פלורנס פרייס

**פלורנס ביאטריס פרייס** (באנגלית: **Florence Beatrice Price**; 9 באפריל 1887 – 3 ביוני 1953) הייתה מלחינה קלאסית, פסנתרנית, נגנית עוגב ומורה למוזיקה אמריקאית. פרייס נולדה בליטל רוק, ארקנסו, התחנכה בקונסרבטוריון המוזיקה של ניו אינגלנד, והייתה פעילה בשיקגו מ-1927 ועד מותה ב-1953. פרייס היא האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שהוכרה כמלחינת מוזיקה קלאסית, והראשונה שיצירה שלה נוגנה על ידי תזמורת גדולה. פרייס הלחינה למעלה מ-300 יצירות: ארבע סימפוניות, ארבעה קונצ'רטו, וכן יצירות מקהלה, שירי אמנות, מוזיקה קאמרית ומוזיקה לכלי סולו. בשנת 2009, נמצא בבית הקיץ הנטוש שלה אוסף גדול מיצירותיה וניירותיה.

## ביוגרפיה
### חיים מוקדמים וחינוך
פלורנס ביאטריס סמית' נולדה לפלורנס (גוליבר) ולג'יימס ה. סמית' ב-9 באפריל 1887 בליטל רוק, ארקנסו, אחת משלושה ילדים במשפחה מעורבת. אביה היה רופא השיניים האפרו-אמריקאי היחיד בעיר, ואמה הייתה מורה למוזיקה שדאגה להכשרה המוזיקלית המוקדמת של פלורנס.למרות ההפליה הגזעית בתקופה זו זכתה משפחתה לכבוד רב והצליחה בקהילתם. היא הופיעה לראשונה בנגינת פסנתר בגיל ארבע ויצירתה הראשונה יצאה לאור בגיל 11.

היא למדה בבית ספר במנזר קתולי, ובשנת 1901, בגיל 14, היא סיימה את לימודיה כ של כיתתה. ב-1902, לאחר התיכון, היא נרשמה לקונסרבטוריון המוזיקה של ניו אינגלנד בבוסטון, מסצ'וסטס שם למדה לתואר כפול בהוראת עוגב ופסנתר. בהתחלה היא העמידה פנים שהיא מקסיקנית כדי להימנע מהאפליה הגזעית נגד האפרו-אמריקאים, ורשמה את עיר הולדתה כ"פואבלו, מקסיקו".בקונסרבטוריון היא למדה קומפוזיציה וקונטרפונקט אצל המלחינים  ו. כבר בזמן לימודיה כתבה פרייס (תחת שם החידה שלה סמית') את שלישיית המיתרים והסימפוניה הראשונה שלה. היא סיימה את לימודיה בשנת 1906 בהצטיינות, עם תעודת אמן בעוגב ועם תעודת הוראה.

### קריירה
בשנת 1910, סמית' חזרה לארקנסו, שם לימדה תקופה קצרה לפני שעברה לאטלנטה, ג'ורג'יה, שם הייתה לראש המחלקת המוזיקה של  של היום שהייתה אז . ב-1912 היא נישאה לתומס ג'יי פרייס, עורך דין. היא ויתרה על משרת ההוראה שלה ועברה חזרה לליטל רוק, ארקנסו, שם הייתה לו פרקטיקה ונולדו להם שתי בנות.היא לא הצליחה למצוא עבודה בעיירה שהפכה זה מכבר לעיירה של הפרדה גזעית.

לאחר סדרת תקריות על רקע גזעי בליטל רוק, במיוחד לינץ' באדם שחור ב-1927, החליטה משפחת פרייס לעזוב. כמו משפחות אפרו-אמריקניות רבות מהדרום העמוק, הם הצפינו בהגירה הגדולה כדי להימלט ממשטר חוקי ג'ים קרואו, והתיישבו בשיקגו, עיר תעשייתית גדולה.

בשיקגו פלורנס פרייס התחילה תקופה חדשה ומספקת בקריירת ההלחנה שלה; היא הייתה חלק מ. היא למדה קומפוזיציה, תזמור ועוגב אצל המורים המובילים בעיר, ביניהם ארתור אולף אנדרסן, קרל בוש, וסלי לה ויולט וליאו סורבי. היא פרסמה ארבעה יצירות לפסנתר ב-1928. בזמן שהותה בשיקגו, פרייס נרשמה מספר פעמים ב, מכללת המורים של שיקגו, אוניברסיטת שיקגו ול, ולמדה שפות ומקצועות חופשיים בנוסף למוזיקה.

