open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סלאבקו וראנש

**סלאבקו וראנש** (במונטנגרית: **Slavko Vraneš**; נולד ב-30 בינואר 1983) הוא כדורסלן מונטנגרי ששיחק בעמדת הסנטר בקבוצת מטאלץ ולייבו מליגת העל הסרבית. וראנש, המיתמר לגובה של 2.30 מטרים משחק עבור נבחרת מונטנגרו.

## ביוגרפיה
וראנש החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת ז'לזניק הסרבית ובשנת 2000 עבר לקבוצת טופאש בורסה הטורקית בשורותיה שיחק בעונת , ולאחר מכן עבר לקבוצת אפס פילזן. לאחר קשיי הסתגלות, חזר וראנש למונטנגרו (אז עדיין סרביה ומונטנגרו) בינואר 2002 שם שיחק בקבוצת בודוצ'נוסט פודגוריצה עד לקיץ של שנת 2003. הוא נבחר בסיבוב השני של דראפט ה-NBA של שנת 2003 על ידי קבוצת הניו יורק ניקס, אך נופה משורות הקבוצה כבר בדצמבר אותה השנה. בתחילת ינואר 2004 חתם וראנש על חוזה לעשרה ימים בקבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס ושיחק בשורותיה משחק בודד. לאחר מכן שיחק וראנש פרק זמן קצר גם בקבוצת הכוכב האדום בלגרד.

הטלטלה בין הקבוצות נסתיימה כאשר חזר וראנש פעם נוספת לבודוצ'נוסט פודגוריצה. בפודגוריצה שיחק וראנש במשך שלוש עונות טרם עבר לקבוצת פרטיזן בלגרד בשורותיה שיחק במשך שלוש עונות גם כן. בקיץ 2010 עבר וארנש לקבוצת אוניקס קאזאן הרוסית ובאוקטובר 2011 הצטרף לקבוצת פטרוכימי בנדר האיראנית. ב-2013 עבר למטאלאץ ולייבו הסרבית. באוקטובר 2013 חזר לאיראן וחתם באספהאן. בפברואר 2015 חזר למטאלאץ ולייבו, אך לאחר כמה חודשים חזר לפטרוכימי בנדר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורסלנים מונטנגרים
קטגוריה:כדורסלני ז'לזניק בלגרד
קטגוריה:כדורסלני טופאש בורסה
קטגוריה:כדורסלני ניו יורק ניקס
קטגוריה:כדורסלני פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:כדורסלני פרטיזן בלגרד
קטגוריה:כדורסלני הכוכב האדום בלגרד
קטגוריה:כדורסלני אנאדולו אפס
קטגוריה:כדורסלני אוניקס קאזאן
קטגוריה:כדורסלני בודוצ'נוסט פודגוריצה
קטגוריה:כדורסלני נבחרת מונטנגרו
קטגוריה:בחירות דראפט של ניו יורק ניקס
קטגוריה:מונטנגרים שנולדו ב-1983
גילי חיימוביץ'

**גילי חיימוביץ**' (נולד ב-24 בפברואר 1993) הוא לוחם טאקוונדו ישראלי, המתחרה בקטגוריית המשקל של עד 58 ק"ג. הוא נולד ברעננה וגר בגדרה.

## ביוגרפיה
חיימוביץ' החל באימוני הטאקוונדו במקרה, לאחר שחוג ההגנה העצמית בו השתתף בוטל עקב מיעוט משתתפים. בגיל 15 החל להשתתף בתחרויות בינלאומיות. הוא הגיע להישג ראשון בשנת 2007 בה זכה במדליית הארד באליפות קרואטיה הפתוחה בקטגוריית המשקל עד 41 ק"ג. שנה לאחר מכן זכה במדליית הזהב באותה אליפות בקטגוריית המשקל עד 45 ק"ג. בשנת 2009 זכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל של עד 45 ק"ג באליפות אירופה לנוער שנערכה בטרלבורג שבשוודיה. אולם, באותה שנה הוא הפסיד ברבע הגמר באליפות אירופה לצעירים שנערכה בוויגו שבספרד.

בשנת 2010 נחל חיימוביץ הפסדים באליפות העולם בטאקוונדו לנוער. אולם, זכה במדליית ארד באליפות אוסטריה הפתוחה. באולימפיאדת הנוער שנערכה בסינגפור בקטגוריית המשקל של עד 48 ק"ג, זכה חיימוביץ' במדליית הזהב לאחר שהיריב האיראני שהיה אמור להתמודד מולו בקרב הגמר לא התייצב.

בשנת 2011 התגייס חיימוביץ' לצבא הגנה לישראל ושירת כספורטאי מצטיין. החל משנת 2012 מתמודד חיימוביץ' בקטגוריית הבוגרים. באליפות אירופה בטאקוונדו שנערכה באותה שנה במנצ'סטר שבאנגליה הפסיד חיימוביץ' בסיבוב הראשון בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג. אולם, באליפות קרואטיה הפתוחה זכה במדליית ארד. בשנת 2013 זכה במדליית זהב באליפות פולין הפתוחה ובאליפות ישראל הפתוחה. במהלך שנת 2014 הפסיד חיימוביץ' בסיבוב הראשון באליפות אירופה בטאקוונדו. אך, זכה במדליית ארד באליפות בלגיה הפתוחה ושמר על מקומו הראשון באליפות ישראל הפתוחה.

שנת 2015 החלה ברגל ימין כאשר חיימוביץ' זכה במדליית ארד באליפות יוון הפתוחה ובמדליית כסף באליפות בוסניה הפתוחה. אולם בהמשך השנה הפסיד בסיבוב השני באליפות העולם בטאקוונדו. במשחקים האירופיים שנערכו בבאקו בירת אזרבייג'ן הוא התחרה בקטגוריית משקל עד 58 ק"ג והפסיד בשמינית הגמר. שנת 2016 נפתחה בהפסד בשמינית הגמר באליפות אורפה בטאקוונדו. אולם, לאחר מכן זכה חיימוביץ' במדליית ארד באליפות אוסטריה הפתוחה ובאליפות לוקסמבורג הפתוחה. באליפות ישראל הפתוחה התחרה חיימוביץ בקטגוריית המשקל עד 58 ק"ג וזכה במדליית זהב.

## קישורים חיצוניים

* גילי חיימוביץ' באתר ההתאחדות הישראלית לטאקוונדו
* גילי חיימוביץ' באתר taekwando data
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי טאקוונדו ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי דרכא ע"ש בגין (גדרה)
קטגוריה:אלופים באולימפיאדת הנוער מישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1993
המשחקים האולימפיים לנוער

שמאל|ממוזער|סמל המשחקים האולימפיים לנוער
**המשחקים האולימפיים לנוער** (באנגלית: **The Youth Olympic Games** או בראשי תיבות: **YOG**) הוא אירוע עולמי של תחרויות ספורט רב-ענפיות הנערך אחת לארבע שנים המוגדר לנוער בגילאי 14 עד 18 שלא יכולים להשתתף ב. מוטו התחרות הוא "ללמוד כדי לדעת, ללמוד כדי להיות, ללמוד לעשות וללמוד איך לחיות יחד", והנושא הכללי של התחרות הוא חינוך ותרבות. רעיון המשחקים האולימפיים לנוער הוצג בישיבת הוועד האולימפי במוסקבה בשנת 2001 על ידי ז'אק רוג, הנשיא החדש דאז של הוועד האולימפי הבין-לאומי, הרעיון אושר במושב הוועד האולימפי בגואטמלה סיטי, גואטמלה ב-6 ביוני 2007. אולימפיאדת הנוער נערכה לראשונה בסינגפור בין 14 ל-26 באוגוסט 2010.

## דרישות מהערים המארחות
הוועד האולימפי הודיע כי העיר המארחת לא חייבת לבנות מבנים חדשים חוץ מכמה מבנים מסוימים ואת הכפר האולימפי. בנוסף, הוחלט כי כל המשחקים חייבים להתקיים בתחומי העיר, דבר שגרם להפסקת ההצעות המשותפות. על פי הדרישות, האצטדיון שבו נערך טקס הפתיחה של האולימפיאדה חייב להכיל יותר מ-10,000 מקומות, ועל כל מתקן אולימפי שבו נערכת תחרות להכיל לפחות 2,500 מקומות.

כל מדינה מחויבת לשלוח לפחות ארבעה משתתפים ולא יותר ממאה משתתפים, כל מדינה בוחרת את הנבחרת שלה כ-18 חודשים לפני תחילת התחרות כך שייתכן שילד בן 12 ייבחר לנבחרת האולימפית.

## מימון
העלויות המשוערות של אולימפיאדת הנוער היו כ-30 מיליון דולר למשחקי הקיץ ובין 15 ל-20 מיליון דולר למשחקי החורף, בעיקר עבור תיקון תשתיות ומגורים. הוחלט כי הוועד האולימפי ישלם לעיר עבור הלינה והמזון של המשתתפים ושל השופטים, הוצאות שמסתכמות ב-11 מיליון דולר.
תקציבי הערים שהגישו הצעה לאירוח אולימפיאדת הנוער הראשונה היו גדולים פי כמה מהתקציב המשוער. סינגפור הציעה כ-75 מיליון דולר ומוסקבה הציעה 175 מיליון דולר. תקציבי הערים שהציעו את אירוח אולימפיאדת החורף לנוער הראשונה היו צנועים יותר, 22 מיליון דולר שהציעה אינסברוק ו-14 מיליון דולר שהציעה קואופיו, פינלנד. עלות אולימפיאדת הנוער בסינגפור מוערכת בכ-387 מיליון דולר סינגפורי (284 מיליון דולר אמריקאי).

## רשימת אולימפיאדות הנוער
### משחקי הקיץ

### משחקי החורף

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:תחרויות ספורט רב-ענפיות
איגור דניסוב

**איגור ולדימירוביץ' דניסוב** (ברוסית: **Игорь Владимирович Денисов**; נולד ב-17 במאי 1984) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת הקשר.

