open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הוועד המרכזי של יהודי פולין

**הוועד המרכזי של יהודי פולין** (ביידיש: **צענטראל קאָמיטעט פון די יידן אין פוילן**; בפולנית: **Centralny Komitet Żydów w Polsce** או **Centralny Komitet Żydów Polskich**) היה הארגון שייצג את יהודי פולין במחצית השנייה של שנות ה-40, משלהי מלחמת העולם השנייה.

בתקופת המלחמה התפתחה התארגנות יהודית במהירות רבה בפולין המשוחררת, עוד לפני תום המלחמה בשטח פולין. בלובלין, המקום שבו היה המרכז הזמני של המדינה הפולנית החדשה, החלו להתקבץ שרידי היהודים מן השטחים המשוחררים, בקבוצות קטנות. אחד המשרדים הראשונים שקמו ליד "הוועד הפולני" היה "המדור לסיוע לאוכלוסייה היהודית".

בשנת 1944 הוקם 'הוועד המרכזי הזמני של יהודי פולין'. הרכבו הראשון היה: ד"ר שלמה הירשנהורן (יו"ר), ד"ר ראובן פלדשוה (בן-שם), מרדכי זונשיין ומנדל (מקס) קוסובר. אחר-כך צורפו אליו יונס טורקוב ואחרים. לאחר מכן, צורף גם הקומוניסט מארק ביטר. בארגון היו נציגים מהפלגים הציוניים, הקומוניסטים, הבונד, הפרטיזנים היהודים והדמוקרטים היהודים.

בנובמבר 1944, לאחר שד"ר אמיל זומרשטיין הסכים להתייצב בראש הוועד המרכזי, הוקם המוסד באופן פורמלי, תחת השם 'הוועד היהודי המרכזי הזמני'. לאחר הקמת הוועד, פורסמו הודעות על כך בעיתונות הפולנית, ויהודים מרחבי פולין הוזמנו ללובלין, וקיבלו כתבי מינוי שהסמיכום לפעול כחברי הוועד במקומותיהם. הנציגים קיבלו גם תמיכה כספית לנצרכים, בגדים לחלוקה וגיליונות לרישום שמות היהודים במקומותיהם.

כמוסד דמוקרטי, נקראו כל נציגי הוועדים המקומיים לוועידה בלובלין בנובמבר 1944, במטרה לבחור את הוועד המרכזי. הוועידה אישרה בלי הצבעה את הרכב הוועד שפעל לפני הבחירות. הוועד הקים מחלקות: חיפוש קרובים ורישום, עזרה רפואית, ילדים ונוער, עזרה במזון ובביגוד, פרודוקטיביזציה וייעוץ משפטי.

לאחר הוועידה הסכימה ממשלת פולין כי לא תיעשה מעתה שום פעולה בענייני היהודים בלי ידיעת הוועד.

בינואר 1945, עם שחרורה של ורשה, העתיק הוועד את מושבו אל הבירה ורשה.

הוועד המרכזי של יהודי פולין קידם תחייה כלכלית, חברתית ותרבותית של הקהילה היהודית בפולין בעידוד ממשלת פולין ובתמיכה מיהודי ארצות הברית. הוועד סייע להתיישבות יהודים במערבי פולין, בעיקר בשלזיה תחתית. הוועד סייע בחידוש חינוכם של ילדים יהודים ביידיש ובפולנית, וסייע לחקלאות ולתעשייה יהודית. הוועד סייע בהקמת מרפאות ובתי יתומים, בניסיון להתמודד עם צורכי ניצולי השואה, בהם בית הילדים באוטבוצק. 

הוועד סייע בהוצאה לאור של כתבי עת יהודיים ובהקמת תיאטראות ביידיש וארגוני תרבות. הוועד תמך ב.

## ראו גם
* הקואורדינציה הציונית לגאולת ילדים יהודים

## קישורים חיצוניים
* אנדז'יי ז'ביקובסקי, הוועד היהודי המרכזי של יהודי פולין , באתר המכון ההיסטורי היהודי בוורשה, 12 בנובמבר 2013 
* נטליה אלקסיון, 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות פולין
קטגוריה:ארגונים פוליטיים יהודיים
קטגוריה:ניצולי השואה באירופה לאחר השואה
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1944
סינג

**סינג** (סנסקריט: सिंह;  "אריה") הוא שם נפוץ כשם אמצעי או שם משפחה המשמש בדרום אסיה, בעיקר בהודו. שימש במקור את הקשטרים ההינדים (הלוחמים והמלכים). משמש כשם משפחה או שם אמצעי של **ה[[סיקיזם|סיקים]]** וקהילות הינדיות כמו – ראג'פוטים, מאהרתים הג'טים, יאדבים ואהירים. בדרך כלל שם משפחה זה נמצא אצל זכרים.
במאה ה-16 "סינג" הפך לשם משפחה פופולרי בקרב הלוחמים הראג'פוטים.
הוא אומץ על ידי הסיקים בשנת 1699 בהתאם להוראות הגורו גובינד סינג; השימוש בסינג כשם משפחה הוא חובה עבור כל הזכרים הסיקים המוטבלים בלי קשר למיקומם הגאוגרפי או התרבות שלהם.
האקדמאי קומאר סינג סורש המנוח אמר כי שם המשפחה "סינג" שמשמש לציון קשר עם כוח וסמכות היה בשימוש ביהאר על ידי הזמינדארים כמו שם המשפחה "חאן" (Khan) אצל המוסלמים.
"סינג" התפתח בהדרגה ככותרת תורשתית כדי לשמש שם באמצע, המדגיש חיבורים למעמד של לוחם או של כיבוש, שם משפחה זה אומץ גם באופן נרחב על ידי קבוצות אחרות בהודו כמו הג'אטים והיאדבים.
עם זאת, זהו לא שימוש בלעדי וקבוצות רבות כולל קבוצות הינדיות וקסטות מתוזמנות כמו וישיה אימצו את השם "סינג" ללא שום מעמד לוחם או קשרים לזה.

קטגוריה:הודו: דמוגרפיה
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה הודיים
טרינידד וטובגו במשחקים הפאראלימפיים

**[[טרינידד וטובגו]]** השתתפה לראשונה ב בניו יורק וסטוק מנדוויל (1984). המדינה שלחה משלחת פאראלימפית גם אל המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988), ומאז נעדרה מהמשחקים עד אל המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012). במשחקי החורף לא נטלה טרינידד וטובגו חלק מעולם. 

המשלחת הראשונה של טרינידד וטובגו למשחקים הפאראלימפיים בשנת 1984 כללה שמונה ספורטאים (שבעה גברים ואישה אחת), שהתחרו במקצועות האתלטיקה, שחייה והרמת משקולות. רייצ'ל מארשל, האתלטית היחידה במשלחת, הייתה גם לספורטאית היחידה שזוכה במדליה פאראלימפית. היא זכתה בשתי מדליות זהב באתלטיקה (בהטלת כידון והדיפת כדור ברזל) ובמדליית ארד נוספת בשחייה. 

אל אולימפיאדת הנכים הבאה, שהתקיימה בשנת 1988 שלחה טרינידד וטובגו משלחת של ארבעה ספורטאים (גברים בלבד), שלא זכו במדליה.

במסגרת המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) הצליחה המשלחת מטרינידד וטובגו לזכות שוב במדליות פאראלימפיות, כשאתלט אקים סטיוארט זכה במדליית הזהב בהטלת כידון (קטגוריה T42/T43/T44) עם שיא עולם של 57.32 מטרים, ובמדליית הכסף בזריקת דיסקוס עם תוצאה של 61.72 מטרים, שני רק לדייוויד בלייר האמריקאי שקבע שיא עולם בקטגוריה של 64.11 מטרים. גם האצנית ניושיה קיין זכתה במדליה פאראלימפית כשזכתה במדליית הארד בריצת 100 מטר (קטגוריה T43/44) עם תוצאה של 13.10 שניות.

## ראו גם
* טרינידד וטובגו במשחקים האולימפיים
* טרינידד וטובגו במשחקים האולימפיים לנוער

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:טרינידד וטובגו: ספורט
בית המהנדס

**בית המהנדס והאדריכל ע"ש אלחנן פלס** בתל אביב הוא מקום משכנה של אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל שהפכה ללשכת המהנדסים.

הבית נבנה על מגרש בשטח של 2239 מ"ר לפי תוכנית האדריכלים רוברט פרידמן ויוסף קלארווין. תוכניתם זכתה בפרס תכנון שיזמה אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בארץ ישראל (אאא"י). 

טקס הנחת אבן הפינה נערך ב-19 בפברואר 1935 במגרש מיוחד שהקצתה עיריית תל אביב במעמד האישים הנציב העליון לא"י סיר ארתור ווקופ, אנשי הסוכנות היהודית לארץ ישראל, אנשי הרבנות הראשית לארץ ישראל, אנשי הוועד הלאומי, ראש עיריית תל אביב הראשון מאיר דיזנגוף, נשיא אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בארץ ישראל וראש עיריית תל אביב ישראל רוקח ששימש אז כממלא מקום ראש עיריית תל אביב, ובמעמד הוועד המרכזי של האגודה.

