open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לי ניילון

**לי ניילון** (באנגלית: **Lee Nailon**; נולד ב-22 בפברואר 1975 בסאות בנד, אינדיאנה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד. גובהו 2.06 מטר. בעברו שיחק ניילון בליגת ה-NBA, בסרייה א' ובסופרוליג הרוסית ואף נבחר לשחקן העונה בליגה הישראלית בעונת .

## קריירה
ניילון שיחק במכללת טקסס קריסטיאן ונבחר בדראפט 1999 על ידי קבוצת שארלוט הורנטס כבחירה מספר 43. הקבוצה, שלא בנתה עליו כשחקן שמתאים באותו הזמן לליגת ה-NBA, שלחה אותו לשנת ניסיון באירופה והוא הוחתם על ידי אדקו מילאנו מהליגה האיטלקית הראשונה, בה הוביל את קבוצתו בממוצעים (20.4 נקודות למשחק) בעונת 1999-2000.

בעונה שלאחר מכן חתם על חוזה לשנתיים בהורנטס, שלאחריהן עבר לניו יורק ניקס לעונה אחת. בעונת 2003-2004 התחיל את העונה באטלנטה הוקס אך שוחרר וחתם באורלנדו מג'יק. לאחר אותה העונה החליף שוב קבוצה וחתם בקליבלנד קאבלירס. בעיות משמעת עם המאמן והסתבכות עם המשטרה המקומית עקב תקיפת אשתו הובילו לשחרורו מהקבוצה.

ניילון היה נתון במעצר במשך מספר שעות ושוחרר לאחר ששילם קנס של 300 דולרים למשטרה המקומית בעבור מעצרו. בהמשך הוא גם חויב לעבור סדנה ללימוד שליטה בכעסים. לאחר מכן חזר ניילון לניו אורלינס הורנטס וחתם על חוזה לעונה. בעונה זו, 2004-2005 השתפר משחקו של ניילון והוא הפך לשחקן NBA מהשורה. את העונה סיים עם ממוצע של 14.2 נקודות למשחק. אף על פי כן, בסיום העונה שוחרר מניו אורלינס והתקשה למצוא קבוצה אחרת. לבסוף חתם בפילדלפיה 76', אך שיחק בה רק למשך כמה משחקים לפני ששוחרר שוב.

בשנת 2006 חתם בקבוצת בני השרון הישראלית ונבחר לשחקן העונה בליגת העל על ידי מנהלת הליגה. בשנת 2007, עבר לשחק ברוסיה, בקבוצת סיבירטלקום לוקומוטיב נובוסיבירסק. אחרי כמה עונות הוא עבר לא-ריאדי ביירות מלבנון, ומשם לקבוצה לונדורס Leonadores D מקסיקו. קבוצתו הבאה הייתה בני השרון, אליה חזר לעונה נוספת, והיה שותף להפסדה בגמר גביע המדינה, תוך שהוא קולע 19 נקודות.

לאחר מכן שיחק באטומרומו ההונגרית (2011), בפנטראס דה אגואסקליינטס המקסיקנית (2012), בגויאנג אוריון אוריונס הקוריאנית (2012), באסטודיאנטס דה באיה בלנקה הארגנטינאית (2012–2013), ובעונה הבאה (2013–2014) חזר ניילון לפנטראס דה אגואסקליינטס המקסיקנית.

בשנת 2017 נבחר ניילון במקום ה-13 בדראפט של ליגת ה-BIG3 על ידי קבוצת Tri-State, והוא שיחק בה לצד ג'רמיין אוניל, בונזי ולס, קסבייר סילאס ומייק ג'יימס, תחת המאמן ג'וליוס ארווינג ("ד"ר ג'יי").

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר ה-NBA
* פרופיל מאתר Hoops Hype
* 
* אור שקדי, לי ניילון: "אני ללא ספק השחקן הכי טוב בליגה", וואלה, 9 באוקטובר 2010

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אינדיאנה
קטגוריה:סאות' בנד: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של שארלוט הורנטס
קטגוריה:כדורסלני שארלוט הורנטס
קטגוריה:כדורסלני ניו אורלינס הורנטס
קטגוריה:כדורסלני ניו יורק ניקס
קטגוריה:כדורסלני אטלנטה הוקס
קטגוריה:כדורסלני אורלנדו מג'יק
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני פילדלפיה 76'
קטגוריה:כדורסלני בני השרון
קטגוריה:מלך הסלים של ליגת העל בכדורסל
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:כדורסלני ליגת ה-BIG3
קטגוריה:אינדיאנה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני האוניברסיטה הנוצרית של טקסס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
לאונדינג

**לֵאוֹנְדִינְג** (בגרמנית: **Leonding**) היא עיר במזרח מדינת אוסטריה עילית שבאוסטריה, ממזרח ללינץ מצפון לנהר הדנובה ומדרום לנהר הטראון, למרגלות האלפים. אוכלוסייתה מונה 28,698 תושבים נכון ל-2018 ושטחה משתרע על 24.05 קמ"ר. העיר משמשת מרכז של מסחר ותעשייה.

ממצאים ארכאולוגיים מתקופות האבן והנחושת ומהתקופה הרומית מעידים על התיישבות בעלת היסטוריה ארוכה בעיר.

אדולף היטלר חי בעיר בין השנים 1898–1905 ולמד בבית הספר היסודי המקומי.

בעיר מתקיימים טורנירי ספורט שונים, ביניהם טורניר לאונדינג בג'ודו.

## קישורים חיצוניים

* 

* מידע על העיר באנגלית

קטגוריה:אוסטריה עילית: ערים
נייטרון מהיר

**נֵיטְרוֹן מָהִיר** או **נייטרון חם** הוא נייטרון חופשי שיצא מגרעין האטום. קרינת נייטרונים היא קרינה בעלת יכולת חדירה גבוהה, הרבה יותר מסוגי קרינה אחרים. לכן, היא יכולה לחדור בקלות שריון עבה, כמו זה של טנק לדוגמה, ולהשמיד את כל יושביו. הסיבה לכך היא שהנייטרון יכול לעבור בקלות את המרחק העצום (יחסית אל החלקיק עצמו, התופס 1 חלקי 100,000 מנפחו של אטום) שבין הגרעין לאלקטרונים, כמו גם את המרחק הגדול אף יותר בין מולקולה למולקולה. ההשפעה של קרינת נייטרונים תלויה ברמת האנרגיה של חלקיקי הנייטרון. כאשר האנרגיה של חלקיקי הנייטרון גבוהה יחסית, ההתנגשויות של הנייטרונים בחומר הן התנגשויות אלסטיות. נייטרון הפוגע בפרוטון בגרעין המימן יעביר לו חלק גדול מהאנרגיה שבו וכתוצאה הפרוטון יעוף ממקומו במהירות. פרוטון זה בעצמו עשוי להיתקל בגרעיני אטומים אחרים ולגרום לנזק משני. המשמעות של זה היא שקרינת נייטרונים היא קרינה מייננת קטלנית (בדומה לקרינת גמא) בעלת אפקטיביות גבוהה ביותר.

לאחר שהנייטרונים התנגשו מספר פעמים בחומר, רמת האנרגיה שלהם נמוכה. בשלב זה הם מסוגלים לפגוע בגרעין אטום ולהיבלע בו, על ידי הכוח הגרעיני. תכונה זו של נייטרונים באנרגיה נמוכה עשויה להפוך מתכות שונות לאיזוטופים רדיואקטיביים. התוצאה היא שגופי מתכת (בין השאר, רק"מ) שספגו קרינת נייטרונים יישארו רדיואקטיביים ברמה קטלנית במשך מספר ימים לאחר פגיעת הנייטרונים. עד שכל הנייטרונים יתלכדו בגרעין, ידרשו 15 דקות בממוצע (עד אז, כמחצית מכמות הנייטרונים תתפרק).

## ראו גם
*פצצת נייטרון
*כוכב נייטרונים
*נייטרון איטי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טכנולוגיה גרעינית
קטגוריה:נוקליאונים
1209

## אירועים
* נוסדה אוניברסיטת קיימברידג' 
* מסדר הפרנציסקנים נוסד על ידי פרנציסקוס מאסיזי
* נפתח מסע הצלב האלביגנזי

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
קלאופטרה תאה, מלכת הממלכה הסלאוקית

**קלאופטרה תאה** הייתה שליטה של הממלכה הסלאוקית, בתם של תלמי השישי ושל קלאופטרה השנייה, מלכת מצרים. שליטת סוריה בין השנים 125 לפנה"ס ל-121 לפנה"ס.

קלאופטרה נישאה לאלכסנדר באלאס בסביבות שנת 150 לפנה"ס, ולהם נולד אנטיוכוס השישי. 

נישואיה השניים היו לדמטריוס השני בסביבות שנת 148 לפנה"ס. ילדיהם היו סלאוקוס החמישי ואנטיוכוס השמיני, וייתכן שגם בת בשם לאודיס. 

בעלה השלישי, הוא אחיו של דמטריוס אנטיוכוס השביעי, לו נישאה בזמן שדמטריוס היה במלחמה נגד הפרתים. הם ילדו ללא ספק ילד אחד, אנטיוכוס התשיעי, אולם שמותיהם של ילדים אחרים מוטלים בספק. בשנת 129 לפנה"ס לערך, אנטיוכוס בעלה נהרג במלחמה נגד הפרתים, ודמטריוס שב הביתה על מנת לתבוע את אשתו בחזרה. קלאופטרה נהגה באמצעי זהירות ושלחה את אנטיוכוס התשיעי, בנה מאחיו של דמטריוס אל העיר קיזיקוס שבאסיה הקטנה. 

