רוד איילנד ובהמשך הגיע בה לדרגת בריגדיר גנרל.

## קריירה פוליטית
בשנים 1829, 1837 ו-1838 כיהן דימן כחבר בית הנבחרים של רוד איילנד. במהלך מרד דור ב-1842 הוא היה חבר במועצת המושל. בשנים 1840–1842 כיהן כסגן מושל רוד איילנד תחת המושל סמואל וורד קינג, ושב לתפקיד וכיהן בו בשנים 1843–1846 תחת המושלים ג'יימס פנר וצ'ארלס ג'קסון.

בבחירות למשרת מושל רוד איילנד של 1846 התמודד דימן מול ג'קסון, שהיה מועמד מטעם המפלגה הדמוקרטית ומטעם מפלגת השחרור, שתמכה בשחרור תומאס וילסון דור וחסידיו אנשי מרד דור ממאסר. דימן היה מועמד מפלגת החוק והסדר , שהתנגדה למהלכי הפיוס. בבחירות לא עלה בידי אף אחד מהם להשיג רוב לאחר שדימן קיבל 7,477 קולות מול 7,389 הקולות של ג'קסון, ובמצב זה עברה הבחירה לבית המחוקקים המדינתי שהחליט על בחירתו של דימן. הוא כיהן כמושל במשך שנה, ובחר שלא להתמודד על תקופת כהונה נוספת.

בשנים 1850–1852 כיהן כחבר הסנאט של רוד איילנד מטעם בריסטול, והיה מעורב בארגון המפלגה הרפובליקנית בעיירה.

## חיים אישיים
ב-1823 נשא דימן לאישה את אביגייל אלדן רייט, ולשניים נולדו חמישה ילדים. לאחר שאביגייל נפטרה ב-1843, נישא דימן בשנית ב-1855 לאליזבת אן ווד, ולשניים נולדה בת אחת.

ביירון דימן נפטר בבריסטול ב-1 באוגוסט 1865. הוא נטמן בבית הקברות ג'ניפר היל שבעיירה.

## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, Raimo, John, eds. **[https://archive.org/details/biographicaldire0004unse/page/1342/mode/2up Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4]**, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1342–1343


## קישורים חיצוניים

* ביירון דימן, באתר אגודת המושלים הלאומית 
* ביירון דימן, באתר The Political Graveyard 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי רוד איילנד
קטגוריה:מושלי רוד איילנד
קטגוריה:סגני מושלי רוד איילנד
קטגוריה:חברי האספה הכללית של רוד איילנד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1795
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1865
לינדה מישל

**לינדה גארון מישל** (באנגלית: **Linda Garrun Mischel** נולדה ב-10 באוגוסט 1949) היא במאית טלוויזיה ישראלית, הידועה בעיקר בשל תוכניות הילדים שביימה במסגרת "הטלוויזיה הלימודית" בשנות ה-70 וה-80.

## ביוגרפיה
מישל נולדה ב-1949 בדרום אפריקה וגדלה ביוהנסבורג. לאחר שסיימה את לימודי התיכון עלתה לישראל וב-1970 סיימה תואר בתיאטרון באוניברסיטת תל אביב.

## קריירה מקצועית
במסגרת לימודיה השתתפה מישל בקבוצת תיאטרון לדוברי אנגלית, לצד אליס גולמבו. השתיים החלו במקביל את דרכן בטלוויזיה, כשבטלוויזיה הלימודית חיפשו שחקנים דוברי אנגלית לתוכנית ללימוד אנגלית. מישל עבדה על הסט של התוכניות Here We Are, גבי ודבי ו-Debby in Hospital, וב-1975 עברה אל מאחורי המצלמה. כנתבת תמונה הייתה מישל אחת הנשים הראשונות בטלוויזיה בישראל שעבדה בתפקיד טכני, ובין היתר השתתפה בצילומי התוכניות עברית בסימן טוב, רגע עם דודלי, מצב משפחתי, הילדים משכונת חיים, וציפיטפוט.

ב-1978 נבחרה לביים את התוכנית ללימודי אנגלית Sing A Song בכיכובה של סוזי מילר, ושנה לאחר מכן ניתנה לה הזדמנות ראשונה לביים בעברית, את התוכנית "מה פתאום?". בהמשך ביימה גם פרקים בתוכניות "בלי סודות" ו"זהו זה".

ב-1997 ביימה עם איזי אברהמי את הסרט הדוקומנטרי The Bund, Utopia for Real שהופק לרגל מלאת 100 שנים לתנועת הבונד.

