open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דורין כספי

**דורין כספי** (נולדה ב-10 בספטמבר 1953) היא שחקנית וזמרת ישראלית.

## ביוגרפיה
כספי נולדה בקנדה למשפחת לובצקי, שעלתה לארץ ישראל מליטא לאחר מלחמת העולם השנייה ועברה לקנדה זמן קצר לפני לידתה. שנתיים אחרי כן עברה המשפחה למקסיקו סיטי. כספי התחנכה בבית הספר "תרבות" במקסיקו סיטי במשך 10 שנים. הוריה התגרשו והיא עלתה לישראל בגיל שתים עשרה והתגוררה עם אמה בתל אביב. היא גדלה כילדת חוץ בקיבוץ גן שמואל במשך 7 שנים.

בצה"ל שירתה כספי בצוות-הווי חיל האוויר, שם הכירה בשנת 1972 את מתי כספי, שהלחין ועיבד את שירי הלהקה. ב-1975 נישאה לו, ולשניים נולדו שני ילדים: ברית כספי והמוזיקאי בר כספי. ב-1990 נפרדו השניים.

בשנת 1979 הנחתה ביחד עם ישראל גוריון ועזרא דגן את פסטיבל שירי הילדים.

בשנים 1989–1991 השתתפה במופע הקברט הסאטירי "ציצים" עם רולנדה שגרן ומרטין פלדמן.

## הצגות (רשימה חלקית)
* סיפורים שענת אוהבת במיוחד, שי רז הפקות, 1978
*אדם הוא אדם, הקאמרי, 1978
* היפהפייה הנרדמת. 2001.
* חופשה בפראג 2005. מאת ובבימוי אפי כהן, 2005.
* כיפה אדומה. מאת ובבימוי אבי דוד, ערוצי בידור, 2004.
* הבית של יעל. מאת ובבימוי אבי דוד, ערוצי בידור, 2000.
* סימבה. מאת ובבימוי אבי דוד, ערוצי בידור על פי רודיארד קיפלינג. 2006.
* הנסיכה והירח, 2006.
* זהבה ושלושת הדובים. מאת ובבימוי אבי דוד, 1998.
* הביצה שהתחפשה, 2006.

## סרטים
* רב קומות. סרטו הקצר של אריק רוטשטיין 1995.
* אגדת האיש ששתק, ביים וכתב דורון נשר, 1997.
*"לך יום אף לך ליל" כתב וביים איל ציון 2010

## טלוויזיה
* בלי סודות (קטעי פנטומימה להמחשת פעלים), 1984.
* שיישאר בינינו, 1985.
* זנב לחדשות, 1989.
* בסדרה "כחול עמוק" בפרק "פגישה גורלית", 1997.
* בסדרה "החיים זה לא הכל" 2009.
* "פלפלים צהובים" 2011.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:ישראליות ילידות קנדה
קטגוריה:ישראלים ילידי קנדה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1960
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:מתי כספי
קטגוריה:חברות להקת חיל האוויר
קטגוריה:חברי להקת חיל האוויר
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
קורטם

**קוּרְטָם** (שם מדעי: *Carthamus*) הוא סוג של צמח קוצני חד-שנתי במשפחת המורכבים, ובו כ-25 מינים. קוצי הצמח הם עליו ומעטפת התפרחת.

קורטם הצבעים הנקרא גם "**חריע**" הוא מין נפוץ בגידול חקלאי ומזרעיו מופק שמן. זהו המין היחיד אשר תורבת.

בישראל גדלים בר ארבעה מיני קורטם:
*קורטם דק הפורח בקיץ הוא המין הנפוץ ביותר. 
*קורטם מבריק
*קורטם פרסי
*קורטם מכחיל

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:מורכבים
בעל טור

**בעל טור** הוא עיתונאי המפרסם טור קבוע בעיתון או בכתב עת, בסגנונו ובתחומי העניין שלו. בין בעלי הטורים יש העוסקים בפובליציסטיקה, אך יש העוסקים בנושאים אחרים. מרטין גרדנר, למשל, עסק בטורו ב"סיינטיפיק אמריקן" במתמטיקה, ו"בשער", טורו של עֵלִי מוהר, במקומון "העיר", עסק בכדורגל.

מהעיתונות הכתובה עברו בעלי טורים גם לעיתונות האלקטרונית (שבה הטור קרוי "פינה"), ברדיו ובטלוויזיה. דוגמה לכך היא פינתו של יאיר גרבוז בתוכנית הטלוויזיה "תיק תקשורת", שבה עסק באופן סאטירי בתחלואי התקשורת הישראלית. עם התפתחות הבלוגים באינטרנט, יש בין בעלי הטור שפתחו בלוג, כתוספת לטור שלהם בעיתונות הכתובה.

טורו של בעל טור מתאפיין בזיהוי קבוע: מיקום קבוע בעיתון, ולעיתים גם שם מזהה לטור, כגון "חץ מסילבי קשת" של סילבי קשת, "מדרש ביתי לפרשת השבוע" של ג'קי לוי ו"אזור הדמדומים" של גדעון לוי בעיתון "הארץ"; אך יש גם טורים רבים ללא שם. לעיתים מכונסים הטורים בספר. לדוגמה, טורי "חד גדיא" של אפרים קישון וטורי "הטור השביעי" של נתן אלתרמן.

## סוגי טורים
בעלי טורים מתאפיינים, בדרך כלל, בסגנון כתיבתם ובתחום כתיבתם.
* פובליציסטיקה
* פובליציסטיקה סאטירית
* הומור וסאטירה
* ספורט
* כלכלה
* ביקורת מסעדות ובתי קפה
* ביקורת סרטים, טלוויזיה ומחזות
* טור אישי, בו הכותב משתף את הקורא בהגיגיו או בחוויות ואירועים מחייו, לרוב בצירוף תובנות העולות מהם

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:עיתונות
קטגוריה:פובליציסטיקה
דוד קזרשווילי

[שמאל|ממוזער|250px|קזרשווילי מימין ב[מסיבת עיתונאים עם מזכיר ההגנה של ארצות הברית, רוברט גייטס]]
**דוד קזרשווילי** (בגאורגית: **დავით კეზერაშვილი**, דַווית קֶ'זֶרַשווילי; ) הוא פוליטיקאי גאורגי יהודי ישראלי (התנועה הלאומית - דמוקרטים). מפברואר 2004 ועד לנובמבר 2006 הוא היה ראש המשטרה הפיננסית במשרד האוצר, שזה עתה הוקמה. החל בנובמבר 2006 ועד דצמבר 2008 היה שר ההגנה של גאורגיה.

## חייו
קזרשווילי נולד בטביליסי, היגר לרוסיה ובשנת 1992 עלה לישראל והתגורר עם סבתו בקרית בן-גוריון בחולון ולמד בתיכון קוגל. לאחר כשנה וחצי עזב את ישראל וחזר לגאורגיה. בשנת 1995 למד משפטים ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי, ובשנת 1999 סיים את חוק לימודיו. בשנת 2001 הוא הועסק במשרד המשפטים הגאורגי כעוזרו של מיכאיל סאקשווילי, שעזר לו מאוחר יותר להגיע לתפקיד ראש מועצת עיריית טביליסי.

לאחר מכן עבר קזרשווילי לשמש כשר האוצר של גאורגיה (בשנים 2004-2006), שכלל את התפקיד של ראש המשטרה לפשעים פיננסיים. ב-11 בנובמבר 2006, בגיל 28, הוא מונה לשר ההגנה של גאורגיה, כשהוא מחליף את איראקלי אוכרואשווילי (ირაკლი ოქრუაშვილი).

במסגרת השינויים שבוצעו בצמרת הממשלה בעקבות התבוסה הגאורגית במלחמה נגד רוסיה, באוגוסט 2008, פוטר קזרשווילי, ב-15 בדצמבר, מתפקידו יחד עם שרת החוץ אקה טקשלאשווילי ושר החינוך. מחליפו הזמני של קזרשווילי היה סגנו בּאתוּ כּוּתֶליָה (ბათუ ქუთელია) . ב-9 בדצמבר של אותה שנה מונה ואסיל סיחארולידזה כשר ההגנה של גאורגיה.

## עמדות פוליטיות
קזרשווילי הוא חבר התנועה הלאומית הדמוקרטית, והשתתף בבחירות 2002 כחבר המפלגה. הוא חבר קרוב של נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי. אחד ממכריו, שלווה נתלאשווילי, ממפלגת העבודה הגאורגית, טען כנגד מינויו לתפקיד, כי מעולם לא שירת בצבא הגאורגי. כמו כן, היו טענות למדיניות נוקשה שלו בתפקידו כראש המשטרה הפיננסית.

## קישורים חיצוניים

* דוד קזרשווילי באתר משרד ההגנה הגאורגי, (אנגלית)
* דוד קזרשווילי באתר ממשלת גאורגיה, בגאורגית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים גאורגים
קטגוריה:ישראלים ילידי גאורגיה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:שרי ההגנה של גאורגיה
קטגוריה:מהגרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טביליסי
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1978
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
פיי דה לה לואר

**פֵּיִי דה לה לואר** או **פֵּאִי דֶה לָה לואַר** (בצרפתית: **Pays de la Loire**, "ארצות הלואר". ההיגוי הנכון בצרפתית הוא "פֵּאִי דה לה לואר") הוא אחד מ-18 חבלי הארץ בחלוקה האדמיניסטרטיבית של צרפת. חבל זה מורכב מחמישה מחוזות (départements), והוא נושק לאוקיינוס האטלנטי. חבל ארצות הלואר הוא אחד ממספר חבלים שנוצרו במאה ה-20.

פיי דה לה לואר גובל בחבלי הארץ הבאים: ברטאן, נורמנדי, סאנטר-עמק הלואר, ואקיטן החדשה.

