open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
כשחיכיתי לך על הספסל

**כשחיכיתי לך על הספסל** הוא פזמון אשר נכתב, הולחן ובוצע בידי אהוד בנאי והוא האחרון במספר באלבום "עוד מעט", שיצא בסוף שנת 1996. השיר מספר על מפגש בין הדובר לאשתו, בשנת 1982, ומוזכרות שם שיירות הצבא שנסעו בדרכן ללבנון, ככל הנראה לקראת מבצע שלום הגליל.

## העובדות שבשיר
השיר מספר שבשנת 1982 התרחשו שבעה ליקויי חמה ולבנה, אירוע אסטרונומי נדיר, שעל פי המתואר בשיר מתרחש אחת לשמונה-עשרה שנה. השורה "יצאנו מהאבל אל החתונה" משקפת כיצד פגש בנאי את אשתו לעתיד יום אחרי שקם מהשבעה על אמו, ונישא לה כעבור חמישה חודשים. בסוף השיר מבקש הדובר מהנמענת להביט לשמיים בשנת 2000, שמונה-עשרה שנים לאחר אותו מפגש ראשון, ולחפש את אותם שבעת הליקויים.

## העובדות למעשה
שבעה ליקויים בשנה הם אכן אירוע נדיר, שמתרחש רק ב-3.2% מהשנים, כלומר בממוצע אחת לכ-32 שנה. האירוע הזה נדיר במיוחד, בשל העובדה שליקויי מאורות מתרחשים בשתי עונות בשנה (אחת ל-173 ימים) שנמשכות 37 ימים כל אחת. בכל עונה כזאת מתרחש לפחות ליקוי שמש אחד וליקוי ירח אחד. כיוון שזמן הקפת הירח את כדור הארץ הוא 29 ימים, פעם ב-3.5 שנים מתווסף ליקוי לאחת העונות, וכך מתרחשים חמישה ליקויים בשנה אחת.

לעומת זאת, מאחר שהפרש הזמן בין שתי עונות הליקויים קצר מחצי שנה, פעם ב-4.5 שנים מתקיימות שלוש עונות, ואז מספר הליקויים בשנה עולה לשישה.

כאשר שני האירועים הללו מצטרפים יחד, פעם ב-31.5 שנים בממוצע, ישנן שלוש עונות ליקויים כאשר באחת מהן מתרחשים שלושה ליקויי מאורות, וסה"כ שבעה ליקויים בשנה אחת.

שנים שבהם התרחשו שבעה ליקויים: 1908, 1917, 1935, 1973, 1982.

בשנת 2000 לא התרחשו שבעה ליקויים כפי שמבטיח השיר, אלא רק שישה.

## קישורים חיצוניים

* עמוד סטטיסטיקה על ליקויי מאורות
* עמוד על ליקויי המאורות בשנת 2000

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אהוד בנאי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אהוד בנאי
ראג' קאפור

**ראג' קאפור** (באנגלית: **Raj Kapoor**; 14 בדצמבר 1924 – 2 ביוני 1988), נחשב לגדול שחקני הקולנוע ההודיים בכל הזמנים.

קאפור נולד בפשאוור בהודו הבריטית (כיום בפקיסטן) לרמסרני (ראמה) דווי ולשחקן פרטהוויראג' קאפור, אבי משפחת הבידור קאפור. נישא לקרישנה ראג' קאפור, ממנה נולדו לו בניו רנדהיר קאפור, רישי קאפור, ראג'יב קאפור ובנותיו רימה-ג'אין וריטו-נאנדה.

שני אחיו של קאפור הפכו לשחקנים ידועים בזכות עצמם, שאמי קאפור ושאשי קאפור. ילדיו, רנדהיר, רישי וראג'יב ואף נכדיו (קאריסמה קאפור, קארינה קאפור, רנביר קאפור) הפכו לשחקנים מוכרים ומצליחים בבוליווד.

קאפור החל לשחק בסרטים בגיל צעיר וגם לביים. הוא כתב תסריטים רבים לסרטים שביים. היה מן המייסדים המרכזיים של עיר הסרטים בוליווד.

הדמות הנערצת עליו בקולנוע הייתה דמותו של צ'ארלי צ'פלין ואת צורת התנהלותו והליכתו נהג לחקות בחלק מסרטיו. בין הסרטים המוצלחים ביותר שלו ניתן למנות את "הנודד" (עם נרגיס), "הנווד" (עם נרגיס) ו"סאנגם".

## לקריאה נוספת
*יצחק קרונזון: "אך לבי הוא הודי"; מתוך "מסע ארוך אל תוך הלב" הוצאת עם עובד, עמ' 55 - 61, 2007.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה הודים
קטגוריה:זוכי פרס פילמפייר
קטגוריה:במאי קולנוע הודים
קטגוריה:תסריטאים הודים
ראג'
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1924
קטגוריה:נפטרים ב-1988
גמביה (נהר)

**נהר גמביה** הוא אחד מן הנהרות הגדולים במערב אפריקה. הנהר זורם לאורך 1,130 ק"מ מצפון גינאה ועד בנג'ול, בירת המדינה גמביה, שם הוא נשפך לאוקיינוס האטלנטי.

ממקורותיו ברמת פוטה ג'לון (Fouta Djallon) בצפון גינאה, זורם נהר הגמביה בכיוון צפון-מערב לסנגל, שם הוא עובר בפארק הלאומי הענק "ניוקולו קובה". משם פונה הנהר בכיוון הכללי מערב, עם פיתולים גדולים, נכנס לתחומי המדינה גמביה, שכמעט כל שטחה מצוי סמוך לגדותיו, וזורם בה עד לאוקיינוס. במאה הקילומטרים האחרונים מתרחב הנהר בהדרגה עד לרוחב של עשרה ק"מ בשפך. בשל פני השטח הנמוכים באזור גמביה, מי-ים מלוחים מתערבבים במי הנהר ב-70 הק"מ האחרונים שלו בעונה הגשומה וב-250 הק"מ האחרונים בעונה היבשה.

## קישורים חיצוניים

* אגן הגמביה, באנגלית
* 

[שמאל|ממוזער|300px|[דיג|דייגים בנהר הגמביה, באי מק'ארת'י שבמזרח המדינה גמביה]]
שמאל|ממוזער|350px|תמונת לווין של חלקו התחתון של הנהר. גבולות המדינה גמביה, משני עברי הנהר, מסומנים בקו

קטגוריה:גינאה: גאוגרפיה
קטגוריה:גמביה: גאוגרפיה
קטגוריה:סנגל: גאוגרפיה
קטגוריה:נהרות אפריקה הנשפכים לאוקיינוס האטלנטי
אנרכיזם בודהיסטי

**אנרכיזם בודהיסטי** הוא זרם מחשבה לפיו כמה שיטות לימוד בודהיסטיות מהוות בסיס פילוסופי לאנרכיזם. 

## היקש על סמך שלושת סימני הקיום
לפי הבודהיזם יש שלושה סימני קיום בכל התופעות ביקום. שהם:
# כל דבר נמצא במצב של שינוי תמידי (אניצ'ה)
# סבל נמצא בכל מקום בסמסרה. (דוקהה)
# כל דבר נטול "עצמיות" או קיום או מהות עצמאית (אנאטה). 

מכאן, שלא ייתכן קיום של "מצב מושלם"; מכאן אנרכיסטים בודהיסטים מסיקים כי אפשר רק לנסות ולהתקרב לקהילה אידיאלית לכולם. כל מוסד מעשה-ידי אדם הוא ארעי ובלתי מושלם, היות שהאנשים והעולם משתנים כל הזמן. זאת ועוד, שום עושר חומרי או כוח פוליטי לא יעניקו אושר מתמשך - סיפוק ללא הארה הוא אשליה שרק מעצימה את הסמסרה. חופש לפרט, בעוד שהוא מטרה ראויה עבור אנרכיסטים, הוא על כל פנים בלתי-שלם, במובן שהוא מונע את האנושיות המשותפת שלנו, היות שבסופו של דבר אין "עצמי" הנפרד אינהרנטית משאר היקום. 

לאחר שיש הכרה בדבר זה, מטרתו של "בודהיסאטווה" היא לנסות ולהקטין את הסבל שמתקיים במהלך החיים של ישויות בעלות תודעה. האנרכיסטים החברתיים טוענים כי המדינה והקפיטליזם יוצרים דיכוי, ולכן גם סבל. המדינה היא מוסד אשר יוצר מסגרת לתשוקה לכוח, והקפיטליזם, מסגרת עבור התשוקה לעושר חומרי. ניסיון לשלוט בבני אדם אחרים, לפי הראיה של אנרכיסטים בודהיסטים, רק יגרום להם לסבול ובסופו של דבר יגרור סבל לאלו אשר מנסים לשלוט. בדומה לכך, ניסיון להחזיק ולצבור עושר חומרי, מחזק את הסבל עבור הקפיטליסט ועבור אלו שאיתם הוא עושה עסקים או משפיע על חייהם.

חמלה, עבור בודהיסט, נובעת מהעדר עצמיות יסודית. חמלה עבור האנושות בכללה היא הדבר שנותן לבודהיסט השראה לפעולה; עם זאת, רוב, אם לא כל הקבוצות הפוליטיות נוטות ללכת בניגוד לדרך המתומנת האצילה אשר מתווה את המחשבה והפעולה הבודהיסטית. לכן, אנרכיזם, החסר את המבנה האידאולוגי הקשיח ואת הדוגמות, נראה כדבר מה שבודהיסטים יכולים ליישמו.

