open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שלושת סימני הקיום

בבודהיזם, **שלושת סימני הקיום** (המכונים גם **חותמות דהרמה**), מייצגים את שלושת המאפיינים של כלל התופעות ביקום הפיזי: ארעיות (אניצ'ה), היעדר-סיפוק (או אי שביעות רצון, דוקהה), והיעדר-עצמי (אנטא). לפי הבודהה, בורותם של בני האדם ביחס לסימני קיום אלו, או תפישתם באופן שגוי, מהווה את המקור לסבלותיהם בעולם הסמסרה. כאשר הם מתעוררים מאשליותיהם ורוכשים חוכמת אמת ביחס לטבע המציאות, סבלם מגיע לקיצו, כמתואר בארבע האמיתות הנאצלות. 

## ארעיות (אניצ'ה)

כל התופעות ארעיות ואינן קבועות. היקום כולו מצוי בתנועה, בתהליך של שינוי מתמיד. גם במה שנדמה כקבוע במבט שטחי, חלות תמורות לאורך זמן. דבר אינו נשאר לנצח. ביקום הפיזי צמחים גדלים וקמלים, אוקיינוסים הופכים למדבריות, ואפילו גופים אסטרונומיים עצומים בחלל מתגבשים ונמוגים ללא הרף. כמו כן, גם עולמם הפנימי של בני האדם מצוי בזרימה מתמדת. רגשות, מחשבות, תחושות, זיכרונות - כולם מופיעים ונעלמים בזה אחר זה מרגע הלידה ועד המוות.

## היעדר-עצמי / ריקות (אנטא, שונייטא)

כל התופעות טבועות בריקות; אין להן מהות פנימית העומדת בפני עצמה. כל המשמעויות שניתנות למציאות הן השלכה של הדעת האנושית ("המיינד"). מכיוון שגם בני האדם הם חלק מעולם התופעות, הרי שגם הם תופעה ריקה, וחוויית ה"עצמי" שלהם היא אשליה בלבד. במציאות מתקיים מצרף של מרכיבים פיזיים ופסיכולוגיים אשר נמצא במצב תמידי של זרימה, ללא ליבה מרכזית שניתן לזהות כ"נשמה" או כ"אני". ההיאחזות באשליית ה"אני" היא מקור לסבל.

## היעדר-סיפוק (דוקהה)

כל התופעות שמזוהמות בבורות לגבי טבען האמיתי אינן משביעות-רצון, וגורמות לחוסר סיפוק. הבורות באה לידי ביטוי כאשר האדם תופש את מה שאיננו קבוע כקבוע (או משתוקק שיישאר קבוע), כאשר הוא מייחס ערך או מהות פנימית לתופעות הטבועות בריקות, וכאשר הוא משתוקק לדבר מה או נדחה מפניו. אף תופעה (כסף, רכוש, מראה חיצוני, עיסוק, חוויה וכדומה) אינה יכולה להבטיח אושר מתמשך.

## שלוות-אמת (נירוואנה)

בחלק מהמסורות הבודהיסטיות נהוג להוסיף לצד שלושת סימני הקיום חותם נוסף: "נירוואנה היא שלוות אמת". גם בהינתן קיומם של מקורות הסבל בעולם הסמסרה, יכול האדם "להגיע אל הגדה השנייה", ולחוות שלווה, רוגע, איזון ושקט פנימי. הדרך המתומנת הנאצלת שהתווה הבודהה מתארת כיצד לעשות זאת.
קטגוריה:מונחים בבודהיזם
סין (אפקוט)

ממוזער|שמאל|200px|חזית הפגודה
[שמאל|ממוזער|200px|העתק מוקטן של [מקדש השמיים.]]
**ביתן [[הרפובליקה העממית של סין|סין]]** הוא אחד מביתני המדינות המצויים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט באתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.

## תיאור
ביתן זה נבנה עם הקמת הפארק, בשנת 1982 - פחות מעשור לאחר ביקור נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון בבייג'ינג במסגרת הסדרת היחסים בין ארצות הברית לסין העממית. הביתן אפשר לאזרח האמריקאי לראות בפעם הראשונה מאז הקמת סין העממית איך נראים מבנים בסין (באותה עת טרם התאפשרה כניסת תיירים לסין). הביתן נבנה בשיתוף עם ממשלת סין, ומדמה גן סיני, וכן נמצא בו מבנה המהווה העתק מוקטן של מקדש השמיים המצוי בבייג'ינג ופגודה. בתוך מבנה זה מוקרן הסרט על גבי מסכי 360° - מחשבות על סין (או השתקפויות של סין - Reflections of China). כמו כן מצויים בביתן חנות למוצרים סינים ומסעדות סיניות.

בגני הביתן נערכות מספר פעמים ביום הופעות של אקרובטים המציגים קרקס סיני אופייני.

בביתן צולם הווידאו קליפ של השיר "Reflection" של הזמרת כריסטינה אגילרה (שיר הנושא של הסרט "מולאן)".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:אפקוט
קטגוריה:סין
ברבו לזריאנו

**ברבו לזריאנו** (רומנית: **Barbu Lăzăreanu**; 5 באוקטובר 1881–1957), דוקטור בבלשנות, היסטוריון של הספרות, פובליציסט, מבקר ספרותי וביבליוגרף קומוניסט רומני.

ברבו לזריאנו היה יהודי רומני, הוא נולד ככל הנראה בשם ברוך ליזרוביץ'.

לזריאנו היה חבר באקדמיה הרומנית ומנהל ספריית האקדמיה. בנובמבר 1942 נכלל ברשימת הסופרים היהודים שנאסרו לפרסום ברומניה תחת משטר אנטונסקו. הגלייתו של לזריאנו לטרנסניסטריה, שהובאה לידיעת מלכת האם הרומניה הייתה הסיבה למשבר בין המלך ובין יון אנטונסקו, משבר שבסופו הביא לעצירת ההגליות של יהודי הרגאט והחזרת הגולים שנותרו בחיים.

## קישורים חיצוניים

* תזכיר של ריכטר, מומחה נאצי לבעיית היהודים שנשלח לסייע ליון אנטונסקו  

קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים רומנים
קטגוריה:בני ערובה יהודים ברומניה
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרומנית
קטגוריה:ספרנים ומידענים רומנים
קטגוריה:ספרנים ומידענים יהודים
קטגוריה:ילידי 1881
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1957
X-9 שרייק

**X-9 שרייק** היה אב טיפוס מוקטן של טיל האוויר-קרקע GAM-63 ראסכל. הטיל, מתוצרת בל איירקראפט קורפוריישן, היה התשיעי בסדרת מטוסי ה-X ושימש לניסויים.

31 טילי X-9 נמסרו, והם ביצעו טיסות ניסוי מאפריל 1949 ועד ינואר 1953. התוכנית שימשה לאיסוף נתונים על מאפייניו האווירודינמיים של הטיל ועל יציבותו, וכן לבדיקת מערכות ההנחיה וההנעה שלו.

## היסטוריה
במאי 1947 קיבלה בל חוזה לפיתוח טיל האוויר-קרקע ASM-A-2 ראסכל (מאוחר יותר B-63/GAM-63) בעל ראש קרב גרעיני, המונע באמצעות דלק נוזלי. בנוסף, הוזמן טיל מוקטן לצורכי ניסויים, אשר כונה **RTV-A-4 שרייק**.

הטיל שוגר ממטוס EB-50D שהותאם לשיגור הטיל ולשידור פקודות הנחיה לעברו ברדיו. עם סיום המשימה הושב הטיל לקרקע באמצעות מצנח שנשא כדי שהמכשור שהכיל לא יפגע.

טיסת הניסוי הראשונה של הטיל הייתה טיסת דאייה לא ממונעת שהתרחשה באפריל 1949. כשנה מאוחר יותר, במאי 1950 בוצע הניסיון הראשון לשיגור הטיל הממונע, אך כשל. בנובמבר 1950, בטיסת הניסוי החמישית של הטיל, נרשמה לראשונה טיסת ניסוי מוצלחת. ב-1951 שונה שם הטיל מ-RTV-A-4 שרייק ל-X-9 שרייק.

ה-X-9 נחשב לטיל מוצלח לצורכי ניסויים, והיו אף מחשבות על ייצור מספר מוגבל של טילים לצרכים מבצעיים כשלב ביניים עד שה-GAM-63 יהיה זמין. ברם, עקב הטווח הקצר ומשקל המטען הקטן אותו יכול היה לשאת, ירד הרעיון מן הפרק.

אף אחד מהטילים לא שרד את הניסויים. השבר היחיד של טיל X-9 שנותר, ככל הידוע, הוא חלק מהמייצב האנכי, שנשמר כיום במוזיאון לארי בל במנטון, אשר באינדיאנה.

## קישורים חיצוניים

*Bell RTV-A-4/X-9 Shrike, באתר Designation-Systems.Net

קטגוריה:טילי אוויר-קרקע אמריקאיים
קטגוריה:בל איירקראפט
גרמניה (אפקוט)

שמאל|ממוזער|250px|הביתן הגרמני
[שמאל|ממוזער|250px|פוסטר משנת [1976 המתאר את הכניסה למתקן מסע בנהרות הריין.]]
[250px|ממוזער|דגם הכפר ו[דגמי רכבות|דגמי הרכבת]]
**ביתן [[גרמניה]]** הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.

