open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מסגד קאולון

שמאל|ממוזער|250px|מסגד קאולון בשעות הערב.
שמאל|ממוזער|250px|חזית המסגד.
**מסגד קאולון והמרכז האיסלמי** (באנגלית: **Kowloon Masjid and Islamic Centre**; בסינית: 九龍清真寺暨伊斯蘭中心) הוא הגדול שבארבעת המסגדים הנמצאים בהונג קונג. המסגד ממוקם בצידה המערבי של דרך נייתן, בצמוד לפארק קאולון באזור צים שא צוי של חצי האי קאולון שבהונג קונג. המסגד מסוגל להכיל כ-3,500 מתפללים.

## היסטוריה
המסגד והמרכז האיסלמי הוקם בשנת 1896 באתר סמוך (בו ממוקמת כיום תחנת המשטרה של צים שא צוי) ונועד לשרת את החיילים ההודים אשר התגוררו בקסרקטין ויטפילד הסמוך (כיום - פארק קאולון).

בשל עבודות הקמת קו צואן ואן של הרכבת התחתית של הונג קונג בשנות ה-70 של המאה ה-20 נגרם נזק למבנה. פיצויים אשר שילמה חברת הרכבת התחתית, וכן תרומות של הקהילה המוסלמית אפשרו את בניית המסגד החדש בשנת 1984 במיקומו הנוכחי.

## תיאור המבנה
המבנה תוכנן על ידי האדריכל י. מ. קאדרי, בסגנון אדריכלות אסלאמית מסורתית. בארבע קצות המבנה, ארבעה מינרטים שגובהם 11 מטרים, ובמרכזו של המבנה כיפה גדולה, שקוטרה 5 מטרים וגובהה 9 מטרים. המבנה, המינרטים והכיפה מצופים שיש לבן.

המבנה כולל שלושה אולמות תפילה, אולם לאירועים קהילתיים, מרפאה קהילתית וספריה. אולם התפילה העיקרי יכול להכיל 1,000 מתפללים. בקומה השנייה של המבנה אולם תפילה המיועד לנשים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הונג קונג: מבנים
קטגוריה:צים שא צוי
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: מסגדים
יחיעם פריאור

**יחיעם פריאור** (נולד ב-1947) הוא פרופסור לפיזיקה כימית ולשעבר דקאן הפקולטה לכימיה במכון ויצמן למדע. מחקריו עוסקים בספקטרוסקופיית לייזרים לא ליניארית ואינטראקציות בין אור לחומר.

## על אודותיו
פריאור שירת כקצין בצנחנים. סיים בשנת 1971 תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה העברית, ובשנת 1977 סיים דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בנושא "Optical Rotary Saturation". משנת 1977 ועד לשנת 1979 שהה באוניברסיטת הרווארד במסגרת מחקר בתר-דוקטוריאלי בהנחיית ניקולס בלומברגן, לימים חתן פרס נובל לפיזיקה. בשנת 1979 הצטרף למכון ויצמן, וב-1992 מונה לעמוד בראש קתדרת שרמן.

בין התפקידים שמילא במכון ויצמן: ראש המחלקה לפיזיקה כימית, דקאן הפקולטה לכימיה, יושב ראש המועצה המדעית. במקביל כיהן בשנות ה-90 כראש האגף הראשון של האגף למערכות מידע, והחל מ-1 בינואר 2020 מכהן בשנית בתפקיד זה.

בשנת 2002 היה ממייסדי תנועת ח"ץ, להיפרדות חד-צדדית מהפלסטינים והקמת גדר ביטחון. פריאור הוא חבר בהנהלת המועצה לשלום ולביטחון.

על תלמידיו לאורך השנים נמנים פרופ' שר-לי פליישר מאוניברסיטת תל אביב, ופרופ' עדי סלומון מאוניברסיטת בר-אילן.

נשוי לדרורה ואב לענת, הילה, נעמה ואיילת. מתגורר ברחובות.

## קישורים חיצוניים
* דף הקבוצה של פריאור באתר מכון ויצמן למדע
* טוריו של פריאור באתר ynet

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: כימיה
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:כימאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
פארק קאולון

שמאל|ממוזער|250px|פארק קאולון
**פארק קאולון** (באנגלית: **Kowloon Park**; בסינית: 九龍公園) הוא פארק ציבורי באזור צים שא צוי שבחצי האי קאולון בהונג קונג. הפארק מנוהל על ידי מחלקת הפנאי והתרבות של ממשלת הונג קונג.

## היסטוריה
הפארק ממוקם בו עמדו קודם לכן באזור "מחנה ויטפילד" (Whitfield Camp) - קסרקטינים של הצבא הבריטי, מחנה שהוקם בשנת 1860 לאחר שקאולון הפך לחלק מהמושבה הבריטית.

בשנת 1970 החליטה המועצה העירונית של הונג קונג להפוך את המחנה הצבאי לפארק ציבורי, והפארק נפתח לציבור ב-24 ביוני 1970 בנוכחות מושל הונג קונג דאז, סר דייוויד טרנץ'.

בשנות ה-80 של המאה ה-20, החל הפיתוח המואץ של דרך נייתן הגובלת בפארק ממזרח, ובעקבותיו אישרה מועצת העיר הונג קונג בשנת 1982 לבנות מבני חנויות בחלקו המזרחי של הפארק. תוכנית זו ספגה ביקורת רבה, בין היתר על ידי האוכלוסייה המוסלמית של הונג קונג (בשל מיקומו של מסגד קאולון הממוקם בחלקו המזרחי של הפארק).

בשנת 1989 עבר הפארק שיפוץ נרחב.

## מבנה הפארק
שמאל|ממוזער
בשטחו של הפארק ממוקמים מסגד קאולון, וכן מספר מבני קסרקטין אשר שומרו כמבנים היסטוריים, והמנוהלים על ידי המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג. במבנים אלה, שנבנו בשנת 1910 לערך, ממוקם כיום המרכז לגילוי המורשת של הונג קונג (ובין השנים 1983–1998 שימשו את המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג, בטרם עבר זה למשכנו הנוכחי).

בשטח הפארק מספר מתקני ספורט ובהם מתחם בריכות שחייה הכולל שלוש בריכות מקורות: בריכת שחייה אולימפית (שאורכה 50 מטרים), בריכת אימונים (25 מטרים), ובריכת קפיצה למים, ובנוסף שלוש בריכות נופש שאינן מקורות. מרכז השחייה נפתח ב-12 בספטמבר 1989 ומסוגל להכיל 1,469 נופשים. במתחם מבקרים מדי שנה למעלה ממיליון נופשים.

Image:kowloonpark.JPG|ביתן בריכת השחיה בפארק


## ראו גם

## קישורים חיצוניים
* 
* מתחם הבריכות בפארק קאולון

קאולון
קטגוריה:צים שא צוי
מושל הונג קונג

**מושל הונג קונג** (באנגלית: **Governor of Hong Kong**; בסינית: **香港總督**) היה תוארו של נושא המשרה שכיהן כמושל המושבה הבריטית הונג קונג, ועמד בראש ממשלת המושבה בין השנים 1843–1997.

תפקידו וסמכויותיו של המושל נקבעו במכתב ההרשאה של הונג קונג ובהנחיות המלכותיות.

לאחר העברת השליטה במושבה לידי הרפובליקה העממית של סין בשנת 1997 הועברו סמכויותיו האזרחיות לידי ראש הרשות המבצעת של הונג קונג וסמכויותיו הצבאיות לידי מפקד כוחות הצבא העממי של סין בהונג קונג.

## סמכויות המושל
שמאל|ממוזער|250px|מדי מושל הונג קונג.
תפקידו וסמכויותיו של המושל נקבעו במכתב ההרשאה של הונג קונג ובהנחיות המלכותיות שהוצאו בשנת 1843. המושל מונה על ידי המונרך הבריטי (על פי עצתו של ראש ממשלת בריטניה) ועמד בראש הרשות המבצעת של המושבה בין השנים 1843–1997 (למעט בתקופת מלחמת העולם השנייה עת שלטה יפן במושבה).

ברוב שנותיה של המושבה, המושל מינה את כל חברי המועצה המחוקקת של הונג קונג, ורק בשנותיה האחרונות של המושבה, החל משנת 1985, חלק ממושבי המועצה המחוקקת היו מושבים נבחרים. כמו כן מינה המושל את כל חברי המועצה המבצעת של הונג קונג.

מרבית מושלי הונג קונג היו דיפלומטים מקצועיים, למעט המושל האחרון, כריס פאטן שהיה פוליטיקאי.

נכון לדצמבר 1996 משכורתו השנתית של המושל הייתה 3 מיליון דולר הונג קונגי והוא היה פטור ממסים.

בהיעדרו של מושל המושבה, המזכיר הראשי של המושבה כיהן כמושל בפועל.

## מגורי המושלים
מושל הונג קונג הראשון, סר הנרי פוטינגר התגורר בבניין המסיון הצרפתי הישן בין השנים 1843–1846 (כיום המבנה משמש את בית המשפט העליון לערעורים של הונג קונג). המושל השני, ג'ון פרנסיס דייוויס התגורר זמן קצר באותו המבנה בטרם עבר לבית המושל שנבנה בדרך קיין. מאז כהונתו של מושל הונג קונג הרביעי, סר ג'ון בורינג התגוררו המושלים בבית הממשלה.

