open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אושייק (פודקרפאטי)

**אושייק ישלסקי** (בפולנית: **Osiek Jasielski**), או בקיצור **אושייק**, היא עיירה במחוז יאסלו שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, בה שכנה עד השואה קהילה יהודית.

העיירה ממוקמת על גבעה ברום 270 מטר, לאורך נהר ויסלוקה.

## תולדות היישוב
תחילת היישוב באזור בו שוכנת העיירה היא בימי הביניים, ובשנת 1365 נוסדה במקום העיירה על ידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין, וכן נבנה במקום מבצר, לשם הגנה מפשיטות הונגריות אפשריות. העיירה נודעה בשל ירידיה, שהתקיימו פעמיים בשנה. בשנת 1604 בוטל מעמדו העירוני של היישוב, אך זה הושב לו בשנת 1618 על ידי המלך זיגמונט השלישי ואזה. בחלוקת פולין הראשונה, בשנת 1772, שויכה העיירה לאוסטרו הונגריה, עד שבשנת 1918 עברה לשליטת פולין.

במהלך מבצע סופה, ב-11 באוגוסט 1944, פוצצו בעיירה שני גשרים, באופן שהפריע לתנועת הגרמנים.

## יהודי אושייק
במחצית השנייה של המאה ה-19 ישבו בעיירה ישיבת קבע כ-50 משפחות יהודיות, אשר קיימו במקום קהילה מאורגנת. עיסוקם של היהודים בעיירה היה מסחר זעיר ורוכלות, ויחידים עסקו במלאכה. כמה מפרנסים עסקו בסחר סוסים או בתיווך בימי יריד הסוסים שהתקיים בעיירה. בתחילת המאה ה-20 נטשו את העיירה כ-10 עד 20 משפחות יהודיות.

בתקופה שבין שתי מלחמות העולם התקיים בעיירה סניף של ההסתדרות הציונית, ובשנת 1933 נוסד בעיירה קן של הנוער הציוני. בשנות השלושים סבלו יהודי העיירה מגל האנטישמיות בפולין, ובמספר מקרים אולצו התלמידים היהודים בבית הספר היסודי הכללי בעיירה לכרוע ברך לפני צלב, ופאותיהם קוצצו. בשנת 1937 לא הותר ליהודי העיירה לרכוש בשר כשר. הרב האחרון של הקהילה היה אהרן הלברשטאם, אשר נספה בשואה.

### בשואה
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו באושייק כ-250 יהודים, כרבע מסך תושבי העיירה.

הגרמנים כבשו את העיירה ב-8 בספטמבר 1939, ועד מהרה הטילו על יהודיה גזרות כלכליות, הגבלות תנועה, וחובה לשאת סרט לבן עם מגן דוד על זרועם. כמו כן, גברים נלקחו לעבודות כפייה.

באביב 1942 גברו הפגיעות ביהודי העיירה, והגרמנים דרשו מהיהודים חפצי ערך, והטילו על הקהילה תשלומים כבדים. בקיץ 1942 הוקם בעיירה גטו, אליו הובאו גם יהודים מיישובי הסביבה. מספר תושבי הגטו הגיע לכ-500 איש, והצפיפות בו הייתה רבה.

ב-17 באוקטובר 1942 ניתן צו לגירוש כל יהודי העיירה לגטו סטשוב, בו רוכזו באותה עת יהודי הסביבה, וביום 7 בנובמבר 1942 נערכה בסטשוב אקציה, במהלכה שולחו קבוצות צעירים למחנות עבודה, והיתר הועברו למחנה ההשמדה טרבלינקה.

## קישורים חיצוניים

* אושייק באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 

קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
אנדרי קורקוב

**אנדרי קורקוב** (באוקראינית: **Андрій Юрійович Курков**, ברוסית: **Андре́й Ю́рьевич Курко́в**; 23 באפריל 1961) הוא סופר, עיתונאי ופרשן פוליטי אוקראיני הכותב ברוסית. ספריו מתארים את המציאות הפוסט-סובייטית באוקראינה ושלובים בהם הומור שחור וסוריאליזם.

## חייו
קורקוב נולד בסנקט פטרבורג, רוסיה (אז לנינגרד, ברית המועצות) ובגיל שנתיים עבר עם הוריו לקייב וחי שם מאז. למד שם במכון הגבוה לשפות זרות, והוסמך כמתורגמן מיפנית. לאחר סיום לימודיו עבד בין השאר כסטיריקן וכצלם קולנוע. קורקוב כתב 13 רומנים, קובץ סיפורים אחד, ו-5 ספרי ילדים. יצירותיו תורגמו ל-25 שפות, כולל עברית.

קורקוב נשוי. אשתו אליזבת' היא אנגליה. לזוג שלושה ילדים.

## ספרים מתורגמים לעברית
ספריו שראו אור בעברית:
* "המוות והפינגווין" - רומן (2003)
* "חברו של המנוח" - רומן (2006)
* "מנקודת מבטו של העשב" - קובץ סיפורים קצרים (2011)

## קישורים חיצוניים

* מאמר על קורקוב, חייו ויצירתו (באנגלית)
* 
* 

קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:סופרים אוקראינים
קטגוריה:סאטיריקנים רוסים
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1961
אושצ'ייצ'קו

**אושצ'ייצ'קו** (באוקראינית: **Устечко**, אוסטצ'קו; בפולנית: **Uścieczko**; תעתיק מדויק על פי הפולנית: **אושצ'צ'קו**) הוא כפר במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, על גדת נהר דניסטר, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
ב-6 באוקטובר 1694 התרחש במקום קרב במהלך המלחמה הפולנית-עות'מאנית, שהסתיים בניצחון פולני.

במאות ה-17 וה-18 היה הכפר בבעלות פרטית של הרוזנים ממשפחת פוטוצקי, והללו הקימו במקום בתי מלאכה לאריגה. 

## יהודי אושצ'ייצ'קו
במפקד משנת 1765 נמנו בכפר 47 בעלי בתים יהודים, ובמאה ה-19 גדל מספר היהודים במקום. במחצית הראשונה של המאה ה-19 כיהן במקום הרב צבי שלמה.

לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה נטישה של האוכלוסייה היהודית בכפר, בשל המצב הכלכלי הרעוע באזור, ובקרב היהודים הנותרים פעלו ארגוני עזרה הדדית. בין השנים 1928 ו-1939 כיהן כרב הקהילה בכפר הרב נחום לייטר.

בשנת 1931 פעל בכפר סניף של הרוויזיוניסטים, וב-1934 נתקיים במקום סניף התאחדות פועלי ציון. בכפר פעל גם בית ספר מיסודו של הברון הירש. בין מלחמות העולם מנתה האוכלוסייה היהודית בכפר כ-250 איש.

בתקופת השואה הושמדה הקהילה היהודית בכפר בסוף שנת 1942, לאחר שאנשיה גורשו ככל הנראה לעיירה הסמוכה טלוסטה.

## קישורים חיצוניים

* אושצ'ייצ'קו במרכז מורשת יהדות פולין
* 

קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:מחוז טרנופול: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
אושצ'יה ז'יילונה

**אושצ'יה ז'יילונה** (באוקראינית: **Устя-Зелене**; בפולנית: **Uście Zielone**) היא עיירה במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, בה שכנה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1548, אז הוענקו לו זכויות מגדבורג ומעמד של עיר. עד 1648 נודע בשם "אושצ'יה הורוז'אנה", ובשנת 1717 היו בו 411 בתים.

## יהודי אושצ'יה ז'יילונה
יהודים באושצ'יה ז'יילונה נזכרים לראשונה בשנת 1552. פרנסת היהודים במקום הייתה על עסקי מוזגנות, מסחר זעיר ומלאכה. היישוב היהודי בעיירה היה תחילה מסונף לקהילת בוצ'אץ', אולם במחצית השנייה של המאה ה-18 התארגנה במקום קהילה עצמאית על מוסדותיה, וכרב הקהילה שימש באותה עת הרב צבי-הירש גלר (נפטר ב-1776), בעל "אור צבי". לשיאה מבחינת ריבוי אוכלוסייה הגיעה הקהילה בסוף המאה ה-19.

מראשית המאה ה-20 חל דלדול מתמשך בקהילת העיירה, והיישוב היהודי בה סבל במיוחד בעקבות מלחמת העולם הראשונה. ב-1920, בתקופת הביניים שבין יציאת הצבא הפולני וכניסת הבולשביקים, סבלו יהודי העיירה מכנופיות פטליורה, אשר רצחו כמה מיהודי המקום. באותה עת ענף המלאכה בעיירה היה נתון רובו ככולו בידי יהודים, ובייחוד בתי מלאכה לנגרות, חייטות, מאפיות ואטליזים, וימי השוק שבעיירה שימשו מקור חשוב לפרנסתם של יהודי המקום.

מראשית המאה ה-20 פעלו בעיירה תנועות ציוניות שונות, ובשנת 1931 הוקם בה סניף של תנועת בית"ר. הרב האחרון של הקהילה היה הרב מרדכי בר שמואל בלך-שור (נספה בשואה).

טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיירה 573 יהודים.

הקהילה היהודית בעיירה הושמדה בשלהי שנת 1942, לאחר שיהודיה צוו בסתיו 1942 לעבור לבוצ'אץ' הסמוכה, שם חוו שתי אקציות באוקטובר ובנובמבר 1942, כאשר גורל הנותרים היה כגורל שארית יהודי גטו בוצ'אץ'.