## ביוגרפיה
דניסוב נולד בלנינגרד, ובצעירותו למד בבתי הספר לכדורגל "טורבוסטרויטל" (Турбостроитель) ו"סמנה" (Смена). בגיל 16 הוא הצטרף למחלקת הנוער של המועדון המקומי זניט סנקט פטרבורג, ושיחק בה במשך שנתיים. ב-2002, בגיל 18, הוא הצטרף לראשונה לקבוצה הבוגרת של המועדון וערך את הופעת הבכורה שלו במדיה במשחק מול צסק"א מוסקבה.

במהלך השנים הבאות הפך דניסוב לאחד מהשחקנים החשובים בזניט. הוא תפקד בקבוצה בעיקר בתור קשר אחורי, הלוקח חלק מרכזי במשימות ההגנתיות ואף בונה התקפות חדשות. לעיתים שימש גם כקשר התקפי בעל תפקיד יצירתי בהכנת מצבי הבקעה לחלוצים. דניסוב סייע לזניט לזכות באליפות ליגת העל הרוסית בכדורגל ב-2007, ובעונת  היה שותף לזכייה הראשונה בתולדות המועדון בגביע אופ"א לאחר שהבקיע שער במשחק הגמר מול גלאזגו ריינג'רס. ב-2010 הוא זכה עם הקבוצה בדאבל של אליפות והגביע הרוסי. ביולי 2013 חתם דניסוב באנז'י מחצ'קלה הרוסית, אך עזב אותה חודש לאחר מכן בעקבות המשבר הגדול בקבוצה, והוא חתם בדינמו מוסקבה הרוסית. באוגוסט 2016 עבר ללוקומוטיב מוסקבה, עמה זכה באליפות ליגת העל הרוסית בכדורגל בעונת 2017/2018.

במאי 2019 עזב את לוקומטיב בהסכמה הדדית עם הקבוצה. יומיים לאחר מכן הודיע על פרישה ממשחק.

בצעירותו כיהן דניסוב כקפטן נבחרת רוסיה עד גיל 21. ב-2005 הוא התאמן לראשונה עם הנבחרת הבוגרת, אך החל לשחק בה רק שלוש שנים לאחר מכן. הוא זומן על ידי חוס הידינק לסגל הנבחרת לטורניר יורו 2008, אך סירב להשתתף בו. באוקטובר 2008 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, מול נבחרת גרמניה, ומאז הפך לשחקן קבוע בסגלה, אך לא הצליח להעפיל עמה למונדיאל 2010.

## תארים
* גביע אופ"א: 2007/2008
*אליפות רוסיה:2007, 2010, 2011/2012, 2017/2018
* גביע רוסיה:2009/2010, 2016/2017

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר הרשמי של זניט
* דף השחקן באתר התאחדות הכדורגל הרוסית
* סטטיסטיקות קריירה באתר Soccernet

קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:קשרי כדורגל רוסים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני זניט סנקט פטרבורג
קטגוריה:כדורגלני אנז'י מחצ'קלה
קטגוריה:כדורגלני דינמו מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רוסיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1984
קתדרלת קמפר

**קתדרלת קורנטין הקדוש מקמפר** (צרפתית: **Cathédrale Saint-Corentin de Quimper**) היא קתדרלה קתולית בעיירה קמפר שבחבל ברטאן שבצרפת. הקתדרלה היא מונומנט לאומי של צרפת ומקום מושבו של הבישוף של קמפר-לאון (הקתדרלה מוקדשת לבישוף הראשון של האזור, קורנטין הקדוש).

הקתדרלה נבנתה בין המאה ה-13 למאה ה-16 והיא המבנה הגותי העתיק ביותר בברטאן התחתונה. המגדלים בחזית המערבית נוספו במהלך המאה ה-19.

הקתדרלה בנויה בסגנון גותי ולה חזית מרשימה שהושלמה רק במאה ה-19. זוג הצריחים המחודדים בחזית המערבית מתנשאים לגובה של 76 מטר. בקתדרלה חלונות ויטראז' ראויים לציון מהמאה ה-15. בניגוד לקתדרלות גותיות אחרות, היא קצת מעוקמת בצדדים, כדי להתאים למגבלות השטח במקום שבו נבנתה, ולהימנע מביצה ששכנה במקום בעת הבנייה.

## גלריה

Cathédrale Saint-Corentin de Quimper43.jpg|חזית הקתדרלה עם צריחיה
Cathédrale Saint-Corentin de Quimper-1520.jpg|פנים הקתדרלה
QuimperCathedral.jpg|מבט על החזית הצפונית


## קישורים חיצוניים

* 
* סיור וירטואלי בקתדרלה
* מיקום
* תמונה מצפון על החזית המערבית
* תמונה של החזית המערבית

קטגוריה:צרפת: קתדרלות בסגנון גותי
קטגוריה:ברטאן: מבנים
ולינגראד

**וֶלִינְגְרָאד** (בבולגרית: **Велинград**) היא עיר בדרום־מערבה של בולגריה, השנייה בגודלה מבחינת כמות האוכלוסין במחוז פאזארדז'יק ושוכנת על מורדות הרי רודופי, כ-93 קילומטרים מהבירה סופיה, ו-34 קילומטרים מבירת המחוז פאזארדז'יק. העיר נודעת בבולגריה במעיינות המרפא המצויים בסביבתה.

## היסטוריה
ראשית התיישבות אנושית מאורגנת במקום מתוארכת למאה ה-5 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. ב-46 נכבש האזור על ידי האימפריה הרומית בהנהגת הקיסר קלאודיוס והרומים הקימו במקום ישוב מבוצר וסנטוריום. בהמשך עבר האזור לשליטת האימפריה הביזנטית ובמהלך המאה ה-6 החלה הגירה נרחבת של שבטים סלאבים. ב-821 נכבש המקום על ידי מאלאמיר חאן האימפריה הבולגרית הראשונה והוקם ישוב בשם גראדוט הממוקם כ-2.5 קילומטרים מהעיר המודרנית. בחפירות ארכאולוגיות שנערכו במקום נתגלו מטבעות זהב מתקופתו של איוון אלכסנדר, קיסר האימפריה הבולגרית השנייה. 

ב-1371 נכבש האזור על ידי צבאותיו של מוראט הראשון סולטאן האימפריה העות'מאנית. בתקופת שלטונו של מהמט הרביעי ניסו העות'מאנים להמיר את דתם של התושבים באזור מנצרות אורתודוקסית לאסלאם סוני תוך התנגדות אלימה של תושבי הכפרים צ'פינו, לדז'נה וקמניקה, אשר שמם מתועד לראשונה בעת ההיא בתעודות עות'מאניות. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) ולאחריה בוצע טרנספר נרחב של אוכלוסייה מוסלמית. לאחר המלחמה נותר האזור חלק מהמחוז האוטונומי רומליה המזרחית וב-1885 הוא אוחד עם נסיכות בולגריה.

ב-28 בינואר 1948 הוחלט לאחד את הכפרים צ'פינו, לדז'נה וקמניקה לעיירה אחת אשר מ-1977 ידועה בשם ולינגראד. בראשית שנות ה-90 זכתה למעמד של עיר. איוון לבנוב , שהיה ראש העיר ולינגראד בשנים 2015-2007, זכה במדליית ארד באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) והיה לבולגרי הראשון שזכה במדליה במשחקי החורף האולימפיים.

## כלכלה ודמוגרפיה
בעיר מגמה מאוזנת של תמותה לעומת ילודה וכן מאזן הגירה מאוזן וכך כמות האוכלוסין יציבה בעשור הראשון של המאה ה-21. 70.5% מהאוכלוסייה הם ממוצא בולגרי, 23.9% ממוצא טורקי ו-5.1% הם צוענים. 36.4% הם בעלי השכלה תיכונית או על תיכונית, 34.9% הם בעלי השכלה יסודית או סיימו חטיבת ביניים ו-25.7% הם בעלי השכלה יסודית לא מלאה. 2.8% מהאוכלוסייה אינה אוריינית. דרך העיר עובר כביש בין עירוני מהיר אחד שמספרו II-82. בעיר תחנת רכבת קטנה ובה מסילה אחת. בסביבות ולינגראד מרחצאות מרפא המהווים יעד תיירותי וכן מספר מפעלי טקסטיל ומזון.

## אקלים
בעיר שורר אקלים ממוזג הררי כאשר הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 9oc וערכי הקיצון נעים ממינוס 3oc בינואר ועד 19oc ביולי.

## הקהילה היהודית

בראשית המאה ה-18 תקופת שלטונו של אהמט השלישי סולטאן האימפריה העות'מאנית מתועדת קהילה יהודית מאורגנת בכפר **צ'פינו באניה** (בימינו חלק מוולינגראד). בניה היו ברובם סוחרים שהיגרו מסרביה, בעיקר מאזור בלגרד לאחר כיבושה בידי ממלכת הבסבורג האוסטרית במהלך המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716–1718). התיעוד מופיע בספרי שאלות ותשובות ובפסקי הלכה של רבנים. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) פסק התיעוד לגבי הקהילה במקום ומניחים שחדלה מלהתקיים. ב-20 ביולי 1928 פתח ארגון מכבי בבולגריה את מחנה הקיץ הארצי של חניכיו בכפר צ'פינו באניה והכפר שימש במשך שנים אחדות את הארגון לעניין זה.

## אזכורים
* חצי האי ולינגראד שבחוף המערבי של ארץ גרהאם, שבחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה נקרא על שם העיר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערי מחוז פאזארדז'יק
ולינגראד

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1948
מחנה העולים בקריית שמואל

**מחנה העולים בקריית שמואל** היה מחנה העולים הראשון שהוקם על ידי הסוכנות היהודית לצורך קליטת גלי העלייה הצפויים ממחנות העקורים באירופה. 

