open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
טטיאנה לבדייבה

**טטיאנה רומנובנה לבדייבה** (באנגלית: **Tatyana Romanovna Lebedeva** ברוסית: **Татьяна Романовна Лебедева** נולדה ב-21 ביולי 1976) היא אתלטית רוסיה, אלופה אולימפית (אתונה 2004) ואלופת העולם (אוסקה 2007) בקפיצה לרוחק, פעמיים אלופת העולם (אדמונטון 2001, פריז 2003) אלופת אירופה ושיאנית העולם לשעבר באולם (15.36 מטר) בקפיצה משולשת. היא מדורגת שלישית בכל הזמנים בקפיצה משולשת (15.34 מטר) ומדורגת שמינית בכל הזמנים בקפיצה לרוחק (7.33 מטר).

## ביוגרפיה
לבדייבה נולדה בסטרליטאמק שברפובליקת בשקיריה.

באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בליסבון, פורטוגל בשנת 1994 זכתה לבדייבה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.62 מטר.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בגנט, בלגיה בפברואר 2000 זכתה לבדייבה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.68 מטר.

באולימפיאדת סידני 2000 זכתה לבדייבה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.00 מטר, אחרי טרזה מרינובה מבולגריה (15.20 מטר) ולפני אולנה הובורובה מאוקראינה (14.96 מטר).

### אלופת עולם
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכתה לבדייבה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאת השנה בעולם של 15.25 מטר, לפני פרנסואז מבנגו אטון מקמרון (14.60 מטר) ותרזה מרינובה מבולגריה (14.58 מטר).

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 הגנה לבדייבה על תוארה לאחר שזכתה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.18 מטר, לפני פרנסואז מבנגו אטוו שקבעה שיא אפרישה חדש של 15.05 מטר ומגדלין מרטינז מאיטליה שקבעה שיא איטליה חדש של 14.90 מטר.

### שיאנית עולם
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה במרץ 2004 זכתה לבדייבה בשתי מדליות זהב, בקפיצה משולשת בשיא עולם חדש של 15.36 מטר (השיא הנוכחי, 2017) ובקפיצה לרוחק בתוצאת השנה בעולם של 6.98 מטר.

### אלופה אולימפית
באולימפיאדת אתונה 2004 זכתה לבדייבה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.07 מטר ובמדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.14 מטר.

בשנת 2005 החמיצה לבדייבה את אליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי בגלל פציעה, אבל זכתה לבדה בפרס מיליון הדולרים בליגת הזהב של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית כאשר ניצחה בשש תחרויות שונות בקפיצת המשולשת.

באולימפיאדת בייג'ינג זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת, אך מדליות אלו נשללו ממנה בינואר 2017 לאחר שהורשעה באימרוץ.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קופצות לרוחק
קטגוריה:קופצות משולשת
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:שיאניות עולם רוסיות: אתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות שהורשעו באימרוץ
קטגוריה:אלופות אולימפיות רוסיות: אתלטיקה
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית רוסיות: אתלטיקה
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית: אתלטיקה
קטגוריה:ספורטאיות שנשללה מהן מדליה אולימפית
קטגוריה:אלופות אולימפיות: קפיצה לרוחק
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1976
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1976
ווסטוק (תחנת מחקר)

**ווסטוק** (ברוסית: **Восто́к**) היא תחנת מחקר רוסית הממוקמת בקרבת הקוטב המגנטי הדרומי, באנטארקטיקה.

## היסטוריה
תחנת המחקר ווסטוק נבנתה ב־1957 ופעלה בכל השנה במשך יותר מ־37 שנה. התחנה נסגרה זמנית בינואר 1994 וכעת היא מופעלת בשיתוף פעולה על ידי מדענים רוסים, אמריקאיים וצרפתיים.

## גאוגרפיה
התחנה ממוקמת בגובה של 3,488 מטר מעל פני הים. היא תחנת המחקר המבודדת ביותר ביבשת אנטארקטיקה והיא הנקודה בה נמדדה הטמפרטורה הנמוכה ביותר אי פעם על פני כדור הארץ, C° 89.2- נמדדו ב־21 ביולי 1983. במשך החורף הארוך, הטמפרטורה הממוצעת צונחת לכ־C° 65- וגם בקיץ הקצרצר הטמפרטורה לא עולה מעל ל־C° 25-, הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה בתחנה היא C° 12.2-.

המשקעים היורדים בתחנה מועטים ועומדים בממוצע על 21 מ"מ בשנה, זאת עקב הקור העז השורר במקום אשר אינו מאפשר תכולת לחות גבוהה מספיק ליצירת משקעים משמעותיים.

### אקלים
בתחנת המחקר ווסטוק שורר אקלים כיפת הקרח, EF על פי שיטת קפן לסיווג אקלים. התחנה ידועה כמקום בעל הטמפרטורות הממוצעות הנמוכות ביותר בעולם, וכמקום בו נמדדה הטמפרטורה הכי נמוכה בעולם. בתחנת המחקר כמות זניחה של משקעים.

## אגם ווסטוק

אגם ווסטוק הוא האגם התת־קרחוני הגדול ביותר. האגם נמצא ביבשת אנטארקטיקה, מתחת לתחנת המחקר ווסטוק. שטחו של האגם 15,690 קמ"ר. אורכו של האגם 250 ק"מ ורוחבו 50 ק"מ בנקודה הרחבה ביותר, עומקו הממוצע הוא 344 מטרים. האגם נחשב לאגם העתיק ביותר והטהור ביותר בכדור הארץ מכיוון שהוא מבודד כ־420,000 שנה. האגם שוכן כ־4,000 מטר מתחת לפני השטח של מדף הקרח המרכז־אנטארקטי.

האגם התגלה בשנת 1996 על ידי צוות מחקר של מדענים רוסים ובריטים. במאי 2005 התגלה אי קטן במרכז האגם. בדיקות בחלקו העליון של האגם העלו שגילו כ־420,000 שנים.

טמפרטורת המים עומדת על C° 3-. המים אינם קופאים בשל לחצן של שכבות הקרח הנמצאות מעל האגם.

## גלריה

קובץ:GISP2 team photo core37.jpeg|שמאל|ממוזער|250px|חוקרים מחזיקים ליבות קרח שנקדחו בווסטוק. מאחורי התחנה
קובץ:LakeVostok-Location.jpg|שמאל|ממוזער|250px|צילום לוויין של נאס"א ובו מסומן מיקומו של אגם ווסטוק


## קישורים חיצוניים

* ווסטוק באתר המשלחת האנטארקטית הרוסית
* הטמפרטורה הממוצעת בווסטוק
* נתונים מטראולוגיים עכשוויים מווסטוק
* כתבה על ווסטוק (אנגלית)
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטארקטיקה: תחנות מחקר
קטגוריה:מזג אוויר קיצוני בכדור הארץ
קטגוריה:רוסיה והאזור האנטארקטי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1957
הרי השוף

**הרי השוף** (בערבית: **جبال الشوف**, ***ג'באל א-שוף***; בתעתיק מדויק: **ג'באל אלשוף**) הם אזור בלבנון בתחומי נפת שוף במחוז הר הלבנון.

הרי השוף נמצאים בהר הלבנון מדרום-מזרח לביירות, בירת לבנון. האזור כולל רצועת חוף צרה ובה העיר דאמור ועמקים והרים במורדות המערביים של הר הלבנון. הטבע באזור הוא פראי יותר מרוב האזורים האחרים בלבנון והבניה בו דלילה למדי. יער הארזים הגדול ביותר במדינה נמצא בתחומו, ובו עצי ארז עתיקים.
הרי השוף הם לב אזור ההתיישבות של העדה הדרוזית בלבנון, ומנהיגה ואליד ג'ונבלט גר בארמון ג'ומבלט בעיירה מוחטרה באזור.

שמאל|ממוזער|250px|ארמון בית-א-דין

בהרי השוף נמצאת דיר אל-קמר, עיירה נוצרית-מרונית. בשנת 1590 העביר שליט לבנון פחר א-דין השני את בירתו מבעקלין לדיר אל-קמר. בין המאה ה-16 ל-18, הייתה העיירה מוקד שלטונם של שליטי הר הלבנון עד אשר העביר האמיר באשיר השני לבית שהאב את בירתו לעיירה בית א-דין.
אמירי לבנון גרו בעבר במקום, ביניהם שיהאב השני שבנה את ארמון בית-א-דין במחצית הראשונה של המאה ה-19. עיר היסטורית נוספת, ממש מתחת לבית-א-דין, היא דיר אל-קמר.

שמאל|ממוזער|250px|טירת מוסא
ממוזער||250px|כנסייה נוצרית וחלווה דרוזית בהרי שוף

מבחינה היסטורית היחסים בין הדרוזים לנוצרים התאפיינו בשיתוף פעולה ובדו קיום, לצד תקופות חריגות של עימותים קשים ומעשי אלימות כולל מעשי טבח שביצעו הדרוזים בנוצרים במרד הר הלבנון. בהרי השוף אירעו התנגשויות אלימות בין דרוזים לנוצרים (בעיקר מרונים) ב-1848, 1860 ולאחרונה בזמן מלחמת האזרחים בלבנון בשנים 1983 ו-1984 (מלחמת ההרים, חרב אל-ג'בל). תושבים נוצרים רבים נמלטו מבתיהם כתוצאה מהאירועים ועדיין לא חזרו לשם, אף על פי שחלק מהכפרים שנהרסו על ידי הדרוזים נבנו מחדש.