## חיים אישיים
מישל מתגוררת בתל אביב. בשנים 1999–2015 הייתה בזוגיות עם חוקר האסלאם ראובן פז.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - אישים
קטגוריה:במאיות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:ישראליות ילידות דרום אפריקה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1949
אנסלם מקלורין

**אנסלם ג'וזף מקלורין** (באנגלית: **Anselm Joseph McLaurin**; 26 במרץ 1848 – 22 בדצמבר 1909) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית וכמושל מיסיסיפי ה־34, וכיהן בתפקיד זה בשנים 1896–1900.

## ביוגרפיה
מקלורין נולד ב־26 במרץ 1848 בעיר ברנדון שבמיסיסיפי, להוריו אלן קרוליין (לבית טולוס) ולוכלין מקלורין השלישי. הוא נישא ללורה אלווירה ראוך, ולשניים נולדה בת בשם סטלה מיי מקלורין.

בגיל 21 בלבד מונה לתובע המחוזי, ותואר כ"אחד מעורכי הדין הבולטים במדינה". בשנת 1890 השתתף בוועידה שחיברה את חוקת מיסיסיפי החדשה, ונודע כתומך במדיניות "מטבע חופשי" — עמדת כלכלית שדגלה בהרחבת השימוש בכסף מבוסס כסף ומתכות יקרות.

כחבר המפלגה הדמוקרטית, כמו רוב הלבנים בדרום ארצות הברית באותה תקופה, נבחר מקלורין על ידי בית המחוקקים של מיסיסיפי לסנאט של ארצות הברית, וכיהן בו בשנים 1894–1895.

מקלורין היה מושל מיסיסיפי הראשון שנבחר לפי חוקת 1890, אשר שללה בפועל את זכות הבחירה מרוב השחורים באמצעות הגבלות מחמירות על רישום בוחרים. צעדים אלה חיסלו כמעט לחלוטין את כוחן הפוליטי של המפלגה הרפובליקנית ושל המפלגה הפופוליסטית במדינה. מקלורין, שהיה גם הוותיק האחרון ממלחמת האזרחים שנבחר למושל, ניצח בבחירות של 1895 את מועמד הפופוליסטים פרנק ברקיט, וכיהן בתפקיד בשנים 1896–1900.

בנאום שנשא בעיר הייזלהרסט בשנת 1898 הסביר כי אחת הסיבות לגירעון בקופת המדינה היא מיסוי חסר של חברות הרכבת.

באוקטובר 1898 נסע ברכבת לעיר פורסט שבמיסיסיפי בעקבות מהומות אלימות של לבנים בעיירה הסמוכה הרפרוויל. האירועים החלו לאחר שתושבים שחורים התנגדו למעצר אחד מבני קהילתם וגרמו למותו של אדם לבן. בתגובה, אספסוף לבן החל ברצח המוני של שחורים — תשעה מהם נהרגו בתוך יום. השריף המקומי וכיתת מתנדבים עצרו מספר שחורים, אך ההמון הלבן המשיך ברציחות. העיתון ניו אורלינס פיקיון דיווח כי נהרגו אחד־עשר שחורים ולבן אחד. השריף העביר כמה מהעצורים השחורים לעיר מרידיאן תחת שמירה חמושה כדי למנוע את הוצאתם להורג בלינץ' בידי ההמון.

בשנת 1900 נבחר מקלורין פעם נוספת לסנאט של ארצות הברית על ידי בית המחוקקים של מיסיסיפי, ונכנס לתפקידו ב־1901. הוא נבחר מחדש ב־19 בינואר 1904.

מקלורין נפטר ממחלת לב בגיל 61, ב־22 בדצמבר 1909, בביתו שבעיר הולדתו ברנדון. הוא נמצא כשהוא יושב בכיסא נדנדה מול האח הבוערת.

בן נינו, השחקן והקומיקאי רובין ויליאמס, נקרא על שמו — והשם האמצעי שלו היה "מקלורין".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיסיסיפי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא סקוטי
קטגוריה:מושלי מיסיסיפי
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיסיסיפי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1848
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1909
מפעל התחזוקה האווירית

**מפעל התחזוקה האווירית** או **מפעל מת"א** (מכונה גם **בית החולים למסוקים**) הוא מתקן תעשייתי של התעשייה האווירית לישראל, המתמחה בתחזוקה, שיפוץ ובדיקות של מטוסים ומסוקים צבאיים. המפעל שוכן באזור התעשייה עטרות, בצפון-מזרח ירושלים, בסמוך לשדה התעופה הנטוש עטרות (קלנדיה), מעבר לקו הירוק. הוא משתרע על שטח של כ-215,000 מ"ר ומעסיק מאות עובדים, בעיקר בתחזוקת כלי טיס של חיל האוויר הישראלי ולקוחות בינלאומיים. מפעל מת"א עסק גם בייצור רתמות למטוסים, ולטילים, וכן שיפוץ ממסרים ובדיקתם במתקן הרצה ייחודי, שיפוץ להבי מסוקים, והכיל מתקן איזון דינמי יחידי מסוגו בישראל.

