open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אוה

**אוה** הוא אי בממלכת טונגה. הוא קרוב לטונגטפו, אך מהווה חטיבה מנהלית נפרדת. יש לו שטח של 87.44 קמ"ר (33.76 מייל רבוע), ואוכלוסייתו בשנת 2021 מנתה 4,903 אנשים. האי מוביל בחקלאות ובתיירות, וחלק מהיערות מסייעים לאי מבחינה כלכלית.

## גאוגרפיה
אוה הוא אי הררי, הפסגות הגבוהות ביותר הן Teʻemoa (דשן תרנגולות) 312 מ', ו-Vaiangina (מעיינות מים) 305 מ'. האי אינו וולקני, אלא עוצב על ידי ההתחככות של לוחות טקטוניים:  בלוח הפסיפי, שדחפה את אוה למעלה והשאירה את שקע טונגה בעומק 7 ק"מ (4.3 מייל) על קרקעית האוקיינוס, מרחק קצר לעבר הים מזרחה. אדמת אוה היא געשית, כמו זו של טונגטפו, אך רק השכבה העליונה, שנוצרה בהתפרצויות של הרי געש סמוכים לפני עשרת אלפים שנים. מתחתיה נמצאים הסלעים המוצקים של אלמוגים שנדחפו כלפי מעלה. אוה מכיל מערות ענק וחורים רבים, שעדיין לא כולם נחקרו.

אוה ו הם האיים היחידים בטונגה שיש בהם נחלים, ובאוה היה קיים הגשר היחיד בממלכה עד שבואוואו גם בנו אחד. הנחל מתנקז לנמל הסמוך לבירת האי, אואונואה.

תכונה ייחודית היא החוף בין אואונואה ל. בחוף ישנה שונית אלמוגים שעדיין קרובה לגובה פני הים ובה נמצאות בריכות גאות קטנות רבות, המכונות "אוטומטפנה".

באי קיים , אשר לו מסלול אלמוגים לא אטום.

## היסטוריה
אוה הועלה על המפות האירופאיות על ידי אבל יאנסזון טסמן, מגלה ארצות הולנדי, שהגיע אליו ולטונגטפו ב-21 בינואר 1643. הוא קרא לו האי מידלבורך, על שם העיר ההולנדית מידלבורך. הוא לא עלה על היבשה, אלא המשיך לטונגטפו, שלו קרא אמסטרדם על שם בירת הולנד.

אוה נחשב על ידי המיסיונרים המוקדמים לאי של עובדי אלילים, מקום מפגש של ציידי הלווייתנים, מקום שאפשר להחליף בו סחורות עבור רובים, סכינים, גרזנים ואבק שריפה. המכונה ארסנל, או הנשקייה של טונגה, כמו גם האסם שלה.

קפטן קוק ביקר באי בשנים 1773 ו-1777. על המפה שלו, הוא נקרא אאווה.

## במיתוסים
יחד עם , אאוה היה האי הראשון שנוצר על ידי .

## דמוגרפיה
הכפרים של התושבים המקוריים של אוה נמצאים כולם בצפון: , , אואונואה,  וטופובאי.

תושבי האיים  ו הם התושבים המקוריים מאוה, שהתיישבו שם ב-1863. הכפרים שמצפון לשם עד אנגאה, הם מתושבי ניואפואו שיושבו שם ב-1946.

## אקולוגיה
אוה הוא בית הגידול היחיד של הקוקי () בטונגה.בנוסף, באי יש  כ-12 מינים של ציפורים, תשעה מינים של לטאות ושני מיני עטלפים, השועל-המעופף הפסיפי ו. תשעת מיני הציפורים הם: ה, ה, , ה, השלדג הצווארוני, ה, ה וה. הזוחלים כוללים את ה, ה וה.

## בתרבות

* הסרט  משנת 2014 צולם בעיקר באוה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:טונגה: גאוגרפיה
קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
וואטו וואטו (סדרת טלוויזיה)

**וואטו וואטו סופר בירד** או **וואטו וואטו** (בצרפתית: **Wattoo Wattoo Super Bird**) היא סדרת סרטים מצוירים צרפתית שנוצרה בשנת 1978. הסדרה, שכללה 56 פרקים בני חמש דקות, נועדה ללמד ילדים מוסר.

וואטו וואטו היא ציפור שצורתה ביצתית וצבועה בצבעי שחור לבן. היא מגיעה מכוכב לכת בצורת קובייה שנקרא אוגוסט. בפרק הראשון היא מתוודעת לגזע המטופש והבזבזני מאוד שנקרא זוואס. הזוואס הם יצורים דמויי אווז (בצרפתית, "les Zwas" נשמע כמו "les oies" = האווזים) שחיים על כדור הארץ בערים דומות מאוד לשלנו. יש להם תכונות אנושיות מוגזמות, הם רגזניים, גסים ובדרך כלל חסרי התחשבות באחרים. עם זאת, האווזים אינם רעים לחלוטין; רבים מהם מחזיקים חיות מחמד בשם קְרֵדוֹ שהם חתולים, כלבים ויצורים ספרואידיים אחרים. לעיתים קרובות פעולותיהם של האווזים מעמידות את חיות המחמד שלהם בסכנה.

לאורך הסדרה, וואטו וואטו עוזרת לאווזים להתגבר על בעיותיהם באמצעות שימוש בכוחותיה הקסומים. היא יכולה להפוך את עצמה לכל צורה. אם היא זקוק לעזרתן של חברותיה, עליה רק לשרוק. ציפורים זהות אחרות נענות לקריאה ויורדות מהחלל כמו שביטים. כשהם עפות למטה הן רוטטות ומשכפלות את עצמן עד שהן הופכות ללהקה שמוכנה לקחת על עצמה כל אתגר שיידרש מהן.

הסדרה נכתבה ובוימה על ידי רנה בורג, נכתבה על ידי הוברט בלאי ודובבה על ידי דורותי (פרדריק הושדה) בגרסה המקורית בשפה הצרפתית.

## בישראל
בשנות ה-80 שודרה במסגרת שידורי מחלקת הילדים והנוער בערוץ הראשון, התוכנית "מרציפר" שאיגדה בתוכה סרטים מצוירים שונים וירשה את התוכנית "שעון הפלא". מרציפר הייתה דמות שאהבה לצפות בסרטים מצוירים וגילם אותה השחקן אבי פניני. בין הסרטים המצוירים שהוקרנו בתוכנית, אפשר היה לראות את ציפורי ה-"וואטו וואטו", "סנט וכדור הפלא" וגם פרקים מהסדרה "ברבאבא".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות הנפשה צרפתיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה צרפתיות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה צרפתיות שעלו לשידור בשנות ה-1970
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
גייל קוזיארה בודרו

**גייל קוזיארה בּוֹדרוּ** (באנגלית: **Gail Koziara Boudreaux**; נולדה ב-1960) היא אשת עסקים אמריקאית. בצעירותה שיחקה כדורסל ובהמשך שימשה כמנהלת עבור מספר חברות בתחומי הביטוח הרפואי, כמו: Aetna, BlueCross BlueShield וְ-UnitedHealth Group.

בשנת 2020 דורגה בודרו דורגה במקום העשירי ברשימת 100 הנשים החזקות בעולם של פורבס. מ-2008 עד 2014, היא הייתה במקום ה-25 ברשימת "הנשים החזקות" של Fortune. בשנת 2015 הקימה בודרו חברת ייעוץ בריאות משלה, GKB Global Health, LLC. ב-2017 היא הפכה למנכ"לית Elevance Health.

## כדורסל בבית ספר תיכון
קוזיארה למדה ושיחקה כדורסל בנבחרת הבנות של בית הספר התיכון המקיף "צ'יקופי" בעיר צ'יקופי (Chicopee), מסצ'וסטס בארצות הברית. הקבוצה שלה זכתה פעמיים באליפות המדינה. בגיל 17 היא התנשאה לגובה 188 סנטימטרים (6'2 אינץ') והשיגה ממוצעים של 23.4 נקודות ו-20 ריבאונדים במשחק. בודרו מחזיקה בשיא מדינת מסצ'וסטס בקליעה ממרחק, עם זריקה ממרחק כ-13.5 מטרים (44 רגל ו-6 אינץ'.

## כדורסל במכללה
קוזיארה הובילה את כדורסל הנשים "Dartmouth Big Green women's basketball" בדארטמות' קולג' במשך שלוש שנים רצופות, והיא עדיין מחזיקה במספר שיאי בית ספר. היא החזיקה בתוארים ה"קלעית" וה"ריבאונדרית" המובילה בכל הזמנים של דארטמות', עם 1,933 נקודות ו-1,635 ריבאונדים ב-89 משחקים. בנוסף, היא גם נבחרה ל"שחקנית השנה" של ליגת הקיסוס שלוש עונות רצופות.

## השכלה
קוזיארה סיימה בהצטיינות את לימודיה במכללת דארטמות' בשנת 1982.  לתואר שני היא למדה בבית ספר לעסקים באוניברסיטת קולומביה וסיימה את לימודיה בהצטיינות יתרה ב-1989.

## קריירה בעולם העסקים
קוזיארה עבדה כ-20 שנה, בתפקידים שונים, בחברת ביטוחי הבריאות Aetna ובשנת 2002 נבחרה לנשיאת חברת Blue Cross/Blue Shield מאילינוי.

במאי 2008 היא הפכה לסגנית בכירה לנשיא חברת הביטוח הרפואי UnitedHealthcare.

מינואר 2011 עד נובמבר 2014, היא שימשה כמנכ"לית החברה, ששירתה אז כ-45 מיליון לקוחות עם הכנסות של כ-120 מיליארד דולר.

