open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מוריס דונה

**מוֹרִיס דוֹנֵה** (בצרפתית: **Maurice Donnay**; 12 באוקטובר 1859 – 31 במרץ 1945) היה מחזאי צרפתי.

## קורות חייו
דונה נולד בפריז למשפחה מן המעמד הבינוני. אביו היה מהנדס מסילות ברזל בצפון צרפת ומוריס התכונן ללכת בדרכו של אביו. ב-1882 נכנס לבית הספר המרכזי להנדסה בפריז ומשסיים את חוק לימודיו עבד כמהנדס מטאלורגיה. אולם, עד מהרה עזב את תפקידו זה כדי להתמסר לספרות – מה שגרם למשפחתו צער רב.

ב-1891 כתב בשיתוף עם אלפונס אלה שירים עבור הקברט Le Chat Noir ("החתול השחור") במונמארטר ואחרי כן פנה לתיאטרון. ב-1892 הוצגה בקומדי פראנסז בפריז הקומדיה הראשונה שלו, "ליסיסטרטה", שאותה כתב בהשפעת אריסטופאנס היווני. בקומדיה זו בארבע מערכות שיחקה בתפקיד ראשי השחקנית רז'אן.

הייתה זו תחילתה של קריירה ארוכה שבה זכה להצלחה מרובה בעיקר במחזה "הנאהבים" (1895) הנחשב ליצירת המופת שלו, וכמו כן במחזות "שותפים לדבר עבירה" (1895), "הנוגה והקודרת" (1897) ו-"ז'ורז'ט למנייה" (1898). אלה היו אחדים ממחזותיו הראשונים שזכו לכינוי "תיאטרון האהבה". בנוסף על השחקנית רז'אן גם השחקנית ססיל סורל והשחקן לוסיאן גיטרי מילאו תפקידים ראשיים במחזותיו.

מחזות כגון "השיבה לירושלים" (1903), "ציפורים נודדות" (1904) ו-"הצופות" (1913) מטפלים בבעיות חברתיות, ואילו מחזות מאוחרים יותר שלו כמו "ציד האדם" (1919) ו-"החזרה" (1924) עוסקים בבעיותיה של צרפת שלאחר מלחמת העולם הראשונה. בין יצירותיו נכללות גם יצירות אוטוביוגרפיות ובהן "היומן שלי" (1919–1930).

דונה כתב את הדיאלוגים שלו בשפה מדוברת וללא כל דברי מליצה. מחזותיו רצופים ברעיונות מתקדמים בדבר היחסים בין שני המינים וחושפים את המחשבות העומדות מאחרי קשרי האהבה. הם עוסקים באהבה, בבגידה ובנשים שתעלולי האהבה שלהן רצופים בשקרים. מחזות אחרים עוסקים בבעיות חברתיות, במנהגים ובהיסטוריה של תקופתו.

הסופר ז'ול רנאר כתב ביומנו: "מוריס דונה ניחן בגאוניות מקסימה. ביצירותיו קיימת תמיד אווירה של מתחיל, ומעולם לא נתפס לגאווה שבהצלחה ואפילו לא לצער שבחוסר הצלחה." הזמרת איווט גיבר כתבה על אודותיו: "המחזאי מוריס דונה היה עליז ממש כמו הקומדיות שלו. לעולם אין אנו פוגשים בו אלא כשהוא מלא שמחה היוצאת מפיו בצורת מילים מגוחכות ועמוקות כאחד. הוא היה מונמארטר, הוא היה פריז, הוא היה מקסים."

ב-14 בפברואר 1907 נבחר דונה לחבר האקדמיה הצרפתית במקומו של ההיסטוריון אלבר סורל. מחזותיו פורסמו בשמונה כרכים בשנים 1908–1926.

דונה מת בפריז ב-1945.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1859
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1945
מאיה קגנסקיה

**מאיה קָגַנסקָיָה** (ברוסית: **Майя Каганская**;  1939, קייב – 16 באפריל 2011, ירושלים) הייתה סופרת, מבקרת ספרות ואשת רוח רוסייה-ישראלית שכתבה ברוסית.

## ביוגרפיה
קגנסקיה נולדה בעיר קייב שבאוקראינה הסובייטית (אז חלק מבברית המועצות). למדה באוניברסיטת קייב בלשנות וספרות.
לאחר סיום לימודיה עסקה בסיקור עיתונאי של ספרות ותיאטרון בעיתון הקומסומול.
בשנת 1967 נשלחה במשימה עיתונאית לסקר ולצטט אישים נגד ישראל, ועקב כך התפטרה והחליטה לעלות לישראל.
קגנסקיה החליטה כך למרות האהבה הגדולה שרחשה לתרבות הרוסית, כתוצאה מרצונה להשתייך לעם היהודי ובה בעת גם עקב האנטישמיות שפשתה בקרב המשכילים הרוסים. קגנסקיה הייתה מסורבת עלייה במשך שבע שנים, עד 1976, אז עלתה לישראל והתיישבה בירושלים. היא פרסמה מאמרי ביקורת ספרות בעיתונים כל העיר והארץ.

קגנסקיה כתבה כ-500 מסות ברוסית, שמתוכן כ-30 תורגמו לעברית, רובן בידי ידידה פטר קריקסונוב.
לפני מותה עסקה בכתיבת תולדות חייו היצירתיים של זאב ז'בוטינסקי ברוסית עבור מכון ז'בוטינסקי.

קגנסקיה נהגה להתבטא בבוטות ובזלזול כלפי התרבות הישראלית, וחשבה אותה לפרובינציאלית. בפרט היא נהגה להתבטא כנגד "האוריינטליזציה החזקה של ישראל" והשפעתם התרבותית והחברתית של המזרחים והערבים. היא הביעה את סלידתה ממקימי המדינה ומתנועות הפועלים וראתה בתנועה הקיבוצית תנועה פרו-סטליניסטית.
יש הטוענים כי קגנסקיה הייתה בעלת דעות קרובות לימין, ולכן "מודרת" מן השיח המרכזי בתקשורת ובתרבות הישראלית.

הייתה נשואה לסופר זאב בר סלע. בתה, אילנה גומל, כיהנה בעבר כראש המחלקה לספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב.

מאיה קגנסקיה נפטרה בירושלים ב-2011.
### פרסים
* פרס על שם רוז אטינגר לפרסום רוסי ,1982
* פרס הסוכנות היהודית לעיתונות עברית

## ספרה בעברית
* **דמדומי אלים** (*Сумерки богов*) מאיה קגנסקיה; עברית: פטר קריקסונוב, תל אביב: ספרי עליית הגג, 2005 – מסות על סופרים רוסים נבחרים, כמו דוסטויבסקי, בולגקוב, סולז'ניצין, צווטאייבה, נבוקוב ועוד.

## לקריאה נוספת
* 
* יעקב אגמון, **שאלות אישיות - מבחר ראיונות** - ריאיון עם מאיה קגנסקיה בתאריך 8/8/1991, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1994, עמ' 304 - 314
* 

## קישורים חיצוניים
* כתבי מאיה קגנסקיה בפרויקט בן יהודה.
* 
* 
* 
* מאיה קגנסקיה ז"ל – הספר שלא הושלם, הספד באתר מכון ז'בוטינסקי, 27 באפריל 2011
* הספד של בתה, אילנה גומל, בבלוג של המחלקה לספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב 
* 
* אריק גלסנר, בעיקר על מאיה קגנסקאיה, מקור ראשון, 17 באפריל 2008

**מפרי עטה**
* לא ישראל היא "שקלטה" אותי, **[[ארץ אחרת]]**, גיליון 19, 31 בדצמבר 2003 – מאמר על עלייתה לארץ
* 
* 
*  על הספר "מוסקבה המאושרת" מאת אנדריי פלטונוב, שתורגם מרוסית על ידי פטר קריקסונוב
* לבימוי טרגדיות של שייקפיר והערות נוספות, נתיב, גיליון 40, ספטמבר 1994
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מבקרות ספרות ישראליות
קטגוריה:מבקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:יהודיות רוסיות
קטגוריה:יהודיות סובייטיות
קטגוריה:מסאיות ישראליות
קטגוריה:אסירי ציון בברית המועצות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קייב
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:סופרות רוסיות
קטגוריה:אסירות ציון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2011
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
האגיה סופיה (סלוניקי)

250px|ממוזער|שמאל
**כנסיית האגיה סופיה** (ביוונית: **Ἁγία Σοφία**), הנמצאת בכיכר באותו שם בסלוניקי שביוון, היא כנסייה יוונית-אורתודוקסית מהתקופה הביזנטית. הכנסייה הוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 1988, יחד עם מבנים עתיקים נוספים בעיר מהתקופה הנוצרית המוקדמת והביזנטית. 
## היסטוריה
הכנסייה הראשונה במקום נבנתה בשנת 315. המבנה הנוכחי הוקם במאה השמינית. ב-1205, לאחר כיבוש העיר במהלך מסע הצלב הרביעי, הוכרזה הכנסייה כקתדרלה, מעמד זה לא נשתנה גם לאחר חזרת שלטון ביזנץ ב-1246. ב-1430, לאחר כיבוש העיר על ידי הסולטאן העות'מאני מוראט השני, הפכה הכנסייה למסגד. עם כיבוש העיר על ידי היוונים ב-1912 המסגד הפך שוב לכנסייה.

