open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חום (צבע)

הצבע ה**חוּם** הוא שם כולל לגוונים כהים של כתום המתקבלים מערבוב של צבעי היסוד – כחול צהוב ואדום. בשונה מצבעי הספקטרום הנראה, לא ניתן לקבל צבע חום מאור מונוכרומטי אלא רק משילוב מקורות אור או מהחזרה ממשטח בצבע מתאים. המונח ״חום״ מתייחס לגוונים ארוכים של אורך גלי אור צהוב, כתום ואדום, בשילוב עם בהירות או רוויה נמוכים. החום הוא צבע בעל מגוון גוונים רחב בספקטרום, כגון חום אדום, חום צהבהב, חום כהה או חום בהיר.

[ממוזער|שמאל|200px|גורי [דוב חום משחקים במים בוציים]]
[שמאל|ממוזער|[איכר בבגד חוּם, בתמונה שודד הקן|200px]]

## שימושים, סמליות וביטויים
### הצבע החום בטבע
* הצבע הנפוץ ביותר מבין צבעי העיניים הוא הצבע החום, הנובע מריכוז גבוה יחסית של מלנין. הוא נפוץ ביותר בדרום ובמזרח אסיה.
* שיער חום הוא הצבע השני הנפוץ ביותר של שיער האדם, אחרי שיער שחור. הוא נגרם כתוצאה מכמויות גבוהות של מלנין כהה. הוא נפוץ בעיקר באירופה ובאסיה.
* צבע העור הנפוץ ביותר בעולם הוא עור בעל גוון חום. עור בעל גוון חום נוצר על ידי שכיחות המלנין בעור – כמות גבוהה יותר הופכת את העור לכהה יותר. צבע העור מתפתח ומשתנה אצל בני אדם בהתאם לחשיפה לקרינה אולטרה סגולה ובהתאם למקום התפוצה שלהם.
* השכבה העליונה והדקה של קרום כדור הארץ בתחומי היבשה מורכבת ברובה מגוונים שונים של חום. הצבע החום נובע בעיקר מצבעי המינרלים והחומרים האורגניים שבאדמה. ככל שהקרקע עשירה ופוריה יותר, צבעה נוטה להיות חום כהה יותר – אשר נובע מכמות החומר האורגני בה.
*הפסולת המוצקה שמופרשת על ידי בעלי חיים מאופיינת כבעלת צבע חום, בשל נוכחות הבילירובין בה, תוצר לוואי של הרס ופירוק המולקולה הם – המרכיב הראשי בהמוגלובין ובמיוגלובין הנמצאים בכדוריות הדם האדומות.
*מספר גדול של יונקים ועופות הם בעלי צבע חום, המשמשים ככל הנראה להסוואה.
*הצבע החום הוא צבעם של הקקאו, השוקולד וצבע המאכל חום HT.

### הצבע החום בתרבות
* החום מקושר למפלגה הנאצית, כיוון שמדי האס אה היו חומים, והם כונו "החולצות החומות".
*צבע מדי תנועת בית"ר היה חום וסימל את אדמת ארץ ישראל. צבע זה נקבע טרם השימוש שעשו בו הנאצים. בשנות השלושים, לאור הזיהוי של הצבע החום עם הנאצים, הוחלף צבע המדים של תנועת בית"ר לצבע כחול סגלגל.
* חום הוא צבע הכומתה של חטיבת גולני.
* חום הוא הצבע של כדור הסנוקר שערכו ארבע נקודות.
[250px|ממוזער|הדיסקיות הצבעוניות נראות כבעלי צבעים '''חום וכתום''', אך למעשה הן בעלי גוון צבע זהה. צבעם השונה נתפס כתוצאה מהגוון ה[אפור שבו הם מוקפים.]]

### הצבע החום בספורט
* הצבע של קבוצת קליבלנד בראונס מליגת הפוטבול הלאומית של ארצות הברית הוא חום, בחירה הנבעה מהשם של מייסד הקבוצה, פול בראון.
* צבעי המדים של מועדון הכדורגל הות'ורן בליגת הכדורגל האוסטרלית הם חום וזהב.
* קבוצת הבייסבול האמריקאית סן דייגו פאדרס מליגת ה־MLB משתמשת בצבע החום כייצוגה העיקרי.

## קישורים חיצוניים

* צבעי הקשת ועוד צבעים (האם היהדות מכירה את הצבע החום?) – מאמר של ד"ר נדב שנרב 

קטגוריה:צבעים
סמל רוסיה

שמאל|150px|ממוזער|סמל קטן של האימפריה הרוסית
[ממוזער|הצעה משנת [1990 לסמל רוסיה]]
מקורו של **[[סמל]] [[רוסיה]]** הוא באימפריה הרוסית, והוא אומץ מחדש על ידי הפדרציה הרוסית לאחר התמוטטות ברית המועצות. הסמל אומץ רשמית ב־20 בדצמבר 2000 בחוק הפדרלי החוקתי.

צבעו האדום של המגן מסמל את רוסיה. העיט הדו-ראשי בעל הכתר מסמל את האימפריה הרוסית הישנה, ואילו השרביט והכדור המוזהב המצויים בציפורניו מסמלים את כוחם של הצאר ושל הכנסייה הרוסית.

העיט הוא דו־ראשי, ראשו הראשון מסמל את השלטון האזרחי וראשו השני את השלטון הדתי. במרכזו של העיט מצוי מגן קטן המשמש גם כסמל מוסקבה – ובו גאורגי הקדוש רכוב על סוסו בזמן שהוא קוטל את הדרקון. במקור, גאורגי הקדוש נראה מצד שמאל כאשר הוא מחזיק את החנית בידו הימנית, אולם מאוחר יותר העמידה שונתה לצד ימין כדי לשוות לו מראה טבעי יותר.

## גלריה


Coat_of_Arms_of_Russia_1577.png|המאה ה-16
Russian-coat-arm-1667.svg|המאה ה-17
Lesser coat of arms of the Russian Empire.svg|הרבע הראשון של המאה ה-18
Russian greaterarms.png |1883-1917
Coat of arms of the Russian Republic (1917).svg|סמל הרפובליקה הרוסית, 1917
Coat of arms of the Kolchak government (unofficial).png|סמל המדינה הרוסית (1918—1920)
Emblem of the Russian Soviet Federative Socialist Republic (1920–1954).svg|סמל רוסיה הסובייטית, 1920-1954
Emblem_of_the_Russian_SFSR.svg|סמל רוסיה הסובייטית, 1954-1991
Emblem of the Russian Federation (1992-1993).svg|סמלה הראשון של הפדרציה הרוסית, 1991-1993
Coat of Arms of the Russian Federation.svg|סמלה הנוכחי של הפדרציה הרוסית, מאז 1993


## ראו גם

* סמל ברית המועצות

## קישורים חיצוניים

* סמלי הפדרציה הרוסית - אתר ממשלתי (רוסית)

*
רוסיה
קטגוריה:רוסיה: סמלים לאומיים
רוסיה
רוסיה
קטגוריה:סוסים בתרבות
קטגוריה:עיט בתרבות
קטגוריה:דרקונים
סמל ירדן

**[[סמל]] הממלכה ההאשמית של [[ירדן]]** נגזר מהסמל ההאשמי והוא מסמל את שלטון המשפחה ההאשמית על האומה הירדנית.

הסמל מכיל חלקים רבים: בראשו הכתר שמסמל את המונרכיה. מתחתיו מצוי הכיסוי שמטרתו לסמל את שלטון המשפחה ההאשמית על ירדן. צבעו האדום של הכיסוי מסמל את הקורבן ואילו הצבע הלבן בפנים מסמל את הטוהר.

בתוך הכיסוי ישנם מספר אובייקטים. שני הדגלים של המרד הערבי באימפריה העות'מאנית, אשר מהווים בסיס לדגל ירדן ואשר שימשו בסיס לדגל של הממלכה ההאשמית של עיראק. העיט מסמל עוצמה ואומץ, והוא עומד על גלובוס שבא לסמל את התפשטות האסלאם בעולם.

מתחת לעיט ולגלובוס יש מגן המוקף במגוון כלי נשק, ומטרתם לסמל את הרצון להגן על כל מה שצודק, ולהילחם בכל מה שלא צודק. מתחתיו כרזה שעליה כתוב בערבית (בסדר הבא: אמצע, ימין שמאל): "מלך הממלכה האשמית של ירדן, אשר מקווה לעזרה והצלחה מאלוהים, עבדאללה בן חוסיין" (לפני עלייתו לשלטון של עבדאללה, הכיתוב על הכרזה התייחס ל"חוסיין בן טלאל בן עבדאללה").

בתחתית הסמל, מתחת לכרזה, מופיעה מדליה שהיא האות הגבוה ביותר שניתן בממלכת ירדן. מצדי המדליה נמצאים כף תמר ושיבולי חיטה.

## ראו גם

 

## קישורים חיצוניים

* סמל ירדן - באתר של המלך חוסיין

קטגוריה:ירדן: סמלים לאומיים
ירדן

ירדן
ירדן
קטגוריה:נשר בתרבות
קו מנרהיים

[300px|שמאל|ממוזער|קו מנרהיים שנפרס מ[מפרץ פינלנד במערב ועד לאגם לדוגה במזרח הגן על גבולה הדרומי של פינלנד]]
שמאל|ממוזער|250px|דוגמה לביצורי קו מנרהיים
שמאל|ממוזער|250px|בונקר בקו מנרהיים (2009)
**קו מנרהיים** היה מערך ביצורים שבנתה פינלנד לרוחב המצר הקרלי על מנת להגן על עצמה מפני ברית המועצות. הקו נקרא על שמו של פילדמרשל מנרהיים. כמה מהקרבות העזים ביותר של מלחמת החורף התרחשו לאורך הקו שנפרץ.

## היסטוריה
קארל גוסטף מנרהיים היה הראשון שהגה את התוכנית להקים קו הגנה מבוצר לאורך קרליה בתקופה שלאחר מלחמת האזרחים בפינלנד, אולם פרישתו מהחיים הציבוריים ב-1919 לאחר שהפסיד בבחירות לנשיאות דחתה את הבנייה.

