open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אולסקו

**אולסקו** (באוקראינית: **Олесько**, בפולנית: **Olesko**, ביידיש ולעיתים גם בספרות העברית: **אלעסק**) היא עיירה סמוכה לבלז, במחוז לבוב שבמערב אוקראינה. 

העיירה נמצאת כיום באוקראינה סמוך למשולש גבולות עם ליטא, בלארוס ופולין. קהילה יהודית קטנה אך בולטת הייתה בעיירה, כולל בית דפוס חסידי וחצר חסידית - חסידות אלעסק הסמוכה לחצר בלז. 

העיירה היא מראשוני היישובים שנוסדו ונשלטו בידי נסיכי ווהלין, ומ-1340 בידי בית הרוזנים של ליטא. ב-1366 סופחה העיירה לפולין בידי קאזימיר הגדול. בפאתי העיירה טירה גדולה, ששימשה מבצר גבול, במלחמות בין פולין וליטא. תקופה מסוימת העיירה נשלטה בידי שתי נשים. יאן סובייסקי מלך פולין נולד בעיירה זו בשנת 1629. בשנת 1772 אוכלוסיית העיר מנתה 2,623 תושבים בעיקר רותנים, גרמנים גולים ופולנים. 

המשורר הפולני אלכס זלצקי הוא יליד עיירה זו.

## יהודי אולסקו
בשנת ה'תכ"ח (1668) היו רשומים 12 בתים ובניינים בבעלות יהודית. ועד ברצלאו - אחד מוועד ארבע ארצות, התכנס כאן. בשנת ה'תקכ"ה (1765) נרשמו 771 יהודים משלמי מיסים בעיירה וגרורותיה. 

בכ"ד בסיון ה'תר"ן (12 ביוני 1890) פרצה שרפה שכילתה 50 בתים והזיקה לבתים נוספים, והותירה 70 משפחות יהודיות ללא קורת גג. 

רב מפורסם בעיירה זו היה ה"לב שמח" - רבי חנוך העניך דב מאייר מאלעסק.

ערב מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1910, נמנו 832 בתי אב יהודים בעיירה, כ-20% מן האוכלוסייה, אך מספר זה ירד במהלך המלחמה לכדי 636 בשנת 1920. בית ספר של חברת כי"ח נפתח לאחר מאבק קשה עם מנהיגי החסידים, וכן קהילת המתנגדים ובראשם הרב זאב וולף בן שמואל, מחבר הספר חידושי הרז"ה.

בספטמבר 1939, לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, העיירה נכבשה בידי הצבא האדום. ביוני 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים יחד עם כל מחוז לבוב. בעיירה נותרו 472 יהודים, מתוך כ-600 לפני הכיבוש. בסוף אוגוסט 1942 הועברו רוב יהודי העיירה למחנה ההשמדה בלז'ץ. מחנה עבודה לגברים שהיה בתחום העיירה חוסל בסוף יוני 1943. 

אחד מניצולי העיירה העיד על משפחת חסידי אומות העולם מעיירה סמוכה, אשר ביתה נשרף עליה בידי שכניהם.

## קישורים חיצוניים

* על מצב בתי הקברות באזור  
* 
* 
* אולסקו באתר מורשת יהדות פולין

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז לבוב: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
הדי סלימאן

**הֶדי סלימאן** (נהגה אדי; בצרפתית: **Hedi Slimane**; נולד ב-5 ביולי 1968) הוא צלם ומעצב אופנה. ידוע בעיקר בשל שינויו את הצללית הגברית המקובלת בעולם האופנה ויצירת גזרה צרה, נערית ואנדרוגיניתבעת עבודתו ב"דיור אום", קו הגברים של בית האופנה כריסטיאן דיור.

## ביוגרפיה
סלימאן נולד ב-1968 בפריז לאם איטלקייה ואב תוניסאי. בנעוריו התעניין בצילום, ובגיל 16 החל להכין את בגדיו בעצמו. הוא למד היסטוריה של האמנות וב-1992 החל לעבוד עם יועצת האופנה ג'ין-ג'אק פיקארט בפרויקט המאה של בית האופנה לואי ויטון. בשנת 1995 סיים את עבודתו שם ומונה למנהל קו הגברים בבית האופנה איב סן-לורן. כשנה לאחר מכן מונה למנהל האומנותי של הקו.

לאחר תצוגת סתיו- חורף 2000, בה הציג את הצללית הגברית השחורה המפורסמת שלו, עזב סלימאן את איב סן-לורן. סלימאן סירב להצעת עבודה בבית האופנה ז'יל סאנדר עקב עזיבת המעצב המייסד וקיבל על עצמו את תפקיד המנהל הקריאייטיבי ב"דיור הום".

סלימאן התיידד עם מספר מוזיקאים בעת שעיצב להם תלבושות להופעה על במה, ועודד אותם ליצור קטעים מוזיקליים לתצוגות האופנה שלו. באותן השנים העמיק את התעניינותו בצילום, והוציא מספר ספרים: אודות סצנת המועדונים בברלין, תחיית מוזיקת הרוק ואודות המוזיקאי האלמוני עד אז פיט דוהרטי.

בשנת 2006 עלה לאינטרנט הבלוג שלו, בו תועדו תצלומים של צעירים כמו גם מוזיקאים מהגדולים בעולם. בקיץ של אותה השנה, החליט שלא לחדש את חוזה העבודה שלו בדיור הום וסירב למספר הצעות עבודה מבית האופנה. עם השעייתו של ג'ון גליאנו מבית האופנה דיור, נקשר שמו כמועמד להחליפו.

ב-2012 מונה סלימאן רשמית למנהל קריאייטיבי באיב סן-לורן וחולל מספר שינויים, ביניהם העברת סטודיו העיצוב מפריז ללוס אנג'לס ושינוי את שם המותג ל"סאן לורן פריז".

משנת 2018, עובד סלימאן כמנהל האמנותי והיצירתי של המותג סלין.

## קישורים חיצוניים

* 

* לורן מיליגן, Who's Who Hedi Slimane, באתר ווג בריטניה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צלמים צרפתים
קטגוריה:מעצבי אופנה צרפתים
קטגוריה:צרפתים ממוצא תוניסאי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1968
פרידל דיקר ברנדייס

**פרידל דיקר ברנדייס** (בגרמנית: **Friedl Dicker-Brandeis**; 30 ביולי 1898 – 9 באוקטובר 1944) הייתה אמנית ממוצא יהודי-גרמני הידועה כציירת וכאמנית באוהאוס מחוננת, אשר בתקופת השואה, בגטו טרזין, עסקה בטיפול באמנות.

## ביוגרפיה
דיקר ברנדייס נולדה בווינה למשפחה יהודית ענייה. אמה מתה בילדותה. מות האם היה אירוע משברי משמעותי בחייה.

ברנדייס ידועה כציירת וכאמנית באוהאוס מחוננת, אשר בתקופת השואה, בגטו טרזין, עסקה בתרפיה באמנות והפכה לדמות נשית משמעותית ביותר עבור הנערות בגטו. היא פיתחה את השיטות החינוכיות הטיפוליות באמצעות אמנות כמורה בגרמניה. בגטו, יזמה חוגי ציור, כאשר בד בבד עם לימוד תולדות האמנות עודדה את הנערות לתת לרגשותיהן ביטוי באמצעות ציורים וסייעה להן להתגבר על בעיות נפשיות שחוו בשואה. היא הסתייעה בעבודתה בגטו בפסיכולוגים על מנת לסייע לנערות שביטאו בציוריהן מצוקות שונות.

דיקר ברנדייס ובעלה הגיעו לגטו טרזין בדצמבר 1942. במהלך שהותה בגטו קיימה שיעורי אמנות והרצאות. היא סייעה בארגון כיתות לימוד בסתר לילדי הגטו. בין תלמידותיה הייתה ניצולת השואה דיטה קראוס, "הספרנית מאוושוויץ" שציוריה שרדו. ב-1944 נשלח בעלה לאושוויץ. היא הצטרפה אליו במשלוח הבא. ברנדייס מצאה את מותה במחנה בירקנאו ב-9 באוקטובר 1944. בעלה פבל שרד את השואה. לאחר מותה נמצאו מעל חמשת אלפים ציורים שצוירו בשיעורים שהעבירה. רובם נמצאים כיום במוזיאון היהודי בפראג.

## לקריאה נוספת
* נילי קרן, "נשים בטרזיינשטאט – בלוק הנערות הצ'כיות, **בשביל הזיכרון**, 16, אוקטובר 1996
* מקרובה, לנה. פרידל דיקר-ברנדיס ותלמידיה. בשביל הזיכרון 24 (תשנז) 25–34
* Art, music, and education as strategies for survival: Theresienstadt, 1941–45
* . Jerusalem, Yad From Bauhaus to Terezin: Friedl Dicker-Brandeis and her pupils. Jerusalem, Yad Vashem 1990
* The arts as strategies for survival: Theresienstadt, 1941–45: 10 February-5 March 2000, Payne Gallery of Moravian College: Priscilla Payne Hurd Center for Music and Art, Church Street Campus, historic Bethlehem, PA.
* Fireflies in the Dark: The Story of Friedl Dicker-Brandeis and the children of Terezin
* פרידל דיקר ברנדייס מאת ילנה מקרוב רומן ביוגרפי מבוסס מחקרית-טיפול באמנות, הוצאת פרדס 2024

## קישורים חיצוניים

* פרידל דיקר ברנדייס, באנציקלופדיה לנשים יהודיות
* פרידל דיקר ברנדייס, באתר יד ושם 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמניות יהודיות
קטגוריה:אמנים יהודים
קטגוריה:יהודים בשואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:נספות השואה
קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:ציירים שנספו במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1898
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1898
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1944
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
סדרה הנדסית אינסופית מתכנסת

**סדרה הנדסית אינסופית מתכנסת** כפי שמכונה במערכת החינוך בישראל, היא למעשה טור הנדסי אינסופי – סכום אינסופי של איברי סדרה הנדסית. במתמטיקה התקנית מבחינים בין “סדרה” (Sequence), שהיא רשימת איברים, לבין “טור” (Series), שהוא סכום של איברי סדרה. לכן, אף על פי שהשם הנפוץ בבתי הספר משתמש במונח “סדרה”, מבחינה מתמטית נכונה מדובר בטור ולא בסדרה.