בשנת 1930, הייתה לה הצלחה מוקדמת חשובה כאשר בוועידה השנתית ה-12 של , כאשר הפסנתרנית ומלחינה  ניגנה בבכורה את "Fantasie nègre" של פרייס [מס' 1] (1929) בגרסתה המקורית שכותרתה באנגלית הייתה "פנטזיה שחורה". על ההופעה הזו, כתב קארל דיטון ב-Associated Negro Press:
ב-1931, מאבקים כלכליים והתעללות מצד בעלה הביאו לכך שפייס התגרש בגיל 44. היא הפכה לאם חד הורית לשתי בנותיה. כדי להתפרנס עבדה כנגנית עוגב בהקרנות סרטים אילמים והלחינה שירים לפרסומות ברדיו בשם עט. בתקופה זו, פרייס גרה עם חברים. בסופו של דבר היא עברה לגור עם תלמידתה וחברתה, , שגם היא הייתה פסנתרנית ומלחינה שחורה. ידידות זו קישרה את פרייס עם הסופר לאנגסטון יוז והקונטרה אלט מריאן אנדרסון, שניהם דמויות בולטות בעולם האמנות שסייעו רבות להצלחתה העתידית של פרייס כמלחינה. יחד, פרייס ובונדס החלו להשיג הכרה לאומית ביצירותיהן וביצועיהן.

בשנת 1932, פרייס ובונדס שתיהן הגישו יצירות לקרן וונמייקר לפרסים. פרייס זכתה בפרס הראשון עם , ופרס שלישי עבור הסונטה לפסנתר שלה, שזיכו אותה בפרס של 500 דולר.(בונדס הגיעו למקום הראשון בקטגוריית השירים, עם שיר שכותרתו "רוח ים").

בתחילת 1933, התומכת המובילה באמנויות , נשיאת איגוד המוזיקה של שיקגו, מבקרת המוזיקה של העיתון The Chicago Defender ובעתיד הנשיאה הלאומית של , שילמה 250 דולר (כ-5,093 דולר לפי ערך של 2021) כדי שהסימפוניה הראשונה של פרייס תיכלל בתוכנית המוקדשת ל-"האדם השחור במוזיקה", עם התזמורת הסימפונית של שיקגו, בניצוחו של פרדריק סטוק, כחלק מיריד העולם של "מאה הקידמה". למרות שהקונצרט הזה, כמו היריד כולו, היה ללא ספק נגוע בגזענות שאפיינה את שיקגו וארצות הברית כולה בשנות ה-30, התמיכה של ג'ורג' הפכה את פרייס לאישה האפרו-אמריקאית הראשונה שהמוזיקה שלה מנוגנת על ידי תזמורת גדולה בארצות הברית. מאוחר יותר באותה עונה הקדיש הבית הארחה באילינוי ליריד העולמי תוכנית שלמה לפרייס ולמוזיקה שלה, הזמנה שבלטה במיוחד על רקע היותה תושבת אילינוי רק חמש שנים.

בשנת 1934, פרייס ייצגה את כיתתה בקולג' המוזיקלי של שיקגו, וניגנה את הקונצ'רטו שלה ברה מינור לפסנתר ותזמורת כחלק מתוכנית פתיחת העונה של 1934. הופעה זו זכתה לשבחים רבים של המבקרים. היא ניגנה את הקונצ'רטו הזה גם באיגוד הלאומי של מוזיקאים שחורים בפיטסבורג, וזכתה לשבחים נוספים של הביקורת ב ו ששיבח במיוחד את שילוב התרבות האפרו-אמריקאית ביצירתה וכינה אותה "מוזיקה אמריקאית אמיתית".

מספר יצירות תזמורת האחרות של פרייס נוגנו על ידי התזמורת הסימפונית של מינהל קידום העבודות של דטרויט ו.ב-12 באוקטובר 1934 ביצעה את הקונצ'רטו תזמורת ידועה זו, אשר שאפה לרומם נשים מלחינות ומבצעות. בכך התחיל קשר ארוך טווח בין התזמורת לבין פרייס. שותפות זו עזרה לפרייס לזכות בהכרה, והקונצ'רטו שלה ברה מינור יזכה לביצועים של תזמורות מרכזיות אחרות במהלך חייה, כולל ההתזמורת הסימפונית של שיקגו ותזמורת של מינהל קידום העבודות במישיגן.

