open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חורבת צלית

**חורבת צלית** (**ח'רבת א-צלנתה**) היא אתר ארכאולוגי השוכן במורדות הר חברון, צמוד לנחל אשתמוע וכ-1.5 ק"מ מדרום מזרח ליישוב מיתר. 

## חפירות באתר
חורבת צלית זוהתה על ידי הארכאולוג דוד אלון ונחפרה על ידו בין השנים 1983–1984 יחד עם הארכאולוג פטר פביאן. בחודשים יולי- אוגוסט 2011 נמשכו החפירות במקום על ידי משלחת מאוניברסיטת בן-גוריון ואוניברסיטת יורק בקנדה, בהנהלת הארכאולוגים פטר פביאן, קרני גולן וחיים גולדפוס.

## זיהוי
אלון הציע לזהות את חורבת צלית עם היישוב המקראי "אלתולד" הנמנה כחלק מנחלת שבט יהודה בספר יהושע: "ואלתולד וכסיל וחורמה". פביאן הציע לזהות את האתר עם סאליס (או כאליס), המוזכרת בכתבי יוסף בן מתתיהו כיישוב באידומיאה, שאליו נמלטה קבוצת מורדים יהודים מאשקלון בראשית המרד הגדול.

## ממצאים ארכאולוגיים
בנקודה הגבוהה ביותר בחורבה (467 מ' מעל פני הים), התגלתה חצר בגודל 19X30 מטרים, לתוכה פתוחים חדרים ולצדה מגדל. מתחת לחדרים הללו נמצא חלל תת-קרקעי חצוב, עם מקוואות וחדרים. במרכז החצר בור מים חצוב, שאליו הובילה תעלת מים מן החצר. בשלב יותר מאוחר נוסף מגדל בן שתי קומות, שמידות בסיסו 1X20 מטרים. מבנה זה נהרס בשריפה. על קירות הטיח של אחד החדרים נתגלו שרטוטים בהם מצוירת בין השאר מהם תוכנית מגדל - ייתכן שזהו המגדל שנתגלה. שרטוט אחר מראה חייל חמוש, ציפורים ובעלי חיים אחרים, דמויות אנושיות וכתובות. בנוסף לשרטוטים התגלו גם כלי מידה מאבן גיר, כלי זכוכית וקרמיקה מן המאות הראשונה והשנייה, מסמרי ברזל שהיו נעוצים בתוך בולי עץ שכנראה תמכו בתקרות החדרים לפני השריפה. באחד החדרים, מתחת לרצפה, התגלה מטמון של 60 טטרדרכמות ודינרים החל מימי אספסיינוס ועד ימי אדריאנוס. בפינה הצפונית לחדר נמצא מקווה כשר. בין כלי הקרמיקה שנמצאו באתר ישנם קנקנים, אמפורות, פכים, סירי בישול, קדרות ונרות הרודיאניים. נראה שהשימוש במצודה החל אחרי המרד הגדול ונמשך עד תקופת מרד בר כוכבא. באתר נמצאו גם מחילות מסתור מימי מרד בר כוכבא.

## גאוגרפיה וסביבה
חורבת צלית נמצאת בסמוך לאפיק נחל אשתמוע, מצפון מזרח ליישוב מיתר, לא הרחק מחורה. בסמוך אליה עובר שביל ישראל.


צלית2.jpg
צלית3.jpg
צלית4.jpg


## לקריאה נוספת

* דוד אלון, **המסתור באתר נחל יתיר**, בתוך **מערכות המסתור בשפלת יהודה** מאת עמוס קלונר ויגאל טפר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב 1987, עמ' 154–159. 
* עמוס קלונר ויגאל טפר, **מערכות המסתור בשפלת יהודה**, עמ' 333–337. 
* זאב משל, ס. בן יוסף וא. דרור, **[[חבל יתיר]], סקר נוף ואתרים (חלקי)**, תל אביב תשמ"ז, עמ' 72–74 הערה 88.

## קישורים חיצוניים
* פטר פביאן, קרני גולן וחיים גולדפוס, **[http://www.hadashot-esi.org.il/report_detail.aspx?id=24849 חורבת צלית 2011]**, אתר רשות העתיקות. 
## הערות שוליים

קטגוריה:הר חברון
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:יהודה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:חבל מיתרים
רודולף אלכסנדר שרדר

**רודולף אלכסנדר שרדר** (בגרמנית: **Rudolf Alexander Schröder**  26 בינואר 1878 - 22 באוגוסט 1962) היה מתרגם ומשורר גרמני. הרבה מיצירתו היא שירה נוצרית לירית. שרדר היה חבר ב"כנסיית הווידוי", כנסייה פרוטסטנטית, שהתנגדה למאמצי גרמניה הנאצית לשוות לזרם הפרוטסטנטי אופי נאצי.

שרדר חבר אל הוגו פון הופמנסתאל ואל רודולף בורכארט בהקמת תנועה רוחנית, שכונתה בראשיתה "המהפכה השמרנית", השם שנתן תומאס מאן לניתוח דרכו של פרידריך ניטשה. השלושה חתרו לגיבוש אחדותה הרוחנית של האומה הגרמנית. הם גרסו, שתנאי מוקדם לגיבוש מהות רוחנית אינדיבידואלית, שמופת לה ראה הופמנסתאל בצרפת הוא שתמצא תחילה את ביטויה היצירה ספרותית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:משוררים גרמנים
קטגוריה:מתרגמים גרמנים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת טיבינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1878
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1962
מראה מראה: הסיפור האמיתי

**מראה מראה: הסיפור האמיתי** (באנגלית: **Mirror Mirror**) הוא סרט פנטזיה-קומדיה אמריקאי משנת 2012 המבוסס על האגדה "שלגיה ושבעת הגמדים" מאת האחים גרים. הסרט בוים על ידי טרסם סינג ומככבים בו ג'וליה רוברטס, לילי קולינס וארמי האמר.

## תקציר העלילה
מלך אהוב נעלם אחרי שגידל את בתו, שלגיה. אשתו היפה והאכזרית תופסת את השליטה על הממלכה ושומרת את בתה החורגת והיפהפייה בת ה-18, שלגיה, חבויה ומוסתרת בתוך הארמון. תחת שלטון המלכה כפור שולט בממלכה, ואוצר הממלכה מידלדל ואוזל. שלגיה יוצאת לכפר ורואה למה המלכה גרמה, אחרי שנים שבהן כל האנשים רקדו ושמחו כל יום. כששלגיה הולכת ליער ויוצאת מהארמון לראשונה, היא נתקלת בנסיך אלקוט, נסיך עשיר ומקסים, והשניים מתאהבים. אחרי כמה זמן המלכה הקנאית מחליטה לרצוח את שלגיה ושולחת את משרתה להרגה
ביער שנחשב למפחיד בגלל המפלצת שנמצאת שם. המשרת מרחם על שלגיה ומייעץ לה לברוח מהממלכה. שלגיה נלקחת תחת חסותם של חבורת גמדים מרדנים אך טובי לב, שגרים ביער בתוך מערה קטנה. הם סולקו מהממלכה כי נחשבו ל"לא רצויים" וכנקמה הפכו לשודדים "ענקים" כשהם נועלים מעין רגליים-מתנפחות ומסכות גנובות. הגמדים מאמצים את שלגיה ומאמנים אותה להיות שודדת כמוהם.

בינתיים, הנסיך מבקר את המלכה שמתאהבת בו ונחושה להתחתן עמו כדי למלא מחדש את הקופה הריקה של הממלכה. אחרי שהמלכה תוקפת את הגמדים באמצעות קסם, היא רוקחת שיקוי אהבה שגורם לנסיך להתאהב בה, אך לא בצורה לה ציפתה. הנסיך, שמתנהג כמו כלבלב מאוהב עקב השיקוי נחטף על ידי שלגיה ושבעת הגמדים זמן קצר לפני החתונה עם המלכה. בעצתם של הגמדים, שלגיה מנשקת את הנסיך ומשחררת אותו מהכישוף. המלכה מחליטה לחסל את שלגיה בעצמה ומשתמשת לשם כך בקסם, באמצעותו היא משסה בה את המפלצת המפחידה של היער. בעזרתם של שבעת הגמדים והנסיך אלקוט, חותכת שלגיה את תליון הירח של המפלצת, מה שגורם לשבירת הכישוף שהוטל על המפלצת, שמתגלה כי היא אביה של שלגיה, המלך שנעלם ביער לפני שנים רבות. המלכה משלמת על דרכיה בהפכה מאישה יפה לזקנה בלה. היא מנסה לחסל את שלגיה באמצעות תפוח מורעל בחתונתה עם הנסיך, אך שלגיה עולה על המזימה ואומרת לה: "חשוב לדעת מתי הובסת" ומאלצת את המלכה לאכול את התפוח ולמות. אחרי שהמלכה מתה, ושלגיה מתחתנת עם הנסיך, יוצאים אנשי הארמון ותושבי הממלכה בהובלתה של שלגיה בשיר ובריקוד סוער, בסגנון בוליווד.