המפעל זכה להסמכה מיוחדת מחברת סיקורסקי האמריקאית לתחזוקת מסוקי סיקורסקי.

## היסטוריה
הקמתו של המפעל החלה בשנת 1975 כחלק מרשת המתקנים של תע"א, ביוזמת ראש עיריית ירושלים טדי קולק ושר הביטחון שמעון פרס, במטרה לפתח מקורות תעסוקה יצרניים בירושלים. בשנת 1977 החלה החברה הכלכלית לירושלים בהקמתם של מבנים ייעודיים למפעל בשדה התעופה עטרות, ששימש בעבר כבסיס אווירי צבאי. במפעל עבדו באותה עת 120 עובדים והוא עסק בייצור חלפים ותחזוקת מערכות של כלי טיס. המפעל הפך לאחד המתקנים המתקדמים בעולם בתחום תחזוקת מסוקים ומטוסים. בשנות ה-80 וה-90 התרחב המפעל והתמחה בשיפוצים מורכבים, כולל עבודה על מסוקי בלק הוק ומודלים אחרים.

בין השאר הוסמך כמרכז תחזוקה של חברת סיקורסקי האמריקנית, ועסק בשיפוץ מסוקי התובלה מדגם יסעור של חיל האוויר ושל צבא תאילנד. בשיאו העסיק המפעל כ־600 עובדים. אחד הלקוחות הגדולים של המפעל במהלך השנים היה חיל האוויר של ארצות הברית, לאחר שהחברה זכתה במכרז לשיפוץ מסוקיו המוצבים באירופה. בתחילת המאה ה־21 החלו לקוחות בין-לאומיים להחרים את המפעל עקב מיקמו מעבר לקו הירוק, כולל חיל האוויר של ארצות הברית. בשנת 2005 דווח על תוכנית להעברת פעילויות המפעל לאזור תל אביב עקב עלויות אבטחה גבוהות ועלויות ארנונה, הנובעות ממיקומו באזור רגיש גאופוליטית, הגובל בכפרים פלסטיניים. התוכנית לא יושמה במלואה, והמפעל המשיך לפעול בעטרות. רוב פעילות המפעל הופסקה בשנת 2006. נכון לשנת 2016, המפעל נותר חלק אינטגרלי מרשת האתרים של תע"א, לצד מפעלים ביהוד, אשדוד, באר שבע ועוד. בשנים האחרונות, על רקע המתיחות הביטחונית, דווח על השקעות באבטחה נוספת, אך אין דיווחים על שינויים משמעותיים בפעילות. נכון לשנת 2025 המפעל ממשיך לפעול כאתר תחזוקה פעיל, ללא הודעות רשמיות על סגירה או העברה.

## פעילות
המפעל מתמקד בתחזוקה כבדה ושיפוצים של כלי טיס, כולל בדיקות אלקטרוניות, שיפוץ מנועים והסמכות בטיחות. הוא משרת בעיקר את חיל האוויר הישראלי, אך גם לקוחות זרים, בזכות הסכמי שיתוף פעולה עם יצרנים אמריקאיים. המתקן כולל אולמות הרכבה, מעבדות בדיקה ומסלולי ניסוי, והוא נחשב ל"בית חולים" למסוקים בשל יכולותיו הרפואיות-טכניות. במפעל פועל מתקן להרצת להבי מסוקים.
המיקום בעטרות מעלה אתגרים לוגיסטיים ואבטחתיים, אך מאפשר גישה מהירה לשטחים צפוניים. בשנת 2019 דווח על כ-300 עובדים במפעל, עם פוטנציאל להרחבה בעקבות צבר ההזמנות הגדל של תע"א, (שהגיע למעל 26 מיליארד דולר בתחילת 2025).

## הערות שוליים

קטגוריה:התעשייה האווירית לישראל: מפעלים
קטגוריה:ירושלים: כלכלה
קטגוריה:עטרות
זאב אקשטיין

**זאב אקשטיין** (סביבות 1933 – 27 בספטמבר 2021) ידוע כרוצחו של ישראל קסטנר בשנת 1957. אקשטיין הורשע ברצח, נידון למאסר עולם, אך שוחרר בחנינה ב-1963.

## חיים מוקדמים
זאב אקשטיין נולד בארץ ישראל בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. טרם מעורבותו בשירותי הביטחון, עבד בבית הדפוס של אביו.

## מעורבות בשב"כ ובמחתרת
בשנות ה-50 של המאה ה-20 שימש אקשטיין כמודיע של השב"כ. בפברואר 1954 התייצב ביוזמתו במשטרה, סיפר על חברותו לקבוצת צעירים במחתרת לאומנית, והציע את שירותיו כסוכן נגד המחתרת. השב"כ שלח אותו לרגל בקבוצה, אך עם הזמן התברר כי אקשטיין הפך לסוכן כפול, ניתק את הקשר עם מפעיליו ונשבה ברעיונות המחתרת. מבחינה רשמית, ראש השב"כ דאז, איסר הראל, טען כי הקשר עם אקשטיין נותק לפני הרצח, לאחר שהתגלה כי הפך לבלתי נאמן.

