open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סלובקית

**סלובקית** (סלובקית: Slovenský Jazyk; ) היא שפה סלאבית מערבית. היא קרובה במיוחד לצ'כית.

הסלובקית מדוברת בסלובקיה על ידי 5,000,000 אנשים, בארצות הברית על ידי 500,000 מהגרים, בצ'כיה על ידי 320,000 אנשים (עקב התפרקות צ'כוסלובקיה), ובמדינות נוספות באזור.

במאה ה-18 התקיימו מספר ניבים של סלובקית מדוברת באזורים שונים של סלובקיה, אולם הצ'כית שימשה לכתיבה. ניסיון ראשון לקביעת נוסח עבור סלובקית כתובה נעשה בשנת 1787 על ידי כומר קתולי בשם אנטון ברנולק, בהתבסס על הדיאלקט הסלובקי של תושבי מערב סלובקיה, אולם ניסיון זה כשל. בשנת 1844 נעשה ניסיון נוסף לקביעת נוסח לסלובקית כתובה, על ידי קבוצת לותרנים בהנהגת ליודוביט שטור, בהתבסס על הדיאלקט של תושבי מרכז סלובקיה. דיאלקט זה נבחר כבסיס משום שהיה קרוב יותר לכלל דוברי הסלובקית ומשום שהיה שונה יותר מצ'כית מהדיאלקט של מערב סלובקיה. הקודיפיקציה של שטור הצליחה, בין השאר הודות לרוח הלאומית שפעמה בסלובקים שתרבותם דוכאה על ידי השלטונות האוסטריים, והנוסח שקבע בין השאר בספרו על הדקדוק הסלובקי משנת 1846, משמש את הסלובקית עד היום.

## קישורים חיצוניים

* סלובקית באתר אתנולוג
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שפות סלאביות מערביות
קטגוריה:שפות
איתן אבריאל

**איתן אבריאל** (נולד ב-11 בדצמבר 1960) הוא עיתונאי ישראלי, ממייסדי העיתון TheMarker ועורך המגזין כיום.

## ביוגרפיה
אבריאל התגייס לצה"ל ושירת בחיל הים בשייטת 13 ובילת״ם. במסגרת שירותו ביצע צלילות רבות בנחל הקישון.

בתחילה עבד ככתב כלכלי של העיתון "הארץ" במשרד האוצר ובבנק ישראל. לאחר מכן הקים את המערך הכלכלי של סוכנות הידיעות רויטרס בישראל. במהלך שנות ה-90 פעל כמנהל השקעות בקרנות נאמנות ובהן "אילנות דיסקונט". ב-1993 הקים את החברה "הון לינק" שעסקה בבנקאות להשקעות, ניהול קשרי משקיעים, מידע פיננסי ללקוחות בחו"ל והפיצה ניוזלטר יומי באנגלית למשקיעים בלונדון.

בסוף 1999 הקים את העיתון הכלכלי TheMarker, יחד עם גיא רולניק ועדו פולק. במסגרת זאת הקים גם מגזין כלכלי חודשי, עיתון יומי, מוסף סוף שבוע, רשת חברתית וערוץ וידאו אינטרנטי. באפריל 2000 אתר האינטרנט של TheMarker עלה לאוויר, כשאבריאל עורכו בפועל. אבריאל הקים את הדסק האינטרנטי של TheMarker, שהיה דסק החדשות הכלכלי המקוון הראשון בישראל, במודל הדומה לזה שהכיר ובנה ברויטרס.

כותב טורי פרשנות בנושאים כלכליים, בעיקר בתחומי כלכלה וחברה, הון ושלטון, השקעות, מטבע חוץ, בנקאות ואינטרנט. התמקד בכמה נושאים, בהם ריכוזיות כלכלית, הטייקונים, שחיתות, כוחן של הפלטפורמות הדיגיטליות, אי-שוויון כלכלי ומשבר האקלים. השיק מספר מותגים מוכרים של המגזין, כגון רשימות ״500 העשירים״ ו-״100 המשפיעים״.

בשנת 2005 היה חבר בוועדה לגיבוש האתיקה של הפצת מידע על ניירות ערך באמצעות רשת האינטרנט מטעם רשות ניירות ערך.

ב-2012 כתב מאמר על מצבו הקשה של העיתון "מעריב". בתגובה פרסם "מעריב" בשער שלו ארבעה טורים של פרשנים שלו. הפרשה כולה נסקרה בג'רוזלם פוסט.

אבריאל הופיע כפרשן כלכלי בתוכנית "לונדון את קירשנבאום", חבר פאנל פרשנים בגלי צה"ל. הוא חבר קבוע בפורום הכלכלי העולמי בדאבוס שבשווייץ. הוא מרצה בכנס ה-DLD בתל אביב ובמרכז הבינתחומי הרצליה.

החל מ-2018 אבריאל וסמי פרץ, העורך לשעבר של TheMarker, מגישים יחד פודקאסט יומי, "האינטרסנטים", שבו הם דנים בענייני היום ומנתחים אותם מהזווית של מערכת TheMarker.

לאבריאל תואר ראשון בביולוגיה ובמנהל עסקים, ותואר MBA בהתמחות במימון, שניהם מהאוניברסיטה העברית, בה גם שימש כמרצה בקורס בנושא "קומוניקציה פיננסית".

## חיים פרטיים
אבריאל נשוי לדנה - ארכיטקטית, אב לשני ילדים, וגר בהוד השרון.

## קישורים חיצוניים

* 
* איתן אבריאל, באתר Haaretz
* איתן אבריאל, באתר וואלה! NEWS

## הערות שוליים

קטגוריה:ערוץ עשר: שדרנים, שחקנים ומנחים
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל TheMarker
קטגוריה:לונדון את קירשנבאום
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
כיתת אמן

[300px|ממוזער|שמאל|כיתת אמן של הצייר [מרסל ינקו (משמאל), בעין הוד, בשנת 1964]]
**כיתת אמן** (או "**מאסטר קלאס**") היא שיעור באמנות בפני קהל אותו מעביר אמן בעל-שם. לרוב מדובר בתחום המוזיקה, אך סדנאות האומן נפוצות גם בתחום הציור, פיסול תיאטרון ועוד. באירועים מסוג זה מקבל כל תלמיד פרק זמן מוגבל (קצר יותר משיעור רגיל) ובו האמן מנסה, תוך כדי שיח עם התלמיד ועם הקהל, להביא את התלמיד לשיפור ביצועיו, לרוב על ידי שינוי בתפיסה, סיפורים, אנקדוטות ושאר אמצעים בידוריים ופחות מנקודת המבט ה"דידקטית", המתייחסת לעבודה הטכנית והמאומצת, אליה רגיל התלמיד.

כיתות אמן הן אירועים נפוצים מאוד בעולם המוזיקה ומתקיימים דרך קבע ברחבי העולם. בישראל מתקיימות כיתות אמן באקדמיות למוזיקה, במרכזי המוזיקה החשובים (בין היתר במרכז למוזיקה ירושלים שבמשכנות שאננים) ובקונסרבטוריונים הגדולים (בעיקר בקונסרבטוריון העירוני בתל אביב ברחוב שטריקר). בסדנת האופרה הבינלאומית בניהולה של הגב' ג'ואן דורנמן המתקיימת מדי שנה בתל אביב-יפו מועברות כיתות אמן רבות, אשר ברבות השנים הפכו לשם דבר בשל ערכן האמנותי והבידורי כאחד.

Dov Feigin.jpg|דב פייגין בכיתת אמן לכדרות בעין הוד, 1956 - יושב ליד נער ומראה לו כיצד מפסלים

## ראו גם
* סדנה (קורס קצר מועד)
## הערות שוליים

קטגוריה:מוסדות מוזיקליים
קטגוריה:אמנות
קטגוריה:שיטות למידה
אימלדה סטונטון

דיים **אימלדה מרי פילומנה ברנדט סטונטון** DBE (באנגלית: **Imelda Mary Philomena Bernadette Staunton**; ) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון בריטית.

## ביוגרפיה
סטונטון נולדה בלונדון למשפחה ממוצא אירי קתולי. הוריה הגיעו ממחוז מאיו שבאירלנד. סטונטון היא בוגרת "האקדמיה המלכותית לאמנויות הדרמה", וזכתה שלוש פעמים בפרס אוליבייה, פרס התיאטרון החשוב ביותר בבריטניה. ב-1986 הופיעה לראשונה בטלוויזיה בסדרה "הבלש המזמר" של דניס פוטר.

ב-1991 הופיעה בסרט "אנטוניה וג'יין", ב-1992 הופיעה בסרטו של קנת בראנה "החברים של פיטר", וב-1993 הופיעה בסרטו "מהומה רבה על לא דבר" על פי המחזה של שייקספיר. בטלוויזיה הופיעה באותה שנה בסדרה *If You See God, Tell Him* לצידו של ריצ'רד בריירס. סטונטון השתתפה בסדרת תסכיתי רדיו, בדרמה בלשית "ג'ולי אנפילד חוקרת", ובקומדיה * Up the Garden Path*, תפקיד שגילמה גם בסדרת טלוויזיה של רשת ITV.

ב-1998 זכתה סטונטון בפרס גילדת שחקני המסך עבור תפקידה ב"שייקספיר מאוהב". ב-2004 קיבלה את פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים בוונציה ואת פרס באפט"א על תפקידה בסרטו של מייק לי "וירה דרייק". הסרט מספר את סיפורה של אם ממעמד הפועלים, המבצעת הפלות בלתי חוקיות באנגליה של שנות החמישים. "וירה דרייק" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בוונציה. על תפקידה בסרט הייתה סטונטון מועמדת לפרס האוסקר ופרס גלובוס הזהב.

