דן מרגלית

[250px|ממוזער|שמאל|[אבי בטלהיים מראיין את דן מרגלית, 19 בנובמבר 2022]]
**דן מרגלית** (13 במרץ 1938 – 28 באוגוסט 2025) היה עיתונאי, סופר, פובליציסט, עורך ומגיש טלוויזיה ישראלי. הנחה, בין היתר, את תוכניות האקטואליה "ערב חדש" ו"פופוליטיקה".

## ראשית חייו
מרגלית נולד וגדל בתל אביב. אביו, ד"ר ישראל (איז'ו) מרגלית, היה רופא הפרסונל, הרופא שאחראי לענייניהם הרפואיים של עובדי בית החולים הדסה בתל אביב, ואימו אורה, פסיכולוגית ובתו של ניסן אהרונוביץ', סוחר קרקעות מתל אביב. אחיו הצעיר היה העיתונאי דוד (דודי) מרגלית. אחות אימו, אסיה, הייתה נשואה לנוירוכירורג פרופ' אהרון בלר.

מרגלית למד בנעוריו ב. הוא מוסמך האוניברסיטה העברית בירושלים להיסטוריה יהודית בת-זמננו בשנת 1985, בהצטיינות. את עבודת התזה כתב בהנחיית פרופ' ניסן אורן.

## קריירה
את דרכו בתקשורת החל כעיתונאי בהעולם הזה בשנים 1959 עד 1961. לאחר מכן כתב במגזין לאישה ובעיתון "חרות". בשנת 1964 החל לעבוד בעיתון "הארץ". בשנים 1968–1969 היה חבר ודובר של "התנועה למען משה דיין", ששמה לה למטרה להביא לבחירתו של דיין לראשות הממשלה. בשנת 1970 הופיע לראשונה בטלוויזיה הישראלית כאשר עבד לתקופה קצרה כשדרן כדורגל.

מרגלית התפרסם במיוחד כאשר ב-1977, בעת שהיה שליח "הארץ" בוושינגטון, חשף את פרשת חשבון הדולרים. חשיפתו גילתה שראש ממשלת ישראל, יצחק רבין, שהיה קודם לכן שגריר ישראל בארצות הברית, החזיק חשבון בנק בארצות הברית, בניגוד לתקנות מטבע חוץ שהיו נהוגות אז. השמועה על קיומו של החשבון הגיעה לאוזני אליאורה מרגלית, רעייתו של מרגלית, במסיבת קוקטייל אצל הנספח הצבאי בשגרירות ישראל, ומרגלית אישש אותה בבדיקה שערך בבנק. חשיפת הפרשה הובילה להתפטרות רבין, ולהצבתו של שמעון פרס כמועמד מפלגת העבודה לראשות הממשלה, אשר הפסיד למנחם בגין בראשות הליכוד במה שנודע כ"המהפך".

בשנת 1978 החליף את ירון לונדון בהנחיית התוכנית עלי כותרת. בהמשך הוא נמנה עם המנחים הקבועים של התוכנית "ערב חדש" בטלוויזיה החינוכית, החל מימיה הראשונים ב-1982, דרך המעבר לשם "הערב החדש" אחרי סגירת רשות השידור ב-2017, ועד ירידתה הסופית משידור באוגוסט 2018. התוכנית התפתחה לתוכנית ראיונות פוליטית ידועה, ומרגלית הפך למזוהה איתה. התוכנית שודרה בימים ראשון עד חמישי ב-16:59 בטלוויזיה החינוכית ובערוץ הראשון. ב-16 במרץ 1989 הוצתה דלת דירתו של מרגלית בירושלים, מספר ימים לאחר שראיין בתוכניתו את פייסל חוסייני. ארגון בשם "הסיקריקים" קיבל אחריות לפעולה.