ב-2015, חודשים לאחר שעזבה את תפקיד המנכ"לית, היא הקימה והפכה למנכ"לית של חברת GKB Global Health, LLC, חברת ייעוץ למדיניות ואסטרטגיה של תחום הבריאות.
ממוזער|גייל בורדו בפגישת התייעצות של '''הנשיא טראמפ''' בנושא הטיפול הביטוחי בנפגעי ה'''קורונה'''
ב-6 בנובמבר 2017, בודרו מונתה למנכ"ל חברת Anthem, Inc שבהמשך מותגה מחדש ונקראת: Elevance Health, Inc. נכון ל-2024 היא משמשת בתפקידי נשיאה ומנכ"לית החברה.

## פילוסופיית ניהול
* 
* 

## פרסים והכרה
בין 2008 ל-2021 בודרו הוכתרה על ידי:

פורצ'ן: אחת מ-"50 הנשים החזקות ביותר בעולם העסקים בארצות הברית"

פורבס: אחת מ -"100 הנשים החזקות בעולם העסקי, בעולם"

בשנת 2018, זכתה בודרו בפרס התרומה של בילי ג'ין קינג.

בשנת 2022, היא זכתה בפרס תיאודור רוזוולט.

בשנת 2023, בודרו מונתה ליושבת הראש, האישה הראשונה, של "המועצה העסקית" (The Business Council) ארגון של המנכ"לים הבכירים בארצות הברית.

## חיים אישיים
גייל קוזיארה נולדה למשפחה ממוצא פולני. אמה הייתה עקרת בית, ואביה עבד כמכונאי.

היא נישאה לטרי בודרו (Terry Boudreaux), אף הוא מנהל בכיר בתחום הבריאות ולהם שני בנים.
## ראו גם

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:מסצ'וסטס: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלניות אמריקאיות
קטגוריה:מנכ"ליות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות דארטמות' קולג'
קטגוריה:בוגרי דארטמות' קולג'
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:100 הנשים החזקות בעולם של פורבס
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
סריל רפפורט

ממוזער|
**סריל רפפורט** הייתה מלומדת יהודיה־פולנית בת המאה ה-18 שכתבה תחינות ביידיש.

## ביוגרפיה
לא ידוע הרבה פרטים עליה, נולדה לאביה ר' יעקב סג"ל מדובנו.

נישא להרב הרופא ר' מרדכי כהנא רפפורט רבה של אלקסניץ, הסמוכה לברודי, ושם הדפיס את ספרו "אמרי נועם" (ספר ויכוח, סגולות ורפואות) בשנת ה'תקכ"ז.

בעלה ר' מרדכי היה בנו של רבי שבתי רבה של קראסני, ואביו הוא הרב בנימין הכהן רפפורט, רבה של קאליש, מחבר הספר "גבולות בנימין" (אחיו של הרב חיים הכהן רפפורט), בן הרב שמחה הכהן רפפורט אב"ד דובנו, הורדנה ולובלין שהתקבל בסוף ימיו כרב בלבוב אך נפטר בדרכו אליה.

הזוג התגורר תחילה באלקסניץ, ומשם עברו לאומאן, כנראה לאחר שנת ה'תקל"ב (1772), אחר שהגרף סטניסלב שצ'סני פוטוצקי בנה את העיר מחדש לאחר טבח אומן והתקין שם יריד.

ושם נולדו להם בנם הרופא המפורסם בלבוב, דוקטר יעקב רפפורט.

## תחנה אמהות
כתבה תחינה הנקראת "תחנה אמהות" שהיה מאוד פופולרי, ונדפס כשלשים פעמים.
*תחנה אמהות - מן ראש חודש אלול, לאומרה קודם תקיעת שופר.

בעמוד השער של הספר כתוב .

## ראו גם
* לאה הורוביץ
* רבקה בת מאיר טיקטינר
*שרה בת-טובים
* תחינות

## קישורים חיצוניים
*תפלת אמהות, פפד"א תק"ן, באתר הספרייה הלאומית
*תחנה אמהות מן ראש חדש אלול, תק"צ, באתר הספרייה הלאומית
*תחנה אמהות פון ראש חודש אלול, דובנו, ת"ר, באתר הספרייה הלאומית
*תחנה אמהות מן ראש חודש אלול, באתר הספרייה הלאומית
*תחנה אמהות מן ראש חודש אלול, ז'יטומיר, תרי"ז, באתר הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות אשכנז
קטגוריה:נשים יהודיות
קטגוריה:רבניות
קטגוריה:סופרות כותבות יידיש
קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
גאורגי קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה

**גאורגי קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה** (ברוסית: **Георгий Константинович Романов**; 6 במאי 1903 – 7 בנובמבר 1938), היה נסיך מבית רומנוב ונין של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה.

## ביוגרפיה
גאורגי נולד ב-6 במאי 1903 בסנקט פטרבורג, והיה בנם הצעיר של קונסטנטין קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ורעייתו הנסיכה הגדולה יליזבטה מאבריקייבנה.

הנסיך גאורגי והנסיכה ורה נשארו בארמון פבלובסק לאורך כל המלחמה, השלטון הכאוטי של הממשלה הזמנית, ולאחר מהפכת אוקטובר. לאחר המהפכה הרוסית של 1917, הוא נמלט לשוודיה באוקטובר 1918 עם אמו, אחותו הצעירה ורה קונסטנטינובנה, ואחיינית ואחיין על סיפון הספינה השוודית "אונגרמנלנד". 

בסתיו 1918, הם הורשו על ידי הבולשביקים לצאת בספינה לשוודיה (בנגרמנלנד, דרך טאלין להלסינקי ודרך מרייהאמן לסטוקהולם), בהזמנת המלכה השוודית.

בנמל סטוקהולם הם פגשו את הנסיך גוסטב אדולף שלקח אותם לארמון המלכותי של סטוקהולם. יליזבטה מאבריקייבנה, ורה וגאורגי חיו במשך השנתיים הבאות בשוודיה, תחילה בסטוקהולם ולאחר מכן ב-Saltsjöbaden; אבל שוודיה הייתה יקרה מדי עבורם, אז הם עברו תחילה לבלגיה בהזמנתו של אלברט הראשון, מלך הבלגים, ולאחר מכן לגרמניה, והתיישבו באלטנבורג, שם חיו שלושים שנה, למעט כמה שנים באנגליה. יליזבטה מתה מסרטן ב-24 במרץ 1927 בלייפציג.

גאורגי, שמעולם לא התחתן, הפך למעצב פנים מצליח. הוא מת ב-7 בנובמבר 1938 מסיבוכים לאחר ניתוח בעיר ניו יורק בגיל 35.

הוא נקבר ליד אחותו הנסיכה ורה קונסטנטינובנה בבית הקברות הרוסי האורתודוקסי של נובו-דייבבו בננואט, ניו יורק.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שושלת רומנוב
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1903
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1938
אריק יאנז'ה

**אריק יַאנְזָ'ה** (בסלובנית: **Erik Janža**; נולד ב-21 ביוני 1993) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת המגן השמאלי בגורניק זאבז'ה מליגת העל הפולנית, בה הוא גם משמש כקפטן, ובנבחרת סלובניה.

## קריירת מועדונים
יאנז'ה החל את הקריירה שלו במועדון מורה 05 בשנת 2010. יחד עם מורה 05, הוא הגיע לשלב הפלייאוף של הליגה האירופית בעונת 2012/13, אך הודח על ידי לאציו.

לאחר מכן, עבר יאנז'ה מספר מעברים מקומיים בסלובניה, כששיחק בדומז'אלה (ינואר 2013) ומריבור (ינואר 2015), שם זכה באליפות סלובניה ובגביע הסלובני.

ב-2017 עבר יאנז'ה לצ'כיה שם שיחק בויקטוריה פלזן, אך הושאל בהמשך לקבוצת פאפוס מקפריסין. ביולי 2018 עבר לשחק באוסייק הקרואטית.

ב-2019 חתם יאנז'ה על חוזה לשנתיים עם גורניק זאבז'ה, מועדון מהליגה הפולנית הבכירה. ב-2021 הבקיע את שער הבכורה שלו עבור המועדון בניצחון 3:2 על לגיה ורשה. לקראת עונת 2022/23 מונה יאנז'ה לקפטן הקבוצה. ב-2024 האריך את חוזהו בגורניק זאבז'ה עד לשנת 2026.

## קריירה בינלאומית
בנוסף לקריירת המועדונים שלו, יאנז'ה גם מייצג את סלובניה ברמות הנבחרת הצעירה, החל מרמת הנערים (תחת 16) ועד לרמת הנוער (תחת 21).

הוא ערך את הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ב-18 בנובמבר 2014, בהפסד 1:0 במשחק ידידות מול קולומביה. ב-14 באוקטובר 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים בניצחון 3:0 על פינלנד במסגרת מוקדמות יורו 2024.

ב-7 ביוני 2024 זומן יאנז'ה לסגל בן 26 השחקנים ליורו 2024. במשחק הפתיחה, הבקיע יאנז'ה את שער השוויון בתיקו 1:1 מול דנמרק, שהיה השער הראשון של סלובניה באליפות אירופה מאז השתתפותם האחרונה לפני 24 שנים.

## תארים
;מריבור
* ליגת העל הסלובנית (1): 2014/15
* הגביע הסלובני (1): 2015/16

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים סלובנים
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סלובניה
קטגוריה:כדורגלני גורניק זאבז'ה
קטגוריה:כדורגלני ויקטוריה פלזן
קטגוריה:ילידי 1993
בקע מפשעתי

**בקע מפשעתי** (נקרא גם הרניה, שבר או קילה) הוא הבקע הנפוץ ביותר. נוצר במצב בו רקמה רכה מתבלטת דרך נקודה חלשה או דרך קרע בדופן הבטן התחתונה. הבליטה עלולה לגרום לכאב רב כאשר משתעלים, מתכופפים קדימה או מרימים משא כבד. בעקבות כך, נדרש טיפול רפואי כדי לתקן את הבעיה ולמנוע סיבוכים עתידיים נוספים. ישנם שני סוגים עיקריים - בקע בתעלת המפשעה (השכיח ביותר) ובקע פמורלי אשר נמצא בסיכון גבוה יותר להתפתחות תופעות לוואי רבות, כגון נמק של המעיים.