בבית המהנדס פעלה ספריית האדריכלות הגדולה ביותר בישראל. באולם המרכזי במבנה הוצגו תחרויות תכנון והתקיימו הרצאות ודיונים, בהם בהשתתפות אדריכלים אורחים מחו"ל 

## קישורים חיצוניים

* 
*  אבן פינה לבית המהנדס, ינואר '''1935''', יומני כרמל
*  חנוכת בית המהנדס, ינואר '''1938''', באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: בנייני משרדים
קטגוריה:הצפון הישן
קטגוריה:איגודים בישראל
קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
קטגוריה:רחוב דיזנגוף
בצלצל

ממוזער|שמאל|בצלצלים
**בצלצל** (שם מדעי: *Allium cepa var. aggregatum*, על פי האקדמיה ללשון העברית: "**בְּצַלְצוּל**" וגם "**בָּצָל הַסָּרִיס**"), הידוע גם בשמות "בצל אשקלון" ו"שאלוט", הוא צמח פורח, זן של בצל הגינה.

## אטימולוגיה
מקור הבצלצל באזור הסהר הפורה, ומשם הוא נדד למדינות הים התיכון מחד ומרכז אסיה מאידך. השם הלועזי "**שאלוט**" (הקיים בשפות אנגלית כ-"Shallot" וצרפתית כ-"échalote") הגיע מהמילה הלטינית "**אסקלוניה**" (escalonia), שנבעה משם העיר העתיקה אשקלון. על פי העדויות הבלשניות, השם "בצלי אשקלון" היה קיים בתקופת יוון העתיקה, וככל הנראה מרמז על כך שהיוונים ייחסו את מקור הבצל לארץ ישראל.

## מאפיינים
צמח הבצלצל בעל פקעת המורכבת ממקבץ, בדומה לשום. בהכנה למסחר פקעות הבצלצל מפורקות והשיניים הבודדות, כל אחת מהן בצלצל קטן, נמכרות בשווקים בנפרד. בשל ריכוז הסוכרים (המעניקים לו את הצבע הסגול) נחשב טעמו למעט מתקתק לעומת בצל הגינה.

הבצלצל משמש כרכיב מרכזי, הן כתחליף לשום והן כתחליף לבצל, במטבחים רבים ברחבי העולם. הוא פופולרי במטבח הצרפתי, במטבח ההודי ובמטבח התאילנדי.

## טקסונומיה
בעבר סווג כמין עצמאי (*Allium ascalonicum*), אך בעקבות מחקרים בוטניים הוא מסווג כיום כזן של בצל הגינה (*Allium cepa*).

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1756
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:בצלים
כביש 234

ממוזער|שמאל|250px|חציית גשר צאלים בעת שיטפון
**כביש 234** הוא כביש אורך אזורי במערב הנגב הצפוני המוביל מצומת צאלים לצומת רעים שבעוטף עזה. אורכו כ-23.5 ק"מ.

## היסטוריה
הקטע שבין צומת צאלים ובין אורים נסלל בסוף שנות ה-50. הגשר האירי שנסלל בערוץ נחל הבשור, בסמוך לצומת צאלים, הוצף תדיר בשיטפונות בחורף וחסימת הכביש על ידי ההצפה הביאה לניתוק צאלים.

הקטע הקצר, כקילומטר אורכו, בין אורים ובין צומת אורים, נסלל רק לקראת סוף שנות ה-90.

הקטע שבין צומת אורים ובין צומת רעים נסלל בשנות ה-70 ומכונה לעיתים "כביש טל אור" בשל החווה החקלאית "טל אור" הנמצאת במחצית הדרך בקטע כביש זה. כביש זה נסלל כדי לאפשר לישובי חבל אשכול תנועה לכיוון באר שבע בזמן שנחל הבשור הציף את כביש הרעב בסמוך לגן לאומי אשכול. אמנם ב-1961 הוקם במקום גשר ביילי שכונה "גשר אברהם", אך גם גשר זה נהרס מספר פעמים בשיטפונות עזים ועל כן נסלל כביש 234 ככביש עוקף.

## צמתים לאורך הכביש

## ראו גם
* כבישי ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:עוטף עזה: תחבורה
קטגוריה:אורים (קיבוץ)
קטגוריה:רעים (קיבוץ)
מעשה נסים

שמאל|ממוזער|200px|עמוד השער של מהדורת אמסטרדם, 1696
"**מעשה נסים**" הוא אוסף של 25 אגדות וסיפורים עממיים יהודיים מהמאה ה-17 אשר ליקט ר' יפתח יוזפא מנצפך. בספר ניתן למצוא הדים למאורעות היסטוריים בעיר ורמייזא (וורמס) שבגרמניה, ותיאורים של חיי החברה, הכלכלה, והדת בקהילה, שהייתה מן החשובות בקהילות אשכנז וקורותיה השפיעו על העולם היהודי הסובב אותה.

## אודות
את סיפורי האוסף ליקט בשנת 1670 ר' יפתח יוזפא מנצפך (המכונה יוזפא השמש), שכיהן במשך כ-40 שנה כשמש (Schulklopfer) הקהילה היהודית בוורמס. יוזפא נולד בשנת 1604 בפולדה, ולמד בה עד 1623 אצל ר' פינחס הורביץ. באותה שנה נסע ללמוד בישיבה בוורמס אצל רבי אליהו לואנץ, מקובל נודע, וממנו שמע ככל הנראה כמה מהסיפורים אותם שיבץ מאוחר יותר בספרו.

הספר נכתב על ידו בעברית, אך תורגם ליידיש על ידי בנו אליעזר, שהוציאו לאור לראשונה לאחר פטירת אביו בשנת תנ"ו (1696) באמסטרדם. בעמוד השער נכתב: "דען עש ווערין דרינן פאר צילט גרושי נסים ונפלאות אז גישעהן זיינן בק"ק ווירמש" (=כי מסופרים כאן נסים ונפלאות גדולים שאירעו בק"ק ווירמש). הספר זכה להצלחה רבה, ועד לשנת 1788 יצאו לאור 9 מהדורות נוספות של הספר.
[ממוזער|דף מהספר "מעשה ניסים" בתרגום ליידיש, ובו פרט מתוך ציור ב[בית הכנסת הקר של מוהילב|בית הכנסת הקר במוגילב.

בציור נראית העיר וורמס עם היצור המיתולוגי לינט וורם. בראש התמונה ניתן לראות את המילה "ווירמש" (ורמייזא), ובצד ימין את הכיתוב "עץ החיים".]]

## תוכן
הסיפורים באוסף מתארים לרוב יחסים חמים בין היהודים לבין חברי מועצת העיר וורמס, מול יחסים מתוחים בין היהודים לבין האזרחים. 

רוב הסיפורים אינם שאולים מספרות קודמת או מהתלמוד והמדרש, אך יחד עם זאת, שולבו בו אגדות קודמות מספר חסידים, מעשה בוך, שלשלת הקבלה ומגילת אחימעץ. כמה מהסיפורים אף דומים לסיפורים שהיו נפוצים בסביבה הנוכרית, כגון הסיפור "מלכת שבא", שמכיל אלמנטים מהסיפור "הדייג ואשתו" ("Vom Fischer und seiner Frau"), בתוספת אלמנטים יהודיים ייחודיים.

חלק מהסיפורים שבו והופיעו בפולקלור היהודי לאורך השנים, כמו האגדה המספרת על אמו ההרה של רבי יהודה החסיד, שכמעט ונדרסה בידי גדוד חיילים שעבר בסמטה בוורמס עד שחמל עליה אחד מקירות הבתים ונבקע. על אגדה זו כתב המשורר שאול טשרניחובסקי את הבלדה "קיר הפלא אשר בוורמייזה". לשון האגדה בספר:

האגדה נחתמת בשורה "על הנס הזה נמצא כתוב בספר שלשלת הקבלה", על אף שבספר שלשלת הקבלה אין כל אזכור לאם הרה, אלא מסופר בו על רבי יהודה החסיד עצמו שניצל. כיום מוכרת יותר גרסה נוספת ומאוחרת של האגדה, המייחסת את סיפור הנס לאמו של רש"י.

בהתבסס על ניתוח של סיפור רומנטי המובא בספר, אודות נערה יהודיה המתאהבת בנוכרי בוורמס, העלו החוקרים אדמיאל קוסמן ושלמה איידלברג סברה לפיה חלק מהסיפורים בספר היוו מעין תגובה לרעיונות מהסביבה הנוצרית שחדרו ללבם של צעירים יהודיים, כולל התייחסות למחזהו של ויליאם שייקספיר "הסוחר מוונציה".

## ראו גם
* קיר הפלא אשר בוורמייזה

## לקריאה נוספת
הספר תורגם לעברית על ידי שלמה איידלברג, בתוספת מבוא נרחב ושני ספרים נוספים של ר' יוזפא שמש: מנהגים דק"ק וורמישא, פנקס דקהלת וורמישא:
* שלמה איידלברג, **ר’ יוזפא שמש דקהילת וורמיישא: עולם יהודיה במאה הי"ז**, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשנ"א.