במבצע שלום הגליל בשנת 1982 כבשה ישראל את הרי השוף, ושלטה באזור עד ספטמבר 1983 תוך ניסיון לנצל לטובתה את מלחמת העדות שם ולכונן שלטון נוצרי אוהד בלבנון שיוכל לחתום הסכם שלום עם ישראל. באוגוסט 1983 הסיגה ישראל את כוחותיה ממחוז הרי השוף (דרומית-מזרחית לביירות), ונותרה רק ברצועת הביטחון. בנסיגתה מהשוף, ישראל הסירה את החיץ האנושי של חייליה שניצב בין המיליציות הנוצריות לבין הדרוזים, וגרמה לסבב לחימה נוסף, שזכה לכינוי "מלחמת ההרים". עד ספטמבר, הדרוזים הצליחו להשתלט כמעט על כל השוף.

## הערות שוליים

שוף
בובנשוואר

**בובנשוואר** (באורייה: **ଭୁବନେଶ୍ବର**, בהינדי: **भुवनेश्वर**) היא בירת מדינת אודישה, במזרח הודו.

בעיר גרים כ-882 אלף בני אדם (נכון ל-2011) והיא נקראת "עיר המקדשים", בזכות מאות המקדשים ההינדיים הפזורים בה. עם זאת, רוב המקדשים סגורים למבקרים שלא שייכים לדת ההינדית.

העיר נוסדה במאה השלישית לפני הספירה והייתה בירת ממלכת קלינגה. העיר היא בירת כת היאגאנט. יש בה מקדשים רבים מתקופת הגופטה המאוחרת מהמאות השמינית עד ה-15, ביניהם מקדש מוקטשווארה.

ב-1991 מנתה העיר 410,000 תושבים בלבד. בשנים שלאחר מכן עברה העיר מודרניזציה מסיבית והיא גדלה במהירות. בעיר שדה תעופה, אוניברסיטה ומוסדות לימוד רבים. בעיר שיעור אוריינות גבוה במיוחד - 93.15 אחוזים, הרבה מעבר לממוצע הלאומי - 74.04 אחוזים.

## תרבות
*מקדש הלינגראג' (לינגראג' מאנדיר) - מקדש מהמאה ה-10 או המאה ה-11, מוקדש לשיווה, בגלגולו כאל שלושת העולמות.
שמאל|ממוזער|250px|רחוב בעיר

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הודו: ערים
קטגוריה:אודישה
קטגוריה:המדינות והטריטוריות של הודו: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1948
נלוקסון

**נלוקסון** (נקרא גם **נרקאן**, אנגלית: **Naloxone**) הוא אנטגוניסט אופיואידי טהור שפותח על ידי Sankyo ב-1960. נלוקסון הוא תרופה המשמשת לאיזון השפעת מנת יתר של אופיואידים, כגון הרואין או מורפין, במיוחד במצבים מסכני חיים של דיכוי מערכת העצבים המרכזית ומערכת הנשימה, והירידה בלחץ הדם. נלוקסון משמש גם לטיפול נסיוני בתסמונת חוסר מולד של תחושת הכאב ואנהידרוזיס, הפרעה נדירה ביותר הגורמת לאדם שלא לחוש כאב או לא להרגיש בשינויי טמפרטורות. התרופה משווקת תחת שמות שונים, ביניהם נרקאן, Nalone, Evzio ואף נכלל במשכך הכאבים Targin. נלוקסון אינה מיועדת לטיפול בהתמכרות אלא במצבי חירום כתוצאה ממנת יתר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנטגוניסטים אופיואידים
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
קטגוריה:רשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי
פורי

שמאל|ממוזער|250px|חוף פורי
**פורי** (בהינדי: पुरी) היא עיר במדינת אודישה, במזרח הודו על חופו של מפרץ בנגל.

בעיר גרים למעלה מ-150 אלף בני אדם. בעיר עומד המקדש ההינדי ג'אגאנאט, אליו הכניסה אסורה למבקרים לא-הינדים והעיר נחשבת בגללו לאחת מהערים הקדושות ביותר להינדואיזם ואחד מארבעת אתרי העלייה לרגל (דהאם) החשובים בהודו. לכן מבקרים בה מאות אלפי תיירים הודים בשנה.

פורי היא גם עיר תיירות בינלאומית, הודות לחופיה הנקיים והרחבים ומקדש השמש בקונארק. התיירים הזרים ותיירים ההודים נפגשים לעיתים רחוקות בלבד והם משתכנים באזורים שונים בעיר. בעיר מתקיים גם פסטיבל סרטים ביתיים בשם "Bring Your Own Film".

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:הודו: ערים
קטגוריה:הודו: ערי חוף
קטגוריה:ערים קדושות
קטגוריה:אודישה
אסאמית

**אסאמית** (באסאמית: **অসমীয়া**, בתעתיק: אוֹהוֹמִיָּה) היא שפה מקבוצת השפות ההודו-איראניות במשפחת השפות ההודו-אירופיות המדוברת במדינות אסאם וארונאצ'ל פרדש, בצפון-מזרח הודו. יש דוברים של השפה גם בבנגלדש (בעיקר באזור סילהט; Silhet) ובמדינת מניפור שבהודו. בסך הכול מספר דובריה מגיע לכ-20 מיליון בני אדם.

האסאמית נכתבת בכתב אסאמי, הזהה לכתב הבנגלי, פרט לשתי אותיות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שפות הודו-איראניות
קטגוריה:הודו: שפות
קטגוריה:אסאם
אורייה

**אורייה** (ଓଡ଼ିଆ), רשמית נקראת "אודיה", היא השפה הרשמית של מדינת אודישה (לשעבר אוריסה). היא מהווה שפת אם של כ-82% מהאוכלוסייה באודישה, במזרח הודו. היא מדוברת גם באזור מדינפור במדינת מערב בנגל, אזור סאראיקלה קהארסוואן בג'הרקאנד ובגלל הגירה, גם במדינת גוג'ראט, במיוחד בעיר סוראט. השפה מדוברת על ידי כ-35 מיליון בני אדם.

שפת האורייה היא שפה הדומה בעיקר לבנגלית, לאסאמית ולמאיטהילי, אבל היא מושפעת גם מפרסית ומערבית.

לאורייה יש כתב משלה. מבחינת השפה והדקדוק היא שפה דוונגארית (קבוצת השפות של צפון הודו, הנגזרות מסנסקריט). מבחינת הכתב היא דומה יותר לשפות דרוודיניאיות (קבוצת השפות של דרום הודו, כגון טמילית).
ממוזער|סרטון המתאר את האלפבית של שפת אורייה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שפות הודו-איראניות
קטגוריה:הודו: שפות
קטגוריה:אודישה
שער הניצוץ

ממוזער|איור של בית המקדש השני, שער הניצוץ הוא השלישי משמאל למעלה
**שער הניצוץ** או **שער יכניה** היה אחד משערי העזרה הצפוניים שנבנו בכניסה למתחם בית המקדש. על גביו היה מבנה שנקרא **בית הניצוץ**. שער הניצוץ נקרא תחילה 'שער יכניה' על שם המלך יכניה, מכיוון שמשם יצא לגלות. לאחר מכן שונה שם השער ל"שער הניצוץ".

## תיאור השער ותפקידו
### תיאורו
שער הניצוץ הוא אחד מן השערים הצפוניים של העזרה, הסמוכים לחלקה המערבי, והוא השער המערבי ביותר בין שלושת השערים שבצפון. לשער זה אכסדרה הפונה כלפי חוץ ועליה בנויה על גבי אכסדרה זו ופתח השער פונה לכיוון החיל.

### תפקידו
על אכסדרת שער בית הניצוץ שמרו הכהנים, ומתחתיהם שמרו הלויים.

## מקור שמו
יש אומרים שנקרא על שם "בית הניצוץ" שהיה בעלייה שעל גביו, שכן הייתה שם מדורה עם אש תמיד, וממנה נטלו גחלים להדליק אש על המזבח. הרא"ש אומר שנקרא כך משום ש

## הערות שוליים

קטגוריה:שערי הר הבית והמקדש
שערי המקדש

[200px|ממוזער|מתוך דגם [בית המקדש השני במוזיאון ישראל]]
על פי תיאורי המקרא והמשנה, **שערי המקדש** הם השערים שנבנו בכניסה למתחם בית המקדש. בבית ראשון שערים אלו כוללים את שלושה עשר שערי העזרה ואת שער הכניסה לעזרת הנשים.

## מידע כללי

המשנה במסכת מידות, ב', ג' מלמדת שגובה השערים היה 20 אמה (כ-10 מטרים) ורוחבם עשר אמות (כ-5 מטרים), כולם עשויים נחושת ומצופים זהב חוץ משער ניקנור שלא צופה.
מראה השערים היה מרהיב, זאת ניתן ללמוד ממאמר ר' יוסי שכשהיו מקיפים את העזרה היו משתחווים בעזרה כנגד שלושה עשר שעריה כדי להודות על נוי הבניין.

המספר שלוש עשרה הוא בעל סגולה ביהדות לכן, כנראה, מספר השערים הוא לא שרירותי, ועוד ריבוי השערים מוסיף כבוד ויופי לבנין בית המקדש המפואר.

לרוב השערים ניתן שם כנגד משהו המאפיין אותם: תפקיד, כמו שער הדלק ושער המים; מיקום, כמו שער העליון ושער עזרת נשים; מיוחד הוא שער ניקנור שנקרא על שם תורמו.

יוסף בן מתתיהו מספר שהורדוס חרת את שמו של מרקוס ויפסניוס אגריפה מעל "השער אשר בנה להיכל", אולם הוא אינו מספק פרטים המאפשרים זיהוי של השער המדובר.

## השערים בבית שני
מספר שערי העזרה נתון במחלוקת. דעת חכמים היא שהיו שבעה שערים: שער הדלק, שער הבכורות, שער המים, שער ניקנור, שער הניצוץ, שער הקרבן ושער בית המוקד. בעוד שלדעת ר' יוסי ישנם שלושה עשר שערים שיפורטו להלן. דעה נוספת גורסת כי היו חמישה שערים בלבד ולא מפרטת באלו שערים מדובר.

