open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יוסף שלום גאלייגו

**יוסף בן שלום גאלייגו** (או: **גאליינו**) היה משורר, פייטן וחזן באמסטרדם בראשית המאה ה-17.

## ביוגרפיה
מקום לידתו אינו ידוע. גדל ולמד בסלוניקי, ובשנת שע״ה היגר לאמסטרדם, והצטרף לקהילת ״בית יעקב״. הוא נזכר בין המהגרים החדשים בספר בית החיים של הקהילה ב-1615. ב-1616 מונה לחזן הראשי, כנראה לצד דוד פארדו בבית הכנסת החדש, שנחנך כשנתיים קודם לכן, של קהילה זו. שימש במשרתו 14 שנים. ב-1624 מת בנו הצעיר, יעקב. עזב את אמסטרדם לאחר 1628, בכוונה להגיע לארץ ישראל, מועד ומקום מותו לא ידועים. חיבר פיוטים רבים, חלקם קובצו בחיבורו ״אמרי נעם״ וחלק מהם ב״קול תפילה וקול זמרה״ מאת דוד פרנקו-מנדס. מפיוטיו המפורסמים, הוא ״פורים פורים לנו״.

בנו היה שלום יוסף גאלייגו, המוזכר כמורה ״לנביאים ורש״י״ בחברת תלמוד תורה ב-1639, וכן ב-1643 באמסטרדם. הוא היה שותף להוצאת מחזור לימים הנוראים בספרדית באמסטרדם ש״צ (1630). בתכ״ה עזב לארץ ישראל, ושלח מכתבים, שהוקראו בקול באמסטרדם, אודות התגלות שבתאי צבי.

## חיבוריו
* **אמרי נעם** (אמסטרדם, דפוס משה בן ישראל 1628) - אוסף שירי קודש מתקופות מגוונות, בעל 19 שערים, לפי סדר תפילות השנה ומעגל חיי האדם. בין השירים, פיוטים של גאלייגו עצמו. מטרת החיבור, לפי הקדמת המחבר, היא איגוד הפיוטים והתפילות למועדים שונים, שלא מצויים בסידורים והמחזורים הנפוצים. גאלייגו הפיץ באמצעות החיבור מנהגים ליטורגיים מסלוניקי, אזור טורקיה וארץ ישראל. גאלייגו יסד את החיבור לפי הדגם של קובץ ״זמירות שירות ותשבחות״ (קושטא ש״ה) מאת שלמה מזל טוב. רבים מהפיוטים נושאים הוראות ביצוע בלחני שירי עם בלדינו.
* SENDROE DE VIDAS (Amsterdam: (Ioseph Bueno & Ioseph da Costa. n.d. תרגום מעברית לספרדית של כתבי יונה מגירונדי. מהדורה שנייה יצאה באמסטרדם ב-1640.

## לקריאה נוספת
* אדוין סרוסי, ״רבי יוסף שלום גאלייגו בעל ספר אמרי נועם: חזן שאלוניקאי באמסטרדם בראשית המאה הי״ז כולל הערות על הפייטנים ושירי גאלייגו ומפתח מוער מאת טובה בארי״, **[[אסופות (ספר שנה)|אסופות]] ו**, עמ׳ פז-קנ (תשנ״ב).

## קישורים חיצוניים
*ר׳ יוסף שלום גלייגו באתר הפיוט והתפילה
* 
* 
* אמרי נעם, באתר גוגל ספרים

## הערות שוליים

קטגוריה:חזנים
קטגוריה:פייטנים
קטגוריה:מתרגמים יהודים
קטגוריה:נפטרים במאה ה-17
מוזיאון האמנות של סנט לואיס

**מוזיאון האמנות של סנט לואיס** (באנגלית: **Saint Louis Art Museum**) הוא מוזיאון לאמנות בעיר סנט לואיס, מיזורי, הפועל כאחד המוסדות התרבותיים המרכזיים בעיר סנט לואיס. פעילותו מתמקדת באיסוף, הצגה, פרשנות ושימור של יצירות אמנות מן הרמה הגבוהה ביותר, מתקופות שונות ומתרבויות מגוונות.

ייעודו של המוזיאון הוא לאסוף, להציג, לפרש ולשמר יצירות אמנות איכותיות לאורך ההיסטוריה ובמגוון תרבויות, וכן לחנך, לעורר השראה, לעודד גילוי ולהעצים את רוח האדם. המוזיאון שואף לשמר מורשת של הישגים אמנותיים עבור תושבי סנט לואיס והעולם כולו, ולפעול באופן המעודד מעורבות, הכלה וייצוג של מלוא הגיוון הקיים בקהילה המקומית התומכת בו.

## היסטוריה
המוזיאון נוסד בשנת 1879, בשלהי עשור שהתאפיין בהקמת מוזיאונים לאמנות בערים הגדולות בחלקה המזרחי של ארצות הברית. אוספיו המקיפים משקפים את היעדים ההשראתיים והחינוכיים של מייסדו, לצד מחויבות לערכים מוסריים ודמוקרטיים. בתחילת דרכו כלל האוסף דגמים מגבס, העתקי אלקטרוטיפ ודוגמאות שונות לעיצוב איכותי במגוון חומרים, אך בתוך זמן קצר התפתח לאוסף רחב ומגוון של יצירות אמנות מקוריות. האוסף משתרע על פני חמשת אלפי שנים ושש יבשות, ואיכותו והיקפו מבססים את מעמדו של המוזיאון כאחד המוסדות המובילים מסוגו.

## יצירות נבחרות במוזיאון

קובץ:Jan Brueghel the Elder - Extensive Landscape With Travellers on a Country Road - 84-1996 - Saint Louis Art Museum.jpg|יאן ברויגל האב – "נוף רחב עם נוסעים בדרך כפרית", 1608–1610
קובץ:Bartolomeo Manfredi - Apollo and Marsyas - 62-2004 - Saint Louis Art Museum.jpg|ברתולומאו מנפרדי, אפולו ומארסיאס, המאה ה-17
קובץ:Pieter Claesz - Still Life - 141-1922 - Saint Louis Art Museum.jpg|פיטר קלאס – "טבע דומם", 1643
קובץ:Frans Hals - Portrait of a Woman - 272-1955 - Saint Louis Art Museum.jpg|פרנס הלס – "דיוקן של אישה", 1650–1652
קובץ:Corrado Giaquinto - St. Helena and the Emperor Constantine Presented to... - 31-1963 - Saint Louis Art Museum.jpg|קוראדו ג'אקווינטו – "הבתולה מציגה את הלנה הקדושה ואת הקיסר קונסטנטינוס לשילוש הקדוש", 1741–1742
קובץ:Georges Pierre Seurat - Port-en-Bessin, The Outer Harbor (Low Tide) - 4-1934 - Saint Louis Art Museum.jpg|ז'ורז' סרה – "פורט-אן-בסן, הנמל החיצוני (בשפל)", 1888
קובץ:Les Baigneuses à la tortue, par Henri Matisse.jpg|אנרי מאטיס, "מתרחצות עם צב" (1908-1907)
קובץ:Christ and the Sinner 1851955 .jpg|מקס בקמן, ישו והאישה הנואפת, (1917)
קובץ:Sunday Morning Breakfast by Horace Pippin, 1943.jpg|הוראס פיפין – "ארוחת בוקר של יום ראשון", 1943


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:סנט לואיס: מבנים
מתרחצות עם צב

**מתרחצות עם צב** היא ציור שמן על בד מאת האמן הצרפתי אנרי מאטיס, שנוצרה בפריז בשנים 1907–1908. זוהי אחת מהיצירות המרכזיות והחדשניות של מאטיס בראשית המאה ה־20, ומהווה דוגמה מוקדמת לשבירת המוסכמות הפיגורטיביות ולחקר הצבע והצורה שהוביל האמן לאורך הקריירה שלו. היצירה מוצגת כיום במוזיאון האמנות של סנט לואיס (SLAM), מיזורי, ארצות הברית.

## תיאור היצירה
הציור מתאר שלוש דמויות נשיות עירומות השוכנות על שפת הים, כשלפניהן צב קטן המהווה את מוקד ההרכב הקומפוזיציוני. כל אחת מהדמויות מגיבה לצב בצורה שונה: אחת מציעה לו עלה, שנייה יושבת במתח עם אצבעות בפיה, ואילו השלישית בוהה בו באדישות מלנכולית. מאטיס עצמו תיאר את הסצנה בפשטות כ"שלוש נשים על שפת הים משחקות עם צב", אך אווירת היצירה מעוררת תחושות של עצב, בדידות וניכור. הצבעוניות השטוחה, החלוקה האופקית של הרקע לפסים בירוק, כחול כהה וכחול-ירקרק – המזוהים עם אדמה, ים ושמיים – תורמת לאופי המופשט של הציור.

## פרשנות והשפעות
היצירה נחשבת לתגובה עקיפה של מאטיס לציור "העלמות מאביניון" של פבלו פיקאסו (1907), ונוצרה מיד לאחר שמאטיס נחשף אליו. השפעות נוספות ניכרות בעבודתו של מאטיס כוללות את הפרסקאות של ג'וטו בקפלת סקרובני בפדובה, וכן את סגנונו של פול סזאן, במיוחד באופן שבו הדמויות אינן רק חלק מהנוף אלא כמעט נבלעות בתוכו. מחקרים מאוחרים באמצעות צילום רנטגן גילו שמאטיס ערך שינויים מהותיים בהרכב הדמויות תוך כדי העבודה, ולעיתים אף השאיר את עקבותיהם גלויים, כחלק מהקומפוזיציה הסופית. המבקר סבסטיאן סמי השווה את נקודת המבט של הדמויות אל הצב למעשה של ריכוז או תשומת לב עמוקה, והזכיר את הפילוסופית סימון וייל אשר תיארה תשומת לב כ"צורת הנדיבות הטהורה ביותר".