קו הביצורים נבנה בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 על הציר המחבר בין המפרץ הפיני - סומה (Summa) - נהר וואוקסי (Vuoksi)- טייפלה (Taipale). כמאתיים עמדות בטון ובהן מקלעים נפרסו לאורך הקו. אזור סומה נחשב לפגיע ביותר, ולכן היה גם המבוצר ביותר. במקביל, נבנו גם בונקרים מתחת לקו. 

בניגוד לקו מאז'ינו ולביצורים כבדים אחרים, קו מנרהיים נבנה תוך ניצול והתחשבות בתנאי הקרקע. מכשולים טבעיים רבים, כדוגמת גזעי עצים וסלעים גדולים, שימשו כעמדות הגנתיות לכל דבר. הפינים התמחו בטכניקות הסוואה, שיושמו בבניית קו ביצורים זה. 

במהלך מלחמת החורף הצליחו המגינים הפינים בקו מנרהיים לבלום את המתקפה הסובייטית במשך חודשיים, עד להבקעת הקו לקראת סוף פברואר 1940.

הקו ידע פעילות מועטה ביותר בשנות מלחמת ההמשך, הן בהתקפה הפינית מ-1941 והן במתקפת הנגד הסובייטית מ-1944.

## קישורים חיצוניים

*אתר האינטרנט של קו מנרהיים
*היסטוריה של קו מנרהיים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלחמת החורף
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: מערכות ביצורים
קטגוריה:המצר הקרלי
סמל קולומביה

**[[סמל]] [[קולומביה]]** בנוי ממגן המשולב במספר סמלים.

בראש הסמל קוֹנְדּוֹר שכנפיו פרושות והוא מחזיק בפיו ענף של זית. תחת הציפור, וקצת מעל המגן נמצאת מגילה ועליה רשום המוטו הלאומי של המדינה "חירות וסדר" (Libertad y Orden)

הדגל הלאומי של קולומביה עוטף משני צדדיו את המגן וזאת כדי להמחיש את השילוב בין הסמל הלאומי והדגל הלאומי של המדינה.

המגן עצמו מחולק לשלושה חלקים, בחלק התחתון מתוארות ספינות (ליד מצר פנמה, שהייתה בעבר חלק מקולומביה) שמסמלות את ההיסטוריה הימית של המדינה, בחלק המרכזי של המגן מוצג מצנפת פריגית שהיא הסמל המסורתי של חופש וחירות, ובחלק העליון של המגן ישנו הרימון שבשני צדדיו שתי קרניים ומטרתו לסמל את העושר החקלאי והחומרני של קולומביה.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קולומביה
קטגוריה:קולומביה: סמלים לאומיים
קולומביה
קטגוריה:קונדוראים בתרבות
לריסה (מיתולוגיה)

**לריסה** (ביוונית: **Λάρισσα**) הייתה נימפה במיתולוגיה היוונית אשר אהבה אהבת נפש את פוסידון, אל הים.

כל פעם שפוסידון היה מתקרב אל החוף שבצפון יוון, לריסה הייתה בונה לכבודו עיר יפהפייה, אך כאשר פוסידון לא השיב לה אהבה, היא הייתה הורסת את העיר ובונה אותה מחדש יפה עוד יותר. בצפון יוון ישנה עיר ציורית הבנויה על צוק, ונקראת לריסה.

על שמה של לריסה קרוי גם הירח לריסה, אחד מירחיו של כוכב הלכת נפטון, שהוא עצמו נקרא בשמו של אל הים הרומי נפטון, מקבילו של פוסידון היווני. 

## הערות שוליים

קטגוריה:נימפות
הימלאיה

**הִימלאיה** (מסנסקריט: **हिमालयः** – מעון השלג) הוא רכס ההרים הגבוה ביותר בכדור הארץ. הוא נמצא במרכז אסיה ומפריד בין תת-היבשת ההודית מדרום ובין מישורי טיבט בצפון.

## גאולוגיה
ממוזער|230px|איור המתאר את היווצרות הרי ההימלאיה
ההימלאיה נחשב לאחד מרכסי ההרים הצעירים בעולם. התאוריה הגאולוגית המקובלת כיום היא שהרכס נוצר כשתת-היבשת ההודית, אשר לפני מיליוני שנים הייתה אי, נדדה באוקיינוס עד שהתנגשה באסיה והתחברה אליה; מעוצמת ההתנגשות נוצר הרכס. תת-היבשת ההודית, אשר הייתה חלק מהיבשת הקדומה פנגיאה, ניתקה ממנה לפני כ-250 מיליון שנים והחלה לנדוד צפונה בקצב של כ-15 ס"מ בשנה; ההתנגשות התרחשה לפני כ-10 מיליון שנים בלבד.

גם כיום ממשיכה הודו לנדוד צפונה בקצב של כ-2 ס"מ בשנה, תוך דחיקת רכס ההימלאיה וכתוצאה מכך – הגבהתו ההדרגתית (כחצי ס"מ בשנה). ב-10 מיליון השנים הקרובות צפויה הודו לנדוד 180 ק"מ לכיוון צפון. נדידה זו גורמת לאי-יציבות סייסמית באזור, דבר המביא לרעידות אדמה תכופות.

## אקלים
בהרי ההימלאיה קרחונים רבים, חלקם מהווים מקור לנהרות האזור. הנהרות הידועים אינדוס, גנגס וברהמפוטרה מקורם בקרחוני ההימלאיה. הראשון זורם דרך פקיסטן ונשפך לים הערבי; השניים האחרים זורמים דרך הודו וטיבט, בהתאמה, עד שהם נפגשים בבנגלדש ונשפכים למפרץ בנגל.

לרכס ההימלאיה השפעה גדולה על האקלים באזור. הרכס מונע מהרוחות הקרות של סיביר מלנדוד דרומה להודו; כמו כן חוסם הרכס את גשמי המונסון ההודיים מלנדוד צפונה לטיבט (דבר הגורם לאזור הגובל בהימלאיה מדרום להיות גשום במיוחד).

## היסטוריה
הרי ההימלאיה היוו מחסום רציני בין שתי התרבויות הגדולות – הסינית וההודית – ומנעו מהן מלהתערבב. אף כי קשרי מסחר ונדידת עמים התרחשו דרך מעברי ההרים, קשרים מועטים בלבד נוצרו בין שתי המדינות לאורך ההיסטוריה. צבאו של ג'ינגיס חאן נבלם על ידי הרכס, וכך נמנע כיבוש הודו על ידי האימפריה המונגולית.

## פסגות גבוהות
[ממוזער|250px|הר ה[אוורסט - ההר הגבוה ביותר בעולם]]
[ממוזער|250px|ההר [K2 - ההר השני בגובהו בעולם וההר הקשה ביותר לטיפוס בעולם]]
[ממוזער|250px|ההר [קנצ'נג'ונגה/סוואלונגמה - ההר השלישי בגובהו בעולם]]

עשר מתוך ארבע-עשרה הפסגות הגבוהות ביותר בעולם נמצאות בהרי ההימאליה. פסגותיו הגבוהות ביותר, בתוכן הפסגה הגבוהה בעולם – האוורסט, נמצאות לאורך הגבול בין נפאל וטיבט (השייכת לסין), בין נפאל להודו ובין סין לפקיסטן. פסגות אחרות נמצאות בהודו, בבהוטן ופקיסטן. ארבע הפסגות הגבוהות שאינן נמצאות בהרי ההימאליה נמצאות ברכס הקארקוראם, כולן מעל 8,000 מטר.

## ראו גם

* החגורה האלפידית

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
*
קטגוריה:אסיה: רכסי הרים
קטגוריה:הודו: גאוגרפיה
קטגוריה:נפאל: גאוגרפיה
קטגוריה:האזור האינדומלאי
זהות אוילר

באנליזה מתמטית, **זהות אוילר**, הקרויה על שמו של המתמטיקאי השווייצרי לאונרד אוילר, היא השוויון הבא:
ממוזער|שמאל|זהות אוילר
:e^{i \pi} + 1 = 0 \,\!
כל איברי הזהות הם מספרים קבועים:
* **[[e (קבוע מתמטי)|e]]** הוא בסיס הלוגריתם הטבעי.
***[[פאי|π]]** הוא היחס בין היקף המעגל לקוטרו.
***i** הוא היחידה המדומה שמקיימת: i^2 = -1  \;\!
זהות אוילר בניסוח זה מעולם לא פורסמה על ידי אוילר עצמו, והיא קרויה על שמו שכן היא תוצאה ישירה של נוסחת אוילר (ראו להלן).

## הוכחה

ניתן להוכיח את הזהות על ידי הצבת \ x=\pi בנוסחת אוילר:

 e^{i\pi} = \cos \pi + i\sin \pi
e^{i\pi} = -1 e^{i\pi}+1=0

כלומר, לאחר ההבנה כי הסינוס של פאי שווה לאפס, וכי הקוסינוס של פאי שווה למינוס אחת, מתקבלת זהות אוילר.

## יופי מתמטי
זהות אוילר נחשבת בעיני רבים כזהות יוצאת דופן בשל יופייה המתמטי, הנובע מהפעולות הבסיסיות שהיא משלבת בתוכה (חיבור, כפל והעלאה בחזקה) ומהקבועים המתמטיים הבסיסיים שהיא מקשרת ביניהם:
**[[e (קבוע מתמטי)|e]]* הוא מספר אי רציונלי (ואף טרנסצנדנטי) המופיע באינספור הקשרים שונים באנליזה מתמטית ובתחומים משיקים. ספרותיו הראשונות בבסיס עשרוני הן ...2.71828
*π הוא מספר אי רציונלי (ואף טרנסצנדנטי) המופיע גם הוא באינספור הקשרים בגאומטריה, אנליזה מתמטית ותחומים משיקים. ספרותיו הראשונות בבסיס עשרוני הן ...3.14159
*i הוא היחידה המדומה, הוא אחד משני השורשים הריבועיים של הפולינום x^2 + 1 = 0 (השני הוא ). 
*1 הוא מספר טבעי המשמש כאיבר היחידה של כפל מספרים.
*0 הוא מספר טבעי המשמש כאיבר היחידה של חיבור מספרים.

עדות ליופי שרבים מייחסים לזהות ניתן לראות בכך שבמשאל קוראים שערך כתב העת "Physics World" בין קוראיו היא הגיעה למקום הראשון, יחד עם משוואות מקסוול.

