open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סלמאן ח'אן

**סלמאן ח'אן** (**Salman Khan**; נולד ב-27 בדצמבר 1965) הוא שחקן קולנוע הודי, זוכה שני פרסי פילמפייר (האוסקר ההודי). ואחד השחקנים המצליחים בקולנוע ההודי. 

הוא אחד משלושת כוכבי הקולנוע הגדולים של בוליווד מאז שנות ה-90 ונחשב לאחד מ" שלושת החאנים ": אמיר ח'אן, שאה רוח' ח'אן וסלמאן ח'אן. יחד, הם כיכבו בעשרות סרטי בוליווד הרווחיים ביותר. 

## ביוגרפיה
ח'אן נולד בעיר אינדור שבהודו בשם עבד א-רשיד סלים סלמאן ח'אן. אביו הוא הסופר והתסריטאי סלים ח'אן ואימו היא סושילה צ'אראק. יש לו שני אחים ושתי אחיות. שני אחיו, ארבאז ח'אן וסוהאיל ח'אן, גם הם שחקנים, ואחותו אלווירה ח'אן אניהוטרי היא מעצבת אופנה אשר נשואה לשחקן אטול אניהוטרי ועוד אחות מאומצת בשם ארפיטה ח'אן. אביו ממוצא מוסלמי ואילו אימו ממוצא הינדואיזם. במשפחתו של סלמאן אהדו את הקולנוע ההודי, ומגיל צעיר הוא החל לשחק בסרטים. 

בשנת 1989 שיחק בסרט "מיין פיאר קיה", עליו זכה בפרס פילמפייר להופעת הבכורה הטובה ביותר לשחקן וקיבל מועמדות לשחקן הטוב ביותר.

## פילמוגרפיה
*מרוץ בין אחים
*אהובתי אני שלך
*משהו זז בלב עם שאה-רוח' ח'אן
*תאומים - עם קריסמה קאפור
*Rahul-אהובתי תביני (1999)
*Tere Naam-אהבה (2003)
*Mujhes Shaadi Karogi-הצעת נישואין עם אקשאיי קומאר (2004)
*No Entry-אין כניסה עם אניל קאפור (2005)
*Lucky No Time For Love-לאקי אין זמן לאהבה (2005)
*Jaan E Mann-שבויים באהבה עם אקשאיי קומאר (2006)
*מריגולד - Marigold עם אלי לרטר (2007)
*Partner-השותף (2008)
*Wanted-המבוקש (2009)
**London Dreams* (2009)
*Dabangg-ללא מורא (2010)
*שומר ראש עם קארינה קאפור (2011)
*Ready-מוכן ומזומן (2011)
*Dabangg2-ללא מורא2 (2012)
*Tiger-טייגר עם קתרינה קייף (2012)
*Jai ho-גאי הו (2013)
*Kick-קאיק (2014)
*Bajrangi Bhaijaan עם קארינה קאפור (2015)
**Pathaan* (2023)
*אחי היקר (2023)
**7 Dogs* (2026)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה הודים
קטגוריה:מדבבים הודים
קטגוריה:מפיקי קולנוע הודים
קטגוריה:דוגמנים הודים
קטגוריה:הודים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:זוכי פרס פילמפייר
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1965
קטגוריה:מוסלמים הודים
קטגוריה:פשטונים
פסטיבל בשקל

שמאל|ממוזער|250px|סמליל העמותה

**"פסטיבל בשקל"** היא עמותה הפועלת לשינוי חברתי לחיזוק הפריפריה הכלכלית, החברתית והגאוגרפית בישראל. העמותה פועלת בקרב הקהילות השונות והנוער על ידי העצמה ופעילות תרבותית. הכניסה וההשתתפות בכלל פעילויות העמותה היא במחיר סמלי של שקל אחד.

בתשלום של שקל אחד יש אמירה חברתית על מחירי הכניסה הגבוהים למופעי בתרבות בארץ, המונעים מרבים ליהנות מהמופעים. התשלום הסמלי מבטיח שפעילויות העמותה יהיו נגישות באופן שווה לכל חברי הקהילה.

מסר העמותה הוא שכל אדם זכאי לתרבות וכי תרבות איננה מותרות.

מטרות העמותה הן הרחבת מעגל צריכת התרבות, קידום היצירה בקהילה המקומית בשכונות והקמת בסיס למפגש בין קצוות חברתיים.

העמותה נוסדה בשנת 2001 על ידי קבוצת חברים ואמנים ובהם שאנן סטריט סולן להקת הדג נחש, מפיק הפסטיבל כרמי וורטמן, הזמר חיים אוליאל ועוד.

הפסטיבל, נודד ברחבי הארץ ומקיים אחת לשנה במספר שכונות ויישובים בפריפריה, בשיתוף עם הרשות המקומית. בעזרת בני נוער מקומיים מעלים פסטיבל ססגוני שנותן במה ללהקות וכישרונות מקומיים וכן לטובי אומני ישראל בתחום המוזיקה בהם: ברי סחרוף, היהודים, הדג נחש, קרולינה, כנסיית השכל, מושיק עפיה, דודו טסה, מיכאל גריילסאמר, גבע אלון, חיים אוליאל, עידן יניב, מירי מסיקה, רמי פורטיס, טיפקס, סינרגיה, סגול 59 ועוד.

משנת 2002 התקיימו פסטיבלים בשכונות ובישובי פריפריה כגון: שכונת הקטמונים, פסגת זאב ובקריית מנחם שבירושלים. קריית שמונה, עכו, מגדל העמק, בית שאן, מועצה אזורית גלבוע, בת ים, לוד, קריית גת, ירוחם, שדרות, דימונה, ערד, קריית מלאכי מעלות-תרשיחא ועוד.
כמות המשתתפים הממוצעת באירועי העמותה עומדת על כ-7,000.

ב-22 באוגוסט 2012 התארח הפסטיבל במעלות-תרשיחא, בפארק "ברוכים הבאים" שבכניסה לעיר. אל הפסטיבל הגיעו קרוב ל-8,000 משתתפים וברשימת המופיעים: תיאטרון רחוב לופטגישפט ומופע ילדים, ברי סחרוף, רמי פורטיס, מושיק עפיה, קרולינה, לוס כפרוס, מופע הארנבות של דוקטור קספר, טג', פלורנטין, עושאק אל שיח אימאם ו-Selfish Shepherd.

בספטמבר 2013 התקיים הפסטיבל שוב במעלות-תרשיחא בהנחיית מודי בר-און.

בשנת 2016 נערך הפסטיבל לראשונה גם בסחנין.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

בשקל, פסטיבל
קטגוריה:ישראל: ארגונים חברתיים
קטגוריה:ישראל: פסטיבלי מוזיקה
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:ישראל: ארגוני תרבות
קטגוריה:ישראל: ארגונים הפועלים לפיתוח הפריפריה
פונקציית זטא

בתורת המספרים ובתחומים אחרים במתמטיקה, **פונקציית זטא** הוא שם כללי לכמה פונקציות מרוכבות הלוקחות את השראתן מהדוגמה הראשונה והחשובה ביותר לפונקציה כזו - פונקציית זטא של רימן. המושג אינו מוגדר באופן מדויק ומשמעותו תלויה בהקשר. מאידך, ישנן פונקציות זטא רבות שאינן מקיימות תכונות אלו כלל.

## הגדרה
ברמה הכללית ביותר פונקציית זטא יכולה להיות כל טור דיריכלה מוכלל עם מקדמים חיוביים. זאת אומרת פונקציה מרוכבת שיש לה פיתוח לטור מהצורה הבאה:
\zeta(s)=\sum a_i z_i^s כאשר a_i ו- z_i  הם סדרות של מספרים ממשיים חיוביים. המקדמים a_i (והמספרים z_i) מקודדים בדרך כלל מידע כמותי על אובייקט מתמטי כלשהו, ופונקציית זטא מאפשרת לחקור אובייקט זה באמצעות כלים של אנליזה מרוכבת.

במקרים רבים נהוג לדרוש מפונקציית זטא תכונות נוספות, בדרך כלל את ארבע התכונות שדורשים מפונקציית L: פיתוח לטור דיריכלה (זאת אומרת שהמספרים z_i צריכים להיות שלמים), פיתוח למכפלת אוילר, המשכה מרומורפית לכל המישור, ומשוואה פונקציונלית.

ניתן להתייחס לפונקציות L כאל גרסאות מעוותות (twisted) של פונקציות זטא, שבהן המקדמים a_i אינם חיוביים (או ממשיים).

החיוביות של המקדמים a_i מקלה על המחקר של פונקציות זטא (לעומת פונקציות L אחרות) למשל בזכות הלמה של לנדאו.

## דוגמאות
* פונקציית זטא של רימן - הדוגמה האולטימטיבית. מקיימת את כל התכונות המקובלות של פונקציות זטא ופונקציות L.
* פונקציית זטא של דדקינד - מקיימת את כל התכונות המקובלות של פונקציות זטא ופונקציות L.
* פונקציית זטא של חבורה - חסרת המשכה מרומורפית (לכל המישור) ומשוואה פונקציונלית.
* פונקציית זטא הצגתית של חבורה - חסרת המשכה מרומורפית (לכל המישור) ומשוואה פונקציונלית.
* פונקציית זטא של סלברג - איננה טור דיריכלה רגיל אלה טור דירכלה מוכלל.

## לקריאה נוספת


* Mathematical Society of Japan's Encyclopedic Dictionary of Mathematics (pp 1372-1392), MIT Press, 1977.


