open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הקרן לאדמות ישראל

**הקרן לאדמות ישראל** **ILF** היא עמותה ישראלית יהודית, הפועלת לקניית קרקעות בבעלות ערבית בארץ ישראל. בנוסף עורכת הקרן פעילות הסברה בקרב הציבור היהודי בישראלי על הקשר בין העם היהודי לארץ ישראל.
## היסטוריה
הקרן הוקמה במהלך שנת 2008 על ידי אריה קינג. היא פועלת לקניית אדמות מערבים או מיהודים העשויים למוכרם לערבים. הקרן פעילה במיוחד באזורי מזרח ירושלים, גליל והנגב. הקרן מרכזת אפשרויות רכישה של אדמות חקלאיות או בתים בערים מעורבות, ומציעה לרוכשים הפוטנציאליים ליווי מלא, הכולל עורכי דין וייעוץ.

מפרסומים בעיתונים שונים בישראל עולה כי בשנים 2008–2009 הקרן לאדמות ישראל השיבה לידי יהודים את נכסיהם לאחר שלעיתים עשרות שנים התגוררו בהם אחרים. אזורים בהם הייתה הקרן מעורבת בשנים 2008–2009: בית צפאפא, "שער המזרח", הר הזיתים, נחלת שמעון ועוד.

לדברי קינג, הקרן קמה בתגובה למהפך שחל במדיניות קרן קיימת לישראל והסיוע של קק"ל להקמת רוואבי. הקרן לאדמות ישראל מוצגת כחלופה לקק"ל עבור התורמים הפוטנציאליים.

הקרן לאדמות ישראל קיימה מספר הפגנות על אדמות הנמצאות בבעלות יהודית לטענתה, באזור עטרות וענתא. כן נתנה הקרן חסות לכנס רבנים שקרא שלא למכור ולהשכיר נכסים לערבים.

במרץ 2010 טען אריה קינג, כי בירושלים ובסביבתה ישנן עתודות קרקע, של קרקעות בבעלות פרטית יהודית או של אדמות קק"ל ומדינה היכולות, אחרי שינוי יעוד הקרקע, לענות על צורכי מגורים של האוכלוסייה היהודית בירושלים למשך עשרות שנים. לדבריו, בשטח העתודות הללו ניתן לבנות קרוב ל-200,000 יחידות דיור. קרקעות אלו מצויות בין גבעת זאב לירושלים, בסמוך לעטרות, במבשרת אדומים (E-1) ובאזור גוש עציון.

ב-2010 החל הארגון לתמוך בסיבוב שערים סביב הר הבית.

בשנת 2017 סייעה הקרן לאדמות ישראל לפנות את משפחת שמאסנה מביתה בשייח ג'ראח, בו התגוררה משנת 1972, בהתאם להחלטת בית המשפט העליון.

## קישורים חיצוניים

*
* 
*הקרן לאדמות ישראל - ערוץ 7
* http://www.jpost.com/Israel/Article.aspx?id=174541
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מזרח ירושלים
קטגוריה:ארגונים ציוניים
קטגוריה:גאולת אדמות בארץ ישראל
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני: ארגוני ימין ישראליים
קטגוריה:ארגוני ימין בישראל
טראכיס

**טְרָאכִיס** (ביוונית: Τραχίς, בלטינית: Trachis) הוא שמה של עיר יוונית עתיקה בחבל מאליס שבמזרח יוון, דרומית לנהר ספרכיוס וממערב לתרמופילאי.

לדברי ההיסטוריון הרודוטוס, הייתה טראכיס עירם הראשית של המאלים. בסביבותיה הקים קסרקסס מלך פרס את מחנהו קודם שהצעיד את צבאו אל מעבר תרמופילאי ב-480 לפנה"ס. היוונים הציבו בטראכיס צופה, שתפקידו היה להודיע לאוניות הצי הנלחמות באותו זמן בארטמיסיון אם הצליח חיל הרגלים להדוף את צבא פרס אם לאו, והוא שבישר ראשון למחנה היוונים על מפלת לאונידאס מלך ספרטה ואנשיו. טראכיס הוא גם שם חבל הארץ המקיף את העיר. ב-426 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפלופונסית, הקימו הספרטנים באזור זה קולוניה בשם הראקליאה טראכיניה (Herakleia Trachinia), כי המקום נראה להם מתאים לניהול פעולות מלחמתיות נגד אתונה ובעלות בריתה.

בטראכיס, על פי המיתולוגיה היוונית, התגורר קֵאִיקְס, קרובו של הראקלס. כאן קבע הגיבור היווני את ביתו לאחר שהשלים את מילויין של שתים עשרה המטלות, ופה אף נולדו בניו מאשתו דִיאַנֵירָה.

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפיה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
קטגוריה:יוון: אתרים מיקניים
קמחית האורז

**קמחית האורז** (שם מדעי: *Brevennia rehi*) היא חרק ממשפחת הקמחיתיים, השייכת לעל-משפחה כנימות מגן. שמה העממי קמחית האורז, באנגלית rice mealybug, נגזר מעובדת היותה מזיק קשה לאורז בהודו, פקיסטן ודרום מזרח אסיה.

הכנימה מתפתחת בעיקר על צמחים ממשפחת הדגניים (48 צמחים פונדקאים), אך נמצאה גם על 3 פונדקאים בני משפחת הגמאיים, ופונדקאי אחד של הסמריים. כנימה זאת נפוצה באזורים הטרופיים והסוב-טרופיים של אסיה, אמריקה ואוסטרליה. באזור הים התיכון היא נרשמה עד כה מישראל, מצרים ועיראק.

הכנימה מאלחת את צמחי הדשא מתחת לנדן של העלים. נקבה בוגרת צבעה חום צהבהב עד סגול בהיר, והיא מכוסה בפתיתים של שעווה לבנה.

בישראל נמצאה הכנימה מאלחת ומזיקה (ראו תמונה) לדשא דרבן (*Dactyloctenium australe*), בדשאים בניר דוד, תל אביב, רחובות וגדרה. הנזק מתבטא תחילה בהצהבה של העלים ולאחר מכן בהתייבשותם.

## ביבליוגרפיה

* Ben-Dov, Y. 2008. The rice mealybug, Brevennia rehi (Lindinger, 1943): new synonyms, and new distribution records (Hemiptera. Coccoidea, Pseudococcidae). Bulletin de la Société Entomologique de France 113 (1): 85-88.


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קמחיתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: פשפשאים
חטופי דמשק

[ממוזער|מטוס [בואינג 707 של חברת התעופה TWA]]
טקסט=הפגנת תלמידים למען שחרור החטופים|ממוזער|הפגנת תלמידים למען שחרור החטופים 1969
ממוזער|טקסט=עיתונאים מקיפים את המטוס בשובם של החטופים|עיתונאים מקיפים את המטוס בשובם של החטופים
**חטופי דמשק** הוא השם בו כונו צלח מועלם ושלמה סמואלוב - נוסעים ישראלים במטוס שנחטף לדמשק, אשר שוחררו לאחר יותר משלושה חודשים בכלא הסורי.

## כרונולוגיה
ב-29 באוגוסט 1969 חטפו שני מחבלים, ליילה ח'אלד וסלים עיסאווי, חברים בחזית העממית לשחרור פלסטין מטוס נוסעים מדגם בואינג 707 של חברת התעופה האמריקנית TWA בטיסה 840, שהיה בדרכו מלוס אנג'לס, דרך רומא, לאתונה. במטוס היו 7 אנשי צוות ומאה ועשרים נוסעים, בהם שישה ישראלים. על פי מספר דיווחים תקשורתיים שלא אומתו, האמינו מתכנני החטיפה כי על המטוס נמצא רמטכ"ל צה"ל במלחמת ששת הימים יצחק רבין שהיה אז שגריר ישראל בארצות הברית.

המטוס חלף מעל ישראל ואולץ לנחות בדמשק. בפעולת החטיפה נפגעו קל כמה נוסעים כאשר נדחפו להחלץ מן המטוס לפני שחרטומו פוצץ. כל הנוסעים שוחררו לאחר יממה למעט ששת הנוסעים הישראלים. ארבע נשים ישראליות שוחררו במהרה אך שני גברים נותרו בשבי. השניים היו צלח מועלם ושלמה סמואלוב - פרופסור לרפואה בבית החולים הדסה בירושלים. השניים, שנודעו בשם "חטופי דמשק", נותרו בסוריה ושהו בכלא אל-מאזה במשך 98 ימים.

תחילה סירבה ישראל לכל עסקה עם הסורים ודרשה את שחרור הכלואים ללא תנאי. אולם בלחץ מצרים שהחזיקה שני טייסים ישראליים, והתנתה את שחרורם בכך שישראל תשחרר שני טייסים סורים, הסכימה ישראל להסכם עם סוריה ושחרור שבויים תמורת החטופים.

בעסקת חילופי השבויים שנערכה ב-5 בדצמבר 1969 הוחלפו חטופי דמשק תמורת 2 טייסים סוריים ו-11 מחבלים סוריים ובמקביל שוחררו שני טייסים ישראלים, גיורא רום ונסים אשכנזי, שהיו במצרים תמורת 6 חיילים ו-52 אזרחים מצריים. המטוס שנחטף שופץ וחזר לשירות.