פירוט השערים (לפי בעל תפארת ישראל):

### שערי העזרה

**דרום** (ממערב למזרח):

***שער העליון** – נקרא כך משום שמוקם בצד המערבי שנמצא בגובהו של הר הבית.
***שער הדלק** – דרכו היו מכניסים עצים למערכה.
***שער הבכורות** – דרכו היו מכניסים את הבכורות לעזרה, ששחיטתם כשירה גם בדרום.
***שער המים** – דרכו מכניסים את צלוחית ניסוך המים בחג הסוכות. ר' אליעזר בן יעקב מוסיף שנקרא כך משום שדרכו עתידים לצאת המים שניבא יחזקאל: "... והנה מים מפכים מן הכתף הימנית..." (יחזקאל, מ"ז, א'-ב').

**צפון** (ממערב למזרח):

***[[שער יכניה]]** או **[[שער הניצוץ]]** – דרכו יצא יכניה לגלות. מעליו היה בית הניצוץ.
***שער הקרבן** – דרכו היו מכניסים את הבהמות לשחיטה בצפון העזרה.
***שער הנשים** – דרכו היו הנשים נכנסות לסמוך על קורבנן.
***שער השיר** או **שער המוקד** – דרכו היו הלווים מכניסים את כלי השיר.

**מזרח**:

***[[שער ניקנור]]** – מוקם במרכז החומה שבין עזרת הנשים לעזרה, כנגד שער עזרת הנשים ופתח האולם. שער זה הוא הכניסה הראשית לעזרה. לא צופה זהב כשאר השערים אבל הנחושת שממנו נבנה בהקה כזהב. במסע הבאת דלתות השער ממצרים התרחש להן נס.
***שני פשפשים** – בכל אחד מצידי שער ניקנור היה שער קטן יותר שנקרא פשפש.

**מערב**:

*במערב היו ממוקמים **שני שערים** שלא היה להם שם מיוחד משום שהשתמשו בהם לעיתים נדירות ביציאה לרחבה שמאחורי המקדש, על פי השערת התפארת ישראל, שרוב התרשימים המודרניים הולכים בעקבותיה, שערים אלו היו אף קטנים יותר.

בנוסף, היה גם **שער עזרת נשים** – מוקם במזרח עזרת הנשים ומחבר בינה לבין החיל. שער זה הוא הכניסה הראשית לעזרת הנשים, ואינו משערי העזרה.

## השערים בספר יחזקאל
במקדש המתואר בספר יחזקאל יש שלושה שערים לעזרה הפנימית, (מזרח, צפון ודרום) ושלושה לעזרה החיצונית. גודלם 25/50 אמה.

## הערות שוליים

*
מקדשי ממלכת ישראל

שמאל|ממוזער|250px|אתר הפולחן הישראלי שנחשף בתל דן, המתוארך לתקופת אחאב. ממצאים שנמצאו בסמוך מזוהים על ידי חלק מהחוקרים כפולחן ירבעם
על פי סיפורי המקרא מלבד בית המקדש שהיה בירושלים נבנו בממלכת ישראל, במטרה להחליפו, שני מקדשים נוספים, אחד בדן ואחד בבית אל ("**[[מקדש ירבעם]]**"). העבודה במקדשים אלה הייתה עבודה לה' אלהי ישראל, אך היא נעשתה בדרך אסורה לפי התורה.

לאחר שהתפצלה ממלכת ישראל המאוחדת לשתיים - ממלכת ישראל שעליה מלך ירבעם בן נבט וממלכת יהודה שעליה מלך רחבעם בן שלמה, הבחין ירבעם במשיכה של העם למקדש בירושלים.

הוא חשש שמא העם יימשך לטקסים הגדולים של העלייה לרגל ויחליט למרוד בו ולחזור אל רחבעם, המלך מבית דוד. כדי למנוע זאת, הוא החליט ליצור שני מקדשים חדשים, בעיר דן ובעיר בית אל (שתי הערים נמצאו בשתי קצות ממלכת ישראל). בשתיהן הוצבו מזבחות ("במות")
ועגלי זהב (בניגוד לתורה האוסרת עשיית פסלים), ומונו כהנים שאינם משבט לוי. לפי מסורת חז"ל, אף הוצבו שומרים בדרכים לירושלים בתקופת הרגל כדי למנוע מהאנשים לעלות לרגל לירושלים.

ירבעם השיג את מטרתו. מהר מאוד העם התרגל לעלות לדן ולבית אל בתאריך חלופי אותו בחר ירבעם - ט"ו בחשון ("בחדש אשר בדא מלבו") במקום לעלות לירושלים ברגל. בספר מלכים מסופר, שנביא מיהודה בא למקדש בבית אל, והתנבא שעתיד לקום מלך מבית דוד, יאשיהו שמו, והוא ישרוף על המזבח הזה את עצמות הכהנים המשרתים שם. ירבעם, שעסק באותו זמן בהקטרה על המזבח, הורה לתפוס את הנביא, אך ידו לקתה בשיתוק ("ותיבש ידו"), המזבח נקרע והדשן נשפך מעל המזבח, אך ההקרבה במקום לא פסקה.

יש מהנביאים שדברו בגנות המקדש בבית אל, והם אף כינו לו שם גנאי - "בית און".

מצב העניינים הזה נמשך עד ביטול המשמרות על ידי הושע בן אלה. נראה שישראל כל כך התרגלו לעגלים, שהם המשיכו לעלות לדן ולבית אל עד שנלקחו הפסלים - הפסל בדן על ידי תגלת פלאסר השלישי והפסל בבית אל על ידי פול מלך אשור.

חוקרים רבים, סבורים כיום ששני המקדשים היו קיימים עוד לפני ירבעם בן נבט. לשיטתם, סיפור ייסודם בספר נביאים הומצא בזמן רפורמות יאשיהו, אשר ניסה לרכז את פולחן אלוהי ישראל בירושלים. עדות מקראית לכך היא התיאור ב שמתאר שלושה אנשים שפגש שאול אחר משיחתו הראשונה למלכות. אנשים אלו היו בדרכם לעלות מנחה לאלוהי ישראל "וְחָלַפְתָּ מִשָּׁם וָהָלְאָה, וּבָאתָ עַד-אֵלוֹן תָּבוֹר, וּמְצָאוּךָ שָּׁם שְׁלֹשָׁה אֲנָשִׁים, עֹלִים אֶל-הָאֱלֹהִים בֵּית-אֵל. אֶחָד נֹשֵׂא שְׁלֹשָׁה גְדָיִים, וְאֶחָד נֹשֵׂא שְׁלֹשֶׁת כִּכְּרוֹת לֶחֶם, וְאֶחָד, נֹשֵׂא נֵבֶל-יָיִן" ().

כמו כן העגל בשני המקדשים רומז על זיהוי ישראלי בין אל הכנעני לאלוהי ישראל.

## מקורות
* ; .

## הערות שוליים
קטגוריה:תנ"ך
קטגוריה:מבני דת
ממלכת ישראל, מקדשי
פיליפ בוש

**פיליפ בוש** (באנגלית: **Phillip Bush**) (נולד ב-4 בינואר 1961) הוא פסנתרן אמריקאי, שהקריירה שלו ממוקדת בראש ובראשונה במוזיקה קאמרית ובמוזיקה קלאסית בת ימינו.

פיליפ בוש נולד בריג'ווד שבניו ג'רזי, לאב אמריקאי ואם גרמניה. הוא גדל בשארלוט שבקרוליינה הצפונית, שם לימד אביו צרפתית באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בשארלוט. בוש למד בקונסרבטוריון פיבודי אצל לאון פליישר, והוא ממשיך לראות בו, לדבריו, את המשפיע העיקרי עליו מבחינה מוזיקלית. בוש עשה שנתיים בבית הספר לאמנויות בבאנף סנטר בקנדה, מ-1981 עד 1983; שם פגש את סטיב רייך ומוזיקאים נוספים, אשר השפעתם עיצבה את הקריירה שלו וקבעה את כיוונה. בהמשך עבר בוש לניו יורק, שם נשאר למשך רוב הקריירה שלו. בשנים האחרונות קבע את ביתו במקומות אחרים בארצות הברית, כאשר לימד שנים אחדות באוניברסיטת מישיגן ואחר בדרום קרוליינה, שם הוא מתגורר נכון ל-2008.

פיליפ בוש היה הזוכה בתחרות הארצית של איגוד הפסנתרנים האמריקאי לשנת 1983, והופיע ברסיטל הראשון שלו בניו יורק במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בשנת 1984. כסולן, בוש דוגל בביצוע יצירותיהם של מלחינים חיים והקליט יצירות לפסנתר של בן ג'ונסטון וג'ון זורן, בין השאר. בוש מופיע בקביעות בפסטיבלים שונים של מוזיקה קאמרית ברחבי ארצות הברית ומנגן בצוותא עם אינסטרומנטליסטים אמריקאיים רבים מן השורה הראשונה. הוא מופיע כשותף בכשלושים הקלטות בחברות שונות, עם קבוצות כמו "אגודת המוזיקה הקאמרית" של לינקולן סנטר.

