open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Chemtrails over the Country Club

***Chemtrails over the Country Club*** הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי. האלבום יצא לאור ב-19 במרץ 2021, על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ופולידור רקורדס.

## רקע והפקה
ב-30 באוגוסט 2019, כאשר יצא אלבום האולפן השישי **, הכריזה דל ריי כי החלה לעבוד על אלבום האולפן הבא שלה כבר. במקביל היא חשפה את שיקרא *White Hot Forever*, אך לאחר מכן שינתה את השם. ב-21 במאי 2020, פרסמה דל ריי ברשתות המדיה חברתית כי אינה תומכת במוזיקה שמכילה "מילים בוטות וכנועות", באותה הודעה חשפה גם את תאריך צאת האלבום הצפוי שלה. ב-25 במאי, העלתה דל ריי סרטנים בעמוד האינסטגרם שלה בו היא חשפה את שמו של האלבום שנקרא, *Chemtrails over the Country Club*. ב-22 בדצמבר 2020, חשפה דל ריי בעמוד האינסטגרם שלה את תאריך שחרור האלבום והטריילר שלו.

## ביקורות
לקראת סוף שנת 2021 האלבום דורג בכמה מגזיני סוף שנה ברשימות ששונות. ביוני 2021 נכלל האלבום ברשימת "האלבומים הטובים ביותר של שנת 2021 עד כה" של מגזין הרולינג סטון. במגזין לוס אנג'לס טיימס נכלל האלבום ברשימת "האלבומים הטובים ביותר של שנת 2021" במקום החמישי. מגזין הגרדיאן דירג את האלבום במקום ה-40 ברשימת "50 האלבומים הטובים ביותר של 2021" מגזין Clash דירג את האלבום במקום ה-45 ברשימת "האלבומים הטובים ביותר של 2021" מגזין Gaffa Denmark דירג את האלבום ברשימת "האלבומים הטובים ביותר של Gaffa Denmark לשנת 2021" כתב העת The Fader דירג את האלבום במקום ה-19 ברשימתם.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי לנה דל ריי
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי פולק של אמנים אמריקאים
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומי זהב בצרפת
קטגוריה:אלבומי כסף בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אלבומי חברת אינטרסקופ רקורדס
Little Talks

"**Little Talks**" הוא סינגל הבכורה של להקת האינדי פולק פופ אוף מונסטרס אנד מן. השיר יצא כסינגל הראשי מאלבום הבכורה של הלהקה, My Head Is an Animal. הוא יצא גם באלבום ה-EP של הלהקה "Into the Woods". הסינגל נכתב על ידי ננה הילמרסדוטיר ורגנאר פורהלסון, והופק על ידי ארון תור ארנארסון. השיר כתוב במפתח מינור B-flat.

## הצלחה מסחרית
באוגוסט 2011, רדיו 104.5 של פילדלפיה החל להשמיע את "Little Talks" וגרם ללהקה להפוך לפופולרית בארצות הברית. השיר ביותר מ-2 מיליון עותקים בארצות הברית החל ממרץ 2013.

השיר הגיע למקום ה-12 במצעד הבריטי ולמקום הראשון במשך שבועיים רצופים במצעד האירי. השיר הגיע למקום ה-20 במצעד בילבורד הוט 100, והפך לשיר הראשון של הלהקה שדורג בגובה זה. השיר מחזיק בשיא השיא בעלייה הארוכה ביותר כדי להגיע לטופ 40 בטבלה, כשעשה זאת במשך 30 שבועות. השיר הוא השיר שהגיע למקומות הגבוהים ביותר עד כה במצעדים מבין שירי האומנים האיסלנדים. ב-21 ביולי 2012 הוא הגיע לראש מצעד השירים האלטרנטיביים ונשאר שבוע במקום השני, ובסופו של דבר דורג כשיר השלישי המצליח ביותר במצעד סוף השנה. "Little Talks" הוסמך כפלטינה בארצות הברית, והפך לשיר הראשון של הלהקה שעשה זאת. באוסטרליה הגיע הסינגל בשיאו למקום השני במצעדים. הסינגל הגיע לעשרת המקומות הראשונים במצעדים בניו זילנד, אוסטריה, בלגיה הפלמית, גרמניה ואיטליה.

## מיקומי שיא

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר הועלה ליוטיוב ב-2 בפברואר 2012.

הקליפ מתחיל בחמישה מלחי שמיים (המגולמים על ידי חברי הלהקה הזכרים) שמאתרים משהו שנופל מהשמיים. כאשר הם חוקרים, האובייקט מתפצל וחושף יצור נשי יפהפה (אותו מגלמת ננה). היא מצטרפת למלחים בספינת השמיים שלהם, אך הם מותקפים על ידי ציפור אדירה עם שני ראשים. הגברת מנצחת את הציפור, אך הספינה הרוסה, ומכריחה את המלחים והגברת להמשיך ברגל למערה. כאשר מופיעה מולם מפלצת נוספת הגברת מביסה אותה שוב. הם ממשכים ללכת, אך כשהם חוצים נהר קפוא, הקרח נשבר, והם צוללים למעמקים הקפואים ונתפסים על ידי מפלצת ים. הגברת מביסה את המפלצת, והם משתמשים בקרחון צף כדי לעלות לשמיים, שם הם פוגשים חיה אדירה לבושה בצבעים זהים לזה של היצור הנשי, שמחייכת ומצטרפת לאנשיה עם סיום השיר.

הקליפ נוצר על ידי חברת ההפקה "WeWereMonkeys" שהפיקה גם את הקליפ לסינגל של הלהקה "King and Lionheart" משנת 2013.

הוידאו קליפ היה מועמד לפרסי MTV הווידאו לשנת 2012 עבור בימוי האמנות הטוב ביותר בסרטון, אך הפסיד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2011
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-2011
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיסלנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:שירי פלטינה מרובעת ומעלה בארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת יוניברסל מיוזיק גרופ
הריבאונדרים המובילים בתולדות ה-NBA

[שמאל|ממוזער|220px|[וילט צ'מברלין (מימין), הריבאונדר המוביל בתולדות ה-NBA]]
רשימה זו מציגה את 30 שחקני ליגת ה-NBA אשר אספו את מספר הריבאונדים הרב ביותר בליגה. הנתונים מתייחסים לעונה הסדירה בלבד. הנתונים של פלייאוף ה-NBA התפרסמו ברשימת הריבאונדרים המובילים בתולדות פלייאוף ה-NBA. הליגה החלה לעקוב אחר ריבאונדים כנתון סטטיסטי רק החל מעונתה הרביעית – עונת .

הריבאונדר המוביל בתולדות ה-NBA הוא וילט צ'מברלין, אשר לאורך 14 עונותיו בליגה הוריד 23,924 ריבאונדים בסך הכול. מאז הקמת ה-NBA החזיקו בתואר "הריבאונדר המוביל" ארבעה שחקנים שונים: דולף שייז (1950–1952 ו-1954–1962), ג'ורג' מייקן (1952–1954), ביל ראסל (1962–1971) וצ'מברלין (מאז שנת 1971).

## רשימת 50 הריבאונדרים המובילים
[שמאל|ממוזער|200px|[ביל ראסל, ניצב במקום השני ברשימה]]
[שמאל|ממוזער|200px|[כרים עבדול-ג'באר, ניצב במקום השלישי ברשימה]]
[שמאל|ממוזער|200px|[אלווין הייז, ניצב במקום הרביעי ברשימה]]
[שמאל|ממוזער|200px|[טים דאנקן, ניצב במקום השישי ברשימה]]
[שמאל|ממוזער|200px|[קארל מלון, ניצב במקום השביעי ברשימה]]
[שמאל|ממוזער|200px|[קווין גארנט, ניצב במקום התשיעי ברשימה]]
*הנתונים מעודכנים לסוף עונת :

## קישורים חיצוניים
*רשימת הריבאונדרים המובילים בליגות ה-NBA וה-ABA, באתר basketball-reference.com

קטגוריה:רשימות בנושא ספורט
קטגוריה:NBA
המוזיקאים (קאראווג'ו)

**המוזיקאים** (באיטלקית: **Concerto di giovani**) היא יצירה בצבעי שמן של הצייר האיטלקי קאראווג'ו מסביבות שנת 1595. היצירה מוחזקת במוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק סיטי מ-1952, וב-1983 היא עברה הליכי רסטורציה מרובים.

## אודות היצירה
בסביבות שנת 1595 קאראווג'ו נכנס תחת חסותו של הקרדינל פרנסקו מאריה דל מונטה, ומשוער כי המוזיקאים היא היצירה הראשונה שהצייר יצר אקסקלוסיבית עבור הקרדינל. בציור מתוארים חבורה של נערים צעירים המנגנים בכלים שונים, והבולט בהם הוא הקַתרוֹס. מאוחר יותר, קאראווג'ו צייר את "נגן הקתרוס" שהיה ציור דומה למוזיקאים. הנערים בציור לבושים בבגדים קלאסיים לתקופה. שלושה מהם מנגנים בכלים שונים, ואחד מהם לבוש כקופידון ובידו ענף של גפנים. היצירה היא למעשה אלגוריה לכך שהמוזיקה היא המזון לאהבה כמו שהאוכל הוא המזון לחיים.