## צוות השחקנים
*ג'וליה רוברטס – המלכה הרעה
*לילי קולינס –  הנסיכה שלגיה
*ארמי האמר – הנסיך אלקוט
*נייתן ליין – ברייטון
*מייר וינינגהם – מרגרט
*מייקל לרנר – הברון
*שון בין – המלך
*רוברט אמס – צ'ארלס רנבוק
*פרנק ולקר

### הגרסה העברית
במקביל לגרסה המקורית של הסרט יצאה גרסה מדובבת לעברית ביום צאתו לבתי הקולנוע בישראל.
*ענת וקסמן - המלכה הרעה
*משי קלינשטיין - שלגיה
*אמנון וולף - הנסיך אלקוט
*שמחה ברבירו - ברייטון
*נורית בנאי קורן - מרגרט
*אברהם סלקטר - הברון
*יגאל שדה - המלך
*תום שוורצברג - צ'ארלס רנבוק
*אוהד שחר- במאי הקולות בעברית, ראש הכפר

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הרפתקאות אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים מבוססי שלגיה ושבעת הגמדים
קטגוריה:סרטי טרסם סינג
מכון מחקר

[שמאל|ממוזער|250px|[מאיץ חלקיקים|מאיץ החלקיקים במכון ויצמן למדע – דוגמה למכון מחקר אקדמי]]
**מכון מחקר** הוא מוסד המיועד לביצוע מחקר מדעי בנושא או שטח מחקר מסוים ומוגדר. מכון המחקר יכול להתמקד ב**[[מחקר בסיסי]]** (לצורך העשרת הידע וללא כוונה יישומית ספציפית מוגדרת) או ב**[[מחקר יישומי]]** (שימוש במדע לצרכים מוגדרים, כגון פיתוחים טכנולוגיים, הנדסיים או צבאיים, פיתוח תרופות או זני גידולים חקלאיים). 

במכון מחקר אקדמי מועסקים פרופסורים ותלמידי מחקר לתארים מתקדמים. המונח משמש לא רק למדעי הטבע ומדעים מדויקים אלא גם למחקר במדעי הרוח והחברה. לעיתים קיים לצד מכון המחקר מוקד חינוכי או לימודי למומחים או לקהל הרחב כגון שותפות בהוראה בפקולטה של אוניברסיטה, ספרייה, מוזיאון או הוצאת ספרים. בדרך כלל מפיקים מכוני מחקר, בנוסף לפרסומים מדעיים, גם תכנים כספרי לימוד ותוכניות לימודים, הרצאות, כנסים וימי עיון, כתבי עת מדעיים, ניירות עמדה ומדיניות וכדומה.

## מכוני מחקר מחוץ לאקדמיה
* המונח "מכון מחקר" מתאר לפעמים **[[צוות חשיבה]]**, המורכב ממומחים בתחומים שונים העוסקים במחקר המיועד לרוב לקדם נושאים שונים במדיניות, תעשייה, צבא או תאגידים.
* מלבד מכוני המחקר האקדמיים, המונח "מכון מחקר" משמש גם ל**מכונים למחקרי שווקים**. באמצעות חקר שוק, נבנים מאגרי מידע שיווקיים או שמסופקים נתונים לטובת פעילותם של לקוחות, אשר הזמינו מחקרים בתחומים ספציפיים. מחקרים סטטיסטיים מעין אלה, המבוצעים במכונים למחקרי שווקים, עונים על שאלות הנדרשות לצורך פעילות השיווק והמו"פ של חברות עסקיות או בעת ביצוע מחקרים אקדמיים. המכונים מעסיקים סוקרים וחוקרים, המשתמשים בשיטות מחקר כמותניות ובנוסף, מבצעים מחקרים איכותניים.

## ראו גם
* רשימת מכוני מחקר אקדמיים בישראל, שיש עליהם ערך בוויקיפדיה העברית
* רשימת מכוני מחקר אקדמיים לפי מדינות, שיש עליהם ערך בוויקיפדיה העברית
* רשימת מכוני מחקר אקדמיים לפי תחומי ידע, שיש עליהם ערך בוויקיפדיה העברית

## קישורים חיצוניים

**בנושא מכוני מחקר אקדמיים:**
* 
* תקנון המכונים והמרכזים למחקר של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
* 

**בנושא מכונים למחקרי שווקים:**
* 
* נעמה תורן, אבינועם ברוג לא מחשבן: עיתונאים לא מבינים בסקרים, מכוני מחקר לא אמינים, באתר "אייס", 28 ביוני 2013

*
קטגוריה:מוסדות לימוד ומחקר
גדוד 100

**גדוד 100** היה גדוד שריון-חרמ"ש מאולתר שהוקם במלחמת יום הכיפורים במפקדת קצין שריון ראשי, מרדכי צפורי, והורכב מאנשי מילואים ישראלים שלמדו או עבדו בחו"ל ושבו לישראל עם פרוץ הקרבות וממתנדבים. לוחמי הגדוד לא הכירו זה את זה ולא לחמו יחדיו לפני כן. מפקד הגדוד היה סא"ל אהוד ברק. הגדוד לחם בקרב החווה הסינית, במסגרת מבצע אבירי לב וסייע בחילוץ גדוד הצנחנים 890 משוחות ה"חווה".

## הקמה
אהוד ברק שב מלימודיו באוניברסיטת סטנפורד ב-7 באוקטובר 1973, יום לאחר פרוץ הקרבות. ב-9 בחודש סופח בהוראת הרמטכ"ל, דוד אלעזר, למפקדת קצין שריון ראשי במחנה ג'וליס עם פקודה לארגון גדוד. הייתה זו הפעם הראשונה שבה פיקד ברק על גדוד שריון מאז שעבר הסבה לשריון, לפני שיצא ללימודים. ברק הצליח, למרות מחסור בציוד, בנשק ובתחמושת, להקים מאנשי מילואים חוזרים גדוד בהיקף של שתי פלוגות טנקי מג"ח (M48 פטון) ופלוגת חרמ"ש.

סגן מפקד גדוד היה נחום גת, גם הוא שב (באותה טיסת אל על מנמל התעופה קנדי בניו יורק עם אהוד ברק) מלימודיו בהנדסת אווירונוטיקה וחלל באוניברסיטת סינסינטי. אחד ממפקדי הפלוגות בגדוד היה סגן משה עברי סוקניק.

## פעילות
ב-14 באוקטובר הוכפף הגדוד לפיקודה של חטיבה 460 בפיקודו של גבי עמיר ולפני עלות השחר ב-17 באוקטובר נשלח למשימת חילוץ הצנחנים, שנקלעו לאש תופת בציר "טרטור" שבמתחם "החווה הסינית". פעולת הגדוד בשטח זכתה לשבחים ולגינוי כאחד. הפעולה הייתה בסיכון גבוה מאוד, כאשר טנקי הגדוד חשופים על רקע החול הבהיר והלילה המואר לעיני חיילי הצבא המצרי, שהיו מחופרים ומצוידים היטב בנשק נ"ט, כולל רקטות RPG, טילי "סאגר" ואמצעי ראיית לילה. לעומת האויב, לגדוד 100 חסרו מקלעים ותחמושת. יש הטוענים כי הייתה זו פעולת התאבדות. במהלך קרב החילוץ נפגעו חמישה טנקים ושני נגמ"שים, 10 לוחמים נהרגו ו-20 נפצעו. עם זאת, בוצעו במהלכו מספר מעשי גבורה, על אחד מהם זכה המ"פ סוקניק בעיטור העוז. אולם, הגדוד נכשל במשימתו והצטרף למעשה לצנחנים הלכודים, וברק פקד על נסיגה מההסתערות אל עמדות מוגנות ובכך ניתק מגע קרבי. על החלטה זו ספג ברק ביקורת, למשל מאת אורי מילשטיין.

בשעות הצהריים, במהלך המאמץ של פיקוד הדרום לחילוץ כוח הצנחנים, השתתפו נגמ"שי הגדוד בחילוץ לכודים ופצועים בעוד הטנקים הבלתי פגועים חוסמים את הכוח המצרי. הסמ"פ אשר טל שנפצע ונותר מאחור, יחד עם קצין הצנחנים חזי דחבש וצנחנים נוספים, חולצו לבסוף על ידי ברק.

בלילה שבין ה-17 ל-18 באוקטובר צלח הגדוד את תעלת סואץ ל"אפריקה" (הגדה המערבית של התעלה), יחד עם חטיבה 460 על גבי "תמסחים".

## ראו גם
* כוח נתי

## לקריאה נוספת
* עמירם אזוב, **[[צליחה (ספר)|צליחה, 60 שעות באוקטובר 1973]]**, הוצאת דביר, 2011

## קישורים חיצוניים
* שרשור שיחת לוחמים באתר "פרש"
* חילוץ נפגעים מ”קרב הצנחנים בחווה הסינית”, באתר "במה להיסטוריה צבאית", 28 בדצמבר 2013, חילוץ נפגעים מ”קרב הצנחנים בחווה הסינית” – פרק ב’, באתר "במה להיסטוריה צבאית", 5 בינואר 2014

*תמונות שצולמו על ידי נחום גת

## הערות שוליים

קטגוריה:החזית המצרית במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:יחידות צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:יחידות שריון ישראליות
קטגוריה:גדודי צה"ל
איזבל הרלובסן

**איזבל להן הרלובסן** (נורווגית: **Isabell Lehn Herlovsen**; נולדה ב-23 ביוני 1988) היא כדורגלנית עבר נורווגית ששיחקה כחלוצה. הרלובסן היא המבקיעה הצעירה ביותר במסגרת אליפויות אירופה, אחרי שב-9 ביוני 2005 היא כבשה שער שוויון במשחק נגד צרפת, בגיל 16 ו-351 ימים.

## קריירה
הרלובסן נולדה ביוני 1988 במערב גרמניה בעת שאביה, הכדורגלן קאיי אריק הרלובסן, שיחק במדי קבוצת בורוסיה מנשנגלדבך. בשנת 2000, החלה הרלובסן לשחק בקבוצת הנוער של קולבוטן פוטבול, ואחרי ארבע שנים עלתה לקבוצה הבוגרת של המועדון. היא שיחקה בקולבוטן במשך חמש עונות, במהלכן זכתה בשתי אליפויות (2005, 2006) ובגביע מדינה אחד (2007).

