open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
האנציקלופדיה הבריטית

**האנציקלופדיה הבריטית** (אנגלית: **The British Encyclopaedia**), או **מילון האמנויות והמדעים** (**Dictionary of Arts and Sciences**), יצאה לאור בשנת 1809 בשישה כרכים על גיליון אוקטבו (6x9 אינץ') וכללה 150 תחריטים בקירוב.

להלכה, העורך של האנציקלופדיה היה ויליאם ניקולסון, אך למעשה עיקר העבודה נעשה תחת השגחתו של ירמיהו ג'ויס. המוציאה לאור הייתה סינדיקציה של עשרים וארבעה מוכרי-ספרים ששמם הופיע בעמודי השער. כל אחד רכש מניות ובבו הזמן קיבל את חלקו היחסי של הרווח שהניבו המכירות הסופיות.

שיטת הוצאה לאור זו הייתה בשימוש רב במאה השמונה עשרה ובראשית המאה התשע עשרה, ונודעה ברבים כ-"קונגר" (Conger, סוג של צלופח). שיטה זו התאימה במיוחד לפרסומים שיצאו חלקים-חלקים דוגמת אנציקלופדיות.

חלק מהתחריטים צוירו על ידי ג'ון פיירי הבן, ונחרטו על ידי וילסון לאורי.

בשנת 1998 התפרסם מחקר של The Textbook Colloquium, שהשווה בין תוכני האנציקלופדיה הבריטית לבין תוכני "מילון האמנויות והמדעים" של גרגורי, שיצא לאור בשנת 1808, אך נערך גם הוא על ידי ירמיהו ג'ויס. תוצאות המחקר הראו ש-50% מתוכני האנציקלופדיות היו זהים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

בריטית
מלייט

שמאל|ממוזער|250px|העיירה סוברה במזרח האי
**מלייט** (בקרואטית: **Mljet**; באיטלקית: **Meleda**) הוא האי הקרואטי הדרומי והמזרחי ביותר מבין האיים הגדולים בים האדריאטי. שמו של האי התפרסם בעיקר בזכות הפארק הלאומי השוכן בחלקו המערבי. בשנת 2011 התגוררו באי 1,088 תושבים, רובם המכריע קרואטים.

## גאוגרפיה
מלייט הוא אי עשוי אבן גיר ודולומיט (מינרל), שטחו 98.01 קמ"ר, ואורך חופיו 135 ק"מ. האי ארוך וצר - אורכו 37 ק"מ ורוחבו כ-3 ק"מ בממוצע. האי שוכן מדרום לחצי האי פליישץ ומצר מלייט מפריד ביניהם. בחלקו הצפון-מערבי של האי, שוכן "האגם הגדול" (Veliko jezero) שהוא למעשה שלוחה של הים האדריאטי המחובר אליו בתעלת סולינה (Soline). התעלה נחפרה על ידי הנזירים הבנדיקטינים שהתגוררו באי. במרכזו של האגם הגדול אי קטן ועליו ניצב מנזר בנדיקטיני ובו כנסייה על שם מריה הקדושה. מערבית לאגם הגדול שוכן "האגם הקטן" (Malo jezero) המחובר אליו בתעלה שאורכה כ-30 מטר. בעקבות חיבורו של האגם הגדול אל הים, מושפעים שני האגמים ממשטר גאות ומימיהם מלוחים. מעשה נוסף של הנזירים אשר השפיע על המערכת האקולוגית של האי היה הבאת נמיות כדי לחסל את הנחשים ששרצו בו. הנמיות אכן חיסלו את הנחשים, ואחר כך השמידו מיני ציפורים רבים.

## היסטוריה
תושביו הראשונים הידועים של האי היו האילירים, והוא "התגלה" על ידי היוונים אשר כינוהו מליטה (ביוונית Μέλι - "דבש") בשל הדבורים הרבות באי. בשנת 35 לפנה"ס נכבש האי על ידי הרומאים ועם חלוקתה של האימפריה הרומית, נותר בשליטת האימפריה הביזנטית. במאה ה-7 הושפע האי, כמו כל דלמטיה, מהגעת השבטים הסלאבים. האי ניתן לנזירים בנדיקטינים מפוליה בשנת 1151, והנסיך הסרבי דסה (Desa) הקים עבורם את כנסיית מריה הקדושה על האי שבאגם הגדול בסוף המאה ה-12. האפיפיור אינוצנטוס ה-3 קידש את הכנסייה עם סיום הקמתה ב-1198. האי סופח באופן רשמי לרפובליקה של רגוזה (דוברובניק) ב-1410, ולמנזר באי נודעה חשיבות אזורית רבה, אך זו ירדה במאה ה-18 כאשר מרכז הקהילה הבנדיקטינית עבר לדוברובניק השכנה. ב-1809 נזנח המנזר והמבנה שימש כמשרד היערנות המקומי וכמלון החל מ-1960. בשנת 1998 הוא הוחזר לרשות הכנסייה. בשנת 1960 הוכרז חלקו המערבי של האי כפארק לאומי. הכרזה זו הביאה להגברת זרם המטיילים לאי, אך התשתית התיירותית לא התפתחה באופן מיוחד (באי רק מלון אחד), ותיירים רבים פוקדים את האי במסגרת טיולי יום מדוברובניק או מקורצ'ולה הסמוכות.

## אגדה
בשמו של האי נקשרו שני יורדי ים מפורסמים - אודיסאוס והשליח פאולוס הקדוש. לפי האגדה מצא הראשון מפלט במערה באי הקרויה על שמו, לאחר שספינתו נטרפה. במערה פגש אודיסאוס את הנימפה קליפסו, בתו של אל הים פוסידון ונשאר בחברתה שבע שנים. המלון היחיד באי קרוי על שמו של אודיסאוס. 

לפי פרק כ"ח במעשי השליחים פקד פאולוס הקדוש את "מליטה" בשנת 60 לאחר שספינתו נטרפה עת היה בדרכו לרומא. עם זאת, גם האי מלטה טוען כי הוא "מליטה" הנזכרת בברית החדשה. בשני האיים גם יחד קיים מפרץ על שמו של פאולוס.

## גלריה

Sveta Marija Monastery, Mljet, Croatia.JPG|כנסית מריה הקדושה במלייט
Small Lake, Island of Mljet, Croatia.JPG|האגם הקטן
Mljet pomena.JPG|העיירה פומנה
Blatina.jpg|מראה באי



## קישורים חיצוניים

* 
* אתר הפארק הלאומי מלייט
* סרט קצר על מלייט באתר לשכת התיירות הקרואטית
* צילום אוויר של שני האגמים בפארק הלאומי במלייט באתר Google maps
* מאמר אודות המחלוקת באשר לזהותה של "מליטה" 

קטגוריה:איים בים האדריאטי
קטגוריה:קרואטיה: איים
טיפה

[ממוזער|250px|טיפות על [קורי עכביש]]
[ממוזער|250px|טיפות על [דשא]]

**טיפה** היא נפח קטן ומתוחם של נוזל שאינו מתפזר בזכות מתח הפנים שלו.

## מתח פנים
הדרך הפשוטה ביותר ליצור טיפה היא לתת לנוזל לזלוג באטיות מהקצה התחתון של צינור אנכי בקוטר קטן.
כאשר הטיפה התלויה בקצה הצינור עוברת גודל מסוים, מסת הטיפה גוברת על אנרגיית מתח הפנים של פני הנוזל ממנו היא ניתקת והטיפה משתחררת.

ניתן ליצור טיפות גם על ידי עיבוי של גז על ידי קירור. או על ידי ריסוס נוזל בלחץ מכני דרך פתח קטן (למשל מכל תרסיס).

הגודל המרבי של טיפה הנתלית מצינור בעל רדיוס a הוא \,mg = \pi a \lambda \cos \alpha.
כאשר: **λ** - מתח פנים של הנוזל, **α** - זווית המגע עם הצינור. נוסחה זו משמשת למדידת מתח פנים של נוזלים ונפוצה בתעשיית הנפט.

## אופטיקה
בגלל מקדמי השבירה השונים של טיפות מים ושל האוויר, אור השמש הפוגע בטיפות גשם עובר השתקפות ושבירה הגורמים לתופעת הקשת בענן.

## צליל
[ממוזער|[מים מטפטפים מברז.]]
ממוזער|צליל של נפילת טיפות מים

מקור הקול העיקרי בנפילת טיפה על נוזל הוא תהודת הבועה שנוצרת מתחת לפני הנוזל במקום הפגיעה. צלילים מיטלטלים אלו אחראים לרוב הקולות הנוצרים על ידי טיפות, כגון צליל ההתזה, צליל של גשם ושל טפטוף ברז.

## גשם

ממוזער|250px|טיפות גשם על עלה

גשם הוא משקע נוזלי שקוף הנופל מהשמים כטיפות מים זעירות. גשם נוצר מהתעבות אדי מים לטיפות מים מיקרוסקופיות ולאחר מכן התלכדותן לטיפות גדולת יותר, הכבדות מספיק כדי ליפול ארצה. הגשם ממלא תפקיד חשוב במחזור המים, שבו לחות מתאדה מן האוקיינוסים ומן הימים, מתעבה ויוצרת עננים, נופלת חזרה לכדור הארץ כמשקעים, ולבסוף חוזרת לאוקיינוסים ולימים דרך נהרות ונחלים, ומתחילה את המחזור מחדש.

## טפטפת להשקיה

טפטפת היא אביזר המשחרר מים בזרמים קטנים ("טפטוף"). הטפטפת מהווה בסיס לשיטת השקיה חדשה, השיטה המודרנית של השקיה בטפטוף, שעיקרה הזרמת מים, בצינורות פלסטיים, ושחרורם בזרמים קטנים ליד הצמח.
היתרונות של השימוש בטפטפות (לעומת צינור עם נקבים זעירים) היו הפחתת כמות הסתימות, וחלוקת מים אחידה יותר לאורך השלוחה (צינור הטפטפת).