## אבחון
ברוב המקרים, האבחנה של בקע נעשית על ידי זיהוי הסימפטומים ובאמצעות בדיקה גופנית. במקרים שבהם המצב אינו ברור, ניתן לבצע בדיקות נוספות כמו אולטרה סאונד, CT או MRI. ישנם גם מקרים רפואיים אחרים שיכולים לגרום לסימפטומים דומים לאלה של בקע, כמו תסביב של האשך או כאב אורתופדי (הנפוץ בקרב ספורטאים).

## טיפול
קיימות שלוש גישות ניתוחיות ראשיות לטיפול בבקעים.
הגישה הראשונה היא הגישה הפתוחה. זו הגישה המסורתית שהייתה נפוצה בעבר. בתהליך זה, המנתח יוצר חתך גדול מעל הבקע ובדרך כלל משתמש בהשתלת רשת לתיקון הבקע.
הגישה השנייה היא הלפרוסקופית, ובה יוצרים שלושה חורים קטנים בדופן הבטן ליד הטבור, ודרכם מוחדרים מצלמה וכלים ניתוחיים לתיקון הבקע, כולל השתלת רשת על האזור החלש.

הגישה האחרונה היא הרובוטית. רובוט דה וינצ'י הוא כלי כירורגי מתקדם המשמש בניתוחים רבים, ובהם גם בתיקון בקע. בשימוש ברובוט, המנתח מניע את הכלים הניתוחיים באמצעות מחשב, מה שיכול להוביל לתוצאות טובות יותר ולזמני החלמה קצרים יותר. בנוסף, שיטה זו מפחיתה כאב אחרי ניתוח.

## קישורים חיצוניים

* 
*

## הערות שוליים

קטגוריה:בקעים
קטגוריה:אגן
שביט בורלי

**השביט בורלי** (כינוי רשמי: **19P/Borrelly**) הוא שביט מחזורי, בגודל בינוני, שמקיף את השמש בערך כל 6 שנים ושמונה חודשים. בשנת 2001 חלפה לידו הגשושית Deep Space 1 וסיפקה מידע רב על השביט, וכן תמונות ברזולוציה גבוהה. השביט הגיע בפעם האחרונה לפריהליון (הנקודה במסלולו הקרובה ביותר לשמש) ב-1 בפברואר 2022. בפעם הבאה יגיע השביט לפריהליון ב-11 בדצמבר 2028.

## גילוי
השביט התגלה על ידי אלפונס בורלי במהלך חיפוש שגרתי אחר שביטים במרסיי, צרפת ב-28 בדצמבר 1904.

### גשושית חלל עמוק 1 (Deep Space 1)
ימין|ממוזער| אנימציה של המסלול של Deep Space 1 מ-24 באוקטובר 1998 עד 31 בדצמבר 2003
ב-21 בספטמבר 2001 הגשושית Deep Space 1, ששוגרה כדי לבדוק ציוד חדש בחלל, ביצעה יעף בסמוך לגרעין השביט בורלי. למרות הכישלון של מערכת לקביעת האוריינטציה של הגשושית, Deep Space 1 התקרבה למרחק של כ-3400 ק"מ מהשביט, שאורך גרעינו כ-8 ק"מ ורוחבו כ-4 ק"מ. התמונות שהחזירה הגשושית היו ברזולוציה של כ-45 מטר לפיקסל, הגבוהה ביותר עד אז של תמונות של שביט. התמונות הראו פני שטח עם הרים, מישורים וקוי שבר עמוקים, מה שמרמז על כך שהשביט הוא אוסף של גושי קרח וגושים סיליקטיים, ולא עצם מוצק אחיד. מניתוח עצמת האור המוחזר, רק כ-2%, פני השטח של הגרעין מכוסים בחומר כהה במיוחד, ככל הנראה חומר פחמן ותרכובות אורגניות. כמו כן צולמו בבירור מספר סילוני גז ואבק הנפלטים מגרעין השביט.

## מסלול
[ממוזער| מסלוליהם של שלושה שביטים מחזוריים, 1P/Halle, בורלי ו-153P/Ikeya-Zhang, על רקע של מסלולי [מערכת השמש|כוכבי הלכת החיצוניים.]]
השביט בורלי מקיף את השמש אחת ל-2502 יממות בערך (6.84 שנה). האפהליון שלו במרחק 5.91 יחידות אסטרונומיות מהשמש והפריהליון שלו הוא במרחק 1.31 יחידות אסטרונומיות ממנה, כלומר מסלולו אינו חוצה את מסלול כדור הארץ.

## קישורים חיצוניים

* http://jcometobs.web.fc2.com/pcmtn/0019p.htm
* 19P – הקומטוגרפיה של גארי וו. קרונק
* אלמנטים ואפמריס עבור 19P/Borrelly – Minor Planet Center

## הערות שוליים

קטגוריה:שביטים
ויקטור גולנט

**ויקטור גולנט**  (ברוסית: **Виктор Евгеньевич Голант** ; (14 בינואר 1928- 18 באוקטובר 2008) היה פיזיקאי סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. הוא התמחה בפיזיקה של פלזמה. 
## קורות חיים
ויקטור גולנט נולד בשנת 1928 בלנינגרד למשפחה יהודית. אביו יבגני גולנט היה מחנך ופרופסור.

לאחר סיום בית ספר גולנט החל ללמוד הנדסה במכון הפוליטכני של לנינגרד וסיים את הלימודים בשנת 1950. לאחר סיום הלימודים הוא התחיל לעבוד בתשלובת לתכנון ובניית רכיבים אלקטרוניים "סבטלנה". על בסיס עבודות שהוא עשה גולנט כתב עבודת תואר שלישי וקיבל את התואר בשנת 1955.

בשנת 1956 הוזמן ללמד במכון הפוליטכני בו למד. במקביל הוא המשיך לעבוד בתשלובת "סבטלנה". בתקופה זו הוא החל להתעמק בחקר תופעות בשדה מגנטי חזק והשפעתם על פלזמה.

בשנת 1958 הוזמן לעבודה במכון לפיזיקה וטכנולוגיה על שם יופה בלנינגרד. המכון היה שייך לאקדמיה למדעים של ברית המועצות. במכון זה פעלו ליצירת מתקנים ליצירת היתוך גרעיני נשלט. גולנט השתלב בעבודות אלו. בשנת 1964 הוא סיים עבודת פוסט-דוקטורט. בהמשך הוא קודם לראש מעבדה של המכון.

במקביל לעבודה במכון של שם יופה, הוא המשיך ללמד במכון הפוליטכני. הוא קודם לדרגת פרופסור והחל משנת 1981 היה ראש קתדרה. בהדרכתו בוצעו מספר עבודות תואר שלישי ופוסט-דוקטורט.

בשנת 1983 גולנט היה חלק של צוות מהנדסים ומדענים שקיבלו פרס ברית המועצות על עבודה בחקר היתוך גרעיני.

בשנת 1984 התקבל כחבר בהתכתבות באקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1990 הוא קודם למעמד של חבר בפועל. 

הוא היה חבר מערכת של מספר כתבי עת בנושא התמחותו. הוא פרסם מעל ל-200 מאמרים וכתב מספר ספרים בנושא חקר פלזמה והיתוך גרעיני נשלט. 

הוענקו לו מספר עיטורים סובייטים ורוסים. בשנת 1998 אסטרואיד 5156 נקרא על שמו. בשנת 1998 הוענק לו פרס על שם ארצימוביץ' של האקדמיה הרוסית.

ויקטור גולנט נפטר בשנת 2008 ונטמן בעיר בו נולד ופעל.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1928
קטגוריה:נפטרים ב-2008
המפעל (מרכז אמנות)

**המפעל** (HaMiffal, هميفعل) הוא מרכז רב-תחומי לתרבות, אמנות רב תחומית וגלריה לאמנות עכשווית בשכונת מחנה ישראל בירושלים, מאחורי מלון פאלאס ההיסטורי (כיום מלון וולדורף אסטוריה ירושלים).

## היסטוריה
המפעל שוכן בבית שנבנה ב-1865 כבית מידות משפחתי כחלק ממחנה ישראל – השכונה היהודית השנייה מחוץ לחומות. במשך שנים נודע כבית סראפים ולאחר מכן כבית לורנצו, אך ננטש במהלך שנות השישים. בשנת 2016 קבוצת אמנים ירושלמים בשם "בית ריק", נכנסה למבנה ההיסטורי ושיפצה אותו, במטרה לשמש כגלריה, בר-קפה, סדנה פעילה ומרכז לחללי עבודה משותפים לבוגרי בתי הספר הגבוהים לאמנויות בירושלים ורזידנסי מתחלף של אמנים מחו"ל. בנוסף ליצירות אמנות רבות המעטרות את קירותיו וחלליו, עולות במפעל הפקות תיאטרון, מופעי פרפורמנס, מחול ומוזיקה אלטרנטיבית.

המפעל הוקם בעמותת בר-קיימא לתרבות, אמנות, מוסיקה ושלום, וכיום כחלק מעמותת רוח חדשה, ובתמיכת עיריית ירושלים ומשרד התרבות והספורט.

