open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קירוב (עיר)

**קירוב** (ברוסית: **Киров**) היא עיר הבירה של מחוז קירוב ברוסיה. העיר ממוקמת על גדות נהר הוויאטקה  896 ק"מ ממוסקבה.

## שמות העיר
העיר קירוב נוסדה על ידי מתיישבים רוסים מנובגורוד קרוב לשנת 1181. האזכור הראשון לעיר הופיע בשנת 1374 תחת השם חלינוב. מאז הוזכרה העיר בשני שמות נוספים. עד לתקופה הסובייטית נקראת לחלופין **חלינוב** או **ויאטקה**. בדצמבר 1934 הוחלף שם העיר לקירוב על שם המנהיג הסובייטי סרגיי קירוב שנרצח על ידי מתנקש ב-1 בדצמבר באותה שנה.

## פוליטיקה וממשל
קירוב היא יחידת שלטון מקומי. ב־2005, אומצה אמנת העיר במסגרתה נוצרו גופים ושירותים מודרניים רשמיים של העיר.

### הדומה העירונית של קירוב
בעיר יש גוף מייצג מחוקק: הדומה העירונית של קירוב. הדומה מאמצת את תקציב העיר, ותוכניותיה לפיתוח העיר. לדומה הזכות לאשר, לשנות ולבטל מיסים מקומיים. חובותיה של הדומה כוללות גם שליטה על גופים אחרים של שלטון עצמי מקומי וקביעת סדר פעילותם.

### עיריית קירוב
העירייה היא הגוף המבצע והמנהלי של השלטון המקומי של קירוב. הדומא מאשרת את מינוי ראש העיר. ראש העיר ממנה ומפטר את סגניו, מחלקות ניהול ומחלקות מינהל וכן ראשי כל המוסדות והארגונים העירוניים בבעלות עירונית. כחלק מהמינהל, קיימות גם מחלקות טריטוריאליות למחוזות העיר.

### ראש עיריית קירוב
הפקיד הבכיר הוא ראש העיר קירוב, שנבחר על ידי מועצת העיר מבין הסגנים וממלא את תפקיד ראש העיר. הוא חותם על חוקי עזר שאומצו על ידי הדומה, וכן, במסגרת סמכויותיו, יכול לאמץ תקנות משלו. ראש העיר כורת חוזה עם ראש הדומה ויכול לבטל את ההחלטות וההוראות של ראש וראשי האגפים הטריטוריאליים של העירייה.

גופים אזוריים של המדינה נמצאים גם בקירוב: האספה המחוקקת, הממשלה, בית המשפט האזורי, בית המשפט לבוררות, המפקח הפדרלי הראשי של מחוז קירוב של משרד הנציג בנשיאותי במחוז הפדרלי של הוולגה, המחלקות הטריטוריאליות של הרשויות הפדרליות, ולשכת הבקרה והחשבונות האזורית.

המבנה הפוליטי המודרני התגבש בשנת 2005. העירייה נוצרה מתוך הוועד הפועל העירוני שאורגן מחדש בשנת 1991, ראש הוועד היה ראש העיר. בשנת 1995 התאספה לראשונה הדומה העירונית של קירוב. בשנת 1996, על פי אמנת העיר, תפקידו של ראש העיר הפך למשרה נבחרת, ובתחילת 1997 נבחר וסילי קיסלב לתפקיד זה (לימים נבחר מחדש ב־2002). עקב סכסוכים בין ראש העיר לבין הדומה העירונית ומושל המחוז, באמנה החדשה של העיר, שאומצה בשנת 2005, בוטל תפקידו של ראש העיר כראש העיר הנבחר, סמכויותיו של ראש העיר הועברו לראש מועצת העיר, וראש העיר החל להתמנות בהצבעה של צירי הדומה.

## תחבורה ותעשייה
העיר קירוב היא תחנה מרכזית על מסלול הרכבת הטרנס-סיבירית, ועיר נמל על נהר הויאטקה. כמו כן ידועה העיר במפעלי הפלדה ובתי הזיקוק הרבים שבה.

## יהדות
לפי מרשם אוכלוסין, נכון לשנת 2009 מתגוררים בעיר 397 יהודים.

## ערים תאומות
* 

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר האגף לחינוך ותרבות העיר קירוב
* 

קטגוריה:רוסיה: ערים
קטגוריה:מחוז קירוב
לימפומה פוליקולרית

**לימפומה פוליקולרית** (באנגלית: **follicular lymphoma**, דהיינו ״לימפומה זקיקית״; מופיעה גם בראשי התיבות **FL**) היא לימפומה (סרטן במערכת הלימפה), שאינה מסוג הודג׳קין, אשר נגרמת עקב חלוקה בלתי מבוקרת של שני סוגי לימפוציטים מסוג B: צנטרוציטים (תאים קטנים) וצנטרובלסטים (תאים גדולים). תאי דם לבנים אלה, שבמצב רגיל מצויים ברקמות מערכת הלימפה, יוצרים בתצורתם הסרטנית מבנים דמויי זקיק בתוך אותן רקמות.

זוהי הלימפומה השנייה בשכיחותה מבין הלימפומות שאינן לימפומת הודג'קין, והיא מהווה בין 20% ל-30% מהן. הלימפומה מופיעה בממוצע בגיל 60, ושיעור התמותה ממנה מדי שנה הוא כ- 8%. המחלה מאופיינת בהפוגות ובהישנויות, וכשאינה נרפאת, המרחק בין ההתקפים הולך ומתקצר. במצב כזה, הלימפומה עלולה לעבור התמרה ללימפומה מפושטת של תאי B, שהנה אגרסיבית וקשה לטיפול (היא גם השכיחה ביותר מבין הלימפומות שאינן הודג׳קין, עם כ-40% מהמקרים).

אבחון הלימפומה נעשה על ידי בדיקת ביופסיה, לרוב מקשר לימפה מוגדל, וזו בדרך כלל מספיקה לאבחון. לעיתים על מנת להגיע לאבחון מדויק נעזרים בבדיקות נוספות, בהן בדיקות דם, טומוגרפיה ממוחשבת (CT), טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים (PET) ובדיקת מח עצם. הגידול עצמו מורכב מתאים הגדלים בצורת זקיק, ומאפיין זה מסייע בזיהוי. במידה שאכן מדובר בלימפומה פוליקולרית, ניתן לאפיין cd20 חיובי (המראה על כך שמדובר בתאי B) וכן BCL חיובי (חלבון אשר מבוטא על גבי לימפוציטים לאחר שנכנס אנטיגן לקשר הלימפה, מעיד על התמיינות מרכז הנבט - בגידול זה החלבון מבוטא ביתר). 

הטרנסלוקציה האופיינית היא בין כרומוזום 14 ל-18: על כרומוזום 14 נמצאים המקטעים המבודדים לקולטן של תאי B, ועל כרומוזום 18 נמצא החלבון BCL2, זהו אונקוגן אנטי-אפופטוטי אשר מבוטא ביתר כתוצאה מהטרנסלוקציה. בנוסף, היא לרוב שלילית עבור CD5.

## הסתמנות קלינית
במרבית המקרים המטופל מגיע לאור הגדלה של קשר לימפה שאינו כואב. לרוב יש מעורבות של מספר קשרי לימפה כולל באזורים פחות שכיחים, כגון קשרי לימפה אפי-טרוכלאריות (הנמצאים באזור הזרוע מעל המרפק). כל איבר עשוי להיות מעורב במחלה, לרבות איברים שאינם קשורים למערכת הלימפה (אקסטרה-נודאליים). 
מרבית החולים לא סובלים מחום, הזעת לילה או ירידה במשקל.

## מיון
ניתן לחלק את הגידול למספר דרגות:

*grade 1 - לימפומה של צנטרוציטים (תאים קטנים).

*grade 2 - שילוב בין צנטרוציטים לצנטרובלאסטים.

*grade 3 - לימפומה של צנטרובלאסטים (תאים גדולים)- זהו גידול אגרסיבי יחסית, בדומה ללימפומה מפושטת של תאי B.

## טיפול
לימפומה פוליקולרית היא אחד הגידולים שמגיבים משמעותית לטיפול כימותרפי ולטיפול הקרנתי. בנוסף לכך, חלק מהגידולים עוברים רגרסיה גם ללא טיפול. אצל חולים ללא סימפטומים, אין צורך בטיפול התחלתי אלא במעקב בלבד. אצל חולים הנדרשים לטיפול רפואי, הטיפול הניתן הוא מתן כימותרפיה, בין אם על ידי תרופה אחת (למשל chlorambucil) או שילוב של מספר תרופות לפי משטרי CHOP או R-CHOP. מרבית החולים (50%-75%) ישיגו הפוגה מן המחלה עם טיפול נכון. עם זאת, אצל מרבית מן החולים המחלה חוזרת. טיפולים נוספים כוללים: קומבינציות של אלקילטורים, rituximab, וכן השתלות מח עצם. 

מחקר שנערך במרכז דוידוף בבילינסון גילה כי התרופה הביולוגית ריטוקסימב (rituximab) ("מבְּתֶרה") מפחית ב-40% את תמותת החולים.http://www.doctors.co.il/ar/7926/טיפול+בלימפומה+פוליקולרית

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גידולים ממאירים ראשוניים במערכת הלימפה וברקמות יוצרות דם
נדים ג'ומאייל

**נדים ג'ומאייל** (בערבית: **نديم الجميّل**; בתעתיק מדויק: **נדים אלג'מיּל**, בהגייה לבנונית: **נַדִ֫ים לֶזְ'מַ֫יֶּל**; נולד ב-1 במאי 1982) הוא פוליטיקאי לבנוני, חבר פרלמנט מכהן מטעם מפלגת הכתאיב ("הפלנגות הנוצריות").

## ביוגרפיה
נדים ג'ומאייל נולד בעיירה הנוצרית בכפיא שבהר הלבנון למשפחה נוצרית מרונית מהמעמד הגבוה, וגדל ברובע האשרפייה שבמזרח ביירות, שם הוא מתגורר.