באוטוביוגרפיה שלו תיאר אקשטיין את השינוי הפנימי שעבר:

## רצח ישראל קסטנר

ב-3 במרץ 1957, בסמוך לשעה 23:00, ירה אקשטיין בישראל קסטנר מחוץ לביתו ברחוב עמנואל הרומי 6 בתל אביב. אקשטיין יצא מג'יפ שחנה סמוך למקום, ניגש לקסטנר ושאל אם זהו שמו. כשקסטנר ענה בחיוב, שלף אקדח וירה בו שלוש יריות. הכדור הראשון החטיא, השני פגע במכוניתו של קסטנר, והשלישי פצע אותו אנושות בפלג גופו העליון. קסטנר ניסה להימלט, אך מת מפצעיו כשבועיים לאחר מכן, ב-15 במרץ 1957.

הרצח בוצע לכאורה בשליחות המחתרת הימנית, על רקע המשפט בו תבע קסטנר את מלכיאל גרינוולד ובסופו נקבע כי "קסטנר מכר את נשמתו לשטן" בשל פעילותו בתקופת השואה. לצד אקשטיין נעצרו דן (דב) שמר, שהיה הנהג של החוליה, ויוסף מנקס, שסיפק את הנשק. אקשטיין טען עד יומו האחרון כי אדם נוסף היה מעורב ברצח, וכי הייתה ירייה רביעית שכללה "וידוא הריגה". הוא גם רמז כי השב"כ היה מעורב בפרשה, אך השאיר את הנושא עמום.

## משפט ומאסר
אקשטיין, שמר ומנקס הורשעו ברצח ונידונו למאסר עולם. שלושתם הודו במעשה, אך מנקס טען מאוחר יותר כי הועמד לדין שלא בצדק. ב-1963 קיבלו השלושה חנינה מנשיא המדינה ושוחררו שחרור מוקדם. עשרה חודשים לאחר הרצח, טיהר בית המשפט העליון את שמו של קסטנר, אך קבע כי סייע לכמה נאצים לחמוק מעונש לאחר המלחמה.

## חיים מאוחרים
לאחר שחרורו המשיך אקשטיין לטעון כי פרטים נוספים על המעורבים ברצח לא נחשפו. בשנת 2014 פרסם את ספר הזיכרונות *שמיכת טלאים: מסקנוגרפיה של מי שהספיק לו*, שבו חשף קשרים עם אישים בולטים מהתקופה ומאיר את הפצע ההיסטורי סביב פרשת קסטנר. הספר תיאר את חייו התזזיתיים ואת השינוי שהוביל אותו מהיותו סוכן לשירותי הביטחון לרוצח.

בשנותיו האחרונות דחה בג"ץ עתירה של ההיסטוריון ד"ר נדב קפלן לחשיפת מסמכי שב"כ הקשורים לרצח, בנימוק שפרסומם יפגע בביטחון המדינה.

אקשטיין מת ב-27 בספטמבר 2021, בגיל 88, והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתנקשים פוליטיים יהודים
קטגוריה:מורשעים ברצח בישראל
קטגוריה:סוכני השב"כ
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
המקצוענים (סרט, 1966)

**המקצוענים** (באנגלית:**The Professionals**) הוא מערבון אמריקאי משנת 1966 בכתיבה, הפקה ובימויו של ריצ'רד ברוקס, עם לי מרווין וברט לנקסטר בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הספר "A Mule for the Marquesa" של פרנק אורורקה  משנת 1964.

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר על הבימוי, התסריט והצילום ולפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה.

ריצ'רד ברוקס זכה לפרס איגוד התסריטאים האמריקאי.
## תקציר העלילה
החוואי העשיר גרנט (ראלף בלאמי) שוכר ארבעה אנשים מקצוענים כדי להשיב לו את אשתו המקסיקנית מריה (קלאודיה קרדינלה) שנחטפה לדבריו על ידי המפקיד המקסיקני ג'סוס ראזה (ג'ק פאלאנס). היא מוחזקת בחווה במקסיקו ששמורה על ידי לוחמיו של ראזה. גרנט מבטיח לכל אחד עשרת אלפים דולר אם יחזירו את אשתו.

בראש הארבעה עומד הנרי "ריקו" פארדן בעל ניסיון קרבי רב מהשתתפותו במהפכה המקסיקנית (לי מרווין). ריקו בוחר את חברו ביל (ברט לנקסטר), מומחה לחומר נפץ ששירת גם הוא באותה מהפכה, את הנס ארנגרד (רוברט ראיין) מומחה לסוסים ואת ג'ייק (וודי סטרוד) מומחה ללחימה אפאצ'ית בקשת וחץ.