## גאוגרפיה

חבל פיי דה לה לואר שואב את שמו מנהר הלואר, אשר משקה אך שניים מחמשת המחוזות שבחבל, לפני שהוא נשפך לאוקיינוס האטלנטי. בנוסף, הנהר חוצה מספר רב של מחוזות אשר אינם חלק מחבל ארץ זה.

שטח החבל מורכב מאחרוני הגבעות של המסיף סנטרל בוואנדה, ומהמסיף האמוריקני בצפון, המגיע לשיא של 417 מטרים במאיין.

החבל גובל באוקיינוס האטלנטי לאורך 368 ק"מ של חופים הרריים וחוליים לסירוגין.

### הרכב טריטוריאלי

היות שהחבל נוצר על ידי הממשל בשנת 1955, הוא מורכב מחלוקה של שטחם ההיסטורי של הפרובינציות הבאות:
* כ-20% מחבל ברטאן ההיסטורי, מחוז הלואר האטלנטי כולו, והוא כולל את עיר הבירה של החבל החדש, נאנט.
* פרובינציית אנז'וּ לשעבר אשר מוכלת כולה בתוך מחוז המיין-ולואר.
* פרובינציית מיין לשעבר אשר מוכלת בעיקר במחוזות מיין וסארת.
* חלק פרובינציית פוּאטוּ לשעבר, באזור מחוז ואנדה, אם כי רוב שטח הפרובינציה נפל בחבל פואטו-שראנט.
* חלק מפרובינציית פארש ההיסטורית, הנופל בשטח מחוז סארת.
* חלק קטן מפרובינציית טוּריין לשעבר, הנופל בשטח מחוז מיין-ולואר. רוב השטח מהווה חלק מחבל סאנטר-עמק הלואר.

טירות עמק הלואר המפורסמות ממוקמות דווקא באזור סאנטר-עמק הלואר, ולא בחבל זה.

## כלכלה

הדיג והחקלאות תמיד היו חשובים בכלכלה המקומית. במאה ה-19 הצטרפו גם תעשיות המטלורגיה ובניית האוניות, אלה תפסו חלק נכבד ממנה. כיום כלכלת האזור היא החמישית בגודלה במדינת צרפת. החוזק והיציבות שלה מיוחסים לגיוון המגזרים התעשייתיים, כמו גם לתנופת מגזר השירותים. בנוסף, האזור נמצא בחזית הלאומית מבחינת יזמות.

מבחינת מגזר החקלאות, האזור נמצא במקום השני בצרפת (10% מהייצור הצרפתי), במיוחד במוצרים מן החי (בקר, חלב, חזיר ועופות). האזור גם נודע בייצור יינות לבנים.

## פוליטיקה

היות שלאזור מסורת קתולית שמרנית, על-פי-רוב הימין בצרפת הוא שמנהל אותו. למרות זאת, הימין הפסיד את האזור לראשונה בבחירות האזוריות ב-2004. הרוב השמאלני בחר בסוציאליסט ז'אק אוקסיאט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:צרפת: חבלים
ציקלומטר

שמאל|250px|ממוזער| הציקלומטר משנת (1934), אשר נוצר על ידי רייבסקי על מנת לקטלג את האופי המחזורי של תמורות האניגמה

**ציקלומטר** הוא התקן שתוכנן בערך בשנת 1934 על ידי מריאן רייבסקי, מהאגף הגרמני של הביורו שיפרוב הפולני, ונועד לאפשר פענוח של טקסטים שהוצפנו באמצעות האניגמה.
הציקלומטר שימש להכנת קטלוג של אורך ומספר המחזורים עבור כל 17,576 המיקומים של הרוטורים עבור רצף נתון שלהם. מאחר שהיו 6 רצפים אפשריים, המפרט שנוצר אשר כונה "מפרט כרטיסים", הכיל
סך של 6×17,576 = 105,456 כניסות. הכנת הקטלוג, על פי עדותו של רייבסקי, "הייתה מייגעת וארכה יותר משנה, אולם כאשר לבסוף הקטלוג היה מוכן... היה ניתן להשיג את המפתחות היומיים תוך בערך 15 דקות".

ב-1 בנובמבר 1937, שינו הגרמנים את ה"משקף". הדבר כפה על לשכת ההצפנה להתחיל לייצר קטלוג כרטיסים חדש. לפי עדותו של רייבסקי, הייתה זו "מטלה אשר גזלה, כנראה בשל ניסיוננו הרב, פחות משנה". אבל, ב-15 בספטמבר 1938, שינו הגרמנים לחלוטין את ההליך להצפנת מפתחות הודעה. כך הפכה שיטת קטלוג הכרטיסים לחסרת תועלת. הדבר הוביל להמצאת מכונת הבומבה על ידי רייבסקי, וכן להמצאת הנייר המנוקב על ידי הנרי זיגלסקי.

## מקורות



*Władysław Kozaczuk, *Enigma: How the German Machine Cipher Was Broken, and How It Was Read by the Allies in World War Two*, edited and translated by Christopher Kasparek, Frederick, MD, University Publications of America, 1984, especially pp. 242 and 284-87 on the cyclometer.



## קישורים חיצוניים

* "האניגמה הפולנית המשוכפלת"
* אודות האניגמה מאתר ה NSA
* הפרצה של האניגמה מאת יאן בורי 
* האניגמה והמודיעין
* www.enigmahistory.org 
* ביל מוסטן, "פענוח צפנים וכלי נשק סודיים במלחמת העולם השנייה"
*סקירה קצרה של טכנולוגיית המחשוב בין השנים 1930 - 1939 

קטגוריה:ביון
קטגוריה:הצפנה
קטגוריה:תקיפות קריפטוגרפיות
אלחנדרו גונסלס איניאריטו

**אלחנדרו גונסלס איניאריטו** (בספרדית: **Alejandro González Iñárritu**; נולד ב-15 באוגוסט 1963) הוא תסריטאי, במאי ומפיק קולנוע מקסיקני, זוכה שני פרסי אוסקר לבמאי הטוב ביותר ושני פרסי גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר, אחד משלושת הבמאים הידועים כ"שלושת האמיגוז" (יחד עם אלפונסו קוארון וגיירמו דל טורו).

## קורות חייו
נולד במקסיקו סיטי. החל את הקריירה כ-DJ בתחנת רדיו פופולרית במקסיקו בשנת 1984. בסוף שנות השמונים עבד כמלחין סרטי קולנוע מקסיקנים. הוא למד קולנוע בארצות הברית. בשנות התשעים החל להפיק ולביים בטלוויזיה המקסיקנית. ב-1996 ביים סרט ספרדי קצר, בן 44 דקות, אותו גם הפיק. ארבע שנים אחר כך ביים את סרטו הראשון, "אהבה נושכת", שהיה מבט על פני החברה המקסיקנית, הבנוי כשלושה סיפורים שונים. המבקרים הרעיפו תשבחות על סרט הבכורה של גונסלס איניאריטו, והוא זכה ב-11 פרסי האוסקר המקסיקני, פרס הסרט הזר באוסקר הבריטי, זכייה בשני פרסי פסטיבל קאן ומועמדות לפרס האוסקר לסרט הזר.

לאחר מכן היה שותף לעשיית הסרט "11'09"01 September 11" משנת 2002, שהיה אסופת אפיזודות של 11 במאים בולטים ממדינות שונות המגיבים לאירועי הטרור של ה-11 בספטמבר ודנים ביחסים שבין המערב לעולם השלישי. גונסלס איניאריטו ייצג בסרט את מדינתו - מקסיקו.

ההתעניינות הבינלאומית בסרטו "אהבה נושכת" הביאה להתעניינות אמריקאית בקולנוע המקסיקני, וגונסלס איניאריטו נקרא לביים סרט אמריקני. הוא הסכים, וביים את "21 גרם", הדומה בסגנונו ל"אהבה נושכת", כשעסק במספר סיפורים של אנשים המנסים לשרוד את החיים, כשתאונת דרכים אחת קושרת את גורלם. נעמי ווטס ובניסיו דל טורו שכיכבו בסרט קיבלו על תפקידם מועמדות לפרס האוסקר.

ב-2006 עלה לאקרנים סרט חדש בבימויו, "בבל", העוסק בארבעה סיפורים המתרחשים בארבעה מקומות שונים בעולם: מרוקו, ארצות הברית, מקסיקו ויפן, בו מככבים בראד פיט, קייט בלאנשט וגאל גרסיה ברנאל. הסרט זכה בפסטיבל קאן 2006 בפרס הבימוי וחבר השופטים, ובנוסף קיבל 7 מועמדויות לפרס גלובוס הזהב, כמו גם 7 מועמדויות לפרס האוסקר, כולל לגונסלס איניאריטו עצמו, על הבימוי.

ב-2017 הפיק איניאריטו את סרטו החדש של הבמאי הישראלי תום שובל.

## פרסים
בינואר 2015 זכה איניאריטו בפרס התסריט הטוב ביותר בטקס גלובוס הזהב על תסריט הסרט "בירדמן" שכתב ביחד עם ניקולאס גיאקובון, אלכסנדר דינלאריס וארמנדו בי. בפברואר 2015 זכה בפרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר על הסרט, באותו הטקס זכה איניאריטו גם בשני פסלונים נוספים על התסריט המקורי ובפרס הסרט הטוב ביותר עבור הפקת הסרט בצוותא עם ג'ון לשר וג'יימס סקוצ'דופול.

ב-2016 זכה בפרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר, בפרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר וכן בפרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר עבור הסרט "האיש שנולד מחדש".