ב-2005 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "בריטניה הקטנה". סטונטון גילמה את דמותה של דולורס אמברידג' בסרט "הארי פוטר ומסדר עוף החול", שיצא לאקרנים ב-2007. בשנת 2012 גילמה את עלמה רוויל בסדרת הטלוויזיה "הילדה".

בשנת 2022 שיחקה בסדרה ״הכתר״ בתור המלכה אליזבת. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.

סטונטון נשואה לשחקן האנגלי ג'ים קרטר. בתם בסי אף היא שחקנית.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## פרסים והוקרה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:מדבבות אנגליות
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:חברי הלהקה השייקספירית המלכותית
קטגוריה:חברי התיאטרון המלכותי הלאומי
קטגוריה:בוגרות האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:גבירות מפקדות במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:זוכי גביע וולפי
קטגוריה:אישים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
קטגוריה:אנגלים ממוצא אירי
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1956
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1956
פעמיים בוסקילה

**פעמיים בוסקילה** הוא סרט קומדיה ישראלי משנת 1998.

## עלילה
זאב רווח בתפקיד כפול של שרברב החי באילת ונשוי לספרית קנאית, ושל אחיו התאום שהוא מעצב אופנה הומוסקסואל החי בפריז. דודם של האחים נפטר, והוא משאיר להם ירושה בשווי 40 מיליון דולר, התנאי לקבלת הירושה הוא היותו של היורש נשוי ואב לשלושה ילדים תוך שלוש שנים וחצי.

## התגובות לסרט
הסרט היה כישלון בקופות ושנוא ביותר על המבקרים, שטענו שהסרט עשוי רע וממחזר את התבנית של סרטי רווח הקודמים, בהם "לא לעלות יותר" "טעות במספר" ו"ספר נשים".

## שחקנים
*זאב רווח – פאפי ומקס בוסקילה
*גאולה נוני - שושי
*נתן רביץ - אודי
*אירינה סלזניובה - קטיה
*יפים בנצ׳יק - גרגורי
*סמדר ששון - סיגלית בושמי
*מירי בוהדנה - דוגמנית
*מוניקה ורדימון - קלרה שטוכמאייר
*ראודור ורדימון - מר שטוכמאייר
*שמואל אייזר - ד"ר אקומולסקי
*פאבל ציטרינאל - מאפיונר ראשי
*גרגורי טל - מאפיונר א'
*מישה גל - מאפיונר ב'
*חני פרי - ג'ורג'ט

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי בורקס
קטגוריה:סרטי זאב רווח
קטגוריה:אילת בקולנוע
קטגוריה:סרטים על מעצבי אופנה
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1998
קטגוריה:סרטים שהיו כישלון קופתי
סיפור אהבה (סרט)

**סיפור אהבה** (באנגלית: **Love Story**) הוא סרט קולנוע רומנטי בכיכובם של ראיין אוניל ואלי מק'גרו, שיצא לאור בשנת 1970 ומבוסס על רומן מאת אריך סגל. הסרט זכה לפופולריות עצומה בשנות ה-70 והוא מהסרטים האמריקאיים הנצפים ביותר.

"סיפור אהבה" זכה בפרס אוסקר בקטגוריית הפסקול הטוב ביותר (עם הנעימה שהפכה למוכרת ומזוהה עם הסרט - "איפה להתחיל"), ובמספר פרסי גלובוס הזהב בקטגוריות: סרט הדרמה הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר (אלי מק'גרו), הבימוי, וכן על התסריט המקורי.

## סיפור העלילה
הסרט מתאר את סיפור אהבתם של צעיר ממשפחה אמידה - אוליבר בארט - וצעירה נטולת אמצעים - ג'ניפר (ג'ני) קווילרי - הנפגשים באוניברסיטה ומצליחים להתעלות באהבתם על פער המעמדות ביניהם. על רקע הקשר הרומנטי מוצג יחסו הבעייתי של אוליבר עם משפחתו המיוחסת ואביו הנוקשה. הוא בוחר להתנתק ממשפחתו ומתמיכתה הכספית כדי לשמר את אהבתו לג'ניפר, נתק המשמש קרקע לחילוקי דעות בינו לבינה, שערכי משפחה חשובים בעיניה. לאחר נישואיהם וניסיונותיהם הכושלים להביא ילד לעולם, מתגלה כי ג'ניפר חולה במחלה ממארת וימיה ספורים. אוליבר מוחל על כבודו, ולאחר שנים של שתיקה פונה לאביו בבקשה לתמיכה כספית בסיוע להפחית את סבלה. הסרט מסתיים במותה של ג'ניפר.

בספר "סיפורו של אוליבר", המהווה המשך ל"סיפור אהבה", מתוארים קורותיו של אוליבר לאחר מותה של אהובתו ג'ניפר וניסיונותיו להמשיך בחייו.

## השפעה תרבותית

בסרט מספר משפטים שנכנסו לז'רגון התרבותי. אחד מהם הוא המשפט:

"Love means never having to say you're sorry."

מילולית: "אהבה משמעותה שלעולם לא תצטרך לומר שאתה מצטער".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1970
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הפסקול הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט דרמה הטוב ביותר
קטגוריה:סרטים זוכי גלובוס הזהב - התסריט הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב - הפסקול המקורי הטוב
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים
קטגוריה:בוסטון בקולנוע
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
הרפתקאות פינוקיו (אנימה)

**הרפתקאות פינוקיו** (ביפנית: **樫の木モック**; באנגלית: **Saban's Adventures of Pinocchio**) היא סדרת אנימה יפנית בת 52 פרקים, המבוססת על הספר "הרפתקאותיו של פינוקיו" מאת הסופר האיטלקי קרלו לורנציני, שנודע בשם העט שלו קרלו קולודי. הסדרה הופקה לטלוויזיה בשנת 1972, ושודרה בישראל בדיבוב עברי בערוץ 2 הניסיוני בשנת 1990 בהפצת סבן אנטרטיינמנט, ושודרה לאחר מכן ברצועת תוכניות הילדים של זכיינית ערוץ 2, רשת. 

לסדרה הופק סרט ב-1993 באורך מלא אשר מקצר את הפרקים שלה, וסרט זה גם דובב לעברית ושודר בערוץ 2 ובחינוכית עם דיבוב שונה.

את שיר הפתיחה בגרסה העברית ביצעו שיר גוטליב וטל מוסרי.

## צוות המדבבים בהפקת הדיבוב העברי
* עידו מוסרי (פינוקיו)
* עמי מנדלמן (סבא ג'פטו / ג'ימיני הצרצר/ השועל)
* רונית כץ (פיית עץ האלון / מספרת)
* אבשלום לוי (מנהל התיאטרון / הסמור)
* טל מוסרי (דמויות שונות)
* שרון מלמד (דמויות שונות)

### הסרט משנת 1993
את הדיבוב לסרט ביים יעקב שם טוב והפיקה חסיה ורטהיים.

* אור אזולאי (פינוקיו / אמא של מירל)
* מיכאל הנגבי (ג'ימיני)
* דב רייזר (ג'פטו / זיק הסמור / תוכי / אבא של מירל / דמויות שונות)
* אורנה כץ (פיית האלון / אלבירה / איימי / דמויות שונות)
* יהויכין פרידלנדר (רודי העכבר / בילי / דמויות שונות)
* עמי טראוב (טריק השועל / חוטב עצים)
* נחמן אשכנזי (זומפינו)
* שמעון כהן (קולונל רשע / מיליונר / דמויות שונות)
* עמי מנדלמן (דומינוס / קפטן רושי / דמויות שונות)
* אורלי קטן (כלבת ים / סבתא של אלבירה / מירל / דמויות שונות)

## קישורים חיצוניים

*
*

קטגוריה:סדרות אנימה
קטגוריה:סדרות אנימה משנות ה-1970
קטגוריה:פינוקיו
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות רכש
קטגוריה:טאצונוקו הפקות: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
קטגוריה:סבן אנטרטיינמנט: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות אנימה לילדים צעירים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה יפניות שעלו לשידור בשנת 1972
דנבר הדינוזאור האחרון

**דנבר הדינוזאור האחרון** (באנגלית: **Denver, the Last Dinosaur**) היא סדרת אנימציה צרפתית-אמריקאית בת 50 פרקים שהופקה לטלוויזיה בשנת 1988. 

הסדרה שודרה בערוץ הראשון בין השנים 1992- 1993.

בשנת 2018 הופקה לסדרה סדרת אתחול בהנפשה ממוחשבת, כאשר היא שודרה לראשונה ב-27 באוגוסט 2018 בערוץ M6 הצרפתי. האתחול שודר לראשונה בישראל בערוץ הילדים בדיבוב עברי ב-5 ביולי 2020, תחת השם "דנוור הדינוזאור האחרון".

מהרגע בו הסדרה צברה יותר יותר פופולריות בארץ, גידי שחם הפיק, כתב וביים מחזמר המבוסס על הסדרה.

## עלילה
קבוצת נערים מקליפורניה (שולי, ירמי, צלי ומאריו) מגלים ביצת דינוזאור אשר בוקעת ומתוכה יוצא דינוזאור קטן וידידותי. את שמו דנבר הוא מקבל אחרי שהנערים ראו פרסומת על גבי אוטובוס לעיר דנוור. 

דנבר הוא דינוזאור יוצא דופן אשר אוהב לנגן בגיטרה ולרכב על סקייטבורד. כמו כן הוא מסוגל לחזור לתקופה הפרה-היסטורית בעזרת חלק מהביצה שממנה בקע. 

דנבר מוצא מקלט אצל החבורה מפני האמרגן מורטון פיצבק שמבקש להתעשר מלכידתו של דנבר.

