open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מצר באלי

**מצר באלי** (באינדונזית: **Selat Bali**) הוא מצר ים באינדונזיה בין האי באלי ממזרח לאי ג'אווה ממערב. המצר מקשר בין האוקיינוס ההודי שמדרום לו לבין הים הבאלי  (שבאוקיינוס השקט) שמצפונו.

רוחבו של המצר בנקודה הצרה ביותר הוא 2.4 קילומטרים. מימיו רדודים יחסית – בין 40 ל-50 מטרים עומקם, ועומקו המרבי – כ-60 מטרים (לשם השוואה עומקו של מצר לומבוק מגיע לכ-1,400 מטרים). בעידן הקרח ניתן היה לעבור רגלית בין האיים באלי וג'אווה.

מעבורת חוצה את המצר ומקשרת בין נמל קטאפאנג (Ketapang) במזרח ג'אווה לבין נמל גילימנוק  במערב האי באלי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

[ימין|ממוזער|242px|מצר באלי ו[הפארק הלאומי של מערב באלי]]

באלי
באלי
מצר באלי
באלי
מיתרידטס השלישי, מלך פרתיה

**מיתרידטס השלישי** היה מלך פרתי, ששלט על חלק משטחי האימפריה הפרתית בשנים 54-57 לפנה"ס. בשנת 57 לפנה"ס הוא ארגן את רצח אביו, המלך פראטס השלישי, בסיוע אחיו אורודס השני. לאחר הרצח חילקו שני האחים את שטחי האימפריה הפרתית ביניהם, ומיתרידטס קיבל את השליטה על החלק המערבי של האימפריה (ממלכת מדי). אולם זמן קצר לאחר מכן פרצה מלחמה בין מיתרידטס לאחיו על השליטה באימפריה הפרתית. בשלב הראשון של המלחמה ניצח אורודס השני, ומיתרידטס השלישי נמלט לסוריה, שהייתה פרובינקיה רומאית. מיתרידטס ניסה לגייס את עזרתו של המושל הרומי של הפרובינקיה, אולוס גביניוס, כדי להשתלט מחדש על האימפריה הפרתית. אך לאחר שהאחרון העדיף לצעוד עם צבאו דרומה, במטרה לסייע לתלמי השנים עשר לכבוש מחדש את השלטון במצרים, גייס מיתרידטס צבא בעצמו, והצליח להשתלט מחדש על מסופוטמיה, כולל הערים הגדולות בבל וסלאוקיה על החידקל. בשנת 55 לפנה"ס חזר מיתרידטס למעמדו כמלך, לפחות של החלק המערבי של האימפריה הפרתית, והמשיך לטבוע מטבעות עם דיוקנו בסלאוקיה עד לשנת 54 לפנה"ס.

בתגובה שלח אורודס השני מצביא בשם סורנה, כדי לכבוש מחדש את השטחים שאבדו לו במערב ממלכתו. האחרון הצליח לדחוק את מיתרידטס אל סלאוקיה, והטיל מצור על העיר. לאחר מצור ממושך הצליח סורנה להביס את צבאו של מיתרידטס ולכבוש את סלאוקיה במהלך שנת 54 לפנה"ס (המועד המדויק אינו ידוע). מיתרידטס נתפס והוצא להורג, ובכך הסתיימה מלחמת הירושה באימפריה הפרתית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי האימפריה הפרתית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
אורודס השני, מלך פרתיה

**אורוֹדֵס השני** (ביוונית: **Ορόντης Β**; בפרסית: **ارد دوم**) היה שליט האימפריה הפרתית בשנים 37-57 לפנה"ס. בשנת 57 לפנה"ס הוא השתתף ברצח אביו, המלך פראטס השלישי, ביחד עם אחיו מיתרידטס השלישי, וקיבל את השליטה על המחוזות הצפון-מזרחיים של האימפריה הפרתית (פרתיה). זמן קצר לאחר מכן פרצה מלחמת ירושה בין שני האחים על השליטה באימפריה. לאחר מאבק שארך כ-3 שנים (54-57 לפנה"ס) נתפס מיתרידטס השלישי על ידי הכוחות הנאמנים לאורודס והוצא להורג, ואורודס השני הפך לשליט יחיד של האימפריה הפרתית.

בשנת 53 לפנה"ס פלש לתחומי האימפריה הפרתית צבא רומאי בפיקודו של מרקוס ליקיניוס קראסוס. אורודס שלח כוח פרשים פרתי בפיקוד המצביא המוכשר סורנה נגד צבאו של קראסוס, ואילו הצבא הפרתי העיקרי, תחת פיקודו האישי, פלש לממלכת ארמניה, ששיתפה פעולה עם הרומאים כנגד הפרתים. הצבא הפרתי בראשות אורודס השני אילץ את מלך ארמניה, ארטאווסדס השני, להיכנע ולהכיר בכפיפותו לאימפריה הפרתית, ובמקביל הצליח הכוח הפרתי בפיקוד סורנה להביס את צבאו של קראסוס בקרב חרן ולהשמיד אותו כמעט לחלוטין. בעקבות הניצחון המכריע בקרב חרן ביססו הפרתים את שליטתם על השטחים שממזרח לנהר פרת, אך ניסיונותיהם לנצל את ההצלחה לצורך כיבוש סוריה מידי הרומאים בשנים 52 ו-51 לפנה"ס הסתיימו בכישלון.

במהלך מלחמות האזרחים ברומא בשנים 44-49 לפנה"ס תמכו הפרתים בצד הרפובליקני (או יותר נכון בצד של תומכי הסנאט), תחילה בפומפיוס, ולאחר מכן בראשי הקושרים נגד יוליוס קיסר, ברוטוס וקסיוס, אך נמנעו מלהתערב באופן פעיל במלחמות הפנימיות ברפובליקה הרומית עד שנת 40 לפנה"ס. באותה שנה פלש צבא פרתי, בפיקודו של פאקורוס, בנו של אורודס השני, ובסיוע המצביא הרומאי הרפובליקני קווינטוס לאביינוס לשטחים שבשליטת רומא בסוריה ובאסיה הקטנה, והצליח לכבוש את רובם. אולם שנה לאחר מכן הצליח המצביא הרומאי פובליוס ונטידיוס בסוס להביס את הצבא הפרתי-רומאי בפיקודו של לאביינוס באסיה הקטנה, ובשנת 38 לפנה"ס הובס גם הצבא הפרתי בסוריה בראשות פאקורוס, והאחרון נהרג בשדה הקרב.

אורודס השני, שהושפע קשות ממותו של בנו, החליט לפרוש מכיסאו ומינה את בנו פראטס הרביעי כיורשו. אולם האחרון דאג לרצוח אותו בשנת 37 לפנה"ס, זמן קצר לאחר שירש את כסאו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלכי האימפריה הפרתית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
מרדכי רסל

ממוזער|מרדכי רסל
**מרדכי צבי רסל** (ד' בכסלו ה'תרע"ט, 8 בנובמבר 1918 – י"ג בתשרי ה'תשמ"ז, 16 באוקטובר 1986) היה פעיל ציוני, עיתונאי וסופר. ממארגני אוניית המעפילים מפקורה וממייסדי קיבוץ ניר עציון.

## קורות חיים
נולד באראד (Arad), טרנסילבניה, בשנת 1918. היה חבר פעיל במוסדות התנועה הציונית ברומניה לפני השואה, ולאחר עלייתו לארץ במזכירות הפועל המזרחי ובמרכז המפד"ל עד סוף ימיו. בתקופת השואה פעל רבות להברחת יהודים מהונגריה לרומניה תוך הסתרתם ואספקת תעודות מזויפות ובכך סייע בהצלתם.
ממוזער|אות המציל היהודי - מרדכי רסל ז"ל
פרופ' מנחם צבי קדרי, חתן פרס ישראל לחקר הלשון העברית, אשר בעצמו היה פעיל בהברחת והצלת יהודים, מציין בספרו כי רסל היה מ"ראשי העוסקים בפעולות ההצלה" ברומניה. הוא כותב שם בנוסף כי רסל ניסה למנוע ממנו לעלות לרכבת שהייתה אמורה להגיע לבוקרשט מחשש לתרמית. במהלך הנסיעה עלו לרכבת חיילים גרמנים, אשר שינו את כיוון הנסיעה, והרכבת הופנתה להונגריה. הדבר התגלה להנהגה הציונית ברומניה אשר הפעילה את כל השפעתה כדי להחזיר את הרכבת לרומניה והצליחה בכך. הנוסעים הועברו למחנה ההסגר טרגו ז'יו וניצלו מנסיעה לאושוויץ.

היה ממארגני אוניית המעפילים מפקורה שטובעה בלב הים השחור, עליה כתב את ספרו: "תיק מפקורה".

לאחר נישואיו עלה ארצה (1950) עם אשתו אסתר לבית פליקוביץ ושני ילדיו. התיישב בקיבוץ ניר עציון בו נולדו 2 ילדיו הנוספים ובו הקים ופיתח את ענף מטעי הבננות. כתב בעיתונים הצופה, ÚJ KELET, מנורה, מולדת והתקוה.

תרגם מהונגרית לעברית את הספר "הייתי עוזרו של מנגלה באושוויץ" מאת מיקלוש ניסלי.

נפטר ב-16 באוקטובר 1986, והובא למנוחות בבית העלמין של מושב ניר עציון שבו התגורר . 

ביום השואה, כ"ז בניסן תשפ"ג (18.4.2023), קיבל את אות המציל היהודי מאת המרכז העולמי של בני ברית בירושלים, בטקס שהתקיים במעמד ילדיו ונכדיו, באנדרטת מגילת האש ביער הקדושים.

