open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
האיש עם הנעל האדומה

**האיש עם הנעל האדומה** (במקור: **The Man with One Red Shoe**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1985 מז'אנר הקומדיה, בבימויו של סטן דרגוטי ובכיכובם של טום הנקס, דבני קולמן ולורי סינגר.

הסרט גרסה אמריקאית של הסרט הצרפתי שנקרא "הבלונדיני עם הנעל השחורה" (Le Grand Blond avec une chaussure Noire) שיצא לאקרנים בשנת 1972, אז שיחקו בו פייר רישאר ומיריי דארק. הסרט כולל קטעי מוזיקה קלאסית מסימפוניית שחרזאדה שנכתבה על ידי המלחין הרוסי ניקולאי רימסקי קורסקוב.

## עלילת הסרט
קופר (מגולם על ידי דבני קולמן) הוא סגן מנהל ה-CIA שרוצה להיות מנהל, אבל רוס (מגולם על ידי צ'ארלס דרנינג) עומד בדרכו ומפריע להתקדמות שלו. קופר, שמוכן לעשות הכל כדי להיפטר מרוס, מואשם על לא עוול בכפו בכישלון עצירת הברחת סמים גדולה לצפון אפריקה, פרשה שזכתה לתשומת לב גדולה על ידי הקונגרס.

רוס, שיודע על כוונותיו של קופר, מחליט להיות "חבר טוב" ומדליף לו כי אדם, בעל סימן מיוחד, אמור לנחות בנמל התעופה ולזכות אותו משערוריית הזיוף שהפילה עליו את האשמה לכישלון המבצע. הוא אינו יודע לכאורה מה הסימן אבל מעביר לקופר את המידע ומסביר לו שכאשר הוא יראה את האיש, הוא יידע שזה הוא. ההדלפה הזאת היא פרי המצאתו של רוס ואף אחד לא אמור להגיע או לזכות אותו מהאישומים.

קופר הנואש למצוא את איש המסתורין לוקח את שותפו בראון (מגולם על ידי אדוארד הרמן) כדי להתחיל את המבצע חסר הסיכוי הזה מראש.

מוריס (מגולם על ידי ג'יימס בלושי), אדם שאוהב מתיחות ותחבולות מחליט להעלים לחברו ריצ'רד דרו (מגולם על ידי טום הנקס) נעל אחת רגע לפני שהוא עולה לטיסה הביתה ומאלץ אותו לנעול נעל ספורט אדומה לצד הנעל השחורה שלו. כך, כשהוא עם זוג נעליים לא תואם עולה דרו על הטיסה הביתה ונוחת בשדה התעופה, שם מחכים צוות ה-CIA לאיש מסתורין אותו הם אמורים לזהות לפי רמז כלשהו.

בראון מבחין באיש המוזר באולם הנוסעים ומחליט שזה האיש שהם מחפשים, אף על פי שדרו הוא בסך הכל כנר צעיר שמסתובב עם תזמורת ברחבי העולם, כולל במדינות קומוניסטיות, אך אף פעם לא הסתבך עם החוק. קופר וצוותו מחליטים שהנגינה היא למעשה קוד ושמדובר בכיסוי מושלם למרגל, ומתחילים לחקור את הנושא.

כדי לגלות עליו עוד פרטים הם שולחים את מאדי (לורי סינגר) כדי לשמש כנערת פיתוי אך לרוע מזלם היא ממש מתאהבת בעלם החמודות ונופלת לרגליו. רוס רואה שכל התעלולים שלו להרשיע את האיש נכשלים עד שהוא מחליט לרצוח את האיש, אבל בעזרתה של מאדי מצליח ריצ'רד לשרוד.

## צוות השחקנים

## ביקורות
הסרט קיבל ביקורות שליליות למדי וזכה לציון של 46% בלבד מתוך 13 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes.

## קישורים חיצוניים

* "האיש עם הנעל האדומה", קדימון באתר יוטיוב
## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1985
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:חידושים אמריקאיים לסרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
הוצאת יבנה

[שמאל|ממוזער|[סמליל הוצאת יבנה]]
**הוצאת יבנה** או בשמה המלא **יהושע אורנשטיין, הוצאת ספרים יבנה בע"מ** היא הוצאת ספרים שהוקמה בשנת 1932 בתל אביב על ידי יהושע אורנשטיין.

מקור שמה של ההוצאה במרכז הרוחני שייסד יוחנן בן זכאי לאחר חורבן בית שני ביישוב יבנה.

ההוצאה מתמקדת בעיקר באנציקלופדיות, מילונים, ספרי עיון, אטלסים, ספרי לימוד, ספרות ילדים, פסיכולוגיה ונושאים מתחום היהדות, כגון ספריו של הלל צייטלין.

עם ספריה הבולטים של ההוצאה נמנים: אטלסים בעריכתו של משה ברור (האטלס האוניברסיטאי, אטלס פיסי, מדיני וכלכלי, והאטלס האוניברסיטאי החדש); 15 כרכים של פירושי התנ"ך שכתב אליה שמואל הרטום בהתבסס על שיטתו של משה דוד קאסוטו; "האנציקלופדיה לילדים", "מכלל - אנציקלופדיה לנוער" ו"יבנה - האנציקלופדיה לנוער"; אנציקלופדיות ל"גדולי ישראל" ול"חכמי התלמוד" פרי עטו של מרדכי מרגליות.

עם סופרי ומאיירי ההוצאה נמנו: נחום גוטמן, אוריאל אופק ולוין קיפניס.

לאחר פטירתו של אורנשטיין הועברה ההוצאה לבעלותה של בתו, נירה פריקסל.

בשנת 2010 נרכשה ההוצאה על ידי בונוס ספרים.

## קישורים חיצוניים

* אתר ההוצאה
* 
*  מהדורה ראשונה של התנ"ך בהוצאת ירושלים, יוני '''1953''', באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
* ספרי הוצאת יבנה, באתר סימניה

יבנה
יבנה
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1932
הבונד (סין)

**הבּוּנְד** (סינית פשוטה: **外滩**; סינית מסורתית: **外灘**) הוא אזור החוף במרכזה של העיר שאנגחאי אשר בסין.

האזור משתרע לאורך הגדה המערבית של נהר החואנגפו, באזור פושי אל מול הרובע פודונג, בגדה המערבית של נהר החואנגפו.

המילה "בונד" מתייחסת לסוללת העפר שהפכה לטיילת, ולרחוב העשיר באזור הזה, וגם למקומות סמוכים. זהו אחד מאתרי התיירות המבוקשים ביותר בשאנגחאי, ובנייה לגבהים, מוגבלת באזור זה.

## מקור השם
שמאל|ממוזער|250px|בנק המסחר הסיני
משמעותה של המילה "בונד" היא הגדה, הסוללה, או הרציף, כשמדובר על רציף אמבאנקד, מקור המילה הוא בפרסית ומשמעותה "סכר" (بَند).

אף על פי שאתרים רבים ברחבי הרפובליקה העממית של סין, יפן, והודו נקראים "בונד" (לדוגמה: יוקואמה בונד), וכך לעומת שאר הבונדים, מקובל להתייחס לאזור זה כאל "הבונד".

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|250px|הקונסוליה הרוסית בבונד
באזור הבונד אשר בשאנגחאי, ישנם עשרות מבנים היסטוריים, לכל אורך נהר החואנגפו, שפעם היו בנקים, מלונות ובתי מסחר מבריטניה, צרפת, ארצות הברית, איטליה, רוסיה, הולנד, בלגיה, יפן, וגרמניה, וכמו כן גם הקונסוליות של רוסיה ובריטניה, מועדון שאנגחאי, ומועדון הבונים החופשיים.

הבונד נמצא בצפון העיר העתיקה של שאנגחאי, אשר הייתה מוקפת חומה בתחילת ההתיישבות הבריטית, לאחר מכן ההתיישבויות האמריקאיות והבריטיות השתלבו בהסכם בינלאומי, והצמיחה וההתפשטות בסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, הביאו לבונד את ההזדמנות שבה הפכה למנהלת הפיננסית של מזרח אסיה, והנמל שבחלק הצרפתי של הבונד, שהיה ממזרח לעיר העתיקה, הפך ללא יותר מאזור תפעול.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שאנגחאי
מגדל פנינת המזרח

**מגדל פנינת המזרח** (בסינית: **东方明珠塔**, דוֹנְגְ פָאנְג מִינְגְ ג'וּ טָה), הוא מגדל תקשורת בשאנגחאי, סין.

מגדל פנינת המזרח נמצא על גדת נהר חואנגפו , באזור העסקים לו ג'יה דזוואי , ברובע פוּדוֹנג. על גדת הנהר הנגדית נמצא אזור הבונד, עובדה ההופכת את המגדל לציון דרך בולט באזור.

המגדל תוכנן על ידי חברת עיצוב אדריכלי מודרני לשאנגחאי. בנייתו החלה בשנת 1990, והושלמה ב-1994.

המגדל מתנשא לגובה 468 מטר ומעת שהושלמה בנייתו ועד לשנת 2007 היה הגבוה ביותר בסין. בשנת 2007 הושלמה בניית מגדל המרכז הפיננסי העולמי בשאנגחאי שלקח ממנו את תואר המבנה הגבוה בסין. בשנת 2010 נחנך מגדל קנטון בעיר גואנגג'ואו, המתנשא לגובה 600 מטר, והוא הבניין הגבוה ביותר בסין נכון ל-2013.

במגדל ישנן מרפסות תצפית בכל כדור, ובכדור שבגובה 267 מטר יש גם מסעדה מסתובבת. כמו כן, המגדל כולל מלון קטן בן 20 חדרים (Space Hotel).

מגדל פנינת המזרח שייך לפדרציה העולמית של מגדלים גבוהים.

