מתאבקים (אייקינס)

**מתאבקים** הוא שמם של שלושה ציורים משנת 1899, הקרובים זה לזה בתוכן ובביצוע, מאת האמן האמריקאי תומאס אייקינס (מספרי קטלוג גודריץ' #317, #318, #319). מוזיאון האמנות של מחוז לוס אנג'לס (LACMA) מחזיק בציור המוגמר (G-317) ובסקיצה בשמן (G-318), ואילו מוזיאון פילדלפיה לאמנות (PMA) מחזיק בגרסה לא גמורה, מעט קטנה יותר (G-319).

כל אחת מהעבודות מציגה זוג גברים כמעט עירומים הנאבקים זה בזה. הרקע לציור המוגמר הוא מועדון הקיאקים "קוייקר סיטי" (שנסגר מאז), אשר שכן בעבר בשורת בתי הסירות של פילדלפיה.

## היסטוריה
250px|ממוזער|שמאל|H-229 תצלום של מתאבקים, המיוחס לאייקינס (ייתכן שצולם ב-22 במאי 1899).
בשנות ה-70 של המאה ה-19, צייר תומאס אייקינס סדרת עבודות שתיארו חותרים על נהר השיקיל. בסוף שנות ה-90 של אותה מאה, יצר שלוש יצירות מרכזיות המתארות מתאגרפים: לקבל את הספירה  (1898), גלריית האמנות של אוניברסיטת ייל; "סאלוטאט" (Salutat, 1898), גלריית האמנות האמריקאית אדיסון; ובין סיבובים (1899), מוזיאון פילדלפיה לאמנות.

ב-22 במאי 1899, הזמין תומאס אייקינס שני מתאבקים להצטלם בסטודיו שלו בקומה הרביעית, ברחוב מאונט ורנון 1729 בפילדלפיה. שלושה ימים קודם לכן כתב לידידו, כתב הספורט קלרנס קראנמר: "ביום שני, בשעה שתיים וחצי, אני עומד להתחיל בציור ההיאבקות. אני מקווה שתוכל למצוא זמן להגיע לסטודיו ולעזור לנו בייעוץ לגבי תנוחות ודברים נוספים."
ייתכן שחניכו של אייקינס, סמואל מארי, נכח אף הוא במעמד; מארי יצר באותה שנה פסל קטן של המתאבקים.
אייקינס צייר את העבודות מתוך התבוננות בדוגמנים החיים וכן מתוך תצלום כמעט זהה, שייתכן שצולם באותו יום. בתצלום נראה המתאבק העליון אוחז ביריבו באחיזת חצי נלסון ואחיזת מפשעה.

הגרסה הלא-גמורה שבידי מוזיאון פילדלפיה לאמנות (G-319) צוירה לפני הציור המוגמר (G-317), והיא נחשבת לניסיון קומפוזיציוני שננטש ולא לסקיצה הכנה.
הציור המוגמר שבידי מוזיאון מחוז לוס אנג'לס לאמנות (G-317) גדול יותר, ומציג סביבה מוגדרת היטב, הכוללת דמויות נוספות ברקע. הסקיצה בשמן של LACMA (G-318) שונה מהציורים האחרים במיקום הראש והכתפיים של המתאבק העליון.

החוקר אלן גוטמן השווה בין "המתאבקים" של אייקינס לבין "המתאבקים" של ג'ורג' לוקס (1905) ו"בית ספר להיאבקות" של מקס סלבוגט (1893), וכתב כי כל שלושת הציורים מציגים זוגות של גברים עירומים הנאבקים זה בזה באחיזות קרקע.

