open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
עזיזה מוסטפא זאדה

**עזיזה מוסטפא זאדה** (באזרית: **Əzizə Mustafazadə**; נולדה ב-19 בדצמבר 1969) היא זמרת, פסנתרנית ומלחינת ג'אז ומוגם (סגנון מוזיקלי מסורתי מאזרבייג'ן המשלב אלתור) ממוצא אזרי, הידועה בשילוב של השפעות ממוזיקה קלאסית ומאוונגארד.

סגנונה הייחודי מתאפיין בנגינה וירטואוזית בפסנתר ויכולת שירה מרשימה במנעד גדול. סגנונה הייחודי משלב השפעות ממקורות מגוונים ביניהם ניתן לציין את שופן, צ'יק קוריאה, קית' ג'ארט והשפעות של מוזיקה אזרית ואף פולק רוסי.

מוסטפא נולדה בעיר באקו, אביה היה מלחין ופסנתרן ששילב בין מוגאם וג'אז.

היא מתגוררת במיינץ שבגרמניה יחד עם אמה שהיא גם האמרגנית שלה. נכון ל-2009 מכרה מעל 15 מיליון עותקים של אלבומיה ברחבי העולם.

## דיסקוגרפיה
* (Aziza Mustafa Zadeh (1991
* (Always (1993
* (Dance of Fire (1995
* (Seventh Truth (1996
* (Jazziza (1997
* (Inspiration - Colors & Reflections (2000
* (Shamans (2002
* (Contrasts (2006
* (Contrasts II (2007

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:מלחינים אזרים
קטגוריה:באקו: אישים
קטגוריה:זמרות אזריות
קטגוריה:פסנתרניות
קטגוריה:מלחינות
קטגוריה:ילידות 1969
דוד פיינגולד

**דוד סידני פיינגולד** (בשם מלא באנגלית: **David Sidney Feingold**; 15 בנובמבר 1922 – 26 בספטמבר 2019) היה ביוכימאי אמריקאי, שגר שנים ספורות בישראל, במהלכן זכה בפרס ישראל על מחקרו המשותף עם שלמה הסטרין וגד אביגד.

## ביוגרפיה

פיינגולד נולד בצ'לסי שבמדינת מסצ'וסטס בארצות הברית. בין השנים 1940–1944 השלים תואר ראשון בכימיה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, לאחריו עבד בחברת Lucidol שבבפאלו. בשנת 1949 עלה למדינת ישראל ולמד בטכניון, ובשנת 1956 סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים. בראשית תקופה זו עבד בבית החולים "הדסה" בירושלים (1949–1951).

במהלך לימודיו באוניברסיטה העברית, עבד לצד שלמה הסטרין ותלמידו גד אביגד, יחד עמם זכה בשנת 1957 בפרס ישראל למדעים מדויקים עבור מחקר בסינתזה אנזימטית של חומרים אנלוגיים לסוכרוז. בתום לימודי הדוקטורט, שב לארצות הברית ושימש עוזר מחקר באוניברסיטת קליפורניה (1956–1960).

פיינגולד שירת בצי ארצות הברית והוצב בסין למשך תשעה חודשים. כמדען עבד במהלך השנים גם בשווייץ ובברזיל.
בשנת 1966–1993 שימש כפרופסור למיקרוביולוגיה וכחבר סגל בית הספר לרפואה של אוניברסיטת פיטסבורג.

פיינגולד היה נשוי ואב לשלושה.

נפטר ב-26 בספטמבר 2019.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:ביוכימאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למדעים מדויקים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פיטסבורג
קטגוריה:קצינים וחוגרים יהודים בצי ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1957
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
מגדל החסידות

שמאל|ממוזער|250px|צילום של האזור
**מגדל הַחֲסִידוֹת** (בערבית בֻּרג' א-לקלק,  برج اللقلق) הוא מגדל הניצב בפינה הצפון-מזרחית של חומת ירושלים. באזור זה החומה אינה נסמכת על מכשול טבעי אלא חוצה גיא רדוד, דבר המהווה נקודת-תורפה. לקראת המצור הצלבני על ירושלים, ואולי אף לפני כן, נחפר חפיר בצידה הצפוני של החומה על מנת לספק הגנה לנקודה זו. יסודות המגדל בנויים בחפיר זה. מקור שם המגדל לא ברור אך הוא נקרא כך למן התקופה הממלוכית, אז, ככל הנראה היה במקום .

## מבנה פיזי
המגדל הנוכחי נבנה על ידי סולימאן המפואר במאה ה-16. גובה המגדל מעל החפיר הוא 12 מטרים, מבנהו ריבועי ואורך פאתו כ-4 מטרים. הפאה הצפונית מעוטרת בארבעה טורי מדליונים. בערך ב-2/3 הגובה נמצא חלון אטום בדמות רוזטה במרכז הפאה נמצא חרך ירי. ב-2/3 הגובה של הפאה המזרחית נמצא חלון אטום בעל קשת מחודדת ובמרכזו חרך ירי. מתוך החומות המגדל נמוך בהרבה והגישה אליו היא כמעט ממפלס הרחוב. בעוד מבחוץ המבנה מרשים ונקי, צידו הפנימי מוזנח.

## אתרים באזור המגדל
המגדל ניצב בשכונה הצפון-מזרחית של הרובע המוסלמי, שולי שכונת באב אל חוטה הנקראת ברג' א-לקלק, על שם המגדל. באזור זה מתגוררת אוכלוסייה דלה של צוענים. באזור שטחים פתוחים רבים יחסית לעיר העתיקה. למרגלות המגדל נמצאת אנדרטה שהוקמה לאחר מלחמת ששת הימים על ידי תושבי האזור לזכר חיילי הלגיון הירדני שנפלו במלחמה. אנדרטה זו הוקמה עוד לפני כינון הסכם השלום בין ישראל לירדן,  והייתה ייחודית בהיותה האנדרטה היחידה בעולם שהוקמה לזכר חיילי אויב. עד ראשית שנות התשעים התקיים למרגלות המגדל שוק צאן ססגוני מדי יום שישי.

## לקריאה נוספת
* רוני אלנבלום, **על חומותיך ירושלים**, יד יצחק בן-צבי 1988. עמודים 55, 59
* אלי שילר, **חומות ירושלים כיום** בתוך "קרדום" 21-23 (יולי 1982) עמוד 61

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ירושלים: עתיקות
קטגוריה:ירושלים: ביצורים
קטגוריה:העיר העתיקה: אתרים ארכאולוגיים
ניאון ניאון

**ניאון ניאון** (באנגלית: **Neon Neon**) הוא פרויקט מוזיקלי המהווה שיתוף פעולה בין צמד המפיקים בריאן צ'ארלס הולון (ידוע בכינוי "בום פיפ") וגריף ריס, מייסדה של להקת הרוק הוולשית סופר פרי אנימלס.

השניים החלו לעבוד על הפרויקט באוקטובר 2006 תחת השם "Moniker Delorean" ובמרץ 2008 הם הוציאו אלבום אולפן בשם "Stainless Style" שזכה לביקורות טובות והיה מועמד באותה השנה לפרס מרקיורי הבריטי.

ריס, הזמר המוביל של ההרכב, התייחס לעתיד הפרויקט בריאיון לרשת BBC ואמר כי מדובר היה בפרויקט חד פעמי, וכי לא מתוכננים אלבומים נוספים לניאון ניאון. הוא לא פסל שיתוף פעולה נוסף עם הולון, אך ציין שאם ייעשה כזה הוא יהיה בעל אופי שונה ותחת שם אחר. ניאון ניאון ערכו רמיקס לשיר של להקת אואזיס "To Be Where There's Life" עבור סינגל של הלהקה. הרמיקס מופיע אך ורק על גרסאות התקליט של הסינגל.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2008: *[[Stainless Style]]*
* 2013: *[[Praxis Makes Perfect]]*

### סינגלים

## קישורים חיצוניים
* 

* ריאיון עם בריאן צ'ארלס הולון וגראף רייס (וידאו)
* ניאון ניאון באתר allmusicguide.com

## הערות שוליים

קטגוריה:צמדים מוזיקליים
קטגוריה:אמני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:להקות בריטיות
קטגוריה:להקות אמריקאיות
תמרון תעופתי

**תמרון תעופתי** הוא תמרון של מטוס קרב שנועד להביא אותו לעמדת שליטה או חמיקה מול מטוס קרב עוין או של מטוס קל שנבנה במיוחד למטרות פעלולים ותצוגות אוויריות.

תמרונים אלו באים לביטוי הן בחלק ההתקפי והן בחלק ההגנתי של קרב אווירי ולחלופין, בתצוגות אוויריות ותחרויות טיסה ופעלולים.

## הקוברה של פוגצ'וב
ממוזער|250px
**[[הקוברה של פוגצ'וב]]** הוא תמרון טיסה העושה שימוש בתמרוניות־על לאחר הזדקרות. התמרון מהווה הדגמה של שליטה במאזנות יציבות בזווית התקפה גבוהה ויכולת תאימות גבוהה של המנוע וכונסי האוויר של המטוס עצמו. התמרון מאפשר פניות מהירות מאוד שיכולות לגרום להתקפה להיכשל, או להביא את הטייס לתנוחה בה הוא יכול לתקוף בעצמו. הקוברה נחשב אחד התמרונים הקשים והדרמטיים ביותר המבוצעים במפגנים אוויריים בעולם. לא כל מטוס מסוגל לבצע אותו. התמרון קרוי על שמו של ויקטור פוגצ'וב (Ви́ктор Пугачёв), טייס ניסוי של מטוסי סוחוי.