## דמויות
### הטובים
* **דנבר** (גיל זמק) - גיבור הסדרה. דינוזאור ידידותי.
* **שולי** (איתי בארלי) (במקור **וולי**) - הנער אשר מגדל את דנבר בביתו.
* **ירמי** (אסף כחולי) (במקור **ג'רמי**)
* **צלי** (טל בלכרוביץ') (במקור **שיידס**)
* **מאריו** (ירמי קפלן)
* **קייסי** (שירלי טפר) - הצעירה שבחבורה. מאוהבת במאריו.
* **אתי** (אורית ירון) (במקור **הת'ר**) - אחותו הגדולה של שולי.

### הרעים
* **מורטון פיצבק** (יעקב בוך) - מפיק קונצרטים מרושע. בחלק מהפרקים עוסק גם בדברים אחרים. באחד הפרקים גנב את חתיכת קליפת הביצה של דנבר. מנסה להתעשר מלכידתו של דנבר ולתפוס אותו בכל הזדמנות.  
* **פרופסור פונט** (עפרון אטקין) - מדען רשע אשר עובד לעיתים בשביל מורטון.
* **ניק** (גיל זמק) - מנהיג של קבוצת בריונים אשר מתנכלת לנערים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1988
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה על דינוזאורים
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות רכש
פפרודה

[ממוזער|250px|טקס פפרודה ב[בולגריה, שנות ה-50 של המאה ה-20]]
ממוזער|250px|איור של טקס הפפרודה משנת 1905
**פפרודה** (איותים שונים: peperuda, peperuna, perperuna, prporuša, preporuša, păpărudă, pirpirună) או **דודולה** (באיותים שונים: dodole, dudula, dudulica, dodolă) הוא טקס זימון גשם בלקני ממוצא פגני . 

שם המנהג נגזר משם האלה מהמיתולוגיה הסלאבית דודולה/פרפרונה, אלת הגשם ואשתו של פרון, האל הראשי. על פי המיתולוגיה, כאשר דודולה חולבת את הפרות השמיימיות - העננים - יורד גשם. באביב היא מתעופפת מעל השדות והיערות וזורה פריחה אביבית. 

בקרב הסלאבים הדרומיים, הרומנים והמולדובנים מקיימים את הטקס בעונת האביב בתקופות של בצורת, במטרה לזרז את בוא הגשמים. נערה צעירה העוטה חצאית העשויה צמחים שונים (ביניהם גפן) רוקדת ושרה ברחובות הכפר ועוצרת לפני כל בית ובני הבית מתיזים עליה מים. היא מלווה באנשי הכפר השרים ורוקדים איתה. המוזיקה והריקוד ייחודיים למסורת זו.

כיום בקרואטיה וסרביה הטקס מוצג לעיתים על ידי להקות פולקלור מקצועיות. באזור טורופולי בקרואטיה, בחג גאורגיוס הקדוש, נערות מהכפר מתחפשות לאלה דודולה בשמלות עלים ושרות במהלך החג.

בסרביה נערך הטקס בתקופות ממושכות של מזג אוויר יבש. הנערה שנבחרה לביצוע הטקס הייתה לרוב צועניה, היא עטתה צמחייה ופרחים וסבבה בכפר, בעוד מלוויה שרים את המזמור הטקסי.

במקדוניה המנהג התקיים עד שנות ה-60.

## ראו גם
* חג המים

## קישורים חיצוניים

* Mercia MacDermott, Bulgarian Folk Customs 

## הערות שוליים

קטגוריה:גשם בדתות
קטגוריה:בלקן
קטגוריה:מנהגים רומניים
קטגוריה:מולדובה: תרבות
קטגוריה:בולגריה: תרבות
קטגוריה:סרביה: תרבות
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: תרבות
קטגוריה:קרואטיה: תרבות
קטגוריה:מיתולוגיה סלאבית
מרצישור

200px|ממוזער|מרצישור פשוט
[ממוזער|שמאל|200px|מרטניצה קשור ל[עץ פרי בפריחה, בבולגריה]]
**מְרְצִישוׂר** () הוא חג אביב רומני מסורתי הנחוג בתאריך 1 במרץ בכל שנה.

מרצישור הוא חג המסמל את המעבר מחורף לאביב, ניצחון הטוב על הרע וכדומה. מקובל לתת בחג זה מתנות קטנות לבנות ולנשים בכל הגילאים. בעבר,  עד למאה ה-19 נהגו לתת אותו כמתנה לילדים משני המינים 
. המתנה המקובלת היא קישוט קטן הקשור בשרוך בצבעים אדום ולבן (האדום מסמל את האביב או בימי הקדם - העונה החמה או הקיץ ,והלבן מסמל את החורף). בשווקים יש מבחר עצום של קישוטים כאלה, הקרויים "**מרצישור**", בדומה לשיווק כרטיסי הברכה לשנה החדשה שהיו מקובלים בישראל לפני שנים.
קיימת אמונה שענידת הקישוטים, בעיקר של השרוכים האדומים-לבנים, היא כמו ענידת קמע, סגולה למזל טוב. היו עונדים אותם בין 1 ל-9 במרץ או עד לפריחת העצים בפרדסים. אל השרוכים, שאותם עונדים בדרך כלל על שורש כף היד או על החזה, התחילו להצמיד במאה ה-20 מטבעות כסף וזהב וקישוטים קטנים בצורת בעלי חיים, פרחים, אותיות וכו'..  

פרט למרצישור, מקובל לתת במתנה גם צרור קטן של פרחי אביב, מיוחד
**גיוצ'ל** (ghiocel) (באנגלית snowdrop - "טיפת שלג"),
(Galanthus nivalis), מין פרח לבן, הפרח הראשון המופיע עם תחילת הפשרת השלגים.

החג מרצישור מקובל באזורים נוספים של חצי האי הבלקני, באזורים שאוכלסו בימי קדם על ידי שבטים תראקים ואילירים - בבולגריה השכנה שם הוא קרוי **מרטניצה** (Мартеница) עם אותה המשמעות, כמו כן במקדוניה הצפוניתואלבניה. ביוונית נקרא "מרטיס". על פי ממצאים ארכאולוגיים מסוימים יש שסבורים כי החג תועד כבר לפני אלפי שנים, בתקופת הגטים/דאקים או התראקים.

שם החג, ברומנית ובבולגרית, בא כמובן משמו של החודש מרץ, שמקורו בשם האל מרס, אל המלחמה הרומי שהיה בו זמנית גם אל בעל תפקיד בפוריות, בחקלאות ובתחיית הטבע. מרצישור הוא מילת הקטנה למרץ או מרס.

ב-2007 מנהג ה"מרצישור" נכללה ברשימת האונסק"ו של מורשת התרבות הרוחנית של האנושות תחת השם "אירועי תרבות הקשורים לחג ה-1 במרץ", בתיק משותף לבולגריה, מקדוניה הצפונית\ רפובליקת מולדובה ורומניה.

## קישורים חיצוניים

* crestinortodox.ro - מסורת המרצישור ברומנית
180px|ממוזער|ימין|צמידי מרטניצה בולגריים
* DOCUMENTAR: Sărbătoarea Mărţişorului – origine şi tradiţii 

## לקריאה נוספת
*Dorin Adrian Suciu, Mihai Ardelean -*Multiculturalitate sau cultură   comună* în Mihai Ardelean, Dorin Adrian Suciu (coord.) *Rezistență și schimb într-o cultură multietnică*, University Press Tîrgu Mureș, 2008 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנהגים רומניים
קטגוריה:בולגריה: תרבות
קטגוריה:חגים ומועדים
קטגוריה:אירועים בחודש מרץ
קטגוריה:אביב
קטגוריה:חפצים שנחשבו כמגנים מפני הרוע
איירבוס

**איירבס** (בצרפתית: **Airbus**) היא יצרנית מטוסים אירופית. בגלגולה הראשון החברה נוסדה בשנת 1970 על ידי ממשלות צרפת ומערב גרמניה, במטרה להתחרות ביצרנית המטוסים האמריקנית בואינג. למיזם הצטרפו ספרד בשנת 1971, ובריטניה בשנת 1978. החברה רשומה בצרפת, ומפעלה הראשי נמצא בטולוז סמוך למפעלי סיטרואן, פיג'ו ורנו. איירבוס התמקדה מאז הקמתה בפיתוח מטוסי נוסעים, ובינואר 1999 החלה לפתח מטוסים לשימוש צבאי.

החברה בגלגולה הנוכחי נוסדה בשנת 2000 בתור "חברת ביטחון וחלל אווירונאוטית אירופית" (באנגלית: **European Aeronautic Defence and Space Company** (**EADS**)) כתוצאה ממיזוג בין החברות הצרפתיות איירוספסיאל-מטרא, הגרמנית DASA, והספרדית CASA. החברה החדשה רכשה לאחר מכן את מלוא הבעלות על חברת-הבת שלה, *Airbus Industrie GIE*, אותו שיתוף פעולה אירופי שהוקם ב-1970 לפיתוח וייצור מטוס רחב גוף כדי להתחרות במטוסי בואינג.

בשנת 2015 מותגה החברה מחדש בתור "Airbus SE". המטה הרשמי של איירבוס רשום בליידן, הולנד, אך הניהול השוטף מתבצע ממשרדי החברה הראשיים הממוקמים בבלניאק, צרפת. החברה מפעילה משרדים ומפעלים לייצור בצרפת, גרמניה, ספרד, הממלכה המאוחדת, קנדה, סין וארצות הברית. ה-*SE* בשם החברה מייצג את . החברה מנוהלת על ידי המנכ"ל גיום פורי והיא חלק ממדד הבורסה האירופי Euro Stoxx 60. מאז הקמתה בשנת 2000, מניות החברה נסחרות בבורסה בפריז, בבורסה בפרנקפורט ובארבע הבורסות האזוריות בספרד (כולל בורסת מדריד).