## קישורים חיצוניים
*סריקה של הספר, מהדורת אמסטרדם, באתר ארכיון האינטרנט
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פולקלור יידיש
קטגוריה:אגדות יהודיות
קטגוריה:ספרות יהודית של ימי הביניים
קטגוריה:ספרי המאה ה-16
קטגוריה:יהדות אשכנז
קטגוריה:יהדות וורמייזא (וורמס)
קטגוריה:נסים ביהדות
קלאו מזרחי

**קלאו מזרחי** (שם מדעי: *Anthracoceros albirostris*) הוא מין של עוף טרופי בינוני במשפחת הקלאוניים.
## מאפיינים
הקלאו המזרחי הוא הקלאו הקטן ביותר החי באסיה אך גדול בגודלו יחסית לקלאויים ולטוקוסים האפריקניים; אורכו של זכר מגיע ל-55–60 ס"מ ונקבות אף קטנות יותר. מוטת הכנפיים בממוצע היא 23–36 ס"מ. אורכו של המקור 19 ס"מ בממוצע אצל זכר בוגר, וכ-16 ס"מ אצל נקבה בוגרת.

הקלאו חי ביערות גשם אך לעיתים, בשונה מרוב הקלאויים, הקלאו מבקר ביישובי אדם כדי לאכול פירות אך עדיין מבלה הרבה מזמנו ביערות הגשם. הפרטים ממין זה מקננים רק ביערות. תחום תפוצתו מתפרס על המדינות בנגלדש, הודו, בהוטן, ברוניי, קמבודיה, סין, אינדונזיה, לאוס, מלזיה, בורמה, נפאל, סינגפור ותאילנד.

## קישורים חיצוניים

* קלאו מזרחי, אתר האיחוד העולמי לגני חיות ואקווריומים
* קלאו מזרחי, אתר ליערנות
* מידע על קלאו מזרחי 
* קלאו מזרחי

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' שו
קטגוריה:קלאוניים
קטגוריה:תאילנד: עופות
קטגוריה:נפאל: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1807
קטגוריה:עופות יערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
כביש 39

**כביש 39** היה תכנון כביש שתוכנן לחצות את השפלה והרי ירושלים ולקשר בין כביש 6 לערים בית שמש, אשדוד וירושלים. בשנת 2021 תכנון הכביש הוקפא על ידי שרת התחבורה מרב מיכאלי.

## תיאור ומאפיינים
הכביש מיועד ליצור דרך גישה חדשה ומהירה לירושלים. תוואי הכביש יחצה את כביש 38 ויעבור בתוואי כביש 375 הקיים בין צומת האלה וצור הדסה, דרך עמק האלה.

בכביש מתוכננים מספר מחלפים:
* מחלף האלה – במפגש עם כביש 38 (באזור צומת האלה הקיים).
* מחלף עדולם – במפגש עם כביש הגישה המזרחי לבית שמש.
* מחלף עציונה – במפגש עם כביש 367.
* מחלף במפגש כביש 3855 ממערב לבית שמש.
* מחלף במפגש כביש 386 ליד צור הדסה.
* מחלף במפגש כביש 3877 בירושלים (באזור עין לבן).
* מחלף קישור ל"כביש הטבעת המערבי של ירושלים" העתידי.

כמו כן, תוסדרנה מכביש זה גישות ליישובים מטע ונתיב הל"ה.

עם פיתוח הכביש, יבוטל כביש 375 בין צומת האלה וצור הדסה. חלקו של הכביש בהרי ירושלים צפוי לכלול שתי מנהרות ארוכות, מאזור צור הדסה עד ירושלים, שאורכן הכולל 5.2 קילומטר, ושלושה גשרים שאורכם הכולל 4.2 קילומטר (שניים מהם מעל נחל רפאים).

בהמשכו של הכביש מערבה ממחלף האלה, הכביש מתוכנן להיפגש עם כביש 6 באזור נחל האלה, ומערבה יותר בצומת קסטינה שעל כביש 40.

## המאבק על הסלילה

## היסטוריה
תוואי חלקו המזרחי של הכביש (מעמק האלה ומזרחה) אושר באופן עקרוני בשנת 1997, ככניסה דרומית חדשה לירושלים, כחלק מתוכנית להרחבת היישוב צור הדסה והפיכתו לפרוור של ירושלים וחיבורו לעיר. וככביש רוחב נוסף המתחבר לכביש 6 – "חוצה ישראל".

באוגוסט 2003, המועצה הארצית לתכנון ולבנייה אישרה להעביר להערות הוועדות המחוזיות את התוכנית. עלות הקמת הכביש הוערכה אז בכ-1.5 מיליארד שקל, ותוכנן שהסלילה תתחיל לקראת 2007. בנובמבר 2005, המועצה הארצית החליטה להמליץ להעביר לאישור הממשלה קטע הכביש מעמק האלה ועד לאזור שממערב לגבעת משואה בירושלים. באותה עת סלילת הכביש הייתה חלק מרכזי בתוכנית ספדי להרחבת ירושלים מערבה. לאחר שתוכנית ספדי בוטלה קידום סלילת הכביש הוקפא.

כתחליף לחלקו המערבי של הכביש, העובר בשטחים פתוחים לאורך נחל האלה, הציעו ארגוני איכות הסביבה לשדרג את כביש 383.

בשנת 2020 החליט משרד התחבורה לפצל את ביצוע הכביש לכמה שלבים.

בתחילת 2021, הוכרז על סלילת השלב הראשון של הכביש, במקטע שבין צומת האלה ועד לכביש 375 בסמוך לצור הדסה. משם החיבור לירושלים יהיה דרך כביש המנהרות הקיים.

באוקטובר 2021 הודיעה שרת התחבורה מרב מיכאלי על הקפאת תכנונו של הכביש, בשל הנזקים הסביבתיים הכבדים שעלולים להגרם מסלילתו. נזקים אלו כוללים פגיעה בשטחים פתוחים ובמסדרון אקולוגי בעל ערכיות סביבתית גבוהה בעמק האלה. בנוסף הכביש צפוי להגביר את השימוש ברכבים פרטיים ובכך להחריף את העומס התחבורתי ואת זיהום האוויר כתוצאה מכך. שרת התחבורה הודיעה כי "אין הצדקה כרגע לפגיעה בשטחים הפתוחים שנדרשת בפרויקט מסוג זה. מדיניות השרה היא שפגיעה בטבע ובשטחים פתוחים מצריכה הוכחת צורך וכדאיות כבדי משקל", וכי יש לתעדף פתרונות תחבורתיים המבוססים על תחבורה ציבורית ולא על מכוניות פרטיות.

## ראו גם

* כבישי ישראל

## קישורים חיצוניים
* שינוי מס' 29 לתמ"א 3 – כביש 39 מעמק האלה לירושלים, באתר מינהל מקרקעי ישראל
* כביש מס' 39 – אברהם שקד, באתר "ירושלים בת קיימא", ינואר 2005
* כביש 39 – הכניסה הדרומית לירושלים שתשנה את פני האזור, 10 בפברואר 2021, באתר בקיצור-מטה יהודה וסובב ירושלים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים עתידיים
קטגוריה:ישראל: מיזמים שהוקפאו
קטגוריה:עמק האלה
איזבלה מאראגון

**איזבלה מאראגון** (בצרפתית: **Isabelle d'Aragon**; 1247 - 28 בינואר 1271) הייתה מלכת צרפת, רעייתו של פיליפ השלישי, מלך צרפת ואמו של פיליפ הרביעי.

## ביוגרפיה
איזבלה נולדה בשנת 1247, לחיימה הראשון, מלך אראגון וליולאנטה מהונגריה, בתו של אנדראש השני, מלך הונגריה.

איזבלה נישאה לדופן צרפת בקלרמון-פראן וליוותה אותו במסע הצלב השמיני לתוניס. בשובם ממסע הצלב, והיא בחודש השישי להריונה עם בנם החמישי, נפלה מסוס ליד העיר קוזנצה שבקלבריה. היא ילדה ולד מת בלידה מוקדמת ונפטרה כעבור שבעה-עשר יום. בעלה נסע עם גופתה וקבר אותה בבזיליקת סן-דני. מצבת הקבר שלה חוללה ב-1793, במסגרת המהפכה הצרפתית יחד עם שאר מצבות המלכים.

## צאצאיה
* לואי (1265–1276), הורעל, ככל הנראה בידי אמו החורגת, מארי מבראבנט
* פיליפ הרביעי (1268 - 1314), ירש את כסאו של אביו לאחר מותו
* רובר (1269–1271)
* שארל, רוזן ולואה (1270–1325), הרוזן הראשון מבית ולואה. אבי פיליפ השישי, מלך צרפת

## קישורים חיצוניים

[ימין|ממוזער|250px|פרט מתוך [אילן יוחסין|אילן היוחסין Arbre généalogique]]
* 

קטגוריה:נשות מלכים צרפתים
קטגוריה:מלכות רעיות מהמאה ה-13
קטגוריה:צרפתים במאה ה-13
קטגוריה:אישים הקבורים בבזיליקת סן-דני
קטגוריה:ילידי 1248
קטגוריה:נפטרים ב-1271
בנימין סלנט

[שמאל|ממוזער|250px|מודעה שפרסם בנימין סלנט בעיתון [הצפירה, 14 ביוני 1899, לגבי האתרוגים שהוא סוחר בהם]]
שמאל|ממוזער|250px|קברו של בנימין ביינוש סלנט, בהר הזיתים. לשם אביו צמוד התואר נ"י (נרו יאיר), כיוון שהיה עדיין בחיים בזמן מותו של בנו
**בנימין ביינוש סלנט** (תקצ"ח, סלנט, ליטא – י"ט בתשרי תר"ס, 23 בספטמבר 1899 ירושלים) היה סוחר אתרוגים ארצישראלי ומהפעילים למען ההתיישבות היהודית בארץ ישראל במחצית השנייה של המאה ה-19. בנו של רבי שמואל סלנט, רבה של ירושלים.

