open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בית הכנסת הגדול (ראשון לציון)

[ממוזער|שמאל|250px|כיכר המייסדים ובמרכזה בית הכנסת, בגלויה בהוצאת האחים אליהו מ[שנות ה-20 של המאה ה-20|שנות ה-20]]
ממוזער|שמאל|250px|כיכר המייסדים ובית הכנסת בשנת 1942
**בית הכנסת הגדול** בראשון לציון נבנה בשנים 1885–1889, והיווה מוקד חשוב בחיי המושבה. בית הכנסת ניצב על פסגת גבעה, בקצה רחוב רוטשילד וכיכר המייסדים במפגש עם רחוב אחד העם. בבית הכנסת מתקיימים גם ביקורים במסגרת מוזיאון ראשון-לציון.

## היסטוריה
בניית בית הכנסת החלה בשנת 1885, ונתקלה בהתנגדות של השלטון העות'מאני, ובמצוקה כספית. כדי להתגבר על התנגדות השלטון, בנו המתיישבים את בית הכנסת במסווה של מחסן לציוד חקלאי. את הסכום הראשוני לבניית בית הכנסת תרם צבי הכהן לבונטין. את המבנה תכנן ברוך פפירמייסטר, שהיה בין המתנגדים הגדולים לפקידי הברון. בתחילה תוכנן להתפלל בבית הכנסת בנוסח תפילה חסידי, אך עם התערבותו של הברון גם בעניין רבני הקהילה הפך בית הכנסת לנוסח אשכנז. בניין בית הכנסת הושלם בזכות תרומה של הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד. במשך שנים רבות היה בית הכנסת אחד המבנים המפוארים במושבה הקטנה ומרכז חברתי למתיישביה. גם לאחר סיום הבנייה, נאלצו התושבים להסתיר את בית הכנסת. לכן החזיקו במרתף ציוד חקלאי רב, וכשהטורקים התקרבו מילאו את היכל התפילה בציוד זה, כדי שלא יראה כמו בית כנסת.

בתקופת המנדט הבריטי שופץ הבניין, קירותיו החיצוניים חופו בטיח ונצבעו, והגג המשולש בחזיתו הוסב לגמלון מסוגנן שנשא בגאון את הכיתוב "בית הכנסת הגדול", מגן דוד ושנת ההקמה - תרמ"ה. ואולם בחלוף השנים, נסדק והתכער חיפוי הטיח והצבע.

ב-2013 יזם ראש עיריית ראשון לציון דב צור שיפוץ בבית הכנסת הגדול ובמבנים הסמוכים אליו ברחוב אחד העם, כחלק ממתיחת פנים כוללת של ראשון ההיסטורית והרחבת מוזיאון ראשון-לציון. השינוי הבולט במראה הוא סיוד מחדש של קירות בית הכנסת.

בקומה התחתונה של בית הכנסת התגורר רבה הראשי של העיר הרב חיים זבולון חרל"פ בשנים 1920–1967.

## מבנה

בבית הכנסת שתי קומות: בראשונה מקום ל-150 מתפללים, ובשנייה נמצאת עזרת הנשים. בחלונות הנמצאים בשני צדי ארון הקודש ישנם ויטראז'ים של 12 שבטי ישראל, מעליו 2 חלונות ויטראז' בצורת לוחות הברית ועליהם 6 ימי הבריאה. בצידי בית הכנסת ישנם ויטראז'ים המוקדשים לחגי ישראל, לרבות יום העצמאות. מספר הדלתות והחלונות בחזית הוא 12, כמספר שבטי ישראל.

בסמוך לבית הכנסת גם בית הספר העברי הראשון, חביב, וכן המוזיאון לתולדות ראשון לציון.

## גלריה

קובץ:Balfour at Richon LOC matpc.10369.jpg|התקהלות בחזית בית הכנסת בזמן ביקורו של ארתור ג'יימס בלפור במושבה (1925)
קובץ:PikiWiki Israel 5876 Rishon lezion.jpg|בית הכנסת הגדול וכיכר המייסדים (1995)
קובץ:Rishon-great-synagogue01.jpg|בית הכנסת הגדול (2006)
קובץ:PikiWiki Israel 27917 Architecture of Israel.jpg|בית הכנסת הגדול (2012)
קובץ:בית הכנסת הגדול- ראשון לציון.jpg|בית הכנסת הגדול (2012), לפני השיפוץ
קובץ:Bet knesset rishon lezion 2013 efi elian.jpg|בית הכנסת הגדול אחרי שיפוץ (2013)
קובץ:הכיכר הראשית.jpg|בית הכנסת הגדול אחרי השיפוץ (2013)
קובץ:BeitHaknesetHagadolRL.jpg|פנים אולם התפילה


## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* בית הכנסת הגדול

## הערות שוליים

קטגוריה:ארץ ישראל: בתי כנסת
ראשון לציון
קטגוריה:ראשון לציון: מבנים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז מרכז
קטגוריה:מבנים ביישוב - בתי כנסת
קטגוריה:שנות ה-1880
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן ברוך פפירמייסטר
גוארנה אנטארקטיקה

**גוארנה אנטארקטיקה** (בפורטוגזית: **Guaraná Antarctica**) הוא משקה קל, בטעם של פרי הגוארנה, הנפוץ ביותר בברזיל. המשקה הופק לראשונה בשנת 1921 על ידי חברת אנטארקטיקה-פאוליסטה (Antarctica Paulista). כיום החברה מהווה חלק מחברת המשקאות של האמריקות (AmBev), שהיא מבשלת השיכר הגדולה ביותר באמריקה הלטינית.

החברה המייצרת משקה זה היא המממנת הראשית של נבחרת ברזיל בכדורגל.

בברזיל, נמכרת גם גרסה דלת קלוריות של המשקה בשם גוארנה אנטארקטיקה זירו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משקאות
קטגוריה:המטבח הברזילאי
קטגוריה:משקאות הקרויים על שם מקומות
קורטרייק

**קורטרייק** (בפלמית: **Kortrijk**, בצרפתית: **Courtrai**) היא עיר במחוז פלנדריה המערבית באזור פלנדריה שבבלגיה.

בעיר מתגוררים 77,741 תושבים (נכון ל-2022). שטח העיר הוא 80.02 קמ"ר.

## גאוגרפיה
העיר ממוקמת על הנהר לייה, 42 ק"מ דרומית מערבית לעיר גנט.

## היסטוריה
העיר, שנוסדה על ידי הרומאים בשם קורטוריאקום, שכנה על פרשת דרכים רומיות שהובילו מן העיר קלן בגרמניה אל עיר הנמל בונוניה (כיום בולון-סור-מר בצרפת), ומן העיר טורנה (כיום בבלגיה) אל חוף הים הצפוני. במרוצת המאה התשיעית ביצר בודואן השני דוכס פלנדריה את העיר נגד פלישות הנורמנים. באפריל 1190 העניק פיליפ מאלזס לקורטרייק מעמד של עיר חופשית, ותושביה הפכו לאזרחים חופשיים. פיליפ אוגוסט מלך צרפת רצה למנות את פראנד מפורטוגל לדוכס פלנדריה, אולם הערים החופשיות התנגדו למינוי זה. בנו של פיליפ אוגוסט, לואי השמיני, מלך צרפת, פשט על העיר והחריב אותה כליל, אך דוכסי פלנדריה הבאים הקימו אותה מחדש. ב-11 ביולי 1302 התנהל מחוץ לחומת העיר קרב דורבנות הזהב שבו הביסו הפלמים את חיל האבירים הצרפתי שנשלח על ידי פיליפ הרביעי, מלך צרפת. דורבנות הזהב של האבירים הצרפתים נאספו משדה הקרב ונקבעו על תקרת כנסיית נוטרדאם שבעיר. בכך הפכה קורטרייק לסמל ההתנגדות הפלמית לשלטון צרפת, והשאיפה להקמת בלגיה כמדינה עצמאית, מה שהושג רק ב-1830.

## כלכלה
כבר בימי הביניים שגשגה העיר כמרכז חשוב לייצור אריגים ובמאה ה-15 הפכה למרכז הגדול באירופה לייצור בדי פשתן. גם כיום העיר נודעת כמרכז טקסטיל חשוב. קיימות בעיר גם תעשיות ברזל ופלדה, אלקטרוניקה, כימיקלים, שמנים עצים וצורפות כסף וזהב.

## ספורט
בעיר נמצאת קבוצת הכדורגל קורטרייק, המשחקת בליגת העל הבלגית.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:פלנדריה: ערים
אראקז'ו

**אראקז'ו** (בפורטוגזית: **Aracaju**) היא בירת מדינת סרז'יפה שבברזיל. העיר ממוקמת בצפון מזרח ברזיל, כ-350 ק"מ צפונית לעיר סלבדור.
בעיר מתגוררים כ-498,000 תושבים המהווים 33% מאוכלוסיית מדינת סרז'יפה. באזור העיר רבתי מתגוררים 766,803 תושבים (2005).

## היסטוריה
העיר, אשר הוקמה במרכז ביצות המנגרובה שהיו במקום, הוכרזה כבירת המדינה ב-17 במרץ 1855, כאשר החליפה את בירת המדינה הקודמת ארה קריסטובאו.

## גאוגרפיה
העיר ממוקמת לחוף האוקיינוס האטלנטי, בין הנהרות סרז'יפה ופושים, בגובה של כ-4 מטרים מעל פני הים.

אקלים העיר חם ויבש בחודשי הקיץ, וגשום בחודשי החורף (מרץ עד אוגוסט). הטמפרטורה הממוצעת היא 26 מעלות צסליוס, וכמות המשקעים הממוצעת 1,590 מילימטרים.

## כלכלה
עיקר כלכלת העיר מתבססת על הפקת נפט ועל זיקוק קנה סוכר. התוצר  השנתי הגולמי של העיר נעמד ב-3.114 מיליארד ריאל ברזילאי לשנה.