## טפטפת קלווין

טפטפת קלווין, הקרויה על שמו של לורד קלווין, היא גנרטור אלקטרוסטטי. קלווין כינה את המכשיר **מעבה טיפות מים**. המכשיר מבוסס על טפטוף של טיפות מים לשם יצירת הפרשי פוטנציאלים תוך שימוש בהשראה חשמלית בין מערכות בעלות מטענים הפוכים.

## הטיפה בתרבות
הפתגם: **[[בור מים|בור סוד]] שאינו מאבד טיפה** - הבור אטום (מסויד) מבפנים ולכן שומר על המים שבתוכו. בור שבור לא מצליח לאגור מים. הנמשל: מים משולים לזיכרון או חכמה. על אדם חכם בעל זיכרון טוב ייאמר שהוא כמו בור סוד.

## ראו גם
* פיפטה

## קישורים חיצוניים

* פיסול בנוזל - תמונות של טיפות
* Tvw Gallery of Drops עוד תמונות של טיפות
* חישוב של בזבוז המים הנוצר על ידי ברז מטפטף

## הערות שוליים

קטגוריה:הידרודינמיקה
קטגוריה:מים
*
אלומה קוהרנטית

במתמטיקה, ובמיוחד בגאומטריה אלגברית ובתורת האלומות, **אלומה קוהרנטית** \,\mathcal{F} על מרחב מחויג מקומית *X* היא אלומה של \mathcal{O}_X-מודולים שמקיימת את שני התנאים הבאים:
#  \mathcal{F} אלומה מטיפוס סופי מעל \mathcal{O}_X, כלומר לכל נקודה במרחב *X* קיימת סביבה כך שצמצום האלומה לסביבה זו נוצר על ידי מספר סופי של חתכים. במילים אחרות, ישנו מורפיזם על של אלומות מודולים: \mathcal{O}_X^n|_U \twoheadrightarrow \mathcal{F}|_U עבור *U* סביבה של הנקודה.
# לכל קבוצה פתוחה במרחב ולכל מורפיזם \mathcal{O}_X^n|_U \to \mathcal{F}|_U, הגרעין מטיפוס סופי בעצמו.

אלומה של חוגים נקראת אלומה קוהרנטית אם היא קוהרנטית כמודול מעל עצמה.

לאלומות קוהרנטיות תפקיד חשוב בגאומטריה אלגברית וביריעות מרוכבות. הן מופיעות באופן טבעי בתחומים אלה, למשל כך:
* אלומת המבנה של סכמה נתרית היא קוהרנטית (כאלומת חוגים).
* משפט הקוהרנטיות של Oka מספק מחלקה חשובה של אלומות (חוגים) קוהרנטיות: אלומת הפונקציות ההולומורפיות על יריעה מרוכבת.
* אידיאל הפונקציות ההולומורפיות המתאפסות על תת-מרחב מרוכב סגור של יריעה אנליטית קוהרנטי (כאלומת מודולים).

## ראו גם
* אלומה הפיכה
* אלומה קוואזי-קוהרנטית

## קישורים חיצוניים
* אלומות קוהרנטיות באתר Springer.

קטגוריה:גאומטריה אלגברית
קטגוריה:תורת האלומות
מלחמת עולם שלישית

[ממוזער|[נשק גרעיני|לוחמה גרעינית הוא נושא נפוץ בתרחישים של מלחמת עולם שלישית, ההשערה היא כי סכסוך כזה יביא לשואה גרעינית ולהכחדת המין האנושי.]]
[ממוזער|שמאל|600px|[שעון יום הדין כפי שהיה בעת שעוצב בשנת 1947 - שבע דקות לחצות. כשהוצג לראשונה ה"קטסטרופה הגלובלית" שהיה אמור לייצג הייתה פריצתה של מלחמה גרעינית.]]
**מלחמת עולם שלישית** הוא מונח המתאר מלחמת עולם עתידית היפותטית, בסדר גודל של מלחמת העולם הראשונה או השנייה או אף גדולה מהן. ישנן התייחסויות רבות לאפשרות התרחשותה של מלחמה כזאת. אחת ההתבטאויות המפורסמות אודות מלחמה כזאת הייתה של אלברט איינשטיין, אשר אמר: . אמירה זו באה להביע את דעתו כי מלחמת עולם שלישית תביא להרס הציוויליזציה. כנגד דעה זו באו מאמרים של מומחים שהשתתפו בפועל בתוכנית הגרעין של ארצות הברית וטוענים כי ממדי ההשמדה במלחמה גרעינית כוללת יהיו איומים מעבר לכל ספק, אך יהיו רחוקים מרחק רב מהרס הציוויליזציה.

הפילוסוף הצרפתי זָ'אן בּוֹדְרִיאַר בספרו "רוח הטרור" טען כי המלחמה הקרה הייתה מלחמת העולם השלישית, והמלחמה בטרור היא מלחמת העולם הרביעית. אך טענות אלו אינן נפוצות בקרב החוקרים וגם לא בקרב הציבור.

## בתרבות
מלחמת עולם שלישית משמשת בסיס לסרטים וספרים העוסקים בעתיד שבו תתרחש מלחמה בסדר גודל שהאנושות עוד לא ידעה. בין הספרים המתארים מלחמת עולם שלישית: "סערה אדומה עולה" של טום קלנסי.

בין הספרים המתארים עתיד לאחר מלחמה הרסנית ניתן למצוא את "הימנון ללייבוביץ" של וולטר מ. מילר, "הדוור" של דייוויד ברין (שגם עובד לקולנוע) ועוד. "100" היא בין הסדרות המתארות עתיד לאחר מלחמת עולם שלישית שהייתה מלחמה גרעינית שהביאה להרס כמעט כל החיים בכדור הארץ.

מלחמת העולם השלישית הייתה הנושא של הרבה משחקי וידאו ביניהם: "מטרו 2033", "Fallout", "Battlefield 3", "ארמה 3", "הומפרונט", "Call of Duty: Modern Warfare 3" ועוד.

## ראו גם
* מלחמת גוג ומגוג
* מלחמת העולם הראשונה
* מלחמת העולם השנייה
*שעון יום הדין

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* - סייבר ולחימה עולמית
* 

## הערות שוליים

העולם השלישית
קטגוריה:עתידנות
קטגוריה:מלחמות עולם
עובד לדיז'ינסקי

**עובד לדיז'ינסקי** (24 במאי 1931 – 1 בנובמבר 1956) היה קצין צה"ל שעוטר פעמיים בעיטור העוז. העיטור השני הוענק לו לאחר שנהרג בקרב המיתלה מהתפוצצות רימון יד, תוך שהוא מגונן בגופו על אחד מחייליו ובכך הציל את חייו.

## ביוגרפיה
לדיז'ינסקי נולד ב-1931 ברחובות לזאב ולרחל, ומאוחר יותר עבר לכפר ביל"ו. במלחמת העצמאות היה לוחם בחטיבת יפתח של הפלמ"ח. בין היתר לחם בקרבות חרבת מחאז. לאחר תום המלחמה חזר למשק, אך לבסוף חזר לצה"ל והצטרף לקורס קצינים אותו סיים בהצלחה. לאחר הקורס שובץ כמפקד מחלקה בגדוד 890 (צנחנים). באוקטובר 1955 פיקד על כוח במבצע שעיר שתקף מוצב ברמת הגולן ושבה שלושה חיילים סורים.

בדצמבר 1955 השתתף בפשיטה על כוחות סורים ליד הכנרת שנקראה מבצע עלי זית. בפשיטה נתקל בגדר שלא פוצצה, זחל תחתיה והרג מקלען ושני רובאים ששהו בבונקר, ובכך איפשר את החדירה למוצב וכיבושו. על פעולה זו עוטר בצל"ש הרמטכ"ל שהומר לימים בעיטור העוז.

ב-1 בנובמבר 1956, בעת קרב המיתלה במבצע קדש, הוביל לדיז'ינסקי מחלקה מפלוגתו להתקפה לילית על כוח מצרי שהיה מחופר ומבוצר בכוכים על צלעות המצוקים באזור מעבר המיתלה. הוא הסתער בראש הכוח, טיפס עם אנשיו על הצוק הגבוה והטיל רימון לפתחה של עמדה מצרית. הרימון נפל בחזרה לעברו ולעבר חבריו. באינסטינקט מיידי הצמיד לדיז'ינסקי את החייל הקרוב אליו לסלע וסוכך עליו בגופו, תוך שהוא סופג את רסיסי הרימון שהתפוצץ.

לימים סיפר סמל יגאל גרבר, החייל שאותו הציל לדיז'ינסקי "עוד לפני שהרימון התפוצץ הבנתי ברגע אחד שעובד מציל את חיי. הוא לפת אותי בתוך גופו והסתיר אותי, כשפניו מול הרימון המתגלגל". על פעולה זו עוטר לדיז'ינסקי לאחר מותו, בשנית, בצל"ש הרמטכ"ל, שלימים הומר אף הוא בעיטור העוז.

בתחילה הובא לקבורה בבית קברות צבאי זמני בשלח וב-23 באוקטובר 1957 הועבר לבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים.

בעיר רחובות נקרא רחוב על שמו. ברומן הידוע "ימי צקלג" המתאר את קרבות חרבת מחאז במלחמת השחרור, דמותו של עודד מבוססת על עובד לדיזינסקי. יתר על כך, עובד היה אחד משני הלוחמים בקרב בהם מיקד ס.יזהר, הסופר, את תחקירו.

## קישורים חיצוניים
שמאל|ממוזער|250px|מצבת קברו בחלקת מערכת סיני בהר הרצל
* 
* סיפור מותו, באתר הצנחנים בעשור הראשון
*  (העיטור הראשון)
*  (העיטור השני)

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:כפר ביל"ו: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת סיני
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:ישראלים שקפצו על רימון
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז בפעולות התגמול
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת סיני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1956
אלומה הפיכה

במתמטיקה, ובמיוחד בתורת האלומות, **אלומה הפיכה** היא אלומה קוהרנטית \,\mathcal{F} על מרחב מחויג *X*, כך שקיימת אלומה קוהרנטית \,\mathcal{G} שהפוכה ל\,\mathcal{F} ביחס לפעולת המכפלה הטנזורית של אלומות של \,\mathcal{O}_X-מודולים (כאן, \,\mathcal{O}_X היא אלומת המבנה של *X*). במילים אחרות, מתקיים \,\mathcal{F}\otimes\mathcal{G} \cong \mathcal{O}_X. אלומות הפיכות הן האנלוג הגאומטרו-אלגברי של אגדים קוויים.