## קורות חייו
נולד בעיר סלנט בליטא, לרב שמואל סלנט – לימים רבה של ירושלים, ולטויבא בת הרב יוסף זונדל מסלנט.

כשנתמנה אביו למורה-הוראה בירושלים ועלה לארץ ישראל בשנת ת"ר-תר"א (הנסיעה ארכה חדשים אחדים בגלל המלחמה בין מוחמד עלי מושל מצרים ובין השולטן, שהפריעה לתנועת הספנות), העלה איתו את אשתו ואת בנו, בנימין. למד בתלמוד-תורה ובישיבת עץ חיים ונתחנך על ידי אביו שהיה רבה של העדה האשכנזית, ועל ידי אבי-אמו, שהיה מאבות תנועת המוסר. נשא לאשה את חנה שרה בתו של ר' יוזיל ליאון מסלנט.

שנים אחדות היה סמוך על שלחן חותנו והמשיך לעסוק בתורה, אך בהתאם לחינוך שקיבל מאביו ומאבי-אמו לא רצה להתפרנס מרבנות ולכן פנה אל המסחר והיה מראשוני סוחרי האתרוגים בארץ, ועסק בהפצתם בארץ וביצוא האתרוגים לארצות חו"ל. סלנט ושותפיו היו קונים את האתרוגים בעודם על העצים מפרדסי הערבים ומפרדסי המושבות החדשות בסוף הקיץ היה סלנט עובר ליפו ומסדר את המשלוחים לחו"ל. לסלנט ולשותפיו היה מעין מונופול על רוב המסחר של האתרוגים בארץ ישראל.

סלנט היה פעיל גם בהתיישבות היהודית החדשה בארץ ישראל. היה אחד משבעת מייסדי השכונה נחלת שבעה, ואחר כך השתתף ביסוד השכונות אבן ישראל, משכנות ישראל ומזכרת משה. היה מהשותפים להחברה לקניית אדמת יריחו בפעולותיה ליסוד המושבה פתח תקווה שנבנתה לבסוף במקום אחר. סלנט אף ניהל במשך כמה שנים את "מלון הרי יהודה" הוא ח'אן הדרכים הידוע בכניסה לשער הגיא.
ממוזער|שלט רחוב על שם בנימין סלנט בירושלים
נפטר בירושלים, בי"ט בתשרי תר"ס, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. קברו נמצא בסמוך לקבר אביו שנפטר תשע שנים אחריו. על שמו נקרא רחוב בשכונת נחלת שבעה.

## משפחתו
בנו הוא רבי צבי הירש סלנט, מראשוני שכונות אבן ישראל ומאה שערים, שהיה נשוי לגרונא לבית אטקין. בתו של ר' צבי הירש - טויבא, נישאה לרב יחיאל מיכל טוקצינסקי מנהל ישיבת עץ חיים. בן נוסף של ר' צבי הירש, נתן נטע, הוציא לאור "**ספר זיכרון**" על סבו הרב שמואל סלנט (ניו יורק תר"פ). עוד בן לר' צבי הירש הוא הרב ישעיה סלנט, שהיה מנהל לשכת הסעד וחבר ועד שכונת מאה שערים, מבוני השכונות גאולה וכרם אברהם.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:משפחת סלנט
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:מייסדי שכונות ירושלים
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:סלנט: אישים
קטגוריה:מייסדי נחלת שבעה
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1838
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1899
סמינר בנות אלישבע

**בנות אלישבע** הוא סמינר חרדי לבנות בית יעקב. הסמינר ממוקם בשכונת רמות. בסמינר יותר מ-1750 תלמידות.

## היסטוריה
הסמינר הוקם ב-2002 על ידי הרב יעקב משה הלל כחלק ממוסדות חברת אהבת שלום,

המנהל הרוחני היה הרב אהרון גולובנציץ עד לפטירתו בשנת ה'תשע"א. אחריו מונה הרב ישראל גואלמן לרב הסמינר, ולמנהלת מונתה הדסה אוירבך (כלתו של רבי שלמה זלמן אוירבך).

## קווי יסוד
בתחילה היו בסמינר מבחני חוץ בלבד, אך עם השנים הוחלפו המבחנים בחלק מהמקצועות - לפי דרישת משרד החינוך ובאישורו של הרב אלישיב - לבחינות בגרות רגילות, רק במקצועות מתמטיקה ואנגלית במטרה לאשר רצף לימודי לכיתות יג יד בפיקוח משרד החינוך.

בתיכון מושם דגש על לימודי מקצועות עיוניים ומקצועות טכנולוגיים, בסמינר נלמדים מקצועות ההוראה לצד לימודים להכשרה חלופית.

רמת הלימודים בתיכון ובסמינר גבוהה. בשנת 2021 נמנה בין עשרת בתי הספר ש 100% מתלמידיו בתחום החינוך הטכנולוגי זכאים להסמכה טכנולוגית.

בין המקצועות שלומדים בכיתות י"ג–י"ד נלמדים בין השאר הנדסאי אדריכלות, הנדסאי תוכנה, הנדסת אלקטרוניקה מחשבים, ראיית חשבון, ייעוץ מס, חשבות שכר, הנדסאי עיצוב מדיה, מוזיקה, חינוך מיוחד, היסטוריה וחקר קהילות ישראל, מתמטיקה, חשבונאות, עברית לשון, גיל הרך, לימודי ארץ ישראל, ועוד.

התלמידות ממשיכות ללימודי שנה רביעית לתואר ראשון אקוויוולנט (דרגה 1) ככל מוסדות בית יעקב.

הסמינר שכן בעבר ברחוב רש"י בירושלים, ובשנת ה'תש"ף עבר לקמפוס חדש בשכונת רמות בעיר.
250px|ממוזער|שמאל

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

בנות אלישבע
קטגוריה:ירושלים: מוסדות חינוך
קטגוריה:רמות אלון
התרדמה הגדולה

ממוזער|בוגארט ובאקול על סט הצילומים של הסרט, 1946
**התרדמה הגדולה** (באנגלית: **The Big Sleep**) הוא סרט אפל משנת 1946 בבימויו של הווארד הוקס, שנעשה על בסיס הספר "השינה הגדולה" מאת ריימונד צ'נדלר, שפורסם ב-1939. בסרט מככבים המפרי בוגרט, בתפקיד הבלש הפרטי פיליפ מרלו, ולורן באקול. את התסריט כתבו במשותף ויליאם פוקנר, לי ברקט וג'ולס פורטמן.

ב-1997 הוכרז הסרט בידי ספריית הקונגרס כסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.

## עלילה
מרלו הוא רווק כבן שלושים ושמונה ובעברו היה בלש משטרה וחוקר במשרד התובע המחוזי של לוס אנג'לס. העלילה נפתחת כאשר מרלו נשכר על ידי גנרל סטרנווד הקשיש והחולה לטפל במקרה סחיטה המערב את בתו הצעירה, כרמן. עד מהרה מתברר למרלו שפרשת הסחיטה קשורה גם בראסטי ריגן, בעלה הנעדר של בתו הגדולה של הגנרל, ויוויאן, וקצין לשעבר במחתרת האירית. כמו כן מוצא עצמו מרלו נאבק במאפיונר אדי מארס ובאנשיו.

## עיבוד נוסף
עיבוד נוסף לספרו של צ'נדלר, שנקרא אף הוא "התרדמה הגדולה" בוים בשנת 1978 על ידי מייקל וינר, ואת גיבוריו גילמו רוברט מיצ'ם ושרה מיילס.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטי 1946
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי המפרי בוגרט
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אפלים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס

קטגוריה:שינה בתרבות ובספרות
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
תות נייר

**תות נייר** (שם מדעי: *Broussonetia papyrifera*) הוא עץ מסוג ברוסונתיה במשפחת התותיים, מקורו במזרח אסיה. הוא נפוץ באזורים כגון סין היבשתית, טאיוואן, יפן, קוריאה, דרום-מזרח אסיה, מיאנמר והודו. הוא מגודל גם באזורים רבים נוספים ברחבי העולם.

## שימושים
קליפת ענפי התות הצעירים בעלת סיבים ארוכים וחזקים המשמשים לייצור נייר משובח.

## תות נייר בישראל
ניתן למצוא את הצמח במספר מקומות בישראל ביניהם: מקוה ישראל, בשדרות ראשון לציון, ברחוב כובשי קטמון בירושלים שם נשתלו בתקופת המנדט הבריטי בתור עצי נוי.

## גלריה

קובץ:Murier.jpg|תקריב של עלה בוגר
קובץ:Broussonetia papyrifera fruits.jpg|פרי של התות
קובץ:Bark Broussonetia papyrifera.jpg|ענף בוגר


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1799
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אטיין פייר ונטנה
קטגוריה:תותיים
עמר

**עמר** או **עמאר** הוא שם משפחה בשפה הערבית הנפוץ גם בקרב יהודים-ספרדים שפירושו: "אדריכל" או "בנאי". השם נפוץ בקרב יהודי צפון אפריקה, בעיקר במרוקו ובתוניסיה. יש הטוענים ששם המשפחה הזה נובע משיבוש שם בערבית של השמות המקראיים: אוֹמָר מצאצאי עשיו או של עמרי מלך ממלכת ישראל הצפונית.