הם עוברים את הגבול למקסיקו, נתקלים פעמיים בפרשים מקסיקנים חמושים של ראזה ומחסלים אותם. בלילה הם מגיעים לחווה בה חוגגים אנשי ראזה ומתכננים את ההתקפה בעזרה ירי, חמרי נפץ שחלקם נורים בחיצים על ידי ג'ייק.

הם חודרים לחדר של מריה ומופתעים שהיא מתחבקת עם ראזה. למרות זאת הם חוטפים אותה ובורחים כשאנשי ראזה רודפים אחריהם. ביל מצליח לחסל את הרודפים, בתוכם הלוחמת הצעירה המכונה "צ'יקיטה" (מריה גומז), ולפצוע ולקחת בשבי את ראזה.

לבסוף הם נפגשים בגרנט שעומד לשלם להם כסף רב כדי להרוג את ראזה. כאן משנה ביל את דעתו, הוא מסתכל על מריה וראזה המחובקים ומחליט לשחרר אותם למקסיקו ולוותר על התשלום.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון למקצוענים 1966, באתר יוטיוב
*קטעי לחימה במקצוענים 1966 באתר יוטיוב
* 
* 
* 

קטגוריה:סרטי 1966
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:מערבונים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי ברט לנקסטר
קטגוריה:סרטי קולומביה
ואט בנצ'אמאבופיט

**ואט בנצ'אמאבופיט** (בתאית: **วัดเบญจมบพิตรดุสิตวนาราม**) הוא מקדש בודהיסטי (ואט) הממוקם במחוז דוסיט בבנגקוק, תאילנד. המקדש מוכר גם בשם "**מקדש השיש**" (The Marble Temple), והוא אחד מהמקדשים הידועים ביותר בבנגקוק ואטרקציה תיירותית מרכזית. המקדש מאפיין את הסגנון המעוטר של בנגקוק, עם גמלונים גבוהים, גגות מדורגים וסיומות מקושטות.

## בניה
בניית המקדש החלה בשנת 1899 לבקשת המלך ראמה החמישי לאחר שבנה את ארמונו בסמוך. פירוש שמו של המקדש הוא "מקדשו של המלך החמישי הסמוך לארמון דוסיט". המקדש תוכנן על ידי הנסיך נאריס , אחיו למחצה של המלך. המקדש בנוי משיש איטלקי, יש בו תצוגה של עמודי שיש מסוג קררה, חצר משיש ושני פסלי סינגה (אריות) גדולים השומרים על הכניסה למקדש. פנים המקדש מעוטר בקורות מוצלבות בציפוי לכה וזהב, ובגומחות בקירות תלויים ציורים של סטופות חשובות מרחבי המדינה. המסדרון המקיף את אולם ההתכנסות כולל 52 פסלים של בודהה.

## המקדש
בתוך אולם ההסמכה  נמצא פסל בודהה שנוצר בשנת 1920 כהעתק של הפסל המקורי במקדש מהאטאט שבעיר פיטסאנולוק. אפרו של המלך ראמה החמישי קבור מתחת לפסל. בגלריה המקיפה את אולם ההסמכה ישנם 52 פסלי בודהה המציגים מודרות (מחוות ידיים) שונות, שנאספו על ידי הנסיך דמרונג ראג'אנובהאב  עבור מלכו. תמונת חזית המקדש מופיעה בצדו האחורי של מטבע חמישה באט של המטבע התאילנדי. האתר כולל גם את המוזיאון הלאומי של בנצ'אמאבופיט.
מרכז|ממוזער|500x500 פיקסלים|אולם ההסמכה

## גלריה

קובץ:Wat benjamabopit 01.jpg
קובץ:Watbuddha.jpg|טקסט=Buddha
קובץ:Phrapuddhajinnarat.jpg|טקסט=Phra Buddhajinaraja
קובץ:Watbenchamasalanam.jpg|טקסט="Sala Nam" at khlong in temple compound
קובץ:Marble-temple-ordainment.jpg|טקסט=A new monk is ordained in the temple|נזיר חדש מוסמך במקדש
קובץ:Wat Benchamabophit ubosot.jpg|טקסט=In front of The Marble Temple|מקדש השיש
קובץ:The Marble Temple-Door (Bangkok).jpg|טקסט=The temple door with elaborate design|דלת המקדש


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בנגקוק: מקדשים בודהיסטיים
קטגוריה:מבני שיש
מכון סקריפס למחקר

**מכון סקריפס למחקר** (באנגלית: **Scripps Research**) הוא מכון מחקר פרטי בארצות הברית המתמקד בתחומי הכימיה, הביולוגיה והרפואה. 