ב-1992 מונה מרגלית על ידי עופר נמרודי לעורך "מעריב", אך פרש לאחר כחצי שנה תוך הטחת האשמות במשפחת נמרודי, שלטענתו התערבה בשיקוליו מטעמים מסחריים ובכך הקשתה על תפקודו כעורך.

ב-1996 הנחה את העימות הטלוויזיוני בין המתמודדים על ראשות הממשלה באותה שנה. תוצאותיו של עימות זה הביאו לפי ההערכות ליתרון לבנימין נתניהו, שניצח באותה מערכת בחירות. לאורך שנות התשעים הנחה את התוכנית "פופוליטיקה" (מאוחר יותר "פוליטיקה") בטלוויזיה הישראלית, ותוכנית דומה בשם "על השולחן" בשנים 1997–1998 בערוץ 2. "פופוליטיקה" זכתה להשפעה עצומה. מקובל לייחס לה את הצלחתם של חברי הפאנל המרכזיים שלה, בעיקר את הישגיו הפוליטיים של יוסף (טומי) לפיד, שבאו לידי ביטוי בהצלחת מפלגת שינוי.

ב-2001 התפטר מרגלית מ"הארץ" ועבר לכתוב פובליציסטיקה ב"מעריב". ב-2003 עזב את "פוליטיקה" תוך הפניית טענות להנהלת רשות השידור, וב-2004 החל להגיש את "פוליטיקה פלוס" בערוץ 10, שבהמשך שינתה את שמה ל"מועצת החכמים", בהרכב המקורי של "פופוליטיקה". בנוסף הנחה את "הזירה", תוכנית ראיונות בעלת מבנה דומה ל"פופוליטיקה" והנחה את תוכנית התרבות "מוסף המוספים של ערב חדש" של הטלוויזיה החינוכית. ביולי 2007 עזב את "מעריב" לטובת חינמון חדש בבעלות שלדון אדלסון, "ישראל היום".

מ-4 ביוני 2017 הגיש מרגלית בטלוויזיה החינוכית את התוכנית "הערב החדש", גרסה קצרה ומוקדמת של התוכנית "ערב חדש", עד יומה האחרון, 5 באוגוסט 2018, לקראת סגירתה של הטלוויזיה החינוכית באותו חודש.

ב-6 ביוני 2017 פיטר עורך "ישראל היום", בועז ביסמוט, את מרגלית מהעיתון. לדברי מרגלית, ההחלטה לפטרו הייתה משותפת עם בנימין נתניהו, והוסיף: "פרנסתי נפלה על הגנת חופש הדיבור". בעקבות זאת חזר מרגלית לעיתון "הארץ" והחל לפרסם בו מאמרי דעות. בשנת 2020 הצטרף לערוץ "דמוקרטTV" שם הגיש את התוכנית "דן מרגלית בשיחה אישית". כמו כן שימש פאנליסט בפאנלים שונים בערוץ. ב-2022, לאחר עזיבתו של ביסמוט את העיתון והתפקדותו למפלגת הליכוד, חזר מרגלית ל"ישראל היום".

## עמדותיו
עמדותיו של מרגלית, כפי שבוטאו בפובליציסטיקה שלו, הן שמאליות-מרכזיות-ביטחוניסטיות. הוא הביע תמיכה נלהבת בהקמת גדר ההפרדה עוד בתקופה שבה הייתה שנויה במחלוקת בקרב הממסד הפוליטי והביטחוני, והפך לאחד הבולטים שבין מצדדיה.

במשך רוב שנותיו כעיתונאי היה מרגלית חבר אישי קרוב של אהוד אולמרט. לאחר מלחמת לבנון השנייה הסתיימו יחסיו האישיים עם אולמרט והוא הפך לאחד ממבקריו החריפים.

