open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אנדרו ווד

**אנדרו פטריק ווד** (באנגלית: **Andrew Patrick Wood**; 8 בינואר 1966 - 19 במרץ 1990) היה הסולן של להקות הרוק מאת'ר לאב בון ומאלפנקשן. הוא הושפע, הן במראה החיצוני והן בסגנון השירה, מזמרי גלאם כמו פרדי מרקיורי מקווין ופול סטנלי מקיס.
## חייו
ווד התחיל לנגן בתחילת שנות השמונים עם להקת מאלפנקשן שהקים ביחד עם אחיו קווין ווד ועם רייגן האגר. הלהקה השתמשה בשמות במה שהיו אלטר אגו, ו-ווד קרא לעצמו "לאנדרו ילד האהבה" ( Landrew the Love Child). למרות שהלהקה שחררה שני אלבומים בלבד, היא נמנית בתודעה כאחת המייסדות של סצנת הגראנג' של סיאטל. עד לשנת 1988 מאלפנקשן התפרקה, והוא הקים יחד עם סטון גוסארד וג'ף אמנט (יוצאי להקת גרין ריבר) את מאת'ר לאב בון, שאחרי שנה של עבודה משותפת שחררה את המיני-אלבום "*[[Shine (אלבום)|Shine]]"*.

ב-16 במרץ 1990, מספר ימים לפני שחרורו הצפוי של אלבום הבכורה של הלהקה, "Apple*",* ווד, לו הייתה היסטוריית שימוש בסמים קשים ומספר ניסיונות גמילה, אושפז במצב של מוות מוחי כתוצאה ממנת יתר של הרואין, לאחר שנמצא על ידי חברתו. לאחר שלושה ימים של אשפוז בבית החולים, תחת תמיכה של מכשירים רפואיים על מנת לאפשר לחבריו ובני משפחתו להיפרד ממנו, נפטר ווד כשהוא בן 24 בלבד, מה שהביא לסיום דרכה המעשית של הלהקה. שחרור האלבום שנדחה עקב מותו של ווד, שוחרר לבסוף ב-19 ביולי 1990. וסיבוב ההופעות שתוכנן לשם קידום האלבום התבטל.

לאחר מותו של ווד, חלק מחברי ההרכב שנותרו, גוסארד ואמנט, התחילו לעבוד עם מאט קמרון וכריס קורנל מסאונדגארדן על שני שירים שקורנל כתב לווד, שהיה חברו הטוב. התפתחות שהביאה בסופו של דבר לאלבום שלם שיצא ב־1991 תחת השם טמפל אוף דה דוג (Temple of The Dog), על שם אחד מהשירים שכתב ווד. ביצירת האלבום השתתפו גם מייק מק'ריידי ואדי ודר, וכך למעשה נולדה להקת פרל ג'אם.

להקת טמפל אוף דה דוג הקליטה את אלבומה היחיד לזכרו של אנדרו ווד ולהקת אליס אין צ'יינס הקדישה לאנדרו ווד את אלבום הבכורה שלה *[[Facelift]]* ואת אחד מלהיטיה הגדולים, *[[Would?|?Would]]*.

ב-1995 החליט חברו לשעבר בלהקה, וחבר להקת פרל ג'אם בהווה, סטון גוסארד, לאגד יצירות ישנות שלהם שהוקלטו בשנים 1986-1987 בתור להקת מלפאנקשן, וליצור אלבום בשם "*Return to Olympus".* האלבום מכיל סך הכל 33 רצועות מתוכן רק 13 עם סאונד (רצועות 1-12 ורצועה 33) וכל השאר ללא אודיו.

## דיסקוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
קטגוריה:מוזיקאי גראנג'
קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:מאת'ר לאב בון
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1990
אנרכה-פמיניזם

שמאל|ממוזער|200px|אנרכה-פמיניזם בדרך כלל מיוצג על ידי דגל שחור-סגול
[שמאל|ממוזער|169px|הסמל של האנרכה-פמיניזם הוא ה"A" של אנרכיסט בתוך [סמלה של ונוס|סמל ונוס]]
**אנרכה-פמיניזם**, הידוע גם כ**אנרכו-פמיניזם** וכ**אנרכיזם פמיניסטי**, משלב ערכים אנרכיסטים עם פמיניזם. המונח הוטבע, והפילוסופיה נוצרה במהלך הגל הפמיניסטי השני בשנות ה-60 של המאה ה-20.

הפילוסופיה האנרכה-פמיניסטית רואה בפטריארכיה התגלמות של היררכיה כפויה, ולכן רואה אותה גם כבעיה בסיסית בחברה, ומאמינה שהמאבק נגד הפטריארכיה הוא חלק אינטגרלי ממלחמת המעמדות ומהמאבק האנרכיסטי נגד המדינה והקפיטליזם. על פי אידאולוגיה זו, המאבק האנרכיסטי מרכיב הכרחי לפמיניזם, ובמאבק הפמיניסטי מרכיב הכרחי לאנרכיזם - שמכיוון שאנרכיזם מתנגד לכל סוג וצורה של היררכיה ויחסי כוחות, הוא במהותו פמיניסטי, וכי אנרכיזם שאינו מכיר ביחסי כוחות מגדריים נופל מהאידיאל וסופו להיכשל.

התנועה האנרכה-פמיניסטית אינה בהכרח מיליטנטית, אלא היא אנטי-סמכותנית, אנטי-קפיטליסטית, אנטי פילוסופיות דכאניות מכל סוג, ומטרתה לבנות חברה בה כל חבריה עומדים על "קרקע שווה".

אנרכה-פמיניזם קיבל את השראתו מהוגי דעות ותאורטיקנים של תחילת המאה ה-20 כדוגמת אמה גולדמן. במלחמת האזרחים בספרד, התארגנה קבוצה אנרכה-פמיניסטית בשם "מוחרס ליברס" (נשים חופשיות) על מנת להגן על רעיונות אלו.

אנרכה-פמיניסטים מבקרים את ראיית העולם של אנרכיסטים מסורתיים רבים כגון פייר-ז'וזף פרודון ומיכאל באקונין. אלו ראו בפטריארכיה כבעיה מינורית שקיימת רק כחלק מהקפיטליזם וצפו שתעלם יחד איתו. פרודון אף תמך בפטריארכיה, בראייתו את המשפחה כיחידה הבסיסית ביותר של החברה ואת הנשים, כבעלות האחריות למלא את תפקידן המסורתי בתוך המשפחה.

## היסטוריה
אמה גולדמן הייתה אנרכיסטית ותומכת נלהבת בזכויות נשים ובפמיניזם. היא נחשבת למייסדות הזרם האנרכה-פמיניסטי, הקורא להתנגדות למעמדות ולפירוק הפטריארכיה וההיררכיה. בשנת 1897, אמה גולדמן כתבה: 

## בישראל
בישראל פועלת קבוצה בשם "אנרכה-פמיניסטיות לזכויות בעלי חיים", הפועלת למען שחרור בעלי חיים ומאבק בסקסיזם בתנועה לזכויות בעלי חיים. בין השאר ארגנו פעילות הקבוצה אירועי מסה קריטית, סדנאות להתמודדות עם הטרדה מינית ומיצגים שונים.

קבוצה אנרכה-פמיניסטית נוספת היא הקולקטיב הקווירי "משפריצות", שהחלה פעילותה בפייסבוק ב-2012, ועסקה בעיקר בהבניית קהילה ובהסברה, אך הרחיבה את פעילותה גם לפעולות מחאה במסגרות להט"ביות כמו ה-"die in" (מיצג בו פעילות מעמידות פני מתות כדי להעביר מסר או לשבש אירוע) שערכה במצעד הגאווה בתל אביב ב-2013, וחסמה את התקדמות הצעדה למשך כחצי שעה, כמחאה על סדרי העדיפויות הקהילתיים.

## ראו גם
*אנרכיזם
*פמיניזם רדיקלי
*מוחרס ליברס
*אנרכיזם-קווירי
* לואיז מישל
*אמה גולדמן

## לקריאה נוספת
* אברהם יסעור (עורך), **אנרכיזם - [[אנתולוגיה]]**, הוצאת רסלינג, 2004.

## קישורים חיצוניים

* אנרכה-פמיניזם באתר אחדות

*פורטל אנרכה-פמיניסטי

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנרכיזם
קטגוריה:זרמים בפמיניזם
ג'רי קאנטרל

[שמאל|ממוזער|230px|ג'רי קאנטרל בהופעה ב[ינואר 2007]]
**ג'רי קאנטרל** (אנגלית: **Jerry Fulton Cantrell Jr.**; נולד ב-18 במרץ 1966 בטקומה, וושינגטון) הוא זמר וגיטריסט אמריקאי.

קאנטרל הוא הגיטריסט וכותב רוב השירים של להקת הגראנג' אליס אין צ'יינס. הלהיט "Rooster" של אליס אין צ'יינס נכתב על אביו של ג'רי קאנטרל, ששירת במלחמת וייטנאם בדיוויזיה המוטסת ה-101 שענדה תג של נשרים קירחים על כתפם. בווייטנאם לא היו נשרים קירחים, לכן הווייטנאמים כינו אותם בשם "Rooster" (תרנגול) והוא גם מופיע בווידאו-קליפ של השיר.

## קריירה
קאנטרל פתח בקריירת סולו ב-1998, לאחר שאליס אין צ'יינס הפסיקה להקליט בגלל בעיות הסמים של הסולן ליין סטאלי. התקליט הראשון היה Boggy Depot ("מחסן בוצי"), כשאת ג'רי קאנטרל מלווים חבריו לאליס אין צ'יינס מייק אינז ושון קיני, וגם לס קלייפול מלהקת המטאל פריימוס ורקס בראון מלהקת המטאל פנטרה.

