open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'ייד גודי

**ג'ייד גודי** (באנגלית: **Jade Goody**; 5 ביוני 1981 - 22 במרץ 2009) הייתה כוכבת ריאליטי בריטית. ידועה בעיקר בשל השתתפותה בתוכנית "האח הגדול".
## קריירה
גודי הופיעה לראשונה בתוכנית הריאליטי הבריטית "האח הגדול 3" ב-2002. התנהגותה בתוכנית נחשבה פרובוקטיבית, ובין השאר הייתה המתמודדת הראשונה בתוכניות "האח הגדול" שצולמה מקיימת יחסי מין במהלך התוכנית.

בעקבות הצלחתה בתוכנית, הופיעה גודי במגזינים שונים והשתתפה כאורחת בתוכניות טלוויזיה. ב-2006 פרסמה את האוטוביוגרפיה "Jade: My Autobiography" וכן הוציאה בושם משלה.

ב-2007 השתתפה בתוכנית "האח הגדול VIP". בתוכנית עוררה התנהגותה ביקורת, בין השאר בשל אמירותיה כלפי אחת ממשתתפות התוכנית, שילפה שטי ההודית, בעקבותיהן היו מבקרים שראו בה כגזענית. לאחר התוכנית התנצלה במספר הזדמנויות על אמירותיה כלפי שטי, והן התפייסו סמוך למותה ב-2009.

בשנת 2008 החלה להצטלם לגרסה ההודית של "האח הגדול", אך במהלכה נודע כי חלתה בסרטן צוואר הרחם, והיא חזרה לבריטניה. מאז תיעדה את חודשי חייה האחרונים במטרה להוריש לילדיה את התשלום שתקבל על כך, לדבריה. גודי צולמה לאורך כל תקופת מחלתה, וזכתה לפרסום בבריטניה ובעולם. כן פרסמה בשנה זו אוטוביוגרפיה נוספת, "Jade: Catch A Falling Star".

בשנת 2009 נישאה גודי לג'ק טוויד. חודש מאוחר יותר, ב-22 במרץ 2009, היא נפטרה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מתחרי האח הגדול (בריטניה)
קטגוריה:כותבות אוטוביוגרפיה
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה בריטים
קטגוריה:אנגלים ממוצא ג'מייקני
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1981
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1981
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2009
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2009
מדינות ונצואלה

שמאל|300px|ממוזער|מפת מדינות ונצואלה
ונצואלה מחולקת מבחינה מנהלית ל־24 יחידות: 23 מדינות (estados) ומחוז הבירה (Distrito Capital). נוסף על אלו קיימת ישות פדרלית בשם הדפנדנסיות הפדרליות (Dependencias Federales de Ultramar) הכוללת את רוב האיים של ונצואלה המורכבים מאיים ואיונים רבים בים הקריבי. המדינות והטריטוריות של ונצואלה מאורגנים בדרך כלל באזורים (regiones), אם כי אזורים אלו הם לרוב ישויות גאוגרפיות ולא ישויות מנהליות.

## מדינות היסטוריות
לפני  (1859–1863), המדינה הייתה מחולקת למחוזות ולא למדינות (ראה ). תוצאת הסכסוך הביאה לכך שהמחוזות אימצו אוטונומיה גדולה יותר, מה שהוביל למערכת המדינות הנוכחית.

מ־1863 ועד תחילת שנות ה־1900 חלו שינויים טריטוריאליים רבים, כולל מיזוג ופיצול של מדינות, אך מאז ועד שנות ה־90 המדינות נותרו ללא שינוי. מדינות שהתקיימו בתקופה זו כללו את מדינת גוסמאן בלנקו (Guzmán Blanco State) (1889–1873). בשנת 1881, המדינות; מירנדה, גואריקו, נואבה אספרטה ומדינת ורגאס של , אוחדו למדינת ארגואה. זה היה חלק מארגון מחדש טריטוריאלי שהפחית את מספר המדינות מ־20 ל־9, שהתהפך ב־1901. בשנות ה־90 נוצרו שלוש מדינות חדשות: דלטה אמקורו (1991), אמסונאס (1994) וורגאס (1998).

### אבולוציה טריטוריאלית של ונצואלה

## אזורים
שטחה של ונצואלה מחולק בדרך כלל לתשעה אזורים גאוגרפיים, המשמשים בעיקר למטרות גאוגרפיות, תרבותיות ותכנוניות אך אין להם גופים מנהליים פעילים.

## מדינות
להלן רשימת 23 מדינות ונצואלה:

### ישויות פדרליות בעלי מעמד מיוחד

## אטימולוגיות של שם המדינות
מספר מדינות נקראות על שם דמויות היסטוריות:
* אנסואטגי על שם 
* בוליבר על שם סימון בוליבר
* פלקון על שם 
* לרה על שם 
* מירנדה על שם פרנסיסקו דה מירנדה
* מונגס על שם  ו
* סוקרה על שם אנטוניו חוסה דה סוקרה
* ורגאס על שם 

מספר מדינות נקראות על שם תכונות טבעיות:
* אמסונאס קרויה על שם נהר האמזונאס
* אפורה נקרא על שם נהר 
* ארגואה עבור נהר 
* קוחדס עבור נהר 
* דלטה אמקורו על שם הדלתה של נהרות אורינוקו ו
* גואריקו עבור נהר 
* פורטוגסה עבור נהר 
* טאצ'ירה עבור נהר 
* יארקוי עבור נהר 

מקורות שמות אחרים:
* ברינס נקרא על שם הקבוצה האתנית הילידית באזור.
* קרבובו נקרא על שם כפר אתני.
* קראקס נקרא על שם קבוצת הילידים של קראקס.
* מרידה עבור עיר הבירה, מרידה, על שם מרידה בספרד.
* משמעות השם של נואבה אספרטה היא "ספרטה החדשה", והוא הוענק למדינה כהוקרה לגבורה של הלוחמים המקומיים במלחמת העצמאות של ונצואלה שהזכירה את גבורת הלוחמים הספרטנים ביוון העתיקה.
* טרוחיו עבור עיר הבירה, , על שם  בספרד.
* סוליה השם נובע מתעתיק קולי משפת .

## קישורים חיצוניים

* נתוני אוכלוסייה 2021 (הערכה)

## ביאורים

## הערות שוליים

מדינות
*
ונצואלה
ונצואלה
רמתיים צופים

**רָמָתַיִים צוֹפִים**, או **הרמתיים צופים**, היא עיר מקראית המוזכרת בספר שמואל כעירו של אלקנה.

## אזכור והיחס לרמה של שמואל
"רמתיים צופים" מוזכרת פעם אחת בתנ"ך, בתחילת ספר שמואל: .

לדעת מספר פרשנים, רמתיים צופים של אלקנה, אביו של שמואל, היא הרמה של שמואל, בה חי ובה נקבר. בין המחזיקים בדיעה זאת, יוחנן אהרוני ויואל אליצור. לעומת זאת, אחרים הפרידו וטענו שהרמתיים צופים והרמה של שמואל הם שני מקומות שונים.

## מהות השם
ישנם המייחסים את ה"צופים" בשם המקום למיקומה הגבוה, המאפשרת תצפית, שכן השימוש במילה "צופה" במשמעות תצפית רווח בתנ"ך, והשורש צ.פ.ה. אף משמש בתנ"ך בשמות של מקומות אחרים, כמו מצפָה.

הסבר נוסף ל"צופים" בשם המקום הוא שמו של סב סבו של אלקנה "צוף", שמשערים שייסד את המקום. בנוסף, מוזכרת גם האפשרות שה"צופים" מתייחס להיותה בארץ צוף, המוזכרת במשא חיפוש האתונות של שאול כחלק מסיפור משיחת שאול למלך.

היו שפירשו את המילה "רמתיים" כמתייחסת לשתי גבעות. כך, רמתיים של המאה ה-20 קרויה כך על שהוקמה על שתי גבעות שטוחות זו על יד זו.

## זיהוי
יואל אליצור טוען כי רמתיים צופים והרמה של שמואל הם רמה בהר אפרים המוזכרת במקומות אחדים בתנ"ך. בעקבות הצמדה זו הוא טוען שאין לנו אפשרות לזהות את מיקומה המדויק, ויש למצוא אותה באזור ארץ צוף , נווה צוף דהיום, ועל יד הכפר ביתילו, שמשמר את השם בית אל של הר אפרים.

יוחנן אהרוני מזהה את הרמה של שמואל ואת רמתיים צופים ברמה של בנימין.

יש סוברים שרמתיים צופים הוא יישוב קדום ליד קרני שומרון שבו צמד שיאים בולט ואוכף ביניהם, הנמצא לא רחוק משילה, ואחרים מזהים אותה עם רמלה בנחלת שבט דן.

"במשך תקופות ארוכות של צליינות, מסעות ומחקר הוזכרו זיהויים רבים ושונים לעיר רמתים צופים ולקבר שמואל". המחקר החדש נקט בגישה ביקורתית כלפי מסורות בכלל ובחר להסתמך על ממצאים באתרים.
# רֶנְתִיס - בשמה הקדום רֶמְפתִיס אצל אוסביוס מקיסריה והירונימוס. זיהוי זה נתמך על ידי החוקרים יהודה אליצור ויהודה קיל אשר זיהו את רמתיים צופים המקראית ברנתיס, כ-12 ק"מ צפונית-מזרחית לנמל התעופה בן-גוריון. אולם יואל אליצור פקפק בהשערה זו, גם בשל מיקומה בשפלה.
# בית רימא - ממזרח לרנתיס.
# רינתיה - ליד לוד, לשעבר כפר ערבי, היום יישוב יהודי ממערב לרנתיס.
# רמאללה - העיר נמצאת בתחום הר אפרים, ונוסדה כנראה על ידי מהגרים במאה ה-16. בזיהויה כרמתיים צופים תמך בן-ציון דינור, בהסתמכו על מידע אצל בנימין מטודלה. אולם אליצור טען כי הזיהוי אינו מבוסס.
# חירב'ת שונה- ססמוך לכפר דיר עמר במערב בנימין.
# רמלה - מסורת מהתקופה הצלבנית, המוזכרת אצל בנימין מטודלה.
# סלווד - ליד הר חצור.
# נבי סמואל - זיהוי מקובל בספרות הנוסעים, אך הזיהוי נשלל בספרות המחקר החדשה.
# צובה - זיהוי זה הוצע בספרות הנוסעים, ונדחה על ידי החוקר ד"ר יואל אליצור.
# א-ראם - זיהוי מקובל בספרות המחקר החדשה.
# א-רמה - בצפון השומרון על יד סנור.
# א-רמה - דרום מערב לבית לחם
# רמת אל ח'ליל - או אלוני ממרא בחברון.