## תיאור הביתן
הביתן הגרמני נבנה כדוגמת כיכר עיר קטנה בגרמניה, אולם אין מדובר בהעתקת כיכר עיר ספציפית, אלא בשילוב של מספר סגנונות ארכיטקטוניים ממספר אזורים שונים בגרמניה. במרכז הכיכר מצוי פסל של ג'ורג' הקדוש הנלחם בדרקון. בכיכר מצוי מגדל שעון גרמני טיפוסי, ובחלקה האחורי של הכיכר מצוי בירגרטן המוכר מאכלים טיפוסיים של המטבח הגרמני ובעיקר של המטבח הבוורי. בכיכר מספר חנויות המוכרות מוצרים גרמניים תיירותיים כגון בובות ושעוני קוקייה. בכפר מתרחשת כל העת חגיגה של אוקטוברפסט ובה מוצגים מופעים האופייניים לפסטיבל זה. הבירגרטן מצוי באולם הכניסה של המתקן שהיה מתוכנן להיבנות בביתן זה.

בכניסה לכפר מצוי דגם של כפר גרמני וכן מספר רב של דגמי רכבות נוסעות בכפר. דגם זה נבנה עבור פסטיבל פרחים שנערך בפארק השעשועים ונועד להיות דגם זמני, אולם בשל הפופולריות הרבה שלו הוא הושאר כתצוגת קבע.

## היסטוריה

הביתן נפתח עם הקמת פארק השעשועים בשנת 1982. בביתן זה אין כיום מתקן שעשועים אולם בעת שתוכנן היה אמור להיות בו מתקן הכולל מסע סירות במורד נהר הריין. המתקן עתיד היה להיקרא "מסע על הריין" והיה אמור להציג את הפולקלור והתרבות הגרמנית (בדומה למתקן שנבנה בביתן מקסיקו באותה שנה, ובמתקן המאלסטרום שבביתן נורווגיה שנבנה שש שנים מאוחר יותר).

תוכנית המתקן משנת 1976 מציינת שהמתקן עתיד היה לכלול נופים מהנהרות ריין, טאובר, רוהר ואיזר ובהם קתדרלת קלן. המבנה בו אמור היה להיות המתקן אכן נבנה, אולם לבסוף, משיקולי תקציב, לא נבנה המתקן עצמו. באולם הכניסה למתקן נמצא הבירגרטן של הביתן, ובמקום בו אמור היה להיות המתקן עצמו מצוי כיום מחסן תצוגות של פארק השעשועים ומשטחי חזרות לצוותי פארק השעשועים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:אפקוט
קטגוריה:גרמניה
ג'אטי (בודהיזם)

בבודהיזם, **ג'אטי** (**Jāti** פירוש מילולי הן בסנסקריט והן בפאלי הוא לידה) מתייחס להתעוררות ישות חיה חדשה בגלגל החיים (כלומר בסמסרה).

לידה יכולה להתממש בצורות שונות, על פי הפילוסופיה הבודהיסטית, לידה יכולה לקרות באחת האפשרויות הבאות:
*בקיעה מביצה, כמו אצל עופות, זוחלים ודגים.
*לידה מרחם, כמו אצל היונקים.
*לידה המתבצעת מלחות, כנראה מתוך אי היכולת להבחין בביצים מיקרוסקופיות מהן מתפתחות רימות.
*לידה בדרך של הַתְמָרָה (שינוי צורה) כפי שמקובל להניח לגבי האלים.

ג'אטי הוא החוליה ה-11 מתוך תריסר החוליות (נידאן), ומכאן שכל מה שנולד חייב להזדקן ולמות.

קטגוריה:מונחים בבודהיזם
מוד (תת-תרבות)

[שמאל|ממוזער|200px|[רונדל (תעופה)|רונדל חיל האוויר המלכותי, אחד מסמלי המוד]]
**מוד** (מלשון **מודרניזציה**) הייתה תת תרבות שהקיפה תחומים כמו אופנה, מוזיקה ואומנות (פופ ארט) בבריטניה בשנות ה-60 של המאה ה-20, תקופת "לונדון החוגגת".

תרבות המוד התחילה בשנת 1958 בלונדון, כאשר קבוצות נערים ממעמד הביניים מרדו במשפחותיהם, החלו להתלבש באופנה איטלקית ולהאזין למוזיקת ג'אז ורית'ם אנד בלוז. תרבות המוד הייתה גם מיסודות הפאנק (Punk), כאשר חברים בקבוצות הללו נהגו להסתובב ברחובות במשך כל הלילה, כאשר הם צורכים אלכוהול ותרופות מסממות (כגון אמפטמין). גם יריביהם של המודים, הרוקרים, היו כאלה שנפלטו מהחברה הפופולרית, וגם הם היו שייכים למעמד הביניים. התרבות הפופולרית הייתה מושפעת מתרבות הרוק אנד רול האמריקנית, כך שהמודים התנגדו אליה.

המונח "מוד" נובע מהכינוי למעריצי הג'אז המודרני, בניגוד לג'אז הקלאסי.

המוד התבטא בעיקר במוזיקה, ובעוד שחברתית הייתה התנגשות בין ה"מודים" ל"רוקרים", במוזיקה להקות רבות שילבו בין המוד (אשר במוזיקה הוא ההתחלה של הפופ) לבין הרוק. להקות לדוגמה: הקינקס, המי, היארדבירדס, הפנים הקטנות ואף הביטלס. להקות אלה הצליחו ברמה בינלאומית עקב העובדה ששילבו גם רוק וסגנונות דומים עם המוד. להקות שנחשבו ללהקות מוד בלבד לא היו מוכרות מחוץ לאנגליה. אלבום בולט המדגיש את ההתנגשות בין מודים לרוקרים הוא Quadrophenia של המי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
קטגוריה:סגנונות אופנה
קטגוריה:שנות ה-1960
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: תרבות
מתושלח (עץ)

[שמאל|ממוזער|250px|חורשת מתושלח ב[היער הלאומי איניו|יער הלאומי איניו בקליפורניה]]
**מתושלח** הוא שמו של עץ אורן מהמין אורן האצטרובל הזיפני (*Pinus longaeva*) הנמצא בהרים הלבנים בקליפורניה בשטח היער הלאומי איניו והוא נחשב לעץ הזקן ביותר הידוע בעולם. גילו המוערך הוא . העץ נקרא על שמה של הדמות התנ"כית מתושלח שחי על פי המקרא עד גיל 969. באופן סמלי, שלב ההנבטה של העץ, המתוארך לשנת 2832 לפנה"ס, סמוך מאוד לשנה שבה נולד מתושלח על פי הכרונולוגיה המקראית.

העץ נמצא בגובה של כ-3,350 מ' מעל פני הים אך מיקומו המדויק בשמורת הטבע בה הוא נמצא אינו גלוי לציבור מחשש לפגיעה ונדליסטית בעץ. נקודת הציון הרשמית, אליה מופנים גם תיירים, היא מרכז המבקרים של חורשת מתושלח (Methuselah Grove Visitor Center).

עד שנת 1964 חי באותו אזור עץ עתיק יותר ממתושלח שכונה "פרומתאוס" וגילו הוערך ב-4,844 שנים. בשנה זו נכרת העץ למטרות מחקר על ידי סטודנט מאוניברסיטת צפון קליפורניה. מתברר שלא ידעו את גילו הרב של העץ עד לאחר הכריתה. הכריתה השנויה במחלוקת האיצה את הפיכת האזור לשמורת טבע וכן את חקיקתם של חוקים נוקשים יותר להגנה על הטבע כמו הסתרת מיקומו של מתושלח.

ידועים גם עצים זקנים יותר ממתושלח, כגון אשוחית נורווגית בשוודיה בשם "Old Tjikko" שגילו מוערך ב-9,550 שנים, אך מדובר בעץ צעיר יותר שגדל על ידי רבייה וגטטיבית משורשי עץ זקן, ולא בעץ מקורי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קליפורניה: עצים מפורסמים
קטגוריה:עצי האגן הגדול
נרמול שמע

**נִרְמוּל [[קול|שֶׁמַע]]** הוא תהליך המשמש לשינוי ערכי המשרעת של גל הקול (כלומר שינוי עוצמת הקול) בהקלטות שמע. לרוב, נרמול שמע מגביר את עוצמת הקול לרמה המקסימלית שבה עדיין לא נגרמת קטימה (clipping)  אשר גורמת לעיוות (Distortion) של הצליל. נרמול שמע משנה את עוצמת הקול באופן אחיד לאורך כל ההקלטה, כך שמאפייני הדינמיקה נשמרים. שימוש שכיח בתהליך זה נעשה באולפני הקלטות על ידי טכנאי קול ואנשי מאסטרינג.

בקובצי קול דיגיטליים ערכי הדגימות נעים בתחום [-1.0, 1.0]. כדי לנרמל קובץ קול, יש למצוא את הדגימה בעלת הערך המוחלט הגדול ביותר בכל הקובץ, ולהכפיל את כל דגימות הקובץ בהופכי של הערך המוחלט של הדגימה המקסימלית. האלגוריתם מבטיח הגברה במידה שווה של כל הדגימות וכן מונע יצירת עיוות מכיוון שאף דגימה לא נקטמת בתהליך (ערכה לא יצא מהתחום).

לדוגמה, אם ערך הדגימה המקסימלית בקובץ הוא -0.9, ההופכי של הערך המוחלט הוא \frac{10}{9}. הכפלת כל הדגימות בקובץ בערך זה תוביל לכך שערכה של הדגימה המקסימלית בערך מוחלט יהיה הערך הגדול ביותר בתחום, כלומר 1.0.