קטגוריה:זרמים בבודהיזם
בודהיסטי
מטריאליזם היסטורי

**מטריאליזם היסטורי** היא גישה מתודולוגית לחקר החברה, התרבות, הכלכלה וההיסטוריה. מטריאליזם היסטורי מחפש אחר הסיבות להתפתחות ושינויים בחברות אנושיות, באופן בו אנשים, באופן קולקטיבי, מנהלים את המשאבים שלהם (ומכאן השם "מטריאליזם"). הגישה גורסת כי הכלכלה היא הגורם המרכזי בהתעצבותה של החברה - שאר מאפייני החברה כגון מעמדות חברתיים, דפוסים אורבניים, צורות משטר, אידאולוגיות ותרבות הפנאי נועדו לתמוך במבנה הכלכלי, תוך דגש על שימור מעמדם של העשירים ובעלי האמצעים.

הגישה נוסחה לראשונה על ידי קרל מרקס, אף כי לא השתמש במושג זה כי אם התייחס לזה כ"מטריאליזם פילוסופי". מונח זה מבחין בין הפילוסופיה לבין מה שהוא כינה "מטריאליזם פופולרי". מאז מותו של מרקס הגישה הורחבה ופותחה על ידי אלפי מחקרים אקדמיים וכך הפכה לאבן דרך בדוקטרינה הקומוניסטית המודרנית.

לפי עקרון היסוד בגישתו של מרקס, על פי רעיון זה, היסטוריה מתפתחת על פי אופן הייצור המרכזי בחברה:

# בשלב הראשון החברה הורכבה מציידים ומלקטים: אין השפעה על הטבע.
# בשלב השני החברה האגרארית: הפעלת מניפולציה על הטבע.
# בשלב השלישי החברה תעשייתית: המניפולציה על הטבע גדלה באופן משמעותי, הכלכלה התעשייתית יוצרת שינוי אדיר בשגרת החיים של בני האדם (למשל עיור).

מרקס טען שבכל שלב יש מעמד מנצל ומעמד מנוצל: בחברה העתיקה: אדון ועבד. בחברת ימי הביניים: אדון וצמית ובחברה התעשייתית: בעל ההון/בורגני והפועל/הפרולטריון.

מבנה העל הוא החלק השני של המטריאליזם ההיסטורי.
הוא בא לשימור הבסיס - יחסי הייצור. מבנה העל הוא המבנה של החברה והגורמים המשפיעים שלה.
הוא מורכב מחוקים, לאומיות, אידאולוגיה, תקשורת, דת וכל גורם אחר המשפיע על הנתין – מסיט את המעמדות המנוצלים, מהאמת שהם בעצם מנוצלים.
מבנה העל כיום יוצר צרכים ומספק אותם ובכך מסיח את דעת החברה מהניצול של יחסי הייצור.

## ראו גם
* הקפיטל

## לקריאה נוספת
* קרל מרקס, **[[הקפיטל|הקפיטאל: ביקורת הכלכלה המדינית]]**, תל אביב: הוצאת ספריית פועלים, כרך א' 1953, כרך ב' 1954.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תאוריות סוציולוגיות
צרפת (אפקוט)

שמאל|ממוזער|200px|הביתן הצרפתי
**ביתן [[צרפת]]** הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.
## פעילות
הביתן הצרפתי נועד להציג את תרבותה, מטבחה ואופייה של צרפת. הביתן בנוי בסגנון של רחוב אופייני בפריז. בביתן גן צרפתי פורמלי הכולל מזרקות וערוגות פרחים, וברקע הביתן ניתן לראות דגם של מגדל אייפל. בביתן חנויות המוכרות מוצרים המזוהים עם צרפת: בשמים, כובעי בארט, ומזון צרפתי (בביתן שתי מסעדות ומאפיה צרפתית).

בביתן מוצג הסרט התרשמויות מצרפת - המוצג על פני מסך פנורמי של 270 מעלות.

הביתן נפתח לציבור עם פתיחת פארק השעשועים, ב-1 באוקטובר 1982.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:אפקוט
קטגוריה:צרפת
נתן פלד

**נתן פלד ** (3 ביוני 1913 – 8 בינואר 1992) היה פוליטיקאי ישראלי, כיהן כחבר הכנסת ושר מטעם מפ"ם.

## חייו
נתן פרידל נולד כבן בכור ללאה לבית גוברין ויוסף באודיסה, אז חלק מהאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) במשפחה ציונית בת שני ילדים.
האב היה סוחר אמיד ונעדר רבות מהבית.
כשהיה בן 8 עברה משפחתו לקישינב, אז חלק מרומניה. שם למד בגימנסיה העברית "תרבות" והצטרף לתנועת השומר הצעיר.
בזכות בכושר הארגון שלו גויס כבר בגיל 16 לפעילות בהנהגה הראשית בבוקרשט.
עד עלייתו לארץ ריכז את תנועת השומר הצעיר ברומניה. בתוקף תפקידו זה היה גם מזכיר מרכז ”החלוץ”.

עלה לישראל במסגרת העלייה החמישית ב-1933, הצטרף לקבוצת ”מלט” בנס-ציונה ומונה מטעם התנועה כחבר מועצת הפועלים המקומית.
חברתו מבסרביה, מניה, עלתה בעקבותיו והשניים נישאו בארץ ישראל.
ב-1934 היה חלק מגרעין שהצטרף לקיבוץ שריד. הוריו נספו בשואה ברומניה.

מילא תפקידים רבים במסגרת השומר הצעיר ומפ"ם (חבר הוועד הפועל של ”הקיבוץ הארצי”, חבר מזכירות ”הקיבוץ הארצי”, שליח ”השומר הצעיר” וההסתדרות בארצות הברית, מזכיר ”הקיבוץ הארצי-השומר הצעיר”, מזכיר מדיני של מפ”ם) ותפקידים בהסתדרות כמו מזכיר ועדת הביטחון של ההסתדרות הכללית.
במסגרת שירות החוץ של מדינת ישראל יצא ב-1958 שימש כציר ישראל בסופיה ומיד עם סיום כהונתו שם מונה כשגריר ישראל באוסטריה.

נבחר לכנסת השישית בנובמבר 1965. בספטמבר 1969 נבחר כמועמד מפ"ם לתפקיד שר. בכנסת השביעית (מנובמבר 1969) התמנה לתפקיד שר הקליטה בממשלת גולדה מאיר. על פי מדיניות הפרדת הרשויות של מפ"ם כיהן כשר שאינו חבר כנסת. בעקבות מלחמת יום הכיפורים טען שעל כל הממשלה להתפטר ופרש מתפקידו, לאחר למעלה משלוש וחצי שנים. הוא שב לקיבוץ שריד.

היה נשוי למניה. נתן פלד נפטר ב-1992 והותר אחריו שתי בנות ונכדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* דף לזכרו באתר קיבוץ שריד

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפ"ם
קטגוריה:מזכירי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:שגרירי ישראל באוסטריה
קטגוריה:שגרירי ישראל בבולגריה
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:שרים שכיהנו בעת שלא היו חברי כנסת
קטגוריה:שרי העלייה והקליטה בממשלות ישראל
קטגוריה:שריד (קיבוץ): אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בשריד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1992
המועצה העליונה של הרפובליקה של גאורגיה

**המועצה העליונה של הרפובליקה של גאורגיה** היה הפרלמנט הלאומי הראשון של הרפובליקה של גאורגיה בעידן הפוסט-סובייטי, בשנים 1990-1992. הבחירות הפרלמנטריות של ה-28 באוקטובר 1990, היו הבחירות הדמוקרטיות הרב-מפלגתיות הראשונות בקווקז. ראש המועצה העליונה היה זוויאד גמסחורדיה (הנשיא הנבחר הראשון שנבחר באופן דמוקרטי בשנים 1991-1992) ואקקי אסתיאני. הסגן הראשון של המועצה העליונה היה נמו בורצ'ולדזה, סגן ראש המועצה וראש המועצה העליונה של אג'ריה, היה אסלן אבשידזה. לאחר ההפיכה הצבאית של ה-22 בדצמבר 1991 - 6 בינואר 1992, המועצה העליונה, הממשלה, והנשיא גמסחורדיה, הוכרחו לעזוב את גאורגיה. 

קטגוריה:גאורגיה: פוליטיקה
מרוקו (אפקוט)

ממוזער|230px|מסעדת מרקש
[ממוזער|200px|[מינרט דמוי זה של מסגד קוטוביה שבמרקש בביתן המרוקאי]]
**ביתן [[מרוקו]]** (אנגלית: Morocco Pavilion) הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.
## פעילות
הביתן המרוקאי נועד להציג את תרבותה, מטבחה ואופייה של מרוקו. ביתן זה היה הביתן הראשון שנוסף לתצוגת העולם לאחר פתיחת הפארק בשנת 1982. הביתן נבנה בשנת 1984 במימון ובשיתוף פעולה עם משרד החוץ המרוקאי. בביתן פועל סניף של משרד התיירות המרוקאי.

הביתן נבנה בסגנון הדומה לעיר מרוקאית מסורתית. במבנה מינרט ובית מרוקאי הבנוי בסגנון מסורתית, סביב חצר פנימית. בביתן מסעדה המגישה אוכל מרוקאי, ושוק המוכר מוצרים מסורתיים ובהם שטיחים, מוצרי עור וביגוד מרוקאי אופייני.

מתקן מגדל האימה של אזור הדמדומים במצוי בפארק השעשועים אולפני הוליווד של דיסני נמצא ישירות מאחורי הביתן המרוקאי. המתקן תוכנן להיראות מצד אחד (צידו של פארק אולפני הוליווד של דיסני) כמבנה הבנוי בסגנון קליפורני, ואילו מהצד של הביתן המרוקאי באפקוט, הוא נראה כחלק ממבנה מרוקאי אופייני (צריחי חומה).

