דונלד ד. הופמן

**דונלד דייוויד הופמן** (באנגלית: **Donald David Hoffman**; נולד ב־29 בדצמבר 1955) הוא פסיכולוג קוגניטיבי, פרופסור במחלקה למדעים קוגניטיביים באוניברסיטת קליפורניה באירווין, וכן במחלקה לפילוסופיה, במחלקה ללוגיקה ופילוסופיה של המדע ובבית הספר למדעי המחשב.

## ביוגרפיה
הופמן, יליד סן אנטוניו, טקסס, סיים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, 1978, בפסיכולוגיה כמותית, ואת הדוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) בשנת 1983, בפסיכולוגיה חישובית.

תקופה קצרה היה מדען מחקר במעבדת הבינה המלאכותית של MIT, ואז התמנה לפרופסור באוניברסיטת קליפורניה באירווין (UCI) בשנת 1983, שם הוא עובד עד היום. בשנת הלימודים 1995–1996 היה בשנת שבתון במרכז למחקר בינתחומי (Zentrum für Interdisziplinäre Forschung) באוניברסיטת בילפלד בגרמניה.

תחומי המחקר שלו כוללים תפיסה חזותית, מדעים קוגניטיביים, תודעה, התפתחות התפיסה.

נושאי המחקר שלו כוללים אטרקטיביות של פנים, הכרת הצורה, תפיסת התנועה והצבע, התפתחות התפיסה ובעיית גוף-נפש. במחקריו, הופמן, עוסק גם בשאלות מתחום הפסיכולוגיה האבולוציונית באמצעות מודלים מתמטיים וניסויים פסיכו-פיזיים.

## תורתו
הופמן סבור, כי הדעה הרווחת, על פיה, פעילות מוחית גורמת לחוויה מודעת, אינה סבירה מבחינת ההסבר המדעי. הופמן מציע פתרון ל"בעיה הקשה של התודעה" (כפי שהוצגה על ידי דייוויד צ'אלמרס) על ידי אימוץ התפיסה המנוגדת, לפיה, התודעה היא זו שגורמת לפעילות מוחית, ופעילות זו היא שיוצרת את כל האובייקטים והתכונות של העולם הפיזי. כדי להבין זאת, הופמן פיתח תאוריה אותה כינה: "תאוריית הממשק של התפיסה".

## תאוריית הממשק של התפיסה
במאמרו מ-2018, "The Interface Theory of Perception", ישנו פרק בו הוא מסביר את התאוריה שלו בפשטות על מנת להקל על הבנת הקורא הלא מקצועי, ולהלן ההסבר:

במקום זאת מטרת הממשק והסמלים שלו היא להסתיר את האופי והמורכבות האמתיים של המחשב, ולספק כלים פשוטים, המאפשרים למשתמש לערוך קבצים ותמונות ללא הנטל להתמודד ישירות עם טרנזיסטורים, מתחים, שדות מגנטיים ומגה-בייט של תוכנה. כך למשל, מי שמנסה ליצור דוא"ל על ידי מניפולציה ישירה של מתחים במחשב, סביר כי יתייאש בטרם יסיים. לנוחיותנו, הממשק מאפשר לנו לכתוב ולשלוח דוא"ל בקלות, מבלי שנדע דבר על התפקוד של המחשב.

לפי תאוריית ITP, המרחב-זמן, כפי שאנו תופסים אותו, הוא שולחן העבודה הספציפי שלנו, והאובייקטים הפיזיים, כפי שאנו תופסים אותם, הם סמלים ספציפיים של האובייקטים בשולחן העבודה של חיינו. התפיסה שלנו לגבי אובייקטים במרחב-זמן וגופים פיזיים איננה תפיסה של המציאות האובייקטיבית. אלא, הם ממשק ספציפי שמסתיר את המציאות האובייקטיבית ומנחה אותנו להתנהגויות הסתגלותיות. התפיסה שלנו לא צריכה לראות את האמת, אלא לשרת אותנו לצורך העמדת צאצאים.