## קישורים חיצוניים
* 
* a directory of all known zeta functions
## הערות שוליים

קטגוריה:תורת המספרים האנליטית
משוואת היזן ויליאמס

**משוואת היזן ויליאמס** (באנגלית: Hazen Williams equation), היא משוואה בהידראוליקה המשמשת לחישוב מפל לחץ או מפל עומד בזרימת מים בצינור עקב החיכוך בזרימה.

משתמשים במשוואת היזן ויליאמס לחישוב מפל הלחץ במערכות זרימת מים קרים: צנרת לכיבוי אש, אספקת מים, ומערכות השקיה בחקלאות. תוצאת החישוב הן ביחידות פאונד לאינץ' מרובע (psi) ליחידת אורך של הצינור ברגל (foot). שימוש ביחידות מידה שונות ישנה את המקדם של המשוואה.

## המשוואה
:P_d=\frac{4.52\quad Q^{1.85}}{C^{1.85}\quad d^{4.87}}

*Pd - מפל הלחץ בצינור, ליחידת אורך של הצינור psi/foot

*Q - הספיקה בגלונים בדקה

*d - קוטר פנימי של הצינור באינצ'ים

*C - מקדם החיכוך, המספר הגבוה יותר מציין צינור חלק יותר:

## מקדמי חיכוך C
להלן מספר ערכים למקדם החיכוך C לצנרת מחומרים נפוצים:
:140 - צינור אזבסט צמנט
:100 - צינור ברזל יצוק
:100 - צינור בטון
:130 - צינור נחושת
:100 - צינור פלדה מגולבנת
:140 - צינור פוליאתילן
:150 - צינור פי וי סי

## לקריאה נוספת

***Turf Irrigation Manual**, 5th Ed., by James A. Watkins, published by Telsco, 1987. 
*1982 **Handbook of Hydraulics** by Ernest F. Brater and Horace Williams King.Sixsth Edition. McGraw-Hill Book Company.  פרק 6.
## קישורים חיצוניים
*מחשבון לחישוב מפל הלחץ לפי משוואת היזן ויליאמס, באנגלית
*משוואת היזן ויליאמס לחישוב הפסד חיכוך בזרימה, באנגלית

קטגוריה:הנדסה אזרחית
קטגוריה:הנדסת מכונות
קטגוריה:צנרת
לאוקואון (מיתולוגיה)

[ממוזער|שמאל|300px|'''לאוקואון''' מאת הצייר [אל גרקו (1604–1614)]]
[ממוזער|שמאל|300px|לאוקואון ובניו מותקפים על ידי נחשים ב[פרסקו מפומפיי ב]]
**לָאוֹקוֹאוֹן** (ביוונית: **Λᾱοκόων**) הוא דמות מיתולוגית של כהן העיר טרויה שנענש על ידי האלים ונחנק ביחד עם בניו על ידי נחש. דמות זו התפרסמה במיוחד החל מתקופת הרנסאנס בזכות גילוי פסל לאוקואון ברומא.
## דמותו
על פי המיתולוגיה היוונית, במהלך מלחמת טרויה, לאחר שכשלו היוונים בכיבוש טרויה בדרכי מלחמה, הם פנו לדרכי עורמה. היוונים בנו סוס עץ חלול והחביאו בתוכו לוחמים. את הסוס הם הקדישו לאלה אתנה.

על פי גרסה אחת של הסיפור, לאוקואון הזהיר את בני עמו שיש להיזהר מהיוונים גם בשעה שהם נותנים מתנות. בני טרויה לא שעו לאזהרתו, ולאוקואון שלח חץ אל סוס העץ. האלה אתנה כעסה על לאוקואון על שפגע במתנתה, ושלחה שני נחשי ים ענקים לנקום בו. הנחשים התנפלו על הכהן ועל שני בניו וחנקו אותם.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:מיתולוגיה רומית
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
קטגוריה:לאוקואון
פסל לאוקואון

ממוזער|150px|הקבוצה כפי שהייתה בין השנים 1540 ל-1957 בערך, עם זרועו המושטת של לאוקון; זרועותיהם המשוחזרות של הבנים הוסרו בשנות ה-80
**פסל לָאוֹקוֹאוֹן** או **פסל לאוקואון ובניו** הוא פסל המתאר את מותו של לאוקואון, כהן העיר טרויה. בפסל מוצגים לאוקואון ושני בניו במאבקם בנחשי הים שנשלחו להרוג אותם, כנקמה על אזהרתו של לאוקואון מפני מתנת סוס העץ שקיבלה העיר טרויה מידי היוונים. זהות יוצר הפסל אינה ידועה. הפסל עשוי שיש וגובהו 242 ס"מ. הפסל מתוארך לשנת 50 לספירה. הוא מוצג בוותיקן, במוזיאון פיו-קלמנטין.

הפסל נמצא ליד מרחצאות טיטוס בפרברי רומא ב-16 בינואר 1506, בידי איכר איטלקי. את הפסל זיהו האדריכל ג'וליאנו דה סנגלו ומיכלאנג'לו, כפסל לאוקואון, אותו תיאר פליניוס הזקן בספרו תולדות הטבע. האפיפיור יוליוס השני רכש את הפסל מיד לאחר גילויו, והוא נחשב לאחד הפסלים הראשונים שהוצבו במוזיאון הוותיקן.

הפסל משמש לאמנים ולתאורטיקנים של האמנות כגון גוטהולד אפרים לסינג וקלמנט גרינברג כאמת מידה לפיסול ולאמנות מאז גילויו.

בספרו "סוף הדרך" מזכיר הסופר ג'ון בארת' את פסל לאוקואון פעמים רבות. הגיבור בספר זה, ג'ייק הורנר, מטלטל עמו בכל מעבר דירה את פסל הלאוקואון שלו, ומציין כי במבט בפניו של לאוקואון יכול היה פעמים רבות לזהות את מצב רוחו שלו עצמו.

בשנת 1906 נמצאה זרועו המקורית של לאוקואון על ידי לודוויג פולק  
 כפי שתוארה על ידי מיכלאנג׳לו ורק בסוף שנות ה-50 תוקנה בפועל הטעות. 

## לקריאה נוספת
*אריאל הירשפלד, **אל אחרון האלים**, הוצאת כתר תל אביב, 2003, עמ' 122–123.
*גוטהולד אפרים לסינג, **לאוקואון, או על גבולי הציור והשירה**, הוצאת ספריית פועלים, תל אביב, 1983.
*פליניוס, חקר הטבע, תרגם לעברית רוני רייך, ירושלים 2009, ספר 36, פסקה 37.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פיסול יווני
קטגוריה:מוזיאוני הוותיקן: פסלים
קטגוריה:פסלי עירום
קטגוריה:גברים בפיסול
קטגוריה:לאוקואון
סילביה מרקוביץ'

**סילביה מרקוביץ**' (נולדה ב-30 בינואר 1952) היא כנרת רומניה-ישראלית ממוצא יהודי, החיה בצרפת ובאוסטריה
בשנת 1976 עלתה מרומניה לישראל וקיבלה אזרחות ישראלית.

## רקע משפחתי, לימודיה ותחילת פעילותה המוזיקלית ברומניה.

סילביה מרקוביץ'-פאגין נולדה בבקאו שברומניה, לאברהם מרקוביץ' ולאנה לבית כץ. אחרי לימודי מוזיקה בעיר הולדתה היא למדה בקונסרבטוריון בוקרשט והייתה תלמידתו של הכנר שטפן גאורגיו מאז הייתה בת 12. בגיל שש-עשרה הופיעה לראשונה מחוץ לארצה, בקונצרט בהאג, הולנד, תחת שרביטו של ברונו  מאדרנה.

## זכייתה בפרסים יוקרתיים בחו"ל וברומניה

בשנת 1969 זכתה בפרס השני בתחרות מרגריט לונג/ז'אק טיבו בפריז, כשהפרס הראשון לא הוענק לאיש מהמתחרים. אז זכתה גם במונקו בתחרות ע"ש הנסיך רניה שלישי בפרס מיוחד על ביצוע של יצירה מוזיקלית בת זמננו. בשנת 1970 הייתה הזוכה בפרס הראשון בתחרות ג'ורג'ה אנסקו בבוקרשט.

## המשך קריירה הבינלאומית מרומניה ואחרי הגירתה
בשנת 1971 אחרי הופעה כסולנית עם התזמורת הסימפונית של לונדון, הוזמנה על ידי קלאודיו אבדו לנגן את הקונצרטו השני לכינור מאת בלה בארטוק עם תזמורת לה סקאלה. 
בשנת 1972 לרגל חגיגת יום הולדתו ה-90, הזמין אותה לאופולד סטוקובסקי לנגן את הקונצ'רטו לכינור של גלאזונוב עם התזמורת הסימפונית של לונדון ברויאל אלברט הול. חברת דקה הקליטה את הקונצרט.
החל משנת 1976, כשעלתה מרומניה של צ'אושסקו לישראל, התאפשר לה לפתח קריירה בינלאומית, חופשייה ממגבלות פוליטיות.
מתחילת שנות ה-1980 חיה ופעלה בגרמניה כמורה בבית הספר הגבוה למוזיקה בעיר זארבריקן וכמו כן באקדמיה למוזיקה של טיבור וארגה בסיון בשווייץ. היא  פרופסור בפקולטה למוזיקה של האוניברסיטה לאמנויות הבמה של גראץ באוסטריה. 

היא מנגנת על כינור אלבאני מסביבות שנת 1800 ומרבה להופיע בדרום אמריקה, בארצות הברית, ביפן, בישראל וברחבי אירופה. היא פעילה גם כנגנית מוזיקה קאמרית ומופיעה לעיתים קרובות ברסיטלים עם פסנתרנים מפורסמים, ולאחרונה גם עם בנה, אמו פאז'ן.  
 