## היסטוריה
המכון הוקם בסן דייגו בשנת 1924 בשם "מרפאה מטבולית סקריפס" (Scripps Metabolic Clinic) יחד עם בית חולים סקריפס, על ידי הפילנתרופית אלן בראונינג סקריפס, מייסדת חברת התקשורת סקריפס. המטרה הראשונית הייתה טיפול ומחקר בנושא מחלות מטבוליות, אך במהרה התרחב המכון לתחומים נוספים. ב-1946 הופרדה הקליניקה מבית החולים. ב-1993 הופרד מכון המחקר מהקליניקה הרפואית תחת השם "מכון סקריפס למחקר". ב-2002 נוסד קמפוס נוסף בג'ופיטר שבפלורידה הכולל מרכז מחקר על מחלת אלצהיימר ותוכניות להכשרה רפואית, הקמפוס נרכש ב-2022 על ידי אוניברסיטת פלורידה.

תחומי המחקר העיקריים של המכון:
*כימיה אורגנית ותרופתית - פיתוח מולקולות חדשות לתרופות
*ביולוגיה מולקולרית - הבנת מנגנונים תאיים ומחלות
*מדעי המוח - מחקר על המוח והפרעות נוירולוגיות
*אימונולוגיה - פיתוח חיסונים.

## קישורים חיצוניים

*

קטגוריה:מכוני מחקר רפואי
קטגוריה:ארצות הברית: ארגוני בריאות ורפואה
קטגוריה:סן דייגו
*
קטגוריה:מכוני מחקר ביולוגי
Supreme

"**Supreme"** הוא שיר של הזמר הבריטי רובי ויליאמס מתוך אלבום האולפן השלישי שלו "Sing When You're Wining". השיר יצא כסינגל השלישי מהאלבום ב-11 בדצמבר 2000. הסינגל הגיע למקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי, הגיע לראש המצעדים של הונגריה ופולין, וכיכב בעשירייה הפותחת בשש מדינות נוספות באירופה ובניו זילנד.

## אודות השיר
הגשר של השיר מכיל דגימות מהשיר "I Will Survive" של גלוריה גיינור. הקטע של כלי המיתר בשיר, הוא יצירה שהולחנה על ידי המלחין הצרפתי פרנסואה דה רובה מתוך סרט הקולנוע "הכתובת הידועה האחרונה" (בצרפתית: "Dernier domicile connu") של הבמאי חוסה ג'ובאני משנת 1970. השיר הוקלט מחדש בסגנון הסווינג ונקרא בשם "Swing Supreme" עבור אלבומו "Swings Both Ways" משנת 2013.

## ביצועי השיר במצעדים
השיר הפך להצלחה נוספת עבור רובי ויליאמס, והגיע לעשירייה הפותחת בבריטניה, שווייץ, אוסטריה, ניו זילנד ומספר מדינות נוספות. ויליאמס הקליט גם גרסה צרפתית של השיר שיצא בצרפת, הגיע למקום ה-12 ושהה 34 שבועות במצעד הצרפתי, וזכה באלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הצרפתי (SNEP).

## קרדיטים ומשתתפים
הקרדיטים נלקחו מחוברת האלבום "Sing When You're Wining".

#### אולפנים
* הוקלט ב"אולפני מאסטר רוק" (צפון לונדון, אנגליה) ובסארם הוק אנד (רדינג, אנגליה)
* מיקס ב"אולפני באטרי" (לונדון, אנגליה)
* מאסטרינג ב"מאסטרינג מטרופוליס" (לונדון, אנגליה)

#### אנשי צוות
* רובי ויליאמס – כתיבה, שירה
* גאי צ'יימברס – כתיבה, כל הקלידים, הפקה, עיבוד
* פרדי פרן – כתיבה
* דינו פקאריס – כתיבה
* קלייר וורל – קולות רקע
* קריסטל אדמס – קולות רקע
* מריאל הרווה – קולות רקע
* ניל טיילור – גיטרות אקוסטיות וחשמליות
* פיל ספלדינג – גיטרה בס
* כריס שארוק – ערכת תופים אמביינט
* אנדי דאנקן – תכנות תופים
* ריצ'רד פלאק – תכנות תופים, Pro Tools
* טוני פלית' – כלי מיתר
* פול קג – כלי מיתר
* ריצ'רד בות'בי – כלי מיתר
* ריצ'רד קמפבל – כלי מיתר
* תזמורת הסשן של לונדון  – תזמורת
* גאווין רייט – כנר ראשי
* ניק אינגמן – תזמור
* איזובל גריפיתס – אמרגן תזמורת
* סטיב פרייס – הנדסת תזמורת
* סטיב פאוור – הפקה, מיקס
* טוני קאזינס – מאסטרינג