התקליט השני היה Degradation Trip מ-2002, שניגנו בו מייק בורדין, המתופף לשעבר של פיית' נו מור, רוברט טרוחיו, הבסיסט החדש דאז של מטאליקה, וגם כריס דגארמו מלהקת הפרוג מטאל מסיאטל קווינסריק. התקליט יצא חודשים מספר לאחר מותו של ליין סטאלי ממנת-יתר ואף הוקדש לו. התקליט יצא מאוחר יותר באותה שנה בפורמט כפול עם 11 שירים חדשים, מפני שקאנטרל הקליט מספר שירים חדשים שעסקו בצערו על מותו של סטאלי וויתר על שירים שתכנן לכלול באלבום המקורי.

ג'רי קאנטרל עבד ב-2005 על אלבום חדש עם כריס ווייס וסטפן פרקינס מלהקת הרוק ג'יינ'ס אדיקשן. האלבום תוכנן לצאת ב-2006 אך איחודה של אליס אין צ'יינס מנע את יציאתו.

ב-2005 התאחד קאנטרל עם שון קיני ומייק אינז במסגרת הופעת התרמה לנפגעי אסון הצונאמי. ב-2006 התאחדה אליס אין צ'יינס שוב לשם קיום סיבוב הופעות. הלהקה הקליטה ב-2007 את אלבומה הרביעי.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי סולו
*1998 *[[Boggy Depot]]*
*2002 *[[Degradation Trip]]*
*2002 *[[Degradation Trip Vol 1 & 2]]*
*2021 *[[Brighten]]*
:לדיסקוגרפיה של אליס אין צ'יינס ראו אליס אין צ'יינס

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת וושינגטון
קטגוריה:טקומה: אישים
קטגוריה:מוזיקאי גראנג'
קטגוריה:אליס אין צ'יינס
קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
צ'יטניה

**צ'יטניה** (באנגלית: **Caitanya**; 1534-1486) היה תאולוג, נזיר וחסיד בהקטי יוגה וישנוי בעל השפעה שפעל תחילה בבנגל ובהמשך ברחבי הודו, וייסד את זרם הגאודיה ואישנוויזם. לשמו נוספת לעיתים קידומת הכבוד **שרי** והסיומת **מהאפרבהו** ("מורה גדול") - Sri Caitanya Mahaprabhu. בגלל גוון עורו הוא נקרא גם בשם **גאורה** (Gaura) - "הזהוב".

## סיפור חייו
בני לווייתו של צ'יטניה ראו בו התגלמות של קרישנה עלי אדמות וישנן מספר הגיוגרפיות המתארות את חייו. לפי הצ'יטניה-צ'ריטאמריטה הקאנונית, צ'איטניה נולד בנאואדוויפ שבמערב בנגל בזמן ליקוי ירח מלא. בעת לידתו, חזה אסטרולוג כי הוא עתיד לגאול את העולם כולו. על כן קראו לו הוריו בשם וישומבהארה (מישען היקום). מכיוון שנולד תחת עץ אזדרכת הודית (נים), הוא אף כונה לעיתים בכינוי החיבה נימאי. עוד בילדותו גילה בקיאות בסנסקריט ובתורת הלוגיקה ואף הביס בוויכוח את המלומדים המקומיים.

בבגרותו, עת ששהה במחוז גאיה, פגש את אישווארה פורי וקיבל ממנו דיקשה, חניכה רוחנית שמקבל תלמיד מגורו. לאחר מכן חזר לנאואדוויפ שם התקבצו סביבו קבוצה של חסידים. בעוד הם נודדים מיישוב ליישוב, נהגו צ'איטניה וחסידיו לשיר מנטרות הכוללות את שמות האלוהים כגון קרישנה וראמה. כך הוא ביסס את מנהג ה**סנקירטנה**: זימרה פומבית של שמות האלוהים כדי להפיץ דבקות רוחנית. המנטרה העיקרית המזוהה עם צ'איטניה היא ה**מהא-מנטרה** הרא קרישנה הלקוחה מתוך הקלי סנטארנה אופנישאד.

בגיל 24 קיבל על עצמו צ'איטניה סניאסה (נזירות). בעת חניכתו קיבל את השם צ'איטניה. לאחר מכן נדד במשך ארבע שנים במקומות כמו ורינדאוון וורנאסי עד שבסופו של דבר התיישב בעיר פורי שבאודישה ליד מקדש ג'גנאתה, שם בילה את שארית חייו בלימוד מחשבת הבהקטי.

## מורשת דתית
צ'איטניה חונך על ידי מורה משושלת מאדהוה, ונהוג להתייחס למסורת שהשאיר אחריו כזרם וישנוי הקרוי ברהמה-מאדהוה-גאודיה-ואישנוויזם. שישה מתלמידיו, הקרויים ששת הגוסוואמים, נחשבים לממשיכי דרכו והם שהעלו על הכתב את תורתו. ככל הידוע, צ'איטניה עצמו הותיר בכתב רק חיבור אחד בן שמונה פסוקים הקרוי שרי שיקשאשטקה (שמונת בתי השיר על הוראה) המתמצת את פילוסופיית הבהקטי של הגאודיה ואישנוויזם.

צ'איטניה דגל בהנגשת הבהקטי, הדבקות הרוחנית באלוהים, מן המקדשים אל הציבור. הוא דגל בהפצת ידע רוחני אודות האל והנשמה באופן שוויוני, בלא התחשבות בקאסטות, מין או דת. צ'איטניה אף חזה כי הבהקטי עתידה להתרחב מעבר לגבולות הודו ולהתפשט בעולם כולו.

## פילוסופיה
הפילוסופיה הגאודיה-ואישנווית מגדירה את אלוהים כנבדל מן הבריאה ויחד עם זאת גם שורה בה, מצב נשגב ובלתי נתפס המתאפשר על ידי יכולתו האינסופית של אלוהים. את הפילוסופיה הזו ציין צ'איטניה בביטויי "אצ'ינטיה-בדהה-אבדהה-טטווה" (האמת המוחלטת שהיא באחדות ושניות בו זמנית באופן בלתי נתפס).

## קישורים חיצוניים

* צ'יטניה מהאפרבהו - מידע נוסף על צ'יטניה ומשנתו.
* 
* 

קטגוריה:הודו: דת ופילוסופיה
קטגוריה:הינדואיזם
קטגוריה:נזירים
קטגוריה:ילידי 1486
קטגוריה:נפטרים ב-1534
אינזיך

"**אינזיך**", וכן "**אינזיכסטן**", היה כינוי לחבורת משוררי יידיש שפעלו בארצות הברית באמצע המאה העשרים.

המילה "אינזיך" ביידיש פירושה "בתוך עצמך", וחבורת המשוררים הללו אימצו את הכינוי כביטוי להשקפתם הספרותית. ראשית פעילותה של החבורה הייתה בשנת 1920, כאשר הם הוציאו לאור אסופת שירים "אינטרוספקטיביים", כלומר - המשקיפים פנימה, אל תוך נפשו של המשורר, ומוותרים במידה רבה על המציאות שמחוצה לו. האנתולוגיה הראשונה יצאה ב-700 עותקים ממוספרים בניו יורק בשנת 1920. עם המשוררים הבולטים בחבורת האינזיך נמנו יעקב גלטשטיין, אהרון ליילס, ברנרד לואיס, ראובן לודוויג, יעקב סטדלסקי ואחרים.

משוררי האינזיך כתבו שירה מודרנית ובהשפעת השירה המודרנית האנגלית והאמריקאית, הם שברו את המבנה המחורז והמסורתי. כך הם יצרו לראשונה ביידיש שירה חופשית, חרוז לבן ומקצבים חופשיים מכבלי המסורת הספרותית. החבורה השתלבה במהפך המודרניות שעבר על לשון היידיש באמצע המאה העשרים, באירופה ובאמריקה ערב מלחמת העולם השנייה. הם ראו את עצמם כמשוררים יהודים, שלשונם יידיש, שהיא חלק מן התרבות האירופית-אמריקנית הכוללת. הם ראו בלשון היידיש המודרנית לשון שהשתחררה מכבלי העבר, ויצאה לחופשי גם מן הגרמנית וגם מן העברית.

יחסה של חבורת אינזיך אל העברית היה עוין: הם ראו בעברית לשון זרה ושפה נוכרייה. מלחמת השפות שהלהיטה את הרחוב היהודי באירופה וגם בארץ ישראל לא נגעה אל משוררי האינזיך; הם ראו בלשון העברית גורם מכביד ומפריע להתפתחותה החופשית של היידיש, וכדי לקבע את יחסם השלילי אל העברית הם שינו את כתיב המלים העבריות ביידיש, שהיו נכתבות כצורתן העברית, וכתבו אותן בשיריהם בכתיב היידי הפונטי ומרובה התנועות. הם שאבו את השראתם ממשוררי יידיש קודמים כמו ה. לייוויק ויהואש, והתעלמו לגמרי ממשוררי ההשכלה והתחייה העבריים.

חבורת משוררי האינזיך הייתה רק התחברות לשעה, ולאחר כמה שנים פנה כל משורר ממרכיבי החבורה לדרכו השירית האישית. התקווה שתקום באמריקה תרבות יידיש חדשה לא התממשה, ולאחר השמדת יהדות אירופה נעלם גם קהל הקוראים שלהם. אחדים ממשוררי האינזיך התפרסמו גם בארץ וספריהם תורגמו לעברית. ובהם יעקב גלטשטיין, אהרון ליילס ואחרים.