מסקנתו של הופמן היא, אם התיאוריה נכונה, אזי מושג המרחב-זמן נידון לכליה. לא רק שהתפיסות שלנו מבחינת המרחב והזמן אינן תפיסות של המציאות האובייקטיבית, אלא שחשוב מכך, עצם הממדים של המרחב והזמן הם כמעט ללא ספק הממדים הלא נכונים לתיאורה של המציאות האובייקטיבית. על כן, לתאוריה זו יש השלכות מרחיקות לכת לא רק על תיאוריות התפיסה, אלא גם לליבה של הפיזיקה התאורטית. תאוריית ה-ITP צופה כי פיזיקאים יגלו שהמושג של ממד המרחב-זמן עבר זמנו, וכי שפת מרחב-זמן היא השפה הלא נכונה, וכך לא ניתן לנסח את התיאוריות העמוקות ביותר של הפיזיקה. ואכן, יש כבר פיזיקאים שטוענים, כי המושג של מרחב-זמן עבר זמנו ויש להחליפו, אם כי הם עדיין לא יודעים מה צריך להחליף אותו. על בסיס עמדה זו, דונלד הופמן טוען שאמנם עלינו לקחת את התפיסות שלנו ברצינות, אך אל לנו לקחת אותן מילולית, ולהעז להטיל ספק בכל מה שחשבנו שאנחנו יודעים על העולם שאנו רואים.

גישתו של הופמן חולקת על ההנחה האינטואיטיבית לפיה החוויה החושית משקפת את המציאות האובייקטיבית. לדבריו, מנגנוני התפיסה שהתפתחו באבולוציה אינם מיועדים להציג בפנינו את המציאות כמות שהיא, אלא ליצור ייצוגים מועילים לשרידות. הוא מדמה את התפיסה החושית לממשק משתמש של מחשב – תיווך נוח ויעיל, אך לא בהכרח אמין או מדויק מבחינה מטפיזית.

הופמן טוען שהתודעה אינה תוצר של פעילות מוחית, אלא להפך – התודעה היא היסוד הראשוני שממנו נגזרת המציאות הפיזיקלית. הוא הציג רעיונות אלו בספרו *The Case Against Reality* שיצא לאור בשנת 2019.

מאז פרסום הספר, ממשיך הופמן לפתח תיאוריה מתמטית של תודעה המבוססת על מושג "הסוכנים המודעים" (Conscious Agents). על פי מודל זה, היקום כולו מורכב מישויות תבוניות שמקיימות אינטראקציה ביניהן ויוצרות יחד את מה שנחווה בעינינו כעולם הפיזי. במסגרת זו, המרחב והזמן אינם יסודות בסיסיים של המציאות, אלא תוצרים תודעתיים – מעין "ממשק משתמש" של סוכנים אלה.

במאמרים שפרסם יחד עם עמיתיו צ'טן פראקש ורוברט פרנטנר בין השנים 2023–2024, חקר הופמן את האפשרות של "התמזגות תודעתית", כלומר כיצד סוכנים מודעים עשויים להתמזג לכדי תודעה מורכבת יותר. מאמרים אלה מעוררים עניין בקרב חוקרי תודעה ופילוסופים של המדע, אם כי עמדותיו של הופמן נחשבות שנויות במחלוקת בקהילה המדעית הרחבה. המבקרים טוענים שעבודתו של הופמן, למרות נועזותה, נתקלת בבעיות מתודולוגיות, לוגיות ומושגיות עמוקות ואינה מצליחה לספק מסגרת קוהרנטית שתחליף את הריאליזם המדעי.

## פרסומים
### ספרים שכתב

* The Case Against Reality: Why Evolution Hid the Truth from our Eyes (2019)
* Visual Intelligence: How We Create What We See (1998)


### שותף לכתיבה

* Observer Mechanics: A Formal Theory of Perception (2014)
* Automotive Lighting and Human Vision (2005)
* Observer Mechanics: A Formal Theory of Perception (1989)


## קישורים חיצוניים

* 

* TED Interview 2019, A radical new theory on how we experience reality

## הערות שוליים

קטגוריה:פסיכולוגים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה באירוויין
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955