## קישורים חיצוניים

* 
* צ'ארלס בטלר, מברק של משרד החוץ האמריקאי בנוגע לחטיפה, אתר משרד החוץ האמריקאי
* 
* , 
*

## הערות שוליים

קטגוריה:1969 בישראל
קטגוריה:בני ערובה ישראלים
קטגוריה:פעולות טרור ב-1969
קטגוריה:פיגועי מיקוח נגד ישראלים בחוץ לארץ
קטגוריה:החזית העממית לשחרור פלסטין: פיגועי מיקוח
קטגוריה:חטיפות מטוסים
שתיקה כהודאה

**שתיקה כהודאה** הוא כלל משפטי החל בדיון אזרחי לפיה כל טענה עובדתית שנטענה בכתב התביעה ולא הוכחשה, רואים אותה כאילו הנתבע הודה בה, והתובע אינו חייב להוכיח אותה. הרציונל שעומד מאחורי הכלל מתבטא גם במתן פסק דין לטובת התובע בהיעדר הגנה או באי התייצבות הנתבע לדיון, בנסיבות מסוימות. הסנקציה העיקרית על הכחשת עובדות שראוי היה להודות בהן היא חיוב בהוצאות שנדרשו לשם הוכחת העובדות.

במשפט פלילי, יכולה הימנעות נאשם מלהעיד במשפטו או להשיב לאשמה לשמש כתוספת ראייתית לצורך הרשעה על סמך עדות יחידה, אולם לא רואים את שתיקתו כהודאה.

תקנה 83 לתקנות סדר הדין האזרחי קובעת:

## מקור הביטוי
המקור לביטוי "שתיקה כהודאה" הוא בתלמוד בבלי (יבמות פז) "שתיקה כהודאה דמיא".

## במשפט העברי
בתלמוד ובספרות הראשונים והאחרונים נידונו מקרים שונים ביחס לכלל זה: האם מי שחוטף מחברו חפץ שיש ויכוח על בעלותו והשני שותק נחשב כמודה לו. האם בדבר שיש בו עדות מוכחשת ושתק יוכל לומר ששתק כיון שסמך על העדים. בדיני ערבות דנו האם מי שהיה רגיל להיות ערב בעסקים שונים שבין שני צדדים ובאחד העסקים שתק נחשב כמתחייב, ועוד מקרים רבים.

## חריגים לכלל
ישנם מספר חריגים לכלל של שתיקה כהודאה, כגון טענה כנגד קטין או פסול דין אחר, אשר טעונה הוכחה גם בהיעדר הכחשה מצידו. כמו כן, ככלל, שיעור הנזק הנתבע נחשב לשנוי במחלוקת, אלא אם הנתבע הודה בו במפורש. הכלל אינו מפקיע את שיקול דעתו של בית המשפט, אשר רשאי לדרוש מן התובע הוכחה של העובדות.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מונחים משפטיים
ליובו מילוש

**ליובומיר מילוש** (בקרואטית: **Ljubomir Miloš**; 1919, הרצגובינה – 1948) או, כפי שנקרא בידי שותפיו ופקודיו, מילוש ליובו, היה חבר בכיר בשירותי הביטחון העממיים של האוסטאשה (UNS, Ustaska narodna sluzba) ומפקד או סגן-מפקד במחנה הריכוז וההשמדה יאסנובאץ. הוא נודע לשמצה בשל אכזריותו.

## חייו
מילוש פיקד על המחנות הראשונים במתחם יאסנובאץ, קראפייה וברוצ'יצ'ה, וכן הופקד בידו הפיקוד על מחנה III עד שאיביצה מאטקוביץ' מונה למפקדו בינואר 1942. בין יוני לאוקטובר 1942, מילא מירוסלאב פיליפוביץ'-מאיסטורוביץ' את התפקיד, ומילוש המשיך במקומו עד הגעת איביצה ברקליאצ'יץ', במרץ 1943.

מילוש היה קתולי ונהג להתפלל מידי לילה. מנהיג מפלגת האיכרים הקרואטית ולאדקו מאצ'ק, שראה אותו בעבודתו, שאלו: "איך אתה יכול לשלב קתוליות בתפקיד שאתה ממלא במחנה?". מילוש נודע בכך שרצח אסירים בכל הזדמנות. במקרה אחד רצח נער אסיר שגנב קלח תירס בכך שקשר אותו לעמוד כשהוא ערום באמצע החורף, ושפך עליו מים קרים שקפאו במגעם עם גופו. הוא נהג להביט על האסירים העושים את צורכיהם בבורות שהותקנו לשם כך בשדות, והיה צופה בחלשים מביניהם נופלים למים המזוהמים וטובעים בהם. את האסירים שהשתינו על שפת הבור עצמה, חיסל. בדרך כלל הוא נהג לרכוב על סוס ותוך כדי כך היה יורה באסירים ורומס אותם. העד שוורץ זוכר כי אכן היה מופיע במחנה לעיתים רכוב על סוס, וכן זוכר שהיה לו כלב-זאב, פוקסי. שבו השתמש ככלב-תקיפה. הוא חינך ילד צעיר בשם מאריאן, בן 13 לערך, מנוער האוסטאשה ולימד אותו להכות ולרצוח. אגון ברגר תיאר זאת:
 מילוש התיימר להיות רופא ונהג לשלוח חיילי אוסטאשה כדי שיביאו יהודים למפקדתו שהוצגה כמרפאה לשם "טיפול רפואי כולל". כשבאו, היה שוחט אותם ומחלץ את קרביהם בסכין קצבים. במקרה אחר, מתאר מילאן פלומיאני:
:"מיד עם הגעתנו למחנה, ליאסנובאץ, אוסטאשים היכונו בקתות רובים ולקחו אותנו למפעל הלבנים, היכן שליובו מילוש העמיד זה-מכבר שתי קבוצות נוספות, בזמן שאנו היינו לקבוצה שלישית מיוחדת. [ירקו] מאריצ'יץ' שאל את מילוש:" אל מי אכוון ראשית?" ומילוש השיבו:"היכן שיש יותר מהם", ושניהם כיוונו את נשקיהם האוטומטיים אל ארבעים האנשים משתי הקבוצות הראשונות וירו בכולם. אחר-כך הוא שאל את הראשון בקבוצתנו מדוע הוא ניצב כאן, וכאשר הלה השיב כי הוא אשם בהיוולדו סרבי, הוא ירה בו מיד. אזי בחר בלאופר, עורך דין מזאגרב, ושאלו מי הוא, וכאשר ענה, הוא קרא לו כך – "אני מחבב עורכי דין מאוד, גש הנה" – והרגו בו ברגע. אז גילה כי האיש השלישי היה דוקטור מזאגרב והורה לו לבדוק את שני האנשים הראשונים ולוודא את מותם. כאשר הרופא אישר כי הם מתים, הוא פנה לאדם הרביעי וכאשר גילה כי אף הוא רופא, הוא "מחל" לקבוצה כולה." (ועדת-החקר הממלכתית, עמ' 21)

מילוש נתפס כשניסה ללבות מרד נגד הפרטיזנים של טיטו, הועמד לדין והוצא להורג ב-1948.

## קישורים חיצוניים

* אתר ובו תמונות של ליובו מילוש ומירוסלאב פיליפוביץ'-מאיסטורוביץ'

## הערות שוליים

קטגוריה:פושעי מלחמה אוסטאשים
קטגוריה:נאצים ועוזריהם בשואת יהודי יוגוסלביה
קטגוריה:קרואטים משתפי פעולה עם הנאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:ילידי 1919
קטגוריה:נפטרים ב-1948
קטגוריה:סגל מחנה יאסנובאץ
חוק אכיפת פסקי חוץ

**חוק אכיפת פסקי-חוץ, תשי"ח-1958** עוסק באכיפה בישראל של פסקי דין שניתנו על ידי בתי משפט במדינה זרה. החוק חל על פסקי דין אזרחיים או פסקי דין לתשלום פיצויים או נזקים לצד שנפגע. לפסק דין זר אין תוקף בישראל כל עוד לא נקלט במשפט הישראלי. חוק אכיפת פסקי חוץ הוא המסלול העיקרי לקליטה זו.

בית המשפט רשאי להכריז על פסק חוץ כפסק אכיף, אם התקיימו מספר תנאים:
#**סמכות** – בית המשפט הזר שנתן את פסק החוץ היה מוסמך לתיתו על פי דיני אותה מדינה. כמו כן, הפסק צריך להיות בר ביצוע במדינה בה ניתן.
#**פסק דין חלוט** – פסק החוץ אינו ניתן עוד לערעור. דרישה זו נועדה למנוע מצב שבו פסק החוץ ייהפך בערעור במדינה הזרה, לאחר שנאכף בישראל. בית המשפט רשאי לחרוג מכלל זה אם קיימת הצדקה לכך ולאכוף פסק חוץ זמני או צו ביניים בענייני מזונות, גם כשהוא ניתן עוד לערעור.
#**ניתן לאכוף את הפסק בישראל** – החיוב שבפסק הדין ניתן לאכיפה על פי דיני מדינת ישראל, ותכנו של הפסק אינו סותר את תקנת הציבור. לדוגמה, בית המשפט בישראל לא ייתן סעד של מלקות, בניגוד לחוק, גם אם ניתן היה לאכוף אותו על פי הדין הזר.
#**הדדיות** – במדינה הזרה אוכפים פסקי דין של בתי משפט ישראליים, או שהיועץ המשפטי לממשלה ביקש לאכוף את פסק החוץ למרות שלא מתקיימת הדדיות.

גם בהתקיים התנאים לעיל, אכיפת הפסק עלולה להימנע בשל קיומן של הגנות שונות המפורטות בחוק. כמו כן, ככלל, לא ניתן לאכוף פסק חוץ שחלפו למעלה מ-5 שנים מאז ניתן, אלא בנסיבות מיוחדות.

## ראו גם
* ברירת דין

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משפט בין-לאומי פרטי
קטגוריה:הכנסת השלישית: חקיקה
קטגוריה:1958 בישראל
אכיפת פסקי חוץ
בית הכנסת הגדול של ולודבה

**בית הכנסת הגדול של ולודבה** (בפולנית: **Wielka Synagoga we Włodawie**) הוא בית כנסת הממוקם ברחוב הצלב האדום 7 בעיירה ולודבה שבפולין.