בשנת 2007, התקיים במגדל קונצרט בסדרת לייב ארת'.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שאנגחאי: גורדי שחקים
קטגוריה:מגדלי תקשורת
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: מגדלים
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: בתי מלון
משפט RuSHA

250px|ממוזער|7 ביולי 1947, נאשמי משפט RuSHA קוראים את כתבי האישום
**משפט RuSHA**, ובשמו הרשמי: **ארצות הברית נגד אולריך גרייפלט ואח**' () היה השמיני מבין שנים-עשר משפטי נירנברג הנוספים אשר נידונו בפני בית דין צבאי אמריקאי בהיכל הצדק בנירנברג, גרמניה, לאחר תום מלחמת העולם השנייה.

במשפט RuSHA עמדו לדין 14 נאשמים, כולם נושאי משרות בארגונים שונים של האס אס אשר היו אחראים ליישום תוכנית טיהור הגזע של גרמניה הנאצית ומדיניות הגזע של גרמניה הנאצית: חברים במשרד הראשי לגזע והתיישבות של האס אס (בגרמנית: SS-Rasse- und Siedlungshauptamt, ובר"ת: RuSHA), משרד נציב הרייך לחיזוק הגרמניות (Reichskommissar für die Festigung des deutschen Volkstums) שבראשו עמד היינריך הימלר, משרד ההשבה למולדת של גרמנים אתנים (Volksdeutsche Mittelstelle, ר"ת: VoMi), ולבנסבורן. מוקד האישומים היה טיהור אתני ופעולות גירוש.

שופטי בית הדין היו, אב בית הדין לי ב. ווייט, שופט בית המשפט העליון של ג'ורג'יה, דניאל ט. אוקונור מבית המשפט העליון של מסצ'וסטס, וג'ונסון ט. קרופורד מאוקלהומה. התובע הראשי במשפט היה בריגדיר גנרל טלפורד טיילור. כתבי האישום הוגשו ב-7 ביולי 1947 והמשפט נמשך החל מ-20 באוקטובר 1947 ועד 10 במרץ 1948.

## האישומים
# פשעים נגד האנושות על ידי יישום תוכניות ל"טוהר הגזע" על ידי חטיפת ילדים, אילוץ נשים הרות שאינן שייכות לגזע הארי להפיל, ביזה והגליה של אוכלוסיות ממקומות התיישבותן בשטחים כבושים ויישובם מחדש של "גרמנים אתנים" (Volksdeutsche) באותם שטחים, שליחת אנשים שקיימו יחסי מין בין-גזעיים למחנות ריכוז, ובאופן כללי השתתפות ברדיפת יהודים.
# פשעי מלחמה באותן נסיבות.
# חברות בארגון פשע, האס אס.
כל הנאשמים הואשמו בסעיפים 1 ו-2 בכתב האישום. אינגה וירמטץ לא הואשמה בסעיף 3 לכתב האישום. כל הנאשמים הכחישו את אשמתם. 

## הנאשמים

## קישורים חיצוניים

*The RuSHA Case, ב-Mazal Library 

קטגוריה:משפטי נירנברג
אלן נאן מיי

**אלן נאן מיי** (באנגלית: **Alan Nunn May**; 2 במאי 1911 - 12 בינואר 2003) היה פיזיקאי בריטי שפעל כמרגל סובייטי והעביר לברית המועצות את סודות הנשק הגרעיני בימי מלחמת העולם השנייה.

## ראשית דרכו
אלן נאן מיי נולד בשנת 1911 בעיירה קינגס נורטון (Kings Norton) שליד העיר ברמינגהאם במרכז אנגליה. כבן לאב עסק ביציקת כלי נחושת. מנעוריו היה תלמיד מצטיין. בשנת 1930 החל ללמוד לימודי פיזיקה באוניברסיטת קיימברידג'. מיי היה אוהד של ברית המועצות והקומוניזם והצטרף למפלגה הקומוניסטית הבריטית. בגמר לימודיו בשנת 1936 ביקר בעיר לנינגרד בברית המועצות.

## בימי מלחמת העולם השנייה
בשנת 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, החל מיי לעבוד במיזם סודי של פיתוח המכ"ם בסאפוק, ולאחר מכן בבריסטול במיזם שנועד לפתח שיטות לצילום חלקיקים רדיואקטיביים. בהמשך צורף לצוות של אוניברסיטת קיימברידג' שעסק בפיתוח כור אטומי המבוסס על מים כבדים. מיזם זה שולב בפרויקט מנהטן האמריקאי לפיתוח פצצת האטום ובשנת 1943 יצא הצוות לקנדה לפעול בבניית כור אטומי ליד אוטווה.

בשנת 1940 חדל כבר מיי להיות חבר במפלגה הקומוניסטית, אך משנחשף לדוח"ות אודות האפשרות שגרמניה תהיה מסוגלת לבנות פצצת אטום, אזי למרות שלא היה יותר חבר במפלגה הקומוניסטית, האמין כי יש לחלוק את המידע על פיתוח הנשק הגרעיני עם ברית המועצות, בעלת בריתה של בריטניה במלחמה. הוא עשה זאת בכך שסיפק דוגמאות של אורניום-235 ו-אורניום-233 ללויטננט פאבל אנגלוב, איש הגה-אר-או, המודיעין הצבאי בקנדה. כמו כן צילם מיי מסמכים סודיים, כולל מסמכים אמריקאיים והעבירם לאיש הקשר. לאחר סיום המלחמה בספטמבר 1945 שב מיי לבריטניה. עוד בקנדה תדרך אותו איש הקשר, בדבר הסידורים להמשך המגעים החשאיים עם המודיעין הסובייטי שיתקיימו ליד המוזיאון הבריטי לונדון.

## משפטו
ב-5 בספטמבר 1945 ערק למערב איגור גוזנקו, פקיד הצופן בשגרירות ברית המועצות באוטווה בירת קנדה, וחשף את פעולות הריגול הסובייטי במדינות המערב. גילוייו הובילו למעצרו של מיי במרץ 1946 ולחקירתו על ידי ה-MI5, שירות הביטחון הבריטי. בחקירתו הודה לבסוף כי ריגל לטובת הסובייטים. מיי הועמד לדין בלונדון באשמת ריגול, וב-1 במאי 1946 נדון על פי הודאתו לעשר שנות מאסר עם עבודת פרך. לאחר שש שנות מאסר שוחרר מיי ממאסרו בשנת 1952 בגין התנהגות טובה. עם שחרורו הצהיר כי העביר את המידע לסובייטים משום שראה בכך "תרומה לביטחון האנושות".

## שארית חייו
לאחר שחרורו לא הצליח מיי להשיג משרה באחת האוניברסיטאות בבריטניה. בשנת 1963 הוא מצא משרה באוניברסיטה של גאנה בעקבות המלצה של ג'ון דזמונד ברנל. ברנל, קריסטלוגרף ופיזיקאי שייעץ לגאנה להקים את רשת החינוך הגבוה לאחר קבלת העצמאות מבריטניה, היה שותף לדעותיו הפוליטיות של מיי. מיי הועסק באוניברסיטה של גאנה כפרופסור לפיזיקה. בשנת 1978 חזר לבריטניה. אלן נאן מיי נפטר בשנת 2003. עד למותו לא הביע כל חרטה על פעולות הריגול שלו.

## לקריאה נוספת
*
*

## קישורים חיצוניים

* אלן נאן מיי באתר Spartacus.
* אלן נאן מיי באתר Spymuseum.
* "האיש שגנב את האורניום" פרק מתוך ספרו של אלן מורהד "מרגלי האטום" שהתפרסם במעריב ב-19.1.1953.
* "משפטו של אלן נאן מיי" פרק נוסף מן הספר שהתפרסם במעריב ב-20.1.1953.
* מרגל האטום הבריטי לאוניברסיטת גאנה דבר 16.1.1962.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בריטים שריגלו למען ברית המועצות
קטגוריה:פיזיקאים בריטים
קטגוריה:עובדי פרויקט מנהטן
קטגוריה:מרגלים במלחמה הקרה
קטגוריה:תוכנית הגרעין של ברית המועצות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1911
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2003
האמפיתיאטרון הרומי בפולה

שמאל|ממוזער|250px|האמפיתיאטרון הגדול מבט מלמעלה
250px|ממוזער|האמפיתיאטרון בשעת ערב
**האמפיתיאטרון הרומי בפּוּלָה** ממוקם בעיר פולה שבמחוז איסטריה, קרואטיה. אמפיתיאטרון זה הוא האמפיתיאטרון השישי בגודלו בכל העולם.

## היסטוריה
### [[העת העתיקה]]
המבנה נבנה בין 27 לפנה״ס-68 לספירה, כשהעיר נהייתה למרכז אזורי של הרומאים ונקראה *פיאטס ג'וליה*, מחוץ לחומות העיר, לאורך *ויה פלאביה*, דרך שחיברה בין העיר פולה לרומא ועברה באקוויליה. המבנה נבנה לראשונה מעץ בתקופת שלטונו של אוגוסטוס ושוב פעם מאבן בתקופת שלטונו של קלאודיוס.
המבנה נותר בשימוש עד המאה ה-5, כשהונוריוס אסר על קרבות גלדיאטורים במקום. במאה ה-5 אנשים מקומיים החלו לשדוד אבנים ממבנה האמפיתיאטרון, עד שבמאה ה-13 הפטריארך של אקוויליה אסר על שוד של אבנים מהמבנה.

### שימוש מאוחר
בימי הביניים שימש פנים המבנה לרעייה ולירידים ימי ביניימים. ב-1583 הרפובליקה של ונציה הציעה לפרק את המבנה ולבנות אותו מחדש בתוך ונציה. השימוש האחרון במבנה כמקור לאבן, היה בשנת 1709, כשנלקחו מן המבנה אבנים למגדל פעמונים השייך לקתדרלה של פולה.

