open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מנזר אותימיוס

שמאל|ממוזער|250px|תרשים האתר
**מנזר [[אותימיוס]]** (נכתב גם **אבטימיוס**) הוא אתר ארכאולוגי השוכן במרכזו של מישור אדומים, אזור התעשייה של מעלה אדומים, כקילומטר מדרום לנחל אוג. במקום נמצאים שרידיו של מנזר אשר נוסד בשנת 428 בידי אותימיוס הקדוש, מראשוני הנזירים במדבר יהודה.

## היסטוריה
ב-428 ייסד אותימיוס ייסד את המנזר. נוסד תחילה כלאורה ובו כנסייה שסביבה נבנו 12 תאי מגורים לנזירים. במנזר נערך, בין היתר, ריפוי חולים. ב-482, מספר שנים לאחר מותו של אותימיוס בשנת 473, הפך המנזר לקוינוביון, הוא הוקף חומה ובמרכזו הוקמה כנסייה חדשה. במנזר נחצבו בור מים גדול שסיפק את צורכי הנזירים ואפשר לקיים באתר בוסתן. כשהבור נתגלה מאות שנים רבות אחר כך, הוא עוד היה בשימושו של שבט בדואי מקומי. אותמיוס עצמו נקבר בקריפטה מתחת לקפלה קטנה שנבנתה במרכז המתחם, וזו השתמרה. המנזר נפגע ברעידת אדמה בשנת 660 אך שוקם והמשיך להתקיים עד המאה ה-13. הכניסה למנזר עצמו נבנתה בתקופה הצלבנית. במאה ה-13 הפך האתר לחאן דרכים אשר נודע בשם "חאן אל-אחמר" (החאן האדום), וננטש באופן סופי בתקופה העות'מאנית.

אורכו של האתר כ-90 מטרים ורוחבו כ-80 מטרים. נוסף על בור המים, שרידי הכנסיות והקריפטה, נשתמרו בו תאי נזירים, אכסניה, פסיפס ותעלות מים. במקום אף שוכנת קריפטה שבה עצמותיו של אותימיוס.

האתר לא היה נגיש לקהל עד שנת 2010, עת הועבר לניהולה של רשות הטבע והגנים. ביקור במקום מותנה בתיאום מראש לקבוצות בלבד המבקרות במוזיאון השומרוני הטוב.

## גלריה

EuthymiusMonastery1.jpg|מבט כללי על המנזר
EuthymiusMonastery3.jpg|כתובת פסיפס יוונית שנשתמרה באתר
EuthymiusMonastery4.jpg|מבט לתוך העמודים במאגר המים
EuthymiusMonastery5.jpg|מבט לתוך התקרה במאגר המים
EuthymiusMonastery6.jpg|עתיקות במנזר
EuthymiusMonastery7.jpg|הירידה לקבר במנזר
PikiWiki 28436 Euthymius Monastery.jpg|מאגר המים במנזר אותימיוס
Euthymius Monastery1009 (11).jpg|רצפת הפסיפס של הכנסייה
Euthymius Monastery1009 (8).jpg|שרידי תא נזירי ובו מיטה


## לקריאה נוספת
* נירית שלו-כליפא, **אל גן נעול, ביקורים במנזרי הארץ**, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר, 2005, עמ' 18
*גלעד כרמלי, **חד פעמי: מנזר משנת 428 ששוכן ליד סניף של "רמי לוי" ייפתח מחר למבקרים**, ynet

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

אותימיוס
אותימיוס
קטגוריה:מעלה אדומים: מבנים
אותימיוס
קטגוריה:מבני חאן
קטגוריה:מישור אדומים
קטגוריה:מעלה אדומים: גאוגרפיה
HSBC ארנה

**HSBC ארנה** (בפורטוגזית: **HSBC Arena**), הידוע גם בשמות **Arena Olímpica** ("ההיכל האולימפי"), **Arena Multiuso** ("ההיכל הרב-תכליתי") ו-**Rio Arena** ("היכל ריו"), הוא אולם ספורט הממוקם בבארה אולימפיק פארק שבשכונת בארה דה טיז'וקה בריו דה ז'ניירו.
## היסטוריה
האולם נחנך ב-2007, לקראת המשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בעיר באותה שנה, כחלק מה"ספורט סיטי קומפלקס סנטר" שכלל אז גם את מרכז ספורט המים מריה לנק ואת ולודרום בארה ולקראת האולימפיאדה יכלול מתקני ספורט נוספים. HSBC ארנה מכיל 15,430 מקומות ישיבה.

במהלך המשחקים הפאן-אמריקאיים 2007 נערכו באולם תחרויות התעמלות וכדורסל. לאחר מכן אירח גם את אליפות העולם בג'ודו (2007), טורניר הטניס של ריו (2009), טורניר MMA (2011) ומספר קונצרטים שבחלקם הופיעו אומנים בינלאומיים מוכרים ואף כוכבי נוער אמריקאיים. בהופעות יכול האולם להכיל עד 18,000 מקומות.ממוזער
בספטמבר 2014 אירח האולם את צמד משחקי הגביע הבין-יבשתי בכדורסל בהשתתפות הקבוצה המקומית פלמנגו ומכבי תל אביב (זוכת היורוליג ב-2014). קבוצת פלמנגו ניצחה בסיכום שני המשחקים וזכתה בגביע.

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) אירח ההיכל את תחרויות ההתעמלות, ההתעמלות האומנותית והטרמפולינה. בזמן המשחקים, מספר המקומות באולם צומצם מעט לכ-12,000 צופים בלבד, כיוון שהוסרה טבעת המושבים התחתונה.

## קישורים חיצוניים

* HSBCarena.com.br  - אתר האינטרנט של האולם 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט אולימפיים
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:מתקני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
מרכז ספורט המים מריה לנק

**מרכז ספורט המים מריה לנק** (בפורטוגזית: **Parque Aquático Maria Lenk**) שוכן בשכונת בארה דה טיז'וקה שבריו דה ז'ניירו. הוא נבנה לכבוד המשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בעיר ב-2007, ונקרא על שם השחיינית הברזילאית מריה לנק שנפטרה באותה שנה. לצדו הוקמו מתקנים נוספים שנעשה בהם שימוש במשחקים - ולודרום בארה ו-HSBC ארנה. המרכז ממוקם בבארה אולימפיק פארק

בריכת השחייה המרכזית במתקן מוקפת ביציעים מקורים המכילים כ-8,000 מקומות ישיבה, ולצדה בריכות נוספות לענפי מים אחרים, כגון בריכה עמוקה עם מקפצה לתחרויות קפיצה למים. תשתיות הבריכה מותאמות גם לבעלי צרכים מיוחדים וכוללים גם חדרי אימונים, מלתחות ועוד. במסגרת המשחקים הפאן-אמריקאיים אירחה הבריכה תחרויות שחייה, שחייה צורנית וקפיצה למים.

לאחר המשחקים הפאן-אמריקאיים הועבר מרכז השחייה לוועד האולימפי הברזילאי, שהיה אמור להפעילו כמרכז ראשי לאימונים ותחרויות, הכשרת מאמנים ושופטים לתחרויות שחייה ועוד. בפועל, הוועד האולימפי הברזילאי לא השתמש בקומפלקס השחייה, מה שעורר ביקורת ציבורית מחשש שהמבנה הפך ל"פיל לבן".

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) אירח המרכז את תחרויות הכדורמים (השלבים המוקדמים) והקפיצה למים. מרכז השחייה יארח גם תחרויות באולימפיאדת הנכים. לצורך כך שופצה הבריכה החיצונית הסמוכה לה כדי שתוכל לשמש כבריכת החימום של המתקן.

במהלך המשחקים האולימפיים הפכו לפתע המים בבריכת הקפיצות לצבע ירוק בוהק. יום למחרת גם המים בבריכה הסמוכה, בה נערכו משחקי כדורמים והשחייה הצורנית הפכו ירוקים. לאחר בדיקה, המארגנים הודיעו שהסיבה לשינוי בצבע המים הן האצות. בגלל תנאי החום הקיצוניים בבריכה והעובדה כי לא נושבת בה רוח, התפתחו במקום אצות שהפכו את צבע המים לירוק. הן אינן מזיקות, ולמתחרים לא נשקפה סכנה. בהמשך פורסם כי האשמה היא טעות טכנית של מפעילי הבריכה ששגו בתפעול המערכות לסינון המים והתקלה סודרה. שמאל|ממוזער|250px|המרכז ב-2007
## קישורים חיצוניים

* מרכז ספורט המים מריה לנק באתר הרשמי של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו

## הערות שוליים

קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט אולימפיים
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:מתקני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
המרכז הלאומי לרכיבה

**בית הספר הצבאי לפרשים** ו**המרכז הלאומי לרכיבה** בעיר ריו דה ז'ניירו, ממוקמים יחד במתחם של כ-100 דונם באתר בשם "וילה מיליטר" (בפורטוגזית: Vila Militar), סמוך לפארק דאודורו בעיר. מרכז הרכיבה נחנך בשנת 1922, והוא מציע שלל קורסי אימונים לצד אורוות מרווחות המכילות מאות סוסים, מתקני טיפול ומרפאות לסוסים ומכונים לחקר סוסי מרוץ והשבחתם, הכשרת פרשים, מאמנים ומטפלים ופנימייה עבורם. המכון מעניק תואר ראשון לפרשים מאומנים, מבצע שיתופי פעולה בינלאומיים נרחבים ומארח תחרויות.