את הופעת הבכורה שלה בנבחרת נורווגיה ערכה הרלובסן כבר בגיל 16, ומהר מאוד הפכה לאחת משחקניות המפתח של הנבחרת. בשנת 2005, הייתה הרלובסן לכדורגלנית הצעירה ביותר באליפות אירופה שנערכה באותה שנה באנגליה. במהלך הטורניר היא כבשה שני שערים - אחד נגד צרפת בשלב הבתים ואחד נגד שוודיה בחצי הגמר. נורווגיה הגיעה עד לגמר הטורניר, אך שם הפסידה 3-1 לגרמניה. במהלך הטורניר, נערכו מגעים להעברת הרלובסן לקבוצת ארסנל האנגלית, אך בסופו של דבר, שני הצדדים לא הגיעו לידי הסכמה.

שנתיים לאחר מכן הייתה הרלובסן חלק מסגל הנבחרת שנסע לסין כדי להתחרות בגביע העולם. היא לא פתחה בשני המשחקים הראשונים בשלב הבתים, אך במשחק השלישי - נגד גאנה, היא נכנסה כמחליפה ואף כבשה את אחד השערים. ברבע הגמר, במשחק נגד סין אל מול קהל 52,000 איש, היא כבר פתחה בהרכב הראשון ואף כבשה את שער הניצחון שהעלה את נורווגיה לחצי הגמר של הטורניר. בחצי הגמר כבר נעצרו הנורווגיות, לאחר הפסד 3-0 לגרמניה. באותה שנה כבשה הרלובסן את שער הניצחון בגמר הגביע הנורווגי, וזכתה לקבל את מדליית הזהב מידיו של האראלד החמישי, מלך נורווגיה. אל אליפות אירופה שנערכה בפינלנד בשנת 2009 כבר הגיעה הרלובסן ככוכבת הנבחרת. היא שיחקה בכל חמשת המשחקים של נורווגיה במהלך הטורניר, וכבשה שער אחד. גם הפעם הגיעה נורווגיה עד לחצי הגמר, שם נעצרה פעם נוספת על ידי הנבחרת הגרמנית (שבסופו של דבר זכתה בטורניר). הרלובסן כבשה את השער היחיד בהפסד 3-1 לגרמניות.

ב-28 באוקטובר 2009 הודיעה הרלובסן על עזיבת קולבוטן ועל הצטרפותה לקבוצת ליון הצרפתית, ביחד עם חברתה לקבוצה ולנבחרת - כריסטין קולומבו נילסן. ב-8 בנובמבר 2009, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בקבוצה, כשנכנסה כמחליפה בניצחון 1-6 על ג'וביסי. שער הבכורה שלה הגיע ב-7 במרץ 2010, במסגרת הגביע הצרפתי. בהמשך אותה עונה היא זכתה לשחק בגמר ליגת האלופות, בו הפסידה ליון לקבוצת טורבינה פוטסדאם הגרמנית. לאחר עונה אחת בלבד, עזבה הרלובסן את ליון וחזרה לנורווגיה - לקבוצת קבינר.

ביולי 2011 הודיעה הרלובסן על יציאתה מהארון.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר ההתאחדות הנורווגית

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלניות נורווגיות
קטגוריה:חלוצות כדורגל נורווגיות
קטגוריה:חלוצי כדורגל נורווגים
קטגוריה:כדורגלניות אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלניות להט"ביות
קטגוריה:ספורטאים להט"בים נורווגים
קטגוריה:ספורטאיות לסביות
קטגוריה:ילידות 1988
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1988
החיים לפי משפחת אדאמס

**החיים לפי משפחת אדאמס** (באנגלית: **Addams Family Values**) הוא סרט קומדיה שחורה אמריקאית משנת 1993, בבימויו של בארי זוננפלד ובכיכובם של אנג'ליקה יוסטון, ראול ג'וליה, כריסטופר לויד, ג'ואן קיוזאק וכריסטינה ריצ'י. סרט זה הוא סרט המשך לסרט "משפחת אדמס" שיצא בשנת 1991.

## תקציר העלילה
מורטישה וגומז מביאים לעולם ילד שלישי – תינוק משופם בשם פיוברט. האח פאגסלי והאחות וודנסדיי הקנאים מנסים לחסל את אחיהם באינספור דרכים בעיקר משום שלפי המסורת המשפחתית המשמעות של לידת ילד שלישי במשפחה פירושו כי אחד מילדים האחרים במשפחה צפוי למות. אף על פי כן, כל הניסיונות שלהם עולים בתוהו.

בהמשך מורטישה וגומז שוכרים את שירותיה של מטפלת תמימה לכאורה בשם דבי ג'לינסקי על מנת שתפקח על כל שלושת הילדים. משפחת אדאמס איננה מודעת לכך שג'לינסקי היא למעשה רוצחת סדרתית המכונה "האלמנה השחורה" אשר נוהגת להינשא לגברים עשירים, ולרצוח אותם באופן בו נדמה כי מתו בשוגג, וזאת במטרה לרשת את הונם. ג'לינסקי מפתה את הדוד פסטר, אשר מתאהב בה, והשניים נישאים בעוד שג'לינסקי זוממת לרצוח את פסטר ואת יתר חברי משפחת אדאמס על מנת לשים ידיה על ההון של המשפחה.

## הדמויות הראשיות
* **גומז אדאמס** (מגולם על ידי ראול ג'וליה) - אב המשפחה האקסצנטרי. עורך דין במקצועו. בא ממשפחה אמידה ביותר. אחיו הוא הדוד פסטר. מערכת היחסים עם מורטישה מאופיינת בתשוקה עזה.
* **מורטישה אדאמס** (מגולמת על ידי אנג'ליקה יוסטון) - אם המשפחה המסתורית. בעלת עור חיוור, מראה גותי וחיבה לשמלות שחורות צמודות.
* **וודנסדיי אדאמס** (מגולמת על ידי כריסטינה ריצ'י) - בת המשפחה הקשוחה של משפחת אדאמס אשר בעלת עור חיוור, צמות שחורות, נטיות סדיסטיות ואישיות אפלה וסרקסטית.
* **פאגסלי אדאמס** (מגולם על ידי ג'ימי וורקמן) - בן המשפחה. שותף נלהב למזימותיה של אחותו ואוהב במיוחד לבצע ניסויים מחפירים שונים. פאגסלי סובל מעודף משקל ולבוש בדרך כלל בחולצת טריקו עם פסים ומכנסיים קצרים.
* **פיוברט** - הבן השלישי למשפחת אדאמס. פיוברט מתואר כתינוק משופם, בלתי פגיע ושובב.
* **הדוד פסטר** (מגולם על ידי כריסטופר לויד) - האח הבכור והאקסצנטרי של גומז, ודודם של ונסדיי ופאגסלי. קירח, ובעל גיבנת.
* **דבי ג'לינסקי** (מגולמת על ידי ג'ואן קיוזאק) - בתחילת הסרט מציגה את עצמה כאישה רגישה, נחמדה ואוהבת, אך אחרי זמן מה התגלתה כרוצחת סדרתית המכונה "האלמנה השחורה" שמתחתנת עם אנשים עשירים, ולאחר מכן הורגת אותם ולוקחת את כספם.
* **סבתא** (מגולמת על ידי קרול קיין) - אמה של מורטישה.
* **לארץ**' (מגולם על ידי קארל סטרויקן) - משרת המשפחה. איש גבוה במיוחד, בעל מראה דמוי-המפלצת של פרנקנשטיין.
* **[[דבר (משפחת אדמס)|דבר]]** - כף יד קטועה המשמשת כמעין "חיית מחמד" של המשפחה.
* **[[הדודן זה]]** - יצור שעיר ששיערו מכסה את כל גופו ופניו. הוא מדבר בשפת ציוצים, אך בני המשפחה לא מתקשים להבין אותו.

## צוות השחקנים

## ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות מעורבות ולציון 75% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 38 ביקורות.

## מועמדויות וזכיות בפרסים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1993
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי משפחת אדמס

קטגוריה:סרטים שצולמו בקליפורניה
יורם אורנשטיין

**יורם אורנשטיין** (נולד ב-2 בפברואר 1947) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם. מזוהה בעיקר עם קבוצות הפועל מרמורק ובני יהודה תל אביב. נכון ל-2020 משמש אורנשטיין כמנכ"ל מרכז "הפועל". וחבר הנהלת הוועד האולימפי בישראל.

## קריירה
אורנשטיין גדל בקבוצת הפועל מרמורק, ובשנת 1976 הצטרף לקבוצת בני יהודה תל אביב. אורנשטיין זכה להניף את גביע המדינה, כאשר היה קפטן בני יהודה בשנת 1981, ובמשך שנותיו בקבוצה נודע כ"אבא יורם". אורנשטיין שיחק גם בהפועל ראשון לציון, ולאחר מכן שיחק במכבי יבנה בליגה הלאומית. משם עבר לשחק בהפועל קריית אונו וב-1984 פרש ממשחק פעיל. 

## אחרי הפרישה
בתחילת עונת 1985/1986 אימן בקרית אונו ולאחר מכן אימן חלקית בהפועל מרמורק וחזר לאונו לעונה. ב-1987 היה אורנשטיין מנהלה המקצועי של מכבי שעריים, אך באוקטובר של אותה השנה התפטר וסיים את דרכו על כר הדשא בכדורגל. ב-1990 החל לכהן כמזכיר הפועל רחובות והחל לטפח את ענפי הספורט במרחב השפלה. ב-1993 מונה ליו״ר איגוד ההיאבקות בישראל. בתקופת כהונתו זכתה נבחרת ישראל בתארים רבים באליפויות עולם ואירופה ומתאבקי ישראל כגון: ציציאשווילי, ביילין יבסייצ'יק ועוד השתתפו באולימפיאדות אטלנטה וסידני במשחקים האולימפיים במסגרת משלחת ישראל.

בשנת 2008 החליף אורנשטיין את שי שני בתפקיד מנכ"ל מרכז הפועל. עד סוף 2018 כיהן אורנשטיין כחבר הנהלת המועצה הלאומית להסדר הימורים בספורט (טוטו).

