אלון גל (גולדברג)

**אלון גל (גולדברג)** (נולד ב-1934) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה להיסטוריה של עם ישראל, ובמכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
## ביוגרפיה
אלון גל נולד ב-1934 בעפולה לליפא גולדברג ונסיה גולדברג לבית בט. אביו היה מהנדס בקרן קיימת לישראל, שהופקד על הכשרת קרקע ופילוס דרכים בצפון הארץ, ואחר-כך בדרומה; אחרי סיום בית-ספר יסודי בקריית-חיים ותיכון בטבריה שירת אלון גל בצה"ל בחיל הרגלים ובחיל הכללי, 1952 – 1955; נכה צה"ל. התחתן עם סנונית נוסבאום זוטרא חברת קיבוץ גבעת ברנר; הם היו חברי קיבוץ שער העמקים בשנים 1955 - 1966; להם שלושה ילדים.

בשנים 1964 - 1969 היה חבר מערכת חותם: כתב-עת לענייני חברה ותרבות, הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, תל אביב.
גל סיים בהצטיינות את הלימודים ההומניסטיים בסמינר הקיבוצים אורנים (אוניברסיטת חיפה), והשלים ב-1968 לימודי תואר ראשון בכלכלה ובהיסטוריה של עם ישראל, באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1969 - 1975 למד לתארים שני ושלישי באוניברסיטת ברנדייס, ארצות הברית, במחלקה ללימודי המזרח הקרוב ויהדות ובמחלקה להיסטוריה של הציוויליזציה האמריקאית וקיבל דוקטורט מצרפי בהצטיינות. עבודת הגמר שלו לתואר השלישי – על שורשי הפרוגרסיביזם והציונות של לואי דמביץ ברנדייס, פורסמה מעובדת לספר מדעי שיצא לאור ב-1980 בהוצאת אוניברסיטת הרווארד, ארצות הברית.

משנת 1977 ואילך התקדם אלון גל מדרגת מרצה וחוקר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, במחלקה להיסטוריה של עם ישראל, באר שבע, ובמכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, קריית שדה בוקר, עד דרגת פרופסור מן המניין וחוקר בכיר. מ-2003 ואילך הוא גמלאי פעיל.
אלון גל זכה במענקי מחקר מטעם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, הקרן הלאומית למדעי הרוח, ארצות הברית, וקרן רוקפלר (פעמיים והשתתף בסמינרים בבלאג'ו איטליה) ותוכנית פולברייט. הוא זכה במלגות מחקר מטעם אוניברסיטאות בארצות הברית, בהן: הרווארד וברנדייס, ובבריטניה, בהן בית הספר לכלכלה של לונדון ואוניברסיטת לונדון.

גל חבר ועדת הפרסומים המדעיים של מוסד ביאליק, ירושלים, חבר מערכת של כתב העת ל'מחקרים ביהדות מודרנית', הפקולטה למדעי המזרח, אוניברסיטת אוקספורד, חבר המועצה המייעצת של האיגוד לחקר האתניות והלאומיות, בית הספר לכלכלה של לונדון ושל כתב העת שלו, מחקרים באומות ולאומיות, בהוצאת בלאקוול. היה חבר המועצה המייעצת לכתב העת היסטוריה של יהדות ארצות הברית, המגזין הרשמי של החברה ההיסטורית של יהדות אמריקה, היוצא לאור בהוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס והוא חבר בהנהלת יד דוד בן-גוריון. הוא עמד בראש הוועדה המדעית שהקימה את מוזיאון הכנסת.
גל פרסם תריסר ספרים ועשרות מאמרים בהוצאות הספרים המדעיות בארצות הברית, בריטניה ובישראל.

## מחקריו
### מבוא
מחקריו של אלון גל מאירים באופן שיטתי טיפוסים שונים של ציונות (או בלשונו "ציונויות") אשר התפתחו על פני תבל בתנאים גאו-חברתיים-תרבותיים שונים. המחקר המקיף בהקשר זה הוא שלושת הכרכים בעריכתו "הציונות לאזוריה: היבטים גאו-תרבותיים".
שלושת מוקדי מחקריו של גל המשלימים זה את זה הם: א. תנועת העבודה. ב. יהדות ארצות הברית ומאפייניה הליברליים. ג. התנועה הציונית בהנהגת דוד בן-גוריון.