המינוח “סדרה הנדסית אינסופית” נוצר בעקבות תרגום מילולי שגוי של המונח בשפה האנגלית “infinite Geometric series ”. באנגלית המילה “series” מציינת טור, אך בעברית המילה “סדרה” משמשת בהקשר אחר לחלוטין. תרגום זה הופיע בספרי לימוד ובחומרי משרד החינוך, ומאז התקבע במערכת החינוך, אף שאינו משקף במדויק את המושג המתמטי.

טור הנדסי אינסופי מוגדר כסכום של איברי סדרה הנדסית בעלת מנה קבועה. הטור מתכנס לערך סופי רק כאשר ערכה המוחלט של המנה קטן מ-1. זהו אחד הטורים הפשוטים והמוכרים באנליזה מתמטית, ומשמש בסיס להבנת טורים מתכנסים בכלל.

לפיכך, אף שהשם “סדרה הנדסית אינסופית מתכנסת” מקובל בישראל, מקובל בעולם המתמטי להשתמש במונח “טור הנדסי אינסופי”, והוא מתאר במדויק את מהות האובייקט המתמטי.

סכום סדרה הנדסית אינסופית מתכנסת (טור הנדסי) הוא:
{1-q}
|ריווח תא = 6
|מסגרת = 2
}}

## הוכחת נוסחת סכום הטור ההנדסי
שמאל|ממוזער|300 פיקסלים|תרשים להמחשת סכום טור הנדסי מתכנס <math>1+\frac12+\frac14+\frac18+\frac{1}{16}+\cdots</math> המתכנסת ל-2
נניח כי נתונה הסדרה ההנדסית האינסופית המתכנסת (**טור** הנדסי מתכנס) \{a_n\}_{n=1}^\infty=a_1,a_2,a_3,a_4,\ldots. על פי הגדרת הסדרה ההנדסית המתכנסת, מנת הסדרה מקיימת |q| ולכן \lim_{n\to\infty}q^{n-1}=0.

את סכום הסדרה ההנדסית המתכנסת מסמנים S או לעיתים S_\infty.

הסכום החלקי של סדרה הנדסית הוא:
:S_n = a_1 \sum_{i=1}^{n} q^{i-1}

ניתן לחשב אותו גם באמצעות הנוסחה:
:S_n=a_1\frac{q^n-1}{q-1}.

משמעות העובדה שסכום הסדרה מתכנס היא שהגבול של הביטוי לסכום קיים. בניסוח אחר:
:\lim_{n\to\infty}S_n=\lim_{n\to\infty}a_1\frac{q^n-1}{q-1}=a_1\frac{\lim\limits_{n\to\infty}(q^n-1)}{\lim\limits_{n\to\infty}(q-1)}=a_1\frac{0-1}{q-1}=\frac{a_{1}}{1-q}

ניתן לראות זאת גם בדוגמה מספרית. סכום הסדרה המקיימת a_1=1,q=0.5 מתכנס ל-2 לפי החישוב הבא:
:S=\frac{1}{1-0.5}=\frac{1}{0.5}=2.

## ראו גם
*סדרה הנדסית
*טור הנדסי

## קישורים חיצוניים

*

הנדסית
קרוואן (להקה)

**קרוואן** (באנגלית: **Caravan**) היא להקה מסצנת קנטרברי שנוסדה מפירוק ההרכב וילד פלוורס (The Wilde Flowers), בעיר קנטרברי באנגליה, כאשר החצי השני של ההרכב וילד פלוורס יצר את סופט מאשין (Soft Machine). הלהקה נוסדה במקור על ידי דויד סינקלייר, ריצ'רד סינקלייר, פאי הסטינגס, ריצ'רד קוהלן. הלהקה תרמה רבות לפיתוח המושג סצנת קנטרברי על ידי שילוב הסאונד של הג'אז עם רוק פסיכדלי מה שגורם ליצירת המושג הנקרא "סאונד הקנטרברי".

## היסטוריה
הלהקה נוצרה בתחילת שנת 1968, עם פירוק הלהקה הקודמת שלהם ושל חברי סופט מאשין, וילד פלוורס. בהתחלה הלהקה נחה בצילה של סופט מאשין, שנהפכה מיד ללהקה מצליחה והתקבלה מאוד במועדוני לונדון. אולם זה עבד לטובתם משום שמנהלי המועדונים החלו לשים לב גם לחבריהם של סופט מאשין, קרוואן, בשל קשריהם הקודמים. ואחרי הופעה במועדון היפים קטן בלונדון, הם התגלו על ידי מוציא לאור בשם איאן ראלפיני, מה שגרם לחתימת עסקה עם רובינס מיוזיק ולאחר מכן נהייתה הלהקה הראשונה שחתמה על הסכם עם חברת הקלטות אמריקאית, ורב רקורדס (verve records). מאוחר יותר באותה שנה יצא האלבום הראשון שלהם קרוואן.

לאחר הוצאת האלבום הראשון שלהם סגרה חברת ורב רקורדס את מחלקת הרוק ופופ שלה. האלבום היה שילוב של ג'אז ורוק פסיכדלי, והיה מספיק וירטואוזי כדי להגדיר אותו כרוק פרוגרסיבי, ז'אנר שאז עוד לא היה מוגדר. ביחד עם להקת The Nice ו-The Cheerful Insanity of Giles, Giles & Fripp (שאחר כך הפכו לקינג קרימזון) הם שתלו את שורשי המושג רוק פרוגרסיבי.

האלבום הראשון שלהם "Caravan" לא הצליח מאוד ולא מכר עותקים במספר "רציני", ולכן חברי הלהקה בקושי שרדו ובתקופה מסוימת אף נאלצו לחיות באוהל. ואז גם התקליט נעלם כאשר החלק הבריטי של חברת MGM (שהיא בעלת חברת ההקלטות verve) נסגר. החברים בלהקה לא ויתרו ולקחו מנהל ללהקה בשם טרי קינג, ואז בעזרתו של מפיק חסר ניסיון ששמע אותם בהופעה, ששמו היה דויד היטצ'קוק, הצליחו לחתום על חוזה עם חברת דקה רקורדס (Decca Records). בתחילת שנת 1970 הם הוציאו את האלבום השני שלהם "If I Could Do It All Over Again, I'd Do It All Over You", שקידם אותם מדרגה קדימה, והיווה אבן דרך, ששילב בין הומור וצליל פרוגרסיבי, לבין מוזיקה קלאסית וג'אז.

ב-1973 החלה קרוואן למזג את הג'אז יותר ויותר לתוך יצירותיה. ריצ'רד סינקלייר עזב את הלהקה ומאוחר יותר הצטרף ללהקת קאמל כבאסיסט-סולן.
אלבום ההופעה החיה מ-1974 נקרא "קרוואן אנד דה ניו סימפוניה" וזכה לשבחים רבים.

קראוון הופיעה פעמיים גם בישראל.

## דיסקוגרפיה
;אלבומי אולפן
* *[[Caravan (אלבום)|Caravan]]* (1969)
* *[[If I Could Do It All Over Again, I'd Do It All Over You]]* (1970)
* *[[In the Land of Grey and Pink]]* (1971)
* *[[Waterloo Lily]]* (1972)
* *[[For Girls Who Grow Plump in the Night]]* (1973)
* *[[Cunning Stunts]]* (1975)
* *[[Blind Dog at St. Dunstans]]* (1976)
* *[[Better by Far]]* (1977)
* *[[The Album]]* (1980)
* *[[Back to Front]]* (1982)
* *[[CCool Water]]* (1994)
* *[[The Battle of Hastings]]* (1995)
* *[[The Unauthorized Breakfast Item]]* (2003)
* *[[Paradise Filter]]* (2013)
* *[[It’s None of Your Business]]* (2021)

## קישורים חיצוניים

* 

* להקת קרוואן, באתר "רוק מתקדם"

קטגוריה:להקות בריטיות
קטגוריה:להקות רוק מתקדם
קטגוריה:אמני אריסטה רקורדס
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
מאיר אלק

הרב ד"ר **מאיר (מקס) אלק** (**Meir (Max) Elk**; 1898 - 11 במרץ 1984) היה מייסד מרכז החינוך ליאו באק בחיפה. שימש כסגן נשיא האיגוד הלאומי ליהדות מתקדמת.

## חייו
אלק נולד בפרנקפורט שבגרמניה, והתחנך באחר מבתי הספר החשובים והגדולים לקהילה היהודית בגרמניה, ה"פילנתרופין" , שחינך את תלמידיו למסורת ברוח היהדות הליברלית. לאחר סיום לימודיו המשיך בבית המדרש לרבנים בברסלאו, שם הוסמך לרבנות. בהמשך למד בבית הספר הגבוה למדעי היהדות בברלין, בו למד מפי הרב ד"ר ליאו בק, גדול הרבנים בגרמניה במאה העשרים. כסטודנט וכרב צעיר היה חבר פעיל בתנועה הציונית.

שימש כרב בעיר שטטין. ב-1935, עם עלייתו של היטלר לשלטון, עלה לארץ ישראל.

