open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אולימפיאדת השחמט 1928

**[[אולימפיאדת השחמט]] השנייה** אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה, תחרות לחובבנים ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בהאג, בהולנד, בין 21 ביולי ל-6 באוגוסט 1928.

במשחקים השתתפו 17 קבוצות.

## תוצאות הגמר

## מדליות אישיות
* מדליית זהב - יצחק קשדן (ארצות הברית) עם תוצאה 13 מ-15 (86.7%)
* מדליית כסף - אנדרה מופאנג (צרפת) עם תוצאה 12.5 מ-16 (78.1%)
* מדליית ארד - תיאודור רגדינסקי (פולין) עם תוצאה 10 מ-13 (76.9%)
* מקום 4 - אנדרה שטיינר (הונגריה) עם תוצאה 11.5 מ-16 (71.9%)
* מקום 5 - גזה נאגי (הונגריה) עם תוצאה 11.5 מ-16 (71.9%)
* מקום 6 - וילאם ריבייר (שווייץ) עם תוצאה 7.5 מ-11 (68.2%)

## אליפות העולם לחובבים

## קישורים חיצוניים

* מידע על התחרות, באתר אולימפבייס 

קטגוריה:אולימפיאדת שחמט
קטגוריה:האג: ספורט
קטגוריה:1928 בספורט
קטגוריה:תחרויות שחמט בהולנד
קטגוריה:1928 בהולנד
מארי מרים

**מארי מרים**, בפורטוגזית: **Marie Myriam** (נולדה בשם: **מרים לופּשׂ-Myriam Lopes** ב-8 במאי 1957 בקננגה, קונגו הבלגית) היא זמרת צרפתייה ממוצא פורטוגזי.

## ביוגרפיה
ב-1963 עזבה עם הוריה ואחותה הקטנה את קונגו ועברה לפריז.

היא ייצגה את צרפת באירוויזיון 1977 שנערך בלונדון, אנגליה עם השיר "L'oiseau et l'enfant" (בעברית: הציפור והילד) וזכתה במקום הראשון עם 136 נקודות. מאז צרפת לא זכתה באירוויזיון.

בשנת 1981 יצגה מרים את צרפת בפסטיבל ימאהה למוזיקה עם השיר "Sentimentale" שזכה במקום ה-9.

היא הופיעה (מחוץ לתחרות) בשיר היובל באירוויזיון ב-22 באוקטובר 2005 בעיר קופנהגן, דנמרק.

זמן קצר לאחר ניצחונה באירוויזיון התחתנה מרים עם המפיק המוזיקלי והמנהל האומנותי היהודי מישל אלמוסנינו, ולהם בת ובן. השניים חיו יחד כ-34 שנים, עד למותו בדצמבר 2013 כתוצאה מהתקף לב, בגיל 67. מעבר לחיים האישיים, מישל, שהיה דמות מוכרת בתעשיית המוזיקה הצרפתית- עבד עם מרים כמפיק. הוא חתום על הפקת אלבומה הנושא את שמה שיצא בשנת 1979 תחת הלייבל Polydor, וכן הוא ליווה אותה בניהול הקריירה ובמיזמים עסקיים משותפים (כמו מסעדה משפחתית שניהלו יחד בפריז).
בראיונות שנתנה לאחר מותו, מארי מרים שיתפה בכאב גדול כי הוא היה "אהבת חייה" והאדם הקרוב אליה ביותר. היא ציינה כי לאחר מותו היא התקשתה מאוד להמשיך לשיר, שכן הוא היה חלק בלתי נפרד מהקריירה והיצירה שלה והיה המפיק שלה והאדם שליווה אותה לכל הופעה והקלטה, ולכן היא לא מסוגלת לעלות על במה בלעדיו. "הוא היה הכל בשבילי... בלעדיו, השירה איבדה את הטעם שלה".

בספרה האוטוביוגרפי "La fille de l'oiseau et l'enfant" (הבת של הציפור והילד) משנת 2017, אותו הוציאה לציון 40 שנה לזכייתה בארוויזיון, היא אף הקדישה לו חלקים נרחבים ותיארה את חייהם המשותפים ואת ההתמודדות עם האובדן שלו. הספר שימש עבורה כסוג של תרפיה- בה היא כתבה על הקריירה שלה, אך בעיקר על אהבתה הגדולה למישל והתמודדותה עם האבל.

לאורך השנים האחרונות, הוזמנה מארי מרים מספר פעמים להיות "מגישת הנקודות" של חבר השופטים הצרפתי בשידור החי של גמר האירוויזיון.
כיום היא מתמקדת בעיקר בילדיה ובנכדיה, אך מופיעה מדי פעם בתוכניות אירוח בטלוויזיה הצרפתית (בעיקר סביב עונת האירוויזיון או בתוכניות נוסטלגיה). הופעתה האחרונה הייתה בכזמרת אורחת בגמר בחירת השיר של לוקסמבורג לאירוויזיון 2025, אז ביצעה את שירה המפורסם זוכה הארוויזיון- וזכתה לתשואות רבות. זו הייתה הופעה נדירה עבורה על במה גדולה מאז האסון האישי שלה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זוכי האירוויזיון
קטגוריה:זוכי האירוויזיון: צרפת
קטגוריה:נציגי צרפת באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1977
קטגוריה:זמרות צרפתיות
קטגוריה:צרפתים ממוצא פורטוגזי
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1957
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1957
מקונן אנדלקטצ'או

ראס ביטווודאד **מקונן אנדלקטצ'או** (באמהרית: መኮንን እንዳልካቸው,  16 בפברואר 1890 - 27 בפברואר 1963) היה אציל ופוליטיקאי אתיופי אשר כיהן כראש ממשלת אתיופיה הראשון לאחר שנתמנה לתפקיד על ידי הקיסר היילה סלאסי.

## קורות חייו

קרבתו של אנדלקטצ'או להיילה סלאסי הייתה גדולה עד כדי כך שהתחתן עם אחייניתו של הקיסר יאששוורק אילמה. אנדלקטצ'או היה גם אחד מהאנשים שליוו את הקיסר היילה סלאסי בביקורו בבירות אירופה מה-16 באפריל ועד ל-4 בספטמבר 1924. בזמן המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה אנדלקטצ'או פיקד על הכוחות האתיופים באוגדן, ולאחר מכן גלה מארצו יחד עם הקיסר לירושלים ונשאר עד סיום מלחמת השחרור האתיופית. לאחר המלחמה הקיסר מינה אותו לראש הממשלה וכיהן בתפקיד עד מותו ב-1 בנובמבר 1957, במושב החניכה של האו"ם ב-25 באפריל 1945 אנדלקטצ'או היה בראש הפמליה האתיופית וזה שחתם על אמנת הארגון מטעם אתיופיה. למרות תפקידו הרם בממשלה, תפקיד ראש הממשלה דה פקטו היה בידי שר העט וולדה יוהנס.

בנו אנדלקטצ'או מקונן, כיהן אף הוא בתור ראש ממשלת אתיופיה.

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פוליטיקאים אתיופים
קטגוריה:ראשי ממשלת אתיופיה
קטגוריה:אתיופיה: אצולה
קטגוריה:ילידי 1890

קטגוריה:אתיופים שנפטרו ב-1963
פישר

**פישר** (מגרמנית: **Fischer**, "דייג") הוא שם משפחה נפוץ.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
קטגוריה:שמות משפחה אנגליים
קתרין פלורי

**קתרין פלורי-ואשון** (בצרפתית: **Catherine Fleury-Vachon**; נולדה ב-18 ביוני 1966, פריז) היא ג'ודוקא-עבר צרפתייה, שהתחרתה במשקל עד 61 ק"ג.

## קריירה
פלורי זכתה באליפות העולם ובאליפות אירופה בשנת 1989. גם באולימפיאדת ברצלונה זכתה במדליית הזהב, לאחר שגברה בקרב הגמר על יעל ארד. בכך הייתה לאדם הצרפתי הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית בענף הג'ודו, ולאישה הראשונה בצרפת שזוכה במדליית זהב הן במשחקים האולימפיים, הן באליפות העולם והן באליפות אירופה, בענף כלשהו.

הישגים גבוהים נוספים אליהם הגיעה כוללים מדליות ארד באליפויות העולם שנערכו ב-1991 וב-1995 ובאליפויות אירופה שנערכו ב-1993 וב-1995 ומדליית כסף באליפות אירופה ב-1996. באותה שנה פרשה מפעילות ספורטיבית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלופות עולם בג'ודו
קטגוריה:אלופות אולימפיות: ג'ודו
קטגוריה:אלופות אולימפיות מצרפת
קטגוריה:אלופות אירופה בג'ודו
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1966
לואי דנטו

**לוּאִי** (**יהודה אריה**) **דנְטוֹ** (באנגלית: **Louis Harry Danto**; 2 במאי 1929 – 23 ביולי 2010) היה חזן וטנור.

## קורות חיים
דנטו נולד בעיירה סובלקי שבפולין. שימש בעיירה כסולן כבר בגיל 6. למד מוזיקה, פיתוח קול, וצ'לו בקונסרבטוריון במינסק, ומאוחר יותר בלודז'. את השכלתו היהודית רכש בישיבת מיר בברוקלין בשנים 1950–1954.

שימש כחזן במרכז היהודי של אטלנטיק ביץ', ניו יורק, ב"פארק סינגוג" בקליבלנד ולאחר מכן 30 שנה בבית הכנסת "בית אמת בית יהודה" בטורונטו משם יצא לגמלאות בשנת 1998.

דנטו נודע בעיקר בזכות שימושו בשיטת השירה האיטלקית הידועה "בל קנטו". הרפרטואר שלו כלל גם אריות אופראיות ושירי עם בשפות: רוסית, צרפתית, איטלקית, ויידיש.