### כיום
האמפיתיאטרון משמש לקונצרטים רבים, בין המופיעים או אלה שהופיעו במקום נמנים אנדראה בוצ'לי, אלטון ג'ון, מאנו צ'או ועוד רבים.

## פנורמה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פולה: מבנים
פולה
קטגוריה:קרואטיה: מבנים רומיים
ינוח (עיר מקראית בגליל)

**יָנוֹחַ** הייתה עיר בגליל בתקופת ממלכת ישראל. היא נזכרת בתנ"ך כמקום שתושביו הוגלו לאשור.

## ינוח במקרא
ממוזער|מסלולי מסעות הכיבוש וההגליה של תגלת פלאסר השלישי

ינוח נזכרת פעם אחת בתנ"ך. בספר מלכים מסופר כי בתקופת פקח בן רמליהו מלך ישראל, כבש אותה תגלת פלאסר השלישי מלך אשור:

## זיהוי העיר
[ממוזער|חורבת גוב מעט ממזרח ל[יאנוח-ג'ת שבגליל המערבי. במקום נמצאו ממצאים מתקופת הברונזה (הכנענית) והברזל (הישראלית), ויש המזהים את המקום כאתר של העיר יָנוֹחַ המקראית.]] 
[ממוזער|קברים מהתקופה הרומית-ביזנטית במאוזוליאום יד-חזקיה בגבעת השוקת שליד [כפר גלעדי, שם מזהה קפלן את ינוח]] 

הארכאולוג לואי-איג ונסאן, הציע לזהות את ינוח עם "תל אַ-נַעְמֶה" שבעמק החולה. ונסאן שיער שהשם ינוח הוא הצורה העברית של השם הכנעני ינועם שהופיעה בכתובות מצריות מתקופת הברונזה המאוחרת. אחרים דחו זיהוי זה בטענה שאין דמיון בשם בין ינוח ל"נעמה". 

היו שהציעו לזהות את ינוח בכפר "ינוח" בלבנון, 10 קילומטר מזרחית לצור.

במאה ה-20 הוצע על ידי קליין, לזהותה בין תרשיחא ליאנוח-ג'ת, באתר שבו נערכו חפירות ארכאולוגיות ונמצאו ממצאים מתקופת הברונזה ותקופת הברזל. יוחנן אהרוני תמך בזיהוי זה וטען שהיא תואמת את הרשימות האנליסטיות של תגלת פלאסר השלישי שנמצאו בכלח הכוללות, לשיטתו, שמות ערים מאזור עכו. 

החוקר יעקב קפלן הציע לזהות את ינוח בתל הנמצא בין תל אבל בית מעכה לתל קדש, שזוהו בהתאם עם "תל אבל" ו"תל קדיס" שבגליל העליון, בהתאם לסדר הערים בפסוק. קפלן זיהה את ינוח עם תל הנמצא ב"גבעת שוקת" שליד כפר גלעדי, אשר לא הרחק ממנו קיים אתר הלניסטי רומי בשם **ח'רבת ניחא**, הנזכר כבר במפת הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל. על פי הצעתו של קפלן, השם של ינוח נדד מגבעת שוקת אל "ח'רבת ניחא", מרחק של כקילומטר וחצי.

## לקריאה נוספת
* הערך: ינוח, **לכסיקון מקראי**, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 355. 
* יוחנן אהרוני, **אטלס כרטא לתקופת המקרא**, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמ' 94.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:הגליל
קטגוריה:יאנוח-ג'ת
אולימפיאדת החורף 1940

**אולימפיאדת החורף 1940** הייתה אולימפיאדה אשר בוטלה עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה. היא הייתה אמורה להיות אולימפיאדת החורף החמישית.

## היסטוריה
אירוח האולימפיאדה נמסר לסאפורו שביפן בישיבת הוועד האולימפי הבינלאומי ה-36, שנערכה בוורשה ב-9 ביוני 1937. סאפורו התמודדה על אירוח האולימפיאדה מול סנט מוריץ שבשווייץ, שאירחה את אולימפיאדת החורף ב-1928 ומול גרמיש פרטנקירשן שבגרמניה, שם נערכה אולימפיאדת החורף ב-1936. האולימפיאדה נועדה להיערך בסאפורו מה-3 ועד ה-12 בפברואר 1940. 

יפן ויתרה על אירוח האולימפיאדה בעקבות פרוץ מלחמת סין-יפן ב-1938, וב-15 ביולי אותה שנה החליט הוועד האולימפי הבינלאומי על העברתה לסנט מוריץ. בהמשך התגלעה מחלוקת בין הוועד האולימפי הבינלאומי לשלטונות שווייץ בנוגע להשתתפות גולשי סקי מקצועיים במשחקים. בעקבותיה החליט הוועד ב-9 ביוני 1939 להעביר את האולימפיאדה אל העיר המתחרה השלישית במכרז האולימפי, גרמיש-פרטנקירשן. היא נועדה להיערך שם מה-2 ועד ה-11 בפברואר 1940.

בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה, והגם שגרמניה התעקשה שבכוונתה לארח את המשחקים, בוטלו המשחקים על ידי הוועד האולימפי בנובמבר 1939 ומשחקי החורף האולימפיים הושעו ולא התחדשו אלא ב-1948, אז הם נערכו בסנט מוריץ.

סאפורו אירחה את אולימפיאדת החורף ב-1972.

## ראו גם
*אולימפיאדת הקיץ 1940
*אולימפיאדת הקיץ 1944
*אולימפיאדת החורף 1944

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:1940 בספורט
1940
קטגוריה:יפן: אולימפיאדות
קטגוריה:שווייץ: אולימפיאדות
קטגוריה:גרמניה: אולימפיאדות
חורף 1940
קטגוריה:סאפורו: ספורט
קטגוריה:סנט מוריץ
אי שם באפריקה

**אי שם באפריקה** (בגרמנית: *Nirgendwo in Afrika*) הוא סרט גרמני משנת 2001, שבוים על ידי קרולינה לינק ותסריטו עובד מספרה האוטוביוגרפי של שטפני צווייג באותו השם. הסרט זכה, בין השאר, בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.

## עלילה
השנה היא 1938. בני משפחת רדליך היהודית - האב ולטר, עורך דין במקצועו, אשתו יֶטֶל ובתם רגינה - עוזבים את גרמניה עקב רדיפות הנאצים ומשאירים את קרוביהם מאחור. הם עוברים לקניה, שם מקבל ולטר משרה כמנהל חווה נידחת. יטל מתקשה להסתגל לחייהם החדשים, אך רגינה מתאימה עצמה במהירות, לומדת את שפת המקום ומתחברת עם הטבח הקנייתי שלהם, אוֹבוּר. בני הזוג עוברים משבר בחיי הנישואין שלהם עקב המעבר. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, מרוכזים כל יוצאי גרמניה על ידי השלטון הבריטי במחנה מעצר. יטל ובתה חוזרים לביתם אחרי שולטר מתגייס לצבא הבריטי. נשלח אליהם מכתב מאירופה, בו מספרים להם בני משפחתם שנותרו מאחור כי הם עומדים להיות מגורשים לפולין. רגינה עוזבת את החווה כדי ללמוד בפנימיה. לאחר סיום המלחמה, מחליט ולטר לחזור לארצם ומגיש בקשה לקבל משרת שופט בגרמניה הבתר-מלחמתית.

## שחקנים
*לאה קורקה - רגינה הקטנה
*קרולינה אקרץ - רגינה הנערה
*מראב נינידזה - ולטר רדליך
*יוליאנה קהלר - יטל רדליך
*סידדה אוניולו - אובור
*מתיאס האביק - זיסקינד
*גרד היינץ - סבא מקס
*מריטה הווארת - ליזל
*רגינה צימרמן - קתה
*אנדרו סאקס - מר רובנס
*דיאן קין - גברת רובנס

## הפקה
תסריט הסרט התבסס, בשינויים מסוימים, על אוטוביוגרפיה תחת אותו השם שכתבה העיתונאית וסופרת הילדים שטפני צווייג, שבהיותה ילדה בת חמש עזבה את גרמניה לקניה יחד עם אביה ואמה עקב היותם יהודים. הם שבו לארץ לאחר המלחמה.

לבמאית קרולינה לינק הוצע לצלם את הסרט בדרום אפריקה, מטעמים טכניים, אך היא החליטה שעל מנת לשמור על נאמנות לספר על הניצבים להיראות ולהשמע כילידי קניה. הסרט צולם בכפר מוּקוּטַני, לא הרחק מאגם ברינגו  שבצפון המדינה. צוות ההפקה הקים קרן לסיוע לתושבי הכפר, על מנת לממן להם טיפול רפואי ולדאוג לאספקת מים נקיים. הם גם דאגו לסלול כביש למקום.

## קבלת הסרט
הסרט זכה בפרס הקהל ובפרס על ההפקה הטובה ביותר בטקס פרסי הקולנוע של בוואריה, כמו גם בפרסים בפסטיבלים של בורדו והמפטונס; בפרס חבר המושבעים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי קרלובי וארי; בפרסי הסרט, הבמאי, הפסקול ושחקן המשנה הטובים ביותר בטקס פרסי הקולנוע של גרמניה (פרסי ה'לולה') ובפרס החוויה היהודית לסרט העלילתי בפסטיבל הקולנוע ירושלים ה-19. הוא היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר וזכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 2003.

סטיבן הולדן, מבקר הניו יורק טיימס, תיאר את 'אי שם באפריקה' כ"סרט נאה המעניק הן לנוף והן לחיים הקולוניאליים אלגנטיות של אלבום תמונות." מבקר הסרטים של השיקגו סאן-טיימס, רוג'ר איברט, כתב כי "כל כך נדיר הוא למצוא סרט כמו זה, בו אתה נשאב אל תוך הסיפור." באתר 'Rotten Tomatoes', 86% מהביקורות כלפי הסרט חיוביות.

