open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ציור (1946)

"**ציור**" (באנגלית: Painting) הוא ציור מאת הצייר הבריטי פרנסיס בייקון משנת 1946. הציור, הנחשב לאחת מן היצירות החשובות שלאחר מלחמת העולם השנייה.

במרכז התיאור הסוריאליסטי של בייקון נמצאה תיאור של דמות, מופשטת למחצה, המוסתרת תחת מטריה שחורה. במקום בו אמור להימצא כיס החליפה שלה מתואר כתם צהוב. היא מוצבת על מעין בימה מעוגלת, חלל האופייני לציורים נוספים של בייקון. מאחורי הדמות מצויה גווייה פשוטת עור, התלויה בעזרת חבלים. הגווייה המאזכרת יצירות ידועות כגון "שור שחוט" (1655) מאת רמברנדט, או ציורו של חיים סוטין "בקר שחוט". צורות גרפיות בצבע ורוד בהיר מדגישות את תנוחת הגווייה והופכות אותה למעין תיאור של צליבה.

בייקון העיד בריאיון עמו כי הציור והדימויים שבו נולדו מתוך מקריות ש"הצטברה" בציור.

האמן וידידו של בייקון גרהם סטרלנד (Graham Sutherland) ראה את הציור בסטודיו של בייקון והמליץ לסוחרת האמנות שלו, אריקה בראוזן (Erica Brausen), לצפות ביצירה. בראוזן ביקרה בסטודיו בסתיו 1946 ורכשה את היצירה תמורת 200 פאונד. היצירה הוצגה בכמה תערוכות קבוצתיות וביניהם בתצוגה הבריטית של "התערוכה הבין-לאומית לאמנות מודרנית" (Exposition internationale d'arte moderne), שהתקיימה ב-1946 במוזיאון הלאומי לאמנות מודרנית (כיום מרכז ז'ורז' פומפידו).

בשנת 1948 קנה אוצר האמנות אלפרד באר (Alfred H. Barr) את הציור עבור המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק. בייקון, ששהה באותה עת במונטה קרלו, כתב לסטרלנד וביקש ממנו למרוח פיקסטיב (ציפוי הגנה שקוף) על חלקי הפסטל שבציור לפני שישלח לארצות הברית, במטרה להגן עליו.

## קישורים חיצוניים
*"ציור" באתר המוזיאון לאמנות מודרנית

קטגוריה:ציורים
קטגוריה:המוזיאון לאמנות מודרנית
קטגוריה:ציורים משנות ה-1940
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
משה יצחק מטלון

**משה יצחק מטלון** (1872 - 1 בספטמבר 1959) היה מבוני תל אביב, נמנה עם יוזמי הקמת השכונות מרכז מסחרי ונווה שאנן בתל אביב, ושכונת קריית מטלון בפתח תקווה.

## ביוגרפיה
מטלון נולד ביפו, בן למשפחה היהודית הראשונה בעיר. הוא למד במקווה ישראל והיה מראשוני הספרדים שסיימו בית ספר זה. אחר כך למד משפטים ובשנת 1896 פתח משרד לעריכת דין ביפו ונמנה עם עורכי הדין הראשונים בעיר. עסק בפעילות ציבורית והקים את אגודת "מגן", שפעלה להתקרבות בין יהודים לערבים ביפו. אגודה זו פעלה כמעט עד מלחמת העולם הראשונה.

בשנת 1900 התכתב עם הרצל והוזמן כציר לקונגרס הציוני. בשנת 1913 עבר לתל אביב. קנה ב-5,400 פרנקים מגרש בן 100 אמות בתל אביב (לאחר הכרזת העצמאות קנתה ארצות הברית בית זה והוא היווה את השגרירות הראשונה בארץ).

בשנים 1917-1910 יצאה המשפחה לגלות במצרים ואחרי מלחמת העולם הראשונה השתכנה ביפו. משה מטלון התקרב למאיר דיזנגוף ועזר לו לקנות אדמות לתל אביב, וכך קנה את אזור רחוב המלך ג'ורג', כיכר דיזנגוף, הבימה, רמת אביב ועוד. בשנות ה-20 עבר משה מטלון להתעסק בבנייה ובנה את אזור המרכז המסחרי ולימים נקרא הרחוב על שמו וביתו הוקם בו (בפינת הרצל) ב-1913.

כיהן כחבר אספת הנבחרים הראשונה והשנייה.

בשנות ה-40 בנה את קריית מטלון בפתח תקווה.https://web.archive.org/web/20140110001017/http://www.rishonim.org.il/petach-tikva/Info/site_show.aspx?id=14

נקבר בבית עלמין נחלת יצחק בתל אביב.

בניו אליעזר, עמנואל, נתנאל (סרטון במלאת 100 שנים להולדתו) ועוזיאל. נכדו הוא עו"ד מוריאל מטלון

## הערות שוליים
משה מטלון היה שותף להקמתה של "אגודת המגן" עם שמעון מויאל, אברהם אלמליח, ניסים מלול ועוד מראשי הקהילה הספרדית.(בתוך : רחל הרט, "קרובים- רחוקים, יחסי יהודים וערבים ביפו ובתל אביב 1930-1881", רסלינג, תל אביב 2014, עמ' 68-67) 

קטגוריה:יפו: אישים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:חברי אספת הנבחרים הראשונה
קטגוריה:חברי אספת הנבחרים השנייה
קטגוריה:מייסדי שכונות בארץ ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:אישים שעל שמם שכונות בישראל
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1872
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1959
אזורי הכיבוש בגרמניה

**אזורי הכיבוש בגרמניה** הם אזורים בגרמניה שהיו נתונים במשטר צבאי של בעלות הברית בשנים 1945–1949, בעקבות כניעת גרמניה הנאצית בתום מלחמת העולם השנייה.

גרמניה המערבית לקו אודר-נייסה חולקה לארבעה אזורי כיבוש למטרות ניהול המדינה.
ארבעת האזורים חולקו בין ארבע בעלות הברית (ארצות הברית, בריטניה, צרפת וברית המועצות). החלוקה בוצעה בהתאם להבנות ועידת יאלטה ולהסכם בוועידת פוטסדאם שנוסח ביולי 1945. במקביל חולקה גם העיר ברלין לארבעה אזורים. שטחים גרמניים שהיו מזרחית לקו אודר-נייסה הועברו לידי פולין וברית המועצות.

האזור האמריקאי כלל את אזור המדינות בוואריה והסן אשר בדרומה של גרמניה ואת חלקיה הצפוניים של המדינה המודרנית באדן-וירטמברג. גם ערי הנמל הצפוניות ברמן (שעל גדות הווזר) וברמרהאפן (במקום המפגש של הווזר עם הים הצפוני) הושמו תחת ממשל צבאי אמריקאי עקב רצונם של האמריקאים בנקודת מאחז בצפונה של גרמניה.

האזור הבריטי כלל את המבורג (על פי הגבולות ששורטטו בידי הנאצים בשנת 1937), שלזוויג-הולשטיין (שהוקמה על בסיס הפרובינציה הפרוסית בשם זה), סקסוניה התחתונה (אחודן של בראונשווייג, אולדנבורג ושאומבורג-ליפה עם פרובינציית הנובר הפרוסית), ונורדריין-וסטפאליה (איחודן של ליפה, חלקה הצפוני של ריינלנד ווסטפאליה).

האזור הצרפתי היה אזור קטן שניתן לצרפתים מידי הבריטים והאמריקאים וכלל את מדינת באדן, ריינלנד-פפאלץ וכן חבל הסאר ניתן לצרפת תחת משטר פרוטקטורט.

אזור הכיבוש הסובייטי שבמזרח כלל את שטחי תורינגיה, סקסוניה, סקסוניה-אנהלט, ברנדנבורג ומקלנבורג-מערב פומרניה.

על שטחי הכיבוש של ארצות הברית, בריטניה וצרפת (למעט חבל הסאר) הוקמה בשנת 1949 הרפובליקה הפדרלית של גרמניה ("גרמניה המערבית"). בשטחי הכיבוש הסובייטיים הוקמה הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית.

ברלין המערבית הייתה בפועל מובלעת של גרמניה המערבית, אולם דה יורה הייתה תחת אזור הכיבוש בגרמניה, עד איחוד גרמניה ב-1990.

## ראו גם
* אזורי הכיבוש באוסטריה
* פלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה
* דה-נאציפיקציה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שלטון הכיבוש של בעלות הברית בגרמניה
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – גרמניה
קטגוריה:יחסי ברית המועצות – גרמניה
קטגוריה:יחסים צבאיים גרמניה – הממלכה המאוחדת
קטגוריה:יחסי גרמניה–צרפת
גרמניה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1945
ויקיפדיה הערבית

**ויקיפדיה הערבית** (בערבית: **ويكيبيديا العربية**) היא הגרסה בשפה הערבית של אנציקלופדיית האינטרנט החופשית ויקיפדיה, המנוהלת ומתופעלת בידי קרן ויקימדיה. גרסה זו של ויקיפדיה החלה לפעול ביולי 2003.

ויקיפדיה הערבית היא הוויקיפדיה השבע-עשרה בגודלה, עם  ערכים ו- משתמשים פעילים.

קיימות שתי ויקיפדיות נוספות בדיאלקטים ערביים: ויקיפדיה בערבית מצרית וויקיפדיה בערבית מרוקאית.

## היסטוריה
עם הקמת מיזם ויקיפדיה ב-2001, נשמעו קריאות להקמת מיזם ויקיפדיה בערבית, והוקם דומיין בשם ar.wikipedia.org, אך לא נעשתה עבודה רצינית לכתיבת הוויקיפדיה. ביולי 2003 הוקם האתר מחדש, אך התפתחותו הייתה איטית.