## לקריאה נוספת
* מרדכי רסל, **תיק "מפקורה": תולדות אנית מעפילים שטובעה בים השחור על ידי הגרמנים בשנת 1944**. הוועדה לפעולות רוחניות בין יהודי רומניה, 1981.

## קישורים חיצוניים
* מרדכי רסל, באתר בית העדות למורשת הציונות הדתית והשואה
* תמליל ראיון ומידע עם מרדכי רסל, באתר בית העדות למורשת הציונות הדתית והשואה

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:פעילים ציונים ברומניה
קטגוריה:ניר עציון: אישים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סגל אוי קלט
קטגוריה:סגל הצופה
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:פעילי המפד"ל
קטגוריה:אישים הקבורים במושבים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
לשון ראשון

**לשון ראשון** הוא כנס שנתי בנושא השפה העברית הנערך בראשון לציון. הכנס נוסד בשנת 2008 והוא נערך במשך כשלושה ימים בהיכל התרבות מאיר ניצן שבעיר ובאולמות סמוכים.
## היסטוריה
הכנס נערך לראשונה לכבוד חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל.
ההחלטה להקים את הכנס צמחה בעיר ראשון לציון בשל הזיקה של העיר לשפה העברית. בראשון לציון נפתח בשנת 1886 בית הספר העברי הראשון בארץ ובעולם, בית הספר חביב, בו לימד אליעזר בן-יהודה, ואף גן הילדים הראשון בשפה העברית, תחת ניהולה של הגננת העברייה הראשונה אסתר שפירא. מאז הוא נערך מדי שנה.

בוועדת ההיגוי והעריכה של הכנס חברים ד"ר צביה ולדן, רוביק רוזנטל ואלי שנברג, ומספטמבר 2010 אלי גרינפלד הוא האחראי על הניהול האמנותי ועל הפקת הכנס.

במסגרת הכנס נערכים דיונים אקדמיים העוסקים בשפה העברית, לצד הרצאות ומושבים הפונים לקהל רחב יותר, ולצד מופעי בידור שהשפה העברית נמצאת במרכזם.

במסגרת הכנס מתקיימת גם ה"הגיונריה" - מפגש שנתי של מחברים ופותרים של תשבצי היגיון. ההגיונריה הראשונה נערכה בראשון לציון בשנת 2007, והחל משנת 2008 היא משולבת בכנס "לשון ראשון". עם מחברי התשבצים המשתתפים במפגש נמנים יורם הרועה, אמנון בירמן, דקל בנו וליאור ליאני וכן יעקב פרוינד.

בשנת 2013 הנחה שייקה לוי את המופע 'איך אומרים בעברית צחה- קסמי השפה הגששית' במסגרת הכנס.

בשנת 2014 פרצה סערה תקשורתית כאשר שרת התרבות לימור לבנת פסלה את השתתפותו של הח"כ לשעבר יוסי שריד בפאנל על הומור, סאטירה ופוליטיקה שאליו הוזמן. בעקבות צעד זה ביטלו מוזמנים נוספים, דן שילון וב. מיכאל, את השתתפותם בפאנל.

בפברואר 2021, בעקבות מגפת הקורונה בישראל, לראשונה בתולדותיו התקיים הכנס במתכונת דיגיטלית.

## פרסים
החל משנת 2011 נערך במסגרת הכנס טקס הענקתו של פרס ראש הממשלה ללשון העברית. החל משנת 2013 מוענק בכנס, מטעם עיריית ראשון לציון, "פרס מאיר אריאל ליצירתיות בשפה העברית". בין זוכי הפרס היו: ערן צור (2013), רוביק רוזנטל (2014), אורלי קסטל בלום (2016), אהוד בנאי (2021), ושלומי שבן (2022).

## קישורים חיצוניים
* אתר הכנס
* ליאור ליאני, הגדרות היגיון מחווה לזמר העברי - מתוך כנס הגיונריה ה-6
* 
* 
* 
* כל הסרטונים של כנס ההגיונריה - הכנס השנתי של חובבי תשבצי ההיגיון

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כנסים
קטגוריה:ראשון לציון: היסטוריה
קטגוריה:עברית
קטגוריה:ראשון לציון: תרבות
הדלק, התעורר, נשור

"**הדלק, התעורר, נשור**" (באנגלית: **Turn On, Tune In, Drop Out**) הוא ביטוי מתקופת תרבות הנגד שנטבע ב-1966 בידי הפסיכולוג, הסופר המשורר ד"ר טימותי לירי. לירי, שהיה חסיד נלהב של צריכת LSD, הפך את הביטוי לפופולרי לאחר שהשתמש בו בכנס Human Be-In שנערך בינואר 1967 בפארק שער הזהב בפני קהל של 30,000 היפים. בנאומו באותו הכנס אמר:

הביטוי עודד רבים לאמץ שינויים חברתיים דרך השימוש בסמים פסיכדליים ועל ידי התנתקות מהמוסכמות והיררכיות הקיימות בחברה והוא אף אומץ כמוטו של הליגה לגילוי רוחני

ב-1983 הסביר לירי:

בראיון בשנת 1988 שערך עמו העיתונאי ניל שטראוס, לירי ציין שהסלוגן "ניתן לו" בידי מרשל מקלוהן במהלך ארוחת צהריים בניו-יורק. לירי הוסיף שמקלוהן "התעניין מאוד ברעיונות ושיווק, והוא התחיל לשיר משהו כמו "*Psychedelics hit the spot / Five hundred micrograms, that's a lot*" ללחן של הפרסומת של פפסי דאז, ואז הוא התחיל לשיר "Tune in, turn on, and drop out". 

הביטוי הוא גם הכותרת של אלבום ספוקן וורד בעל אותו שם שיצא ב-1966 בניו-יורק בידי דייוויד הנקוק. באלבומו של הנקוק ניתן לשמוע את לירי, ללא ספק תחת השפעת LSD, מדבר ארוכות על השקפותיו על העולם, המין האנושי, משמעות החיים, חוויית השימוש ב-LSD ונושאים נוספים. לירי עצמו הוציא אלבום בעל אותו שם ב-1967, אשר כלל נאום קצר יותר ולווה במוזיקת רוק.

במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 טען לירי ש"ה-PC הוא ה-LSD של שנות ה-90".

## הערות שוליים

קטגוריה:1966 בארצות הברית
קטגוריה:1967 בארצות הברית
קטגוריה:מילים וביטויים באנגלית
קטגוריה:תרבות הנגד של שנות השישים
ויטמן (חברה)

[ממוזער|[סמליל החברה]]
**וִיטמַן** הייתה חברה ישראלית לייצור גלידות. ראשיתה בקיוסק מפורסם לממכר גזוז וגלידה בכיכר מגן-דוד בתל אביב. בשנות ה-60 פתחה החברה מפעל בחולון, אשר נמכר לשטראוס ב-1979. קו הייצור של ויטמן נסגר בשנת 1991, עם הקמת המפעל של שטראוס בעכו.

## הקיוסק
שמחה ויטמן ("הג'ינג'י") (1887–1972) עלה לארץ ישראל מאוקראינה ב-1923, וכעשור לאחר מכן פתח קיוסק לגלידה ולגזוז בכיכר מגן-דוד בתל אביב (ברחוב אלנבי 53, בין הרחובות שינקין וברנר). הקיוסק היה לשם דבר במכירת גזוז וגלידה שיוצרו במקום. מנה מפורסמת שנמכרה בקיוסק הייתה "אקספרסו" – משקה סמיך של גלידה בסודה.
חנותו של ויטמן הייתה מקום בילוי ומפגש פופולרי של בני נוער וצעירים (בין היתר מקום פגישתם הראשונה של לאה ויצחק רבין).
השם "ויטמן" התפרסם בארץ, ושימש כינוי לברזי המים הקרים בהתיישבות העובדת.

## המפעל
באמצע שנות ה-60 פתחו ברוך ויטמן (בנו של שמחה, שירש את אביו כבעל החנות) ונחום מיליקובסקי מפעל לייצור גלידות באזור התעשייה של אזור. המפעל ייצר מגוון של גלידות בקיץ וקרמבו בחורף. בין היתר ייצר המפעל גלידות ללא סוכר. בינואר 1979 נמכר המפעל לשטראוס. למרות הרכישה, ויטמן המשיכה להתנהל בנפרד ולהתחרות בשטראוס עם מותגיה, עד שהמפעל נסגר בשנת 1991 והייצור של שתי החברות עבר לעכו.

## בתרבות
*הגלידרייה עצמה כיכבה בסרט "כץ וקרסו" שבה נפגשו לראשונה אליהו קרסו (גדי יגיל) ותיקי כץ (ניצה שאול) ובהמשך, תיקי קובעת אתו דייט באותו מקום. וכמו כן צוין שיוסף (אוסי) קרסו (יהודה בארקן) התגורר מעל הגלידרייה כנראה או שהיה שכן שלו.

## לקריאה נוספת
* דן יהב, "שמחה ויטמן: מלך הגזוז והגלידה", **תל אביב-יפו – עיר החלומות: שכיות חמדה בעיר**, אזור: צ'ריקובר, 2005, עמ' 289.
* אורן נהרי, שלמה פפירבלט, "גלידה ויטמן", **אוכל, קדימה אוכל!: ספר האוכל של ישראל**, תל אביב: א. ניר, 2008, עמ' 59.
* נתן דונביץ', **מקיוסק גזוז עד מסעדת שף - מאה שנות אוכל בתל אביב**, הוצאת אחוזת בית, 2012; עמ' 430-428.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* ויטמן, בדף "הישוב היהודי בין שיתוף למאבק 1939–1948", משרד החינוך

## הערות שוליים

קטגוריה:מותגי גלידה
קטגוריה:שטראוס גרופ
קטגוריה:יצרני מוצרי חלב בישראל
קטגוריה:תל אביב: היסטוריה
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי קפה ומסעדות
קטגוריה:תעשיית גלידות בישראל
טמלה

**טָמָלֶה** (הומר לאנגלית מ-tamales, צורת הרבים ל-Tamal [ta'mal] בספרדית; מנאוואטל, *tamalli)* הוא מאכל מסורתי מסו-אמריקאי המורכב ממאסה (בצק עמילני, בדרך כלל מבוסס תירס) שמאודה או מבושלת בעטיפת עלי בננה. לא נהוג לאכול את העטיפה והיא נזרקת לפני האכילה. טמלה יכול להיות ממולא בבשר, גבינות, פירות, ירקות, צ'ילי. המילוי עשוי להיות מתובל.