## דוגמאות
# אם *X* יריעה חלקה ו-*L* הוא אגד קווי על *X*, אלומת החתכים של *L* היא אלומה הפיכה וההופכית שלה היא אלומת החתכים של האגד הדואלי.
# אם  X=Spec(R)  היא יריעה אפינית, אלומות קוהרנטיות על  X  מתאימות למודולים מעל  R  ואלומות הפיכות מתאימות למודולים פרויקטיבים מדרגה 1.
# עבור X=\mathbb{P}^n_k האלומות ההפיכות הן \mathcal{O}(n) עבור n\in\mathbb{Z}.

## חבורת פיקאר

אוסף מחלקות האיזומורפיזם של אלומות הפיכות על מרחב מחוייג  X מהווה חבורה ביחס לפעולת המכפלה הטנזורית. חבורה זו נקראת חבורת פיקאר (Picard) של X.

קטגוריה:תורת האלומות
צ'ורו (נהר)

**צ'ורו** (בטורקית: **Çoruh**; בגאורגית: **ჭოროხი** - "צ'וֹרוֹחי") הוא נהר בצפון מזרח טורקיה ובדרום מערב גאורגיה, הזורם דרך העיר ארטווין. הצ'ורו זורם דרך ערים וכפרים רבים לפני התחברותו לים השחור.

## רפטינג
מי הנהר חמימים יחסית ויש בו מסלול רפטינג ברמה עולמית, נהר הצ'ורו הוא המארח הרשמי של תחרות קיאקי אקסטרים השנתית, המושכת ספורטאים מכל העולם.

## סכרים

סכרים מסוימים מתוכננים עבור נהר הצ'ורו ואחראים לדרכים העוברות לאורך גדותיו. הסכר השלישי עתיד להציף אזור הסמוך לעיר יוסופלי ומספר אשדי רפטינג. נכון ל-2007 נבנים כבישים חדשים עבור הסכר החדש. בניית הסכר בבוטקה כמעט הושלמה והסכר בארטווין בדרכו להיבנות. סכרים נוספים מתוכננים במעלה הזרם, בפרויקט כולו שמונה סכרים בסך הכול.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טורקיה: נהרות
קטגוריה:גאורגיה: נהרות
קטגוריה:אג'ריה
קטגוריה:טאו-קלארג'תי
קטגוריה:הים השחור: נהרות
אשד

ממוזער|300px|שמאל| זרימת מים חזקה תחת מפלי הניאגרה
**אֶשֶׁד** הוא מקטע בנהר בו נוצר איבוד גובה למרחק יחסית קצר (זהו שיפוע זרם ההופך תלול), דבר היוצר הגברת זרם מים ולעיתים גם מערבולות. אשד הוא מאפיין הידרולוגי בין זרימה שקטה (ישורת) למפל. האשד נוצר כאשר הנהר נעשה רדוד ובעל חשיפה סלעית מעל למשטח הזרימה. כאשר מים זורמים מנתזים מסביב לסלעים, בועות אוויר הופכות לתערובת פנימית והמים משנים את צבעם ללבן, והופכים למה שנקרא מים לבנים. אֲשָׁדִים נוצרים כאשר זרימה בעלת כוח רב בהשוואה לזרימה הרגילה נפגשת בקרקעית סלעית.

## ראו גם
* ישורת

## לקריאה נוספת
* Mason, Bill. Path of the Paddle, 1984, Northword Press, Minoqua, WI.
* פרופסור משה ברור, "אשד", לקסיקון גאוגרפי, (עמ' 4), הוצאת יבנה, תשס"א
* אברהם אבן שושן, "אשד", *מילון אבן שושן*, כרך ראשון, עמ' 167, הוצאת "קריית ספר" בע"מ 1979. (*ערך המילה אֶשֶׁד*)

[ממוזער|250px|אשד בטנדון שב[צרפת.|טקסט=]]

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גופי מים
קטגוריה:לימנולוגיה
קטגוריה:צורות נוף פלוביאליות
שילה (איטליה)

ממוזער|שמאל|250px|מצודת שילה
ממוזער|שמאל|250px|בתי העיירה משקיפים אל הים
**שִילָה**, המכונה גם **סילה** (באיטלקית: **Scilla**) היא עיירת קיט ונופש בנפת רג'ו די קלבריה במחוז קלבריה שבאיטליה, על גדות מצר מסינה. 

מהעיירה נשקף נוף של חוף הים ושל המצודה העתיקה. למרות מיעוט האוכלוסייה בה (כחמשת אלפים איש) מהווה שילה מקור משיכה לתיירים, וממוקמים בה בתי מלון ומסעדות. 

העיירה שוכנת במקום בו שכנה העיר היוונית סקִילָאֶאוּם (Scyllaeum), אחת מערי יוון הגדולה. הזרמים והרוחות במקום גורמים לקיומה של מערבולת טבעית קבועה, בסמוך למקום, והיא המקור לאגדה אודות מפלצת הים **[[סקילה (מיתולוגיה)|סקילה]]** מהמיתולוגיה היוונית.

## קישורים חיצוניים
 
* 

קטגוריה:קלבריה: ערים
קטגוריה:איטליה: ערי חוף
משטח אלגברי

במתמטיקה, ובמיוחד בגאומטריה אלגברית, **משטח אלגברי** (באנגלית: **Algebraic Surface**) הוא יריעה אלגברית מממד 2. במקרה שהיריעה חסרת נקודות סינגולריות, והשדה שהמשטח המוגדר מעליו הוא שדה המספרים המרוכבים מקבלים יריעה מרוכבת מממד 2, או יריעה חלקה מממד 4 מעל שדה המספרים הממשיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:גאומטריה אלגברית
הנס קריגר

**הנס קריגר** (גרמנית: Hans Krüger; 1 ביולי 1909 – 8 בפברואר 1988), קצין אס אס בדרגת האופט-שטורמפיהרר ופושע מלחמה נאצי. קריגר אחראי לרציחתם של 70,000 יהודים במחוז סטניסלבוב (כיום: איוונו-פרנקיבסק) בגליציה המזרחית, אזור הגנרלגוברנמן (הממשל הצבאי הנאצי). אחראי למשלוח של 12,000 יהודים למחנה ההשמדה בלז'ץ.

## קורות חיים
קריגר נולד בפוזנן. לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר מקום הולדתו מגרמניה לריבונות המדינה הפולנית שאך זה הוקמה והוא גורש עם משפחתו לגרמניה. 

קריגר הצטרף לאס אה ולמפלגה הנאצית בשנת 1929 ובין השאר שימש כמנהל המדור הפוליטי במחנה הריכוז אורניינבורג. בשנת 1934 קריגר נאלץ, בעקבות הטיהור שנערך בשורות האס אה במסגרת ליל הסכינים הארוכות וההחלטה על סגירת מחנה הריכוז באורניינבורג לעבור לעבודה כמנהל מחלקה במשרד העבודה. בשנת 1939 עם כיבושה של פולין בתחילת מלחמת העולם השנייה החל לעבוד בגסטפו בפוזנן ובקרקוב, כמו כן קריגר ניהל את בית הספר של סיפ"ו בזאקופנה.

עם הפלישה הגרמנית לברית המועצות בשנת 1941 קריגר העתיק את פעילותו למרחב לבוב ביוני אותה שנה. קריגר היה מעורב בארגון רצח ראש ממשלת פולין לשעבר קז'ימייז' ברטל ו-23 פרופסורים מאוניברסיטאות, בעיר לבוב באירוע שנקרא טבח הפרופסורים בלבוב. השתתף ברציחות המוניות של יהודים בעיר על ידי יחידות איינזצקומנדו.

רצח המוני ראשון של 600 יהודים ופולנים ביער פאבלצה, אורגן ונוהל על ידי קריגר באוגוסט 1941 בסטניסלבוב. כדי לאמן ולהכין את אנשיו לרציחות המוניות יזם יום "אימון" בעיירה נדבורנה. היחידות שתחת פיקודו רצחו באותו יום 2000 ילדים, נשים וגברים. רצח המוני זה נחשב לאירוע המסמל את תחילת יישום הפתרון הסופי באזור הגנרלגוברנמן. פיקד על הטבח בגטו סטאניסלבוב באירוע שנקרא "יום א' של דמים". במהלך הטבח השתתף קריגר אישית ברצח יהודים כשהוא יורה בהם למוות ליד קברי המונים שהוכנו במקום. 12,000 יהודים נרצחו באותו טבח. עקב ההחלטה להוציא את העיר רוהאטין מתחום סמכותו שלח קריגר יחידה לעיר כדי לרצוח 2300 יהודים מתושביה. מאוחר יותר סבלו יישובים נוספים מאותו גורל. קריגר חיסל את כל היהודים בגטו סטאניסלבוב. 

קריגר הסתבך בשנת 1942 בעקבות ממצאי ביקורת שלילית של לשכת הרייך בתחנה. הביקורת נגעה לניהול החרמת רכוש הנרצחים. בשנת 1943 הוא הועבר מתפקידו בעקבות פרשה שבה הייתה מעורבת אצילה פולניה. קריגר סיפר לאצילה על מעשי הרצח שלו והיא פרסמה את הדברים. קריגר הואשם בחשיפת סוד מדינה והועבר לפריז.

## לאחר מלחמת העולם השנייה
קריגר נעצר ונכלא בהולנד עד נובמבר 1948. מעשיו בעת המלחמה לא היו מוכרים ולכן הוא שוחרר וחזר לגרמניה. הקים עסק במדינת הריין - ואסטפליה ומאוחר יותר ניסה להתקבל לשירות המדינה אך נדחה. הצטרף לממסד הפוליטי וקיבל תפקידים במפלגה גרמנית. ב-1954 ניסה להיבחר לפרלמנט אך נכשל.