## משוררי האינזיך בעברית
***ובהגיע יאש**, יעקב גלטשטיין, רומן, תרגם שלמה שנהוד, 1957.
***כשיאש נסע**, יעקב גלטשטיין, תרגום נוסף של דן מירון, 1994.
***מכל עמלי**, שירים ופואמות של יעקב גלטשטיין, תרגם שלמה שנהוד, 1964.
***משורר בניו יורק**, מבחר משירי יעקב גלטשטיין, תרגם בנימין הרשב, 1990.
***שירת היחיד בניו יורק**, מבחר ממשוררי יידיש ובהם משוררי האינזיך באמריקה, תרגם בנימין הרשב, 2002.
***אינטרוספקטיביזם בניו יורק**, מבחר משירי אהרון ליילס, תרגם בנימין הרשב, 1997.
***שירים וחזיונות**, אהרון ליילס, תרגמו הרושבסקי הרשב ושמשון מלצר, 1960.
***יאבדו שמים וארץ**, שירת האפוקליפסה היידית, תרגם עידו בסוק, 2002.

קטגוריה:ספרות יידיש
קטגוריה:משוררי יידיש אמריקאים
קטגוריה:חבורות ספרותיות
קטגוריה:יהדות ארצות הברית: תרבות
גואנגדונג

**גְוָאנְגְדוֹנְג** (בסינית מפושטת: **[[שורש 53|广]]东**; בסינית מסורתית: **廣東**; בפין-יין: **Guăngdōng**; יוטפנג: **Gwong2dung1**; ידוע גם בשם "**קנטון**") הוא מחוז בדרום הרפובליקה העממית של סין. המחוז משתרע על פני 180,013 קמ"ר ועל פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בו כ-126 מיליון תושבים, עובדה ההופכת אותו למחוז המאוכלס ביותר בסין. בירתו היא העיר גְוָאנְגג'וֹאוּ.

מרבית תושביו נמנים עם בני ההאן, הקבוצה האתנית הגדולה בסין. שפתם היא  השפה הקנטונזית ששונה משמעותית מן הניב המנדריני, הנפוץ בשאר סין. מחוז זה, בין היתר בשל קרבתו להונג קונג, ודרכי הסחר הימיים הוא העשיר במחוזות סין, וככזה הוא מושך אליו כמות לא מבוטלת של מהגרי עבודה ממחוזות עניים יותר. בשל הקשר הממושך של המחוז עם שאר העולם רבים מן המהגרים הסינים ברחבי העולם הם קנטונזיים (קרי, מוצאם מגואנגדונג), ושפתם היא הניב הנפוץ ביותר בשכונות המהגרים הסיניות ברחבי העולם. לעובדה זו  יש גם השפעה ישירה על עושרו היחסי של המחוז, שכן רבים מן הסינים ברחבי העולם בוחרים להשקיע הון זר ב"מולדתם", גואנגדונג. זהו אפוא מחוז המאופיין בעיקר כמרכז כלכלה, עסקים ותעשייה. ניתן להבחין בזאת בעיקר בשפע גורדי השחקים, הכבישים המהירים והמפעלים ברחבי המחוז ובערָיו. ניתן לציין למשל, את העיר שֶנגֶ'ן (深圳/Shēnzhèn), הצמודה להונג קונג. עיר זו, שהייתה לא יותר מכפר דייגים עד 1980, הוכרזה אז כאזור כלכלי מיוחד, והפכה כמעט בין לילה לאחת הערים העשירות בסין, עם מרכזי עסקים וקניות המשרתים  גם את תושבי הונג קונג. בשנת 2018 נחנך גשר הונג קונג-ג'והאי-מקאו המחבר את העיר ג'והאי, אשר נמצאת במחוז, עם ערי המדינה הונג קונג ומקאו.

אלמנטים רבים מהתרבות הקנטונזית נפוצו בכל רחבי סין ובפזורה הסינית בעולם. טקס התה הסיני הומצא באזור זה, כמו גם ארוחת הדים סאם המלווה בתה. בנוסף, רוב המהגרים הסינים למערב עד שנות העשרים של המאה ה-20 הגיעו מאזור זה, ולכן המטבח הסיני אמריקאי, והאופן בו אוכל סיני באופן כללי מונגש למערב, מבוססים על המטבח הנהוג במחוז זה.

## חלוקה מנהלית
מחוז גואנגדונג מחולק לשתי ערים תת-מחוזיות ותשע עשרה נציבויות עירוניות:

## ראו גם
* מעבר מיי

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: מחוזות
האן (קבוצה אתנית)

בני **האן** (בסינית: **汉族**, פין-יין: **Hànzú**, או: **汉[[שורש 9|人]]**, **Hànrén**) הם הקבוצה האתנית הגדולה בעולם. קבוצה זו, שמקורה בסין, מהווה כ-92% מהאוכלוסייה ברפובליקה העממית של סין, וכן 19% מאוכלוסיית העולם.

פרט לבני האן מתקיימים בסין כ-55 קבוצות אתניות המוכרות על ידי המדינה. המונח מתורגם פעמים רבות כ"סינים אתניים", או פשוט כ"סינים", אך שימוש כזה במונח "סינים" נוגד את עמדת הרפובליקה העממית של סין המעדיפה להגדיר את סין כמדינה רב-לאומית, שבני ההאן מהווים את הקבוצה הגדולה ביותר בה.

מרביתם של בני ההאן מתגוררים ברמות ובמישורים של הנהר הצהוב, נהר היאנגצה, נהר הפנינה ובאזור מישור צפון-מזרח סין.

מקורו של המונח בשושלת האן, ששלטה במרבית שטחי סין בהם מרוכזים מרבית בני ההאן. בניבים סיניים מסוימים המונח המקביל מתייחס דווקא לשושלת טאנג.

בני ההאן הם מרבית האוכלוסייה ברפובליקה העממית של סין, בטאיוואן, ובסינגפור. רובם דוברים שפות סיניות. ניתן להתייחס למרבית ההיסטוריה של סין כאל ההיסטוריה של בני ההאן.

## קישורים חיצוניים

* לאום ההאן: מסע שורשים , באתר הרדיו הבינלאומי של סין בעברית

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: קבוצות אתניות
קטגוריה:טאיוואן: דמוגרפיה
קטגוריה:עמים
טיינג'ין

שמאל|ממוזער|250px|מבט מתחנת הרכבת

**טְייֵנְגִ'ין** (; בפין-יין: **Tiānjīn**; מילולית: "מעברה שמימית") היא מחוז עירוני ועיר נמל בצפון-מזרח הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, אוכלוסיית המחוז העירוני מנתה כ-13.866 מיליון תושבים. העיר ממוקמת לגדות הנהר  על החוף הצפון-מערבי של ים בוהאי השייך לאוקיינוס השקט. המחוז העירוני גובל במחוז חביי מצפון-מזרח ומדרום-מערב ובבירה בייג'ינג מצפון-מערב.

העיר קודמה לתפקד כנציבות בשנת 1725, ובשנת 1731 הוקם עקב כך גם מחוז טיינג'ין.

ב־12 באוגוסט 2015 אירעו באזור התעשייה בעיר שני פיצוצים עזים, שגרמו לנפגעים רבים ולנזק רחב היקף לרכוש.

## אטרקציות
האטרקציות העיקריות בטיינג'ין:
* רחוב התרבות העתיקה - רחוב עסקים הממוקם ברובע נאנקאי בטיינג'ין, עם מקדש מלכת השמים כמרכז הגאוגרפי שלו. בניינים משני הצדדים מחקים את הסגנון האדריכלי של אלה בשושלת צ'ינג (1644-1911). הרחוב הוא מקום פופולרי להתענג על החטיפים המקומיים הטעימים.
* מגדל הרדיו והטלוויזיה - מגדל הטלוויזיה התשיעי בגובהו בעולם. הוא ממוקם באגם טיינטה. במגדל יש מסעדה בגובה 248 מטר עד כ-278 מטר שיכולה להכיל בו זמנית יותר מ-200 אורחים ומספקת נוף עין של העיר כולה.
* החומה הגדולה  - פרויקט צבאי חשוב של  (550-577) שנמצא בצומת של ארבע ערים, בייג'ינג, טיינג'ין, טאנגשאן וצ'נגדו. החומה היא דוגמה להנדסה צבאית סינית עתיקה. בתוך המעבר, למעלה מ־40 נתיבים חוצים חוצה צורה של שמונה דיאגרמות, ומעניקים לעיר את הכינוי "עיר שמונה הדיאגרמות". במרכז נמצא מוזיאון החומה הגדולה.
*  - מקום מפורסם שהתברך בתצורות סלע מוזרות, עצים קודרים, נחלים צלולים ופסגות אדירות.
* פארק המים - יותר ממחצית האזור של פארק המים מכוסה מים, מה שהופך את הפארק הזה לאטרקציה תיירותית מיוחדת. בפארק ישנם שנים עשר איים קטנים המחוברים בגשרים מקושתים ותלונות קטנים. עצי הערבות הבוכיות לאורך שפת המים ופרחי הלוטוס במים הופכים אותם למקום מרגיע. בחלק הדרומי ביותר של מתחם פארק המים, נמצא גן חיות המשתרע על שטח של 53.77 דונם, עם יותר מ-200 סוגים של בעלי חיים.
* נהר האי - הנהר הופך את העיר למקסימה. בנוסף, פארק נהר האי וכנסיית וואנגאילו משפרות את יופיו של הנהר האי.
* פורט דגו - נבנה בשנת 1858 קרוב לים, פורט דאגו שימש להגנה על בייג'ינג.
*  - בן יותר מאלף שנה ומורכב ממכלול של מבנים מפוארים. במקדש ניתן לראות את ביתן העץ העתיק רב הקומות הגבוה במדינה ואת פסל קוואן-ין, אחד מפסלי החימר הגדולים ביותר שנשמרו בסין.

