open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שלום שבדרון

הרב **שלום מרדכי הכהן שְבַדְרוֹן** (כונה "**ר' שׁוֹלֶם**"; ה'תרע"ב, 1912 – כ"ב בכסלו ה'תשנ"ח, 21 בדצמבר 1997) היה דרשן ירושלמי נודע, כונה "המגיד הירושלמי".

## קורותיו
נולד בירושלים לרב יצחק שבדרון, בנו של הרב שלום מרדכי שבדרון (המהרש"ם מברז'אן). התייתם בצעירותו מאביו ובשל מצוקת משפחתו גדל בבית היתומים דיסקין. למד בישיבת חברון בירושלים. נשא לאישה את לאה, בת הרב חיים יהודה לייב אוירבך. הרב קוק היה אמור לערוך את החופה, אך בעקבות כך איים נדיב שתמך במשפחת שבדרון כי לא יסייע להם בהוצאות החתונה. הרב קוק שנשאל על כך ויתר על כבודו והודיע שלא יערוך את החופה. בעקבות כך נפוצה שמועה בירושלים שהרב שבדרון התנגד לכך שהרב קוק יערוך את חופתו, בסופו של דבר נתגלגלו העניינים ובשעת העמדת החופה לא היה הרב קוק כבר בין החיים.

לאחר נישואיו למד בבית המדרש אהל תורה שבראשות הרב שמואל יצחק הילמן. הוא שימש כר"מ בישיבת מקור חיים בירושלים ועוד.

הרב שבדרון ערך כמה מספרי סבו, בהם שו"ת מהרש"ם (חלקים ו' עד ט') וסדרת הספרים "דעת תורה". כן ערך ספרי מוסר בולטים, כמו "אור יהל" של רבו המשגיח הרב יהודה לייב חסמן ו"לב אליהו" של הרב אליהו לופיאן.

הרב שבדרון נודע בשל דרשותיו בבתי כנסת ובישיבות, ובמיוחד בבית הכנסת הגדול של זיכרון משה. נהג למסור שיעור בימי שישי בערב ובשבת, לאחר תפילת מנחה. היה נוהג לנסוע לחו"ל למסור שיחות חיזוק בקהילות יהודיות שם. הוא הרבה לשלב בדרשותיו מעשיות וסיפורים ונהג להתלוצץ ביחס לתופעות שליליות בעיניו. הדרשות זכו לקהל שומעים נרחב מחוגים מגוונים. פסח קראהן כתב את סדרת ספרי "המגיד" בהשראת סיפורי רב שלום שבדרון.

הרב שבדרון שימש כשליח ציבור בתפילת מוסף של הימים הנוראים בישיבת חברון. בתי כנסת וישיבות רבים, ובכללם בישיבת חברון, אימצו את ניגוניו.

התגורר בשכונת שערי חסד בירושלים בשכנות לגיסו, הרב שלמה זלמן אוירבך.

נפטר בכ"ב בכסלו ה'תשנ"ח (21 בדצמבר 1997) ונקבר בהר הזיתים.

## חיים אישיים
לרב שבדרון נולדו שבע בנות ובן. בנו בכורו, הרב יצחק שבדרון, עסק בהוצאת כתבי אביו וכתבי סביו. בתו הדסה יוכבד היא אלמנתו של הרב צבי שינקר, ששימש כראש ישיבת בית דוד בבני ברק. בתו מלכה היא אלמנתו של הרב אליהו דוד רייכמן, שהיה רב הקהילה הליטאית בקריית גת; מנהיג הקהילה היהודית בצ'ילה; ראש כולל "אמרי יוסף" בבני ברק; מרבני שכונת נווה יעקב; ומחבר הפלאת ערכין הפלאת נזירות שיעורי האדר ועוד ספרים רבים (נפטר בכ"ו בטבת ה'תשפ"ג).

## ספריו
***לב שלום**, מדרשותיו וכתביו
***הגדת ר' שלום**
***שאל אביך ויגדך**, סיפורים, שלושה כרכים, בעריכת ישראל שפיגל, ירושלים תשנ"א-תשנ"ז

### ספרים שערך

* **שו"ת מהרש"ם**
* **דעת תורה** למהרש"ם
* **אור יהל** לרב יהודה לייב חסמן
* **לב אליהו** לרב אליהו לופיאן

## לקריאה נוספת
* **קול חוצב**, אבני דרך מחייו, מכון דעת תורה, ירושלים ה'תשנ"ט

## קישורים חיצוניים

* 
* מנחם פינס, משפחה, **ד[http://www.yadmeir.co.il/?CategoryID=353&ArticleID=1051 ברי שלום ואמת]**, אתר שטייגן
*  
* כרטיס קבר באתר הר הזיתים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:משפחת חיים יהודה לייב אוירבך
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:מגידים
קטגוריה:פרשני הגדה של פסח
קטגוריה:שערי חסד: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997
החשמלית של טביליסי

[שמאל|ממוזער|250px|קרון רתום לסוסים ישן ב[טביליסי]]
**החשמלית של טביליסי** (בגאורגית: **თბილისის ტრამვაი**) היא חשמלית בטביליסי, גאורגיה, שנחנכה בשנת 1883 כקרון רתום לסוסים ופסקה לפעול בשנת 2006. במחצית השנייה של המאה ה-20 היו מעל ל-10 מסלולים, אולם לאחר מכן מספרם פחת. 

## היסטוריה
הקרון הרתום לסוסים נוסד בטביליסי בשנת 1883. במקור עמד המרחק בין שני פסי הרכבת על 914 מ"מ, שהיה קטן יותר מהמקובל ברחבי האימפריה הרוסית (1,000 מ"מ או 1,524 מ"מ). קו הקרון הרתום לסוסים הראשון חיבר בין שדרות מיכאילסקי לרובע וורורנצוב ותחנת הרכבת. זמן קצר לאחר מכן נמתח קו נוסף לכיכר ירוואנסקי (כיום כיכר החירות ומספר הכרכרות גדל ל-556, מתוכן 439 כרכרות רתומות לשני סוסים ו-117 רתומות לסוס אחד. בשנת 1904 נסלל רחוב מכיכר מרג'ינשווילי לכיוון מעלה ונקרא רלוה מרג'ינשווילי והקרון עבר בה.

[ימין|ממוזער|250px|גשר [מיכאיל סיומונביץ' וורונצוב|מיכאיל וורונצוב ופסי הקרון על הגשר. ברקע הר מתאצמינדה וכנסיית מאמאדוויתי. המאה ה-19]]
למרות התפתחות הקרון, בתחילת המאה ה-20 היה ברור כי הוא עתיד לחלוף מן העולם, ולכן הוחלט לבנות חשמלית מונעת בחשמל. החברה שבנתה את החשמלית הייתה חברה בלגית בשם "חברת החשמל הליוס" מהעיר קלן, שמוקדם יותר, בשנת 1902, הייתה שותפה בהקמת החשמלית של וולדיקווקז (וולדיקווקז). ב-25 בדצמבר 1904 נחנך קו החשמלית הראשון של טביליסי על קו קרון קודם כאשר הרוחב בין פסי המסילה היה 1,000 מ"מ. בשנת 1910 הופסק השימוש בקרון רתום לסוסים לגמרי. טביליסי הפכה לעיר השלוש-עשרה ברחבי האימפריה הרוסית שבה הופעלה חשמלית.

בשנת 1933 החלו לעבוד על העברת החשמליות למסילות רחבות יותר (1524 מ"מ), עבודות אלה הסתיימו רק בשנת 1942. בין השנים 1965-1970 הגיע אורך המסילות לכדי 105 ק"מ ו-299 קרונות. מאוחר יותר החל השימוש בחשמלית לקטון בהדרגה עד שבשנת 2000 היו רק 8 קרונות פעילים ובשנת 2003 רק ארבעה. בשנת 2005 נותר רק קרון אחד פעיל וגם הוא הפסיק לפעול בשנת 2006. 

ההיסטוריה של החשמלית בטביליסי הסתיימה בסוף 2006. ב-30 בנובמבר של אותה שנה עדיין הפריך סגן ראש עיריית טביליסי, גיאורגי מלדזה, שמועות כי פעילות החשמלית עומדת להיסגר, אולם ביום למחרת יצאה עיריית טביליסי בהצהרה על החלטתה לסגור את החשמלית. ב-4 בדצמבר 2006 הפסיקו החשמלית של טביליסי והטרוליבוס של טביליסי לפעול.

## מקורות
*  
* אלנה אורגוולידזה, כל כך מיותרת החשמלית לעיר, נובמבר 2004 
* נהגי החשמליות והטרוליבוסים בטביליסי נותרו מחוסרי עבודה, 4 בדצמבר 2006 

## ראו גם
* הרכבת התחתית של טביליסי 
* הפוניקולר של טביליסי 
* הטרוליבוס של טביליסי

## קישורים חיצוניים
* תמונות חשמליות וטרוליבוסים בגאורגיה 

טביליסי
חשמלית
חשמלית
קטגוריה:גאורגיה: רכבות
אם המגבת ואם התיל

[שמאל|ממוזער|150px|[קוף רזוס|קופי רזוס, אם וגור, כגון אלו ששימשו בניסוי אם המגבת ואם התיל]]
**אֵם המגבת ואֵם התיל** (באנגלית: The Wire Mother Experiment) הוא כינוי לניסוי בפסיכולוגיה שנעשה בקופי רזוס ודווח על ידי הפסיכולוג החוקר הארי הארלו ואשתו מרגרט קואן הארלו בשנת 1965. הניסוי הפך לציון דרך בפילוסופיה של החינוך, בענפי פסיכולוגיה שונים כגון תורת האישיות ופסיכולוגיה התפתחותית ובתפיסת זכויות בעלי חיים באתיקה של המדע.