## ביאורים

קטגוריה:מוזיקה מוקלטת
קטגוריה:קול
קטגוריה:עיבוד אותות ספרתי
צרברוזיד

**צרברוזידים** (באנגלית ביחיד: **Cerebroside**) הם משפחה של ספינגוליפידים המהווים מרכיבים חשובים בקרום התא בתאי עצב ובתאי שריר. מבחינה כימית, צרברוזיד מורכב מצרמיד עם שייר סוכר יחיד. הסוכר יכול להיות גלוקוז או גלקטוז. סוג הצרברוזיד נקבע לפי סוג הסוכר: **גלוקוצרברוזיד** או **גלקטוצרברוזיד**. 
ממוזער|342x342 פיקסלים|סוגי ספינגוליפידים שונים, האחד הירוק הוא צרברוזיד. 

פגיעה בפירוק גליקוצרברוזיד גורמת למחלת גושה. פגיעה דומה בפירוק גלקטוצרברוזידים גורמת למחלת קראב.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ליפידים
פיליפ גושה

**פיליפ שארל ארנסט גושה** (בצרפתית: **Phillipe Charles Ernest Gaucher**; 26 ביולי 1854 – 25 בינואר 1918) היה רופא צרפתי שהיה הראשון לאפיין את מחלת גושה. התמחה בפתולוגיה ובדרמטולוגיה.

גושה גילה את המחלה בעת היותו סטודנט לרפואה, כאשר נתקל באישה בת 32 עם טחול מוגדל. בדיקה לאחר מות האישה גילתה שתאי הטחול שלה היו מוגדלים וגרמו להתנפחות של הטחול כולו. גושה תיאר ממצאים פתולוגיים וקליניים אלה בעבודת הדוקטורט שלו. תאים מוגדלים אלה, שנקראים על שמו *תאי גושה*, הפכו מאז לסימן לגילוי המחלה. גילוי זה אפשר לרופאים אחרים לאפיין את המחלה.

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של מחלת גושה

קטגוריה:רופאים צרפתים
קטגוריה:פתולוגים
קטגוריה:רופאי עור
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1854
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1918
גלוקוצרברוזידאז

**גלוקוצרברוזידאז** (באנגלית: **Glucocerebrosidase**, ידוע גם כ**גלוקוזילצראמידאז**) הוא אנזים, הדרוש לפירוק גלוקוצרברוזיד על ידי הידרוליזה.

בתא האנזים פועל בליזוזום והוא בעל משקל מולקולרי של 59.4 קילודלטון.

מוטציה באנזים זה גורמת למחלת גושה.

## הערות שוליים

קטגוריה:אנזימים
ארמילאריה

**ארמילאריה** (שם מדעי: *Armillaria*) הוא סוג של פטריות טפיליות הכולל כעשרה מינים. לפטריות מסוג זה משך חיים ארוך, והן מסוגלות ליצור כמה מן האורגניזמים החיים הגדולים בעולם. האורגניזם הגדול ביותר בסוג –השייך למין *[[Armillaria ostoyae]]* – שהוא ככל הנראה הפטרייה הגדולה ביותר בעולם, חי באורגון שבארצות הברית, משתרע על פני 9.1 קמ"ר והוא בן אלפי שנים ומסתו מוערכת ב-31,500 טונות. מינים אחדים של הארמילאריה מפיקים את אש השועל.

כפתוגן יער, יכולה פטריית הארמילאריה להיות הרסנית מאוד. היא אחראית למחלת ה"רקבון הלבן" של השורשים, ונבדלת מפטריית הטריכולומה (*Tricholoma*) בטבעה הטפילי.

## גלריה

Image:Armillaria_mellea_JPG1.jpg
Image:Václavka smrková.jpg|*[[Armillaria ostoyae]]*
Image:Armillaria_mellea_Linden.jpg|מושבת פטריות *[[Armillaria mellea]]* גדלות על עץ מהמין טיליה אירופית (*Tilia platyphyllos*)



Image:Armillaria_mellea_closeup.jpg
Image:Armillaria_mellea_lt.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פטריות בסיסה
קטגוריה:פטריות שתוארו ב-1857
גרין

**גרין** הוא שם משפחה נפוץ אצל יהודים אשכנזים (בגרמנית: **Grün**), אצל אנגלים ובמדינות אנגלו-סקסיות (**Green** או **Greene**), ואצל שוודים (**Green** או **Gren**). פירוש השם בכל השפות: "ירוק".

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אנגליים
טרצו

**טֵרַצוֹ**, או בכינויו הנפוץ: **בָּלָטָה** (בעברית: **אֲרִיחַ רִצְפָּה**; **מַרְצֵפָה**), הוא שם לאריחי ריצוף משוייפים העשויים מבטון לבן וחצץ (אגרגט) ולעיתים גם פיגמנטים שונים. בנוסף למרצפות, ניתן ליצור בטכנולוגיית הטרצו משטחים גדולים, מדרגות, ועוד. אריחים שבהם האגרגטים (חלק החצץ) הם זעירים מכונים אריחי שומשום.

מקור השם הוא העיירה Terrazzo באיטליה, שם כנראה, החלו לערבב אגרגטים במלט לרצפה בדוגמאות שונות, וללטש את הרצפה עד לקבלת מראה מבריק ומגוון.
[שמאל|ממוזער|250px|טרצו בעיר [רומא העתיקה|הרומית העתיקה הרקולנאום]]
תהליך ייצור הטרצו כולל יציקת תערובת בטון לבן וחצץ על אריח בסיס אשר עשוי בדרך כלל מיציקת בטון. לאחר ההתקשות עובר האריח לשיוף חלקו העליון ובכך לחשיפת מרקם אבני החצץ. השימוש באבנים מיועד לחזק את המרצפת ולהקנות לה את המראה הייחודי שלה.

יישומו של הטרצו בישראל הוא על מצע חול נקי ושכבת טיט הדרושה לפילוס (יישור באמצעות פלס) האריח.

יתרונותיו של הטרצו הוא מחירו הנמוך (בהשוואה לאריחי שיש, אבן ואריחי ריצוף טבעי אחר וגם מאריחי קרמיקה שייצורם כרוך בשרפה) ועמידותם הגבוהה לשבר (כתוצאה מעומס פיזי) וכן גם האפשרות לחדש ולהבריק אותו שנים אחרי שהוא כבר משמש כריצוף בבניין באמצעות מכונות ליטוש ("פוליש").

לטרצו אין חסרונות משמעותיים, למעט אולי המשקל שלו, אלא שהתקנים דורשים מאריחי הטרצו לעבור בדיקת בעומס ממוצע של 300 ק"ג, מה שמגביל את היכולת לייצר אריחים במידות גדולות, שיעמדו בדרישות התקן. עיצוב ריצוף מודרני המעדיף שימוש באריחים במידות גדולות, דחקו את אריחי הטראצו מהשוק, לטובת אריחים קרמיים שאינם חייבים בבדיקת שבר.

בשנת 1946 נפתח מפעל גדול במפרץ חיפה ללוחות טרצו ששימשו כשיש למטבחים תחת השם המסחרי "גלומיט".

הטרצו היה לריצוף הפנים הנפוץ ביותר בישראל החל משנות העשרים ועד לראשית שנות התשעים של המאה העשרים. עד לשנות השבעים היה נפוץ מאוד הריצוף בטרצו מרובע במידה של 20 סנטימטר שבו כמות חצץ נמוכה יחסית ובטון לבן לא מגוון בעל תצורה כללית אופיינית. לאחר מכן גדל מגוון הדגמים שבחלקם אגרגטים ייחודיים ובטון מגוון. כמו כן גדל השימוש במידה של 30 סנטימטר. בשנות התשעים פחת מאוד השימוש בטרצו, בין השאר בעקבות ירידת המחיר ועליית האיכות של אריחי הקרמיקה, ובייחוד הסוג הנקרא גרניט פורצלן.

## בתרבות
עד שנות ה-90 היה מקובל המושג "לשים את הכסף מתחת לבלטות", שמשמעו להחביא את הכסף בבית. המקור למושג הוא שאריחים משוחררים שניתן להרים נחשבו מקום מחבוא מעולה לשטרות.

להקת כוורת, בשירם הפרודי הבלדה על ארי ודרצ'י, מתארת זוג בנאים שגרים מתחת לרצפה ומזיזים את הבלטה על מנת לצאת.

## ראו גם
* אריח קרמיקה
* אריח פורצלן

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אריחים
פודוצ'רי

**פּוּדוּצֵ'רִי** (בטמילית: **புதுச்சேரி**, עד ספטמבר 2006 נקראה **פּוֹנְדיצ'רי**), קולוניה צרפתית לשעבר, היא טריטוריית איחוד בהודו המוקפת על ידי מדינת טאמיל נאדו. מלבד העיר בשם זה, כוללת הטריטוריה עוד שלוש עיירות חוף בדרום הודו, שהיו גם הן שטחים צרפתיים.

## היסטוריה
ב־21 באוקטובר 1954 חתמו ממשלת הודו וממשלת צרפת על הסכם להעברת המנהל דה פקטו במושבה הצרפתית לידי הודו. ב־1 בנובמבר 1954 מינתה ממשלת הודו נציב עליון לניהול הטריטורייה, וב־1955 הקימה את אספת הנבחרים של פונדיצ'רי.

ב־16 באוגוסט 1962 אוחדה הטריטוריה באופן מלא עם הודו, והפכה לטריטוריית איחוד.

ב־1 ביולי 1963 נכנס לתוקף החוק למנהל העצמי בטריטורייה.

נוכחות הצרפתים במושבה עדיין מורגשת, הן כשפה רשמית שנייה, הן במדי השוטרים והן בכינוי של רצועת החוף – "הריביירה הצרפתית במזרח הרחוק".