אלק השתכן בחיפה, וייסד בה בית כנסת ליברלי בשם "בית הכנסת בית-ישראל" (כיום "אבות ובנים") בהר הכרמל ברחוב קלר מס 6א, אשר בו ראה גרעין להקמת מוסד חינוכי גדול. בשנת 1938 ייסד גן ילדים ברחוב הלל שבהדר עליון, עבור קבוצת ילדים מעולי מרכז אירופה אשר התגוררו באזור; הגן נקרא "הלל" על שם הרחוב. בשנים הבאות התרחב המוסד מכיתת גן אחת של 17 ילדים לבית ספר יסודי שמנה 260 תלמידים, שנודע כאחד מבתי הספר הטובים בחיפה. ב-1947 ייסד אלק את בית הספר התיכון; באותה שנה ביקר בחיפה הרב ליאו בק, מורו של אלק, ובטקס רב רושם שונה שם בית הספר מ"הלל" ל"ליאו באק". בק הביע את תודתו ושמחתו על כך ש"בית ספר מפורסם בארץ ישראל", כדבריו, נקרא על שמו.

במקביל עודד אלק את הקמת התנועה ליהדות מתקדמת בישראל, וראה את בית ספרו כמוקד הפעילות הדתית המתרחשת במדינת ישראל. בשנת 1976 נבחר כסגן הנשיא של האיגוד הלאומי ליהדות מתקדמת.

אלק קיבל את התואר 'אזרח כבוד' של העיר חיפה כהערכה על פעילותו למען החינוך בחיפה. בית המדרש לרבנים מתקדמים בארצות הברית העניק לו תואר כבוד בהוקרה ובהערכה על תרומתו לקידום החינוך היהודי בארץ.

אלק פרש לגמלאות בשנת 1974, ונפטר בשנת 1984.

## אישיותו

אלק היה מלומד הן ביהדות והן בתרבות אירופה. הוא הקפיד על עקרונות של שילוב בין דת ובין מדע, והיה במקביל אוהד מסורת ומבקר מסורת. גב' רחל צורי, מורה בבית הספר ליאו באק ועמיתתו לעבודה של אלק, תיארה אותו כ

## ממשנתו
על תפקידו של החינוך היהודי ההומניסטי, אמר אלק (מתוך הרצאה, 15 ביולי 1951, לונדון): 

## לקריאה נוספת
* הרב ד"ר מאיר אלק, בהוצאת מרכז חינוך ליאו באק חיפה, 1994

## קישורים חיצוניים
* סיפורו של מרכז חינוך ליאו באק - שבעה עשורים של מצוינות בחינוך, באתר בית הספר ליאו באק

קטגוריה:מרכז חינוך ליאו באק
קטגוריה:רבנים רפורמים גרמנים
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בברסלאו
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1984
ניובה

250px|ממוזער|שמאל|ניובה וילדה, איור
**ניובה** (ביוונית: **Νιόβη**) הייתה בתם של טנטלוס ודיונה במיתולוגיה היוונית. הייתה אשתו של אמפיון  מלך תבאי, וילדה לו שבעה בנים ושבע בנות.

## ניובה במיתולוגיה
המיתולוגיה מספרת שניובה חטאה בחטא ההיבריס כלפי לטו, אמם של התאומים ארטמיס ואפולו. ניובה טענה כי היא טובה מלטו, מפני שילדה שבעה בנים ושבע בנות, בעוד שלטו ילדה רק זוג תאומים. היא לגלגה באומרה שבנה של לטו "יפה כמו אשה", ובתה עוסקת במקצוע גברי - ציד.

נקמתם של אפולו וארטמיס לא איחרה לבוא: אפולו הרג את כל בניה של ניובה כשהשתתפו במשחקים אתלטיים, וארטמיס הרגה את כל הבנות. על פי גרסה מסוימת, רק כלוריס נותרה בחיים מכל ילדיה של ניובה. אמפיון נשבע לנקום את דם ילדיו, אך אפולו הרג גם אותו.

ניובה, שעולמה חרב עליה בן רגע, נמלטה להר סיפליון באסיה הקטנה ובכתה נוראות, עד שהפכה בידי זאוס לסלע הגונח כשדורכים עליו. דמעותיה הפכו לנהר אכלואוס. זאוס הפך את כל אנשי תבאי לאבן כדי שאיש מהם לא יוכל לקבור את ילדי ניובה המתים במשך תשעה ימים. בתום תשעת הימים קברו האלים עצמם את הילדים.

## הנצחה
על שמה של ניובה כונה היסוד ניוביום. היסוד התגלה ביחד עם מרבצי היסוד טנטלום, שכונה על שמו של טנטלוס, אביה של ניובה.

האסטרואיד 71 Niobe  שהתגלה על ידי רוברט לות'ר ב-1861 נקרא על שמה.

## גלריה

Niobid Krater - Niobid massacre.jpg|נקמתם של אפולו וארטמיס על גבי קרטר מהמאה ה-5 לפנה"ס, מאת צייר ניובה  במוזיאון הלובר
Sarcophagus of Niobids (GL 345).jpg|נקמתם של אפולו וארטמיס בתבליט על גבי סרקופג רומי עתיק בגליפטותק
Dying Niobid-Uffizi.jpg|בן מת של ניובה בגלריית אופיצי
Dead son of Niobe (GL 269).jpg|בן מת של ניובה בגליפטותק
Wounded Niobid-Altes Museum.jpg|בן פצוע של ניובה במוזיאון הישן בברלין
Statue of Niobids-2.jpg|בן פצוע של ניובה במוזיאונים הקפיטוליניים
Ilioneus (GL 270).jpg|איליונאוס בנה הצעיר של ניובה שהומת מוצג בגליפטותק


## לקריאה נוספת
* אפי זיו, **מיתולוגיה עכשיו**, הוצאת עם עובד, 2003
* גוסטאב שוואב, אלים וגיבורים,(מגרמנית: חנה לבנת), אור יהודה: דביר, 2007. עמ' 126-122.

## קישורים חיצוניים

* ניובה במיתולוגיה היוונית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:תבאי: אישים מיתולוגיים
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
G&L

**G&L** קיצור של George & Leo היא חברה אמריקאית לייצור גיטרות חשמליות.

## היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1979 על ידי ליאו פנדר, מייסד חברת פנדר. ליאו פנדר מכר את חברת פנדר מספר שנים לפני כן ל-CBS, הקים חברה בשם Music Man וניהל אותה בין השנים 1971-1979. לאחר סכסוכים עם חבר Music Man, פרש ממנה פנדר והקים ביחד עם חבריו ג'ורג' פולטרון ודייל האייט את חברת G&L.

המודלים של הגיטרות שבנתה החברה דומים לעיצובים המקוריים של פנדר, אך כוללים שיפורים מודרניים.

כיום ממוקם מטה החברה בעיר פולטרון שבמדינת קליפורניה, באותה שדרה בה ממוקם המפעל של חברת פנדר.
עיריית פולטרון שינתה את שמה של שדרה זו ל"שדרת פנדר".

## המצאות
לאורך השנים שכללו פנדר ופולטרון רבים מן העיצובים של פנדר ותכננו חידושים נוספים:

* פיקאפ השדה המגנטי (The Magnetic Field Design Pickups) - עיצוב שונה לפיקאפ האלניקו המסורתי, שמאפשר לשנות את עוצמתו של כל מיתר בנפרד.

* ויברטו דו-משעני (Dual-Fulcrum Vibrato) - עיצוב מיוחד לידית הטרמולו , בעלת שני צירים המוכנסים לגוף הגיטרה, במקום שישה בורגי עץ כנהוג ברוב הידיות. מאפשרת לכופף אותה למטה ולמעלה (בניגוד לרוב הידיות המאפשרות כיפוף כלפי מטה בלבד). התכנון משפר את אורך הצליל ואופי השינוי שלו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יצרני גיטרות
קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:פנדר
נוף חנה

**נוף חנה** הוא מבנה היסטורי ברחוב יפה נוף 34 בחיפה, שנבנה בתחילת המאה ה-20 והיה מראשוני הבניינים על הר הכרמל. המבנה הנוכחי הוא על שמה של הציירת חנה אייכינגרין, וניתן לו בשנת 2005 בידי בנה, משה אלון, לאחר ששיפץ את הבית.

המבנה הוכר על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל כאתר מורשת.

המבנה שוכן ברחוב יפה נוף, בקרבת טיילת לואי, ונשקף ממנו נוף נרחב של מפרץ חיפה.

הבניין נבנה בשנת 1922 ושימש בתחילה כבית מגורים פרטי. מאז החליף בעלים מספר פעמים. לאחרונה, שופץ הבית בחלקו הפנימי תוך כדי הקפדה על  שימור האדריכלות החיצונית הייחודית.

## היסטוריה
בין השנים 1922–1928 שימש כבית מגורים פרטי. משנת 1928 שכן בו מלון הרצליה, ששכן לפני כן ברחוב קלר במרכז הכרמל והיה אחד משלושת בתי המלון מרשת "מלונות הרצליה". בית המלון נודע כאחד מבתי המלון האיכותיים ביותר על הכרמל ואירח אישים ידועים, בהם חיים נחמן ביאליק, שלום אש, ארתור בירם, שמריהו לוין, הלורד בלפור, חיים ויצמן ועוד.

בין השנים 1936-1932 היה ידוע כ"פנסיון בית טלטש". בשנת 1936 עבר המבנה לידי הצבא הבריטי ושכנה בו המפקדה הצפונית של הצי הבריטי.