ב-2007 עצרה משטרה חשאית את מנהל המערכת של ויקיפדיה הערבית ותבעה כי ייתן להם את כתובת IP של משתמש מסוים. בעקבות האירוע שונו הנהלים בוויקימדיה ונקבע כי לא תהיה למשתמש יחיד גישה לכלל הנתונים של משתמש יחיד.

בעבר, בניגוד לרקע הרגיל של הוויקיפדיות בשפות השונות, הרקע של הדפים בוויקיפדיה הערבית כלל דפוס ריצוף של ערבסקות, אך עם הזמן סגנון העיצוב יישר קו עם שאר הוויקיפדיות.

ב-2013 החל לגדול קצב הצמיחה של הכתיבה בוויקיפדיה זו, ובשבוע שבין 15 בדצמבר 2013 וה-21 בדצמבר 2013 חגגה הוויקיפדיה את הגעתה ל-250,000 ערכים.

## צנזורה
ערב הסעודית חסמה את ויקיפדיה הערבית ביולי 2006 יחד עם גוגל תרגום, בנימוק של פריצוּת וחוסר תקינות.

אתר ויקיפדיה הערבית היה חסום לגישה בסוריה מאפריל 2008 ועד פברואר 2009 כחלק ממדיניות הצנזורה של הממשלה הסורית. לא ניתן שום נימוק רשמי לחסימה ולהסרתה על ידי ממשלת סוריה (ויקיפדיות בשפות אחרות לא נחסמו).

## ביקורת
ויקיפדיה הערבית נמדדת כ (שיטה להארכת טיבה של ויקיפדיה המבוססת על מספר עריכות לערך) של 249, הממקם אותה כאחת הוויקיפדיות הגבוהות במדידה (קודמות לה ויקיפדיה האנגלית, ויקיפדיה הבנגלית, ויקיפדיה הצרפתית, ויקיפדיה הסרבו-קרואטית, ויקיפדיה התאית, ויקיפדיה העברית, ויקיפדיה בוולאפיק וויקיפדיה הווייטנאמית).

ב-2020 נמתחה ביקורת על ויקיפדיה הערבית מצד הקהילה הגאה לאחר מחיקת ערך על סארה חגאזי, פעילה לסבית מצרית.

### הסכסוך הישראלי-פלסטיני

יש המשווים בין ויקיפדיה העברית לוויקיפדיה הערבית, כאשר הראשונה מואשמת בהטיה פרו-ישראלית והשנייה בהטיה פרו-פלסטינית. כך לדוגמה, במהלך מבצע צוק איתן, היורוניוז דיווח כי ויקיפדיה האנגלית דאגה לשמור על נייטרליות, וזאת לעומת ויקיפדיה הערבית והעברית, שהתעלמו מפגיעה באזרחים מהצד השני.

ב-23 בדצמבר 2023, בעקבות הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל, ויקיפדיה הערבית הוחשכה ליום אחד כאות הזדהות עם הפלסטינים, ושינתה את הלוגו שלה לצבעי דגל פלסטין. בתגובה לכך, איציק אדרי, יו"ר עמותת ויקימדיה ישראל, קרא להחשיך את ויקיפדיה העברית בקריאה לשחרורם של החטופים שנמצאים בשבי החמאס בעזה.

בספטמבר 2024, אביאור ביירון, מנכ"ל חברת ביירון לשירותי תרגום ותמלול, טען כי "הדף בערבית על המלחמה שמתרחשת עכשיו הוא שופר תעמולה של החמאס".
[ממוזער|שינוי לוגו ויקיפדיה הערבית בעקבות [מלחמת חרבות ברזל]]

## ראו גם
* ויקיפדיה בערבית מצרית

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

ערבית
קטגוריה:אתרי אינטרנט בערבית
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2003
אזורי הכיבוש באוסטריה

שמאל|ממוזער|300px|חלוקת אוסטריה
שמאל|ממוזער|300px|חלוקת וינה לאזורי הכיבוש
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה וכיבוש אוסטריה, חולק שטחה לארבעה אזורי כיבוש אשר נוהלו בידי ארבע בעלות הברית - ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, ברית המועצות וצרפת. משטר הכיבוש עמד בתוקפו עד שנת 1955, עת הושבה לאוסטריה עצמאותה המלאה וריבונותה על שטחה.

## היסטוריה
כיבוש וינה הושלם בידי הצבא האדום ב-13 באפריל 1945, ולאחר כשבועיים הסתיים כיבוש המדינה כולה. ב-27 באפריל 1945 הוכרזה אוסטריה כמדינה עצמאית ונפרדת מגרמניה, לאחר שמאז האנשלוס ב-1938 הייתה חלק מהרייך הגרמני השלישי. יומיים לאחר מכן, ב-29 באפריל 1945, הוקמה ממשלה זמנית בידי קרל רנר ופוליטיקאים נוספים מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מפלגת העם, והמפלגה הקומוניסטית.

### כיבוש בעלות הברית
אוסטריה חולקה לארבעה אזורים כדלקמן:
*מדינות פורארלברג וטירול המערבית במערב המדינה נוהלו על ידי צרפת.
*טירול המזרחית, קרינתיה ושטיריה בדרום המדינה נוהלו בידי הממלכה המאוחדת. 
*מדינות זלצבורג ורובה של אוסטריה עילית בצפון-מערב אוסטריה נמסרו לניהול ארצות הברית.
*צפון-מזרח המדינה שכלל את מדינות בורגנלנד, אוסטריה תחתית וחלק קטן מאוסטריה עילית, היה בניהול ברית המועצות. 
בדומה לברלין, חולקה גם וינה ששכנה בלב אזור הכיבוש הסובייטי, בין ארבעת הצבאות הכובשים. החלוקה נעשתה לפי מפתח רבעים, ומרכז העיר (רובע 1) נוהל לפי תורנות חודשית. 
ממוזער|302x302 פיקסלים|חיילים סובייטים מסירים שלט של המפלגה הנאצית

### סיום הכיבוש
ב-25 בנובמבר 1945 התקיימו הבחירות הראשונות במדינה. משטר הכיבוש נמשך עשר שנים והסתיים באופן רשמי ב-15 במאי 1955 עם חתימת אמנת המדינה האוסטרית. האמנה נכנסה לתוקפה ב-27 ביולי 1955 ואחרוני הכוחות הצבאיים הזרים עזבו את שטח המדינה ב-25 באוקטובר 1955. למחרת קיבלה אוסטריה את חוק הנייטרליות (Bundesverfassungsgesetz über die Neutralität Österreichs), ויום זה נקבע כיום חגה הלאומי.

## ראו גם
* אזורי הכיבוש בגרמניה
* האדם השלישי (סרט)
* ארבעה בג'יפ

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בעקבות מלחמת העולם השנייה: אוסטריה
אוסטריה
קטגוריה:המאה ה-20
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1945
עגלה

שמאל|ממוזער|280px|עגלת משא המונעת בידי אדם
**עגלה** היא אמצעי שינוע ללא יכולת הנעה עצמית, המיועד לגרירה על ידי אדם, בהמה, או רכב ממונע. לעגלות יש בדרך כלל שניים עד ארבעה גלגלים והן מיועדת לנשיאת משאות כבדים ונוסעים.

## היסטוריה

עגלות הוזכרו עוד בספרות של העת העתיקה; הספר ההודי ריג ודה קובע כי האיש והאישה שווים כשני גלגלי העגלה. העגלות הראשונות שימשו לנשיאת תבואה חקלאית, במשקל של כמה עשרות קילוגרמים, ונסחבו בידי האדם עצמו. עם הזמן, בעלי חיים, כדוגמת סוסים, חמורים ואפילו כלבים שימשו כנושאי עגלות.

המילה עגלה במשמעותה העדכנית מופיעה במקרא כשיוסף שולח לאביו יעקב עגלות להביאו עם משפחתו למצרים, ועגלה המובילה את ארון הברית בחזרה מעיר הפלשתים עזה לשבט יהודה. במילה עגלה יש את השורש עג"ל, מילה שבאכדית עתיקה ובשפות השמיות העתיקות פירושה עיגול או גלגל, ודומה לה *עקל*, *עקלקל*, ו*מעגל* המקראיים (ייתכן שהאות קו"ף נהגתה כהגיית הגימ"ל כיום). מילים בעלי שורש דומה היו קיימות בשפות הפיניקיות, בארמית, ונשתמרו גם בשפה הערבית (عقال עקאל). כך גם בגרמנית קדומה ובשפה הקדם הודו-אירופאית, וועיל, ווגיל, או וועגיל, שהתגלגלו למילה wheel (הנכתבת ווהיל) וכן ובמילה wagon שבמקורה נהגתה ווגין בכל צורות המילה השתמר צליל גלגל המים הקדום.

## סוגי עגלות
* **[[כרכרה]] דו מושבית** – עגלה שנמשכת על ידי אדם או בהמה, שימשה, בין השאר, להסעת נוסעים רמי-דרג.
* **עגלת נשיאה** או **עגלת משא** – מיועדת לנשיאת חפצים כבדים או כמות רבה של חפצים. משמשת בדרך כלל לנשיאה של תבואה, כדוגמת קש ומצרכי מזון.
* **[[עגלת תינוק]]** – עגלה בעלת שלושה או ארבעה גלגלים המיועדת לסחיבת תינוק או שניים ('עגלה לתאומים').
* **[[עגלת קניות]]** – עגלה המסופקת לצרכנים בחנויות, לרוב במרכולים, על ידי הנהלת החנות על מנת שיוכלו להעמיס עליה מצרכים ולהובילם.
* **[[מריצה]]** – עגלה בעלת גלגל אחד המונעת על ידי אדם ומשמשת לנשיאת משאות למרחקים קצרים.
* **פלטפורמה** (עגלה שטוחה) – מכילה רק משטח נשיאה, גלגלים וריתמות. אין עליה מושבים, מעקות או כל דבר אחר.