## קישורים חיצוניים
* 

* הסרט באתר 'הבמה'
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הזר הטוב
קטגוריה:סרטים גרמניים משנת 2001
קטגוריה:סרטים בגרמנית
קטגוריה:סרטים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטי קרולינה לינק
פארק איביראפוארה

שמאל|ממוזער|250px|פארק איביראפוארה
**פארק איביראפוארה** (בפורטוגזית: **Parque Ibirapuera**) הוא פארק ציבורי גדול השוכן בעיר סאו פאולו, בברזיל. שטחו של הפארק הוא 1.5 קמ"ר והוא השלישי בגודלו מבין הפארקים שבעיר.

בפארק ממוקם מוזיאון אפרו ברזיל.
## קישורים חיצוניים
 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סאו פאולו
איביראפוארה
קטגוריה:מבנים שתכנן אוסקר נימאייר
רב יהודה בר שילא

**רב יהודה בר שילא** הוא אמורא ארץ ישראלי בדור הרביעי.

הוא מוסר מאמרותיו של רבי אסי, תלמידו של רבי יוחנן בשם רבו: .

ההלכות שמסר רב יהודה בר שילא מועטות. כלל יסודי בהלכות שניות לעריות נמסר על ידו: , כלומר כל אדם שאם הוא היה נקבה הוא - היא הייתה אסורה מהתורה, גזרו על אשתו ואסרו אותה. ככלל זה זכה לתמיהה רבתי על ידי רבא, מכך שידוע שאשת חמיו מותרת למרות שחמותו אסורה מהתורה, ואשת בן חמיו (אשת גיסו) למרות שבת חמותו (אחות אשתו) אסורה מהתורה, כמו כן אשת בנו חורגו (בן אשתו) מותרת למרות שבת אשתו אסורה ("את אשה ובתה לא תיקח"), ועל כן סייג רבא את הכלל וקבע שתקנה זו תוקנה רק על קרובות שהקשר המשפחתי בינו לבינה הוא על ידי קשר נישואין אחד, כמו אשת אחיו של אמו מצד אמה, שהדוד עצמו הוא קרוב משפחה אמיתי ואשתו הצטרפה למשפחה על ידי נישואין, ולא אסרו אשת חמיו, שהיא הצטרפלה למשפחת חמיו על ידי נישואין, וגם חמיו עצמו הצטרף למשפחת קרוביו על ידי נישואין.

כלל נוסף בהלכות מקווה נמסר על ידו: הוא פירש את המשנה , כלומר מקוה שיש בה ארבעים סאה בדיוק, ואדם הוסיף לתוכה יין או מים (ראו להלן) בכמות של סאה ואחר כך נט מתוכה מים בכמות שסאה, המקווה כשר ואין בעיה בכך שכעת ישנם רק שלושים ותשעה סאה מי גשמים. על כך פירש רב יהודה בר שילא בשם רב אסי בשם רבי יוחנן, שדין זה אמור דווקא , מכיוון שרוב המקווה הוא מי גשמים נחשב הדבר כאילו כולו עשוי ממי גשמים. הפרשנות הרווחת היא שמדובר באדם שהוסיף למקווה יין או משקה אחר, אבל אם אדם הוסיף לתוך המקווה מים שאובים נהפכים המים להיות מים כשרים ודינם כמי גשמים, על ידי דין זריעה. כלל נוסף שמסר בשם רב אסי שמסר משם הוא רבי יוחנן הוא בהלכות מוקצה.

בסוף ימיו ירד רב יהודה בר שילא לבבל.
## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:תלמידי רבי אסי
קטגוריה:יורדים מארץ ישראל
ידידיה טיאה וייל

ממוזער|שמאל|200px|רבי ידידיה טיאה וייל - תחריט נחושת מהמאה ה-18
רבי **ידידיה טיאה וַיְיל** (בגרמנית: **Tia Weil**; י' בתשרי ה'תפ"ב, 30 בספטמבר 1721 – י"ז בתשרי ה'תקס"ו, 10 באוקטובר 1805) היה רב העיר קרלסרוהה, בנו של "הקרבן נתנאל", ותלמידו של הרב יהונתן אייבשיץ.

## תולדותיו
ידידיה נולד בליל יום הכיפורים (י' בתשרי) ה'תפ"ב (1721) בפראג, לאביו הרב נתנאל וייל.
עד גיל עשר למד אצל אביו ואחר כך למד בישיבתו של הרב יהונתן אייבשיץ. בשנת ה'תק"ג עזב את פראג ונסע לברסלאו, לאחר שרבו הרב אייבשיץ עזב שנה לפני כן את העיר ונסע למץ.

בשנת ה'תק"ד חזר לפראג ונשא את גיטל בת רבי יעקב איגר ראש הקהל בפראג. בפראג למד גם אצל הנודע ביהודה.

בשנת ה'תקי"ד התמנה לרב באוטיץ , שם ישב ארבע שנים. באותה תקופה חלה בעיניו ונסע לעיירת המרפא קרלסבד להתרפא.

בשנת ה'תקי"ח חזר לפראג ושהה שם חמש שנים.
באלול ה'תקכ"ג (1763) נסע עם אחיו אליעזר ליפמן לקרלסרוהה, מקום כהונת אביהם. כשנפטר אביו בל' בניסן ה'תקכ"ט (מאי 1769), התמנה לרב העיר; בתחילה סירב, אך בשבועות ה'תק"ל (1770) התרצה והנהיג את הקהילה עד יום מותו.

בי"ט בטבת ה'תקמ"ח (1787) נפטרה אשתו גיטל, והוא נישא לשיינכא בת מרדכי אופנהיים. באותה שנה נפטרה גם היא, והוא נשא אישה שלישית: פראדא בת גבריאל ממנהיים, שגם היא נפטרה לאחר זמן מועט בשנת ה'תקס"א.

הרב וייל נפטר בי"ז בתשרי (חול המועד סוכות) ה'תקס"ו (1805), ונקבר ליד קבר אביו בקרלסרוהה.

בין בניו: הרבנים אברהם וייל רב בזולצבורג (1754–1831) ונתן וייל (1756–1829).

## ספריו
[שמאל|ממוזער|150px|[הגדה של פסח עם ביאורו מרבה לספר]]
בחייו של וייל נדפס רק ביאורו להגדה של פסח, וזאת בעילום שמו והוא אף נתן הסכמה לספר. שאר ספריו נותרו בכתב יד, וחלקם יצא לאור בשנות השבעים ואילך של המאה העשרים.

אביו, הקרבן נתנאל, מביא מחידושי בנו מספר פעמים בספרו.

* הגדה של פסח עם ביאור **המרבה לספר**, קארלסרוא, דפוס פילטא עפשטיין, הירש ווירמייש, תקנ"א. נדפס מחדש בירושלים תשס"ב, על ידי הוצאת המוסד ע"ש שמואל ואודט לוי
* **שו"ת רבי ידידיה טיאה ווייל**, גנוזות, ירושלים, 1983
* **חידושים על [[מסכת נדה]]**, מכון אהבת שלום, ירושלים, תשס"ג
***גנזי המלך**, חדושים על מסכת מגילה ועל הלכות מגילה להרמב"ם, ירושלים, תשל"ז
***ברכת יום טוב**, חידושים וביאורים על מסכת ביצה, גנוזות, ירושלים, תשל"ז
* **אדני כסף**, חידושים וביאורים על מסכת קידושין, גנוזות, ירושלים, תשל"ט
* **לבושי בדים**, נדפס על ידי הרב ראובן מרצבך
***[[s:רטיות הגוף|רטיות הגוף]]**, פירוש על לימוד היפוקראט, בכתב יד, שנת תקל"ט

## לקריאה נוספת

* Birgit E. Klein, 'R. Jedidja genannt Tia Weil (1721-1805). herausragender Rabbiner und Gelehrter Badens im Übergang zur Moderne,' in: *Jüdisches Leben in Baden, 1809 bis 2009. 200 Jahre Oberrat der Israeliten Badens, Festschrift*; Hrsg. von dem Oberrat der Israeliten Badens, Ostfildern: Thorbecke, 2009, S. 45-55. 


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:רבנים גרמנים
ידידיה
קטגוריה:פרשני הגדה של פסח
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:קרלסרוהה: אישים
קטגוריה:ילידי 1721
קטגוריה:נפטרים ב-1805
רוברט בלפור

**רוברט בלפור** (באנגלית: **Robert Belfour**; 11 בספטמבר 1940 - 24 בפברואר 2015) היה מוזיקאי בלוז, נגן גיטרה וזמר-יוצר אמריקאי. המוזיקה שלו מושרשת עמוק במסורת "היל קאנטרי בלוז", סוגת בת של הקאנטרי בלוז האופיינית לצפון מיסיסיפי. נגינתו מאופיינת, בין היתר, בכיוון ייחודי של הגיטרה.

בלפור נולד ברד בנקס  שבצפון מיסיסיפי. אביו לימד אותו גיטרה בגיל צעיר והוא המשיך ולימד את עצמו לאורך השנים והיה מושפע מנגנים ויוצרי בלוז שפעלו גם הם בצפון מיסיסיפי, דוגמת מיסיסיפי פרד מקדואל, אות'ה טרנר, אר אל ברנסייד ובמיוחד ג'וניור קימברו. אביו נפטר כאשר היה בן 13 ויחד עם אמו הוא נאלץ להשקיע את רוב זמנו בפרנסת המשפחה. ב-1959 נשא לאישה את נורין נורמן ועבר לגור בממפיס, טנסי, שם עבד בבניין במשך 35 שנים. בשנת 1980, החל לנגן ברחוב "בייל" המפורסם. ב-1994 השתתף באלבום אוסף שנשא את השם: "The Spirit Lives On, Deep South Country Blues and Spirituals in the 1990". האלבום הוצא על ידי המוזיקולוג דייוויד אוונס  לבלפור היו שמונה מתוך עשרים הקטעים המוזיקליים שבאלבום. בשנת 2000 הוציא בלפור בחברת "fat possum" את אלבומו הראשון, "What's Wrong With You". ב-2003 יצא אלבומו השני, "Pushin' My Luck", וזכה לביקורות חיוביות. הוא לא היה מוכר במיוחד בארצות הברית וזכה לאהדה בעיקר באירופה לשם נסע בשנותיו האחרונות להופעות.
בשנת 2012 הגיע רוברט בלפור לישראל להופעה יחידה.

