open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
The Listening Sessions

**The Listening Sessions** (בעברית: **מושבי ההקשבה**) הוא סיבוב ההופעות הראשון של זמרת הפופ-אר אן בי אריאנה גרנדה אשר נועד לקדם את אלבום הבכורה שלה Yours Truly. הסיבוב התקיים בצפון אמריקה מה-13 באוגוסט 2013 ונמשך כחודש עד ה-9 בספטמבר במהלכו גרנדה הופיעה עם כל שירי האלבום למעט "Popular Song". לאחר צאת האלבום הייתה ציפייה להגדיל את מספר ההופעות אמנם עקב לוח זמנים צפוף של הזמרת היא לא התממשה. הרווחים של סיבוב ההופעות הסתכמו ב-$679,360 מ-10 הופעות סך הכל.

## רקע
ב-22 ביולי 2013 ביום שיצא הסינגל השני של גרנדה "Baby I" היא הכריזה על יציאתה לסיבוב ההופעות הראשון שלה באוגוסט של אותה שנה. את הבחירה בשם "The Listening Sessions" ("מושבי ההקשבה") נימקה בכך שיהיו הופעות ספורות בלבד אשר יתקיימו באולמות קטנים ואינטימיים ושמעריצים יזכו לשמוע את השירים לפני שהאלבום יוצא. המכירה המוקדמת החלה ב-18 ביולי ונגמרה מוקדם מהצפוי לאחר שכרטיסים נמכרו במהירות, כשלמחרת היו הכרטיסים הרגילים זמינים לקהל הרחב.

## רשימת השירים
# "Baby I"
# "Lovin' It"
# "You'll Never Know"
# "Honeymoon Avenue"
# "Tattooed Heart"
# "Better Left Unsaid"
# ""
# "Almost Is Never Enough"
# "Piano"
# "Right There"
# "The Way"

### קטעים מיוחדים
* במהלך ההופעה בניו יורק היא הופיעה עם שיר שטרם פורסם בשם "Higher".
* במהלך ההופעות בטורונטו, רויאל אוק ורוזמונט נייתן סייקס הצטרף אליה לביצוע בדואט שלהם "Almost Is Never Enough".
* במהלך ההופעה בלוס אנג'לס הראפרים ביג שון ומק מילר הצטרפו אליה לביצועי שיתופי הפעולה שלהם "Right There" ו-"The Way" בהתאמה.

## הופעות

## הערות שוליים

קטגוריה:סיבובי הופעות מ-2013
קטגוריה:סיבובי הופעות של אריאנה גרנדה
קטגוריה:סיבובי הופעות בארצות הברית
קטגוריה:סיבובי הופעות בקנדה
שרה אברהם

**שרה אברהם** (נולדה ב-1995) היא אמנית לחימה ישראלית, אלופת ישראל ואלופת העולם באגרוף תאילנדי.

## קורות חיים
אברהם נולדה ב-1995, במומבאי, הודו. יש לה אח אחד, גדול ממנה ואחות אחת, קטנה יותר. אמה, רות מלכה, הייתה נוצריה, אחות במקצועה ואביה (נולד ב-1960), דוקטור אהרון אברהם (שם מקורי: הגירדס פראדס), רופא בן הדת ההינדית, ובנו של כוהן הינדי. השניים נישאו ב-1985.

שלושת הילדים למדו בבית ספר מעורב, בו למדו עימם גם הינדים, נוצרים ומוסלמים. אברהם הייתה אלופת בית ספרה באתלטיקה קלה.

אביה של אברהם התעניין ביהדות עוד כסטודנט לרפואה במומבאי. הוא החל בקריאת התנ"ך מתוך כוונה להתנצר, למד מהתנ"ך על היהדות והחליט להתגייר ולא להתנצר. ההורים גידלו את שלושת ילדיהם כיהודים שומרי מצוות, עוד לפני הגיור ואף מלו את בנם הבכור והיחידי, וקראו לו בשם היהודי שמואל. הם התגיירו תחילה בהודו, גיור רפורמי ותכננו לעלות לישראל ולהתגייר גם גיור אורתודוקסי.

מי שטיפלו בהכנות לקראת עלייתה וגיורה האורתודוקסי של משפחת אברהם היו הרב גבריאל הולצברג ואשתו רבקה, שלוחי חב”ד במומבאי. בנובמבר 2008 נרצחו בני הזוג הולצברג בפיגוע הטרור במומבאי ודווקא אירוע זה גרם לזירוז ולהשלמת העלייה והגיור. ב-2009 עלתה אכן המשפחה לישראל, ב-2010 התגיירו, ההורים נישאו מחדש במערת המכפלה, כדת משה וישראל (הרב המחתן היה הרב דב ליאור), והם גרים כיום בקריית ארבע.

## אגרוף תאילנדי
ב-2011 גילתה אברהם לראשונה את האגרוף התאילנדי, ולמרות התנגדות המשפחה והסביבה כולה, היא החלה להתאמן בהדרכת אדי יוסופוב. בספטמבר 2012, כשנה וחצי אחר כך, היא כבר זכתה באליפות ישראל לנשים באגרוף תאילנדי. ב-2013 זכתה גם באליפות העולם באגרוף תאילנדי לנערות, במשקל של עד 63.5 ק"ג, שנערכה בבנגקוק, תאילנד. במרץ 2014 זכתה באליפות העולם לנשים במשקל עד 67 ק"ג, שנערכה בפטאיה, תאילנד. ובין לבין גם הגיעה למקום השני באליפות אירופה.

בספטמבר 2014 זכתה אברהם במדליית זהב באליפות אירופה שנערכה ברומניה מטעם התאחדות WMF.

## ראו גם
* נילי בלאק
* עדי רותם
* K-1
* קיקבוקס

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* "הכבאית מקריית ארבע: הודית שהתגיירה בעקבות האסון במומבאי", 26 במרץ 2014, ריאיון עם שרה אברהם ב"שש עם עודד בן עמי", ערוץ 2
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גרות ישראליות
קטגוריה:גרים ישראלים
קטגוריה:מתאגרפים יהודים
קטגוריה:עולות בשנות ה-2000
קטגוריה:עולים בשנות ה-2000
קטגוריה:קריית ארבע: אישים
קטגוריה:אלופות עולם באגרוף תאילנדי
קטגוריה:לוחמות אגרוף תאילנדי ישראליות
קטגוריה:אלופות עולם ישראליות
קטגוריה:אלופי עולם ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות הודו
קטגוריה:ישראלים ילידי הודו
קטגוריה:ספורטאים יהודים הודים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1995
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1995
מנהרה 3 בקו הרכבת המהיר לירושלים

שמאל|ממוזער|250px|מנהרה 3 הדרומית, יציאה מערבית
**מנהרה 3 בקו הרכבת המהיר לירושלים** היא מנהרה כפולה המשמשת את הרכבת במסילת ירושלים - גנות. אורכה של המנהרה הוא 11.6 קילומטר, והיא הארוכה ביותר בישראל.

מנהרה 3 היא השלישית מתוך חמש מנהרות במסילת ירושלים גנות, והשנייה בקטע ג' של הפרויקט. פתחה האחד של המנהרה סמוך לשער הגיא ופתחה השני ממזרח ליישוב מבשרת ציון. כרייתה נעשתה באמצעות שתי מכונות TBM שיוצרו בגרמניה לצורך הפרויקט ומשאירות אחריהן מנהרה מדופנת בקוטר 10 מטר. הכרייה נעשתה במקביל, מכיוון תל אביב לכיוון ירושלים. קטע של מעל 800 מטר נחפר בכל אחת מצמד המנהרות מהכיוון הנגדי בשיטת הכרייה הקונבנציונלית (NATM) ובסופו הוקם אולם חילוץ (chamber) לטובת פירוק מכונות הכרייה שבאו מצפון. ב-25 באוגוסט 2014 הושלמה כריית המנהרה הצפונית, בתום 22 חודשי עבודה, וכריית המנהרה הדרומית הושלמה ב-6 באוקטובר אותה שנה. 

הקבלן המבצע היה שפיר הנדסה בשיתוף עם חברת Pizzarotti האיטלקית. העפר שהוצא מהמנהרות מוסע על גבי מסוע ארוך עד למתחם התפעול שהוקצה לפרויקט בסמוך לכביש 1 במחלף שער הגיא, וחלק ממנו שימש להרחבת הכביש.

בתאונת עבודה שהתרחשה במנהרה באוגוסט 2013, מצא את מותו מהנדס כרייה של שפיר הנדסה, יוסי אייבינדר.

## קישורים חיצוניים
* הודעת רכבת ישראל על פריצת המנהרה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: מנהרות רכבת
קטגוריה:קו הרכבת המהיר לירושלים
סקטקס (עיר)

**סקטקס** (בספרדית: **Zacatecas**) היא בירת מדינת סקטקס במרכז מקסיקו.

העיר הוכרה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1993.

250px|ממוזער|שמאל|מבט על העיר, דצמבר 2009

## היסטוריה
האזור בו סקטקס נמצאת כיום היה מיושב על ידי ילידים זמן רב לפני בואם של הספרדים. הם עסקו בכריית כסף ומתכות אחרות.

האזור נכבש על ידי הספרדים בשנות ה-40 של המאה ה-16. לאחר שהם גילו את מצבורי הכסף באזור הם התחילו להקים במקום מכרות. בעקבות המכרות יוסדו מחנות לכורים שהתפתחו לכדי יישובים. סקטקס, שהוקמה ב-8 בספטמבר 1546 על ידי חואן דה טולוסה, הייתה אחד היישובים האלו. המכרות משכו אנשים רבים והאוכלוסייה גדלה, עד שב-1585 פליפה השני, מלך ספרד, העניק ליישוב מעמד של עיר.