בין המתקנים המרכזיים לרכיבה המאפשרים למרכז הרכיבה הלאומי לאמן ולארח תחרויות נמצא היפודרום וכן מסלול מחופה דשא באורך 6 ק"מ שחלקים ממנו הם מסלול בתוואי הררי לאימון לתחרויות כמו קפיצה על מכשולים וגם לאימוני רכיבה צבאיים. בית הספר הצבאי ומרכז הרכיבה האזרחי חולקים את מתקני האימון והטיפול אך הסוסים של בית הספר הצבאי משוכנים באורוות נפרדות וכן מבוצעים הפרדות נוספות בשטח.

ב-2007 הוקם סמוך למתחם עבור המשחקים הפאן-אמריקאיים היפודרום למרוצי סוסים ורכיבה אמנותית שהכיל 3,200 מקומות ביציע. מרכז הרכיבה הלאומי בריו נבחר לארח את תחרויות הרכיבה על סוסים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ולצורך כך שודרג המתחם. ההיפודרום הורחב ל-14,000 מקומות המקיפים אותו מכל צדדיו לצד תוספת מבנים נחוצים נוספים. בהיפודרום יתקיימו תחרויות הרכיבה אמנותית והקפיצות ראווה במסגרת תחרויות הרכיבה האולימפיות בעוד לתחרויות הרכיבה שחלקן נעשה בתנאי שטח הוכשרו מקומות ל-20,000 צופים במסלול הרכיבה בתנאי שטח הסמוך להיפודרום. תחרות הקפיצות ראווה של הקרב חמש מודרני תיערך באצטדיון דאודורו הנמצא בקרבתו ומכיל 15,000 מקומות שיארח גם תחרויות נוספות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:מתקני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:רכיבה
ארנסט פרוידנטל

**אֶרנְסט לוי פרוֹידֶנטַל** (**Freudenthal**; 24 ביוני 1905 – 22 ביולי 1977) היה רופא עיניים, ממייסדי קופת חולים מכבי, המזכ"ל הראשון של הקופה ולאחר מכן המנהל הכללי שלה.

## קורות חיים
פרוידנטל נולד בברלין. היה פעיל בעירו בתנועת "המכבי הצעיר" ואף חבר הנהלת התנועה. למד רפואה באוניברסיטאות ברלין, פרייבורג ולייפציג. עבד בבית החולים האוניברסיטאי בהָאלֶה, והתמחה ברפואת עיניים, בשל הידיעות על הצורך ברופאי עיניים בארץ ישראל.

נישא לסטפניה (סטפי) אַנזוֹרגֶה (Ansorge), ולזוג נולדה בת.

בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, עלו פרוידנטל ורעייתו לארץ ישראל, והתיישבו בתל אביב. במקביל לעבודתו כרופא עיניים ביפו, המשיך פרוידנטל בעסקנות הציונית: ב-1935 הוא השתתף בהקמת "ברית מכבים עתיד", ובאותה שנה נבחר כחבר הנשיאות של הסתדרות מכבי ישראל. 

בשנת 1939 הגה עם קבוצה קטנה של רופאים ואנשי כלכלה יוצאי גרמניה, ובראשם ד"ר פליקס טיילהבר, את הרעיון של הקמת קופת חולים חדשה. תנועת מכבי הצעיר, שבה היו פעילים בגרמניה, נתנה להם את ההשראה לבחירת השם. ואכן, כשנה לאחר מכן נערכה האספה המייסדת של קופת החולים החדשה – קופת חולים מכבי. 
פרוידנטל פתח את האספה המייסדת של קופת החולים בספטמבר 1940, בשם הוועדה הרפואית. באותה אספה הוא נבחר למזכ"ל הקופה.

בראשית ימיה של הקופה הצעירה נקבע המטה שלה בדירתם הצנועה של הזוג פרוידנטל  ברח' בית יוסף 25 בתל אביב: הפרוזדור שימש כחדר המתנה, ואת החדר שהוקצה לקבלת חולים חלקו שני רופאי העיניים - ד"ר פרוידנטל וד"ר גוטר. המטבח הקטן היה למשרד הראשי של הקופה, ובכל יום אחר הצהרים הגיעו אליו הגובים כדי למסור את הכספים שגבו מהחברים ולדווח על עבודתם בגבייה ובגיוס חברים חדשים.

בשנת 1953 נבחר פרוידנטל למנהל הכללי של הקופה, ובתפקיד זה כיהן במשך 27 שנים.

ב-1974 העניקה לו אוניברסיטת האלה את התואר פרופסור.

בשנת 1977 מונה ליו"ר הנהלת הקופה, ומילא תפקיד זה מספר חודשים, עד מותו. באותה שנה, זמן קצר לפני מותו, הוענק לו אות יקיר העיר תל אביב על פועלו ותרומתו לעיר.

## לקריאה נוספת
* א' ריבלין, **רפואה ברמה פרטית בקופת חולים ציבורית: חמישים שנה לקופ"ח מכבי**, הוצאת קופת חולים מכבי, 1991.

## קישורים חיצוניים
* דמויות מפתח, באתר מכבי שירותי בריאות
* עדין טיילהבר־טלבר, המייסדים הייקים של קופת חולים מכבי, באתר ארגון יוצאי מרכז אירופה

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:מנכ"לי מכבי שירותי בריאות
קטגוריה:רופאי עיניים ישראלים
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1977
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1977
סמבודרומו

**הסמבודרומו של ריו דה ז'ניירו** (בפורטוגזית: **Sambódromo do Rio de Janeiro**) הוא השם העממי המוכר של מבנה הטריבונות לאורך השדרה "מרקס דה ספוקאי" (Marquês de Sapucaí) שבריו דה ז'ניירו, ברזיל.
## המבנה
הפרויקט האדריכלי תוכנן על ידי האדריכל הברזילאי אוסקר נימאייר. בסמבודרומו נערכת מדי שנה מצעד ביתי-הספר לסמבה במסגרת הקרנבל המפורסם של ריו, שמושך אליו עשרות אלפי תיירים. המבנה הייחודי מסתיים בכיכר רחבת ידיים בשם "פראסה דה אפוטאיוזה" (Praça da Apoteose), המשמשת כנקודת סיום למצעד בתי-הספר לסמבה.

המבנה מורכב משתי שורות טריבונות המקבילות זו לזו לאורך השדרה ומקורות באופן חלקי. הוא נחנך בשנת 1984. הליך הבנייה היה מהיר משום שיציקות הבטון הוכנו מראש במפעל ושובצו במקומם. אורך היציעים הוא כ-700 מטרים. תכולת היציעים הייתה כ-75,000 מקומות. ב-2011 נהרס מבנה תעשייתי שהפריע להאריך את אחד היציעים לאורך היציע המקביל. צורת היציע שנוסף הותאמה לטריבונות הישנות על מנת ליצור סימטריות. לאחר הרחבת המבנה תכולתו הנוכחית היא כ-88,500 מקומות.

מלבד המצעד השנתי של בתי הספר לסמבה אירחה השדרה גם קונצרטים וכינוסים המוניים ואף תחרות ראווה של אופנוענים. בעת האולימפיאדה ב-2016 בריו, אירח ה"סמבדורומו" את טורניר הקליעה האולימפי בחץ וקשת וגם שימש כנקודת סיום לריצת מרתון האולימפית. טורניר הקליעה נערך בכיכר "פראסה דה אפוטאיוזה" (Praça da Apoteose) מול כ-6,000 מקומות ביציעים ונקודת הסיום של המרתון סמוך לכיכר כללה כ-30,000 מקומות לצופים. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:מתקני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: מבנים
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: תרבות
שיר הדגל

**שיר הדגל** הוא שירו של המנהיג הציוני זאב ז'בוטינסקי. נכתב בשנת תרפ"ו 1926, כדי שישמש כהמנון לסטודנטים יהודים חברי הסתדרות "חשמונאי" שייסדו את בית"ר.
מחבר הלחן אינו ידוע.

זהו שיר גיוס ותעמולה למפעל ההתיישבות בארץ ישראל; הוא מעלה על נס את ערכי הזיכרון ההיסטורי הקיבוצי, אהבת ארץ ישראל, וההקרבה בלחימה למען האומה. ההקשר ההיסטורי של השיר הוא תקופת החשמונאים; הוא פותח באזכור דם "הַמַּכַּבִּי", ומסיים בשמו הנרדף: "חַשְׁמוֹנָאִי". ארבע טיפות בשלל צבעי הספקטרום הנראה, המייצגות כל אחד במהותו השונה, את מכלול התודעה והעשייה היישובית. הצבעים המוזכרים הם: אדום שמסמל מאבק והקרבה, לבן שמסמל את העבודה והיצירה, זהב שמסמל את החירות והצדק, ותכלת שמסמל את הרוחניות והחזון.

ככל שיריו ותרגומיו של ז'בוטינסקי, גם שיר זה נכתב בהברה ספרדית (בשונה למשל מרוב שירתו של ביאליק), מתוך אמונתו בהתאמתה ובעתידה בספרות העברית המתחדשת. על פי פרופ' דן מירון, השיר הוא אחד משירתו הציונית הפוליטית של ז'בוטינסקי, שבה "מצא הז'אנר של ההמנון הציבורי, ...את גיבושו המודרני השלם, ה'קלסי', הראשון"; ז'בוטינסקי הטביע בהם "מוזיקליות", "בהירנות" במבע, ושימוש ב"מילון' הכלל יישובי, ובכלל זה של "השמאל הציוני".