## הכללות
מנוסחת אוילר נובע ששורשי היחידה מסדר n הם המספרים מהצורה e^{2\pi ik/n} לכל k=0,\ldots,n-1. סכום שורשי היחידה הוא תמיד 0:
:\sum_{k=0}^{n-1} e^{2 \pi i k/n} = 0

טענה זו ניתן להוכיח בדרכים רבות, למשל דרך ההבחנה שסכום שורשי היחידה הוא המקדם של x^{n-1} בפולינום:
:x^n-1=\prod_{k=0}^{n-1}(x-e^{2\pi ik/n})

הצבה של n=2 בסכום נותנת את זהות אוילר.

את נוסחת אוילר ניתן להכליל גם לקווטרניונים, אז מקבלים זהות אוילר מוכללת:
:e^{(a_1i+a_2j+a_3k)\pi} + 1 = 0

לכל a_1,a_2,a_3 ממשיים המקיימים {a_1}^2+{a_2}^2+{a_3}^2 = 1.

## ראו גם
* זהויות טריגונומטריות

## לקריאה נוספת
* רוברט פ' קריז, **המשוואות הגדולות - פריצות דרך במדע מפיתגורס עד הייזנברג**, כתר ספרים, 2008, עמ' 91–112.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

 
קטגוריה:הוכחות
קטגוריה:משפטים באנליזה מרוכבת
זהות
קטגוריה:זהויות במתמטיקה
קטגוריה:e (קבוע מתמטי)
קטגוריה:פאי
דיו

שמאל|ממוזער|200px|מכלי דיו בצבעים שונים
ממוזער|200px|כתמי דיו
ממוזער|200px|פרסומת אמריקאית לדיו (1911)
**דיו** (זכר ונקבה, בריבוי **דיות** או **דיואות**) הוא נוזל המכיל מספר פיגמנטים או צבעים אשר מאפשר צביעת משטח כך שניתן יהיה לראות עליו תמונה או מלל. דיו משמש גם לכתיבה וגם לציור בעזרת עט או מברשת, אך גם להדפסה ברוב סוגי הדפוס הקיימים.

## אטימולוגיה
המלה "דְיוֹ" היא מצרית, ובמקורות היהודיים היא מוזכרת לראשונה בספר ירמיהו.

## היסטוריה

## סוגים
### סוגים קדומים

מקורות מוקדמים של דיו הם:
* דיו הודי – דיו שחור שמקורו באסיה. דיו זה היה מיוצר על-ידי המצרים והסינים הקדמונים. דיו מבוסס פיגמנט פחמי בשילוב עם דבק שלאק.
* מספר צבעים טבעיים עשויים ממתכות.
* דיו העשוי מקליפות אגוזים וזרעים.
* יצורים ימיים כמו הדיונונים.
* דיו שחור העשוי מתרכובת כימית בין גופרת ברזל וחומצת עפצים.

### דיו מבוסס צבע ודיו מבוסס פיגמנטים

דיו מבוסס פיגמנטים מכיל חומרי דבק שמטרתם לדאוג לכך שהדיו ידבק למשטח ולמנוע הסרתו על ידי שפשוף. חומרים אלה נקראים שרפים בדיו על בסיס ממס, או ריאגנטי קישור בדיו על בסיס מים. בזכות ריאגנטים אלה לדיו מבוסס פיגמנטים יש יתרון ביכולת הקישור שלו לנייר, כך שפחות דיו נחוץ על-מנת ליצור את אותה עוצמת צבע, ביחס לדיו מבוסס צבע.

היתרון של דיו מבוסס צבע הוא שהוא חזק יותר ומסוגל ליצור יותר צבע בצפיפות מסוימת לכל יחידת מסה. אולם, בשל העובדה שהצבע מומס בפאזה הנוזלית שלו הוא נוטה להיספג בנייר, ובכך לפגוע ביעילות הצביעה ולעיתים לאפשר זליגה של הדיו בקצוות. קיימות מספר דרכים להתגבר על בעיה זו:
* הוספת ממס המתייבש במהירות לדיו.
* שימוש בשיטות הדפסה אשר משלבות ייבוש מהיר של המשטח, למשל על ידי הזרמת אוויר חם.
* שימוש בציפויי נייר מיוחדים או בקיבוע הנייר (sizing) בעת ייצורו. בשיטה זו משתמשים כאשר הדיו נועד לשימוש בסביבה שאינה תעשייתית – לדוגמה במדפסות הזרקת דיו. מדפסות אלה מצפות את הנייר בציפוי בעל מטען חשמלי. הדיו נטען במטען הפוך וכך הוא נקשר למשטח החיצוני של הנייר, בעוד שהממס שוקע אל תוך הנייר עצמו. לצלולוז שממנו עשוי הנייר יש מטען נייטרלי ולכן פנים הנייר אינו מושך את הדיו.

יתרון נוסף של דיו מבוסס צבע הוא שמולקולות הצבע יכולות לבצע אינטראקציות כימיות עם רכיבים אחרים של הדיו, תכונה המאפשרת שימוש במבהירי צבע אופטיים וחומרים מחזקי צבע.

חיסרון נוסף של דיו מבוסס צבע הוא שהוא רגיש לקרינה אולטרה סגולה, כגון קרינת השמש, ועשוי לדהות בעקבות חשיפה לקרינה זו.

## ראו גם
[ממוזער|200px|בימינו [סופר סת"ם|סופרי סת"ם עושים שימוש בדיו לכתיבת ספרי קודש.]]
*דיו סת"ם

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:תרכובות
קטגוריה:אמצעי כתיבה
קטגוריה:קליגרפיה
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
מספר מזל (מתמטיקה)

מסגרת|אנימציה המתארת את ניפוי מספרי המזל. המספרים באדום הם מספרי המזל.
במתמטיקה, **מספר מזל** הוא מספר השייך לתת קבוצה של המספרים הטבעיים, המכילה מספרים שנותרו לאחר ניפוי בשיטה דומה לשיטת הנפה של ארטוסתנס המוצאת ראשוניים.

אלגוריתם הניפוי למציאת מספרי מזל:

נתחיל בסדרת המספרים הטבעיים החל מ־1:
:1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, ...
ואז ננפה את כל המספרים הזוגיים:
:1, 3, 5, 7, 9, 11, 13, 15, 17, 19, 21, 23, ...
המספר השני בסדרה הוא 3, ולכן ננפה כעת כל מספר שלישי בסדרה:
:1, 3, 7, 9, 13, 15, 19, 21, ...
המספר השלישי בסדרה הוא 7, ולכן ננפה כעת כל מספר שביעי בסדרה:
:1, 3, 7, 9, 13, 15, 21, ...
וכן הלאה.

המספרים הנותרים בסוף התהליך נקראים "מספרי מזל"; מספרם אינסופי. המספרים הראשונים בסדרה זו הם:
:1, 3, 7, 9, 13, 15, 21, 25, 31, 33, 37, 43, 49, 51, 63, 67, 69, 73, 75, 79, 87, 93, 99 ...

לקבוצת מספרי המזל יש כמה תכונות דומות לאלו של המספרים הראשוניים; למשל, שכיחותם האסימפטוטית דומה לזו שקובע משפט המספרים הראשוניים (כלומר, יש בערך \ \frac{x}{\log(x)} מספרי מזל בין 1 ל- x). לא ידוע האם יש אינסוף מספרי מזל שהם בעת ובעונה אחת מספרים ראשוניים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:תורת המספרים
קטגוריה:מספרים ראשוניים
הנהרות התת-קרקעיים של לונדון

[250px|ממוזער|שפך נהר ה[אפרה (נהר)|אפרה לתוך התמזה.]]
[שמאל|ממוזער|250px|שפך [פליט (נהר)|הנהר פליט מתחת לגשר בלקפריירס]]
[שמאל|ממוזער|250px|[וסטבורן (נהר)|נהר וסטבורן בתחנת הרכבת התחתית בכיכר סלוון. הנהר זורם בצינור הירוק שמעל הרכבת התחתית.]]
**הנהרות התת-קרקעיים של לונדון** הם יובלי נהר התמזה הנמצאים מתחת לעיר לונדון. רוב נהרות אלה זורמים כיום במנהרות ותעלות ביוב מתחת לעיר.

הנהרות התת-קרקעיים כוסו במאה ה-18. נהרות אלה מזינים את האגמים השונים בפארקים המלכותיים של לונדון כגון האגם בפארק סנט ג'יימס, או אגם הסרפנטיין בהייד פארק. אולם מאז שכוסו הנהרות לא ברור איזה נהר מזין איזה אגם. נהר הווסטבורן לדוגמה, זורם מעל אחד מקווי הרכבת התחתית של לונדון וניתן לראות את הצינורות בהם הוא זורם באחת מתחנות הרכבת.

כיום מתנהלים מספר מיזמים העוסקים בגילויים של נהרות אלה, העלאתם מעל פני הקרקע ושיקומם.

## רשימת הנהרות התת-קרקעיים של לונדון
### הגדה הצפונית – ממזרח למערב
* נהר הלנגבורן
* נהר הוולברוק
* נהר הפליט
* נהר הטייבורן
* פלג הטייבורן
* נהר הווסטבורן
* נחל הקאונטרס
* נחל הסטמפורד

### הגדה הדרומית – ממזרח למערב
* נהר הנקינגר
* נהר האפרה
* נהר הוונדל

## ראו גם
*לונדון התת-קרקעית
*מערכת הביוב של לונדון

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:לונדון התת-קרקעית
קטגוריה:לונדון: נהרות ונחלים
דגל טונגה

ב**[[דגל]] [[טונגה]]** נעשה שימוש משנת 1864 אולם הוא אומץ רשמית רק ב-4 בנובמבר 1875.

הדגל של טונגה היה בעבר זהה לזה של הצלב האדום, אך שונה על מנת למנוע בלבול. כיום חוקת טונגה אוסרת על שינוי הדגל.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

טונגה
קטגוריה:טונגה: סמלים לאומיים
טונגה
טונגה
טונגה
אפרה (נהר)

**נהר האפרה** (אנגלית: **Effra**) הוא אחד מהנהרות התת-קרקעיים של לונדון.
[שמאל|ממוזער|200px|שפך הנהר ליד [גשר ווקסהול]]

הנהר הפך לנהר תת-קרקעי כאשר נבנה רציף אלברט (the Albert Embankment), והנהר הוטה לתוך מערכת של מנהרות ביוב וצינורות תת-קרקעיים. 