## גלריה

Epcot maroco2.JPG|מבנה מרוקאי מסורתי
Epcot maroco.JPG|מגדל האימה של אזור הדמדומים ברקע הביתן המרוקאי
EpcotMoroccoEnt.JPG|מזרקה ושער הכניסה


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:אפקוט
קטגוריה:מרוקו
יפן (אפקוט)

[ממוזער|250px|ה[פגודה בביתן]] 
[ממוזער|270px|שער ה[טוריאי]]
**ביתן [[יפן]]** (אנגלית: Japan Pavilion) הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.
## פעילות
הביתן היפני נועד להציג את תרבותה, מטבחה והארכיטקטורה של יפן. 
מבני הביתן היפני בנויים בסגנון ארכיטקטוני יפני. המבנים בנויים סביב חצר מרכזית, בפתח הביתן, לחוף הלאגונה, שער טוריאי יפני מסורתי. בביתן גן יפני בו זורם פלג בין מספר ברכות עיטוריות. בגן מצויה פגודה יפנית. בביתן, מעבר לחפיר נמצאת מצודה יפנית פאודלית בה מוצגים חפצי אומנות יפניים. בביתן כלבו המוכר מוצרים יפניים: ספרים, מאנגה, תכשיטים, ביגוד (קימונואים ונעליים יפניות), צעצועים וכלי הכנה והגשה של מאכלים יפניים.

בביתן מספר מסעדות יפניות.

במבנה מקום למתקן שעשועים או מתקן אפל, אולם מתקן זה מעולם לא עבר את השלב התכנוני.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:אפקוט
קטגוריה:יפן
מארק

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות פרטיים פולניים
המנון טורקיה

**מצעד העצמאות** (בטורקית: **İstiklâl Marşı**) הוא **[[המנון לאומי|ההמנון הלאומי]] של [[טורקיה]]**. ההמנון אומץ רשמית ב-12 במרץ 1921, שנתיים לפני הקמת הרפובליקה הטורקית. הוא שימש כמקור למוטיבציה עבור החיילים שלחמו במלחמת העצמאות של טורקיה וכהמנון ניצחון עבור הרפובליקה שקמה לאחר המלחמה.

כ-724 פואמות הועמדו לתחרות כלל-לאומית שאורגנה במטרה לאתר ולבחור את החיבור המקורי המתאים ביותר. פואמה בת 10 בתים שנכתבה על ידי המשורר הנודע מהמט אקיף ארסוי אומצה פה אחד על ידי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה.

24 מלחינים השתתפו בתחרות נוספת שאורגנה במטרה לבחור את המנגינה המתאימה ביותר להמנון שנבחר. המועצה, שהתכנסה באיחור שנבע ממלחמת העצמאות של טורקיה, אימצה את המנגינה שהולחנה על ידי עלי ריפאת קאגאטאי. המנגינה שימשה כליווי עד שנת 1930. לאחר מכן, המנגינה שונתה למוזיקה סימפונית שנכתבה על ידי אוסמן זקי אונגור, מנצח התזמורת הסימפונית הנשיאותית. ראוי לומר שמקובל לשיר רק את שני הבתים הראשונים מתוך עשרת הבתים של ההמנון.

ההמנון הוא גם **המנונה הלאומי של [[הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין]]** מאז 1983.

## מילות השיר

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* גרסה אינסטרומנטלית של ההמנון
* גרסה קולית של ההמנון
* ההיסטוריה של המנון טורקיה

## הערות שוליים

טורקיה
קטגוריה:טורקיה: סמלים לאומיים
המנון ארמניה

**מולדתנו** (בארמנית: **Մեր Հայրենիք**) הוא **[[המנון לאומי|ההמנון הלאומי]] של [[ארמניה]]**. ההמנון אומץ בשנת 1991 ומבוסס על ההמנון של הרפובליקה הדמוקרטית של ארמניה בשינוי המילים.

המילים נכתבו כפואמה על ידי המשורר מיכאל נלבאנדיאן ולאחר מכן צורפה מנגינה שהולחנה על ידי ברסג קאנאחיאן.

## מילות השיר

## מדיה

## ראו גם
* דגל ארמניה
* סמל ארמניה

## קישורים חיצוניים

* גרסה אינסטרומנטלית של ההמנון
* גרסה קולית של ההמנון
* Armenian part of nationalanthems.info - מילים, מנגינה ותווים
* Mer Hayrenik - אתר המוקדש להמנון
* דיון בשאלה האם יש לשנות את ההמנון הנוכחי של ארמניה

קטגוריה:ארמניה: סמלים לאומיים
ארמניה
איפני

[שמאל|ממוזער|250px|[מסגד בסידי איפני]]
**איפני** (**Ifni**) הייתה מושבה ספרדית קטנה בדרום מרוקו של ימינו, לחוף האוקיינוס האטלנטי. שטחה היה 1,502 קמ"ר וב-1964 נאמדה אוכלוסייתה בכ-51,000 תושבים. נכון לשנת 2004, יש 20,051 תושבים.

## היסטוריה
ב-1476 הקימו הספרדים מושבה בשם סנטה קרוס דה לה מאר פקניה ("הצלב הקדוש של הים הקטן"). חשיבותו של המקום בעיני הספרדים הייתה מיקומו על נתיב הסחר בעבדים, שנשלחו למטעי הסוכר באיים הקנריים. ב-1524 הצליחו הברברים להשתלט על המושבה, וגירשו ממנה את הספרדים.

באמצע המאה ה-19 החלו מאבקים בין ספרד לצרפת על השליטה במדינות המגרב. ספרד רצתה להחזיר לעצמה את השליטה במושבה לשעבר, על מנת שתוכל לטעון בהמשך לבעלות על דרום מרוקו. הספרדים לא ידעו מהו מיקומה המדויק של סנטה קרוס דה לה מאר פקניה, שלא נשאר ממנה זכר. הם החליטו לייסדה מחדש בעיר סידי איפני, שנכבשה מידי מרוקו לאחר קרב קצר. בהסכם השלום שנחתם בין שתי המדינות ב-26 באפריל 1860, הוכרה בעלותה של ספרד על איפני, והאזור קיבל מעמד של שטח חסות ספרדי. הנוכחות הספרדית באיפני הייתה דלילה עד 1934, אז החליט מושל סהרה הספרדית לתגבר אותה.

לאחר שמרוקו זכתה בעצמאות מצרפת ב-1956, היא דרשה מספרד לפנות שטחים שונים בהם החזיקה, ובהם איפני. ב-1957 יזם הארגון המרוקאי הלאומני איסתיקלל מספר תקריות גבול, בגיבוי שקט של המלך מוחמד החמישי. כוחות של "צבא השחרור המרוקאי" החלו להשתלט על שטחים נרחבים שהיו בשליטה ספרדית, והצבא הספרדי נאלץ להתערב, במה שזכה לכינוי "המלחמה הנשכחת". ב-1 באפריל 1958 חתמו המדינות על הסכם שבו ויתרה ספרד על שליטה בשטחים רבים במרוקו. איפני, עם זאת, נותרה בידיה, והפכה למחוז ספרדי. 

בשנים הבאות גבר הלחץ על ספרד לעזוב את איפני. ב-14 בדצמבר 1960 קיבל האו"ם את החלטה 1514 בדבר דה-קולוניזציה, ובה אוזכרה איפני כמושבה. ב-16 בדצמבר 1965 קיבל האו"ם החלטה ספציפית יותר, החלטה 2017, ובה נקראה ספרד לעזוב את איפני ואת סהרה המערבית. כתוצאה מכך, פתחה ספרד במשא ומתן עם מרוקו על יציאתה מהאזור, וב-30 ביוני 1969 הסתיימה שליטתה באיפני.

## בולאות
ספרד התחילה להנפיק בולים הנושאים את הכיתוב "איפני" בשנת 1941. תחילה היו אלה בולים ספרדים שעליהם הודפסו המילים "Territorio de Ifni", וב-1943 החלה הנפקתם העצמאית של בולים מאיפני. בניגוד לצפוי, בולים אלה אינם נחשבים נדירים במיוחד, ויש אף שסבורים שהנפקתם לא נועדה בהכרח לצורכי דואר, אלא למטרות רווח כספי ממכירות לאספנים.

## קישורים חיצוניים

* מפות של איפני 
* 

קטגוריה:מרוקו: גאוגרפיה
קטגוריה:מרוקו: היסטוריה
קטגוריה:אפריקה: מושבות ספרדיות לשעבר
קטגוריה:מובלעות לשעבר
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1969
מרב קוסטבה

**מֶרָבּ קוֹסטַבָה** (בגאורגית: **მერაბ კოსტავა**; 26 במאי 1939 – 13 באוקטובר 1989) היה דיסידנט גאורגי, מוזיקאי ומשורר, אחד ממנהיגי תנועת השחרור הלאומי בגאורגיה.

## ביוגרפיה
קוסטבה נולד בטביליסי, בירת גאורגיה. בשנת 1954 ייסד יחד עם זוויאד גמסחורדיה ארגון נוער גאורגי מחתרתי בשם "גורגסליאני" (על שם המלך וחטנג גורגסלי). הן בשנת 1956 והן בשנת 1958 נאסרו קוסטבה, גמסחורדיה ואחרים על ידי הק. ג.ב., בעוון "פעילות אנטי-סובייטית". ההאשמות נגדם כללו הפצת תעמולה וספרות אנטי-קומוניסטית. בשנת 1962 סיים את חוק לימודיו בקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי, ובשנים 1962–1977 היה מורה למוזיקה בבית ספר מקומי בעיר. 