## קישורים חיצוניים

* הדף של רוברט בלפור בחברת "fat possum" 
* ריאיון עם רוברט בלפור (2007) 
* 
* 
* הבלוז של רוברט בלפור בקרוב בישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאי בלוז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
הררזאורוס

**הררזאורוס** (שם מדעי: *Herrerasaurus*) הוא סוג של דינוזאור קדום שהתקיים בתקופת הטריאס העליון שלפני 231.4 מיליון שנה. הסוג תואר ב-1936 ונכלל בו מין יחיד – *Herrerasaurus ischigualastensis*. הוא נקרא על שם "רכס הררה", רכס הררי הסמוך לאיסצ'יגואלסטו בצפון ארגנטינה, בהם הוא התגלה לראשונה.

## מאפיינים
ההררזאורוס הוא מהדינוזאורים הקדומים ביותר שחיו. ככל הנראה הוא היה תרופוד, מאחר שהוא חולק תכונות פיזיות רבות עם תרופודים מאוחרים יותר, כגון האלוזאורוס. עם זאת בדומה לשאר ההררזאוריים הוא חולק תכונות רבות גם עם דמויי זאורופודים.

אורכו של ההררזאורוס נע בין 3 ל-6 מטר, אורך הגולגולת כ-60 ס"מ ומשקלו כ-210 ק"ג. הוא היה טורף מהיר ויכל לרוץ במהירות 40 קמ"ש, עם לסתות שיכלו לכרסם עצמות.

## בתרבות
*ההררזאורוס מופיע בסרטי פארק היורה רק על מפה בפארק היורה, נוסף על גולגולת במוזיאון בעולם היורה: נפילת הממלכה. לא נראו פרטים חיים אך הם נמצאו בפארק עד שהוא נהרס. עם זאת הם נראים בפארק היורה: המשחק, ליד רכבת הרים. בנוסף הם נראים במשחקים: פארק היורה 3: בניית פארק, Jurassic World Evolution 2, Jurassic World Evolution ו-"LEGO Jurassic World".
*ההררזאורוס נראה בפרק השלישי בתוכנית הטבע הדינוזאורים! ובסדרה פלאווורלד.
*הוא נראה גם בספר העולם שאבד של ארתור קונאן דויל עם מראה דמוי דילופוזאורוס.
*הוא נראה באחד מפרקי הסדרה המסע לעמק החלומות.
*נראה גם במספר משחקי מחשב כמו: Zoo Tycoon הראשון ו-"The Isle".

## גלריה

Herrerasaurus ischigualastensis Illustration.jpg|שחזור
Herresaurus.png|איור
ROM 42 - Carnívoro (14172924689).jpg|שלד
Herrerasaurus IMG 9435.jpg|שלד


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1963
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אוסוולדו רייג
קטגוריה:הררזאוריים
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1963
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בטריאס עליון באמריקה הדרומית
מיסעה

**מִסָּעָה** היא חלק הדרך או הכביש המיועד למעבר כלי רכב גלגליים ובפרט לכלי רכב מנועיים כגון מכוניות או משאיות, באותו אופן שמדרכה היא החלק בדרך המיועד להולכי רגל. לרוב מיסעה בנויה על פני הקרקע, אך מיסעות יכולות להיות גם חלק של מבנה כמו בגשר או בתוך חניון רב קומתי.
ממוזער

## סוגי מיסעות מודרניות
מחלקים את המיסעות המודרניות לשלושה סוגים על פי השכבה הנושאת שלהם, כלומר על פי השכבה העליונה עליה נעים כלי הרכב:
*מיסעה קשיחה - מיסעה שהשכבה הנושאת שלה עשויה בטון מזוין
*מיסעה גמישה - מיסעה שהשכבה הנושאת שלה עשויה אספלט
*מיסעה מרוצפת - מיסעה שהשכבה הנושאת שלה היא ריצוף מאריחים טבעיים או מלאכותיים

## מבנה
שמאל|ממוזער|450px|מבנה מיסעה אופייני לכבישים בסביבת קרקע טבעית
מרבית המיסעות בנויות על גבי קרקע טבעית. מיסעות אלו מורכבות ממספר שכבות, כאשר השכבה העליונה היא השכבה הנושאת והשכבה התחתונה נקראת שכבת שתית שהיא שטח המגע של המיסעה עם הסביבה הקיימת, שבדרך כלל היא אדמה טבעית בלתי מופרת. מעל השתית מונחות מספר שכבות של חומרים גרנולריים שונים. השכבות הללו נקראות בשם מבנה המיסעה. השכבה העליונה במבנה המיסעה נקראת "השכבה הנושאת". השכבה הנושאת קובעת את אופי המיסעה.

קטגוריה:הנדסה אזרחית
קטגוריה:תשתיות תחבורה
אבראג' א-סאעה

**אבראג' א-סאעה** (בערבית: **أبراج الساعة**, בתרגום חופשי: **מגדלי השעון**; תחילה נקראו **אבראג' אל-בית**, בערבית: **ابراج البيت**, **מגדלי הבית**) הוא קומפלקס מבנים בעיר מכה שבערב הסעודית. הקומפלקס, הנמצא בבעלות ממשלתית סעודית, כולל 7 גורדי שחקים. הבניין המרכזי, הנקרא גם "מלון מגדל השעון המלכותי במכה", מחזיק בשיא גינס, בכך שנמצא עליו השעון הגדול בעולם. את המגדלים החלו לבנות בשנת 2004, והם הושלמו בשנת 2012.

המגדלים נמצאים בקרבת מסגד אל-חראם, המסגד החשוב ביותר באסלאם, המקיף את הכעבה.

## מגדל השעון
מגדל השעון, הוא גורד שחקים מגה גבוה והבניין הגבוה ביותר בקומפלקס. הוא בעל 120 קומות, וגובהו 601 מטרים. עם חנוכתו ב-2012, בניין זה היה השני בגובהו בעולם. נכון ל-2024 מקדים אותו ברשימת הבניינים הגבוהים בעולם בורג' חליפה ואחריו מרדקה 118 ומגדל שאנגחאי. במגדל פועל בין היתר בית מלון.

השעון שבמבנה הוא השעון הגדול בעולם: קוטרו 43 מטרים, גדול משמעותית מהשעון במגדל הביג בן שבלונדון.

## שאר המבנים בקומפלקס
בקומפלקס יש מספר בניינים בנוסף למגדל השעון: שני בניינים בגובה 279 מטרים, בעלי 58 קומות, נקראים "האג'ר" ו"זמזם", שני בניינים בגובה 232 מטרים, בעלי 61 קומות, נקראים "מקאם" ו"קִבְּלה", ושני בניינים בגובה 220 מטרים, בעלי 46 קומות, הנקראים "מַרְווה" ו"סַפה".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אבראג' אל-בית באתר המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית (CTBUH)

קטגוריה:מגדלי שעון
קטגוריה:אסיה: מגדלים
קטגוריה:מכה: מבנים
קטגוריה:שיאי גינס
קטגוריה:ערב הסעודית: גורדי שחקים
קטגוריה:מלונות גורדי שחקים
קטגוריה:אסיה: בתי מלון
קו החורף

שמאל|ממוזער|350px|קווי המגננה הגרמנים דרומית לרומא.
**קו החורף** היה השם הכולל לשלושה קווי מגננה שהקימו הגרמנים באיטליה בנובמבר 1943 במהלך מלחמת העולם השנייה. העיקרי מבין השלושה היה **קו גוסטב**, העובר לרוחבה של איטליה מעט צפונית מהיכן שנהר גריליאנו נשפך לים הטירני במערב, דרך הרי האפנינים לעבר החוף האדריאטי בקרבת נהר סאנגרו במזרח. מרכז הקו, החוצה את הכביש צפונה לרומא (כביש 6) הוקם מסביב להרים מאחורי העיירה קאסינו ובכללה גם מונטה קאסינו, עליה עמד מנזר בנדיקטי עתיק ששלט על הכניסה לעמק הלירי (דרך מרכזית לרומא), ומונטה קהירו שנתנה למגינים תצפית מצוינת מפני התקפה אפשרית המגיעה מכיוון עמק הלירי.

בצד המערבי של האפנינים הוקמו שני קווי הגנה משניים: "קו ברנהרדט" מדרום לקו גוסטב ו"קו אדולף היטלר"
מרחק של 5 קילומטר בערך צפונית משם. קו החורף חוזק בשוחות ירי, בונקרים מבטון, עמדות מקלעים, גדרות תיל ושדות מוקשים. הוא היה לקו המגננה החזק ביותר של הגרמנים מדרום לרומא. כ-15 דיוויזיות גרמניות איישו את הקו. קו החורף החזיק מעמד כשישה חודשים בהם הגרמנים הדפו את כוחות בעלות הברית בקרבות המפורסמים על מונטה קאסינו ואנציו והוא נפרץ לבסוף על ידי בעלות הברית במאי 1944.

## ראו גם
*קרב מונטה קאסינו
*הזירה האיטלקית במלחמת העולם השנייה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זירת דרום ומרכז אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:איטליה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: מערכות ביצורים
Abiword

**אביוורד** (**Abiword**) הוא מעבד תמלילים חופשי המופץ תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו הזמין להורדה במגוון רחב של מערכות הפעלה ואשר נפוץ כחלופה ל-Microsoft Word.