ישנם עקבות היסטוריים לטמלה עוד בימי שבט המאיה, אשר הכינו אותם עבור משתים עוד בימי התקופה הפרה-קלאסית של בני המאיה (250 - 1200 לפנה״ס). בני המאיה קראו גם לטורטייה וגם לטמלה באותו השם, *utah**.*

ייתכן שמקורו של הטמלה במסו-אמריקה עתיק עד כדי 5000 - 8000 לפנה״ס. האצטקים, בני המאיה, ולפניהם הטולטקים והאולמקים, השתמשו בטמלה כאוכל נוח לנשיאה, ששימש לעיתים עבור צבאותיהם ולעיתים עבור ציידים ומטיילים. שימוש בטמלה דווח באימפריית האינקה הרבה לפני שהכובש הספרדי ביקר בעולם החדש.

הגיוון בשפות הילידים במסו-אמריקה הוביל ליצירת מילים מקומיות רבות לתיאור הטמלה, חלקן בשימוש גם היום. צורת היחיד של Tamales בספרדית היא tamal. המילה האנגלית ״טמלה״ היא גזירה לאחור של *tamales.*

בניקרגואה מכינים מאכל נקאטמאל במתכון דומה.
## מקסיקו
### אצטק
בתקופה הפרה קולומביאנית, האצטקים אכלו טמלה הכוללים את המרכיבים הבאים: תרנגול הודו, פלמינגו, צפרדעים, אקסולוטל מקסיקני, גופר כיס, ארנבות, ביצי הודו, דבורים, דבש, קמח תירס, דלעת ושעועית, כמו גם ללא מילוי.

### מאיה
בתקופה הפרה קולומביאנית, בני המאיה אכלו טמלה.

### מקסיקו כיום
במקסיקו, טמלה הוא מאכל ניחומים פופולרי. הוא נאכל כארוחת בוקר או ערב, ולעיתים קרובות מלווה באטולה או מאכלים נוספים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מאכלי תירס
קטגוריה:מאכלי חג המולד
באנגאר

**באנגאר** (במלאית: **Bangar**) היא עיירה בברוניי, בירת מחוז טמבורונג. את העיירה חוצה כביש ראשי בכיוון מערב-מזרח. ממזרח לבאנגאר שוכנת העיר לאוואס (Lawas) שבמלזיה וממערב שוכנת העיר לימבאנג (Limbang) שבמלזיה. הכביש מוביל למחצבה לחומרי בניין. אוכלוסיית העיירה מנתה 3,970 תושבים בשנת 2008.

## ערים תאומות
לבאנגאר יש רק עיר תאומה אחת, והיא:

* 
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ברוניי: ערים
קטגוריה:בורנאו: יישובים
נשורת (אלבום)

**נשורת** הוא אלבומו הרביעי של הזמר-יוצר הישראלי נעם רותם, שיצא בשנת 2014.

באלבום עוסק רותם בזיכרונות ילדותו בקריית חיים ובביקור חוזר בסביבה. את יציאת האלבום ליווה קליפ לשיר הנושא "נשורת" שעוצב בדומה לעטיפת האלבום.

## רשימת השירים

## השתתפו באלבום
*נעם רותם - שירה, גיטרות, סינטי, מפוחית, הפקה מוזיקלית
*דניאל מאיר - בס, גיטרות, הפקה מוזיקלית
*אביחי טוכמן - בס, גיטרות
*אוהד קוסקי - גיטרות
*יואב שושני - גיטרות
*אדם שפלן - גיטרה בריטון, בס, קולות
*חגית מרום - קלידים, פסנתר
*אביב בונן - תופים
*רז בורג - תופים, פסנתר, אורגן, סינטי
*גיורי פוליטי - כלי הקשה, טמבורין, פעמונים, ויברפון
*קרני פוסטל - צ'לו
*שלי לוי - קולות
*רותם פרימר - קולות

## לקריאה נוספת
*יהודה נוריאל: **למי שנולד בשיכונים לא היו הרבה הזדמנויות**, ידיעות אחרונות מוסף 7 לילות, 21 בפברואר 2014

## קישורים חיצוניים

* 
* איריס קול: נועם רותם על 'נשורת': "אני צריך להרוג את מה שעשיתי קודם כדי להוליד את הדבר הבא", רדיו ללא הפסקה, 26 בנובמבר 2013
* מיכאל יעקובסון: סיבוב על האלבום החדש של נעם רותם, באתר 'חלון אחורי', 22 בפברואר 2014
* 
* נועם רותם: איך נשמעת נשורת, באתר חאלאס, 5 באוקטובר 2014

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי נועם רותם
פקאן טוטונג

**פקאן טוטונג** (במלאית: **Pekan Tutong**) היא עיירה בברוניי, בירת מחוז טוטונג. שטח העיירה 4 קמ"ר ואוכלוסייתה מנתה ב-1991 כ-13,000 תושבים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ברוניי: ערים
קטגוריה:בורנאו: יישובים
קואלה בלייט

**קואלה בלייט** (במלאית: **Kuala Belait**, בג'אווי: **کوالا بلايت**) היא העיר השנייה בגודלה בברוניי לאחר הבירה בנדר סרי בגוואן והיא בירת מחוז בלייט. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2021 אוכלוסיית העיר מנתה 27,819 תושבים. קואלה בלייט שוכנת קרוב לגבול המערבי של ברוניי עם מדינת סראוואק שבמלזיה. מרכז העיר השוכן בצפונה גובל עם חוף ים סין הדרומי. מדרום וממערב לעיר זורם נהר בלייט. 
## היסטוריה
בראשית המאה ה-20 הייתה קואלה בלייט כפר דייגים קטן. בעבר הייתה בירת המחוז העיר קואלה בלאי (Kuala Balai) השוכנת במעלה נהר בלייט, אך עם גילוי הנפט בסביבה הוחלט להעביר את הבירה למקום יותר נגיש מבחינה תחבורתית. בשנות השלושים קיבלה קואלה בלייט מעמד של עיירה. במלחמת העולם השנייה הייתה העיירה תחת כיבוש יפני. בשנות החמישים והשישים העיר שגשגה וחלה בה תנופת בנייה. לאחר קבלת העצמאות ב-1984 נבנו בה בנייני ממשלה. בראשית המאה ה-21 נבנו בה בתי מלון רבים.

## ערים תאומות
* 

## קישורים חיצוניים

* היסטוריה של העיר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברוניי: ערים
קטגוריה:בורנאו: יישובים
עמיתים

250px|ממוזער|שמאל|סמליל הארגון הקודם
**עמיתים** הוא הגוף המנהל את שמונה קרנות הפנסיה הוותיקות הגרעוניות. 
## היסטוריה
הארגון הוקם על ידי ממשלת ישראל בשנת 2004, לאחר שבשנת 2003 הלאימה הממשלה קרנות אלה, במסגרת הצעדים לפתרון משבר קרנות הפנסיה הגרעוניות. בעקבות הלאמתן של הקרנות מונה לכל אחת מהן מנהל מטעם משרד האוצר, וננקטו צעדים להתייעלותן. בשנת 2008 הושלמה הקמתו של גוף מאוחד בשם "עמיתים", המנהל את כל שמונה הקרנות, אך כל קרן ממשיכה לפרסם מאזן בנפרד. כנגד הניהול המשותף הוגשה עתירה לבג"ץ על ידי ארגון גמלאי מבטחים, שטען שהניהול המשותף מביא לפגיעה בלתי מידתית בזכויות העמיתים המשתייכים ל"מבטחים", שכן מצבה הפיננסי של "מבטחים" טוב יותר מזה של קרנות הפנסיה הוותיקות האחרות. העתירה נדחתה. בעקבות השלמת הקמת הגוף המאוחד פוטרו כ-550 מתוך 1000 העובדים שניהלו את הקרנות, במטרה להביא לחיסכון תפעולי של כ-40 מיליון שקל בשנה ולחיסכון אקטוארי בסך 600 מיליון שקל.

למנכ"ל "עמיתים מונתה יעל אנדורן. באוגוסט 2011 החליף אותה יואב בן אור. מנכ"ל "עמיתים" החל מאוגוסט 2021 הוא אפי סנדרוב.

## קרנות הפנסיה
קרנות הפנסיה שבניהול "עמיתים" הן:
* מבטחים מוסד לביטוח סוציאלי של העובדים בע"מ;
* קרן מקפת מרכז לפנסיה ותגמולים אגודה שיתופית בע"מ;
* נתיב - קרן הפנסיה של פועלי ועובדי מפעלי משק ההסתדרות בע"מ;
* קרן ביטוח ופנסיה לפועלים חקלאיים ובלתי מקצועיים בישראל - אגודה שיתופית בע"מ;
* קרן הביטוח והפנסיה של פועלי הבניין ועבודות ציבוריות א.ש. בע"מ;
* קרן הגמלאות המרכזית של עובדי ההסתדרות בע"מ.
* קרן הגמלאות של חברי "אגד" בע"מ;
* קופת הפנסיה לעובדי הדסה בע"מ.