בתחום המוזיקה המודרנית, בוש מנגן בהרכב של פיליפ גלאס מאז 1987 ועם ההרכב של המלחין סטיב רייך מאז 1986. הוא גם הפסנתרן הרשמי של קבוצת המוזיקה בת זמננו של מילווקי מאז אמצע שנות ה-90. בין שנת 1992 ל-1999 גם היה בקשר עם רביעיית הפסנתר הקלאסית-מעורבת "טייפון", בראשותו של הכנר איוואו פורוסאווה, שהייתה פופולרית מאוד ביפן בשנות ה-90 והוציאה כמה תקליטורים מצליחים. בשנת 2001 הופיע בוש לראשונה כסולן בקונצרט בקרנגי הול, כשהתבקש להחליף בהתראה קצרה את פיטר סרקין החולה בנגינת קונצ'רטי מאת סטרווינסקי ואלכסנדר גהר עם הסינפונייטה של לונדון, וזכה לשבחי הביקורת. מאמציו של בוש לקדם את המוזיקה האמריקאית בת זמננו הקנו לו פרסים ומלגות מקרן אהרן קופלנד ומן הקרן הלאומית למענקי אמנויות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פסנתרנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
היפרתרמיה

**היפרתרמיה** (בלועזית: **Hyperthermia**) היא עלייה חריגה בטמפרטורת הגוף הנגרמת בגלל בעיה בפליטת החום הנוצר בו ופגיעה במנגנון ויסות החום, דבר הגורם לפגיעה ברקמות הגוף שנועדו לפעול בצורה אופטימלית בטמפרטורה שבין 36 ל-38 מעלות צלזיוס. הסיבות הנפוצות ביותר להיפרתרמיה כוללות מכת חום ותגובות שליליות בין תרופות. 

להבדיל מ"התייבשות", המוגדרת כחסר בנוזלים (דהידראציה), "היפרתרמיה" היא מצב שבו, בדרך כלל עקב חשיפה לטמפרטורות גבוהות ביחד עם פעילות גופנית מאומצת, נפגע מנגנון ויסות החום של הגוף ונגרמת הצטברות חום בגוף ועלייה בטמפרטורת הגוף, מה שמביא בעקבותיו להרס רקמות ועלול לגרום אף למוות במקרים קיצוניים.

## תסמינים
במכת חום קלה התסמינים יכולים להתבטא רק בדופק מהיר, סומק, הזעה מרובה, כאבי ראש, סחרחורת קלה ובלבול עקב פגיעה במערכת העצבים המרכזית. במכת חום חמורה, תעלה בדרך כלל טמפרטורת הגוף על 40 מעלות צלזיוס, העור יהיה חם, יבש וסמוק, ולעיתים ייגרמו הזיות, פרכוסים ואובדן הכרה. חלק מהתסמינים כמו דופק מהיר, חולשה ובלבול עד מצב עילפון, יכולים להיות קיימים במצב של התייבשות, אך במצב של התייבשות תתלוה גם תחושת צמא, יובש בפה, לחץ דם נמוך והיעדר הזעה.

## גורמים
בדרך כלל טמפרטורות גבוהות ולחות גבוהה או פעילות גופנית מאומצת מאוד ולעיתים צירוף של השניים. גם עליה בחום הגוף עקב מחלה עלולה להתפתח למכת חום. 

המוּעדים להיפגע הם אנשים הסובלים מהפרעות במחזור הדם, כמו גם חולי סוכרת, חולים כרוניים, אלכוהוליסטים, קשישים שנוטלים בדרך כלל תרופות, ילדים שאצלם מנגנון ויסות החום עדיין לא התפתח כראוי, וכן כל אדם העוסק בפעילות גופנית מאומצת בסביבה שבה האקלים חם ולח (עומס חום גבוה).

את כל אלה יש להבדיל ממחלה שמקורה ככל הנראה גנטי המכונה יתר חום ממאיר (malignant hyperthermia syndrome) או MH. הסיבה למחלה זו היא הפרעה תורשתית בפעילות השרירים המתכווצים ללא הרף, אשר גוררת עליה מהירה בחום הגוף, כשל מערכות ומוות. 

הטיפול העיקרי במכת חום הוא הניסיון להחזרת הטמפרטורה של הגוף למצב הנורמלי. קירור הגוף יכול להעשות באמצעות הרטבתו במים, או טבילתו באמבט פושר. רצוי מאוד להעבירו למקום קריר, ממוזג ומוצל, להחזיר נוזלים באמצעות שתייה או הזרקה תוך ורידית של מי מלח ואף לתת תרופה להורדת חום במקרה שטמפרטורת הגוף מעל 38 מעלות. 

בישראל עלה הנושא לכותרות בעקבות מקרי מוות ממכות חום הן של חיילים שנחשפו לתנאים קשים באימונים, בניווטים ובגיבושים, הן של ספורטאים שמתו במהלכם של אירועים ספורטיביים, וכן בעקבות מקרים של שכחת ילד ברכב שהתחמם בשמש הקיצית והפך למלכודת מוות. לצה"ל יש הנחיות המחייבות הפסקת פעילות אימונים כאשר הטמפרטורה נעשית גבוהה במיוחד.

## ראו גם
* תרמותרפיה
* נוחות אקלימית

## קישורים חיצוניים

* מכת חום, באתר שירותי בריאות כללית
* מכת חום , באתר מכבי שירותי בריאות 
* מכת חום,  באתר אינפומד 

קטגוריה:תוצאות גורמים חיצוניים
קטגוריה:סיבוכים עקב ניתוחים וטיפולים רפואיים
לאון פליישר

**לאון פליישר** (באנגלית: **Leon Fleisher**; 23 ביולי 1928 – 2 באוגוסט 2020) היה פסנתרן ומנצח יהודי-אמריקאי, אחד הפסנתרנים הנודעים בעולם.

## קורות חיים
נולד בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, הוריו היו מהגרים. שם החל בלימודי הפסנתר בגיל 4 אצל ארתור שאנבל. הופעתו הפומבית הראשונה הייתה כשהיה בן 8. בגיל 16 הופיע עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוח פייר מונטה.

לאון פליישר הקליט סדרת תקליטים מרשימים עם גאורג סל ותזמורת קליבלנד לפני שמחלה (דיסטוניה פוקאלית) שללה ממנו את השימוש בידו הימנית. בין היצירות שהקליט היו קונצ'רטי של גריג, מוצרט, שומאן, רחמנינוב, ברהמס ובטהובן. משנת 1964 הוא המשיך לנגן רפרטואר ליד שמאל, עד שריפוי בזריקות רעלן הבוטולינום השיב לו את יכולת השימוש ביד ימין. בתקופה זו גם החל לנצח. פליישר נודע בעיקר בפרשנויותיו לקונצ'רטי לפסנתר של בטהובן וברהמס. בשנת 2004 יצאה הקלטה של פליישר בנגינה בשתי ידיים, לראשונה מזה ארבעים שנה ויותר, בתקליט שהוכתר בשם המתאים "שתי ידיים" וזכה לשבחי הביקורת. הוא ידוע בשל פרשנותו  לשני הקונצ'רטי לפסנתר מאת ברהמס ולחמשת הקונצ'רטי לפסנתר של בטהובן (שאותם הקליט עם גאורג סל ותזמורת קליבלנד).

פליישר עסק הן בניצוח והן בהוראה למעלה מ-60 שנה בקונסרבטוריון פיבודי ובמכון קרטיס למוזיקה. כמורה, פליישר המשיך במסורת בטהובן, שעברה מדור לדור דרך קרל צ'רני, תאודור לשטיצקי וארתור שנאבל עד אל פליישר עצמו, שהמשיך ומסר אותה הלאה למאות תלמידי הפסנתר שלו במשך קרוב ליובל שנים. השפעתו על פסנתרנים קלאסיים מודרניים, בעיקר בצפון אמריקה, הייתה עצומה. בין הפסנתרנים ידועי השם, שהיו תלמידיו של פליישר, אפשר למצוא את אנדרה ואטס, אמיליו דל רוסאריו, יעל וייס, פיליפ בוש, מריאן האן, אורית וולף, אלון גולדשטיין עינב ירדן ועוד.

פליישר נפטר מסרטן ב-2 באוגוסט 2020 בגיל 92.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מנצחים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בקנדה
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:נכים אמריקאים
קטגוריה:נכים יהודים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס מרכז קנדי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2020
קונקאני

**קונקאני** (מראטהית: **कोंकणी**) היא שפה המדוברת בעיקר במדינת גואה שבמערב הודו ובשאר החוף קונקן. אומדים את מספר דובריה בכ-7.6 מיליון איש.

השפה קרובה למראטהית אך יש בה השפעות מפורטוגזית כתוצאה מלמעלה מ-400 שנה בהן הייתה גואה קולוניה פורטוגלית. כמו כן השפה מושפעת גם מהינדי, קאנדה וגם מאנגלית, בגלל התײרים הרבים המבקרים במדינה.

קונקאני נכתבת בכתב דוונאגרי (המשמש לכתיבת הינדי וסנסקריט) אך גם בכתב לטיני. קיים חשש שהשפה תיכחד עקב השפעת האנגלית וההינדית במדינה.

## [[פונולוגיה|הגיית השפה]] וכתיבתה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שפות הודו-איראניות
קטגוריה:הודו: שפות
בינת ג'בייל

**בינת ג'בייל** (בערבית: **بنت جبيل**, בתעתיק מדויק: **בִּנְת גְּ’בֵּיל**. בתרגום לעברית: **בת ההר**) היא העיר השנייה בגודלה במחוז א-נבטיה בדרום לבנון (אחרי בירת המחוז, העיר א-נבטיה), מהווה את בירת נפת בינת ג'בייל במחוז א-נבטיה.

העיר ממוקמת על גבעה הצופה על בקעת רמיש ליד הגבול הדרומי של לבנון עם ישראל, בגובה 770 מטר מעל פני הים. מתגוררים בה כ־30,000 תושבים, שיעים ברובם. קיימת מחלוקת לגבי מקור שמה: יש הטוענים כי השם ניתן על ידי שבטים תימניים שהתיישבו במקום ונתנו למקום שם המזכיר שמות של ערים תימניות, אחרים טוענים כי שם העיר מלמד על זיקה ליישוב גבל הממוקם כ־42 ק"מ צפונית לביירות.

## היסטוריה

בשנת 1870 ביקר בבינת ג'בייל המטייל והחוקר הצרפתי ויקטור גרן וכתב: .