לכנסייה מבנה ייחודי: התוכנית הסטנדרטית של בזיליקה בעלת אולם תווך ושתי סיטראות משולבת  בתוכנית של "צלב יווני" ומעליה כיפה בקוטר 10 מטר. היא מהווה את אחת הדוגמאות הבולטות של מבנה כזה, האופייני לארכיטקטורה של אמצע התקופה הביזנטית. בתקופה העות'מאנית נוסף מינרט, שחלקו התחתון שרד.

פנים הכנסייה: בפסיפס שבכיפה  תמונת "עליית ישו לשמיים", מוקף במרים, שנים-עשר השליחים ושני מלאכים. בולטות גם כותרות העמודים עם עיטורי עלי האקנתוס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סלוניקי: מבנים
קטגוריה:יוון: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:יוון: מבני דת
קטגוריה:אירופה: כנסיות
קטגוריה:אירופה: בזיליקות
קטגוריה:יוון תחת שלטון האימפריה הביזנטית
צבי הרץ צם

**צבי הרץ צַם** (ברוסית: **Герцель Янкелевич Цам**, גֶרְצֶל יַענקֶלֶבִיץ' צם; 1843 בערך, הורינגרוד, פלך ווהלין, האימפריה הרוסית – 1915, טומסק) היה קנטוניסט ואחד הקצינים היהודים הבודדים בצבא הרוסי במאה ה-19. היה פעיל ציבור בקהילה היהודית בטומסק. היה גבאי בבית כנסת מקומי.

## קורות חייו
נולד במשפחה ענייה בעיירה הורינגרוד שבווהלין. בגיל 9, בשנת 1852 גויס בכפייה לצבא הצארי ונשלח לבית הספר לקנטוניסטים בטומסק שבסיביר. בשנת 1876 קצינים בחטיבתו של צם הצביעו בעד קבלתו לשורותיהם והצאר אלכסנדר השני חתם על צו להענקת דרגת קצונה לצם. צם קיבל דרגת פרפורצ'יק (סגן משנה). בשנת 1887 הוא קיבל דרגת שטבס-קפיטן. בשנת 1893, אחרי 41 שנים של שרות פעיל, החליט לפרוש מהצבא. עם פרישתו הועלה לדרגת קפיטן (סרן). לאחר שחרורו מהצבא קיבל פנסיה קבועה והיה פעיל מאוד בקהילה היהודית של טומסק.

## ראו גם
* גזרת הקנטוניסטים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שנחטפו
קטגוריה:יהודים קנטוניסטים
קטגוריה:יהודים בצבא האימפריה הרוסית
קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1842
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1915
ישיבת תומכי תמימים בלובביץ'

[ממוזער|רבי [שלום דובער שניאורסון מייסד הישיבה]]
**ישיבת תומכי תמימים** הייתה הישיבה הראשונה הידועה בהיסטוריה שהכניסה לסדר הלימוד שלה לימוד סדיר של תורת החסידות ואם רשת ישיבות תומכי תמימים ליובאוויטש הקרויות על שמה. הישיבה פעלה בעיירה לובביץ' שבאימפרייה הרוסית בשנים ה'תרנ"ז (1897) - ה'תרע"ח (1918). מייסד וראש הישיבה היה האדמו"ר החמישי של חסידות חב"ד, רבי שלום דובער שניאורסון. מנהל הישיבה בפועל היה בנו, רבי יוסף יצחק שניאורסון, לימים האדמו"ר השישי של חסידות חב"ד.

## היסטוריה
הישיבה נוסדה בט"ו באלול ה'תרנ"ז (1897) בעיירה לובביץ'. ההכרזה על הקמתה נעשתה בעת סעודת השבע ברכות של בנו הרב יוסף יצחק, שמונה למנהל הישיבה מיד לאחר חתונתו. רבי שלום דובער סיפר שבמשך עשר השנים שקדמו להקמת הישיבה הוא התפלל על קברי אבותיו האדמו"רים בתפילות להצלחתם של תלמידי הישיבה. לאחר מינוי רבי יוסף יצחק לאדמו"ר החליפו חתנו, הרב שמריהו גוראריה.

הישיבה הוציאה בשנותיה האחרונות את עיתון "האח", בעריכת מזכיר הישיבה, הרב משה רוזנבלום.

בהמשך נפתחו לה סניפים ברוסיה הלבנה, בהם קרמנצ'וג, שצ'דרין, ז'לובין הרדזישצ'ה ודוקשיצה. גם הסניפים נוהלו על ידי הנהלת הישיבה המרכזית.

בזמן מלחמת העולם הראשונה הועברה הישיבה לרוסטוב על הדון, כאשר חלק מהתלמידים הועברו לסניפים אחרים, ומבנה הישיבה נשרף. סניף נודע שהתקיים אז, היה בוורשה.

לאחר המהפכה הסובייטית עברו ישיבות תומכי תמימים למחתרת. הקומוניסטים, שחשפו רבות מהן, שפטו תלמידים ואנשי צוות. הצעירים שבהם נשלחו לבתי ילדים והמבוגרים נשלחו לעבודות כפייה בגולאגים, ואף נשפטו למוות. את רשת הישיבות ניהל אז בפועל מזכירו האישי של רבי יוסף יצחק, הרב יחזקאל פייגין.

בשנת תשפ"ג שוחזר מבנה בית המדרש הגדול של הישיבה בעיירה לובביץ' באותו מקום בו המבנה עמד במקור.

## מאפיינים
הישיבה התחלקה לשלוש: "הזאל" לתלמידים המבוגרים, "השיעורים" לתלמידים הבינוניים ו"החדרים" לתלמידים הצעירים ולילדים. הרש"ב חיבר שלושה ספרי הדרכה קצרים המיועדים עבור תלמידי הישיבה: "קונטרס עץ החיים", "קונטרס התפילה" ו"קונטרס העבודה".

תפקיד חשוב בישיבה תפס ה**[[משפיע (חב"ד)|משפיע]]**. בתפקיד המשפיע הראשי בישיבה שימשו הרב חנוך הנדל קוגל, הרב שמואל גרונם אסתרמן, הרב שמואל בצלאל שעפטיל (הרשב"ץ), הרב משולם ידידיה קוראטין והרב מיכאל בלינר. המשגיח הראשון היה הרב זאב וולף לויטין מפאהאר, אחר פטירתו החליפו הרב יעקב ברוך קרסיק. בוגר מפורסם הוא הרב שלמה סדובסקי.

הבחורים ישנו באכסניות בעיירה, רובם בבתי התושבים. חדר אוכל היה ממוקם בישיבה, אך רבים היו סועדים בבתי מארחיהם.

הייתה בישיבה "קופת בחורים" שתפקידה היה להעניק סיוע כספי לתלמידים שנדרשו לכך.

## ראו גם
* :קטגוריה:בוגרי ישיבת תומכי תמימים בלובביץ'

## לקריאה נוספת
* נפתלי בראור, 'יסודה של ישיבת "תומכי תמימים" והשפעתה על תנועת חב"ד', בתוך: עמנואל אטקס (עורך), **ישיבות ובתי מדרשות**, ירושלים: מרכז דינור ומרכז זלמן שזר, תשס"ז. עמ' 357–368.
* ; מהדורה חדשה בשם **דברי ימי התמימים**, ירושלים: כרמים, תשע"ז (2017).
* **ליובאוויטש וחייליה** - חלק ראשון - זכרונות על הישיבה. חלק שני - רשימה ארוכה של כל ה'תמימים' - הבחורים שלמדו בישיבה בכל שנותיה, רפאל נחמן הכהן.

## קישורים חיצוניים
* זכרונות מהעיירה - ליובאוויטש ● מיוחד, חב"ד אינפו
* 10 מי יודע • ישיבת תומכי תמימים, קול חי

## הערות שוליים

קטגוריה:שלום דובער שניאורסון
תומכי תמימים
קטגוריה:ישיבות תומכי תמימים - חב"ד
*
עקרון הכפל

**עקרון הכפל** הוא עיקרון יסודי בקומבינטוריקה המופיע בצורות שונות בתחומים רבים במתמטיקה. העיקרון קובע כי בעבור שתי קבוצות, אם בראשונה יש \ nאיברים ובשנייה \ mאיברים, אז במכפלה קרטזית שלהן יש \ n\times mאיברים.

קבוצת המכפלה הקרטזית מספר העצמים בקבוצה המורכבת מכל הזוגות האפשריים של עצם אחד מן הקבוצה הראשונה ועצם שני מן הקבוצה השנייה (מכפלה קרטזית) שווה למכפלה \ n\times m.

## קומבינטוריקה
**רקע:** מכפלה קרטזית היא קבוצת זוגות סדורים שרכיביהם מגיעים משתי קבוצות, לא בהכרח שונות. קבוצת המכפלה הקרטזית מורכבת מכל הזוגות האפשריים של עצם אחד מן הקבוצה הראשונה, ועצם שני מן הקבוצה השנייה.

בניסוח פורמלי, עקרון הכפל קובע כי אם בקבוצה סופית \ Aיש \ n איברים, ובקבוצה סופית \ Bיש \ m איברים, אז במכפלה הקרטזית \ A\times B יש \ n\cdot m איברים. 

ניתן להוכיח את עקרון הכפל באינדוקציה בהסתמך על הגדרת הכפל במערכת פאנו ועל עקרון החיבור (הקובע כי מספר האיברים באיחוד של שתי קבוצות זרות שווה לסכום מספר האיברים בכל אחת).