קריגר זוהה ונעצר בשנת 1959. חקירה בת שש שנים של התביעה בדורטמונד הובילה למשפט שנמשך שנתיים. ב-6 במאי 1968 נשפט למאסר עולם, מת בכלא בשנת 1988.

## לקריאה נוספת
* דיטר פוהל, **[http://www.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%202326.pdf הנס קריגר ורצח היהודים במרחב סטניסלבוב]**, הוצאת יד ושם, קובץ מחקרים, כ"ו, 1998. עמ' 181 - 200.

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1909
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:אנשי אס אס
קטגוריה:אנשי הגסטפו
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:פוזנן: אישים
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1988
ולביט

**ולביט** (בקרואטית: **Velebit**) הוא רכס ההרים הגדול בקרואטיה ופסגתו בהר וגנסקי (Vaganski vrh) שגובהו 1,757 מטר. הרכס משתרע לאורך של כ-145 ק"מ רוחבו נע בין 10 ל-30 ק"מ, ושטחו כ-2,200 קמ"ר. רכס ולביט הוא חלק מהאלפים הדינרים והוא נמתח לאורך חופי הים האדריאטי מאזור העיר סני (Senj) בצפון ועד נהר זרמניה (Zrmanja) בדרום.

הרכס כולו מוגדר כשמורת טבע ובשטחו שני פארקים לאומיים - פקלניצה (Paklenica "החוק הקטן") וסייברני ולביט (Sjeverni Velebit "צפון ולביט"). מאפיין נוסף של הרכס הוא שבתחומו נמצאות המערות הגדולות והעמוקות במדינה. עומקה של מערת לוקינה (Lukina jama) הוא 1,392 מטר, ובסיסה של מערת סלובצ'קה (Slovačka jama) הוא בעומק של 1,320 מטר. 

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר הפארק הלאומי פקלניצה
* Velebit - Hribi.net
* 

קטגוריה:קרואטיה: גאוגרפיה 
קטגוריה:הרי האלפים
שלמה מחפוד

הרב **שְׁלֹמֹה יוסף הלוי מַחְפוּד** (מערבית: **محفوض**, בתעתיק מדויק: **מַחְפוּץ**', נולד בשנת ה'תש"א, 1941) הוא רב, ראב"ד, פוסק הלכה שוחט ומוהל, חבר מועצת חכמי התורה, מקים וראש מערכת הכשרות של בד"ץ יורה דעה ורב השכונות נוה אחיעזר ושיכון ו' בבני ברק.

## ביוגרפיה
### ילדות
נולד בכפר מסייב בתימן לרב יוסף מחפוד שהיה רב הכפר. בילדותו למד אצל המורי אברהם צוברה. בשנת ה'תש"י, בהיותו כבן עשר, עלה עם משפחתו לישראל. בתחילה שהתה המשפחה במעברת עין שמר, משם עברה למושב פרוד עילית בגליל העליון (כיום מושב אמירים), וכעבור זמן התיישבה בשכונת שעריה בפתח תקווה.

למד בבית הספר המקומי "שארית ישראל" של החינוך העצמאי. אחר כך למד במדרשית נעם, ומשם המשיך ללמוד חמש שנים בישיבת קול תורה אצל הרב שלמה זלמן אוירבך, ובישיבת פוניבז'.

### נושא הכשרות
שמאל|ממוזער|180px|סמל הכשרות
בתחילת שנות ה-60 נישא לשרה גיאת נכדת הרב יחיא גיאת מגדולי רבני צנעא, לאחר שהרב יעקב לנדא שידך בין בני הזוג. לאחר נישואיו למד בכולל וולוז'ין בבני ברק. במקביל החל בלימוד שחיטה וניקור והוסמך על ידי הרב אברהם חייבי, חבר הרבנות בתל אביב ומרבני "אגודת השוחטים". באותה תקופה החל לעבוד תחת הרב יעקב לנדא כמשגיח כשרות לענייני תרומות ומעשרות במערכת הכשרות העירונית של בני ברק. בהמשך שולב במערכת השחיטה של הרב לנדא שבה עבד במשך עשרים ושש שנה. במשך תקופה ארוכה היה ראש המנקרים.

בשנת 1987, זמן קצר לאחר פטירת הרב לנדא, הקים את מערכת הכשרות בד"ץ "נווה ציון" בבני ברק, יחד עם הרב שלום כהן והרב שלמה בן שמעון. בשנת 2001 הקים את מערכת הכשרות בד"ץ יורה דעה. מערכת כשרות זו בולטת בתחום הפיקוח על כשרות בשר ומספקת גם הכשר לאתרוגים תימניים.

#### חבר מועצת חכמי התורה
באפריל 2023 מונה לכהן כחבר מועצת חכמי התורה של ש"ס.

## ספריו
* **יד שלמה**: הניקור המעשי, על הלכות הניקור, ה'תשע"א (2011).

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* כל הכתבות על הרב מחפוד, באתר ערוץ 7
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:בוגרי ישיבת קול תורה
קטגוריה:בני ברק: רבני שכונות
קטגוריה:חברי מועצת חכמי התורה של ש"ס
קטגוריה:מוהלים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:רבנים תימנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
תחבורה יבשתית

**תחבורה יבשתית** היא תחבורה המתקיימת על הדרכים, בשונה מתחבורה מסילתית שבה התחבורה מתקיימת על מסילות שעליהן נעות בעיקר רכבות. בעבר התקיימה תחבורה יבשתית בעיקר על ידי סוסים, אולם כיום היא כוללת בעיקר כלי רכב.

## היסטוריה
צורותיה הראשונות של התחבורה היבשתית היו רכיבה על סוס, שור, חמור ובמקרים מסוימים אף על ידי אדם. עם התפתחות המסחר, החלו לעצב דרכים (או: מסלולים) שהיו בדרך כלל שטוחים ורחבים, כדי בהם לאפשר פעילות מסחרית. אחר כך פיתחו את הטרבויס, מעין יצירה ראשונית של המרכבה, ונועדה בעיקר לטעון עליה משאות. הגלגל הגיע מעט לאחר מכן, תחילה ככל הנראה על ידי שימוש בבולי עץ כגליל

עם התפרסות האימפריה הרומית נוצר צורך לאפשר לחיילים דרכים לתעבורה מהירה ממקום למקום. הדרכים של אותם זמנים היו מלאות בוץ ורפש, דבר שהאט באופן משמעותי את קצב תנועת הפלוגות. כדי לפתור בעיה זו, החלו הרומאים בבניית דרכים גדולות רחבות ומסודרות, שקיבלו את השם דרכים רומיות. הדרכים הרומיות השתמשו במצע מסילה עמוק, הבנוי מאבנים גרוסות, כדי להבטיח כי הדרך תישאר יבשה תמיד. המים יצופו מעל האבנים והדרך לא תימלא רפש וטיט.

בתקופת המהפכה התעשייתית, ועקב התפתחות המסחר בין ערים ומדינות, הפך פיתוח הדרכים למשימה הכרחית. ג'ון לאודון מק'אדם עיצב את הדרך המודרנית הראשונה. הוא פיתח ריצוף זול העשוי מאבן ומשמן, תוך שבקצוות הדרכים יצר כעין שיפוע יורד, כדי לגרום למים להישפך אל מחוץ לדרך. באותו הזמן יצר תומאס טלפורד אתגר של ממש בבניית רחובות חדשים וגשרים.

## תחבורה מודרנית
ממוזער|150px|צומת כבישים מודרנית

כיום עשויים כבישים בעיקר מאספלט ומבטון. על בסיס התוכנית של מק'אדם, מעורבב חומר האספלט עם מעט אבנים וחול. האספלט ידוע ככביש גמיש שיכול לעמוד בגריסה מתמדת תחת תנועה. בטון משמש בעיקר למשטחים לטעינת סחורה, עקב יכולתו לשאת על גביו מטענים כבדים, אלא שהוא יקר יותר, ודורש זהירות רבה יותר בהכנת הבסיס. בדרך כלל מצופים כבישי בטון בשכבה דקה של אספלט, כדי ליצור משטח שחיקה.

דרכים מודרניות מעוצבות כדי לשאת כלי רכב כבדים יותר ומהירים יותר, אי לכך הן דורשות משטח עבה יותר, ותת-רבדים רבים יותר. תת-רבדים הם שכבות של אבן חצץ וחול התומכים בכביש עצמו. דבר זה נדרש כדי למנוע חדירת מים אל השכבות התחתונות של הכביש, ביצור השכבות התחתונות אמור להבטיח חסימה משמעותית של הצטברות מים תחת הכביש.

חלק חשוב בעיצובו של כביש הוא השוליים, הממלאים מספר צרכים, כגון מקום לעצירת כלי רכב במקרה של תקלה, מסלול חירום ואף חנייה (במקום עירוני). בדרך כלל אזור השוליים מעוצב נמוך יותר משאר הכביש, כדי לאפשר למי הגשמים לזרום מטה ולא לחלחל פנימה אל תוך הכביש, השוליים הם מטבעם מקום צר ובדרך כלל אינם יכולים לאפשר נסיעת כלי רכב עליהם, זו גם הסיבה שנסיעה שם אסורה על פי חוקי התנועה.

## קישורים חיצוניים

תחבורה יבשתית באתר משרד התחבורה
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
יבשתית
קטגוריה:הנדסה אזרחית
מתודולוגיית תכנת ותקן

**מתודולוגיית תכנת ותקן** (ידועה גם בשם **מהר ומלוכלך**, או **[[אד הוק]]**) היא מתודולוגיה לפיתוח ותחזוקת תוכנה בצורה מהירה וללא תהליך מסודר. מתודולוגיה זו שמה דגש רב על המהירות שבה נעשים שינויים ותיקונים למערכת התוכנה, תוך התעלמות מודעת מנושאי התחזוקתיות והאיכות הפנימית של התוכנה. מתודולוגיה זו מאפשרת הוספה מהירה של פונקציונליות חדשה למערכת, אך מחייבת חיזוק של המבנים הפנימיים של התוכנה מעת לעת וערכת בדיקות מקיפה. ללא האחרונים, שימוש עקבי במתודולוגיה זו יגרום בהכרח לשחיקה מעריכית באיכות הפנימית של התוכנה, עד לנקודה שבה עלות הוספת פונקציונליות חדשה שווה או גדולה לעלות בניית התוכנה כולה מחדש, שלאחריה אין הצדקה כלכלית להמשיך לתחזק את התוכנה.