בית הכנסת הגדול נבנה בין השנים 1764–1774 לפי תוכנית מתאר של האדריכל האיטלקי פולוס אנטוני פונטנה. בית כנסת זה הוא אחד משלושת בנייני קהילת ולודבה אשר שרדו את השואה. הבניין, אשר תוכו נשרף בתקופת מלחמת העולם הראשונה, שופץ לאחר המלחמה. בשנת 1936 הושלמה בנייתו והתקנתו של ארון הקודש החדש. בתקופת מלחמת העולם השנייה שימש הבניין כמחסן צבאי של הנאצים. בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוא עבר שיפוץ נוסף, ומאז שנת 1983 הוא מהווה חלק מ"מוזיאון – קומפלקס בתי הכנסת בוולודבה".

## קישורים חיצוניים

ולדובה
ולדובה
קטגוריה:מבנים ששימשו כבתי כנסת
קטגוריה:לובלין (פרובינציה): מבנים
קטגוריה:אירופה: מוזיאונים בנושא יהדות
אנדרטת חטיבת יפתח בנגב

250px|ממוזער|שמאל|מבצעי חטיבת יפתח במלחמת העצמאות
**אנדרטת חטיבת יפתח בנגב** היא אנדרטה הנמצאת בצפון הנגב, ליד צומת קמה בתוך חניון על שם יגאל אלון. האנדרטה מוקדשת ללוחמי חטיבת יפתח שנפלו בקרבות בנגב במלחמת העצמאות.

## מבצעי החטיבה
חטיבת יפתח היא החטיבה היחידה שלחמה בכל החזיתות במלחמת העצמאות. בתחילת המלחמה לחמה בגליל המזרחי בקרבות מצודת ישע, מלכייה וכיבוש צפת. לאחר מכן הועברה לחזית המרכז והשתתפה במבצע דני לכיבוש לוד ורמלה ובמבצע יורם בניסיון לכיבוש לטרון. 45 מלוחמי החטיבה נהרגו בקרב חירבת כוריכור.

לאחר מכן הועברה החטיבה לנגב. ציודה הוטס לשדה תעופה ליד קיבוץ רוחמה במסגרת מבצע אבק והלוחמים הסתננו לנגב בדרך יבשתית דרך קווי המצרים. לפני מבצע יואב לחמה החטיבה לגירוש כוחות של האחים המוסלמים שהשתלטו על מכרות הגופרית ליד בארי ובתפיסת תלים ומשלטים להגנת שדה התעופה אבק 1 ליד רוחמה שהיה נחוץ להובלת ציוד ותחמושת לפני המבצע. בחרבת מחאז התחוללו קרבות כבדים והמקום עבר מיד ליד שלוש פעמים עד שנשאר בידי החטיבה.

במבצע יואב תקעו לוחמי החטיבה טריז בעורף הצבא המצרי וכבשו את בית חאנון. המצרים הגיבו בהפגזה כבדה וגרמו לחטיבה אבדות כבדות אך הלוחמים לא נסוגו. מהלך זה גרם לנסיגת הצבא המצרי ללא קרב מכל מישור החוף הדרומי מגשר עד הלום עד עזה.

## הקמת האנדרטה
ראשיתה של האנדרטה היה בגלעד צנוע שהוקם ב-1950 ביוזמת אסף שמחוני שהיה מפקד גדוד בחטיבה. הגלעד היה עשוי בטון דמוי אבנים ועליו שלט ובו שמות 40 חללי החטיבה בקרבות בנגב וכתובת: "יפתח, נפלו על שחרור הנגב". האנדרטה תוכננה על ידי יחיאל (חיליק) ערד, חבר קיבוץ סער, ונחנכה בערב יום הזיכרון ג' באייר תשכ"ט (21 באפריל 1969). היא בנויה מבטון חשוף בצורת מגן הניצב על בונקר. המגן נישא לגובה שבעה מטרים, כשהוא הולך וצר כלפי מעלה ויוצר חוד המזדקר לשמיים כאילו רוצה לפרוץ לעברם. על הקיר לוח ועליו מבצעי חטיבת יפתח במלחמת העצמאות ולוח עליו שמות 44 לוחמי החטיבה שנפלו בקרבות בנגב. על הקיר כתובות המילים מהמנון הפלמ"ח: **ממטולה עד הנגב מן הים עד המדבר**. על האנדרטה למעלה כתובות המילים: **פלמ"ח יפתח, על במתי הנגב חלל**.

## לקריאה נוספת
*אריה יצחקי, **בעקבות לוחמים כרך ד' דרום**, הוצאת מודן, תל אביב, 1991, הפרק צומת קמה אנדרטת יפתח-פלמ"ח עמ' 101-104.
***אנדרטאות תש"ח**, תל אביב: משרד הביטחון – אגף משפחות והנצחה – היחידה להנצחת החייל, תשס"ט 2009, עמ' 146.

## קישורים חיצוניים

* 
* מיכאל יעקובסון: על תכנון אנדרטת חטיבת יפתח באתר "חלון אחורי", 7 במרץ 2013
* 
* 

## הערות שוליים

חטיבת יפתח בנגב
חטיבת יפתח בנגב
קטגוריה:אנדרטאות חטיבתיות בישראל
קטגוריה:חטיבת יפתח
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן יחיאל ערד
אפיוס קלאודיוס

**אפיוס קלאודיוס סבינוס רגילנסיס**, פוליטיקאי פטריקי קיצוני ברפובליקה הרומית המוקדמת. קלאודיוס נחשב לאבי משפחת הקלאודיים רבת ההשפעה.

## תולדות חייו
קלאודיוס נולד בשם אטיוס קלאוסוס למשפחה סבינית בעיר רגילום, לפי טיטוס ליוויוס הוא היגר לרומא בשנת 504 לפנה"ס בעקבות סכסוך עם בני עירו מכיוון שהתנגד לפתיחת מלחמה עם רומא, מנגד סווטוניוס מוסר גרסה אלטרנטיבית שמתארכת את הגירתו לתקופתה שאחרי ייסוד העיר על ידי רומולוס ומייחסת אותה להשפעתו של טיטוס טאטיוס ששימש כמלך-שותף לצדו של רומולוס.

קלאודיוס היגר לעיר עם קבוצה גדולה של קליינטים, הוא קיבל אזרחות, חלקת אדמה באזור שמעבר לאניו וחלקת קבורה לבני משפחתו למרגלות גבעת הקפיטולין. בנוסף קלאודיוס הפך לחלק מהאורדו של הפטריקים והפך לחבר הסנאט ועם הזמן צבר בו השפעה ניכרת.

קלאודיוס נבחר לכהן כקונסול של שנת 495 לפנה"ס, באותה שנה מת המלך המודח לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס בגולה ובעקבות זה הסנאט החל לנקוט גישה מחמירה יותר בהתמודדות עם הפלבס. כאשר הסנאט התכנס בעקבות מחאותיו של הפלבס על מצבם של בעלי החוב ששועבדו למלווים בריבית קלאודיוס סבר שיש לנקוט גישה מחמירה כדי להשקיט את הפלבס בעוד שעמיתו לקונסולאט פובליוס סרוויליוס סבר שגישה קיצונית תחמיר את האי השקט במקום להרגיעו.

בעוד הסנאט מתדיין בקשר לנתיב הפעולה הנכון קמה מלחמה על הרומאים מצד הוולסקים, הסאבינים והאברונקים. הסנאט שלח את סרוויליוס לפייס את הפלבס שסירב להתגייס למלחמה והוא הצליח במשימתו לאחר שהוציא צווים המגבילים את הפגיע בבעלי החובות. אולם לאחר הניצחון במלחמה קלאודיוס סירב למלא את צווי הקונסול ובתמיכת הסנאט החל מכביד את העול על כתפיהם של בעלי החובות, בתגובה אספת העם מנעה ממנו להקדיש מקדש למרקוריוס.

כאשר נפתחה מלחמה חדשה כנגד רומא מצד הסאבינים שוב הפלבס סירבו להתגייס בגלל מצב בעליו החובות, בתגובה קלאודיוס גינה את התנהגות העם ואת התנהגותו של בן זוגו לקונסולאט שאותה תפס כנרפית. הוא ניסה לשבור את ההתנגדות הפלבאית על ידי מאסר אחד ממנהיגיהם, דבר זה הגביר את השנאה אליו מצד הפלבס אולם הפך אותו לגיבור בעיני הפטריקים.

המשבר המשיך גם בשנת 494 לפנה"ס והתחוללו מהומות בין הפלבס לסנאט, קלאודיוס שוב נקט גישה קיצונית בדיונים בסנאט בקשר לנתיב הפעולה הנכון וסבר שהבעיות נובעות מפריצות הפלבס ושרק מינוי דיקטטור יכול לשמש פתרון לבעיה שאליה נקלעה המדינה. הסנאט קיבל את דעתו וכמעט שמינה אותו לדיקטטור אולם בסופו של דבר החליט כנגד זה מכיוון שקלאודיוס היה שנוא הפלבס. עם הפרישה של הפלבס להר הקדוש הוא התנגד לכל פשרה איתם.

הרעב שממנו רומא סבלה בשנת 493 לפנה"ס חידש את המתיחות בין הפלבס ולסנאט כאשר הראשונים הטיחו באחרונים שהמשבר נגרם כתוצאה מחוסר יעילותם. קלאודיוס טען שעל הסנאט לא לוותר לפלבס אלא להבטיח שיתקנו את המעוות ובאותו זמן לטפל ביד קשה בפלבאים שהסיתו את ההמון כנגדם, כאשר המצביא קוריאולנוס התנגד לחלוקת דגן לפלבס הוא זכה לתמיכתו של קלאודיוס.

