open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דניאלה להבי

[250px|ממוזער|שמאל|חנות של רשת דניאלה להבי בשכונת צמרות ב[הרצליה]]
**דניאלה להבי** (25 ביולי 1954 - 6 בדצמבר 2013) הייתה מעצבת אופנה ישראלית, שהתמחתה בעיצוב ופיתוח מוצרי עור בעבודת יד והקימה רשת חנויות הנושאת את שמה.

הסטודיו שהקימה ורשת החנויות הנושאת את שמה ממשיכים לפעול לאחר פטירתה, בניהולו של בנה, אוֹרי להבי.

## ביוגרפיה
דניאלה להבי הייתה בתו של יהודה אסיא, איש עסקים ישראלי, וג'ין איינסלי, ילידת תאילנד שהתגיירה עם נישואיה ליהודה.
להבי נולדה וגדלה בז'נבה, שם הקים אביה את "סוויס-ישראל טרייד בנק" (Suisse-Israelien Banque pour La Commerce), ששלוחתו בישראל נקראה בנק לסחר חוץ, שלימים התמזג לבנק הבינלאומי הראשון.

בשנת 1963 עלתה לישראל עם משפחתה ולמדה שנה בפנימיית אלוני יצחק, ובהמשך התגוררה עם משפחתה בסביון.

להבי הייתה בוגרת המחלקה לעיצוב תעשייתי באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. היא סיימה את לימודיה בשנת 1980 ולאחריהם עסקה בעבודות שונות בתחום העיצוב. בין השאר שימשה כמעצבת בחברות מובילות בתעשייה באותה תקופה כגון "מיפ" ו"קליגולה".

ב-1991 הקימה את המותג הקרוי על שמה. היא החלה בעיצוב ובייצור תיקים, ומשם התפתחה עם השנים גם אל תחום הנעליים, הארנקים, החגורות ואביזרי אופנה נוספים.

בעשר השנים הראשונות למותג נמכרו מוצריו ב-70 חנויות תיקים ואופנה שונות ברחבי ישראל. בשנת 2001 פתחה להבי את החנות הראשונה במתחם בזל בתל אביב. כיום, רשת חנויות "דניאלה להבי" מונה 12 חנויות. המותג נמכר כיום רק בחנויות הרשת, ובנוסף מייצאת החברה את מוצריה לארצות הברית, לקנדה, לקוריאה, ליפן ולאוסטריה.

### משפחתה
להבי נישאה בשנת 1976 ובשנת 1985 התגרשה. בנה היחיד מנישואיה, אורי להבי, מונה בשנת 2009 למנכ"ל רשת האופנה. להבי נישאה בשנית לשוקי פרמינגר.

להבי הייתה אחותם של דליה פלד, מנכ"לית משותפת של חברת אנשים ומחשבים, ויזם ההייטק דייוויד אסיא, מייסד החברות משוב מחשבים ומג'יק תעשיות תוכנה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* רוני בר, מחליפה צבעים: קולקציית חורף 2012 של דניאלה להבי, באתר mako Fashion Forward, 12 בספטמבר 2011
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:נשות אופנה ישראליות
קטגוריה:מעצבות אופנה ישראליות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בסביון
קטגוריה:משפחת אסיא
קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:ישראליות ילידות שווייץ
קטגוריה:ישראלים ילידי שווייץ
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2013
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
חניה סוכר-זיו

**חניה זיו סוכר ** (**Hénia Suchar**; 15 בינואר 1932, צ'רנוביץ – 5 בפברואר 2010, פריז) הייתה שחקנית קולנוע, זמרת ואמנית ישראלית שחיה ועבדה בצרפת.

## קורות חייה
בת לישראל סוכר, מבוני באר שבע וחבר ההגנה, ולרחל לישניצמן, בת יבניאל גננת מונטסורי. גדלה במעונות עובדים בתל אביב. למדה פסנתר וקיבלה מלגת לימודים לאקדמיה למוזיקה בפריז, שם גם למדה משחק והחלה בקריירה כשחקנית.

הייתה אשתו של שחקן התיאטרון הצרפתי ז'אק בוביה, בת זוגו של הבמאי הצרפתי פול ברנרד. לאחר נפילת אחיה, , בקרבות סיני במלחמת ששת הימים הוסיפה את שמו לשם משפחתה.
בשנת 1974 פגשה את האדריכל הישראלי אמריקאי אדוארד גרינברג עימו חיה עד לפטירתה, יחד יצרו וקידמו את פרויקט האורבניזם Domobile.

שרה שירים שכתבה והלחינה והוציאה 3 תקליטים.
יצרה שטיחי קיר גדולים שהציגה בתערוכות בצרפת ובעולם.
הותירה בת.

## פילמוגרפיה

* 1960 : Le Cercle vicieux de Max Pécas : Manuella
* 1963 : Le Jour et l'Heure de René Clément : la résistante en bleu
* 1965 : Les Grandes Gueules de Robert Enrico : Christiane
* 1966 : Paris brûle-t-il ? de René Clément : la standardiste à la préfecture
* 1967 : La Vingt-cinquième Heure d’Henri Verneuil : Nora
* 1968 : Provinces (émission "La chevelure d'Atalante"), réalisation de Robert Mazoyer
* 1969 : Le Temps de vivre de Bernard Paul : voix chantée de Marina Vlady (final)
* 1970: אורח בעונה מתה, משה מזרחי : אשת הקצין
* 1970 : Le Cinéma de papa de Claude Berri : la mère
* 1972 : L'aventure c'est l'aventure de Claude Lelouch : une militante
* 1980: המטרו האחרון, פרנסואה טריפו : איבון
* 1983 : La Scarlatine de Gabriel Aghion : Yaël


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
מרד מיסים

**מרד מיסים** הוא התקוממות כלכלית מאורגנת כדי להגביל או לבטל מיסים שהוטלו על ידי הממשלה, או סירוב לשלם מיסים בשל השימוש שהממשלה עושה בהם.
## היסטוריה
מרדי מיסים התרחשו משחר ההיסטוריה. בכרוניקות האשוריות מתוארים מרדי מיסים רבים של הממלכות הכפופות לאשור. אחד מאלו המוכר מהמקרא הוא מרד של המצרים בצירוף חזקיהו המלך בשנת 701 לפני הספירה. נוסף לכך הוא מרד המס נגד תיגלת פלאסר השלישי.

## בארצות הברית
בארצות הברית לרוב משתמשים במושג זה להתייחס לסדרה של יוזמות נרחבות נגד מיסים שננקטו במדינות מסוימות. הגל המשמעותי הראשון של קמפיינים אלה התרחש בשנות השלושים של המאה העשרים. השפל הגדול הטיל על הציבור האמריקאי מעמסות מס בשיעור שלא נודע כמותו בעבר. בזמן שערכי הנדל"ן צללו ורמת האבטלה הרקיעה שחקים עלויות הממשלה נותרו באותה הרמה וכתוצאה מכך האחוז היחסי של המיסים מההכנסה הלאומית כמעט והכפיל עצמו מ-11.6% ב-1921 ל-21.1% ב-1932. עיקר העלייה הייתה במישור המקומי ובעיקר הפעילה לחץ על בעלי הנדל"ן בקרב משלמי המיסים. אי-תשלום מיסים הגיע ב-1933 לשיא של 26.3%. 

גל נוסף של מרדי מיסים החל שנות ה-70 המאוחרות של המאה העשרים והיו פופולרים בעיקר במערב ארצות הברית. ב-1978 המצביעים בקליפורניה העבירו הצעת חוק שהגבילה משמעותית את המיסים שניתן להטיל על רכוש במדינה. בשנים שלאחר מכן הועברו חוקים דומים במדינות אורגון, וושינגטון, קולורדו ומסצ'וסטס.

המחאה כנגד מיסים גבוהים, הטלת מיסים נוספים, או ביטול הטבות מס שניתנו בעבר מהווה גם אלמנט מרכזי באידאולוגיה של תנועת מסיבת התה שהחלה לפעול ב-2009 לאחר שברק אובמה נכנס לתפקיד נשיא ארצות הברית.

## בישראל
במסגרת האינתיפאדה הראשונה ב-1988 קבוצה של סוחרים מבית סאחור יזמו מרד מיסים כאקט מחאתי לא-אלים מאחר שלטענתם המיסים שנאספו מהם על ידי ישראל שימשו בין השאר למימון ההתיישבות היהודית ביהודה, שומרון ועזה. כשמעצרים לא הובילו לסיום מרד המיסים, ישראל חיסלה אותו על ידי הטלת קנסות כבדים והחרמת רכוש, ציוד, סחורה ורהיטים מחנויות, מפעלים ואף בתים פרטיים.

בעקבות הטלתו של היטל בצורת בשנת 2009, יזמו חמישה חברי הכנסת, בראשות רונית תירוש, מרד מיסים, בדמות קריאה לציבור להימנע מתשלום ההיטל, אך כעבור זמן קצר חזרו בהם.
## ראו גם
* סרבנות מיסים
* מיסים כגנבה

## הערות שוליים

קטגוריה:מיסים
קטגוריה:דיני מיסים
קטגוריה:מימון ציבורי
קטגוריה:מרידות
קטגוריה:דרכי מחאה
אורח בעונה מתה

**"אורח בעונה מתה"** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1970. זהו סרטו הארוך הראשון של הבמאי משה מזרחי.

הסרט, קו-פרודוקציה ישראלית-צרפתית, היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר ולפרס דוב הזהב בשנת 1970.