בשנת 1948 השתלט ארגון אצ"ל על המבנה והפך אותו למחנה צבאי לאימון אנשי הארגון. בשנות החמישים של המאה ה-20 הועבר הנכס לאפוטרופוס על נכסי נפקדים. לאחר מכן עבר לשימוש צה"ל, ובתקופה זו נקרא גם "בית המילואים".

בשנת 2005 רכשה חברת "אלון גלובל בע"מ" את המתחם. הבית שומר על פי כללי שימור מחמירים.  כיום הוא משמש למגורים.

במסגרת אותו פרויקט מבנה מודרני בן תשע קומות בחלקו האחורי של המתחם.

## גלריה

Herzliya Hotel to Nof Hanna.jpg|מבנה מלון הרצליה, היום נוף חנה בשנת 1927
Herzliya Hotel, Yefeh Nof St. before renovation 2.JPG|המבנה לפני השיפוץ שעבר בשנת 2005
Herzliya Hotel, Yefeh Nof st.JPG|מבט מהצד


## קישורים חיצוניים

* רונית נוביק, עיצוב "נוף חנה", באתר Net Art, יוני 2010
* 
* 

קטגוריה:חיפה: מבנים
קטגוריה:חיפה: בתי מלון
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז חיפה
קטגוריה:רובע כרמל
קטגוריה:חיפה: מבנים לשימור
קטגוריה:חיפה: בתי מגורים
BBC One

**BBC One** או **BBC1 **ראשי תיבות (British Broadcasting Corporation) הוא אחד מערוצי הדגל של רשת השידור BBC בבריטניה. הערוץ עלה ב-2 בנובמבר 1936 כשירות הטלוויזיוני של רשת BBC, והיה שירות הטלוויזיה הראשון בעל רזולוציית תמונה גבוהה. לאחר מכן שונה שמו ל-**BBC TV**, עד יציאתו של הערוץ BBC2 ב-1964. לאחר מכן שמו שונה חזרה ל-BBC One.

התקציב השנתי של הערוץ נכון ל-2011/2012 הוא 1,166.6 מיליון לירות שטרלינג. התקציב ממומן על ידי התושבים באמצעות אגרת הרדיו והטלוויזיה, ולכן הערוץ משדר באופן רציף ללא פרסומות. נכון לרבעון 4 של 2017 BBC1 הוא הערוץ הנצפה ביותר בבריטניה.

BBC1 היה הערוץ הראשון של BBC שהחל בשידורים מקבילים בטכנולוגיית HD, ב-3 בנובמבר 2010.

ב-2008 הודיעה הנהלת הערוץ כי השיגה את היעד שהציבה לעצמה, לשדר את כל תוכניותיה עם כתוביות למען צופים לקויי שמיעה.

חמש התוכניות הנצפות ביותר בערוץ ב-2010 היו "איסטאנדרס"; משחק הכדורגל בין אנגליה לגרמניה במונדיאל 2010; "Strictly Come Dancing"; "Come Fly with Me"; ו"דוקטור הו".

## היסטוריה
### שנים ראשונות
ה-BBC החל לשדר תוכניות טלוויזיה ממרתף בית השידורים שבלונדון, ב-22 באוגוסט 1932. עם זאת השידור הרשמי החל ב-2 בנובמבר 1936 מארמון אלכסנדרה.

ב-1 בספטמבר 1939, יומיים לפני שהבריטים הכריזו מלחמה על גרמניה הנאצית, ירדה התחנה מהאוויר ללא שום התראה, כשהתוכנית האחרונה ששודרה הייתה קריקטורה של מיקי מאוס. התחנה הפסיקה לשדר בתואנה כי הייתה דאגה כי שידור גלי רדיו יפעל לטובת מטוסי האויב. שידורי הטלוויזיה שבו ב-7 ביוני 1946 בשעה 15:00. יסמין בליי, אחת מהקרייניות הראשונות של ה-BBC אמרה עם חזרת השידור: "שלום לכולם, מה שלומכם, אתם זוכרים אותי, יסמין בליי?". הקריקטורה של מיקי מאוס משנת 1939 שודרה 20 דקות מאוחר יותר.

### הקמת BBC One
ה-BBC החזיק במונופול סטטוטורי על שידורי הטלוויזיה בבריטניה עד פתיחת תחנת הטלוויזיה הפרטית הראשונה, ב-22 בספטמבר 1955, כאשר ITV החלו לשדר. התחרות עם המתחרה החדש אילצה את ה-BBC לשנות את זהותו ואת סדרי העדיפויות שלו עקב ירידה משמעותית בקהל הצופים.

ב-20 באפריל 1964 שונה שם התחנה ל-BBC1 עקב הקמת BBC2.

## קישורים חיצוניים
* 

* BBC One Service Licence, 2010

## הערות שוליים

קטגוריה:BBC
ביות השועלים בסיביר

שמאל|ממוזער|250px|שועל כסוף
**ביות השועלים בסיביר** (ברוסית: **Домашние лисы**, "שועל מבוית") הוא ניסוי לביות שועלים מצויים כסופים ("שועלים אדומים" עם מלניזם), שנערך במכון לציטולוגיה וגנטיקה (Институт цитологии и генетики), סמוך לעיר נובוסיבירסק בסיביר. הניסוי שהחל בברית המועצות בשנת 1959, בפיקוחו של המדען דמיטרי בלאייב , נמשך למעלה מחמישים שנה, ונכון לשנת 2012 הוא עדיין מתקיים בניהולה של המדענית לודמילה טרוט, אם כי בהיקף קטן יותר, בשל מגבלות תקציב.

בניסוי נחקר תהליך הביות של הזאב המצוי והפיכתו לכלב, ולשם כך נבחר שועל כסוף שהוא שועל מצוי בעל מאפיינים מלניסטיים.

בחירת השועלים כמושא הניסוי נבעה מהתפעלותו של דימיטרי בלאייב מהמגוון הגדול של מיני הכלביים, והשאלה כיצד הם התפתחו מאבותיהם הקדמונים של כלבי הבית המבויתים. בלאייב אמר כי "איננו מצליחים להבין איזה מכניזם יוצר את ההבדלים באנטומיה, הפיזיולוגיה, וההתנהגות" שהיה ברור שקיימים בין מיני הכלבים, אך הוא היה בטוח שהתשובה טמונה "בעיקרון התורשה המנדליאני. הגנטיקה של הביות היוותה מקור השראה חשוב גם עבור דרווין.

החוקרים הסכימו על כך שחיות מבויתות שונות במספר דרכים ממקביליהן הפראיים, אך לא היה ברור לפי איזה עיקרון של ברירה מלאכותית פעלו החקלאים הנאוליתיים הקדמונים שבייתו לראשונה את מינים אלו לפני אלפי שנים. לפי השערתו של באלייב "כל המינים המבויתים נבחרו לפי קריטריון יחיד: קלות האילוף."

בנוסף בלאייב שיער שתכונה זו "גררה יחד איתה את שאר המאפיינים שמבדילים את החיות המבויתות מאבותיהם הפראיים, לדוגמה מאפיינים כמו אוזניים נפולות, כתמים לבנים בפרווה ושינויים בצורת הגולגולת". במילים אחרות, "בלאייב שיער שניתן להסביר את השינויים האנטומיים והפיזיולוגיים שנראו בחיות המבויתות כתוצאה של ברירה מלאכותית על בסיס תכונות התנהגותיות". באופן ספציפי, הוא האמין שקלות האילוף הייתה הגורם העיקרי שלפיו נערכה הבחירה.

במונחים מדעיים יותר, בלאייב חשד ש"אותו ביות קדום נשלט על ידי תהליך של 'בחירה הגורמת לחוסר איזון', המשפיעה על מנגנונים אונטוגנטיים (עובריים) נוירו-אנדוקריניים (המשפיעים על בלוטות המפרישות הורמונים)".

במסגרת הניסוי גודלו שועלים כסופים בשבי והתרבו באופן מבוקר, כך שרק שועלים אשר הפגינו אופי נוח וכנוע הורשו להזדווג. השועלים הפכו למבויתים ורגועים, והתנהגותם ומראם החלו מזכירים את אלה של כלבים: בתוך שלושה דורות החלו החוקרים מבחינים בשינויים באופיים של השועלים, ומקץ שמונה דורות הם הבחינו בשינויים נאוטנים בשועלים, והפריטים הבוגרים החלו לגלות תכונות אופי ומראה כשל פריטי שועלים כסופים צעירים. לגזע שנוצר ניתן השם "שועל סיבירי".

## קישורים חיצוניים

*Early Canid Domestication: The Farm-Fox Experiment
*אודות הניסוי, באתר אוניברסיטת קורנל
*New Breed of Fox as Tame as a Pussycat
*Soviet Scientist Turns Foxes Into Puppies

קטגוריה:שועל
קטגוריה:ביות
קטגוריה:ניסויים בבעלי חיים
קטגוריה:חיות מחמד
קטגוריה:ברית המועצות: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:רוסיה: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:אבולוציה
יקינתון MB

**יקינתון MB** (במקור נקרא **MitteilungsBlatt**, המילה הגרמנית ל"ידיעון") הוא כתב עת דו-לשוני, עברי-גרמני, היוצא לאור בידי ארגון יוצאי מרכז אירופה בישראל. הירחון, במתכונת ראשונית, נוסד בשנת 1932. העורכים הראשונים היו ד"ר תאודור זלוציסטי וד"ר ארנסט לוי. אחריהם ערכו אותו ד"ר מקס קרויצברגר, וכן ד"ר רוברט ולטש. עוד מעורכי כתב העת: פרופ' פאול אלסברג (1993 – 2004). בשנים 2005-2013 ערך את כתב העת העיתונאי מיכה לימור, שהצליח להפוך במה קטנה וזנוחה ונשכחת כמעט לכתב עת תוסס ומעניין המצטט מכתבי עת אחרים, והמצוטט בידי כתבי עת אחרים. בשנים 2024-2013 ערך את כתב העת העיתונאי מיכאל דק. בשנת 2024 החליפה אותו ד"ר עירית חן. ליד העורך מכהנת מערכת רחבה. כתב העת עוסק הן בבעיות המיוחדות ליוצאי מרכז אירופה, ובעיקר יוצאי גרמניה ואוסטריה, והן בבעיות כלליות של הציבור היהודי בישראל.