התוכנה אשר כוללת את רוב הפיצ'רים הדרושים לעיבוד תמלילים ומתאפיינת בפשטות ממשק המשתמש ובדרישות מערכת נמוכות המאפשרים את הפעלתה במחשבים הנחשבים מיושנים. התוכנה מסוגלת לטעון ולשמור קבצים בפורמטים רבים, בהם הפורמטים הנפוצים של מסמכי Microsoft Word ושל OpenOffice.org.

במקור התוכנה פותחה על ידי חברת SourceGear Corporation. אף על פי כן, לבסוף החברה החליטה להפסיק את פיתוח התוכנה, ומאז היא מפותחת על ידי צוות מתנדבים כחלק מפרויקט AbiSource אשר ממוקד בפיתוח תוכנות משרדיות חופשיות שונות.

מקורו של השם "AbiWord" הוא מהמילה הספרדית "abierto" שמשמעותה "פתוח".

## היסטוריית גרסאות
* Abiword 0.1  - 1 בדצמבר 1998 
* Abiword 0.7  - 19 במאי 1999 
* Abiword 0.9  - 31 ביולי 2001
* Abiword 1.0  - 18 באפריל 2002
* Abiword 2.0  - 15 בספטמבר 2003
* Abiword 2.2  - 3 בדצמבר 2004
* Abiword 2.4  - 3 בספטמבר 2005
* Abiword 2.6  - 24 במרץ 2008
* Abiword 2.8  - 27 באוקטובר 2009

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:מעבדי תמלילים
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:GTK+
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1998
פפאין

[שמאל|ממוזער|250px|פפאין מ[פפאיה]]
**פפאין** הוא אנזים מסוג ציסטאין פרוטאז שמקורו בפפאיה.

האנזים בעל תכונות של אנדופפטידאז (פרוטאז המפרק קשרים פפטידים שלא בקצוות של חלבונים), אמידאז (אנזים המשמש כזרז להידרוליזה של אמידים) ושל אסטראז (מפרק אסטרים לחומצה ואלכוהול). האנזים מכיל בין 212–218 חומצות אמינו והוא בנוי משרשרת פוליפפטידית אחת עם שלושה קשרים דיסולפידים וקבוצת sulfhydryl.

המחקר הראשון שהוביל לחקר הפפאין, התבצע ב-1873 והתפרסם בעלון הרפואי בקולקטה תחת השם "השפעת כושר ההמסה של מיץ הפפאיה על פרטי מזון חנקניים". האנזים זוהה ובודד בין השנים 1950 ל-1960. הוא האנזים השני שעבר התגבשות (Crystallization) והציסטאין פרוטאז הראשון שהתגלה. חקר הפפאין עזר רבות בהבנת האנזים כחלבון והחל משנת 1991 נחקר ביתר הרחבה.

הפפאין משווק בדרך כלל כאבקה לריכוך בשר. ילידי דרום אמריקה משתמשים בפפאין לריכוך בשר במשך אלפי שנים. ברפואה הטבעית משתמשים בו לטיפול במערכת העיכול משום יכולתו לפרק חלבונים.

בשנת 2008, הפפאין נאסר לשימוש בארצות הברית בצורה של משחות לטיפול ברקמה במצב של נמק שמופיעה בפצעים הנובעים מסכרת, פצעי לחץ וכן הלאה, בשל היותו "מסכן את בריאות הצרכנים" עקב תופעות של אנפילקסיס והלם אנפילקטי תוך 15 דקות מרגע השימוש במשחות, תופעות שהביאו לאשפוז בבית חולים ואף להגעה לחדרי מיון.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנזימים
קטגוריה:תוספי מזון
דעת (כתב עת)

**דעת - כתב עת לפילוסופיה יהודית וקבלה** הוא כתב עת בהוצאת המחלקה למחשבת ישראל באוניברסיטת בר-אילן.
כתב העת מוקדש למחקרים בתחום הפילוסופיה היהודית והקבלה. אלה נידונים מנקודות מבט שונות: פילוסופית, תאולוגית, תולדות הרעיונות, היסטורית, ביוגרפית, ביבליוגרפית, מחקר השוואתי וכיוצא באלה.

עורכו הראשון של **דעת** היה עמנואל לוינס, אותו החליף נחום אריאלי, ובמשך שנים רבות ערך את כתב העת פרופ' משה חלמיש. החל משנת 2016 עורכי דעת הם: דב שוורץ, אבי אלקיים וחנוך בן-פזי. כתב העת יוצא פעמיים בשנה. נכון ל-2015 יצאו 80 חוברות, חלקן חוברות כפולות או משולשות. ב-2015 נוסף כתב העת למאגר כתבי העת JSTOR.

בעבר נמנו עם חברי המערכת, בנוסף למשה חלמיש, הפרופסורים אפרים מאיר, דב שוורץ וחנה כשר. חברי המועצה המורחבת של כתב העת היו משה אידל, יעקב בלידשטיין, יוסף דן, שלום רוזנברג ואליעזר שביד.

## קישורים חיצוניים
* 
* מפתחות ורשימה המאמרים בחוברות
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניברסיטת בר-אילן: כתבי עת
קטגוריה:פילוסופיה יהודית
קטגוריה:ישראל: כתבי עת למדעי היהדות
רמי יהושע

**רמי יהושע** (נולד ב-25 באוקטובר 1959) הוא פרסומאי ואיש עסקים ישראלי. הוא הבעלים והיו"ר של קבוצת הפרסום "יהושע\TBWA", מגופי הפרסום הגדולים בישראל.

## ביוגרפיה
יהושע נולד וגדל בהרצליה. התגייס לצה"ל בשנת 1977 ושירת במגוון תפקידים ביחידת מודיעין קרבי וסיים את שירותו בדרגת סרן לאחר מלחמת לבנון הראשונה. ב-1986 סיים באוניברסיטת בר-אילן תואר ראשון במדעי המדינה וסוציולוגיה ובעל תואר שני ביחסים בינלאומיים. בתקופת לימודיו שימש עוזר מחקר והוראה בתחום מדעי המדינה.

את דרכו בתקשורת החל ב-1985 כאחד ממקימי העיתון חדשות. ב-1991 הפך לשותף במשרד הפרסום "בילצקי, ערמוני, יהושע", ובמאי 1994 הקים את משרד הפרסום "יהושע ושות'". בשנת 1997 רכשה חברת הפרסום האמריקאית TBWA (מקבוצת OMNICOM, קבוצת הפרסום הגדולה בעולם כיום שנסחרת ב) 25% מהחברה, ושמה שונה ל"יהושע\TBWA". בשנת 2022, יהושע וחברת לימה של לי מלאך יצרו שותפות לצורכי תוכן בדיגיטל.

בדצמבר 2021 פורסם באתר "המקום הכי חם בגיהנום" תחקיר העוסק בהטרדות מיניות שביצע יהושע בעובדות החברה. בעקבות התחקיר, השעה יהושע את עצמו מתפקידו בחברה, אך חזר לפעילות בה כעבור חודשים ספורים.

### פעילות חברתית
יהושע מכהן כחבר במספר ארגונים חברתיים, בהם אגודות הידידים של מכון ויצמן למדע, מרכז רפואי מאיר, מרכז רפואי רמב"ם, שיבא, האופרה הישראלית, אגודת בית חולים שניידר, מרכז רפואי רבין וחבר באקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. בנוסף רמי יהושע חבר בוועד המנהל של תיאטרון גשר.

החל מ-2007 היה חלק מצוות שביצע שינוי בחינוך בישראל במסגרת ועדת דברת.

ב-2008 הקים את תנועת "ישראלי אמיתי לא משתמט", המעודדת גיוס לצה"ל.

ב-2016 היה מפיק שותף בסרט "סופת חול", זוכה פרס אופיר לסרט הטוב ביותר, שנבחר לייצג את ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.

## קישורים חיצוניים

* 

* יהושע\TBWA - אתר האינטרנט של משרד הפרסום

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסומאים ישראלים
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
TheDraw

**TheDraw** הוא עורך קובצי טקסט חופשי עבור MS-DOS המאפשר ליצור אמנות ASCII ו-אמנות ANSI, בנוסף לאנימציות שמבוססות על קוד ASCII או קוד ANSI. העורך שימושי במיוחד בעת הפריחה של סצנת מערכות ה-BBS במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90, כאשר נעשה בה שימוש לצורך יצירה או שינוי של גרפיקות ואנימציות פשוטות המבוססות על קבצים בפורמט ANSI או ASCII.

העורך, אשר פיתוחו החל בשנת 1986, פותח על ידי איאן דייוויס. הגרסה היציבה האחרונה של העורך הייתה גרסה 4.63, אשר הופצה באוקטובר 1993.

TheDraw היה אחד מעורכי ה-ANSI הראשונים אשר אפשרו יצירת אמנות ANSI שגודלה מ-25 שורות. הגרסה האחרונה של התוכנה אפשרה לייצר אמנות ANSI בגודל של עד 100 שורות. בעורכים אחרים, כמו ACiDDraw התווספה האפשרות גם כן לייצר אמנות ANSI עם מכל ל-100 שורות - התוכנה ACiDDraw אפשרה לייצר אמנות ANSI המכילה עד 1,000 שורות).

כמו כן התוכנה מאפשרת גם לייצר אנימציית ANSI המוגבלת ל-50 שורות. רוחב העמודות נע בין 80 ל-160.

## קישורים חיצוניים
* TheDraw V4.63 - הורדה של TheDraw בגרסה 4.63
* ראיון עם יוצר התוכנה איאן דייוויס מ-26 במאי 1992

קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1986
קטגוריה:מערכות BBS
בעידנא דריתחא

**בְּעִדָּנָא** **דריתחא** הוא ביטוי בשפה הארמית. תרגום הביטוי הוא: בעת רוגז (בעידנא= בעת). בעברית בת זמננו משמש הביטוי להבעת חרטה על דברים שנאמרו בשעת כעס מפני ש"אין דנים אדם בשעת כעסו", אך במקור שימש הביטוי לתיאור זמן שיש בו כעס.