## קהילת יהודי טיינג'ין

מסוף המאה ה-19 עד אמצע המאה ה-20 הייתה בטיינג'ין קהילה יהודית, השלישית בגודלה בסין, באותה תקופה.

## חלוקה מנהלית
המחוז העירוני טיינג'ין מחולק לשישה עשר רבעים:

## ערים תאומות
[שמאל|ממוזער|250px|ביתן טיינג'ין בפארק הערים התאומות ב[ראשון לציון]]
* 
* 
* 
* 

## ראו גם
* זיכיונות זרים בטיינג'ין

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ערים
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ערים במעמד מחוז
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ערי נמל
קטגוריה:הים הצהוב: ערי נמל
אלפרד ג'ולס אייר

**אלפרד ג'ולס אייר** (באנגלית: **Alfred Jules Ayer**; 29 באוקטובר 1910 – 27 ביוני 1989), שנודע בעיקר כ**איי ג'יי אייר**, היה פילוסוף יהודי-בריטי (אמו ממשפחת מייסד "סיטרואן", היהודי אנדרה סיטרואן). תרם לעלייתו של הפוזיטיביזם הלוגי בארצות דוברות האנגלית בספריו: "**שפה, אמת ולוגיקה**" (1936) ו"**בעיית הידע**" (1956).

## קורות חיים
אייר למד באיטון ושירת בצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה. במובנים רבים אייר היה ממשיכו של ברטראנד ראסל, הגם שאת פרסומו רכש בעיקר עקב פיתוח רעיונותיהם של אחרים ולא בזכות יצירה מקורית. ייתכן שהוא מוכר ביותר בזכות עקרון האימות, ניסיון ליצירת תהליך שיקבע האם למשפט ערך לוגי כלשהו. בתקופות מסוימות לימד והרצה בארצות הברית, בפרט, כיהן כפרופסור אורח בקולג' בארד בסתיו 1987, שם לימד את הקורסים "מור וראסל" ו"רייל ואוסטין". מעט לפני מותו ב-1989 התפרסם עקב חוויית סף מוות חריגה, שנדמה כי הסיטה אותו מהספקנות הדתית שאפיינה אותו כל חייו. מאידך, ייתכן שרק ניסה לדווח על חווייתו באופן כן, אובייקטיבי ואמפירי.

## ראו גם
* ידע אפריורי

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פילוסופים יהודים בריטים
קטגוריה:פילוסופים של הלשון
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:פוזיטיביזם לוגי
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:סגל קולג' בארד
קטגוריה:בריטים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:אתאיסטים יהודים
קטגוריה:אתאיסטים בריטים
קטגוריה:פילוסופים אתאיסטים
קטגוריה:בוגרי איטון קולג'
קטגוריה:בוגרי כרייסט צ'רץ' (אוקספורד)
קטגוריה:אנגלים ממוצא שווייצרי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1910
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1989
מאיר איינשטיין

ממוזער|קברו של מאיר איינשטיין בהרצליה
**מאיר איינשטיין** (21 באוקטובר 1951 – 23 במרץ 2017) היה שדרן ספורט ומבכירי שדרני הספורט בישראל.

## ביוגרפיה
איינשטיין נולד בהרצליה ליוסף איינשטיין, יליד פולין, ולבת שבע לבית ריגרודסקי, ילידת הארץ. את שירותו הצבאי העביר איינשטיין בחיל השריון לאחר שנשר משלביו האחרונים של קורס חובלים.
החל את דרכו ברדיו כקריין חדשות ב"קול ישראל" ובהמשך הנחה את תוכנית הספורט "שירים ושערים" שדיווחה בשידור חי ממגרשי הכדורגל בסוף השבוע. לאחר מכן החל לשדר אירועי ספורט בכל התחומים במחלקת הספורט של ערוץ 1. בין היתר שידר את משחק הכדורגל המרכזי של השבת, משחקי הכדורסל של מכבי תל אביב באירופה ומשחקי נבחרת ישראל בכדורגל ונבחרת ישראל בכדורסל. כמו כן הגיש את תוכניות סיכום משחקי השבת של הערוץ הראשון "משחק השבת", ומאוחר יותר "הראשון בשער".

אחד מרגעי השיא של איינשטיין, שנחקק אצל רבים, היה במהלך שידור משחק הניצחון של נבחרת ישראל בכדורגל על נבחרת צרפת בפארק דה פראנס ב-13 באוקטובר 1993 במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994, שבמהלכו איבד את קולו מהתרגשות לאחר הבקעת שער הניצחון של ראובן עטר (הפרשן אבי רצון ששידר עמו אמר לו לאחר מכן: "מאיר, תירגע").

מלבד שידורי הספורט, בשנותיו ברשות השידור השתלב איינשטיין גם בשידורי האקטואליה והיה ממגישי תוכנית הבוקר בוקר טוב ישראל.

בשנת 2002 עבר איינשטיין לשדר ספורט בערוץ 10. הוא שידר בין השאר את משחקי הנבחרת ומשחקי ליגת העל בכדורגל, כשלצידו הפרשן רן בן שמעון. לאחר מכן הנחה לצידו שלמה שרף, לשעבר מאמן נבחרת ישראל. איינשטיין ורן בן שמעון גם הנחו ביחד את התוכנית "דאבל פס" ביחד עם העיתונאי עמנואל רוזן. מדי פעם שידר איינשטיין גם את משחקי ליגת העל בכדורסל. והגיש את תוכנית הבוקר של ערוץ 10 בראשית ימיו.

בשנותיו האחרונות איינשטיין היה השדר המרכזי בערוצי הספורט של צ'רלטון, הגיש את תוכנית הספורט ברדיו ללא הפסקה אותה שידר עד כחודש וחצי לפני פטירתו, והגיש את "שבת ביציע" ו"מאיר ורוני" בערוץ הספורט. איינשטיין גם שידר את תחרויות האתלטיקה במשחקים האולימפיים ובאליפויות העולם.

איינשטיין היה ידוע באהדתו לקבוצות הכדורגל הפועל הרצליה בישראל וקווינס פארק ריינג'רס באנגליה.

בשלהי 2015 אובחן כחולה ב-ALS; בדצמבר 2016 הודיע במהלך תוכניתו בערוץ הספורט "שבת ביציע" על התמודדותו עם המחלה.

איינשטיין נפטר בביתו בהרצליה ב-23 במרץ 2017 לאחר הידרדרות במחלתו. לאיינשטיין ואשתו אוליביה נולדו שתי בנות, בהן הפרסומאית סביון איינשטיין, ושני נכדים. ב-26 במרץ נטמן בבית הקברות הישן בהרצליה בהשתתפות מאות אנשים מעולם הספורט, חבריו, מכריו, ובני משפחתו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
**בעקבות מותו:**
* 
* 
* משדר מיוחד לזכרו של מאיר איינשטיין, רדיו 103, 24 במרץ 2017

## הערות שוליים

קטגוריה:ערוץ עשר: שדרנים, שחקנים ומנחים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:שדרני ספורט ישראלים
קטגוריה:סגל 103fm
קטגוריה:סגל ערוץ הספורט
קטגוריה:שירים ושערים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:הרצליה: אישים
קטגוריה:חולי ALS ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
E-2 הוקאיי

**[[נורת'רופ גראמן]] E-2 הוקאיי** (באנגלית: **Hawkeye**) הוא מטוס דו-מנועי הנועד לשליטה ובקרה, לפיקוד ולהתראה מוקדמת. הוא פותח לפי דרישות הצי האמריקני, ונועד לתפעול מעל נושאות מטוסים. הוא תוכנן ופותח במהלך שנות ה-50 המאוחרות ותחילת שנות ה-60 על ידי חברת גראמן עבור צי ארצות הברית כמחליף ל-גראמן E-1 טרייסר, מטוס התרעה קודם, בעל מנועי בוכנה.

את המטוס קל לזהות לפי הצלחת הגדולה שמותקנת על גבו.

## פיתוח
ממוזער|E-2A של יפן
בשנת 1956, הצי האמריקני יצא למכרז למטוס התרעה מוקדמת מוטס שבו ניתן יהיה לשלב את הנתונים שלו במערכת הנתונים הטקטיים של הצי, במרץ 1957 נבחר התכנון של גראמן. לאחר מכן תוכנן מחדש ל-E-2 הוקאיי, שהיה המטוס המוביל הראשון שתוכנן מהתחלה כמטוס שליטה ובקרה. מהנדסי התכנון בגראמן התמודדו עם אתגרים עצומים, כולל הדרישה שהמטוס יוכל לפעול מנושאות המטוסים הישנות, כלי שיט אלה נבנו במהלך מלחמת העולם השנייה והיו קטנים יותר ממובילים מודרניים, ושונו מאוחר יותר כדי לאפשר להם להפעיל מטוסי סילון. כתוצאה מכך, מגבלות שונות של גובה, משקל ואורך היו צריכים להילקח בחשבון בתכנון ה-E-2A, וכתוצאה מכך כמה מאפייני טיפול שהיו פחות אידיאליים. עם זאת, ה-E-2A מעולם לא פעל מנושאות מטוסים אלו.

ביצועי המטוס שודרגו כאשר רוב השינויים בוצעו במכ"ם ובתקשורת הרדיו עקב התקדמות במעגלים משולבים אלקטרוניים ואלקטרוניקה אחרת. הגרסה העיקרית הרביעית של ההוקאי היא ה- E-2D. ה-E-2 היה המטוס הראשון שתוכנן במיוחד לתפקידו. גרסאות של ההוקיי הנמצאות בייצור רציף מאז 1960, מה שמקנה לו את טווח הייצור הארוך ביותר של מטוס מיועד לנושאות מטוסים.