## מצעדים

## מכירות

## קישורים חיצוניים
* 20px "Supreme", באתר Discogs **(באנגלית)**
* 30px "Supreme", באתר Genius **(באנגלית)**
* 20px "Supreme", באתר Spotify **(באנגלית)**
* 44px "Supreme", באתר אפל מיוזיק **(באנגלית)**
* 44px "Supreme", באתר Deezer **(באנגלית)**
* 55px "Supreme", באתר Tidal **(באנגלית)**
* 20px "Supreme", באתר SoundCloud **(באנגלית)**
* 20px "Supreme", באתר Musixmatch **(באנגלית)**
* 20px "Supreme", באתר Last.fm **(באנגלית)**
* "Supreme", באתר SecondHandSongs **(באנגלית)**

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בהונגריה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפולין
קטגוריה:שירי רובי ויליאמס
קטגוריה:שירי אהבה
קטגוריה:שירי פופ
בית רדיקל

**בית רדיקל** הוא ארגון ללא מטרות רווח שהוקם בתל אביב בשנת 2021 ביוזמת איתמר ויצמן ויונתן יעקבזון, במטרה ליצור בית רעיוני חדש לצעירים בישראל, ולהציע אופטימיות ותקווה דרך חשיפה לתכנים, רעיונות ויצירת מפגש וקהילה. רדיקל פועל בממשק שבין רעיונות, תרבות, וחברה אזרחית, ומשלב בין הוצאה לאור, בית לאירועים וקהילה, פודקאסטים, ותוכניות שותפות עם מוסדות תרבות בארץ ובעולם.

בית רדיקל, הממוקם בתוך מתחם 3426 בדרום תל אביב, הוא חלל תרבותי ייחודי המשתרע על פני מאות מטרים. זהו מתחם קהילתי עירוני הכולל: אודיטוריום למפגשי קהילה, הרצאות, סדנאות, סרטים ומופעים חנות ספרים, חלל קולינרי, בית קפה, וסטודיו לפודקאסטים. 

מתקיימות במקום הרצאות, פאנלים, השקות ספרים, הקרנות, הופעות, סדנאות ושיחות אינטימיות על נושאי רוח, חברה, אקטיביזם, פסיכולוגיה, דמוקרטיה ואקלים. בין האירועים יש גם שעורי היסטוריה שבועיים, קורסי ערבית מדוברת, ומפגשים ללא טלפון אחת לחודש.

"רדיקל הוצאה לאור" נוסדה במקביל לבית ומפרסמת ספרים המשנים את השיח הישראלי בתחומי רעיונות, חברה, רוח, וסביבה. ההוצאה מתמחה בתרגום ספרי מופת עכשוויים מאת הוגים ויוצרים בולטים ברחבי העולם, לצד יצירות מקור. בנוסף הוציא בית רדיקל את רדיקל VOD המאפשר צפייה בהרצאות שיחות וסדנאות שהתקיימו בו.

## רקע והקמה
הרעיון להקמת רדיקל נולד בעקבות שנות משבר פוליטי וחברתי בישראל, וניסיון עמוק של המייסדים להתמודד עם אובדן האמון בפוליטיקה. אחרי הקמפיין הציבורי של V15 (שהוביל ויצמן בגיל 22) והמעורבות שלו בעולמות הפוליטיקה, התקשורת והטכנולוגיה, החליט ויצמן להקים גוף חדש שמחבר בין עומק רעיוני, יופי תרבותי, ואחריות אזרחית. השם “רדיקל” נובע מהשורש הלטיני radix – שורש – ומסמל חזרה לשורשים כדי לגדול מחדש.

רדיקל משתף פעולה עם עשרות גופים וקרנות בישראל ובעולם, בהם: מוזיאון תל אביב, עיתון הארץ, פסטיבל דוקאביב, האופרה הישראלית, עומדים ביחד, רופאים לזכויות אדם, מחזקים, ושותפים קבועים במגזר האזרחי והתרבותי.

## תאוריית השינוי
תאוריית השינוי של רדיקל מבוססת על האמונה כי תרבות ורעיונות הם הכוח המחולל העמוק ביותר של שינוי חברתי. בעולם שבו פוליטיקה הפכה למוצר תקשורתי והאזרחים איבדו את השפה לשינוי, רדיקל פועל להחזיר את השיחה הציבורית למקום של מחשבה, יופי, והשראה.

הגישה משלבת בין שלושה ממדים:

# **ספרים ורעיונות** – בסיס אינטלקטואלי ותודעתי.
# **אירועים וחוויה משותפת** – מרחב פיזי לאינטראקציה חברתית.
# **קהילה וחיבור מתמשך** – בניית מרקם אזרחי חדש של אנשים שמחפשים משמעות, תקווה וסולידריות.

