open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בית שימוש כימי

שמאל|ממוזער|150px|תא שירותים כימיים נייד
[ממוזער|שמאל|150px|שירותים כימיים ב[רכבת]]
**בית שימוש כימי** או **שירותים כימיים** הוא בית שימוש שאינו מחובר למערכת ביוב מרכזית כלשהי. במקום זאת ישנה אסלה (או מכל) ובה חומרי ניקוי, חיטוי וריח שונים. הנוזל הכימי המשמש כחומר החיטוי צבוע בכחול, והוא מכונה (באוסטרליה ובארצות הברית) "Anotec". התרכובת הכימית הנפוצה היא פורמלין או תרכובת דומה. בתי שימוש מודרניים, מבוססים על חנקה והם נקראים שירותים ביולוגיים. מאחר שפורמלין הוא חומר המזיק לעור, לאף ולגרון, הוא מוחלף לעיתים בתרכובות כימיות אחרות כגון גלוטראלדהיד, שאינה מכילה צבע מלאכותי אך מכילה בושם טבעי.

האסלה בנויה כך שאפשר לשאוב מתוכה את תכולתה ולמלאה בחומרים חדשים בקלות יחסית, באמצעות חיבור צינור שבקצהו השני משאבה.

ניתן למצוא בתי שימוש כימיים בשתי צורות עיקריות:
* בצורה ניידת - תא פרטי נוח להובלה ולהצבה במקומות ארעיים.
* בצורה קבועה - בעיקר בכלי תחבורה שונים כמו מטוסים, אוטובוסים ורכבות.

## ראו גם
* שירותים אקולוגיים

ממוזער|שורה של תאי שירותים כימיים באירוע ציבורי בישראל

קטגוריה:בתי שימוש
ספוג

ממוזער|ספוג טבעי
ממוזער|ספוג סינתטי
**ספוג** הוא עזר ניקיון טבעי או סינתטי אשר מבנהו הנקבובי מאפשר קיבולת ספיגה גבוהה של נוזלים. בשל כך הספוג משמש בעיקר ככלי לניקוי, לשטיפה או לרחצה.

## מקור השם
מושאל מיוונית-עתיקה בהגיית: ספּונְגוס (σπόγγος) בהוראת ספוג, ביוונית משמש גם כמונח טכני-רפואי בהוראת בלוטת השקד.

## חומרים להכנת ספוג
הספוגים הקדומים היו עשויים משרידי ספוגי ים. כיום, מרבית הספוגים אשר נמכרים בשווקים ובחנויות הם סינתטיים ועשויים מפלסטיק או מתאית. כמו כן תוכנו של פרי הלופה ממשפחת הדלועיים משמש כספוג.

## ספוג רחצה
ממוזער|ספוג ליפה שחור המשמש לרחצה
הספוג המשמש לרחצה נמצא לרוב באמבטיה או במקלחת. אופן השימוש בו נעשה על ידי שיפשוף סבון ומים על עור הגוף עד ליצירת קצף הלוכד את הליכלוך ונשטף בזרם המים אל הביוב.

## ספוג מטבח
הספוגים אשר נמצאים בשימוש במטבח עשויים לשמש גם כמקום גידול לחיידקים מזיקים או לפטריות, במיוחד כאשר הספוג נותר רטוב בין שימוש לשימוש. ניתן להרוג את כל החיידקים על הספוג על ידי השריה של הספוג במים נקיים בנוסף לחימום של הספוג בתנור מיקרוגל בחום גבוה במשך שתי דקות. בעת חימום הספוג במיקרוגל הספוג חייב להיות רטוב, אחרת הספוג עלול להישרף במהלך החימום.
[ממוזער|ימין|גידול ספוגי [לופה בגבעת חיים, 1942]]
## ראו גם
* ספוגיים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כלי ניקוי
אינדטרמיניזם

**אינדטרמיניזם** היא השקפה פילוסופית המנוגדת לדטרמיניזם. לפי עמדה זו, אירועים, או אירועים מסוגים מסוימים, אינם נקבעים באופן בלעדי על ידי אירועים קודמים. וייתכן שישנן תופעות בעולם אשר אין להן סיבות כלל. העמדה מאפשרת לעשות שימוש במושג חופש הבחירה, בניגוד לעמדה הדטרמיניסטית. במדע, ובמיוחד בתורת הקוונטים אינטרמיניזם הוא האמונה ששום אירוע אינו ודאי וכל תוצאה שהיא תלויה בהסתברות ישנם הרואים בעקרון אי הוודאות של ורנר הייזנברג עקרון מדעי בסיסי המאשש, את העמדה האינדטרמיניסטית.
האינדטרמיניזם נטען גם על ידי סר ארתור אדינגטון ומורי גל-מאן. האינדטרמיניזם מקודם על ידי חיבורו של הביולוג הצרפתי ז'אק מונוד "סיכוי והכרח". הפיזיקאי-כימאי איליה פריגוג'ין טען לאינדטרמיניזם במערכות מורכבות.
## סיבתיות הכרחית אך לא מספיקה
האינטדרמניזם לא מחייב לטעון שסיבות אינם קיימות, אלא שהסיבות שקיימות אינן מגבילות את העתיד לתוצאה אחת; למשל, אפשר לטעון שקיימות רק סיבות הכרחיות וסיבות מספיקות. ההבחנה ההכרחית/מספיקה פועלת באופן הבא:

אם x הוא סיבה הכרחית ל-y; אז הנוכחות של y מרמזת ש-x בהחלט קדם לו. הנוכחות של x, לעומת זאת, אינה מעידה על כך ש-y יתרחש.

אם x הוא סיבה מספקת ל-y, אז הנוכחות של y מרמזת שייתכן ש-x קדם לו. (עם זאת, סיבה אחרת z עשויה לחלופין לגרום ל-y. לכן הנוכחות של y אינה מרמזת על נוכחות של x, או z, או כל חשוד אחר).

## סיבתיות הסתברותית
פירוש הסיבתיות כיחס דטרמיניסטי הוא שאם A גורם ל-B, אז לאחר A תמיד חייב להיות B. במובן זה, מלחמה אינה גורמת למוות, וגם עישון לא גורם לסרטן, כי תוצאות אלו לא נגרמות בכל המקרים. לכן, רבים פונים למושג של סיבתיות הסתברותית. בעצם, A גורם באופן הסתברותי ל-B אם ההתרחשות של A מגדילה את ההסתברות ל-B.

פרשנות גיררדי-רימיני-ובר למכניקת הקוונטים היא אינדטרמיניסטית במהותה, אך פרשנויות בוהם ואוורט הן דטרמיניסטיות, בדומה לכלל התופעות במכניקה הניוטונית.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גורל
קטגוריה:מטאפיזיקה
קניש

שמאל|ממוזער|250px|קניש תפוחי אדמה
[שמאל|ממוזער|250px|קניש בשר לצד [כריך סלמי]]
**קניש** או **קנישעס** הוא מאפה אופייני למטבח היהודי המזרח אירופאי. יש שעושים אותו מבצק עלים מרודד ויש מבצק תפוחי אדמה, הממולא מחית תפוחי אדמה, בשר טחון, כוסמת, או גבינה. המאכל מזכיר במידת מה את הבורקס. נהוג לאפותו כמאפה אישי או כרולדה הנפרסת לפרוסות בעת ההגשה.