כבר בשנת 1945 יושבו עולים מתימן במחנה אוהלים ליד קריית שמואל בהיעדר שיכון זמין אחר עבור העולים. כדי להתמודד עם המחסור בדיור בגלל מלחמת העולם השנייה ובמיוחד לאור טענות הבריטים שלא ניתן לאפשר עלייה נוספת לאור המחסור בדיור בארץ ישראל, הקימה הסוכנות היהודית מקבצי דיור זמני שנקראו מחנות מעבר במקומות שונים ברחבי הארץ, אחד מהם בקריית שמואל. במחנה המעבר ניתן לעולים דיור מסובסד לתקופה שאמורה להיות עד ששה חודשים, וסיוע במציאת עבודה, אך העולים נדרשו לנהל את חייהם בעצמם.  

המחנה עצמו הוקם לקראת ראשית 1947 ופעל עד הקמת מדינת ישראל באופן דומה למחנה המעצר בעתלית בשיתוף פעולה עם שלטונות המנדט כמחנה מעצר לעולים שהמתינו להגעת תורם להשתחרר על פי מכסת הסרטיפיקטים שהקציבו שלטונות המנדט הבריטי. על פי ההסדר עם שלטונות המנדט, המחנות תופעלו בפנים על ידי הסוכנות היהודית וארגון הדסה שסיפק שירותי רפואה, אך נשמרו מבחוץ על ידי שוטרים בריטיים שאסרו את יציאת העולים עד הגיע תורם להשתחרר. מחנה העולים בקריית שמואל היה בעל תנאים טובים בהרבה מאלו של המחנה בעתלית שהוקם כמחנה מעצר, וקיבולתו הייתה קטנה יותר והגיעה לכ-700 נפש. בנוסף, על מחנה העולים בקריית שמואל שמרו שוטרים יהודים ממשטרת המנדט שנתנו לעולים תחושה שהם בבית בארצם. לרוב, למחנה העולים בקריית שמואל הובאו עולים ממחנה המעצר בעתלית במסגרת הליך מדורג של שחרור, אולם לעיתים הובאו אליו עולים ישירות ממחנות המעצר בקפריסין. בנוסף, מדי פעם הובאו אליו עולים שנתפסו בארץ ישראל עצמה. למשל, בינואר 1948 הובלו למחנה העולים בקריית שמואל עולים בלתי לגליים שהצליחו לעלות לחוף בנהריה. 

לאחר קום המדינה נחשב מחנה העולים בקריית שמואל, בה היו שיכונים שנבנו עבור משפחות, לבעל תנאים טובים יחסית למחנות אחרים בהם שוכנו העולים באוהלים וצריפים של הצבא הבריטי. לקראת סוף 1949 היה מחנה העולים בקריית שמואל לאחד ממחנות העולים הראשונים שהוסב למחנה עבודה בו נדרשו העולים לצאת לעבודה. בספטמבר 1949 היו במחנה 268 משפחות ובדצמבר אותה שנה היו בה 950 נפש. המחנה המשיך להתקיים כמעברה (שכונה גם מחנה עולים) עוד שנים רבות ועדיין התקיים בשנת 1959.

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:מחנות עולים
קטגוריה:קריית שמואל (חיפה)
יחזקאל ראטה

הרב **יחזקאל ראטה** (קרי **רוֹט**; כ"ג באדר א' תרצ"ה פברואר 1935 – כ"ג באדר ה'תשפ"א, 7 במרץ 2021) היה פוסק חסיד סאטמר, רב בית המדרש "קהל יראי ה' קרלסבורג" בשכונת בורו פארק שבניו יורק ונשיא בית תלמוד להוראה.

## ביוגרפיה
נולד ליצחק אייזיק בן הרב משה ראטה אב"ד האמאראד, חתן הרב יצחק אייזיק רוזנפלד, חתן הרב יצחק משה פנט בן רבי יחזקאל פנט בעל ה'מראה יחזקאל' מקארלסבורג.

למד בישיבת אראד. נמלט מרומניה ועלה לישראל ב-1953. למד בישיבת יטב לב סאטמר בירושלים בראשות הרב משה אריה פריינד.

אחרי נישואיו שימש בתור מורה הוראה מטעם העדה החרדית בירושלים ורב בית הכנסת סאטמר בקטמון. על פי בקשת אדמו"ר מסאטמאר רבי יואל טייטלבוים עבר לניו יורק בשנת תשל"ב לשמש בתור מורה הוראה לחסידי סטמר בבורו פרק. אחר פטירת הרב טייטלבוים ייסד קהילה עצמאית בשם קהל יראי השם קארלסבורג.

בשנת ה'תש"ן (1990) נפתח במונרו בית ספר ציבורי לילדים עם בעיות התפתחות. לפי החוק האמריקני לא הותקנו מזוזות במקום . הרב ראטה אסר את הלימוד בו, בניגוד לדעת האדמו"ר מסאטמר רבי משה טייטלבוים, שהתיר בנימוק שהבניין בבעלות נוכרית. התיר את העירוב בוויליאמסבורג, למרות התנגדות חסידי סאטמר.

משנת תשמ"ג נהג לשהות רבות בקבר הרשב"י במירון, בעיקר בימי שובבי"ם, ל"ג בעומר ובחודש אלול. קנה שם בית גדול ופתח בו בית מדרש. בשבתות שבהן שהה במקום נהג לארח, בעיקר בחורי ישיבות.

בתשנ"ד הוציא לאור שלושה כרכים משו"ת "עמק התשובה". כיום מונה הסדרה תשעה כרכים בשו"ת. עוד פרסם את הספרים 'משפט הארץ' על מצוות התלויות בארץ (ירושלים, תשכ"א); 'חזקת טהרה' על הלכות נדה (ירושלים, תשכ"ד); 'עמק שמעתתא' על סוגיות במסכת סוכה וכריתות (ירושלים, תש"ל); 'קרן התורה' על הלכות ריבית (ברוקלין תשמ"ג); 'חזון יחזקאל' על התורה ומועדים (ברוקלין, תשע"א).

באדר תשע"ו מינה את בנו הגדול הרב משה כרב הצעיר של קהל יראי השם קארלסבורג, והוא מילא את מקומו אחר פטירתו. בנו הרב עמרם היה רב האמאראד, נפטר סוכות ה׳תשפ״ה. בנו הרב ברוך דוד רב מראה יחזקאל, הרב עזריאל יודא רב בג'רזי סיטי, הרב אברהם מרדכי רב טשערנא, הרב שלום רב אוסטריק, הרב יצחק אייזיק רב קהל חסידים. חתנו הרב משה פרידמן הוא דיין בקהילת סאטמאר (הרב אהרן) בבורו פארק, חתנו הרב אהרן צבי יוזשעף רב בבורו פארק, חתנו הרב אשר זעליג מיללער רב דקהל ערבי נחל בסטטן איילנד. אחד מנכדיו הוא הרב יואל ראטה ראש ישיבת ברסלב בוויליאמסבורג.

נפטר בביתו בכ"ג באדר תשפ"א (7 במרץ 2021) באופן פתאומי. מסע הלווייתו יצא מבית מדרשו בבורו פארק והמשיך במטוס פרטי לישראל נקבר במירון בחלקה שקנה בחייו וקרא לה חלקת קהל יראי השם קארלסבורג, ליד קבר אשתו הקבורה שם לפניו.

## קישורים חיצוניים

* עמק התשובה חלק א
* עמק התשובה חלק ב
* עמק התשובה חלק ג
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים חרדים אמריקאים
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:חסידי סאטמר
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת ישראלים
קטגוריה:קטמון: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1935
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2021
משה אריה פריינד

הרב **משה אריה פריינד** (ו' בתשרי תרס"ד, 27 בספטמבר 1903 – כ' באלול תשנ"ו, 4 בספטמבר 1996) היה גאב"ד העדה החרדית.

## ביוגרפיה
ממוזער|160x160 פיקסלים|מוסדות רמ"א בי-ם
ממוזער|160x160 פיקסלים|מוסדות רמ"א בי-ם
נולד בהונגריה לרב ישראל פריינד, רב הכפר הוניאדי  הסמוך לברגסס, בנו של רבי אברהם יהושע פריינד. התחתן עם בילא בת הרב ברוך רב העיר פיר, לפני השואה שימש כרב בעיירה נאסויד וראגנא, וכדומ"ץ בעיר סאטמאר. בתקופת השואה, הרב עבד באושוויץ כ'מחלק מים' בין האסירים, וחילק רק ליהודים שהסכימו לברך על המים לפני השתייה. אלו שהתנגדו לברך, גער בהם ואמר: "וכי סבורים אתם, שהקב"ה השתנה? הרי אותו בורא-עולם, שהיה קודם, נמצא גם עכשיו, ואסור ליהנות מעולמו בלא ברכה!".
איבד בשואה את רעייתו ושמונת בניו. לאחר מכן שימש זמן קצר כרב העיר סטמר. עלה לארץ ישראל ומונה כראש ישיבת "ייטב לב" של חסידות סטמר בירושלים. לאחר פטירת רבי יואל טייטלבוים, האדמו"ר מסאטמר, בתשל"ט התמנה לשמש ראב"ד העדה החרדית כנציג סאטמר.

בשנת ה'תשט"ו (1955) מונה כחבר ועד בבית היתומות בית לפליטות בירושלים.

בסיוון ה'תשמ"ט התמנה לגאב"ד העדה החרדית בעקבות פטירתו של ה"מנחת יצחק", הרב יצחק יעקב וייס.

לאחר השואה נישא לפרידא דאכנר. היא נפטרה בשנת ה'תשמ"ב. לאחר מכן התחתן עם טשארנא. שתיהן לא ילדו לו ילדים.