בשנות קיומו הראשונות נקרא כתב העת ידיעון MB. בשנת 2005 הומרה המתכונת ושונה שמו של כתב העת.
שמו העברי של כתב העת, "יקינתון", מרמז לכינוי 'יקים' שניתן לעולי גרמניה, בצירוף המילה 'עיתון'.

## קישורים חיצוניים

*יקינתון MB, באתר ארגון יוצאי מרכז אירופה
* גיליונות 'ידיעות התאחדות עולי גרמניה' באתר Compact Memory
* גיליונות 'ידיעות התאחדות עולי גרמניה ואוסטריה' באתר Compact Memory
* גיליונות 'ידיעות - MB' באתר Compact Memory

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
עורב קירח-ראש

**עורב קירח-ראש** (שם מדעי: *Picathartes gymnocephalus*) הוא מין של עוף טרופי בגודל בינוני במשפחת הפיקטרטיים אשר בסדרת ציפורי השיר. הוא חי ביבשת אפריקה, במדינות גינאה, סיירה לאון, ליבריה, חוף השנהב וגאנה. העורב חי בדרך כלל ביערות סלעיים, או באזורים בעל רום גבוה יותר באזורים בין גינאה לגאנה, ומעדיפה במיוחד הרים בודדים (הרים הנמצאים באמצע סביבה מישורית בלי הרים אחרים לידם). האוכלוסיות נמצאות באזורים שונים ומקוטעים, ומבודדות זו מזו.

לעורב קירח-הראש אין תת-מינים, בשונה מרוב העופות האחרים, שלהם ישנם תת-מינים השונים במעט זה מזה, וכל אחד מהם חי בשטח מחיה מצומצם יחסית למפת התפוצה הכוללת של המין.

## מאפיינים
גופו העליון של העורב קירח-הראש הוא בצבע שחור-סגול, וגופו התחתון בצבע לבן. זנבה ארוך ובוצע חום, ומשמש בעיקר לשיווי משקל. הראש כמעט בלי נוצות, ורובו הוא עור צהוב חשוף בצבע צהוב מלבד שני כתמים שחורים ונעגליים שנמצאים מאחורי העיניים. למרות שהעורב קירח-הראש שקט בדרך כלל, כמה קריאות שלו ידועות למדע.

העורב קירח-הראש ניזון מחרקים, למרות שההורים מאכילים את גוזליהם הצעירים בצפרדעים קטנות. אחת מדרכי האכילה שלו היא התחקות אחרי נחיל של נמלי כידן, ואכילת שיירי החרקים שנהרגו על ידיהן. העורב קירח-הראש נע ברחבי היער בעיקר בדילוגים וקפיצות, או טיסות קצרות בצמחייה נמוכה. העורב קירח הראש כמעט ולא עף למרחקים ארוכים. העורב הוא מונוגמי, והזוגות חיים לבדם או במושבות, שלפעמים כוללות אף 8 פרטים ומעלה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
קטגוריה:פיקטרטיים
קטגוריה:ליבריה: עופות
קטגוריה:חוף השנהב: עופות
קטגוריה:עופות יערות הגשם האפריקאים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונרד יאקוב טמינק
מייקל שטיינברג

**מייקל שטיינברג** (באנגלית: **Michael Steinberg**; 4 באוקטובר 1928 – 26 ביולי 2009) היה מבקר מוזיקה, מוזיקולוג וסופר יהודי-אמריקאי, שעיקר פרסומו בא לו, לדברי מבקר המוזיקה של "סן פרנסיסקו כרוניקל", ג'ושוע קוסמן, "מן ההערות מאירות העיניים, השנונות ולעיתים אישיות עד תוך-תוכן, שכתב בתוכניות הקונצרטים של התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו משנת 1979 ואילך." הוא תרם ערכים אחדים למילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים, כתב מאמרים לכתבי עת למוזיקה ועלוני פרשנות לתקליטורים והוציא לאור מספר ספרים בנושאי מוזיקה, הן קובצי ביקורות ופרשנות מפרסומים קודמים והן כתבים חדשים.

## חיים וקריירה
שטיינברג נולד בברסלאו שבגרמניה (כיום ורוצלב, פולין). בשנת 1939 נמלט כפליט ב"טרנספורט הילדים" לאנגליה, שם עשה ארבע שנים. בשנת 1943 היגר עם אמו ואחיו לארצות הברית ולמד מוזיקולוגיה באוניברסיטת פרינסטון (המוזיקולוג, הפסנתרן והתאורטיקאי מוזיקה צ'ארלס רוזן היה חברו ללימודים ולחדר). אחרי שסיים את לימודיו בפרינסטון, חי שנתיים באיטליה במלגה מקרן פולברייט, ואחר עשה שנתיים בגרמניה עם צבא ארצות הברית. לאחר שהסתיימה הצבתו בגרמניה, היה לחבר בסגל המורים של בית הספר מנהטן למוזיקה, שם לימד תולדות המוזיקה.

שטיינברג לימד בכמה קולג'ים בניו יורק ובמסצ'וסטס לפני שהיה למבקר מוזיקה ב"הבוסטון גלוב" בשנת 1964. תקופת עבודתו בגלוב לא הייתה נקייה ממחלוקות. כתיבתו זכתה לשבחים, אך אמות המידה הגבוהות שהציב לביצועים שביקר חוללו חיכוכים עם התזמורת הסימפונית של בוסטון. באחד המקרים הצביעו חברי התזמורת על הטלת איסור על נוכחותו של שטיינברג בקונצרטים שלה. ואולם, לאחר קרוב ל-12 שנים עם ה"גלוב", התמנה שטיינברג לכתוב את דברי הפרשנות בתוכניות הקונצרטים לתזמורת בוסטון. ב-1979 החל לעבוד כמנהל פרסומים ויועץ אמנותי לתזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, שם נשאר עד 1989. הוא הועסק ככותב דברי פרשנות לתוכניות בכמה תזמורות אחרות במהלך הקריירה שלו, בהן הפילהרמונית של ניו יורק ותזמורת מינסוטה, בה שימש יועץ אמנותי בשנות ה-90.

בראיון משנת 1995 עם "סן פרנסיסקו כרוניקל" אמר שטיינברג, שראה עצמו בתפקיד מבקר ופרשן כמי ש"בונה גשרים ועוזר להקים קשר בין מאזינים - רובם מאזינים שאינם מוזיקאים מקצועיים - לבין המוזיקה."

שטיינברג מת באדינה שבמינסוטה ב-2009, בגיל 80.

## לקריאה נוספת

*Steinberg, Michael, *The Symphony* (Oxford and New York: Oxford University Press, 1995). .
*Steinberg, Michael, *The Concerto* (New York and Oxford: Oxford University Press, 1998). .
*Steinberg, Michael, *Choral Masterworks: A Listener's Guide*. Oxford: Oxford University Press, 2005.


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקולוגים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקולוגים יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:מבקרי מוזיקה אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים אמריקאים העוסקים במוזיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2009
מייקל הוגאן

**מייקל הוגאן** (באנגלית: **Michael Hogan**; ) הוא שחקן קולנוע קנדי, המוכר בשל תפקידו כקולונל סול טיי בסדרה "בטלסטאר גלקטיקה".

הוגאן נולד בקירקלנד לייק שבאונטריו שבקנדה. נשוי לשחקנית סוזן הוגאן.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1949
מינייראו

**אצטדיון המושל מגליאאס פינטו** (בפורטוגזית: **Estádio Governador Magalhães Pinto**), המוכר בכינוי **מינייראו** (**Mineirão**), הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר בלו הוריזונטה, בירת מינאס ז'ראיס שבברזיל.

למינייראו היסטוריה ענפה של משחקי כדורגל. במהלך המאה ה-20 והעשור הראשון של המאה ה-21 שימש במה מרכזית לאליפות מינאס ז'ראיס ואירח מספר רב של משחקי ליגת העל הברזילאית וכן משחקי הנבחרת הברזילאית. 

מינייראו נבחר להיות אחד מ-12 האצטדיונים שלקחו חלק באירוח משחקי גביע הקונפדרציות 2013 ומונדיאל 2014 שנערכו בברזיל, ועל כן שופץ על מנת לעמוד בתקנים בינלאומיים. השיפוץ כלל שדרוג כללי וכן הקטנת התכולה של האצטדיון מ-75,783 צופים ל-62,000 מקומות ישיבה מקורים, תוך ביטול יציעי עמידה. במסגרת מונדיאל 2014 אירח האצטדיון ארבעה משחקים משלב הבתים, משחק משלב שמינית הגמר ומשחק משלב חצי הגמר. בשלב חצי הגמר הביסה  את  בתוצאה 7-1, והנחילה לה את הפסדה הגדול ביותר אי פעם. משחק זה זכה לכינוי מינייראסו.