היה נשוי לרוחמה ואב לשלושה.

נפטר בשמת 2010 בטורונטו.

## קישורים חיצוניים


* Frances Krat, Cantor remembered for musical talent and giving nature: Obituary, *The Canadian Jewish News*, 29 July 2010
* Cantor Louis Danto was 81, *Cleveland Jewish News*, August 12, 2010

* לואי דנטו באתר Recorded Sound Archive של אונ' פלורידה
* על החזן מאתר קהילת "בית אמת בית יהודה" בטורונטו

קטגוריה:זמרי טנור
קטגוריה:חזנים פולנים
קטגוריה:חזנים קנדים
קטגוריה:זמרי אופרה
קטגוריה:זמרים יהודים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (ברוקלין)
קטגוריה:מהגרים מפולין לקנדה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
סטריבוג

ממוזער|איור המתאר את סטריבוג
**סטריבּוֹג** (בקירילית: **Стрибог**; בפולנית: **Strzybóg**) הוא אל במיתולוגיה הסלאבית. מבין כל האלים הסלאביים-המזרחיים המרכזיים, סטריבוג הוא המעורפל ביותר: תפקידו אינו ברור לחלוטין; נראה סביר להניח כי הוא היה אל הרוחות, השמים והאוויר. מסופר כי הוא סבן של שמונה רוחות השמים.

סטריבוג נמנה עם האלילים המרכזיים שהקים ולדימיר הראשון בחצרו במאה ה-10 – לצד פרון (כראש הפנתאון), דז'בוג, סימרגל, מוקוש וחורס. שמו של סטריבוג מופיע בכרוניקה הרוסית הראשונה.

באפוס הרוסי בן המאה ה-12 "משא מלחמת איגור" מכונות הרוחות, אשר מצליפות בצבאו של איגור ואשר נשלחות מן הים כחיצים, "נכדותיו של סטריבוג".

## אטימולוגיה
גם באשר לאטימולוגיה של השם ישנה מחלוקת. ייתכן כי השם קשור לשם האיראני סטריבגהא (Sribagha), "האל היפה" – אחד מכינויו של האל הבורא אהורה מאזדה. עם זאת, ייתכן כי מקורו של השם הוא סלאבי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלים סלאביים
קטגוריה:אלי השמיים ומזג האוויר
עפרה (מחצב)

[250px|ממוזער|שמאל|[עפרת ברזל]]
**עַפְרָה** (או **בצר**) היא סלע המכיל מחצבים בריכוז המתאים לכרייה.

כדי שסלע יחשב כעפרה עליו להכיל חומרים אשר הם:
* בעלי ערך כלכלי
* בריכוזים המאפשרים את כרייתו, שינועו, הפקתו ועיבודו, באופן רווחי
* ניתן להפרידם מחומרי הסלע חסרי הערך בשיטות עיבוד מינרלים

ריכוזי עפרות הם ריכוזי מינרלים אשר על פי הגדרתם הפקתם כדאית מבחינה כלכלית. במקרים נדירים עפרות עשויות להכיל גבישים יפים לעין, או שכבות צבעוניות מיוחדות (כאשר הסלע נחתך או מלוטש) או ריכוזי מתכות בגושים, כגון גושי זהב או נחושת, אשר ערכם עולה בהרבה על הערך של העפרה עצמה כחומר גלם להפקת חומרים אלה.

מכאן, שעפרה היא נכס כלכלי ולא ישות פיזית. תנודות בשוק חומרי הגלם מגדירות סלעים מסוימים כבעלי ערך כלכלי ומכאן הגדרתם כעפרות, ומנגד סלעים אחרים כחסרי ערך כלכלי. אף עלויות ההפקה, למשל מרכיב מחיר הדלק בעבודות ההפקה, עשויות להוציא מהגדרת "עפרה" סלעים מסוימים.

ריכוז המינרל הרצוי בסלע וכן צורת הופעתו, משפיעים באופן ישיר על עלויות ההפקה ומכאן גם על הגדרת הסלע. עלויות ההפקה נשקלות אל מול ערך המתכת שניתן להפיק מן הסלע, תוך קביעת "מחיר סף" המכניס או מוציא מהגדרת "עפרה" סלעים מסוימים.

מינרלים הנמצאים בעפרות הם בדרך כלל תחמוצות, סולפידים, סיליקטים, או מינרלים שאינם יוצרים תרכובות בדרך כלל, כגון זהב.

מקור השם תנכ"י: "מְקוֹם סַפִּיר אֲבָנֶיהָ וְעַפְרֹת זָהָב לוֹ" ()

## ראו גם
*עפרת ברזל
*מטלורגיה
*כבשן

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מחצבים
קטגוריה:חומרי גלם
סוס סמוכות

250px|ממוזער|שמאל|הנפת רגליים במהלך תרגיל בסוס סמוכות
**סוס סמוכות** הוא אחד המכשירים בספורט התעמלות מכשירים לגברים. סוס הסמוכות היה בנוי במקורו ממסגרת מתכת וגוף עץ המכוסה בעור. בימינו גופו של המכשיר עשוי לעיתים מפלסטיק, או חומרים מורכבים ומכוסה בציפוי סינתטי.

## מידות
מידות מכשיר סוס סמוכות כפי שנקבעו על ידי ההתאחדות ההתעמלות הבינלאומית הן:
* גובה 115 ס"מ, כולל משטח נחיתה שעוביו 20 ס"מ
* אורך 160 ס"מ
* רוחב 35 ס"מ
* גובה הסמוכות 12 ס"מ
* מרחק בין הסמוכות 40 עד 45 ס"מ (ניתן לכיוון)

## תרגילים
תרגיל אופייני לסוס סמוכות כולל העברת רגל אחת ושתי רגליים מעל הסוס. תרגילי רגל אחת הם בדרך כלל תרגילי "מספריים". תרגילי שתי רגליים הם התרגילים העיקריים על סוס הסמוכות. המתעמל מניע את שתי רגליו, כשהן צמודות, בתנועות סיבוביות (בכיוון השעון או נגד כיוון השעון, על פי העדפתו) כאשר הוא עובר על פני כל חלקיו העליונים של המכשיר. תרגילים בדרגת קושי גבוהה יותר כוללים הנעת הרגליים בתנועות דיווש או הנפה. התרגיל מסתיים בירידה מן הסוס, בין אם על ידי הנפת הגוף מעל הסוס, או עמידת ידיים על הסוס, וקפיצה למשטח הנחיתה. שיטת ניקוד תרגילים על סוס הסמוכות קבועה בתקנות שקבעה ההתאחדות הבינלאומית להתעמלות.

סוס הסמוכות נחשב לאחד המכשירים הקשים יותר בהתעמלות מכשירים לגברים. אף שכל מכשירי ההתעמלות דורשים שימוש בכוח שרירים ומיומנות טכנית, סוס הסמוכות דורש מיומנות טכנית רבה יותר מאשר כוח. הסיבה לכך היא שתרגילי סוס הסמוכות נעשים כולם בעמידת ידיים ובהישענות הגוף על הכתפיים, שלא כמו במכשירים אחרים. כתוצאה מן ההישענות על הכתפים נדרש כוח שרירים נמוך יותר, יחסית למכשירים אחרים כגון טבעות, או מקבילים.

## הופעה
על פי תקנות ההתאחדות הבינלאומית להתעמלות מרכיב ההופעה הוא חיוני לתרגיל מוצלח על סוס הסמוכות. בסוס הסמוכות ההופעה מורכבת מהחזקת כפות הרגליים מתוחות כלפי חוץ, ורגליים ישרות במשך כל התרגיל. כמו כן חשובה הצמדת הרגליים במשך התרגיל, להוציא בעת עשיית מספריים, או הנפה. הופעה נכונה מסייעת אף בביצוע חלק של התרגיל ומפחיתה את הסיכון של נגיעת כפות הרגליים במכשיר, דבר המביא להפחתת הציון.

## ראו גם

*התעמלות
*קרקע
*מקבילים מדורגים
*קורה
*טרמפולינה
*התעמלות אומנותית

## קישורים חיצוניים

* תקנות ההתאחדות ההתעמלות הבינלאומית
* 

קטגוריה:התעמלות מכשירים

קטגוריה:ספורט אולימפי
אבבה ארגאי

ראס **אַבֶּבֶּה אָרֵגַאי** (באמהרית: **አበበ አረጋይ**, 18 באוגוסט 1903–17 בדצמבר 1960) היה פוליטיקאי אתיופי, אשר כיהן כראש ממשלת אתיופיה השני, לאחר שנתמנה לתפקיד על ידי הקיסר היילה סלאסי.

## קורות חייו
### כפטריוט

כאשר החלה המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה ב-1936 היה ארגאי מפקד משטרת מחוז שאווה. לאחר ההשתלטות האיטלקית על אתיופיה הפך למנהיג הלוחמים שהתנגדו לכיבוש האיטלקי וכונה בשם "הפטריוט הראשון". כמנהיג תנועת הפטריוטים האתיופית הוא יזם התקפות על השלטון האיטלקי באדיס אבבה, שלבסוף נכשלו. האיטלקים עשו מאמצים כבירים לעצור אותו, וגרמו לו להתבצר במחוז מאנז. יותר מאוחר הוא החל להראות סימני כניעה כאשר הסכים למשא ומתן עם האיטלקים. השליח האיטלקי הגיע עם כוחותיו, אך אנשי ארגאי שתכננו מארב תקפו אותם, שוב התקפה שנכשלה. עד 1941, כאשר אתיופיה נכבשה שוב במלחמת השחרור האתיופית, חי ארגאי במחתרת, אך כשהקיסר היילה סלאסי שב לאדיס אבבה הוא יצא מהמחתרת עם אנשיו וזכה לתהילה מאתיופים רבים.