## עלילה
הסרט עוסק בקצין גרמני (האנס כריסטיאן בלך) אשר היה מפקד מחנה ריכוז בקרבת העיר ליון. בתום המלחמה הוא התחזה ליהודי ועלה לישראל על מנת להימנע מלעמוד לדין על פשעיו. בארץ הוא התאהב בבחורה ישראלית ממוצא יהודי-תימני וביחד הם מנהלים מלון קטן באילת. אולם צל עברו רודף אחריו גם לשם, וכעבור 20 שנה, כשמגיע למלון אורח צרפתי (קולד ריץ'), חושש הקצין כי אותו צרפתי היה אסיר במחנה והוא עלול לזהות אותו ולהסגיר אותו. מרוב חשש הוא רוצח את הזר.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטי 1970
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי משה מזרחי
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1970
זוהר ושקיעה של יצאניות צמרת

250px|ממוזער|שמאל|איור השער של הספר בתרגומו לאנגלית, 1897.
**זוהר ושקיעה של יצאניות צמרת** (צרפתית **Splendeurs et misères des courtisanes**) הוא רומן מאת הסופר והמחזאי הצרפתי אונורה דה בלזק. הרומן, שפורסם בארבעה חלקים בין השנים 1838 ל-1847, נחשב לחלק ממכלול הסיפורים והרומנים של בלזק שנקרא הקומדיה האנושית. הוא ממשיך את קורותיו של לוסיאן דה רובמפרה, הדמות הראשית ברומן הקודם של בלזק, אשליות אבודות.

הספר תורגם לעברית על ידי עידו בסוק ויצא בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 2001.
## עלילה

הרומן נפתח בנשף המסיכות הנערך מדי שנה באופרה של פריז, בו מופיע לוסיאן דה רובמפרה, המוכר כבר מהרומן "אשליות אבודות". בסופו של אותו רומן מבקש לוסיאן היפהפה לשים קץ לחייו, אלא שאז הוא נתקל בכומר ספרדי בשם קרלוס הררה שלוקח אותו תחת חסותו. אותו הכומר הוא לא אחר מווטרן, ארכי פושע שהתגורר באכסניה של מאדאם ווקה עם אז'אן דה ראסטיניאק, כפי שמתואר ברומן אחר של באלזאק, אבא גוריו. קרלוס הררה מממן את שיבתו של לוסיאן לחיי הזוהר הפריזאיים. הוא מעודד אותו לחזר אחר בתו של אציל חשוב מתוך מטרה לשאת אותה לאישה, מה שיקדם אותו בחיים הפוליטיים והדיפלומטיים. על מנת להגשים תוכנית זו הוא מצליח להשיב ללוסיאן את שם המשפחה של אמו, בת למשפחה אריסטוקרטית, והוא מתקרא לוסיאן דה רובמפרה במקום שארדון. ווטרן למעשה מבקש לחיות דרך לוסיאן, להשתמש בו ככלי לכיבוש החברה הגבוהה.

באותו נשף מסיכות מופיע לוסיאן עם אסתר ואן גובסק, יצאנית הצמרת שמעניקה לרומן את שמו. אסתר, יהודייה צעירה ומפתה המכונה "החשמלנית" בשל התחושה המחשמלת שהיא מעוררת, זונחת את חיי החטא לטובת לוסיאן, אך ווטרן, בדמותו של קרלוס הררה, משכנע אותה כי היא רק תגרום לו נזק ותעכב את הקריירה שלו. במקום זה הוא מתכנן להשתמש בכישורי הפיתוי שלה כדי לסחוט כספים מהברון דה נוסינגן, שמתאהב בה במבט ראשון. באמצעות כספים אלה הוא מתכנן לרכוש עבור לוסיאן את האחוזה הישנה של משפחת אמו, שנמכרה זה מכבר, ולהציע את הנדוניה הנדרשת עבור החתונה.

אסתר, שנאלצת למלא את תפקיד מאהבתו של הברון נוסינגן למען לוסיאן, מתאבדת, והחשד נופל על לוסיאן וקרלוס הררה. השניים נעצרים ונחקרים. לוסיאן נשבר בחקירה ומסגיר את זהותו האמיתית של פטרונו, ולאחר מכן מתאבד בתאו בתלייה. ווטרן חושף את עצמו, אך מצליח להגיע לעסקה עם פרקליט המחוז וממונה למפקד המשטרה.

## רקע היסטורי

העלילה, כמו במרבית הסיפורים והרומנים של בלזק, מתרחשת בשנות ה-20 של המאה ה-19, לאחר מפלת נפוליאון ושיבת המונרכיה לצרפת. בדומה ל"אשליות אבודות", גם כאן ניכרים ברקע הסיפור הוויכוחים הפוליטיים בין הליברלים למלוכנים, אם כי בניגוד לרומן הקודם, אין לכוחות אלה תפקיד ממשי בעלילה.

את סופו של אסיר הפרך ווטרן, שאחרי שנים של מאבק בחוק ואדישות כלפי כל מוסר חברתי נהפך למפקד המשטרה, ביסס בלזק על סיפורו של אז'ן פרנסואה וידוק (Eugène François Vidocq), פושע צרפתי בן התקופה שנהפך לראש סוכנות ממשלתית למאבק בפשע. סיפורו של וידוק השפיע גם על הסופר ויקטור הוגו, שביסס עליו את דמותו של ז'אן ולז'אן בספרו עלובי החיים.

## התייחסויות מאוחרות

המחזאי הבריטי אוסקר ויילד אמר שהצער הגדול ביותר שחש מימיו נגרם לו על ידי מותו של לוסיאן דה רובמפרה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:זנות בספרות
קטגוריה:ספרי אונורה דה בלזק
קטגוריה:רומנים המתרחשים בפריז
קטגוריה:ספרי המאה ה-19
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד
מרק סלבין

**מרק סלבין** (ברוסית: **Марк Славин**; 31 בינואר 1954 – 6 בספטמבר 1972) היה מתאבק וחבר משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972), מקורבנות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן שביצע ארגון הטרור "ספטמבר השחור".

## קורות חיים
נולד במינסק כאשר זו הייתה בברית המועצות. בשנת 1971 זכה בתואר אלוף ברית המועצות לנוער בסגנון יווני-רומי. סלבין היה אמור לייצג את ברית המועצות באולימפיאדת 1972, אך החליט שהוא מעוניין לייצג את מדינת ישראל, לכן עלה עם משפחתו. שלושה חודשים אחרי עלייתו לישראל יצא סלבין למינכן לייצג את ישראל באולימפיאדה אולם נחטף ביום בו אמור היה להתחרות, ונרצח למחרת.

הובא למנוחות בבית העלמין קריית שאול, לצד חבריו לנבחרת עמיצור שפירא, אנדרי שפיצר, אליעזר חלפין וקהת שור.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתאבקים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:מתאבקים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים יהודים בלארוסים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:חללי אולימפיאדת מינכן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
קונדור איירליינס

[ממוזער|שמאל|250px|[בואינג 757-300 של החברה]]
[ממוזער|שמאל|250px|[איירבוס A320|איירבוס A320-200 בצביעת רטרו שנות ה-60]]
[ממוזער|שמאל|250px|[בואינג 767|בואינג 767-300ER בצביעת רטרו שנות ה-70]]
**קונדור איירליינס** (בגרמנית: **Condor Flugdienst**) היא חברת תעופה שבסיסה בגרמניה. החברה מפעילה טיסות למדינות הים התיכון, אסיה, אפריקה, צפון אמריקה והאיים הקריביים. בסיסי הפעולה הראשיים של החברה נמצאים בנמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט ובנמל התעופה מינכן פרנץ יוזף שטראוס, ובקאריביים בנמל התעופה של סנטו דומינגו ברפובליקה הדומיניקנית. עד שנת 2005 הייתה החברה בבעלות של חברת לופטהנזה ולאחר מכן נקנתה על ידי קבוצת תומאס קוק. כעת נמצאת בשליטה של לוט הפולנית.

## תולדות החברה
החברה הוקמה ב-21 בדצמבר 1955 בשם "שירותי טייס גרמניים בע"מ" (Deutsche Flugdienst GmbH), והחלה לפעול ב-28 במרץ 1956. בעקבות משבר ב-1960 נמכרה החברה ללופטהנזה ששינתה את שמה לקונדור איירליינס. בין השנים 1965-1969 רכשה החברה מטוסי סילון מדגמי בואינג 727, בואינג 707 ומקדונל דאגלס DC-8. בהמשך קנתה גם מטוסים מדגם בואינג 737, בואינג 747, מקדונל דאגלס DC-10 ואיירבוס A300. בתחילת שנות ה-90 שדרגה החברה את הצי שלה עם מטוסי בואינג 757 ובואינג 767. ב-2008 אישרה תומאס קוק את ההשתלטות על חברת קונדור איירליינס וקנייתה מלופטהנזה בסכום של 77,190,000 אירו, דבר שהקנה לחברת תומאס קוק שליטה בלעדית על החברה.

ב-25 בספטמבר 2019 סיפקה ממשלת גרמניה הלוואה כדי להציל את החברה, לאחר שחברת האם "קבוצת תומאס קוק" פשטה את הרגל.