משפחת ג'ומאייל היא אחת מהמשפחות הנוצריות הבולטות בפוליטיקה הלבנונית. המשפחה מזוהה עם מפלגת הכתאיב אשר עם מייסדיה נמנה סבו של נדים, פייר ג'ומאייל. אביו של נדים, בשיר ג'ומאייל, נבחר לנשיא לבנון בשנת 1982 אך נהרג בהתנקשות באותה השנה, בטרם הספיק להיכנס לתפקיד, אמו של נדים, סולנג' ג'ומאייל, הנה אחת מחברות הארגון הפוליטי "קורנת שהוואן" ובשנת 2005 נבחרה לפרלמנט הלבנוני. דודו, אמין ג'ומאייל, היה נשיא לבנון גם כן. גם בניו של אמין הם פוליטיקאים: בנו הבכור, פייר אמין ג'ומאייל כיהן כשר התעשייה בממשלת לבנון אך נהרג בהתנקשות, ואילו בנו הצעיר, סאמי ג'ומאייל הוא חבר פרלמנט מכהן. לג'ומאייל אחות גדולה בשם יומנה (ילידת 1980), אחותו מאיה (ילידת 1978) נהרגה בשנת 1980 בהתפוצצות מכונית תופת.

בתום לימודיו התיכוניים, פנה ללימודי משפטים באוניברסיטת פנתאון-אסאס שבפריז, בירת צרפת. עם קבלת התואר בשנת 2004 שב ללבנון ולמד משפט ציבורי באוניברסיטה הלבנונית. עם שובו ללבנון לאחר לימודיו היה לחבר פעיל במפלגת הכתאיב, הוא השתתף בארגון ההפגנות נגד הסדר הסורי בלבנון וייסד את תנועת "לבנון תחילה" (בערבית: لبنان اولاً – לובנאן אַ֫וַּלַן) אשר קראה לנסיגה הסורים מלבנון ובה היו חברים בני דתות שונות. התמחה בעריכת דין במשרד עורכי דין ידוע ובשנת 2007 נסע לקטר לשנת עבודה במשרד.

משנת 1986 ועד לשנת 2005, בלחץ סורי, נבחרו לראשות מפלגת הכתאיב מועמדים פרו-סורים אשר התנגדו למשפחת ג'ומאייל ופעלו להדיח את נציגיהם מפרלמנט הכתאיב (הגוף אשר בוחר את נשיא המפלגה). נדים ג'ומאייל יחד עם אלי כראמה ייסד את "האופוזיציה של הכתאיב", תנועה אופיזיציונית במפלגת הכתאיב, על מנת לפעול כנגד הנציגים הפרו-סוריים במפלגה, ובשנת בשנת 2002 חבר ל"תנועת הרפורמות בכתאיב" שייסד אמין ג'ומאייל על-מנת להדיח את נשיא המפלגה הפרו-סורי דאז, כרים פקראדוני. פעולות אלו צלחו ובשנת 2005 נבחר אמין ג'ומאייל לנשיא המפלגה.

נדים ג'ומאייל הוא פוליטיקאי אנטי-סורי, חבר בקואליציית 14 במרץ ודעותיו הפוליטיות נחשבות ללימין-מרכז בפוליטיקה הלבנונית. הוא מקורב למפלגת "הכוחות הלבנוניים" ולמנהיגה, סמיר ג'עג'ע, וידוע בידידותו עם חברת הפרלמנט, העיתונאית נאילה תווייני. בדומה לשאר חברי מפלגתו, קורא ג'ומאייל לפירוק חזבאללה מנשקו. בבחירות הכלליות בלבנון שנערכו ב-7 ביוני 2009 התמודד ג'ומאייל מטעם מפלגת הכתאיב במחוז ביירות ("אשרפייה"), הוא זכה ב-19,340 קולות ונבחר לפרלמנט.

## קישורים חיצוניים

* 
* כתבה ותמליל נאומו של ג'ומאייל, באתר "Now Lebanon" 
* ראיון עם נדים ג'ומאייל, באתר המועצה העולמית של מהפכת הארזים 

נדים
קטגוריה:נוצרים לבנונים
קטגוריה:פוליטיקאים לבנונים
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1982
פסיפס לוד

שמאל|ממוזער|250px|סצנת סוואנה אפריקאית: אריות, פיל, ג'ירף, קרנף, פר. בגוף המים היפופוטם בהקשר מיתולוגי
**פסיפס לוד** הוא פסיפס מהתקופה הרומית אשר התגלה בשנת 1996 בעיר לוד על ידי הארכאולוגית מרים אבישר מרשות העתיקות.

## היסטוריה
הפסיפס היה חלק מרצפתו של בית אמידים בלוד הרומית, מסוף המאה השלישית עד תחילת המאה הרביעית לספירה, והתגלה בשנת 1996, לפני הרחבת רחוב החלוץ בעיר, במהלך חפירת הצלה.

פסיפס הבית הרומי בלוד הוא הגדול והאיכותי ביותר מבין הפסיפסים הרומיים שהתגלו בישראל. בפסיפס שהשתמר היטב מעוטרים מוטיבים מעולם החי והצומח, ביניהם גם מוטיבים ייחודיים. בתחילה הפסיפס כוסה בעפר בשל היעדר תקציב. מאוחר יותר בעקבות קבלת תרומה מקרן שלבי וויט וליאון לוי החלה רשות העתיקות, בשיתוף עם עיריית לוד, בעבודות לשימור הפסיפס לקראת הצגתו ברחבי העולם. במהלך העבודות נחשף פסיפס מרשים נוסף של חצר פריסטילית.

ביולי 2009 נחשף הפסיפס והוצג במשך שלושה ימים לקהל. לאחר מכן הועבר הפסיפס לירושלים לשם שימורו.

### תצוגה ברחבי העולם
קטעים מהפסיפס המשומר נשלחו לתצוגה במוזיאון המטרופוליטן בניו יורק. הפסיפס הוצג במוזיאון הלובר בפריז, במוזיאון הישן בברלין, במוזיאון ארמיטאז' בסנקט פטרבורג ובמרכזי תרבות נוספים.

## מידות הפסיפס ופרטיו
גודלה של רצפת פסיפס הטרקלין הוא כ-155 מ"ר. אורכו כ-17 מטרים ורוחבו כתשעה מטרים. הפסיפס מחולק לשטיחים נפרדים, ובכל שטיח נושאי תיאור שונים. בפסיפס עוצבו תיאורים מדויקים של יונקים, עופות, צמחייה, דגים, רכיכות ואוניות דיג.

## מרכז המבקרים בלוד

באתר הפסיפס בלוד נבנה מוזיאון הפסיפס בלוד, שהיה אמור להיפתח ב-2021. במהלך המהומות בלוד במאי 2021 השחיתו מתפרעים את מבנה המוזיאון וגרמו לו נזק ניכר. ביוני 2022 הושלמה בנייתו והוא נפתח לקהל ונקרא בשם "מרכז ארכאולוגי פסיפס לוד ע"ש שלבי וייט ולאון לוי". הפסיפס שמור היטב ומוצג במוזיאון בלוד, באתרו.


קובץ:Lod Mosaic (3).jpg|alt=מבנים גאומטריים וציפורים|מסגרות גאומטריות מאכלסות עופות ודגים
קובץ:Lod Mosaic (4).jpg|דגים
קובץ:Lod Mosaic (5).jpg|סצנה ימית עם דגים, רכיכות, עופות-ים ואניות
קובץ:Lod Mosaic (6).jpg|גביע
קובץ:Lod Mosaic (7).jpg|alt=בעלי כנף|יונת סלעים, יאורית מצרית ותרנגולות
קובץ:Lod Mosaic (2).jpg|alt=נמר טורף צבי שדמו ניגר|נמר טורף ראם שדמו ניגר


## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר פסיפס לוד באנגלית, הכולל גם וידאו
* ישראלי בברלין: פסיפס לוד מוצג בתערוכה מרהיבה ב-Altes museum (אוקטובר 2013)
* יערה שאלתיאל, פסיפס לוד- תוכנית ראשונית לשימור ולפיתוח, באתר רשות העתיקות - מינהל שימור, פברואר 2009
* מיכל רטנר, יערה שאלתיאל וערן חמו, פסיפס לוד: תכנון מוזאון, באתר רשות העתיקות - מינהל שימור, 2013
* יעל פורמן-נעמן, על אודות המדור לשימור פסיפסים, באתר רשות העתיקות - מינהל שימור, 2013
* ג'אק נגר, סינופיה צבעונית מתחת לפסיפס מלוד, באתר רשות העתיקות - מינהל שימור, 2013
* מהו הפסיפס שהתגלה בלוד?, באתר אנציקלופדית אאוריקה
* אח קטן ומרהיב, פורסם במגזין סגולה
* 
* 
* 

## הערות שוליים

לוד
קטגוריה:לוד
קטגוריה:עתיקות ארץ ישראל
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
אק-דאק

שמאל|ממוזער|250px|לוגו הלייבל אק-דאק
**אק-דאק** (Ak-Duck) היא חברת תקליטים ירושלמית עצמאית שהוקמה בשנת 2002 על ידי איתמר ויינר, הראל שרייבר ואריאל תגר ומאגדת בתוכה מוזיקאים ישראלים מתחומי המוזיקה האלקטרונית. הצליל המאפיין רבות מהפקות הלייבל מזכיר את סגנון האלקטרו של שנות ה-80.