## ראו גם
* רמתיים (עיר קדומה)
* רמה (שבט אפרים)

## לקריאה נוספת
* יואל אליצור, זיהויין של "ארץ צוף" ו"הרמה" עיר שמואל, בתוך: זאב ארליך (עורך), **"...לפני אפרים ובנימין ומנשה..."**, קובץ מחקרים ותגליות בגאוגרפיה-היסטורית, ירושלים, המועצה האזורית מטה בנימין, תשמ"ה, עמ' 101–116.
* איתן קליין וחזקי בצלאל, **עיר מתקופת המקרא בח'רבת א-שונה ושאלת זיהויה של הרמתים צופים**, 'על אתר', כסלו תשע"ג, הוצאת תבונות, מכללת הרצוג.

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט אפרים
קייג'

**כריס פאלקו** (באנגלית: Chris Palko) הידוע גם בשם הבמה **קייג**' (Cage), הוא ראפר אמריקאי.

## ביוגרפיה
נולד בוורזבורג, גרמניה, להורים אמריקאים, בתקופה בה אביו שירת כשוטר צבאי באחד מבסיסי צבא ארצות הברית בגרמניה.
כשהיה בן ארבע הואשם אביו בשימוש וסחר בהרואין, והמשפחה הוחזרה לניו יורק. האב נהג להזריק סמים לבנו, ונעצר לאחר שאיים על משפחתו ברובה ציד. ההורים התגרשו, ואימו של פאלקו נישאה פעמיים.

בנעוריו נשר פאלקו מבית הספר התיכון והחל להשתמש בסמים קלים וקשים. הוא נשלח לגור עם דודו בבסיס צבאי גרמני, אך הוכה על ידו והוחזר לביתו כעבור שנה. נעצר מספר פעמים על החזקת סמים ותקריות אלימות. בבית המשפט נקבע כי הוא לוקה בנפשו, והוא נשלח לבית חולים פסיכיאטרי, בו שהה שנה וחצי. פאלקו נבחר לטיפול ניסיוני בתרופה חדשה, אך האבחנה שניתנה לו הייתה שגויה, והוא ניסה להתאבד מספר פעמים, בתלייה ובנטילת מנת יתר של תרופות.

כששוחרר מבית החולים בגיל 18, החל לפתח קריירת ראפ. הוא שכר מנהל וכינה עצמו תחילה בשם הבמה "אלכס", כהזדהות עם הדמות מהסרט "תפוז מכני". בשנת 1997 הוציא את הסינגל "Radio Head/Agent Orange", שכלל דגימות מן הסרט "התפוז המכני" וזכה להצלחה. זמן קצר לאחר מכן הוציא הראפר הנודע אמינם את אלבומו "The Slim Shady EP"; פאלקו טען שאמינם העתיק את סגנונו ואת מילות שיריו. אמינם הכחיש זאת והגיב בשירו "רול מודל" (Role Model), בו טען "I Bought Cage's Tape, Opened It, And Dubbed Over It". שלוש שנים לאחר מכן, ב-2002, קייג' השיב לו בשירו "Crowd Killa", בו שר "Suicidal Faliure Like Shady's Ex-Wife" (הוא השווה בין ניסיונות ההתאבדות הכושלים שלו ושל גרושתו של אמינם). קייג' המשיך לכתוב כנגד אמינם, בשיריו "And So Kiddies", "Illest 4 Leter Word", ו-"Bitch Lady".

בשנת 2002 הוציא קייג' את האלבום "Movies For The Blind", שזכה להצלחה. השיר הידוע באלבום הוא "In Stony Lodge", שמספר על חוויותיו של פאלקו בבית החולים הפסיכיאטרי בו אושפז.

ב-2003 הקים קייג' את ההרכב "The Weatherman" עם עוד מספר ראפרים, והוציא את האי-פי "Weatherproof". ב-2005 הוציא דיסק כפול בשם "Hell's Winter", בסגנון ראפ פרוגרסיבי. ב-2009 יצא אלבומו "Depart from Me", בסגנון ראפ-רוק.

קייג' מתגורר כיום בברוקלין שבניו יורק.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי היפ הופ אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
מחוזות סורינאם

מבחינה מנהלית מחולקת **[[סורינאם]] ל-10 [[מחוז]]ות**, שהם מחולקים לנפות.

החלוקה הראשונה של המדינה בוצע על ידי ההולנדים בשנת 1834. החלוקה הנוכחית גובשה בשנת 1980.

שמאל|250px|ממוזער|מפת מחוזות סורינאם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סורינאם: חלוקה מנהלית
אליהו בריסקר

**אליהו בריסקר** (4 בנובמבר 1881 – 11 בספטמבר 1966) היה ממייסדי תל אביב ורמת גן.

## חייו
בריסקר נולד בעיירה קוסטיוקוביץ' שבפלך מוהילב ברוסיה הלבנה (אז חלק מהאימפריה הרוסית) ליהודה בן ישראל בריסקר ולפסיה בת אליהו מלקוביץ. בנעוריו למד בחדר, והוריו קיוו שיהיה לרב. בסופו של דבר היה בריסקר לפעיל בתנועה הציונית, במיוחד לאחר שהמשפחה עברה להומל, והיה בין מייסדי "צעירי ציון".

ב-1904 עלה לארץ ישראל במסגרת העלייה השנייה, עבד כחקלאי במושבות יהודה והיה בין מייסדי תנועת "הפועל הצעיר". אחיו, בנימין, שעלה עמו, פתח מספרה ברחוב בוסטרוס ביפו (רחוב רזיאל של ימינו). ב-1905 הצטרפו לאחים בריסקר יתר בני משפחתם.

ב-1906 מת בנימין, ואליהו בריסקר לקח על עצמו את ניהול המספרה. בתוך זמן קצר הפכה המספרה למרכז חברתי-תרבותי ליהודי יפו. בריסקר גם הפעיל בה בית דואר ממנו יצאו מכתבים וחבילות לעולים החדשים שבמושבות. בשנת 1909 חבר לאריה זילבר, חבר אגודת "אחוזת בית", לרכישת מגרש עליו בנו בית משותף, בשדרות רוטשילד 15, ובכך היה לאחד הבודדים מתושביה הראשונים של תל אביב שלא היה חבר ב"אחוזת בית". לבקשת מורים ותלמידים בגימנסיה הרצליה, העביר את המספרה לשכונה החדשה, אשר הייתה למספרה הראשונה בתל אביב. גם במספרה זו הפעיל בית דואר.

במהלך מלחמת העולם הראשונה החזיק בריסקר בתעודת זהות מזויפת על שם נפתלי הבר. תעודה זו אפשרה לו לנוע ברחבי הארץ בזמן גירוש תל אביב, והוא העביר ידיעות בין תל אביב, עין גנים, זכרון יעקב ושפיה, שבהּ שוכנה באופן זמני גימנסיה הרצליה.

בנוסף לעבודתו במספרה, פתח בביתו חנות למוצרים מתוצרת הארץ, במטרה לעודד את התעשייה והחקלאות העברית. בהמשך הקים גם בית חרושת לחוטים בפלורנטין. ב-1924 היה בין מארגני תערוכה בנווה צדק, שהייתה לימים ל"יריד המזרח". כן רכש קרקעות בשכונת אחוזה שבחיפה ובעיר גנים, היא רמת גן.

ב-1935 עברה משפחת בריסקר לרמת גן, ועמהּ עבר גם בית החרושת לחוטים. בריסקר סייע בהקמת מועדון לקשישים בעיר, והרצה בו על תולדות תל אביב ועל התנ"ך.

בשנת 1963 העניק לו נשיא המדינה זלמן שזר אות הוקרה על פועלו. נטמן בבית הקברות טרומפלדור, לצד הוריו, רעייתו ואחיו.


בית אליהו בריסקר.JPG|בית אליהו בריסקר בשדרות רוטשילד 15 בתל אביב, בית דו קומתי עם גג רעפים
תוצרת הארץ 2.jpg|מודעה בדבר פתיחת החנות למוצרים מתוצרת הארץ
תוצרת הארץ.jpg|מזכר מטעם המחלקה למסחר ותעשייה של ההנהלה הציונית, הקורא ל"בעלי התוצרת" למכור את מוצריהם באמצעות חנותו של בריסקר
Eliyahu Brisker's grave.jpg|קברו של בריסקר בבית הקברות טרומפלדור


## לקריאה נוספת
* נחמן תמיר, **אנשי העלייה השנייה - פרקי זכרונות - כרך ב**', הוצאת המרכז לתרבות וחינוך תל אביב, 1974, עמודים 274–275

## קישורים חיצוניים

* 
* חנה ואליהו בריסקר, שדרות רוטשילד 15, באתר משפחות מייסדי תל אביב
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:חברי הפועל הצעיר
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:רמת גן: אישים
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:תעשיינים ביישוב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:גירוש תל אביב: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1881
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1966
MTBF

שמאל|ממוזער|250px|תרשים המתאר MTBF
**MTBF** (ראשי תיבות של **"Mean time between failures"**, בעברית "זמן ממוצע בין תקלות", או **זמב"ת**), הוא משך הזמן הממוצע שעובר בין סיום או פתרון לתקלה או כישלון מסוימים לבין תקלה או כישלון אחרים, במערכת או ברכיב מסוים של מערכת. מדד זה מבטא אמינות מערכת (אנ).