לדוגמה קלף משחק סטנדרטי (שאינו ג'וקר) מוגדר על ידי צורה מבין הצורות , , ,  ומספר מבין המספרים . לכן מספר הקלפים בחפיסה (ללא קלפי ג'וקר) הוא מספר הצורות כפול מספר המספרים: .

באינדוקציה מכלילים את עקרון הכפל למספר כלשהו של קבוצות. אם מספר האיברים בקבוצות \ A_1, A_2, \ldots , A_n הוא \ m_1, m_2, \ldots , m_n בהתאמה, אז מספר האיברים ב-\ A_1 \times A_2 \times \ldots \times A_n הוא \ \prod^n_{i=1} m_i. מקרה פרטי חשוב הוא כאשר הקבוצות במכפלה כולן זהות, אז מספר האיברים במכפלה הקרטזית הוא \ m^n. המשמעות הקומבינטורית היא שמספר הדרכים לסדר עם חזרות n עצמים בשורה, כאשר הם נבחרים מתוך m עצמים, היא \ m^n. תוצאה נוספת הנובעת מעקרון הכפל היא שמספר הדרכים לסדר n עצמים בשורה בלי חזרות היא \ n!(ראו עצרת).

## תורת הקבוצות

בתורת הקבוצות משתמשים בעקרון הכפל כדי להגדיר פעולת כפל בין עוצמות. עוצמות סופיות הן מספרים טבעיים ולכן המכפלה שלהן תואמת את עקרון הכפל. לכן טבעי להכליל את עקרון הכפל כך שיגדיר גם מכפלה בין עוצמות אינסופיות: |A|\cdot|B| := |A \times B|. הגדרה זו אינה תלויה בבחירת נציגים.

בהכללה, המכפלה של קבוצה כלשהי של עוצמות מוגדרת לפי: \prod_{i \in I} |A_i| := \biggl| \prod_{i \in I} A_i \biggr|

## שטח מלבן
ניתן לחלק מלבן שהאורך והרוחב שלו הם מספרים טבעיים למספר טבעי של ריבועי יחידה. לפי עקרון הכפל מספר הריבועים שווה למכפלת אורך המלבן ברוחבו. אם מוסכם ששטחו של ריבוע יחידה הוא 1, ניתן להגדיר כי שטחו של מלבן כזה שווה למכפלת אורכו ברוחבו. באמצעות חשבון אינפיניטסימלי ניתן להכליל את התוצאה לכל מספר ממשי ולקבל כי שטחו של מלבן כלשהו שווה שמכפלת האורך ברוחב. באמצעות אינטגרל לבג הדבר מאפשר להגדיר את שטחה של צורה דו-ממדית (או באופן כללי את המידה של צורה n-ממדית) בהסתמך על הגדרת שטחו של ריבוע היחידה ומידת לבג בלבד.

## ראו גם
*תלות (הסתברות)

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:משפטים בקומבינטוריקה
קטגוריה:תורת הקבוצות
קטגוריה:כפל
Because of You (אלבום של ני-יו)

**Because of You** הוא אלבום האולפן השני של זמר הרית'ם אנד בלוז והפופ האמריקני, ני-יו. האלבום יצא לאור במאי 2007 תחת חברת התקליטים Def Jam Recordings. באלבום יש בסה"כ 2 זמרים אורחים: ג'יי זי בשיר "*Crazy*", וג'ניפר הדסון בשיר "*Leaving Tonight*". האלבום, כמו קודמו, הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, כשמכר מעל 250,000 עותקים בארצות הברית בשבוע הראשון לצאתו, ולבסוף הגיע למעמד אלבום פלטינה. עם השקתו, האלבום קיבל לרוב ביקורות חיוביות מאוד ממבקרי מוזיקה רבים, המבוססות על ציון מצטבר של 74/100 באתר Metacritic. האלבום זכה בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הרית'ם אנד בלוז העכשווי הטוב ביותר" בשנת 2008. עד כה האלבום מכר מעל 1,600,000 עותקים ברחבי ארצות הברית.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי סטארגייט
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום ה-R&B העכשווי הטוב ביותר
קטגוריה:אלבומי חברת דאף ג'אם
One of the Boys

***One of the Boys*** (בעברית: "**אחד מהגברים**") הוא אלבום האולפן השני של הזמרת קייטי פרי שיצא ב-17 ביוני 2008. באלבום יצאו ארבעה סינגלים שהגיעו למאה הראשונים במצעד של בילבורד, "I Kissed a Girl", "Hot n Cold", "Waking Up in Vegas", "Thinking of You" .האלבום זיכה את פרי בשתי מועמדויות לפרסי גראמי בשנת 2009 ו-2010. האלבום מכר כ-5 מיליון עותקים.

עטיפת האלבום דורגה במקום ה-16 ברשימת "50 עטיפות אלבומי הפופ הטובים ביותר ב-5 השנים האחרונות" שנערך על ידי מגזין *[[Complex Networks|Complex]]*.

## סינגלים
* "I Kissed a Girl" - הסינגל הראשון מן האלבום, הוצא לאור במאי והצליח מאוד. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 ושהה שם כשבעה שבועות רצופים. השיר הגיע לראש המצעדים ביותר מ-30 מדינות ומכר יותר מ-4 מיליון הורדות דיגיטליות. לקליפ עצמו על השיר, יש קרוב ל-240 מיליון צפיות.
* "Hot n Cold" - הסינגל השני והרצועה השביעית מן האלבום, הגיע למקום השלישי במצעד ארצות הברית. ב-14 בנובמבר הגיע למקום הראשון של פרי בתחנות רדיו. הסינגל היה אחד מתוך העשרה הסינגלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. מכר יותר מ-4.72 מיליון הורדות דיגיטליות.
* "Thinking of You" - הסינגל השלישי מן האלבום, תוכנן תחילה להיות הראשון. לסינגל צולם קליפ באפריל 2008 אך נמחק והוחלף בקליפ חדש לאחר שחרורו המחודש של השיר. הסינגל דורג במקום ה-14 במצעד האייטונס ומכר כ-864,000 הורדות דיגיטליות.
* "Waking Up in Vegas" - הסינגל הרביעי מהאלבום, הסינגל הוצא לאור לרדיו ב-23 באפריל. פרי הופיעה איתו באמריקן איידול. הסינגל מכר יותר מ-1.82 מיליון הורדות דיגיטליות.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי קייטי פרי
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי בוץ' ווקר
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ד"ר לוק
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי גרג וולס
קטגוריה:אלבומי פופ
קטגוריה:אלבומי רוק קל
קטגוריה:אלבומי פלטינה משולשת באוסטרליה
קטגוריה:אלבומי פלטינה בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אלבומי חברת קפיטול רקורדס
קטגוריה:אלבומי פלטינה בברזיל
Year of the Gentleman

**Year of the Gentleman** הוא אלבום הסטודיו השלישי של זמר הפופ וה-R&B האמריקני, ני-יו, והוא יצא לאור בספטמבר 2008. ני-יו עבד עם מספר רב של מפיקים על האלבום, שיצא תחת חברת התקליטים דף ג'אם. האלבום זכה לביקורות חיוביות מרוב מבקרי המוזיקה, אשר החמיאו על האסתטיקה המוזיקלית בכתיבתו של ני-יו. לאלבום היו 7 מועמדויות לפרס גראמי, כולל קטגוריית "אלבום השנה". האלבום הפיק 4 סינגלים מצליחים מאוד, ביניהם הלהיטים הבינלאומיים *[[Mad (שיר)|Mad]]* ו-*[[Miss Independent]]*.

*Year of the Gentleman* הגיע למעמד פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטה האמריקאית בארצות הברית, כשמכר מעל 250,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו, ולבסוף מכר במדינה מעל 1,000,000 עותקים, והגיע למעמד פלטינה גם בבריטניה, כשמכר שם מעל 600,000 עותקים. 

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי סטארגייט
קטגוריה:אלבומי חברת דאף ג'אם
חסד רומי

ממוזער|שמאל|250px|קאראווג'ו – מתוך שבעת מעשי החסד - סיפורם של פרו וקימון
**חסד רומי** (Carità Romana) הוא מוטיב אמנותי המגולל את סיפורה של בת בשם פֵּרוֹ המיניקה בחשאי את אביה, קימוֹן, לאחר שנאסר ונגזר דינו למות ברעב. היא נתפסת בשעת מעשה על ידי אחד מסוהרי אביה, אך המעשה המיטיב והבלתי-אנוכי שלה מרשים את שופטי אביה והיא זוכה להשתחרר.

הסיפור מובא בספרו של ההיסטוריון הרומי ולריוס מקסימוס "תשעה ספרים של מעשים ומימרות ראויים לציון של בני רומא העתיקים" ("De Factis Dictisque Memorabilibus Libri IX"), והוא מובא בתור מעשה נשגב ומכובד של חמלת בת על אביה. במקדש האלה פיאטס (Pietas; אלת הנאמנות הרומית) הוצב ציור של המעשה. הסיפור הדהד בקרב בני רומא העתיקה את הסיפור מן המיתולוגיה האטרוסקית על יונו המיניקה את הרקולס המבוגר. 

בנצרות מתאר הסיפור שניים מתוך שבעת מעשי החסד - ביקור האסיר והזנת הרעב.

במהלך המאה השבע עשרה והמאה השמונה עשרה שימש המוטיב בציוריהם של ציירים אירופאיים רבים. בהם פטר פאול רובנס, שיצר כמה גרסאות לציור המעשה, ואמן הבארוק קאראווג'ו. חלק מן האמנים בחרו לתת לסיפור פרשנות נועזת וכמו-אירוטית, ואחרים בחרו בהצגה צנועה יותר. 