## ראו גם
* מאפיית הקניש של יונה שימל

## קישורים חיצוניים

* קניש בשר, מאתר "על השולחן"
* קניש תפוחי אדמה, מאתר "חביבה על הצלחת"
* קניש תפוחי אדמה אתר בישולים

קטגוריה:המטבח האשכנזי
קטגוריה:מאכלי תפוח אדמה
קטגוריה:מחית תפוחי אדמה
היינריך מאן

**היינריך מאן** (בגרמנית: **Heinrich Mann**; 27 במרץ 1871 – 12 במרץ 1950) היה סופר ומחזאי גרמני, אחיו הבכור של הסופר תומאס מאן. נמנה עם הדמויות הבולטות באסכולת "התכליתיות החדשה" (Neue Sachlichkeit). כסופר היה מחויב חברתית, ויצירותיו הידועות ביותר הן התקפות על מבנה החברה הגרמנית תחת הקיסר וילהלם השני.
## ביוגרפיה
מאן נולד בעיר הנמל ההנזיאטית ליבק, בן בכור לסנאטור תומאס יוהאן היינריך מאן, סוחר תבואה משגשג ושר האוצר של העיר החופשית ליבק, מדינה במסגרת האימפריה הגרמנית. אמו הייתה יוליה (ז'וליה) ברוהנס דה סילבה, ילידת ברזיל, ממוצא גרמני-פורטוגזי ובעלת שורשים אינדיאנים מברזיל.
לאחר מות אביו עברה המשפחה למינכן, שם, ב-1891, התחיל היינריך מאן קריירה כסופר פרילנסר, עצמאי מבחינה כלכלית. הוא חי אחר כך בברלין, ובילה תקופות ארוכות מחוץ לגרמניה, במיוחד בצרפת.

מאן היה סוציאליסט ודמוקרט בהשקפותיו, ותקף בחריפות את המעמד הבינוני-הגבוה, את המיליטריזם ואת הנאציזם. לאחר עליית הנאצים לשלטון גלה מגרמניה. ספריו הועלו באש בשריפת הספרים ב-10 במאי 1933 ביחד עם אלו של אחיו תומאס. בספטמבר 1933 נשללה אזרחותו הגרמנית.

### שנותיו האחרונות
בצרפת היה היינריך מאן פעיל בסביבת הפליטים הגרמנים האנטי-נאצים והשתתף בחוג "לוטציה" ששאף להקמת תנועה אנטי-נאצית בשם "החזית העממית גרמנית". ב-2 בפברואר 1936 נבחר ליושב ראש לשם כבוד של החוג. באותה תקופה כתב בעיתונים הגרמנים בגולה "די ולטביהנה", "פאריזר טאגבלאט" ובעיתון הצרפתי "דפש דה טולוז". כן פרסם ופירש את "דפים נצחיים" של פרידריך ניטשה.

אחרי התבוסה הצרפתית מול גרמניה הנאצית ביוני 1940, נמלט לארצות הברית דרך ספרד ופורטוגל.

בשנות ה-30 ובהיותו בגלות בארצות הברית, ירדה הפופולריות של כתביו. עם זאת, בימי גלותו בצרפת, כתב את שני הרומנים ההיסטוריים על חייו ופעלו של המלך אנרי הרביעי שכללו רמזים על התפתחות העוינות בין גרמניה לצרפת: "Die Jugend des Königs Henri Quatre" ("נעורי המלך אנרי הרביעי") ו-"Die Vollendung des Königs Henri Quatre" ("בגרותו של המלך אנרי הרביעי"), ספרים שזכו לשבחי אחיו תומאס שהעלה על נס את "הפאר והדינמיות של אמנותו".

אשתו השנייה, נלי (1944-1898) התאבדה בשנת 1944 בלוס אנג'לס. היינריך מאן נפטר בסנטה מוניקה, קליפורניה ב-11 במרץ 1950, שישה עשר יום לפני יום הולדתו ה-79. במותו היה בודד וחסר אמצעים. בשבועות שקדמו למותו תכנן נסיעה לברלין המזרחית, כדי להיכנס לתפקיד יושב ראש האקדמיה לאמנויות בגרמניה המזרחית. אפרו הועבר לקבורה בגרמניה המזרחית ונקבר בקבר כבוד בבית הקברות דורותיאנשטאדט בברלין.

## מספריו בעברית
***מסטנדאל עד פראנס**, תרגמה לאה גולדברג, מרחביה, הקיבוץ הארצי, השומר הצעיר, 1941
***הנתין**, תרגם צבי ארד, זמורה ביתן, תשמ"ו 1986
***פרופסור אונרט**, תרגם צבי ארד, זמורה ביתן, 1987. על פיו הופק הסרט "המלאך הכחול"
***נעורי המלך הנרי הרביעי**, תרגמה לאה גולדברג, 1960, ספריית הפועלים, ובהוצאה נוספת: הוצאת הקיבוץ הארצי, השומר הצעיר, סדרה בעריכת עזריאל אוכמני

## קישורים חיצוניים

* גיטה אבינור, "משפחת מאן המופלאה", **הפורטת על הפסנתר הכחול: מאמרים בבקורת הספרות**, מפעל סופרי חיפה, 1974.
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:מחזאים גרמנים
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: תרבות: אישים
היינריך
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות דורותיאנשטאדט
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1871
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1950
מקדש קסטור ופולוקס

**[[מקדש]] קסטור ופולוקס** הוא מקדש המצוי בפורום העתיק של העיר רומא. המקדש נבנה במקורו לאות תודה על ניצחון העיר רומא בקרב אגם רגילוס בשנת 496 לפנה"ס.
המקדש הוקדש לתאומים קסטור ופולוקס, בניהם של זאוס ולדה - ושזוהו ברומא כאלים הפטרונים של מעמד הפרשים.

## הקמת המבנה
בעת שמלכה האחרון של רומא טרקוויניוס סופרבוס ניסה לאחר סילוקו מכס המלוכה לשוב ולהשתלט על רומא, נשבע הדיקטטור אולוס פוסטומיוס אלבוס רגיננסיס כי אם ינצח יבנה מקדש לקסטור ופולוקס. על פי האגדה הופיעו השניים רכובים על סוסים בשדה הקרב והצילו את הרפובליקה הרומית. מאוחר יותר הופיעו בפורום ובישרו לתושבי העיר כי עירם ניצלה. המקדש נבנה במקום בו, על פי האגדה, הופיעו התאומים, ובניית המקדש הושלמה בשנת 484 לפנה"ס.

המקדש שופץ והורחב בשנת 117 לפנה"ס על ידי לוקיוס קייקיליוס מטלוס דלמטיקוס לאחר ניצחונו הצבאי. המקדש שופץ על ידי גאיוס ורס בשנת 73 לפנה"ס.

בשנת 14 לפנה"ס נשרף הפורום ובין המבנים שניזוקו היה גם המקדש. המקדש נבנה מחדש על ידי טיבריוס אשר חנך אותו בשנת 6 לספירה.