בשנת 480 לפנה"ס כאשר טריבון הפלבס טיבריוס פונטיפיקיוס שיבש את הגיוס למלחמה כדרך ללחוץ על הסנאט לאשר חוק רפורמה אגררית הציע קלאודיוס שהסנאטורים יחפשו להם בעלי ברית בקרב חבריו הטריבונים ואלו, כאשר יהפכו לאנשי סיעתם, יטילו וטו על כל פעולה של טריבון סורר, דרך זאת הצליחה ואכן הסנאטורים העבירו לצדם מספר טריבונים שאפשרו את הגיוס למלחמה.

## קישורים חיצוניים
* אפיוס קלאודיוס במילון לביוגרפיה ומיתולוגיה יוונית ורומאית 
* 

קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
קטגוריה:קלאודיים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס
מגרון (מבנה)

שמאל|ממוזער|250px|סכימה של מגרון: 1. מבואה; 2. האולם; 3. עמודים
**מגרון** (יוונית עתיקה **Μέγαρον**) היה מבנה בתרבות המינואית ובערים מיקניות ביוון העתיקה. המגרון היה אולם מלבני שבכניסה אליו ניצבה מבואה פתוחה בצידה האחד, ואשר נתמכה לעיתים על ידי שני עמודים. באולם עצמו היה תנור חימום שניצב בערך במרכזו.

המגרון נחשב למקור השראתו של המקדש היווני, והוא שימש כאולם מלוכה, כמקום פולחן, לשם עריכת חגיגות ומשתים, לשירה וכמקום כינוס לגברים בלבד. המגרון היה צבעוני בהתאם למקובל באדריכלות המינואית. פנים המבנה עוצב בלבנים שרופות, והוא נתמך על ידי קורות עץ. הגג כוסה באריחי קרמיקה וטרקוטה. מגרונים ידועים ניצבו בטירינס ובמיקנה.

## ראו גם

* 



תמונה:20090727 mykines24.jpg|שרידי המגרון במיקנה
קובץ:Palace in color, Atreid Dynasty.jpg|שחזור המגרון במיקנה



## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:יוון העתיקה: מבנים
קטגוריה:יוון המיקנית
מני פאר

[שמאל|ממוזער|200px|מני פאר בגיל 19, [1965]]
[200px|שמאל|מני יחד עם חבריו [דודו טופז ויגאל שילון|ממוזער]]
**מני פאר** (6 בספטמבר 1946 – 3 בספטמבר 2014, י' באלול ה'תש"ו – ח' באלול ה'תשע"ד) היה שחקן תיאטרון וקולנוע, שדרן רדיו ומנחה טלוויזיה ישראלי.

## ביוגרפיה
פאר נולד בשם **מנחם באואר** בקיבוץ תל יצחק, וגדל בתל אביב. הוא למד בתיכון עירוני ד' בעיר (בין השאר, עם יגאל שילון, דודו טופז, וטוביה צפיר). למד באוניברסיטת תל אביב וקיבל תואר ראשון בתולדות האמנות ופילוסופיה.

הוא בוגר מחזור ב' של הסטודיו למשחק ניסן נתיב.

### משחק
פאר שיחק בתיאטראות האהל, תיאטרון באר שבע, תיאטרון בית ליסין ובמסגרות תיאטרון אחרות. הופיע במספר סרטי קולנוע, בהם "חסמבה ונערי ההפקר", "סלומוניקו", ובסרט ההמשך "יהיה טוב סלומוניקו", "שרית", "בדרנית בחצות", טעות במספר ו"דמיונות".

היה בעל טור קבוע בשם "ממני אליכם" בשבועון המוזיקה והבידור "להיטון".

בחנוכה 2008 השתתף בהצגה "טופלה טוטוריטו" בבימויו של מנחם גולן.

השתתף בתפקיד עצמו בסדרות "השיר שלנו" ו"דני הוליווד".

בשנת 2013 החל לשחק במחזמר "אלדורדו" בתפקיד הקצין בוגנוב, הפקה של מנחם גולן, לפי מחזה של יגאל מוסינזון, שנודע בעיקר כסרט קולנוע. בנוסף באותה שנה השתתף בתפקיד אורח בסדרת קומדיית מצבים ישראלית "סברי מרנן"בעונה 2 בפרק 37 כאחד מהחבר'ה של זוג הדמויות בתוכנית ריקי רוזן (סנדרה שדה) ופנחס רוזן (טוביה צפיר).

### הנחיה
הנחה תוכניות רדיו וטלוויזיה בקול ישראל ובערוץ הראשון, בהן "עלי כותרת", "שעה טובה", "סיבה למסיבה", "אולפן קיץ", "ממני", "אצל מני" ו"בין הכיסאות". הוא הנחה כנסים וערבי בידור, כגון תחרות מלכת היופי, טקסי סיום באקדמיה, והיה כרוז במכירות פומביות.

בשנת 2008 הנחה את התוכנית "שיחות חיות" ברצועת הילדים והנוער של הערוץ הראשון. תוכנית שעסקה בבעלי חיים.

בשנותיו האחרונות הנחה מופעי זמר שונים ברחבי הארץ, שבהם שילב סיפורים שהם פרי התחקירים שערך בשידורי הרדיו ובטלוויזיה. בין המופעים: "לי כל שיר נושא סיפור" - על תולדות הזמר העברי, "קומה פרימה" – שירי פסטיבל סן רמו ו"קרייזי לאב" – תרבות שנות ה-60.

### עיסוקים נוספים
הוא הרצה בנושא זיוף בתולדות האמנות ובנושא תרבות היין, כמו המופע "נכנס יין, יצאה תרבות".

ביוני 2010 מונה לעורך המגזין "יין, גורמה & אלכוהול".

פאר הרצה בבית הספר לתקשורת של אוניברסיטת אריאל.

## חיים אישיים
מני פאר היה בן זוגה של קרני, איתה ערך מסיבת חתונה בספטמבר 1972 (אשר לא כללה טקס נישואין), ולהם שלושה בנים.

באפריל 2014 חשף בעמוד הפייסבוק שלו כי הוא חולה בסרטן. ב-3 בספטמבר 2014 נפטר מהמחלה, שלושה ימים לפני שמלאו לו 68 שנים.

## קישורים חיצוניים

* הטור הקבוע של מני פאר באתר "בקבוק"
* במטבח עם מני פאר, ראיון באתר אפוק טיימס, 2 באוגוסט 2013

**בעקבות מותו:**
* 
* 
*  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:מגישי ציפורי לילה
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אריאל בשומרון: בית ספר לתקשורת
קטגוריה:תל יצחק: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ד' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
מגרו מוסיקיס

שמאל|ממוזער|250px|לוגו מגרו מוסיקיס
**מגרו מוסיקיס אתינון** (ביוונית **Μέγαρο Μουσικής Αθηνών**; "אולם המוזיקה של אתונה") הוא אולם הקונצרטים החשוב באתונה, בירת יוון. המבנה שוכן בשדרות וסיליסיס סופיאס (Λεωφόρου Βασιλίσσης Σοφίας), סמוך ממזרח למרכזה של העיר.

## מבנה
האולם הוקם על ידי "אגודת חברי המוזיקה" (Eταιρία των Φίλων της Mουσικής) החל בשנת 1976, אך בשל בעיות תקציב נטלה המדינה לידיה את המשך הבנייה בשנת 1987 והמבנה נחנך ב-1991. הוא קרוי על שם המגרון, אולם אופייני בתרבות המינואית והמיקנית. במבנה שני אולמות שנפתחו עם הקמתו: 
*"אולם חברי המוזיקה" (Άθουσα Φίλων της Μουσικής) ובו 1,961 מקומות ישיבה. האולם משמש לעריכת קונצרטים ובו ניצב העוגב הגדול ביוון שבו 6,080 צינורות.
*"אולם דימיטרי מיטרופולוס" (αίθουσα Δημήτρης Μητρόπουλος) ובו 494 מקומות ישיבה, משמש בדרך כלל למוזיקה קמרית ולמופעי מחול. 
בשנת 2004 הוקם מרכז הכנסים הבינלאומי של אתונה (Διεθνές Συνεδριακό Κέντρο), ולמגרו מוסיקיס נוספו שני אולמות נוספים וספרייה:
*"אולם אלכסנדרה טריאנטי" (αίθουσα Αλεξάνδρα Τριάντη) ובו 1,750 מקומות ישיבה. הוא משמש למופעי אופרה ובלט, וכן לאירועים מוזיקליים אחרים. 
*"אולם ניקוס סקלקוטס" (αίθουσα Νίκος Σκαλκώτας) ובו כ-400 מקומות ישיבה משמש לקונצרטים ולכנסים. 
*הספרייה על שם "ליליאן וודורי" (βιβλιοθήκη Λίλιαν Βουδούρη) הוקמה בשנת 1995 ובה למעלה מ-95,000 ספרים, כתבי עת, תווים ופריטי מולטימדיה.
בשנת 2003 נחנכה בסמוך למבנה תחנת הרכבת התחתית של אתונה הנושאת את שמו.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר ספריית ליליאן וודורי

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון: אולמות קונצרטים
קטגוריה:אתונה: מבנים
קטגוריה:יוון: תרבות
ברטראן דה ז'ובנל

**ברטראן דה ז'ובנל** (בצרפתית: **Bertrand de Jouvenel**; 31 באוקטובר 1903 – 1 במרץ 1987) היה פילוסוף, כלכלן מדיני ועתידן צרפתי.