## מילות השיר

## לקריאה נוספת
*דן מירון (הקדמה), יוסף קיסטר (מבוא), **אילן מצל בגיא, זאב ז'בוטינסקי ושירתו**, תל אביב: הוצאת המסדר על־שם זאב ז'בוטינסקי, תשס"ו-2005.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי זאב ז'בוטינסקי
קטגוריה:שירי שנות ה-1920
ואט סותאט

ממוזער|250x250 פיקסלים|בלילה
[250px|שמאל|ממוזער|ואט סותאט ו[נדנדת הענק]]
ממוזער|250x250 פיקסלים|פרא סרי סאקאיאמוני- פסל הבודהה בואט סותאט
**ואט סותאט** או, בשמו המלא **ואט סותאט תפהאוואראראם** (בתאילנדית: **วัดสุทัศนเทพวราราม**) הוא מקדש מלכותי בודהיסטי הממוקם בעיר בנגקוק (אחד מעשרה מקדשים מלכותיים בעיר). המקדש ממוקם בדרך באמרונגמואנג שבמרכז העיר.

## היסטוריה
עבודות הקמת המקדש החלו בהוראת מלך תאילנד ראמה הראשון בשנת 1807. העבודות נמשכו בתקופתו של המלך ראמה השני (באותה עת נבנו דלתות העץ של המקדש), והקמתו הושלמה בתקופתו של המלך ראמה השלישי בשנת 1847.

במקדש הוצב הפסל **פרא סרי שאקאיאמוני** - פסלו של הבודהה שהועבר ממחוז סוקהותאי.

במתחם התחתון של המקדש 18 פגודות בסגנון סיני.

למול המקדש ממוקמת נדנדת הענק אשר שימשה בטקסים דתיים.

בשנת 2005 הוגש מתחם המקדש לארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. ההצעה טרם אושרה.

## קישורים חיצוניים

* תיאור המקדש וההיסטוריה שלו

קטגוריה:בנגקוק: מקדשים בודהיסטיים
שם במקום ארזים

**שם במקום ארזים** (ביידיש: **דאָרט וווּ די צעדער** או **דאָרט ווא די צעדער**; בגרמנית: **Dort wo die Zeder**) הוא שירו של ד"ר יצחק פֶלְד (פעלד; 1862–1922), אשר נכתב ביידיש כנראה בשלהי המאה ה-19. תורגם לעברית על ידי המשורר אהרן ליבושיצקי, והולחן בלחן עממי גרמני.

"שם במקום ארזים", אשר נכתב בגוף ראשון יחיד המייצג את כלל האומה, הוא ביטוי פואטי לרעיון הציוני ברוח תנועת "חיבת ציון". נושאי השיר הם הזיכרון, האהבה והגעגועים לארץ ישראל, בשל היותה ארץ אבות: „בִּמְקוֹם עֲפַר אֲבוֹתַי”, שאליה פנו דורות של יהודים בתפילתם: „בִּתְפִלָּתִי אֶפְנֶה מִזְרָח”, ומפאת יופייה: „אֶרֶץ קֶדֶם לִי זֶה יְפֵה הַנּוֹף”, שאותו מהלל ומשבח המשורר.

השיר נעשה אהוב בקרב שוחרי התנועה הציונית בתפוצות ישראל וביישוב, והיה למעין המנון.
זכה למספר ביצועים ועיבודים במאה ה-20 וה-21.

## קישורים חיצוניים

* על שם במקום ארזים, באתר העמותה למורשת הזמר העברי
* 
** 

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:ציונות בתרבות
קטגוריה:המנונים עבריים
קטגוריה:שירי המאה ה-19
קטגוריה:שירים על ארץ ישראל
איאד ח'וטבא

**איאד ח'וטבא** (בערבית: **اياد خطبا**; נולד ב-20 בנובמבר 1987) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני במכבי בני ריינה.

## קריירה
ח'וטבא החל לשחק במחלקת הנוער של הפועל ריינה, ועלה לקבוצה הבוגרת של המועדון בעונת . הוא שיחק עם הקבוצה במשך עונה אחת בליגה א' צפון, ובתום העונה עבר לשחק במכבי כפר כנא מהליגה הארצית. בתום העונה השנייה שלו בקבוצה הגיע עמה למשחקי המבחן לעליה לליגה הלאומית, אך בסיכום שני המשחקים נוצחה הקבוצה על ידי הפועל רמת השרון.

לקראת עונת 2009/2010 הצטרף לקבוצת הפועל פתח תקווה. ב-12 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול בני סכנין. בעונה זו שותף ב-15 משחקי ליגה, ובעונה שלאחר מכן הפך לשחקן הרכב קבוע והיה מהשחקנים הבולטים בקבוצה, שבתום עונת 2010/2011 ירדה לליגה הלאומית.

ב-2 באוגוסט 2011 חתם בקבוצת הפועל תל אביב. הוא פתח את העונה בצורה טובה, כשבישל שער במחזור הראשון של הליגה, ושניים נוספים במוקדמות הליגה האירופית, ובעקבות כך הוזמן לראשונה לסגל נבחרת ישראל. ב-6 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כשפתח בהרכב במשחק מול נבחרת קרואטיה במסגרת מוקדמות יורו 2012.

בהמשך עונת 2011/2012 הוא נפצע בשריר הירך ונעדר כחודש מהמגרשים. כשחזר לסגל הקבוצה, התמודד על עמדת המגן הימני מול עומרי קנדה, ושיחק בהרכב לסירוגין. בתום העונה הראשונה שלו בקבוצה, זכה עמה בתואר ראשון (והיחיד) בקריירה - גביע המדינה, כשפתח בהרכב במשחק הגמר, בו ניצחה הפועל תל אביב את מכבי חיפה. בעונת 2012/2013 התמודד על עמדת המגן הימני מול ג'ון פנטסיל, ולאחר מכן מול טיאגו קוסטה, ובתום העונה שוחרר מהקבוצה.

לאחר יותר מחצי שנה שלא שיחק, חתם ב-3 בפברואר 2014 במכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית. בתחילת עונת 2014/2015 נפצע במהלך המשחק הראשון בגביע הטוטו, ולא שיחק בליגה עד תום העונה. הוא חזר לשחק כעבור שנה כשפתח בהרכב בדרבי מול הפועל נצרת עילית במסגרת גביע הטוטו, ובליגה ערך בעונת 2015/2016 26 הופעות וכבש שער אחד. בעונת 2016/2017 כבש שער אחד ב-35 משחקי ליגה, ובעונת 2017/2018 כבש שער אחד ב-33 משחקי ליגה. בעונת 2018/2019 כבש שני שערים ב-35 הופעות ליגה. ב-13 ביוני 2021 חתם במכבי בני ריינה. בסיום העונה העפיל עם הקבוצה לליגת העל.

## תארים
;הפועל תל אביב
* גביע המדינה: 2011/2012

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי כפר כנא
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי אחי נצרת
קטגוריה:כדורגלני מכבי בני ריינה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלנים ערבים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
הפארק הלאומי פולגפונה

**הפארק הלאומי פולגפונה** (בנורווגית: **Folgefonna nasjonalpark**) הוא פארק לאומי הממוקם באזור הורדלנד שבנורווגיה, בסמוך לעיר אודא. 

הפארק הלאומי נוסד ב-29 באפריל 2005 ושטחו 545.2 קמ"ר. הפארק מנוהל על ידי המנהלה הנורווגית לניהול נכסי טבע. הפארק נחנך בטקס שנערך ב-14 במאי 2005 בנוכחות סוניה, מלכת נורווגיה.

בפארק ממוקמים קרחוני פולגפונה, ועל שמם הוא נקרא.

## גלריה

קובץ:Bondhusbreen14.jpg|קרחון בונדהוסברין
קובץ:Lake Bondhus Norway 2862.jpg|קרחון בונדהוסברין (ברקע), חלק מקרחון פולגפונה

## קישורים חיצוניים

* 

פולגפונה
נדנדה (שיר)

[ממוזער|שמאל|250px|[נדנדה מאוזנת - סוג הנדנדה עליה נכתב השיר]]

**נדנדה** הוא שיר ילדים של המשורר חיים נחמן ביאליק, אשר פורסם בשנת 1906. השיר נכתב בהגייה אשכנזית והולחן על ידי דניאל סמבורסקי. השיר נכלל בספרו של ביאליק "שירים ופזמונות לילדים", שיצא לאור בשנת 1933.

השיר עובד בשנת 1991 על ידי גיל אלדמע.

השיר מתאר שני ילדים מתנדנדים על נדנדה מאוזנת כמו במאזניים, ובתנודתם הם מגלים בעליזות שהם "שְׁקוּלִים", כמו "בַּמֹּאזְנַיִם", כל אחד עולה ויורד בתורו. השיר צורף לקובצי שירה לילדים של היישוב החדש וזכה לביצועים רבים בסגנונות שונים במאה ה-20 וב-21. בהשראת השיר כתב יהונתן גפן שיר בשם "נד נד", שפזמונו החוזר הוא ציטוט שתי השורות הראשונות של השיר. את השיר הלחין וביצע יהודה פוליקר.

## פרשנות
[שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|השיר "נדנדה", בגן ביאליק שבשכונת [בית הכרם בירושלים]]
יש חוקרי שירת ביאליק הסבורים כי ביאליק כיוון בשירו זה להתייחס לשאלות פילוסופיות, בהתכתב עם דברי המדרש, הקובע:  (בראשית רבה א, י). הכוונה במדרש היא לדברים שאין לאדם לעסוק בהם:
#מה למטה=השאול.
#מה למעלה=הבורא.
#מה לפנים=הנצח.
#מה לאחור=מה קדם לבריאת העולם.

לפי פירוש זה מדובר בשיר עם מסר שמאתגר את התפיסה הדתית האורתודוקסית, שביאליק צמח ממנה.

את הקשר בין השיר למדרש, הביא החוקר הסופר ארי אלון במאמר "כזה ראה וחדש". 