## בישראל

חיל האוויר רכש 4 מטוסי הוקאיי (E-2C) בשנת 1978 והעניק להם את השם העברי "**[[דיה]]**", כשמה של ציפור הטרף חדת-העין. המטוסים סופקו לישראל במהלך 1981.

במהלך מבצע שלום הגליל המטוסים הופעלו במבצע ערצב 19 לתקיפת מערך טילי הנ"מ הסורי בבקעת הלבנון. הצלחתו של המבצע נזקפת, בין השאר, ליכולת ההתראה והשליטה של חיל האוויר הישראלי שהסתמכה על הפעלתם של מטוסי הדיה.

המטוסים הפסיקו פעילותם בשנת 1994. שלושה מבין המטוסים שפעלו בחיל האוויר הישראלי, נמכרו לחיל הים של מקסיקו בשנת 2002, לאחר ששופצו על ידי התעשייה האווירית לישראל בשיתוף חברת למדה הנדסת מערכות. המטוס הרביעי נמצא במוזיאון חיל האוויר בחצרים.

חיל האוויר הישראלי היה הראשון לפתח יכולת תדלוק אווירי למטוסי ההוקאיי.

## מפעילות
* ; חיל הים האמריקני (144) 
*  (13) 
*  (4 - בעבר)
*  (6) 
*  (5) 
*  (4)
*  (3)
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי טיס אמריקאיים
קטגוריה:מטוסי סיור ובקרה של חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:כלי טיס המשרתים בנושאת מטוסים
קטגוריה:כלי טיס של הצי האמריקאי
קטגוריה:מטוסי גראמן
קטגוריה:מטוסי שליטה ובקרה
תומאס שלינג

**תומאס שלינג** (**Thomas Schelling;** 14 באפריל 1921 - 13 בדצמבר 2016) היה כלכלן אמריקאי ופרופסור ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת מרילנד שבארצות הברית, פרופסור שלינג לימד במשך 20 שנה באוניברסיטת הרווארד.

פרופסור שלינג זכה בפרס נובל לכלכלה ב-2005 ביחד עם ישראל אומן על "הגברת ההבנה בנושאי עימות ושיתוף פעולה במסגרת תורת המשחקים". הוא גם היה הראשון שהזכיר אפקט הקורבן המזוהה.

## ביוגרפיה

## עבודות עיקריות

### תיאורית הסגרגציה שלא כוונה

ב־1971 פרסם בכתב העת (143–186) Journal of Mathematical Sociology מאמר בשם "Dynamical Models of Segregation" ("מודלים דינמיים של סגרגציה") הדן בדינמיות הקיימת בחלוקת המרחב בין ה"גזעים", מאמר שצוטט רבות.

בעקבות עבודותיו של מורטון גרודזינס , ממציא הביטוי "tipping point" בתחילת שנות ה-60, הוא מוכיח באלו תנאים אזור שבו ה"גזעים" מעורבים, יכול להפוך לאזור של הפרדה אפילו אם תושביו לא חפצו בכך. במאמר הוא מראה שהעדפה של יחיד לשכנים יותר דומים לו, או שיחיד שואף לשכנים שונים ממנו, אבל לא "יותר מדי", יכול להביא אותו לשינוי מיקום מגוריו, ולהוביל בהדרגה לסגרגציה טוטלית. שלינג הראה, בשימוש תורת המשחקים, שבהינתן סובלנות מוגבלת, התוצאה הסופית תלויה בשיעור העזיבות, וכמה יישארו: כלומר או סגרגציה, או שאינטגרציית האוכלוסייה תישאר על כנה.

שלינג השתמש במטבעות ניקל ונחושת מונחים על "לוח" (ניר גרפי), המייצגים את האפיונים השונים, וברגע מסוים שינה את מיקומם זה אחרי זה אם היו במצב של "חסר שמחה".

המחזוריות של משוב חיובי לסיבתיות הסגרגציה שהגבירה פגיעה בזכויות, ובהמשך הגברת פגיעה בזכויות שגרמה להעדפה למחיה בנפרד, יכולה להימצא במרבית הקהילות האנושיות. חוקרים הרחיבו תאוריה זו של אבולוציה ספונטנית של קבוצות מעורבות בהינתן "העדפות קלות" לגבי מאפיינים אישיים נוספים כגון: גיל, מין, שפה, נטייה מינית, דת וכו'. מספיק שהתנאים יהיו מתאימים, וברגע שהחל המעגל של הפרדה-פגיעה בזכויות-הפליה-הפרדה, יש לתהליך תנופה עצמאית, ויתארגנו הקבוצות בצורה שלא כוונה תחילה.

בספר שפרסם ב-1978, "Micromotives & Macrobehaviors", כתב את ההשערה שהעדפה לסגרגציה של שתי קבוצות אוכלוסייה שונות והעדפה לאינטגרציה עם אחרים דומים, אינן נבדלות כגורמים המסוגלים לתת הסבר לתופעה של הפרדה מרצון בין שתי הקבוצות: "איך החלטות קטנות והנראות חסרות משמעות של יחידים מובילות לעיתים קרובות לתוצאה רבת השלכות לאוכלוסייה הרחבה".

היום סימולציות מחשבים מדמות מודלים של מערכות אינטראקטיביות: מודלים אלה נבדלים מהמודלים הנחשבים ב"איזון" בכך שהם מפעילים סוגים של אוטומט תאי: מכניסים לתוך המודל דפוסי התנהגות של יחידים, ומדגימים את המצבים השונים של המערכת תחת הפעלת דפוסים אלה, לאחר מספר אינטראקציות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:זוכי פרסי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:כלכלנים אמריקאים
קטגוריה:חוקרי תורת המשחקים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ייל
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:חוקרי יחסים בין-לאומיים אמריקאים
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקנית לכלכלה
קטגוריה:אוקלנד (קליפורניה): אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1921
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2016
גוויג'ואו

שמאל|ממוזער|250px|כפר שְה-טוֹאוּ של בני הבויי, מערב גוויג'ואו
**גְװֵיג'וֹאוּ** (; בפין-יין: **Guìzhōu**) הוא מחוז הררי בדרום-מערב הרפובליקה העממית של סין. המחוז משתרע על פני 176,140 קמ"ר ועל פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בו כ-38.56 מיליון תושבים. בירתו היא העיר גְווֵייָאנְג.

87% אחוז משטח המחוז הררי וגובהו הממוצע של המחוז הוא 1,000 מטרים מעל פני הים. אקלימו סובטרופי, עם טמפרטורה שנתית ממוצעת של 10°C-20°C ותנודות עונתיות מתונות.

כשני שלישים מתושבי המחוז הם בני האן, והיתר שייכים ליותר משמונים קבוצות אתניות שונות, כשהבולטות שבהן הן מְיָאו (ידועים כהְמוֹנְג בדרום-מזרח אסיה), בּוֹיֵי (布依族/Bùyìzú), דונְג (侗族/Dòngzú), יִי (彝族/Yìzú), שְווֵי (水族/Shuĭzú) טוּגְ'יָה (土家族/Tŭjiāzú) ועוד. 55.5% משטח המחוז מהווים נפות אוטונומיות של מיעוטים שונים.

זהו אחד המחוזות העניים בסין, עם אחוז נמוך של יודעי קרוא וכתוב, ותמ"ג לנפש הנמוך בסין.

בעת העתיקה היה מחוז זה שייך למדינת ילנג. בתקופת המדינות הלוחמות שלטה באזור מדינת צ'ו, והשליטה עברה אחר-כך לממלכת דיין. בתקופה הקיסרית הגיעו לשטח מחוז גוויג'ואו בני המיאו וקבוצות אחרות אשר נשלטו באופן לא ישיר באמצעות שליטים פאודליים סינים. במהלך תקופת השלטון של שושלת צ'ינג נקבע אזור זה כמחוז. במהלך המצעד הארוך התכנסה המפלגה הקומוניסטית של סין בדזון-יי , העיר השנייה בגודלה בגוויג׳ואו, בוועידת דזון-יי. בוועידה זו הפך מאו דזה-דונג לבולט שבמנהיגי המפלגה וקיבל את השליטה על צבא המפלגה.

## חלוקה מנהלית
מחוז גוויג'ואו מחולק לשש נציבויות עירוניות ושלוש נציבויות אוטונומיות:

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: מחוזות
ג'יאנגסו

**גְ'יָאנְגְסוּ** (; בסינית מסורתית: **江蘇**; בפין-יין: **Jiāngsū**) הוא מחוז במזרח הרפובליקה העממית של סין. המחוז משתרע על פני 99,949 קמ"ר ועל פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בו כ-84.748 מיליון תושבים, מה שהופך אותו למחוז הרביעי הכי מאוכלס בסין (אחרי גואנגדונג, שאנדונג וחנאן). מרבית תושביו נמנים עם בני ההאן, הקבוצה האתנית הגדולה בסין. בירתו - נָאנְגִ'ינְג, שימשה כבירה של סין כולה בתחילת שושלת מינג ושוב בתחילת המאה ה-20 תחת הרפובליקה הסינית. שם המחוז הוא שילוב של **גְ'יָאנְגְ**נִינְג (נאנג'ינג) ו'''סוּ'''ג'וֹאוּ.