קטגוריה:תעופה צבאית
התמערבות

**התמערבות** היא כינוי לתהליך של אימוץ (חלקי או שלם) של תרבות המערב בתחומים שונים החל מתעשייה וטכנולוגיה ועד למשפט ופילוסופיה. במאות האחרונות מואץ תהליך זה. תהליך זה נוצר על רקע "חיכוך" תרבותי (סרטים, ספרים, מוזיקה או תרבות צריכה) או פיזי (כיבוש או קולוניאליזם).

הקולוניאליזם הביא עמו זוועות מקומיות ויצר רגשות קיפוח וזעם כלפי העולם המערבי, אך גם התקדמות מנטלית, חינוכית וטכנולוגית.

לאחר שהסתיים הכיבוש הפיזי של מדינות אירופה נחשף העולם לדומיננטיות כלכלית-תרבותית מצד ארצות הברית, בריטניה וצרפת ששווקיהן החופשיים יצרו תאגידי ענק בינלאומיים ויצרו סוג חדש של **התמערבות**. זהו סוג תרבותי-כלכלי, שהביא אסימילציה של תרבויות ייחודיות ברחבי העולם ובו בזמן הביא התקדמות בטכנולוגיה רפואית, חקלאית, תעשייתית, בריאותית, סביבתית ותקשורתית.

מדינה שעברה תהליך מובהק של התמערבות היא טורקיה שרפורמות אטאטורק יצרו בה תהליך חילון, החל בשנות ה-20 של המאה ה-20, תוך החלשת הזיקה בין המדינה לבין האסלאם. בין היתר בוצע מעבר לאלפבית הלטיני, אומצה מערכת חוקים חילונית והושם דגש על קודי לבוש מערביים.

## הגדרת "המערב"
### האבולוציה של 'העולם המערבי'
ראשיתה של תופעת 'תרבות המערב' מיוחסת ליוון העתיקה. בעיקר בעת מלחמות יוון-פרס, במהלכה לחמו ערי המדינה היווניות (הפוליס) נגד האימפריה הפרסית. היוונים ראו עצמם כשוחרי חופש, בניגוד לפרסים, אותם ראו כרודנים.

המונח הגאוגרפי 'מערבי' נכנס לשימוש בימי האימפריה הרומית, בעקבות ההגדרה העצמית של הרומאים כ-occidens, מערב בלטינית.

במאה ה-4 לספירה התרחב ההקשר גאוגרפי של תרבות המערב כאשר הקיסר הרומי הנוצרי הראשון, קונסטנטינוס (27 בפברואר 272 – 22 במאי 337) חילק את האימפריה הרומית למזרח ומערב.

בשנת 1054 התרחש הפילוג הגדול בעקבותיו התפצלה הכנסייה הנוצרית לשניים; הכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית המזרחית. אירוע זה הביא לכך שהכנסייה הקתולית נתפסה כמערבית.

עם עליית הרנסאנס במערב אירופה, כשלוש מאות שנים לאחר מכן, החל להתעורר עניין בחיבורים הקלאסיים של יוון ורומא העתיקות ובעקבות זאת גדלה הכמיהה לחופש ולביטול העריצות. רעיון זה התפשט ברחבי מערב אירופה, ובמקביל לו האימפריה העות'מאנית, ממזרח ליבשת אירופה, החלה להיתפס כאיום על אורח החיים "המערבי" החופשי כביכול.

מהמאה התשע-עשרה ואילך, ההגדרה הפוליטית של שייכות לעולם המערבי השתנתה מספר פעמים. לדוגמה, ברית המועצות נחשבה כלא מערבית בזמן המלחמה הקרה. אך לאחר נפילת מסך הברזל, חלק ממדינות הגוש המזרחי הקומוניסטי הצטרפו לאיחוד האירופי ולנאט"ו. בעקבות זאת, מבחינה פוליטית"העולם המערבי" כיום כולל את רוב מדינות אירופה.

### 'העולם המערבי' כיום
כיום, ה'מערב' מוגדר בצורות שונות. יהיה זה לא נכון להתייחס לעולם המערבי כגוש מונוליטי. שכן, קיימים הבדלים תרבותיים, לשוניים, דתיים, פוליטיים וכלכליים רבים בין מדינות המערב השונות ואוכלוסיותיהן. עצם הרעיון של העולם המערבי משתנה בהדרגה עם הזמן.

למשל, במצב בו המערב מוגדר באמצעות מערכת ערכים מסוימת, לא נייחס קשר בין מיקומן הגאוגרפי של מדינות לבין השתייכותן לתרבות המערבית. לפיכך, יפן לדוגמה יכולה להיחשב כחלק מהמערב כיוון שהיא שומרת על דמוקרטיה בסגנון מערבי.

רוב השימושים המודרניים במונח זה מתייחסים לחברות מערב ומרכז אירופה ולצאצאיהן הגנאלוגיים, הלשוניים והפילוסופיים הקרובים. נכללות בתוך הגדרה זו גם מדינות צפון אמריקה, המשמשות עצמן כיצאניות של תרבות המערב לעולם.

## ראו גם
* התיוונות
* העולם המערבי
* תרבות המערב

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תרבות המערב
קטגוריה:גלובליזציה
קטגוריה:קולוניאליזם
Timeo Danaos et dona ferentes

[שמאל|ממוזער|320px|[הסוס הטרויאני, תבליט על כד, 670 לפנה"ס.]]
**Timeo Danaos et dona ferentes** (בעברית, בתרגום יהושע פרידמן: **יָרֵאתִי [[אכאים|דַנָּאִים]], גַּם שַׁי אִם יַגִּישׁוּ**) הוא פתגם לטיני, המתייחס להבעת אי-ביטחון וחשדנות במתנות או מחוות מצד אויב, מתוך הנחה שאלו מסווים כוונות זדון.

מקור הפתגם בפואמה האפית "אינאיס" לורגיליוס, בספר השני. כאשר הטרויאנים יוצאים מחומות עירם ומוצאים את הסוס הטרויאני, הם סבורים שניצחו את כוחות היוונים במלחמה, ואלו נסוגו לבתיהם מעבר לים. פסל סוס העץ נראה בעיניהם כמנחה לאלה מינרווה, כדי להבטיח שיבה בטוחה לצי.

בין הטרויאנים מתנהל ויכוח אם יש להכניס את סוס העץ לעירם. הכהן לאוקואון מזהיר אותם מלעשות כן, ומספר על חשדו שהסוס הוא תכסיס יווני. הוא חותם את דבריו באמרה "Timeo Danaos et dona ferentes". מיד לאחר מכן, שני נחשי ענק חונקים את לאוקואון ושני בניו. הטרויאנים מפרשים את הרג לאוקואון כסימן לכך שהאלה מינרווה התכעסה על דבריו, ולכן דחו את עצת הכהן והכניסו את הסוס לעירם. בהמשך התאמתו חששותיו של לאוקואון: הסוס הכיל חיילים שפתחו את שערי העיר בלילה, ואפשרו לצבא היווני, שספינותיו שבו, להחריב את טרויה.

יש המצטטים את פסוקו של המשורר ורגיליוס בנוסחו המלא: "Quidquid id est timeo Danaos et dona ferentes", שפירושו: "יהיה (סוס זה) אשר יהיה, אני חושש מן היוונים גם כאשר הם מביאים מתנות".

## קישורים חיצוניים
* ורגיליוס, אניאיס, ספר שני, המספר את סיפור הסוס הטרויאני

קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
קטגוריה:מלחמת טרויה
קטגוריה:לאוקואון
הערוץ האקדמי

ממוזער|290px|שמאל|לוגו הערוץ האקדמי
**הערוץ האקדמי** הוא ערוץ שידורים ישראלי בנושאים אקדמיים המשודר באינטרנט, הפועל בחסות אוניברסיטת חיפה.

הערוץ נוסד בשנת 1994 ביוזמתו של נשיא אוניברסיטת חיפה דאז, פרופ' אהרון בן-זאב וצחי שנבל, מרצה מדיה מהחוג לאמנות ששימש לאחר מכן כמנהל הערוץ, בשיתוף עם האוניברסיטה העברית, האוניברסיטה הפתוחה, אוניברסיטת בר-אילן והטכניון, במטרה להביא את הידע האקדמי לידי הקהילה. הערוץ משודר מאולפן טלוויזיה שנמצא בקמפוס אוניברסיטת חיפה. האולפן הנוכחי, הנמצא בקומה התחתונה של מגדל אשכול, נחנך ביוני 2007 בטקס בהשתתפות שר התקשורת וראש עיריית חיפה. 

בתחילת דרכו הערוץ פעל כחלק משידורי הערוץ הקהילתי בכבלים, שם שודרה רצועה של 5 שעות יומיות במסגרתו. בשנת 2004, החל הערוץ לשדר באפיק 51 בכבלים כערוץ שידורים מלא, כתוצאה מחוזה עם חברת מת"ב. בחוזה הוסכם כי תוכני הערוץ יינתנו בחינם לצופי הכבלים, בתמורה לכך שלא יגבה תשלום מהאוניברסיטה על קבלת האפיק. ביולי 2007, סירבה חברת HOT להמשיך את החוזה ודרשה בעבור הכללת הערוץ בחבילת הערוצים תשלום בגובה של כ-300-350 אלף דולר מהאוניברסיטה. הערוץ ביקש דחייה של חצי שנה למצוא מימון, ולמרות לחץ ציבורי ופניה של יו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה בכנסת למנכ"ל HOT, החברה סירבה לבקשה, ומאז ירדו שידורי הערוץ מהכבלים.