## מושלי הונג קונג

## קישורים חיצוניים

* תצלומי מושלי הונג קונג

*
קטגוריה:הונג קונג: ממשל
ליאון אנגלסברג

**ליאון אנגלסברג** (1919, ורשה – מרץ 1998, ירושלים) היה אמן וצייר ישראלי.

## אודות
אנגלסברג נולד בוורשה בשנת 1919 למשפחה יהודית בורגנית והוא אחד מארבעה ילדים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נהרג אחיו הבכור בהפצצות הנאצים וליאון ברח עם אחיו הבוגר ללבוב ומשם לברית המועצות.

בשנת 1943 הוא התגייס ליחידת חיל הרגלים הפולני שסופחה לצבא הסובייטי. הוא השתתף במלחמה ונפצע בעינו בקרב. הוריו ואחותו התאומה שנותרו בורשה נספו בשואה.

עם סיום המלחמה חזר לוורשה, ולמד באקדמיה לאמנות של ורשה, וסיים את לימודיו בשנת 1950. הוא עלה לישראל בשנת 1957, תקופה קצרה התגורר במעברה ליד חיפה ואחר כך עבר לירושלים לשכונת אבו תור, שם התגורר עד יום מותו.

בחייו לא זכה להכרה רבה, אלא מצד קומץ מצומצם של יודעי חן. בעלי גלריות שבקשו להציג תערוכת יחיד מיצירותיו נענו בשלילה. לפיכך לא הציג בחייו ולו תערוכת יחיד אחת ותערוכה מקפת של יצירותיו שכללה עשרות רבות של תמונות שמן ועבודות על נייר הוצגה רק לאחר פטירתו במוזיאון תל אביב לאמנות בשנת 2006 (באצירתה של תמר מנור-פרידמן).

רבים מציוריו מתארים את נופי ירושלים וסביבותיה וחלקם עוסקים בנושא השואה. צייר גם מספר לא מבוטל של דיוקנאות עצמיים.

אנגלסברג נפטר בשנת 1998 מדלקת ריאות ונקבר בהר המנוחות בירושלים. הוא הוריש את רכושו למדינה. בצוואתו ביקש להפוך את הסטודיו שלו למרכז תרבות, ואת אוסף הכינורות שלו ביקש למסור לנגנים צעירים. לטיפול ברכושו הקים האפוטרופוס הכללי את "הקדש ליאון אנגלסברג" ומרבית יצירותיו הועברו לאוספי מוזיאון ישראל בירושלים, מוזיאון תל אביב לאמנות ומוזיאון יד ושם.

## מונוגרפיה אודות יצירתו
* תמר מנור-פרידמן, **ליאון אנגלסברג: רטרוספקטיבה**, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2006.

## לקריאה נוספת
* בנימין תמוז (עורך), יונה פישר, **אמנות ישראל**, הוצאת מסדה, 1963, 1966.
* יונה פישר, **מהנוף אל ההפשטה ומההפשטה אל הטבע**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1972.
* בנימין תמוז (עורך), דורית לויטה, גדעון עפרת, **סיפורה של אמנות ישראל**, הוצאת מסדה, 1980.
* מרדכי עומר, **על אחד ההרים - ירושלים באמנות הישראלית**, הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר, אוניברסיטת תל אביב, 1988.
* מאירה פרי-להמן, **טובל במים, טובל באור - מאה שנות צבעי-מים בישראל**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1998.
* יונה פישר, תמר מנור-פרידמן, **לידת העכשיו**, בתוך: **60 שנות אמנות בישראל**, מוזיאון אשדוד לאמנות, מרכז מונארט, 2008.
* גליה בר אור. **אמנות ישראלית מאוסף גבי ועמי בראון**, המשכן לאמנות עין חרוד, 2009.

## קישורים חיצוניים
* משה כהן, , 12/4/2006, מעריב
*
* על אנגלסברג באתר יד ושם

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
יורם עבר הדני

**יורם עבר הדני** הוא סופר, פרסומאי, תסריטאי ובמאי פרסומות ישראלי.

## אודות

יורם הוא בנה של הסופרת והמשוררת דפנה עבר הדני. גדל באשקלון. הוא שימש כתסריטאי בקומדי סטור וקופירייטר לקמפיין של אהוד ברק בשנת 2001. הוא כתב חמישה ספרי ילדים. כיום הוא אחד מבמאי הפרסומות המובילים בארץ.

נשוי לבמאית והתסריטאית קרן מרגלית ואב לשלושה.

## מספריו
* השלקט, ספרית פועלים, 1988, איורים, נעמה גולומב
* האיש והקו, הוצאת מודן, 1990 (הספר תורגם לאנגלית ופורטוגזית)
* נטע רוצה להיות גדולה, הוצאת שבא, 1996, איורים: קארו שוהם
* בוא-הנה הולך לאבוד, ספרית פועלים, 2005, איורים: שרון אלפרט
* המפלצת שקראו לה בהההה!, ספרית פועלים, 2007, איורים: שרון אלפרט
* "אובך", כתר, 2015

## קישורים חיצוניים

* 
* הבלוג של עבר הדני בקפה דהמרקר
* 

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:בוגרי תיכון תגר (אשקלון)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
סאמי הדאווי

**סאמי הדאווי** (בערבית: **سامي هداوي**; 3 במרץ 1904 - 22 באפריל 2004) היה פקיד בממשלת המנדט, היסטוריון וסופר פלסטיני.

## ביוגרפיה
הדאווי נולד בירושלים למשפחה נוצרית. אביו היה חייל בצבא האימפריה העות'מאנית ונהרג במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1915, לאחר מות אביו, עברה המשפחה לעמאן בה עבד כמתורגמן עבור הצבא הבריטי. לאחר מכן, חזר לירושלים, והתגורר בבית סבו ברובע היהודי בעיר העתיקה עד לשנת 1948. החל משנת 1935 עבד בשמאות, פיקוח ומיסוי נכסי דלא ניידי במרשם המקרקעין הבריטי. בשנת 1943 התקבל כחבר במסדר האימפריה הבריטית כהוקרה על שירותו. בסוף שנת 1945 השתתף, מתוקף תפקידו, בהכנת סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל.

בשנת 1948 עבר עם אשתו ושני ילדיו לשכונת קטמון אולם בעקבות כיבוש השכונה על ידי כוחות צה"ל במהלך מלחמת העצמאות נאלץ לעבור לצד הירדני.
לאחר 1948, עבד עבור ממשלת ירדן כמומחה מקרקעין, ועבור הוועדה בנושא הפליטים הפלסטינים של האומות המאוחדות בניו יורק. בין השנים 1960–1970 היה מנהל המכון ללימודים פלסטינים בביירות.
אשתו נפטרה מהתקף לב ב-1965.
לאחר פרישתו לגמלאות בשנת 1970 היגר לטורונטו, שם היה פעיל בקהילה הפלסטינית והתמסר לכתיבת ספרים העוסקים בהיסטוריה של הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
בראיון האחרון הביע רצונו להקבר בירושלים, עיר הולדתו.

הוא נפטר ב-22 באפריל 2004 בגיל 100 ונקבר בטורונטו. הותיר אחריו בן ובת.

## מספריו

* **Bitter Harvest**, 1967
* **Palestinian rights and losses in 1948, a comprehensive study,** London: Saqi Books, 1988.
* **The Middle East reality, between war and peace**, Ryde, N.S.W., Australian-Palestinian Club, 1976.
* **Crime and no punishment, Zionist Israeli terrorism, 1939-1972,** Beirut: Palestine Research Center, 1972.
***Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine**, Beirut ,Palestine liberation organization research center, 1970.


## לקריאה נוספת
* יעקב שביט, יעקב גולדשטיין, חיים באר (עורכים), הערך: "סאמי הדאוי", **[[לקסיקון האישים של ארץ ישראל, 1948-1799]]**, תל אביב: הוצאת עם עובד, 1983.

## קישורים חיצוניים

* Sally Bland, Sami Hadawi - the scholar who couldn't go home, May 17, 2004, Jordan Times

* מאמר עליו, לרגל הגיעו לגיל מאה

## הערות שוליים

קטגוריה:נוצרים פלסטינים
קטגוריה:היסטוריונים פלסטינים
קטגוריה:סופרים פלסטינים
קטגוריה:גאוגרפים ערבים
קטגוריה:אנשי אקדמיה פלסטינים
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1904
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2004
ברנרד ואן אורלי

[ממוזער|ברנרד ואן אורלי מאת [ג'וליאן דילנס בפארק פטיט סבלון]]

**ברנארד ואן אורלי** (פלמית: Bernard van Orley; סביבות 1487 – 6 בינואר 1541) היה צייר ומעצב שטיחים פלמי בן תקופת הרנסאנס. עבודתו הושפעה מן האמנות האיטלקית בת תקופתו.

## ביוגרפיה
ואן אורלי נולד בבריסל בין שנת 1487 לשנת 1491. אביו, ולנטין, היה צייר בעצמו והכשיר את בנו במלאכת הציור. לאחר שובו מאיטליה, התמנה לצייר החצר של מרגרטה לבית הבסבורג וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1527.

בהתאם לאיכות העבודה בסדנה, חלק מיצירותיו נשמרו במצב טוב מאחרות כציורים ומחקרים שביצע לעיצוב טפטין וזכוכית צבועה.