## גלריה

קובץ:PikiWiki Israel 71337 mahane israel jerusalem.jpg|פנים המפעל
קובץ:PikiWiki Israel 53581 machane israel neighborhood.jpg|המפעל על רקע מלון וולדורף אסטוריה ירושלים
קובץ:Machaneh Israel.jpg|הכניסה למפעל


## קישורים חיצוניים
* 
* המפעל באתר הקרן לירושלים
* נטע מייזלס, בית ריק – המפעל: אמנות כמחוללת ציבוריות, באתר מוזיאון ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: מבנים
קטגוריה:ירושלים: תרבות
קטגוריה:ירושלים: גלריות לאמנות
אפולון דוידסון

**אפולון דוידסון** (ברוסית: **Аполлон Борисович Давидсон** ; נולד ב-23 באוגוסט 1929, מחוז סברדלובסק) הוא היסטוריון סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. הוא מתמחה בעיקר בהיסטוריה של אפריקה.
## קורות חיים
אפולון דוידסון נולד בשנת 1929 בכפר במחוז סברדלובסק למשפחה יהודית מעורבת. אביו היה ממשפחת סוחרים יהודים. משנת 1928 ועד ל-1956 רוב הזמן הוא היה בגלות באזור הרי אוראל וסיביר או במחנות גולאג. אשתו ממוצא רוסי הייתה מצטרפת אליו כאשר הוא היה מחוץ למחנה מאסר. בתקופה זו נולד אפולון דוידסון. הוא קיבל את שמו לזכר חברו של אביו במעצר. זמן קצר לאחר לידתו אפולון ואמו עברו ללנינגרד בו הם שהו בתקופה קשה של תחילת מצור לנינגרד אך שרדו ופונו מהעיר באביב 1942.

לאחר סיום בית ספר דוידסון החל לימודי היסטוריה באוניברסיטת לנינגרד אותה סיים בשנת 1953.

בשנת 1956 דוידסון עבר למוסקבה והחל לעבוד במכוני היסטוריה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1958 הוא סיים עבודת תואר שלישי ובשנת 1971 פוסט דוקטורט.

בשנים 1981–1991 דוידסון סייר במדינות אפריקה רבות שהיו בתחום מחקריו. בשנת 1994 הוא מונה למנהל מרכז לחקר רוסיה באוניברסיטת קייפטאון וניהל אותו עד לשנת 1998.

דוידסון חזר לרוסיה בה לימד באוניברסיטת מוסקבה, מונה לפרופסור ומשנת 2003 לראש קתדרה.

בנוסף לחקר היסטוריה של אפריקה דוידסון מתעניין בחקר ספרות רוסית של תחילת המאה ה-20 ופרסם מספר ספרים בנושא.

דוידסון חבר מערכת של מספר כתב עת בתחום היסטוריה שיוצאים לאור ברוסיה.

דוידסון פרסם כ-500 מאמרים מדעיים ו-8 ספרים בתחום התמחותו. בהדרכתו בוצעו כ-30 עבודות תואר שלישי ופוסט-דוקטורט

בשנת 2011 דודיסון התקבל כחבר בפועל לשורות האקדמיה הרוסית למדעים. בשנת 2012 הוא קיבל עיטור של דרום אפריקה ובשנת 2015 פרס על שם תרלה של האקדמיה הרוסית.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה 
* ריאיון עם דוידסון
* ספר של דוידסון על משפחתו וחייו

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים
קטגוריה:היסטוריונים רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1929
לימודי תקשורת

**לימודי תקשורת**, או **חקר התקשורת** המכונים גם **לימודי מדיה** הם דיסציפלינה ותחום לימודים העוסקים בתכנים, בהיסטוריה והשפעות של אמצעי תקשורת שונים; בפרט, תקשורת ההמונים ובשנים האחרונות גם רשתות חברתיות. לימודי תקשורת עשויים להסתמך על מסורות הן ממדעי החברה והן ממדעי הרוח, אך הם שואבים בעיקר מדיסציפלינות הליבה של תקשורת המונים, תקשורת, מדעי התקשורת (Communication studies).

חוקרים עשויים גם לפתח ולהפעיל תיאוריות ושיטות מדיסציפלינות שונות כולל לימודי תרבות, רטוריקה (כולל רטוריקה דיגיטלית), פילוסופיה, תיאוריה ספרותית, פסיכולוגיה, מדעי המדינה, כלכלה פוליטית, כלכלה, סוציולוגיה, אנתרופולוגיה, תיאוריה חברתית, תולדות האמנות וביקורת, תאוריות קולנוע, ותורת המידע.

## קישורים חיצוניים

*
ממברנה מגבילה חיצונית

**הממברנה המגבילה החיצונית** (באנגלית: ((**ELM**) **External Limiting Membrane**) היא אחת מעשר שכבות הרשתית. השכבה מפרידה בין התאים קולטי האור ו.

## פיזיולוגיה
לממברנה מבנה דמוי רשת והיא ממוקמת בבסיסי תאי האור (פוטורצפטורים) מסוג תאי הקנים ותאי המדוכים. הממברנה תורמת לחוזק המכני של הרשתית בנוסף לתרומתה לחדות הראייה.

## משמעות קלינית
לפי מחקר שנערך באוניברסיטת קובה שביפן, לממברנה המגבילה החיצונית (ELM) קשר לחדות הראייה כפי שבאה לידי ביטוי בניוון מקולרי תלוי גיל (AMD). במחקר בוצעה סקירה של תמונות טומוגרפיה אופטית קוהרנטית ספקטרלית של 158 חולים עם AMD שעברו טיפול פוטודינמי וסיווגם לפי מצב שכבת הממברנה החיצונית המגבילה. במחקר בוסס הקשר בין שלמות השכבה לחדות ראייה בחולי ניוון מקולרי וברטיניטיס פיגמנטוזה.

פגיעה בשלמות הממברנה עקב מוטציות בגן CRB1 תורמת להתפתחות מחלות ניוון רשתית.

## ראו גם

* ממברנה מגבילה פנימית

## הערות שוליים

קטגוריה:ראייה
קטגוריה:עין
סקאה אסונו

**סקאה אסונו** (באנגלית: **Sakae Esuno**; ביפנית: **えすのサカエ**; נולד ב-17 בנובמבר 1973) הוא אמן מאנגה יפני. ידוע בעיקר בזכות סדרות המנגה שלו יומן העתיד (Future Diary) ו-Big Order .

אסונו התחיל לצייר בגיל 15, באותה תקופה היה מעריץ של יצירותיה של רומיקו טקהאשי ובמיוחד מנגת האימה שלה, מרמייד סאגה.

לאחר שעבד כעוזר מנגה במשך שנים רבות הוא הצליח להפוך לאמן מנגה מקצועי כאשר סיפורו Tetsudō Tenshi (מלאך הרכבת; 鉄道天使; Railroad Angel) זכה בפרס בתחרות שערך קדקואווה שוטן ב-2001. בגיליון מאי 2017 של המגזין Monthly Shōnen Ace, הוא השיק מנגה חדשה בשם Tantei Akechi wa Kyōran su, מחווה ליצירותיו של אדוגווה רנפו (Edogawa Ranpo). המנגה הסתיימה בגיליון שפורסם בדצמבר 2018. במאי 2019, הוא החל בהמשכה של עיבוד המנגה לסדרת הרומן הקליל של בוקוטו אונו, Reign of the Seven Spellblades ב־Monthly Shōnen Ace.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמני מאנגה
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1973
היספניה אולטריור

**היספניה אולטריור** הייתה פרובינקיה רומית הממוקמת בהיספניה (בחצי האי האיברי) בתקופת הרפובליקה הרומית, ממוקמת בערך בבייטיקה ובעמק גואדלקיביר בספרד המודרנית. והתרחבה לכל לוסיטניה (פורטוגל המודרנית, אקסטרמדורה וחלק קטן ממחוז סלמנקה) וגלאסיה (צפון פורטוגל וגליסיה המודרנית). בירתה הייתה קורדובה.

## אטימולוגיה
*היספניה* הוא המונח הלטיני שניתן לחצי האי האיברי. ניתן למצוא את המונח בשימוש לפחות משנת 200 לפני הספירה כאשר המונח שימש את המשורר קווינטוס אניוס. ייתכן שהמילה נגזרת מהמילה הפּוּנית אי-שפן "I-Shaphan" שמשמעותה "חוף השפנים", וזאת בשל הארנבות הרבות שהפיניקים נתקלו בהן. Ulterior היא הצורה ההשוואתית של ulter, שפירושה "זה מעבר". לפי ההיסטוריון הקדום דיו קסיוס, אנשי האזור הגיעו משבטים רבים ושונים. הם לא חלקו שפה משותפת או ממשלה משותפת. 

## היסטוריה
לאחר איבוד השליטה על סיציליה, סרדיניה וקורסיקה במלחמה הפונית הראשונה, קרתגו החלה להתרחב לדרום חצי האי האיברי. זמן קצר לאחר מכן החלה המלחמה הפונית השנייה. חלק ניכר מהמלחמה ההיא בין קרתגו לרומא התרחש בהיספניה עד שסקיפיו אפריקנוס השתלט למעשה על היספניה מידי חניבעל והקרתגים בקרב איליפה בשנת 206 לפנה"ס. ארבע שנים מאוחר יותר, קרתגו נכנעה ויתרה על שליטתה באזור לרומא לאחר תבוסתה של קרתגו בשנת 201 לפנה"ס. 

בשנת 197 לפנה"ס, חצי האי חולק לשני מחוזות בגלל נוכחותם של שני כוחות צבאיים במהלך כיבושו. שני אזורים אלו היו היספניה קיטריור (היספניה הקרובה יותר) ו**היספניה אולטריור** (היספניה הנוספת). הגבול היה בדרך כלל לאורך קו העובר מקרתגו נובה לים הקנטברי. היספניה אולטריור כללה את מה שהם כיום אנדלוסיה, פורטוגל, אקסטרמדורה, קסטיליה ולאון, גליסיה, אסטוריאס, קנטבריה וארץ הבסקים.