## גלריה

## קישורים חיצוניים

* מילון למונחי סוס, רתמה, עגלה ומחרשה (1948), באתר האקדמיה ללשון העברית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי רכב
קטגוריה:שינוע
*
הנס המלכותי של האימפריה הרומית הקדושה

**הנס המלכותי של האימפריה הרומית הקדושה** היה דגל זהב אשר הוטען בעיט דו ראשי שחור בעל טלפיים אדומים.

לאימפריה הרומית הקדושה אשר התקיימה בין המאה ה-9 ועד לשנת 1806 לא היה דגל לאומי אלא הצבעים שחור וזהב שימשו כצבעי הקיסר והופיעו בנס: עיט שחור על רקע זהב. עיצובו של הנס שונה מעט בסוף המאה ה-13 או בתחילת המאה ה-14 כאשר מקור העיט וטלפיו נצבעו באדום. מתחילת המאה ה-15 הפך העיט לדו-ראשי.

עם פירוקה של האימפריה בידי נפוליאון בונפרטה בשנת 1806 הוסיף בית הבסבורג להניף את צבעי השחור-זהב כדגלה של האימפריה האוסטרית עד תבוסתה במלחמת העולם הראשונה בשנת 1918.

## ראו גם
* סמל האימפריה הרומית הקדושה

## קישורים חיצוניים

* 
* האימפריה הרומית הקדושה של המדינות הגרמניות

## הערות שוליים

האימפריה הרומית הקדושה
האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:האימפריה האוסטרית
אימפריה הרומית הקדושה
מחוזות הפיליפינים

מבחינה מנהלית הפיליפינים כוללת 17 מחוזות (rehiyon). המחוזות מאוגדות לפי 3 קבוצות איים. המחוזות מחולקים ל-81 פרובינציות. המחוזות הוקמו לראשונה בשנת 1972 כאשר מספרם היה 11. מאז בוצעו כמה שינויים לרבות פיצול מחוזות.

שמאל|275px|ממוזער|מפת מחוזות הפיליפינים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הפיליפינים: חלוקה מנהלית
מחוזות טאיוואן

שמאל|275px|ממוזער|הרשויות המקומיות של טאיוואן
מבחינה מנהלית טאיוואן כוללת 13 מחוזות, 6 רשויות מקומיות ו-3 ערים. בעבר הייתה חלוקה ל"פרובינציות" כפי שהיה נהוג לפני שנת 1945. בשנת 2018 מוסדות שלטון בפרובינציות בוטלו וחלוקה זו נותרה רק בחוקה, אך לא בעלת סמכויות שלטוניות.

## קישורים חיצוניים

* השלטון המקומי

מחוזות
דגל סקסוניה-אנהלט

**דגל סקסוניה-אנהלט** הוא דגלה של המדינה הגרמנית סקסוניה-אנהלט. עיצובו של הדגל הוא עיצוב ביקולור צהוב-שחור לגרסתו האזרחית כאשר הגרסה המדינית מושחתת בסמל המדינה.

עיצובו של הדגל מעוגן בחוק מדיני מ-30 בינואר 1991.הקובע את צורתו של הדגל, צבעיו, יחסיו והשימוש בו.

עם תבוסת גרמניה הנאצית בסופה של מלחמת העולם השנייה, הניפה סקסוניה-אנהלט את דגלה ההיסטורי דאז. אולם, עם הקמתה של גרמניה המזרחית וביטול החלוקה למדינות בוטל גם דגל זה. נפילתה של חומת ברלין ואיחוד גרמניה הובילו להקמתה מחדש של המדינה. הדגל הנוכחי הונף באופן לא רשמי משנת 1989 ועד לאימוצו החוקי.

## ראו גם
* סמל סקסוניה-אנהלט

* 

## קישורים חיצוניים

סקסוניה-אנהלט
קטגוריה:סקסוניה-אנהלט
סקסוניה-אנהלט
מחוזות טורקמניסטן

מבחינה מנהלית טורקמניסטן מחולקת ל-5 מחוזות (welayat) ואזור הבירה. המחוזות מחולקים בחלוקת משנה לנפות.

בשנת 2018 שטח ששייך לבירת המדינה הוגדל באופן משמעותי.

בראש כל ממוז עומד מושל שמקבל מינוי מנשיא המדינה.

## מחוזות

## קישורים חיצוניים

* טורקמניסטן - חלוקה מנהלית 

## הערות שוליים

מחוזות
טורקמניסטן
זעתרה

**זעתרה** (ערבית: **زعترة**) היא עיירה פלסטינית המתפרסת במרחב שמצפון להרודיון, כ-11 ק"מ דרום מזרחית לבית לחם, לצד כביש 398, ושייכת לנפת בית לחם. זעתרה הוא היישוב המרכזי של בני שבט התעמרה. לפי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, ב-2007 מנתה אוכלוסיית זעתרה 6,289 תושבים.
## היסטוריה
מצפון לכפר נמצאת ח'רבת אום א-טלע בה נמצאו, בסקר שנערך לאחר מלחמת ששת הימים, ממצאים מתקופת הברזל א'.

תחילתו של היישוב ב-1930 בעקבות מעברם של בני השבט למגורי קבע. מקור שמו של היישוב בצמח הזעתר.

בתקופת המנדט הבריטי ניטע יער אורנים בגבעות שמצפון לכפר.

במהלך מלחמת ששת הימים ננטשו בתים בכפר, וב־1971 החליט הממשל הצבאי לשכן בהם משפחות משבט קורשאן השייך למטה ג'האלין.

בשנת 2002, לצורך בניית כביש 398, "כביש עוקף זעתרה", הופקעו אדמות באזור הכפר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נפת בית לחם
קטגוריה:מדבר יהודה
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1930
דאפי (זמרת)

**איימי אן דאפי** (באנגלית: **Aimée Ann Duffy**; נולדה ב-23 ביוני 1984), המוכרת תחת שם הבמה **דאפי** (**Duffy**), היא זמרת ולשית.

## קורות חיים
איימי אן דאפי נולדה בבנגור, גוויניד' וגדלה בנפיין. יש לה שתי אחיות, קלי וקייט. היא מדברת ולשית כשפת אימה. הוריה התגרשו כאשר היא הייתה בגיל 10. אחרי שגמרה את לימודיה, היא נסעה לשנה לשווייץ כדי לעבוד. מאוחר יותר, היא התחרתה בתוכנית הריאליטי "Pop Idol" ששם היא הגיעה למקום שני בתחרות.

ב-2008, דאפי הוציאה את אלבומה "Rockferry" שנכנס למקום הראשון בבריטניה. האלבום מכר יותר מחמשה מיליון וחצי עותקים בעולם. ב-2009, היא זכתה בשלושה פרסי המוזיקה הבריטית: פריצת השנה, אלבום השנה וזמרת השנה וכך הפכה לאמנית שקיבלה הכי הרבה פרסים בטקס באותה שנה. היא גם זכתה בפרס גראמי על האלבום הווקלי הטוב ביותר והיא הייתה מועמדת לעוד שני פרסים ביניהם פרס גראמי לתגלית השנה. דאפי היא הזמרת הוולשית הראשונה מזה עשרים ושבע שנים שהשיר שלה, "Mercy", צעד במקום הראשון.
ב-2010 הוציאה את האלבום "Endlessly".

ב-25 בפברואר 2020 הוציאה הודעה מפתיעה בה סיפרה שסוממה, נחטפה, ונאנסה. דאפי לא תיארה מתי קרתה החטיפה אך ציינה בהודעה נוספת כחודש וחצי לאחר ההודעה הראשונה שנחטפה ביום ההולדת שלה, הוטסה למדינה זרה ונאנסה בחדר מלון במשך מספר ימים.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2008: *[[Rockferry]]*
* 2010: *[[Endlessly]]*

### אלבומים אחרים
* 2004: *[[Aimée Duffy]]*
* 2008: *Live from London*
* 2008: *FNMTV Live*
* 2009: *[[Deluxe EP]]*
* 2009: *Live at the Theater of Living Arts - August 6, 2008*
* 2010: *Spotify Session*
* 2011: *NRJ Live Sessions: Duffy*

## פילמוגרפיה
* 2008: **[[סאטרדיי נייט לייב]]** - עצמה
* 2010: **פטגוניה** - סיסי
* 2015: **[[אגדת האחים קריי]]** - טימי יורי

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות פופ בריטיות
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
קטגוריה:זמרות ולשיות
קטגוריה:זמרות-יוצרות ולשיות
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:אמני A&M רקורדס
קטגוריה:נפגעי ונפגעות תקיפות מיניות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1984
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1984
יקום פורקן

**יקום פורקן** הן שתי ברכות תפילה יהודיות בשפה הארמית הנקראות על שם תחילתן במילים "יקום פורקן" ויסודן ככל הנראה בתקופת הגאונים. הקטע הראשון כולל ברכה לחכמי ארץ ישראל וחכמי בבל, לראשי הישיבות, הדיינים וכל לומדי התורה והשני כולל ברכה לקהל. שני הקטעים נאמרים אצל יהדות אשכנז לאחר קריאת התורה בתפילת שחרית של שבת, ואילו אצל יהודי פרובנס היה נאמר הקטע השני בלבד כחלק מברכת החודש. בקהילות אחרות לא מוכרת התפילה.