בשנת 1940, פרייס נכללה ב בזכות עבודתה כמלחינה. בשנת 1949 פרסמה פרייס שניים מעיבודי הספיריטואלז שלה, "I Am Bound for the Kingdom", ו"I'm Workin' on My Buildin'", והקדישה אותם למריאן אנדרסון, שביצעה אותם לעיתים קרובות.

### חיים אישיים
בשנת 1912 נישאה פרייס לעורך הדין תומאס ג'יי פרייס (הידוע גם בשם ג'ון גריי לוקאס)עם שובה לארקנסו מאטלנטה. נולדו להם שתי בנות ובן: פלורנס (נפטרה ב-1975), אדית ותומס ג'וניור. ילדיה של פרייס גדלו בשיקגו.

פלורנס פרייס התגרשה מתומאס פרייס בינואר 1931 וב-14 בפברואר 1931 היא נישאה לאלמן פוסי דל ארנט (1875–1957) המבוגר ממנה בכ-13 שנים שהיה סוכן ביטוח ושחקן בייסבול לשעבר של איגודי שיקגו. היא וארנט נפרדו באפריל 1934; הם כנראה מעולם לא התגרשו רשמית.

ב-3 ביוני 1953, פלורנס פרייס מתה משבץ מוחי בשיקגו, אילינוי, בגיל 66.

## מורשת והוקרה
בשנת 1964, בתי הספר הציבוריים של שיקגו פתחו לכבודה את בית הספר היסודי על שם פלורנס פרייס בשכונת קנווד הצפונית בשיקגו. קהל התלמידים של בית הספר היסודי ע"ש פרייס היה בעיקר אפרו-אמריקאי. בבית הספר היה פסנתר שהיה שייך לפרייס. בפברואר 2019, מכללת הצטיינות של אוניברסיטת ארקנסו ערכה קונצרט לכבוד פלורנס פרייס. באוקטובר 2019, פסטיבל פלורנס פרייס הבינלאומי הכריז כי מפגש היסוד שלו החוגג את המוזיקה והמורשת שלה יתקיים ב באוגוסט 2020. בין ה-4 ל-8 בינואר 2021, פרייס הייתה  של רדיו 3 BBC.

לאחר מותה, חלק ניכר מעבודותיה נדחק לשוליים עם הופעתם של סגנונות מוזיקליים חדשים המתאימים יותר לטעמים המשתנים של החברה המודרנית. חלק מיצירותיה אבד, אך ככל שהתגברה תשומת הלב למלחינות אפרו-אמריקאיות, זכתה גם פרייס בתשומת לב מחודשת. בשנת 2001,  הפיקה אלבום של כמה מיצירותיה. בשנת 2011, הפסנתרנית  והאנסמבל הרפרטוארי השחור החדש ביצעו את הקונצ'רטו של פרייס בפרק אחד וסימפוניה במי מינור.

### גילוי כתבי יד ב-2009
בשנת 2009, אוסף משמעותי של יצירותיה וניירותיה נמצא בבית נטוש ורעוע ששימש את פרייס כבית קיץ בפאתי סנט אן, אילינוי. אוסף זה כלל עשרות מהפרטיטורות שלה, כולל שני הקונצ'רטי לכינור והסימפוניה הרביעית שלה. כפי שהצהיר המבקר של הניו יורקר אלכס רוס בפברואר 2018,  שלושה עיבודים של עבודתה "אברהם לינקולן הולך בחצות" התגלו מחדש ב-2009; עיבוד לתזמורת, עוגב, מקהלה וסולנים הושמע בבכורה ב-12 באפריל 2019 על ידי  ומקהלת ליריקורה הקאמרית בקיימברידג', מסצ'וסטס.

בנובמבר 2018, הוצאת המוזיקה  הודיעה כי רכשה את הזכויות הבלעדיות בכל העולם על קטלוג יצירותיה המלא של פלורנס פרייס. בשנת 2021, הפסנתרנית הקלאסית  יזמה את הפרויקט "מוזיקת השמש העולה" שנועד למשוך תשומת לב להשפעתם של מלחינים ממגוון רקעים על המוזיקה הקלאסית האמריקנית. הפרויקט מסתייע במפיקים כמו אדם אבסהאוס להפקת יצירות של מלחינים כמו למשל פרייס והארי ברלי שהוקלטו לאחרונה, שחשיבותם אבדה לעיתים בתיאורים היסטוריים של ההתפתחות התחום.