## מהלך הניסוי
החוקרים רצו לבדוק האם תינוקות נקשרים רגשית לאמהותיהם בזכות סיפוק צורכיהם החומריים או בזכות גילויי חיבה כמו ליטופים. לכן הם עיצבו ניסוי שבו הם הפרידו קוף רזוס תינוק מאמו ושמו אותו בכלוב שבו שתי בובות דמויות קופת רזוס בוגרת. בובה אחת הייתה עשויה מחוטי תיל והכילה בקבוק חלב (אֵם התיל). הבובה השנייה הייתה עשויה מספוג רך וצופתה במגבת (אֵם המגבת). שאלת המחקר הייתה: האם תינוק הרזוס יבלה את רוב הזמן עם אם התיל, המספקת רק צורך גופני, או עם אם המגבת, המספקת רק מגע רך?

תוצאת הניסויים הייתה ברורה: תינוק הרזוס בילה את מרבית זמנו עם אם המגבת וניגש אל אם התיל רק כדי לאכול. תוצאות אלה חזרו על עצמן עם תינוקות רזוס רבים ובווריאציות רבות של הניסוי. באחת הווריאציות שמו את שתי הבובות בסמיכות זו לזו ותינוק הרזוס נהג לשבת בזרועות אם המגבת ולמתוח את הצוואר כדי לשתות מאם התיל. בווריאציה אחרת היו שתי בובות מגבת שרק לאחת מהן היה בקבוק חלב ורק לשנייה הייתה מערכת חימום שמדמה חום גוף של קופה בוגרת. תינוק הרזוס העדיף לבלות את זמנו עם הבובה המחוממת.

החוקרים קיבלו השראה לעריכת ניסוי זה כאשר הם ערכו ניסויים על למידה עם תינוקות קופים שהופרדו מאמהותיהם. בניסוי על הלמידה הייתה שמיכת פיקה בכלובו של כל תינוק קופים והתינוקות הראו תגובות דיכאוניות כאשר השמיכות נלקחו אל הכביסה.

## ביקורת
הביקורת האתית נגד ניסויים אלה טענה שהם אכזריים כלפי תינוקות הרזוס וכלפי האמהות שתינוקות הרזוס נלקחו מהן אחרי הלידה. קופי רזוס הם יצורים דומים מאוד לבני אדם והם חשים סבל דומה בנסיבות דומות. מעבר לזאת, צירופן של אם המגבת ואם התיל גם יחד, לא סיפק את צרכיו הרגשיים של התינוק והקופים שהשתתפו בו פיתחו הפרעות תקשורת, נטיות אלימות וסטיות מין.

כיום, ניסויים בחולייתנים ובמיוחד בקופים, נזקקים לאישורים מיוחדים מועדת האתיקה. סביר שניסוי כזה היה מאושר היום בתנאי שייעשה במעט חזרות ובמעט וריאציות - כלומר היו מציעים לו חלופת צמצום.

## קישורים חיצוניים
* Food or Security? Harlow's study on monkeys' attachment - סרטון מתוך הניסוי "אם המגבת ואם התיל" של הארלו  

## הערות שוליים

קטגוריה:פסיכולוגיה: ניסויים
קטגוריה:פסיכולוגיה התפתחותית
קטגוריה:אתיקה
קטגוריה:פילוסופיה של החינוך
קטגוריה:ניסויים בבעלי חיים
קטגוריה:ניסויים מדעיים מעוררי התנגדות
הר חריף

**הר חריף** הוא הר בגובה של 1,012 מטרים במערב הר הנגב, והוא השני בגובהו באזור לאחר הר רמון. על ההר עובר הגבול בין ישראל ומצרים. במקום מחנה של צה"ל. 

במקום אתרים פרהיסטוריים מהתרבות החריפאית, תרבות של ציידים-לקטים משלהי התקופה האפיפלאוליתית (לפני כ-12,000 שנה). כחמישה ק"מ מזרחית להר חריף שוכנים בורות לוץ.

## קישורים חיצוניים
* אודות הר חריף

חריף
קטגוריה:הר הנגב
קטגוריה:גבול ישראל–מצרים
מעסיק

[250px|ממוזער|שמאל|עובדי מפעל ב[הנובר, גרמניה, עם המעסיק, מייסד המפעל (במרכז השורה העליונה), 1919]]
**מעסיק** או **מעביד** הוא כל אדם וכל ארגון שנותנים לעובדים שכר בתמורה לעבודתם. לעיתים ניתן השכר לפי מספר שעות העבודה, ולעיתים לפי סכום שנקבע מראש לתקופת העבודה. כמו כן לעיתים מחולק שכרם של עובדים, ובכלל זה עובדים על בסיס משכורת, לשכר בסיס ולשכר עבור פעולות נוספות, כגון שעות נוספות.

מעבידים יכולים להיות אנשים פרטיים השוכרים, למשל, שמרטף, אשר עובד בשכר שעה; אך יכולים להיות גם תאגידים גדולים ומוסדות ממשלתיים אשר מעסיקים אלפי אנשים. במרבית החברות המערביות, הממשלות הן המעסיק הגדול ביותר, אבל רוב כוח העבודה מועסק במגזר הפרטי בעסקים קטנים ובינוניים.

המעסיק הוא ששולט על הבסיס היצרני של מקום העבודה ועל ההון והמשאבים במקום העבודה. גם תוצר קניין רוחני של העובד מצוי בדרך כלל בחזקת המעסיק.

## הגדרה
בדיני העבודה יש התייחסות נרחבת לזכויות וחובות של המעסיק, אך אין בהם הגדרה למושג בסיסי זה. בהעסקה על ידי קבלן כוח אדם מקובל להבחין בין המעסיק הפורמלי, שהוא הקבלן, ובין המעסיק בפועל, שהוא רוכש השירותים מהקבלן, שאצלו נעשית העבודה. האחריות לציות לדיני העבודה מוטלת בראש ובראשונה על הקבלן, אך אחריות מסוימת מוטלת על המעסיק בפועל. בעבודה במסגרת אשכול חברות, זהות המעסיק אינה חד משמעית.

בפקודת הנזיקין מוגדר מעביד: "מי שיש לו ביחסיו עם אדם אחר שליטה גמורה על הדרך שבו אדם אחר מבצע עבודה בשבילו, ואילו הוא עצמו אין עליו מרות דומה לגבי אותה עבודה". בסעיף 82(ב) לפקודת הנזיקין, מוגדר מעביד, לעניין סעיף זה: "החייב לפי החוק בתשלום דמי הביטוח בעד המבוטח, לרבות מי שהמעביד אחראי למעשהו לפי סעיף 13 לפקודה זו". על פי פסיקת בית המשפט העליון, הגדרה זאת חלה גם על חוק הביטוח הלאומי. בשנת 1997 ברוב של 3 נגד 2 החליטו שופטי בית המשפט העליון שהמונח "מעביד" בסעיף 82(ב) לפקודת הנזיקין אינו כולל "עובד עצמאי".

בשנת 2014 תוקנו חוק הביטוח הלאומי ופקודת מס הכנסה והוכללה בהם ההגדרה שמעביד ומעסיק הם: "מי שמעסיק אדם במסגרת יחסי עבודה".

## בחירת מינוח לחקיקה
המונח ששימש בחוקי מדינת ישראל לציון המעסיק היה "מעביד". מונח זה ספג ביקורת בתחילת 1951 מצד חבר הכנסת יעקב גיל מהציונים הכלליים שטען שבכל מקום בתנ"ך שבו מופיע השורש להעביד הוא מופיע בקונוטציה שלילית ועל כן יש להשתמש במקום זאת במונח "נותן עבודה". הצעתו של גיל לא נתקבלה, בגלל הטענה שהמונח "נותן עבודה" מעביר קונוטציה של חסד שניתן לעובד.

ביולי 2014 אישרה הכנסת חוק הקובע שב-45 מחוקי מדינת ישראל, שבהם מופיע המונח "מעביד" על הטיותיו, הוא יוחלף למונח "מעסיק". דברי ההסבר להצעת החוק נימקו זאת: "למונח מעביד, על הטיותיו, עלולה להיות משמעות שלילית, המתקשרת בין היתר לניצול, שיש בה כדי להשפיע על השיח המשפטי והציבורי כלפי מי שמעסיק עובדים. לפיכך מוצע להחליף מונח זה במונח מעסיק, שאינו טעון במשמעות שלילית כאמור." גם לאחר תיקון זה מתקיימים מאות מופעים של המושג "מעביד" בפקודת מס הכנסה, בחוק הביטוח הלאומי, בחוק ביטוח בריאות ממלכתי ובחוקים נוספים.

## ראו גם
* יחסי עובד-מעביד
* אחריות מעסיק קבלן (בעל חוזה)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יחסי עבודה
סרקל ברוז'

**אגודת הספורט המלכותית סרקל ברוז**' (בהולנדית: **Cercle Brugge Koninklijke Sportvereniging**) היא קבוצת כדורגל בלגית מהעיר ברוז', המשחקת בליגת העל הבלגית.

הקבוצה נוסדה בשנת 1899. הקבוצה זכתה בשלוש אליפויות הליגה הבלגית ב-1911, 1927 וב-1930 ופעמיים בגביע הבלגי, בשנים 1927 ו-1985. במהלך עונת 1927, שחקן שלה אלברט ואן קויל נפטר כמה ימים לאחר המשחק וגם יו"ר הקבוצה נפטר.

הקבוצה הגיעה 5 פעמים נוספות לגמר הגביע הבלגי. כמו כן, הקבוצה נמצאת שנים בצמרת הליגה הבלגית, ולרוב משחקת במסגרות אירופאיות, אך בדרך כלל לא עוברת את השלבים המוקדמים.