ב 25 בינואר 2020 הודיעה חברת התעופה הפולנית לוט, על רכישת החברה.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברות במותג נכון לנובמבר 2018:

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

ממוזער|251x251 פיקסלים|מטוס A330 -900NEO של החברה

קטגוריה:חברות תעופה גרמניות
קטגוריה:קונדוראים בתרבות
לין-הולי ג'ונסון

**לין-הולי ג'ונסון** (באנגלית: **Lynn-Holly Johnson**; נולדה ב-13 בדצמבר 1958) היא מחליקה על הקרח ושחקנית. אחרי שהשיגה הצלחה מסוימת כמחליקה אמנותית על הקרח באמצע שנות השבעים, היא פתחה בקריירת משחק, והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בסרט Ice Castles משנת 1978.

## שנותיה הראשונות והקריירה
ג'ונסון נולדה כלין הולי ג'ונסון בשיקגו, אילינוי, למרגרט, עקרת בית ואלן ג'ונסון, קבלן.

ג'ונסון הוסיפה מקף לשמה אחרי שחברתה לחדר חתמה את שמה של ג'ונסון בדרך זו.

ג'ונסון, מחליקה אמנותית על הקרח מקצוענית, הגיעה למקום השני בדרגת הטירונים של באליפות ארצות הברית להחלקה אמנותית על הקרח ב-1974. היא ויתרה על החלקה תחרותית חובבנית ב-1977 על מנת להצטרף לקבוצת הראווה של ההחלקה על הקרח Ice Capades ולבסוף החלה בקריירת משחק, הופעת הבכורה שלה הייתה בסרט Ice Castles, שם שיחקה מחליקה אמנותית על הקרח. הסרט, דרמה רומנטית בו כיכבה לצידו של רובי בנסון, נחלה הצלחה צנועה בדצמבר 1978, בגורפה $18 מיליון דולר בארצות הברית. ג'ונסון, אותה תיאר מבקר הסרטים רוג'ר איברט כ"אישה צעירה ומושכת שהיא מחליקה טובה שיודעת לשחק", 

הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב כ"שחקנית החדשה הטובה ביותר של השנה בסרט" עבור הופעתה בסרט.

לאחר מכן להוקה ג'ונסון לתפקיד הראשי בדרמת האימה של וולט דיסני, The Watcher in the Woods. הסרט הופץ בצורה מוגבלת באפריל 1980, אולם הקרנתו הופסקה כעבור זמן קצר ולא זכה לתפוצה נרחבת עד אוקטובר 1981. ב-1981 היא גם כיכבה כבילי דאהל בסרט ג'יימס בונד "לעינייך בלבד". בסרט היא מגלמת את דמותה של מחליקה על הקרח שמנסה בלי הצלחה, אך בצורה קומית לפתות את ג'יימס בונד, שמסרב לה (אותו מגלם רוג'ר מור המבוגר ממנה בהרבה). באופן אירוני, קרול בוקה, המגלמת את מלינה האבלוק, מושא אהבתו של ג'יימס בונד בסרט, הייתה במציאות מבוגרת מג'ונסון ב-16 חודשים בלבד.

## חייה האישיים
ב-1996 הפסיקה ג'ונסון לשחק על מנת להתרכז במשפחתה, תפקידה האחרון באותה עת היה בסרט הטלוויזיה Fugitive X: Innocent Target. ג'ונסון מתגוררת כיום בניופורט ביץ', קליפורניה, ביחד עם בעלה, הארכיטקט קלי ג'יבנס, ושני ילדיהם. היא משתמשת על פי רוב בשם לין-הולי גיבנס מאז נישואיה. בסתיו 2007 היא שבה לשחק בהפקת התיאטרון הקהילתי של אלו חיים נפלאים.

## קישורים חיצוניים

* 

* אריק טיאנסיי, ריאיון עם לין-הולי ג'ונסון, delorenzosdugout.com, 16 באוקטובר 1998
* ריאיון עם לין-הולי ג'ונסון , אתר סרטי ג'יימס בונד mi6.co.uk, 14 באוגוסט 2007

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס פטל הזהב: שחקנים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1958
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
שלוון כתמים

**שלון כתמים** (שם מדעי: *Eirenis lineomaculatus*) הוא נחש מסוג שלוון ממשפחת הזעמניים. בישראל ניתן לפגוש בו בעיקר באזורים הצפוניים ובמרכז הארץ, מתחת לאבנים, בשולי חורשות, או בגינות (עלול לחדור לבתים), אך הוא אינו מצוי באזורים חוליים. הנחש נפוץ גם בירדן, טורקיה, סוריה ולבנון.

## מראה
[ממוזער|פרט מקיבוץ [אשבל (קיבוץ)|אשבל]]
זהו נחש קטן ואיטי שאורכו יכול להגיע לאורך של עד-40 ס"מ, אך רוב הפריטים שנצפו עד כה מגיעים לאורך של כ-25 ס"מ לערך. צבעו חום או אפור בהיר, על עורפו ניתן להבחין בכתם רוחבי גדול, גחונו לבן ומנוקד בכתמים חומים וקשתית עיניו כתומה.

## תזונה והתגוננות
שלון הכתמים אינו נושך ואינו ארסי, וניזון מפרוקי רגליים, בעיקר מעקרבים (עביד שחום במיוחד). הנחש פעיל ביום, אינו מרבה לזחול על הקרקע ומעדיף לנוע מגל אבנים אחד למישנהו. שלון הכתמים נוטה להתגונן כך שהוא מכנס את עצמו למין קשר מרושל, מתנשף, ומדי פעם מטיל את ראשו בניסונות הכשה מזויפים. באופן כללי אינו נרתע ממגע יד אדם, אך במידה ומוטרד יתר על המידה משחרר פרש מסריח.

## רבייה

מעט מאוד ידוע אודות רביית השלוון. עם זאת נצפו הטלות של כשתי ביצים.

## ציד

השלוון מבחין בטרפו על פי זיהוי תנועתם וריחם. כאשר תופס את טרפו, מתחיל מיד לבלועו, ואינו חונק אותו (אפילו אם הטרף ארסי).

## קריאה נוספת
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **[[זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה]]**, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 189-190

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1837
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הרמן שלגל
קטגוריה:זעמניים
קטגוריה:ארץ ישראל: נחשים שאינם ארסיים
מרטין קמפבל

**מרטין קמפבל** (באנגלית: **Martin Campbell**; נולד ב-24 באוקטובר 1943) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה ניו זילנדי, הידוע בעיקר בבימוי סרטי ג'יימס בונד, "גולדן איי" (1995) ו"קזינו רויאל" (2006) וסרטי זורו, "המסכה של זורו" (1998) ו"האגדה של זורו" (2005).

בשנת 2011 ביים את סרט גיבורי העל הלא מצליח במיוחד "גרין לנטרן".

## ביוגרפיה וקריירה
קמפבל נולד בהייסטינגס, ניו זילנד. הוא ביים שני סרטי ג'יימס בונד: גולדן איי משנת 1995, בכיכובו של פירס ברוסנן, וקזינו רויאל משנת 2006, בכיכובו של דניאל קרייג, והיה במאי בונד הראשון מאז ג'ון גלן שביים יותר מסרט אחד בסדרה, כמו גם הבמאי המבוגר ביותר בהיסטוריה של הסדרה, בהיותו בן 61, ובכך שבר את שיאו הקודם של לואיס גילברט, שביים את מונרייקר בגיל 59). הוא גם ביים שני סרטים בסדרה זורו: המסכה של זורו (1998) והאגדה של זורו (2005), בשניהם מככבים אנטוניו בנדרס וקתרין זיטה-ג'ונס. 

בטלוויזיה קמפבל פיקח על כמה מפרקי הפעולה הפעלתניים ביותר בסדרת טלוויזיה "המקצוענים" (1977 – 1983), אולם עבודתו הידועה ביותר היא סדרת הדרמה הטלוויזיונית Edge of Darkness של רשת BBC משנת 1985, שעליה הוא זכה בפרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר ב-1986. קמפבל גם ביים את הרימייק של Edge of Darkness, בכיכובם של מל גיבסון וריי וינסטון, שיצא לבתי הקולנוע ב-2010. ב-2009 נמסר שקמפבל יביים את העיבוד של DC קומיקס לגיבור העל גרין לנטרן.

בשנת 2010 ביים את המותחן "על סף תהום" בכיכובם של מל גיבסון וריי וינסטון, כשגיבסון מגלם חוקר מקרי רצח, המנסה לפענח את מות בתו וחושף שחיתות ממשלתית הקשורה למותה. 

בשנת 2017 ביים את המותחן "נקמה זרה" בכיכובם של פירס ברוסנן וג'קי צ'אן. 

בשנת 2024 ביים וכתב את סרט הפעולה "לוחמות ללא גבול" (אנ') בכיכובן של השחקניות אווה גרין, מריה בקלובה, רובי רוז ורונה-לי שמעון.  

## פילמוגרפיה

### קולנוע

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים




קטגוריה:במאי קולנוע ניו זילנדים
קטגוריה:במאי טלוויזיה ניו זילנדים
קטגוריה:ניו זילנדים שנולדו ב-1943
איגוד רמפאר

**איגוד רמפאר** (בצרפתית: **Union Rempart**) הוא איגוד של עמותות לשימור אתרי מורשת ולחינוך עממי. האיגוד נוסד ב-11 ביולי 1966 בידי מועדון התיירות של צרפת, והוכר כארגון לשירות הציבור בשנת 1982.

השם רמפאר (REMPART) פירושו סוללת ביצורים בצרפתית, אך הוא מהווה גם ראשי תבות של השם: "שיקום ואחזקה של אנדרטאות המורשת האמנותית" (Réhabilitation et Entretien des Monuments et du Patrimoine ARTistique).