במאות שלאחר מכן חשיבות העיר גדלה והיא המשיכה לשגשג. היא נהפכה לאחת הערים החשובות ביותר במלכות המשנה של ספרד החדשה.

ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, מקסיקו חולקה למדינות, אשר אחת מהן הייתה סקטקס, שנקראה על שמה של העיר. סקטקס נבחרה להיות בירת המדינה החדשה.

ב-23 ביוני 1914, במהלך המהפכה המקסיקנית, התרחש בעיר אחד הקרבות העקובים מדם במהלך במהפכה, בין כוחותיו של פנצ'ו וייה לכוחות הממשל. בקרב, בו ניצחו כוחותיו של פנצ'ו וייה, נהרגו אלפי אנשים ונגרם נזק למספר מבנים בעיר עצמה.

## כלכלה
גם כיום כרייה מהווה חלק חשוב בכלכלת העיר, אם כי במידה פחותה מבעבר. בנוסף הכלכלה מסתמכת על מסחר, גידול מקנה, חקלאות, הכוללת גידול שעועית, צ'ילי ותירס, תיירות ותעשייה, הכוללת בין היתר עיבוד מזון ומתכות וייצור טקסטיל, מוצרי עץ, מוצרי נייר וציוד כרייה.

## חינוך
בסקטקס פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטה האוטונומית של סקטקס והאוניברסיטה הטכנולוגית של מדינת סקטקס.

## תחבורה
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי חנרל לאוברדו ס. רואיס, המציע טיסות ליעדים במקסיקו ובארצות הברית.

העיר מקושרת בקווי רכבת למספר ערים חשובות במקסיקו, כמו הבירה מקסיקו סיטי וסיודד חוארס

## ערים תאומות
*  
*  
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* המרכז ההיסטורי של סקטקס באתר אונסק"ו 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מקסיקו: ערים
קטגוריה:מדינות מקסיקו: ערי בירה
במערב אין כל חדש (סרט, 1979)

**במערב אין כל חדש** (באנגלית: **All Quiet on the Western Front**) הוא סרט טלוויזיה מ-1979 בבימויו של דלברט מאן, אשר זכה בפרס גלובוס הזהב. 

הסרט מבוסס על הספר "במערב אין כל חדש" שנכתב ב-1929, על ידי הסופר הגרמני אריך מריה רמרק ומתאר את חוויותיו של חייל גרמני במלחמת העולם הראשונה. זהו הסרט השני בעקבות הספר, לאחר שב-1930 הופק סרט קולנוע באותו השם.  סרט נוסף באותו השם יצא בשנת 2022.

## עלילה
הסרט עוקב אחר פול באומר, שבזמן מלחמת העולם הראשונה מתגייס לצבא הגרמני הקיסרי עם רבים מחבריו בתיכון, לאחר נאום פטריוטי על ידי המורה שלהם (דונלד פלזנס) על תפארתה ועליונותה של התרבות הגרמנית. לאחר ששרדו מחנה אימונים תחת רב"ט הימלסטוס האכזרי (איאן הולם), הצעירים עולים על רכבת צבאית בדרכם לחזית. באותו הרגע, הם מבחינים ברכבת אחרת שהגיעה לעיר עמוסה בחיילים פצועים חוזרים, שנשאו על גבי אלונקות. כשהגיעו לחזית, הם ממוקמים תחת פיקוחו של סטניסלב "קאט"  קאטזינסקי (ארנסט בורגנין). קאט מלמד אותם איך להסתוות הכי טוב, איך למצוא מזון נוסף, וכישורי הישרדות אחרים.

בתחילה, הצבאות הצרפתיים והגרמנים תוקפים אחד את השני על 100 מטרים על אדמת טרשים וזרועת גופות. אחד מחבריו הטובים של פול, פרנץ, נפצע ומת בבית החולים הצבאי. פול חוזר לתעלות עם חייליו, הנסערים לאחר מותו של פרנץ.

כאשר חייל צרפתי נופל לתוך מכתש, פול אורב לו ופוצע אותו בבטנו. לאחר מכן, הוא נאלץ לבלות איתו לילה. פול מנסה לחבוש את פצעיו של החייל הגוסס, אך הוא מת. פול בורח מהמכתש עם רגשות אשם. חבר נוסף של פול נפצע מגז רעיל, וקאט גואל אותו מייסוריו לאחר סבל רב מאוד.

כאשר פול והגדוד שלו חוזרים לעיירה צרפתית לשבוע מנוחה, הם רואים את המתגייסים החדשים הצעירים מהם. לשמחתם, המנהיג של מגויסים החדשים אלה הוא הקצין שאימן אותם, הימלסטוס. כאשר הימלסטוס מנסה לגרום להם לציית לו, הם לא נשמעים לו. 

למרות שבשלב מסוים פול ושניים מחבריו חווים את הניסיון המיני הראשון שלהם עם כמה נערות צרפתיות מהעיירה, רוב החוויות של החיילים אינן חיוביות. לאט לאט, כמעט כל חבריו של פול מספסל הלימודים מתים בדרך כזו או אחרת. בשלב זה הקייזר הגרמני וילהלם השני, מגיע לחזית ומעניק למספר חיילים (ביניהם הימלסטוס) עיטורים וצל"שים.

לאחר מכן, האזור מופצץ ואחד מחבריו הטובים של פול נהרג ועוד רבים נפצעים. גם פול נפצע ומקבל חופשה הביתה, שם הוא מזדעזע מהניתוק שבין המבוגרים שבעורף לבין סבל הצעירים שבחזית. בנוסף, הוא מגלה כי אמו (פטרישה ניל) גוססת מסרטן. כשהוא פוגש אותה, פול בוחר לשקר ואומר לה שאינו סובל. רגע לפני סוף הסרט, פול חוזר לחזית ושומע כי קאט נפצע. הוא סוחב אותו לבית החולים הצבאי ושם קאט נפטר. 

בסוף הסרט, מספר שבועות לפני סוף המלחמה, פול כותב מכתב לחברו היחיד מהכיתה (אשר איבד את אחד מגפותיו במלחמה). פול רואה ציפור ומתחיל לשרטט אותה. הציפור עפה במעט, ופול קם בשביל לראות לאן היא עפה. ברגע זה פול נורה על ידי צלף בודד ונהרג במקום.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1979
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים אנטי-מלחמתיים
קטגוריה:במערב אין כל חדש
קטגוריה:סרטי דלברט מאן
אוסקר דנון

ד"ר **אוסקר (שלמה) דנון** (בסרבו-קרואטית: **Oskar Danon**, בסרבית קירילית: **Оскар Данон**; 7 בפברואר 1913, סרייבו, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 18 בדצמבר 2009, בלגרד, סרביה) היה מנצח ומלחין יוגוסלבי-סרבי ממוצא יהודי ומבולטי אנשי הרוח של יהדות יוגוסלביה וסרביה שלאחר מלחמת העולם השנייה.

## קורות חייו
אוסקר דנון נולד ב-1913 בסרייבו. אביו היה תעשיין ואימו מוזיקאית. הוא רכש השכלה תיכונית בעיר הולדתו ובמקביל עסק במוזיקה והקים תזמורות חובבים. בהמשך, סיים דוקטורט במוזיקולוגיה באוניברסיטת קארל בפראג. ב-1936 כיהן כמנהל מחלקת המוזיקה של החברה האקדמית של יוגוסלביה ובהמשך נמנה עם מייסדי אגודת התרבות "קולגיום ארטיסטיקום". ב-1939, הצטרף למפלגה הקומוניסטית. דנון כיהן כמנצח והמנהל האמנותי של האופרה בספליט.

ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה, הצטרף דנון לכוחות הפרטיזנים של טיטו. הוא כיהן כסגן מפקד במספר גדודי פרטיזנים והגיע לדרגת מאיור. ב-1944 הועבר למח' התרבות של המטה הכללי של הפרטיזנים, נמנה עם מקימי התיאטרון ומקהלת הפרטיזנים והלחין שירי לכת כגון "יחדיו עם המרשל טיטו", אשר הפכו פופולריים ביוגוסלביה הכבושה. אחיו הצעיר אשר דנון, הצטרף אף הוא לכוחות הפרטיזנים, נפל בשבי האוסטאשה והוצא להורג.

לאחר שחרור יוגוסלביה כיהן דנון במשך שני עשורים כמנצח והמנהל האמנותי של האופרה והבלט של התיאטרון הלאומי בבלגרד. בהמשך, כיהן כמנצח והמנהל האמנותי של האופרה והתזמורת הפילהרמונית של סרייבו וניצח עליה בעת חגיגות מלאת 400 שנים ליהדות סרייבו שנערכו ב-14 באוקטובר 1966 בסרייבו, בהשתתפו נציגי הממשל המקומי ונציגים מישראל. בשנים 1970–1974 כיהן כמנצחה של התזמורת הפילהרמונית הסלובנית, תזמורת הרדיו של זאגרב ומאוחר יותר ניצח על התזמורת הפילהרמונית של בלגרד.

אוסקר דנון הלך לעולמו בבלגרד ב-2009 והוא בן 96 שנים.