### כמדינאי

לאחר שחרור אתיופיה מילא ארגאי תפקיד חשוב בפוליטיקה הפנים-אתיופית. מיד לאחר שחרור אתיופיה מינה הקיסר היילה סלאסי את ממשלתו ונתן את משרת מושל אדיס אבבה ושר ההגנה לארגאי, ולאחר מכן ארגאי מונה למושל מחוז סידאמו. ארגאי המשיך לשמש בתפקידים צבאיים, ובמרד הוואינה ב-1942 בטיגראי פיקד על הצבא האתיופי כאשר כבש את הבירה המחוזית מקלה ב-17 באוקטובר 1943. לאחר דיכוי המרד מונה למושל הצבאי של תיגראי. לאחר סיום תפקידו כמושל תיגראי, מינה אותו הקיסר שוב לשר ההגנה (1947–1949) ולאחר מכן לשר הפנים (1949–1955).

בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, הפך ארגאי לאחד מהתומכים העיקריים של הקיסר. תמיכה זו זיכתה אותו בתפקיד ראש הממשלה לאחר מותו של מקונן אנדלקטצ'או. ב-13 בדצמבר 1960, כאשר הקיסר היה בביקור בברזיל, התרחשה הפיכה צבאית בחסותם של כמה מקציני הצבא במשמר הקיסרי, וארגאי נלקח כבן ערובה ונהרג לאחר חילופי האש בין תומכי ומתנגדי הקיסר ב-17 בדצמבר באותה השנה.

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פוליטיקאים אתיופים
קטגוריה:ראשי ממשלת אתיופיה
קטגוריה:אתיופיה: אצולה
קטגוריה:שרי הגנה

קטגוריה:ילידי 1903
קטגוריה:נפטרים ב-1960
בעיית יצרן-צרכן

במדעי המחשב, **בעיית יצרן צרכן** (באנגלית: **Producer/Consumer problem**) היא דוגמה קלאסית לתיאור בעיית סינכרון בין שני תהליכים או יותר הנגרמת במערכות המאפשרות ריבוי משימות.

הבעיה נגרמת כאשר שני תהליכים או יותר חולקים חוצץ המוגבל בגודלו. חלק מהתהליכים אחראים להכניס מידע לחוצץ (יצרנים) וחלק אחראים לשלוף ממנו מידע (צרכנים). 

פתרון הבעיה דורש מנגנון שימנע משני תהליכים לעדכן בו-זמנית את אותה רשומה, בעזרת שימוש בסנכרון בין התהליכים.

פתרון לא מספק יגרום בחלק מהמקרים למצב של קיפאון, כאשר שני התהליכים "ישנים" וממתינים ש"יעירו" אותם.

פתרון אפשרי לבעיה מתבצע באמצעות סמפורים או מוניטורים. כאשר יש יותר מיצרן אחד וצרכן אחד, יש להשתמש גם במנעול.

## ראו גם
* סמפור (מדעי המחשב)
* בעיית הפילוסופים הסועדים
* בעיית שני הצבאות

קטגוריה:תכנות
טוביה אריה גולדברגר

250px|ממוזער|טוביה אריה גולדברגר
הרב **טוביה אריה גולדברגר** (1856 - 30 בדצמבר 1910) היה דיין בבד"ץ כוללות החסידים בירושלים.

## קורות חיים
נולד בהונגריה, בה למד אצל הרב עמרם בלום. בשנת תרל"ג (1873), בהיותו בן שבע עשרה עלה לארץ ישראל וכיהן כאחד מראשי כולל הונגריה וממונה בכולל זה במשך 23 שנה ביחד עם הרב יוסף חיים זוננפלד. לאחר שרבי שניאור זלמן פרדקין מלובלין עלה לירושלים, גולדברגר נהג ללמוד בבית מדרשו. כשיסד הרב פרדקין את בד"ץ כוללות החסידים בירושלים מונה גולדברגר להיות דיין בבית הדין. גולדברגר כיהן בבית הדין ביחד עם הרב דוד ליפמן שובקס והרב יוסף יהודה שטרסברג שמונו לבית הדין כשעלו לארץ ישראל. אולם לאחר פטירת הרב פרדקין בשנת תרס"ב (1902) הוחלף גולדברגר בהסכמה על ידי הרב אברהם הכהן, מכיוון שגולדברגר היה מתנגד. בשנת תרס"ט הוציא גולדברגר לאור את הספר "תורת חסד" של הרב שניאור זלמן פרדקין, לאחר שבנו של הרב פרדקין נפטר בפתאומיות וכתבי הרב פרדקין התפזרו ונאבדו.

רבי אריה טוביה גולדברגר נפטר ביום שישי כ"ט בכסליו תרע"א (30 בדצמבר 1910) בירושלים ונקבר שם. בעיתון הצבי נכתב עליו: "רבי גולדברגר ז"ל - יום השישי כ"ט כסליו היה יום אבל לרבים מבני עדות היהודים בירושלים כי נפטר אחד מזקני העדה הנכבדה, הרב רבי טוביה גולדברגר. היה שנים רבות מנהל של כולל אונגריה, מצוין במדות טובות. והוא היה שם לילות כימים בתורה ובלמוד. מטעם הרבנות נכרזה לויה וקהל גדול מאד בא לחלק לו את כבודו האחרון וספדנים הספידוהו כהלכה. תנצב"ה".

גולדברגר היה חתנו של ר' עזריאל זליג הויזדורף מבוני בתי מחסה בעיר העתיקה בירושלים. דודו היה, נתן יוסף גולדברגר, אחד ממגידי השעורים בישיבת עץ חיים בירושלים.
בתו שרה נישאה לבנו של ר' יעקב בלומנטל ולאה לבית ווז'נער - אהרון שמחה בלומנטל (אשב"ל). בתם חנה בלומנטל נישאה לרב יעקב גולדמן: בנם עו"ד טוביה גולדמן, חבר חטיבת הראל נלחם במלחמת העצמאות במסגרת הגדוד הרביעי של הפלמ"ח - גדוד הפורצים; לאחר מכן נשא את אהובה לבית פרבדה ילדיהם: אהוד נשא את סו לבית זקס בתם:חנה יהודית (מולי), נאורה נישאה לעו"ד ירון רבינוביץ. ארז נשא את שרה לבית גרוסמן. יעל נישאה לאליהו עמיחי. בתם אסתר נישאה לנסים ברוך לימים מנכ"ל האוצר ומנכ"ל המוסד לביטוח לאומי במדינת ישראל.

הייתה לו גם בת אסתר ראשל, שהייתה נשואה לרבי שמעון בלומנטל מירושלים.

## קישורים חיצוניים
* פרק כט. רבני חב"ד בירושלים, אתר ספריית חב"ד

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:דייני בד"ץ כוללות החסידים בירושלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1856
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1910
לוח ארץ ישראל

[שמאל|ממוזער|200px|כריכת מהדורת קובץ מאמרים מ'''לוח ארץ ישראל''', בהוצאת [אריאל (הוצאת ספרים)|אריאל בשנת 1980]]
**לוח ארץ ישראל** הוא לוח שנה הבנוי בסגנון האלמנך שפורסם על ידי אברהם משה לונץ בסוף המאה ה-19

לונץ, בסיועו של פרץ סמולנסקין פרסם בווינה, ב-1882, את "ירושלים, שנתון לידיעת ארץ ישראל". על שנתון והוציא לאור במרוצת השנים 12 כרכים נוספים, שנדפסו בירושלים בבית הדפוס של לונץ עצמו. משנת 1895 ועד שנת 1915 הגדיל לונץ את היקף הפרסום והוסיף אלמנך בשם "לוח ארץ ישראל" שפורסם מדי שנה. 

על כריכת הלוח הודפס כדלקמן:
:לוח ארץ-ישראל 
:א) לוח לבני שלוש הדתות הגדולות בצירוף המידה והמשקל, ערכי המטבעות סדרי הפוסט והתיליגרף ועוד עניינים שונים בארה"ק.
:ב) מאמרים, סיפורים תמונות, שירים וספירות המתארים מצב וחיי אחינו בערי ארצות הברית ומושבותי'. 
:ג) מצב וחיי אחינו ומצב הקהילות בכל ערי ארץ הקדם.
:ד) הודעות ממצב בתי הספר, החינוך והחסד, החברות, המסחר והאומנות בארה"ק (=בארץ הקודש)
נערך על ידי אברהם משה לונץ, ירושלים תרנ"ה-תרע"ה.

כן כלל לוח ארץ ישראל פרסומות כגון:
:"בית המלון הטוב ביותר שבירושלים הוא הוטל צנטראל ברחוב מגדל דוד של י. אמדורסקי".
:"בתי המלאכה להכנת המגבעות לתפירת שמלות ולבנים ותחרים אשר בבית הספר אוילנה די רוטשילד בירושלים פתוחים בכל יום".
:"ספר יחוס הצדיקים הנקברים בארץ ישראל ובירושלים תובב"א. להשיגו בהקדם משלוח המחיר 1 פר[נק]".

הלוח מכיל מידע רב-ערך על החיים בארץ בתחילת המאה ה-20, החל מתיאור נפשות פועלות וכלה במאמרים המכסים את חיי ביישוב היהודי ודיווח עיתונאי על חיי היום-יום.

לדוגמה, בשנת 1915 פרסם לונץ בלוח ארץ ישראל קול-קורא להציל את החלקה שזוהתה עם קברי הסנהדרין בירושלים: "טוב ונכון יהיה אם אחד מגדולי עשירי אחינו שבגולה יקנה על שמו את המערה הזאת ויקדישה בתור "הקדש" לעדת היהודים בירושלים ואפשר שבאחוזה הגדולה שבסביבה תוסד שכונה מיוחדת לאחינו, ואז נהיה בטוחים בטהרת המקום... והקונה והמייסד יעשו בזה הדבר הערך שתועלתו כפולה לגאולת עתיקות ארצנו הקדושה והרחבת יישוב עיר קדשנו...".