בין הקלטותיה החשובות: סונאטות של קלוד דביסי, סזר פרנק וגבריאל פורה וקונצ'רטו לכינור של ז'אן סיבליוס עם נמה ירווי והתזמורת הסימפונית של גטבורג.

### חייה הפרטיים
לסילביה מרקוביץ', הנשואה לכנר השווייצרי דייגו פאז'ן וחיה בשטרסבורג בצרפת, יש שני ילדים - שרה, זמרת סופרן ואמו, פסנתרן.

## פרסים ואותות הוקרה
*1969 - הפרס השני (הפרס הראשון לא הוענק) בתחרות הבינלאומית מרגריט לון/ז'אק טיבו בפריז
*פרס מיוחד של הנסיך רנייה של מונקו עבור ביצוע של יצירה עכשווית
*1970 - הפרס הראשון בתחרות הבינלאומית "ג'ורג'ה אנסקו" בבוקרשט.

## מקורות
* *Alain Pâris -  *Dictionnaire des interpretes   Robert Laffont, Paris ,1995 (לקסיקון למבצעי מוזיקה קלאסית - מאת אלן פארי, רובר לאפון, פריז 1995)

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה שלה ברשת

 

קטגוריה:כנרים יהודים רומנים
קטגוריה:כנריות ישראליות
קטגוריה:כנריות רומניות
קטגוריה:ישראליות ילידות רומניה
קטגוריה:בקאו: אישים
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
פאבו ירווי

**פאבו ירווי** (באסטונית: **Paavo Järvi**; נולד ב-30 בדצמבר 1962) הוא מנצח אסטוני.

## קורות חיים
נולד כבן הבכור לליליה ולמנצח נמה ירווי בטאלין שבאסטוניה, במשפחה בת שלושה ילדים.
למד נגינה בפסנתר וניצוח בטאלין והצטרף ב-1979 כמתופף ללהקת הרוק In Spe שהקים ארקי-סוון טיור.
ירווי עזב עם משפחתו את אסטוניה בשנת 1980 והיגר לארצות הברית.

למד באופן פרטי אצל המנצח לאוניד גרין בפילדלפיה, במכון קרטיס למוזיקה ואצל מקס רודולף ואצל לאונרד ברנשטיין במכון הפילהרמוני של לוס אנג'לס.

משנת 2004 הוא משמש בתור המנהיג האמנותי של התזמורת הקאמרית-פילהרמונית הגרמנית של ברמן.

בשנים 2001-2011 היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של סינסינטי. הוא עבד עם ריי אלחנדרו קונדה ולדיוויה, אדוארדו מאטה, מו-האי טאנג, אנריקה בטיץ, גאורג שולטי, אובה גוטינג, קרלוס מיגל פריאטו ויוג'ין אורמנדי.

פאבו ירווי היה מנהלה המוזיקלי של תזמורת פריז משנת 2010 ועד שנת 2016 (אנדריס פוגה היה עוזרו חלק גדול מהתקופה). בין השנים 2006–2013 שימש כמנצח ראשי של תזמורת הרדיו של פרנקפורט.

פאבו ירווי שימש כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של NHK (יפן) בין השנים 2016–2022 וב-2019 התחיל לשמש כמנהל המוזיקלי של תזמורת טונהאלה (ציריך).

במרץ 2026, הודיעה התזמורת הפילהרמונית של לונדון על מינויו של פאבו ירווי לתפקיד המנצח הראשי והיועץ האמנותי הבא שלה, בתוקף מעונת 2028–2029, עם חוזה התחלתי לחמש עונות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:מנצחים אסטונים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:בוגרי מכון קרטיס למוזיקה
קטגוריה:מהגרים מאסטוניה לארצות הברית
קטגוריה:אסטונים שנולדו ב-1962
חומצה אורסודאוקסיכולית

**חומצה אורסודאוקסיכולית** (C24H40O4) היא חומצה המצויה באופן טבעי במרה בגוף האדם. 

חומצה זו מצויה בכמויות גדולות במרה של דובים שחורים אסיתיים, ומכאן שמה (Urs בלטינית פירושו "דב"). לחומצה תפקיד חשוב בשמירה על ריכוז הכולסטרול בדם. החומצה נמכרת באופן מסחרי כתרופה לטיפול באבני מרה בחולים המעוניינים בתחליף לניתוח. 

## קישורים חיצוניים

*חומצה אורסודאוקסיכולית באתר InfoMed

 
אורסודאוקסיכולית, חומצה
קטגוריה:תרופות יתומות
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
רקוויאם גרמני (פואמה)

**רקוויאם גרמני** – פואמה שפרסם המשורר האנגלי ג'יימס פנטון בשנת 1980, והנחשבת ליצירה הידועה ביותר שלו.

את הטיוטה לפואמה החל פנטון לכתוב בברלין בשנת 1978 כששימש כתב של העיתון "גארדיאן" בגרמניה. ב-1980 פרסם המגזין "קוורטו" את הפואמה "קינה" שהייתה מבוססת על הטיוטה שהכין פנטון בברלין. שנה אחר־כך ערך פנטון את הפואמה מחדש ושינה את שמה ל"רקוויאם גרמני", כשם יצירה של בראהמס. הפואמה הודפסה בחוברת שהדפיס אחיו, טום פנטון, בהוצאת סלמנדר באדינבורו, וזכתה לשבחי מבקרי הספרות. הגדיל לעשות פיטר פורטר, המבקר הספרותי של העיתון "אובזרבר", שבביקורת על הפואמה כינה את פנטון "המשורר המוכשר ביותר של דורו". הפואמה זכתה בפרס לשירה "Southern Arts Literature Award" של 1981. המבקר אניס שיוואני (Anis Shivani) כתב על הפואמה ב-Michigan Quarterly Review: .

הפואמה "רקוויאם גרמני" מבוססת על החוויות האישיות שעבר פנטון בגרמניה, ומתארת נסיעה לבית קברות גרמני באוטובוס מיוחד הקרוי "אוטובוס האלמנות" לטקס זיכרון לחללי המלחמה. הפואמה, הבנויה מתשעה בתים קצרים ומקוטעים, היא קינה על תוצאות המלחמה - קורבנות וניצולים כאחד. הפואמה היא דוגמה לסוגת השירה שפיתח פנטון המכונה "העלילה הסודית" ("the secret narrative"). סוגה זו תוארה על ידי מוריסון ואנדרו מושן בהקדמה לספר "שירה בריטית מודרנית" במילים אלו: "לעיתים קרובות אנו פוגשים סיפורים שאינם שלמים או שנמנע מאיתנו מידע שבאופן רגיל נחשב חיוני". כבר בתחילת הפואמה אנו נתקלים ברמז לכך בהתייחסות לחללים בין הבתים כמו החללים החסרים בסיפור שמעבירה הפואמה. לכן המספר בפואמה מבכר שלא לחשוף פרטים, כשם שהדמויות בפואמה בוחרות שלא לחשוף חלקים מחוויות המלחמה שלהן. המוטיב המרכזי בפואמה הוא השכחה, ופנטון מצטט בתחילת הפואמה משפט מתוך הספר "לוויתן" של הוגה הדעות תומאס הובס (1651) " דמיון וזיכרון חד המה" ואכן הדמויות בפואמה יוצרות את העבר מחדש על מנת לשכוח את זיכרונות המלחמה.

הבית הראשון של הפואמה מצוטט כמוטו בתחילת הספר שכתב עמוס אילון על תור הזהב של יהדות גרמניה, "The Pity of it All". בתרגום לעברית שונה שם הספר ל"רקוויאם גרמני", שמה של הפואמה.

להלן הבית הראשון מתוך הפואמה בתרגומו של דני אורבך בתיקונים קלים.

## קישורים חיצוניים
*הפואמה באנגלית

## הערות שוליים

קטגוריה:פואמות
נמה ירווי

**נמה ירווי** (באסטונית: **Neeme Järvi**, נולד ב-7 ביוני 1937) הוא מנצח אסטוני.
## חייו
ירווי נולד בטאלין, שם אף התחיל לימודיו, אותם המשיך בלנינגרד, אצל יבגני מרווינסקי ואחרים. בראשית הקריירה שלו, עבד כמנצח ברדיו אסטוניה ובתזמורת הסימפונית של הטלוויזיה, בתזמורת האסטונית הממלכתית ובאופרה של טאלין. בשנת 1971 זכה בפרס ראשון בתחרות המנצחים הבינלאומית של האקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא.

הופעת הבכורה האמריקאית של ירווי הייתה במטרופוליטן אופרה, שם ניצח על יבגני אונייגין בשנת 1979. בשנת 1980 היגר לארצות הברית ובשנת 1987 התאזרח בה. בשנת 1982 התמנה למנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של גטבורג, משרה שבה החזיק עד שנת 2004, הכהונה הארוכה ביותר של מנצח ראשי בתולדות התזמורת. בתקופת כהונתו השתפרו מאוד הן פרופיל ההקלטות של התזמורת והן המוניטין שלה. כמו כן עזר ירווי בקבלת תמיכה כספית מחברת וולוו, שסייעה לתזמורת להגדיל את מספר חבריה מ-80 ל-110 נגנים. לאחר פרישתו היה ירווי למנצח ראשי אמריטוס של תזמורת גטבורג.