הסיפור זכה לפרשנויות ספרותיות שונות, בהן ב"ענבי זעם" של ג'ון סטיינבק וב"חסד ספרדי" של א. ב. יהושע.

## באמנות

File:Affresco romano - Pompei - Micon e Pero.jpg|ציור קיר מפומפיי, אמן לא ידוע, המאה הראשונה לספירה
File:Roman Charity c.1500-1520.jpg|חסד רומי, אמן לא ידוע, 1500-1520 בקירוב 
File:Cimon and Pero - Hans Sebald Beham.jpg|קימון ופרו, הנס זבאלד בהם
File:Roman Charity, Cimon and Peres - Dirck Van Baburen.jpg|חסד רומי, דירק ואן באבורן
File:Mei, Bernardino - Caritas romana - 17th century.jpg|חסד רומי, ברנרדינו מיי
File:Roman Charity - Pieter Pauwel Reubens.jpg|חסד רומי, רובנס
File:Roman Charity by Mellin Louvre RF 1985-81 n01.jpg|חסד רומי, שארל מלין
File:Roman Charity - Johan Zoffany.jpg|חסד רומי, יוהאן צופני
File:Roman Charity - Jean-Baptiste Greuze.jpg|חסד רומי, ז'אן-בטיסט גרז, 1767 בקירוב


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מיתולוגיה רומית
קטגוריה:איקונוגרפיה
קטגוריה:בארוק
אח"י תרשיש (סער 4.5)

**אח"י תרשיש** היא ספינת טילים בסדרה סער 4.5 נירית, של חיל הים הישראלי. היא נבנתה במספנות ישראל והוכנסה לשירות ביוני 1995. הספינה ביחד עם שאר ספינות סער 4.5 מהוות שיפור ניכר לחיל הים, בהיותן גדולות בהרבה מהספינות הקודמות, מה שמאפשר עוד מקום רווחה לצוות. הספינות עשירות באמצעי לוחמה אלקטרונית.

במלחמת לבנון השנייה השתתפו ספינות רבות בחסימת נמלים לבנוניים ואף סייעו בהפגזת חוף.

זוהי הספינה הרביעית בחיל הים בשם זה. בשירות מ-1997. הראשונה הייתה טרפדת (ט-152), בשירות חיל הים בים האדום בשנים 1957–1968. השנייה הייתה נחתת טנקים, בשירות חיל הים בים האדום בשנים 1970–1974. הספינה השלישית הייתה סטי"ל מדגם "סער 4", בשירות חיל הים בשנים 1997-1974.

## חימוש
החימוש של אח"י תרשיש:
* 8 משגרי הרפון נגד ספינות בשתי מערכות מרובעות משגרים.
* 16 משגרי ברק נגד מטוסים וטילים תוקפים.
* תותח אוטו מלרה 76 מ"מ להפגזות ים-חוף וים-ים.
* מערכת הגנה נוספת נגד טילים היא 2 תותחי אורליקון מונעי אדם של 20 מ"מ אשר הוחלפו ב-2 מקלעיM2 בראונינג 0.5 (12.7 מ"מ) ובנוסף קיימים גם שלושה מקלעי מאג 7.62 מ"מ.

## מפקדי אח"י תרשיש
על הספינה מפקד קצין ים בדרגת רב-סרן

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ממוזער|250px|אח"י תרשיש - סער 4.5 נירית|none
[ממוזער|תותח [תותח אוטו מלרה 76 מ"מ|אוטו מלרה 76 מ״מ על אח"י תרשיש|ללא]]

ת
דברי אמונה

**דברי אמונה** הוא ספר שחיבר האדמו"ר הראשון של חסידות תולדות אהרן, הרב אברהם יצחק קאהן.

## תוכן הספר
כותרת המשנה של הספר היא "דיבורי התחזקות בענייני אמונה וביטחון, ולהתמדת התורה ולכוונת התפלה ותקוני המדות ... על יסוד דרך הבעש"ט". הספר מכיל הלכות ומנהגים העוסקים בשבת, אכילה, פרנסה, בריאות ועוד. קודם ליציאת הספר הוציאו חסידיו חוברות באותו שם שהכילו דברי תורה שאמר בפני חסידיו בסעודה שלישית. המחבר מכונה על שם הספר והחוברות, בעל ה"דברי אמונה". 

הספר נדפס לראשונה ביידיש ויצא בשנת תשכ"ז. עורך הספר הוא הרב ידידיה ברנדסדורפר, מראשי ישיבת חידושי הרי"ם בתל אביב, נכדו של הרב ישכר שלמה טייכטל, היה חסיד תולדות אהרן ואחר כך נהיה חסיד גור.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חסידות תולדות אהרן
קטגוריה:ספרי חסידות
מריו לוי (חקלאי)

**מריו משה לוי** (1924 – 3 במרץ 2018) היה חקלאי ישראלי, חבר קיבוץ שדה אליהו, מחלוצי החקלאות האורגנית בישראל, ומייסד הארגון לחקלאות ביולוגית אורגנית בישראל.

## תולדות חייו
לוי נולד בטרייסט, איטליה בשנת 1924. הוא עלה לארץ ישראל ב-1939, בהיותו בן 15, במסגרת עליית הנוער, ולמד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. אביו נספה בשואה, אך אימו ואחיו ניצלו. ב-1941 הצטרף לוי לקיבוץ הדתי שדה אליהו, במסגרת גרעין של בוגרי מקוה ישראל. לוי ואשתו פריבה, ילידת גרמניה, גידלו בקיבוץ חמישה ילדים.
נפטר בשבת כי-תשא, ט״ז באדר התשע״ח, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוצו שדה אליהו.

## חקלאות אורגנית
בשנות ה-60 היה לוי אחראי לגן הירק של הקיבוץ. השימוש הגובר בחומרי הדברה, עד ארבעים ריסוסים ליבול, והופעת מזיקים חסינים, עוררו בו אי נחת. בשנת 1969 אפשר לו מנחם בר-דרומא, האחראי לגידולי שדה במשרד החקלאות, להשתלם בשווייץ אצל ד"ר האנס מילר, הנחשב לגורו של החקלאות האורגנית.

בשובו ארצה, ניסה לוי להפיץ את הידע שרכש באמצעות משרד החקלאות, אך נתקל בסרוב. קיבוצו, שדה אליהו, הקצה לבקשתו שטח של 200 דונם לגידולים אורגניים. בניסוי שנמשך שלוש שנים, גידל לוי שבעה מינים שונים. בעקבות הצלחתו, סייע משרד החקלאות בייצוא התוצרת.

ב-1979 פרסם לוי את מאמרו **יסודות החקלאות הביו-אורגנית בשדה**. בעקבותיו, קבל תפקיד של מדריך לחקלאות אורגנית בשירות ההדרכה של משרד החקלאות.

ב-1982 הקים לוי את הארגון לחקלאות ביולוגית אורגנית בישראל, ועמד בראשו שנים רבות.

## פרסים
באוגוסט 2000 הוענק ללוי פרס על מפעל חיים מטעם 'הפדרציה הבינלאומית של תנועות חקלאות אורגנית' (IFOAM).

ב-2008 הוענק לו אות מפעל חיים בחקלאות מטעם מועצת הצמחים. בנימוקים להענקת הפרס נאמר:

ב-2013 ניתן לו תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת בר-אילן

## קישורים חיצוניים
* פודקאסט על סיפור חייו בשני חלקים, בפודקאסט "סיפור משפחתי"
* אתר הארגון לחקלאות ביולוגית אורגנית בישראל.
* רונית אנטלר, נביא החקלאות האורגנית בישראל, ביטאון הסתדרות המורים בישראל, אפריל 2003.
* 
* הענקת אות מפעל חיים בחקלאות מטעם מועצת הצמחים, 2008.
* 
* מריו משה לוי  באתר אוניברסיטת בר-אילן
*

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:חקלאים ישראלים
קטגוריה:יהודים איטלקים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:פעילי איכות הסביבה ישראלים
קטגוריה:שדה אליהו: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
קטגוריה:חקלאות אורגנית
דאג סאוואנט

**דאגלס פיטר "דאג" סאוואנט** (באנגלית: **Doug Savant **; נולד ב-21 ביוני 1963) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל תפקידיו בתור מאט פילדינג במלרוז פלייס וטום סקאבו בדרמה הקומית של רשת ABC, עקרות בית נואשות.

## ביוגרפיה
### קריירה
הופעתו הראשונה של סאוואנט בעולם הטלוויזיה והקולנוע הייתה כאשר ביצע את תפקיד מק מקנזי הצעיר בסדרה של ה-CBS "נוטס לנדינג", בה שיחק לצד מי שעתידה לשחק לצידו בעקרות בית נואשות, ניקולט שרידן, ששיחקה בסדרה את אן מת'רסון הצעירה.

בשנות השמונים, סאוואנט הופיע בסרטים שונים, בין היתר ב"Masquerade" לצד רוב לאו, "זאב צעיר" (1985) לצד מייקל ג'יי פוקס ו"תעלול או ממתק" לצד מארק פרייס ואוזי אוסבורן. בנוסף, הוא שיחק את הדמות הראשית באחד מפרקי הסדרה "בגבולות המסתורין". תפקידו היה רובוט דמוי אדם (אנדרואיד).