## סגנון והשפעתה האמנותית
היצירה מייצגת שלב מעבר חשוב באמנות המודרנית: התרחקות מהייצוג הריאליסטי לעבר הפשטה צבעונית, פשוטה במראה אך מורכבת מבחינה קומפוזיציונית. הדמויות הפכו לסמליות, כמעט ילדותיות במכוון, כחלק מהניסיון של מאטיס לבטא חוויה פנימית דרך צבעים וצורות ולא באמצעות פרטים ריאליסטיים. טכניקת הצביעה והמבנה הסמלי של הקומפוזיציה מעידים על חיפוש אחר שפה חזותית חדשה, שאינה מחויבת לפרספקטיבה מסורתית.

## היסטוריה ורקע
הציור נרכש זמן קצר לאחר סיומו בשנת 1908 בידי קארל ארנסט אוסטהאוס עבור  בעיר האגן, גרמניה. לאחר מותו של אוסטהאוס, עבר האוסף בשנת 1922 לעיר אסן. ב-24 באוגוסט 1937 נבזזה היצירה על ידי השלטון הנאצי והיצירה הוכרזה "אמנות מנוונת", והועברה לאחסון בטירת נידרשנהאוזן.

## ביזה נאצית והעברתה לארצות הברית
בשנת 1939 נמכר הציור במכירה פומבית שערכה גלריה פישר בלוצרן, שווייץ. מכירה זו נערכה על ידי המשטר הנאצי במטרה להפיק רווחים מיצירות אמנות מודרניות שהוחרמו ממוזיאונים גרמניים. הציור נרכש על ידי ג'וזף פוליצר, איל עיתונות אמריקאי, באמצעות בנו של האמן, , ששימש כסוכן. הציור נמסר כתרומה למוזיאון סנט לואיס בשנת 1964, שם הוא מוצג עד היום.

## הערות שוליים

קטגוריה:ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים
קטגוריה:אנרי מאטיס
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:ציורים משנות ה-1900
קטגוריה:רחצה באמנות
קטגוריה:צבים בתרבות
PDFescape

**PDFescape** היא תוכנה לעריכת קובצי PDF הנתמכת בפרסומות ובתשלום, הפועלת הן כיישום אינטרנטי והן כיישום ל־Windows. התוכנה פותחה באמצעות JavaScript, HTML, CSS ו־ASP. התוכנה מאפשרת עריכת מסמכי PDF, מילוי טפסים, סידור עמודים, הדפסה, שמירה ופרסום טפסים דיגיטליים.

PDFescape מציעה אחסון מקוון של מסמכי PDF וניתן להשתמש בה בדפדפנים נפוצים כגון Firefox, Internet Explorer, Safari, Chrome ו־Opera.

הגרסה הראשונה של התוכנה פורסמה ב־20 בפברואר 2007.

PDFescape זכתה לסקירות במספר אתרי טכנולוגיה, בהם CNET, Lifehacker, PCWorld ו־TechRadar.

## תכונות
ניתן לפתוח מסמכי PDF ישירות בתוך היישום או לייבא אותם דרך ממשק האינטרנט. המסמכים ניתנים לעריכה באמצעות אוסף כלים הדומה, אך מצומצם יותר, לזה המוצע בתוכנות ייעודיות לעריכת PDF כגון Adobe Acrobat.

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר רשמי
* קהילת PDFescape בספרדית

## הערות שוליים

קטגוריה:הוצאה לאור שולחנית
אליס (זמר)

**אליס קלאצ'י** (באלבנית: **Alis Kallaçi**), הידוע בשמו הפרטי **אליס**, הוא זמר-יוצר אלבני. בשנת 2024 זכה בעונה החמישית של תוכנית הטלוויזיה המוזיקלית "X Factor", ובהמשך נבחר לייצג את  באירוויזיון 2026 עם השיר "Nân".

## ביוגרפיה
קלאצ'י נולד וגדל בעיר שקודרה שבצפון אלבניה.

במהלך אפריל 2024 זכה קלאצ'י בעונה החמישית של תוכנית הריאליטי המוזיקלית "X Factor" באלבניה, כחלק מנבחרתה של הזמרת ארילנה ארה. בנובמבר 2024 נבחר להשתתף במהדורה ה-63 של פסטיבלי אי קנגס, הקדם האלבני לתחרות הזמר של האירוויזיון, עם השיר "Mjegull". בגמר התחרות, שנערך ב-22 בדצמבר 2024, דורג במקום השלישי. he placed third in the final on 22 December 2024.

באוקטובר 2025 נבחר להתמודד במהדורה ה-64 של פסטיבלי אי קנגס עם השיר "Nân". בגמר שנערך ב-20 בדצמבר 2025 זכה במקום הראשון, ובכך נבחר לייצג את אלבניה בתחרות האירוויזיון לשנת 2026.

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים אלבנים
קטגוריה:נציגי אלבניה באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2026
קטגוריה:אלבנים שנולדו ב-2003
היית'ם חוואג'רי

**היית'ם אל-חוואג'רי** (בערבית: **هيثم الحواجري**) הידוע בכינויו **אבו עומר**, הוא טרוריסט פלסטיני, מפקד על גדוד שאטי בחטיבת העיר עזה של חמאס מאז שנת 2014.

## ביוגרפיה
היית'ם חוואג'רי נולד בח'אן יונס שבדרום רצועת עזה. הוא הצטרף לגדודי עז א-דין אל-קסאם בגיל 19. הוא קיבל את הפיקוד על גדוד שאטי בחטיבת העיר עזה של חמאס ב-2014 לאחר מבצע צוק איתן.

חוואג'רי הוביל את גדוד שאטי בטבח שבעה באוקטובר 2023, שתקף את מעבר ארז בצפון רצועת עזה ואת קיבוץ נחל עוז. במהלך המלחמה היה אחראי על הלחימה נגד כוחות צה"ל בגזרת מחנה הפליטים שאטי ובנוסף פיקד על אבטחת הפעילות של חמאס בבית החולים שיפא שבעיר עזה.

חוואג'רי עבר שלושה ניסיונות התנקשות בידי ישראל, שכולם נכשלו, ובאחד מהם הוא נפצע קשה, ממנו התאושש עם הזמן. במהלך מלחמת חרבות ברזל הודיע דובר צה"ל ב-3 בדצמבר 2023 כי חוואג'רי נהרג בסיכול ממוקד. ב-1 בפברואר 2025 נצפה חוואג'רי ב"טקס שחרורו" של האזרח הישראלי החטוף קית' סיגל שנערך בנמל עזה במסגרת הסכם חמאס–ישראל (ינואר 2025), וכך למעשה התברר שהוא עדיין בחיים, צה"ל הודה לאחר מכן כי טענתו הייתה שגויה. בנוסף הוא נצפה וצולם בזמן הלווייתו של עבד אל-האדי סיאם בכיר חמאס, שנערכה ב-4 בפברואר 2025 במחנה הפליטים שאטי.

## ראו גם
* גדודי עז א-דין אל-קסאם

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

2025 12
קטגוריה:טרוריסטים פלסטינים
קולטן יונוטרופי

**קולטנים יונוטרופיים** הם תעלות יונים תלויות ליגנד אשר ממלאות תפקיד חשוב בהעברה סינפטית מהירה ובתקשורת עצבית על ידי שליטה ישירה בשטף יונים על פני קרומי התא.

השם יונוטרופי (ionotropic) מגיע מצירוף המילה יון (ion -אטום נושא מטען חשמלי) והמילה היונית טרופוס (τρόπος, trópos) פירושה פניה, כיוון, דרך. קולטנים יונוטרופיים הם תעלות תלויות ליגנד ובסינפסות הליגנד הוא נוירוטרנסמיטר. קולטנים יונוטרופיים הם חלבונים ממברניים שמתפקדים כתעלות יונים שנפתחות בתגובה לקשירת נוירוטרנסמיטר בתא הפוסט-סינפטי. כאשר הנוירוטרנסמיטר המשוחרר מהתא הקדם-סינפטי נקשר לקולטן יונוטרופי הוא גורם לפתיחת תעלה. דרך התעלה חוצים את הממברנה יונים כמו ⁻ Na⁺, K⁺, Ca²⁺, Cl, וגורמים להתפתחות פוטנציאלים סינפטיים מהירים בנוירונים. הפוטנציאלים הסינפטיים יכולים להיות מעוררים (EPSP) או מעכבים (IPSP), כתלות ביון שעובר בתעלה. הקולטנים היונוטרופים ממוקמים בעיקר לאורך הדנדריטים עלגוף התא וכן על שרירים רצוניים. קולטנים יונוטרופיים חשובים להולכה מהירה של מידע המגיע מנוירונים אחרים.
## מבנה
ממוזער|קולטן יונוטרופי - תעלת יונים תלוית ליגנדקולטנים אלה הם חלבונים על פני ממברנת התא היוצרים נקבוביות שהן תעלת יונים. הקולטנים מורכבים מכמה תת-יחידות (3–5 תת-יחידות) טרנס-ממברניות היוצרות נקב דרך קרום התא ואתר קישור חוץ-תאי אליו נקשר נוירוטרנסמיטר ייחודי. התעלות נפתחות בתגובה לקישור נוירוטרנסמיטר למתחם החוץ-תאי של הקולטן. במנוחה התעלה במצב סגור. כאשר נקשר הנוירוטרנסמיטר, חל שינוי במבנה המרחבי של תת-היחידות והתעלה נפתחת.

## דוגמאות
הקולטנים היונוטרופיים הנפוצים:

### מעוררים
* קולטן ניקוטיני לאצטילכולין (acetylcholine nicotinic receptor) נמצא על פני השריר מורכב מחמש תת-יחידות.
* קולטני AMPA ו-NMDA לגלוטמט מורכבים מארבע תת-יחידות. קולטנים לגלוטמט (הנוירוטרנסמיטר המעורר העיקרי), ומצויים כמעט בכל חלקי מערכת העצבים.
* קולטן לסרוטונין (5-HT3 receptors) מורכב מחמש תת-יחידות. קולטני סרוטונין נפוצים מאוד ב־CNS וב־PNS.