במקביל לעבודתו עם תזמורת גטבורג, היה ירווי גם המנצח הראשי של התזמורת הסקוטית הלאומית בשנים 1984 עד 1988. בשעתו, התייחס לשתי התזמורות שבניצוחו כאל "הפילהרמונית של ברלין" (הסקוטית) ו"הפילהרמונית של וינה" (גטבורג) שלו. עם התזמורת הסקוטית הקליט מספר רב של הקלטות חשובות לחברת צ'אנדוס, בהן מחזורים של פרוקופייב ודבוז'אק, כמו גם פואמות סימפוניות של ריכרד שטראוס, יצירות שונות של שוסטקוביץ', בהן הסימפוניות הרביעית, השביעית והעשירית, ושני הקונצ'רטי לכינור עם לידיה מורדקוביץ'. אחרי הופעה כמנצח אורח בדצמבר 2006, לאחר 9 שנות היעדרות מן התזמורת הסקוטית הלאומית, הכתירה אותו התזמורת בתואר "מנצח החצר".

משנת 1990 עד 2005 עבד ירווי עם אדוארדו מאטה, ריי אלחאנדרו קונדה ואלדיוויה, גאורג שולטי ואנטל דוראטי. כיום ירווי הוא המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של ניו ג'רזי.

ירווי נודע בעיקר בפרשנויותיו למוזיקה רומנטית ומוזיקה של המאה ה-20. הוא עודד את ביצוע יצירותיהם של המלחינים האסטונים אדוארד טובין וארוו פרט (שעל ה**קרדו** שלו ניצח בביצוע בכורה בשנת 1968). גם פרשנותו לסיבליוס עם תזמורת GSO מוכרת לרבים.

בארצות הברית התמנה ירווי ב-1990 למנהל המוזיקלי של תזמורת דטרויט. הוא כיהן במשרה זו עד 2005, וכיום הוא "מנהל מוזיקלי אמריטוס" של התזמורת. בנובמבר 1996 ניצח ירווי על קונצרט משותף לתזמורת פילדלפיה והפילהרמונית של ניו יורק בקמדן ניו ג'רזי, לגיוס תרומות לתזמורת פילדלפיה, שהייתה בעיצומה של שביתה. הוא תרם את שירותיו ולא קיבל כל שכר על קונצרט זה. נגני התזמורות של ארצות הברית הריעו לו על מחווה זו, בניגוד לכמה מנהלים של תזמורות אמריקאיות, שדחקו בו להימנע מניצוח על הקונצרט.

נמה ירווי הוא אביהם של המנצחים פאבו ירווי וכריסטיאן ירווי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:מנצחים אסטונים
קטגוריה:מהגרים מאסטוניה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1937
התזמורת הפילהרמונית של לונדון

[ממוזער|[רויאל פסטיבל הול, משכנה של התזמורת הפילהרמונית של לונדון]]
**התזמורת הפילהרמונית של לונדון** (באנגלית: **London Philharmonic Orchestra**) היא אחת התזמורות החשובות בממלכה המאוחדת. משכן הקבע שלה הוא ברויאל פסטיבל הול, שבלונדון.

את התזמורת ייסד בשנת 1932 תומאס ביצ'ם, והקונצרט הראשון שלה התקיים ב-7 באוקטובר אותה שנה. בשנת 1939 היא החלה לפעול בניהול עצמי, כשחברי התזמורת מקבלים בעצמם החלטות בענייני הארגון. במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה התזמורת פעילה במיוחד במסעות קונצרטים ברחבי המדינה כדי להביא מוזיקה תזמורתית למקומות, שם לא הייתה מוזיקה כזו זמינה בזמנים רגילים.

בין מנצחיה הראשיים האחרים של התזמורת היו אדריאן בולט (1951–1957), ברנרד הייטינק (1967–1979), גאורג שולטי (1979–1983) וולדימיר יורובסקי (2007–2021). ביולי 2019 התמנה המנצח אדוארד גרדנר לתפקיד המנצח הראשי הבא של התזמורת החל מעונת הקונצרטים 2021/22.

במרץ 2026, הודיעה התזמורת הפילהרמונית של לונדון על מינויו של פאבו ירווי לתפקיד המנצח הראשי והיועץ האמנותי הבא שלה, בתוקף מעונת 2028–2029, עם חוזה התחלתי לחמש עונות.

נוסף לקונצרטים קלאסיים רבים, הקליטה התזמורת כמה פסקולים לסרטי קולנוע, בהם "לורנס איש ערב", "פילדלפיה" ו"שר הטבעות: אחוות הטבעת".

## מנצחים ראשיים
*תומאס ביצ'ם (1932–1939)
*אדוארד ון ביינום (1947–1950)
*ויליאם שטיינברג (1958–1960)
*ג'ון פריצ'רד (1962–1966)
*ברנרד הייטינק (1966–1979)
*גאורג שולטי (1979–1983)
*קלאוס טנשטדט (1983–1990)
*פרנץ ולזר-מסט (1990–2000)
*קורט מאזור (2000–2007)
*ולדימיר יורובסקי (2007–2021)
*אדוארד גרדנר (2021–ממשיך)
*פאבו ירווי (מיועד, יתחיל מעונת 2028–2029)

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

## הערות שוליים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
לונדון, פילהרמונית
לונדון, פילהרמונית
פילהרמונית
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
טיסה 243 של אלוהא איירליינס

**טיסה 243 של אלוהא איירליינס** הייתה טיסה פנימית בין איי הוואי, שב-28 באפריל 1988 נאלצה לנחות נחיתת אונס לאחר שנקרעה חתיכה בגודל של כ-35 מטר מתקרת המטוס, בגלל עייפות החומר וסדקי שיתוך.

## התאונה
ב-28 באפריל 1988, בשעה 13:25, המריא מטוס מסוג בואינג 737-200 של חברת התעופה של הוואי, אלוהא איירליינס, לטיסה 243, טיסה שגרתית משדה התעופה של הילו באי הדרומי ביותר של הוואי להונולולו. טיסה זאת הייתה אמורה להיות טיסה שגרתית וקצרה, בת כחצי שעה בלבד בין האיים. צוות הטיסה טס בטיסה זו מזה שנים, ואפילו מספר פעמים ביום. מטוס ה-737 ששימש לטיסה זו היה בן כ-19 שנים, אשר טס מעל 35,000 טיסות במהלך שירותו בחברה, רובן טיסות קצרות. על המטוס היו 95 אנשים, מתוכם 90 נוסעים ו-5 אנשי צוות.

המטוס המריא משדה התעופה בשעת צהריים, וטיפס לגובה 24,000 רגל. במהלך השיוט נשמע קול פיצוץ חזק במרכז המטוס. חתיכה מן הגג של המטוס בגודל של כ-35 מטר מרובע נקרעה מן המטוס. הנוסעים ואנשי הצוות המבוהלים נאלצו לשרוד ברוחות עזות במהירות גדולה פי שלושה ממהירות הוריקן, ובקור מקפיא. הדיילות לא יכלו להגיע לתא הטייס וגם לא יכלו לתקשר עם הטייסים, כך שלא הייתה ידיעה בתא הנוסעים אם הטייסים עדיין חיים ושולטים במטוס.

הטייסים, שנשארו בחיים ועדיין הטיסו את המטוס, נאלצו לנחות במהירות האפשרית ופנו לעבר שדה התעופה קהולוהי באי מאווי. הקרע הגדול בגוף המטוס הקשה על השליטה בו, אך הטייסים הצליחו להנחיתו בבטחה בשדה התעופה בשעה 13:58.

אומדן האבדות לאחר הנחיתה העלה כי הדיילת המבוגרת ביותר מבין צוות הדיילים, סי בי לנסינג, נפלטה דרך הפתח שנפער בגוף המטוס וכנראה נהרגה. גופתה עדיין לא נמצאה. חלק מהנוסעים היו פצועים, רובם קל עד בינוני וחלקם קשה. הפציעה הקשה ביותר הייתה סדק בגולגולת.
ממוזער|280px|בכחול: המסלול המתוכנן של הטיסה. באדום: המסלול של המטוס בפועל. הנקודה האדומה: החלק בו התנתק גג המטוס

## חקירת התאונה
חקירה מקיפה שנערכה על ידי הלשכה הלאומית לבטיחות בדרכים של ממשלת ארצות הברית קבעה כי המעטה נקרע בשל כשל עייפות החומר שהואץ על ידי סדקי שיתוך קשים (המטוס שירת באקלים לח ורווי מי מלח, שהם גורמים מרכזיים לשיתוך מתכות).

הכשל נבע מהפרדות בדבק האפוקסי שחיבר בין מעטי האלומיניום שבגוף המטוס, שככל הנראה היו קיימות עוד בזמן ייצור המטוס. לתוך ההפרדות חדרו מי מלח, שהחלו בשיתוך המתכת. השיתוך ריווח את ההפרדה שבין המעטים, והוסיף בכך עוד לחץ על המסמרות שחיברו גם הן בין המעטים. בשלב מסוים נסדק החומר, ובמהלך הטיסה נקרע, וגרם למעטה להתנתק כליל מן המטוס. מדו"ח החקירה עולה כי נוסעת הבחינה בבוקר הטיסה בסדק באזור דלת הכניסה הקדמית, אך לא הודיעה על כך לאיש.

החקירה מצאה כי המטוס חרג משמעותית ממספר הטיסות ושעות הטיסה שהגדירה חברת בואינג בספרות היצרן - במהלך 19 שנות פעילותו המטוס השלים 89,090 מחזורי נחיתה והמראה (כ-12 מחזורים ביממה), בעוד מגבלת היצרן היא 75,000. כמו כן, התגלה שחברת אלוהא פרסה את ביקורת האחזקה המחזורית הארוכה (ביקורת "דרג ב'") על פני מספר שעות מדי בוקר, במקום לערכה בצורה רציפה וללא הפרעה. בנוסף התברר שלא נערכו בדיקות לא הורסות בשיטת זרמי ערבולת שהוגדרו בספרי היצרן.