### המאה ה-20
ב־1972 כבשה ישראל את בינת ג'בייל במסגרת מבצע "קלחת 4", שנועד להרחיק את מחבלי אש"ף מגבול ישראל. ב-1978 כבשה ישראל שוב את העיירה במסגרת מבצע ליטני, ומאז ועד מאי 2000 הייתה העיירה בשליטת צבא דרום לבנון (צד"ל), ובה שכנו מפקדות החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון והחטיבה המערבית של צד"ל. במהלך תקופה זאת עבדו רבים מתושבי העיירה בישראל במסגרת תוכנית "הגדר הטובה", והוקמו שם תשתיות שונות, ביניהן מרפאה אזרחית.

מוצב "בינת ג'בייל" מוקם בפאתי העיירה לכיוון צפון, ובו שכנה מפקדת החטיבה המערבית של יחידת הקישור ללבנון. מצפון לו שכנה מפקדת צד"ל, ובה ישב, בין השאר, הגנרל אנטואן לאחד, מפקד צבא דרום לבנון.

בניגוד לחלק מן המוצבים האחרים של צה"ל, במוצב זה פעלו במשותף חיילי צה"ל עם אנשי צד"ל, אשר נהגו להגיע עם בוקר אל המוצב לצורך פעילות טכנית. ביניהם פעל במקום איש צד"ל אשר כונה בשם "אבו עבדאללה" וחיילים רבים התייחסו אליו כאל "שק"ם" מוזל, לעומת השק"ם הצה"לי שפעל במקום.

פעילותם השוטפת של החיילים במוצב הייתה באבטחת האזור המצוי בגזרת רכס "הסילבסטר", בין שקיף א-נימל לבין מוצב צד"ל "ברעשית", הממוקמים על הקו האדום בלבנון והיישובים הפזורים באזור.

### המאה ה-21
במאי 2000, לפני הנסיגה מלבנון, הפכה העיירה למובלעת בשליטת צה"ל, ובליל 23 במאי 2000 נסוג צה"ל מהעיירה. לאחר נסיגת צה"ל נכנס חזבאללה לעיירה, וחסן נסראללה נשא שם נאום ניצחון שנודע כנאום "קורי העכביש".
ממוזער|300x300 פיקסלים|מרכז בינת ג'בייל לאחר מלחמת לבנון השנייה
במהלך מלחמת לבנון השנייה התנהלו בעיירה קרבות קשים בין צה"ל לחזבאללה, וכתוצאה מהם נגרם בעיירה הרס רב. מבצע כיבוש העיירה כונה "מבצע קורי פלדה 2". בקרב העיקרי, שכונה קרב בינת ג'בייל, נהרגו 8 לוחמים מחטיבת גולני ועוד מספר לוחמים נהרגו בקרבות אחרים בעיירה. מצד חזבאללה נהרגו כ-80 מחבלים, בהם לפחות 26 מחבלים מחטיבת הקומנדו של הארגון.

ב-2010 ביקר בבינת ג'בייל נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד.

במהלך מלחמת חרבות ברזל (מבצע חיצי צפון) ב-11 בנובמבר 2024 פרסם דובר צה"ל בערבית אביחי אדרעי הוראת פינוי לתושביהם של 21 כפרים בדרום לבנון ביניהם גם בינת ג'בייל.

במהלך השלב השני של התמרון הקרקעי בלבנון פלש צה"ל אל תוך הכפר אך על מנת שהקרב שקרה במלחמת לבנון השנייה לא יתרחש שוב צה"ל כיתר את הכפר.

ב-6 בנובמבר התחיל צה"ל פלישה אל חַי אל-מַ֫סְלַח', עיירה צמודה לדרום העיר. בתוך מספר שעות כבש את האזור.

ב-13 בנובמבר התחילו חיילי גדוד 51 של חטיבת גולני פלישה אל עיינאתא, עיירה צמודה לצפון העיר שחלקה בתוך העיר.

ב-16 בנובמבר, לאחר שחלק גדול מעיינאתא וכל חי אל-מסלח' נכבשו על ידי צה"ל, התחילו כוחותיו בפלישה לפאתי העיר על מנת לכבוש אזורים בעיר לקראת כניסה גדולה יותר כאשר כל עיינאתא תיכבש.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:לבנון: ערים
קטגוריה:רצועת הביטחון
קטגוריה:מחוז א-נבטיה: יישובים
דודו בוסי

טקסט=ביתו של דודו בוסי שכונת התקווה|ממוזער|הבית בו גדל בוסי בשכונת התקווה, ברחוב כביר 26
**דודו בּוּסִי** (נולד ב-4 במאי 1963) הוא סופר ועיתונאי ישראלי.

## ביוגרפיה
בוסי נולד ב-1963 בשכונת התקווה בתל אביב, אותה ואת תושביה הוא מזכיר רבות ביצירתו. הוא למד משחק במשך כשלוש שנים (1993-1996), והוא בוגר הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. במהלך 1998, בוסי פרש מתחום המשחק ובחר להתמקד בכתיבה.

במהלך שנת 2000 יצא לאור הרומן הראשון אותו כתב, "הירח ירוק בוואדי" בהוצאת עם עובד/ספרייה לעם. הספר הפך לרב-מכר וזכה לביקורות טובות. על הספר הוא אף זכה בפרס לסיפורת חדשה לשנת 2000. בשנה זו ובשנים שלאחריה, בוסי החל בכתיבת מאמרים וסיפורים קצרים בעיתונים: "הארץ", "ידיעות אחרונות", "מעריב, "מסע אחר", "תל אביב", "פנים" ו"העיר".

בשנת 2003 יצא לאור הרומן השני של בוסי, "פרא אציל" בהוצאת כתר. הספר היה רב-מכר, ואף הוא זכה לביקורות משבחות. הספר אף היה בין חמשת המועמדים האחרונים לפרס ספיר.

עבור שני הרומנים שכתב, הוענק לבוסי ב-2005 פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים. החל מפברואר בשנה זו, בוסי החל לכתוב טור שבועי בעיתון "העיר". במהלך שנה זו ובשנה שלאחריה, עובד ספרו של בוסי, "הירח ירוק בוואדי" לתסריט לסרט עלילתי באורך מלא, בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי.

"אמא מתגעגעת למילים" בהוצאת "כתר" הוא ספרו השלישי של דודו בוסי, כמו בספריו הקודמים, דודו בוסי משרטט, דרמה קומית משפחתית, באמצעות סיפורם של נזימה, רחמים ועובדיה הוא בוחן שאלות של זהות ואקסיומות חברתיות בישראל של העשורים האחרונים.

בשנת 2008 ראה אור ספרו הרביעי "בסמטאות" בהוצאת כתר ספרים, אשר מבוסס על טורו השבועי בעיתון העיר.

דודו בוסי היה אף אחד ממארגני וחותמי עצומת הסופרים הצעירים יחד עם ניר ברעם, שמעון אדף ואחרים שיצאו בקריאה להפסיק את הלחימה במהלך מלחמת לבנון השנייה. אחת מהמטרות של העצומה הייתה לצאת כנגד מה שנתפס בעיניהם כסופרים השייכים לממסד ותומכים בהמשך הלחימה ולהשמיע קריאה רעננה של הדור הספרותי הצעיר.

ספרו החמישי, "חלומות מזכוכית", ראה אור בהוצאת כנרת זמורה ביתן.

ב-2010 השתתף בוסי בסדרת הטלוויזיה התיעודית "מחוברים", העוקבת אחר חמישה גברים ישראליים המתעדים את עצמם במצלמת וידאו.

בוסי גרוש ואב לבת בשם קים.

## ספריו
* **הירח ירוק בוואדי** (עם עובד, 2000)
* **פרא אציל** (הוצאת כתר, 2003)
* **אמא מתגעגעת למילים** (הוצאת כתר, 2006)
* **בסמטאות** (הוצאת כתר, 2008)
* **חלומות מזכוכית** (כנרת, זמורה-ביתן, 2011)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* מתי שמואלוף, ערס עם אג'נדה: ראיון עם הסופר דודו בוסי, עיתון אנשים, 2006
* 
* 
* 
* סנונית ליס, לא תוכלו לסרב לדודו בוסי, נענע 10, 12 במאי 2009
* 
*אדמית פרא, רוצה להיות בבית, דודו בוסי בריאיון יפואי ראשון, פורטל יפו, 20 באוקטובר 2010
* 
* אריק גלסנר, על "חלומות מזכוכית", של דודו בוסי, הוצאת "זמורה ביתן", פורסם במוסף לספרות של "מעריב" בפברואר 2011
* מתי שמואלוף, הראפר משכונת התקווה: על חלומות מזכוכית, דברים שנשא בהשקה של הספר, 24 במרץ 2011
* דודו בוסי, פרידה, לילות לבנים וחולדאי: סיפור קצר מאת דודו בוסי, באתר דה פוסט, 15 ביולי 2013
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:סגל העיר
קטגוריה:משתתפי מחוברים
קטגוריה:שכונת התקווה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
מנדי ורדיגר

**מנדי ורדיגר** (נולד ב־1959) הוא זמר חסידי אמריקני.
## ביוגרפיה
ורדיגר נולד בברוקלין וגדל בקראון הייטס לחזן דוד ורדיגר. בילדותו, היה סולן במקהלת הילדים של אביו. הוא למד בישיבה ובכולל, ובגיל 21 הצטרף לעסק של אביו, "אדרת רקורדס".

ורדיגר מתגורר בניו יורק שבארצות הברית, ומשמש כמנכ"ל חברת הפקת הדיסקים "אדרת" בניו יורק המתמחה בקלאסיקה חסידית.