תיאורים מהמאה הרביעית מעידים שהמבנה עדיין היה קיים, אולם לא ידוע מתי נהרס. ציורים מהמאה ה-15 מעידים על כך שרק שלושה עמודים נותרו מהמקדש.

## שימושי המבנה
בתקופת הרפובליקה שימש המקדש כמקום מפגש עבור הסנאט הרומאי, והחל מהמאה השנייה לפני הספירה שימשה חזית המקדש כבמת נאומים עבור הפוליטיקאים והמנהיגים הרומאים. בתקופת הקיסרות הרומית שימש המקדש כמשרד המידות והמשקלות וכאוצר הקיסרות.

## תיאור המבנה
בחזית המבנה ניצבו שמונה עמודים קורינתיים, ובצד המבנה 11 עמודים. במבנה היה אולם אחד המרוצף בפסיפס שרוחבו 32 מטרים, אורכו 49.5 מטרים וגובהו 7 מטרים.

## קישורים חיצוניים

*מקדש קסטור ופולוקס בספרו של פלאנטר - " המילון הטופוגרפי של רומא העתיקה"

קסטור
קטגוריה:פורום רומאנום
מקדש סטורנוס

ממוזער|250px|שרידי מקדש סטורנוס
**[[מקדש]] [[סטורנוס]]** (בלטינית: *Templum Saturni* או *Aedes Saturnus*) הוא מקדש שהיה ממוקם בפורום של רומא העתיקה. המקדש הוקדש לאל הרומי סטורנוס - אל החקלאות.
המקדש, הממוקם בקצהו המערבי של הפורום, הוא אחד המקדשים העתיקים ביותר שהיו בפורום. המקדש הוקם בין השנים 501 לפנה"ס ו-498 לפנה"ס.

## הקמת המקדש
לפי חלק מהמקורות ההיסטוריים, המקדש הוקם על ידי המלך טרקוויניוס סופרבוס ולפי מקורות אחרים על ידי לוקיוס פוריוס, אולם ייתכן כי המקורות המשייכים את המבנה ללוסיוס מתייחסים להרס המקדש נהרס במאה הרביעית לפני הספירה בשריפה ובנייתו מחדש.

השרידים הנוכחיים של המקדש מקורם במקדש השלישי שנבנה במקום, לאחר שהמקדש השני נהרס בשריפה בשנת 283.

## תיאור המקדש
לפי מקורות היסטוריים בתוך המקדש עמדה דמות האל המכוסה צעיף, שבידו מגל. הכיסויים המכסים את פסל האל הוסרו רק ב-17 בדצמבר כל שנה - חג הסטורנאליה.

## שימושים
המקדש שימש כמקום אוצר האימפריה הרומית (*aerarium*) ובו הוחזקו רזרבות הזהב והכסף של האימפריה, וכן החותמות הרשמיות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פורום רומאנום
סטורנוס
הימליה (ירח)

**הימליה** הוא ירח של צדק. הוא התגלה על ידי צ'ארלס דילון פרין במצפה כוכבים "ליק" בשנת 1904 ונקרא על שם הנימפה הימליה אשר ילדה לזאוס שלושה בנים.

ב־19 בדצמבר 2000 צילמה החללית קאסיני-הויגנס, בדרכה לשבתאי, תמונה בעלת רזולוציה נמוכה מאוד של הימליה, אך הירח היה רחוק מדי מכדי להראות פרטים לגבי פני השטח שלו.

הימליה קיבל את שמו הנוכחי רק ב־1975; לפני כן הוא נקרא פשוט **יופיטר VI**, אף שמ־1955 הוא נקרא לעיתים על שם האלה היוונית "הסטיה". הוא הגדול מקבוצת הירחים הימליה, המכילה שבעה מתוך עשרות הירחים המקיפים את צדק.

## קישורים חיצוניים

* הימליה, אתר THE SOLAR SYSTEM WIKI

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ירחי צדק
אנרי אדואר טרסקה

**אנרי אדואר טרסקה** (בצרפתית: **Henri Edouard Tresca**; 12 באוקטובר 1814 – 21 ביוני 1885) היה מהנדס מכונות צרפתי ופרופסור ב-Conservatoire National des Arts et Métiers בפריז.

טרסקה הוא מייסד תורת הפלסטיות (דפורמציה בלתי הפיכה), שאותה חקר בסדרת ניסויים מבריקים שהחלו ב-1864.

## קריטריון טרסקה
קריטריון טרסקה הוא אחד משני קריטריוני הכשל הנפוצים ביותר כיום לחומרים משיכים. הקריטריון מתבסס על הקביעה כי כשל נגרם כתוצאה ממאמצי גזירה: כשל מתרחש כאשר מאמץ הגזירה הראשי הגבוה ביותר, בערכו המוחלט, מגיע לערך קריטי: \ \sigma_T > \sigma_y, כאשר מגדירים: \ \sigma_T = max (|\sigma_1 - \sigma_2|, |\sigma_2 - \sigma_3|, |\sigma_3 - \sigma_1|).

[שמאל|ממוזער|200px|מעטפת הכשל לקריטריון [וון מיסס ולקריטריון טרסקה (2D)]]

## קישורים חיצוניים

* אנרי טרסקה באתר mechanima (בגרמנית)
* אנרי טרסקה - מחברי הכבוד של ASME במאה ה-19
* חתך רוחב במוט מטר הקרוי על שם טרסקה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מהנדסים צרפתים
קטגוריה:מהנדסי מכונות
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:אישים שהונצחו על מגדל אייפל
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1814
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1885
אסטרוד ז'ילברטו

**אסטרוד ז'ילברטו** (בפורטוגזית: **Astrud Gilberto**; 29 במרץ 1940 – 5 ביוני 2023) הייתה זמרת ג'אז אמריקאית ממוצא ברזילאי.

## ביוגרפיה
אסטרוד אוונגלינה ויינרט, נולדה בסלבדור במדינת באהיה בברזיל, בת לאם ברזילאית ואב גרמני. היא גדלה בריו דה ז'ניירו. אביה היה פרופסור לשפות, והיא דיברה כמה שפות.

בשנת 1959 נישאה לזמר ז'ואאו ז'ילברטו. לזוג נולד בן אחד, ז׳ואאו מרסלו ז׳ילברטו. בשנת 1963 היגרו לארצות הברית. בדצמבר 1964 הם התגרשו. מבן זוג אחר יש לז׳ילברטו בן נוסף - גרגורי לסורסה.

נפטרה בפילדלפיה ב-5 ביוני 2023.