דמטריוס ניסה ללא הצלחה לפלוש למצרים. כנקמה, שליטה של מצרים שלח את אלכסנדר זבינא, לכאורה בנו של אלכסנדר באלאס כמלך סוריה, ועורר מלחמת אזרחים. לאחר תבוסתו לזבינא בדמשק, דמטריוס נמלט לעיר לפתולמאיס הרמיו בה שהתה קלאופטרה, אך מצא את שערי העיר נעולים, לאחר שאשתו סגרה את השערים בפניו. הוא ניסה לברוח בסירה, אך נהרג על ידי חייליה של קלאופטרה.

בין השנים 125 לפנה"ס ו-121 לפנה"ס קלאופטרה שלטה על סוריה, והרגה את אחרון הבנים של דמטריוס, סלאוקוס, כשניסה לתבוע את השלטון. על מנת להפוך את שלטונה לחוקי היא שיתפה בשלטון את בנה אנטיוכוס השמיני. 

כשגדל אנטיוכוס, הוא גילה חוסר יכולת שליטה, ובשנת 121 לפנה"ס קלאופטרה החליטה להיפטר ממנו. כשחזר יום אחד מן הציד, היא הציעה לו כוס יין אותה הרעילה. אנטיוכוס חשד בהתנהגותה הלבבית, ואילץ אותה לשתות קודם מן היין, והיא מתה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית סלאוקוס
קטגוריה:בית תלמי
קטגוריה:מלכות בעת העתיקה
קטגוריה:נשים במאה ה-2 לפנה"ס
פלופיה

**פלופיה** (יוונית עתיקה: Πελόπεια) היא דמות במיתולוגיה היוונית, בתו של תיאסטס ואם אייגיסתוס.
## דמותה
תיאסטס, אבי פלופיה, שאף להיות מלך מיקנה. כדי להגשים שאיפה זו, הוא התחרה באחיו התאום, אטראוס. אשת אטראוס, איירופה, התאהבה בתיאסטס ונתנה לו את גיזת הזהב אשר הופקדה בידיה על ידי בעלה. תיאסטס ניצל זאת כדי להשיג את המלוכה, אך אטראוס הצליח בעזרת הרמס וזאוס להשיב את המלוכה לידיו. כדי לנקום באחיו, הזמין אטראוס את תיאסטס לסעודה והגיש לו את בשר בניו של תיאסטס, שהומתו ובושלו.

תיאסטס הנזעם חיפש דרך לנקום באחיו ואורקל אמר לו שאם ייוולד לו בן מבתו, פלופיה, הבן הזה יהרוג את אטראוס. תיאסטס עיבר את בתו ומזיווג זה נולד אייגיסתוס. פלופיה, הנכלמת מכך שהרתה לאביה, זנחה את התינוק, אך רועה צאן שמצא אותו מסר אותו לאטראוס מבלי שהם ידעו את זהות התינוק. אטראוס גידל את התינוק כאילו היה בנו, אך לאחר התבגרותו של אייגיסתוס, הגיע תיאסטס שגילה לו את מוצאו והסית אותו להרוג את אטראוס. אייגיסתוס רצח את אטראוס ויחד עם אביו תפס את המלכות.

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
עשה לילות כימים

**עָשָׂה לֵילוֹת כַּיָּמִים** הוא ביטוי המתאר עבודה אינטנסיבית, כזו הנעשית בימים ובלילות, ללא שינה - כשם שנהוג לעבוד ביום, כך עבד אף בלילה.

הביטוי לקוח מן התלמוד הבבלי, **"מֵשים לילות כימים"** (מסכת מועד קטן כה ע"ב) ושולב בספרות העברית החדשה בכתבי אחד העם ועגנון.

ביטויים נוספים המתארים לילה ללא שינה הם לילה לבן וליל שימורים.

בלשון הדיבור בימינו רווח הביטוי המשובש "עשה ימים כלילות".

## לקריאה נוספת
* אבא בנדויד, "עשה לילות כימים", בתוך: הידעת מאין הביטוי?, **[[לשוננו לעם]]** כח, ז-ח, תשל"ז, עמ' 217–219.

## קישורים חיצוניים
* ראומה יצחקי, לילות או ימים?, באתר הרשות השנייה
* "עשה ימים כלילות" או "עשה לילות כימים"?, באתר האקדמיה ללשון העברית

## הערות שוליים

קטגוריה:מילים וביטויים בעברית
קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
בוראן (להקה)

**להקת בוראן** היא להקה ישראלית, המשלבת בנגינתה מוזיקה אירית וסקוטית עם מוזיקה ים תיכונית.

הלהקה נוסדה בשנת 2000. בין חבריה שלושה בני משפחת קורנברג - האב ישראל המנגן על כלי הקשה ובהם על תוף הבוראן האירי (שעל שמו נקראת הלהקה) והבנים טל, המנגן בחליליות איריות ובחמת חלילים אירית וחמת חלילים סקוטית ואסף, המנגן בתופים. חברים נוספים בלהקה (נכון לשנת 2007): מעיין כרמלי - כינור, יעקב חוטר - גיטרה אקוסטית וחשמלית, דתו שלום - גיטרה בס ומרסי שראייר - חליל צד ושירה.

בהופעות הלהקה משתתף גם הרקדן יאיר ורדיגר מלהקת טריקוטרה הרוקד בסגנון אירי מסורתי ועכשווי. במופע אש קלטית משנת 2007 משולבים גם אלמנטים ים-תיכוניים, הן במוזיקה והן בריקודי הבטן של הרקדנית אביגיל קליין.

הלהקה אירחה במסגרת הופעותיה את הרקדן האירי, קולין ראיין, מריוורדאנס.

## קישורים חיצוניים
* אתר הלהקה 
* 
* אתר הבמה

קטגוריה:להקות אתניות ישראליות
קרלו ברגונצי

**קרלו בֶּרְגוֹנְצִי** (באיטלקית: **Carlo Bergonzi**; 13 ביולי 1924 בוידאלנצו – 25 ביולי 2014) היה זמר אופרה איטלקי, שנחשב לאחד הטנורים המוערכים ביותר של התקופה שאחרי מלחמת העולם השנייה. ביצע והקליט תפקידי בל קאנטו ווריזמו רבים, אך מעל לכל מזוהה הוא עם יצירותיות הבימתיות של ג'וזפה ורדי, לרבות יצירות מוכרות פחות של המלחין, שסייע ב"החייאתן". קולו של ברגונצי סווג כטנור **ספינטו** (ראו סיווג קולות הטנור). הוא ניחן במוזיקליות רבה, בחוש דרמטי ובפיסוק אלגנטי של המשפטים המוזיקליים.

## ביוגרפיה
קרלו ברגונצי נולד בווידאלנצו הסמוכה לפארמה. הוא החל בלימודי השירה לאחר בחינה שעבר בגיל 14, אז, עוד כזמר בריטון. במהלך מלחמת העולם השנייה נכלא ברגונצי במחנה גרמני לשבויי מלחמה עקב פעילות אנטי־נאצית. בתום המלחמה שוחרר, שב לאיטליה, והחל בלימודי המוזיקה בקונסרבטוריון על שם אריגו בויטו בפארמה. את הופעת הבכורה שלו עשה ברגונצי בתפקיד שונאר (בריטון) באופרה לה בוהם מאת פוצ'יני בעיר קטניה שבסיציליה, ב־7 באוגוסט 1947, כשהיה בן 23. בהמשך הופיע בתפקידי בריטון אחרים בכמעט 20 אופרות שונות.

לאחר אימונים מחודשים של קולו, עשה ברגונצי את הופעת הבכורה שלו כטנור בשנת 1951 בתפקיד הראשי באופרה אנדראה שנייה מאת אומברטו ג'ורדאנו. באותה השנה, ערכה רשת הרדיו הארצית של איטליה "RAI" בשיתוף עם ברגונצי סדרת הפקות של אופרות פחות מוכרות של ורדי, לציון חמישים שנה למות המלחין.

בשנת 1953 הופיע ברגונצי לראשונה בבית האופרה "לה סקאלה" במילאנו בהופעת הבכורה של האופרה "מאזאניילו" מאת יאקופו נאפולי בתפקיד הראשי. באותה שנה הופיע לראשונה בלונדון בתפקיד אלווארו באופרה "כוחו של גורל" מאת ורדי. בשנת 1955 הופיע לראשונה באמריקה ב־"Lyric Opera of Chicago" ובשנה שלאחר מכן הופיע ב"מטרופוליטן אופרה". ב־1962 הופיע לראשונה ב"קובנט גארדן" שוב בתפקיד אלווארו. ב־1966 הופיע בתפקיד קאניו באופרה "ליצנים" מאת רוג'רו ליאונקוואלו תחת שרביטו של הרברט פון קאראיין. בניצוחו של קאראיאן אף הוקלטה האופרה. הקלטה זו נחשבת עד היום להקלטת מופת היסטורית. 

ברגונצי המשיך לשיר בשנות השבעים בבתי האופרה החשובים בעולם ובשנות השמונים התמקד יותר ברסיטלים. 