התייחסות נוספת מופיעה בספר הקרוי על שם שורה זו, "מה למעלה מה למטה", מסביר ליאור טל שדה שבנוסף לאמירה החילונית הטמונה בשיר, המשורר היה עסוק גם בשאלת הקשר בין עולם האידיאות והרוח לעולם החומר והעשייה. ביאליק מבקש להתנדנד בין עולמות הרוח לעולמות המעשה ולמצוא את הדרך לחבר ביניהם ואת נקודת האיזון בין שמים לארץ. טל שדה מראה שביאליק דיבר על כך מפורשות בנאום שנשא לרגל פתיחת האוניברסיטה העברית באומרו: "אין אנו גורסים כלל חלוקה ופירוד זה בין חומר לרוח... פוסקים אנו עכשיו הלכה לא כבית שמאי שהשמים נבראו תחילה, ולא כבית הלל שהארץ נבראה תחילה, אלא כחכמים ששניהם כאחד ובמאמר אחד נבראו, ואין לזה מציאות וקיום בלי זה".

בספרו "כמה ביאליק יש", מקבל חוקר ביאליק, שמואל אבנרי את האפשרות לפרש את השיר בהקשר לנאמר במסכת חגיגה, ואף מסכים שייתכן וביאליק היה מקבל רעיון זה כ"ביאור עכשוי מחודש" של שירו, עם זאת שולל אבנרי את: "הניסיון הנואל להפוך את 'נדנדה' לעוד אמל"ח בשירות המאבק בהדתה". את התנגדותו לרעיון מסביר אבנרי בכך ש"חלקים מרכזיים ביצירתו של ביאליק ובמכלול פועלו עשויים להצביע על כך שאין המשורר יכול להימנות עם מחנה הלוחמים בהדתה, אלא עם המחנה שמנגד"  

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1906
קטגוריה:שירי חיים נחמן ביאליק
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דניאל סמבורסקי
קטגוריה:שירי ילדים
קטגוריה:נדנדות
ז'אן-מארק ארו

**ז'אן-מארק אֵרו** (נקרא בעברית גם **ז'אן-מארק איירו**; בצרפתית: **Jean-Marc Ayrault**; נולד ב-25 בינואר 1950) הוא פוליטיקאי סוציאליסט צרפתי. כיהן כראש הממשלה ה-20 של הרפובליקה הצרפתית החמישית מ-16 במאי 2012 עד 1 באפריל 2014. בנוסף כיהן כשר החוץ בממשלת צרפת מפברואר 2016 ועד מאי 2017. כמו כן, כיהן כראש העיר של סנט-ארבלן ונאנט וכנשיא הגוש הסוציאליסטי באספה הלאומית של צרפת (1997–2012).

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
ז'אן-מארק ארו נולד במולברייה שבמן ולואר כבן הבכור מתוך חמישה ילדים לז'וזף ארו, פועל חקלאי שהפך מאוחר יותר לעובד בתעשיית הטקסטיל, ולז'ורז'ט אוזנו (נולדה ב-1928 בנאנט), תופרת שהפכה לעקרת בית במשרה מלאה.

ז'אן-מארק למד תחילה בבית הספר היסודי הקתולי במולברייה, בין 1961 ל-1968 למד בבית הספר התיכון הציבורי בשולה ולאחר מכן החל את לימודיו בגרמנית באוניברסיטת נאנט, בשנה האקדמית של 1969/70 שהה למשך סמסטר אחד באוניברסיטת וירצבורג, ב-1971 סיים עם תואר בגרמנית מאוניברסיטת נאנט, נישא לבריז'יט טריאן, ושנה מאוחר יותר קיבל תעודת הוראה.

ארו נותר באזור נאנט למשך שנת התמחותו בהוראה שהתקיימה ברזה (בצרפתית: Rezé) הסמוכה. בשנים 1973 – 1976 שימש כמורה לגרמנית בסנט-ארבלן.

### פעילותו הפוליטית
בצעירותו היה חבר בתנועת הנוצרים הצעירים באזורים הכפריים של צרפת, תחילה פעל מטעמם בשולה ולאחר מכן באוניברסיטת נאנט.

ב-1971, הצטרף ארו אל המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית לאחר לקיחת שלטון המפלגה בידי פרנסואה מיטראן והיה מסונף לפלג השמאלי במפלגה.
ב-1976 נבחר למועצה הכללית של מחוז הלואר האטלנטי, לאחר מכן נבחר לראש העיר של סנט-ארבלן ב-1977 והיה בכך, בגיל 27 לראש העיר הצעיר ביותר בצרפת לעיר בעלת יותר מ-30,000 תושבים, את התפקיד מילא עד שנת 1989.

ב-1979 הצטרף אל הוועד הלאומי של המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית ושנתיים לאחר מכן הצטרף אל ההנהלה. שנה מאוחר יותר עזב את המועצה הכללית של הלואר האטלנטי.

הוא נבחר לראשונה לאספה הלאומית של צרפת ב-1986 כנציג מטעם הלואר האטלנטי והמשיך להיבחר לתפקיד זה באופן עקבי ולשמש בתפקיד זה עד להיבחרו לתפקיד ראש הממשלה.

ב-1989 נבחר מטעם המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית להתמודד עבורה על ראשות עיריית נאנט, שנשלטה על ידי המפלגה הגוליסטית של ז'אק שיראק, ז'אן-מארק ניצח בבחירות ונבחר לראש עיריית נאנט, תפקיד אותו המשיך למלא עד להיבחרו לתפקיד ראש הממשלה.

בבחירות הפנימיות במפלגה הסוציאליסטית תמך ז'אן-מארק בפרנסואה הולנד שאכן ניצח, קיבל את ראשות המפלגה והוביל את המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית אל השלטון.

לאחר השבעתו של פרנסואה הולנד לנשיא, ז'אן-מארק הוכרז כמועמד מוביל להתמנות לתפקיד ראש ממשלת צרפת ואכן מונה לראש ממשלת צרפת.

ב-31 במרץ 2014, בעקבות כישלונה של המפלגה הסוציאליסטית בבחירות לרשויות המקומיות ועקב חוסר אמון מוחלט של הציבור בממשלת צרפת, החליט ז'אן-מארק ארו להתפטר מתפקידו, ובכך התפרקה ממשלתו. הנשיא הולנד החליט למנות במקומו את שר הפנים, מנואל ואלס, לתפקיד ראש ממשלת צרפת.

ב-11 בפברואר 2016 חזר ארו לממשלה בתפקיד שר החוץ, וסיים את תפקידו במאי 2017, כאשר לא המשיך לממשלתו של הנשיא הנכנס עמנואל מקרון. את תפקידו ירש שר ההגנה דאז ז'אן-איב לה דריאן.

ארו נשוי לבריז'יט טריאן, ולהם שני ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית
ארו
ארו
קטגוריה:שרי החוץ של צרפת
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1950
קרב עזה (312 לפנה"ס)

**קרב עזה** הוא קרב במלחמת הדיאדוכים השלישית בין תלמי הראשון, מלך מצרים התלמיית, ודמטריוס הראשון פוליורקטס, מלך מוקדון.

בסוף שנת 312 לפנה"ס יצא תלמי עם צבאו ממצרים במטרת פלישה לסוריה. הוא עבר דרך פלוסיום וצפון סיני והגיע סמוך לעזה עם כוח של 18,000 חיילי חי"ר ו-4,000 פרשים. דמטריוס יצא מולו עם צבאו והשתלט על העיר עזה. בקרב שנערך בסמוך לעיר הצליח תלמי לנטרל את כוח הפילים של דמטריוס ובכך הכריע את הקרב לטובתו. דמטריוס איבד 500 חיילים ו-13 פילי קרב, ו-8,000 מחייליו נפלו בשבי בשעה שניסו להציל את חפציהם שהיו בעיר. אחרי ההפסד בשדה הקרב, נסוג דמטריוס תחילה לאזור אזוטוס (סמוך לאשדוד) ומאוחר יותר לעיר טריפוליס שבפיניקיה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המאה ה-4 לפנה"ס
עזה (312 לפנה"ס)
משפחת אלביצי

[שמאל|ממוזער|150px|[שלט אצולה|שלט האצולה של המשפחה]]
[שמאל|ממוזער|200px|דיוקן [ג'ובאנה דלי אלביצי|ג'ובאנה אלביצי-טורנאבוני. מאת דומניקו גירלנדיו]]
**משפחת אלביצי** (באיטלקית: **Albizi** או **Albizzi**) הייתה המשפחה ששלטה בפירנצה מ-1382 ועד 1434. המשפחה הייתה יריבה של בית מדיצ'י.

מקור המשפחה בעיר ארצו ובניה הגיעו למעמד של אוליגרכיה מקומית בפירנצה ושלטו בממשלת הרפובליקה במשך שני דורות. בשנת 1378 ארגנה הגילדה של מנפצי הצמר מרד עממי בשלטון ("מהפכת כפכפי העץ"), משפחת אלביצי, בראש קבוצת משפחות עשירות אחרות, בהן משפחת סטרוצי, שכרה את שירותיו של שכיר החרב הנודע ג'ון הוקווד לדיכוי המרד והפכה לחזקה במשפחות העיר. מעמד המשפחה התחזק עוד ב-1382 לאחר שצבא פירנצה הביס, בסיועו של הוקווד ושכירי החרב שלו, את צבאו של ג'אן גלאצו ויסקונטי והעיר השיגה הסכם שלום עם דוכסות מילאנו החזקה, תוך שימור עצמאותה. ב-1427 הייתה משפחת אלביצי למשפחה העשירה והחזקה בעיר ללא ערעור. למרות שחברי המשפחה היו פטרוני אמנים, הם השקיעו את רוב התקציב העירוני בשכירת חילות שכירי חרב ובמסעות מלחמה נגד לוקה, פיזה, סיינה, מדינת האפיפיור ודוכסות מילאנו.