MTBF הוא מדד חשוב בבחירה בין מספר מוצרים קיימים, בהערכת ביצועים של מוצר מסוים, ובפיתוח של מוצרים חדשים. הנדסת אמינות הוא התחום בהנדסה, אשר עוסק בחישובים והערכות של MTBF, ולרוב הם מבוצעים באמצעות תוכנות לחיזוי אמינות, הפועלות לפי שיטות ותקנים שונים (כגון MIL-HDBK-217, Telcordia, Siemens Norm, FIDES). ערך MTBF שכזה נקרא MTBF חזוי, מוערך, או מחושב.

עם זאת, חיזוי ה-MTBF אינו מחליף מדידות מדויקות, וכאשר מוצר מסוים כבר קיים ופעיל, מחושב ערך ה-MTBF ישירות מנתוני הפעילות של המוצר.

## מושגים קרובים
ישנם מספר מושגים הקרובים ל-MTBF, והם שואפים לבטא בצורה מדויקת יותר את אופן פעילות הרכיב או המערכת, במצבים תקינים ובמצבי תקלה. הסיבה לכך, היא שמערכות רבות מכילות רכיבים שאינם קריטיים לפעולתן, וכשל ברכיבים אלו, אינו גורר כשל במערכת כולה. לדוגמה, קלקול במקלט רדיו אשר נמצא בכלי רכב, אמנם משפיע על ה-MTBF של הרכב כולו, אבל אינו מונע את השימוש הבטוח ברכב. מדד הדומה ל-MTBF אך משקף את המרכיבים הקריטיים של מערכת מסוימת - הוא ה- MTBCF (ראשי תיבות של "mean time between critical failures"). 

עקב הגדרתו של ה-MTBF בתור מדד לזמן בין תקלות, ישנה מעין הנחה סמויה, שאחרי התקלה יבוצע תיקון, והמערכת תשוב לפעול (עד התקלה הבאה). עם זאת, לעיתים יש שימוש ברכיבים או מערכות חד-פעמיים, אשר בעת תקלה הם מוחלפים באחרים. במצבים כאלו, נהוג להשתמש ב-MTTF (ראשי תיבות של "Mean time to failure"), המייצג את אורך הזמן הממוצע עד לתקלה (ולמעשה את אורך החיים של מוצר חד-פעמי).

## ראו גם
* FRACAS

## קישורים חיצוניים

* מחשבון קצב תקלות - תומך ב־MIL-217, TELCORDIA ועוד 20 שיטות חיזוי אמינות

קטגוריה:הנדסה
קטגוריה:סטטיסטיקה
דגל באדן

**דגל באדן** מציג שילוב של פסים בצבעי צהוב ואדום, צבעיה ההרלדיים של המדינה הגרמנית ההיסטורית באדן.

ביקולור בצבעי אדום-צהוב ששמש כדגלה של הדוכסות הגדולה של באדן (1806 - 1918) בשנת 1871 ובשנת 1891 שונה לתצורת טריבנד צהוב-אדום-צהוב. בעקבות שקיעתה של המונרכיה בגרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה, המשיך הדגל להיות דגלה של רפובליקת באדן עד לעליית המפלגה הנאצית לשלטון בשנת 1933 וביטולם של כל הסמלים הלאומיים הגרמניים.

לאחר מלחמת העולם השנייה חצייה הדרומי של באדן נכלל באזור הכיבוש הצרפתי ונקרא בשם דרום באדן, ודגל באדן ההיסטורי נקבע כדגלה ושימש אותה עד לפירוקה של המדינה ואיחודה אל תוך המדינה המודרנית באדן-וירטמברג בשנת 1952.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

באדן
באדן
קטגוריה:באדן (מדינה)
באדן
באדן
החלפה חמה

**החלפה חמה** (מאנגלית "Hot Swap" או "Hot Plugging") היא החלפה של רכיבים בתוך מערכת מסוימת, בזמן שהמערכת פועלת, וללא הפרעה משמעותית לפעולות המערכת שלא תלויות ברכיב המוחלף. דוגמה מוכרת ליכולת להחלפה חמה היא חיבור וניתוק אמצעי USB ממחשב - מבלי לבצע אתחול למחשב כולו.

החלפה חמה שימושית במיוחד כאשר יש צורך לבצע שינויים בתצורת המערכת - בזמן שהיא פועלת ומבלי להפריע לשאר פעולתה. הסיבות לכך יכולות להיות:
* צורך בפעולת תחזוקה, תיקון או הרחבה במערכת פועלת
* הימנעות מתהליכי הכיבוי וההדלקה של המערכת (אשר במערכות מורכבות יכולים להיות ארוכים ומסובכים)
* עיסוק במערכות אשר חיוני שיפעלו ללא הפסקה - ולא ניתן לכבותן

מערכת עם יכולת החלפה חמה, יכולה להיות מתוכננת מראש עם יכולת לשמר את פעולתה גם בזמן החלפה חמה, בין אם באמצעות יתירות של רכיבים או העברת תפקודים לרכיבים אחרים. לדוגמה, מערכי RAID מאפשרים החלפה חמה של דיסק קשיח שהתקלקל, והכנסה של כונן חדש במקומו - וזאת מבלי להפריע לפעולת המחשב. הכונן החדש יתחיל להיות חלק מה-RAID בצורה אוטומטית, או על פי פקודה של המפעיל. דוגמה נוספת היא מערכות שיש להן ספקי כוח מודולריים הניתנים להחלפה חמה. במערכות אלו, ניתן לנתק את אחד מספקי הכוח ולהחליפו בספק אחר, ובזמן ההחלפה המערכת תפעל באמצעות ספק כוח אחר, אשר מספק את כל צורכי המערכת. כאמור, מערכות עם יכולת החלפה חמה, צריכות להיות מתוכננות לכך מראש, ולתמוך בכל השלבים של ההוצאה וההכנסה של הרכיב המוחלף, ואין הכרח שהמערכת תתמוך ביכולת החלפה חמה לכלל מרכיביה.

קטגוריה:הנדסת מערכות
קטגוריה:חומרה
דגלון חרטום

**דגלון החרטום** (באנגלית: **Jack**) הוא דגל ימי אשר מונף על חרטומה של הספינה. לרוב הדגלון הוא גרסה של דגל הלאום, או אלמנטים מתוכו, אשר מונפת על ידי ספינות מלחמה. דגלון החרטום מונף בדרך כלל, כאשר הספינה אינה מפליגה, עוגנת, מרותקת לרציף או כאשר הספינה מקושטת לאירוע טקסי. הדגלון מונף על תורן המיועד לכך.

בחלק מציי המלחמה משמש הדגל הלאומי כדגלון החרטום, לרוב כאשר יש לצי גרסה ימית לדגל הלאום, כדוגמת דגל חיל הים הישראלי או הנסים הבריטיים. כאשר הדגל הלאומי משמש גם כדגל הימי, קיימת גרסה לדגל המשמשת כדגלון חרטום.

## גלריה

## דגלונים היסטוריים

## ראו גם
* סימני יום

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:דגלים ימיים
קטגוריה:גלריות דגלים
בריכת הקשתות

שמאל|ממוזער|250px|כיתוב חרוט על קיר הברכה
שמאל|ממוזער|250px|גג בריכת הקשתות
[שמאל|ממוזער|250px|בריכת הקשתות בציור של [קורנליס דה ברוין ההולנדי, שביקר במקום בסביבות 1680]]
**בריכת הקשתות** היא בריכה תת-קרקעית לאגירת מים השוכנת בצפון העיר רמלה ואשר נחפרה בתקופתו של הארון א-רשיד (763–809), הח'ליף החמישי מבית עבאס. הבריכה היא חלק ממאגרי המים שנבנו בתקופת בית עבאס, והיא נודעה גם בשמות "בריכת העיזים", "בריכת הבת הכופרת" ו"בריכת הלנה". השם בריכת הקשתות הוענק לראשונה בשנת 1961, עם פתיחת האתר לביקורי תיירים. כיום האתר מהווה מוקד תיירות כאשר ניתן בתשלום לשכור סירה ולשוט במאגר.

מבנה הבריכה הושלם בשנת 789, וזאת על-פי כתובת בערבית שנמצאת בכניסה אליה:

הבריכה היא המבנה היחידי בארץ ישראל שניתן לשייכו באופן וודאי לתקופה העבאסית. שטח הבריכה הוא כחצי דונם, וגובה תקרתה כתשעה מטרים. עומקה מגיע למטר בודד ונפחה הוא כ-5,700 מ"ק (בדומה לשלושת מאגרי המים שליד המסגד הלבן בעיר, שנפחם ביחד עומד על כ-6,000 מ"ק). הבריכה הוארה בעזרת פתחים בתקרתה, ששימשו גם להורדת דליי מים לשאיבה. הגג נתמך על ידי שלושה טורי עמודים. בכל טור חמישה עמודים, ובין כל זוג עמודים ישנה קשת תומכת. מבנה הבריכה מהווה תקדים ראשון לשימוש בקשת מחודדת, ודגם זה אומץ לימים בידי הצלבנים, נדד עימם לאירופה והתפתח, לקראת סוף המאה ה-12, לקשת הגותית. הבריכה נבנתה באיכות גבוהה ונשתמרה על אף רעידות האדמה הרבות שפקדו את רמלה, שחלקן אף החריב אותה. כיום אוגרת הבריכה מי הגשמים, אך בעבר ניזונה ממי מעיינות מסביבות תל גזר שהובאו אליה באמצעות אמת מים. האמה נתגלתה במהלך חפירות וסלילת כביש 6.

הבריכה הופיעה בסצנה מהסרט "חסמבה ונערי ההפקר". היא נחשבת לאטרקציה תיירותית, וניתן לשוט בסירות בתוך המאגר. המקום שופץ ונפתח מחדש בקיץ 2009.