## היסטוריית בעלות
250px|ממוזער|שמאל|G-319 גרסה לא גמורה של "המתאבקים" (1899). מידות: 40 על 50 ו-1/16 אינץ' (101.6 על 127.2 ס"מ). מוזיאון פילדלפיה לאמנות.
### G-317
אייקינס צייר את העבודה בשנת 1902 עבור מוזיאון האקדמיה הלאומית בניו יורק, כציור הדיפלומה שלו עם קבלתו כחבר במוסד.
שבעים שנה מאוחר יותר, מכרה האקדמיה את הציור למוזיאון האמנות של קולומבוס שבאוהיו. בשנת 2005, נמכר הציור לגלריות אדלסון בניו יורק. בשנת 2006, נרכש הציור על ידי מוזיאון מחוז לוס אנג'לס לאמנות (LACMA), כתרומה מאת ססיל סי. בארטמן, ששימשה בעבר כמדריכה במוזיאון, וקרן ססיל ופרד בארטמן.

### G-319
200px|ממוזער|שמאל|G-318 סקיצה בשמן ל"המתאבקים" (1899). מידות: 16 ו-1/16 על 20 ו-1/16 אינץ' (40.8 על 50.96 ס"מ). מוזיאון מחוז לוס אנג'לס לאמנות.
תומאס אייקינס נפטר בשנת 1916, ואוסף מציוריו שלא נמכרו הוצג בתערוכת המאה וחצי בפילדלפיה בשנת 1926. מנהל מוזיאון פילדלפיה לאמנות (PMA), פיסק קימבל, ראה בתערוכה את הגרסה הנטושה של "המתאבקים" והתעניין ברכישתה. לפי דברי קימבל, קרנמר (שפעל כסוכן עבור אלמנתו של אייקינס) ציין כי הגרסה הנטושה הוערכה במחיר נמוך ולא נכללה בתערוכות הזיכרון לאייקינס שהתקיימו עשור קודם לכן. "קרנמר אמר שיברר את המחיר. הוא היה 400 דולר. רכשתי את היצירה, ועד חג המולד של שנת 1926 היא כבר הייתה תלויה בספרייה בבית למון היל."

מכתבים מקרנמר לקימבל, השמורים בארכיון מוזיאון פילדלפיה לאמנות, מזהים את המתאבק העליון כג'וזף מק'קאן, אך לא מזכירים את זהות המתאבק התחתון.
קימבל נפטר בשנת 1955, והותיר את הגרסה הנטושה כעזבון למוזיאון.

### G-318
ויליאם פרסטון האריסון רכש את סקיצת השמן ל"המתאבקים" בשנת 1927, מתוך תערוכה נודדת של עבודותיו של אייקינס.
האריסון נפטר בשנת 1940, והוריש את הסקיצה המוקדמת למוזיאון האמנות של מחוז לוס אנג'לס (LACMA).
[250px|ממוזער|ימין|"[המתאבקים (לוקס)|המתאבקים", ציור מעשה ידי לוקס]]

## השפעת ציורו של אייקינס על יצירות אחרות
ציורו של תומאס אייקינס השפיע על אמנים בני דורו, ובמיוחד על ג'ורג' לוקס. לוקס יצר סצנה דומה של שני גברים עירומים הנאבקים בציור "המתאבקים", בהשראת הקומפוזיציה והאיקונוגרפיה של אייקינס. עם זאת, אף שהושפע מבחינת נושא ודימוי, לוקס אימץ גישה סגנונית שונה בתכלית.

בעוד שאייקינס תיאר את ההיאבקות מתוך ראייה אקדמית-אובייקטיבית, עם משיכות מכחול חלקות ובניית נפחים מדויקת בהתאם למסורת הציור האירופי, לוקס בחר להדגיש את האנרגיה, התשוקה והגסות שבמאבק. הוא השתמש במשיכות מכחול עבות ודינמיות (אימפסטו), ויצר תחושת מיידיות המזכירה צילום עיתונאי. דמותו של אחד המתאבקים בציורו של לוקס אף מזכירה את הדימויים המפלצתיים מהציורים השחורים של פרנסיסקו דה גויה, ומדגישה את הבעות הפנים והאופי התוקפני של הספורטאים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי ספורט
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:תומאס אייקינס: ציורים