## היסטוריה
האלבום הראשון אותו הוציא הלייבל בשנת 2002 היה אוסף קטעים של שלושת מייסדי הלייבל ונקרא "First Time is Real". במהלך אותה שנה שוחרר סינגל הבכורה של ספארק-או (איתמר ויינר) "Rediscovers".
במהלך 2003 הוציא הלייבל אי.פי בכורה בסגנון אלקטרוני-אנלוגי למיול דרייבר, מיני אלבום בכורה של אמן האלקטרו / דראם אנד בייס, Digital_Me, אלבום משותף של גרונדיק וסלבה בשיתוף האמן הרוסי אמבידקסטרוס ואי.פי בכורה לזמרת-כותבת רוקסטאר וונאבי בהפקתם של ההרכב המודלז. בשנת 2004 הוציא הלייבל שני כותרים נוספים: אי.פי בכורה לכלבתא בסגנון אלקטרו-אסיד-דאב ומיני אלבום של ספארק-או בשיתוף הזמרת ניקו טין בסגנון אלקטרו-פופ. כמו כן, בשנה זו הוציא הלייבל אוסף של אמני הלייבל ואורחים בשם "When The Sky Color Changes, Ducks Automatically Escape".
בשנת 2005 הוציא הלייבל שלושה אלבומים לפוליש באטרפליי, ל- Acute ולהרכב המאופיין בצליל פופי, נערי פוסטר. באותה שנה, החל הלייבל להפיץ את סדרת האוספים של אמני החברה "Ducks Don't Swim In Swamps".
בשנת 2006 יצא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת ניקו טין בשיתוף פעולה עם הלייבל הירושלמי "משהו על הדרך".
בסוף שנת 2007 הוציא הלייבל את פסקול הסרט בופור שהולחן על ידי ישי אדר.

## אמני החברה
* מיול דרייבר
* כלבתא
* ספארק או
* דיגיטל מי
* ישי אדר
* עדי גלברט
* נערי פוסטר
* ניקו טין
* Acute
* רוקסטאר וונאבי
* פוליש באטרפליי
* המודלס
* גרונדיק וסלבה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:חברות תקליטים ישראליות
קטגוריה:ירושלים: מוזיקה
מנדלשטם

**מַנְדֶלְשְטַם** (בכתב קירילי: **Мандельштам**, בגרמנית: **Mandelstam**) הוא שם משפחה יהודי-אשכנזי שפירושו בגרמנית "גזע שקד" (לעיתים מתורגם "מטה שקדים").

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
מוזיקת מעליות

**מוזיקת מעליות** הוא שם כולל לעיבודים מוזיקליים של שירים פופולריים בהם כלי הנגינה בעלי עוצמה חלשה. 

במוזיקה זו נעשה שימוש כמוזיקת רקע במרכזי מסחר, קניונים, כצלילי המתנה בטלפון, בחדרי המתנה של רופאים ובמעליות. שמכאן נגזר שמו.

כמו כן, זהו שם כללי לשירים שהם "קלים להאזנה", כגון: ג'אז רך, צלילי פסנתר קלאסיים, מנגינות בעלי מלודיות פשוטות ולעיתים אף לאלמנטים אלקטרוניים קלים. לרוב אכן למוזיקת מעליות יש מלודיה פשוטה וקצב BPM נמוך, על מנת שיהיה ניתן לחזור בלולאה על אותו שיר מבלי משים לב. תופעה זו מוכרת כאשר ישנה מוזיקת המתנה בטלפון אשר חוזרת על עצמה.

יש המעדיפים מוזיקת מעליות על פני שידורי תחנות הרדיו, בגלל הפרסומות והקריינות שאופייניים לרדיו, אשר אינם נמצאים במוזיקת מעליות.

קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
אל-גיזה

**מחוז אל-גיזה** (בערבית: **الجيزة**) הוא אחד ממחוזות במצרים. בירת המחוז היא העיר גיזה.

היא ממוקמת במרכז המדינה, ברובה על הגדה המערבית של נהר הנילוס באזור קהיר. מחוז גיזה הוא גם ביתם של הספינקס הגדול של גיזה ושל מתחם הפירמידות בגיזה. 

עד אפריל 2008 השתרע המחוז על שטח של כ-13,184 קמ"ר. ב-2008 הפך חלקו המערבי של המחוז למחוז חדש – מחוז שישה באוקטובר וחלקו המזרחי הפך למחוז חלואן. ב-2011 המחוזות החדשים בוטלו, מחוז שישה באוקטובר סופח מחדש למחוז אל-גיזה ואילו מחוז חלואן סופח למחוז קהיר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מצרים: מחוזות
זוט סימס

**ג'ון היילי "זוט" סימס** (באנגלית: **John Haley "Zoot" Sims**; 29 באוקטובר 1925 – 23 במרץ 1985) היה מוזיקאי ג'אז (סווינג), נגן סקסופון אמריקאי.

## ביוגרפיה
סימס נולד למשפחת רקדנים במופעי וודוויל בקליפורניה, הצעיר בין שבעה אחים. כבר מגיל צעיר ניגן בקלרינט ותופים, אך בעקבות האזנה ללסטר יאנג החל לנגן בסקסופון. סימס, שכונה "זוט" כבר בשלב מוקדם של הקריירה שלו, ניגן בתזמורות ביג בנד רבות, בין השאר ניגן עם ארטי שו, סטן קנטון, באדי ריץ' ובני גודמן (עמו ניגן בשנים 1946 - 1947 ושב והופיע עם תזמורתו במסע הופעות בברית המועצות ב-1962).

ב-1947 היה לאחד מ"ארבעת האחים" (רביעיית הסקסופונים המובילה) ב"עדר", תזמורתו של וודי הרמן יחד עם סטן גץ, אל כהן וסרג' צ'אלוף. הייתה זו חטיבת הסקסופונים הנודעת והמשפיעה ביותר בהיסטוריית תזמורות הג`אז.

סימס נהג להופיע גם בהרכבים קטנים במקביל, בעיקר עם ג'רי מאליגן ואל כהן (עמו הקליט תחת הכינוי Al and Zoot), השניים הופיעו בעיקר במועדון הניו יורקי "The Half Note". במשך הקריירה עלה סימס לטונים הגבוהים של סקסופון הטנור ועבר לנגן גם באלט ובסופרן.

בשנות השבעים המוקדמות יצר צמד מצליח עם הכנר ג'ו ונוטי.

בובת נגן הסקסופון בתזמורת החבובות מעוצבת על פי דמותו ונקראת על שמו "זוט".

זוט סימס נפטר ב-1985, באותה שנה בחרו בו מבקרי דאון ביט להיכנס להיכל התהילה של הג'אז.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:נגני ג'אז: סקסופוניסטים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1985
דומניקו קונטאריני הראשון

**דומניקו קונטאריני הראשון** (באיטלקית: **Domenico Contarini**; נפטר בשנת 1071) היה הדוכס ה-30 של ונציה. דומניקו כיהן כדוג'ה מאז מותו של דומניקו פלאבאניקו בשנת 1043 ועד פטירתו.

## קורות חייו
דומניקו היה בן לאחת מהמשפחות הוונציאניות הוותיקות ביותר. במהלך שלטונו כבשו הוונציאנים מחדש את זאדר ואת החוף של דלמטיה אשר נכבשו מספר עשורים קודם לכן על ידי ממלכת קרואטיה. דומניקו הגדיל את הצי הוונציאני, וכלכלת לה סרניסימה פרחה, ולמעשה הפכה הרפובליקה לגורם הסחר המשפיע ביותר בים התיכון. דומניקו שמר על קשרים טובים הן עם האימפריה הביזנטית, הן עם האפיפיור שברומא והן עם האימפריה הרומית הקדושה. בתקופתו נבנו מספר מנזרים וכנסיות ובהן סן ניקולו די גיגלי שבלידו וסנט'אנג'לו די קונקורדיה. בשנת 1071 יזם עבודות הרחבה ושיקום של בזיליקת סן מרקו.  

דומניקו נפטר בשנת 1072 ונקבר בכנסיית סן ניקולו שבלידו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קונטאריני, דומניקו הראשון
קטגוריה:נפטרים ב-1071
צעד בעליזות

**צעד בעליזות** (באנגלית: Step Lively; בהקרנתו הראשונה בארץ נקרא **בשירה ובמחול**) הוא סרטו של השחקן והזמר האמריקני פרנק סינטרה. הסרט נחשב לסרטו השני של סינטרה והוא יצא לאקרנים בשנת 1944. הסרט הוא קומדיה מוזיקלית המבוססת על המחזמר "שירות חדרים", שהופיע על במות תיאטרון ברודוויי בסוף שנות ה-30. הסרט היה מועמד לפרס האוסקר בעבור עיצוב תלבושות.

## עלילה
מפיק תיאטרון (ג'ורג' מרפי), מגיע בלילה לבית המלון בו שוהים השחקנים והצוות. ומנסה בכל כוחו להחזיק את ההפקה לבל תתפרק, למרות קשיים רבים בתחום הכספי. מנהל המלון מאיים להשליך את מילר וצוות השחקנים מבית המלון, עקב מחסור בכסף. מילר מהיר הדיבור, לא מפסיק לאלתר עיכובים וכך מונע ממנהל המשמרת במלון מלהשליכם אל הרחוב. כל זאת בעודו מנסה להשיג מימון בסך 50.000 דולר מתומך עשיר. בינתיים גלן דייוויס (פרנק סינטרה), הכותב והיוצר של המחזה של מילר, מופיע במלון כדי לבדוק איך העניינים מתקדמים. לא חולף זמן רב ודייוויס נסחף על ידי תוכניתו הנואשת של מילר להישאר במלון, וזאת למרות ניסיונותיו הבלתי פוסקים של מנהל משמרת וואגנר להשליכם. לכוד בין כל הצדדים הנוגעים בדבר, מנהל המלון גריבל (וולטר סליזק), התומך העשיר ג'ינקינס (יוג'ין פאלטה), אהובתו של דייוויס מיס אבולי (אן ג'פריס) והשחקנית המובילה במחזה כריסטין (גלוריה דה האבן). בסופו של דבר מה שיכול לפתור את התסבוכת היא יכולת השירה של דייוויס. זאת אם יוכל להתגבר על דלקת גרון הנובעת מפחד במה של דייוויס.