## גאוגרפיה
ממוזער|מפת מחוזות פודוצ'רי
פודוצ'רי מורכבת מארבעה מחוזות ללא קשר גאוגרפי - פודוצ'רי , קראיקל המהוות מובלעות בטמיל נאדו, ינאם, מובלעת באנדרה פרדש ומאהה  המהווה מובלעת בקרלה.

בעקבות הפיצול הגאוגרפי, קיים גם פיצול אתני־לשוני בין חבלי הטריטורייה: בעוד שפתה הרשמית של הטריטורייה היא טמילית, במחוז ינאם השפה הרשמית היא טלוגו ובמאהה השפה הרשמית היא מלאיאלאם.

## ראו גם
*אורוויל (הודו)

## קישורים חיצוניים
* 

* כתבה ב"למטייל"
* צור שיזף כותב על המקום
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הודו: מדינות וטריטוריות איחוד
קטגוריה:אסיה: מושבות צרפתיות לשעבר
קטגוריה:הודו: ערי חוף
קטגוריה:הודו: טריטוריות איחוד
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1962
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות טמילית
קטגוריה:אסיה: מובלעות
קטגוריה:הודו הצרפתית
קרל רוברט נסלרודה

הרוזן **קרל רוברט נסלרודה** (**Karl Robert Nesselrode**; 14 בדצמבר 1780 – 23 במרץ 1862) היה דיפלומט רוסי ממוצא גרמני-יהודי ואחד המדינאים השמרנים הבולטים בברית הקדושה.

## חייו
נסלרודה נולד בליסבון, פורטוגל, שם שימש אביו, מקסימיליאן ניסלרודה - רוזן באימפריה הרומית הקדושה (נפטר ב-1810) – שגריר של הצאר הרוסי. אמו, לואיזה גונטר הייתה בת ליהודים צרפתים, אשר המירו את דתם לנצרות פרוטסטנטית. מתוך כבוד לאמו הפרוטסטנטית קרל נסלרודה נטבל בבית התפילה של השגרירות הבריטית, וכך נעשה חבר בכנסייה האנגליקנית. את חינוכו קיבל בגימנסיה בברלין, שם שירת אביו כשגריר בחצר מלך פרוסיה.

בגיל 16 התגייס לצי המלחמתי הרוסי, והודות להשפעת אביו קיבל את תפקיד המזכיר הימי לצאר פאבל הראשון. אחר כך עבר לצבא, ובתקופת שלטונו של הצאר אלכסנדר הראשון הצטרף לשירותו הדיפלומטי. הוא סופח לשגרירות הרוסית בברלין ומאוחר יותר נשלח להאג.

באוגוסט 1806 הוטל על נסלרודה לסייר בדרום גרמניה ולדווח על חילות הצרפתים; אחר כך שירת בזה אחר זה כמזכירם הדיפלומטי של הגנרלים קמנסקי, בוקסהויבדן ופון בניגסן. הוא נכח בקרב אילאו (Eylau) בינואר 1807, וסייע במשא ומתן לחתימת חוזה טילזיט.

נסלרודה נעשה מזכיר המדינה ב-1814 והיה ראש המשלחת הרשמית של רוסיה לקונגרס וינה, אם כי רוב הזמן ניהל אלכסנדר הראשון את ענייני החוץ בעצמו. ב-1816 נתמנה נסלרודה לשר החוץ הרוסי, וחלק את התפקיד עם הרוזן יואניס קפודיסטריאס עד פרישתו של זה ב-1822. משך ארבעים שנים כיוון נסלרודה את המדיניות הרוסית, והיה מהמדינאים הקונסרבטיבים האירופים הבולטים של הברית הקדושה. בין 1845 ו-1856 שירת כראש הממשלה. ב-1849 שיגר חיילים רוסים לעזרת אוסטריה כדי לדכא את מאבק ההונגרים לעצמאות בהנהגת לאיוש קושוט. ניסיונות נסלרודה להרחיב את השפעתה של רוסיה אל הבלקנים והים התיכון הובילו לעימות עם טורקיה, בריטניה וצרפת במלחמת קרים (1853 – 1856). בריטניה וצרפת ראו בדאגה את השפעתה הגוברת של רוסיה והחליטו לסייע לטורקים כדי לבלום אותה. מאוחר יותר השתתף נסלרודה במשא ומתן לחתימת חוזה פריז שסיים את המלחמה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:שרי החוץ של האימפריה הרוסית
קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: דיפלומטים
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי עיטור ולדימיר הקדוש
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:קנצלרי האימפריה הרוסית
קטגוריה:מלחמת קרים: אישים
קטגוריה:רוסים ממוצא גרמני
קטגוריה:רוזנים רוסים
קטגוריה:ילידי 1780
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1862
לוסיו קוסטה

[שמאל|ממוזער|250px|מפת העיר [ברזיליה]]
**לוסיו מרסל פרירה ריביירו לימה קוסטה** (בפורטוגזית: **Lúcio Marçal Ferreira Ribeiro Lima Costa**; 27 בפברואר 1902, טולון – 13 ביוני 1998, ריו דה ז'ניירו) היה אדריכל ומתכנן ערים ברזילאי חשוב. קוסטה היה מחשובי הזרם המודרניסטי בברזיל וזכור בעיקר בזכות תכנון העיר ברזיליה ב-1956.

## ביוגרפיה
קוסטה נולד בצרפת להורים ברזילאים והתחנך באנגליה ובשווייץ עד 1916. את לימודי האדריכלות סיים בריו דה ז'ניירו ב-1924.

עבודותיו האדריכליות התאפיינו בשילוב בין הבנייה המסורתית של ברזיל, "הבארוק הבריזילאי" והשפעה ניכרת של האדריכלות המודרנית שהחלה לפרוח בימיו כאדריכל צעיר. בין 1930 ל-1932 היה שותף לעבודה עם האדריכל הרוסי גרגורי וורשבצ'יק, פוטוריסט שהביא למעשה לראשונה את המודרניזם לברזיל.

בשנת 1936, הזמין קוסטה את לה קורבוזיה להיות שותף בתכנון משרדיו החדשים של משרד החינוך והבריאות הברזילאי כמחאה על ההחלטה לתכננם בסגנון אר דקו על ידי ארכימדס ממוריה, אדריכל ברזילאי נוסף בתקופה זו. הזמנה הפגנתית זו הביאה כבר אז למחלוקת סביב מקומה של האדריכלות המודרנית בברזיל.

בסוף שנות ה-30 חבר קוסטה לאוסקר נימאייר ותכנן יחד איתו את הביתן הברזילאי ליריד העולמי בניו יורק בשנת 1939, פרויקט שבו השפעתם של לה קורבוזיה והתפישה המודרניסטית הייתה רבה. החברות בין השניים נמשכה גם בזמן תכנון העיר ברזיליה בשנות ה-50. באותן שנים תכנן יחד עם האדריכלית הצרפתית שארלוט פאריו על הביתן הברזילאי באוניברסיטת פריז.

תכנון העיר ברזיליה ב-1956 הושפע במידה רבה מתכנון העיר צ'אנדיגאר בהודו על ידי לה קורבוזיה, שנים ספורות קודם לכן. את תכנון העיר ביצע קוסטה, ואילו נימאייר תכנן רבים ממבני הממשל והציבור של העיר החדשה. תכנון העיר, שגרר מחלוקות רבות הנמשכות עד היום, היה דוגמה לתכנון עירוני מודרניסטי שניסה ליצור סוג חדש של עירוניות. התכנון פרס את העיר על שטח עצום בגודלו ובצורה המזכירה צורתו של מטוס וכלל מערכת כבישים מתקדמת מאוד. עיקר הטענות כנגד התכנון הוא שהעיר בנויה למעשה עבור מכוניות ולא עבור הולכי רגל, מה שיוצר בעיר בעיות של תנועה ,ובעל השלכות סביבתיות בריאותיות חברתיות וכלכליות קשות שנובעות מבניית העיר בסגנון של פרוור משתרע.

## ראו גם
* ברזיליה
* אדריכלות בברזיל
* אוסקר נימאייר

## קישורים חיצוניים

*  בית לוסיו קוסטה
* 

קטגוריה:אדריכלים ברזילאים
קטגוריה:מתכנני ערים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:נפטרים ב-1998
אברון הגיד על שם גולג'י

**אברון הגיד על שם גולג'י** המכונה גם **גופיף גולג'י** או רק **אברון גולג'י** (אין לבלבל עם אברון גולג'י שנמצא בתא) הוא קולטן המשתתף בתחושת ההתמצאות המרחבית (פרופריוספציה) של הגוף. זהו קולטן חישה הממוקם בצמתי שריר-גיד ומייצר משוב המועבר למערכת העצבים המרכזית על עוצמת מאמץ המתיחה על מערכת השריר-גיד בעת התכווצות השריר ומגן על השריר ועל רקמת החיבור מפני פגיעה. הוא נקרא כך על שם הרופא האיטקי קמיליו גולג'י (Camillo Golgi).

## אנטומיה
אברוני הגיד על שם גולג'י מרוכזים באזור החיבור בין השריר לגיד ומונחים בתוך רצף העברת הכוח מהשריר לגיד. אברוני גולג'י נמצאים בטור עם סיבי השריר (בניגוד לכישורי השריר שנמצאים במקביל לסיבי השריר). גוף האברון מורכב מסיבי קולגן המחוברים מצידם האחד לעשרה עד חמישה עשר סיבי שריר ומצידם השני לגיד.