בשנת 1973 ייסדו קוסטבה וגמסחורדיה קבוצה להגנה על זכויות האדם. בשנת 1976 ייסד קוסטבה מחדש את "הקבוצה הגאורגית של הלסינקי" (מאוחר יותר, בשנת 1989, שונה שמה ל"איגוד הגאורגים של הלסינקי"). בשנים 1976–1977 ו-1987–1989 היה חבר בהנהלת הקבוצה הגאורגית של הלסינקי. לאחר שנת 1975 היה חבר באמנסטי אינטרנשיונל. 

בשנת 1977 נאסרו קוסטבה וגמסחורדיה. קוסטבה נשלח לסיביר לריצוי עונשו ושוחרר בשנת 1987. באותה שנה היו שניהם מועמדים של הקונגרס האמריקאי לפרס נובל לשלום. בשנת 1988 ייסד את "אגודת איליה הקדוש הצדיק", ארגון פוליטי שצידד בעצמאות גאורגיה. בשנים 1988–1989 היה אחד מהמארגנים ומהמשתתפים הפעילים של ההפגנות האנטי-סובייטיות שנערכו ב-9 באפריל, שדוכאו ביד קשה על ידי הצבא האדום. קוסטבה נעצר שוב ושוחרר לאחר 45 יום. 

קוסטבה היה פעיל ברשת מחתרתית של מפיצי סאמיזדאט, ופרסם יחד עמם את כתב העת הגאורגי המחתרתי, "גיזת הזהב" (בגאורגית: אוֹכּרוֹס סאצמיסי). הוא חיבר עבודות ספרותיות ומדעיות חשובות רבות. 

ב-13 באוקטובר 1989 נהרג קוסטבה בתאונת דרכים. הוא קבור בפנתאון מתאצמינדה שבטביליסי.

## לקריאה נוספת

* הפרק "דמוקרטיזציה בגאורגיה" בספרם של קרן דווישה וברוק פארוט, **[http://books.google.com/books?vid=ISBN0521597315&id=XvMfeIVY71sC&pg=PA159&lpg=PA159&dq=%22Merab+Kostava%22&sig=Lw4bohZuj9AAgJpPfhFHIydS8rk דמוקרטיזציה וסמכותיות בחברות פוסט-קומוניסטיות]**, עמ' 156-200, אנגלית, 
* סוונטה א. קורנל, **[http://books.google.com/books?vid=ISBN0700711627&id=ff2zOZYaZx0C&pg=PA154&lpg=PA154&ots=dOfTbn8UkL&dq=%22Merab+Kostava+and+ZviaD%22&sig=gam8rn_gGqkay6DsRcBwOugXWtc#PPA167,M1 אומות קטנות וכחות גדולים: מחקר על הקונפליקט האתנו-פוליטי בקווקז]**, אנגלית, 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים גאורגים
קטגוריה:משוררים גאורגים
קטגוריה:מגרלים
קטגוריה:גאורגיה: התקופה הסובייטית
קטגוריה:מתנגדי משטר בברית המועצות
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בפנתאון מתאצמינדה
קטגוריה:גאורגיה: גיבורים לאומיים
קטגוריה:טביליסי: אישים
קטגוריה:ילידי 1939
קטגוריה:נפטרים ב-1989
ידיים אדומות

**ידיים אדומות** (נקרא גם **משחק הידיים**, **ידיים מהירות** או **בוא שים**) הוא משחק לשני שחקנים אותו משחקים בדרך כלל ילדים ובני נוער. במסגרת המשחק כל שחקן בתורו מושיט את ידיו קדימה כאשר השחקן השני צריך לנסות להצליח לסטור על גב הידיים של השחקן הראשון לפני שהוא מספיק להסיט אותם כלפי מטה. השחקנים שזוכים להצלחה הגדולה ביותר במשחק הם השחקנים עם הרפלקסים המהירים ביותר ועם תיאום העין-יד המהירה ביותר. המשחק פופולרי בתרבויות רבות ברחבי העולם.

## גרסה ללא הגבלת זמן
שחקן אחד (ה"עליון") מציג ידיו כשכפותיהן מטה מעל ידיו של השחקן השני (ה"תחתון"), אשר מציג ידיו כאשר כפותיהן כלפי מעלה. הידיים מוצגות בגובה הבטן, כשהן קרובות מאוד האחת לשנייה. מטרת השחקן התחתון להכות בכף ידו על גב ידו של השחקן העליון. על השחקן העליון להתחמק מן המכה, אך אסור לו להציג את ידיו באופן קבוע במקום מרוחק מידיו של השחקן התחתון. מותר לשני הצדדים לבצע הטעיות, אך אם העליון מושך ידיו ממקומן באופן קבוע הדבר מביא אך ורק להפוגה במשחק, ולעיתים אף לרוגז של השחקן השני.

אם הצליח התחתון לסטור לעליון, התחתון מנצח. אם הצליח העליון להתחמק מן התחתון כך שהתחתון סטר לעצמו (במקרה של סטירה ביד אחת על היד המוצגת בצד השני) או אם סטר התחתון "באוויר", כלומר העביר ידו דרך המקום בו הייתה אמורה להיות ידו של העליון, אך זו לא הייתה שם, העליון מנצח.

חילופי תפקידים מתבצעים על פי רוב לאחר ניצחון של התחתון.

## גרסה מוגבלת זמן
במהלך ספירה לאחור של 10–15 שניות מותר לתחתון לבצע ניסיון אחד לסטירה. אם העליון מושך ידיו מוקדם מדי (כאשר לא נעשתה עדיין תזוזה מספיקה של התחתון, או שבוצעה הטעיה בלבד) עוצרת הספירה לאחור, ועל העליון להחזיר ידיו למקום.

בנוסף לדרכי הניצחון שבגרסה ללא הגבלת זמן, התחתון מפסיד אם לא ביצע סטירה במשך פרק הזמן הקצוב.

## הגרסה האלימה
המשחק נקרא "ידיים אדומות" כיוון שלאחר שהוא משוחק די זמן – ידי המשתתפים (ובעיקר ידי השחקן שנוטה להפסיד) הופכות לאדומות מכאב.

בחוגים מסוימים, מוכרת גרסה אלימה יותר של המשחק, תוך שימוש באגרופים. שני השחקנים מציבים את שני אגרופיהם זה מול זה (במקביל), והמטרה של אחד השחקנים היא להכות באמצעות אחד מאגרופיו באגרופו של השחקן שמולו. גם כאן, אם השחקן השני מספיק למשוך את אגרופו בזמן, והמכה מחטיאה, השניים מתחלפים בתפקידים. משחק זה אלים הרבה יותר, ומביא לעיתים לדימום ובכי. ברור כי כאשר אחד השחקנים מפסיד מספר פעמים ברציפות, הוא עלול להמשיך ולהפסיד כיוון שהכאב גורם לרעידות ומונע ממנו למשוך את ידו בזמן.

## אזכורים בתרבות
* המשחק מופיע במשחק הווידאו משנת 2004 "הסימס 2".
* המשחק מופיע כמיני-משחק במשחק הווידאו משנת 2004 "Leisure Suit Larry: Magna Cum Laude"..
* נכלל בווידאו קליפ משנת 1994 של להקת בלר לשיר Parklife.

## ראו גם
* משחק ילדים

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי ידיים
המנון נפאל

**ה[[המנון לאומי|המנון הלאומי]] של [[נפאל]]** קרוי "**ראסטריה גאאן**" (בעברית: "המנון לאומי").

## ההמנון הלאומי החדש
לאחר החלטה שהתקבלה פה אחד ב-19 במאי 2006, הוחלף ההמנון הישן. צוות משימה בחר בשירו של המשורר ביאקול מאילה כהמנון החדש של נפאל. ההמנון נבחר מתוך כ-1,272 הצעות שהוגשו לצוות מרחבי המדינה.

ההמנון החדש הוא בעל מילים נהירות יותר. הוא משבח את ריבונות נפאל, את אחדותה, את אומץ ליבה, את גאוותה, את יופייה, את קדמתה, את שלוותה ואת תרבותה.

### מילים בנפאלית

## ההמנון הלאומי הישן
ההמנון הישן אומץ בשנת 1962, כמחווה לשליט נפאל. שם ההמנון הישן הוא "מי יתן והתהילה תעטוף אותך, שליט נועז". המנגינה הולחנה על ידי בקהאט באהאדור בודהפירת'י בשנת 1899. מילות ההמנון נכתבו על ידי צ'קרה פאני צ'אליס בשנת 1924.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* ההמנון הנפאלי החדש

## הערות שוליים

נפאל
קטגוריה:נפאל: סמלים לאומיים
רקוויאם גרמני (ספר)

**[[רקוויאם]] גרמני: יהודים בגרמניה לפני היטלר, 1743 - 1933** (באנגלית: **The pity of it all**, "מה חבל על כל זה") הוא שמו העברי של ספרו של עמוס אילון.

הספר יצא לאור בארצות הברית ובאירופה בשנת 2002, ובשנת 2004 יצא לאור בישראל בהוצאת דביר, בתרגומו של דני אורבך. כותרתו של הספר לקוחה מהפואמה "רקוויאם גרמני" מאת ג'יימס פנטון, המשמשת כמוטו לספר.