## צוות שחקנים
* פרנק סינטרה - גלן ראסל
* ג'ורג' מרפי - גורדון מילר
* אדולף מנג'ו - וואגנר (מנהל המשמרת)
* גלוריה דה האבן - כריסטין מרלו
* וולטר סליזק - ג'ו גריבל
* יוג'ין פלאטה - סיימון ג'נקינס

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1944
קטגוריה:סרטים מוזיקליים
קטגוריה:סרטי RKO
קטגוריה:סרטי פרנק סינטרה
דרו ניקולס

**אנדרו "דרו" לורנס ניקולס** (אנגלית: **Andrew "Drew" Lawrence Nicholas**; נולד ב-17 במאי 1981 בעיר המפסטד, במדינת ניו יורק) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הרכז והקלע. גובהו 1.93 מטר.

## קריירה
ניקולס החל לשחק כדורסל בקבוצת בית ספרו, לונג איילנד לות'רן, ולאחר סיום לימודיו התיכוניים שיחק עבור אוניברסיטת מרילנד במשך ארבע עונות. במדי מרילנד נבחר לחמישייה השנייה של הקונפרנס האטלנטי, 2000. לאחר זמן של ארבע עונות, נרשם לדראפט ה-USBL ונבחר בבחירה מספר 59 על ידי הטקסס רימרוקרס. למרות בחירתו, ניקולס לא נכלל בסגלה ופתח בקריירה אירופית, לאחר ששיחק שלוש שנים באיטליה, למעט חודשיים בטאו ויטוריה. לאחר מכן, עבר לשורותיה של אפס פילזן. בעונת 2006/07 העמיד ממוצעים של כ-14 נקודות וכ-5 אסיסטים שהכתירו אותו למלך הסלים של היורוליג.

ב-24 ביוני 2008 חתם בפנאתינייקוס,
ושיחק בקבוצה במשך שלוש עונות. השנים בקבוצת הפאר היוונית הקנו לו מעמד של כוכב בקנה מידה אירופי, עימה זכה בשתי אליפויות אירופה (2009,2011), שלוש אליפויות יוון (2009-2011), ובגביע היווני (2009).

ב-16 ביולי 2011, סיים את דרכו המוצלחת בפאו, והצטרף לאולימפיה מילאנו.

ב-13 ביולי 2012, חתם ניקולס לעונה אחת בשורות צסק"א מוסקבה הרוסית.
ב-14 ביולי 2013 הודיע על פרישה ממשחק.

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר היורוליג

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת מרילנד
קטגוריה:כדורסלני סאסקי בסקוניה
קטגוריה:כדורסלני בנטון טרוויזו
קטגוריה:כדורסלני אנאדולו אפס
קטגוריה:כדורסלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:כדורסלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:מדינת ניו יורק: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
עוסמאן דאבו

**עוסמאן דאבו** (בצרפתית: **Ousmane Dabo**; נולד ב-8 בפברואר 1977) הוא כדורגלן עבר צרפתי.

## קריירה
דאבו החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת רן הצרפתית.

בשנת 1998 חתמו דאבו וחברו לקבוצה מיקאל סילבסטרה באינטר מילאנו. דאבו לא היה בסגל הקבוצה באופן קבוע, ולאחר מספר חודשים הושאל לוויצ'נזה, במדיה השתתף במשחקי הסרייה א'. בעונה לאחר מכן עבר דאבו לפארמה אותה אימן אריגו סאקי, ושם שיחק 16 משחקים. ביוני 2000 עבר למונקו מהליגה הצרפתית, בעסקת חילופים במקום סברי למושי. לאחר כחצי שנה הוא חזר לוויצ'נזה בהשאלה, ובסוף העונה עבר לאטאלנטה.

באטאלנטה דאבו הבטיח לעצמו מקום בהרכב הראשון, ובשנת 2003 קיבל זימון ראשון לנבחרת צרפת עבור גביע הקונפדרציות, זימון שדאבו כינה "מפתיע", והיה שותף לזכייה בתואר. בקיץ 2003 הצטרף דאבו ללאציו, שם הוא הפך לחלק חשוב בקישור הקבוצה, בזכות סגנון משחקו המאורגן.

לאחר שמספר קבוצות מהפרמייר ליג גילו בו התעניינות בקיץ 2006, הצטרף דאבו למנצ'סטר סיטי כשחקן בוסמן, וחתם לשלוש שנים. הופעת הבכורה שלו הייתה במשחק פתיחת העונה שבו הקבוצה הפסידה 0–3 לצ'לסי. בהופעתו השלישית קיבל כרטיס אדום על כניסה אווירית בשחקן רדינג, והושעה לשלושה משחקים. פציעה ברצועת הברך שנגרמה לו במהלך אימון גרמה לו להיעדרות ארוכה, והוא לא שיחק עד אמצע דצמבר באותה שנה. בחזרתו למגרשים הוא שיחק 13 משחקים רצופים, ואז הושבת שוב כתוצאה מפציעה. לאחר שהחלים נאבק להשיב את מקומו בקבוצה, ושיחק משחק אחד בלבד בעונת 2007/2006.

ב-1 במאי 2007 הותקף דאבו על ידי חברו לקבוצה ג'ואי ברטון במגרש האימונים של מנצ'סטר סיטי, ונאלץ להתפנות לבית חולים לטפל בפצעיו. דאבו התלונן במשטרה על תקיפה, ובארטון נעצר ונחקר במשטרת מנצ'סטר.

דאבו הוצב ברשימת ההעברות על ידי סוון-גוראן אריקסון, יחד עם חבריו לקבוצה דני מילס ופול דיקוב. מילס ודיקוב הושאלו לקבוצות אחרות, אך דאבו נשאר בקבוצה. ב-30 באוגוסט 2007 חתם על חוזה בלאציו עד יוני 2010. ב-13 במאי 2009 הבקיע את הפנדל המכריע בגמר הגביע האיטלקי 2009 נגד סמפדוריה.

ב-2011 חתם דאבו על חוזה לשנה בקבוצה ניו אינגלנד רבולושן בה שיחק רק 3 משחקים, ובסוף עונה זו דאבו החליט לפרוש.

## תארים
; לאציו
* הגביע האיטלקי (2): 2004/2003, 2009/2008

; נבחרת צרפת
* גביע הקונפדרציות (1): 2003

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני סטאד רן
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני ויצ'נצה
קטגוריה:כדורגלני פארמה
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני אטאלנטה
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני ניו אינגלנד רבולושן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2003
קטגוריה:צרפתים ממוצא סנגלי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1977
גביע הקרמלין

שמאל|ממוזער|250px|חצי גמר הטורניר משנת 2005
**גביע הקרמלין** (ידוע גם בתור **טורניר מוסקבה**, ברוסית: Кубок Кремля) הוא טורניר טניס שנערך מדי שנה במוסקבה. הטורניר מתנהל על משטח קשה בתוך אולמות ספורט (indoor hard court). הטורניר הוא חלק מהסבב העולמי לגברים בסדרת "סבב המאסטרס העולמי 250", וחלק מהסבב העולמי לנשים בסדרת "טורנירי הפרמייר של WTA". הטורניר נערך מדי שנה באצטדיון האולימפיסקי משנת 1990 (למעט בשנת 2020, כשבוטל בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה).

הטורניר התקיים לראשונה בשנת 1990, והיה לטורניר הטניס הבינלאומי שנערך ברוסיה. עד שנת 1996 התחרו בטורניר אך ורק גברים, ואילו משנה זו נפתחו גם תחרויות לנשים כחלק מהטורניר. הטורניר זכה לתמיכת נשיא רוסיה בוריס ילצין שהיה חובב טניס מושבע. 

בנק VTB הוא מעניק החסות של הטורניר.

## טבלאות זוכים
טבלאות הזוכים משנות ה-2000 בתחרויות הגברים-יחידים והנשים-יחידות.

### גברים

### נשים

## ראו גם
*אליפות סנקט פטרבורג הפתוחה בטניס

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טורנירים בסבב ה-WTA
קטגוריה:מוסקבה: תחרויות טניס
קטגוריה:רוסיה: טניס
קטגוריה:טורנירים בסבב ה-ATP
קטגוריה:קבוצת VTB
אליזבט נואלה-נוימן

**אליזבט נואלה-נוימן** (בגרמנית: **Elisabeth Noelle-Neumann**; 19 בדצמבר 1916, ברלין – 25 במרץ 2010) הייתה פרופסור גרמניה למדע המדינה. תרומתה החשובה ביותר לתחום היא תיאורית ספירלת השתיקה, שמצביעה על הקשר בין דעות המושמעות במרחב הציבורי לבין דעות הפרטים בחברה.

נולדה בברלין כשנייה מארבעת ילדיהם של אווה וארנסט נואלה, עורך דין. למדה פילוסופיה, היסטוריה, עיתונאות ולימודי אמריקה באוניברסיטת ברלין, באוניברסיטת קלינינגרד ובאוניברסיטת מיזורי וקיבלה תואר דוקטור בחקר דעת קהל בשנת 1940. באותה שנה עבדה לזמן קצר בעיתון הנאצי "דאס רייך". ב-1941 פרסמה מאמר בעיתון ובו תמכה בעמדה לפיה יהודים שולטים באמצעי תקשורת בארצות הברית. היא טענה כי היהודים הם בעלי העיתונים והכותבים בהם, ומחזיקים במונופול על אמצעי הפרסום. 

ב-1947 ייסדה עם בעלה הראשון מכון לחקר דעת קהל, מכון אלנסבך, שהפך ברבות השנים לאחד ממכוני דעת הקהל היוקרתיים בגרמניה. משנת 1964 ועד 1983 שימשה כפרופסור באוניברסיטת מיינץ. שימשה גם כיושבת ראש באיגוד העולמי של מכוני דעת קהל בין השנים 1978 עד 1980.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ילידות 1916
קטגוריה:חוקרי מדע המדינה
קטגוריה:מדענים גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מיינץ
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:נאציות
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2010
פתיחה רוסית

**פתיחה רוסית** או **הגנת פטרוב** היא פתיחת שחמט שמתחילה במסעים:

1.ה4 ה5. 