האברון מעוצבב על ידי סיב עצב תחושתי מסוג Ib (השני רק לסיב מסוג Ia במהירות ההולכה שלו), המתפצל לסיבונים העוטפים קבוצות של סיבי קולגן.
טקסט=golgi tendon organ|ממוזער|אברון הגיד ע"ש גולג'י

## תגובת אברון גולג'י לשינויים במאמץ המתיחה על השריר
לאברון גולג'י סף עירור גבוה. הוא מעורר בעקבות עליה במתח השריר כאשר השריר מתכווץ או כאשר השריר נפתח באופן פסיבי. 

כאשר השריר נמתח , נמתחים סיבי הקולגן של האברון. מתיחתם מעוותת את קצוות סיב העצב וגורמת לפתיחת תעלות יונים וליצירת דחפים עצביים הנשלחים למערכת העצבים המרכזית דרך סיב העצב.

קצב הדחפים העצביים מעיד על גודל הכוח המופעל על האברון: בהפעלת כוח חזק במהירות מתעוררת תגובה דינמית מיידית, חזקה וקצרה של האברון, ולאחריה נמשכת תגובה סטטית חלשה יותר ופרופורציונלית לכוח המופעל על האברון.

## השפעה על קשת הרפלקס
הסיבים העצביים מסוג Ib מתחברים בין היתר דרך אינטרנוירון לנוירונים התנועתיים של השריר, דרך סינפסה בעלת השפעה מעכבת ויוצרים קשת רפלקס בעלת מנגנון משוב שלילי. כאשר מופעל כוח רב מדי על האברון (ועל השריר-גיד) מעוכבת פעולתו של השריר ומפחיתה את העומסים המופעלים עליו. ההפחתה בפעולת השריר מגנה עליו מקריעה ועל חיבור הגיד-עצם משבר תלישה.

## ראו גם
* כישור השריר

## לקריאה נוספת
* אלי כרמלי, **השריר**, נווה-רם, עמ' 48, 2000.

## מקורות מידע

* Guyton AC, Hall JE. **Textbook of Medical Physiology**, 9th Ed., W.B. Saunders Company, pp. 691-692, 1996.


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מערכת השרירים
קטגוריה:פיזיולוגיה
מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה

**מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה** (24 בפברואר 1557 – 20 במרץ 1619) מבית הבסבורג מלך אוסטריה והונגריה מ-1608, מלך בוהמיה מ-1611 וקיסר האימפריה הרומית הקדושה מ-1612.

## ביוגרפיה
מתיאס נולד ב-24 בפברואר 1557 בווינה שבאוסטריה למקסימיליאן השני ומריה מספרד, והיה אחיו הצעיר של רודולף השני.
 
לאחר שאישטוואן בוצ'קאי (Bocskay) ובני בריתו העות'מאניים התקוממו התקוממות אלימה נגד השלטון ההבסבורגי בהונגריה (1604–1606), בזמן שאחיו רודולף השני היה קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מתיאס צבר סמכות שלטונית בפועל אשר עלתה על זו של אחיו. המרד ניצת בעקבות ניסיונו של רודולף לכפות את האמונה הקתולית על תושבי הונגריה. בשנת 1608 נאלץ רודולף להיענות לתביעותיו של מתיאס והעניק לו את השליטה באדמות הונגריה, אוסטריה ומוראביה; מתיאס שלט באדמות אלו משנת 1608 ועד מותו.

רודולף פרסם היתר מלכותי מיוחד בשנת 1609 המתיר חופש דתי לאצילים ולערים הבוהמיות כדי לפצות על כך ולחזק את התמיכה בו בבוהמיה. ואולם מאמץ זה לא נשא פירות, ורודולף נאלץ לוותר על אחיזתו בבוהמיה לטובתו של מתיאס בשנת 1611. בשנת 1612 נהפך לקיסר האימפריה הרומית הקדושה עם מות אחיו.

כיון שלא היו למתיאס ילדים, החליט מתיאס למנות את פרדיננד משטיריה ליורשו, והלה הוכתר בשנת 1617 למלך בוהמיה, ובשנת 1618 למלך הונגריה. הכתרתו של פרדיננד שהיה קתולי אדוק, גרמה לפריצת המרד הבוהמי ומלחמת שלושים השנים.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:קיסרי האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:שליטי הונגריה
קטגוריה:שליטי אוסטריה
קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:ילידי 1557
קטגוריה:נפטרים ב-1619
דינר

**דינר** הוא יחידת מטבע של מדינות מוסלמיות רבות במזרח התיכון ובצפון אפריקה וכמו כן במדינות סלאביות במערב הבלקן, כולל סרביה ומקדוניה הצפונית של היום. המילה "דינר" (دينار בערבית ובפרסית, משם גם Динар או Dinar בסרבית-קרואטית ובמקדונית) נובעת מהמילה denarius, שמו של מטבע רומי, שבעברית ובארץ ישראל נקרא "דינר" (וגם "זוז"), ובשם זה הוא נזכר בספרות חז"ל.

## מדינות שמשתמשות בדינר כמטבע שלהן

*ירדן: דינר ירדני
*אלג'יריה: דינר אלג'ירי
*איראן: ריאל איראני מתחלק ל-100 דינר
*עיראק: דינר עיראקי
*בחריין: דינר בחרייני
*כווית: דינר כוויתי
*לוב: דינר לובי
*סרביה: דינר סרבי
*מקדוניה הצפונית: דינר מקדוני
*תוניסיה: דינר תוניסאי

## מדינות שהשתמשו בעבר בדינר כמטבע שלהן
*אבו דאבי: דינר אבו דאבי
*בוסניה והרצגובינה: דינר בוסניה והרצגובינה
*קרואטיה: דינר קרואטי
*האזור האוטונומי של קריינה הסרבית: דינר קריינה
*רפובליקה סרפסקה: דינר רפובליקה סרפסקה
*פדרציית דרום ערב: דינר דרום ערב
*דרום תימן: דינר דרום תימני
*סודאן: דינר סודאני
*יוגוסלביה: דינר יוגוסלבי
*אזור כורדיסטן: "דינר שווייצרי"
*דינר פרנקי היה בשימוש במספר מדינות בימי הביניים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מטבעות
מיגל פרימו דה ריברה

**מיגל פרימו דה ריברה אי אורבאנחה** (בספרדית: **Miguel Primo de Rivera y Orbaneja**; 8 בינואר 1870 - 16 במרץ 1930) היה שליט ספרד בין 1923 ל-1930.

## ביוגרפיה
פרימו דה ריברה נולד ב-8 בינואר 1870 למשפחה אריסטוקרטית בחרס דה לה פרונטרה. הוא התגייס לצבא הספרדי והשתתף במלחמותיה של ספרד במרוקו, בקובה ובפיליפינים. מאוחר יותר החזיק במספר תפקידים בכירים בצבא.

בשנת 1923 פרסם את מניפסט ברצלונה ותפס את השלטון בספרד בהפיכה שנערכה בתמיכת הצבא, בעלי אחוזות וארגוני סוחרים. המלך אלפונסו ה-13 הכיר בשלטונו ומינה אותו באופן רשמי לראש הממשלה. עם עלייתו לשלטון השעה פרימו דה ריברה את החוקה, הכריז על ממשל צבאי, חיזק את הצנזורה והוציא את המפלגות מחוץ לחוק. לאחר מכן הקים את המפלגה החוקית היחידה, "האיחוד הספרדי הפטריוטי" (Unión Patriótica Española). פרימו דה ריברה ניסה לצמצם את האבטלה באמצעות השקעת כספים בעבודות ציבוריות, אך הדבר הביא לעלייה באינפלציה. בסופו של דבר איבד את תמיכת הציבור, ועזב את כיסאו בינואר 1930. חודשים ספורים אחר כך מת בפריז, ככל הנראה מסוכרת.

לפרימו דה ריברה היו 4 ילדים. אחד מהם, חוסה אנטוניו, הקים את המפלגה הפשיסטית "הפלנחה הספרדית", והוצא להורג ב-1936.

דה ריברה נודע באהדתו ליהדות וליהודים ובין השאר תרם מאות ספרים לספרייה הלאומית לכבוד ייסודה של האוניברסיטה העברית. בדצמבר 1924 הוא פרסם צו המתיר לכל אדם ממוצא ספרדי לקבל אזרחות ספרדית, ובכך אפשר ליהודים ספרדים רבים, להגר לספרד. בזכות צו זה ניצלו יהודים רבים, בעיקר מאזור הבלקן, מהשואה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

מרכז|ממוזער|250px|מיגל פרימו דה ריברה

מרכז|ממוזער|250px|פסל של פרימו דה ריברה

קטגוריה:שליטי ארצות
קטגוריה:ראשי ממשלת ספרד
קטגוריה:שרי החוץ של ספרד
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:קצינים גדולים בלגיון הכבוד
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1870
קטגוריה:נפטרים ב-1930
ארבעת שלבי ההארה

בבודהיזם, **ארבעת שלבי ההארה** מייצגים את הדרגות דרכן עובר האדם במאמציו להגיע להארה ולהשתחרר מסבל: **סוטפאנה**, **סקדאגאמי**, **אנאגאמי** ו**ארהנט** (בשפת פאלי). כל אחד משלבים אלה מסמן רכישה של תובנה חווייתית עמוקה הקשורה בארבע האמיתות הנאצלות אודות הקיום. תובנות אלו משנות באופן מהותי את הדרך בה הוא תופש את העולם ואת מקומו בתוכו, ומשחררות אותו בהדרגה מעשרת הכבלים המהווים מעצור להארה. מידת השחרור מהכבלים מאפשרת לזהות את השלב הנוכחי בו נמצא האדם. הלימוד של ארבעת שלבי ההארה הוא מרכיב מרכזי בזרמים המוקדמים של הבודהיזם, כולל בזרם הטהרוואדה.