בעקבות הפסקת השידור בטלוויזיה עבר הערוץ לשדר ברשת האינטרנט, וכיום הוא משדר 24 שעות, 7 ימים בשבוע ברציפות, לפי לוח שידורים קבוע ובכך הוא ערוץ הטלוויזיה הישראלי הראשון המשדר אך ורק באינטרנט. תוכניות הערוץ מחולקות לפי רצועות נושא בתחומים כמו חברה, תרבות, כלכלה ומשפט, ביטחון ומדינה, מדע ורפואה. משודרות תוכניות הכוללות ראיונות ודיונים עם מומחים ואנשי אקדמיה. בנוסף משדר הערוץ הרצאות וכינוסים שנערכים בקמפוסים השונים וכן תוכנית יומית - "יומן אקדמי", המביאה חדשות אקדמיה.

האתר הייעודי של הערוץ אינו פעיל, אך הערוץ ממשיך ליצור תוכניות ולהעלותן ליוטיוב.

## קישורים חיצוניים
* שידורי הערוץ האקדמי ביוטיוב
*  ספר הערוץ בספריה הלאומית
* Channel book at the national Hebrew library
* סרטון הפרומו של הערוץ האקדמי

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה ישראליים
קטגוריה:אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:חיפה: תקשורת
דלתא 2

**דלתא 2** (באנגלית: **Delta II**) היה משגר לוויינים וחלליות לא מאוישות, הוא תוכנן ונבנה במקור על ידי חברת מקדונל דגלאס, והופעל בשנים האחרונות על ידי ULA (חטיבת הטילים השייכת לבואינג וללוקהיד מרטין במשותף). דלתא 2 שוגר לראשונה בשנת 1989 וייצורו הופסק בספטמבר 2018.

## היסטוריה
עם תחילתה של תוכנית מעבורות החלל, הושהה הפיתוח של משגרים חד־פעמיים לחלל, אך אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר שינה מדיניות זו, ופיתוחו של דלתא 2 החל. הטיל יועד בתחילה לשיגור לווייני ה־GPS, ועם הזמן ייעודו הורחב.

עד פרישתו בספטמבר 2018, דלתא 2 ביצע 156 שיגורים, מהם 154 בהצלחה מלאה ו-2 שנכשלו.

### שיגורים ידועים
דלתא 2 שיגר בין היתר את החלליות והלוויינים הבאים:
* הגשושית פיניקס
* הגשושית פגיעה עמוקה
* סדרת הלוויינים תמיס
* דיפ ספייס 1
* קלאודסאט

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרת טילי דלתא
יורי דמיטרייביץ'

**יורי דמיטרייביץ**' (ברוסית: **Юрий Дмитриевич**; 26 בנובמבר 1376 - 5 ביוני 1434) היה נסיך מוסקבה אשר בכל תקופת שלטונו הקצרה ניהל מאבק פנימי נגד בן דודו וסילי השני.

בשנת 1389, כאשר יורי היה בן 15, נפטר אביו דמיטרי דונסקוי. בהתאם לצוואתו הוא קיבל לשליטתו את נסיכות זבניגורדו שהייתה חלק מנסיכות מוסקבה והוגדר כיורש אחרי האח וסילי הראשון. פסקה זו בצוואה הייתה בהמשך בסיס למאבקים פנימיים בתוך נסיכות מוסקבה.

הוא התבסס בזבניגורוד ובנה בעיר מספר כנסיות שבעיטור שלהם השתתף גם אנדריי רובליוב. הוא היה פופולרי מאוד וידוע כמצביא ודיפלומט מוצלח. בשנת 1399 ארגן פשיטה מוצלחת לשטחים סביב נהר הוולגה תוך כיבוש 14 ערים טטריות, כולל קאזאן. למעשה זו הייתה הפלישה המוצלחת הראשונה שאורגנה על ידי נסיכים רוסים לשטחים אלו. בשנת 1414 עמד בראש פשיטה מוצלחת על ניז'ני נובגורוד שחיזקה את התלות של עיר זו בנסיכות מוסקבה. בשנת 1417 השתתף במערכה נגד רפובליקת נובגורוד.

## מאבק על שלטון בנסיכות מוסקבה
יורי אף פעם לא הסתיר את שאיפותיו לרשת את וסילי הראשון. מיד לאחר פטירתו, נמלט יורי לגאליץ' (עיר באזור מוסקבה) והחל במשא ומתן עם אצילי מוסקבה. אף צד לא רצה להתחיל במלחמה פנימית כוללת ועל כן בתיווך ראש הכנסייה הרוסית, ארכיבישוף מטרופוליטני פוטי, סוכם לדחות את הנושא ולקבל את הכרעת חאן אורדת הזהב. בשנת 1427 אימו של וסילי השני, סופיה, נסעה איתו לאביה וויטובט, הדוכס של הדוכסות הגדולה של ליטא, וביקשה את עזרתו. במצב זה היה קשה ליורי להתמודד על תפקיד נסיך מוסקבה ובשנת 1428 הוא הבטיח להפסיק את המאבק.

בשנת 1430 נפטר נסיך ליטא וויטובט וזמן קצר לאחר מכן, נסע יורי לחצר חאן אורדת הזהב במטרה להשיג הכרעה לטובתו. גם וסילי נסע לחאן. יורי התבסס על צוואת דמיטרי דונסקוי אך החאן החליט שעל וסילי להמשיך למשול במוסקבה.

באפריל 1433 כוחותיו של יורי החלו לנוע לכיוון מוסקבה. וסילי לא הצליח לארגן את הצבא שלו, הפסיד בקרב ונמלט לקוסטרומה אך נעצר שם. למרות בקשות יועציו, יורי לא הרג אותו ואף העביר לשליטתו את העיר קולומנה. הוא אף הרשה לו לקחת איתו לקולומנה את יועציו מאצולת מוסקבה. בהיותו בקולומנה וסילי הצליח לקבץ סביבו את רוב אצולת הנסיכות. יורי, שראה את המצב, החליט לוותר על תפקיד נסיך מוסקבה וכך כבר באותה שנה, לאחר מספר חודשים בשלטון, החזיר את כס הנסיכות לווסילי ואז נסוג לגאליץ'.

בניו של יורי לא הסכימו להחלטת אביהם והמשיכו במאבק. בקרב שנערך בשנת 1434 הם ניצחו את הכוחות של וסילי. כאשר נודע לווסילי שבכוחות שהשתתפו בקרב היו גם אנשיו של יורי הוא פשט על גאליץ' ושרף אותה. כתוצאה מכך, הצטרף יורי בעצמו למאבק. באביב 1434 הכוחות המשותפים של יורי ובניו השיגו ניצחון חשוב על הכוחות של וסילי. **יורי** החל את הכהונה השנייה שלו ואילו וסילי נמלט לניז'ני נובגורוד והחל בהכנות לנסיעה לאורדת הזהב.

ב-5 ביוני 1434 נפטר יורי באופן פתאומי, על פי מספר גרסאות לאחר הרעלה. לאחר פטירתו, המשיכו בניו במאבק על השליטה בנסיכות מוסקבה.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נסיכי מוסקבה
קטגוריה:ילידי 1374
קטגוריה:נפטרים ב-1434
עוזר מחקר

**עוזר מחקר** באוניברסיטאות, במוסדות אקדמיים שונים ובמכוני מחקר אחרים הוא אדם המסייע למחקר האקדמי הנערך במוסדות אלה. בדרך-כלל עוזר המחקר מסייע לפרופסור (או איש סגל אקדמי בכיר אחר) באחד או יותר ממחקריו השונים, או שהוא עובד במעבדה.

סוג העבודה שעושה עוזר המחקר במסגרת עבודתו יכול להיות מגוון מאוד – החל מעבודה משרדית והקלדת נתונים וכלה בהשתתפות של ממש בשיקולים המדעיים של המחקר – תכנון ניסויים, ביצועם, ניתוח תוצאותיהם והסקת המסקנות הנדרשות. כן יכול לסייע עוזר המחקר בכתיבת מאמרים מדעיים ובחיפוש המידע הנחוץ עבור מאמרים אלה.

לעיתים עובד עוזר המחקר באופן קבוע אצל פרופסור מסוים ומסייע לו בכל מחקריו, ולעיתים הוא מועסק לצורך מיזם מסוים, כגון כתיבת ספר הדורש עבודה מחקרית או ביצוע ניסוי יחיד.

לעיתים עוזר המחקר משמש גם כעוזר הוראה בקורסים אותם מלמד הפרופסור שאצלו הוא עובד.

תפקיד עוזר המחקר ניתן בדרך כלל לסטודנטים מצטיינים (לרוב סטודנטים לתארים מתקדמים), לא רק כדי לקבל את עבודתם, אלא גם כדי לאפשר להם פרנסה נוחה בתקופת לימודיהם. 

קטגוריה:מינויים אקדמיים
קהת שור

**קהת שור** (כ"א באדר א' תרע"ט, 21 בפברואר 1919 – כ"ז באלול תשל"ב, 6 בספטמבר 1972) היה מאמן קליעה ישראלי וחבר משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972), מקורבנות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.

## ביוגרפיה
קהת שור נולד ברומניה לאלקה ומיכאל, החל לעסוק בקליעה כבר בגיל צעיר, הפך למומחה והיה לאלוף רומניה מספר פעמים. אימן את נבחרת רומניה במספר אולימפיאדות. במהלך מלחמת העולם השנייה ערך פשיטות אל תוך ערים רומניות להציל יהודים שהסתתרו שם. בספטמבר 1963 עלה לישראל והשתקע בנווה שרת שבתל אביב ביחד עם אשתו שרה ובתם מיכל. עבד במשרד החינוך ובמקביל הצטרף לקבוצת הקליעה של הפועל תל אביב, ובמהרה מונה למאמן הלאומי שאימן צלפים צעירים ישראלים וכן את משלחת נבחרת ישראל למשחקים האסיאתיים בבנגקוק ולאולימפיאדת מינכן.