בשנת ה'תשנ"ו (1996) הקים את תלמוד תורה "חיי עולם המקורית", לאחר שפרש ממוסדות חיי עולם. בהמשך נפתחו בנשיאותו ישיבה קטנה וישיבה גדולה וכשבוע לפני פטירתו התקיים מעמד חנוכת הבית לבניין המוסדות בשכונת גוש 80 בירושלים. לאחר פטירתו נקראו המוסדות על שמו "מוסדות רמ"א". בהמשך הוקמה על שמו "ישיבת תולדות משה אריה" ברמת בית שמש.

חידושיו ודרשותיו נדפסו בסדרת ספרי "עטרת יהושע". בספר "מרא דשמעתתא" הובאו פסקיו, בעריכת תלמידו הרב שלמה יהודה הירש.

## מתלמידיו
* הרב יהושע רוזנברגר, חבר הבד"ץ של "העדה החרדית", רב שכונת "קריית הרמ"א" וקהילת "שערי רמ"א" ברמת בית שמש.
* הרב שלמה יהודה הירש, חבר הבד"ץ של "העדה החרדית" ויושב ראש "ועד השחיטה" שלה, מו"ץ וראש כולל של חסידות סאטמר בירושלים (פלג רבי זלמן לייב).
* הרב חיים הערש מייזליש, ראש ישיבת סאטמר בבני ברק.
* הרב אברהם יונה שוורץ, רבה של ווינה.
* הרב אברהם יהודה לעוו רבה של קהל תפארת אליעזר וראש ישיבת עמק התורה בבורו פארק.

## לקריאה נוספת
*'''משה עלה למרום''' באתר אוצר החכמה, בהוצאת שם עולם, תשנ"ז 1997.
*'''משה רעיא מהימנא''' - חלק א' באתר אוצר החכמה, יצא לאור על ידי הוצאת ספרים עטרת יהושע, תשע"ב 2013.
*'''משה רעיא מהימנא''' - חלק ב' באתר אוצר החכמה, י"ל על ידי הוצאת ספרים עטרת יהושע, תשע"ב 2012.
*מרן הגה"ק רמ"א פריינד זצוק"ל - כ' אלול תשנ"ו באתר השקפה ברורה.
*   **ספר [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990025764430205171/NLI ממשה ועד משה]** חלק א', פרק א' מתוך ו' פרקים מוקדש לו אצל: אברהם א. סופר.
* משה טארים, **הללו עבדי ה**', מונרו, ניו יורק, ארצות הברית, תשס"א 2001, סיפורים שסיפר הרב פריינד, ביידיש.

## קישורים חיצוניים
;ספריו
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אבות בית הדין של העדה החרדית
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:חסידי סאטמר
קטגוריה:סאטו מארה: רבנים
קטגוריה:רבנים חסידים ישראלים
קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:אישים שעל שמם ישיבות בישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת גליציה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1894
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
מאיר בלומנטל

250px|ממוזער|מאיר בלומנטל, שנת 1972
**מאיר בלומנטל** (11 באפריל 1952 – 21 בנובמבר 1974) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת הבלם בקבוצת הפועל פתח תקווה בתחילת שנות ה-70 ונחשב לאחת התקוות הגדולות ביותר באותה התקופה. נפטר בגיל 22 בעת אימון ריצה של קבוצתו.

בלומנטל נולד וגדל בפתח תקווה. למד בבית-הספר היסודי 'השומר' שבבני-ברק. אחרי-כן למד בבית-הספר המקצועי ע"ש 'מקס פיין' שבתל אביב וסיים את לימודיו בבית-הספר המקצועי 'עמל' שבפתח-תקוה. גדל במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, וכשחקן נבחרת הנוער של ישראל היה שותף עימה לזכייה בגביע אסייה בבנגקוק. עלה לקבוצת הבוגרים של הפועל פתח תקווה בשנת 1970, ומשחקו הראשון בקבוצה היה מול בית"ר תל אביב, אשר הסתיים בתיקו 1-1.

החל מעונת 1971/72 רכש לעצמו בלומנטל מקום של קבע בהרכב הקבוצה והפך לאחד השחקנים האהובים ביותר על אוהדי הקבוצה, משחק השיא שלו היה בתחילת עונת 1973/74 בדרבי נגד מכבי פתח תקווה, עת כבש שער בניצחון קבוצתו בתוצאה 0-5.

ב-21 בנובמבר 1974 צנח בלומנטל על כר הדשא במהלך אימון כושר עם חבריו לקבוצה. תחילה היה נדמה שהוא מעד אולם כאשר התקרבו אליו מאמן הכושר ומעסה הקבוצה נדהמו לראות את פניו שהכחילו. עיסוי הלב והנשמה לא הועילו, ואמבולנס שהוזעק למקום הביאו לבית החולים בלינסון שם נקבע מותו.

בלומנטל היה חייל קבע בחיל האוויר, שם שימש כנהג ועל כן נערכה לו הלוויה צבאית בבית הקברות הצבאי קריית שאול.

בסך הכל ערך בלומנטל 69 הופעות בליגה וכבש 4 שערים, ובגביע ערך 16 הופעות וכבש שער אחד.

## קישורים חיצוניים
* באתר יזכור
*עמוד השחקן במוזיאון הפועל פתח תקווה

## הערות שוליים

קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
לגיון העבודה

**לגיון העבודה** היה ארגון שהוקם על ידי ישראל שוחט בשנת 1909, ואשר התבסס על חברי השומר. הארגון שם לעצמו מטרה לארגן קבוצות עבודה עבריות שיהיו מלוכדות במשמעת חזקה. על יוזמיו נמנה גם יוסף זלצמן.

הארגון שאב השראה מהצלחת הקולקטיב בסג'רה, מרעיונותיה של מניה שוחט בדבר הקמת כוח גדול של פועלים שבעזרתם ניתן יהיה לעלות לאדמות החורן, ומהצעתו של מנחם אוסישקין לגייס נוער למען בניין ארץ ישראל למשך שלוש שנים. הצעת היסוד של הלגיון הובאה בפני האספה הכללית השנייה של השומר בשנת 1909. שוחט חיבר תקנון לפיו התחייב כל חבר בלגיון להקדיש שנתיים לעבודה ולשמירה, לקבל על עצמו כל תפקיד ולהישלח לכל מקום כאיש צבא. בנוסף נקבעו לחברים דרגות ומדים. 

שתי קבוצות של לגיון העבודה הוקמו ב-1909 - האחת נשלחה לחוות סג'רה והשנייה לחדרה. בסג'רה עסקה הקבוצה בעיבוד שדות הפלחה. חברי הקבוצה סבלו מסכסוכים עם הפועלים האחרים ועם מנהל החווה - האגרונום אליהו קראוזה אשר טען שחלק מהפועלים מתרשל בעבודתם. הפועלים הכריזו על שביתה ובעקבותיה נפסקה עבודתם. בראש קבוצת הלגיון שנשלחה לחדרה עמד מנדל פורטוגלי (שהיה אחד משלושת חברי ועד השומר). הם הקימו במושבה מטבח פועלים, בית חולים מאולתר, והביאו בפעילותם לשיפור חיי החברה והתרבות במושבה כמו גם לעלייה במספר הפועלים העברים. חברי הלגיון עבדו בפרדסי המושבה במטעי בעטה הסמוכה לחדרה, ובשבתות התאמנו בנשק וברכיבה. הם גם השתתפו בפעולת כיבוש חלק מאדמות חדרה (פעולה של עלייה וחרישה של קרקע השייכת למושבה אך בעלותה לא מוכרת על ידי השכנים הבדואים). הצלחתה של הקבוצה בחדרה הביאה להתקשרות בין המושבה לבין ארגון 'השומר'.

בשיא פעילות הארגון הוא מנה לא יותר מ-40 חברים. ההתחייבות לשנתיים הרחיקה ממנו את הדור הצעיר במושבות, מפלגת 'הפועל הצעיר' אסרה על חבריה להצטרף לשורות הארגון והוא לא זכה ליחס חיובי מצד מפלגת הפועלים השנייה, מפלגת 'פועלי ציון'. 

הארגון השתמש במשמעת לליכוד וארגון העבודה. חבריו לבשו לבוש מיוחד: על ראשם כובע קולפאק צ'רקסי. על מותניהם אבנט רחב בצבע אדום כשעליו חגור אשפת כדורים. תלבושת זאת אומצה  לאחר מכן על ידי חיל הספר העבר-ירדני.

בעקבות התגברות הצורך בשמירה בשנת 1911 ובעקבות הצלחת ארגון השומר, פוזרו חברי לגיון העבודה בין המושבות והארגון חדל להתקיים. אולם הרעיונות שעמדו בבסיסו של לגיון העבודה באו לידי ביטוי בהקמת גדוד העבודה על שם יוסף טרומפלדור בשנת 1920.
## הערות שוליים

לגיון העבודה
לגיון העבודה
כביש 675

**כביש 675**, המכונה גם **כביש התענכים**, הוא כביש אזורי בעמק יזרעאל המקיף את עפולה מדרום. מהכביש יש הסתעפויות ליישובי התענכים, ומכאן כינויו. הכביש מתחיל בצומת הסרגל ומסתיים במחלף נבות ואורכו כ-13 ק"מ. נחשב לעורק תחבורתי מרכזי באזור הגלבוע.

## אודות הכביש
הכביש שלאורך השנים היה ברובו כביש חד מסלולי וללא הפרדה קשיחה, נחשב ככביש מסוכן אשר בו מתרחשות בתדירות גבוהה תאונות דרכים. בין היתר מאחר שהוא עורק תחבורה למשאיות רבות, המגיעות מאזור בית שאן ועמק הירדן וכן מאזורי תעשייה כמו מבואות הגלבוע. בין התאונות הבולטות נמנה אסון חפציבה שהתרחש בשנת 1986.