## סוטפאנה - "הנכנס לזרם"
בסנסקריט: "סרוטפאנה". שלב ההארה הראשון. ה"זרם" אליו נכנס האדם הוא הדרך המתומנת הנאצלת שהתווה הבודהה. התואר **סוטפאנה** מגדיר אדם שהצליח לנתק את שלושת הכבלים הראשונים (היאחזות ב"עצמי", ספק והיצמדות לטקסים ולפולחנים), רכש הבנה אינטואיטיבית של התורה הבודהיסטית ("ראייה נכונה"), ומחזיק בביטחון מלא בשלוש אבני החן (הבודהה, הדהרמה והסנגהה). ע"פ המסורת, לא ייוולד מחדש כבעל חיים, פרטה (רוח רעבה), או ישות גיהנום, וייוולד מחדש שבע פעמים נוספות לכל היותר לפני שיגיע לנירוואנה.

## סקדאגאמי - "החוזר-פעם-יחידה"
בסנסקריט: "סקרדאגאמין". שלב ההארה השני. תואר זה מגדיר אדם שהצליח לנתק את שלושת הכבלים הראשונים, החליש משמעותית את אחיזתם של הכבלים הרביעי והחמישי (השתוקקות ורצון-להרע), והפחית את בורותו ביחס לטבע המציאות. ע"פ המסורת, יגיע לנירוואנה לאחר שייוולד מחדש עוד פעם אחת לעולם בני האנוש.

## אנאגאמי - "זה-שאיננו-חוזר"
בסנסקריט: "אנאגאמין". שלב ההארה השלישי. תואר זה מגדיר אדם שניתק את כל חמשת הכבלים הראשונים, אשר קשרו אותו לעולם החושים. ע"פ המסורת, הוא לא יחזור עוד לעולם בני האנוש, ולאחר מותו ייוולד מחדש בעולמות גבוהים דמויי גן עדן, בהם יגיע לנירוואנה.

## ארהנט - "ראוי / נאצל"
בסנסקריט: "ארהט"; "זה שניצח את כל האויבים". שלב ההארה הרביעי והאחרון. תואר זה מגדיר אדם שהוסיף וניתק את חמשת הכבלים הנותרים (תאווה חומרנית, תאווה לקיום חסר-צורה, גאוותנות, חוסר שקט ובורות), זכה בהארה ובנירוואנה, והשתחרר מסבל. ע"פ המסורת, בנקודה זו מעגל גלגולי החיים של האדם מגיע לידי סיום, והוא נחלץ סופית מהסמסרה. ארהנט שהצליח לטהר את עצמו לחלוטין מכל המשקעים הלא-טהורים שנותרו בנפשו (סנקהארות) עשוי להיחשב בודהה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מונחים בבודהיזם
מסגד חסן השני

ממוזער|שמאל|350px|רחבת הכניסה למסגד חסן השני
**מסגד חסן השני** (בערבית: **مسجد الحسن الثاني**, "מסג'ד אלחסן אלת'אני") הוא מסגד שהוקם בקזבלנקה (מרוקו). בנייתו החלה ב-12 ביולי 1986 והפתיחה החגיגית נערכה ב-30 באוגוסט 1993. רחבת המסגד יכולה להכיל עד 80,000 מאמינים ואולם התפילה עד 25,000 מתפללים.

זהו המסגד הגדול ביותר בעולם אחרי המסגד במכה, ערב הסעודית. הקמת המסגד התאפשרה הודות לתרומות שנאספו מכל תושבי מרוקו. כל תושב תרם סכום לפי מצבו הכלכלי, גם יהודים תושבי מרוקו תרמו כסף להקמת המסגד. הכניסה למבקרים במסגד היא בתשלום, למעט מוסלמים המגיעים בזמני התפילה.

חלק מהמסגד בנוי על הים, במרכזו צריח בגובה של 210 מטר - מה שהופך אותו לצריח המסגד הגבוה ביותר בעולם ולמבנה הדתי הפעיל הגבוה ביותר בעולם. בראש המגדל יש קרן לייזר המצביעה על הכיוון למכה. אמנים ואומנים מכל ערי מרוקו הובאו למסגד כדי לגלף 53,000 מטר מרובעים של עץ, וכן לרצף 10,000 מטרים מרובעים של קרמיקה. במסגד יש גג בר-פתיחה לשם הזרמת אוויר טרי למתפללים.

אדריכל המסגד היה מישל פנזו (Michel Pinseau) שנעזר בבנאים צרפתיים ומרוקאים. לפי בקשת המלך חסן השני, מנהיגם הרוחני של המוסלמים במרוקו, שאימץ פסוק מהקוראן "כס מלכותו של אללה הוא על המים", נבנה חלק מהמסגד על המים. כמו כן כולל המסגד גג ענק שנפתח מעל כל אולם התפילה, מדרסה, מוזיאון, ספרייה ובחלקו התחתון בית מרחץ. מרבית חומרי הגלם הגיעו ממרוקו, כולל עצי ארז מהרי האטלס.
ממוזער|347x347 פיקסלים|מסגד חסן השני
עבודות נרחבות של חיזוק ושימור מבוצעות מאוגוסט 2006 בחלק של המסגד הבנוי מעל הים.

## קישורים חיצוניים

* 

חסן השני
חסן השני
קטגוריה:קזבלנקה: מבנים
חסן השני
ניקולאיה קאז'אל

**ניקולאיֶה קאז'אל** (ברומנית: **Nicolae Cajal**; 1 באוקטובר 1919 – 8 באפריל 2004) היה רופא וירולוג ומנהיג קהילתי יהודי רומני. קאז'אל כיהן בסנאט הרומני בין השנים 1992 – 1994, והיה ראש הקתדרה לוירולוגיה של אוניברסיטת בוקרשט ויושב ראש פדרציית הקהילות היהודיות של רומניה בשנים 2004-1994.

## קורות חיים
ניקולאיה קאז'אל נולד בשנת 1919 בבוקרשט כבנו של מרקו קאז'אל, רופא ילדים, לימים פרופסור וטיפולים ברפואת ילדים ולפואריקולטורה בבית הספר לרפואה בבוקרשט.
קאז'אל סיים בשנת 1944 את לימודי הרפואה במכון לרפואה בבוקרשט עם תואר דוקטור לרפואה וכירורגיה.
בימי המשטר הצבאי-פשיסטי של המרשל יון אנטונסקו כששערי האוניברסיטאות נסגרו בפני היהודים, למד קאז'אל לימודי רפואה במכללה לרפואה שהתארגנה בבוקרשט עבור סטודנטים יהודים בראשות כמה רופאים, בייהם אביו מרקו קאז'אל.
כמדען, קאז'אל תרם ליצירת שיטות אבחון מעבדתי של נגיפים בתחום החיסון ותחום הגנטיקה של הנגיפים. הוא פרסם יותר מ־400 מחקרים וחיבר, בעצמו או בשיתוף עם אחרים, 14 ספרי לימוד והנחיה בתחום.

בין השנים 1967–1994 היה מנהל המכון לוירולוגיה של האקדמיה הרומנית. משנת 1966 הוא היה למומחה של ארגון הבריאות העולמי. בנוסף, הוא היה חבר בחברה המלכותית לרפואה של לונדון, בחברה הבינלאומית לפתולוגיה השוואתית, בחברה הצרפתית למיקרוביולוגיה ובאקדמיה למדעים של ניו יורק. משנת 1990 היה סגן יובש ראש האקדמיה למדעי הרפואה ומשנת 1998 יושב ראש האקדמיה לרפואה. הוא כיהן משנת 1994 כסגן נשיא המועצה למדע וטכנולוגיה.

קאז'אל נבחר בשנת 1990 כעצמאי, מטעם אזור בוקרשט, לסנאט הרומני ומשנת 1994 היה ליושב ראש הפדרציה של הקהילות היהודיות ברומניה. משנת 1977 הוא היה גם מנהל השירותים הרפואיים של הפדרציה היהודית.

בשנת 2004 נפטר ניקולאיה קאז'אל בבית החולים אליאס בבוקרשט עקב מחלה במערכת העיכול. הוא נקבר בבית העלמין היהודי פילנתרופיה בבוקרשט.

## חיים אישיים
קאז'אל היה נשוי לברטינה, ולהם נולדו שני ילדים: בת בשם אירינה-סאנדה קאז'ל-מארין ובן, שטפאן קאז'אל.

## פרסים ואותות הוקרה
*1990 - חבר האקדמיה הרומנית
*היה דוקטור לשם כבוד של האוניברסיטאות באוראדיה (1994), טימישוארה (1995), קלוז' (1995) ויאש (1996)

## הנצחה
*2014 - במכון לווירוסולוגיה בבוקרשט נחנך פסל דיוקן שלו.
*בית החולים קריטס בבוקרשט קיבל את שמו עד לשנת 2011 כשנסגר. אחר כך נושא את שמו רק מבנה אחד ממנו שהפך לדיור מוגן לקשישים על שם ניקולאיה קאז'אל.

## קישורים חיצוניים
* הדף של קאז'אל באתר הפרלמנט של רומניה

קטגוריה:רופאים יהודים רומנים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים רומנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בוקרשט
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרומנית
קטגוריה:חברי הסנאט של רומניה
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט הרומני
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1919
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-2004
נמל מים חמים

**נמל מים חמים** הוא בהגדרה הצרה נמל ללא קרח, כלומר המים שבו אינם קופאים (מה שיכול לגרום לאי שמישותו בחורף).

לפי מספר חוקרים מערביים, "נמל מים חמים" היה מטרתהּ ארוכת הטווח של מדיניות החוץ הרוסית. במקרה זה הכוונה היא לאו דווקא לנמל שבו המים אינם קופאים, שהרי נמלים כאלה כבר היו לרוסים בים השחור ובמזרח הרחוק של רוסיה, אלא לכך שהנמלים, הן במערב והן במזרח רוסיה, לא נתנו גישה מספקת אל האוקיינוס.

