open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סילבסטר הראשון

האפיפיור **סילבסטר הראשון** (בלטינית: **Silvester I**; מת ב-31 בדצמבר 335) היה הבישוף של רומא בתקופתו של קונסטנטינוס, הקיסר הרומאי הראשון שגילה יחס אוהד לנצרות. כיהן כאפיפיור מ-31 בינואר 314 עד למותו ב-335. סילבסטר נחשב לקדוש נוצרי. בגלל שמת ב-31 בדצמבר, יום זה בלוח השנה הקתולי מוקדש לו, ובמספר מדינות בעולם דבק השם בחגיגות השנה החדשה המתחילות במוצאי היום. 

## חייו
צו מילאנו, שניתן על ידי הקיסר המערבי קונסטנטינוס והקיסר המזרחי ליקיניוס בשנת 313, שנה בטרם החל סילבסטר הראשון לכהן כאפיפיור, הבטיח לנוצרים מעמד שווה לבני הדתות האחרות באימפריה הרומית, ואפשר להם חופש דת מלא. בזכות כך, הייתה תקופתו של סילבסטר הראשון תקופת פריחה לנצרות, והיא הפכה מדת שולית ומחתרתית לאחת הדתות הבולטות יותר באימפריה.

חוקרים שונים טוענים כי עיקר פרסומו הגיע מהעובדה כי הצליח לשכנע את הקיסר הרומי קונסטנטינוס להתנצר ולבנות את קונסטנטינופול (איסטנבול של היום), וכן לפעול להעברת בעלות על שטחים נרחבים באיטליה של היום לטובת הכנסייה הנוצרית.

בתקופת כהונתו של סילבסטר הראשון נבנו הכנסיות החשובות והגדולות של רומא: הבזיליקה וכנסיית סן פייטרו הישנה  בוותיקן. נאמר עליו שהשתתף בוועידת ניקיאה הראשונה, שכונסה על ידי קונסטנטינוס, ושקיים בעצמו ועידה ברומא, שבה הוקיע את המינות האריאנית.

במסורת הנוצרית מסופר שקונסטנטינוס, הקיסר הביזנטי, חלה בצרעת, וקיבל מרופאיו הפאגנים עצה לטבול בדם תינוקות, אך כששמע את זעקות האימהות החליט שלא להרוג את התינוקות. הקדושים פטרוס ופאולוס ביקרוהו בחלום והמליצו לו לבקש עצה מסילבסטר בישוף רומא, ואכן נרפא קונסטנטינוס מקיום עצתו. עם זאת, מקור האגדה הוא במאה ה־8 ואין לה אחיזה היסטורית. קונסטנטינוס הוטבל לנצרות רק על ערש מותו, על ידי הבישוף אוסביוס מניקומדיה, כשנתיים לאחר מותו של סילבסטר. ייתכן שהמקור לאגדה זו הוא ברצון לטשטש את העובדה שקונסנטינוס, מיטיב הנצרות, לא קיבל על עצמו את הנצרות אלא רק בסוף חייו.

מסמך מזויף בשם Donatio Constantini ("מתת קונסטנטינוס") שחובר, כנראה, במאה השמינית, טען שקונסטנטינוס העניק לסילבסטר סמכות על הפרובינציות הרומאיות, ושימש את האפיפיורות להצדקת התערבותם המדינית בימי הביניים. המסמך הואשם בהיותו מזויף לראשונה על ידי הקיסר אוטו השלישי, במאה העשירית, האשמה שהוכחה כנכונה בתקופת הרנסאנס, על ידי לורנצו ואלה, על ידי בחינת השפה שבה נכתב.

ב-31 בדצמבר 335 נקבר סילבסטר בעיר רומא, ולכן זהו היום המוקדש לו על ידי הכנסייה הקתולית. בהתאם לכך, חגיגות ערב ראש השנה האזרחי, המתקיימות באותו תאריך, נקראות על שמו בכמה מדינות "ליל הסילבסטר", וזוהי כנראה הסיבה המרכזית לכך ששמו נזכר כיום.

גרסאות שונות של טענות עממיות לאנטישמיות מצד סילבסטר מייחסות לו האשמות שונות, בהן המרת יהודים לנצרות בכפייה, ורציחתם ועינוים של יהודים, ומועלות לרוב בהקשר של עידוד יהודים שלא לחגוג את ערב השנה האזרחית החדשה ("סילבסטר"). במציאות, סילבסטר התעסק במשך רוב כהונתו בעיקר בעניינים פנים־נוצריים, ובימיו נשמר חופש הדת של היהודים (רדיפת יהודים בידי נוצרים החלה מאוחר יותר; על אופי חופש הדת ראו צו מילאנו). מקור ההאשמות הוא ככל הנראה בייחוס החלטות של קונסטנטינוס לסילבסטר שהיה האפיפיור בתקופתו, או ביחס הכנסייה ליהודים בתקופות מאוחרות יותר, לאחר שהשפעתה הפוליטית גברה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-4
קטגוריה:נפטרים ב-335
אלפבית גותי

[שמאל|ממוזער|180px|אותיות האלפבית הגותי של [אולפילה]]
**האלפבית הגותי**, האלפבית אותו המציא הבישוף אולפילס על מנת להעלות על כתב את תרגום התנ"ך לשפה הגותית, השפה היחידה שנכתבה באלפבית זה.

האלפבית הגותי מבוסס בעיקר על האלפבית היווני והאלפבית הרוני בו השתמשו הגותים לצורך כתיבת השפה לפני כן, מקור שמות האותיות באלפבית הגותי נובע בבירור מהאלפבית הרוּני.

אין לבלבל את האלפבית הגותי עם "הכתב הגותי" שהיא צורה (גופן) מסוגננת לרשום אותיות לטיניות בזמן ימי הביניים, ומכונה בגרמנית בשם פרקטור (Fraktur).

## קישורים חיצוניים

* ויקיפדיה בשפה הגותית
* 

גותי
קטגוריה:גותים
קטגוריה:כלכלה, חברה ותרבות בימי הביניים
ההתקוממות הגאורגית בטסל

[שמאל|ממוזער|270px|מיקום האי טסל ב[הולנד]]
**ההתקוממות הגאורגית בטסל** (4 באפריל 1945 – 20 במאי 1945) הייתה מרד של גדוד חיילים גאורגים מהלגיון הגאורגי על האי ההולנדי טסל נגד הכוחות הגרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה. הקרב שנוצר כתוצאה מהמרד, נמשך קרוב לשבועיים מעבר לתאריך כניעתה של גרמניה, מכונה לעיתים "הקרב האחרון באירופה".

## רקע
האי היה נדבך מרכזי בחומה האטלנטית הגרמנית (קו ההגנה כנגד פלישת בעלות הברית), ומשום כך בנו בו הגרמנים ביצורים חזקים. הגאורגים היו חיילי הצבא האדום לשעבר מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה שנשבו בחזית המזרחית ושעברו להילחם לצד האויב הגרמני, בין השאר משום שהאלטרנטיבה האחרת הייתה לגווע ברעב במחנות השבויים הגרמניים. גדוד החיילים הגאורגים 882 הוצב באי במחנה של שבויי מלחמה לשעבר ששירתו ככוחות עזר נגד אויבי גרמניה.

## המרד
בלילה שבין 4 ל-5 באפריל 1945, תוך ציפייה לכיבוש קרוב של האי על ידי בעלות הברית, התקוממו הגאורגים נגד הגרמנים והשתלטו על האי לזמן קצר. כארבע מאות גרמנים נהרגו באותו לילה, אולם סוללות תותחי החוף בצפון ובדרום האי לא נכבשו. בשל כך, לא היו המתקוממים יכולים למנוע הגעת תגבורות גרמניות. הגרמנים פתחו בהתקפת נגד בתמיכת שריון מהולנד והשתלטו על האי מחדש אחרי שבועות של לחימה עזה.

במהלך "המלחמה הרוסית" (כפי שהיא קרויה כיום בטסל) נהרגו כ-800 גרמנים, 500 גאורגים ו-120 מתושבי טסל. ההרס היה עצום, עשרות חוות עלו באש. שפיכות הדמים נמשכה מעבר לכניעה הגרמנית בהולנד גופא ב-5 במאי 1945, והכניעה הגרמנית הכללית ב-8 במאי. רק ב-20 במאי הצליחו כוחות קנדיים להשקיט את "זירת הלחימה האירופאית האחרונה".

הגאורגים שנהרגו קבורים בבית קברות טקסי בהוכברך (Hogeberg) שליד אודסכילד (Oudeschild) שבטסל. אלה שניצלו לא זכו לסוף טוב יותר. בהתאם לתנאי ועידת יאלטה הם נשלחו על ידי בעלות הברית בניגוד לרצונם ממחנות שבויי המלחמה הגרמנים לברית המועצות. סטלין התייחס לנפילה בשבי או לכניעה כאל בגידה כיוון שהחיילים לא נלחמו עד המוות. בשל כך, נשלחו כרבע מיליון משני מיליון השבויים הסובייטים לגולאג, מחנות עבודת כפייה.

## הנצחה
תצוגת קבע על אירועים אלה מוצגת במוזיאון האווירי בשדה התעופה של האי.

## קישורים חיצוניים

טסל
טסל
טסל
קטגוריה:מרידות צבאיות
טסל
טסל
קטגוריה:הולנד במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:צפון הולנד
קטגוריה:הפיכות ומהפכות שלטוניות במהלך מלחמת העולם השנייה
צ'קה

**צֶ'קַה** - **הוועדה המיוחדת הכלל-רוסית למאבק במתנגדי המהפכה ובחבלה** (Всероссийская чрезвычайная комиссия по борьбе с контрреволюцией и саботажем, ЧК) היה שמה הרשמי של המשטרה החשאית הסובייטית הראשונה ושירות הביטחון, שעם מייסדיה נמנים פליקס דזרז'ינסקי וקלימנט וורושילוב.
## היסטוריה
הצ'ה-קה הייתה המשטרה הסובייטית החשאית הראשונה. היא הוקמה ב-20 בדצמבר 1917 על פי צו רשמי של ולדימיר לנין, שמינה בראשה את האריסטוקרט הפולני שהפך לקומוניסט, פליקס דזרז'ינסקי.