## גלריה

The Martyrdom of John the Baptist by Bernard van Orley at Metropolitan Museum of Art.jpg|עריפת ראשו של יוחנן המטביל במוזיאון המטרופוליטן


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים פלמים
קטגוריה:ציירים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:ילידי 1487
קטגוריה:נפטרים ב-1541
יונתן גולן

**יונתן שמואל גולן** (נולד ב-29 במאי 1942) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור(אמריטוס) באוניברסיטת חיפה ומחברם של ספרי לימוד רבים במתמטיקה, במיוחד בתחום האלגברה הליניארית.

## קורות חיים
גולן נולד במלווקי (1942). 

הוא סיים את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1972 בהנחיית שמשון עמיצור. נושא עבודתו הייתה "Characterization of Rings Over which Certain Modules are Quasiprojective".

הוא הצטרף כחבר סגל לאוניברסיטת חיפה, שם התקדם לדרגת פרופסור. הוא פרש כפרופסור אמריטוס.

הוא חיבר ספרי לימוד רבים במתמטיקה, במיוחד בתחום האלגברה הליניארית
### ספריו
בעברית:
* יסודות האלגברה הליניארית
* עיונים באלגברה מודרנית
* תרגילים פתורים באלגברה ליניארית 

באנגלית:

* Localization of Noncommutative Rings, Marcel Dekker, New York, 1975.
* Decomposition and Dimension in Module Categories, Marcel Dekker, New York, 1977.
* Structure Sheaves over a Noncommutative Ring, Marcel Dekker, New York, 1980. 
* Torsion Theories, Longman Scientific & Technical, Harlow, 1986.
* Thirty Open Problems Concerning Torsion Theories, Secretariado de Publicaciones y Departamento de Algebra y Fundamentos, Universidad de Murcia, Murcia, 1986.
* Linear Topologies on a Ring: an Overview, Longman Scientific & Technical, Harlow, 1987.
* Derivatives, Nuclei, and Dimensions on the Frame of Torsion Theories, Longman Scientific & Technical, Harlow, 1988 [with Harold Simmons].
* Modules and the Structure of Rings -- A Primer, Marcel Dekker, New York, 1991 [with Tom Head].
* The Theory of Semirings, Longman Scientific & Technical, Harlow, 1992. 
* Foundations of Linear Algebra (English edition), Kluwer, Dordrecht, 1995. 
* Power algebras over semirings Kluwer, Dordrecht, 1999. 
* Semirings and Affine Equations over Them: Theory and Applications, Kluwer, Dordrecht, 2003.
* The Linear Algebra a Beginning Graduate Student Ought to Know, Kluwer, Dordrecht, 2004.
* The Linear Algebra a Beginning Graduate Student Ought to Know (Second Edition), Springer, Dordrecht, 2007. 


## קישורים חיצוניים

* האתר של גולן באתר אוניברסיטת חיפה

קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: מתמטיקה
קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
בנו כלב

**בֶּנוֹ כלב** (Benno Kalev; נולד ב-1938) הוא אספן אמנות ואוצר אמנות ישראלי יליד בולגריה. מחזיק ברשותו את אחד האוספים הגדולים של אמנות ישראלית, המתמקד בעיקר ביצירות על נייר.

## חייו
כלב נולד בשנת בעיר סופיה שבבולגריה. בשנת 1948 עלה לישראל. הוא למד אמנות וארכאולוגיה פרהיסטורית באוניברסיטת תל אביב.

בין האמנים המזוהים עם אוספו: רפי לביא, משה גרשוני, פיליפ רנצר ואביבה אורי. בשנת 2000 הוצגה תערוכה מן האוסף שלו במוזיאון תל אביב לאמנות, ובשנת 2008 הוצגה תערוכה נוספת מאוספו ב"מוזיאון הפתוח" בתפן. בשנת 2008 אצר כלב תערוכה על קבוצת +10 ("עשר פלוס") במוזיאון תל אביב. בשנת 2019 אצר במשותף עם אבי לובין תערוכה מציורי הילדים של רפי לביא בגלריית המדרשה – הירקון 19. באותה שנה אצר תערוכה לאביבה אורי במקום לאמנות, תל אביב. בשנת 2023 אצר את התערוכה ״אביבה אורי | כוחו של גורל״ במוזיאון הרצליה.
## קישורים חיצוניים
* 
* 
* יהודית שלוסברג יוגב, שומר הסף, מוסף השבת של מקור ראשון, 14 ביוני 2013
* כרמלה טייכמן, בשיחה עם בנו כלב, אספן, באתר 'בית לאמנות ישראלית', באקדמית תל אביב יפו, מרץ 2018
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אספני אמנות ישראלים
קטגוריה:אוצרים ישראלים
קטגוריה:חוקרי תולדות האמנות ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
ויקיפדיה היידית

**ויקיפדיה היידית** (יידיש: **יידישע וויקיפעדיע**) היא הגרסה ביידיש של ויקיפדיה. היא נוסדה ב-13 במרץ 2004, והערך הראשון בה נכתב ב-28 בנובמבר באותה שנה. נכון ל-ב  ישנם בו  ערכים ו- משתמשים פעילים.

בוויקיפדיה היידית פורטלים וערכים רבים הקשורים ביהודים, יהדות, ומועדים ביהדות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

יידיש
קטגוריה:יידיש
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2004
מילניום (סדרת ספרים)

**[[סדרת ספרים|סדרת]] מילניום** (בשוודית: **Millennium-serien**; באנגלית: **The Millennium Trilogy**) היא סדרה של שלושה רומנים רבי מכר מאת הסופר השוודי סטיג לרסון, שהמשכה בשלושה רומנים מאת דייוויד לגרקרנץ , שנכתבו לאחר מותו של לרסון.

הסדרה מציגה שני גיבורים עיקריים, עיתונאי בשם מיכאל בלומקוויסט, והאקרית מחשבים בשם ליסבת סלאנדר. לאורך הספרים נרמז על זיקה בין הגיבורים לגיבוריה של אסטריד לינדגרן, כאשר בלומקוויסט מתייחס ל"קאלה בלומקוויסט", בלש צעיר ביצירותיה של לינדגרן, וסלאנדר מזכירה בתכונותיה ובהתנהגותה את בילבי. בלומקוויסט, גבר בשנות הארבעים המוקדמות לחייו, מייסד מגזין עצמאי בשם "מילניום", וניחן בכישרון בלשי, אותו הוא מנצל הן כעיתונאי חוקר, והן לפתרון תעלומות. סלאנדר היא האקרית בת 24 בעלת זיכרון צילומי, העובדת בחברה בשם "מילטון סקיוריטי" המספקת שירותי אבטחה.

הספרים מתייחסים בהומור ובביקורת גלויה לחברה השוודית בת ימינו, ומוקיעים תופעות חברתיות של שחיתות תאגידית.

סטיג לרסון כתב את הסדרה כתחביב בערבים. זמן קצר לפני מותו ניסה לפרסם את ספרי הסדרה, אולם הם יצאו לאור רק לאחר מותו.

הספר הראשון התפרסם בשוודיה תחת השם "גברים ששונאים נשים" (בשוודית: Män som hatar kvinnor), ובעולם תחת השם "נערה עם קעקוע דרקון".

הספר הרביעי בסדרה, "הנערה ברשת העכביש" ("זה שלא הורג אותנו" במקור), יצא לאור ב-1 בספטמבר 2015 ברחבי העולם. הוא נכתב על ידי דייוויד לגרקרנץ, הממשיך הרשמי של לרסון. אלמנתו של לרסון, אווה גבריאלסון, הביעה ביקורת נגד פרויקט כתיבת ההמשכים, מכיוון שלא נעשה במסגרתו שימוש בחומרי טיוטה של לרסון שנותרו ברשותה. משום שהיא אינה יורשתו החוקית של לרסון - השניים לא נישאו באופן רשמי והסופר לא כתב צוואה מפורשת - הפרויקט המשיך למרות התנגדותה. לגרקרנץ פרסם עוד שני ספרים בסדרה, וספר שביעי, "הנערה בטופרי העיט", נכתב על ידי קרין סמירנוף, שכתבה גם ספר שמיני בסדרה.

## הספרים
# **[[נערה עם קעקוע דרקון]]**, בשנת 2005
# **[[הנערה ששיחקה באש]]**, בשנת 2006
# **[[הנערה שבעטה בקן הצרעות]]**, בשנת 2007
# **[[הנערה ברשת העכביש]]**, בשנת 2015 והראשון שנכתב על ידי דייוויד לגרקרנץ.
# **[[הנערה שהשיבה עין תחת עין]]**, בשנת 2017, השני שנכתב בידי לגרקרנץ.
# **[[הנערה שחיה פעמיים]]**, בשנת 2019, השלישי שנכתב בידי לגרקרנץ.
# **הנערה בטופרי העיט**, בשנת 2022, הראשון שנכתב בידי קרין סמירנוף.
# **הנערה עם קרח בעורקיה**, בשנת 2024, השני שנכתב בידי קרין סמירנוף.

הספרים תורגמו ל-45 שפות, ועד מאי 2010 נמכרו מעל 27 מיליון עותקים. את כל ששת הספרים תרגמה לעברית רות שפירא.

## עיבודים לקולנוע
חברת הסרטים השוודית "Yellow Bird" יחד עם החברה הדנית "Nordisk Film", הפיקו את גרסאות הסרטים של הטרילוגיה, בכיכובה של נומי ראפאס.