ניכר כי הציור מורכב מקומפוזיציה של שתי דמויות שקאראווג'ו יצר. הדמות המרכזית היא הנער שמנגן בקתרוס, וככל הנראה זהו שותפו של הצייר, מאריו מיניטי (Mario Minniti). הדמות הרחוקה יותר של הנער המתבונן בצופה היא כנראה קאראווג'ו עצמו. דמותו של הקופידון דומה לנער מהציור "נער מקלף פרי" ולמלאך מ-"הקדוש פרנציסקוס מאסיזי".

הנערים בציור מתרגלים מדריגל, צורה מוזיקלית מתקופת הרנסאנס, בשירי אהבה. אולם, עייני הנער האוחז קתרוס לחות מדמעות, מה שמעיד על כך שהשירים נוגעים לכאבים הנובעים מאהבה ולא על תענוגותיה. הכינור המיותם במרכז היצירה מעיד על משתתף חמישי במקהלה ומרמז כי הצופה הוא המשתתף החסר.

סצנות של מוזיקאים באמנות היו פופולריות בזמנו, והכנסייה עודדה אמנים לנסות סגנונות שונים בהקשר הזה. למרות זאת, הסצנה ביצירה היא חילונית ולא דתית. הקומפוזיציה מזכירה קונצרט, מוטיב שהחל בוונציה ואומץ על ידי טיציאן בציורו "Le Concert Champêtre" (בעברית: הקונצרט הפסטורלי).

המוזיקאים הייתה יצירתו השאפתנית והמורכבת ביותר של קאראווג'ו עד אותה תקופה. הצייר חווה קשיים בציור ארבע הדמויות בחלל המשותף באופן שלא ברורה האינטראקציה ביניהם. הציור נמצא במצב ירוד. לראייה, ספר התווים שמחזיק הנער שבגבו לצופה, וממנו דהו רוב התווים. אף על פי איבוד רב של צבע מהיצירה, רובה נשארה שלמה.
[250px|ממוזער|שמאל|[הקונצרט (הנדריק טר ברוחן)|הקונצרט, ציור מעשה ידי הנדריק טר ברוחן]]

## השוואות ליצירות אחרות
ציורו של הנדריק טר ברוחן "הקונצרט" (סביב 1626, הגלריה הלאומית בלונדון) נקשר לנושא של קבוצת מוזיקאים המופיע גם ביצירתו של קאראווג'ו. בדומה לציור של קאראווג'ו המתאר קבוצת מוזיקאים המתכוננים לנגינה, גם ביצירה זו מוצגת קבוצת מוזיקאים בתוך חלל פנימי. הקומפוזיציה של טר ברוחן מציגה את הדמויות כחצאי גוף הצפופים יחד וממלאים את המרחב הציורי עד לשולי המסגרת, אופן הצבה המזכיר את הקומפוזיציות של הצייר האיטלקי. בנוסף לכך, התאורה הדרמטית היוצרת ניגודים חדים בין אור לצל משקפת את ההשפעה של סגנונו של קאראווג'ו, אשר חולל שינוי משמעותי בציור האירופי בראשית המאה השבע עשרה. יחד עם זאת, בציורו של טר ברוחן מופיעים שני מקורות אור בתוך הסצנה עצמה, בעוד שקאראווג'ו נהג להשתמש במקור אור חיצוני שאינו נראה בציור.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קאראווג'ו
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציור של תקופת הבארוק
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
קטגוריה:ציורים של קופידון
מיקסדמה

**מיקסדמה **(בעברית: "בצקת רירית"), הוא מצב רפואי הנגרם עקב תת-תריסיות קשה. באופן מילולי המונח מתייחס לשינויים העוריים הנגרמים בשל תת-פעילות של בלוטת התריס, עם יצירה של בצקת שאינה גומתית.

במצב קיצון מיקסדמה עשויה להוביל לתסמינים מסכני חיים כולל היפותרמיה, האטה בקצב הלב, ירידה במצב הכרה עד כדי תרדמת ("מיקסדמה קומה"). כיום מצב זה נדיר בזכות זמינות גבוהה של בדיקת דם לתפקודי תריס המובילה לאבחנה וטיפול בתת-תריסיות בשלב מוקדם.

מיקסדמה טופלה לראשונה בהצלחה בשנת 1891, כאשר ג'ורג 'רדמיין מוריי אבחן אישה בת 46 הסובלת מהמחלה. הוא טיפל בה בעזרת תמצית מבלוטת התריס שנלקח מכבשה. המטופלת השתפרה משמעותית תוך מספר שבועות וחיה 28 שנים נוספות עם המשך טיפול בתמצית בלוטת התריס.

נכון ל-2020, הטיפול במיקסדמה כולל מתן הורמון תריס חלופי סינתטי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הפרעות בבלוטות אנדוקריניות
הדיוויזיה ה-46 (בריטניה)

**הדיוויזיה ה-46 של [[הצבא הבריטי]] (צפון מידלנד)** היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם.

## היסטוריה
### הקמת הדיוויזיה
הדיוויזיה הוקמה בשנת 1908 כחלק מהצבא הטריטוריאלי, שנועד להחליף את יחידות הצבא הסדיר כאשר אלה היו במשימות מעבר לים.

### מלחמת העולם הראשונה
150px|ימין|ממוזער|סמל הדיוויזיה במלחמת העולם הראשונה
בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, ובפברואר 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, שם לחמה בסתיו 1915 בקרב לוס. ביולי 1916 לחמה הדיוויזיה בקרבות היום הראשון של הקרב על הסום, כחלק מהקורפוס ה-7, וספגה אבדות כבדות. לאחר מכן נחשבה הדיוויזיה לכוח חלש, אולם היא רכשה את המוניטין שלה מחדש בקרב תעלת סן קנטן, כאשר בעזרת חגורות הצלה וסירות מתקפלות, חצו לוחמיה את מכשול התעלה ובעזרת סולמות חבלים התגברו על השיפוע התלול של הגדה הנגדית ותפסו מספר עמדות מקלעים מבוצרות. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, וביוני 1919 פורקה הדיוויזיה.

### בין המלחמות
בשנת 1921 הוקמה הדיוויזיה מחדש, כחלק מהצבא הטריטוריאלי, אולם בשנת 1936 היא פורקה והפכה לדיוויזיית הנ"מ ה-2.

### מלחמת העולם השנייה
בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה ה-49 הוקמה הדיוויזיה ה-46. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסה הדיוויזיה ונשלחה לצרפת כחלק מחיל המשלוח הבריטי, אולם מאחר שעוד לא סיימה את אימוניה היא הייתה אמורה לשמש כדיוויזיית עבודה ולא כדיוויזיה לוחמת. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה בפיקוד הנרי קרטיס, אולם לבסוף פונתה יחד עם שאר חיל המשלוח במהלך מבצע דינמו. לאחר חזרתה לבריטניה היא הוצבה כהגנה מפני פלישה גרמנית לבריטניה, ובאוגוסט 1942 היא הוקצתה למבצע לפיד. בינואר 1943 הגיעה הדיוויזיה לתוניסיה והיא לחמה שם בקרבות השונים, עד לכניעת כוחות מדינות הציר במאי 1943. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במהלך פלישת בעלות הברית לאיטליה ובמהלך קרב מונטה קאסינו, ובתחילת 1945 נשלחה הדיוויזיה ליוון כחלק מהקורפוס ה-3 בפיקודו של רונלד סקובי, על מנת לסייע בכיבושה. באפריל 1945 חזרה הדיוויזיה לאיטליה, שם לחמה במהלך מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה עד לתום המלחמה.

לאחר המלחמה נשלחה הדיוויזיה לאוסטריה, שם שימשה כחיל כיבוש בשטיריה בעקבות נסיגת הצבא האדום. בשנת 1946 הייתה הדיוויזיה מעורבת במבצע קילהאול, שכלל את השבתם הכפויה של אלפי קוזאקים לברית המועצות. יחד עמם נמסרו גם 900 גרמנים, ובתוכם הלמוט פון פנוויץ שהוצא להורג מאוחר יותר. בשנת 1947 פורקה הדיוויזיה.

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה ה-46

קטגוריה:עוצבות בריטיות שלחמו בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
46
46
אסכולת בוסטון

ממוזער|אדמונד טרבל, ממייסדי אסכולת בוסטון, "ארוחת בוקר", 1902
**אסכולת בוסטון** (**The Boston School**) הייתה קבוצה של ציירים שהתגוררו בבוסטון ופעלה בשלושת העשורים הראשונים של המאה העשרים. לעיתים קרובות סווגו כאימפרסיוניסטים אמריקאים, אלא שהיה להם סגנון אזורי משלהם. סגנונם משלב ציוריות אימפרסיוניסטית עם גישה שמרנית יותר לציור הדמויות. הנושאים המועדפים עליהם היו: דיוקנאות, נופים ציוריים ונשים צעירות הנראות טוב. השפעות עיקריות כללו את ג'ון סינגר סרג'נט, קלוד מונה ויאן ורמיר.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|גרצ'ן וודמן רוג'רס, אישה עם כובע פרווה, 1916
מייסדי אסכולת בוסטון היו אדמונד צ'ארלס טרבל, פרנק ווסטון בנסון, ויליאם מקגרגור פקסטון, שכולם הוכשרו בפריז באקדמיה ז'וליאן ובהמשך לימדו בבית הספר של המוזיאון לאמנויות יפות. את העניין שלהם באמנות צרפתית מודרנית ניתן לייחס לוויליאם מוריס האנט, מורה, צייר ויוצר ידוע בשלהי המאה התשע-עשרה של בוסטון. לאחר ביקור בפריז, האנט, שהיה במועצה הייעוץ המקורית של המוזיאון לאמנויות יפות, עודד בוסטונים בולטים להשקיע בעבודתם של אמנים צרפתים כמו מונה ורנואר. באמצעות השפעתו, אירחה ה-MFA את התערוכה האמריקאית הראשונה של מונה בשנת 1911.
ממוזער|אליזבת אוקי פקסטון, תפוחי עץ, 1920
טרבל, בנסון ופקסטון התאמנו בבית הספר של המוזיאון בימיו הראשונים. טרבל הפך בסופו של דבר לבעל השפעה עד שהציירים בחוג הקרוב אליו נקראו על ידי מבקרי התקופה כ"טרבליטים", שהתמחו בהתחלה בנופים אימפרסיוניסטיים. מאוחר יותר הם המשיכו לסצנות אחרות, בדרך כלל היו בהן נשים שעוסקות בתפקידי הבית. הנושאים הביתיים הזכירו את הציירים הולנדים כמו ורמיר. הם ציירו גם טבע דומם ודיוקנאות כדרכו של ג'ון סינגר סרג'נט.