ב-5 בספטמבר 1972 פרצו טרוריסטים ערביים, חברי ארגון "ספטמבר השחור", לחדרו בכפר האולימפי, רצחו את משה ויינברג ויוסף רומנו, ולקחו תשעה מחברי משלחת ישראל, ושור בתוכם, כבני ערובה. שור נראה פעם אחת בלבד בזמן שהיה חטוף, לבוש חולצה צהובה, כשידיו כפותות מלפנים, עומד מאחורי אנדרי שפיצר שניהל משא ומתן עם המשטרה הגרמנית. זו הייתה הפעם האחרונה שרוב האנשים ראו אותם בחיים. לבקשת החוטפים הם והחטופים הועברו לנמל תעופה שמשם תוכנן להעלות אותם למטוס ולטוס למדינה ערבית. בנמל התעופה החל ניסיון חילוץ כושל של הצבא הגרמני, שבמהלכו המחבלים רצחו ביריות וברימונים את כל בני הערובה, בהם שור, שהיה במסוק המערבי.

שור, בן 53 במותו, השאיר אחריו אישה ובת. גופתו הוטסה לישראל והוא נקבר לצד עמיצור שפירא, אנדרי שפיצר, אליעזר חלפין ומארק סלבין בבית העלמין קריית שאול שבתל אביב.

ב-2004 בתו, מיכל שחר, הדליקה משואה ביום העצמאות ה-56 למדינת ישראל.

בסרט "מינכן" בבימויו של סטיבן ספילברג, המציג את סיפורם של סוכני "המוסד" הישראליים שחיסלו את המחבלים המעורבים בתכנון טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן שיחק דייוויד פלדמן את דמותו של קהת שור.

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע על קהת שור 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קלעים ישראלים
קטגוריה:מאמני ספורט ישראלים
קטגוריה:ספורטאי הפועל תל אביב
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:חללי אולימפיאדת מינכן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
ספרות קיריליות

שמאל|ממוזער|230px|המספרים מ-1 ועד 9 וכפולתיהם בספרות קירילית
[שמאל|ממוזער|250px|[מגדל שעון ובו ספרות קיריליות בעיירה סוזדל שבמחוז ולדימיר ברוסיה]]
**ספרות קיריליות** היא שיטת ספירה המבוססת על האלפבית הקירילי, אשר משמש מספר עמים סלאביים. הספרות הקיריליות שימשו ברוסיה עד המאה ה-17, אז החלו להשתמש במקביל גם בספרות הודיות-ערביות, ובין השנים 1700–1719 החליף הצאר פטר הגדול באופן סופי את ה**ספרות הקיריליות** בספרות הודיות-ערביות.
בדומה לשיטת הספרות הרומיות, הספרות הקירליות מכילות את המספרים 1–9 וכפולותיהם, אך אינן מכילות את הספרה 0 – לא לציון המספר אפס ולא כשומר מקום בכתיבת שמות של מספרים באמצעות ספרות.
ימין|ממוזער|250px|ייצוג מספרים מעל 1,000

## קישורים חיצוניים

קירילי
קטגוריה:אלפבית קירילי
עדנה או'בריאן

**עדנה או'בריאן** (באנגלית: **Edna O'Brien**; 15 בדצמבר 1930 – 27 ביולי 2024) הייתה סופרת אירית שכתבה רומנים וסיפורים קצרים.

או'בריאן נולדה בטומגרני, מחוז קלייר, אירלנד, ב-1930. אמה היגרה לתקופת מה לארצות הברית אך חזרה לאירלנד והקימה משפחה. ב-1950 סיימה או'בריאן לימודי רוקחות, וב-1954 נישאה לסופר ארנסט גבלר, ועברה עמו להתגורר בלונדון. לזוג נולדו שני ילדים והם התגרשו כעבור עשר שנים. ב-2006 קיבלה מינוי של פרופסור נלווה לספרות אנגלית בקולג' אוניברסיטת דבלין.

## כתביה
עדנה או'בריאן כתבה רבות על אירלנד, למרות ששנים לא התגורה שם, ונגעה בנושאים חברתיים שנויים במחלוקת כמו הפלות וה-IRA.

ספרה הראשון, "נערות הכפר", פורסם ב-1960. הספר הפך בהמשך לטרילוגיה.
בכתיבתה התמקדה או'בריאן בתיאור רגשותיהן של נשים בודדות, והשתמשה בחומרים מחייה האישיים. יחסה אל אירלנד היה מריר וביקורתי. היחס אל נערות ונשים מצד החברה, בעיקר הכפרית, והכנסייה הקתולית כפי שהוא השתקף בכתיבתה היה כובל, משפיל ומבזה. אחת הבעיות שהיא הרבתה לעסוק בה היא השתיינות, התורמת לאלימות הגברים כלפי נשותיהם וילדיהם ועם זאת מתקבלת בסובלנות, או לפחות בעצימת עין, מצד הכנסייה. למעשה, בטרילוגיה "נערות הכפר" קשה למצוא התייחסות חיובית למישהו מן הנפשות הפועלות, ביוצא מן הכלל אחד – הווטרינר, אבי חברתה הטובה של הגיבורה הראשית, המתחלפת איתה בסיפור המעשה בגוף ראשון. הנשים בספריה של או'בריאן בודדות גם כשהן נשואות (לכאורה בבחירה חופשית שלהן) ואמהות. אין להן קשר ממשי ובונה עם שום אדם אחר, שיוכל להוות בשבילן מקור ייעוץ ומודל התנהגות - לא הוריהן, לא בני משפחה אחרים, לא מורות (נזירות קתוליות מחמירות) ולא כמרים. גם אהבתה של קייתלין לקריאה איננה מרחיבה את אופקיה ואיננה פותחת לפניה אפשרויות לשינוי חייה. היא נשארת נערת כפר נפחדת, נכלמת ונבערת מדעת עד יומה האחרון. מבחינה זו ברור שאו'בריאן הייתה האנטיתזה לדמויותיה – זו שנחלצה והתקדמה.

בצעירותה קראה או'בריאן את ספרו של ת"ס אליוט על ג'יימס ג'ויס, שספרו דיוקן האמן כאיש צעיר השפיע עליה עמוקות. הערצתה לסופר הביאה אותה ב-1999 לפרסום הספר "ג'יימס ג'ויס", ביוגרפיה של הסופר הכתובה בסגנון ייחודי, יותר כמחווה לסופר מאשר כביוגרפיה טיפוסית. או'בריאן הודתה כי ג'ויס השפיע לעומק על כתיבתה. ב-2009 פרסמה ביוגרפיה נוספת, של המשורר לורד ביירון, "Byron in Love".

נפטרה ב-27 ביולי 2024.

## פרסים וכיבודים
* 2019 – פרס דייוויד כהן לספרות.

## יצאו לאור בעברית
* **נערות הכפר – טרילוגיה ואפילוג**
* **נערות הכפר**
* **נערה ירוקת עיניים**
* **אדמת אלילים**
* **הבית שעל שפת האגם**, מאנגלית: תרצה גור-אריה, הוצאת הד ארצי וספריית מעריב
* **ג'יימס ג'ויס**, מאנגלית: יורם ברונובסקי, ספריית מעריב, 2002

## קישורים חיצוניים

* ראיון של פיליפ רות עם עדנה או'בריאן  
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות איריות
קטגוריה:משוררות איריות
קטגוריה:מחזאיות איריות
קטגוריה:כותבות זיכרונות
קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים
קטגוריה:חברות האגודה המלכותית לספרות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1930
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1930
קטגוריה:נפטרות ב-2024
קטגוריה:אירים שנפטרו ב-2024
וסילי הפוזל

**וסילי יורייביץ' קוסוי** הידוע גם כ**ווסילי הפוזל** (1421–1448; ברוסית: **Василий Юрьевич Косой**) היה נסיך מוסקבה במשך תקופה קצרה.

הוא הוזכר בפעם הראשונה בכרוניקה הרוסית ב-1433. במהלך חתונת וסילי השני, הואשם וסילי הפוזל על ידי אמו של וסילי השני שהוא ענד תכשיט שהיה שייך לדמיטרי דונסקוי ונגנב. המהומה שקמה בעקבות האירוע הייתה בין הגורמים למלחמה הפנימית בתוך נסיכות מוסקבה.

וסילי השתתף בכל הקרבות שניהל אביו יורי דמיטרייביץ' ואחיו דמיטרי שמיאקה נגד הנסיך וסילי השני. ב-1434 הוכתר יורי דמיטרייביץ' לנסיך מוסקבה, אך נפטר זמן קצר לאחר מכך.

לאחר מות אביו הכריז על עצמו וסילי הפוזל כיורש העצר, אך מסיבות שאינן ידועות התנגדו אחיו ומרבית מתומכיו להכתרתו לנסיך מוסקבה וחברו לווסילי השני. בעקבות המהלך החליט וסילי הפוזל לברוח לנובגורוד, לאחר כחודשיים עבר לקוסטרומה, ובינתיים הוכתר וסילי השני לנסיך מוסקבה. לאחר מספר קרבות, הובס וסילי הפוזל ונעצר ב-1436. כאקט עונשין החליט וסילי השני לעקור את עיניו.

לאחר אירוע זה, לא הוזכר עוד שמו בכרוניקות. ככל הנראה מת במעצר ב-1448.

## לקריאה נוספת

*Кинёв Сергей Леонидович. **[https://cyberleninka.ru/article/n/moskovskie-knyazya-perioda-dinasticheskih-voyn-vtoroy-chetverti-xv-v-v-velikoknyazheskom-i-nezavisimom-letopisanii-galitskaya-vetv МОСКОВСКИЕ КНЯЗЬЯ ПЕРИОДА ДИНАСТИЧЕСКИХ ВОЙН ВТОРОЙ ЧЕТВЕРТИ XV В. В ВЕЛИКОКНЯЖЕСКОМ И НЕЗАВИСИМОМ ЛЕТОПИСАНИИ (ГАЛИЦКАЯ ВЕТВЬ)]**. (ברוסית)


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נסיכי מוסקבה
קטגוריה:ילידי 1421
קטגוריה:נפטרים ב-1448
אנגיולוגיה

שמאל|ממוזער|250px|מערכת הדם האנושית
**אנגיולוגיה** (ביוונית: **ἀγγεῖον**), הידועה גם כ**רפואת כלי דם** (באנגלית: **Vascular Medicine**), הוא תחום ברפואה אשר עוסק בכלי הדם ובמחזור הדם.