בסמוך לתוואי הכביש צומחים כחמשת אלפים עצים רובם אקליפטוסים. הכביש מאופיין ברובו בנוף של שדות חקלאיים.

הכביש קיים לפחות משנות החמישים של המאה ה-20 כשהוקם חבל התענכים.

## תוכניות עתידיות
לאור הסיכונים בתוואי כביש 675 מקדמת חברת נתיבי ישראל תוכנית להכפלתו של הכביש לנתיב דו מסלולי. להקמת מחלפים בו ולשיפור מאפיינים בטיחותיים אחרים כמו תאורה רימזור צמתים וכיוצא בזה.

ע"פ תוכנית משרד התחבורה של מספור הכבישים שהוצגה ב-2018, מספרו של כביש 675 צפוי להשתנות למספר 71 לכל אורכו, ובכך להתמזג עם כביש 71 במחלף נבות ולשנות את מסלול של כביש 71 משם ועד צומת מגידו. בעוד שמקטעו הנוכחי של כביש 71 מצומת נבות צפונה ישונה למספר 711.

## אתרים על תווואי הכביש
[שמאל|ממוזער|אנדרטה לנופלים ב[מלחמת העצמאות, של חברי הפלמ"ח ובני ההכשרה שהקימה את קיבוץ יזרעאל אשר נפלו בקרבות בשלוחת זירעין]]
[שמאל|ממוזער|כביש 675 בסמוך ליישובים [ניר יפה ו-מלאה, אומן, וגדיש]]
*מחלף נבות
* נחל חרוד
* נחל נבות
* גן לאומי נחל חרוד
* היישוב גדעונה
* צומת נורית המוביל אל היישוב נורית
* בית העלמין של מעברת זירעין
* אנדרטה לנופלים במלחמת העצמאות, של חברי הפלמ"ח ובני ההכשרה שהקימה את קיבוץ יזרעאל אשר נפלו בקרבות בשלוחת זירעין
* תל יזרעאל התל מזוהה עם העיר המקראית יִזְרְעֶאל. הכולל בסמוך לכבוש את חזית הביצור מימי המלך אחאב הכוללת שער תאים, חפיר יבש עמוק ורחב וחלקלקה משופעת הבנויה עפר וחצץ מהודק.
* היישוב יזרעאל
* היישובים אביטל, מרכז יעל, פרזון ומיטב
* שרידי מסילת הברזל הטורקית עפולה-ג'נין
* נחל גלבוע
* יד לזיכרון לילדי חפציבה
* היישובים דבורה ואדירים
* נחל קישון
* אזור התעשייה מבואות גלבוע
* נחל תענך
* היישובים ניר יפה, מלאה, אומן, וגדיש
* נחל עוז
* מסתיים בצומת הסרגל ומעברו השני מנחת מגידו

## צמתים לאורך הכביש

## קישורים חיצוניים
* תוכנית 254-1001726 דרך מספר 675 קטע הסרגל - נבות, תסקיר השפעה על הסביבה, תכנון מוקדם, פרקים ג'- ה', מהדורה 4, מרץ 2022, אקו הנדסת סביבה ואקוסטיקה וחברת נתיבי ישראל.
*נסיעה בכביש 675 מצומת נבות לצומת הסרגל, 4 באוגוסט 2013 באתר IsraelRoads, ברשת יוטיוב.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:חבל התענך
נתיב המורשת היהודית בסלובקיה

שמאל|ממוזער|250px|בית הכנסת בעיר טרנצ'ין
שמאל|ממוזער|250px|בית הכנסת במלצ'קי

**נתיב המורשת היהודית בסלובקיה** (אנגלית: Slovak Jewish Heritage Route, סלובקית: Slovenská cesta židovkého kultúrneho dedičstva) הוא אוסף של 24 אתרי מורשת יהודית ברחבי סלובקיה. הם נבחרו מתוך כמאה בתי כנסת, קרוב ל-700 בתי קברות, מיקוואות, מבני ציבור של הקהילה ואתרי הנצחה לשואה הפזורים ברחבי המדינה.

בשנת 2001 הוחל באיסוף נתונים ויצירת מאגר נתונים בפרויקט שנקרא Synagoga Slovaca. האתרים תועדו בידי סטודנטים שצילמו, רשמו והכינו תוכניות מפורטות. חלק מהאתרים ניתן לראות במאגר מידע באינטרנט.

24 האתרים שנבחרו לנתיב המורשת היהודית בסלובקיה הם מהיותר שמורים וכאלו שיש קהילה יהודית או גורם מקומי אחר הדואג לאחזקתם. מטרת הפרויקט בעיקר חינוך וחשיפה של הקהילות המקומיות, תלמידי בתי ספר ותיירים למורשת היהודית.

נתיב המורשת היהודית בסלובקיה הוא חלק מפרויקט נתיב המורשת היהודית באירופה (European Routes of Jewish Heritage), המאגד אתרי מורשת יהודית ב-37 ממדינות אירופה, ואחד מנתיבי המורשת שהוכרזו על ידי מועצת אירופה (Council of Europe) בנושאים שונים.

בין אתרי המורשת:
* קברו של חת"ם סופר בברטיסלאבה
* המוזיאון לתרבות יהודית בברטיסלאבה
* בית הכנסת האורתודוקסי בברטיסלאבה
* בית הכנסת במלצ'קי
* בית הכנסת בסטופבה
* בית הכנסת בטרנבה
* בית הכנסת בטרנצ'ין
* בית הכנסת בז'ילינה
* בית הכנסת בניטרה

## קישורים חיצוניים
* אתר נתיב המורשת היהודית בסלובקיה אנגלית, סלובקית
* מאגר מידע של אתרי מורשת יהודית בסלובקיה אנגלית, סלובקית
* 

קטגוריה:יהדות סלובקיה
אייזיק האניג

**אייזיק האניג** הוא זמר ובעל מנגן חסידי-אמריקאי המשתייך לחסידות סאטמר.

## ביוגרפיה

האניג משמש בעיקר כזמר חתונות בארצות הברית. הוא נמנה עם חסידות סאטמר ומקפיד מאוד לשיר רק שירים חסידים אותנטיים שחוברו על ידי מלחינים יהודים חרדים.

### קריירה מוזיקלית
בשנת 1998 הוציא את אלבום הבכורה שלו **אדון הכל**, בלחנים של יוסי גרין ועיבוד של משה לאופר. האלבום יצא ושווק על ידי חברת התקליטים גל פז.

בשנת ה'תשס"ה (2005) הוציא לאור את אלבומו השני **בהר המוריה**, ובו ניגונים מגדולי המלחינים ובהם פנחס מרדכי וובר, העיבוד המוזיקלי של משה לאופר. האלבום זכה להצלחה מיוחדת בעיקר הודות לשיר "א אידעלע", שיר ביידיש המתאר את טלטוליו הרוחניים של יהודי. השיר נחשב לשירו המוצלח ביותר, והוא שר אותו לעיתים קרובות באירועים שונים אליהם הוא מוזמן. שיר זה זכה לגרסאות כיסוי רבות, בין היתר על ידי יעקב יהודה דסקל.

בשנת 2013 הוציא את אלבומו **על ההרים** בו לחנים מפינקי ובר, יוסי גרין, משולם גרינברגר, הלל פלאי ואליעזר קאליש. אלבום שנחשב הצלחה גדולה ובמיוחד השיר "כתר יתנו", ומכר 20,000 עותקים עד כה.

שיתוף פעולה רחב בינו לבין המפיק המוזיקלי יוסף משה כהנא הביא להשתתפותו של אייזיק באלבומים רבים שבהפקתו בהם סדרת האלבומים הפופולרית **[[לחיים טיש]]** ובאלבומים נוספים שבהפקת לחיים הפקות. שיתופי פעולה נוספים של אייזיק עם דודי קאליש ויוסי גיל שגם באלבומים רבים שלהם השתתף כמו גם באלבומים מסדרת ניגוני בעלז שבהפקתו של קאליש.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* **שמח**, 1993
* **ביים רבינ'ס טיש**, 1997
* **אדון הכל**, 1998
* **בהר המוריה**, 2005
* **[[על ההרים]]**, 2013

### השתתפות באלבומים

### סינגלים
* **בשעה** - קאבר לשירו של יעקב שוואקי בלחן של פינקי ובר, בליווי מקהלת ידידים, 2016
* **עקידת יצחק** - יחד עם זאנוויל ויינברגר, ילד הפלא דודי לינקר ומקהלת מלכות, 2018
* **ובמקהלות** - עם שמילי שפירא, מקהלת שירה ומקהלת הילדים יונגערליך, לחן של שלמה קאליש, 2020
* **הדרן** - עם ישראל אדלר ומקהלת שירה, בלחן של ישראל אדלר, 2020
* **הדרן** - לחן של יוסי גרין, בליווי מקהלות מלכות שירה ומקהלת הילדים יידיש נחת, 2020
* **כהנים** - עם מקהלת שירה, לחן של יוסי גרין, 2020
* **מחרוזת ריקודי הסיום** - במסגרת סיומי הש"ס של דרשו, עם מוטי שטיינמץ, זאנוויל ויינברגר, אהרלה סמט, אלי הרצליך, שלמה כהן, ישראל אדלר, פנחס ביכלר ומוישי רוט, מקהלת מלכות ושירה, מקהלות הילדים **יידיש נחת** וחסידימלך, 2020

## קישורים חיצוניים
* אייזיק האניג, באתר מוזיקה ישראלית
* כתבות וידיעות אודות אייזיק האניג, באתר JDN
* כתבות וידיעות אודות אייזיק האניג, באתר בחדרי חרדים
* אייזיק האניג מתארח אצל מנחם טוקר בתוכנית מוצ"ש חי ברדיו קול חי, להאזנה באתר יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:זמרים השרים ביידיש
קטגוריה:חרדים אמריקאים
קטגוריה:חסידי סאטמר
פינקי ובר

**פִּינְחָס מָרְדְּכַי וֶבֶּר** נקרא: **פינקי וובר** (הכתיב ביידיש: **וועבער**) הוא מלחין חרדי במוזיקה החסידית, ומשמש גם כבדחן בחתונות. הוא תושב ארצות הברית ונמנה עם אנשי חסידות סאטמר.

