open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חנא ספייא

**חנא ספייא** (1910–1979) היה צלם פלסטיני.

## ביוגרפיה
ספייא נולד וגדל במשפחה ערבית-נוצרית בשכונת מוסררה בירושלים. הוא התחיל לצלם בגיל שתים עשרה ובהיותו בן חמש עשרה התחיל למכור את תצלומיו.

בשנות ה-30 של המאה ה-20 שימש כשוליה של הצלם אריק מטסון (Matson) ובשנת 1936 החל לעבוד כצלם עבור סוכנות הצילום של המושבה האמריקאית בירושלים (אוסף מטסון).

בשנות ה-40 עבד עבור שלטונות המנדט הבריטי. בראשית שנות הארבעים הוא הוזמן לעבוד כצלם בסרט "בני" שהופק על ידי אולפן הקולנוע הראשון שנוסד בתלפיות בירושלים. האולפן נוסד בהשקעה משולבת של יהודי ושני פלסטינים. הוא הרבה לצלם את הסכסוך ואת המלחמה המתפתחת בין הפלסטינים, הירדנים והישראלים. הוא צילם את תוצאות הטבח שערכו כוחות ישראלים בדיר יאסין ב-9 באפריל 1948 ותיעד את הלווייתו של עבד אל-קאדר אל-חוסייני, שנהרג בקרב הקסטל ליד ירושלים. בחודש מאי תעד את כניעת הרובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים לצבא הירדני ואת הקרב על גוש עציון ליוה מתוך הטנק של עבדאללה אל טל מפקד כוחות הלגיון.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 פתח סטודיו ברחוב א-זהרה במזרח ירושלים. בנוסף, צילם יצר סרטי קולנוע ויומני חדשות. הוא ליווה משלחות ארכאולוגיות לים המלח, תיעד את ועידת יריחו בשנת 1950 בה הרחיב המלך עבדאללה את סמכויותיו אל שטחי הגדה המערבית.

הוא צילם את ביקור האפיפיור בירושלים בשנת 1964, ועקב אחר הריסת בתי פלסטינים ברובע היהודי לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967 ואת הצתת מסגד אל-אקצא בשנת 1969.

בשנת 1967 נפרץ ונבזז הסטודיו שלו בירושלים. חלק מתמונותיו שרדו רק מפני שפורסמו בעיתונים ובכתבי עת בינלאומיים: נשיונל ג'יאוגרפיק, רידרס דייג'סט, לונדון ניוז, סוכנות הידיעות אסושייטד פרס וארגונים נוספים שרכשו ממנו תמונות. עיקר יצירתו של ספייא היה בתיעוד היסטורי של הסכסוך היהודי-ערבי, לצד תיעוד של חיי היומיום.

אחד מתצלומיו, נשים פלסטיניות מפגינות ליד השער החדש לעיר העתיקה מתגוננות בנעליהן נגד הצבא הבריטי שנשלח לפזרן, עורר בשנות השלושים מחאה בפרלמנט הבריטי והקמת ועדת חקירה מיוחדת לבדיקת האירוע.

### תערוכות
* "מרחב של מרחקים" מאי 1999 - עמי שטייניץ אמנות עכשווית
* "הצלמים – ירושלים בעיני צלמיה 1950-1900" - מוזיאון מגדל דוד, אוצר: ד"ר שמעון לב

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צלמים פלסטינים
קטגוריה:צלמים ארץ-ישראלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1910
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-1979
קלנקורה

**קלנקורה** (שם מדעי: *Kelenkura*) הוא סוג נכחד של יונק דלשינאי מקבוצת הגליפטודוניים שהתקיים בערבות אמריקה הדרומית של סוף המיוקן לפני 9.64 עד 8.8 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו בפטגוניה, ארגנטינה בשכבות סלעים ב-"Arroyo Chasicó Formation" וב-"Loma de Las Tapias Formation".

הסוג ידוע ממספר שרידים מקוטעים מתחילת המאה ה-20, אך ב-2005 נחשפו בתצורות אלה מספר שרידים של חוליות, גולגולת בעלת רכס, עצם ירך ימנית ואף שרידי שריון עשוי אוסטאודרם ועצמות גפיים מבודדים. הסוג תואר ב-2022 כששמו לקוח משפת אנשי מפוצ'ה: "këlen" - זנב, "kura" - סלע, כלומר: "זנב דמוי-סלע", עקב המבנה המוזר שלו. שם המין ניתן לכבוד ד.ר. קסטרו שעזר לגלות חלק מהממצאים.
## מאפיינים
יונק קדום זה היה קרובו של הדואדיקורוס הענקי ובעל גולגולת עבה באורך 211 מ"מ נמוכה בעלת טוחנות משולשות והיא חוזקה במטעה חלש של אוטאודרם בדומה לשריון העורף. מדידה של אורך הירך באורך 295 מ"מ כשמשקל היונק עצמו הגיע ל-160 ק"ג. הזנב היה קצר ומגושם עם שני לוחות אוסטאודרם שהסתיימו בבליטה קוצנית להגנה. הקלנקורה התגונן בעזרת הצלפה של זנבו נגד טורפים.

היה זה יונק צמחוני שחי מרעיית שיחים לצידם של יונקים קדומים כמו עצלני קרקע, גליפטידונים אחרים, מרידיונגולטיים, מכרסמים גדולים והטורפים ספרסודונטה ועופות האימה.

## הערות שוליים

קטגוריה:גליפטידוניים
קטגוריה:יונקים שחיו במיוקן באמריקה הדרומית
קטגוריה:מגה-פאונה של הנאוגן באמריקה הדרומית
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-2022
הדיוויזיה ה-719 (ורמאכט)

**דיוויזיית הרגלים ה-719** הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה בתחילת מאי 1941 ובילתה את רוב מלחמת העולם השנייה בהולנד ובאנטוורפן עד פלישת בעלות הברית לנורמנדי. הדיוויזיה לחמה במספר קרבות הגנה עד להשמדתה באפריל 1945.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-3 במאי 1941 כחלק מגל הגיוס ה-15. בצו מ-13 באפריל 1941, כל מחוז צבאי נדרש להקים שני רגימנטים מתוך שלושים. הדיוויזיה ה-719 כללה שני רגימנטים שהוקמו במחוז הצבאי השלישי (ברלין). אלה היו רגימנטי הרגלים 723 ו-743. כמו שאר הדיוויזיות של הגל ה-15, הדיוויזיה ה-719 כללה רק שניים ולא שלושה רגימנטים חי"ר.

הדיוויזיה ה-719 הועברה לפעילות כיבוש בהולנד. עד יולי 1942 הייתה הדיוויזיה חלק מפיקוד הכוחות הגרמנים בהולנד. ביולי 1942 היא הועברה תחת פיקוד הקורפוס ה-88, מפקדת הכוחות הגרמניים בהולנד, קבוצת ארמיות D. הקורפוס ה-88 הועבר תחת פיקוד קבוצת ארמיות B במאי 1944. הדיוויזיה נשארה שם עד ה-7 בספטמבר 1944, אז הועברה לאנטוורפן כחלק מ-הקורפוס ה-88, ארמיית הצנחנים הראשונה, קבוצת ארמיות B. מהלך זה נועד להתכונן להתקדמות בעלות הברית. תוך חודש הועברה הדיוויזיה שוב תחת פיקוד הקורפוס ה-67, הארמייה ה-15, קבוצת ארמיות B בהולנד. היא נלחמה בפורט מרקסם, וונדרכט, ברדה לפני שהועברה לאזור זארפפאלץ בפברואר 1945. בזארפפאלץ, הדיוויזיה הייתה חלק מהקורפוס ה-85, הארמייה הראשונה, קבוצת ארמיות G. היא נלחמה ב-Œting בזארלאוטרן ובאזור פפאלץ לפני שהושמדה. ייתכן שהדיוויזיה ה-405 (zbV, גרמנית *zur besonderen Verwendung* מציינת יחידת מטרה מיוחדת, לעיתים קטנה מאוד), אולי עברה רפורמה כדיוויזיה ה-719. אם כן, יחידה זו הייתה קטנה מדי ולא מאורגנת מכדי שתהיה לה משמעות בתום המלחמה.

השרידים של הדיוויזיה ה-719 נכנעו לצבא ארצות הברית בתחילת מאי 1945 ליד מינסינגן.

## מפקדים
* גנרל-לויטננט אריך הקר (מאי 1941–ינואר 1944)
* גנרל-לויטננט מקס הורן (ינואר 1944–פברואר 1944)
* גנרל-מיור קרל ואהלה (פברואר 1944–יולי 1944)
* גנרל-לויטננט קרל זיוורס (יולי 1944–ספטמבר 1944)
* גנרל חיל הרגלים פליקס שוואלבה (ספטמבר 1944–דצמבר 1944)
* גנרל-מיור היינריך גדה (דצמבר 1944–אפריל 1945)

## לקריאה נוספת

* 


## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה ה-719 באתר lexikon-der-wehrmacht 

## הערות שוליים

719
דיוויזיית היגר ה-114 (ורמאכט)

**דיוויזיית היגר ה-114** הייתה דיוויזיית חי"ר קלה של הצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה באפריל 1943, לאחר ארגון מחדש ועיצוב מחדש של דיוויזיית הרגלים ה-714. הדיוויזיה הועברה לאיטליה בינואר 1944, כדי לתגבר את חזית אנציו. הדיוויזיה הושמדה במהלך הלחימה בזירה האיטלקית באפריל 1945.