אנגיולוגיה עוסקת בטרשת עורקים ובתוצאותיה באיברים השונים (למשל צליעה לסירוגין או מפרצת באבי העורקים). כחלק מההתעסקות בטרשת עורקים, קיים העיסוק בתפקוד אנדותל. תחומים נוספים אשר בהם עוסקת האנגיולוגיה כוללים איזון גורמי סיכון למחלת לב, קרישת יתר, מחלות לימפה, מחלות ורידים כולל פקקת ורידים ותסמונת בתר פקקת (תסמונת פוסט פלביטית;  ופגמים מולדים שונים במערכת כלי הדם.

## אנגיולוגיה בעולם
באירופה אנגיולוגיה קיימת מאז שנות הארבעים של המאה העשרים. לעומת זאת בארצות הברית זהו תחום חדש יחסית מאז שנות השמונים המאוחרות בלבד. בארצות הברית התחום נקרא רפואת כלי דם (Vascular Medicine).

מרכזים שונים בוחרים להתייחס למקצוע האנגיולוגיה באופנים שונים. לכן, אפשר למצוא רופאים אשר טוענים שהם עוסקים במקצוע זה תוך גישה פולשנית (צנתורים, למשל) ובמקומות אחרים אילו יהיו רופאים אשר מרבית עיסוקם במרפאה או ליד מיטת החולה.

קיימים עיתונים מקצועיים שונים אשר מפורסמים בעולם ואשר קשורים לתחום רפואת כלי הדם. דוגמאות הם Angiology ו-Vascular Medicine. קיימים גם איגודים שונים אשר עוסקים בתחום האנגיולוגיה וביניהם ה-International Union of Angiology ו-Society for Vascular Medicine.

## הכשרת רופא כלי דם / אנגיולוג
אנגיולוג הוא רופא אשר עוסק באנגיולוגיה. בארצות הברית אותו רופא ייקרא רופא כלי דם (בשונה ממנתח כלי דם). בחלק מהמקרים רופא כלי דם יהיה קרדיולוג אשר בחר להרחיב את ידיעותיו בכיוון זה, ובאחרים יהיה רופא פנימי ואף רופא כללי אשר המשיך לכיוון זה אחרי תום לימודיו.

הכשרת אנגיולוג אורכת בין שנתיים לבין שלוש שנים וכוללת מרכיבים תאורטיים ומעשיים רבים. על אנגיולוג להכיר את תחומי העיסוק של רופאים שונים איתם בא במגע יומיומי ואשר איתם יטפל בחולים מורכבים. לכן, מרבית האנגיולוגים מבינים היטב בבדיקות הדמיה של כלי דם כגון אולטרה סאונד מסוג דופלקס ודופלר, סי טי של כלי הדם (המכונה CTA או Computed Tomographic Angiography) ודימות תהודה מגנטית של כלי דם, המכונה "MRA" (שזה Magnetic Resonance Angiography).

אנגיולוגים רבים עוסקים בקרישי דם. חלק מהגישה דומה לזו הנהוגה על ידי רופאים המטולוגים, אך בשונה מהם, אנגיולוגים לוקחים בחשבון מאפיינים אנטומיים של הורידים ומנצלים את בדיקות ההדמיה לטיפול מותאם אישית.

נושא נוסף שבו עוסקים רופאי כלי דם הוא חסימות בעורקים. לרוב, החסימות נובעות מטרשת עורקים, אבל יש גם סיבות נדירות יותר לחסימות. הטיפול הוא לרוב תרופתי. טיפולים נוספים כוללים פעילות גופנית מותאמת, ולעיתים פחות קרובות צנתורים וניתוחי מעקפים. לכן, על האנגיולוג להכיר את כל הגישות לאבחון ולטיפול במצבים אלו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תחומים ברפואה
קטגוריה:מערכת ההובלה
עיר רפאים

[שמאל|ממוזער|250px|עיירת רפאים ב[קליפורניה.]]
**יישוב רפאים** הוא יישוב שננטש לחלוטין על ידי תושביו. בהתאם לגודל היישוב נהוג גם לומר **עיירת רפאים** או **עיר רפאים**. המונח גם משמש לעיתים בהשאלה לתאר ערים, עיירות או שכונות המיושבות באופן דליל משמעותית מאשר בעבר. נטישת היישוב יכולה להיות תהליך מתמשך שמקורו בהידלדלות האוכלוסייה המקומית בשל הגירה, מגפה, רעב וכן הלאה או אירוע חד פעמי שהביא לנטישה. לעיתים ננטשים יישובים ששוכנים סמוך לדרכים ונשענים על אספקת שירותים לעוברי הדרך, כאשר נסללת דרך חדשה ומתמעט מספר הנוסעים בדרך שלצידה שכן היישוב. מה שנשאר מאותם מקומות יישוב קפא בזמן ולפיכך מהווה מעין קפסולת זמן לתרבות יותר ישנה.

בין יישובי הרפאים המפורסמים: אנגקור, פטהפור סיקרי ופריפיאט.

## גורמים
בין הגורמים הנפוצים להפיכת יישוב לעיר רפאים:
* מלחמות - גורם מאוד ידוע של נטישת יישובים
** סואץ - עיר במצרים, על תעלת סואץ שהייתה הגבול בין מצרים לישראל. בתקופת מלחמת ההתשה, כשהפצצות משני הצדדים פגעו בה, ובעיקר בבתי הזיקוק, גרמו לנטישת התושבים עד להפסקת האש.
** ח'וראמשהר - עיר איראנית על גבול איראן-עיראק, הייתה בלב אזור קרבות במלחמת עיראק-איראן (1980-1988), נחרבה, ננטשה והוקמה מחדש
** פרישטינה - בירת קוסובו, ננטשה במהלך מלחמת קוסובו (1996-1999), אך לאחר המלחמה חזרו אליה חלק ניכר מתושביה
** כובאני - עיר בכורדיסטן הסורית שנחרבה בעת מלחמת האזרחים בסוריה, אך במהלך המלחמה חזרו אליה חלק ניכר מתושביה
** קוניטרה - עיר סורית שהוחזקה בידי ישראל בין 1967 ל-1974 ולא שוקמה לאחר החזרתה לסוריה.
* פעילות כלכלית מצומצמת שלא יכלה להמשיך לתמוך באוכלוסייה המקומית. לדוגמה:
** צ'ופוט-קלה - יישוב בקרים שכל תושביו הקראים נטשוהו עם קבלת ההיתר להגר ממנו.
** נינינגר - עיירה בארצות הברית
* אסון טבע או אסון מעשה ידי אדם שהביא לקריסת יכולת הקיום של האוכלוסייה. לדוגמה:
** פריפיאט וצ'רנוביל - ערים שננטשו באחת בשל אסון צ'רנוביל.
** ג'ונסטאון - קומונה מבודדת בגיאנה שנכחדה באחת בעקבות התאבדות המונית.
** סנטרליה - יישוב בפנסילבניה, ארצות הברית שננטש בעקבות בעירת פחם מתחת לעיר.
** פלימות' - יישוב במונטסראט שננטש בעקבות התפרצות הר געש.
** פיצ'ר - עיירה באוקלהומה, ארצות הברית שננטשה בעקבות זיהום הסביבה והקרקע במתכות כבדות שנכרו בסביבתה ובשל האפשרות של התמוטטות מכרות מתחת לעיר.
** ויז'ה אפקואן - עיירת נופש בפרובינציית בואנוס איירס, ננטשה בשנת 1985 בעקבות שיטפון.
* החלטה ממשלתית מכוונת או מדרג גבוה מספיק שחייבה את האוכלוסייה לנטוש. לדוגמה:
** סוול - עיירת כורים בצ'ילה שננטשה בהדרגה בעקבות החלטה להעביר את מגורי התושבים ליישוב סמוך.
** ויילס (אונטריו, קנדה), סנט תומאס (נבדה, ארצות הברית) - יישובים שננטשו בעקבות הצפה צפויה שמקורה ביצירת נתיב מים חדש או לחלופין בניית סכר.
** פירמידה (סבאלברד) - יישוב רוסי באי הנידח אשר פונה וננטש בהוראת רוסיה, בגלל עלות אחזקתו הגבוהה כתוצאה מריחוקו.

חלק מיישובי הרפאים אף הופכים עם הזמן למוקדי משיכה תיירותיים, למשל צ'ופוט-קלה וסוול שהוכרזה כאתר מורשת עולמית.

## בתרבות
* תסמונת העיירה לבנדר – קריפיפסטה המבוססת על עיירת רפאים בדיונית במשחקי הווידאו "פוקימון אדום וכחול", לפיה למעלה ממאה ילדים יפנים התאבדו לאחר האזנה למנגינה שבעיר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
חיה יוסף

**חיה** (**לני**) **יוסף** (20 בפברואר 1920 – 4 בדצמבר 2021) הייתה עיתונאית וסופרת ישראלית.

## ביוגרפיה
חיה יוסף נולדה בשם חיה בוצ'קו ב-1920 בצ'חנוב שבפולין, וכעבור כשנה עברה עם הוריה לגרמניה.
בשנת 1936 עלתה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער ונשלחה לקיבוץ גן שמואל, בו גרה במשך שנתיים.
לאחר מכן עברה לתל אביב, למדה ריקוד אצל גרטרוד קראוס ומשחק אצל צבי פרידלנד. ב-1939 נישאה לעיתונאי "על המשמר" חנן יוסף. בשנת 1956 יצאו לשליחות בחו"ל, שם התוודעה לשיטת פלדנקרייז, לריפוי בתנועה ולידה טבעית, ולמדה את תחום הצרכנות.