בשנת 1996 השתתף ברגונצי בערב גאלה שנערך לציון 25 שנים של ג'יימס לוויין כמנצח במטרופוליטן. את הופעת הפרידה הרשמית שלו נתן ברגונצי ב־17 באפריל באותה שנה ב"קרנגי הול". עם זאת, משכה עניין רב הודעה כי ברגונצי עתיד לשיר ־ב-3 במאי 2000 את התפקיד הראשי באופרה "אותלו" מאת ורדי בביצוע קונצרטי (כלומר, ללא בימוי), במיוחד בהתחשב בעובדה שלא ביצע תפקיד זה על הבמה מעולם. ברגונצי לא הצליח לסיים את ההופעה וזמר מחליף הוזמן להמשיכה. הקלטות פיראטיות של החזרה הגנרלית מראות כי קולו של ברגונצי נותר "רענן" יחסית לגילו אז, 75.

לאחר פרישתו היה ברגונצי רוב זמנו במלון "I due Foscari" בבּוּסֶטוֹ, שבו נמצאת אף ה"אקדמיה וֶרדיאנה". ברגונצי אף עסק בהדרכת זמרים רבים, המפורסם שבהם הוא סלווטורה ליצ'יטרה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:זמרי טנור
קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים
קטגוריה:זמרים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1924
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2014
גבריאל פון ספלני

**הברון גבריאל פון ספלני** (בגרמנית: **Gabriel Baron von Speliny**; 2 באוקטובר 1734 - 1 באפריל 1818) היה גנרל מיור בצבא האימפריה הרומית הקדושה ומושל בוקובינה מ-31 באוגוסט 1774 ועד אפריל 1778.

במהלך מלחמת רוסיה-טורקיה, 1774-1768 פלש גבריאל ספלני ל"מולדובה האוסטרית" כפי שנקראה אז בוקובינה, בראש שלושה גדודי פרשים וחמש חטיבות רגלים. הצבא האוסטרי בפיקודו חצה את הגבול מכיוון גליציה אך לא נתקל בכל התנגדות.

ספלני תיפקד כמושל הצבאי של מולדובה האוסטרית למשך למעלה משלוש שנים ושוחרר מתפקידו באפריל 1778, כאשר הוחלף על ידי הברון קרל פון אנצנברג.

## גבריאל ספלני והיהודים
כחלק מניסיון האוסטרים לצמצם את מספרם של היהודים בבוקובינה, הציע גבריאל ספלני לוועדה הצבאית הממונה עליו באוסטריה, להכפיל את המיסים המוטלים על היהודים. הוועדה הצבאית דחתה את הצעתו של ספלני, אך הציעה הצעות משלה לצמצום היהודים. בתקופתו כמושל נגזרו גזרות רבות על היהודים, ובעיקר **[[מס]] החיתון**.
מס החיתון הוטל על כל אב שרצה לחתן את בנו, מס זה גדל כאשר הוגשה בקשה בגין הבן השני, השלישי וכך הלאה.

קטגוריה:אצולה אוסטרית
קטגוריה:מושלי בוקובינה
קטגוריה:אנשי צבא האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:מלחמת שבע השנים: אישים
קטגוריה:ילידי 1734
קטגוריה:נפטרים ב-1818
כלי ירייה

[שמאל|ממוזער|200px|[אקדח תופי, תוצרת סמית' אנד וסון]]
[שמאל|200px|ממוזער|[רובה צלפים רמינגטון M24]]
[שמאל|200px|ממוזער|[תותח, כלי ירייה כבד]]
**כלי ירייה** הוא אמצעי לחימה הפועל באמצעות שיגור קליעים או חצים קינטיים, אם על ידי חומר נפץ הודף (כמו אבק שרפה) ואם על ידי אמצעים מכניים (כגון לחץ אוויר או מיתר). לקליעים הנורים באמצעות כלי ירייה מסלול בליסטי.

המושג נשק קל מתאר בדרך כלל כלי ירייה קטנים, הניתנים לנשיאה על ידי אדם אחד. קיימים גם כלי ירייה גדולים כמו תותחים ומרגמות.

רקטות וטילים אינם כלי ירייה, שכן הם מונעים בכוח מנוע ולא נהדפים מתוך קנה; על אף שהם עשויים להיות משוגרים ממשגר, הוא איננו יורה אותם אלא רק מכוון אותם בהאצתם הראשונית.

## כיוון

השימוש בכלי ירייה נועד לפגוע במטרות. על מנת לאפשר זאת, קיימים אמצעים שונים הנלווים לכלי הירייה. האמצעי הנפוץ ביותר לשם כך הוא כוונת, שלרוב מחוברת ישירות לכלי הירייה.

הירי אל המטרות מבוצע באחת משתי דרכים:
* **כינון ישיר** – הקנה של כלי הירייה מכוון ישירות אל המטרה, עם סטייה קלה במידת הצורך על מנת לפצות על המסלול הבליסטי של הקליע.
* **כינון עקיף** (קרוי גם ירי תלול מסלול) – הקנה אינו מכוון ישירות אל המטרה. שיטת ירי זו מאפשרת פגיעה במטרות ללא קו ראייה בינן לבין הכלי היורה. שיטה זו מקובלת בעיקר בירי ארטילרי.

## ראו גם
*היסטוריה של כלי הירי
*נשק קר
*משחולת
*תיאום כוונות
*הטיית ירי
*טווח אפס

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:סין: המצאות
שרי

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לנשים
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בצמחים
FLOPS

**פלופס** (**FLOPS** - Floating Point Operations Per Second, פעולות נקודה צפה לשנייה) היא יחידת מידה לעוצמתם של מחשבים העוסקים בעיבודים עתירי חישוב, ובפרט עיבודים מדעיים, שבהם נעשה שימוש נרחב בפקודות נקודה צפה. בפרט מקובלת יחידה זו למדידת עוצמתם של מחשבי-על. היחידה מודדת את כמות הפעולות בנקודה צפה שמבצע המחשב בשנייה.

פלופס היא יחידת המידה הבסיסית, ובדרך כלל נעשה בה שימוש בצירוף תחילית המציגה מיליון יחידות (מגה), מיליארד יחידות (גיגה) וכך הלאה.

ביוני 2019 השיג המחשב האמריקאי Summit את עוצמת החישוב החזקה ביותר והוכרז כמחשב המהיר בעולם עם שיא של 148.6 פטהפלופס. הוא איבד את מקומו לפוגקו עם יכולת עיבוד של 442.01 פטהפלופס.

נכון ל-2023 Frontier  הוא המהיר ביותר עם יכולת עיבוד של 1,102.00 פטהפלופס.

נכון ל-9 בינואר 2025 מחשב-העל אל קפיטן  הדיח את Frontier עם יכולת עיבוד של 1.742 אקסה-פלופס exaFLOPs.

## ראו גם
*טופ500 - דירוג 500 מחשבי העל (שאינם מחשבים מבוזרים) החזקים בעולם

* בוחן ביצועים
* אל קפיטן (מחשב-על)
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות מידה: מחשוב
אנגלוס נובוס

**"אנגלוס נובוס"** (בלטינית **Angelus Novus**, "מלאך חדש") הוא שמו של ציור מאת הצייר פאול קלה, אשר נתן השראה למסה המפורסמת של ולטר בנימין "תזות על מושג ההיסטוריה".

## היסטוריה
קלה יצר את הציור בשנת 1920, בטכניקה מעורבת הכוללת צבעי שמן בהעברה וצבעי מים על נייר.

בשנת 1921 נרכש הציור על ידי פילוסוף התרבות היהודי-גרמני ולטר בנימין. הציור היה תלוי בביתו וליווה את כתיבתו של בנימין לאורך השנים; הוא התייחס אליו במקומות שונים בכתביו, הבולט בהם הוא התזה "על מושג ההיסטוריה" שפרסם זמן קצר לפני מותו. בשנת 1932 ציווה בנימין את הציור לידיד נעוריו, חוקר הקבלה פרופ' גרשום שלום. עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה ב-1933 ברח בנימין ונטש את הציור, ורק שנתיים לאחר מכן הצליחה ידידה להעביר את הציור אליו לפריז. בשנת 1939 ניסה לשווא למכור את הציור, שהיה רכושו היחיד, כדי לממן נסיעה לארצות הברית. בשנת 1940, בטרם יצא למסע המנוסה שלו מפני הנאצים, ארז בנימין את הציור במזוודה והפקיד אותו אצל הפילוסוף ז'ורז' בטאיי, שהסתיר אותו בספרייה הלאומית של צרפת. לאחר המלחמה נשלח הציור לגרשום שלום והוצג בביתו בירושלים. לאחר פטירתו מסרה אותו אלמנתו, פניה שלום, למוזיאון ישראל, שם הוא מוחזק כיום.

## תזות על מושג ההיסטוריה
זמן קצר לפני מותו, בשנת 1940, כתב ולטר בנימין תזה נודעת בשם "תזות על מושג ההיסטוריה" בהשראת הציור. בנימין ראה בו מעין "מלאך ההיסטוריה", הזוכר את העבר וחרד מעתידו של הגזע האנושי. הוא גם ראה בו מלאך המתעתד לעזוב את ההווה האנושי הנורא, ולעופף אל עבר העתיד.

## הציור בתרבות

בעקבות ולטר בנימין והמשמעויות שהעניק לציור, "אנגלוס נובוס" השפיע ומשפיע על אמנים, פילוסופים, אוצרים והיסטוריונים של האמנות, והוא זוכה להתייחסות ולחקירה בספרים וביצירות רבות.