## מקור
הביטוי נזכר לראשונה בתלמוד, כך לדוגמה במסכת בבא קמא: , כלומר מתי שהוא ראה שיש זמן של התעוררות הדינים בעיר, ותושבי העיר מתו במלחמה, בדבר או ברעב, הוא סגר את חלונות הבית כנאמר בפסוק "עלה מוות בחלונינו" שמשם נראה שיש רשות למלאך המוות להיכנס לבית שחלונותיו פתוחים. 

וכן במסכת ברכות מסופר על רבי זירא שבעידנא דריתחא היה משליך את אדרתו מעליו כדי לא להיראות כחשוב אלא כעבד לפני רבו, ובזמן שלא היה עידנא דריתחא היה מתעטף בבגדים נאים.

## עונש
בתלמוד במסכת מנחות מופיע כי בזמן של "עידנא דריתחא" מענישים גם על ביטול מצוות עשה. על פי המסופר שם, המלאך הוכיח את רב קטינא על שביטל מצוות עשה של ציצית, ואמר לו כי אף על פי שבאופן רגיל אין מענישים על דבר כזה, בעידנא דריתחא מענישים גם על ביטול מצוות עשה. כך אף הובא בספרי הפוסקים כי על כל מצוות עשה שמבטלים, אם יש חיוב לקיימה (כמו במצוות ציצית) יש על כך עונש בעידנא דריתחא, גם אם על פי ההלכה אינו חייב לעשות את המצווה, כמו מצוות שילוח הקן לפי הדעה שאינו חייב לשלח את האם אם אינו חפץ לזכות בבנים.

יש שכתבו שדווקא בימים שהיו רגילים ללבוש בגדים שיש בהם ארבע כנפות, אזי מי שחיפש דרכים להיפטר ממצווה זו, נחשב לו הדבר לעבירה ולכן נענש, אך בימינו שבאופן רגיל אדם אינו לובש בגד של ארבע כנפות, אין הוא נענש על כך שלא חיפש דרכים להכניס את עצמו בחיוב המצוה.

## טעם
מספר פרשנויות ניתנו לכך שבעידנא דריתחא מענישים על ביטול מצוות עשה: 

* לדעת רבינו יונה הטעם שמענישים בעידנא דריתחא, הוא על כך שהאדם לא הביא את עצמו למצב שבו יחמוד לקיים כל מצווה שיוכל לקיים.  
* המהרש"א מפרש כי בעידנא דריתחא מענישים את הצדיקים על כך שלא הגנו על דורם, על ידי מצוות נוספות שיכלו לקיים ובכך להוסיף בזכויותיהם וזכויות הדור.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מילים וביטויים בארמית
נתקל פושע הוא

בהלכה, **נתקל פושע הוא** הוא כלל הלכתי בדעת יחיד שטבע רבי מאיר, ולפיו אדם שצעד ברחוב ונתקל בדבר מה ונפל, האחריות המליאה של המעשה ותוצאותיו מוטל עליו בלבד, כאילו עשאו בידיים. כלל זה מתייחס להלכות שונות בענייני מזיק וניזק ובכללי שומר חינם במשפט העברי.

המחלוקת בין רבי מאיר לשאר החכמים במשנה היא באדם שהלך במקום ציבורי ושם נתקל בדבר מה וכתוצאה מכך נשברו כליו. לפי רבי מאיר, היה לאדם להביט היטב ולהשגיח על עצמו שלא יפול, במקרה שהדבר אפשרי. אם כי גם רבי מאיר מודה שבמקרה של שיטפון שבו אין אפשרות לאדם לבדוק מה מונח על הקרקע, אם לא הייתה לאדם ברירה אחרת גם אם ללכת במקום שבו יש שיטפון, אין היתקלותו נחשבת לפשיעה, מכיוון שהוא אונס. 

המחלוקת המעשית היא כפולה: אחת עוסקת בחיוב תשלומין של האיש עצמו, הסבל לבעליו של החפץ, מדין שומר חינם או שומר שכר שפשע בשמירתו, והשנייה עוסקת בדיני מזיק וניזק, שאלה הנוגעת לאנשים שעברו במקום בשעת הנפילה וניזוקו משברי הכלי או החליקו על נוזל שהיה בתוך הכלי ונשפך, ונפלו. פרשנות זו שווה לאביי, רבי אלעזר ורבי יוחנן ושמואל. היחיד שחלוק עליה הוא רבא שסבור שכולם מודים ש"נתקל פושע הוא" והוא מפרש את המשנה בצורה אחרת

טעמו של רבי מאיר ושיטתו ההלכתית בנושא זה התפרשו על ידי שמואל שאף חידש על פי כך ש. חכמי הגמרא הסבירו כי במילים "מזיק הוא פושע הוא" מתכוין שמואל לרמוז כי הסיבה לכך שאדם ששוחט בהמה וגרם לה להיות טרפה על ידי שחיטה לא מקצועית נחשב למזיק, הוא לא רק בגלל שהוא נוטל על כך כסף, אלא בגלל ש"פושע הוא", כלומר אדם שלא נזהר די הצורך נחשב לפושע. פסק זה של שמואל גרם לפולמוס בקרב גדולי תלמידיו (ביניהם רב חמא בר גוריא) שלא הצליחו להבין את פסקו זה ומצאו לו סתירה הלכתית במקומות אחרים, ושמואל הקפיד על תלמידיו שלא דייקו את דבריו  שבכך רמז כי פסק זה נאמר לפי שיטת רבי מאיר שסבר ש"נתקל פושע הוא" מכיוון שגם אדם שלא נזהר די הצורך נחשב לפושע.

## קישורים חיצוניים
*בבא קמא דף כט – נתקל פושע באתר בית המדרש הווירטואלי ע"ש ישראל קושיצקי
*פרופ' אדמיאל קוסמן, נתקל פושע הוא באתר מט"ח
## הערות שוליים

קטגוריה:כללים ועקרונות במשפט העברי
קטגוריה:משפט עברי: דיני נזיקין
קטגוריה:רבי מאיר
יהושע\TBWA

שמאל|ממוזער|220px|לוגו יהושע\TBWA
**יהושע\TBWA** הוא משרד פרסום ישראלי.

## היסטוריה
המשרד הוקם בשנת 1994 על ידי רמי יהושע ונקרא בראשיתו "יהושע ושות'". ב-1997 רכשה ענקית הפרסום האמריקאית TBWA כ-25% ממניות החברה ושמה שונה ל"יהושע\TBWA".

בשנת 2005 יזם רמי יהושע יחד עם גיתם BBDO, את הקמת חברת המדיה TMF, שבראשה עומדים גיא שמחון ונבו כרמי.

במהלך שנת 2006 רכש משרד הפרסום יהושע 51% ממניות מור אינטראקטיב והפך אותה ל-TBWA\Digital. ב-2009 רכש רמי יהושע את כל המניות.

בשנת 2012 מונה מנכ"ל למשרד הפרסום ורמי יהושע התמנה ליו"ר "יהושע\TBWA".

בשנת 2013 רכש המשרד 33% מהמשרד "לעומק התודעה". שהוקם ב-2003 על ידי זיו פופלבסקי ואון גולדשטיין. במסגרת רכישת המניות הפכה 'לעומק התודעה' לחלק מקבוצת TBWA העולמית.

ב-2017 מונה יגאל ברקת, למנכ"ל החברה עד היום. ברקת בעל ניסיון עשיר בשיווק ואסטרטגיה והיה בין היתר סמנכ"ל שיווק בפרטנר וסמנכ"ל שיווק בישראכרט.

ב-2021 רמי יהושע השעה את עצמו מהחברה בעקבות תחקיר על הטרדות מיניות לכאורה מצידו. את מקומו מילא יגאל ברקת.

במרץ 2022 פרש יגאל ברקת מניהול יהושע TBWA.

במרץ 2022 הודיע רמי יהושע על מינויים חדשים בהנהלת החברה, לרבות מינוי מנכ"ל חדש, יניב פיינשניידר.

## פעילות החברה
במשרד הפרסום יהושע\TBWA מועסקים למעלה מ-150 עובדים ומשרדיה נמצאים בתל אביב. המשרד מייצג למעלה מ-50 מותגים.

חברת הבת Ocean Media היא זרוע הפרסום הדיגיטלי של יהושע\TBWA, כחברת אחות של TMF והנציגות הישראלית של OMD ושל PHD (חברות מדיה). אושן מדיה אחראית על אסטרטגיה, אקטיבציה ואנליזה של קמפיינים.

## פרסים

לאורך השנים זכה המשרד והעומדים בראשו בתארים ופרסים מקצועיים כגון: זכייה בעשרות פרסים בתחרות קקטוס הזהב (תחרות הפרסום הישראלית) ובטקס פרסי ה-Effie (תחרות פרסי אפקטיביות בשיווק ופרסום).

## קישורים חיצוניים

* אתר TBWA העולמי
*TMI
* מדיה ארטס לאב
* PHD Media

## הערות שוליים

קטגוריה:משרדי פרסום בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1994
אריאל כהן (במאי)

**אריאל כהן** (נולד ב-12 בפברואר 1975, א' באדר ה'תשל"ה) הוא מפיק, תסריטאי ובמאי קולנוע ישראלי, אשר היה פעיל בעיקר בתחום הקולנוע החרדי בעשור הראשון של המאה ה-21, בתור הבעלים של "האחים כהן וחצי". פרץ לתודעה הבינלאומית בשנת 2019 עם הסרט הגולם.