בין השנים 1992–1997, סאוואנט כיכב בתור מאט פילדינג, הומוסקסואל מחוץ לארון, בסדרת הדרמה מלרוז פלייס. זו הפעם הראשונה שהייתה דמות הומוסקסואלית מחוץ לארון בסדרת טלוויזיה. עם זאת, יחסיו עם גברים בסדרה צונזרו. סבנט עזב את הסדרה לאחר חמש עונות, ושנה לאחר שעזב, דמותו (בתסריט) נהרגה בתאונת דרכים.

לאחר מלרוז פלייס, סאוואנט ביצע מספר הופעות אורח בסדרות כגון פיירפליי, ג'אג, NCIS, ניפ/טאק, NYPD Blue ,CSI ובארבעה פרקים בסדרה 24.

ב-2008 כיכב סאוואנט בסרט הטלוויזיה "באיזה צבע האהבה?", בה שיחק עורך-דין בשם פיטר מרקסטון אשר עוזר לבחורה לקבל בחזרה את בנה.

סאוואנט שיחק את טום סקאבו בסדרה של ה-ABC, עקרות בית נואשות. בעונה הראשונה (2004–2005), טום היה דמות משנית, אשר הקרדיט שלה היה בתור הופעת אורח. דמותו נשואה ללינט סקאבו (פליסיטי האפמן). מהעונה השנייה הוא החל להופיע בסדרה בתור דמות קבועה.

## חיים אישיים
סאוואנט נולד בברבנק, קליפורניה, ומגיע ממוצא צרפתי. הוא נשוי ללורה לייטון, שכיכבה לצדו בעבר במלרוז פלייס. לשניים יש שני ילדים, לוסי וג'ק. בנוסף יש לו עוד שתי בנות, אריאנה ומדלן, מאשתו הקודמת, דאוון סאוואנט.

## פילמוגרפיה

### קולנוע
*1984: נשים בעורף
*1985: מעריץ אלמוני
*1985: זאב צעיר
*1985: הוטל
*1986: תעלול או ממתק
*1987: מלון האנוי
*1987: עובדות החיים
*1987: הטריגון
*1988: בחום של הלילה
*1988: חתיך מבוקש 
*1990: China Beach
*1990: ג'ייק והשמן
*1993: קצין מושחת 3
*1995: חוק בארקס
*1998: ספינת האהבה
*1998: גודזילה
*2000: ממלכה אכזרית
*2001: אלה החיים
*2001: חוק משפחה
*2001: האחד
*2002: החיים על פי ג'ים
*2006: All You've Got
*2014: April Rain
*2016: ידוע לשמצה

### טלוויזיה

* 1985: קגני ולייסי
*1986: אלפרד היצ'קוק מגיש
*1986-1987: נוטס לנדינג
*1992: קולומבו
*1992-1997: מלרוז פלייס
*1998: בגבולות המסתורין
*1999: פרופיילר 
*2001: The District
*2002: פיירפליי
*2002: ג'אג
*2004: 24
*2004: המגן
*2004: NYPD Blue
*2004: NCIS
*2004: ניפ/טאק
*2004: CSI
*2012-2004: עקרות בית נואשות
*2008: What Color is Love? (סרט טלוויזיה)
*2012: שוות בקליבלנד
*2013: Vegas
*2013: ריזולי ואיילס
*2013: גדולה מהחיים
*2013: מחשבות פליליות
*2014: הוואי חמש-אפס
*2015: צוות עקרב
*2016: תיקים באפלה
* 2016: שעת שיא
*2018: מוקד 911
*2018: 
*2020: ג'ון הנבל

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
רוברט סטארר

**רוברט סטארר** (באנגלית: **Robert Starer**; 8 בינואר 1924, וינה – 2 באפריל 2001, קינגסטון, מדינת ניו יורק) היה מלחין ופסנתרן יהודי-אמריקאי, יליד אוסטריה.

## קורות חיים
רוברט סטארר נולד בווינה בשנת 1924. החל לנגן בפסנתר בגיל 4. הוא המשיך את לימודיו באקדמיה למוזיקה בווינה, אך לאחר הצבעת אזרחי אוסטריה בעד הסיפוח לגרמניה הנאצית (האנשלוס), עלה סטארר לארץ ישראל ולמד במלגה של הכנר אמיל האוזר, חבר רביעיית בודפשט, בקונסרבטוריון הארץ-ישראלי בירושלים אצל יוסף טל, שלמה רוזובסקי ועדן פרטוש. במלחמת העולם השנייה שירת סטארר בחיל האוויר המלכותי של בריטניה, שם הופיע כפסנתרן לפני החיילים. ב-1947 השתקע בארצות הברית. הוא למד הלחנה בג'וליארד בניו יורק ובקיץ 1948 למד במרכז ברקשייר למוזיקה אצל אהרן קופלנד. ב-1949 קיבל תואר דוקטור. בשנת 1957 היה סטארר לאזרח אמריקה.

רוברט סטארר לימד בג'וליארד, בברוקלין קולג' ובמרכז ללימודי מוסמך באוניברסיטת ניו יורק, שם הוכתר כפרופסור מצטיין בשנת 1986. בשנת 1991 פרש לגמלאות מברוקלין קולג'.

לרוברט סטארר בן אחד, דניאל. רוברט התגורר בוודסטוק שבמחוז אלסטר במדינת ניו יורק עד מותו. סטארר חי עם הסופרת גייל גודווין במשך כ-30 שנה והשניים עבדו יחד על כמה לבריות.

נפטר ב-2001 בעיר קינגסטון (Kingston) שבניו יורק, ונקבר בבית הקברות לאמנים בוודסטוק.

### יצירתו
סטארר היה מלחין פורה וחיבר בסוגות רבות. המוזיקה שלו התאפיינה בכרומטיות ובמקצבים רבי תנופה. יצירותיו הווקאליות, לטקסטים אנגליים או עבריים, נהנו משבחים רבים. הוא הלחין את המוזיקה לבלט "פדרה" של מרתה גרהם מ-1962. כמו כן כתב ארבע אופרות: "האורח הלא קרוא" (1956), "פאנטאגלייזה" (1967), "המאהב האחרון" (1975), ו"אפולוניה" (1979).

סטארר חיבר קונצ'רטו לכינור בהזמנת יצחק פרלמן, שניגן אותו בביצוע בכורה ב-1981 והקליט אותו עם התזמורת הסימפונית של בוסטון בניצוח סייג'י אוזאווה. הצ'לן ינוש סטארקר ביצע את הקונצ'רטו לצ'לו לראשונה ב-1988. בין השאר חיבר סטארר את "זוג ופרט" לתלמידי פסנתר מתחילים ואת הקטעים "רישומים בצבע".

## פרסים ואותות כבוד
* פרס האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות, 1979
* חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות וספרות, 1994
* מדליית כבוד מאוסטריה, 1995

## קישורים חיצוניים
* 


* Gail Godwin's Official Website
* Robert Starer interview by Bruce Duffie, March 21, 1987

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסנתרנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מלחינים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים שעזבו את גרמניה הנאצית
קטגוריה:מהגרים מארץ-ישראל לארצות הברית
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2001
יאיר רחלי

**יאיר רחלי** (נולד ב-5 ביולי 1929) הוא איש שירותי הביטחון, בעל אות גיבור ישראל וסופר ישראלי.

## ביוגרפיה
רחלי נולד בחיפה ב-1929, בן הזקונים של אליהו (לבית רחלנקו) ושל פסיה (לבית האפט) רחלי. הוריו היו מראשוני העולים ב. גדל בצפון תל אביב ולמד בגימנסיה שלווה בעיר, בבית הספר המחוזי ע"ש רוזה כהן ובבית הספר החקלאי במקוה ישראל, שם סיים את לימודיו ב-1947. אימו נפטרה ביולי 1944, כשרחלי היה בן 15.

בנעוריו היה חבר תנועת "המחנות העולים" ובסוף 1947 הצטרף לפלמ"ח, כחלק מההכשרה המגויסת של הנוער העובד ברמת יוחנן, והיה חבר הגדוד הראשון. בינואר 1948 השתתף בפעולת תגמול בשפרעם, עליה זכה באות גיבור ישראל ביולי 1949. בעיטור לו זכה תוארו מעשיו:

כן השתתף בקרב משמר העמק ובקרב מלכיה הראשון, בו נפצע קשה. לאחר פציעתו התגורר רחלי בקיבוץ יזרעאל ונבחר להנהלת הקבוצה. בשנת 1954 החל לעבוד כמדריך ב. אחר כך עבר עם אשתו לרמת החייל.

כעבור תקופה קצרה גויס, לבקשתו, ליחידת המבצעים של שירות הביטחון הכללי והשתתף במבצעי ריגול ומעקב בישראל ומחוץ לה. הוא היה מרכז הפעולה ללכידתו וחשיפתו של ישראל בר. בנובמבר 1967, במהלך המצוד אחר הפושע הנאצי היינריך מילר, אף נתפס בעת פריצה לביתה של רעייתו סופי מילר ונכלא לשלושה חודשים במערב גרמניה. בתקופה זו הייתה יחידת המבצעים משותפת לשב"כ ול, ומאוחר יותר נותר רחלי לשרת במוסד.

לאחר פרישתו עבד כחוקר פרטי והיה שותף בסוכנות ביטוח בשם "כנען סוכנות לביטוח". ב-1987 היה חבר בוועד הציבורי למען יונתן פולארד ורעייתו, שהקימו יוצאי הפלמ"ח.