בשובה לישראל פתחה בית ספר לריתמיקה לילדים, ובמקביל החלה לכתוב סיפורי ילדים, שפורסמו ב"משמר לילדים" והוקראו בתוכנית הרדיו לילדים בשבת בצהריים. התגוררה בשיכון מפ"ם בשכונת יד אליהו בתל אביב.

בשנת 1967 התאלמנה מבעלה, שנפטר בגיל 48. עברה להתגורר בלב תל אביב, בבית ישן אותו שיפצה בעצמה.
בסוף שנות ה-70 החלה יוסף לכתוב למבוגרים ב"על המשמר", בין השאר במדור קבוע בעל המשמר במסגרת "דף למשפחה", ומאוחר יותר במוסף "חותם". עם סגירת העיתון ב-1995 עברה לכתוב בעיתון "דבר", ולאחר סגירתו של זה ב-1996 השתתפה בקביעות בתוכנית הרדיו של עוגניה שמחוני בקול ישראל, ומאז לקחה חלק בעשרות תוכניות רדיו.
עם הקמת הערוץ השני שובצה בתוכנית במסגרת הטלוויזיה הניסיונית, ומשם הוזמנה ל"בין הכיסאות", תוכניתה של רבקה פרידמן-סנה בטלוויזיה החינוכית. לכבוד שנת ה-50 למדינה ראיינה יוסף 50 דמויות מרכזיות מחיי הארץ, בהם פוליטיקאים, אמנים ואנשי רוח.

בשנותיה האחרונות לקחה חלק בתוכניות רבות שפנו לגיל הזהב, הן ברדיו והן בטלוויזיה, לצדם של מנחים כגדעון רייכר, אלכס אנסקי וטלי ליפקין-שחק.
ביום העצמאות תשע"ב (2012) הוענק לה התואר יקירת העיר תל אביב-יפו.

יוסף נפטרה בביתה ב-4 בדצמבר 2021, בגיל 101. השאירה אחריה בת ובן, ארבעה נכדים ונינים.

## ספריה
* **מהריון ללידה**, תל אביב: ספרית הפועלים בשיתוף עם הוצאת שבא, תשל"ו.
* **עצות מן השרוול**; ציורים: אדר דריאן, תל אביב: מודן, 1993. (לכלכלת הבית)
* **במטבח שלי**, תל אביב: מודן, 1995.
* **שלושה חדשים ויום**, תל אביב: י. גולן, 1999. (יומן על אודות מחלתו של פינק (פנחס) דגן (וייץ))
* **סבתא בישלה --- תרופה**; איורים - אדר דריאן ; צילומים: בועז לניר, תל אביב: ספרית פועלים, תש"ס 2000.
* **סיפורים קטנים על אנשים גדולים: ראיונות**, תל אביב: י. גולן, תשס"ה 2005.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:ישראליות ילידות פולין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:עולות בעליית הנוער
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:יקירות תל אביב-יפו לשנת 2012
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 2012
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2021
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
דמיטרי שמיאקה

**דמיטרי שמיאקה** (ברוסית: **Дмитрий Юрьевич Шемяка**; 1420–1453) היה נסיך מוסקבה בתקופת מאבק בין בני דמיטרי דונסקוי על כס הנסיך.

## ביוגרפיה

מקור השם שלו אינו ברור. קיימות שתי גרסאות - שהקמור הוא מילה טטרית שפרושה "תכשיט" או לפי הגרסה השנייה - פרוש השם הוא "בעל כוח גדול במיוחד".

בשנות ה-30 של המאה ה-15 הוא היה שותף פעיל במאבק אביו יורי דמיטרייביץ' ואחיו ואסילי הפוזל על כס נסיך מוסקבה. לאחר פטירתם, החל משנת 1436 הוא היה בראש המחנה.

ב-7 ביולי 1445 במהלך הקרב בין ואסילי השני, נסיך מוסקבה לבין הכוחות של חאנות קאזאן הנסיך נלקח בשבי. בהתאם לנוהג, כס נסיך מוסקבה הועבר ל**דמיטרי שמיאקה** כי באותה התקופה הוא היה הבכור בין צאצאיו איוואן הראשון, נסיך מוסקבה. ואסילי השני הבטיח סכום כסף גדול לחאן, הצליח להשתחרר מהשבי ואף קיבל משוביו כוח צבאי שהיה צריך לעזור לו לחזור לשלטון. עם חזרתו של ואסילי למוסקבה, **דמיטרי שמיאקה** העביר לו את השלטון ללא בעיות וחזר לעיר אוגליץ' באזור מוסקבה. לצורך העברת כסף לשוביו ואסילי הגדיל מאוד את המיסים והדבר גרם להתמרמרות גדולה בקרב האצילים בנסיכות. רבים מהם ביקשו מדמיטרי לחזור למוסקבה. בתמיכתם, בפברואר 1446 הוא כבש את העיר והחל כהונה שנייה של שלטונו. מספר ימים לאחר מכך נתפס גם נסיך ואסילי. **דמיטרי שמיאקה** החליט לעוור אותו לאות נקמה על אחיו ואסילי הפוזל ושלח אותו לאוגליץ'. אבל השלום בין בני הדודים היה שברירי מאוד. בסוף שנת 1446 כוחות שתמכו בואסילי השני התקרבו למוסקבה וב-17 בפברואר 1447 הוא החזיר לעצמו את השלטון.

**דמיטרי שמיאקה** המשיך במאבק צבאי, אך ללא הצלחה והפסיד במספר קרבות. בשנת 1452 הוא הצליח להימלט לנובגורוד וככל הנראה הורעל שם בשנת 1453.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים

קטגוריה:נסיכי מוסקבה
קטגוריה:ילידי 1421
קטגוריה:נפטרים ב-1453
לחשן

**לחשן** הוא אדם הנמצא בקרבת הבמה בתיאטרון, ותפקידו לסייע לשחקן שעל הבמה במקרה ששכח את המילים שעליו לומר, או ששכח לנוע למקום על הבמה שבו עליו להיות. הטכנולוגיה המודרנית מאפשרת למקם את הלחשן שלא בקרבת הבמה, תוך שימוש באוזניות אלחוטיות.

בדרך כלל עוסק בתפקיד זה מנהל ההצגה, שבידיו הטקסט המלא של המופע, ובו גם ההעמדה של כל סצנה.

לחשנים היו בעבר חלק קבוע בצוות התיאטרון, אך כיום בתיאטרון מקצועי הסתייעות בלחשן נחשבת לחוסר מקצועיות. לעיתים אין להימנע ממנה, למשל כאשר מדובר בשחקן שזיכרונו נחלש, והוא זקוק לנוכחות של לחשן, לפחות ליתר ביטחון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מקצועות הבידור
קטגוריה:תיאטרון
קטגוריה:אמנות הבמה
מלנתיוס

**מֶלַנְתיוּס** (מיוונית: **Μελάνθιος**) הוא דמות מיתולוגית המופיעה באודיסאה להומרוס. מלנתיוס היה רועה צאן שעבד בביתו של אודיסאוס לצד רועה החזירים אומאיוס ורועה הבקר פילוטיוס. מלנתיוס היה היפוכו של אומאיוס.

## מיתולוגיה
מלתוניוס היה רועה עזים שסיפק את העזים הטובות ביותר לעדר כדי להכין סעודה למחזרי פנלופה. הוא שירת את המחזרים ליד שולחן האוכל, מזג להם יין ואף הדליק אש באולם לפי בקשתם. נראה כי מלתוניוס היה מועדף על רבים מהם, כאשר אורימכוס מצוין כמי שמחבב אותו במיוחד, והוא הורשה לסעוד באותו אולם עם המחזרים.

אודיסאוס, שהתחפש לקבצן ושהיה מלווה באומאיוס, פוגש במלתוניוס בדרכו לעיר, ליד המזרקה המוקדשת לנימפות. מלתוניוס מיד לועג לאודיסאוס ובועט בו בירך, מבלי לדעת שהוא בעצם מבזה את אדונו, דבר שגורם לאודיסאוס לשקול לתקוף אותו. מאוחר יותר, כאשר אודיסאוס מובא בפני המחזרים, מלתוניוס טוען כי אינו יודע דבר על הזר ושאומאיוס הוא האחראי היחיד להבאתו. דבריו מובילים לנזיפות מצד המחזרים כלפי אומאיוס.

במהלך הקרב עם המחזרים, תופסים אומאיוס ופילויטיוס את מלתוניוס בניסיון לגנוב עוד כלי נשק ושריון עבור המחזרים. לפי פקודתו של אודיסאוס, הם קושרים אותו ותולים אותו מהקורות, שם אומאיוס לועג לו. לאחר שהקרב מסתיים, טלמאכוס (בנו של אודיסאוס), אומאיוס ופילויטיוס תולים את שתים-עשרה העבדים, כולל אחותו של מלתוניוס, מלנתו. לאחר מכן נלקח מלתוניוס לחצר הפנימית, שם כורתים לו את האף והאוזניים בעזרת חרב, תולשים את אבר מינו כדי להאכיל בו את הכלבים, ולבסוף, בכעסם, כורתים לו את הידיים והרגליים.