יש חוקרים הסוברים שחלומהּ של רוסיה בנמל מים חמים, היה המוטיבציה שלה ב"משחק הגדול" באפגניסטן, כנגד הבריטים והרבה לאחר מכן במלחמתה באפגניסטן.

כיום, החלום לנמל מים חמים עדיין נתמך על ידי מפלגות לאומיות ברוסיה.

## ראו גם
* שוברת קרח

קטגוריה:נמלים
אזור מחסור

בפיזיקה של מוליכים למחצה, **אזור הָמִחְסוּר** (נקרא גם **אזור הדלדול** או **אזור הצמצום**; באנגלית: depletion region) הוא אזור מבודד אשר נמצא בתווך מוליך של חומר מוליך למחצה מאולח. באזור זה נושאי המטען הניידים (אלקטרונים או חורים) עברו התאחות (רקומבינציה, recombination), כלומר, באזור זה חסרים נושאי מטען ניידים.

הפיזיקה של אזור המחסור היא הבסיס לאלקטרוניקה של רכיבי המוליכים למחצה המודרניים, כגון דיודה, טרנזיסטור MOSFET או טרנזיסטור ביפולרי.

## הסבר פיזיקלי
שמאל|ממוזער|250px|תיאור סכמטי של השלבים עד לשיווי משקל. העיגולים השחורים הם האלקטרונים, הלבנים הם החורים. הריבועים הם הסיגים המיוננים ומטענם.
אזור המחסור נוצר במעבר בצומת PN של מוליך למחצה כאשר הצומת נמצא בשיווי משקל תרמודינמי. באזור מוליך למחצה מסוג N אלקטרונים הם נושאי המטען הניידים, ובאזור מוליך למחצה מסוג P חורים הם נושאי המטען הניידים. החומר כולו הוא נייטרלי, כלומר בסך כל האזורים השונים של החומר, יש אותה כמות של נושאי מטען נייחים הפוכים בסימנם לנושאי המטען הניידים. במגע בין שני סוגי המוליכים למחצה, נושאי המטען הניידים יתפשטו בדיפוזיה (diffusion) לעבר האזורים בהם יש ריכוז נמוך של נושאי מטען דומים; אלקטרונים ינדדו לעבר אזור P, וחורים ינדדו לעבר אזור N. כאשר חורים ואלקטרונים נפגשים מתרחשת התאחות, כלומר האלקטרונים ירדו מפס ההולכה וימלאו את החורים שבפס הערכיות. באזור המגע בין הסוגים נשארים רק המטענים הנייחים (חיוביים באזור N ושליליים באזור P). תהליך זה ממשיך להתרחש עד שמגיע לעצירה רק בזכות השדה החשמלי, אחרת תהליך זה היה ממשיך עד להשוואת ריכוזים. העצירה מתרחשת כאשר נוצר שיווי משקל חדש בו השדה החשמלי הסטטי שנוצר מהמטענים הנייחים גדול מספיק כדי לדחות את המטענים הניידים ולמנוע את המשך המעבר שלהם לעבר האזור האחר.

אינטגרל על השדה האלקטרוסטטי באזור המחסור שווה להפרש הפוטנציאל הפנימי, או מחסום הפוטנציאל של הצומת.

**ממתח אחורי** הוא מתח המופעל על צומת PN על ידי חיבור אזור P לאלקטרודה השלילית וחיבור אזור N לאלקטרודה החיובית. **ממתח חיובי** הוא מתח המופעל על צומת PN על ידי חיבור אזור N לאלקטרודה שלילית וחיבור אזור P לאלקטרודה חיובית.

בממתח אחורי החורים שבאזור P ימשכו לאלקטרודה השלילית והאלקטרונים שבאזור N ימשכו לאלקטרודה החיובית. תהליך זה ירחיב את אזור הדלדול המבדד ולא יזרום זרם חשמלי בצומת. בממתח קִדמי החורים שבאזור P ידחו מהאלקטרודה החיובית והאלקטרונים שבאזור N ידחו מהאלקטרודה השלילית. תהליך זה יצמצם את אזור הדלדול. בממתח קדמי מספיק גדול, תהליך זה יבטל את אזור הדלדול ויאפשר לזרם חשמלי לזרום בצומת.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיזיקה של חומר מעובה
קטגוריה:מוליכים למחצה
באדן פאוול (גיטריסט)

**באדן פאוול דה אקינו** (בפורטוגזית: **Baden Powell de Aquino**; 6 באוגוסט 1937 – 26 בספטמבר 2000) היה גיטריסט בוסה נובה ברזילאי.

## ביוגרפיה
באדן פאוול נולד בריו דה ז'ניירו, ברזיל. אביו קרא לו על שמו של הגנרל רוברט באדן פאוול. כשהיה בן 3 משפחתו עברה לגור בפרבר בעיר ריו דה ז'ניירו. לסביבה החדשה שבה הוא חי הייתה השפעה רבה עליו ומוזיקאים מפורסמים רבים עברו בביתו במהלך שנות נערותו. הוא התחיל ללמוד גיטרה אצל ג'יימי פלורנס שהיה גיטריסט שורו מפורסם בשנות ה-40. פאוול התגלה כגיטריסט מוכשר מאוד וזכה בתחרויות רבות עוד בצעירותו. בגיל 15 הוא כבר ניגן באופן מקצועי יחד עם זמרים ולהקות בסגנונות שונים. בצעירותו אהב פאוול מאוד לנגן סווינג וג'אז, אבל הוא ידוע בעיקר כגיטריסט בוסה נובה ברזילאי יוצא מן הכלל.

פרסומו הראשון הגיע לאחר שהלחין את שירו של בילי בלנקו ב-1959. השיר נקרא "Samba Triste" וזכה להצלחה רבה ובוצע על ידי אמנים רבים כמו סטן גץ וצ'ארלי בירד באלבומם "ג'אז סמבה".

ב-1963 פגש את המשורר-פזמונאי ויניסיוס דה מוראיס והחל שיתוף פעולה שהוליד קלאסיקות מהמוזיקה הברזילאית של שנות ה-60. למרות שהבוסה נובה הייתה המוזיקה האהובה בברזיל של שנות ה-60, באדן וויניסיוס רצו להתעלות אל מעבר לסאונד האהוב על ידי שילוב של סגנונות אפרו ברזילאים וסמבה מריו דה ז'ניירו. התוצאה הייתה האלבום "Os Afro-Sambas de Baden e Vinícius" שיצא ב-1966.

במהלך אותן שנים הוא למד הרמוניות מורכבות, והוציא הקלטות בחברות תקליטים ברזילאיות, צרפתיות, וגרמניות. בנוסף עבד כגיטריסט אולפן בברזיל. בשנות ה-70 הרבה להקליט באירופה ובברזיל. את שנות ה-80 הוא העביר בצרפת ובגרמניה ופרש באופן זמני. בשנות ה-90 חזר לברזיל יחד עם משפחתו ושם המשיך להקליט ולהופיע. בסוף שנות ה-90 עבר גמילה מאלכוהול אך למרות זאת הידרדר מצבו הבריאותי, והוא נפטר בשנת 2000 מדלקת ריאות.

בגיל 19 החליט להפסיק לנגן על גיטרה חשמלית. הוא ניגן על גיטרה קלאסית במשך כל הקריירה שלו. נוסף על סמבה ובוסה נובה הוא התעניין בסגנונות מוזיקליים רבים והושפע בעיקר מהג'אז האמריקאי, במיוחד בי-בופ וסווינג, ומן הגיטריסט דג'אנגו ריינהארדט. הוא ביצע את הסטנדרטים המפורסמים 'Round Midnight של ת'לוניוס מונק ואת All the Things you Are של ג'רום קרן באלבום הסולו הראשון שלו.
בסגנון הנגינה המפותח של באדן פאוול אפשר להבחין בשילוב של הרמוניות ג'אז מורכבות וטכניקת נגינה קלאסית יחד עם מקצב הבוסה נובה האופייני המנוגן ביד ימין.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גיטריסטים ברזילאים
קטגוריה:מוזיקאים ברזילאים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-2000
יורי טיניאנוב

**יורי טיניאנוב** (ברוסית: **Юрий Насо́нович Тынянов**; 18 באוקטובר 1894 - 20 בדצמבר 1943) היה סופר, תסריטאי, מבקר ספרות וחוקר קולנוע יהודי-סובייטי. נחשב כשייך לקבוצת הפורמליסטים הרוסיים וכקולנוען שהתייחס לקולנוע כשפה.

## קורות חיים
נולד ברזקנה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בלטביה), למשפחה יהודית. אביו, ניסן טיניאנוב, היה רופא. אמו, שרה אפשטיין, הייתה עקרת בית. בשנת 1918 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת סנקט פטרבורג. אשתו, לאה זילבר הייתה אחותם הגדולה של לב זילבר, אלכסנדר זילבר ווניאמין קאברין.

טיניאנוב הושפע מתורת הסמיולוגיה של הבלשן פרדינן דה-סוסיר אשר קבע שמילה היא סימן המורכב ממסמן ומסומן. בעוד שדה סוסיר התייחס לשפה המדוברת, טיניאנוב השליך את הרעיון אל הקולנוע.