מההשפעות השונות הללו, ציירי בוסטון סינתזו את הסגנון האזורי שלהם. הם נתנו ערך גבוה למיומנות טכנית, חזותית מדויקת. ייצוג ליופי קלאסי, תוך אימוץ מה שהיה אז סגנון ציור מודרני מאוד.

ציירים נוספים הקשורים לאסכולת בוסטון כוללים את ג'וזף דה קמפ, פיליפ לסלי הייל, ליליאן ווסטקוט הייל, גרצ'ן וודמן רוג'רס, אלדרו היבארד, פרדריק פורטר וינטון, לילה קאבוט פרי, אליזבת אוקי פקסטון, הרמן דודלי מרפי, לסטר סטיבנס, ג'ון ג'וזף אנקינג ואחרים. המורה של טרבל בבית הספר במוזיאון, היה אמיל אוטו גרונדמן, גם הוא נכלל לעיתים בקבוצה זו.ממוזער|ג'וזף דה קמפף, שעור מוזיקה

## קבלה
אף על פי שהם נתפסים כמסורתיים, ציירי אסכולת בוסטון קיבלו ביקורת טובה על ידי אקדמאים בימיה הראשונים על השימוש הנועז שלהם בטכניקות אימפרסיוניסטיות. עד מהרה הם הגיעו למוניטין לאומי והמשיכו לשלוט בסצנת האמנות בבוסטון השמרנית בשנות השלושים של המאה העשרים ועד שנות הארבעים.

הם נערצו על ידי מסירותם למלאכה ויופי, בתקופה בה המודרניסטים אתגרו ערכים אמנותיים מסורתיים.

בתקופה האחרונה הם סבלו מביקורת על התמקדותם בחיי המעמד הגבוה.

היסטוריונים לאמנות ציינו כי בוסטון הייתה עיר שהאירה פנים במיוחד עבור אמניות נשים.

תערוכה משנת 2001 במוזיאון לאמנויות יפות, "סטודיו משלה: אמניות נשים בבוסטון, 1870-1940," כללה את עבודותיהן של כמה אמניות הקשורות לאסכולת בוסטון, בהן גרצ'ן וודמן רוג'רס וליליאן ווסטקוט הייל. "אישה בכובע פרווה" של רוג'רס הופיעה על שער קטלוג התערוכה. רוג'רס למדה בבית הספר במוזיאון אצל טרבל, שהחשיב אותה כגאונה. למרות עידוד הנשים האומניות בבוסטון, ציורי אסכולת בוסטון תיארו בדרך כלל נשים בתוך הבית, עסוקות בתפקידי בית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
+
קטגוריה:אימפרסיוניזם
אם. אל. קאר

**מייקל ליאון "אם. אל." קאר** (באנגלית: **Michael Leon "M. L." Carr**; נולד ב-9 בינואר 1951) הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1975–1985. לאורך 9 עונותיו ב-NBA זכה בשתי אליפויות כשחקן בוסטון סלטיקס, ורשם ממוצעים כוללים של 9.7 נקודות, 4.3 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים ו-1.3 חטיפות למשחק. קאר נחשב לשחקן אשר מתגרה ומקלל את שחקני הקבוצה היריבה, והרבה להתנהג בצורה שכזו בעיקר נגד לוס אנג'לס לייקרס.

בין השנים 1994–1997 שימש כג'נרל מנג'ר של הסלטיקס, ובין השנים 1995–1997 החזיק במקביל בתפקיד המאמן הראשי של הקבוצה.

## קריירת משחק
קאר נולד בעיר וולאס שבקרוליינה הצפונית, ובין השנים 1975–1979 למד במכללת גילפורד אשר בגרינסבורו.

בדראפט ה-NBA 1973 נבחר קאר על ידי קנזס סיטי קינגס, בבחירה ה-76 (סיבוב חמישי), אולם לא זכה לחוזה בקבוצה. בעונת 1974/1975 שיחק בקבוצה הישראלית "ישראל סברס", אשר זכתה באליפות "ליגת הכדורסל האירופאית המקצוענית" (EPBL).

בקיץ 1975 חתם על חוזה בקבוצת ספיריטס אוף סנט לואיס מליגת ה-ABA, ובעונתו היחידה במדיה קלע 12.2 נקודות והוריד 6.2 ריבאונדים בממוצע למשחק.

לקראת עונת  הצטרף לדטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA, ובשלוש עונותיו עם הפיסטונס העמיד ממוצעים של 14.8 נקודות, 7.4 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים למשחק. בעונת  קלע שיא קריירה של 18.7 נקודות למשחק, וסיים כ"מלך החטיפות של ה-NBA" עם 2.5 חטיפות למשחק. בסיום אותה עונה נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, בפעם היחידה בקריירה.

ביוני 1979 חתם על חוזה בבוסטון סלטיקס, אליה הצטרף באותו הקיץ גם הרוקי לארי בירד. בעונות  ו- סייע לסלטיקס לזכות באליפויות ה-14 וה-15 של המועדון, בהתאמה, כמחליפם מהספסל של בירד וסדריק מקסוול. קאר זכור במיוחד בשל מהלך קריטי אחד שביצע במשחק הרביעי של סדרת הגמר 1984, מול לוס אנג'לס לייקרס; בשניות הסיום של ההארכה, כאשר קבוצתו הייתה ביתרון 127–124, חטף קאר מסירה של שחקן הלייקרס ג'יימס וורת'י, והטביע במתפרצת כשנותרו 6 שניות בלבד לסיום המשחק. בכך הבטיח את ניצחונם של הסלטיקס, אשר בסופו של דבר גברו על הלייקרס בתוצאה 4–3. בסיום עונת , בה הפסידה בוסטון מול לוס אנג'לס בגמר הפלייאוף, פרש קאר ממשחק, בגיל 34.

## קריירת אימון וניהול
לקראת עונת  מונה קאר לג'נרל מנג'ר של הסלטיקס, במקומו של דייב גאוויט. לאחר עונה אחת, בה הפסידה בוסטון בסיבוב הפלייאוף הראשון, מינה את עצמו למאמן הראשי של הקבוצה, כמחליפו של כריס פורד. בשתי עונותיו בתפקיד רשמו הסלטיקס מאזן כולל של 48 ניצחונות לעומת 116 הפסדים (29.3), ובסיום עונת  פוטר מתפקידיו בקבוצה.

בין פעולותיו הבולטות לאורך 3 עונותיו כג'נרל מנג'ר, ניתן לציין את החתמתם של דומיניק וילקינס (1994), דייוויד וסלי (1994) ודיינה בארוס (1995), ואת בחירתם בדראפט ה-NBA של אריק מונטרוס (בחירה תשיעית בדראפט 1994) ואנטואן ווקר (בחירה שישית בדראפט 1996).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:קרוליינה הצפונית: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני מכללת גילפורד
קטגוריה:בחירות דראפט של קנזס סיטי קינגס
קטגוריה:כדורסלני דטרויט פיסטונס
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני ליגת ה-ABA
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מאמני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:מנהלי קבוצות ב-NBA
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
I'll Cry Instead

"**I'll Cry Instead**" (בעברית: **אני אבכה במקום**) הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס, ונכתב על ידי ג'ון לנון וניתן קרדיט כלנון-מקרטני. השיר הוקלט עבור אלבום האולפן השלישי שלהם, A Hard Day's Night, אלבום פסקול לסרטם בשם זהה. השיר יצא כסינגל בארצות הברית יחד עם "I'm Happy Just to Dance With You" כבי-סייד, והופיע מאוחר יותר באלבום Something New בארצות הברית.

## רקע
גם ג'ון לנון וגם פול מקרטני מכירים ב-"I'll Cry Instead" כשיר שנכתב כולו על ידי לנון. לנון כתב את השיר עבור סרטם של הביטלס מ-1964, לילה של יום מפרך, ונועד לשימוש ברצף ה"פריצה" והשדה הפתוח של הסרט. הבמאי ריצ'רד לסטר לא אהב את השיר והחליף אותו בסרט ב-"Can't Buy Me Love", ולכן הלהקה בחרה להמתין עם הקלטתו.

### מילות השיר
לנון שיקף מאוחר יותר כי המילים של "I'll Cry Instead" מייצגות את תחושות התסכול החדשות שלו מההצלחה ואת התחושה שהוא איבד את חירותו. סינתיה לנון, שהייתה אז אשתו, תיארה באופן דומה את המילים כזעקה לעזרה, והסבירה כי "אני לא משקפת את התסכול שחש באותה תקופה", בהיותו "אליל של מיליונים... בעוד החופש והכיף של הימים הראשונים נעלמו". מקרטני הציע שהשיר התייחס לקשיים בנישואיו של לנון עם סינתיה.