## תולדות התפילה
ניתן למצוא צורות ומקטעים קצרים של התפילה (או ברוח התפילה) בכתובות הקדשה ארמיות על רצפות פסיפס בארץ ישראל, כמו בבית הכנסת שלום על ישראל ביריחו וכדומה. למרות שהתפילה כוללת ברכה לחכמי בבל ואף נתקנה בשפה הארמית, היא אינה נזכרת בסידורים מתקופת הגאונים כדוגמת סדר רב עמרם גאון או בסידור רס"ג. הראשון שמזכיר את התפילה כולה הוא בעל מחזור ויטרי, המזכיר רק ברכה אחת, אשר לפי חלק מכתבי היד של החיבור כוללת הן את הברכה לחכמים (הקטע הראשון) והן את הברכה לקהל (הקטע השני), בעוד לפי כתבי יד אחרים נכללת רק הברכה לחכמים. בסידור חסידי אשכנז מוזכרים כבר שני קטעי יקום פורקן, אחד לחכמים ואחד לכל הקהל. ר' אלעזר מוורמס, בעל הרוקח, מציין כי התפילה נאמרת בכל שבת, אך לא בחגים. במרחב יהדות אשכנז וצרפת הצפונית נאמרה התפילה בכל שבת. ברם אצל יהודי פרובנס אנו מוצאים עדות בספר ארחות חיים לר' אהרון הכהן מלוניל המזכיר את התפילה כחלק מברכת החודש ולא בכל שבת וכך היה מקובל בנוסח פרובנס עד תקופה מאוחרת. ככל הנראה התפילה לא הייתה מוכרת באזורים אחרים כדוגמת ספרד או ארצות המזרח וחכמיהם אינם מזכירים אותה. עם זאת, בנוסח הספרדים קיימת תפילת מי שברך לקהל שסיומה דומה לסיום של יקום פורקן השני. גם בחסידות צאנז לא נוהגים לומר תפילה זו.

ראשוני הרפורמה בגרמניה התנגדו לאמירת התפילה והשמיטוה מסידוריהם.

## נוסח התפילה

### הברכה לחכמים

### הברכה לקהל

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:תפילות שבת
קטגוריה:תפילת מוסף של שבת
קטגוריה:יצירות יהודיות בארמית
מיקאל פיאטרוס

**מיקָאֱל פיאטרוס** (בצרפתית: **Mickaël Piétrus**; נולד ב-7 בפברואר 1982 בלז אבים, גוואדלופ) הוא כדורסלן יליד גוואדלופ בעל אזרחות צרפתית. פיאטרוס משחק בעמדת הקלע/פורוורד ומתנשא לגובה של 1.97 מטר. מיקאל הוא אחיו של הכדורסלן פלורן פיאטרוס.

## קריירת משחק
### פו אורטז
פיאטרוס החל לשחק כדורסל במסגרת קבוצות הילדים והנערים של פו אורטז. ובתחילתה של עונת 1998/99, הוקפץ לקבוצת הבוגרים של המועדון. בעונתו הראשונה, זכה למספר רב של דקות משחק וסיים את העונה עם ממוצעים של 9 נקודות וכ-3.5 כדורים חוזרים. פיאטרוס סייע לקבוצתו במשך ארבע עונות לזכות בארבע אליפויות צרפת (98/99, 99/00, 00/01, 02/03) ובשני גביעי צרפת (01/02, 02/03).

### גולדן סטייט ווריורס
בעקבות יכולת זאת, פיאטרוס חוזר על ידי מספר קבוצות פאר באירופה. אך, נרשם לדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-11 על ידי הגולדן סטייט ווריורס. פיאטרוס שיחק בקבוצה חמש עונות, שבהן קבוצתו התקשתה לעלות למשחקי הפלייאוף מלבד עונתו הלפני אחרונה בקבוצה, עונת 2006/07. באותה עונה פיאטרוס רשם את הממוצעים הגבוהים שלו בקבוצה, 11.1 נקודות ו-4.5 כדורים חוזרים בנוסף לכחסימה בממוצע למשחק.

### אורלנדו מג'יק
פיאטרוס סיכם במדיה של אורלנדו לאחר שעזב את הווריורס. בהופעת הבכורה שלו, קלע 20 נקודות נגד אטלנטה הוקס ונהפך תוך מספר משחקים בודדים לשחקן המפתח של הקבוצה. באחד המשחקים הטובים שלו קלע 5 מזריקותיו מקו־השלוש. והוביל את המג'יק למשחקי הפלייאוף כבר בעונתו הראשונה. למרות, שבמהלך העונה נפצע פעמיים והחמיץ 25 משחקים.

פיאטרוס שב לשחק כעבור מספר שבועות ושב לכושרו הרגיל. בנוסף לכך, הוביל את הקבוצה לגמר ה-NBA נגד לוס אנג'לס לייקרס, כשבגמר המזרח, קבוצתו מדיחה את קליבלנד קאבלירס ואת ה-MVP של העונה, לברון ג'יימס.

### פיניקס סאנס
ב-18 בדצמבר 2010 הועבר פיאטרוס לפיניקס סאנס בטרייד שכלל גם את וינס קרטר, ג'ייסון ריצ'רדסון והידו טורקוגלו.

### נבחרת לאומית
פיאטרוס היה חבר בסגלי נבחרות צרפת עד גיל 15, עד גיל 18 ועד גיל 21. בשנת 2004, נכנס לסגל הנבחרת הבוגרת של צרפת, וזכה עימה במדליית הארד באליפות אירופה של שנת 2005 ורשם עימה את הישג השיא שלה באליפות העולם, כשעזר לה לסיים במקום החמישי, באליפות של שנת 2006

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר ה-NBA
* אתר על אודות השחקן

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים גוואדלופים
קטגוריה:כדורסלנים צרפתים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת צרפת
קטגוריה:כדורסלני פו אורטז
קטגוריה:כדורסלני גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:כדורסלני אורלנדו מג'יק
קטגוריה:כדורסלני פיניקס סאנס
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:בחירות דראפט של גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:צרפתים ממוצא גוואדלופי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1982
קטגוריה:גוואדלופים שנולדו ב-1982
מחוזות טג'יקיסטן

מבחינה מנהלית טג'יקיסטן כוללת 2 מחוזות (viloyat), מחוז אוטונומי, נפות בכפיפות מרכזית ואזור הבירה. המחוזות מחולקים בחלוקת משנה לנפות. חלוקה זו התגבשה  בשנת 1992 זמן קצר לאחר עצמאות המדינה.

מחוז אוטונומי גורנו-בדח'שאן מהווה כ-45% משטח המדינה אך מתגוררים בו כ-230 אלף תושבים בלבד.
## מחוזות

## קישורים חיצוניים

* חוק השלטון המקוי 
## הערות שוליים

מחוזות
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
קסאדה

**קֵסָאדָה** (בספרדית: **Quesada**) היא עיירה ורשות מקומית  בקומרקת  סיירה דה קסורלה  במחוז חאאן בקהילה האוטונומית אנדלוסיה שבספרד. קסאדה היא מולד נהר הגואדלקיביר.

## תיירות
בשטח העיירה נמצאות הריסות העיר הרומית ברונייל (Bruñel) שם נשמרו מספר פסיפסים מהתקופה הנוצרית המוקדמת. בקסאדה נמצאות גם מספר מערות ונקרופוליס אך הם אינם נגישים לציבור.

התיירות בעיר אינה מפותחת דיה.

### טיסקאר
13 ק"מ מדרום לעיר נמצא הכפר טיסקאר. לרגלי מבצר טיסקאר ישנה כנסייה לפטרונית קסאדה, הבתולה מטיסקאר. מהמבצר שהיה בטיסקאר שרד מגדל אחד במצב טוב. ליד המבצר נמצאת מערת מים וכן מפל מים מרשים.

## דמוגרפיה
בשנים האחרונות עוברת קסאדה תהליך של הידלדלות אוכלוסין. בשנת 1950 חיו בקסאדה 12,224 איש, ואילו נכון לשנת 2000 חיו בה כ-6,000 איש.

מקסאדה יצאו מספר אישים:
* רפאל סבלטה (Refael Zabaleta Fuentes) - צייר; לכבודו נוסדה תערוכה בשדרות אלמריה בעיר
* חוסה לואיס ורדס (José Luis Verdes) - צייר
* רפאל אידלגו דה קבידס (Refael Hidádlgo de Cavides) - צייר
* אנטוניו נברטה (Antonio Navarrete)- סופר ומשורר

אנשי קסאדה מכונים בספרדית Quesadeños או Quesadentes.

## חקלאות
רוב החקלאות בקומרקת קסורלה מבוססת על זיתים, ובעבר נהוג היה לגדל באזור גם דגנים.

## קישורים חיצוניים

*  

קטגוריה:אנדלוסיה: רשויות מקומיות
ג'ודקה

**ג'ודקה** (באיטלקית: **Giudecca**) הוא אי במרכז לגונת ונציה ומהווה אחת משכונות העיר ונציה, וחלק מרובע דורסודורו של העיר.

האי ממוקם דרומית לאיים המרכזיים המהווים את העיר, ובינו לבין יתר האיים המרכזיים מפרידה תעלת ג'ודקה. 

באי ממוקמות כנסיית איל רדנטורה שתוכננה על ידי אנדראה פאלדיו.