לכל 170 העמותות החברות באיגוד רמפאר משותף הרצון לשקם, לשמר ולהחיות את המורשת, תוך שימת דגש על תכנון ופיתוח מקומי, בעיקר באזורים כפריים. רובם מארגים פרויקטים התנדבותיים המאפשרים אלפי מתנדבים מדי שנה להשתתף בפרויקטים אזרחיים לשימור ושיפור של המורשת. הפרויקטים של רמפאר מהווים לא רק סביבה ללימוד טכניקות שימור ואתר התוודעות לאתרי המורשת, אלא גם מקום עבודה וחיים שיתופיים.

## מורשת
העמותות החברות באיגוד רמפאר פועלות בנושאי מורשת מגוונים: קפלות, מוצבים, מנזרים, טירות, טחנות, כבשני סיד, מסילות ברזל, גנים, נפחיות, חצרות פנימיות, כל המבנים האלו מוגנים כאנדרטאות היסטוריות או כאתרי מורשת. הפריטים הזוכים לטיפול יכולים להיות מכל תקופה שהיא, למן הפרהיסטוריה ועד לימנו, ללא העדפה של תקופה מסוימת על פני אחרת. מטרתו של ארגון רמפאר היא, בו זמנית, לשחזר את אתרי המורשת אך גם לדאוג לכך שהאנדרטאות המשוחזרות יהיו שוב בשימוש וימצאו את מקומם בחברה בת זמננו. עבור האיגוד, שתי המטרות, השחזור והשימוש מחדש, אינן ניתנות להפרדה.

## שותפויות בינלאומיות
איגוד רמפאר והעמותות המסונפות אליו, הפועלות בעיקר בצרפת, מצויים בקשר עם שירותי המדינה הרלוונטיים לעבודתם, אך הם יכולים גם לבצע פעולות מחוץ למדינה, בשיתוף פעולה עם העמותות במדינה המארחת.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צרפת: תרבות
קטגוריה:צרפת: תיירות
קטגוריה:צרפת: ארגונים
קבוצת תומאס קוק

שמאל|ממוזער|250px|מטוס של החברה
**קבוצת תומאס קוק** (באנגלית **Thomas Cook Group plc**) הייתה חברת תיירות ותעופה בריטית. 
## היסטוריה

קבוצת תומאס קוק הוקמה ב-19 ביוני 2007 כמיזוג של חברת תומאס קוק איירליינס וחברת "מייטראוול" (MyTravel Group plc). 

החברה נוסדה ב-1841, על ידי הכומר הבפטיסטי תומאס קוק, שיזם הסעתם ברכבת של תומכי הימנעות משתייה בין הערים לסטר, נוטינגהאם, דרבי וברמינגהאם. בשנת 1851 ארגן קוק הסעה לתערוכה הגדולה של 1851, בשנת 1855 יזם את הטיולים הראשונים באירופה ובשנת 1865 את הטיולים הראשונים לארצות הברית. באותה שנה החל בנו של המייסד, ג'ון מייסון קוק, לעבוד בחברה ועם הפיכתו לשותף בה (1871) שונה שמה של החברה ל"תומאס קוק ובנו".

בשנת 1924 הפכה החברה לחברה בערבון מוגבל ובשנת 1928 נמכרה לבעלים חדשים, שהתחלפו מספר פעמים מאז. כיום בעלי החברה הם חברת הטיולים הגרמנית Öger Tours. 

בשנת 2012 ניצלה מפשיטת רגל בזכות הלוואת ענק של 1.2 מיליארד ליש"ט.

ב-23 בספטמבר 2019 פשטה רגל לאחר 178 שנות פעילות 

ב-25 בספטמבר 2019 סיפקה ממשלת גרמניה הלוואה כדי להציל את חברת-הבת של תומאס קוק קונדור איירליינס.
## חברות תעופה שהיו בבעלות הקבוצה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

תומאס קוק
קטגוריה:חברות בריטיות
דאבל ביי

**דאבל ביי** (באנגלית: **Double Bay**, מילולית **מפרץ כפול**) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי מועצת וולהרה.

## גאוגרפיה
דאבל ביי הוא פרוור על שפת מפרץ ג'קסון, כ-4 ק"מ מזרחית ממרכז העסקים הראשי של סידני. הפרוור גובל ממזרח בדרלינג פוינט וממערב בפוינט פייפר, מצפון במפרץ ומדרום בוולהרה ובאדג'קליף. הפרוור קיבל את שמו מצורת המפרצון בצפונו: המפרצון תחום בין לשונות האדמה של פוינט פייפר ודרלינג פוינט, עם לשונית קטנה במרכזו המחלקת אותו לשני חצאים. חציו המזרחי לעיתים נקרא מפרצון בלקבורן.

הפרוור כולל תחנה על קו המעבורת מסירקולר קווי, המשמש כנתיב תחבורה ראשי.

## היסטוריה
ההתיישבות הראשונה באזור דאבל ביי החלה במהרה לאחר תחילת ההתיישבות האירופאית ב-1788. מרבית היושבים באזור הפרוור היו דייגים שפרנסתם הייתה דייג במפרץ ג'קסון הסמוך. החוות המקומיות גידלו בקר וגידולי ירקות (בעיקר חסה), והאזור החקלאי התפשט דרום מזרחה, לכסות את הפרוורים הסמוכים.

## תרבות
שמאל|ממוזער|250px|רחוב נוקס, בסמוך לדרך אולד הד החדשה
דאבל ביי הוא פרוור מגורים המאופיין ברמה סוציו-אקונומית גבוהה, עם מחיר נדל"ן חציוני לבתים צמודי קרקע מעל ל-2 מיליון דולר אוסטרלי. בזכות אוכלוסיית הפרוור הוא רכש את הכינוי **דאבל פיי** (Double Pay, מילולית תשלום כפול) בפי האוכלוסייה המקומית.

האזור המסחרי העיקרי בפרוור נמתח לאורך דרך אולד הד הישנה והרחובות המצטלבים בה, קרוס, נוקס וביי. בתי העסק המקומיים כוללים מלונות בוטיק, מסעדות, בתי קפה וחנויות יוקרה.

## קישורים חיצוניים

* דאבל ביי באתר "Dictionary of Sydney"
* דאבל ביי באתר "Sydney Suburbs" 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרוורי סידני
שליחותו של הממונה על משאבי אנוש (סרט)

**שליחותו של הממונה על משאבי אנוש** הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של ערן ריקליס שיצא להקרנה בישראל באוקטובר 2010. הסרט עובד לתסריט קולנועי על ידי נח סטולמן על פי ספרו של א.ב יהושע, "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש".

## הפקה והפצה
המפיקים חיים ואסתי מקלברג יזמו את הפקת הסרט. הם רכשו את הזכויות מהסופר א.ב יהושע, בחרו את התסריטאי נח סטולמן ואת הבמאי ערן ריקליס, וגייסו תקציב של כ-10 מיליון שקלים. המשקיעים בסרט כללו את: קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב שהשקיעה 2 מיליון שקל, ערוץ 10 השקיע 800 אלף שקלים, המיזם לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים 600 אלף שקל. קרן רומנית לקולנוע 114 אלף אירו, משקיעים נוספים מצרפת וגרמניה, המפיץ הבינלאומי של הסרט, והלוואה בנקאית.

עוד לפני השלמת הסרט נחתמו הסכמי הפצה במהלך פסטיבל הקולנוע בקאן ואחר כך גם בפסטיבל טורונטו, עם מפיצים במדינות רבות בהם: איטליה, ספרד, אוסטרליה, ניו זילנד, ברזיל, אורוגוואי, פרגוואי וצ'ילה.

צילומי הסרט החלו באוקטובר 2009 ונמשכו כחודשיים בירושלים וברומניה, והשתתפו בו גם שחקנים מרומניה וצרפת. ברומניה צולמו מספר סצנות בימים מושלגים, והיה צורך לחכות למזג אוויר מתאים.

הסרט הוקרן לראשונה בבכורה עולמית בפסטיבל לוקרנו בשווייץ, ביולי 2010, וזכה בפרס "חביב הקהל". בספטמבר הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ובאוקטובר 2010 השתתף בפסטיבל הקולנוע הים תיכוני במונפלייה. בנובמבר הסרט נרכש להפצה בארצות הברית

הסרט זכה בחמישה פרסי אופיר, בהם בפרס "הסרט הטוב ביותר", ועל כן נשלח לייצג את ישראל בקטגוריית "הסרט הזר הטוב ביותר" בטקס פרסי האוסקר, אולם לבסוף לא העפיל למועמדות בקטגוריה.

## עלילה
יוליה, עובדת זרה ממזרח אירופה שבאה לעבוד בישראל, נהרגת בפיגוע בירושלים. גופתה נותרה ללא דורש בחדר המתים. לפי חפציה התברר שעבדה במאפייה ירושלמית (מאפיית ברמן), ועיתונאי של מקומון ירושלמי (גורי אלפי) מאשים את המאפייה באדישות לגורלה. בעלת המאפייה (גילה אלמגור), הידועה בכינוי "האלמנה", מורה לממונה על משאבי אנוש (מארק איווניר) להביא את המנוחה לקבורה במולדתה.

הסרט עוקב אחר מסעו של הממונה על משאבי אנוש מירושלים אל כפר הולדתה של המנוחה, עד להבאתה לקבורה. אליו נלווה העיתונאי, בארץ היעד (רומניה) מצטרפים אליהם סגן קונסול ישראל במקום (ג'וליאן נגולסקו), הנשוי לקונסולית (רוזינה קמבוס) ובנה הקטין של יוליה (נואה סילבר).