באותה תקופה פורסמו מספר לוחות בעלי תוכן דומה. הידוע שבהם, שידוע אף הוא בשם **[[לוח לארץ ישראל]]**, פורסם על ידי רבי יחיאל מיכל טוקצינסקי הידוע כחלוץ הוצאת הלוח היומי ההלכתי בארץ ישראל. הלוח כלל את ההלכות והמנהגים שנתגבשו בקהילות הפרושים תלמידי הגר"א בארץ ישראל. בלוח הובאו דעות של רבנים נוספים, וכן מידע מועיל על זמנים הלכתיים.
## ראו גם
* כפתור ופרח - על המצוות התלויות בארץ

## קישורים חיצוניים

*לוח ארץ ישראל בפרויקט בן-יהודה

קטגוריה:ספרי עזר
קטגוריה:ספרי ארץ ישראל
קטגוריה:ספרים ארץ-ישראליים
ארץ ישראל
כרוב סיני

**כרוב סיני** הוא מושג קולינרי, המתייחס לשתי קבוצות שונות של זנים תרבותיים השייכים לאותו המין אליו גם משתייכת הלפת (*Brassica rapa*). הקבוצות שונות מאוד אחת מהשנייה ומהלפת, ולכן יש המעדיפים לא לכלול את שתיהן במושג כרוב סיני. הקבוצה הראשונה (*Brassica rapa var pekinensis)*, הנקראת **כרוב נאפה** בשפת היום יום (ולעיתים פשוט כרוב סיני), דומה בטעם ובמראה לכרוב האירופי אף על פי שעליו עדינים יותר ומבנהו מוארך יותר, בעוד הקבוצה השנייה (*Brassica rapa var Chinensis*), הנקראת **בּאק צ'וי** בקנטונזית (סינית מפושטת: 白菜, יוטפנג: baak6 coi3, מילולית מקנטונזית: ירק לבן; אך מכונה לעיתים במערב גם פּאק צ'וי ובּוק צ'וי), עשויה פקעות המזכירות סלק עלים או עלי חרדל גדולים במיוחד ומזכירה בטעמה את הלפת והצנון.

## היסטוריה
[ממוזער|ימין|ה[פסל (יצירה)|פסל "כרוב הג'יידיט"]]
הכרוב הסיני מגודל בסין מזה ששת אלפים שנה. זרעי הצמח נמצאו בכלים שנחפרו מתקופת האבן החדשה בבאנפו. כבר במאה החמישית לספירה היה הכרוב הסיני חלק יומיומי מהתפריט הדרום-סיני.

הרוקח לי שיזן, בן תקופת שושלת מינג, חקר את הכרוב הסיני ותכונותיו המועילות בכתביו. באותה עת התפשטו שטחי גידול הצמח מדלתת היאנגצה לאזורי צפון סין, עד אשר היבולים בצפון היו כה גדולים שיוצאו בתעלה הגדולה לג'ג'יאנג ואף גואנגדונג.

הירק התפשט מסין לקוריאה, והפך בה לירק הבסיס במאכל הנפוץ קימצ'י. בתחילת המאה ה-20 הגיע הירק ליפן על ידי חיילים ששבו לאחר שנלחמו בשטחי סין במלחמת רוסיה–יפן.

## זנים
### כרוב נאפה
ממוזער|כרוב נאפה
משפחת זנים זו מזכירה את כרוב הגינה, אך עלי הנאפה עדינים יותר וצורתו מוארכת. הוא משמש למגוון שימושים קולינרים, כגון סלטים, מליות לכיסונים, הקפצה ועוד. בקוריאה הוא משמש להכנת קימצ'י וביפן להכנת חמוצים יפניים. בגלל דמיונו הרב לכרוב, זן זה לרוב נקרא כרוב סיני בארץ.

### פאק צ'וי
[ממוזער|גידול [הידרופוניקה|הידרופוני של פאק צ'וי]]
מין זה אינו יוצר "ראשים" אלא מאופיין בצרור עלים כהים המזכירים במידת מה את החרדל או הסלרי. זן זה נפוץ בדרום סין ובארצות דרום מזרח אסיה ובשנים האחרונות גם בישראל. עליו עדינים ועסיסיים וטעמם מזכיר את טעם הלפת. את הזן זה נהוג לאכול בעודו טרי או לחלוט לזמן קצר ולהוסיף למנות מרק או איטריות. ניתן גם להשתמש בו להכנת ציר. נפוץ במיוחד במטבח דרום מערב סין, לדוגמה בסצ'ואן ובווייטנאם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:המטבח הסיני
קטגוריה:ירקות עלים
בבון מצרים

**בבון המדריאס** או **בַּבּוּן הַמִּצְרִים** (שם מדעי: *Papio hamadryas*) הוא מין קוף מהמשפחה קופים בעלי זנב. זהו הבבון הצפוני ביותר מבין מיני הבבון. תחום המחיה שלו משתרע מים סוף במצרים עד לאתיופיה וסומליה. מין זה חי גם בחצי האי ערב.

## תיאור
בדומה לכל הבבונים, גודל הזכר כפול מגודל הנקבה. ישבניהם בולטים ובגוון אדמדם בשונה ממרבית הבבונים. מאפיין ייחודי לבבון המצרי הוא הבדלי גוונים בין הזכר לנקבה: פרוות הזכר בצבע כסוף והוא בעל רעמה המתפתחת בסביבות גיל עשר שנים, בעוד פרוות הנקבה היא חומה, וללא רעמה. פניהם פחוסות, ואפם בולט בדומה לכלב, הפנים ללא פרווה, בצבע ורדרד עד חום, שמתכהה אצל הזכרים בגיל מאוחר. אורכו הממוצע של זכר בוגר הוא 75 סנטימטרים ואורך זנבו הוא 50 סנטימטרים. במשקלו הוא מגיע ל-20 קילוגרם. התינוקות נולדים כהים, וצבעם מתבהר לאחר כשנה. נקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל 51 חודשים, וזכרים בגיל 57 עד 81 חודשים.

בבון מצרים חי באזורים מדבריים, בסוואנות, בצוקים ובאזורים סלעיים.

תזונתם של בבוני מצרים מורכבת משורשים ומבעלי חיים קטנים כגון חלזונות, תולעים וחרקים שונים.

תוחלת החיים הממוצעת של בבון מצרים היא 35 שנים.

## חברה
במערכת החברתית של בבוני מצרים ניתן לזהות מספר מבנים:
* קבוצה של זכרים ונקבות העומדת בראש ההיררכיה, לה זכר מוביל ומגונן. בקבוצה זו יכול להיות זכר אחד, ועד עשר נקבות.
* קבוצות מלוכדות של זכרים, אשר לא ינסו להזדווג עם הנקבות, אלא אם יודח הזכר הדומיננטי.

בקבוצה של בבוני מצרים יכולים להיות עד 60 פרטים. הנקבה היא המטפלת בגורים. בבוני מצרים יכולים להתרבות במשך כל השנה.

## גלריה

קובץ:Pavian Papio hamadryas Zoo Augsburg-11.jpg
קובץ:Stavenn Papio hamadryas 01.jpg
קובץ:Papio hamadryas Cologne Zoo.JPG
קובץ:Papio hamadryas pair.jpg
קובץ:Hamadryas baboon (Papio hamadryas) mother and baby.jpg|נקבה עם גור באתיופיה
קובץ:Papio hamadryas (aka).jpg
קובץ:W Zoo - panoramio.jpg
קובץ:Pavian Papio hamadryas Zoo Augsburg-06.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:גנונים
קטגוריה:תימן: יונקים
קטגוריה:אתיופיה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים בקרן אפריקה
קטגוריה:ג'יבוטי: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
לאון חייקו

**ראול אלברטו אנטוניו חייקו**, הידוע כ"לאון חייקו" (בספרדית: **Raúl Alberto Antonio Gieco**; נולד ב-20 בנובמבר 1951) הוא מוזיקאי, זמר פולק רוק, מלחין ומעבד מוזיקלי ארגנטינאי.

מגדולי המוזיקאים הפופולריים הארגנטינאים במאה ה-20. השפעתו התרבותית העצומה בדרום אמריקה נשענת על מחויבותו לחופש וצדק חברתי, הבאה לידי ביטוי בשיריו ובפעילותו החברתיות. סגנונו המוזיקלי מושפע הן ממוזיקת הפולק הצפון אמריקאית, ובמיוחד מהזמר בוב דילן והן מהפולקלור הדרום אמריקאי. בין שיריו הידועים "לה קולינה דה לה וידה" (La colina de la vida), קריטו (Carito), הומברס דה איירו (Hombres de hierro), לה קולטורה אס לה סונריסה (La cultura es la sonrisa), ו"סולו לה פידו א דיוס" (Solo le pido a dios), שהפך בדרום אמריקה להמנון לחופש ולמאבק נגד האלימות.