בעונת 2022 של סדרת "Uncovered" של רביעיית Catalyst, המתמקדת במוזיקה של מלחינים שחורים, כלולות כמעט שעתיים של מוזיקה קאמרית של פרייס. .

לדברי ג'ונתן בלומהופר:.

### קבלה וביקורות
פרייס התקבלה היטב בתקופתה, במיוחד בשיקגו. עם זאת, אפילו הביקורות החיוביות שלה הושפעו מהאמונה הרווחת בתקופתה שנשים הן מבצעות, ואשה מלחינה היא חידוש. לכן כמה מהביקורות על פרייס התמקדו יותר ביכולותיה כנגנית ולאו-דווקא בכישוריה כמלחינה.

היא הייתה מודעת לכך. כשכתבה למלחין שהעריצה, כתבה פרייס בהקדמה לעבודתה: "יש לי שתי מוגבלויות - אלה של המין והגזע". היא התייחסה לעובדות הללו מלכתחילה כדי לתבוע סקירה ללא הטית סקסיזם או גזענות של פועלה. למרות האתגרים הללו, פרייס זכתה לשבחים על השילוב של השכלתה המערבית המסורתית והתרבות האפרו-אמריקאית במוזיקה שלה, והוערכה כחלוצה הן במגדר והן בגזע שלה.

## יצירות
ממוזער|פלורנס בי פרייס ב-1942
### סגנון ההלחנה שלה
למרות שלימודיה היו ספוגים במסורת אירופאית, המוזיקה של פרייס היא בסגנון אמריקני והיא חושפת את שורשיה הדרומיים. ההשפעה החזקה של סגנון ההלחנה של אנטונין דבוז'אק ניכרת לעיתים קרובות, למשל, בקונצ'רטו הראשון שלה לכינור. היא כתבה בסגנון עממי, תוך שימוש בצלילים ורעיונות המתאימים למציאות של החברה העירונית. בהיותה נוצרייה מחויבת, היא השתמשה לעיתים קרובות במוזיקה של  כחומר לעיבודים שלה. על פי דרישתו של המנטור שלה ג'ורג' ווייטפילד צ'דוויק, פרייס החלה לשלב אלמנטים של ספיריטואלז אפרו-אמריקאים, תוך שימת דגש על הקצב והסינקופציה שלהם ולא השתמשה רק בטקסט שלהם. המנגינה בסימפוניה הראשונה שלה נוצרה בהשראת ספיריטואלז אפרו-אמריקאיים אך נטועה היטב בכתיבה אינסטרומנטלית. בהשראת הסימפוניה ה-9 של דבוז'אק, הפרק השלישי נקרא ריקוד ג'ובה. ריקוד העם הזה מלפני המלחמה בגרסתו המאוחרת יותר כ כבר נתן השראה למלחיני מוזיקה אמנותית אירופאית, כמו למשל "Golliwogg's Cakewalk" של דביסי ב מ-1908. מארג המסורת והמודרניזם שיקפו את אורח החיים של האפרו-אמריקאים בערים הגדולות באותה תקופה.

פלורנס פרייס הלחינה יצירות רבות: ארבע סימפוניות, ארבעה קונצרטי (ביניהם קונצ'רטו לפסנתר ושני קונצרטי לכינור), וכן יצירות מקהלה, ובנוסף שירי אמנות, ומוזיקה קאמרית ולכלי סולו, יצירות לכינור, המנוני עוגב, קטעי פסנתר, עיבודים של ספיריטואלז. כמה מיצירותיה הפופולריות יותר הן: "שלושה ריקודי שחורים קטנים", "שירים לבתולה האפלה", "נשמתי עוגנת באלוהים" לפסנתר או לתזמורת ולקול, ו"גשר הירח". פרייס השתמשה במנגינות ובמקצבים אפרו-אמריקאים אופייניים ברבות מיצירותיה. בהערות התוכנית ליצירת הפסנתר שלה "שלושה ריקודי שחורים קטנים" כתבה פרייס: "לקצב חשיבות מכרעת בכל סוגי המוזיקה השחורה. בריקוד, זהו הכוח המשכנע, הסוחף קדימה, שאינו סובל שום עצירה... כל השלבי הפעילות השחורה האמיתית – בין אם זו עבודה או משחק, שירה או תפילה – נוטים לרכוש איכות קצבית".