הספר סוקר את תולדותיה של יהדות גרמניה בעידן המודרני, החל משנת 1743 כאשר נכנס משה מנדלסון לעיר ברלין, אירוע שמסמל את התעוררות תנועת ההשכלה וההשתלבות בחברה הכללית, ומסתיים בהימלטות הפילוסופית חנה ארנדט לחוץ לארץ לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933. את שאירע בין שני האירועים, פריחה תרבותית ושגשוג כלכלי וחברתי שהוציא מתוכו אישים מובילים בתחומי הרוח, המדעים והחברה ולבסוף הידרדרות לאבדון, סוקר אילון דרך עיון בקורות חייהם של אישים כמנדלסון, היינריך היינה, רחל ורנהגן, ברתולד אוארבך, מרטין בובר, קורט טוכולסקי, חנה ארנדט, לודוויג במברגר, אלזה לסקר-שילר, וילי ליברמן פון ואלנדורף ורבים אחרים. הספר אינו מחקרי ונושאו נסקר באופן אישי-רגשני דרך קורות חיי האישים המתוארים בו, ולא כרצף של עובדות היסטוריות.

אילון היה עיתונאי מוביל בישראל, והפך לסופר וביוגרף. בשנותיו האחרונות חי בטוסקנה, עקב אכזבתו ממדינת ישראל. עם צאתו לאור בישראל עורר הספר עניין רב, ושהה זמן מה ברשימת רבי-המכר.

במסע קידום המכירות שליווה את צאת הספר התראיין אילון לעיתונאי "הארץ" ארי שביט והסביר כי הספר הוא מספד לתרבות רפובליקת ויימאר; כי הקורא את הספר אינו מגיע למסקנה כי סופו הטראגי של מה שתיאר כ"מפעל ההשכלה" של יהדות גרמניה היה מחויב המציאות; וכי ביחסים בין גרמניה ובין יהודיה לא היה דבר מה שחייב את סופם המחריד. עם זאת, מבקרים טענו כי הפופולריות הרבה של הספר נובעת דווקא מכך שהוא מוכיח בעיני קוראים רבים את חוסר התוחלת שב"מפעל ההשכלה" ובהשתלבות של היהודים בתרבות הגרמנית.

כתיבתו של אילון מתבטאת בהזדהות עמוקה עם מושאיו, בסלחנות ואף באהדה להתבוללותם של רבים. הוא לא נרתע מלהביע ביקורת על היהודים השמרנים בגרמניה מחד גיסא, ומאידך על הציונות, שביקרה בחריפות את תחושת הזהות הלאומית-גרמנית של היהודים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* דן לחמן, רקוויאם גרמני - מספד על יהדות שהייתה ואיננה, באתר אימגו, 10 ביוני 2005
*גדעון גרייף, רקוויאם גרמני – יהודים בגרמניה לפני היטלר, 1743 - 1933, באתר יד ושם (ביקורת ספרים)
* גיא מירון, מנקודת מבט אישית, ביקורת על הספר "רקוויאם גרמני"

קטגוריה:ספרי היסטוריה
קטגוריה:גרמניה: היסטוריה
קטגוריה:יהדות גרמניה
קטגוריה:ספרי 2002
קטגוריה:ספרי הוצאת דביר
טדאמיצ'י קוריבאישי

**טדאמיצ'י קוריבאישי** (ביפנית: 栗林忠道; 7 ביולי 1891 – 23 במרץ 1945) היה לוטננט גנרל בצבא האימפריה היפנית, הידוע בשל פיקודו על הכוח היפני בקרב איוו ג'ימה.

## חייו לפני המלחמה
קוריבאישי נולד למשפחת אצולה. הוא נשלח ללמוד בקנדה ולאחר מכן כיהן כשנתיים כסגן ליועץ לענייני צבא בוושינגטון. בעקבות מסעותיו ברחבי ארצות הברית, נוכח ביכולתה התעשייתית הגבוהה, ולכן התנגד למלחמה נגדה.

## הקרב באיוו ג'ימה

קוריבאישי נשלח על ידי ראש הממשלה הידקי טוג'ו להגן על האי איוו ג'ימה עם כ-20,000 חיילים ללא תגבורת אווירית או ימית מפני התקפה של כ-110,000 חיילים אמריקאים. בניגוד לרצון הפיקוד העליון היפני, הפקיר קוריבאישי את חופי האי כי ידע שלא ניתן יהיה להגן עליהם מול הפצצות אוויריות וימיות אמריקניות. קוריבאישי אף החליט לבנות מערכת של מנהרות ומערות תת-קרקעיות על האי. עד הקרב הושלמו כ-30 ק"מ ממנה אך התעלה הראשית, שאמורה הייתה לקשר בין הר סוריבאצ'י לבין המפקדה על צפון האי, לא נבנתה עד סופה.

בשל מערכת החפירות התנהל רוב הקרב במנהרות והיפנים הצליחו לגרום לאבדות קשות בצד האמריקני. למרות זאת, הקרב הסתיים בניצחון אמריקני וקוריבאישי נהרג לקראת סוף הקרב.

## בקולנוע
קלינט איסטווד הפיק שני סרטים על קרב איוו ג'ימה. אחד מהם, "מכתבים מאיוו ג'ימה", התמקד בצד היפני בקרב. המילה "מכתבים" מתייחסת, בין היתר, למכתבים הרבים ששלח טדאמיצ'י קוריבאישי למשפחתו במהלך ההכנות לקרב והקרב עצמו. את דמותו של קוריבאישי גילם בסרט קן ואטאנבה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קרב איוו ג'ימה: אישים
קטגוריה:יפנים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים יפנים
קטגוריה:אנשי צבא יפנים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:נספחים צבאיים יפנים
קטגוריה:מעוטרי מסדר השמש העולה
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1891
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1945
קורסאייר אינטרנשיונל

**קורסאייר אינטרנשיונל** (באנגלית: **Corsair International**) היא חברת תעופה צרפתית לטיסות סדירות, החברה בברית חברות התעופה TUI איירליינס. בסיסה נמצא בנמל התעופה אורלי שבפריז.

## תולדות החברה
החברה נוסדה בתחילת 1981 והחלה את טיסותיה ב-17 במאי באותה שנה בשם קורסאייר אינטרנשיונל. בשנת 1991 שינתה החברה את שמה לקורסאייר. בשנת 2000 נקנתה החברה על ידי חברת התיירות הגדולה TUI AG ושמה שונה לקורסאיירפליי. במרץ 2012 שינתה החברה את שמה לקורסאייר אינטרנשיונל שוב.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לאוגוסט 2020:

## פעילות החברה בישראל
החברה הפעילה טיסות שכר בתדירות משתנה בין טיסה אחת ל-2 שבועיות בין נמל התעופה אורלי לנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות בוצעו לרוב במטוסי איירבוס A330-200.

## קישורים חיצוניים

* 

 מדיה וקבצים בנושא קורסאייר אינטרנשיונל באתר Airliners.net

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה צרפתיות
קטגוריה:TUI איירליינס
מערך האימות הגלובלי

**מערך האימות הגלובלי** (International Data Centre - IDC) הנמצא בהקמה כולל מרכז לאיסוף, עיבוד ואחסון נתונים הממוקם בארגון האמנ"ס (האמנה לאיסור ניסויים גרעיניים) שמושבו בווינה, אוסטריה, מערכת תחנות ניטור ומעבדות רדיו-נוקלידיות הפרושות בעולם (International Monitoring System - IMS), ומערכת תקשורת בין התחנות וה- NDCs (מנתו"ל - מרכז הנתונים הלאומי) לארגון האמנ"ס (Global Communication Infrastructure - GCI).

מערכת התחנות והמעבדות כוללת:
 
* 50 תחנות סייסמיות ראשיות  
* 120 תחנות סייסמיות משניות (2 בישראל) 
* 11 תחנות הידרואקוסטיות 
* 60 תחנות אינפרא-סאונד 
* 80 תחנות רדיו-נוקלידיות 
* 16 מעבדות רדיונוקלידיות (1 בישראל) 
  
התחנות הסייסמיות הראשיות מעבירות נתונים ברציפות לארגון האמנ"ס, בעוד שהתחנות המשניות מעבירות נתונים רק על פי דרישה.

קטגוריה:ארגונים
קטגוריה:נשק גרעיני: ניסויים
אמציה ארנון

**אמציה ארנון** (14 באוקטובר 1930 - 28 בפברואר 2007) היה מחלוצי המחברים של תשבצי היגיון בישראל ומרצה למוזיקולוגיה.

## קורות חייו
אמציה ארנון (אנגלסברג) נולד במנצ'סטר, אנגליה בשנת 1930. עלה ארצה עם אשתו, הסופרת ולרי ארנון, ילידת סלפורד, אנגליה, בשנת 1955. תחילה הצטרפו לקיבוץ בית העמק ובשנת 1960 עברה המשפחה להרצליה.

בשנת 1969 פרסם שני תשבצי היגיון, שנקראו "תשבץ מוחין", ב"דבר השבוע", וזהו כנראה הפרסום הראשון של תשבצי היגיון עבריים בעיתון בעל תפוצה רחבה בישראל (קדמו לו תשבציו של יורם הרועה בכתב העת "שרות – דברי עובדים בשרות המיסים").

במשך כחצי שנה בשנים 1977–1978 פרסם ארנון תשבץ היגיון שבועי בשם "הפעל את הגיונך" ב"הארץ", ולאחר מכן פרסם תשבץ היגיון חודשי בירחון    "מוניטין". השילוב של תשבץ מיוחד בתוך מגזין תרבות צבעוני עשה את שלו, וכך החלה "קדחת תשבצי ההיגיון" בישראל, כאשר כל העיתונים היומיים החלו למסד מדור תשבץ היגיון משלהם. ארנון כתב גם את תשבץ ההיגיון בשבועון "שישי" בשנות התשעים.