2.פ-ו3 פ-ו6.  

סימונה המקובל הוא C42-C43 באנציקלופדיית פתיחות שחמט (ראשי תיבות באנגלית של: ECO).

מבין השחקנים המפורסמים, השתמש לראשונה בהגנה זו אלכסנדר פטרוב באמצע המאה ה-19. השימוש בהגנת פטרוב מונע מלבן להשתמש בפתיחה ספרדית, בפתיחה איטלקית ובפתיחה סקוטית. הפתיחה נהפכה לאחד מכלי הנשק החזקים של השחקנים בכלים השחורים כנגד 2.פ-ו3 ומשמשת שחקנים בולטים רבים (בהם אלוף העולם ולדימיר קראמניק והישראלי בוריס גלפנד).

## התגובה של לבן- וריאציות
קיימות ארבע דרכי תגובה מקובלות כנגד הגנת פטרוב:
:3. פג3, שמוביל בדרך כלל לטרנספוזיציה לפתיחת ארבעת הפרשים.
:3. רג4, שיכול להוביל לגמביט בודן-קיירצקי או לטרנספוזיציה לפתיחת ארבעת הפרשים.
:3. ד4, וריאנט שטייניץ.
:3. פ:ה5, המסע המקובל ביותר.

## 3. פג3

השחור יכול להגיב על מסע זה ב-3. פג6 מה שיוביל לפתיחת ארבעת הפרשים, שנחשבת לפתיחה שוויונית ונטולת סיכונים לשחור.

## 3. רג4

3. רג4, פ:ה44. פג3, הוא גמביט בודן-קיירצקי.השחור יכול לקבל את הגמביט בעזרת:4. ...פ:ג35. ד:ג3,ו6.השחור יכול גם להחזיר את הרגלי בעזרת:5. ...ג66.פ:ה5, ד5 והעמדה היא שוויון.השחור יכול גם לעבור לפתיחת ארבעת הפרשים בעזרת 4. ...פג6 5.פ:ה4, ד5.

## 3. ד4

לאחר 3.ד4 יש לשחור שתי אפשרויות:3. ...ה:ד4 4.ה5, פה4 5.מה:ד4, ד5 6.ה:ד6, פ:ד6 7.פג3, פג6 8.מהו4 ולשחור אין בעיות רציניות. אפשרות שנייה היא 3. ...פ:ד4 4.רד3,ד5 5.פ:ה5 ולאחר פד6 עמדת השחור יציבה.

## 3.פ:ה5

זהו הווריאנט המרכזי בהגנת פטרוב. השחור מגיב בדרך כלל ב-3. ...ד6. יש לשים לב שהשחור לא יכול לשחק 3. ...פ:ה4 מכיוון שאחרי 4. מהה2, מהה7 (אם השחור ינסה להציל את פרשו ולשחק 4. ...פו6 הוא יפסיד את מלכתו בגלל 5.פג6+) 5.מה:ה4, ד6 6. ד4, ו6 7. פג3, ד:ה5 8. פד5,מהד6 9. רו4, פד7 10. 0-0-0 וללבן יתרון עמדתי גדול. בדרך כלל הלבן משחק 4. פו3, פ:ה4 ופה ללבן יש שתי אפשרויות:

### 5.פג3

מסע זה נכנס לאחרונה לרפרטואר של שחקני צמרת רבים.לאחר 5.פג3, פ:ג3 6.ד:ג3, רה7 7.רו4, 0-0 8.מהד2, פד7 וללבן יתרון קטן.

### 5.ד4

5.ד4, ד5 6.רד3 זוהי למעשה עמדת המפתח של הפטרוב ובה יש לשחור שלוש אפשרויות:

#### 6. ...רה7

זהו הרעיון שפיתח מורפי בשנת 1858. לאחר 6. ...רה7 7. 0-0,פג6 8. צה1, רו5 9. רב5 יש לשחור בעיות (כפי שהראה קרפוב במשחק קרפוב-קורצ'נוי דו-קרב על אליפות העולם 1981). אולם אם השחור משחק 8. ...רז4! 9.ג4, פו6 10. ג:ד5, ר:ו3 11.מה:ו3, מה:ד5 לשחור יש עמדה סבירה בהחלט.

#### 6. ...רד6

העמדה המתקבלת לאחר 6. ...רד6 7. 0-0, 0-0 8.ג4, ג6 שוחקה רבות בצמרת העולמית עם אחוזים טובים לשחור.

#### 6. ...פג6

זהו הקו המשוחק הכי הרבה.לאחר 6. ...פג6 7. 0-0, רה7 8.ג4 מתקבלת עמדה סבוכה ששוחקה פעמים רבות בדו-קרב המפורסם קספרוב-קרפוב.

## הערות שוליים

רוסית, פתיחה
אנוור הוג'ה

**אנוור חליל הוג'ה** (באלבנית: **Enver Halil Hoxha**, ; 16 באוקטובר 1908 – 11 באפריל 1985) היה מנהיגה הקומוניסטי של אלבניה מסוף מלחמת העולם השנייה ועד מותו, כשכיהן כמזכ"ל של מפלגת העבודה של אלבניה. הוא היה המזכיר הראשון של מפלגת הפועלים של אלבניה משנת 1941 ועד מותו בשנת 1985. הוא היה גם חבר בפוליטביורו של מפלגת הפועלים של אלבניה, יו"ר החזית הדמוקרטית של אלבניה, ומפקד העליון של הכוחות המזוינים ושלט במדינה מ-1944 ועד מותו ב-1985. כיהן כראש ממשלת אלבניה בשנים 1944–1954, כשר הפנים בשנים 1944–1953, כשר החוץ בשנים 1946–1953 ושימש גם כשר ההגנה.

## ביוגרפיה
הוג'ה נולד בג'ירוקאסטר בשנת 1908 והיה למורה לצרפתית בבית ספר יסודי בשנת 1936. בעקבות הפלישה האיטלקית לאלבניה, הוא הצטרף למפלגת הפועלים של אלבניה עם הקמתה ב-1941 בברית המועצות. הוא נבחר למזכיר הראשון במרץ 1943 בגיל 34. פחות משנתיים לאחר שחרור המדינה, בוטלה המלוכה של המלך זוגו רשמית והוג'ה עלה לשלטון כראש המדינה הסמלי של אלבניה.

במהלך 41 שנות שלטונו, הוא בנה מחדש את המדינה, שנותרה הרוסה לאחר מלחמת העולם השנייה, בנה את קו הרכבת הראשון של אלבניה, העלה את שיעור האוריינות בקרב המבוגרים מ-5% ליותר מ-90%, חיסל מגפות, חישמל את המדינה והוביל את אלבניה לקראת עצמאות חקלאית. הוא גם הוציא מחוץ לחוק דת, נסיעות לחו"ל ובעלות פרטית, סגר או המיר לשימושים חילוניים את כל מתקני הדת של אלבניה. תחת משטרו, אלפי מתנגדים נתפסו, הוצאו להורג, ועשרות אלפים נוספים נכלאו במחנות לעבודת כפייה.

מנהיגותו של הוג'ה אופיינה בבידוד המדינה, החל מאמצע שנות ה-70, ובדבקותו במרקסיזם-לניניזם אנטי-רוויזיוניסטי, כלומר סטליניזם. לאחר התנתקותו מהמאואיזם בסוף שנות ה-70 (1976–1978) ובתחילת שנות ה-80, מספר מפלגות מאואיסטיות הכריזו על עצמן כהוג'איסטיות. כיום, הקונגרס הבינלאומי למפלגות וארגונים מרקסיסטיים-לניניסטיים (איחוד ומאבק) מהווה את האיחוד המוכר ביותר למפלגות אלו.

הוג'ה ניתק את קשריו עם ברית המועצות בעקבות הנהגת מדיניות ההפשרה של חרושצ'וב שם; כן פרש מברית ורשה ב-1968 וניתק את קשריו עם סין ב-1972. בתקופתו הפכה אלבניה למדינה המבודדת ביותר בעולם.

הוג'ה חשש כי תבוצע פלישה לאלבניה, ולכן בנה בשנים 1967 ועד מותו כ-700,000 בונקרים ברחבי אלבניה. כחלק מדוקטרינת "צבא העם", כל תושב עבר מגיל 12 אימון בירי בקלצ'ניקוב, וכל משפחה בכפר הייתה אחראית על ניקיון הבונקר שלה. ההוצאה על הבנייה הזו דלדלה את קופת המדינה, שהייתה ריקה בלאו הכי. כיום מרבית הבונקרים מוזנחים והרוסים, ומהווים אטרקציה תיירותית באלבניה.

את הוג'ה ירש רמיז אליה שכיהן אחריו כנשיא אלבניה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת אלבניה
קטגוריה:שרי חוץ
קטגוריה:קומוניסטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור סובורוב
קטגוריה:אלבניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי גיבור יוגוסלביה
קטגוריה:ילידי 1908
קטגוריה:נפטרים ב-1985
מרפאת זמנהוף

250px|ממוזער|שמאל|שרידי האגף הדרום-מערבי של המבנה, המיועד לשימור (ספטמבר 2013)
**מרפאת זָמֶנהוֹף** הייתה מרפאה של שירותי בריאות כללית, ששכנה במרכז העיר תל אביב, בין הרחובות זמנהוף, גדעון, השופטים ושמשון הגיבור, ופעלה משנת 1936 ועד שנת 2012.

## היסטוריה ומאפיינים
המבנה תוכנן על ידי האדריכל יוחנן רטנר בשיתוף עם עמנואל וילנסקי ויוסף נויפלד, בשנים 1934 עד 1936. הוא קם על שטח חקלאי בגודל של 1.8 דונם, שהיה שייך לשכונת נורדיה, ואשר צורתו כשל טרפז. המבנה נבנה לפי עקרונות אדריכלות הסגנון הבין-לאומי ושטחו הבנוי עמד תחילה על 2,500 מ"ר. במשך השנים נוספו למבנה שני אגפים נוספים, ושטחו הבנוי הועמד בשנת 1947 על כ-4,700 מ"ר, שהשתרעו על-פני ארבע קומות.