## פילמוגרפיה
*אהבה נושכת (2000)
*21 גרם (2003)
*בבל (2006)
*ביותיפול (2010)
*בירדמן (2014)
*האיש שנולד מחדש (2015)
*בארדו: תיעוד שקרי של קומץ אמיתות (2022)
*דיגר (2026)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
*  
* 

קטגוריה:במאי קולנוע מקסיקנים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע מקסיקנים
קטגוריה:מפיקי קולנוע מקסיקנים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הבימוי הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המקורי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: במאים
קטגוריה:זוכי פרס ACTAA: הבמאי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס ACTAA: התסריטאי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר
קטגוריה:מקסיקנים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:מקסיקנים ממוצא ספרדי
קטגוריה:ילידי 1963
קטגוריה:זוכי אוסקר: הישגים מיוחדים
ארטורו בנדטי מיכלאנג'לי

**ארטורו בֶּנדֶטי מיכֶּלאנג'לי** (Arturo Benedetti Michelangeli) (5 בינואר 1920 – 12 ביוני 1995) היה פסנתרן איטלקי, מגדולי הפסנתרנים במאה ה-20. מיכלאנג'לי נחשב לפסנתרן האיטלקי החשוב ביותר בדורו.

## ביוגרפיה
מיכלאנג'לי נולד בבְּרֶשָה (Brescia) שבצפון איטליה לאב שהיה מורה למוזיקה. סבתו מצד אמו הייתה יהודייה ילידת אודסה. בגיל שלוש החל את דרכו המוזיקלית בכינור, אך במהרה החליף אותו לטובת הפסנתר. בגיל 10 החל מיכלאנג'לי את לימודיו בקונסרבטוריון של מילאנו, וכעבור שלוש שנים בלבד הייתה בידיו תעודת הגמר. בהיותו בן 19 זכה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית לפסנתרנים בז'נבה. יושב ראש חבר השופטים בתחרות, הפסנתרן אלפרד קורטו, כינה אותו "ליסט החדש".

לאחר הזכייה יצא מיכלאנג'לי לסיבובי הופעות ברחבי הגלובוס, אך אלה נקטעו בזמן אירועי מלחמת העולם השנייה. ישנן גרסאות סותרות לגבי פועלו של מיכלאנג'לי בשנות המלחמה. הוא עצמו טען (וכך כתוב בביוגרפיה הרשמית שלו, המופצת על ידי דויטשה גרמופון) כי שירת כטייס בחיל האוויר האיטלקי עד כניעת איטליה לבעלות הברית, ולאחר מכן היה חבר המחתרת האנטי-פשיסטית שפעלה נגד שרידי הכיבוש הגרמני. הוא הוסיף כי הגרמנים כלאו אותו במחנה ריכוז לאחר שהשתלטו על חלקים מאיטליה, ואף הלקו אותו על זרועותיו לאחר שנודע להם שהוא פסנתרן.

מאידך, קיימות הקלטות שלו משנות המלחמה עם מנצחים גרמנים ותזמורות גרמניות, ואף נמצאה עדות לכך שב-1943 הופיע בקונצרט במסגרת סדרת מנויים של הפילהרמונית של ברלין. הפסנתרן ארתור רובינשטיין כינה אותו "משתף פעולה" ומחה על הופעותיו בניו יורק ב-1948. עברו שנים עד שהמתח בין השניים התפוגג והם נעשו ידידים.

## מיכלאנג'לי כמורה

קריירת ההופעות של מיכלאנג'לי נקטעה בפעם השנייה כאשר חלה הרעה במצבו הבריאותי בתחילת שנות ה-50. במשך תשע שנים לא הופיע כלל, ואת עיקר מרצו השקיע בהוראה. הוא הקים אקדמיה בינלאומית לפסנתרנים בעיר הולדתו בְּרֶשָה, ומאוחר יותר, בשנות ה-60, לימד באַרֶצוֹ. הוא לא גבה שכר לימוד מתלמידיו ואף מימן את שהותם מכספו. מיכלאנג'לי היה נערץ על תלמידיו, הורה להם להתאמן שעות רבות בכל יום ולימד אותם, בנוסף למוזיקה, על יין ואוכל משובח. שניים מתלמידיו מאוריציו פוליני ומרתה ארחריץ'. נמנים עם הפסנתרנים החשובים והמצליחים ביותר.

## מיכלאנג'לי כפסנתרן

מיכלאנג'לי היה ידוע כפסנתרן בעל יכולות אדירות. שליטתו הטכנית הייתה מעבר ליכולת לנגן בדייקנות מרבית את היצירות המסובכות ביותר לנגינה. הוא ידע להפיק מהפסנתר עושר של צלילים ומרקמים ולגרום למאזיניו להיכנע לפרשנויותיו. יחסיו עם הקהל היו שונים במהותם מאלה של פסנתרנים כגון רובינשטיין או הורוביץ. הוא סירב להתחנף לקהל בכל צורה שהיא, מרגע שעלה לבמה ועד שירד ממנה. הוא הגיב בתנועות ביטול לתשואותיו, וניגן כאילו היה לבד, בעולמו שלו. גם כאשר בריאותו הייתה תקינה, קונצרט בנגינתו היה מחזה נדיר. הופעות שקבע התבטלו על ימין ועל שמאל בהנמקות בריאותיות.

מבקרי מוזיקה נחלקו בדעותיהם לגבי מיכלאנג'לי, בעיקר בגלל הניכור והריחוק בנגינתו. הוא ספג ביקורות גם בשל הרפרטואר המצומצם שלו, אותו שב וניגן הופעה אחר הופעה. הקונצ'רטי אותם ניגן עם תזמורות היו בדרך כלל זה מאת ראוול בסול מז'ור, ומאת שומאן בלה מינור.

מיכלאנג'לי הלך לעולמו בלוגאנו שבשווייץ בשנת 1995.

## קישורים חיצוניים
* 

* האתר הרשמי של מיכלאנג'לי
* 
* 
* , 
* 
* 
* 
* 
* 
* 


* Anthony Tommasini, Arturo Benedetti Michelangeli, Reclusive Pianist, Is Dead at 75, *[[הניו יורק טיימס]]*, June 13, 1995


## הערות שוליים

קטגוריה:פסנתרנים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1920
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1995
הגייזר הגדול

שמאל|ממוזער|250px|התפרצות הגייזר הגדול, בגובה של מעל ל-60 מטר
**הגייזר הגדול** (אנגלית: **Grand Geyser**), הוא גייזר באגן הגייזרים העילי בילוסטון, ארצות הברית. גייזר זה נחשב למרשים במיוחד, מכיוון שהוא הגייזר הניתן לחיזוי המתפרץ לגובה הרב ביותר בעולם. התפרצויותיו נובעות מלחצים גבוהים באזור תעלת הגייזר לבריכה שמעל, שגורמים להתפרצות חזקה ואלימה של הגייזר. התפרצויותיו נמשכות יותר מ-7 דקות לגבהים משתנים. הגייזר מגיע לשיא גובהו (60 מטר או יותר) בתחילתן.

הגייזר מתפרץ בין 1 ל-4 פעמים בכל סדרת התפרצויות, אך שיאו הגיע ל-11 התפרצויות. ההתפרצות השנייה לרוב גבוהה וקצרה יותר מהראשונה.

חיזוי הגייזר מסובך, מכיוון שכמות המים המגיעה למאגרים בזמן מסוים היא משתנה, בדומה לרוב הגייזרים מסוג גייזר מזרקה. הגייזר מתפרץ פעם אחת כל יום והדיוק במועד החיזוי הוא של 7 שעות. לרוב מתפרץ הגייזר בטווח של שעתיים או פחות מהמועד המשוער.

יש שני סימנים להתפרצות קרובה של הגייזר: האחד, גייזר הטורבן (Turban), שמתפרץ אחת ל-20 דקות לאחר תחילת פתיחת חלון ההזדמנויות. כשהוא מתפרץ, הוא מתריע על התפרצות קרובה של Grand, אך לא תמיד זה כך. אם Grand לא התפרץ, צריך לחכות עוד 20 דקות לאחר כיבוי הגייזר Turban.
הסימן השני הוא פתח פליטה משני, שמתפרץ ממש לפני תחילת ההתפרצות של Grand או מעט אחריה. גייזר זה פולט בעיקר קיטור.

סימן נוסף שפועל רק לפעמים הוא הבריכה שממנה מתפרץ הגייזר עצמו: זמן קצר לפני התפרצות ה-Grand עולה על גדותיה הבריכה שממנה הוא פורץ. ההתראה האחרונה היא רתיחה מסוימת של המים. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גייזרים
קטגוריה:ילוסטון
בולנט אג'וויט

**מוסטפא בּוּלֶנט אֶג'וויט** (בטורקית: **Mustafa Bülent Ecevit**; 28 במאי 1925 – 5 בנובמבר 2006) היה ראש ממשלת טורקיה במשך ארבע כהונות, בין השנים 1974 ל-2002. אג'וויט, שהיה גם משורר, מחבר ועיתונאי, כיהן בתפקיד ראש הממשלה ב-1974, ב-1977, מ-1978 עד 1978 ומ-1999 עד 2002. הוא היה מנהיג מפלגת העם הרפובליקאית (CHP) ובהמשך גם מנהיג מפלגת השמאל הדמוקרטית. אחרי ההפיכה הצבאית ב-1980, נאסר עליו להשתתף בחיים הפוליטיים אך במשאל עם שהתקיים שבע שנים לאחר מכן בוטלה ההגבלה והוא שב לשלטון.