## קישורים חיצוניים

* אושצ'יה ז'יילונה במרכז מורשת יהדות פולין
* 

קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:מחוז טרנופול: עיירות יהודיות
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
רועי וסרמן

**רועי וסרמן** (נולד ב-21 ביוני 1995) הוא אתלט ישראלי המתחרה בהדיפת כדור ברזל ובזריקת דיסקוס הוא זכה 4 פעמים ברציפות במדליית ארד באליפויות ישראל בשנים 2014, 2015 2016.
ו-2017.

וסרמן מחזיק בתוצאה התשיעית בטיבה של אתלט ישראלי בכל הזמנים, בהדיפת כדור ברזל.

## ביוגרפיה
וסרמן נולד וגדל בקריית ביאליק. מגיל 11 החל להתאמן באתלטיקה באגודת מכבי חיפה. הוא התאמן כשנתיים באתלטיקה כללית, ריצות קפיצות וזריקות ובגיל 15 החל להתמקצע בענף הזריקות. בגיל 16 עבר להתאמן בהדסה נעורים, מרכז האתלטיקה הלאומי, בהדרכת סלבה איזמאילוב.

### 2012
באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף בשנת 2012 זכה וסרמן במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה 40.99 מטר.

### 2013
באליפות ישראל לנוער שנערכה בהדר יוסף בשנת 2013 זכה וסרמן בשתי מדליות כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.19 מטר ובזריקת דיסקוס בתוצאה 41.90 מטר.

בתחרויות האתלטיקה לנוער של המכביה ה-19 שנערכו בהדר יוסף אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 14.88 מטר.

### 2014
#### אלוף ישראל לנוער
באליפות ישראל לנוער שנערכה בראשון לציון ביוני 2014 זכה וסרמן במדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 17.27 מטר.

באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.12 מטר.

#### שיא ישראלי לנוער
בתחרות שנערכה בהדסה נעורים ב-23 בדצמבר 2014 קבע וסרמן בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש לנוער של 18.05 מטר.

### 2015
בתחרות גביע אירופה בזריקות עד גיל 22, שנערכה בליריא פורטוגל מרץ 2015 סיים וסרמן במקום 15 בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 15.92 מטר.

בתחרות שנערכה בהדר יוסף ב-30 במרץ אותה שנה קבע וסרמן בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 16.69 מטר, תוצאה המהווה מקום תשיעי בכל הזמנים. בתחרות שנערכה בהדסה נעורים ב-5 ביולי אותה שנה הוא קבע בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 44.47 מטר.

באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.83 מטר, אחרי איתמר לוי ממכבי תל אביב (18.20 מטר) ומרק אלטרמן מהפועל עמק חפר (16.64 מטר).

### 2016
בתחרות גביע אירופה בזריקות עד גיל 22, שנערכה בארד רומניה במרץ 2016 סיים וסרמן במקום 11 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 16.10 מטר.

בתחרות שנערכה בהדר יוסף ב-14 במאי אותה שנה הוא קבע בזריקת דיסקוס שיא אישי חדש של 44.84 מטר,

בתחרות שנערכה בהדסה נעורים ב-16 במאי אותה שנה קבע וסרמן בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 16.70 מטר.

באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ביוני אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 16.25 מטר.

### 2017

בתחרות גביע אירופה בזריקות עד גיל 22, שנערכה בגראן קנריה ספרד במרץ 2017 סיים וסרמן במקום 14 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.47 מטר.

באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.42 מטר.

בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה20 שנערכו בירושלים בחודש יולי 2017 זכה רועי וסרמן במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.31 מטר.

## קישורים חיצוניים
* רועי וסרמן, באתר מבט למרוץ
* 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - זריקת דיסקוס, באתר איגוד האתלטיקה בישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:הודפי כדור ברזל ישראלים
קטגוריה:זורקי דיסקוס ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1995
אושייק (שוויינטוקז'יסקיה)

**אושייק** (בפולנית: **Osiek**) היא עיירה במחוז סטשוב שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בה שכנה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
אושייק נחשבת לאחד היישובים הקדומים בסביבתה, ולפי המסורת המקומית, בולסלאב הראשון, דוכס פולין, ייסד אותה בשנת 1020 עבור המנזר הבנדיקטיני הסמוך. מהמאה ה-13 השתייך היישוב לנסיכות סנדומייז', ובשנת 1270 היה בבעלות הנסיך בולסלאב החמישי. בהמשך אותה מאה נשרף המקום בידי המונגולים.

בשנת 1430 קיבל היישוב זכויות מגדבורג מאת המלך ולדיסלב השני יגיילו, שהקנו לו מעמד עירוני, והוא נשלט על ידי משפחת האצולה שלכטה. התפתחות העיירה נבלמה כתוצאה מפלישת השוודים לפולין באמצע המאה ה-17. משנת 1815 נכללה העיירה בתחום פולין הקונגרסאית. בעקבות מרד ינואר בשנת 1863 נלקח בשנת 1869 מהיישוב מעמדו העירוני, וזה הושב לו רק בשנת 1994.

במלחמת העולם השנייה נפגעה העיירה קשות, וכ-100 חיילים פולנים נהרגו בה בקרב בספטמבר 1939. המבנה ההיסטורי היחיד ששרד בעיירה הוא כנסיית סטניסלב הקדוש מסוף המאה ה-17.

## יהודי אושייק
עד המאה ה-19 השתייכו יהודי אושייק לקהילת ברנוב הסמוכה. בין מלחמות העולם גרו בעיירה כ-600 יהודים, כמחצית מתושביה. הם עסקו במסחר זעיר, ברוכלות ובמלאכה. ערב מלחמת העולם השנייה פעלו בעיירה סניפים של ההסתדרות הציונית, של מפלגות ציוניות ושל תנועות נוער ציוניות.
 
בראשית ספטמבר 1939 הפציצו הגרמנים את העיירה. עשרות בתי יהודים נהרסו או עלו באש, ומקצת היהודים נמלטו ליישובי הסביבה. משכבשו הגרמנים את העיירה, איימו להעניש בורחים שלא יחזרו אליה, ורוב הנמלטים שבו אליה. מתחילת הכיבוש גויסו מקצת היהודים לעבודת כפייה. היהודים חויבו לשאת טלאי צהוב, נאסר עליהם ללכת על מדרכות העיירה, והם חויבו בתשלומי כופר גבוהים. בסוף אוקטובר 1939 מינו הגרמנים יודנרט בעיירה, ומיד אחר כך החלו לגייס עובדים למחנות עבודה באזור. באפריל 1942 הוקם בעיירה גטו.
 
ב-25 באוקטובר 1942 ריכזו אנשי ס"ס, ז'נדרמים גרמנים ושוטרים פולנים את יהודי הגטו. החולים והזקנים נרצחו במקום, וכ-500 יהודי הגטו הנותרים הובלו לתחנת הרכבת הסמוכה, וגורשו בקרונות משא למחנה ההשמדה טרבלינקה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:שוויינטוקז'יסקיה: יישובים
קטגוריה:שוויינטוקז'יסקיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
SlideShare

**SlideShare** הוא אתר אינטרנט המשמש כמאגר ידע שיתופי עבור מצגות. זהו אוסף מקוון של נתונים מובנים המורכבים ממקורות מידע רבים הכוללים מידע מתוך אתרי אינטרנט אחרים ומתוך מצגות המועלות על גבי האתר. מטרתו של האתר היא ליצור מאגר ידע עולמי שמאפשר לאנשים לגשת למידע משותף בצורה יעילה, לעיתים גם על ידי קבצים. 

האתר עלה לאוויר בתאריך 4 באוקטובר 2006 בתור אתר לשיתוף והעלאת מצגות עבור כל משתמש רשום. האתר נרכש על ידי חברת LinkedIn ב-3 במאי 2012 תמורת 118.75 מיליון דולר ונרכשה על ידי scribd ב-2020. ובמהלך השנים נוספו אליו גם מצגות של מוסדות אקדמיים ומסחריים. בנוסף, נוספו לו גם קטעי וידאו ושיעורי הרצאות מקוונות בשידור חי ואפשרויות נוספות כגון הוספת הודעות טוקבקים אישיות.

נכון ל-2020 לאתר 70 מיליון משתמשים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2006
Issuu

**Issuu** הוא אתר אינטרנט המשמש בתור פרסום אלקטרוני בחינם עבור מגזינים, קטלוגים, עיתונים ועוד. כיום רשומים באתר מעל 21 מיליון פרסומים דיגיטליים. באתר רשומים מעל 85 מיליון קוראים פעילים הרשומים באתר. אתר Issuu פרסומים מובילים בתחומי האופנה, תרבות, ואמנות. כיום אתר Issuu משמש בתור פרסומים רבים באינטרנט.

## היסטוריה
Issuu נוסד בקופנהגן, דנמרק בשנת 2006 על ידי: "מיכאל הנסן, רובן ביירג הנסן, מיקל ג'נסן, ומרטין בטון-תומסן" מתוך מטרה לאפשר קריאה של מגזינים באינטרנט ללא צורך בקניית עיתונים ושימוש בנייר מודפס. 