## סגל הקבוצה
; נכון ל-29 בספטמבר 2025

 (בהשאלה מריימס)

 (בהשאלה ממונקו)

 (בהשאלה מברנלי)
 (בהשאלה מגנט)

 (בהשאלה ממונקו)

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל בלגיות
קטגוריה:ברוז': מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1899
הסימפוניה הראשונה של בטהובן

[ממוזער|שמאל|250px|בטהובן בשנת [1801, שנה לאחר סיום הלחנת הסימפוניה.]]
**הסימפוניה הראשונה ב[[דו מז'ור]]** אופוס 21 מאת **[[לודוויג ואן בטהובן]]** הולחנה בין השנים 1799-1800. הסימפוניה בוצעה לראשונה ב-2 באפריל 1800 בבורגתיאטר, וינה, והוקדשה לברון גוטפריד ואן סוויטן אשר היה פטרונו של המלחין. היצירה יצאה לאור לראשונה שנה מאוחר יותר.

## רקע

הסימפוניה מראה בבירור כי בטהובן הושפע ממלחינים בני תקופתו, ובמיוחד ממורו היידן, אך ניתן למצוא ביצירה מאפיינים משלו עצמו, כמו השימוש התכוף בספורצנדו. סקיצות של הפרק האחרון מהסימפוניה נמצאו יחד עם התרגולים שלו בקונטרפונקט כאשר למד אצל המלחין אלברצברגר באביב של שנת 1795.

## אינסטרומנטציה

היצירה כתובה לתזמורת הכוללת:
*שני חלילים
*שני אבובים
*שתי קלרינטים בדו וברה
*שני בסונים
*שתי קרנות בדו ובפה
*שתי חצוצרות בדו
*טימפני
*סקציית כלי קשת הכוללת כינורות ראשונים ושניים, ויולות, צ'לי וקונטרבסים.

## צורה

לסימפוניה ארבעה פרקים:
#אדג'יו מולטו-אלגרו קון בריו
#אנדנטה קנטבילה קון מוטו
#מינואטו: אלגרו מולטו א ויוצ'ה
#אדג'יו- אלגרו מולטו א ויואצ'ה

משך היצירה הוא כ-28 דקות.

## תיאור היצירה

ההקדמה האיטית בת שתים עשרה התיבות נחשבת לרוב כבדיחה מוזיקלית, אך ישנם המיחסים זאת לאופיו האקספרימנטלי של בטהובן; היא פותחת באקורד הטוניקה, אשר מוביל למעשה לסובדומיננטה פה מז'ור. בטהובן כמו "מושך באף" את המאזין כאשר אקורד הטוניקה מופיע לראשונה רק בחלק המהיר. דבר דומה נעשה גם בסימפוניית "פראג" של מוצרט. הפרק השני (בסולם פה מז'ור - הסובדומיננטה) בסימן הטמפו אנדנטה (שמשמעו - "בקצב הליכה"), מהיר יחסית. הפרק השלישי, אף על פי שהוא נקרא "מנואט" (ריקוד אצילי ומתון), הוא למעשה מהיר מאוד, עד כי הוא יכול להיחשב כסקרצו. הפרק האחרון מתחיל גם הוא בבדיחה מוזיקלית, המורכבת מסולמות חלקיים המנוגנים לאט, עד אשר מופיע אותו סולם בעלייה זריזה ומבשר על הופעת האלגרו, המסיים את הפרק. ההלצה האיטית הזו יכולה להתפרש גם כגיוון שהיה חשוב לבטהובן להכניס, מאחר ששני הפרקים שבינה הם מהירים מאוד, ולא נהוג להביא שני פרקים באותה מהירות כמעט בזה אחר זה.

## קישורים חיצוניים

* פרטיטורה של הסימפוניה הראשונה של בטהובן.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
01
פרנקיה המזרחית

**[[האימפריה הפרנקית|פרנקיה]] המזרחית** (לטינית: Regnum Francorum orientalium) הוא השם לחלקו של לודוויג הגרמני לאחר חוזה ורדן ב-843, אשר חילק את האימפריה הקרולינגית של הפרנקים למערב, מזרח ומרכז. היא המדינה שקדמה לאימפריה הרומית הקדושה ולגרמניה של ימינו. לעיתים היא קרויה "ממלכת הפרנקים המזרחיים" או Francia Orientalis. 

הממלכה כללה את אוסטרזיה, סקסוניה, תורינגיה ובוואריה. מרכזה היה ברגנסבורג. 

בעוד ששנת הקמת פרנקיה המזרחית היא 843, השתלבותה באימפריה הרומית הקדושה מעוררת מחלוקת לגבי השנה בה חדלה להתקיים. אם עליית השושלת האוטוניאנית נחשבת לתחילתה של האימפריה הרומית הקדושה, אזי שפרנקיה המזרחית התקיימה בין 843 להכתרתו של היינריך הצפר ב-919; או, כפי שבדרך כלל נקבע, עד להכתרתו של אוטו הגדול ב-962. למן המאה ה-11, קיימת התייחסות לאותה טריטוריה כ"Regnum Teutonicorum", כלומר "ממלכת הגרמנים" ועד לתחילת המאה ה-12 הייתה עדיין קיימת התייחסות במסמכים רשמיים ל-"Regnum Francorum orientalium", "הממלכה הפרנקית המזרחית".

## ראו גם
* פרנקיה המערבית
* פרנקיה התיכונה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גרמניה: אזורים
קטגוריה:האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי גרמניה
קטגוריה:פרנקים
פרויקט מוזאיק

**מוזאיק** הוא מיזם מוזיקלי ישראלי המשלב מוזיקה ערבית ומודרנית ומנוגן על ידי מוזיקאים יהודים וערבים כאחד. סגנונו המוזיקלי של המיזם מערב טריפ הופ, מוזיקה ערבית אותנטית, רוק ומוזיקה אלטרנטיבית.

## משתתפים
חברי הפרויקט: שמוליק נויפלד - לחן הפקה ועיבוד מוזיקלי. אייל ליאון קצב - הפקה ועיבוד מוזיקלי. בארי גילברט - כתיבת טקסטים.

משתתפים נוספים: פרופסור תייסיר אליאס - נגן עוד, אמיר שייסהר - חלילן, עדי גולדשטיין-קלידן, פרוגרמר, אבי בללי, מירי מסיקה, שיראל ביתן וכן זמרים מקהילת העבריים מדימונה.
בפרויקט היו מעורבים בסך הכל למעלה ממאה וחמישים איש.

## רשימת השירים
1. Influences
2. Rhythm by Rhythm
3. Within Sight
4. Dry the Rain
5. Tear it up
6. Philip
7. Red to Red
8. Beat on the Ground
9. Opposites

## קישורים חיצוניים
* אתר הבית של פרויקט מוזאיק (באנגלית), http://www.mosaic-project.com

קטגוריה:להקות ישראליות
אילמות

[ממוזער|יאן יאנס דה סטומה, דיוקן [חירש-אילם מהמאה ה-17]]
**אילמות** היא היעדר יכולת של אדם לשוחח או לחלופין אדם המנהל שיח עם מיעוט מילים.

אילמות נובעת בשל פגיעה פיזיולוגית (למשל מאפרקסיה, מדיסארטריה), מחלה, תופעות לוואי רפואיות (כמו אחרי ניתוח), טראומה פסיכולוגית (כמו קטטוניה, חרדה), עיכוב בהתפתחות או הפרעות נוירולוגיות (שבץ, אפאזיה, אוטיזם).

הטיפול בתופעה תלוי בסיבת הופעת האילמות ויכול לכלול ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה, קלינאות תקשורתית, תרופות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פסיכיאטריה
קטגוריה:תסמינים פסיכיאטרים
קטגוריה:דיבור
רוברט לנסינג

**רוברט לנסינג** (באנגלית: **Robert Lansing**;
17 באוקטובר 1864 - 30 באוקטובר 1928) היה משפטן אמריקני שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית לאורך מלחמת העולם הראשונה תחת הנשיא וודרו וילסון.

לנסינג נולד בווטרטאון, ניו יורק ובשנת 1889 הוסמך לעריכת דין. הוא עמד בראש משרד עורכי דין פרטי עד 1907 והתמחה במשפט בינלאומי. בשנים 1892–1892 הוא ייעץ בסכסוך המשפטי בין ארצות הברית ובריטניה בנושא הדגה בים ברינג, ובשנים 1896–1897 בנוגע לפיצויים שנבעו מכך. כמו כן הוא היה מעורב בנושא קביעת גבולותיה של אלסקה (1903) ובסכסוכים נוספים בנוגע לגבולות בינלאומיים.

בשנת 1913 מונה לנסינג על ידי הנשיא וילסון כיועץ משפטי למשרד החוץ האמריקני. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא היה בין תומכי מדיניות הנייטרליות המוטה שנקטה ארצות הברית, אשר הובילה להתפטרותו של מזכיר המדינה ויליאם ג'נינגס ברייאן. לנסינג מונה במקומו לתפקיד וכיהן כמזכיר המדינה בין השנים 1915–1920. בין היתר הוא קידם את הסכם לנסינג-אישיי בשנת 1917 ובשנת 1919 היה ראש המשלחת לוועידת השלום בפריז.

לנסינג התפטר מתפקידו לאור חילוקי דעות עם הנשיא וילסון בנוגע לנחיצות הקמתו של חבר הלאומים. קדמו לכך גם חילוקי דעות באשר למידת הסמכות שלנסינג לקח על עצמו, כאשר בשעת מחלתו של וילסון הוא כינס ישיבות קבינט על דעת עצמו וביקש להכריז על סגן הנשיא תומאס מרשל כנשיא בפועל. לאחר פרישתו הוא שב לניו יורק ועסק בעריכת דין.