## ביוגרפיה
כהן נולד וגדל באשקלון. למד בבית ספר סיני אשקלון ומקיף הנרי רונסון אשקלון. שירת ביחידת המודיעין של חיל האוויר.

כהן סיים תואר ראשון במסלול קולנוע וטלוויזיה במכללה האקדמית ספיר. סרטו העלילתי הראשון היה "אופני הרעם", ב-2001. מאז יצר סרטים עלילתיים רבים בקולנוע החרדי, שזכו לחשיפה גם בתעשיית הקולנוע הישראלית. באותה תקופה שימש כצלם ראשי בכמה סרטי קולנוע של יהודה גרובייס ואחרים ובכמה מהם אף שיחק, דוגמת: נקמה יהודית 2: חטיפת אייכמן, נקמה יהודית 3: משימה בנפאל ואחים לנצח.

ב-2011, יצר את הסרט החרדי-נשי "טאקע מאמע" אשר השתתף בפסטיבל חיפה ונתמך חלקית על ידי קרן רבינוביץ. ב-2012, יצר את הסרט "תמונת ילדות" סרט המיועד לשני הקהלים - החרדי והכללי, בכיכובן של הדס קלדרון, מלי לוי, נטע ריסקין ומרים זוהר. ב-2016, יצא סרטו "מי את", בכיכובם של לוסי דובינצ'יק ונטשה מנור.

בשנת 2019 יצר את הסרט הבינלאומי הראשון שלו 'הגולם' יחד עם שלום אייזנבך, אשר הועמד לשלושה פרסי אופיר. הסרט הוקרן בבתי קולנוע בחו"ל ונמכר לרשת הסטרימינג נטפליקס.

ב-2020 יצר את הסרט "לא ליפול 2: סוף המשחק", מותחן יהודי-היסטורי בתקופת רוסיה הסובייטית. הסרט הופק עבור הקולנוע החרדי ומככבות בו נשים בלבד. לאחר הצלחתו במגזר עם למעלה מ-100 אלף צפיות, הופץ אונליין גם למגזר הרחב, במסגרת פסטיבל קולנוע דרום.

ב-2022 יצר את הסרט החרדי-נשי "איראן 3", בכיכובן של אמירה גרון ושרי גבעתי.

### חיים אישיים
כהן גרוש ואב לשלושה ומתגורר במושב תלמי יפה.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### דוקומנטרי

### טלוויזיה

## לקריאה נוספת
* מתן אהרוני, **זה לא קולנוע, זה מפגש חברתי**, מוסד ביאליק, 2023

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית ספיר
קטגוריה:בוגרי תיכון אורט רונסון (אשקלון)
קטגוריה:תלמי יפה: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע חרדי
קטגוריה:יוצרי קולנוע חרדי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
ברנהרד גולדמן

**ברנהרד גולדמן** (**Bernard Goldmann**; 20 בפברואר 1842, ורשה, פולין הקונגרסאית – 23 במרץ 1901, לבוב, גליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית) היה נציג לבוב בבית הנבחרים של גליציה, פעיל בקהילה היהודית, פטריוט פולני, מראשי זרם המתבוללים הפרו-פולני בגליציה. חבר מסדר פרנץ יוזף של האימפריה האוסטרו-הונגרית.

## קורות חיים

גולדמן (גאָלדמאַן) נולד בשנת 1842 בעיר ורשה שבפולין הקונגרסאית. אביו, יצחק גולדמן, היה מראשוני תנועת ההשכלה היהודית בוורשה, צנזור, מתרגם ומו"ל עברי.

גולדמן התחנך בבית המדרש לרבנים בוורשה שנוהל אז על ידי המשכיל יעקב טוּגֶנדהוֹלד. היה זה מוסד חינוכי יהודי רפורמטורי לנערים מגיל 13–18, שבו נלמדו לימודי חול בשפה הפולנית לצד לימודי קודש בעברית.

באותה תקופה, סוף עידן פולין הקונגרסאית, ניסה השלטון הרוסי לפקח ביתר תשומת לב על מערכת החינוך כדי למנוע פעילות מחאה נגד האימפריה הרוסית. בפרוץ המרד הפולני בראשית שנת 1863 נעצר גולדמן בבית כנסת בעיר, ונגזרה עליו הגליה לסיביר. גם אחיו יֶז'י (Jerzy) הוגלה לסיביר, ואחר-כך הותר לו לשוב לוורשה, אך נאסר עליו לצמיתות לעבוד כרופא על אף שסיים הכשרתו במקצוע.

לבסוף שוחרר גולדמן, ולאחר שהות קצרה בפריז, השתקע ב-1870 בלבוב, בירת ממלכת גליציה של האימפריה האוסטרו-הונגרית. שם התקבל לעבודה כבנקאי.

בלבוב המשיך בפעילותו בקהילה היהודית, היה חבר מועצת הקהילה היהודית ופעל לקידום החינוך היהודי.
כנגד זרם ההתבוללות הפרו-גרמני, גולדמן שאף לקרב את היהודים בגליציה לפולנים. הוא ייסד בלבוב את אגודת "דורשי שלום" (בפולנית: Zgoda, זְגוֹדָה), לשיתוף פעולה יהודי-נוצרי. על בסיס אגודה זו נוסדה בראשית שנות ה-80 של המאה ה-19 "אגודת אחים" (בפולנית: Przymierze Braci, פּזִ'ימְיֶיזֶ'ה בּרַאצ'י), שהוציאה את הביטאון *Ojczyzna* ("מולדת"), בפולנית ובעברית.

בשנת 1876 נבחר לפרלמנט של גליציה כנציג לבוב, ופעל לרווחתם של יהודי גליציה.

בשנת 1894 הכתירו הקיסר פרנץ יוזף הראשון כחבר מסדר פרנץ יוזף.

ברנהרד גולדמן נפטר בלבוב באביב 1901, בן 59 במותו.

## קישורים חיצוניים

* 
* ברנהרד גולדמן באתר השטעטל הווירטואלי 
*  (נקרולוג)

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים חברי פרלמנטים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים פולנים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:חברי מסדר פרנץ יוזף
קטגוריה:ילידי 1841
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1901
אדוארד פון זימזון

שמאל|ממוזער|250px
**מרטין זיגיסמונד אדוארד פון זימזון** (Martin Sigismund Eduard von Simson; 10 בנובמבר 1810 - 2 במאי 1899) היה משפטן גרמני ופוליטיקאי בפרוסיה ובאימפריה הגרמנית.

זימזון נולד בעיר קניגסברג למשפחה יהודית שנטבלה כולה לנצרות כשהיה בן שלוש-עשרה. שימש כנשיא האספה הלאומית של פרנקפורט, וכנשיא הראשון של הפרלמנט הגרמני ושל בית המשפט המלכותי.

קיבל תואר אצולה מפרידריך השלישי ב-1888.

## קישורים חיצוניים

* 

 

קטגוריה:משפטנים גרמנים
קטגוריה:חברי האספה הלאומית של פרנקפורט
קטגוריה:יהודים מומרים גרמנים
קטגוריה:יהודים שהתנצרו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בון
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1810
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1899
תעלת גארון

שמאל|ממוזער|250px|
שמאל|ממוזער|250px|תעלת גארון
**תעלת גארון** היא תעלה בצרפת שנבנתה במאה ה-19, ומחברת בין טולוז לכפר קסטה-אן-דורט. התעלה היא המשכה של תעלת מידי, אשר מחברת את הים התיכון עם טולוז. יחד עם תעלת מידי, מרכיבה תעלת הגארון את תעלת שני הימים (Canal des Deux Mers) אשר מחברת בין הים התיכון והאוקיינוס האטלנטי.

לפני בניית תעלת מידי, המעבר בין האוקיינוס האטלנטי והים התיכון היה באמצעות החוף הספרדי ומצרי גיברלטר. נתיב זה, שאורכו מעל ל-3,000 קילומטרים, שם את העוברים בו בסכנת מתקפה וסופות. בתקופות קדומות שאפו שליטים כגון: הקיסר נרון, הקיסר אוגוסטוס, קארל הגדול ושליטים נוספים, לבנות תעלה שתמנע עיקוף זה. כולם ביקשו שהרעיון ייחקר, וכתוצאה מכך הוכנו תוכניות רבות שמעולם לא מומשו. המכשול הגדול ביותר היה הקושי באספקת כמות מים מספקת באזור שבין הים התיכון והאוקיינוס האטלנטי כדי להבטיח שיוט בטוח.

לאחר סיום חפירת תעלת מידי מהים התיכון לטולוז בימי לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ב-1681, עלה הרעיון להמשיך אותה מטולוז עד לאוקיינוס האטלנטי. אך בשל מחסור במימון לבנייתה, התוכניות לא מומשו לאורך 200 השנים הבאות. רק ב-1828 החל הנושא להיבדק מחדש, וב-1832 נתנה הממשלה זיכיון לחברה "Magendie-Sion company" לבנות את התעלה. בשל חילוקי דעות בין המדינה לחברה, התעכבה הבנייה עד 1838. בתקופה זו החלה חפירת התעלה במספר מוקדים במקביל, באמצעות אלפי פועלים. במהלך העבודות נבנו מספר מבנים ידועים, בהם אמת אג'ן (Agen aqueduct). העבודה הושלמה ב-1856. 

התעלה עוברת לצד נהר גארון האדיר ואורכה 193 קילומטרים. היא מקשרת את טולוז לקסטטס-אן-דורתה, ומאפשרת לסירות לשוט דרך תעלות בין הים התיכון לאוקיינוס האטלנטי, תוך הימנעות מהזרמים הסוערים של נהר גארון עצמו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
גארון
קטגוריה:מידי פירנה: מבנים
קטגוריה:מידי פירנה: תחבורה
קטגוריה:אוקסיטניה (חבל מנהלי): מבנים
קטגוריה:אקיטן החדשה: מבנים