## שמות הבריכה
***בריכת הקשתות** על שם הקשתות והקמרונות המרשימות שתומכים בתקרת המבנה.
*"בריכת העיזים" או **ביר אל עזיזה** (ענזייה).
*השם "בריכת הבת הכופרת" (**ברכת אל-בינת אל-כפר**) מבוסס על אגדה אודות אישה נדיבה שחפרה את הבריכה עבור תושבי העיר הצמאים, ועם השלמתה אמרה לאללה כי הוא לא נתן מים לעיר בעוד שהיא עשתה כן. לשמע דברי הכפירה התגעשו מי הבריכה והטביעוה.
***בריכת הלנה הקדושה** על-שמה של פלוויה יוליה הלנה, אימו של הקיסר הרומי קונסטנטינוס, שהתיר את הנצרות (אשר נאסרה לפניו) והתחיל את התהליך שבסופו הפכה לדת הרשמית של האימפריה הרומית.

## גלריה

Kshatot1.jpg
Kshatot3.jpg
RAB 4937 tn.jpg
ברכת הקשותות רמלה.jpg
PikiWiki Israel 44980 Pool of the arches model in Ramla Museum.JPG|דגם של בריכת הקשתות במוזיאון רמלה


## ראו גם
*ירבאטאן
*בריכת הסטרותיון

## לקריאה נוספת

ממוזער|סירות ודגים בריכת הקשתות רמלה

## קישורים חיצוניים

* בריכת הקשתות, באתר עיריית רמלה
* 
* בריכת הקשתות ברמלה, אתר נלך
* 
* מהי בריכת הקשתות ברמלה?, באתר אנציקלופדית אאוריקה

קטגוריה:רמלה: מבנים
קטגוריה:אדריכלות אסלאמית
הקשתות
ברנהרד קריגר

**ברנהרד קריגר** (**Bernhard Krüger**)  (26 בנובמבר 1904 – 1989) היה קצין אס אס בדרגת שטורמבאנפיהרר (המקבילה לדרגת מיור בוורמכט), אשר במהלך מלחמת העולם השנייה היה אחראי על מבצע ברנהרד להצפת בריטניה בשטרי כסף מזויפים בסכום כולל של מיליוני לירות שטרלינג  לשם ערעור כלכלת בריטניה.

## ביוגרפיה
מבצע ברנהרד היה פרי יוזמת האס אס וביצועו הוטל על ברנהרד קריגר ונשא את שמו. קריגר היה כבר בעל ניסיון כזייפן בשורות האס אס. הוא הדפיס בולי דואר בריטיים שהוכנסו בהם סמלים יהודיים וסובייטיים, בניסיון לערער את אמונתם של הבריטים בצדקת מלחמתם ולהראות להם שמלחמתה של בריטניה הייתה למען היהודים וברית המועצות. כאן הייתה טמונה תעמולה אנטישמית ואנטי סובייטית, כאילו בריטניה פועלת למען כוחות האופל (מבחינת הנאצים), היהדות הבינלאומית והבולשביקים. את הבולים זייף קריגר באמצעות אסירים מעמי אירופה הכבושה, לרבות יהודים.

שטרי הכסף המזויפים הודפסו, במסגרת מבצע ברנהרד, במחנה הריכוז זקסנהאוזן, ששכן 25 ק"מ מצפון מזרח לברלין. קריגר הרכיב צוות של 142 אנשים, חלקם מבין אסירי המחנה, שהיה להם ידע וניסיון בדפוס, רבים מהם יהודים, ובאמצעותם זייף שטרות בערכים של 5, 10, 20 ו-50 לירות שטרלינג.

### אחרי מלחמת העולם השנייה
בשנת 1945, כשכוחות בעלות הברית התקרבו למחנה זקסנהאוזן, הועבר צוות הזייפנים למחנה הריכוז באוסטריה. לקראת התבוסה הסופית במאי 1945, תכננו הנאצים לרצוח את אנשי הצוות, אך כוחות בעלות הברית הקדימו אותם וכל אנשי הצוות שוחררו ב-5 במאי 1945 על ידי הצבא האמריקאי.

ברנהרד קריגר נתפס בתום המלחמה על ידי הצרפתים, שהעסיקו אותו בזיוף מסמכים עבור השרות החשאי הצרפתי. בשנת 1950 הועמד קריגר לדין בפני בית דין מערב גרמני לדה-נאציפיקציה (בית דין שנועד לקבוע אם אנשי רשות גרמניים היו מעורבים מרצון בפשעי הנאצים) וזוכה, לאחר שהוצגו בפני בית הדין תצהירים של אחדים מהאסירים מצוות הזייפנים שנותרו בחיים, בהם העידו כי הציל את חייהם. לאחר מכן הועסק קריגר בחברה שייצרה בעת המלחמה את הנייר עליו זויפו הכספים במבצע ברנהרד. קריגר מת בשנת 1989.

## דמותו בתרבות
בשנת 2007 הופק באוסטריה הסרט "הזייפנים", (Die Faelscher). הסרט עוסק במבצע ברנהרד ומתבסס על זכרונותיו של אחד האסירים שנאלצו להשתתף במבצע. בסרט מופיעה דמותו של קצין האס אס שטורמבאנפיהרר הרצוג, האחראי על המבצע, שהוא בן דמותו של ברנהרד קריגר. הסרט זכה בפרס אוסקר לשנת 2007, בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר.

## קישורים חיצוניים

* תמונתו של ברנהרד קריגר באתר על הלוחמה הפסיכולוגית

קטגוריה:אנשי אס אס
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1904
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1989
דלתא בקפאוס

**δ (דלתא) בקפאוס** (בלטינית **δ Cephei**) הוא כוכב משתנה בקבוצת הכוכבים קפאוס, שנתן את שמו למשפחה של כוכבים משתנים בעלי תכונות דומות – משתנים קפאידים.

כוכבים אלו הם מתאפיינים בזמן מחזור מדויק מאוד, שמקיים קשר הדוק עם עוצמת ההארה שלהם. באופן זה, על ידי מדידת זמן המחזור והבהירות הנראית שלהם, ניתן לדעת במדויק את המרחק אליהם, ומכאן חשיבותם.

## היסטוריה
היותו של δ בקפאוס כוכב משתנה התגלתה בשנת 1784 על ידי האסטרונום ג'ון גודריק. למעשה זהו המשתנה הקפאידי השני שהתגלה (אחרי η בנשר שהשתנותו זוהתה מוקדם יותר באותה שנה) והוא גם המשתנה הקפאידי הקרוב ביותר לכדור הארץ אחרי פולאריס (שהשתנותו קטנה וזוהתה רק במאה ה-19).

## מאפיינים
ימין|ממוזער|250px|גרף של דרגת הבהירות המשתנה של δ בקפאוס
δ בקפאוס הוא למעשה כוכב זוגי במרחק של כ-891 שנות אור, המורכב מעל-ענק צהוב ומכוכב הסדרה הראשית כחול עמום יותר המקיפים זה את זה במרחק של לפחות 12,000 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כחצי מיליון שנים.

δ בקפאוס A הוא על-ענק צהוב עם מסה של כ-5 מסות שמש ורדיוס של כ-40 פעמים רדיוס השמש, שסיים להתיך מימן בליבתו וכעת הוא מתיך הליום לחמצן ולפחמן. שכבות ההליום של הכוכב עוברות תהליך מחזורי של יינון, הגורם לבליעה מוגברת של קרינה ולהתפשטות שכבות ההליום ואז חזרתן למצב נייטרלי תוך הפיכתן שוב לשקופות יותר והתכווצותן, וחוזר חלילה. כתוצאה מהשינויים האלו, טמפרטורת פני השטח של δ בקפאוס A משתנה בין 5,500 ל-6,800 קלווין וסיווגו הספקטרלי משתנה מ-F5 ל-G2. עוצמת ההארה משתנה בין פי 1,100 לפי 2,500 מהשמש (בממוצע פי 2,000). מחזור השינוי אורך 5 ימים 8 שעות 47 דקות ו-32 שניות.

### מאפייני δ בקפאוס B
δ בקפאוס B הוא כוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B7 V, עם מסה של כ-4 מסות שמש. עוצמת ההארה שלו היא פי 500 משל השמש, כך שהוא פולט רק כרבע מהקרינה של δ בקפאוס A. סביר שבתוך עשרות מיליוני שנים יכלה גם δ בקפאוס B את המימן שבליבתו ויעבור תהליך דומה לזה של δ בקפאוס A.

## קישורים חיצוניים

* δ בקפאוס באתר של ג'ים קלר
* 
* 

קטגוריה:על-ענקים מסוג F
קטגוריה:על-ענקים מסוג G
קטגוריה:כוכבי הסדרה הראשית מסוג B
קטגוריה:כוכבים כפולים
קטגוריה:משתנים קפאידיים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים קפאוס
אדה ניקודמו

**אדה ניקודמו** (באנגלית: **Ada Nicodemou**; ביוונית: **Άντα Νικοδήμου**; נולדה ב-14 במאי 1977) היא שחקנית אוסטרלית ממוצא קפריסאי.

## קורות חייה
ניקודמו נולדה בלרנקה והיגרה עם משפחתה לסידני ב-1987. קריירת המשחק שלה החלה כבר ב-1991, כשלוהקה לסדרת הטלוויזיה "Police Rescue", בה שיחקה במשך ארבע שנים. ב-1993 נבחנה לתפקיד באופרת הסבון "קרוב רחוק", אך לא התקבלה. ב-1994 קיבלה תפקיד בסדרת הטלוויזיה "תיכון הלבבות השבורים". היא הייתה אמורה להשתתף בתוכנית במשך 12 שבועות בלבד, אך יוצרי הסדרה החליטו לפתח את הדמות אותה גילמה, והיא המשיכה לגלמה במשך שלוש שנים.

לאחר הפסקה לשם לימודי תיירות, שבה למרקעים ב-1998, כשגילמה את דמותה של פיונה מוטסון בסדרת הנעורים "ברייקרס" . הבכורה הקולנועית שלה הייתה ב-1999, כשגילמה תפקיד קטן בסרט "מטריקס". בשנת 2000 החלה לגלם את דמותה של ליאה פאטרסון בסדרה "קרוב רחוק", תפקיד אותו היא מגלמת גם כיום (2009). תפקידה בסדרה הקנה לה שלוש מועמדויות לפרס לוגי האוסטרלי בקטגוריית האישיות הטלוויזיונית הפופולרית ביותר בטלוויזיה האוסטרלית (2001, 2002 ו-2006) ושתי מועמדויות בקטגוריית שחקנית הדרמה הפופולרית ביותר (2002 ו-2006).