בשנת 2009 נבחר Issuu לאחד מ-50 אתרי האינטרנט הטובים ביותר על ידי אתר honoree Webby.

בתחילת 2013 עברה החברה אל עמק הסיליקון בעיר פאלו אלטו, קליפורניה, תחת ניהולו של "ג'ו הירקין" ובשותפות עם חברת יאהו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2006
פרנק וילצ'ק

**פרנק אנתוני וילצ'ק** (באנגלית: **Frank Anthony Wilczek**; נולד ב-15 במאי 1951) הוא פיזיקאי תאורטיקן ומתמטיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2004. כיום משמש וילצ'ק כפרופסור לפיזיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).

## ביוגרפיה
וילצ'ק נולד במינאולה, עיירה שבמחוז נסאו, ניו יורק, להורים קתולים ממוצא פולני ואיטלקי. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים בקווינס, וכבר באותה עת, במיוחד לאחר שערך מבחן IQ, הבחינו הוריו כי הוא יוצא דופן. ב-1970 סיים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת שיקגו, ב-1972 תואר שני במתמטיקה באוניברסיטת פרינסטון, וב-1974 דוקטורט בפיזיקה בפרינסטון.

הוא משמש כפרופסור במחלקה לפיזיקה תאורטית שבאוניברסיטת MIT. בהמשך שירת כחוקר עמית במכון למחקר מתקדם, במכון לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה וכן במכון לחקר פיזיקה תאורטית שבסטוקהולם, שוודיה.

בשנת 2002 הוענקה לו מדליית לורנץ, ב-2003 זכה בפרס לינפלד מטעם האגודה האמריקאית לפיזיקה וב-2013 במדליית אוסקר קליין.

בשנת 2004 זכה בפרס נובל לפיזיקה. יחד עם וילצ'ק זכו בפרס דייוויד פוליצר מהמחלקה לפיזיקה במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech) ודייוויד גרוס מהמחלקה לפיזיקה של אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה. השלושה זכו בפרס בזכות ההסבר שגיבשו באמצע שנות השבעים על אופיו של הכוח הגרעיני החזק, הכוח הפועל בין הקווארקים - חלקיקי היסוד המרכיבים את גרעין האטום.

בשנת 2016 הוא ערך דיון פומבי עם אנתוני גארט ליסי בנושא הצלחת ניסויים במאיץ LHC וכעבר זמן מה הודה שגארט ליסי צדק.

## חיים אישיים
וילצ'ק נשוי מאז 1973 ואב לשתי בנות.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

; מכתביו
* פרנק וילצ'ק, "יום הולדת שמח, אלקטרון", "סיינטיפיק אמריקן"

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:סגל המכון למחקר מתקדם
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פולני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:זוכי מדליית לורנץ
קטגוריה:זוכי מדליית אוסקר קליין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:זוכי פרס דיראק
קטגוריה:זוכי פרס טמפלטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
משחקי ריגול

**משחקי ריגול** (באנגלית: **Spy Game**) הוא סרט מתח ופעולה משנת 2001 בכיכובם של רוברט רדפורד, בראד פיט, שארלוט רמפלינג, סטיבן דיליין וקתרין מק'קורמק.
## עלילה
עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1991. ביומו האחרון לפני פרישתו לגמלאות מתברר לאיש ה-CIA נייתן מיואר (רדפורד) כי תלמידו ופקודו לשעבר בסוכנות, טום בישופ (פיט) נכלא בסין באשמת ריגול ועתיד להיות מוצא להורג למחרת בבוקר. מיואר נדרש לתת דין וחשבון על בישופ לפאנל בכירים בסוכנות, למן גיוסו כאיש מבצעים לסוכנות לאחר ששירת כצלף בחיל הנחתים במלחמת וייטנאם, עבור בפעולות חשאיות שביצע במזרח ברלין ובביירות. במהרה מתברר כי בישופ נאסר בשעה שביצע פעולה עצמאית שלא אושרה על ידי מפקדו של בישופ בהונג קונג, הארי דנקן. מיואר מבין כי מטרת הסוכנות, נוכח ביקור צפוי של הנשיא בוש בסין, היא להתכחש לכך שבישופ אי-פעם עבד עבורה. בשל כך, במקביל לדיונים, מתכנן מיואר מבצע חילוץ עצמאי.

## הפקה
צילומי הסרט היו צפויים להיערך בישראל באוקטובר 2000 בערים תל אביב וחיפה אך בוטלו מספר ימים לפני כן בעקבות פרוץ האינתיפאדה השנייה. לבסוף הועברו הצילומים למרוקו שם החלו בנובמבר 2000 והסתיימו במרץ 2001.

## קישורים חיצוניים

* ..
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי צבא
קטגוריה:סרטי מלחמה
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי טוני סקוט
קטגוריה:סרטי ריגול
קטגוריה:קהילת המודיעין האמריקאית בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטי רוברט רדפורד
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2001
קטגוריה:סרטי 2001
אח'תר מוחמד מנסור

**אח'תר מוחמד מנסור** (בערבית: **أختر محمد منصور**, תעתיק מדויק: **אח'תר מחמד מנצור**, 1968–21 במאי 2016) היה מנהיג הטליבאן. הוא תפס את ההנהגה לאחר מותו של מוחמד עומאר בשנת 2013 אולם הצהרה רשמית על מנהיגותו יצאה מהארגון רק ב-30 ביולי 2015. ב-21 במאי 2016 הודיע הטליבאן כי נהרג באמצעות כלי טיס בלתי מאויש אמריקאי. לדברי הממשל האמריקאי החיסול נבע מתוכניות של מנסור לפגיעה ביעדים אמריקאים בקאבול.

המסר הראשון שפרסם כמנהיג הארגון היה ב-1 באוגוסט 2015:

ההשערה היא כי מנסור נולד בכפר קאריז שבמחוז מייוואנד שבקנדהאר, בדרום אפגניסטן. מקור אחד מציין את שנת הולדתו כ-1963, אך לפי מקור אחר, הוא נולד בשנת 1965. מוצאו האתני מזוהה עם הפשטונים, והוא שייך לשבט האישקזאי של הקונפדרציה השבטית דוראני. בשנת 1985, במהלך מלחמת אפגניסטן הצטרף ללחימת ג'יהאד כנגד הפלישה הסובייטית. נפצע ככל הנראה בשנת 1987. לאחר הלחימה חזר לחינוכו הדתי ועבר לפשאוור. החל לעבוד בהנדסה ואף בשנת 1996 מונה למנכ"ל חברת התעופה "אריאנה נתיבי אוויר אפגנים". הוא נרדף שנים על ידי השלטון, והסגיר את עצמו לשלטון האפגני בשנת 2001. לאחר מכן ברח בחזרה לאפגניסטן.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פעילי הטליבאן
קטגוריה:ראשי ארגוני טרור אסלאמי
קטגוריה:מלחמת אפגניסטן (ברית המועצות): אישים
קטגוריה:פשטונים
קטגוריה:אפגנים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ילידי 1968
קטגוריה:נפטרים ב-2016
שספו

ממוזער|
**שספו** (בצרפתית: **Chassepot** או בשמו הרשמי **Chassepot modèle 1866**) היה רובה צרפתי שמילא חלק מהותי במלחמת צרפת–פרוסיה.

השספו הומצא בשנת 1857, ונקרא על שם ממציאו אנטואן אלפונס שספו.  הרובה, שנודע רשמית כ-Fusil modèle 1866, היה רובה צבאי נטען-מכנס בעל מנגנון בריח. הוא מפורסם בכך ששימש כנשקם של הכוחות הצרפתיים במלחמת צרפת-פרוסיה בשנים 1870–1871. הוא החליף מגוון רובה מיני נטעני-לוע, שרבים מהם הוסבו בשנת 1864 לרובי טבטייר. רובה השאספו, שהיה שיפור לרובים הצבאיים הקיימים ב-1866, סימן את תחילתו של עידן הרובים הצבאיים המודרניים בעלי מנגנון בריח וטעינת מכנס.