בשנות קיומה הוצאו להורג מתנגדים רבים ורבים מהמתנגדים לשלטון נשלחו למאסר. פעילותו של הגוף הזה הטילה אימה ועד היום מכונים עובדי שירותי הביטחון ברוסיה "צ'קיסטים".

למן הקמתה הייתה הצ'קה הזרוע הצבאית והביצועית של המפלגה הבולשביקית, הגוף העיקרי שתחזק את מחנות המעצר ומנגנון הדיכוי הממשלתי.

ב-1918, כאשר מקום מושבה של הממשלה עבר למוסקבה, גם מטה הארגון עבר מרחוב גורוחובאיה בפטרוגרד לכיכר לוביאנקה במוסקבה, במבנה ששימש בתקופת הצאר כמטה חברת ביטוח פרטית. ב-1924 שינתה הכיכר את שמה לכיכר דזרז'ינסקי 1, כשם מייסד הארגון. ב-1922 הצ'קה הוחלפה על ידי גפא"ו.

עד היום תאריך ה-20 בדצמבר (יום היווסדה של הצ'קה) הוא יום השנה של עובדי שירותי הביטחון והמודיעין הרוסיים.

## ראו גם
*משטרה חשאית
*ק.ג.ב.
*נקוו"ד
*מינהל המודיעין הראשי של ברית המועצות
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ברית המועצות: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:קהילת המודיעין הסובייטית
מסוק תובלה

[שמאל|ממוזער|250px|[מסוק יסעור של חיל האוויר הישראלי מדגים משימת חילוץ ופינוי רפואי - אחד מתפקידי מסוקי תובלה בחילות אוויר]]
[שמאל|ממוזער|250px|מסוק [UH-60 בלק-הוק (ינשוף) יכול לשאת עד 22 לוחמים, כושר התמרון שלו הופך אותו אידיאלי להסקה לשטח לחימה]]

**מסוק תובלה** (בצה"ל מכונה **מסוק סער**) הוא מסוק המשמש להובלת נוסעים או ציוד.

## היסטוריה

השימוש במסוקי תובלה החל בשלהי שנות ה-40 של המאה ה-20, אולם מלחמת קוריאה היא שהנחילה את המסוק כעובדה בשטח, והיא אף כונתה "אדמת ההוכחה של המסוק".

## שימושים אזרחיים

מסוקי תובלה אזרחיים משמשים בעיקר להסעת נוסעים ולצרכים רפואיים. לאורך השנים נעשו ניסיונות ליצירת מערכות תחבורה ציבורית מבוססות מסוקים, אולם הן ננטשו בשל עליונות המטוס בתחום. מבחינה רפואית, מסוקים משמשים לפינוי פצועים ברחבי העולם, אולם ישנו דיון מדעי באשר ליעילות של פינוי מוסק ולנזק האפשרי שהוא גורם.

## שימושים צבאיים

במסוקי תובלה נעשה שימוש על ידי צבאות רבים, בעיקר לצורכי לוגיסטיקה, תמרון ופינוי. השימוש במסוקי תובלה מוטמע בתורת הלחימה. מסוקי תובלה לוגיסטיים לרוב אינם מחומשים, אך מסוקים המיועדים לתמרון ולפינוי לרוב נושאים מקלעים ואפילו רקטות להגנה על המסוק בעת פריקת וטעינת מטענם.

## לקריאה נוספת
* רוברט מייסן, **יונץ**, הוצאת משרד הביטחון, 1987.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
תובלה
קטגוריה:תובלה צבאית אווירית
קבוצת מיקוד

**קבוצת מיקוד** היא כלי מחקרי איכותני (להבדיל מכמותי), במדעי החברה.

קבוצת מיקוד מכנסת מספר מצומצם של אנשים בעלי מאפיינים הומוגניים, לצורך דיון קבוצתי מונחה. משך הדיון הקבוצתי כשעתיים ובמהלכו  מלבנים נושא אחד או יותר. קבוצת המיקוד היא כלי יעיל לחשוף לגלות את דפוסי ההתנהגות, החשיבה והתפישה של משתתפי הקבוצה. למטרה זו חשוב שמבנה הקבוצה יהיה הומוגני ועל בסיס זה ניתן לגלות את המכנים המשותפים לכלל הקבוצה ולהגיע למסקנות שאפשר להשליך אותן על קבוצה דומה באוכלוסייה. הדיון הפתוח מאפשר למשתתף 'להציץ' על התנהגויות אחרות, באמצעות דיווח של 'אחרים'.  קבוצת המיקוד יעילה בנוסף בזיהוי עמדות ותפישות אך יתרונה הגדול והבולט נעוץ ביכולת להציף ממדים רגשיים, ולעיתים קרובות תת-הכרתיים, בהתייחסות לנושא הנחקר. לדוגמה: מתי יהיה אדם מוכן לגולל את הפרטים הקטנים והטריוויאליים אודות התנהגותו, למשל, בנוגע לאכילת שוקולד. בקבוצת המיקוד בדרך כלל יהיה אותו אב או אם שיהיו מוכנים לספר כיצד הם 'גונבים' בסתר קוביית שוקולד שהם אוסרים על ילדיהם לקחת. בראיון אחד על אחד קשה יותר יהיה להציף ממדים כאלה של התנהגות הקשורה לצריכת שוקולד. דוגמה אחרת קשורה לתפישה התדמיתית של מותג או ארגון מסוים. לא תמיד אנשים מודעים לשאלה למה הם אוהבים מותג אחד ודוחים מותג אחר. בדיון הקבוצתי הסיבות מועלות בצורה מילולית גלויה וכלל הנוכחים נעשים מודעים להן.
 
קבוצת המיקוד איננה כלי דיווחי, כלומר, ערוץ שבאמצעותו הנחקרים מדווחים על ידע שלהם בנושא זה או אחר. קבוצות 'דיווחיות' מחמיצות את העיקר, שהוא כאמור האפשרות 'לחלץ' מהנחקרים רגשות, התלבטויות, תיסכולים וכיוצא בזה. המנחה המיומן ידע כיצד לעודד כל משתתף להביע את דעתו. כלי מחקרי זה פותח על ידי פסיכולוג אמריקאי בשם רוברט מרטון, בשלהי מלחמת העולם השנייה. מרטון החל בראיונות קבוצתיים כאמצעי חסכוני לאיסוף מידע, והבין שהאינטראקציה הבין-אישית מספקת כר פורה להעלאת רגשות ומחשבות. 

שימוש נוסף בקבוצות מיקוד נעשה כדי לרדת לעומקם של פרטים. במקרים רבים תוצאות של סקר לא נותנות לנו אפשרות לקבל אמירה ממשית, אין תוצאה חד משמעית שאותה ניתן להקיש מהנתונים, ולכן במקרים אלו, לאחר המחקר הכמותני משתמשים בקבוצת מיקוד כדי להבהיר וללבן סוגיות מעורפלות. במקרה זה, קבוצת המיקוד היא כלי מחקרי נוסף על הכלי המחקרי הקודם. מקובל לחשוב שסקר כמותני מסוגל לענות בצורה טובה על שאלה של "כמה": כמה אנשים יצביעו ל... או כמה אנשים אוכלים יוגורט... או כמה אנשים נוסעים באוטובוס מדי יום?" אך שאלות ה- "למה": למה מעדיפים את היוגורט הזה? או "למה לא אוהבים את המועמד הזה לבחירות המקומיות?" נותרות ללא מענה, או עם מענה חלקי בלבד. קבוצות המיקוד מסייעות להעמיק בנושאי  "הלמה".  

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:שיטות מחקר במדעי החברה
קטגוריה:שיווק
קטגוריה:מחקר איכותני
גליום ארסניד

[שמאל|ממוזער|200px|[תא יחידה של גליום ארסניד]]

**גליום [[ארסניד]]** (נוסחה כימית: **GaAs**, לעיתים נהגה בעברית כ"גאס") הוא חומר מוליך למחצה **מורכב** מסדרת III-V, כלומר - חומר המורכב משני יסודות מהטורים השלישי (III) והחמישי (V) בטבלה המחזורית - מגליום ומארסן. חומר זה הוא מוליך למחצה, בדומה לצורן ולגרמניום (השייכים לטור הרביעי).

הגליום ארסניד הוא מוליך למחצה בעל פער אנרגיה ישיר, וזאת בניגוד לצורן ולגרמניום בעלי פער האנרגיה הלא-ישיר. תכונה זו מקנה לגליום ארסניד יתרונות במיוחד בהתקנים אלקטרואופטיים כגון לייזרים, דיודות פולטות אור (LED), תאים סולאריים ועוד. לגליום ארסניד פער אנרגיה של 1.424 אלקטרון וולט, הגבוה מזה של סיליקון (1.12 אלקטרון וולט) ושל גרמניום (0.66 אלקטרון וולט). ניתן להנדס את פער האנרגיה של גליום ארסניד באמצעות סגסוג. לדוגמה ניתן להקטין את פער האנרגיה באמצעות סגסוג של אינדיום, ולהגדיל את פער האנרגיה באמצעות סגסוג של אלומיניום.

ממוזער|שמאל|פרוסה בקוטר 2 אינץ' של גליום ארסנייד חד-גבישי עם אוריינטציית פני-שטח (100). על גבי הפרוסה ניתן להבחין בהשתקפות של כפפת ניטריל בצבע סגול.

## יישומים
תהליך ההפקה והעיבוד של גליום ארסניד הוא תהליך יקר בהשוואה לזה של הצורן (סיליקון). עם זאת, לגליום ארסניד מספר יתרונות חשובים על פני הצורן, ועל כן משתמשים בו ביישומי מיקרואלקטרוניקה ואלקטרואופטיקה מסוימים, יש לחומר יתרונות על צורן:
*מעגלי מיתוג מהירים מאוד (בקצבי מיתוג של 10 ג'יגה הרץ ומעלה).
*מעגלי הספק גבוה בתדרי רדיו ומיקרו.
*מעגלי צומת מעורב (Hetero-junction) בהם נעשה שימוש בגליום ארסניד ובתרכובות אחרות של גליום-אלומיניום-ארסניד או אינדיום-אלומיניום-גליום-ארסניד.
*מעגלים אלקטרו-אופטיים, בעיקר בתחום התקשורת האופטית באורך גל 1.3 מיקרון.