### סימפוניות
* סימפוניה מס' 1 במי מינור (1931–32); פרס ראשון בתחרות , 1932
* סימפוניה מס' 2 בסול מינור (בערך 1935, נחשבת לאבודה)
* סימפוניה מס' 3 בדו מינור (1938–40)
* סימפוניה מס' 4 בדי מינור (1945)

### קונצרטי
* קונצ'רטו לפסנתר בדי מינור (1932–34); מכונה לעיתים קרובות "קונצ'רטו לפסנתר בפרק אחד" שיש לו שלושה פרקים נפרדים
* קונצ'רטו לכינור מס' 1 בדי מז'ור (1939)
* קונצ'רטו לכינור מס' 2 בדי מינור (1952)
* רפסודיה/פנטזיה לפסנתר ותזמורת (תאריך לא ידוע, ייתכן שאינו שלם)

### יצירות תזמורתיות אחרות
* (1929–32)
* סוויטת נהר מיסיסיפי (1934); למרות שנקראת "סוויטה", היצירה היא פרק גדול אחד מתמשך, שבו מצוטטים כמה שירי נהר מיסיסיפי מפורסמים, כגון ,  ו.
* סוויטת שיקגו (תאריך לא ידוע)
* סימפוניית ריקוד קולוניאלית (תאריך לא ידוע)
* פתיחה לקונצרט מס' 1 (תאריך לא ידוע); מבוסס על ספיריטואל "חוטא, נא אל תיתן לקציר הזה לחלוף"
* פתיחה לקונצרט מס' 2 (1943); מבוסס על שלושה ספיריטואלז (, , )
* האלון, פואמה סימפונית (1943);
* שירי האלון, פואמה סימפונית (1943);
* סוויטת ריקודי שחורים (בכורה ב-1951; גרסה תזמורתית ל-"שלושה ריקודי שחורים קטנים" לפסנתר, 1933;); המכונה גם "סוויטת ריקודים"
* Dances in the Canebrakes (גרסה תזמורתית של יצירת הפסנתר, 1953)

### יצירות למקהלה

### שירה סולו (כל השירים בלווי פסנתר)

### מוזיקה קאמרית אינסטרומנטלית
* *Andante con espressione* (1929)
* רביעיית מיתרים (מס' 1) בסול מז'ור (1929)
* פנטזיה [מס' 1] בסול מינור לכינור ופסנתר (1933)
* רביעיית כלי מיתר (מס' 2) במי מינור (פורסם ב-1935)
* חמישיית פסנתר במי מינור (1936)
* חמישיית פסנתר ברה מינור (1936?)
* "חמישה שירי עם בקונטרפונקט" לרביעיית מיתרים
* סוויטה (אוקטט) לכלי נשיפה ופסנתר (1948–49)
* פנטזיה [מס' 2] בפה דיאז מינור לכינור ופסנתר (1940)
* "מצבי רוח" לחליל, קלרינט ופסנתר (1953)
* "מסע אביב", ל-2 כינורות, ויולה, צ'לו, קונטרבס ופסנתר

### יצירות לפסנתר

### עיבודים של ספיריטואלז
* "נשמה הטילה עוגן באלוהי", (1937),עיבוד לתזמורת ומקהלה
* "אף אחד לא יודע את הצרות שראיתי (פילדלפיה: תיאודור פרסר, 1938);
* "באלה הימים"
* שני ספיריטואלז שחורים (1940): "אני בדרכי למלכות" ו-"אני בונה את משכני" אוברטורת הקונצרט שלה על ספיריטואלים שחורים, הסימפוניה במי מינור ושירים שחורים עם קונטרפונקט לרביעיית כלי מיתר, כל אלה משמשים דוגמה מצוינת לעבודתה האידיומטית.
* "  ", (1942)
* "אני בדרכי למלכות" (1948)
* "אני בונה את משכני"
* "חייל ברכו לשמים", מקהלת גברים, 1949 [2 עיבודים]