בעקבות המקרה, הוכרה בעיית "המטוסים המזדקנים". חברות התעופה הגדולות בעולם הוציאו משירות מטוסים ותיקים, והחלו לערוך ביקורות תחזוקה גם בהתאם למספר ההמראות והנחיתות של המטוס, ולא רק בהתאם לגילו.

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

אלוהא איירליינס
אלוהא איירליינס
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה במעורבות מטוסי בואינג 737
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ב-1988
קטגוריה:1988 בארצות הברית
קטגוריה:הוואי: היסטוריה
אישווריה ראי

שמאל|ממוזער|150px|אישווריה ראי
**אישווריה ראי באצ'אן** (בהינדית: **ऐश्वर्या राय बच्चन**; באנגלית: **Aishwarya Rai Bachchan**; נולדה ב-1 בנובמבר 1973) היא שחקנית ודוגמנית הודית, אשר זכתה בתחרות מיס עולם בשנת 1994. זוכת שני פרסי פילמפייר לשחקנית הטובה ביותר  
[ממוזער|אישווריה ראי  ובעלה [אבישק באצ'אן בשנת 2013]]
ב-1999 וב-2002. 

## ביוגרפיה
נולדה בשם אישווריה ראי בעיר מנגלור שבהודו למשפחה בת דת ההינדואיזם מקהילת הבונט-טולובה. אחיה הוא מפיק סרטים.

## קריירה
בשנת 1991, ראי זכתה בתחרות דוגמניות על בינלאומית (אורגן על ידי פורד) ובסופו של דבר הופיעה במהדורה האמריקאית של מגזין ווג. בשנת 1993 זכתה ראי להכרה ציבורית עצומה עבור הופעתה בפרסומת לפפסי עם השחקנים אמיר ח'אן ומחימה צ'אודרי. השורה היחידה - "Hi, I'm Sanjana", של הדיאלוג שלה בפרסומת הפך אותה למפורסמת בין רגע.

בתחרות מיס הודו ב-1994, היא זכתה במקום השני, אחרי סושמיטה סן, והוכתרה למיס הודו וורלד, וזכתה גם בחמש כותרות משנה אחרות, "מיס מסלול", "מיס נס", "מיס פוטוגנית", "מיס פרפקט עשר". " ו"מיס פופולרי". לאחר מכן ייצגה את הודו בתחרות מיס עולם, שם זכתה במקום הראשון. התחרות התקיימה באותה שנה בסאן סיטי, דרום אפריקה, שם זכתה גם בפרס "מיס פוטוגנית", ומאז החלה בקריירת דוגמנות בינלאומית, שכללה בין היתר עבודה עבור "לוריאל" ו"קוקה-קולה".

סרטה הראשון "אירובר" בשנת 1997, לא זכה לאהדת מבקרי הקולנוע. הצלחתה הממשית באה בשנת 1999 בסרט "הום דיל דס צ'וקה סאנאם" (או בשמו המסחרי "שלך לנצח") לצדו של סלמאן ח'אן, לימים בן זוגה.
בתחום המשחק זכתה ראי בשני פרסים בשנים 1999, 2002.

בין הסרטים בהם זכתה ניתן למנות את "דבדאס" עם שאהרוח' ח'אן ומדהורי דיקסיט, "שלך לנצח", וכן סרטים שאף הוקרנו בישראל כמו "אהובתי אני שלך", "כלה ודעה קדומה" (לצידו של מרטין הנדרסון), "סלסולי אהבה", "סיפור פשוט של אהבה", "תחילתה של אהבה" ואדונית התבלינים.

בשנת 2006 צילמה ראי מספר סרטים, בהם הסרט "אומראו היקרה", גרסה מחודשת לסרט משנות ה-80 בכיכובה של רקהה.

## חיים אישיים
שנת 2007 נישאה אישווריה ראי לשחקן ההודי אבישק באצ'אן, בנם של השחקן אמיטאב באצ'אן והשחקנית ג'איה באצ'אן. בשנת 2012 נולדה לזוג בת.

## מסרטיה של אישווריה ראי
*"אירובר" (1997)
*"סלסולי אהבה" (1997)
*"שלך לנצח" (1999)
*"בקצב הצלילים" (1999)
*"סיפור פשוט של אהבה" (2000)
*"דבדאס" (2002)
*"קשרי לב" (2003)
*"כלה ודעה קדומה" (2004)
*"מעיל גשם" (2004)
*"אדונית התבלינים" (2005)
*"אומראו היקרה" (2006)
*"הלגיון האחרון" (2007)
*"הסטה" (2007)
*"גורו" (2007)
*"דום 2" (2007)
*"הקיסר אקבר והנסיכה ג'אדה" (2008)
*"הפנתר הוורוד 2" (2009)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה הודיות
קטגוריה:דוגמניות הודיות
קטגוריה:זוכות בתחרות מיס עולם
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס עולם 1994
קטגוריה:מעוטרי מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:הודים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:זוכי פרס פילמפייר
קטגוריה:הודיות שנולדו ב-1973
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1973
ארדכאן

**ארדכאן** (בפרסית: **اردکان**) היא העיר השנייה בגודלה בפרובינציית יזד באיראן. 

ארדכאן נוסדה במאה ה-12, ונמצאת במרחק של כ-60 קילומטר מהעיר יזד. מזג האוויר בה יבש רוב השנה. ארדכאן ממוקמת באזור הררי, ומהווה מרכז דתי והיסטורי עוד מימי ממלכת פרס.

המילה ארדכאן היא צירוף של המילים הפרסיות "ארדכ" (קדוש) ו"אן" (מקום). משמעות הצירוף היא "מקום קדוש", או "מקום טהור". בעיר נמצאים המסגד הגדול של ארדכאן, מסג'ד ג'אמע, מסגד זירדה ועוד. העיר מהווה מרכז דתי גם לכתות דתיות נוספות שמקורן באיראן. לדת הזורואסטרית אתרים קדושים רבים באזור ארדכאן.

ארדכאן היא עיר מולדתו של נשיא איראן לשעבר, מוחמד ח'אתמי.

## קישורים חיצוניים

*גלריית תמונות מהעיר

קטגוריה:איראן: ערים
קטגוריה:פרובינציית יזד
בייגלה

שמאל|ממוזער|150px|בייגלה מודרני
שמאל|ממוזער|150px|בייגלה
**בייגלה** או **שְׁלוֹבִית** הוא חטיף אפוי, אשר לרוב משוזר לתוך צורה של לולאה. הבייגלה עשוי מקמח חיטה ומשמרים, לרוב בתוספת מלח או שומשום.

## היסטוריה
לפי מקורות רבים, מקור הבייגלה בדרום גרמניה (שם הוא נקרא "בְּרֶצֶל"), אחרים טוענים שהוא מגיע מחבל אלזס שבגבול בין צרפת וגרמניה. יש הטוענים שמקורו בימי הביניים, אחרים - בתקופת רומא העתיקה או אפילו הקלטים. לפי הספר "היסטוריה של מדע וטכנולוגיה" המציא את הבייגלה נזיר איטלקי בשנת 610 לספירה, כפרס לילדים שלומדים תפילות. הוא קרא לרצועות הבצק האפוי, שמקופלות בצורה של ידיים שמחזיקות את החזה, פרסטיולה ("פרס קטן").

השם של המאפה הושפע, ככל הנראה, מנפילת הצאר הרוסי, כאשר המורדים פיתחו את הבייגלה כמאכל זול ומשביע ואף השתמשו בסמל שלו כסמל המחאה.

ישנם מספר סיפורים אודות מקור צורתו של הבייגלה. לפי אגדה אחת, אופה שהורשע בגנבה קיבל את ההזדמנות לבטל את גזר הדין אם יוכל ליצור לחם שדרכו ניתן לראות את השמש שלוש פעמים; האופה הפך את הבצק לבייגלה לפני האפייה. לפי סיפור אחר, הצורה מסמלת את מיקום הידיים של נזיר בתפילה, ושלושת החורים מייצגים את השילוש הקדוש בנצרות. סמל עם שלוש טבעות היה גם סמל ישן לסמן מאפייה בגרמניה, אך לא ניתן לדעת אם הסמל הופיע לאחר המצאת הבייגלה או לפניו.

במאה ה-18 מהגרים מדרום גרמניה הכירו את הבייגלה לצפון אמריקה, ובעיקר לאזור פנסילבניה. מאפיות רבות קמו בפנסילבניה ומכרו בייגלים בתוצרת בית, והפופולריות של המאפה הלכה וגדלה. בשנת 2003 מושל פנסילבניה, אד רנדל, הכריז כי 26 באפריל יהיה "יום הפרעצל הלאומי", כדי להוקיר את חשיבות הבייגלה להיסטוריית המדינה והכלכלה.

## צורותיו של הבייגלה
הבייגלה בגרסתו הקלאסית הוא בצורת לולאה שזורה, אך משווקות גם צורות נוספות של החטיף, כמו טבעות עגולות, מקלות ארוכים, בייגלה שטוח, ועוד.

## ראו גם
* כעך ("בייגל")
* בייגל בייגל
* כעכ

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חטיפים
קטגוריה:מוצרי בצק שמרים
קטגוריה:המטבח האלזסי
שולחן לחמישה

**שולחן לחמישה** (באנגלית: **Party of Five**) היא סדרת דרמת נעורים המשכית אמריקאית, זוכת פרס גלובוס הזהב, אשר שודרה משנת 1994 עד שנת 2000 ברשת FOX. הסדרה נחשבת לאחת מסדרות הדרמה הטובות של "פוקס" ביחד עם "בוורלי הילס 90210", ושתי הסדרות הסתיימו באותו זמן. הסדרה מתארת את חייהם של חמשת אחי משפחת סלינג'ר בבית המשותף. בשנת 1999 הולידה הסדרה ספין אוף, הנקרא: "**Time of Your Life**", אשר עוקב אחר דמותה של שרה (יואיט). הסדרה בוטלה לאחר עונתה הראשונה. בישראל שודרו במהלך שנות התשעים כל עונות הסדרה בערוץ הילדים. בשנת 2008 החלו שידורים חוזרים של הסדרה בערוצים yes stars Base ו-HOT Family.