## קישורים חיצוניים

* נפטר המנצח והמלחין אוסקר דנון, באתר העיתון "פוליטיקה" 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרטיזנים יהודים מיוגוסלביה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מבוסניה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מקרואטיה
קטגוריה:מנצחים יהודים
קטגוריה:מלחינים יהודים יוגוסלבים
קטגוריה:סרייבו: אישים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים בוסנים
קטגוריה:מעוטרי עיטור כוכב הפרטיזנים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים סרבים
קטגוריה:ניצולי השואה: קרואטיה
קטגוריה:ניצולי השואה: בוסניה
קטגוריה:ילידי 1913
קטגוריה:סרבים שנפטרו ב-2009
מחוז הומבולדט

**מחוז  הומבולדט** (Humboldt County) קרוי בעקיפין או במישרין על שמו של מגלה ארצות וחוקר טבע גרמני אלכסנדר פון הומבולדט
בית עיריית בת ים

ממוזער|בית עירית בת-ים בעת בנייתו. צילום של יהודה מה-טוב
**בית עיריית בת ים** הוא משכנה של עיריית בת ים, הממוקם ברחוב נורדאו 17.

## אדריכלות
המבנה תוכנן על ידי האדריכלים צבי הקר, אלדר שרון ואלפרד נוימן. כשנבנה בין השנים 1960–1963, עמד הבניין לבדו בלב הדיונות והיה חשוף לקו החוף של בת-ים. המבנה תוכנן בצורת פירמידה הפוכה, בסגנון הברוטליסטי. על פי התוכנית מסביב לבניין העירייה הייתה כיכר ציבורית עם בנייני מסחר, אך התוכנית נזחה ורק הבניין המרכזי הוקם.

## גלריית תמונות

קובץ:PiBatJam048.jpg#הדקלים ליד בית העירייה
קובץ:PikiWiki Israel 7702 bat-yam municipallity.jpg
קובץ:PiBatJam047.jpg
קובץ:עריית בת ים.JPG
קובץ:PiBatJam050.jpg


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בת ים: מבנים
בת ים
קטגוריה:ברוטליזם בישראל
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן צבי הקר
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אלפרד נוימן
קטגוריה:מבני פירמידה הפוכה
זינוק בעלייה

**זינוק בעלייה** הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת דרמה-קומית בבימויו של אורן שטרן, שיצא לאקרנים באוגוסט 2014. הסרט הופק בסיוע פרויקט הקולנוע של קרן רבינוביץ, והמיזם לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים.

## עלילה
הסרט מספר על משפחת גבע, משפחה ירושלמית בורגנית ותוססת משכונת רחביה, שברגע טרגי אחד משתנים חייה. אורה (עידית טפרסון), אם המשפחה, בעקבות תאונה שנגרמה ביום החתונה של בנה בגלל כלתו שהשתכרה, שוקעת בתרדמת עמוקה. משאירה אחריה שני ילדים, ארי (איתי טיראן), ושלומית (מלי לוי גרשון) את מיכה, בעלה (שלמה בראבא) וכלתה לעתיד (רותם זיסמן כהן). אורה הייתה עמוד התווך של המשפחה, הדבק המקשר, המפשר, המפייס, בלעדיה הכל מתפרק. אף אחד מבני המשפחה לא מצליח, בדרך זו או אחרת, להחזיר את החיוך, לאסוף את השברים ולשקם את החיים במשפחה.

האב מיכה ובנו ארי, שניהם מנתחים פלסטיים באותו בית חולים ומשתפים פעולה באותם ניתוחים והדבר גורם למתחים רבים ביניהם. ארי עומד להתחתן עם ארוסתו רלי, והאב מפריע לו בדרכו, מבקרו ומנסה לשכנעו להיפרד ממנה, אלא שהסיפור לא מסתיים כלל. שלומית, הבת השנייה של משפחת גבע, היא מורה לערבית וחולמת להיות רקדנית בטן, מוטי (יוסי מרשק) ניפגש איתה ומתאהב בה עמוקות. אך שלומית מאוהבת בזמר שאליו היא עורגת בזמן שיעורי הערבית בבית הספר, כשהיא מקרינה את סרטיו בפני תלמידיה. מנהל בית הספר גוער בה על נטייתה לעסוק בבעיות הכיבוש, ומדווח לה על תלונות ההורים, אך היא מתעלמת.

אחרי התאונה שנגרמה בידי מיכה, אבי המשפחה, רישיונו נשלל ובעזרתה של ליאת (רומי אבולעפיה) המורה לנהיגה, עוזרת למיכה לחזור לנהוג והוא עוזר לה. יחסיהם מתקרבים למצב רומנטי, אך למעשה מיכה לומד מליאת תרגילי יוגה המאפשרים לו לשלוט בעצמו. לאחר התאונה, מקבלת אורה מכתב המודיע לה על פתיחת המירוץ למורים בתה שלומית קוראת אותו ומחליטה לרוץ במקום אמה האצנית. היא נעזרת במוטי לשם כך וזה מעמיק את הקשר ביניהם. לבינתיים, רלי מדברת עם מיכה שלאחר התאונה היה לו קשה לסלוח לה ומשכנעת אותו להסכים לנישואין. בחדרה של אורה מודיעים רלי וארי שהם מתחתנים ומיכה מסכים לנישואין. לאחר מספר חודשים המירוץ מתקיים ושלומית זוכה במקום השני. באותו זמן אורה מתעוררת ולאחר מספר חודשים מתקיימת החתונה שלהם בעוד שרלי בהיריון מתקדם (שבחרה לא לבצע הפלה בגלל מיכה שדיבר איתה על כך בזמן שפגש אותה כשביקר בבית החולים את אורה) נתקפת צירים בדרך לחתונה.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

* 
* 
**ביקורות**
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטי דרמה קומית ישראליים

קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2014
ריו גראנדה (פירושונים)

**ריו גראנדה** (בספרדית: **Río Grande**; בפורטוגזית: **Rio Grande**, הגייה מדויקת: ריו גראנדי) הוא שם שמשמעו "נהר גדול".
הישוב (כתב עת)

ממוזער|250px|הגיליון הראשון של היישוב בעריכת בר-דרורא
**הישוב** היה שבועון מדיני-ספרותי, כהגדרתו, שראה אור בשנים תרפ"ה–תרפ"ז (מספטמבר 1924 עד אפריל 1927) בתל אביב.

המו"ל והעורך האחראי של שבועון "הישוב" היה יששכר-דב בר-דרורא, שגם הִרבה לכתוב בו בשמות-עט שונים, ובהם X ו-ב.ד. בערב ראש השנה תרפ"ה פרסם השבועון את מצעו הראשוני בדואר היום.

שבועון "הישוב" נוסד סמוך להתארגנותה של "הפדרציה הציונית הכללית", שביקשה ללכד את הציבור שמחוץ למסגרת ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל. בפתח הגיליון הראשון של "הישוב" הוצהר כי . אבל בגיליון האחרון של השנה הראשונה (כ"ח באלול תרפ"ה) סיכם העורך ש"הישוב", אף שאינו שייך לארגון או מפלגה, יש בו 

שבועון "הישוב" היווה שופר לעניינו של "המחנה האזרחי". חלק מן הכותבים, ובראשם העורך בר-דרורא, נמנו עם פעילי פדרציית הציונים הכלליים, והיו בכותבים מי שישמשו מאוחר יותר כראשי מפלגת "ההתאחדות האזרחית-לאומית" שנוסדה ב-1927, ובהם דוד איזמוז'יק, עובד בן עמ"י, זלמן דוד ליבונטין, משה סמילנסקי, זלמן אפשטיין, סעדיה שושני ויהושע סופרסקי. השבועון העניק במה לאנשי הסתדרות בני בנימין, שבר-דרורא כיהן באותה התקופה כמנהל הבנק שלה. תרמו מפרי עטם גם אנשי המושבות צבי נחמיה בוטקובסקי מחדרה ומשה איכילוב מפתח תקווה ואף אנשי התנועה הרוויזיוניסטית, ובהם ירוחם פיליפ קורנגרין, צבי אליהו כהן, וולפגנג פון וייזל ובצלאל אליצדק (קלוזנר).

השבועון היה מקורב לחוגי סופריו וקוראיו של "דואר היום", שבו הועסק בר-דרורא (בשמו – דרורי) כעורך האחראי. זיקתם של "הישוב" ושל בר-דרורא ל"דואר היום" באה לביטוי, בין היתר, בהגדרתו כ"שבועון מדיני-ספרותי" בדומה לכותר המשנה של "דואר היום" – "עיתון יומי מדיני ספרותי ומסחרי", וכן באימוץ כמה מחידושי הלשון של איתמר בן-אב"י, כגון "ירכתונים" (פיליטונים), שלא נקלטו במקומות אחרים. 

מערכת "הישוב" פעלה גם כהוצאת ספרים. במסגרתה ראו אור ספרו של י. יערי (פולסקין), "מ. דיזנגוף חייו ופעולותיו" (תרפ"ז, 1926) וכן "ביוגרפיה של סיר הרברט סמואל" מאת י. יערי (פולסקין). פרקי ספרו של אהרון אהרונסון, "עכו", לוקטו מעזבונו ופורסמו לראשונה ב"הישוב" ואחרי כן נדפסו כספר. השבועון קיים את הבטחתו לפעול בשדה הספרות. פורסמו בו שיריו של י.צ. רמון ולקטים משירי היינה בתרגום ש. בן ציון. כמו כן הופיעו בו מדור "הערות בלשניות" של י. גרזובסקי וכן סקירות ספרים מידי אברהם כהנא. ב"הישוב" ראו אור – בהמשכים – המחזות "המשיח האילם" מאת דוד פינסקי (בתרגום ק.י. סילמן) ו"חנֻכָּה" מאת ק.י. סילמן וכן פרקים מזכרונותיו של זלמן דוד ליבונטין – "לארץ אבותינו". 