אחיינו, ג'ון פוסטר דאלס, כיהן גם הוא כמזכיר המדינה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל וודרו וילסון
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:בוגרי מכללת אמהרסט
קטגוריה:משפחת פוסטר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1864
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1928
לובנויה מייסטו

**לובנויה מייסטו** (רוסית **Лобное место**) היא בימה עגולה בקוטר של 13 מטר הניצבת בפינה הדרום-מזרחית של הכיכר האדומה במוסקבה, סמוך מצפון לכנסיית ואסילי הקדוש. שמה של הכיכר בא מהמילה הרוסית "לוב" (Лоб) שמשמעותה מצח, ושברוסית עתיקה נשאה גם משמעות של גדת נהר תלולה, יחד עם המילה "מייסטו" (место - "מקום"). המקום מכונה גם בכינוי "כיכר הגולגולות", ומקורו של זה בתרגום שמה העברי של גבעת הגולגולתא בירושלים. זה הגיע ישירות מעברית או דרך יוונית (Κρανίου Τοπος - "קראניו טופוס"). הרקע לכינוי הוא בדמיון שבין מצח לגולגולת ובין גבעה לגדה תלולה. במהלך השבוע הקדוש נהוג היה להציב במקום דגם של גולגולתא, ותהלוכות יום ראשון של הדקלים נהגו להסתיים בה.
## היסטוריה
המסורת מקשרת את המקום לשחרורה של מוסקבה מהפולשים הטטרים ב-1521. הבימה נזכרה לראשונה בכתובים ב-1547, כאשר הצאר איוואן הרביעי נשא מעליה נאום שקרא לפיוס לאחר שרפות ומרד שאירעו במוסקבה. ייתכן כי בתקופת הצאר בוריס גודונוב נבנתה מחדש מאבן והותקנו בה שערי ברזל. בתרשים מתקופה זו נראית במקום במה מלבנים, ולפי עדויות מהמאה ה-17 ניצבו בו גם גדר עץ ואוהל. אנדרטת מינין ופוז'ארסקי הסמוכה מנציחה את הצהרתם של מינין ופוז'ארסקי מעל לובנויה מייסטו, על שחרור מוסקבה מידי הפולנים בשנת 1612 במהלך תקופת הצרות. אדם אולאריוס, הנוסע הגרמני בן המאה ה-17 כינה את המקום בשם הלטיני "תיאטרום פרוקלמאטיונום" (Theatrum proclamationum - "בימת ההכרזות").

עד למועד העברתה של הבירה לסנקט פטרבורג, שימשה לובנויה מייסטו כמרכז החיים הפוליטיים והציבוריים במוסקבה. מהבימה הוקראו אוקאזים ושרידיהם של קדושים הוצגו בה לראווה. בניגוד לאמונה עממית לא שימשה כמקום הוצאה להורג, שכן נחשבה למקום קדוש. בשנת 1786 הוזז המבנה מעט מזרחה ונבנה מחדש מאבן לבנה לפי תוכנית של מאטביי קזקוב.
## גלריה

Moskova-he.jpg|תרשים הכיכר האדומה
Lobnoe place Moscow.jpg|הבימה מצפון
Lobnoe place table.jpg|תקריב של הבימה


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הכיכר האדומה
שער התחייה

שמאל|ממוזער|250px|שער התחייה וקפלת התחייה - מראה מצפון
שמאל|ממוזער|250px|תקריב של השער והקפלה, ומבט לעבר הכיכר האדומה וכנסיית ואסילי הקדוש
**שער התחייה** (רוסית: **Воскресенские ворота**) או **השער האיוורי** (**Иверские ворота**) הוא שער בפינה הצפונית של הכיכר האדומה במוסקבה, היחיד שנותר משערי האזור המסחרי של קיטאי-גורוד.
## המבנה
השער מקשר בין הכיכר האדומה מדרום לכיכר מאנז' שמצפון לו. השער ממוקם בפינה הצפונית של הקרמלין, בין בניין המוזיאון ההיסטורי הממשלתי ממערב לבניין מוזיאון לנין ממזרח. בצידו הצפוני של השער ניצבת הקפלה האיוורית ובה מוצג העתקו של איקונין אם האלוהים האיוורית (Икона Божией Матери Иверская). לוח ארד ליד הקפלה מסמל את קילומטר אפס של מוסקבה ורוסיה כולה.

ימין|ממוזער|150px|איקונין אם האלוהים בקפלה האיוורית
כאשר נבנו חומות האבן של קיטאי-גורוד ב-1535, הוקם שער האבן הראשון במקום. המבנה נבנה מחדש ב-1680 ומעל שני המעברים שבשער הוקמו שני מגדלים הנושאים גגות בצורת אוהל, בדומה למגדליה של חומת הקרמלין. איקונין המתאר את התחייה נקבע בשער בצידו הפונה אל הכיכר האדומה, וזה העניק לו את שמו. עד שנת 1731 שימשו המבנים שמעל לשער כחנות וכמטבעה, ולאחר מכן שימשו את בית הדפוס של אוניברסיטת מוסקבה.

האיקונין עושה הניסים של אם האלוהים האיוורית שוכן בקפלה הקטנה שמצפון לשער מאז שנת 1649. האיקונין המקורי נמצא במנזר איווירון הגאורגי בהר אתוס, ומכאן ההקשר לאיבריה הקווקזית והמקור לשמם החליפי של הקפלה ושל השער. על פניה של הבתולה נראית צלקת, ולפי המסורת דימם הפצע בעת אחד ממאבקי האיקונוקלאזם. קפלת העץ הוחלפה במבנה אבן בשנת 1781, ומעליה כיפה בצבע תכלת שבה משובצים כוכבים מוזהבים. על הכיפה ניצב פסל מלאך האוחז בצלב.

בשנת 1929 הועברה הקפלה מהמקום, והשער נהרס בשנת 1931 כדי לפתוח פתח עבור כלי רכב צבאיים כבדים שעשו את דרכם לכיכר האדומה בשעת מצעדים צבאיים. בין 1994 ל-1996 נבנו שני המבנים מחדש, והעתק חדש של האיקונין עושה הניסים הובא מהר אתוס.

## קישורים חיצוניים

* שער התחייה בוויקימפיה
* אודות השער

קטגוריה:הכיכר האדומה
תחייה
תנור (קבוצת כוכבים)

**תנור** (לטינית: Fornax) היא קבוצת כוכבים עמומה ביותר בשמי הדרום, שהוגדרה רק במאה ה-18 על ידי האסטרונום הצרפתי ניקולא לואי דה לאקאי. הקבוצה סמוכה לקוטב הדרומי של גלקסיית שביל החלב שהוא אזור דליל בכוכבים ואין בה כלל כוכבים בהירים. במקור הקבוצה נקראה "תנור כימיקלים" (Fornax Chemica בלטינית) שייצג תנור המשמש כימאים לייצור תרכובות שונות, אך מאוחר יותר השם קוצר. בשטח הקבוצה יש מספר גלקסיות עמומות מכדי לצפות בהן בטלסקופ חובבים וכן צביר גלקסיות הכולל כ-100 גלקסיות שונות במרחק של כ-60 מיליון שנות אור.

בשנת 2024 התגלתה גלקסיה JADES-GS-z14-0 שנחשבת לעצם העתיק ביותר שהתגלה נכון לשנת 2025.
## כוכבים מעניינים
**α בתנור** הוא הכוכב היחידי בקבוצה שבהירות נראיתו היא מדרגה מתחת ל-4. זהו כוכב זוגי במרחק של כ-45 שנות אור, המורכב מכוכב צהוב עם בהירות מדרגה 3.8 ובן זוג קרוב עם דרגת בהירות 6 הניתן להבחנה בטלסקופ בינוני.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:14 קבוצות הכוכבים של ניקולא לואי דה לאקאי
שפחה

[ממוזער|שמאל|250px|[מרס (מיתולוגיה)|מרס מפתה את ונוס בנוכחותה של שפחה. המאה ה-1 לספירה, פומפיי.]]
**שפחה** היא צורת הנקבה של עבד. לרוב השפחות הועסקו במשק הבית וכפילגשים.

## עבדות

בדרך כלל העבד יכול לקבל את מזונו וצרכיו האחרים מידי אדונו, ועליו לבצע כל עבודה שתידרש ממנו. פירותיה של עבודה זו יהיו לאדון. זאת בניגוד לעובד השכיר, הנהנה ממשכורת ואיננו תלוי באופן בלעדי במעסיקו לסיפוק מחייתו, מה גם שהשכיר עושה זאת מרצון בעוד שהעבדות נכפית. העבד שונה מהצמית הפיאודלי. שעבוד הצמית לאדונו מתבטא בתשלום מס, והוא אחראי לאספקת צרכיו. לעבד, לעומת זאת, אין בעלות על גופו ועל תוצרי מלאכתו, ואף את צורכי הקיום המינימליים שלו אין הוא משיג בעבודתו, אלא כלחם חסד מבעליו.

סעיף ד' של ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם אוסר על קיום עבדות, שעבוד בני אדם, וסחר בעבדים. העבדות הוצאה מחוץ לחוק בכל מדינות העולם, אך בפועל מתקיימות גם כיום צורות של עבדות, שקורבנותיהן הן בעיקר ילדים ונשים, בכמה ממדינות העולם השלישי. העבדים בהיסטוריה היו לעיתים קרובות ממוצא גזעי, אתני או דתי השונה מזה של משעבדיהם. תקופת עבדותם החלה בחטיפה או בנפילה בשבי במלחמה. סיבות לעבדותם של אנשים לבני עמם היו בדרך כלל הרשעה בפשע או חוסר יכולת לפרוע חוב. לעיתים נאסף תינוק נטוש לבית משפחה שגידלה אותו כעבד. ילדיהם של עבדים נעשו לרוב לעבדים בעצמם.