ג'יאנגסו היה מחוז מפגר יחסית עד שושלת סונג (960–1279), אז התגלה כמרכז מסחרי חשוב בגלל מסלולי מסחר שנפתחו על ידי התעלה הגדולה. הפרובינציה פרחה במיוחד בדרום, שם שיחקו העיירות שו'ג'ואו ויאנגג'ואו תפקיד חשוב בייצור המשי והחלו לפתח מעמד מסחרי משמעותי. בעוד שג'יאנגסו הדרומי הפך לשם נרדף לעושר ומותרות, החלקים הצפוניים שלו נותרו לא מפותחים וחסרי כל. השגשוג נמשך דרך שושלות מינג וצ'ינג ועם פלישת המערב לסין בשנות הארבעים של המאה ה-20, ג'יאנגסו הדרומי נפתח להשפעה מערבית. במהלך מרד טאיפינג הקימו הטייפינגים את נאנג'ינג כבירתם, וכינו אותה טיינג'ינג (מילולית: "בירה שמימית").

מחוז זה נהנה מהאדמה הפורייה בסין, והוא רווי בתעלות השקיה השואבות את מימיהן הן מנהר היאנגצה והן מהתעלה הגדולה של סין העוברים דרכו. ג'יאנגסו היא גם מרכז תעשייתי חשוב, והעיר סוּג'וֹאוּ ידועה במיוחד בייצור המשי שלה. קרבתו לשאנגחאי הפכה את דרום המחוז למרכז כלכלי משגשג.

## חלוקה מנהלית
מחוז ג'יאנגסו מחולק לעיר תת-מחוזית אחת ולשתים עשרה נציבויות עירוניות:

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: מחוזות
סמל גואטמלה

**[[סמל]] [[גואטמלה]]** זהה לציור שבמרכז דיגלה. הוא מורכב מהציפור הלאומית, קורוקו הדור (קצאל), שהיא סמל לחופש, והתאריך 15 בספטמבר 1821, התאריך בו זכתה מרכז אמריקה לעצמאות מספרד.

כמו כן, מופיעים בסמל רובים מוצלבים וחרבות מוצלבות, המסמלים את מוכנותה של גואטמלה להגן על עצמה במידת הצורך במלחמה, ועלי זית, כסמל לשלום הנכסף.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גואטמלה: סמלים לאומיים
גואטמלה

גואטמלה
קטגוריה:בעלי כנף בתרבות
מד סיזן

**מד סיזן** (באנגלית: **Mad Season**) הייתה סופרגרופ אמריקאי שנוצרה ב-1995 משלוש להקות שונות מתוך סצנת הגראנג'. 

מקור השם הוא המונח באנגלית המתאר את התקופה בשנה שבה פטריות הגורמות להזיות נמצאות בשיא פריחתן. שמה המקורי של הלהקה היה "Gacy Bunch", על שמו של הרוצח הסדרתי ג'ון ויין גייסי וכן על שמה של סדרת טלוויזיה משנות ה-70 בעלת אותו השם.
## פעילות
הלהקה הורכבה מליין סטאלי, סולן להקת אליס אין צ'יינס, מייק מקריידי גיטריסט להקת פרל ג'אם, בארט מרטין מתופף להקת סקרימינג טריז וג'ון בייקר סאונדרס (חבר קרוב של מק'ריידי) שבעבר ניגן עם אמני בלוז ידועים. מארק לאנגן סולן להקת סקרימינג טריז מתארח באלבום בשני שירים. סטאלי הוא האחרון שהצטרף להרכב כסולן וככותב העיקרי של הטקסטים. מד סיזן הוציאה אלבום אחד בלבד בשם Above. הסגנון באלבום הוא שילוב בין גראנג' ובלוז, והוא הוקלט במהלך תקופה נדירה של פיכחות מצידו של סטאלי, שנאבק בהתמכרותו להרואין במשך יותר מעשור. 

מד סיזן מופיעה גם באלבום ההוקרה לג'ון לנון, "Working Class Hero", שם היא מבצעת גרסת כיסוי לשיר "I Don't Wanna Be a Soldier".

בשנים 1997–1999 נקראה הלהקה "Disinformation".

ג'ון בייקר סאונדרס וליין סטאלי מתו שניהם בנסיבות דומות. בייקר נפטר ממנת יתר של הרואין במהלך 1999, וסטאלי (מנת-יתר היא סיבת המוות המשוערת) במהלך 2002.

בשנים 2012 ו-2014–2015 התבצעו איחודים חלקיים של הלהקה עם מקריידי.

## חברי ההרכב

### חברי ההרכב המקורי
*ליין סטאלי (שירה, גיטרה) (ראו גם אליס אין צ'יינס) - 1994 - 1999
*מייק מק'ריידי (גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית) (ראו גם פרל ג'אם) - 1994 - 1999, 2012, 2014-2015
* ג'ון בייקר סאונדרס (בס) - 1994 - 1999 (מת ב-1999)
* בארט מרטין (תופים, כלי הקשה, בס, צ'לו, מרימבה, ויברפון) (ראו גם סקרימינג טריז) - 1994 - 1999, 2012, 2014-2015

### חברי הרכב נוספים

* מארק לאנגאן (שירה) (ראו גם סקרימינג טריז ולאחר מכן קווינס אוף דה סטון אייג') - 1994 - 1995, 1997 - 1999
* סקריק (סקסופון, כלי הקשה) - 1994 - 1995
* כריס קורנל (שירה) - 2015
* דאף מק'אגן (בס) - 2015

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
**[[Above]]* 1995

### סינגלים
**[[River of Deceit]]* 1995
**[[I Don't Know Anything]]* 1995
**[[Long Gone Day]]* Promo 1995

### וידאו
**[[Live at the Moore]]* 1995

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:להקות גראנג' אמריקאיות
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:סופרגרופ
*
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1994
הוריקן סטן

שמאל|ממוזער|250px|מפת המשקעים של הוריקן סטן
**הוריקן סטן** - סופת ההוריקן האחד עשר בעונת ההוריקנים של האוקיינוס האטלנטי בשנת 2005. הסופה דורגה בקטגוריה 1 (הקטגוריה החלשה ביותר), ופגעה במרכז אמריקה ב-4 באוקטובר 2005. מהירותה המרבית הייתה 130 קמ"ש, והיא גרמה לשיטפונות ולמפולות בוץ בגואטמלה, אל סלוודור, מקסיקו, ניקרגואה, הונדורס וקוסטה ריקה. 

בעקבות הסופה נמנו 1,668 הרוגים. את הפגיעה הקשה ביותר ספג הכפר פנבאח במערב גואטמלה, שנפגע ממפולת בוץ.

הסופה נוצרה במערב הים הקריבי, מול החוף המזרחי של מקסיקו, בבוקר ה-2 באוקטובר. בבוקר ה-4 באוקטובר היא התחזקה והוגדרה כהוריקן, פגעה בדרום ובמזרח מקסיקו ובמרכז אמריקה, ונחלשה במהלך היום. בעקבות הסופה ומטר המשקעים (עד 500 מ"מ גשם), נגרמו שיטפונות ומפולות בוץ שהשמידו כפרים ושדות גידול רבים, לרבות שדות קפה.

## אבדות

## קישורים חיצוניים

סטן, הוריקן
סטן, הוריקן
קטגוריה:גואטמלה: היסטוריה
מלווינס

[ממוזער|ה[לוגו של הלהקה]]
**מלווינס** (באנגלית: **Melvins**) היא להקת רוק ותיקה שפועלת מזה שנים רבות מחוץ לגבולות הזרם המרכזי של הרוק האמריקאי. עבודתם המוקדמת השפיעה רבות על התפתחות הסלאדג' מטאל והגראנג', כשגם קורט קוביין מהלהקה נירוונה הצהיר על השפעתה הרבה של מלווינס על יצירותיו.

## פעילות
הלהקה נחשבת לפורצת גבולות בתחום הרוק והמטאל בזכות סגנון ייחודי וססגוני של יצירת מוזיקה. הצמד הוקם בידי באז אוסבורן (שירה/גיטרה) ודייל קרובר (תופים) בוושינגטון, בתחילת שנות השמונים. מאז, הם מייצרים את התערובת של דום מטאל (בעיקר סלאדג'), פאנק רוק (Punk rock) וגראנג' שמזוהה עם מלווינס, כששירים רבים מתנהלים ללא מבנה ברור של בית ופזמון, ושמותיהם המשונים של השירים תורמים גם הם לתדמית המשוחררת של מלווינס.

מלווינס תמיד הייתה להקת שוליים לכל דבר, עם אלבומים רבים ובסיס מעריצים גדול.

עמדת הבסיסט בלהקה מתחלפת מדי כמה שנים – מאט לוקין ממאדהאני מילא אותה במשך רוב שנות השמונים והבסיסט האחרון קווין רוטמניס (מלהקת הרוק/מטאל טומהוק) נפרד ממלווינס ב־2005.