בקרנות שבניהול "עמיתים" יש כ-255,000 גמלאים וכ-50,000 מבוטחים פעילים. נכסי "עמיתים", נכון ל-2024 הם בהיקף של כ 360 מיליארד ש"ח.

מאזניהן של הקרנות הגרעוניות לסוף שנת 2007 מציגים את התמונה הבאה:

גירעונות אלה הם גירעונות "לפני סיוע ממשלתי עתידי" והם מחושבים למעשה בהנחה כי הממשלה לא תסייע לקרנות בכל צורה שהיא (כלומר, הקרנות הוותיקות לא יקבלו את הפיצוי בגין הפחתת סכום ההשקעה שהייתה מותרת להן באיגרות חוב מיועדות וכן יימנע מהן היתרון שבהנפקת איגרות חוב מיועדות בעתיד מעבר לתשואה של 4% לשנה). לפי חישוב זהה, גם לקרנות הוותיקות הנחשבות "מאוזנות" יש גירעונות אקטואריים משמעותיים, שכן גם הן נהנות מ"סיוע ממשלתי עתידי" (ואף, במידת מה, גם "קרנות הפנסיה החדשות" נהנות מסיוע ממשלתי באמצעות אג"ח מיועדות).

כיוון שבשנת 1995 נסגרו הקרנות למצטרפים חדשים, מספר עמיתיהן הכולל (פעילים וגמלאים) צפוי להצטמצם בהדרגה, ובפרט יצטמצם מספר העמיתים הפעילים, עם הפיכתם לגמלאים. כתוצאה מכך ילכו ויפחתו תקבולי הקרנות מפרמיות (דמי ביטוח). לעומת זאת, בשלב ראשון יגדלו תשלומי הפנסיה של הקרנות (עקב גידול במספר הגמלאים), ולאחר שיגיעו לשיא ייפחתו תשלומי הפנסיה (עקב פטירתם של הגמלאים). ההערכה היא שבשנת 2050 מספר העמיתים שייוותרו יהיה זניח. עד למועד זה צפויה הממשלה להזרים לקרנות עשרות מיליארדי שקלים, כדי לאפשר להן לעמוד בהתחייבויותיהן לעמיתים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ביטוח פנסיוני בישראל
קוקופו

**קוקופו** (**Kokopo**) היא עיירה בפפואה גינאה החדשה, בירת מחוז בריטניה החדשה המזרחית. בירת המחוז הייתה עד 1994 העיר רבאול, אך עקב התפרצות הר הגעש טבורבור הפכה קוקופו לבירת המחוז. כתוצאה מכך גדלה אוכלוסיית העיר מ-3,150 תושבים ב-1990 ל-6,300 בשנת 2011.

קוקופו הייתה ידועה כהרברטשוה (Herbertshöhe) בתקופת השלטון הגרמני בגינאה החדשה בין השנים 1884–1914. עד לשנת 1910 היא הייתה הבירה האדמיניסטרטיבית של המושבה.

שרידיה של רבאול נמצאים 20 ק"מ מצפון-מזרח לקוקופו. עדיין מתגוררים שם כ-4,000 תושבים לאחר שהתגוררו בה מעל 17,000 תושבים לפני ההתפרצות הגעשית של 1994. נמל התעופה של רבאול, שבעבר היה אחד מהגדולים ברשת התעופה המקומית של פפואה גינאה החדשה, נמצא ק"מ אחדים ממזרח לקוקופו.

## ראו גם
* רבאול

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: ערים
בהלה לזהב

[שמאל|ממוזער|מחפש [זהב מסנן אותו מתוך החול על גדת נחל]]
**בהלה לזהב** (באנגלית: **Gold Rush**) הוא כינוי לתופעה של הגירה המונית של עובדים אל מקומות בהם התגלו מרבצי זהב משמעותיים. העובדים המהגרים שואפים לקחת חלק בחיפוש הזהב בתקווה להתעשרות מהירה. מרבית אירועי הבהלה לזהב התרחשו במאה ה-19.

בהלת זהב טיפוסית מתחילה עם גילוי אזור עשיר בזהב נגיש. פרסום הגילוי גורם להגירה של מחפשי זהב, שהגעתם יוצרת יישובים חדשים ומשיכה לנותני שירותים עבור מחפשי הזהב.

מיצוי הזהב הנגיש יכול לגרום לעזיבה המונית של האזור.

בדומה לבהלה לזהב היו גם אירועים של בהלה לכסף, כתופעות לוואי לגילוי מרבצי כסף נגישים.
[ממוזער|שמאל|הסצנה מתוך הסרט [הבהלה לזהב (סרט)|הבהלה לזהב ובה הנווד, בגילומו של צ'ארלי צ'פלין, אוכל את הנעל]]
תופעת הבהלה לזהב היוותה השראה עבור יוצרים וכך נכתבו ספרים ונוצרו סרטים, שעלילותיהם מתרחשות על רקע זה, לדוגמה: הספר "הבהלה לזהב" של ג'ק לונדון והסרט הבהלה לזהב בבימוי וכיכובו של צ'ארלי צ'פלין.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:הגירה
הבהלה לזהב (ארץ האש)

[ממוזער|שמאל|[יוליוס פופר, מהנדס יהודי יליד רומניה, שגילה מקור זהב בארץ האש והמציא מתקן להפקת זהב]]
[ממוזער|שמאל|יוליוס פופר וחבורתו במאבק מזוין עם ילידי [ארץ האש]]
[ממוזער|שמאל|[מטבע זהב בן 5 גרם, המכונה פופר, שהטביע יוליוס פופר]]
בהלה לזהב התרחשה בארץ האש בין השנים 1883–1906, כאשר ארגנטינאים, צ'יליאנים ומהגרים אירופאים (בעיקר קרואטים) נהרו אל ארץ האש במטרה להפיק זהב מאדמתה וממימיה.

בשנת 1879 שלחה צ'ילה משלחת צבאית ימית, בראשותו של איש הצי הצ'יליאני רמון סרנו מונטנר לסקור את ארץ האש. המשלחת זיהתה חולות מכילי זהב בשפכי הנחלים המערביים. בשנת 1884 עלתה על שרטון בכף וירחנס ספינת קיטור צרפתית בשם ארקטיק (Arctique). אחד מניצולי הספינה חפר בור, כדי לייצור באר מים וחשף גוש זהב וגרגירי זהב נוספים. אנשי ספינת החילוץ, שנשלחה לשם, הפיצו את הידיעה על גילוי הזהב במקום בשם סנחה אה פיקה (Zanja a Pique), על החוף היבשתי של מצר מגלן. הידיעות, שהגיעו לפונטה ארנס, על הימצאות זהב, יצרו בהלה לזהב חדשה, כשרבים מהתושבים יצאו אל מקום הגילוי. הידיעות התפשטו והגיעו לבואנוס איירס והנהירה גדלה.

ניסיונות הפקת הזהב לא השיגו תוצאות מלהיבות וחלק מהמהגרים, שהתיישבו באי הגדול של ארץ האש, הפכו לרועי כבשים. במקום חי עם ילידי, שהתקיים על ציד והתיישבות הרועים באה על חשבון שטחי הציד שלהם, מה שגרם להיווצרות עימותים. הציידים המקומיים ראו בבהמות של המתיישבים חיות מותרות בצייד וזה יצר עימותים נוספים.

החברה הצ'יליאנית Compañía Stuphen החלה בניסיונות הפקת זהב בעזרת כלים מכניים כבדים, מתקדמים מאוד בשביל אותה תקופה, אך התוצאות היו מאכזבות. המבנים והכלים נזנחו ורק מחפשי זהב בודדים המשיכו לחפש לאורך זרמי המים הגדולים יותר.

## המשלחת של פופר

הידיעות על גילוי הזהב בסנחה א פיקה, הגיעו גם לבואנוס איירס, שם התארגנו יזמים רבים והקימו חברות לשם הפקת זהב. היו יזמים, היה ההון הדרוש ואף הכלים, אך חסרו אנשי מקצוע, מומחים לכריה ולמינרולוגיה. בנסיבות אלה הגיע לבואנוס איירס יוליוס פופר, מהנדס יהודי יליד ולאכיה, שרכש ניסיון מעשי ברחבי העולם ודיבר ספרדית. הוא גויס על ידי חברת "אל דורדו" (El Dorado) ויצא עם משלחת סקר לבדוק את אזור גילוי הזהב.

המשלחת של פופר כללה אותו בתפקיד מהנדס ראשי, ראש משלחת, מינרלוג, כרוניקאי וצלם, את מהנדס המכרות **יוליוס קארסון** וכמה טכנאים נוספים. המשלחת הייתה מצוידת בציוד גאולוגי, כלי נשק, מצלמות, תריסר פרדים, מזון, ביגוד חורפי וכמה סוסים. הם הפליגו ממונטווידאו לכיוון פונטה ארנס ב-7 בספטמבר 1886. בפונטה ארנס שכר פופר קבוצת עובדים וכך הגיע מספר חברי המשלחת ל-18. פופר ביקש וקיבל רישיון לאנשים חמושים בתפקיד משמר אישי.