יתרונות:
* אי הכנת מסמכים, הגוזלים בהכנתם זמן וכסף.
* תחילת העבודה על הפרויקט (תכנותית) מיד עם קבלתו (תקורה קטנה).
* **מענה מהיר לצרכים משתנים:** מתאימה במיוחד לפרויקטים שבהם הדרישות אינן מוגדרות היטב מראש או משתנות תכופות, ומאפשרת גמישות רבה.
* **קבלת משוב מהיר:** מאפשרת להציג פונקציונליות במהירות למשתמשי קצה ולקבל מהם משוב מוקדם, מה שיכול לסייע בזיהוי ופתרון בעיות בשלבים מוקדמים.
* **מתאימה לפרויקטים קטנים או POC (הוכחת היתכנות):** במקרים שבהם המטרה היא להוכיח רעיון או לפתח פתרון מהיר וחד פעמי, ללא ציפייה לתחזוקה ארוכת טווח, מתודולוגיה זו יכולה להיות יעילה.
* **למידה וניסוי:** מאפשרת לצוות ללמוד ולהתנסות עם טכנולוגיות חדשות או דרישות לא מוכרות באופן מהיר ואיטרטיבי.
חסרונות:
* ויתור על שלבים חשובים, כגון בדיקות ותכנון מקיף, דבר שיכול לגרום לאי-גילוי באגים חשובים.
* לא מתאים לפיתוח בקבוצות גדולות, מאחר שלא קיימות הוראות עבודה מסודרות עבור כל אחד מחברי הצוות.
* מאחר שלא נקבע יומן עבודה, לא ברור מתי צריך לבצע משימות שונות (תזמון).
* עלות תיקון תקלה עולה ככל שהזמן עולה (מאחר שנבנות עליה פונקציות אחרות).
* קשה למדוד התקדמות, איכות או סיכונים.
* **חוסר עקביות וסטנדרטים:** ללא הנחיות ותהליכים מוגדרים, סגנונות כתיבת קוד ופתרונות ארכיטקטוניים עלולים להיות לא עקביים בין חלקי המערכת השונים, מה שמקשה על ההבנה והתחזוקה.

פיתוח אד הוק מתאים במיוחד לפרויקטים קטנים בעלי פונקציונליות מצומצמת (לדוגמה: תרגילי תכנות באוניברסיטה או אפליקציות פשוטות).

## משמעות נוספת למונח "אד הוק" בתוכנה

משימת תוכנה לביצוע מיידי, כך שעצם **ניסוח** המשימה, מוטמע בקוד התוכנה, ומתרחש תוך כדי ריצה. למשל, Ad Hoc Query היא שאילתה בשפת SQL שמנוסחת תוך כדי ריצה של התוכנה, וזאת בניגוד לשאילתה שהנוסח שלה טבוע מראש בקוד התוכנה (אף אם נוסח זה מכיל פרמטרים). במקרה כזה לא בהכרח ניתן להכין את בסיס הנתונים מראש, למשל מבחינת אינדקסים וקוביות, על מנת שיוכל לספק את התוצאה של השאילתה ביעילות המקסימלית.

## קישורים חיצוניים
* Secret Tools of the Ad Hoc Programmer

קטגוריה:הנדסת תוכנה
אדוארד בלוך

שמאל|ממוזער|250px|אדוארד בלוך במרפאתו, 1938
**אדוארד בלוך** (בגרמנית: **Eduard Bloch**; 30 בינואר 1872 – 1 ביוני 1945) היה רופא יהודי בעיר לינץ שבאוסטריה. עד שנת 1907 היה הרופא של משפחתו של אדולף היטלר, ובהמשך הורה היטלר לאפשר את הגירתו מאוסטריה. מתוך הכרת תודה כינה אותו "יהודי אציל" ואף שלח לו את אחד מציוריו במתנה.

## קורות חיים
בלוך למד רפואה בפראג ולאחר מכן שירת בצבא האוסטרו-הונגרי. ב-1899 עבר ללינץ ופתח שם מרפאה פרטית ב-1901. ב-1903 טיפל בלוך באביו של היטלר, אלויס היטלר, ובהמשך גם באמו, קלרה היטלר. קלרה היטלר סבלה מסרטן השד ומתה בייסורים קשים, מה שדרש לקיחת תרופות מדי יום, אשר ניתנו לה לרוב על ידי בלוך. עקב מצבה הכלכלי הקשה של משפחת היטלר באותה תקופה, עבד בלוך בתעריפים מוזלים ולעיתים אף לא לקח כסף כלל. על כך מסר לו היטלר, שהיה אז בן 18, הכרת תודה נצחית. אפילו ב-1937 שאל היטלר לשלומו של בלוך וכינה אותו "יהודי אציל".

לאחר סיפוח אוסטריה ב-1938 (האנשלוס) הורעו תנאי חייהם של היהודים באוסטריה. בלוך כתב להיטלר מכתב המבקש עזרה, וכתוצאה העניק לו היטלר הגנה מיוחדת של הגסטפו. הוא היה היהודי היחיד בלינץ בעל מעמד כזה. היטלר הסדיר לבלוך את הגירתו לארצות הברית, וב-1940 היגר בלוך לרובע הברונקס שבניו-יורק.

ב-1941 וב-1943 ראיין המודיעין האמריקאי את בלוך במטרה להשיג מידע על ילדותו של היטלר. הוא גם פרסם את זכרונותיו על היכרותו עם היטלר במגזין אמריקאי.
נפטר ב-1 ביוני 1945 מסרטן הקיבה כחודש לאחר התאבדותו של היטלר בבונקר בברלין.
## בתרבות
דמותו של בלוך שימשה ככל הנראה השראה לדמותו של ד"ר קייזר ברומן "עד ראייה" מאת ארנסט וייס.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי
קטגוריה:רופאים צבאיים יהודים
קטגוריה:אנשי הצוות האישי של אדולף היטלר
קטגוריה:מהגרים מאוסטריה לארצות הברית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בית דוד
קטגוריה:יהודים אוסטרו-הונגרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1872
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1945
בית אל על

**בית אל-על** הוא מגדל משרדים ברחוב בן-יהודה 32 בתל אביב. המגדל בן 13 קומות ומתנשא לגובה של כ-53 מטרים. היה הבניין הגבוה מ-1963 ועד בניית מגדל שלום מאיר שנתיים לאחר מכן.

## היסטוריה
בנייתו של בית אל על החלה בשנת 1959 והושלמה בשנת 1963, במסגרת מהלך של התחדשות עירונית ברחוב בן יהודה. המגדל הוקם על חורבותיו של קולנוע "בית העם", שנבנה במקום ב-1925 ונהרס לטובת המיזם החדש. עם סיום הבנייה ועד לחנוכת מגדל שלום מאיר ב-1965, החזיק בית אל על בתואר הבניין הגבוה ביותר בישראל למשך שנתיים. המבנה תוכנן בסגנון ברוטליסטי על ידי צוות האדריכלים דב כרמי, צבי מלצר ורם כרמי, כאשר חתימתו של דב כרמי אף הוטבעה בחלל הכניסה לבניין. מלאכת הבנייה בוצעה על ידי חברת סולל בונה, בעוד מערכות מיזוג האוויר הותקנו על ידי אלקטרה. יזם הפרויקט, אריה פילץ, אף בנה לעצמו דירת מגורים בראש המגדל.

בית אל על היה מגדל המשרדים הראשון שנבנה בתל אביב ובישראל כולה. שמו נגזר ממשרדי סניף ישראל של חברת התעופה אל על, שאכלסו את הבניין עם הקמתו ופעלו בו עד למעברם לאתר אחר בשנת 2013. לאורך השנים משך הבניין עסקים רבים מתחום התיירות, בהם החברות אופיר טורס והיסתור, וכן שכנו בו משרדי חברת "סופרגז" וספריית אריאל לזכרו של המשורר יעקב כהן. קומת המרתף של המגדל נמכרה בשנת 1962 לחברת "משכית" ושימשה כחנות ומחסן במשך שנים רבות, עד שבשנת 2013 נרכשה על ידי חברת "קיפרס" והוסבה למתחם מחסנים להשכרה.

במהלך השנים אירעו במבנה מספר תקריות בטיחותיות וביטחוניות. באפריל 2015 קרס חלק ממדרגות החירום החיצוניות של הבניין; השברים צנחו אל המדרכה הסמוכה, אך לא היו נפגעים בנפש. שנים לאחר מכן, ב-19 ביולי 2024, ניזוק הבניין כתוצאה מפגיעת רסיסים בעת פגיעת הכטב"ם החו'תי בתל אביב.

 קובץ:Beit El-Al that was damaged by Houthi drone attack, Tel Aviv.jpg|נזק שנגרם למבנה לאחר פגיעת הכטב"מ הח'ותי 

## קישורים חיצוניים

*
*
*

## הערות שוליים

אל על
קטגוריה:רחוב בן-יהודה (תל אביב)
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן דב כרמי
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן רם כרמי
קטגוריה:ברוטליזם בישראל
אל על
איוואן אנטונוביץ'

**איוואן איוואנוביץ' אנטונוביץ**' (בלארוסית: **Іва́н Іва́навіч Антано́віч**, ברוסית: **Ива́н Ива́нович Антоно́вич**; נולד ב-3 באפריל 1937 במחוז קורסק), פילוסוף, סוציולוג, מומחה ביחסים בינלאומיים וסוציולוגיה פוליטית, ומדינאי סובייטי ובלארוסי.