שלום שרר באזור עד 155 לפנה"ס כאשר הלוסיטנים תקפו את היספניה אולטריור. כשהביסו את הפראיטורים הרומאים פעמיים, הצלחתם עוררה במהרה מספר מרידות אחרות בחצי האי. חצי האי האיברי הפך למרכז פעילות צבאית והזדמנות לקידום. כפי שטען אפיאנוס, "[הקונסולים] לקחו את התפקיד לא לטובת העיר [רומא], אלא לשם תהילה, או רווח, או כבוד של ניצחון."  האזור נכבש ברובו על ידי הקונסול דקימוס יוניוס ברוטוס קלאיקוס בשנת 138 לפנה"ס, אך המלחמה נמשכה עד שנת 19 לפנה"ס כאשר אגריפה הביס את הקנטבריים בהיספניה קיטריור והיספניה נכבשה לבסוף לחלוטין. באותה שנה, עם כניעת כל היספניה וסיום מלחמות קנטבריה, אוגוסטוס ארגן מחדש את המחוזות בחצי האי. היספניה אולטריור חולקה לבייטיקה (אנדלוסיה המודרנית) וללוסיטניה (פורטוגל המודרנית, אקסטרמדורה וחלק מקסטיליה ולאון). היספניה קיטריור, שכללה כעת את קנטבריה וארץ הבסקים, שונה שמה להיספניה טארקוננסיס. גאיוס יוליוס קיסר היה מושל היספניה אולטריור בשנים 61–60 לפנה"ס.

בתחילת המאה החמישית לספירה פלשו הוונדלים והשתלטו על דרום היספניה. הקיסר הרומי הונוריוס הזמין את גיסו, מלך הוויזיגותים, אטהאולף, להביס את הוונדלים. הוויזיגותים השתלטו על היספניה והפכו את טולדו לבירת ארצם.

## השפעות רומיות על היספניה
[ממוזער| [אמת המים של סגוביה|אמת המים הרומית של סגוביה]]
כל פרובינקיה הייתה אמורה להיות נשלטת על ידי פראיטור. חברי האליטה השבטית של היספניה הוכנסו לאצולה הרומית והורשו להשתתף בממשל שלהם. הקיסרים הרומיים טראיאנוס, אדריאנוס ותאודוסיוס הראשון נולדו כולם בהיספניה. לטיפונדיות רומיות הוענקו לבני האצולה ברחבי האזור. ערים בהיספניה קיטריור כמו ולנסיה שופרו והוכנסו אמות השקיה. הכלכלה שגשגה כמחסן וכן על ידי ייצוא זהב, שמן זית, צמר ויין. 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרובינקיות רומיות
קטגוריה:ספרד הרומית
חאפאי

**חאפאי** הוא קבוצה של איים, איונים, שוניות ושרטונים בחלק המרכזי של ממלכת טונגה. יש לו שטח קרקע משולב של 109.30 קמ"ר (42.20 מייל רבוע). האי טונגטפו שוכנן מדרום לו, וקבוצת האיים ואוואו שוכנת מצפון לו. 17 מאיי חאפאי מיושבים. אוכלוסייתם המשולבת היא 5,419. הנקודה הגבוהה ביותר בקבוצת חאפאי, ובכל טונגה, נמצאת ב, המתנשאת כמעט ל-1,050 מטר מעל פני הים.

כפר הבירה של מחוז חאפאי הוא פאנגיי, אשר ממוקם על .

## גאוגרפיה
חאפאי כולל 51 איים השוכנים ישירות ממערב לשקע טונגה. הם מהווים שרשרת של איים געשיים ואיי אלמוגים, כולל קאו, הנקודה הגבוהה ביותר בממלכה, המתנשאת לגובה של 1,046 מטר (3,432 רגל). רחוק יותר מזרחה נמצאים איי האלמוגים, המיושבים. ארכיפלג חאפאי שוכן 204 ק"מ (127 מייל) צפונית לטונגטפו ו-130 ק"מ (81 מייל) דרומית לואוואו. 17 מהאיים מיושבים, כולל האיים הראשיים ליפוקה ופואה. שני הכפרים העיקריים בארכיפלג הם פאנגיי על  (שם נמצא נמל התעופה סאלוטה פילולבו) ו. בסך הכל חיים באיי חאפאי 5,419 איש (מפקד  מ-2021).

כל האיים הגדולים יותר של חאפאי נמצאים בקבוצת ליפוקה המזרחית. שני האיים הגדולים ביותר הם ליפוקה ו אשר בשנת 2016 נרשמו בהם אוכלוסיות של 2,205 ו-1,392 אנשים בהתאמה. הבאים בגודלם הם  והאנו, בהם ארבעה כפרים, עם אוכלוסייה משולבת של 910. מדרום לאיים אלה נמצאת , שבה יש שני כפרים עם אוכלוסייה משולבת של 695. אויהה הוא גם אתר קבורה עתיק ואנדרטה עתיקה.

האיים הגדולים  (הר געש פעיל) ו (הר געש רדום) נמצאים במערב הרחוק. האיים של קבוצת , הידועים מקומיים בשם , נמצאים בדרום מערב הארכיפלג. האיים של קבוצת נומוקה, הידועים מקומיים בשם 'אוטו מואמואה', נמצאים דרומה יותר. הר הגעש הונגה טונגה ממוקם בדרום מערב חאפאי.

לווייתנים גדולי-סנפיר נודדים לאזור בעונות ה"חורף" שלהם.

## היסטוריה
עקבות של יישובים עתיקים של , החל משנת 1500 לפני הספירה, נמצאו באתרים בקבוצת האיים חאפאי.

האירופאי הראשון שביקר בחאפאי היה אבל יאנסזון טסמן, בשנת 1643. קפטן קוק עשה מספר עצירות בכמה מהאיים בקבוצה ב-1774 וב-1777. הוא העניק להם את השם "איי הידידות" ב-1777.

ב-18 במאי 1777, כאשר קפטן קוק הגיע לאחד האיים, מלווה ב, קיבל את פניהם פטאפהי פאולהו, הטואי טונגה (שפירושו 'מלך האיים'), שהיה הנערץ ביותר מבין כל מפקד טונגאי ב-1777.

ב-28 באפריל 1789, קבוצת האיים חאפאי הייתה אחד האתרים המעורבים במרד המפורסם על הבאונטי: קפטן ויליאם בליי ביקר באי הוולקני טופואה זמן קצר לאחר שצוותו הרחיק אותו בעקבות המרד שלהם.

ב-1806 הגיע  לאחד האיים, על סיפון ה. הצוות של ספינה זו נהרג על ידי לוחמים טונגאים. מרינר שרד, וחי ארבע שנים באחד האיים לפני שהוא נמצא על ידי ספינה אנגלית חולפת והצליח לחזור לאנגליה.

בשנת 1840 ביקרה  באחד האיים ונפגשה עם ג'ורג' (תאופאהאו), מפקד חאפאי.

## ראו גם

* התפרצות הר הגעש הונגה טונגה (2022)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טונגה: גאוגרפיה
קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:האוקיינוס השקט: ארכיפלגים
Julia Dream

"**Julia Dream**" הוא שיר של להקת הרוק הבריטית פינק פלויד והבי-סייד של הסינגל "It Would Be So Nice". השיר היה הראשון שיצא על ידי הלהקה עם שירה של דייוויד גילמור.

## כתיבה
"Julia Dream", שנכתב על ידי הבסיסט רוג'ר ווטרס, מאופיין בקצב איטי, צלילי מלוטרון אווריריים ואמביינטים של הקלידן ריצ'רד רייט וקולות מקהלה שופעים.

מילות השיר כוללות התייחסות לאיידרדאון, פריט המוזכר גם בשני שירים ידועים אחרים של פינק פלויד - "Flaming" של סיד בארט ו-"A Pillow of Winds" של גילמור/ווטרס. הביטוי "האם אני באמת מת" יופיע שוב בגרסת השיר "Mother" שהוקלטה מחדש לסרט "פינק פלויד - החומה".

## מהדורה מאוחרת יותר
השיר נכלל מאוחר יותר במספר אלבומי אוסף: The Early Years 1965–1972, The Best of the Pink Floyd, Relics ו-The Early Singles disc, שנכלל במארז Shine On.

## כוח אדם
* דייוויד גילמור - שירה, גיטרה אקוסטית, גיטרת סלייד חשמלית
* ריצ'רד רייט - מלוטרון, עוגב
* רוג'ר ווטרס - גיטרה בס
* ניק מייסון - כלי הקשה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי פינק פלויד
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים פסיכדליים
מוחמד מהדי מירבאקרי

**מוחמד מהדי מירבאקרי** (בפרסית: محمدمهدی میرباقری; נולד ב-1961 בקום) הוא אייתוללה ופוליטיקאי איראני, המשמש כראש האקדמיה למדעי האסלאם. ונציג פרובינציית סמנאן במועצת המומחים האיראנית. הוא נחשב גם לאחד המומחים למשפט זר.

הוא נולד בקום ב-1961 ולמד בחווזה של קום. הוא אחד התאורטיקנים על הקשר בין מדע לדת. הוא מאמין באוריינטציה של המדעים במונחים של אפיסטמולוגיה, שעל בסיסה ניתן לחלק את המדעים לדתיים ולא-דתיים. מירבאקרי נבחר כנציג פרובינציית אלבורז בבחירות למועצת המומחים האיראנית שנערכו במרץ 2016. הוא נבחר כנציג של אספת מומחי המנהיגות ממחוז סמנאן בבחירות במרץ 2024. שמו הועלה כמועמד פוטנציאלי להיבחר לתפקיד המנהיג העליון הבא של איראן. בעבר נדון שמו ביחס לעמדתו של מנהיג תפילת יום שישי בטהרן. בבחירות לנשיאות איראן שנערכו בשנת 2024 הביע את תמיכתו בסעיד ג'לילי.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי דת מוסלמים איראנים
קטגוריה:אנשי דת מוסלמים שיעים
קטגוריה:איראנים אנטי-אמריקאים
קטגוריה:איראנים אנטי-ציונים
קטגוריה:פוליטיקאים איראנים
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1961
בני וינקלר

[שמאל|ממוזער|חלק מהתבליטים שיצר בני וינקלר לבית הכנסת ב[נבטים (מושב)|נבטים|250px]]
**בני וינקלר** (27 באוגוסט 1924 – 4 במרץ 1990) היה פסל ומעצב ישראלי.