## חייו האישיים
אג'וויט נולד באיסטנבול לאב שהיה פרופסור לרפואה משפטית באוניברסיטת אנקרה. בשנת 1944 הוא סיים את לימודיו בבית הספר האמריקאי "רוברט סקול" והחל לעבוד כמתורגמן במשרד הראשי של לשכת העיתונות. הוא נישא לבת כיתתו רשאן אראל ב-1946. באמצע שנות החמישים הוא נסע לארצות הברית הודות למלגה שקיבל ממחלקת המדינה שלה, ועבד כעיתונאי בשני עיתונים בצפון קרוליינה.

אג'וויט לא היה רק פוליטיקאי אלא גם סופר, משורר ומתרגם. הוא למד סנסקריט, בנגלי ואנגלית ותרגם את כתביהם של רבינדרנת טאגור, ת"ס אליוט וברנרד לואיס לטורקית. העובדה שלא למד מעולם באוניברסיטה לא פגמה באיכות תרגומיו, אם כי מנעה ממנו להתמודד למשרת נשיא טורקיה.

## בפוליטיקה
שמאל|ממוזער|150px|קברו של אג'וויט בבית העלמין הממלכתי
אג'וויט נבחר לאספה הלאומית הגדולה של טורקיה בפעם הראשונה ב-1957. בין השנים 1961–1965 היה שר העבודה ותרם להסדרת הזכות להתאגדות ולשביתה בחוק. ב 1966 היה למזכ"ל מפלגת העם הרפובליקאית. בשנת 1971 התפטר ממשרתו במחאה על החלטת מפלגתו לתמוך בממשלה זמנית שנוסדה בשל הפיכה צבאית. שנה לאחר מכן הוא ירש את איסמט אינני בראש מפלגתו והיה לראש ממשלת קואליציה עם מפלגת ההצלה הלאומית של ארבקאן. ממשלה זו זכורה ביותר בשל הוראתה לפלוש לקפריסין ב-20 ביולי 1974.

בהפיכה צבאית שהוביל הגנרל קנן אוורן הודח אג'וויט ממשרת ראש הממשלה ב-12 בספטמבר 1980. משאל עם שנערך ב-1987 הסיר את האיסור על השתתפותו בפוליטיקה והוא היה ליו"ר מפלגת השמאל הדמוקרטי, במקום אשתו. מפלגה זו לא נכנסה לפרלמנט בבחירות 1987 ובבחירות 1991 זכתה ב-7 מושבים בלבד. בחירות 1995 היו מוצלחות יותר ואז זכתה מפלגתו ב 75 מושבים מתוך 550. אג'וויט היה לסגן ראש הממשלה בממשלתו האחרונה של מסוט ילמז. בשנים 1998–1999 הוא היה לתקופה קצרה ראש הממשלה בפועל עד לבחירות 1999. לפני בחירות אלה נתפס עבדוללה אג'לאן, מנהיג ה-PKK, והדבר העלה את האהדה לאג'וויט והקנה למפלגתו את מספר המושבים הרב ביותר בפרלמנט. אג'וויט כיהן בפעם האחרונה כראש ממשלה בקואליציה עם מפלגת המולדת של ילמז ועם מפלגת התנועה הלאומית של בהצ'לי.

ממשלתו האחרונה ביצעה מספר רפורמות לייצוב כלכלת טורקיה והכינה את הקרקע לשיחות עם האיחוד האירופי. עם זאת, הקשיים ביישום הרפורמות קרעו קרעים בקואליציה של אג'וויט והכריחו אותו לפזר את ממשלתו ולערוך בחירות חדשות בשנת 2002. בבחירת אלה כבר היה ברור שאג'וויט זקן ותשוש, ומפלגתו לא נכנסה כלל לאספה הלאומית. הוא פרש מהפוליטיקה ב-2004.

ב-18 במאי 2006 נתקף בשבץ מוחי ואושפז בבית החולים הצבאי גולנה באנקרה כשהוא בתרדמת. הוא מת ב-5 בנובמבר אותה שנה בשל כשל נשימתי בעודו חסר הכרה. לווייתו נערכה שישה ימים לאחר מכן, והוא נקבר בבית העלמין הממלכתי של טורקיה באנקרה, בלוויית ענק שהשתתפו בה כמיליון איש.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת טורקיה
קטגוריה:שרי העבודה של טורקיה
קטגוריה:חברי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הממלכתי של טורקיה
קטגוריה:מסדר כוכב רומניה
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1925
קטגוריה:טורקים שנפטרו ב-2006
הסכם בולוניה

ממוזער|שמאל|סמליל הסכם בולוניה|120px
ממוזער|230px
**הסכם בולוניה**, קרוי גם "תהליך בולוניה", הוא אמנה בין האוניברסיטאות במדינות אירופה השונות, הנועד לצורך הכרה הדדית בתוכניות לימוד ותארים אקדמיים. לשם כך נוצרה תוכנית ליישום הדרגתי, עם תאריך יעד להשלמה בשנת 2010, של סטנדרטיזציה והתאמה של קורסים ונקודות זכות אקדמיות עבור תארים זהים ברחבי היבשת. תוחלת הסכמה זו בהכרה מיידית ופשוטה בערכם של לימודים אקדמיים אשר התקיימו במדינות אירופאיות שכנות, וזאת חרף הבדלי שפה, תרבות ומקום. הבנה זו אינה עניין של מה-בכך, שכן עד לתהליך בולוניה נדון היה כל מקרה לגופו. התהליך אינו יוזמה של האיחוד האירופי, והמדינות המיישמות אותו אינן בהכרח חברות בו.

אחד התוצרים של ההסכם הוא בביטולו של התואר "דיפלומה", אשר היה תואר סטנדרטי מזה מאות שנים במספר גדול של מדינות מרכז אירופאיות, בעיקר באלו הדוברות גרמנית, והחלפתו בתארים האנגלו-סקסיים "בוגר" ו"מוסמך" (BA & BSc ו-MA & MSc, בהתאמה).

האחדַת התהליך האקדמי באירופה הוא תהליך המאפשר לשוק האירופאי להעריך ולהעסיק עובדים אקדמיים מארצות שכנות, וכן להסתמך על מוצרים אקדמיים, כדוגמת מחקרים מדעיים וחברתיים, והוא תהליך נוסף ומשמעותי בהפיכתה של אירופה לפדרציה הרב-לאומית הקרויה האיחוד האירופי. הסכם בולוניה קרוי על שם המקום בו הוחלט על התהליך, באוניברסיטת בולוניה, בשנת 1999, ב"הצהרת בולוניה"  של מספר מדינות אירופאיות. על ההסכמה הראשונית חתמו 29 מדינות, ובהמשך הצטרפו לאמנה מדינות נוספות.

מדינת ישראל השתתפה בדיונים על תקן "משקיפה" בלבד ולא לצורך יישום או התייחסות. רצון ראשוני ליישום תהליך בולוניה החל בארץ בשנת 2006, אולם מעולם לא קיבל ביטוי ממשי. עם השנים, נגוזה כוונה זו ואין תאריך יעד ליישום עקרונות דומים לאלו אשר יושמו בתהליך בולוניה, אם בכלל. על-פי גופי ההסכם הרשמיים אין לישראל תוקף כחברה עתידית בהסכם משום היותה מחוץ לגבולותיה הגאוגרפיים של יבשת אירופה.

מאחר שמדינת ישראל אינה מאמצת מרצון את מסקנות תהליך בולוניה, קיימת הערכה לפיה עלול להיווצר מצב בעייתי עבור סטודנטים ישראלים בהערכת התארים האקדמיים שהתקבלו בישראל, אם ירצו להמשיך את לימודיהם באירופה.
חוסר התאמה בהערכת תארים אקדמיים קיים כבר עתה בלימודים לתואר "מוסמך" בפקולטות רבות בארץ, בהן תפח עם השנים היקף הלימודים לכזה אשר אינו תואם את התארים המקבילים לו באירופה. כמו כן, בולטת הבעיה בהכרה בלימודי אדריכלות בארץ, אשר נמשכים לאורך 5 שנות לימוד ומסתיימים בתואר "בוגר" בלבד.

ברחבי העולם בולט יישום חלקי או דומה של התהליך גם באקדמיות נוספות מחוץ ליבשת אירופה, כגון ברחבי צפון-אמריקה, סין, יפן, אוסטרליה ואף במדינות המזרח-התיכון.

## ראו גם
* השיטה האירופית לצבירה והעברת ניקוד אקדמי
* אינטרנציונליזציה בחינוך

## קישורים חיצוניים

* 
* ישראל מצטרפת להסכם בולוניה, כתבה - מתוך וואלה, 20.12.06
* תהליך בולוניה, מאמר, או"פ, עדכן - גיליון האו"פ, מס' 45, ינואר 2007 

בולוניה
בולוניה, הסכם
בולוניה, הסכם
קטגוריה:בולוניה
קטגוריה:תארים אקדמיים
מוטות מנייה

[ממוזער|300px|[יאנג חווי משולש פסקל, כפי שהוצג על ידי זו שיג'י בשנת 1303, באמצעות מספרי מוטות]]
**מוטות מנייה** שימשו בסין העתיקה לפני המצאת החשבונייה. השיטה שבה מספר מיוצג באמצעות מוטות מנייה קרויה **שיטת מספור המוטות**. השיטה עושה שימוש במיקום עשרוני. הספרות 1 עד 9 מיוצגות בשני אופנים :

קובץ:countingrod.png

כתלות במיקום שלהם. למשל 126 מיוצג על ידי ⊤=| במקום על ידי ⊤||| . בדרך כלל מוטות אדומים משמשים למספרים חיוביים. מוטות שחורים משמשים למספרים שליליים.

מוטות מנייה יכולים לשמש למגוון רחב של חישובים ביניהם מציאת ערכו של *[[פאי|π]]* ופתרון מערכת משוואות ליניאריות. כתוצאה מכך, התו 籌 מקושר תדיר עם הרעיון של התכנון בסינית. למשל, "מדע השימוש במוטות מנייה" 運籌學 אינו אודות מוטות מנייה: משמעותו מחקר מעשי.