נכון ל-2010 הוציא ורדיגר חמישה אלבומים. הוא אינו מופיע בציבור, למעט בחתונות של אדמו"רי חסידות גור. בבעלותו חנות תקליטים בלב השכונה היהודית "בורו פארק" שבניו יורק, ואתר אינטרנט המשדר מוזיקה יהודית 24 שעות ביממה, שישה ימים בשבוע.

אחיו מרדכי בן-דוד ובנו ישראל ורדיגר אף הם זמרים.

## אילן יוחסין

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* **חברים**
* **חברים 2**
* **אני הולך בשמחה**
* **רבש"ע זכנו**
* **תמיד בכל יום**, 2010

### השתתפות באלבומים
* **שמחת החיים 10**, אברומי ברקו, 2022

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:חרדים אמריקאים
מנדי
קטגוריה:חסידי גור
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
תאונת ת'רי מייל איילנד

שמאל|ממוזער|200px|התחנה באי שלושת המילין
**תאונת ת'רי מייל איילנד** (או **תאונת אי שלושת המילין**) היא תאונה גרעינית שהתרחשה ב-28 במרץ 1979 וגרמה להתכת הליבה של כור גרעיני באי שלושת המילין, פנסילבניה, ארצות הברית.

## התאונה
תחנת הכוח הגרעינית באי שלושת המילין הכילה שני כורים. בעת התאונה היה הכור הראשון מושבת לצורך תדלוק. בשעה 4:00, מסיבה שאינה ידועה, כשלה מערכת הקירור המשנית של הכור השני. עקב כך התפתח עומס החום שגרר להפסקת פעולת הטורבינה, הגנרטור, ולבסוף הכור. כתוצאה מכך, הלחץ במערכת הראשית החל לעלות.

בכור היה קיים שסתום שאמור היה להיפתח בעת עליית לחץ ולהיסגר לאחר ירידתו. עם עליית הלחץ במערכת, השסתום נפתח, ובשל תקלה לא נסגר כשהלחץ ירד. במהרה הלחץ במערכת החל לרדת ובעקבותיו החלו לצאת האדים שבמערכת הראשית. יציאת האדים דרך השסתום הפתוח גרמה לחיישן לדווח לחדר הבקרה כי המערכת מלאה במים, אף על פי שהיא הלכה והתרוקנה מהם. כתוצאה מכך, כיבה המפעיל בחדר הבקרה את מערכת קירור החירום והפסיק את הזרמת המים למערכת. בהיעדר מים מקררים, הטמפרטורה בליבת הכור עלתה עוד יותר, וכשעתיים ועשר דקות לאחר הכשל הראשוני, כיפת הכור התפוצצה ויסודות רדיואקטיביים השתחררו למערכת.

בינתיים התחלפה משמרת המפעילים בחדר הבקרה. המפעילים החדשים שמו לב לחום החריג וסגרו את השסתום לאחר שיותר מ-120 אלף ליטר מים דלפו מהמערכת. כ-165 דקות לאחר תחילת האירוע הגיעו המים המזוהמים לגלאים, ואזעקה נשמעה. בזמן זה רמת הרדיואקטיביות הייתה גבוהה פי 300 מהמצופה. שבע שעות לאחר מכן הוחל בהזרמת מים למערכת, ורק כעבור 9 שעות נוספות החל החום בכור לרדת, וחלקים גדולים בכור הותכו. בשבועות הבאים שוחררו כמויות גדולות של גזים רדיואקטיביים לאטמוספירה. רק כמות קטנה מהם הייתה יוד-131 המסוכן לבריאות. לפי דיווחים רשמיים של סוכנויות ממשל בארצות הברית, התאונה לא גרמה למקרי מוות או לפציעות.

## לקחים מהתאונה
בעקבות התאונה הופקה שורת לקחים, בראש ובראשונה כאלה הקשורים לטעויות אנוש בעת לחץ. מערכת החירום בכור עבדה, אך עקב טעות של המפעיל בחדר הבקרה היא כובתה, דבר שאפשר לתאונה לקרות. בנוסף הופקו לקחים הנוגעים לתפעול הכור, ולשינויים טכנולוגיים שייושמו בכורים ובתחנות כוח גרעיניות העתידות לקום. עם זאת, מאז התאונה כמעט לא הוקמו תחנות כוח גרעיניות נוספות בארצות הברית, למעט אלו שבנייתן החלה טרם התאונה.

## בתרבות
*"הסינדרום הסיני" - סרט שיצא לאקרנים 12 יום לפני התאונה ומתאר אירוע בדיוני של תאונה והתכת ליבת כור גרעיני בפנסילבניה. סמיכות הזמנים והדמיון בין התסריט לתאונה הובילו להצלחת הסרט ולהפיכתו לשובר קופות.
*מיני סדרה "Meltdown: Three Mile Island" שמתעדת את רגעי התאונה והשלכותיה. הופקה על ידי נטפליקס.
*האי והתאונה מוזכרים לקראת סוף הספר הבדיוני של אייזק אסימוב "רובוטים ואימפריה" כמקום רדיואקטיבי גם לאחר כאלף שנים.

## קישורים חיצוניים

*

קטגוריה:ארצות הברית: תאונות גרעיניות
קטגוריה:תחנות כוח גרעיניות
קטגוריה:1979 בארצות הברית
קטגוריה:פנסילבניה: היסטוריה
קטגוריה:ארצות הברית: אנרגיה
קטגוריה:אסונות מעשה ידי אדם בארצות הברית
אשר אריאלי

הרב **אשר יהודה לייב אריאלי** (נולד בשנת 1957) הוא ר"מ בישיבת מיר.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים לרב חיים יעקב אריאלי ולשולמית שטרנבוך. סבו מצד אביו הוא הרב יצחק אריאלי, המשגיח של ישיבת מרכז הרב. דודיו מצד אמו הרבנים משה שטרנבוך, אליהו שטרנבוך, משולם דוד סולובייצ'יק, וחנוך ארנטרוי.

למד בישיבת פוניבז' אצל רבי שמואל רוזובסקי, ואחר כך בישיבת מיר בירושלים, שם היה תלמידו המובהק של הרב נחום פרצוביץ. לימים נשא לאישה את מלכה, בתו של הרב פרצוביץ ונכדתו של הרב חיים שמואלביץ.

## שיעוריו
הרב אריאלי מעביר שיעור יומי ביידיש בישיבת מיר בירושלים. לשיעור מגיעים מאות תלמידים, רובם אברכים, והוא מועבר דרך קול הלשון ומופיע בדפוס עוד באותו ערב. מקומות הישיבה בשיעור מוקצים לבעלי 'מקום קבוע' ומשתתפים אחרים יכולים רק לעמוד באולם. הרב אריאלי קורא בשיעור את כל דברי הגמרא, רש"י ותוספות ומסבירם. קצב הלימוד בשיעוריו מהיר ביחס לישיבות אחרות, וכולל עשרות דפים בזמן חורף.

בשנת 2020 נפתח מוקד צפייה של השיעור בשידור ישיר בחדר אוכל של הישיבה.

כמו כן הוא מוסר חבורה בליל שישי לוותיקי השיעור, בעבר החבורה נמסרה בביתו אולם בשנת 2021 עברה החבורה לישיבה.

למען אלה שאינם מבינים יידיש, מוסר הרב אריאלי בימי שני וחמישי בצהריים חבורה בעברית. הוא מוסר שיעור בעברית גם בישיבת תפארת צבי. בניגוד לשיעור במיר, בשיעור זה עונה הרב אריאלי לשאלות, כולל בענייני הדרכה ומוסר.

החל מחשוון ה'תשפ"ג החל למסור שיעור יומי בעברית.

החל מאייר ה'תשפ"ג שונה מועד השיעור, והוא מתקיים בשעות הצהריים.

## חיים אישיים
נשוי למלכה (לבית פרצוביץ).

אחיו: הרב שלמה - ר"מ בישיבת טשעבין ומהדיר חידושי רבי עקיבא איגר על הש"ס, והרב שמואל - ראש ישיבת 'חברון החדשה'.

גיסיו: הרב אברהם נובוגרוצקי - לשעבר ר"מ בישיבת אור ישראל בפתח תקווה וכיום ראש ישיבת היכל הגרי"ש של הפלג הירושלמי בירושלים, והרב אברהם לויסון, ר"מ בישיבת חברון.

## אילן יוחסין
#### משפחת הוריו

#### משפחת אשתו

## לקריאה נוספת
* **תורה שלמדתי במרתף**, אברהם ליבוביץ, משפחה, ט"ו בשבט תשע"ד

## קישורים חיצוניים

* 
* דיון עליו בפורום אוצר החכמה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישיבת מיר
אשר
קטגוריה:משפחת שמואלביץ
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (ירושלים)
קטגוריה:רבנים ליטאים ישראלים
קטגוריה:משפחת שטרנבוך
קטגוריה:סנהדריה המורחבת: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
אלעזר הכהן

**אֶלְעָזָר** הוא דמות מקראית, בנו השלישי של אהרן הכהן () ואחיינו של משה. היה הכהן הגדול השני, אחרי מות אביו.

שני אחיו הגדולים - נדב ואביהוא - מתו ביום חנוכת המשכן, בהקריבם אש זרה לפני ה'. אחיו הקטן, איתמר, נותר עמו בחיים ושימש ככהן.

אלעזר היה גם "נשיא נשיאי הלוי" () והיה האחראי העליון על שמירת הקודש וכליו בזמן העברת המשכן בעת המסעות במדבר ובכך נחשב לאמרכל הראשון.

בנו היה פינחס, שהמשיך אותו בתפקיד הכהן הגדול.