## אוכלוסייה
העיר צפופה ביותר, עם צפיפות אוכלוסין ממוצעת של מעל 2,800 נפשות לקמ"ר.

החל משנות ה-70 גדלה העיר בקצב מהיר:

## בריאות
בעיר ארבעה בתי חולים ציבוריים ו-16 בתי חולים פרטיים. תוחלת החיים היא 68.72.
39 תינוקות מתוך כל 1,000 הנולדים מתים לפני הגיעם לגיל שנה.

## השכלה
אחוז האנאלפביתים בעיר עומד על 11.62% (2000).

הנתונים נכונים לשנת 2004:

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ברזיל: ערים
קטגוריה:מדינות ברזיל: ערי בירה
קטגוריה:סרז'יפה
קטגוריה:ברזיל: ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1855
המטרה - תל אביב

**המטרה - תל אביב** הוא רומן היסטורי מאת רם אורן, העוסק בקרב על ניצנים, עמידת הגבורה של מגיני ניצנים, הכפשתם על ידי אבא קובנר ומותה של האלחוטאית מירה בן-ארי עם חבריה הלוחמים, וטיהור שמו של הקיבוץ ולוחמיו לאחר מלחמת העצמאות.

הספר מלווה את האנשים הפשוטים, ערבים כיהודים, בכל אזור השפלה הדרומית, מרחובות ודרומה, וכן מתלווה למספר קצינים מצריים במיוחד כאלו שכמה שנים אחר כך הגיעו לגדולות: גמאל עבד אל נאצר ואנואר סאדאת. כמו כן העלילה עוקבת אחרי הפוליטיקה המצרית, אחרי המלך פארוק, ואחר המרגלת היהודייה במצרים, אשר סייעה למדינה שזה עתה קמה לסכל עסקאות נשק ולפגוע במשלוחי נשק שנועדו לצבא המצרי לצורך תקיפת ישראל.

## ביקורת
בבקורתו של אמנון קפליוק בעיתון הארץ, הביקורת היחידה שנכתבה על הספר עד כה, עוסק קפליוק בשאלות העולות מכתיבתו של רומן המבוסס על תחקיר היסטורי, ועל החירות שיש בידי הסופר לעומת זו של ההיסטוריון הכותב עבודה אקדמית. קפליוק מצביע על הוויכוח לגבי הסכנה שנשקפה לתל אביב מפני המצרים, המוצג בספר, ובכותרתו, כוודאות, אולם לטענתו נראה שלא היה בו ממש, ומסכם בתשבחות לספר בו יש "אנושיות ורגישות לזכויות אדם, יהודי כערבי", כדבריו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:ספרים ישראליים
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:ספרי 2004
קטגוריה:ספרי מלחמת העצמאות
קטגוריה:קשת הוצאה לאור
חוג הגדי

ממוזער|350px|מפת עולם המציגה את חוג הגדי

**חוג הגדי** הוא אחד מחמשת קווי הרוחב העיקריים המחלקים את כדור הארץ. קו רוחב זה נמצא ב־"22 '26 23° דרום, והוא המקום הדרומי ביותר בו יכולה השמש להיות ניצבת לפני כדור הארץ בנקודה המכונה זנית.

חוג הגדי מקביל לחוג הסרטן המצוי בחצי הכדור הצפוני.

קו זה מפריד באופן כללי בין אזורי האקלים הממוזגים המצויים דרומית לו לאזורי האקלים הטרופי המצויים צפונית לו.

## מיקום, רוחב ותנודה
לחישוב המיקום המדויק, רוחבו ותנודתו של חוג הגדי ראו חוג הסרטן.

## גאוגרפיה
[שמאל|ממוזער|250px|[אובליסק המציין את המקום בו עובר חוג הגדי בקבראדה דה אומוואקה שבארגנטינה]]
קו רוחב זה חוצה את המדינות הבאות (ממזרח למערב):
* 
* 
* 
* 
*  (שוניות מנרווה)
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## מקור השם
קו הרוחב זכה לשם זה לפני כ־2,000 שנה, מאחר שבאותה עת השמש הגיעה למזל גדי ביום הקצר ביותר בשנה (21 בדצמבר). לעומת זאת, נכון לתחילת המאה ה-21, ביום הקצר ביותר בשנה נמצאת השמש במזל קשת.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קווי רוחב
חוג הסרטן

ממוזער|350px||מפת עולם המציגה את חוג הסרטן
[שמאל|350px|סימון חוג הסרטן ב[מדבר סהרה|ממוזער]]
**חוג הסרטן** הוא אחד מחמשת קווי הרוחב העיקריים המחלקים את כדור הארץ. קו רוחב זה נמצא במיקום "22 '26 23° צפון.

קו רוחב זה הוא הנקודה הצפונית ביותר לרוחב כדור הארץ בה יכולה להיות השמש ניצבת לפני כדור הארץ (זניט – אירוע שמתרחש ביום הארוך ביותר בשנה). מידע זה אפשר לארטוסתנס לחשב, לראשונה, את היקף כדור הארץ.

חוג הסרטן מקביל לחוג הגדי המצוי בחצי כדור הארץ הדרומי. כלומר, בכל נקודה שבין חוג הסרטן (מצפון) וחוג הגדי (מדרום) יכולה השמש להיות ניצבת לכדור הארץ, כתלות במיקומו ביחס אליה, במהלך השנה. עם זאת, בחלקים מחוץ לאזורים האלה, השמש לעולם לא תהיה מאונכת לכדור הארץ ותיראה לנו מדרום (אם אנחנו מצפון לחוג הסרטן) או מצפון (אם אנחנו מדרום לחוג הגדי). 

חוג הסרטן אף מפריד באופן כללי בין האזור הטרופי (הנמצא בין חוג הסרטן לבין חוג הגדי) לבין האזור הסובטרופי אשר נמצא צפונית לו.

לחוג הסרטן חשיבות גאופוליטית מכיוון שהוא מוזכר באמנת נאט"ו. ברית ההגנה תקפה רק מצפון לחוג הסרטן. בשל כך החברות בברית לא היו מחויבות להושיט עזרה לבריטניה בעת מלחמת פוקלנד.

## חישוב מיקומו המדויק של החוג
חוג הסרטן הוא הקו הצפוני ביותר בו נמצאת השמש בניצב לפני כדור הארץ (היינו: הקו בו אדם העומד על פני כדור הארץ יראה את השמש ישירות מעליו רק ביום הארוך ביותר בשנה). בשל אליפטיות כדור הארץ  ותנודותיו קשה לקבוע בדיוק את המיקום המדויק שלו, והוא נע בין קו רוחב 21.5° לקו רוחב 24.5° כל 41,000 שנים. לפיכך, חוג הסרטן נע על פני כדור הארץ 15 מטרים מדי שנה (ובהתאם גם נע חוג הגדי בכיוון הנגדי).

## גאוגרפיה
חוג הסרטן עובר דרך המדינות הבאות (ממערב למזרח):
* שבארצות הברית – החוג עובר בין האיים ניהואה ונקר
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  – גבולה הצפוני של המדינה
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## מקור השם
חוג הסרטן נקרא על שם קבוצת הכוכבים סרטן, שם היה מיקומה של השמש ביום הארוך ביותר בשנה. קביעת החוג נעשתה לפני כ־2,000 שנה, וכיום ממוקמת השמש במזל תאומים ביום זה.

## הקפת כדור הארץ
על פי כללי הפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה (FAI) על מנת שטיסה תוגדר כטיסה מסביב לעולם לצורך בדיקת שיא עולמי של מהירות הקפת כדור הארץ, על הטייס לעבור מרחק השווה לפחות לאורכו של חוג הסרטן, עליו לחצות את כל קווי האורך ולהמריא ולנחות מאותו שדה תעופה. מרחק זה הוא 36,787.559 ק"מ (לצורכי הפשטה נקבע שהמרחק הוא 37,000 ק"מ).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קווי רוחב
קטגוריה:סרטנאים בתרבות
X-32

מטוס הבואינג **X-32** הוא המתחרה המפסיד בתחרות "מטוס תקיפה משותף" הידוע בראשי התיבות JSF (תוכנית Joint Strike Fighter).

## היסטוריה
ב-1990 השיקה הסוכנות למיזמי מחקר מתקדם את מיזם מטוס הקרב קל המשקל השיתופי (Affordable Lightweight Fighter Project). בערך באותו הזמן מיזם ארגון טכנולוגיית התקיפה המתקדמת (The Joint Advanced Strike Technology) יצא לדרך. ב-1994 הקונגרס האמריקאי ציווה לאחד את שני המיזמים למיזם אחד בשם פרויקט מטוס תקיפה משותף (Joint Strike Fighter). חברות רבות לקחו חלק בשלב הראשון של המיזם, שכרך שירטוט דגמי מטוסים להגשה למשרד ההגנה.

רק החברות בואינג ולוקהיד מרטין עברו את השלב הראשון והוענק להם חוזה, המאפשר להם לייצר שני דגמי מטוסים כרצונם. בין סעיפי החוזה, נדרש שהמטוסים יוכלו לבצע המראה ונחיתה רגילה, המראה ונחיתה על נושאת מטוסים, והמראה ונחיתה אנכית. כמו כן ציפו מהמטוסים שיהיו בעלי יכולות לתקוף מטרות קרקע בעזרת מערכות מתקדמות. חברת מקדונל דאגלס, שנכשלה בשלב הראשון של המיזם, נקנתה על ידי בואינג. לבואינג היה חיסרון בידע בבניית מטוסי קרב ולכן צירפה את הצוות של מקדונל דאגלס לצוות שלהם.

דבר שמפריד מיזם זה ממיזמים אחרים הוא האיסור על החברות להשתמש בכספן הפרטי כדי לכלכל את הפיתוח. לכל חברה ניתן הון של 750 מיליון דולר כדי לייצר שני מטוסים – כולל אוויוניקה, חומרה ותוכנה. מגבלה זו נועדה כדי לצמצם את עלויות הייצור וטכניקות ההרכבה, וגם מנעה מכל אחת מן החברות, בואינג או לוקהיד מרטין, מלפשוט את הרגל במאמץ לזכות בתחרות חשובה שכזו.