בשנת 2005 השתתפה ניקודמו בגרסה האוסטרלית ל"רוקדים עם כוכבים", וזכתה במקום ראשון עם הרקדן אריק יגודקין.

## חיים אישיים
ניקודמו נשואה לכריס קסיפוליטאס משנת 2007. ב-22 באוגוסט 2012 נולד בנם. ב-2015 הזוג נפרד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אוסטרליות
קטגוריה:מנחות טלוויזיה אוסטרליות
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (אוסטרליה)
קטגוריה:זוכי רוקדים עם כוכבים
קטגוריה:שופטות תוכניות מציאות
קטגוריה:נשים קפריסאיות
קטגוריה:מהגרים לאוסטרליה
קטגוריה:ילידות 1977
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1977
תיכון עירוני י"ד

**תיכון עירוני י"ד** (**תיכון עירוני י"ד על שם יוסף בורשטיין**) הוא בית ספר על-יסודי בתל אביב שנוסד בשנת 1969, במקום בית הספר היסודי "דן". בית הספר ממוקם ברחוב אבן ספיר בשכונת שיכון דן ומשרת את תלמידי צפון מזרח העיר.

## היסטוריה
עירוני י"ד הוא בית ספר שש-שנתי לתלמידי כתות ז'–י"ב, הוא מחולק לחטיבת ביניים וחטיבה עליונה, שתי החטיבות מהוות בית-ספר על-יסודי אחד בהנהלה אחת.

בית הספר מפעיל את תוכנית "מזהות אישית לזהות חברתית" במסגרתה משלחות תלמידים מבית הספר נוסעות לביקורים הדדיים בלוס אנג'לס, ברלין וברול. בית הספר מפעיל כיתה מיוחדת לבעלי לקויות למידה ומסלול מואץ ללימודי מחשבים בו נבחנים תלמידי כיתות י' בבחינת הבגרות במחשבים בהיקף של 5 יחידות לימוד. בשנת 2011 הוקמה לראשונה כיתת מסד נחשון.

מנהלי בית הספר בעבר היו: אורי גרוסמן (עד שנת 1980), חמדה קריזלר (1980–1985), דוד לבון (1985–2011), והראל גוטשטיין (2011–2017), יעל איילון (2017-2024). כיום מכהן בתפקיד אוהד אורגל.

נכון לשנת 2021 לומדים בבית הספר כ-1,380 תלמידים.

אחוז המתגייסים לצה"ל מבית הספר הוא מהגבוהים בתל אביב. בשנת 2008 דובר על למעלה מ-95% מכלל תלמידי בית הספר - האחוז הגבוה בעיר.

## ראו גם
* רשימת בוגרי בית הספר

## אתר בית הספר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: תיכונים
ס.ע.ר

**ס.ע.ר** (באנגלית: **Salanter Akiba Riverdale** ובקיצור **S.A.R**) הוא בית ספר פרטי יהודי-אורותודקסי-מודרני שממוקם בשכונת ריברדייל ברובע הברונקס שבניו יורק, ארצות הברית.

ס.ע.ר מחולק לבית ספר יסודי הכולל את כיתות א' עד ח' ולבית ספר התיכון, בו נכללות כיתות ט' עד יב'.

שמאל|ממוזער|250px|בית ספר התיכון ס.ע.ר בניו יורק

## תיכון ס.ע.ר
בית ספר התיכון של ס.ע.ר הוקם בשנת 2003, מכיל כ-400 תלמידים, כ-70 מורים והוא מעורב (בנים ובנות לומדים יחד). התלמידים באים ממשפחות המזוהות עם זרם האורתודוקסים המודרניים (Modern Orthodox) אשר גרים בניו יורק, בניו ג'רזי ובקונטיקט.

בית הספר מנוהל על ידי הרב נפתלי הרצשטרק שהגה והוציא לפועל את רעיון הקמת בית הספר. בנוסף, על צוות ההנהלה נמנים הרב ג'ון קרול (סגן המנהל) והגברת ננסי לריא.

## דגשי בית הספר
* תוכנית הלימודים בבית הספר מורכבת מלימודי יהדות לצד לימודים כלליים. לימודי היהדות כוללים: גמרא, תנ"ך, הלכה ומחשבת ישראל, זאת לצד לימוד השפה העברית. הלימודים הכלליים כוללים: מתמטיקה, מדעים, אנגלית, היסטוריה, מוזיקה ושפה זרה.
* בית הספר חורת על דגלו את הקשר לישראל ומחנך את תלמידיו לחיזוק וטיוב הקשר בינם לבין ארץ ישראל.
* ס.ע.ר בנוי בסגנון אדריכלי ייחודי. מבנה בית הספר עשוי חלונות רבים הן כלפי חוץ והן בפנים. זוהי חלק מהגישה החינוכית הדוגלת בשקיפות כלפי הנעשה בתוך בית הספר ובהסרת החומות בין כל נוכחי בית הספר - תלמידים ומורים כאחד. כך יוצא למשל שהתלמידים אינם לומדים בכיתות סגורות אלא למעשה מדובר בחדרים שפתוחים לרווחה מצד אחד.

## הקשר לארץ ישראל
בית הספר מחנך את תלמידיו לאהבת ארץ ישראל וחיזוק הקשר לארץ. למעלה מ-90 אחוזים ממסיימי כיתה י"ב מגיעים לישראל לשנה למסגרות שונות: ישיבות, מדרשות, התנדבויות ועוד. תלמידי ס.ע.ר נוטלים חלק פעיל בכינוסי תמיכה בישראל דוגמת: כינוס איפא"ק, הפגנות תמיכה במדיניות ישראל ועוד. בנוסף, מקפידים התלמידים לומר בכל בוקר את התפילה לחיילי צה"ל. כחלק מהזיקה שבין בית הספר לישראל, מכיל בית הספר בית מדרש הפועל מטעם ארגון תורה מציון בשיתוף עם בני עקיבא עולמי, הסוכנות היהודית וישיבה אוניברסיטה בית המדרש המורכב מרב לצד בחורות ובחורים ישראלים. תפקידם הוא להעביר חומרי יהדות שונים ובנוסף להעביר לתלמידים פעילויות ציוניות ועדכונים על הנעשה בארץ ישראל.

## פעילויות מעבר ללימודים
בית הספר שם דגש מיוחד גם על תכנים שאינם קשורים באופן ישיר לתוכנית הלימודים. במסגרת זאת, מפעיל בית הספר חוגים ומועדונים רבים אליהם זכאי כל תלמיד להצטרף. להלן חלק מן הנושאים בהם עוסקים החוגים: ירחון בית ספרי, מתמטיקה, GAAC  (Global Awareness and Action Committee's), דרמה, כתיבה יוצרת, ספרים, להקה, תרבות הדיון (Debating) קולנוע, פוליטיקה, השקעות, ישראל, בישול, צילום, אומנות ועוד. בדרך זו, חותר בית הספר לפתח יכולות וכישורים אלו אצל התלמידים.
בנוסף, תחום הספורט מפותח מאוד בס.ע.ר ורבים מן התלמידים משתייכים לקבוצות הספורט השונות של בית הספר. לס.ע.ר ישנם קבוצות ספורט בסוגי הספורט הבאים: כדורגל, כדורסל, טניס, בייסבול, כדורעף, באולינג, סופטבול.
כל קבוצות הספורט מתחרות בליגה המורכבת ממספר בתי ספר יהודיים הממוקמים במרחב המטרופולין של ניו יורק. קבוצות הספורט של ס.ע.ר זכו באליפויות הבאות: קבוצת הכדורסל הבנים בשנת 2005–2006. קבוצת הכדורגל בנות בשנת 2007. קבוצת הכדורסל בנים בשנת 2008. קבוצת הכדורגל בנות בשנת 2008.

## קישורים חיצוניים

*  

* 
* על ההחלטה להתיר הנחת תפילין ותגובת הרב צבי שכטר (בלוג)

קטגוריה:הברונקס
קטגוריה:ארצות הברית: בתי ספר
קטגוריה:ניו יורק: חינוך
קטגוריה:בתי ספר יהודיים בתפוצות
ס
הפרדס

**הפרדס** היה ירחון רבני-תורני שנוסד בוורשה בשנת 1913 על ידי הרב שמואל אהרן הלוי פרדס. בשנת 1925 עבר העיתון לארצות הברית, שם יצא לאור בשיקגו. מאוחר יותר החל הרב שמחה עלברג לערוך את הירחון. הירחון שימש כביטאון של אגודת הרבנים האורתודוקסים.

בעיתון פורסמו מאמרים תורניים מפרי עטם של רבנים בני התקופה וכתבי יד שטרם ראו אור. בצד זה מפורסמים בעיתון חדשות ודיונים של רבנים בארצות הברית.

## ראו גם
* יהדות אורתודוקסית

## קישורים חיצוניים

* קישורים לגליונות "הפרדס" באתר HebrewBooks

קטגוריה:כתבי עת תורניים
קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת תורניים
יחיאל יחיאלי

**יחיאל יחיאלי** (**יחיאלצ'יק**) (ד' בשבט תרכ"ו, 20 בינואר 1866, סלונים – כ"ד בחשוון תרצ"ח, 29 באוקטובר 1937, תל אביב) היה מורה ומחנך עברי, ניהל את בית הספר לבנות (נווה צדק) (1937-1918), ממייסדי תל אביב.

## חייו
יחיאלי נולד בשם **יחיאל יחיאלצ'יק** בשנת 1866 בעיר סלונים שברוסיה (כיום בבלארוס). התחנך בחדר ובבית מדרש בעירו, אך נחשף והתקרב לתנועת ההשכלה היהודית ולתנועת חובבי ציון, והיה חבר באגודת "בני משה" מייסודו של אחד העם.

בשנת 1891 היה מבין ראשוני המייסדים של חדר מתוקן, שבו נלמדו בנוסף ללימודי קודש גם לימודים כלליים. כמו כן היה מבין מניחי הייסוד ללימודי עברית בעברית, וניהל את בית הספר היהודי בניקולייב.