בניגוד לשירי האהבה המוקדמים יותר של הביטלס, המילים של "I'll Cry Instead" אפלות יותר באופן יחסי. הזמר של השיר מסביר שבזמן שהוא בוכה על אהבה אבודה, הוא מתכנן לחפש נקמה ולשבור את ליבן של בנות "מסביב לעולם", ובכך להעניש את כל מי שאי פעם דחה אותו. הסופר והמוזיקאי ג'ון קרות' מתאר את השיר כאחד מ"שירי הסטאלקר" של לנון, לצד יצירות אחרות כמו "You Can't Do That" ו-"No Reply" מ-1964, העוסקים בנושאים של פרידה וקנאה בלתי נשלטת.

## הפקה
### הקלטה
הביטלס הקליטו את "*I'll Cry Instead*" ב-1 ביוני 1964, במהלך סשן אחר הצהריים בו הקליטו גם גרסאות כיסוי ל-"*Matchbox*" ו-"*Slow Down*". ההקלטה התקיימה באולפן Two של EMI, כאשר ג'ורג' מרטין הפיק את הסשן, בסיועו של מהנדס האיזון נורמן סמית'. במקום להקליט את השיר ישירות, הביטלס פיצלו אותו לשני חלקים שהוגדרו כ-"חלק א'" ו-"חלק ב'", משהו שהסופר ג'ון סי וין טוען שיאפשר ורסטיליות רבה יותר בעריכת השיר לתוך הסרט.

שישה טייקים של "חלק א'" תועדו ואחריהם שני טייקים של "חלק ב'", כאשר האחרון לקח את הציון שבע ושמונה. הקטעים מורכבים מארבע רצועות עם גיטרה חשמלית, בס ותופים בשיר הראשון; השירה של לנון בשנייה; הגיטרה האקוסטית שלו בשלישית; ו-overdubs אל הרביעי, כולל טמבורין של רינגו סטאר ושירה שנייה של לנון כדי להכפיל את השיר המקורי שלו. בשורה השלישית של כל פסוק ("להראות לך מה האיש שלך יכול לעשות"), מקרטני מוסיף הפסקת בס שריילי הציע לצפות את אלה שנשמעו בשירים של הביטלס מ-1966 "Rain" ו-"I'm Only Sleeping".

## נגנים
על פי איאן מקדונלד:
* ג'ון לנון - שירה כפולה, גיטרת קצב אקוסטית
* פול מקרטני - בס
* ג'ורג' האריסון - גיטרה מובילה
* רינגו סטאר - תופים, טמבורין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על בכי
קטגוריה:שירי פולק רוק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
בולרז

**בולרז** (באנגלית: **Bballers**) היא סדרת טלוויזיה מסוגת קומדיה-דרמה אמריקאית, שנוצרה על ידי סטיבן לווינסון בכיכובו של דוויין ג'ונסון בתפקיד ספנסר סטרסמור, שחקן NFL בדימוס שחייב לנווט בקריירה החדשה שבחר כסוכן של שחקני NFL אחרים. הסדרה עלתה לראשונה ברשת הטלוויזיה בכבלים האמריקאית HBO ב-21 ביוני 2015, עם פרק פיילוט שכתב סטיבן לווינסון וביים פיטר ברג. העונה החמישית והאחרונה עלתה ב-25 באוגוסט 2019 והסתיימה ב-13 באוקטובר 2019.

הסדרה מתרחשת בעיר מיאמי ומגוללת את קורותיהם של שחקני המיאמי דולפינס מליגת NFL האמריקאית.

בישראל, הסדרה שודרה ב-yes.

## שחקנים ודמויות
* דוויין ג'ונסון כספנסר סטרסמור, שחקן NFL בדימוס שהפך לסוכן שחקנים
* רוב קורדרי כג'ו קרוטל, יועץ פיננסי בחברת אנדרסון פיננשיאל
* ג'ון דייוויד וושינגטון כריקי ג'רט, שחקן NFL תחרותי ביותר
* עומאר מילר כצ'ארלס גראן, שחקן NFL לשעבר שמחפש את הקריירה הבאה שלו
* דונובן וו. קרטר כוורנון ליטלפילד, שחקן NFL.
* טרוי גאריטי כג'ייסון אנטולוטי, סוכן ספורט ידוע
* לונדון בראון כרג'י, חבר ילדות של ורנון שמטפל בכספיו
* ג'זמין סיימון כג'ולי גראן, אשתו של שחקן ה-NFL לשעבר צ'ארלס גראן
* אריאל קבל כטרייסי לגט (עונה 2; עונה 1 ו-5), שדרנית ספורט של תחנת טלוויזיה מקומית שקרובה לספנסר
* בריטני ס. הול כאמבר, חברתו לשעבר של ריקי ג'רט שהופכת לימים לאם ילדתו. (עונה 4-5; עונה חוזרת 3)

## תסקיר

## שידור
הסדרה שודרה בבכורה בארצות הברית ברשת HBO ב-21 ביוני 2015, בקנדה ב-21 ביוני 2015 ב-HBO קנדה, בממלכה המאוחדת ב-8 בספטמבר 2015 ברשת סקיי אטלנטיק, באוסטרליה ב-15 בספטמבר 2015 ברשת Showcase.

העונה השנייה עלתה לראשונה ב-17 ביולי 2016 והשלישית ב-23 ביולי 2017. ב-8 באוגוסט 2017, HBO הזמינה את הסדרה לעונה הרביעית, שפרק הבכורה שודר ב-12 באוגוסט 2018. ב-6 בספטמבר 2018 חידשה HBO את הסדרה לעונה חמישית. באוגוסט 2019 עלתה העונה החמישית והאחרונה של הסדרה.

## פרסים
הועמדה ב-2018 ושוב ב-2019 לפרס אמי לבידור בפריים טיים לעריכת הסאונד הטובה ביותר לסדרת קומדיה או דרמה (חצי שעה) ואנימציה.

## קישורים חיצוניים
* 

* בולרז באתר סלקום tv
* בולרז באתר Seret.co.il
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות דרמה המשכיות
קטגוריה:סרטי פוטבול
קטגוריה:HBO: סדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות במיאמי
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2015
Disraeli Gears

**Disraeli Gears** הוא אלבומם השני של להקת קרים אשר סימן את השינוי בסגנון הלהקה לכיוון בלוז רוק ורוק פסיכדלי והיה להצלחה ענקית. כמה מהשירים באלבום נכתבו בידיי המשורר פיט בראון, כולל הלהיט "Sunshine of Your Love" - אחד מהשירים המצליחים של הלהקה בכל הזמנים.

## עובדות
את מילות השירים באלבום כתבו כותבים רבים, והולחנו על ידי חברי הלהקה. רוב השירים מושרים על ידי ג'ק ברוס, מלבד השירים "Strange Brew" (אריק קלפטון), "Blue Condition" (ג'ינג'ר בייקר) ו-"Outside Woman Blues" (אריק קלפטון). האלבום הוקלט במשך חודש מאי 1967, ויצא לבסוף ב-16 בנובמבר 1967 על ידי חברת ההקלטות "Reaction Records" הבריטית. האלבום הוא אלבום בלוז רוק ורוק פסיכדלי בעיקרו, אך מכיל גם קטעי ג'אז (כמו בשיר "Blue Condition"), בלוז 12 תיבות (כמו בשיר "Take It Back") או תבניות מוזיקליות הדומות בתרכובתן המוזיקלית למוזיקת פופ מוקדמת, בדומה לשירים רבים של להקת הביטלס מאותה תקופה.

האלבום היה להצלחה רחבה בהיקף עצום, והיה לאחד לאלבום הנמכר ביותר בבריטניה בשנת 1967, ואחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בארצות הברית. האלבום הכיל מספר להיטים שהושמעו ברדיו הבריטי מאות פעמים, בהם "Strange Brew", "Sunshine of Your Love", ו-"SWLABR".

## עטיפת האלבום
את האיור שעל הכריכה צייר האמן האוסטרלי מרטין שארפ שהתגורר באותו בניין עם קלפטון, בצ'לסי. שארפ היה לשותף דומיננטי מאוד של קלפטון, וביניהם נוצר קשר מקצועי הדוק, ובו השניים כתבו יחד חלק משירי האלבום, ושארפ אייר את כריכת האלבום. קשר זה המשיך גם לשנים הבאות, כששארפ אייר את כריכת האלבום Wheels of Fire וכתב יחד עם קלפטון את השירים "Tales of Brave Ulysses". את צילום חברי הלהקה שעל השער ובתוך חוברת האלבום צילם האמן בוב ווייטקר, הידוע בצילום עטיפות האלבומים של הביטלס. סשן הצילומים נערך ביולי 1967, כשצולמו חברי הלהקה בהייד פארק בלונדון. חלק מהתמונות צולמו אף בהר בן נוויס, ההר הגבוה באיים הבריטיים.

## ביקורות
כריס ג'ונס, כתב רשת BBC בשנות השישים, תיאר את האלבום כ"כמוסה מושלמת של הנקודה בה הבלוז הפך פסיכדלי ולאחר מכן כבד ". בשנת 1993 הוכנס האלבום להיכל התהילה של הרוק אנד רול.