## ביוגרפיה
וינקלר נולד בצ'כוסלובקיה. עלה לישראל ב-1945. החל ליצור פסלים בשנת 1955 בעיקר ממתכת. למד בהדרכתם של דוד פלומבו וחוה מחותן. בתחילת שנות ה-70 הציג בתערוכות בארצות הברית. בדצמבר 1976 הציג תערוכת יחיד בגלריית "לירז" בבאר שבע.

ביחד עם האדריכל גרשון שבח בנה וינקלר את בית הכנסת של נבטים, שתוכנן כשיחזור של בית כנסת קוצ'יני אותנטי בהודו.

במאי 1977 חנך את "המוזיאון הסביבתי" במצפה רמון בתערוכת יחיד של פסלים ותמונות שיצר וביולי אותה שנה חנך את גלריית "עמית" בתל אביב, בתערוכת יחיד נוספת.

במאי 1978 הציג ב"גלריית בלטמן" ביפו ובספטמבר אותה שנה הציג ב"גלריית זקס" ברמת השרון.

בשנת 1982 יצר תבליט קיר ממתכת מכסיפה, עשויה מאלומיניום, נחושת ופליז באורך 7 מטר ובגובה של 2.80 מטר. התבליט נחנך בדצמבר 1985 ב"בית האשלג" בבאר שבע, במשרדי חברת מפעלי ים המלח. הוא הציג בגלריות רבות ברחבי הארץ.

וינקלר היה נשוי למרים (1931 – 2022). לזוג נולדו שלושה ילדים והם התגוררו בעומר. הוא נפטר ב-1990.

## תערוכות יחיד
* 1976 – גלריית "לירז", באר שבע
* 1977 – "המוזיאון הסביבתי", מצפה רמון
* 1977 – "גלריית עמית" תל אביב
* 1978 – "גלריית בלטמן" ביפו
* 1978 – "גלריית זקס", רמת השרון
* 1979 – באולם מרכז לתיירות באפרידר, אשקלון
* 1984 – הקארדו, הרובע היהודי בירושלים

## פסליו המפורסמים
* אנדרטה "יד לנופלים" בעומר - האנדרטה היא פסל פלדה הנישא לגובה של כחמישה מטרים, בסיסו עגול ובנוי מפלדה שחורה. הפסל צבוע שחור בחלקו החיצוני ואלומיניום בחלקו הפנימי. הפסל מורכב מעמודים הניצבים זה לצד זה, אשר מסמלים את השבילים של שרשרות הטנקים ואת כלי הנשק ההרוסים. שלוש בליטות כדוריות נמצאות במרכז הפסל, המדמות קסדות של חיילים.
* סמל המועצה בכניסה לבניין המועצה של עומר
* תבליטים בבית הכנסת הקוצ'יני בנבטים
* תבליט ב"בית האשלג" בבאר שבע
* תבליטים בבית כנסת "שבטי ישראל" בעומר
* פסל אדום ברחוב תמר בעומר

## גלריה

קובץ:A red statue on Tamar Street, Omer 5.jpg|פסל אדום ברחוב תמר, עומר
קובץ:A wall relief in Beit Haslag in Be'er Sheva8.jpg|תבליט קיר בבית האשלג בבאר שבע
קובץ:Memorial to the martyrs of the IDF in Omar 1.jpg|אנדרטה לחללי צה"ל בעומר
קובץ:The council symbol at the entrance to Omar's council building 1.jpg|סמל המועצה בכניסה לבניין המועצה של עומר


## קישורים חיצוניים

* בני וינקלר, באתר מוזיאון ישראל בירושלים

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:עומר: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:אישים הקבורים בעומר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990
ג'ונת'ן ג'ייקוב מאייר

**ג'ונת'ן ג'ייקוב מאייר** (בהולנדית: **Jonathan Jacob Meijer** נולד ) הוא מוזיקאי ותורם זרע הולנדי. נכון לאפריל 2023, לפי ההערכות יש לו כ-550 ל-600 ילדים.

## תרומת זרע
מאייר החל לתת תרומות זרע בשנת 2007.

בשנת 2017 נאסר על מאייר לתרום זרע למרפאות בהולנד לאחר שהאגודה ההולנדית למיילדות וגינקולוגיה גילתה שהוא אב ליותר מ-100 ילדים כתוצאה מתרומת זרע ב-11 מרפאות שונות.  כ־80 ילדים נוספים בהולנד נולדו בהסדרים פרטיים בינו לבין נשים.

לאחר האיסור על תרומת הזרע שלו בהולנד, המשיך מאייר לתרום למרפאות בינלאומיות כמו "Cryos International", כמו גם לפרסם באתרים פרטיים.

בשנת 2023 הוגשה תביעה אזרחית נגד מאייר על ידי קרן דונורקינד, בבית המשפט בשל חשש לגילוי עריות לא מכוון בקרב הילדים ובשל הפרת המגבלה ההולנדית לפי ניתן לתרום עד 25 פעמים. עורך הדין מטעם ההגנה של מאייר קבע כי הוא בסך הכל רוצה לעזור להורים שלא הצליחו להרות, וכי החלטה נגדו היא סירוס החסות החוק. מאייר אמר לבית המשפט כי נכון לעכשיו הוא תורם רק להורים שכבר הולידו איתו ילד. באפריל 2023, בית משפט הולנדי הורה למאייר להפסיק לתרום זרע והטיל עליו קנס של 100,000 אירו על כל הפרה עתידית. בנוסף, מאייר קיבל הוראה על ידי בית המשפט לבקש השמדת זרעו המאוחסן במלאי על ידי מרפאות, אלא אם כן מוחזק במילואים להורים לילדים שנולדו מהזרע שלו. בית המשפט קבע כי מאייר "העביר מידע מוטעה במכוון" למקבלי תרומות לגבי מספר הילדים שהביא לעולם. בית המשפט מצא כי הדבר יוצר "רשת קרבה ענקית, עם מאות אחים למחצה" וכי "סביר מספיק" שהילדים עלולים לסבול כתוצאה מכך מהשלכות פסיכו-סוציאליות שליליות.

ב-2 ביולי 2023, בריאיון בלעדי לתוכנית החדשות השבועית של הטלוויזיה הברזילאית "פנטסטיקו", הודה מאייר כי הונה נשים שרצו להיכנס להריון. הוא גם הודה ששיקר למשפחות שיצרו איתו קשר.

ביולי 2024 הקרינה נטפליקס לראשונה סדרה דוקומנטרית בת שלושה פרקים על מאייר, בשם "The Man with 1,000 Kids" (בעברית: "אב לאלף").

## יוטיוב
למאייר יש ערוץ יוטיוב עם יותר מ-4,500 מנויים בו הוא מפרסם את המוזיקה שלו ואת דעותיו בנושאים שונים ומגוונים. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים הולנדים
תמנון-כחול-טבעות דרומי

**תמנון-כחול-טבעות דרומי** ( *Hpalochlaena maculosa* ) הוא אחד משלושה או ארבעה מיני תמנון כחול-טבעות.

הוא קרוי כך עקב יכולתו להבליט את הטבעות הכחולות שעליו בשעה שהוא נסער, אזהרה שהוא עומד לתקוף.

## תיאור
ידוע בגודלו הקטן, אך המין הזה הוא הכי גדול בסוג, בעוד אורכם של שאר התמנונים 15 ס"מ כשהם בוגרים, אורכו של המין הדרומי מגיע ל-20 ס"מ. כאשר הוא רגוע, לעיתים צבעו יהפוך לאפור כמו קרקעית הים. לתמנונים אלו יש בממוצע כ-60 טבעות כחולות. טבעות אלו מופיעות בדרך כלל כ-6 שבועות לאחר הבקיעה.

## תפוצה ובית גידול
התמנון-כחול-הטבעות הדרומי מאכלס את חופי דרום אוסטרליה. לרב הוא נמצא לבדו, בבריכות סלעים ובמרבדי עשב הים שם נמצא מזונו.

## מזון והתנהגות
מזונו של התמנון כחול הטבעות מורכב מלובסטרים, סרטנים, שרימפס ורכיכות, ומדי פעם דגים קטנים. התמנון משתמש בארס החזק שלו כדי לשתק את טרפו ולאוכלו בנחת במקום מסתור.

בעל תוחלת חיים קצרה מאוד-7 חודשים בלבד. תמנונים כחולי טבעות דרומיים נוטים להיות פסיביים ולא מזיקים יחסית: הם בדרך כלל משתמשים ברעל שלהם רק בעת ציד או התגרות. הם ליליים. הם מוציאים סילון מים להנעה. כמו שאר בני הסוג, הם חיים במחילות.

## רבייה
ממוזער|מפת תפוצה של התמנון כחול טבעות הדרומי
התמנון מגיע לבגרות מינית בסביבות גיל ארבעה חודשים, אז הוא ממקד את החודשים האחרונים לחייו לקראת הזדווגות. טקס ההזדווגות של מתחיל בדרך כלל בכך שהנקבה יוזמת רבייה על ידי שינוי צבע ויציבה. לאחר מכן הזכר עולה על הנקבה, מחדיר את ההקטוקוטילוס מתחת למעטפת הנקבה, ומשחרר את הזרע לתוך הביצית של הנקבה. לסוג זה של תמנון, קיים חלון של כחודשיים שבו נקבה רוכשת ואוגרת זרע ממספר זכרים. לאחר מכן היא נושאת איתה את הביצים, בניגוד להפקדתן במקום נייח. במהלך פרק זמן זה, האם ממעטת לזוז אלא אם כן היא מופרעת. כשהיא נאלצת לזוז, היא משתמשת רק בשתי זרועות לתנועה. הנקבה גם לא אוכלת בפרק זמן זה. בגלל זה, האם מתה זמן קצר לאחר בקעת הביצים. הצעירים מתחילים לצוד בסביבות גיל חודש - הם ארסיים מלידה, בעוד שהטבעות הכחולות שלהם לא מופיעות עד שישה שבועות לאחר הבקיעה.