בנוסף מכהן אורנשטיין מ-2008 כמזכיר הכבוד של הוועד האולימפי וכחבר המועצה הלאומית לקידום ספורט נשים (אתנה).

### תפקידים ציבוריים
* חבר הנהלת עירית רחובות 1998-2003
* ראש חטיבת המסחר וחטיבת המוסדות להשכלה גבוהה בהסתדרות המע״ף 2000–2008
* חבר ועדת השקעות של קרן מקפת הוותיקה 3/2002–3/2008
* חבר דירקטוריון קרו השתלמות לפקידים/מינהל 3/2001–3/2008
* גזבר איגוד ערים לאיכות הסביבה 1998–2009
* מכהן כחבר בית נבחרי ההסתדרות הכללית החדשה החל מ-2008
* מכהן כיו״ר ועדת הכספים של בית נבחרי ההסתדרות הכללית החדשה החל מ-2017
*חבר המועצה הלאומית לספורט
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:רחובות: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל מרמורק
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל ראשון לציון
קטגוריה:כדורגלני מכבי יבנה
קטגוריה:כדורגלני הפועל קריית אונו
קטגוריה:עסקני ספורט ישראלים
קטגוריה:אנשי הוועד האולימפי בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
ג'ונתן ויטנברג

הרב **ג'ונתן (יונתן) ויטנברג** (באנגלית: **Jonathan Wittenberg**, נולד ב-17 בספטמבר 1957) הוא רב קונסרבטיבי בריטי, יליד סקוטלנד. משנת 2008 הוא הרב הראשי של "אספת בתי הכנסת המסורתיים בבריטניה". משנת 1987 החל לכהן כרב בית הכנסת ניו נורת' לונדון (New North London Synagogue). קהילתו מונה 2,400 חברים. הוא פועל למען פיוס בין התרבויות והדתות השונות בבריטניה. בעבר עבד במסגרות של בתי חולים ומוסדות סיעוד (North London Hospice ו-Great Ormond Street Hospital.

הרב ויטנברג כותב ספרים ומפרסם באופן קבוע מאמרים בעיתונים "ג'ואיש כרוניקל ו"קונזרבטיב ג'ודאיזם". כמו כן השתתף בתוכניות דת ("תפילת היום") בתחנות רדיו בי.בי.סי ו"אל מוסתקילה" ("העצמאית").

## פרטים ביוגרפיים
ויטנברג נולד וגדל בגלאזגו במשפחה של רבנים בעלת שורשים במזרח אירופה וגרמניה. בגיל 6 עבר לגור בלונדון עם משפחתו. הוא למד שפות קלאסיות ומודרניות ביוניברסיטי קולג' סקול בלונדון, סיים תואר בספרות אנגלית (1976-1979) בקינגס קולג' באוניברסיטת קיימברידג'. לאחר שנתיים בהן לימד ופעל בתחום החברתי בישראל, קיבל תעודת הוראה במכללת גולדסמית בלונדון. בשנת 1987 הוסמך לרבנות באמצעות מכללת לאו בק בלונדון ובירושלים. היה תלמידו של הרב לואי ג'ייקובס באנגליה ושל הרב ד"ר אריה סטריקובסקי בישראל.

בעקבות שיח בין הדתות בבריטניה, הציע הרב ויטנברג להקים באנגליה בית ספר תיכון המשלב בין דתות שונות. בשנת 2010 במלאת מאה שנה לבית הכנסת וסטנדהפרנקפורט על נהר מיין בגרמניה, שבו שרת כרב סבו מצד אמו, ערך הרב ויטנברג (יחד עם כלבו מצפה) מסע ברגל מפרנקפורט ללונדון, ובאופן סמלי, הביא לקהילתו באנגליה להבה מתוך נר התמיד של בית הכנסת הגרמני.

הוא מתגורר בצפון לונדון והוא נשוי לניקולה סולומון ויש לו שלושה ילדים.

## ספרים

* Torah 1995
* The Three Pillars of Judaism: A Search for Faith and Values 1997
* The Laws of Life: A Guide to Traditional Jewish Practice at Times of Bereavement 1997
* The Eternal Journey: Meditations of the Jewish 2004
* The Silence of Dark Water: An Inner Journey 2008


## קישורים חיצוניים
* 
* אתר האספה של בתי הכנסת המסורתיים בבריטניה, עם תמונת הרב ג'ונתן ויטנברג
* אתר בית הכנסת הקונסרבטיבי צפון לונדון החדש

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לונדון: רבנים
קטגוריה:רבנים בריטים
קטגוריה:רבנים קונסרבטיבים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1957
אליפות אירופה בכדורגל נשים 2005

**אליפות אירופה בכדורגל נשים 2005**, הידועה גם בשם **יורו הנשים 2005**, היא אליפות אירופה בכדורגל נשים התשיעית שארגנה אופ"א. הטורניר נערך באנגליה מ-5 ביוני עד ה-19 ביוני 2005. נבחרת אנגליה העפילה אוטומטית לטורניר כמארחת, כאשר שאר שבע הנבחרות עלו מטורנירי המוקדמות שהחלו במרץ 2003.

במשחק הגמר נפגשו גרמניה (בפעם השישית בתולדותיה) ונורווגיה - בפעם הרביעית בתולדותיה והראשונה מאז 1993. בסיום המשחק, ניצחה גרמניה 1-3, וזכתה בתואר בפעם הרביעית ברציפות. זה היה התואר האחרון של מאמנת הנבחרת הגרמנית, טינה טיון-מאייר, שהודיעה על פרישה מספר חודשים לפני האליפות. בתקופתה, זכתה גרמניה בשלוש אליפויות אירופה, שתי מדליות ארד אולימפיות וגביע עולם אחד. אינקה גרינגס הגרמנייה, סיימה כמלכת השערים של הטורניר (4 כיבושים), ואילו אן מאקינן הפינית זכתה בתואר השחקנית המצטיינת, אחרי שהובילה את נבחרת פינלנד לחצי הגמר של הטורניר.

## אצטדיונים
חמישה אצטדיונים, בחמש ערים שונות, נבחרו לארח את משחקי אליפות אירופה. משחק הפתיחה של הטורניר נערך באצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר, ומשך מספר שיא של צופים במהלך הטורניר - 29,092 איש. זה היה המשחק היחיד שנערך באצטדיון במהלך הטורניר. אצטדיונים אלו ארחו בסך הכל 15 משחקים במסגרת הטורניר. שני חצאי הגמר נערכו באצטדיונים של וורינגון ופרסטון ומשחק הגמר נערך באיווד פארק שבבלקברן, אל מול קהל של 21,105 איש.

## שלב הבתים
### בית א'

### בית ב'

## שלב הנוק-אאוט

### חצי הגמר

### הגמר

## כובשות השערים
**4 שערים**
* 20px אינקה גרינגס (גרמניה)
**3 שערים**
* 20px קוני פוהלרס (גרמניה)
* 20px בירגיט פרינץ (גרמניה)
* 20px סולביי גולברנסן (נורווגיה)
* 20px האנה יונגברי (שוודיה)

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של אליפות אירופה 2005
* כתבה לקראת האליפות באתר ה-BBC

קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורגל נשים
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2005
קטגוריה:אנגליה: תחרויות כדורגל
קטגוריה:2005 בממלכה המאוחדת
אומלו

**אוֹמָלוֹ** (בגאורגית: **ომალო**) הוא כפר קטן באזור תושתי שבמחוז קאחתי במזרח גאורגיה. בגלל גובהו הרב והמחסור בדרכי הגעה נוחות, אומלו מבודד משאר גאורגיה מרבית ימות השנה. בחודשי החורף הכפר ננטש על ידי רוב המשפחות ורק בודדים נשארים לשמור על הכפר. הכפרים הסמוכים אליו הם שנאכו במרחק שעתיים הליכה ודרתלו במרחק של 5 שעות הליכה. הדרך היחידה שמוליכה אל הכפר היא דרך מעבר הרי אבנו בגובה 2,850 מטרים. המקום שימש כמקלט למקומיים בזמן מלחמה.

קטגוריה:קאחתי
קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קבוצת בני-בלי-שם

**קבוצת בני-בלי-שם** (בהולנדית: **Naamlozew Vennootschap**, **N.V**) או "הקבוצה בערבון מוגבל" (בע"מ), הייתה קבוצת מחתרת בהולנד בתקופת הכיבוש הנאצי. חברי הקבוצה טיפלו בהצלת ילדים יהודים, כמאתיים וחמישים נפש. שמונה עשר מחברי הקבוצה זכו לתואר חסיד אומות העולם ממוסד יד ושם בירושלים. הקבוצה פעלה בעיקר בעיר אמסטרדם. בין חבריה היו אזרחים הולנדים ממגזרי החברה השונים: הברונית אַנֶה-מארי וַן פֶרְשׁוֹיֶר; יאפ מוּש עובד מעבדה, ממנהיגי הקבוצה, שנתפס והוצא להורג בעינויים במחנה אומן; ויוֹן תיאו וורטמן בעל חברת מוניות שנאסר ונפטר במחנה ברגן-בלזן אליו נשלח.

הקבוצה קיבלה סיוע מאזרחים הולנדים נוספים, שתרמו לילדים שהוברחו תלושי מזון, בגדים וציוד, ועזרו לחברי הקבוצה להמציא תעודות מזויפות באשר לזהותם של הילדים.

פעילות ההצלה של חברי הקבוצה כללה הברחת הילדים, שרובם נאספו מאתרי איסוף וגירוש של יהודים אל מחנה הריכוז וסטרבורק, והעברתם אל מקומות מסתור ומחסה ראויים, בעיקר בדרום הולנד.