המטרה העיקרית של דיוויזיות ה-jäger הגרמניות הייתה להילחם בשטח קשה שבו יחידות קטנות ומתואמות היו מסוגלות להילחם בקלות רבה יותר מאשר הכוח הכבד שהציעו דיוויזיות חיל הרגלים הסטנדרטיות. דיוויזיות ה-jäger היו מצוידות יותר מדיוויזיית הרים, אך לא חמושות כמו דיוויזיית חי"ר גדולה יותר. בשלבים המוקדמים של המלחמה הם היו הכוחות שנלחמו בשטחים קשים ובמרגלות גבעות וכן באזורים עירוניים, בין ההרים והמישורים. ה-jägers (ציידים בגרמנית), הסתמכו על רמה גבוהה של הכשרה ותקשורת מעט עדיפה, כמו גם על התמיכה הארטילרית הלא מבוטלת שלהם. בשלבי הביניים של המלחמה, עם צמצום דיוויזיות החי"ר הסטנדרטיות, הפך מבנה ה-Jäger של דיוויזיות עם שני רגימנטים חי"ר לצורת הארגון הסטנדרטית.

## פשעי מלחמה
דיוויזיית היגר ה-114 הייתה מעורבת בפשע מלחמה בכפר פילטו די קמרדה, כאשר שבעה עשר גברים נורו כנקמה על הריגת ארבעה חיילים גרמנים ב-7 ביוני 1944 וחלקים מהכפר נשרפו. המפקד באותה תקופה היה מתיאס דפרגר, שהפך לבישוף במינכן לאחר המלחמה ונאלץ להתפטר כאשר חקירות הרצח נפתחו מחדש ב-1969.

הדיוויזיה הייתה מעורבת בטבח מדונה דל'אלברו, אמיליה-רומאניה, ב-27 בנובמבר 1944, אז הוצאו להורג 56 אזרחים.

הדיוויזיה גם השתתפה בירי בארבעים אזרחים בגוביו ב-22 ביוני 1944, כנקמה על התקפת פרטיזנים על שני קצינים, אחד מהם נהרג והשני נפצע.

הדיוויזיה הייתה אחת מאלו שצוינו בתערוכה UK-66, הדו"ח הבריטי על פעולות תגמול גרמניות על פעילות פרטיזנים באיטליה במשפט פשעי המלחמה של בית הדין הצבאי הבינלאומי בנירנברג:

נמצאו ראיות המראות שחלק גדול מהזוועות באיטליה בוצעו על ידי דיוויזיית פאנצר מוצנחת הראשונה הרמן גרינג, דיוויזיית הצנחנים הראשונה, דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-16 ודיוויזיית היגר ה-114.

## מפקדים
* גנרל הכוחות ההרריים קרל אגלזר (אפריל 1943 - 1 בדצמבר 1943)
* גנרל-לויטננט אלכסנדר בורקווין (1 בדצמבר 1943 - 19 במאי 1944)
* גנרל-לויטננט ד"ר הנס בולסן (19 במאי 1944 - 19 ביולי 1944)
* גנרל-מיור הנס-יואכים אהלר (19 ביולי 1944 - 15 באפריל 1945)
* גנרל-מיור מרטין שטרהאמר (15 באפריל 1945 - 23 באפריל 1945)

## קישורים חיצוניים
* דיוויזיית היגר ה-114 באתר lexikon-der-wehrmacht 

## הערות שוליים

114
הדיוויזיה ה-714 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-714** הייתה דיוויזיית חי"ר של הצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה במאי 1941 בפראג, והועברה ליוגוסלביה כדי לנהל פעולות אנטי-פרטיזנים וביטחון פנים. היא הייתה מעורבת במבצע דלפין שהיה מבצע אנטי-פרטיזני בקרואטיה שהתרחש בין ה-15 בנובמבר ל-1 בדצמבר 1943. מטרת המשימה הייתה להשמיד את האלמנטים הפרטיזנים באיים הדלמטיים ליד מרכז דלמטיה. באפריל 1943 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית היגר ה-114 לאחר ארגון מחדש ועיצוב מחדש.

## מפקדים
* גנרל-לויטננט פרידריך שטאל (2 במאי 1941 - 31 בדצמבר 1942)
* גנרל-לויטננט יוזף רייכרט (1 בינואר 1943 - 20 בפברואר 1943)
* גנרל הכוחות ההרריים קרל אגלזר (20 בפברואר 1943 - אפריל 1943)

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה ה-714 באתר lexikon-der-wehrmacht 

714
האני טריילס

**האני טריילסינסקי** (; 4 ביוני 1937 – 17 בפברואר 2022), שהייתה ידועה בשם **האני טריילס**, הייתה שחקנית וקומיקאית אורוגוואית-יהודייה ילידת גרמניה שהתגוררה רוב חייה בארגנטינה.

טריילס הייתה ידועה בעיקר בתפקידה גרטה פון-בטהובן בטלנובלה הארגנטינאית "פלוריסיינטה".

## קורות חיים
טריילס נולדה בהמבורג שבגרמניה ובגיל שנה עברה עם אביה אברם טריילסינסקי, סוחר, אמה, לאה גולדנברג ושני אחיה, אלפרד ויואכים לאורוגוואי.

## קריירה
בין 2004–2005 טריילס שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית המצליחה של המפיקה והיוצרת כריס מורנה, "פלוריסיינטה", בה גילמה את דמותה של גרטה פון-בטהובן לצד פלורנסיה ברטוטי, מריאנה אספוסיטו וסטפנו דה גרגוריו.

### חיים אישיים
נפטרה ב-17 בפברואר 2022 בסן לואיס, ארגנטינה בגיל 84.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אורוגוואיות
קטגוריה:קומיקאיות אורוגוואיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות ארגנטינאיות
קטגוריה:יהודים אורוגוואים
קטגוריה:מהגרים מגרמניה
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1937
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1937
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-2022
קטגוריה:אורוגוואים שנפטרו ב-2022
מעבר קוסטינברוד

ממוזער|מפת רכס סנטינל
**מעבר קוסטינברוד** (באנגלית: **Kostinbrod Pass**; בבולגרית: **Костинбродски проход**) הוא אוכף (מעבר הרים) המכוסה קרח, ברכס סנטינל, בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.

גובהו של מעבר קוסטינברוד 1,417 מטרים מעל פני הים.

מעבר קוסטינברוד מפריד בין רמת דויראן לבין גבעות פלאוורז.

מעבר קוסטינברוד הוא חלק מקו פרשת הקרחונים שבין קרחון ואלוגה ועמק סיקרה.

מעבר קוסטינברוד ממוקם 6.16 קילומטרים צפונית-מזרחית מהר האבנר; 

מעבר קוסטינברוד ממוקם 9.35 קילומטרים דרומית לפסגת דיקי; ו-7.32 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מפסגת גובש.

## היסטוריה
המעבר מופה לראשונה על ידי סוקרים אמריקאים בשנת 1961, המיפוי עודכן בשנת 1988.

המעבר נקרא על שם העיירה קוסטינברוד שבמערב בולגריה.

## קישורים חיצוניים
* מידע על המעבר

קטגוריה:בולגריה באנטארקטיקה
קטגוריה:ארץ אלזוורת': מעברי הרים
מול הר סיני

[ממוזער|מנזר [מנזר סנטה קתרינה|סנטה קתרינה]]
"**מול הר סיני**" הוא שיר שנכתב על ידי המשורר והפזמונאי הישראלי יחיאל מוהר (מר), והולחן על ידי משה וילנסקי בשנת 1956, עבור להקת הנח"ל. השיר היווה מעין המנון של מבצע קדש (בדומה לשיר "ירושלים של זהב" בתקופת מלחמת ששת הימים).

## תוכן השיר

בשיר ישנה השוואה בין אירועים מקראיים למבצע קדש, כמו במילים "הנה מול הר סיני, הסנה, הסנה בוער". או "שערי העיר ביד השמשונים" כתזכורת לניתוק ונשיאת שערי העיר עזה בידי שמשון בעוד שבמבצע נכבשה העיר ורצועת עזה בידי "השמשונים" - חיילי צה"ל, ממשיכיו המטאפוריים של שמשון הגיבור. הביטוי "רכב ישראל" המופיע בשיר נלקח מספר מלכים ב' כשאלישע זועק אל אליהו כשהאחרון עולה השמיימה "אבי, אבי רכב ישראל ופרשיו".

השיר נכתב בתוך שעות ספורות, בעיצומו של המבצע. מיד לאחר סיום כתיבתו הוטסו חברי להקת הנח"ל מהחזית לביתו של יחיאל מוהר על מנת ללמוד את השיר. לאחר מכן טסו בחזרה לסיני ושרו את השיר ליחידות רבות במהלך המבצע, ואף מול פיקוד צה"ל על פסגת הר ג'בל מוסא בדרום סיני.