## לקריאה נוספת
* יגאל דרורי, **בין ימין לשמאל: "החוגים האזרחיים" בשנות העשרים**. תל אביב: מפעלים אוניברסיטאיים להוצאה לאור, 1990

## קישורים חיצוניים
* היישוב (כתב עת), באתר הספרייה הלאומית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונות בעברית ביישוב
קטגוריה:עיתונים וכתבי עת ציונים
אלכסנדר שייחט

**אלכסנדר שַייחֶט** (ברוסית: **Александр Шайхет**; בכתב לטיני: **Alexander Schaichet**; 23 ביוני 1887 – 19 באוגוסט 1964) היה מנצח וכנר שווייצרי יהודי ממוצא אוקראיני.

## קורות חיים
שייחט נולד ב-1887 בעיר ניקולאייב שבדרום-מערב רוסיה (כיום אוקראינה) במשפחה יהודית, בנם של ברטה לבית גַאוּברג וחיים שייחט. למד נגינה בכינור בקונסרבטוריון באודסה עד 1906, אז נסע לגרמניה ללמוד בבית הספר הגבוה למוזיקה בלייפציג. עם סיום לימודיו ב-1910 כיהן כקונצרטמייסטר וכנר ראשון של התזמורת של יינה וכמורה לכינור בקונסרבטוריון של העיר, עד שב-1914 היגר לשווייץ. הוא התיישב בעיר ציריך. הִרבה להופיע כנגן, וניהל את המחלקה לכינור באקדמיה למוזיקה בציריך. ב-1920 ייסד את התזמורת הקאמרית השווייצרית, וניהל אותה עד 1943.

ב-1919 נישא שייחט לאירמה לווינגר (Löwinger; 1895–1988), פסנתרנית ילידת בודפשט.

ב-1962 זכה שייחט במדליית האנס-גאורג נגלי על פועלו המוזיקלי (Hans-Georg Nägeli-Medaille für Verdienste um das musikalische Schaffen) מטעם העיר ציריך.

שייחט נפטר בציריך ב-1964, בגיל 77.
[ממוזער|אלכסנדר שייחט עם חברו [יהויכין סטוצ'בסקי]]

ארכיונם של אלכסנדר ואירמה שייחט שמור בספרייה המרכזית של ציריך.

## לקריאה נוספת

* Verena Naegele, Franz-Liszt-Gesellschaft Schweiz-Japan (Hrsg.); mit Beiträgen von Richard Frank und Walter Labhart, *Irma und Alexander Schaichet. ein Leben für die Musik*, Zürich: O. Füssli, 1995. 


## קישורים חיצוניים

* אלכסנדר שייחט באתר WorldCat Identities
* 
* שייחט, אלכסנדר ואירמה באתר הספרייה המרכזית של ציריך  (ביוגרפיה ותצלום משותף)
* אלכסנדר שייחט, אנציקלופדיה היהודית הרוסית 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים יהודים שווייצרים
קטגוריה:מנצחים שווייצרים
קטגוריה:כנרים יהודים אוקראינים
קטגוריה:מנצחים יהודים
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1887
קטגוריה:נפטרים ב-1964
אנצאר א-שריעה (תוניסיה)

**אנצאר א-שריעה בתוניסיה** הוא ארגון אסלאמי-סוני הפועל בתוניסיה. בארגון חברים כ-100,000 איש. הארגון הוגדר כארגון טרור על ידי ממשלות תוניסיה, ארצות הברית, והממלכה המאוחדת.

## רקע
בעקבות ההפיכה בתוניסיה (2011), שוחררו הרבה אסירים פוליטיים אסלאמיסטים שנכלאו על ידי משטרו של זין אל-עאבדין בן עלי, ביניהם גם אבו איידה אל-תוניסי שהקים את הארגון "קבוצת הלחימה התוניסאית" (TCG) יחד עם טארק מערופי ביוני 2000.

אבו איידה הקים את אנצאר א-שריעה בתוניסיה בסוף אפריל 2011. הארגון הקים במהירות סניף תקשורת, אל-קירואן, ופיתח מגוון אמצעי תקשורת, כולל בלוג, דף פייסבוק, וכתב עת.

ארגון אנצאר א-שריעה בתוניסיה ניהל מסע תעמולה לשחרור אסירים אסלאמיסטים, ביניהם השייח' עומר עבדל-רחמן, אבו קתאדה, ותוניסאים נוספים שלחמו לצד אל-קאעדה בעיראק והיו כלואים בבתי כלא בעיראק.

ארגון אנצאר א-שריעה בתוניסיה קיים כנס ארצי בעיר קירואן ב-2012. בכנס קרא אבו איידה לאסלאמיזציה של התקשורת, החינוך, התיירות וענפי המסחר בתוניסיה, כמו כן קרא להקים איגוד מקצועי אסלאמי שיתחרה באיגוד המקצועי הכללי של תוניסיה שנחשב חילוני.

חברי אנצאר א-שריעה בתוניסיה לקחו חלק בקביעות בהפגנות נגד מה שהם כינו "חילול הקודש" ונחשדו במספר אירועים אלימים, אך מחוסר ראיות הארגון לא הוצא מחוץ לחוק. משרד הפנים התוניסאי האשים את הארגון בתכנון גל ההתנקשויות הפוליטיות בתוניסיה ב-2013. בין היתר הארגון תקף לכאורה: ערוץ טלוויזיה ששידר את הסרט פרספוליס באוקטובר 2011, תערוכת אמנות שנויה במחלוקת בחודש יוני 2012, ואת שגרירות ארצות הברית בעיר תוניס. הארגון מואשם גם כי התנקש בשוקרי בלעיד (שהיה מנהיג תנועת האופוזיציה 'הדמוקרטים הפטריוטים') בפברואר 2013, ובמוחמד בראהמי (שהיה המייסד של התנועה הפוליטית 'תנועת האנשים') ביולי 2013.

## ראו גם
* אנצאר א-שריעה (לוב)

## הערות שוליים

קטגוריה:צבאות לא סדירים
קטגוריה:ארגוני טרור סוניים
קטגוריה:ארגונים המסונפים לאל-קאעדה
קטגוריה:אפריקה: טרור
קטגוריה:ארגונים שהוגדרו על ידי ארצות הברית כארגון טרור
קטגוריה:ארגונים שהוגדרו על ידי הממלכה המאוחדת כארגון טרור
שייחט

**שַייחֶט** (ברוסית: **Шайхет**) הוא שם משפחה רוסי.

קטגוריה:שמות משפחה
לאבוצ'קין La-7

**לאבוצ'קין La-7** (ברוסית: **Лавочкин Ла-7**) היה מטוס קרב סובייטי ששימש את חיל האוויר הסובייטי במלחמת העולם השנייה. המטוס פותח על ידי המשרד לתכנון ניסויי של סמיון לאבוצ'קין.  

המטוס נכנס לשירות פעיל ב-1944 ושירת עד לסוף מלחמת העולם השנייה וזמן קצר אחריה. ה-La-7 פותח כתחליף למטוס הקרב La-5.

ה-La-7 היה מטוס חד מנועי, הבנוי כולו מעץ והונע על ידי מנוע מקורר אוויר, בעל הספק של 1850 כ"ס. מנוע זה אפשר ל-La-7 להגיע למהירות טיסה הגבוהה בכ-50 קמ"ש לעומת קודמו, La-5. כמו כן גם קצב הנסיקה שלו היה גדול בהרבה מקודמו.  

החימוש העיקרי של La-7 היה זהה לקודמו -  2 תותחים בקוטר של 20 מ"מ. בנוסף לתותחים הותקנו על כנפי המטוס מתלי נשיאה לפצצות (2 פצצות של 50 או 100 ק"ג).

המטוס נכנס לשירות בחיל האוויר הסובייטי ביוני 1944, כאשר נטל חלק במבצע בגרטיון. 

ייצור ה-La-7 הופסק בשנת 1946 והוא הוחלף במטוס מתקדם יותר – La-9. בסך הכל נבנו 5,753 מטוסי La-7 בשנים 1944 – 1946.

## שירות במדינות נוספות
פרט לחיל האוויר הסובייטי סופק המטוס לטייסות צ'כוסלובקיות, שלחמו במסגרת הצבא האדום. המטוסים ששרדו את המלחמה המשיכו לשרת בצבא צ'כוסלובקיה עד לסוף 1950.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת ברית המועצות
קטגוריה:מטוסים סובייטיים במלחמת העולם השנייה
אלטנקונשטאדט

**אלטנקונשטאדט** היא עיר ורשות מקומית במחוז ליכטנפלס, במדינת בוואריה שבגרמניה.

העיר שוכנת על גדתו הדרומית של נהר המיין, כשמעברו השני של הנהר יושבת העיר בורגקונשטאדט.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בוואריה: ערים
ריו גראנדה (עיר)

**ריו גראנדה** (בספרדית: **Río Grande**) היא עיר בפרובינציית טיירה דל פואגו בארגנטינה. ריו גראנדה נמצאת בחוף הצפון-מזרחי של האי הגדול של ארץ האש, בקרבת המקום בו נשפך נהר ריו גראנדה לים ארגנטינה. בעיר מתגוררים למעלה מ-66,000 תושבים (נכון ל-2010), מה שהופך אותה לעיר הגדולה ביותר מבחינת אוכלוסייה בפרובינציית טיירה דל פואגו.