### מעכבים
קולטן ל-GABA (GABA-A receptor) מורכב מחמש תת-יחידות. קולטנים ל-GABA (הנוירוטרנסמיטר המעכב העיקרי במערכת העצבים) נמצאים בכל רחבי מערכת העצבים, הן המרכזית והן ההיקפית, אך בעיקר במערכת העצבים המרכזית.

### טבלה מסכמת

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קולטנים
רות בורן

**רות ג'ון בורן** (באנגלית: **Ruth June Bourne**; 23 במאי 1926 – 17 בדצמבר 2025) הייתה יהודייה-בריטית אחת מנשות בלצ'לי פארק, שגויסו לסייע בהשגת הניצחון במלחמת העולם השנייה נגד מדינות הציר. עבודתה שם כללה תפעול מכונת הבומב (bombe) לשם פענוח קודי הצפנה גרמניים. היא הייתה אחת מחברות השירות הימי המלכותי לנשים (WRENs), שהיו אחראיות על פירוק מכונות הבומב לאחר תום המלחמה ב-1945. זוכת אות לגיון הכבוד הצרפתי (2018).

## ראשית חייה וגיוסה לבלצ'לי פארק
רות ג'ון הנרי נולדה בשנת 1926. היא הייתה בת 17 וחניכה בשירות הימי המלכותי לנשים כאשר נמסר לה שתצטרף לנשות בלצ'לי פארק, צוות סודי שהוקם על ידי ממשלת בריטניה שהעובדות בו נדרשו לחתום על חוק סודיות, בו התחייבו שלא לגלות לאיש את פרטי עבודתן שם. לצורך כך נדרשה לחתום על חוזה שחייב אותה לשעות עבודה אינסופיות, וויתור על חיים חברתיים, וחוסר אפשרות פרישה מרגע שתסכים. רות גויסה להיות חלק מצוות בשם SDX שפעל בבסיס HMS Pembroke V במסגרת משימות מיוחדות.

עובדי בלצ'לי פארק התחלקו לשני צוותים עיקריים: תחנת "Y", בה עבדו נשים שתפקידן היה ליירט את קוד האניגמה הגרמני, ותחנת "X", שבה עבדו מפעילי מכונת הבומב, כמו רות עצמה.

### תפקידה במהלך מלחמת העולם השנייה
רוב הנשים שגויסו לתפקיד לא היו בעלות ניסיון קודם בתפעול מכונת הבומב, והן נכנסו לעבודה מבלי לדעת מראש למה לצפות. בזמן הגיוס, הראו להן רק מספר מכונות לצורכי הכשרה בסיסית, ונאמר להן לא לשאול שאלות. התפקיד כלל "הכנת המכונות מדי יום, סיבוב התופים שבחזית, וחיבור לוחות החיבורים שבגב בהתאם להגדרות שנקבעו בתפריט הקוד".

כאשר שימשה כבודקת (checker), היא הייתה אחראית להמתין למידע שיתקבל כ"מאומת". כאשר זה קרה, היא הייתה צריכה לבצע שיחת דיווח על העצירה בתפריט הקוד, אשר לאחר מכן נבדקה על ידי חברים אחרים מצוות בלצ'לי פארק.

עבודתה של רות דרשה ממנה לעמוד על רגליה במשך כל היום, עם מעט מאוד זמן להפסקות; באווירה זו רווח מונח בשם "חרדל" ("mustard"), שמשמעותו הייתה שהעובדים בבלצ'לי פארק קיבלו הוראות חד-צדדיות – נאמר להם מה לעשות, ללא דיון או בחירה מצדם. מהרגע הראשון שלה כמפעילת בומב ועד סיום עבודתה בבלצ'לי, ביצעה בורן את שנאמר לה ללא עוררין.

אף על פי שמעט מאוד שליטה ניתנה לעובדים במקום, רות בורן עצמה אמרה שהיה מספק מאוד לדעת שהם מסייעים בפיצוח הקודים הגרמניים. עבודתה כמפעילת מכונת בומב החלה בתחילת שנת 1944 ונמשכה עד לסיום המלחמה ב-1945.

## לאחר המלחמה
בשנת 1945, כאשר מלחמת העולם השנייה הסתיימה, כל עובדי בלצ'לי פארק קיבלו הוראה להמשיך לשמור בסוד מוחלט את עבודתם שם. רק בשנת 1974, עם פרסום הספר *The Ultra Secret*, יכלו בורן ועובדים אחרים מבלצ'לי פארק לספר לראשונה לבני משפחותיהם על חלקם בהבסת גרמניה הנאצית.

בורן תיארה כיצד הרגישה כשהידיעה סוף סוף פורסמה, ואמרה: "כל כך התרגלת לא לדבר עם אף אחד", עד שגם לאחר שהתאפשר לחשוף את התפקיד שמילאה, היא עדיין התקשתה לדבר על חוויותיה מתקופת המלחמה.

בורן נפטרה ב-17 בדצמבר 2025 בגיל 99.

## תארים
בשנת 2018 קיבלה את עיטור לגיון הכבוד הצרפתי.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודיות בריטיות
קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:סגל בלצ'לי פארק
קטגוריה:נשים ומלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1926
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1926
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2025
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2025
וואטרפון

ממוזער|תומאס בלוך מנגן בוואטרפון
**וואטרפון** (**Waterphone** הלחם של מים וצליל), המכונה גם **נבל אוקיינוס** (**Ocean Harp**), הוא כלי נגינה אקוסטי בלתי־הרמוני, המשתייך למשפחת האידיופוניים. הכלי בנוי מקערת תהודה או מחבת עשויה נירוסטה, שלה צוואר גלילי, וסביב שפת הקערה מותקנים מוטות ברונזה באורכים ובקטרים שונים. בתוך קערת התהודה עשויה להיות כמות קטנה של מים, שבתזוזתם מכופפים את צלילי הכלי, ומשנים אותם.

לרוב מנגנים בו באמצעות קשת או בהקשה (כאידיופון חיכוך או הקשה) – תוך תנועות והטיית הכלי באופן המשפיע על המים שבתוך הכלי. כך משתלבים מאפייני התהודה של הקערה והמוטות עם תנועת המים. צליל הווטרפון משמש לעיתים קרובות ליצירת תחושה של מסתורין ומתח. ניתן גם להקיש עליו באמצעות מקוש או לתופף עליו באצבעות.

הוואטרפון הוא כלי מודרני, שהומצא ופותח על ידי האמריקאי ריצ'רד ווטרס (1935–2013) שהושפע מתוף טיבטי שבו נתקל הממציא בתחילת שנות השישים, ושכלל כמות קטנה של מים שהשפיעה על הגוון הצלילים שלו. הכלי מזכיר ומבוסס על טכניקה דומה לזו של כינור מסמרים, כלי המשתמש אף הוא בתיבת תהודה ובמוטות (מסמרים), ומנוגן בהקשה או בקשת.

## שימוש
בשל צלילו המקושר עם מתח ומסתורין, הוואטרפון שימש בפסי קול של סרטים רבים וסדרות טלוויזיה בהם: סטארטרק (מוזיקה של ג'רי גולדסמית'), באגסי, Young Guns, The Man Who Skied Down Mt. Everest, A Pure Formality, אנשי המסתורין, המטריקס, נמר, דרקון, The Spirit, פולטרגייסט וכן בסדרות טלוויזיה כגון המנטליסט, 24 וכו'.

בין המלחינים שכתבו יצירות העושות שימוש בכלי אפשר למנות את סופיה גוביידולינה, ג'רי גולדסמית', דן פורסט, ג'ון מאקי, כריסטופר ראוס, קולין מת'יוז, ג'ון וולריץ', קרסון קומן, לודוביקו אינאודי ועוד. בין הנגנים שעשו בו שימוש ניתן למנות את להקת אירוסמית' במופע חי של ביורק נעשה גם כן שימוש בכלי. ז'אן מישל ז'אר עשה אף הוא שימוש בכלי באלבומו Oxymore.

## קישורים חיצוניים

* Waterphone Demo: Waters-Hubbert באתר יוטיוב.

## הערות שוליים

קטגוריה:כלים אידיופוניים
קטגוריה:כלי קשת
Nân

"**Nân**" (בעברית: "**אמא**") הוא שיר מאת הזמר-יוצר האלבני אליס, אשר נבחר לייצג את  באירוויזיון 2026, שיתקיים בווינה שבאוסטריה. השיר נכתב בשיתוף עם דסרה ג'יני והופק בידי ארייט ברבולושי. על הלחנתו היה אליס אחראי.

## רקע ויצירה
כתיבת השיר והלחנתו התגבשו בשיתוף פעולה בין היוצר המבצע, ובין הפזמונאית דסרה ג'יני, כאשר העיבוד וההפקה המוזיקלית הופקדו בידי ארייט ברבולושי. על פי דברי אליס, מקורו של השיר בחלום, שבמהלכו נשמע קול מרוחק האומר "להתראות, אמא". בהמשך תיאר את היצירה כעוסקת בדמות האם הממתינה בתהליך הפרידה של ילדים מביתם, ובקשר רגשי מתמשך החוצה גבולות של זמן ומרחק.

## תחרות הזמר של האירוויזיון
### לפני האירוויזיון
ב-21 באוקטובר 2025 הוכרז השיר "Nân" כאחד מ-28 השירים שנבחרו להשתתף במהדורה ה-64 של פסטיבלי אי קנגס, תחרות הקדם הלאומית של אלבניה לתחרות הזמר של האירוויזיון. היצירה פורסמה לציבור ב-1 בדצמבר 2025. לאחר השתתפותו בחצי הגמר הראשון של התחרות, שנערך ב-17 בדצמבר 2025, העפיל השיר ישירות לשלב הגמר, אשר התקיים ב-20 בדצמבר 2025. בגמר דורג השיר במקום הראשון הן בהצבעת חבר השופטים והן בהצבעת הקהל, ובכך נבחר לייצג את  באירוויזיון 2026, שתיערך בווינה שבאוסטריה.