## קישורים חיצוניים
* LA MINERÍA AURÍFERA EN LA REGIÓN AUSTRAL AMERICANA (1869-1950) 
* המטבע של ארץ האש 

קטגוריה:בהלות זהב
קטגוריה:ארץ האש
Meddle Tour

סיבוב ההופעות של 1971, שנודע בשם **Meddle tour**, היה סיבוב קצר של הופעות מידי להקת פינק פלויד. הסיבוב התחיל באוקטובר 1971 והסתיים חודש לאחר מכן, בנובמבר 1971. הסיבוב נועד לקדם את מכירות אלבומם החדש של הלהקה Meddle בארצות הברית. חומרים רבים מהאלבום כבר נוגנו בידי הלהקה בהופעות קודמות לפני צאת האלבום, מנהג ידוע של פינק פלויד, שנהגו לבחון באותה תקופה ולעבד את שיריהם באולפן ובהופעות במקביל. רשימת השירים בהופעות השתנה במקצת מהופעה להופעה, ונוגנו חומרים רבים מאלבומים קודמים של הלהקה (חלקם לא נוגנו עוד בהופעות לאחר סיבוב זה).

## רשימת השירים
רשימת שירים אופיינית במהלך ההופעות של "Meddle" כללה את:
#"Embryo"
#"Fat Old Sun"
#"Set The Controls For The Heart Of The Sun"
#"(Atom Heart Mother (suite"
#"One of These Days"
#"Careful with That Axe, Eugene"
#"Cymbaline"
#"Echoes"
#"A Saucerful of Secrets" (מדי פעם)

**הדרן**:
#"Blues" - מדי פעם
#"Astronomy Domine" - נוגן פעם אחת במהלך הופעה בניו יורק
#"Green Is The Colour" - נוגן פעם אחת במהלך הופעה בניו יורק
#"Fearless" - נוגן פעם אחת במהלך הופעה בניו יורק

## חברי הלהקה בסיבוב ההופעות
* דייוויד גילמור - גיטרות ושירה
* רוג'ר ווטרס - בס ושירה
* ריצ'רד רייט - קלידים ושירה
* ניק מייסון - תופים

## תאריכי הופעות

## הערות שוליים

קטגוריה:סיבובי הופעות מ-1971
קטגוריה:פינק פלויד
גורוקה

**גורוקה** (**Goroka**) היא עיירה בפפואה גינאה החדשה, בירת מחוז הרמה המזרחי. אוכלוסייתה של העיירה מנתה 16,700 תושבים בשנת 2011. העיירה שוכנת בגובה של 1546 מטרים מעל פני הים על הכביש הראשי של אזור הרמה של פפואה גינאה החדשה במרחק 285 ק"מ מלאה ו-90 ק"מ מהעיירה הסמוכה קאינאטו (Kainantu). האקלים מתון והוא ידוע כ"אביבי נצחי"

בעיירה פועלים ארגונים לאומיים שונים כמו תחנת רדיו נוצרית, המכון למחקר רפואי של פפואה גינאה החדשה, מכון הקולנוע הלאומי, המכון המלנזי, תיאטרון והאוניברסיטה המקומית. כמו כן פועלים בעיירה כמה ארגונים חוץ-ממשלתיים כמו ארגון אוקספם וארגון Save the Children. בעיירה פועל בית מלון. גורוקה היא גם מרכזם של שבט אנשי הבוץ (Asaro).

הענף הכלכלי העיקרי הוא גידול קפה. תעשיות נוספות הם חוות גידול דגי טרוטה, גידול חזירים, דבוראות גידול אננס וגידול ירקות.

בחודש מאי מארחת גורוקה את פסטיבל הקפה הלאומי. בחודש ספטמבר, בתקפות יום העצמאות של פפואה גינאה החדשה (16 בספטמבר), מארחת גורוקה התכנסות רב-שבטית גדולה שמתקיימת כבר מאמצע שנות החמישים.

קובץ:GorokaMarket.jpg|השוק בגורוקה
קובץ:Goroka (5986652845).jpg|סופרמרקט בגורוקה
קובץ:Goroka (5986631153).jpg|בקתות מסורתיות בגורוקה
קובץ:Goroka (5502136702).jpg|תושבים מקומיים בגורוקה


## קישורים חיצוניים

* אתר אוניברסיטת גורוקה
* אתר המכון המלנזי
* אתר תחנת הרדיו הנוצרית
* אתר ההתכנסות הרב-שבטית (Goroka Show)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: ערים
מיכאל וילף

**מיכאל וילְף** (1937 – 1 בספטמבר 1997) היה סופר, מבקר ספרות וביבליוגרף ישראלי, ספרן אקדמי במקצועו.

## ביוגרפיה
מיכאל וילף נולד ב-1937 בפולין.
ב-1957 עלה לישראל. הוא בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים לספרות עברית ומקרא, וב-1967 סיים בה לימודי ספרנות.

סיפורו הראשון נדפס בכתב העת הספרותי "גזית" בשנת תשל"ב. מאז פרסם סיפורים ומאמרי ביקורת בכתבי עת ובמוספים לספרות.

מיכאל וילף נישא בשנת 1968 והיה אב לשני ילדים.

נפטר בשנת 1997.

## ספריו
* מיכאל וילף (אסף וערך), **הסיפורת העברית ההיסטורית: ביבליוגרפיה**, חיפה: מפעל השכפול שליד אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת חיפה, תשכ"ח. ("ביבליוגרפיה מוערת הכוללת רומנים וסיפורים היסטוריים מקוריים שיצאו לאור בספר ממאפו עד שנת תשכ"ו–כ"ז")
* מיכאל וילף (אסף וערך), **המחזאות הישראלית המקורית: תש"ח–תשכ"ח**: ביבליוגרפיה ליובלה ה-20 של מדינת ישראל, חיפה: פאר אופסט, תשל"ב.
* **מחאג' עד נוודים: מיתוס ומציאות בסיפור העברי המודרני: רשימות ביקורת**, חיפה: אוניברסיטת חיפה, תשל"ה.

יצירה מקורית:
* **השריפה באלכסנדריה: סיפורים ומחזות**, תל אביב: אל"ף, תשל"ג.
* **צור עיר של אניות: שירים**, תל אביב: אל"ף, תשל"ד 1974. (שירים על נושאים היסטוריים, וכן תרגומים משירת יאן קוחנובסקי ואדם מיצקביץ')
* **האשה בשרב: סיפורים**, תל אביב: טרקלין ליד עקד, תשל"ה.
* **מעשה באשת השוחט: סיפורים**, תל אביב: אופיר, תשנ"ב 1992.

## קישורים חיצוניים
* כתביו של מיכאל וילף באתר WorldCat Identities

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מבקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:ביבליוגרפים ישראלים
קטגוריה:ביבליוגרפים עבריים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997
וייווק

**וייווק** (**Wewak**) היא עיירה בפפואה גינאה החדשה, בירת מחוז ספיק מזרח. העיירה שוכנת על חופו הצפוני של האי. היא העיירה הגדולה ביותר בין מדנג שבפפואה גינאה החדשה לבין ג'ייפורה שבמערב גינאה החדשה אשר תחת שלטון אינדונזיה. וייווק היא מקום מושבה של הדיוקסיה הקתולית של וייווק. אוכלוסיית העיר מנתה 33,000 תושבים בשנת 2011.
## היסטוריה
בין השנים 1943–1945 הייתה וייווק הבסיס האווירי הגדול של חיל האוויר היפני בגינאה החדשה. הבסיס היווה מטרה שהופצצה פעמים רבות על ידי חיל האוויר המלכותי האוסטרלי ועל ידי חיל האוויר האמריקני, בולטת במיוחד ההפצצה במסגרת הפשיטה על וייווק ב-17 באוגוסט 1943. ממערב לווייווק נמצא חצי אי הנקרא כף וום (Wom), שבו נכנעו הכוחות היפנים בגינאה החדשה לבעלות הברית וכיום ניתן לראות בו אנדרטה לציון האירוע. באוגוסט 1945 נשפטו שני פושעי מלחמה יפנים בבית דין שהוקם ליד וייווק באשמת הטלת מומים ובאשמת קניבליזם. אחד מהם נדון למוות אך עונשו הומתק לחמש שנות מאסר והשני זוכה מכל אשמה.
## גאוגרפיה
המרכז הישן של העיירה ממוקם על חצי אי קטן ושאר האזור הבנוי של העיירה משתרע על רצועת אדמה צרה שבין חוף הים לבין רכס הרים שבתוכי הארץ. חלקה המזרחי של העיירה גם הוא חצי אי שעליו שוכנים בית החולים של העיר ונמל התעופה. וייווק מקושרת באמצעות כביש לשלושה כפרים השוכנים על נהר ספיק, למרות שהכביש לא תמיד במצב המאפשר נסיעה. בנוסף, מחוברת העיר באמצעות כביש החוף המקשר אותה עם ערי החוף שממערב לה.

## אקלים
האקלים בווייק הוא טרופי. הטמפרטורה היומית הממוצעת היא כ-31 מעלות צלזיוס, והטמפרטורה הלילית הממוצעת היא כ-23 מעלות צלזיוס. משקעים יורדים בכל השנה.
## ראו גם
* הפשיטה על וייווק

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: ערים
קטגוריה:אוקיאניה: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1919
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: ערי נמל
ויק ויילד

**ויקטור "ויק" איבנוביץ' ויילד** (באנגלית: **Vic Ivan Wild**; ברוסית: **Виктор Иванович Уайлд**; נולד ב-23 באוגוסט 1986) הוא ספורטאי עבר יליד ארצות הברית שהתחרה עבור רוסיה בסנואובורד, האלוף האולימפי, בעל 2 מדליות זהב מאולימפיאדת סוצ'י (2014).

משנת 2011 החל ויילד להתחרות עבור רוסיה, לאחר נישואיו לאלנה זברזינה מרוסיה, גולשת סנואובורד בעצמה. רעייתו, זכתה באולימפיאדת סוצ'י, באותו יום ובאותה תחרות לנשים, סללום ענק מקביל, במדליית הארד.