החברה מתמקדת בעיקר בעיצוב וייצור של מטוסי נוסעים, אך יש לה גם חטיבות נפרדות לביטחון וחלל ולמסוקים. איירבוס נחשבת ליצרנית המסוקים הגדולה בעולם במשך שנים רבות, וב-2019 הפכה גם ליצרנית מטוסי הנוסעים הגדולה בעולם. החברה ביצעה מסירה ראשונה במאי 1974, ועד יוני 2013 מסרה כ-7,900 מטוסים. ממוצריה הבולטים של החברה: איירבוס A320 - מטוס הנוסעים הראשון בעולם המופעל באמצעות מערכת בקרת טיסה טוס-על-חוט, ו-איירבוס A380 - מטוס הנוסעים הגדול בעולם.

החברה מאורגנת ב-3 חטיבות:
* איירבוס – חטיבת לייצור מטוסים. רווח בשנת 2021 – 36.1 מיליארד אירו (68% מרווחי הקבוצה)
* איירבוס ביטחון וחלל – חטיבה שפועלת בתחום הביטחון והחלל. רווח בשנת 2021 – 20 מיליארד אירו (20% מרווחי הקבוצה)
* איירבוס הליקופטרס הפועלת בתחום ייצור מסוקים. רווח בשנת 2021 – 6.9 מיליארד אירו (12% מרווחי הקבוצה)

בנוסף לכך קיימות מספר חברות בת ושותפויות.

## מטוסי נוסעים
[שמאל|ממוזער|[איירבוס A380, מטוס הנוסעים הגדול בעולם. המטוס מיוצר על ידי החברה]]

## מטוסים לשימוש צבאי
שמאל|ממוזער|איירבוס A400M

* A310 MRTT - מטוס תדלוק אווירי. מבוסס על ה-A310, טס לראשונה בדצמבר 2003
* A400M - מטוס תובלה. ביצע טיסת בכורה בדצמבר 2009, מסירה ראשונה מתוכננת לאמצע 2013
* A330 MRTT - מטוס תדלוק אווירי. מבוסס על ה-A330, טס לראשונה ביוני 2007

## מטוסים ללא טייס

## מסוקים

## מפעלים

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יצרני מטוסים
אירוויזיון 1977

**תחרות ה[[אירוויזיון]] של [[1977]]**, התחרות ה-22, נערכה ב-7 במאי 1977 בלונדון, בריטניה. את התחרות הנחתה אנג'לה ריפון והמנצחת הייתה צרפת, אותה ייצגה הזמרת מארי מרים עם השיר "L'oiseau et l'enfant" (הציפור והילד).

ניצחון זה היה ניצחונה החמישי של צרפת, מה שהפך אותה למדינה בעלת מספר הזכיות הגדול ביותר באירוויזיון. שיא זה הושווה על ידי לוקסמבורג באירוויזיון 1983, על ידי בריטניה באירוויזיון 1997 ועל ידי אירלנד באירוויזיון 1993. באירוויזיון 1994 שברה אירלנד את שיאה של צרפת עם שש זכיות.
מאז תחרות זו, צרפת לא זכתה יותר באירויזיון.

כלל השפה - הקובע כי מותר לכל מדינה לשיר רק בשפתה - הוחזר בתחרות זו, ארבע שנים לאחר שבוטל ב-1973. אולם איגוד השידור האירופי אישר לגרמניה ולבלגיה לשיר באנגלית מכיוון שהן בחרו את שיריהן קודם להחזרת הכלל.

שידור התחרות תוכנן במקור ל-2 באפריל, אך נדחה בשל שביתת הצלמים והטכנאים ב-BBC. בנוסף על כך, התכוונה תוניסיה להשתתף בתחרות, בפעם הראשונה בתולדותיה, אולם חזרה בה.

## תוצאות

## מבצעים חוזרים בתחרות

## ישראל באירוויזיון 1977

ישראל שלחה את אילנית לייצג אותה בתחרות עם השיר "אהבה היא שיר לשניים", שכתבה עדנה פלג והלחין אלדד שרים. הייתה זו הופעתה השנייה של אילנית בתחרות, לאחר שהשתתפה באירוויזיון 1973. שירה הגיע למקום האחד עשר.

## קישורים חיצוניים

* 

* אירוויזיון 1977 באתר האירוויזיון הרשמי
* היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 1977

*
1977
קטגוריה:1977 במוזיקה
קטגוריה:אירועי מוזיקה בלונדון
קטגוריה:אנגליה: תרבות
1977
קטגוריה:1977 בממלכה המאוחדת
ג'ון ויליאמס (גיטריסט)

**ג'ון כריסטופר ויליאמס** (באנגלית: **John Christopher Williams**; נולד ב-24 באפריל 1941) הוא אחד הגיטריסטים הקלאסיים הנודעים ביותר בעולם.

## חייו
ויליאמס נולד במלבורן, אוסטרליה וקיבל את שיעורי המוזיקה הראשונים שלו מאביו, לן ויליאמס.
כשהיה בן 12 נסע לאיטליה ללמוד אצל הגיטריסט הנודע, אנדרה סגוביה. בהמשך למד בקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון, אך שם למד פסנתר בהיעדר מחלקת גיטרה בימים ההם. עם סיום לימודיו הוצע לו לבנות מחלקה כזאת, וכגיטריסט מושבע, קפץ על ההזדמנות וניהל את המחלקה בשתי שנותיה הראשונות. 

ויליאמס הזמין קונצ'רטי לגיטרה אצל מלחינים כמו סטיבן דודג'סון, אנדרה פרווין, פטריק גוארס, ריצ'רד הארווי וסטיב גריי. הוא עבד גם עם מלחינים בני ארצו, ביניהם פיליפ הוטון, פיטר סקאלתורפ ונייג'ל וסטלייק, ליצירת מוזיקה לגיטרה שרוח מולדתו שורה עליה.

ויליאמס ידוע בעיקר כגיטריסט קלאסי, אך בחן הרבה מסורות מוזיקליות שונות. הוא שיתף פעולה עם ג'וליאן ברים ועם פאקו פניה והיה חבר בלהקת הפיוז'ן "סקיי". בנוסף, הוא מלחין ומעבד בעצמו.
 
ויליאמס השתתף בביצוע הלהיט העולמי "קאוואטינה" של סטנלי מאיירס, אשר שימש כנעימת הנושא לסרט זוכה פרס אוסקר "צייד הצבאים" (1979). היצירה נכתבה קודם לכן לסרט "מטה הטיול" (1970) כיצירה לפסנתר, אך עובדה מחדש לגיטרה והורחבה לפי הזמנת מאיירס וויליאמס. בשנת 1973, הוסיפה קליאו ליין מילים והקליטה את הקטע תחת השם "הוא היה יפה" (He was Beautiful) בליווי גיטרה של ג'ון ויליאמס. 

ויליאמס משמש פרופסור אורח באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון. הוא ואשתו, האמנית קאתי פאנאמה, מתגוררים בלונדון ובאוסטרליה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גיטריסטים קלאסיים
קטגוריה:גיטריסטים אוסטרלים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:מהגרים מאוסטרליה לממלכה המאוחדת
קטגוריה:אוסטרלים ממוצא סיני
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1941
בל וסבסטיאן (אנימה)

**בל וסבסטיאן** (ביפנית: **名犬ジョリィ**, באנגלית: **Belle and Sebastian**) היא סדרת אנימה בת 64 פרקים שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1981 ל-1982. הסדרה מבוססת על סדרת ספרים בשם "בל וסבסטיאן" מאת הסופרת הצרפתית ססיל אוברי.

בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לערבית בערוץ הראשון בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים.

## תקציר העלילה
עלילת הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיהם של נער צעיר ויתום בשם סבסטיאן וחברתו הטובה, כלבת הרים פירנאית לבנה וגדולה בשם בֶּל, אשר מתגוררים בכפר קטן בהרי הפירנאים.

לסבסטיאן אין חברים משום שהילדים האחרים נוהגים להקניט אותו על כך שאימו נטשה אותו בגיל צעיר. אף על פי כן, יום אחד, הוא מתידד עם כלבת הרים פירנאית לבנה גדולה אשר הואשמה בפשע אשר אותו היא לא ביצעה. הוא מכנה אותה בֶּל ובהמשך הם הופכים לחברים הכי טובים. על מנת להציל אותה מגורל לא צודק, סבסטיאן נוטש את משפחתו המאמצת ויוצא למסע יחד עם בל ועם כלב קטן בשם פוצ'י. יחדיו הם חווים הרפתקאות רבות בעודם חומקים מהמשטרה ומנסים לאתר את אימו של סבסטיאן.