באוקטובר 2023, בעקבות חטיפת השבויים לרצועת עזה, חשף כי אחיינו רון שרמן נחטף לרצועת עזה במהלך קרב מת"ק עזה. חייקו דרש את שחרור כל החטופים בשבי החמאס וקרא לשלום בין הצדדים.
## ביוגרפיה

## סגנון מוזיקלי

## דיסקוגרפיה
**León Gieco* (1973)
**La Banda de los Caballos Cansados* (1974)
**El fantasma de Canterville* (1976)
**IV LP* (1978)
**Siete años* (1980)
**Pensar en nada* (1981)
**Corazón americano / El gran concierto* (1985)
**De Ushuaia a La Quiaca 1* (1985)
**De Ushuaia a La Quiaca 2* (1985)
**De Ushuaia a La Quiaca 3* (1985)
**Semillas del corazón* (1989)
**Ayer y hoy* (1989)
**Concierto en vivo con Pete Seeger* (1990)
**Mensajes del alma* (1992)
**Desenchufado* (1994)
**Orozco* (1997)
**En el país de la libertad* (1999)
**De Ushuaia a La Quiaca 4* (1999)
**40 obras fundamentales* (2000)
**Bandidos rurales* (2001)
**Por partida doble* (2001)
**El vivo de León* (2003)
**De Ushuaia a La Quiaca* (re-edition) (2005)
**Por favor, perdón y gracias* (2005)

## ראו גם
*מרסדס סוסה - שרה שירים רבים של לגיזמון

## קישורים חיצוניים

* 

* רד-סלטה - מידע על לגיזמון ויצירתו (ספרדית)

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים ארגנטינאים
קטגוריה:זמרים ארגנטינאים
קטגוריה:זמרים-יוצרים
קטגוריה:זמרי פולק רוק
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים
קטגוריה:מלחינים ארגנטינאים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1951
מרטין דה פורס

**מרטין דה פּוֹרֳס** (ספרדית: **Martín de Porres**; 9 בדצמבר 1579 – 3 בנובמבר 1639), המכונה גם "הקדוש של המטאטא", הוא קדוש נוצרי מפרו. דה פורס היה נזיר דומיניקני שידוע בזכות חיי הפרישות שחי, ומספר ניסים המיוחסים לו.

מרטין דה פורס נולד בלימה כילד מחוץ לנישואין לאב שהיה אציל ספרדי ואם שחורה שהייתה שפחה משוחררת, ומוצאה מפנמה. בשל העוני ששרר במשפחתו, נשלח בגיל 15 לעבוד כנער משרת במנזר דומיניקני. היחס אליו בתחילה היה רע, בשל היותו מולאטו, והוא הופנה לעבודות פשוטות בלבד. בשל כישוריו ותפקודו, קודם למשרת איש רווחה, ולאחר מכן הופקד כאחראי על בית החולים של המנזר. אדירותו והניסים שחולל גרמו לראשי המנזר לשנות את החוקים הגזעניים שמנעו משחורים ובני תערובת להצטרף למנזר, ולצרפו כחבר מלא במסדר הדומיניקני. יחד עם אחותו הקים בית יתומים בלימה.

ב-1639 מת בלימה מטיפוס הבטן. עבר ביאטיפיקציה ב-1837 (על ידי האפיפיור גרגוריוס השישה עשר) והוכרז כקדוש ב-6 במאי 1962 על ידי האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:ילידי 1579
קטגוריה:נפטרים ב-1639
מדליות באולימפיאדת אתונה (2004)

ממוזער|מדליית כסף אולימפיאדת אתונה 2004|300x300 פיקסלים

ספורטאים מ-74 מדינות זכו לפחות במדליה אחת לפחות, ו-127 מדינות לא זכו באף מדליה. ספורטאי ארצות הברית קיבלו את מרב המדליות (103 במספר), וכן את מרב מדליות הזהב (36 במספר) ואת מרב מדליות הכסף (39 במספר). סין קיבלה את מספר המדליות השני בגובהו, ורוסיה השלישית (כאשר רוסיה קיבלה את מספר מדליות הארד הגבוה ביותר - 38 מדליות). יוון, המדינה המארחת, קיבלה 16 מדליות (מהן שש מדליות זהב, שש מדליות כסף וארבע מדליות ארד) - מספר המדליות הגובה ביותר מאז אולימפיאדת אתונה הקודמת שנערכה בשנת 1896, עת זכתה ב-46 מדליות.

איחוד האמירויות הערביות, פרגוואי, אריתריאה זכו לראשונה במדליה אולימפית. ישראל, צ'ילה וטאיוואן זכו לראשונה במדליית זהב אולימפית.

## שינויים בחלוקת המדליות
[ממוזער|[הלפיד האולימפי בוער באצטדיון האולימפי של אתונה באולימפיאדת אתונה, במהלך טקס הפתיחה של האולימפיאדה.]]
לאחר סיום המשחקים נשללו מכמה ספורטאים המדליות בהן זכו. כך למשל מרים המשקולות היווני ליאונידס סאמפאניס איבד את המדליה שזכה בה בהרמת משקולות לגברים במשקל 62 ק"ג, ולכן זוכה במדליית הכסף באותה תחרות קיבל את מדליית הזהב, הזוכה בארד קיבל את מדליית הכסף ואיזראל חוזה רוביו מוונצואלה, שהיה במקום הרביעי, זכה במדליית הארד.

כמו כן האתלטית הרוסיה אירנה קורז'נקו איבדה את מדליית הזהב בהדיפת כדור ברזל, ובמקומה קיבלה את מדליית הזהב הקובנית יומיליידי קומבה, הגרמניה נדין קליינרט קיבלה את מדליית הכסף, והרוסייה סווטלנה קיווליובה קיבלה את מדליית הארד.

מהאתלט ההונגרי רוברט פזקאס נשללה מדליית הזהב בזריקת דיסקוס. המדליה הועברה לוירגיליוס אלקנה מליטא, מדליית הכסף הועברה לזולטאן קובאגו מהונגריה והארד הוענק לאלכסנדר טאמרט מאסטוניה.

מדליית הזהב נשללה גם ממיידה הפטיש אדריאן אנוס מהונגריה, והזהב הוענק לקוז'י מורופושי מיפן, כאשר הכסף הוענק לאיוואן טסיקאן מבלארוס והארד לאסרף אפאק מטורקיה.

מרוכב הסוסים האירי קיאן אוקונור נשללה מדליית הזהב בשל סימום שהתגלה בסוס עליו רכב. הזהב הוענק לרודריגו פסואה מברזיל, הכסף לכריס קאפלר מארצות הברית והארד למרקו קוצ'ר מגרמניה.

## טבלת המדליות
[ממוזער|[גל פרידמן מישראל, הביא לזכייתה הראשונה של ישראל במדליית זהב אולימפית.]]
במהלך אולימפיאדת אתונה, שנערכה באתונה שביוון בשנת 2004 השתתפו 10,625 מתעמלים מ-201 מדינות וישויות טריטוריאליות ב-301 אירועי ספורט וב-28 ענפי ספורט.
טבלת המדליות על פי אתר הוועד האולימפי הבינלאומי. מדליות הארד ניתנות לשני זוכים בתחרויות האיגרוף והג'ודו, ולכן מספר מדליות הארד גדול ממספר המדליות האחרות.

## קישורים חיצוניים
* מדליות באולימפיאדת אתונה באתר רשת NBC

## הערות שוליים

קטגוריה:אולימפיאדת אתונה (2004)
2004
מדליות באולימפיאדת סידני (2000)

ממוזער|הענקת המדליות הראשונות באולימפיאדת סידני
ממוזער|זיקוקים במהלך טקס הנעילה של האולימפיאדה
במהלך אולימפיאדת סידני שנערכה בסידני שבאוסטרליה בין ה-15 בספטמבר ועד ה-1 באוקטובר 2000, העניק הוועד האולימפי הבינלאומי מדליות לזוכים מבין 10,651 הספורטאים שהגיעו מ-199 מדינות וישויות מדיניות על מנת להשתתף בתחרויות ב-28 ענפי ספורט.

מתוך 199 המדיניות והישויות המדיניות זכו 80 מדינות בלפחות מדליה אחת. 119 מדינות לא זכו. ארצות הברית זכתה במרב המדליות - 97 במספר וכן במרב מדליות הזהב (40 במספר) והארד (33 במספר). רוסיה במרב מדליות הכסף (28 במספר). המדינה המארחת, אוסטרליה, זכתה ב-58 מדליות מהן 16 מדליות זהב, 25 מדליות כסף ו-17 מדליות ארד.

קולומביה זכתה לראשונה במדליית זהב אולימפית, ווייטנאם זכתה לראשונה במדליה אולימפית (מדליית כסף בטקוונדו).

## שינויים בחלוקת המדליות
לאחר סיום המשחקים, בעקבות בדיקות סמים שנערכו לספורטאים נשללו מספר מדליות מספורטאים שזכו בהם. ממריון ג'ונס, האצנית האמריקאית, נשללו שלוש מדליות זהב ושתי מדליות ארד, לאחר שהיא הודתה שהשתמשה בסטרואידים אנבוליים לפני האולימפיאדה. המדליה בתחרות הריצה ל-100 מטרים לנשים, שנשללה מג'ונס לא הועברה למקום השני בתחרות - האצנית היווניה אקטריני תאנו בשל שזו התחמקה מבדיקת הסמים בעצמה.

ב-2 באוגוסט 2008 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי לשלול את מדליית הזהב בריצת השליחים ל-400 מטרים מנבחרת ארצות הברית לאחר שהתגלה שהאצן אנטוניו פטיגרו השתמש בהורמוני גדילה לפני התחרות.

ב-28 באפריל 2010 נשללה מדליית הארד מנבחרת ההתעמלות של סין לאחר שנודע שאחת המעמלות הייתה בת 14 בזמן התחרות, כאשר הגיל המינימלי המותר הוא 16. המדליה שנשללה הוענקה לנבחרת ארצות הברית שסיימה את התחרות במקום הרביעי.

## טבלת המדליות

## הערות שוליים

קטגוריה:אולימפיאדת סידני (2000)
2000
פייטרו קנוניקה

**פייטרו קנוניקה** (איטלקית:** Pietro Canonica**; 1 במרץ 1869 - 8 ביוני 1959) היה פסל איטלקי, מלחין אופרה, מעצב מדליות ופרופסור לאמנות. ב-1950 הוכרז על ידי נשיא איטליה לואיג'י אינאודי לסנטור לכל החיים.