המבנה מתאפיין בחזיתות פשוטות וחלקות, ללא מרפסות או עיטורים ובקירות לבנים. חלק מהפינות מעוגלות, והחלונות נקבעו בשורות ובמרווחים קבועים. המבנה הוגדר על ידי עיריית תל אביב-יפו כמבנה לשימור ברמה בינונית. וכך תואר המבנה בתערוכת ההסתדרות "עשרים שנות בנייה" שנערכה בשנת 1940:

המרפאה נקראת על שם רחוב זמנהוף שמצפון לה, הקרוי על שמו של אליעזר זמנהוף, על אף שהכניסה הראשית למבנה נמצאת בצדו הדרומי, הפונה אל רחוב השופטים. במשך שנים רבות, תפקדה מרפאת זמנהוף כאחת המרפאות החשובות בתל אביב ובארץ כולה, וניתנו בה שירותים שונים של רפואה מקצועית. עם זאת, המבנה מיושן והוא שוכן בלב אזור מגורים שרחובותיו צרים והסובל ממצוקת חניה. כל אלה הביאו את הנהלת שירותי בריאות כללית לכלל החלטה למכור את הנכס, וחלק מהמחלקות הועברו למרפאות אחרות, ובעיקר למרפאה חדשה שנחנכה במגדל המאה שברחוב אבן גבירול. בתחילת מרץ 2012 עברו שאר המחלקות למגדל המאה, והמרפאה נסגרה ונהרסה.

ביולי 2005 נמכר הנכס לחברת "בניני העיר הלבנה", אשר מכרה אותו ליזם פרטי תמורת סכום של 5.3 מיליון דולר. בהתאם לאישורה של מחלקת השימור של עיריית תל אביב-יפו, שניים משלושת אגפי המבנה נהרסו ונבנו מחדש, בעוד שהשלישי שומר. בנוסף הותרה הקמת קומה חמישית בבניין, המשתרעת על חלק משטחו, ומתחתיו נחפר חניון תת-קרקעי. השיפוץ והשימור הושלמו בשנת 2016 והבניין משמש היום כבית מגורים שבו 51 יחידות דיור.

## בספרות
מרפאת זמנהוף היא מקום התרחשותו של ספר הילדים "מה קרה לקרוקודיל", מאת ע. הלל.

## קישורים חיצוניים

* פרויקט קופת חולים זמנהוף, באתר פרויקט תל אביב
* אלישע פרוינד, מהיום אמור ז"למנהוף: פרידה מהמרפאה המיתולוגית של תל אביב, באתר "דוקטורס אונלי", 14 במרץ 2012
* "מרפאת זמנהוף, זמנהוף 34", בפרויקט "בנייני המאה"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים
קטגוריה:העיר הלבנה
זמנהוף
קטגוריה:שירותי בריאות כללית
קטגוריה:הצפון הישן
קטגוריה:תל אביב-יפו: רפואה
זמנהוף
CDI

[שמאל|ממוזער|160px|[לוגו|סמלילה הקודם של סידיאי]]

**CDI בע"מ** היא חברה תעשייתית המייצרת תקליטורי CD ו-DVD ועוסקת בתחומים משיקים כהגנה מפני העתקה והפצת מוצרי מיקרוסופט. 

החברה הוקמה בשנת 1987 כמפעל לייצור תקליטורים בכרמיאל, הראשון בישראל ומהראשונים בעולם. החברה הוקמה על ידי משפחת אשכנזי והלל אשכנזי היה היו"ר הפעיל שלה. בשנת 1993 הונפקה החברה בבורסה של תל אביב. כעבור עשור, ב-2003, שבה החברה להיות פרטית. לחברה מפעל בכרמיאל וכן שותפות במפעלים לייצור תקליטורים בניו יורק ובפלורידה.

## תהליכי ייצור
כשהחלה לפעול בסוף 1987, הייתה CDI החברה הראשונה בעולם שייצרה תקליטורים בקו יצור אוטומטי. הקו כלל את הזרקת חומר הגלם, תהליכי הציפוי, הדפסת התווית על גבי התקליטור ובקרת איכות לכל מוצר על קו הייצור. עד אז, כל התקליטורים בעולם יוצרו במודולים נפרדים, כשכל תהליך נעשה במכונה נפרדת וכל המכונות נמצאות בתוך חדר נקי גדול.

תהליך הייצור במפעל מתחיל בשלב המאסטרינג בו יוצרים תבנית ממנה ישועתקו התקליטורים בהזרקת פלסטיק. במקביל, מבוצע תהליך קדם דפוס והכנת רשתות להדפסה בשיטת דפוס משי של התמונה שתופיע על גבי התקליטור. לאחר מכן מבוצעים תהליכי הייצור עצמם בשני מסלולים – CD או DVD: הזרקה, ציפוי, בקרת איכות, הדפסה ואריזה. ייצור תקליטור בשיטה זו שונה מתהליך צריבת תקליטורים ביתי על גבי CD-R או DVD-R (אשר לרוב מיוצרים במזרח אסיה). שכפול תקליטורים בהליך התעשייתי (replication) נעשה על פי הזמנה והקלטה מראש. התוכן מוטבע על התקליטור ברגע שצורתו מעוצבת מגרגרי פוליקרבונט, וכך מופק תוצר איכותי יותר שיישמר זמן רב יותר. 
  
## עיסוקים נוספים
בנוסף לייצור תקליטורים, עם רכישת "וקטור הנדסה" ב-2007, הפכה CDI ליצרן מורשה (AR – Authorized Replicator) של מוצרי מיקרוסופט העולמית. 

סידיאי מקדמת נושאים הקשורים לתחום עיסוקה העיקרי באמצעות מספר חברות בנות העוסקות בדפוס דיגיטלי, הגנה על זכויות יוצרים ומניעת העתקות, ביניהן חברת הקסאלוק.

## קישורים חיצוניים

* סידיאי - אתר החברה

* וקטור הנדסה - אתר החברה

* הקסאלוק - חברה בת של CDI העוסקת בהגנה מפני העתקה

קטגוריה:ישראל: תעשייה
קסטיליה הישנה

**קסטיליה הישנה** (בספרדית: **Castilla la Vieja**) הוא אזור היסטורי בספרד, אשר כלל את הטריטוריה שהיום נמצאת במחוזות: סנטאנדר (כיום בקנטבריה), בורגוס, לוגרוניו (כיום בלה ריוחה), סוריה, סגוביה, אבילה, ויאדוליד, ופלנסיה. 
## היסטוריה
מקורות האזור הם בממלכה ההיסטורית קסטיליה שהוקמה במאה ה-9 באזור שכיום מורכב מקנטבריה, אלאבה, ובורגוס.

במאה ה-18 הקצה המלך קרלוס השלישי לקסטיליה הישנה את המחוזות: בורגוס, סוריה, סגוביה, אבילה, ויאדוליד, ופלנסיה.

בצו מלכותי מה-30 בנובמבר 1833, הרפורמה של חבייר דה בורגוס, יצרה את הבסיס לחלוקת ספרד למחוזות, שבתוספת מספר שינויים, ממשיכה להתקיים עד עצם היום הזה; צו זה הוסיף את מחוזות לוגרוניו וסנטאנדר לקסטיליה הישנה.

צו מלכותי אחר, מה-30 בנובמבר 1855, חילק את ספרד ל-46 מחוזות, והקצה את הפרובינציות ויאדוליד ופלנסיה לאזור לאון ההיסטורי, ובכך השאיר את קסטיליה הישנה רק עם סנטאנדר, בורגוס, סוריה, סגוביה, ואבילה. למרות שהיו עוד מאמצים לרפורמות במאה ה-19, חלוקה זו השתקפה באנציקלופדיות, ספרי הגאוגרפיה, וספרי הלימוד מאמצע המאה ה-19 עד להחלפתם במחצית השנייה של המאה ה-20. לדוגמה, במהדורות המוקדמות של האנסיקלופדיה אספאסה, של האנציקלופדיה בריטניקה, ושל האנציקלופדיה לסטודנטים הפופולרית *אלבארס*, בכולם קיימת החלוקה הזו בין קסטיליה הישנה ללאון.

עם הקמת הקהילה האוטונומית של קסטיליה ולאון ב-1983, איבדה קסטיליה הישנה חלק גדול מהזהות הנפרדת שלה; מצד אחד, היא אוחדה פוליטית יחד עם לאון לתוך ישות גדולה יותר, ומאידך, שתיים מהפרובינציות שלה הפכו לקהילות אוטונומיות בזכות עצמן: סנטאנדר הפכה לקנטבריה, ולוגרוניו הפכה ללה ריוחה.

## ראו גם
*קסטיליה (אזור היסטורי)
*קסטיליה החדשה
*קסטיליה ולאון

## קישורים חיצוניים

* 

ק
נשר אדום-ראש

ה**נשר אדום-הראש** (שם מדעי: *Sarcogyps calvus*), הקרוי גם **נשר אסייתי מלכותי**, **נשר הודי שחור** או **נשר פונדיצ'רי** הוא נשר מתת-משפחת נשרי העולם הישן המצוי בדרום אסיה.
## מאפיינים
זהו דורס גדול, אך בין שאר נשרי העולם הישן גודלו בינוני: אורכו מגיע עד 85 ס"מ, מוטת כנפיו כ-2–2.6 מטר, ומשקלו נע בין 3.7 ל-5.4 ק"ג. פניו בולטות וייחודיות במראן, עקב צבען האדום ורצועות העור התלויות מהן.