על פי ארגון העבודה העולמי, גם היום נמצאים מעל 40 מיליוני בני אדם במצב של עבדות מודרנית. רוב עצום מנפגעי העבדות המודרנית (70%) הן נשים

## בתורה ובהלכה
מושג העבדות קיים בתורה ובהלכה היהודית. בתורה המושג שפחה ניתן לנשים ששירתו את בעלת הבית כגון הגר השפחה של שרה, זלפה השפחה של לאה ובלהה השפחה של רחל. בכל אחד מדוגמאות אלו הגברת נתנה את שפחתה לבעלה כדי שתשמש כפילגש ותלד לו ילדים.

שפחה כנענית מאורסת קרויה "שפחה חרופה", ויש מחלוקת האם מדובר בשפחה ודאית או במי שהיא בת חורין למחצה.

## ראו גם
*עבדות מין
*עובד משק בית
*מעשה השפחה

*
קטגוריה:מעמדות ויוחסין ביהדות
קטגוריה:עבדות
קטגוריה:מונחים לנשים
תמכה

**תמכה** (שם מדעי: *Anthriscus cerefolium*), היא צמח תבלין חד-שנתי בסוג סְיָגִית שבמשפחת הסוככיים, שמקורה בקווקז, אך הופצה על ידי הרומאים לכל רחבי אירופה. התמכה משמשת בעיקר כמרכיב להכנת מרק וכתבלין לירקות ולסלט.

## תיאור
התמכה גדלה לגובה של 70-20 ס"מ. השורש דק. פרחיה לבנים, בתפרחות קטנות שקוטרן 5-2.5 סנטימטר.
אורכו של הפרי הוא בין 7 ל-11 מילימטר ורוחבו כ-1.5 מילימטר והוא מעוקל קמעה. הפרי הבשל צבעו שחור מבריק ושטח פניו חלק.
לכל חלקי הצמח יש ריח דומה לאניס והם שעירים (למעט הפרי).
השמן האתרי שהתמכה מכילה קובע את טעמה. ריכוז שמן זה בצמח הוא 0.03% ובפרי.0.9%
השמן האתרי מורכב מ-60% אסטרגול ו-30% דימטוקסי-אליבנזן. התמכה מכילה כמות רבה יחסית של ברזל ומגנזיום.

## תפוצה
תמכת הבר צומחת במערב אסיה, דרום אירופה הבלקן והקווקז. ניתן למצוא אותה ביערות, בחורשות ובשולי כרמים. תמכה תשגשג בקרקע קלה, עשירה ומנוקזת היטב. התמכה המבויתת מגודלת כמעט בכל רחבי אירופה כגידול חקלאי. רצוי לגדל אותה בקרקע לחה ובחצי-צל כדי למנוע צמיחה מהירה מדי ופריחה של הצמח. בארץ גדל בר מין אחר בסוג סייגית - סייגית מבריקה (Anthriscus lamprocarpus).

## שימושים
את קטיף העלים ניתן להתחיל 45 עד 60 יום ממועד הזריעה. בזמן זה ניתן לקטוף אף מספר פעמים, לפי כמות הדישון הניתנת. את הקטיף יש לסיים לפני תחילת הפריחה. את התמכה משווקים במצב מוקפא או מיובש, אם כי בייבוש אובד חלק מן הטעם.

התמכה נקראת גם "הפטרוזיליה לאניני הטעם" ועליה משמשים בעיקר כתבלין במרק, בסלטים וברטבים. היא מרכיב בתערובת תבלינים צרפתית מוכרת - Fines herbes. בנוסף, משתמשים בה לתיבול עוף, פירות ים וירקות. לתמכה יש טעם המזכיר במקצת את השוש (לקריץ).

בגינות רבות מגדלים את התמכה כדוחת חשופיות טבעית.

ברפואה העממית השתמשו בתמכה כתחליב לניקוי העור, כמטהר דם וכתוסף אמבטיה לנשים הרות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סוככיים
קטגוריה:עשבי תיבול
קטגוריה:צמחי מרפא
למות מבפנים

**למות מבפנים** (באנגלית: **Dying Inside**) הוא ספר מדע בדיוני מאת הסופר רוברט סילברברג, אשר ראה אור באנגלית בשנת 1972. הספר תורגם לעברית על ידי שרונה עדיני ויצא לאור בשנת 1981 בהוצאת ספרים ש. פרידמן בע"מ.

## תקציר העלילה
דייוויד זליג הוא יהודי רווק כבן ארבעים שכוחו הטלפתי הולך ונעלם לו. יהדותו של דייוויד מובלטת מאוד בספר: ההורים, השימוש בשפת היידיש, והמנהגים. כוחו הטלפתי של דייוויד הוא חד כיווני: הוא מסוגל לקרוא את מחשבותיהם של אחרים, אך איננו מסוגל לשדר את מחשבותיו לאחרים. כל חייו סבל בשל יכולת זו, אף על פי שבמשך חייו הבוגרים הזדמן לו לפגוש עוד בעלי יכולת כשלו, אשר לא סבלו מיכולת זו. עצם הידיעה של מה חושב עליו האדם מולו, שהיה כה שונה ממה שנאמר במילים, דיכאה אותו ומנעה ממנו להתקרב לאחרים באמת. ככל שאובדת לו יכולתו זו, מתהדק הקשר בינו לבין אחותו החורגת ג'ודית, אשר יחסיהם היו רעועים במשך כל השנים. דייוויד הוא אינטלקטואל ברמה גבוהה אך לפרנסתו הוא כותב עבודות לסטודנטים, כאשר הוא מתאים את הכתיבה בהתאם לאופי של האדם שמשלם לו, מה שהופך את העבודות לאמינות מאוד. הספר מלווה את דייוויד בהיזכרו בתקופות שונות בחייו, לעיתים מסופר ישירות על ידי דייוויד ולעיתים מסופר על ידי המביט מהצד.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ספרי רוברט סילברברג
קטגוריה:ספרי 1972
קטגוריה:ספרות יהודית
Deathrace King

**דת'-רייס קינג** (**Deathrace King**) הוא אלבומה הרביעי של להקת הדת' / ת'ראש מטאל השוודית The Crown.

## רשימת רצועות
# Deathexplosion
# Executioner: Slayer of the Light
# Back from the Grave
# Devil Gate Ride
# Vengeance
# Rebel Angel
# I Won't Follow
# Blitzkrieg Witchcraft
# Dead Man's Song
# Total Satan
# Killing Star (Superbia Luxuria XXX)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי מטאל
האוניברסיטה הטכנולוגית של גאורגיה

**האוניברסיטה הטכנולוגית של גאורגיה** (בגאורגית: **საქართველოს ტექნიკური უნივერსიტეტი**) או בשמה הקודם **המוסד הפוליטכני של גאורגיה על שם [[ולדימיר איליץ' לנין]]** היא אוניברסיטה בטביליסי גאורגיה שנוסדה בשנת 1922 כפקולטה פוליטכנית באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי. ההרצאה הראשונה בכותלי המוסד החדש ניתנה על ידי המתמטיקאי הגאורגי הידוע, פרופ' אנדריה רזמדזה.

לאחר שנוסדה כפקולטה בשנת 1922 הפך המוסד, בשנת 1928, למוסד עצמאי בשם **המוסד הפוליטכני של גאורגיה** (საქართველოს პოლიტექნიკური ინსტიტუტი), ובשנת 1990 קיבל מעמד של אוניברסיטה. כיום לומדים באוניברסיטה כ-12,000 תלמידים וסגל המורים מונה כ-1,500 איש. הפקולטות העיקריות באוניברסיטה הם: הנדסה אזרחית, אנרגיה וטלקומוניקציה, גאולוגיה, כימיה ומטלורגיה, תחבורה והנדסת מכונות, ארכיטקטורה, הנדסת אווירונאוטיקה,

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טביליסי: חינוך
קטגוריה:טביליסי: מבנים
טכנולוגית
אסקלפיאדס איש ביתיניה

**אסקלפיאדס איש ביתיניה** (ביוונית: Ασκληπιάδης ο Προυσαεύς; 124 או 129 לפנה"ס - 40 לפנה"ס) היה רופא יווני ידוע, אשר יסד את הרפואה היוונית.

## קורות חייו
אסקלפיאדס נולד בבורסה בחבל ביתיניה.

הוא נסע רבות בצעירותו, ודומה שתחילה בחר ברומא כמשכן של קבע בה פעל כרטוריקן. הוא לא נחל הצלחה רבה במקצוע זה, אך כרופא זכה למוניטין מצוינים. שמעו יצא למרחקים עת שהה ברומא, בה יסד את הרפואה היוונית בסמוך לתום המאה השנייה לפני הספירה.

תלמידיו היו רבים, ובית-הספר לרפואה שיסדו כונה "המתודי". סקסטיוס ניגר היה בין תלמידי האסכולה שלו. 

נאמר עליו כי נפטר בגיל מתקדם.
## תורתו
הוא ביטל את הדוקטרינה ההומורית של היפוקרטס איש קוס, וביסס את הפרקטיקה הרפואית שלו על האסכולה האטומיסטית, לפיה מחלות נגרמות כתוצאה מתנועה בלתי-סדירה או לא-הרמונית של הגופיפים בגוף האדם. רעיונותיו נבעו בחלקם מהתאוריה האטומית של הפילוסוף דמוקריטוס. האמצעים הטיפוליים בהם נקט היו מכוונים אפוא להשבת ההרמוניה למתרפא. פעמים רבות שם אסקלפיאדס מבטחו בתמורות תזונתיות, עיסויים, רחצה ותרגילי התעמלות, הגם שהוא לא נמנע משימוש בהקזת דם ובסמי הקאה. הוא המליץ על צריכת יין, ושאף להנעים עצמו על חוליו. אסקלפיאדס דגל בטיפול הומאני במחלות נפש, הביא לשחרורם של חולי נפש מאסוריהם וטיפל בהם באמצעות עזרים טבעיים, ובהם דיאטות ועיסויים.