## סקירת סדרה

## עלילה
הסדרה מתרחשת בסן פרנסיסקו בשנות ה-90 ומתמקדת בחמשת האחים לבית סלינג'ר, שהתייתמו לאחר שהוריהם, ניק ודיאנה, נהרגו בתאונת דרכים. צ'ארלי, האח הבכור, הוא הבוגר היחידי במשפחה. בתחילת הסדרה הוא באמצע שנות העשרים לחייו. מרווק הולל וחסר אחריות הופך צ'ארלי לאפוטרופוס של ארבעת אחיו הקטינים. ביילי, בן 16 בתחילת הסדרה, הוא נער אחראי ורציני ובמידה רבה אחראי למשפחתו יותר מאשר אחיו הבכור. ג'וליה, בת 15 בתחילת הסדרה, קרועה תמידית בין רצונה להיות ילדה טובה לבין רצונה להשתלב בחברה. קלאודיה, בת 11, היא ילדה חכמה ובוגרת במיוחד וכנרת מוכשרת. אחרון הוא אוון, שהיה בן חודשים ספורים כשהוריו נהרגו.

במהלך הסדרה מתמודדות הדמויות עם מגוון בעיות קשות, ביניהן אלכוהוליזם, זוגיות אלימה, התמודדות עם מחלת הסרטן ומאבק אפוטרופסות.

## צוות שחקנים
***[[סקוט וולף]]** - ביילי סלינג'ר
***[[מת'יו פוקס]]** - צ'ארלי סלינג'ר
***[[נב קמפבל]]** - ג'וליה סלינג'ר
***[[לייסי שאברט]]** - קלאודיה סלינג'ר
***פאולה דוויק** - קירסטן בנט
***[[ג'ניפר לאב יואיט]]** - שרה ריבס מארין (1995–1999)
***ג'רמי לונדון** - גריפין צ'ייס הולברוק (1995–2000)
***ג'ייקוב סמית**' - אוון סלינג'ר (1998–2000)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: סדרות
קטגוריה:סדרות דרמה המשכיות
קטגוריה:סדרות נעורים אמריקאיות
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:פוקס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בסן פרנסיסקו
קטגוריה:סדרות טלוויזיה על משפחות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1994
מסע דרך החלל הפנימי

200px|left
**מסע דרך החלל הפנימי** (באנגלית: **Adventure Thru Inner Space**) הוא מתקן שפעל בפארק השעשועים דיסנילנד שבקליפורניה. המתקן נפתח ב-5 באוגוסט 1967, עם פתיחת ארץ המחר, ונסגר בשנת 1985 על מנת לפנות מקום לסטאר טורס - מתקן המבוסס על "מלחמת הכוכבים", סרטו של ג'ורג' לוקאס.

## תיאור המתקן
בכניסה למתקן: בלובי שבו נמצא התור הקירות מכוסים בתרשים של פתית שלג המהבהב מדי פעם. בקצה החדר עומד מיקרוסקופ ענק שדרכו נוסעים מבקרים (ובצדו האחר נוצרת האשליה שהם הוקטנו). באזור התור נשמעים ברמקולים קולם של מדענים שלכאורה עורכים ניסוי להקטנת אנשים.
בנסיעה עצמה זה נוסעים המבקרים ב"רכבי-אטום" דרך המיקרוסקופ ענק המקטין אותם לכאורה, והמבקרים עוברים בחדרים שבהם רואים פתיתי שלג הולכים וגדלים ולבסוף המבקרים נכנסים לתוך פתית השלג על מנת לראות את מבנהו המולקולרי, ובהמשך, כאשר המבקרים קטנים עוד יותר - רואים את האטומים המרכיבים את המולקולה ואת גרעין האטום המרכיב אותו. המדען המספר במתקן מחליט שלא להיכנס לתוך הגרעין והמבקרים חוזרים ו"מוגדלים".
בזמן הנסיעה חזרה לתחנה רואים עין ענקית המביטה בנו דרך מיקרוסקופ. אפקט זה היה אחד הפופולריים ביותר במתקן.

## ההחלפה ב"סטאר טורס"
לאחר שהמתקן הוחלף בסטאר טורס, חלקים ממנו נשארו, לדוגמה: מבנה התור (בו רק התפאורה הוחלפה), והיציאה. הסימולטור החדש עומד במקום בו בעבר עמד המיקרוסקופ הענק.
כיום, ניתן לראות למשך זמן קצר בסרט של "סטאר טורס" את המיקרוסקופ.

## נתוני המתקן
* **פתיחה:** 5 באוגוסט 1967
* **סגירה:** 2 בספטמבר 1985
* **מתכנן:** WED מיזמים
* **מממן:** מונסאנטו
* **מתקנים קודמים שעמדו במקום זה:**
** אולם הכימיה של מונסנטו (1955-1966)
** אולם תהילת האלומניום (1955–1960)
* **המתקן שנמצא כיום במיקום זה:** סטאר טורס
* **סוג המתקן:** אומנימובר
* **שיר הנושא:** "ניסים ממולקולות"

## קישורים חיצוניים

* מסע דרך החלל הפנימי באתר Yesteryear.
* מודל תלת־ממדי של המתקן באתר מעריצים.

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:דיסנילנד
ננדיים

**נַּנְדִּיִּים** ולעיתים **ראיים** (שם מדעי: Rheidae) היא משפחה של עופות גדולים חסרי יכולת תעופה במחלקת העופות, השייכת, יחד עם טינמו, היען, האמו, הקאזואר והקיווי לעל־סדרת העופות הקדומים חסרי השיניים. בעבר סברו שהננדיים שייכים לסדרת היענאים אך כיום רואים בהם סדרה עצמאית בשם **ננדאים** (Rheiformes). במשפחה זו נותר רק סוג אחד - ריאה ובו שני מינים: ננדו מצוי, שהוא גדול העופות האמריקאים וננדו הפונה.

עופות אלה חיים באמריקה הדרומית והם בעלי נוצות שעירות ומבודדות. הם בעלי רגליים ארוכות העוזרות להם לרוץ במהירות כדי לברוח מטורפים.

## מיון
*סדרה **ננדאים** (Rheiformes)
**משפחה Opisthodactylidae
***סוג *Diogenornis*? - נכחד
***סוג *Opisthodactylus*?
**משפחה **ננדיים** (Rheidae)
***סוג *Heterorhea* - נכחד
***סוג *Hinasuri* - נכחד
**סוג ריאה (*Rhea*)
***מין ננדו מצוי (*Rhea americana*)
***מין ננדו הפונה (*Rhea pennata*)
***מין *Rhea fossilis* - נכחד
***מין *Rhea mesopotamica* - נכחד
***מין *Rhea pampeana* - נכחד
***מין *Rhea subpampeana* - נכחד

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1853
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל לוסיאן בונפרטה
ויליאם שטיינברג

[ממוזער|300px|מימין: ויליאם שטיינברג, [משה שלוש, ארטורו טוסקניני, גברת טוסקניני, ברוניסלב הוברמן. 1936]]
**ויליאם שטיינברג** (בגרמנית: **William Steinberg**, במקור **הנס וילהלם שטיינברג**; 1 באוגוסט 1899 – 16 במאי 1978) היה מנצח גרמני-יהודי.
## ביוגרפיה
שטיינברג נולד בקלן, אבל עזב את גרמניה ועלה לארץ ישראל בשנת 1936. החלטתו לעזוב את גרמניה התגבשה כאשר הנאצים סילקו אותו מן האופרה של פרנקפורט בשנת 1933 והגבילו אותו לניצוח על תזמורות שכל חבריהן יהודים. כעבור שנים אחדות הצטרף אל ברוניסלב הוברמן בייסוד התזמורת הארץ ישראלית, שתהיה עם קום מדינת ישראל התזמורת הפילהרמונית הישראלית וניצח עליה.

בשנת 1938 עזב שטיינברג את ארץ ישראל והיגר לארצות הברית. הוא ניצח על התזמורת הפילהרמונית של באפאלו משנת 1945 עד 1953. משנת 1958 עד 1960 ניצח על התזמורת הפילהרמונית של לונדון. משנת 1969 עד 1971 ניצח על התזמורת הסימפונית של בוסטון, אך המשיך לכהן כמנהלה המוזיקלי עד 1972. בעיקר נודע בניהול התזמורת הסימפונית של פיטסבורג משנת 1952 עד 1976.

ויליאם שטיינברג קיבל כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. הוא מת בניו יורק.