קצב האש של השספו היה מהיר יותר משל כל רובה אחר שהיה בשימוש עד אז בצבא צרפת, וב-1866 הוא נכנס כנשק הרשמי של צבא צרפת. הוא נוסה לראשונה בנובמבר 1867, בקרב מנטנה נגד האיטלקים. המפקדים הצרפתיים כתבו בהתלהבות בדו"ח "השספו עושה נפלאות". במלחמת צרפת–פרוסיה התמודדו חיילים צרפתיים מול חיילים מהצבא הפרוסי חמושים ברובה דרייזה קצב האש והטווח שלהם היו גבוהים בהרבה משל הרובים הגרמניים. במהלך המלחמה תפסו הפרוסים 20,000 רובי שספו, אולם מכרו אותם לשאה של השושלת הקאג'ארית. המספר המשוער של רובי שאספו שעמדו לרשות הצבא הצרפתי ביולי 1870 היה 1,037,555 יחידות. ייצור רובה השאספו הסתיים בפברואר 1875, ארבע שנים לאחר תום מלחמת צרפת-פרוסיה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רובים
קטגוריה:נשק קל צרפתי
קטגוריה:רובים צרפתיים
פרסי בחירת הנוער 2014

**טקס פרסי בחירת הנוער לשנת 2014** התקיים ב-10 באוגוסט 2014. הטקס התקיים לראשונה באודיטוריום שריין שבלוס אנג'לס, קליפורניה ושודר בערוץ פוקס. את הטקס הנחו השחקנים טיילר פוסי ושרה היילנד ולאורכו הופיעו האומנים דמי לובאטו עם שר לויד, מג'יק!, ריקסטון, בקי ג'י וג'ייסון דירולו. בטקס זה הזמרת והשחקנית סלינה גומז קיבלה את **פרס Ultimate**, ואילו השחקנית והזמרת זנדאיה קיבלה את פרס **אייקון האופנה של Candie**.
* מספר המועמדויות הרב ביותר: הלהקה ואן דיירקשן - 11 מועמדויות
* מספר הזכיות הרב ביותר: הלהקה ואן דיירקשן - 8 זכיות

## מועמדויות וזכיות
### בחירת הקולנוע

### בחירת הטלוויזיה

### בחירת המוזיקה

### בחירת הספורט

### בחירת האופנה ושונות

## קישורים חיצוניים
* פרסי בחירת הנוער 2014, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb 
* מועמדויות וזכיות בפרסי בחירת הנוער 2014, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb 

2014
קניוטו

**קניוטו** (באיטלקית: **Cagnotto**) הוא שם משפחה.

קטגוריה:שמות משפחה
אסלאן

**אסלאן** הוא שם משפחה שמקורו בטורקית ומשמעותו אריה.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה טורקיים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בבעלי חיים
וילהלם לייבל

**וילהלם מריה הוברטוס לייבל** (בגרמנית: **Wilhelm Maria Hubertus Leibl**; 23 באוקטובר 1844 – 4 בדצמבר 1900) היה צייר ריאליסט גרמני, שצייר בעיקר דיוקנאות וסצנות מחיי האיכרים. חבר הזצסיון הברלינאי.

## קורות חיים

לייבל נולד בקלן. אביו היה מנהל מקהלת הקתדרלה. עד היותו לאמן, עבד לייבל כשוליית מסגר. בשנת 1861 עבר הכשרה אמנותית אצל הצייר הרמן בקר. בשנת 1864 עבר ללמוד במינכן. בשנת 1869 נסע לפריז ופגש את אדואר מאנה, אך נאלץ לחזור לגרמניה בשנת 1870 בשל מלחמת צרפת–פרוסיה. בשנת 1873 עזב את מינכן לאזור הכפרי של בוואריה.

## גלריה

קובץ:Wilhelm Maria Hubertus Leibl - Bauernmädchen mit weißem Kopftuch.jpg|*נערה בשביס לבן*, .c 1876, שמן על עץ
קובץ:Wilhelm Leibl - Kopf eines Bauernmädchens.jpg|*נערה בשביס שחור*, 1879, שמן על עץ
קובץ:Wilhelm Maria Hubertus Leibl 017.jpg|שפרל ולייבל בציד, 1890–1895, שמן על עץ. היצירה מוצגת ב"נויה פינקוטק", המוזיאון לאמנות אירופית במינכן


## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:חברי הזצסיון הברלינאי
קטגוריה:ציירים ריאליסטים
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1844
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1900
הארמייה העשירית (האימפריה הגרמנית)

**הארמייה העשירית** הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית.

## היסטוריה
בסוף 1914 הוחלט בפיקוד הגרמני לרכז את המאמץ העיקרי בחזית המזרחית, ואילו בחזית המערבית להישאר בהגנה. בעקבות ההחלטה העבירו הגרמנים כוחות מהחזית המערבית לחזית המזרחית, ולצורך כך הקימו ב-26 בינואר 1915 את הארמייה העשירית בפיקוד גנרל הרמן פון אייכהורן שהיה אמור לפקד בתחילת המלחמה על הארמייה החמישית, אך נפצע קשה בתאונת רכיבה.

הארמייה שכללה את הקורפוס ה-21 ואת קורפוסי המילואים ה-38 וה-39, השתתפה בפברואר בקרב השני על האגמים המזוריים. באוגוסט 1915 השתתפה הארמייה במתקפה הגדולה של מעצמות המרכז שהביאה לנסיגת הצבא הרוסי מגליציה ופולין, וכבשה את וילנה. במרץ 1916 הדפה הארמייה את מתקפת אגם נארוץ' הרוסית.

לאחר שנחתם חוזה ברסט-ליטובסק, הועברו רוב יחידות הארמייה לחזית המערבית, ורק 6 דיוויזיות נשארו בארמייה ושימשו כחיל כיבוש בבלארוס.

ב-5 במרץ 1918 מונה גנרל פון אייכהורן למפקד קבוצת הארמיות אייכהורן ולמושל הצבאי של אוקראינה, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל אריך פון פאלקנהיין שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.

לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה העשירית ב-6 בינואר 1919.

## סדר הכוחות
### 26 בינואר 1915
בעת הקמתה ב-26 בינואר 1915, כללה הארמייה את היחידות הבאות:

## מפקדים
* הרמן פון אייכהורן (26 בינואר 1915 - 5 במרץ 1918)
* אריך פון פאלקנהיין (5 במרץ 1918 - 6 בינואר 1919)

## ראו גם
* החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים
* ''Die höchsten Kommandostellen des Heeres.'' אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:ארמיות גרמניות במלחמת העולם הראשונה
Hallelujah (שיר של פאניק! אט דה דיסקו)

**Hallelujah** הוא שיר של הלהקה האמריקאית פאניק! אט דה דיסקו. השיר יצא לאור ב-20 באפריל 2015 כסינגל הראשון מאלבום האולפן החמישי של הלהקה, *[[Death of a Bachelor]]*. שיר זה הוא הסינגל הראשון שהוציאה הלהקה מאז עזיבתו של המתופף ספנסר סמית'. הקליפ לשיר פורסם ב-7 ביולי 2015.

השיר הגיע למקום ה-40 במצעד הסינגלים של ארצות הברית, בילבורד הוט 100, לאחר שמכר 71,000 עותקים, והיה להישג הגדול ביותר של הלהקה במצעד זה.

## רקע
בריאיון עם radio.com סולן הלהקה ברנדון יורי דיבר על השיר ואמר: "רציתי לדבר על משהו שעברתי בעבר, ויחד עם זאת להראות שזה בסדר להרגיש אשם על דברים מסוימים. רק צריך לקחת אחריות על העבר שלך ועל הדברים שעשית ולקבל את זה". בנוסף אמר יורי כי את השיר כתב מיד לאחר שהודיע לו מתופף הלהקה, ספנסר סמית', על כוונתו לעזוב את הלהקה.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי פאניק! אט דה דיסקו
קטגוריה:שירים באנגלית
דוני מיכוליאץ

**דוֹנִי מִיכוֹלְיָאץ** (נהגה כ: **דוֹנִיִי**, בקרואטית: **Donji Miholjac**, בהונגרית: **Alsómiholjác** – אלשומיהויָאץ) היא עיירה במזרח קרואטיה, השוכנת לגדות הנהר דראווה, בשטחי מחוז אוסייק-ברניה אשר בחבל סלאבוניה וסמוכה לגבול עם הונגריה.

## היסטוריה
היישוב מתועד לראשונה בכתובים מאמצע המאה ה-11 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. ב-1526 נכבש האזור על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית–הליגה הקדושה (1683–1699) נכבשה העיר על ידי צבא ממלכת הבסבורג ונותרה בחזקת ההבסבורגים מתוקף הסכם קרלוביץ אשר חתם את המלחמה.
בהמשך, עבר האזור לחזקת האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בשטחי ממלכת יוגוסלביה.

באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והעיירה דוני מיכוליאץ נכללה בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה. לאחר המלחמה נכללה העיר בשטחי יוגוסלביה ובראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה, עברה העיירה לחזקת קרואטיה.

## הקהילה היהודית
הקהילה נוסדה במחצית המאה ה-19 וב-1860 הוקם בית הכנסת. בני הקהילה עסקו בסחר במזון ותוצרת חקלאית ומקצתם היו בעלי טחנות קמח וחוות חקלאיות. ב-1921 מנתה הקהילה 156 נפשות וב-1931 התגוררו בדוני מיכוליאץ 224 יהודים. מבחינה הלכתית, נסמכה הקהילה על רבני אוסייק ומהם ניתן לציין את הרב שמעון אונגר שכיהן מ-1901 ובמשך 36 שנים, גם כרבה של קהילת דוני מיכוליאץ.

בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיירה 173 יהודים, שהיוו כ-3 אחוזים מכלל האוכלוסייה. לאחר כיבוש יוגוסלביה הוחל ברדיפות יהודים. בני הקהילה הובלו למחנות ההשמדה ונרצחו.

## קישורים חיצוניים

* 
* רשימת נרצחים בשואה מהעיירה דוני מיכוליאץ, במאגר המידע של יד ושם 
* קהילת דוני מיכוליאץ, באתר jewishgen.org, אוחזר ב-15 ביולי 2015 

## הערות שוליים

דוני מיכוליאץ
דוני מיכוליאץ
מגדל עדן (ירושלים)

**מגדל עדן** הוא גורד שחקים בתכנונו של האדריכל יגאל לוי המתוכנן להיבנות במרכז העיר ירושלים על שטחו של קולנוע עדן ההיסטורי, במפגש הרחובות אגריפס ועליאש. תוכניתו האדריכלית של המגדל כוללת מגדל של 28 קומות לצד מבנה נמוך יותר, ולמרגלותיהם ארקדה מסחרית המחברת בין המגדל לסביבתו המסחרית של מדרחוב אגריפס. בשטח המיועד למגדל כבר מתבצעות עבודות הכנה של חפירה ויציקת יסודות לחניון התת-קרקעי שיוקם תחת המגדל.