**ללא תאריך:**
* "ג'ושוע לחם בקרב יריחו" (בערך 1950)
* "פיטר, לך צלצל בפעמונים" (ללא תאריך)
* וריאציות על שיר עם (פיטר, לך צלצל בפעמונים)", עוגב, (1996);
* "לא יכולתי לשמוע אף אחד מתפלל", SSAATTBB;
* "הצילני, אדוני, הושעני"
* "צרות שהופיעו בדרכי"
* 12 עבודות אחרות ?
** כתבי יד של 40 שירים; כתבי יד אחרים באוספים פרטיים; מסמכים ושכפול כתבי יד באוניברסיטת ארקנסו ופלורידה

### יצירות לעוגב
(סופק על ידי קלברט ג'ונסון)
* הערצה ב-The Organ Portfolio Vol. 15/86 (דצמבר 1951), Dayton OH: Lorenz Publishing Co., 34–35.
* אנדנטה, 24 ביולי 1952
* אנדנטינו
* אלגרטו
* קנטילנה, 10 במרץ 1951
* גחמה
* נערה עדינה, עד 19 בנובמבר 1936
* הדים של תפילה (עד 14 ביולי 1950)
* מרץ חגיגי
* סונטה ראשונה לעוגב, 1927
* שׁעון חול [לשעבר איש החול]. בשילוב עם "מבט אל העבר" כמס' 1
* "שעה של שלום" או "שעה של נחת" או "לב עדין", 16 בנובמבר 1951
* במצב רוח שקט [לשעבר ערב ואחר כך אימפרומפטו], New York: Galaxy Music Corp, 1951 (מתוארך 7 באוגוסט 1941)
* מלודיה קטנה
* פסטורלה קטנה
* מגבית נדבות ב-The Organ Portfolio Vol. 17/130 (1953). Dayton OH: Lorenz Publishing Co., 1953
* הו מחשבה חגיגית, עד 14 ביולי 1950
* פסקליה ופוגה, ינואר 1927
* מחשבה נעימה, 10 בדצמבר 1951
* פרלוד ופנטזיה, מ-1942
* התבוננות בעבר [לשעבר שדון על קרן ירח ], בשילוב עם "שׁעון חול" בתור מס' 2
* להתגנב אל ישו, עד 19 בנובמבר 1936
* סוויטה מס' 1, עד 6 באפריל 1942
* ערפל זיכרון (1949)
* טמפו מתון[ללא כותרת], פגום קשות ואולי לא שלם
* וריאציות על שיר עם
** מוציאים לאור עיקריים: פישר Gamble-Hinged, Handy, McKinley, Presser

### יצירות לכינור (בליווי פסנתר)
* Andante עם הבעה
* גן נטוש
* ריקוד פיות
* פנטזיה בסול מינור לכינור ופסנתר (1933)

## דיסקוגרפיה

## עיבודים
### יצירות תזמורת
* הערצה (1951/2024), עיבוד לתזמורת מאת קאי יוהנס פולצהופר

## לקריאה נוספת

* 
* Brown, Rae Linda (2020). *The Heart of a Woman: The Life and Music of Florence B. Price*. Chicago: University of Illinois Press. ISBN .
* 
* 
* Free scores by Florence Price


## קישורים חיצוניים

* פלורנס פרייס - מורשת אמריקאית
* פלורנס פרייס - קונצ'רטו לכינור מס' 2 (1952)
* Florence B. Price כתבי יד למוזיקה, ספריית הקונגרס
* פלורנס ביאטריס סמית' פרייס (1888–1953), '''התכתבות, תווים מוזיקליים ומאמרים אחרים, 1906–1975''', אוניברסיטת ארקנסו, אוספים מיוחדים, אוסף כתבי יד 988:
* פלורנס פרייס והפוליטיקה של קיומה ב-*Kapralova Society Journal*, 16, מס'. 1 (אביב 2018): 1-10.
* סימפוניה מס' 1 במי מינור, מהארכיון
* סימפוניה מס' 1 במי מינור (video; 38:35) בערוץ יוטיוב
* Martínez, A (2021-10-20). "הפסנתרנית לארה דאונס מרכזת מחדש את המוזיקה של ההגירה הגדולה". NPR.org. המיני-אלבום של דאונס כולל מוזיקה של פלורנס פרייס והארי טי. ברלי. הראיון דן בפלורנס פרייס.
* http://www.kapralova.org/journal30.pdfפלורנס פרייס - אתר מוקדש לפלורנס פרייס
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ארקנסו
קטגוריה:ליטל רוק: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:מלחינות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1887
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1887
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1953
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1953