### באירוויזיון
 אלבניה שובצה להתחרות בחלקו השני של חצי הגמר השני, שייערך ב-14 במאי.

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2026
קטגוריה:סינגלים מ-2025
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2026
קטגוריה:שירי אלבניה באירוויזיון
קטגוריה:שירים באלבנית
צומת פצאל

**צומת פְּצָאֵל** הוא צומת מרכזי בבקעת הירדן. הצומת מחבר בין כביש 90 לכביש 505 היורד ממעלה אפרים.

סמוך לצומת שוכן היישוב פצאל, שהצומת קרוי על שמו. בסמוך ליישוב נמצא מסלול פצאל מסלול מאספלט למרוצי מכוניות המשמש כמסלול תחרותי.

## היסטוריה
השלמתו של כביש 90 כמקטע נסיעה רציף לאורך הבקעה החלה בשלהי שנות ה-60 לאחר מלחמת ששת הימים. בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 חובר כביש 90 עם כביש 505 בצומת פצאל ובכך התקבל מקטע תעבורתי החוצה לרוחב את ישראל ומחבר בין גלילות במערב ישראל לפצאל במזרח דרך כביש חוצה שומרון.

כביש 90 ידוע ככביש אדום בו אירעו תאונות קשות רבות. גם בצומת פצאל אירעו מספר תאונות כאלו, דבר שנבע בין היתר בשל מבנה הצומת והמפגש בין הצירים של כביש 90 וכביש 505. לאור זאת נערכו בתום הרבע האחרון של המאה ה-21 עבודות תשתית לשיפור הבטיחות בו.

ב-2018 נהרגו בתאונה 6 פועלים פלסטינים. תאונה אחרת התרחשה ב-6 בינואר 2022, בה נפגע מיניבוס פלסטיני ונהרגו 9 נערים ערבים תושבי העיירה עקרבה שליד שכם.

ב-8 ביולי 2025 נהרגו בצומת 2 רוכבי אופניים ישראלים.

ביולי 2024 נחנך בצומת רמזור, ובכך היה צומת פצאל לצומת המרומזר הראשון בבקעה.

במקביל מתבצע פיתוח להכפלת כביש 505 לכביש דו-מסלולי בשני הכיוונים עד לצומת פצאל.

## ראו גם

* צומת מחולה

## הערות שוליים

קטגוריה:בקעת הירדן
פצאל
קטגוריה:כביש 90
קטגוריה:פצאל
אנטיגוני בקסטון

**אנטיגוני בקסטון** (ביוונית: **Αντιγόνη Μπάξτον**, באנגלית: **Antigoni Buxton**; נולדה ב-9 במרץ 1996), הידועה בשמה הפרטי **אנטיגוני**, היא זמרת בריטית-קפריסאית. בשנת 2025 נבחרה לייצג את  באירוויזיון 2026, אשר יתקיים בווינה שבאוסטריה.

## ביוגרפיה
אנטיגוני נולדה בלונדון, אמה היא מגישת הטלוויזיה הבריטית טוניה בקסטון. היא גדלה בסביבה רב-תרבותית ורכשה מגיל צעיר שליטה בשפה האנגלית ובשפה היוונית. את עיסוקה בכתיבה מוזיקלית החלה כבר בשנות נעוריה. בהמשך למדה בבית הספר BRIT בלונדון, מוסד חינוכי המתמחה בהכשרת תלמידים בתחומי המוזיקה, האמנויות והבמה. בשנת 2022 השתתפה בעונה השמינית של הגרסה הבריטית של תוכנית ההיכרויות "אי האהבה", אשר שודרה בערוץ ITV.

לאחר השתתפותה בתוכנית החלה לפתח את פעילותה המוזיקלית העצמאית. באותה תקופה פרסמה את סינגל הבכורה שלה, "Red Flag", ובשנת 2023 הוציאה את הסינגל השני שלה, "Tomboy". נוסף על כך, נטלה חלק כזמרת ליווי במסע ההופעות הבין-לאומי של הזמרת מרינה סאטי.

ב-6 בנובמבר 2025 הודיע תאגיד השידור הקפריסאי (CyBC) על בחירתה של אנטיגוני לייצג את  באירוויזיון 2026.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות בריטיות
קטגוריה:זמרות קפריסאיות
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2026
קטגוריה:נציגי קפריסין באירוויזיון
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1996
תמרה ז'יבקוביץ'

**תמרה ז'יבקוביץ**' (במונטנגרית: **Тамара Живковић**) היא זמרת ונגנית חליל צד ממונטנגרו. בשנת 2025 נבחרה לייצג את  באירוויזיון 2026 עם השיר "Nova zora".

## קריירה
את דרכה בתחום המוזיקה החלה ז'יבקוביץ' בגיל צעיר. הופעת הסולו הראשונה שלה התקיימה בגיל 14, וכללה שילוב בין נגינה בחליל צד לבין שירה. בהמשך דרכה זכתה להכרה רחבה יותר בעקבות השתתפותה בשתי מהדורות של *Montesong*, הקדם הלאומי של מונטנגרו לתחרות האירוויזיון.

בשנת 2024 השתתפה ב-*Montesong 2024*, הקדם הלאומי של מונטנגרו לאירוויזיון 2025, עם השיר "Poguban let". השתתפותה בתחרות זו התאפשרה לאחר פרישתו של הזמר בובאן ראיוביץ' מן ההתמודדות, בשל התחייבויות אישיות. בתום שלבי התחרות דורגה במקום התשיעי, עם שש נקודות.

בשנת 2025 שבה והתמודדה ב-*Montesong 2025*, הקדם הלאומי של מונטנגרו לאירוויזיון 2026, עם השיר "Nova zora". בגמר התחרות דורגה במקום הראשון בהצבעת חבר השופטים ובמקום השני בהצבעת הקהל, עם 12 ו-10 נקודות בהתאמה. תוצאה זו הקנתה לה את הזכות לייצג את מונטנגרו בתחרות האירוויזיון, שתתקיים בווינה שבאוסטריה.

## חיים אישיים
ז'יבקוביץ' נולדה וגדלה בעיר קוטור שבמונטנגרו. את לימודיה המוזיקליים הראשוניים רכשה במסגרת מקומית בעיר הולדתה, לרבות לימודים בבית ספר למוזיקה. מרכז חייה מתנהל בין קוטור לבין בלגרד, בירת סרביה.

## השפעות מוזיקליות
במסגרת ראיונות שונים ציינה כי בין מקורות ההשראה המוזיקליים שלה נמנות הזמרות צ'ארלי XCX, ליידי גאגא, רוסליה וטייט מקריי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2026
קטגוריה:נציגי מונטנגרו באירוויזיון
קטגוריה:ילידות 1999
מצר סבו

**מצר סבו** (באנגלית: **Cebu Strait**; בטאגאלוג: **Kipot ng Cebú***)* הוא מצר באזור בוויסאיאס המרכזית  שבפיליפינים.

מצר סבו, על שלושת ערוציו: תעלת מאקטן תעלת אולנגו . ותעלת הילוטנגן , מחבר את החלק המערבי של ים בוהול עם ים קמוטס , ומפריד בין מחוזות האי סבו ובוהול .

המצר הוא נתיב ימי ראשי המחבר את סבו סיטי בקצהו הצפוני של המצר עם ערי נמל בדרום כמו דומגואטה  בנגרוס אוריינטל  וקגאיאן דה אורו בצפון מינדנאו . באי מאקטן , בקצהו הצפוני של המצר, נמצא נמל התעופה הבינלאומי מקטן-סבו , אחד מנמלי התעופה העיקריים במדינה.

## ביאורים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הפיליפינים
קטגוריה:הפיליפינים: גאוגרפיה
קטגוריה:הפיליפינים: איים
ישו והאישה הנואפת (בקמן)

**ישו והאישה הנואפת** הוא ציור שמן מאת האמן הגרמני מקס בקמן, שצויר בשנת 1917. היצירה מתבססת על הסיפור מהבשורה על-פי יוחנן, "ישו והאישה הנואפת", שבו ישו עוצר את המון הסוקלים אישה שהואשמה בניאוף. בקמן מפרש את הסיפור דרך עדשה מודרנית, טראומטית ואישית – לא כתיאור נאמן למקרא, אלא כמטאפורה מוסרית ופסיכולוגית.

## תיאור היצירה
הציור מציג את ישו ניצב במרכז הסצנה, לבוש בגלימה פשוטה, גופו זקוף ומחוות ידיו רגועה אך סמכותית. לרגליו כורעת האישה הנואפת, בתנוחה שמביעה ייאוש ותחינה לחסד. סביבם מתקבצת קבוצה של דמויות גבריות, שחלקן מביעות כעס והאשמה, בעוד אחרות שותקות ומביטות מן הצד. ההרכב האנושי צפוף מאוד והמרחב מצומצם, כמעט ללא עומק. הצורות מעוותות, הקווים חדים והבעות הפנים מוקצנות. בקמן משתמש בפרספקטיבה כפולה המשלבת מבט מלמעלה ומבט מלמטה, מה שיוצר תחושת קונפליקט פנימי וחוסר יציבות. הצבעוניות מצומצמת ומדגישה את הדרמה, עם שימוש עז בשחור ונגיעות מדודות של אדום, כחול וצהוב. כל מרכיבי הקומפוזיציה פועלים יחד ליצירת סצנה טעונה במתח רגשי ומוסרי חריף, הממקמת את הצופה בלב הדילמה שבין חוק לחמלה.