הסרט הראשון פורסם בסקנדינביה בשנת 2009, וביולי 2010 פורסמו אריזות ה-DVD.
בתחילה התכוונו המפיקים לשחרר רק סרט אחד לקולנוע, ואת היתר כסרט טלוויזיה, אולם בעקבות ההצלחה הרבה פורסמו לקולנוע כל הסרטים.

ב-2011 יצא רימייק לסרט השוודי - נערה עם קעקוע דרקון

ב-2018 יצאה גרסה קולנועית לנערה ברשת העכביש
## קישורים חיצוניים
* האתר של סדרת סרטי "מילניום" 
* 
* 
* Ian MacDougall, The Man Who Blew Up the Welfare State, **n+1**, 27 February 2010

## הערות שוליים

קטגוריה:יצירות שהתפרסמו לאחר מות מחבריהן
קטגוריה:ספרות שוודית
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:סדרות ספרים
מיכאלה פוקאצ'ובה

**מיכאלה פוקאצ'ובה** (בצ'כית: **Michaela Fukačova**; נולדה ב-1959)  היא צ'לנית צ'כית. 

## ביוגרפיה
פוקאצ'ובה נולדה בברנו והחלה לנגן בצ'לו בגיל ארבע-עשרה. כעבור שנתיים בסך הכל זכתה בתחרות בטהובן לצ'לו. בשנים הבאות זכתה במספר רב של פרסים, בהם תחרות צ'ייקובסקי היוקרתית במוסקבה. פוקאצ'ובה למדה בקונסרבטוריון של ברנו, באקדמיה למוזיקה בפראג ובאקדמיה המלכותית הדנית למוזיקה בקופנהגן, והשתלמה אצל אנדרה נאווארה, פול טורטלייה ומסטיסלב רוסטרופוביץ'.

## פרסים ואותות הוקרה בינלאומיים
* תחרות האביב לצ'לו בפראג 1984
* תחרות צ'ייקובסקי לצ'לו, מוסקבה 1986
* תחרות הצ'לו בסחוונינגן, הולנד 1987
* תחרות הפסנתר הבינלאומית ע"ש  נאומבורג, ניו יורק 1989 (פרס ליאונרד רוז)
* הביאנלה הנורדית, דנמרק 1987
* פרס מבקרי המוזיקה הדנים 1988
* מועמדות לגראמי על האלבום הקלאסי המצטיין, דנמרק 1990
* פרס "גראמי קלאסיק" לסולן השנה המצטיין, פראג 1994
* חברות כבוד באקדמיה בסורה, דנמרק 1995
* חברות במועצה הצ'כית לקשרי חוץ 1992
* פרס גרמופון לתקליטור עם מוזיקה של פטר ליברזון 2006
* מועמדות לגראמי על האלבום הקלאסי המצטיין לשנת 2007, ארצות הברית

## קישורים חיצוניים

* 


* http://www.rozhlas.cz/socr_eng/reviews/_zprava/685382


קטגוריה:צ'לנים צ'כים
קטגוריה:צ'לניות
קטגוריה:ילידות 1959
אנטונין קראפט

**אנטונין קראפט** (בצ'כית: **Antonín Kraft**; 30 בדצמבר 1749 – 28 באוגוסט 1820) היה צ'לן ומלחין צ'כי. היה מקורב אל יוזף היידן, מוצרט ובטהובן.

## ביוגרפיה

קראפט יליד בוהמיה, החל את לימודי הנגינה בצ'לו אצל אביו, לפני שיצא ללמוד משפטים באוניברסיטה בווינה. תוך זמן קצר התקבל לעבודה בתזמורת החצר הקיסרית. ב-1778 התמנה לצ'לן בתזמורתו של הנסיך ניקולאוס אסטרהאזי, שם הכיר את היידן ולמד אצלו הלחנה. אחרי מות אסטרהאזי בשנת 1790, חזר לווינה והיה ממייסדי רביעיית שופאנציג, שם היה בין קובעי מסורת הנגינה ברביעיית מיתרים. קראפט ניגן בחצר גראסאלקוביץ' ומשנת 1796 עבד בתזמורתו של הנסיך לובוקוביץ'. הוא מת באוגוסט 1820 בווינה.

קראפט נחשב לאחד מגדולי הצ'לנים בזמנו. הקונצ'רטו לצ'לו מס' 2 של היידן ברה מז'ור ותפקיד הצ'לו בקונצ'רטו המשולש של בטהובן נכתבו למענו, ובנו, ניקולאוס קראפט, הוא שניגן בביצוע הבכורה של הקונצ'רטו המשולש. 

כמלחין, קראפט חיבר סונאטות לצ'לו (שש לצ'לו עם באס, שהתפרסמו כאופוס 1 ואופוס 2) וקונצ'רטו לצ'לו (אופוס 4). כמו כן כתב יצירות שונות לשני כלים: כינור וצ'לו (אופוס 3), צ'לו וקונטרבס ושני צ'לי (אופוס 5 ו-6).

## יצירותיו
* קונצ'רטו לצ'לו, אופוס 4 בדו מז'ור
* סונאטות לצ'לו
* דואטים לצ'לו
* דואטים לצ'לו וגיטרה

## קישורים חיצוניים


* About Grassalkowicz


## הערות שוליים

קטגוריה:צ'לנים צ'כים
קטגוריה:מלחינים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1749
קטגוריה:נפטרים ב-1820
התחייבויות שוטפות

בתחום החשבונאות, **התחייבויות שוטפות** הם ערכים כספיים המוצגים במאזן החברה וכוללים את כל אותן התחייבויות שהחברה מחויבת לשלם בתקופה הקרובה (לרוב עד שנה). באנלוגיה פשוטה למשק בית או למשפחה, בעוד המשכנתה על הבית היא למעשה התחייבות לזמן ארוך, ההלוואה הקצרה לכיסוי שיפוץ או מסיבה אשר צריכה להיות משולמת תוך 12 חודש היא התחייבות שוטפת.

במסגרת ההתחייבויות לזמן קצר כלולות בדרך כלל יתרות חובה לספקים ונותני שירות, מקדמות מלקוחות, הלוואות לזמן קצר (או החלק מהלוואות לזמן ארוך שצפוי להיפרע בשנה הבאה) ויתרות זכאים אחרים (כגון עובדים, רשויות המס ועוד).

חשיבותן של ההתחייבויות השוטפות (ובמיוחד תוך שילוב בנכסים שוטפים) היא בהערכת יכולתה של הפירמה לעמוד בלחצים קצרי טווח ומעידות למעשה על יכולת השרידות של הפירמה בטווח הקצר.

## על פי [[IFRS|התקינה הבינלאומית לחשבונאות]]
על פי התקינה הבינלאומית התחייבות תסווג כשוטפת כאשר היא מקיימת אחד מהקריטריונים הבאים:
# חזוי שהיא תסולק במהלך המחזור התפעולי הרגיל של הישות. תקופת המחזור התפעולי של חברה היא הזמן שחולף בין הרכישה של נכסים לצורך עיבוד לבין המימוש שלהם למזומנים או לשווי מזומנים. כאשר לא ניתן לזהות בבירור את מחזור התפעול הרגיל של הישות, ההנחה היא שמדובר בתקופה של 12 חודש;
# היא מוחזקת בעיקר לצורך מסחר; 
# מועד הסילוק שלה יחול במהלך 12 חודש לאחר תאריך המאזן; או 
# אין לישות זכות בלתי מותנית לדחות את הסילוק של ההתחייבות למשך לפחות 12 חודש לאחר תאריך המאזן.

כל ההתחייבויות האחרות יסווגו כלא שוטפות, משמע כהתחייבויות לזמן ארוך.

## ראו גם
* נכסים שוטפים
* התחייבויות לזמן ארוך

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דוחות פיננסיים
קורה (התעמלות)

[שמאל|ממוזער|250px|[נסטיה ליוקין בתרגיל על הקורה, באליפות ארצות הברית בהתעמלות, בוסטון 2008]]
ממוזער|250px|התעמלות על קורה
ממוזער|שמאל|250px|Dorina Böczögő, 2013.
[שמאל|ממוזער|250px|פסל "המתעמלת" של [דניאל בהריר במכון וינגייט]]

**קורה** (באנגלית: **Balance beam** או **BB**) היא אחד מארבעת המכשירים עליהם מתחרות נשים בהתעמלות מכשירים. זהו המכשיר השלישי, אחרי שולחן הקפיצות והמקבילים המדורגים, בסדר המכשירים האולימפי.

המתעמלות מבצעות על הקורה תרגיל הכולל מספר אלמנטים, בהם קפיצות, סיבובים, צעדים, שילוב של הליכה וריצה, וכן תרגילים המבוצעים בעמידה, ישיבה, שכיבה או עמידת ידיים, ועוד. על המתעמלת להשתמש בכל אורך הקורה, ולהפגין אלגנטיות, גמישות, ביטחון ושליטה. משך התרגיל המרבי הוא דקה וחצי.

בראשית דרכו היה התרגיל מבוסס יותר על צעדי מחול ופחות על יכולות אקרובטיות. שתיים מהמתעמלות הבולטות בהיסטוריה, שפעלו בשנות ה-70 של המאה ה-20, אולגה קורבוט ונדיה קומנץ' שינו את פני המקצוע, כשהציגו תרגילים מורכבים יותר, הדורשים יכולות גבוהות יותר. מתעמלות אחרות הלכו בעקבותיהן. בעקבות זאת גם הוחל בציפוי קורת העץ בזמש, כדי להפכה לבטוחה יותר למתעמלות.