## התקנים אלקטרוניים
ההתקנים העיקריים שמיושמים בגליום ארסניד הם הטרנזיסטור הביפולרי והתקן ה-MES-FET על נגזרותיו. התקני MOSFET, שהובילו את שבבי הסיליקון לדומיננטיות מלאה בתחום המעבדים האלקטרוניים, הם בעייתיים ליישום בגליום ארסניד עקב הקושי להצמיד לגביש הגליום-ארסניד שכבת מבודד בעלת תכונות חשמליות מתאימות, בעוד שבסיליקון התהליך הוא קל ופשוט, בעיקר בהתבסס על תחמוצת סיליקון. לפיכך, הגליום ארסניד לא התפתח לתחום ה-VLSI ורמת האינטגרציה בו היא לרוב נמוכה. ישנם מקרים של מוצרים מסחריים, בהם קיימת דרישה לפונקציונליוּת לוגית בנוסף לרכיב גליום ארסניד. במקרים כאלה, משולבת פיסת גליום ארסניד לצד פיסת סיליקון המממשת את הפונקציה הלוגית.

עם זאת, בשנים האחרונות נעשים מאמצים רבים להנדסה של תחמוצות מתאימות על גבי גליום ארסניד ואינדיום גליום ארסניד, על מנת ליצור התקני MOSFET על בסיס מוליכים למחצה אלה. עיקר המאמצים מתמקדים בהנדסה של פני השטח בין התחמוצת למוליך למחצה על מנת לצמצם את מספר מלכודות פני השטח והמצבים האלקטרוניים, אשר פוגעים בביצועים של התקני MOSFET.

בתחילת המאה ה-21 החלה מגמה של שימוש במוליך למחצה מורכב נוסף, אינדיום-פוספיד (InP), אשר לו מספר יתרונות על פני הגליום ארסניד. ב-2005 הצליחו חוקרים לבנות התקן משולב של שני חומרים אלו כדי ליצור טרנזיסטור בעל מהירות העולה על 600 גיגה הרץ

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוליכים למחצה
קטגוריה:תרכובות אי-אורגניות
קטגוריה:גורמים מסרטנים
קטגוריה:גליום: תרכובות
ערפדים

**ערפדים** או **עַרְפָּדִיִּים** (שם מדעי: Desmodontinae) היא תת-משפחה במשפחת הזיזפיים. לעיתים נחשבת למשפחה נפרדת – ערפדיים, ואז שמה המדעי הוא Desmodontidae.

## מיון
הערפדים הם עטלפים הניזונים מדם ומצויים בדרומה של אמריקה הצפונית ובאמריקה הדרומית. כוללים שלושה מינים המשתייכים לשלושה סוגים שונים, כל אחד מהם מין יחיד בסוגו:
* ערפד מצוי (*Desmodus rotundus*), מהסוג ערפד (*Desmodus*)
* ערפד לבן-כנפיים (*Diaemus youngi*)
* ערפד שעיר-רגליים (*Diphylla ecaudata*)

## ראו גם
*הערפד בפולקלור
*ערפד חקיין

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זיזפיים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל לוסיאן בונפרטה
קטגוריה:יונקים ארסיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1845
ועדת הייקראפט

**ועדת הייקראפט** (באנגלית: **Haycraft Commission of Inquiry**) הייתה ועדת חקירה שהוקמה ביוזמת הבריטים ב-1921, בעקבות מאורעות תרפ"א, ומטרתה לחקור את הסיבות שהובילו למאורעות. בראש הוועדה עמד השופט סר תומאס הייקראפט, שעמד בראש בית המשפט העליון של ארץ ישראל שתוארו Chief Justice (במינוח העברי של אותם ימים "זקן השופטים").

## מסקנות
בתום שמיעת העדויות של כל הצדדים פורסמו מסקנות הוועדה. הוועדה טענה כי ההתפרצות האלימה נגרמה מחשש אמיתי בקרב הערבים לפגיעה בפרנסתם וב"אופי הערבי" של ארץ ישראל, במיוחד לנוכח עליית היהודים וה"השתלטות" על האדמות. הוועדה ציינה כי הערבים חששו גם מהשפעתם של צעירים קומוניסטיים. המסקנות העיקריות היו שהאלימות הערבית תימשך כל עוד הבריטים ימשיכו לעודד עלייה יהודית ויישוב יהודי באמצעות אישורי עלייה. מסקנות אלו חיזקו את הקיצוניים הערבים, ובמקביל פורסמו מאמרים בעיתונות הערבית נגד העלייה היהודית, במיוחד הקומוניסטית, שמסכנים את האינטרסים הבריטיים באזור. הדו"ח גם מתח ביקורת על מנהיגי "ועד הצירים" שנתנו פרשנות קיצונית לכתב המנדט, בניגוד לפרשנות הממשלה הבריטית. בסיום הדו"ח נאמר כי יש להסביר למהגרים, כולל היהודים, על הצורך בעמדה מתונה כלפי הערבים, ואילו נכבדי הערבים צריכים להבהיר את הצורך להפסיק את מעשי הרצח, שוד, כפייה וביזה. מסקנות הוועדה הובילו לפרסום הספר הלבן הראשון, ושם הציע הרברט סמואל להקים "מועצה מחוקקת" שבה ישבו יהודים, ערבים ובריטים. היהודים  הסכימו אולם הרעיון נדחה על ידי הערבים. 

אוסף ועדת החקירה לעניין מאורעות תרפ"א שמור במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.

## קישורים חיצוניים
* כתב המינוי של הוועדה – .

## הערות שוליים

קטגוריה:1921
הייקראפט
ליסיס

**ליסיס** (ביוונית עתיקה: **Λῦσις**; נפטר בשנת 390 לפנה"ס) היה פילוסוף מאסכולת פיתאגורס, שמוצאו היה במושבות היווניות בדרום איטליה.

ליסיס חי כפליט מדיני בתבאי, תחת חסות משפחתו של אפמינונדס הצעיר. הוא שימש כמורה לפילוסופיה של אפמינונדס, והיה בעל השפעה רבה על הנער ועל עיצוב אישיותו.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קצרמר יוון העתיקה
קטגוריה:פילוסופים יוונים
קטגוריה:תבאי: אישים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
פלורה

שמאל|ממוזער|250px|תרשים סכמטי המדגים את הפלורה על אי
[שמאל|ממוזער|250px|הפלורה של יערות הגשם של [פנמה, בהם שלל גדול של מיני צומח.]]
[שמאל|ממוזער|250px|חורשת [אורן|אורנים בצרפת. ביערות מחטניים ישנם רק מיני עצים וצמחים בודדים.]]
**פְלוֹרָה** (מלטינית: **Flora**) או **צמחייה** היא אוסף כל מיני הבר שנמצאים בחבל ארץ מוגדר ומסוים. עמם נמנים באותהּ מידה צמחים זעירים ונדירים שמופיעים רק פעם אחת וצמחים גדולים ונפוצים השולטים בנוף. המונח המקביל לבעלי חיים הוא פאונה ולפטריות הוא פונגה. אוסף הצמחים, הפטריות ובעלי החיים יחד נקרא "ביוטה". לעיתים כוללים במונח פלורה גם חיידקים ואצות.

המילה פלורה מתייחסת גם לספר או פרסום מדעי המונה ומתאר בליווי איורים את אינוונטר הצמחים בארץ או בחבל ארץ מסוים. לדוגמה הפלורה של ארץ ישראל, על פי המיון הגאוגרפי המקובל בבוטניקה, נקראת פלורה פלשתינה (Flora Palaestina) והיא פורסמה על ידי האקדמיה הלאומית למדעים בישראל.

מקור המילה "פלורה" בלטינית, ובמקור היא מתייחסת לאלת הפרחים הרומית פלורה.
[ממוזער|250x250 פיקסלים|יוזמת 3 ה[פ|פ"אים (ובאנגלית F): פאונה, פלורה ופונגה]]

## ראו גם
* צומח (פיטוגאוגרפיה)
*אנדמיות (ביולוגיה)

## קישורים חיצוניים

*פלורה פלשתינה, צמחית ארץ ישראל באתר הגן הבוטני של מיזורי
* הפלורה בעולם בחלוקה ליבשות
* הפלורה של ברזיל מאת מארציוס, אייכלר ואורבאן במהדורה סרוקה. נכתבה בין השנים 1840 ו-1906

*
קטגוריה:אקולוגיה של צמחים
דיונונאים

ממוזער|240px|Sepia latimanus
**דיונונאים** (שם מדעי: Sepiida) היא סדרת בעלי חיים ימיים חסרי חוליות. הדיונונאים שייכים למערכת הרכיכות ולמחלקת סילוניות. רובם חיים באזור הטרופי ולעיתים גם באקלים ממוזג, סמוך לשוניות אלמוגים או בקרקעית הים בימים רדודים אף שלעיתים התגלו בעומק 600 מטרים והם נעדרים מחופי אמריקה. באנגלית הוא מכונה: "cuttlefish", שם שקשור למילה בגרמנית תחתית "Kudel" (שפירושו: כרית) או נורדית עתיקה: "koddi" (שפירושו: סחבה). השם בעברית מגיע מארמית מהלחם של המילים דיו ונון (דג).

## מאפיינים
לדיונונאים שמונה משושים או "זרועות" רגילות ושתי זרועות ציד, והם מפורסמים ביכולתם לפלוט דיו כאשר הם מאוימים. הם נעים באמצעות קליטת מים ופליטתם בסילון דחוס. אורכם של רוב מיני הדיונונאים אינו עולה על 25 סנטימטרים בגלימה והם קטנים יחסית לדיונוני רחף. הגדול מביניהם הוא דיונון אוסטרלי שאורך גלימתו עד 50 ס"מ ומשקלו כ-10 ק"ג.