ניתן להגיע אל הנהר באמצעות הכניסה למערכת הביוב של לונדון בדרך אפרה באזור בריקסטון בדרום לונדון.

מוצאו של נהר האפרה בקרבת ארמון הבדולח בלונדון והוא זורם דרך נורווד ובריקסטון עד לשפך הנהר ליד גשר ווקסהול שם נשפך הנהר אל נהר התמזה.

## ראו גם

*נהרות בריטניה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הנהרות התת-קרקעיים של לונדון
קטגוריה:לונדון: נהרות ונחלים
המפרץ הפיני

**המפרץ הפיני** או **מפרץ פינלנד** הוא הלשון המזרחית של הים הבלטי הממוקמת בין פינלנד בצפון לבין אסטוניה בדרום. בקצהו המזרחי ביותר ממוקמת העיר הרוסית סנקט פטרבורג, שם מתנקז למפרץ שפך נהר הנייבה. ערים חשובות נוספות השוכנות לחוף המפרץ הן הלסינקי וטאלין.

למפרץ חשיבות אסטרטגית עבור רוסיה, בהיותו אחד מארבעת המוקדים המקנים לה גישה לים הפתוח, לצד הים הלבן (אזור מורמנסק וארכנגלסק), הים השחור (אזוב) והאוקיינוס השקט (ולדיווסטוק). המפרץ הוא הערוץ המרכזי דרכו מתנהלים קשרי התחבורה, התקשורת והאספקה עם המובלעת הרוסית קלינינגרד.

## קישורים חיצוניים

*תמונות לוויין של המפרץ הפיני
* 

*
פיני
פיני
פיני
פיני
קטגוריה:גבול פינלנד–רוסיה
קטגוריה:המצר הקרלי
קטגוריה:גבול אסטוניה–רוסיה
קטגוריה:סנקט פטרבורג: גאוגרפיה
ונדל (נהר)

שמאל|ממוזער|250px|מעלה הנהר
**נהר הוונדל** (באנגלית: **River Wandle**) הוא אחד מיובלי התמזה. הנהר זורם בשטחה של העיר לונדון שבאנגליה.
נהר הוונדל נשפך לתמזה המערבית לנהר האפרה בגדתו הדרומית של נהר התמזה.
נהר הוונדל הוא ייחודי בין נהרות לונדון (למעט התמזה), בכך שאינו נהר תת-קרקעי, ולמעשה רובו זורם מעל הקרקע.

## ראו גם
*הנהרות התת-קרקעיים של לונדון
*נהרות בריטניה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הנהרות התת-קרקעיים של לונדון
קטגוריה:לונדון: נהרות ונחלים
לנגבורן (נהר)

**נהר הלנגבורן** הוא נהר תת-קרקעי הזורם בעיר לונדון באנגליה, אשר מיקומו המדויק אינו ידוע והוא נחשב לאחד "הנהרות האבודים של לונדון".

נהר זה נתן את שמו לשכונת לנגבורן של הסיטי של העיר. מקורות ספרותיים מתארים את תוואי הנהר לאורך הרחובות פנצ'רץ', לומברד ושרבורן, אולם לא ברור היכן נשפך הנהר אל התמזה.

בשל כיוון הרחובות, המקביל לנהר התמזה ולא ניצב אליו, מקובל להניח שה"נהר" המתואר בספרות התקופה, הוא למעשה לשון סגי נהור המתארת את תעלות הביוב העירוניות הפתוחות שעברו באותם רחובות.

## ראו גם

*הנהרות התת-קרקעיים של לונדון
*מערכת הביוב של לונדון

קטגוריה:הנהרות התת-קרקעיים של לונדון
קטגוריה:לונדון: נהרות ונחלים
וולברוק (נהר)

[שמאל|ממוזער|250px|[כנסיית סנט סטפן וולברוק]]
**נהר הוולברוק** (אנגלית: Walbrook) הוא נהר באזור לונדון, שכיום זורם מתחת לקרקע. הנהר שימש גורם מכריע בהשפעתו על ההתיישבות הרומאית באזור העיר לונדון באנגליה והקמתה של לונדוניום.

מקור שם הנהר בעובדה שהנהר זרם לאורך ותחת חומת לונדון (פירוש השם: "פלג החומה"). ככל הנראה הנהר, שמוצאו באזור פינסבורי, זרם תחת החומה ונשפך אל התמזה במקום בו נמצא היום גשר רחוב קנון. למעשה חצה הנהר את העיר לונדוניום לשני חלקים, ובכך שימש מקור מים מתוקים לכל חלקי העיר, ואפשר הזרמת השפכים של העיר לנהר התמזה.

הרומאים בנו על גדתו המזרחית של הנהר את מקדש מיתרס, בקרבת מקום למשכנו של המושל הרומאי של בריטניה.

## נהר הוולברוק כיום
כיום זורם נהר הוולברוק כולו מתחת הקרקע. השריד היחיד של הנהר שנותר כיום הוא שמו של רחוב וולברוק, העובר מעל המקום בו עבר הנהר, וכנסיית סנט סטפן וולברוק שנבנתה על גדת הנהר.

## ראו גם

*הנהרות התת-קרקעיים של לונדון
*נהרות בריטניה

קטגוריה:הנהרות התת-קרקעיים של לונדון
קטגוריה:לונדון: נהרות ונחלים
פליט (נהר)

[שמאל|ממוזער|250px|שפך הנהר פליט (הפתח החשוך שמתחת למדרגות בתמונה) מתחת ל[גשר בלקפריירס.]]
**נהר פליט** (אנגלית: River Fleet) הוא הגדול מבין הנהרות התת-קרקעיים של לונדון, אנגליה.

מוצאו של נהר פליט הוא בשני מעיינות מים מתוקים בהמפסטד הית' בצפונה של לונדון. במאה ה-18 הופנו שני מעיינות אלה למאגרי מים באזור הייגייט והמפסטד. מן המאגרים הוזרמו המים במנהרות תת-קרקעיות לאורך 6 קילומטרים עד שפך הנהר אל נהר התמזה באזור גשר בלקפריירס.

לפני הפיכת הנהר לנהר תת-קרקעי זרם הנהר בשני יובלים שהתאחדו באזור קנטיש טאון של לונדון, וזרמו ברחוב פרינגטון, דרך תעלת הולברון עד לגשר בלקפריירס.

## היסטוריה
בתקופה הקדומה (לאחר תום הכיבוש הרומי) היה הנהר בעל שפך שרוחבו כ-100 מטרים. תושבי העיר לונדון השתמשו בנהר כדי להזרים את שפכי העיר אל התמזה. במאה ה-13 הפך הנהר למזוהם ביותר, והתיישבו לצדדיו בעיקר משפחות דלות אמצעים, וכן נבנו בקרבתו בתי הכלא של לונדון - כלא ניוגייט, כלא פליט וכלא לודגייט.

לאחר השרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666 נבנה אזור זה של העיר מחדש והנהר הוזרם לתוך תעלה שנבנתה בין השנים 1666–1680.

בשנת 1737 החל כיסוי התעלה וב-1765 הסתיים כיסוי קטע מהתעלה שבין הרחובות הולבורן ורחוב פליט. חלק נוסף כוסה ב-1812, ובשנות ה-60 של המאה ה-19 בעת בניית קו המטרופולין של הרכבת התחתית של לונדון כוסתה שארית התעלה.

במקור נקרא קו ג'ובילי של הרכבת התחתית של לונדון "קו פליט" על שם הנהר, אולם בשנת 1977 שונה שם הקו מ"קו פליט" ל"קו ג'ובילי" (באנגלית: "יוֹבֵל") על מנת לסמל את יובל הכסף של המלכה אליזבת השנייה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הנהרות התת-קרקעיים של לונדון
קטגוריה:לונדון: נהרות ונחלים
ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית

[250px|ממוזער|שמאל|השחקן [פרדריק מארץ', אשתו פלורנס וחבר בית הנבחרים מרטין דיס, בעת שימוע שנערך לזוג מארץ' בוועדה]]
**ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית** (**House Committee on Un-American Activities**, בקיצור: **HUAC**) היא ועדת חקירה של בית הנבחרים של ארצות הברית שחקרה מה שהוגדר כפעילות של קומוניזם ותעמולה אנטי-אמריקנית בארצות הברית של שנות החמישים. רבים גינו בחריפות את פעולת הוועדה, בטענה שהרסה את הקריירה לאנשים רבים עקב דעותיהם הפוליטיות.

הוועדה צמחה מוועדת חקירה מיוחדת שהוקמה בשנת 1938 ועסקה בעיקר באמריקנים ממוצא גרמני ובפעילותם בארגונים נאציים ובקו קלוקס קלאן, אך עסקה גם בפעילות קומוניסטית. האלי פלאנאגן, ראש פרויקט התיאטרון הפדרלי, זומן בשנת 1938 להופיע בפני הוועדה ולהשיב לטענה שהפרויקט מוצף בקומוניסטים.

בשנת 1946 הפכה הוועדה לוועדה קבועה של בית הנבחרים. עיקר פרסומה בא מפעולתה לחקר מעורבות קומוניסטית בממשל האמריקני. גורמים שמרניים בקונגרס, ובפרט הסנאטור ג'וזף מקארתי, (שבניגוד לסברה המקובלת לא היה חבר בוועדה זו), גילו חשדנות רבה כלפי אנשים בעלי זיקה לקומוניזם, בפרט על רקע "המלחמה הקרה", וראו בהם אנשים בעלי נאמנות כפולה המהווים סוכנים של ברית המועצות. הוועדה שימשה כלי פוליטי בידי כמה מחבריה לקידום הקריירה הפוליטית שלהם. כך, למשל, ניצל ריצ'רד ניקסון את חברותו בוועדה כדי לתקוף את הבכיר במשרד החוץ האמריקני ובממשל טרומן, אלג'ר היס, בטענה (הנכונה, ככל הנראה) כי היה מרגל סובייטי.