הטיסה הראשונה של המטוס מדגם X-32A (שנועד למבחני המראה ונחיתה רגילים ועל נושאת מטוסים) נערכה בספטמבר 2000, מבסיס בואינג שבפלמדייל לבסיס חיל האוויר אדוארדס. הדגם השני של המטוס, X-32B, הציג המראה ונחיתה אנכית באופן מאוד דומה לזה של ההוקר סידלי הרייר, באמצעות דחף וקטורי. הצוות של המתחרים, לוקהיד מרטין, השתמש בחלופה אחרת, מסוכנת יותר אך עם זאת מוצלחת יותר, להמראה אנכית: מניפת מעלית (lift-fan). מבחני הטיסה של שתי החברות נערכו עד ליולי 2001.

ב-26 באוקטובר 2001, הכריז משרד ההגנה האמריקאי שהדגם של חברת לוקהיד מרטין F-35 זכה בתחרות. אחת מהסיבות העיקריות לבחירה זאת היא ככל הנראה השיטה שלהם להשגת המראה אנכית, כאשר משרד ההגנה פסק שביצועי שיטת מניפת המעלית שווים את הסיכון שבבחירה.

### לאחר ההפסד
בשנת 2005, הועבר מטוס הבואינג X-32 למוזיאון הלאומי של חיל האוויר האמריקאי בדייטון, אוהיו. במהלך שהותו במוזיאון התדרדר מצבו מאוד. הוא נמצא באחד ממוסכי המטוסים במתקן שיחזור יחד עם מטוס ה-YF-23 (האלמנה השחורה). שני המטוסים ישוקמו, ויהיו בהאנגר המוזיאון למטוסים ניסיוניים.

הפסד החוזה לחברת לוקהיד מרטין היה הלם גדול לחברת בואינג, מפני שהוא יצג את פרויקט מטוס הקרב הבינלאומי החשוב ביותר מאז המיזם שהוביל ליצירת F-16. כמות הייצור של דגם המטוס F-35, ככל שידוע על מיזם JSF היום, מוערכת בין 3,000 ל-5,000 מטוסים. לפני הענקת החוזה היו כמה מחוקקים שלחצו על רעיון שימור דגם המטוס המפסיד כקבלן משנה, אבל עיקרון "המנצח זוכה בהכל" לא השתנה.

### תגובת של בואינג
חברת בואינג רואה את ההשקעה שלה במטוס X-32 כהשקעה אסטרטגית, שהניבה טכנולוגיות חשובות שניתן לאמץ אותן במטוס F/A-18 הורנט ובמחקרים אחרים.

## ראו גם
*F-35
*תוכנית Joint Strike Fighter

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת ארצות הברית
קטגוריה:מטוסים ניסיוניים אמריקאיים
קטגוריה:מטוסי המראה ונחיתה אנכית
קטגוריה:בואינג: כלי טיס צבאיים
קירילוס מסקיתופוליס

**קירילוס מסקיתופוליס** (ביוונית: Κύριλλος = אצילי, בלטינית: Cyril; חי במאה ה-6) היה אחד מחשובי ההגיוגרפים של הנזירים הנוצרים הראשונים בארץ ישראל.

## חייו
קירילוס נולד בשנת 525 לספירה לערך בסקיתופוליס, היא בית שאן, למשפחה נוצרית בעלת מעמד, אביו היה עוזרו המשפטי של הארכיבישוף המטרופוליטני. קירילוס התחנך לנזירות מגיל צעיר. בגיל 18 הצטרף למנזר "באלה" בעמק בית שאן,  המזוהה כיום עם עין-בלה ליד קיבוץ מעוז חיים. שנה לאחר מכן הצטרף לקוינוביון של אותימיוס במישור אדומים (חאן אל אחמר), ושם שהה כעשר שנים, כחלק מהכשרתו לחיים בלאורה. הוא היה תלמידו של יוחנן המתבודד.

לאחר שעבר ללאורה שמדרום לתקוע שהוקמה על ידי חריטון, החל בכתיבת ביוגרפיות של נזירים מפורסמים, בסוגת כתיבה המכונה הגיוגרפיה (ביוונית הגיוס - קדוש, גרפיה - רישום). שתי הביוגרפיות הגדולות שלו הן: "חיי אותימיוס" ו"חיי סבאס", והאחרות הן - "חיי יוהנס המתבודד" ו"חיי קיריאקוס", "חיי תיאודוסיוס", "חיי תיאוגניוס", ו"חיי אברמיוס". חוקרים ובראשם גרגואר (Gregoire), סבורים שהיצירה "חיי גרסימוס" שיוחסה לקירילוס לא נכתבה על ידו, אלא על ידי נזיר אחר מן הלאורה של גרסימוס. נראה שקירילוס שילב בכתביו סיפורים על גרסימוס, ומכאן הטעות.

קירילוס הכיר את רוב הנזירים עליהם כתב, ועל אלו שלא הכיר - למד מפי נזירים שחיו בקרבתו. הוא נפטר בסביבות שנת 559, כנראה במנזר מר סבא.

כתיבתו מאופיינת בשפה עשירה בביטויים וברמזים מדברי השליחים, וכן בדיוק בפרטים היסטוריים, הגם שסוגת ההגיוגרפיה מתאפיינת בסיפורי ניסים על הקדושים. קירילוס, בהיותו אחד הביוגרפים הראשונים של הנזירות הנוצרית ושל הנצרות, השפיע על הכתיבה ההגיוגרפית והנוצרית, והוא מצוטט בה רבות. סיפור תולדות חייו של חריטון נכתב כנראה בהשפעת כתיבתו של קירילוס.

## ראו גם
*נזורה במדבר יהודה

## לקריאה נוספת
* לאה די סגני, מבוא ותרגום, **קירילוס מסקיתופוליס**, חיי נזירים ממדבר יהודה, יד בן-צבי, 2005.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:נזירים נוצרים בארץ ישראל
קטגוריה:אנשי דת נוצרים
קטגוריה:התקופה הביזנטית בארץ ישראל
קטגוריה:סופרים ביזנטים
קטגוריה:אנשי דת ביזנטים
וטאפה

שמאל|ממוזער|250px|וטאפה
**וַטָאפָּה** (Vatapá) הוא תבשיל באהיאני טיפוסי, עשוי מעיסה של לחם, בוטנים ואגוזי קשיו קלויים, בצל, שום, מלח, זנגביל (ג'ינג'ר), קוקוס טחון, חלב קוקוס, שמן דקלים (דֶנדֶה) וצ'ילי. את העיסה מחממים בסיר על הכירה תוך כדי ערבוב בלתי פוסק, עד הרגע שבו היא הופכת לצמיגה. היא מוגשת עם חסילונים שלמים או נתחי בקלה או בשר עוף, ועם אורז.

## היסטוריה
מקורו של הואטאפה בשילוב של מסורות קולינריות אפריקאיות ופורטוגזיות, והוא התפתח בעיקר בקרב קהילות עבדים ממערב אפריקה שהובאו לברזיל במהלך המאה ה-17. המאכל משמר מרכיבים וטכניקות בישול אפריקאיות מסורתיות, כמו שימוש באגוזים טחונים ובשמן דקלים (*azeite de dendê*), לצד השפעות אירופאיות כמו שימוש בלחם חיטה.

## מרכיבים ואופן הכנה
המתכון הקלאסי כולל:
* חלב קוקוס
* שמן דקלים (*dendê*)
* שרימפס (טריים או מיובשים)
* בצל ושום
* אגוזי קשיו או בוטנים טחונים
* פירורי לחם מושרים במים או חלב
* ג'ינג'ר, פלפל חריף ותבלינים נוספים

המרכיבים נטחנים ליצירת מחית חלקה, המתבשלת לכדי תבשיל קרמי וסמיך. לעיתים משמש הואטאפה כמילוי לאקרה – לביבות מטוגנות מקמח שעועית שחורה.

## הגשה ושילובים קולינריים
הואטאפה מוגש לרוב בצד אורז לבן, ולעיתים כחלק מארוחה טקסית הקשורה לדתות אפרו-ברזילאיות כמו קנדומבלה. בסלבדור, הוא נמכר גם ברחוב כמזון מהיר מסורתי, במיוחד במהלך חגיגות דתיות.

## גרסאות מקומיות
בעיר בלם שבצפון ברזיל קיימת גרסה מקומית של הואטאפה הנאכלת לצד פירה מקאסאווה. קיימות גם גרסאות טבעוניות וללא גלוטן.

## מאכלים דומים
הואטאפה קרוב למרק המערב אפריקאי "mafè" או "groundnut stew". השפעתו ניכרת גם במטבחים אחרים של העולם הקריבי.

## בתרבות
המאכל נחשב לאחת מהקלאסיקות של המטבח הבאהיאני ומסמל את שילוב התרבויות שהוליד את המטבח הברזילאי המודרני.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* ברכה מאכל "וטאפה"

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הברזילאי
קטגוריה:חומרי גלם (מזון)
פיג'ואה

**פיג'ואה** (וכן** פיג'ויה**; שם מדעי: *Feijoa sellowiana*) שיח ממשפחת ההדסיים, שנפוץ בארץ ישראל ומשמש הן כצמח נוי והן כשיח לפירות מאכל. מקורו כנראה מברזיל.

## מאפיינים
הפיג'ואה זהו שיח בינוני בגובהו, צפוף, תדיר-ירק ובעל צמיחה איטית. שמו העממי האנגלי הוא "גויאבת-האננס".

הפיג'ואה הגיעה לארץ ישראל בימי המנדט הבריטי, כנראה בסוף שנות העשרים למאה הקודמת, כאשר הופצה ברחבי האימפריה הבריטית כצמח נוי מובהק. הפיג'ואה מצטיינת בצבעה הירוק-כסוף, ובפרחים אדומים-לבנים יפים. השיח ניטע בשכונות פועלים ובמשקי בית באזור החוף ובשפלה, והיה נפוץ מאוד. הוא גם שימש כגדר חיה לחצרות. מגבלתו העיקרית הייתה פירותיו הקטנים, וחוסר אחידות של הפרי.