מוסיף שמואליק טסלר בספרו "שירים במדים": במהלך הימים הראשונים של מבצע קדש, ביקש קצין החינוך של הנח"ל, ארי הרצברג, מיחיאל מוהר וממשה וילנסקי לחבר שיר שיוקדש למבצע. הוא נסחף בהתרגשות המלחמה והודיע להם ש'מחר יהיה פזמון', ואכן בתוך זמן קצר נכתב שיר חדש ושמו "מול הר סיני". חברי הלהקה הגיעו למנזר קתרינה ממוטטים מעייפות, אך הם לא שכחו לשנן בדרכם את השיר החדש. במנזר התמקם באותה שעה המטה הקדמי של צה"ל. כולם עמדו בחוץ והסתכלו על הר סיני בהתרגשות גואה. אז הוציאה נחמה הנדל את התווים של השיר החדש ואמרה שלחברי הלהקה יש הפתעה. השתרר שקט. 'אולי אתם רוצים ללמוד שיר חדש?' שאלה. כולם הסכימו, ועד מהרה שר כל המטה מול הר סיני את 'לא אגדה רעי'. השירה נמשכה כחצי שעה וההתרגשות הפכה לדמעות חמות. 'תתפלא', נזכר חבר הלהקה חיים טופול, 'אבל כל הגנרלים עמדו ובכו'.

## קישורים חיצוניים
* מול הר סיני בביצוע להקת הנח"ל, סרטון באתר יוטיוב.
* מילות השיר באתר בית לזמר העברי.
* השיר באתר "שרים במדים".
* תווי השיר בכתב ידו של משה וילנסקי, מתוך ארכיון משה וילנסקי, הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1956
קטגוריה:שירי להקת הנח"ל
קטגוריה:שירי שושנה דמארי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יחיאל מוהר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי משה וילנסקי
קטגוריה:שירי מלחמת סיני
קטגוריה:שירי שבועות
קטגוריה:שירים על הרים
Fly from the Inside

"**Fly from the Inside**" הוא סינגל הבכורה של להקת הרוק האמריקאית שיינדאון, מתוך אלבום הבכורה שלה, *[[Leave a Whisper]]*. השיר יצא לאור ב-25 במרץ 2003, הצליח למדי במצעדים השונים, ואף הגיע למקום החמישי במצעד הרוק המיינסטרימי של מגזין הבילבורד. השיר פופולרי גם כ-20 שנה לאחר צאתו, ומנוגן בהופעותיה של הלהקה לעיתים קרובות.

## רקע
במהלך ראיון שנערך במאי 2004 לאתר KNAC.com הסביר ברנט סמית את משמעות השיר:

לשיר לא יצא וידאו קליפ רשמי, אך כשהאלבום *Leave a Whisper* שוחרר מחדש צורף אליו סרטון בונוס עם צילומים שלא הופצו קודם לכן.

השיר מופיע בסצנה מהסרט "Grind" משנת 2003. בנוסף הופיע בשני משחקי וידאו; "MX vs. ATV Unleashed" ו-"MVP Baseball series 2003".

## רשימות השמעה

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2003
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-2003
קטגוריה:שירי שיינדאון
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על תעופה
קטגוריה:שירי מטאל
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אטלנטיק רקורדס
הטיול הפנימי

**הטיול הפנימי** הוא סרט תיעודי, הפקה משותפת ישראלית-פלסטינית משנת 2001 בבימויו של רענן אלכסנדרוביץ'.

הסרט כולל רשמי ביקור של קבוצת פלסטינים בישראל, ומסופר מנקודת מבטם. הסרט הוצג במספר פסטיבלי קולנוע בעולם, וזכה בפרס השני ובציון לשבח בפסטיבל הקולנוע דוקאביב.

אלכסנדרוביץ' רואה בסרט, אותו תיאר כטיול ש, את הישגו הקולנועי הגדול ביותר, כסרט ששינה את חייו אבל גם את גישתו לעשייה הקולנועית: .

## רקע ודמויות
הסרט מביא את סיפורה של קבוצת פלסטינים המגיעה לטיול מאורגן בן שלושה ימים בישראל, במעין "טיול שורשים", במולדת שאבדה להם ב-1948. בין ה"תיירים" שהצטרפו לטיול: פליט עיוור שהתעשר והיה לסוכן מכוניות ירדני מצליח; אבו דהב, איש פת"ח, שקודם לכן נאסר בבית הסוהר קציעות; סיהאם אל עוק, אלמנה ממחנה פליטים, מטיילת עם תאומיה, מחמוד ואחמד; אבו מוחמד יחיא, זקן המטיילים, בן 81, בתו ונכדתו; וא'אל אל שאכּל; ג'יהאד, אשתו של אסיר עולם שהשתתף ברצח חייל ישראלי.

## פרסים
הסרט הוצג בפסטיבלים ברחבי העולם, בהם פסטיבל ברלין 2001 ופסטיבל סאנדנס 2002, וזכה בציון לשבח בפסטיבל הקולנוע דוקאביב 2001, כמו גם פסטיבל אידפא 2001, ואנקובר 2002, MOMA - במאים חדשים 2002, סן פרנסיסקו 2002, סרייבו 2002.

## ביקורת
יצחק לאור אמר על הסרט: 

דליה קרפל שאלה את אלכסנדרוביץ':  על כך השיב אלכסנדרוביץ':  עוד הסביר כי כדי להימנע ממצב שבו הדובר הפלסטיני ניצב מול מצלמה ישראלית ומרגיש צורך "לדבר בשם האומה", המצלמות הועמדו מאחרי גבם של הדוברים במטרה לאפשר שיחה אותנטית ככל הניתן גם בנוכחות מצלמות. סצנות שונות בסרט, כמו זו בה הישיש יחיא חוזר לכפר ענאבה ומאתר, על בסיס זיכרון ילדות, את בית הקברות של הכפר ובו קבר אביו, היו ספונטניות לחלוטין.

## השפעות
בסרט הקצר "טייק 3" משנת 2015, שביימה איילת בכר, היא עוסקת בדמותו של אבו מוחמד יחיא, שהופיע קודם לכן גם בסרט של רם לוי משנת 1969.

## ראו גם
* שלטון החוק (סרט)
* מסעות ג'יימס בארץ הקודש

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* The Inner Tour באתר cinema invisibile (באנגלית).

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2001
קטגוריה:סרטים תיעודיים העוסקים בסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2001
קטגוריה:סרטי רענן אלכסנדרוביץ'
אייבנהו (סרט, 1952)

**אייבנהו** (**Ivanhoe**) הוא סרט היסטורי אמריקאי משנת 1952 בבימויו של צ'ארלס ת'ורפ, עם רוברט טיילור, אליזבת טיילור, ג'ואן פונטיין וג'ורג' סנדרס בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן ההיסטורי אייבנהו של וולטר סקוט.

עלילת הספר מתרחשת במאה ה-12 באנגליה, על רקע הכיבוש הנורמני הרודה בסקסונים הילידים ומסעות הצלב לארץ הקודש.

הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר:
*פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר - פנדרו ברמן
*פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר - פרדי יאנג
*פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר - מיקלוש רוז'ה

## תקציר העלילה
ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה (נורמן וודלנד) נעלם לאחר שחזר ממסע הצלב. אחיו הנסיך ג'ון משמש בינתיים כעוצר. האביר הסקסוני אייבנהו (רוברט טיילור) שיצא אתו למסע, מסתובב באוסטריה כטרובדור עד שריצ'רד שומע את שירתו וזורק לו פתק כי הוא כלוא על ידי לאופולד מלך אוסטריה הדורש סכום ענק כדי לשחררו. ג'ון מסרב לתת את הכופר. אייבנהו מגיע לאחוזת אביו סדריק שכועס עליו כי יצא למסע למרות התנגדותו ונישל אותו מנחלתו.

הוא פוגש שם את אהובתו רוונה (ג'ואן פונטיין) שהיא בת חסותו של אביו. למקום מגיעים היהודי יצחק (פליקס אילמר) ובתו רבקה (אליזבת טיילור). בלילה מתקיפים שודדים את יצחק ואייבנהו ומשרתו וומבה (אמלין ויליאמס) מצילים אותו. הם מחזירים את יצחק ורבקה לשפילד ורבקה מתאהבת באייבנהו. הוא מספר לה כי ברצונו להשתתף בתחרות הפלה ברומח באשבי ואין לו כסף לסוס ורומח. רבקה נותנת לו את תכשיטיה ויצחק מבטיח לאסוף כסף לשחרור ריצ'רד.

בתחרות מופיע אייבנהו בתחילה כאלמוני ומנצח את כולם. לבסוף הוא נלחם נגד יריבו הנורמני דה בואה גילברט (ג'ורג' סנדרס) אך נפצע קשה ומדמם. רבקה אומרת שיש בכוחה לרפאות אותו ורוונה מבינה שהיא מאוהבת בו אך מסכימה לכך.

רבקה מצליחה להציל את אייבנהו. הוא הולך לידידו לוקסלי (רובין הוד) בעוד שהשאר רוכבים ליורק אך נתפסים על ידי הנורמנים בפיקודו של גילברט ומוחזקים כשבויים בטירתו של האציל פרונט דה בף (פרנסיס דה וולף). אייבנהו שומע על כך כשהוא אצל רובין הוד והולך להסגיר את עצמו תמורת שחרור האסירים גילברט מסכים לעסקה אבל אחר כך חוזר בו מהבטחתו קושר אותו ומאיים להרוג אותו. גילברט כופה עצמו על רבקה אך היא מתנגדת לו.

חייליו של רובין הוד ובראשם הוא וחברו הנזיר טאק (סבסטיאן קבוט) תוקפים את המבצר וכובשים אותו באבידות גדולות לשני הצדדים כולל וומבה, משרתו של אייבנהו. לבסוף גילברט מצליח להימלט על סוסו כשהוא לוקח אתו את רבקה.

יצחק מצליח לגייס 100,000 מארקים לשחרור ריצ'רד אך כעת ג'ון דורש את הסכום הזה לשחרור רבקה. יצחק מעדיף את ריצ'רד. הוא נוסע לאוסטריה לשחרר את ריצ'רד ואייבנהו מבטיח לשחרר את רבקה.