לפי מלקולם דייוויס מקולג' סנט ג'ון באוקספורד, הטקסט אינו מציין מי בדיוק מבצע את המעשה של השחתת גופו של מלתוניוס. ריק ניוטון מאוניברסיטת קנט טען כי "אין כל רמז" לכך שתלאמכוס לא השתתף בהוצאתו להורג של מלתוניוס, ואין תשובה מפורשת לשאלה האם אודיסאוס ביקש משלושתם להרוג את מלתוניוס. ניוטון מזהה את אומאיוס ופילויטיוס כמי שמשתתפים במעשה ההשחתה.

הטקסט אינו מציין במפורש שמלתוניוס מת כתוצאה מהפציעות האלו. דייוויס טען כי לדעתו מלתוניוס שורד את הפציעות הללו. לדבריו, אופייה של ההשחתה מצביע על מעמדו החברתי הנמוך של מלתוניוס, בהשוואה למותם האצילי יותר של המחזרים. הוא גם מוסיף כי מלתוניוס הופך ל"מת מהלך", אשר חשוף ללעג כתוצאה מעונש נורא ומשפיל זה.

ניוטון טוען כי מלתוניוס מת מפצעיו, וכי ההשחתה מהווה הוצאה להורג. על פי מילון הביוגרפיה והמיתולוגיה היוונית והרומית בעריכתו של ויליאם סמית, אודיסאוס היה אחראי למותו של מלתוניוס, וכי מוות זה נעשה באכזריות רבה. מארק בוצ'ן טען כי מלתוניוס מת וכי ההשחתה של ידיו, רגליו ואיבר מינו מכילה סמליות; לטענתו, האיברים הראשונים משמשים בקרב, בעוד שהאיבר האחרון הוא "ביטוי ברור יותר לגבריותו".

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות באודיסאה
כנסיית אולם

ממוזער|250px|St. Wolfgangskirche, Schneeberg
ממוזער|250px|Stadtkirche, Bad Hersfeld
**כנסיית אולָם** היא כנסייה שכל ספינותיה או אגפיה (הספינה הראשית (אולם התווך) והספינות המשניות (הסיטראות)) הן שוות גובה, ולעיתים מאוחדות תחת גג אחד. המונח נטבע לראשונה באמצע המאה ה-19 בידי חוקר תולדות האמנות וילהלם ליבקה.

בניגוד לבזיליקה המסורתית, בה הספינות המשניות נמוכות מהספינה הראשית, ובכך מתאפשרת חדירת אור מחלונות קומת התאורה, התאורה בכנסיית אולם היא מהחלונות הצידיים של הספינות המשניות, שגובהן בדרך כלל הוא כגובה הקיר.

לתכנון של כנסיית האולם יש היסטוריה ארוכה, ודוגמה מוקדשת היא קפלת ברתולמאוס (Bartholomäuskapelle) של הבישוף של מיינוורק, שנחנכה בסביבות 1017. עם זאת כנסיות האולם הגיעו לשיאן רק באדריכלות הגותית המאוחרת, בעיקר בגרמניה (ובסגנון הזונדרגותיק) באזור וסטפאליה. סגנון זה זכה לעדנה גם באנז'ו שבצפון צרפת, למשל בקתדרלת פואטייה), ובמקומות אחרים, תכנון כנסיות האולם אומץ בהיקף קטן יותר, כמו בכנסיית טמפל בלונדון.

מספר כנסיות של התחייה הגותית מחקות את תכנון כנסיית האולם, בעיקר אלה העוקבות אחרי תקדימים גרמניים באדריכלות. דוגמה לכנסיית אולם נאו-גותית היא כנסיית סנט פרנציס סיילס בסנט לואיס מיזורי, שתוכננה בידי ויקטור קלותו והושלמה ב-1908.

מונח אחר לגמרי, אך בעל שם זהה, מהמאה ה-20, משמש לתיאור מבנה רב-שימושי עם כיסאות הניתנים להזזה במקום ספסלים, ואזור מזרחי שניתן להסתרה במסך, ובכך להפוך את הכנסייה לאולם ומרכז קהילתי. מבנים כאלה היו פופולריים במרכזי הערים בבריטניה החל משנות ה-60 של המאה ה-20.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלות
קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:כנסיות לפי סוג
קטגוריה:מבני דת
דורון שפע

**דורון שפע** (נולד ב-3 באוקטובר 1961) הוא כדורסלן עבר ישראלי. גובהו 1.96 מטר. תפקד בעמדת הקלע. הוא היה אחד מהקלעים הטובים בהיסטוריה של הכדורסל הישראלי, וממוקם במקום ה-11 בטבלת הקלעים של כל הזמנים בארץ עם 5,713 נקודות, 15.7 נקודות בממוצע למשחק. שפע גם שיחק בנבחרת ישראל, שבה קלע 635 נקודות ב-86 משחקים.

ברוב שנותיו ככדורסלן שיחק בהפועל ירושלים.

## ביוגרפיה

דורון שפע נולד בניו יורק. כשהיה בן שנתיים וחצי נפרדו הוריו, והוא עלה עם אימו לישראל. בגיל 8 עבר עם משפחתו לגור במוצא עילית. בילדותו שיחק כדורמים וכדורסל. את שירותו הצבאי עשה בחטיבת הצנחנים, תחילה כלוחם בפלס"ר צנחנים, ולאחר מכן שירת בבית ליד, ביחידת מחסני חירום של הצנחנים. בירושלים החל את קריירת הכדורסל שלו. בשנת 1980 עלה לבוגרים של הפועל ירושלים וב-1981 ירד עם הקבוצה לליגת המשנה. ב-1983 חזר לליגת העל במדי קבוצת הפועל עפולה, בה שיחק כשנתיים. בין השנים 1985–1988 שיחק במכבי חיפה. בין השאר השתתף במשחק גמר הגביע מול מכבי תל אביב, בו הובסה חיפה 121:81. במשחק זה קלע 31 נקודות. בעונתו האחרונה בחיפה קלע 25 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר למלך הסלים הישראלי לעונת 1985/6. היה שותף להישג נבחרת הכדורסל ב-1986, כאשר סיימה במקום ה-7 מתוך 24 קבוצות.

בעונת 1989, חזר לקבוצת נעוריו הפועל ירושלים. בשנים אלו השלים את הטריו הירושלמי המפורסם כאשר שיחק יחד עם ארז חזן ועדי גורדון. בעונת 90/91 הוביל את השחקנים הישראלים בנקודות עם ממוצע של 23.6 נקודות למשחק ו-471 נקודות בסך הכל באותה עונה, יותר מכל שחקן אחר.

ב-1993 עבר להפועל חולון, בתקופה בה השקיע בה כספים איש העסקים נחום מנבר. בין השאר היה שותף שוב למשחק הפסד בגמר גביע המדינה של 1995 (77-88 לקבוצת בני הרצליה, משחק בו קלע 24 נקודות). בעונת 94/95 הוביל את הליגה באחוזי קליעה לטווח ה-3 עם 57.1% (48 קליעות מתוך 84 ניסיונות).

ב-1996 חזר שפע לירושלים ופרש במדיה מליגת העל ב-2000. בעונות אלה היה שותף בין השאר לשני הגביעים הראשונים בהם זכתה הפועל ירושלים. במשחק הראשון ב-1996 קלע 9 נק', ובשני ב-1997 קלע 13 נק'. במשחק הראשון של סדרת הגמר בשנת 1997 בין מכבי תל אביב להפועל ירושלים, הורחק על ידי ראובן וירובניק יחד עם ברד ליף. ליף, שכעס על עבירה קשה לכאורה ששפע ביצע על עודד קטש במהלך הקודם, תקף את שפע והשופט הרחיק את שני השחקנים.

שפע הוא שני ברשימת מלך הסלים של הקבוצה בכל הזמנים, עם 2,789 נקודות (אחרי ישראל אמיר ברלינסקי). במסגרת הליגה הסדירה קלע סה"כ 5,714 נקודות.

לצד צבי לובצקי, שפע הוא השחקן שניצח את מכבי תל אביב יותר מכל שחקן אחר - כל אחד מהם ניצח את הקבוצה ב-13 משחקים.

בנו, בר, היה חלק מסגל הפועל ירושלים בשנת 2017 לפני שעבר לשחק בליגות הנמוכות.

### לאחר הפרישה
לאחר הפרישה מליגת העל עבר לשחק כחובבן בליגות הנמוכות. בין השאר שיחק בקבוצה של היישוב מוצא שבהרי ירושלים.
דורון שפע הוא אחיהם הבכור של יריב וסהר שפע, שהקימו את רשת ארומה אספרסו בר, וכמו כן מנהל את סניף ארומה במגדלי עזריאלי שבתל אביב. הוא גם מחזיק מניות בחברה.

## קישורים חיצוניים

* דורון שפע, באתר מנהלת הליגה
* א-ב של כדורסלע. שם הערך: שפע, דורון - מכל זווית, מכל שיפוע
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני הפועל חולון
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
דורון
קטגוריה:מוצא עילית: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
מהימנות (דיני ראיות)

**מהימנות** (או אמינות) בדיני הראיות, היא מבחן ראייתי המבטא את יחסו של בית המשפט לאמיתות עדותו של עד במשפט.

## מהימנות כמבחן ראייתי





## מהימנות במשפט הישראלי
### מהימנות בחקיקה הישראלית
מבחן המהימנות של המשפט הישראלי מעוגן בסעיף 53 לפקודת הראיות הקובע ש.
#### עניין של בית המשפט להחליט בו
#### התנהגותם של העדים
מחקרים העלו ספקות האמנם התנהגות העד על דוכן העדים ראויה לשמש אבן בוחן למהימנותם.

#### נסיבות העניין
#### אותות האמת המתגלים במשך המשפט
### מהימנות בפסיקת בתי המשפט בישראל
קביעת ממצאי מהימנות מצריכה , נוסף על שיקולים שבהיגיון. עם זאת, גם כאשר השופט לא התרשם ישירות מהעד, הוא מוסמך לקבוע ממצאי מהימנות על יסוד שיקולים שבהיגיון בלבד.