## משחקי כדורגל בינלאומיים
שעות המשחקים הן בזמן UTC-03.

### גביע הקונפדרציות 2013

### מונדיאל 2014

## קישורים חיצוניים

* 

* תיאור האצטדיון באתר פיפ"א 
* תולדות המינייראו באתר הרשמי 
* הדמיה למראהו העתידי של האצטדיון 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בברזיל
קטגוריה:אצטדיוני מונדיאל 2014
קטגוריה:בלו הוריזונטה: ספורט
קטגוריה:מתקני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:קרוזיירו
קטגוריה:אתלטיקו מיניירו
TTKG

**המדד TTKG** הוא מדד המשמש בנפרולוגיה המבטא את גרדיאנט האשלגן דרך אבוביות הכליה, ובאנגלית- **trans-tubular potassium gradient**. מדד זה מבטא את שימור האשלגן באבובית המאספת (cortical collecting duct) שבכליה. למדד זה ערך לצורך האבחנה בין הסיבות שהביאו להיפרקלמיה או להיפוקלמיה. 
מדד ה- TTKG הוא אינדקס המעריך את שיעור האשלגן הנמצא בתוך האבובית המאספת, ביחס לשיעור האשלגן הנמצא בנימים הסובבים אותה. 

הנוסחה הבאה היא הנוסחה בעזרתה מחושב הערך: 

 TTKG = {\frac{urine_K}{plasma_K}} \div {\frac{urine_{osm}}{plasma_{osm}}} 

נוסחה זו תקפה בתנאים הבאים:

Uosm >300

UNa >25

כמו כן, ישנן הנחות עליהן מסתמכת הנוסחה האמורה:- 

האחת, יש מעט תמיסות הנספגות מחדש בתעלה המאספת המדולרית- medullary collecting duct. 
השנייה, אשלגן לא מופרש לשתן ולא נספג מחדש בתעלה הזו,
והשלישית- רמות האוסמולליות של הנוזל באבובית המאספת ידועות. 

TTKG נורמלי נע בין 8-9. כשיש היפרקלמיה, או צריכת יתר של אשלגן, יותר אשלגן צריך להיות מופרש בשתן וה- TTKG צריך להיות מעל 10 (כדרך להיפטר מעודפי האשלגן כאמור). רמות נמוכות (מתחת ל-7) במהלך היפרקלמיה יכולות להצביע על מחסור במינרלוקורטיקואידים, כלומר ירידה ברמות אלדוסטרון, היות שאלדוסטרון אחראי להפרשת אשלגן בכליה. 

בהיפוקלמיה לעומת זאת, רמות ה- TTKG צריכות להיות נמוכות מ-3, כלומר הכליה מנסה לאגור אשלגן כדרך להתמודד עם מיעוט האשלגן בדם.

קטגוריה:נפרולוגיה
תסמונת הווריד הנבוב העליון

**תסמונת הווריד הנבוב העליון** (באנגלית: **Superior Vena Cava Syndrome**, בראשי תיבות: **SVCS**) הוא מצב קליני בו מתרחשת חסימה של הווריד הנבוב העליון עם ירידה חריפה בהחזר הוורידי של דם מהראש, הצוואר והגפיים העליונות. מרבית המקרים מתרחשים לאור גידולים ממאירים, כגון סרטן הריאה, המהווה את מרבית הסיבות מתוך כלל מקרי הסרטן, לימפומה וכן גידולים מפושטים ששלחו גרורות. סיבות נוספות אשר עלולות להביא לתסמונת זו, כוללות שימוש בהתקנים תוך ורידיים, כגון: צנתר וריד מרכזי, חלק ממערכת ההפעלה של קוצב לב ודפיברילטורים ועוד. כל אלו עלולים להוביל לחסימה ואף הפכו בשנים האחרונות לסיבה שכיחה יותר לחסימה (ההערכה היא שמדובר בכ-40% מן המקרים של תסמונת הווריד הנבוב העליון). סיבות נדירות יותר כוללות היווצרות של פקיק, הגדלה של בלוטת התריס, מחלת בכצ'ט והיסטופלסמוזיס, גידולים שפירים שונים ועוד.

## סימנים קליניים
* התנפחות של הפנים והצוואר, בעיקר מסביב לעיניים
* קוצר נשימה
* שיעול
* צרידות
* נפיחות של הלשון
* דימום מהאף או מהפה, וכן גודש באף
* סחרחורות וסינקופה
* קושי בבליעה (דיספאגיה)
התכופפות קדימה או שכיבה יכולים להחמיר את הסימפטומים, ולעיתים ניתן להפיק את ה- Pemberton's sign: סימן זה מקושר באודם בפנים, הרחבת ורידי צוואר וורידים שטחיים של הראש, ועליה בלחץ של ורידי הצוואר. סימן זה מקושר גם התפתחות של סטרידור, כתוצאה מהרמת שתי זרועות המטופל מעל הראש באופן סימולטני, גבוה ככל האפשר. 

ניתן להבחין בוורידי צוואר מורחבים ובכיחלון, כמו גם בצקת ונפיחות של הפנים, הזרועות והחזה. במצבים חמורים ניתן היה לראות בלט של העיניים ובצקת של הלשון ואף ירידה כללית במצב ההכרה. לרוב מדובר במצב שהולך ומחמיר, אלא אם מתפתחת רשת של כלי דם קולטרליים המביאים לניקוז החסימה מסביב. לעיתים נדירות מתפתחות דליות בוושט כתוצאה מהלחץ והחסימה. דימום מדליות אלו מרמז על סיבוך מאוחר ממצב כרוני של חסימת הווריד הנבוב העליון.

## אבחנה
האבחנה של חסימת הווריד הנבוב העליון היא על בסיס קליני, משמע, בהתאם לתלונות ולתסמינים אותם מציגים המטופלים ועל ידי בדיקתם. בצילום חזה ניתן לעיתים לראות הרחבה של בית החזה (המדיאסטינום, החלק שבין הריאות) העליון, עם שכיחות גבוה יותר בצד הימני. ב-CT ניתן לראות באופן מדויק יחסית את האנטומיה של בית החזה וכתוצאה מכך את העדות לחסימה עצמה. 

תפליט פלאורלי קיים אצל רבע מן החולים והוא ברובו מכיל נוזל לימפטי ובעל אופי אקסודטיבי (עשיר בחלבונים).

## טיפול
הטיפול בתסמונת הווריד הנבוב העליון תלוי בגורם לחסימה. כך למשל, במידה והסיבה היא לימפומה, ניתן לתת סטרואידים אשר יכולים להיות יעילים בצמצום המסה הלוחצת. במידה ומדובר בסרטן ריאה מסוג מסוים (NSCLC) או בגידולים ששלחו גרורות, ניתן לטפל באמצעות קרינה, ובמקרים אחרים הטיפול יעשה באמצעות כימותרפיה. 
במידה ויש חסימה של דרכי האוויר מדובר במצב חירום ויש לטפל באופן דחוף. 
מאחר שבחלק מן החולים התסמונת עלולה לחזור יש צורך בהשתלת תומכנים (סטנטים) שימנעו את החסימה. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מחלות ורידים ולימפה
קטגוריה:מצבי חירום אונקולוגיים
הווריד הנבוב העליון
טנקרד דורסט

**טנקרד דורסט** (באנגלית: **Tankred Dorst**; 19 בדצמבר 1925 באוברלינד בתורינגיה – 1 ביוני 2017) היה שחקן, סופר, תסריטאי ומחזאי גרמני. דורסט חיבר מעל שלושים מחזות, שחלקם זכו להצלחה מסחרית ומקצועית.

## ביוגרפיה
טנקרד דורסט גדל במשפחה בורגנית אמידה, אביו היה בעלים של מפעל מכונות. בסוף מלחמת העולם השנייה דורסט גויס לצבא הגרמני, שירת בחזית המערבית ונשבה. בסוף 1947 הוא שוחרר וחזר לגרמניה. כפר הולדתו היה שייך לשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה. מפעל המכונות הולאם, והוא ומשפחת ערקו למערב גרמניה. בשנות החמישים דורסט עבר להתגורר במינכן. 

מחזותיו החשובים הראשונים הועלו לבמה החל משנת 1960 בליבק ובמנהיים, וזכו להצלחה מסחרית. בשנת 1970 הוא הכיר את אשתו אורזולה אהרר, שכתבתה יחד איתו חלק גדול מהטקסטים של יצירותיו. דורסט זכה גם להכרה בינלאומית והוא לימד באוסטרליה ובניו זילנד. בשנת 2003 הוא כתב את הברכה לכבוד יום התיאטרון הבינלאומי החל ב-27 במרץ.

## קישורים חיצוניים

* 
* תקציר המחזה "מרלין"
* 
* 

קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס ביכנר
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1925
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2017
מחוז אורנג' (סרט)

**מחוז אורנג**' (באנגלית: **Orange County**) היא קומדיית נעורים משנת 2002. ג'יק קסדן ביים את הסרט וקולין הנקס משחק בתפקיד הראשי.

## עלילה
שון ברומדר (קולין הנקס), נער חובב גלישת גלים ומסיבות ממחוז אורנג' שבקליפורניה, עורך חשבון נפש אחרי מותו של חברו הטוב לוני בתאונת גלישה. בהשפעת רומן מאת מרקוס סקינר (קווין קליין), פרופסור באוניברסיטת סטנפורד, הוא מחליט ללמוד בסטנפורד ולהיות סופר. מחוז מגוריו נתפס בעיניו כסביבה המגבילה את התפתחותו כסופר, בגלל ערכיו החומרניים ורדידותו האינטלקטואלית.