## קישורים חיצוניים
*מרדכי פלדיאל, קבוצת בני-בלי-שם, האנציקלופדיה של השואה, (עורך: ישראל גוטמן), ירושלים: הוצאת יד ושם, תל אביב: הוצאת ספרית פועלים, 1990, כרך ה, עמ' 1066.


* Mark Klempner, The Heart Has Reasons: Holocaust Rescuers And Their Stories of Courage, 2006.

קטגוריה:מצילי ילדים בשואה
קטגוריה:שואת יהודי הולנד
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
אודט אנאבל

**אודט ג'ולייט אנאבל** (באנגלית: **Odette Juliette Annable**; נולדה ב-10 במאי 1985) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. נודעת בזכות תפקידה כד"ר ג'סיקה אדמס בסדרה "האוס", וכסמנתה אריאס בסדרה "סופרגירל".

## ביוגרפיה
נולדה בשם **אודט ג'ולייט יוסטמן** (**Odette Juliette Yustman**) בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית בעיקרה, אם כי סבה מצד אביה היה יהודי-אשכנזי. אמה לידיה (לבית נודרסה) היא קובנית, ואביה ויקטור יוסטמן הוא קולומביאני. דוברת ספרדית כשפת אם. בוגרת התיכון הנוצרי וודקרסט בריברסייד, קליפורניה.

## קריירה
### בקולנוע
את הופעתה הקולנועית הראשונה עשתה אנאבל בגיל 5 בקומדיית הפעולה "שוטר בגן ילדים" בתפקיד של ילדה דוברת ספרדית. ובשנת 1996 חזרה לשחק בתפקיד מינורי של אנג'לה בסרט הקומי "אלוהים היקר" של הבמאי גארי מרשל. את הופעת הפריצה שלה עשתה בשנת 2008 בסרט האסונות המצליח "קלוברפילד" בתפקיד אליזבת' מקינטייר, חברתו של גיבור הסרט רוב הוקינס.
ב-2009 הופיעה בסרט האימה של דייוויד ס. גויר "התאום" בתפקיד הראשי בתור בחורה הרדופה על ידי דיבוק.
ב-2010 שיחקה אנאבל בקומדיה "רק לא את" בתור ג'ואנה קלארק יריבתה של גיבורת הסרט מרני אולסן אותה מגלמת קירסטן בל, במותחן האימה "ובקרוב האפלה", ובקומדיית הפעולה "מבצע סוף משחק".
ב-2011 שיחקה במותחן הריגול "דאבל", ודיבבה בסרט "הצ'יוואווה מבוורלי הילס".

### בטלוויזיה
כשהתבגרה אנאבל זכתה לחשיפה בזכות הופעותיה בסדרות "חזרה לשורשים" בתור אוברי דיאז, "South Beach" ובהפקה הטלוויזיונית "חיים גנובים".
בשנת 2010 הופיעה כשחקנית אורחת בעונה החמישית של סדרת הדרמה "אחים ואחיות".
בשנת 2011 זכתה לשדרוג במעמדה כשחקנית טלוויזיה בזכות תפקידיה בעונה השמינית של הסדרה "האוס" בתור ד"ר ג'סיקה אדמס, ובסדרה הקומית "ברייקינג אין". החל מינואר 2013, אנאבל משתתפת בסדרת הפעולה "באנשי" כאחותו של צ'יף השבט האינדיאני, נולה לונגשאדו.
בשנת 2017 החלה אנאבל לשחק בעונתה השלישית של סדרת הטלוויזיה "סופרגירל" של רשת The CW בתפקיד סמנתה אריאס/ריין, והייתה מועמדת לפרס סאטורן לשחקנית משנה מצטיינת בסדרת טלוויזיה. 

בשנת 2019 החלה לשחק בעונה השנייה של סדרת המסתורין "ספר לי סיפור" ב-CBS, בתפקיד מאדי פריט, ילדת הסנדוויץ' במשפחה שבורה.

## חיים אישיים
היא הייתה מאורסת בעבר לשחקן טרבור רייט , עד שהשניים נפרדו ב-2008. באוקטובר 2010 התחתנה עם עמיתה לסדרה "אחים ואחיות", השחקן דייב אנאבל, ולהם בת משותפת שנולדה בספטמבר 2015. באוקטובר 2019 הודיעו בני הזוג על פרידתם, אך הודיעו על חזרתם באוגוסט 2020.

אנאבל הביעה את תמיכה במועמדת הדמוקרטית, הילרי קלינטון, בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:לוס אנג'לס: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:דוגמניות אמריקאיות
קטגוריה:דוגמנים אמריקאים
קטגוריה:מדבבות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים ממוצא קולומביאני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא קובני
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1985
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
מדלל צבע

ממוזער|250px|מריחת מדלל צבע על גבי משטח צבוע כהכנה לצביעה מחדש
ממוזער|250px|מדלל צבע בג'ריקנים
**מדלל צבע** הוא ממס, שמשמש לדילול של סוגי צבעים שונים, בראשם צבעי שמן.

## סוגים
מוצרים אשר משמשים כמדללי צבע מכילים בין היתר את החומרים הבאים:
*טרפנטין
* אצטון
* ספירט לבן
* בוטנון
* נפטא
* טולואן
* אתיל בנזן
* קסילן
* 1-בוטנול

## שימושים אחרים

עקב היותם של חומרים מדללי צבע חומרים ביתיים קלים להשגה, נעשה בהם שימוש בתור חומר להסנפה. הסנפת מדללי הצבע נעשית לממכרת ועשויה לגרום נזק רב למערכת העצבים, למח ולכבד.

## הערות שוליים

קטגוריה:תרכובות
קטגוריה:אמנות: חומרי גלם
סוזאן פלאשט

**סוזאן פלאשט** (באנגלית: **Suzanne Pleshette**; 31 בינואר 1937 – 19 בינואר 2008) הייתה שחקנית קולנוע, תיאטרון, וטלוויזיה יהודייה-אמריקאית.

## משפחה
פלאשט נולדה ב-31 בינואר 1937 בברוקלין הייטס, ניו יורק שבארצות הברית למשפחה יהודית ממוצא רוסי ואוסטרו-הונגרי. אמה ג'רלדין (שם משפחה מנעורים קפלן), הייתה רקדנית ואמנית שהופיעה תחת שם הבמה ג'רלדין ריברס. אביה יוג'ין היה מנהל הבמה, מנכ"ל הרשת ומנהל תיאטרון סרטי פרמאונט בברוקלין.

## קריירת המשחק
לאחר שסיימה כבוגרת תיכון מנהטן לאמנויות הבמה, למדה סוזאן באוניברסיטת סירקיוז במשך סמסטר אחד לפני שעברה למכללת פינץ'.

את קריירת המשחק החלה פלאשט בתיאטרון, כאשר הופיעה במחזה של הסופר מאיר לוין בשנת 1957. לאחר כמה שנים החלה לבסס את משחקה בסדרות טלוויזיה רבות כגון "כביש 66", "הנמלט", "שם המשחק" ועוד.

לאחר קריירת תיאטרון וטלוויזיה מצליחה, עברה פלאשט לשחק בסרטי קולנוע "נער הגיישה" (1958) "הציפורים" של הבמאי אלפרד היצ'קוק, "נבדה סמית'", "צרור של צרות", "הכל אודות אהבה" (1962), ו"על גבורה ואהבה" (1964), אתם הופיעה עם בעלה טרוי דונהיו לו הייתה נשואה תקופה קצרה, "תינוק מוזר במשפחה" (1966), "תעתועי שחור הזקן" (1968) ו"עם הכלב לצמרת" (1976).

פלאשט גם דיבבה את זירה בסרט "מלך האריות 2: מלכות סימבה", וכן את יובאבה ואת אחותה זניבה בסרט "המסע המופלא".

פלאשט המשיכה לפעול בתחום המשחק עד שנת 2004. היא נפטרה מאי-ספיקת נשימה כתוצאה מסרטן ריאות ב-19 בינואר 2008, 12 ימים לפני יום הולדתה ה-71.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים אמריקאים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:מדבבות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:מדבבים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות מכללת פינץ'
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הילסייד ממוריאל פארק
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1937
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1937
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2008
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2008
לודוויג מינקוס

**לודוויג מינקוס** (ידוע גם כ**לאון פיודורוביץ' מינקוס)** (23 במרץ 1826 - 17 בדצמבר 1917), היה כנר ומלחין אוסטרי, מוכר בעיקר בשל המוזיקה שחיבר לבלט בשנות שהותו ברוסיה.

מינקוס נולד בווינה. הוריו היו יהודים שהתנצרו לפני חתונתם. בגיל ארבע החל ללמוד לנגן בכינור. בשנים 1838–1842 למד מוזיקה בבית הספר של החברה לידידי המוזיקה (Gesellschaft der Musikfreunde) בווינה. לאחר מכן הופיע ככנר ומנצח בארצות שונות ובשנת 1852 נתמנה לכנר ראשי בתזמורת האופרה של וינה.

ב-1853 עבר לסנקט פטרבורג ברוסיה כמנצח התזמורת של הנסיך יוסופוב, משרה בה החזיק עד 1855. אז שינה את שמו הפרטי ללאון פיודורוביץ'.

בשנים 1856–1861 שימש ככנר ראשי בתזמורת הבולשוי במוסקבה. הוא שימש גם כפרופסור לכינור בקונסרבטוריום במוסקבה שזה אך נפתח.

מינקוס שיתף פעולה עם שניים מגדולי הכוראוגרפים ברוסיה דאז: ארתור סנט-לאון (1821-1910) ומריוס פטיפה.