בדומה לשאר הנשרים, מזונו כולל בעיקר פגרים. הוא לרוב אינו הראשון שמגיע אל הפגר, אך מסוגל לגרש מיני נשרים אחרים ולתבוע לעצמו זכות בכורה, בדומה לעוזנייה השחורה ולעוזניית הנגב בתחומי תפוצתן. אף כי הוא אינו גדול במיוחד, הוא עדיין מתחרה בגודלו עם שני מיני הנשרים האחרים באזורו – הנשר ההודי והנשר הבנגלי, ואופיו לרוב תוקפני בהרבה משלהם. בנוסף, בדומה לעוזניות, מקורו גדול וחזק משל הנשרים האחרים, משמש כנשק רב-עוצמה, ומסוגל לבתק גם את עורן של חיות גדולות. שאר המינים, שלרוב ניזונים מאיבריו הפנימיים של הפגר, אינם מסוגלים לעשות זאת, ועל כן נאלצים לעיתים לחכות לבואו של נשר זה על מנת שיבתר את המעטה הקשה.

בעבר היה נפוץ בדרום-מזרח ודרום-מרכז אסיה מפקיסטן עד סינגפור, אך אוכלוסייתו התדלדלה באיטיות במשך השנים. כיום תפוצתו כוללת בעיקר את נפאל וצפון הודו, שם הוא מצוי באזורי מדבריות מעובדים ובתת-מדבריות. ב-1994 הוא דורג על ידי איגוד השימור העולמי בקטגוריית סיכון נמוך. השימוש הנפוץ בוולטרן – תערובת שכיום ידוע שהיא רעילה לנשרים, ברפואה וטרינרית בהודו, גרם לאוכלוסייתו להתמוטט בשנים האחרונות. האוכלוסייה של המין קטנה בחצי בכל שנה בשנות ה-90 המאוחרות, והאוכלוסייה שמנתה בעבר מאות אלפי פרטים, הצטמצמה לכדי סף הכחדה בכעשור ומחצית. כתוצאה מכך ב-2007 הנשר דורג מחדש כמין בסכנת הכחדה חמורה על ידי ה-IUCN.
ימין|ממוזער|נשר אדום ראש בהודו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יובאני אנטוניו סקופולי
קטגוריה:נשרי העולם הישן
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:פקיסטן: עופות
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:נפאל: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1786
סון יואה

**סוּן יוּאֶה** (סינית: **孫悅**; פין-יין: **Sūn Yuè**; ) הוא כדורסלן עבר סיני ששיחק בליגת ה-NBA בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס ובנבחרת סין. גובהו 2.06 מטרים.

## ביוגרפיה
סון, יליד , חֶבֵּיי, החל את הקריירה המקצוענית במדי בייג'ינג אולימפיאנס מליגת ה-CBA, בשנת 2002, בהגיעו לגיל 17. בשנת 2004, לאחר שהרשים במדי הקבוצה הוזמן ליטול חלק באליפות אסיה עד גיל 20, במדי הנבחרת הלאומית. אך, קבוצתו של סון סירבה לשחררו, וארגון התאחדות הכדורסל של ה-CBA, אסר על השתתפות הקבוצה בליגתו. ולכן סון שיחק עמה בליגה הטייוואנית ולאחר מכן בליגת ה-ABA. בעונת 2005/06, העמיד ממוצעים של 9.5 נקודות, 7 ריבאונדים ו-6.7 אסיסטים למשחק שהכתירו אותו ככדורסלן הצעיר המצטיין בליגה, סון גם נבחר בעקבות זאת לחמישייה השנייה של העונה. בנוסף להישגים אלו, סון השיג טריפל דאבל של 12 נקודות, 14 אסיסטים ו-12 ריבאונדים. בעונה שלאחר מכן, שיפר את יכולתו ונבחר לחמישייה הראשונה של הליגה לאחר שהעמיד ממוצעים משופרים של 13.5 נקודות, 6 ריבאונדים, 10.5 אסיסטים, 2 חטיפות ו-2 חסימות.

לאחר מספר עונות מצוינות בסין, נרשם סון לדראפט ה-NBA של 2007, ונבחר בבחירה מספר 40, בסיבוב השני על ידי הלוס אנג'לס לייקרס. למרות זאת, סון העביר עוד עונה בסין במדי קבוצתו, בייג'ינג אולימפיאנס וחזר ללייקרס לאחר עונה, אך, לא שיחק עימה לאחר שהתגלה בגופו גידול חריג בכמות המונוציטים בדם, ונאלץ לעבור מספר טיפולים בבית חולים. לאחר החלמה של כחצי שנה חזר סון חזר לפעילות ונכנס לסגלה של הלייקרס, וביצע את הופעת הבכורה שלו בליגת ה-NBA מול המילווקי באקס ב-7 בדצמבר 2007. במשחק עצמו קלע 4 נקודות בחמש הדקות בהן שותף. סון שיחק במדי הלייקרס עוד 10 משחקים לפני העברתו לליגת הפיתוח של ה-NBA, ללוס אנג'לס דיפנדרס, קבוצת הבת של הלייקרס. במדי הדיפנדרס שיחק 6 משחקים בלבד לפני פציעתו בקרסול הימיני שגרמה לו להחמיץ את שאר העונה.

הוא הבריא מפציעתו וחזר היישר לליקרס כדי לתמוך בה במשחקי הפלייאוף. למרות זאת, לא שיחק בשום משחק פלייאוף. בסיום העונה הפך סון לשחקן השני מסין שזוכה באליפות ה-NBA, לאחר שהלייקרס ניצחו בגמר הליגה את האורלנדו מג'יק. בסיום העונה הצטרף סון למשחקי הקבוצה בליגת הקיץ של ה-NBA, אך לאחר זמן קצר נחתך מהקבוצה. ניסה את מזלו גם ניו יורק ניקס אך לא הצליח להשיג חוזה.

סון היה חבר בסגלי נבחרות סין הצעירות (עד 18, עד 20) והשתתף עִמן באליפויות אסיה האזוריות ובמשחקי האוניברסיאדה. בהמשך נכלל בסגל הנבחרת הלאומית של סין עמה שיחק בגביע סטנקוביץ' של 2007, באולימפיאדת בייג'ינג 2008 ובאליפות אסיה ב-2009.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים סינים
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני בייג'ינג דאקס
קטגוריה:בחירות דראפט של לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס די-פנדרס
קטגוריה:ספורטאים אולימפיים סינים
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1985
פרגוסון

**פרגוסון** הוא שם משפחה סקוטי ואירי שמשמעותו "בנו של פרגוס". (פרגוס משמעו גבריות).
לוח שנה ירחי

[שמאל|ממוזער|400px|[מופעי הירח]]**לוח שנה ירחי** הוא שיטת תיארוך המבוססת על מחזור מופעי הירח. זו אחת משתי שיטות-העל הנהוגות למדוד את מעבר השנים.

בלוח השנה הירחי, חודש הוא הזמן החולף בין שני מופעים זהים של הירח. (חודש סינודי). בתרבויות שונות תחילת החודש יכולה להיגזר ממולד הירח, ראיית הירח הראשונה או האחרונה, או מירח מלא. כל חודש כזה הוא בן כארבעה שבועות, וברוב השיטות שנים עשר חודשים כאלו מהווים שנה. מכיוון שמניין הימים בשנים עשר חודשי ירח (354.367) לא מגיעים לסך של 365.25 ימים – אורכה של שנת חמה – הרי שיכולה להיווצר אי התאמה בין חודשי השנה בשיטה הירחית לעונות השנה, ומועדן של אלו ישתנה ביחס לשנה הטרופית. כתוצאה מפער זה, רוב לוחות השנה הירחיים כוללים מנגנון שמתאים את השנה בלוח הירחי לעונות השנה (ראה לוח ירחי-שמשי). מנגנון נפוץ כזה הוא הוספת חודש נוסף אחת לכמה שנים. למשל בלוח השנה העברי מוסיפים חודש אדר (אדר א') מדי שנה מעוברת.

לוח שנה ירחי היה נהוג ברוב תרבויות המזרח התיכון הקדומות, ובתרבויות שצמחו מהן. כך לוחות השנה המוסלמי והעברי עדיין מבוססים על מחזורי הירח.

לוח השנה המערבי הנפוץ הוא לוח שמשי, לאחר שבשנת 45 לפנה"ס שינה יוליוס קיסר את לוח השנה הרומי מהלוח הירחי שהיה נהוג בתקופתו ללוח שנה שמשי שמתאים לעונות השנה ואינו דורש תיקונים והוספות (להוציא יום אחד נוסף, אחת לארבע שנים). המחיר הוא אובדן ההתאמה המוחלטת שבין אורך החודשים למחזור הירח. לוח זה נקרא הלוח היוליאני, והוא הבסיס ללוח השנה הגרגוריאני בו מקובל להשתמש היום.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

ירחי
קטגוריה:מידות אסטרונומיות
קטגוריה:אסטרונומיה תצפיתית
קטגוריה:יחידות זמן
קטגוריה:הירח
קטגוריה:הירח ביהדות
קרב כרבלא

**קרב כרבלא** (בערבית: **معركة كربلاء**) הוא מאורע מכונן בהיסטוריה האסלאמית וסמל הפילוג בין הזרמים המרכזיים באסלאם. הוא נערך בין נכדו של הנביא מוחמד חוסיין בן עלי, לבין כוחות הח'ליף האומיי יזיד הראשון באוקטובר 680. חוסיין, שסירב להישבע אמונים ליזיד, יצא יחד עם משפחתו ותומכיו לכרבלא שבעיראק המודרנית. שם הוא ו-70 מאנשיו כותרו על ידי כוח צבאי גדול בהרבה, בקרב שהסתיים בטבח בחוסיין ובני משפחתו. חוסיין הפך לסמל קורבן, צדק והתנגדות לעריצות בקרב השיעים. הקרב משמש אבן דרך מרכזית בתודעה השיעית, כסמל למאבק בין צדק לעריצות ולרעיון הסבל והקדושה. היום העשרי במוחרם, בו נערך הקרב בשנת 61 להג'רה, מצוין מדי שנה בטקס האבל העשוראא, טקס זיכרון מרכזי בשיעה. 