בשלב מסוים, התפתחה שיטת ספירה המבוססת על מוטות המנייה אך נכתבת ולא תלויה במוטות עצמם. בשיטה זו התווסף גם המספר אפס בצורת מעגל. לפני הכנסת הספרה 0, לא הייתה דרך להפריד בין 10007 ו-107, למשל, למעט הכנסת רווח גדול יותר בין 1 ו-7, כך שהוספת המספר פישטה את הכתיבה. במאה ה-13, בתקופת שושלת סונג, נוצרה גרסה שונה לספרות המוטות, שברבות הימים התפתחה לספרות הסוג'ואו.

## קישורים חיצוניים


* Chinese Rod-Numeral System


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סין: המצאות
קטגוריה:מקלות ספירה
שגית אמת

ממוזער|שגית אמת 2025
**שגית אמת** (נולדה ב-19 באוגוסט 1969) היא סופרת, מחזאית ושחקנית ישראלית.

## ביוגרפיה
שגית אמת נולדה וגדלה בחולון, בוגרת תיכון איילון בעיר, השתתפה במשלחת הקיץ של תנועת הצופים לארצות הברית, ולאחר שירותה הצבאי סיימה את לימודיה בבית הספר למשחק "בית צבי", ולמדה פסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה.

ספרה "השחר של גאיה", השזור פרטים ביוגרפיים מתקופת נעוריה וממאבקה האישי במחלת הסרטן, זיכה אותה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער בשנת 2000 ובפרס לאה גולדברג ב-2001, ואף עובד למחזה, אותו ביים מישה לוריה בתיאטרון אורנה פורת בשנת 2002.

בשנת 2016 יצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים ספרה "ימים לראות", רומן למבוגרים המגולל פרקים בחייה של צעירה עיוורת. אמת זכתה בפרס ראש הממשלה ע"ש לוי אשכול (פרס היצירה לסופרים עבריים) על ספרה זה.

כתבה וביימה את המחזה "בגלל הלילה", הצגה שהחלה בשנת 2008 כהפקה שנה ג' בסמינר הקיבוצים, הוצגה כהצגה-אורחת בתיאטרון הסימטה, והחל מיוני 2012, בתיאטרון הבימה. ההצגה עוסקת בלילה האחרון בחייה של תרצה אתר, בו היא נזכרת בשלבים שונים בחייה. הייתה מועמדת לפרס המחזה במסגרת פרס קיפוד הזהב לשנת 2012.

כתבה יחד עם שותפתה שירלי יובל-יאיר, מופע אישי על חייהן כנשים, שבו מופיעות שתיהן בשיר ובמשחק, הנקרא "כשתגדלי תביני".

כתבה יחד עם יפעת זנדני צפריר את המחזה "חלומות של פח", שהועלה לראשונה בשנת 2010 בתיאטרון הארצי לנוער, בבימויה של זנדני צפריר.
ב-2016 כתבו אמת וזנדני צפריר גם את הרוויו "מותק של פסטיבל 9" - מחזמר לילדים בעקבות שיריה של נורית הירש.

לאורך השנים השתתפה כשחקנית בהצגות רבות, בהן: "שבועת האדרה", "יצרים", "החקירה", "יומולדת שמח" ב"תיאטרון צוותא", "רכבת ההצלה", "השחר של גאיה", "ילדה של שבת", "העדי של עדי", פסטיבל "פותחים מסך" בתיאטרון בית ליסין. אמת גילמה דמויות רבות גם על המסך:
בשנים 1994–1997 גילמה את שולי בסדרת הטלוויזיה המצליחה איצ'ה, לצד ספי ריבלין ועליזה רוזן, הסדרה עלתה לשידור בראשית הערוץ השני עבור הזכיינית רשת.
בשנת 1999 שיחקה בסרט הקולנוע "לתפוס את השמיים". בשנים 2001–2003 שיחקה בסדרה "שבתות וחגים". בשנת 2004 שיחקה אמת בסרט הקולנוע "אינקוגניטו". בשנת 2005 שיחקה בסרט הטלוויזיה "המכשפה מרחוב מלצ'ט" ובאותה שנה שיחקה בסדרה "פרשת השבוע". הופיעה כשחקנית גם בפרסומות מסחריות.

מנחת סדנאות כתיבה וסדנאות ביבליותרפיה למבוגרים.

אמת מתגוררת בהוד השרון, נשואה ואם לשלושה.

## ספרים
* "השחר של גאיה" (כתר, 2000) 
* "חלומות פיל" (הוצאת ספרית הפועלים, 2005) 
* "ימים לראות" (הוצאת ידיעות ספרים 2016) 

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון אילון/חדש (חולון)
קטגוריה:בוגרי תיכון אילון/חדש (חולון)
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:זוכות פרס זאב
קטגוריה:זוכי פרס זאב
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:זוכות פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:זוכי פרס לאה גולדברג
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:הוד השרון: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1969
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
אולד פיית'פול

ממוזער|202x202px|התפרצות הגייזר ב־1948
שמאל|ממוזער|176x176px
**אולד פיית'פול** (באנגלית: **Old Faithful Geyser**, כלומר "הזקן הנאמן") הוא גייזר באגן הגייזרים העילי שבפארק הלאומי ילוסטון, שנחשב לגייזר המפורסם בעולם. שמו ניתן לו בשנת 1870, וכך היה לגייזר הראשון בפארק בעל שם. הוא נקרא כך משום שהוא מתפרץ בהתמדה בתדירות גבוהה מאוד. הסיבה לכך היא שכמויות מים קבועות זורמות במרווחי זמן קבועים לתוך מאגרי המים של הגייזר, והוא אינו חולק את מאגר המים שלו עם שום גייזר אחר. גובהו כ־2,240 מטרים מעל פני הים.

בהתפרצויותיו, הגייזר פולט בין 14 ל־32 אלף ליטרים של מים רותחים לגובה של 30 עד 55 מטר למשך דקה וחצי עד חמש דקות. גובה ההתפרצות הממוצע שלו הוא 44 מטרים. נרשמו יותר מ־137,000 התפרצויות כאלו של הגייזר. הוא אינו הגייזר הכי גבוה או גדול בפארק (התואר הזה שמור לגייזר ספינת הקיטור), אך הוא הפופולרי ביותר בגלל תדירות ההתפרצויות הגבוהה שלו.

מרווח הזמן בין התפרצויותיו של הגייזר הוא כ־65 עד כ־92 דקות כשהממוצע הוא 91 דקות. בהתאם למשך ההתפרצות האחרונה, ניתן להעריך את מועד ההתפרצות הבאה, עד כדי סטייה של כ־10 דקות.

בין השנים 1983 ל־1994 הורדו ארבעה גשושים ומכשירי וידאו עם אמצעי מדידה של לחץ וטמפרטורה אל הבריכה של הגייזר. הטמפרטורה שהתקבלה בעומק של 22 מטר הייתה 118 מעלות צלזיוס. מכשירי הווידאו הורדו לעומק של כ־13 מטר כדי לראות את התעלה. חלק מהתהליכים נצפו בזמן יצירת ערפל. הסיבה לכך היא שהאוויר הקר מלמעלה, בתוספת האוויר החם מלמטה, יצרו מטען טעון של מים שהתרחב מלמטה ויצר קיטור ומים חמים מאוד בתעלה בטמפרטורה הנדירה של 129 מעלות צלזיוס.

## ראו גם
אולד פיית'פול (קליפורניה)

## קישורים חיצוניים

* מצלמת רשת של הגייזר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גייזרים
קטגוריה:ארצות הברית: שמורות טבע
קטגוריה:ילוסטון
פרדניזון

**פרדניזון** (באנגלית: **Prednisone**) היא תרופה סינתטית, קורטיקוסטרואידית, הניטלת בדרך כלל ב או תוך שריר עורי. התרופה משמשת לטיפול במצבים רפואיים רבים. האפקט העיקרי של פרדניזון הוא תגובה פרמקולוגית אנטי-דלקתית רב מערכתית, על ידי אפקט גלוקוקורטיקואידי. פרדניזון הוא קדם-תרופה: בכבד הפרדניזון הופך לפרדניזולון שהוא הסטרואיד הפעיל.

## שימוש
פרדניזון יעיל במיוחד בדיכוי מערכת החיסון. כלומר, הוא תרופה מדכאת-חיסון, בה משתמשים לצורך דיכוי התגובה הדלקתית של הגוף או הפחתתה. הוא משמש במחלות אוטואימוניות, מחלות דלקתיות חריפות שאינן ממקור זיהומי (לדוגמה אסתמה ריאתית), מניעת דחיית שתל ועוד.

## היסטוריה
הפרדניזון הומצא בראשית שנות ה-50, על ידי ארתור נוביל במעבדות חברת התרופות שרינג (Schering). ב-1955 פרסם עם חבריו כי החומר פעיל פי 3 עד 4 מקורטיזון והידרוקורטיזון. נוביל הראה שחלק גדול מתופעות הלוואי של קורטיזון, אגירת מים, עליית לחץ דם, והחלשות שרירים, יכולים להימנע על ידי חימצון מולקולת הקורטיזון לפרדניזון. התרופה שווקה לראשונה על ידי שרינג באמצע שנות השישים.