בהמשך דרכה התמקדה הוועדה בחקר פעילות קומוניסטית בהוליווד, ויצרה "רשימה שחורה" של אנשי קולנוע חשודים. אחד מקורבנותיה של הוועדה היה צ'ארלי צ'פלין, שנאלץ לעזוב את ארצות הברית. קורבן נוסף היה המחזאי ברטולט ברכט, שבעקבות חקירתו היגר לשווייץ.

בפסק דין ווטקינס נגד ארצות הברית (1957) זיכה בית המשפט העליון של ארצות הברית אדם בשם ג'ון ווטקינס מעבירה של ביזוי הקונגרס בשל סירובו להשיב על שאלות הוועדה בדבר אנשים המוכרים לו כקומוניסטים. בית המשפט העליון (הנשיא ארל וורן) קבע כי לקונגרס לא הייתה סמכות לחקור עניינים אישיים של הפרט, וכי לווטקינס לא ניתנה הזדמנות להליך הוגן (בהתאם לתיקון החמישי לחוקה), מאחר שההשלכות הפליליות של סירובו לענות על השאלות לא היו ברורות לו בעת המעשה, ומשום שמטרת החקירה לא הייתה ברורה דיה בזמן עדותו. לפיכך ווטקינס לא יכול היה להיות מודע לרלוונטיות השאלות, שהיא אשר הופכת את השתיקה לעוון לפי סעיף האישום בו הורשע, ועל כן זוכה. 

בעקבות נפילתו של מקארתי, יוקרתה של הוועדה הלכה וירדה בשנות ה-50 המאוחרות. ב-1959, הנשיא לשעבר הארי טרומן הוקיע את הוועדה כשאמר שתיאר אותה כ-. הוועדה איבדה את מרבית מעמדה במהלך שנות ה-60. בשנות ה-60 המאוחרות הוועדה זימנה ואיימה על כמה ממנהיגי תרבות הנגד. בניסיון להמציא את עצמה מחדש, בשנת 1969 שם הוועדה שונה ל"הוועדה לביטחון פנים". כשהוועדה פורקה על ידי בית הנבחרים בשנת 1975, החליפה אותה ועדת בית הנבחרים למערכת המשפט (United States House Committee on the Judiciary). 
## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

*The permanent standing House Committee on Un-American Activities, באתר ההיסטוריה של בית הנבחרים של ארצות הברית
*Un-American Activities Committee, באתר Spartacus Educational
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: חוק ומשפט
קטגוריה:מקארתיזם
ראשוניים תאומים

בתורת המספרים, **ראשוניים תאומים** הם זוג מספרים ראשוניים שההפרש ביניהם הוא 2. פרט למספר הראשוני 2, כל שאר הראשוניים הם אי-זוגיים, ולכן המרחק בין כל שניים מהם מוכרח להיות זוגי. אם כן, 2 הוא ההפרש הקטן ביותר האפשרי (מלבד המקרה של 2 ו-3).

עשרת הזוגות הראשונים של ראשוניים תאומים הם:
:(3,5),(5,7),(11,13),(17,19),(29,31),(41,43),(59,61),(71,73),(101,103),(107,109),\ldots
המספר שבין זוג ראשונים תאומים מתחלק תמיד ב-6, למעט המקרה (3,5).

נכון לאפריל 2012, הראשוניים התאומים הגדולים ביותר הידועים הם 3756801695685\cdot2^{666669}\pm1, בעלי 200,700 ספרות.

השאלה האם קיימים אינסוף ראשוניים תאומים היא אחת מהשאלות הפתוחות הוותיקות בתורת המספרים. זהו התוכן של השערת המספרים הראשוניים התאומים. 

צורה חזקה של השערה זו היא השערת הארדי-ליטלווד, העוסקת במספרם של הראשוניים התאומים הקטנים מגבול x. לפי ההשערה, מספר הזוגות שווה בקירוב ל-C\frac{x}{\ln(x)^2} כאשר C>0 קבוע כלשהו; במילים אחרות, הסיכוי שמספרים x,x+2 יהיו שניהם ראשוניים הוא \frac{C_0}{\ln(x)^2} כאשר C_0>0 קבוע כלשהו. ההשערה תואמת למשפט המספרים הראשוניים, שלפיו הסיכוי של כל אחד מן המספרים האלה להיות ראשוני הוא בקירוב \frac{x}{\ln(x)}.

על ידי פיתוח גרסה כמותית ל, הוכיח המתמטיקאי הנורווגי ברון בשנת 1919, שמספר הראשוניים התאומים עד x קטן מ-\frac{x}{\ln(x)^2}. מעובדה זו נובע שסכום כל ההופכיים של הראשוניים התאומים מתכנס לגבול סופי (ראה קבוע ברון), שלא כמו סכום ההופכיים של כל המספרים הראשוניים (שהוא אינסופי). אפשר להסיק מכך שהראשוניים התאומים אינם מאוד שכיחים, אבל התוצאה של ברון אינה מראה שמספרם סופי (והדעה המקובלת היא להפך, שמספרם אינסופי).

שלישייה של מספרים תאומים, כלומר מספרים p,p+2,p+4 ששלושתם ראשוניים, יש רק אחת, השלישייה 3, 5, 7. כדי להוכיח שאין שלישיות נוספות, נניח שיש שלישייה כזו. אם p הוא ראשוני גדול מ-3, הרי השארית בחלוקתו ב-3 היא 1 או 2. אם השארית היא 1, הרי p+2 מתחלק ב-3 ללא שארית, ואם השארית היא 2, הרי p+4 מתחלק ב-3 ללא שארית. מאידך, ישנן שלשות מורכבות יותר כגון p,p+2,p+6 או p,p+4,p+6, שאבריהן יכולים להיות כולם ראשוניים (לדוגמה, 11,13,17 במקרה הראשון, 37,41,43 במקרה השני). אנשי תורת המספרים משערים שאם התבנית אינה בלתי-אפשרית מסיבה טריוויאלית (כגון החלוקה ב-3 שהוסברה לעיל), אז ישנם אינסוף מקרים שבהם כל הרכיבים הם ראשוניים. זוהי הכללה של השערת המספרים הראשוניים התאומים.

ב-12 באפריל 2013, הצליח  להוכיח כי מספר הזוגות הראשוניים שההפרש ביניהם קטן מ-70,000,000 הוא אינסופי.

## ראו גם
*ראשוני ז'רמן
*פאולו ג'ורדנו – פיזיקאי וסופר איטלקי, כתב את הרומן "בדידותם של המספרים הראשוניים", שבו הדמויות הן זוג מספרים ראשוניים תאומים, שמופרדים זה מזה על ידי מספר זוגי יחיד שלא מאפשר להם להיפגש, למרות שהם כה קרובים.

## קישורים חיצוניים

*כריס קלדוול: ''מספרים ראשוניים'' (באנגלית).
*שביאר גורדון, פסקל סבה: ''מבוא למספרים ראשונים תאומים וקבוע ברון'' (באנגלית).
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מספרים ראשוניים
מטען חבלה

ממוזער|250px|מטען חבלה מאולתר
ממוזער|250px|דוגמה למטען צינור עם הצתה אלקטרונית
[ממוזער|250px|מטעני חבלה מוסווים עם [מטען רסס|רסס שיצרו מחבלים פלסטינים במהלך האינתיפאדה השנייה.]]
[ממוזער|250px|מטען חבלה שהטמין [חזבאללה מוסווה כסלע]]
**מטען חבלה** או **מטען נפץ **(בשפה בלתי מקצועית: "פצצה") הוא מתקן הכולל חומר נפץ, נפץ-יזם ומערכת הפעלה אשר קיימת זיקה ביניהם ומטרתו היא גרימת נזק על ידי פיצוץ. השימוש במטען מתבצע בדרך כלל על ידי הנחתו ליד המטרה והפעלתו ברגע המתאים. מטעני החבלה השונים נבדלים זה מזה בחומרי הנפץ בהם הם משתמשים, במנגנון ההפעלה שלהם, בצורתם החיצונית, בגודלם, בעוצמתם וכן בייעודם.

כל מטען מכיל פצצה, אך לא כל פצצה היא מטען.

## סוגי מטעני חבלה
* מטען גחון – מטען חבלה אשר תכלית ייעודו היא פגיעה בגחון (תחתית המרכב). מטען הגחון נועד לפגוע בכלי רכב, כגון טנקים ורכב קרבי משוריין. מטען הגחון מנצל את היעדר המיגון בתחתית הרכב כדי לגרום לנזק מקסימלי. לעיתים קרובות מטעני גחון שוקלים עשרות ק"ג ולעיתים אף מאות ק"ג, במטרה להשמיד טנקי מערכה כבדים וממוגנים היטב.
* מטען חלול – חומר נפץ מעוצב בצורה קונית אשר מנצלת ומנתבת את עוצמת הפיצוץ הופכת את ציפוי הקונוס ה"ליינר" ליצירת "ג'ט" – סילון מתכת מותכת החודרת דרך השריון. נפוץ בעיקר כראש קרבי של רקטות וטילים נגד טנקים.
* מטען צד – מטען המוטמן בצד הדרך ונועד לפגוע בכלי רכב לא ממוגנים ונוסעיהם.
* מטען קלע – מטען חלול קעור היורה ליינר מתכת כקלע המסוגל לחדור מיגון קל. נועד לפגוע בכלי רכב, הן משוריינים והן לא. קיימים מטעני קלע הנבדלים זה מזה ביכולות החדירה.
* מטען רסס – מטען חבלה המכיל בנוסף לחומר נפץ גם רסס (shrapnel), כלומר: בליל עצמים קטנים וחדים (כגון ברגים, מסמרים, כדוריות מתכת, חצי מתכת) שמטרתם לפצוע קשה ואף להרוג בני אדם.
* מטען צינור – צינור מתכתי שממולא בחומר הודף פירוטכני עם אטימות משני הצדדים, כתוצאה מבעירת החומר בתוך הצינור לחץ גאזים עולה וגורם לקריעת המעטפת תוך יצירת פיצוץ והעפת המגופות.
* מלכודת פתאים  – זהו מטען חבלה ממולכד מפני הזזה/משיכה וכו' המוסווה בתור עצם תמים שנועד לפגוע בבני אדם. מלכודות כאלה נפוצות בייחוד בלוחמה בשטח בנוי.
* חגורת נפץ – מטען חבלה, בדרך כלל עם רסס, המותקן על גבי וסט או תחתון (שנתפר במיוחד) ונישא על ידי מחבל מתאבד. מטרתו לגרום כמה שיותר נזק לבני אדם תוך הקרבת חיי המחבל.
* לבנת חבלה – מטען חבלה צבאי תקני שנועד לביצוע פעולות חבלה התקפית והריסות קטנות (פריצת דלת, השמדת פריטי אמל"ח או מטעני חבלה).
* מוקש – מטען חבלה צבאי תקני המיועד לפגוע בכלי רכב וחיילים של האויב. כיום השימוש במוקשים נגד אדם מוגבל על ידי אמנת ז'נבה.
* מטען חבלה מאולתר – מטען חבלה לא תקני. בדרך כלל בשימוש על ידי כוחות לא סדירים וארגוני טרור.
* "שמלה" - מעטפת הסוואה להטמעת המטען בשטח. בדרך כלל מבוצע מפיברגלאס ומדמה באופן מושלם את שאר הסלעים באזור.
טקסט=דוגמאות ל"שמלות". קליפות פיברגלאס המדמות סלעים. ביצוע: "מה-טוב פתרונות המחשה"|ממוזער|דוגמאות ל"שמלות". קליפות פיברגלאס המדמות סלעים. ביצוע: "מה-טוב פתרונות המחשה"