מלומדי-הרפואה גלנוס וארטאוס, שניהם מן המאה השנייה לספירת הנוצרים, מייחסים לאסקלפיאדס איש ביתיניה את הביצוע הראשון של פיום קנה אלקטיבי.

## מקורות

* ערך זה עושה שימוש במלל הלקוח מן המהדורה האחת-עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה, פרסום המצוי כעת ברשות הציבור.

* Vallance, J.T. The Lost Theory of Asclepiades of Bithynia. Oxford University Press.


## לקריאה נוספת


* Stannard, Jerry (1970). "Asclepiades". Dictionary of Scientific Biography 1. New York: Charles Scribner's Sons. 314-315

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:רופאים יוונים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
סדרן

[שמאל|ממוזער|250px|סדרנים בבית קולנוע ב[וושינגטון (מדינה)|וושינגטון]]
**סדרן** הוא אדם המפקח על הסדר באירועים מרובי משתתפים, שבהם יש צורך בשליטה בהמון, כגון: בתי קולנוע, תיאטראות, אירועי ספורט וטקסים ואירועים שונים. מתפקידי הסדרן: ייצוג האולם בו מתקיים אירוע וקבלת פני קהל המבקרים, בקרת כניסה של אנשים לאירוע, הכוונתם למקום הישיבה שלהם, השגחה על התנהגות נאותה ומתן מידע ועזר כללי למשתתפים באירוע. 

במקומות מסוימים, מצפים מהסדרנים לעזור גם באבטחה ולוודא שרק אנשים בעלי היתרים יגיעו אל מאחורי הקלעים. הסדרנים עוקבים אחרי הקהל וביכולתם להזעיק את אנשי האבטחה.

[שמאל|ממוזער|250px|סדרנים בבית קולנוע ב[אדמונטון, קנדה]]

## סדרן בקולנוע
הסדרן בקולנוע הוא איש הקשר בין בית הקולנוע לקהל הצופים. הוא אחראי לכך שהלקוחות יקבלו את השירות התקין ביותר במהלך הסרט. בין תפקידיו, לבדוק שהסרט באיכות טובה (קול באיכות תקינה, תמונת מסך במקום הנכון, כתוביות ניתנות לקריאה), שכל הצופים יושבים במקומם, לוודא שיש אווירה שקטה באולם הקולנוע, לשמור על ניקיון האולם ולעיתים, גם לנקות ולטאטא את האולם בין הקרנה להקרנה. בבתי קולנוע רבים, בנוסף לסדרנים הנמצאים באולמות, ישנם סדרן או שניים הניצבים בכניסה לבית הקולנוע, אשר מוודאים כניסה לסרט עם כרטיס תקין.

## סדרן באירועי ספורט
סדרן באירועי ספורט הוא איש ביטחון שתפקידו לסייע למשטרה בשמירת הסדר בעת משחק או אירוע ספורט. בישראל, העוסק בתחום זה מחויב לעבור קורס בן 3 ימים במשך 5 שעות לימוד. לאחר השלמת הקורס מקבל האדם תעודת סדרן בטיחות באירועי ספורט. 

הסדרן נועד ככוח עזר לשוטרי משטרת ישראל באבטחת אירועי ספורט כגון אבטחת משחקי כדורגל.

### תפקידיו וחובותיו
הסדרן שומר על הסדר במהלך המשחק, מבצע בדיקות ביטחוניות על מנת למנוע הכנסת אמצעים אסורים לשימוש למגרש הכדורגל, רשאי להוציא אוהדים מתפרעים בכוח, מכווין תנועה של הקהל במקרה של אירוע חריג במגרש.

### סמכויות הסדרן
* חיפוש בכליו ובגופו של אדם במקום האירוע ובסביבתו;
* קריאה ושמירה על הסדר הציבורי;
* התראה ולאחריה דרישה לעזוב את המקום;
* הוצאת האדם מחוץ למגרש, לרבות אחיזה בידיו ובגבו;
* התנגד האדם, יפעיל הסדרן כוח סביר ומסירתו לשוטר

## אישים ידועים שעבדו כסדרנים
*רוני אורן-סינמטק ירושלים
*לורן באקול-תיאטרון סנט ג'יימס
*ארל הולימן-תיאטרון בלואיזיאנה
*ג'ייסון מקאסלין
*קלאוס נומי-דויטשה אופר ברלין
*פרץ סנדלר-בית הקולנוע "אדיסון" 
*אהרון פול-קולנוע סרטי יוניברסל
*וולאס פורד-תיאטרון בקנדה
*צ'בי צ'ייס-תיאטרון בניו יורק
*אדי קבטנר-תיאטרון גשר
*חאווייר קמארה-תיאטרון פיג'ארו
*דייוויד קרוזו-בית קולנוע בניו יורק

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מקצועות
אוצרות בחומה

שמאל|ממוזער|250px|מראה במוזיאון
ממוזער|מכשיר טלפון חוגה כחלק מתצוגת בית מרקחת ישן, במוזיאון "אוצרות בחומה"
"**המוזיאון האתנוגרפי אוצרות בחומה**" הוא מוזיאון הנמצא בעכו, המציג תרבות חומרית בארץ ישראל מסוף המאה ה-19 ועד שנות השבעים של המאה ה-20. התצוגה כוללת רהיטים, בגדים, כלי אוכל ובישול, מלאכות יד וכלי עבודה מסורתיים, בעיקר מעכו ומהגליל, תוך שימת דגש על המנהגים והמסורת של בני הדתות והעדות השונות.

מוזיאון אוצרות בחומה הוקם ומנוהל על ידי עמותת "גליליים" והוא ממוקם בחומה של העיר העתיקה של עכו.

## תיאור המוזיאון
אגף אחד במוזיאון מדמה שוק במחצית הראשונה של המאה ה-20. מוצגות בו חנויות וסדנאות של בעלי מלאכה : כובען, סנדלר, רצען, קולעת קש ונצרים, קדר, פחח, רוקע נחושת, חרש עץ, נגר, נפח, צורף, מנעולן, ומתקן פרימוסים, בית מלאכה לתפירה וריקמה, חנות לכלי בית מאמייל, ובית מרקחת.

באגף השני, המוקדש לאספנים ואוספים, מוצג סלון דמשקאי משובץ בצדף ובו סמובר עם הקדשה לאחמד אל-ג'זאר, ארונות ישנים ובהם אוספים של עששיות, משקולות, כלי קודש של שלוש הדתות, כלים ארמניים, מנעולים ופעמונים. כמו כן מוצגים אוספים מיוחדים מעברה של עכו – מכתבים וגפרורים של בית החרושת "נור" שפעל בעכו בימי המנדט, ותצוגה של כלי נחושת שהיו בשימוש בחמאם של עכו, אוסף נדיר של פריטי לבוש שהיו מיוחדים לנשים בגליל, ואוסף תכשיטים גליליים.

במוזיאון אוספים מיוחדים מתקופת המנדט ומהשנים הראשונות של מדינת ישראל: שטרות כסף ומטבעות, אוסף עטים ואוסף כלי נוי ואמנות שימושית ציונית.

אגף מיוחד מוקדש לאוסף ישראליאנה המספק למבקרים המבוגרים מבט נוסטלגי מרגש אל זכרונות ילדותם, ולילדים ולנוער היכרות עם התרבות הטכנולוגית וההווי התרבותי של דור ההורים והסבים והסבתות שלהם.

## תולדות המבנה
ממוזער|250px|הכניסה למוזיאון אוצרות בחומה, בעיר העתיקה של עכו
מוזיאון "אוצרות בחומה" נמצא בבורג' אל קומנדר, בפינה הצפון מזרחית שבחומה החיצונית של עכו העתיקה. תחילת בנייתה של החומה בתקופת אחמד אל-ג'זאר, מושל צפון ארץ ישראל בשם האימפריה העות'מאנית בין השנים 1775- 1804, והשלמתה בתחילת המאה ה-19 על ידי יורשו סולימאן פאשה (1805–1818). על החומה, בחצר המעוגלת, שמונה משטחים ופתחי ירי לתותחים. חיילי עמדה, על תחמושתם, התגוררו במבנה המלבני המקומר, המשוקע בתוך החומה, ופתח מחבר בינו לבין העמדה. מתחת למבנה, בבסיס החומה, עוברת מנהרה, באורך של כ-80 מטרים ובגובה של כ-10 מטרים, ששימשה למעבר חיילים והיא מחברת את החפיר הפנימי לחפיר החיצוני.

השימוש במבנה ההיסטורי התאפשר על ידי רשות העתיקות, החברה לפיתוח עכו, עיריית עכו והרשות לפיתוח הגליל. המבנה הוכרז כמבנה לשימור.

## קישורים חיצוניים

* 
* רונית לנג, מוזיאון "אוצרות בחומה", arc.org.il
*

## הערות שוליים

קטגוריה:עכו: מבנים לשימור
קטגוריה:מוזיאונים אתנוגרפיים בישראל
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז צפון
קטגוריה:עכו: מוזיאונים
קטגוריה:עכו העתיקה
מחוז דור

**מחוז דור** (באנגלית: **Door County**) הוא מחוז בוויסקונסין, שבארצות הברית. נכון למרשם האוכלוסין של שנת 2020, האוכלוסייה במחוז מנתה 30,066 נפש. מחוז דור הוא אתר תיירות פופולרי, במיוחד בקרב תושבי דרום-מזרח ויסקונסין וצפון אילינוי.