## תלות
בנטילה ממושכת של מעל 7 ימים, נוצרת תופעה של דיכוי בלוטת האדרנל, מצב שבו הגוף לא יכול לייצר קורטיקוסטרואידים אנדוגניים. החוסר ביצור אנדוגני גורם לתלות בהמשך אספקת הפרדניזון על ידי הנוטל. מסיבה זאת ועוד, יש להמעיט בנטילת קורטיקוסטרואידים. במקרה של נטילה ממושכת ישנה חשיבות קריטית להורדה הדרגתית במינון לפני ההפסקה המוחלטת. הפסקה חדה של נטילת פרדניזון לאחר תקופה ממושכת עלולה להוביל למחלת אדיסון המופיעה בצורה חריפה, מצב המסכן חיים.

## תופעות לוואי
תופעות לוואי לטווח קצר: תחושת ריחוף וסחרור קל, עליה ברמות גלוקוז בדם, בצקות, הפרעות שינה ולעיתים נדירות מאוד מאניה. תופעות לוואי לטווח ארוך: תסמונת קושינג, תחושת רעב וצמא, שתן לעיתים קרובות, השמנה מוגזמת, דלדול עצם, גלאוקומה, קטרקט, סוכרת סוג II, דיכאון בזמן ההפסקה וסיכון מוגבר להתקף לב.

הוראות הנוגעות לתופעות לוואי שיש לשים אליהם תשומת לב יתרה:
* אולקוס - לכן יש לקחת פרדניזון על קיבה מלאה או בלוויית כדורים למניעת חומציות בקיבה.
* זיהום - פרדניזון מחליש את יכולת הגוף להגיב לזיהומים ולכן אסור בזמן זיהום.
* אינסומניה - על מנת לחקות את משטר הסטרואידים האנדוגני מומלץ ליטול את התרופה בבוקר.

## ראו גם
* טיפול הורמונלי
* קורטיזול

## קישורים חיצוניים

* עלון לצרכן של פרדניזון

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
דדווד

**דדווד** (אנגלית: **Deadwood**) היא סדרת דרמה המשכית אמריקאית מבית HBO שמתארת את קורותיו של המחנה "דדווד" באזור הגבעות השחורות של טריטוריית דקוטה, מערב ארצות הברית, בסביבות שנת 1876. המחנה הוקם לאחר גילוי זהב באזור, והיה בית למחפשי הזהב הרבים. הסדרה מתארת את מחנה הספר ב"מערב הפרוע", בעודה מתמקדת בזונות, בבעלי הבארים ובמהגרים. הסדרה מבוססת בחלקה על דמויות היסטוריות ואירועים אמיתיים.

בעונה הראשונה בולטים סיפוריהם של סת בולוק וסול סטאר, שמגיעים לדדווד מעיר אחרת כדי להקים בה חנות כלבו. אל דדווד מגיעים באותה תקופה, ובאותה שיירה, ביל היקוק הפראי, קלמיטי ג'יין וצ'ארלי אטר, בדומה להתרחשויות ההיסטוריות. בעונה השלישית מתמקדת הסדרה במאבק של המחנה דדווד נגד השלטונות שמנסים להפוך אותה לעיר משלמת מיסים.

"דדווד" הייתה מועמדת לשבעה פרסי אמי וזכתה בשניים. הסדרה הייתה ידועה בשימוש רב בניבולי פה: שלוש עונותיה יחד עומדות על קצב ממוצע של 1.54 חזרות על המילה "fuck" בדקה.

## דמויות
* **סת' בולוק** (טימותי אוליפנט): בולוק מגיע לעיירה במטרה להקים חנות כלבו, אולם במהרה ממונה לאיש החוק של דדווד ומאוחר יותר לשריף. הוא מנהל רומן עם אלמה גארט.
* **אל סוורינג'ן** (איאן מקשיין): סוורינג'ן הוא הבעלים של הבר המרכזי בעיר ולמעשה מנהל את העיירה.
* **סול סטאר** (ג'ון הוקס): ה"יהודי" של דדווד. מגיע עם בולוק לדדווד כדי להקים חנות כלבו, ובהמשך מקים גם בנק.
* **אלמה גארט** (מולי פארקר): מגיעה למחנה עם בעלה, שרכש שטחי כריית זהב. אחרי רציחתו, נשארת במחנה.
* **טריקסי** (פאולה מלקומסון): זונה במסבאה של אל סוורינג'ן, שהופכת למאהבת של סול סטאר.

## סקירה

## קישורים חיצוניים
* 

* אלי אשד, שם מת ביל היקוק: דדווד המערב הפרוע, באתר אימגו, 18 בספטמבר 2006
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:HBO: סדרות
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: עריכת קול
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: בימוי דרמה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: צילום
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: תלבושות
קטגוריה:זוכי פרס פיבודי
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בסוגת מערבון
קטגוריה:סדרות דרמה המשכיות
קטגוריה:אולפני CBS: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על סיפור אמיתי
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2004
החבלים המנהליים (קראיה) של רוסיה

הפדרציה הרוסית מורכבת מ-83 סובייקטים פדרליים. תשעה מתוכם מוגדרים כחבלים מנהליים ("קְרָאִי", ברבים: "קְרָאיָה"; ברוסית: край, רבים: края́). 

מרכז|600px|

#אלטאי
#קמצ'טקה
#חברובסק
#קרסנודאר
#קרסנויארסק
#פרם
#פרימורסק
#סטברופול
#עבר הבאיקל

## ראו גם
*מחוזות (אובלסטי) של רוסיה
*מחוזות פדרליים של רוסיה
*רפובליקות של רוסיה

## קישורים חיצוניים

*
קראיה
אס"א

שמאל|ממוזער|150px|סמל האיגוד המקורי
**אס"א** (ראשי תיבות: **איגוד ספורט אקדמי**) הוא איגוד ספורט שהוקם בשנת 1952 עבור סטודנטים ועל ידי סטודנטים מהאוניברסיטה העברית  - עדין טלבר (טיילהבר), עמיאל ריקליס, מהטכניון בחיפה - שלמה חן מבית הספר למשפט וכלכלה בת"א - עמרם רזיאל. זאת במטרה ליצור אצל סטודנטים ואנשי אקדמיה מודעות לספורט ולפעילות גופנית ואתגר לעשייה ופעילות.

הארגון מקיים פעילות בכ-30 מוסדות להשכלה גבוהה בישראל, יוזם מפעלי ספורט ואף מתמודד בתחרויות בינלאומיות.
הארגון מאגד כ-30 סניפים בכל רחבי הארץ.
אס"א היה שותף למספר רגעים חשובים בספורט הישראלי והשיג הישגים בתחרויות בינלאומיות. רשאים ליטול חלק בתחרויות אך ורק סטודנטים בפועל הלומדים בשנת הלימודים של אותה השנה. בחלק מענפי הספורט, רשאים מרצים וחברי סגל הוראה במוסדות להשכלה גבוהה מהתחרויות בניגוד לנהוג בעולם, בהם הספורט הסטודנטיאלי מוגבל לסטודנטים בלבד ובחלק מהמוסדות בעולם גם מוגבל גיל.

כיום, יו"ר אס"א הוא ויקו חדד המכהן משנת 2013.

## עקרונות ויעדים (מתוך אתר אס"א)
מייסדי אס"א הציבו מערכת עקרונות, המהווה עד היום את אבן היסוד של פעילות האיגוד:
* אס"א הוא איגוד הספורט האקדמי בישראל, מטרתו לארגן, לפתח ולנהל פעילויות ספורטיביות בקרב הסטודנטים בארץ ולטפח את רעיון הספורט בין בוגרי המוסדות להשכלה גבוהה.
*טיפוח רעות ויחסי גומלין בין האגודות והסניפים החברים בעמותה ובין העמותה לבי מרכזי הספורט האחרים ולהתאחדויות הספורט השונות בישראל וגופים אחרים.
*ארגון תחרויות בין ארציות והידוק הקשרים הבינלאומיים של העמותה וחבריה.
החברות באס"א פתוחה בפני כל הסטודנטים, וחברי הסגל במוסדות להשכלה גבוהה.

## הפעילות הספורטיבית של אס"א
* הפעילות הספורטיבית של אס"א ישראל מתקיימת בין המוסדות, לעומת זאת את כל הפעילות המתקיימת בתוך המוסדות האקדמיים עושים אחראים לכך בכל מוסד בו קיימת פעילות ספורט.
* הפעילות הספורטיבית של אס"א מתחלקת ל-4 סוגים:
** ליגות שנתיות - בכדורסל החלה ליגת אס"א בשנת 2011, בכדורגל אולמות החלה ליגה בשנת 2012, ליגות ניווט ספורטיבי וריצה התווספו לאחר מכן.
** אליפויות חד יומיות - האליפויות מתארחות במוסדות האקדמיים המבקשים לארח אותן, בדרך כלל בענפים כמו כדורעף אולמות, כדורסל נשים ועוד.
** אליפות אס"א הבינלאומית באילת - אליפות זו היא שילוב של שתי אליפויות שונות שאוחדו - האליפות הבינלאומית של אס"א שהחלה לפני יותר מ-50 שנים, ואליפות הגלשנים של אס"א באילת. האליפות כוללת מעל 20 ענפי ספורט ובשנים האחרונות גדלה והגיע עד 2,000 משתתפים כולל משלחות סטודנטים מחו"ל.
** אליפויות אירופה של EUSA, אליפויות עולם של FISU ואוניברסיאדה - לאירועים הבינלאומיים האלו נשלחים סטודנטים בהתאם לקריטריונים כגון אלופי אס"א או ספורטאי נבחרות ישראל.

## ענפי הספורט בהם פועל אס"א

## ניקוד אס"א השנתי
מלבד הזכייה במדליות לספורטאים וגביעים למוסדות האקדמיים במקומות 1-3 קיים גם ניקוד אס"א.

ניקוד אס"א לוקח בחשבון את כל הפעילות השנתית ומכמת אותה לניקוד המבוסס על המיקום בכל ענף ספורט ובנוסף את כמות הסניפים שהשתתפו באותו ענף, כמו כן, קיים פקטור עבור הליגות מאחר שהן פעילות רב שנתית.