בשנות ה-70 למאה הקודמת נערך בישראל מפעל בירור גדול על ידי אפרים סלור, שמטרתו הייתה לברור זן של פיג'ואה בעל תכונות של פרי מסחריות. הזן שנברר וטופח נקרא על שמו של המטפח, "סלור", והוא אף ניטע בכמויות מסחריות. אולם, גידול הפיג'ואה המסחרי בארץ נכשל, בשל מחלות ומזיקים שלא נצפו מראש. כיום שוב הוא גדל בגינות פרטיות ובחצרות, אבל הזן סלור מהווה מקור לפיג'ואה גדולה.

הפיג'ואה עמידה לתנאי יובש יחסיים וגם לקרה, ויכולה לשרוד גם בטמפרטורה של מינוס 10 מעלות. צריכת המים שלה מאוד נמוכה, והיא הסתגלה בארץ לרוב סוגי הקרקעות. היא פורחת בחודשי אפריל ומאי, ומניבה את פריה בחודשי הסתיו - אוקטובר, נובמבר ודצמבר. תכולת ויטמין C של הפרי היא גדולה יחסית, חיי המדף שלו קצרים, והפרי נאכל בעזרת חציית הפרי בסכין ואכילתו בכפית בדומה לאכילת פרי הפסיפלורה או כדרך הילדים, בשיניים.

מיתוס נפוץ טוען שהפיג'ואה מכילה כמות גדולה של יוד, ככל הנראה מהרומן "המעגל הראשון" משנת 1968, של הסופר אלכסנדר סולז'ניצין, שמתאר בספרו סצנה בה כשהרודן הסובייטי סטלין חלה את מחלתו האחרונה, הבהילו אליו יום יום, במטוס מיוחד, פירות פיג'ואה מדרום ברית המועצות. אך במחקרים מאוחרים יותר לא מצאו עדות לכך שהצמח סופג יוד מהקרקע בכמות גדולה יותר מצמחים אחרים.

## גלריה

קובץ:Feijoa cut.jpg|פרי פיג'ואה
קובץ:Acca sellowiana tree.jpg|צמח הפיג'ואה
קובץ:Image-Acca sellowiana flower 3.jpg|פרח הפיג'ואה
קובץ:Acca sellowiana flower 1.jpg


## ראו גם

* ימבולנה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדסיים
קטגוריה:פירות טרופיים
פסל זאוס באולימפיה

**פסל [[זאוס]] ב[[אולימפיה]]** היה אחד משבעת פלאי תבל של העולם העתיק. את הפסל פיסל פידיאס בערך בשנת 435 לפנה"ס והוא עמד במקדש זאוס באולימפיה. הפסל היה בגובה 12 מטרים ותיאר את זאוס המעוטר בכתר העשוי מעלי זית יושב על כס מלכות, ביד שמאל הוא אוחז בשרביט שבקצהו נמצא עיט שנחשב כסמלו של זאוס ועל כף ידו הימנית ניצב פסל קטן של ניקה, אלת הניצחון.

גופו של זאוס היה מצופה שנהב ובגדיו היו עשויים מזהב, לאחר השלמת הפסל הוא קושט באבני חן, כסף, אמייל, זכוכית ונצבע. לפי האגדה, שלח האל זאוס ממרומי האולימפוס כדור - רעם ביום השלמת הפסל, לאות שביעות רצונו ממעשה ידיו המפואר של פידיאס.

ביום הראשון של המשחקים האולימפיים נשבעו לפני הפסל האתלטים והמשתתפים האחרים במשחקים לא להפר את כללי התחרות. כמו כן הם הקריבו חזיר בר לזאוס.

לאחר שהקיסר תאודוסיוס הראשון אסר על קיום המשחקים האולימפיים בשנת 394 הפסל הועבר לקונסטנטינופול והושמד כתוצאה מדלקה שפרצה בשנת 475.

לפסל הייתה השפעה גדולה על תחום הפיסול, בעולם העתיק הוא הפך לאב טיפוס לייצוג אלים בפסלים, גם בעידן המודרני הוא המשיך להשפיע על הפיסול כגון פסלו של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן שמוצב באנדרטת לינקולן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:שבעת פלאי תבל
קטגוריה:פיסול יווני
קטגוריה:פסלי דמויות מיתולוגיות
קטגוריה:זאוס
קטגוריה:שנהב
לונגן

**לונגן** (שם מדעי: *Dimocarpus longan*) הוא עץ פרי ירוק וחזק, בעל תפרחת נאה. קרוב משפחה של הליצ'י.

מוצאו של הלונגן הוא מדרום מזרח אסיה. פריו חום, קטן ובעל גלעין גדול. יתרונו של הלונגן שהוא משמש גם כעץ נוי. תפרחתו הצהבהבה, הריחנית והיפה משווה לו צורה נאה בחודשי האביב. הצימוח הירוק אדמדם שלו גם הוא מוסיף נוי. העץ מתנשא לגובה של כארבעה מטרים, והוא קל לגיזום ולעיצוב.

בישראל הלונגן גדל במספר משתלות מצומצם, והוא ניטע כעץ נוי בלבד, ולא כעץ מטע מסחרי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1790
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'ואאו דה לוריירו
קטגוריה:סבונניים
קטגוריה:פירות טרופיים
קטגוריה:סין: עצים
רייצ'ל יאנקי

**רייצ'ל יאנקי** (באנגלית: **Rachel Yankey**; נולדה ב-1 בנובמבר 1979 בלונדון) היא כדורגלנית אנגלייה ששיחקה בקבוצת ארסנל ונבחרת אנגליה. מאז פרשה ממשחק מקצועני היא בעיקר מאמנת ילדים.

## קריירה
יאנקי החלה את הקריירה שלה בקבוצת בנים, לפני שעברה ל"מיל היל יונייטד" כשהייתה בגיל הנערים. את הקריירה המקצוענית שלה היא החלה בגיל 16, בקבוצת הנשים של ארסנל. בשנת 2000, היא הושאלה לזמן קצר לקבוצת הקנדית, לאבל דינמיט ומשם לפולהאם ליידיס. בפולהאם היא הפכה לכדורגלנית האנגלית הראשונה שחתמה על חוזה מקצועני ושיחקה כדורגל באופן מקצועני. היא עברה לברמינגהאם סיטי, ובעונת 2004/2005, עברה לקבוצת ניו ג'רזי וויילדקטס מדבליו-ליג. בניו ג'רזי היא שיחקה יחד עם רייצ'ל יוניט, חברתה לנבחרת, וביחד הם הובילו את הקבוצה לאליפות הליגה. בעונת 2005/2006, חזרה יאנקי לקבוצת נעוריה, ארסנל, והבקיעה שם שער אחד לכל שלושה משחקים בממוצע.

ביוני 2012, יאנקי הייתה אחת מ-18 הכדורגלניות שנבחרו לייצג את בריטניה בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת לונדון. נבחרת בריטניה הוקמה במיוחד לצורך המשחקים האולימפיים, והיא כללה 16 שחקניות מאנגליה ושתיים מסקוטלנד. בשלב הבתים של הטורניר, ניצחה הנבחרת בכל משחקיה והעפילה לרבע הגמר מהמקום הראשון בבית. ברבע הגמר היא הפסידה 0–2 לקנדה והודחה מהטורניר.

יאנקי היא הכדורגלנית המפורסמת ביותר באנגליה, ואף מדגמנת לשתי חברות בגדים. היא הופיעה במיני-סדרה של ה-BBC, בה היא מלמדת כדורגלנים צעירים את יסודות הכדורגל.

יאנקי החזיקה תקופה מסוימת בשיא ההופעות בנבחרת אנגליה - סך הכל היו לה 129 הופעות בינלאומיות אולם שחקניות בודדות שברו מאז פרשה את שיאה זה. היא הבקיעה 19 שערים עבור נבחרת אנגליה.

ב- 2016 פרשה מכדורגל מקצועני, ניסתה כוחה בניהול קבוצת נשים, אולם לבסוף התמסרה לאימון ילדים, ולקריירה של מגישה בתוכניות ילדים בטלוויזיה.

## תארים
יאנקי זכתה בגביע ה-FA לנשים חמש פעמים, שלוש פעמים עם ארסנל (1998, 1999, 2006), ופעמיים עם פולהאם (2002, 2003). היא הייתה חלק מהסגל של פולהאם שזכה בטרבל בעונת 2002/03 - גביע ה-FA לנשים, גביע הפרמייר ליג ובאליפות הליגה.

בשנת 2005, היא קיבלה תואר מהמלכה אליזבת השנייה, בעקבות תרומותיה ושירותיה לכדורגל.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר ההתאחדות האנגלית
* פרופיל באתר של ארסנל
* פרופיל באתר ניו ג'רזי ויילדקטס 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלניות אנגליות
קטגוריה:כדורגלניות ארסנל ליידיס
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:קשריות כדורגל אנגליות
קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הכדורגל האנגלי
קטגוריה:כדורגלניות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אנגלים ממוצא גנאי
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1979
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1979
קשואיירו דה איטפמירין

**קָשוֹאֶיירוּ דה איטָפֶמִירִין** (בפורטוגזית: **Cachoeiro de Itapemirim**) היא עיר בדרום מדינת אספיריטו סאנטו שבברזיל. 

העיר שוכנת באמצע הדרך בין ויטוריה וריו דה ז'ניירו. היא נמצאת 164 קילומטר דרומית לוויטוריה ומתגוררים בה מעל 210,000 תושבים (נכון לשנת 2021). היא העיר השנייה בחשיבותה הכלכלית במדינת אספיריטו סנטו, אחרי הבירה ויטוריה. 

העיר נוסדה בסמוך למפל מים (זהו פירוש המילה הפורטוגזית cachoeiro) על נהר איטפמירין (מילה שמקורה בניב של שפת טופי) ומכאן פירוש שמה של העיר - "מפל המים של איטפמירין". 

קשואיירו דה איטפמירין היא אחת היצרניות הגדולות בברזיל של שיש וגרניט ומהווה מרכז למסחר בינלאומי באבני נוי. בעיר ממוקם גם המטה לאחת מחברות האוטובוסים הבין-מדינתיות הגדולות בברזיל (Viação Itapemirim), המפעילה קווים לכ-85% מרחבי ברזיל.