#### אמנות
*לורי אנדרסון באלבום "Strange Angels" (1989)
* "מלאכים בשמי ברלין" (1987), סרטו של וים ונדרס
*"מלאך ההיסטוריה" (1989), פסל של אנסלם קיפר
*”Engel der Geschichte״ (1990), ציור של יגאל תומרקין
* "מלאך ההיסטוריה" - סרט של אריאלה אזולאי (2001) ותערוכה קבוצתית במשכן לאמנות על שם חיים אתר (2000)
* "המלאכית החדשה" (לפי פאול קלה) - עבודה של מיכל היימן (2006)
* "אנגלוס נובוס", שיר של המשורר עמיחי חסון מתוך הספר "בלי מה" (2018)
* "כך הולך הרוח" שיר של יזהר אשדות, מילים של יהלי סובול (2018)

#### ספרים
* סטפן מוזס, **מלאך ההיסטוריה - [[פרנץ רוזנצווייג|רוזנצווייג]], בנימין, שלום,** 2006

## תצוגה
*2005 - "**יופי וקדושה: יצירות-מופת מכל הזמנים**", מוזיאון ישראל, ירושלים
*2008 - "**דאדא סוריאליזם ומה שמעבר **", מוזיאון ישראל, ירושלים
*2011 - "**על אודות מלאכים**", מוזיאון ישראל, ירושלים
*2012 - "**[[יוזף בויס]] | טדאוש קנטור: לשם ובחזרה**", מוזיאון ישראל, ירושלים (בכניסה לתערוכה)
*2015 - "**ולטר בנימין: ארכיון גלות**", מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
*2015 - תצוגה מיוחד לרגל כנס "ולטר בנימין: Spaces, Places, Cities and Spatiality", מוזיאון ישראל, ירושלים.
*2025 - שֶׁלָּהֶן פיסות היסטוריה מחודשת, אשכול תערוכות במוזיאון לאמנות ישראלית ברמת גן, המתייחסות ל" מלאכית ההיסטוריה". ספטמבר, 2025.

## קישורים חיצוניים

*אנגלוס נובוס באתר מוזיאון ישראל
*המאמר תזות על מושג ההיסטוריה (באנגלית), שהושפע מהציור
*מאמר על גישת ולטר בנימין לקידמה ולהיסטוריה, בהשראת הציור, באתר בצלאל
*

## הערות שוליים

קטגוריה:רישומים
קטגוריה:ציורים בצבעי מים
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ציורים
קטגוריה:מוזיאון ישראל: רישומים
קטגוריה:יצירות אמנות מודרניסטיות
קטגוריה:ציורים סוריאליסטים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1920
קטגוריה:מלאכים באמנות
מירטילוס

250px|שמאל|ממוזער|מותו של מירטילוס כפי שמתואר על פני כד אֵפֶר
**מירטילוס** (ביוונית: **Μυρτίλος**), דמות מהמיתולוגיה היוונית, בנו של הרמס, הרכב של המלך אוינומאוס.
## דמותו
מירטילוס שוחד על ידי פלופס (לפי גרסה אחרת, על ידי היפודאמיה) כדי לחבל במרכבה של אוינומאוס ולאפשר את ניצחונו של פלופס בתחרות מרכבות כשהפרס על ניצחונו של פלופס היה ידה של היפודאמיה, בתו של אוינומאוס. לפי המסופר פלופס הבטיח למירטילוס מחצית מהמלכות שיירש מאוינומאוס אם יזכה בידה של היפודאמיה. לפי גרסה אחרת הבטיח פלופס למירטילוס גם את הלילה הראשון עם היפודאמיה. מירטילוס הוציא או שחרר יתדות במרכבה של אוינומאוס וזו התפרקה במהלך המירוץ. לפי גרסה אחת, המלך הזועם הרג את מירטילוס ולפי גרסה אחרת המלך נהרג בנפילתו, אבל כשמירטילוס ניסה לתנות אהבים עם היפודאמיה (אולי בהתאם לשוחד שהובטח לו), האחרונה רצה בבכי אל פלופס ופלופס זרק את מירטילוס לתוך הים. בעודו טובע קילל מירטילוס את פלופס ואת צאצאיו.

הים סירב לקבל את מירטילוס וגופתו נפלטה אל החוף וממנה צמח שיח ההדס. ההדס ביוונית קרוי Myrtus, שם שנגזר משמו של מירטילוס, Myrtilus.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
אוינומאוס

[שמאל|ממוזער|250px|אוינומאוס, היפודאמיה ו[אלי האולימפוס, איור על כד עתיק]]
**אוינומאוס** (יוונית עתיקה: Οἱνόμαος) הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, מלך אולימפיה, בנו של ארס ואביה של היפודאמיה.
## דמותו
היפודאמיה היפה זכתה למחזרים רבים, אך אביה, שלא רצה להשיא אותה (בגלל נבואה אותה קיבל, שחתנו יהרוג אותו), העמיד תנאי: רק מי שינצח אותו במירוץ מרכבות יזכה בידה ואילו המפסיד במירוץ צפוי למוות. ברשותו של אוינומאוס היה צמד סוסים משובחים שקיבל מאביו, האל ארס, לכן מחזרים רבים מצאו את מותם כשאוינומאוס נותר בלתי מנוצח.

פלופס שרצה בהיפודאמיה וקיבל בעצמו צמד סוסים משובחים מפוסידון, פנה בהסתר לרכב של אוינומאוס, מירטילוס והבטיח לו את מחצית המלכות שיירש לאחר מות אוינומאוס, אם יזכה בידה של היפודאמיה. לפי גרסה אחרת פלופס אף הבטיח לו גם את הלילה הראשון עם היפודאמיה. בגרסה נוספת היפודאמיה היא זו שהתאהבה בפלופס וסידרה את שיחוד מירטילוס. מירטילוס הוציא או שחרר יתדות ברכב של אוינומאוס וכך זכה פלופס בתחרות ובהיפודאמיה. לפי גרסה אחת אוינומאוס נהרג כשנפל מהמרכבה המתפרקת ולפי גרסה אחרת זעם על הרכב שלו והרג אותו.

מנהג המשחקים האולימפיים התחיל באולימפיה לזכרו של אוינומאוס ועל פי גרסה אחרת, לזכר ניצחונו של פלופס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכים מהמיתולוגיה היוונית
יוזף מטיאס האואר

**יוזף מטיאס האואר** (גרמנית: **Josef Mattias Hauer**; 19 במרץ 1883 - 22 בספטמבר 1959) היה מלחין אוסטרי ותאורטיקן מוזיקה. עיקר פרסומו בא לו מפיתוח שיטת הלחנה בכל שנים עשר הטונים, ללא תלות בארנולד שנברג ושנים לפניו.

## חייו
האואר נולד בוינר נוישטאדט ומת בווינה. השכלתו המוזיקלית המוקדמת כללה סיטאר, צ'לו, ניצוח מקהלה ועוגב, אבל לא כללה, כמסתבר, תאוריה וקומפוזיציה, שכן האואר הציג את עצמו כאוטודידאקט. בשנת 1918 פרסם את עבדתו הראשונה בתאוריה של המוזיקה (תאוריית גון-צלילים, מבוססת על זו של גתה, ובאוגוסט 1919 המציא את השיטה שלו לחיבור מוזיקה בשנים עשר טונים. טכניקות ההלחנה של האואר מגלות גיוון יוצא מן הכלל, החל בטכניקות של אבני בניין לשיטות המשתמשות בסדרת אקורדים, שמקורה בשורת שנים עשר הטונים ("מלוס"). למעשה, שיטות ההלחנה שלו משתנות כמעט מיצירה ליצירה. 44 מה שמכונה "טרופ'ס" והשימוש שעושים בהם בקומפוזיציה ("trope-technique") מהותיים לשיטות שנים עשר הטונים של האואר. בניגוד לשורת שנים עשר הטונים שמכילה רצף קבוע של שנים עשר טונים, טרופ מורכב משני הקסאכורדים משלימים, שאין בהם רצף טונים קבוע. הטרופים משמשים לעיון בשיטת שנים-עשר הטונים מבחינת המבנה והמרווח. 

כתיבתו של האואר הייתה פורייה, הן במוזיקה והן בתיאור שיטותיו, עד 1938, כשהנאצים צירפו את המוזיקה שלו לרשימה של מוזיקה מנוונת. הוא השכיל לשמור על פרופיל נמוך ונשאר באוסטריה כל שנות מלחמת העולם השנייה, בלי לפרסם דבר; אבל גם לאחר המלחמה הייתה תנובת פרסומיו זעומה, אם כי כתב, קרוב לוודאי, כמה מאות יצירות, שנשארו בכתב יד.

משנות ה-20' השתמשו כמה סופרים בדמותו של האואר כמודל, למשל ב-"Die Sonnenmelodie" של אוטו שטוסל וב"ורדי" של פרנץ ורפל (מטיאס פישבק). עוד נמצא שהוא שימש - יחד עם ארנולד שנברג ותאודור אדורנו - גם כמודל לדמותו של אדריאן לוורקין ברומן "דוקטור פאוסטוס" של תומאס מאן. באחרית ימיו דיבר האואר על מאן, כמו גם על אדורנו, במרירות רבה, כיוון שהרגיש שהשניים לא הבינו אותו נכונה. אדורנו כתב על האואר, אבל בנימת זילזול,

כל יצירותיו הרבות של האואר לאחר 1940 כונו "Zwölftonspiel" או "Zwölftonmusik" (משחק שנים עשר הטונים, או מוזיקת שנים עשר הטונים).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלחינים אוסטרים
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1883
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1959
אואנומאוס

**אואנומאוס מגדר** (ביוונית: **Οἰνόμαος ὁ Γαδαρεύς**; המאה ה-2 לספירה) היה ציניקן בתקופה הרומאית המאוחרת.

## חייו
אואנומאוס היה תושב העיר גדר בה התקיימה קהילה הלניסטית.
שמו נזכר בכרוניקות של הירונימוס וגאורגיוס סינקלוס כפילוסוף חשוב. ידוע בעיקר בשל כתיבתו כנגד האורקלים המופיעים בכתבי אוזביוס מקיסריה.