## ביוגרפיה
ובר נולד בארצות הברית למשפחה מחסידות סאטמר. אביו, אלישע חיים ובר, הוא יליד ירושלים שהיגר לארצות הברית. הוא נינו של הרב שמואל אהרן שזורי ובן נינו של הרב משה קלירס. למד בישיבת סאטמר בארצות הברית. 

כמה מלחניו נעשו להיטים ידועים, ובהם הלחן "תפילה לעני" בביצוע מרדכי בן-דוד (שהפך לשיר-תפילה המזוהה עם מפוני גוש קטיף וזכה לגרסאות כיסוי של תזמורת שלהבת, גד אלבז, בן סנוף, גלעד שגב ואחרים), וכן הלחן "רחם" שביצע הזמר יעקב שוואקי והקנה לו את פרסומו. רבים משיריו של ליפא שמלצר הולחנו על ידו.

זמרים נוספים להם הלחין שירים לאלבומם: זאנוויל ווינברגר  מוטי שטיינמץ, אהרלה סמט, מנדי וייס, אברהם פריד, ישראל אדלר, אלי מרקוס, יידל ורדיגר, שמילי אונגר, בערי וובר, יואלי גרינפלד, אייזיק האניג, להקת יונגערליך, ישראל ורדיגר, לוי כהן, לוי פולקוביץ, שימי ענגעל, שרגי גשטטנר, אוהד מושקוביץ, דודי קאנפלער, חיים דוד ברסון, דוד שמחה, שלומי גרטנר, יונתן שווארץ, מיכאל שניצלר, בני פרידמן, שלום למר, שלמה כהן, שלמה טויסיג.

בשנת 2008 הוציא פינקי אלבום ובו אוסף מלחניו בשם **התרגשות**, באלבום משתתפים אהרלה סמט, דודי קאליש, ומשה שטעקל והוא הופק על ידי לחיים הפקות.

בשנת 2025 הוציא אלבום משותף בשם 'קרעכץ' עם דובי מייזלס בהם השתתף בכל השירים.

ובר משמש בנוסף כבדחן בחתונות, ומפורסם בכישוריו לרגש את השומעים. בנוסף יש לו גם יכולת ביצועית בחזנות.

## אלבומים
* **התרגשות**, 2008

### אלבומים בהם השתתף
* **[[הנשמה בקרבי]]**, מוטי שטיינמץ, 2017
* **[[מאך א ברכה]]**, שמילי אונגר, 2018
* **[[אלע אלע]]**, מנדי וייס, 2019
* **תנועות**, 2022
* **מימיני מיכאל**, מיכאל שניצלר
* קרעכץ, פינקי וובר ,דובי מייזלס ,2025

## קישורים חיצוניים
* ריאיון עמו ביידיש באתר אייוועלט
* ריאיון עמו בעברית במגזין קול פליי 28
* ריאיון עמו באנגלית בשבועון "משפחה": , באתר "The Jewish Insights".
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:זמרים השרים ביידיש
קטגוריה:חרדים אמריקאים
קטגוריה:חסידי סאטמר
פנחס
קטגוריה:מלחינים חסידיים
קטגוריה:מלחיני מוזיקה חסידית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו במאה ה-20
ירמיה דמן

הרב **ירמיה חיים דמן** (נולד ב-1951) הוא בעל תפילה, זמר ומלחין בחצר חסידות בעלז. כמו כן הוא משמש כמשגיח בישיבת בעלז בטלז סטון.

## קורות חיים
נולד וגדל בבני ברק למשפחה מחסידות בעלז. את יסודות המוזיקה החסידית שאב מאביו יצחק זאב דמן (שנקרא איטשע), יליד רוזבדוב שהיה בעל תפילה ובקי במנגינות חצר רוזבדוב-רופשיץ. כשאר אחיו התחנך במוסדות בעלז. 

משנות ה-70 משמש הרב דמן כזמר חצר של חסידות בעלז, וכיום הוא מוותיקי הזמרים והמלחינים של המוזיקה החסידית השמרנית. מפעם לפעם הוא מלחין שירים בעצמו, אך לרוב מבצע שירים של זמרים ומלחינים אחרים בחצר בעלז, כדוגמת הרב יוסף צבי ברייער והרב שלמה קאליש.

על פי הוראת האדמו"ר מבעלז נמנע הרב דמן מלהשתתף במופעים פומביים, למעט בכינוסי מצווה, כגון שמחת בית השואבה, הכנסת ספר תורה וסיומי הש"ס.

הרב דמן הפיק עשרות תקליטים של ניגוני חסידי בעלז, יחד עם מקהלת חסידי בעלז. בנוסף לכך הפיק סדרת תקליטים בשם "עתיקא קדישא" ובהם לחנים חסידיים עתיקים מחצר רוזבדוב-רופשיץ. בדיסק נוסף בשם "ערליכע ניגונים", שר דמן ניגונים של הגראמער הרב יום טוב עהרליך.

הרב דמן משמש גם כחזן בבית הכנסת הגדול של בעלז בירושלים מדי ליל שבת בתפילת קבלת שבת ובתפילות בימים הנוראים. וכן שר בעריכת השולחן ("טישים") בחצר בעלז, ובהדלקת נרות של חנוכה בחצר, וכן בחתונות הענק של נכדי האדמו"ר. אחיינו הוא הסופר והפובליציסט החרדי, דוד דמן.

הרב דמן מתגורר בקריית בעלז בירושלים.

## אלבומים

חלק מהאלבומים בהם שר דמן: 

## קישורים חיצוניים

* הרב דמן שר בחצר סאטמר בארצות הברית
* ריאיון עם מלחיני בעלזא
* ביצוע תפילת "רזא דשבת" בצוותא ליל י"ד תמוז-ט"ו תמוז הילולת "אור החיים"

קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:חסידי בעלז
קטגוריה:מלחיני מוזיקה חסידית
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:קריית בעלז: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
בוני עולם

ממוזער|220px|שמאל|סמל הארגון
**בוני עולם** הוא ארגון חסד יהודי המסייע לזוגות חשוכי ילדים, נתמך ממשלתית ובאופן פרטי על ידי נדיבים מרחבי העולם.

הארגון מממן או מסייע במימון קשת רחבה של טיפולי פוריות לזוגות שאין ידם משגת לממן אותם בעצמם. כמו כן עוסק הארגון בייעוץ רפואי מקצועי בנושאי פוריות ומעניק תמיכה וסעד נפשי למטופלים, החווים לעיתים אכזבות קשות. בנוסף, דואג הארגון להבאת מומחי פוריות מבתי חולים מובילים בעולם לישראל. הארגון מבליט את הצורה הדיסקרטית שבה נעשים ההפניה למומחים והקשר עם הפונים.

הארגון פועל תוך שיתוף פעולה עם כל קופות החולים בישראל. 

בארגון קיים מערכת פיקוח הלכתי ובו כמה עשרות משגיחות הנמצאות במעבדות בזמן הטיפול - למניעת טעות אנוש חלילה בהליך הטיפול במעבדות הפוריות - כאשר קופות החולים משתתפות או נותנות התחייבות עבור עלות הפיקוח. 

הארגון מפרסם כי למעלה מ-9,350 ילדים נולדו בסיועו.

הארגון הוקם ומנוהל על ידי הרב שלמה בוכנר מניו יורק שחווה בעצמו את קשיי העקרות. לארגון מוסדות סיוע ברחבי העולם, בישראל ובארצות הברית, בקנדה, בלגיה ובריטניה והוא נתמך רוחנית על ידי רבנים ומנהיגי קהילות בישראל ובחו"ל. הרב שטיינמץ, רב חסידות סקווירא בבורו פארק מכהן כיום (2010) כרב הארגון. בישראל משמש הרב יעקב אייכלר כרב הארגון.

מחזור הפעילות של הארגון בשנת 2010 היה 4.1 מיליון ש"ח. בשנת 2015 זכה הארגון לתמיכה בשיעור של 2.3 מיליון ש"ח ממדינת ישראל.

הארגון מפרסם לפני אירועים מיוחדים וחגים עלוני התרמה ובהם הוא פורש את משנת הארגון ואת מטרותיו.

## ראו גם
* מכון פוע"ה
* A TIME
* מכון דורות
*פרי חיים

## קישורים חיצוניים
* 
* ערב הוקרה ל'בוני עולם'
* אות הוקרה הוענק ל"מכבי שירותי בריאות" על ידי ראשי הנהלת ארגון בוני עולם 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגוני עזרה
קטגוריה:ישראל: ארגוני בריאות ורפואה
קטגוריה:ארצות הברית: ארגוני בריאות ורפואה
קטגוריה:רפואת פוריות
A TIME

** איי טיים** (A TIME) הוא ארגון חרדי עולמי שבסיסו בארצות הברית בראשות הרב שאול רוזן, העוזר בסיוע פיזי ונפשי לזוגות חשוכי ילדים.

## פעילות
הארגון מסייע במתן ייעוץ רפואי, בקיום מפגשים בין זוגות חשוכי ילדים ובין רופאים מומחים לזוגות הזקוקים לסיוע רפואי. מדי שנה מארגן הארגון שבתות עבור מאות זוגות חשוכי ילדים במלונות בארצות הברית ובישראל. לשבת מוזמנים מומחים ומרצים שונים, ומשתתף בה בקביעות אייזיק האניג המשמש כחזן בתפילות השבת.