## היסטוריה
בעבר נקרא האי בשם "ספינאלונגה" (**Spinalunga** - "הקוץ הארוך"), בשל צורתו. בשלהי ימי הביניים החל האי להיקרא בשם "ג'ודקה". ישנה סברה כי מקור השם ביישוב היהודי שהיה בו קודם להקמת הגטו של ונציה, אולם פרט לשמו של האי אין ראיות לקהילה יהודית שהתגוררה בו.

עד המאה ה-19 היה האי פרוור של ונציה, והיו בו ארמונות בינות גנים ופרדסים. במהלך המהפכה התעשייתית הפך האי לאזור תעשייתי, ובראשית המאה ה-20 הוקמו באי מפעלים רבים, מספנות, מגורים לפועלים ואף אולפן קולנוע. לאחר מלחמת העולם השנייה ירדה קרנה של תעשיית האי, וכיום האי מהווה אזור מגורים בלבד.

אטרקציות בג'ודקה:

* צ'יזה דל רנטנטור - אחת הכנסיות המפורסמות ביותר באי וגם בוונציה. הכנסייה ידועה גם בשם סנטיסימו רדנטורה ונבנתה במאה ה -16.
* צ'יזה דלה זיטל - כנסייה נוספת באי, שלידה נמצא קאסה דה מריה (הידועה גם בשם קאסה דיי טר אוקי) שנבנתה בעבר כסטודיו במאה העשרים.
* מולינו סטאקי - המקום הידוע ביותר באי, שהוא כיום מלון הילטון. הבר על הגג המפורסם במלון זה הוא המקום הטוב ביותר לזכות בתצפית טובה על הלגונה ועל ונציה.
* קו החוף של ג'ודקה - כל חלקו של חוף הים הוא רחוב אבן מרוצף מרוצף עם חנויות קטנטנות מקסימות משני צדדיו הצדדים ומוכרות הכל, החל מיין ועד אוכל ומוצרים מקומיים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:איים בלגונת ונציה
אישתר (סרט)

**אישתר** (אנגלית: **Ishtar**) הוא קומדיית הרפתקאות מ-1987, בבימויה של איליין מאי ובכיכובם של וורן בייטי ודסטין הופמן. ביטי והופמן מגלמים את רוג'רס וקלארק, צמד זמרים כושלים שנוסעים לחפש עבודה במרוקו, ונשאבים לתוך הרפתקה במדינה בדיונית, אישתר, במסגרת המלחמה הקרה. בסרט מופיעים גם איזבל אג'אני (זוגתו של ביטי באותה עת) והקומיקאי צ'ארלס גרודין ("מרדף חצות").
## הפקה
צילומי "אישתר" החלו ב-21 באוקטובר 1985 והיו אמורים להימשך עד למרץ 1986. הסרט נועד להיות שובר קופות בקיץ 1986, בשל העובדה שמיטב הכישרונות של הוליווד השתתפו בהפקתו. איליין מאי, הייתה אשת קומדיה בעלת מוניטין מוכח ועשיר. היא למעשה המציאה את קומדיית המצבים האמריקאית במתכונתה הנוכחית. ביטי והופמן היו שחקנים זוכי אוסקר שלא הופיעו בסרט כ-5 שנים לפני כן, והיו אמורים לעשות את החזרה שלהם לאקרנים בסרט הזה.

אולם מלכתחילה, החלו לצוץ בעיות שונות. הצילומים נמשכו הרבה מעבר למתוכנן וחריגות בתקציב הביאו לכך שהתקציב שהיה מיועד מלכתחילה להיות 28 מיליון דולר, קפץ והגיע ל-55 מיליון דולר (כ-120 מיליון דולר כיום). אולפני קולומביה ביקשו ממאי לצלם את הסרט באריזונה או בנבדה, אולם מאי בהיותה פרפקציוניסטית מושבעת, התעקשה לצלם את הסרט דווקא במרוקו. סצנות זניחות צולמו בעשרות טייקים, ותפאורות גרנדיוזיות נבנו לספק את גחמותיה של הבמאית השאפתנית. לבסוף, נדחתה הפרימיירה של הסרט למאי 1987, ובסופו של דבר הסרט יצא לאקרנים.

בסוף השבוע הראשון, אמנם, הסרט גרף 4 מיליון דולר, אולם כבר בשבוע השני התברר גודלה של הקטסטרופה. הסרט נקטל באכזריות על ידי כל מבקרי הקולנוע של ארצות הברית, ונתונים של ההכנסות לא פורסמו עוד. לבסוף, לאחר מעשה ידוע שהסרט גרף 14 מיליון דולר, וכך גרם לנזק ל"קולומביה" של מעל 40 מיליון דולר.

הסרט נבחר לסרט הגרוע של השנה, ומאז הפך למשל ולשנינה, בתור אחד ההפסדים הגדולים שהוליווד ידעה, ביחד עם סרטים כמו "קלאופטרה", "שערי החופש", ו"עולם המים".

הסרט, לא רק שחיסל כמעט את אולפני קולומביה, הוא גם חיסל את הקריירה של איליין מאי, ומאז היא לא שבה לביים עוד (אך המשיכה לשחק בסרטים). ביטי, בהיותו מפיק שותף, ניזוק אף הוא קשות ומאז הוא ממעט להופיע בסרטים. אג'אני, אחת מהשחקניות הצרפתיות המוכשרות ביותר, נעלמה ולא הצליחה לפרוץ יותר בהוליווד. גרודין, הצליח איכשהו להתאושש ושיחק שנה לאחר מכן ב"מרדף חצות", אולם מיד לאחר מכן, גם הוא נעלם. היחיד שלא ניזוק מ"קללת אישתר", הוא דסטין הופמן. שנה לאחר מכן, זכה באוסקר על משחקו ב"איש הגשם", ועוד נותר בקדמת השחקנים בהוליווד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1987
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטי פולחן
בית כאחיל

**בית כאחיל** (בערבית: **بيت كاحل**) הוא כפר פלסטיני בנפת חברון, הנמצא 7 ק"מ מצפון מערב לחברון.

על גבעה סמוך לכפר (ח' אבו ח'רזה) התגלו שרידים ליישוב מן התקופות ההלניסטית, הרומית והביזנטית, שכללו בורות, אבן ריחיים גדולה וחרסים שונים. השרידים נהרסו כמעט כליל כחלק מעבודות של הכשרת הקרקע לחקלאות.

ויקטור גרן ביקר בכפר ב-30 ביולי 1863 ותיאור אותו במילים האלו:

בשנת 1883 תיארו קונדר וקיצ'נר, אנשי הקרן לחקר ארץ ישראל, את הכפר בספר "סקר פלשתינה המערבית":

נכון למפקד שנערך על ידי ישראל בשנת 1967 היו בכפר 936 תושבים.

לפי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה אוכלוסיית הכפר ב-2007 מנתה 6,526 תושבים. האוכלוסייה מורכבת ממספר חמולות, כולל: אל-אתוונא, אל-אספרה, אל-זוהור, אל-ג'ודי, ברהם ואל-חטיב. שטחו הכולל של הכפר הוא 5,795 דונם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נפת חברון
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
פאוריה

**פאוריה** (באנגלית: **Peoria**) היא העיר הגדולה ביותר על נהר אילינוי והיא מושב המחוז של מחוז פאוריה שבמדינת אילינוי בארצות הברית. העיר נקראת על שם שבט פאוריה הילידי, שהתגורר באזור לפני הגעת המתיישבים האירופאים.

על פי מרשם התושבים בשנת 2000, פאוריה היא העיר החמישית בגודלה באילינוי, עם 113,546 תושבים. אוכלוסיית המטרופולין שלה מנתה 372,487 תושבים בשנת 2008 - המטרופולין השלישית בגודלה אחרי המטרופולין של שיקגו ומטרו-מזרח.

פאוריה מוכרת כעיר האמריקאית הממוצעת, בעקבות המבנה הדמוגרפי שלה והתרבות המערב-תיכונית של תושביה. הביטוי "האם זה יעבוד בפאוריה" רווח במגוון תחומים פוליטיים ומסחריים כמטפורה לשאלה "האם הדבר ידבר אל האמריקני הממוצע?"

## היסטוריה
פאוריה היא אחת ההתיישבויות האירופיות הראשונות באילינוי, וקודמת אף לשיקגו. המתיישבים הראשונים יישבו אזור זה בשנת 1680, כאשר מגלי הארצות רנה-רובר קוואלייה והנרי דה טונטי הקימו במקום את פורט קרווקואאור. המבצר נשרף. בשנת 1813 הוקם במקומו פורט קלאק, אילינוי. כאשר מחוז פאוריה הוקם ב-1825, שונה שם המבצר לפאוריה.

בפאוריה נמצאים המטה העולמי ומספר מפעלים גדולים של חברת קטרפילר, יצרנית הצמ"ה והמנועים הגדולה בעולם.
בפאוריה נולדו המלחין, הזמר והרב-נגן האמריקאי דן פוגלברג והקומיקאי האפרו-אמריקאי ריצ'רד פריור.

## ערים תאומות

* 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אילינוי: ערים
קטגוריה:אילינוי: מושבי מחוזות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1680
מחוזות כווית

**מחוזות כווית** (בערבית: **محافظات الكويت**) הם המחוזות האדמיניסטרטיביים המרכיבים את כווית, אמירות מזרח תיכונית השוכנת לחופי המפרץ הפרסי. המדינה מחולקת לשישה מחוזות (muhafazah), אשר מחולקים לנפות משנה. החלוקה הנוכחית בתוקף החל משנת 1999.