## קריירה
קריירת השירה המקצוענית שלה החלה בהקלטת אלבום הבוסה נובה של סטן גץ ובעלה, ז'ואאו ז'ילברטו, בשנת 1963. במהלך סשן הקלטות בניו יורק עם ז׳ילברטו, אנטוניו קרלוס ז'ובים וגץ, עלה הרעיון להקליט גרסה באנגלית לשיר "הנערה מאיפּנמה", שנכתב במקור עם מילים בפורטוגזית מאת ויניסיוס דה מוראיס והולחן על ידי ז'ובים בשנת 1962. נורמן גימבל כתב את המילים באנגלית. אסטרוד ז׳ילברטו, הייתה היחידה מבין הברזילאים שדיברה אנגלית היטב ונבחרה לבצע את השיר. אף על פי שזו הייתה ההקלטה המקצועית הראשונה שלה, אסטרוד לא הייתה לגמרי זמרת טירונית. היא גדלה עם מוזיקה - אמה ניגנה בכלים מרובים - ושרה לעיתים קרובות עם ז'ואאו בברזיל. על אף שהשיר בביצועה זכה להצלחה עולמית, היא מעולם לא קיבלה קרדיט על הביצוע ולא קיבלה תמלוגים כלשהם. בעוד כותבי השיר ושאר המבצעים זכו לרווחים עצומים מתמלוגי הפזמון, אסטריד ז׳ילברטו וקיבלה רק 120 דולר עבור חלקה.

ז׳ילברטו הפכה לכוכבת ג'אז והחלה בקריירת סולו. בתחילה התמקדה בביצוע בוסה נובה וג'אז אמריקאי ובשנות ה-70 החלה להקליט לחנים של עצמה. היא שרה בפורטוגזית, אנגלית, ספרדית, איטלקית, צרפתית, גרמנית ויפנית.

בשנת 1982 בנה מרסלו הצטרף ללהקתה כבסיסט, והשתתף בסיבובי ההופעות שלה במשך עשור.

ב-1996, היא השתתפה באלבום צדקה למלחמה באיידס Red Hot + Rio  בהפקת ארגון Red Hot  בביצוע השיר "Desafinado" (בפורטוגזית "slightly out of tune", או "זיוף מוזיקלי") יחד עם ג'ורג' מייקל. אף על פי שמעולם לא פרשה רשמית, ז׳ילברטו הודיעה ב-2002 שהיא לוקחת "חופשה בלתי מוגבלת" מהופעות פומביות.

## פרסים
ב-1964 זכתה ביחד עם השיר "הנערה מאיפנמה" בשני פרסי גראמי – על ההופעה הקולית הטובה ביותר לאשה, ושיר השנה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זמרות ברזילאיות
קטגוריה:זמרות-יוצרות ברזילאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2023
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
אורי בשן

**אוֹרי בשן** (נולד ב-19 בדצמבר 1973) הוא זמר ישראלי.

## ביוגרפיה
אורי בשן הוא בנם של הזמר יגאל בשן (במקור בשארי) והמעצבת מיקה בשן (לבית מרידור, במקור ויניארסקי). הוא נכדו של חבר הכנסת יעקב מרידור, ובן דודתה של איה קרמרמן.

מגיל 16 למד מוזיקה אצל מורים פרטיים, ואף למד חצי שנה בבית הספר למוזיקה רימון. הוא היה סולן בלהקות "קשמיר" ו"הסיגריות האחרונות".

## קריירה
במשך כשבע שנים עבד על אלבום הבכורה שלו, "אורי בשן", ובמהלכן גם הופיע בפאבים. בשנת 2000 יצא האלבום, בו הוא כתב כמעט את כל המילים והלחנים לשירים, הפיק אותו מוזיקלית, צייר ועיצב את העטיפה הייחודית, עליה זכה בפרס לעיצוב, ועוד. מהאלבום יצאו חמישה סינגלים: "צום", "מיליון", "בלוז ההלווייה"/"פרופסור יהושע", "אצטרובל" ו"כל עוד", שהפך ללהיט רדיופוני גדול.

בפברואר 2009 היה שותף ללחן, לעיבוד ולהפקה המוזיקלית בשיר "ימים טובים עלינו", סינגל חדש של אביו, יגאל בשן.

## חיים אישיים
בשן גרוש ומתגורר בתל אביב.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:משפחת יעקב מרידור
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
לדה (ירח)

**לדה** הידוע גם כ־**יופיטר XIII** הוא ירח של צדק. לדה שייך לקבוצת ההימליה, שבעה ירחים הנמצאים במסלול זהה.

לדה התגלה על ידי צ'ארלס ט' קאוול, במצפה הכוכבים פאלומר, ב־14 בספטמבר 1974. קאוול הכריז על תגליתו לאחר שצילם את הירח במשך שלושה לילות. הירח נקרא על שם מלכת ספרטה אשר הייתה אמם של קסטור, פולוקס, קליטמנסטרה והלנה מטרויה (זאוס, שהופיע בצורת ברבור, היה האב). 

אין לבלבל בינו לבין האסטרואיד 38 Leda.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ירחי צדק
אנדריי גרומיקו

**אנדריי אנדרייביץ' גרומיקו** (ברוסית: **Андре́й Андре́евич Громы́ко**; 18 ביולי 1909 – 2 ביולי 1989) היה מדינאי סובייטי שכיהן כשר החוץ של ברית המועצות, שגריר באו"ם ויושב ראש הסובייט העליון.

## חייו
נולד בכפר קטן בשם גרומיקי באימפריה הרוסית (בתחומי בלארוס של ימינו). לאחר מלחמת העולם הראשונה סיים גרומיקו את לימודיו התיכוניים במגמת מסחר. לאחר מכן למד במכללה טכנית ליד מינסק.

בשנת 1931 הצטרף גרומיקו למפלגה הקומוניסטית. בהיותו בגיל 30 בשנת 1939 הצטרף גרומיקו למשרד החוץ הסובייטי ומיד עם הצטרפותו נשלח לעבוד בשגרירות הסובייטית בארצות הברית. ב-1943 מונה גרומיקו לשגרירה של ברית המועצות בוושינגטון בארצות הברית ובקובה. בתקופת מלחמת העולם השנייה מילא גרומיקו תפקיד מפתח בתיאום הקשרים בין ברית המועצות וארצות הברית.

ב-1946 מונה גרומיקו לנציגה של ברית המועצות באומות המאוחדות. ביום 29 בנובמבר 1947 - "כ"ט בנובמבר", נמנה גרומיקו, בייצגו את ברית המועצות, עם התומכים באישור תוכנית החלוקה של ארץ ישראל. חצי שנה לפני ההצבעה, ב-14 במאי, נאם גרומיקו נאום חוצב להבות לטובת העם היהודי. גרומיקו דיבר על סבלם האיום של היהודים בשנות מלחמת העולם השנייה ועל זכותו של העם היהודי לארץ משלו.

לאחר תקופת כהונה קצרה כשגריר ברית המועצות בבריטניה בין השנים 1952–1953, מונה גרומיקו לתפקיד שר החוץ של ברית המועצות, תפקיד שמילא ברצף במשך 28 שנים. בתקופת כהונתו הארוכה הוא ייצג בנאמנות רבה שרשרת ארוכה של מנהיגי ברית המועצות, החל בסטלין, עבור דרך חרושצ'וב וברז'נייב וכלה בגורבצ'וב, אשר ראו בנאמנותו תכונה נעלה.