### א. תנועת העבודה
תנועת העבודה לדעתו של גל, הייתה (יותר מאשר ההון) חלוצה ומעצבת של מפעל התחייה הלאומית בארץ ישראל. במוקד הוא מאיר את התפתחות היישוב והקמת מדינת ישראל ב-1947 – 1949 כחברה דמוקרטית בעלת מאפיינים פרוגרסיביים. המשטר בכללו היה פלורליסטי למדי, מורכב משלושה מיגזרים: קואופרטיבי, ממלכתי וקפיטליסטי.

במוקד זה בולטים הספרים 'ציונות-סוציאליסטית: תיאוריה וסוגיות בלאומיות יהודית בת זמננו' והספר בעריכתו (עם אחרים) 'בדרך הדמוקרטית: על המקורות ההיסטוריים של הדמוקרטיה הישראלית'.

### ב. יהדות ארצות הברית ומאפייניה הליברליים
חקר יהדות ארצות הברית ומאפייניה הליברליים השתזרו בתהליכים אותם הוא גורס כ'ציוניזציה סגולית', שעברה במאה ה-20. במוקד זה דן אלון גל בתהליכי ה'ציוניזציה' שהתחוללו ביהדות אמריקה מאז מלחמת העולם הראשונה. בתהליכים אלה התגבשה אידאולוגיה ציונית-אמריקאית שהייתה שונה מזו שהתפתחה באופן טיפוסי במזרח אירופה. האידאולוגיה שעברה אמריקניזציה מצאה את צידוק עצמה – דהיינו, צידוק הלאומיות היהודית נוסח אמריקה – בכך שנועדה לקדם באותה-עת את הערכים הליברליים המשוקעים בציוויליזציה האמריקאית. משום כך הציונות האמריקאית התאפיינה בדרך-כלל בשני מוטיבים: מוטיב השליחות האוניברסלית המדגיש את תרומתה לארצות הברית (ול"מערב") ומוטיב הרציפות ההיסטורית הכורך בגישתה את הציונות בחיוב החיים בתפוצה לאורך ההיסטוריה היהודית.
מכאן ניתן להבין מדוע הרוב המכריע של מנהיגי הציונות האמריקאית באו מקרב הזרמים הדתיים הרפורמי והקונסרבטיבי.

המחקר על שורשי הפרוגרסיביזם והציונות של לואי דמביץ ברנדייס, 'ברנדייס בבוסטון',

שהתקבל באקדמיה כקלאסי, דן בתמורתו של ברנדייס מהתבוללות-למחצה לציונות (1905 – 1914) וזאת לא כתוצאה של 'גורמי דחיפה', אלא בעיקר של 'גורמי משיכה' אל המפעל הציוני כדמוקרטי-חברתי; ובכך מעבר זה היה גם בבחינת פעילות אתנית באמריקה הפלורליסטית המכילה (ברוח חוקתה לפחות) את כל קבוצותיה, זוהי אמריקה שהייתה נערצת על-ידי המשפטן הפרוגרסיבי-ציוני (אשר כיהן כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית).
עם זאת גל מראה כי מתחילת שנות השלושים התרחשה רדיקליזציה לאומית של הציונות האמריקאית עת הצלב האדום הבינלאומי סירב לטפל ביהודי אירופה הנרדפים. על כן ארגון ציוני אמריקה החל לתבוע בהדרגה הקמת מדינה יהודית מייד עם תום מלחמת העולם השנייה. הוא דן בפעילותם של עימנואל ניומן (1893 – 1980) ואבא הלל סילבר (1893 – 1963), וממשיכיהם כמו רוברט סאלד (1889 – 1979).