הם בעלי מחזור דם מפותח יחסית בעל שלושה לבבות. מערכת העצבים והעיניים גם מפותחות ועוזרות למינים לראות גם לפני בקיעתם. צורתם דומה לאות "w" ולמרות שהם לא רואים בצבעים הם יכולים לתפוס את קיטוב האור, מה שמשפר את תפיסת הניגודיות שלהם.

הדיונונאים ניזונים ממיני דגים, תולעים, חסילונים וסרטנים, חלזונות ואף מסילוניות אחרות. את טרפם הם תופסים בזרועות הציד שלהם והורגים אותו בנשיכה מ"מקור" המצוי בתחתית גופם מאחורי הגלימה, והוא החלק הקשה היחידי בגופם. חלק מהמינים משתמשים גם בארס אף שהוא חלש יחסית.

הדיונונאים נטרפים בידי מספר רב של דגים, כרישים, עופות ימיים, צבי ים, לווייתנאים וטורפים ימיים. להגנתם הם משתמשים בהסוואה פעילה בה הם מחליפים צבעים במהירות כדי להידמות לרקע ואף את צורתם על ידי הרחבה וכיווץ של תאי פיגמנט המצויים על פני עורם. בנוסף הם יכולים לפלוט נוזל דמוי-דיו המבלבל את הטורף ועוזר לדיונון להימלט, לרוב בין אלמוגים או סלעים תוך הנעה סילונית. מספר מינים ארסיים בעלי צבעי אזהרה המודיעים לטורף שהם ארסיים ויתקפו להגנה. הדיונונאים מחליפים צבעים גם כדי לבלבל את טרפם ולהסוות את נוכחותם ומספר חוקרים סוברים שהם מחליפים צבעים גם למטרות תקשורת בינם לבין עצמם.

המין דיונון הרוקחים, מצוי בחופי ישראל ולדעת האדמו"ר מראדזין, הוא בעל החיים שממנו הפיקו את פתיל התכלת.

## מיון
*סדרה **דיונונאים** (Sepiida)
**משפחה Belosaepiidae - נכחדה
**משפחה Sepiadariidae
***סוג *Sepiadarium*
***סוג *Sepioloidea*
**משפחה דיונוניים (Sepiidae)
***סוג *Metasepia*
***סוג דיונון *Sepia*
***סוג *Sepiella*
**משפחה *Sepiolidae*
***סוג *Amphorateuthis*
***סוג *Heteroteuthis*
***סוג *Iridoteuthis*
***סוג *Nectoteuthis*
***סוג *Sepiolina*
***סוג *Stoloteuthis*
***סוג *Austrorossia*
***סוג *Neorossia*
***סוג *Rossia*
***סוג *Semirossia*
***סוג *Euprymna*
***סוג *Inioteuthis*
***סוג *Rondeletiola*
***סוג *Sepietta*
***סוג *Sepiola*
***סוג *Choneteuthis*

## גלריה

Ascarosepion latimanus (Reef cuttlefish) dark coloration.jpg
Sepia1.jpg
Pyjama Squid.jpg
Flamboyant Cuttlefish.jpg
Cuttlefish komodo large.jpg


## ראו גם
* סילוניות
* דיונוני רחף
* ספירולאים
* תמנונאים

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1888
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנסיס ארתור בתר
*
פינלנדיה

**פינלנדיה** (פינית: Finlandia) וודקה פינית המיוצרת משעורה ועוברת זיקוק רציף. מכילה 40% אלכוהול וקיימת גם בניחוחות של מנגו, אשכולית אדומה, ליים וקרנברי. ייצורה של וודקה זו החל בשנת 1970 והיא מיוצרת בעיקר לייצוא.

ישנם גם פרליני שוקולד במילוי וודקה פינלנדיה מתוצרת יצרנית הממתקים "פאזר".

#### פינלנדיה בישראל
היבואן הבלעדי של פינלנדיה בישראל היא חברת אקרמן.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:וודקה
קטגוריה:פינלנד: תרבות
קטגוריה:חברות פיניות
בסון

**בסוֹן** (וכן **פגוט**, באנגלית: **Bassoon**) הוא כלי נשיפה מעץ. לבסון מנעד רחב המשתרע בין צלילי הבס לטנור, והוא מתאפיין בצליל, נמוך, עמוק ומאנפף. בדומה לאבוב יש לו לשונית כפולה (Double reed) עשויה במבוק. כשנושפים אוויר בין שתי הלשוניות הן רועדות ומפיקות צליל. הבסון הוא כלי א־טרנספוזיציוני, הצלילים כתובים כפי שהם נשמעים, בניגוד לחלק מהכלים האחרים במשפחת כלי הנשיפה. תווים לבסון נכתבים במפתח פה, מפתח דו טנור, ולעיתים גם במפתח סול. הוא מנוגן בדרך כלל בישיבה, אך ניתן לנגן בו בעמידה, כשהכלי מוחזק בעזרת רתמה. הבסון המודרני הופיע במאה ה-19 וזוכה לשימוש רב במוזיקה סימפונית וקאמרית, ולעיתים ניתן לשמוע אותו גם בפופ, רוק וג'אז.

## מבנה הבסון
שמאל|ממוזער|150px|מבנה הבסון
**הבסון מורכב משישה חלקים:**
# העלה הכפול - פיה העשויה מעץ היוצרת את צליל הבסון.
# העיקום (בּוֹקָל) - עיקום צינור מתכתי, המחבר בין מפרק הטנור אל העלה.
# המפרק הכְּנַּפִי (הטנור) - מחבר בין "תחתית הכלי" ובין העיקום.
# תחתית הכלי - מרכז הבסון. מחבר בין מפרק הבס לטנור. בחלק זה מתעקל צינור הבסון.
# המפרק הארוך (הבס) - מחבר בין הפעמון ובין תחתית הכלי.
# הפעמון - מאריך את הבסון כלפי מעלה ומאפשר לו להגיע אל התו האחרון, הנמוך ביותר שלו.

הבסון המודרני מיוצר לרב מעץ האדר (מייפל), בעיקר ממינים קשים וחזקים. דגמים זולים יותר של הבסון, המיוצרים מפלסטיק קשיח, משמשים בעיקר נגנים מתחילים בשנות לימודיהם הראשונות. בעבר, יוצרו גם בסונים ממתכת, אך מאז 1889 הופסק ייצור מסוג זה לחלוטין.

אורכו של בסון סטנדרטי כאשר הוא מורכב הוא 1.34 מטרים, אך אורכו האמיתי, כלומר אורך צינורותיו ללא ההתעקלות בתחתית הכלי, הוא 2.54 מטרים.

הבסון הופיע לראשונה בצורתו המודרנית בשנת 1800, והוא אחד מהכלים היחידים שלא שונתה צורת בנייתם באופן מהותי מאז יצירתם.

הבסון, כשמו כן הוא - הכלי הנמוך ביותר מקבוצת כלי הנשיפה מעץ אחרי הקונטרה־בסון. מנעדו משתרע ממתחם הבס ועד הטנור. צליליו נכתבים במפתח פה או במפתח דו טנור. הבסון מתפקד כחוליה חשובה בהרכבים סימפוניים וקאמריים, ולעיתים גם בתזמורות כלי נשיפה. בהרכבים ובאנסמבלים אלו הוא מנגן לרוב את תפקיד הבס.

בימינו קיימות שתי אסכולות עיקריות לבניית בסונים: האסכולה הצרפתית והאסכולה הגרמנית. כל אסכולה מייצרת בסונים משלה אשר גווניהם שונים ואיצבועיהם שונים.

קונטרה-בסון הוא גרסה נמוכה באוקטבה מהבסון הרגיל, הבנוי בכיפופים רבים יותר ומסתיים לרוב בפעמון מתכת.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כלי נשיפה מעץ
קטגוריה:כלי נגינה
מאובן חי

**מאובן חי** הוא אורגניזם אשר כמעט לא השתנה מאז תקופות גאולוגיות קודמות, ושהיצורים הקרובים אליו ביותר נכחדו בדרך כלל. לעיתים קל הרבה יותר למצוא מאובנים שלו או מהקבוצה הטקסונומית שאליה הוא שייך מאשר פרטים חיים.
[ממוזער|[דרקון קומודו - מין ששרד יותר מ־3.8 מיליון שנה]]

## רשימת מאובנים חיים
[ממוזער|[סרטני פרסה היא המשפחה היחידה ממחלקת בעלי כליצרות ימיים]]
[ממוזער|[לטימריה במוזיאון. זהו אחד מסוגי הדגים העתיקים ביותר]]
[ממוזער|[גולגולת של תנין הים]]
[ממוזער|[ברווזן במים]]

### [[מחלקה (טקסונומיה)|מחלקות]]
* תת-מחלקת דגי ריאות (Dipnoi)

### [[סדרה (טקסונומיה)|סדרות]]
* בסדרת מחודקי ראש (Sphenodontia), יש רק משפחה אחת, ספנודוניים, והסוג היחיד במשפחה ובסדרה הוא טואטרה. 2 מינים קיימים: *Sphenodon punctatus* ו-*Sphenodon guntheri*.
* סדרת התנינאים (Crocodylia) שרדה מאז אמצע הקרטיקון, כ-100 מיליון שנה לפני זמננו, עם שינויים מעטים במבנה הגוף הכללי. הסדרה כוללת 3 משפחות (אליגטוריים, גוויאליים ותניניים) וכ-26 מינים.
* בסדרת השנבובאים (Tubulidentata), יש רק משפחה אחת, שנבוביים (Orycteropodidae), והמין היחיד במשפחה ובסדרה הוא שנבוב (*Orycteropus afer*).

### [[משפחה (טקסונומיה)|משפחות]]
* משפחת זנבות חרב (Limulidae) – המשפחה היחידה במחלקת בעלי כליצרות ימיים (Merostomata)
* משפחת החסחוסניים (Chlamydoselachidae) ובה שני מינים: חסחוסן צלופחי (*Chlamydoselachus anguineus*) וחסחוסן דרום-אפריקאי.