גרומיקו מילא תפקיד חשוב מאוד במשבר הטילים בקובה בשנת 1962. בשיאו של המשבר נקרא לפגישה עם הנשיא ג'ון קנדי והכחיש מכל וכל את העובדה שברית המועצות פרסה טילים בקובה. רוברט קנדי, שכתב על משבר הטילים, תיאר את התנהגותו של גרומיקו בפגישה עם הנשיא ג'ון קנדי חוצפה. כמו כן, הוא היה פעיל בשיחות על הסכמי סאל"ט לצמצום נשק. בשנת 1982 זכה על פועלו בפרס לנין.

בחודש יולי 1985, לאחר תקופת כהונה בת 28 שנים כשר חוץ, החליט מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית מיכאיל גורבצ'וב, כי גרומיקו ימונה ליושב ראש הסובייט העליון, בניגוד לנוהג הבלתי רשמי שלפיו מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית משמש בשני התפקידים. לאחר שלוש שנים בתפקיד יושב ראש נשיאות הסובייט העליון, דהיינו נשיא המדינה, גרומיקו פרש, משום שלדבריו - חש כי זמנו חלף והוא איננו בעניינים עוד.

גרומיקו נפטר ב-2 ביולי 1989, שלושה ימים לפני יום הולדתו ה-80.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי החוץ של ברית המועצות
קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:חברי הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
קטגוריה:שגרירי ברית המועצות
קטגוריה:שגרירי ברית המועצות ורוסיה באו"ם
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:מעוטרי מסדר השמש של פרו
קטגוריה:מעוטרי עיטור קלמנט גוטוולד
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של פולין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:יחסי ברית המועצות – הממלכה המאוחדת
קטגוריה:שגרירי ברית המועצות בארצות הברית
קטגוריה:שגרירי ברית המועצות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שגרירים בקובה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1909
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1989
אורי בשן (אלבום)

**אורי בשן** הוא שמו של אלבומו היחיד של אורי בשן עד כה. העבודה על האלבום נמשכה כ-7 שנים, והוא יצא לאור בשנת 2000.

בשן כתב את המילים והלחנים לכל שירי האלבום, למעט מילות השיר שברצועת האלבום האחרונה, שנכתבו על ידי ויסטן יו אודן ותורגמו על ידי בשן.

לאלבום עטיפת פלסטיק כחולה ועגולה, שעוצבה על ידי בשן וזיכתה אותו בפרס לעיצוב בתחרות "תמוז 2000".

## רשימת השירים באלבום
#צום
#איצטרובל
#ליד נהר
#כל עוד
#גאות
#מיליון
#מסביבך
#פרופסור יהושע
#הוליווד מפחדת לקוות
#בלוז ההלוויה

## משתתפים באלבום
***אורי בשן**: שירה, גיטרות, הפקה מוזיקלית, עיבודים, קולות, פסנתר בשיר "מיליון", ציור, צילום ועיצוב.
***אבשלום בוקשפן**: עיבודים וגיטרה בס.
***מושיק קופ**: עיבודים, תופים וקולות.
***[[זיו קוז'וקרו|זיו קוז'ו]]**: עיבודים, פסנתר, קלידים ואורגן לזלי.
***ערן רוטזק**: עיבודים, תכנותים וגיטרה חשמלית בשיר "פרופסור יהושע".
***אודי הניס**: מפוחית בשיר "מסביבך".
***אלינור בשן**: קולות בשיר "כל עוד".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2000
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי בלוז
שמואל הולנדר

**שמואל הוֹלַנדֶר** (נולד בה' באב ה'תש"ו, 2 באוגוסט 1946) הוא עורך דין ישראלי, לשעבר נציב שירות המדינה ומזכיר הממשלה.

## ביוגרפיה
הולנדר נולד בצ'כוסלובקיה להורים ניצולי שואה ב-2 באוגוסט 1946, ועלה לישראל בשנת 1949. הוא למד בישיבת "מרום ציון" בשכונת בית וגן שבירושלים. לאחר מכן למד משפטים באוניברסיטה העברית, וסיים את לימודיו בשנת 1970. מאותה שנה חבר הולנדר בלשכת עורכי הדין.

בשנים 1970-1973 שירת בפרקליטות הצבאית כתובע צבאי פיקודי וכשופט, והגיע לדרגת רב-סרן.

הולנדר ביצע במהלך השנים תפקידי ייעוץ משפטי שונים:
* בשנים 1973-1982 ובשנת 1985 שימש כסגן היועץ המשפטי במשרד מבקר המדינה.
* בשנים 1982-1984 שימש כשליח הסוכנות היהודית בארצות הברית.
* בשנים 1986-1992 שימש כיועץ המשפטי של נציבות שירות המדינה.
* בשנים 1992-1994 שימש כיועץ המשפטי של משרד ראש הממשלה.

בשנת 1994 מונה הולנדר לתפקיד מזכיר הממשלה, וכיהן בתפקיד תחת ראשי הממשלה יצחק רבין ושמעון פרס, עד לאחר הבחירות בשנת 1996.

ב-1 בנובמבר 1996 מונה הולנדר לתפקיד נציב שירות המדינה, בו הוא כיהן עד לחודש נובמבר 2010. במאי 2010, סמוך למועד בו היה אמור להסתיים תפקידו, הוארך תפקידו בארבעה חודשים נוספים. באוגוסט אותה שנה, לאחר כהונה בת כמעט 15 שנים, הודיע הולנדר על כוונתו לפרוש מתפקידו. בתקופת כהונתו ספג ביקורת בשני דוחו"ת מבקר המדינה הקשורים בהתנהלותו, בין היתר בהקשר לכך שאפשר גידול חד במספר נושאי משרות אמון במשרד ראש הממשלה מתשעה ל-53. ביקורת נוספת נמתחה על תפקודו במספר תחקירים עיתונאיים ובעתירה של התנועה למען איכות השלטון בישראל שאף דרשה להדיחו, בטענה כי "נציבות שירות המדינה בראשותו הלכה למעשה והתפרקה מייעודה, חטאה לתפקידה והפקירה את מערכת המינויים ללחצים, עיוותים, מקורבים ומקושרים". העתירה לא הגיעה למיצוי בשל הודעתו של הולנדר כי הוא מתכוון לפרוש.

בשנת 2006 יצא לאור ספרו של הולנדר, **אוויר פסגות**, בהוצאת ידיעות אחרונות.
## חיים אישיים
הולנדר נשוי ואב לארבעה. היה מקורב לרב נתן בוקובזה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מזכירי הממשלה
קטגוריה:נציבי שירות המדינה
קטגוריה:יועצים משפטיים למשרדי ממשלה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:שליחי הסוכנות היהודית
קטגוריה:פרקליטי הפרקליטות הצבאית
קטגוריה:רבי-סרנים בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
Synchronous optical networking

**Synchronous Optical NETworking** (בראשי תיבות**: SONET)** ו-**Synchronous Digital Hierarchy** (בראשי תיבות: **SDH**) הם תקנים המאפשרים העברה של מספר זרמי נתונים דיגיטליים שונים על גבי אותו סיב אופטי בצורה סינכרונית, בעזרת לייזר או אור LED בעל קוהרנטיות גבוהה. השיטה פותחה כדי להחליף את PDH, ששימש להעברה של מספר גדול של שיחות טלפון ונתונים, תוך הימנעות מבעיות סנכרון.