ב-1960 סיים את לימודי תואר שני באוניברסיטה הפדגוגית לשפות זרות של מינסק. ב-1973 סיים דוקטורט בפילוסופיה (Ph.D). ב-1977 הפך לפרופסור.

בשנים 1969–1974 עבד במחלקה לפיתוח סוציאלי של האו"ם בניו יורק, ערך את המגזין "סקירה בינ"ל של הפוליטיקה הפלילית". בשנים 1975 - 1987 לימד באוניברסיטה הממלכתית של בלארוס כעובד המפלגה הקומוניסטית. ב-1987–1990 כיהן כסגנו של הרקטור של האקדמיה למדעי החברה תחת המועצה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית בברית המועצות. ב-1990-1991 - עבר במנגנון של המפלגה הקומוניסטית של רוסיה הסובייטית. ב-1992–1995 ניהל מכון המחקר "בלאינפורמפרוגנוז" תחת הנשיא של בלארוס. ב-1995–1996 - סגן שר החוץ של בלארוס, בשנת 1997 הוא מונה לשר החוץ במקום ולדזימיר סנקו וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1998.

החל משנת 2000 מתגורר במוסקבה.

## תחומי מחקר
אנתרופולוגיה פילוסופית, היסטוריה של הסוציולוגיה מחוץ לרוסיה. במאמריו נתן דגש למחקר בעיות העתיד של הציוויליזציה האנושית.

אנטונוביץ' כתב יותר מ-300 מאמרים שהבולטים ביניהם: "אנתרופולוגיה פילוסופית מודרנית" (1970), "המחלה החברתית של הקפיטליזם" (1974), "הסוציולוגיה בארצות הברית - הבעיות ופתרונן" (1976), "התפתחות חברתית ובעיית הקידמה" (1977) ועוד.

## קישורים חיצוניים
* קורות חיים 

קטגוריה:פילוסופים רוסים
קטגוריה:סוציולוגים רוסים
קטגוריה:חוקרי יחסים בין-לאומיים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1937
אנטון שמיד (חסיד אומות העולם)

**אנטון שמיד** (בגרמנית: **Anton Schmid**; 9 בינואר 1900 – 13 באפריל 1942) היה חייל ורמאכט ממוצא אוסטרי שסייע ליהודי ביאליסטוק בזמן השואה והוכר כחסיד אומות העולם.

## קורות חייו
שמיד היה חשמלאי שבבעלותו חנות רדיו קטנה בווינה. הוא לא השתייך לאף מפלגה, ולאחר ה"אנשלוס" סייע למספר יהודים לצאת מאוסטריה.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, בשנת 1939, גויס לוורמאכט, ואחרי תקופה בשירות הגיע לדרגת פלדוובל (מקביל לדרגת סמל ראשון בצה"ל). בסתיו 1941 הוצב ליד וילנה, ביחידה שתפקידה היה לאסוף חיילים גרמנים שנותקו מיחידותיהם. הוא היה עד לכינוס היהודים בגטאות, ולהשמדתם של אלפי גברים, נשים וילדים בפונאר. במכתב לאשתו, שטפי, תיאר את האימה שבמראה הרצח ההמוני, ואת "הילדים שהוכו בדרכם אל המוות". הוא המשיך וכתב, "את יודעת שלבי רך. איני יכול שלא לסייע להם".

באוקטובר 1941 החל שמיד לסייע ליהודים, הסתיר אותם וסיפק להם דרכונים מזויפים. בין היתר סייע למנהיג המחתרת מרדכי טננבוים להעביר את אנשיו מווילנה לביאליסטוק, שם סייע לארגן את המחתרת היהודית. במהלך משפט אייכמן העיד אבא קובנר כי שמיד סייע למחתרת להעביר את לוחמיה לביאליסטוק, ולשם כך העניק להם תעודות מזויפות ואף מכוניות צבאיות. קובנר דיבר בעדותו על אנטון שמיד כ"אחת הפרשיות המופלאות והנדירות בקורות הימים ההם". 

פעולת הרצח בפונאר הייתה ראשונית מסוגה. אנשי המחתרת היהודית בווילנה רצו להאמין כי ייתכן שהשמדת היהודים היא מדיניות מקומית התלויה במפקד זה או אחר. בשיחה עם קובנר, בינואר 1942, כאשר נשאל שמיד מיהו מארגן ההשמדה, והאם פעולת העברת אנשי המחתרת מווילנה לביאליסטוק, הכרוכה בסיכון רב, אינה לשווא, שכן גם גורל יהודי ביאליסטוק נחרץ להשמדה, השיב שמיד כי ישנו "כלב אחד" ושמו אייכמן, והוא המארגן את השמדת היהודים.

שמיד נעצר בינואר 1942. ב-25 בפברואר הועמד בפני בית דין צבאי והואשם בהברחת יהודים מהגטו. הוא נמצא אשם ונידון למוות. הוא הוצא להורג בירייה בווילנה, ב-13 באפריל 1942, ונקבר בשולי בית העלמין הצבאי אנטוקול בעיר.

במכתבו האחרון לאשתו כתב:..."פעלתי כבן אדם ולא רציתי לפגוע באף אחד".

מעריכים כי סייע להציל כ-250 יהודים, גברים נשים וילדים.

## הנצחתו
ממוזער|העץ שניטע ביד ושם לכבוד חסיד אומות העולם אנטון שמיד
* מוסד יד ושם הכיר בשמיד כחסיד אומות העולם בשנת 1967.
* עיריית וינה קראה על שמו טיילת לאורך גדת תעלת הדנובה וכן שיכון מגורים בשכונה בה החזיק את חנותו.
* בשנת 1968 שידר הערוץ השני של גרמניה (ZDF) את הסרט התיעודי "סמל ראשון שמיד".
* ביום השנה לניצחון בעלות הברית, 8 במאי 2000, שינה הבונדסוור את שמו של המחנה של בית הספר לנ"מ ברנדסבורג ל"מחנה הסמל שמיד". בפעולה זו ישנה סמליות רבה, שכן עד לשנת 2000 נקרא המחנה על שם קצין הלופטוואפה גנרלאוברסט גינתר רידל, שלחם בשתי מלחמות העולם. בקראו את המחנה על שם שמיד העדיף הצבא הגרמני הנצחתו של סמל שהציל יהודים בשואה, על פני הנצחת הגנרל.
* עיריית חיפה הנציחה את שמו בכיכר ליד המושבה הגרמנית.

## קישורים חיצוניים

* סיפורו של אנטון שמיד באתר יד ושם
* סיפורו של אנטון שמיד 
* השואה - גבורה והישרדות, סיפורו של סמל אנטון שמיד 
* דו"ח ארכיון רינגלבלום (עונג שבת) על אנטון שמיד

## הערות שוליים

קטגוריה:מתנגדים גרמנים למשטר הנאצי
קטגוריה:אוסטרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מתנגדים לנאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:חסידי אומות העולם שנרצחו
קטגוריה:אנשי הוורמאכט
קטגוריה:מצילים בשואה: ליטא
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1900
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1942
ארגון טודט

**ארגון טודט** (בגרמנית: **Organisation Todt**, או בראשי תיבות **OT**; שמו של הארגון נהגה **טוֹט**; השם מופיע בעברית גם בכתיב **ארגון טוט**) היה ארגון ממשלתי בגרמניה הנאצית, שהוקם בשנת 1933. הארגון תכנן, ניהל ובנה מיזמי בנייה גדולים, בעלי חשיבות אסטרטגית. הארגון נקרא על שם מייסדו, פריץ טודט, המפקח על הדרכים ושר החימוש והתחמושת בגרמניה הנאצית. לאחר מותו של המייסד ב-1942, בהתרסקות מטוסו, מונה אלברט שפר לתפקיד. פרנץ זאבר דורש היה מהנדס ראשי של הארגון.

הארגון השתמש בפועלי כפייה, אסירים ממחנות ריכוז ושבויי מלחמה משטח הכיבוש הנאצי. בשיא פעילותו היה הארגון אחראי ל-1,300,000 איש שפעלו במסגרתו, מתוכם מיליון עובדי כפייה. ב-1941 עקב קשיים שהתגלו במהלך מבצע ברברוסה הוקמו יחידות ניידות של הארגון שליוו את הכוחות הלוחמים. 

## מבנה הארגון

שמאל|ממוזער|250px|סרט זרוע של עובד הארגון
הארגון היה בנוי כגוף צבאי. בראש כוחות המשימה עמדו מפקדים שנקראו "פרונטפירר". בראש היחידות הבסיסיות שהרכיבו כוח משימה יחיד, עמד מפקד שתוארו היה "באופירר". אנשי הארגון לבשו מדים. רק לאזרחים גרמנים שהוגדרו על פי חוקי הגזע כטהורים מותר היה ללבוש את מדי הארגון. לארגון התגייסו אף עובדים זרים (Frontarbeiter) שנשבעו אמונים לגרמניה הנאצית ומנהיגה. עובדים אלו לבשו סרט דרגה על זרועם וסמל נאצי על כובעם. קבוצה נוספת שלא נדרשה להישבע אמונים הייתה מורכבת מבני עמים אחרים (Einsatzarbeiter). עובדים אלו הוכנסו ליחידה שהוגדרה כיחידת מתנדבים. קבוצה זו לבשה סרט זרוע חום בלבד. מעבר לכך השתמש הארגון בפועלי כפייה.

## מיזמי בנייה עיקריים

לפני המלחמה סייע הארגון מ-1933 ועד 1941 בהקמת הרייכסאוטובאן (Reichsautobahn), מערכת הכבישים המסועפת בגרמניה. בין השנים 1938 ועד 1942 הארגון הקים בין השאר את מערכת הביצורים בגבול גרמניה-צרפת, ששמה "החומה המערבית" ומאוחר יותר, החל משנת 1942, את "החומה האטלנטית". הארגון אף בנה את "החומה הדרומית-מזרחית".