## תכנון
קולנוע עדן נבנה בשנת 1930 בסמוך לרחוב המלך ג'ורג', אגריפס ואליעש במרכז העיר ירושלים. החל משנות ה-70 הוגשו תוכניות להריסת מבנה הקולנוע ובניית מבנה חדש במקומו. תוכניות אלו קיבלו דחיפה עם סגירת בית הקולנוע בשנת 1990, שבעקבותיה הפך מבנה הקולנוע והמגרש סביבו לחניון.

לצורך תכנון המגדל נשכר בשנת 2007 האדריכל היהודי-אמריקאי דניאל ליבסקינד בשיתוף האדריכל הישראלי רני זיס.

תוכנית הבנייה במקום עברה גלגולים רבים מתוכנית לצמד מגדלים ועד מגדל יחיד ומנעד הקומות שאושר בוועדות התכנון נע בין 24 ל-29 קומות. ב-2012 אושרה תוכנית למגדל, שכללה מגדל בגובה 26 קומות בעל צורה עקמומית מעל כמה קומות מסד. התוכנית כללה שטחים למסחר, משרדים ומלונאות.

למרות אישור התוכנית, קודמה בשנים לאחר מכן תוכנית חדשה, ולבסוף אושרה בשנת 2015 תוכנית לבניית מגדל בצורת פירמידה בגובה 108 מטרים ובו 28 קומות (אף שתוכניתו המקורית של היזם הייתה לבניית מגדל פירמידה מחודדת שגובהו 165 מטרים). הבניין צפוי היה להכיל קומות מסחריות, בית מלון יוקרתי, דירות יוקרה, מסעדה ובראשו קומת תצפית. את התוכנית למגדל הפירמידה הכין האדריכל דניאל ליבסקינד בשיתוף האדריכל יגאל לוי.

ליבסקינד התייחס לצורת הפירמידה של הבניין ואמר 

על אף שהיו מתנגדים לתוכניות, הן אושרו על ידי הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה של ירושלים.

באוקטובר 2016, במהלך התהליכים הסטטוטוריים, הוצע לאפשר את הגבהת המבנה לגובה של כ-122 מטרים בתנאי שתוגש תוכנית מתוקנת על ידי היזם. אך בינואר 2017 נודע כי היזם נסוג מתוכנית הפירמידה, מכיוון שצורת הבניין לא מאפשרת לנצל באופן מיטבי את אחוזי הבנייה המותרים. במקום הפירמידה החלו בקידום תוכנית למגדל של 26 קומות על פי האישורים שנתנו לתוכניות ב-2012, תוך בחינה מחדש של עיצוב המגדל. בהמשך לכך אושרה תוכנית חדשה הכוללת 2 מבנים בגבהים שונים המחוברים ביניהם בארקדה מסחרית ומיועדים למגורים ומלון לצד שטחי מסחר. התכנון המחודש נוצר על ידי האדריכל יגאל לוי שקודם לכן היה מעורב בתוכניות "מגדל הפירמידה" על גלגוליו השונים. בנובמבר 2021, אושרה תוכנית חלופית להקמת שני בניינים (מגדל מגורים בן 28 קומות ומלון בן 12 קומות) המחוברים בארקדה.

## קישורים חיצוניים
*
*
*
*כתבה (כוללת הדמיות מעודכנות לשנת 2015) על הפרויקט באתר dezeen. 
* 
*

## הערות שוליים

עדן
קטגוריה:מבנים שתכנן דניאל ליבסקינד
קטגוריה:המשולש (ירושלים)
עדן
קטגוריה:ירושלים: מיזמים עתידיים
בית הדין לבוררות בספורט

**בית הדין לבוררות בספורט** (באנגלית: **Court of Arbitration for Sport**, בראשי תיבות **CAS**; ובצרפתית: **Tribunal arbitral du sport**, בראשי תיבות **TAS**) הוא גוף בינלאומי מעין-שיפוטי, אשר הוקם על מנת להכריע במחלוקות בנוגע לספורט. מטה בית הדין נמצא בלוזאן שבשווייץ ויש לו בתי דין גם בניו יורק שבארצות הברית ובסידני שבאוסטרליה. בנוסף מוקמים בתי דין זמניים בערים המארחות משחקים אולימפיים.

## סמכות בית הדין
בית הדין רוכש את הסמכות לדון בסכסוך פלוני מכוח הסכמת הצדדים לאותו סכסוך, וספציפית על ידי כתב בוררות, הנעשה בין אותם צדדים. האמנה האולימפית קובעת כי כל סכסוך בקשר למשחקים האולימפיים יידון בפני בית הדין.

כל התאחדויות הספורט הבינלאומיות הכירו בסמכותו של בית הדין לפחות בקשר לסכסוכים מסוימים. מכוח המילוי אחרי הקוד הבינלאומי נגד סמים בספורט מ-2009 מכירות כל החתומות על הקוד בסמכות בית הדין בקשר להפרת הכללים בנושא זה. בפועל חלק ניכר מן התיקים המתבררים בפני בית הדין עוסקים בטענות על שימוש בסמים על ידי ספורטאים.

ערכאת הערעור על החלטות בית הדין היא בית המשפט העליון הפדרלי של שווייץ. ערעורים המוגשים לו מתקבלים לעיתים רחוקות ובדרך כלל על בסיס פגמים פרוצדורליים בהליך שבפני בית הדין ולא מנימוקים לגופו של עניין. עד מרץ 2012 התקבלו שבעה ערעורים בלבד וששה מהם התקבלו מטעמים פרוצדורליים.

## תולדות בית הדין
בית הדין הוקם במסגרת הוועד האולימפי הבינלאומי בשנת 1984. בשנת 1994 נטען במסגרת ערעור שהוגש על החלטת בית הדין כי הוא איננו גוף חסר משוא פנים. בפסק הדין קבע בית המשפט הפדרלי העליון של שווייץ כי בית הדין הוא מוסד בוררות לגיטימי, ועם זאת הצביע על הקשרים המרובים בין בית הדין לבין הוועד האולימפי הבינלאומי. בעקבות זאת נעשו בבית הדין רפורמות שונות על מנת להופכו עצמאי יותר מהוועד האולימפי הבינלאומי מבחינה ארגונית ופיננסית. הרפורמה המשמעותית ביותר הייתה הקמתה של המועצה הבינלאומית לבוררות בספורט (ICAS), שקיבלה לידיה את הפעלת בית הדין במקום הוועד האולימפי הבינלאומי. עם השנים ביסס בית הדין את סמכותו והמוניטין שלו כבית הדין הבינלאומי העליון לספורט.

בית הדין ממעט להתערב בהחלטות של שופטי ספורט אודות הישגים וניקוד במהלך תחרויות ספורט, ומתערב בהן בדרך כלל רק כאשר מצויה ראיה ברורה לכך שהשופטים פעלו בחוסר תום לב.

בית הדין נדרש מדי פעם לדון בסכסוכים בעלי מרכיב פוליטי. כך, בשנת 2006 קיבל בית הדין את טענתה של גיברלטר כי היה בסיס לבקשתה להתקבל כחברה באופ"א וכפה על הארגון להעניק לה חברות זמנית. עם זאת, בקונגרס אופ"א שנערך לאחר מכן נדחתה בקשת החברות של גיברלטר ברוב גדול בעקבות מסע שתדלנות של ספרד, וזאת על אף החלטתו של בית הדין. במקרה אחר, ב-2010, הובאה בפני בית הדין טענת התאחדות הכדורגל של צפון אירלנד כנגד פיפ"א על כך שלא מנעה מהתאחדות הכדורגל של אירלנד מלקבל ספורטאים שנולדו בצפון אירלנד ולא היה להם קשר דם עם הרפובליקה האירית. בית הדין קיבל את טענת פיפ"א וההתאחדות האירית כי הן יישמו את הכללים בנדון באופן תקין.

## קישורים חיצוניים

* 
* מאמר אודות 25 השנים הראשונות לפעולת בית הדין 
* מאמר אודות פעולת בית הדין, באתר Academia (באנגלית)

## הערות שוליים

ספורט
קטגוריה:ספורט
קטגוריה:אולימפיאדה
קטגוריה:לוזאן: ספורט
ג'לסומינו בארץ השקרנים

**ג'לסומינו בארץ השקרנים** (באיטלקית **Gelsomino nel Paese dei Bugiardi**) הוא ספר ילדים מאת ג'אני רודארי משנת 1958. 

## עלילה
הספר מספר על ג'לסומינו (באיטלקית, יסמין) ילד בעל קול חזק במיוחד שנאלץ לעזוב את ביתו אחרי שהוא שובר בקולו זכוכיות ומשנה תוצאת משחק כדורגל. 

ג'לסומינו מגיע למדינה שנשלטת על ידי מלך בשם ג'קומון, שודד ים לשעבר, שמכריח את כל התושבים לשקר כל הזמן ולקרוא לדברים בשמות לא נכונים. 