SONET הוא תקן שנמצא בשימוש בעיקר בארצות הברית וקנדה, בעוד ש-SDH הדומה לו נמצא בשימוש בשאר העולם וגם בישראל, וציוד תמסורת רב ברשתות הטלפון פועל לפיו. אף על פי ש-SONET פותח לפני SDH, הוא נחשב לגרסה של SDH בשל הנפוצות הגדולה יותר של SDH בעולם.

פרוטוקול SDH פותח במקור על ידי מכון התקנים האירופי לטלקומוניקציה (ETSI) וכיום מוגדר בתקני איגוד הטלקומוניקציה הבין-לאומי (ITU) במספרים G.783, G.784, G.803, ו-G.707**.** פרוטוקול SONET מוגדר בתקן GR-253-CORE של חברת Telcordia ובתקן T1.105 של מכון התקנים האמריקני, שמגדיר העברת מידע דגיטלי בסיבים תוך שימוש בלייזרים או בדיודות פולטות אור (LED).

שני הפרוטוקולים פותחו בשנות ה-80 כדי להחליף את מערכות ה-PDH המיושנות, כדי להאחיד את ציוד הטלפון בקצב גבוה, להגדיל את אמינות הציוד ולאפשר שימוש בציוד של ספקים שונים.

## קצבי תקשורת ב-SONET וב-SDH

## ראו גם
* תקשורת אופטית
*תקשורת מבוססת סיב אופטי

## הערות שוליים

אף על פי שבתקן מוגדרים כל הקצבים שבטבלה, הקצבים המצויים יותר מתחילים ב-OC-3 ועולים בכפולות של 4 (באופן מעשי אין ציוד בקצב OC-24).

משיקולים כלכליים, רוב מערכות התמסורת פועלות בקצבים של OC-48 ו-OC-192, המכונים גם "2.5 גיגה ביט לשנייה" ו-"10 גיגה ביט לשנייה", קירוב לקצבים המדויקים של התקנים. OC-768, הפועל בקצב של 40 גיגה ביט לשנייה, הוא תקן חדש והציוד שפועל בו יקר, ולפיכך אין עדיין פריסה ניכרת של ציוד בקצב זה.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טלפוניה: טכנולוגיה
קטגוריה:פרוטוקולי תקשורת
קטגוריה:סיבים אופטיים
מעשר שני

**מעשר שני** היא מצווה מהתורה להפריש עשירית מיבול התבואה השנתי (בנוסף על המעשר הראשון). מעשר שני הוא מעשר מיוחד שאינו ניתן לאף אדם ועל החקלאי עצמו לאוכלו בקדושה ובטהרה בירושלים.

המצווה מתקיימת בשנה הראשונה, השנייה, הרביעית והחמישית למניין שנות מחזור השמיטה. בשנים שבהן אין מפרישים מעשר שני, כלומר בשנה השלישית והשישית למחזור השמיטה, מפרישים מעשר עני. השנה הנוכחית () היא שנת  במחזור ולכן היא שנת . 

## מקור המצווה
ב נאמר: 

וכן ב:

ומכאן למדו חכמים את כל דיני מצוות מעשר שני ואכילתו בטהרה בירושלים.

## פרטי המצווה
### חישוב המעשר
מתוך כלל הפירות בשדה, לאחר שהפריש בעל השדה מעשר ראשון ללוי יש להפריש מהפירות שנותרו מעשר (10%) נוסף שהוא כ-9% מכל הפירות שהיו בתחילה.
מחזור **מעשר שני** ומעשר עני מורכב משלוש שנים, שנתיים מעשר שני, ושנה שלישית מעשר עני, עוד שנתיים מעשר שני ושנה שישית מעשר עני. לאחר מכן שנת שמיטה וחוזר חלילה.

### פדיון ואכילת המעשר בירושלים
בשונה מכלל המעשרות, מעשר שני נשאר למרות הקדושה שבו ברשות בעל הפירות ועליו לאכול אותו עם בני משפחתו בטהרה בירושלים.

מי שקשה לו להעלות את הפירות לירושלים, יכול לפדות אותם תמורת כסף, ואז הפירות נחשבים לחולין והקדושה עוברת לכסף. את הכסף יש להעלות לירושלים ולקנות בו מאכלים, שאותם יש לאכול בטהרה כמו דין אכילת מעשר שני.

כאשר פודה אדם את פירות המעשר לעצמו על מטבע שלו, עליו להוסיף "חומש" על שווי הפירות. את החומש מחשבים מחוץ לסכום הכולל ("חומש "), דהיינו שצריך להוסיף רבע על מחיר הפירות ואז בחישוב הכולל התוספת תהיה חומש (אם המחיר של הפירות הוא 100, בתוספת חומש יהיה 125). בנוסף, יכול אדם לפדות עבור אדם אחר את פירות המעשר שלו או לפדות על המטבע של אחר ברשותו, ואז אין צורך בתשלום חומש. המשנה מתירה לאדם לבקש מבנו ובתו הגדולים או מעבדיו העבריים לפדות עבורו את הפירות, דרך הערמה; כך הוא נפטר מתשלום החומש שהיה צריך לשלם לו היה פודה בעצמו את הפירות.

אסור לנהוג במעשר שני מנהג חולין כגון למכור אותו שלא על מנת לפדותו, או לשקול באמצעותו.

### בזמן הזה
אכילת מעשר שני מותנית בקיום בית המקדש. לפיכך, מעשר שני שאינו ניתן לאכילה "מחולל" על גבי מטבע. בשונה מ"פדיה" שנהגה בזמן המקדש, הערך של המטבע שעליו מחללים את התבואה יכול להיות קטן ביותר. לאחר החילול, הקדושה למעשה "עוברת" מהפירות אל המטבע, והפירות מותרים באכילה, אך יש לנהוג במטבע בקדושה. מעשר שני הוא למעשה היחיד מבין המעשרות שנוהג גם היום, ללא שינוי.

היום, יש אפשרות לקנות מנוי ל"קרן המעשרות", שנותן מטבעות שאפשר לפדות עליהם מעשר שני ובכך מאוד פשוט לאדם פרטי לפדות את המעשר בלי לטעות.

## במדרש
במדרש תנחומא (פרשת ראה סימן יב) מובא מדרש על פיו קיים יצחק את מצוות מעשר שני: "אבות הראשונים הפרישו תרומות ומעשרות, אברהם הפריש תרומה גדולה, שנאמר הרימותי ידי אל ה' אל עליון (בראשית יד כב), ואין הרמה אלא תרומה, שנאמר והרמותם ממנו (את) תרומת ה' (במדבר יח כו), יצחק הפריש מעשר שני, שנאמר ויזרע יצחק בארץ ההוא וימצא בשנה ההוא מאה שערים" (בראשית כו יב).