## היסטוריה
במקום בו נמצאת היום ריו גראנדה הייתה בעבר התיישבות של בני הסלקנם, תושבים ילידים בפטגוניה.

ההתיישבות המודרנית הראשונה באזור הייתה מחנה זמני שהוקם ב-1883 על ידי ארגנטינאים שבאו לחפש זהב. בין 1886 ו-1887 יוליוס פופר סייר באזור ולאחר מכן הוא פרסם תוכנית להקמת עיירת חוף במקום בשם "אטלנטה", אך היא לא יצאה לפועל.

ב-1893 הוקם בקרבת המקום בו נמצאת העיר מיסיון בשם "נואסטרה סניורה דה לה קנדלריה". בשנים שלאחר מכן נוצרו במקום מבנים נוספים עד שב-11 ביולי 1921 נשיא ארגנטינה איפוליטו איריגוז'ן הכריז על הקמת "המושבה החקלאית של ריו גראנדה", אשר ממנה התפתחה העיר.

## כלכלה
הודות לערבה מרובת העשב בה ריו גראנדה נמצאת, גידול מקנה היה מקור פרנסה חשוב לתושבי העיר מהקמתה ועד להווה. באזור מגדלים בעיקר בקר וכבשים. הדבר גם הוביל להתפתחות של תחומים הקשורים למקנה, כמו התפתחות תעשיית הצמר.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 התגלו באזור מצבורים של נפט וגז טבעי, וכיום הם מהווים חלק נכבד מהכלכלה של העיר.

ב-1972 ממשלת ארגנטינה התחילה להעניק הקלות מס למפעלים בטיירה דל פואגו, במטרה לעודד את ההתיישבות בפרובינציה. בעקבות כך נפתחו באזור ריו גראנדה מפעלים רבים והיא הפכה לבירה התעשייתית של הפרובינציה.

## תחבורה
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי גוברנדור רמון טרחו נואל, שנמצא במרחק של 5 קילומטרים צפון-מערבית לעיר. הנמל מציע בעיקר טיסות לערים מרכזיות בארגנטינה.

העיר נמצאת על מסלול הכביש הלאומי מספר 3, שחלקו בטיירה דל פואגו מקשר אותה מצד אחד עד לאושואיה, בירת הפרובינציה, ומצד שני למקום בו יוצאות מעבורות לחלק היבשתי של הכביש בפרובינציית סנטה קרוס. בכביש פועלים אוטובוסים שמקשרים את ריו גראנדה ליישובים האחרים בטיירה דל פואגו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טיירה דל פואגו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1921
מועצת הפסיכולוגים

**מועצת הפסיכולוגים** היא גוף סטטוטורי במדינת ישראל שתפקידו הוא לייעץ לשר הבריאות בנושאים הנוגעים לעיסוק בפסיכולוגיה ועל יישום חוק הפסיכולוגים וקביעת מדיניות, כללי אתיקה ועוד בנושאי הפסיכולוגיה בישראל. המועצה פועלת מכוח פרק ו' לחוק הפסיכולוגים. שר הבריאות או מי מטעמו הוא יושב ראש המועצה.

## מבנה המועצה
מועצת הפסיכולוגים מורכבת מ-27 חברים:
* שר הבריאות או מי מטעמו - יושב ראש המועצה.
* ארבעה נציגים מפקולטות לפסיכולוגיה באוניברסיטאות  מטעם המועצה להשכלה גבוהה.
* שלושה נציגים אשר שניים מהם הם פסיכולוגים לשרי הבריאות, החינוך והתרבות והפנים.
* נציג אחד לכל אחד משרי הביטחון, הרווחה, האוצר והקליטה.
* שמונה נציגים נוספים שממונים על ידי שר הבריאות בהמלצת ארגון מייצג כלשהו, או שמונה נציגים מטעמו, אם לא הומלצו 8 נציגים אחרים.

## יושבי ראש מועצת הפסיכולוגים (רשימה חלקית)

## ראו גם
*הסתדרות הפסיכולוגים בישראל

## קישורים חיצוניים
* 
*
*

קטגוריה:מוסדות פסיכולוגיים
קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ישראל: תאגידים סטטוטוריים
אוזי

שמאל|ממוזער|250px|אצטדיון אוזי
שמאל|ממוזער|250px|אוזי - רועה אוסטרלי
**אוֹזִי** (באנגלית: **Aussie**, בארצות הברית ובאנגליה מבוטא: **אוסי**) היא כינוי סלנגי בו משתמשים האוסטרלים, לכנות את עצמם. באירועי ספורט ואחרים, משמשת המילה כשהיא נאמרת שלוש פעמים ברציפות ("אוזי, אוזי, אוזי") כקריאת עידוד. לעיתים קרובות משמש הביטוי כתיאור לאוסטרליה עצמה (I'm in Aussie).

האוסטרלים ידועים כחובבי סלנג, ועל אף ששפתם הרשמית היא אנגלית, הם משתמשים בביטויים רבים, אשר לא יהיו נהירים לדובר אנגלית מצוי. האוסטרלי אינו רואה במילה "אוזי" כינוי גנאי, והוא משתמש בה כלפי עצמו, בני עמו, מולדתו וחיות המחמד שלו. מהמילה אוזי נגזרו ביטויים נוספים כגון:
* **אוזי קוזי** - בגד ים אוסטרלי מסורתי, המתייחד בהיותו מינימליסטי ביותר, כזכר לימים בהם האוסטרלים שחו בים כשהם עירומים.
* **אוזי פוטבול** - משחק כדורגל אוסטרלי, בעל כללי משחק ייחודיים. כגון:
# כל שחקן רשאי להיות במשך המשחק, בכל מקום על פני המגרש.
# השחקנים רשאים להשתמש בכל אחד מאברי גופם כדי להזיז את הכדור.
# מותר להחזיק בכדור ביד, אך ורק תוך כדי כדרורו, או תוך כדי נגיעות עם הכדור בקרקע.
* **אצטדיון אוזי** - (ידוע בשם: **Sydney Football Stadium**) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם במור פארק שבסידני בירת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. האצטדיון היה מגרש הבית של הקבוצות סידני רוסטרס, אן אס דבל יו וואראטאז' סאות' סידני רביטוס, ובמשך השנים התקיימו בו משחקים מפורסמים.
* **אוזי מותג** - מותג קוסמטיקה בינלאומי, המתמקד בסדרת מוצרים לטיפוח השיער. המותג המשווק עד היום כמוצר אוסטרלי, בשל חלק ממרכיביו הטבעיים שמוצאם באוסטרליה, אך כבר משנת 2003 הוא מיוצר על ידי התאגיד הבינלאומי האמריקני פרוקטר אנד גמבל, אשר רכש את המותג. כדי להשוות למותג חזות אוסטרלית, הלוגו שלו הוא בדמות קנגורו.
* **[[רועה אוסטרלי|שֶׁפרד]]** - כלב רועים אוסטרלי. מכונה אף הוא בפי האוסטרלים "אוזי".
* אוזי בו! - סדרת טלוויזיה צרפתית המשודרת בישראל בערוץ הופ! וערוץ לולי.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סלנג
קטגוריה:אוסטרליה: תרבות
מופלא הסמוך לאיש

**מופלא הסמוך לאיש** הוא מושג תלמודי-הלכתי, המתאר ילד הקרוב להיות בן מצוות, כלומר בן 12 לזכר או בת 11 לנקבה. לגיל זה ישנה משמעות בדיני "הפלאה" (התחומים בהם ישנה החלת חלות באמצעות דיבור), ולעניינים מסוימים מעשיו חלים כאילו היה גדול.

## דינו של מופלא הסמוך לאיש
אף על פי שמופלא הסמוך לאיש עודנו קטן, ומשכך אינו מוגדר כבר דעת האחראי למעשיו בדרך כלל, מופלא הסמוך לאיש יכול לנדור, להישבע או להקדיש וכיוצא בזה, ונדריו חלים כנדרי גדול. לאחר שנדר, יש לבדוק האם הוא יודע את משמעות הנדר ואם הוא מבין לשם מי הוא נודר או מקדיש, ואם התברר שהוא יודע את משמעות מעשיו, נדריו יהיו קיימים על אף שעדיין איננו נחשב איש עד גיל מצוות. הטעם לדין זה, הוא משום שבגיל כזה אנו יכולים לבדוק אם הילד יודע מה משמעות הנדר או ההקדש. קודם גיל זה אפילו אם הילד אומר בפירוש שהוא מבין מהו נדר, נדריו לא חלים, ולדבריו אין משמעות הלכתית.

## תוקף הדין
בתלמוד הבבלי ישנה מחלוקת האם אפשרותו של מופלא הסמוך לאיש לנדור היא מדאורייתא או מדרבנן בלבד. לדעת רבי יוחנן וריש לקיש, דין מופלא הסמוך לאיש הוא מדאורייתא ונלמד מן הפסוק  שכל שיודע להפליא נדרו נדר, ואילו לדעת רב כהנא, דין זה הוא מדרבנן בלבד, ואילו הלימוד מהפסוק הוא אסמכתא.

## פירוש שמו
**מופלא** כלומר ילד שאנו בודקים האם הוא יודע להפלות, כלומר להבין בדעתו לשם מי הוא נודר. משתמשים בלשון "הפלאה" כי זה לשון הפסוק בעניין נדרים: "כי יפליא לנדור".