בעזרת חתול מצויר בגיר וצייר המסוגל להפוך ציורים לחפצים ממשיים ג'לסומינו מצליח להפיל את שודד הים מהשלטון והתושבים יכולים לחזור לומר אמת.

## תרגומים לעברית
* תרגם ז' אריאל, מסדה, 1964
* תרגמה סביונה מאנה, הרפתקה: סופרים מתרגמים קלאסיקה, מודן ואוקיינוס, 2015

## קישורים חיצוניים
*
*ג'לסומינו בארץ השקרנים, באתר המפרש ספרות ילדים
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 1958
קטגוריה:ספרי הוצאת מסדה
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
קטגוריה:ספרי סדרת הרפתקה
לנצ'ראן

**לנצ'ראן** (באזרית: **Lənkəran**) היא עיר באזרבייג'ן לחופיו של הים הכספי, כ-32 ק"מ צפונית לגבול עם איראן.

במקום נמצאו שרידים לנוכחותם של בני אדם המתוארכים לנאולית, כמו כן התקיימה כאן התיישבות בתקופת הברונזה והברזל.

בעקבות מלחמת רוסיה–פרס (1722–1723) נפלה לנצ'ראן לידיה של רוסיה, אך ב-1732 בעקבות חתימת הסכם רשת העיר חזרה לידיה של פרס. במאה ה-18 והמאה ה-19 הייתה לנצ'ראן חלק מח'אנות לנצ'ראן. בעקבות מלחמת רוסיה–פרס (1826–1828) העיר שוב נפלה לידיה של האימפריה הרוסית.

## ערים תאומות
* 

## קישורים חיצוניים
 
* 
* 

קטגוריה:אזרבייג'ן: ערים
קטגוריה:הים הכספי: יישובים
שירוואן

**שירוואן** (באזרית: **Şirvan**) היא עיר בדרום-מזרח אזרבייג'ן.

העיר נוסדה ב בשם זובובקה על שמו של הגנרל הרוסי . ב-1938 שמו של היישוב שונה לעלי-באיראמלי על שמו של פעיל קומוניסטי אזרי. ב-1954 היישוב קיבל מעמד של עיר. ב-25 באפריל 2008 העיר קיבלה את שמה הנוכחי.

החל משנת 1999 בעיר פועלת המכללה הממלכתית לכלכלה ומדעי הרוח של שירוואן.

## דמוגרפיה

לפי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2025 התגוררו בעיר כ-84,400 בני אדם.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אזרבייג'ן: ערים
שלמה בן מאיר

רבי **שלמה בן הרב [[מאיר בן שמואל|מאיר]]** הוא נכדו של רש"י אשר נולד לאחר פטירתו ולכן קרוי על שמו, היה אחד מבעלי התוספות.

ר' שלמה נולד לרבי מאיר בן שמואל ויוכבד בתו של רש"י, אחיו היו רבנו תם, הרשב"ם וריב"ם, שנת לידתו אינה ידועה אך היה זה לאחר שנת ד'תתס"ה.

חיבר פירוש על התורה המובא בספר "ערוגת הבושם", לרבי אברהם בן עזריאל.

הוא מוזכר פעם אחת בכל התוספות בש"ס במסכת פסחים ופעם אחת בתוספת בפירוש רש"י לתלמוד, וכן מוזכר בספר הגהות מימוניות. מוזכר במחזור ויטרי כמי שהודיע על פטירת ר' יוסף בנו של רבנו תם.

היה בקיא בתורת הדקדוק וכונה 'אבי הדייקנים'.

ר' שלמה נפטר צעיר.

## עץ משפחת רש"י

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי התוספות
קטגוריה:ראשוני צרפת
קטגוריה:משפחת רש"י
קטגוריה:יהודי צרפת במאה ה-12
הסופר קאפ הפורטוגלי

**הסופר קאפ הפורטוגלי**, הידוע גם בשם **סופר קאפ קנדידו דה אוליביירה** (בהולנדית: **Belgische Super Cup**, בפורטוגזית: **Supertaça Cândido de Oliveira**) הוא מפעל כדורגל פורטוגלי המוכרע במשחק אחד, ומפגיש בין אלופת פורטוגל לבין מחזיקת הגביע הפורטוגלי. אם האלופה היא גם מחזיקת הגביע, היא תפגוש במשחק את הקבוצה שהפסידה בגמר הגביע. המפעל נוסד באופן לא רשמי בשנת 1979, ואומץ לאחר שנתיים על ידי פדרציית הכדורגל הפורטוגלית.

שיאנית הזכיות בתואר היא פורטו שזכתה 24 פעמים. על אף ששוחק ברציפות החל משנת 1979, זכו בתואר חמש קבוצות שונות בלבד.

## היסטוריה

עוד בטרם נוסד מפעל הסופר קאפ, התקיימו פעמיים מפגשים בין אלופת פורטוגל למחזיקת הגביע. הפעם הראשונה הייתה בשנת 1944, אז התקיים משחק לכבוד ייסוד אצטדיון חדש בעיר ליסבון, ובו ניצחה ספורטינג ליסבון את יריבתה העירונית בנפיקה ליסבון בתוצאה 3-2 לאחר הארכה. בעקבות המשחק הוחלט להמשיך בקיום המפעל, אך החלטה זו בוטלה, והפעם הבאה בה התרחש מפגש סוג זה הייתה בשנת 1964. המשחק היה במסגרת מפעל לא רשמי בחסות בית העיתונאים, והפגיש שוב בין שתי הקבוצות הבכירות של העיר ליסבון. הפעם המפגש הסתיים בניצחונה של בנפיקה על ספורטינג בתוצאה 5-0.

בשנת 1979 הוקם באופן לא רשמי מפעל הסופר קאפ הפורטוגלי. הזוכה הראשונה בתואר הייתה בואבישטה, מחזיקת הגביע, שגברה על האלופה פורטו בתוצאה 2-1. שנה אחר כך שוחק המפעל במתכונת בית-חוץ, והסתיים בניצחונה של בנפיקה על ספורטינג בתוצאה 4-3 בסיכום שני המשחקים. בעקבות הצלחת שתי מהדורות אלו של המפעל, החליטה פדרציית הכדורגל הפורטוגלית לקחת את המפעל תחת חסותה ולהפכו לרשמי. המפעל נקרא על שמו של הכדורגלן והמאמן הפורטוגלי המנוח, קנדידו דה אוליביירה. למרות ששתי המהדורות הראשונות שוחקו באופן לא רשמי, זכיותיהן של בואבישטה ובנפיקה נספרו במניין הזכיות הכללי.

עד לשנת 2000 שוחק המפעל בשיטת בית-חוץ, אך חוקי המפעל קבעו כי חוק שערי חוץ לא ייחשב בספירת השערים הכללית. במקרה של שוויון בסיכום שני המשחקים, נקבע כי יתקיים משחק חוזר במגרש נייטרלי. מקרה זה חזר על עצמו שש פעמים, כשהגמר החוזר של שנת 1984 בין בנפיקה לפורטו שוחק גם הוא במתכונת של שני משחקים.

החל משנת 2001 עבר המפעל להכרעה במשחק בודד. חוקי המפעל קבעו כי מקרה של שוויון, יעבור המשחק להכרעה בהארכה, ושוויון בהארכה יגרור הכרעה בדו-קרב פנדלים.

## היסטוריית המשחקים
* ב**כתב מודגש** - הזוכה בתואר. ב*[[כתב נטוי]]* - הגיעה כסגנית מחזיקת הגביע בעקבות זכיית האלופה בדאבל.

## זכיות לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים
* הסופר קאפ הפורטוגלי באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הפורטוגלית

פורטוגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל בפורטוגל
דיליפ שאנגווי

**דִילִיפּ שַׁאנְגְוִוי** (בהינדי: दिलीप संघवी, באנגלית: **Dilip Shanghvi**, נולד: ב-1 באוקטובר 1955) הוא מיליארדר ואיש עסקים הודי. הוא ייסד את ענקית התרופות סאן פארמה.

## חיים מוקדמים וקריירה
דיליפ נולד בעיירה הקטנה אמרלי בגוג'ראט. הוא קיבל תואר ראשון במסחר מאוניברסיטת קולקטה. 
הוא החל לעבוד בחנות של אביו למכירת תרופות בקולקטה, והגיע למסקנה שעדיף לו לייצר תרופות בעצמו, במקום למכור תוצרת של אחרים.

הוא הקים את חברת התרופות סאן פארמה עם הון עצמי של 10,000 רופיות בשנת 1982 בעיר ואפי. כיום החברה היא יצרנית התרופות הגדולה בהודו. 

בשנת 1997 רכש את חברת קראקו פארמה האמריקאית. ובשנת 2007 רכש באמצעות חברתו סאן את חברת תרו תעשייה רוקחית הישראלית. שאנגווי הוביל את סאן פארמה להיות יצרנית התרופות הגנריות החמישית בעולם.

בשנת 2014 רכש חברה הודית "מעבדות רנבקסי" בסכום של 4 מיליארד דולר. בשנתיים האחרונות הונו האישי שמושקע במניות חברת סאן הצטמצם לאחר שמנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) מצא בעיות איכות באתר הייצור המרכזי של החברה בהודו.  נכון לפברואר 2018 הונו האישי עומד על 12.2 מיליארד דולר.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מיליארדרים הודים
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1955
מרק אלטרמן

**מרק אלטרמן** (נולד ב-23 באפריל 1988), הוא אתלט ישראלי, 3 פעמים ברציפות אלוף ישראל בזריקת דיסקוס (2015-2013). בשנת 2010 הוא הורשע באימרוץ והושעה לשנתיים מתחרויות.