בשנת 1991 החל רחלי בכתיבת ספרים העוסקים בשאלות פילוסופיות המשולבות בסיפורים מעברו בשירותי הביטחון. את ספרו הראשון, "משאו של רוכב אופניים", כתב יחד עם עדית זרטל.

בספרו זה ובריאיון שנתן לאיש גלי צה"ל דודו דיין, טען שאות הגבורה שניתן לו מקורו בתיאור, על ידי מפקד כיתה שהשתתף בפעולה, שרומם את פעולתו של רחלי בקרב בשפרעם הרבה מעבר לראוי. הוא לא ייחס לעיטורו חשיבות רבה ובעבר אף סירב להתראיין לעיתונות בנושא זה. רק ב (וביתר שאת בעשור שלאחריו, עת היה לאחרון מבין מקבלי האות ממלחמת העצמאות שנותר בחיים) החל להתראיין לתקשורת. כן סירב להשתתף באירועים ממלכתיים.

ב-2017 קיבל סיכת הערכה מהרמטכ"ל גדי איזנקוט, באירוע לרגל 70 שנה לצה"ל שנערך ב.

רחלי מתגורר בכפר סבא. במרץ 1952 נישא לגאולה (לבית יעקבי), אף היא לחמה במלחמת העצמאות, לה היה נשוי עד לפטירתה ב-2019.

## ספריו
* **משאו של רוכב אופניים**, 1991
* **נעלם אל עולמו**, 1997
* **אפילו השמש שוקעת**, 2003
* **דיור מוגן: סיפורים**, 2004
* **מונטן הטעה אותי**, 2009

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* תמונות מאוסף יאיר רחלי מתוך האוספים הדיגיטליים של ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:אנשי השב"כ
קטגוריה:אנשי המוסד שנכלאו בחו"ל
קטגוריה:מעוטרי עיטור הגבורה במלחמת העצמאות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר המחוזי ע"ש רוזה כהן
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:בוגרי המחנות העולים
קטגוריה:חיילי חטיבת יפתח במלחמת העצמאות
קטגוריה:סוכני ביטוח ישראלים
קטגוריה:חוקרים פרטיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
דודה קלרה

**דודה קלרה** הוא סרט הקולנוע השני באורך מלא של אברהם הפנר, שיצא לאקרנים בשנת 1977, עם חנה מרון, רות סגל
ועדנה פלידל בתפקידים הראשיים.

## עלילת הסרט
[שמאל|ממוזער|250px|תמונה מתוך הסרט. בתמונה מימין לשמאל: [רות סגל, עדנה פלידל ויעל פרל בקר]]הסרט עוקב אחר מעלליה של משפחה בת שלוש אחיות ממוצא פולני - לאה, רוז'ה וקלרה, המנהלות יחד חנות ומתפרה לשמלות כלה ברחוב בן יהודה בתל אביב. לאה מוצגת כאחות קנאית; רוז'ה היא היחידה מבין האחיות שלה ילדה; וקלרה, הגדולה מבין האחיות, מנסה לפתור קונפליקטים במשפחה, להחליט ולקבוע עבור כולם מה לעשות.

עלילת הסרט מתחילה כאשר קלרה מחליטה לשלוח את זיוה׳לה, בתה של רוז'ה, ללימודים בלונדון אצל אחיהן הגדול והנערץ של האחיות, מאיר. זיוהל'ה מאוהבת בדודיק, שמצטייר כשטחי מדי בעיני דודותיה, והיא נאלצת להיפרד ממנו ולנסוע לאנגליה בהוראת קלרה. כאשר זיוה׳לה חוזרת לארץ היא מתאחדת עם דודיק, והשניים מחליטים להתחתן. פער התרבויות והמעמד הסוציו-אקונומי בין הוריו של דודיק לבין קלרה ואחיותיה מחריד אותן, אך האחיות מחליטות לסייע ולהוציא את החתונה אל הפועל, בעיקר שיש ספק שזיוה׳לה בהריון ממנו, מכך שיצאו תקופה ארוכה טרם טסה זיוה׳לה לדודה מאיר. קלרה מוצאת עצמה מתמודדת בעת ובעונה אחת לא רק עם החתונה, אלא גם עם גיסה האחד שסובל מקלפטומניה, וגיסה האחר הסובל ממחלה כרונית. לבסוף מתברר שזיוה׳לה לא בהריון, אך האחיות מקבלות את דודיק ואת משפחתו, והזוג מתחתן, כאשר גם הדוד מאיר מגיע לארץ לחתונתה.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטי 1977
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי אברהם הפנר
קטגוריה:סרטים על אחיות
קטגוריה:תל אביב-יפו בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1977
חסם ברנקין

**חסם ברנקין** (באנגלית: Barankin Bound), חסם תחתון על השונות של אומדים חסרי-הטיה של פרמטרים דטרמיניסטיים. זוהי הכללה של חסמי קרמר–ראו וצ'פמן-רובינס, ובהשוואה אליהם - הוא הדוק יותר. למעשה, זהו החסם התחתון ההדוק ביותר שקיים על השונות האמורה (Greatest lower bound), וחסרונו בכך שלפעמים קשה לחשב אותו.

החסם נגזר לראשונה על ידי אדוארד ברנקין (Edward William Barankin) ב-1949.

## החסם
נניח שהתפלגות המשתנה המקרי \ X תלויה בפרמטר הדטרמיניסטי \ \theta, ומתוארת על ידי פונקציית הצפיפות \ p(x;\theta). תחת תנאים רחבים, אם \ T(X) הוא אומד חסר-הטיה של \ \theta, כלומר \ \mathrm{E}\left[T(X)\right]=\theta (ולכן
 Var \left[T(X) \right]=\mathrm{E} \left[(T(x)-\theta)^2\right]), אז לכל \ a_1,...,a_n,h_1,...,h_n מתקיים:
:\ Var \left[T(X) \right] \ge \frac{\left[\sum_{k=1}^n a_k \cdot h_k\right]^2}{\mathrm{E}\left\{\left[\sum_{k=1}^n a_k \cdot \frac{p(x;\theta+h_k)-p(x;\theta)}{p(x;\theta)}\right]^2\right\}}.

במעבר לגבול שבו המרחק המקסימלי בין ערכי h שואף לאפס, מתקבלת צורה רציפה של החסם, שנגזרה על ידי ג'ק קיפר (Jack Kiefer):
:\ Var \left[T(X) \right] \ge \frac{\left[e_1-e_2 \right]^2}{\mathrm{E} \left\{ \left[\int \frac{p(x;\theta+H)}{p(x;\theta)} \cdot (p_{h1}(H)-p_{h2}(H)) \,dH \right]^2 \right\}}.
כאשר \ p_{h1},p_{h2} הן פונקציות התפלגות שרירותיות, ו-\ e_1,e_2 הן התוחלות של \ h לפי \ p_{h1},p_{h2} בהתאמה.

מכיוון שהחסם מתקיים לכל בחירה של a,h (במקרה הראשון) ושל \ p_{h1}, p_{h2} (בשני), הוא נשאר נכון גם כשמחליפים את אגף ימין בסופרימום על כל האפשרויות.

## הוכחת החסם
נוכיח את הצורה השנייה של החסם. נסמן:
:\ A=T(X)-\theta
:\ B=\int \frac{p(x;\theta+H)}{p(x;\theta)} \cdot (p_{h1}(H)-p_{h2}(H)) \,dH
מתוך חוסר הטיה, לכל H מתקיים:
:\ \int \left[T(x)-(\theta+H)\right]\cdot p(x;\theta+H) \,dx=0
לכן, מתוך העברת אגפים ושימוש בתכונות של פונקציות פילוג:
:\ \int \left[T(x)-\theta \right] \cdot p(x;\theta+H) \,dx= H
נבחן את תוחלת המכפלה של A,B. מצד אחד (תחת תנאים רגולריים המאפשרים החלפת סדר אינטגרציה):
:\ \mathrm{E}(A\cdot B)=\int \mathrm{E} \left[(T(X)-\theta) \cdot \frac{p(X;\theta+H)}{p(X;\theta)} \right] \cdot (p_{h1}(H)-p_{h2}(H)) \,dH
התוחלת הפנימית היא בדיוק H, כפי שהראינו לעיל מתוך חוסר ההטיה. לכן, נקבל:
:\ \mathrm{E}(A\cdot B)=\int H \cdot (p_{h1}(H)-p_{h2}(H)) \,dH=e_1-e_2.
מצד שני, לפי אי-שוויון קושי-שוורץ:
:\ \mathrm{E}(A\cdot B) ^2 \le \mathrm{E}(A^2) \cdot \mathrm{E}(B^2)
לאחר הצבת כל הגדלים באי-שוויון זה מקבלים בדיוק את החסם.

על-מנת לקבל את הגרסה של ברנקין, יש להציב:
:\ p_{h2}(H)=\delta(H)
:\ p_{h1}(H)=\sum_{k=1}^n a_k \cdot \delta(H-h_k)
כאשר \ \delta היא הדלתא של דיראק.

## לקריאה נוספת

ברנקין
ותרנות

**ותרנות** היא תכונה או התנהגות אנושית שיש בה הטבה עם האחר, לעיתים על חשבון העצמי; הוותרן מוחל על המגיע לו למען ערכים נשגבים. היפוכה של הוותרנות היא קפדנות, קנאות וצייקנות. הוותרנות קשורה גם בזולתנות; משמעויותיה הקרובות והשונות הן: סלחנות יחס רך, כניעה; וגם יד רחבה, או בזבזנות.