היו חוקרים שהציעו לזהותו עם אבנימוס הגרדי המוזכר בדברי חז"ל בתלמוד ובמדרשים כפילוסוף המיודד עם רבי מאיר וחכמים נוספים כרבן גמליאל ואבא יוסף הבנאי. על אף שהצעה זו אינה בלתי אפשרית אין לה הרבה מקורות מובהקים המשכנעים בצדקתה.

## כתביו
על פי סודא אואנומאוס כתב מספר כתבים פילוסופיים:
* על הציניות (Περὶ Κυνισμοῦ)
* רפובליקה (Πολιτεία)
* הפילוסופיה על פי הומרוס (Περὶ τῆς καθ' Ὅμηρον φιλοσοφίας)
* על קראטס ודיוגנס (Περὶ Κράτητος καὶ Διογένους)

## לקריאה נוספת
* יוסף גייגר, **אתונה דסוריה: על אנשי-רוח יוונים בגדרה**, קתדרה, לה (תשמ"ה), עמ' 11–12.
* Donald R. Dudley ,A History of Cynicism, London (1937) p. 162.

## הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופים יוונים
קטגוריה:פילוסופים של העת העתיקה
קטגוריה:אישים בחז"ל המוזכרים במקורות חיצוניים
1963 בקולנוע

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1963 ונוגעים לעולם הקולנוע.

## סרטים שוברי קופות

## [[פרס אוסקר|פרסי אוסקר]]
*הסרט הטוב ביותר - טום ג'ונס
*שחקן ראשי - סידני פואטייה - (חמש נזירות וגבר אחד)
*שחקנית ראשית - פטרישה ניל - (האד)

## נולדו
* 16 במרץ – צ'רלי בוזגלו, שחקן קולנוע ותיאטרון, שדרן רדיו ועורך דין ישראלי
* 16 במרץ – קווין סמית', שחקן קולנוע וטלוויזיה ניו זילנדי (נפטר ב-2002)
* 27 במרץ – קוונטין טרנטינו, במאי, שחקן ותסריטאי אמריקני
* 11 במאי – נטשה ריצ'רדסון, שחקנית תיאטרון וקולנוע אנגליה (נפטרה ב-2009)
* 25 במאי – מייק מאיירס, שחקן וסטנדפיסט קנדי
* 9 ביוני – ג'וני דפ, שחקן אמריקני
* 15 ביוני – הלן האנט, שחקנית אמריקנית
* 30 באוגוסט – מארק סטרונג, שחקן קולנוע אנגל
* 18 בדצמבר – בראד פיט, שחקן ומפיק אמריקני

## נפטרו

* 27 בינואר – ג'ון פארו, במאי קולנוע 
* 12 בדצמבר – יסוג'ירו אוזו, במאי קולנוע ותסריטאי יפני (נולד ב-1903)

## סרטים נוספים

* הציפורים

## ראו גם
*1962 בקולנוע 
*1963
*1964 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

## קישורים חיצוניים

* שנת 1961 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
יגאל זריהן

**יגאל זריהן** (נולד ב-22 ביוני 1968) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ ומזוהה בעיקר עם מכבי עירוני אשדוד.

## קריירה כשחקן
זריהן גדל במחלקת הנוער של מכבי עירוני אשדוד, ובשנת 1987 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון שהייתה ממוקמת בליגה ב' והגיע עימה עד לליגת העל, בה שיחק 4 עונות במדים הצהובים. במהלך הקריירה שלו כבש זריהן 111 שערים (31 בליגה הבכירה) במדי עירוני אשדוד, והוא מלך שערי הקבוצה בכל הזמנים. אוהדי הקבוצה נהגו לכנותו "יגאל טורבו" בשל מהירותו היוצאת דופן.

לאחר איחוד הקבוצה עם הפועל אשדוד בשנת 1999, שיחק עונה אחת במדי הקבוצה המאוחדת מועדון ספורט אשדוד, ובשנת 2000 עבר להכח רמת גן.

## קריירה כמאמן
לאחר פרישתו ממשחק פעיל אימן זריהן במשך ארבע עונות במחלקת הנוער של מועדון ספורט אשדוד, ובשנת 2008 הוביל את קבוצת הנוער לזכייה בגביע המדינה לנוער. לאחר מכן אימן את קבוצות הנוער של הפועל רעננה והפועל אשקלון.

בנובמבר 2019 מונה זריהן למאמן קבוצת נעוריו שהוקמה מחדש, מכבי עירוני אשדוד מליגה א'. מאז חודש אוגוסט 2021, מאמן זריהן את קבוצת הנשים מכבי פנתרות אשדוד.

## חיים אישיים
זריהן נשוי למטי ולהם ארבעה ילדים. שניים מהם כדורגלנים. הבכור ניב זריהן, כדורגלן מקצועי אשר בין השאר שיחק בעמדת החלוץ בהפועל תל אביב ועמית זריהן אשר שיחק בעמדת הקשר בבית"ר אשדוד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי עירוני אשדוד
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני הכח רמת גן
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני מכבי עירוני אשדוד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
המשחקים הפאן-הלניים

**המשחקים הפאן־הלניים** היו ארבע תחרויות ספורט שנערכו ביוון העתיקה:
[שמאל|ממוזער|150px|פסל של [זורק דיסקוס מהמאה השנייה לפנה"ס]]
* המשחקים האולימפיים היו החשובים בתחרויות שנערכו ביוון העתיקה. תחרויות אלה נערכו מדי ארבע שנים ליד אליס, לכבוד האל זאוס.
* המשחקים הפיתיים שנערכו מדי ארבע שנים בסמוך לדלפי, לכבוד האל אפולון.
* המשחקים הנמאיים שנערכו מדי שנתיים, בסמוך לעיר נמאה, לכבוד האל זאוס.
* המשחקים האיסתמיים שנערכו מדי שנתיים, בסמוך לקורינתוס לכבוד האל פוסידון.

## המשחקים ולוח השנה
כל מחזור של ארבע שנים נקרא האולימפיאד (המחזור האולימפי), ושימש את היוונים כלוח שנה. ספירת השנים החלה בכל אולימפיאדה, כאשר שנת האולימפיאדה הייתה השנה הראשונה במחזור. בשנה השנייה נערכו המשחקים הנמאיים והמשחקים האיסתמיים (בחודשים שונים) ובשנה השלישית המשחקים הפיתיים, ושוב, בשנה הרביעית – המשחקים הנמאיים והאיסתמיים – דבר שאפשר לאתלטים להשתתף בכל המשחקים.

השנה שלאחר מכן הייתה השנה הראשונה של האולימפיאד הבאה.

## השתתפות במשחקים
במשחקים השתתפו אתלטים מכל רחבי העולם היווני, ואף ממושבות יווניות קרובות (כגון מושבות אסיה הקטנה) ומרוחקות (מושבות בסיציליה ובספרד). האתלטים היו ככל הנראה אנשים אמידים או עשירים, או באו ממשפחות עשירות בשל העלויות הגבוהות של המסע והשהות באתרי המשחקים (לא כל שכן עלויות האימונים עבור המשחקים).
במשחקים נכחו גברים חופשיים בלבד, ונאסר על נשים או על בני עמים אחרים להשתתף במשחקים (למעט יוצאים מן הכלל – כך לדוגמה, הקיסר נירון הורשה להשתתף במשחקים).

### השתתפות זרים במשחקים
המשחקים הפאן־הלניים היו פתוחים, למעשה, רק להלנים (יוונים); עם זאת, לעיתים גם בני עמים לא הלנים השתתפו במשחקים. השתתפות עיר שאיננה יוונית במשחקים התרחשה במקרה של רומא, שלאחר שצבאה נלחם נגד האילירים, אויבי היוונים, גמלו להם הקורינתים בהזמנה להשתתף במשחקים האיסתמיים; פתיחת המשחקים בפני הרומאים התאפשרה בזכות התייחסות אליהם כאל הלנים, ככל הנראה בשל מוצאם מאוליסס או מהטרויאנים. גם פיליפוס השני ממוקדון ו מלך סלמיס הדגישו את מוצאם מגיבורים הלנים קדומים כדי להשתתף במשחקים. הצידונים השתתפו במשחקים הנמאים, לפי עדות כתובת דיוטימוס. בכתובת יש אזכור של  מלך ארגוס, אגנור מלך פיניקיה (שלפי הלאניקוס איש לסבוס היה בנו של פורונאוס) המוצג כאבי הצידונים, וקדמוס בן אגנור מייסד תבאי – אזכור רב של מסורות מיתולוגיות חריג בכתובות הקדשה למנצחי משחקים, והוא התרחש בכתובת זאת כדי להדגיש את שייכותם של הצידונים לאבות הלניים, כמו גם להזכיר את תרומתם של הגיבורים הפיניקיים הקדומים ליוון.