## ביוגרפיה
אלטרמן מתאמן בקבוצת הפועל עמק חפר בהדרכת סלבה איסמאלוב.

### 2013
#### אלוף ישראל
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בתחילת יולי 2013 זכה אלטרמן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 57.75 מטר, לפני ליאור פרץ ממכבי השגים ראשון לציון (48.02 מטר) ויהב אדיר מהפועל אתלטי אורן השרון (45.73 מטר). מדליית כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 17.12 מטר, אחרי איתמר לוי מאתלטי כיוונים באר שבע (18.15 מטר) ולפני חברו לאגודה איגור בסוב (14.34 מטר). שבוע לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בקאזאן, רוסיה בתחילת יולי 2013 הוא סיים במקום עשירי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 55.06 מטר. שבועיים לאחר מכן, בתחרויות המכביה התשע-עשרה הוא זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 17.36 מטר, אחרי איתמר לוי (17.51 מטר) וג'ייקוב ויינטראוב מארצות הברית (17.49 מטר).

### 2014
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2014 זכה אלטרמן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 54.94 מטר, לפני איתמר לוי (48.76 מטר) ודניס ואליאלין ממכבי תל אביב (46.30 מטר). מדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.44 מטר, אחרי איתמר לוי (17.36 מטר) ולפני רועי וסרמן ממכבי חיפה כרמל (15.12 מטר).

### 2015
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2015 זכה אלטרמן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 53.04 מטר, לפני איתמר לוי (51.72 מטר) וחברו לאגודה ויקטור זגינאיקו (45.93 מטר). מדליית כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.64 מטר, אחרי איתמר לוי (18.20 מטר) ולפני רועי וסרמן (15.83 מטר).

### 2016
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2016 זכה אלטרמן בשתי מדליות כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.70 מטר, אחרי איתמר לוי (18.27 מטר) ולפני רועי וסרמן (16.25 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 52.47 מטר, אחרי איתמר לוי (54.75 מטר) ולפני דניס ואליאלין (51.34 מטר)

## [[אימרוץ]]
באוגוסט 2010 הושעה אלטרמן לשנתיים לאחר שנימצא בדמו מתאנדיאנון.

## שיאים אישיים
* הדיפת כדור ברזל: 17.68 מטר (2014)
* זריקת דיסקוס: 57.75 מטר (2013)

## קישורים חיצוניים
* מרק אלטרמן, באתר *European-Athletics* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי ישראל בזריקת דיסקוס
קטגוריה:אתלטים שהורשעו באימרוץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
נחשיליים

**נחשיליים** או **שַׁלְשׁוֹלִיִּים** (שם מדעי: Typhlopidae) הם משפחה של נחשים קטנים לא ארסיים. נחשיליים נחשבים לנחשים הקטנים ביותר בעולם. הם עיוורים לגמרי וחיים מתחת לקרקע באזורים טרופיים שונים בעולם כמו באפריקה, אסיה, אמריקה ואוסטרליה ואיים באוקיינוס השקט. הם קרובים למשפחת הנחשים הקטנים נימוניים.

הם עיוורים וכמעט חסרי עיניים ובעלי פה ולסתות קטנים. הם קצרים ביותר ובעלי גוף רך, רבים מהם הם ורודים וריריים. רובם מטילי ביצים.

בישראל מצויים שני מיני נחשיליים: נחשיל מצוי, ונחשיל חד-ראש.

## מיון
משפחה זו כוללת, נכון למאי 2025, כ-280 מינים.
* על-משפחה Typhlopoidea
** משפחה **נחשיליים** (Typhlopidae)
*** *Acutotyphlops* - בו 5 מינים.
*** *Afrotyphlops* - בו 28 מינים.
*** *Amerotyphlops* - בו 19 מינים.
*** *Anilios* - בו 48 מינים.
*** *Antillotyphlops* - בו 12 מינים.
*** *Argyrophis* - בו 12 מינים.
*** *Cubatyphlops* - בו 12 מינים.
*** סוג ומין יחיד - *Cyclotyphlops deharvengi*
*** סוג ומין יחיד - *Grypotyphlops acutus*
*** *Indotyphlops* - בו 22 מינים.
*** *Letheobia* - בו 37 מינים, ביניהם נחשיל חד-ראש (*Letheobia simoni*).
*** *Madatyphlops* - בו 14 מינים.
*** *Malayotyphlops* - בו 12 מינים.
*** *Pseudoindotyphlops* - בו 2 מינים.
*** *Ramphotyphlops* - בו 23 מינים.
*** *Rhinotyphlops* - בו 7 מינים.
*** סוג ומין יחיד - *Sundatyphlops polygrammicus*
*** *Typhlops* - בו 21 מינים.
*** *Xerotyphlops* - בו 5 מינים, ביניהם נחשיל מצוי (*Xerotyphlops syriacus*).

## קישורים חיצוניים

* נחשיליים באתר ADW

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי בלסיוס מרם
כימראים

230px|ממוזער|סרטון על כימרה.
**כימראים** (שם מדעי: Chimaeriformes) היא סדרה של דגי סחוס עתיקים החיים בעומק הים והם בין הדגים הפרימיטיביים ביותר החיים היום. הם מכונים גם **כרישי רפאים**, אם כי אינם כרישים אלא שייכים לתת מחלקה אחרת. הכימראים שייכים לתת המחלקה כסויי זימים והם בעלי פתח זימים אחד בכל צד של הראש (אופייני בדרך כלל לדגי גרם), בעוד שכרישים שייכים לתת המחלקה מחורצי זימים (והם לרוב בעלי חמישה חריצי זימים זוגיים).

בעבר היו קבוצות רבות ושונות שלהם, אולם הם נכחדו במשך הזמן והיום רוב המינים החיים הם קטנים, נדירים ונמצאים בעיקר במים עמוקים, מחפשים אחרי טרף קטן או אחרי נבלות של חיות ימיות. ישנם כמה מינים שמגיעים לעומקים של עד 2,600 מטר.
## מאפיינים
לכימראים ראש מוארך ובו עיניים ענקיות שזוהרות בחושך ומותאמות לתנאי אפלה, חוטם מחודד שמהווה איבר חישה וסנפירים רכים וחיוורים כמעט לגמרי. הזנב תופס את רוב האורך ואורכם יכול להגיע עד 150 ס"מ. בניגוד לכרישים ולתריסניות, שיניהם אינם חדות אלא הם בעלי טוחנות עבות ושטוחות ובמינים רבים הפה הוא דמוי מקור.

כמו הכרישים הם מטילים קבוצת ביצים בתוך תטולה דמוית כישור.

## מיון
ישנן שלוש משפחות כימרות:
*משפחה כימרות שטוחות חוטם (Callorhinchidae)
**סוג יחיד כימרה שטוחת חוטם (*Callorhinchus*)
*משפחה כימרות קצרות חוטם (Chimaeridae)
**סוג *Chimaera*
**סוג *Hydrolagus*
*משפחה כימרות ארוכות חוטם (Rhinochimaeridae)
**סוג *Harriotta*
**סוג *Neoharriotta*
**סוג *Rhinochimaera*

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
יוסף אריה זילברמן

הרב **יוסף אריה הכהן** זילברמן (ה'תקע"ד, 1814 בערך – ד' בתשרי ה'תרנ"א, 18 בספטמבר 1890) היה רב רומני, רבה הראשון של המושבה ראש פינה.

## ביוגרפיה
נולד לרב שלמה מרדכי הכהן, כיהן כרבה של העיר מוינשט שברומניה. בשנת ה'תרכ"ד (1864) בהיותו בגיל חמישים עלה לארץ ישראל עם בני משפחתו והתיישב בצפת. לאחר זמן מה עברו בני המשפחה לחיפה, שבה הייתה קהילה יהודית בעיקר ספרדית בת כמה מאות נפשות שהתרכזה בתוככי חומות העיר העתיקה. הרב זילברמן ניסה להקים בחיפה או בסמוך לה התיישבות יהודית נוספת, והקים בית חרושת לייצור אלכוהול. לאחר זמן שבו לצפת. הוא הדביק את בן אחותו דוד שוב ברעיון העלייה לארץ ישראל, ובעקבותיו עלה שוב ארצה בשליחות חבורתו "חבורה יישוב ארץ-ישראל על ידי עבודת אדמה" שרכשה מאוחר יותר את אדמות המושבה "גיא אוני".

לאחר יסוד "ראש פינה", נקרא הרב יוסף אריה הכהן לכהן כרבה של המושבה, ב-1886 התמנה כרב לא-תושב, במינוי רשמי של פקידות הברון רוטשילד, ובמרץ 1890 התמנה כרב קבוע תפקיד בו נשא כחצי שנה נוספת עד פטירתו. לאחר פטירתו החליף אותו בתפקידו, בנו הרב טודרוס הכהן (טברי"א). בן אחר שלו, היה הרב לוי יצחק הכהן, שכיהן כרבה של בקאו שברומניה ורב ראשי של יהודי רומניה בניו יורק.