רבקה עומדת לדין בפני ג'ון באשמת כישוף ו"עדים" מעידים עליה שהיא עוסקת בכישוף. גזר הדין עלול להיות מוות בשריפה. כאן מתערב לטובתה אייבנהו ואומר כי הוא מוכן להילחם למענה עם כל מי שיבחר ג'ון ואם ינצח זה יהיה רצון האלוהים שתזוכה.

ליריבו נבחר דה בואה גילברט ובקרב מנצח אייבנהו וגילברט נפצע קשה ומת. רבקה משתחררת ומתפייסת עם רוונה. היא מוותרת על אייבנהו לטובתה של רוונה.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון לאייבנהו 1952, באתר יוטיוב
*אייבנהו בטורניר באשבי, באתר יוטיוב
*פסקול אייבנהו של מיקלוש רושה, באתר יוטיוב

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1952
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים היסטוריים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטי רובין הוד
ארנאוט דנג'ומה

**ארנאוט דנג'ומה חרונפלד** (באנגלית: **Arnaut Danjuma Groeneveld**; נולד ב-31 בינואר 1997) הוא כדורגלן הולנדי יליד ניגריה המשחק בעמדת הקיצוני בקבוצת ולנסיה מהלה ליגה.

## קריירת מועדונים
### פ.ס.וו. איינדהובן
דנג'ומה הצטרף לפ.ס.וו. איינדהובן ב-2008 מטופ אוס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כשחקן יונג פ.ס. וו. בליגת המשנה ההולנדית ב-7 בדצמבר 2015 נגד נאק ברדה.

### ניימכן
בקיץ 2016 חתם בניימכן.

ב-10 בספטמבר 2016 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד קבוצתו לשעבר, פ.ס. וו. איינדהובן.

### קלאב ברוז'
ביולי 2018, חתם דנג'ומה בקלאב ברוז'. ב-3 באוקטובר 2018, כבש שער מול אתלטיקו מדריד בהפסד 3–1 בשלב הבתים של ליגת האלופות.

### בורנמות'
ב-1 באוגוסט 2019, דנג'ומה חתם בבורנמות' מהפרמייר ליג תמורת תשלום של 13.7 מיליון פאונד, וחתם על חוזה ארוך טווח.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבורנמות' במשחק גביע הליגה נגד ברטון אלביון ב-25 בספטמבר 2019. בסיום העונה נשר איתה לצ'מפיונשיפ.

הוא כבש את שערו הראשון עבור בורנמות' בניצחון 2–3 מול בלקברן רוברס ב-12 בספטמבר 2020.

### ויאריאל
ב-19 באוגוסט 2021, חתם דנג'ומה בוויאריאל מהלה ליגה, בחוזה עד יוני 2026.

הוא כבש את שערו הראשון עבור המועדון ב-1–1 מול אתלטיקו מדריד ב-29 באוגוסט. הוא כבש את שערו הראשון בליגת האלופות במועדון בתיקו 2–2 נגד אטאלנטה ב-14 בספטמבר. ב-19 בפברואר 2022 כבש שלושער בניצחון 1–4 בליגה על גרנדה.

ב-6 באפריל 2022 כבש את השער היחיד בניצחון ויאריאל על באיירן מינכן, במסגרת רבע גמר ליגת האלופות.

#### השאלה לטוטנהאם הוטספר
במהלך ינואר 2023 נשלח דנג'ומה בחזרה לאנגליה לטובת השאלה באברטון, מהפרמייר ליג. אך ברגע האחרון טוטנהאם הוטספר הלונדונית החליטה לסגור את עסקת ההשאלה. וב-25 בינואר 2023 הושאל דנג'ומה לטוטנהאם עד לסיום העונה. ב-28 בינואר 2023 ערך דנג'ומה את הופעת הבכרוה שלו במועדון, כשעלה מהספסל בניצחון 3–0 על פרסטון נורת' אנד במסגרת הגביע האנגלי. ב-15 באפריל כבש שער בכורה בפרמייר ליג בהפסד 2–3 לבורנמות'.

#### השאלה לאברטון
ב-23 ביולי 2023 הושאל לאברטון לעונה אחת. ב-2 בספטמבר כבש שער בכורה בקבוצה, בתיקו 2-2 עם שפילד יונייטד.

#### השאלה לג'ירונה
ב-31 באוגוסט 2024 הושאל לעונה אחת לג'ירונה.

### מעבר לולנסיה
ב-10 באוגוסט 2025 לאחר כארבע שנים כולל מספר השאלות, עזב דנג'ומה את ויאריאל וחתם על חוזה לשלוש שנים בולנסיה.

## קריירה בינלאומית
דנג'ומה נולד בניגריה לאב הולנדי ולאם ניגרית, ויכול היה לבחור איזו נבחרת לייצג.

דנג'ומה זכה לזימון הראשון שלו כאשר רונאלד קומאן זימן אותו לנבחרת הולנד באוקטובר 2018. הוא שיחק את משחקו הבינלאומי הראשון נגד גרמניה ב-13 באוקטובר כשנכנס כמחליף בדקה ה-68. הוא כבש את שערו הראשון ב-16 באוקטובר 2018 מול בלגיה.

## תארים
**קלאב ברוז**'
* הסופר קאפ הבלגי: 2018

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ניגרים
קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:קשרי כדורגל ניגרים
קטגוריה:קשרי כדורגל הולנדים
קטגוריה:לאגוס: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פ.ס.וו. איינדהובן
קטגוריה:כדורגלני ניימכן
קטגוריה:כדורגלני קלאב ברוז'
קטגוריה:כדורגלני בורנמות'
קטגוריה:כדורגלני ויאריאל
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני אברטון
קטגוריה:כדורגלני ז'ירונה
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הולנד
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1997
קטגוריה:ניגרים שנולדו ב-1997
אוגוסט פוטון

**אוגוסט פוטון** (נולד בשם **ז'אן-בטיסט אוגוסט פוטון**; באנגלית: **Jean Baptiste Auguste Puton**) (16 באוגוסט 1834 - 8 באפריל 1913) היה זואולוג צרפתי, המתמחה פשפשים של האזור הפלארקטי ובפרט בצרפת. פרסם למעלה מ-150 מאמרים וכמה קטלוגים. העוסקים בטקסונומיה, פאוניסטיקה וביולוגיה של אירופה ואזור הים התיכון. במהלך חיים תיאר מינים חדשים רבים, רובם נמצאים כיום בבעלות המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע (פריז).

בשנת 1869 פרסם את הקטלוג הראשון לפשפשי אירופה והאזור הים-תיכון. במהדורה השנייה בשנת 1875 נוספו מינים מאזור הים התיכון ובמהדורות השלישית והרביעית בשנת 1886 ו-1899 הוסיף מינים מכל האזור הפלארקטי. קטלוג זה היה המקיף ביותר בזמנו.

## עבודותיו

*Catalogue des hémiptères hétéroptères d'Europe / par A. Puton, .. / Paris : Deyrolle, 1869
*Catalogue des hémiptères-hétéroptères de L'Alsace et de Lorraine [Texte imprimé] / Ferdinand Reiber, A. Puton / Colmar : Decker C, 1876
*Catalogue des hémiptères-homoptères (cicadines et psyllides) de l'Alsace et de la Lorraine et Supplément au catalogue des hémiptères-hétéroptères / Ferdinand Reiber, A. Puton / Colmar : Decker C, 1880
*Synopsis des Hémiptères-Hétéroptères de France T. I, 3ème partie, Reduvides, Saldides, Hydrocorises / Auguste Puton / Paris : Deyrolle, 1880


## לקריאה נוספת

*Randall T. Schuh, James Alexander Slater, *True bugs of the world (Hemiptera:Heteroptera): classification and natural history*, Cornell University Press, 1995, , page 11.


קטגוריה:אנטומולוגים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1834
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1913
פרספון דיאדמה

**פרספון דיאדמה** (שם מדעי: *Hipposideros diadema*) הוא מין של עטלף ממשפחת הפרספוניים החי בדרום-מזרח אסיה ואוקיאניה במדינות אוסטרליה, אינדונזיה (באיים ג'אווה, בורנאו, סומטרה, איי מאלוקו, מערב גינאה החדשה וסולאווסי), פפואה גינאה החדשה, מלזיה, מיאנמר, הפיליפינים, תאילנד ווייטנאם.

## מאפיינים
מוטת הכנפיים של עטלף זה היא 15 עד 22 סנטימטרים ומשקלו 34 עד 50 גרמים. העטלף בעל פרווה בצבע חום, אוזניים גדולות וכתמים בצבע לבן באזור הכתף.

בעונת הרבייה הנקבה ממליטה צאצא אחד בחודשים מרץ ואפריל. העטלף פעיל לילה וחי במגוון בתי גידול בדרום מזרח אסיה ואוסטרליה כמו מערות, סבכים ויערות לא סבוכים. עטלף זה הוא אוכל חרקים, וניזון בעיקר מחרקים כמו פשפשאים, חיפושיות, פרפראים, חגבאים ועכבישאים. הטורפים של עטלף זה כוללים נחשים ועופות דורסים. תוחלת החיים של עטלף זה היא 4 עד 7 שנים בטבע ועד 12 שנים בשבי.