הארגון מוציא לאור חוברת בת מאה עמודים בעברית ובאנגלית מדי חודש המחולקת לכל הזוגות חשוכי הילדים בארצות הברית שרשומים ברשימותיהם. לארגון רשימה של אלפי זוגות בארצות הברית, העומדים בקשר רציף עם הארגון על כל צעד ושעל. רשימה זו מחולקת לכל הזוגות חשוכי הילדים, כדי לעודד את הקשר שביניהם. 

בתקופת הטיפולים הארגון מסייע בכל הפרטיים הטכניים, ומלווה על ידי מומחים את בני הזוג בתמיכה נפשית. הארגון גם מעודד זוגות שעברו מקרי הפלה.

לארגון סניפים בישראל, בורו פארק ויליאמסבורג ומונסי שבארצות הברית, באנגליה ובקנדה. הארגון מונה מעל 7,000 חברים רשומים.

הארגון הקים את מכון שערי הלכה ורפואה, המכשיר דיינים לעסוק בעניינים הקשורים לטיפול בזוגות חשוכי ילדים, ומסייע להם בכל השלבים עד לקבלת סמיכה להוראה. המכון עוסק גם בעזרה טכנית בכל הבעיות ההלכתיות.

## ראו גם
* בוני עולם
* מכון פוע"ה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ישראל: ארגוני עזרה
קטגוריה:ארצות הברית: ארגוני בריאות ורפואה
קטגוריה:ארגוני עזרה
נמל התעופה הבין-לאומי מיניסטרו פיסטריני

**נמל התעופה הבין-לאומי מיניסטרו פיסטריני** (בספרדית: **Aeropuerto Internacional Ministro Pistarini**), המוכר יותר כ"**נמל התעופה של אסייסה**" (בספרדית: **Aeropuerto de Ezeiza**), הוא הגדול מבין שני שדות התעופה הציבוריים המשרתים את אזור המטרופולין של בואנוס איירס והוא נמל התעופה הבין-לאומי הראשי של ארגנטינה. הוא ממוקם בעיר אסייסה (Ezeiza), בפרובינציית בואנוס איירס, כ-35 ק"מ דרומית-מערבית לבירה בואנוס איירס. שדה התעופה השני של בואנוס איירס נקרא אארופארקה חורחה ניוברי, והוא משמש לטיסות פנימיות בארגנטינה וכן ליעדים מקומיים בברזיל, צ'ילה, פרגוואי ואורוגוואי. החיבור ביניהם יכול להיעשות על ידי אוטובוס או מונית.

שדה התעופה מחולק לשלושה טרמינלים. טרמינל A משמש את רוב חברות התעופה הבין-לאומיות, טרמינל B משמש באופן בלעדי את אארולינאס ארחנטינס, וטרמינל C הוא לטיסות שכר וכן מסוף מטענים.

נמל התעופה הבין-לאומי מיניסטרו פיסטריני הוא היחיד באמריקה הלטינית שמפעיל טיסות לחמש היבשות (אפריקה, אמריקה, אסיה, אירופה ואוקיאניה).

## היסטוריה
פרויקט שדה התעופה היה של הגנרל חואן פיסטריני, שהגיש את פרויקט הבנייה שלו בתקופת היותו שר העבודות הציבוריות. התוואי אושר בחוק 12.285, ב-30 בספטמבר 1935, הוא היה אמור להיות שדה התעופה הגדול בעולם בזמנו והתלבטו היכן לבנותו, האם במקום בו נמצא כיום רחוב חנרל פס או בריו דה לה פלטה עצמו. מדידות של תחנות מזג אוויר גילו כי כאשר יש מזג אוויר רע או ערפל, אין הבדל משמעותי בין שני המקומות. לבסוף נבחר השטח הנוכחי בעיקר כי סוג האדמה הנוח יותר של המקום הביא לחיסכון של מיליוני דולרים וחודשים רבים של עבודה. זאת למרות שהאזור סובל מהצפות וערפל במשך החורף, אף כי בהווה גורמים אקלימיים אלו לא מפריעים להפעלתו הרגילה של שדה התעופה.

השדה נפתח רשמית ב-30 באפריל 1949, בתקופת נשיאותו הראשונה של חואן דומינגו פרון, וכצפוי, נמל התעופה הבין-לאומי של אסייסה היה בזמנו הגדול ביותר בעולם.

בשנת 2009 עברו בנמל 7.92 מיליון נוסעים.

## ראו גם
* אארופארקה חורחה ניוברי

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר שדה התעופה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מיניסטרו פיסטריני, נמל התעופה הבינלאומי
פיסטריני
קטגוריה:פרובינציית בואנוס איירס: מבנים
קטגוריה:בואנוס איירס: תחבורה
ואה (נהר)

**ואך** (בסלובקית **Váh**; בגרמנית **Waag**; בהונגרית **Vág**; בפולנית **Wag**) הוא נהר באורך 402 קילומטר במערב סלובקיה. הוואך מקבל את מימיו מהביאלי ואך בהרי הטאטרה הגבוהים ומהצ'ורני ואך בהרי הטאטרה הנמוכים, ונשפך לדנובה בדרום סלובקיה ליד קומארנו. לאורכו נשפכים אליו רבים מנהרות סלובקיה, בהם האורבה. שטח הניקוז שלו ושל היובלים הנשפכים אליו הוא כ-19,700 קמ"ר, מהם כ-34% משטח סלובקיה, או 10,247 קמ"ר ללא השטח המנוקז על ידי הניטרה, הזיטבה והדודבה.

עוצמת הזרימה בוואך וכן הסחף הנובע מהזרימה ומתגבר הרבה בעת זרימה חזקה, משתנה לאורך עונות השנה בהתאם לזמני הפשרת השלגים באגן הניקוז שלו. בגלל שאגן הניקוז של הואך כולל אזורים בגבהים שונים מאוד זה מזה, היקף הסחף מגיע לשיא פעמיים בשנה, פעם באפריל (68.45 ק"ג לשנייה) בעת הפשרת השלגים בהרים הנמוכים ופעם ביולי (60.80 ק"ג לשנייה) בעת הפשרת השלגים בפסגות הגבוהות. בחודשים ספטמבר עד נובמבר ובינואר יש בוואך רמות סחף נמוכות במיוחד (3–5 ק"ג בשנייה) וממוצע הסחף השנתי הוא 24.70 ק"ג לשנייה.

## מאגרי מים ותחנות כוח
בשנת 1936 נחנך מאגר המים דולנה קוצ'קובצה (Dolné Kočkovce) בעל קיבולת של 2.2 מיליון קוב, הראשון בסדרה של מאגרי מים שנועדו להסדרת הזרימה בואך, למניעת שיטפונות ולניצול הזרימה לייצור חשמל. איתו נחנכה תחנת כוח לדצה (Ladce) בעלת כושר ייצור של 16 מגהוואט. בהמשך הוקמו עוד שלוש תחנות כוח שהסתמכו על מאגר דולנה קוצ'קובצה: תחנת אילבה (1940–1946), תחנת דובניצה (1943–1946) ותחנת טרנצ'ין (1952-1956). כושר הייצור הכולל של סדרת תחנות אלו, שבין מאגר דולנה קוצ'קובצה לטרנצ'ין, מגיע ל-66.4 מגהוואט, והתפוקה השנתית מגיעה ל-315.6 גיגהוואט־שעה. בשנים 1953–1955 נבנתה סדרה שנייה של תחנות כוח בקטע הוואך שבין טרנצ'ין לפיישטיאני. לסדרה זו כושר ייצור של 76 מגהוואט ותפוקה שנתית של 340.0 גיגהוואט־שעה.

בשנת 1957 הושלמה הקמת מאגר קרפלני, בעל קיבולת של 8.3 מיליון קוב, ששימשה סדרה של תחנות כוח בחלק העליון של הוואך. בשנים 1958–1960 הושלמו מספר תחנות כוח שהתבססו על המים שזרמו ממאגר זה. לתחנות אלו כושר ייצור של 97 מגהוואט וממוצע תפוקה שנתית של 235.4 גיגהוואט־שעה. בשנים 1959–1960 הוקם מפעל מים בקטע הואך שבין פיישטני והלוהבץ. מפעל זה כלל מאגר של 12.3 מיליון קוב בדרהובצה ותחנת כוח בעל כושר ייצור של 43 מגהואט ותפוקה שנתית ממוצעת של 141.1 גיגהואט־שעה, במדוניצה. בשנים 1958–1963 הוקם מפעל מים בואך האמצעי, בין ז'ילינה ופובז'סקה ביסטריצה, שכלל מאגר של 8.5 מיליון קוב ותחנות כוח עם כושר ייצור של 183.3 מגהוואט ותפוקה שנתית ממוצעת של 352.2 גיגהוואט־שעה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סלובקיה: נהרות ונחלים
קטגוריה:יובלי הדנובה
מאיר צבי פרוש

**מֵאִיר צְבִי פָּרוּשׁ** (נהגה: **פּוֹרוּשׁ**; מוכר גם בשמות העט **מ. צבי**, ו**פ. הירש**; כ"א בכסלו ה'תר"ץ, 23 בדצמבר 1929 - כ"ט בסיון ה'תשע"ז, 23 ביוני 2017) היה סופר ומתרגם חרדי ישראלי, הנחשב לגדול מתרגמי הספרות החרדית האירופית לשפה העברית.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים ב-1929, בנו של שלמה זלמן פרוש ונכדו של הרב אהרן יעקב פרוש. כישרונו הספרותי התגלה בגיל צעיר, ובתחילת שנות החמישים החל לעבוד בהוצאת פאר, שפעלה באותם ימים ביצירת ספרות חרדית בעברית. במשך השנים הוא תרגם בעבורה שורה ארוכה של ספרות חרדית בגרמנית וביידיש, שרובה עסקה בסיפורים בעלי רקע היסטורי. בשל גילו הצעיר בחר לפרסם את ספריו תחת שמות עט שונים. כמה מספריו יצאו בהוצאות אחרות, כמו "פאר" ו"מוריה".