טיניאנוב הסביר את רעיונו המרכזי באמצעות "**משל הנמר**". הוא הסביר כיצד סימנים נוצרים באמצעות סיפור על אדם קדמון שצייר נמר על להב גרזנו. ציור זה ניסה לחקות את המציאות (מימזיס). האדם העניק במחשבתו לאותו ציור תכונות מאגיות של שמירה וכוח המיוחסות לנמר הממשי. במשך הזמן, הנמר הופך לסמל של כוח, של גבורה או של שבט או קבוצה מסוימת. עם הזמן הוא מקבל פונקציה נמונית (זכרונית), כך שלא באמת צריך לראות את הנמר בציור אלא מספיק שניזכר בנמר מהציור. הנמר אט אט מאבד מהמימזיס שלו וכך נוצר סימן. טיניאנוב טען שהקולנוע (ראינוע בזמנו) לא יכול להיות מימטי בגלל הפער בין התמונה המצולמת לבין המציאות (שחור-לבן, פרופורציות, דו־ממדיות).

במקביל לעבודות בתחום ביקורת ספרותית החל לכתוב. בשנים 1925–1928 כתב שני רומנים: "קיוחליה" ו"מותו של ואזיר מוכתר". בשנים 1926-1927 כתב תסריטים לסרטים של גריגורי קוזינצב. בסוף שנות ה-20 חלה בטרשת נפוצה ולכן לא יכול היה להמשיך בקצב פעילות כמו בעבר.

הוא כתב ספר על מותו של אלכסנדר גריבויידוב "מותו של וזיר-מוכתר: אהבתו וחייו של גריבוידוב" שבנת 2009 על בסיסו הופקה סדרת טלוויזיה.

בתו היחידה, אינה טיניאנוב (1917 - 2004), הייתה סופרת ומתרגמת לרוסית מספרדית ופורטוגזית.

## יצירותיו שתורגמו לעברית
* הסגן נים (הסגן קיז׳ה) - הוצאת קתרזיס, 2022. תרגום לעברית: דוד ישראל ארונשטם.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה
* ביוגרפיה 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חוקרי קולנוע יהודים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים סובייטים
קטגוריה:יהודים לטבים
קטגוריה:מבקרי ספרות יהודים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:חולי טרשת נפוצה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1894
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1943
בורות פלורליסטית

**בורות פלורליסטית** או **בורות קיבוצית** (באנגלית: **pluralistic ignorance**), הוא מונח בפסיכולוגיה חברתית המתאר מצב פסיכולוגי בו על אף שהתנהגותו הפומבית של הפרט זהה להתנהגותם של האחרים, מאמין הפרט כי דעותיו ושיפוטיו שונות משלהם. הפרט מסיק שהתנהגותם הזהה נובעת מגורמים פנימיים, השונים מהגורמים המניעים אותו. מדובר ברושם מוטעה לגבי האופן שבו אחרים חשים וחושבים על סוגיות שונות. הערכה מוטעית של דעת הרוב, ללא התייחסות ערכית (בשונה מייחודיות מדומה).

לבורות הפלורליסטית שלושה מאפיינים:
# ההתנהגות הפומבית של הפרטים איננה מייצגת את רגשותיהם האמיתיים.
# החשש של הפרטים שחשיפת העצמי האמיתי יגרום למבוכה, הוא זה שגורם לייצוג מוטעה של הרגשות האמיתיים.
# הפרט בחברה או בקבוצה סבורים שהאחרים, בניגוד אליו, פועלים בצורה התואמת את תפיסותיו הערכיות והנורמטיביות. 

את המונח טבע פלויד אולפורט ב-1924, והשתמש בו לתיאור מצב בו כל הפרטים בקבוצה או בחברה דוחים באופן פרטי אמונה מסוימת או נורמה חברתית מסוימת, אך מאמינים כי כל אחד מהחברים האחרים בקבוצה או בחברה מקבלים את האמונה או את הנורמה. דפוס מחשבה כזה יכול להוביל לקונפורמיות חברתית אפילו בהיעדרה של תמיכה פרטית מצד החברים בקבוצה או בחברה. אולפורט הסיק שאין הכרח שהרוב **יתמוך** בנורמה מוסיימת כדי שהיא תונצח, אלא מספיק שהרוב **יאמין** כי הרוב תומך באותה נורמה. 

בורות פלורליסטית יכולה להסביר את תופעת ה**צופים מן הצד**, שאינם מתערבים. אותם צופים אינם ניגשים לעזור לקורבן, למשל, אך מניחים שהם עושים זאת מסיבות אחרות משל האחרים. בעוד הפרט איננו בטוח שהקורבן זקוק לעזרה, הוא מניח שהפרטים האחרים בטוחים שהקורבן איננו זקוק לעזרה. הדבר ממלא עבור הפרט שתי פונקציות חשובות בתהליך ההשוואה החברתית: ראשית, ישנה הקלה על ההערכה העצמית כשאנו משווים עצמנו לאחרים, כך אנו יכולים להעריך האם התנהגותנו ודעותינו הן טובות או רעות. שנית, ההשוואה עוזרת לנו להחליט האם אנו פועלים נכון (מסוכן או לא מסוכן, קל או קשה, וכיוצא בזה).

בורות פלורליסטית עלולה ליצור **[[ספירלת השתיקה|ספירלת שתיקה]]** – אם אני מעריך שדעתי שונה אני אביע אותה פחות. למשל, כשמורה שואל בכיתה, לאחר הרצאה מסובכת, אם למישהו יש שאלה, התלמידים חוששים להפר את ספירלת השתיקה ובכך להיות מובכים. הדבר נובע מכך שכל תלמיד מפרש בצורה מוטעה את השתיקה של התלמידים האחרים. התלמיד מסיק שהאחרים שותקים כיוון שהבינו את ההרצאה. מצב זה ייתכן כאשר התלמידים מאמינים שהחשש מהבכה משפיע על התנהגותם יותר מאשר על התנהגות התלמידים האחרים. היינו, סכנת ההבכה, כך הם מניחים, מאיימת על האחרים פחות מאשר עליהם.

## בורות קבוצתית ונורמות חברתיות
בורות קבוצתית יכולה לגרום לאשליית אוניברסליות נורמטיבית וערכית, והיא מציגה הבדל ברור בין העמדה הסובייקטיבית לבין הנורמה השלטת בפועל. בורות קבוצתית יכולה להתקיים בקבוצה או בחברה בנוגע לסוגיות כמו, שוויון נשים, אלכוהול, הימורים, פורנוגרפיה, סוגיות פוליטיות ועוד.

לאמצעי התקשורת יש תפקיד מרכזי בצמצום או הגדלת הבורות הפלורליסטית. גיוון של תכנים ודיעות באמצעי התקשורת יכול להקטין את הבורות הפלורליסטית, זאת כיוון שהגיוון מציג תמונה רחבה יותר של דעות והתפלגותן. לתקשורת ישנה נטייה לעסוק בדרמטי, בחריג, ובכך להגדיל את הבורות הקבוצתית. 

## ראו גם
*אפקט הקונצנזוס השגוי

## קישורים חיצוניים

בורות קיבוצית
בורות קיבוצית
שירים (אלבום)

**שירים** הוא אלבום הסולו ה-11 של הזמר הישראלי אריק איינשטיין, שיצא לאור בסוף שנת 1975. על אף שהאלבום אינו כלול באופן רשמי בסדרת אלבומי שירי ארץ ישראל של איינשטיין הקרויה "ארץ ישראל הישנה והטובה", הוא חלק בלתי נפרד מסוגת שירים זו.
## הפקה
עיבודי האלבום נעשו על ידי המוזיקאי שם טוב לוי, כשחלק מעיבודי הגיטרות נעשו על ידי מיקי גבריאלוב וחיים קריו. השיר המקורי החדש היחיד באלבום הוא "ערב מול הגלעד", שהלחין מיקי גבריאלוב למילותיה של לאה גולדברג. כל שאר שירי האלבום הם חידושים לשירים ישנים מאת יעקב שבתאי, חיים חפר, יחיאל מוהר, יעקב אורלנד, רחל המשוררת ויעקב פיכמן. 
"יום אחרון" הוא חידוש של איינשטיין לשירו של אברהם שלונסקי שהולחן על ידי שלום חנוך ומאיר אריאל והוקלט לראשונה ב-1967 על ידי חנוך, מנחם זילברמן ואלי מגן. זהו עיבוד שני של לוי לשיר, כשאת הראשון שהיה תזמורתי הקליט איינשטיין ב-1973 ולא הופץ. בין מלחיני השירים: שמוליק קראוס, מרדכי זעירא, שולמית ליפשיץ, שמואל אימברמן ומשה וילנסקי.

את עטיפת האלבום עיצב דוד טרטקובר, על פי תמונה משפחתית של אימו של איינשטיין, דבורה, לצד אחיותיה.

ב־1994 חברת פונוקול הוציאה את האלבום ע"ג תקליטור.

## רשימת רצועות

בקלטת המקורית (1975): צד א': שירים 1–5, צד ב': שירים 5-10בדיסק (1994): כל השירים בדיסק אחד.

## קרדיטים
* שירה: אריק איינשטיין
* עיבודים, הפקה מוזיקלית, חליל: שם טוב לוי
* גיטרה בס, גיטרת 12 מיתרים, הלחנת "ערב מול הגלעד", עיבוד לגיטרות: מיקי גבריאלוב
* גיטרות ועיבודים: חיים קריו
* מיתרים: נגני התזמורת הפילהרמונית 
* מפיק: שמוליק בורנשטיין

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אריק איינשטיין
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני טריטון
קטגוריה:אלבומי חברת פונוקול