מהבלטים שלו יש לציין:
***דג הזהב- Le Poisson doré** (1866) 
***המעיין-La Source** (1866) ביחד עם ליאו דליב
***דון קיחוטה-Don Quixote** הבלט המפורסם ביותר שלו (1869) לפי דון קישוט של סרוונטס
***הביאדרה-La Bayadère** (1877) 

מינקוס גם הוסיף מוזיקה לבלטים של מחברים אחרים כמו לז'יזל של אדולף אדם.

בשנת 1886 פרש מינקוס מתפקידו ובשנת 1891 חזר עם אשתו לווינה. מספר בלטים שחיבר לא הצליחו. לאחר מות אשתו ב-1895 נשאר בודד והתקיים מפנסיה צנועה שקיבל מרוסיה. במלחמת העולם הראשונה הופסקה הפנסיה הזאת והוא נשאר בחוסר כל. בחורף 1917 לקה בדלקת ריאות קשה ונפטר בגיל 91.

בשנת 1939 הוצאה גופתו על ידי הנאצים בגלל מוצאו היהודי והועברה לקבר אחים אנונימי.

הבלטים של מינקוס עדיין מבוצעים בתכיפות על ידי טובי להקות ורקדני בלט בעולם.

דון קיחוטה הועלה בישראל ב-2005 על ידי להקת הבלט הישראלי וב-2011 על ידי להקת בוריס אייפמן מרוסיה.

המוזיקה של מינקוס היא קלה ונעימה לאוזן. אין בה תזמור מיוחד כמו בבלטים של צ'ייקובסקי שנכתבו באותה תקופה. הוא היה ידוע בעיקר ברוסיה אבל עם עריקת רקדנים כמו רודולף נורייב ומיכאיל ברישניקוב למערב, הוא התחיל להיות פופולרי גם שם.

## קישורים חיצוניים

* בוריס אייפמן מעלה את דון קיחוטה בישראל
* ביוגרפיה באנגלית על מינקוס ורשימת בלטים שכתב

קטגוריה:מלחינים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1826
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1917
קרב לו'שונקואו

**קרב לו'שונקואו** (ביפנית: 旅順口の戦い) היה קרב במלחמת סין–יפן הראשונה שנערך בלו'שונקואו (לימים תקרא פורט ארתור) שבמנצ'וריה, בין כוחות האימפריה היפנית לכוחות צ'ינג הסיניים. במקורות מערביים מכונה קרב זה לעיתים בשם **הקרב על פורט ארתור** (אף על פי שהכוונה היא בעיקר לקרב שפתח את מלחמת רוסיה–יפן). 

## רקע
לאחר הניצחון בקרב ג'יוליאנצ'נג ובמספר תקריות אחרות, הציבו היפנים לעצמם את כיבוש לושונקואו כמטרה אסטרטגית. לעיר הנמל נודעה חשיבות בשל אופייה הגאוגרפי, הביצורים שלה והנמל המוגן שלה, ונחשבה כבלתי ניתנת לכיבוש. בנמל היה גם המבדוק היבש היחיד ברשות צי בייאנג, ציה הקיסרי של סין, וציוד מודרני אחר, ואובדנם פירושו אובדן היכולות לתקן ולצייד את ספינות הצי. בנוסף, מיקומה בקצה  חולש למעשה על נתיבי השייט לטיינג'ין ולבייג'ינג, ולכך נודעה חשיבות אסטרטגית רבה.

## הקרב
הארמייה הראשונה של צבא יפן, תחת פיקודו של גנרל איוואו אויאמה, התחלקה לשתי קבוצות. קבוצה אחת נעה צפונה לכיוון העיר מוקדן, כפעולת הסחה, והקבוצה השנייה צעדה במורד חצי האי ליאודונג לכיוון לו'שונקואו. הארמייה השנייה נחתה מצפון ללו'שונקואו וכבשה את העיר  ב-6 בנובמבר, ובכך למעשה בודדה את עיר הנמל. ביום המחרת כבשה הארמייה גם את דאליין ללא התנגדות מרובה, שכן מגיניה נסו דרומה. 

צי ביי-יאנג, שעגן באותה עת בלו'שונקואו, קיבל פקודה מהרשויות הסיניות לסגת לנמל וייהאי-ויי, על מנת להימנע מעימות עם ספינות הצי הקיסרי היפני, שעתידות היו להגיע לאזור על מנת לסייע לכוחות הקרקע. כך נותרו מגיני העיר חשופים למתקפה מהים. 

עימותים בפאתי העיר החלו ב-20 בנובמבר, ובשעה 02:00 ב-21 בנובמבר נפתחה המתקפה היפנית. הרעשה ארטילרית הקדימה את ההתקדמות החיילים, ועל אף שהסינים ניסו להעמיד התנגדות, היא לא הספיקה על מנת לעצור את היפנים, ששלטו בקרב. עד שעות הצהריים התמוטטה ההגנה הסינית והיפנים השתלטו על כל עמדות ההגנה מסביב לעיר ועל מתקני הנמל, כולל המבדוק היבש. 

### טבח
בכניסה לעיר עצמה תלו הסינים את גופותיהם המושחתות של מספר חיילים יפנים שנהרגו, והדבר עורר זעם בקרב היפנים, כשאלה נכנסו לעיר. בנוסף, בעיר עצמה לחמו הסינים מבית לבית, וירו על החיילים היפנים ממחסה. בתגובה, פתחו היפנים במסע טבח חסר הבחנה, במהלכו נרצחו לפחות 2,000 בני אדם חפים מפשע.

## לקריאה נוספת
* שילוני, בן-עמי. **יפן המודרנית: תרבות והיסטוריה**. הוצאת שוקן, 1997 (מהדורה מתוקנת ומורחבת 2002).

* Paine, S.C.M. **The Sino-Japanese War of 1894-1895: Perception, Power, and Primacy**. Cambridge University Press, 2003. 


## קישורים חיצוניים

* The capture of Kin-chow, Nov 6-7, and Talienwan (Port Arthur), Nov 21, 1894.

לו'שונקואו
טמרין רעמתי זהוב-ראש

**טמרין רעמתי זהוב-ראש** (שם מדעי: *Leontopithecus chrysomelas*) הוא מין של קוף ממשפחת המרמוסטיים. מין זה אנדמי לברזיל ותחום תפוצתו מצומצם מאוד, בצפון מדינת באהיה. בעקבות תפוצתו המצומצמת הוא נתון בסכנת הכחדה ומעריכים כי בטבע נותרו בין 6,000 ל-10,000 פרטים, אך אזור היערות בו הוא חי קטֵן בכ-0.5% בשנה, וכן הוא גם ניצוד בשל מראהו.

לטמרין רעמתי פרווה שחורה בכל הגוף מלבד רעמתו, זנבו ורגליו להם צבע זהוב. אורכו 26 ס"מ, אורך זנבו 38 ס"מ ומשקל הנקבה עד 590 גרם והזכר יכול להגיע עד 700 גרם. לטמרין אצבעות דקות וארוכות שמאפשר להם לתפוס חרקים בצורה יעילה כך שחרקים הוא מזונו העיקרי, בנוסף הוא אוכל עלים ופירות.

הטמרין חי בקבוצות בגודל ממוצע של ארבעה עד שבעה פרטים, בשטח של 660–860 דונם. הוא נע על צמרות עצים ביערות עד לגובה 120 מטר מעל גובה פני הים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי היינריך קאל
קטגוריה:מרמוסטיים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של אמריקה הדרומית
החוויה האולימפית

**החוויה האולימפית** הוא מרכז מבקרים אקטיבי שהוקם בשנת 2009 על ידי הוועד האולימפי בישראל ונמצא בבניין האולימפי במרכז הספורט הלאומי תל אביב (נקרא גם: "מרכז הספורט - הדר יוסף") במתחם שכונת הדר יוסף בתל אביב-יפו.

המרכז הוקם כחלק משליחותו של הוועד להנחיל את הערכים האולימפיים בקרב אוכלוסיית המדינה. מטרת הקמתו היא לייצר בקרב המבקרים דמויות לחיקוי אשר פרט לכישרונם המולד, גם עבדו במשך שנים רבות על התמקצעות בתחומם והגיעו להישגים.

בשנת 2012 קיבל המוזיאון הכרה עולמית כשהתקבל כחבר בארגון המוזיאונים האולימפיים של הוועד האולימפי הבינלאומי.

## היסטוריה ומבנה
את רעיון הקמת המרכז גיבשו ראשי הוועד האולימפי הישראלי לאחר זכייתו של גל פרידמן במדליית הזהב הראשונה לישראל באולימפיאדת אתונה, מתוך רצון להעביר את המסרים של החוויה האולימפית גם לקהל הרחב, באמצעות סיור וירטואלי אטרקטיבי במיוחד.

בהקמתו הושקעו כ-15 מיליון ש"ח והוא מתשתרע על פני 850 מטר מרובע המחולקים לחמישה אולמות גדולים, המייצגים את חמש הטבעות האולימפיות. באולמות מפוזרים אמצעי המחשה טכנולוגיים כגון מסך 360 מעלות, הולוגרמות, מסך כדורי, מיצגים אור קוליים ועמדות אינטראקטיביות, הנעים מתקופת יוון העתיקה ועד ימינו. טבעת אחת מוקדשת כולה למדליסטים הישראלים ולאסון אולימפיאדת מינכן 1972.

## האולמות
המרכז מחולק לחמישה אולמות המייצגים את חמש הטבעות האולימפיות. לאורך כל המסע מלווים את המבקרים צמד השחקנים אמנון וולף ואביגיל הררי המגלמים מאמן וספורטאית ישראליים שיוצאים למסע היסטורי לאורך האולימפיאדה מנקודת המבט הישראלית. מלבד האולמות ניתן לראות במקום לפידים אולימפיים מקוריים, כולל הלפיד של המשחקים האולימפיים במינכן 1972 וכן מדליות מקוריות.