## מחוזות כווית

## קישורים חיצוניים

* נתוני אוכלוסייה, 2018

*
קטגוריה:כווית: חלוקה מנהלית
כווית
אור ישראלי

**"אור ישראלי"** הוא אלבום הסולו העשירי של היוצר והזמר שלום חנוך, שיצא בשנת 2003.

האלבום הוא שיתוף פעולה בין חנוך ללהקת מוניקה סקס שחבריה מנגנים בכל שירי האלבום, למעט השיר המסיים, "אהבת נעורי" (בלדה אקוסטית בביצוע שלום חנוך ומשה לוי). האלבום עובד והופק מוזיקלית על ידי שלום חנוך ומשה לוי, ולואי להב היה יועץ אמנותי.

בין השירים הבולטים באלבום: "אהבת נעורי", "היום", "אור ישראלי" ו"ראש המשלה". השיר "גשר צר" בוצע במקור על ידי דפנה ארמוני באלבומה "אשה אחת פחות" (1992). לאחר צאת האלבום יצאו שלום חנוך ומוניקה סקס לסיבוב הופעות משותף.

## רצועות

## קרדיטים
*שלום חנוך: שירה, גיטרות וסינתי
*משה לוי: פסנתר, המונד, סינתי, גיטרה חשמלית, בס, אקורדיאון, שייקר, טמבורין וקולות
*יהלי סובול: גיטרות וקולות
*פיטר רוט: גיטרות, פעמונים וקולות
*שחר אבן-צור: תופים
*אלדד גואטה: בס, פסנתר ותכנותים
*אורי אור-ירח: חלילים (ב"אור ישראלי")

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי שלום חנוך
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי משה לוי
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי שלום חנוך
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
Friend of Dorothy

[250px|שמאל|ממוזער|[ג'ודי גרלנד בסרט "הקוסם מארץ עוץ", המהווה אייקון הומוסקסואלי כמקור אפשרי למונח זה]]
בסלנג להט"בי בשפה האנגלית, **Friend of Dorothy** (**חבר של דורותי**; בראשי תיבות: **FOD**) הוא כינוי לגבר הומוסקסואל. המונח מוכר עוד מתקופת מלחמת העולם השנייה, כשאקטים הומוסקסואליים היו מחוץ לחוק בארצות הברית. השאלה או האמירה כי אדם מסוים הוא "friend of Dorothy" היוו לשון נקייה לדיון בנטייה מינית מבלי שאנשים אחרים יבינו את כוונת הביטוי. מקור הביטוי אינו ידוע, ותאוריות רבות מנסות לספק לו הסבר. במחצית הראשונה של המאה ה-20 נעשה באנגליה שימוש במונח דומה: "friend of Mrs. King" – 'חבר של גב' מלך', כלומר: מלכה.

הקישור החזק ביותר הוא בין ביטוי זה לבין הסרט "הקוסם מארץ עוץ", היות שג'ודי גארלנד, שכיכבה בסרט כדמות הראשית דורותי, היא סמל הומוסקסואלי. בסרט, דורותי היא דמות המקבלת את השונה. לדוגמה, האריה העדין שחי בשקר: "אני חושש שלא ניתן להכחיש זאת, אני בסך-הכל אריה גנדרן".

זוהי התאוריה הנפוצה ביותר באשר למקור הביטוי, והיא התחזקה ככל שהסרט צבר פופולריות. אף על פי כן, קיים מקור אפשרי אחר, בדמות לוחמת זכויות האדם והאזרח הניו-יורקרית דורותי פארקר, שהייתה גם סופרת, משוררת, עיתונאית, תסריטאית ומבקרת תיאטרון מפורסמת. פארקר, שהפופולריות הרבה שלה הייתה מוגבלת בעיקרה לעיר ניו-יורק, הקדימה את הסרט בעשור אחד לפחות, ופעלה בתקופה שבה גברים הומוסקסואלים היו חייבים לשמור על חשאיות גבוהה, ולהשתמש בביטוי שמשמעותו האמיתית אינה מובנת בקלות. ייתכן שהביטוי נולד בתקופתה של פארקר, והמשיך להוות לשון נקייה לגברים הומוסקסואלים, תוך שינוי האטימולוגיה המובנת הרווחת שלו פארקר אל הסרט הידוע ואל כוכבתו המפורסמת.

בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 ערך שירות החקירות של הצי האמריקני (NIS) חקירה במטרה לגלות אנשי צי הומוסקסואלים המוצבים באזור שיקגו. סוכניו גילו כי חלק מהגברים ההומוסקסואלים כינו עצמם "חברים של דורותי". הסוכנים, שלא היו מודעים למשמעות ההיסטורית של הביטוי, האמינו כי קיימת אישה בשם דורותי העומדת במרכזו של מעגל הומוסקסואליות נרחב של חיילים הומוסקסואלים, והחלו בחיפוש נרחב אחריה, בתקווה שתסגיר לידיהם רשימת שמות של אנשי צי הומוסקסואלים.

## השימוש בביטוי כיום
החל משנות השמונים המאוחרות, נוסעים הומוסקסואלים על סיפונן של ספינות רבות ביקשו מאנשי הצוות לפרסם התאספויות של גברים הומוסקסואלים כחלק מלוח הפעילויות המוצעות היומי במשך השיט. חברות הספנות היססו לפרסם את המפגשים כהתאספויות הומוסקסואליות באופן מפורש, והעדיפו לרושמן כ"פגישות של החברים של דורותי". פגישות כאלה הפכו להיות יותר ויותר נפוצות וצברו פופולריות במשך השנים. כיום, חברות ספנות רבות מקיימות אירועי "FOD" רבים, לעיתים אף בכל לילות ההפלגה.

## קישורים חיצוניים

* Cruise Critic on Friends of Dorothy

## הערות שוליים

קטגוריה:להט"ב: סלנג ומונחים
קטגוריה:להט"ב: היסטוריה
קטגוריה:הומוסקסואליות
שניאור זלמן רודרמן

**שניאור זלמן רודרמן** (נולד בכ"ה באב ה'תשכ"ח, 19 באוגוסט 1968) הוא עיתונאי, סופר ועורך חסיד חב"ד. לשעבר עורך המגזין של השבועון "בקהילה" והמוסף השבועי של היומון "המבשר".

## ביוגרפיה
נולד בפתח תקווה לרב יצחק ומלכה רודרמן, נכד לרב חנניה יוסף הלפרין - מחשובי רבני חב"ד בירושלים ונצר לאדמו"ר הזקן בעל התניא מייסד חסידות חב"ד. למד בישיבות תומכי תמימים בלוד, בנחלת הר חב"ד ובכפר חב"ד. בשנת תשמ"ח למד בישיבת תומכי תמימים המרכזית 770. את דרכו העיתונאית החל בעלון שיחת השבוע, כמה שנים לאחר ייסודו. במשך כ-17 שנה כתב את המדורים "מעשה שהיה" ו"חיים יהודיים", במסגרת זו כתב סיפורים וראיין אישים מכל גוני הקשת הדתית והחרדית. בחודש אלול תשס"ז עזב רודרמן את העלון.

בהמשך כתב בשבועון כפר חב"ד סיפורים חסידיים, בעיקר על אדמו"רי חב"ד. במקביל הצטרף לשבועון החרדי בקהילה, שבו כתב מדור סיפורים שבועי בשם "בין הדגים לזמירות". בעבר אף פרסם שם כתבות ולאחר מכן שימש עורך המגזין של "בקהילה".

ב-2000 החל רודרמן לעבוד כסופר בעיתון הילדים "תורתך שעשועי", בהוצאת המרכז החינוכי-חסידי של צעירי חב"ד. עד לסגירת העיתון כתב בו "סיפור לשבת" ומדור של סיפורים בהמשכים לגיל הנעורים. ב-2007 מונה לעורך המגזין של שבועון כפר חב"ד, תפקיד שאותו מילא במשך כשנה. במחצית 2008 התפטר רודרמן מהעיתון, לאחר שזה נקלע למצוקה כלכלית. בעת ייסוד היומון החרדי "המבשר" בתחילת 2009, נקרא רודרמן לשמש כעורך המוסף השבועי. בחודש יולי 2009 חדל רודרמן לשמש בתפקיד זה. בשנת 2010 החל לכתוב בשבועון החרדי מורשה.

רודרמן פרסם מספר רב של ספרים לבני נוער ולמבוגרים.

נשוי לגיטה (לבית ניימרק), מתגורר בכפר חב"ד ואב לשמונה. גיסו הוא דובר חב"ד מנחם ברוד.

## ספריו

## קישורים חיצוניים
* 
* מאמרי הדעה של רודרמן באתר שטורעם
* ראיון חג (סוכות תשע"ט - ספטמבר 2018) באתר חרדים10
* 
* מאמר על חינוך הילדים (לקראת חופשת הקיץ תשפ"ד) באתר חרדים10

## הערות שוליים

קטגוריה:כפר חב"ד: אישים
קטגוריה:סגל בקהילה
קטגוריה:סגל המבשר
קטגוריה:סגל שבועון כפר חב"ד
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
פרנסואה קופה

**פרנסואה קופה** (בצרפתית: **François Coppée**; 26 בינואר 1842 – 23 במאי 1905) היה משורר, מחזאי וסופר צרפתי.

## ביוגרפיה
פרנסואה אדוארד ז'ואקן קופה נולד בפריז לאב שהיה עובד מדינה. אחרי שלמד בבית הספר התיכון סנט-לואי עבד כפקיד במשרד המלחמה הצרפתי. הוא החל להתפרסם כמשורר שהשתייך לאסכולת הפארנאס בשירה הצרפתית. חרוזיו הראשונים נכתבו ב-1864 ומחזהו הראשון ב-1869. מחזה זה בשם "עובר אורח" שהוצג לראשונה בתיאטרון אודיאון בפריז, הביא לשחקנית שרה ברנאר את אחת מהצלחותיה הראשונות.