העיר היוותה נקודת מוצא למחפשי זהב אשר עלו במעלה הנהר לכיוון מינאס ז'ראיס. בתחילה, העיר הייתה מקושרת בעיקר לריו דה ז'ניירו ומסילת רכבת ביניהן נחנכה בשנת 1900. בהמשך, במטרה לחזק את ויטוריה בירת אספיריטו סאנטו, הוקמה מסילת ברזל מקשואיירו דה איטפמירין לכיוון ויטוריה בשנת 1911, והפעילות הכלכלית הוסטה צפונה לוויטוריה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

ימין|ממוזער|250px|גבעה בשכונת טיז'וקה

קטגוריה:אספיריטו סאנטו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1864
ישיבת חורב

**ישיבת חורב** היא ישיבה תיכונית המשתייכת לרשת החינוך חורב. הישיבה שוכנת בשכונת סנהדריה המורחבת בירושלים. הישיבה נחשבת לאחד מבתי הספר הטובים ביותר בישראל. 

## היסטורית הישיבה
הישיבה הוקמה בשנות החמישים על ידי הרב אליהו שכטר, תלמידו של הרב משה צבי נריה. הרב שכטר למד בין היתר בישיבת סלבודקה וישיבת מיר בירושלים והקים את הישיבה ברוח ישיבות אלה, לצד לימודי חול.

לאחר שנתיים הביא הרב שכטר את הרב שמעון-אשר כהן, חתנו של הרב אפרים זאב גרבוז ובוגר ישיבת חברון, לכהן במקומו כראש הישיבה התיכונית. הרב שכטר נשאר לכהן כר"מ בכיר בישיבה התיכונית למשך שנים רבות. בשנות כהונתו של הרב שמעון-אשר כהן כראש הישיבה התיכונית, הוא הפנה את התלמידים ללימודי המשך בישיבות גבוהות וחלקם הפכו לרבנים ליטאיים, כגון הרב יונה זלושינסקי, ר"מ בישיבת פוניבז'.

ב-1987 החליף את הרב שמעון-אשר כהן בראשות הישיבה התיכונית אחד המחנכים בישיבה התיכונית - הרב מרדכי אלון. הוא כיהן בתפקיד 15 שנה, עד שהוזמן לעמוד בראשות ישיבת הכותל. כיום ראש הישיבה התיכונית הוא הרב יצחק דור, ששימש בעבר גם ראש ישיבת נתיב מאיר. הייתה בעבר בישיבה התיכונית תוכנית ללימוד תואר ראשון במדעי המזרח התיכון בשילוב עם אוניברסיטת בר-אילן.

## תוכניות הלימודים

הישיבה התיכונית כוללת בתוכה חטיבת ביניים וישיבה תיכונית.

בחטיבת הביניים מתחיל יום הלימודים בשבע ורבע בבוקר ונמשך עד עשרה לשש בערב, וכולל מקצועות קודש כגון גמרא, תנ״ך, חומש, הלכה, ונביא, ומקצועות חול כגון מתמטיקה, לשון, ספורט היסטוריה ופסיכולוגיה תלמודאית ואנגלית.

בישיבה התיכונית מתחיל יום הלימודים בשבע ורבע בבוקר בתפילה ונמשך עד רבע לשבע בערב, וביום חמישי סדר ערב עד רבע לתשע, בימי שלישי מונהג יום לימודים קצר וביום שישי לימודים עד 11:50 תחומי הלימוד דומים ללימודי החטיבה, בישיבה התיכונית ישנן מגמות לימוד כמו ארץ ישראל, כימיה-ביולוגיה, גאוגרפיה, מזרחנות, היסטוריה

בתוך תחומי הישיבה התיכונית נמצא חדר כושר הפתוח לכל התלמידים, ובנוסף משמש את מורי הספורט.

בישיבה התיכונית מתקיים מדי שנה סמוך לט״ו בשבט ״גמראתון״ במסגרתו תלמידי התיכון מסימים את התלמוד הבבלי בתוך שלושה ימים, ותלמידי החטיבה חוזרים על החומר הנלמד במהלך המחצית בחטיבה יש גם מורים נוספים, המכונים ״חצר״מים״ (חצי רב מחנך) שעוזרים לתלמידים בלימודי הקודש

### תוכנית "יגדיל תורה ויאדיר"
בישיבה התיכונית יש תוכנית המאפשרת לתלמידים ללמוד מקצועות קודש מחוץ לתוכנית הלימודים. 

## מפעלים נוספים של הישיבה
בישיבה התיכונית מתקיימת תוכנית ללימוד הדף היומי כבר למעלה מ-40 שנה, בתוכנית משתתפים רק חלק קטן מהתלמידים והיא מנוהלת על ידי הרב יונתן הורוביץ.

הישיבה התיכונית נתמכת בידי "ידידי חורב" בעולם, העוזרים ותורמים להמשך פעילותה ושיפורה.

## ראו גם
* בוגרי הישיבה התיכונית חורב
* חורב (רשת חינוך)

## קישורים חיצוניים
* עמוד הפייסבוק של הישיבה התיכונית 
* הישיבה התיכונית חורב, הצופה, 28 במאי 1963, עמ' 7

## הערות שוליים

חורב
קטגוריה:חורב
BTU

**BTU** (ראשי תיבות של **British Thermal Unit** – "יחידות תרמיות בריטיות") מציין יחידת מידה לחום ואנרגיה הדרושה לחימום 1 פאונד של מים (כ-0.45 קילוגרם) במעלת פרנהייט אחת (0.56 מעלות צלזיוס). להתכת פאונד אחד של קרח נדרשים 143 BTU.

יחידת מידה זו אינה חלק מיחידות מידה SI. והיא משמשת בעיקר בארצות הברית ובבריטניה. שאר הארצות משתמשות בעיקר ביחידת המידה ג'אול.

כמו הקלוריה, גם ל-BTU קיימים מספר ערכים שונים כתוצאה משינויים בטמפרטורת המים. השינויים בין הערכים נעים בשיעור 0.5%.

השימושים הנפוצים יותר של ה-BTU הם בתחום מיזוג האוויר, עוצמת גריל לצלייה ודלק. בחבית אחת של נפט גולמי יש ערך אנרגטי השקול ל-5.8 מיליון BTU. גלון של בנזין מכיל כ-125,000 BTU.

## בגז טבעי
בגז טבעי, היחידה השימושית לצורך תמחור (בחוזי מכר) היא מיליון BTU (סימון MMBTU). רגל מעוקבת (cubic feet) של גז מכילה בערך 1030 יחידות חום. לכן נהוג לחשב ש-1,000 רגל מעוקבת הם כמיליון BTU. במטר מעוקב יש כ-36.9 CF.
לכן מיליון BTU הם שווי ערך ל-27.096 מטר מעוקב של גז בטמפרטורה ובלחץ מוגדרים.

מכאן ש-1,000 מטרים מעוקבים של גז שווים בערך ל-36.9 מיליון BTU, ומכאן ניתן לגזור שווי של הגז במאגר גז. לדוגמה, אם במאגר מיליארד מטרים מעוקבים (כלומר 36.9 מיליון מיליוני BTU), ומחיר מיליון BTU הוא 5 דולרים, הרי ששווי הגז במאגר הוא כ-184 מיליון דולר.

## הערכים השונים של BTU
* 39 °F (כלומר, הסימון הוא: BTU39 °F) – שווה בקירוב ל-1059.67 ג'אול
* Mean – שווה בקירוב ל-1,055.87 ג'אול
* IT – שווה במדויק ל-1,055.05585262 ג'אול, זהו הערך הנפוץ של BTU
* ISO – שווה במדויק ל-1,055.056 ג'אול. ערך זה הוא תוצאה של עיגול ערך IT לצורך נוחות
* 59 °F – שווה במדויק ל-1,054.804 ג'אול, נמצא בשימוש בעיקר באמריקה
* 60 °F – שווה בקירוב ל-1,054.68 ג'אול, נמצא בשימוש בעיקר בקנדה
* 63 °F – שווה בקירוב ל-1,054.6 ג'אול
* Thermochemical – שווה במדויק ל-1,054.35026444 ג'אול

## המרות
1 BTU שווה ערך ל:
* 1,054–1,060 ג'אול
* 252–253 קלוריות
* 0.252–0.253 קילוקלוריה
* 778–782 רגל·ליברה
**BTU/h** – לשעה היא יחידה נפוצה המשתמשת ב-BTU:
* 1 ואט שווה בקירוב ל 12.22 BTU/h
* 1,000 BTU/h שווים בקירוב ל-293 ואט
* 1 כוח סוס שווה 9,000BTU/h
* 12,000BTU/h נקראים בצפון אמריקה **טון קירור** ביחס למיזוג אוויר

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יחידות מידה: אנרגיה
גל קוסטה

**מריה דה גרסה קוסטה פנה בורגוס** (בפורטוגזית: **Maria da Graça Costa Penna Burgos**; 26 בספטמבר 1945 – 9 בנובמבר 2022), אשר נודעה כ**גל קוסטה**, הייתה זמרת ברזילאית.

## ביוגרפיה
קוסטה נולדה בצפון ברזיל בסלבדור דה באהיה, והפכה לאחת הזמרות המפורסמות בברזיל. היא הייתה מחלוצי סגנון ה"טרופיקליה" ששטף את ברזיל במהלך שנות ה-60 וה-70.

בשנת 1963, המוזיקאי קייטנו ולוזו, אחיה של מריה בתניה, הפגיש בינה לבין ז'ילברטו ז'יל וטום זה (Tom Zé), אשר הצליח לארגן עבורה הקלטה בסאו פאולו לאלבומה הראשון – "דומינגו" (Domingo), אותו הקליטה יחד עם ולוזו.

ב-1973, צונזרה עטיפת אלבומה "אינדיה" (Índia) בשל תמונתה בביקיני אדום נועז שהתנוססה עליה.

בשנת 1982 הפך הסינגל "פסטה דו אינטריור" (Festa do Interior) מאלבומה "פנטזיה" (Fantasia) ללהיטה הגדול ביותר, כאשר זכה במולטי-פלטינה.