אבי המשפחה היה **מסו דלי אלביצי** (Maso degli Albizzi; 1343–1417). שני בניו היו **רינלדו דלי אלביצי** (Rinaldo degli Albizzi; 1370–1442) והבכור **לוקה** (Luca Albizzi). בעוד שרינלדו היה יריבו של קוזימו דה מדיצ'י ובן בריתה של משפחת סטרוצי, היה לוקה חברו של קוזימו ללימודים ובן בריתו ואף חלק עמו את העניין באמנות.

ב-1433 הצליח רינלדו לשכנע את ראשי הציבור להגלות את קוזימו דה מדיצ'י מהעיר, אך לאחר שפירנצה הפסידה בקרב מול דוכסות מילאנו, ירדה קרנה של משפחת אלביצי. שובו של קוזימו מהגלות זמן קצר לאחר מכן סימן את עלייתו של בית מדיצ'י כשליטי העיר ואת סוף תקופת משפחת אלביצי, שנאלצה לגלות מהעיר. אחיו של רינלדו, לוקה הורשה להישאר בעיר, נשא לאישה בת מדיצ'י ואף הפך לאחד מ"תשעת האזרחים הנכבדים", חבר הממשלה המצומצמת של העיר (Gonfaloniere di Giustizia).

**[[ג'ובאנה דלי אלביצי|ג'ובאנה אלביצי-טורנבואוני]]** (Giovanna Tornabuoni degli Albizzi; 1468–1488) מסמנת התקרבות בין משפחות אלביצי ומדיצ'י. אביה החורג, ג'ובאני טורנבואוני (Giovanni Tornabuoni), היה דודו של לורנצו דה מדיצ'י. ג'ובאנה מופיעה במספר יצירות אמנות של הציירים סנדרו בוטיצ'לי (מופיעה בין השאר בפרסקו "ונוס ושלוש הגרציות מגישות מתנות לנערה צעירה") ודומניקו גירלנדיו.

## קישורים חיצוניים

* ניקולו מקיאוולי, **ההיסטוריה של פירנצה** ספר III פרק שביעי, ספר IV פרק ראשון, ספר IV פרק שני 
* משפחת אלביצי באתר המילון ההיסטורי של הרנסאנס (Historical Dictionary of Renaissance)
* Eleanora degli Albizzi
* "משפחות אחרות", אתר הסדרה ההיסטורית "מדיצ'י" באתר PBS

קטגוריה:איטליה: היסטוריה
קטגוריה:בתי אצולה איטלקים
קטגוריה:פירנצה: אישים
אלביצי
פמפרידין

**פמפרידין** (fampridine) היא תרופה בעלת תרכובת אורגנית המיועדת לשיפור מהירות ההליכה אצל חולי טרשת נפוצה ונמכרת בישראל בשם המסחרי **פמפירה** (Fampyra).

הטיפול בתרופה מיועד לחולי טרשת נפוצה מכל הסוגים עם 4-7 EDSS, החווים הפרעות בהליכה.

הפרעה בהליכה שכיחה במיוחד במחלת הטרשת הנפוצה ומהווה מרכיב משמעותי בהערכת רמת הנכות של החולה (EDSS). הפגיעה בהליכה מקורה בנזק מצטבר במערכת העצבים המוטורית (פירמידלית) הגורם למתח שרירים מוגבר (ספסטיות), לחולשת שרירים ולחוסר יציבות.

התרופה משפרת את מהירות ההליכה. במחקרים נמצא כי התרופה מגבירה את מהירות ההליכה בכ-25% בממוצע, אצל כ-40% מחולי הטרשת.

פמפירה אושרה לטיפול בארצות הברית על ידי ה-FDA בשנת 2010 ונכנסה לסל התרופות בישראל בשנת 2012. Fampyra הוא סימן מסחרי של חברת ביוג'ן.

## מנגנון פעולה
בטרשת נפוצה נהרס המיאלין העוטף את העצב, דבר המביא לחשיפה של סיב העצב ולדליפת יונים דרך תעלות אשלגן פתוחות הנמצאות על פני שטח הפנים של העצב. פמפרידין פועלת על ידי חסימת אותן תעלות אשלגן (potassium channel blocker) ובכך למעשה, "מתקנת" את הנזק שנגרם לעצב על ידי המחלה ומשפרת את ההולכה החשמלית לאורך סיב העצב הלקוי.

## ממצאים
מחקר שלב III הכולל כ-300 חולי טרשת נפוצה התקפית ומתקדמת שטופלו במשך 14 שבועות בפמפרידין פורסם בכתב העת **The Lancet** בשנת 2009 . המדד העיקרי שנבדק במחקר היה T25FW: מהירות ההליכה למרחק של 25 צעדים (כ 7-8 מטרים). נבדקו גם מדדים סובייקטיביים הקשורים בהליכה (שאלון MSWS-12).
במחקר זה נמצא כי פמפרידין שיפרה את המהירות ממוצעת בקרוב ל-25% אצל חולים שהגיבו לטיפול (35%-43% ) בהשוואה למהירותם בתחילת הניסוי. כמו כן נמצא שיפור בחוזק שרירי הרגליים.
בנוסף, חולים אלו דווחו על שיפור משמעותי מאוד במדדים הסובייקטיביים הקשורים בהליכה כגון שימוש באביזרי עזר, יכולת ללכת מרחק גדול יותר ויכולת לעלות מדרגות.

## אופן השימוש
פמפרידין נמכר בטבליות בנות 10 מ"ג. המינון המקובל הוא טבלית אחת פעמיים ביום, עם מרווח של 12 שעות ביניהם.

## תופעות לוואי
התופעות השכיחות ביותר הן: דלקות בדרכי השתן, נדודי שינה, סחרחורות, כאבי ראש, בחילה, חולשה, כאבי גב, בעיות שיווי המשקל, קשיי בליעה ונשימה, עצירות, שלשולים, קלקול קיבה, כאב גרון, תחושת בעירה ותחושות של עקצוצים או גירודים בעור.

## קישורים חיצוניים

* אתר התרופה 
*מדיסון פארמה

## הערות שוליים

קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
קטגוריה:תרופות יתומות
שלשלת הקבלה (ספר)

**שלשלת הקבלה** הוא ספר שחובר על ידי רבי גדליה אבן יחיא (1526–1587), החיבור עוסק בכרונולוגיה יהודית ובסיפורים מתולדות עם ישראל. המחבר מכנה שם הספר בהקדמתו "ספר יחייא".

## תוכן הספר

בחלקו הראשון מספר המחבר בארוכה את תולדות העם היהודי מהבריאה ועד זמנו, בהמשך מסכם את הספר בקצרה, ומסכם את חיבור ספרי הקודש. בחלק השני של הספר מובאים דרשות שונות, דרוש על הגלגלים, דרוש על יצירת הולד, דרוש על הכשפים, עולם הנשמות, דרוש על רוחות בדיני בני אדם, מהות הנפש וכוחותיה, דרוש המטבע והמידות, מדרגות המלאכים, גן עדן וגיהנום, כתב ולשון הראשונים, ולאחר מכן חוזר שוב על קורות העולם, בחלק השלישי עוסק החיבור בחכמי האומות ובגזירות שהיו נגד ישראל.

בהקדמת הספר כתב על מגמת החיבור, הצגת השתלשלות התורה, חינוך לאמונה לאורם של סיפורי גזירות, וגיבוש הרעיון של ייחוד עם ישראל ותורתו.

המחבר עירב בספרו את שני המקורות הראשונים לתולדות חכמי ישראל בתקופת הסבוראים והגאונים: אגרת רב שרירא גאון, וספר הקבלה לרבי אברהם אבן דאוד. בנוסף הוא מרבה להזכיר את ספר יוחסין.

## הביקורת על הספר

ראשון מבקרי הספר היה הישר מקנדיא אשר כתב בספרו מצרף לחכמה, , הרב יחיאל היילפרין כתב אף הוא בהקדמה לספרו סדר הדורות "כי רובו ככולו מלא טעות", אך למרות כן הרבה לצטט ממנו סיפורים רבים, בעקבות כן טען המהדיר נפתלי משכיל לאיתן, שלא עלה כלל על דעתו של הרב היילפרין שבעל שלשלת הקבלה הכניס לספרו דברים תמוהים ושקרים, ומה שכותב שבעל שלשלת הקבלה הביא שקרים, כוונתו לטעויות בתאריכים וכדומה.  

החיד"א בספרו שם הגדולים השיג על הספר בצורה חריפה אף יותר מקודמיו: 

ההיסטוריון אהרן זאב אשכולי כתב בספרו התנועות המשיחיות בישראל:

ד"ר ארתור מנתון טען שישנן בספר מספר טעויות, אך לא יותר משאר ספרים, ובוודאי אינו מלא שקרים.

אברהם דוד מנה חמישה סוגי טעויות בספר, א. קיצור המקורות שעל ידי כך לא מובנת כוונת המחבר, ב. לעיתים מזהה שני אישים כאיש אחד, ג. טעויות בקביעת זמנים של אישים ומאורעות, ד. החלפת אב בבנו או תלמיד ברבו, ה. שיבושים כרונולוגים. דוד מסביר את הטעויות באי הבנת המקור או בטעות במקור עצמו.

## לקריאה נוספת
אברהם דוד, **מפעלו ההיסטוריוגרפי של גדליה אבן יחייא בעל שלשלת הקבלה**. חיבור לשם קבלת תואר דוקטור. ירושלים, תשל"ו.