העטלף נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש עקב תפוצה גדולה ונוכחות במספר רב של אזורים מוגנים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פרספוניים
קטגוריה:אוסטרליה: יונקים
צ'לסי (מסצ'וסטס)

**צ'לסי** (באנגלית: **Chelsea**) היא עיר במחוז סאפוק, מסצ'וסטס, ארצות הברית.

נכון למפקד 2020, צ'לסי מנתה 40,787 תושבים. עם שטח כולל של 2.46 מייל רבוע בלבד, צ'לסי היא העיר הקטנה ביותר במסצ'וסטס במונחים של שטח כולל. זוהי העיר השנייה בצפיפות האוכלוסין במסצ'וסטס, מאחורי סומרוויל, והיא העיר עם האחוז השני הגבוה של תושבים לטיניים במסצ'וסטס, מאחורי לורנס.

## היסטוריה
האזור של צ'לסי נקרא בתחילה וויניסיממט*,* או "גבעת הביצות" על ידי שבט נאומקיאג, שחי שם אלפי שנים לפני הקולוניזציה האירופית במאה ה-16. סמואל מאבריק הפך לאירופי הראשון שהתיישב לצמיתות בוויניסיממט ב-1624. בשנת 1635, מאבריק מכר את כל וויניסיממט, מלבד ביתו וחוותו, לריצ'רד בלינגהם. הקהילה נשארה חלק מבוסטון עד 1739, אז נקראה על שם צ'לסי, שכונה בלונדון, אנגליה.

עד 1919 אוכלוסיית צ'לסי הגיעה לרמת שיא של 52,662, כאשר תושבים ילידי חוץ מהווים 46 אחוז מהאוכלוסייה. בין 1940 ל-1980 ירדה האוכלוסייה ב-38 אחוזים. צ'לסי איבדה יותר אוכלוסייה מאזורים עירוניים אחרים לאחר שנות ה-50 בגלל בניית הכביש המהיר הצפוני - מזרחי המוגבה שנבנה כדי לחבר את פרברי החוף הצפוני לבוסטון, מאות בתים נהרסו כדי לפנות מקום לכביש המהיר שחתך את העיר לשניים. ההגירה החוצה לקחה איתה הרבה עסקים קטנים ומקומיים. בתים היסטוריים ננטשו, יחד עם מבני תעשייה, שדות, ערימות מלח ומכלי אחסון גז המנקדים את הנוף העירוני.

בשנת 1973, התרחש אסון כאשר השריפה הגדולה השנייה בצ'לסי שרפה 18 גושי עיר, והותירה כמעט חמישית מהעיר באפר.

עד 1990, צ'לסי קרסה כלכלית וחברתית. הפשע השתולל, לא מעט בקרב המשטרה ופקידי השלטון המקומי.

## דמוגרפיה
נכון למפקד ארצות הברית 2010, התגוררו בעיר 35,177 נפשות, 11,888 משקי בית ו-7,614 משפחות. צפיפות האוכלוסין הייתה 16,036.8 אנשים לכל מייל רבוע, מה שמציב אותה בין הגבוהות בצפיפות האוכלוסין מבין הערים בארצות הברית. ההרכב הגזעי של העיר היה 47.8% לבנים, 8.5% שחורים או אפרו-אמריקאים, 3.1% אסייתים, 1.1% ילידים אמריקאים, 0.09% מאיי האוקיינוס השקט, 33.6% מגזעים אחרים, ו-5.9% היו רב-גזעיים. בנוסף, 62.1% מהתושבים זוהו כהיספנים או לטינים (מכל גזע), הכוללים 18.2% סלוודורנים, 12.7% פוארטו-ריקנים, 8.4% הונדורים, 7.3% גואטמלים, 2.8% מקסיקנים, 2.2% דומיניקנים, 0.5 % קובנים.

בשנת 2010, 38% מתושבי צ'לסי נולדו מחוץ לארצות הברית. זהו האחוז הגבוה ביותר של תושבים ילידי חוץ בערי מסצ'וסטס.

בשנים האחרונות העיר עשתה מאמץ מתמשך לעבוד הן עם קהילות מהגרים והן עם בני מיעוט. "הברית הבין-דתית" שלה מפגישה את חברי הקהילה היהודית, הנוצרית והמוסלמית כדי לקדם הכלה, גיוון וסובלנות.

## יהדות צ'לסי
לפי רישומים היסטוריים מקומיים, נתן מורס, התושב היהודי הראשון של צ'לסי, הגיע ב-1864, ועד שנת 1890 חיו בעיר רק 82 יהודים. עם זאת, צ'לסי הייתה יעד מרכזי ל"גל הגדול" של מהגרים רוסים ומזרח אירופאים נוספים, במיוחד יהודים רוסים, שהגיעו לארצות הברית לאחר 1890. עד 1910 גדל מספר היהודים ל-11,225. בשנות ה-30 היו בצ'לסי כ-20,000 תושבים יהודים מתוך אוכלוסייה כוללת של כמעט 46,000. בהתחשב בשטח העיר, ייתכן שבצ'לסי היו הכי הרבה תושבים יהודים לכל מייל רבוע מכל עיר בארצות הברית, למעט ניו יורק.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מסצ'וסטס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1624
המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע (פריז)

**המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע**, בצרפתית ****; בראשי תיבות: **MNHN**), הוא המוזיאון הלאומי לתולדות הטבע של צרפת וחלק מ. המוזיאון הראשי, עם ארבע גלריות, ממוקם בפריז, צרפת, בתוך ז'רדן דה פלנטס על הגדה השמאלית של נהר הסיין. הוא נוסד רשמית בשנת 1793 במהלך המהפכה הצרפתית, אך החל עוד קודם לכן בשנת 1635 כגן המלכותי לצמחי מרפא. למוזיאון יש כיום 14 אתרים ברחבי צרפת.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של MNHN *(גרסה באנגלית)*
* הגלריה הווירטואלית למינרלוגיה *(גרסה באנגלית)*
* פליקר בעיקר פריז.
* תמונות של Muséum National d'histoire naturelle *(גרסה באנגלית)*

קטגוריה:הרובע החמישי של פריז
קטגוריה:פריז: מוזיאונים
פריז, מוזיאון להיסטוריה של הטבע
קאלוש (להקה)

**קאלוש** (; מעוצב באותיות גדולות) היא להקת ראפ אוקראינית, שהוקמה בשנת 2019. הוקמה על ידי אולֶהּ פסיוק, איהור דידנצ'וק (חבר גם בלהקת גו איי שייצגה את אוקראינה ב-2020 ו-2021), וולאד קורוצ'קה (ידוע גם בשם הבמה MC קילימן). היא נבחרה על ידי רשות השידור האוקראינית, , לייצג את אוקראינה באירוויזיון 2022, עם השיר "Stefania" בה זכו במקום הראשון.

## קריירה
קאלוש הוקמה ב-2019, על שם עיר הולדתו של אולֶהּ פסיוק, קאלוש, איוואנו-פרנקיבסק. הווידאו קליפ הראשון שלה לשיר "Ne marynui" (Не маринуй) פורסם בערוץ היוטיוב שלה ב-17 באוקטובר אותה השנה. במאית הקליפ, דלתא ארתור, עבדה במרוצת השנים עם אמנים אוקראינים נוספים, דוגמת אליונה אליונה. הוא צולם ברחובות קאלוש.

לאחר יציאת הקליפ השני לשיר "Ty honysh" (Ти гониш) בנובמבר 2019 חתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים האמריקאית דאף ג'אם. ב-19 בפברואר 2021 יצא לאור אלבום הבכורה של הלהקה, *Hotin*. ב-23 ביולי אותה השנה יצא לאור אלבומם השני, *Yo-yo (Йо-йо)*, בהשתתפות הראפר סקופקה.

### קאלוש אורצ'סטרה
בשנת 2021 הקימה קאלוש להקת-בת בשם קאלוש אורצ'סטרה. בניגוד לקאלוש, היא תתמקד בשילוב מוזיקת היפ הופ וראפ עם מוטיבים עממיים ומסורתיים של העם האוקראיני. טימופי מוזיצ'וק וויטלי דוז'יק הצטרפו לפרויקט החדש.

ב-12 בפברואר 2022 השתתפה הלהקה בקדם האוקראיני לאירוויזיון 2022, עם השיר "Stefania". היא הגיעה למקום השני עם 14 נקודות. לאחר התחרות היא טענה כי מפיקיה זייפו את התוצאות עבור אלינה פאש, שהגיעה למקום הראשון. בנוסף, הועלה סרטון יוטיוב קצר בו נראה פסיוק מתעמת עם אחד ממפיקי התוכנית במסדרון. לבסוף, בעקבות פרישתה של אלינה פאש, הוצע ללהקה לייצג את המדינה בתחרות במקומה. היא קיבלה את ההצעה ב-22 בפברואר. ב-10 במאי 2022 ביצעה קאלוש אורצ'סטרה את "Stefania" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-14 במאי ביצעה הלהקה פעם נוספת את שירם. היא זכתה במקום הראשון עם 631 נקודות (192 מהשופטים ו-439 מהקהל).

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות אוקראיניות
קטגוריה:להקות היפ הופ
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2022
קטגוריה:נציגי אוקראינה באירוויזיון
קטגוריה:זוכי האירוויזיון: אוקראינה
קטגוריה:זוכי האירוויזיון
פרשת ציצית

**פרשת ציצית** (מכונה גם: **וַיֹּאמֶר**) היא פרשיה מפרשת שלח לך בספר במדבר. היא אחת משלוש פרשיות "קריאת שמע" הנאמרות בתפילות שחרית וערבית.