## פרשנות

הציור אינו מציג רק סצנה מקראית אלא מהווה מבע אישי ופסיכולוגי עמוק של האמן. בקמן אינו עוסק בהצגת האירוע כעובדה היסטורית אלא הופך אותו לכלי לביטוי קונפליקטים מוסריים ונפשיים. דמותו של ישו מייצגת לא רק את החמלה והסליחה אלא גם את קולו הפנימי של האמן לאחר טראומת המלחמה. יש המזהים בדמות פניו של בקמן עצמו, רמז להזדהות אישית עם דמות המושיע. האישה הנואפת, אשר לפי החוק הייתה אמורה להיענש, זוכה לרחמים – ביטוי לרעיון של גאולה לא דרך אלימות אלא דרך חמלה אנושית. השילוב בין קומפוזיציה צפופה, צבעוניות מוגבלת והבעות קיצוניות יוצר תחושת מחנק שמציפה את הקונפליקט שבין דין לרחמים. התוצאה היא יצירה שמבקרת את המוסר החברתי השיפוטי ומציעה במקומו מוסר אישי וחומל, שנובע מהתבוננות פנימית בכאב.

### מראה עצמי ודימויים אישיים

פניו של ישו דומים מאוד לפנים שצוירו בדיוקנאות עצמיים של בקמן, והאישה מזכירה את דמותה של אשתו הראשונה, מיננה טובֶּה, ממנה היה פרוד באותה תקופה. הבחירה בדמויות מוכרות מצביעה על רמה אישית ופסיכולוגית גבוהה ביצירה.

### מסר פציפיסטי

הציור מבטא מסר של התנגדות לאלימות – קריאה לרחמים וחמלה במקום שיפוט ונקמה. התוכן הדתי הופך למסר הומניסטי רחב, שמביע את סלידתו של בקמן מהאכזריות האנושית, במיוחד לאחר שחזה בה מקרוב בשדות הקרב.

## היסטוריית בעלות
היצירה ישו והאישה הנואפת נכללה באוסף של מקס בקמן עד אמצע שנות השלושים, כאשר הרדיפה הנאצית נגד האמנות המודרנית החלה לגבור. בשנת 1937 הוחרמה היצירה על ידי המשטר הנאצי ונכללה בתערוכה הידועה לשמצה "אמנות מנוונת", שנועדה להשפיל ולהוקיע אמנים אשר סגנונם נחשב לבלתי מוסרי, אנטי-לאומי או פורץ גבולות. בקמן, שהיה מהאמנים המרכזיים שנפגעו, נאלץ לעזוב את משרות ההוראה שלו והיגר לאמסטרדם. לאחר מותו של סוחר האמנות קורט ולנטין, שהחזיק ביצירותיו של בקמן, נתרמה היצירה לאוסף מוזיאון סנט לואיס לאמנות בארצות הברית. כיום היא נחשבת לרכוש ציבורי ואינה מוצגת דרך קבע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:הברית החדשה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ציורים משנות ה-1910
קטגוריה:ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים
קטגוריה:ישו בתרבות ובאמנות
קטגוריה:מקס בקמן: ציורים
יליזבטה ביקובה

**יליזבטה איבנובנה ביקובה** (או אליזבת ביקובה, ברוסית: **Елизаве́та Ива́новна Бы́кова**; 4 בנובמבר 1913 - 8 במרץ 1989) הייתה שחמטאית סובייטית ואלופת העולם בשחמט נשים פעמיים: בשנים 1953–1956 וב-1958–1962. היא זכתה בתואר אמנית בין לאומית במסגרת תוארי פיד"ה בשנת 1950 ובשנת 1953, ובתואר רב אמן בשנת 1976. בשנת 2013 היא הוכנסה להיכל התהילה התהילה העולמי של השחמט. ביקובה ביקובה הייתה האישה הראשונה בהיסטוריה שהצליחה לזכות מחדש בתואר אלופת העולם לאחר שאיבדה אותו (ב-1958).

## קריירה
ביקובה נולדה למשפחת איכרים. בשנת 1925 כשהייתה בת שתים עשרה עברה עם משפחתה למוסקבה, שם החלה לשחק שחמט עם אחיה שלימד אותה את המשחק. כישרונה התגלה בשנת 1927, כאשר זכתה באליפות השחמט של בית הספר שלה. בשנת 1938 זכתה באליפות מוסקבה לנשים, ולאחר מלחמת העולם השנייה זכתה שלוש פעמים באליפות ברית המועצות בשחמט לנשים, בשנים 1946, 1947 ו-1950. בטורניר **אליפות העולם** שנערך במוסקבה בשנת 1950 ביקובה סיימה במקום ה-3 המשותף (יחד עם ולנטינה בוריסנקו) עם ציון של **10 נקודות מתוך 15** (10.0/15).

לאחר שזכתה בטורניר תחרות המועמדים לנשים במוסקבה בשנת 1952 בתוצאה של 11 ניצחונות, 3 הפסדים ותיקו אחד (+11-3=1). שנה לאחר מכן ב-1953 היא ניצחה בסנקט פטרבורג את השחמטאית שהייתה האלופה, לודמילה רודנקו, עם שבעה ניצחונות, חמישה הפסדים ושתי תוצאות תיקו.

ביקובה הפסידה את התואר לאולגה רובצובה בשנת 1956 וסיימה במקום השני, בפער של 5 נקודות מהאלופה הנכנסת רובצובה אך בשנת 1958 היא זכתה בחזרה בתואר שאותו הפסידה: היא ניצחה את רובצובה בתוצאה של 7 ניצחונות, 4 הפסדים ו-3 תוצאות תיקו, ובכך הפכה לאישה הראשונה שזכתה בתואר אליפות העולם לאחר שאיבדה אותו לאחרת. בשנת 1960 היא הגנה בהצלחה על התואר מול קירה זבוריקינה, הניצחון על קירה זבוריקינה היה בתוצאה 6 ניצחונות, 2 הפסדים ו-5 תוצאות תיקו.

בשנת 1962 היא הפסידה את התואר לנונה גפרינדשווילי בת ה-21, בתוצאה של 7 הפסדים ו-4 תוצאות תיקו. היא עבדה כמהנדסת בבית דפוס גדול במוסקבה, וגם הייתה סופרת ובעלת טור על שחמט בברית המועצות. ביקובה, שאוהבת שחמט נשים, כתבה גם שלושה ספרים על ורה מנצ'יק, שחמטאית סובייטיות שגם זכתה בתואר אלופת העולם בשחמט נשים. היא גם קידמה את משחק השחמט באמצעות הרצאות וארגון טורנירים.ממוזער|ביקובה על בול יוגוסלבי משנת 2001

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאיות רוסיות
קטגוריה:שחמטאים סובייטים
קטגוריה:רבי אמנים לנשים
קטגוריה:אמנים בין-לאומיים
קטגוריה:אלופות עולם לנשים בשחמט
קטגוריה:ילידות 1913
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1913
קטגוריה:נפטרות ב-1989
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1989
יו צ'יזהולם

**יו צ'יזהולם** (באנגלית: **Hugh Chisholm**; 22 בפברואר 1866 – 29 בספטמבר 1924) היה עיתונאי בריטי, ועורך המהדורות העשירית, האחת-עשרה והשתים-עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה.

## ביוגרפיה
צ'יזהולם נולד בלונדון, אנגליה, בנו של הנרי ויליאמס צ'יזהולם (1809–1901), ששימש כמנהל הסטנדרטים במועצת המסחר, ושל אשתו אנה לואיזה בל. המתמטיקאית גרייס צ'יזהולם יאנג הייתה אחותו. הוא התחנך בבית הספר פלסטד ולמד בקורפוס כריסטי קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד בשנים 1884 עד 1888, ולמד תואר ראשון בספרות הומניורית בתור מצטיין המחזור. בשנת 1892 הוסמך כעורך דין במידל טמפל.

צ'יזהולם עבד בעיתון סנט ג'יימס גאזט כעורך משנה משנת 1892, ומונה לעורך ראשי בשנת 1897. במהלך שנים אלו תרם מאמרים רבים בנושאים פוליטיים, כספיים וספרותיים לכתבי עת שבועיים וחודשיים, ורכש מוניטין כמבקר ספרות וכפרסומאי שמרני. בשנת 1899 עבר לעיתון איבנינג סטנדרד בתפקיד כותב המאמרים הראשיים, ובשנת 1900 הצטרף לעיתון הטיימס כעורך-שותף לצד סר דונלד מקנזי וולאס ונשיא אוניברסיטת ייל, ארתור טווינינג הדלי, בהכנת 11 הכרכים המרכיבים את המהדורה העשירית של האנציקלופדיה בריטניקה. בשנת 1903 מונה לעורך הראשי של ההמהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, שהושלמה ב-1910 ופורסמה במלואה על ידי הוצאת אוניברסיטת קיימברידג' ב-29 כרכים בשנת 1911. בהמשך תכנן וערך את ספר השנה של בריטניקה לשנת 1913.

צ'יזהולם הוצע כמחליף אפשרי לעורך הטיימס במקומו של ג'פרי דוסון. בעל העיתון, אלפרד הרמסוורת', ויקונט נורת'קליף הראשון, שהחזיק בבעלות על הטיימס החל מ-1909, הבטיח לו את התפקיד בשנת 1911, אך לא קיים את הבטחתו, ודוסון המשיך בתפקיד זה עד 1919.

בשנת 1913, לאחר שובו מארצות הברית שם פיקח על הדפסת ספר השנה של בריטניקה, מונה צ'יזהולם לעורך היום של הטיימס. תפקידו כלל גם כתיבה של מאמרי מערכת, אך לבסוף היה ביניהם ריב עם נורתקליף. באוגוסט אותה שנה מונה לדירקטור בחברת העיתון. במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש כעורך הכלכלי הראשי, והתפטר בשנת 1920 כשהחל בעריכת שלושת הכרכים שמהם הורכבה המהדורה השתים-עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה, שיצאה לאור בשנת 1922.