השם "עמאר" או **"עאמר"** קיים גם בקרב ערבים מוסלמים ודרוזים. בערבית, אל-עמר משמעותו "הממלא".
היו חוקרים שהציעו כי מוצאם של הלא-יהודים בעלי שם המשפחה הזה הוא מיהודים שאוסלמו או התאסלמו בארצות ערב אולם הסבירות היותר הגיונית היא שפשוט מדובר בגרסה של השם הערבי עומאר לגביהם.

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה ביהדות צפון אפריקה
קטגוריה:שמות משפחה ערביים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
קטגוריה:שמות פרטיים ערביים
גוסטב (תנין)

**גוסטב** (Gustave) הוא **[[תנין היאור|תנין יאור]]** זכר גדול החי בבורונדי. ב-2004 הוערך גילו ב-60 שנה, אורכו כ- ומשקלו כטונה אחת. בכך הוא אחד מתניני היאור הגדולים ביותר שנצפו באפריקה. ניתן לזהותו באמצעות צלקות כדורי רובה שמכסות את גופו: אחת על ראשו ושלוש בצידו הימני.

גוסטב ידוע לשמצה כאוכל אדם, והשמועות טוענות שהרג כ-300 בני אדם בגדות נהר רוזיזי והחוף הצפוני של אגם טנגניקה. למרות שקשה לאמת מספר זה, גוסטב השיג מעמד של כמעט-מיתוס והוא זוכה ליראה רבה מתושבי האזור. מדענים והרפטולוגים שחקרו את גוסטב טוענים שגודלו הרב והנדיר פוגע ביכולתו לצוד חיות זריזות כמו דגים, אנטילופות וזברות, ולכן הוא תוקף בעלי חיים גדולים ואיטיים יותר כמו היפופוטמים, תאו אפריקני, גנו כחול, ובמידה מסוימת, גם בני אדם. לפי אזהרה פופולרית מקומית, נאמר שהוא צד בני אדם ומותיר את גופותיהם לא אכולות. עם זאת, בחינה ביקורתית של השמועות מציעה שלא ניתן לייחס לגוסטב יותר מ-60 הריגות של בני אדם. מספר זה נמוך בהרבה מ-300 אך הוא עדיין מספר גבוה של בני אדם שנקטלו בידי תנין בודד.

**גוסטב** קיבל את שמו מפטריס פיי, תושב צרפתי של בורונדי וחוקר טבע אוטודידקט, שרודף אחרי תנינים מאז 1998. פיי וצוות תיעוד ניסו ללכוד את גוסטב ב-2002 באמצעות מלכודת עצומה, אך לא רק שגוסטב התחמק ממנה, אלא כנראה גם התגרה בצוות. 
ניסיון הלכידה הכושל תועד בסרט דוקומנטרי בשם 'ללכוד את התנין הרצחני' (Capturing the Killer Croc) ששודר ברשת PBS במאי 2004.
גוסטב נראה לאחרונה ביוני 2015 על ידי תושב האזור שטוען שראה את גוסטב גורר תאו אפריקני בוגר אל המים. ב-2019 דיווח המגזין Travel Africa Magazine שגוסטב מת או נהרג, אך ללא פרטים על נסיבות המוות.

בחלקים של אסיה ואוסטרליה מדווחים לעיתים על תנינים ממין תנין הים (*Crocodylus porosus*) באורך 6 מטר ואף דיווחו על תניני ים באורך 7 מטר. במזרח הודו, ספר השיאים של גינס אישר את קיומו של תנין באורך . על כן גוסטב איננו התנין הגדול ביותר, אך הוא גדול בהרבה מתנין היאור הממוצע ומתנין הים הממוצע.

גוסטב שימש כבסיס לסרט האימה Primeval  (במקור נקרא "גוסטב") שעוקב אחרי צוות חדשות שנשלח לבורונדי כדי ללכוד תנין ענק אוכל אדם, גרסה מוגזמת של גוסטב.

## הערות שוליים

קטגוריה:תנינאים מפורסמים
קטגוריה:בעלי חיים אוכלי אדם
מקסיקו במשחקים הפאראלימפיים

**[[מקסיקו]]** השתתפה לראשונה ב בהיידלברג (1972), ומאז שלחה משלחת ספורטאים לכל אחד מאירועי הקיץ של המשחקים הפאראלימפיים. במשחקי החורף הפאראלימפיים משתתפת מקסיקו מאז המשחקים הפאראלימפיים טורינו (2006).

בסיום המשחקים הפאראלימפיים בשנת 2020 זכו הספורטאים המקסיקנים ב-311 מדליות פאראלימפיות במשחקי הקיץ. במשחקי החורף לא הגיעו ספורטאי מקסיקו להישגים ספורטיביים משמעותיים ומקסיקו לא זכתה במדליה מעולם.

## היסטוריה
בשנת 1972 שלחה מקסיקו את המשלחת הראשונה אל משחקי הקיץ הפאראלימפיים. המשלחת כללה שבעה ספורטאים, כולם גברים שלא הצליחו לזכות במדליה פאראלימפית. אל המשחקים הפאראלימפיים הבאים ב שלחה המדינה משלחת של 32 ספורטאים (24 גברים ו-8 נשים), שהביאו למקסיקו 39 מדליות פאראלימפיות (מהן 16 זהב, 14 כסף ו-9 מדליות ארד), במשלחת בלט האתלט אסביו ואלדס שזכה בשלוש מדליות זהב, מדליית כסף ומדליית ארד (במירוץ השליחים 60X4).

ב הגיעה המשלחת הפאראלימפית של מקסיקו להישג השיא שלה. המשלחת זכתה בשיא של 42 מדליות (בהן 20 מדליות זהב 16 כסף ו-6 ארד) ודורגה במקום התשיעי בסך כמות המדליות בין המדינות המשתתפות. במשלחת המקסיקנית התבלט שוב ואלדס כשזכה בשלוש מדליות זהב, ומדליית כסף אחת, והאתלטית חואנה סוטו שזכתה בארבע מדליות זהב. ב זכתה המשלחת המקסיקנית ב-37 מדליות פאראלימפיות, כשחואנטה סוטו זוכה בשתי מדליות זהב נוספות, שתי מדליות כסף, ומדליית ארד אחת. 

עד המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) לא הצליחה המשלחת המקסיקנית לזכות ב-10 מדליות זהב או יותר. למשחקים הפאראלימפיים שנערכו בסידני שלחה מקסיקו משלחת של 48 אתלטים ו-29 אתלטיות, שזכתה ב-10 מדליות זהב פאראלימפיות, 12 מדליות כסף ו-12 מדליות ארד. 

## מדליות לפי אולימפיאדה

## ראו גם
* מקסיקו במשחקים האולימפיים
* מקסיקו במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:מקסיקו: ספורט
אלווין ראלף ברלקמפ

**אלווין ראלף ברלקמפ** (באנגלית: **Elwyn Ralph Berlekamp**; 6 בספטמבר 1940 – 9 באפריל 2019) היה מתמטיקאי אמריקאי, פרופסור באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.

ברלקמפ נודע בעבודותיו בתחום תורת האינפורמציה ותורת המשחקים הקומבינטורית.

## ביוגרפיה
נולד בדובר, אוהיו. זכה בתחרות פטנאם בזמן לימודיו ב-MIT בשנת 1961. קיבל תואר דוקטור בהנדסת חשמל ב-1964, על עבודה שכותרתה "Block coding with noiseless feedback", שנעשתה בהנחיית קלוד שנון ואחרים. 

בשנים 1964–1966 לימד הנדסת חשמל באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1966 עבר למעבדות בל ובשנת 1971 חזר לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שבה שימש פרופסור למתמטיקה, הנדסת חשמל ומדעי המחשב.

בשנת 1991 זכה במדליית ריצ'רד המינג של ארגון IEEE לשנת ובשנת 1993 זכה בפרס שאנון של IEEE. מאז 1999 היה חבר באקדמיה הלאומית האמריקאית למדעים. 

נפטר ב-9 באפריל 2019.

## מספריו
* **Algebraic Coding Theory**, McGraw-Hill, 1968. מהדורה מעודכנת: Aegean Park Press, 1984, .
* עם ג'ון הורטון קונוויי וריצ'רד גאי,  **Winning Ways for your Mathematical Plays**.
* (עם דייוויד וולף ) **Mathematical Go**. A. K. Peters Ltd., 1994.  
* **The Dots-and-Boxes Game**.  A. K. Peters Ltd., 2000.  .

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:מתמטיקאים אמריקאים
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית להנדסה של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס שאנון
קטגוריה:זוכי מדליית ריצ'רד המינג
קטגוריה:עמיתי האגודה האמריקאית למתמטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
∂

**∂** הוא סימן מתמטי הנקרא **[[d]] מסולסלת**, **d מעוגלת**, **דוֹ** או פשוט **d** (כשברור מן ההקשר שאין הכוונה לאות הסטנדרטית). לסימון כמה משמעויות במתמטיקה, כאשר המרכזי שבהם הוא סימון נגזרת חלקית.