## ראו גם
*מעשר ראשון
*מעשר עני
*תרומות ומעשרות
*שמיטה

## קישורים חיצוניים
* משנה, מסכת מעשר שני
* מעשר שני באתר "אספקלריה"
* הרב יאיר יעקובי, מעשר שני, אתר ישיבה
* שו"ת מעשר שני, מכון התורה והארץ
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תרומות ומעשרות
קטגוריה:פרשת כי תבוא
קטגוריה:פרשת ראה
מעשר עני

**מעשר עני** היא מצווה מהתורה, להפריש עשירית מיבול התבואה השנתי. החקלאי מצוּוה להפריש ה"מעשר עני" בנוסף על המעשר הראשון, ולתתו כמתנה לעניים נוסף על שאר מתנות העניים המוזכרות בתורה. 

על פי מקורות חז"ל מעשר עני נוהג בשנה השלישית והשישית למניין שנות מחזור השמיטה, במקום מעשר שני שנוהג בשאר השנים.

## מקור הדין
מקור הדין מן התורה הוא ב:

וכן בספר דברים :

מכאן למדו חז"ל שמחזור **מעשר שני ומעשר עני** מורכב משלוש שנים, שנתיים מעשר שני, ושנה שלישית מעשר עני, עוד שנתיים מעשר שני ושנה שישית מעשר עני. לאחר מכן שנת שמיטה שבה אין תרומות ומעשרות וחוזר חלילה.

השנה הנוכחית () היא שנת  במחזור ולכן היא שנת . 

## פרטי המצווה
### חישוב המעשר
מתוך כלל הפירות בשדה, לאחר שהפריש בעל השדה מעשר ראשון ללוי יש להפריש מהפירות שנותרו מעשר (10%) נוסף שהוא כ-9% מכל הפירות שהיו בתחילה. 
### חלוקת התבואה
חלוקת המעשר נעשה בשדה אחרי שסיים החקלאי לאסוף את הפירות או התבואה. 
ויש מצווה לתת לכל אחד מהעניים מנה שתספיק לו לשבוע וחכמים קבעו שיעור שווי של שתי סעודות, שכך נהגו לאכול בזמנם. 
ומחשבים את כמות הסעודות בהתאם לכמות בני הבית אצל העני שניזונים מהמעשר. 

כשאין מספיק תבואה לכל העניים, צריך בעל השדה להניח את הפירות לפני העניים והם יחלקו אותם ביניהם. 

אם חילק לכל אחד מהעניים שהגיעו לשדה "כדי שובעו" ונשאר לו פירות מעשר מותר לתת להם יותר ממזון שתי סעודות וכן מותר לו לשמור את הנותר לקרוביו העניים, אך בתנאי שלא ישמור להם יותר ממחצית המעשר. 
ואם העניים לא באו לשדה יכול בעל השדה לחלק לעניים שהוא בוחר ואין הגבלה של כמות לכל עני.

### העני והתבואה
אדם נחשב עני כאשר יש ברשותו פחות ממאתים זוזים, סכום מינימלי לצורכי מחייה.

במעשר עני אין קדושה ולכן רשאי העני לאכלו בכל מקום שירצה, וכן רשאי למוכרו.
כדי למנוע סרבול מיותר, רשאי החקלאי להלוות לעני כסף, ולנכות את דמי החוב ממעשר העני, ובעצם להשאירו אצלו.

## ראו גם
*מעשר שני
*ביעור מעשרות
*תרומות ומעשרות

## לקריאה נוספת
*

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תרומות ומעשרות
קטגוריה:מצוות שבין אדם לחברו
קטגוריה:פרשת ראה
קטגוריה:מתנות עניים
מקדש וסטה

שמאל|ממוזער|200px|שרידי מקדש וסטה
[ממוזער|תרשים של אבן ועליה הכתובת "[תיאודריך הגדול" אשר נמצאה במקדש]]
**מקדש וסטה** היא מקדש שעמד בפורום בעיר רומא בתקופה העתיקה, בסמוך למקדש קסטור ופולוקס, למקדש קיסר, ולבית הבתולות הווסטליות.

## תיאור המבנה
צורת המקדש ייחודית בשל הרצון של האדריכלים שמבנה המקדש ידמה לבקתות הקש והבוץ של המתיישבים הראשונים באזור זה. במקור היה פולחנה של האלה וסטה נעשה במרכז בית המשפחה, וצורת המבנה נועדה להזכיר זאת.

המבנה בנוי בסגנון אדריכלות יוונית, עם עמודים קורינתיים עשויים שיש. במרכז החדר המרכזי העגול היו עשרים עמודים קורינתיים, והמקדש בנוי על פודיום עגול שקוטרו 15 מטרים.
במרכז תקרת המבנה היה פתח אוורור ובמרכז המקדש דלקה האש הקדושה של האלה. סביב קירות המבנה החיצוניים היה מעגל נוסף של עמודים.

כל מקדשי וסטה היו עגולים, ופתחיהם פנו מזרחה לכיוון השמש הזורחת המסמלת את מקור החיים. במרכז המקדש לא היה פסל של האלה - אלא רק האש הקדושה לה.

## הקמת המבנה
המקדש שבפורום נבנה במאה השלישית לפני הספירה.

המקדש ניזוק בשריפה פעמיים. הפעם הראשונה אירעה בשנת 64, בתקופת מלכותו של הקיסר נירון, כאשר נשרפה מרבית העיר רומא, והפעם השנייה בשנת 191, כאשר לאחר השריפה שיקמה את המקדש יוליה דומנה, אשת הקיסר ספטימיוס סוורוס.

המקדש נבזז מספר רב של פעמים, ובמהלך המאה ה-16 מרבית חלקי המבנה העשויים שיש נלקחו לשימושים משניים ברחבי רומא. חלק המבנה העומד כיום שוחזר בשנות ה-30 של המאה ה-20.

## קישורים חיצוניים

וסטה
קטגוריה:פורום רומאנום
פין (מפרשית)

מפרשית ה**פין** (**Finn**) היא סירה אולימפית המיועדת לשייט אחד. הסירה עוצבה בשנת 1949 על ידי מעצב סירות הקנו ריכרד סרבי עבור אולימפיאדת הלסינקי 1952.

## היסטוריה
מאז הופעת הדגם לראשונה, הסירה השתתפה בכל אולימפיאדת קיץ עד אולימפיאדת טוקיו 2020 (2021) דבר שגורם לה להיות אחת הסירות היותר פופולריות בין סירות המפרש האולימפיות.

למרות שגוף הפין השתנה במקצת מאז 1949, היו התפתחויות אחרות הקשורות לשליטה במפרשים. התרנים המקוריים היו עשויים עץ, אשר הוא חומר קשה. בשנות השישים המאוחרות ותחילת שנות השבעים התחילו להחליף את תרניי העץ בתרניי אלומיניום, אשר הוא חומר יותר גמיש ונותן יותר שליטה בצורת המפרשים בצורה משמעותית מהעץ. תורני האלומיניום התפרסמו בעיקר אחרי המשחקים האולימפיים של שנת 1972 בקיל, כאשר הם סופקו לראשונה לשייטים אולימפיים. לאחרונה, תרנים עשויים סיבי פחמן החלו להופיע בציי Finn תחרותיים. המפרשים גם הם עברו שינוי משמעותי וכעת הם עשויים ברובם קוולר.