**סמוך לאיש** כלומר ילד שקרוב להיות בוגר.

## ראו גם
* קטן
* בר מצווה

## לקריאה נוספת
* "מופלא הסמוך לאיש", **[[אנציקלופדיה תלמודית]]**, כרך מא (ה'תשע"ט), עמ' שעג–תמד.

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:גילים בהלכה
קטגוריה:ילדות
וייט פליינס

**וייט פליינס** (באנגלית: **White Plains**) היא בירת מחוז וסטצ'סטר במדינת ניו יורק שבארצות הברית.

היישוב ממוקם בדרום-מרכז מחוז וסטצ'סטר, כאשר אזור מרכז העיר של וייט פליינס נמצא כ-11 קילומטרים מזרחית לנהר ההדסון. העיר גובלת בצפון בעיר של נורת' קאסל, מצפון וממזרח בעיר האריסון, בדרום בעיר סקרסדייל, ובמערב בעיר גרינבור.

## דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין האמריקני של 2000 אוכלוסיית העיר באותה העת מנתה 53,077 תושבים, 20,921 משקי בית, ו-12,704 משפחות. צפיפות האוכלוסייה באותה העת הייתה 2,091.1 אנשים לקילומטר מרובע. 64.93% מהתושבים הם לבנים, 15.91% אפרו-אמריקאים, 4.5% אסייתים, 0.34% אינדיאנים, 10.37% מגזע אחר ו-3.88% משני גזעים או יותר.

בשנת 2010, המגזין ביזנסוויק ציין כי וייט פליינס היא אחת הערים בעלות הצמיחה המהירה ביותר בארצות הברית.

## גאוגרפיה
העיר משתרעת על שטח של כ-25.6 קילומטרים רבועים, מתוכם 25.4 קמ"ר שטחים יבשתיים ו-0.2 קמ"ר שטחי מים. העיר נמצאת 154 מטרים מעל פני ים.

## תושבים נודעים מוייט פליינס
תושבים נודעים בולטים אשר נולדו או גדלו בוייט פליינס כוללים את:

* ג'יימס ויטמור (נולד ב-1922), שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב, פרס אמי ופרס הטוני. נולד בוייט פליינס.
* ארט מונק (נולד ב-1957), שחקן פוטבול אמריקני לשעבר. נולד בוייט פליינס.
* בריאן ברטון (הידוע בכינויו דיינג'ר מאוס) (נולד ב-1977), מוזיקאי, פזמונאי ומפיק. נולד בוייט פליינס.
* צ'אנינג פריי (נולד ב-1983), כדורסלן המשחק בעמדת הפורוורד/סנטר בקבוצת אורלנדו מג'יק מליגת ה-NBA. נולד בוייט פליינס.
* מארק צוקרברג (נולד ב-1984), יזם אינטרנט יהודי אמריקאי. המייסד של אתר הרשת החברתית הפופולרית "פייסבוק" אשר מכהן כנשיא והמנכ"ל של חברת פייסבוק. נולד בוייט פליינס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינת ניו יורק: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1683
קתרין המלין

**קתרין המלין** (באנגלית: **Catherine Hamlin**; 24 בינואר 1924 – 18 במרץ 2020) הייתה גינקולוגית אוסטרלית ומומחית בטיפול בנשים הסובלות מפיסטולה.

## ביוגרפיה
המלין, בתם של תאודור ואלינור ניקולסון, גדלה בפרבר של העיר סידני באוסטרליה. ב-1946 סיימה לימודי רפואה באוניברסיטת סידני והתמחתה בגינקולוגיה. יחד עם בן זוגה, רג'ינלד המלין (1908–1993), רופא מניו זילנד, ענתה לקול קורא להקמת בית ספר למיילדות באדיס אבבה שבאתיופיה והם עברו למדינה ב-1959. במהלך שהותם נחשפו לבעיית הפיסטולה הנפוצה בקרב נשים אפריקאיות, למדו את התחום והחלו לבצע ניתוחים מתקנים בבית החולים. ב-1974 הקימו בני הזוג בית חולים ייעודי לטיפול בבעיית הפיסטולה ומאז טיפל המוסד במעל 30,000 נשים. מדי שנה מבצע בית החולים כ-2,500 ניתוחים ללא תשלום לטיפול בפיסטולה.

בני הזוג המלין ובית החולים זכו בהוקרות רבות על פעילותם, בהם פרס הקיום הנכון ב-2009, מסדר אוסטרליה ב-1983 (חברה) ו-1995 (עמיתה), אזרחית כבוד של אתיופיה ב-2012.

ב-2004 יצאה לאור אוטוביוגרפיה מאת המלין, "The Hospital by the River: A Story of Hope".

המלין מתה ב-18 במרץ 2020.

## קישורים חיצוניים

* אתר בית החולים לטיפול בפיסטולה
* קתרין המלין באתר אוניברסיטת סידני
* קורות חיים באתר מסדר אוסטרליה

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס הקיום הנכון
קטגוריה:רופאים אוסטרלים
קטגוריה:מסדר אוסטרליה: עמיתים
קטגוריה:גינקולוגיות
קטגוריה:נשים זוכות פרסים: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:ילידות 1924
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אוסטרליות שנפטרו ב-2020
קטגוריה:אוסטרלים שנפטרו ב-2020
קארל פאז'יק

שמאל|ממוזער|200px|קברו של קארל פאז'יק בבית העלמין בסרייבו. הכיתוב: "כאן טמון בונה סרייבו, צ'כי במוצאו אשר בחר להיות בן סרייבו. מבוסניה והרצגובינה - אסירת התודה"
**קָארֶל פָּאזִ'יק** (בצ'כית: **Karel Pařík**, בבוסנית: **Karlo Paržik**; 4 ביולי 1857, וליש, בוהמיה, האימפריה האוסטרית - 16 ביוני 1942, סרייבו, מדינת קרואטיה העצמאית) היה אדריכל אשר נודע בתכנונם של כ-160 מבני מוסדות ציבור ואמנות בבוסניה שתחת האימפריה האוסטרו-הונגרית וממלכת יוגוסלביה, מהם 70 מבנים בסרייבו ובכללם בית הכנסת האשכנזי הגדול של הקהילה היהודית.

קארל פאז'יק נולד בכפר וליש אשר בחבל בוהמיה. הוא רכש תואר בהנדסה אזרחית באוניברסיטת וינה. ב-1878, סיפחו האוסטרו-הונגרים את אזור בוסניה מידי העות'מאנים ופעלו לבניית תשתיות ומוסדות ציבור ואמנות בהיקף נרחב. תהליך זה לווה בהגירת אנשי מקצוע מרחבי האימפריה לבוסניה, רובם לסרייבו. ב-1884 הגיע קרל פאז'יק לסרייבו והחל בתכנון מבני ציבור שונים. בהמשך, זכה למשרה רשמית כמהנדס אזרחי במחלקת הבינוי של השלטון המקומי בבוסניה. מבין המבנים אותם תכנן ניתן למנות את המוזיאון הלאומי של בוסניה והרצגובינה(1888) ובית הכנסת האשכנזי הגדול(1902).

ב-1916 סיים את עבודתו כמהנדס אזרחי ובמשך שנים אחדות עסק בהוראה. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה וכינון ממלכת יוגוסלביה עסק פאז'יק באופן פרטי בייעוץ ותכנון אדריכלי ובמסגרת זו תכנן מבנים כגון בית "התיאטרון הלאומי של סרייבו"(1921). קארל פאז'יק הלך לעולמו בסרייבו ב-1942 והוא בן 84.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרייבו: אישים
קטגוריה:אדריכלים צ'כים
קטגוריה:אדריכלים קרואטים

קטגוריה:ילידי 1857
קטגוריה:נפטרים ב-1942
יאן לאוקן

**יאן לאוקן** (בהולנדית: **Jan Luyken**; ) היה משורר, מאייר ואמן תחריטים הולנדי.

## ביוגרפיה
לאוקן נולד באמסטרדם, שם למד את אומנות התחריט מאביו, קספר לאוקן. התחתן עם מריה בגיל 19 ונולדו להם חמישה ילדים. אחד מהם, קספרס, היה אומן תחריט גם הוא, והשאר מתו בגיל צעיר. בגיל 26 חווה חוויה דתית, שגרמה לו לכתוב שירי מוסר.

## עבודתו
[250px|ממוזער|[תחריט עץ של משל גרגר החרדל]]
אייר את מהדורת 1685 של עינויי קדושים, ספר המתעד עדויות של קדושים נוצרים שונים לאורך ההיסטוריה, מאת Thieleman J. van Bragh. איוריו היו תחריטי נחושת, 104 במספר, מהם שרדו עד היום 30.

לאוקן אייר ב-1694, יחד עם בנו, את "ספר המקצועות", שהכיל תיאור של מאה מקצועות תור הזהב של הולנד מהמאה ה-17. אייר גם את "תנ"ך המלחים", "Lusthof des Gemoeds", מאת Jan Philipsz Schabaalje משנת 1714.

## קישורים חיצוניים

* יאן לאוקן, **הוצאתם להורג של אלכסנדר ואריסטובולוס, בניו של הורדוס**, 1704. מוזיאון ישראל, ירושלים., במאמר: 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מאיירים
קטגוריה:משוררים הולנדים
קטגוריה:ציירים הולנדים
קטגוריה:אמסטרדם: אישים
קטגוריה:ילידי 1649
קטגוריה:הולנדים שנולדו במאה ה-17
קטגוריה:נפטרים ב-1712
קטגוריה:הולנדים שנפטרו במאה ה-18
אבשלום חורן

**אבשלום ("אבשה") חורן** (נולד ב-28 במרץ 1945) הוא יזם ישראלי בתחום הטכנולוגיה. שירת בצה"ל כקצין בדרגת אלוף-משנה ומילא שורת תפקידים במערך המודיעין בהם סגן מפקד סיירת מטכ"ל וראש מחלקת מבצעים מיוחדים. בעל עיטור המופת וצל"ש הרמטכ"ל.