ממוזער|תמנון בביתו בדרום אוסטרליה.

## [[ארס]]
מה שהופך את התמנון הזה למפורסם הוא הארס שלו. הרעלן נמצא גם בביצים של תמנון זה. ללא טיפול רפואי מיידי, נשיכה היא לרוב קטלנית לבני אדם. למעשה, הארס משמש בעיקר בציד או להגנה. לא דווח על מקרים של תוקפנות לא מעוררת כלפי בני אדם. לא קיים נסיוב נגד הארס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תמנוניים
קטגוריה:רכיכות ארסיות
מיקלוש מילר

**מיקלוש מילר** (בהונגרית: **Müller Miklós**; בספרדית: **Nicolás Muller**; אורושהאזה, 18 באפריל 1913 – אַנְדְרִין, ספרד, 3 בינואר 2000) היה אמן צילום יהודי-הונגרי-ספרדי שברח מאימי השקואה והתמחה במשך כמה עשורים בצילומים דוקומנטריים.

## קורות חייו
מיקלוש מילר נולד במשפחה יהודית ליברלית באורושהאזה בהונגריה. בתחילה הוא המשיך את לימודיו לקריירה אקדמית, למד משפטים ומדע המדינה, אך החל להתעניין באמנויות ובמיוחד בצילום חברתי. הוא הושפע מאוד מהעקרונות האסתטיים של הבאוהאוס והקונסטרוקטיביזם הסובייטי, הוא התמסר לתאר את תנאי החיים והעבודה הקשים של האיכרים ההונגרים. אחד הדיווחים שלו נחשב לא פטריוטי על ידי הימין ההונגרי. זאת והשפעתה הגוברת של גרמניה הנאצית על ממלכת הונגריה, גרמו למילר, בגיל עשרים וחמש, להחליט לעבור לצרפת. הוא התיישב בפריז ב-1938, שם החל לשתף פעולה עם מגזינים וקיים אינטראקציה עם צלמים הונגרים אחרים כמו בראסאי ורוברט קאפה. פרוץ מלחמת העולם השנייה הוביל אותו למצוא מקלט בפורטוגל, שם נעצר על ידי משטרת סלזר והשיג את חירותו רק בתנאי שלא יחזור לארץ. מאוחר יותר השתקע במרוקו, שם התגורר תשע שנים בטנג'יר, שהייתה שייכת לפרוטקטורט הספרדי, הוא התיידד עם פרננדו ולה, מזכירו של חוסה אורטגה אי גאסט. הודות לו הוא בא בקשר עם ה-Revista de Occident, שארגנה עבורו תערוכה בספרד, מדינה שבה התיישב מילר דרך קבע בשנת 1947. הוא קיבל אזרחות ספרדית בתחילת שנות ה-60.

בשיתוף עם סופרים חשובים פרסם ב-1966, סדרה שלמה של ספרים מאוירים בתצלומיו בשם "ספרד ברורה" (עם טקסט מאת אזורין  ושנתיים לאחר מכן יצאו ששה כרכים שהורכבו מקטלוניה (עם Dionisio Ridruejo), אנדלוסיה (עם Fernando Quiñones). האיים הבלאריים (עם Lorenzo Villalonga), האיים הקנריים (עם Federico Carlos Sainz de Robles), חבל הבאסקים (עם Julio Caro Baroja) וקנטבריה (עם Manuel Arce).

במהלך שנות ה-70 הוא עבר לאסטוריה, שם עבד בשיתוף פעולה הדוק עם מנואל ויסנט (Manuel Vicent).

## תערוכותיו (חלקי)
* 1985: Instantáneas de una vida, Museo de Bellas Artes de Asturias, Oviedo.
* 1987: שיחות עם האור, פמפלונה.
* 1988: אסכולת מדריד, מוזיאון מדריד לאמנות עכשווית (אוסף).
* 1994: רטרוספקטיבה, מדריד .
* 2013: יצירות מופת. נציב: Chema Conesa . תעלת סלה דה איזבל השנייה, מדריד (Sala Canal de Isabel II, Madrid.)
* 2021: Nicolás Muller. La mirada comprometida Museo Juan Barjola, Gijón

## לקריאה נוספת
* RIAÑO, Peio H. : מיקלוש מילר, צלם ספרד שלאחר המלחמה (בספרדית), El Confidencial, 2013. 27 בנובמבר
* סרנה, זבאלה דה לה: " הקריירה של מיקלוש מילר (בספרדית) ", אל מוּנדוֹ, 2013. 29 בנובמבר
* פורטרט ב-fotomuzeum.hu
* נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי
* יהודי סגד והצילום. Manci Bäck, Judit Kárász, Béla Liebmann, Miklós Müller ; עורך. István Tóth, מערכונים ביוגרפיים של Ferenc Apró, András Lengyel, Magdolna Szabó; הקרן למדעי המוזיאונים, סגד, 2014
## הערות שוליים

קטגוריה:צלמים יהודים הונגרים
קטגוריה:מהגרים מהונגריה
קטגוריה:אורושהאזה: אישים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1913
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-2000
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2000
ואוואו

**ואוואו** (טונגאית: **Vavaʻu**) הוא ארכיפלג, המורכב מאי גדול אחד (אוטה ואוואו) ו-40 איים קטנים יותר, בממלכת טונגה. זה חלק ממחוז ואוואו, הכולל מספר איים בודדים נוספים. על פי המסורת, האל מאווי יצר גם את טונגטפו וגם את ואוואו, אבל השקיע קצת יותר מאמץ בראשון. ואוואו מתנשא לגובה של 204 מ' (669 רגל) מעל פני הים בהר טלאו. הבירה היא ניואפו, הממוקמת בנמל המקלט (פואטאלפוסי או לולו-א-הלוואלו).

## גאוגרפיה
קבוצת האיים ואוואו פרושה על פני שטח שגודלו כ-21 ק"מ ממזרח למערב ו-25 ק"מ מצפון לדרום. במפקד האוכלוסין של 2016 היו 13,738 תושבים בוואוואו, מתוכם 5,251 גרו בעיר הבירה ניואפו. האיים במחוז ואוואו, מחוץ לקבוצת ואוואו, אינם מיושבים. האי הראשי אוטה ואוואו, בגודל 97 קמ"ר (37 מ"ר), הוא האי השני בגודלו בטונגה.

ואוואו הוא שונית אלמוגים עם צוקים בצפון המתנשאים לגובה של 200 מ' (660 רגל) מעל פני הים. בצד הדרומי, הארכיפלג מפוזר להרבה איים קטנים ומפוזרים ונתיבי מים. הגדול מבין נתיבי המים, ערוץ אווה פולפולקאי דמוי הפיורד, משתרע 11 ק"מ (6.8 מייל) פנימה מהנמל של ניואפו.

החוף הצפוני של האי אוטה ואוואו הוא פלטפורמה מוגבהת של צוקי אלמוגים. קו החוף הדרומי נמוך ולא סדיר, ונפתח לרשת של ערוצים, מפרצים ואיונים, היוצרים את אחד הנמלים הטבעיים המוגנים ביותר באוקיינוס השקט.

אוטה ואוואו הוא גם מקומו של , שהוא הגן הבוטני היחיד של טונגה.

### אקלים
האקלים של ואוואו הוא ללא ספק החם ביותר בטונגה (מלבד הניואס, שהם האיים הצפוניים ביותר בממלכה). האקלים החם והאדמה הפורייה שלו הופכים אותו למקום גידול לוניל, אננס ופירות טרופיים אחרים.

## מיתוסים ואגדות
בפולינזיה מספרים שהאיים נוצרו על ידי מאווי, שהגיע לקרקעית הים עם קרס הדיג הקסום שלו, ואז נתפס בו משהו ומאווי משך את זה משך עד פני הים, והוא הפך לאיי ואוואו.

## היסטוריה
דון פרנסיסקו מורל דה לה רואה, שפיקד על הפריגטה הספרדית פרינססה, היה האירופאי הראשון שהגיע לואוואו, מה שעשה ב-4 במרץ 1781. הוא קבע את ואוואו בתור מרטין דה מאיורגה, וקרא לה על שם המשנה למלך המכהן של ספרד החדשה. כפי שהתברר, מורל מצא מקום עיגון מצוין בואוואו, לו היה זקוק נואשות, מכיוון שלא הצליח למצוא נמל בשני המקומות האחרונים שהוא ניסה לנחות,  (אי המרירות) ו. הוא העניק לנמל בואוואו את השם נמל מקלט, למרות שנמל המקלט המקורי שלו היה המפרץ בחוף המערבי של האי הראשי, ליד לונגומפו.

12 שנים מאוחר יותר, ב-1793, ביקרה  באזור במשך חודש, בעקבות חקירותיו של מורל, ותבעה רשמית את האיים עבור ספרד.

קפטן קוק ידע על האיים עשור קודם לכן, אבל הילידים בחאפאי אמרו לו שלא יהיה טוב בשבילו לנסוע לשם; אמרו לו שאין שם נמל. אולי אמרו לו את זה כדי להניא אותו מללכת לשם; אבל קפטן קוק נשמע לעצתם.