## משפחה
בשנת 1893 נישא צ'יזהולם לאליזה ביאטריקס הריסון, בתו של הנרי הריסון ממחוז דאון. לשניים נולדו שלושה בנים. בנם, ארצ'יבלד צ'יזהולם, מילא תפקיד מרכזי בפיתוח תעשיית הנפט בכווית ושימש כעורך הפייננשל טיימס בין השנים 1937 ל־1940.

## קישורים חיצוניים

* משפחת צ'יזהולם

## הערות שוליים

### ביבליוגרפיה

* *The Times*, 30 September 1924, p 14, Issue 43770, Col d. Obituary of Chisholm.
* Janet E. Courtney: *An Oxford Portrait Gallery*, (London) 1931, pp 167–157. Janet Courtney, née Hogarth, worked for *The Times* Book Club and was later responsible for the arrangement of the Index volume to the 11th and 12th editions of *[[Encyclopædia Britannica]]*.
* Anon, *History of "The Times"*, Vol 3, 1884 - 1912, (1939) pp 121, 519, 755, 829.
* *Ibid*, Vol 4, 1912 - 1920, (1947) pp 143, 137, 138, 208, 472.
* *Dictionary of National Biography*, article "Hugh Chisholm".


קטגוריה:אנגלים ממוצא סקוטי
קטגוריה:אנציקלופדיה בריטניקה
קטגוריה:ילידי 1866
קטגוריה:נפטרים ב-1924
אורטאקוי

**אורטאקוי** (בטורקית: **Ortaköy**, בתרגום מילולי: הכפר האמצעי) היא שכונה בתחומי הרובע בשיקטש, שבאיסטנבול, טורקיה. אוכלוסייתה מונה 9,121 תושבים (נכון לשנת 2024). השכונה שוכנת בצדו האירופי של הבוספורוס.

באורטאקוי שוכנים מוסדות חינוך חשובים כגון תיכון קבטאש לבנים ואוניברסיטת גלאטסראיי.

## היסטוריה
במאה ה־19 שכרה הסופרת הבריטית אמיליה הורנבי בית באורטאקוי והשאירה תיאור מפורט של החיים במקום בספרה **קונסטנטינופול בתקופת מלחמת קרים**, שיצא לאור בשנת 1863.

האדריכל הגרמני ברונו טאוט התגורר בבית שעל גבעה מעל אורטאקוי, אשר שילב סגנונות אדריכליים יפניים ואירופיים כביטוי לחייו בגלות.

בשנת 2004 ג'ורג' ווקר בוש נשא נאום באורטאקוי באוניברסיטת גלאטסראיי במסגרת פסגת נאט"ו 2004 שהתקיימה בעיר.

### פיגועי טרור
ב-1 בינואר 2017 הייתה אורטאקוי זירת פיגוע הירי במועדון הלילה באיסטנבול (2017) – מתקפת טרור קטלנית במועדון הלילה "ריינה", שבו חגגו מאות אנשים את השנה האזרחית החדשה. 39 בני אדם נהרגו באירוע. המועדון נסגר ונהרס במאי 2017.

## אתרים בולטים
[ממוזער|ימין|אוניברסיטת גלאטסראיי כפי שנראית מה[בוספורוס]]
מסגד אורטאקוי הוא מבנה נאו-בארוק מרשים במיוחד הניצב ממש על שפת הבוספורוס ונראה היטב מהספינות החולפות. הגרסה הראשונה של המסגד נבנתה במאה ה־18, אך המבנה הנוכחי, שהוזמן על ידי הסולטאן אבדילמג'יט הראשון ותוכנן בידי האדריכלים (אב ובן) גאראבט אמירה בליאן וניגוגאיוס בליאן בסגנון נאו־בארוק, נבנה בין השנים 1854 ו־1856.

המסגד צמוד לעמוד האירופי של גשר הבוספורוס (ששמו הרשמי גשר "חללי 15 ביולי"), אחד משלושת הגשרים המחברים את הגדות האירופית והאסייתית של איסטנבול.

ארמון אסמא סולטאן שוכן גם הוא סמוך לגשר הבוספורוס. בית יאלי (בית חוף עות'מאני) שהוענק לאסמא סולטאן כמתנת נישואים מאביה, הסולטאן אבדילאזיז. המבנה ניזוק קשות בשרפה בשנת 1975, ושופץ בשנות ה-90 על ידי קבוצת מלונות "The Marmara". בשנת 2001 נפתח כמקום לאירועים רב־תכליתי. הקירות החיצוניים השרופים של המבנה ההיסטורי הושארו על כנם, ויוצרים ניגוד מעניין עם עיצוב הפנים המודרני.

### ארמון צ'ראאן
[ממוזער|[ארמון צ'ראאן כפי שנראה מהבוספורוס]]
בשנת 1871 בנה הסולטאן אבדילאזיז את ארמון צ'ראאן, העומד על גדת הבוספורוס בין בשיקטש לאורטאקוי. הסולטאן התגורר בארמון זמן מה, ובהמשך שימש המבנה מקום מאסר לחלק מבני המשפחה הקיסרית. מאוחר יותר שימש הארמון את הפרלמנט העות'מאני עד שניזוק קשות בשרפה בשנת 1910. הארמון שוקם ושופץ במהלך שנות ה-80 ומשמש כמלון היוקרה צ'ראאן פאלאס קמפינסקי איסטנבול, אחד ממלונות איסטנבול המפוארים ביותר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:איסטנבול
קטגוריה:שכונות
סגן מושל ג'ורג'יה

**סגן מושל ג'ורג'יה** (באנגלית: **Lieutenant Governor of Georgia**) הוא הבכיר השני במעלתו ברשות המבצעת במדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית, אחרי מושל ג'ורג'יה. על פי חוקת ג'ורג'יה, סגן המושל יתמנה למושל במקרה של מוות, נבצרות קבועה, התפטרות או הדחה של המושל. כמו כן, סגן המושל משמש דה יורה כנשיא הסנאט של ג'ורג'יה.

תפקיד סגן המושל נוסד מכוח תיקון לחוקת המדינה בשנת 1945. לפני כן לא היה קיים בג'ורג'יה תפקיד זה. סגן המושל הראשון של ג'ורג'יה, מלווין תומפסון, נבחר לתפקידו בשנת 1946 והיה מעורב ב"מחלוקת שלושת המושלים" .

סגן מושל המכהן של ג'ורג'יה הוא ברט ג'ונס הרפובליקני, שהושבע לכהונתו ב-9 בינואר 2023.

## היסטוריה
משרת סגן מושל ג'ורג'יה נוסדה משהתקבל תיקון לחוקת המדינה בשנת 1945. תכליתה העיקרית של המשרה הייתה לשמש מנגנון ירושה במקרה של התפנות משרת מושל ג'ורג'יה. מלווין תומפסון היה הראשון שנבחר לתפקיד בשנת 1946. בעקבות מחלוקת שלושת המושלים  הוא כיהן כסגן מושל במשך חודשיים בלבד (ינואר–מרץ 1947), ולאחר מכן נכנס לתפקיד המושל במרץ 1947, עד לקיום בחירות מיוחדות בראשית נובמבר 1948. באותה שנה נבחר מרווין גריפין לתפקיד סגן המושל.

גריפין קבע במהלך כהונתו כמה תקדימים בלתי־רשמיים, ובראשם נטילת תפקיד הנהגתי פעיל בסנאט של ג'ורג'יה, ומינוי יושבי ראש ועדות הסנאט בהסכמת המושל. בשנת 2003 שינה הסנאט את התקנון שלו והעביר את סמכות מינוי יושבי ראש הוועדות לנשיא הזמני של הסנאט. בנובמבר 2010 הצביע הרוב הרפובליקני בסנאט בעד שינוי נוסף בתקנון, שבמסגרתו נשללה מסגן המושל הסמכות למנות את חברי ועדות הסנאט.

## בחירות
על כל המועמדים לתפקיד סגן מושל להיות אזרחי ארצות הברית במשך לפחות 15 שנים, ותושבי מדינת ג'ורג'יה במשך לפחות שש השנים שקדמו לבחירות. סגן המושל נבחר בפתק הצבעה נפרד מזה של המושל, ולא כעמית למרוץ. סגן המושל אינו נתון להגבלת כהונה.

## סמכויות ותפקידים
ממוזער|הכניסה למשרדו של סגן המושל בקפיטול מדינת ג'ורג'יה|249x249 פיקסלים
סמכויותיו הפורמליות של סגן מושל ג'ורג'יה מוגבלות בחוקת המדינה לשני היבטים מרכזיים: לשמש כנשיא הסנאט של ג'ורג'יה, ולשמש דה פקטו כמושל בכל מקרה שבו משרת המושל מתפנה עקב מותו של המושל או קביעה של בית המשפט העליון המדינתי כי המושל אין המושל כשיר למלא תפקידו. במצב כזה, סגן המושל מקבל לידיו את סמכויות וחובות המושל עד לבחירות הכלליות הבאות במדינה.

כנשיא הסנאט, סגן המושל מנהל את הדיונים במליאה. מאחר שאינו חבר הסנאט עצמו, נאסר עליו ליזום או להגיש הצעות חוק. תקנון הסנאט של ג'ורג'יה מגדיר כי נשיא הסנאט ממנה שני סנאטורים לוועדת השיבוצים (Committee on Assignments) ומשמש כיו"ר ועדה זו, אך רשאי להצביע רק במקרה של שוויון קולות. בנוסף, נשיא הסנאט הוא חבר בוועדת המִנהל (Committee on Administrative Affairs) וממנה שלושה חברים נוספים לוועדה זו. תחת פיקוח הסנאט, נשיא הסנאט "ידווח כעניין שבשגרה וללא דיון על הפניית הצעות חוק לוועדה המתאימה".