קוסטה הופיעה בשנת 1995 בסרט "המנדרין" בתפקיד הזמרת כרמן מירנדה.

קוסטה הקליטה שירים בפורטוגזית, ספרדית ואנגלית, והקליטה שירים עם המלחינים המפורסמים ביותר בברזיל, ביניהם: אנטוניו קרלוס ז'ובים, ז'ורז'י בן ז'ור וארסמו קרלוס. היא הוציאה 33 אלבומי אולפן (האחרון Nenhuma Dor יצא ב-2021) ושמונה אלבומי הופעה.

יחד עם חברתה, הזמרת מריה בתניה, הפכה לפעילה פוליטית ותכופות התעמתה עם השלטונות בכל הקשור לצנזורה במוזיקה.

קוסטה הופיעה בישראל ב-1982 וב-2013.

התגוררה בסאו פאולו. נפטרה ב-9 בנובמבר 2022 והותירה בן מאומץ בן 16.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זמרות ברזילאיות
קטגוריה:זמרות פופ ברזילאיות
קטגוריה:ברזילאיות שנולדו ב-1945
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-2022
כביש 471

[שמאל|ממוזער|250px|גשר [מחלף אונו]]

**כביש 471** (המוכר גם כ**כביש מכבית**) הוא כביש רוחב (ממערב למזרח) המקשר בין כביש 4, כביש 6 וכביש 444, ועובר דרך פתח תקווה, קריית אונו רמת גן וגבעת שמואל. הכביש מהווה את גבולו הצפוני של אזור בקעת אונו. בינואר 2013 הוכרז קטע הכביש ממחלף בר-אילן עד מחלף נחשונים ככביש מהיר ומהירות הנסיעה המרבית המותרת בו היא 110 קילומטר לשעה.

## היסטוריה
מסמכי התכנון הכילו תשריטים המציגים כביש מהיר בתוואי מקורב לכביש 471 כבר בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20. הכביש תוכנן להוביל ליישוב עירוני בשם "מכבית" שתוכנן כבר בשנות ה-60 להיבנות בשטחים הפתוחים באזור מדרום-מזרח לאלעד, ולידו הוצע גם גן לאומי בשם "נוף מכבית". גם תוכנית מתאר ארצית לדרכים (תמ"א 3) מ-1976 כללה את תוואי הכביש, אך חלפו שנים רבות עד שהחלו העבודות לבנייתו. עבודות התכנון של כביש 6 בשנות ה-90 ובנייתו החל מ-1999 חייבו את המדינה לזרז את בנייתו של הכביש כדי לתמוך בהקמת מחלף נחשונים. חלקו המזרחי של הכביש, באזור נחשונים, נחנך בשנת 2003 בסמוך למועד חנוכת הקטע הראשון בכביש 6.

במשך שנים התעכב המשך פיתוח הכביש בגין מחלוקת בין משרד הפנים לבין תושבי גת רימון ההיסטורית, שתושביה לא הסכימו להסדר הפינוי שהוצע להם על מנת לאפשר את חיבור חלקי הכביש. ביוני 2006, החליט שר הפנים רוני בר-און על בניית מעקף שיחבר את חלקי הכביש מצפון לבתי גת-רימון, והכביש נפתח ב-16 באוקטובר 2007. הכביש המשיך לעורר התנגדויות מצד עיריית קריית אונו ועקב כך הקישור לפתח תקווה במחלף אונו נותר סגור זמן רב אך לבסוף נפתח לתנועה ב-1 במאי 2008.

בחודש יולי 2010 הוסר צו מניעה שעיכב את המשך פיתוח הכביש מצומת גת רימון עד לצומת שעריה, והוחל בביצוע עבודות הכנה לבניית מחלפים בצמתים אלו, על מנת לאפשר נסיעה רציפה ללא רמזורים לאורך הכביש. כמו כן הסתיים פינוי הבתים האחרונים בגת רימון שמנעו את בניית המחלף (שהחל עוד ב-2003). במהלך שנת 2011 נמשכה עבודת השדרוג למחלפים של הצמתים שערייה וגת רימון, והתבצעו עבודות להרחבת קטע כביש זה. באפריל 2012 נחנך מחלף גת רימון. השלמת הכביש הסתיימה בינואר 2013, והוא הוכרז כדרך מהירה.

כביש 471 מהווה עורק תחבורה ציבורית משמעותי, הן כנתיב הרוחב בין היישובים ממזרח לבין גוש דן שבמערב והן כחולייה המקשרת בין כביש 6 לבין גוש דן. לפי נתוני "מוביט", בשעות השיא עוברים במקטע המרכזי של הכביש (בין מחלף נחשונים לבין מחלף בר-אילן) כ-25 אוטובוסים לכל כיוון. לכן, כחלק ממדיניות משרד התחבורה לתעדף תחבורת המונים הוחלט להקים בכביש נתיב תחבורה ציבורית. באוקטובר 2019, החלה הקמת מקטע של הנתיב בין מחלף גת רימון לבין צומת בר-אילן באורך 3.8 ק"מ – והוא נפתח לנסיעה כשנה לאחר מכן. במאי 2021, החלה הקמת המקטע בין מחלף עמישב לבין צומת מגדל אפק לכיוון מזרח. כשנה לאחר מכן, הנתיב נפתח לנסיעה. ביולי 2023, החלו העבודות להקמת נתיב מלא בכל תוואי הכביש הן לכיוון מזרח והן לכיוון מערב, והן עתידות להסתיים בשלהי 2025. כל תוספות נתיבי התחבורה הציבורית לא נעשו באמצעות צביעת נתיב קיים, אלא באמצעות הרחבה חדשה של הכביש.

## מסלול הכביש
הכביש מתחיל במחלף בר-אילן דרומית לאוניברסיטת בר-אילן וממשיך, דרך מנהרה, מצפון לקריית אונו. משם הוא ממשיך בין פתח תקווה למושב גת רימון וחוצה את כביש 40 בסמוך למושב נחלים. בהמשך הוא חוצה את כביש 6 ומסתיים בצומת מגדל אפק סמוך לקיבוץ נחשונים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:קריית אונו: תחבורה
קטגוריה:גבעת שמואל: תחבורה
קטגוריה:רמת גן: תחבורה
קטגוריה:פתח תקווה: רחובות
471
אמיליאנה טוריני

**אמיליאנה טוריני** (באיסלנדית: **Emiliana Torrini Davíðsdóttir**; נולדה ב-16 במאי 1977) היא זמרת איסלנדית.

## ביוגרפיה
[ממוזער|טוריני בהופעה ב[חיפה, 2005]]
טוריני גדלה בקואופווגיר. אביה ממוצא איטלקי, ואמה ממוצא איסלנדי. אביה היה מוכר מאוד בשל מסעדה איטלקית שניהל, ואיסלנדים רבים זוכרים לראשונה את אמיליאנה כמלצרית במסעדה.
היא גדלה בעיר קטנה סמוכה לרייקיאוויק, שם הצטרפה למקהלה בגיל 7
ששם היא שרה כסופרן עד שעברה ללמוד בבית ספר לאופרה בגיל 15.
בשנת 1994, כשהייתה בגיל 17, פרצה לתודעה באיסלנד כשזכתה בתחרות שירים של בתי ספר תיכון באיסלנד בגרסת כיסוי לשיר "I Will Survive".

בשנת 2002 טוריני השתתפה בפסקול הסרט שר הטבעות: שני הצריחים, כששרה את
'שירו של גולום' ("Gollum's Song"). באותה שנה תרמה את קולה להפקה המוזיקלית
של "Thievery Corporation" באלבום "The Richest Man in Babylon". טוריני
הפיקה שיר בשיתוף פעולה עם דן קארי והשניים היו מועמדים לזכייה בשיר הדאנס הטוב ביותר בפרס גראמי בשנת 2005 עבור השיר "Slw", אותו ביצעה הזמרת קיילי מינוג.

אלבומה "Love in the Time of Science" מתאפיין בצליל אלקטרוני, בעוד שאלבומה "Fisherman's Woman"
מתאפיין בצליל הרבה יותר שקט, כשמורגשת בעיקר צליליה של גיטרה אקוסטית וכשהשימוש בסינתיסייזר הוא מינימלי.
בספקולציות של מבקרים נטען כי נטישתה של טוריני את ז'אנר האלקטרוניקה נובע מכך שטוריני רצתה להרחיק
את עצמה מההשוואות שנעשו בינה לבין ביורק, זמרת איסלנדית אחרת, אך טוריני טוענת שהתרחקותה מהז'אנר נבעה כתוצאה מאובדנו של בן זוגה בתאונה.

טוריני הצטרפה כחברה להרכב אומנים איסלנדים בשם "GusGus", ותרמה את קולה לכמה שירים בהופעה
הראשונה של ההרכב "Polydistortion" במיוחד לשיר "Why" שאותו היא אף מבצעת בהופעות החיות שלה.

בשנת 2006, טוריני הייתה מועמדת לפרסי המוזיקה האיסלנדית ברייקיאוויק ב-4 קטגוריות: אלבום הפופ של השנה,
שיר השנה (Sunny Road), זמר השנה, וקליפ השנה (קליפ ל-Sunny Road). היא זכתה בכל התארים מלבד
שיר השנה.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* 1994 - Spoon
* 1995 - Crouçie d'où là
* 1996 - Merman
* 1999 - Love in the Time of Science
* 2005 - Fisherman's Woman
* 2008 - Me and Armini
* 2013 - Tookah

### סינגלים
* 1999 - "Baby Blue"
* 1999 - "Dead Things"
* 1999 - "To Be Free"
* 2000 - "Easy"
* 2000 - "Unemployed in Summertime"
* 2005 - "Heartstopper"
* 2005 - "Sunnyroad"
* 2009 - "Jungle Drum"
* 2009 - "Me and Armini"
* 2013 - "Speed of Dark"

### שיתופי פעולה
* 1997 - "?Is Jesus Your Pal"
* 1997 - "?Why"
* 2002 - "Heaven's Gonna Burn Your Eyes"
* 2002 - "Hold Your Hand"
* 2002 - "Until the Morning"

## קישורים חיצוניים

* 
* ליריקה לשיריה של אמיליאנה טוריני

קטגוריה:זמרות איסלנדיות
קטגוריה:זמרות פופ
קטגוריה:אמני וירג'ין רקורדס
קטגוריה:איסלנדיות שנולדו ב-1977
קטגוריה:איסלנדים שנולדו ב-1977
ליקוטי עצות

ממוזער|200 פיקסלים|כריכת הספר במהדורה מודרנית
**ליקוטי עצות** הוא חיבור תורני, המבוסס על הספר ליקוטי מוהר"ן של רבי נחמן מברסלב. הספר חובר על ידי תלמידו רבי נתן שטרנהרץ.