ככל הידוע, הסימן מופיע לראשונה אצל המתמטיקאי הצרפתי ניקולא דה קונדורסה בחיבורו "*Memoire sur les Equations aux différence partielles*" משנת 1770. הצורה המודרנית של השימוש בסימן לסימון נגזרת חלקית, \tfrac{\partial f}{\partial x}, הופיעה לראשונה בכתביו של אדריאן-מארי לז'נדר בשנת 1786. עם זאת, כעבור זמן זנח לז'נדר את השימוש ב-∂. היה זה קרל גוסטב יעקב יעקובי שבשנת 1841 החזיר את השימוש בסימן, והוא האחראי לתפוצתו כיום.

מלבד השימוש לסימון נגזרת חלקית, ∂ משמשת לסימון מטריצת יעקובי (המהווה הכללה לנגזרת חלקית), ובטופולוגיה, לסימון שפה של קבוצה.
## ראו גם
*ð

## קישורים חיצוניים
*

קטגוריה:סימנים מתמטיים
D
חאן כפר אוריה

**חאן כפר אוריה** הוא חאן השוכן בלב המושב כפר אוריה שבשפלת יהודה ליד העיר בית שמש.

## היסטוריה
המבנה העתיק הוקם בשנת 1875 כחווה חקלאית של אגודת אחוזה הנוצרית מיפו. בראשונה הייתה החווה בבעלות אפנדי שאריסיו עיבדו את הקרקע. אף על פי שמעולם לא חנו בו שיירות מסע ולא עברה באזור דרך ראשית קיבל המבנה את השם "חאן".

בשנת 1909 אדמות המושב ומבנה החאן נקנו על ידי יצחק הורודשיץ עבור אגודת ביאליסטוק שבפולין. האדמות הוחכרו לערביי הסביבה ולכן הבעלים מסרו ב-1913 לאליעזר קרסנר לנהל את אחוזתם והוא נגש במרץ להוציא את האדמה מידי המחזיקים בה ולהחזירה לנחלה ליהודים. את מחצית הקרקע שחרר בדרכי שלום, במשא ומתן ממושך ומיגע שניהל בסבלנות רבה, ובנוגע למחצית השנייה עמדו שמונת השייחים מהכפרים הסמוכים בסירובם להסתלק מהקרקע, ורק אחרי שהוא השיג את עזרת השלטון בשם הצדק ובשלמונים - והשייחים הסרבניים נאסרו, הסכימו לחתום על הוויתור ועל השלום. אז הציב את גבולות המושבה ואף חפר בה באר, הנקראת על שמו "באר אליעזר" עד היום.

מאיר רוטנברג הזמין לחווה חלוצים מאנשי העלייה השנייה כדי לרכוש ניסיון בעבודה חקלאית. קבוצת החלוצים נקראה חבורת סג'רה וכללה 13 חברים ושלוש חברות, ביניהם היו א. ד. גורדון, נח נפתולסקי, יצחק טבנקין, אווה טבנקין, בן-ציון ישראלי, יוסף זלצמן ויצחק פינרמן, שבאו ליישב את המקום. החבורה שהתה בחאן קרוב לשנה וב-2 בנובמבר 1913 עזבו. חלק מהפועלים שהוכשרו במקום הקימו אחר כך קיבוצים כגון דגניה א', דגניה ב' וגבע.

בזמן שהותם, הפועלים התאכסנו בקומה הראשונה של המבנה ובקומה השנייה נבנה חדר מיוחד עבור מנהל החווה אליעזר קרסנר, עמו הפועלים לא הסתדרו על רקע דתי. באחד העימותים אף נעלו העובדים את הפקיד בקומה השנייה לשם קבלת דרישותיהם.

בראשית מלחמת עולם א', כשהשלטון הטורקי החל להצר את צעדי היהודים, הכריח הקאימקם שברמלה את** אליעזר קרסנר** לעזוב את כפר אוריה ולחזור לגדרה.
מחדרו בחאן בכפר אוריה כתב א.ד. גורדון סדרת מכתבים ידועה לרחל המשוררת טרם צאתו לקונגרס הציוני בווינה (1914).
יצחק בן-צבי לימים נשיאה השני של מדינת ישראל שסייר במקום בשנת 1915 כתב: "על אחת הגבעות הקטנות, המשמשות מעבר טבעי מפלשת אל הרי יהודה, מתנוסס בניין גבוה ונישא, הדומה למבצר בודד מוקף עצים מסביב... זהו כפר אוריה, אחוזה חדשה".

הביקור במבנה חאן כפר אוריה הותיר רושם גם על הסופר משה סמילנסקי שכתב בשנת תרע"ג בספרו: "במורדו של אחד מהרי החלוץ של הרי יהודה המוצקים נתגלתה לנו חצר אבנים בודדה ולה שער גדול ובריחו ברזל...התקרה-כיפה, החלונות הרחבים והגבוהים – כיפות והכל מן המסד ועד הטפחות, בנוי אבנים גדולות מידה".
ברל כצנלסון שעבר במקום תיאר את החווה כמקום מוזנח ולא נקי ואת התנאים הקשים שבהם חיים החלוצים.
בשנת 1929 במסגרת מאורעות תרפ"ט, ערביי הכפרים הסמוכים צבאו על החווה, גרשו את המתיישבים ושרפו את החווה. החווה נשארה בעזבונה עד לשנת 1944. בשנה זו הגיעו לחווה יוצאי כורדיסטן ששיקמו את הריסות החאן.
בתקופת מלחמת העצמאות עת היה היישוב מבודד ואספקה ללוחמים (לימים לוחמי חטיבת גבעתי) ותושבי המקום הוצנחה במטוסים, מונה למפקד המקום שלמה צ'יץ להט לימים אלוף בצה"ל וראש עיריית תל אביב שהציב עמדות הגנה על מושב כאשר המרכזית שבהם התנוססה בראש החאן.

## מבנה החאן

## המבנה כיום
כיום מבנה החאן מוזנח ועלוב ומסתיר את עברו וייחודו.
בשנת 2011 התפרסם כי החאן נכלל בתוכנית ממשלתית לשימור אתרי מורשת לאומית, תוכנית אשר תתרום לחאן מבחינה כלכלית ומבחינה תדמיתית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: אתרי מורשת לאומית
כפר אוריה
קטגוריה:ההתיישבות היהודית בארץ ישראל
קטגוריה:כפר אוריה
אביבה גוטליב זורנברג

**אביבה גוטליב זורנברג** (נולדה במרץ 1944) היא פרשנית מקרא, דוקטור לספרות אנגלית.

## ביוגרפיה
אביבה גוטליב נולדה בלונדון בשנת 1944, בת בכורה לרב האורתודוקסי זאב וולף גוטליב, וגדלה בגלאזגו שבסקוטלנד, שם שימש אביה אב בית דין ורב הקהילה בגלאזגו. מילדותה למדה תורה אצל אביה. בעלת תואר ראשון ותואר דוקטור בספרות אנגלית מטעם אוניברסיטת קיימברידג'.

בשנת 1969 עלתה לישראל, וכעבור חמש שנים נישאה לאריק זורנברג, דוקטור לפיזיקה, ולזוג שלושה ילדים. בשנים 1969–1976 לימדה ספרות אנגלית באוניברסיטה העברית בירושלים עד לפיטוריה משום שלא פרסמה מספיק.

בשנת 1980 החלה לעסוק בהוראת תורה במגוון מסגרות אקדמיות ומסגרות הפונות לציבור הרחב, כגון מכון "מתן" בירושלים, מכון פרדס ללימודי היהדות ו"בית אבי חי" בירושלים. את הרצאותיה היא נותנת באנגלית, שפת האם שלה. הרצאותיה בארצות דוברות אנגלית (ארצות הברית, קנדה ובריטניה) זכו למוניטין רב, ובין השאר השתתפה בסדרה של ביל מוירס  על ספר בראשית, ששודרה בערוץ PBS.

בשנת 1995 הוענק לה הפרס הלאומי לספרים יהודיים, על ספר "Genesis: The Beginning of Desire".

מתגוררת בירושלים.

## ספריה

* Genesis: The Beginning of Desire, The Jewish Publication Society, 1995.
* The Particulars of Rapture: Reflections on Exodus, Doubleday, 2001.
* The Murmuring Deep: Reflections on the Biblical Unconscious, Schocken Books, 2009.
* Bewilderments: Reflections on the Book of Numbers, Schocken Books, 2015
* Moses: A Human Life, Yale University Press, 2016

* **תהום אל תהום: סערות הנפש של גיבורי התנ"ך**, תרגום מאנגלית: ענת שולץ, הוצאת דביר, 2014

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* צור ארליך, גן נעול אדם? עם אביבה זורנברג על קולות ותהומות במקרא, 9 במרץ 2014
* הרצאות של אביבה זורנברג, באתר יוטיוב
* 
* 


* Jake Marmer, Avivah Zornberg and the ‘Biblical Unconscious’, Forward, March 17, 2009


## הערות שוליים

קטגוריה:פרשני מקרא בעת החדשה
קטגוריה:מחברות ספרי עיון ישראליות
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: אנגלית
קטגוריה:ישראליות ילידות אנגליה
קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1960
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:זוכי הפרס הלאומי לספרים יהודיים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
כביש 334

**כביש 334** הוא כביש אורך אזורי בנגב המערבי המחבר בין כביש 293 בצומת שדה צבי לכביש 232 בצומת דורות הסמוכה לשדרות. אורכו 17 ק"מ. הכביש מכונה גם "דרך ארץ הבִּתרונות", מכיוון שהוא חוצה את שמורת הטבע בתרונות רוחמה. בסמוך לכביש נמצאת גם שמורת נחל שקמה. כביש עוקף שדרות מתוכנן להיות המשך של כביש 334.