## תוכן
### ל"ז-ל"ח
הפרשיה נפתחת בפניית אלוהים למשה שיגיד לבני ישראל לעשות ציצית בכנפות בגדיהם עד סוף הדורות ומפרט מעט על הציצית:

### ל"ט-מ"א
טעמה של מצווה זו כתוב בתוך ציוויה והוא:

בחלקה השני של הפרשיה מסביר אלוהים למשה את טעמה של מצוות הציצית, שתזכיר לבני ישראל את חובת האדם להיזכר במצוות ולא לתור אחרי הלב והעיניים, כפי שעשו המרגלים ('התרים' בלשון המקרא) שתרו את הארץ אחר מראה עיניהם, דבר שגרם להם לזנות מאחרי ה', ולא זכרו את מצוות ה':

הפרשיה נחתמת בחזרה על עיקרון האמונה באלוהים, וזיכרון יציאת מצרים:

## בקריאת שמע

"פרשת ציצית" היא הפרשיה השלישית משלוש הפרשיות של קריאת שמע:
*שמע ישראל
*והיה אם שמוע
***פרשת ציצית**

"פרשת ציצית" היא השלישית בקריאת שמע. פרשית שמע ישראל ראשונה מפני שיש בה ייחוד ה', אחריה והיה אם שמוע שיש בה ציווי על זכירת שאר כל המצוות, ואחר כך פרשת ציצית שנכתב בה על יציאת מצרים. לדעת רבי אריה לייב גינצבורג, חובת קריאת שמע מדאורייתא כוללת רק את פרשיית שמע, ואילו פרשיות "והיה אם שמוע" ו"פרשת ציצית" צורפו לקריאת שמע מתקנת חכמים.

### בקריאת שמע על המיטה

בקריאת שמע על המיטה, בטרם השינה, מעיקר הדין יש צורך לקרוא רק את פרשית "שמע ישראל".

אולם, יש מן האחרונים הסבורים, בעקבות האר"י, שראוי לקרוא את קריאת שמע במלואה, לרבות הפרשיות האחרות, משום שבקריאת שמע במלואה (עם אמירת "אל מלך נאמן") יש 248 מילים, כנגד 248 איברי הגוף.

## ראו גם
*קריאת שמע
*קריאת שמע על המיטה
*לא תתורו

## קישורים חיצוניים

* משה ארנד, פרשת ציצית – פרשה שכולה חינוך, **[[שמעתין]]** 100 (1990), באתר דעת
* הרב יהודה ראק, פרשת ציצית, באתר תורת הר עציון

## הערות שוליים

קטגוריה:פרשת שלח לך
קטגוריה:ליטורגיה יהודית
קטגוריה:קריאת שמע
סטפנו אוסי

**סטפנו אוסי** (באיטלקית: **Stefano Ussi** ; 3 ספטמבר 1822–1901) היה צייר איטלקי, שנודע בתחילת דרכו בציורי ההיסטוריה שלו, ואחר כך בתיאור נושאים אוריינטלים.

## ביוגרפיה
הוא נולד בפירנצה ולמד שם באקדמיה לאמנויות יפות אצל אנריקו פולסטריני. בין עמיתיו היו פייטרו בנבנוטי וג'וזפה בזאוולי. 

לאחר לימודיו באקדמיה, נרשם כמתנדב למלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה, במהלכה נפל בשבי הכוחות האוסטריים. לאחר שחזר לפירנצה, הוא זכה בפרס הטריאנלה על ציור "תחיית לזרוס" ב-1849, והציג עבודות בשנים הבאות בנושאים היסטוריים וספרותיים.

הוא מזוהה עם קבוצת הציירים מאקיאיולי - שהיו קבוצת ציירים מאזור פירנצה, שאפשר לראות בהם מבשרי האימפרסיוניזם מבחינת הנושאים והצבעים שהם ציירו. הוא זכה להצלחה רבה עם יצירתו "גירוש הדוכס מאתונה" שהוצג בפירנצה בתערוכה הראשונה בשנת 1861. הוא זכה בפרס בפריז בשנת 1867, על יצירתו המייצגת את הגירוש במאה ה-14 של השליט העריץ של פירנצה.

בתקופתו של אוסי, אירועי ימי הביניים קיבלו משמעויות פטריוטיות חדשות כאשר הממלכה האיטלקית הייתה בתהליכי גיבוש ואיחוד. 

אוסי נחשב לאחד מהציירים האוריינטליים החשובים בתקופתו.  הוא ביקר במצרים ב-1869 לרגל פתיחת תעלת סואץ, וחזר ב-1872 בהזמנת החדיב. יחד עם חברו, הצייר צ'זארה ביזאו. הוא ליווה משלחת דיפלומטית איטלקית למרוקו בשנת 1875. הרישומים הרבים שעשה במסעות אלו סיפקו לו חומר בשנים שלאחר מכן.

המשנה למלך מצרים הזמין ציור גדול המתאר ״עלייה לרגל למכה״.

ב-1880, בטורינו הוא הציג את ״פנטזיה מרוקאית״ וכן ״משפחה ערבית במדבר״. בשנת 1881 במילאנו, הוא הציג את ״החג של מוחמד בטנג'יר״. בין שאר יצירותיו ניתן למנות את ״הפרשים הערבים״.

הוא מת בפירנצה ב-1901.

## גלריה


File:Stefano Ussi - The Execution of Savonarola - WGA24194.jpg

File:Stefano Ussi, La cacciata del Duca d’Atene da Firenze (1860, Galleria d’Arte moderna di Palazzo Pitti, Firenze).jpg

File:Artgate Fondazione Cariplo - Ussi Stefano, Beduini a cammello.jpg

File:Stefano Ussi, La Pia de' Tolomei.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1822
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1901
אנטל אבר

**אנטל אבּר**, ׁ(במקור **הנריק אלנברגר** בהונגרית: **Éber Antal**; פשט, 6 במאי 1872 – בודפשט, 4 ביוני 1950) היה סופר כלכלי, פוליטיקאי יהודי-הונגרי. אחיו היו ארנה אבר (1874–1968), אגרונום, ולאסלו אבר (1871–1935), היסטוריון אמנות.

## קורות חיים
אנטל אלנברגר נולד במשפחה יהודית של הסוחר קארוי אלנברגר ושל אילונה זוננברג. הוא סיים את לימודיו בגימנסיה בבודפשט (1889). הוא קיבל את הדוקטורט שלו במשפטים מאוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) ולאחר מכן עבר את מבחן לשכת עורכי הדין. הוא החל את הקריירה שלו ב"בנק הלאומי ההונגרי המרכזי לחיסכון". בשנת 1899 הפך לראש מחלקה של "הבנק ההונגרי לחקלאות ולקצבאות". משנת 1902 עסק בעריכת דין. בשנת 1904 הפך למנכ"ל "הבנק ההונגרי להתיישבות ולפרצלציה". ממיזוג שני הבנקים האחרונים ב -1917 הפך למנכ"ל "הבנק ההונגרי לחקלאות ולקצבאות". משנת 1906 היה גם חבר האספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט) עם תוכנית עצמאית. בשנת 1919 בין ה-12 ביולי ל-12 באוגוסט הוא היה נציב הכספים של הממשלה הלאומית שישבה זמנית בעיר סגד. בשנת 1920 התמזג הבנק ההונגרי לחקלאות וקצבאות עם הבנק ההונגרי-איטלקי ואבר הפך למנכ"ל ולאחר מכן ליו"ר עד 1932. בשנת 1930 נבחר אבר לנשיא "לשכת המסחר והתעשייה של בודפשט". מ-1926 עד 1948 היה נשיא "החברה הכלכלית ההונגרית". הוא ערך את כתב העת "כלכלה הונגרית" (Magyar Közgazdaság). הוא עסק גם בכתיבת מאמרים עבור ה"סקירה כלכלית" (Közgazdasági Szemle) וליומונים שונים. מ-1931 עד 1939 היה שוב חבר פרלמנט עצמאי כמעט לחלוטין, לאחר שעזב את המפלגה המאוחדת בספטמבר 1931 בשל עמדתו במדיניות כלכלית של סחר חופשי ולא הצטרף לשום סיעה אחרת.

אשתו הייתה וילמה ארז'בט דוברנסקי, איתה התחתן ב-28 במרץ 1901 בבודפשט.