על מצבתו בחלקת ותיקים בבית העלמין של ראש פינה, נחקק: .

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:רבנים רומנים
קטגוריה:ראש פינה: אישים
קטגוריה:רבני מושבות
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי רומניה
קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:אישים הקבורים בראש פינה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1814
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1890
משה גוטמן (סופר)

**משה (חיים משה צבי) גוטמן** (נולד ב-כ"ו בתשרי ה'תשל"ד, 22 באוקטובר 1973) הוא עיתונאי וסופר ישראלי, משמש ככתב לענייני משפט וכפובליציסט בעיתון "המודיע". מרצה בקורסים לכתיבה יוצרת במכון אחיה ובמסלול הכתיבה של קורן - בית הספר לקולנוע יהודי. מוסמך לעריכה ספרותית על ידי 'בית העורכים'.

## ביוגרפיה
גוטמן גדל במושב קוממיות ולמד בישיבות גור בבני ברק ובאשדוד. הוא למד גרפולוגיה אצל הגרפולוגים אלון בן יוסף ויצחק ניר, ועבד כשוחט.

בהמשך דרכו פנה ללימודי משפטים וכיום הוא בעל תואר ראשון של הקמפוס החרדי באור יהודה ותואר שני של הקריה האקדמית אונו. חבר ללימודי המשפטים, שהיה סמנכ"ל עיתון "משפחה", צירף אותו לעיתון. כך החל את דרכו בעיתונאות ובספרות. בהמשך עזב את עיתון "משפחה" ועבר לכתוב בעיתון "המודיע", בו הוא משמש ככתב משפטי, כפובליציסט, בעל הטור השבועי "הרהור חוזר" וכתב במוספי השבת של העיתון.

במוספי הסיפורים היוצאים בעיתונות החרדית לקראת חגי פסח וסוכות מופיעים סיפוריו של משה גוטמן מלבד ב"המודיע" גם בעיתונים "משפחה", "יתד נאמן", "מרוה לצמא", ועוד.

גוטמן עורך את המגזין מילים־טובות המופץ בדוא"ל למעל 1000 מנויים ועוסק בתרבות חרדית.

גוטמן כותב גם סיפורים קצרים. סיפורו "הטלפון האחרון" זכה במקום הראשון בפרס אלמוג לשנת 2016.

גוטמן כותב גם תחת השמות: משה מורג, אלחנן בינדר, צפניה בינדר, מישאל שרשום.

נשוי ואב לשבעה ילדים. מתגורר בקריית גת.

## ספריו

* **שוליים**
** שוליים של מעלה
** שוליים של זהב
** יש לו שעה
* **מעבדי העשתונות**
** אל תרקוד היום 
** פגישה בלילות שבט 
** הם שבו ללכת 
** על סף הלב
* **אנשים כן משתנים**
** ייצוב פנים
**תווי פנים 
**העמדת פְּנים
**עמוק בפנים
***הארות בשעת מעשה**
**ואז בא הכתוב
**זה מה שכתוב
***מחושבים 2000: ראייה כלכלית אסטרטגית צופה פני עתיד**

### נוער
* כָּל הַיְּלָדִים טוֹבִים 1 - ספר סיפורים לנוער
* כָּל הַיְּלָדִים טוֹבִים 2 - ספר סיפורים לנוער
* כָּל הַיְּלָדִים טוֹבִים 3 - ספר סיפורים לנוער
* מַבָּטִים כְּמוֹ אֵשׁ 1 - ספר סיפורים לנוער

### ביוגרפיות
* אתהלך
* אם סגולה
* ה"פני מנחם"
* נזר הדור - ביוגרפיה על הרב בנימין מנדלזון

### תורני
* שפע ברכות - תודעת השפע על פי מקורות הקודש (הוצאה עצמית 2019)
* בפאתי הבית

### ספרות מקצועית
* תכתבוּ | (בשיתוף עם לירון פיין) | מדריך לכתיבה יוצרת ולכתיבת איכות חכמה
**<big>מתח</big>**
* קסדות הלילה הנוקמות (תחת השם צפניה בינדר)

### אנגלית
* GOOD KIDS (תרגום של כל הילדים טובים 1)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים חרדים ישראלים
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:סגל המודיע
קטגוריה:סגל משפחה
קטגוריה:עורכי עיתונים חרדים
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:חסידי גור
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:קוממיות: אישים
קטגוריה:קריית גת: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
טגואיים

**טגואיים** או **לטאות השוט** (שם מדעי: Teiidae) היא משפחה של לטאות גדולות החיות מדרום ארצות הברית, דרך אמריקה המרכזית ולאורך מרבית אמריקה הדרומית. הם מותאמות לחיים על עצים וגם על הקרקע וברובם הגדול ניזונים מבשר או לפחות מחרקים, יחד עם כמה מעטים שניזונים בעיקר מצמחייה. משפחה זו כוללת כ-170 מינים.

## מאפיינים
הגדולים בבני משפחה זו, מהסוג טגו תניני מגיעים לאורך 1.2 מטר ולמשקל של 4.5 ק"ג. במראם הטגואים מזכירים את לטאות הכוח שגם הם אוכלות בשר, אך לא נמצאות באמריקה. הם אינם קרובים אליהם ושייכים לקבוצה דמויי-לטאה בה הלטאות האמיתיות והלטאות הממושקפות, והדמיון ביניהם נובע מאבולוציה מתכנסת.

לטגואיים קשקשי גב מלבניים גדולים דמויי שריון, טפרים חדים וארוכים, ראש גדול ובתוכו שיניים חדות ומוצקות. הם גם בעלי לשון מפוצלת כמו נחש.

הטגגואיים חיים ביערות גשם או אזורים חמים אחרים ומסוגלים להתקיים בלי מזון הרבה זמן. חלק מהמינים גם יודעים לשחות ולצלול.

## מיון
*תת-משפחה Teiinae
**סוג Aurivela
**סוג Ameiva
**סוג Ameivula
**סוג Contomastix
**סוג Holocosus
**סוג Glaucomastix
**סוג ומין יחיד Medopheos edracanthus
**סוג Pholidoscelis
**סוג Aspidoscelis
**סוג טגו רץ (Cnemidophorus)
**סוג Dicrodon
**סוג Kentropyx
**סוג Teius
*תת-משפחה Tupinambinae
**סוג Callopistes
**סוג ומין יחיד Crocodilurus amazonicus
**סוג טגו תניני (Dracaena)
**סוג Salvator
**סוג טגו (Tupinambis)

## קישורים חיצוניים

*טגואיים באתר ADW
## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1827
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
פינגווין לבן-פנים

**פינגווין לבן-פנים** (שם מדעי: *Eudyptes schlegeli*) הוא מין של פינגווין מהסוג פינגווין מצוייץ, שמצוי מחוץ לעונת הרבייה בים בין אוסטרליה לאנטארקטיקה; הוא מקנן אך ורק באי מקווארי. זהו המין הגדול ביותר מסוגו: אורכו כ-65 עד 76 ס"מ, ומשקלו כ-3 עד 8 ק"ג, בעוד הזכרים גדולים מהנקבות. הזכר והנקבה דומים במראם: הבטן והפנים לבנים, הגב שחור, המקור כתום ומעליו יש מעין "ציצת" נוצות זהובה. מין זה דומה מאוד לפינגווין הסלעים, אבל פניהם של פינגוויני הסלעים שחורות, בשונה מפניהם הלבנות של הפינגווינים ממין זה.

הפינגווינים ניזונים בעיקר מקריל ודגים, אך גם מדיונונים. מעט פרטים יחסית ידועים על התנהגות הפינגווינים ממין זה, ובפרט על דפוסי הנדידה של מין זה.

## רבייה
הקן הוא מעין חור בחול או בדשא, ובתוכו הפינגווינים שמים אבנים וצמחים. הוא ממוקם בדרך כלל כמה מאות מטרים מהים, על מנת לאפשר להורים גישה נוחה לאזור האכילה שלהם. שיטת הרבייה היא מונוגמיה. עונת הרבייה נמשכת בין ספטמבר למרץ, והטלת הביצים מתרחשת בדרך כלל באוקטובר.

בתחילת עונת הרבייה הזכרים יוצאים מהים בהמוניהם ובונים את הקן, והנקבות באות שבועות ספורים לאחר מכן. הפינגווינים ממין זה מתקבצים ללהקות, שעשויות לכלול עד כ-500,000 פרטים. לפני ההזדווגות, הזכר מבצע תנועה בראשו ומשמיע קריאה מיוחדת. הנקבה מטילה 2 ביצים, אך רק אחת מהן נדגרת על ידי ההורים, והיא היחידה שתשרוד בדרך כלל. שני ההורים דוגרים על הביצה לסירוגין במשך כ-35 ימים, ב"משמרות" של כ-12 ימים. לאחר הבקיעה, הזכר שומר על הגוזל במשך כשלושה שבועות בעוד הנקבה מביאה מזון לשניהם. לאחר מכן, הזכר והנקבה מביאים לגוזל את המזון, והוא מצטרף לקבוצה של גוזלים ממין זה. בגיל כ-70 יום, הגוזל עוזב את הקן.

פרטים ממין זה מגיעים לבגרות מינית בגיל שנה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1876
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך הרמן אוטו פינש
קטגוריה:פינגוויניים
קטגוריה:אוסטרליה: עופות