הארגון הקים את המפעל התת-קרקעי הענק בו ייצרו ציוד צבאי חשוב ("המיטלוורק") ושדות תעופה תת-קרקעיים (שדות יגר). מיזמי הבנייה התת-קרקעיים היו חשובים עד מאוד ליציבות המאמץ המלחמתי הגרמני שנפגע מהפצצות אוויריות של בעלות הברית. בעת מבצע ברברוסה בנה הארגון את התשתית התחבורתית שהיוותה בסיס לוגיסטי למבצע. לצורך המבצע הוקמו 20 כוחות משימה (Einsatzkommando) ניידים. לתוכנית להקמת יחידות ניידות חמושות ניתן השם "מבצע יעקב" (Einsatz jacob). היחידות היו אמורות לשפץ ולבנות מחדש את מערכת הכבישים והרכבות ההרוסה, בשטח שנכבש. מבצע זה נחל קשיים רבים ונחשב לכישלון יקר.

## לקריאה נוספת
* בלה גוטרמן, **יהודים בשורות ארגון טודט במסע לכיבוש ברית המועצות**. יד ושם קובץ מחקרים, 29, 2001. עמ' 53 - 83.

## קישורים חיצוניים

* World War II: German Military Organizations--Organization Todt

קטגוריה:גרמניה הנאצית: ארגונים
קטגוריה:עבודת כפייה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמניה הנאצית: כלכלה
קטגוריה:גרמניה הנאצית: תעשייה
עמי וטורי

**עמי וטורי** (נולד ב-14 בדצמבר 1966) הוא עמית הוראה באוניברסיטת חיפה, פעיל חברתי ישראלי וממקימי ארגון כח לעובדים ויו"ר הנהגת הארגון.

## ביוגרפיה
וטורי נולד וגדל באזור חיפה, הוא בוגר תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית. עבד שנה במשרד האוצר. את התואר השני עשה באוניברסיטת תל אביב בבית הספר להיסטוריה. ב-1996 הגיש עבודת מאסטר שהשוותה בין הסוציאל-דמוקרטים הגרמנים והסוציאל-דמוקרטים השוודים בשנים 1918–1933. את עבודת הדוקטורט עשה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, וזו אושרה ביוני 2005. נושא הדיסרטציה היה "מדוע לא הצליחו הגולים הסוציאל-דמוקרטים הגרמנים בסקנדינביה להביא לאימוץ הרעיונות והאידיאלים של הסוציאל-דמוקרטים הסקנדינבים על ידי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית לאחר 1945". עשה פוסט-דוקטורט בווינה.

וטורי הוא מרצה במכללה החברתית-כלכלית ושימש כחבר בוועד המנהל שלה מ-2006 ועד 2009. ונמנה עם חוג יסו"ד (ישראל סוציאל-דמוקרטית). וטורי אוחז בהשקפת עולם המוגדרת כ"סוציאל-דמוקרטיה רדיקלית" ומרבה להדגיש את תפקידם המרכזי של ארגוני עובדים דמוקרטיים ביצירת חברה סוציאליסטית.

בנובמבר 2006, בעת שעבד כסבל, הוביל וטורי את שביתתם של חמש מאות וחמישים הפועלים הארעיים בחטיבת התפעול של נמל התעופה בן-גוריון, זאת במחאה על פיטורי מאה ועשרים מהם ודרישה לקבל קביעות. בית הדין הארצי לעבודה חייב את השובתים לחזור לעבודתם והתיר לרשות שדות התעופה להמשיך בהליך הפיטורים שבגללו שבתו, תוך איום על השובתים בתביעות נזיקין בהיקפים ניכרים. עם זאת בעקבות השביתה צומצם מספר המפוטרים מ-120 ל-70. השביתה הייתה השביתה הממושכת ביותר בתולדות נמל התעופה בן-גוריון.

וטורי הוא ממייסדי ומראשי ארגון כוח לעובדים, ארגון עובדים כללי שקם באמצע שנת 2007. היה חבר ברציפות ב"צוות ארגון" המהווה את הנהגתו הפעילה של "כוח לעובדים", ו"הסמכות השיורית" על תחומי אחריותו של "צוות ארגון" מראשיתו ועד ספטמבר 2015.

בסוף אוגוסט 2015 נבחר יחד עם 3 חברי ארגון נוספים, למזכ"ל משותף של "כוח לעובדים", באחריותו הוגדרו ענף תחבורה, ענף חינוך וענף רווחה. נבחר בספטמבר 2017 לקדנציה נוספת כמזכ"ל משותף. נבחר ביוני 2023 כיו"ר הנהגת כוח לעובדים לקדנציה בת שנתיים.

וטורי חבר בסגל הזוטר באוניברסיטת חיפה ומרצה בחוג לתולדות ישראל ובתוכנית חכ"מה.

## קישורים חיצוניים

* מאמרי עמי וטורי באתר העוקץ - במה ביקורתית בנושאי כלכלה, חברה ופוליטיקה
* ארגוני עובדים בארץ ובעולם, הרצאת וידאו, המכללה החברתית כלכלית, מתוך הטלוויזיה החברתית באינטרנט
* 
* 
* עמי וטורי, עבודה ורווחה, המודל הסקנדינבי, אתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית
* מאמרו של עמי וטורי "כלכלה סוציאל-דמוקרטית" באתר מרכז אדוה
* 
* 
* עמי וטורי, סוציאליזם דמוקרטי, לא "פוסט-קפיטליזם", פיגומים, 22 בספטמבר 2020

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:פעילי כוח לעובדים
קטגוריה:סוציאל-דמוקרטים
קטגוריה:בוגרי אורט קריית ביאליק
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
תברואן (צה"ל)

**תברוּאן** או **מש"ק ברה"צ** (בריאות הציבור) הוא מקצוע בצה"ל. התברואן אחראי לשמירת התברואה, ההיגיינה והבריאות הכללית בבסיס.

תברואני צה"ל מוצבים בבסיסים גדולים, משרתים במרפאת הבסיס וכפופים למפקד המרפאה וקצין או נגד ברה״צ. בדרך כלל מוצבים שני תברואנים בכל בסיס גדול. בנוסף משרתים מספר תברואנים במפקדת קצין הרפואה הראשי (מקרפ"ר) במחנה דורי שבתל השומר וכן במפקדות הרפואה הזרועיות, כגון מקרפ"ח בחיל האוויר, השוכנת אף היא בתל השומר, וגם בבסיס צריפין בחיל האוויר. התברואנים במפקדות מסיירים בבסיסי הצבא ומבצעים פעולות הדורשות ציוד וידע מתקדם.

תברואני צה"ל כפופים לענף בריאות הצבא (ברה"צ) במקרפ"ר. תברואני חיל האוויר כפופים לגף ברה"צ במקרפ"ח. לפני הצבתם עוברים התברואנים קורס בן כשבוע בבה"ד 10, בסיס ההדרכה של חיל הרפואה בעיר הבה"דים.

תפקידיו של התברואן:
לוודא הרחקת מזיקים, בעבר היו מבצעים הדברה אך הקורס שונה.בנוסף באופן תקופתי מתבצעת לכידת חתולים על מנת לעקר ולסרס, לאחר מכן מחזירים אותם אל שטח המחנה; משימה זו מבוצעת בדרך כלל על ידי תברואני המפקדה.
* שמירה על **היגיינת ה[[מטבח מוסדי|מטבח]]**. התברואן מסייר יום יום במטבח הבסיסי ובחדרי האוכל ובודק את רמת הניקיון וההקפדה על הנהלים. התברואן בודק שלא פג תוקפם של המזונות המאוחסנים במטבח, מוודא הקפדה על טמפרטורות המזון הדורש זאת וכמו כן מבצע דיגום מי שתייה הנשלחים למעבדה לבדיקת איכותם.
* שמירה על **ניקיון הבסיס**. התברואן נדרש לדווח לרס"ר הבסיס על לכלוך.
* **חינוך לבריאות**. התברואן נדרש לקדם את ההיגיינה והבריאות בבסיסו, להפיץ מידע בנוגע לנושאים אלו ולעיתים אף לקיים הדרכות וסדנאות.
* **סילוק מפגעים סביבתיים**. התברואן נדרש לטפל במפגעים פתאומיים, כגון דליפות שמן וחומרים מסוכנים.

קטגוריה:מקצועות צבאיים
קטגוריה:ישראל: בריאות הציבור
קטגוריה:בטיחות ובריאות מזון בישראל
מר זוטרא (פירושונים)

זוטרא הוא שם ארמי בבלי, שמשמעו "קטן". ידועים בשם זה חכמים ואישי ציבור מיהדות בבל, החל מתקופת התנאים ועד תקופת הגאונים.

זוטרא
רבי זוטרא

**רבי זוטרא** היה תנא בבלי בדור החמישי לתנאים. הוא מובא פעם אחת בש"ס בברייתא ב וחולק שם על רבי יאשיה.

שי"ר שיער שאין הכוונה לתנא בפני עצמו, שהרי זוטרא הוא שם בבלי, אלא כינוי לרבי יהודה נשיאה, שהיה "זוטרא" (=קטן) ביחס לסבו רבי יהודה הנשיא.

לפי גרסאות אחדות ב, הוא מוסר בשם רבי שמעון בן יוחי.

## קישורים חיצוניים

* הערך 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור החמישי לתנאים
קטגוריה:תלמידי רבי שמעון בר יוחאי
קטגוריה:תנאי בבל
קטגוריה:יהודי בבל במאה ה-2
אחרי חצות הלילה

**אחרי חצות הלילה** (באיטלקית: **Dopo mezzanotte**) הוא סרט קולנוע איטלקי אשר הופק, בוים ונכתב על ידי דוד פרריו (Davide Ferrario). העלילה מתרחשת במוזאון לאומנות הקולנוע הנמצא במולה אנטונליאנה שבטורינו. בסרט נעשה שימוש נרחב בקטעי סרטים אילמים או ישנים. עולמו של גיבור הסרט **מרטינו** (ג'ורג'יו פסוטי, Giorgio Pasotti) הוא עולם הסרטים: בו הוא מבלה את ימיו (או את לילותיו), ומעולם זה הוא שואב את הרעיונות למעשיו ומאמץ את התנהגותם של גיבורי הסרטים עימם הוא מזדהה. מרטינו נקלע לסיפור אהבה המחייב אותו להתייחס לזולת, לשתי "הצלעות" האחרות בסיפור בהתאם למקובל בחברה ולא לפי מה שראה בעולם הסרטים.