הספר נערך בשנת תקפ"ו (1826) כהשלמה לעריכת הספר "קיצור ליקוטי מוהר"ן" (שנערך בשנת תקס"ה). מטרת הספר היא להוציא עצות מעשיות מתוך הספר ליקוטי מוהר"ן ושיחותיו של רבי נחמן, ולסדרם לפי נושאים על מנת להקל על מי שקשה עליו הלימוד בליקוטי מוהר"ן.

הספר נתפס כספר קל שהקריאה בו זורמת ושוטפת, בניגוד לספרים עמוקים ומורכבים יותר בחסידות ברסלב. מכאן נובעת הפופולריות הרבה שלו. כותרת המשנה של הספר מעידה על כך שמדובר בליקוט של רעיונות קצרים, וכך נכתב בה:

הספר מסודר על פי סדר האלפבית. בהקדמה כותב רבי נתן על החיבור שמי ש"חס על נפשו באמת" ישים לב לחיבור הקטן הזה שהוא "מעט הכמות ורב האיכות". הערך הראשון הוא אמת ואמונה, ואחר כך בין היתר אכילה, הכנסת אורחים, ארץ ישראל, בושה, כעס, כבוד ועוד, עד לערך האחרון שהוא תמימות.

רבי נחמן אמר פעם "נכספתי להמשיך את העולם אל העשייה" מתוך כוונה כי הביצוע הוא תכלית התאוריה והמעשה מטרת הלימוד. ספר ליקוטי עצות מאפשר ללומדים לקבל עצות מעשיות אשר נגזרות מהתאוריות כפי שהן מופיעות בצורה מופשטת בליקוטי מוהר"ן.

## הוצאות מאוחרות
בשנים מאוחרות יותר הוציא תלמידו של רבי נתן, רבי נחמן מטשערין, את הספר במהדורה שנייה, ובה הוסיף להוציא עצות גם משאר ספריו של רבי נחמן. הספר נקרא "ליקוטי עצות מהדורא בתרא".

בהמשך לקח ר' נחמן מטשערין את אותו עיקרון של ר' נתן והחיל אותו גם לגבי ספרי רבו ר' נתן בעצמו, וכתב ארבעה כרכים של עצות למעשה היוצאות מספרו של ר' נתן "ליקוטי הלכות". הספר נקרא בשם "אוצר היראה".

בדפוסים מאוחרים, לוקטו שלושת ליקוטי העצות (ליקוטי עצות של ר' נתן, ליקוטי עצות מהדורא בתרא ואוצר היראה של ר' נחמן מטשערין) לספר אחד, ונקראו בשם "ליקוטי עצות המשולש".

על בסיס הספר "ליקוטי עצות" של ר' נתן, נכתב ביידיש הספר "עצות המבוארות", על ידי נינו של רבי נחמן, רבי שמשון ברסקי. בספר זה מבאר ומסביר המחבר ביידיש את דברי רבי נחמן הכתובים בעברית. כיוון שספר זה מהווה גם ביאור ולא רק תרגום, הוא תורגם בחזרה לעברית.

## אזכורים תרבותיים
* הספר מככב בסצנת מפתח ברב המכר "מקימי" שכתבה נועה ירון-דיין (בהוצאת עם עובד). הגיבורה עלמה פותחת את הספר באקראי ומוצאת בו תשובות לרבות מהשאלות שמטרידות אותה.
* הזמר יוסף קרדונר הלחין קטעים מתחילת הספר בשירו "דע לך שכל רועה ורועה.."

## קישורים חיצוניים

* טקסט מלא להורדה באתר אזמרה.

* מכון אב"ן שתיה עיון בספרי רבי נחמן, מאמרים ועוד.
* ספר ליקוטי עצות לרבי נתן מברסלב (טקסט מלא) באתר אשובה

קטגוריה:ספרי ברסלב
קטגוריה:ספרי שנות ה-1820
קטגוריה:כתבי רבי נחמן מברסלב
לנה

**לנה** (ברוסית: **Лена**) הוא נהר גדול בסיביר, רוסיה. זהו הנהר ה-11 באורכו בעולם.
הדלתה שלו קפואה 7 חודשים בשנה. אורכו כ-4,294 ק"מ. הלנה הוא מקור חשוב לדיג לתושבי האזור. חלק מהאזור שהנהר עובר בו מוגדר כשמורת טבע.

זרימת הנהר מתחילה בהרי הבאיקל, לא רחוק מימת באיקל, בשמורת הטבע לנה, והוא זורם מערבה לכיוון קאטשוג (Katshug) ואז צפונה (עד למפגש עם וילוי) ולבסוף צפון מזרחה. הוא עובר בעיר יקוטסק. כיוון שהנהר קפוא, משתנה ספיקתו משמעותית: מ-2,800 מ"ק/שנייה בינואר ל-66,500 מ"ק/שנייה ביוני.

הנהר קפוא מאוקטובר עד יוני ובזמן זה הוא משמש ככביש. במאי הנהר מפשיר. ההצפה בשנת 2001 הציפה את העיר לנסק.

כינויו של לנין לקוח משם הנהר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רוסיה: נהרות
קטגוריה:סיביר: נהרות
קטגוריה:מחוז אירקוטסק: גאוגרפיה
קטגוריה:סאחה: גאוגרפיה
יד לאישה הלוחמת

**יד לאישה הלוחמת** היא אנדרטה הנמצאת באתר "ניצנים הישנה". במקום מספר פסלי ברונזה של נשים שפיסלה הפסלת שוש חפץ. האנדרטה הוקמה ביזמתו של יצחק פונדק, מפקד גדוד 53 בחטיבת גבעתי שנטל חלק בהגנת ניצנים.

## היסטוריה
האתר נחנך בשנת 1998 במלאת חמישים שנה לקרב על ניצנים ומוקדש לשלוש לוחמות שנפלו בקרב זה:
*מירה בן-ארי - אלחוטאית.
* - חובשת.
* - לוחמת.
מלבד הנופלות בקרב ניצנים, מוקדשת האנדרטה לנשים ותרומתן למערכות הביטחון בארץ.

## מבנה
באנדרטה נראות דמויות נשים. הדמויות מצוינות בקווים כלליים ורכים ומדגישים דווקא את הצד הנשי ולא הלוחם.

גרם מדרגות ורחבה מקשרים בין הארמון בניצנים לבין האנדרטה. לאורכן של אלה, משני צדדי גרם המדרגות - מצויים ציטוטים מדבריהן של שש נשים לוחמות מהעבר: שרה אהרנסון, חנה סנש, מירה בן ארי, אסתר ארדיטי, שרה צ'יזיק וברכה פולד.

ליד הפסלים נמצא המקום בו נפלה מירה בן ארי והמקום בו נפלה החובשת שולמית דורצ'ין בטפלה בשני פצועים שאף הם נפלו.

תמונה:מקום נפילתה של מירה בן ארי בניצנים.jpg|מקום נפילתה של מירה בן ארי
תמונה:מקום נפילתם של החובשת שולמית דורצ'ין ושני הפצועים בניצנים.jpg|מקום נפילתם של החובשת שולמית דורצ'ין ושני הפצועים


## ראו גם
* אנדרטאות מלחמת העצמאות בישראל

## קישורים חיצוניים

* 
* פרויקט "1:18 דק' על..." - היד לאישה הלוחמת (מיכה אמיתי)
* יד לאשה הלוחמת, מיזם אבני מורשת
* 
* 

קטגוריה:אתרי מורשת במחוז דרום
קטגוריה:מלחמת העצמאות: אנדרטאות
קטגוריה:אנדרטאות באזור הדרום
קטגוריה:צבא: נשים
קטגוריה:ניצנים
קטגוריה:לוחמות
קטגוריה:נשים בפיסול
אנגרה (נהר)

**אנגרה** (רוסית: **Ангара** מבוריאטית: **אנגאי**, **אנגרה**, מילולית: "פתוח") הוא נהר הזורם בדרום-מזרח סיביר שברוסיה. מוצאו מימת באיקל ליד ההתיישבות ליסטבינקה והוא נשפך לנהר יניסיי בסמוך לסטרלקה כ-40 קילומטרים דרום-מזרחית ללסוסיבירסק. הנהר עובר בשני מחוזות של רוסיה: מחוז אירקוטסק ומחוז קרסנוירסק, בו הוא מתנקז לתוך היניסיי. על גדות הנהר נמצאות הערים אירקוטסק, אנגרסק (מרכז זיקוק ועיבוד נפט), בראטסק ועוד. 

נהר אנגרה הוא אחד המקורות הגדולים בעולם לאנרגיה הידרואלקטרית, והוקמו עליו ארבעה סכרים
הידרואלקטריים - באירקוטסק, בבראטסק, באוסט-אילימסק ובבוגוצ'ני - להפקת חשמל המיועד בעיקר לתעשייה הכבדה. אחד מהם, סכר בראטסק, יוצר את האגם המלאכותי הגדול בעולם, אגם בראטסק, ומזין תחנת כוח הידרואלקטרית בעלת תפוקה של כ-4,500 מגאוואט, מהגבוהות בעולם. האגמים המלאכותיים שנוצרו עקב הקמת הסכרים, גרמו להצפת התיישבויות, כפרים ואזורים חקלאיים לאורך הנהר. עקב ההשפעה השלילית על התושבים בסמוך לנהר, ספגה בניית הסכרים ביקורת מכיוונם של מספר אינטלקטואלים סובייטים ובהם הסופר האירקוטסקי וולנטין רספוטין. ניתן להבחין בביקורת זו בספריו: להתראות למטיאורה וסיביר, סיביר. בנוסף, מהווה הנהר מקור חשוב לדיג.