## קישורים חיצוניים
* שלשלת הקבלה, אמסטרדם, תנ"ז, באתר הספרייה הלאומית. (העתק נוסף ורשה תרל"ז, העתק נוסף העתק נוסף קראקא שנ"ו).
* The Historian R. Gedalya Ibn Yahya
* שלשלת הקבלה, ויניציאה, שמ"ז, באתר HebrewBooks
* שלשלת הקבלה ירושלים תשכ"ב באתר HebrewBooks
* ספר שלשלת הקבלה והערעורים אודותיו, בפורום אוצר החכמה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חיבורים בתולדות עם ישראל
קטגוריה:ספרי המאה ה-16
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:כרוניקות של תולדות עם ישראל
קטגוריה:היסטוריוגרפיה של התורה שבעל פה
סמל ברמן

**סמל ברמן** (בגרמנית: **Bremer Wappen**) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית ברמן והוא קיים בשלוש גרסאות, גדולה, בינונית וקטנה. הסמל נכנס לשימוש ב-1366 והוא מציג מפתח לבן על שדה אדום. המפתח מייצג את פטרוס, פטרון קתדרלת ברמן.

## היסטוריה
האישור הרשמי הראשון שניתן לעיר להשתמש בסמל היה ב-1811 על ידי נפוליאון. סמל זה הכיל את המפתח של פטרוס, שלוש דבורים על גבי צבעי נפוליאון, אדום וזהב. לפני נפוליאון הצבעים הדומיננטיים של העיר היו אדום ולבן, צבעיה של ברית ערי הנזה. ב-1568 הוחלפו תומכי הסמל ממלאכים לאריות, כפי שהם כיום ונוסף הכתר. כיום משמש המפתח לבדו סמל מוקטן של הרשויות.

## ראו גם
* דגל ברמן

## קישורים חיצוניים

* הסמל באתר ממשלת ברמן (גרמנית)

## הערות שוליים

ברמן
קטגוריה:ברמן (מדינה)
לאדון

**לאדון** (ביוונית: **Λάδων**) היה דרקון דמוי נחש ששמר על עץ התפוחים המוזהבים שבגן ההספרידות. הוא הובס על ידי הרקולס.

יש כמה גרסאות מי היו הוריו. על פי אחת, הוריו היו קטו ופורקיס, אלי ים יווניים קדמוניים. גרסה נוספת היא שהוא בנו של טיפון שהיה בעצמו דמוי נחש מהמותניים ומטה, ושל אכידנה. עוד השערה היא שהוא בנה של גאיה.

הטענה הרווחת הייתה שללאדון היו הרבה ראשים, שכל אחד מהם דיבר בקול שונה.

באסטרונומיה, קבוצת הכוכבים דרקון קרויה על שמו של לאדון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יצורים מהמיתולוגיה היוונית
דינה שור

**דינה שוֹר** (באנגלית: **Dinah Shore**; 29 בפברואר 1916 – 24 בפברואר 1994) הייתה זמרת יהודייה-אמריקאית מובילה בשנות הארבעים ומנחת תוכניות אירוח ומוזיקה בטלוויזיה בשנות החמישים, השישים והשבעים והמשיכה להנחות תוכניות עד 1994. ב-1944 שיחקה ושרה בסרט אל הנשק לצידו של דני קיי.

20 שירים בביצועה צעדו במצעד הפזמונים של בילבורד לאורך שנות ה-40 וה-50 וארבעה מתוכם הגיעו למקום הראשון. להיטה הגדול ביותר היה "Buttons And Bows", משנת 1948, ששהה 10 שבועות בראש המצעד.

זכתה בשישה פרסי אמי. המגזין TV Guide דירג אותה במקום ה-16 בין כוכבי הטלוויזיה של כל הזמנים.

ב-1994 נפטרה שור מסרטן השחלות.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* נתונים ביוגרפיים באתר TV Guide 

קטגוריה:אמריקאים ילידי טנסי
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ואנדרבילט
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ואנדרבילט
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:זמרות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:מנחי טלוויזיה יהודים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: רדיו
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:זוכי אמי בשעות היום: מנחה תוכנית אירוח
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: הופעה בתוכנית מוזיקלית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הילסייד ממוריאל פארק
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1916
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1916
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1994
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1994
מאיר זמיר

**מאיר זמיר** (נולד בשנת 1948) הוא תת-אלוף לשעבר בצה"ל, אשר עוטר בעיטור העוז.

## שירות צבאי
זמיר נולד וגדל בזכרון יעקב. התגייס לצה"ל בשנת 1966 ושירת בחיל השריון. הוא עבר הכשרה כאיש צוות טנק, לחם במלחמת ששת הימים ולאחריה מונה למפקד טנק. בהמשך עבר קורס מפקדי טנקים וקורס קצינים.

במלחמת יום הכיפורים שירת כמפקד פלוגה ג' בגדוד 82 בחטיבה 7. הפלוגה סופחה לגדוד 77 של החטיבה, וזכתה לכינוי "כוח טייגר". בלילה הראשון במלחמה השמידה פלוגתו כ-30–35 טנקים ונגמ"שים סוריים, ובכך סייעה לבלימת הטנקים של חטיבה 43 הממוכנת הסורית, שניסתה לפרוץ מדרום לקוניטרה. המארב של כוח טייגר נלמד באקדמיות הצבאיות ברחבי העולם.

את המלחמה סיימה פלוגתו מבלי שאיבדה חייל או טנק. על האופן בו לחם ופיקד על הכוח הוענק לו עיטור העוז. לאחר המלחמה מונה למפקד גדוד ולאחר מכן שימש כמפקד חטיבה 7 בשנים 1982–1984, וכמפקד חטיבת בית הספר לשריון בשנים 1986–1987. בהמשך שירותו הצבאי הועלה לדרגת תא"ל ובשנים 1990–1991 שימש מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה.

בשנת 1999 נעצר בפרגוואי בחשד למעורבות בסחר והברחת נשק אולם שוחרר מחוסר ראיות. בשנת 2010 נעצר בישראל בחשד למעורבות בסחר באיברים. הפרשה הסתיימה בהסדר טיעון עם הפרקליטות שלפיו הוטל עליו קנס של 50,000 ש"ח ועונש של שלושה חודשי עבודות שירות, שבוטל בשל מצבו הרפואי.

## לקריאה נוספת
*רנן שור, 40 טנקים סוריים, **במחנה** גיליון 3–4, 24 בספטמבר 1974, עמ' 19–20

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* שחר שטיינפלד, אין עוד יחידה כזאת, "הזיקית", 11 ביוני 2013
* 
* דניאלה שאול, הפלוגה שלא צריכה אנדרטה, שישי בגולן, 13 באוקטובר 2016
* 
* 
* עדות רס"ן מאיר זמיר (טייגר), בפני אוספי החומר של ועדת אגרנט, 17.4.74, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
* אל"ם (מיל') אילן סהר, מורשת חטיבה 7 בקרבות רמת הגולן במלחמת יום הכיפורים - חלק א' - קרבות הבלימה, זרקור - מחלקת היסטוריה צהל, 2013
* המארב הלילי של טייגר, מלחמת יום הכיפורים - מפי לוחמים, 1973, תיק - 1986-157-342
* אילן סהר, הלחימה בדרום פתחת קוניטרה ובמוצב 109, 2003
* אילן סהר, עד קצה היכולת - חטיבה 7 בקרבות הבלימה, **שריון** גיליון 44, 2013, עמ' 83
* פנחס וולף, , במחנה, 22 בדצמבר 2006, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה"

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבה 7
קטגוריה:מפקדי עוצבת המפץ
קטגוריה:מפקדי עוצבת בני חיל
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי המרכז הלאומי לאימונים ביבשה
קטגוריה:מפקדי חטיבת אגרוף הברזל
קטגוריה:זכרון יעקב: אישים
קטגוריה:מפקדי גדוד 82
קטגוריה:מעוטרי חטיבה 7
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
ליאור כרמלי

**ליאור כרמלי** (נולד ב-1 באוקטובר 1967) הוא מהנדס חשמל וקצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף. שימש ראש אגף התקשוב וההגנה בסב"ר, מפקד אוגדת איו"ש, מפקד מערך המבצעים המיוחדים וראש חטיבת ההפעלה המבצעית באמ"ן. משמש כחבר הוועדה המייעצת לדירקטוריון קבוצת BSW.

## ביוגרפיה
כרמלי נולד וגדל בראשון לציון. התגייס לצה"ל בשנת 1986, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד 202 ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול. לאחר מכן מונה למפקד פלוגת החוד בגדוד 202 בין השנים 1991–1993, בין היתר בלחימה ברצועת הביטחון. בשנת 1994 עבר לשרת בסיירת מטכ"ל, ומונה למפקד פלגת ההכשרות ביחידה. בהמשך מונה ל"מצביא" ופיקד על מבצע מיוחד במסגרת היחידה. לאחר מכן מונה לסגן מפקד היחידה. ב-12 ביוני 2007 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת מנשה, ושימש בתפקיד עד שנת 2009. לאחר מכן מונה למפקד חטיבה 226, ושימש בתפקיד בין השנים 2009–2011.

ב-11 באוקטובר 2011 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש חטיבת ההפעלה המבצעית באמ"ן, ושימש בתפקיד עד שנת 2013. בשנת 2013 מונה למפקד מערך המבצעים המיוחדים, לאחר שראש אמ"ן, אביב כוכבי, החליט להרחיב את היחידה, ממחלקה בפיקודו של אל"ם למערך בפיקודו של תא"ל, והיה לראשון שעמד בראש היחידה במתכונתה החדשה. את תפקידו סיים בשנת 2015, ב-5 באוגוסט 2015 מונה למפקד אוגדת איו"ש, ושימש בתפקיד עד 13 בספטמבר 2017.