## גאוגרפיה
המחוז נקרא על שם המצר בין חצי האי דור ואי וושינגטון. הסכנות הטמונות במעבר המסוכן, אשר כיום מלא באוניות טרופות, היו מוכרות בעבר הרחוק גם בקרב החוקרים הצרפתיים אשר עברו באזור וגם בקרב השבטים הילידים בני המקום. בשל הסכנות הטבעיות של המצר, הם נתנו לו את הכינוי הצרפתי "Porte des Morts Passage", שמשמעו "הדלת אל המוות".

## נקודות ציון היסטוריות בולטות במחוז דור
* Stavkirke Island ,Boynton Chapel, Townline Rd וושינגטון איילנד. שתי כנסיות אשר נבנו קרוב לזמננו (Boynton ב 1939-47 והאי ב- Stavkirke 1991-1995). שתי הכנסיות מיצגות את הנוכחות של ההיסטוריה הסקנדינבית במחוז. הכנסיות נבנו בהתאם למסורת Stavkirke, סגנון אדריכלות הנחשב לפופולרי בנורווגיה בסוף המאה ה -12.

* המרכז למורשת בלגיה - Belgian Heritage Center (1255 County DK), בריסל. בעוד שמתיישבים סקנדינבים אכלסו את החלק הצפוני של חצי האי, מתיישבים בלגים טענו לבעלות על החלק הדרומי של המחוז וחקרו תופעות המדגישות היבטים של ההיסטוריה הבלגית במחוז דור.

* Historic Island Dairy, וושינגטון איילנד. היה בעבר מרכז תעשיית החלב של וושינגטון איילנד. המבנה שימש כמחלבה מרכזית באי במשך שנים רבות. לאחר סגירתו, המבנה שומר והוסב לשימושים אחרים, כולל אירוח אירועים ותערוכות. כיום, המקום סגור לצמיתות.

* Plum Island, המגדלור, Death’s Door Passage, אגם מישיגן. Plum Island נפתח רשמית עבור המבקרים ביוני 2017 לאחר שנים של הזנחה. בצד הצפוני של האי הוקם רציף סירות, המאפשר לאורחים לבקר במגדלור שנבנה בשנת 1896 ועובר שיפוצים מאז שנת 2013.

*  Pioneer Schoolhouse, רחוב מורביה 9998, Ephraim - בית הספר פיוניר, נבנה בשנת 1880. תחילה, בית הספר הכיל יחידה אחת שהייתה לכיתה לתלמידים בשכבות א׳ עד ח׳. מאוחר יותר, בשל עליה במספר התלמידים, בית הספר נסגר ובמקומו נבנה בית ספר חדש. המבנה העומד כיום כפול בגודלו מהמבנה המקורי, אך הוא השתמר והפך למוזיאון בעזרת קרן Ephraim.

כל המקומות המוזכרים מהווים שימור וזכר ממשי להיסטוריה הפיזית והתרבותית של המחוז.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

דור
מוריץ פורגס

**מוריץ פורגס** (בצ'כית: **Moritz Porges**; מרץ 1857 – ינואר 1909) היה שחמטאי יהודי-צ'כי.

פורגס חלק מקום 4-7 בתחרות וינה בשנת 1882 (ניצח: וינסנז חרובי). בשנת 1892 חלק מקום שני עם גיולה מקובץ בתחרות דרזדן (ניצח: זיגברט טאראש). בשנת 1896 חלק מקום 16-17 בתחרות נירנברג (ניצח: עמנואל לסקר). בשנת 1902 הגיע למקום השלישי בתחרות קרלסבד, אחרי דוד ינובסקי וטיץ'.

## משחקי מופת
לבן: מוריץ פורגס שחור: עמנואל לסקר נירנברג 1896

אחת הסיבות שלסקר היה יריב שכה קשה לנצחו היא כי הוא השתמש במשחקיו ברעיונות שהתגלו שנים רבות אחר כך על ידי אהרון נימצוביץ' וחברי ההיפרמודרניזם. במשחק זה לסקר מדגים מדוע עמדה מכווצת ומוגבלת איננה בהכרח רעה. מה שקובע בעמדה היא כמות האנרגיה שטמונה בה והאפשרות להוציא את האנרגיה החוצה. בסופו של דבר לסקר משחרר את כל האנרגיה בתוך 10 מסעים שכל אחד מהם מהווה איום על יריבו.

 מוריץ פורגס  - עמנואל לסקר,  נירנברג  1896 , יוטיוב

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה קצרה ותמונות של פורגס
* מידע כללי

קטגוריה:שחמטאים יהודים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1857
קטגוריה:נפטרים ב-1909
חיים פרידלנדר

ממוזער|מצבת הרב חיים פרידלנדר
הרב **חיים פרידלנדר** (ט' בתמוז ה'תרפ"ג, 23 ביוני 1923 – כ"ח בתמוז ה'תשמ"ו, 4 באוגוסט 1986) היה איש תנועת המוסר בדור האחרון, משגיח בישיבות פוניבז' והנגב. עסק רבות בכתבי הרמח"ל והוציא מהדורות של כמה מספריו. מחבר הספר שפתי חיים.

## קורותיו
נולד בברסלאו שבגרמניה (כיום פולין) למשה ולצפורה פרידלנדר. חודשים ספורים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה עלתה משפחתו לארץ ישראל. למד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה, ונמנה עם שבעת התלמידים הראשונים של ישיבת פוניבז', עם הקמתה בחורף תש"ד (1943). בעת לימודיו בישיבה התקרב למשגיח הרב אליהו אליעזר דסלר, והוא ראה את עצמו כממשיך דרכו המוסרית.

בסוף שנות הארבעים נשא את שרה (נפטרה בא' באדר ה'תשע"ח, 16 בפברואר 2018), בתו של הרב יונה מרצבך, מראשי ישיבת קול תורה בירושלים. לאחר נישואיו שימש במשך שנים אחדות כמשגיח קטן בישיבת פוניבז', בתקופתו של המשגיח רבי יחזקאל לוינשטיין. בשנות השישים הקים בבני ברק את תלמוד תורה "תורת אמת", שניהל במשך שנים. לאחר מלחמת ששת הימים היה ממקימי ארגון "מורשת אבות - אל המקורות", שעסק בהפצת יהדות ובהחזרה בתשובה.

בשנות השבעים כיהן כמשגיח בישיבת עזתה בנתיבות, שבראשות הרב יששכר מאיר. בשנת תשמ"א (1981), לאחר פטירת המשגיח בישיבת פוניבז', הרב בן ציון במברגר, נקרא לכהן כמשגיח שם. הרב אלעזר מנחם מן שך ספד לו בפטירתו.
החל משנת 1980 הנהיג את ישיבת נתיבות עולם" יחד עם הרב אלעזר מנחם שך.

## מפעלו ההגותי-ספרותי

הרב פרידלנדר, יחד עם הרב אריה כרמל, ערכו והוציאו לאור את סדרת ספריו של הרב דסלר - מכתב מאליהו.

עסק רבות בתורת הרמח"ל בין היתר יחד עם קבוצה שכללה את הרב יואל קלופט והרב יצחק שלמה זילברמן, וההדיר חלק מכתביו: דעת תבונות, קל"ח פתחי חכמה, אדיר במרום ועוד. נחשב כבקי בחכמת הקבלה, ובעיקר בקבלת הרמח"ל. בשנת תשכ"ט (1969) הוציאה הקבוצה לאור את הספר קול התור.

מלבד עיסוקיו התורניים והספרותיים היה סופר סת"ם מומחה, וספרי התורה שכתב נחשבים מבוקשים ביותר.

בשנות השמונים חלה ושהה בארצות הברית לצורך טיפולים, משם כתב לתלמידיו קונטרס של חיזוק באמונה וביטחון בה', והוא הופץ באלפי עותקים. קונטרס זה צורף לכרך הראשון של "שפתי חיים" - אמונה.

בשנת ה'תשמ"ו הוציא לאור קונטרס "וידעת כי שלום אהלך" - פרקי הדרכה לחתנים בני תורה, בהמשך הודפסו מהדורות נוספות.

לאחר פטירתו, בחודש תמוז ה'תשמ"ו (1986), הוחל בהוצאה לאור של ספריו המבוססים על שיעורים, שיחות וכתבים שהותיר אחריו. על המלאכה הופקד חתנו, הרב גבריאל זלושינסקי, ובנו הרב נחמיה. ספריו: "מסילות חיים בחינוך" מאמרים בנושאי חינוך, וסדרת "שפתי חיים" מאמרים ושיחות.

סדרת "שפתי חיים" כוללת:
* מועדים - עיונים במוסר ודעת ותוכחות חיים, מסודרים לפי מועדי ישראל.
* אמונה וההשגחה - ענייני אמונה והשגחת ה'.
* מידות ועבודת ה' - פרקי הדרכה במידות ובעבודת אלוקים חיים.
* תפילה - באורים לתפילת שמונה עשרה.
* על סדר התורה.
*אמונה ובחירה

## משפחתו
בנו הרב אליהו מנהל את תלמוד התורה: 'תורת אמת', שהקים אביו, ו'דרכי יושר' במודיעין עלית ומפרסם מאמרי חינוך והשקפה ביומון יתד נאמן. בנו הרב נחמיה משגיח בישיבת גרודנא - באר יעקב ובישיבה הגדולה ראשון לציון. הוציא לאור סדרת ספרים על המועדים במשנתו של הרמח"ל. בנו הרב משה מנהל חינוכי בתלמוד תורה דעת זקנים במודיעין עילית.