סטיבן תומאס ארלוויין מ-*[[AllMusic]]* תיאר את האלבום כ"אלבום רוק כבד מכריע של שנות ה-60". דייב סוונסון, כתב מגזין Ultimate Classic Rock הגדיר את האלבום כ"יצירת המופת שלהם". בשנת 1999 הוכנס האלבום להיכל התהילה של הגראמי.

האלבום נבחר כמספר 182 במהדורה השלישית של אלבומי ה-All Time Top 1000 של קולין לארקין (2000). בשנת 2003 האלבום דורג כמספר 114 ברשימת מגזיני הרולינג סטון של 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים. רשת VH1 הציבה את האלבום כאלבום ה-87 ברשימת האלבומים הגדולים בכל הזמנים לשנת 2001.

בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג את מחדש האלבום במקום ה-170 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים.

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי בלוז
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
אלבניה תחת השלטון הגרמני

**אלבניה** התקיימה דה יורה כמדינה עצמאית, שרשמית נודעה כ**[[ממלכת אלבניה]]**, במהלך מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1943 ו-1944 תחת ניהולה של גרמניה הנאצית.

## רקע
באפריל 1939 פלש צבא ממלכת איטליה לממלכת אלבניה, שהייתה עד אז מדינת חסות איטלקית, וכבש עד מהרה את המדינה. זוגו הראשון, מלך אלבניה, נאלץ לצאת לגלות, והמדינה הפכה לחלק מהאימפריה האיטלקית כממלכה נפרדת של הכתר האיטלקי. אלבניה התנהלה דה יורה כמדינה עצמאית, אך הכובשים הקימו במדינה ממשלת בובות תחת חוקה חדשה, שהפכה את אלבניה לארץ חסות איטלקית. המלך ויטוריו אמנואלה השלישי טען לכתר האלבני ובאופן רשמי שלט במדינה עד 25 ביולי 1943 אך בפועל המפלגה נשלטה על ידי ממשלת הבובות של המפלגה הפשיסטית האלבנית.

## היסטוריה
עם כניעתה של איטליה הפשיסטית לבעלות הברית בספטמבר 1943, פלשה גרמניה הנאצית לאיטליה, והקימה שלטון בובות, בשם הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית ומוסוליני הועמד בראשה. במקביל, נכנס הוורמאכט לכל השטחים והמדינות שהיו נתונות תחת שלטון איטלקי, והכפיפן ישירות לגרמניה.

בספטמבר 1943 הפסיקו כל מחנות הריכוז באלבניה את פעילותם. זמן קצר לאחר מכן, השתלטו הגרמנים על המדינה. קיומה של הממלכה האלבנית נשמר דה יורה, והפוליטיקאי הפרו-גרמני מהדי פראשרי מונה כעוצר וכראש הממשלה. החיילים האיטלקים במדינה נכנעו לגרמנים. לאחר מכן, החלו הכוחות הגרמניים לפעול להשמדתם של כל היהודים החיים באלבניה ובאזורים שסופחו אליה, כולל מערב מקדוניה. הקהילה היהודית במערב מקדוניה, שלא נפגעה תחת הכיבוש האיטלקי, סומנה כמטרה ומיד החלו להישלח קבוצות של יהודים למחנות השמדה, ורכושם נבזז.

לאחר הכיבוש, החלו הגרמנים לארגן מחדש את הממשל האלבני. ב-15 בספטמבר פעל הוועד הלאומי האלבני בחסות גרמנית. ב-3 בנובמבר הוקמה על ידי גרמניה מועצה מלכותית שהוכרה כממשלה הרשמית של המדינה. ג'עפר דווה , בעל ברית אלבני-קוסוברי של הגרמנים, מונה אז לשר הפנים של אלבניה. מאוחר יותר ייסד דווה את הליגה השנייה של פריזרן בקוסובו, תנועה שהכריזה על מלחמת קודש נגד סלאבים, צוענים ויהודים, ושאפה לטהר את אלבניה הגדולה מבחינה אתנית. הגרמנים דרשו מהשלטונות האלבנים לספק להם רשימות של יהודים לגירוש, אך הרשויות המקומיות התחמקו ואף מסרו למשפחות יהודיות מסמכים מזויפים. הגרמנים עשו מאמץ ניכר להפגין שאלבניה הייתה מדינה עצמאית, מסיבות של תעמולה ותועלתנות (כשמצבם הצבאי היה קשה והם נזקקו לשיתוף-פעולה כנה) גם יחד, ועקב כך נמנעו מלהפעיל כפייה נרחבת במדינה. בשל כך, באלבניה גופא הוסיפו היהודים להיות מוגנים מכוח מאמצי האוכלוסייה ועצימת העין המכוונת של הממשל. האס אס לא ערך כמעט מבצעי חיפוש וגירוש.

מאוקטובר עד נובמבר 1944, הפרטיזנים היוגוסלבים, הנתמכים על ידי בעלות הברית, ובסיועם של כוחות חזית המולדת הבולגרית ושתי חטיבות של הפרטיזנים האלבנים, חזרו אל אזור קוסובו עם נסיגת הגרמנים. הגרמנים עזרו למשתפי הפעולה האלבנים הקוסוברים לברוח עם התקרבות הקומוניסטים. רבים מהם לא הצליחו להימלט והוצאו להורג על ידי הקומוניסטים עם תפיסתם. ב-28 בנובמבר 1944, הכוחות הקומוניסטיים של אנוור הוג'ה השתלטו על אלבניה שבגבולותיה המקוריים. חבל קוסובו ושאר השטחים המסופחים ממקדוניה ומונטנגרו חזרו להיות חלק מיוגוסלביה, הפעם במסגרת פדרטיבית.

## ראו גם
*שטח הכיבוש הנאצי
## הערות שוליים

קטגוריה:אלבניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אלבניה: היסטוריה
קטגוריה:גרמניה הנאצית: מדינות קליינטיות
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1943
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1944
מסגד הקתדרלה של מוסקבה

ממוזער|מסגד הקתדרלה ההיסטורי מוקף באתר הבנייה של המסגד החדש (2009).
ממוזער|האולם המרכזי עם הכיפה.
**מסגד הקתדרלה של מוסקבה** (ברוסית: **Московская соборная мечеть**) הוא המסגד הראשי של מוסקבה, רוסיה. ממוקם בשדרת אולימפיסקי, קרוב לאצטדיון האולימפי בנפת משצ'אנקה מרכז העיר.

## היסטוריה
המבנה המקורי נבנה בשנת 1904 על פי תכנון האדריכל ניקולאי ז'וקוב ועבר כמה שיפוצים ושחזורים מאז. נקרא לעיתים גם "מסגד הטטרים" מכיוון שהקהילה שלו כללה בעיקר טטרים אתניים. מבחינה חברתית, המסגד הקהילתי במוסקבה נתפס לעיתים קרובות בתור המסגד המרכזי ברוסיה. בעקבות הקמתו שונה שם של המסגד העתיק של מוסקבה שנבנה בתחילת המאה ה-19. 

המסגד הישן נהרס ב-11 בספטמבר 2011. ההחלטה להרוס אותה הייתה שנויה במחלוקת. ביוני 2008 הוכר המסגד כאובייקט של מורשת תרבותית, אולם בסוף 2008 הוא הוסר מרשימת המונומנטים ההיסטוריים והארכיטקטוניים. כך, בזמן ההריסה, היא לא הייתה מוגנת כבעבר. היו תוכניות לשחזור המסגד ופרויקט השחזור תוכנן על ידי האדריכל איליאס טזייב. אחת הסיבות לשיקום הייתה שהמבנה סטה בכמה מעלות מהכיוון למכה. הפרויקט כלל פירוק המסגד, איסוף כל האבנים והרכבתו מחדש בכיוון המתוקן. עם זאת, בשנת 2009, מועצת המופתי של רוסיה פיטרה את טזייב, טענה תחילה כי יבצעו פרויקט שחזור נוסף ואז הרסה את הבניין בטענה שהוא עלול להתמוטט. טזייב הצהיר לאחר ההריסה כי השחזור עדיין אפשרי, והמבנה לא היה בסכנת קריסה.

עם הריסתו, מסגד הקתדרלה במוסקבה הפך לבניין הדתי הראשון שנהרס במוסקבה מאז 1978.

## מסגד חדש
במקום נבנה מסגד חדש שנחנך רשמית ב-23 בספטמבר 2015. למסגד החדש קיבולת של עשרת אלפים מתפללים. בטקס חנוכת המסגד השתתפו נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן ומחמוד עבאס, יו"ר הרשות הפלסטינית, יחד עם מנהיגים מוסלמים מקומיים.

## ראו גם

* מסגד סנקט פטרבורג
* מסגד אחמד קדירוב

## קישורים חיצוניים

* 
* היסטוריה של מסגד הקתדרלה במוסקבה
* המסגד של רוסיה כולה
* מסגדים רוסים

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: מסגדים
קטגוריה:מוסקבה: מבני דת
מסגד החאן

**מסגד החאן** (רוסית: **Ханская мечеть**) בקאסימוב הוא המסגד העתיק ביותר במחוז ריאזאן, מרכז רוסיה. הוא מתוארך לחאנות של קאסים מהמאה ה-15 וה-16. לדברי קדיר עלי, מסגד הלבנים נבנה על ידי שחאגלי בשלב כלשהו באמצע המאה ה-16. אחרים מאמינים כי המסגד היה קיים עוד בימי שלטונו של חאן קאסים. המבנה המקורי נהרס לבקשתו של פיוטר הגדול בשנת 1702, אך מינרט האבן הרחב שלו שרד.