### [[סוג (טקסונומיה)|סוגים]]
* הסוג נאוטילוס (Nautilus) – הסוג היחיד בתת-מחלקת נאוטילוסאים (Nautiloidea)
* הסוג לטימריה (*Latimeria*) – הסוג היחיד בסדרה צלקנתאים (Coelacanthiformes)
* הסוג פנגולין (*Manis*) – הסוג היחיד בסדרת פנגולינאים (Pholidota)
* הסוג דג ריאות אפריקני (*Protopterus*) – הסוג היחיד במשפחת דגי ריאות אפריקנים (Protopteridae)
* הסוג לינגולה (*Lingula*) במערכת הברכיופודים (בעלי חיים ישיבים ימיים השייכת לעל-מערכה לופוטרוכוזואה).

### [[מין (טקסונומיה)|מינים]]
* המין גינקגו דו אונתי (*Ginkgo biloba*) – המין היחיד בקבוצת גינקגואים (Ginkgophyta)
* המין דג ריאות דרום-אמריקני (*Lepidosiren paradoxa*) – המין היחיד במשפחת דגי ריאות דרום-אמריקנים (Lepidosirenidae)
* המין דג ריאות אוסטרלי (*Neoceratodus forsteri*) – המין היחיד בסדרת בעלי ריאה אחת (Ceratodontiformes)
* המין קיפודן נמלים אוסטרלי (*Tachyglossus aculeatus*) - אחד מן המינים המעטים שנותרו במשפחת קיפודן נמליים (Tachyglossidae)
* המין קיפודן חרטומני מערבי (*Zaglossus bruijni*) - אחד מן המינים המעטים שנותרו במשפחת קיפודן נמליים (Tachyglossidae)
* המין ברווזן (*Ornithorhynchus anatinus*) – המין היחיד במשפחת ברווזניים (Ornithorhynchidae).
* המין דרקון קומודו (*Varanus Komodoensis Owensi*) מאובניו הקדומים ביותר של המין האינדונזי נתגלו באוסטרליה ומיוחס להם גיל של יותר מ-3.8 מיליון שנה.
* המין צב גלדי (*Dermochelys coriacea*) שריד יחיד לקבוצתו, בן לפחות 100 מיליון שנה, מתקופת הקרטיקון.
* המין כח המים (*Varanus Salvator*) מאובניו מיוחסים לראשית הפלייסטוקן, לפני כ-2.5 מיליון שנה.
* המין צפרדע סגולה (*Nasikabatrachus sahyadrensis*) נתגלה ב-2003. גילו מוערך בלמעלה מ-100 מיליון שנה.
* המין עגולשון שחור-גחון (*Latonia nigriventer*)
* המין דג תנין מפוספס.

## ראו גם
* טקסון מונוטיפי
* טקסון לזרוס

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אבולוציה
ביטורנט

**ביטורנט** (**BitTorrent**) הוא פרוטוקול עמית לעמית לתוכנות שיתוף קבצים שנכתב על ידי בראם כהן. התוכנה הראשונה נכתבה בשפת התכנות פייתון.

הפרוטוקול מאפשר לאנשים רבים להוריד קובץ בלי להאט את קצב ההורדה של אנשים אחרים. יכולת זו מתאפשרת על ידי כך שהמורידים עצמם משתפים את החלקים שהם הורידו עם שאר המורידים, במקום שכולם יורידו את הקובץ משרת אחד אשר רוחב הפס שלו מוגבל. בדרך זו, לא רק שהמשתמש משתמש ברוחב פס, אלא הוא גם תורם רוחב פס בחזרה לשאר המשתמשים. עובדה זו גורמת לכך שבדרך כלל הפעלת ביטורנט תוך מתן האפשרות להעביר את הקובץ הלאה, גורמת להאטה משמעותית בעבודה עם יישומי אינטרנט אחרים.

כהן העלה את הקוד הפתוח של התוכנה לאינטרנט ומאז התפתחו מספר גרסאות ביטורנט שונות המתבססות על הקוד של כהן.

## הסבר כללי
שמאל|ממוזער|400px|הנפשה (אנימציה) של השימוש בפרוטוקול - הנקודות הצבעוניות תחת כל מחשב בחלק העליון מייצגות חלקים שונים של הקובץ. כאשר הושלמה העתקה של חלק כזה לאחד ממחשבי היעד, ההעתקה למחשב יעד אחר כבר מתרחשת בין משתמשים. השרת מספק רק עותק יחיד של הקובץ, וכל המשתמשים משכפלים את חלקיו זה מזה.

התוכנה עובדת עם קבצים בעלי הסיומת torrent. קבצים אלו הם למעשה מצביעים שמטרתם להפנות את התוכנה למידע הדרוש על מנת להוריד את הקובץ המבוקש.
קובץ ה-torrent מפנה את התוכנה ל-Tracker, שהוא למעשה שרת המכוון את כל התנועה בין המשתמשים המורידים את אותו קובץ.

ביטורנט שולחת ומקבלת מספר חלקים מקובץ ההורדה בו-זמנית, על פי הוראות ה-Tracker. היכולת לשלוח ולקבל חלקים שונים של הקובץ בו זמנית, ממשתמשים שונים, מאפשרת לביטורנט לשמור על קצב העברה גבוה מאוד.

למשל:
* אדם מסוים רוצה להוריד את הקובץ A באמצעות ביטורנט.
* הוא תר את האינטרנט אחר קובץ Torrent המצביע על הקובץ A, ומפנה את התוכנה לשרת (Tracker).
* ברגע שתוכנה מתחברת לשרת, היא מקבלת ממנו הוראות באשר למי מהמשתמשים השונים עליה להתחבר.
* התוכנה מתחברת למשתמשים רבים ומורידה מכולם את הקובץ בו-זמנית.
* כל חלק מהקובץ שהורד והוא כבר מוכן, הופך להיות זמין למשתמשים אחרים דרך התוכנה. כלומר, ברגע שהתוכנה מסיימת להוריד חלק מסוים, היא חולקת אותו עם שאר המשתמשים.
* בו בזמן, השרת מפנה משתמשים אחרים אל המחשב של אותו אדם, על מנת שיוכלו להוריד ממנו חלקים מהקובץ שהורדתם הסתיימה.

בניגוד לתוכנות העמית לעמית (P2P), ביטורנט מוצאת **מקורות** דרך שרת, ולא דרך משתמשים אחרים, על אף שהעברה עצמה של הקובץ כן מתבצעת ישירות ממשתמש לאחר. תוכנת שיתוף מהירה יחסית לתוכנות שיתוף אחרות.

## ראו גם
* קאזה
* eMule
* שיתוף קבצים
* μTorrent
*Tixati
* qBittorrent
* Popcorn Time
* Nyaa Torrents
* RARBG

## קישורים חיצוניים

* 
* איך פועלת הביטורנט? 
* 
* 

*
קטגוריה:שיתוף קבצים
הדחק

בהידרוסטטיקה, **הֶדְחֵק** (displacement) הוא משקל הנוזל שדוחק גוף השקוע בנוזל.

גוף השוקע כולו או חלקו בנוזל, דוחק נוזל בנפח השווה לנפח של הגוף שנמצא בתוך הנוזל. אם לגוף משקל סגולי קטן מזה של הנוזל, הוא יצוף על פני הנוזל. במקרה זה, משקל הנוזל שנדחק שווה למשקל הגוף כולו. 

שמאל|ממוזער|200px|ארכימדס באמבטיה (איור משנת 1850)
חוק ארכימדס אומר שעל גוף שנמצא בתווך כלשהו (נוזל או גז) פועל כלפי מעלה כוח ציפה השווה למשקלו של נפח זהה מהתווך. הגוף הנמצא בתוך התווך דוחק חלק מהתווך בנפח זהה לשלו. הן לגוף הדוחק והן לתווך הנדחק יש צפיפות, המתבטאת ביחס בין המסה לנפח. מכאן נובע שאם צפיפותו של הגוף קטנה מצפיפותו של התווך אזי הגוף יצוף (משום שכח הציפה שווה למשקל התווך שנדחה ומשקל התווך שנדחה גדול יותר ממשקל הגוף), ואם להפך - הוא ישקע. בהקשר של מים כתווך, צפיפות יחסית זו מכונה משקל סגולי.

במילים אחרות ניתן לתאר את הכוחות על גוף השקוע בנוזל כך: המשקל מושך את הגוף כלפי מטה, אך ככל שהגוף ירד מטה הוא ידחק נפח גדול יותר מהנוזל ולכן "יאבד" משקל השווה למשקל הנוזל הנדחק. אם המשקל הסגולי של כלל הגוף הוא פחות ממשקלו הסגולי של הנוזל, הגוף יגיע לשיווי משקל כאשר חלקו שקוע בנוזל וחלקו צף מעליו. שיווי משקל זה יקרה כאשר משקל הנוזל שנדחק שווה למשקלו הכולל של הגוף.

## הדחק כלי שיט
בתחום הימאות והספנות, הדחק או דֶּחִי הוא משקל נפח המים שאונייה דוחקת כאשר היא צפה במים. ההדחק שווה למשקל האונייה כולה, מאחר שגוף צף דוחק מים שמשקלם שווה למשקלו. במילים אחרות, אם היינו ממלאים מים בכלי עד שפתו ומניחים בו את האונייה, משקל המים שהיו גולשים החוצה מן הכלי היה שווה למשקל האונייה כולה.    

קיימים שני סוגים של הדחק:
* **הֶדְחֵק בְּטָעוּן** (loaded displacement) משקל האונייה בטונות כשהיא טעונה במלואה עד מידת הבולט (freeboard) המינימלי המותר לה, כלומר עד קו הטעינה הקיצי.
* **הֶדְחֵק בְּרֵיק** (light displacement) הוא משקל האונייה בטונות כשהיא ריקה ממטען, אספקה, דלק ומים. במילים אחרות, המשקל הכולל של גוף האונייה, מכונותיה והציוד הקבוע שבה.