## קישורים חיצוניים
* 
* מצבת קברו, באתר "billiongraves"
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משגיחים ישראלים
קטגוריה:רבני ישיבת הנגב
קטגוריה:משגיחי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פוניבז'
קטגוריה:משפחת מרצבך
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
השדרה הראשונה

ממוזער|שמאל|השדרה הראשונה. מבט צפונה מכיוון רחוב 10.
**השדרה הראשונה** (באנגלית: **First Avenue**) היא שדרה המשתרעת מדרום לצפון בצידו המזרחי של רובע מנהטן בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק.

השדרה משתרעת בין רחוב האוסטון שבדרום, לבין גשר שדרת ויליס המקשר בין רובע מנהטן לרובע הברונקס מעל נהר הארלם, בסמוך לרחוב 127. השדרה משתרעת על פני 125 גושי בניינים. התנועה בשדרה היא חד סטרית, לכיוון צפון בלבד.

התנועה עוברת בעיקר בשכונות מגורים, אולם בין רחוב 42 ורחוב 45, מצידה המזרחי של השדרה נמצא מטה האומות המאוחדות, וחלק מהשדרה עובר מתחת לקרקע באזור זה, מתחת לרחבת הבניין.

## היסטוריה
השדרה הוקמה כחלק מתוכנית חברי הוועדה (1811). חלקה הדרומי של השדרה נבנה זמן קצר לאחר קבלת התוכנית, והמשך השדרה נבנה בהדרגה במהלך המאה ה-19.

מעל חלק מהשדרה, בין הרחובות האוסטון ו-23 עבר "קו השדרה השנייה" (Second Avenue Line) של רכבת עילית. רכבת זו הוסרה בשנת 1942.

## מהלך השדרה
בדרומה מתחילה השדרה באזור האיסט וילג' - שכונה שהייתה בעברה שכונה יהודית אורתודוקסית, בהמשך עוברת השדרה דרך השכונות סטיווסאנט טאון ופיטר קופר וילג', בית החולים בית ישראל נמצא לצד השדרה בין רחובות 23 ו-34. בין הרחובות 42 ו-47 עוברת השדרה לצד מטה האומות המאוחדות - באזור זה נקראת השדרה "כיכר האומות המאוחדות" (United Nations Plaza), וארבע מנתיבי השדרה עוברים מתחת לפני הקרקע.

השדרה עוברת מתחת לגשר קווינסבורו וממשיכה לעבר צידה המזרחי של שכונת האפר איסט סייד (הצד המזרחי העליון של מנהטן), ובהמשך דרך שכונת יורקוויל שהייתה בעבר מאופיינת באוכלוסייה ממוצא גרמני. צפונית לרחוב 96 עוברת השדרה דרך הארלם הספרדית (ספאניש הארלם - Spanish Harlem) - עד שנות ה-50 של המאה ה-20 היה האזור מיושב בעיקר על ידי איטלקים וכונה "הארלם האיטלקית", והחל משנות ה-50 התיישבו בו בעיקר פורטוריקנים. בראשית המאה ה-20 הייתה השדרה אזור השוק העיקרי של הארלם האיטלקית.

## קישורים חיצוניים

01
ניואל'ס אולד בויס

שמאל|ממוזער|200px|אוהדי הקבוצה
**קלוב אתלטיקו ניואל'ס אולד בויס** (בספרדית: **Club Atlético Newell's Old Boys**) הוא מועדון ספורט ארגנטינאי המוכר בעיקר בזכות מחלקת הכדורגל שלו. במועדון גדלו רבים משחקניה הגדולים של ארגנטינה, ביניהם ליונל מסי. הקבוצה היא אחת משתי הנציגות הבכירות של העיר רוסאריו, בנוסף לרוסאריו סנטרל ובין שתי הקבוצות ישנה יריבות גדולה.

המועדון נוסד ב-3 בנובמבר 1903 על ידי תלמידים לשעבר מהבית ספר האנגלי ברוסאריו כהוקרה למורה ומאמנם יצחק ניואל. ב-1974 זכה המועדון בפעם הראשונה בתולדותיו באליפות אחרי שזכתה בטורניר ה"מטרופוליטנו". תקופת השיא מבחינת המועדון הייתה בין השנים 1987 עד שנת 1992 אז זכתה הקבוצה בשלוש אליפויות והעפילה פעמיים לגמר גביע ליברטדורס. אחד המאמנים הבולטים באותן שנים היה מרסלו בייאלסה.

הקבוצה משחקת במדים שחורים-אדומים הלקוחים מדגלי גרמניה ובריטניה וזאת בשל מוצאו הבריטי של יצחק ניואל ומוצאה הגרמני של אשתו.

הקבוצה מכונה "המצורעים" וזאת מכיוון שהמועדון קידם משחק צדקה להקמת מרפאה לטיפול בצרעת בשנות ה-20.

היריבות בין ניואל'ס לרוסאריו סנטרל, הנציגה השנייה של העיר רוסאריו בליגה הארגנטינאית היא אחת היריבויות הוותיקות והטעונות בכדורגל הארגנטינאי. משחקי הדרבי ("קלאסיקו") בין שתי הקבוצות מושכים קהל רב ולעיתים גוררים אף מעשי אלימות. "הקלאסיקו של רוסאריו" נחשב לאחד החשובים בכדורגל הארגנטינאי, והוותיק מביניהם (המשחק הרשמי הראשון נערך ב-18 ביוני 1905).

הקבוצה משחקת באצטדיון מרסלו בייאלסה אשר נבנה ב-1911 אך עבר שיפוץ מסיבי ב-1979 וב-1997. האצטדיון מכיל מקום ל-42,000 אוהדים.

## תארים
* **[[ליגת העל הארגנטינאית|אליפות ארגנטינה]]** - 6 (מטרופוליטנו 1974, , , קלאוסורה 1992, אפרטורה 2004, פינאל 2013)
* **[[כדורגל בארגנטינה#גביעים לאומיים בעבר ובהווה|גביעים לאומיים]]** - 3 (קופה דה אונור 1911, קופה ד"ר קרלוס איבארגורן 1921, קופה אסקובר 1949)
* גביע ליברטדורס - סגנית - 2 (1988, 1992)

בטורניר האפרטורה של שנת 2009 נאבקה ניואל'ס אולד בויס על האליפות עד המחזור האחרון אך בסופו של דבר הפסידה אותה לבאנפילד. לפני המחזור האחרון הייתה ניואל'ס אולד בויס במקום השני עם שתי נקודות פחות מבנפילד, אך הפסידה במשחק האחרון בתוצאה 2:0 לקבוצת סן לורנסו.

## שחקנים בולטים בהיסטוריית המועדון

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל ארגנטינאיות
קטגוריה:פרובינציית סנטה פה: ספורט
קטגוריה:רוסאריו: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1903
קטגוריה:פרובינציית סנטה פה: מועדוני כדורגל
השדרה השנייה

ממוזער|250px|השדרה השנייה
**השדרה השנייה** (באנגלית: **Second Avenue**) היא שדרה בצידו המזרחי של רובע מנהטן של העיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק. 

השדרה משתרעת בין רחוב האוסטון שבדרום לבין דרך נהר הארלם ורחוב 128 שבצפון. השדרה חד סטרית, ומאפשרת תנועה בכיוון דרום בלבד. בין הרחובות 34 ו-55 השדרה כוללת נתיב אופניים.

## היסטוריה
השדרה הוקמה על פי תוכנית המפקח של 1812. חלקה הדרומי של השדרה החל להיבנות זמן קצר לאחר שהתוכנית התקבלה. אזור זה, בשכונת הלוור איסט סייד (הצד המזרחי התחתון של מנהטן) הייתה, בראשית המאה ה-20, שכונת מגורים יהודית אורתודוקסית, ובשדרה התמקמו תיאטראות רבים ביידיש. בשל מספר התיאטראות הרב כונתה השדרה "ברודוויי היידי" ('Yiddish Broadway').

אף שכיום מרבית תושבי השכונה אינם יהודים, נותרו בשכונה מאפיינים רבים של שכונה יהודית - ובעיקר מאפיות ומסעדות כשרות רבות. השדרה נודעה במעדניות (ה"דלי" - Deli) שבה, שהגישו אוכל יהודי מזרח אירופאי, ושהידועה בהם הייתה "מעדניית השדרה השנייה" (Second Avenue Deli).

בין השנים 1880 ו-1942 עברה לכל אורך השדרה, החל מרחוב 23 וצפונה קו הרכבת העילית של השדרה השנייה (דרומית לרחוב 23 עבר הקו בשדרה הראשונה. קו הרכבת הוסר הן על מנת להקל על עומסי התנועה בשדרה ולאפשר בניית נתיבים נוספים, והן בשל זיהום האוויר שיצר קו זה (שהונע על ידי רכבות קיטור שהרעישו והפיצו פיח רב). זיהום אוויר זה גרם לכך שלאורך השדרה נבנו בעיקר בתי דירות צפופים (tenements) עבור בני מעמדות נמוכים.

בשנת 1919 תוכנן הקמת קו הרכבת התחתית של השדרה השנייה, על ידי רשות התחבורה המטרופולינית של ניו יורק, על מנת להקל על העומס בקו שדרת לקסינגטון של הרכבת התחתית של ניו יורק - הקו היחיד בצידו המזרחי של רובע מנהטן. במהלך השנים נבנו מספר תחנות וחלק ממסילת הרכבת, והקו נפתח לציבור הרחב בינואר 2017.

## מהלך השדרה
השדרה עוברת דרך השכונות (מדרום לצפון): הלוור איסט סייד (הצד המזרחי הדרומי של האי מנהטן), האיסט וילג', גראמרסי, מוריי היל, האפר איסט סייד (הצד המזרחי הצפוני של האי מנהטן), יורקוויל והארלם הספרדית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

02