## רשימת צמתים לאורך התוואי

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:רוחמה
קטגוריה:שדרות: תחבורה
קטגוריה:הנגב המערבי: תחבורה
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: כבישים
צינית (צמח)

**צינית** (שם מדעי: *Ilex*, שם אנגלי עממי - Holly) הוא סוג יחיד במשפחת ה**ציניתיים** (Aquifoliaceae), המונה כ-300 מינים. הצמח ידוע בארצות נוצריות כקישוט לחג המולד.

## מאפיינים
מיני הצינית כוללים עצים, שיחים ומטפסים. חלק מהמינים ירוקי עד וחלקם משירי עלים. מיני הצינית דו ביתיים, הכוללים עצים זכריים ועצים נקביים. העלים מסורגים, שפתם משוננת וצבעם ירוק מבריק. צורת העלה מחודדת בקצה. הפרחים לבנים וקטנים עם ארבעה עלי כותרת, כשפרחים נקביים ופרחים זכריים צומחים על צמחים נפרדים. הפרחים מואבקים על ידי דבורים. הפירות הם ענבות קטנות ועגולות, לרוב בצבע אדום אך לעיתים שחור או חום. העלים מכילים חומרים רעילים במידה מועטה לבני אדם, וכך גם הפירות - אם כי לא נודעו מקרי הרעלה מגרגירי צינית. העלים משמשים בין השאר לחליטות, ובחלק מהמינים מכילים חומרים ממריצים.

## אטימולוגיה
שמה המדעי של המשפחה הוא Aquifoliaceae, המגיע מהמילים בלטינית Acer (שנון, משונן) ו-Folium (עלה), הנובעים ככל הנראה מצורת העלים. הכינוי האנגלי הולי (Holly) מגיע מהשם הגרמני העתיק Hulis. השם המדעי של הצינית הוא אילקס (Ilex) ומגיע מלטינית, שם הוא יוחס לעץ אלון עם עלווה דומה.

## תפוצה
מיני צינית נפוצים ברחבי אירופה, אפריקה, אמריקה ואוסטרליה. הצמח זוהה וסווג לראשונה על ידי קארולוס לינאוס.

## מינים בולטים
* צינית מאטה (*Ilex paraguariensis*) - מין צינית המשמש כצמח לחליטות למשקה הפופולרי מאטה הפופולרי באמריקה הדרומית.
* צינית אירופאית (*Ilex aquifolium*) - המין המייצג של הסוג. מין זה הוא עץ או שיח גבוה המשיר את עליו בעונת החורף.
* צינית סיליושפינוזה (*Ilex ciliospinosa*) - מין צינית ירוק-עד ורחב עלים שמקורו לפי הגן הבוטני במיזורי במערב סין.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:צמחי חג המולד
אפאצ'י קסנדרה

**קסנדרה** (באנגלית: **Cassandra**) הוא מסד נתונים מבוזר מסוג NoSQL בקוד פתוח שנכתב במקור בחברת פייסבוק, יצא לאור כתוכנה חופשית בשנת 2010 ומפותח מאז במסגרת מוסד התוכנה אפאצ'י. השימוש העיקרי של מסד הנתונים הוא בעולם ה-Big Data, המיועד לטיפול בכמות גדולה מאוד של נתונים בנפח שמעל מאות טרה-בית, בקצבי הגעה מהירים מאוד וממקורות רבים ושונים. 

בדצמבר 2018, על פי דירוג DB-Engines היה מדורג במקום ה-11 בעולם, והשני מבין מסדי הנתונים מסוג NoSQL (אחרי MongoDB).

הוא נקרא על שם קסנדרה, נביאה במיתולוגיה היוונית, ככל הנראה בהקשר לשם "אורקל", מסד נתונים מצליח הקרוי על שם האורקל מדלפי.

## פיתוח
מערכת קסנדרה היא מערכת NoSQL. היא מספקת ממשק פשוט יותר של חיפוש ערך לפי מפתח.

קסנדרה כתובה בשפת ג'אווה. כמו כל שאר הפרויקטים של אפאצ'י, היא מפותחת בעזרת מערכת ניהול הגרסאות Subversion.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קסנדרה
קסנדרה
קסנדרה
Internet Download Manager

**Internet Download Manager** (בתרגום חופשי: **מנהל הורדות אינטרנט**) או בקיצור **IDM** (קרי: איי.די.אם) הוא מנהל הורדות אשר מציע אפשרויות אוטומציה לתהליך הורדת הקבצים מהרשת, ומאפשר לשמור כל סוג של קובץ בתיקיה מוגדרת. מנהל ההורדות תומך בדפדפנים נפוצים, בהם אינטרנט אקספלורר, Mozilla Firefox, Google Chrome, ו-Safari. הוא מאפשר גם עצירה זמנית של הורדה של תוכן מסוים אם האתר מאפשר זאת.

## קישורים חיצוניים
* 
* יומן העדכונים של התוכנה 

קטגוריה:יישומי מחשב
ברוסונתיה

**ברוסונתיה** (שם מדעי: *Broussonetia*) הוא סוג של צמחים פורחים הכולל ארבעה מיני עצים ממשפחת התותיים. מקורו של העץ במזרח אסיה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1799
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אטיין פייר ונטנה
קטגוריה:תותיים
מיכל נגרין

[250px|ממוזער|שמאל|[סמליל המותג של מיכל נגרין בכניסה לחנות ברשת שלה]]
**מיכל נֶגְרִין** (נולדה ב-7 בדצמבר 1956) היא אמנית, מעצבת תכשיטים ואופנה ישראלית.

## ביוגרפיה
נגרין נולדה בקיבוץ נען לעדה ושרוליק גרין, אחיינו של דוד בן-גוריון. בת ראשונה, לאחר שני בנים. אמה הציירת אהבה לעצב את ביתם באביזרים שמצאה בשוק הפשפשים דבר שהשפיע רבות על נגרין, שכבר מן הילדות נהגה לצייר על מיניאטורות שהיא ואמה קנו מהשוק. בשנת 1965 נפטר אביה במפתיע מהתקף לב.

הפעם הראשונה בה מכרה תכשיטים באופן מסודר הייתה בגיל 15, עבור חנות תכשיטים ברחובות. כשהייתה בת 22 עברה להתגורר באוטובוס שמילאה אותו ביצירות ועבודות במושב נביעות שבסיני, לאחר 5 שנים עברה לתל אביב שם פגשה את בעלה לעתיד, מאיר, ובשנת 1984 הם נישאו, לימים הוא הפך לשותף ומנהל חברת "מיכל נגרין עיצובים בע"מ". לאחר החתונה, נגרין חזרה לקיבוץ, אך לאחר מספר שנים והולדת בתה יסמין, עברה להתגורר ברחובות.

בשנת 1988 החלה להתפרנס מיצירותיה במכירה בשוק האמנים בנחלת בנימין, ההצלחה לה זכתה הובילה לפתיחת חנות וסטודיו ברח' גורדון בתל אביב. בשנת 1991 נפטרה אמה, קצת לפני שנגרין פרצה לתודעה.

בשנת 1992 נגרין העבירה את חנות הקונספט לרחוב שינקין שעוצבה בצבעונית עזה עם דגש על תכשיטים עם חרוזים, בניגוד לתכשיטי הזהב והכסף שבלטו בשוק התכשיטים. נגרין החלה למכור את יצירותיה לחו"ל, תחילה דרך ישראלים שנתקלו ואהבו את היצירות, ולאחר מכן השתתפה בתערוכת תכשיטים "ביז'ורקה" בפריז שהובילה אותה לתודעה העולמית. בד בבד סוכן יפני שהיה בתערוכה קנה ממנה תכשיטים ואלה החלו להיות משווקים ברשתות גדולות ביפן, דבר שהוביל לפתיחת רשת עולמית.

בשנת 1996 פתחה נגרין סטודיו גדול בבת ים שמאז התרחב בשנת 2009 למפעל ומרכז מבקרים ייחודי עם גלריה ובית קפה, בעלות של מיליון שקל. עיצוביה של נגרין התפתחו מתכשיטים, לאופנה, מוצרי נוי, יודאיקה ובובות.

בשנת 2005 הוציאה ספר בישול משותף עם דנית סלומון בשם "שוקולד ושושנים :עוגות השוקולד הכי טובות", המשלב בין העיצוב הרומנטי של נגרין לעולמה הקולינרי של סלומון, בהוצאת קוראים.

בשנת 2007 עיצבה נגרין בהזמנה אישית את סיכת הבגד ואת הטבעת בעלות תמונת החתול עבור דמותה של דולורס אמברידג' מתוך הסרט "הארי פוטר ומסדר עוף החול". לאחר מכן יצרה אוסף תכשיטים קטן בעיצוב דומה.

בשנת 2011 היו 26 חנויות של נגרין ברחבי העולם, בין היתר בערים טוקיו, סינגפור, מדריד, זגרב, פראג, לאס וגאס, אטלנטיק סיטי, מקסיקו סיטי ובוסטון, ועוד 21 חנויות בישראל.