## כתביו
* המדיניות הכלכלית של סצ'ני (בודפשט, 1940)
* התפתחות ההון הלאומי ההונגרי בשנים 1924–1929.
* איך יכולים להתעשר בחינם? (בודפשט, 1947)
* התעשייה שלנו לפני מאה שנים. (1940)
* מה שצ'ני מלמד (בית הדפוס העיר סגד, 1941)
* מזכר על הנחיות המדיניות הכלכלית שלנו (בודפשט, 1932)
* סחר חופשי ופרוטקציוניזם (בודפשט, 1938)

## לקריאה נוספת
* Magyar életrajzi lexikon (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967)
* ביוגרפיה של אנטל אבר באלמנך של הפרלמנט ההונגרי בשנים 1931–1936
* ביוגרפיה של אנטל אבר באלמנך של הפרלמנט ההונגרי בשנים 1935–1940
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלנים יהודים הונגרים
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט ההונגרי
קטגוריה:חברי האספה הלאומית ההונגרית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:משפטנים יהודים הונגרים
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1872
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1950
קלרה בייץ'

**קלרה בייץ**' (בסרבית: **Klara Baic**; 1912 – 1994) היא חסידת אומות העולם סרבית, שהצילה יהודים בזמן מלחמת העולם השנייה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
קלרה בייץ', הייתה סרבית נוצרייה ואם חד הורית למרג'יצ'ה, בת ה-12. בייץ' הסכימה לקחת תחת חסותה שני ילדים יהודים, מירקו דנברג בן ה-11 ופאול דנברג בן ה-8, בניהם של זוג רופאים יהודים ד"ר סטבן והילדה דנברג, שהובאו אליה על ידי דודם, שהתגנב אל הגטו והבריח אותם החוצה. ד"ר סטבן דנברג נתקל בקושי רב בחיפושיו אחר מקום מסתור לילדיו. הוא הצליח למצוא להם מקלט זמני אצל חבריה של אשתו, אבל רק ליום או יומיים בכל פעם. בעזרת הדוד, אחי אשתו, שפנה לכומר, שהיה בעל קשרים עם הפרטיזנים נוצר הקשר עם קלרה. הדוד הביא את הילדים לביתה ונתן לה סכומי כסף קטנים כדי לעזור לה בתשלום הוצאות מחייתם. הבן מירקו העיד שקלרה שיתפה אותם בכל מה שקורה ועשתה הכל כדי להצילם. קלרה קיבלה החלטה זו למרות החשש מפני ענישה חמורה למי שנותן מחסה ליהודים. קלרה הכינה מקום מסתור בחצר של שכנתה למקרה של חיפוש בית פתאומי או פשיטה. בתחילת ספטמבר 1944 היא עברה, יחד עם בתה והבנים, לבית של קרוב משפחתה, שם הם שהו עד לשחרור האזור באוקטובר 1944.

## לאחר המלחמה
האם, הילדה דנברג, שרדה את אושוויץ וחזרה לסובוטיצה. בהמשך היגרה עם בנה מירקו (לימים מייקל דנבר) לארצות הברית. הבן פאול דנברג היגר לשוודיה.

## הכרה והנצחה
ב-18 בפברואר 2007 הכיר יד ושם בקלרה בייץ' כחסידת אומות העולם. הטקס התקיים בעיר בלגרד בסרביה. נפטרה ב-1 בינואר 1994.

## הערות שוליים

קטגוריה:סרבים חסידי אומות העולם
קטגוריה:חסידות אומות העולם
קטגוריה:ילידות 1912
קטגוריה:נפטרות ב-1994
ארנה אבר

**ארנה אבּר** (במקור **אלנברגר**, בהונגרית: **Éber Ernő**; בודפשט, 9 באוקטובר 1874 – בודפשט, 7 בספטמבר 1968) היה אגרונום, מגדל בעלי חיים, פוליטיקאי חקלאי, היסטוריון כלכלי יהודי-הונגרי. אחיו היו אנטל אבר (1872–1950) כלכלן, פוליטיקאי וכן של לאסלו אבר (1871–1935), היסטוריון אמנות ומתרגם.

## ביוגרפיה
ארנה אבר נולד במשפחה יהודית (שככל הנראה התנצרה אי מתי במהלך תולדותיה). הוריה היו קארוי אלנברגר, סוחר, ואילונה זוננברג. הוא סיים את האקדמיה לכלכלה במושונמגיארובאר ב־1895. לאחר מכן הפך לעוזר כלכלי ב. שאנדור קארוי הבחין במאמרו שפורסם ב־1897 והזמין אותו להיות מזכיר אחוזתו ב. ב־1899 הפך לעוזר המזכיר של האגודה הכלכלית של טרנסילבניה בקולוז'וואר, שם גם השיג תואר במשפטים. ב־1907 הפך למזכיר האגודה הכלכלית של מחוז שופרון וב־1917 הפך למנכ"ל האגודה. הוא גם נבחר למזכיר ראשי לשם כבוד של המחוז. שמו נקשר בייסוד קואופרטיב חלב שופרון ובית הספר החקלאי בצ'רמאיור.

לאחר מלחמת העולם הראשונה חזר לבודפשט, שם ב־1924 החל לערוך את כתב העת של מגדלי בעלי החיים עד 1939, ומשנת 1932 את לוח מגדלי בעלי החיים. בנוסף, בין השנים 1927–1938 הוזמן על ידי משרד החקלאות לחקור את הערך התזונתי של החלב ושל מוצרי החלב וכן לפעילויות תעמלנות נלוות. בעיקרו של דבר, קמפיין החלב בבתי הספר קשור בשמו. הוא השתתף במספר קונגרסים בינלאומיים במהלך השנים הללו. ב־1938 הפך ליועץ הכלכלי של הבנק ההונגרי-איטלקי.

ב־1940 תרגם להונגרית את יצירתו של אדם סמית בת שני הכרכים (עושר העמים - "מחקר בדבר טבעו וסיבותיו של עושר האומות"), ובשנת 1946 תרגם את דוחותיו של הרמטכ"ל האמריקני ג'ורג' קטלט מרשל (George Catlett Marshall) בשנים 1943–1945 שפורסמו בארבע מהדורות. כהיסטוריון כלכלי פרסם ב־1942 כרך על היסטוריה כלכלית באחוזות משפחת סצ'ני. לאחר מלחמת העולם השנייה היה פקיד של מפעל החוטים והבדים ברובע 13 של בודפשט (1945–1950). ב־1952 הפך לעמית מחקר במוזיאון החקלאי ההונגרי, ומשנת 1957 פרש כאחד המומחים להיסטוריה חקלאית של המוזיאון.

## עבודותיו העיקריות
* המשבר החקלאי וסיבותיו (Hungarian Farmers' Review, 1897)
* מאבק הגזעים. נתונים על סוגיית הלאומיות הטרנסילבנית (1905)
* תנאים לשינוי החקלאות ההונגרית (1906)
* אחוזות גדולות-אחוזות קטנות (1930)
* מדיניות אחוזות סבירה (1935)
* בעל האחוזות של צנק (1942)
* מיהו האיכר ההונגרי ומה הוא היה יכול להיות (סגד, 1944)
* הזנה חסכונית (עם אישטוואן וייזר, 1947, 1948)
* התפתחות גידול בעלי חיים הונגרי (1961)

## לקריאה נוספת
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי א' (א' - ק'). עורך ראשי. אגנש קניירש. בודפשט: 1967. עמ' 406.
* נקודת שם
## הערות שוליים

קטגוריה:מתרגמים יהודים הונגרים
קטגוריה:אגרונומים יהודים
קטגוריה:גידול בעלי חיים
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1874
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1968
כוח הגנת איסלנד

**כוח הגנת איסלנד** (באנגלית: **Iceland Defense Force** בראשי תיבות: **IDF**) היה פיקוד מרחבי של צבא ארצות הברית שהתקיים בין השנים 1951–2006. הפיקוד הוקם לבקשת נאט"ו במטרה להגן על איסלנד שלה יש כוחות הגנה מוגבלים בלבד.

## היסטוריה
איסלנד היא אחת מהחברות המייסדות של נאט"ו, אולם יש לה כוחות הגנה מוגבלים בלבד. איסלנד נחשבת לנכס אסטרטגי חשוב של נאט"ו, ולפיכך החליט צבא ארצות הברית להקים, פיקוד מרחבי מיוחד שיספק לאי הגנה. בסיס הכוח היה בתחנה האווירית של חיל הים בעיר קפלאוויק. מפקד הכוח היה אדמירל אמריקני ששמש במקביל גם כמפקד שאר כוחות נאט"ו. הוא היה כפוף בתחילה לפיקוד האטלנטי, בהמשך עבר לפיקוד הכוחות המשותפים ואז לפיקוד אירופה. הפיקוד כלל כוחות מהצי, חיל האוויר וחיל הנחתים של ארצות הברית וכן כוחות איסלנדיים קטנים.

בין השנים 1951–1959 הטילה ממשלת איסלנד איסור סודי על הצבת חיילים אפרו-אמריקאים באי. ב-1961 הכריזה ממשלת איסלנד כי היא "לא תתנגד לשילובם של שלושה או ארבעה חיילים צבעוניים בכוח ההגנה, אך מקווה שהם ייבחרו בקפידה". מספר החיילים האפרו-אמריקאים גדל בהדרגה במהלך שנות ה-60, ובתחילת שנות ה-70 בוטל האיסור באופן רשמי.

כוחות הפיקוד השתתפו במספר מבצעים שנועדו לדמות מתקפה של כוחות ברית ורשה על איסלנד. ב-15 במרץ 2006 הודיע שגריר ארצות הברית באיסלנד כי כל הכוחות האמריקניים ייסוגו מאיסלנד לפני ספטמבר של אותה שנה. אף על פי שהכוחות נסוגו, המתקנים האמריקניים נותרו בקפלאוויק ומתוחזקים מאז בידי חברה פרטית איסלנדית. ארצות הברית עדיין מחויבת להגנה על איסלנד והיא הודיעה כי תחזיר את כוחותיה לאי אם הוא יאויים. בפברואר 2016 דווח כי הצי האמריקני יחזור לאיסלנד כדי לעקוב אחרי צוללות רוסיות.

## קישורים חיצוניים

* Reports on the partial withdrawal of U.S. forces in 2006:   
* Joint Understanding Between the U.S. and Iceland https://www.government.is/library/01-Ministries/Ministry-for-Foreign-Affairs/Joint_Understanding.pdf

קטגוריה:הכוחות המזוינים של ארצות הברית
קטגוריה:המלחמה הקרה
קטגוריה:איסלנד: צבא וביטחון
טרנט גארט

**טרנט גארט** (באנגלית: **Trent Garrett**; נולד ב-2 במרץ 1984) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי, המוכר בעיקר בשל תפקידו בתור בואי קווין בסדרה "אנדי" (2017–2019) של ערוץ דיסני.