לאחר שזכה במדליית הזהב הראשונה שלו אמר ויילד: "רוסיה היא המדינה שאפשרה לי לנצח. אם הייתי נשאר בארצות הברית, כנראה שהייתי עדיין יושב בבית, עושה עבודה רגילה, עושה משהו בנאלי, לא מעניין. תמיד רציתי משהו שונה. זה פשוט מדהים אני זכיתי במדליית הזהב הזו עבור רוסיה. עשויים לחשוב, שהבחור הזה עדיין נשאר אמריקאי. אבל זה לא נכון! אני לא בחור אמריקאי החלטנו שזה יהיה קל יותר להגיע לאולימפיאדה במדינה שבה סנואובורד לא מפותח וזה טוב. בחרתי נתיב קשה, הלכתי עם זה עד הסוף".

ב-2021 התגרש מאשתו. ב-2022 הכריז על פרישה.

## קישורים חיצוניים

* ויק ויילד באתר *fis-ski* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופים אולימפיים מרוסיה
קטגוריה:אלופים אולימפיים: סנואובורד
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1986
מונטיאק סיני

**מונטיאק סיני** (נקרא גם **מונטיאק רבסי**, שם מדעי: *Muntiacus reevesi*) הוא אייל מסוג מונטיאק שחיי במרכז סין ובדרומה. נפוץ גם בטאיוואן.

## מאפיינים
הריון של המונטיאק הסיני נע בין 209 ל-220 ימים.

המונטיאק הסיני כמו מונטיאקים רבים מתגורר במקומות גבוהים, עד 4000 מטר מעל פני הים. מוצא מחסה בנקיקים תלולים, מזונו, עלים, צמחים ופירות.

**גובה כתפיים**: עד 50 ס"מ.

**אורך גוף וראש**: עד 95 ס"מ.

**משקל**: נע בין 10-18 ק"ג.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם אוגילבי
קטגוריה:אייליים
קטגוריה:סין: יונקים
קטגוריה:טאיוואן: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1839
וואבג

**וואבג** (**Wabag**) היא עיירה בפפואה גינאה החדשה, בירת מחוז אנגה (Enga). מבין כל הבירות של המחוזות במדינה, וואבג היא הקטנה ביותר באוכלוסייתה, אשר מנתה 5,020 תושבים בשנת 2011. העיירה שוכנת על נהר לאי (Lai) והכביש הראשי של רמות פפואה גינאה החדשה עובר דרכה. הביקור הראשון של אירופאים בעיירה התקיים בערך בשנים 1938–1939. באותה תקופה הוקמה תחנת רדיו והוכשר מסלול נחיתה למטוסים, אך מגבלות על ההגעה למקום ואי פוריותה של האדמה בסביבה האטו את התפתחותה.

האוכלוסייה בסביבה היא כפרית בעיקרה. הגידול העיקרי הוא קפה, אם כי מעשי ביזה במהלך מלחמות שבטיות וקשיים בשיווק האטו את התפתחותה המשמעותית של חקלאות כלכלית ובכל מקרה העיר מאונט האגן, בירת מחוז הרמה המערבי הסמוך, היא המרכז המסחרי של האזור ולא וואבג. בעיות פשיעה מעיבות על חיי העיר התקינים של וואבג. הגיעו הדברים לידי כך שהספרייה הציבורית שהוקמה בעיר לפני קבלת העצמאות הושחתה ובניין מועצת המחוז נשרף כמה פעמים.

## אקלים

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: ערים
קפטן פיליפס

**קפטן פיליפס** (באנגלית: **Captain Phillips**) הוא סרט קולנוע מסוגת מתח-הישרדות בבימויו של פול גרינגראס ובכיכובם של טום הנקס וברקהאד עבדי. הסרט מבוסס על סיפורו האמיתי של קפטן ריצ'רד פיליפס אשר נלקח בשבי על ידי פיראטים סומליים שחטפו את אונייתו בשנת 2009.

תסריט הסרט עובד על ידי בילי ריי, והוא מבוסס על ספרם של פיליפס ושל סטפן טאלטי "חובת הקפטן" ("A Captain's Duty"). סקוט רודין, דנה בארנטי ומייקל דה לוקה הם מפיקי הסרט. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים בניו יורק בשנת 2013, והוא שוחרר בתפוצה מלאה ב-11 באוקטובר באותה שנה. הסרט זכה להצלחה כלכלית עם הכנסות של 217 מיליון דולר. הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר; הסרט הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר, התסריט המעובד הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר, עריכת הסאונד הטובה ביותר והסאונד הטוב ביותר.

## עלילה
ריצ'ראד פיליפס, הוא קפטן של אוניית מכולות "MV Maersk Alabama" של החברה הדנית מארסק שיצאה להפלגה מעומאן כדי להגיע לקניה. במטענה בין השאר מזון המיועד לכמה מדינות באפריקה. האונייה משייטת במים הבינלאומיים סמוך לחופה של סומליה שם פועלות מספר כנופיות שודדי ים המבצעות שוד ימי לחופי סומליה. לאחר מספר ימים של התחמקויות, סירה ועליה ארבעה חמושים סומלים הצליחה לעלות על הסיפון. על פי חוק, צוות הספינה אינו נושא נשק ולכן מסתתר בחדר-המכונות. פיליפס מצליח לתמרן את הפיראטים לעזוב את הספינה בסירת-ההצלה ולקחת רק 30,000 דולר במזומן שהיה בכספת, אך נחטף כבן ערובה לצורך תשלום כופר. לאחר מספר ימים, צי ארצות הברית מאתר את הסירה ומקיף אותה בשלוש אוניות מלחמה. צוות של אריות הים מנהל משא ומתן ממושך עם החוטפים במסגרתו הם מפתים את מנהיג החוטפים לעלות לאחת מאוניות המלחמה כדי לדון בהעברת התשלום, ואז יורים בשלושת החוטפים הנותרים ומחלצים את קפטן פיליפס ללא פגע.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על בני ערובה
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פיראטים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי פול גרינגראס
קטגוריה:סרטים המבוססים על ספרי עיון
ג'יימי אלכסנדר

**ג'יימי לורן אלכסנדר** (באנגלית:** Jaimie Lauren Alexander**; נולדה ב-12 במרץ 1984) היא שחקנית אמריקאית. מוכרת בזכות תפקידיה בתור סיף בסרטים "תור", "תור: העולם האפל", בתור ג'סי הולנדר בסדרה "קייל XY" ובתפקידה בסדרה "שטח מת".

## ביוגרפיה
נולדה בשם **ג'יימי לורן טארבוש** (**Jaimie Lauren Tarbush**) בגרינוויל, קרוליינה הדרומית שבארצות הברית. היא עברה להתגורר בגרייפויין שבטקסס בהיותה בת 4. היא הבת היחידה מתוך חמישה ילדים.

שנה וחצי לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון עברה להתגורר בלוס אנג'לס כדי לקדם קריירת משחק.

## קריירה
בשנת 2005, הופיעה לראשונה בתפקיד אורח בסדרת הסיטקום "פילדלפיה זורחת" בעונתה הראשונה, בתפקיד תמי.

בשנת 2006 המשיכה את דרכה כשחקנית בתפקידים זניחים במותחן "הצד האחר" ובסרטי האימה "תחנת עצירה" בהפקת דניאל מייריק ו"אדמה קדושה"

היא התגלתה בשנת 2007 בסדרת הדרמה המדע בדיונית "קייל XY" בה הופיעה בתפקיד הצעירה ג'סי הולנדר המתחברת לנער קייל (מאט דאלאס). על תפקידה הייתה מועמדת לפרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה. ב-2009, התארחה בסדרות "בונז" ו"", והשתתף בקליפ לשיר "Save You" של הזמר מת'יו פרימן ג'ונס. ב-2010, הופיעה בסרט "על אהבה וסמים אחרים".

בשנת 2011 הופיעה אלכסנדר בתפקיד משני בסרט גיבורי-העל "תור" בבימויו של קנת בראנה. הסרט היה לשובר קופות מצליח ואלכסנדר זכתה להערכה רבה על תפקידה בתור הלוחמת האסגרדית סיף. באותה שנה היא התארחה בסדרות "פרשיות סמויות" ו"האחות ג'קי". ב-2012, שיחקה בסרט "לוסיז".

בשנת 2013 חזרה אלכסנדר על תפקיד סיף בשובר בקופות "תור: העולם האפל" והשתתפה בסרט הפעולה "עומד אחרון" בתפקיד השוטרת שרה טורנס.

בשנת 2015 החלה לשחק בתפקיד הראשי של ג'יין דו / רמי בריגס בסדרת הטלוויזיה "שטח מת" ברשת NBC, על אישה שנמצאה בתוך מזוודה שהונחה בכיכר טיימס, בניו יורק, וכל גופה מקועקע. אלכסנדר שבה עם תפקידה לעונות הבאות שחודשו, וב-2020 עלתה העונה החמישית והאחרונה של הסדרה.

## חיים אישיים
בשנת 2012, החלה אלכסנדר לצאת עם השחקן פיטר פצ'ינלי, אותו הכירה על הסט של הסרט "לוסיז". השניים התארסו במרץ 2015, אך הודיעו על ביטול אירוסיהם בפברואר 2016.

בשנת 2012, אלכסנדר ספגה חבלות קשות כאשר החליקה מעל גרם מדרגות מתכתיות במהלך בוקר גשום על הסט של "תור: העולם האפל". הנפילה גרמה לה לשבירת דיסק בין-חולייתי בעמוד השדרה וסדקה 11 חוליות, כמו גם לנתק את כתפה השמאלית ולקרוע את השרירים המעוינים. החבלות הוציאו אותה מהצילומים במשך חודש.