## ביוגרפיה
חורן הוא בנם של דוד ורות חורן, ממקימי קבוצת השרון וקיבוץ יפעת, בו הוא גדל ולמד. עם גיוסו לצה"ל התנדב לסיירת מטכ"ל והשלים מסלול הכשרה כלוחם וקורס קצינים. לאחר מכן שירת ביחידה כמפקד צוות, מפקד פלגה וסגן מפקד סיירת מטכ"ל, ולקח חלק ופיקד על מבצעים חשאיים בעומק שטח האויב. הוא השתתף ב"מבצע כחל" בעומק מצרים, שזיכה אותו בצל"ש הרמטכ"ל שהומר אחר מכן לעיטור המופת, וכן זכה בצל"ש הרמטכ"ל על השתתפותו במבצע נוסף. בהמשך שירותו הצבאי שירת במגוון תפקידים באגף המודיעין וכיהן כראש מחלקת מבצעים מיוחדים.

במהלך שירותו הצבאי סיים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטה העברית, ובהמשך, תואר שני ודוקטור בהנדסת מערכות כלכליות (EES) באוניברסיטת סטנפורד. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בהתרעה אווירית בעקבות מלחמת יום הכיפורים.

לאחר שחרורו מצה"ל עסק בתחומי טכנולוגיה, שימש סגן נשיא בחברת השקעות של בנק לאומי, כיהן כדירקטור בחברה הציבורית נייס מערכות ובמספר חברות פרטיות, ייסד וניהל קרן השקעות בתחום הביוטק, כיהן כמנכ"ל חממת "רד רמות" של המדען הראשי במשרד הכלכלה. במסגרת זו התמנה ליו"ר חברת סימביוניקס, אשר הוקמה בחממה ופיתחה מערכות סימולטור תלת-ממדיות להכשרת צוותים רפואיים. הוא המשיך ללוות את החברה לאורך התפתחותה ולבסוף הוביל את תהליך מכירתה לחברת המדפסות התלת-ממדיות 3D Systems האמריקאית תמורת 120 מיליון דולר באוגוסט 2014.

בעקבות אסון צאלים ב' מונה לחבר בוועדת החקירה של האירועים.

נשוי לקרני (לבית ברגמן), סא"ל בדימוס, מיחידת מחשבים של צה"ל. הם מתגוררים ברמת השרון.

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:יזמי היי-טק ישראלים
קטגוריה:יפעת: אישים
קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:לוחמים בעלי מספר עיטורים
קטגוריה:מעוטרי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת
קטגוריה:מעוטרי צל"ש הרמטכ"ל
קטגוריה:מפקדי מערך המבצעים המיוחדים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
המרכז הלאומי להוריקנים

350px|ממוזער|שמאל|חזית הכניסה לבניין ה-NHC
**המרכז הלאומי להוריקנים** של ארצות הברית (באנגלית: **National Hurricane Center**; בראשי תיבות: **NHC**) הוקם ב-1965. המשרד הראשי ממוקם באוניברסיטת פלורידה הבין-לאומית (FIU) שבמיאמי. המרכז הוא חטיבה של שרות מזג האוויר הלאומי (באנגלית: National Weather Service או NWS, נקרא בעבר Weather Bureau) האחראית על ניטור וייצור תחזיות על מערכות מזג אוויר בחוגים בתחומים בין קו האורך 0 (Prime meridian) לבין קו האורך 140 מערב (140th meridian west) וקו הרוחב 30.

יחידת ה "Tropical Analysis and Forecast Branch (או TAFB)" מוציאה תחזיות ועדכוני מזג אוויר ימיים שוטפים. לחטיבה אגף טכנולוגיה בשם "Technology and Science Branch" המבצע אינטגרציה עם טכנולוגיות חיצוניות והטמעתם בארגון.

יחידת ה "Chief, Aerial Reconnaissance Coordination, All Hurricanes" (או CARCAH) מוציאה מטוסים למחקר ותפעול אל תוך ציקלונים בזמן עונת ההוריקנים האטלנטית (Atlantic Hurricane Season) וכן באירועי מזג אוויר קיצוניים כמו סופות שלגים ומערבולות פולאריות קשות.

המחקר מתבצע תחת פרויקט ה "Hurricane Forecast Improvement Project" (או HFIP) ויוזמת "Joint Hurricane Test Bed" (או JHT).

600px|ממוזער|מרכז|מבט פנורמי - חדר הבקרה של TAFB

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ארגוני מטאורולוגיה
קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:פלורידה
קטגוריה:ארצות הברית: מדע וטכנולוגיה
עומאר פאשה

**עומאר פאשה** (בגרמנית: **Omar Pascha**; בטורקית: **Ömer Paşa**; 24 בנובמבר 1806, יאניה גורה, אזור קרואטיה, האימפריה האוסטרית - 18 באפריל 1871, קונסטנטינופול, האימפריה העות'מאנית) היה קצין בכיר בצבא העות'מאני בדרגת מושיר אשר כיהן כמושל בוסניה ובהמשך השתתף במלחמת קרים.

## קורות חייו
עומאר פאשה נולד ביאניה גורה אשר באזור קרואטיה כמיכאילו לאטאס. אביו שירת כקצין בצבא האימפריה האוסטרית ומיכאילו התגייס אף הוא לשורות הצבא. ב-1823, לאחר שהואשם במעילה נמלט לאזור בוסניה אשר בשליטת העות'מאנים ובהמשך, התאסלם ושינה את שמו לעומאר לוטפי.

הוא התגייס לצבא העות'מאני, הוצב באזור בולגריה ובהמשך השתתף בדיכוי המרד בלבנון ובכורדיסטן. ב-1848 מונה למפקד הכוחות העות'מאניים בוולאכיה ובמולדאביה. ב-1850 מונה למושל בוסניה ובהמשך מונטנגרו. הוא גילה יחס נוקשה כלפי האוכלוסייה ודיכא כל ניסיון התקוממות. עם זאת, יחסו כלפי האוכלוסייה היהודית היה סובלני יחסית והוא אישר ליהודי סרייבו להתיישב בכל חלקי העיר.

עומאר פאשה פיקד בהצלחה על כוחות עות'מאניים במהלך מלחמת קרים ובהמשך מונה למושל בגדאד. ב-1861, פיקד על הכוחות העות'מאניים במהלך העימות עם נסיכות מונטנגרו. ב-1864 הועלה לדרגת מושיר ופיקד על חיל מצב שהוצב במונאסטיר. במסגרת זו פיקד על דיכוי מרד בכרתים. ב-1868, מונה לתקופה קצרה לתפקיד שר המלחמה העות'מאני. עומאר לוטפי פאשה הלך לעולמו ב-1871 בקונסטנטינופול והוא בן 64 שנים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים
קטגוריה:מלחמות עות'מאניות-רוסיות
קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים במלחמת קרים
קטגוריה:מעוטרי מסדר המג'ידיה
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מעוטרי מסדר אוסמניה
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1806
קטגוריה:נפטרים ב-1871
רן אייזנברג

**רן (רני) אייזנברג** (נולד ב-1947) הוא מנהל ישראלי, כיהן כמנכ"ל החברות אופטיבייס, אלביט מערכות ראייה, מיקרוסנס, ו-Wavion. לפני כן שירת כקצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, כראש מחלקת המבצעים של חיל האוויר.

## ביוגרפיה
אייזנברג למד בבית הספר הריאלי בחיפה, ב-1965 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם וכקצין בחיל התותחנים. בפרוץ מלחמת ששת הימים הוא שירת כמדריך בקורס קציני תותחנים, אז צורף לחטיבת גולני כקצין תצפית קדמי והשתתף בלחימה בגזרת רמת הגולן והחרמון. במהלך הקרבות נפצע מפגיעת רסיסי פגז ברגלו, אושפז ועבר ניתוחים. לאחר שחרורו למד הנדסת אווירונאוטיקה בטכניון ועבד בתעשייה האווירית. לאחר מכן יצא ללימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס עם התמחות במערכות מידע. במהלך הלימודים פרצה מלחמת יום הכיפורים, אייזנברג חזר לישראל והצטרף ליחידת התותחנים שלו בלחימה. לאחר סיום התואר השני התנדב לקורס טיס, אותו סיים במרץ 1977 בהצטיינות במגמת קרב. הוא שירת כטייס F-4 פנטום ("קורנס") בטייסת 201 וסמ"ט ב' בטייסת. ב-1981 עבר הסבה למטוסי F-15 והשתתף בקרבות במלחמת לבנון הראשונה. בנובמבר 1982 מונה לסמ"ט א' בטייסת ובינואר 1984 לסמ"ט א' בטייסת "קורנס". במרץ 1986 מונה למפקד טייסת 119 ולאחר מכן פיקד על טייסת 106. ב-1990 מונה לראש מחלקת המבצעים של החיל וכיהן בתפקיד זה עד 1992, כולל במהלך מלחמת המפרץ. הוא פרש משירות הקבע ובשירות המילואים המשיך לשרת כטייס קרב עד 1997. בעקבות אסון צאלים ב' מונה לחבר בוועדת החקירה לבחינת האירועים.