## מנצח ומנהל מוזיקלי
ויליאם שטיינברג היה מנצח ומנהל מוזיקלי של תזמורות רבות, ואלה הן:
*האופרה של קלן: 1924
*האופרה של פראג: 1925–1929
*תזמורת המוזיאון של פרנקפורט - 1929–1933
*התזמורת הסימפונית הארץ ישראלית (בהמשך התזמורת הפילהרמונית הישראלית): 1936
*התזמורת הפילהרמונית של באפאלו: 1945–1953
*תזמורת פיטסבורג: 1952–1976
*התזמורת הפילהרמונית של לונדון: 1958–1960
*התזמורת הסימפונית של בוסטון: 1969–1972

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מנצחים יהודים גרמנים
קטגוריה:מנצחים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים שעזבו את גרמניה הנאצית
קטגוריה:מהגרים מארץ-ישראל לארצות הברית
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
קטגוריה:התזמורת הפילהרמונית הישראלית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1899
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1978
יעל (פירושונים)

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לנשים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בבעלי חיים
וידאו טייפ

שמאל|ממוזער|250px|וידאו טייפ משנת 1975
שמאל|ממוזער|350px|וידאו טייפ לקלטות VHS

**וידאו טייפ** הוא מכשיר חשמלי להקלטת אות וידאו על-גבי סרט מגנטי, ולהקרנתו של האות המוקלט. במכשירים הראשונים השתמשו בסרט מגנטי על גלגלים נפרדים, מאוחר יותר הוכנסו הגלגלים והסרט המגנטי למארז הנקרא קלטת וידאו. 

הפורמט הדומיננטי של מכשירי וידאו טייפ לשימוש ביתי הוא VHS (קיימים פורמטים אחרים לשימושים מקצועיים, המתאפיינים ברוחב גדול בהרבה של הסרט, לטובת איכות התמונה). פורמט ה-VHS הפך, תוך כדי תחרות עם פורמט מקביל בשם BETA שהומצא על ידי חברת SONY, לפופולרי מאוד בתחילת שנות ה-80 והמשיך להצליח עד סוף שנות ה-90. השימוש בווידאו טייפ הלך והצטמצם מתחילת המאה ה-21, עקב המעבר לטכנולוגיות חלופיות בכלל, ובפרט DVD. 
## ראו גם
* VHS

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:מכשירי אלקטרוניקה בידורית
קטגוריה:וידאו
קטגוריה:מכשירי חשמל ביתיים
קטגוריה:טכנולוגיות מיושנות
גבעת האיריסים השחורים

**גבעת האיריסים השחורים** הוא ספר מאת יצחק נוי, שיצא לאור בשנת 1984 בהוצאת כתר. הספר עוסק במפגש שבין נערות ונערים בשנים שלאחר הקמת המדינה עם תושבי המעברה שהוקמה בגבעה ששכנה שמול ביתם.

הסיפור הוצג לראשונה בתוכניות הילדים של "קול ישראל" ורק לאחר מכן עלה אל הכתב.

## עלילת הספר
העלילה מתרחשת במושב נטעים שליד ראשון לציון. בתקופה המדוברת נבנתה מעברה על גבעה ששימשה מקום מפגש לנערים. הדחפורים שעולים על הגבעה, בה צמחו עד אז איריסים שחורים, כביכול מוחקים באחת את ילדותו של גיבור הספר, יפתח.

יפתח הוא נער כבן 14, שנושא על כתפיו אחריות בוגרת. במבעים קטנים ושקטים, בהדרגה ונגד הזרם, הוא מצליח להיות גשר בין אנשי המעברה שסבלו מיחס מחפיר מהשכנים, לבין אנשי המושב, שבתקופה זאת של ימי הצנע, היו בראש הסולם החברתי. יפתח מתאהב בסוזי, נערה נבונה מהמעברה, אשר שבתה אותו ביושרה, חוכמתה ויופייה. סוזי ויפתח כאחד הם טיפוסים של מנהיגים, ואהבתם משמשת מופת לגיבורי הסיפור ולקוראיו.

## על הספר
**"גבעת האיריסים השחורים** הוא סיפור אהבתם המיוסרת של יפתח נוילנד, הנער מן המושב, וסוזי אזולאי, הנערה מן המעברה הסמוכה. הסיפור מתרחש בשנותיה הראשונות של המדינה - שנות העלייה ההמונית. עלילותיהם של ילדי המושב ושל ילדי המעברה, וכמובן, המושב ואנשיו, משמשים רקע לאהבתם של סוזי ויפתח. שני האוהבים הצעירים, המסמלים את מפגש התרבויות הגורלי בישראל הצעירה, הם קורבנותיה של תקופה רבת-תלאות, שהמבוכה והניכור שולטים בה".

הספר מתאר פן אחד בכור ההיתוך של מדינת ישראל, שקלטה בשנותיה הראשונות עלייה המונית ממקומות שונים בעולם, המורכבת מאנשים שהגיעו מארצות שונות, בעלי תרבות ומנהגים שונים, כדי להיקלט כאזרחים במדינה. המחבר אינו חושש לחשוף את פניה הפחות יפים של המדינה, שכוללים מדי פעם שתלטנות, ניצול ואי קבלת האחר.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:הגירה ועלייה בתרבות
הרמטיציזם (שירה)

ה**הרמטיציזם** (מאיטלקית: ***ermetismo***) היה זרם בשירה מודרנית שאופיין בסגנון סתום וקשה לפענוח ושימוש רב בסימבוליזם ובהרמזים. ההרמטיציזם היה אחד הזרמים החשובים ביותר בשירה האיטלקית של המאה ה-20. זרם זה הביא עמו חידושים מהותיים גם מבחינת השפה והסגנון וגם מבחינת התכנים. שלושת המשוררים נושאי הדגל של זרם ההרמטיציזם היו ג'וזפה אונגרטי, סלווטורה קווזימודו ואוג'ניו מונטאלה.

זרם זה קיבל את שמו מדברי הגנאי של המבקר קוסטנצו פלורה, אשר בספר שכתב בשנת 1936, הגדיר את השירה המאופיינת בערפול יתר מכוון ובכתיבה אנלוגית קיצונית כ**הרמטית**, על שם התורה המיסטית המכונה גם היא הרמטיציזם. פלורה הביע בספרו זה ("השירה ההרמטית") את מורת רוחו על כך שהשירה מסתורית מדי, אישית מדי ומסובכת לפירוש ולפענוח, ודומה לכן לתורה המיסטית שבעיקרה נועדה להיות מובנת למעטים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סוגות ספרותיות
משוואת סווימי ג'יין

**משוואת סווימי ג'יין** (אנגלית: Swamee Jain) היא משוואה בהידראוליקה המשמשת לחישוב מקדם החיכוך בזרימה בצינור.
משוואת סווימי ג'יין משמשת לחישוב ישיר של מקדם החיכוך הדרוש במשוואת דרסי וויסבך זאת לעומת החישוב הנומרי איטרטיבי הדרוש במשוואת קולברוק והדרך הגרפית בדיאגרמת מודי.

## המשוואה

:f = \frac{1.325}{[ln (\frac{e}{3.7D} + \frac{5.74}{Re^{0.9}})]^2} \approx\ \frac{0.25}{[log (\frac{e}{3.7D} + \frac{5.74}{Re^{0.9}})]^2}
* *f* - מקדם החיכוך בזרימה
* *e* - החיספוס של הצינור, מטר או פיט
* *D* - קוטר פנימי של הצינור, מטר או פיט
* *e/D*- החיספוס היחסי של הצינור, מספר חסר ממדים
* *Re* - מספר ריינולדס, מספר חסר ממדים

## מספר ריינולדס
: \mathit{Re} = {\rho v_{s} L\over \mu} 

או

: \mathit{Re} = {v_{s} L\over \nu} \; 
* *v*s - מהירות ממוצעת בחתך הצינור,
* *L* - אורך אופייני ( L = 2*r* שווה לקוטר הצינור כאשר החתך של הצינור הוא עגול),
* &mu; - צמיגות דינמית
* &nu; = &mu; / &rho;
* &nu; צמיגות קינמטית
* &rho; - צפיפות הזורם

## ערכים לחספוס דופן הצינור e

## לקריאה נוספת

* Computer Applications In Hydraulic Engineering, 5th Ed., 2002. Haestad Press, pg. 16


## קישורים חיצוניים
* מחשבון AJ Pipe Flow ונוסחאות חישוב
* ENGINEERING THE PLUMBING SYSTEM

קטגוריה:הנדסה אזרחית
קטגוריה:הנדסת מכונות
קטגוריה:צנרת
צ'ארלס קינגסלי

**צ'ארלס קינגסלי** (**Charles Kingsley**; 12 ביולי 1819, דבונשייר - 23 בינואר 1875) היה כומר וסופר אנגלי.

## קריירה
קינגסלי למד בקינגס קולג' לונדון ובמכללת מודליין  בקיימברידג', והחל מ-1844 היה כומר הקהילה באוורסלי בהמפשייר. ב-1859 מונה לכומר האישי של המלכה ויקטוריה. שנה אחת לאחר מכן התמנה לתפקיד פרופסור להיסטוריה מודרנית באוניברסיטת קיימברידג'.

קינגסלי ביטא את תמיכתו בתנועת 'הסוציאליזם הנוצרי' ברבות מיצירותיו, ולחם למען רפורמות חברתיות שונות. יצירותיו כוללות את ספר הילדים הפופולרי ילדי המים (1863), רומנסות היסטוריות וספר הרצאות על היסטוריה, 'הרומאי והטבטוני' (1864).

ב-1873 התמנה קינגסלי לכומר בכנסיית וסטמינסטר.