ב-1 בפברואר 2018 הועלה לדרגת אלוף וב-4 בפברואר מונה לראש אגף התקשוב וההגנה בסב"ר, תפקיד אותו מילא עד 19 בינואר 2022. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.

עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל, מונה לעמוד בראשות חמ"ל המרכז את נושא הנעדרים והחטופים בצה"ל.

משמש כחבר הוועדה המייעצת לדירקטוריון קבוצת BSW (Blue Skies World), הפועלת גם תחת המותגים CyberProAi ו–Soteria. על פי תחקיר של גור מגידו מדה מרקר, החל משנת 2017 נקשרה הקבוצה בחוזים עם ממשלת קטר, שבמסגרתם בנתה שני מתחמי לימודים לתחומי הסייבר בתוך בסיסי צבא בדוחה, בהם הכשירה מתחילת 2018 ועד 2025 מאות מחיילי צבא קטר, בשימוש בכלים בתחום הסייבר, על פי התחקיר גם סייבר התקפי. מטעם החברה נטען כי היא עוסקת רק בסייבר הגנתי וכי כרמלי לא היה מעורב מעולם בפעילות מטעם הקבוצה מול קטר.

## חיים אישיים
כרמלי נשוי לאפרת ואב לשלושה. בעל תואר ראשון ושני בהנדסת חשמל ואלקטרוניקה מאוניברסיטת תל אביב.

## קישורים חיצוניים

* 
* חילופי משמרות בחטיבת ההפעלה באמ"ן בכתב העת "רואים מל"מ" 9, אוקטובר 2011
* 
* 
* מערכת 'גודל השעה' 2015–2016: למידה והתפתחות המענה המבצעי, בין הקטבים, גיליון 15, מרץ 2018, עמ' 137–148.

## הערות שוליים

קטגוריה:חיילי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:חיילי אגף המודיעין
קטגוריה:מפקדי חטיבת מנשה
קטגוריה:מפקדי חטיבה 226
קטגוריה:ראשי חטיבת ההפעלה המבצעית
קטגוריה:מפקדי מערך המבצעים המיוחדים
קטגוריה:מפקדי אוגדת אזור יהודה ושומרון
קטגוריה:ראשי אגף התקשוב
קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:בוגרי הגימנסיה הריאלית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
יוליה פצ'ונקינה

**יוליה סרגייבנה פצ'ונקינה** (ברוסית: **Юлия Сергеевна Печёнкина**, נולדה ב-21 באפריל 1978 בקרסנויארסק) היא אתלטית עבר רוסיה, אלופת עולם (הלסינקי 2005) ושיאנית העולם בעבר (52.34 שניות, 8 באוגוסט 2003 בטולה), כ-16 שנים, בריצת 400 מטר משוכות ובמרוץ שליחים.

היא מחזיקה בשיא העולם במירוץ השליחים 4x200 מטר (1:32.41, יחד עם יקטרינה קונדרטיבה, אירינה קברובה ויוליה גושצ'ינה).

מחלת הסינוסיטיס מנעה ממנה להשתתף באולימפיאדת בייג'ינג (2008), ובאליפות העולם באתלטיקה בברלין (2009), והביאה לבסוף להחלטתה לפרוש מאתלטיקה. כיום עובדת פצ'ונקינה בסקטור הבנקאות.

## הישגים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אצניות
קטגוריה:אתלטיות רוסיות
קטגוריה:רצות משוכות
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1978
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1978
קסם של הורים – הסרט: טימי טרנר, תתבגר!

**טימי טרנר, תתבגר!** הוא סרט טלוויזיה המבוסס על סדרת הטלוויזיה, קסם של הורים. הסרט שודר לראשונה ב-9 ביולי 2011 וב-12 ביוני 2012 או 2013, בערוץ ניקלודאון האמריקאי. הסרט נוצר כדי לציין עשור מאז שודר הפרק הראשון של הסדרה. בניגוד לסרטי הסדרה הקודמים, הסרט היה שילוב של אנימציית CGI ושל לייב אקשן. מספר הצופים בשידור המקורי של הסרט, עמד על 5.8 מיליון אנשים.

עלילת הסרט מתרחשת בעיר דימסדייל. גיבוריו הראשיים של הסרט, הם טימי טרנר, הגיבור המקורי של הסדרה קסם של הורים, וסנדקי הפיות שלו (קוזמו, וונדה ופוף). בסרט, טימי בן 23, ולא בן 10 (בהמשך 11), כמו בסדרה המקורית. בסרט, טימי עדיין לומד בכיתה ה', והמורה שלו הוא דנזל קרוקר כמו בסדרה המקורית. בהמשך הסרט, טימי פוגש את טוטי, והוא הכיר אותה מאז ילדותו ומתאהב בה. טריקסי טאנג, בה טימי מאוהב בסדרה המקורית, אינה מופיעה בסרט.

הסרט שודר בישראל ב-23 בנובמבר 2012 וב-18 בדצמבר 2013.

## ביקורת
בהקרנת הבכורה ב-9 ביולי 2011, צפו בסרט 5.8 מיליון צופים. הסרט זכה להצלחה הגדולה ביותר מכל ספיישלי הסדרה. הסרט זכה לביקורת חיוביות רבות. הסרט היה הסרט בעל אחוזי הרייטינג הגבוהים ביותר בכבלים, ששודר בשבוע הקרנת הסרט. בעקבות הצלחת יצאו 2 סרטי המשך, אחד נקרא "קסם של חג מולד" והשני קסם של חופשה.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:סרטי הרפתקאות
קטגוריה:סרטי טלוויזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סרטים מצוירים למחצה
קטגוריה:סרטים קנדיים
טימי טרנר, תתבגר!
קטגוריה:סרטי התבגרות
הוצאת ש. פרידמן

**הוצאת ש. פרידמן בע"מ** היא הוצאת ספרים ישראלית אשר הוקמה בשנת 1949 על ידי שמואל פרידמן (1916-1991).

שמואל פרידמן נולד ב-1916 בליטא ועלה לישראל עם משפחתו בשנת 1920. אביו, משה, היה רוויזיוניסט, הוא דחה את החברות בהסתדרות העובדים הכללית וכתב מאמרים נגד הממסד. במלחמת השפות כתב משה מאמר ביידיש 'אמת על ארץ ישראל', ושמואל וחמשת אחיו היו חברים באצ"ל.

שמואל החל לפרסם חוברות וספרים פוליטיים אולם לאחר תקופה קצרה הבין שישתלם לו יותר להדפיס ז'אנרים פופולרים. מרבית הספרים היו תרגומים מאנגלית ומקצתם מצרפתית. ההוצאה פרסמה מספר גדול של רבי מכר אמריקאים: ענבי זעם, קדמת עדן, ספריה של איין ראנד, ויקי באום, ודיימון ראניון. מתחרתה העיקרית של ההוצאה הייתה מ. מזרחי.

שמואל איתר נישות נוספות להוצאה לאור. הוא ייסד את מגזין עולם הקולנוע, אשר זכה למכירות נאות, וגם פרסם את הטורים הראשונים של עוזי ושות'. הוא היה מיודד עם הכנענים בנימין תמוז ויונתן רטוש וכך פרסם את ספריהם והם תרגמו עבורו. שמואל השתמש בשם העט 'הדב', כשם בנו דב, על מנת לפרסם ספרים שלא רצה להיות מזוהה עימם. ההוצאה לא הצליחה לקבל סובסידיה להוצאת ספרי לימוד, בשנות החמישים והשישים, בשל השתייכותה הפוליטית ועל כן נאלצה לוותר על כך.

לאחר מותו של שמואל בשנת 1991 ירשו ילדיו, מלכה פרידמן-שפיר ודב פרידמן, את ההוצאה. מאוחר יותר נרכשה ההוצאה על ידי הוצאת אופוס.
בין מפעלי ההוצאה:
* תרגום כל משלי לה פונטן על ידי יונתן רטוש.
* עולם הקולנוע - שבועון שעסק בבידור, והופיע בין שנות ה-50 לשנות ה-70.
* טרקלין - ירחון לענייני חברה, כלכלה ותרבות בו הופיעו הטורים הראשונים של עוזי ושות'.
* אנציקלופדיית אופקים חדשים
* עלילות גלגמש, תרגום: שמואל פרידמן.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ש. פרידמן
קטגוריה:חברות ביישוב
ש. פרידמן
קטגוריה:תרגום
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1949
עין איוב

שמאל|ממוזער|250px|הבריכה הבנויה מעל המעיין
שמאל|ממוזער|250px|המפל
**עין איוב** הוא מעיין בחופה הצפוני של הכנרת בבקעת טבחה ליד הגן הלאומי כפר נחום. שמו של המעיין מקורו במסורות דרוזיים המספרות שהנביא הקדוש איוב נרפא במי המעיין מהשחין שבו הוכה על ידי השטן. למי המעיין מיוחסות סגולות מרפאות. המעיין נמצא בין כביש 87 וגדת הכנרת. עד מלחמת העצמאות נקרא המעיין "מרחץ איוב" או "חמאם אל-איוב".
## גאוגרפיה
הגישה למעיין היא דרך מדרגות המגיעות לרחבת המעיין. מעל המעיין בנויה בריכה עתיקה גדולה עגולה בצורת גליל, הבנויה מאבן. גובהה הפנימי של הברכה 6.5 מטר, קוטרה 2.5 מטר ועובי הקירות 1.5 מטר. זו בריכת הרמה עם גרם מדרגות לולייני. בריכות דומות נבנו על ידי הרומאים ששימשו להפעלת טחנות קמח. במאה ה-18 שופצו מבנים אלה, ותיארוך זמן בנייתה של הבריכה אינו ידוע. מליחות המים במעיין 1,000 מ"ג כלור לליטר, חום המים 27 מעלות צלזיוס, וספיקתו 20 מ"ק לשעה.