## קישורים חיצוניים
* 
* מידע מאתר גיידסטאר
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: עמותות
מיסוי קריפטו בישראל

## מיסוי קריפטו בישראל
**מיסוי קריפטו בישראל** עוסק באופן שבו רשות המסים בישראל והמערכת המשפטית מתייחסות להכנסות ולרווחים ממטבעות דיגיטליים בישראל.
מאז שנות ה-2010, ישראל נחשבת בין המדינות הראשונות שהעניקו מסגרת מיסויית ברורה לתחום הקריפטוגרפי, תוך קביעה כי מטבעות דיגיטליים נחשבים **נכס** לצורכי מס, ולא **מטבע חוץ**.

## רקע
הופעת המטבעות הדיגיטליים בישראל החלה בראשית העשור השני של המאה ה-21, עם כניסת ביטקוין ויתר המטבעות המבוססים על בלוקצ'יין.
בעקבות העלייה בהיקף המסחר וההשקעה במטבעות אלה, החלה רשות המיסים לעסוק בסוגיות מיסוי ייחודיות כגון אופן חישוב הרווח, אופי העסקה (השקעה או עסק), והוראות דיווח.

## עמדת רשות המיסים
בשנת 2018 פרסמה רשות המיסים את חוזר מס הכנסה 05/2018, שבו נקבע כי מטבעות דיגיטליים הם נכסים לצורכי מס, ולא מטבעות חוץ.
המשמעות היא כי רווח ממכירת מטבעות דיגיטליים נחשב **רווח הון** החייב במס בשיעור של 25%, כל עוד אין מדובר בפעילות עסקית שוטפת.
כאשר מדובר בפעילות עסקית (למשל כרייה, מסחר תדיר, או מתן שירותים בתמורה לקריפטו) – ההכנסה ממוסה לפי מדרגות מס רגילות.

## התפתחות רגולטורית
* **2017–2018** – פרסום חוזרי רשות המיסים הראשונים והגדרת המטבעות כנכס.
* **2020–2022** – תחילת פעילות אכיפה ייעודית לאיתור הכנסות לא מדווחות ממסחר במטבעות דיגיטליים.
* **2024** – דו"ח מבקר המדינה הצביע על פערים ניכרים בין היקף פעילות הקריפטו לבין הדיווחים לרשות המיסים.
* **2025** – רשות המיסים הודיעה על השקת נוהל גילוי מרצון בתחום הקריפטו, שמטרתו לעודד דיווח רטרואקטיבי של פעילות לא מדווחת.

## אתגרים וסוגיות
תחום מיסוי הקריפטו בישראל מציב מספר אתגרים עקרוניים:
* קושי בחישוב רווח והפסד עקב תנודות שערים וריבוי עסקאות.
* הבחנה מורכבת בין פעילות השקעה פרטית לפעילות עסקית.
* העדר חקיקה ראשית ייעודית – ההסדרה נעשית באמצעות חוזרים ועמדות מיסוי.
* פערים בין מדיניות המיסוי הישראלית לבין מדיניות מדינות אחרות, שבהן קיימות גישות שונות לגבי סיווג הקריפטו.

## היבטים השוואתיים
במדינות רבות ננקטו גישות שונות:
* בארצות הברית, רשות המיסים האמריקאית מסווגת מטבעות קריפטוגרפיים כנכס.
* במדינות האיחוד האירופי ישנם הבדלים בין מדינות – חלקן רואות בקריפטו נכס הוני, אחרות פטור ממע"מ.
* בישראל הגישה דומה לזו של ארצות הברית, אך ההסדרה המעשית נעשית בעיקר באמצעות הנחיות ולא באמצעות חקיקה ראשית.

## ראו גם
* מס רווח הון בישראל
* רשות המסים בישראל
* מטבע דיגיטלי
* בלוקצ'יין

## הערות שוליים

# רשות המיסים, **חוזר מס הכנסה 05/2018 – מיסוי פעילות באמצעי תשלום מבוזר**.
# דו"ח מבקר המדינה לשנת 2024 – **מיסוי מטבעות דיגיטליים**.
# אלמקייס פתרונות מיסוי, ידיעות מס בנושאי קריפטו, אתר אלמקייס פתרונות מיסוי, 16 בנובמבר 2025.
# רשות המיסים, **חוזר מס הכנסה 07/2018 – ICO והנפקת אסימונים דיגיטליים**.
# רו"ח חגי אלמקייס, "כך תתנהלו נכון מול רשות המיסים", **דה מרקר**, 31 ביולי 2025.
# רו"ח אייל סנדו, "נוהל גילוי מרצון 2025 יוצא לדרך", **ynet**, 7 בספטמבר 2025.

קטגוריה:ישראל: מיסוי
קטגוריה:מטבעות מבוזרים
קטגוריה:רשות המסים בישראל