## ביוגרפיה
קנוניקה נולד במונקליירי. כבר בגיל 11 התקבל לאקדמיה לאמנות של טורינו, שם למד פיסול תחת הנחייתו של אנריקו גמבה. עיריית רומא העניקה לו את וילה בורגזה על מנת שיוכל לעבוד במקום, ועוד במהלך חייו היה קנוניקה מסוגל לשלם את עלות הווילה חזרה לעיר. לאחר מותו, הפכה אלמנתו את הווילה למוזיאון.

עבודות נבחרות:
* מונומנט הרפובליקה לזכר מלחמת העצמאות של טורקיה במרכז הכיכר העגולה בכיכר טקסים באיסטנבול (1928).
* פסלים בווילה בורגזה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חברי הסנאט של איטליה
קטגוריה:פסלים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:פסלים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1869
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1959
האזור ההאדלי

250px|ממוזער|שכבות האוקיינוס
**האזור ההאדלי** (**Hadal zone**, על שם האדס, ה"בלתי נראה", אל השאול ומעמקי האדמה במיתולוגיה היוונית) או **האזור ההאדופלגי** (**Hadopelagic zone**) הוא הכינוי לעמודת המים באזורים העמוקים ביותר באוקיינוס, בעומק שלמן 6,000 מטר ומטה, ועד לקרקעית (האזור הדמרסלי (Demersal zone) והאזור הבנתי (Benthic zone).

## תנאים
בשנת 1960 הגיעו ז'אק פיקאר (Jacques Piccard) ודון וולש (Don Walsh) לשקע מריאנה, השקע העמוק ביותר על-פני כדור הארץ, שעומקו כ-10,911 מטרים, והבחינו ביצורים חיים.
מקובל לחשוב כי רוב החיים בעומק זה נתמכים על ידי שלג ימי או על ידי פעולות כימיות מסביב לארובות הידרותרמיות. המחסור באור והלחץ העצום יוצרים סביבת חיים עוינת, שאליה הסתגלו רק מינים ספורים. מכיוון שאור השמש אינו חודר לשכבה זו, צמצמו מינים רבים בים העמוק את יכולת הראייה לטובת הגדלת העיניים, הקולטות הבזקים ביולומינסנטיים. למרבית היצורים המתגוררים בסביבות הקרקעית אין פיגמנטים כלל, מאחר שבהיעדר אור אין כל משמעות לצבע.

הלחץ יכול להגיע עד 1,100 אטמוספירות. באזורים שבהם לחץ נמוך יותר, ימותו יצורים אלה.
המינים הנפוצים באזור, המסוגלים להתמודד עם הלחץ העצום, הם מדוזות, דגי צפע, תולעי צינור ענקיות, צדפות וחכאים.

## ראו גם
* שקע מריאנה
* אזור התהומות

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוקיינוגרפיה
קטגוריה:ביומות מימיות
פיליפ, מלך הבלגים

**פיליפ ליאופולד לואי מארי** (בצרפתית: **Philippe Léopold Louis Marie**; נולד ב-15 באפריל 1960) הוא מלך הבלגים השביעי. פיליפ ירש את אביו אלברט השני ב-21 ביולי 2013.

## ביוגרפיה
פיליפ נולד ב-15 באפריל 1960 בטירת בלוודר, לייקן, לאלברט, נסיך ליאז', לימים מלך בלגיה, ולפאולה, נסיכת ליאז', בתם של הנסיך רופו מקלבריה, הדוכס השישי של לומברדה ולואיזה גאצלי. ב-17 במאי אותה שנה הוטבל פיליפ, ונקרא על שם אבי סבו הנסיך פיליפ, רוזן פלנדריה, וכסנדקיו שימשו סבו לאופולד השלישי, מלך הבלגים וסבתו לואיזה גאצלי.

פיליפ למד באקדמיה הצבאית הבלגית, באוניברסיטת אוקספורד ובאוניברסיטת סטנפורד. הוסמך כטייס וכצנחן, ובשנת 1989 הועלה לדרגת קולונל.

בשנת 1993 מת דודו בודואן, מלך הבלגים, ואביו אלברט השני, מלך הבלגים עלה לשלטון במקומו. בעקבות כך קיבל פיליפ את התואר **דוכס [[בראבנט]]**, הניתן ליורש העצר הבלגי. בשנת 2001 קיבל פיליפ דרגת מייג'ור גנרל בצבא ובחיל האוויר, ודרגת סגן אדמירל בצי.

ב-21 ביולי 2013 התפטר אביו אלברט השני מתפקידו, ופיליפ הוכתר במקומו למלך בלגיה.

## משפחתו
ב-4 בדצמבר 1999 התחתן פיליפ עם מתילדה ד'אודקם ד'אקוז, בתם של פטריק ד'אודקם ד'אקוז ואנה מריה קומורובסקה, ולהם ארבעה ילדים:
* הנסיכה אליזבת (נולדה ב-2001) - אמורה לרשת את הכתר אחריו, עקב השוויון בין המינים בירושת המלוכה הבלגית
* הנסיך גבריאל (נולד ב-2003)
* הנסיך עמנואל (נולד ב-2005)
* הנסיכה אלאונור (נולדה ב-2008)

## פיליפ והקהילה היהודית
ב-28 במאי 2015 אירח פיליפ לראשונה בהיסטוריה הבלגית את רבני וראשי הקהילות היהודיות בבלגיה בארמון המלוכה והצהיר בפניהם כי דלתו פתוחה בפניהם בכל עת. באותה הזדמנות סיפר על ביקורו במחנה אושוויץ ואמר כי הוא מבין את תחושת העם היהודי.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:בלגים ממוצא איטלקי
קטגוריה:מלכי בלגיה
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:אבירי מסדר מלטה
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מעוטרי אות האריה הלבן
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של פולין
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הוורד הלבן של פינלנד
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1960
ולודרום

[250px|ממוזער|שמאל|ולודרום דאנק גריי ב[אוסטרליה אשר שימש לתחרויות באולימפיאדת סידני (2000)]]
שמאל|ממוזער|250px|חלוקת השטחים והסימונים בוולודרום. לחצו על התמונה להגדלה
**ולודרום** היא זירה למרוצי אופני מסלול. עיקר השימוש בו נעשה לקביעת שיא השעה, מרוצי מדיסון, מרוצי קיירין, מרוצי ספרינט ומרוצי מרדף. וולודרום מודרני בנוי ממסלול אליפטי בעל שוליים משופעים ובו שתי פניות מעגליות של 180 מעלות ושתי ישורות. המעבר מן הישורת לפניה מוטה בזווית כלפי אמצע האליפסה. אורך המסלול נע בן 150 ל-500 מטרים. בוולודרום אולימפי, אורכה של הקפה הוא 250 מטרים. באופן מסורתי, כיוון התנועה הוא נגד כיוון השעון והפניות תהיינה תמיד שמאלה. 

בתחילת 2017 החלו בהקמת הוולודרום האולימפי הראשון בישראל, ולודרום סילבן אדמס, המוקם במתחם הספורט הדר יוסף בתל אביב סמוך לאצטדיון האתלטיקה. הוולודרום נפתח בשנת 2018.

## מבנה וסימונים
מסלול הוולודרום בנוי לרוב מפרקט אך קיימים מסלולים הבנויים מבטון או משטח קשה אחר. וולודרום אולימפי יהיה בנוי מפרקט איכותי במיוחד. הטיית המסלול בפניות מאפשרת לרוכבים להיוותר בזווית ישרה יחסית לקרקע בעודם שומרים על מהירותם. בעת רכיבה במרוץ, במהירויות העולות לעיתים על 70 קמ"ש, זווית ההטייה של המסלול בנויה כך שתתאים לזווית ההטייה הטבעית של האופניים בפנייה ובכך לבטל את הכוח הצנטריפוגלי שהיה מופעל להטיית הרוכב על אופניו להרחיקם אל עבר שולי המסלול.

### הסימונים
הסימון הפנימי ביותר הוא השטח האסור ברכיבה, והוא יסומן לרוב ברצועה רחבה בצבע כחול או על ידי ספוגים נמוכים. עקיפה בשטח זה תוביל לפסילה בכל המרוצים. בחלק מן המרוצים מותר לרכב בו, אך רכיבה בו תוביל לקנס, לרוב בצורת תוספת זמן לרוכב. 20 סנטימטרים מעל הקו הכחול נמצא הקו השחור המסמן את המסלול המיטבי. 90 סנטימטרים מהרצועה הכחולה מסומן קו אדום המסמן את אזור הספרינט: אסור לעקוף משמאל רוכב הנמצא בין הקו האדום לשחור ועל מנת לעקפו יש לעבור בנתיב ארוך יותר. הקו הכחול במרכז המסלול מסמן את אזור המנוחה לרוכב הנח במרוצי מדיסון. קווי זינוק יסומנו באדום וקו הסיום יסומן בשחור, לעיתים על רקע לבן. 

במרכז המסלול נמצא לרוב שטח התארגנות לרוכבים: שטח זה משמש לחימום על גבי "טריינר" או "רולר", שטח מנוחה בין מקצים ובו גם ימצא הפודיום להענקת הפרסים. שטח המנוחה מחובר במנהרה לחדרי הלבשה וליציאה מן האצטדיון, שכן רוכבים רבים משתמשים באופני כביש לחימום.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מרוצי אופניים
קטגוריה:אופניים
*
סבשטיאו, מלך פורטוגל

[שמאל|ממוזער|200px|סבשטיאו, מלך פורטוגל בחזית תחנת הרכבת רוסיו ב[ליסבון]]
**סבשטיאו, מלך פורטוגל** (פורטוגזית: **Sebastião de Portugal**; 20 בינואר 1554 – 4 באוגוסט 1578), היה מלך פורטוגל בין השנים 1557 ל-1578.