ברטראן דה זובנל היה בנם של אנרי דה ז'ובנל ושרה בועז, בתו של תעשיין יהודי. אביו התגרש ב-1912 ונישא לסופרת קולט. בשנת 1919, בהיותו בן 16, ניהל ברטראן רומן עם אמו החורגת, שהייתה אז בשנות הארבעים לחייה. השערורייה קטעה את נישואיה של קולט, אך הרומן נמשך עד 1924. על פי דמותו של דה ז'ובנל נבנתה הדמות הראשית ברומן של קולט, *Chéri* (צרפתית: "ידיד"). בשנות ה-30 של המאה ה-20 השתתף בכתב העת *Cahiers Bleus*, ביטאונה של מפלגתו של ז'ורז' ולואה – המפלגה הרפובליקנית הסינדיקליסטית שתמכה בפשיזם. בין 1930 ל-1934 ניהל דה ז'ובנל רומן עם הכתבת הצבאית האמריקאית מרתה גלהורן, אך לא נישא לה משום שאשתו סירבה להתגרש.

בשנת 1936 ראיין דה ז'ובנל את היטלר, וכתב:

בשנת 1941, לאחר כיבוש צרפת בידי הנאצים, פרסם דה ז'ובנל ספר בשם *Après la défaite* ("לאחר התבוסה"), ובו נימק את ניצחונה של גרמניה בעליונותה של התרבות הפוליטית הנאצית. הספר שימש את התעמולה הנאצית.

אמו של דה ז'ובנל תמכה בלהט בעצמאות צ'כוסלובקיה, וכך החלה הקריירה שלו כמזכיר אישי לאדווארד בנש, ראש הממשלה הראשון של צ'כוסלובקיה. יחד עם פרידריך האייק, ז'אק ריאף ומילטון פרידמן, הוא ייסד את אגודת מון פלרן ב-1947. בשלב מאוחר יותר בחייו ייסד דה ז'ובנל בפריז את פוטוריבל אנטרנסיונל, אגודה שעסקה בעתידנות.

דה ז'ובנל נמנה עם האינטלקטואלים הצרפתים המעטים שהתייחסו לכלכלה התאורטית ולכלכלת רווחה שהחלו להתפתח במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20 באוסטריה, באיטליה, בבריטניה ובארצות הברית. הבנה זו בכלכלה באה לידי ביטוי בספרו *The Ethics of Redistribution* (מאנגלית: "האתיקה של חלוקה מחדש").

## מחלוקת שטרנהל
זאב שטרנהל פרסם ספר בשם *Ni droite, ni gauche* ("לא ימין ולא שמאל") המאשים את דה ז'ובנל באהדה לפשיזם בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20. בעקבות זאת הגיש דה ז'ובנל בשנת 1983 תביעת דיבה כנגד שטרנהל. בית המשפט קיבל במידת מה שניים מתוך תשעת סעיפי התביעה, ואולם שטרנהל לא נדרש לפרסם התנצלות או להסיר פסקאות ממהדורות עתידיות של ספרו.

הפורום המשפטי למען ארץ ישראל הביא גם עניין זה בעתירתו לשלילת פרס ישראל משטרנהל. על כך הגיב בא כוחו של שטרנהל: "אם לא רשעות לשמה, הרי בורות בוודאי יש כאן; לו היו העותרים טורחים לברר מעט אודות פרשיה זו, ספק אם היו נזקקים לה."

## אחדים מספריו שתורגמו לאנגלית

* On Power: The Natural History of Its Growth 
* The Ethics of Redistribution 
* Sovereignty: An Inquiry into the Political Good 
* The Pure Theory of Politics 
* The Art of Conjecture


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פילוסופים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1903
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1987
טען ביניים

**טען ביניים** הוא הליך משפטי שהיה ניתן לנקוט בעבר בישראל. במסגרת ההליך בעל דין, שנתבע, או שצפוי להיתבע, על ידי צדדים שונים בתביעות סותרות, ואשר אין לו עניין במחלוקת גופה, רשאי לפנות לבית המשפט בבקשה שיכריע בתביעות הסותרות. לדוגמה, אדם המחזיק בנכס ללא שהוא טוען לבעלות עליו, הנתבע בידי שני תובעים שונים שכל אחד מהם טוען לבעלות בנכס. ככל שהמחזיק אינו יודע עם מי הצדק, הוא רשאי לפנות לבית המשפט בהליך של טען ביניים כדי שבית המשפט יכריע למי הבעלות בנכס. מקרה נפוץ נוסף הוא מי שמחזיק כספים שאינם שלו ויש מספר אנשים או מעקלים אשר טוענים לכספים אלו.

בעל הדין המגיש טען ביניים, מכונה "מבקש", ומי שטוען לזכות באותו עניין נקרא "טוען".

על המבקש בטען ביניים להצהיר כי הוא אינו תובע טובת הנאה בנושא השנוי במחלוקת, אינו בקנוניה עם אחד הצדדים, ומוכן לפעול כפי שייפסק (לרבות העברת נושא התביעה לבית המשפט).

על הטוען להגיש הודעת הסתלקות לפיה הוא אינו תובע דבר, או הודעת פרטים, אשר מפרטת את נימוקי תביעתו.

בית המשפט רשאי לתת צו גודר כנגד טוען. אם הטוען הגיש הודעת הסתלקות, הצו יחסום כל תביעה עתידית שלו כנגד כל הצדדים בטען הביניים. אם הטוען לא הגיש הודעת הסתלקות, הצו יהיה תקף כנגד המבקש בלבד, וכנגד כל מי שבא מכוחו.

סדרי הדין בטען ביניים בישראל נקבעו בסעיפים 224-233 לתקנות סדר הדין האזרחי, התשמ"ד-1984. ההליך בוטל עם כניסתן לתוקף של תקנות סדר הדין האזרחי החדשות (תקנות סדר הדין האזרחי, התשע״ט–2018) בתאריך 01.01.2021.

## ראו גם
* אבעיה

קטגוריה:ישראל: פרוצדורה משפטית
קטגוריה:ישראל: היסטוריה של המשפט
סברין

**סֶבְרִין** (בצרפתית: **Séverine**; נולדה ב־10 באוקטובר 1948) היא זמרת צרפתייה, שניצחה באירוויזיון 1971 כשייצגה את מונקו.

## ביוגרפיה
סברין נולדה בפריז, צרפת בשם ז'וזיאן גריזוֹ (בצרפתית: Josiane Grizeau).

סברין ייצגה את מונקו באירוויזיון 1971 שנערך בדבלין, אירלנד עם השיר Un banc, un arbre, une rue (בתרגום לעברית: "ספסל, עץ, רחוב"), וזכתה במקום הראשון עם 128 נקודות. זו הייתה הפעם היחידה בה מונקו זכתה באירוויזיון. בהמשך הוקלט שיר בשלוש שפות נוספות: באנגלית (Chance in time), בגרמנית (Mach die Augen zu) ובאיטלקית (Il posto).

ב-1972 הופיעה באולם האולימפיה בפריז.

היא לימדה תקופה בבית ספר למוזיקה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זוכי האירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1971
קטגוריה:זמרות צרפתיות
קטגוריה:נציגי מונקו באירוויזיון
קטגוריה:זמרים צרפתים
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1948
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1948
ברקוק

[ממוזער|מסגד ברקוק בקהיר; ציור של [אלברטו פאסיני מ-1870]]
[ממוזער|ה[מדרסה והח'אנקה של ברקוק בקהיר]]
**אל-מלכּ א-ט'אהר סיְף א-דין בַּרקוּק** (בערבית: **المالك الظاهر سيف الدين برقوق**) היה הסולטאן הממלוכי הראשון בשושלת הבורג'ית, שלט במשך השנים 1382–1389 ו-1390–1399.

## קורותיו
הסולטאן ברקוק, צ'רקסי במוצאו, נשבה בקווקז בהיותו נער ונמכר לעבדות ב-1363. הוא גויס לצבא הממלוכי ועלה בו בסולם הדרגות בזכות יכולות הלחימה והפיקוד שהפגין. הכינוי "ברקוק" (שזיף) דבק בו במצרים. עם השתלטות הממלוכים הצ'רקסים והאבחזים על השלטון, החל ברקוק לצבור כוח ולהשיג מעמד בקרבם. ב-1382 הדיח ברקוק את הסולטאן חאג'י, האחרון בשושלת הבחרית, ותפס את מקומו. לחיזוק שליטתו מינה ברקוק מקורבים ובני משפחה לתפקידי מפתח. ברקוק איבד את כסאו ב-1389 במרד שהנהיגו מושלי מלטיה וחלב ובמהלכו הוחזר הסולטאן המודח לשלטון. המרד דוכא על ידי צבא הצ'רקסים והבדואים שהצליח ברקוק לגייס אחרי שנמלט ממקום גלותו בכַּרַכּ שבעבר הירדן. בשובו לקהיר החליף ברקוק את כל המושלים בסולטנות בנאמניו.

במהלך כהונתו התקרבו הכוחות המונגולים-טורקים בראשות טימור לנג לשערי הסולטנות. ברקוק הוציא להורג את שליחיו של טימור, שביקשו ממנו להכיר בחסותו של המנהיג המונגולי, והותיר ליורשו את ההתמודדות עם הכיבושים של טימור.

ברקוק מת ב-1399 ואת מקומו ירש בנו בן ה-12, נאצר א-דין, שהיה לסולטאן הבורג'י פרג' (1398–1405, 1406–1412).

בתקופתו נבנה השוק המרכזי של קהיר, ח'אן אל-ח'לילי, על הריסות בית קברות פאטמי. ברקוק הקים בקהיר מכלול מבנים מפואר  הכולל מסגד, מדרסה, ח'אנקה  ומאוזוליאום. בניית חאן אל-סולטאן  וגם השיפוץ של בריכת הסולטאן (בשנת 1392) בירושלים מיוחסות לסולטאן ברקוק.