## התחרויות
קישור=https://en.wikipedia.org/wiki/File:Stadium_of_the_Pythian_games_at_Delphi,_060172.jpg|טקסט=Stadium of the Pythian games at Delphi, modern ruin, tourism|ממוזער|אצטדיון המשחקים הפיתיים בדלפי
התחרות המרכזית בכל המשחקים היו מרוצי מרכבות, היאבקות, אגרוף, פנטאתלון וסטאדיון (תחרויות ריצה).
הפנטאתלון כלל היאבקות, תחרות ריצה, קפיצה לרוחק, זריקת חנית וזריקת דיסקוס.

למעט מרוץ המרכבות, כל התחרויות נערכו בעירום מלא.

## היסטוריה
על פי התיעוד ההיסטורי הקיים, המשחקים הפאן-הלניים החלו להיערך בד בבד עם המשחקים האולימפיים הראשונים של שנת 776 לפנה"ס אולם ההיסטוריונים סבורים כי המשחקים החלו להיערך מאות שנים קודם לכן. שלושת המשחקים האחרים החלו להיערך במאה השישית לפנה"ס.

## ראו גם
*המשחקים הפאן-אתנאיים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקים פאן-הלניים
עידן שריקי

**עידן שריקי** (נולד ב–30 בנובמבר 1981) הוא כדורגלן עבר ישראלי.

שריקי החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי עירוני אשדוד והיה שותף להעפלה ההיסטורית שלה לליגה הראשונה בעונת 1997/98. לאחר שסיים את שירותו הצבאי בצה"ל ולא מצא את מקומו בסגל של קבוצת הבוגרים, שיחק בליגה ב' במכבי קריית עקרון. בשנת 2002 עבר בהשאלה למכבי יבנה, וב-2003 חזר לאשדוד. בה הפך לשחקן מוביל. 

בחודש יולי 2011 חתם שריקי לשנתיים בקבוצת גורניק זאבז'ה מליגת העל הפולנית, אולם הושאל לאשדוד בטרם שיחק משחק ליגה אחד במדיה, עקב קשיי התאקלמות. ב-3 ביולי 2012 חתם על חוזה לשלוש עונות במכבי נתניה תחת הדרכתו של טל בנין.

ב-17 בינואר 2013 הושאל שריקי למכבי פתח תקווה מהליגה הלאומית עד לסיום העונה. כבר במשחקו הראשון בקבוצה כבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 0–2 בדרבי מול הפועל פתח תקווה. שריקי כבש 10 שערי ליגה בחצי עונה, וסייע למכבי פתח תקווה להעפיל בחזרה לליגת העל.

לקראת עונת  חזר למכבי נתניה, לאחר שירדה לליגת הלאומית, והיה שותף לחזרתה בסיום העונה לליגת העל ולהעפלתה לגמר גביע המדינה.

ב-15 בינואר 2015 חתם בעירוני קריית גת מהליגה הלאומית.

ב-14 ביוני 2015 חתם בהפועל אשקלון מהליגה הלאומית ובתום העונה עלה איתה לליגת העל כאשר כבש 18 שערים וסיים כמלך השערים של הקבוצה באותה עונה.

ב-12 ביולי 2016 חתם בבני לוד מהליגה הלאומית. ב-9 בינואר 2017 חתם בהפועל מרמורק מליגה א'.

ב-29 במאי 2018 הוצג כשחקן הפועל אדומים אשדוד מליגה א'. בשנת 2021 עבר לעירוני גדרה מליגה ב'.

בעונת 2021/2022 מונה לעוזר מאמן בהפועל אדומים אשדוד. בדצמבר 2021 מונה למאמן הקבוצה במקומו של רוני אוואט שהתפטר, ביחד עם יאיר אזולאי
.  במרץ 2022 הוביל את הקבוצה לפלייאוף עליון. בסיום העונה סיים את תפקידו.

בעונת 2023/24 חזר לשחק בקבוצת בית"ר גן יבנה מליגה ג'.

בעונת 2024/25 חתם בעירוני אשקלון מליגה ג'. ב-30 בדצמבר של אותה השנה, עלה כמחליף למשחק גביע המדינה בסיבוב ח' מול מכבי חיפה באצטדיון סמי עופר.

## קישורים חיצוניים

* משה בוקר, רכבת ההרים של עידן שריקי, באתר וואלה!, 14 בדצמבר 2006

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני מכבי יבנה
קטגוריה:כדורגלני גורניק זאבז'ה
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני מכבי קריית גת
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:כדורגלני הפועל בני לוד
קטגוריה:כדורגלני הפועל מרמורק
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשדוד
קטגוריה:אשדוד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בפולין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
תרניץ

**תרניץ** (בגרמנית: **Ternitz**) היא עיר בדרום מדינת אוסטריה תחתית שבאוסטריה, במחוז נוינקירכן. שטחה משתרע על 65.32 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה כ-15 אלף תושבים נכון ל-2012. בתקופה הרומית העיר הייתה חלק מפרובינציית נוריכום. היישוב הוזכר לראשונה ב-1352, אך זכויות עיר התקבלו רק בשנת 1948.

## גאוגרפיה
תרניץ נמצאת באזור אינדוסטריפירטל, אחד מאזוריה של אוסטריה תחתית. העיר נמצאת בגובה 398 מטר ושטחה משתרע על 65.2 קמ"ר, כ 56.32 אחוז מהשטח מכוסה יער. את העיר מרכיבות 21 שכונות.

## פוליטיקה
נכון ל-2012, ראש העיר של תרניץ הוא רופרט דווראק מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית (SPÖ). במועצת העיר ישנם 37 מושבים.

## קישורים חיצוניים
 
* 

קטגוריה:אוסטריה תחתית: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-14
היפודאמיה

**היפודאמיה** (ביוונית: **Ιπποδάμεια**) היא דמות מהמיתולוגיה היוונית, בתו של אוינומאוס מלך אולימפיה, אשת פלופס ואם התאומים אטראוס ותיאסטס.

## אטימולוגיה
מקור השם היפודאמיה הוא מיוונית עתיקה. הוא מורכב משתי מילים:

* "**היפוס**" (ἵππος) - סוס

* "**דמיה**" (δάμα) - אילוף, שליטה

לפיכך, ניתן לפרש את השם היפודאמיה כ"מרסנת הסוסים" או "שולטת בסוסים".

## דמותה
היפודאמיה היפה זכתה למחזרים רבים, אולם אביה, שלא רצה להשיא אותה, העמיד תנאי שרק מי שינצח אותו במירוץ מרכבות יזכה בידה. המפסיד במירוץ היה צפוי למוות. ברשותו של אוינומאוס היה צמד סוסים משובחים שקיבל מאביו, האל ארס, לכן מחזרים רבים מצאו את מותם ואוינומאוס נותר בלתי מנוצח.

פלופס שרצה בהיפודאמיה וקיבל בעצמו צמד סוסים משובחים מפוסידון, מתנת תודה על כך שהיה המאהב שלו, פנה בהסתר לרכב של אוינומאוס, מירטילוס. הוא הבטיח לו את מחצית המלכות שיירש לאחר מות אוינומאוס, במידה ויזכה בידה של היפודאמיה. לפי גרסה אחרת הבטיח לו גם את הלילה הראשון עם היפודאמיה. בגרסה נוספת היפודאמיה היא זו שהתאהבה בפלופס וסידרה את שיחוד מירטילוס. מירטילוס הוציא או שחרר יתדות ברכב של אוינומאוס וכך זכה פלופס בתחרות ובהיפודאמיה. לפי גרסה אחת אוינומאוס נהרג כשנפל מהמרכבה המתפרקת ולפי גרסה אחרת זעם על הרכב שלו והרג אותו.

היפודאמיה ילדה לפלופס ארבעה בנים, התאומים אטראוס ותיאסטס, פיתאוס ואלקתואוס. לפלופס היה בן נוסף, עלם יפה בשם כריסיפוס, בנה של הנימפה אקסיוכה. היפודאמיה חששה שפלופס יוריש את הממלכה לכריסיפוס, לכן הסיתה את בניה, אטראוס ותיאסטס, להרוג את כריסיפוס. השנים הטילו את כריסיפוס אל מותו לתוך באר (קיימות גרסאות נוספות לגבי מותו, אונס ורצח שביצע בו המחנך שלו או התאבדות בגלל האונס).

פלופס בתגובה גירש את הרוצחים ואת אמם והם מצאו מקלט במיקנה. היפודאמיה תלתה עצמה על עץ.

האסטרואיד 692 Hippodamia  שהתגלה על ידי מקס וולף ואוגוסט קופף ב-1901, נקרא על שמה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
אצטדיון פאנאתינאיקו

**אצטדיון פאנאתינאיקו** (ביוונית: **Παναθηναϊκό στάδιο**) המכונה גם ה**קאלימארמארון** (ביוונית: **Καλλιμάρμαρο**, "יפה השיש") באתונה שביוון, הוא האצטדיון המרכזי היחיד בעולם שנבנה כולו בשיש לבן. השיש הובא מהר פנטליקון.

## היסטוריה
ימין|ממוזער|תחרות קשתים במהלך אולימפיאדת אתונה 2004, באצטדיון.
האצטדיון שימש ביוון העתיקה כאתר המשחקים הפאן-אתנאיים, שנערכו לכבוד האלה אתנה. בתקופה הקלאסית של יוון היה האצטדיון בנוי עץ. בשנת 329 לפנה"ס הקים ליקורגוס את אצטדיון השיש, והוא הורחב על ידי הרודס אטיקוס  בשנת 140 לספירה, על מנת שיוכל להכיל 50,000 צופים.