ספינות ציד הלווייתנים היו בין המבקרים המערביים הקבועים הראשונים באיים. הראשונה שנרשמה הייתה פאני, ב-17 ביוני 1823, והאחרונה הייתה רוברט מוריסון, מיולי עד ספטמבר, 1883. כלי השיט הללו הגיעו בשביל מים, מזון ועצים – ולפעמים האירופאים גייסו ילידים לשרת כאנשי צוות על ספינותיהם. הם עוררו מסחר והיו גורמים משמעותיים לשינוי באיים.

בשנת 1839, הטואי טונגה (המפקד), , הנהיג את  בואוואו.

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:טונגה: גאוגרפיה
קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:האוקיינוס השקט: ארכיפלגים
אורח לחיים

**אורח לחיים** הוא ספר חסידות על סדר פרשיות השבוע שכתב רבי אברהם חיים מזלוטשוב.

## תוכן הספר
הספר נכתב והוכן לדפוס על ידי המחבר בין השנים ה'תקס"ד - ה'תקע"ד, מחבר הספר נפטר לפני הדפסתו ונדפס בפועל בברדיטשוב, ה'תקע"ז על ידי בן אשתו רבי יוסף עזריאל, רבה של גוליגור.

הסכמות לספר התקבלו מרבי לוי יצחק מברדיטשוב (מחבר ספר קדושת לוי), רבי ישראל מקוז'ניץ (העבודת ישראל), החוזה מלובלין, הרב מאפטא, רבי חיים טירר (בעל באר מים חיים וסידורו של שבת), רבי מרדכי מקרמניץ רבי יעקב משולם אורנשטיין ורבי אפרים זלמן מרגליות.

בפתיחת הספר מופיעה הקדמה שכתב לספר הרב אפרים זלמן מרגליות בהקדמתו כותב על המחבר כי הוא היה אדם גדול בתורה ובחסידות, והיה שוהה בתפילתו כמעט רובו של יום, ועסקן גדול בצדקות וגמילות חסדים, ורבים השיב מעוון, והיה יודע בתעלומות חכמה וסתרי תורה. שבחים רבים כתבו אודותיו ואודות דברי תורתו גם הרבנים בהסכמות הספר.

מקורותיהם של רבים מהתורות בספר הן מדברי רבו - רבי שמעלקא מניקלשבורג, מתורת המגיד ממעזריטש ומה ששמע בשם הבעל שם טוב. עיקר הדברים הם מתורתו של המגיד שמובאים בשמו למעלה מ-140 פעמים ותורות רבות ללא ציון מקור. יסודות רבים מהספר הם מתורת האריז"ל ובעיקר מתוך סידור האריז"ל ומספרו לקוטי תורה.

## מהדורות
* מהדורה ראשונה - ברדיטשוב, ה'תקע"ז (1817)
* לבוב, ה'תקצ"ח
* ירושלים, ה'תש"ך
* ב"כ, מכון יוסיף חיים

## קישורים חיצוניים
* 
* אורח לחיים באתר הספרייה הלאומית
* חסידות מפורשת על דברי התורה מהספר לפרשת תצווה לקריאה באתר JDN

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 1817
קטגוריה:ספרי חסידות
קטגוריה:יצירות שהתפרסמו לאחר מות מחבריהן
אקדיני

ה**אקדיני** (בלטינית: **Ecdinii** או **Ecdini**) היו שבט גאלי ששכן בעמק הטינה  (האלפים הימיים) בתקופת הברזל.

## שם
הם מוזכרים כ-Ecdini על ידי פליניוס הזקן (המאה ה-1 לספירה), וכ-Ecdiniorum על קשת סוסא.

משמעות השם האתני נותרה לא ברורה. אם קלטי, אז Ecdinii נוצר אולי עם הקידומת ec(s) - (מחוץ, בלי) המחוברת ל-dīn(i) - (מחסה, הגנה). אקסבייר דלאמארה הציע לפיכך לתרגם את Ec(s)-dīni-oi כ'חסר בית'. אם הפרשנות הזו נכונה, נראה שהשם היה שם שניתן על ידי שבט שכן. גיא בראול הציע שאולי השם טיניוס קשור.

## גאוגרפיה
שבט האקדיני חיו בעמק ה-Tinée, יובל של נהר הוואר. הטריטוריה שלהם הייתה ממוקמת מערבית לווסוביאני ו-Tyrii, מזרחית לנמטורי, צפונית ל-Nerusii ולוודיאנטי, ודרומית ל- סבינקאטס וקטוריגס. לפי A.L.F. Rivet, "נראה שלא היו יישובים משמעותיים באדמות האקדיני והווסוביאני, כך שהם בוודאי נשלטו על ידי Cemenelum  כאשר הם היו מנותקים מהפרובינקיה "האלפים הקוטיים".

יחד עם הוסוביאני וה-Veaminii, הם היו חלק מהקפילאטי.

## היסטוריה
הם מוזכרים על ידי פליניוס הזקן כאחד מהשבטים האלפיניים שנכבשו על ידי רומא בשנים 15–16 לפני הספירה, וששמו נחקק על הטרופאום אלפיום. הם מופיעים גם על קשת סוסה, שהוקמה על ידי קוטיוס בשנים 8–9 לפני הספירה.

## לקריאה נוספת

*

## ביבליוגרפיה

*
*
*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:גאלים
קטגוריה:שבטים גאלים
קטגוריה:עמים קדומים
ניחיפו

**ניחיפו** (טונגאית: **Hihifo**, "מערב")הוא הכפר הראשי באי ניואטופוטאפו שבממלכת טונגה. ניחיפו ממוקם בצד המערבי של  ומהווה המרכז העיקרי למתקנים ציבוריים וממשלתיים המשרתים את תושבי האי, כולל סניף דואר ותחנת משטרה. שני הכפרים האחרים בניואטופוטאפו הם  ו.

אוכלוסיית הכפר מונה 301 איש (נכון לשנת 2021).

## סקירה
ניחיפו ניזוק בצורה נרחבה ברעידת האדמה והצונאמי בסמואה ב-2009 עם מספר הרוגים. הצונאמי בעקבות רעידת אדמה של 8.0 מגה-וואט באזור איי סמואה בשעה 06:48:11 שעון מקומי ב-29 בספטמבר 2009 (17:48:11 UTC).

## הערות שוליים

קטגוריה:טונגה: ערים
קבוע זמן RC

ממוזער|מעגל נגד-קבל טורי המוזן ממתח ישר
**קבוע זמן RC**, המסומן \tau (האות היוונית טאו), הוא קבוע הזמן של מעגל נגד-קבל (מעגל RC), ושווה למכפלה של התנגדות הנגד R וקיבול הקבל C (ביחידות SI הזמן נמדד בשניות, ההתנגדות באוהם והקיבול בפאראד):

:  \tau = RC

זהו הזמן הדרוש לטעינת הקבל דרך הנגד ממתח טעינה התחלתי של אפס עד לכ־63.2% מהערך של המתח הישר המסופק, או הזמן הנדרש בכדי לפרוק את הקבל דרך אותו נגד עד לכ־36.8% ממתח הטעינה ההתחלתי שלו. ערכים אלה נגזרים מהקבוע המתמטי e, כאשר 1-e^{-1} \approx 63.2\% ואילו e^{-1} \approx 36.8\% . נוסחאות אלו נכונות בהנחה שמופעל מתח קבוע על הקבל והנגד המחוברים בטור.

כדי לקבוע את המתח על פני הקבל כפונקציה של הזמן:
* טעינת קבל מרוקן, כאשר V_0 הוא המתח שמספק מקור המתח – המתח על הנגד והקבל יחד:
: V(t) = V_0(1-e^{-t/ \tau}) 
* פריקת קבל שהמתח ההתחלתי שלו עליו הוא V_0:
: V(t) = V_0(e^{-t/ \tau}) 

## תדר הקיטעון
קבוע הזמן קשור ל**תדר הקיטעון** f_c, שהוא פרמטר חלופי של מעגל RC המוגדר:
ממוזער|שמאל|פונקציית התמסורת של מסנן מעביר-פס, עם תדר קיטעון נמוך <math>f_1</math> ותדר קיטעון גבוה <math>f_2</math>
: f_c \equiv \frac{1}{2 \pi R C} = \frac{1}{2 \pi \tau}

או באופן שקול:

:\tau = RC = \frac{1}{2 \pi f_c}

תדר הקיטעון מוגדר כתדר שמעבר לו (תדר גבוה יותר או נמוך יותר, לפי סוג המסנן) עוצמת האות פוחתת באופן משמעותי. בדרך כלל נהוג לומר שזו הנקודה בה הספק האות יורד בחצי, או עוצמתו יורדת ב-3dB (יורדת ב-29.3%).

כאשר ההתנגדות מבוטאת ביחידות אוהם והקיבול בפאראד, הנוסחה  \tau = RC נותנת את קבוע הזמן בשניות ואת תדר הקיטעון בהרץ.

משוואות שימושיות הן:
:t_r \approx 1.4 \tau \approx \frac{0.22}{f_c}
כאשר t_r הוא זמן טעינת הקבל מ־20% עד 80%

:t_r \approx 2.2 \tau \approx \frac{0.35}{f_c} 
כאשר t_r הוא זמן טעינת הקבל מ־10% עד 90%

## כלל 5RC
לצרכים מעשיים, נהוג להשתמש בכלל האצבע t = 5\tau=5RC. כלל אצבע זה קובע כי בטעינת הקבל, מתח הקבל מגיע ליותר מ-99% מערכו המרבי אחרי פרק זמן של 5RC ולכן, ניתן להעריך שהתהליך של טעינת הקבל הגיע בקירוב טוב לסיומו.

## ראו גם
* מעגל RC
* דעיכה מעריכית

## קישורים חיצוניים
* מחשבון קבוע זמן RC, באתר digikey
* הסבר על קבוע זמן RC, באתר fizix

קטגוריה:הנדסת חשמל
קטגוריה:עיבוד אותות