## על הקרב
קרב כרבלא התרחש על רקע מחלוקת עמוקה ורבת-שנים על ירושת ההנהגה המוסלמית לאחר מותו של הנביא מוחמד. ארבעה מקרובי משפחתו של מוחמד כיהנו כח'ליפים, אך תקופתם התאפיינה בסכסוכים פנימיים וברציחות פוליטיות. אחד הקרבות המרכזיים שקדם לכרבלא היה קרב צפין (657 לספירה), שבו התעמת הח'ליף הרביעי עלי בן אבי טאלב, עם מושל סוריה מטעם חמולת בית אומיה מועאויה בן אבו סופיאן. קרב זה סימן את תחילת המאבק בין תומכי עלי (לימים השיעים) לבין בית אומיה. בנו חוסיין ראה בעצמו את המנהיג הלגיטימי של האומה האסלאמית, בזכות ייחוסו המשפחתי כנכדו של מוחמד ובזכות אדיקותו הדתית. מנגד, בית אומיה התחזק מאוד, ויזיד בן מועאויה, בנו של מושל סוריה לשעבר, ירש את השלטון ודרש מחוסיין להכיר בו כמנהיג הבלעדי. חוסיין סירב להכיר בלגיטימיות של יזיד, ויצא עם משפחתו ונאמניו כדי לגייס תומכים. בדרכו נעצר בכרבלא עם קבוצה של כ-70 איש בלבד. גם שם דרש ממנו יזיד להיכנע, אך חוסיין התמיד בסירובו. הקרב שהתפתח היה קצר אך מכריע, וכוחות בית אומיה שמנו כ-4,000 חיילים הביסו את חוסיין ואנשיו. רק הנשים והילדים שרדו ונלקחו בשבי. 

הריגתו של חוסיין זיעזעה את הקהילה המוסלמית, ובעיקר את השיעים, אשר רואים בו ובאביו עלי הממשיך הלגיטימי היחיד של מוחמד. בעקבות הקרב ניסו השיעים במשך כעשור להפיל את שלטון בית אומיה ולהחזיר את ההנהגה לבית עלי, אך כשלו. מדי שנה הם מציינים את הקרב בטקסי "תעזיה" ו"תטביר", שבמהלכם הם מבכים את מות חוסיין וקטיעת שושלת עלי, ומשחזרים את הקרב בתהלוכות שבהן הם מלקים עצמם עד זוב דם. הטקסים נמשכים בעשרת הימים הראשונים של חודש מוחרם, ומגיעים לשיאם ביום העשירי, העשוראא, שהוא מהמרכזיים ביותר במסורת השיעית.

## ראו גם
* יחסי סונים-שיעים
* מועצת השורא (ח'ליפות)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* ד"ר ירון פרידמן, כַּרְבַּלַא - הקרב שפיצל את האסלאם, ביטאון המורים לערבית ולאסלאם, כרך 46, התשע"ח 2018

## הערות שוליים

קטגוריה:שיעה
קטגוריה:יחסי סונים–שיעים
קטגוריה:אסלאם: היסטוריה צבאית
דוד ליפשיץ (תסריטאי)

**דוד ליפשיץ** (נולד ב-31 בינואר 1975) הוא תסריטאי ומגיש טלוויזיה ורדיו ישראלי. זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה.

## ביוגרפיה

ליפשיץ נולד בנתניה. למד בבית ספר טשרניחובסקי ושירת בצבא כחוקר מצ״ח. משמש ככותב ראשי בתוכנית "ארץ נהדרת" מאז תחילת שידורה, ונמנה עם אחד משלושת יוצרי התוכנית, ביחד עם מולי שגב ואסף שלמון. כמו כן, כתב עמם את התסריט לסרט הקומדיה "זוהי סדום".

ליפשיץ כתב בעבר תסריטים לתוכניות טלוויזיה רבות, ובהן: "חלומות בהקיציס", "החטא ועונשו", "לגעת באוכל", "מסודרים" ו"אלי נגד העולם".

הגיש ב-2011 את תוכנית הרדיו השבועית "ציפורי לילה מנבאות" בגלי צה"ל, לצד אבי נוסבאום.

הנחה וכתב את תוכנית הבידור "העולם כולו נגדנו" בערוץ הספורט ביחד עם אלי בן דוד, במהלך משחקי מונדיאל 2010, יורו 2012 ומונדיאל 2014 ומונדיאל 2018.

כתב ויצר את סדרת הטלוויזיה "שחקן זר" ששודרה בערוץ 2 של קשת בשנת 2016.

מגיש ויצר את התכנית "מלך הערוץ" בערוץ הספורט שמשודרת משנת 2021.

מנחה את ערוץ הקיבוץ של ליגת האלופות מעונת 23/24.

## חיים אישיים
ליפשיץ אב לשני ילדים מנישואיו הראשונים. מ-2007 היה בזוגיות עם מאיה קרבט, מנהלת יחסי הציבור של קשת, אך ב-2017 נפרדו השניים.

לאחר מכן, החל בזוגיות עם המגישה טליה סלנט אותה פגש בערוץ הספורט, וביולי 2018 הם נישאו בחתונה אזרחית. לזוג שני ילדים.

מתגורר בתל אביב. ידוע באהדתו לקבוצת הכדורגל הפועל תל אביב.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ארץ נהדרת: אישים
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תסריטאים
קטגוריה:מגישי ציפורי לילה

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל ערוץ הספורט
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
יום בניו יורק

**יום בניו יורק** (באנגלית: **On the Town**) הוא סרט מוזיקלי משנת 1949. את המוזיקה לסרט כתבו ליאונרד ברנשטיין ורוג'ר אדנס, את המילים כתבו בטי קומדן ואדולף גרין. הסרט הוא עיבוד למחזמר שעלה על בימות התיאטרון בברודוויי בשנת 1944, אף על פי ששינויים רבים נעשו מהגרסה הבימתית המקורית; כך למשל שיריו של ברנשטיין, שנכתבו למחזמר המקורי, הוחלפו ברובם בשיריו של אדנס, ורק הפסקול נותר פרי יצירתו.

הסרט בוים בידי ג'ין קלי וסטנלי דונן והוא הופק בידי ארתור פריד באולפני MGM. הסרט צולם ברובו באולפני החברה, אך חלק מהסצנות צולמו באתרי צילום חיצוניים, דבר שהיה בחיתוליו באותן השנים. קלי התעקש כי הצילומים יבוצעו בעיר ניו יורק עצמה ולא במקומות חלופיים. בין המקומות בהם צולם הסרט: המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, גשר ברוקלין ומרכז רוקפלר.

הסרט זכה להצלחה מיידית וזכה בפרס אוסקר לפסקול הטוב ביותר.

בשנת 2006 הגיע הסרט למקום ה-19 ברשימת מכון הסרטים האמריקאי לסרטים המוזיקליים הטובים ביותר בכל הזמנים.

## עלילה
שלושה מלחים - גבי (ג'ין קלי), צ'יפ (פרנק סינטרה) ואוזי (ג'ולס מאנשין), מקבלים חופשה בת עשרים וארבע שעות בעיר ניו יורק. גבי מתאהב בתמונה של "גברת שער מסתובב", ששמה למעשה הוא איווי סמית' (וורה אלן). המלחים מתרוצצים ברחבי ניו יורק כדי למצוא אותה בזמן הקצר העומד לרשותם.
לעזרתם באות שתי נשים שלאחר זמן קצר מפתחות קשר רומנטי עם שני המלחים האחרים: אוזי עם קלייר (אן מילר), שבעיסוקה היא אנתרופולוגית, צ'יפ עם הילדי אסטרהזי (בטי גארט), נהגת מונית אגרסיבית המתאהבת במהירות בצ'יפ ולבסוף גבי המתחבר עם איווי, שחקנית מתחילה השואפת לעלות לגדולה.

איווי מזמינה את צ'יפ, "לעלות אליה הביתה". קלייר טוענת כי היא מצאה את התשוקה שלה, "האדם הפרה היסטורי" שלה, אוזי במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע. ואילו גבי לוקח את איווי למסע דמיוני בשיר "ברחוב הראשי", בסטודיו של קרנגי הול. בשלב מאוחר יותר של היום צ'יפ מתאהב בכל ליבו בהילדי, כאשר הוא שר לה, "את נוראית, נורא נחמדה להיות איתה...". באותו הערב, כל הזוגות נפגשים במרומי בניין האמפייר סטייט כדי לחגוג את הלילה, "בעיר הגדולה".

אך כאשר איווי מוכרחה לצאת מוקדם לעבודה, כמאמנת רקדניות, החברים תומכים בגבי המאוכזב בשיר "אתה יכול לסמוך עלי". החבורה ממשיכה ועוברת חוויות נוספות בעיר ולבסוף מתאחדת עם איווי בקוני איילנד. לפני שעשרים וארבע השעות המוקצות לחופשה שלהם חולפות ועליהם לחזור לספינה המפליגה ללב ים. אף על פי שעתידם אינו בטוח, הבנים והבנות חולקים נשיקה אחרונה ומילות פרידה, כאשר על פניהם חולפים שלושה מלחים אחרים היוצאים לחופשה בעיר הגדולה בשיר הנושא של הסרט, "ניו יורק, ניו יורק".

## שירים

* I Feel Like I'm Not Out of Bed Yet
* New York, New York
* Miss Turnstiles Ballet
* Prehistoric Man
* Come Up to My Place
* When You Walk Down Mainstreet with Me
* You're Awful
* On the Town
* Count on Me
* A Day in New York
* New York, New York (סיום)


## צוות שחקנים
* ג'ין קלי - גבי
* פרנק סינטרה - צ'יפ
* בטי גארט - הילדי
* אן מילר - קלייר
* ג'ולס מאנשין - אוזי
* ורה-אלן - איווי

## קישורים חיצוניים

* 
* יום בניו יורק במסד הנתונים של TCM

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1949
קטגוריה:זוכי אוסקר: הפסקול הטוב
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות זמר
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטי ג'ין קלי
קטגוריה:סרטי פרנק סינטרה
קטגוריה:סרטי סטנלי דונן