במרץ 2018, אושפזה אלכסנדר בבית החולים ועברה ניתוח לאחר שהתוספתן נקרע לה בהמשך היא התאוששה.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1984
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1984
קטגוריה:שחקנים ביקום הקולנועי של מארוול
קונדיאבה

**קונדיאבה** (**Kundiawa**) היא עיירה בפפואה גינאה החדשה, בירת מחוז סימבו (Simbu). אוכלוסיית העיר מנתה 11,455 תושבים בשנת 2011. העירה שוכנת על הכביש הראשי של רמות גינאה החדשה, בערך במחצית הדרך בין גורוקה ומאונט האגן, בירות מחוז הרמה המזרחי ומחוז הרמה המערבי, בהתאמה.

קונידאבה היא עיירה קטנה יחסית ובה פועלים בנק, תחנת משטרה, אחד משדות התעופה היחידים במחוז, כמה חנויות, בית חולים, סניף דואר, שוק לחפצים משומשים, שני שווקים למזון וכמה כנסיות. הכביש הראשי העובר דרכה הוא הכביש הסלול היחידי בה ובנוסף מובילים ממנה כמה כבישים בלתי סלולים, כולל זה המוליך להר וילהלם (Mount Wilhelm), הגבוה ביותר בהרי פפואה גינאה החדשה.

קונידאבה היא המרכז התעסוקתי, המסחרי והתחבורתי של האזור. משני צדדיה של העיירה זורמים שתי נהרות. האדמה סביב העיירה מאוד הררית ותלולה ועקב כך הגישה לכפרים באזור קשה ולא נגישה לכלי רכב. הדבר מקשה על שיווק התוצרת החקלאית. עם זאת ידועים תושבי האזור בחקלאות המדרגות שלהם. הגידולים העיקריים הם בטטה, טארו, בננה וקנה סוכר. קפה הוא היבול המכניס ביותר.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: ערים
קטגוריה:עיירות
ריי דונובן

**ריי דונובן** (באנגלית: **Ray Donovan**) היא סדרת דרמת פשע בכיכובם של לייב שרייבר וג'ון ווייט. הסדרה נוצרה על ידי אן בידרמן עבור רשת Showtime. העונה הראשונה בת 12 הפרקים עלתה לאוויר לראשונה ב-30 ביוני 2013. הפרק הראשון שבר שיאי צפייה והפך לפיילוט הנצפה ביותר של רשת Showtime בכל הזמנים.

ב-16 ביולי 2013 חידשה רשת Showtime את הסדרה לעונה שנייה שעלתה לשידור במהלך 2014. העונה השלישית עלתה לאוויר ביולי 2015. העונה הרביעית של הסדרה עלתה לשידור ב-26 ביוני 2016. העונה החמישית של הסדרה עלתה באוגוסט 2017. העונה השישית עלתה לשידור ב-28 באוקטובר 2018. העונה השביעית והאחרונה של הסדרה עלתה ב-17 בנובמבר 2019.

## עלילה
עלילת הסדרה ממוקמת בלוס אנג'לס, קליפורניה, כשריי דונובן (לייב שרייבר), במקור מדרום בוסטון, הוא "מסדר" (פיקסר) של משרד עורכי הדין הגדול "גולדמן ודרקסלר" שמייצג את כלל העשירים והמפורסמים של לוס אנג'לס. ריי מתמודד עם בעיות מבית בדמות אביו מיקי דונובן (ג'ון ווייט) שמשתחרר באופן בלתי צפוי מהכלא וסוכני FBI מנסים "להפיל" את ריי ואת שותפיו. משפחתו של ריי, ושני אחיו בפרט, טרי דונובן (אדי מארסן) ובאנצ'י דונובן (דאש מיהוק) מסתירים סודות אישיים ואפלים מעברם וגם את האמת בנוגע למאסרו של אביהם, מיקי. בנוסף מתמודד ריי עם בעיות אמון עם אשתו אבי דונובן (פאולה מלקומסון) ועם ילדיו המתבגרים בריג'יט דונובן (קריס דורסי) וקונור דונובן (דבון בגבי).

## שחקנים ודמויות
### שחקנים ראשיים
* לייב שרייבר – ריימונד "ריי" דונובן
* פאולה מלקומסון – אבי דונובן, אשתו של ריי
* אדי מארסן – טרנס "טרי" דונובן, אחיו של ריי, חולה במחלת פרקינסון
* דאש מיהוק – באנצ'י דונובן, אחיו של ריי, אלכוהוליסט משוקם ומגדיר עצמו כאנורקס מיני
* ג'ון ווייט – מיקי דונובן, אביו של ריי
* סטיבן באואר – אבי, יד ימינו של ריי, לוחם צה"ל וסוכן מוסד לשעבר
* קתרין מוניג – לנה, יח"צנית ומזכירה העובדת עבור ריי
* פוץ' הול – דריל דונובן, אחו למחצה מאביו של ריי, מתאגרף מתחיל נודע בכינוי "האירי השחור"
* קריס דורסי – בריג'יט דונובן, בתו של ריי
* דבון בגבי – קונור דונובן, בנו של ריי

### שחקני משנה
* אליוט גולד – עזרא גולדמן, המנטור והבוס של ריי
* פיטר ג'ייקובסון – לי דרקסלר, שותפו העסקי של עזרא
* דניס קרוסבי – דב, פילגשו של עזרא
* אליסה דיאז – תרזה (עונות 3-6)
* אמבייר צ'יילדרס – אשלי רוקר
* ג'וש פייס – סטו פלדמן
* שריל לי ראלף – קלודט
* אוסטין ניקולס – טומי ווילר
* ברוק סמית' – פרנסס
* מיכאל מקגריידי – פרנק
* פרנק וויילי – ואן מילר (עונה 1)
* ג'ונתן שק – שון ווקר
* ג'יימס וודס – פטריק "סולי" סאליבן
* קרייג ריצ'י שינק – אחיינו של סולי
* רוזנה ארקט – לינדה (עונה 1)
* אוקטביוס ג'יי ג'ונסון – מרווין
* גרהאם רוג'רס – סמיתי (עונה 5, 6)

## סקירה

## מועמדויות ופרסים
ביוני 2013 הסדרה הייתה מועמדת ל"פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה" בקטגוריה "הסדרה החדשה הטובה ביותר". בדצמבר 2013 הסדרה הרוויחה 2 מועמדויות לפרס גלובוס הזהב: שרייבר היה מועמד לפרס "השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה" ואילו ג'ון ווייט זכה בפרס "השחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה".

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שואוטיים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: סדרות
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בלוס אנג'לס
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2013
נאנצ'אנג Q-5

**נאנצ'אנג Q-5** או **Q-5 פאנטאן** (באנגלית: **Nanchang Q-5**; בסינית: **航空機 Q-5**) הוא מטוס תקיפה למטרות אוויר-קרקע. המטוס פותח בשנות ה-60 ונכנס לשירות בשנת 1970 ונמצא בשימוש עד היום בכמה צבאות בעולם.

## גרסאות
### גרסאות שיוצרו על ידי סין
***Q-5:** גרסת הייצור המקורית של המטוס.
***Q-5 nuclear bomber:** גרסה שמותאמת לנשיאת נשק גרעיני.
***Q-5 Anti-ship missile carrier:** גרסה שמותאמת לנשיאת נשק נגד ספינות.
***Q-5I:** מסוגל לקבל 70% יותר דלק מהכמות בגרסה המקורית ומסוגל לטוס למרחקים יותר ארוכים.
***Q-5IA:** דגם משופר של Q-5I.
***Q-5II:** דגם משופר של Q-5IA, הוספו לו יותר מכ"מים.
***Q-5III:** דגם משופר של Q-5II, הוספה לו מערכת ניווט אינרציאלית.
***Q-5IV:** דגם משופר של Q-5III, המנוע שונה והמטוס מסוגל לטוס יותר מהר.
***Q-5A:** גרסה שבעלת תוספת מקום לחימוש טילים.
***Hongdu Q-5D:** גרסת התקפת אוויר-אוויר בתוספת לאוויר-קרקע.
***Nanchang Q-5D** גרסה שמאפשרת למטוס לטוס גם במזג אוויר של סערות חזקות.
***Q-5E:** מטוס עם היכולת להטיל פצצות מונחים לייזר.
***Q-5F:** גרסה בעלת יותר חימוש ובעלת מכ"מים רבים יותר מהגרסאות הקודמות.
***Q-5J:** גרסה בעלת שני מושבים במטוס.
***Q-5K Kong Yun:** גרסה בעלת מד טווח לייזר ובעלת עוד הרבה שיפורים לעומת הגרסאות הקודמות.
***Q-5M:** פרויקט סיני-איטלקי שמוסיף שיפורים למטוס.

### גרסאות שיוצרו על ידי מדינות אחרות
***A-5:** גרסה צפון קוריאנית למטוס.
***A-5B:** גרסה צרפתית לגרסה Q-5II של המטוס.
***A-5C:** גרסה אמריקאית לגרסה Q-5III של המטוס.
***A-5D:** גרסה אמריקאית לגרסה Q-5IV של המטוס.
***A-5K:** גרסה אמריקאית לגרסה Q-5K Kong Yun של המטוס.
***A-5M:** גרסה אמריקאית לגרסה Q-5M של המטוס, בשימוש על ידי חיל האוויר הפקיסטני.