על התיישבות לחוף האנגרה בתקופת סטלין מסופר ברומן "זוליכה פוקחת עיניים" מאת גוזל יכינה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: נהרות
קטגוריה:סיביר: נהרות
קטגוריה:חבל מנהלי קרסנויארסק: גאוגרפיה
קטגוריה:מחוז אירקוטסק: גאוגרפיה
קוסמודרום פלסצק

ממוזער
**קוסמודרום פלסצק** (רוסית: **Космодром Плесецк**, רשמית: הקוסמודרום הניסויי הממלכתי הראשון של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית, 1-й Государственный испытательный космодром Министерства обороны Российской Федерации) הוא אחד מנמלי החלל החשובים ברוסיה, ונמצא בטייגה, במחוז ארכנגלסק שברוסיה, כ-800 ק"מ ממוסקבה. במקור יועד האתר לשיגור טילים בליסטיים בין-יבשתיים, אך לאחר שנחשף קיומו, שונה ייעודו מבסיס לטילים בליסטיים לאתר שיגור לחלל. בנייתו של האתר החלה בשנת 1957 ומאז 1992 משמש כאתר השיגור המרכזי של חיל החלל הרוסי.

מסילת הברזל של היישוב פלסצק שימשה כדי להוביל חלקי טילים וציוד נוסף לקוסמודרום. ליד קוסמודרום פלסצק הוקמה עיירה בשם מירני שתפקידה היה לשרת את צורכי אתר השיגור (תחזוקה, ביצוע שיגורים, בקרה וכו'). רק ב־1983 הודתה ברית המועצות באופן רשמי בקיומו של האתר. עד 1997 התבצעו באתר יותר מ־1500 שיגורים לחלל, יותר מבכל אתר שיגור בעולם. האתר משמש בעיקר לשיגור לוויינים צבאיים. עקב שיפור המצב הכלכלי ברוסיה יש כיום עלייה במספר השיגורים לחלל מהקוסמודרום. 

בני אדם אינם משוגרים מקוסמודרום פלסצק אלא מקוסמודרום בייקונור, או מנמל החלל ווסטוצ'ני (בתכנון עתידי).

באתר קיימים 2 כני שיגור פעילים לשיגור משגרים מדגם "סויוז" ו"אנגרה".
## גלריה

Pleseck emblem.jpg|סמל נמל החלל עד 2019.
На космодроме Плесецк (3).png|מבנה המנהלה בקוסמודרום
Plesetsk launch site 3.jpg|אתר השיגור פלסצק, תצלום של מטוס ביון אמריקאי משנת 1967
Cyclone-3_rocket_launching_Meteor-3_satellite.png|רקטת ציקלון-3 משגרת לוויין מטאור-3 (פלסצק, 15 באוגוסט 1991.
Plesetsk Cosmodrome (2016-03-24) 03.jpg|שיגור המשגר סויוז, 2 במרץ 2016.
Plesetsk Cosmodrome (2016-03-24) 02.jpg|כן השיגור של קוסמודרום פלסצק, 24 במרץ 2016
Plesetsk Cosmodrome 2017.jpg|כן השיגור, 2017.


## קישורים חיצוניים

* הדף הרשמי באתר רוסקוסמוס

קטגוריה:תוכנית החלל הסובייטית
פלסצק
קטגוריה:רוסיה: בסיסים ומתקנים צבאיים
קטגוריה:מחוז ארכנגלסק
ליקוטי תפילות

**ליקוטי תפילות** הוא חיבור בן שני כרכים, המכיל 210 תפילות שחיבר רבי נתן מנמירוב. התפילות בנויות על פי התורות (הדרשות) שמסר רבי נחמן מברסלב והודפסו בספר ליקוטי מוהר"ן.

## השראה
העיקרון שעליו בנוי הספר מקורו באחת התורות של רבי נחמן, המובא בספר ליקוטי מוהר"ן חלק שני תורה כ"ה:

למרות שהתפילות שבספר היו תפילותיו האישיות של רבי נתן, החליט להביאם לדפוס, כפי שהוא כותב בהקדמה:

## חיבור והוצאה לאור
[ממוזער|[כתב יד (מקור)|כתב היד (המקורי) של רבי נתן. צילום מתוך הספר ליקוטי תפילות]]
בשנת 1821 (ה'תקפ"א) הדפיס שכנא שטרנהרץ, בנו של המחבר את חוברת התיקון הכללי, וצירף לה את התפילה האישית שכתב רבי נתן - ללא ידיעת אביו. הדבר התקבל באהדה בקרב החסידים שביקשו מהמחבר להוציא עוד תפילות.

בשנת 1822 יצאו 22 תפילות ראשונות על הדרשות בליקוטי מוהר"ן, ובשנה שאחריה (בעת שהמחבר חזר ממסע לארץ ישראל) יצאו 62 תפילות נוספות. ההדפסה נמשכה עד ששלטונות האימפריה הרוסית סגרו את בית הדפוס הלא־חוקי שהופעל בברסלב ב־1824.

כשלוש שנים לאחר מכן (בה'תקפ"ז) הודפסו 158 תפילות בספר שלם, מחולק לשניים, בבית דפוס ממוסד. חיבור תפילות נוספות נמשך גם לאחר הדפסה זו, חלקם על דרשות נוספות של רבי נחמן, וחלקם על עניינים אקטואליים כגון גזירות הקנטוניסטים. תפילות אלו הודפסו בכרך נפרד בשנת 1848 (ה'תר"ח).

רק בשנת 1886 (ה'תרל"ו) נדפס הספר כפי שהוא בידינו כיום, וב־1968 (ה'תשכ"ח) הדפיס הרב נחמן בורשטיין את הספר במהדורה מנוקדת, שהפכה את הניקוד לנורמה בכל ההדפסות הבאות.

## השלמות
כהשלמה ליצירתו של ר' נתן, כתב תלמידו - ר' נחמן מטשערין את הספר "תפילות ותחנונים", בו הוא השלים וכתב תפילות לרוב התורות בליקוטי מוהר"ן שר' נתן לא כתב עליהם תפילות, כמו גם על תורות שר' נתן אמנם כתב עליהן תפילות, אך לא על כל פרטיהן. הספר פורסם בשנת תרל"ו על ידי המחבר בעצמו, ובשנים מאוחרות יותר הוא שולב במהדורות אחדות לתוך ספר ליקוטי תפילות של ר' נתן.

## יצירות המשך
על פי אותו עיקרון של ר' נתן שכתב תפילות על תורות ר' נחמן מברסלב, כתב תלמידו של ר' נתן, ר' אפרים ב"ר נפתלי, את הספר "תפילות הבוקר", ובו תפילות המיוסדות על תורותיו של רבו ר' נתן הכתובות בספרו "ליקוטי הלכות". הספר נדפס בירושלים בפעם הראשונה בשנת תרמ"א על ידי המחבר, בשנת תשכ"ב הודפס בשנית במהדורה מתוקנת על ידי ר' גדליהו אהרן קעניג, ובשנת תשע"ג בשלישית בהוצאת "שפת הנחל" ביחד עם הספר "ליקוטי אבן" מאותו מחבר.

## לקריאה נוספת
***נספח: כתבי מוהרנ"ת**, בתוך: **באש ובמים**, קורות חיי רבי נתן מברסלב, חיים מנחם קרמר, ירושלים תשנ"ו

## קישורים חיצוניים

* ספר ליקוטי תפילות המנוקד לקריאה והורדה מאתר ברסלב סיטי
*יונתן מאיר, הפוליטיקה של הדפסת ספר ליקוטי תפילות, ציון פ (תשע"ה), עמ' 68-43.
*Jonatan Meir, "R. Nathan Sternhartz's Liqquṭei tefilot and the Formation of Bratslav Hasidism" The Journal of Jewish Thought and Philosophy 24 (2016), pp. 60-94

קטגוריה:ספרי ברסלב
עלים לתרופה

ספר **עלים לתרופה** הוא  לקט בעל יותר מחמש מאות מכתבים שכתב ר' נתן שטרנהרץ (ממשיך דרכו של רבי נחמן מברסלב) לתלמידיו, ידידיו, חסידיו, ובפרט לבנו רבי יצחק.
## רקע
הספר במתכונתו המוכרת כיום הוא חיבור של שני ספרים שיצאו לאור בעבר וקיבצו את מכתביו של רבי נתן, האחד בשם "עלים לתרופה" והשני בשם "מכתבי מוהרנ"ת". את המכתבים קיבץ וערך תלמידו של ר' נתן, ר' נחמן מטשערין. במהדורות החדשות נדפסו בנוסף 9 מכתבים של רבו, רבי נחמן מברסלב, וגם מכתבים שכתב בנו רבי יצחק מצפת לאחר עלייתו לארץ ישראל. 

שמו של הספר הוא על-פי הפסוק בספר יחזקאל מז, יב
"וְעַל הַנַּחַל יַעֲלֶה עַל שְׂפָתוֹ מִזֶּה וּמִזֶּה כָּל-עֵץ-מַאֲכָל, לֹא יִבּוֹל עָלֵהוּ וְלֹא יִתֹּם פִּרְיוֹ, לָחֳדָשָׁיו יְבַכֵּר כִּי מֵימָיו מִן-הַמִּקְדָּשׁ הֵמָּה יוֹצְאִים; וְהָיָה פִרְיוֹ לְמַאֲכָל **וְעָלֵהוּ לִתְרוּפָה**". הנחל מרמז על נחמן מברסלב שאמר על עצמו "ועכשיו יש **נ**חל **נ**ובע **מ**קור **ח**כמה" (גם כאן נעשה שימוש בפסוק מ)
וה"עלים לתרופה" רומזים למכתבים אלו, אשר מיועדים לחיזוקם הרוחני של חסידי ברסלב.

## קישורים חיצוניים

* מכון אב"ן שתיה עיון בספרי רבי נחמן, מאמרים ועוד.

קטגוריה:ספרי ברסלב