את גודלם של כלי שיט מלחמתיים מציינים בטון הדחק, שהיא יחידת משקל, בעוד שממדי כלי שיט מסחריים נקבעים על פי ה**[[תפוסה]]** (Tonnage) שלהם  – נפח המטען שהם מסוגלים לשאת ונמדדים ב**טון תפוסה** שהיא יחידת נפח. 1 טון תפוסה שווה 100 רגל מעוקב (כ־2,831.6 ליטר).

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מכניקה
קטגוריה:מידות של כלי שיט
מיניאפוליס

**מיניאפוליס** () היא עיר במדינת מינסוטה שבארצות הברית. העיר שוכנת בשטחו של מחוז הנפין ומשמשת בו כמושב המחוז. על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שנערך בשנת 2020 אוכלוסיית העיר מונה 429,954 תושבים, מה שהופך אותה לעיר המאוכלסת ביותר במינסוטה ולעיר ה-46 בגודל אוכלוסייתה בארצות הברית כולה.

ממזרח לעיר נמצאת בירת מינסוטה, סיינט פול. שתי הערים, יחד עם פרבריהן, מהוות את המטרופולין מיניאפוליס–סנט פול המכונה "הערים התאומות" המאכלס (נכון ליולי 2021) מעל 3.69 מיליון אנשים.

העיר מיניאפוליס שופעת מים, ומלבד נהר המיסיסיפי החוצה אותה מצויים בה 13 אגמים, וכן נחלים ומפלים. עובדה זאת העניקה לעיר את הכינוי "עיר האגמים".
השם מיניאפוליס מורכב מהמילה "מינא" שפירושה "מים" בניב אינדיאני ומהמילה היוונית פוליס שמשמעותה "עיר".

העיר הוקמה במחציתה הראשונה של המאה ה־19 ליד מפלי סנט אנתוני שחסמו בעבר את הנהר ושימשו כמקור כוח להפעלת מנסרות עצים, טחנות קמח ותעשיות אחרות. כיום משמשת העיר כמרכז מסחרי ותעשייתי לאזור חקלאי נרחב ומרכז לטחינה ושיווק קמח מהחשובים בארצות הברית. כמו כן ישנה בעיר בורסת סחורות לתבואה מן הגדולות בעולם.

בעיר נמצאת אוניברסיטת מינסוטה, שנוסדה ב־1851, שהיא אחת ממוסדות ההשכלה הגדולים בארצות הברית. העיר מרובת אגמים ופארקים שהידועים שבהם הם פארק מיניהאהא והמפל שבו.

## היסטוריה

בתקופה שלפני ההתיישבות האירופאית באזור גרו באזור מיניאפוליס של ימינו בני שבט הדקוטה (תת-שבט של הסו). בשפת הדקוטה, שם העיר היה *Bde Óta Othúŋwe* ("עיר עם הרבה אגמים"). הצרפתים חקרו את האזור בשנת 1680. בהדרגה, הגיעו לאזור עוד מתיישבים אירופאים-אמריקאים שהתחרו עם הדקוטה על ציד ועל משאבי טבע נוספים. לאחר המהפכה האמריקאית, נחתם חוזה פריז שהעניק לארצות הברית את השטח שממזרח לנהר המיסיסיפי. ב-1803 רכשה ארצות הברית שטח ממערב למיסיסיפי במסגרת רכישת לואיזיאנה.

במאי 2020 פרצו מספר מהומות והפגנות בעיר בעקבות רצח ג'ורג' פלויד ב-25 במאי.

באפריל 2021 פרצו מספר מהומות והפגנות בעיר בעקבות פרשת מותו של דונטה רייט ב-11 באפריל.

## יהדות מיניאפוליס
יהודים התיישבו במיניאפוליס סמוך להקמתה. ב־1878 התארגנה שם קהילה רפורמית בשם "שערי טוב", שמאוחר יותר שינתה את שמה ל"היכל ישראל". מוצא רוב המשפחות היהודיות הראשונות שהתיישבו בעיר היה מגרמניה. משנות ה־80 החלה הגירה של יהודים ממזרח אירופה לעיר. אלו בנו בתי כנסת רבים והתארגנו בקהילות אורתודוקסיות. בשנת 1900 מנו יהודי מיניאפוליס כ־6000 איש, שרובם עסקו בענף המסחר. ב־1912 יצא לאור לראשונה שבועון יהודי בקהילה המקומית, "העולם של היהודים האמריקנים". בשנות ה-40 גל של אנטישמיות פרץ בעיר והעיר אף נקראה "בירת האנטישמיות של ארצות הברית". ב־1961 נבחר היהודי ארתור נפתלין לראש העירייה. כמו כן בשנה זו נוסד בית חולים יהודי בעיר, "הר סיני". ב־1967 מספר היהודים הגיע ל־20,500 איש.

הקהילה האורתודוקסית גרה ברובה בפרבר סנט לואיס פארק.

## אקלים

## ערים תאומות
לעיר מיניאפוליס 13 ערים תאומות:

## ראו גם
* תזמורת מינסוטה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מינסוטה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1867
פיד"ה

**פיד"ה** (מצרפתית: **Fédération Internationale des Échecs**, בראשי תיבות: **FIDE**, בתרגום לעברית: **איגוד ה[[שחמט]] הבינלאומי**) הוא ארגון בין-לאומי שנוסד כדי לאחד מספר איגודים לאומיים של שחמט שהיו בעולם. נוסד בפריז, צרפת ב-20 ביולי 1924.

פיד"ה מגדירה את מד הכושר של השחקנים, מפרסמת מעת לעת אלבום תמונות של בעיות השחמט הטובות ביותר, וכן מעניקה תארים של אמן הפיד"ה (FIDE Master או בקיצור FM), אמן בין-לאומי (International Master או בקיצור IM) ורב-אמן (Grand Master או בקיצור GM) - דרגות כלליות (הפתוחות לגברים ונשים) ודרגות לנשים בלבד.

ב-1993 פרש אלוף העולם גארי קספרוב מהאיגוד והקים ארגון מתחרה - PCA (Professional Chess Association). כך נוצר מצב שבו היו שני אלופי עולם - אחד של פיד"ה ואחד של PCA. הארגון קרס לאחר זמן לא רב, וגם ארגון שהקים קספרוב לאחר מכן, WCA, לא החזיק מעמד כלכלית, וכיום פיד"ה הוא עדיין האיגוד המרכזי לשחמט בעולם.

## חברים מייסדים
החברים המייסדים של פיד"ה היו: אישטוואן אבוני (הונגריה), רוברטו גראו (ארגנטינה), יון גודז'ו (רומניה), פלורנציאנו מארוסי (איטליה), מארק ניקולט (שווייץ), יעקב מ. אובדיה (יוגוסלביה), פנלבר אי זמורה (ספרד), פרנסיס הובר רולינס (הממלכה המאוחדת), אלכסנדר רואב (הולנד), קרל סקאליצ'קה (צ'כוסלובקיה), סטיבן פרנסיס סמית (קנדה), איזאק טובין (פולין), אנטול טשפורנוף (פינלנד), פייר וינסנט (צרפת), ליאון וולטנס (בלגיה). אלכסנדר רואב מהולנד נבחר לנשיא הראשון.

## נשיאי פיד"ה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פדרציות ספורט
קטגוריה:קצרמר שחמט
קטגוריה:ארגוני שחמט
קטגוריה:ארגוני ספורט בין-לאומיים
קולימה (נהר)

**קולימה** (ברוסית: **Колыма**) הוא נהר בצפון מזרח סיביר שברוסיה, שאורכו 2,129 ק"מ. במשך כ-250 ימים הנהר קפוא ומפשיר רק מתחילת חודש יוני עד אוקטובר. אגן הנהר משתרע על פני מחוז מגדן, רפובליקת סאחה-יקוטיה והמחוז האוטונומי צ'וקוטקה.

על הנהר נבנתה תחנת כוח הידרואלקטרית בהספק של 900 מגוו"ט שמספקת את רוב צורכי החשמל באזור.

אסירים רבים נשלחו לאזור קולימה בתקופת הגולאג על ידי סטלין. האסיר הסופר וארלאם שאלאמוב תיאר חוויותיו בספר "סיפורי קולימה". האסירה אלינור ליפר תיארה את חיי הגולאג בספרה "11 שנה בבתי סוהר ובמחנות סובייטיים".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רוסיה: נהרות
קטגוריה:סאחה: גאוגרפיה
מנטיניאה

**מנטיניאה** (ביוונית עתיקה: **Μαντίνεια**) הייתה עיר יוונית במרכז הפלופונס, מתקופת יוון הקלאסית. העיר הייתה שדה מלחמה שבו נערכו שני קרבות היסטוריים מכריעים בין ספרטה לאויביה.

הקרב הראשון, בשנת 418 לפנה"ס, נערך בין הספרטנים לבין ארגוס, אתונה, ארקאדיה, ובנות בריתם, במהלך המלחמה הפלופונסית. הקרב הסתיים בניצחונה של ספרטה, ושבירת כוחה של ארגוס.

הקרב השני נערך בשנת 362 לפנה"ס בין ספרטה ובין תבאי ובנות בריתם. הכוחות התבאיים, בהנהגתו של אפמינונדס נחלו ניצחון, אך אפמינונדס נהרג בקרב, ועם מותו כוחה של תבאי נשבר. 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פולייס ביוון העתיקה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
פלנדריה

**פלנדריה** (בהולנדית: ; בצרפתית: **Flandre**; בגרמנית: **Flandern**) היא אחד משלושת האזורים המרכיבים את בלגיה. השניים הנוספים הם ולוניה, ומחוז בריסל. פלנדריה משתרעת על פני חלקה הצפוני של בלגיה ומתגוררים בה בעיקר ה**פלמים**, תושבי המדינה דוברי ההולנדית. בירת בלגיה בריסל שוכנת באזור בריסל, אזור נפרד מבחינה שלטונית, שמבחינה גאוגרפית מהווה מובלעת בתוך שטח פלנדריה. העיר בריסל משמשת גם כבירת אזור פלנדריה ובה נמצאים מוסדות השלטון שלו.