ותרן הוא נדיב, מעביר על מידותיו וסלחן, בניגוד לקמצן או כילי ונוטר.

## שימושים ביהדות
### בעת העתיקה
בהגות היהודית שובחה התנהגות זו באשר לאדם. בספרות האגדה נאמרו כמה דעות באשר למידת הוותרנות; במדרש במדבר רבה הומלץ לאדם לאחוז במידת הוותרנות בקרב משפחתו ובני ביתו: .

- ותרנות גונתה בהקשרים של אמונה ותפיסת פעולת האל בעולם. לעומת האמונה באל אחד המקשרת הכל לכוח עליון אחד, עבודת אלילים נוחה לקבל תפיסות שונות ולא להקפיד בהן, כך למשל נאמר בתלמוד ירושלמי: , וכן, סברו חז"ל, כי כל המייחס לאל ותרנות, פשרנות או חריגה מן האמת המוחלטת - צפוי לגורל אכזר: .

### בימי הביניים
ותרנות נחשבת למידה ראויה, אחת מטעמי מצוות שמיטה בספרות הראשונים.

רבי יצחק בן שלמה הישראלי אשר חי במצרים במפנה המאות ה-9 - ה-10, כתב בספרו **ספר הגדרים**, כי .

רבי יהודה מסירלאון אשר חי באנקונה שבאיטליה במפנה המאות ה-15 - ה-16, כתב בספרו **נופת צופים**:
.

### בעת החדשה
ותרנות נדרשת ברשימת ההנהגות הראויות ליהודי שניסח רבי ישראל מסלנט; הנהגה 11 אומרת: "צדק: ותר משלך".

היוצר חיים נחמן ביאליק טען שהוותרנות היא תכונתה של ספרות האגדה והקפדנות היא תכונתה של ספרות ההלכה, ולשתיהן יש מקום ביהדות ואף מתקיימים ביניהן יחסים הדדיים:
.

מאז תחיית הלשון העברית משתמע המונח גם בהקשרים פוליטיים, וכן, צורף אל הביטויים "ותרנות פוליטית" או "ותרנות מדינית". המשתמשים בו מוחים על היענות או הסכמה של גופים ממלכתיים בישראל, בראש ובראשונה ממשלת ישראל לדרישות או תביעות של מדינות או גופים בינלאומיים זרים, למשל מסירת שטחים או שחרור מחבלים תמורת שבויים, אשר עלולים לדעתם לגרום נזק ישיר או עקיף לביטחון המדינה ותושביה או שהם נתפסים כפוגעים בעקרונות נערצים, כמו שלמות הארץ.

## לקריאה נוספת
* יעקב קלצקין, הערך: ותרנות, **אוצר המונחים הפילוסופיים**, א-ד, ברלין: הוצאת אשכול, תרפ"ח.
* נחום פינברג, ויתור, פשרה ועסקת חבילה ומה שביניהם: מחילה על זכויות בסיום עבודה, בתוך: אהרן ברק ואחרים (עורכים), **ספר מנחם גולדברג; לקט מאמרים בדיני עבודה וביטחון סוציאלי,** הוצאת סדן, תשס"ב, עמ' 439–460

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אתיקה
קטגוריה:פילוסופיה יהודית
קטגוריה:פוליטיקה
קטגוריה:רגשות
קטגוריה:סוציולוגיה של הנתינה
קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
טליה פינקל

**טליה פינקל** (נולדה ב-5 בפברואר 1978) היא במאית ומפיקה ישראלית של סרטי תעודה, יוצרת בתחומי האומנות. כתבה ספר שירה.

## קריירה קולנועית

פינקל זכתה שלוש פעמים במלגת קרן שרת אמריקה ישראל, בציון לשבח לאומנים צעירים מטעם מועצת התרבות של מפעל הפיס, וסרטיה זכו בפרסים.

בשנת 1999 למדה קורס בצילום וידאו בבי"ס לקולנוע של האוניברסיטה הפתוחה, במהלכו ביימה הפיקה וצילמה סרט תיעודי "סבתא טובה - סבא טוב" העוסק בסביה הדתיים ובחייהם המאופיינים במעברים - מארץ לארץ מדירה לדירה החל ממלחמת העולם השנייה עם בריחתם מבסרביה (היום מולדובה) לברית המועצות לשעבר, היותם מסורבי עליה עד לעלייתם לישראל. הסרט שודר בערוץ 2 ובערוץ 8 ונתמך על ידי קרן סנונית.

ב-2002 הפיקה וביימה את סרטה התיעודי העצמאי הראשון, "התיקון", סרט תיעודי על הרבנית לאה קוק מטבריה, גדולת המחזירות בתשובה בישראל. הסרט נתמך על ידי ערוץ 8, קרן מקור וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי.

ב-2008 יצא סרטה "כוסות רוח לאבא", סרט מתח דוקומנטרי, שהופק עבור ערוץ 8.

ב-2011 יצא סרטה "טליה. דייט. קום" קומדיה תיעודית על דייטים באינטרנט, שהופק עבור ערוץ 8.

ב-2017 יצא סרטה "מוחמד ואנה - האומץ להציל", סרט דוקומנטרי על חסיד אומות העולם מוחמד חלמי, שהופק עבור הערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית והוקרן לראשונה בערב יום השואה. לרגל יום השואה הבינלאומי ב-2023 שודר בכאן 11 סרט נוסף של פינקל בנושא חלמי, בשם "אנה והרופא המצרי", שכלל גם דגש על מפגש בין קרוב משפחתו של חלמי לבתה של מי שהציל ועל מהלך מתן אות חסיד אומות העולם לאותו קרוב.

ב-2020 יצאה סדרת רשת בת 6 פרקים "חוות החופש" בהפקת כאן דיגיטל.

### טליה. דייט. קום
שמאל|ממוזער|180px|מתוך הסרט "טליה. דייט. קום"
שמאל|ממוזער|180px|מתוך הסרט "טליה. דייט. קום"
ב-2009 יצא לאור ספרה "טליה. דייט. קום", בהוצאת רסיס נהרה. הספר הוא תיעוד לירי של 45 דייטים שהתרחשו בין השנים 2002–2006, וחיי הרווקות הכוללים ייאוש, סקרנות, תקווה ותסכול, כפי שחוותה אותם הכותבת בחיפושיה אחר בן זוג. חוויותיה משקפות את דופק החיים העירוני - התל אביבי והאוניברסלי - של צעירים בימינו.

כל שיר עוסק באחד המועמדים שהופיעו ל"פגישות העיוורות" השונות, כשכל פגישה טומנת הבטחה לחיי אושר ועושר. השירים חדים ותמציתיים, נוקבים אבל משתדלים שלא להתאכזר. הקובץ משקף עולם שלם של חיזור מודרני המוני אך מבוייש שמאופיין על ידי המתחים בין כמיהה לקרבה, לאהבה ולחום לבין ניכור אורבני ואינטרנטי.

ב-2011 הסתיימה הפקת הסרט שבעקבות הספר. הסרט הוא "קרוס ז'אנר" מכיוון הוא כולל סצנות מבויימות וסצנות תיעודיות כשההפרדה ביניהן אינה ברורה לצופה. הסרט הופק עבור ערוץ 8, אורכו 54 דקות, בסרט מוזיקה מקורית של ערן צור שגם משתתף בו כדייט מספר 16. הסרט זכה בפרס גולדן רמי בפסטיבל וורלדפילם יוסטון.

### חייה האישיים
פינקל נשואה מ-2006 לביולוג ד"ר יהוא מורן, אותו פגשה במהלך יצירת הספר.

היא צמחונית מטעמי מצפון מגיל 6, בשנת 2010 עברה לטבעונות והיא פעילה לזכויות בעלי חיים.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* נטע הלפרין: הפואטיקה של הדייטים, עכבר העיר, עיתון הארץ
* דוקו דייט, כשקופידון פגש את ערוץ 8, אתר מרמלדה

## הערות שוליים

קטגוריה:במאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:טבעוניות ישראליות
קטגוריה:טבעונים ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1978
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
ביואינפורם

**ביואינפורם** (באנגלית: **BioInform**) היה כתב עת ישראלי שראה אור בשנים 2009–2011 ופנה לחוקרים בתחומי מדעי החיים וכן ליזמים, לאנליסטים ולמנהלים. כתב העת שילב מאמרים עדכניים, פרי עטם של חוקרים ישראלים, לצד ראיונות עם חוקרים ומנהלים ומדורים שעסקו בתחומים כביואינפורמטיקה, ביוטק בשוק ההון, יזמות, פטנטים וטיפים בביולוגיה מולקולרית. המגזין אפשר לחוקרים ישראלים להציג את מחקריהם בעברית בפני קהל רחב של חוקרים ממגוון תחומים, שילב תכנים מן האקדמיה ומן התעשייה ושימש במה לדיון בסוגיות מדעיות ומקצועיות.

## תכנים בולטים
כתב העת הקדיש גיליונות נושא לתחום תאי גזע, שימושיהם הרפואיים הקיימים והעתידיים והסוגיות הביואתיות הכרוכות בהם; ולתחום הריפוי ברמת ה-DNA ובכלל זה ריפוי גני וריפוי אפיגנטי. במגזין ראתה אור גם סקירה מקיפה בנושא הסינתזה של גנום מלאכותי ומשמעויותיה.
בסדרת "דיוקן", ראיונות עם דמויות מרכזיות בתחום מדעי החיים בישראל, הופיעו ראיונות עם פרופ' בת שבע כרם, עם דוד צור מנכ"ל חברת קמהדע, עם ד"ר רון בבקוב מנכ"ל חברת ביונדווקס ועם רותי אלון, יו"רית האיגוד הישראלי למדעי החיים ושותפה בקרן ההון סיכון פיטנגו.