## מבנה ומידות
הקורה ארוכה וצרה ועומדת על 2 רגליים הנמצאות בשני הקצוות:
מידות הקורה, כפי שנקבעו על ידי הפדרציה הבינלאומית להתעמלות (FIG):
*אורך: 500 ס"מ
*גובה: 125 ס"מ
*רוחב: 10 ס"מ

## כל הזוכות במדליית זהב בתרגיל הקורה במשחקים האולימפיים
תרגילי הקורה הם חלק מתחרויות האולימפיות מאז אולימפיאדת הלסינקי (1952). האלופה האולימפית הראשונה הייתה נינה בוצ'ארובה מברית המועצות.

המתעמלת היחידה שזכתה בתרגיל זה פעמיים ברציפות הייתה נדיה קומנץ' מרומניה.

### האלופות האולימפיות

## ראו גם

* קרקע
* מקבילים מדורגים
* מתח

## קישורים חיצוניים

* אתר פדרציית ההתעמלות הבינלאומית (FIG)
* 

קטגוריה:התעמלות מכשירים
בכרך

alt=|ממוזער|צילום: אסף וול
ממוזער|צילום: אסף וול
**בכרך** (**Bacharach**; ידועה גם כ**בכרך שעל ה[[ריין]]**) היא עיירה במחוז מיינץ-בינגן במדינת ריינלנד-פפאלץ, בגרמניה. העיירה שייכת מוניציפלית ל-Rhein-Nahe, אף כי עיירה זו אינה נמצאת בגבולותיה. שמה המקורי של העיירה, בכראכוס (Baccaracus), מעיד על שורשיה הקלטיים. מעל העיר מתנשא המבצר העתיק שטאהלק (Burg Stahleck), כיום אכסניית נוער.

## יהודי בכרך
רשומות ממסע הצלב השני (1146) מזכירות את המלומדים היהודים של בכרך, אלכסנדר בן משה, מר אברהם בן שמואל, ומר קלונימוס בר מרדכי. אלה, יחד עם משקי הבית שלהם, ביקשו מקלט בטירת שטאהלק, שם הם נרצחו. שרידיהם הובאו לקבורה במיינץ.

ב-19 באפריל 1283 (שביעי של פסח, כ"א בניסן ה'מ"ג) נרצחו בעיירה עשרים ושישה יהודים. בשנת 1287 היו יהודי בכרך נתונים לרדיפות שהתעוררו בעקבות הרצח של נער בשם ורנר, שהוכרז כקדוש מעונה על ידי הכנסייה. על פי עלילת הדם, נער בן 16 נרצח ב"יום חמישי הקדוש" בשנת 1287 על ידי חברי הקהילה היהודית המקומית, שעשו לאחר מכן שימוש בדמו במהלך הפסח. תחת עילה זו של רצח פולחני לכאורה, פתח ההמון האנטישמי בפוגרום, שבמהלכה נמחו קהילות יהודיות לא רק על הריין התיכון, אלא גם אלה שעל המוזל ובאזור הריין התחתון. בתרבות הנוצרית העממית נוצר פולחן סביב מותו של ורנר, שהוצא מלוח השנה הבישופי של טריר רק בשנת 1963.

רדיפה זו תוארה על ידי היינריך היינה ב של הרומן ההיסטורי היהודי שלו, "הרבי מבכרך", שנכתב בשנת 1824 לערך וראה אור לבסוף בשנת 1840 ושעל שמו נקרא רחוב בצפון יפו. 

על הדרך במעלה טירת שטאהלק, גלוי לעין עד היום (2010) המבנה הגותי הלא גמור של הקפלה על שם ורנר פון אוברווסל (Wernerkapelle).

בשנת 1337 תקף אספסוף תחת הנהגתו של ארמלדר יהודים; וב- 1349, בגזירות המגפה השחורה, נטבחו רבים מיהודי העיר. בשנות 1365-1370 פרס השלטון חסות על מספר יהודים והתיר להם להתיישב בבכרך; ובשנת 1510 חודשה הרשאת ההתיישבות. בשנת 1722 חיו בעיירה רק שתי משפחות יהודיות, ובשנת 1901 גדל מספר התושבים היהודים לארבעים ושישה.

"בכרך" הוא שם משפחה יהודי ידוע, ומלמד כנראה על משפחה שמוצאה מן העיירה. בין הידועים שנשאו שם זה ניתן למנות את הרב יאיר חיים בכרך (המאה הי"ז), מחברו הידוע של שו"ת "חוות יאיר", ואת אלקן לוי בכרך.

קובץ:Bacharach3.jpg|קפלת ורנר
קובץ:Bacharach Luftbild 092.jpg|תצלום אווירי


## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ריינלנד-פפאלץ: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בגרמניה
קטגוריה:יהדות גרמניה
המנון הוותיקן

**ה[[המנון]] הרשמי של [[קריית הוותיקן]]** הוא "מזמור ומארש האפיפיורות" (באיטלקית: **Inno e Marcia Pontificale**; בצרפתית: **Marche pontificale**). ההמנון חובר על ידי שארל גונו ב-1896 לחגיגת החצי-יובל לכהונתו של האפיפיור פיוס התשיעי. יצירה זו הייתה לפופולרית בין יצירותיו הראשונות.

ב-16 באוקטובר 1949 החליט האפיפיור פיוס השנים עשר להחליף את "מארש הניצחון" של ויקטורין הלמייר, שהיה ההמנון הקיים, בהמנון החדש - "מרש האפיפיורות". יצירתו של גונו הוצגה לראשונה בערב חג המולד של שנת 1949. באותו זמן כתב נגן העוגב של בזיליקת פטרוס הקדוש, אנטוניו אלגרה, את מילותיו של ההמנון באיטלקית על לחנו של גונו.

## מילות ההמנון

## קישורים חיצוניים

* הרקע להמנון הוותיקן, באתר הרשמי של קריית הוותיקן

קטגוריה:קריית הוותיקן: סמלים לאומיים
וותיקן
מלאכת זורע

270px|ממוזער|שתילת שיחים בגינה. כל פעולות גידול הצמחים - נכללות במלאכת זורע.
שמאל|ממוזער|220px|זריעה בשדה
220px|ממוזער|השקיית צמחים אסורה גם אם נעשתה ללא כוונה.
**מְלֶאכֶת זּוֹרֵעַ** היא אחת מל"ט אבות מלאכה האסורות בשבת. עניינה זריעה, שתילה וכל פעולה המסייעת באופן ישיר לגידול של צמח. כמו כל שאר המלאכות, מלאכה זו מוגדרת כאב מלאכה בשל חלקה בבניית המשכן: היו זורעים צמחים שמהם הפיקו צבע לצביעת יריעות המשכן, וצמחים להכנת קטורת הסמים ושמן המשחה.

## הגדרת המלאכה ושיעורה
הגדרת המלאכה היא כל פעולה המביאה לגידול צמחים או מסייעת לכך. בלשון התלמוד הירושלמי:  בניגוד לרוב המלאכות, בהן יש שיעור מיוחד כדי לעבור על האיסור, בזריעה אין שיעור, אלא הזורע כלשהו, כלומר אפילו רק זרע אחד חייב. ולא רק הזורע, אלא כל העושה פעולה כלשהי המביאה לזריעת האילן, כמו הזומר את האילן כדי שיצמח. השקאת צמחים ועצים בשבת, וכן השריית חיטים ושעורים וזרעים אחרים במים, פעולה הגורמת להם לצמוח, הם תולדות זורע, וגם בהם החיוב הוא בכל שהוא, כלומר: גם השקיה מועטת נחשבת להשקיה.

מובא בשולחן ערוך שאין ליטול ידיים מעל עשבים, משום שמשקה אותם בכך.

## איסורים מדרבנן
גזרו חז"ל שלא לשאוב מים בגלגל במקום שנוהגים לזרוע בו (משאבת מים ידנית או ממונעת על ידי בהמה) בשבת.

## זריעה שבוטלה
הפוסקים מתלבטים בשאלה, האם אדם שזרע צמח במטרה להותירו שם, והוציאו מיד - לפני שהספיק לצמוח או להשריש בקרקע, האם הוא חייב. לפי שיטת המנחת חינוך מלאכת הזריעה היא רק בצירוף תוצאות הפעולה המעשית של הזריעה, שהם הצמיחה, ורק פעולה כזו נחשבת לזריעה, אך לפי שיטת רבי אברהם מסוכוטשוב בספרו "אגלי טל" אם נתנם במים במטרה לשרותם זמן ארוך ואחר כך התחרט, והוציאם קודם שצמחו חייב, שכן פעולת הזריעה היא פעולה **המביאה לידי** צמיחה, למרות שתוצאותיה בוטלו על ידי פעולה מנוגדת.

זריעה בעציץ הנקוב בתחתיתו כדי שורש קטן, נחשבת לזריעה שכן עציץ כזה יונק מהקרקע. זריעה בעציץ שאינו נקוב, נתונה במחלוקת בין הפוסקים.