## קבר אלעזר

לפי מסורות יהודיות, שומרוניות וערביות, נמצא קבר אלעזר בגבעת פינחס שבעוורתא, מדרום-מזרח לשכם. אלפים פוקדים את הקבר ביום ההילולה שחל בא' באב. ביום זה מאבטחים כוחות צבא רבים את המקום. ארגון "אגודת יסוד עולם" שעומד מאחורי העליות, דואג למחוק את כתובות הנאצה שנכתבות על המצבה.
העדות הראשונה על מיקום הקבר נמסרה על ידי רבי יעקב (תלמיד רבי יחיאל מפריז) שביקר בארץ בסביבות שנת אלף לספירת הנוצרים:

ב-31 באוגוסט 2011 חולל הקבר בגרפיטי בערבית ובציור של משגר רקטות.

בפברואר 2012 חולל שוב הקבר ורוססו בו כתובות המשבחות את רוצחי משפחת פוגל.

## ראו גם

* עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה

## לקריאה נוספת
* הרב ישראל דנדרוביץ, **בני אהרן הנותרים**, בתוך: קובץ **פעמי יעקב**, גיליון סה-סו, כסלו תשס"ח, עמודים: קה - קי.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כהנים גדולים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בספר יהושע
קטגוריה:אישים בספר במדבר
קטגוריה:כהנים ששרפו פרה אדומה
מטאל אלטרנטיבי

**מטאל אלטרנטיבי** (באנגלית: **Alternative metal**) הוא סוג מוזיקה שצבר פופולריות בשנות ה-1990 המוקדמות יחד עם הגראנג'. המטאל האלטרנטיבי הוא למעשה שילוב בין ההבי מטאל לבין הרוק האלטרנטיבי, וז'אנרים אחרים שאינם קשורים בדרך כלל למטאל. המטאל האלטרנטיבי מאופיין במרכיבים של ההבי מטאל (בעיקר ריפים), אבל בדרך כלל ניכר במילים לא רגילות, קצב פעימות לא קבוע, טכניקה יוצאת דופן והשפעה לטווח רחוק מחוץ למוזיקת המטאל.

קטגוריה:סגנונות מטאל
קלונימוס זאב ויסוצקי

שמאל|ממוזער|250px|קלונימוס זאב ויסוצקי בספר מופת לרבים
[שמאל|ממוזער|250px|לוחית תרומה מנחושת לזכר התורמים [יעקב שיף|שיף וקלונימוס זאב ויסוצקי. מוצבת בבניין הטכניון הישן]]
**קלונימוס** (**קלמן**) **וולף** (**זאב**) **ויסוצקי** (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: **וויסאָצקי**; ברוסית: **Вульф Янкелевич (Калман-Вольф, Калонимус Вольф) Высоцкий**; 8 ביולי 1824 – 24 במאי 1904, מוסקבה) היה מייסד חברת תה ויסוצקי, נדבן יהודי ועסקן בתנועת חובבי ציון ברוסיה.

## קורות חיים
ויסוצקי נולד בעיירה זאגר בליטא (אז באימפריה הרוסית), בן להורים עניים. הוא קיבל חינוך מסורתי, והתפרנס תחילה ממסחר בתבואה.
למד בישיבת וולוז'ין והתקרב גם לרבי ישראל מסלנט, מחולל תנועת המוסר. בשנת 1849 ייסד במוסקבה את חברת "תה ויסוצקי". עשה הון רב בעסקיו, וכונה "מלך התה של רוסיה". בשנת 1903 הוא שלט ב-35% משוק התה ברוסיה. הוא קיבל תואר "אזרח כבוד של מוסקבה" ו"סַפָּק חצר הצאר".

לצד עסקיו הנרחבים, השקיע הרבה מזמנו וכספו לתמיכה במוסדות יהודיים ובעיקר בסופרים ואנשי רוח יהודיים.
היה קשור ביותר לאחד העם, ולכבודו ייסד ותמך בירחון 'השילוח'. אחד העם, שערך את 'השילוח', גם ניהל את הסניף הלונדוני של חברת תה ויסוצקי בשנים 1907–1921.

בשנת 1884 השתתף בוועידת קטוביץ ונבחר לחבר בהנהלה.
ב-1885 ביקר בארץ ישראל, קרא להתיישבות יהודים בערים הערביות, ובעקבות זאת החלו יהודים להתיישב בלוד, בשכם ובעזה. במסגרת הביקור, מינה ויסוצקי אברהם מויאל לנציג חובבי ציון בארץ. בביקור זה שירתו פנחס מאירי, מראשוני המושבה פתח תקווה.
בצוואתו הוריש ויסוצקי את חלקו בחברת התה ויסוצקי בסך מיליון רובל למטרות צדקה.
בהשתדלותו של אחד העם שהיה אחד מהאפוטרופסים על העיזבון, הוחלט ב-1908 להקדיש 100,000 רובל ממנו לייסוד הטכניון העברי בחיפה. על שמו נקרא רחוב ויסוצקי בצפון תל אביב.

## משפחה
אישה: קיילה צביה ממשפחת אברמזון

ילדים:

* חנה ליבה נשואה ליוסף צייטלין
* ליבה מריים נשואה לאוסיפ גברונסקי
* רחל פריידה נשואה לרפאל גוץ
**בנם, מיכאיל גוץ (רוס'), היה ממייסדי המפלגה הסוציאל-רבולוציונית ברוסיה.
* דוד נשא לאישה את אנה

## ראו גם

* תה ויסוצקי

## לקריאה נוספת
[שמאל|ממוזער|450px|[ועידת קטוביץ (1884): קלונימוס זאב ויסוצקי יושב בקצה השמאלי.]]
*קלונימוס זאב ויסוצקי, **קבוצת מכתבים שנשלחו לאנשי שם בעניין ישוב ארץ ישראל**, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשמ"א.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* הרב יעקב מזא"ה, זכרונות, הארץ, 10 באוגוסט 1934
* 
* 
* 
* קורות חיים ותולדות החברה 
* סיפר עצמי על מסעו לארץ ישראל, ספר האסיף לתקופת השנה שנה ה
* 

## הערות שוליים

קלונימוס
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים רוסים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: אישים
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:נדבנים יהודים רוסים
קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:תה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1824
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1904
לשכת הגזית

[280px|ממוזער|לשכת הגזית מתוך מודל [בית המקדש הראשון של גרהרד שות, סוף המאה ה-17]]
**לשכת הגזית** הייתה, על פי המשנה, אחת משש לשכות העזרה בבית המקדש השני. לשכה זו הייתה מקום מושב הסנהדרין הגדולה, בית הדין היהודי העליון, שמנה שבעים ואחד חכמים.

## מבנה ומיקום

על מבנה לשכת הגזית נאמר "לשכת הגזית כמין בסילקי גדולה הייתה", בסילקי הוא מבנה ציבורי רומי. צורת מבנה זה היא כנראה בסגנון הלניסטי בעלת תקרה מקומרת הנשענת על עמודים, כפי שתיאר ר' יהודה את בית הכנסת של הקהילה היהודית באלכסנדריה: "מי שלא ראה דיופלוסטון (מלשון דיו סטוין - שתי שורות עמודים שהיו בבית הכנסת) של אלכסנדריא של מצרים ... כמין בסילקי גדולה הייתה סטיו (שורת עמודים) לפנים מסטיו...
הלשכה הייתה בנויה מאבני גזית מרובעות ומכאן שמה לשכת הגזית.

### מיקום
**מזרח מערב**

התלמוד הבבלי מספר על שימוש נוסף של הלשכה, חוץ מישיבת בית הדין 

הגמרא לומדת מכאן שני דברים:
*הלשכה חציה בנויה בשטח קודש וחציה בשטח חול.
*ללשכה היו שני שערים אחד כלפי הקודש, העזרה, ואחד כלפי החול, החיל. (שגם לו קדושה יחסית, אך מכיוון שקדושתו פחותה משל העזרה, נחשב חול לעניינים מסוימים).

הגמרא במקום מבארת את הסיבות:
*בלשכה ישבו הסנהדרין ומכיוון ש"אין ישיבה בעזרה אלא למלכי בית דוד בלבד" חייב להיות חלק בחול שבו יוכלו הדיינים לשבת. בנוסף, נערך הפיס בלשכת הגזית, ועל פי הנדרש בתלמוד הפיס חייב להיערך בקודש.
*על מנת שללשכה יהיה מעמד גם של חול וגם של קודש צריכים היו להיות לה שני שערים אחד פונה לקודש ואחד פונה לחול, כי אילו היה שער אחד בלבד, מעמד הלשכה כולה היה כפתחה, אף על פי שחלקה בנוי במקום אחר.

על פי נתונים אלו, נחלקו הפרשנים לגבי מיקומה

לפי שיטת הרמב"ם לשכת הגזית מוקמה בפינה הצפון מזרחית של העזרה (תרשים), בין לשכת פרהדרין לחומת העזרה המזרחית שמעברה הייתה לשכת המצורעים. הלשכה נבנתה כך שחלקה הדרומי היה בקודש, בעזרה, בעוד שחלקה הצפוני היה בחול, בחיל. לפי שיטת תוספות ר"י הלבן הייתה הלשכה בפינה הצפון מערבית של העזרה.

**צפון דרום**

בגמרא במסכת יומא נאמר לגבי מיקום הלשכות בעזרה  מכאן יוצא שלשכת הגזית נמצאת בצפון העזרה, אולם במסכת מידות, באותו נושא בדיוק נאמר  ככל הנראה זו אינה טעות דפוס אלא מחלוקת בין הגרסאות. הרמב"ם, ובעקבותיו רוב המפרשים והפוסקים, פסק את גרסת הגמרא ביומא. אולם יש בין אחרוני זמננו שפסקו את גרסת המשנה במידות.