## מפרטים
### מאפיינים כלליים
***צוות:** 1
***אורך:** 15.65 מטרים
***[[מוטת כנפיים]]:** 9.68 מטרים
***גובה:** 4.33 מטרים
***שטח כנף:** 27.95 מ"ר
***משקל ריק:** 6,375 ק"ג
***משקל טעון:** 9,486 ק"ג
***משקל ההמראה מרבי:** 11,830 ק"ג
***מנוע** שני מנועי Liming Wopen-6A טורבו סילון

## מדינות משתמשות
* - חיל האוויר הבנגלדשי
* - חיל האוויר הסיני וחיל הים הסיני
* - חיל האוויר המיאנמרי
* - חיל האוויר הצפון קוריאני
* - חיל האוויר הסודני
* - חיל האוויר הפקיסטני

## גלריה

קובץ:Q5 parked.png|Q-5
קובץ:3 Nanchang Q-5s on Minsk flight deck.JPG|Q-5 על המזח מינסק
קובץ:Nanchang Q-5I silhouette.png|איור מלמעלה של המטוס
קובץ:Nanchang Q-5.jpg|Q-5 מספר #0064


## ראו גם
*מיג-19
*F-4 פנטום

## קישורים חיצוניים

*אוסף תמונות של נאנצ'אנג והכנסה 
*החימוש של המטוס 

קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת סין
סורנה

שמאל|ממוזער|200px|פסל ברונזה של לוחם פרתי, המיוחס למצביא סורנה
**סורנה** (Surena או Surenas) היה מצביא פרתי מוכשר, שפעל במאה הראשונה לפנה"ס (84–53 לפנה"ס), ונודע בעיקר עקב התבוסה, שהנחיל צבאו לצבא הרומאי בקרב חרן. שמו הפרטי של המצביא אינו ידוע לנו, והשם "סורנה" המופיע בכתבי ההיסטוריונים הרומיים והיווניים, הוא כנראה שיבוש לטיני/יווני של שם בית האב שלו (בית Suren), שהיה אחד מבתי האב החשובים והחזקים ביותר בקרב האריסטוקרטיה הפרתית, אם לא החשוב מכולם, ונהנה מזכויות יתר רבות, ובראשן הזכות להכתיר את המלכים של האימפריה הפרתית.

לפי תיאורו של ההיסטוריון פלוטרכוס, סורנה היה אדם מרשים ביותר הן במראהו החיצוני והן באישיותו. הוא החזיק צבא פרטי גדול, שכלל כעשרת אלפים איש (כולל אלף פרשים כבדים), שגויס מקרב הוואסלים שלו והתלויים בו, ושיירת המטען שליוותה אותו במסעותיו כללה, בין השאר, 200 עגלות שנשאו את פילגשיו, ואלף גמלים נושאי מטען. 

בשנת 54 לפנה"ס מילא סורנה תפקיד מכריע במלחמת הירושה שהתנהלה באימפריה הפרתית בין האחים אורודס השני ומיתרידטס השלישי, ובביסוס שלטונו של המלך אורודס השני על האימפריה. אורודס השני שלח את סורנה לכבוש מחדש את החלק המערבי של האימפריה, שנשלט על ידי מיתרידטס השלישי, והוא הצליח לדחוק את מיתרידטס לסלאוקיה על נהר החידקל, הטיל מצור על העיר, וכבש אותה לאחר מצור ממושך. מיתרידטס השלישי נתפס על ידי סורנה והוצא להורג, ואורודס השני נותר שליט יחיד של האימפריה הפרתית. בחורף שנת 53/54 לפנה"ס נשלח סורנה בראש כוח פרשים להשתלט מחדש על השטח, שנכבש על ידי הצבא הרומאי בפיקוד מרקוס ליקיניוס קראסוס בקיץ שנת 54 לפנה"ס, בצפון מסופוטמיה.

באביב שנת 53 לפנה"ס נשלח סורנה, בראש כוח פרשים, שכלל כנראה גם את צבאו הפרטי, לעמוד כנגד הפלישה השנייה של צבאו של קראסוס לצפון מסופוטמיה. הוא משך את הצבא הרומאי להילחם בשטח מישורי פתוח, שנבחר על ידו, והתאים לאופי הלחימה של צבאו, והצליח לכתר אותו ולהנחיל לו תבוסה ניצחת בקרב חרן. לאחר מכן ניהל סורנה מרדף מוצלח אחרי שרידי הצבא הרומאי, שנסוגו צפונה, מרדף שהסתיים במותו של קראסוס ובהשמדה כמעט מוחלטת של צבאו. סורנה חזר עטור ניצחון לסלאוקיה, אך אורודס השני, שחשש מפני כוחו המתעצם, וראה בו איום פוטנציאלי על המשך שלטונו, דאג להוציא אותו להורג זמן קצר לאחר מכן.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:האימפריה הפרתית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
אלוטאו

**אלוטאו** (**Alotau**) היא עיירה בפפואה גינאה החדשה, בירת מחוז מפרץ מילן (Milne Bay) בדרום-מזרח המדינה. אוכלוסיית העיירה מנתה 12,628 תושבים בשנת 2011.
## גאוגרפיה
אלוטאו שוכנת באזור בו הצבא היפני הקיסרי ספג את תבוסתו הראשונה במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה ב-1942, לפני קרב שביל קוקודה. פארק זיכרון באתר הקרב מנציח את האירוע. אלוטאו הפכה לבירת המחוז ב-1969 במקום סאמראי (Samarai).

12 ק"מ מאלוטאו שוכן שדה התעופה גרני (Gurney Airport) שקרוי על שם מפקד הטייסת של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי, צ'ארלס ריימוד גרני, שנהרג באזור ב-1942. העיירה מהווה נקודת מעבר לכמה מהאיים הנידחים שנמצאים בתחומי המחוז. מפרץ מילן ידוע בשוניות האלמוגים שבו המהווים אתרי צלילה פופולריים. אלוטאו היא גם מקום הכינוס השנתי של שרי ממשלות אוסטרליה ופפואה גינאה החדשה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: ערים
קטגוריה:ערי חוף
חגורת התירס

**חגורת התירס** (באנגלית: **Corn Belt**) הוא השם לאזור במערב התיכון של ארצות הברית בו תירס הוא הגידול הדומיננטי החל משנות ה-1850. עד ל-1950, 99% מהתירס גדל באמצעות הכלאת זנים שונים. רוב גידולי התירס נועדו להאכלת בהמות, במיוחד חזירים ועופות מהם מיוצר בשר עוף.

## גאוגרפיה
ההגדרות הגאוגרפיות של האזור אינן קבועות, ומשתנות. באופן כללי ישנה הסכמה על הכללתן של: איווה, אילינוי, אינדיאנה, דרום מישיגן, מערב אוהיו, מזרח נברסקה, מזרח קנזס, מינסוטה וחלקים ממיזורי.
החל משנת 2008, 4 המדינות המובילות בייצור תירס הן איווה, אילינוי, נברסקה ומינסוטה. אשר במשולב מפיקות כמחצית מהתירס המגודל בארצות הברית.
ישנן הגדרות אשר כוללות בחגורת התירס גם את: דקוטה הדרומית, דקוטה הצפונית, אוהיו, ויסקונסין, מישיגן וקנטקי. אזור זה מאופיין במישורים רחבים, אדמה פורייה עם ריכוז גבוה של חומר אורגני. באופן כללי יותר המושג "חגורת התירס", מייצג אזור בו החקלאות היא הענף המרכזי ומרמז על סגנון חיים אשר מבוסס על חוות חקלאיות בבעלות משפחות, עיירות קטנות התומכות בחוות אלו ואיגודים חקלאיים חזקים אשר מקדמים פעילות לובי כדי להשיג מחירים גבוהים יותר עבור מרכולתם.

## היסטוריה
בין השנים 1860–1970, טכנולוגיות חקלאיות חדשות שיובאו לחגורת התירס, הפכו את האזור ממקום שבו ניתן למצוא גידולים מעורבים של יבולים ובהמות חווה, לאזור שמתמחה בעיקר בגידולי דגנים. אף על פי שמעבר זה תרם לשינוי הנוף והתנאים הגאוגרפיים (שכן שדות של דגן דורשים שטח גדול יותר משטחי מרעה), המבנה הבסיסי של החווה המשפחתית נשמר. שטחי החוות גדלו, כתוצאה מקנייה של חוות שכנות כדי לעמוד בדרישות השטח לגידולי הדגנים.

## לקריאה נוספת

* Anderson, J. L. *Industrializing the Corn Belt: Agriculture, Technology, and Environment, 1945-1972* (2009) 238 pp. 
* Bogue, Allan. *From Prairie to Corn Belt: Farming on the Illinois and Iowa Prairies in the Nineteenth Century* (1963) excerpt and text search
* Cayton, Andrew, et al. eds. *The American Midwest: An Interpretive Encyclopedia* (2006) excerpt and text search
* Hart, John Fraser. "Change in the Corn Belt," *Geographical Review,* Jan 1986, Vol. 76#1 pp 51–72
* Hudson, John C. *Making the Corn Belt: A Geographical History of Middle-Western Agriculture* (1994)
* Power, Richard Lyle. *Planting Corn Belt Culture: The Impress of the Upland Southerner and Yankee in the old Northwest* (1953)
* Snapp, Roscoe R. *Beef Cattle Their Feeding and Management in the Corn Belt States* (1950)
* Smith, C. Wayne, et al. *Corn: Origin, History, Technology, and Production* (2004) online edition
* Wallace, Henry Agard. *Henry A. Wallace's Irrigation Frontier: On the Trail of the Corn Belt Farmer 1909* 15 articles written by Wallace in 1909; 1991 edition edited by Richard Lowitt, and Judith Fabry
*Marcelo J. Carena (ed.), **Cereals**,1st Chapter, *Maize Breeding*, Springer, 2009
*Christopher K. Wright1 and Michael C. Wimberly, **[https://web.archive.org/web/20130730003646/https://www.motherjones.com/files/pnas201215404_nwow5w1.pdf Recent land use change in the Western Corn Belt threatens grasslands and wetlands]**


## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: אזורים
קטגוריה:ארצות הברית: חקלאות
קטגוריה:תירס