בשנים 1902–1903, כשכבר היה בעל מוניטין בחינוך עברי, נדד ולימד בערים חרקוב, וילנה וקאזאן. בשנים אלה התפרסם מאמרו "גן הילדים בתור פרוזדור לחדר", אשר השפיע רבות על עיצובו של גן הילדים העברי.

הוא נשא לאישה את יונה בת יונתן שפירא מביאליסטוק, ובשנת 1904 עלו לארץ ישראל. לזוג היו שלוש בנות: שפרה יחיאלי-קפלן, חנה ומאירה. בארץ עִברת את שמו ל"יחיאלי".

בארץ ישראל שימש כמורה בבית הספר לבנות של "חובבי ציון" ביפו, שבהמשך הועבר למשכנו בנוה צדק, במקום בו שוכן כיום מרכז סוזן דלל (לאחר מותו נקראו הן בית הספר והן הרחוב שבו שכן על שמו של יחיאלי). יחיאלי חיבר מאמרים בנושאים חינוך, הוראה וספרי לימוד.

בשנת 1907 הצטרף יחיאלי לאגודת אחוזת בית, ומשפחתו הייתה בין 66 המשפחות שבנו את בתיה הראשונים של העיר תל אביב. בהגרלת המגרשים זכו במגרש ברחוב הרצל 9. יחיאלי היה חבר ועד המתיישבים, וביתו היה בית ועד למורים, סופרים ואנשי רוח של תל אביב הקטנה.

בשנת 1916 נסגר בית הספר לנערות בעקבות גירוש תל אביב; בשנת 1918 נפתח מחדש בניהולו של יחיאלי, שניהל את בית הספר עד מותו ב-1937, שאירע ממש בעודו יושב על כיסא המנהל. בן 71 במותו.

יחיאלי נקבר בבית הקברות טרומפלדור. לאחר מותו עבר ניהול בית הספר לידי בתו הבכורה, שפרה יחיאלי-קפלן. לאחר מותו נקרא בית הספר על שמו.

## קישורים חיצוניים

* 
* יחיאל יחיאלי, באתר מייסדי תל אביב
* , 
* 
* 
* דוד שחר, החייאת הלשון העברית כביטוי לתפיסה היסטורית ותרבותית, בחינוך העברי בארץ-ישראל בראשיתו
* מרדכי נאור, עמית לוינסון, **[http://www.lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=12794 מי היו 66 מייסדי תל אביב?]**, תל אביב בראשיתה : 1909-1934 : מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר, יד יצחק בן-צבי 1984. באתר מט"ח
* 
* 

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים רוסים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים בלארוסים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים אוקראינים
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית ביישוב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:אגודת בני משה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1866
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1937
יואל קלופט

הרב **יואל קלופט** (1906, תרס"ו – 2 במרץ 1985, ט' באדר תשמ"ה) היה אב"ד בחיפה ומקובל.

## תולדותיו
נולד לשניאור זלמן קלופט בריגה שבלטביה. משפחתו הייתה משוייכת לחסידות חב"ד. בשנת תר"פ הלך ללמוד, בעצת החפץ חיים, בישיבת סלוצק ובהמשך בקלצק, אצל רבי איסר זלמן מלצר, רבי אהרן קוטלר והרב אלעזר מנחם מן שך. למד גם בישיבת מיר. עלה לארץ ישראל בשנת תרצ"ו, שם התקרב לחזון איש.

שימש כמשגיח רוחני בישיבת היישוב החדש - הרב עמיאל סמוך להקמתה. בשנות ה-40 כיהן כר"מ בישיבת קלצק-פרדס חנה. בתקופה זו שהה בפרדס חנה כל השבוע, וחזר לביתו בירושלים רק בשבת. בשנת תש"ז, עם מעברה של ישיבת קלצק לרחובות, עבר עמה, ומונה על ידי הרב צבי יהודה מלצר לכהן כרב "שיכון הפועל". בשנת תש"ח שימש כר"מ בישיבת אחי תמימים בי' בטבת תש"י התמנה להיות דיין בבית הדין ברחובות, שם גם לימד בישיבת קלצק. בשנת 1953 התיישב בעיר ונתגלעו בינו ובין רב העיר, הרב אלימלך בר שאול, חילוקי דעות, בין השאר בנוגע למינוי שוחטים והקמת בתי ספר דתיים. בשנת 1957 הודיע הרב בר שאול על התפטרותו ובעקבות זאת הורו הרבנים הראשיים על העברת הרב קלופט מתפקידו. לעומת זאת, מועצת גדולי התורה והרב יחזקאל סרנא התערבו למען הרב קלופט ודרשו שלא להעבירו מתפקידו. בסופו של דבר עבר הרב קלופט לכהן כאב בית דין באחד משלושת ההרכבים של בית הדין הרבני האזורי בחיפה. כן היה ראש כולל ורב בית הכנסת עדת ישראל בחיפה.

עמד בקשרים קרובים עם הרב אלעזר מנחם שך והשניים ניהלו חליפת מכתבי תורה.

עסק בקבלה, בעיקר בקבלת הגר"א. הרב שלמה וולבה למד אצלו תחום זה.

השתתף בעריכת האנציקלופדיה התלמודית. בשנת תשנ"א הוציאו בניו את ספרו "דעת יואל".

## צאצאיו
* בנו הרב שמואל קלופט - ראש כולל ומגיד שיעור בישיבה בצפת ורב בחיפה (נפטר ב-18 בפברואר 2024)
* בנו ממשיך דרכו הרב שניאור קלופט - דעת יואל בחיפה
* בנו הרב חיים קלופט - ראש ישיבת קהלות יעקב (בעבר במושב אלומה והחל מ-2010 במודיעין עילית)
* חתנו הרב שמואל אביגדור פייבלזון - ראש ישיבת נחלת נפתלי בצפת. בנו הוא הרב אליהו מאיר פייבלזון, וחתנו הוא הרב שמחה שמואל זקס, מראשי ישיבת סלבודקה.
* בתו אורה אשת הרב מנחם צבי ברלין - ראש ישיבת רבנו חיים עוזר בבני ברק
* חתנו הרב גדליהו שולמן - כיהן כר"מ בישיבת בית שמעיה. (נפטר ביולי 25, תמוז תשפ"ה).

## לקריאה נוספת
*הגאון הרב יואל קלופט זצ"ל, הפרדס מרץ 1985, עמ' 28
*הרב יואל קלופט, ריבית בבנק, הנאמן תשרי תשל"ד, עמ' 3–4

## הערות שוליים

קטגוריה:דייני בתי הדין הרבניים
קטגוריה:חיפה: רבנים
קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:רבני ישיבת קלצק-הדרום
קטגוריה:רבני ישיבת היישוב החדש
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:רחובות: רבנים
קטגוריה:מקובלים ישראלים
קטגוריה:רבני שכונות
קטגוריה:עורכי האנציקלופדיה התלמודית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אבות בית הדין הרבני בחיפה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
בריכת גלית

[250px|ממוזער|הבריכה לפני הריסתה ב-[2005]]
**בריכת גלית** הייתה בריכת שחייה עירונית בשכונת יד אליהו שבתל אביב.

## היסטוריה
הבריכה הוקמה ב-1964 סמוך להיכל הספורט יד אליהו, במטרה ליצור במקום קומפלקס ספורט, ונבנתה כבריכה עירונית בצורת האות "ר", במימון עיריית תל אביב. מטרת המתכננים הייתה להקים בריכה שיהיו בה תחרויות שחייה רבות ומשחקי כדורמים. זו הייתה הבריכה הראשונה שהוקם בה יציע צופים, עם מקום למאות צופים. אולם יציע הצופים מוקם בצורה לא טובה, ומי שישב עליו, היה בקצה המסלול ולא לאורכו, ולכן ראה את הפעילות ממרחק של עשרות מטרים, מה שפגם בהנאת הצפייה. בבריכה גם התקיימו קורסי הכשרה לנוער במסגרת מציל חובב.

ב-1965, במסגרת משחקי המכביה השביעית, אירחה הבריכה את תחרויות השחייה, שבהן החל לדרוך כוכבו של צעיר בן 15 מארצות הברית, מארק ספיץ, שזכה בארבע מדליות.

בריכת גלית נחשבה תמיד בריכה חמה. שלא כמו בריכת גורדון, בה היו המים מוחלפים מדי יום במי תהום מלוחים השאובים מעומק 150 מטרים, ובשל כך היו צוננים, המים בבריכת גלית התחממו בשמש הקיץ של תל אביב. לפני תחרויות היו שופכים לבריכה כמויות גדולות של קרח כדי לצנן את המים.

באמצע שנות התשעים אירחה בריכת גלית את תחרות אליפות אירופה לנערות בשחייה אמנותית.

בתחילת שנות ה-2000 החל מעמדה של הבריכה להתדרדר. בריכות חדשות הוקמו ברחבי העיר וכן מועדוני ספא. תושבי מזרח ודרום תל אביב שהיו לקוחותיה העיקריים הפסיקו לפקוד אותה עקב כך, וגם ניסיון של התקנת מגלשות מים במורד יציע הצופים לא הצליח להציל את הבריכה. משנת 2005 היא עמדה נטושה עד הריסתה ב-20 באוקטובר באותה השנה.

ב-2007 הוקם במקומה פארק ציבורי בשם "פארק גלית".