## עלילה

בתחילת הסרט הקריין מציג שאלה: "מאין באים הסיפורים? ולאן הם הולכים?" ומשיב: "הם נוצרים כמו אבק בעקבות הרוח, בתוך ענן האבק נוצרת העלילה, אט אט ענן האבק מתפוגג והסיפור מגיע לידי סיום". הקריין מלווה ברקע הסרט את סיפור העלילה. במחצית הראשונה של הסרט מוצגים שלושת גיבורי הסרט, ״השלישייה":
* **אנגל**, גונב המכוניות המקצועי, (פביו טוריאנו, Fabio Troiano), אשר יחד עם צוותו הוא סורק בלילה בעיר טורינו אחרי מכוניות לגנבה. הוא מקווה להגיע למצב בו יהיה לו די כסף לקנות מכונית יגואר משלו.
* **מרטינו**, חובב צילום, שומר לילה במוזיאון הקולנוע "מולה", המשמש לו גם כבית. הוא בוחר להנאתו סרטים אילמים וסרטים ישנים, ובעת הצפייה בהם הוא רואה עצמו שותף לעלילה: גיבור הסרט נופל מהחלון, הוא משתטח על הרצפה. הוא צופה ברכבת נוסעת, הוא יוצא ומצלם רכבת בנסיעה.
* **אמנדה** (פרנצ'סקה אינאודי Francesca Inaudi), מלצרית בדלפק למזון מהיר וידידתו של אנגל. מיואשת מעבודתה, היא שופכת על מחצלות הבוס שלה שומן רותח. הלז, מזמין אמבולנס ומשטרה. היא מחפשת מחסה ובדרך מנוסתה היא נתקלת במרטינו הנותן לה מקלט ב"מולה".

אחרי שהקריין מציג את שלושת הגיבורים מתחיל החלק השני של הסרט ומתפתחת העלילה.

אמנדה אינה יכולה לשוב לשכונה מאחר שהמשטרה מחפשת אחריה. היא מסתגלת לחיים ב-"מולה". חדרה ב-"מולה" בנוי כדוגמת חדר מסרט אילם. אנגל מגלה את מקום המסתור של אמנדה וכך נפגשים השלושה ומחליטים על חיים ב"שלישייה".

## פרסים
* הפסטיבל ה-54 לסרטים בברלין שנערך בשנת 2004 : "פרס קליארי לסרט" (Caligari Film Award) לבמאי. "פרס דון קישוט" (Don Quixote Award) לבמאי,
* פרס דוד די דונטלו 2005 - 8 פרסים: אפקטים קולנועיים, השחקן הטוב ביותר - ג'ורג'ו פזוטי, הצלם הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, המפיק הטוב ביותר, העורך הטוב ביותר, מעצבת ההפקה הטובה ביותר - פרנצ'סקה בוקה (Francesca Bocca), מחבר התסריט הטוב ביותר ושחקן המשנה הטוב ביותר - פביו טרוייני.
* פרס פסטיבל " פאליאנו" (Flaiano Film Festival) 2004 : לדיבוב של השחקנית הטובה ביותר (Won Audience Award Best Actress) - פרנצ'סקה אינאודי, השחקן הטוב ביותר - ג'ורג'ו פאזוטי, העורך הטוב - קלאודיו קורניו והסרט הטוב ביותר.
* פרס הארגון הלאומי של מבקרי הקולנוע 2005: מדליית כסף לג'ורג'ו פאזוטי, גם dormirle addosso 2004, השחקנים הטובה ביותר - פרנצ'סקה אינאודי, הצלם הטוב ביותר, והבמאי והמפיק הטוב ביותר.
* פרס "סאן-ויסנט" (Saint-Vincent) לקולנוע 2005.

## קישורים חיצוניים
* 

* האתר הרשמי של הסרט קטגוריה:סרטים איטלקיים
קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
אוקאז

[ממוזער|הצו של [יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה להקמת האקדמיה הרוסית למדעים]]
[ממוזער|צו נשיאות [הסובייט העליון להקמת הקג"ב]]
**אוקאז** (רוסית: **Указ**) הוא הוראה, הצהרה או פקודה המונפקת על ידי ראש מדינה (נשיא או מונרך) במדינות הסלאביות.
## המונח
המונח אוקאז נמצא בשימוש באבחזיה, בולגריה, בלארוס, בשטחים הדוברים רוסית במולדובה, טרנסניסטריה, קזחסטן, קירגיזסטן רוסיה, סרביה, טג'יקיסטן, אוזבקיסטן, דרום אוסטיה, אוקראינה.

## היסטוריה
### רוסיה וברית המועצות
ברוסיה האוקאז מילא תמיד תפקיד משמעותי במערכת החוק והמשפט. באימפריה הרוסית היה הצהרה של הצאר, הממשלה, או ההנהגה הדתית (פטריארך) שהיה לה תוקף של חוק. דוגמה לאוקאז היא אוקאז אמס, שאסר שימוש פומבי בשפה האוקראינית.

לאחר המהפכה הרוסית, הצהרה ממשלתית בעלת משמעות רחבה נקראה **דֶקְרֶט** (**декрет**, מהמקור הלטיני: **decretum**), שמשמעותה צו ממש. הוראות ספציפיות יותר נקראו **אוקאז**. בהתאם לחוקת ברית המועצות משנת 1936, הנפקת האוקאזים חודשה.

לפי סעיף 90 בחוקת הפדרציה הרוסית, אוקאז הוא צו נשיאותי בעל תוקף של חוק המונפק על ידי נשיא רוסיה, אם כי לאוקאז אין יכולת לשנות את הוראותיהם של חוקים קיימים, ובעת הצורך הצווים ניתנים לביטול באמצעות חוקים שמועברים בפרלמנט של רוסיה ובבית המשפט החוקתי של רוסיה.

### בולגריה
נסיך בולגריה ומלך בולגריה היו מנפיקים צווים ("אוקאז") ולהם סמכות כשל חוק. ברפובליקה העממית של בולגריה האוקאז הונפק על ידי נשיאות האספה הלאומית ומועצת המדינה ולאחר הנפקתם היה צורך באשרורם בישיבת האספה הלאומית.

ברפובליקת בולגריה הנוכחית נשיא בולגריה מנפיק את האוקאז (בהתאם לסעיף 102 בחוקת בולגריה), צווים היכולים להכיל הוראות לפיזור הפרלמנט, הממשלה או מינוי ממשלה חדשה וראש ממשלה חדש.
### סרביה ויוגוסלביה
האוקאז בסרביה היה מונפק כצו מלכותי בענייני מדינה. בממלכת סרביה המלך היה מנפיק צווים ומפרסמם בפומבי כחוקים לכל דבר.

האוקאז נותר חלק חשוב בהנפקת צווים גם לאחר הקמת ממלכת יוגוסלביה והמשיכו לשמש כצווים חשובים גם בעת הקמתן של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה וסרביה ומונטנגרו. אלה כללו צווים מעת ראש המדינה למינוי ראשי ממשלה, פיזור הממשלה, צווי חנינה ומינויים מיניסטריאליים.

ברפובליקת סרביה הנשיא מנפיק צווים (אוקאז) למינוי שגרירים, צווי חנינה, מינוי ראש ממשלה והגשת מועמדים כנציגיו לבוסניה והרצגובינה ואחרים.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקה
קטגוריה:רוסיה: פוליטיקה
קטגוריה:יוגוסלביה: פוליטיקה
קטגוריה:בולגריה: פוליטיקה
קטגוריה:מילים וביטויים ברוסית
קטגוריה:צווים
סטולניק

**סטולניק** (Stolnic) היה תוארו של  אחד מסוגי הדרגטור בחצר שליט נסיכות מולדובה או ולאכיה. הסטולניק הוא בויאר שתפקידו לדאוג להגשת ארוחות השליט. הסטולניק גם טועם את המאכלים, כדי לוודא שאינם מורעלים.

במהלך הזמן המילה סטולניק קיבלה משמעויות נוספות, גם הטבח הראשי של הבויאר נקרא סטולניק ואף מגיש המאכלים במסיבת חתונה.

## לקריאה נוספת
* Constantin C. Giurescu, Istoria Românilor, volumul III

קטגוריה:רומניה: היסטוריה: דרגטורי
שטפאן קנטאקוזינו

**שטפאן קנטאקוזינו** (רומנית: **Ştefan Cantacuzino**; ) היה שליט ולאכיה מאפריל 1714 עד ינואר 1716

## חייו
שטפאן קנטאקוזינו היה בנו של הסטולניק המלומד קונסטנטין קנטאקוזינו והאחיין של שרבאן קנטקוזינו. הוא תמך בקובלנות שהוגשו אל השער הנשגב נגד קונסטנטין ברנקוביאנו וגם העביר לעות'מאנים את התכתובת שלו עם הגרמנים. לאחר עלייתו לשלטון השתלט על נכסי ידידי ברנקובאנו. בתקופתו התחילה המלחמה בין העות'מאנים ובין הנוצרים. שליח מיוחד של הסולטאן המוסמך להחליף שליטים עצר אותו בינואר 1716 והעבירו לקונסטנטינופול, שם הוצא להורג, יחד עם אביו ודודו מיכאי ביום 26 במאי 1716.

ב-1714 ציווה שטפאן קנטאקוזינו על הריסת בית הכנסת של יהדות בוקרשט, אף על פי שניצב במקום נידח. הוא גם ציווה על היהודים שלא יתכנסו יותר לתפילות.

שטפאן קנטאקוזינו היה אחרון שליטי ולאכיה מבני המקום ואחריו התחילה תקופת המלכים הפאנאריוטים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שליטי ולאכיה
קטגוריה:משפחת קנטאקוזינו
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג באימפריה העות'מאנית
קטגוריה:ילידי 1675
קטגוריה:נפטרים ב-1716