## תפקיד
בלשכת הגזית ישבה הסנהדרין הגדולה בצידה המערבי, בחול, בצורת חצי גורן ושם דנה ועסקה בענייני ההלכה. בידי סנהדרין זו הייתה נתונה סמכות השיפוט הגדולה ביותר שניתנה לחכמי ישראל, כגון שפיטת שבט שלם, משפט נביא שקר, כהן גדול ועוד. ריה"ל כותב בספר הכוזרי, מאמר שלישי, שעצם ישיבת החכמים ב"מקום אשר יבחר ה'" נותן להם סיוע אלוהי ותוקף נוסף לפסיקותיהם. גם הר"ן אומר בספרו דרשות הר"ן, (דרוש אחד עשר) שהישיבה במקדש מוסיפה סמכות לחכמים ומביא שם את הגמרא "כיון דחזו (ראו) דנפישי (מתרבים) רוצחים ... אמרו, נגלה מארעין (ממקומנו) ונקים בן 'ועשית על פי הדבר אשר יגידו לך מן המקום ההוא', מלמד שהמקום גורם".

בנוסף לתפקידה כמקום מושב הסנהדרין, בלשכה גם התקיימו פייסות (גורלות) הכהנים בצידה המזרחי, בקודש: הכהנים עמדו במעגל והכהן הממונה הֵפִיס ביניהם מי יזכה בעבודות המקדש. בלשכה גם אמרו הכהנים את קריאת שמע, עשרת הדיברות וברכות נוספות בבוקר.

מלבד לשכת הגזית היו עוד שני בתי דין בהר הבית, על פתח הר הבית ועל פתח העזרה.

## ראו גם

* לשכת פרהדרין
* לשכת הגולה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

גזית
קטגוריה:מסכת סנהדרין
קלתית

250px|ממוזער|שמאל|קלתית מבצק פריך לאחר אפייה עיוורת
**קַלְתִּית** היא מאפה מבצק המשמש כבסיס למלית במגוון של מאכלים.

## סוגים
המאפיינים העיקריים של קלתיות הן:
* טעם - קלתיות מתוקות או מלוחות.
* סוג הבצק - בצק עלים, בצק פריך, בצק פירורים.
* קשיות - מקלתיות קשות ששומרות על צורתן מחוץ לתבנית, דרך קלתיות פריכות שיישברו עם הוצאתן מתבנית ועד קלתיות רכות ש"ייפלו" בהוצאה מתבנית.

## הכנה
### בצק פריך

התערובת הבסיסית לבצק הקלתית עשויה קמח מעורב עם שומן מוצק כחמאה או שורטנינג , כשיחס הכמויות בין הקמח לשומן קובע את תכונות הקלתית. לתערובת הבסיסית ניתן להוסיף סוכר או מלח בישול, ביצה (נפוץ מאוד ב והאיטלקי) או מים (ב), אגוזים טחונים כקמח שקדים או אגוזי לוז טחונים.

בשלב הראשון נחתך השומן ומעורבב אל החומרים היבשים של התערובת עד לקבלת מרקם המזכיר חול רטוב (תערובת זו נקראת בצק סאבלה ). לאחר מכן מתווספים החומרים הרטובים (אם יש) והתערובת מעורבבת ונילושה (כיום מקובל באמצעות מעבד מזון) לישה קלה, תוך הימנעות מעיבוד יתר. הבצק שנוצר מקורר מחדש לקבלת מרקם מוצק (הנובע מקירור מרכיב השומן שבתוכו), לאחר מכן מרודד לעובי הרצוי, ומהודק לתבנית.
#### אפייה עיוורת
בחלק מהמתכונים, עוברת הקלתית "אפייה עיוורת" לפני המילוי - אפייה חלקית שנועדה לייבש את הבצק לפני הוספת נוזלים נוספים שיש במלית, ולהבטיח זמן אפייה מספיק לבצק במקרה של מלית שדורשת זמן אפייה קצר מדי.

בעת אפייה ללא מלית הבצק עשוי להתעוות - כי בצק פריך מתכווץ באפייה וכן בגלל כיסי אוויר. כיסי אוויר בבסיס גורמים להתנפחויות של תחתית הקלתית ויפריעו למלית. ההתכווצות פוגעת בגובה דופנות הקלתית ובמראה הכללי של המאפה.

על מנת למנוע את ההתעוותות של הבצק נהוג לחורר את בסיס הקלתית עם מזלג לאחר ההידוק לתבנית - תהליך המאפשר לאוויר להשתחרר ועל ידי כך למנוע את ההתנפחויות בבצק. באפייה עיוורת מקובל גם להניח משקולות על הבצק (מעל נייר אפייה או נייר כסף). ניתן להשיג משקולות ייעודיות לכך, אך מקובל גם להשתמש בקטניות או באורז לא מבושלים.

### בצק עלים

ניתן להכין קלתית בדרך פשוטה של רידוד בצק עלים, חיתוכו לצורת התבנית והידוקו אליה. עם זאת, מכיוון שקל לשלוט בתפיחה של בצק עלים, בצק זה יעיל במיוחד להכנת קלתית ללא שימוש בתבנית. התוצאה מושגת על ידי חיתוך הבצק לצורת הקלתית המבוקשת. לאחר מכן, חיתוך של השכבה העליונה בלבד של הבצק על מנת להפרידה ממרכז הקלתית, וחירור של שטח מרכז הקלתית. כתוצאה מכך, בזמן האפייה לא יתפח מרכז הקלתית אך הדפנות יתפחו ותתקבל צורת הקלתית, כשחיתוך השכבה העליונה מונע את "משיכתה" על ידי הדפנות התופחים ויצירת צורת חרוט הפוך. קלתית מבצק עלים לא עוברת אפייה עיוורת.

### בצק פירורים
קלתית פירורים מכינים מעוגיות טחונות מעורבבות עם שומן. את התערובת מהדקים לתחתית ולדופנות תבנית. על אף שלעיתים קלתית פירורים עוברת אפייה על מנת לייצב אותה, תכונתה הבולטת היא שהקלתית ראויה למאכל גם ללא אפייה.

## שימושים
[ממוזער|[טארטית קרמל בקלתית פריכה]]
קלתיות משמשות כבסיס למאפים רבים כטארטים, מאפי פאי, קישים, עוגות ועוד. הקלתיות השונות יכולות לשמש לכל מטרה שהיא, אולם בשל תכונותיהן השונות ישנם שימושים נפוצים במיוחד לפי סוג המלית:
* בצק פריך שימושי ביותר ל, מליות נוזליות ואפויות.
* בצק עלים מאפשר עבודה ללא תבנית כלל, ונפוץ יותר במליות שאינן מאוד נוזליות כאלה המבוססות על בשר טחון, מחית ירקות וכדומה.
* בצק פירורים מאפשר הכנת מאכלים שאינם דורשים אפייה, ובפרט קינוחים הכוללים פירות וגבינה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מאפים
קטגוריה:ממולאים
גוג'ראטית

**גוּגַ'ראטית** (ગુજરાતી) היא שפה הודו-ארית. היא אחת מ-22 השפות הרשמיות של הודו ומדוברת גם בפקיסטן ועל ידי מיעוטים הודיים בטנזניה (250,000), אוגנדה (150,000) וקניה (50,000). בסך הכול דוברים אותה כ-46 מיליון בני אדם, בעיקר במדינת גוג'ראט במערב הודו והיא השפה ה-23 בעולם מבחינת מספר הדוברים.

השפה נכתבת בכתב גוג'ראטי, הדומה במידה רבה לכתב ההינדי. ההבדל הבולט ביותר הוא שבהינדי רוב האותיות נכתבות עם קו אופקי בחלק העליון של האות ואילו גוג'ראטית נכתבת ללא קו (לדוגמה: השפה גוג'ראטי נכתבת כ-गुजराती בהינדי ו-ગુજરાતી בגוג'ראטית).

## הגיית השפה וכתיבתה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הודו: שפות
קטגוריה:שפות הודו-איראניות
קטגוריה:פקיסטן: שפות
קשה להיות חרק!

**קשה להיות חרק!** (באנגלית: **!It's Tough to be a Bug**) הוא סרט תלת־ממדי שאורכו 9 דקות, המבוסס על הסרט של אולפני פיקסאר "באג לייף".

הסרט משתמש בפעלולי תאורה, אודיו אנימטרוניקס ופעלולי קולות וריחות הנותנים לקהל הצופה בסרט את ההרגשה איך העולם נראה מנקודת מבט של חרק.
גיבור הסרט הוא פליק - גיבור הסרט "באג לייף".

המתקן מצוי במרכז עץ החיים בפארק השעשועים ממלכת החיות של דיסני בדיסניוורלד שבאורלנדו, פלורידה. המתקן נפתח לקהל ב-22 באפריל 1998 - שבעה חודשים לפני שהסרט באג לייף יצא לאקרנים. מתקן זהה מצוי גם בפארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני באתר הנופש דיסנילנד שבקליפורניה - מתקן זה נפתח לקהל ב-8 בפברואר 2001.

הסרט הופק על ידי אולפני רית'ם אנד יוז ולא על ידי אולפני פיקסאר.

## שיר הנושא
שיר הנושא של הסרט הופץ על גבי ה-CD "מוזיקה מההרפתקה הקליפורנית של דיסני" משנת 2001.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דיסניוורלד
קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
סמל צ'אד

**[[סמל]] [[צ'אד]]** הוצג לראשונה בשנת 1970. במרכז - מגן עם פסים גליים כחולים, ושמש הזורחת מעליו. המגן נתמך על ידי עבדקן הרעמה ואריה. מתחת למגן נמצא המוטו הלאומי של צ'אד - Unité, Travail, Progrès - אחדות, עבודה, קדמה, בצרפתית.

הפסים הכחולים מייצגים את ימת צ'אד, והשמש מסמלת התחלה חדשה. העבדקן מסמל את הצד הצפוני של המדינה, והאריה את הדרום. המדליה מתחת למגן היא מדליית מסדר הכבוד של צ'אד.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

צ'אד
קטגוריה:צ'אד: סמלים לאומיים
צ'אד
קטגוריה:יעלים בתרבות
קטגוריה:אריות בסמלי מדינות