מאז הצטרפותו ל"ישראל היום" נטה לזוויות ימניות יותר. בשנים 2007–2009 חל שינוי בעמדותיו, ועל כך הוא מספר בספרו "התפכחות". הוא חזר בו מתמיכתו בתוכנית ההתנתקות וכתב שלעולם לא יתמוך עוד במהלך חד-צדדי שכזה, אך הוא רואה את הפתרון בשתי מדינות לשני עמים שיושג במשא ומתן. הוא הביע ספקות בסיכוי לכונן שלום אמיתי בעתיד הקרוב בין ישראל לפלסטינים, לנוכח עמדותיהם הסרבניות.

בשנים 2020–2021 היה פעיל ב.

## חיים אישיים
ב-17 באוקטובר 2018, פרסמה רויטל חובל בעיתון "הארץ" תחקיר המייחס למרגלית עבירות של מעשים מגונים בכוח בארבע נשים ובהן חנה קים, והטרדה מינית של אישה חמישית, בשנות ה-80 וה-90. מרגלית הכחיש את הטענות. בעקבות הפרסום העידו שלוש נשים נוספות, בהן העיתונאית אורלי אזולאי כי תקף גם אותן מינית. בעקבות הפרסום התפטר מרגלית מ"הארץ".

מרגלית היה נשוי לאליאורה (לוצ'י), בתו של חבר הכנסת זלמן סוזאיב, ונולדו להם שלוש בנות: שירה, שכיהנה כמשנה למנכ"ל זכיינית ערוץ 2 "רשת" (הייתה אשתו של האלוף אהרון חליוה, נישאה בשנית לאילן שילוח), קרן, במאית ותסריטאית טלוויזיה, ונויה. מרגלית היה נשוי בשנית, לפרופסור דנה מרגלית, ראש החוג לפסיכולוגיה שיקומית באוניברסיטת אריאל. לאחר שנים רבות שבהן התגורר בסביון, עבר להתגורר בשכונת צהלה שבצפון תל אביב, בסמוך לבתו שירה.

מרגלית היה מוכר כאוהד מכבי תל אביב אשר הלך למשחקי הקבוצה עד מותו. ב-2018 ערך המועדון טקס מיוחד לכבוד יום הולדתו ה-80.

הוא הלך לעולמו ב-28 באוגוסט 2025 לאחר מאבק במחלת הסרטן.

## ספריו
*** הסדיסט: סיפורי-חיים מאחורי משפטים דרמטיים**, תל אביב: מד, 1961.
***צנחנים בכלא הסורי**, תל אביב: מוקד, 1968, 1969.
***יחידת קומנדו 101**, תל אביב: מוקד, 1968, 1969, 1970.
***שדר מהבית הלבן: עליתה ונפילתה של ממשלת הליכוד הלאומי**, תל אביב: אותפז, תשל"א.
***ראיתי אותם**, תל אביב: זמורה-ביתן, תשנ"ז 1997. 
***התפכחות**, הוצאת זמורה ביתן, 2009.
***[[הבור (ספר)|הבור]] - הסודות האפלים מאחורי משבר המנהיגות החמור בתולדות צה"ל**, כנרת, זמורה-ביתן, 2011 (יחד עם רונן ברגמן)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
*  יורם יובל, שיחת נפש עם דן מרגלית, הטלוויזיה החינוכית, 5 באוגוסט 2013
*  יורם יובל, שיחת נפש - דן ושירה מרגלית, באתר YouTube, 26 בינואר 2014
*  ; מתוך "אנשים"
* 
*  
*  רוני קובן, פגישה עם דן מרגלית, כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי, 13 בפברואר 2018
* 
* 
* 

**על ספריו**:
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל חרות
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:עורכי מעריב
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - אישים
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרנים, שחקנים ומנחים
קטגוריה:אנשי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:סגל ישראל היום
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:פרשנים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:ערב חדש
קטגוריה:זוכי אות אביר איכות השלטון
קטגוריה:בוגרי בית הספר בלפור (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בישראל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:שליחי כלי תקשורת ישראליים לארצות הברית
קטגוריה:משפחת מרגלית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:סגל העולם הזה
קטגוריה:סגל לאשה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025