החל בשנות ה-80 היה אמציה ארנון חבר בסגל ההוראה בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב. הרצאותיו, אותן נהג לשאת גם מחוץ למסגרת האקדמית, היו מאופיינות בלשון מדויקת ובהירה, באופן הנגיש גם לקהל שאינו מצוי בתחום.

אמציה ארנון נפטר בשנת 2007.

## קישורים חיצוניים

* "חפשו את ההיגיון - 50 תשבצים מאת אמציה ארנון"
* תשבץ היגיון "שכל" שהוקדש לזכרו של אמציה ארנון ז"ל

קטגוריה:תשבצאים ישראלים
קטגוריה:מחברי תשבצי היגיון ישראלים
קטגוריה:מוזיקולוגים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה 
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
בית רובינשטיין

250px|ממוזער|שמאל|הפסל "מקהלה בשפת סימנים" בכניסה לבית רובינשטיין
**בית רובינשטיין** הוא גורד שחקים הנמצא בצומת הרחובות דרך מנחם בגין ולינקולן בתל אביב-יפו, מול בית מעריב, בתכנון האדריכל אריה פרייברגר.

## היסטוריה
הקמת הבניין החלה בשנת 1997 בשותפות בחלקים שווים של "קבוצת רובינשטיין" והקבלן מריו לזניק, בעלות של כ-60 מיליון דולר, בנק הפועלים סיפק את המימון.

עוד לפני סיום הבנייה נמכרו רוב הקומות בבניין, בעיקר למשרדי עורכי-דין. ביניהם עורך הדין יהודה רוה שרכש את הקומה ה-15, משרד חיים יוסף צדוק שרכש את הקומה ה-17, ומשרד לשם-ברנדווין שרכש שתי קומות. בנוסף רכשה חברת כלל ביטוח חמש קומות, ושש קומות נשמרו בידי קבוצת רובינשטיין כמשרדים להשכרה.

חברת "נכסי אריאל" זכתה בחוזה הניהול של הבניין בסוף 1999, עם השלמת הבנייה. אכלוס הבניין החל בתחילת שנת 2001. במהלך הבנייה מכר הקבלן מריו לזניק את החברה שלו לאיש העסקים אליעזר פישמן ושמה שונה לחברת "אספן בנייה ופיתוח". בשנת 2002 הגישה החברה תביעה נגד "קבוצת רובינשטיין", ולבסוף בשנת 2007 קבוצת רובינשטיין רכשה מאספן את זכויותיה במגדל תמורת 100 מיליון שקל.

באוגוסט 2015 נהרס גשר מעריב ששכן למרגלות המגדל, לטובת הקמת תחנת קרליבך של הרכבת הקלה.

בשנת 2021 רכשה חזרה "קבוצת רובינשטיין" חלק מקומות המשרדים שמכרה, והחלה בשיפוץ הקומות לטובת התאמתם לחברות היי-טק הדורשות שטחי רצפה גדולים.

## המבנה
המגדל מתנשא לגובה של 108 מטר והוא מכיל 28 קומות. שטחו הבנוי של הבניין, כולל החניון, הוא 62,000 מטר רבוע והוא מכיל 28 אלף מ"ר של שטחי משרדים וכ-2,000 מ"ר של מסחר. המגדל מחופה במלואו בזכוכית רפלקטיבית בגוון טורקיז וצורת תוכניתו כשל שלוש קשתות העוטפות האחת את השנייה. על גג המגדל מותקן תורן אנטנות בגובה של כ-10 מטרים. צורתו הקעורה של המגדל פונה לכיוון צפון-מזרח וקמורה לכיוון דרום-מערב. קומת הכניסה הראשית למגדל נמצאת במפלס מינוס אחת ביחס למפלס הרחוב, ויוצרת מחוצה לה פלאזה משוקעת שהייתה מיועדת בעתיד להתחבר לתחנת קרליבך שהוקמה בסמוך למגדל. קומת הקרקע משמשת למסחר ומסעדות.

בצמוד למגדל קיים חניון בן 9 קומות, שנבנה בשותפות עם עיריית תל אביב.

בכניסה לבניין נמצא הפסל "מקהלה בשפת סימנים" של הפסלת עפרה צימבליסטה.

## ראו גם
* גורדי שחקים בישראל

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

רובינשטיין, בית
קטגוריה:דרך בגין (תל אביב)
קטגוריה:לב העיר
סן אנדרס ופרובידנסיה

**סן אנדרס ופרובידנסיה** (רשמית: **ארכיפלג סן אנדרס, פרובידנסיה וסנטה קטלינה**; בספרדית: **Archipiélago de San Andrés, Providencia y Santa Catalina**) הוא מחוז של קולומביה, המורכב מקבוצת איים בים הקריבי, כ-220 ק"מ מזרחה לחופי ניקרגואה וכ-775 ק"מ צפונית מערבית לחופי קולומביה.

סן אנדרס ופרובידנסיה הם שני האיים המרכזיים בקבוצה, ומלבדם נכללים בה מספר איונים הסמוכים אליהם וכן שמונה אטולים. השטח הכולל הוא כ-52 קמ"ר, והאוכלוסייה מונה כ-60,000 תושבים.

ניקרגואה תובעת בעלות על איי סן אנדרס ופרובידנסיה.

## היסטוריה
האי פרובידנסיה יושב בשנת 1630 על ידי פוריטנים מאנגליה. הם הקימו במקום מושבת עבדים וגם נהלו פריבטיר, דבר שהביא לכיבוש האי על ידי הספרדים ב-1641. ניסיונות של אנגליה לכבוש חזרה את האי לא צלחו עד שלקראת סוף שנת 1665 הוביל הנרי מורגן כוח של פיראטים אנגלים שכבש את האי פרובידנסיה ביחד עם סנטה קטלינה. כוח הפיראטים הרס את רוב המבצרים הספרדים שנבנו באי והקים בפרובידנסיה עיירה פיראטית. פרובידנסיה חזרה במהרה לשליטה של הספרדים אולם נכבשה שוב על ידי הנרי מורגן ב-15 בדצמבר 1670 ונשארה בשליטה של הפיראטים האנגלים עד 1689 עת הועברה על ידי אנגליה לשליטה ספרדית. מאז, התושבים באיים היו בעיקר פרוטסטנטים וניסיונות להעביר אותם לקתוליות לא צלחו.

ב-4 ביולי 1818 נכבשה פרובידנסיה על ידי לואיס מישל אאורי הצרפתי, והוא השתמש באי כבסיס במהלכיו להביא לעצמאות של מרכז אמריקה. לאחר שהקולוניות הספרדיות במרכז אמריקה השיגו עצמאות, החליטו תושבי סן אנדרס ופרובידנסיה להצטרף מרצונם לרפובליקת קולומביה הגדולה. תביעות של הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה, ולאחר התפרקותה על ידי ניקרגואה, לשליטה באי לא צלחו והאיים נשארו בשליטת רפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר התפרקותה בידי קולומביה. בקולומביה, הוכללו סן אנדרס ופרובידנסיה לסירוגין במדינות ריואצ'ה, מגדלנה ובוליבר. בשנת 1844 נעשה ניסיון להפוך את האיים לאזור מיוחד בשליטה פדרלית, אך הניסיון נדחה על ידי הקונגרס של קולומביה.
אך בין השנים 1866–1872 הם הועברו על ידי מדינת בוליבר אשר ביקשה להיפטר מהאיים שהיו אזור שומם ונטל על קופת המדינה, לידי השלטון הפדרלי.

בשנת 1928 נחתם הסכם בין ניקרגואה וקולומביה המשאיר את האיים בשליטת האחרונה.

## גאוגרפיה
### חי וצומח
בשנת 2000 הכריז ארגון אונסק"ו על שמורה ביוספרית "סיפלאוור" (Seaflower), הממוקמת בתחומי הארכיפלג.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

סן אנדרס ופרובידנסיה
סן אנדרס ופרובידנסיה
קטגוריה:קולומביה: שמורות ביוספריות
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של הקריביים
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1991
פולה (אי)

ממוזער|250px|צוקי האי.
**פולה** (באנגלית: **Foula**; בסקוטית: **Foola**; בסקוטית גאלית: **Fughlaigh**; בנורנית: **Fugløy** - "אי הציפור") הוא אי באיי שטלנד שבסקוטלנד. האי המיושב השייך לממלכה המאוחדת והמרוחק ביותר ממרכז הממלכה. אי זה נמצא באותו קו רוחב כמו העיר סנקט פטרבורג ברוסיה.

באי מתגוררים דרך קבע כ-40 תושבים, והוא המערבי ביותר באיי שטלנד.

גובהו של האי כ-400 מטרים מעל פני הים, וחופיו צוקיים. ציפורי ים רבות מקננות בחופיו ובהם שחפית הקוטב, צוללן אדום-גרון וחמסן גדול.

בקרבת האי נמצאות שוניות תת-מימיות המכונות **השאאלדים של פולה** ('Shaalds of Foula'), וספינות רבות נטרפו על שוניות אלה לאורך ההיסטוריה. בשנת 1986 נבנה מגדלור בקצהו הדרומי של האי על מנת להתריע על מיקום השוניות.

## היסטוריה ותרבות
האי פולה היה ידוע כבר בתקופה הרומית. בשנת 1752, כאשר הממלכה המאוחדת אימצה את הלוח הגרגוריאני המשיך האי להשתמש בלוח השנה היוליאני, אולם בשנת 1900 לא הייתה באי שנה מעוברת, ולכן כיום לוח השנה של האי הוא יום אחד לפני הלוח היוליאני המקובל, ו-12 ימים אחרי הלוח הגרגוריאני (וכך, לדוגמה, חוגגים באי את חג המולד ביום המקביל ל-6 בינואר בלוח הגרגוריאני, ואת ראש השנה האזרחית ביום המקביל בלוח הגרגוריאני ל-13 בינואר).