## חברי ההרכב
* באז אוסבורן - סולן הלהקה, גיטרות (1983–**כיום**) (ראו גם פנטומאס)
* דייל קרובר - תופים, כלי הקשה, שירה (1984–**כיום**); גיטרה בס (2008–2015)
* סטיבן שיין מקדונלד - גיטרה בס, שירה (2015–**כיום**)

### חברי ההרכב בעבר
* מייק דילרד - תופים (1983–1984, 2008–2015, עם המלווינס 1983)
* מאט לוקין - גיטרה בס, קולות (1983–1987) (ראו גם מאדהאני)
* לורי "לוראקס" בלאק - גיטרה בס (1987–1991, 1992–1993)
* ג'ו פרסטון - גיטרה בס, קולות (1991–1992)
* מרק דיוטרום - גיטרה בס, קולות (1993–1998)
* קווין רוטמניס - גיטרה בס (1998–2005)
* טרבור דאן - גיטרה בס (2005, 2007, 2009 בסיבובי הופעות), קונטרבס, קולות (2011–2015, עם המלווינס לייט)
* ג'ארד וורן - גיטרה בס, קולות (2006–2015)
* קודי וויליס - תופים, קולות (2006–2015)
* ג'ף פינקוס - גיטרה בס, קולות (2013–2018)

### בסיבובי הופעות
* טום פלין - גיטרה בס (1990)
* דייב סהיג'דק - גיטרה בס (1993)
* בילי אנדרסון - גיטרה בס (1993)
* דייוויד סקוט סטון - גיטרות (2000–2001), גיטרה בס (2004–2006)

## אלבומים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:להקות גראנג' אמריקאיות
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות מטאל
קטגוריה:להקות דום מטאל
קטגוריה:אמני אטלנטיק רקורדס
חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי

**חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי** (השם הרשמי באנגלית: **Professors for Strong Israel**) הוא "עמותה אל-מפלגתית של אקדמאים המאוחדים בדאגה לביטחונה של מדינת ישראל ולצביונה היהודי" ומטרתם הרשמית היא לקדם ולהפיץ את רעיון זכותו של עם ישראל על ארץ ישראל. חברי החוג הם דוקטורים ופרופסורים מן המגזר הפרטי והציבורי, בעיקר האקדמאי. 

החוג הוקם בשנת 1988 והפך לעמותה רשומה פורמלית ב-1994. 

## השקפה והסברה
חברי החוג מאמינים בחשיבות הדבקות בציונות והזיקה למורשת היהודית במשפט ובחינוך. בתחום הכלכלי - החוג דוגל בכלכלת שוק חופשי.

עיקר פעילות החוג היא במישור ההסברתי: פרסום מאמרי דעות וחומרי הסברה, הכנת ניירות עמדה מפורטים בידי צוותי מומחים (בנושאי מדיניות, חינוך, משפט ומנהל ציבורי, כלכלה, מדע וטכנולוגיה ועוד), כנסים, סימפוזיונים והרצאות, מפגשים עם אנשי ציבור וחברי כנסת, ביקורי הזדהות, הוצאת הודעות לתקשורת, מתן תגובות לעניינים שעל סדר היום והגשת עתירות לבג"ץ. בנוסף, עוזר הארגון ב מחוץ לישראל, בפרט באקדמיה. 

תקציב העמותה, נכון ל-2023 הוא כ-130,000 ש"ח, שמקורם העיקרי מדמי חבר.

### חברים
נכון ל-2023 היו כ-350 חברים בעמותה. אישים בולטים בין החברים בחוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי: חתן פרס נובל פרופ' ישראל אומן, ד"ר מרדכי קידר (יושב ראש החוג החל מ-2017), פרופ' אריה אלדד (יושב ראש החוג בשנים 2013–2015), פרופ' אליאב שוחטמן, ד"ר רונן שובל, פרופ' אלישע האס, ד"ר אלי רון, פרופ' ראובן אורדע, ד"ר רון בריימן (יושב ראש החוג בשנים 2001–2005), ד"ר גבי אביטל (יושב ראש החוג 2011–2013), פרופ' אלי פולק, פרופ' טליה איינהורן, ישראל מידד ועוד.

### מיתוג
ממוזער|300px|הלוגו של הארגון בתקופת המיתוג כ"המועצה האקדמית למדיניות לאומית" (2015–2017).
בסוף שנת 2015 החליט הארגון על תחילת הליך מיתוג מחדש שיכלול בחירת שם חדש, לוגו מעודכן וכן על עיצוב מחדש לאתר האינטרנט ולדף הפייסבוק של הארגון. כמו כן, הוחלט על שמו החדש של הארגון - "המועצה האקדמית למדיניות לאומית". במקביל להליך מיתוג מחדש, הוחלט על ידי חברי ההנהלה על צירוף של חברים חדשים לשורות המועצה האקדמית. ב-2017 הוציא בית המשפט צו פירוק לחוג הפרופסורים לבקשת רשם העמותות היות שמנהלי העמותה לא הגישו מאז 2011 דו"חות כספיים ומילוליים ושינוי שם החוג נעשה ללא אישור מוסדותיו. 

לאחר מכן הוחלט לחזור לשם ולמיתוג הישן "חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי".

## ראשי החוג
* פרופ' יוסף רבני (1988–1989).
* פרופ' אסא ליפשיץ (1989–1991).
* פרופ' חיים לבנון (1991–1993).
* פרופ' אריאל כהן (1993–1994).
* פרופ' ישראל חנוקוגלו (1995–1996).
* פרופ' צבי אופיר (1996).
* פרופ' עזרה זוהר (1997–1999).
* פרופ' אלי פולק (1999–2001).
* ד"ר רון בריימן (2001–2005).
* ד"ר אמי רוזנבלו (2005–2007).
* פרופ' אלי פולק (2007–2009).
* פרופ' אלישע האס (2009–2011).
* ד"ר גבריאל אביטל (2011–2013).
* פרופ' אריה אלדד (2013–2015).
* ד"ר רונן שובל (2015–2017).
* ד"ר מרדכי קידר (2017–2020).
* פרופ' אשר יהלום (2020–2021).
* פרופ' אלישע האס (2021–2023).
* פרופ' עמיהוד אמיר (2023–מכהן)

## קישורים חיצוניים
* 

* 
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני ימין בישראל
*
*
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני: ארגוני ימין ישראליים
קטגוריה:ארגונים אקדמאיים
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:ישראל: אקדמיה
קרונדור

**קרונדור** (אנגלית: **Betrayal at Krondor**) הוא משחק תפקידים ממוחשב המותאם למערכת ההפעלה DOS שפותח בידי חברת דיינמיקס והופץ בידי חברת Sierra בשנת 1993. המשחק מבוסס על מידקמיה, העולם שמופיע בסדרת ספרי "מלחמת הבקיע" של ריימונד אי. פייסט. המשחק התפרסם בזכות עושר הפרטים שבו, סגנון המשחק החופשי יחסית והעלילה המורכבת יחסית למשחקים מהז'אנר, והוא נחשב עד היום לקלאסיקה.

בשנת 1997 שחררה סיירה את המשחק בחינם לציבור כדי לקדם משחק דומה, Betrayal at Antara (שאינו המשך ישיר). עם זאת, החברה שמחזיקה כעת בזכויות על משחקי Sierra הצהירה כי המשחק אינו חופשי להפצה.

## תיאור המשחק
המשחק מחולק לתשעה פרקים, כאשר כל פרק נפתח בהקדמה סיפורית, ואחר כך עוברת השליטה לשחקן. נקודת המבט במשחק היא דרך עיני הדמויות, ורובו של המשחק מתרחש על גבי מפת העולם, שממנה ניתן לחקור חלקים נרחבים, בהתאם לפרק שבו נמצאות הדמויות. מעבר בין פרקים מתבצע לאחר שהושגה התקדמות עלילתית מסוימת – הדמויות מגיעות לעיר מסוימת, פותרות תעלומה מסוימת וכדומה.

העולם עשיר בפרטים – ישנם אויבים רבים, ערים ואוצרות חבויים. ידועות במיוחד תיבות האוצר שניתן לפתוח אותן באמצעות סיסמה, אותה יש לנחש בהסתמך על חידה שכתובה עליהן (כאשר חלק מהחידות הן קשות למדי).

שיטת הניסיון של הדמויות מבוססת על השליטה של הדמויות בכישורים מסוימים (החל בלחימה פנים אל פנים וכלה בפייטנות ומיקוח) אשר מיוצגת על ידי אחוזים, כאשר שיפור מושג בהדרגה ועל ידי שימוש בתכונה שאותה רוצים לשפר, זאת בניגוד למנגנון נקודות הניסיון המקובל בשיטות רבות.

יש מגוון רחב של פריטי ציוד. כלי נשק מתבלים ויש לתקן אותם באמצעות כלים מתאימים, וניתן להשתמש בתוספים שונים שמחזקים את כלי הנשק לקרב אחד. ניתן לקרוא ספרים כדי לשפר כישורים, ויש לדאוג למזון ולתאורה (בפרט יש לבדוק את המזון למקרה שהוא מקולקל או מורעל).

הקרבות הם מבוססי תורים ומתרחשים על לוח ריבועי שעליו נעות הדמויות ומסוגלות לתקוף, להטיל לחשים וכדומה. לעיתים קרובות קרב עשוי להיות מוכרע על ידי מכה חזקה מדויקת אחת, והקרבות נותרים שקולים לכל אורכו של המשחק. כל הקרבות מבוססים על אויבים שהוצבו מראש במפה – אין היתקלויות אקראיות, בניגוד למשחקים דומים רבים.

הגרפיקה של המשחק מבוססת על גרפיקה תלת־ממדית פשוטה ובסיסית לתיאור העולם, ותמונות מצולמות של הדמויות לסצנות העלילתיות.

## עלילה
עלילת המשחק מפותחת למדי, בעיקר בהשוואה למשחקים מאותה התקופה, והדמויות הראשיות מפותחות היטב. הפעולות המתבצעות במשחק (כולל שיוף הנשק, למשל) מתוארות עם טקסט סיפורי. המשחק מבוסס על העולם של ריימונד אי פייסט, אך הוא לא היה מעורב בכתיבתו, אלא רק באישור מה שנכתב.

## קישורים חיצוניים
* קרונדור, באתר מסע אל העבר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי Sierra Entertainment
קטגוריה:משחקי תפקידים ממוחשבים
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1993
קטגוריה:משחקי DOS
מקס ברוך

**מקס בְּרוּך** (בגרמנית: **Max Bruch**; 6 בינואר 1838 – 20 באוקטובר 1920) היה מלחין, מנצח ומורה גרמני מהמאה ה-19. סגנונו המוזיקלי נטה יותר לסגנון השמרני של יוהנס ברהמס ורוברט שומאן מאשר לאסכולה הגרמנית החדשה של פרנץ ליסט וריכרד וגנר.