עלילת הסרט משחזרת בנאמנות גבוהה את עלילת הספר. ההבדל המשמעותי העיקרי בין השניים הוא, שבספר הבעלים של המאפיה הוא גבר, "הזקן", ואילו בסרט זו אישה, "האלמנה".

## פרסים
* פרסי אופיר:
** הסרט הטוב ביותר
** הבמאי הטוב ביותר (ערן ריקליס)
** התסריט הטוב ביותר (נח סטולמן)
** שחקנית המשנה הטובה ביותר (רוזינה קמבוס)
** הפסקול הטוב ביותר (אשי מילוא וגיל תורן)
* פסטיבל לוקרנו - פרס חביב הקהל
* פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו - הבחירה הרשמית

## קישורים חיצוניים

**ביקורות**
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי ערן ריקליס
קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטים ישראליים מבוססי ספרים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים ברומנית
קטגוריה:סרטים רב-לשוניים
קטגוריה:סרטים על פי ספרי אברהם ב. יהושע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2010
נמל התעופה מינכן פרנץ יוזף שטראוס

שמאל|ממוזער|250px|
שמאל|ממוזער|250px|מראה באזור הכניסה לטרמינל 2
שמאל|ממוזער|250px|אזור B בטרמינל 1
**נמל התעופה מינכן פרנץ יוזף שטראוס** (בגרמנית: **Flughafen München-Franz Josef Strauß**) הוא נמל תעופה בינלאומי הממוקם כ-28.5 ק"מ צפונית-מזרחית למינכן שבגרמניה. הנמל נקרא על שם פרנץ יוזף שטראוס (פוליטיקאי שהיה ראש ממשלת מדינת בוואריה, בה שוכן שדה התעופה), והוא משמש כבסיס לחברת התעופה הגרמנית הלאומית לופטהנזה וכן לחברות קונדור איירליינס ו-TUI איירליינס. בנמל שני מסלולי טיסה מקבילים ושני טרמינלים.

על פי סקר שנערך ב-2020, נבחר נמל התעופה, לחמישי הכי טוב בעולם, ולנמל הטוב ביותר באירופה על פי הדירוג של SKYTRAX

## היסטוריה
נמל התעופה נפתח לתנועה בחצות בין 16 ל-17 במאי 1992, בצמוד לסגירת נמל התעופה הקודם בעיר, נמל התעופה מינכן רים, ששכן ברובע רים במזרחה של העיר. בניית הנמל החלה בשנת 1980 בשטחו של הכפר פרנץ, ש-500 מבתיו נהרסו על מנת לפנות לו מקום. בשנת 2003 יוחד טרמינל 2 לשימושם של הנוסעים בטיסות סטאר אלייאנס בלבד. בשל גידול התנועה בנמל, מתוכננת כיום סלילת מסלול שלישי.

בין השנים 1995–2006 הוכפל מספר הנוסעים בנמל, מפחות מ-15 מיליון לכ-30 מיליון נוסעים בשנה. הנמל הוא השני בגרמניה בהיקף התנועה העוברת בו, לאחר נמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט, והוא מדורג במקום ה-14 בעולם בהיקף התנועה הבינלאומית החולפת דרכו. מדי שנה עוברים בנמל כ-35 מיליון נוסעים. בשנת 2009 דורג הנמל במקום השני באירופה מבחינת איכות שירותיו.

## טרמינלים ומתקנים בנמל
מרבית המתקנים בנמל ממוקמים בין שני מסלולי הטיסה. כבישי הגישה ומסילות הרכבת אל הנמל מחלקים את חלקו המערבי לאזור מטען תחזוקה מדרום, ולמשרדים, חניון לטווח ארוך ומרכז המבקרים מצפון.

### טרמינל 1
טרמינל 1, שנבנה בשנת 1992, הוא הטרמינל הוותיק יותר. לטרמינל קיבולת של 25 מיליון נוסעים בשנה והוא מחולק לחמישה אזורים עצמאיים (A עד E). אזור F הוא אזור מבודד בין שני הטרמינלים, והוא משמש טיסות המצריכות אבטחה מוגברת, בהן כל הטיסות לישראל. טרמינל 1 מטפל כיום בטיסות של כל חברות התעופה חוץ מהחברות שחברות בסטאר אלייאנס. עם זאת, בשל היקף הפעילות של החברות בברית, משתמשות לופטהנזה, ג'רמנווינגס וקונדור איירליינס באזור D.
ממוזער|צילום מטרמינל 2 דרך החלון באזור שער H48  אזור סגור לטיסות לישראל

### טרמינל 2
טרמינל 2 החל לפעול ב-29 ביוני 2003, וגם לו קיבולת של 25 מיליון נוסעים בשנה. מכיוון שבטרמינל זה פועלות רק החברות החברות בסטאר אלייאנס, למעט טורקיש איירלינס הוא אינו מחולק לאזורים וכל המתקנים מרוכזים סביב הכיכר המרכזית. בעקבות חקיקת כללי הביטחון החדשים על ידי האיחוד האירופי, צויד הטרמינל באמצעי בטיחות חדשים וניתנו הוראות ליישמם לנוסעים שבאו ממדינות המוגדרות כלא-בטוחות. בטרמינל אין אזורים נפרדים לנוסעים נכנסים ויוצאים.

### Munich Airport Centre
Munich Airport Centre הוא אזור קניות ובילוי חדש שמחבר בין שני הטרמינלים. הוא בנוי כאוהל שקוף למחצה, ולידו בית מלון של רשת הילטון (המלון נוהל על ידי רשת קמפינסקי עד סוף שנת 2014).

## ראו גם

* נמל התעופה ברלין
* נמל התעופה קלן/בון
* נמל התעופה שטוטגרט
* נמל התעופה הנובר

## קישורים חיצוניים

* נמל התעופה מינכן פרנץ יוזף שטראוס, ברשת החברתית אינסטגרם
* האתר הרשמי של הנמל 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מינכן
קטגוריה:מינכן: תחבורה
קטגוריה:מינכן: מבנים
שטראוס
דני קארי

שמאל|ממוזער|250px|דני קארי בהופעה עם טול
**דניאל (דני) אדווין קארי** (, נולד ב-10 במאי 1961) הוא מתופף אמריקאי חבר להקת המטאל טול.

## ביוגרפיה
קארי נולד בעיר פאולה שבקנזס, ארצות הברית. את אהבתו הראשונה לתופים גילה כבר בגיל 10, כאשר הצטרף אל מקהלת בית הספר בתור נגן סנר. את ימיו בתיכון העביר קארי בלימודי מוזיקת הג'אז אצל מורה מקצועי, דבר אשר יתאפיין מאוחר יותר בסגנון נגינתו. עם סיום התיכון הרחיב קארי את התעניינותו בכלי הקשה תוך כדי שהוא משלב את נושאי הגאומטריה, המדעים ותורת הנסתר.
לפני מעברו ללוס אנג'לס, התגורר תקופה קצרה בעיר פורטלנד שבאורגון, שם התנסה בכמה הופעות במועדוני מוזיקה. בקליפורניה החל קארי את הקריירה המקצועית שלו בתור מתופף ההקלטות של זמרת הפולק רוק - קרול קינג, עד שב-1990 חבר אל שכניו ג'יימס מיינארד קינן ואדם ג'ונס, ויחד הקימו את הלהקה טול.

מלבד טול, קארי שותף בפרויקטים נוספים. בהם: פיגמי לוב סרקס, וולטו!, זאום, גרין ג'ליי ודה ווילד בלו יונדר.

## סגנון וטכניקה
קארי ידוע בשל יכולתו הטכנית והדינמית על התופים. נגינתו מאופיינת בעושר של מקצבים יוצאי דופן ופוליריתמיקה מורכבת. כמו כן הוא מרבה בהוספת כלים אותנטים וייחודיים לשיריו כגון תופי הטאבלה, אשר אותם ניתן לשמוע באלבום 10,000 Days.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מתופפים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
בן ג'ונסון (שחקן)

**בן "סון" ג'ונסון הבן** (באנגלית: ; 13 ביוני 1918 – 8 באפריל 1996) היה שחקן קולנוע אמריקני. הרבה להופיע בסרטי מערבונים. ג'ונסון זכה בפרס באפט"א, פרס גלובוס הזהב ובפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1971 על הופעתו בסרט "הצגת הקולנוע האחרונה".

## ביוגרפיה
ג'ונסון נולד לבן ג'ונסון האב ואולי סוזן ג'ונסון בעיירה פורקר שבאוקלהומה בשמורת אינדיאנים אסג'.

בהיותו נער נהג ללכת עם אביו החוואי למופעי רודיאו, שם התפרסם לפני שפנה לקולנוע. זכה באליפות העולם לקבוצות רודיאו בשנת 1953 ונכנס להיכל התהילה של הענף ב-1973.

התחתן ב-1941 עם קרול איליין ג'ונס, הם היו נשואים במשך 53 שנים עד לפטירתה בשנת 1994, לזוג לא נולדו ילדים.
ג'ונסון נפטר בשנת 1996 בגיל 77 מהתקף לב בעת שהיה בדרכו לבקר את אמו בת ה-96 בעיר מסה.
נקבר לצד אשתו קרול ג'ונס בבית הקברות המרכזי בעיר פאווהוסקה שבאוקלהומה.