מאוחר יותר כתב את המחזות "עשה את חובתך" (1871) ו-"תכשיטי הגאולה" (1872). מחזות אלה שנכתבו בהשפעת מלחמת צרפת–פרוסיה זכו להצלחה בציבור. אחרי ששימש כספרן בספריית הסנאט, נבחר ב-1878 לתפקיד מנהל הארכיב של להקת קומדי פראנסז - תפקיד שבו שימש עד 1884 כאשר נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית.

החרוזים והפרוזה של פרנסואה קופה מבטאים רגשות פטריוטיים, שמחת אוהבים צעירים וחמלה על העניים. הוא כתב אוטוביוגרפיה המשקפת את תקופת נעוריו כאשר חלם להפוך למשורר ולסופר. בספרו "הייסורים הטובים" (1898) הוא מתאר את מחלתו שכמעט גרמה למותו - מה שגרם לו להיכנס בבריתה של הכנסייה הקתולית. מבחינה פוליטית הוא השתייך לחלק הקיצוני של התנועה הלאומית הצרפתית ובז לדמוקרטיה. במשפט דרייפוס היה מראשי המצדדים בהרשעתו בדין כבוגד.

בהקדמה להוצאה הראשונה של לקט שיריו "מחברת אדומה" פרנסואה קופה מגדיר את תפקידיו של המשורר: "מטרתנו המשוררים, איננה לעסוק במה שכבר הושג, אלא במה שעתיד לבוא. על המשורר לחלום על כתיבת חרוזים מושלמים, ואחרי שמסר את החומר להדפסה עליו להיות משוחרר מכל דאגה, כמו עלים מתים של הסתיו שעבר."

פרנסואה קופה מת בפריז ב-1905.

הוא כתב 12 קובצי שירה, 15 מחזות ו- 14 סיפורים, רומנים ונובלות. הייתה לו הצלחה רבה בקרב הציבור של תקופתו, אך אחרי מותו יצירתו נשכחה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1842
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1905
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1908
אהרן מטלון

**אהרן מטלון** הוא מראשוני מחדשי היישוב היהודי ביפו שבתחילת המאה ה-19.

אהרון מטלון היה סוחר בבדים ובצבעים של בדים בעיראק. בסוף המאה ה-18 היה בקשר מסחר עם משפחת ששון בבומביי. הגיע ליפו עם בנו מאיר בשנת 1817

לאחר שנפטרה אשתו, יצא ב-1815 עם שני בנים ושלוש בנות, ועם שיירה שמנתה מאה גמלים ושישים פרדות, דרך דמשק לארץ ישראל. בדרכם הגיעו לביירות וישבו שם. בנו יחזקאל התחתן וגם בנותיו מצאו שידוך בביירות. באותה תקופה פרצו בלבנון מאורעות, הדרוזים נלחמו נגד הנוצרים. היהודים נסו עם הנוצרים. בתו הצעירה נהרגה ולכן מיד לאחר השבעה קם ועלה לארץ ישראל.

בתחילת 1817 הגיע לירושלים. בירושלים היה יישוב יהודי המחולק לעדות: ספרדים ואשכנזים. באותה תקופה חי היישוב היהודי (האשכנזי) על כספי החלוקה. מטלון רצה לשוב לעסקי המסחר ומצא שיש שוק טוב לבדים ולצבעי בדים ביפו. בתקופה זו חיו היהודים בעיקר בארבע ערי הקודש: צפת, ירושלים, חברון וטבריה. מטלון ניהל משא ומתן עד שקיבל אישור לעבור ליפו, אך בסופי שבוע היה צריך להגיע לירושלים וללוד. בה'תקע"ח 1817 עבר ליפו והיה ממחדשי היישוב היהודי בה.

לאחר שגר בשכירות קנה דירה, בשבתות נסע ללוד ולעיתים (בעיקר בחגים) נסע לירושלים. הוא ניסה לשכנע יהודים נוספים לעבור ליפו. יהודים בקרו אצלו ביפו והיו יהודים שהגיעו ארצה דרך נמל יפו ושמעו שיש בית יהודי ביפו. הם נשארו לשבת כאשר לא יכלו להגיע לירושלים לפני כניסת השבת. במשך הזמן גדלה הצפיפות בביתו והוא חשב על פתרון ממוסד יותר. בשנת 1820 ביקר ביפו ישעיהו אג'ימן ונפגש עם מטלון. מטלון הציע לפתוח אכסניה ליהודים, ואג'ימאן תרם 150 לירות זהב טורקיות למטרה זו, ואלה שימשו לבניית דאר אל יהוד, ששרידיו נמצאים היום בגן הפסגה ביפו. הבית נרשם על שם ועד הקהילות הספרדיות בירושלים. מטלון רצה צביון יהודי ב"דאר אל יהוד" לכן נסע לירושלים וסיכם שישלחו רב פעם בחודש וכן הביא מירושלים ספר תורה לבית הכנסת שהקים. כך הגיע ליפו רבי יהודה מרגוזה, שלאחר 17 שנה עבר להתגורר ביפו והיה הרב הראשי של העיר.

מטלון סחר בבדים, וכן פתח חנות של שולחני והושיב שם את בנו מאיר מטלון שעסק בבנקאות.

בשנותיו האחרונות עבר לירושלים ונפטר בה בשנת ה'תרי"ח, 1858.

## הערות שוליים

קטגוריה:יפו: אישים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:נפטרים ב-1858
אנטון סעאדה

**אנטון סעאדה** (בערבית: **أنطون سعادة**; ) היה מייסד המפלגה הסורית הסוציאלית-לאומית בשנת 1932. מפלגתו העלתה את רעיון הזהות הלאומית הסורית לראשונה לתודעה בסוריה.

## ביוגרפיה
סעאדה נולד בכפר  בקרבת ביירות, למשפחה נוצרית יוונית-אורתודוקסית משכילה. אביו היה רופא. בעקבות המצב המדיני בלבנון אביו היגר לברזיל שם עסק בפרסום עיתונים לקהילה הסורית שהתמקמה בדרום אמריקה. אנטון הצטרף לאביו שבברזיל בשנת 1920, אחרי מלחמת העולם הראשונה. בסאו פאולו, הוא סייע לאביו בעריכת מגזינים, אך מלבד זאת לא ידוע על חינוך אקדמי שקיבל. הוא ייסד בשנת 1924 חברה חשאית שמטרתה לפעול למען אחדותה של סוריה הטבעית, אך היא התפוררה בשנת 1925. בעודו בברזיל למד גרמנית ורוסית. הוא חזר ללבנון ביולי 1930. בשנת 1931 כתב את "טרגדיה של אהבה" שפורסם לראשונה עם "סיפור חג גבירתנו מסידנאיה" בספר אחד בביירות במהלך שנת 1933. סעאדה חזר לביתו ב-2 במרץ 1947, ובדמשק הכריז סעאדה ב-4 ביולי 1949 על המהפכה החברתית הלאומית הראשונה שתהרוס את שלטון העריצות, השחיתות והזיוף.

סעאדה ראה באזורים נרחבים כשייכים לסוריה. גבולותיה של סוריה הגדולה השתרעו עד לנהר הפרת במזרח, קפריסין במערב, חצי האי סיני בדרום וכן נכללו שטחי ארץ ישראל ועבר הירדן. הוא הקים את המפלגה הסורית לאומית ב-16 בנובמבר 1932. ב-16 בנובמבר 1935 נודע קיומה של המפלגה. סעאדה נעצר ונידון לשישה חודשי מאסר, שבמהלכם כתב את ספרו "עלייתם של הלאומים". הוא שוחרר מהכלא אך נעצר שוב בסוף יוני 1936. במהלך תקופת המאסר הזו כתב את חוברתו "עקרונות מוסברים". בתחילת נובמבר הוא שוחרר מהכלא, והוחזר אליו בתחילת מרץ 1937. לאחר שכתב את ספרו "עלייתה של האומה הסורית", כתב היד הוחרם בעת מעצרו, והרשויות סירבו להחזיר אותו. שוחרר בסוף מאי 1937, הקים את העיתון "א-נהדה" בנובמבר 1937. סעאדה המשיך להוביל את המפלגה עד שעזב את הארץ בשנת 1938 כדי לארגן את סניפי המפלגה בחוץ לארץ.

ב-7 ביולי 1949 שוכנע נשיא סוריה חוסני א-זעים להסגיר את סעאדה לשלטונות לבנון, שחקרו והוציאו אותו להורג ב-8 ביולי 1949.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נוצרים סורים
קטגוריה:פוליטיקאים לבנונים
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בארצות ערב
קטגוריה:ילידי 1904
קטגוריה:סורים שנפטרו ב-1949
מרסדס אודינה

**מרסדס אודינה** (ספרדית: **Mercedes Odina**; נולדה ב-11 באוקטובר 1959) היא עיתונאית, סופרת, במאית סרטים, ומנהלת אמנות יהודיה-ספרדייה.

## ביוגרפיה
מרסדס אודינה היא בעלת תואר שני בתקשורת מה-Universidad autonoma de Barcelona. היא התחילה את הקריירה בעיתונאות ברדיו מיראמר (Miramar) וב-1985 הצטרפה אל שירותי המידע של הטלוויזיה הספרדית *RTVE*. לאחר זמן קצר הפכה לחלק מצוות העורכים של Informe semanal. בשנת 1989 החלה בבימוי הסדרה התיעודית *השנים שחיינו* (*Los años vividos*), תוכנית בעלת עשרה פרקים המציגה סקירה מלאה של המאה ה-20 ב-ספרד והמבוססת על זיכרונם של 250 אישים מהבולטים והמשפיעים במדינה. התוכנית זכתה בפרס הבינלאומי אונדס (Premios Ondas) בשנת 1992.