## ביוגרפיה
מקס ברוך נולד בקלן שבגרמניה לווילהלמין ולאוגוסט קרל פרידריך ברוך. בגיל תשע כבר הלחין ברוך את יצירתו הראשונה, שיר ליום ההולדת של אמו. מכאן ואילך, המוזיקה הייתה התשוקה שלו. לימודיו המוזיקליים נתמכו בהתלהבות על ידי הוריו. הוא קיבל הכשרה מוזיקלית בהדרכת המלחין והפסנתרן, פרדיננד הילר. המלחין והפסנתרן איגנץ מושלס ראה בברוך כישרון רב. הוא הלחין הרבה יצירות מוקדמות קטנות, כולל מוטטים, יצירות קטנות לפסנתר, סונאטות לכינור, רביעיות מיתרים ואפילו יצירות לתזמורת. מעטות מיצירותיו המוקדמות שרדו.

במהלך הקריירה המוזיקלית שלו, עבר בין ערים שונות בגרמניה: בין השנים 1862–1864 היה במנהיים, בין השנים 1865–1867 עבד בקובלנץ ואחר כך, עד 1870, בזונדרסהאוזן, משם עבר לשנתיים לעבוד בברלין. בין השנים 1873–1878 עבד באופן פרטי בבון. בין השנים 1880–1883 יצא לאנגליה, שם ניצח על התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול. בין השנים 1890–1910 לימד בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין. בין תלמידיו שם היה המלחין הבריטי רייף וון ויליאמס.

ברוך התחתן עם הזמרת קלרה טוצ'ק, אותה פגש בסיבוב הופעות בברלין ב-3 בינואר 1881. בתם מרגרטה נולדה בליברפול בשנת 1882, בנם נקרא מקס.

מקס ברוך נפטר ברובע פרידנאו  בברלין, בשנת 1920.

## יצירתו
ברוך חיבר יצירות סימפוניות, מוזיקה קאמרית ויצירות ווקאליות. שתי יצירותיו המפורסמות ביותר הן הקונצ'רטו לכינור מס' 1 אופוס 26 בסול מינור וכן כל נדרי, יצירה לצ'לו ותזמורת, המבוססת על התפילה הידועה בשם זה, הנאמרת בבתי-הכנסת בליל יום הכיפורים. בשל יצירה זו, זוהה ברוך כבעל שורשים יהודיים, אף שלמעשה היה נוצרי פרוטסטנטי, ויצירותיו אף נאסרו להשמעה בגרמניה בתקופת הרייך השלישי. יצירות נודעות אחרות פרי עטו: "פנטזיה סקוטית" לכינור ולתזמורת, קונצ'רטו לויולה, קלרינט ותזמורת, "שמונה קטעים" לויולה, קלרינט ופסנתר.

קונצ'רטו לשני פסנתרים שכתב ב־1916 נשכח למשך שנים רבות אחרי ביצוע כושל בארצות הברית, ורק ב־1974 בוצע מחדש בגרסתו המקורית של המלחין.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלחינים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מלחינים מהתקופה הרומנטית
קטגוריה:מלחינים גרמנים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים גרמנים במאה ה-20
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1838
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1920
גורם שעתוק

שמאל|ממוזער|200px|מודל בסיסי לפעילותו של גורם שעתוק

בביולוגיה מולקולרית, **גורם שעתוק** (באנגלית: **Transcription factor**) הוא חלבון הנקשר לרצף DNA ספציפי, הנמצא לפני החלק המקודד של הגן, ובכך משפיע על שעתוק הגן ל-mRNA.

ביחד עם פרומוטורים להליקאז, גורמי שעתוק הם הבסיס לרשת הוויסות והבקרה הגנטית.

גורמי שעתוק יכולים להיות מופעלים באופן סלקטיבי על ידי חלבונים אחרים, לרוב כשלב אחרון בהעברת אותות (**Signal transduction**). גורמי שעתוק מווסתים את שעתוקם של גנים בכל היצורים החיים הידועים: בעלי חיים, צמחים, פטריות, פרוטיסטים וחיידקים.

## גורמים בסיסיים ורגולטוריים
ניתן לחלק את גורמי השעתוק לשתי קבוצות עיקריות: בסיסיים ורגולטוריים.

* **גורמי שעתוק בסיסיים** (**בזליים**) הם חלבונים הנקשרים ל-DNA באופן קבוע והנמצאים בכמות קבועה בגרעין התא. דוגמה לחלבון שכזה הוא TBP (ראשי תיבות באנגלית של TATA-box Binding Protein, "חלבון קושר לתיבת TATA"). חלבון זה, המהווה חלק מקומפלקס החלבונים TFIID, נחוץ לשעתוקם של רוב הגנים ברמות נמוכות (בזליות).

* **גורמי שעתוק רגולטוריים** (רגולציה = בקרה) הם חלבונים הנקשרים ל-DNA רק אחרי גירוי חיצוני, ובכך גורמים לעלייה או לירידה חדה בשעתוקם של גנים שונים. גורמי שעתוק רגולטוריים מופעלים על ידי שינויים במבנה המרחבי המאפשרים להם לחדור לגרעין התא או להיקשר ל-DNA או לגורמי שעתוק אחרים וכך לפעול. דוגמה לגורם שעתוק רגולטורי הוא **[[קולטן]] [[אסטרוגן]]**. חלבון זה קושר את ההורמון אסטרוגן וכתוצאה מכך עולה האפיניות שלו ל-DNA. עם קשירתו של קולטן אסטרוגן ל-DNA מקודדים גנים שונים לדוגמה אלו הקשורים בהתעבות רירית הרחם.

## מוטיבים חלבוניים בגורמי שעתוק
שמאל|ממוזער|250px|קישורו של גורם שעתוק מסוג אצבעות אבץ לDNA

למרות שידועים אלפי גורמי שעתוק, ביצורים אֵיקַרְיוֹטִים ישנם ארבעה מבנים בסיסיים לחלבונים המשמשים כגורמי שעתוק:

* **[[סליל-סיבוב-סליל]]** (Helix-turn-helix): נקשר לבקע המרכזי של ה-DNA.
* **אצבעות [[אבץ]]** (Zinc fingers): מתפקד כפלטפורמה מבנית לקישור DNA. 
* **רוכסן [[לאוצין]]** (Leucine zipper): מתפקד בהתקשרות בין גורמי שעתוק.
* **סליל-לולאה-סליל בסיסי** (Basic-helix-loop-helix): קושר DNA עם שני סלילי אלפא המכילים חומצות אמינו בסיסיות הנקשרות על ידי לולאה ויוצרים דימר (קומפלקס של שני חלבונים זהים).

## ראו גם
* רשת גנטית
* גן רגולטורי

## קישורים חיצוניים

* מאגרי מידע על גורמי שעתוק בתאים אאוקריוטיים
* 
*  

ימין|ממוזער|250px|גורם השעתוק קולטן אסטרוגן הנמצא בגרעין התא

קטגוריה:גנטיקה מולקולרית
קטגוריה:ביופיזיקה
עמק

[ממוזער|250px|שמאל|עמק ב[פקיסטן]]
ממוזער|250px|ציור של עמק
**עֵמֶק** או **גיא** הוא אזור גאוגרפי הנמוך מסביבתו, ובדרך כלל מוקף בהרים וגבעות. גודלו נע בין כמה קילומטרים רבועים למאות ואפילו אלפים של קילומטרים רבועים. 

תהליכים גאוגרפיים המביאים לידי היווצרותם של עמקים:
* התופעה השכיחה ביותר – היווצרות עמקים על ידי זרימת מים (כגון נהרות) על פני השטח במשך שנים רבות, דבר הגורם לסחיפת הקרקע וליצירת בקע, שבתורו יכול להפוך לעמק.
* עִמקי ביקוע – לדוגמה: הבקע הסורי-אפריקני. עמקי ביקוע הם בדרך-כלל בעלי צורת האות V, ונוצרו על ידי התרחבות קרום כדור-הארץ בעקבות פעילות טקטונית (תנודת הלוחות הטקטוניים) מתחת לפני כדור הארץ.
* עמקים קרחוניים – צורתם בדרך-כלל כצורת האות U. העמקים הקרחוניים נוצרו לפני עשרות-אלפי שנים (ככל הנראה במהלך עידן הקרח) על ידי הכוח הראשוני והסוחף העצום של הקרחונים. ניתן למצוא הרבה עמקים קרחוניים במרכז אירופה, במדינות האַלְפִּים. 

עמק גדול מכונה **בִּקְעָה** (ברבים: **בְּקָעוֹת**), ואילו עמק קטן שנוצר על ידי זרימת מים ורוחבו וגובהו אינו עולה על עשרות בודדות של מטרים, נקרא '''עָרוּץ'''.

גם לכוכבי לכת מוצקים ולירחים יש מאפייני-שטח כגון עמקים. עמקים אלו הם לרוב עמקי ביקוע או שהם משתייכים לשתי קטגוריות עמקים שעל פי כדור הארץ לא שורדות זמן רב בשל סחיפת פני השטח על ידי הרוחות והגשמים:
#שרשרת של מכתשי פגיעה (מכתשים הנוצרים מפגיעה של מטאוריט);
#זרימת נהר לבה או בעקבות התכווצות נהר לבה שהתקרר

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:צורות נוף פלוביאליות
קטגוריה:שקעים