קידוח "כנרת 7" של תה"ל במקום ליד בריכת המעיין, במסגרת הפעולה להטיית המעיינות שהמליחו את הכנרת פרצו המים בבאר ארטזית עם ספיקה של כ-600 מ"ק לשעה, ולא ניתנים לעצירה. בגלל מליחותם הנמוכה יחסית של המים (800 מ"ג כלור לליטר), החליטה תה"ל לאפשר את זרימת המים לכנרת, בניגוד לשאר המעיינות המלוחים המוזרמים בתעלה מיוחדת העוקפת את הכנרת. הקידוח הביא לפרצה בתחתית הבריכה ולכן מפלס המים בה נמוך. בעבר מילאו המים את הבריכה והם שימשו להשקיית חלקות חקלאיות באזור.

מי הקידוח זורמים באמצעות צינור לכוון הכנרת דרך מצוק סלע גיר מעל הגדה, ונופלים לכנרת במפל בגובה של 4 מטר. מתחת למפל מספר בריכות התחומות באבני בזלת המתחברות לכנרת. מסביב לבריכה סבך של צמחייה.

המפל נקרא - "המפל הנסתר" כאשר  זרימתו יוצאת מבין אבני הבזלת לכנרת, ולמספר בריכות המתחברות אל הכנרת. 
זרימתו של המפל אחידה במשך כל עונות השנה, וטמפרטורת המים שלו קבועה - 24 מעלות. בתקופת הקיץ, כאשר בחוץ מגיעה הטמפרטורה לארבעים מעלות ומי הכנרת מתלהטים לשלושים מעלות, מי המפל נותרים קרירים וצוננים. בעונת החורף, כאשר האוויר ומי הכנרת מתקררים והטמפרטורה שלהם צונחת מתחת לעשרים מעלות, מי המפל מרגישים חמימים למגע.

מעל כביש 87 נמצאת מערה שעל פי המסורת הדרוזית שהה בה איוב בעת בואו לטבול במי המעיין.
שמו של המעיין מעיד על כך שהוא נקשר במסורות שונות לאיוב המקראי. לפי המסורת, איוב הגיע למעיין זה על מנת להירפא מהשחין שבו לקה. בבואו לרחוץ במי המעיין, והתגורר במערה שנראית על צלע ההר מעל למעיין, שנקראת על פי המסורת "מערת איוב".

## קישורים חיצוניים

* עין איוב באתר רשות הטבע והגנים
* 
* 
*  

ימין|ממוזער|250px| תצפית על עין איוב מאזור המערה

קטגוריה:הכנרת
קטגוריה:איוב
איוב
קטגוריה:עין שבע
1845 במדע

## אסטרונומיה
* ויליאם פרסונס גילה שגלקסיית המערבולת היא גלקסיה ספירלית 
* 8 בדצמבר – גילוי אסטראה, אסטרואיד מספר 5.

## ארכאולוגיה
* 7 בפברואר – פגיעה באגרטל פורטלנד במוזיאון הבריטי.
* תחילת חפירות בנינוה וכלח על ידי אוסטן הנרי לייארד החפירות נמשכו עד לשנת 1851.
* תחילת חפירות באפסוס.

## כימיה
* 17 במרץ – הוצאת פטנט על גומייה.

## פיזיקה
* 14 בינואר – הקמת Physikalische Gesellschaft zu Berlin 
* 28 באוגוסט – תחילת הוצאה לאור של סיינטיפיק אמריקן
* גילוי דיאמגנטיות על ידי מייקל פאראדיי
* ניסוח חוקי קירכהוף.

## רפואה
* שימוש ראשון בהרדמה במהלך לידה.

## נולדו
* 3 במרץ – גאורג קנטור, מתמטיקאי גרמני (נפטר ב-1918)
* 27 במרץ – וילהלם רנטגן, פיזיקאי גרמני, חתן פרס נובל (נפטר ב-1923)
* 4 במאי – ויליאם קינגדן קליפורד, מתמטיקאי אנגלי (נפטר ב-1879)
* 16 ביולי – איליה מצ'ניקוב, רופא וביולוג רוסי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1916)
* 11 בספטמבר – אמיל בודו, ממציא צרפתי (נפטר ב-1903)
* 14 בנובמבר – אוליס דיני, מתמטיקאי איטלקי (נפטר ב-1918)

## נפטרו
* 13 במרץ – ג'ון פרדריק דניאל, כימאי בריטי (נולד ב-1790)

*
דוד בר-אילן

**דוד בר-אילן** (7 בפברואר 1930 - 5 בנובמבר 2003) היה עיתונאי ופובליציסט, מוזיקאי ופסנתרן ישראלי. שימש עורך הג'רוזלם פוסט ומנהל האגף לתקשורת ולתכנון מדיני במשרד ראש הממשלה.

## קורות חיים
בר-אילן, נולד בחיפה, אמו סטלה הייתה אשת עסקים, יבואנית של אופנת נשים בתקופת המנדט. בר-אילן למד פסנתר במכון למוזיקה בחיפה והיה מתלמידיה של גיטה ויצמן. כשהיה בן 17 זכה במלגה ללימודים בבית הספר ג'וליארד בניו יורק ובשנת 1947 עזב את ישראל. בשנת 1953 זכה בתחרות נגינה יוקרתית בלונדון, ובאותה שנה נתן קונצרט בכורה בקרנגי הול. מאז פרחה הקריירה שלו כפסנתרן מקצועי ברחבי ארצות הברית ומחוצה לה. בר-אילן ניגן עם כל התזמורות הגדולות בארצות הברית (גולל, התזמורת הסימפונית של מיניאפוליס, ניו יורק, וסן פרנסיסקו), ועם כמה מהגדולות ביותר באירופה (כולל הפילהרמונית של ברלין, לונדון, אמסטרדם, ליברפול, מינכן ועוד).

בתחילת שנות ה-80 החל להיות פעיל בלובי היהודי בארצות הברית, קשר קשרים עם סנטורים ואנשי קונגרס, ועם הדיפלומטים הישראלים בארצות הברית. במקביל כתב מאמרי פובליציסטיקה בעיתונים "ניו יורק טיימס", "וושינגטון פוסט", "וול סטריט ג'ורנל, "לוס אנג'לס טיימס" ואחרים. בהמשך החל להופיע בתוכניות טלוויזיה כמיצג העמדה הישראלית, ואף הגיש תוכנית טלוויזיה בכבלים משלו, "אינטרנשיונל דייט ליין", שעסקה בנושאי המזרח התיכון. באותן השנים יצר לראשונה קשרי חברות עם בנימין נתניהו בעת שכיהן כשגריר ישראל באו"ם.

בשנת 1986 פגש את איל העיתונות האוסטרלי, רופרט מרדוק, בטקס שנערך במלאת מאה שנה לפסל החירות, ושבו נכחו המהגרים המצטיינים, שתרמו יותר מכל לארצות הברית. מרדוק יצג את ההגירה האוסטרלית, ובר־אילן את זאת הישראלית. בר-אילן שכנע את מרדוק להשקיע בעיתון ישראלי, בעל קו ימני. בשנת 1987 חזר לישראל, קנה בית בירושלים והחל לעבוד על הקמת העיתון שקיבל את השם "לעניין". בר-אילן גייס את נדב העצני, שהחל בעריכת העיתון, בניית מערכת וגיוס עובדים. מרביתם, עיתונאים צעירים המזוהים עם הימין. תחילה היה "לעניין" אמור להיות עיתון ארצי, לבסוף הוחלט שיתפרסם כמקומון באזור תל אביב והמרכז ויופץ בחינם במאה אלף עותקים, בפורמט של מגזין. העיתון יצא לאור לראשונה ב-2 בדצמבר 1988. מרדוק השקיע כמיליון וחצי דולר ובר-אילן כ-100 אלף. לאחר חצי שנה הוחלט לגבות תשלום של 50 אגורות והתפוצה ירדה לכ-35 אלף עותקים. בינואר 1990 החליט מרדוק להפסיק לממן את העיתון והוא נסגר.

בין השנים 1990 ל-1992 שימש כעורך בעיתון הג'רוזלם פוסט, וכעורך ראשי בין השנים 1996 ל-1999. בתפקידו כעורך היה דומיננטי בשינוי הטון של מערכת העיתון אשר זוהה כליברלי עד שנרכש בשנת 1989 על ידי קונרד בלק לכיוון ימני ושמרני.

בכהונתו הראשונה של בנימין נתניהו מונה לשמש כמנהל האגף לתקשורת ולתכנון מדיני במשרד ראש הממשלה. לאחר ההפסד של נתניהו בבחירות 1999
חתם על חוזה להרצאות בארצות הברית.

בפברואר 2000 לקה בהתקף לב קשה, שבעקבותיו סבל מסיבוכים שונים. בשנת 2003 נפטר בירושלים, היה בן 73 במותו.

## חיים אישיים
בר-אילן היה נשוי שלוש פעמיים, בפעמיים הראשונות לנשים נוצריות ממוצא אנגלו-אמריקאי, מהן נולדו לו שלושה ילדים. אשתו השלישית התגיירה למענו ועברה איתו לישראל ב-1987.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* Lawrence Joffe, David Bar-Ilan - Gifted Israeli pianist whose rightwing views put him at Netanyahu's side, הגרדיאן, 2003

## הערות שוליים

קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד ראש הממשלה
קטגוריה:עורכי ג'רוזלם פוסט
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003