open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ברוסוס

**ברוסוס** (ביוונית: **Βήρωσσος**) היה סופר והיסטוריון בבלי הלני שחי במאה ה-3 לפנה"ס.

## ביוגרפיה
ברוסוס נולד על פי המשוער מעט לפני או במהלך תקופת שלטונו של אלכסנדר מוקדון על בבל (330–323 לפנה"ס). מקובל כי לכל המוקדם נולד ב-340 לפנה"ס. שנת מותו אינה ידועה.

ברוסוס היה כהן בבלי של האל בל.
שמו, ברוסוס, הוא כנראה הצורה היוונית של השם האכדי "בֶּל - רֵאוּ - שוּ" ( Bel - re'u - šu) - בל רועהו.

בסביבות 290–278 לפנה"ס פרסם את חיבורו ביוונית "בבילוניאקה" ("ההיסטוריה של בבילוניה"), הסוקר בשלושה ספרים את תולדות בבל מסיפור הבריאה ועד לזמנו של המחבר. את הספר הקדיש למלך הסלאוקי אנטיוכוס הראשון. מהספר נשתמרו אך קטעים בודדים המצוטטים בספרים של יוסף בן מתתיהו, פליניוס הזקן, קנסורינוס וויטרוביוס.
כפי שמנתון המצרי שאף להחליף את הרודוטוס היווני כסמכות העליונה להיסטוריה של מצרים בשביל היוונים, כך ברוסוס רצה להפוך את העבר המפואר של בבל לנגיש ליוונים, על ידי פרסום חיבור היסטורי המבוסס על מסורת מקומית. אולם תקוות אלו נתבדו, משום שסופרים יווניים ציטטו רק לעיתים נדירות את הכהן הבבלי, וחיבורו היה בשימוש רק אצל סופרים יהודים-הלניסטים אפולוגטיים, שחיפשו אחר עדות בלתי תלויה לקדמוניות היהודים.

ברוסוס כתב בין השאר כי מלכי בבל נבופלאסר ונבוכדנצר השני כבשו גם את מצרים, אף שהם לא כבשו אותה. הוא שכתב את ההיסטוריה כדי לתת לגיטימציה לכיבושי המלכים הסלאוקים הראשונים, ובעיקר לשאיפותיהם וניסיונותיהם לכבוש את מצרים התלמיית.

לפי ויטרוביוס, היגר ברוסוס מבבל לאי קוס, שם פתח בחסות מלך מצרים בית ספר לאסטרולוגיה.

## ראו גם
* מיתוסים של מבול#במיתולוגיה המסופוטמית

## לקריאה נוספת

* Menahem Stern, *Greek and Latin Authors on Jews and Judaism*, Jerusalem, 1976, Vol. I: IX. Berossus, pp. 55-61.
* Gmirkin, Russell E. (2006). *Berossus and Genesis, Manetho and Exodus: Hellenistic Histories and the Date of the Pentateuch.* Bloomsbury 3PL. .


## קישורים חיצוניים

* קטעים מתוך "היסטוריה כשדית" אצל אלכסנדר פוליהיסטור 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בבל
קטגוריה:היסטוריונים מן העת העתיקה
קטגוריה:מחברים כותבי יוונית
ניתוח שרוול קיבה

**שרוול קיבה** הוא ניתוח בריאטרי לטיפול בהשמנת יתר שמבוצע בדרך כלל בלפרוסקופיה. ניתוחים נוספים להרזייה כוללים הצרת קיבה באמצעות טבעת, מעקף קיבה ומעקף תריסריון. בניגוד לניתוח להצרת קיבה, במקרה זה מדובר בניתוח רסטריקטיבי שמקטין את הקיבה לנפח של כחמישים סמ"ק, אולם ללא שימוש בטבעת. שרוול קיבה אינו משנה את שאר מערכת העיכול ומכאן שאין בו את חסרונות הניתוחים המשרים תת-ספיגה במעי כגון מעקף קיבה ומעקף תריסריון.

בניתוח שרוול קיבה מסיר המנתח כ-75% מנפח הקיבה ויוצר קיבה חדשה בצורת צינור המשכי לושט שמבוסס על העקומה הקטנה של הקיבה.
מחקרים מעידים כי בעקבות הניתוח יורדת באופן משמעותי רמתו של הורמון הרעב גרלין שמקורו בקיבה. החולים מעידים כי כבר ביום שלאחר הניתוח מורגשת תחושה חדשה של שובע, ובנוסף מוגבל נפח קיבתם לארוחות של 50 סמ"ק, צעד שתורם לירידה ניכרת במשקל.

בניתוח שרוול קיבה נצפית ירידה של כ-60% ויותר מעודף המשקל. ניתוח זה היווה בעבר שלב ניתוחי ראשון בחולים עם BMI מעל 50 ותחלואות נלוות קשות. לאחר שנה תוכנן השלב השני הכולל מעקף קיבה או מעקף תריסריון. התוצאות הטובות של הניתוח הביאו לכך שמנותחים רבים כלל לא נצרכו לשלב השני והניתוח צבר תאוצה כאחת האלטרנטיבות הטובות לטיפול בהשמנת יתר. עם זאת, בהיותו טיפול חדשני נצבר מידע הכולל מעקב של שלוש שנים בלבד לאחר הניתוח ולפיכך יש צורך במעקב ארוך טווח כדי לבחון האם ההצלחה נשמרת למשך שנים רבות.

ניתוח שרוול קיבה מתאים לחולים הסובלים מהשמנת יתר חולנית עם ערכי BMI של 40 ומעלה או לחולים עם ערכי BMI של 35 ומעלה ומחלות נלוות (כגון יתר לחץ דם, עודף טריגלצרדים, בעיות פוריות ועוד) ואינו גורם לשינוי במבנה המעי. אין בניתוח זה השקה של המעי וכך יורדים באופן משמעותי הסיכונים לדלף ולהיוצרות היצרות או כיב בהשקה. הניתוח מתבצע באמצעות חתכים מזעריים בעור כך שהתוצאה הקוסמטית אינה בולטת. כמו כן, נמנעים סיבוכים של זיהום פצע ושל הופעת בקע בצלקת הניתוחית, משום שלא מבוצע חיתוך דופן הבטן. הכאבים מופחתים באופן משמעותי בהשוואה לניתוחים פתוחים ונצפית חזרה מהירה יחסית לאורח חיים רגיל ולמעגל העבודה. חולים שעברו ניתוח זה מסוגלים לאכול מגוון עשיר של מאכלים לאחריו משום שנשמר הסוגר של הקיבה ומתאפשר תהליך עיכול רגיל. המנותחים מדווחים על שיפור משמעותי באיכות החיים לאחר הניתוח וכן על ריפוי מלא או שיפור משמעותי בתחלואות הנוספות.

## ראו גם

*ניתוח מעקף קיבה
*ניתוח הצרת קיבה

## קישורים חיצוניים

*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כירורגיה כללית: פעולות
קטגוריה:טכנולוגיה רפואית
דלתות נפתחות מעצמן

**"דלתות נפתחות מעצמן"** הוא אלבום הופעה מ-1998 של הזמר מאיר אריאל. זהו האלבום האחרון שהוציא אריאל לפני פטירתו ביולי 1999. מקורו של שם האלבום הוא השורה "הדלתות מנחשות אותי ונפתחות לי מעצמן" מתוך שירו "טרמינל לומינלט".

ההופעה התקיימה בהארד-רוק קפה בתל אביב ב-27 במאי 1996. ההופעה הייתה הופעה של אריאל עם להקתו דאז, להקת "זרעי קיץ". באמצע ההופעה ירדה הלהקה מהבמה ובמקומה עלתה להקת קאריזמא, שכללה את יהודה עדר (גיטרות, שירה, קולות), מיקי שביב (גיטרות, בס, שירה וקולות), רע מוכיח (תופים), אדם מדר (מנדולינה, כינור, חצוצרה, חלילית, קולות) ויואב קוטנר (תופי קונגה, שירה). משה לוי (קלידים) ניגן בהופעה בשני ההרכבים.

להקת קאריזמא ליוותה את אריאל במהלך מסע ההופעות שערך ברחבי הארץ בשנת 1987 תחת השם "מסע הבחירות של מאיר אריאל". בהופעה זו התאחדה הלהקה מחדש ויחד ביצעו שירים אותם ביצעו במסגרת מסע הבחירות המקורי. בהופעה, שהתקיימה יומיים לפני הבחירות לכנסת הארבע עשרה, ביצע אריאל גרסה חדשה לקטע המעבר "נאום בחירות", שהיה מעיין המשך לנאום הבחירות שנשא אריאל במהלך מסע ההופעות המקורי ב-1987.

אלבום זה כולל את חלקה של להקת קאריזמא בלבד (מלבד השיר האחרון באלבום, "טוק טוק טוק", אותו ביצעו שני ההרכבים יחד). בשנת 2003, לאחר מותו של אריאל, יצאה ההופעה במלואה ב-DVD בשם "דרך דמעה שקופה", ובו נכלל גם חלקה של להקת "זרעי קיץ".

האלבום כולל גרסת כיסוי מעוברתת בסגנון חופשי לשיר "Knockin' on Heaven's Door" של בוב דילן, שהפך בגרסתו של אריאל ל"טוק טוק טוק", וכן שיר מתוך פסקול הסרט "אדם בעקבות גורלו", שיר של הזמר פאטס דומינו, שני שירים של יואב קוטנר בביצועו של קוטנר, שיר של מיקי שביב בביצועו של שביב ושיר של יהודה עדר בביצועו של עדר. האלבום כולל גם עיבודים חדשים ללהיטיו של אריאל.

## רשימת השירים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי מאיר אריאל
קטגוריה:אלבומי הופעה בעברית
קטגוריה:אלבומי בלוז
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
עקומת הסינוס של הטופולוגים

בטופולוגיה, **עקומת הסינוס של הטופולוגים** היא דוגמה קלאסית למרחב טופולוגי קשיר שאינו קשיר מסילתית. 

## הגדרה פורמלית
עקומת הסינוס של הטופולוגים מוגדרת כתת המרחב של \ R^2, המורכב מגרף הפונקציה  \ \sin \left(\frac{1}{x}\right)  בקטע \ (0,\infty) ומהקטע הסגור 
\ \{ 0\}\times [-1,1].

כלומר, מדובר בתת-הגרף של המישור האוקלידי המוגדר על ידי הקבוצה:
\  \{(x,\sin(1/x)): x>0\} \cup \{ 0\}\times [-1,1]
מרכז|ממוזער|320x320 פיקסלים|עקומת הסינוס של הטופולוגים

## תכונות
ניתן להוכיח שעקומה זו קשירה, אך אינה קשירה מסילתית ואינה קשירה מקומית. זוהי הדוגמה הקלאסית למרחב טופולוגי קשיר שאיננו קשיר מסילתית.

עקומת הסינוס של הטופולוגים היא קומפקטית מקומית ואף קומפקטית. עם זאת עקומת הסינוס של הטופולוגים הפתוחה, בפירוט, תמונת הפונקציה הרציפה המוגדרת  \ f(x)=(x,\sin(1/x)) לכל \ x>0, ו- \ f(x)=(0,0) עבור \ x = {-1} של המרחב \ \{-1\}\cup (0,\infty)  היא תמונה רציפה של קומפקטית מקומית בעוד שאינה קומפקטית מקומית בעצמה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מרחבים טופולוגיים יחידאים
קטגוריה:קשירות
חיפושית הזהב

**חיפושית הזהב** (באנגלית: *The Gold-Bug*) הוא סיפור קצר מאת אדגר אלן פו שעלילתו מתרחשת בסאליבנס איילנד שבקרוליינה הדרומית. הסיפור פורסם לראשונה בעיתון *Philadelphia Dollar Newspaper* ביוני 1843, לאחר שפו זכה בתחרות שערך העיתון ובפרס של $100.

## עלילת הסיפור
העלילה גוללת את קורותיו של ויליאם לנגראן שלקה באובססיה לאיתורו של מטמון זהב, לאחר שננשך בידי חיפושית פרעה העשויה מזהב טהור. הוא מודיע לחברו הטוב, המספר, שיבוא לאלתר לביתו וכשהלה מגיע הוא מודיע לו כי הם עומדים לפצוח במסע לגילוי אוצר אבוד יחדיו עם משרתו ג'ופיטר. לבסוף לנגראן אכן מוצא אוצר שמוערך ביותר ממיליון דולר וחצי ושנטמן על ידי הפיראט הידוע לשמצה, רב החובל קיד. לאחר מציאת האוצר מספר לנגראן כיצד נודע לו מיקומו לאחר שפיענח כתב סתרים על קלף שמצא קבור בחול.

הסיפור מערב קריפטוגרפיה תוך פירוט של שיטת הפענוח של צופן החלפה פשוט על ידי שימוש בניתוח תדירויות. הצופן שהופיע בסיפור הוא:

53‡‡†305))6*;4826)4‡.)4‡);806*;48†8
¶60))85;1‡(;:‡*8†83(88)5*†;46(;88*96
*?;8)*‡(;485);5*†2:*‡(;4956*2(5*–4)8
¶8*;4069285);)6†8)4‡‡;1(‡9;48081;8:8‡
1;48†85;4)485†528806*81(‡9;48;(88;4
(‡?34;48)4‡;161;:188;‡?;

והפענוח הוא:

A good glass in the bishop's hostel in the devil's seat
forty-one degrees and thirteen minutes northeast and by north
main branch seventh limb east side shoot from the left eye of the death's-head
a bee line from the tree through the shot fifty feet out.

כשהכוונה היא למדוד את המרחק לאוצר מאנך היוצא מהעין השמאלית של גולגולת המת על העץ.

## תרגומים עבריים
* אדגר אלן פו, "חִפושית הזהב", **סִפורים**, תרגם אהרן אמיר, תל אביב: מחברות לספרות, תש"י. (הקובץ הופיע בהמשך בשם **חפושית הזהב: ועוד ספורים**, תשכ"ו 1965.)
* אדגר אלן פו, "חיפושית הזהב", **[[המכתב הגנוב]] ואחרים: סיפורים**, תרגמה אלינוער ברגר, עורך מנחם פרי, בני ברק: הקיבוץ המאוחד ("הספריה החדשה"), תש"ע 2010.

## ראו גם
*צופן ספר
*חוברת ביל

## קישורים חיצוניים

*הטקסט המלא של הסיפור, ספריית אוניברסיטת וירג'יניה
*[עבודותיו של [אדגר אלן פו]]
*אתר עם הטקסטים המלאים של סיפוריו של אדגר אלן פו
* 

קטגוריה:סיפורים קצרים
קטגוריה:אדגר אלן פו
קטגוריה:חיפושיות בתרבות
שי זורניצר

**שי זורניצר** (נולד ב-28 ביוני 1967) הוא שחקן, זמר, מלחין ומדבב ישראלי.
בסדרות שדיבב הופיע גם בשם "שי תומר". 

## ביוגרפיה
שי זורניצר גדל בבאר שבע. הוא החל את דרכו המקצועית בלהקת הנח"ל בה היו חברים יואב צפיר,  מומי לוי, שרון חזיז, דנה ברגר, אורי הוכמן, תומר שרון, אילה אשרוב שרון שחל ועוד. השתתף בשתי תוכניות שהעלתה הלהקה בבימויו של צדי צרפתי, והיה הסולן בשיר "שש עשרה, שבע עשרה". מיד לאחר שחרורם הקימו את "ציל"ה" - צוות יוצאי להקת הנח"ל. בשנת 1991 השתתף ב"אגף הסגור" - פינה סטירית שכתב אפרים סידון בערוץ הראשון, בהשתתפות טוביה צפיר, אסנת וישינסקי, מודי בראון, יואב צפיר, גדי פור ומומי לוי. הפינה עלתה לבמה בפסטיבל ישראל והציגה במשך כשנתיים בכל רחבי הארץ. ב-1992 גילם זורניצר את יוסף, לצידה של חוה אלברשטיין במחזמר "יוסף וכתונת הפסים המשגעת" בהפקתו של אברהם דשא (פשנל), בימויו של צדי צרפתי ותרגומו של אהוד מנור. זורניצר המשיך לשתף פעולה עם חוה אלברשטיין ויחד כתבו את "מילה אחת של אהבה", שיצא באלבומו הראשון "בתום קול הצעקה", בהפקת עדי רנרט. את רוב שירי האלבום כתב זורניצר עם תומר שרון. פרט לשיר "התחייבות" ("אני אוהב אותך"), אותו כתב אהוד מנור. לאחר צאת אלבומו הראשון הפסיק זורניצר להופיע אך הוא המשיך לכתוב ובמקביל עסק בהפקת פרסומות ודיבוב קולות לסדרות וסרטי אנימציה.

בשנת 2005 הקליט את האלבום "תמונות בשחור ולבן", בו שיתף פעולה עם אהוד מנור שכתב את השירים "כדור הבדולח" ואת "למדי אותי" ועם שירי ארצי שכתבה את השיר "גשם ראשון". גם לאלבום זה כתב זורניצר חלק מהשירים, ביניהם "חללית" שכתב לבנו ובו הוא נותן ביטוי לחייו האישיים, יחסיו עם משפחתו וגעגועיו לאביו שנפטר בילדותו. את האלבום הפיקו מוזיקלית איתמר אשפר ואסף דר.

זורניצר דיבב בסדרות אנימציה רבות, ביניהן "חכמת הטבע", "תום סויר", "חוש-חש הבלש" (בתפקיד הדמות הראשית), "סיפורי ספר הג'ונגל" (בתפקיד בגירה ואלכסנדר) "צבי הנינג'ה" (בתפקיד דונטלו מכל העונות של הסדרה הישנה), "עומר" (בתפקיד הוט), מאנו, קלימרו (בתפקיד חזי), האחים סופר מריו (בתפקיד טוד, אשר בדיבוב לעברית נקרא פטריון), דרגון בול (הצד האפל של מג'ין בו: כל הסוגים חוץ מבו השמן, ברולי), החתולים הסמוראים (בתפקיד אנשובי וזריזי), אקס מן, רן וסטימפי (בתפקיד רן), נוני התמנון (בתפקיד פינגו ובוצי), בננמן (בתפקיד המספר והעורב), תשאלו את ויקטור (בתפקיד זייגו), מוסטי, זורו, ובסרטים רובוטס, הדרך לאל-דוראדו (בתפקיד מיגל), ענק הברזל, גארפילד, כוכב המטמון, זוזו, מדגסקר ומדגסקר 2. בשנים 2008 ו-2009 הוא דיבב בטאק וכוח הג'וג'ו (בתפקיד נזיר העץ), וב-2012 חזר לדבב את סקיפר במדגסקר 3: מקרקסים את אירופה ודיבב את פלין בעידן הקרח 4, ב-2014 חזר לדבב את סקיפר בהפינגווינים ממדגסקר - הסרט.

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:חברי להקת הנח"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
פיליפ דה קומין

**פיליפ דה קומין** (בהולנדית: **Filips van Komen**; בצרפתית: **Philippe de Commynes**; 1447 – 1511) היה היסטוריון ודיפלומט צרפתי ממוצא פלמי.

פיליפ דה קומין שירת בחצרותיהם של שני מלכי צרפת ושל שני דוכסי בורגונדיה, וכתב בשפה הצרפתית ספר היסטוריה המבוסס על התנסותו האישית במאורעות של תקופתו. ספרו "זיכרונות" שפורסם ב-1498 נחשב למקור ראשון במעלה להיסטוריה של אירופה במאה החמש עשרה.
## ביוגרפיה
דה קומין נולד בטירת קומין ברנקור שבפלנדריה למשפחת אצולה עשירה שהשתייכה לחצרו של פיליפ השלישי דוכס בורגונדיה. כשהיה בן שש שנים בלבד נתייתם מאביו, והדוכס לקח אותו תחת חסותו. ב-1468 הפך לאביר בחצרו של שארל הראשון דוכס בורגונדיה (בנו ויורשו של פיליפ השלישי). באוקטובר של אותה שנה השתתף בפגישתו של שארל הראשון עם לואי האחד עשר מלך צרפת, שהתקיימה בעיר פרון שבצפון צרפת. ב-1470 נשלח בשליחות דיפלומטית אל העיר קאלה לחופי התעלה, שהייתה בשליטת ממלכת אנגליה.

ב-1472 נמלט אל העיר אנז'ה שבצפון מערב צרפת, והצטרף אל לואי האחד עשר שהיה אויבו המושבע של שארל הראשון. אחרי מות שארל הראשון ב-1477 ניסה פיליפ דה קומין להביא לאיחודה של פלנדריה עם צרפת, אך ללא הצלחה. פלנדריה עברה לחסות בית הבסבורג מאוסטריה, והוא נשלח בשליחות דיפלומטית לאיטליה. אחרי מות לואי האחד עשר ב-1483 הפך פיליפ דה קומין לבן חסותו של שארל השמיני מלך צרפת (בנו ויורשו של לואי האחד עשר), אך עד מהרה נחשד בבגידה והושם בכלא מ-1487 עד 1489. אחרי שחרורו הוגלה לאחוזתו בעיר דרה שממערב לפריז, ושם החל לכתוב את ספרו "זיכרונות". ב-1490 שב לחצר מלכותו של שארל השמיני, וליווה את המלך במסעו לאיטליה (1494–1495). המלך הטיל עליו לנהל את המשא ומתן עם ה "ליגה של ונציה" (ונציה, אוסטריה, כוחות האפיפיור ואלה של דוכס מילאנו) שלחמה נגד צרפת.

פיליפ דה קומין נפטר ב-1511 בעיירה ארז'נטון- שאטו (כיום בחבל פואטו-שראנט בצרפת).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:היסטוריונים צרפתים
קטגוריה:פלמים
קטגוריה:ילידי 1447
קטגוריה:נפטרים ב-1511
Steal This Album!

**!Steal This Album** (בתרגום חופשי: **גנוב את האלבום הזה!**) הוא אלבום האולפן השלישי של להקת המטאל הארמנית-אמריקאית סיסטם אוף אה דאון. האלבום יצא לאור ב-26 בנובמבר 2002 על ידי חברת ההקלטות קולומביה רקורדס. האלבום הגיע למקום 15 בדירוג השבועון "בילבורד".

## רקע

### ''Toxicity II''
שם האלבום ניתן לו אחרי שקובץ שהקלטות מתקופת האלבום הקודם, Toxicity דלף לרשת תחת השם "Toxicity 2". הלהקה פרסמה הודעה שבה הם מביעים את אכזבתם הרבה מכך שמעריציהם מקשיבים לחומרים לא גמורים. לכן החליטה הלהקה להוציא את החומרים כאלבום חדש, ורמזה על הסיפור בשם שלו. רוב השירים נערכו, שמות השירים, המילים והלחנים שונו, ונוספו מספר שירים חדשים שלא הודלפו. לבסוף האלבום שיצא היה שונה באופן משמעותי מהאלבום שהודלף.

למרות שבתקשורת נתפס האלבום כאוסף צדדי של שירי בי סייד, התעקשה הלהקה כי שירי האלבום שווים באיכותם לאלו של האלבום הקודם. סולן הלהקה, סרג' טנקיאן, אמר שהשירים לא נכנסו לאלבום הקודם "כי הם לא התאימו התקשרו לגמרי לרעיון של האלבום". טנקיאן ומתופף הלהקה, ג'ון דאלמיין, הצהירו כי זהו האלבום האהוב עליהם מבין אלבומי הלהקה.

### מהדורות מיוחדות
האלבום יצא בעיצוב מיוחד, בארבע גרסאות שונות, שכל אחת עיצב וצייר אחד מחברי הלהקה. גרסאות אלו יצאו במהדורה מוגבלת. מהדורה מוגבלת נוספת שיצאה מאוחר יותר, כללה דיסק כפול כאשר על כל אחד מצידי שני הדיסקים הודפסה אחת הגרסאות של חברי הלהקה.


תמונה:Shavo_Odadjian_version.jpg|העיצוב של שאבו אודאג'יאן
תמונה:John_Dolmayan_version.jpg|העיצוב של ג'ון דאלאמיאן
תמונה:Daron_Malakian_version.jpg|העיצוב של דארון מאלכיאן
תמונה:Serj_Tankian_version.jpg|העיצוב של סרג' טנקיאן


### שירי האלבום
אלבום זה נחשב למתון מקודמו, ונכללו בו שירים שבהם היה אפשר לשמוע גם גיטרה אקוסטית כמו "roulette".

השיר "Streamline" נכנס לפסקול של הסרט "מלך העקרבים".

קליפ הווידאו של הסינגל "Boom! " צולם על ידי הבמאי מייקל מור במחאה נגד מלחמת עיראק.

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי מטאל
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ריק רובין
קטגוריה:אלבומי System of a Down
קטגוריה:אלבומי זהב באוסטרליה
קטגוריה:אלבומי פלטינה בברזיל
יעקב כתריאל

**יעקב כתריאל** (נולד ב-20 בפברואר 1945) הוא פרופסור אמריטוס לכימיה בטכניון בחיפה וכיהן כראש החוג לכימיה במוסד האקדמי נצרת. מאז 2018 מלמד בשלוחת הטכניון בגוונגדונג, סין.

סיים לימודיו התיכוניים  בבית הספר התיכון ע"ש חיים גרינברג קריית טבעון בשנת 1963. בן מחזורו של פרופ' יוסף שלזינגר. למד בטכניון - תואר ראשון קיבל בשנת 1967, תואר שני בשנת 1970, תואר שלישי בשנת 1972.

המחקרים שלו מתרכזים בתחומים השונים של כימיה תאורטית. 

פעיל שמאל רדיקלי, פעיל למען אזרוח החברה הישראלית והקטנת משקלו של הצבא במסגרת תנועת פרופיל חדש, ומראשי הפעילים למען שחרורה של טלי פחימה. כתריאל מפגין קבוע כנגד גדר ההפרדה בבילעין, מיוזמי העצומה של אקדמאים ואנשי חינוך לשרת החינוך לימור לבנת כנגד הכנסת קציני צה"ל למערכת החינוך.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי בית הספר התיכון ע"ש חיים גרינברג
קטגוריה:כימאים ישראלים
קטגוריה:סגל הטכניון: כימיה
קטגוריה:פעילי שמאל רדיקלי ישראלים
קטגוריה:קריית טבעון: אישים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
ז'וזף קסא-וובו

[שמאל|ממוזער|250px|חתימת הסכם ידידות בין ישראל ל[הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו|קונגו, 1963. יושבים, מימין לשמאל: ראש ממשלת ישראל לוי אשכול, נשיא ישראל זלמן שזר, נשיא קונגו ז'וזף קסא-וובו]]
**ז'וזף קסא-וובו** (בצרפתית: **Joseph Kasa-Vubu**; 1917 - 24 במרץ 1969) היה הנשיא הראשון של הרפובליקה של קונגו (כיום נקראת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו). תקופת שלטונו ארכה חמש שנים, מ-1960 ועד 1965.

קסא-וובו צמח משורות ה-ABAKO  (Association des Bakongo) של שבט הבקונגו באגן נהר הקונגו.

בבחירות שהתקיימו לקראת הענקת העצמאות לקונגו, הייתה מפלגת האבאקו שלו השנייה בגודלה ונוצר מרוץ להקמת קואליציה, בינו לבין פטריס לומומבה שמפלגתו הייתה הגדולה ביותר, עם מעט פחות מ-30% מהקולות. תחילה הודיע קסא-וובו כי הצליח לגבש רוב להקמת ממשלה, אולם לאחר יומיים הושגה הסכמה על הקמת קואליציה בראשות לומומבה, כאשר קסא-וובו יהיה לנשיא. ב-24 ביוני 1960, נבחר קסא-וובו לנשיא בהצבעה משותפת של בית הנבחרים והסנאט והוא היה לנשיא הראשון לאחר קבלת העצמאות מבלגיה ב-30 ביוני 1960.

המדינה הצעירה הייתה טרודה בבעיות פוליטיות וצבאיות קשות, וכן במאבק בתנועות מקומיות בדלניות. הממשלה המרכזית שותקה בשל חילוקי הדעות בין קסא-וובו השמרן לבין ראש הממשלה הלאומני פטריס לומומבה.

ב-5 בספטמבר 1960 הודיעו קסא-וובו ולומומבה זה על פיטוריו של זה, ביוצרם סבך שהותר רק 9 ימים לאחר מכן כאשר מובוטו ססה סקו תפס את השלטון בברכת קסא-וובו. לומומבה נמסר לידי הכוחות הבדלניים באזור קטנגה הדרומי ונהרג שם.

במשך חמש השנים הבאות היה קסא-וובו נשיא מעל שורת ממשלות חלשות. הוא מינה ביולי 1964 את מנהיג הבדלנים הקטנגים מואיז צ'ומבה לתפקיד ראש הממשלה, במטרה לגייס שכירי חרב אירופים למלחמה במרידות. מובוטו שוב תפס את השלטון וב-25 בנובמבר 1965 הדיח את קסא-וובו ונאמניו ומינה עצמו לראש המדינה.

היה נשוי להורטנז נגומה מסונדה ולהם תשעה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
קטגוריה:ילידי 1910
קטגוריה:נפטרים ב-1969
עגור (סוג)

[ממוזער|[עגור אפור|עגורים אפורים בשמורת החולה]]
[ממוזער|[עגור יפני]]
**עגור** (שם מדעי: *Grus*) הוא סוג של עופות במשפחת העגוריים. זה הוא הסוג הגדול במשפחה, והוא מכיל 12 מינים מתוך 15 המינים שיש במשפחה זו (לצד שני מיני עגור הכתר וכן המין עגור כרבלתי).

בישראל המינים עגור אפור ועגור חן הם מינים חולפים, אשר לעיתים עוצרים לשהייה קצרה, בעיקר בשמורת החולה.

### מיני הסוג

## בתרבות
בתרבות יפן מקובל לייחס לעגור מזל טוב. סיפורה של סדקו ססקי ואלף עגורי האוריגמי שקיפלה הפך למפורסם גם מחוץ ליפן.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* קרן העגורים הבינלאומית 
* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1760
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מטוראן ז'אק בריסון
קטגוריה:עגוריים
יניסיי

**נהר יֶנִיסֵיי** (מרוסית: **Енисе́й**; בטובאנית: **Улуг-Хем**, אוּלוּגּ-חֶם; בחקסית: **Ким суғ**, קִים סוּגֿ) הוא מרכזה של מערכת הנהרות הגדולה ביותר שנשפכת לאוקיינוס הקרח הצפוני. הנהר זורם מאזור מונגוליה צפונה אל ים קארה, ומנקז את רוב מרכז סיביר. אורכו בנתיב יניסיי-אנגרה-סלנגה הוא 5,539 קילומטרים, החמישי באורכו בנהרות העולם ושביעי בספיקתו, 19,600 מ"ק לשנייה.

אזור מעלה הנהר עשיר באשדות ונוטה להצפות, ועל כן האוכלוסייה בו מועטה. במרכזו נבנו על הנהר סכרים גדולים המפיקים חלק נכבד מתצרוכת האנרגיה של רוסיה, חלקם נבנה בעבודת כפייה. היניסיי ממשיך את מהלכו בטייגה השוממת, שם נשפכים אליו נהרות רבים, עד שהוא נשפך (דרך מפרץ יניסיי) לים קארה בטונדרה הקפואה כליל יותר ממחצית השנה.

## היניסיי העליון
היניסיי מתחיל בשני פלגים עיקריים. "בולשוי יניסיי", היניסיי הגדול, הזורם בהרי סייאן וה"מאלי יניסיי", היניסיי הקטן, הזורם מעמק דרחד במונגוליה. מחקרים גאולוגיים והידרולוגיים הראו כי היציאה הצרה מעמק דרהט נחסמה בקרח בתקופות של טמפרטורה עולמית נמוכה, ביוצרה אגם גדול כאגם חובסגול הסמוך. כשנסוגו הקרחונים, פרצו החוצה כ-500 קמ"ק של מים שגרמו כנראה להצפות חמורות.

שני הפלגים זורמים מערבה ומתמזגים בעיר קיזיל. לאחר מכן נפגש הערוץ עם נהר הקמצ'יק וממשיך מהלכו בהרי סייאן המערביים עד שהוא יוצא אל הערבה האירואסייתית (ה"סטפה"). קטע זה אורכו כ-700 קילומטרים.

## היניסיי המרכזי
בקטע זה הוקמו על היניסיי סכרים רבים, ובהם סכר סייאנו-שושנסקייה בסייאנסק (גובהו 242 מטר). הסכר הושלם ב-1989 ותחנת הכוח שלו מפיקה 6400 מגאווט לתעשיית האלומיניום.

100 קילומטרים במורד הזרם הנהר מתמזג עם נהר האבאקאן בעיר באותו שם. בהמשך הוא עובר כ-10 ק"מ מנהר צ'ולים, יובלו של האוב, וחולף בעיר קרסנוירסק, המהווה תחנה חשובה של הרכבת הטרנס סיבירית ועיר נמל גדולה. בסמוך אליה גם הוקם סכר הידרואלקטרי.

70 קילומטרים במורד הזרם מקרסנוירסק שוכנת העיר הסודית ז'לזנוגורסק שבה פותחו לווייני ריגול ונשק גרעיני. העיר אינה מצוינת במרבית המפות ולא ברורה מידת הזיהום הגרעיני שהיא פולטת לנהר. 200 ק"מ הלאה, ליד העיר סטרלקה, נשפך אל היניסיי נהר האנגרה, המנקז את ימת באיקל.

## היניסיי התחתון
נהר הקאז נשפך אל היניסיי 300 ק"מ במורד הזרם מסטרלקה, שם גם מתחבר היניסיי לאוב בתעלת האוב-יניסיי ונהר הקט. באזור זה מתרחב ערוץ הנהר, נשפכים אליו נהרות רבים נוספים (בפרט הטונגוסקה הסלעית והטונגוסקה התחתונה בעיר טורוחנסק) ואיים רבים פזורים בו. צפונית מטורוחנסק מתחילה הטונדרה, בה קפוא הנהר למעלה ממחצית השנה. הצטברות הקרח עלולה לגרום להצפות בשל חסימה דמוית סכר, ועל כן משתמשים לעיתים בחומרי נפץ על מנת לפתוח ערוצי זרימת מים בנהר. העיר האחרונה על הנהר היא דודינקה שליד נורילסק, שממנה פועלת ספינת נוסעים לקרסנוירסק. באזור זה רוחב שפך הנהר הוא 50 קילומטר ו-250 הקילומטרים האחרונים של נתיבו נשמרים פתוחים לשיט על ידי שוברות קרח.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רוסיה: נהרות
קטגוריה:חבל מנהלי קרסנויארסק: גאוגרפיה
צדקיהו בן כנענה

**צִדְקִיָּהוּ בֶן כְּנַעֲנָה** (גם **צִדְקִיָּה בֶן כְּנַעֲנָה**), על פי התנ"ך התחזה לנביא ה', ופעל באמצע תקופת הבית הראשון במאה ה-9 לפנה"ס, בחצרו של אחאב מלך ישראל בשומרון. בפועל הוא היה חלק מארבע מאות נביאי השקר בחצר אחאב, ולפי המספר הזה כנראה שהם היו נביאי האשרה שאיזבל סירבה לשלוח למבחן בהר הכרמל.

## בתנ"ך
בסיפור המופיע ב וב, צדקיהו מנבא לאחאב ולעמיתו יהושפט מלך יהודה הצלחה במלחמה נגד ארם ברמות גלעד. הוא אף ממחיש את נבואתו בעשיית קרני ברזל ואומר "כה אמר ה': באלה תנגח את ארם עד כלתם". בהמשך בא מיכיהו בן ימלה ומנבא בשם ה' את התוצאה ההפוכה, היינו שאחאב יובס במלחמה. צדקיהו מכה את מיכיהו על הלחי ומעורר תיגר על אמיתת נבואתו של זה, באומרו "אי זה עבר רוח ה' מאיתי לדבר אותך?". מיכיהו משיב שכאשר נבואתו שלו תתגשם, גם צדקיהו בעצמו "יבא חדר בחדר להחבא". בסוף הסיפור מתברר שמיכיהו צדק וצדקיהו טעה: אחאב נהרג בקרב.

## משמעות שמו
משמעות השם "צדקיהו" היא: יהו (ה') הוא צודק.

## בספרים החיצוניים
צדקיהו בן כנענה מופיע בספר עליית ישעיהו, בו נטען שבחיר-רע, השומרוני שהלשין על הנביא ישעיהו, הוא קרוב משפחה שלו.

## קישורים חיצוניים
* "דף הבית" של צדקיה בן כנענה באתר הניווט בתנ"ך
* מלכים א' כב באתר מקראנט
* דברי הימים ב' יח באתר מקראנט

## הערות שוליים

קטגוריה:נביאי שקר בתנ"ך
קטגוריה:אישים בספר מלכים
דינאן (בלגיה)

**דינאן** (בצרפתית: **Dinant**) היא עיר הממוקמת על הנהר מז במחוז נאמור באזור ולוניה שבבלגיה.

## היסטוריה
לאורך השנים חשף המיקום האסטרטגי על הנהר את העיר לקרבות ולביזה. ב-1466 דוכס בורגונדיה פיליפ השלישי "הטוב" ובנו, שארל "האמיץ", הענישו את מורדי דינאן, השליכו 800 מאזרחי העיר לתוך הנהר, והעלו את העיר בלהבות.

דינאן של ימי הביניים התמחתה בעבודות מתכת, וייצרה סחורות מוגמרות עשויות תערובת של כסף ונחושת קלל, ובהן פמוטות, קערות מנחה ופריטים אחרים לשימוש המזבח הנוצרי, שנמכרו בעמק המז ובחבל הריין שבגרמניה, וכונו בשם "דינאנטרי".

אתר התיירות העיקרי של העיר הוא כנסיית הקולג' של נוטרדאם, שנבנתה מחדש בסגנון גותי, אחרי שמפולת סלעים מן הצוק הנמצא בקרבתה החריבה את הכנסייה הרומנסקית ב-1227. מעל הכנסייה מתנשא מבצר מן המאה ה-11 המשקיף על עמק המז. ב-1530 בישוף העיר ליאז' בנה מחדש את המבצר. ב-1703 הצרפתים החריבו אותו. המבצר קיבל את צורתו הנוכחית, עם 408 מדרגות עשויות אבני סלע מסותתות, ב-1821 בתקופת הממלכה המאוחדת של הולנד.

אחד מבני העיר המפורסמים הוא אדולף סאקס, שהמציא את הסקסופון בשנות הארבעים של המאה ה-19.

בתחילת מלחמת העולם הראשונה, במהלך הפלישה הגרמנית לבלגיה, כבשו הגרמנים ב-15 באוגוסט 1914 את מבצר דינאן, אך זמן קצר לאחר מכן גורשו במתקפת נגד של כוחות צרפתיים. בלילה שבין 21-22 באוגוסט פשטו הגרמנים לדינאן, בפשיטה שהסתבכה ועלתה ב-19 הרוגים ו-117 פצועים. הגרמנים בכעסם הוציאו להורג שבעה אזרחים ושרפו 15-20 בתים בהאשימם את האוכלוסייה בירי על כוחותיהם. ב-23 באוגוסט 1914 תקפו כוחות צבא הקיסרות הגרמנית שוב את דינאן וטבחו 674 אזרחים בלתי חמושים, בטבח הגדול ביותר שנעשה על ידי הגרמנים במלחמת העולם הראשונה.

נכון ל-1 בינואר 2005 מנתה העיר 12,907 תושבים. שטח העיר 99.80 קמ"ר. צפיפות: 128.33 תושבים לקמ"ר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

ימין|ממוזער|300px|בתים בדינאן, על שפת נהר המז.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ולוניה: ערים
מוחמד נאג'י אל-עוטרי

**מוחמד נאג'י אל-עוטרי** (בערבית: **محمد ناجي عطري**, בתעתיק מדויק: מחמד נאג'י עטרי; נולד בשנת 1944) היה ראש ממשלת סוריה שכיהן בתפקיד זה מ-10 בספטמבר 2003 ועד 2 באפריל 2011.

אל-עוטרי נולד בעיר חלב והוא חבר במפלגת הבעת' השלטת משנת 1970. סיים לימודי אדריכלות באוניברסיטת חלב בשנת 1970 ומחזיק בתואר בתכנון ערים שקיבל בהולנד בשנת 1972. הוא דובר אנגלית וצרפתית שוטפות. אל-עוטרי נשוי ואב לארבעה בנים.

## תפקידים קודמים
* חבר מועצת סניף איגוד המהנדסים בחלב 1975-1979
* חבר מועצה בעיריית חלב 1976-1980
* ראש עיריית חלב 1980-1983
* ראש סניף איגוד המהנדסים בחלב 1981-1985, 1989-1993
* מושל מחוז חומס 1996-2000
* סגן ראש הממשלה לענייני שירותים 2000-2003

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים של אל-עוטרי, אתר שגרירות סוריה בעומאן

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת סוריה
קטגוריה:פוליטיקאים סורים
קטגוריה:ילידי 1944
סמל ברמודה

**סמל [[ברמודה]]** הוא שלט אצולה שעליו אריה אדום המחזיק בידיו שלט אצולה נוסף המתאר ספינה טובעת.

האריה האדום מסמל את אנגליה ואת קשריה של ברמודה לאנגליה. הספינה הטובעת היא ספינת ה"**[[סי ונטשור]]**" - ספינת הדגל של חברת וירג'יניה, אשר נטרפה על החוף של ברמודה במכוון בשנת 1609 על ידי האדמירל סר ג'ורג' סומרס, על מנת למנוע טביעתה בסופה. כל תושבי הספינה ניצלו והתיישבו באי.

הסמל מופיע על דגל ברמודה שהוא דגל היוניון ג'ק שעליו סמל ברמודה, וכן על דגל מושל ברמודה.

## ראו גם
* גלריית סמלי הממלכה המאוחדת

## קישורים חיצוניים

ברמודה

קטגוריה:ברמודה
ברמודה
סקיי סיטי 1000

**סקיי סיטי 1000** (ביפנית: **スカイシティー1000**) הוא הצעה לפרויקט בנייה עתידני שנועד להקל את בעיית צפיפות האוכלוסין בטוקיו שביפן.

על פי התוכנית, שהוצגה על ידי תאגיד טאקנקה ב-1989, המבנה יורכב מ-14 יחידות עגולות המונחות אחת על גבי השנייה. גובהו של הבניין יהיה 1,000 מטרים, רוחב בסיסו 400 מטרים ושטחו הפנימי 8 קמ"ר. הבניין יכיל אזורי מגורים ל-35,000 תושבים וכן משרדים, אזורי מסחר, פנאי ומוסדות חינוך שיספקו 100,000 מקומות עבודה.

התוכנית משכה תשומת לב רבה בקרב חוגי אדריכלות מכל העולם. ככל הנראה הפרויקט נבחן ברצינות רבה יותר מפרויקטים דומים כמו אקס-סיד 4000, בניין המילניום של לונדון של נורמן פוסטר, או אפילו המבנים הארקולוגיים של פאולו סולרי ו"עיר הזוהר" של לה קורבוזיה. בדיקות לבחינת המבנה העתידי כללו שימוש במסוק הכיבוי היחיד של טוקיו להדמיה שתבדוק מה יקרה אילו תפרוץ שריפת ענק בתוך הבניין. בנוסף, נבדקה מעלית מיוחדת במעבדות ניסוי מחוץ לטוקיו, המעלית נעה במהירות גבוהה במיוחד עם שלושה סיפונים שכל אחד מהם יכול להכיל עד 70 אנשים. העיצוב הוצג בערוץ דיסקברי בתוכנית על הנדסה קיצונית בשנת 2002, ובטור 'השבוע ביפן' בערוץ CNN בשנת 1989.

## בתרבות
* סקיי סיטי 1000 מופיע בסדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית "" המשודרת בערוץ דיסקברי וב. הפרק "עיר השמיים של טוקיו" שודר ב-13 באפריל 2003 כחלק מעונה 1.

## ראו גם
* גורד שחקים
* מגה-מבנה

## קישורים חיצוניים
* דף המידע באתר טאקנקה
* ערוץ דיסקברי עמוד מידע בנוגע לסקיי סיטי.
* ויקטורי סיטי

קטגוריה:יפן: גורדי שחקים
קטגוריה:מבני-על
קטגוריה:טוקיו: מבנים
קירור-על

**קירור-על** (אנגלית: supercooling), או קירור יתר, הוא מצב מטסטבילי (יציב חלקית) שבו נוזל נמצא בטמפרטורה הנמוכה מטמפרטורת הקיפאון שלו, בלא שיהפוך למוצק. תופעה זו נוצרת כאשר מקררים נוזל באופן אחיד, ובנוזל אין אתרי התגרענות - נקודות של אי-אחידות כגון חומר זר או שפות חדות של הכלי. ניתן לקרר נוזל באופן משמעותי מתחת לטמפרטורת הקיפאון שלו, כמו מים שניתנים לקירור עד 42°C- במצב נוזלי.

מנגנון פעולה: בהתמצקות, האנרגיה החופשית קובעת אם החומר ייטה להישאר במצב נוזל או יתמצק בטמפרטורה מסוימת. בהיעדר נקודות התגרענות השיקולים האנרגטיים נוטים יותר לכוון הנוזל.
אנרגיית פני-השטח של אזור קטן שמתמצק היא גבוהה יותר מהרווח באנרגיה של האזור המתמצק, ולכן ההתמצקות אינה מתפשטת אלא נעלמת. במצב זה לא יתרחש מעבר פאזה בפועל, גם אם הרווח באנרגיה החופשית של סך הנוזל מתאים לכך (קרי - הנוזל מקורר אל מתחת לטמפרטורת הקיפאון).

דוגמה (ראו קישורים חיצוניים): כאשר מים קופאים, נקודות מסוימות במים מתגבשות ראשונה לקרח, ומהן מתפשט מעבר הפאזה אל גוף המים כולו. נקודות התחלה אלה מהוות אתרי התגרענות. במידה והמים טהורים ומוחזקים בכלי נקי ללא פגמים, אין אתרי התגרענות. בהיעדרם, ניתן לקרר את המים לטמפרטורה נמוכה בהרבה מטמפרטורת הקיפאון (42°C-), בעוד המים נשארים במצב נוזלי. כאשר ייגרם שינוי למים הנמצאים במצב של קירור יתר (כמו טלטול המכל, השלכה של גורם זר פנימה או קפיאה של אזור קטן), יקפא גוש המים כולו במהירות.

## ראו גם
* מצב מטסטבילי
* חימום-על
* גראופל
* התגרענות

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מצבי צבירה
קטגוריה:מושגים בפיזיקה
סמל מונטסראט

**סמל [[מונטסראט]]** אומץ בשנת 1909.
הסמל מתאר את ארין אישה הלבושה ירוק שהיא ההאנשה של אירלנד, בהתבסס על האלה אריו במיתולוגיה האירית.

ארין מחזיקה בידה נבל המסמל את רפובליקת אירלנד ומופיע גם בסמל אירלנד וכן צלב המסמל את הנצרות.

הסמל מציג את הקשר בין מונטסראט למתיישבים האירים שהוגלו מאירלנד אל האי על ידי אוליבר קרומוול.

הסמל מופיע על דגל האי שהוא יוניון ג'ק שעליו הסמל, וכן על דגל מושל מונטסראט.

## ראו גם
* גלריית סמלי הממלכה המאוחדת

## קישורים חיצוניים

מונטסראט
קטגוריה:מונטסראט
מונטסראט
עגולוקו

שמאל|ממוזער|250px|דוגמה לעגולוקו
**עגולוקו** הוא סוג של תשבץ מספרים, שהומצא על ידי יהודה טאוב ב-2007. העגולוקו מבוסס על אותו עיקרון של הסודוקו - שיבוץ של כל הספרות מ-1 עד 9.

העיגול בתשבץ מחולק לשמונה "משולשי פיצה", ארבעה מעגלים ועיגול אמצעי המכיל ספרה אחת. כל 2 גזרות שכנות או כל מעגל, בשיתוף הספרה שבעיגול האמצע, צריכים להכיל את הספרות 1–9.
ספרת האמצע תופיע פעם אחת בכל החידה, וכל מספר אחר יופיע 4 פעמים.

## מבנה
לעזר, כל טבעת צבועה בצבע אחר, על מנת למנוע בלבול בין הטבעות.
העיקרון פשוט: לשבץ (לפי רמת קושי) כמה מספרים מ-1 עד 9, בלי שיתנגשו אחד בשני לפי החוקים.
*ברמה הכי קשה צריך לשבץ לפחות 11 ספרות.
*השיבוץ יכול להיות בכל אחת מן המשבצות - כך שיש אפשרות לא לשבץ מלכתחילה את משבצת האמצע.

קטגוריה:תשבצי מספרים
קטגוריה:שעשועי מתמטיקה
סמל גיברלטר

**סמל גיברלטר** הוא שלט אצולה שהוענק לגיברלטר לראשונה עם הרשאה מלכותית בטולדו, ב-10 ביולי 1502, על ידי איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה בתקופת השלטון הספרדי על גיברלטר. שלט האצולה מורכב ממגן ותיאור של מבצר בעל שלושה מגדלים אדומים מעל מפתח מזהב התלוי מהפתח הקדמי של המבצר.

## עיצובו של הסמל

שלט האצולה מתואר בהרשאה המלכותית של המלכה איזבלה הראשונה כך:

ממוזער|291x291px|הרישום המקורי של שלט האצולה שהוענק על ידי איזבלה הראשונה

הסמל הוא שלט אצולה הכולל מגן הצבוע בשני השלישים העליונים בלבן (ארז'ן) ובתוכו מתוארת טירה אדומה בת שלושה מגדלים. השליש התחתון צבוע אדום (גולס) ובמרכזו תלוי מפתח בצבע זהב (אור) אשר תלוי ממרכז הטירה.

שלט האצולה של גיברלטר יונק את שורשיו מההרלדיקה של ממלכת קסטיליה, הממלכה הגדולה והחשובה ביותר בספרד של ימי הביניים, בה הייתה המלכה איזבלה הראשונה. בפתיחה להרשאה המלכותית לשלט האצולה של גיברלטר נאמר כך:

הרעיון שגיברלטר היא המפתח לספרד או לים התיכון מקורו עוד לפני הכיבוש הספרדי. על ממשיכיו של המפקד המוסלמי ברברי טאריק בן זיאד, שפלש לספרד דרך גיברלטר בשנת 711, נאמר שהם אימצו את הסמל של המפתח בעת שהתיישבו בגרנדה.

## השימוש כיום
כיום, שלט האצולה הרשמי הנמצא בשימוש אצל ממשלת גיברלטר מורכב משלט האצולה המקורי בתוספת מוטו:*Montis Insignia Calpe*, שמשמעותו "הסמל של הר הצוק" (*Mons Calpe* היה השם הלטיני של צוק גיברלטר בפי הרומאים) שניתן על ידי המכללה להרלדיקה בשנת 1836 במטרה להנציח את המצור הגדול על גיברלטר שהתרחש בשנים 1779-1783. זהו שלט האצולה העתיק ביותר הנמצא כיום בשימוש בטריטוריות הבריטיות שמעבר לים, והיחיד במינו בשל העובדה שזהו הסמל המגן היחיד שמקורו בתקופה שלפני שלטונה של בריטניה הקולוניאלית במקום.

הסמל שונה מהחותם הרשמי של גיברלטר המכיל את צוק גיברלטר ולפניו ספינה שטה. לא ידוע מתי נוצר החותם הרשמי. החל משנת 1982 שימש הסמל גם כדגל גיברלטר וכן כדגל מושל גיברלטר. סמל ממשלת גיברלטר זהה לסמל הממלכה המאוחדת עם סמל גיברלטר בתחתיתו.

## ראו גם
* דגל גיברלטר
* המנון גיברלטר
* גלריית סמלי הממלכה המאוחדת

## קישורים חיצוניים

* הסמלים הלאומיים של גיברלטר באתר מושל גיברלטר 

## הערות שוליים

גיברלטר
קטגוריה:גיברלטר: סמלים לאומיים
גיברלטר
תורת הבלימה

ממוזער
**תורת הבלימה** (באנגלית: **Containment**, "הכלה", "בלימה", "חסימה") הייתה האסטרטגיה שהנחתה את מדיניות החוץ של ארצות הברית בשנים הראשונות של המלחמה הקרה. ביסודה של התורה עמדה הנחישות האמריקנית לבלום את ההתפשטות הקומוניסטית למדינות נוספות ולנסות לבודד את ברית המועצות במטרה סופית להביא לשינוי השיטה הפוליטית ברוסיה.

המדיניות הוצעה לראשונה על ידי ג'ורג' קנאן ב"מברק הארוך" שכתב ממוסקבה ב-1946. שנה לאחר מכן היא נחשפה לציבור במאמר "The Sources of Soviet Conduct" שהתפרסם בירחון *[[Foreign Affairs]]* תחת השם הבדוי "X". "X" היה לא אחר מאשר קנאן עצמו. ב-1948 הייתה הבלימה למדיניות החוץ הרשמית של ארצות הברית ולאבן הפינה של דוקטרינת טרומן.

מכאן ואילך חל תהליך של הקצנה במימוש של העקרונות שהעלה קנאן על הנייר. בעוד שהוא דגל בבלימה כלכלית ופוליטית בעיקר, אירועים כמצור על ברלין ב-1948, הניסוי הראשון של הסובייטים בנשק גרעיני ב-1949 ונפילת סין בידי הקומוניסטים מיד לאחר מכן - כל אלה גרמו לפרשנות מקצינה והולכת של הבלימה בכיוון הצבאי. בשנות החמישים כבר רווחה תאוריית הדומינו, שגרסה כי נפילה של מדינות בודדות, בלתי חשובות ככל שיהיו, עלולה לגרום לאפקט אזורי של נפילת מדינות נוספות, אחת אחרי השנייה כאבני דומינו. גרסתו של קנאן עמדה על מספר נקודות - אירופה המערבית, יפן וצפון אמריקה - שרק להן חשיבות אסטרטגית עליונה ורק עליהן צריך להאבק, וגם אז לא רק באמצעים צבאיים. אולם לא זו הגרסה שהתקבלה על ידי קובעי המדיניות (קנאן עצמו עזב את מחלקת המדינה בפתח שנת 1950), אלא הגרסה הרחבה שדרשה למנוע בכל מחיר את נפילתה של כל מדינה בעולם. התוצאה הייתה המעורבות האמריקאית במלחמת קוריאה ובמלחמת וייטנאם אחריה.

לנוכח הכישלון האמריקאי בווייטנאם איבדה תורת הבלימה את חינה בעיני קובעי המדיניות. במקומה אומצה גישה של דטאנט, הכרה בברית המועצות כעובדה ודו קיום איתה. אולם רונלד רייגן סובב את הגלגל לאחור בשנות השמונים ואף הרחיק לכת מעבר לבלימה, כאשר גרר את הרוסים למירוץ חימוש יקר, במטרה לרושש אותם ולמוטט את משטרם. ב-1991 נפלה ברית המועצות ועמה נעלם, על פניו, הצורך בתורת הבלימה.

בסופו של דבר, תורת הבלימה סייעה להפוך את ארצות הברית למעצמה הדומיננטית בעולם במהלך המלחמה הקרה. עם זאת, היא גם תרמה לעלייה במתח הגלובלי ולסדרה של סכסוכים אלימים.

למרות שעידן הבלימה חלף עם תום המלחמה הקרה, תוצאותיה עדיין שרירות וקיימות. למעלה מ-700 בסיסי צבא אמריקאים פזורים ברחבי העולם. נוכחות זו, שנדמית כמובנת מאליה היום, לא הייתה קיימת לפני מלחמת העולם השנייה.

גם מדיניות החוץ של ארצות הברית כיום נושאת עימה שרידים של תורת הבלימה. לאחר מותו של קנאן אמרה מזכירת המדינה קונדוליזה רייס בנאום בטוקיו בשנת 2005:

הביטוי "לא מרוסנת" (untethered במקור האנגלי) אינו מקרי. כאשר מרסנים חיה ברצועה, הדבר מאפשר לה מרחב תנועה מצומצם מסביב לה. משמעות זו קרובה לתקוותו של קנאן, להגביל את השפעתה של ברית המועצות על מדינות אחרות. נראה מכאן שהבלימה נשארה, אך היריב הנבלם השתנה.

## הערות שוליים

קטגוריה:יחסי ארצות הברית – ברית המועצות
קטגוריה:המלחמה הקרה: דוקטרינות ואסטרטגיות
בעל בעל לב

**בעל בעל לב** הוא סרט טלוויזיה מוזיקלי שיצרו התסריטאי גל אוחובסקי והבמאי איתן פוקס בשנת 1997. הסרט נוצר עבור חברת קשת בערוץ 2 במסגרת סדרת הסרטים "סיפורים קצרים על אהבה" שהפיק חגי לוי.

הסרט מספר על אהבות תמימות אך חסרות סיכוי של צעירים, הנמצאים על סף חייהם הבוגרים. זהו סרטם הראשון של אוחובסקי ופוקס במשותף, והוא היה היצירה הישראלית הטלוויזיונית הראשונה בסדרת שעוסקת בהומוסקסואליות מזווית ראייה חיובית ונורמטיבית.

הסרט משלב פולקלור יהודי (שירים מתוך "") עם תרבות שירי האירוויזיון ועם שירי שנות החמישים בארצות הברית. מקור שמו של הסרט הוא שורה מתוך השיר "הוא יהיה לי בעל" (מילים: משה סחר, לחן: שאול ברזובסקי) המופיע בפסקול הסרט "שני קוני למל".

הסרט זכה בפרס הסרט הקצר של פסטיבל "ניו-פסט" בניו יורק.

## עלילה
גיבור הסרט הוא גורי (צק ברקמן), חייל קרבי משוחרר והומוסקסואל בארון, שגר ביישוב קטן בפריפריה. גורי חולם לעזוב את המקום ומתעתד לעזוב לירושלים וללמוד ארכיטקטורה בבצלאל. מיצי (אסנת חכים), חברת ילדות שלו וידידתו הקרובה, חולמת על אהבה ועל מימוש פנטזיות מיניות. השניים חושקים במריטו (סמי הורי), גבר יפה תואר בעל מראה לטיני.

בעוד שניהם מתאהבים במריטו, וכל אחד מהם, בנפרד, מממש את אהבתו על מנת לראות שמדובר בתשוקה ריקה, הולך ומתאהב בגורי בחור צעיר ותמים בשם נאהב (אורי אומנותי). נאהב, הומוסקסואל גלוי ונשי, נמצא על סף גיוס, אך שוקל להשתמט משירות בשל נטיותיו המיניות. עולמו מלא בשירי אירוויזיון ישנים וריקודי עם הנלמדים בחוג הרקדה המתקיים במתנ"ס. בתחילה גורי נרתע מנאהב, ומתייחס בצורה מאוד צינית לאופטימיות שלו, אולם בהמשך הוא מתקבל ללימודים בבצלאל, מתרכך, ומעניק לנאהב את הריקוד האחרון בהרקדה, בטרם הוא עוזב לירושלים, ואת לבו.