## פארק גלית
[שמאל|ממוזער|250px|סקייטפארק גלית (ברקע: [היכל הספורט יד אליהו)]]
שמאל|ממוזער|250px|פארק גלית

פארק גלית נחנך ב-30 באוקטובר 2007 ונכללים בו גינות נוי, פינות משחק, שבילי אופניים וסקייטפארק עשוי בטון, המיועד לסקייטבורדינג וגלגיליות שנחשב לגדול ולמשוכלל ביותר שהוקם בישראל. ב-2009 נחנכו בפארק מגרש חנייה תת-קרקעי, רחבת דשא בשטח של 20 דונם, מגרשי ספורט ומשטחים רטובים למשחקי מים.
את אזור הסקייט פארק תכנן אבי לוזיה. הסקייט פארק עצמו נבנה על יד חברה אמריקאית לבניית סקייט פארקים בשם Grind Line.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* ספורט רחוב בפארק גלית בתל אביב, גן ונוף, נובמבר 2008
* פארק גלית באתר עיריית תל אביב
* אודות פארק גלית

גלית
קטגוריה:יד אליהו: מבנים
קטגוריה:תל אביב: היסטוריה
קטגוריה:תל אביב-יפו: גנים ופארקים
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים שנהרסו
קרן תל אביב

[שמאל|ממוזער|250px|[סמליל|לוגו הקרן]]
[ממוזער|[ספרייה|ספריית בית הספר עירוני ע' בעיר תל אביב שהוקמה באמצעות קרן תל אביב]]

**קרן תל אביב** היא עמותה המגייסת תרומות לפיתוח העיר תל אביב-יפו. הקרן הוקמה כדי לתת מענה לצרכים המשתנים של העיר תל אביב-יפו. הקרן נוסדה בשנת 1977 וגייסה עד היום יותר מ-750 מיליון דולר מכל העולם ליותר מ-820 פרויקטים ברחבי העיר. בראש הקרן עומד ראש עיריית תל אביב רון חולדאי.

רוב התרומות המתקבלות מופנות למיזמים המקבלים תמיכה של עד 50% השקעה שוות ערך מטעם העירייה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:תל אביב-יפו: כלכלה
תל אביב
קטגוריה:תל אביב-יפו: עמותות
הצפון החדש

[שמאל|ממוזער|250px|[פארק צמרת וחלק מהחניון של מסוף 2000 בקדמת התמונה]]
**הצפון החדש** הוא כינוי לחלקה של העיר תל אביב-יפו, המשתרע בין רחוב אבן גבירול ממערב, לנתיבי איילון ממזרח, ובין נחל הירקון מצפון לשדרות שאול המלך מדרום. חלק זה חופף לרובע 4 של העיר, ובשנת 2008 מנתה אוכלוסייתו 42,746 תושבים, שהיו 11.1% מכלל תושבי העיר.

כינוי זה לאזור אינו רווח למרות שהוא השם הרשמי של הרובע והוא מכונה לרוב "הצפון הישן" בטעות או נתפש כחלק ממרכז העיר. מקור שמו של האזור באבחנה בינו לבין הצפון הישן של תל אביב, המשתרע מצידו המערבי של רחוב אבן גבירול - רובע 3. במשך שנים רבות, החל משנות ה-30 של המאה ה-20, התפתחה העיר בהתאם לתוכנית גדס, בעיקר לכיוון צפון, היינו לאורך חופי הים התיכון, ועד למרחק של כקילומטר ממנו. תוכניות המתאר לצפון החדש הוכנו עוד קודם, בסוף שנות ה-40, בהשראת תוכנית גדס אולם היצע הקרקעות שלפני מלחמת העצמאות אפשר בנייה מוגבלת ביותר באזור. בתחום שטח הרובע שכנו הכפרים הערביים סומייל וג'מאסין אל ע'רבי, ובדרומו עובדו עד שנות ה-40 שדותיה של המושבה הטמפלרית שרונה. השכונה התל אביבית היחידה שהוקמה בשטח זה עוד לפני הקמת המדינה הייתה קריית מאיר, סמוך למקומה של כיכר רבין של היום.

הבנייה באזור זה החלה מ-1948 ונמשכה באופן אינטנסיבי עד שנות ה-80, אז מצאי הקרקעות הפנויות בה כבר הפך דל. עיקר הבנייה מאז שנות ה-80 ועד היום היא של מגדלי מגורים, שהאחרונים שבהם מתנשאים כבר מעל ל-30 קומות. במהלך שנות ה-50 גם נבנו לאורך הגבול המערבי של הצפון החדש בנייני רחוב אבן גבירול בעלי האכסדרה המסחרית הארוכה. החלק שממערב לרחוב זכה לשם "הצפון הישן" האזור החדש היה ל"צפון החדש" ואילו השכונות שמצפון לירקון, אשר ניצניהם החלו גם הם בשנות ה-50 כונו שכונות עבר הירקון. מסיבות אלו המושג "צפון תל אביב" השתנה עם השנים ונתון גם היום לפרשנות.

הבנייה בצפון החדש מיועדת בעיקרה למגורים והיא כוללת גם את השכונות שבין דרך נמיר לנתיבי איילון - שכונת בבלי, גבעת עמל ופארק צמרת. מגדלי מגורים ראשונים - מגדלי דוד נבנו במהלך שנות ה-70. דרומו של האזור, בסמוך למתחם הקריה בשדרות שאול המלך וברחוב ויצמן, הוא חלק מהמע"ר של תל אביב. באזור זה נמצאים גם מבני ציבור חשובים ופונקציות עירוניות נוספות, בהם המרכז הרפואי תל אביב (איכילוב), מוזיאון תל אביב, המשכן לאמנויות הבמה, ספריית בית אריאלה ובתי המשפט. בחלקו המזרחי של אזור זה נמצאים תחנת הרכבת תל אביב מרכז ומסוף 2000.

היקף השימוש המסחרי והציבורי באזור מצומצם. חזית מסחרית משמעותית קיימת רק בכיכר המדינה השוכן בסמוך למרכזו הגאוגרפי של האזור, ובחלקו המזרחי של רחוב יהודה המכבי; ואזור ובו מספר בניני משרדים שוכן בחלקו המערבי של רחוב ארלוזורוב. עם אלה נמנים מגדל המאה, בית הוועד הפועל של ההסתדרות, בניין קופת חולים כללית ומגדלי שקל.

אופי המבנים בצפון החדש מגוון, וככלל רחובותיו רחבים בהרבה מהצפון הקודם. רוב הבנייה היא בנייני דירות בני 4-5 קומות, בדומה לחלקים הוותיקים של העיר, אך על מגרשים גדולים בכ-50% מאלה של הצפון הישן וליבה של תל אביב: אולם מאז שנות ה-80 ובמידה רבה. גם כיום, הרבה שכונות קטנות ובחלק מהרחובות יש בנייה משמעותית של מגדלי מגורים וגם בתים צמודי קרקע. מאז שנת 2009 אזור זה מהווה את המיקום המועדף לתמ"א 38 על ידי יזמים בשל השווי הגבוה של נדל"ן באזור.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:תל אביב-יפו: שכונות
מגדל בנק דיסקונט

**מגדל בנק דיסקונט** הוא מגדל משרדים השוכן במפגש רחוב הרצל ורחוב יהודה הלוי בתל אביב-יפו, ושימש עד 2024 כמשכנה של הנהלת בנק דיסקונט לישראל.
## היסטוריה
המגדל הוקם על מגרש בגודל של כארבעה דונם, שבו ניצב קודם לכן מבנה ההנהלה הישן של הבנק ומגרש חניה. הוא נרכש ביולי 2002 על ידי חברת "משולם לוינשטין", תמורת 13.4 מיליון דולר, עם הסכם לפיו יושכרו לבנק לתקופה של 13 שנה משרדים בשטח של כ-11.6 אלף מ"ר ומרתפי חנייה, בתמורה שנתית של כ-3 מיליון דולר. בפברואר 2003 אישרה הוועדה מקומית לתכנון ולבנייה את תוכנית הבנייה. המבנה הקודם נהרס, בספטמבר 2004 600 מערבלי בטון ייצקו את הבסיס למגדל ותחילה הוקמו 13 הקומות הראשונות שלו. הוא אוכלס בחלקו ולאחר מכן הושלמו 17 הקומות הנותרות. את הבניין תכנן האדריכל עמי מור. קבלן הביצוע הייתה חברת "אל-הר הנדסה" מקבוצת קרדן נדל"ן.

עלות ההקמה הסתכמה בכ-50 מיליון דולר. הבניין כולל 31 קומות - 30 קומות שרות ומשרדים וקומה טכנית נוספת בראשו, ושבע קומות תת-קרקעיות. הוא מתנשא לגובה של 118.26 מטרים (לא כולל אנטנה בגובה 7 מטרים המותקנת על הגג) ושטחו 22,000 מ"ר. במגרש החניה של המגדל 240 מקומות חניה.

המגדל אוכלס על ידי הנהלת בנק דיסקונט, אשר רכש 14 מתוך 30 הקומות של המגדל תמורת 200 מיליון שקל ביולי 2005, במקום הסכם השכירות עליו חתם קודם, ועל ידי משרדים נוספים אשר אכלסו את יתר 12 הקומות. את בניין מנהלת חברת "נכסי אריאל".

בשנת 2007 רכשה חברת "ישראלום נכסים", שבבעלות אנשי העסקים מתיו ברונפמן ושלום פישר, את הקומה ה-27 של המגדל תמורת כ-16.5 מיליון שקל.

בדצמבר 2008 נקנסה חברת "משולם לוינשטין" ב-3.5 מיליון שקל על חריגות בנייה שביצעה במגדל.

בקומה ה-28 נמצאת שגרירות אוסטרליה ובקומה ה-30 שגרירות ברזיל.

ביוני 2016 זכה בנק דיסקונט במכרז שפרסמה עיריית ראשון לציון לרכישת 21 דונם במתחם האלף, תמורת כ–105 מיליון שקל. הבנק הודיע כי בכוונתו לבנות על הקרקע קמפוס של בנייני משרדים שאליו יועברו רוב יחידות הבנק, חברות בת וההנהלה. בספטמבר 2018 הודיע כי עלות הפרויקט תהיה כמיליארד שקל. הקמפוס אוכלס במהלך 2024 והנהלת בנק פינתה את המגדל.

## ראו גם
* מגדל הבינלאומי

## קישורים חיצוניים

* אודות מגדל דיסקונט
* מגדל דיסקונט באתר Skycrapers.com

## הערות שוליים

בנק דיסקונט
קטגוריה:רחוב הרצל (תל אביב)
קטגוריה:רחוב יהודה הלוי
קטגוריה:בנק דיסקונט לישראל
מגדל ישרוטל

**מגדל ישרוטל** הוא מבנה בתל אביב, המשמש כמלון של רשת מלונות "ישרוטל" וכבית דירות יוקרתי. הוא שוכן ברחוב הירקון 78, במקום בו שכן בעבר גן רינה. שמו הרשמי הוא "ישרוטל טאואר תל אביב", והוא מכונה גם **מגדלות**.