בשנת 1991 מונתה לעורכת ומנהלת תוכנית החקירה העיתונאית תיק*21* (Dossier 21) בטלוויזיה הספרדית *RTVE*. סדרה זו בנויה ממחקרי תעודה עם נושאים הקשורים לאירועי היום ונושאים אקטואליים. חלק מהתיעודים שיוצרו במהלך תקופה זו, כגון *המטרה: להרוג את פרנקו* (*Objectivo: Matar a Franco*), שודרו על ידי ערוצי טלוויזיה זרים שונים והן בפסטיבלים ובתערוכות בינלאומיות.
באוקטובר 1993 מונתה אודינה לדוברת וראש מחלקת התקשורת של משרד המשפטים והפנים של ממשלת ספרד. בשנת 1995 מונתה לכתבת ועורכת של הטלוויזיה הספרדית *RTVE* בניו יורק.

בשנת 1997 פרסמה אודינה את ספרה הראשון *תאגיד אמריקה* (*America Sociedad Anonima*) ובתקופה שעד 2005 שילבה עם עבודתה כמרצה לתקשורת באוניברסיטת *רמון יול של ברצלונה* (*Ramon Llull de Barcelona*) עם כתיבה ספרותית ושתוף פעולה עם תחנות רדיו, טלוויזיה ועיתונים. באפריל 2005 מונתה אודינה לראש מחלקת תקשורת, שיווק וקידום של אקספו 2008 (*Expo 2008*) ולאתר כשנה מונתה לראש אגף התוכניות של הטלוויזיה הספרדית *RTVE* בברצלונה. מאוחר יותר התמנתה לראש מחלקת התרבות, האמנות והחינוך של בית-אמריקה (*Canning House*) בלונדון.

## ספרים
* מרץ 1997. *תאגיד אמריקה* (*AMERICA SOCIEDAD ANÓNIMA*). הוצאת פלנטה, ברצלונה. חשיפה מתועדת של האספקטים השונים (חברתיים, כלכליים ופוליטיים) שמציירים את דמותה של ארצות הברית כעת. 
* מרץ 1998. *פקטור התהילה* (*EL FACTOR FAMA*) הוצאת אנאגרמה (*Anagrama*). ניתוח של הטרנספורמציה במושג ובערך של תהילה אחרי המהפכה האודיו ויזואלית בכלי התקשורת הצבוריים. 
* מרץ 2000. *הכפר הלא ממשי* (*LA ALDEA IRREAL*) הוצאת אל-פאיז אגילאר (*El País Aguilar*). ניתוח של ההתפתחות וההשפעה של המהפכה העכשווית במדע ובטכנולוגיה. 
* מרץ 2005. *אירופה מול ארצות הברית* (*EUROPA VERSUS USA*) הוצאת אספסה קלפה (*Espasa Calpe*). ניתוח של מושג הציויליזציה המערבית והמושגים השונים המאחדים ומפרידים בן ארצות הברית והאיחוד האירופי. 

## פילמוגרפיה
* אוקטובר 1992. *השנים שחיינו* (*Los años vividos*), במאית ותסריטאית *RTVE* מדריד, ספרד. זוכת הפרס הבינלאומי אונדס (Premios Ondas) בשנת 1992.
* ספטמבר 2004. *ניו יורק, ניו יורק, העיר האוניברסלית*, במאית ותסריטאית *[[PBS]]* / *סגררה הפקות*, ברצלונה.

## פרסים
* http://www.elpais.com/articulo/radio/television/PREMIOS_ONDAS/anos/vividos/gana/premio/ondas/internacional/elpepirtv/19921105elpepirtv_1/Tes
* http://www.anagrama-ed.es/PDF/XXV_aniv_premi.pdf

## קישורים חיצוניים

* שידור של ''השנים שחיינו'' RTVE 
* ''השנים שחיינו'' Trailer 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים יהודים ספרדים
קטגוריה:ברצלונה: אישים
קטגוריה:סופרות ספרדיות
קטגוריה:ספרדיות שנולדו ב-1959
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1959
מומנטום דמוגרפי

**מומנטום דמוגרפי** או **מומנטום ביולוגי** הוא תופעה דמוגרפית שבה באוכלוסייה מסוימת, למרות ששיעור הפריון יורד בחדות (נשים יולדות בממוצע פחות ילדים), יש עלייה בכמות הלידות הכוללת באוכלוסייה, בגלל התפלגות הגיל הצעיר של האוכלוסייה, ומכאן שהריבוי הטבעי ממשיך לעלות. הדמוגרף הקנדי נתן קיפיץ הסביר כי "התופעה מתרחשת מכיוון שתקופה של פוריות גבוהה הביאה לשיעור גבוה של נשים בגילאי הפוריות, ואלה מבטיחות שיעורי ילודה גולמיים גבוהים הרבה אחרי שהשיעורים הספציפיים לגיל ירדו."

תהליך התיעוש ומודרניזציה שעובר העולם מאז המהפכה התעשייתית כולל גם השפעות חברתיות ודמוגרפיות. בכל אוכלוסייה שעוברת תהליך מודרניזציה ניתן להבחין בתהליך של תמורה דמוגרפית: בשלב הראשון יורד שיעור התמותה ותוחלת החיים עולה. בשלב זה האוכלוסייה גדלה בקצב מהיר. בשלב השני, שיעור הפריון (מספר הילדים הממוצע לאישה) יורד, אך שיעורי הילודה נשארים גבוהים משיעורי התמותה. בתקופת המעבר בין השלבים, הרכב האוכלוסייה הוא צעיר, והילדים והנוער מהווים אחוז ניכר ממנה. כאשר מגיעים הילדים לגיל הפריון האוכלוסייה עדיין גדלה.  במילים אחרות, הרכב האוכלוסייה מפצה על הירידה בשיעור הפריון, משום שלמרות שאישה יולדת פחות ילדים יש יותר ויותר נשים שנכנסות למעגל הפריון כך ששיעור הילודה הכולל נשמר.

ככל שהאוכלוסייה צעירה יותר כך המומנטום יימשך שנים רבות יותר.  רק בשלב השלישי נצפית ירידה בשיעור הריבוי הטבעי. בסופו של דבר, כאשר המומנטום מסתיים, האוכלוסייה עתידה להתייצב, ואף, כפי שקורה במדינות אירופאיות מסוימות, לעמוד על מאזן שלילי, בו יותר אנשים נפטרים מאלו שנולדים.

## המומנטום הדמוגרפי בישראל

בישראל מושג המומנטום הדמוגרפי מתקשר בעיקר לערביי ישראל. במאה ה-21 ערביי ישראל הגיעו לשלב השני שבו שיעור הפריון יורד, אך מבנה הגילים מתאים לאוכלוסייה צעירה: 40% מהאוכלוסייה הערבית בישראל נמצאת מתחת לגיל 18 (2009). לפיכך, צפוי שיעור הילודה הכולל של ערביי ישראל להישמר ויכול אף לגדול גם אם לא מתחשבים כלל בשיעור הפריון של אישה ערבייה בישראל.

## המומנטום הדמוגרפי באירופה

ברבות ממדינות אירופה מתרחש תהליך דמוגרפי של מומנטום דמוגרפי שלילי, כלומר מבנה הגילים באוכלוסייה מתאים לאוכלוסייה זקנה ולכן גם אם שיעור הפריון של אישה יגדל האוכלוסייה תמשיך לקטון כי אין מספיק נשים בגיל הפריון. במקרים כגון אלו, בשל המחסור באזרחים בגיל היצרנות, נוטות מדינות רבות לעודד הגירה חיצונית לשם איוש התפקידים הדורשים צעירים למילואם.

## הערות שוליים

קטגוריה:דמוגרפיה
תחרות מונופוליסטית

**תחרות מונופוליסטית** היא מבנה שוק בו יש מספר לא קטן של חברות בשוק, המוכרות מוצרים דומים אך לא זהים (עיתונים, בגדים, מזון, שירותים וכדומה). המודל מבוסס על ספרו של אדוארד צ'מברלין "התאוריה של תחרות מונופוליסטית" שפורסם ב-1933. 

במצב זה הפירמה אינה מקבלת מחיר כנתון, בדומה לתחרות משוכללת, אלא יכולה לקבוע בעצמה את המחיר. בעצם קביעת המחיר היא מתנהגת כמו מונופול. 

פירמה בתחרות מונופוליסטית תמכור יותר כאשר:
# יש מספר קטן של חברות בשוק.
# המחיר של החברות האחרות יהיה גבוה יותר.
# כאשר המחיר שלה יקטן.
# כאשר כל הענף מוכר יותר.

ולהפך – פירמה תמכור פחות כאשר: 

# מספר החברות בשוק גדל.
# המחיר של חברות אחרות יהיה נמוך יותר.
# כאשר המחיר שלה יועלה. 
# כשכל הענף מוכר פחות.

הפירמה תנהג בדיוק כמונופול – תשווה את הפדיון השולי לעלות השולית, וכך תקבע את הכמות אותה תייצר ותמכור.

בשלב הבא, הפירמה תקבע את המחיר שניתן לגבות על כמות זו לפי עקומת הביקוש שהיא רואה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מיקרו-כלכלה
קטגוריה:מבני שוק
קטגוריה:מונופול
קטגוריה:תחרות (כלכלה)