## קישורים חיצוניים
* מלאכת זורע בשבת, שו"ת באתר הלכה יומית
* 

## הערות שוליים

זורע
רציף ימי

[שמאל|ממוזער|250px|[ספינה קשורה לרציף במיורקה (ספרד)]]
**רציף** הוא משטח בנמל או בגדת נהר, אליו אונייה יכולה להיקשר כדי לפרוק או לטעון סחורות או נוסעים. רציף עשוי לכלול מחסנים לאחסון סחורות הנפרקות מכלי השיט ותשתיות לתמיכה באוניות, כגון מערכת להספקת מי שתייה ומערכת להספקת דלק. בנמל גדול יכולים להיות כמה רציפים, כדי לטפל בכמה אוניות בו זמנית.

## רציף נוסעים
רציף נוסעים משמש להעלאת והורדת נוסעים, כמו ברציף רכבת. רציף נוסעים כולל דרכי תעבורה אליו וממנו.

## רציף מטען
רציף מטען משמש לפריקת ולטעינת מטען. העבודה מבוצעת על ידי כלי רכב, כגון מלגזות או על ידי עגורנים. לאחר פריקת משא האונייה, הוא מועבר למחסנים בשטח הנמל, או ישירות למשאיות ורכבות שיעבירו אותו לתוך היבשת.

## ראו גם
* פיתה (ימאות)
* נמל
* מעגן

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
מלאכת צובע

שמאל|ממוזער|250px|דוודים גדולים המשמשים לצביעה
ממוזער|מברשת המשמשת לצביעה
**מְלֶאכֶת הַצּוֹבֵעַ** היא אחת מל"ט מלאכות שבת. כמו כל הל"ט מלאכות, כל מלאכה שהייתה נעשית במשכן אסור לעשותה בשבת. במשכן היו צובעים חוטי צמר לצורך הכנת יריעות המשכן.

## הגדרת המלאכה
הגדרת המלאכה היא צביעת חוט שאורכו ארבעה טפחים לפחות, או לחלופין צביעת דבר שאפשר לטוות ממנו חוט כזה. 

צביעה נחשבת כאשר הצבע הוא צבע המתקיים לאורך זמן רב, אבל צבע שאינו מתקיים כגון העברת מברשת צביעה על ברזל או על נחושת אינה נחשבת לצביעה. כך גם יש אומרים שאם הדבר שנצבע הוא דבר שאינו עומד להתקיים, אין הדבר נחשב לצביעה. דוגמה בת-זמננו לכך היא כאשר נשפך על שולחן השבת מיץ ענבים או משקה צבעוני אחר, וכאשר מנגבים אותו במפיונים, הם נצבעים בצבע אדום. על פי רוב הפוסקים, דבר זה אינו נחשב לצביעה.

לעומת זאת, אם אדם מנגב את היין במגבת אדומה, הוא נחשב לצובע למרות שהוא לא מעוניין לצבוע את המגבת, שכן על ידי צבע היין מתחזק צבעה האדום של המגבת. ניגוב היין שנשפך על ידי מגבות אחרות, שאינן בצבע אדום, נחשב לפי פוסקים רבים כצובע למרות שהצבע הנצבע מנוגד לצבע המגבת, ולפי פוסקים אחרים הדבר מותר. המשנה ברורה מתיר את הדבר בשעת הדחק.

שמאל|ממוזער|230px|צביעת השפתיים ומריחת צללית עיניים אסורות בשבת

## איסורים מדברי חכמים
אסור לאישה לצבוע את פניה בשבת, או אפילו חלק מהם כמו עור השפתיים, ואף אסור לה להעביר על פניה דברים שדרכם לצבוע גם אם אין כוונתה לכך. אך איסור זה אינו אלא מדברי חכמים, כי מהתורה אין צביעה על עור האדם. כיום יש מיני איפור המותרים בשבת, כגון פודרה, צללית אבקתית ועוד. אסור לסייד את הבית. אסור למרוח משחת נעליים. אסור לשים לק (גם שקוף). אסור לצבוע שיער.

## צביעה במיני מאכל
להלכה נפסק בשולחן ערוך כי "אין צביעה באוכלים". לדוגמה, מותר לערבב בשבת במאכל תבלין כגון כורכום, המשנה את צבעו.     

בעניין צביעה במשקין, כגון נתינת יין אדום בכוס יין לבן (ועל יד כך שינוי צבעו לאדום), נחלקו הפוסקים: הרמ"א הקל בעניין, פוסקים אחרים כגון הבן איש חי החמירו. הרב עובדיה פסק להלכה שניתן להקל, אך חתם כי המחמיר (כגון המערבב יינות על ידי מזיגת היין האדום תחילה ורק לאחריו הלבן) תבוא עליו ברכה.    

## קישורים חיצוניים
*  (מתוך ספרו של הרב יהודה חיון "ספרי אנציקלופדיה תורנית מרוכזת")
* מלאכת צובע בשבת, באתר הלכה יומית

## הערות שוליים

צובע
הנרי פוטינגר

סר **הנרי פוטינגר** (באנגלית: **Sir Henry Pottinger**; בסינית: 砵甸乍;  3 באוקטובר 1789 – 18 במרץ 1856) היה המושל הראשון של הונג קונג. פוטינגר היה חבר במסדר הבירית ובמועצה המלכותית של הממלכה המאוחדת.

## קורות חיים
פוטינגר נולד במחוז דאון שבממלכת אירלנד בשנת 1789, והיה בנו החמישי של אלדרד קורוון פוטינגר (Eldred Curwen Pottinger) ורעייתו אן (לבני הזוג היו שמונה בנים ושלוש בנות). פוטינגר התחנך באקדמיית בלפסט.

בשנת 1804 הצטרף פוטינגר לצבא ושירת בהודו, כשהוא חוקר וממפה את אזור האינדוס ומזרח פרס. פוטינגר ביצע חקירות אלה כשהוא מחופש לסוחר מוסלמי.

בשנת 1806 הצטרף לחברת הודו המזרחית הבריטית ובשנת 1809 לחם בקרבות במהראטה במהלכן הועלה בדרגה מדרגת לוטננט לדרגת קולונל.

בשנת 1820 מונה למנהלן של סינד ולאחר מכן למנהלן של היידראבאד. באותה שנה נשא לאישה את סוזנה מריה קוק, ובשנת 1831 נולד בנם - ויליאם פרדריק פוטינגר. בנם השני, הנרי, נולד ב-10 ביוני 1834.

בשנת 1839 שב לאנגליה וקיבל תואר ברונט.

ב-1841 נשלח פוטינגר להונג קונג במטרה לבדוק האם האי מתאים להוות מושבה. הנחיותיו היו לבדוק את האי (מבחינת אפשרויות ההגנה עליו, והיותו נמל טבעי הנותן מחסה לספינות מפני פגעי הטבע ובעת מלחמה) ואם אינו מתאים למצוא אי אחר מתאים יותר באזור קנטון.

בעקבות ניצחונו על ישאן בהומן, פוטינגר נשא ונתן עם סין על תנאי חוזה ננקינג אשר נחתם בעיר נאנג'ינג ב-29 באוגוסט 1842. בין סעיפי החוזה נקבע כי בריטניה תקבל לידיה את הונג קונג כבסיס טריטוריאלי לצמיתות, וסין תשלם פיצויים של 21 מיליון דולר ולסחורותיה המיוצאות יקבעו מחירים מקסימליים.

בין השנים 1841 - 1843 כיהן פוטינגר כמנהלן (administrator) השני של הונג קונג ובשנת 1843 מונה להמושל הראשון של המושבה.

ב-26 ביוני 1843 מונה למפקד העליון של כוחות הצבא הבריטי בהונג קונג.

בתקופת כהונתו הקים פוטינגר את המערכת הממשלתית של הונג קונג - אשר כללה את המועצה המחוקקת של הונג קונג והמועצה המבצעת של הונג קונג. מועצות אלה התכנסו לעיתים רחוקות ולפוטינגר היה שיקול דעת רחב בהפעלת סמכויותיו.

פוטינגר סיים את כהונתו ב-7 במאי 1844.

לאחר שובו לאנגליה התקבל כחבר במועצה המלכותית, בספטמבר 1846 מונה למושל מושבת הכף, תפקיד בו כיהן במשך שנה. בספטמבר 1847 שב להודו וכיהן כמושל מדרס עד שנת 1854.

לאחר סיום כהונה זו פרש למלטה, שבה נפטר בשנת 1856.

על שמו נקראים רחוב פוטינגר באזור סנטרל שבהונג קונג, פסגת פוטינגר באי הונג קונג, וכן רחוב בבלפסט שבצפון אירלנד, הר פוטינגר מזרחית לבלפסט ואזור בחירה פרלמנטרי בעיר בלפסט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מושלי מושבת הכף
קטגוריה:מושלי הונג קונג
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1789
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1856
ניקולאוס קראפט

**ניקולאוס קראפט** (בצ'כית: **Nikolaus Kraft**  1778 – 1853) היה צ'לן ומלחין צ'כי, בנו של הצ'לן והמלחין אנטונין קראפט.

קראפט החל את לימודי הצ'לו אצל אביו והמשיך אצל ז'אן-לואי דופור. הוא פגש את מוצרט וניגן עמו ועם אנטון טייבר ב-12 באפריל 1789, בעת מסעו של מוצרט לברלין, והתיידד עם בטהובן

ניקולאוס קראפט היה הסולן בביצוע הבכורה של הקונצ'רטו המשולש של בטהובן, שנכתב למען אביו, אנטונין.