המגדל ואזור המשרדים שתחתיו, נבנו על קולנוע גן רינה. התוכנית לבניית המגדל, על ידי היזם אריה פילץ, כללה 3 קומות של משרדים ומסחר בשטח של 7 דונם, ומגדל של 27 קומות שבתוכו מלון. התוכנית כללה מנהרה באורך 100 מטרים להוביל מכוניות מרחוב הירקון אל החנייה של הבניין. לקראת סוף 1962 הוחל בחפירת היסודות והמשרדים אוישו בתחילת 1966.

בקיץ 1965 נוצקו היסודות למגדל, שתוכנן להיות המבנה העגול הראשון במזרח התיכון. אולם בעקבות המיתון נדחה בניית המגדל. בשנת 1980 אישרה הוועדה המקומית לתכנון ובנייה להסב את המגדל למשרדים במקום מלון. הקמת המגדל הסתיימה בשנת 1997, ועלותו הסתכמה בכ-30 מיליון דולר.

המגדל תוכנן בידי האדריכל אלי גבירצמן. את התכנון הוביל האדריכל אהרון קניג.

המבנה עגול וקוטרו 29 מטר. הוא כולל מרפסות שמש עגולות. גובהו של המבנה הוא 103.5 מטר ובו 29 קומות. חלקו העליון עוצב כחלק שנראה "מתקלף" ובראשו בריכת שחייה פתוחה, הגבוהה ביותר בישראל. עד השלמת הקמתו של לאונרדו סיטי טאוור ברמת גן היה מגדל ישרוטל המלון הגבוה בישראל. בבסיס המגדל חזית מסחרית ופסאז' ציבורי המחבר בין רחוב הירקון לרחוב בן-יהודה שבמרכזו חצר פנימית.

במגדל ישרוטל שמונים חדרים הפונים אל קו החוף או אל הנוף האורבני של העיר תל אביב, ארבעים סוויטות, הפונות גם הן אל קו החוף / הנוף האורבני, ו-62 דירות יוקרה בקומות העליונות.

## קישורים חיצוניים

* המבנה, באתר ישרוטל
* המגדל, באתר אמפוריס
* אודות המגדל

## הערות שוליים

ישרוטל
ישרוטל, מגדל
קטגוריה:רחוב הירקון
קטגוריה:ישרוטל
ישרוטל, מגדל
מגדל מרגנית

**מגדל מרגנית** הוא מבנה משרדים ומגדל תקשורת השוכן במחנה רבין בקריה בתל אביב־יפו.
## היסטוריה
המגדל הוקם בשנת 1987 על ידי חברת סולל בונה, בתכנונם של האדריכלים יוסף אסא שעיצב את המגדל העליון וחזותו, אדם מזור ואלי פירשט. בעת הקמתו היה המבנה הגבוה ביותר בישראל. (עקף בגובהו את מגדל שלום). מגדל מרגנית הפך עד מהרה לאחד מסמליה של העיר, אך מעמדו ככזה נפגע עם הקמת מגדלי עזריאלי, אשר הגבוה שבהם, המגדל העגול, גבוה בכ־50 מטרים ממגדל מרגנית.

17 קומותיו התחתונות של המגדל הן קומות משרדים. חלק זה של המגדל מדורג ולא בכולו נמצאות כל 17 הקומות. ברוב גובהו של המבנה, המסתכם ב־138 מטר, הוא מעין אצבע בטון הנושאת מספר מרפסות, שעליהן מוצבות אנטנות מסוגים שונים. ממדי המגדל הם 5.40 × 5.20 מטר ובו גרם מדרגות. בראש מבנה הבטון מוצב תורן אנטנות ממתכת, המוסיף עוד מטרים אחדים לגובהו של המבנה.

מגדל מרגנית נוטה על צדו, באופן שאינו מסכן אותו או את שלום הציבור. זו נטייה שבעטיה האנך מראש המגדל מגיע לנקודה בבסיסו הרחוקה 28 סנטימטרים מהמקום בו היא צריכה להיות. הנטייה התגלתה עם הקמת חמישים המטרים הראשונים של המבנה, וננקטו צעדים כדי שלא תהווה סכנה.

לאחר רצח רבין הואר המגדל בתאורה אדומה במשך שבוע ימים. ב-2016 הקימה קבוצת זיק מודל קטן בחמישית מהמגדל המקורי במרכז האגף החדש של מוזיאון תל אביב. העבודה, לה קראו "מסגד הביטחון", הורכבה מלוחות וקרשי עץ והתנשאה לגובה 25 מטרים. היא באה לבקר את נוכחות הצבא במרחב האזרחי הישראלי.

## קישורים חיצוניים

*המבנה באתר אמפוריס
*מגדל מרגנית באתר תל אביב במבט חדש
* 
* ניר מן, **בסיס המטכ"ל בקריה**, תל אביב: משרד הביטחון, 2016

## הערות שוליים





מרגנית
קטגוריה:הקריה
מרגנית
קטגוריה:ישראל: מגדלים
קטגוריה:סולל בונה: מבנים
קטגוריה:ישראל: מבני תקשורת
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכננו אדם מזור ואלי פירשט
מגדל טויוטה

**מגדל טויוטה** הוא גורד שחקים השוכן ברחוב יגאל אלון 65 בתל אביב-יפו, בצמוד ממזרח לנתיבי איילון. הבניין הוקם בין השנים 1999 ל-2001, בעלות כוללת של כ-80,000,000 דולר, בתכנון משרד "פירסט מזור אדריכלים".
## המבנה
המגדל הוקם על ידי "קבוצת ב.ס.ר" והקבלן אורי דורי, שרכשו את המגרש שעליו הוקם המגדל מעיריית תל אביב-יפו, תמורת 23.7 מיליון דולר בשנת 1997.

שלוש הקומות התחתונות של המבנה משמשות כבסיס לשני המבנים הגבוהים הניצבים מעליהן. צורתן כשל משולש - הן מוארכות ומסתיימות בצידן הצפוני בחוד בשל התקרבותם של נתיבי איילון ורחוב יגאל אלון זה לזה. בקומות אלה משלבת מעטפת הבניין חיפוי בגוון בהיר שבו קבועים החלונות.

שני המגדלים משלבים מעטפת זכוכית כהה בחלקם המערבי, עם קירוי בגוון תכלת בצידם המזרחי. גובה המגדל הדרומי הוא 93.15 מטרים ובו 23 קומות. במבנה הצפוני ארבע קומות בלבד והוא נישא לגובה 36.1 מטר. שני המגדלים מעוצבים בצורה דומה - בצידם המערבי פינותיהם מעוגלות בעוד שבצידם המזרחי הן עשויות בצורת זוויות חדות. שטחו הכולל של המבנה הוא 36,000 מ"ר, שרובו משמש כמשרדים. יתר השטח מיועד לשימוש מסחרי (שלוש הקומות הראשונות), וכמגרש חניה תת-קרקעי שבו 1,080 מקומות חניה בארבעה מפלסים.

כפי שמרמז עליו שמו, בבניין שוכנים, בין היתר, סוכנות שיווק וסלון תצוגה של חברת הרכב היפנית טויוטה. בראש המגדל שלטים מוארים בצבע אדום המציגים את הלוגו של חברת טויוטה.

עד 2016 שכן מדרום לבניין אולם הסינרמה.

## גלריה

קובץ:Toyota Tower IMG 2868.jpg|מבט מצפון - ניתן לראות את החוד שבקצה הצפוני של המבנה
קובץ:Toyota Tower IMG 2869.jpg|חוד המבנה
קובץ:Cinerama.jpg|המגדל במבט מדרום. בחזית התמונה אולם הסינרמה שנהרס (צולם בין השנים 2002 ל-2006)


## קישורים חיצוניים

* 
* המבנה, באתר skyscraperpage.com
* תמונות המבנה, באתר משרד ג. טרכטנברג
* תמונות המגדל בלילה
## הערות שוליים

קטגוריה:יד אליהו: מבנים
טויוטה
קטגוריה:רחוב יגאל אלון
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכננו אדם מזור ואלי פירשט
גרטרוד

**גרטרוד** (בגרמנית: **Gertrud**) הוא רומן מאת הרמן הסה, אשר ראה אור לראשונה בשנת 1910.

## תקציר העלילה
הרומן מעוצב כאסופת זכרונות של המלחין הנודע קוהן. מסופר אודות ילדותו ושנות התבגרותו כשבמרכז העלילה יחסיו עם שני אמנים, גרטרוד אמת'ור וזמר האופרה היינריך מואוט. קוהן נמשך לעלמה גרטרוד כבר במפגשם הראשון. קוהן כותב אופרה שמפגישה בין גרטרוד לבין מואוט. השניים מתאהבים ומתחתנים. האהבה לא נושאת פרי, השניים לא מתאימים והנישואים לא עולים יפה. אך בניגוד לאהבה שלא צלחה זוכה האופרה של קוהן להצלחה רבה. הצלחה זו היא הבסיס להתפתחות מחודשת של הידידות בין קוהן לגרטרוד.

## ניתוח
כמו ברבים מהרומנים של הסה, גם כאן ניכרת השפעתו של ניטשה ובעיקר של יצירתו "הולדת הטרגדיה". מואוט מייצג את האלמנטים הדיוניסיים יצריים שבאומנות. בניגוד אליו גרטרוד מייצגת את האלמנטים האפולוניים והמעודנים. הצלחת האופרה של קוהן על רקע מערכת היחסים הקלוקלת בין מואוט וגרטרוד מרמזת על האפשרות לשלב את שני האלמנטים על מנת ליצור יצירת אמנות נשגבת. עולם המוזיקה שמקבל במה מרכזית בספר הוא על פי הסה בעל סדר והרמוניה אליהם יש לשאוף באנדרלמוסיה של החיים.

## קישורים חיצוניים
*  

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי הרמן הסה
קטגוריה:ספרי 1910
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן