בית ספר לבישול

[ממוזער| שיעור בבית הספר לבישול [רימון בלאן|ריימונד בלאן באוקספורד, אנגליה]]
[250px|ממוזער|סדנת [סושי לחובבנים. מן התקרה נתלית מראה גדולה הנטויה בזווית, ובכך מאפשרת לתלמידים לראות את עבודת השף ממקום ישיבתם]]
**בית ספר לבישול** הוא מוסד להשכלה באמנות ומדע הבישול והכנת האוכל. ישנם סוגים רבים ושונים של בתי ספר לבישול ברחבי העולם, חלקם להכשרת שפים, אחרים מיועדים לחובבי בישול, וחלקם הם שילוב של השניים.

תוכניות הלימוד יכולות להשתנות בין מספר שעות ועד למספר שנים. חלק מהתוכניות מובילות לתואר אקדמי או הסמכה מקצועית מוכרת. תוכניות רבות כוללות התנסות מעשית במטבח מוסדי, לעיתים של מסעדה צמודה לבית הספר או תקופה של התנסות בעבודה במסעדה בבעלות פרטית.

בניגוד לבתי הספר המקצועיים, המתמקדים בהקניית טכניקות קולינריות מתקדמות, מנהגים גסטרונומים, מדעי המזון וניהול עסקי בתחום. בתי ספר לבישול לחובבים לעומת זאת, מהווים נדבך מרכזי בתעשיית התיירות הקולינרית. תיירות ללימודי בישול היא תחום צומח בתחום התיירות הקולינרית . בו, מטיילים מחפשים חוויות אקטיביות המשלבות למידה של מורשת מקומית, ורכישת מיומנויות בישול אותנטיות. סדנאות אלה מציעות לתיירים חיבור לחומרי גלם ולתרבות המקומית של מדינת היעד. במקום רק לאכול במסעדות, התיירים משתתפים באופן פעיל בהכנת המזון, לעיתים החל משלב בחירת חומרי הגלם בשווקים מקומיים.

## היסטוריה

בארצות הברית, חינוך קולינרי הוא מושג חדש למדי ביחס לחינוך הקולינרי באירופה. ב-1898 הוציא צ'ארלס רנהופר, השף של מסעדת דלמוניקו'ס,  מגזין בתפוצה ארצית בשם "Chef". במגזין הייתה אחת הקריאות הראשונות להקמת בית ספר להכשרת טבחים בארצות הברית. רנהופר פנה לאירופה כדי לפתור את בעיות כוח האדם שלו. ב-1911 קידמה ארצות הברית מערכת דומה לזו האירופית, שבה מתלמדים נדרשו להשלים התחייבות של 6,000 שעות עבודה כדי לקבל הסמכה כשף.

בית הספר לבישול הפרטי המשמעותי הראשון באמריקה היה בית הספר לבישול בבוסטון (Boston Cooking School), אשר נוסד בשנת 1877. אחד הבולטים שבהם היה המכון הקולינרי של אמריקה (The Culinary Institute of America) שנוסד בשנת 1946. המכון הקולינרי של אמריקה הביא דרך חדשה וחינוך טוב יותר לאנשי מקצוע בתחום הקולינריה, על ידי לימוד התיאוריה מאחורי עבודתם העתידית וגם דרישה מהם להשלים בתשלום התמחות (internship) בת 18 שבועות במסעדה המאושרת על ידו, המחייבת אותם ליצור מאפס לפחות 51% מהמוצר שלהם. בית הספר משתמש בעיקר בהוראה מעשית, מה שמבטיח שהתלמידים ילמדו באמצעות התנסות מקצועית.

## תוכניות לימודים

### הסמכה
[ממוזער| עבודה קולינרית בבית הספר לניהול מלונות באוניברסיטת ולס ב[צ'נאי, הודו]]
תוכניות הלימודים בענף הקולינריה נחלקות למספר מסלולים, המשתנים בהתאם לרמת ההכשרה ולמטרות המקצועיות של הסטודנט. במוסדות מובילים, כגון בית הספר "קורדון בלו", מושם דגש מרכזי על הפן המעשי. הסטודנטים נדרשים להפגין שליטה טכנית גבוהה וביצועים מדויקים במטבח כתנאי סף לקבלת ההסמכה. גישה זו מתמקדת בהקניית מיומנויות קלאסיות ומסורתיות המכינות את הבוגר לעבודה אינטנסיבית בדרגות המטבח השונות.

לצד המסלולים המעשיים, מוסדות אקדמיים דוגמת המכללה הבינלאומית של בולטימור, המכון הקולינרי של אמריקה, אוניברסיטת ג'ונסון ווילס ואוניברסיטת סטרטפורד, מציעים תוכניות לימודים רחבות יותר. מסלולים אלו מעניקים לבוגריהם תעודה מקצועית, "תואר עמית" או תואר ראשון בניהול קולינרי. תוכניות אלו משלבות בין עבודה מעשית במטבח, לבין לימודים עיוניים בתחומי ניהול עסקי, בטיחות מזון, תזונה וכלכלת אירוח, במטרה להכשיר את הסטודנטים לתפקידי ניהול ומנהיגות בענף המזון והמשקאות. 

במקרים מסוימים, מוסדות הלימוד משתפים פעולה עם גופים מקצועיים חיצוניים כדי להעניק לבוגרים יתרון תחרותי בשוק העבודה. כך למשל, קיימות תוכניות שבהן הסטודנטים זכאים עם סיום לימודיהם לא רק לתואר האקדמי של המוסד, אלא גם להסמכה רשמית מטעם הפדרציה האמריקאית לקולינריה. הסמכה זו מהווה אישור חיצוני לעמידה בסטנדרטים המקצועיים גבוהים המקובלים בתעשייה העולמית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בישול
בישול