## הדמויות הראשיות
* **סבסטיאן** - ילד בן שבע המתגורר ברכס הרי הפירנאים בצרפת. מאז שהוא נולד הוא חי יחד עם משפחה מאמצת. סבסטיאן הוא ילד חביב ואנרגטי, אף על פי כן הילדים האחרים נוהגים להקניט אותו על כך שאימו נטשה אותו. סבסטיאן משתוקק למצוא את אימו ושיהיה לו חבר טוב.
* **בל** - כלבת הרים פירנאית לבנה וגדולה אשר נמלטה לאזור הכפרי הצרפתי. היא עדינה וטובת לב, אך ניסיונותיה לעזור לזולת נוטים להיות מפורשים שלא כראוי.
* **פוצ'י** - כלבלב קטן אותו סבסטיאן נושא לאורך המסע בכיסו. למרות שפוצ'י נוהג לעיתים רבות לנבוח ולהכניס את החבורה לצרות, הוא חבר טוב של סבסטיאן ובל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות אנימה
קטגוריה:סדרות אנימה משנות ה-1980
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
קטגוריה:סדרות אנימה לילדים צעירים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה יפניות שעלו לשידור בשנת 1981
וודי הנקר

**וודי הנקר** או **וודי וודפקר** (באנגלית: **Woody Woodpecker**) הוא דמות בדיונית של נקר דמוי אנוש אשר הופיע במקור בסרטוני אנימציה קצרים שהופקו על ידי אולפני האנימציה של וולטר לאנץ והופצו לראשונה על ידי סרטי יוניברסל. 195 סרטוני האנימציה המקוריים של וודי הנקר הופקו במקור לקולנוע בין השנים 1940 ל-1972. בסוף שנות התשעים הוחזרה דמותו של וודי למרקע כאשר רשת פוקס יצרה סדרה חדשה בכיכובו. בישראל הסרטונים שודרו בערוץ המזרח התיכון במהלך שנות השמונים ובשנות התשעים, כמו כן, הם שודרו בשנותיו הראשונות של ערוץ הילדים. הסדרה החדשה שודרה בערוץ 2 בזכיינית קשת לקראת סוף שנות התשעים בדיבוב לעברית.

דמותו של וודי הנקר הומצאה על ידי בן הארדוואיי בשנת 1940. בנוסף לוודי הנקר הארדוואיי יצר לפני כן את באגס באני ודאפי דאק עבור אולפני האחים וורנר לקראת סוף שנות ה-30. דמותו של וודי התפתחה במשך השנים מדמות ציפור מהורהרת ומטורפת לחלוטין לדמות יותר מעודנת במראה ובמשחק, ברוח דמות באגס באני המחודשת של צ'אק ג'ונס. את קולו של וודי ואת הצחוק המתגלגל שלו דובב מל בלאנק אשר דובב בין השאר דמויות רבות של הלוני טונס.

בשנת 2017 ו-2024 הופצו סרטי לייב אקשן והנפשה ממוחשבת שמבוסס על הדמות בשם "וודי הנקר".

## מדבבים מקוריים
* מל בלאנק (1941-1940)
* בן הארדוואי (1949-1941)
* דני ווב (1942-1941)
* קנט רוג'רס (1943-1942)
* גרייס סטאפורד (1985-1950)
* שרי דייוויס (1988)
* בילי ווסט (1999 והלאה)

## מדבבים ישראליים
* אבי פניני (1994)
* שי זורניצר (1999)
* יובל בינדר (2024)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים בדיוניים
קטגוריה:דמויות אנימציה
קטגוריה:דמויות בדיוניות שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד
קטגוריה:בעלי כנף בדיוניים
*
יצירת זוג

[שמאל|ממוזער|250px|יצירת זוג  של אלקטרון ופוזיטרון מפוטון גמא בנוכחות פרוטון ב[תא בועות. הוספת שדה מגנטי גורמת לסיחרור החלקיקים שנוצרו במגמות הפוכות]]
[שמאל|150px|ממוזער|[דיאגרמת פיינמן ליצירת זוג של אלקטרון ופוזיטרון]]

**יצירת זוג** (באנגלית: **Pair production**) הוא תהליך פיזיקלי שבו בוזון כיול נייטרלי, דוגמת פוטון, מתפצל לזוג של חלקיק ואנטי-חלקיק. התהליך ההפוך קרוי איון או אניהילציה.

דוגמאות ליצירת זוג:
*פוטון המתפצל לזוג של אלקטרון ופוזיטרון.
*פוטון המתפצל לזוג של קווארק ואנטי-קווארק.
*גלואון המתפצל לזוג של קווארק ואנטי-קווארק.

יצירת זוג מתרחשת רק אם האנרגיה של החלקיק המקורי גבוהה מפעמיים מסת המנוחה של כל אחד מהחלקיקים הנוצרים (שמסתם זהה) מוכפלת במהירות האור בריבוע. עבור יצירת זוג של אלקטרון ופוזיטרון נדרש פוטון עם אנרגיה של לפחות , כלומר בתחום של קרינת גמא.

התהליך לא יכול להתרחש בריק היות שהוא לא יכול לשמר תנע ואנרגיה בו-זמנית. לכן, התהליך מתרחש תמיד בתוך חומר, בקרבת גרעינים כבדים שקולטים תנע ואנרגיה ומשתתפים בתהליך. יצירת זוג היא בדרך כלל התהליך הדומיננטי שבו פוטונים אנרגטיים מאבדים אנרגיה, למשל בתחום התדרים של קרינת גמה.

יצירת זוגות של אלקטרון ופוזיטרון נצפתה לראשונה ב-1933  על ידי פטריק בלקט בתא ערפל. על גילוי זה, בין השאר, זכה בלקט ב-1948 בפרס נובל לפיזיקה. 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פיזיקת חלקיקים
איון (פיזיקה)

בפיזיקת חלקיקים, **אִיּוּן** או **אָנִיהִילַצְיָה** (**Annihilation**, מלטינית **Annihilatio**, השמדה) הוא תהליך בו חלקיק ואנטי-חלקיק מתנגשים במרחב-זמן והופכים לחלקיקים השונים מהמקוריים. כתוצאה מהאיון, נוצר זוג של חלקיק ואנטי-חלקיק חדשים. לחלופין, עשויים להיווצר חלקיקים כמו פוטונים וגלואונים, שאין להם אנטי-חלקיק.

דוגמאות חשובות לתהליכי איון כוללות:
*איון של אלקטרון ופוזיטרון, המביא ליצירת זוג פוטונים.
*איון של קווארק ואנטיקווארק, המביא ליצירת גלואון.
*איון של פרוטון ואנטיפרוטון, המסוגל להביא ליצירת מגוון רחב מאוד של תוצרים פרמיוניים ובוזוניים.

כל תהליך איון חייב לקיים את חוקי השימור הפיזיקליים, כגון שימור המטען החשמלי, האנרגיה, התנע והתנע הזוויתי. אלו הן ארבע דוגמאות לחוק שימור חזק (strong conservation law או exact conservation law), כלומר, חוק שימור שאינו מופר לעולם.

לעומת זאת, קיימים גם גדלים פיזיקליים שחוק השימור שלהם עשוי להיות מופר, כלומר, הם מצייתים לחוק שימור חלש (weak conservation law או approximate conservation law). דוגמה לכך היא השימור של טעם (סוג החלקיק): איון של פרוטון עם אנטיפרוטון (כפי שנעשה, בין היתר, במאיץ החלקיקים LHC) עשוי, תאורטית, להוביל ליצירת פרוטון ואנטיפרוטון חדשים. אולם, מכיוון שהכוח החלש מסוגל לשבור את שימור הטעם, לעיתים קרובות תהליך האיון מביא ליצירת חלקיקים שכלל אינם מהווים פרוטון או אנטיפרוטון – למשל, שני פוטונים, או שני מזונים. יכולתו של הכוח החלש להפיק חלקיקים שונים ומגוונים, כתוצאה מאיון של שני חלקיקים התחלתיים ידועים, היא הניצבת בבסיס פעולתם של מאיצי חלקיקים מחקריים ולמעשה, עליה נשענת כל פיזיקת החלקיקים המודרנית.

התהליך ההפוך מאיון הוא יצירת זוג (pair creation). בתהליך כזה, נוצר זוג של חלקיק ואנטי-חלקיק לאחר תגובה בין שני בוזונים, בעיקר בוזוני כיול כמו הפוטון. על חלקיקים כאלו לא ניתן לומר שהם "מאיינים" זה את זה, שהרי לפוטון אין אנטי-חלקיק. יצירת זוג מכונה גם *יצירת חומר* (matter creation).

## קישורים חיצוניים

*
* 

קטגוריה:פיזיקת חלקיקים
טעם (פיזיקה)

בפיזיקת חלקיקים, **טעם** הוא תכונה (מספר קוונטי) של חלקיקים יסודיים הקשורה לכוח החלש. למרות השם, אין שום קשר בין תכונת הטעם של חלקיקים לבין חוש הטעם.

בתורה האלקטרו-חלשה קיום הטעם קשור לסימטריית כיול, וקיימים תהליכים משני טעם. בכרומודינמיקה קוונטית סימטריית הטעם היא סימטריה גלובלית.

בפיזיקת חלקיקים, ישנם שישה סוגים של קווארקים, הנבדלים ביניהם במסה ובמטען החשמלי. סוגים אלה מכונים **טעמים**.

לכל קווארק יש תכונה נוספת, המכונה *[[מטען צבע|צבע]]* (ראו כרומודינמיקה קוונטית).

## הגדרה

כאשר ישנם שני חלקיקים או יותר בעלי אינטראקציות דומות, אפשר לעיתים להחליף ביניהם ולא להשפיע על הפיזיקה. כל צירוף ליניארי של שניהם נותן את אותה הפיזיקה. במילים אחרות, בתאוריה ישנן טרנספורמציות סימטריה כמו: M\left({u\atop d}\right), כאשר u ו-d הם השדות הקוונטיים (החלקיקים) ו-M היא מטריצה אוניטרית. מטריצות כאלה פורשות את חבורת לי המכונה (SU(2.

המונח "טעם" נטבע לראשונה בהקשר של מודל קווארקי של הדרונים ב-1968. שם לקבוצה של מספרים קוונטיים הקשורים לאיזוספין, היפרמטען ומוזרות כנראה הומצא על ידי מארי גל-מאן והרלד פיצג'רלד בעת שהיו בדרכם לארוחת צהריים ועברו ליד פרסומת של בסקין רובינס שהכריזה על הימצאותם של 31 טעמים שונים בסניפיה.