אלון גל פרסם גם מאמרים על הדסה - ההסתדרות הציונית הגדולה ביותר בעולם (שורשיה בשנות ה-90 של המאה ה-19) – ועל הנרייטה סאלד, מייסדת הדסה שנערצה על רוב הזרמים הדתיים והלאומיים (1860 – 1945). הדסה הקימה בארץ ישראל רשתות של שירותי רפואה ושל שיקום ילדים. מאז מלחמת העולם השנייה, ולפי גל בייחוד עם נשיאותן של רוז הלפרין (1932 – 1934, 1947 – 1952), ויהודית אפשטיין (1937 – 1939, 1943 – 1947), עברה הדסה בהדרגה מ'נייטרליות' לתמיכה מליאה בהקמת מדינה יהודית בארץ ישראל.

גל חקר גם חלק מהארגונים הגדולים הלא-ציוניים (להבדיל מאנטי-ציוניים) כמו ארגון האחווה ההמוני בני ברית בעיקר בהנהגת הנרי (צבי) מונסקי, והראה איך גם זה שילב סוג של 'ציוניזציה' אותנטית נוסח אמריקה עם דבקות בערכים דמוקרטיים.

### ג. התנועה הציונית בהנהגת דוד בן-גוריון
גל חקר את התנועה הציונית בהנהגת דוד בן-גוריון (אשר בשונה מהזרם שבהנהגת חיים ויצמן ה'פילו-בריטי') שהעצימה אחרי השואה את יהדות אמריקה, התחברה איתה בצינורות רבים ומגוונים, והביאה להקמת מדינת ישראל. בנושא זה דנים הספר: 'דוד בן-גוריון - לקראת מדינה יהודית: ההיערכות המדינית נוכח הספר הלבן ופרוץ מלחמת העולם השנייה', והמאמר "הספד ומדיניות: דברי דוד בן-גוריון באזכרה ללואי ד' ברנדייס," בו בן-גוריון מתאר את מהלך אכזבתו המדינית מבריטניה, את פנייתו הגוברת אל יהדות ארצות הברית, ואת פגישותיו (בעבר, ואלו המתוכננות) הרות-הגורל עם שגריר ארצות הברית בבריטניה.

בכך דן גם ספרו 'דוד בן-גוריון והמדיניות האמריקאית לקראת מדינה יהודית', בו נפרס (בפרק 7) דיון בכנס בילטמור הציוני-אמריקאי במאי 1942, בו הוחלט בהנהגת בן-גוריון בעיקר על תביעת הקמת מדינה יהודית, תוך זיקה על ארצות הברית ויהדותה, עם תום מלחמת העולם השנייה. תביעה היסטורית זו אושררה בוועידת יהדות אמריקה באוגוסט-ספטמבר, 1943 בה בלטו הנרי (צבי) מונסקי ואבא הלל סילבר.

המדיניות הלאומית בהשראת בן-גוריון הייתה שזורה הדוקות בחזון חברתי-דמוקרטי. המינוח באנגלית היה לעיתים כי הציונות שואפת להקים בארץ-ישראל Jewish Commonwealth ולאו דווקא מדינה (state). האסטרטגיה הציונית הייתה של הישענות על כוחות אוהדים בעיקר בעולם הדמוקרטי-פלורליסטי דובר האנגלית. מגילת העצמאות של מדינת ישראל מצהירה – ברוח מדינית-חברתית זו – מחויבות לדמוקרטיה ולשוויון אזרחי מלא.

בהארת חלקו של בן-גוריון בהחלטות הגורליות של כנס בילטמור (של 1942) וועידת יהדות אמריקה (1943) מתרחק אלון גל מתיאור בנוסח דאוס אקס מכינה, ובמקום זאת מראה כיצד החל מ-1938 שקד על פעילות מאומצת בקרב יהדות ארצות הברית וגופים פוליטיים אמריקאיים. כן גל מפנה בעבודותיו לאתוס היהודי ולזיכרון ההיסטורי הקולקטיבי כפי שהתבטאו בתנ"ך ובספרות לאומית-מסורתית אחרת.

## קישורים חיצוניים

* Prof. Allon Gal, באתר של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב

## הערות שוליים

קטגוריה:עפולה: אישים
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:שער העמקים: אישים
קטגוריה:בוגרי אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: היסטוריה של עם ישראל
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:היסטוריונים של ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934