הלכה היא כי רשימת השיקולים המנויים בסעיף 53 אינה רשימה סגורה, אך מצויים בה השיקולים העיקריים שעל פיהם נדרש בית המשפט להכריע בשאלת המהימנות. "אותות האמת" אינם רק אלה העולים מתוך עדות העד עצמו, אלא גם אינדיקציות לאמיתות או אי-אמיתות העדות העולות מתוך עדויות וראיות אחרות במהלך המשפט.

יעקב קדמי מסכם בספרו את ארבעת המבחנים העיקריים למהימנות עד:

הכלל הוא כי שאלת המהימנות מופקדת בידי הערכאה הדיונית השומעת את העד ועל כן בדרך כלל לא ניתן לערער על הכרעה הנוגעת למהימנות עד. ערכאת הערעור תתערב רק במקרים נדירים.

.

#### הבחנה בין מהימנות לאמינות
השופט יעקב טירקל מבחין בין מהימנות לאמינות. לגישתו, אפשר שתיקבע מהימנות גבוהה לעֵד ובו בזמן תתגלה בעיית אמינות ביחס לעדות.

## ראו גם
* ראיות
* דיני הראיות
* קבילות
* משקל
* דיות

## לקריאה נוספת
* מרדכי קרמניצר, קריטריונים לקביעת ממצאים עובדתיים והתערבות ערכאת ערעור בממצאים המתייחסים למהימנות של עדים, **[[הפרקליט]]** ל"ה, חוברת ג', דצמבר 1983, עמ' 407–437
* אריאל סלטו, כשאת אומרת שאמרת: לא! עדות מתלוננות בתיקי "אינוס היכרות" – אמרה שאינה ניתנת להפרכה, **הפרקליט** נ"ג, חוברת א', יולי 2014, עמ' 166–193

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיני ראיות
קטגוריה:מבחני אישיות
ציפיטפוט

**ציפיטפוט** היא תוכנית טלוויזיה לילדים בהנחייתה של ציפי שביט, ששודרה ב-1979 בטלוויזיה החינוכית. 

שמה של התוכנית הוא הלחם של שם המנחה, ציפי, עם המילה "פטפוט", המעידה על נטייתה לפטפטנות.

התוכנית כללה קטעי שירה ומשחק של שביט, המגלמת בדרך כלל ילדה פטפטנית, ולעיתים דמויות אחרות. התוכנית כללה גם פינות קבועות. בפינה "סיפורימפו" סיפר ינשוף סיפורים שהוצג על ידי בובות. פינה נוספת הייתה "החבורה העליזה", סדרת אנימציה אמריקאית קצרה.

את שיר הפתיחה של התוכנית כתב יורם טהרלב והלחין רוני וייס.

## קישורים חיצוניים

* "ציפיטפוט" באתר כאן חינוכית

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ציפי שביט
קטגוריה:כאן חינוכית: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
ים בופור

**ים בופור** (בצרפתית: **mer de Beaufort**) מהווה חלק מאוקיינוס הקרח הצפוני ונמצא צפונית לטריטוריות הצפון-מערביות, יוקון ואלסקה ומערבית לארכיפלג הארקטי הקנדי. גבולו הצפון-מערבי של ים בופור הוא הקו המחבר בין היישוב פוינט ברו, היישוב הצפוני ביותר באלסקה, והיישוב לנדס אנד על אי הנסיך פטריק שבקנדה. הים קרוי על שם ההידרוגרף האירי סר פרנסיס בופור. שטח הפנים של הים הוא כ־476,000 ק"מ רבועים, והעומק הממוצע הוא 1,004 מטר. היישוב הראשי לאורך ים הבופור הוא מפרץ פרודוהי, אלסקה, המהווה את מרכז ייצור הנפט בשפלה החופשית המכונה המדרון הצפוני. צינור טרנס-אלסקה נושא נפט גולמי דרומה ממפרץ פרודוהי לוואלדז, נמל נטול קרח במרחק של כ- 1,300 ק"מ משם בחוף הדרומי של אלסקה.

על פי הערכות מומחים בקרקעית ים בופור קיימות עתודות נפט משמעותיות. ים בופור נסקר לראשונה בשנות ה-60 ובשנת 1986 החלו בו קידוחי נפט.

בתחומי ים בופור קיים סכסוך גבול ימי מזה שנים, בין ארצות הברית לבין קנדה. קנדה טוענת כי הגבול הימי בין יוקון לאלסקה נמשך למרחק 370 ק"מ על קו אורך 141, בהמשך לגבול היבשתי שבין המדינות. ארצות הברית טוענת מנגד כי הגבול הימי בין המדינות הוא קו אנכי לקו החוף למרחק 370 ק"מ לתוך הים. טענותיהן שתי המדינות יוצרות שטח ים בצורת טריז, שעליו קיימות טענות בעלות מתחרות. קיומן של עתודות נפט משמעותיות בקרקעית ים בופור החריפה את סכסוך הגבול שבין המדינות, ושתיהן פתחו מכרזים על חיפושי נפט בשטח המריבה.

רוב שטחו של ים בופור קפוא לאורך רוב ימות השנה וכיפת הקרח הצפונית מכסה את קצהו הצפוני של הים. רק באוגוסט וספטמבר הקרח מתפרק, ורק ליד החופים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ימים באוקיינוס הקרח הצפוני
בופור
בופור
בופור
קטגוריה:גבול ארצות הברית – קנדה
בופור
קטגוריה:יוקון: גאוגרפיה
קטגוריה:הטריטוריות הצפון-מערביות: גופי מים
חוחחוט

**חוֹחחוֹט** (במונגולית: /**Хөх хот**; בכתב סיני: **呼和浩特**; בפין-יין: **Hūhéhàotè**, תעתיק: **חוּחֶהָאוֹטֶה**; ברוסית: **Хух-Хото** - **חוּח-חוֹטוֹ**) היא נציבות עירונית ובירת המחוז האוטונומי מונגוליה הפנימית שבצפון הרפובליקה העממית של סין.

## היסטוריה
העיר נוסדה בשנת 1580 על ידי החאן המונגולי  בשם חוחחוט (בתרגום מילולי ממונגולית - **העיר הכחולה**), על שם רכס ההרים השולט על העיר. בעיר נבנו מקדשים ומבצרים, ובשנת 1693, עם חדירת ההשפעה המוסלמית לאזור, נבנה בעיר מסגד. בשנת 1919 אוחדה העיר עם מבצר קרוב וכונתה מחדש "גוויסווי", אך עם הכיבוש היפני בשנת 1937 שונה שמה מחדש. לאחר מלחמת העולם השנייה סופחה העיר לרפובליקה של סין. בשנת 1952 הפכה חוחחוט לבירת מונגוליה, כשהחליפה את  שבליגת .
העיר ידועה במוצרי החלב המיוצרים בה.

## גאוגרפיה ואקלים
[שמאל|250px|ממוזער|[תצלום לווין של חוחחוט]]
הנציבות העירונית חוחחוט משתרעת על פני 17,143 קמ"ר בדרום-מרכז המחוז האוטונומי מונגוליה הפנימית וגובלת בנציבויות העירוניות בָּאוֹטוֹאוּ, ,  מצפון-מערב, מדרום-מערב ומצפון-מזרח בהתאמה ובמחוז שאנשי מדרום-מזרח. חוחחוט שוכנת בגובה 1,065 מטרים מעל פני הים, כ-410 ק"מ צפון-מערבית לבייג'ינג בירת סין ומוקפת ב מצפון וב מדרום. האקלים בעיר הוא קר וצחיח עם טמפרטורות שבין 20 מעלות צלזיוס מתחת לאפס בחורף ל-30 מעלות בקיץ.

## דמוגרפיה
מאז החלו הרפורמות בסין בשנת 1989 התפתחה העיר במהירות; על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בנציבות העירונית כ-3.45 מיליון תושבים, מתוכם כ-2.5 מיליון בארבעת הרבעים. רובם של תושבי העיר (87%) הם סינים אתניים (בני האן), שהיגרו לאזור לאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין. כעשרה אחוזים מבני העיר הם מונגולים אתניים. מיעוטים נוספים כוללים את בני החווי, מנצ'ורים, קוריאנים ואויגורים. השפות הרשמיות בעיר הן מנדרינית ומונגולית.

## חלוקה מנהלית
הנציבות העירונית חוחחוט מחולקת לארבעה רבעים, דגל אחד וארבע נפות:

בנוסף, בנציבות העירונית נמצא גם אזור הפיתוח הכלכלי והטכנולוגי של חוחחוט (呼和浩特经济技术开发区/Hūhéhàotè Jīngjì Jìshù Kāifāqū), שבו התגוררו 136,150 תושבים לפי מפקד האוכלוסין משנת 2020.

## גלריית תמונות

Hohhot Central Square.jpg|מרכז העיר חוחחוט
Hohhot Muslim Quarter.jpg|הרובע המוסלמי בחוחחוט
Hohhot Old Town.jpg|העיר הישנה בחוחחוט
HuhhotMarket.jpg|שוק בחוחחוט
HuhhotRailwayStation.jpg|
HuhhotStatue.jpg|פסל סמל בירת החלב בחוחחוט
InnerMengolianGym.jpg|הגימנסיה של מונגוליה הפנימית בחוחחוט
InnerMongolianTheater.jpg|התיאטרון של מונגוליה הפנימית בחוחחוט


## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערי מיליונים
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ערים
קטגוריה:מונגוליה הפנימית: ערים
קטגוריה:מונגוליה: היסטוריה
קטגוריה:מחוזות הרפובליקה העממית של סין: ערי בירה
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: נציבויות עירוניות
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16