## ראו גם
*מטען צבע
*מטען חשמלי
*מודל גלשאו-סלאם-ויינברג
*הכוח הגרעיני החלש
*המודל הסטנדרטי

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:פיזיקת חלקיקים
קטגוריה:הכוח החלש
כליאה (פיזיקה)

בכרומודינמיקה קוונטית, **כליאה** היא התופעה הפיזיקלית לפיה חלקיקים בעלי מטען צבע (קווארקים, אנטי-קווארקים וגלואונים) לעולם לא יופיעו בטבע לבדם, אלא תמיד בקבוצות נייטרליות מבחינת הצבע, כמו האדרונים. "מטען צבע" הוא המטען הרלוונטי לכרומודינמיקה קוונטית (ואין לו קשר לצבע במובנו היום-יומי). 

ההאדרונים הנייטרליים מתחלקים לשני סוגים: מזונים המורכבים מקווארק ואנטי-קווארק בעלי אותו צבע, כך שבסך הכל הם חסרי צבע; ובאריונים המורכבים משלושה קווארקים שכל אחד מהם הוא בעל צבע שונה, כך שאין ייחוד לאף צבע. בהקבלה לצירוף של שלושת צבעי היסוד בטבע, אומרים לעיתים שהבריונים הם "לבנים". 

בהכללה לתורת כיול כללית, **כליאה** היא מצב בו דרגות החופש באנרגיות נמוכות יהיו סינגלטים של חבורת הכיול, כלומר יהיו אינווריאנטים (לא ישתנו) תחת סימטריית הכיול.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיזיקת חלקיקים
קטגוריה:הכוח החזק
קטגוריה:תורת השדות הקוונטית
אנתוני ואן דייק

[שמאל|ממוזער|250px|אנתוני ואן דייק, [דיוקן עצמי עם חמנייה]]
[שמאל|ממוזער|150px|פסל של אנתוני ואן דייק מאת לאונרד דה קויפר  ב[אנטוורפן]]
**אנתוני ואן דייק** ( בהולנדית: **Antoon van Dyck**; באנגלית:**Anthony Van Dyck**; ) היה צייר פלמי, משותפיו לסדנה של פטר פאול רובנס.

## ביוגרפיה
ואן דייק נולד באנטוורפן למשפחת סוחרים אמידה, בן שביעי מתוך שנים עשר ילדים.
גאוניותו ניכרה בו כבר משחר נעוריו, עת יצר עם רובנס במשך קצת יותר משנתיים (בשנים 1618–1620), תקופה שהשאירה בו רושם עז. כאשר מלאו לו עשרים ואחת הגיע לעצמאות סגנונית מרשימה. הוא ביקר באנגליה ובאיטליה, וכל מסעותיו נועדו כדי להעתיק ולחקור את יצירותיהם של האמנים הוונציאנים הגדולים – כמו טינטורטו, ורונזה, ומעל לכול – טיציאן, שהשראתו עליו הייתה רבה. 

את מחייתו מצא בעיקר בציור דיוקנאות. בדיוקנאותיו באה לידי ביטוי יכולתו המעודנת להחדיר תאורים מדויקים בתכלית של תווי הפנים והגוף לתוך קומפוזיציות של תפארת בארוקית מורכבת. בשנת 1632 נענה להזמנת המלך צ'ארלס הראשון להיות לו לצייר החצר, ועבר לאנגליה. צ'ארלס ערך לו קבלת פנים מלכותית, הרעיף עליו מתנות והעניק לו תואר אבירות, בית והכנסה קבועה.

דיוקנאותיו של ואן דייק נועדו לחזק את תביעתו של צ'ארלס לשלטון אבסולוטי. שום צייר אחר מאלו שציירו את המלך לא הצליחו לשוות רומנטיות והידור פיוטי כאלו לדמותו הבלתי מרשימה של צ'ארלס.

על שמו נקרא זקן ואן דייק, עיצוב זקן שהיה פופולרי בתקופתו ומוכר מרבים מציוריו ואף שלו עצמו.

ואן דייק מת זמן קצר לפני פרוץ מלחמת האזרחים, בתחילת שנות הארבעים של המאה ה-17.

## ראו גם
*אסכולת אנטוורפן
* ליידי מרי וילרס, דוכסית ריצ'מונד ולנוקס (אנתוני ואן דייק)

## גלריה

קובץ:King-charles-spaniel.jpg|שלושת הילדים הבכירים של צ'ארלס הראשון, האוסף המלכותי הבריטי
Anthony van Dyck - Five Eldest Children of Charles I - Google Art Project.jpg|חמשת הילדים הבכירים של צ'ארלס הראשון, האוסף המלכותי הבריטי
קובץ:Anton van Dyck - Samson and Delilah - Google Art Project.jpg|שמשון ודלילה, המוזיאון לתולדות האמנות בוינה.
Portrait of the Sculptor François Duquesnoy (Anthony van Dyck).jpg|דיוקן של  הפסל פרנסואה דוקסנוי במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה
קובץ:Sir Anthony Van Dyck - Charles I (1600-49) - Google Art Project.jpg|צ'ארלס הראשון בשלוש תנוחות
קובץ:Anthony van Dyck - The shepherd Paris as personification of Artistic Judgement, c. 1628.jpg|פאריס הרועה, אוסף וולאס
Portrait of Porzia Imperiale and Her Daughter by Anthony van Dyck.jpg|דיוקן של פורציה אימפריאלה ובתה במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה
Van Dyck, Sir Anthony - Venetia, Lady Digby, on her Deathbed - Google Art Project.jpg|ונישיה סטנלי על ערש דווי, 1633.גלריית תמונות דולוויץ


## לקריאה נוספת

* Christopher White, **Anthony Van Dyck and the Art of Portraiture**,  Modern Art Press, April 20, 2021,  


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ציירים פלמים
קטגוריה:ציירי תור הזהב של הולנד
קטגוריה:אישים הקבורים בקתדרלת סנט פול
קטגוריה:ילידי 1599
קטגוריה:נפטרים ב-1641
קטגוריה:אנתוני ואן דייק: ציורים
מחלף גנות

250px|ממוזער|שמאל|הגשר הראשון שנבנה במחלף המוביל את כביש 4 מעל כביש 1 ומסילת הרכבת ב-1969
שמאל|ממוזער|250px|מחלף גנות

**מחלף גנות** הוא מחלף המפגיש את כביש 1 ואת כביש 4. המחלף, שהוא אחד מהמחלפים הגדולים בישראל, נקרא על שם היישוב גנות הסמוך.
## מבנה המחלף
גנות הוא אחד המחלפים המלאים הבודדים במדינת ישראל. מבין שמונת כיווני ההתחברות האפשריים בין כביש 1 לכביש 4, מאפשר המחלף שבעה כיוונים. הפנייה היחידה שאינה אפשרית במחלף היא פנייה מכביש 1 בכיוון מזרח לכביש 4 בכיוון צפון. מחלף גנות משולב במחלף השבעה. כך למשל, היציאה מכביש 1 לכביש 44 מתחילה במחלף גנות ומסתיימת במחלף השבעה.

צפון מערבית למחלף ממוקם פארק אריאל שרון (לשעבר חירייה).

בסמוך למחלף נמצא "פיצול גנות" הרכבתי - זוהי הנקודה בה מתחילה מסילת ירושלים - גנות (הממשיכה לכיוון נמל התעופה בן-גוריון אשר מתפצלת ממסילת יפו -ירושלים (הממשיכה לכיוון לוד).

## היסטוריה
הגשר הראשון במקום נחנך ב-21 באוקטובר 1969, כחלק מההפרדה בין כביש 4 לכביש 1, ובאותה עת הוא היה הגשר הדו מסלולי הארוך בישראל. כביש 1, שנקרא אז כביש 10, נחנך בפברואר 1970 עם נתיב אחד לכל כיוון (במסלול הצפוני של כביש 1 כיום) והשתרע ממחלף גנות עד נמל התעופה בן-גוריון. עם חנוכתו של כביש 10 נפתח גם מחלף גנות לתנועה, אך עקב בעיות הנדסיות בנתיבי ההאצה, שמשרד התחבורה הצביע עליהן בטרם חנוכת המחלף, הוא נפתח לתנועה רק לבאים מכיוון צפון, והרמפות שנבנו לטובת הבאים מדרום נותרו סגורות.

במהלך השנים עבר המחלף עדכונים והרחבות. הרמפה הארוכה לתנועה מכיוון צפון למזרח הוקמה בשנות ה-70. באמצע שנות ה-90 נבנה גשר המשמש לפנייה מכיוון דרום לכיוון מערב ועובר מעל לכביש 4 ("גשר היובל"). באותה עת הוא היה הגשר הכבישי הארוך ביותר במדינה באורך של 642 מטרים. בשנת 2000 הושלם שדרוג נוסף של הפרדה מפלסית בין התנועה הנוסעת מצפון למערב במחלף השבעה ובין התנועה הנוסעת ממערב לדרום. גם לאחר ההרחבות הרבות שבוצעו, עדיין קיימים במקום עומסי תנועה כבדים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כביש 1: מחלפים
קטגוריה:כביש 4: מחלפים
גנות
החברים של יאנה

**החברים של יאנה** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1999 בבימויו של אריק קפלון, עם אוולין קפלון וניר לוי בתפקידים הראשיים.

הסרט מציג קונפליקטים בין אהבה ורגישות לזולת לבין פרנסה ובצע הכסף על רקע קשיי העלייה השנייה והגדולה מברית המועצות ומלחמת המפרץ.