האי היה האזור האחרון בסקוטלנד שהמשיך לפעול לפי החוק האודלי.

## כלכלה ותחבורה
מעבורת מקשרת בין האי לאיים וולס ולמיינלנד. באי שדה תעופה קטן ממנו יוצאות טיסות לטינגוול.

מרבית כלכלת האי מתבססת על התיירות וגידול כבשים.

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של פולה
* האי באתר Shetlopedia.com
* Foula: Britain's most remote inhabited island - מאתר ה-BBC
* 

קטגוריה:איי שטלנד
קטע כלי

**קטע כֵּלִי** (בעבר: **קטע כִּלְיִי**; בלועזית: **קטע אינסטרומנטלי**) הוא קטע מוזיקלי ללא זמרה. קטעים כֵּלִיִּים קיימים בכל הסגנונות של המוזיקה, אך הם נפוצים בדרך כלל יותר במוזיקה קלאסית, ג'אז, בלוז ובמוזיקה אלקטרונית. במוזיקת הרוק התפתח ז'אנר נפרד הנקרא רוק אינסטרומנטלי.

במקרים רבים קטע כלי הוא פשוט חלק משיר ארוך יותר (לדוגמה קטע סולו גיטרה), אך קיימות גם יצירות כליות שלמות.
במוזיקת פופ הקטעים הכליים קצרים ובדרך כלל לא יותר ארוכים מ-3 דקות. קטעים כליים ארוכים יותר נפוצים בג'אז וברוק מתקדם.
הביצועים הכליים בדרך כלל לא זוכים לאהדה דומה לשירים המקוריים, אך היו ביצועים כליים שהגיעו לראשי המצעדים.

## דוגמאות לקטעים כליים
* הביטלס – Flying, Cry For A Shadow.
* מטאליקה – Orion, The call of Ktulu, to live is to die.
* ג'ימי הנדריקס – The House of the Rising Sun, The Star-Spangled Banner.
* לד זפלין – Moby Dick, Black Mountain Side.
* פינק פלויד – Speak To Me, Atom Heart Mother, One of These Days, Any Colour You Like, Interstellar Overdrive.
* פליטווד מק – Albatross.
* סיקרט גארדן – Nocturne.
* יהודה פוליקר– מעל הגשר, המנטליות של תוף הפח, נני.
* כוורת – יוסי מה נשמע, התמנון האיטר.
* משינה – ריקוד המכונה, מפלצות התהילה.
* פורטיסחרוף – ישעיהו ליבוביץ, הכל או כלום.
* חיים צינוביץ – נעימה.
* טיפקס – בואי אלי, רבי יעקב.
* גלן מילר – In the Mood.

## ראו גם
* רוק אינסטרומנטלי

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקה
קבוע פאראדיי

**קבוע פאראדיי** משמש בכימיה ופיזיקה לסימול כמות המטען החשמלי הקיים במול אחד של אלקטרונים. משתמשים בקבוע פאראדיי במערכות אלקטרוליטיות על מנת לחשב מסה של יסודות שונים שייאספו באלקטרודה.
נקרא על שם המדען הבריטי מייקל פאראדיי.

קבוע פאראדי, **F**, מחושב באמצעות המשוואה:
:F=N_A \cdot q

כאשר *N<sub>A</sub>* הוא מספר אבוגדרו (בערך  מול1-) ו-q הוא מטען של אלקטרון בודד (בערך ).

ערכו של F נקבע לראשונה על ידי שקילת כמות כסף בריאקציה כימית שהועבר בה זרם חשמלי קבוע בפרק זמן מדוד. ערך זה שימש על מנת לחשב את מספר אבוגדרו. כיום ממשיכים לחקור דרכים מדויקות יותר לחשב את קבוע פאראדיי ואי לכך את מספר אבוגדרו. ידוע גם על תוכניות להשתמש במספר זה על מנת להגדיר מחדש את הקילוגרם במונחים של מספר ידוע של אטומים.

ערכו של קבוע פאראדיי - **F = 96,485.338383** קולון/מול

## השימוש בקבוע
בכימיה, מוכר חוק, מלבד (חוק פאראדיי) כחוק פאראדיי. חוק זה, המנוסח כ 
Q=I \cdot t=n \cdot F   מייצג את הקשר בין מטען הצורון לזרם שצריך להעביר על מנת לחמצן אותו.  כאשר:
* Q מייצג את המטען הכולל שצריך להעביר, ביחידות קולון
* F הוא קבוע פאראדיי
* n מייצג את כמות המולים
* I מייצג את הזרם, ביחידות אמפר
* t מייצג את הזמן ביחידות של שנייה

כלומר, סך המטען שעבר במערכת שווה למכפלת הזרם בזמן וגם למכפלת כמות המולים בקבוע פאראדיי. אם מדובר ביון דו ערכי, יש לכפול במטען היון: לדוגמה, לחימצון נחושת יש להעביר מטען גדול פי 2.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

פאראדיי
קטגוריה:אלקטרוכימיה
יעל רנן

**יעל רנן** (1947 – 2 באוגוסט 2020) הייתה חוקרת ספרות ומתרגמת ישראלית.

## ביוגרפיה
יעל רנן נולדה וגדלה בתל אביב. היא מצאצאי הרב אדר"ת, רבן של הערים פוניבז' ומיר שעלה לארץ ישראל במאה ה-19 והיה הרב האשכנזי הראשי של ירושלים. בנעוריה כתבה שירים, סיפורים קצרים וכתבות ב"מעריב לנוער". 

את תאריה האקדמיים קיבלה מאוניברסיטת תל אביב, שם למדה לתואר ראשון בפילוסופיה ואחרי כן במסלול הישיר לתואר דוקטור בספרות כללית. תואר דוקטור לספרות הוענק לה בשנת 1978, על עבודת דוקטורט הנושאת את השם "לשון פיגוראטיבית בפרוזה של המודרניזם", שנכתבה בהדרכתו של פרופסור מאיר שטרנברג.
עד לפרישתה בגיל 60 שמשה רנן מרצה בכירה בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב, שם היא לימדה לאחר מכן בהתנדבות בחוג ללימודי נשים.

גולת הכותרת של עבודתה כמתרגמת הייתה תרגום ספרו של ג'יימס ג'ויס, יוליסס, ספר עב-כרס המחזיק כ-900 עמודים. רנן החלה לתרגמו בגיל 25, וסיימה לתרגם את הספר לאחר 12 שנות עבודה. הספר יצא לאור בשנת 1985 והיא קיבלה עליו פרס טשרניחובסקי לתרגום בשנת 1994.

בספרה "**צחוק בחשיכה – התבוננות בספרות המודרנית**" טענה, בהמשך למיכאיל בכטין ובניגוד לו, שהאפקט הקומי ביצירה נובע מהיפוך היררכיות, ולא מביטולן, כפי שהציע בכטין.

רנן הייתה פעילה באגודת "קו לעובד".

נפטרה ב-2 באוגוסט 2020 בתל אביב.

## עץ משפחה

## ספריה
* **צחוק בחשיכה – התבוננות בספרות המודרנית,** הוצאת אדם, תל אביב, 1986. 
* (ביחד עם אלי תמוז) **להצחיק את אלוהים,** הוצאת מודן, תל אביב, 1996. 
* **אלות וגיבורים – מיתוסים על גבולות הכוח,** הוצאת עם עובד, תל אביב, 2001. 
* **התפוח המורעל – הגיבורה באגדות אירופיות,** הוצאת הקיבוץ המאוחד, בני ברק, 2007. 
* **[[Q:הדמיון והמוח|הדמיון והמוח]],** הוצאת עולם חדש, תל אביב, 2014. 
* ספרות המערב: קובץ מסות. 2020 (אתר חינמי).

## תרגומים בולטים
*ז'אן-פול סארטר, **הטרנסצנדנציה של האני: "גוף ונפש"**, מפעל השכפול, תל אביב, תשכ"ח.
*ג'יימס ג'ויס, **[[יוליסס]]**, זמורה-ביתן, תל אביב, תשמ"ה 1985-תשנ"ב 1992. 
*סמואל בקט, **[[סוף משחק]],** אדם, תל אביב, 1985. 
*קנת גרהם, **[[הרוח בערבי הנחל]],** אדם, תל אביב, 1986. 
*וירג'יניה וולף, **[[חדר משלך]]**, משכל, תל אביב, 2004. 
*טרי פראצ'ט, **[[אנשי המשמר]]**, כנרת, אור יהודה: 2006. 
*פ.ד. ג'יימס, **לא עסק לאישה**, תל אביב, הוצאת עם עובד, 2022 (התרגום האחרון של רנן).

## לקריאה נוספת
* ענת מידן, "סינדרלה עצבנית", ריאיון עם יעל רנן, "ידיעות אחרונות", 23 במרץ 2007.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

**מכּתביה**:

קטגוריה:זוכות פרס טשרניחובסקי
קטגוריה:זוכי פרס טשרניחובסקי
קטגוריה:חוקרות ספרות ישראליות
קטגוריה:חוקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:מתרגמות ישראליות
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמות מאנגלית לעברית
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית לעברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: ספרות
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:משפחת רבינוביץ'-תאומים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2020
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
תחנת הרכבת קריית חיים

**תחנת הרכבת קריית חיים** היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל הממוקמת בשכונה החיפאית קריית חיים על מסילת החוף. תוואי מסילת הברזל מחלק את הקריה לקריית חיים מזרחית ולקריית חיים מערבית. מבחינה מוניציפלית, התחנה נמצאת בשטח העיר חיפה.

