מוות בדרך רידג'

**מוות בדרך רידג**' (באנגלית: **Death on the Ridge Road**) הוא ציור מאת הצייר האמריקאי גרנט ווד משנת 1935. היצירה מציגה סצנה דרמטית של שלושה כלי רכב הנעים בדרך כפרית ומצויה ברגע מתוח שבו נדמה כי תאונת דרכים עומדת להתרחש. הציור הוצג לראשונה באביב 1935 בגלריות פרגיל בניו יורק. כיום הוא שמור במוזיאון האמנות של ויליאמס קולג' בוויליאמסטאון, מסצ'וסטס.

## רקע

הציור נוצר בתקופה שבה גרנט ווד פעל כחלק מקבוצת אמנים וסופרים שנודעו בשם ריג'יונליסטים. אמנים אלו ביקשו ליצור אמנות שתהיה "ילידית" הן בסגנון והן בנושא, ותתבסס על נופי ארצות הברית והחיים המקומיים. אף על פי כן, סגנונו של ווד הושפע גם מציורם של אמני הצפון האירופי, ובהם הציירים הפלמים הקדומים וכן אמנים מודרניסטים גרמנים. סגנונו תואר כליניארי וברור יותר מאשר אימפרסיוניסטיים.

אחד האנשים שהשפיעו על דרכו האמנותית של ווד היה הסופר והמשורר מאיווה ג'יי סיגמונד. סיגמונד עודד את ווד להפסיק לנסוע לאירופה ולצייר את הנופים והקהילות החקלאיות של מזרח איווה, שאותם הכיר היטב. לפי עדויות שונות, תאונת דרכים שאירעה בשנת 1933 לסיגמונד ולבני משפחתו שימשה מקור השראה ליצירה. המכונית שבה נסעו התהפכה פעמיים לאחר שניסתה להתחמק ממשאית, וסיגמונד נפצע קשה בידו עד שנאלצו לקטוע את אצבעו המורה. ווד הגיע למקום התאונה ולאחר מכן ביטא את זיכרונו מן האירוע בציור, בדומה לאופן שבו סיגמונד עצמו התייחס אליו ביצירתו הספרותית.

## תיאור היצירה

הציור מתאר שלושה כלי רכב הנעים על דרך כפרית מתפתלת. במרכז התמונה נמצאת מכונית שחורה ארוכה הנמצאת במהלך עקיפה. לפניה נוסעת מכונית קטנה יותר, ואילו ממול מתקרבת משאית אדומה העולה מעבר לפסגת גבעה. הסידור של כלי הרכב יוצר רגע דרמטי שבו המכונית הארוכה נלכדת למעשה בין שני כלי רכב אחרים, מצב המעצים את תחושת הסכנה והאפשרות לתאונה.

הדרך עצמה מתוארת ככביש כפרי אופייני למזרח איווה, החוצה נוף חקלאי פתוח. לאורך הדרך ניצבים עמודי טלפון הנוטים בזווית ומזכירים בצורתם צלבים, ולצדם גדר תיל נטויה המפרידה בין הכביש לבין השדות. ברקע מתקרבת סערה מעל הנוף. פרטים אלו, לצד מיקומם המדויק של כלי הרכב, יוצרים קומפוזיציה מתוחה ומכוונת שבה כל אלמנט תורם להגברת תחושת הסכנה.

בנוסף, האמן עושה שימוש מודגש באור ובצל. עננים הנפתחים בשמים מאפשרים לאור לחדור אל מרכז התמונה, בעוד קצות הציור נותרים כהים יותר. בכך נוצרת אלומת אור המדגישה את כלי הרכב שעל הדרך ומגבירה את תחושת הלחץ והצפיפות של הסצנה. ברקע מתקרבת סערה, והקומפוזיציה כולה מתמקדת ברגע שבו נראה כי ההתנגשות עומדת להתרחש אך טרם התרחשה.

## פרשנות

פרשנים שונים ראו בציור ביטוי למתח בין העולם הכפרי לבין העולם העירוני המודרני. כלי הרכב, עמודי הטלפון והכביש עצמו מסמלים את חדירת הטכנולוגיה אל הנוף החקלאי של איווה ואת השינוי שהיא מביאה עמה. המשאית המתקרבת עשויה לייצג את תנועת הסחורות בין החווה לשוק, תהליך שהיה חיוני לחקלאים בתקופת השפל הגדול.