כמי שעומד באורח רשמי בראשות הסנאט, סגן המושל רשאי להפעיל השפעתו על החקיקה במדינה, אף שהסנאט רשאי להתעלם מרצונותיו לפי שיקול דעתו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
ג'ורג'יה
סגן מושל
אתה פה חסר לי

"**אתה פה חסר לי**" הוא שיר מאת הזמרת הישראלית נורית גלרון, אשר נכתב על ידי האחים אביב ושירה גפן, והולחן על ידי הראשון. השיר יצא לאור כסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השביעי של גלרון, בתוך הסערות.

## רקע וכתיבה
לאחר כישלון אלבומה הקודם אחרינו המבול מ-1989, אשר שיר הנושא שלו היה לשיר מחאה פרובוקטיבי נגד האינתיפאדה הראשונה שצונזר על ידי גלי צה"ל, קצב העבודה של גלרון על חומרים חדשים נעשה לאיטי יותר. בשנת 1992, בניסיון לשקם את הקריירה שלה, הוציאה לאור את האלבום בתוך הסערות, בו השתתפו מגוון מוזיקאים צעירים שבלטו בסצנת הרוק הישראלי של שנות התשעים, בהם המפיק עופר מאירי, קלידן להקות היהודים והתעויוט לעתיד ערן מיטלמן, סולן להקת החברים של נטאשה ארקדי דוכין והזמר בן ארצי. מוזיקאי נוסף שנטל חלק בעשיית האלבום היה הזמר-יוצר אביב גפן, אשר באותה שנה חווה כישלון מסחרי לאחר שהוציא את אלבום הבכורה שלו זה רק אור הירח, לצד להקת התעויוט.

גלרון נפגשה עם גפן בבית אמו נורית, שם חשף בפניה שיר שכתב אודות יחסי המשפחה עם אביו יהונתן. כאשר התלוננה גלרון על כך שהשיר קצר מדי לדעתה, הוסיפה אחותו שירה בית נוסף לשיר. השורות המטרימות לסולו הגיטרה שבוצע על ידי שמוליק בודגוב, נכתבו בעת הקלטות האלבום.

## הצלחה והשפעה
בעקבות הצלחת השיר במצעדים, פנתה אל גפן הזמרת קרן הכט, במטרה שיעזור לה לפתח את הקריירה שלה ולהקליט אלבום. אלבום הבכורה שלה היה לאלבום הראשון שהפיק גפן.

בשנת 2007 יצא לאור אלבום האוסף השני של גפן רק שירי אהבה. באלבום זה נכללה גרסת הופעה חיה של השיר שהוקלטה בפסטיבל הפסנתר לשנת 1999.

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי נורית גלרון
קטגוריה:שירי אביב גפן
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אביב גפן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אביב גפן
קטגוריה:שירי 1992
קטגוריה:שירי 2007
קטגוריה:סינגלים מ-1992
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי רוק
קטגוריה:שירי פופ רוק
קטגוריה:שירים על בגידה: זוגיות
קטגוריה:שירים על אבות
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קוואפי בסוודר ורוד

**קוואפי בסוודר ורוד** הוא ציור שמן של האמן הגרמני מקס בקמן, שנוצר בשנים 1932–1934. היצירה היא דיוקן של מתילדה פון קאולבך, אשתו השנייה של בקמן, שנודעה בכינויה קוואפי. הציור נוצר בשני שלבים: השלב הראשון התקיים בפרנקפורט בשנת 1932, והציור כמעט הושלם כבר אז. בשנת 1934, בזמן שהזוג שהה בברלין, ערך בקמן מספר שינויים בציור, כולל שינוי התאריך ליד חתימתו והפחתת החיוך שעל פניה של קוואפי.

לפי עדותו של סטפן לקנר, שהיה הבעלים הראשון של הציור וחבר קרוב של בקמן, בגרסה הראשונה של הציור הופיעה קוואפי עם חיוך מובהק יותר. השינויים שהוכנסו בין שתי הגרסאות התרחשו בתקופה שבה נאלץ בקמן להתפטר מתפקידו כמרצה באקדמיה בפרנקפורט בעקבות עליית הנאצים לשלטון, והזוג חי בברלין בניסיון לא למשוך תשומת לב.

קוואפי מוצגת יושבת חזיתית בכורסה כחולה, רגליה שלובות. היא לובשת סוודר ורוד בעל מפתח וי וכובע תואם, ומחזיקה סיגריה בידה. התנוחה אלגנטית ותחושת העליונות במבטה הביאו לכך שהציור קיבל לעיתים בטעות את השם "האישה האמריקאית". קוואפי סיפרה שרבים מהדיוקנאות שצייר לה בעלה התבססו על פריטי לבוש חדשים. דוגמות לכך כוללות ציורים בשם קוואפי בכחול על סירה (1926–1950), קוואפי בפרווה לבנה (1937), קוואפי בכחול ואפור (1944), ו־קוואפי בחולצה ירוקה (1946). בציור זה היא לובשת סוודר ורוד בולט וכובע תואם שרכשה לעצמה בפרנקפורט.

בסגנון הציור ניכרת השפעה צרפתית, הקשורה לביקוריו של בקמן בפריז. הרקע מצויר בצורה שטוחה וסכמטית ומשתלב עם הדמות. הציור בוצע בטכניקה מהירה, ונראה כאילו ביקש האמן ללכוד רגע של השראה. הקווים השחורים העבים מגדירים את ההרכב הכללי, ומעליהם נוספו שכבות צבע. הצבע השחור ממלא תפקיד מרכזי לא רק כקו תחום, אלא גם כשדה צבע עצמאי, לדוגמה בפס השחור האנכי שמשמאל לדמות, שמחדד את האנכיות ומושך את המבט לעומק בלתי ברור.

הציור נמצא באוסף הקבע של מוזיאון תיסן בורנמיסה במדריד, ומוצג באולם 45 שבקומה הראשונה, במסגרת אגף הריאליזם שבין שתי מלחמות העולם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1930
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:מקס בקמן: ציורים
קטגוריה:מוזיאון תיסן בורנמיסה: ציורים
לארס אידינגר

**לארס אידינגר** (בגרמנית: **Lars Eidinger**; נולד ב-21 בינואר 1976) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה, במאי, מוזיקאי ותקליטן גרמני.

## ביוגרפיה והשכלה
אידינגר נולד בברלין לאב מהנדס ולאם אחות. בין השנים 1995–1999 למד משחק באקדמיה היוקרתית לאמנויות הדרמה "ארנסט בוש"  בברלין. כבר בתקופת לימודיו החל להופיע בדויטשס תיאטר.

## קריירה בתיאטרון
מאז שנת 1999 אידינגר הוא חבר קבוע בלהקת השחקנים של תיאטרון ה"שאובינה" בברלין. הוא זכה להכרה בינלאומית רחבה בזכות שיתוף הפעולה המתמשך שלו עם הבמאי תומאס אוסטרמאייר, במיוחד בגילום דמויות שייקספיריות אייקוניות כגון המלט וריצ'רד השלישי.

הופעותיו על הבמה מאופיינות בביטוי עצמי רדיקלי, הכולל אלתורים רבים, אינטראקציה ישירה עם הקהל ולעיתים פעולות פרובוקטיביות כגון עירום או שימוש בנוזלי גוף, מתוך שאיפה לנוכחות בימתית חיה ובלתי צפויה. אידינגר אף עוסק בבימוי תיאטרון, ובין היתר ביים את ההפקות "השודדים" (2008) ו"רומיאו ויוליה" (2013) ב"שאובינה".

## קולנוע וטלוויזיה
לאורך השנים השתתף אידינגר בעשרות הפקות קולנוע וטלוויזיה בגרמניה ובעולם. פריצתו הקולנועית המשמעותית הייתה בסרט "כל האחרים"  משנת 2009, שזכה בפרס דוב הכסף בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין. הוא מוכר לקהל הבינלאומי בזכות תפקידיו בסרטים "העננים של סילס מריה" ו"קניינית אישית" (לצד קריסטן סטיוארט), וכן בסדרות הטלוויזיה "בבילון ברלין" ו"כל האור שאיננו רואים".

בדצמבר 2025 פורסם כי אידינגר לוהק לתפקיד הנבל ברייניאק בסרטו של ג'יימס גאן "איש המחר", המהווה חלק מהיקום הקולנועי החדש של DC.

## קריירה מוזיקלית ופעילות נוספת
בנוסף למשחק, אידינגר הוא די ג'יי ומוזיקאי פעיל. הוא ידוע במסיבות ה-"Autistic Disco" (או "Anti Disco") שהוא עורך ב"שאובינה" ובפסטיבלים שונים, בהן הוא מתקלט מוזיקת פופ אקלקטית. הוא אף הלחין מוזיקה להפקות תיאטרון והוציא מספר אלבומים והקלטות תחת חברות תקליטים שונות.

## חיים אישיים
אידינגר נשוי לזמרת האופרה אולריקה אידינגר, ולזוג בת אחת. הוא מתגורר בברלין.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני תיאטרון גרמנים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה גרמנים
קטגוריה:ברלין: אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1976
דקרית תכלת

**דִּקְרִית תְּכֵלֶת** (שם מדעי: *Erythromma lindenii*) היא מין של שפרירית ממשפחת הרומחיתיים. היא מצויה על פני מרבית מערב ומרכז אירופה וסביב אגן הים התיכון. בישראל היא נדירה בצפון הארץ.

## טקסונומיה
המין צורף לסוג דקרית (''Erythromma'') רק לאחר מחקרים ביולוגיים מולקולריים עדכניים, לכן בספרות ישנה יותר המין סווג בסוגים אחרים וכונה *Cercion lindenii* או *Coenagrion lindenii*.