## היסטוריה
בשנות ה-30 התחנה הייתה נקודת עצירה (באנגלית: Halt - מקום מוסכם לעצירת רכבת לצורך העלאת והורדת נוסעים, ללא רציף או מבנה תחנה) בקו ביירות-טריפולי-חיפה, שהופעל בימי המנדט הבריטי ותחנה ברכבת הפרברית לקריית מוצקין. נקודת העצירה חיברה את תושבי קריית חיים עם נמל חיפה, מקום העבודה הבלעדי באזור באותה תקופה. במרוצת השנים הוקם בתחנה צריף קטן.

התחנה הפעילה כיום הוקמה על ידי רכבת ישראל באמצע שנות ה־90. שני הרציפים של התחנה חוברו במנהרה רק בשנת 2000, דבר שהפחית את הסיכון בחציית פסי הרכבת מהרציף האחד לרציף שמולו. הקמתה מחדש של התחנה פגעה בחורשת האקליפטוס הסמוכה (ששימשה את קן הנוער העובד והלומד בשכונה) - חלק מעציה נכרתו לשם הקמת מגרש חניה.

בעקבות המרחק הקצר יחסית בין תחנת קריית חיים לתחנת קריית מוצקין, חלק מהרכבות החולפות אינן עוצרות בתחנה.

ב-16 ביולי 2006, בעיצומה של מלחמת לבנון השנייה, שותקה תנועת הרכבות לתחנה לאחר שטיל קטיושה פגע במוסכי הרכבת בחיפה והרג שמונה מעובדי רכבת ישראל. ב-14 באוגוסט (תום המלחמה), חודשה תנועת הרכבות לתחנה.

## מבנה התחנה
מסילה כפולה עוברת בתחנה - מסילה מזרחית (צמודה לרציף 1) לרכבות דרומה ומסילה מערבית (צמודה לרציף 2) לרכבות צפונה.

בתחנה שני רציפי צד (רציף 1 בסמוך לקריית חיים מזרחית; רציף 2 בסמוך לקריית חיים מערבית) המחוברים ביניהם במעבר תת-קרקעי. כניסה לתחנה אפשרית רק מקריית חיים מזרחית, אך היציאה ממנה אפשרית בשני חלקי התחנה.

מרכז|180px|תרשים התחנה

ממוזער|שמאל|הכניסה לתחנת הרכבת, דצמבר 2012

## שירות רכבות בתחנה

*בתחנה עוצרות שתי רכבות בשעה לכל כיוון בקו נהריה - מודיעין מרכז.
*בתחנה עוצרות רכבות פעם בשעה לכל כיוון בקו כרמיאל - חיפה חוף הכרמל.

## קווי אוטובוס העוברים בתחנה
כל קווי האוטובוס בתחנה מופעלים על ידי חברת אגד.

## קישורים חיצוניים

* תחנת הרכבת קריית חיים באתר רכבת ישראל
* תחנת הרכבת שבקריית חיים - תמונות של התחנה, באתר קידן ניהול פרויקטים
* תחנת רכבת ק. חיים ומוצקין, באתר לויטון-שומני ארכיטקטים

קטגוריה:קריית חיים
קריית חיים
קריית חיים
אלפבית גלגוליטי

250px|ממוזער|שמאל|אותיות באלפבית
**האלפבית הגלגוליטי** או **גְּלַגּוֹלִיצַה**, ידוע כאלפבית הסלאבי הקדום ביותר. פותח במקור על ידי קירילוס ומתודיוס שליחים נוצרים שנתמקמו במקום, בין 862 ו-863 לספה"נ, כדי להביא את הביבליה (ספרי המקרא הנוצרי) ולהנגישם לפשוטי עם מקומיים דוברי שפות הסלאביות על ניביהם המגוונים, כדי לאפשר להם קריאה ברורה ככל שניתן של כתובים ספרותיים מתקדמים שמקורם בלשונות הזרות להם: עברית, יוונית ולטינית. 

שמו של האלפבית נגזר מהמילה "глаголъ glagolə" שפירושה "מילה" בסלאבית כנסייתית עתיקה. פירוש המילה "glagolati" הוא "לדבר", ולכן יש שמכנים את הגלגוליצה בצורה פואטית "הסימנים שמדברים".

האלפבית הגלגוליטי המקורי הכיל 41 אותיות, אך הוא השתנה במקצת בגרסאות המאוחרות של הכתב. מקורן של 24 מתוך 41 האותיות הגלגוליטיות המקוריות הוא ככל הנראה באלפבית היווני, אך הן מעוצבות אחרת. משערים שהאותיות Ⱋ, Ⱎ וⰜ מקורן באותיות העבריות ש ו-צ. הפונמות האלה לא היו קיימות ביוונית, אך היו נפוצות מאוד בכל השפות הסלאביות. מקורן של שאר האותיות הגלגוליטיות אינו ידוע. משערים שחלקן הושאלו מהכתב העברי ומהכתב השומרוני, אותם למד קירילוס במסעותיו. האלפבית הגלגוליטי והאלפבית הקירילי כמעט זהים בהרכבם, אך שונים באופן ניכר בצורתן של האותיות.

## שם הכתב בשפות סלאביות שונות
בבולגרית, ברוסית ובמקדונית מכונה הכתב בשם глаго́лица, בצ'כית - hlaholice, בסלובקית - hlaholika, בפולנית - głagolica, בקרואטית - glagoljica, באוקראינית - глаголиця, בבלארוסית - глаголіца ובסלובנית - glagolica.

Ⰲⰻⰽⰻⱂⱑⰴⰺⱑ - המילה ויקיפדיה בכתב הגלגוליטי.

## קישורים חיצוניים

* 

גלגוליטי
קטגוריה:שפות סלאביות
קייס נאשף

**קייס נאשף** (בערבית: **قيس ناشف**, בתעתיק מדויק: **קַיס נאשִף**; נולד ב-12 ביוני 1978) הוא שחקן ערבי-ישראלי. זוכה פרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל ונציה לשנת 2018 על תפקידו הראשי בסרט "תל אביב על האש".

## ביוגרפיה
נאשף נולד בטייבה, לאם גרמנייה-נוצרייה ולאב ערבי-מוסלמי. בוגר לימודי משחק בבית צבי.

## פילמוגרפיה
בשנת 2001 ביצע הופעת אורח בעונתה השנייה של הסדרה מבית ערוץ הילדים; "החבר'ה הטובים" בדמותו של שיהאד.

בשנת 2005 הופיע לראשונה בסרט הקולנוע "גן עדן עכשיו" בבימוי האני אבו אסעד. הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 2006, פרס אמנסטי אינטרנשיונל בפסטיבל ברלין ובפרס האקדמיה האירופית לקולנוע לתסריט הטוב ביותר. כמו כן, הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. בהמשך אותה שנה, השתתף בסרט "אלנבי רומאנס" בבימוי יוני זיכהולץ.

בשנת 2006 החל לשחק בסדרת הדרמה "פרשת השבוע" את דמותו של אמיר אל-נאשף, והשתתף בכל שלוש עונות הסדרה אשר שודרה ב-HOT.

בשנת 2007 גילם את עמאד בסרט "בשמיים אחרים" לצד מלאני פרס.

בשנת 2008 השתתף בסרט אמריקאי "גוף השקרים" של הבמאי רידלי סקוט, לצד לאונרדו דיקפריו וראסל קרואו. באותה שנה השתתף בסרט אמריקאי נוסף "*AmericanEast*" אודות אוכלוסייה ערבית החיים בלוס אנג'לס לאחר פיגועי 11 בספטמבר.

ב-2010 גילם את נחום, התפקיד הראשי בסרט "תכריכים" שכתב וביים שלום הגר.

בשנת 2012 שיחק בסדרה "אננדה" לצד משה אשכנזי ודנה מודן. בשנת 2015 שב לשחק בעונה השנייה.

בשנת 2013 שיחק בסרט האימה של אהרון קשלס ונבות פפושדו "מי מפחד מהזאב הרע" לצד צחי גראד וליאור אשכנזי. בנוסף שיחק בסרט הדרמה של יוסי ארצי "אושר עטוף בשמיכה" לצד הילה וידור ומוריס כהן, ובסרטו של מתן גוגנהיים "פרדייס קרוז" לצד עוז זהבי וגיל דסיאנו ביטון.

בשנת 2017 שיחק בסרטה של שירין נשאט, "בעקבות אום כולתום" על חייה של האגדה המצרית אום כולתום. 

בשנת 2018 זכה בפרס השחקן בפסטיבל הסרטים של ונציה במסגרת "אופקים" על תפקידו הראשי בסרט "תל אביב על האש" בבימוי סאמח זועבי.

בשנת 2021 שיחק בסרט הדרמה השנוי במחלוקת "אמירה", של הבמאי המצרי מוחמד דיאב (אנ'), שהיה אמור לייצג את ירדן בטקס פרסי האוסקר, אך לאחר שארגוני אסירים פלסטינים מחו נגד אופיו של הסרט, ירדן החליטה לא לשלוח אותו לאוסקר.

בשנת 2022, זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ברבאט על כיכובו ב"אבו עומאר", סרט הביכורים של רוי קריספל. היה זה הסרט הישראלי הראשון שהוקרן במרוקו.

## חיים אישיים
גרושתו של נאשף היא הבמאית לארה שהד זועבי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקנים ערבים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:טייבה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978