## שחקנים ודמויות

## חשיבות ציבורית
"בעל בעל לב" היה הסרט הטלוויזיוני הראשון בארץ שדיבר בצורה חיובית ואופטימית על נושא ההומוסקסואליות, והקדים בכך את הסדרה "פלורנטין". הסרט מהווה אחת מהדוגמאות המקובלות והמצוטטות לדמותו של ההומו בתרבות הישראלית וכנותן לגיטימציה לעדינות ולרגישות, כהנגדה לחיספוס ולגבריות המובהקת אצל הגבר הישראלי בתקופות קודמות.

## ראו גם
*תמיד אותו חלום

## לקריאה נוספת

*Padva, Gilad and Talmon, Miri. (2008). "Gotta Have An Effeminate Heart: The Politics of Effeminacy and Sissyness in a Nostalgic Israeli TV Musical". *Feminist Media Studies 8*(1), 69-84


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1997
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטים ישראליים קצרים
קטגוריה:סרטי איתן פוקס
קטגוריה:סרטים על אירוויזיון
קטגוריה:סרטי להט"ב ישראליים
קטגוריה:סרטים הומוסקסואליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1997
סגרפיטו

[ממוזער|שמאל|250px|חזית בניין מעוטרת בסגרפיטו מתקופת ה[רנסאנס, מדלינג, אוסטריה]]
[250px|ממוזער|שמאל|ציור סגרפיטו על קיר האמפיתיאטרון ברחוב שרת ב[רמת גן]]
ממוזער|סגרפיטו של דן ליבני, תל אביב, 1970
**סגרפיטו** (באיטלקית: **Sgraffito**, הגייה מדויקת: **זְגְרָפִיטוֹ**) היא טכניקה של ציור על גבי קירות. הפירוש המילולי של המילה הוא "מגורד בעומק".

## טכניקה

בבסיסו של הסגרפיטו עומד ציפוי הקיר בשתי שכבות או יותר של טיח. הקיר מטויח בשכבות בצבעים שונים. **בטרם התייבשות הטיח**, מתבצע הציור על ידי גירוד או חריצת הטיח, המביאים לחשיפתן מחדש של השכבות העמוקות יותר, שלהן צבע שונה.

## היסטוריה

עיצובי הסגרפיטו הראשונים בוצעו בשחור-לבן. הקיר היה מטויח בטיח מעורב בפיח (ומכאן התקבל הגוון השחור), ומעל הטיח סויד הקיר בסיד רגיל (לבן). הציור בוצע על ידי חריטה בחרט. הראשונים שיישמו טכניקה זו היו בנאים ולאו דווקא ציירים, והדגמים אותם ציירו היו קישוטים גרפיים פשוטים ואף חיקויי ציפוי אבן, בתים כאלו ניתן למצוא גם ביוון ובמיוחד באי כיוס בים האגאי.

במאה ה-13 החלו להשתמש בטכניקה גם ליצירות אמנות. הציורים הראשונים בטכניקה זו צוירו במנזרי הקתדרלה של מגדבורג. בציורים אלה ניתן לראות גם שלב נוסף בהתפתחותה - צביעה נוספת במכחול מעל לתרשים החרוט. במקרים רבים שימשו יצירות של אמנים מפורסמים כבסיס לציורי הקיר, אשר הועתקו בהגדלה מיצירות אלו.

שימוש נרחב בשיטה זו נעשה בתקופת הרנסאנס. הריכוז הגדול ביותר נמצא בצ'כיה.

## סגרפיטו בישראל
בישראל פעלו למעלה משלושים אמני ואמניות סגרפיטו.

ציור "העמלים" של מאיר שטיינגולד בחזית מפעל "עשת" בקיבוץ אילון, הוא ציור הסגרפיטו הראשון ששומר בישראל.

האמן דן לבני יצר בשנת 1970 את תבליט הסגרפיטו הגדול בארץ, בבניין בן חמש קומות בשדרות ח"ן מס' 24 בתל אביב.

## לקריאה נוספת
* ב.מ. יכטהימר, **ציור ורישום**, הוצאת אחיאסף, 1980.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי קיר
קטגוריה:ציור
קטגוריה:אמנות במרחב הציבורי
קטגוריה:טכניקות אמנותיות
קטגוריה:מילים וביטויים באיטלקית
אפקט הפרפר (סרט)

**אפקט הפרפר** (באנגלית: **The Butterfly Effect**) הוא דרמת מתח עם אלמנטים של מדע בדיוני משנת 2004. שמו של הסרט מתייחס לאפקט הפרפר, שהוא ביטוי מתחום תורת הכאוס ומתמקד, בהתאם, בשינויים המשמעותיים העשויים להתחולל במסלול חייהם של אנשים בעקבות שינוי מזערי בנקודות מפתח בהתפתחותם. בסרט מככבים אשטון קוצ'ר, איימי סמארט, אלדן הנסון, ויליאם לי סקוט ואריק סטולץ. לסרט יצאו שני המשכים: "אפקט הפרפר 2" ב-2006 ו"אפקט הפרפר 3: התגלות" ב-2009.

## עלילה
אוון טרבורן (קוצ'ר) מגלה, כילד (שחקן: לוגאן לרמן), כי ברגעים מתוחים מסוימים הוא מאבד את זיכרונו ואינו יכול להיזכר באירועים שהתרחשו באותם רגעים. בעצת פסיכולוג, הוא מתחיל לתעד את אירועי יומו ביומן, וממשיך בכך משך שנים, עד שהתקפי אובדן הזיכרון נעלמים.

עם התבגרותו, במהלך לימודי פסיכולוגיה במכללה, הוא מחליט להתעמק בעברו ופוגש באהובת נעוריו, קיילי (איימי סמארט). טרבורן הבטיח בנעוריו לקיילי כי ישוב אליה אחרי שעבר להתגורר במקום אחר, אך לא עשה כן, והוא מגלה כי מצבה עגום. ידיד ילדותו האחר, לני (אלדן הנסון), חווה אף הוא טראומה ומסתגר בביתו.

זמן קצר אחרי מפגשו עם קיילי, מגלה טרבורן כי היא התאבדה וברוב יאושו הוא מתעמק בקריאה ביומניו ומגלה כי ביכולתו לשוב בזמן אל רגעי אובדן הזיכרון של ילדותו ו'לתקן' את המעוות. טרבורן עורך מספר מסעות כאלו אל העבר ומגלה שתיקון העבר אינו משימה פשוטה: בכל פעם בה הוא מנסה לתקן את מהלך העניינים עבור עצמו, עבור קיילי, עבור אחיה מר הנפש טומי (ויליאם לי סקוט) ועבור לני, הוא מגלה כי לפעולתו יש תוצאות בלתי צפויות, וכי נוכחותו בחיי הנפשות הפועלות גורמת נזק לו או להם.

סופו של הסרט, לפי הגרסה שהוצגה בבתי הקולנוע, הוא בהחלטתו של אוון להתנכר לקיילי, כך שהיא ואחיה יעדיפו לעבור להתגורר עם אמם, במקום להישאר לגור בסמוך, אצל אביה השתיין והמתעלל. בגרסה המצורפת ל-DVD מוצג סיום חלופי, שהוא הסיום המועדף על הבמאי, בו בוחר אוון לשנות את חייו כך שלא ייוולד כלל.

## ראו גם
* פרדוקס הסבא

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מסע בזמן
קטגוריה:סרטי מותחן פסיכולוגיים
קטגוריה:סרטים על מתמטיקה
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2004
המרפסט

**המרפסט** או **האמרפסט** (בנורווגית: **Hammerfest**) היא עיר בנורווגיה והיישוב הצפוני בעולם שבו מעל 5,000 תושבים.
אוכלוסיית העיר מונה למעלה מ-11,000 תושבים.

המרפסט היה גם היישוב הצפון אירופאי הראשון שרחובותיו הוארו בתאורה חשמלית, בשנת 1891.

במלחמת העולם השנייה, גירש הצבא הגרמני את תושבי המרפסט ושרף את העיר, שנבנתה מחדש לאחר מכן.

## שם
העיר נקראת על שמו של מעגן ישן. פירוש החלק הראשון בשם הוא "פטיש", בהתייחס למספר הרב של סלעים גדולים, הטובים למעגן ספינות, הנקרא הַרמַן (בנורדית עתיקה: Hamarr - הר תלול). המעגנים היו מכוסים באדמה בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה.
החלק השני של המילה הוא fest (פֶסט) מן המילה festr (פֶסטר) בנורדית עתיקה, שמשמעה "לחזק" (לחזק סירות).

## אישים ילידי המרפסט
* מארט אנה סארה - סופרת ואמנית סאמית.

## ראו גם
* לונגיירבין

## קישורים חיצוניים

* 

* המרפסט באתר נורווגיה
* The Norwegian town the world tried to erase מאתר ה-BBC
* 

קטגוריה:נורווגיה: ערי חוף
קטגוריה:נורווגיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1789
קטגוריה:נורווגיה: ערי נמל
קטגוריה:ים ברנץ: ערי נמל
וילה וליה

**וילה וליה** (בפורטוגזית: **Vila Velha**) היא עיר חוף באספיריטו סאנטו, ברזיל. היא שוכנת לרוחב עיר הבירה ויטוריה, אוכלוסייתה מונה 501,325 ושטחה 210.23 קמ"ר (2020).

וילה וליה היא חלק מאזור המטרופולין של ויטוריה הגדולה. מצפונה שוכנת ויטוריה, ממערב קריאסיקה וויאנה, מדרום גוארפארי, וממזרח האוקיינוס האטלנטי.