באזורנו נצפה התת-מין *E. l. zernyi*, הנבדל מהטיפוסי בכך שהוא מעט קטן וחיוור יותר עם דוגמה שחורה מצומצמת יותר.

## תיאור
**מידות:** אורך כולל 30–36 מ"מ (מתוכם הבטן 24–28 מ"מ), מוטת כנפיים 35–40 מ"מ, ואורך כנף אחורית 19–21 מ"מ.

♂: הזכרים כחולים-שחורים עם גוף ארוך ודק ומזכירים מיני רומחית. העיניים כחולות בולטות, וכתמי העין (Postocular spots) קטנים או חסרים. הראש שחור עם שלושה פסי רוחב כחולים דקים. החזה כחול-שחור, עם פסי כתף (Antehumeral stripes) רחבים. על פרק הבטן השני S2 דוגמת "גביע", בעוד שלפרקים S3–S6 יש דוגמת יתדות שחורים. פרקים S7–S8 בדרך כלל שחורים לחלוטין מצידם העליון, וקטעים S9–S10 כחולים בעיקרם. התוספתנים העליונים מצוידים בשן צידית קצרה ומעוקלת פנימה והם ארוכים יותר מפרק הבטן S10.

♀: הנקבות תלת-גווניות - הראש, החזה, ותחילת הבטן בצבע צהבהב או ירקרק; צידי הפרקים S4–S6 בצבע כחול בהיר, ואילו קצה הבטן חום אפרפר. התוספתנים בהירים.

## אקולוגיה
עונת התעופה של הבוגרים היא בעיקר ממאי עד אוגוסט.

### תפוצה
תפוצתה העיקרית היא במערב אירופה ובאגן מערב הים-התיכון. יש לה תפוצה מפוזרת יותר בחלקים המזרחיים של הים התיכון והיא נדירה בחלקים נרחבים של חצי האי הבלקני וטורקיה, כאשר התיעוד המזרחי ביותר ידוע מדרום אוקראינה ועד הקווקז, עיראק ואיראן. היא נפוצה בצפון המגרב וגבול התפוצה הדרומי הוא השוליים הצפוניים של הסהרה. אוכלוסיות של תת-המין *E. l. zernyi* מופיע מדרום-מזרח טורקיה ועד הלבנט ואיראן. התפשטות הנקשרה צפונה ומזרחה של המין נקשרה להתחממות האקלים. לפיכך, כיום במקומות מסוימים היא אחת השפריריות הנפוצות ביותר.

### בית גידול
דקרית התכלת מעדיפה מים צלולים ושטופי שמש, דלילים בצמחייה, עם זרימה איטית או ללא זרימה כלל. המין זקוק לכל הפחות לצמחיית מים מועטה ואזור עם עלים צפים לאורך שפת המים.

## רבייה
הביצים מוטלות על צמחי מים או חלקי צמחים קרובים לפני המים. לאחר ההזדווגות, הזכר אוחז בנקבה מאחורי ראשה. הנקבה עשויה לצלול לחלוטין במהלך הטלת הביצים, ובנקודה זו הזכר עף למעלה ומחכה שהיא תעלה שוב אל פני השטח. לזחל יש זימי-זנב מעוגלים קהים ושורה רוחבית של זיפים נוקשים על לוחית החזה הראשונה.

## גלריה

קובץ:2017.07.06.-29-Grosser Storkower See Storkow (Mark)--Saphirauge-Paar und Maennchen.jpg|מקבץ של זכרים, זוג בהזדווגות, ונשלים
קובץ:2017.07.06.-30-Grosser Storkower See Storkow (Mark)--Saphirauge-Paar bei Eiablage.jpg|זוג מצומד בעת הטלת ביצים של הנקבה
קובץ:Erythromma lindenii al sole.jpg|זכר על פרח
קובץ:Erythromma lindenii 4.jpg|ניתן להבחין בדוגמה האופיינית על החלקים העליונים של הבטן
קובץ:Erythromma lindenii 6.jpg|הנקבה תלת-גוונית באופן ייחודי


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שפריריות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1840
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדמון דה סליס לונשאן
ויליאם מארקס

**ויליאם מארקס** (באנגלית: **William Marks**; 13 באוקטובר 1778 – 10 באפריל 1858) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מפנסילבניה. הוא כיהן בשני בתי המחוקקים של המדינה ושימש יושב ראש בית הנבחרים של פנסילבניה בשנים 1813–1819. מאוחר יותר ייצג את פנסילבניה בסנאט של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
מארקס נולד ב־13 באוקטובר 1778 במחוז צ'סטר שבפנסילבניה, ובילדותו עבר עם אביו למחוז אלגני. הוא קיבל השכלה פורמלית מועטה ולמד תחילה את מקצוע עיבוד העורות. בהמשך למד משפטים והוסמך לעריכת דין. הוא עסק בעריכת דין בפיטסבורג ומילא כמה תפקידים מקומיים, ובהם חוקר מקרי מוות של מחוז אלגני.

בשנת 1810 נבחר לבית הנבחרים של פנסילבניה וכיהן בו עד 1819, ומשנת 1813 אף כיהן כיושב ראש הבית. בשנת 1814 מונה למפקד המיליציה של פנסילבניה. לאחר מכן נבחר לסנאט של פנסילבניה בשנת 1820 וכיהן בו עד 1825.

בשנת 1824 נבחר מארקס לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הלאומית הרפובליקנית, ונכנס לתפקידו במרץ 1825. לאחר שנכשל בניסיון להיבחר מחדש, הסתיימה כהונתו במרץ 1831. במהלך כהונתו בסנאט עמד בראש ועדת הצעות החוק הסופיות ובראש ועדת החקלאות.

לאחר סיום כהונתו בסנאט חזר לעסוק בעריכת דין בפיטסבורג, ובהמשך עבר לביבר שבפנסילבניה ופרש לחיים פרטיים בשנת 1850. הוא נפטר בביבר ב־10 באפריל 1858, ונקבר בבית הקברות הישן ברחוב באפלו, בחלקת משפחת מקרירי.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1778
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1858
תומאס מיטשל (שחקן)

**תומאס ג'ון מיטשל** (באנגלית: **Thomas John Mitchell**; 11 ביולי 1892 – 17 בדצמבר 1962) היה שחקן, תסריטאי ובמאי תיאטרון אמריקאי. נחשב לאחד משחקני האופי הגדולים של תור הזהב של הוליווד, לאיש מוביל בברודוויי והיה השחקן הגבר הראשון שזכה בכתר המשולש של המשחק לאחר שזכה בפרס אוסקר, פרס אמי ופרס טוני.

הוא הופיע ביותר מ-115 תפקידים בקולנוע ובטלוויזיה בין השנים 1923 ו-1961, כמו גם תפקידים בתיאטרון. בין תפקידיו הקולנועיים המפורסמים ביותר נמנים אביה של סקרלט או'הרה, ג'רלד או'הרה, בסרט "חלף עם הרוח", דוק בון האלכוהוליסט ב"מרכבת הדואר", הדוד בילי ב"אלו חיים נפלאים" וראש העיר ג'ונאס הנדרסון ב"בצהרי היום".

מיטשל זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו ב"מרכבת הדואר" ועוד קודם לכן היה מועמד לאותו הפרס על הופעתו ב"ההוריקן" . כן היה מועמד לשלושה פרסי אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי בסדרת דרמה: ב-1952 וב-1953 על תפקידו בדרמה "" - כשבשנה האחרונה גם זכה - וב-1955 על הופעתו בסדרת אנתולוגיה שבועית. בנוסף זכה ב ב-1953 על תפקידו כד"ר דאונר בקומדיה המוזיקלית "".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:שחקנים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאים אמריקאים
קטגוריה:במאי תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1892
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1962
וולטר לאורי

**וולטר לאורי** (באנגלית: **Walter Lowrie**; 10 בדצמבר 1784 – 14 בדצמבר 1868) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר ייצג את פנסילבניה בסנאט של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
לאורי נולד ב-10 בדצמבר 1784 באדינבורו שבסקוטלנד, ובשנת 1791 עזב יחד עם הוריו את סקוטלנד והיגר לארצות הברית, שם התיישבה המשפחה במחוז באטלר שבפנסילבניה. לאחר שקיבל השכלה מקיפה עבד תחילה במשך כמה שנים כמורה, ולאחר מכן החל לעסוק במדידות קרקע ובחקלאות.

בשנת 1811 נכנס לראשונה לפוליטיקה כאשר נבחר לבית הנבחרים של פנסילבניה, וכיהן בו עד שנת 1812. בין השנים 1813–1819 כיהן כחבר הסנאט של פנסילבניה. כחבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית נבחר לבסוף לסנאט של ארצות הברית, שם כיהן מ־4 במרץ 1819 ועד 3 במרץ 1825. בתקופה זו התפלגה מפלגתו למספר סיעות; לאורי נמנה עם תומכיו של ויליאם קרופורד, שנודעו בשם "הרפובליקנים של קרופורד". במהלך כהונתו שימש כיו"ר ועדת הכספים של הסנאט במושב השני של הקונגרס ה־17.

לאחר סיום כהונתו כסנאטור המשיך לאורי לכהן כמזכיר הסנאט של ארצות הברית במשך אחת עשרה שנים. בשנת 1836 עבר לעיר ניו יורק והחל לעבוד עם מועצת המיסיון של הכנסייה הפרסביטריאנית. הוא נשאר בתפקיד זה עד מותו. שלושה מבניו – ג'ון קמרון, וולטר מייקון ורובן – היו מיסיונרים בולטים שפעלו בהודו ובסין. אחיין שלו, וולטר ה. לאורי, כיהן לימים כנשיא בית המשפט העליון של מדינת פנסילבניה.

לאורי נפטר בניו יורק ב-14 בדצמבר 1868 ונקבר בכנסייה הפרסביטריאנית הראשונה במנהטן.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1784
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1868