קראפט חיבר ארבעה קונצ'רטי לצ'לו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צ'לנים צ'כים
קטגוריה:מלחינים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1778
קטגוריה:נפטרים ב-1853
ג'ון פרנסיס דייוויס

סר **ג'ון פרנסיס דייוויס** (באנגלית: Sir **John Francis Davis**; בסינית: 戴維斯;  16 ביולי 1795 - 13 בנובמבר 1890) היה מושלהּ השני של הונג קונג וחבר במסדר האמבט.

## קורות חיים
דייוויס היה בנו של סמיואל דייוויס (Samuel Davis).

בשנת 1813 הצטרף דייוויס לחברת הודו המזרחית הבריטית ומונה לתפקיד מנהלי במפעל של החברה בקנטון. בשל ידיעת השפות שלו הצטרף לוויליאם אמהרסט בשליחותו לפקינג בשנת 1816. לאחר שובו מפקינג שב לקנטון והמשך לעבוד במפעל החברה שם עד שמונה למנהלו בשנת 1832. בשנת 1834 מונה יחד עם ויליאם נאפייר למנהלן של אזור סין של חברת הודו המזרחית.

בשנת 1822 נבחר כחבר החברה המלכותית בשל מחקריו על תרבות סין.

ב-8 במאי 1844 מונה כמושל השני של הונג קונג ומפקד כוחות הצבא הבריטי במושבה. דייוויס היה מושל לא פופולרי בקרב תושבי הונג קונג והסוחרים הבריטים שסחרו בה בשל המיסים הרבים שהטיל; חיכוכים אלה עם התושבים הביאו להתפטרותו ב-21 במרץ 1848. בתקופת כהונתו החלו מרוצי הסוסים במושבה, שהפכו למוסד תרבותי במושבה ולאחד מסמליה. דייוויס ערך את מפקד האוכלוסין במושבה (על פיו התגוררו בה 23,988 תושבים).

בשנת 1845 קיבל את התואר ברונט, ב-1854 הצטרף כאביר מפקד במסדר האמבט וב-1876 קיבל תואר דוקטור במשפט אזרחי מאוניברסיטת אוקספורד.

דייוויס נפטר ב-13 בנובמבר 1890, בגיל 95.

על שמו נקראים הר דייוויס וכן רחוב דייוויס בהונג קונג.

## כתביו
* **הסינים: תיאור של האימפריה הסינית ותושביה**, הוצאת צ'ארלס נייטס, 1836
* **סין, בעת שלום ובעת מלחמה**
* תרגומים של מלומדים סינים

## קישורים חיצוניים

* רישומו של דייוויס כחבר האגודה המלכותית)
* תרגומיו של דייוויס בפרויקט גוטנברג
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מושלי הונג קונג
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1795
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1890
אנדרה נאווארה

**אנדרה-ניקולא נאווארה** (בצרפתית: **André-Nicolas Navarra**; 13 באוקטובר 1911 – 31 ביולי 1988) היה צ'לן צרפתי ומורה לנגינה בצ'לו.

## ביוגרפיה
### נעורים

נאווארה נולד בביאריץ למשפחה מוזיקלית. אביו היה נגן קונטרבס ממוצא איטלקי. הוריו הקנו לו ידע ראשוני בתאוריה של המוזיקה, סולמות וסולפג', עוד לפני שהחל את לימודי הנגינה בצ'לו בגיל שבע. כעבור שנתיים התקבל לקונסרבטוריון של טולוז, שאותו סיים בגיל 13 (בשנת 1924) במקום הראשון במחזור. הוא המשיך את לימודיו בקונסרבטוריון של פריז, שם למד צ'לו אצל ז'יל לאופולד-לב ומוזיקה קאמרית אצל שארל טורנמיר. כעבור שנתיים, בגיל 15, סיים את לימודיו, שוב במקום הראשון.

### קריירה

לאחר סיום לימודיו בקונסרבטוריון של פריז נשאר נאווארה בעיר אך הפסיק  לחלוטין לקבל שיעורי נגינה, דבר יוצא דופן אף לגבי סולנים ממדרגה ראשונה. בשל החוסר בתרגילי נגינה אטיודים מספקים לצ'לו, הוא כתב בעצמו סדרה של תרגילים והתאמן בנגינתם. תרגילים אלה כללו עיבודים של הרבה מתרגילי הנגינה שכתבו קרל פלש ואוטוקאר סבצ'יק עבור הכינור.

נאווארה ניצל תקופה זו גם כדי להיפגש עם נגנים כמו הצ'לן עמנואל פויירמן, הפסנתרן אלפרד קורטו והכנר ז'אק טיבו ולהאזין לנגינתם. כמו כן, הוא טיפח קשרי ידידות עם המלחינים ז'אק איבר, פלורנט שמידט וארתור הונגר. בהמשך אף קיבל את הדרכתו של פבלו קזאלס בהיבטים האמנותיים של הנגינה בצ'לו.

בשנים 1929 עד 1935 ניגן עם רביעיית המיתרים קרטלי. כסולן הופיע לראשונה עם תזמורת קולון הפריזאית בניצוח גבריאל פיירנה בנגינת הקונצ'רטו לצ'לו ברה מינור של אדואר לאלו. בשנת 1933 מונה לצ'לן הראשי של תזמורת האופרה של פריז ובמקביל הופיע כסולן עם תזמורות אירופאיות שונות. 

בכל השנים האלה הירבה נאווארה לעסוק גם בספורט. הספורט החביב עליו היה שחיה, אך הוא נהנה גם מאגרוף. על מבנה הגוף החסון והשרירי שפיתח כתוצאה מעיסוקיו אלה שמר גם שנים לאחר מכן וראה בו נכס מועיל לצ'לן, הנדרש לשלוט בכלי נגינה גדול יחסית.

במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 המשיך נאווארה לבסס את הקריירה שלו, שקיבלה חיזוק יתר כאשר זכה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית של וינה. מלחמת העולם השנייה עצרה באחת את התקדמותו, כאשר הניח את הצ'לו מידיו והתגייס לחיל הרגלים הצרפתי.

### נאווארה אחרי מלחמת העולם השנייה

ב-1945, לאחר תקופת אימונים שנועדה להשיב לעצמו את כישוריו הפיזיים, חידש נאווארה את הקריירה. ב-1949 קיבל עליו משרת פרופסור בקונסרבטוריון של פריז, כממשיכו של פייר פורנייה, ויצא לסיורי הופעות נרחבים בארצות הברית, אירופה, אסיה וברית המועצות, בהם ניגן תחת שרביטם של גדולי המנצחים של תקופתו. הופעותיו כללו ביצועי בכורה של קונצ'רטי לצ'לו שנכתבו למענו, בהם הקונצ'רטו של אנדרה ז'וליבה, שנאווארה הקליט לחברת אראטו; התקליט יצא בארצות הברית על וסטמינסטר XWN-19118 (מונו) ו-WST-17118 (סטריאו). כמו כן הקליט את הקונצ'רטו לצ'לו מאת אדוארד אלגר עם סר ג'ון ברבירולי על דוכן המנצחים, בביצוע שמצא מהלכים אל לב הקהל.

נאווארה הקליט את הקונצ'רטו השני לצ'לו של דבוז'אק ב-1954 עם התזמורת הסימפונית החדשה של לונדון, בניצוח רודולף שוורץ. חברת קפיטול הוציאה הקלטה זו בשנת 1955, מק"ט p 8301

נוסף למשרתו בקונסרבטוריון של פריז, הדריך נאווארה בקורסי קיץ באקדמיה למוזיקה בסיינה החל ב-1954 ובקורסי סתיו בסן-ז'אן-דה-לוז, וקיבל משרת פרופסור נוספת בבית הספר הגבוה למוזיקה דטמולד ב-1958. כמו כן לימד בלונדון ובווינה.

אנדרה נאווארה מת בסיינה שבאיטליה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צ'לנים צרפתים
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטואר של פריז
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1911
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1988
הצינה הגדולה בבית הגדול

**הצינה הגדולה בבית הגדול** (באנגלית: **The Big Chill at the Big House**) הוא שמו הרשמי של משחק הוקי קרח שהתקיים באן ארבור, מישיגן שבארצות הברית ב-11 בדצמבר 2010 בין אוניברסיטת מישיגן ואוניברסיטת המדינה של מישיגן, במסגרת אליפות ההוקי קרח של התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי (NCAA).

המשחק שוחק תחת כיפת השמיים באצטדיון מישיגן הידוע בכינויו "הבית הגדול" (The Big House), אצטדיון הפוטבול של אוניברסיטת מישיגן שהוא האצטדיון הגדול ביותר בארצות הברית. למשחק נמכרו 113,411 כרטיסים על פי נתוני אוניברסיטת מישיגן. המשחק נכנס לספר השיאים של גינס כמשחק ההוקי קרח עם הקהל הגדול ביותר בהיסטוריה, כאשר אנשי ספר השיאים קבעו את נתון הקהל שלו בפועל על 104,173 צופים.

## רקע והיסטוריה
ב-6 באוקטובר 2001 שיחקו נבחרות ההוקי קרח של שתי האוניברסיטאות, הנחשבות ליריבות מושבעות, תחת כיפת השמיים באצטדיון הפוטבול של אוניברסיטת המדינה של מישיגן, "אצטדיון ספרטן". המשחק, שכונה בשם "המלחמה הקרה" והסתיים בתיקו 3:3, משך 74,544 צופים והפך למשחק ההוקי קרח עם הקהל הרב ביותר בהיסטוריה.