הניקוד מתחלק לנשים, גברים וניקוד כללי הכולל את כלל הענפים (בהם ענפים מעורבים כמו אולטימייט פריזבי שלא מחושב לנשים ולגברים).

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ישראל: ארגוני ספורט
פרמיית סיכון

**פרמיית סיכון** בתורת המימון, היא הפער בין תוחלת התשואה של שתי חלופות מימוניות, האחת חסרת סיכון והשנייה מסוכנת. הפרמיה היא התשואה העודפת המינימלית שדורש אדם כלשהו בתמורה ללקיחת הסיכון העודף הגלום בחלופה המסוכנת.

## רקע
הפרמיה היא מונח-על, שמשמש מספר תתי-תחומים בעולמות הכלכלה, המימון, הביטוח ושוק ההון. ישנה פרמיה בשוק הביטוח, פרמית סיכון של מדינה, פרמית סיכון של חברות עסקיות ומניות, פרמיה בעולם האופציות והנגזרים ובעוד תחומים רבים. המשותף לכל הפרמיות השונות הוא שהן מבטאות את התמורה שדורשים ומקבלים לוקחי הסיכונים תמורת השתתפותם בשווקים השונים, דהיינו לקיחת הסיכון.

## דוגמאות
### פרמיית סיכון של מדינה
דוגמה אחת לפרמיה היא פרמיית הסיכון של מדינת ישראל, דהיינו התמורה העודפת שדורשים המשקיעים הזרים תמורת השתתפותם בסיכוני המשק הישראלי וממשלתו. את פרמיית הסיכון של מדינת ישראל נהוג לחשב כהפרש בין התשואה על איגרות החוב ארוכות הטווח של ממשלת ישראל (אג"ח שקלי ל-10 שנים) לאג"ח בעלות מח"מ (משך חיים ממוצע) דומה של ממשלת ארצות הברית. כאשר ברגע נתון, נסחרות הראשונות במחיר המגלם תשואה של 6%, והאחרונות בתשואה של  5%, נהוג לציין שפרמיית הסיכון של ישראל (בהשוואה לארצות הברית הנחשבת "חסרת סיכון") עומדת על 1%. באופן דומה ניתן לחשב פרמיית סיכון ריאלית, לאחר חיסור הפרש האינפלציות השונות בהתאמה.

### פרמיה הגלומה במחיר כתב אופציה
כתבי אופציה סחירים, כגון אלה הנסחרים בבורסה התל אביבית, מגלמים בדרך כלל במחירם פרמיה, במובן זה שגם כאשר הם "בתוך הכסף", כלומר, לו פקעו באותו רגע, היה מקבל המשקיע תמורה חיובית על כספו, מחירם עולה על ההפרש בין מחירי הפקיעה שלהם למחיר נכס הבסיס שממנו הם נגזרים. כאשר ברגע נתון, למשל, נסחר מדד תל אביב 125 במחיר של 1000 נקודות, וכתבי האופציה מסוג "קול" לפי מחיר 1000 נסחרים במחיר (חיובי) כלשהו, מהווה מחיר זה פרמיית סיכון, שניתן לראותה כפרמיה שדורשים כותבי האופציה תמורת הסיכון שהם לוקחים על עצמם, שמא יעלה המדד. אולם על מחירי האופציות משפיעים גורמים שונים, ולא ניתן להסבירם בשלמותם על ידי התייחסות לפרמיית סיכון לבדה.

קטגוריה:שוק ההון
קטגוריה:מימון
יוגנד

**יוּגֶנְד** (**Jugend**, גרמנית: נעורים), או בשמו המלא: **יוּגֶנְד: שבועון [[מינכן|מינכנאי]] מאויר לאמנות ולחיים** (בגרמנית: **Jugend: Münchner illustrierte Wochenschrift für Kunst und Leben**) היה שבועון לספרות ואמנות שייסד גאורג הירת. "יוגנד" (שנקרא לעיתים קרובות גם "דִי יוגנד", ביידוע) יצא לאור במינכן בשנים 1896–1940. אחרי מותו של הירת החליף אותו פרנץ שנברנר (Schoenberner) כמוציא לאור. בין העורכים הראשיים היו ד"ר האנס א' הירש, ד"ר תיאודור ריגלר וד"ר וולפגנג פֶּצֶט. 

ה"יוגנד" נתן את שמו לאסכולת יוגנדסטיל באמנות ובאדריכלות, מה שמצביע על חשיבותו הרבה של כתב העת במפנה המאה העשרים. ועם זאת, לא ניתן לצמצם את תוכנו של "יוגנד" ואת דרכו האמנותית בשיא תהילתו לכותרת "יוגנדסטיל" בלבד. לצד איורים ועיטורים בסגנון מודרני, ניתנה גם במה חשובה לטקסטים סאטיריים וביקורתיים. 

החל ממלחמת העולם הראשונה הפך "יוגנד" בהדרגה לעיתון גרמני-לאומני ובווארי-פטריוטי, בדומה לתהליך שעבר על כתב העת "זימפליציסימוס", ועקב כך איבד מחשיבותו והפך לעיתון פרובינציאלי. תהליך זה נפסק רק ב-1927, משנתמנה פרנץ שנברנר (שכתב גם בזימפליציסימוס) כעורך ראשי ופתח את כתב העת בפני אמנים מהדור הצעיר; אז התחילו להופיע בו טקסטים של קורט טוכולסקי ואריך קסטנר ורישומים של ג'ורג' גרוס. סופרים ואמנים אחרים שיצירותיהם התפרסמו ב"יוגנד" היו קרל ארנולד, מקסים גורקי, ארנסט ברלאך ומקס ברנשטיין.

אחרי 1933 יישר "יוגנד" קו עם מדיניות המפלגה הנאצית. למרות זאת, ב-1940 הוא הפסיק להופיע.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שבועונים
קטגוריה:גרמניה: עיתונים
קטגוריה:עיתונים בגרמנית
מגדלי התאומים (סרט)

**מגדלי התאומים** (או **מרכז הסחר העולמי**, באנגלית: **World Trade Center**) הוא סרט דרמת אסונות המבוסס על פיגועי 11 בספטמבר, שבמסגרתם בוצעו פעולות טרור במרכז הסחר העולמי שבעיר ניו יורק בארצות הברית. הסרט יצא לאקרנים ב-9 באוגוסט 2006 על ידי אולפני סרטי פרמאונט בהקרנת בכורה עולמית. הוא בוים על ידי אוליבר סטון.

עלילת הסרט מבוססת על סיפור אמיתי של שני ניצולים בשם ג'ון מקלאפלין וויל ג'ימנו אשר גם השתתפו בכתיבת התסריט של הסרט. מטרת הסרט הייתה להתמקד בפן האנושי של היום בו בוצעו פעולות הטרור הקשות ביותר בהיסטוריה. סיסמת הסרט הייתה: "העולם ראה את הרוע באותו היום. שני אנשים ראו משהו אחר".

## תקציר העלילה
ה-11 בספטמבר 2001 היה היום בו בוצעו פעולות טרור במרכז הסחר העולמי בניו יורק ובמוקדים אחרים ברחבי ארצות הברית. הסרט מתמקד בהתקפה שבמסגרתה שני מטוסי נוסעים שנחטפו על ידי טרוריסטים פוגעים ישירות במגדלי התאומים. באותו יום גורלי, נשלח שוטר בכיר ממשטרת הנמלים של ניו יורק בשם ג'ון מקלאפלין יחד עם פקודיו אל מקום המאורע. באותו הזמן רק מגדל א' סופג פגיעת מטוס.

ג'ון נכנס עם השוטרים אל תוך מרכז קניות הממוקם בין מגדל א' לבין מגדל ב' והם מתחילים באיסוף בלוני גז בעת שהמטוס השני פוגע במגדל ב'. תוך מספר שניות, בהפתעה גמורה, המגדל הראשון מתחיל לקרוס והשוטרים מוצאים עצמם לכודים תחת הריסות המשתרעות על פני מאות מטרים.

חמישה שוטרים נהרגים מיד ואילו ג'ון מקלאפלין והשוטר ויל ג'ימנו מוצאים עצמם לכודים מתחת לשכבות של הריסות בלי סיכוי רב להחלץ משם בכוחות עצמם. ג'ון נלכד בצורה משמעותית יותר אך ויל מצליח לזוז עד ששכבה נוספת מתרסקת וגם הוא נלכד בלי יכולת לנוע.

בזמן ההתרחשויות, משפחותיהם הדואגות של וויל וג'ון, מנסות למצוא דרך ליצור קשר עם יקיריהן. המשפחות מעלות זכרונות וחוויות מהעבר, ואשתו של ויל, הנמצאת בהריון, סובלת במיוחד.

בעודם כלואים בין ההריסות ומנסים להשכיח את הכאב העז בשיחות שונות, ובעודם טרודים בניסיונות לא להירדם מחשש שזו תהיה הפעם האחרונה בחייהם, מגיע מתנדב צעיר, פליט מצבא ארצות הברית, למקום האירוע לאחר שהוא בטוח שקול עליון קרא לו לבוא ולסייע.

## ג'ון מקלאפלין וויל ג'ימנו במציאות
מקלאפלין וג'ימנו היו בין עשרים הניצולים היחידים שהוצאו מההריסות של מגדלי התאומים. שניהם השתתפו בכתיבת התסריט של הסרט מאחר שהעלילה מגוללת את סיפורם האמיתי. ג'ון עבר תהליך של שיקום בן 3 חודשים ועשרים ושבעה ניתוחים במקומות שונים בגופו ואילו ויל, שפציעתו הייתה חמורה פחות, עבר כ-17 ניתוחים.