שטחה של פלנדריה הוא 13,522 קמ"ר, כ-44% משטח בלגיה כולה. בשנת 2003 חיו בפלנדריה כ-6 מיליון תושבים, כ-60% מכלל תושבי בלגיה.

## היסטוריה
פלנדריה הייתה רוזנות שנוסדה בשנת 862. גבולותיה עברו שינויים רבים במשך מאות בשנים. בימי הביניים השתרעה רוזנות פלנדריה על חבל צפון פה דה קאלה (כיום בצרפת), הפרובינציות פלנדריה המערבית ופלנדריה המזרחית (כיום בבלגיה), ומחוז זֶלנד (כיום בדרום מערב הולנד). ב-1191 עבר חלקה המערבי לידי פיליפ אוגוסט מלך צרפת וחלקה המזרחי לרוזנות אינו (כיום מחוז אינו בדרום בלגיה). החל במאה ה-12 צמחו בפלנדריה קהילות שדרשו מן השליטים המקומיים מגילות זכויות של ערים חופשיות. ב-1300 מרדו הפלמים בפיליפ הרביעי מלך צרפת ששלח אבירים ואנשי חיל רגלים כדי לדכא את המרד. ב-11 ביולי 1302 נחלו הצרפתים מפלה מידי הפלמים בקרב דורבנות הזהב ליד העיר קורטרייק (כיום בבלגיה), אך ב-1305 הובסו הפלמים ופלנדריה נשארה תחת שלטון צרפת. ב-1384 מת רוזן פלנדריה, לואי דה מאל, ופלנדריה עברה לידיו של פיליפ השני דוכס בורגונדיה באמצעות קשרי נישואין.

בסוף ימי הביניים התייחס השם "פלנדריה" לשטח גדול בהרבה מהיום, וכלל חלקים נרחבים מצפון צרפת, ולוניה והולנד של ימינו.
בפלנדריה התפתחו ערי מסחר ותעשייה, והיא הפכה למרכז החשוב באירופה לייצור אריגים (מצמר שיובא בעיקר מאנגליה), וליצואנית העיקרית של אריגים לארצות אירופה ולארצות המזרח. כמו כן התפתח בה סחר בינלאומי נרחב בדרכי הים והיבשה. התפתחותה הכלכלית של פלנדריה נחלשה בעקבות מגפת "המוות השחור" (1348–1350) שצמצם את אוכלוסיית אירופה, ומלחמת מאה השנים בין צרפת לאנגליה (1338–1453).

ב-1477 נהרג שארל הראשון דוכס בורגונדיה בקרב על העיר נאנסי, בירת דוכסות לורן, ונחלותיו בפלנדריה ובכל ארצות השפלה עברו לשלטון חתנו מבית הבסבורג. ב-1556, התפטר קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והעביר את נחלותיו בפלנדריה לרשות בנו פליפה השני, מלך ספרד. ב-1581 הכריזו כל ארצות השפלה על עצמאותן, אך הפרובינציות הדרומיות (פלנדריה) נכבשו מחדש על ידי הדוכס מאלבה, שהיה מושל מטעמו של מלך ספרד בארצות השפלה. ב-1668 עברה פלנדריה לשלטון צרפת, אך ב-1713 נפלה תחת שלטון אוסטריה בהתאם להסכם אוטרכט. ב-1815 הפכה לחלק מהולנד, וב-1830 – לחלק מבלגיה.

## ראו גם
* ולוניה
* מחוז בריסל
* ארצות השפלה הדרומיות

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:בלגיה: אזורים
קטגוריה:אזורים בעלי שלטון עצמי
הכבשה דולי

[שמאל|ממוזער|300px|[פוחלץ של הכבשה דולי]]
שמאל|ממוזער|300px|תוכנית השיבוט של הכבשה דולי
**ה[[כבש הבית|כבשה]] דולי** (5 ביולי 1996 – 14 בפברואר 2003) הייתה תוצר השיבוט הגנטי (שיבוט הוא תהליך מלאכותי לשכפול יצור חי) הראשון בעולם של יונק הנוצר מתא בוגר.

## קורותיה
דולי שובטה בניסוי מדעי על ידי צוות מחקר בראשות איאן וילמוט במכון רוסלין למחקר בבעלי חיים (Roslin Institute) השייך לאוניברסיטת אדינבורו וממוקם בעיירה רוסלין שבסקוטלנד, ושם נשארה כל חייה. מטרתו המקורית של המחקר הייתה שיבוט תקין של בעלי-חיים מהונדסים גנטית לייצור חלבונים תרפויטיים, כגון אינסולין והורמון הגדילה בחלב שלהם. הכבשה דולי נוצרה מתא רקמה בוגר וממוין של עטין בטכניקת שיבוט בהעברת גרעין תא סומטי (Somatic Cell Nuclear Transfer) שבה מאחים תא ביצה שגרעינו הוסר עם תא סומטי.

הניסוי נערך בשנת 1996, וצלח רק לאחר מספר ניסיונות כושלים - מתוך 277 ביציות מופרות, רק 30 עברו חלוקה; מתוך אותן 30 ביציות רק תשע נקלטו באמהות פונדקאיות והובילו להריון; כל ההריונות נכשלו, מלבד אחד. ב-22 בפברואר 1997 פורסם הניסוי, ועורר ויכוחים אתיים רבים ברחבי העולם.

דולי המליטה שישה טלאים, אולם לא האריכה ימים ומתה בשנת 2003 בגיל שש, לאחר שהורדמה. דולי הומתה על מנת למנוע ייסורים נוספים ממחלת ריאות שבה חלתה. למחלה, שאופיינית לכבשים החיות בשבי, אין כל קשר להיותה תולדה של שיבוט. דלקת ריאות זו נוספה לדלקת מפרקים שממנה סבלה דולי. על אף טענות מוקדמות כי דולי סבלה מהזדקנות מואצת, נמצא כי הדבר לא נבע מעצם השיבוט.
לכבשים ממין זה יש תוחלת חיים של 11-12 שנים.
ב-9 באפריל 2003, הוצב פוחלצה של דולי במוזיאון המלכותי של סקוטלנד, באדינבורו.

הכבשה דולי היוותה פריצת דרך בעולם המדע בתחום השיבוט הגנטי. מאז שיבוט זה שובטו חיות נוספות, כגון חתול, פרה (2001), כלב (2005) וקוף (2018). שיבוטה של דולי חולל סערה ביואתית, כשרבים הביעו חששם מפני שיבוט קרוב של בני אדם. שיבוטה של דולי העלה את הנושא לסדר היום במקומות רבים, ובכמה מדינות, כולל ישראל, חוקקו חוקים נגד שיבוטים.

בריאיון לסיינטיפיק אמריקן בשנת 2008 התוודה וילמוט שזנח את השיבוט לטובת הפיכת תאים בוגרים לתאי גזע. "הגישה החדשה תאפשר לדברים להתקדם קצת יותר מהר".

## בתרבות
* אחד הפרקים של התכנית "שערורייה" נקרא "תיק דולי" ובו מסופר על ניסוי סודי של שיבוט אדם בשם גרשון לרר (נתי רביץ) בהשראת השיבוט של הכבשה דולי.

## לקריאה נוספת
*איאן וילמוט, קית' קמפבל וקולין טאדג', **הבריאה השנייה**, הוצאת מטר, 2001
*ד"ר יונת אשחר, מחקר: שיבוטים לא מתים צעירים, באתר: '''מכון דוידסון''', 2016

## קישורים חיצוניים

*דיווח על שיבוט הכבשה דולי בכתב העת המדעי Nature
*על שיבוט באתר מכללת עמל
*
*
*
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גנטיקה
קטגוריה:יונקים מפורסמים
קטגוריה:1996 במדע
קטגוריה:כבשים בתרבות
הויגנס (גשושית)

**הויגנס** (**Huygens**) היא גשושית אירופית שנועדה לחקור את טיטאן, ירחו של כוכב הלכת שבתאי. קרויה על שם האסטרונום ההולנדי בן המאה ה-17, כריסטיאן הויגנס, שחקר את שבתאי וירחיו. פרויקט קאסיני-הויגנס הוא יוזמת סוכנות החלל האירופית.

## המשימה
הויגנס הופרדה מגשושית האם שלה, קאסיני-הויגנס, ב-25 בדצמבר 2004 ונחתה על טיטאן, ירחו של שבתאי, ב-14 בינואר 2005. זהו העצם הרחוק ביותר שעליו נחת כלי שנשלח מכדור הארץ. מיד עם נחיתתה החלה הגשושית לשדר תמונות ממקומה. הצניחה עצמה ארכה למעלה משעתיים וגם במהלכה ביצעו מכשירי הגשושית צילומים ומדידות.
160px|ממוזער|ימין|אחד מצילומי השטח הראשונים של הויגנס, עם נחיתתה
מניתוח ראשוני של התמונות נראה שיש נוף המעיד על זרימת נוזלים - ערוצי נחלים בתוך צוקים גבוהים, ומישורים מוצפים. ההערכה היא שמדובר באגמי אתאן ופרופן, חומרים שעל כדור הארץ נמצאים במצב צבירה גזי, אך בטמפרטורה שאינה עולה על C180°-, השוררת בטיטאן, חומרים אלה מתנזלים.