פרוש תרגם מגרמנית כעשרים מספריו של הרב מאיר להמן, וכן מספריהם של שרה הירש, זליג שכנוביץ, נפתלי אהרמן ומשה שוטן. כמו כן תרגם מיידיש כמה מספרי הסופר דוד זריצקי. אחד הספרים הפופולריים שבתרגומו הוא סדרת "מעיינה של תורה" מאת הסופר והמחנך החרדי הרב אלכסנדר זושא פרידמן, על חמישה חומשי תורה. הסדרה המתורגמת יצאה לאור בשנת 1956 בהוצאת "פאר", ומאז יצאה במהדורות רבות והיא נחשבת אחת מהקלאסיקות של ארון הספרים היהודי בדור האחרון.

מאיר צבי פרוש נפטר ב-23 ביוני 2017, והוא בן 87.

## מספריו
* **אגרת פלאים**: סיפורי הבעל-שם-טוב ותלמידיו
* **אוצר אגדות** (4 כרכים)
* **חד וחלק**: אוצר חידודים, דברי בדיחה ופרפראות משל גדולי ישראל ומפי העם (4 כרכים)
***סוכת החורף**: סיפורים לבני הנעורים
***עלילות הגולם מפרג**
***שבת ומועד לילדי ישראל** (בחרוזים)

## מעיבודיו ותרגומיו
***אגדות הזוהר** - מאת הרב יהודה יודל רוזנברג
***מעשה אלפס** - מאת רבי בן-ציון אלפס
***עולמות טמירים**: סיפור חיי הגאון מווילנה
***אם בישראל**: ספר זיכרון לשרה שנירר
***ספר המחזות** (חנה ושבעת בניה, כוחה של שבת) של שרה שנירר
***[[מעינה של תורה|מעיינה של תורה]]** - מאת הרב אלכסנדר זושא פרידמן

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:משפחת פרוש
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים הידועים בשם עט
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
ג'סקה הופ

**ג'סקה הופ** (באנגלית: **Jesca Hoop**; נולדה ב-21 באפריל 1975) היא זמרת-יוצרת וגיטריסטית מקליפורניה.

## ביוגרפיה
ג'סקה הופ נולדה במחוז סונומה, צפון קליפורניה לזוג הורים מורמונים. המשפחה הייתה מוזיקלית וההורים והילדים שרו יחד כמקהלה בכנסייה המקומית. לאחר שהוריה נפרדו עזבה הופ את הרקע המורמוני ואת חיי העיר לטובת חיים מבודדים ועבודה במרכז שיקום לילדים בעייתיים. באותה תקופה החליטה הופ לבחון כיוונים מוזיקליים חדשים והחלה להלחין שירים.

מאוחר יותר החלה לעבוד כאומנת לילדיו של טום וייטס אשר הפך, עם אשתו, למורה הרוחני והמוזיקלי של הופ. הזוג וייטס שלח עותק של הקלטות שערכה הופ למפיץ שלהם, ליונל קונווי, שהעביר את ההקלטות לניק הארקורט, העורך והמגיש של תוכנית הרדיו Morning Becomes Eclectic ברדיו KCRW. הארקורט ניגן את השיר "Seed of Wonder" אשר הפך לפופולרי במיוחד בין מאזיני התוכנית. בעקבות ההתעניינות במוזיקה שלה, עברה הופ ללוס אנג'לס והתחילה לעבוד על אלבומה הראשון.

אלבומה הראשונה, Kismet, יצא בשנת 2007 וזכה לשבחים רבים. גרסה אקוסטית של חלק משירי האלבום יצאה בשנת 2008. בשנת 2009 עברה הופ למנצ'סטר, אנגליה, והקליטה את אלבומה השני, Hunting my Dress.

## דיסקוגרפיה
* 2007: Kismet
* 2008: Kismet Acoustic EP
* 2009: Hunting my Dress (בבריטניה; האלבום יצא בארצות הברית ב-2010)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:מלחינות אמריקאיות במאה ה-20
קטגוריה:מלחינות אמריקאיות במאה ה-21
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1975
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
ישראל מפולוצק

רבי **ישראל מ[[פולוצק|פּוֹלוֹצק]]** (בכתיב יידי: פּאָלאָצק, ויטבסק, ה'ת"צ (1730) בערך - א' באייר ה'תקמ"ב (1788)-ה'תקמ"ד) היה מתלמידי המגיד ממזריטש ומראשי עליית החסידים בשנת תקל"ז (1777). היה השד"ר החסידי הראשון, וממקימי התשתית הארגונית לתמיכה הכלכלית ביישוב החסידי בארץ ישראל.

## קורות חייו
רבי ישראל מפולוצק היה מתלמידיו של רבי דב בער, "המגיד ממזריטש". בשל כושרו הארגוני והדרשני נשלח על ידי רבו להפיץ את תורת החסידות בליטא.

בשנת תקל"ז (1777) היה מראשי שיירת החסידים שמנתה כ-300 איש, אשר יצאה מליטא ומרייסין לארץ ישראל. אליו התלוו בני משפחתו "מקטנם ועד גדולם".

בשל הוצאות הדרך הרבות נשלח רבי ישראל לחו"ל מיד עם הגיעם לארץ על מנת לדאוג להעברת כסף ותרומות לאנשי השיירה. שליחות זו הייתה בעל כורחו; על פי עדות מנהיג החבורה, רבי מנחם מנדל מוויטבסק "גם אם היו נותנים לו עשרת אלפים בחודש חליפות יציאת ארץ ישראל הקדושה היה בז לכל דבר".

רבי ישראל נסע לקושטא והצליח להשיג 3,000 'אריות' (מטבע טורקי), מהם שלח 2,750 לארץ ישראל – 2,000 לשלם לפאשה והשאר לצורכי היום יום – ואת היתר השאיר לעצמו להוצאות הדרך. באיגרת ששלח מקושטא לגבאי ארץ ישראל בוויטבסק בשנת תקל"ח (1778) מתאר רבי ישראל את נסיעתם לארץ ישראל, את תחילת התיישבותם בצפת ואת מצבם הכספי המדולדל, "כי תם הכסף ולא נשאר בלתי אם גוויתנו". איגרת זו היא מקור מרכזי להבנת הלכי הרוח של בני החבורה באותה תקופה ולתיאור תלאות הדרך שעברו בדרכם לארץ ישראל.

בחוץ לארץ עשה תעמולה ופרסום למען היישוב החסידי בארץ ישראל, והקים את התשתית לתמיכה כלכלית ביישוב החסידי בארץ ישראל. הוא שלח איגרות רבות ואף הגיע בעצמו עד למערב אירופה במטרה לאסוף כסף לחבריו בצפת. ברייסין שיתף פעולה עם רבי יששכר בער מלובביץ' ועם רבי שניאור זלמן מלאדי.

הוא התכוון לחזור לארץ ישראל, אולם בשהותו בעיר פאסטוב (חוואסטוב) חלה לפתע, ונפטר. הוא נקבר בעיר זו, בסמוך לקברו של רבי אברהם המלאך, בנו של המגיד ממזריטש.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:תלמידי המגיד ממזריטש
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-18
כוסות רוח לאבא

שמאל|ממוזער|180px|מתוך הסרט
**כוסות רוח לאבא** הוא סרט מתח-תעודי ישראלי משנת 2008 המתאר מסע של הבמאית טליה פינקל לחקירת נסיבות מותו של אביה. הסרט זכה בפרס הסרט הזר הטוב ביותר, בפסטיבל וושהאוגל הבינלאומי במדינת וושינגטון ובפרס הסרט התיעודי בפסטיבל סקוטלנד. הסרט היה מועמד לפרס אופיר.
## עלילה
בילדותה, הייתה לטליה ולמשפחתה דילמה לגבי טיבו של דודהּ, סטריק. מחד, אביה טען כי אחיו נרצח בהיותו בכלא באוקראינה והוחלף בסוכן שתול של הק.ג.ב. וככזה יש להיזהר ממנו. אביה הציג חיזוקים לטענותיו ולדבריו היה היגיון פנימי. מאידך, טענות מסוג זה נחשבות למטורפות, התנהגותו של סטריק הייתה מוזרה לפעמים והדוד עשה רושם שאינו קרוב משפחה חף מפשע. לאב שהיה במשך שנים אזרח עובד צה"ל היה עבר בניסיון לחשיפת מחדלים במערכת, ולכן פוטר. שמואל פינקל טען בתוקף: "גם אם אני חולה נפש - זה לא אומר שמה שאני אומר זה לא נכון, למשל: בן אדם יכול להיות גם חולה נפש וגם חולה לב".

לאחר מותו מעורר החשד של אביה, הדילמה רק הלכה וגדלה. האב נמצא מת בחדר הרחצה בבית החולים, ביום הראשון לאשפוזו במחלקה פסיכיאטרית. חמש שנים לאחר מותו שכרה בתו, הבמאית טליה פינקל, בלש פרטי והשניים החלו לחקור את קורות חייו ונסיבות מותו המעורפלות של אביה. הם ניהלו מעקבים אחרי הדוד ויצאו במסע לארכיוני הק.ג.ב. ולבתי הכלא באוקראינה. המסע בדק שאלות שעלו בקו התפר שבין דמיון למציאות, בגבול שבין השפיות לטירוף.

לבד מצילומי החקירה שבמסע מופיעים בסרט צילומים מחייו של האב, שהתמקדו בטעוניו, כשנתיים לפני מותו. הסרט מלווה בפסקול מקורי שיצר הזמר ערן צור. הסרט השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, בפסטיבל אידפא באמסטרדם ועוד.

## קישורים חיצוניים

*"כוסות רוח לאבא" באתר פילמדי
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:לקות נפשית באמנות
קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:ערוץ 8
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2008
קטגוריה:סרטי טליה פינקל