## קישורים חיצוניים

* צביקה צוק, מים בקצה המנהרה - לטייל במפעלי המים הקדומים, הוצאת יד יצחק בן צבי

* David Samuel Margoliouth,* [https://ia801403.us.archive.org/26/items/cairojerusalema00marggoog/cairojerusalema00marggoog.pdf Cairo, Jerusalem, and Damascus: three chief cities of the Egyptian sultans]*, 1907, Ch. Seven: "The Early Circassian Mamelukes", pp. 170-205

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ממלוכים
קטגוריה:סולטאנים ממלוכים
קטגוריה:סולטאנים בורג'ים
קטגוריה:מצרים: היסטוריה
קטגוריה:צ'רקסים
קטגוריה:ילידי 1339
קטגוריה:נפטרים ב-1399
תותח 76 מ"מ M1902

[שמאל|ממוזער|250px|תותח 76 מ"מ M1902 במוזיאון הצבאי ב[הלסינקי]]
**תותח ה-76.2 מ"מ הדיוויזיוני מודל 1902** (רוסית : 76-мм дивизионная пушка образца 1902 года) היה תותח שדה רוסי קל שנעשה בו שימוש רב במלחמת רוסיה–יפן, מלחמת העולם הראשונה, מלחמת האזרחים ברוסיה וסכסוכים נוספים באזורי האימפריה הרוסית. גרסאות משופרות של התותח שירתו אף בשלביה הראשונים של מלחמת העולם השנייה

## היסטוריה
התותח, שכונה "שלושה אינץ'" (трёхдюймовка) פותח במפעלי פוטילובסקי בסנקט פטרסבורג בשנת 1902. המתכננים הראשיים היו ל.א בישליאק, ק.מ סוקולובסקי וק.א ליפניצקי. בתכנון התותח יושמו חידושים רבים לאותה תקופה: כן עם התקנים לשיכוך רתע, מנגנוני הנמכה וצידוד, כוונות מדויקות לירי בכינון ישיר ועקיף, בריח תבריג חלקי ידני ופגז אחוד.

על מנת לאפשר יצור פשוט וזול של התותח, נעשה שימוש מקסימלי בפלדת פחמן פשוטה עם שימוש מזערי בתוספים נדירים ויקרים יחסית כניקל, מנגן וכרום. התותח ירה פגזי חומר נפץ מרסק, רסיסים או כדוריות נגד אדם. היו גם פגזי עשן, הצתה ואף פגזי נשק כימי. פגזים רבים היו צרפתיים במקורם, אך התאימו לירי גם בתותח זה.

## בשירות
תותח זה היה כלי הארטילריה העיקרי של האימפריה הרוסית ומאפייניו דמו לתותחי ה-75 מילימטר הצרפתיים והגרמניים בני זמנו. לאחר התמוטטות האימפריה הרוסית ב-1917, נעשה שימוש בתותח בצבא האדום, בקרב מתנגדיו ה"לבנים", כוחות לאומניים שונים כשל הפולנים והפינים ואף בידי קבוצות אנרכיסטיות שהצליחו לשים ידן על תותחים אלו. במלחמת האזרחים ובמלחמת רוסיה-פולין (1920) הופעל ה-M1902 בהצלחה כנגד טנקי רנו FT-17 וטנקים בריטיים כ-MARK V ו"וויפט" שכן אלו ניחנו בשריון דק שהגן בעיקר בפני קליעים קלים, ואילו ה-M1902 היה בעל מהירות לוע גבוהה ומדויק בכינון ישיר.

לאחר מלחמת העולם הראשונה שיכללו רוסיה ופולין את מלאי ה-M1902 שהיה ברשותן. בפולין נוצר בשנת 1926 הדגם wz. 02/26 שהותאם מחדש לירי פגזי 75 מ"מ. בברית המועצות המשיכו בייצור המוני של התותח עד 1931, אז הוחלף בדגם המשופר שקנהו הוארך מקליבר 30 ל-40 M1902/30 וזווית הגבהתו שופרה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמצעי לחימה סובייטיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:תותחים רוסיים
קטגוריה:אמצעי לחימה רוסיים במלחמת העולם הראשונה
רגש חיובי

**רגש חיובי** (Positive Affect) משקף את המידה בה הפרט נלהב, פעיל דרוך ועירני. אדם החווה רגש חיובי גבוה יהיה בעל אנרגיה רבה, סף ריכוז מלא ויהנה מפעילויות ומפגשים חברתיים. מצב של רגש חיובי נמוך מאופיין בעצבות, תשישות, מצוקה וחוסר הנאה מפעילויות ומפגשים חברתיים ועוד.

החוקרים ווטסון וקלארק הגדירו "רגש חיובי" כממד תחושתי–רגשי, המשקף הבדלים אישיים באופן בו הפרט חווה רגשות חיוביים ומגדיר את תפיסת העצמי שלו.

## מאפיינים
רגש חיובי (Positive Affect) הוא למעשה ממד רגשי. החוקר טאלאגן (Tellegen, 1985) מצא כי קיימת שונות באופן בו כל פרט מביע וחווה רגש חיובי. התכונה "רגש חיובי" מקושרת בצורה חזקה למאפיין ותכונת האישיות מוחצנות – אקסטרוברטיות.
רגש חיובי הוא על פי רוב מאפיין של הפרט לאורך זמן ועשוי להשפיע על פעילויותיו השונות ובפרט על מילוי שאלונים. 

מחקרים מעלים כי רגש חיובי קשור למשתנים שונים, כגון פעילות חברתית ותדירות גבוהה של חוויות נעימות ואירועים מהנים. רגשות חיוביים מקושרים גם לשביעות רצון כללית: אנרגיה רבה, מחויבות, אופטימיות ועניין החברתי – אלו מאפיינים אנשים בעלי רמה גבוהה של רגשות חיוביים ומעידים על נטייתם להיות יותר שבעי רצון מחייהם. למעשה, הדמיון והקישור התוכני בין רגשות חיוביים (ואף רגשות שליליים) ושביעות רצון הובילו חוקרים שונים לראות בממדים אלו מחוונים ייחודיים למבנה הנרחב של תחושת הרווחה הסובייקטיבית (Subjective Well Being).

## חשיבות
רגש חיובי הוא מרכיב מרכזי בחיי היום-יום. רגש חיובי מסייע ומועיל בפעילויות שונות, למשל: עיבוד מידע רגשי בצורה מדויקת ויעילה, פתרון בעיות, הצבת מטרות וייעדים בחיים – השגתם ומימושם. מודל הבנייה וההרחבה (The Broaden and Build Theory of PA) של הרגש החיובי מציע כי רגשות חיוביים מרחיבים את מגוון ההתנהגויות והמחשבות הרגעיות, ובנוסף יוצרים ובונים את המשאבים האישיים ארוכי הטווח. 

רגשות חיוביים מספקים הפוגה ממצבי לחץ ותעוקה, ומהווים מקור לגיוס כוחות מחודשים למילוי המשאבים שהדלדלו בעקבות מצב התעוקה. כלומר, רגשות חיוביים חיוניים לבריאותנו. הם מהווים חוצץ מרגשות שליליים ומבעיות בריאות הנובעות ממצבי לחץ ותעוקה. בנוסף, לאנשים שמחים יכולות התמודדות טובות יותר; צמד החוקרים McCrae & Costa, 1986 מצאו כי אנשים בעלי רגשות חיוביים גבוהים הראו יכולת התמודדות טובה ובוגרת יותר. 

רגשות חיוביים עשויים להשפיע על הקשר בין משתנים מגוונים, למשל בתחום המחקר הארגוני. רגשות חיוביים מסייעים במיקוד תשומת הלב של הפרט והרחבת הרפרטואר ההתנהגותי שלו. רגשות חיוביים מעצימים את המשאבים – בעזרתם יכול הפרט להתמודד עם מצבים מתסכלים. המשאבים הללו הם פיזיולוגיים (למשל בריאות טובה יותר), חברתיים (למשל רשת תמיכה חברתית), אינטלקטואלים ופסיכולוגים (כגון גמישות, אופטימיות ויצירתיות). 

## ראו גם
* רגש שלילי
* רגשנות

## הערות שוליים




קטגוריה:רגשות
חומצה בנזואית

חומצה בנזואית היא החומצה הקרבוקסילית הארומטית הפשוטה ביותר, המורכבת מקבוצת בנזן שלאחד מאטומי הפחמן שלה קשורה קבוצת קרבוקסיל. החומר הוא מוצק גבישי בטמפרטורת החדר ונוסחתו הכימית C6H5COOH.

החומצה הבנזואית משמשת כחומר שימור במזון. כתוסף מזון תסומן בקוד **E210**, מלחים של החומצה יסומנו כE211 (מלח הנתרן), E212 (מלח האשלגן) ו E213 (מלח הסידן). החומר מונע התפתחות עובש, שמרים וחיידקים.
מנגנון הפגיעה באורגניזמים הוא ספיחה של החומצה לתא ובעקבותיה ירידה ביכולת הפירוק האנאירובי של גלוקוז באמצעות האנזים פוספופרוקטוקינאז (phosphofructokinase). ב pH נמוך מ 5 (חומצי) מתקבל עיכוב של 95% בפרוק הגלוקוז. היעילות, תלויה בחומציות המזון ולכן משתמשים בחומצה ובמלחיה לשימור של מזונות חומציים כמיצי פירות המכילים חומצת לימון, משקאות מוגזים (שהם חומציים בשל הפחמן הדו-חמצני המומס בהם), חמוצים ומזונות חומציים אחרים. ריכוז אופייני של חומר השימור במזון : 0.05–0.1%.