בשנת הלימודים האחרונה בתיכון ברומדר משפר בחריצות את ציוניו, ובעצת היועצת בבית הספר (לילי טומלין) נרשם אך ורק לסטנפורד. הוא אינו מתקבל, כי היועצת שלחה עבורו לאוניברסיטה את גיליון הציונים של תלמיד אחר, גרוע ממנו. חברתו אשלי (סקיילר פיסק) מארגנת לו פגישה בביתו עם ארתור גרטנר (גארי מרשל), חבר במועצת המנהלים של סטנפורד, כדי שיוכל להסביר את מצבו. הפגישה נכשלת בגלל התנהגותם של אימו האלכוהוליסטית סינדי (קתרין אוהרה) ואחיו המסומם לאנס (ג'ק בלאק). בהמשך מבקש שון מאביו העשיר באד (ג'ון לית'גו), הנשוי עתה לאישה צעירה (לזלי מאן), לתרום לסטנפורד כדי לשפר את סיכוייו להתקבל, אך האב מסרב.

בניסיון אחרון לשנות את רוע הגזירה, אשלי ולאנס מסיעים את שון לסטנפורד. הממונה על קבלת סטודנטים, דון דארקט (הרולד ראמיס), כבר אינו במשרדו. אשלי ושון מוצאים אותו בביתו, מראים לו את גיליון הציונים האמיתי, והוא מסכים לחזור למשרד - אחרי שאשלי נותנת לו בטעות כמה מגלולות הסמים של לאנס, המוסוות כאספירין. כשהם מגיעים למשרד הבניין עולה באש; השריפה החלה כשלאנס הבעיר את רשימת הסטודנטים שהתקבלו לאוניברסיטה.

אשלי מתעמתת עם שון ומבהירה לו שאם יעזוב את מחוז אורנג' כדי ללמוד בסטנפורד, הקשר ביניהם יסתיים. שון משוטט בקמפוס, וסטודנטית מזמינה אותו למסיבת אחווה, בה הוא מגלה, לאכזבתו, שתלמידי סטנפורד ריקניים ושטחיים ממש כמו חבריו בבית. בהמשך הוא פוגש במקרה את פרופסור סקינר, שזוכר את הסיפור הקצר ששון שלח לו. במהלך שיחתם, אומר סקינר לשון שהסביבה שבה גדל יכולה לסייע לו להתפתח כסופר יותר מן האוניברסיטה היוקרתית, כפי שדבלין תרמה לג'יימס ג'ויס ומחוז לה פאייט תרם לויליאם פוקנר. שון מוצא את אשלי, מתנצל בפניה, והשלושה חוזרים הביתה.

בינתיים, במחוז אורנג', הוריו של שון נפגשים כדי לחפש פתרון לבעיה. הם מתפייסים, ובאד תורם לסטנפורד בניין חדש למשרד הקבלה. האוניברסיטה מקבלת את שון בזכות התרומה, אך הוא מחליט, בעקבות דבריו של סקינר, להישאר עם אשלי ועם משפחתו. בסצנה האחרונה של הסרט, שון יוצא לגלוש עם חבריו בפעם הראשונה מאז מותו של לוני.

## שחקנים
* קולין הנקס - שון ברומדר
* ג'ק בלאק - לאנס ברומדר
* קתרין אוהרה - סינדי ברומד
* סקיילר פיסק - אשלי
* ג'ון לית'גו - באד ברומדר
* לזלי מאן - קריסטה ברומדר
* צ'בי צ'ייס - מנהל בית הספר הרברט
* לילי טומלין - היועצת גב' קוב
* גארי מרשל - ארתור גרטנר, חבר מועצת המנהלים של סטנפורד
* הרולד ראמיס - דון דארקט, הממונה על הקבלה בסטנפורד
* בן סטילר - כבאי
* קווין קליין - מרקוס סקינר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על סופרים
אילאו

**אילאו**  (בטטום: **Aileu**) היא עיר הבירה ועיר המרכזית של מחוז אילאו, מזרח טימור. העיר ממוקמת 47 ק"מ דרומית־מערבית לדילי (הבירה הלאומית) ויש בה אוכלוסייה של 2927 אנשים.

כשהייתה מזרח טימור נתונה תחת השלטון הפורטוגזי, העיר הייתה ידועה כ**ווילה גנרל קרמונה**, על שם הדיקטטור הפורטוגזי אנטוניו אושקר קרמונה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

אילאו
תומאס בראש

**תומאס בראש** (נכתב גם **ברש**; **Thomas Brasch**; 19 בפברואר 1945, וסטו ביורקשייר - 3 בנובמבר 2011, ברלין) היה מחזאי, סופר, משורר, במאי ותסריטאי גרמני.

## חייו
בראש נולד כבן לפליטים יהודים באנגליה, בשנת 1947 חזרה המשפחה לברלין אזור הסובייטי. אביו, הורסט, החל קריירה פוליטית, שהביאה אותו עד למשרת סגן שר התרבות של הגרמניה המזרחית. אמו של בראש הייתה עיתונאית ופרסמה באמצע שנות החמישים את שירו הראשון. לבראש שני אחים, קלאוס בראש שהיה שחקן, פטר בראש, סופר, ואחות, מאריון בראש, שדרנית ברדיו. אחרי תעודת הבגרות עבד בראש כדפס, עובד מתכת ומנעולן. בשנים 1964-1965 הוא למד עיתונאות בלייפציג, אך גורש מהלימודים בגלל "העלבת דמויות בולטות של גרמניה המזרחית". הוא עבד שוב כמלצר וסלל כבישים. ב-1968 הוא הועמד למשפט, יחד עם אחרים, באשמת חלוקת כרוזים נגד הדיכוי של האביב של פראג. הוא ישב בכלא 77 יום ושוחרר לעבודות שירות בתור עובד מתכת. הלנה וויגל סידרה לו עבודה בארכיון של ברכט, ב-1976, לאחר שהפגין נגד גירושו של וולף בירמן, עבר בראש למערב גרמניה ומאז חי כסופר עצמאי. לאחר שתיקה של שנים רבות לאחר נפילת חומת ברלין ושמועות על שימוש לרעה באלכוהול ובסמים, הפתיע בראש ב-1999 עם כרך הפרוזה החדש שלו "ברונקה, ילדה רוצחת", שעלה מכתב יד שהכיל במקור יותר מ-10,000 עמודים. באותה שנה בכורה של שני מחזות שכתב. המחזה האחרון שלו, "קומדיה אגדות מברלין", נותר לא גמור. בראש מת ב-3 בנובמבר 2001 בגיל 56  עקב אי ספיקת לב וריאות; שנבעו ככל הנראה, עקב התמכרות ארוכת שנים לאלכוהול וסמים. 

## יצירות
מתוך יותר משלושים מחזות, ספרי שירה, ורומנים מוכר בעברית בעיקר המחזה "לאוולי ריטה", שהופיע בקובץ המחזות "מבעד לאלים" בשנת 1988 בהוצאת פפירוס. זהו מחזה לשש נשים, זונות בברלין שאחרי מלחמת העולם השנייה, שמגלמות גם את הקצין האנגלי, אותו רוצחת הדמות הראשית, שכינויה לאוולי ריטה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות דורותיאנשטאדט
קטגוריה:סופרים מזרח גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס קלייסט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1945
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2001
תסריט בדיקת תוכנה

**תסריט בדיקה** הוא רשימת צעדים קצרה או ארוכה, מאורגנת לפי שלבים עוקבים. תסריט בדיקה נכתב כחלק ממקרי הבדיקה של תוכנה כלשהי, ואלו מהווים פרק במסמך תוכנית הבדיקות (STD). בודק התוכנה קובע את הקטגוריות השונות ברשימה, כשאלו מכילות בדרך כלל את הפרמטרים הבאים: מספר סידורי של מקרה הבדיקה, פעולה נדרשת לביצוע, תוצאה צפויה, תוצאת הרצה בפועל, זמן הרצה, עבר/נכשל והערות. הוא מריץ כל צעד (או שלב) ברשימה ועבור כל הרצה מקבל תוצאה עבורה הוא ממלא את העמודות השונות ברשימה על פי הקטגוריות. צעד שנכשל מכשיל את מקרה הבדיקה כולו, אך על הבודק להמשיך ולהריץ את כל הצעדים ברשימה, מאחר שחלקם עשויים לעבור בהצלחה.

## ראו גם
* בדיקות תוכנה
* בדיקות יחידה
* מקרי בדיקה

קטגוריה:בדיקות תוכנה
ציוד משרדי

ממוזער|250px|ציוד משרדי
**ציוד משרדי** הוא מכלול של מוצרים הקשורים לפעילות האדמיסניסטרטיבית והתפעולית השוטפת של בתי עסק, מוסדות וארגונים.

## סוגים של ציוד משרדי
ממוזער|250px|כלי כתיבה ומוצרי נייר הם סוגים של ציוד משרדי
בתוך מגוון המוצרים המשתייכים לציוד המשרדי כגון: מדפסות, דיו למדפסת, טונר לייזר, כלי כתיבה, כיסאות, דפי צילום ועוד, ניתן למצוא גם מוצרי יסוד בסיסיים הקשורים לעולם הקמעונאות כגון: קפה, סוכר תה וחלב.

### כלי כתיבה

**כלי כתיבה** הם כלים המשמשים לכתיבה או לשרטוט. 
ישנם סוגים רבים של כלי כתיבה המשתמשים למטרות שונות. 

### נייר ומוצריו

נְייר הוא משטח סיבי, דק במיוחד, נפוץ ביותר בצבע לבן אך קיים גם בצבעים אחרים. שימושיו העיקריים הם לכתיבה ולדפוס של טקסטים.

מוצרי נייר שנעשה בהם שימוש משרדי כוללים: 
* נייר בגודל A4
* נייר בריסטול - סוג נפוץ של דף נייר המיועד בעיקר לצורך הדפסה במדפסות ובמכונות צילום סטנדרטיות.
* מעטפות ומדבקות.