## תקציר העלילה
העלילה עוקבת אחר שתי משפחות של עולים חדשים מרוסיה המתגוררות באותו הבניין בו גר אלי (בגילומו של ניר לוי), סטודנט לקולנוע שמתכונן לעזוב את ישראל על מנת להמשיך את לימודיו בניו יורק.

המשפחה הראשונה כוללת את יאנה (בגילומה של אוולין קפלון) ובעלה פימה (בגילומו של ישראל דמידוב), שהם שותפיו לדירה של אלי. בתחילת הסרט, פימה בורח באופן פתאומי לרוסיה ומשאיר מאחור את יאנה כשהיא בהריון ובחובות. בעוד שיאנה מתקשה להתמודד עם המציאות החדשה, מתפתח בהדרגה רומן בינה לבין אלי, אשר מתרחש על רקע המתיחות של מלחמת המפרץ הראשונה.

המשפחה השנייה כוללת את אליק (בגילומו של ולדימיר פרידמן) ומילה (בגילומה של לנה סחנובה), בנם התינוק, ואת סבה המשותק של מילה, יצחק (מגולם על ידי מוסקו אלקלעי). בשל המצוקה הכלכלית שהם חווים אליק ומילה מחליטים לשלוח את יצחק עם עיטורי הגבורה שלו לקבץ נדבות לצד נגן ברחוב בשם יורי (בגילומו של שמיל בן ארי). אליק סבור שיצחק יצליח לקבל יותר כסף מאנשים שעוברים בקרבת נגנים משום שהוא נתפס כאחד מהם.

במקביל, סיפור אהבה מן העבר מתפתח מחדש בין יצחק לבין בעלת הבניין, רוזה (בגילומה של דליה פרידלנד).

ככל שהסרט מתקדם, סיפורי הדמויות מצטלבים בדרכים לא צפויות.

## צוות השחקנים

## פרסים
בשנת יציאתו התמודד הסרט בטקס פרסי אופיר וזכה בעשר קטגוריות, בהן הצילום, הבימוי, העריכה, התסריט, המשחק (עבור אוולין קפלון, ניר לוי, מוסקו אלקלעי ודליה פרידלנד) ועבור הסרט עצמו – פרס הסרט הטוב ביותר לשנת 1999.

הסרט זכה להצלחה עצומה בישראל ובעולם וזכה בפרסים מיוחדים בפסטיבל ירושלים, בפורטוגל, בפרס "קריסטל גלוב" בפסטיבל קרלובי וארי צ'כיה, במונפלייה, בארצות הברית, באיטליה, ברוסיה ובפיליפינים. הוא השתתף בפסטיבלים גם בצרפת, בסין, בקנדה ובגרמניה והופץ לאחר זכיותיו בארצות הברית ובאירופה.

## קישורים חיצוניים

* "החברים של יאנה" באתר קרן הקולנוע הישראלי
* "החברים של יאנה" באתר חברת ההפקה "טרנספקס"
*  - סקירת ביקורות
* ״החברים של יאנה״, הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר הארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים

## הערות שוליים

קטגוריה:נכות באמנות
קטגוריה:סרטי 1999
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:סרטים רב-לשוניים
קטגוריה:העלייה לישראל מברית המועצות ומברית המועצות לשעבר בתרבות
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1999
קטגוריה:זוכי פרס וולג'ין
קטגוריה:פסטיבל הקולנוע קרלובי וארי
קטגוריה:זוכי פסטיבל הקולנוע ירושלים
שלמה ברזניץ

**שלמה (יוראי) ברזניץ** (נולד ב-3 באוגוסט 1936) הוא פסיכולוג ישראלי, פרופסור אמריטוס לפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה וחבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת קדימה.

## קורות חיים
נולד בשנת 1936 במשפחה יהודית בברטיסלאבה שבסלובקיה, אז חלק מצ'כוסלובקיה. בימי מלחמת העולם השנייה הועברו הוא ואחותו יהודית לבית יתומים במנזר הקתולי וינצנט בז'ילינה, לשם הצלתו. אביו נרצח באושוויץ. בתחילת 1949 עלה לישראל במסגרת עליית הנוער. גם אמו ואחותו, ששרדו את השואה, עלו לישראל.

ברזניץ שרת בצה"ל כחוקר מודיעין בחיל האוויר.

למד פסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, וקיבל תואר דוקטור מטעמה בשנת 1965. הדוקטורט שלו, שנעשה בהדרכת פרופ' שלמה קוגלמס, נושא את השם "השפעתו של רווח הזמן שבין איום בגירוי מפחיד לבין התגשמותו על תגובת הפחד אצל בני אדם".

מחקריו עוסקים בעיקר בהתנהגות במצבי לחץ, והוא ממקימי המכון לחקר הלחץ הפסיכולוגי באוניברסיטת חיפה, וכיהן כרקטור האוניברסיטה בשנים 1979-1977.

הוא מייסד חברת התוכנה קוגניפיט, העוסקת בניתוח ובשיפור של היכולות הקוגניטיביות (התעמלות המוח).

שלמה ברזניץ מתגורר בחיפה. היה נשוי לפרופ' תמר קרון ולפרופ' צביה ברזניץ ואב לשלושה ילדים.

לקראת הבחירות לכנסת ה-17 התבקש על ידי אהוד אולמרט, יו"ר מפלגת קדימה, להצטרף לרשימת מועמדיה. הוא הוצב במקום ה-21 ברשימת קדימה ונבחר לכנסת, והושבע ב-17 באפריל 2006.

כחבר הכנסת היה ברזניץ חבר ועדת החוץ והביטחון, ועדת המדע והטכנולוגיה, הוועדה לפניות הציבור והוועדה לענייני ביקורת המדינה. בקרב שדולות הכנסת היה חבר בשדולה למאבק בתאונות הדרכים, השדולה למען ניצולי השואה, השדולה לקידום החינוך, השדולה למען חיפה והגליל, השדולה לגדר הפרדה ביטחונית ובשדולת פורום העם היהודי.

ב-25 בספטמבר 2007 התפטר מהכנסת בגלל רצונו לשוב לעבוד בחברה שהקים העוסקת בפיתוח יכולות שכליות של אנשים מבוגרים.

## ספריו שפורסמו בעברית
* **פסיכולוגיה חברתית**, הוצאת עם עובד, 1970.
* **עקרונות הלמידה: פרק בפסיכולוגיה**, בסדרת אוניברסיטה משודרת, 1986.
* **שדות הזיכרון** (אוטוביוגרפיה), הוצאת עם עובד, 1993.
* **אריג החיים**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2012.

הוא פרסם כ-60 מאמרים מדעיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* קורות חייו וקטעי וידאו בהשתתפותו בתוך תערוכת "בחרנו בחיים: תרומתם של ניצולי השואה למדינת ישראל", באתר יד ושם
* 
* 
* ג'ונס רובין, שדות הזיכרון - שלמה ברזניץ, באתר "במה חדשה"
* 
* "רעידת אדם" - סיפורו של שלמה ברזניץ, פרק מתוך ההסכת "עושים זיכרון" של יד ושם.
* "החפץ היקר מכל" - סיפור המסרק של אמו של ברזניץ, אותו העביר ברזניץ ליד ושם, באתר יד ושם

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים בשואה: סלובקיה
קטגוריה:ניצולי השואה: סלובקיה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם קדימה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: פסיכולוגיה
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:רקטורי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים כותבי זיכרונות מהשואה
קטגוריה:מדענים חברי הכנסת
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי מחקר ואקדמיה
קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
עתניאל שנלר

**עתניאל שנלר** (נולד ב-28 בינואר 1952, א' בשבט ה'תשי"ב) הוא אלוף-משנה במילואים וחבר הכנסת לשעבר מטעם סיעת קדימה.

## ביוגרפיה
שנלר נולד בירושלים, התחנך בקיבוץ הדתי והיה חבר בתנועת הנוער בני עקיבא, שם גם מילא תפקידים אחדים, לאחר שירותו הצבאי. שירת בצה"ל כקצין בחטיבת הצנחנים והגיע לדרגת אלוף-משנה. בשירות המילואים שימש בתפקיד ראש מטה אוגדת יהודה ושומרון, עד להתמנותו לחבר הכנסת.

כיהן כמזכ"ל מועצת יש"ע בשנים 1983–1986. כיהן כמנכ"ל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים במשרד התחבורה בשנים 1986–1996. פעל מטעם ממשלתו של יצחק רבין ב-1994 לתאם את נושאי התחבורה בהסכמים עם הפלסטינים ועם ירדן.

שנלר כיהן כחבר בכנסת ה-17 מטעם מפלגת קדימה, ושימש כסגן יושב ראש הכנסת. במהלך כהונתו בכנסת יזם שנלר מספר חוקים, ובהם חוק מוות מוחי-נשימתי, וכן תיקון לחוק השיפוט הצבאי המאפשר הגשת קבילה לנציב קבילות החיילים גם לפני הגיוס לצה"ל. הגיע למקום ה-27 ברשימת קדימה לכנסת ה-18 וכיהן בכנסת זו מטעמה. שנלר התבטא בחריפות נגד מנהיגת מפלגתו ציפי לבני ואמר כי מתנהל בקדימה "שלטון בולשביקי שבו חופש הדעה, הביטוי וההתייחסות הם אך ורק תחת הנחיות הקומיסר" וכי "יועצים שידם קלה על הפייסבוק מנהיגים את המפלגה".

לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה עזב את מפלגת קדימה.

שנלר סייע לממשל טראמפ בשרטוט המפות של תוכנית המאה. לאחר שפורסמה הביע תמיכה בה.