הצלחת המשחק הביאה לכך שמשחקים שונים במסגרות שונות, כולל משחקי NHL, שוחקו תחת כיפת השמיים באצטדיוני פוטבול ובייסבול, ומשכו קהל רב.

ב-4 במרץ 2009 דיווח העיתון "מישיגן דיילי" על אפשרות לעריכת משחק נוסף בין שתי האוניברסיטאות. המאמר נתן למשחק את השם הלא רשמי "המלחמה הקרה 2".

ב-28 בינואר 2010 הכריזו שתי האוניברסיטאות רשמית על עריכתו של המשחק באצטדיון מישיגן (ובכינויו "הבית הגדול"), שהוא אצטדיון הפוטבול הגדול ביותר בארצות הברית, ותכולתו הרשמית היא 109,901 מושבים במשחקי פוטבול - כ-35,000 יותר מ"אצטדיון ספרטן".

במהלך השנה נשבר שיא הקהל במשחק הוקי קרח שקבע משחק "המלחמה הקרה" מ-2001, כאשר משחק הפתיחה של אליפות העולם בין ארצות הברית וגרמניה ב-7 במאי הועבר לאצטדיון פלטינס ארנה בגלזנקירכן, אצטדיון קבוצת הכדורגל שאלקה 04, ומשך 77,803 צופים.

## המשחק
בנובמבר הכריזה אוניברסיטת מישיגן כי כל הכרטיסים למשחק נמכרו, כאשר עוד קודם לכן בישר קצב מכירת הכרטיסים על שבירתו הצפויה של שיא הקהל שנקבע במשחק בגרמניה.

לקראת המשחק הוצבה זירת קרח על משטח הפוטבול באצטדיון, כאשר קו האמצע של הזירה נמצא על קו 50 היארד של משטח הפוטבול.

למשחק נמכרו 113,411 כרטיסים על פי נתוני אוניברסיטת מישיגן. נציגי ספר השיאים של גינס, עוד בטרם אישרו את הנתון הרשמי, העניקו למשחק תעודה רשמית המאשרת שקבע שיא עולמי חדש, כיוון שכבר לפי ספירת הביניים התברר שכמות הצופים עברה בהרבה את שיא הקהל למשחק הוקי קרח שנקבע באליפות העולם. לבסוף העמידו אנשי ספר השיאים, שספרו את כמות הכרטיסים שנסרקו בשערי הכניסה לאצטדיון ביום המשחק, את כמות הצופים ואת השיא הרשמי על 104,173.

המשחק עצמו הסתיים בניצחון של אוניברסיטת מישיגן, 5:0.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:2010 בארצות הברית
קטגוריה:2010 בספורט
קטגוריה:ארצות הברית: הוקי קרח
קטגוריה:מישיגן: ספורט
קטגוריה:שיאי גינס
קטגוריה:תחרויות ספורט בארצות הברית
קטגוריה:אן ארבור
קטגוריה:משחקי כדור מפורסמים
ריק סמיתס

**ריק סמיתס** (בהולנדית: **Rik Smits**; נולד ב-23 באוגוסט 1966, באיינדהובן, הולנד) הוא כדורסלן עבר הולנדי ששיחק לאורך קריירת המקצוענים שלו באינדיאנה פייסרס מליגת ה-NBA.

סמיתס, שמתנשא לגובה 2.24 ס"מ, היה אחד הסנטרים הטובים בליגה לאורך שנות ה-90. סגנון משחקו של סמיתס התבסס בעיקר על יכולת קליעה טובה מחצי מרחק. למרות גובהו לא הצטיין סמיתס בתחום הכדורים החוזרים ונחשב לשחקן "רך" בהגנה.

## קריירת NBA
לאחר קריירת מכללות בארצות הברית, נבחר סמיתס על ידי אינדיאנה בדראפט ה-NBA של שנת 1988 בבחירה השנייה, כאשר הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של הליגה שנבחר שחקן אירופאי באחת משלוש הבחירות הראשונות.

בסיום עונת הרוקי שלו (1988/1989) פתח סמיתס ב-71 משחקים, ורשם ממוצעים של 11.7 נקודות ו-6.1 ריבאונדים למשחק. בסוף השנה נבחרת סמיתס לחמישיית הרוקיז של העונה.

במהלך השנים הבאות ביסס סמיתס את מעמדו כסנטר פותח וכשחקן מפתח בסגל הפייסרס. הוא נודע בזכות גובהו (2.24 מטרים), משחקו היעיל בצבע וקליעה מדויקת מחצי מרחק. בעונת 1997/1998 נבחר להשתתף במשחק האולסטאר. 

סמיתס שיחק לאורך מרבית הקריירה שלו לצד רג’י מילר, כוכב הקבוצה, ושימש ככוכב משני מרכזי. בעונתו האחרונה בקריירה, עונת , הצליחה הקבוצה להגיע לגמר ה-NBA (  ההופעה הראשונה של המועדון בשלב זה) אך נוצחה על ידי הלוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 2–4.

במהלך הקריירה סבל סמיתס מפציעות חוזרות בכף הרגל, אשר הגבילו את יכולתו בשנותיו האחרונות בליגה. לאחר העונה בה הגיע עם קבוצתו לגמר, הודיע על פרישתו ממשחק פעיל.

ממוצעיו לאורך 12 עונותיו בליגה עומדים על 14.8 נקודות, 6.1 ריבאונדים ו-1.3 חסימות למשחק.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כדורסלנים הולנדים
קטגוריה:כדורסלני אינדיאנה פייסרס
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:בחירות דראפט של אינדיאנה פייסרס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:בוגרי מכללת מריסט
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1966
אנדרטת חיל הנחתים של ארצות הברית

**אנדרטת חיל הנחתים של ארצות הברית** (באנגלית: **Marine Corps War Memorial**) המכונה גם **אנדרטת איוו ג'ימה** (באנגלית: ** Iwo Jima Memorial**) היא אנדרטה המוקדשת לחיל הנחתים של ארצות הברית, הממוקמת בסמוך לבית הקברות הלאומי ארלינגטון, בקרבת קריון הולנד, במדינת וירג'יניה שבארצות הברית.

האנדרטה היא פסל רחב ידיים, מעשה ידי הפסל פליקס דה ולדון, המבוסס על הצילום המפורסם "הנפת הדגל באיוו ג'ימה" שצולם על ידי הצלם ג'ו רוזנטל במהלך קרב איוו ג'ימה.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|250px|זהות ששת הנחתים בפסל
ממוזער|אנדרטת חיל הנחתים

העבודה על הפסל החלה בשנת 1951 ביציקת ברונזה המבוססת על התמונה. גובה הדמויות 9.8 מטרים, וגובה מוט הדגל 16 מטרים.
לפסל בסיס עשוי גרניט ועליו שתי כתובות:
* 
* 

על בסיס הפסל מצוינים המיקום והתאריך של כל הקרבות העיקריים בהם השתתף חיל הנחתים.

האנדרטה נחנכה על ידי נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר ב-10 בנובמבר 1954 – יום השנה ה-179 לייסוד חיל הנחתים.

בשנת 1961 הכריז נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי כי דגל ארצות הברית יתנוסס מעל הפסל 24 שעות ביממה (וזהו אחד האתרים היחידים בהם מתנוסס הדגל באופן רשמי בכל שעות היממה).

האנדרטה משמשת כנקודת סיום המסלול המסורתית של מרתון חיל הנחתים.

## פסלים דומים
תבנית הגבס המקורית של הפסל ניצבת בהרלינגן שבמדינת טקסס, באקדמיית הנחתים - בית ספר צבאי פרטי.

האנדרטה הלאומית איוו ג'ימה הממוקמת בניווינגטון שבקונטיקט, מוקדשת ל-6,821 הלוחמים שנפלו בקרב איוו ג'ימה ולה עיצוב דומה המבוסס אף הוא על אותה תמונה, אך לא מדובר בפסל זהה.

לאנדרטת חיל הנחתים שלושה עותקים מוקטנים:
* בחזית בסיס חיל הנחתים קוונטיקו שבוירג'יניה;
* בבסיס הנחתים האי פאריס שבדרום קרולינה;
* ובבסיס הנחתים הוואי במפרץ קאנאוהה שבהוואי.

פסל דומה ממוקם גם בפארק נהר פול שבמסצ'וסטס.

## גלריה

File:USMC War Memorial Night.jpg
File:USMC_Memorial_Silhouette.jpg
File:U.S. Marine Corps War Memorial at night.JPG
File:US Marine Corps War Memorial (Iwo Jima Monument) near Washington DC.jpg
File:USMC_War_Memorial_2008-06-23.JPG

File:USMC War Memorial 01.jpg
File:USMC War Memorial 02.jpg
File:Marine Corps War Memorial at Dawn.jpg
File:Sun Falls on Iwo Jima.jpg


## ראו גם

*  (בווירג'יניה, ארצות הברית)
* אנדרטת צי ארצות הברית
* איוו ג'ימה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: אנדרטאות
קטגוריה:וירג'יניה: מבנים
קטגוריה:אנדרטאות לחיילי ארצות הברית
קטגוריה:חיל הנחתים של ארצות הברית