## ביוגרפיה
טרנט גארט נולד בהמפטון, וירג'יניה. הוא בנם של גרג גארט וליבי גארט. הוא השני מתוך ארבעה ילדים; יש לו אח אחד גדול ואח ואחות צעירים ממנו.

גארט היה החלוץ בקבוצת הכדורגל של תיכון גרפטון בו למד . לאחר מכן הוא למד באוניברסיטת ליברטי במשך סמסטר אחד אך נשר כדי להתמקד בקריירת המשחק. בשנת 2004 עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה כדי להתמקד במשחק.

## קריירה
גארט שיחק בכמה סרטי קולנוע ובהם, "Boost" ו-"Pocket List". לצד משחק עסק גארט גם בדוגמנות.

תפקידו הגדול הראשון בטלוויזיה היה באופרת הסבון, "כל ילדיי". בנוסף היה לו תפקיד קטן בסדרה הקומית "Make It or Break It", כשגילם את בראד, שמתאמן לקראת אולימפיאדת 2012 ברכיבה על אופניים.

בשנת 2016 שיחק בסרט הקולנוע "מלחמת האופל: מלחמות הדם" בדמותו של מייקל קורבין, דמות אשר גילם השחקן סקוט ספידמן בשני הסרטים הקודמים בסדרה.

בשנת 2017, הוא החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "אנדי" בהפקת ערוץ דיסני .

בשנת 2021 שיחק בסרט הקולנוע "צבא הגנבים" בשירות הזרמת המדיה של נטפליקס.

## חיים אישיים
לגארט יש בן בשם לוקה (נולד ב-24 בנובמבר 2015). בשנת 2018 הוא התחתן עם השחקנית הקנדית קאסי סטיל.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:דוגמנים אמריקאים
קטגוריה:ערוץ דיסני: שחקנים ומנחים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1984
ראלף דובל

**ראלף דאגלס דובל** (בשם מלא באנגלית: **Ralph Douglas Doubell**; 11 בפברואר 1945) הוא אתלט עבר אוסטרלי, אלוף אולימפי (מקסיקו סיטי 1968) ושיאן עולם (1968–1973) בריצת 800 מטר.

## ביוגרפיה
דובל נולד ב-1945 במלבורן שבאוסטרליה. בנעוריו למד בבית הספר התיכון "מלבורן" . לאחר סיום התיכון למד באוניברסיטת מלבורן. בתקופת לימודיו באוניברסיטה החל להתאמן בהדרכתו של מאמן ספורט אישי.

הקריירה הספורטיבית הקצרה של דובל נמשכה מ-1966 עד 1972 אז נאלץ לפרוש מסיבות בריאותיות. בנוסף להישגיו הבינלאומיים היה דובל אלוף אוסטרליה בריצות 800 מטר ו-880 יארד בשנים 1964/65, 1965/66, 1966/67, 1968/69 ו-1969/70.

לאחר פרישתו מפעילות ספורטיבית החל ללמוד בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד (בוסטון, מסצ'וסטס) שם סיים תואר שני. עם סיום לימודיו, ב-1974, חזר לאוסטרליה ומונה למנהל קשרים וראש החטיבה לבנקאות תאגידית ומוסדית של קבוצת דויטשה בנק במדינה. במקביל שימש כדירקטור בדירקטוריון של אצטדיון טלסטרה  בסידני.

פרש מעבודתו ב-2007.

## קריירה ספורטיבית
### 1966
במשחקי חבר העמים, שנערכו בקינגסטון ג'מייקה בשנת 1966 סיים במקום שישי בריצת 880 יארד בתוצאה של 1:48.3 דקות

### 1967
באוניברסיאדה שנערכה בטוקיו בשנת 1967 זכה דובל במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:46.7 דקות, לפני פרנץ יוזף קמפר  (1:46.7 דקות) ובודו טמלר  (1:47.8 דקות), שניהם ממזרח גרמניה.

### 1968
בתחילת השנה סבל מפציעה בעקב אכילס שמנעה ממנו להתאמן, אולם לאחר מספר חודשים חזר להתאמן.

#### אלוף אולימפי ושיאן עולם
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה דובל במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא עולם חדש של 1:44.4 דקות, לפני וילסון קיפרוגוט מקניה (1:44.57 דקות) וטום פארל  מארצות הברית (1:45.46 דקות). הוא השווה את השיא בן 6 השנים של פיטר סנל מניו זילנד. שיא זה החזיק מעמד כ-5 שנים ונשבר על ידי מרסלו פיאסקונארו  מאיטליה (1:43.7 דקות).

### 1969
במשחקים הפסיפיים הראשונים שנערכו בטוקיו  זכה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:48.0 דקות, לפני קית' ווילר מאוסטרליה (1:48.9 דקות) ולואל פאול מארצות הברית (1:48.9 דקות)

### 1970
במשחקי חבר העמים שנערכו באדינבורו סקוטלנד בשנת 1970 הוא סיים במקום שישי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:47.86 דקות.

### 1972
דובל התאמן לקראת אולימפיאדת מינכן אולם פציעות משמעותיות אילצו אותו לפרוש מפעילות ספורטיבית.

## אותות הערכה
* ב-1985 התקבל להיכל התהילה של הספורט באוסטרליה
* ב-2006 הוענקה לדובל דרגת "חבר" במסדר אוסטרליה

## קישורים חיצוניים

* ראלף דובל ומאמנו, באתר ABC, תאריך 12 בינואר 2001
* לציון 50 שנה לזכיתו של ראלף דובל באולימפיאדת מקסיקו סיטי, באתר abc.net.au
* ראלף דובל, באתר worldathletics.org
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אצנים אוסטרלים
קטגוריה:שיאני עולם באתלטיקה
קטגוריה:אלופים אולימפיים אוסטרלים: אתלטיקה
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 800 מטרים (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מלבורן
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של הרווארד
קטגוריה:מסדר אוסטרליה: חברים
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1945
פיקוד ההגנה (דנמרק)

**פיקוד ההגנה** (בדנית: **Forsvarskommando** או בראשי תיבות: **FKO**) הוא הפיקוד העליון של כוחות ההגנה של דנמרק הכפוף ישירות למשרד ההגנה. לפיקוד ההגנה כפופים פיקוד הצבא, פיקוד חיל האוויר, פיקוד הצי, פיקוד המבצעים המיוחדים, הפיקוד הארקטי המאוחד ויחידות משנה נוספות.

## היסטוריה
בין 1922–1950 נשלטו כל הזרועות בכוחות ההגנה של דנמרק בידי הפיקוד הכללי. ב-1950 הוחלט לפרק את הפיקוד הכללי לפיקודים נפרדים. ב-18 ביוני 1969 הוחלט בחוק לאחד מחדש את כל הפיקודים תחת פיקוד אחד שיהיה כפוף ישירות למשרד ההגנה. ב-2013 עבר הפיקוד ארגון מחדש ושמו שונה "פיקוד ההגנה המשותף" (Værnsfælles Forsvarskommando). ב-1 בינואר 2019 הוחזר הפיקוד לשמו הקודם.

מפקדת פיקוד ההגנה נמצאת בבסיס הצי הולמן בקופנהגן. מטה הפיקוד משמש כמטה הכללי של כוחות ההגנה, וראש ההגנה משמש כמפקד הפיקוד.

## קישורים חיצוניים
* אתר פיקוד ההגנה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:כוחות ההגנה של דנמרק
משה זלאטין

**משה (מויסיי) מרקוביץ' זלאטין** ( 10 בדצמבר 1882, יקטרינוסלב – 9 באוקטובר 1952, ניו יורק) הוא מנצח ופסנתרן אקדמי רוסי ובולגרי ממוצא יהודי, מנצח ראשי של האופרה הלאומית בסופיה (1922–1924, 1929, 1932–1936).

## חייו
נולד ביקטרינוסלב, מחוז יקטרינוסלב של האימפריה הרוסית ב-10 בדצמבר 1882.

סיים את לימודיו בקונסרבטוריון במוסקבה כפסנתרן וכמנצח. לאחר סיום הלימודים, לימד בחוג לאופרה בקונסרבטוריון. מאוחר יותר עבד באופרה "זימין" במוסקבה.

בשנת 1920 הגיע לבולגריה, שם מונה למנצח הראשי של אגודת האופרה (ידידות האופרה) בסופיה, שם הכניס כלי נגינה חדשים – קלרינט בס וקונטרה-בסון. ב-1922 יסד את הפילהרמוניה הלאומית ועבד כמנצח הראשון שלה.

לאחר 1924 עזב את בולגריה ועמד בראש להקות אופרה רוסיות במדינות אירופה ובארצות הברית .

היה מנהל האופרה של סופיה ב-1929 ושוב בשנים 1932–1936. הועלה לראשונה בבולגריה למעלה מ-20 אופרות, ביניהן הנסיך איגור, בוריס גודונוב, ההוגנוטים.

משנת 1936 חי באמריקה, ניצח במטרופוליטן אופרה ועסק בהוראה. משה מרקוביץ' זלאטין נפטר בשנת 1952

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פסנתרנים יהודים רוסים
קטגוריה:מנצחים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מנצחים יהודים רוסים
קטגוריה:מנצחים יהודים בולגרים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים בולגרים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:ילידי 1882
קטגוריה:נפטרים ב-1952