## ביוגרפיה
סבשטיאו נולד בליסבון ב-20 בינואר 1554, שהוא יום סבסטיאן הקדוש,  ונקרא על שמו. סבשטיאו היה בנם של ז'ואאו מנואל, נסיך פורטוגל, יורש העצר הפורטוגלי, שמת שבועיים לפני לידתו של סבשטיאו, וחואנה מאוסטריה, נסיכת פורטוגל, בתם של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואיזבלה, נסיכת פורטוגל.

לאחר מות סבו ז'ואאו השלישי, מלך פורטוגל בשנת 1557, עלה סבשטיאו לשלטון במקומו, בתחילה תחת עוצרותה של סבתו ובהמשך של אחי-סבו. כאשר גדל סבשטיאו הוצעו לו מספר נסיכות למטרת נישואין, אך מותו בטרם עת, גדע את תוכניותיו להינשא. בזמן מלכותו, הוא חיזק את קשריה של פורטוגל עם אוסטריה, גרמניה, אנגליה וצרפת.

בשנת 1578, הוא יצא למסע צלב נגד מרוקו, אך צבאו הובס בקרב אל-קסר אל-כביר וסבשטיאו עצמו נעלם בזמן הקרב. הוא נראה בפעם האחרונה כשהוא נלחם באומץ נגד אויביו, וההערכה היא כי נהרג בקרב וגופתו לא נמצאה. את סבשטיאו ירש אחי-סבו אנריקה.

מותו של סבשטיאו ללא יורשים גרם למשבר הנהגה גדול בפורטוגל לאחר מות אחי-סבו שהיה קרדינל וחסר ילדים אף הוא, ומספר שנים לאחר מותו (1580) כבשה ספרד את פורטוגל ושלטה בה במשך 60 שנה. פליפה השני, מלך ספרד ויורשיו מלכו גם בפורטוגל עד שנת 1640.

## האגדה
מכיוון שהמלך סבשטיאו נעלם וגופתו לא נמצאה, התפתחו אגדות עם שטענו כי "המלך הנעלם" יחזור ויושיע את עמו בעת צרה.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי פורטוגל
קטגוריה:אישים שמקום קבורתם לא נודע
קטגוריה:בית אביש
קטגוריה:ילידי 1554
קטגוריה:נפטרים ב-1578
סאני פרדו

**ג'ורג' ארווין "סאני" פרדו השלישי** (באנגלית: **George Ervin "Sonny" Perdue III**; נולד ב-20 בדצמבר 1946) הוא פוליטיקאי אמריקני שכיהן בשנים 2003–2011 כמושל ג'ורג'יה בארצות הברית. מאפריל 2017 ועד ינואר 2021 כיהן כמזכיר החקלאות של ארצות הברית בממשלו של דונלד טראמפ.

## ביוגרפיה
פרדו נולד בפרי שבג'ורג'יה לאב חקלאי ואם מורה וגדל בעיירה בונאייר. שם החיבה "סאני" ניתן לו בילדותו, והוא עושה בו שימוש מאז גם באופן רשמי. במהלך לימודיו בבית הספר התיכון הוא שיחק פוטבול והיה רכז הקבוצה. בנעוריו הוא הוסמך כטייס אזרחי ולאחר מכן התגייס לחיל האוויר האמריקני ושירת בו כקצין. שירותו נמשך לצד לימודיו באוניברסיטת ג'ורג'יה, שאותם סיים בשנת 1971 כווטרינר, ועד לשחרורו בדרגת קפטן בשנת 1974. לאחר תקופה קצרה שבה עסק בווטרינריה פנה פרדו ליזמות עסקית ובבעלותו היו מספר עסקים קטנים.

בשנות השמונים היה פרדו חבר ועדת התכנון והבנייה של מחוז מגוריו, יוסטון. בשנים 1992–2003 כיהן פרדו בסנאט של ג'ורג'יה. במהלך כהונתו הוא נבחר למנהיג הרוב בסנאט ובשנת 1997 לנשיא הזמני של סנאט ג'ורג'יה.

בשנת 2002 התמודד פרדו למשרת מושל ג'ורג'יה והביס את המושל המכהן רוי ברנס. פרדו הוא המושל הראשון בג'ורג'יה שכיהן מטעם המפלגה הרפובליקנית מאז תקופת השיקום בשנת 1872. הוא נבחר בשנית במערכת בחירות בשנת 2006 וסיים את תפקידו בכפוף להגבלת משך הכהונה בתפקיד לשתי כהונות. בתקופת כהונתו פעל לשינוי מבנה הממשל במדינה ולשיפור הכלכלה ומערכת החינוך. בין פעולותיו לייעול הממשל היו עריכת, לראשונה בתולדות ארצות הברית, מפקד נכסים של המדינה והפרטת עודפי נדל"ן וכלי רכב. בתחום החינוך ניכרות פעולותיו למעורבות אזרחית בחיי הממשל, בהן הבאתו של דגל המדינה בשנת 2004 למשאל עם.

במהלך כהונתו של פרדו כמושל התעוררו שתי פעולות מעוררות מחלוקת. בשנים 2003–2004 לא הוזכרו בתצהירי ההון של פרדו מעורבותו עם חברת "מאיירסון". בפועל, החברה הוקמה בשנת 2003 על ידי מקורבו, רכשה קרקעות בשטח של כ-0.4 קמ"ר ובשנת 2005 פורקה החברה, לאחר שפרדו רכש את קרקעותיה במחיר מוזל. מחלוקת זוטא שהתעוררה בשנת 2007 נגעה לתפילותיו של פרדו בפומבי להורדת גשמים במדינה. פעולתו זו נעשתה על מדרגות בית הנבחרים של ג'ורג'יה וכללה אמירות בשם תושבי המדינה, ואלו עוררו מחלוקת ציבורית.

פרדו נשוי משנת 1972 למרי לבית ראף ולהם ארבעה ילדים ושמונה ילדי אומנה.

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של מושל ג'ורג'יה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי ג'ורג'יה
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:מושלי ג'ורג'יה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג'יה
קטגוריה:קצינים וחוגרים בחיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של ג'ורג'יה
קטגוריה:מזכירי החקלאות של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
קלייד טומבו

**קלייד ויליאם טומבו** (באנגלית: **Clyde William Tombaugh**; 4 בפברואר 1906 – 17 בינואר 1997) היה אסטרונום אמריקאי, שגילה את מה שנודע ככוכב הלכת פלוטו וכן אסטרואידים רבים.

טומבו קנה את פרסומו בגילוי כוכב הלכת הננסי פלוטו ב-1930. נוסף לפלוטו טומבו גילה אסטרואידים רבים ותמך במחקר מעמיק בנושא עצמים בלתי מזוהים.

בנעוריו רכש טלסקופ ואייר מראות רבים מבעד לו. טומבו שלח כמה מאיוריו של צדק ומאדים למצפה לואל ובעבורם הוצעה לו משרה במקום. בשנים 1929–1945 עבד טומבו במצפה לוול ולאחריהן המשיך בעיקר במשרות הוראה באוניברסיטאות שונות ובמכוני מחקר צבאיים. במהלך חיפושיו אחר פלוטו גילה טומבו 14 אסטרואידים וקרא לחלקם על שם אשתו, ילדיו ונכדיו. ב-1931 קיבל את מדליית ג'קסון-גווית מהאגודה האסטרונומית המלכותית בבריטניה.

## גילוי פלוטו
מצפה הכוכבים לואוול בפלאגסטף אריזונה הוקם על ידי פרסיוול לוול אשר השתמש בו לחקירת תעלות מאדים וחיפוש אחר כוכב הלכת X. קלייד טומבו נשכר לצורך ביצוע סריקה שיטתית של אזורים שונים בשמיים לצורך חיפוש אחר כוכב הלכת X בהתאם לתחזיות שניתנו על ידי פרסיוול לואל וויליאם פיקרינג. טומבו השתמש באסטרוגרף בקוטר "13 וצילם את אותם אזורים בשמיים בהפרש של מספר לילות זה מזה, גרם שמימי הנמצע במערכת השמש יראה במקומות שונים באותו צילום בגלל תנועתו סביב לשמש. בעוד שלואוול הקדיש את העשור האחרון לחייו לחיפוש כוכב הלכת X, חיפוש שהתמשך מ-1905 ועד לבואו של טומבו, זה מצאו כחצי שנה בלבד לאחר תחילת עבודתו במקום. בעת שהשווה תמונות שצולמו בליל ה-18 בפברואר 1930 עם אלו שצולמו בינואר באותה שנה נוכח שאחת הנקודות בתצלום משנה את מקומה, לנקודה זו אנו קוראים כיום פלוטו.

עוד במהלך חייו טומבו נלחם על זכותו של פלוטו לשמור על מעמדו ככוכב לכת, אולם, בהתאם להחלטה של האגודה האסטרונומית הבינלאומית מ-2006 הגדרתו שונתה לכוכב לכת ננסי. החלטה נוספת מ-2008 הגדירה מחדש את פלוטו כראשון במעמד חדש: פלוטואיד.