המסגד הקיים הוקם בסמוך למינרט הישן בשנת 1768. לאצילי הטטארים המקומיים נוספה קומה שנייה בשנת 1835. קצת יותר קרוב לנהר אוקה נמצאת נקודת ציון מקומית נוספת, המאוזוליאום של שחאלי מאמצע המאה ה-16. מסגד החאן שימש כמוזיאון ציבורי מאז שנות השלושים.

העיצוב המינימליסטי של המינרט, עם קירותיו הלא מעוטרים, מזכיר את זה של מינרט גואנטה המפורסם של מסגד הואיינג בגואנגג'ואו, בדרום סין.

## קישורים חיצוניים

* מדריך לרוסיה: קאסימוב 

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: מסגדים
קטגוריה:מחוז ריאזאן
המסגד העתיק של מוסקבה

**המסגד העתיק** של מוסקבה (ברוסית: **Московская историческая мечеть**) נבנה בשנת 1823 כדי להחליף מסגד פרטי קדום יותר שנהרס בעקבות שריפת 1812 שפרצה במוסקבה. מיקומו הוא רחוב בולשאיה טטרסקאיה בשכונת זמוסקובורצ'יה, שכונה שיישבה בעבר על ידי טטרים.

האדמה הייתה בבעלות סוחר טטרי, נסארבאי חשאלוב. שלטונות הצאר התירו את הקמתו של "בית תפילה מוסלמי" בתנאי שלא ייקרא מסגד ושחזיתו לא תשתנה משמעותית מהבתים סמוכים. הקופולה והמינרט נוספו בשנת 1880. המדרסה במקום קיימת משנת 1915.

המסגד הושבת על ידי הסובייטים בשנת 1939 והמינרט נהרס בשנת 1967. האימאם האחרון נאסר ב-1963 ונורה מאוחר יותר. התפילה במסגד לא התחדשה עד 1993. המינרט נבנה מחדש בשנת 1992.
## ראו גם
* מסגד הקתדרלה של מוסקבה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: מסגדים
קטגוריה:מוסקבה: מבני דת
הדיוויזיה ה-17 (בריטניה)

**הדיוויזיה ה-17 של [[הצבא הבריטי]] (הצפונית)** הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.

## היסטוריה
בספטמבר 1914 גויסה הדיוויזיה כחלק מהצבא החדש והחלה באימונים, ובמאי 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת. הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים בחזית המערבית, ובכלל זה קרב איפר השני, הקרב על הסום, קרב אראס, קרב פשנדל, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובשנת 1919 פורקה הדיוויזיה.

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה ה-17

קטגוריה:עוצבות בריטיות שלחמו בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
17
הגנגליון הספירלי

**הגנגליון הספיראלי** (באנגלית: **Spiral Ganglion**), לעיתים נקרא גם **גנגליון השבלול** הוא צבר של גופי תאי עצב במודיאולוס, מוט חלול דמוי חרוט הנמצא על הציר המרכזי של השבלול. תאי הגנגליון הספירלי הם תאים בי-פולרים. שלוחה אחת שלהם מגיעה לתאי השערה, מעבירה להם מידע ומקבלת מהם מידע, שלוחותיהם האחרות מגיעות לגרעין השבלול הגחוני ולגרעין השבלול הגבי, ובכך מהווים את עצב השבלול, ענף של עצב השמיעה ושיווי המשקל.

## מבנה
תאי העצב אשר גוף התא שלהם נמצא בגנגליון הספירלי מוציאים שלוחות אשר מגיעות מצד אחד לאורך ליבת העצם של השבלול עד לתאי השערה שבאיבר קורטי, ומצד שני מעצבבות את מערכת העצבים המרכזית. אלו הם תאי העצב הראשונים במערכת השמיעה אשר מתקשרים באמצעות דחף עצבי, ומוליכות את המידע המותמר באוזן אל עבר מערכת העצבים המרכזית כולה. תאים אלו יחדיו יוצרים את חלקו השמיעתי של העצב הגולגולתי השמיני, עצב השמיעה ושיווי המשקל.

קיימים שני סוגים של תאי גנגליון בצבר זה. הסוג הראשון הוא הנפוץ מבין השניים, עטוף מיאלין ומעצבב את תאי השערה הפנימיים בלבד. לעומת זאת הסוג השני אינו עטוף בשכבת מיילין, והוא מעצבב את תאי השערה החיצוניים, כאשר על כל תא עצב ישנם תאי שערה חיצוניים רבים המעוצבבים על ידו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שמיעה
סאטורן (אליגטור)

**סאטורן** (ברוסית: **Сату́рн**; 1936–22 במאי 2020) היה אליגטור אמריקני המוכר בשם "האליגטור של היטלר", בשל אגדה אורבנית הטוענת שהוא היה חיית המחמד של אדולף היטלר.

אורכו היה בין 2 ל-3.5 מטרים, והוא שקל כ-200 קילוגרמים.

## ביוגרפיה
סאטורן היה אליגטור אמריקני שנולד בטבע בשנת 1936 במיסיסיפי. באותה שנה הוא נלכד, ונשלח לגן החיות של ברלין. באותה תקופה החלה לצוץ השמועה כי סאטורן הוא חיית מחמד של היטלר. שמועה זו אינה נכונה, שהרי סאטורן הוצג בקביעות בתצוגה ציבורית בגן החיות, אך ייתכן שהיטלר ביקר אותו בגן החיות מספר פעמים.

במהלך מלחמת העולם השנייה הופצץ גן החיות, ומתוך כ-16,000 בעלי חיים שרדו רק 96. ב-23 בנובמבר 1943 הופצץ האקווריום בו הוחזקו התנינים והאליגטורים, והמעטים ששרדו התפזרו ברחבי העיר בניסיון למצוא אוכל.

בשנת 1946 מצאו אותו חיילים בריטיים באזור הכיבוש הבריטי, והם העבירו אותו ללייפציג, שהייתה באזור הכיבוש הסובייטי.

ביולי 1946 העבירו חיילי הצבא האדום את סאטורן - יחד עם פיתון הודי - לגן החיות של מוסקבה. בו הפך מיד לאטרקציה פופולרית, משום שבגן החיות לא היו אליגטורים נוספים.

מוצאו הגרמני זיכה אותו בשם "היטלר", אך מאוחר יותר שונה שמו ל"סאטורן". כאשר טנקים רוסיים עברו במורד טבעת הגנים במהלך המשבר החוקתי ברוסיה בשנת 1993 טענו עובדי גן-החיות כי סאטורן הושפע מכך, משום שהרעשים הזכירו לו את הקרב על ברלין.

במהלך השנים היו לסאטורן בנות זוג, אך הם לא הצליחו להתרבות.

במהלך השנים נפצע סאטורן מספר פעמים. במהלך שנות השמונים נפל לוח בטון לתוך הכלוב שלו, אך הוא הצליח להימלט בשלום. הוא נפצע כשאזרח שיכור השליך על ראשו אבן כדי להעיר אותו, ונפצע פעם נוספת כשקבוצת תיירים השליכה עליו בקבוקי זכוכית.

התקרית האלימה היחידה בה היה מעורב הייתה בשנת 1970, כאשר אחד מעובדי גן החיות חסרי הניסיון ניסה להאכיל את סאטורן מתוך ידו, וסאטורן ניסה לנשוך אותו.

ב-22 במאי 2020 הודיעה הנהלת גן החיות על מותו מזקנה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תנינאים מפורסמים
קטגוריה:אגדות אורבניות
אנה קארנינה (סרט, 1948)

ממוזער|ויויאן לי בתפקיד אנה קארנינה
**אנה קארנינה** (באנגלית: **Anna Karenina**) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1948 המבוסס על רומן באותו שם מאת לב טולסטוי שיצא לאור ב-1877.

את הסרט ביים ז'וליאן דוביבייה, ובתפקיד הראשי כיכבה ויוויאן לי. את הסרט הפיק אלכסנדר קורדה עם הרברט מייסון עבור חברת ההפקה London Films. בארצות הברית הפיצה את הסרט חברת אולפני המאה ה-20. את התסריט כתבו ז'אן אנוי, ז'וליאן דוביבייה וגאי מורגן. קונסטנט למברט הלחין את הפסקול.

## תקציר עלילה
אנה קארנינה (ויוויאן לי) נשואה לאלכסיי קארנין (רלף ריצ'רדסון), פקיד ממשל קר לב מסנקט פטרבורג. נראה שהוא מתעניין יותר בקריירה שלו מברגשותיה של אשתו. אחיה של אנה, סטפן אובלונסקי (יו דמפסטר), מזמין אותה למוסקבה. סטפן בגד באשתו הנאמנה דולי (מרי קרידג') פעמים רבות מדי. ברכבת למוסקבה אנה פוגשת את הרוזנת ורונסקי (הלן היי), והשתיים משוחחות על בניהן. הרוזנת מראה לאנה תמונה של בנה הרוזן ורונסקי (קירון מור) שהוא קצין בחיל הפרשים.