### טבעת התהילה
באולם הראשון מועברים סיפור המסגרת של הסיור והצגה של רגעי השיא הגדולים בתולדות המשחקים האולימפיים במיצג היקפי של 360 מעלות המלווה בתאורה, סרטון ומוזיקה.

### טבעת ההיסטוריה
באולם השני מסע אל תחילת המשחקים האולימפיים ביוון העתיקה במפגש עם פסל יווני שקם לתחיה ואחריו קפיצה אל פריז של סוף המאה ה-19 עם חידוש המשחקים בעידן המודרני דרך דמות שיוצאת מתוך עיתון צרפתי ישן.

שמאל|ממוזער|250px|הלפידים האולימפיים

### הטבעת הישראלית
באולם השלישי מפגש אישי של המבקרים עם הולוגרמות נעות ומדברות של ששת המדליסטים האולימפיים של ישראל - גל פרידמן, יעל ארד, שחר צוברי, אריק זאבי, מיכאל קולגנוב ואורן סמדג'ה והיא כוללת גם הנצחה של י"א חללי מינכן באמצעות סיפורה האישי של כלת פרס ישראל האתלטית אסתר רוט-שחמורוב. בחדר זה משולבים קטעים דוקומנטריים מהארכיון של סטיבן ספילברג.

### טבעת העתיד
מסך ענק בצורת כדור עליו מוקרן מיצג הולוגרמה שמבטא את רוח החוויה האולימפית העולמית.

### טבעת ההתנסות
עמדות התנסות מעשית - יכולת ריכוז בטכניקת ביופידבק, סיבולת על גבי מכשיר ריצה המדמה ריצת מרתון, זינוק לבדיקת מהירות התגובה הכוח והניתור, ועמדות מידע וטריוויה אינטראקטיביות וכן תצוגה של הלפידים האולימפיים תרומתו של אלכס גלעדי, חבר הוועד האולימפי הבינלאומי.

## קישורים חיצוניים
* 
* סיור וירטואלי באתר YouTube

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: מוזיאונים
קטגוריה:ישראל במשחקים האולימפיים
קטגוריה:פארק הירקון
קטגוריה:מוזיאונים לספורט
קטגוריה:הדר יוסף
קרב ג'יוליאנצ'נג

**קרב ג'יוליאנצ'נג** (ביפנית: 鴨緑江作戦) היה קרב במלחמת סין–יפן הראשונה שנערך ב-24 באוקטובר 1894 בין כוחות האימפריה היפנית לבין כוחות האימפריה הסינית. קרב פיונגיאנג סיים את הלחימה בקוריאה, והחיילים הסינים נסוגו לתוך סין, תוך שהיפנים בעקבותיהם. הקרב נערך בנהר יאלו, המהווה גבול טבעי בין קוריאה לסין.

## רקע
לאחר תבוסתו בקרב פיונגיאנג נסוג צבא בייאנג מקוריאה, חצה את נהר יאלו לתוך מנצ'וריה, והקים שם את מפקדתו בעיר ג'יוליאנצ'נג. בנוסף, הורה מפקד הצבא, סונג צ'ינג, לבצר קטע באורך 16 קילומטרים על גדת הנהר, באזור המתאים לחצייה, כהכנה להגעת היפנים. 

הארמייה היפנית הראשונה, תחת גנרל ימגטה אריטומו, הגיעה לאזור ב-23 באוקטובר.

## הקרב
בשעות הבוקר המוקדמות של ה-24 באוקטובר חצה כוח יפני שמנה שבע פלוגות מרגימנט חיל הרגלים ה-18 את נהר היאלו. בתגובה, פתח עליהם המוצב הסיני באזור באש, ויחידה שמנתה 300 חיילים ו-60 פרשים נשלחה אחריהם, אך נהדפה. הכוח היפני הצליח להשתלט על המוצב הסיני ולקח שלל שני תותחים, תחמושת וציוד חורף. לאחר שקיבל את הידיעה על כיבוש המוצב, החליט אריטומו לפתוח במתקפה כללית ביום המחרת, ה-25 באוקטובר. 

במהלך הלילה בנה חיל ההנדסה היפני בחשאי גשר מפרקים מעל הנהר, מול הביצורים הסיניים בהושאן, ובשעה 04:30 ב-25 באוקטובר, חצתה אותו הדיוויזיה השלישית. בשעה 06:15 התפתח קרב בין הצדדים, ולאחר שעה וחצי של לחימה נסוגו הסינים מהביצורים, ונסו לכיוון ג'יוליאנצ'נג. כשהבין המפקד הסיני שחייליו נטשו את עמדותיהם והותירו ליפנים לחצות את נהר היאלו, שלח לקראתם חיילים רעננים. אך גם התקפה זו נהדפה על ידי היפנים, ובשעה 10:30 תם הקרב עם ניצחון יפני.

אריטומו תכנן לתקוף את ג'יוליאנצ'נג ב-26 באוקטובר, אך משהגיעו אליה גילו שהיא ננטשה במהלך הלילה. 

## תוצאות הקרב
הארמייה היפנית הראשונה רדפה אחרי הסינים הנסוגים, והתפצלה לשתי קבוצות בעושתה כן: קבוצה אחת דלקה אחרי חיל המצב של אנטונג צפונה ומערבה, ובדרכה כבשה את הערים פנגהְואנגצ'נג ושיויאן, דבר שתרם לבידודה של פורט ארתור. הקבוצה השנייה צעדה אף היא צפונה, אך לכיוון מוקדן, בירת מנצ'וריה. הכוחות הנותרים של גנרל סונג התמקמו בעיר ליאויאנג, בדרך למוקדן, על מנת לחסום את התקדמות היפנים. 

בנוסף, מאחר שיפן כבשה שטחים בהם התגוררה אוכלוסייה אזרחית סינית, הוקם מנגנון הנהגה אזרחי זמני באזורים שנכבשו במנצ'וריה.

## לקריאה נוספת
* שילוני, בן-עמי. **יפן המודרנית: תרבות והיסטוריה**. הוצאת שוקן, 1997 (מהדורה מתוקנת ומורחבת 2002).

* Paine, S.C.M. **The Sino-Japanese War of 1894-1895: Perception, Power, and Primacy**. Cambridge University Press, 2003. 


## קישורים חיצוניים
* The Invasion of China

קטגוריה:קצרמר סין
'יוליאנצ'נג
טמרין רעמתי שחור-פנים

**טמרין רעמתי שחור-פנים** (שם מדעי: *Leontopithecus caissara*) הוא מין של קוף ממשפחת המרמוסטיים האנדמי לברזיל.

## מאפיינים
לטמרין רעמתי שחור-פנים פרווה זהובה בכל הגוף מלבד פניו, ידיו וזנבו (מלבד קצהו הזהוב). אורכו 30 ס"מ, כאורך זנבו, ומשקלו עד 600 גרם. לטמרין אצבעות דקות וארוכות המאפשרות תפיסת חרקים יעילה כך שחרקים הוא מזונו העיקרי, בנוסף הוא אוכל עלים, פירות ונקטר.

הוא חי בקבוצות של 2 עד 11 פריטים כאשר בדרך כלל בקבוצה חמישה פריטים. הוא נע על צמרות עצים ביערות עד לגובה 300 מטר מעל גובה פני הים.

תחום תפוצתו מצומצם מאוד, כ-170 ק"מ רבוע, בדרום מזרח מדינת סאו פאולו וצפון מזרח מדינת פרנה. מין זה חי ביערות שנמצאים ליד חופי האוקיינוס האטלנטי. בעקבות תפוצתו המצומצמת הוא נתון בסכנת הכחדה חמורה, מעריכים כי נשארו רק 260 בטבע. משנת 1990 הוא מוגן בפארק הלאומי סופראגויי (Superagüi).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מרמוסטיים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1990
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של אמריקה הדרומית
כנסיית שמעון סטיליטס

**כנסיית שמעון סטיליטס** (ערבית **كنيسة مار سمعان العمودي** - "כניסת מר סמעאן אל-עמודי") היא כנסייה ביזנטית הרוסה בחלקה, אשר הוקדשה לקדוש הנוצרי שמעון סטיליטס. שרידי הכנסייה שוכנים בקלעת סמעאן (قلعة سمعان - מצודת שמעון), אחד מהכפרים המתים בצפון-מערב סוריה, כ-30 ק"מ צפונית-מערבית לחלב. הכנסייה הוקמה באתר בו לפי המסורת ניצב העמוד שעליו התגורר הקדוש שמעון סטיליטס משך 33 שנים. המבנה נחשב לכנסייה הביזנטית העתיקה ביותר ששרדה, והוא השפיע על האדריכל אנטוניו ברלוצי עת תכנן את כנסיית ההשתנות על הר תבור.

## רקע היסטורי
שמעון סטיליטס נולד בשנת 386 בהרי נור (טורקית Nur Dağları - "הרי האור") שבנפת האטיי בטורקיה (ההרים כונו ביוונית בשם אמאנוס (Ἁμανός)). הוא היה לנזיר מתבודד, אך במקום לחיות במערה, קבע את מגוריו על משטח מוקף מעקה בשטח של פחות מארבעה מ"ר, ואשר ניצב על עמוד בגובה של יותר מ-13 מטרים. הוא זכה לפרסום, ונהג להטיף בפני קהל מאמיניו פעמיים ביום. הוא מת בשנת 459 לאחר שחי על העמוד משך 37 שנים, ונקבר במערה באנטיוכיה (כיום אנטקיה). האתר בו ניצב העמוד כמו גם המערה בה נקבר הנזיר, היו לאתרי עלייה לרגל. בשנת 475 לערך, הורה זנון, קיסר האימפריה הביזנטית, על הקמת כנסייה לזכרו של הקדוש, וזו הושלמה בשנת 491. במאה ה-9 בוצר המתחם, וזכה לכינוי "קלעאת סמעאן", היינו "מצודת שמעון".