## ספריו
* **אֶלְטוֹן לוֹק: חייט ומשורר** (1850) — קורות בעל-מלאכה בעל נפש פיוטית.
* **כחול-ירוק או פלאי החוף** (1855) — תצפיות טבע לילדים.
* **הו, מערבה!** (1855. תר' יצחק לבנון, 1966) — סיפור הרפתקאות היסטורי המחייה ברוב תנופה את האבירות הרומנטית של המאה ה-16.
* **הגיבורים** (1856. תר' משה בן-אליעזר, 1934; שלמה סקולסקי, 1968) — עלילות פרסאוס, תסאוס, יאסון והארגונאוטים, הנאבקים בכוחות הרשע והכיעור למען ניצחון הטוב והיפה, כתובות מחדש בסגנון מקראי.
* **[[ילדי המים|ילדי המים: מעשיית-פיות לילד-יבשה]]** (1863. תר' ג. גלברט, 1928; משה בן-אליעזר, 1934; דליה למדני, 1972; אוריאל אופק, 1985; יואב אבני, 2010) — קורות מנקה-ארובות קטן, המתגלגל אל ממלכה תת-מימית, בה הוא נמסר להשגחתה של 'אמא עין-צופיה' ומיטהר, והיא אגדה מוסרנית (אותה הקדיש הסופר לבן זקוניו, כפיצוי על שכתב קודם לכן את **הגיבורים** לאחיו הגדולים) שנועדה להראות לילדים כי 'קיים יסוד מופלא ואלוהי, המונח ביסודו של העולם הגשמי.
* **הרוורד איש וייק** (1866) — הרפתקאותיו של בן-בלי-חוק אנגלי בן המאה ה-11, המתגלה כפטריוט.
* **גברת איך וליידי מדוע או שיעורים ראשונים לילדים** (1870)
* **סוף סוף** (1870) — מסע לאיי הודו המערבית.
* **צ'ארלס קינגסלי: מכתבים וזכרונות** (1877. ערוך על ידי אשתו, פרנסס קינגסלי)
* **סיפורו של מחנך** (1916. הושלם על ידי בתו, מרי האריסון)

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:כמרים בריטים
קטגוריה:בוגרי קינגס קולג' לונדון
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1819
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1875
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
רוברט הארון

**רוברט "בובי" הארון** (באנגלית: **Robert "Bobby" Harron**; 12 באפריל 1893 - 5 בספטמבר 1920), היה  שחקן ראינוע אמריקני  הזכור בעיקר בשל עבודתו עם גדול במאי התקופה, ד.וו גריפית'.

## ביוגרפיה
הארון נולד בניו יורק כבן השני מתוך תשעה למשפחה שמוצאה מאירלנד. עוד כנער, עת עבד כשליח באולפני קולנוע, התגלה הארון על ידי הבמאי דייוויד גריפית, אשר ראה בו פוטנציאל קולנועי והחל לשבצו בסרטיו. התפקידים אותם גילם הארון היו בעיקר של "הבחור הטוב" ו"הרגיש", דבר אשר תרם להפיכתו לאליל ההמונים, ובעיקר לאליל הנשים. 

לשיא תהילתו הגיע הארון בשנת 1915 עם יציאתו של הסרט "לידתה של אומה" בו השתתף. גם לאחר "לידתה של אומה", המשיך הארון לשחק בסרטיו של גריפית, ובעיקר זכור הסרט "אי-סובלנות" משנת 1916 אשר יצא כתגובה למבקרים הרבים את "לידתה של אומה" כסרט בעל אלמנטים גזעניים. 

בשנת 1920 החלה להתפשט השמועה כי כוכבו של הארון דעך בעיניו של דייוויד גריפית, והדבר התעצם עם שכירת שחקן צעיר בשם ריצ'רד בארטלמס כשחקן ראשי בסרטו החדש של גריפית "Way Down East". בליל הבכורה של הסרט, בהיותו בן 27, מת הארון לאחר שירה בעצמו בחדר מלון בניו יורק.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1893
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1920
מיון סלים

**מיון סלים** או **מיון דלי** (באנגלית: **Bucket Sort**) הוא אלגוריתם למיון מערך של מספרים ממשיים, כאשר ידוע שהתפלגותם של האיברים אחידה, ואינו מתבסס על השוואות בין האיברים. בזכות מידע נוסף זה, סיבוכיות זמן הריצה של האלגוריתם אינה חסומה מלמטה על ידי \ \Omega(n\log n)(כאשר \ n הוא גודל המערך) כפי שחסומים אלגוריתמים המבוססים על השוואות, אלא \Theta(n). לכן האלגוריתם עדיף על אלגוריתמים מבוססי השוואות במקרים שבהם מובטחת התפלגות אחידה וכן אין צורך למיון תוך-מקומי. מיון סלים הוא מיון יציב, כלומר לא משנה את הסדר היחסי בין איברים זהים.

## האלגוריתם
נניח שיש n איברים שונים. נחלק את הטווח שבו האיברים מפוזרים ל-\Theta(n) חלקים שווים. לפי ההנחה שהפיזור אחיד אז בכל חלק ישנם \Theta(1) איברים וניתן למיין כל חלק (בעזרת אלגוריתם נוסף, כמו מיון מהיר) בסיבוכיות זמן ריצה של \Theta(1).
במספרים ממשיים למשל, ההחלטה לאיזה סל שייך מספר נקבעת על ידי חישוב יחיד של חילוק הערך שלו בגודל הסל, והערך השלם של התוצאה יקבע לאיזה סל להכניסו.
## ניתוח סיבוכיות זמן ריצה
עבור חלוקה של n איברים לתוך m סלים, בהנחה שהפונקציה המחלקת לוקחת \Theta(1) לכל איבר אזי סיבוכיות פעולת החלוקה היא \Theta(n).

במקרה הגרוע, אם פיזור האיברים אינו אחיד, לסל אחד נכנסו \Theta(n) איברים ומיונם יהיה בסיבוכיות של \Theta(n \log{n}). המעבר על שאר הסלים הוא בסיבוכיות של \Theta(m), והסיבוכיות הכוללת של המיון תהיה \Theta(n \log{n}+m).

לעומת זאת, בהנחה שאכן הפיזור אחיד, האלגוריתם ימיין m סלים שבכל אחד מהם \Theta\left(\frac{n}{m}\right) איברים. מיון סל בודד הוא בסיבוכיות \Theta\left(\frac{n}{m}\log\left(\frac{n}{m}\right)\right), ובסך הכל לאחר הכפלה ב־m והוספת סיבוכיות החלוקה לתאים מתקבלת סיבוכיות זמן ריצה כוללת של \Theta\left(n\log\left(\frac{n}{m}\right)+m\right). במקרה האידיאלי, שבו m=\Theta\left(n\right) וההתפלגות אחידה הסיבוכיות היא \Theta(n).

לרוב נעשה שימוש באלגוריתם מיון הכנסה על מנת למיין כל אחד מהסלים כאשר הקלט מתפלג באופן אחיד, משום שמיון זה אופטימלי עבור קלטים קטנים, שמתקבלים במקרה של אחידות ההתפלגות של הקלט.

## קישורים חיצוניים

* סימולציה של מיון סלים
* מיון סלים בQueue

סלים
טורנה

**טוּרְנֵה** (בצרפתית: **Tournai**; בהולנדית: **Doornik**) היא עיר בבלגיה, השוכנת 85 ק"מ מדרום-מערב לבריסל על גדות הנהר סכלדה במחוז אֵנוֹ. בתחילת 2018 מנתה העיר 69,554 תושבים. קתדרלת נוטרדאם בטורנה הוכרזה בשנת 2000 כאתר מורשת עולמית.

## היסטוריה
טורנה היא אחת הערים העתיקות ביותר בבלגיה, יחד עם ארלון וטונגרן. העיר הייתה קיימת כבר בתקופה הרומית, וב-432 עברה לשליטתם של הפרנקים הסאלים. בתקופת שלטונם של המלך כילדריק הראשון (מת בטורנה ב-481) ושל המלך כלוביס הראשון (נולד בטורנה ב-465) הייתה העיר בירת הממלכה הפרנקית. ב-486 העביר המלך כלוביס הראשון את בירתו לפריז, אך הפך את טורנה לדיוקסיה שסמכותה השתרעה על כל פלנדריה.

במאה התשיעית, אחרי חלוקת האימפריה הפרנקית, השתייכה טורנה לממלכת פרנקיה המערבית, שלימים הפכה לצרפת. ב-862 הפך שארל הקירח, מלך פרנקיה המערבית, את טורנה לבירת רוזנות פלנדריה. טורנה הפכה לעיר מסחר חשובה שאזרחיה שאפו לאי-תלות בשליטים המקומיים. ב-1187 ביקר בעיר פיליפ אוגוסט, מלך צרפת. בישוף טורנה הפך לבן בריתו, והמלך לקח את העיר תחת חסותו.

במלחמת מאה השנים בין צרפת ואנגליה נשארה טורנה נאמנה לצרפת, בעוד שפלנדריה תמכה במלך אנגליה. ב-1513 העיר נכבשה בידי הנרי השמיני, מלך אנגליה, אך ב-1521 הפכה לחלק מנחלות הקיסר קארל החמישי בארצות השפלה. ב-1581 נפלה העיר לידי הדוכס מפארמה, שהיה מושל ספרד בארצות השפלה. ב-1668 עברה העיר לשלטון צרפת, אך ב-1713 נפלה תחת שלטון אוסטריה בהתאם להסכם אוטרכט. ב-1815 הפכה טורנה לחלק מהולנד, ומ-1830 לחלק מבלגיה.

ב-27 במאי 1653 התגלה קברו של כילדריק הראשון בעת שנעשו תיקונים בכנסיית סנט-בריס בטורנה. נמצאו שם מטבעות זהב וחפצים יקרי ערך רבים עשויים זהב ואבני חן, בהם טבעת עם הכתובת "של המלך כילדריק". נמצאו גם כ-300 דבורים עשויות זהב. אוצר זה הועבר תחילה לרשותו של בית הבסבורג בווינה, ואחרי כן נשלח כמתנה ללואי הארבעה עשר, מלך צרפת, שלא גילה בו עניין רב ושם אותו בספרייה המלכותית.

## קישורים חיצוניים
 
* 

* 

קטגוריה:ולוניה: ערים