## מבנה המגזין
250px|ממוזער|גיליון אפריל 2011
"ביואינפורם" היה רבעון בהיקף של כ-48 עמודים, שהופץ (חינם) בכ-8,000 עותקים.
הגיליון כלל על פי רוב מאמר אחד או יותר של מדען שהציג את עבודתו המדעית או סקירות מקיפות של תחומי מחקר, ריאיון מסדרת "דיוקן" עם דמות מרכזית מן התעשייה או מן האקדמיה, כתבות בנושאים מקצועיים, מדורים קבועים וסקירות של כנסים וימי עיון.
כמה מהמדורים בכתב העת היו:
* "יזם על הבנץ'", מדורו של אורי יוגב שהציג את סיפורה של יזמות הביוטק אתרוג.
* "ביושוּק", מדורו של עידו צביקל שעקב אחר תחום הביוטק בשוק ההון.
* "דרוש ביוטכנולוג", מדור הקריירה של ליזי-שוב לונדון.
* "קוראים ברצף", מדורו של פרופ' ניר בן-טל על ביואינפורמטיקה.
* "טיפים על קצה הטיפ", עצות לעבודת מעבדה בביולוגיה מולקולרית מאת ד"ר יבגני ברדיצ'בסקי.
* "רשם הפטנטים", מדורו של ד"ר דוד מנצ'ר.
* "מידע פְּנִים", חדשות התעשייה מאת יובל אלמוגי.
* "סטודנטים כותבים", מדור שבו כתבו מדי גיליון תלמיד או תלמידת מחקר, מתלמידי מוסמך ועד פוסט-דוקטורט, על התנסויותיהם כחוקרים צעירים.

## מערכת כתב העת
עורכת המגזין הייתה שלומית עוזיאל, ויועציו המדעיים היו פרופ' אילנה גוזס מהפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, ד"ר עידן טמיר, יועץ בכיר ב-VBCC, ופרופ' עודד שוסיוב מהפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה באוניברסיטה העברית.
מו"ל המגזין הייתה חברת אלון-טל הפקות בע"מ.

## קישורים חיצוניים
* ביואינפורם בקטלוג הספרייה הלאומית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:כתבי עת למדע פופולרי
קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:ישראל: חינמונים
קטגוריה:כתבי עת בעברית
משה בן יצחק מזרחי

טקסט=מק  הזקן הנכבד משה מזרחי סופר נלבע יא תמוז תשא תנצבה|ממוזער|'''מצבת משה בן יצחק מזרחי, בחלקה הספרדית בהר הזיתים'''
**משה בן יצחק מזרחי** (**שאה**) (לפני 1870, טהראן – 17 ביולי 1940; י"א בתמוז ת"ש, פלשׂתינה-א"י) היה צייר ומאייר עברי יליד איראן. יצירתו מסתמכת על מסורת איקונוגרפית ארוכה של תיאור המקומות הקדושים ליהדות.

מזרחי נולד בטהראן לפני שנת 1870. בסביבות שנת 1890 עלה לארץ ישראל והתיישב בעיר העתיקה בירושלים.
שם משפחתו של משה היה במקור מזרחי, במהלך שנות העשרים שינה את שם המשפחה לסופר. במקצועו היה אומן אך היה גם רב וסופר סתם. הכינוי "שאה" ניתן לו מאחר ששיחק היטב שח-מט. 
היה נשוי לחנה כאנום (נפטרה ב-1929) ונולדו להם שני בנים: ציון וחיים ושתי בנות: לאה ורחל. בירושלים פתח בית מלאכה לאמנות דתית ושימושית לאחר מאורעות תרפ"ט (1929), העביר את בית המלאכה שלו לנחלת שבעה.
בשנת 1940 נפטר, ונקבר בהר הזיתים בירושלים.

## גלריה

קובץ:לוח זכוכית מצויר משה בן יצחק מזרחי.jpg|לוח בית המקדש והמקומות הקדושים, זכוכית מצוירת בצבעי שמן והדבקות של נייר זהב, ראשית המאה ה-20 (אוסף משפחת גרוס)
קובץ:לוח שמירה לבית משה בן יצחק מזרחי.jpg|לוח שמירה לבית, הדפס אבן, גובה 56 ס"מ, רוחב 43.5 ס"מ (אוסף משפחת גרוס; אוסף לוין)
קובץ:משה בן יצחק מזרח 1910.jpg|מזרח (1910) (אוסף משפחת גרוס)


## לקריאה נוספת
*שלום צבר, "עקדת יצחק בעבודותיו של משה שאה מזרחי, מחלוצי האמנות העממית בארץ ישראל", בתוך: **מנחה למנחם - קובץ מאמרים לכבוד הרב [[מנחם הכהן]]**, חנה עמית, אביעד הכהן וחיים באר (עורכים) [בני ברק]: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשס"ח, עמ' 465-487 
*יגאל אושרי, ציור העקידה לחכם משה מזרחי, **מורשתנו**, כרך ז תשנ"ג, עמ' 157 - 170.

## קישורים חיצוניים
* משה בן יצחק מזרחי באתר גשר

קטגוריה:ציירים ביישוב
קטגוריה:אמני הדפס יהודים
קטגוריה:אמנים יהודים איראנים
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:יהודים איראנים ופרסים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:ילידי 1870
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1940
משה צין

**משה צין** (נולד ב-3 באפריל 1955) הוא קצין בדימוס בצה"ל, שכיהן כמפקד חטיבת גולני ומפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, השתחרר בדרגת תת-אלוף. בין השנים 2017–2022 כיהן כראש האגף הביטחוני-חברתי במשרד הביטחון.

## קורות חייו
צין נולד בהרצליה, לאב יליד פולין ואם ילידת ארץ ישראל. התגייס לצה"ל באוגוסט 1973 ושירת כלוחם וכקצין בחטיבת גולני. היה מפקד מחלקה בחטיבה, סגן מפקד פלוגה, קצין מבצעים ומפקד פלוגה בגדוד 12 (ברק). לאחר תפקיד זה השתחרר והתגייס שוב לקבע לאחר שישה חודשים. צין שירת כסגן מפקד גדוד 13 וכקצין אג"ם של החטיבה במהלך מבצע שלום הגליל. ביולי 1982 הועלה לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד 13 (גדעון) במקום מפקד הגדוד מוטי מזרחי שנפצע במלחמה. ב-1984 מונה לסגן מפקד החטיבה, שוב במקומו של מזרחי שנפצע.

ב-1986 מונה למפקד חטיבת החרמון (810) בדרגת אלוף-משנה וב-1988 למפקד עוצבת חירם (חטיבה 769). בפברואר 1990 מונה למפקד חטיבת גולני אותה הוביל בפעילות מבצעית בדרום לבנון. צין שימש בתפקיד זה עד ספטמבר 1991. בשנים 1993–1995 שירת כקצין אג"ם של פיקוד המרכז, תקופת יישום הסכמי אוסלו ותחילת נסיגת כוחות צה"ל מערים ואזורים ביהודה ושומרון, ואירוע טבח מערת המכפלה.

באפריל 1995 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד אוגדת יהודה. בתפקידו הבא שירת כסגן ראש אגף התכנון ובתפקידו האחרון בשירות הקבע היה מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה בשנים 1999-2001. במילואים שימש צין כסגנו של אלוף פיקוד הצפון לתכנון אופרטיבי.

לאחר שחרורו, מונה ב-2002 למנכ"ל החברה העירונית לאמנות, תרבות וספורט בחיפה. בהמשך מונה למנהל כפר הנוער רמת הדסה. ב-2010 מונה למנכ"ל עיריית צפת, אך התפטר לאחר חודשים אחדים בתפקיד. ביוני 2011 מונה לראש אגף השיקום במשרד הביטחון ובפברואר 2017 לראש האגף הביטחוני-חברתי במשרד הביטחון. במסגרת תפקידו זה היה אחראי, בין היתר, על העברת הפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה מידי צה"ל לידי משרד הביטחון. בחודש אוקטובר 2022 סיים את תפקידו באגף הביטחוני-חברתי.

צין בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מאוניברסיטת תל אביב ובעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא בוגר הקולג' המלכותי ללימודי ביטחון. נשוי לעידית והם הורים לשתי בנות ובן.

## לקריאה נוספת
* אהוד ערן, **תמצית געגוע - סיפורו של [[ארז גרשטיין]] והמלחמה בלבנון**, ידיעות ספרים, 2007.

## קישורים חיצוניים

* משה צין, באתר חטיבת גולני

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי עוצבת חירם
קטגוריה:מפקדי גדוד 13
קטגוריה:מפקדי חטיבת גולני
קטגוריה:מפקדי המכללה לפיקוד ולמטה
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:ראשי האגף ביטחוני-חברתי
קטגוריה:מפקדי אוגדת יהודה
קטגוריה:מפקדי חטיבת החרמון
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד המרכז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ראשי אגף השיקום במשרד הביטחון
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים בוגרי הקולג' המלכותי ללימודי ביטחון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955