## אזכורים והקדשות
* על שמו נקרא האסטרואיד 1604 טומבו.
* בספרו של רוברט היינליין "חליפת חלל" מוזכר בסיס טומבו על שם המדען הראשי באותו בסיס שמטרתו לצלם את פלוטו.
* בסדרת המדע הבדיוני "מסע בין כוכבים" מוזכרת החללית USS טומבו.
* מעט מאפרו נישא בחללית "ניו הורייזונס" במסעה אל פלוטו וקצוות מערכת השמש.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת צפון אריזונה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קנזס
קטגוריה:אסטרונומים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:אסטרונומים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1906
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1997
סאל

**סאל** (בפורטוגזית: **Sal**) הוא אי המצוי תחת שלטון כף ורדה.
## גאוגרפיה
האי סאל מצוי בקבוצת האיים בארלאוונטו, הצפוניים מבין איי כף ורדה. האי התגלה לראשונה בהיסטוריה המערבית המתועדת ב-3 בדצמבר 1460 ונקרא "לאנה" עד שנמצאו בו מאגרי מלח שהביא לקביעת שמו הנוכחי (Sal הוא מלח בפורטוגזית). על פי בדיקות גאולוגיות, האי הוא הוותיק ביותר מבין איי כף ורדה והוא נוצר כתוצאה מהתפרצות הר געש לפני כ-50 מיליון שנים.

אורכו של האי כ-30 קילומטרים ורוחבו כ-12 קילומטרים ומתקיימת בו רשות מקומית אחת ששמה כשם האי, סאל. האקלים חם לאורך כ-350 ימים בשנה והוא מאופיין בחופיו החוליים. הנקודה הגבוהה באי היא בגובה 406 מטרים, ב-Monte Grande.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:איי כף ורדה
שערוריית רקרוט

**שערוריית רקרוט** (ביפנית: **リクルート事件**) הייתה שערוריית מידע פנים ושחיתות אשר אילצה פוליטיקאים יפניים בולטים להתפטר ב-1988. רקרוט הייתה חברת משאבי אנוש בטוקיו. היו"ר שלה, הירומאסה אזואה, הציע מניות בחברת בת שלה, Cosmos, למנהיגים עסקיים ופוליטיקאים בכירים מעט לפני שהאחרונה הונפקה לציבור ב-1986.

על אף שרק 17 חברי הפרלמנט היפני היו מעורבים בשערוריית מידע הפנים, 30 נוספים נאשמו מאוחר יותר שקיבלו טובות הנאה מהחברה. בין הפוליטיקאים המעורבים בפרשה היה ראש הממשלה דאז נובורו טקשיטה, ראש הממשלה לשעבר יאסוהירו נאקאסונה, ויו"ר הקבינט המדיני טאקאו פוג'ינאמי. בנוסף על חברי הממשלה הליברלית-דמוקרטית, חברי המפלגות הדמוקרטית והסוציאלית נמצאו מעורבים בפרשה. כתוצאה מכך, נאלץ הקבינט להתפטר, על אף שחלק מחבריו חזרו לכהן בתפקידים פוליטיים בכירים בהמשך (בכללם ראשי הממשלה העתידיים קיאיצ'י מיאזאווה וקייזו אובוצ'י). גם יו"ר חברת הטלפונים והטלגרף היפנית, יו"ר העיתון יומיאורי שימבון ויו"ר העיתון ניהון קייזי שימבון היו מעורבים בפרשה.

הפרשה התפרשה על-פני הקשת הפוליטית, אך הנפגעת העיקרית הייתה המפלגה הליברלית-דמוקרטית. רבים רואים בפרשה את הסיבה העיקרית לניצחונו של מוריהירו הוסוקאווה בבחירות ב-1993, אשר סיים תקופת שלטון בת 38 שנים של המפלגה הליברלית-דמוקרטית.

רקרוט
קטגוריה:יפן: פוליטיקה
קטגוריה:יפן: כלכלה
קטגוריה:שחיתות
אנה פריס

שמאל|ממוזער|250px|פריס, 2007
**אנה קיי פריס** (באנגלית: **Anna Kay Faris**; נולדה ב-29 בנובמבר 1976) היא שחקנית קולנוע ומדבבת אמריקאית. מוכרת בעיקר מתפקידיה הראשיים כסינדי קמפבל בסרטי "מת לצעוק" וקריסטי פלנקט בקומדיית המצבים "ממי".

## ביוגרפיה
פריס נולדה בבולטימור, מרילנד שבארצות הברית למשפחה נוצרית. הוריה הם קארן וג'ק פריס, כשאביה הוא פרופסור לסוציולוגיה שעבד באוניברסיטת וושינגטון. אמה היא מורה לחינוך מיוחד. כשהייתה בת 6, עברה משפחתה לאדמונדס שבוושינגטון. אחיה הבוגר, רוברט, מומחה לסוציולוגיה אף הוא שעובד כפרופסור באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס.

הוריה עודדו אותה לשחק כשהייתה צעירה והופעתה הראשונה הייתה בגיל 9, בתיאטרון סיאטל, רפרטואר. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, למדה ספרות אנגלית באוניברסיטת וושינגטון, אותם סיימה בשנת 1999.

## קריירה
פריס החלה לשחק ב-1991, בסרט הטלוויזיה "הונאה: סוד של אם", לצדה של קתרין הלמונד. תפקידה המשמעותי הראשון של פריס, היה בשנת 1999, כשהשתתפה בסרט האימה "סמטת נאהבים".

בשנת 2000 קיבלה את פרסומה המרבי כאשר גילמה את סינדי קפמבל בסרט האימה הפרודי - "מת לצעוק". בשנת 2001 שבה לגלם את סינדי בסרט ההמשך "מת לצעוק 2". בשנת 2003 השתתפה בסרט העצמאי זוכה פרס האוסקר "אבודים בטוקיו" של הבמאית סופיה קופולה בתפקיד משנה קטן, ושבה לשחק בסרט "מת לצעוק 3". בשנת 2004 השתתפה ב-5 פרקים בעונה העשירית של הסדרה "חברים", בדמותה של אריקה. בשנת 2005 שיחקה בסרט הקומדיה "רק ידידים" לצד ראיין ריינולדס. בשנת 2006 שיחקה בסרט הקומדיה "הסופר אקסית שלי" לצד אומה תורמן ולוק וילסון, ובסרט הרביעי "מת לצעוק 4" בדמותה של סינדי קפמבל. בשנת 2007, היא התארחה בתפקיד עצמה בסדרת הטלוויזיה "הפמליה". בשנת 2008 כיכבה בסרט הקומי "בית השפנפנות" המספר על שחקנית פלייבוי. בשנת 2011, הופיעה בסרטים "מה המספר שלך? ו"קח אותי הביתה הלילה", שם פגשה את בעלה לימים כריס פראט. בשנת 2012 גילמה את זואי בסרט "הדיקטטור", לצד סשה ברון כהן.

החל משנת 2013, היא מככבת בתפקיד הראשי בסדרת הסיטקום "ממי" ברשת CBS, בספטמבר 2020 נודע כי לא תמשיך לעונה השמינית של הסיטקום. 
ב-2014, היא השתתפה בתפקיד עצמה בסרט "רחוב ג'אמפ 22". 
ב-2017, היא דיבבה את דמותה של פריצה בסרט ההנפשה "אמוג'י: הסרט". בשנת 2018 שיחקה בסרט "נשוי בהפתעה", קומדיה רומנטית לצדו של השחקן המקסיקני יוג'יניו דרבז.

## חיים אישיים
בין 2004–2007 הייתה נשואה לשחקן בן איינדרה. ב-2007, הכירה את השחקן כריס פראט בצילומי הסרט "קחי אותי הביתה". הם נישאו ב-2009. ב-25 באוגוסט 2012, נולד בנם. באוגוסט 2017, הם נפרדו. באותה שנה היא החלה לצאת עם צלם הקולנוע מייקל ברט. בפברואר 2020 הם התארסו וביולי 2021 נישאו.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:מדבבות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא גרמני
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא צרפתי
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא הולנדי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא הולנדי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1976
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
פנורמת מסדאך

שמאל|ממוזער|250px
[שמאל|ממוזער|250px|כפר [סכוונינגן בחלק מפנורמה מסדאך]]
**פנורמת מסדאך** (בהולנדית: **Panorama Mesdag**) היא ציור פנורמה שמוצג בעיר האג שבהולנד. הפנורמה צוירה על ידי הצייר הנדריק וילם מסדאך ונקראה על שמו. הפנורמה היא ציור ציקלורמה בגובה של 14 מטרים, עם קוטר של 40 מטרים, והיקף של 120 מטרים.

המקום שבו מוצגת הפנורמה מדמה אשליה אופטית שגורמת לצופה להרגיש שהוא עומד על דיונת חול שצופה לים, לחופים ולכפר האג בסוף המאה ה-19. בקדמת הציור, קרוב לצופה, יש שטח של קרקע מזויפת מחול שמשפרת את אלמנט האשליה, בכך שהיא מסתירה את תחתית הציור ומאפשרת תחושת עומק. למקום יש תקרה (הנחווית כסככה), שאינה מאפשרת לראות את הקצה העליון של הציור, ובכך מוסיפה לתחושת השהייה במציאות חליפית ולא מול תמונה.

האמן הנדריק מסדאך היה צייר ימי שלמד בבית הספר האג. ב-1880 ביקשה ממסדאך חברה בלגית לצייר את הפנורמה. בעזרת אשתו וכמה מתלמידיו, הפנורמה הושלמה בשנת 1881. אך הפופולריות של פנורמות דעכה באותה תקופה, והחברה הבלגית פשטה רגל בשנת 1886. מסדאך היה מוכרח לרכוש את הפנורמה, ולספוג את ההפסד הכספי מכיסו.

כיום, פנורמת מסדאך היא הפנורמה העתיקה ביותר ששרדה, וממוקמת במקומה המקורי.

## ראו גם
* הפנורמה של בורבקי

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר פנורמה מסדאך (אנגלית)

קטגוריה:ציקלורמה
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:האג: יצירות אמנות
קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:הולנד: אוספי מוזיאונים
קטגוריה:האג: מוזיאונים