לאחר שחרורו כיהן במגוון תפקידי ניהול בתעשיית ההיי-טק הישראלית. הוא שימש סמנכ"ל בחברת אלביט, ב-1994 מונה למנכ"ל חברת אופטיבייס וכיהן גם כיו"ר החברה משנת 2000. ב-2001 אייזנברג מונה למנכ"ל חברת מיקרוסנס, ב-2004 עד 2006 הוא כיהן כמנכ"ל חברת Wavion. ב-2009 מונה למנכ"ל אלביט מערכות ראייה וכיהן בתפקיד במשך כשנה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מהנדסי אווירונאוטיקה ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת אווירונאוטיקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל האוויר
קטגוריה:ראשי מחלקת מבצעים בחיל האוויר
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
בוקקה

250px|שמאל|ממוזער|איור המדגים בוקקה
**בּוּקָקֶה** (ביפנית: **ぶっかけ**) הוא מונח השאול מן השפה היפנית המתאר אקט מיני בו מספר גברים שופכים את זרעם על פני אישה או (במקרה של יחסי מין הומוסקסואליים או דו-מיניים) על פני גבר. אקט זה מופיע בסרטי פורנו מודרניים מסוימים, ונפוץ יחסית בסרטי פורנו יפניים.

## אטימולוגיה
מקורה של המילה בוקקה בשם העצם של הפועל היפני "בוקקרו" (bukkakeru, ぶっ掛ける, להתיז מים), ומשמעותו "להתיז" או "להשפריץ". על כן המילה "בוקקה" ביפנית משמשת גם לתיאור מונחים שלא קשורים במין, כגון תבשילים שעליהם נשפך ציר חם, כדוגמת בוקקה אודון או בוקקה סובה.

## היסטוריה
בוקקה הוצגה לראשונה בסרטי פורנו יפניים באמצע שנות השמונים. החוק היפני מחייב לצנזר את איברי המין בסרטים פורנוגרפיים באמצעות פיקסליזציה, ולכן לא היה ניתן להראות יחסי מין מלאים. הבמאים היפנים ניסו למצוא דרך להמשיך לצלם את הסרטים מבלי להפר את החוק, ומכיוון שלא הייתה חובה לצנזר נוזל זרע, נוצרה פרצה שאפשרה לבמאים להציג אקטים כמו בוקקה.

הסרט הראשון שפורסם ביפן באופן פומבי שכולל סצנת בוקקה, היה הסרט "Mascot Note"  שיצא בדצמבר 1986. הפופולריזציה של האקט ושל המונח משויכת לבמאי היפני קזוהיקו מצומוטו ב-1998. סטודיו סרטי הפורנו היפני "Shuttle Japan" רשם את המושג "ぶっかけ/ＢＵＫＫＡＫＥ" כסימן מסחרי בינואר 2001. האקט התפשט לפורנו האמריקאי והאירופאי, לאחר שבמאים אמריקאים גילו את סרטי הבוקקה היפניים בסוף שנות התשעים. למרות זאת, סרטי הבוקקה המערביים שונים מאלה היפניים: בעוד שבסרטים היפניים האישה לבושה לרוב ב"בגדי משרד" או בתלבושת בית ספר ומתנהגת בפסיביות או נראית סובלת, בסרטים המערביים הנשים מוצגות כנהנות מההליך.

## דיון סוציולוגי
הפסיכולוגית המשפטית קארן פרנקלין (Karen Franklin), טוענת שבוקקה הוא אונס קבוצתי "סמלי", שמטרתו היא השפלה, ביזוי וחפצון האישה. לדבריה, זו חגיגה של כוח והצגה פומבית של גבריות הטרוסקסואלית באמצעות "נחיתותם" של נשים, ושל גברים הנתפסים כ"נשיים" מאוד. כלומר, מדובר באלימות נגד הומואים נשיים ונשים, גם אם היא נעשית בהסכמה לכאורה. גייל דיינס, פעילה פמיניסטית היוצאת כנגד פורנוגרפיה, טוענת שהבוקקה הוא "אחד מהמעשים המשפילים ביותר בפורנו".

טריסטן טאורמינו, פמיניסטית העוסקת בהדרכה מינית, ציינה שאף שלכאורה בוקקה היא פעילות הטרוסקסואלית, שהרי יש אישה שעליה פולטים הגברים את זרעם, אי אפשר להתעלם מכך שמדובר בחבורה של גברים עירומים העומדים סמוכים זה לזה ומאוננים יחדיו, פעולה אשר טאורמינו רואה כהומוסקסואלית.

## ראו גם
* מעגל מאוננים
* גוקון
* אורגיה

## קישורים חיצוניים


* Hudson, Jeff, Doong, Nicholas, Dr Doong's Surgery, Burwood, NSW, Australia, Bake a Cake? Exposing the Sexual Practice of Bukkake. XVII World Congress of Sexology, Montreal, Canada.


## הערות שוליים

קטגוריה:יפן: תרבות
קטגוריה:אקטים מיניים
קטגוריה:פורנוגרפיה
קטגוריה:מילים וביטויים ביפנית
קטגוריה:אוננות
מאורר

**מאורר** הוא שם משפחה ממקור גרמני (Maurer), שפירושו בנאי.

קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
משה בר-יודא

**משה בר-יודא** (19 באפריל 1934 - 14 ביולי 2014) היה השליח השלישי של הסוכנות היהודית לקהילת ביתא ישראל שבאתיופיה.

## קורות חיים
משה בר-יודא נולד בשנת 1934 בברטיסלאבה שבצ'כוסלובקיה (כיום בירת סלובקיה). ב-1942, בהיותו בן 8, הוברח מצ'כוסלובקיה שתחת הכיבוש הנאצי להונגריה. כעבור שנה עלה לארץ ישראל במסגרת "עליית הנוער", בקבוצת ילדים שקיבלו סרטיפיקטים של ילדים שנספו בשואה. הם עברו דרך טורקיה, סוריה ולבנון לראש הנקרה ומשם המשיכו ליישובים בארץ ישראל. בר-יודא נקלט במשפחת דודו בתל אביב. למד בישיבת היישוב החדש, והמשיך בישיבת מרכז הרב והוסמך לרבנות.

שירת בצה"ל כקצין בחטיבת הצנחנים.

ב-1957 פנה אליו פרופ' חיים גבריהו וביקש ממנו להיות שליחה לאתיופיה של המחלקה לחינוך ולתרבות תורניים בגולה בסוכנות היהודית. בר-יודא לא ידע דבר על עדת ביתא ישראל, ולכן נפגש עם הרבנים הראשיים. הרב הראשי האשכנזי יצחק אייזיק הלוי הרצוג דן איתו על מצב הקהילה וחיזק את ידו. לא כך היה עם הראשון לציון הרב יצחק נסים שהתפרץ אליו באמצע הדיון ועזב בזעם באומרו "מי צריך את השחורים האלה?". בר-יודא לא ידע האם להענות בחיוב לפרופ' גבריהו ולכן פנה לרבו, הרב צבי יהודה הכהן קוק, שדרבן אותו לנסוע וכך בר יודא הגיע לאתיופיה ב-28 בינואר 1958, זמן-מה לאחר שחרורו משירות סדיר בצה"ל. מעט לפני הגעתו נשלחה ההוראה להפסיק את העסקת המורים בכפרים. במשך שלושה חודשים לא קיבל כל תמיכה כספית. תוכנית העבודה שלו מעולם לא הגיעה מירושלים ורק בקיץ הגיע כתב המינוי לשליחות. ב-4 באפריל 1958 פנה בר-יודא לנשיא מדינת ישראל, יצחק בן-צבי:

לאחר עשרה חודשים באתיופיה חזר לישראל, אך המשיך לשמור על קשר עם יהודי אתיופיה. בין השאר יזם הקלטה של 25 קסים, לשם שימור התפילות והניגונים שלהם.

בר-יודא העיד שיהודי אתיופיה חשדו בו כי הוא מתחזה ליהודי, כפי שנהגו מיסיונרים פרוטסטנטיים מאירופה שהגיעו לכפרי היהודים לפניו. לכן, לצד הכבוד הרב שחלקו לו כשליח מירושלים הקדושה, נהגו לחומרה בהתאם להלכות אטאנקון. באחד הכפרים ערכו לבר-יודא קבלת פנים חגיגית, ואחד היהודים קד לפניו ארצה, כנהוג לכבוד מלכים. ליתר ביטחון, מיהר האיש לטבול בנהר לפני שובו לכפר.

בר-יודא היה יו"ר עמותת "אמנות לעם", יו"ר המחלקה למורשת היהדות  של ההסתדרות, יו"ר המחלקה לתרבות ולאמנות של ההסתדרות ואוצר האמנות שלה.

בשנת 2007 יצא לאור ספרו בעל האופי האוטוביוגרפי, "צל עובר", במסגרת "ספריה לעם" של הוצאת עם עובד.

מנישואיו הראשונים היו לו שני בנים ובת. נישא בשנית לסופרת יהודית רותם.

נפטר ביולי 2014 ונקבר בבית העלמין במודיעין.

## קישורים חיצוניים
* ישראל אדנה יסמני, סיפורו של משה בר יודא  ● ערוץ הטלוויזיה הישראלי אתיופי I.E.T.V
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

**מכּתביו**:
* הפלשים, **[[מחניים (כתב עת)|מחניים]]** ס"ו תשנ"ב, באתר "דעת"
* עם הפלשים בכפריהם בחבש, **[[מחניים (כתב עת)|מחניים]]** צ"ג-צ"ד, תשכ"ד, באתר "דעת"
* 

**על ספרו**:
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עליית ביתא ישראל: אישים
קטגוריה:ילדים בשואה: סלובקיה
קטגוריה:ניצולי השואה: סלובקיה
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי ישיבת היישוב החדש
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין מודיעין
קטגוריה:שליחי הסוכנות היהודית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014