בספטמבר 2019 הודיעה נגרין ל-120 העובדים כי היא נאלצת לסגור את החברה עקב קשיים כלכליים.

נגרין מתגוררת בנווה צדק שבתל אביב. בתה היחידה יסמין אף היא מעצבת תכשיטים.

בשנת 2020 פתחה חנות בוטיק חדשה עם אוסף פרטי בקיבוץ נען.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של מיכל נגרין, באתר מיכל נגרין
* 
* מיכל נגרין, באתר ערוץ הביוגרפיה 
* 
* 
* 
* ממלכת נגרין בווינדזור, באתר עלונדון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמניות ישראליות
קטגוריה:מעצבות ישראליות
קטגוריה:מעצבים ישראלים
קטגוריה:נשות עסקים ישראליות
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:מחברות ספרי בישול ישראליות
קטגוריה:מחברי ספרי בישול ישראלים
קטגוריה:משפחת בן-גוריון
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:נען: אישים
קטגוריה:נביעות: אישים
קטגוריה:מעצבי תכשיטים
קטגוריה:מתנחלות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1956
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
UMD

שמאל|ממוזער|100px|תמונה של דיסק UMD
**Universal Media Disk** (נכתב בקיצור **UMD**, בעברית: דיסק מדיה אוניברסלי) הוא תקליטור שפיתחה חברת סוני לקונסולת PSP. נפח דיסק UMD הוא 900 מגה בייט בשכבה אחת ו-1.8 גיגה בייט בשכבה כפולה. השימושים בו הם בעיקר שמירת נתוני משחקי מחשב וסרטים.

כיום ה-UMD בשימוש מועט מכיוון שבדגמים החדשים של ה-PSP הוסר הכונן כדי להפחית משקל ולהעלות את זמן המשחק (שעמד על 3 - 5 שעות) בכ-80%.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מדיה אופטית
הנרי סטאפורד, הדוכס השני מבקינגהאם

**הנרי סטאפורד, הדוכס השני מבקינגהאם** (באנגלית: **Henry Stafford, 2nd Duke of Buckingham**; 4 בספטמבר 1455 - 2 בנובמבר 1483), אביר הבירית היה איש מפתח בעליית ריצ'רד השלישי, מלך אנגליה לשלטון. בין היתר הוא מהווה נאשם מרכזי ברצח הנסיכים שבמצודה. בסוף ימיו הוביל מרד כנגד המלך והוצא להורג.

## תולדות חייו
אמו הייתה מרגרט ביופורט, דרך קשרי הנישואין במשפחתה היה קשור הן לבית לנקסטר והן לבית טיודור. אביו היה האמפרי סטאפורד, רוזן סטאפורד, שנטל חלק במלחמת השושנים לצד בית לנקסטר. הוא נהרג כאשר הנרי סטאפורד היה בן שלוש. לפיכך גדל הילד תחת השגחת סבו, האמפרי סטאפורד, הדוכס הראשון מבקינגהאם, אציל בחצר המלך, שנהרג שנתיים מאוחר יותר. הנרי הוכרז כדוכס מבקינגהאם ונלקח לגדול כבן-חסותה של אליזבת וודוויל, מלכתו ורעייתו של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה. הנרי נשא לאישה את אחותה, קתרינה וודוויל אך לא מרצון, מה שהוביל את הנרי לרקום מזימות על אליזבת.

עם מותו של אדוארד הרביעי ב-1483, צידד הנרי בטענתו של ריצ'רד דוכס גלוסטר (לימים המלך ריצ'רד השלישי), אחי-המלך המנוח אדוארד הרביעי, להיות עוצר יורש-העצר הילד אדוארד החמישי, בניגוד לדעת בני משפחת וודוויל. הנרי היה זה שעצר את שיירת אדוארד החמישי ואחיו בן התשע, ריצ'רד, דוכס יורק בדרכם מטירת לדלו ללונדון באפריל 1483 והובילם למצודת לונדון, עד להכתרה הרשמית.

אולם, במקום הכתרה רשמית הוביל ריצ'רד החלטה בפרלמנט הבריטי לפיה היה יורש העצר ממזר. ההחלטה, שהתקבלה ב-25 ביוני 1483 הכריזה במקביל על ריצ'רד השלישי כעל מלך אנגליה. הנסיכים, אדוארד וריצ'רד, לא נראו עוד. לפי מסמך שהתגלה ב-1980 באוסף מוזיאון אשמוליאן הנסיכים נרצחו במצודת לונדון "על ידי ה-vise של הדוכס מבקינגהאם". לפי הכתוב לא ברור לגמרי מה כוונת התיבה *vise*, האם הכוונה ל"advice" (עצה) או "devise" (מכשיר), כך או כך קושר הכתוב את הנרי מבקינגהאם לביצוע מעשה הרצח.

זמן קצר לאחר מכן ניצב בקינגהאם בראש מרד נגד ריצ'רד השלישי ובעד החזרת הנרי טיודור (אחיינו של הנרי דרך שושלת אמו) מגלותו על מנת שיתפוס את השלטון. ריצ'רד גילה את כוונת המרד ובמקביל נקלעה ספינתו של הנרי טיודור לסערה ונאלצה לשוב לבריטני. הנרי סטאפורד ניסה להימלט אך נלכד, נשפט בעוון בגידה חמורה וראשו נערף בעיר סולסברי ב-2 בנובמבר 1483.

## צאצאיו
* אדוארד סטאפורד, הדוכס השלישי מבקינגהאם (1478–1521), הוצא להורג על ידי הנרי השמיני, מלך אנגליה
* אליזבת סטאפורד (נפטרה ב-1532), רוזנת סאסקס
* הנרי סטאפורד (1479–1522/1523), רוזן וילטשייר
* האמפרי סטאפורד (נולד ומת בילדותו ב-1480)
* אן סטאפורד (1483–1544), דוכסית האנטינגדון

## לקריאה נוספת

* Harris, Barbara (1986). **Edward Stafford: Third Duke of Buckingham, 1478-1521**. Stanford University Press. .
* Rawcliffe, Carole. **The Staffords, Earls of Stafford and Dukes of Buckingham 1394–1521**. Cambridge University Press, 1978.


## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה מאתר היסטוריה אנגלית 
* ערך במסד נתוני האצולה 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בבריטניה ואירלנד
קטגוריה:דוכסי בקינגהאם
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות
קטגוריה:ולשים
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בעריפת ראש
קטגוריה:ילידי 1455
קטגוריה:נפטרים ב-1483
דסואטודו

**דסואטודו** (מלטינית: **desuetudo**) או **מנהג מבטל הלכה** היא דוקטרינה משפטית שלפיה נורמה שנקבעה בחקיקה ראשית או בחקיקת משנה פוקעת ואינה ניתנת לאכיפה כאשר נוצר נוהג של העדר-אכיפה. חוסר שימוש ארוך ורציף בנורמה נוטל ממנה את תוקפה, לפחות במובן זה שמערכת בתי המשפט לא תיאות להעניש את מי שהפר את אותה הנורמה.

מקורו של העיקרון בשיטות המשפט המערביות של ימינו הוא במשפט הרומי. הוא מוסבר בדיגסטה שבקורפוס יוריס קיוויליס (Digest, Book I, Title III, Section 32) באופן הבא: "כמו שהחוקים עצמם מחייבים רק משום שהתקבלו על ידי העם, כך כל מה שהעם הביע הסכמתו, אפילו ללא חוק כתוב, צריך בצדק לחייב את הכל... מסיבה זו התקבל כחוק, ובצדק, שחוקים מתבטלים לא רק על ידי המחוקק, אלא גם על ידי הסכמה שקטה כללית לבטלם בדרך של אי שימוש". מסורת המשפט הקונטיננטלי, היונקת מן המשפט הרומי, מכירה בעקרון של דסואטודו. גם בגמרא נזכר עיקרון זה: רבי אושעיא קבע כי "המנהג מבטל את ההלכה."

לעומת זאת, הדוקטרינה אינה מהווה חלק ממסורת המשפט המקובל. כך, למשל, בשנת 1818 נפסק במקרה Ashford v. Thornton כי הכרעה משפטית באמצעות דו-קרב היא עדיין אופציה הפתוחה בפני נתבע, חרף העדר השימוש הממושך בשיטת הכרעה זו. בתי המשפט בישראל אימצו את המסורת האנגלו אמריקנית וסירבו להכיר בכוחם של מנהגים נוגדי חוק לבטל חוק.

במשפט הפלילי הפרת חוק המטיל חובה או קובע איסור היא בגדר עבירה. לדברי דליה אבן-להב, כדי שיתהווה מנהג נוגד חוק לא די בכך ש"הפרות יחידות מתפשטות בציבור הרחב" ומתפתחות לכדי "מנהג הקובע דרך התנהגות המנוגדת לחוק החרות". נדרשת גם מדיניות של הרשות המבצעת שאינה מונעת את התהליך ומאפשרת למנהג להתגבש.

## ראו גם
*אות מתה

## לקריאה נוספת
* דליה אבן, **דסואטודו** (1977)

## הערות שוליים

קטגוריה:לטינית: מונחים משפטיים
קטגוריה:חוקים
קטגוריה:משפט בין-לאומי