## חוקים בולטים שחוקקו על ידי עתניאל שנלר
* "**חוק הסנקציות**" - חוק קיום פסקי דין של גירושים ("חוק הסנקציות") משנת 2012, הביא לצמצום משמעותי של תופעת סרבנות הגט בארץ. החוק שנערך בשיתוף ארגון "מבוי סתום" (ארגון למען זכויות נשים מסורבות גט), חייב את בתי הדין הרבניים על פי חוק ללוות כל פסק דין בנושא גירושין עד למתן הגט כנדרש, ובכלל זה קיום דיונים והטלת סנקציות על המסרבים לתת גט, הכוללות בין השאר צו איסור יציאה מן הארץ, עיקול חשבון הבנק, שלילת רישיון נהיגה ואף מאסר בפועל.

## חברת "אחוזת שומרון (אלקנה)"
לפי דו"ח מפרק שהוגש לבית המשפט המחוזי בירושלים לגבי חברת "אחוזת שומרון (אלקנה)", המחזיקה בחלקת קרקע בת כ–100 דונם ליד אלקנה, שנלר לכאורה מכר זכויות בקרקעות החברה, בשווי של כ–230 מיליון שקל, לחברה אחרת, תוך רישום המניות על שם אדם אחר. לאחר שהחברה נקלעה להליך פירוק, נחשפה הפרשה במסגרת הליכי הפירוק.

## חיים אישיים
שנלר מתגורר במעלה מכמש, נשוי ואב לארבעה ילדים וסב ל-17 נכדים.

ממוזער|חנוכת מרכז המבקרים באתר ה"הרודיון"

## קישורים חיצוניים

* 
* שאלות ותשובות עם עתניאל שנלר ערב הבחירות לכנסת ה-18, אתר כיפה.

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם קדימה
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ציונות דתית: חברי כנסת
קטגוריה:ראשי מועצת יש"ע
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השמונה עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי צבא
קטגוריה:קציני צה"ל לשעבר בפוליטיקה הישראלית
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:תוכנית ההתנתקות: אישים
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השבע עשרה
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השמונה עשרה
קטגוריה:מעלה מכמש: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
יעקב כהן (חבר הכנסת)

**יעקב (יענק'ל) כהן** (נולד ב-13 ביולי 1953) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-17 מטעם סיעת יהדות התורה.

## ביוגרפיה
כהן נולד בבני ברק למשפחה של חסידי גור ולמד במוסדות של החסידות. 

כהן נבחר לוועידה הארצית של אגודת ישראל בבחירות במפלגה ב־1976.

בין השנים 1980 – 2001 ניהל את בית יעקב של חסידות גור בבני ברק. מ-1989 היה מנהל מוסדות "מאור ישראל". מאוחר יותר שימש כיו"ר איגוד מנהלי הישיבות ומוסדות החינוך בארץ ישראל, וכחבר בהנהלת עיריית בני ברק.

בשנת 2006 נבחר לכנסת ה-17 מטעם יהדות התורה. הוא כיהן כחבר בוועדת הכלכלה ובוועדת המדע והטכנולוגיה ועמד בראש השדולה לצמצום הפערים החברתיים. במהלך כהונתו בכנסת יזם את תיקון מס' 79 בחוק התכנון והבניה, אשר נועד לקצר את הליכי הרישוי של בניית המרחבים המוגנים ל-30 ימים, ולפטור אותם מהיטל השבחה.

כהן התפרסם כאשר ביולי 2007, במהלך ויכוח חריף עם עורך הדין אמנון דה הרטוך ממשרד המשפטים, סטר האחרון לכהן, לאחר שלפי טענתו, האשים אותו שהוא "יותר גרוע מהגרמנים". דה הרטוך התנצל והועבר לתפקיד אחר. לאחר מכן הוחלט להגיש נגדו כתב אישום בכפוף לשימוע, והאירוע הסתיים בעסקת טיעון שכללה נזיפה חמורה ופיטורים. האירוע הביא לתשומת לב הציבור את המאבק הארוך בין חבר הכנסת כהן ועמיתיו בסיעת יהדות התורה נגד הפיקוח על תקציבי החרדים, שלדבריהם נעשה בנוקשות מגמתית.

לפי הסכם רוטציה שנחתם בין המפלגות המרכיבות את יהדות התורה, אגודת ישראל ודגל התורה, התפטר כהן מהכנסת ב־29 ביולי 2008 לטובת נציג דגל התורה אורי מקלב.

לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הוסר שמו של כהן מרשימת יהדות התורה לכנסת, ואברהם לייזרזון החליפו כנציגה השני של הסיעה המרכזית ברשימה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם יהדות התורה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם אגודת ישראל
קטגוריה:חברי מועצת העיר בני ברק
קטגוריה:חסידי גור
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
קטגוריה:בני ברק: חברי הכנסת
אריאל אטיאס (פוליטיקאי)

**אריאל אטיאס** (נולד ב-13 בנובמבר 1970, ט"ו בחשוון ה'תשל"א), הוא חבר הכנסת ושר לשעבר בממשלות ישראל מטעם סיעת ש"ס. בעבר היה בין ראשי ש"ס.

## קורות חיים
אטיאס נולד בתל אביב וגדל בבני ברק. הוריו עלו ממרוקו ב-1968. אביו הרב חיים אטיאס הוא ממנהלי סמינר אור החיים בבני ברק. אמו, פדות, היא בתו של הרב רפאל בירדוגו, אב בית הדין במקנס ולאחר מכן בבני ברק. למד בישיבות הליטאיות "כנסת חזקיהו", "ברכת יצחק" ו"תורה אור".

בגיל 30 הצטרף לסוכנות כשרות "בד"ץ בית יוסף" וכעבור שנה וחצי מונה למנכ"ל הבד"ץ, אשר התרחב בתקופתו והפך מארגון קטן לארגון בעל מחזור של מאות מיליוני שקלים.

בשנת 2004 הורשע בעבירה של בנייה ללא היתר של תוספת לדירתו. באותה שנה הוצא צו הריסה לתוספת, אך הצו לא מומש, ואטיאס החל בהליכים לקבלת אישור לבנייה.

בתוך שנים מועטות הפך אטיאס למקורבו של מנהיג ש"ס הרב עובדיה יוסף וכתוצאה מכך לאחד האנשים החזקים בש"ס. למרות היותו אלמוני יחסית, הוצב במקום ה-5 ברשימת ש"ס לכנסת ה-17, ונבחר לכהן כחבר הכנסת מטעמה ולשר התקשורת בממשלת אולמרט, החל מיום כינונה, במאי 2006.

בין פעולותיו כשר התקשורת - מכרז לזיכיון בהפעלת תחנת רדיו אזורית חרדית-ספרדית. קודם כניסתו למשרד התקשורת נסגרו תחנות רדיו דתיות פיראטיות ("ערוצי הקודש"), ואף הוגש כתב אישום נגד השדרן החרדי שמואל בן עטר שנדון למאסר בפועל. בעקבות המכרז החלה הפעלת רדיו קול ברמה. אטיאס פעל לרפורמות בענף התקשורת במשך כל כהונתו, עם יישום חוק ניידות המספרים, שאותו אישרה ב-2005 שרת התקשורת דליה איציק, חוק דואר זבל, ועוד. כן פעל לחייב חברות הסלולר להודיע בפני מתקשרים על הפניה לתא קולי.

הרפורמה המרכזית שקידם הייתה כניסתם של המפעילים הווירטואליים לשוק הסלולר. החל באימוץ מסקנות חברת הייעוץ NERA, דרך הקמת ועדת גרונאו (בראשות פרופ' ראובן גרונאו) לגיבוש המלצות מפורטות וקביעת מדיניות בעקבות המסקנות, וכלה בגיבוש טיוטת רישיון למפעילים וירטואליים.הרפורמה הושלמה על ידי מחליפו, משה כחלון.

בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום השני ברשימת ש"ס לכנסת, ונבחר לכנסת לאחר שש"ס זכתה ב-11 מנדטים. לאחר הקמת הממשלה ה-32 מונה לשר השיכון. בתפקידו זה פעל להקמת עיר חרדית בחריש, דבר שנכשל בשלב המכרז.

לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה מונה על ידי מועצת חכמי התורה להשתלב בהנהגת ש"ס לצד אריה דרעי ואלי ישי והוצב במקום השלישי ברשימה. במאי 2013 נבחר אריה דרעי ליו"ר יחיד ואטיאס נבחר ליו"ר הסיעה בכנסת.

ב-19 ביוני 2014 הודיע אטיאס על התפטרותו מהכנסת, ההתפטרות נכנסה לתוקף ב-22 ביוני. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ב-2015 הוצב אטיאס במקום ה-120 הסמלי ברשימת ש"ס לכנסת.

בשנת 2024 מונה על ידי מועצת חכמי התורה לרכז את המשא ומתן ולבחון פתרונות ואפשרויות בנושא גיוס בני הישיבות, מטעם תנועת ש"ס והמגזר החרדי.

## משפחתו

אטיאס נשוי, אב לשישה ומתגורר בשכונת הר נוף בירושלים. אחיו הרב אברהם אטיאס משמש כאב"ד בבית דינו של הרב נסים קרליץ בבני ברק, ואחיו הרב בנימין אטיאס הוא רבה הספרדי של פתח תקווה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ש"ס
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מורשעים בדין בישראל
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ש"ס שהורשעו בדין
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת חזקיהו-כפר חסידים
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השמונה עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת התשע עשרה
קטגוריה:חברי הקבינט המדיני-ביטחוני
קטגוריה:הר נוף: חברי הכנסת
קטגוריה:משפחת בירדוגו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970