מוצרים נלווים לשימוש בנייר כוללים:
* מכלב ואטב נייר - אמצעים שונים להצמדת ניירות
* משקולת נייר - אמצעי למניעת נשיאת ניירות על ידי משב רוח
*קלסר-אמצאי לשמירת ניירת.

### מיכון משרדי
ממוזער|250px|שימוש במיכון משרדי

מכונה היא מכשיר מורכב המְבַצֵע עבודות לאדם. זהו התקן מורכב שצורך, מעביר או משנה אנרגיה על מנת לבצע משימה או עבודה מסוימת.

דוגמאות למכונות שנעשה שבהן שימוש משרדי:
* מכונת צילום - משמשת לשכפול תוכן דף או תמונה על נייר, בעותק יחיד או במספר רב של עותקים, בצורה יעילה וזולה.
* מכונות למינציה - מגרסה ומכונות כריכה.

### ריהוט משרדי
ממוזער|250px|ריהוט משרדי

רהיט הוא עצם המשמש להישענות, אחסון או החזקת עצמים ומשטחי עבודה בגובה הרצוי מעל פני השטח. מרבית הרהיטים הם ניידים ועמידים במשך שנים רבות. פריטי ריהוט משרדי נפוצים כוללים כיסאות משרד, שולחן כתיבה, שולחנות עבודה וכיסאות מנהלים.

## קישורים חיצוניים

*
פרידון זיימוגלו

ממוזער|פרידון זיימוגלו
**פרידון זיימוגלו** (טורקית: Feridun Zaimoğlu; נולד ב-4 בדצמבר 1964 ) הוא סופר גרמני.

## חיים
פרידון נולד בבולו בטורקיה והגיע כתינוק עם הוריו לגרמניה. עד גיל עשרים התגורר בברלין ובמינכן, ומאז הוא חי בקיל. אחרי לימודי רפואה ואמנות חלקיים החל לכתוב וחי כסופר ועיתונאי מאז. 
בשנת 1999\2000 הוא עבד גם בתיאטרון של מנהיים כסופר. כמו כן הוא הרצה באוניברסיטת ברלין בשנת 2004 ובשנת 2007 בטובינגן.

## יצירה
ביצירתו הוא שם במרכז את האנשים בשולי החברה. הוא מביא איתם שפה, שעד כה לא נכתבה בספרות הגרמנית. בשנת 2000 יצר לרס בקר סרט על בסיס הרומן השני שלו.
בעברית: לילה. 2006. הוצאת מטר

## השתתפות בדיון הפוליטי
זיימוגלו הוא אחד הצירים בכנס האסלאם הגרמני, אם כי הוא מבקר את הרכב הכנס המתכנס פעם בשנתיים בערך.

## קישורים חיצוניים

* 

* על הרומן "ליילה"

קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1964
וג'די מועווד

**וג'די מועווד** (בצרפתית: **Wajdi Mouawad**; בערבית: **وجدي معوض**; נולד ב-16 באוקטובר 1968) הוא מחזאי, סופר ובמאי לבנוני-קנדי.

## ביוגרפיה
מועווד נולד בדיר אל-קמר, לבנון ובגיל שמונה משפחתו היגרה עם פרוץ מלחמת האזרחים בלבנון תחילה לצרפת ומשם ב-1983 לעיר מונטריאול, בקוויבק, קנדה. שם למד מועווד משחק בבית הספר הלאומי לתיאטרון של קנדה (אנ'), שם סיים את לימודיו ב-1991. 

הוא ייסד וניהל תיאטרון במונטריאול. הוא כתב כחמישה עשר מחזות וביים יותר משלושים הצגות. כמו כן כתב שלושה רומנים.

בקולנוע הופיעו שני סרטים על בסיס המחזות שלו, הסרט LITTORAL בשנת 2004; והסרט "האשה ששרה" המבוסס על המחזה "שרופים", בשנת 2010. 

המחזה "שרופים" עלה בישראל בסטודיו למשחק ניסן נתיב, בבימויו של מיכאל רונן וכעת (2012) הוא ממשיך ומשחק בתיאטרון הערבי-עברי ביפו.

## ראו גם
* שרופים

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* "שרופים" בתיאטרון העברי-ערבי ביפו

קטגוריה:מונטריאול: אישים
קטגוריה:מחזאים קנדים
קטגוריה:סופרים קנדים
קטגוריה:במאי קולנוע קנדים
קטגוריה:במאי תיאטרון
קטגוריה:בוגרי בית הספר הלאומי לתיאטרון של קנדה
קטגוריה:זוכי פרס הים התיכון
קטגוריה:מהגרים מלבנון לקנדה
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1968
ארנה קורינתיאנס

**ארנה קורינתיאנס** (בפורטוגזית: **Arena Corinthians**) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בשכונת איטקרה (Itaquera) שבסאו פאולו אשר בברזיל, ומשמש את קבוצת קורינתיאנס כמגרשה הביתי. האצטדיון נבנה על מנת לקחת חלק באירוח משחקי מונדיאל 2014 בו הוא אירח את משחק הפתיחה של הטורניר, וכן חמישה משחקים נוספים. תכולת האצטדיון עמדה במהלך הטורניר על 68,727 מקומות ישיבה, ולאחר הטורניר הופחתה התכולה ל-48,234 על ידי הסרת שני יציעים זמניים אשר הוקמו עבור הטורניר.

בניית האצטדיון החלה במאי 2011 והייתה אמורה להסתיים בדצמבר 2013, אולם במהלך עבודות הבנייה קרס חלק מקורת הגג, תאונה בה נהרגו שני פועלים, ונגרם נזק לאצטדיון. בסופו של דבר, נחנך האצטדיון במאי 2014.

האצטדיון נבחר לארח גם חלק מטורניר הכדורגל האולימפי של אולימפיאדת ריו 2016.

## מונדיאל 2014
במסגרת מונדיאל 2014 אירח האצטדיון את משחק הפתיחה של הטורניר ושלושה משחקים נוספים במסגרת שלב הבתים. כמו כן, האצטדיון אירח משחק משלב שמינית הגמר וחצי הגמר.

להלן רשימת המשחקים שנערכו באצטדיון בזמן הטורניר. שעות המשחקים הן בזמן UTC-03.

## קישורים חיצוניים

* 

* תיאור האצטדיון באתר פיפ"א 
* 

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בברזיל
קטגוריה:סאו פאולו: מבנים
קטגוריה:סאו פאולו: ספורט
קטגוריה:אצטדיוני מונדיאל 2014
קטגוריה:קורינתיאנס
אריאל דורפמן

**אריאל דורפמן** (בספרדית: **Ariel Dorfman**; נולד ב-6 במאי 1942) הוא סופר, מחזאי ופעיל זכויות אדם יהודי-צ'ילאני.

## ביוגרפיה
אביו של דורפמן, אדולף, נולד באודסה ואמו, פאני לבית זליקוביץ', שהייתה בעלת תודעה ספרותית, במולדובה. אחרי לידתו של אריאל בבואנוס איירס, עברה המשפחה לארצות הברית ולבסוף לצ'ילה. הוא למד באוניברסיטת צ'ילה בבירה סנטיאגו דה צ'ילה ולימד בה ספרות. בשנות שלטונו של סלוודור איינדה 1970-1973 עבד במשרד התרבות והיה פעיל מאד בטלוויזיה הצ'יליאנית בה הגיש תוכנית שבועית בענייני ספרות. 

אחרי ההפיכה של אוגוסטו פינושה ברח לארצות הברית, שם הוא מלמד מאז שנת 1985 באוניברסיטת דיוק. מאז חזרתה של צ'ילה למשטר דמוקרטי הוא מחלק את זמנו בין ארצות הברית לצ'ילה, אליה חזר ללמד באוניברסיטה בה לימד לפני עזיבתו.

## יצירתו
בתחילת שנות ה-70 כתב דורפמן סיפורים קצרים ורומאנים. ספרו "איך לקרוא את דונלד דאק" שניתח את האידאולוגיה מאחורי הסרטים המצוירים של וולט דיסני היה לרב מכר בדרום אמריקה ובאירופה. בנוסף, פרסם דורפמן מסות רבות על ספרות לטינו-אמריקאית ובין השאר ניתח יצירות של חורחה לואיס בורחס, אלחו קרפנטייר וגבריאל גארסיה מארקס. מסותיו קובצו בספרו "דמיון ואלימות באמריקה".

בשנת 1982 כתב את הספר "אלמנות" המתאר מאבק של נשים נגד שלטון טוטליטרי לאחר שכל הגברים בכפר נעלמו. הספר יצא בישראל בהוצאת מעריב בשנת 1985 ומחזה בעקבות הספר זכה במקום הראשון בפסטיבל עכו בשנת 1987.

המחזה המפורסם ביותר של דורפמן הוא "העלמה והמוות" (1991), המתרחש בשנת 1991 מול חזרתה של צ'ילה לדמוקרטיה וכינון הוועדה הלאומית לאמת ולפיוס. המחזה זכה בפרס לורנס אוליבייה למחזה החדש הטוב ביותר. המחזה גם הפך לסרט קולנוע בבימויו של רומן פולנסקי בשנת 1994. המחזה הועלה בעברית בבימוי חנן שניר בתיאטרון הבימה בשנת 1994 ובבימוי נולה צ'לטון בתיאטרון חיפה בשנת 2001, והיה הבימוי האחרון של ג'וליאנו מר בישראל, בשנת 2010. 

מרדכי אבישי כתב על ספרו אלמנות: 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים יהודים צ'יליאנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:מסאים יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מחזאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת צ'ילה
קטגוריה:מהגרים מצ'ילה לארצות הברית
קטגוריה:אישים ממוצא אוקראיני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942