שרידי האצטדיון העתיק נחשפו בשנת 1870 והאצטדיון שוקם מחדש בשנת 1895 על מנת לשמש כאצטדיון אולימפי במשחקים האולימפיים הראשונים בעת המודרנית בשנת 1896. שיקום האצטדיון נערך במימונו של ג'ורג' אברוף (ועל כן פיסלו מוצב בכניסה לאצטדיון), על פי תוכניות של האדריכלים אנאסטאסיוס מטאקסס וארנסט זילר, ויש בו מושבים ל-80,000 צופים. האצטדיון נבנה על פי מידותיו העתיקות, ולא בהתאם לסטנדרטים מודרניים שטרם נוסחו בעת שיקומו.

האצטדיון ממוקם בין הגבעות של ארדטוס ואגרה.

כיום משמש האצטדיון לטקסים רשמיים ולחגיגות הנערכות לאחר ניצחונות של קבוצות יווניות. בשנת 1997 שימש האצטדיון לטקס הפתיחה של אליפות האתלטיקה העולמית.

במהלך אולימפיאדת אתונה שנערכה בשנת 2004 שימש האצטדיון את תחרויות הירי בחץ וקשת, וכן שימש כנקודת הסיום של ריצות המרתון לגברים ולנשים.

בשנת 2011 נערך באצטדיון טקס פתיחת "הספיישל אולימפיקס", הטורניר האולימפי לבעלי מוגבלויות שכליות שהתקיים באתונה.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר אולימפיידת אתונה 2004

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
פאנאתינאיקו
קטגוריה:משחקים פאן-הלניים
קטגוריה:אולימפיאדת אתונה (1896)
פאנאתינאיקו
אל-מנסור (ח'ליף)

**עבדאללה בן מחמד אל-מנצור** (בערבית: **عبد الله بن محمد المنصور**, 712 – אוקטובר 775), שנודע גם בכוניה **אבו ג'עפר** (**أبو جعفر**) הח'ליף השני לבית עבאס, שלט בין 754 ו-775. אל-מנצור היה אחיו של הח'ליף הראשון לשושלת בית עבאס, א-ספאח וירש את השלטון.

עם מותו של א-ספאח, החליט אל-מנצור לייצב את שלטונו באמצעות חיסול מנהיגים כריזמטיים אחרים של כוחות בית עבאס. אבו מוסלם, אחד מראשי הצבא אשר הוביל את בית עבאס לניצחון על בית אומיה, היה השליט הבלתי מעורער באזור איראן וטראנסאוקסאניה. אל-מנצור ביקש תחילה למנותו למושל מצרים על מנת לנטרלו מכוחו. לאחר סירובו של הלה לעזוב את בסיס כוחו באיראן, הוצא אבו מוסלם להורג ב-755. מותו של אבו מוסלם אכן הבטיח את שליטתה של השושלת העבאסית באזור.

שלטונו של אל-מנצור העמיק את האכזבה והתסכול בקרב הציבור השיעי, אשר חש כי תקוותיו, כי חיסול בית אומייה בידי בית עבאס יחזיר את הח'ליפות לאמאמים, נכזבו. אל-מנצור אף פעל לדיכוי שאיפות השיעים בדרום עיראק ובחצי האי ערב. מקורות שיעים אף טוענים, כי אל-מנצור אחראי למותו של האימאם ג'עפר א-צאדק. מבחינת מדיניות דתית, שאף להכליל ולאסלם כמות רבה ככל האפשר מתושבי האימפריה. זאת, בניגוד למדיניות בית אומייה, אשר העדיף ליהנות ממס הגולגולת שהוטל על "בני חסות" לא-מוסלמים (ד'ימי). ב-750, רק 8% מתושביה היו מוסלמים. עם מותו, המספר הוכפל.

תקופתו של אל-מנצור מאופיינת בשגשוג תרבותי. הסובלנות שהפגין בית עבאס כלפי הפרסים וקבוצות אחרות שדוכאו על ידי בית אומייה תרמה לכך. למרות שהח'ליף השאם אבן עבד אלמלכ אימץ מנהגי חצר פרסיים, ספרות ומחקר פרסי לא זכו להערכה בעולם האסלאמי עד לתקופתו של אל-מנסור. ללבלוב בתרבות הפרסית היה גם ביטוי פוליטי: תנועת השעוביה (الشعوبية), אשר טענה כי התרבות הפרסית עליונה על זו של הערבים.

אל-מנצור היה מעורב גם בפיתוח בגדאד כבירת האימפריה האסלאמית. ב-1 באוגוסט 762, הוא ייסד את בגדאד והקים את ארמון הח'ליף החדש, "מדינת א-סלאם", סביבו התפתחה העיר. בנוסף, הוא הקים בעיר את בית אלחכמה, ספרייה ומרכז מחקר והגות שהיוותה מרכז לתור הזהב של האסלאם.
באותה שנה, ב-25 בספטמבר פרץ מרד של קבוצה מתוך השיעים נגד אל-מנצור והח'ליפות העבאסית באזור חג'אז ודרום עיראק בעקבותיו נהרג מנהיג המרד מוחמד אל נפס אל זכייה.

בשנת 765 החלו להירקם קשרים בין הממלכה הפרנקית לח'ליפות העבאסית. על פי מחבר ההמשך לכרוניקה המיוחסת לפרדגריוס, המלך הפרנקי פיפין הגוץ שלח משלחת לחצרו של אל-מנצור בבגדאד, וכעבור 3 שנים היא שבה לאירופה עם מתנות מהח'ליפה ומלווה במשלחת גומלין מוסלמית. פיפין נפגש עם שליחיו של אל-מנצור, ולאחר מכן ליווה אותם בעצמו לנמל במרסיי ושלח עמם מתנות רבות. ייתכן שחילופי המשלחות הללו התקיימו על רקע יחסי האיבה ששררו בין הממלכה הפרנקית לבין האימפריה הביזנטית, ותהליך ההתקרבות שחלה בין הממלכה הפרנקית והאפיפיורות. ייתכן שהמוסלמים תפסו את הפרנקים כנציגי העולם הנוצרי, וזה הצדיק יצירת קשרים דיפלומטיים עמם.

אל-מנצור נפטר ב-775 בדרכו למכה, לקיים את מצוות החג'. הוא נקבר לאורך הדרך למכה – קברו אינו מסומן (בשל הרצון להסתיר את גופתו מאנשי בית אומיה). בנו, אל-מהדי ירש אותו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 714
קטגוריה:נפטרים ב-775
פרנסואה-אדריאן בואלדייה

**פרנסואה אדריאן בואלדייה** או **בויילדייה** (בצרפתית: **François-Adrien Boieldieu** או **Boïeldieu** ; 16 בדצמבר 1775 – 8 באוקטובר 1834) היה מלחין צרפתי.

## קורות חייו
בואלדייה נולד בעיר רואן אשר בנורמנדיה. את לימודיו המוזיקליים החל בלימוד נגינה בעוגב אצל נגן העוגב בקתדרלה ברואן. בגיל 18 חיבר את האופרה הראשונה שלו לליברית של אביו. האופרה זכתה להצלחה מקומית. בואלדייה ניסה להקים ברואן קונסרבטוריון אך כשלא עלה הדבר בידיו, עבר לפריז בימי הטרור של המהפכה הצרפתית. בואלדייה המשיך לחבר אופרות קומיות ובשנת 1800 זכה בהצלחה עם האופרה "הכליף מבגדד". הוא נתמנה למורה לפסנתר בקונסרבטוריון של פריז והשתלם בקומפוזיציה אצל לואיג'י כרוביני.

בשנת 1803 עבר לסנקט פטרבורג ושימש כמנצח ו"מלחין החצר" של הצאר. בתקופה זו המשיך לחבר אופרות. בשנת 1812 חזר לפריז ולאחר ששקל בדבר, החליט לדחות את הצעותיו הנדיבות של הצאר ומסר כתב התפטרות רשמי ממשרתו ברוסיה.

לאחר שובו חזר לפריז המשיך בחיבור אופרות, שרובן נשכחו. בשנת 1825 העלה את האופרה המפורסמת ביותר שלו - "הגברת הלבנה" (La Dame Blanche) המבוססת על שתי יצירות של וולטר סקוט: "המנזר" ו-"גאי מנרינג". האופרה מוצגת בכל רחבי העולם עד ימינו. בואלדייה שילב בה שירי עם סקוטיים. הוא נתמנה לפרופסור לקומפוזיציה בקונסרבטוריון של פריז והמשיך לחבר אופרות, שלא זכו לאותה הצלחה.

מהפכת יולי, שהתרחשה ב-1830 נגד בית בורבון, גרמה לפשיטת רגל של האופרה קומיק ושל בואלדייה. הוא איבד בהדרגה את כושר הדיבור, כנראה כתוצאה מסרטן הגרון. כדי לחלצו מעוני, קבע לו אדולף תייאר קצבה ממשלתית בסך 6,000 פרנק. ב-25 בספטמבר 1834 הופיע בפומבי בפעם האחרונה, בהצגת הבכורה של Le chalet. מאת אדולף אדם. בדרך זו העביר באלגנטיות את שרביט הניצוח לתלמידו המבריק. הוא נפטר ב-1834. לבו נטמן ברואן, בקבר שעיריית רואן מימנה, ואילו גופו נקבר בבית הקברות פר לשז בפריז.