## ראו גם
* תגובת קניצרו

## קישורים חיצוניים

* גיליון בטיחות חומרים - MSDS של חומצה בנזואית (אנגלית)
* 

בנזואית, חומצה
בנזואית, חומצה
בנזואית, חומצה
רודולף קלאוזיוס

**רודולף יוליוס עמנואל קלאוזיוס** (בגרמנית: **Rudolf Julius Emanuel Clausius**; 2 בינואר 1822 – 24 באוגוסט 1888), היה פיזיקאי ומתמטיקאי גרמני ונחשב לאחד האבות המייסדים של התרמודינמיקה. 

## ביוגרפיה
קלאוזיוס נולד בקושאלין שהיה אז בפרוסיה. אביו היה כומר פרוטסטנטי ומפקח של בית ספר וקלאוזיוס למד בבית הספר בו עבד אביו ולאחר מכן המשיך את לימודיו בגימנסיה בשצ'צ'ין. בשנים 1840-1844 למד מתמטיקה, פיזיקה והיסטוריה באוניברסיטת פרידריך וילהלם של ברלין. בשנת 1848 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת האלה-ויטנברג על עבודה בנושא תופעות אופטיות של האטמוספירה של כדור הארץ. בשנת 1850 החל לעבוד כפרופסור באקדמיה המלכותית ובבית ספר להנדסה בברלין ומרצה באוניברסיטה של ברלין. בשנת 1855 עבר למכון הטכנולוגי בציריך, בשנת 1867 עבר לאוניברסיטת וירצבורג ובשנת 1869 עבר לאוניברסיטת בון.

ב-1870 ארגן קלאוזיוס סגל רופאים למלחמת צרפת–פרוסיה. הוא נפצע בקרב והפך לנכה. הוענק לו עיטור צלב הברזל על שירותיו.

אשתו, אדלהייד רימפם, מתה בלידה ב-1875, והותירה אחריה שישה ילדים, ועקב כך קלאוזיוס הקדיש פחות זמן למחקר. ב-1888 נפטר בבון שבגרמניה.

## מחקריו
בתזה שלו לדוקטורט, הציע קלאוזיוס כי צבעם הכחול של השמיים במשך היום וגוני האדום בעליית השמש ושקיעתה (בין תופעות אחרות), נובעים מהשתקפות ושבירה של אור. במחקריו השתמש קלאוזיוס בגישה מתמטית יותר מקודמיו.

בעקבות קריאת מאמרו של סאדי קרנו מ-1824 "הרהורים על כוחה המניע של האש", ומאמרים נוספים, פרסם בשנת 1850 את העבודה החשובה ביותר שלו, "Huber die bewagged Kraft der Warm" (בגרמנית: על כוחו המניע של החום), על התאוריה המכנית של חום, אשר כללה רעיונות יסודיים בעניין החוק השני של התרמודינמיקה. בעבודה זו הוא הראה שהייתה סתירה בין העיקרון של קרנו לחוק שימור האנרגיה. קלאוזיוס ניסח מחדש את שני חוקי התרמודינמיקה, כדי להתגבר על סתירה זאת (החוק השלישי של התרמודינמיקה פותח על ידי ולטר נרנסט, במשך השנים 1906–1912).

ב-1857 תרם קלאוזיוס לתאוריה הקינטית של הגזים בכך שהוסיף למודל של אוגוסט קרוניג תנודה סיבובית של מולקולות הגז. באותה עבודה הסביר את המושג "מהלך חופשי ממוצע של חלקיק". בנוסף הגה את נוסחת קלאוזיוס קלפרון בתחום התרמודינמיקה, הנקראת על שמו.

ב-1865 הציג את מושג האנטרופיה. 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:פיזיקאים גרמנים
קטגוריה:זוכי מדליית קופלי
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת וירצבורג
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של ציריך
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1822
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1888
שארל, חשמן לורן

**שארל, חשמן לורן** (17 בפברואר 1524 - 26 בדצמבר 1574) היה מדינאי צרפתי.

## חייו
שארל נולד בז'ואנוויל (שבצפון חבל בורגון) לקלוד, דוכס גיז ולאשתו אנטואנט דה בורבון. אחיו הבכור היה פרנסואה, דוכס גיז ואחותו, מארי דה גיז שנישאה לג'יימס החמישי, מלך סקוטלנד, הייתה אמה של מרי סטיוארט.

ב-1538, בהיותו בן ארבע עשרה שנה בלבד, התמנה לארכיבישוף של ריימס. ב-27 ביולי 1547, יום אחד בלבד אחרי שהכתיר את אנרי השני למלך צרפת בקתדרלה של ריימס, התמנה לחשמן לורן. יחד עם אחיו פרנסואה, דוכס גיז, שימש כיועצו הראשי של המלך.

כאחד ממנהיגי בית גיז הקתולי, היה אויבם המושבע של הפרוטסטנטים והתנגד לוויתורים של קטרינה דה מדיצ'י שנועדו לפייסם. ב-10 ביולי 1559 מת אנרי השני ובנו פרנסואה, שהיה ילד חולני, עלה על כס המלוכה בשם פרנסואה השני. מאורע זה היה ניצחון גדול בעבור בית גיז ושארל, חשמן לורן השתלט על ענייני הכספים של הממלכה.

הוא נחשב לאחד האחראים למלחמות הדת בצרפת בין קתולים לבין הוגנוטים, וכמי שניסה להחדיר את האינקוויזיציה לצרפת. ב-1563 אחרי רצח אחיו, פרנסואה דוכס גיז, הפך שארל חשמן לורן לראש בית גיז ולמנהיג הקתולים שלחמו נגד ההוגנוטים, והאשים את מנהיגם גאספאר דה קוליני השני ברצח אחיו.

ב-1569 ניהל משא ומתן שהביא לנישואיו של שארל התשיעי, מלך צרפת לאליזבט מאוסטריה. ב-1570 ניסה לבקש את ידה של מרגריט דה ולואה, בתה של קטרינה דה מדיצ'י, אך ללא הצלחה. ב-1572 התנגד לנישואיו של אנרי מלך נווארה (אנרי הרביעי, מלך צרפת לעתיד) למרגריט דה ולואה - נישואים שנועדו להשכין שלום בין הצדדים הלוחמים - וניסה לשכנע את האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר שלא לתת את הסכמתו לנישואים אלה.

בהיותו ברומא, משנודע לו על טבח ליל ברתולומאוס הקדוש (שהחל ב-24 באוגוסט 1572) הביע את שמחתו וניסה לשוב לפריז כדי לתפוס שוב את מקומו במועצת המלך שארל התשיעי, אולם קטרינה דה מדיצ'י הודיעה לו כי איננו רצוי בחצר המלכות.

שארל, חשמן לורן מת באביניון ב-1574.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חשמנים צרפתים
קטגוריה:בית גיז
קטגוריה:ילידי 1524
קטגוריה:נפטרים ב-1574
מיראז' (משפחת מטוסים)

[שמאל|ממוזער|[מיראז' 3 של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי, מציג את צורת הגחון והכנפיים]]

**מיראז**' (מצרפתית: **Mirage** – חזיון תעתועים) היא משפחת מטוסים צבאיים על־קוליים מתוצרת חברת דאסו תעופה הצרפתית. במשפחה פותחו מטוסי קרב, מטוסי תקיפה ומפציצים.

תכנון מטוסי המשפחה החל בשנות ה־50 של המאה ה־20 והם יוצרו בצרפת ובמדינות נוספות במגוון דגמים ופיתוחים. ייצור מטוסים במשפחה נמשך עד שנת 2007.

המטוס הסדרתי הראשון במשפחה זאת, המיראז' 3, היה בין מטוסי הקרב של הדור השני המוצלחים והנפוצים. המטוס נמכר לחילות אוויר רבים ברחבי העולם תוך שהוא מיוצר במשך למעלה מעשור. ישנם חילות אוויר המשתמשים בדגם זה כמטוס קו ראשון גם כיום, ובהם חילות האוויר של ארגנטינה, צ'ילה, קונגו, מצרים, גבון, לוב, פקיסטן ופרו. בישראל היה מטוס זה בשנות ה-60 של המאה ה-20 מטוס הקרב העיקרי של חיל האוויר הישראלי.

## דגמים עיקריים
במשפחה זו יוצרו הרבה דגמים, בהם נסיוניים כגון מטוס הקרב ממריא אנכית מיראז' 3V, שנבנו מהם רק אבות טיפוס ולא נכנסו לקו ייצור. הדגמים העיקריים שיוצרו בייצור המוני הם:
* מיראז' 3 – מטוס קרב. הוצג ב־1961 ויוצרו 1,422 מטוסים.
* מיראז' 4 – מפציץ אסטרטגי. הוצג באוקטובר 1964 ויוצרו 62 מטוסים.
* מיראז' 5 – מטוס תקיפה שפותח על בסיס מיראז' 3 לבקשת חיל האוויר הישראלי. הוצג ב־1967.
* מיראז' G  – סדרת מטוסי קרב ניסיוניים בעלי כנף משיכה משתנה. טסו לראשונה בשנת 1967.
* מיראז' F1 – מטוס קרב לעליונות אווירית. הוצג ב־1973 ויוצרו כ־700 מטוסים.
* מיראז' 2000 – מטוס קרב רב-משימתי. הוצג ביוני 1984 ויוצרו 611 מטוסים.
* מיראז' 4000 – מטוס קרב. הוצג ב בשנת 1980.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת צרפת
צוגשפיצה

[ממוזער|הצוגשפיצה (2,962 מ') כפי שנראה מ[הר דניאל]]
**צוּגְשְׁפִּיצֶה** (בגרמנית: **Zugspitze**, נהגה: צוּקשְפִּיצֵה) הוא ההר הגבוה ביותר בגרמניה. הוא נמצא בגבול אוסטריה, בקרבת העיירה גרמיש-פרטנקירכן אשר במדינת בוואריה.