על שמו של ג'ונסון נחנך כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד ובשנת 1982 שמו של השחקן נכנס להיכל התהילה של אנשי המערבונים הגדולים בכל הזמנים.

## הופעותיו במערבונים
החל את דרכו בתעשיית הסרטים בראשית שנות ה-40 בסרטו של הווארד יוז "The Outlaw". עבודתו בתור פעלולן תפסה את עיניו של ג'ון פורד שליהק אותו להיות הכפיל של הנרי פונדה במערבון "מבצר האפאצ'ים", במהלך צילומי הסרט הציל ג'ונסון אדם מפגיעת סוס.

פורד שנכח במקום החתים אותו על חוזה משחק מקצועני לשבע שנים. את התפקיד הראשון שלו אצל פורד קיבל במערבון "3 סנדקים", תפקידים נרחבים יותר קיבל בשני סרטים בטרילוגיית חיל הפרשים של ג'ון פורד: "היא ענדה סרט צהוב" ו"ריו גראנדה". את תפקידו הראשי הראשון עשה במותחן ההרפתקאות "סופר ג'ו יאנג". בסרט גילם את גרג, זואולוג שרוצה להציל את הגורילה הענקית ומתאהב בג'יל, האדם הקרוב ביותר לגורילה.

שיחק בתפקידי משנה במערבון של ג'ורג' סטיבנס "שיין" ובמערבון של מרלון ברנדו בתור במאי "כשגברים שונאים". הופיע בארבעה מסרטיו של סם פקינפה: המערבון המלחמתי "רב-סרן דנדי" בו גילם את סמל צ'ילום, יד ימינו של קפטן טיירין (ריצ'רד האריס), "חבורת הפראים" בו הופיע בתור טקטור גרוץ', אחד מחבורת השודדים של פייק בישוף (ויליאם הולדן), "הבריחה" בו שיחק איש עסקים מושחת בשם ג'ק בניון ו"אלוף". מערבונים נוספים בהם התפרסם היו "בשן חורקת", "הבלתי מנוצח" ו"צ'יסום".

גילם את דמותו הביוגרפית של הסוכן הפדרלי הנערץ מלווין פרביס בסרטו של ג'ון מיליוס "דילינג'ר" ושיחק בדרמת הפשע של סטיבן ספילברג "שוגרלנד אקספרס". בשנת 1971 זכה ג'ונסון בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב ובפרס באפט"א על תפקידו בסרט של פיטר בוגדנוביץ' "הצגת הקולנוע האחרונה" בו גילם את סם האריה, הבעלים של בית הקולנוע בעיירה אמריקאית קטנה בתחילת שנות ה-50. ב-1972 שיחק בסרטו של סאם פקינפה, הבריחה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוקלהומה
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:אמריקאים ממוצא צ'ירוקי
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן משנה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1996
קורי מונטית'

**קורי אלן מייקל מונטית**' (באנגלית: **Cory Allan Michael Monteith**; 11 במאי 1982 – 13 ביולי 2013) היה שחקן ומוזיקאי קנדי, הידוע בזכות תפקידו בתור פין הדסון בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "Glee" (2009–2013).

## ביוגרפיה
קורי מונטית' נולד בקלגרי שבאלברטה וגדל בוויקטוריה, קולומביה הבריטית. בנם הצעיר של אן מקגרגור, מעצבת פנים, וג'ו מונטית', איש צבא ששירת בחיל הרגלים של צבא קנדה. אחיו הצעיר של שון מונטית'. הוריו התגרשו כשהיה בן 7, והוא התגורר עם אמו.

בגיל 13 החל לצרוך סמים ואלכוהול, ולאחר שעבר בין 16 בתי ספר שונים, הוא נשר מהלימודים התיכוניים בגיל 16. בגיל 19 טופל במכון גמילה מאלכוהול. לאחר מכן החל לעבוד ברשת הסופרמרקטים הקמעונאית וולמארט, כרוחץ מכוניות, כנהג מונית וכנהג אוטובוס.

## קריירה
בשנת 2004 התחיל מונטית' את קריירת המשחק שלו בתפקידים קטנים, בהופעות כשחקן אורח בפרקים בודדים של סדרות טלוויזיה שצולמו כולן בוונקובר שבקולומביה הבריטית.

משנת 2009 התפרסם בעקבות השתתפותו בתפקיד ראשי בסדרה Glee, בה גילם את פין הדסון, קפטן נבחרת פוטבול בבית ספר באוהיו, שמצטרף למקהלת בית הספר, דבר שמערער את מעמדו החברתי. במהלך הסדרה ביצע הדסון את רוב הסולואים הגבריים הראשיים. ב-2010 וב-2011 יצא לסיבובי הופעות ברחבי ארצות הברית לצד שחקני הסדרה, במופע שכלל להיטים מתוך הסדרה.

ב-2011 שיחק בסרט "מונטה קרלו", בתפקיד משנה.

בשנת 2013 הצטלם לסרטו האחרון, "*McCanick*", בו גילם את סימון וויקס לצד דייוויד מורס. ושיחק בקומדיה "*All the Wrong Reasons*" לצד קווין זגרס.

## חיים אישיים
מונטית' התגורר בלוס אנג'לס. הוא היה במערכת יחסים רומנטית עם השחקנית והזמרת ליאה מישל, שכיכבה לצדו בסדרה "Glee". מונטית' ומישל היו מאורסים ועמדו להתחתן, מונטית' הציע לליאה ב-7 ביולי 2012 להתארס לו ותשובתה הייתה חיובית.

ב-31 במרץ 2013 נכנס לטיפול נוסף במכון גמילה מסמים, ממנו יצא ב-26 באפריל 2013. מונטית' נפטר ביולי 2013, ככל הנראה בשל נטילת מנת יתר של סמים בשילוב עם אלכוהול.

פין הדסון, הדמות שגילם קורי בתוכנית "Glee", הוזכר פעמיים בתוכנית לאחר מותו של מונטית' כמחווה לזכרו: בפרק השלישי בעונה החמישית שהוקדש כולו לפרידה ממנו ובפרק האחרון ששודר ב-20 במרץ 2015.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:זמרים קנדים
קטגוריה:מוזיקאים קנדים
קטגוריה:זוכי פרס בחירת הנוער
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1982
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-2013
תהליך תרמודינמי

[שמאל|מסגרת|מעגל קרנו (קו שחור) וקווים איזותרמיים, המייצגים את השינויים האפשריים בטמפרטורה קבועה, (אדום) ואיזנטרופיים, המייצגים שינויים אפשריים ב[אנטרופיה קבועה (ירוק). למעלה, המעגל מתואר במרחב של הלחץ (P) כנגד הנפח (V). השטח הכלוא בתוך המעגל הוא סה"כ העבודה שנעשתה על ידי המנוע. למטה, אותו מעגל מתואר במרחב של הטמפרטורה (T) כנגד האנטרופיה (S) השטח הכלוא בתוך המעגל הוא סה"כ החום שהפך לעבודה.]]

בתרמודינמיקה, **תהליך תרמודינמי** הוא תהליך הפועל על צבר חלקיקים. לרוב, לשם פשטות, מתייחסים לתהליכים שבהם אחד מהקבועים המתארים את המערכת נותר קבוע. התהליכים התרמודינמיים הנפוצים ביותר הם:
* תהליך איזותרמי – תהליך שבו הטמפרטורה במערכת נותרת קבועה.
* תהליך איזוכורי –תהליך שבו נפח המערכת נותר קבוע.
* תהליך איזוברי – תהליך שבו הלחץ במערכת נותר קבוע. בתהליך זה חום המועבר למערכת משנה את האנרגיה הפנימית של המערכת ומבצע עבודה שמתבטאת בשינוי הנפח של המערכת.
* תהליך איזנטרופי – תהליך שבו האנטרופיה במערכת נותרת קבועה.
* תהליך איזואנתלפי – תהליך שבו האנתלפיה במערכת נותרת קבועה.
* תהליך אדיאבטי – בתהליך זה אין מעבר חום מהמערכת לסביבה; לתהליכים אדיאבטיים חשיבות רבה, תהליך אדיאבטי לא יהיה בהכרח תהליך איזנטרופי
* תהליך פוליטרופי – תהליך שבו מתקיים :p V^{\,n} = C כאשר C מספר קבוע ו-n הוא האינדקס הפוליטרופי. תהליך זה מתאר לרוב שינוי נפח של גזים (לדוגמה במקרר)

## דוגמאות לתהליכים תרמודינמיים
* צל גשם נוצר כאשר אוויר חם ולח נדחף אל רכסי הרים, הוא עולה תוך ירידה בלחץ האטמוספירי ומתקרר בתהליך אדיאבטי עד לנקודת הטל (הנקודה בה מתעבות טיפות). תהליך זה גורם לכך שמדבר יהודה שממזרח לקו פרשת המים של הרי יהודה יבש משמעותית מזה שממערבם.
* צוללן קרטזי הוא תהליך איזותרמי תוך שינוי של הלחץ והנפח.
* מתיחת גומייה היא תהליך איזנטרופי בו הטמפרטורה עולה.
* כל מנועי הבעירה הפנימית וכן מנועים נוספים, אך לא מנועים חשמליים, מיישמים מחזורים של תהליכים תרמודימיים, במנוע קרנו מתרחשים תהליכי איזותרמיים ואדיאבטיים.