כמו כן, העיר כוללת גם את תאגיד גארוטו, אחד מיצרני השוקולד הגדולים בברזיל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ברזיל: ערי חוף
קטגוריה:אספיריטו סאנטו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
רשתות טלוויזיה בארצות הברית

[ממוזער|חמשת סמלי רשתות השידור המסחריים הגדולים של ארצות הברית בשפה ה[אנגלית]]
בארצות הברית פועלות כ-100 רשתות טלוויזיה ארציות, בהן שבע רשתות עיקריות. רוב הרשתות הן רשתות טלוויזיה מסחרית, חלקן מיועדות לשידורי דת, חלקן ערוצי קניות וחלקן מיועדות לדוברי ספרדית. בנוסף קיימים מאות ערוצים נוספים המשודרים בכבלים ובלוויין.

## היסטוריה
ממוזער|צפייה משפחתית בטלוויזיה בארצות הברית, 1958
שתי הרשתות הראשונות, NBC ו-CBS, נוסדו כרשתות רדיו בשנות ה-20 והחלו לפתח שידורי טלוויזיה בשנות ה-40. רשת ABC נוסדה בשנת 1943, לאחר שממשלת ארצות הברית קבעה שרשת NBC פעלה כמונופול. שלוש הרשתות החלו לפעול כרשתות טלוויזיה יחד עם DuMont, ולאחר שזו הפסיקה את שידוריה ב-1956 הן נחשבו לרשתות הטלוויזיה העיקריות בארצות הברית עד לתחילת שנות ה-90. הרשת הראשונה שהצליחה להתחרות בהן בהצלחה היא רשת FOX, שנוסדה בשנת 1986. הרשת הציבורית NET נוסדה בשנת 1952, והוחלפה ברשת PBS בשנת 1969.
רשתות הכבלים והלוויין הראשונות ששידרו תוכן מקורי קמו בשנות ה-70. רשתות בידור כלליות כגון HBO, Showtime ו-USA ורשתות ספציפיות כמו MTV (מוזיקה), CNN (חדשות), ניקולודאון (ילדים) ו-ESPN (ספורט).

רשתות UPN ו-The WB שנוסדו בשנות ה-90 התמזגו לרשת אחת בשם The CW, בבעלות משותפת של חברת CBS וטיים וורנר, בספטמבר 2006. 

## רשתות עיקריות

## רשתות כבלים ולווין

## ראו גם
*רשתות טלוויזיה ברוסיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ארצות הברית: טלוויזיה
קטגוריה:חברות אמריקאיות
+
ג'ילברטו טופאנו

**ג'ילברטו טופאנו** (באיטלקית: **Gilberto Tofano**; 1929 – 2 בפברואר 2020) היה במאי קולנוע ובמאי תיאטרון איטלקי, אשר התגייר ופעל בישראל והושפע מן הגל החדש.

## קורות חיים
טופאנו נולד ברומא בשנת 1929. אביו, סרג'ו טופאנו , היה שחקן קולנוע, מחזאי, מעצב במה ומאייר. אמו הייתה פרימה בלרינה ציירת תפאורת ושחקנית תיאטרון.

טופאנו סיים תואר ראשון בספרות ובפילוסופיה באוניברסיטת רומא. כמו כן למד מחול וכוריאוגרפיה.

ב-1955 עשה את הבימוי, התפאורה התלבושות והכוריאוגרפיה לשתי אופרות.

בשנים 1956–1960 היה עוזרו של הבמאי הנודע ג'ורג'ו סטרלר ב"תיאטרון פיקולו" במילאנו.

את הקריירה הקולנועית שלו החל טופאנו ב-1956, עת השתתף כניצב בהפקת מלחמה ושלום בבימויו של קינג וידור. להתחלה זו לא היה המשך בתחום הקולנוע, עד אשר ביים בישראל את "מצור" שהוא סרטו היחידי של טופאנו כבמאי.

ב-1964 הגיע לישראל לסייע לצוות ההקמה של הטלוויזיה הישראלית. הוא למד עברית, יצר קשר עם יעקב אגמון, והחל לביים בתיאטרון בימות. ב-1968 ביים את ההצגה המוזיקלית "גבעת ספון ריבר". ב-1969 ביים את ההצגה "כוח הכוח" שעסקה בפרשת משפטם של יוליוס ואתל רוזנברג. ההצגה עובדה על ידי טופאנו ואשתו, בינה פיינר, על בסיס מחזה שהוצג בצרפת בשם "הרוזנברגים". ההצגה הורדה לאחר זמן קצר בעקבות ביקורות קשות ומחאה ציבורית כנגד הצגת המשטר ומערכת המשפט האמריקאית כשווים למערכות המשפט הטוטליטריות בברית המועצות ובגרמניה הנאצית. ב-1970 ביים את ההצגה המוזיקלית "קרחת" שכתב יהונתן גפן, והלחינו אלונה טוראל ומישה סגל.

טופאנו נחקק בתודעה הישראלית כשביים את הסרט "מצור" (1969), בהשתתפותם של גילה אלמגור, דן בן אמוץ, ויהורם גאון. בטרם ביים את "מצור" ביים שלושה סרטים קצרים אודות ישראל.

לאחר "מצור" הוזמן על ידי עודד קוטלר לביים בתיאטרון חיפה. טופאנו ביים בין השאר את טרטיף. באותה תקופה התגייר ונישא לישראלית.

טופאנו חזר לאיטליה ושב לישראל ב-1988 כאשר הוזמן על ידי תיאטרון חיפה להיות מנהלו האמנותי. הוא העלה את ההצגות "יהודי בחצר הדוכס", על פי כתבי יהודה סומו ו"נישואי פיגארו" ואת הקומדיה "בונאוונטורה", פרי עטו של אביו. טופאנו שרד בתפקידו שנה אחת בלבד וחזר למולדתו.

בסוף שנות ה-90 הקים סטודיו לאנימציה המתמקד בעלילות בונאוונטורה, דמות אשר זכתה לפופולריות רבה באיטליה.

נפטר ב-2 בפברואר 2020.

## קישורים חיצוניים

* אודות הסטודיו לאנימציה של טופאנו 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע יהודים איטלקים
קטגוריה:במאי תיאטרון איטלקים
קטגוריה:גרים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1929
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2020
ריקוטה

**ריקוטה** (באיטלקית **Ricotta**, מכונה גם **אורדה**, מרומנית: **Urdă**) היא גבינה רכה ופשוטה להכנה, המיוצרת מן המים שנשארו לאחר הכנה של גבינה אחרת (מי גבינה). בדרך הכנה זו, הריקוטה היא דלת שומן עד מאוד. גם שמה של הגבינה (ריקוטה, באיטלקית – בישול מחדש) נובע מתהליך הכנתה. גבינת הריקוטה עשירה בסידן יחסית לשאר הגבינות הרכות.

## ייצור ריקוטה
ייצור הגבינה נעשה בשני שלבים:

בשלב הראשון מוסיפים חומצה לנטרול המטענים החיוביים שעל מיצלות הקזאין ובמקביל מחממים לטמפרטורה גבוהה כדי להשיג דנטורציה של חלבוני מי הגבינה. בשלב זה מתקבלת הפרדה בין הגֶבֶן לבין מי הגבינה והגבן צף על מי הגבינה.

השלב השני הוא הפרדה בין הגבן למי הגבינה וסינון הגבן (בדרך כלל על ידי טפטוף ולא על ידי לחץ מכני) עד לקבלת המוצר.

## ראו גם
* קאצ'וריקוטה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גבינות איטלקיות
קטגוריה:גבינות רומניות
קטגוריה:גבינות רכות
רובע החלונות האדומים

[שמאל|ממוזער|250px|רובע החלונות האדומים ב[אמסטרדם]]
[ממוזער|250px|רובע סוי קובוי ב[בנגקוק]]
**רובע החלונות האדומים** הוא כינוי לאזור עירוני, המשתרע על רחוב או מספר רחובות, שבו מתמקד עיסוק בזנות והיבטים אחרים של תעשיית המין. 

## מקור השם
על פי מילון אוקספורד האנגלי, ההופעה המוקדמת ביותר של המונח "מחוז אור אדום" מודפסת בכתבה משנת 1894, מפרסומי Sandusky, עיתון בסנדסקי, אוהיו.  

המחבר פול וולמן מציע כי מונח זה קשור למערב האמריקאי הישן ומקורו בדודג' סיטי, קנזס, ביתו של מחוז זנות ידוע במהלך המאה ה-19, שכלל את סלון בית האור האדום (Red Light House saloon). קשר זה לא הוכח, אך עובדה זו הייתה אחראית ככל הנראה להפצת המונח.   

האטימולוגיה העממית טוענת כי עובדי הרכבת הראשונים לקחו איתם פנסים אדומים כאשר ביקרו בבתי בושת כדי שהצוות שלהם יוכל למצוא אותם במקרה חירום. עם זאת, הפולקלוריסטית ברברה מיקלסון רואה בטענה זו מופרכת. 

בביטוי "רובע החלונות האדומים" נעשה לראשונה שימוש בארצות הברית בסביבות 1890 לערך, והוא משקף את המנהג של הנחת אור אדום או עששית נייר אדומה בחלון, על מנת לסמן ללקוחות את אופיו של העסק.

## רובעי החלונות האדומים בולטים
המפורסם באזורים מסוג זה הוא רובע החלונות האדומים באמסטרדם, בה הזנות חוקית, והרובע משרת, בנוסף לצרכני המין, גם את ענף התיירות. הרחוב מופיע בספרי תיירות של אמסטרדם מעל מאה שנה.
 
על אף היותה של זנות בלתי חוקית בתאילנד, רובע החלונות האדומים קיים גם בבנגקוק והופך את העיר ליעד פופולרי לתיירות מין. אחד הרבעים הגדולים בעיר הוא רובע "ננה פלזה" (על שם הפוליטיקאי לק ננה שבבעלותו נמצא השטח).

בתל אביב, רובע החלונות האדומים הראשי בעבר היה במתחם נווה שאנן רחוב פין.

## קישורים חיצוניים

* שרית סרדס-טרוטינו, נערות עובדות בהולנד, באתר ynet, מאי 2002, מאורכב בארכיון האינטרנט

קטגוריה:זנות