המכונית הארוכה שבמרכז הסצנה פורשה לעיתים כסמל לנהג עירוני שאינו מכיר את תנאי הדרך הכפרית ונוסע מהר מדי. המכונית הקטנה יותר עשויה לייצג את הנהג המקומי המכיר את הדרך אך נע באיטיות. המפגש בין שלושת כלי הרכב מייצר אפוא עימות בין קצב החיים העירוני לבין המציאות הכפרית.

יש המפרשים את היצירה גם בהקשר סמלי. העננים המתפצלים והאור החודר מהם עשויים להיראות כאור שמימי, ועמודי החשמל הנוטים מזכירים בצורתם צלבים. הצבע האדום של המשאית עשוי להתפרש כרמז למוות או להקרבה במסורת הנוצרית, ואילו המכונית השחורה עשויה לסמל שיפוט או סכנה. כמו ביצירות רבות של ווד, הציור מאפשר פרשנויות רבות ושונות.

## השוואות ליצירות אחרות
[250px|ממוזער|שמאל|[אמריקן גותיק]]
הציור מוות בדרך רידג' נחשב לאחת היצירות הבולטות בגוף עבודתו של גרנט ווד, ולעיתים משווים אותו ליצירה המפורסמת ביותר שלו, „אמריקן גותיק“. בעוד ש„אמריקן גותיק“ נתפס כביטוי מובהק של חיי הכפר בארצות הברית באמצעות דמויות של איכר ובת זוגו או בתו, מוות בדרך רידג' בולט בשל נושאו השונה והדרמטי. בניגוד לרבים מציוריו של ווד המתמקדים בחקלאות ובקהילות כפריות, ציור זה מציג סצנה מתוחה של תנועה בכביש, שבה שלושה כלי רכב מצויים ברגע העלול להסתיים בהתנגשות.

למרות ההבדלים בנושא, שתי היצירות משקפות את עיסוקו של ווד בנופי המערב התיכון של ארצות הברית ובחיים הכפריים באזור איווה. ווד היה חלק מקבוצת אמנים וסופרים שנודעו כריג'יונליסטים, אשר ביקשו ליצור אמנות בעלת אופי מקומי הן בסגנון והן בנושא. במסגרת זו הציג האמן את הנוף הכפרי ואת החברה המקומית בדרכים שונות: לעיתים באמצעות דמויות וחיי יום־יום, ולעיתים באמצעות סצנות דרמטיות המדגישות מתחים הנוצרים בנוף הכפרי בעקבות הופעת הטכנולוגיה והמודרניזציה.

גם מבחינה חזותית מציג הציור גישה שונה מיצירות אחרות של ווד. במקום תיאור סטטי של דמויות או חוות חקלאיות, היצירה מציגה קומפוזיציה דינמית של כלי רכב הנעים בדרך כפרית, תוך שימוש מודגש באור, בצל ובעננים הנפתחים בשמים כדי להאיר את מרכז הסצנה. שילוב זה יוצר תחושה דרמטית של רגע מתוח, שבו הסצנה נעצרת רגע לפני תאונה אפשרית.

באופן זה מציג *מוות בדרך רידג*' זווית נוספת ביצירתו של ווד: לצד תיאורי החיים הכפריים המוכרים מיצירות אחרות, הציור מדגיש גם את השפעתם של כבישים, כלי רכב וטכנולוגיה מודרנית על הנוף והחברה של המערב התיכון.

## קבלה והשפעה
בעת הצגתו התקבל הציור בביקורות חיוביות, גם מצד מבקרים שלא נטו להעריך את עבודותיו האחרות של ווד. חלקם ראו ביצירה סימן לכיוון חדש ומורכב יותר ביצירתו. המלחין והפזמונאי קול פורטר רכש את הציור זמן קצר לאחר הצגתו תמורת 3,000 דולר, אף מבלי לראותו במו עיניו.

מאוחר יותר שימש הציור כאיור למאמר שעסק בסכנות הנהיגה ובתאונות דרכים בתקופה שבה מספר התאונות בארצות הברית הלך וגדל. הסצנה  של הציור, שבה לא ברור אם תאונה אכן תתרחש, הפכה אותו לדימוי מתאים במיוחד לדיונים על נהיגה מסוכנת ועל תרבות הנהיגה המודרנית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גרנט ווד: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20