## ראו גם
* חומר נפץ
* לבנת חבלה
* C-4
* דינמיט
* סילוק פצצות
* האמנה הבינלאומית בדבר מניעת פיצוצי טרור

## קישורים חיצוניים

* סמדר קרמפף, אלתור טרור – על מטעני חבלה מאולתרים של ארגוני הטרור ברצועת עזה, ביבשה גיליון 19, אתר זרוע היבשה

*
קטגוריה:תחמושת
קטגוריה:הנדסה צבאית
עץ הדודו

**עץ הדודו** (sideroxylon grandiflorum, בעבר נודע בשם Calvaria major) הוא מין עץ מסדרת האברשאים, הקרוי על שם העוף הנכחד דודו והוא מין אנדמי למאוריציוס.

לפי מחקרו של סטנלי טמפל (1977), שהתפרסם בכתב-העת היוקרתי "סיינס", עמד הצמח להיעלם מן העולם ונותרו ממנו רק 13 פרטים, שכן העץ היה תלוי בהנבטה של זרעיו אחרי שעברו בקיבת דודו ונשחקו בה. מחקר מאוחר יותר העלה כי טמפל, אורניתולוג בהכשרתו, התעלם מנתונים וממחקרים בוטניים שסתרו את טענתו. התאוריה של טמפל, שהופצה ברבים, גם עמדה בסתירה לקיומם של עצי דודו שנבטו אחרי היכחדותו של העוף. הנטייה היום היא לייחס את הירידה במספר עצי הדודו, לשיעור של כמה מאות, לסיבות סביבתיות אחרות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפריקה: עצים
קטגוריה:אברשאים
קטגוריה:צמחים אנדמיים
דרום-מזרח אסיה

שמאל|ממוזער|240px|מדינות דרום-מזרח אסיה
[שמאל|ממוזער|240px|חוף טרופי ב[מלזיה.]]
**דרום־מזרח אסיה** הוא אזור ביבשת אסיה הכולל 11 מדינות ביבשת ובאיים הסמוכים לה. המדינות שוכנות לחופי האוקיינוס השקט וחופי ים סין הדרומי. המושג "דרום־מזרח אסיה" נטבע במאה ה־20.

שטח האזור 4,545,792 קמ"ר וגרים בו 675,796,065 בני אדם.

המדינות בחלק היבשתי הן:
* 
* 
*  (בורמה)
*  (מערב)
*  (קמפוצ'יה)
* 

מדינות האיים הן:
* 
* 
* 
*  (מזרח)
* 
* 
*  טריטוריות אוסטרליות – אי חג המולד ואיי קוקוס

בשנת 2017 מנתה אוכלוסייתה 623,000,000 נפש, כחמישית מהם באי האינדונזי ג'אווה. המדינה הגדולה ביותר בשטחה ובאוכלוסייתה בדרום־מזרח אסיה היא אינדונזיה; הקטנה ביותר בשטחה היא סינגפור, ובכמות האוכלוסייה – ברוניי.

ארצות דרום־מזרח אסיה מאוגדות במסגרת כלכלית ופוליטית אזורית: איגוד מדינות דרום־מזרח אסיה (ASEAN).

## כלכלה
במשך ההיסטוריה דרום-מזרח אסיה היווה מרכז סחר חשוב מאוד, בזכות המשאבים והסחורות שמקורן באזור זה (במיוחד תבלינים). בתחילה, סחר התבלינים פותח על ידי סוחרים הודיים וערבים, אך במהרה גם סוחרים אירופיים החלו להתעניין בפוטנציאל של האזור. בתחילה הגיעו הספרדים והפורטוגזים, ולאחר מכן ההולנדים ולבסוף הבריטים והצרפתים. העצמת האינטרסים הובילה לסיפוח שטחים על ידי המעצמות האירופיות – הולנד השתלטה על אינדונזיה, הממלכה המאוחדת השתלטה על מלזיה, ספרד וארצות הברית השתלטו על הפיליפינים.

כיום, אינדונזיה היא הכלכלה החזקה ביותר באזור, והיא החברה היחידה בפורום ה-G-20.

## דמוגרפיה
נכון לשנת 2013, בדרום-מזרח אסיה מתגוררים בערך 625 מיליון נפש. המדינה המאוכלסת ביותר היא אינדונזיה, עם אוכלוסייה של יותר מרבע מיליארד בני אדם (ובכך מהווה המדינה הרביעית בגודלה בעולם). התפלגות הדתות מגוונת מאוד ומשתנה בין מדינה למדינה. אינדונזיה היא מדינה מוסלמית (המדינה המוסלמית הגדולה בעולם). בניגוד לכך, בודהיזם הוא הדת הדומיננטית בווייטנאם, תאילנד, לאוס, קמבודיה, בורמה וסינגפור. הנצרות היא הדומיננטית בפיליפינים, במזרח אינדונזיה, מזרח מלזיה ומזרח טימור. בפיליפינים נמצאת האוכלוסייה הקתולית הגדולה ביותר באסיה.

## טבע ואקלים

[ממוזער|[כוח ענק|כוחים ענקיים מסתובבים באי קומודו.]]
דרום-מזרח אסיה מאופיינת באקלים טרופי ויערות גשם סבוכים, המהווים בית גידול לבעלי חיים רבים. טורפי-העל באזור הם תנין הים, הטיגריס, הנמר, דובים, כוח ענק (דרקון קומודו) ונחשי פיתון בורמזי ופיתון מרושת וקוברה מלכותית גדולים. מלבד תנין הים – הזוחל הגדול ביותר כיום – ישנם באיים עוד מספר מיני תנינים, אך רובם נתונים בסכנת הכחדה. גם כמה עופות דורסים גדולים מאוד באזור כמו עיט קופים פיליפיני, עיטם לבן חזה או אוח יערות.

בים המקיף את היבשת והאיים נמצאות שוניות אלמוגים רחבות, המהוות בית גידול למינים רבים, בהם דגים, כרישים, חלזונות ימיים (עם מגוון קונכיות מרשים) וחסרי חוליות אחרים.

## לקריאה נוספת
#משה יגר, **מרידות המוסלמים בפיליפינים, בתאילנד ובבורמה-מיאנמר**, הוצאת פוזנר ובניו בע"מ, 2000
#משה יגר, **ween integration and secession : the Muslim communities of the southern Philippines, Southern Thailand, and western Burma/Myanmar**, Lanham, Md : Lexington Books, 2002
#משה יגר, **תולדות דרום-מזרח אסיה בזמן החדש – קווי יסוד**, הוצאת מאגנס, 2008

## ראו גם
* איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה
* המשבר הפיננסי באסיה (1997)

## קישורים חיצוניים

* מידע על מדינות דרום-מזרח אסיה, קרן המטבע הבינלאומית 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אסיה: גאוגרפיה
פרויקט יונה

**פרויקט יונה** היה פיתוח נסיוני של נשק מונחה מנוהג על ידי יונים שהגה הביהביוריסט פרדריק סקינר בעת מלחמת העולם השנייה. פרויקט יונה היה הפיתוח הראשון בעולם של נשק מונחה מסוג שגר ושכח.

## היסטוריה
בשנת 1941, עוד לפני הצטרפות ארצות הברית למלחמה, הקים הממשל האמריקאי תוכנית מחקר בשם דראגון שמטרתה פיתוח פצצה דואה שתוטל ממטוסי PB4Y פריווטיר ממרחק רב לעבר צוללות או אוניות אויב, ותטביען בעזרת מטען חומר נפץ או שחרור פצצת עומק.
הדגמים הראשונים של הפצצה כונו Pelican ופיתוחיהם המאוחרים כונו Bat. מספר שיטות הנחיה נוסו בפרויקט, ביניהן גם הנחיה בעזרת יונים.

עוד בראשית שנות ה-40 הציע הפסיכולוג פרדריק סקינר, לאור מחקריו בתחום הביהביוריזם, לעשות שימוש בבעלי חיים להנחיית פצצות. למרות ספקנות רבה, הסכימה בשנת 1943 ועדת מחקר ההגנה הלאומית לממן את המחקר בסך של $25,000 ולהתאימו לפרויקט Pelican.

מערכת הביות שפיתח סקינר הייתה מורכבת מעדשה בחזית הפצצה שממנה הוקרנה תמונה אל מסכים הנמצאים בשלושה תאים בליבה של הפצצה, בהם צופות שלוש יונים שאומנו בהתניה אופרנטית לזהות את המטרה (בדרך כלל ספינה) ולנקר אותה.

כל זמן שהניקור היה במרכז המסך, הפצצה המשיכה לדאות בקו ישר, אך ניקורים שלא במרכז גרמו למסך לנטות ולהעביר למערכת הבקרה פקודת ניהוג. מערכת הבקרה ניווטה את הפצצה לפי ממוצע שערכה בין ניקוריהן של שלוש היונים. מבדיקה שנערכה על תגובת היונים לסוג המזון שניתן להן, התברר כי התוצאות הטובות ביותר היו בעת הזנה בגרעיני קנבוס.