שני הגברים פרשו מהמשטרה בשל היעדר יכולתם לשוב ולצעוד. הם פתחו יחד מסעדה גדולה שאותה הם מנהלים עד היום. ג'ימנו מתגורר בעיר בניו ג'רזי ואילו מקלאפלין עדיין מתגורר בניו יורק.

## שחקנים ודמויות

## טריוויה
* מל גיבסון היה האדם הראשון שהבמאי אוליבר סטון בחר בשביל התפקיד של ג'ון מקלאפלין. גיבסון שאומנם מאוד אהב את התסריט, נאלץ לדחות את ההצעה בשביל לביים את הסרט אפוקליפטו.
* השחקן ג'ורג' קלוני סירב לשחק את ג'ון מקלאפלין.
* השחקנית מגי ג'ילנהול שמשחקת בסרט את אשתו של ויל ג'ימנו, המליצה על מייקל פניה לשחק את ויל ג'ימנו לאחר שראתה את המקצוענות שלו בסרט התרסקות. המלצה זו התקבלה כהחלטה.
* על מנת להכיר את אופיו של האדם שאותו הוא מגלם, מייקל פאנה נסע אל ביתו של ויל ג'ימנו בניו ג'רזי.
* רוב הסצנות של הסרט צולמו בלוס אנג'לס.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מגדלי התאומים
קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטים המבוססים על פיגועי 11 בספטמבר
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
רובינשטיין

**רובינשטיין**  הוא שם יהודי אשכנזי שמשמעותו בגרמנית – "אבן אודם". נוצר גם בהשפעת השם העברי ראובן. השערה אחרת מקשרת שם משפחה זה ליישוב רובנשטיין  (Rubenstein) בבוואריה. 

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
שמעון בכר

**שמעון בכר** (1 באוקטובר 1923 – 23 באפריל 1995) היה לוחם לח"י וחבר "מחתרת צריפין".

## חייו
בכר נולד בסופיה, בולגריה להוריו יוסף וסולטנה. בילדותו התצרף לארגון בית"ר בשנת 1940 עלה לארץ ישראל, והצטרף לארגון לח"י, בלחי צורף למחלקת הידיעות (מחלקה ו').

עם קום המדינה וגיוס חטיבת לח"י לצה"ל, התגייס גם שמעון, שרת בחטיבה 8, והשתתף בכל קרבותיה עד סוף המלחמה.

מספר שנים לאחר פירוק הארגון, נפגש בכר עם ידידו, יעקב חרותי, והשניים הקימו את הגוף המכונה "מחתרת צריפין". המחתרת קמה על רקע האירועים האנטישמיים והאנטי ישראליים שהתרחשו בגוש המזרחי בשנים 1952 ו-1953, ששיאם היו משפטי פראג, שבהם הועמדו לדין בפראג אחד עשר יהודים, ובהם שני ישראלים.

במסגרת פעילות המחתרת, הוטמנה פצצה בשגרירות ברית המועצות בשדרות רוטשילד בתל אביב. בעקבות הפיצוץ, ניתקה ברית המועצות את הקשרים הדיפלומטיים עם ישראל. ביוני 1953, נעצרו חברי המחתרת ובישיבת ממשלה ב-8 ביוני 1953 הכריזה הממשלה על מחתרת זו כעל ארגון טרור, על פי פקודת מניעת טרור.

זמן קצר לאחר מעצרו, הצליח שמעון בכר לברוח מתא המעצר בבית דגן. המשטרה פתחה במצוד, והודיעה שבכר ייתפס בתוך 24 שעות. במשך שישה חודשים, הצליח בכר להימלט מהמשטרה כאשר העיתונות המקומית מפרסמת מדי פעם מידע על מקומות מסתור אפשריים, אנשים שראו את בכר, ושמועות על כך שבכר הצליח להימלט לצרפת. שישה חודשים לאחר בריחתו, לכדה המשטרה את בכר במרתף בית בתל אביב. מאחר שהיה זה יום שישי לאחר צאת העיתונים המקומיים, טסו בשמי תל אביב מטוסים קלים שהשליכו כרוזים בדבר לכידתו.

בזמן הימלטו, נידון בכר ל-12 שנות מאסר בפועל, יותר מכל חבר אחר בארגון, והחל לרצות את עונשו בכלא תל מונד. בשנת 1955 העניק שר המשפטים, פנחס רוזן, חנינה לאסירים.

לאחר שחרורו עבד כתמחירן בחברת קרגל, וכעבור זמן הקים את חברת “אריזות בכר בע”מ” אותה ניהל עד לפטירתו.

בכר חזר לצה"ל ונלחם בכל מלחמות ישראל עד למלחמת יום הכיפורים.

נפטר ב-23 באפריל 1995, והובא למנוחות בבית העלמין בסביון .

## חיים אישיים
לאחר שהשתחרר מהכלא, הכיר את אשתו לימים, תמר, ולזוג נולדו שלושה בנים.

## קישורים חיצוניים
* שמעון בכר, באתר הלח"י

קטגוריה:לוחמי הלח"י
קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי בישראל
קטגוריה:מורשעים בעבירות ביטחון בישראל
קטגוריה:ישראלים שקיבלו חנינה
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:טרוריסטים יהודים
קטגוריה:טרוריסטים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בסביון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1995
אגואיזם אתי

**אגואיזם אתי** (מצרפתית, égoïsme) היא גישה בפילוסופיה של המוסר, המציבה במרכז את האדם הפועל, וגורסת את העיקרון המוסרי לפיו על כל אדם לפעול כדי לקדם את תועלת עצמו, כפי שהוא תופס אותה. האגואיזם האתי מתיר כך את הסתירה האפשרית בין פעולה של אדם לקידום ענייניו האישיים, ועקרונות מוסריים אחרים, התובעים ממנו לדחות את קידום ענייניו לטובת עניינם של אחרים, או להתחשב בעניינים אחרים אלו. האגואיזם האתי דוחה את הרעיון לפיו ניתן לנקוב בעקרונות נורמטיביים אובייקטיביים כלשהם, ודבק בתפישה לפיה עקרונות נורמטיביים חייבים להיות סובייקטיביים ותלויים בתפישתו של כל אדם בנפרד. גם זרמי משנה של האגואיזם האתי, דוגמת ההדוניזם האתי, קובעים עקרון סובייקטיבי (להרבות בהנאות ולהמעיט בכאבים). במובן זה, ניתן לראות באגואיזם האתי תורה נורמטיבית חסרה, שכן היא נעדרת תכתיב שאינו תלוי בתפישה הסובייקטיבית של האדם הפועל. היפוכו של האגואיזם הוא האלטרואיזם, הדוגל בהעדפת הזולת על פני האינדיבידואל. 

הקושי העיקרי עמו מתמודד האגואיזם האתי כתורה נורמטיבית (כלומר, כתפישה לגבי הפעולה הרצויה של בני-אדם בעולם, בניגוד לאבחנה שבני אדם פועלים באופן אגואיסטי) היא כי הדוגל בו נאלץ כמעט תמיד לאמץ שני רעיונות נלווים: א) כי כאשר כל בני האדם יפעלו באופן אגואיסטי תהיה התוצאה מועילה לא רק לאינדיבידואל הפועל אלא גם לחברה בכללה (כלומר, מסקנה תוצאתנית). ב) כי פעולה אגואיסטית מסוגים מסוימים (לדוגמה, התנהגות מקיאווליסטית, מרמה או שקר) תניב תוצאות טובות פחות לאינדיבידואל הפועל, ומשום כך שכיחותה תרד ולא תעלה. דחיית העיקרון הראשון מפחיתה את הכדאיות של רוב בני האדם לאימוץ התנהגות נורמטיבית המודרכת על ידי אגואיזם אתי, ואילו דחיית העיקרון השני מובילה לערעור מוחלט של האגואיזם האתי כתפישה נורמטיבית. 

## הזרמים באגואיזם
באגואיזם קיימים שני זרמים עיקריים:
### האגואיזם ה[[אינדיבידואליזם|אינדיבידואלי]]
הערך העליון בו הוא טובת האגואיסט, ולכן כל מעשה אנושי, של האגואיסט ושל זולתו, יישפט על ידי האגואיסט כטוב, אם הוא תורם לטובת האגואיסט, וכרע אם הוא מזיק לה. 

מבחינת יכולת ההכרעה בסכסוכים, זוהי תורת מוסר שלמה, שבה כל מעשה אנושי נשפט על ידי האגואיסט בהתאם לתרומתו לטובתו הוא בלבד, כך שאין לו שום קושי להכריע סכסוכים על פי טובתו האישית. חסרונה העיקרי הוא בסיכוי הקטן שלה להתקבל על ידי אחרים, שכן הצד האחר בסכסוך יראה עצמו נפגע, בהכרח, מפתרון שכולו לטובת צד אחד בלבד. חשיפת תורה הנוטה כולה לצד המחזיק בה, תביא לכך שגם הצד האחר בסכסוך יאמץ אותה לעצמו ויתעקש להכריע לטובתו הבלעדית בניגוד לגישת האגואיסט, המבקש להציב את עצמו במרכז.

### האגואיזם הכללי
באגואיזם הכללי מספר הערכים העליונים שווי המעמד הוא כמספר הנפשות עלי אדמות, כאשר לגבי כל אדם מעשיו נשפטים בהתאם לתרומתם לטובתו הוא בלבד. 

חסרונה העיקרי של שיטה זו הוא חוסר היכולת להכריע סכסוכים כאשר כל אחד מהצדדים לסכסוך רואה בטובתו האישית את הערך העליון ולא נותן כל ערך מוסרי לצדדים האחרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פילוסופיה
קטגוריה:אתיקה