הגשושית המשיכה לשדר במשך למעלה משעתיים לאחר נחיתתה, והייתה זו הפתעה לטובה משום שהמדענים תכננו כי תשרוד דקות אחדות בלבד. השידור הופסק למעשה כאשר אתר הנחיתה שקע מעבר לאופק עבור הגשושית קאסיני-הויגנס שהעבירה את שידוריה לכדור-הארץ. ההעברה הזו גם היא הייתה יוצאת דופן משום שבמשך כל הזמן בו שהתה הויגנס על טיטאן הפנתה קאסיני-הויגנס את האנטנה שלה לעבר טיטאן ורק לאחר שזו השתתקה, הפנתה קאסיני-הויגנס את האנטנה לעבר כדור-הארץ ושידרה את ההקלטות האצורות בתוך המחשב שלה. בינתיים, נאלצו המדענים, ביניהם קרולין פורקו, להיעזר ברדיו-טלסקופים על כדור-הארץ שהצליחו לקלוט את הגל הנושא של שידורי הויגנס לקאסיני-הויגנס, והצליחו להבין מכך שהמשימה מתבצעת. כל זאת בנוסף לעובדה שלגלי הרדיו אורכים שעה וחצי בערך להגיע משבתאי לכדור-הארץ, ולכן בעצם הגשושית פעלה באופן אוטונומי לפי תכנות מראש.

## ניתוח תמונה

התמונה צולמה במהלך צניחת הגשושית. החלק השמאלי בתמונה, מראה גבול בין אזורים בהירים וכהים. הפסים הבהירים הנראים ליד הגבול יכולים להיות ערפל קרקעי של מתאן או אדי אתאן, מכיוון שהם לא נצפו באטמוספירה העליונה. ככל שהגשושית ירדה, היא נסחפה מעל מישור (במרכז התמונה) והתקדמה לעבר אתר הנחיתה באזור כהה (מימין). אזור כהה זה הוא קרוב לוודאי ערוץ ניקוז בו עשויים גם להיות כמויות כלשהן של חומר נוזלי. מתנועת הגשושית, מהירות הרוח הייתה בערך 6–7 מטרים לשנייה. התמונה צולמה מגובה של כקילומטר אחד בקנה מידה של כ-20 מטרים לפיקסל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תוכנית החלל האירופית
קטגוריה:משימות לחקר מערכת השמש
קטגוריה:2005 במדע
קטגוריה:גשושיות אירופאיות
קטגוריה:שבתאי
פלופס

שמאל|ממוזער|270px|פלופס
**פֵּלוֹפְּס** (ביוונית: **Πελοψ**) הוא גיבור אגדי מן המיתולוגיה היוונית. אביהם של אטראוס ושל תיאסטס, בנו של טנטלוס מלך לידיה, אחי ניובה, נכדו של זאוס מלך האלים היוונים.

ידוע במיוחד בשל ניצחונו במרוץ מרכבות נגד אוינומאוס, מלך אולימפיה, על ידה של ביתו, היפודאמיה. ניצחונו אפשר לו להתחתן עם הנסיכה היפודאמיה, שהייתה אחת הנשים היפות ביוון. פלופס, שהפך למלך, קרא לאזור על שמו - הפלופונסוס; כיום, החלק הדרומי של יוון.

## דמותו
לפי האגדה, אביו, טנטלוס, חמד לצון וציווה להורגו, כדי לבשל את בשרו ולהגישו בסעודה שערך לאלים. האלים האולימפיים לא התפתו ונמנעו מן המנה שהוצעה להם, פרט לדמטר (או בגרסאות אחרות תטיס או כלב), שהייתה שרויה ביגון על אובדן בתה, והספיקה לאכול את כתפו לפני שהבחינה במקור הבשר.

האלים הענישו את טנטלוס בעונש איום, והחזירו לתחייה את פלופס. במקום כתפו שנאכלה, יצרו לו האלים כתף משנהב.

מאוחר יותר נשא לאישה את הנסיכה היפודאמיה. כדי לזכות בה היה צריך כל מחזר לנצח את אביה, המלך אוינומאוס, במרוץ סוסים, כאשר העונש על תבוסה הוא מוות. צעירים רבים מתו בצורה זו, בייחוד לאור העובדה שסוסיו של המלך היו מתנה מארס, אל המלחמה היווני. פלופס, שקיבל במתנה זוג סוסים מפוסידון, כמתנת תודה על כך ששימש כמאהבו באולימפוס, התחרה בו וניצח.

לפי גרסה אחרת, היפודאמיה, שהתאהבה בו, היא זו שעזרה לו לנצח, על ידי שיחוד הפרש שרכב בשם אביה, מירטילוס. הלה שלף את היתדות שחיזקו את גלגלי מרכבת המלך, ובכך אפשר לפלופס לנצח. יש גם גרסה הטוענת שפלופס שיחד את מירטילוס כשהבטיח לו מחצית הממלכה שיירש ואת הלילה הראשון עם היפודאמיה.

על פי האגדה, מרוצי הסוסים שהתקיימו באולימפיה, הם המקורות של המשחקים האולימפיים ביוון העתיקה.

לימים הרג פלופס את מירטילוס וזה קיללו בשעת מותו.

פלופס, לפי האגדה, כבש גם את חצי האי שלימים נקרא הפלופונסוס, ומכך נובע שמו של האזור (ביוונית פירוש השם "האי של פלופס").

האגדה על פלופס נשתמרה בצורתה הקדומה, וסופרי יוון המאוחרים לא אהבו את צורתה, שהייתה אכזרית בעיניהם, ואף התריסו נגדה.

## אילן יוחסין

## ראו גם
* פליסתנס

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גיבורים מהמיתולוגיה היוונית
מצר קורינתוס

**מצר קורינתוס** (ביוונית: **Ισθμός της Κορίνθου**, "האיסתמוס הקורינתי") הוא מצר יבשה המצוי ביוון התיכונה. המצר מחבר את חצי האי פלופונסוס שבדרומו עם חבל אטיקה שבצפונו ומפריד בין המפרץ הסרוני שבים האגאי לבין מפרץ קורינתוס, שמסתעף, דרך מפרץ פטרס, מהים היוני.

במהלך ההיסטוריה היה המצר חשוב מבחינה צבאית, כלכלית ותחבורתית. אורכו 125 קילומטר ורוחבו המזערי 6 קילומטרים בלבד. גובה הקרקע המקסימלי בו הוא 79 מטר מעל פני הים.

המצר קרוי על שם העיר קורינתוס, הנמצאת בצדו הדרום-מערבי וחולשת עליו. בשנת 1893 נפתחה תעלת קורינתוס החוצה את המצר, ומהווה ציר תחבורה ימי חשוב בין הים האגאי והים היוני.

## היסטוריה
שמו הקדום של המצר הוא "האיסתמוס", שפירושו ביוונית "מעבר צר", והוא משמש מאז כמונח גאוגרפי כללי למצר יבשה.

בעבר עמד על האיסתמוס מקדש לפוסידון, ליד המפרץ הסרוני, והמצר היה מרכז הפולחן העיקרי לאל זה ביוון. בסביבת המקדש היו נערכים אחת לשנתיים משחקים לכבוד פוסידון, שהיו ידועים בשם "המשחקים האיסתמיים". כיוון שפעילות מלחמתית בזמן המשחקים הייתה אסורה, הם נקראו גם "שלום איסתמה" ו"ברית איסתמה".

יצירת החגים יוחסה על ידי תושבי קורינתוס לסיזיפוס, ועל ידי האתונאים לתיסוס. משנת 581 לפנה"ס נעשה חג האיסתמה למאורע כלל-יווני, שמשך למצר קורינתוס המונים מכל רחבי יוון.

כ-5,000 יהודים שבויי מלחמה מהגליל נשלחו לעבודות כפייה באיסתמוס בשנת 67 לספירה, על ידי אספסיאנוס.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יוון: גאוגרפיה
קורינתוס
תעלת קורינתוס

**תעלת קורינתוס** (Corinth Canal) היא תעלת מים ביוון, החוצה את מצר היבשה (איסתמוס) של קורינתוס, ומחברת את המפרץ הסרוני עם מפרץ קורינתוס. התעלה, שֶׁנִּכְרְתָה בין 1881 לבין 1893, מקצרת את המרחק מהים האדריאטי לפיראוס ב-320 קילומטר.

אורכה של התעלה כ-6.3 קילומטר, ורוחבה 21 מטר בקרקעיתה ו-25 מטר בקודקודה. עומק המים 8 מטר. גובה דפנותיה מגיע עד 80 מטר מעל פני הים.

מעל התעלה הוקמו שלושה גשרים, אחד למסילת רכבת ושניים לכביש ראשי ממרכז יוון לפלופונסוס. בשני קצוות התעלה הוקמו גשרים שוקעים המונחים על קרקעית התעלה ומורמים מעליה לצורך מעבר כלי רכב.

בשנות האלפיים עוברות בתעלה כ-11,000 אוניות בשנה בממוצע, בעיקר סירות קלות, יאכטות וספינות תיירים. המספר המועט יחסית של כלי שיט העוברים בתעלה נובע מכך שרוחבה אינו גדול דיו למעבר אוניות משא מודרניות.

## היסטוריה
במאה ה-7 לפני הספירה נבנה דיולקוס (diolkos), דרך סלולה ומרוצפת אבנים, בין שני נמלי העיר קורינתוס, שאחד שכן על המפרץ הקורינתי, והשני על הים האגאי, ובכך איפשר העברה ביבשה של ספינות מלחמה מים לים.

תוכניות לבניית תעלה במצר נעשו כבר במאה ה-6 לפני הספירה, אולם רק בימי נירון קיסר הוחל בחפירתה. יוסף בן מתתיהו מספר כי במהלך המרד הגדול, אספסיאנוס שלח 6,000 שבויי מלחמה יהודים מהגליל על מנת שישתתפו בעבודות הכרייה. בעקבות ההתקוממות של גאיוס יוליוס וינדקס נגד נירון, ב-68 לספירה הנוצרית, נפסקו העבודות. גלבה, הקיסר הרומאי החדש, זנח את העבודות, כנראה משום שנראו לו יקרות מדי.

רק בשנת 1881 התחדשו העבודות ביוזמת ראש ממשלת יוון הארילאוס טריקופיס, באותו תוואי שנקבע לחפירת התעלה בימי נירון.

## גלריה

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר תעלת קורינתוס  
* מיכאל יעקובסון, סקירה על תעלת קורינתוס מלווה בתמונות, בבלוג "חלון אחורי", 6 בספטמבר 2015
* 

קורינתוס
קטגוריה:יוון: גופי מים
קטגוריה:יוון: מבני תחבורה