בואלדייה היה חבר במסדר הבונים החופשיים, בלשכה הפריזאית "אמנויות וידידות", נוסף לחברותו בלשכת "פלשתינה" (בסנקט פטרבורג). כמו כן היה חבר כבוד בלשכת "ידידים שהתאחדו מחדש", גם היא בסנקט פטרבורג.

מבין יצירותיו התזמורתיות של בואלדייה היה גם הקונצ'רטו לנבל ולתזמורת בדו מז'ור, שנחשב יצירת מופת ברפרטואר של נגני נבל.

## קישורים חיצוניים

ממוזער|שמאל|בואלדייה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחיני אופרה צרפתים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:צרפתים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-18
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1775
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1834
גנרל-פלדמרשל

שמאל|ממוזער|100px|שרביט מרשל של פרוסיה
**גנרל-פלדמרשל** (בגרמנית: **Generalfeldmarschall**) היא דרגת הקצונה הבכירה ביותר הנהוגה בצבאותיהן של גרמניה ואוסטריה. השימוש בשם זה היה מקובל גם באימפריה הרומית הקדושה ובצבאות פרוסיה ורוסיה (קודם למהפכת אוקטובר).

ככלל, מוענקת דרגה זו רק בעתות מלחמה לגנרלים קרביים מצבא היבשה, וכיום היא אינה קיימת בצבא הגרמני. רק קצין אחד בהיסטוריה של גרמניה היה בעל דרגה גבוהה יותר, הרייכסמרשל הרמן גרינג, מפקד חיל האוויר הגרמני.

הדרגה המקבילה לגנרל-פלדמרשל בחיל האוויר הגרמני היא לופט-מרשל ובצי הגרמני היא גרוס-אדמירל.

בצבא העם הלאומי, צבאה של גרמניה המזרחית, הייתה קיימת דרגה מקבילה בין השנים 1982–1989 בשם מרשל גרמניה המזרחית (גרמנית: Marschall der DDR), אולם בפועל היא לא הוענקה מעולם.

הדרגה המקבילה לגנרל-פלדמרשל בצבאות אחרים היא דרגת פילדמרשל וגנרל הצבא בצבא ארצות הברית.
מרכז|ממוזער|250px|ראש השרביט

*
*
קטגוריה:דרגות גנרל
קטגוריה:דרגות צבאיות בגרמניה
יואי פ. ניוטון

**יואי פרסי ניוטון**(אנגלית: Huey Percy Newton;  17 בפברואר 1942 - 22 באוגוסט 1989) היה חבר ראשי, מייסד ובעל השפעה ניכרת בתנועת הפנתרים השחורים בארצות הברית.

## קורות חייו
[ימין|ממוזער|235x235 פיקסלים|יואי פ. ניוטון, [1972]]
[ימין|ממוזער|237x237 פיקסלים|יואי פ. ניוטון, [1977]]
ניוטון נולד במונרו, לואיזיאנה כצעיר מבין שבעה ילדים לארמליה ג'ונסון וולטר ניוטון.
הוא נקרא על שם מושל לואיזיאנה בעבר, יואי לונג.
ב-1945 המשפחה התיישבה באוקלנד, קליפורניה. בהיותו בן 11 הוא נהג לפרוץ למדחנים.

ניוטון היה אחד ממייסדי הפנתרים השחורים, תנועה שחורה שקראה לשינוי סדר היום הפוליטי בצורה רדיקלית ונשענה על המסרים של מלקולם אקס, מרקוס גארבי, מאו דזה-דונג, צ'ה גווארה ופרנץ פנון. התנועה נשענה על רעיון הלאומיות השחורה והתקיימה מתחילת שנות השישים ועד סוף שנות השבעים. ניוטון עבד בהנהגת התנועה ביחד עם בובי סיל.

ניוטון נרדף על ידי ה-FBI בשנות השישים ונרצח בעסקת סמים ב-1989. השמועות אומרות שהשלטונות בארצות הברית רצו במותו.

במהלך חייו סיים דוקטורט והיה פעיל חברתי ופוליטי פורה ביותר.

## כתביו

* *Revolutionary Suicide*, 1973 memoir republished in 1995 with introduction by J. Herman Blake 
* *The Huey P. Newton Reader* by Fredrika Newton, et al (2002)
* *Insights and Poems* by Huey P. Newton, Ericka Huggins 1975)
* *Essays from the Minister of Defense (The collected plays of Noel Coward)* by Huey P Newton 
* *War Against the Panthers: A Study of Repression in America* by Huey P. Newton (September 2000)
* *To Die for the People: The Writings of Huey P. Newton* by Huey P. Newton, Toni Morrison (Editor)
* *Revolutionary Intercommunalism and the Right of Nations to Self-Determination* by Huey P. Newton, et al
* *The Genius of Huey P. Newton* by Huey P. Newton
* *War Against the Panthers* by Huey P. Newton
* *The original vision of the Black Panther Party* by Huey P Newton 
* "Huey Newton talks to the movement about the Black Panther Party, cultural nationalism, SNCC, liberals and white revolutionaries" (Hydrology papers) by Huey P Newton
*Huey P. Newton, The Radical Theorist by Judson L. Jeffries (2002)
* *Huey: Spirit of a Panther* by David Willard (2006)


## קישורים חיצוניים

* 
* 


* Online audiorecordings and video of Huey Newton via UC Berkeley Black Panther site
* 1968 interview with Newton
* A Huey P. Newton Story
* Dr. Huey P. Newton Foundation
* Black Panther Tours
* Huey P. Newton's doctoral dissertation
* The Women's Liberation and Gay Liberation Movements: Speech given by Huey Newton


## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:חברי הפנתרים השחורים (ארצות הברית)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז
קטגוריה:פילוסופים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1989
הוגו פון הופמנסתאל

**הוגו פון הופמנסתאל** (בגרמנית: **Hugo von Hofmannsthal**; 1 בפברואר 1874 - 15 ביולי 1929) היה משורר, סופר, מחזאי ומסאי אוסטרי, בעיקר מן הזרם הסימבוליסטי. מן הדמויות הבולטות במודרנה הספרותית של וינה ובקרב אמני סוף המאה התשע עשרה.

## ביוגרפיה
הופמנסתאל נולד בשנת 1874 בווינה לאם אוסטרית ולבנקאי אוסטרי-איטלקי. אבי סבו אייזיק לב הופמן, שזכה בתואר האצולה "פון הופמנסתאל", היה סוחר יהודי שרוּמם בידי פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה אוסטרית. הופמנסתאל החל לכתוב מחזאות ושירים כבר מגיל צעיר, ונחשב לסוג של ילד פלא. הוא הושפע ממפגש עם המשורר הגרמני שטפן גאורגה בגיל 17, והוציא לאור כמה שירים בכתב העת שערך, "Blätter für die Kunst". הוא למד פילולוגיה ומשפטים בווינה אך החליט להקדיש עצמו לכתיבה וסיים את לימודיו ב-1901. יחד עם פטר אלטנברג וארתור שניצלר היה חבר בתנועה הספרותית "וינה הצעירה" (Jung-Wien) ופרסם בכתב העת הגרמני "האי" (*Die Insel*). הופמנסתאל פגש את המלחין ריכרד שטראוס וכתב לו את הליברטות בשביל כמה מן האופרות שלו, ביניהן: "אלקטרה", "אביר הוורד", "אריאדנה בנקסוס", "האישה ללא צל", "הלנה המצרית" ו"אראבלה".

ב-1902 הוציא הופמנסטאל לאור מכתב מדומה שנקרא בפשטות "מכתב" (Ein Brief). המכתב נכתב לכאורה בשנת 1603 על ידי פיליפ, המכונה "לורד קנדוס", אל פרנסיס בייקון. במכתב אומר קנדוס: "הפסקתי לכתוב כי איבדתי את היכולת לחשוב או לדבר אל שום דבר באופן עקבי"; הוא התייאש מהאפשרות של השפה לתאר את העולם. מכתב זה שיקף את אי-האמון ואי שביעות הרצון מהשפה שמתארת כל כך את העידן המודרני, ודבריו של קנדוס לא באו להראות דברים שקשורים רק בו, אלא לשקף את החברה המודרנית. בעקבות המכתב הפסיק הופמנסתאל לכתוב זמנית. 

ב-1912 הוא עיבד את מחזה המוסר האנגלי של המאה ה-15 "Everyman" כ"Jedermann" (קרוי בעברית "כלאדם"), וז'אן סיבליוס כתב לו את הלחן. מחזה זה נכרך בשמו של פסטיבל זלצבורג, שהופמנסתאל הקים יחד עם מקס ריינהרדט ב-1920, ומוצג בו מאז מדי שנה במעמד מיוחד ברחבה שלפני קתדרלת זלצבורג. המחזות המאוחרים שלו עסקו יותר בענייני דת, במיוחד בנצרות קתולית. 

הופמנסתאל מת משבץ בשנת 1929 בווינה, מעט לאחר שבנו פרנץ התאבד.

## יצירותיו הנבחרות

## טריוויה
בספרו "העולם של אתמול" מתאר שטפן צווייג בהרחבה את ידידותו עם הופמנסתאל ואת הערצתו הרבה לו.

## קישורים חיצוניים

* מרכז מידע על הוגו פון הופמנסטאל 
* ביוגרפיה 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:משוררים אוסטרים
קטגוריה:סופרים אוסטרים
קטגוריה:מחזאים אוסטרים
קטגוריה:יהודים אוסטרים
קטגוריה:אמנות והגות במפנה המאה העשרים
קטגוריה:וינה: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וינה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1874
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1929