ההר הוא חלק מרצועת הרי האלפים הבוואריים. גובהו 2,962 מטר מעל לגובה פני הים (2,963 מטר על פי נתוני ה-CIA). שמו של ההר נגזר מהמילה הגרמנית שמשמעותה מפולות שלגים המאפיינות את המורדות הצפוניים (הגרמניים) שלו.

הניסיון המוצלח המתועד הראשון לטפס לפסגתו התרחש ב-27 באוגוסט 1820] אם כי מעריכים כי תושבים מקומיים עשו זאת קודם לכן כבר ב-1770. רק חמישים שנה מאוחר יותר, בשנת 1870, מופה ושורטט באופן מקצועי במפת גרמניה. ב-7 בינואר 1882 הצליחה משלחת מטפסים לכבוש לראשונה את פסגתו בתקופת החורף.

ההר מהווה מוקד משיכה תיירותי הן בקיץ בשבילי ההליכה הרבים שלו, והן בחורף במסלולי הגלישה, המאפשרים פעילות סקי עד לסוף חודש מאי.
על פסגת ההר בנוי מבנה תיירותי מרווח ומשוכלל ותחנת חיזוי למזג אוויר.

הגישה לפסגה מתאפשרת בשתי דרכים: במעלה ההר מותקנת רכבת נוסעים הררית הפועלת באמצעות "מסרק וגלגל משונן" ועוברת במנהרה חצובה בבטן ההר בדרכה לפסגה. בנוסף לרכבת ההררית, מותקן רכבל דו-כיווני אל הפסגה, הן מן הצד הגרמני והן מן הצד האוסטרי של ההר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוואריה: גאוגרפיה
קטגוריה:הרי האלפים
קטגוריה:אתרי סקי בגרמניה
קטגוריה:טירול: גאוגרפיה
קטגוריה:גבול אוסטריה–גרמניה
קטגוריה:הפסגות הגבוהות במדינתן
קטגוריה:גרמניה: הרים
קטגוריה:אוסטריה: הרים
עוררות

**עוֹרְרוּת** היא מצב פיזיולוגי ופסיכולוגי של ערנות. מצב זה מערב אקטיבציה של מערכת ההפעלה הרשתית שבגזע המוח, של מערכת העצבים האוטונומית ושל המערכת האנדוקרינית, אשר מביאה להגברת קצב הלב ולחץ הדם, ולמצב של דריכות חושית ונכונות לנוע ולהגיב.

רמת העוררות הכללית יכולה להשפיע על זיכרון העבודה, אשר נפגע ממצבים של עייפות ולחץ.

## מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים
מערכות עצביות רבות ושונות מעורבות במה שנודע ביחד כמערכת העוררות.

התלמוס הוא אחד הרכיבים המעורבים בתהליכי העוררות.
התצורה הרשתית ממלאת תפקיד חשוב בשליטה על מנגנונים הקשורים לעוררות ושינה.

## ראו גם
* דחק
* חרדה
* עוררות מינית
*חרדה פרודקטיבית

## קישורים חיצוניים

* רמת עוררות ועקומת ה-U ההפוך, באתר פסיכולוגיית ספורט

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיולוגיה
קטגוריה:קשב
אמברקיה

**אמבּרקיה** (ביוונית: **Ἀμβρακία**, לעיתים: **אמפּרקיה**, **Ἀμπρακία**) הייתה עיר עתיקה בצפון-מערב יוון. היא הוקמה במאה ה-7 לפנה"ס על ידי מתיישבים מקורינתוס באמצעו של מישור פורה ומיוער בעיקול הנהר ארכאתוס, מרחק 7 מילין מהמפרץ הנושא את שמה. לאחר כיבושה ב-189 לפנה"ס על ידי הרומאים איבדה העיר את חשיבותה, ובראשית המאה ה-1 לספירה ננטשה. סמוך לחורבותיה הוקמה בתקופה הביזנטית עיר חדשה בשם ארטה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפיה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
ז'וזפ סוניול

**ז'וזפ סוניול גאריגה** (בקטלאנית: **Josep Sunyol i Garriga**; 21 ביולי 1898 – 6 באוגוסט 1936) היה עורך דין, עיתונאי ופוליטיקאי קטלאני, ונשיאה של קבוצת הכדורגל ברצלונה. 
## ביוגרפיה
סוניול נולד בברצלונה, והגיע ממשפחה עשירה ואף משורה ארוכה של פוליטיקאים קטלאנים לוחמניים. הוא היה חבר בקבוצת השמאל "אצ'יו קטלוניה" ובמפלגת רפובליקה השמאלנית של קטלוניה.

ב-1928 סוניול מונה לתפקיד מנהל ברצלונה, וב-1930 ייסד עיתון שמאלני בשם "La Rambla", שהתנגד למשטרו של מיגל פרימו דה ריברה. ב-1931 הוא נבחר לקורטס (הפרלמנט) כנציג מפלגת הרפובליקה השמאלנית של קטלוניה. הוא נבחר שוב בשנים 1933 ו-1936. הוא שימש גם כנשיאם של קבוצת "Reial Automòbil Club de Catalunya" ושל פדרציית הכדורגל הקטלאנית. בשנת 1935 מונה סוניול לתפקיד נשיא ברצלונה, ונתלו בו תקוות שישקם את המועדון מהמצב הכלכלי הקשה בו שרר. בתקופתו בה זכתה הקבוצה באליפות קטלוניה, ואף הגיעה לגמר הגביע הספרדי מול ריאל מדריד.

ב-6 באוגוסט 1936, במהלך ימיה הראשונים של מלחמת האזרחים בספרד, נעצר סוניול בידי גדודיו של השליט פרנסיסקו פרנקו ברכס גוואדרמה, ומאוחר יותר נרצח על ידם. גופתו הוצאה מהקבר בשנות ה-90 לאחר ש"Els Amics de Josep Sunyol" (חבריו של ז'וזפ סוניול) מסרו אותה לידי קבוצת ברצלונה לציון יום השנה ה-60 למותו.

## קישורים חיצוניים

* ז'וזפ סוניול (1935-1936) באתר הרשמי של מועדון הכדורגל ברצלונה

קטגוריה:פוליטיקאים קטלאנים
קטגוריה:פוליטיקאים ספרדים
קטגוריה:עורכי דין ספרדים
קטגוריה:נשיאי ברצלונה (כדורגל)
קטגוריה:עסקני ספורט ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1898

קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1936
הקטלוג המאוחד של הספריות בישראל

שמאל|סמליל הקטלוג|260px
**הקטלוג המאוחד של ספריות ישראל** (בקיצור **ULI** ובאנגלית: **Union List of Israel**) הוא קטלוג ציבורי מקוון המכיל מעל שמונה מיליון רשומות ביבליוגרפיות המבוססות על הקטלוגים של ספריות המחקר המרכזיות בישראל – ובכללם הספריות של כל האוניברסיטאות, רוב המכללות, ומספר ספריות מחקר נוספות. החיפוש בממשק פרימו של ULI מאפשר למשתמש להגיע לקטלוגים המקומיים של המוסדות בהם נמצא הפריט ולבדוק את מיקומו המדויק ואת זמינותו. תהליכי קליטת הקטלוגים המקומיים, עיבודם ויצירת הרשומות האחודות מנוהל על ידי הספרייה הלאומית.

ULI  מכיל רשומות המייצגות את כל סוגי החומר בספריות (ספרים, כתבי עת, מפות, חומר אור-קולי, פרסומים דיגיטליים ועוד), למעט מאמרים ותדפיסים. ניתן לערוך חיפוש במאגר המלא ולסנן אותו לפי חתכים מסוגים שונים.

## היסטוריה
המאגר הוקם בשנת 1997, ובראשית דרכו הופעל על-ידי מלמ"ד ("המרכז לשירותי מידע דיגיטליים"), יחידת משנה של מחב"א ("מרכז החישובים הבינאוניברסיטאי"). בתחילת 2015, האחריות על הקטלוג עברה לספרייה הלאומית.

הקטלוג המאוחד מבוסס על ריכוז ומפתוח ממוחשב של רשומות ביבליוגרפיות הנשלחות מהספריות המשתתפות, ללא התערבות ידנית. המאגר איננו רושם את המצאי של הספריות השונות אלא רק מקשר לרשומה הרלוונטית בקטלוגים שלהן, שם ניתן לצפות בפירוט המצאי.

## שימוש
יתרונו העיקרי של ULI לציבור הרחב הוא בכך שהוא מרכז במקום אחד גישה נוחה למצאי של כל הספריות החברות וחוסך בכך את הצורך לחפש בנפרד בקטלוג של כל ספרייה. עבור הספריות החברות (וגם כאלה שאינן), המאגר משמש תשתית לשיתופי פעולה בענייני קטלוג: מקור להעתקת רשומות קיטלוג איכותיות אל הקטלוגים המקומיים, מה שמביא לחסכון בעבודת ניהול הקטלוג המקומי; בסיס לבקרת איכות ולגיבוש מדיניות קטלוג ארצית; ומקור לעבודה משותפת על מאגר הזהויות הלאומי.

## ניהול טכני
המאגר נוהל עד שנת 2023 בגרסאות שונות של תוכנת אל"ף של חברת אקס-ליבריס ועברה בשנה 2023 לתוכנת "עלמא" של החברה. מנשק החיפוש הציבורי של ULI הוא עכשיו "פרימו" של אקס ליבריס.

## קישורים חיצוניים
* 
* ULI - הקטלוג המאוחד של ספריות ישראל
* ULI - הקטלוג המאוחד של ספריות ישראל - ממשק אנגלית
* הפנים החדשות של ULI – והמֹח החדש שלו – אריאל לוק ופרופ’ אלחנן אדלר, הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הספרייה הלאומית
קטגוריה:מאגרי מידע ביבליוגרפיים עבריים