## קישורים חיצוניים

*שימוש בגומייה להדגמת איזנטרופיות 
*דוגמה לצוללן קרטזי מפעילות "ליל המדענים" באוניברסיטת בן-גוריון בנגב

קטגוריה:תרמודינמיקה
קטגוריה:כימיה של שיווי משקל
ציידי האלפים

שמאל|ממוזער|250px|מדים של ציידי האלפים
**ציידי האלפים** (באיטלקית: **Cacciatori delle Alpi**) הייתה יחידה צבאית של מתנדבים איטלקים שהוקמה על ידי ג'וזפה גריבלדי בקונאו ב-20 בפברואר 1859, חודשיים לפני שפרצה מלחמת העצמאות האיטלקית השנייה, על מנת לסייע בידי הצבא הסדיר של ממלכת סרדיניה לשחרר את חלקה הצפוני של איטליה משלטונה של האימפריה האוסטרית.

מרבית המתנדבים ליחידה הגיעו מהשטחים שבשליטה אוסטרית בממלכת לומברדיה-ונציה לטורינו בירתה של ממלכת סרדיניה, תוך שהם גונבים את הגבול לקנטון טיצ'ינו בשווייץ שממשלתה שיתפה פעולה בסתר עם ממלכת איטליה. את הנשק והמדים ספקה ממלכת סרדיניה. כפי ששמה מרמז פעלה היחידה בהרי האלפים. בין הניצחונות שנחלה במלחמה על האוסטרים היו בקרב וארזה ובקרב סן פרמו באזור קומו.

היחידה פעלה גם במהלך מלחמת העצמאות האיטלקית השלישית בשנת 1866, שעה שצבא ממלכת איטליה (שמה של ממלכת סרדיניה מ-1861) ניסה לכבוש את ונציה מידי האוסטרים. במקרה זה הצליחו 40,000 המתנדבים להשיג את הניצחון האיטלקי היחיד במלחמה בקרב בזקה שנערך ב-21 ביוני 1866 והתקרבו לעיר טרנטו, שאותה לא כבשו לבסוף בשל הסכם שביתת הנשק שסיים את המלחמה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איטליה: היסטוריה
קטגוריה:ממלכת איטליה
פייחת

שמאל|ממוזער|250px|עלי שפלרה שיחנית נגועים בפייחת
**פַּיַיחַת** היא תופעה של היווצרות שכבת אבקה דמוית פיח על עלי צמחים. התופעה נוצרת על ידי מיני פטריות שונים ממערכת פטריות השק, הניזונות מטל דבש שמפרישות כנימות היונקות את מוהל הצמחים.

הפטריות אינן גורמות נזק ישיר לצמח שעליו הן חיות, אולם שכבת הכיסוי עלולה לפגוע בקליטת אור השמש על ידי העלים ובכך לעכב את תהליך הפוטוסינתזה. לעיתים רחוקות הדבר יכול להאט את גדילת הצמח או לגרום להצהבת העלים, בעיקר כאשר תערובת דביקה של פייחת וטל דבש חוסמת את הפיוניות ופוגעת בתהליכי ויסות הגזים והטרנספירציה של הצמח.

מעבר לכך, הנזק הוא בעיקר אסתטי, ולכן הפייחת נחשבת למחלה של צמחי נוי. התופעה נפוצה בצמחי נוי כגון אזליאה, גרדניה, קמליה, שפלרה, לגרסטרמיה ועוד, וכן בצמחים הגדלים תחת עצים כגון פקאן, המשמשים גם הם פונדקאים לכנימות, ואשר טל דבש מטפטף מהם. צמחים הנגועים בפייחת רבה יכולים גם ללכלך את סביבתם באבקה השחורה.

הטיפול בצמחים הנגועים בפייחת הוא ניקוי והסרה של הכנימות המייצרות את טל הדבש, באמצעות חומרים שונים. ניתן לעשות זאת בתמיסה דלילה של מי סבון או באלכוהול 5%, וכן באמצעות שמן הנים, המשמיד את החרקים המזיקים ואינו רעיל לבני אדם וליונקים ועופות. ניתן להשתמש בקוטלי חרקים סיסטמיים כגון מלתיון או דיאזינון או אימידקלופריד (השם המסחרי: קונפידור). במקרה של קונפידור המלצת היצרן היא לדלל את החומר במים בדלי ולשפוך סמוך לעץ אך שיטה יעילה יותר היא להזריק את החומר ישירות לגזע העץ באמצעות ניקובו במכונת קידוח ביתית בכמה מקומות בהתאם לעובי הגזע.

אין להשתמש בחומרי ההדברה שצוינו לעיל בצמחים המיועדים למאכל, ויש להיזהר משימוש בהם בצמחים בתוך הבית, בהתאם להוראות היצרנים.

כל הטיפולים משמשים להסרת הפייחת והכנימות הגורמות לה, אך אינם מונעים את התחדשות התופעה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פטריות שק
קטגוריה:מחלות צמחים
חוק שריון שלילת זכות השיבה

**חוק שריון שלילת זכות השיבה, התשס"א-2001** קובע כי "פליטים לא יוחזרו לשטח מדינת ישראל אלא באישור של רוב חברי הכנסת" (). גוף החוק מתייחס לפליטים הפלסטינים (בלי לנקוב במפורש בזהות הפלסטינית), ובשמו הוא שולל את זכות השיבה, שהיא תביעה מרכזית של הפלסטינים. 

ההצעה הועלתה על ידי ח"כ ישראל כץ מהליכוד, הצעת החוק פורסמה ב"רשומות" ב-30 באוקטובר 2000, והחוק אושר ב-1 בינואר 2001.

החוק מתחיל בשתי הגדרות:
* "שטח מדינת ישראל" - שטח הנמצא בתחום שליטתה הריבונית של מדינת ישראל;
* "פליט" - מי שיצא מגבולות מדינת ישראל בעטיה של מלחמה והוא אינו אזרח מדינת ישראל, לרבות עקורי 1967 ופליטי 1948 או בן משפחתו.

עיקר החוק הוא הקביעה: "פליטים לא יוחזרו לשטח מדינת ישראל אלא באישור של רוב חברי הכנסת". בסעיף 3 לחוק נקבעה הקלה מסוימת בקביעה זו: "רשאי שר הפנים בהסכמת שר הביטחון ובאישור ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, לקבוע כללים למתן אישורי כניסה לשטח מדינת ישראל לשם מגורים בה, לפליטים, מטעמים הומניטריים בלבד". כן מציין החוק שהוא אינו חל על מי שחל עליו חוק השבות. החוק קובע במפורש כי "ממשלת ישראל לא תתחייב ולא תתקשר בהסכם העומד בסתירה להוראותיו של חוק זה". 

מטרת החוק מוצגת בדברי ההסבר להצעת החוק, שבהם שני משפטים בלבד: "ממשלת ישראל פותחת בשיחות לקראת הסכם קבע עם הפלסטינים, בשיחות יועלה נושא פליטי 1948 ו-1967. מטרת החוק למנוע אפשרות שהממשלה תוכל להחליט בלא אישור הכנסת, או ברוב רגיל על שיבת פליטים לתחומי מדינת ישראל." כלומר, חוק זה נועד לכבול את ידיה של ממשלת ישראל. איסור על כניסתם של הפליטים נקבע בחוקים קודמים, כגון חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט), תשי"ד-1954, שבו נאמר: "המסתנן, דינו - מאסר חמש שנים או קנס חמשת אלפים לירות, או שני הענשים כאחד". הגדרת "מסתנן" בחוק זה כוללת את הפליטים הפלסטינים.

אף שבהתאם לחוק החזרת פליטים לשטח מדינת ישראל מחייבת אישור של רוב חברי הכנסת, החוק עצמו אינו חוק משוריין, כלומר לתיקונו או לביטולו די ברוב רגיל של חברי הכנסת. 

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

שריון שלילת זכות השיבה
קטגוריה:הכנסת החמש עשרה: חקיקה
קטגוריה:יחסי הרשות הפלסטינית – ישראל
קאנדלאריה

**קאנדלאריה** (בספרדית: **Candelaria**) היא עיירה ורשות מוניציפלית ספרדית באי טנריפה שבאיים הקנריים. בעקבות טענות על הופעת מריה הקדושה במקום, הפכה העיירה לאתר צליינות פופולרי בקרב הנוצרים באזור. נכון לשנת 2010, בעיירה כ-25 אלף תושבים. שמה של העיירה
מציין את הבתולה המבורכת של קאנדלאריה (הקדושה המגינה של האיים הקנריים).

מוקד המשיכה העיקרי של העיר נמצא במרכזה, הבזיליקה של קאנדלאריה, שהוא אחד מהמקומות הקדושים הקתוליים הגדולים ביותר של ספרד. במקדש זה יש את פסל בתולה המבורכת של קאנדלאריה. פעמיים בשנה, ב-2 בפברואר וב-14 וה-15 באוגוסט, חוגגים שם את חגה של הבתולה הברוכה של קאנדלאריה.

## תמונות

Tenerife.candelaria.exterior.basilica.jpg|הבזיליקה של קאנדלאריה, מבט מבחוץ.
Virgen de Candelaria.jpg|הבתולה הברוכה של קאנדלאריה (לקדוש המגן של האיים הקנריים).
Plaza de la Basílica esculturas de los menceyes.jpg|פסלים של המלכים לשעבר של האי, גואנצ'ים.
Desfilemilitar09.JPG|המצעד הצבאי במהלך הפסטיבל של הבתולה.