המערכת נבחנה בהצלחה בסימולציות על הקרקע וסקינר שאף להתקינה בפצצות Pelican ולהתחיל בניסויי טיסה, אולם התקשה לשכנע את הממסד הצבאי ברצינות הפרויקט. בו בזמן, פיתוח טכנולוגיית המכ"ם אפשר את פיתוחו של ראש ביות מכ"מי פאסיבי שהותקן בפצצה, ולבסוף בשנת 1944 פרויקט יונה בוטל. היונים המאומנות לאתר ולהטביע ספינות אויב הועברו לחיות בגינת ביתו של סקינר כחיות מחמד.

בשנת 1948 גילה הצי האמריקאי את ממצאי פרויקט יונה, ופתח תוכנית בשם Orcon (ראשי תיבות של "בקרה אורגנית") לבדיקת היתכנות נוספת של הרעיון. פרויקט זה הוכיח בשנית שיונים יכולות לנווט פצצות וטילים, אולם דעתן מוסחת בקלות מעננים או גלים. פרויקט זה נסגר בשנת 1953.

בהרצאות שנשא בשנים מאוחרות יותר ייחס סקינר את פיתוח רעיון תיבת סקינר לתוצאות מחקריו בפרויקט יונה.

## ראו גם
* פצצת כדור פורח
* קליע חכם
* פצצת עטלף
* חולדת נפץ

## לקריאה נוספת
* ב. פ. סקינר: **Cumulative Record** () מתאר את הפרויקט.

## קישורים חיצוניים
* מידע על פרויקט Pelican
* תולדות הפרויקט באתר המכון הסמיתסוניאני
* תיאור מפורט מאוד של ניסוייו של סקינר
* מאמר מהמכון למדעי המחשב באוניברסיטת יוטה
* אזכור של הפרויקט במאמר אודות סקינר
* פרויקט יונה ועוד

קטגוריה:נשק במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בעלי חיים בשירות צבאי ומשטרתי
הגברת הראשונה

ממוזער | ימין | משמאל לימין: הגברת הראשונה של ארמניה, של ארצות הברית, של רוסיה, ושל בולגריה. פסטיבל הספרים במוסקבה, 2003.
**הגברת הראשונה** (באנגלית: **The First Lady**) הוא כינוי הניתן לאשת ראש מדינה, כמו נשיא או מושל מדינה.

בארצות הברית הגברת הראשונה אינה בהכרח אשת הנשיא, אלא, במקרה שהנשיא אינו נשוי, מקובל שאחת מקרובותיו ממלאת את הפונקציה של הגברת הראשונה (מארחת וכו'). כך למשל בתקופת נשיאותו של נשיא ארצות הברית של ג'יימס ביוקנן, שהיה רווק, הייתה הארייט ליין אחייניתו "גברת ראשונה".

הראשונה בנשות נשיאי ארצות הברית שזכתה לתואר "הגברת הראשונה" הייתה דולי מדיסון בשנת 1849 בנאום שנישא בהלווייתה על ידי הנשיא זאכרי טיילור. ככל הנראה היה זה השימוש הראשון במונח זה.

התואר משמש, באופן לא רשמי, גם את נשות ראש ממשלת הממלכה המאוחדת ונשיא צרפת.

## המושג בתחום התרבות
בעקבות השימוש הפוליטי במונח, החל במהלך המאה ה-20 שימוש תרבותי במונח. שימוש זה החל בארצות הברית ובהדרגה נפוץ לשפות אחרות ומדינות אחרות.
כך לדוגמה הזמרת אלה פיצג'רלד זכתה בכינוי "הגברת הראשונה של השיר" (First Lady of Song), אריתה פרנקלין זכתה בכינוי "הגברת הראשונה של מוזיקת הנשמה" (First Lady of American Soul), והלן הייז זכתה לכינוי "הגברת הראשונה של התיאטרון האמריקאי".

בעקבות הדוגמה האמריקאית הפך הכינוי מקובל גם בישראל, ושושנה דמארי הפכה ל"גברת הראשונה של הזמר העברי", ומספר נשים זכו לתואר "הגברת הראשונה של התיאטרון הישראלי": גילה אלמגור, זהרירה חריפאי, ליא קניג, חנה רובינא וחנה מרון.

## ראו גם
* הגברת הראשונה של ארצות הברית
* בני זוג של מנהיגי מדינות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מונחים לנשים
פצצת עטלף

**פצצת עטלף** (באנגלית: **Bat bomb**) הוא כינוי להצעה שהועלתה בארצות הברית בזמן מלחמת העולם השנייה, להשליך מעל האימפריה היפנית עטלפים הנושאים פצצות תבערה זעירות. שמו הרשמי של הפרויקט היה "מבצע אקס־ריי" (מבצע רנטגן) שהתנהל בראשותו של ד"ר לייטל ס' אדמס, רופא שיניים מפנסילבניה. הרעיון היה שהעטלפים יתפזרו ויחפשו מחסה בבניינים ביפן העשויים בעיקר עץ ונייר ואז יפוצצו הפצצות בצעד שיגרום לדליקות רבות באזור. 
[ממוזער|[אשף מקסיקני]]
לצורך המשימה נבחר עטלף ממין מקסיקני שמשקלו היה 14 גרם. במהלך הפיתוח, שארך כשנתיים בין 1942 ל־1944, פותחה במיוחד פצצת תבערה זעירה שהכילה נפלם (בנזין וסבון נוזלי), במשקל 30 גרם, והוצעו כמה דרכים להפעלת הפצצה. בין השאר נבחנו מרכז בקרה חיצוני שיפעיל את הפצצות מהמטוס שישליך אותם, אפשרות שנפסלה משום שהצבא חשש מתלות שכזו; מרעום שיופעל על ידי תנועת כנפי העטלף, אפשרות שנפסלה בגלל רגישות המתקן; ומנגנון השהיה פנימי, מה שנבחר בסופו של דבר. המנגנון כלל חלל בו תיל פלדה שהחזיק את פתיל ההצתה, ומעט לפני שחרור העטלפים הוזרקה לחלל תמיסת נחושת כלורית, שהמיסה את הפלדה וגרמה להפעלת הפצצה. 

לבסוף התוכנית שנתקבלה הייתה לשמור את העטלפים בקירור שיגרום להם לשנת חורף, ולהטיל אותם ממטוסים במארזים שיוצנחו וייפתחו בזמן ירידתם. בזמן זה העטלפים היו אמורים להתעורר ולעוף החוצה ולנסות למצוא מחסה בבתים, ותוך כדי כך להבעיר אותם.
ממוזער|תיעוד השריפות במסגרת הניסוי 1942
הוכחה ליעילותה של הפצצה התקבלה כשקבוצת עטלפים מחומשת הצליחה לברוח מהבסיס בקרלסבאד שבניו מקסיקו, והציתה שרפות רבות באזור. בעקבות תקרית זו הוחזר הפרויקט לשיפור וחשיבה מחודשת, מאחר שהוחלט שיש לעשותו לבטיחותי יותר.
בניסוי שחל ב־15 בדצמבר 1943 הפרויקט נחל הצלחה מרשימה והצליח להעלות באש כפר דמה שנבנה לצורך הניסוי.

עלותו של הפרויקט נעה בין 2 ל־4 מיליון דולר, סכום שנחשב גבוה באותה התקופה.

בשנת 1944, עקב הצלחתו של פרויקט מנהטן (פיתוח פצצת האטום), שנחשב לדרך יעילה יותר להבאת קץ המלחמה, בוטל פרויקט פצצת העטלף. המטוסים שיועדו לנשיאת העטלפים, מפציצי B-29, הוסבו לנשיאת פצצות האטום.

הספר "Sunwing" של הסופר הקנדי קנת' אופל קיבל את השראתו מתקרית זו.

## ראו גם
* פצצת כדור פורח
* עכברוש נפץ

## לקריאה נוספת
* *Bat Bomb: World War II's Other Secret Weapon*, ג'ק קופר, 

## קישורים חיצוניים
* אורי קציר, עטלפי האש, אפלטון
* נועם אופיר, להצמיד פצצות תבערה לעכברים עם כנפיים?, באתר בטאון חיל האוויר גיליון 143, פברואר 2002

קטגוריה:נשק במלחמת העולם השנייה
עטלף
קטגוריה:עטלפים בתרבות
קטגוריה:בעלי חיים בשירות צבאי ומשטרתי
קטגוריה:נשק תבערה
קטגוריה:ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קומיס

שמאל|ממוזער|250px|בקבוק וכוס קומיס
**קומיס** (מקזחית: **Қымыз**; במונגולית: **Айраг**, אַיירָאג) הוא משקה מסורתי המיוצר על ידי התססה של חלב סוסות, שמקורו במרכז אסיה. באופן מסורתי מכינים אותו במכל מעור סוס.

המשקה מכיל כמויות קטנות של אלכוהול ולכן יש לשתות ממנו כמויות גדולות כדי לחוש שכרות.

הקומיס הוא משקה עתיק. כבר במאה ה-5 לפני הספירה הרודוטוס מציין בכתביו שהסקיתים שתו חלב סוסות מעובד. במאה ה-13, וילם מרוברוק מזכיר אותו כמשקה מחלב סוסות ששתה במסעותיו במרכז אסיה.

כאשר מכינים את המשקה מחלב פרה, יש להוסיף סוכר כדי להבטיח שהתסיסה תימשך.

בקומיס יש 2% אלכוהול, אולם ניתן להעלות את הריכוז על ידי זיקוק.

הקומיס, ומשקה דומה - הקפיר - עדיין מיוצרים ברחבי העולם, ואפשר גם להכין אותם בבית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
קטגוריה:המטבח האסייתי
קטגוריה:המטבח המרכז-אסייתי
קטגוריה:המטבח הסובייטי
סוציאליזם ערבי

**סוֹצְיָאלִיזְם ערבי** (الاشتراكية العربية) הוא אידאולוגיה פוליטית המהווה שילוב של פאן-ערביות וסוציאליזם. השפעת הסוציאליזם הערבי הגיעה לשיא בשנות החמישים והשישים של המאה ה-20, כאשר היוותה בסיס אידאולוגי למפלגת הבעת', ובמידה פחותה לתנועתו של גמאל עבד אל נאצר במצרים. אין לבלבל בין מושג זה ובין החשיבה הסוציאליסטית בעולם הערבי, שהקדימה את הסוציאליזם הערבי בחמישים שנה.