ורונסקי מגיע לתחנת הרכבת לפגוש את אימו, ומתאהב ממבט ראשון באנה. בנועזות הוא מביע את התעניינותו בה, אנה דוחה אותו, אבל לא בתקיפות. בנשף הגדול ורונסקי ממשיך לחזר אחרי אנה הנשואה להנאתם של הצופים הרכלנים. קיטי שצ'רבצסקי המסכנה (סאלי אן הווס), אחותה של דולי, המאוהבת בוורונסקי, מרגישה מושפלת מהתנהגותו ועוזבת את הנשף. בכך היא גורמת עוגמת נפש לקונסטנין לווין (ניאל מקגיניס), המחזר של קיטי שאותו דחתה לטובתו של ורונסקי. לבסוף קיטי משנה את דעתה ומתחתנה עם לווין.

ורונסקי הולך בעקבות אנה לסנקט פטרבורג, ובחברה הגבוהה נודע שהוא בן הלוויה שלה, דבר שהיא לא מכחישה. עד מהרה הרכילות על פרשת האהבים שלהם מגיעה לאוזניו של קארנין. כלפי חוץ קארנין נראה מודאג ממעמדו החברתי והפוליטי, יותר משהוא מודאג מן התשוקה של אשתו. הוא מצווה עליה לנתק את הקשר עם ורונסקי, אחרת היא תאבד את בנה. היא מנסה, אבל אינה מצליחה להתנתק מוורונסקי.

אנה עוזבת את קארנין ונכנסת להיריון מוורנסקי. בלידה היא כמעט מתה (התינוק נולד מת). היא מתחננת לסליחתו של קארנין, והוא נענה לבקשתה בקור רוח. במחווה של רוחב לב, קארנין מאפשר לוורונסקי לבקר את אנה, אם היא תבקש זאת. ורונסקי, מבויש מן השערורייה, מנסה לירות בעצמו אבל נכשל בכך.

אנה מנסה שוב לחיות עם קארנין, אבל אינה מצליחה לשכוח את ורונסקי. היא עוזבת את קארנין, ונוטשת את בנה, כדי לחיות באיטליה עם ורונסקי. אבל הספקות שלה לגבי רגשותיו של ורונסקי הולכים וגוברים. בסופו של דבר היא מסלקת אותו. כשאנה מבינה שהיא איבדה את הכול, היא הולכת על פסי הרכבת, ומשליכה את עצמה מתחת לגלגלי רכבת נוסעת.

## צוות השחקנים

זה היה סרט הבכורה של ברברה מארי ומקסין אודלי.

## הפקה
מייקל רדגרייב היה אמור לשחק בתפקיד הראשי, אבל הוא בחר להופיע בסרט בהוליווד. ויוויאן לי שיחקה לפני כן בתפקיד קטן ללא קרדיט בסרט "Things Are Looking Up", שאותו הפיק הרברט מייסון.

שלב הצילומים החל ב-15 באפריל 1947. הצילומים נערכו באולפני סרטי לונדון שבשפרטון.

## לקריאה נוספת

* Lentz III, Harris M. (2015). *Obituaries in the Performing Arts, 2014.* McFarland


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים המבוססים על "אנה קארנינה"
קטגוריה:סרטי שחור-לבן בריטיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי 1948
טיסה 8303 של פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס

**טיסה 8303 של פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס** הייתה טיסה אשר בוצעה במטוס איירבוס A320-214 שהתרסק ב-22 במאי 2020 בעת שהיה בדרכו מנמל התעופה הבינלאומי אלמא איקבאל בלאהור לנמל התעופה הבינלאומי ג'ינה בקראצ'י שבפקיסטן. המטוס התרסק קילומטרים ספורים ממסלול הנחיתה בקראצ'י לתוך אזור מגורים בפרברי העיר, לאחר ניסיון כושל לנחיתת חירום. 97 אנשים מתוך 91 הנוסעים ו-8 אנשי צוות נהרגו בהתרסקות. שני הניצולים מהטיסה ושמונה אנשים על הקרקע נפצעו ברמות שונות.

דו"ח ראשוני של ארבעה עשר עמודים על התאונה פורסם ב-24 ביוני 2020. מחקירת ההתרסקות עולה, שצוות המטוס היה טרוד בשיחה לא מבצעית בנושא מגפת הקורונה בזמן הנחיתה, וזאת בניגוד למצופה כי כל תשומת ליבם תופנה למשימת הנחתת המטוס. במטוס פעלו מערכות התראה רבות, אשר הזהירו את הצוות באורות ואזהרות קוליות מכך שהם בגובה נמוך מדי, במהירות גבוהה מדי ובהילוך לא נכון. התראת קרבה לקרקע הושמעה מספר פעמים. מנתוני הקופסה השחורה עולה שהצוות לא שם לב לכל האזהרות הנ"ל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס, 8303
פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס, 8303
פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס, 8303
קטגוריה:פקיסטן: תעופה
קטגוריה:קראצ'י
פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס, 8303
קטגוריה:פגיעת כלי טיס במבנה
קטגוריה:2020 באסיה
הרווח הקטן של אבא

**הרווח הקטן של אבא** (באנגלית: **Father's Little Dividend**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1951, בבימויו של וינסנט מינלי ובכיכובם של אליזבת טיילור וספנסר טרייסי. התסריט מבוסס על דמויות מספרו של אדוארד סטריטר, "אבי הכלה" (1949), ומשמש כהמשכון לסרט "אבי הכלה" משנת 1950 וכולל אותם משתתפים.

## תקציר העלילה
סטנלי בנקס (ספנסר טרייסי) הוא עורך דין ואיש משפחה מהמעמד הבינוני המתגורר עם משפחתו בפרבר מבוסס עם אשתו אלי (ג'ואן בנט) ושני בנים. בתו הבכורה, קיי (אליזבת טיילור) נישאה לאחרונה לבאקלי דנסטן (דון טיילור) והם גרים בדירה קטנה.

קיי מודיעה להם שהיא בהריון ומיד מתחילים ויכוחים היכן יגורו. אלי רוצה שיגורו איתם אבל סטנלי לא מסכים. באותו זמן כבר מתכננים הוריו של באקלי, הרברט ודוריס, כי הזוג יתגורר בביתם המרווח. את הבעיה פותרים קיי ובאקלי בהודיעם כי רכשו בית חדש במשכנתא.

לאחר מזה מתחיל ויכוח בין ההורים על ריהוט הבית של הזוג הצעיר ולאחר מכן על השם שיינתן לתינוק/ת שייולד/תיוולד. קיי לא יכולה לשמוע את הוויכוחים האלה ונמלטת משם ורק סטנלי יכול לנחם ולעודד אותה.

באקלי משקיע עצמו בעבודה ונעדר שעות מהבית. קיי חושבת שהוא לא אוהב אותה ובוגד בה. היא נעלמת מהבית ובאקלי מזעיק את סטנלי באמצע הלילה. סטנלי מתקשר לחברת המוניות ומתברר שהיא נסעה אליהם. הם חוזרים לבית בנקס שם מוצא סטנלי את קיי ישנה בצר. הוא מנסה לפשר בין בני הזוג ומצליח.

באקלי מתקשר למשפחת בנקס ומודיע שהם בבית חולים. ג'אן נוהגת במהירות במכונית וכמעט גורמת לתאונת דרכים. לבסוף מסתבר זאת "אזעקת שוא" והבנקסים מקבלים קנס על חנייה במקום אסור בבית החולים.

לבסוף נולד בן אך סטנלי מתקשה להתקשר אליו כי הוא בוכה כל פעם שהוא לוקח אותו בידיו.

יום אחד כאשר הוא לוקח את התינוק לטיול בפארק, הוא מתיישב ליד קבוצת ילדים שמשחקת בכדור ומצטרף אליהם. כשהמשחק נגמר הוא מגלה לחרדתו שהתינוק והעגלה נעלמו. הוא מגיע למשטרה ומתחנן לשוטר שלא יתקשר לקיי. הוא רואה את התינוק משחק עם השוטרים וכאשר התינוק מבחין בו הוא מחייך ואז משתנה יחסו של סטנלי אליו.

בסצנת הסיום של הטבלת התינוק מודיע החתן באקלי כי הם החליטו לקרא לו סטנלי בנקס דנסטן...

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

* קדימון לרווח הקטן של אבא, באתר יוטיוב
* הרווח הקטן של אבא, באתר TCM

קטגוריה:סרטי 1951
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטי ספנסר טרייסי
קטגוריה:סרטי אליזבת טיילור
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטי וינסנט מינלי
נו סרנדר (2009)

**נו סרנדר (2009)** היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Total Nonstop Action Wrestling. האירוע נערך ב-20 בספטמבר 2009 באולם האימפקט זון שבאורלנדו, פלורידה. האירוע היה האירוע החמישי בסדרת אירועי נו סרנדר. באוקטובר 2017, עם השקת רשת ה-Global Wrestling Network, האירוע התווסף לספריית תוכני ה-VOD של הארגון.

תשעה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, AJ סטיילס ניצח את הרננדז, קורט אנגל, מאט מורגן וסטינג בקרב מחומש וזכה באליפות העולם במשקל כבד של TNA. עוד ברשימת הקרבות, ביר מאני, אינק (ג'יימס סטורם ורוברט רוד) ו-Team 3D (בראדר ריי ובראדר דיבון) ניצחו את המיין איבנט מאפיה (בוקר טי וסקוט סטיינר) והבריטיש אינווייז'ן (ברוטוס מגנוס ודאג ויליאמס) בקרב לית'ל לוקדאון, וסריטה וטיילור ויילד ניצחו את הביוטיפול פיפל (מדיסון ריין וולווט סקיי) והפכו לאלופות זוגות הנוקאאוטס הראשונות בתולדות TNA.