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:האיים הקנריים: ערים
קטגוריה:ספרד: ערי חוף
קטגוריה:טנריפה
צסק"א מוסקבה (כדורסל נשים)

**מועדון הכדורסל לנשים צסק"א מוסקבה** (ברוסית: **ЖБК ЦСКА Москва**) היה מועדון כדורסל רוסי שפורק ב-2009 בשל קשיים פיננסיים.

המועדון היה בין הקבוצות החזקות בברית המועצות וברוסיה. בשנת 2001 הקבוצה פורקה וזכויות השם הועברו למועדון כדורסל בעיר סמרה. גם בתקופה זו הקבוצה הייתה בין החזקות ברוסיה. לאחר מספר שנים, בשנת 2006 הקבוצה עם שחקניה עברה למוסקבה. בשנת 2009 המועדון נכנס לקשיים כלכליים ובסופו של דבר פורק סופית.

## הישגים
* בתקופת ברית המועצות
****[[אליפות ברית המועצות בכדורסל נשים|אלופת ברית המועצות]]**: 1983, 1985, 1989
****מחזיקת [[גביע ברית המועצות בכדורסל נשים|גביע ברית המועצות]]**: 1978
****מחזיקת [[יורוקאפ (נשים)|גביע רונקטי]]**: 1985, 1989, 1997
* בתקופת רוסיה - תחת השם "צסק"א מוסקבה"
****[[הפרמייר ליג הרוסי בכדורסל נשים|אלופת רוסיה]]**: 1992 - 1997
* בתקופת רוסיה - תחת השם ВБМ-СГАУ - התבססה בסמרה
****מחזיקת גביע העולם**: 2003
****[[הפרמייר ליג הרוסי בכדורסל נשים|אלופת רוסיה]]**: 2004–2006
****מחזיקת [[הגביע הרוסי בכדורסל נשים|גביע רוסיה]]: 2004
****אלופת הליגה העולמית**: 2004, [[2005]]
****אלופת היורוליג**: 2003
* בתקופת רוסיה - תחת השם "צסק"א" - התבססה תחילה ב[[סמרה]] ואחר כך ב[[מוסקבה]]
****מחזיקת גביע רוסיה: 2006 - 2008
****אלופת הליגה העולמית**: 2007

קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים רוסיות
קטגוריה:צסק"א מוסקבה
וולטר גוטל

**וולטר גוטל** (באנגלית: **Walter Gotell**; 15 במרץ 1924 – 5 במאי 1997) היה שחקן גרמני, הידוע בשל תפקידו כגנרל גוגול, ראש הק.ג.ב. בסדרת סרטי ג'יימס בונד.

## ביוגרפיה
גוטל נולד בבון, גרמניה. משפחתו היגרה לבריטניה אחרי שהנאצים עלו לשלטון. כדובר אנגלית שוטפת הוא החל לשחק בסרטים ב-1942, בדרך כלל גילם את דמותם של פטריוטים גרמנים, כמו בסרט We Dive at Dawn מ-1943.

הוא החל לשחק בתפקידים משמעותיים יותר בראשית שנות החמישים, שיחק במלכה אפריקאית (1951) , Ice-Cold in Alex (1958), תותחי נברון (1961), 55 יום בפקין (1963), Lancelot and Guinevere (1963), המרגל שחזר מן הכפור (1965), לורד ג'ים (1965), יום ראשון השחור (1977), הנערים מברזיל (1978), וקובה (1979).

גוטל זכה בתפקיד גנרל הק.ג.ב. אנטול גוגול בסרט המרגלת שאהבה אותי, בשל דמיונו הרב לראש המשטרה החשאית לשעבר ברוסיה הסובייטית לברנטי בריה. תפקידו הראשון בסדרת סרטי ג'יימס בונד הגיע ב-1963, כשגילם את מורזני, עוזרו של הגיבור הרע בסרט מרוסיה באהבה. החל משלהי שנות השבעים הוא שיחק את התפקיד החוזר ונשנה של גנרל גוגול בסדרת סרטי ג'יימס בונד, החל מהמרגלת שאהבה אותי ב-1977. הדמות שבה במונרייקר (1979), לעינייך בלבד (1981), אוקטופוסי (1983), רצח בעיניים (1985) ו007 באזור המסוכן (1987). כשהמלחמה הקרה שככה, דמותו של ראש הק.ג.ב. נראתה משנה את גישתה כלפי המערב – ממתחרה ישירה למשתפת פעולה. בהופעתו האחרונה, כשהמלחמה הקרה נעשתה פחות משמעותית, הוא נראה עובר לתפקיד שונה, דיפלומטי יותר. גוטל הוא אחד השחקנים הבודדים ששיחקו הן רשע שמתמודד עם בונד והן את בעל בריתו (אחרים הם ג'ו דון בייקר וצ'ארלס גריי).

לאורך הקריירה שלו, גוטל גם הופיע בתפקידי אורח רבים במגוון רחב של סדרות טלוויזיה. הוא שיחק את Chief Constable Cullen  ב- Softly, Softly: Taskforce  לאורך תקופה של מעל חמש שנים החל מ-1969. הופעותיו כוללות סדרות שונות בכללן Danger Man, אביר על גלגלים, צוות לעניין, זאב מעופף, תיקים באפלה, Scarecrow and Mrs. King, מקגייוור, מסע בין כוכבים: הדור הבא, מיאמי וייס, קגני ולייסי, המלאך. 

גוטל היה איש עסקים בנוסף להיותו שחקן, והוא השתמש במשכורתו מהסרטים על מנת לממן את עסקיו. הוא הלך לעולמו ב-1997 מסרטן. יש לו בת אחת, קרול, שנולדה ב-1960.

## קישורים חיצוניים

* וולטר גוטל ב-Memory Alpha (Star Trek wiki)

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1924
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1997
חיים רינג

שמאל|ממוזער|200px|רינג, 2005
**חיים רינג** (18 ביולי 1944 - 15 בספטמבר 2008) היה רופא שיקומי ישראלי. במשך יותר משלושים שנה עבד בבית החולים לוינשטיין, ובתפקידיו האחרונים שימש כמנהל המחלקה לשיקום נוירולוגי וסגן מנהל בית החולים. רינג היה פרופסור באוניברסיטת תל אביב ושימש כנשיא הארגון הבינלאומי לרפואה שיקומית.

## אודות
רינג נולד במונטווידאו באורוגוואי שם למד שנה ראשונה רפואה. בשנת 1963 עלה לישראל, למד שנה באולפן בקיבוץ רוחמה ואחר כך שירת בצה"ל. לאחר מכן שב לאורוגוואי וסיים את לימודי הרפואה בשנת 1973 ובאותה שנה חזר לישראל. 

את הסטאז' עשה בבית חולים מאיר ובשנת 1974 הגיע לחודש התמחות בבית לוינשטיין. בעקבות תקופה זו החליט להתמחות ברפואה שיקומית. בשנת 1980 סיים את ההתמחות וקיבל תעודת מומחה לרפואה פיזיקלית ושיקום. 

פיתח בעבור המוסד לביטוח לאומי מודל המאפשר הערכה בזמן קצר לזכאות בעבור חוק הנכות הכללית למוגבלים שלא מתאונת עבודה.

החל ללמד בחוג לרפואה שיקומית בבי"ס לרפואה של אוניברסיטת תל אביב בשנת 1980. בשנת 1990 הועלה לדרגת מרצה בכיר, בשנת 1993 מונה לפרופסור חבר קליני ובשנת 2000 לפרופסור קליני מן המניין וכן שימש כראש החוג לשיקום וראש התוכנית ללימודי המשך בשיקום. כתב במהלך הקריירה עשרות מאמרים וארגון מספר כנסים בינלאומיים.

בשנת 2005 קיבל תואר פרופ' לשם כבוד מהפקולטה לרפואה במונטווידאו באורוגוואי.

כיהן גם כיו"ר המועצה הלאומית לשיקום במשרד הבריאות וכיו"ר ועדת השיקום הלאומי לשעת חירום.

הקים את ארגון השיקום הים-תיכוני ובשנת 2002 נבחר לנשיא השני של ארגון העולמי של איגוד השיקום העולמי (ISPRM).

הוא נישא לאירן והיה אב לשלושה. נפטר לאחר מחלה בשנת 2008 כשהוא בן 64, ונקבר בבית העלמין כפר נחמן ברעננה. 

הכנס השנתי ה-59 של האיגוד הישראלי לרפואה פיזיקלית ושיקום וכן גיליון 28 של "שיקומדע" הוקדשו לזכרו. בשנת 2010 נחנך חדר ישיבות ולימודים לזכרו במחלקה לשיקום נוירולוגי ג' בבית החולים לוינשטיין על שמו. בחדר הישיבות מתנוססת תמונתו והוא מכיל ספרים מספרייתו האישית וחומר לימודי רב שכתב ואסף בשנות פעילותו.

בשנת 2016, במלאת שמונה שנים לפטירתו, הקימה משפחתו של רינג אתר הנצחה לזכרו, בו מפורטים דרכו המקצועית וסיפור חייו האישי: http://www.haimring.co.il/

## קישורים חיצוניים

* אתר הנצחה לכבוד פרופ' חיים רינג
* פרופ' חיים רינג ז"ל, דברים לזכרו
* 
* בת עמי מלניק, '''דרך חדשה''', בית חולים לוינשטיין, 2010, עמ' 45
* מאמרים מדעים שכתב חיים רינג

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: רפואה
קטגוריה:רופאי שיקום ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות כפר נחמן
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
קטגוריה:ישראלים ילידי אורוגוואי