## סוציאליזם בעולם הערבי

רעיון הסוציאליזם הגיע לעולם הערבי בסוף המאה ה-19 - תחילת המאה ה-20, כמאה שנה אחרי שהתפתח בצרפת ואנגליה. המונח תורגם תחילה כ"אג'תמאעיה" ואחר-כך "אשתראכיה" שפירושו שיתופיות. פרוש זה שונה מן המקור הלועזי של המילה לכן יש צורך לבחון תחילה את מקור השם והתפתחותו.

מקור השם סוציאליזם מן המילה הלטינית סוציאליס (socialis) – חברתי. אחד המעצבים החשובים ביותר של האידיאל הסוציאליסטי הוא קרל מרקס. הוא האמין כי יש צורך בשינוי חברתי, בייחוד בארצות המתועשות, ושמעמד הפועלים הוא שיביא לשינוי חברתי ולקביעת זכויות האדם העובד, מרקס האמין שיש מכנה משותף לכלל הפועלים בעולם, ולכן סיסמתם הייתה: "פועלי כל העולם, התאחדו!" מול המעמדות המנצלים.

אחד הניצנים של הסוציאליזם בעולם האסלאם היה אל אפגאני; הוא דיבר בעיקר על אשתראכיה אסלאמיה, במאמרים שפרסם בשנים 1892–1897. כעבור עשרים שנה הסופר המצרי-קופטי סלאמה מוסא פרסם ספרון בשם "אל אשתראכיה" והשתתף בהקמת מפלגת אל-חזב אל-אשתראכי. פעולתו החלוצית של אל-אפגאני שיקפה את הלך רוח, אשר שרר בקרב משכילים ערבים לפני מלחמת העולם הראשונה.

## סוציאליזם ערבי

בתחילת-אמצע המאה העשרים שני זרמי סוציאליזם היו ידועים בעולם: הסוציאליזם המרקסיסטי והסוציאליזם הדמוקרטי. הסוציאליזם המרקסיסטי דגל בתפיסת השלטון בכוח, ביטול המעמדות, ביטול הקניין הפרטי והטלת דיקטטורה של הפרולטריון (שלב הכרחי, אשר לאחריו יוכל להתקיים "הקומוניזם הטהור"). הסוציאליזם הדמוקרטי לא האמין בדרך של הפיכת סדרי השלטון כדי לשפר את המצב הכלכלי-חברתי של העם, אלא בדרך של מאבק במסגרת המשטר הדמוקרטי.

גיבוש מפלגות קומוניסטיות חזקות בעולם הערבי גרם אף הוא להתפתחות הסוציאליזם הערבי. הסוציאליזם הערבי דוחה את הגישה האנטי-לאומנית של הסוציאליזם המרקסיסטי. מה שמייחד את הסוציאליזם הערבי זה היותו קשור בטבורו לאידאולוגיה הלאומית ערבית.

המושג "סוציאליזם ערבי" נטבע על ידי מישל עפלק, ממייסדי מפלגת הבעת' בסוריה, כדי ליצור הבחנה בין הסוציאליזם שלו ובין זרמי הסוציאליזם האחרים.

## קישורים חיצוניים

* קוים לדמותו של הסוציאליזם הנאצרי (סקירה של סקירה של מחלקת החקר במשרד החוץ, נמצא בארכיון המדינה)

## ראו גם
* סוציאליזם אסלאמי

קטגוריה:אידאולוגיות
קטגוריה:סוציאליזם
קטגוריה:לאומיות פאן-ערבית
ורונסקיאן

בתורת המשוואות הדיפרנציאליות הרגילות, **ורונסקיאן** (באנגלית: **wronskian**) היא פונקציה שמסייעת לפתרון מערכות של משוואות ומשוואות מסדר גבוה. היא קרויה על שם המתמטיקאי והפילוסוף הפולני יוזף מאריה הנה-ורונסקי  (1776-1853).

## הגדרה פורמלית
בהינתן קבוצה של \ n פונקציות, \ f_1,\dots,f_n, ה**וורונסקיאן** שלהן מוגדר בתור הדטרמיננטה הבאה:


W(f_1, \ldots, f_n) =
\begin{vmatrix}
f_1 & f_2 & \cdots & f_n \\
f_1' & f_2' & \cdots & f_n' \\
\vdots & \vdots & \ddots & \vdots \\
f_1^{(n-1)} & f_2^{(n-1)} & \cdots & f_n^{(n-1)}
\end{vmatrix}


כלומר, זוהי הדטרמיננטה שמתקבלת מכך שמציבים את הפונקציות בשורה הראשונה, את הנגזרת הראשונה שלהן בשורה השנייה וכן הלאה, עד הנגזרת ה-\ n-1. נשים לב שהוורונסקיאן הוא פונקציה: עבור כל \ x הוא מחזיר את הדטרמיננטה כאשר הפונקציות ונגזרותיהן מחושבות בנקודה \ x.

עבור **מערכת** של משוואות דיפרנציאליות ליניאריות מסדר ראשון נהוג להגדיר את הוורונסקיאן בצורה מעט שונה. כל פתרון של המערכת הוא פונקציה וקטורית, ולכן כל עמודה של הוורונסקיאן מכילה את הרכיבים של פונקציה אחת, במקום את הנגזרות שלה. הגדרה זו שקולה להגדרה המקורית במובן זה שאם מתרגמים משוואה ליניארית ממעלה \ n למערכת של \ n משוואות ליניאריות ממעלה ראשונה, הוורונסקיאן של הפתרונות יהיה זהה.

עבור ורונסקיאן של מערכת משוואות \ \vec{Y'}=A\vec{Y} כאשר \ A=(a_{ij}) היא מטריצה מסדר \ n\times n מתקיימת **[[זהות אבל]]**: אם \ W(x) הוא הוורונסקיאן של קבוצת פתרונות של המערכת בנקודה \ x אז מתקיים \ W(x)=W(x_0)e^{\int_{x_0}^x\sum_{i=1}^n a_{ii}(t)dt} מזהות זו ברור כי הוורונסקיאן מתאפס בכל נקודה או שאינו מתאפס כלל (שכן האקספוננט אינו יכול להתאפס, ולכן אם \ W(x)=0 אז בהכרח גם \ W(x_0)=0).

## שימושים
הוורונסקיאן משמש לבדיקת תלות ליניארית של פונקציות: אם הוורונסקיאן של קבוצת פונקציות שונה מאפס בקטע כלשהו, אז הפונקציות בלתי תלויות ליניארית בקטע זה. ההפך אינו בהכרח נכון – ייתכן שהוורונסקיאן יתאפס מבלי שהפונקציות יהיו תלויות ליניארית. המתמטיקאי מקסים בוחר  הבחין בכך שאם הפונקציות הן אנליטיות, אז התאפסות הוורונסקיאן מורה על כך שהפונקציות תלויות ליניארית. עם זאת, כאשר כל הפונקציות הן פתרונות של משוואה דיפרנציאלית ליניארית כלשהי, התאפסות הוורונסקיאן גוררת את תלות הפונקציות. לכן ניתן להשתמש בוורונסקיאן כדי לבדוק תלות ליניארית בין פתרונות של אותה משוואה דיפרנציאלית.

הוורונסקיאן משמש גם לצורך מספר אלגוריתמים של פתרון משוואות דיפרנציאליות אי-הומוגניות, כמו בתהליך וריאציית הפרמטר למשוואה מסדר ראשון או במציאת פונקציית גרין למשוואה מסדר שני.

## ראו גם
* זהות אבל

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוואות דיפרנציאליות
קטגוריה:דטרמיננטות
קפיר

שמאל|ממוזער|250px|גרגרי קפיר
**קֵפִיר** הוא משקה חלב שמקורו בקווקז ומופק בתסיסה הומולקטית בדומה ליוגורט.

## מבנהו של הקפיר
גרגירי קפיר הם למעשה מושבה סימביוטית של חיידקים מהסוג לקטובצילוס אצידופילוס ושמרים במטריצה של חלבונים, ליפידים וסוכרים. הצירוף המדויק של חיידקים ושמרים משתנה מתערובת לתערובת. כשמשרים את הגרגירים בחלב הם מתחילים את תהליך התסיסה והמשקה שנוצר, הקרוי גם הוא קפיר, הוא מוגז קלות וקצת אלכוהולי.

כדי להבטיח אחידות, במוצרים מסחריים משתמשים באבקת בסיס במקום בגרעינים. עם זאת, אבקה אינה יוצרת גרעיני גיבוש או ממשיכה לצמוח ללא סוף.

את חיידקי הקפיר מגדלים בחלב (בעיקר חלב פרה או עז הבית) למשך יום או יותר בטמפרטורת החדר. התוצאה דומה מאוד ליוגורט.

**קפיר מים** הוא קפיר שגדל במים עם סוכר, פירות יבשים (כמו תאנים למשל) ומיץ לימון, גם כן למשך יום או יותר בטמפרטורת החדר. בקפיר מים נהוג להשתמש כדי להכין משקאות תוססים שאינם על בסיס חלב.

בצ'ילה משקה זה מכונה "Yoghurt de Pajaritos".

בשל כמות האלכוהול הנמוכה בקפיר, במזרח אירופה יש המשתמשים בו לטיפול בחמרמורת ("האנג אובר").

## בישראל
בישראל קפיר פופולרי מאוד בקרב יוצאי מדינות ברית המועצות לשעבר. ומספר מחלבות ישראליות מיצרות את המשקה, לדוגמה: מחלבת ארגמן, מחלבת דן, מחלבת י. מרדכי. הרב זאב וייטמן, רב תנובה, כתב מאמר ובו ביסס את כשרות הקפיר, אף שחלק מחומרי הגלם הראשוניים שלו עשויים להיות אסורים באכילה כשהם בפני עצמם.

## קישורים חיצוניים

* פרסום הטוען לסגולות רפואיות
* מידע והיסטוריה של הקפיר, מתוך האתר "לבריאות!"

## הערות שוליים

קטגוריה:יוגורטים
קטגוריה:משקאות חלב
קטגוריה:משקאות מותססים
קטגוריה:מאכלי שמרים
קטגוריה:המטבח הקווקזי