הפרידה (אוגוסט מאקה)

**הפרידה** (בגרמנית: **Abschied**) הוא ציור שמן לא גמור מאת הצייר האקספרסיוניסט הגרמני אוגוסט מאקה, שנוצר בקיץ 1914, זמן קצר לפני מותו במלחמת העולם הראשונה. היצירה נחשבת לאחת העבודות האינטנסיביות והטעונות ביותר של מאקה, והיא מבטאת תפנית סגנונית ורגשית חדה, תוך התרחקות בולטת מן האור, ההרמוניה והצבעוניות העליזה שאפיינו את ציוריו הקודמים.

## רקע יצירתי
בינואר 1914 נפגש מאקה עם חבריו האמנים פאול קלה ולואי מואייה בהיטלרפינגן, והשלושה החליטו לצאת יחד למסע יצירתי בתוניסיה. הם הגיעו לתוניס ב־7 באפריל באותה שנה, ושאבו השראה עזה מהנוף, האור והצבעים שלצפון אפריקה. מאקה הרגיש "כמו בבית" באור הבוהק, ויצר עד 50 סקיצות ביום. לאחר שבועיים בלבד חזר לגרמניה והחל לעבד את חוויות המסע דרך הציור. במהלך שבועות ספורים יצר כארבעים עבודות, ביניהן אקוורלים הנחשבים לשיאו האמנותי. עם זאת, בציור הפרידה – אותו הותיר אחריו על כן הציור בסטודיו שלו בבון – ניכר כי האור התוניסאי לא חדר עוד אל הבד.

## תיאור הציור
הציור מתאר ככל הנראה סצנה רחובית ובה שתים-עשרה דמויות המחולקות לחמש קבוצות. הדמויות עומדות דוממות, כאילו עצרו לשמע אירוע דרמטי – ייתכן הכרזת מלחמה. בצד השמאלי של התמונה ניצבות שתי נשים: אחת אוחזת ילדה קטנה, והשנייה מחזיקה פתק – אולי מכתב גיוס – כשצעיף אדום-חום ארוך משתלשל ממנה. במרכז מופיעים ילדה נוספת וכלב, שנראה כמחווה לצייר פרנץ מארק, חברו הקרוב של מאקה. מימין ניצבים שני גברים בגבם לצופה, ומתבוננים מטה מעבר למעקה; מאחוריהם שלושה גברים נוספים, ייתכן חיילים. ברקע נראית ארכיטקטורה כאוטית ולא ברורה, המזכירה את סגנונו של ליונל פיינינגר או חלונות כנסייה מצוירים.

## סגנון וצבע
" הפרידה" שונה באופן מהותי ממרבית יצירותיו הקודמות של מאקה. בעוד שציוריו המוקדמים תיארו סצנות של אור, תנועה ופנאי בצבעים עזים ועליזים, כאן שולטת פלטה עמומה של בז'ים, אפורים וחומים. הצהוב הבוהק המזוהה עם מאקה נעלם, והדמויות מצוירות ללא פרטים בפניהן, כמסכות אנונימיות. התחושה הכללית היא של כובד, חרדה וקיפאון. החזות הכללית של התמונה יוצרת תחושת פרידה לא רק מהאנשים המתוארים, אלא גם מהעולם האופטימי שמאקה יצר בעבר.

## נסיבות היצירה והמוות
ב־8 באוגוסט 1914 גויס מאקה לצבא הגרמני ונשלח לחזית בצרפת – מדינה שאותה העריץ ואהב, ושהייתה מולדתם של חבריו האמנים רובר דלונה, גיום אפולינר ואנרי מאטיס. מאקה נהרג ב־26 בספטמבר מאש צלפים בחזית שמפאן, בהיותו בן 27 בלבד. ימים אחדים לפני מותו שלח מכתב פסימי לאשתו אליזבת, ובו הביע ספק אם ישוב חי מן הקרב. יחד עם המכתב שלח הביתה את עיטור צלב הברזל שקיבל, בצירוף בקשה לגרביים חמים ושוקולד. לאחר מותו העניקה אשתו לציור את שמו – "הפרידה".

## השוואות ליצירות אחרות
[250px|ממוזער|שמאל|[גברת בז'קט ירוק, אוגוסט צאקה, ציור משנת 1913]]
בעוד שבחודשים שלפני כן נהג מאקה לתאר דמויות מטיילות באור שמש, קונות בשוק או שוהות בבתי קפה, הרי שבציור זה כל הדמויות עצורות, חסרות תנועה וחסרות תקווה. ההרכב הקומפוזיציוני מייצר תחושת קיפאון וחרדה. הרקע המופשט, הכאוטי והבלתי מזוהה מזכיר את סגנונו של ליונל פיינינגר, ומוסיף לממד הסימבולי של התפוררות ופרידה.

### השוואה ליצירות אחרות
הציור "הפרידה" עומד לעיתים בהשוואה לציורו של מאקה גברת בז'קט ירוק, שגם הוא נמצא באוסף מוזיאון לודוויג שבקלן. שתי היצירות מציגות תחושת בדידות אנושית באמצעות קומפוזיציה סטטית ודמויות אנונימיות חסרות פנים, שאינן מקיימות קשר עם סביבתן. עם זאת, האופן שבו מבוטאת תחושת הבדידות שונה בתכלית: בעוד שבהפרידה העצב ניכר מיד, בגברת בז'קט ירוק הוא מתגלה רק במבט שני, מאחורי מעטה של צבעים בהירים ושלווה מדומה.

בגברת בז'קט ירוק מתוארת אישה הלבושה בז'קט ירוק בוהק, עומדת לבדה בלב פארק שטוף שמש, כשברקע נראים זוגות נוספים, נהר ואגם. דמותה ממוקמת במרכז, בולטת בצבעיה אך מנותקת מההתרחשות סביבה. לעומת זאת, הפרידה מתאר סצנה קפואה ורבת-דמויות, רוויה בתחושת קיפאון ואובדן. שני הציורים מדגימים את גישתו של מאקה, שלפיה צבעים וצורות – ולא פרטים ריאליסטיים – הם הנושאים את התוכן הרגשי העמוק של היצירה.

## מיקום
הציור, שמידותיו 130.5×101 ס"מ, מוצג כיום במוזיאון בעיר קלן, ככל הנראה במוזיאון וולראף-ריכרץ .

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20