## עלילות

האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מתוכניות *Impact*.

## תוצאות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אירוע היאבקות מקצועית
קטגוריה:2009 בספורט
קטגוריה:2009 בארצות הברית
מוטי וולקנברוך מתעורר לחיים

**מוטי וולקנברוך מתעורר לחיים** (במקור בגרמנית: **Wolkenbruchs wunderliche Reise in die Arme einer Schickse** (מסעו המופלא של וולקנברוך לזרועותיה של שיקסה)) – סרט קומדיה שווייצרי בבימוי מיכאל שטיינר. הסרט מבוסס על ספר הביכורים כשמו המקורי של הסרט שנכתב על ידי תומאס מאייר. הסרט נבחר כמועמד לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר מטעם שווייץ.

## עלילה
מוטי (יואל בסמן) סטודנט יהודי שווייצרי ממשפחה אורתודוקסית בציריך. מוטי הוא ילד יהודי טוב שנשלט על ידי אמו. הוא לומד כלכלה במכללה ועובד עם אביו בחברת הביטוח המשפחתית. אמו של מוטי מסדרת לו הצעות שידוכים על מנת שימצא את הנערה היהודיה המתאימה לו כאחיו הגדולים ממנו. בשיעור במכללה הוא פוגש את לאורה (נעמי שמידט). בניגוד לדייטים האחרים של מוטי, הוא דווקא מתעניין בלאורה ה"שיקסע" (=לא יהודייה, ביידיש).

מוטי מתחיל לבלות עם לאורה. במקביל, מוטי עדיין מקבל הצעות שידוכים על ידי אמו. באחד הדייטים שלו, מוטי והמיועדת לשידוך – מיכל (לנה קאליש), מסכימים להתנהג כאילו הם יוצאים יחד כדי להרגיע את אמותיהם, ובינתיים, מוטי ולאורה ממשיכים לבלות.

בסופו של דבר, מוטי לא יכול לעמוד בלחץ של אמו. מוטי מתוודה בפני אמו שהוא ומיכל לא יצאו מעולם וכל העניין היה שקר. אמו מחליטה שהוא צריך להיפגש עם הרב שלהם. הרב חושב שמוטי צריך לנסוע לישראל שם הוא אולי ימצא אישה. הוא מגיע לישראל ומתארח בתל אביב אצל חברו של הרב – הרב יונתן (אלי גורנשטיין). בתל אביב הוא פוגש בחורה בשם יעל (מיטל גל סויסה). את כל היום הם מבלים בחוף הים. יעל מחזירה את מוטי לביתה והם מבלים את הלילה יחדיו. למחרת בבוקר אמא של מוטי מתקשרת, ומוטי מספר לה על הבילוי הלילי שלו, וזאת למורת רוחה של אמו. כשמוטי חוזר לציריך, הוא יוצא לבילוי נוסף עם לאורה.

לאורה עורכת מסיבה ומזמינה את מוטי. בעזרת אחיו, מוטי מתחמק מסעודת שבת עם הוריו ועם מיכל. אחרי לילה של שתייה, ריקודים וסמים, מוטי מבלה את הלילה עם לאורה. למחרת מוטי חושב שהגיע הזמן להכיר את לאורה להוריו. אמו של מוטי אדיבה בפגישה אבל אז אומרת שהם צריכים ללכת לבית כנסת. ברגע שלאורה עוזבת, אמו זועמת על בנה ומגרשת אותו מהבית.

מוטי מחליט שהוא ילך לגור עם לאורה. אבל לאורה אומרת לו שהיא אמנם אוהבת אותו, אך היא לא מוכנה להתחייבות כה גדולה איתו.

מוטי הולך לישון במלון. בינתיים אביו מתקשר אליו ואומר לו להגיע למשפחה לארוחת ערב, וזאת כי אמו מתחרטת על התנהגותה. מוטי עוזב את המלון ומקבל שיחה מלאורה. הסצנה מסתיימת בתמונתו של מוטי מגובה רב, כשלצופה נותר לתהות מה קרה בשיחה ביניהם.

## ליהוק

לשחקנים הצעירים הראשיים – יואל בסמן כמוטי וולקנברוך ולנה קאליש כמיכל נבחרו שחקנים עם רקע ישראלי דוברי עברית. את לאורה משחקת השחקנית השווייצרית נעמי שמידט.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטים שווייצריים
קטגוריה:נטפליקס: סרטים
A Thousand Years

**A Thousand Years** הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת והפזמונאית האמריקאית כריסטינה פרי, ונכתב על ידי פרי ודייוויד הודג'ס, מתוך האלבום The Saga Twilight: Breaking Dawn - Part 1: Original Motion Picture Sound Track, והפך ל"להיט רדום". השיר יצא להורדה דיגיטלית ב-18 באוקטובר 2011 ברחבי העולם כסינגל השני מתוך האלבום. פרי הקליטה מחדש את השיר עם שירו של סטיב קאזי לסרט דמדומים: שחר מפציע - חלק 2: פסקול Motion Picture Original, תחת הכותרת A Thount years Pt. 2.

## הרכב השיר
"A Thousand Years" הוא המפתח של מייג'ור B-flat, עם טווח קולי של F 3 עד C 5.

השיר נכתב על פרשיית האהבה בין הדמויות אדוארד לבלה מתוך דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 1.

## וידאו קליפ
ב -17 באוקטובר 2011 שוחרר סרטון לירי רשמי של השיר, באמצעות העמודים הרשמיים של פרי ברשתות החברתיות פייסבוק וטוויטר, כמו גם אתר האינטרנט הרשמי שלה. ב-26 באוקטובר 2011 היא פרסמה קליפ רשמי לשיר בערוץ היוטיוב שלה. הסרטון מתחיל בכך שפרי מחזיקה נר ויש בו כמה קטעים מתוך דמדומים 4: שחר מפציע, חלק הנראים לסירוגין בין הקלעים עם פרי שרה בחדר עם רצפה מלאה בנרות. פרי מסיימת את הקליפ בשירה לשקיעה.

לקליפ יש מעל 2.3 מיליארד צפיות ו-14 מיליון לייקים ביוטיוב, מה שהופך אותו לאחד מ-90 הסרטונים הנצפים ביותר ביוטיוב.

## מיקומי שיא
ב-23 באוקטובר 2011, השיר הופיע במקום ה-63 במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי, ובמקום ה-70 ב-קנדה הוט 100. לאחר מספר שבועות הגיע מקום ה-31 בבילבורד הוט 100. עד יולי 2013, השיר נמכר ביותר משלושה מיליון הורדות דיגיטליות בארצות הברית. החל מיוני 2014, השיר נמכר בכ-3,657,000 עותקים בארצות הברית. ב-3 באוגוסט 2018, הסינגל אושר שבע פעמים כפלטינה על ידי איגוד תעשיות ההקלטה של אמריקה (RIAA), לאחר שנמכר בכשבעה מיליון עותקים דיגיטליים בארצות הברית.

בבריטניה הגיע השיר למקום ה-32 עם יציאתו המקורית בשנת 2011. בשנה שלאחר מכן, לאחר יציאתו של הסרט דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2, הוא הגיע למקום ה-13. בשנת 2013, לאחר שהוצג ב-The X Factor, הגיע לשיא חדש ולמקום ה-11.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי כריסטינה פרי
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דייוויד הודג'ס
קטגוריה:שירי אהבה
קטגוריה:שירים על זמן
קטגוריה:שירים על מוות
קטגוריה:שירים על ערפדים
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:שירי יהלום בארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אטלנטיק רקורדס
ג'ורג' גופה-פנפיי

**ג'ורג' גופה-פנפיי** (בצרפתית: **Georges Gope-Fenepej**; נולד ב-23 באוקטובר 1988) הוא כדורגלן ניו קלדוני, המשחק בעמדת החלוץ בסנט-פרייב סנט-הילר.

## קריירת מועדונים
גופה-פנפיי, התחיל את הקריירה שלו בקירקטיר המקומית, ממנה עבר למאגנטה. ב-29 ביוני 2012, חתם בטרואה מליגת העל הצרפתית עד לסיום העונה. ב-4 בפברואר 2013, גופה-פנפיי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה כאשר נכנס בדקה ה-87 של המשחק.

ב-8 באוקטובר 2014, גופה-פנפיי הושאל לבולון מהליגה הצרפתית השלישית עד לסיום העונה.

בנובמבר , חתם באמיין.

ב-13 ביולי 2018, גופה-פנפיי חתם בלה מאן.

בקיץ 2021 חתם בקונסרנאו.

## קריירה בינלאומית
גופה-פנפיי, זומן לראשונה לסגל נבחרת קלדוניה החדשה, לקראת משחקי האוקיינוס השקט 2011. ב-27 באוגוסט 2011, גופה-פנפיי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–5 נגד , בו כבש את השער הראשון, השני והחמישי. גופה-פנפיי, כבש שבעה שערים וזכה עם הנבחרת בגביע.

בנוסף, גופה-פנפיי, השתתף עם הנבחרת בגביע אוקיאניה לאומות 2012 וגביע אוקיאניה לאומות 2016.

## תארים
; נבחרת קלדוניה החדשה
*משחקי האוקיינוס השקט: 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ניו קלדונים
קטגוריה:חלוצי כדורגל
קטגוריה:כדורגלני טרואה
קטגוריה:כדורגלני בולון
קטגוריה:כדורגלני אמיין
קטגוריה:כדורגלני לה מאן
קטגוריה:ילידי 1988