## האתר
הכנסייה הענקית משתרעת על-פני שטח של 5,000 מ"ר, והיא הוקמה על גבעה צחיחה סביב העמוד שעליו חי הנזיר. למבנה צורת מתומן שממנו קורנות ארבע בזיליקות הפונות אל ארבע רוחות השמיים. אורכה של כל אחת מהבזיליקות הוא 37 מטרים ורוחבה 24 מטרים. במרכז המתומן ניצב העמוד, אך כיום נותר ממנו בסיס וחלקו התחתון שהתבלה במהלך מאות שנות שימוש. גובה הבסיס ושארית העמוד הוא כשני מטרים בלבד. הבזיליקה הפונה מזרחה הייתה החשובה בין הארבע, והיא ארוכה מעט משלוש האחרות. בצידה המזרחי נקבע אפסיס. הכניסה אל המתחם הייתה דרך שלוש קשתות נושאות גמלונים בבזיליקה הדרומית, ומאחוריהן השתרע הנרתקס. 

הכנסייה נחשבה לאחד המבנים הנוצרים המונומנטליים החשובים בזמנה. סביב הכנסייה קמו מנזר, שתי קפלות ומספר בתי הארחה לצליינים, והמתחם כולו הוקף בחומה במאה ה-9. המנזר ואחת הקפלות צמודים לבזיליקה המזרחית בצידה הדרומי. מאוחר יותר הוקמו בפטיסטריום וקפלה נוספת במרחק של כ-200 מטרים מדרום לכנסייה, ודרך תהלוכות באורך של כקילומטר אשר נסללה מפינתה המערבית, הוליכה אל הכפר הסמוך דיר סמעאן.

## גלריה

Church of Saint Simeon Stylites 01.jpg|חזית הבזיליקה הדרומית
Church of Saint Simeon Stylites 19.jpg|האפסיס בבזיליקה המזרחית
Column of St Simeon The Stylite.jpg|העמוד של שמעון סטיליטס
Chiesa tabor.JPG|חזית כנסיית ההשתנות על הר תבור


## ראו גם
* כנסיית ההשתנות

## קישורים חיצוניים

* כנסיית שמעון סטיליטס, באתר sacred destinations

קטגוריה:סוריה: מבני דת
קטגוריה:המזרח התיכון: כנסיות ומנזרים
קטגוריה:סוריה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אתרי מורשת עולמית בסיכון
קטגוריה:סוריה: אתרים ארכאולוגיים
דימיטר סטאנצ'וב

**דימיטר יאנב סטאנצ'וב** (בבולגרית: **Димитър Янев Станчов**; 21 במאי 1863, סבישטוב, האימפריה העות'מאנית – 23 במרץ 1940, סופיה, ממלכת בולגריה) היה פוליטיקאי ודיפלומט בולגרי אשר כיהן כשר החוץ וראש ממשלת נסיכות בולגריה.

## ביוגרפיה
סטאנצ'וב נולד בסבישטוב ואת השכלתו האקדמית במשפטים רכש באוניברסיטת וינה. הוא כיהן כמזכירו האישי של הנסיך פרדיננד הראשון ובהמשך מונה לשליח דיפלומטי נסיכות בולגריה בממלכת רומניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית והאימפריה הרוסית. סטאנצ'וב כיהן כשר החוץ בממשלתו של דימיטר פטקוב ולאחר שנרצח פטקוב בכדורי מתנקש, מונה לראש הממשלה בפועל. לאחר מינויו של פטר גודב לראש הממשלה, כיהן סטאנצ'וב כשר החוץ והדתות של הנסיכות ולתקופה קצרה גם כשר למבני ציבור, כבישים ותקשורת. בהמשך, מונה לשגריר בולגריה בממלכה המאוחדת, צרפת, בלגיה וממלכת איטליה.

הוא התנגד לכניסתה של בולגריה למלחמת העולם הראשונה והודח מתפקידו. לאחר תבוסת בולגריה במלחמה, מונה למזכיר צוות המשא ומתן הבולגרי שדן בתנאי חוזה ניי. בהמשך, כיהן שוב כשגריר בממלכה המאוחדת ובבלגיה וב-1924 התפטר מתפקידו כשגריר בולגריה בהולנד בשל התנגדותו למדיניות ממשלתו של אלכסנדר צאנקוב. בין 1927 ל-1929 כיהן סטאנצ'וב כיושב ראש הוועד האולימפי הבולגרי ולאחר סיום תפקידו פרש מהחיים הציבוריים. דימיטר סטאנצ'וב הלך לעולמו ב-1940 בסופיה והוא בן 76 שנים. הוא היה נשוי ואב ל-5 ילדים. נכדו איוואן סטאנצ'וב כיהן כשר החוץ של בולגריה בממשלתה של רנטה אינג'ובה.

## קישורים חיצוניים

* דימיטר סטאנצ'וב – תקציר ביוגרפי, באתר events.bg 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
קטגוריה:שרי החוץ של בולגריה
קטגוריה:שגרירי בולגריה
קטגוריה:שגרירי בולגריה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שגרירי בולגריה בצרפת
קטגוריה:שגרירי בולגריה בבלגיה
קטגוריה:שגרירים באיטליה
קטגוריה:שגרירים בהולנד
קטגוריה:משפטנים בולגרים
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1863
קטגוריה:נפטרים ב-1940
אנתוני אוליפנט

סר **אנתוני אוליפנט** (באנגלית: **Anthony Oliphant**; 17 בנובמבר 1793 – 1859), היה עורך דין, שופט מטעם ממשלת בריטניה ונשיא בית המשפט העליון בציילון.

אנתוני אוליפנט נולד בסקוטלנד לאבנעזר אוליפנט ולמרי סטירלינג, השלישי משישה אחים. משפחתו היגרה לקייפטאון ושם אוליפנט למד משפטים והיה לעורך דין מצליח ואמיד. אחיו הבכור, לורנס אוליפנט (1791-1862) היה חבר פרלמנט. אחים נוספים היו ג'יימס אוליפנט (1796-1881), יו"ר בחברת הודו המזרחית הבריטית בין השנים 1844 ועד 1857 ותומאס אוליפנט.

אוליפנט התחתן עם מריה קמפבל, בתו של קולונל רונלד קמפבל שהיה לקוחו. כעבור שנה נולד בנם היחיד לורנס אוליפנט.

קטגוריה:עורכי דין סקוטים
קטגוריה:שופטים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1793
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1859
נמל התעופה קטניה-פונטנרוסה

**נמל התעופה קטניה - וינצ'נצו בליני** (באיטלקית: **Aeroporto di Catania-Fontanarossa Vincenzo Bellini**), שוכן בסמוך לעיר קטניה, השנייה בגודלה באי האיטלקי סיציליה. נמל התעופה נקרא על שמו של מלחין האופרה וינצ'נצו בליני, שנולד בקטניה.

## פעילות
נמל התעופה קטניה הוקם בשנת 1924. נמל זה שימש בתחילה את צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. בשנות ה-40 המאוחרות היה ברור כי שדה התעופה עמוס ויש צורך להרחיבו. בשנת 1950 נפתח נמל התעופה קטניה גדול ומשופר יותר. לאחר 20 שנה של צמיחה בלתי צפויה במספר הנוסעים, בשנת 1981 היה שוב צורך לבנות מחדש את נמל התעופה כדי להתמודד עם הדרישה. ב-8 במאי 2007 נפתח הטרמינל החדש, המצויד ב-22 שערים ו-6 גשרים במקום הטרמינל הישן.

נמל התעופה ממוקם ליד הכביש המהיר A19, המקשר את קטניה לפלרמו ולמרכז סיציליה. שירותי הסעות מבצעים נסיעות מהנמל אל מרכז העיר ולתחנת הרכבת המרכזית, בעוד שאוטובוסים שונים אחרים הנוסעים לחלקים אחרים באי זמינים גם כן ישירות מנמל התעופה. בנמל ישנם גם שירותי מוניות.

נמל תעופה זה הוא העמוס בסיציליה והשישי באיטליה עם 6,794,063 נוסעים ב-2011, אולם, מבחינת תנועת המטוסים השדה דורג שלישי, אחרי נמל התעופה לאונרדו דה וינצי-פיומיצ'ינו ונמל התעופה מילאנו-לינאטה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטניה
קטגוריה:קטניה
קטגוריה:אירופה: שדות תעופה על שם אישים
פולינוירופתיה של מחלה קריטית

**פולינוירופתיה של מחלה קריטית** (באנגלית: CIP ,Critical Illness Polyneuropathy) וגם **מיופתיה של מחלה קריטית** (CIM ,Critical Illness Myipathy) הן תסמונות חופפות של חולשת שרירים מפושטת וליקויים נוירולוגים, אשר יכולות להתפתח בקרב חולים קריטיים בטיפול נמרץ.

ל-CIP ו-CIM מאפיינים קלינים דומים, המובדלים לעיתים קרובות על בסיס מבחנים אלקטרופיזיולוגיים מיוחדים או על ידי ביופסיה לשריר ולעצב. הסיבות לתסמונות אינן ידועות.

קורטיקוסטרואידים וחסמים נוירומסקולרים אשר ניתנים בטיפול נמרץ לעיתים קרובות, יכולים לתרום להתפתחות התסמונות, כמו גם עליה ברמת הסוכר בדם שגם כן מופיעה בקרב חולים קריטיים.

## קישורים חיצוניים
* מאמר מכתב עת: גרונטולוגיה: כתב-עת בנושאי הזיקנה  לד (1) 2007 באתר מרכז הידע לחקר הזקנות האוכלוסייה בישראל
## הערות שוליים

 
קטגוריה:מחלות מערכת העצבים
לכנר

**לכנר** (Lachner) הוא שם משפחה ממקור גרמני.

קטגוריה:שמות משפחה גרמניים