## פין בישראל
אלכסנדר-מרווין למפרט, מיליונר יהודי אמריקאי, בעל מפעל ליצור בדים למפרשים בהולנד ובמזרח הרחוק, תרם סירת פין אחת למועדון הפועל שדות ים, בשנת 1973, מרכז הפועל קנה עוד 10 סירות מאוסטריה בשיתוף עם הפועל תל אביב והשייטים עצמם. בנימין (בינג'ה) מעיין התאמן כדי לייצג את ישראל באולימפיאדת מינכן 1972, אבל התברר שבישראל הסירות עשויות עץ מיושנות כי העולם כבר עבר לפין מפיברגלס קל משקל והחליפו את תרניי העץ לאלומיניום הוא פרש מההכנות. פרישה זו גרמה בהדרגה להפסקת הפעילות בדגם זה בארץ.

## ראו גם
* איגוד השייט בישראל
* שיט במשחקים האולימפיים
* שיט תחרותי
* שיט מפרשיות
* דגמים אולימפיים (אנגלית)

## קישורים חיצוניים

*  (אנגלית)

* 
* 

## הערות שוליים

מרכז|ממוזער|600px|מפרשיות פין

קטגוריה:מפרשיות
תחנת דלק

[שמאל|ממוזער|300px|תחנת דלק של חברת "אסו" ב[נורווגיה]]
**תחנת דלק** היא מתחם (מסחרי, בדרך כלל) לרכישת דלק לסוגיו: בנזין ברמת אוקטן שונה, סולר למנועי דיזל, נפט ולעיתים אף גז פחמימני מעובה לשם הנעת כלי רכב מנועיים בעלי מנוע בעירה פנימית.

## היסטוריה
תחנות דלק הופיעו לראשונה כעסק צדדי של בתי מרקחת. בית המרקחת הראשון שעשה זאת היה בית מרקחת בעיר ויסלוך בקיסרות הגרמנית ב-5 באוגוסט 1888. המתדלק הראשון היה הרוקח וילי אוקל והמתדלקת הראשונה – ברתה בנץ.

התחנה הייעודית הראשונה נבנתה בסנט לואיס, ארצות הברית ב-1905 בשדרה סן תרזה 420.

## איסורים
בתחנת דלק חלים מספר איסורים, למניעת אסונות – פיצוצים, שרפות וכדומה, אשר הסכנה להתרחשותם גבוהה בשל הריכוזים הגבוהים של החומרים הדליקים בתחנה. למשל, אסור לעשן בתחנות דלק, אסור לתדלק בעוד הרכב מונע ואסור לדבר בטלפון סלולרי מכיוון שהוא פולט קרינה העלולה לגרום לפיצוץ. 

## תחנות דלק בישראל

בעשורים הראשונים של המדינה נשלט שוק תחנות הדלק בישראל על ידי שלוש החברות פז, סונול ודלק. עם השנים התרחב שוק הדלק להכיל חברות קטנות נוספות המתחרות בשלוש אלה.

## קישורים חיצוניים

* העתיד הוורוד של ביו-אתנול, הספרייה הווירטואלית של מטח
* 
*  
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דלק
קטגוריה:שירותים
קטגוריה:תשתיות אנרגיה
נווה נוי

**נווה נוי** היא שכונה בבאר שבע הממוקמת מדרום לעיר העתיקה של באר שבע, מעברו הדרומי של נחל באר שבע. במזרח סמוכה השכונה לכביש 25 וממוקמת צפונית מזרחית לשכונת נחל בקע.

## היסטוריה
שכונת נווה נוי הוקמה בתחילת שנות ה-50, על פי גישת עיר גנים בתכנון העיר באר שבע, כשכונת גנים נוספת לאלו שקדמו לה (שכונות א' עד ה'). המיוחד בשכונה זו היה בנייה חד קומתית עם חלקות של חצי דונם (דו-משפחתיים על דונם אחד) ששימשו כמשקי עזר. תחילה יושב המקום כמעברה על ידי עולים ממרוקו ומתוניס וכונה "מעברת משקי עזר" או "מעברת משק עזר". במשך הזמן וביוזמה מקומית, עם תום תקופת המעברות, נשאר השם "משק עזר" וזה שונה לאחר מכן ל"נווה נוי", שמה של השכונה היום.

ערוץ נחל באר שבע מפריד את השכונה משאר העיר, והיא מקושרת אל העיר באמצעות שלושה גשרים. במשך שנים רבות זרמו בערוצו של נחל באר שבע שפכים והוא סבל מהזנחה. פרויקט שיקום ענק של עיריית באר שבע, בשנות האלפיים, הפך את האזור לפארק ירוק ופורח. בשיתוף עם קרן קיימת לישראל, רשות הניקוז "שקמה בשור", והמשרד לאיכות הסביבה, נבנה פארק אקולוגי שמשתרע על פני 5,200 דונם לאורך שמונה קילומטרים משני עברי הנחל. חלקו של הפארק, הממוקם בשכונת נווה נוי, קרוי "פארק גן הפעמון". בחלקה הדרומי של השכונה עובר קו מתח גבוה ישן שמגיע מכיוון תחנת המשנה בכביש 25, ועובר סמוך לגן ציבורי קטן.

בשכונה קיימת קהילה קראית גדולה.

מוסדות ציבוריים בשכונה: בהי"ס יסודי ממלכתי "מענית", מרכז דואר שכונתי, קופת חולים, בית חב"ד, מתנ"ס, שלושה מרכזי קניות זעירים, בית ספר של האגודה למען ילדים עיוורים וסניף של תנועת הנוער המכבי הצעיר. בעבר פעל בתחומי השכונה כפר ילדים ונוער - "אשלים" - שנסגר בעשור השני של המאה ה-21.

עד לשנת 2007 פעל בתחום השכונה בסיס חיל האוויר ובו השלוחה הבאר שבעית של הטכני בחיפה. בסוף שנת 2007 בית הספר הטכני הועבר למתחם חדש בגבול היציאה המערבית של העיר. בתחום השכונה נערכו גם חפירות ארכאולוגיות, ונמצא יישוב בשם "באר צפד", מן התקופה הכלקוליתית – האלף ה-5 לפנה"ס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:באר שבע: שכונות
מקדש ונוס ורומא

ממוזער|250px|מקדש ונוס ורומא בלילה.
**מקדש ונוס ורומא** (בלטינית: Templum Veneris et Romae) הוא המקדש הגדול ביותר שהיה ברומא העתיקה. המקדש היה ממוקם בצידו המזרחי של הפורום, אל מול הקולוסאום.

המקדש הוקדש לאלות ונוס פליקס (ונוס המביאה מזל טוב) ורומא אַיטֶרנה (רומא הנצחית), והוקם בתקופת הקיסר אדריאנוס. הבנייה החלה בשנת 121 והמקדש נחנך בשנת 135 (אף שעבודות הבנייה הסתיימו רק בשנת 141, בתקופת שלטונו של הקיסר אנטונינוס פיוס. 

## תיאור המבנה
אורכו של המבנה 110 מטרים ורוחבו 53 מטרים. המבנה ניצב על במה שאורכה 145 מטרים ורוחבה 100 מטרים.

למבנה שני חדרים עיקריים, בהם ניצבו פסלי האלות ונוס ורומא - אלת העיר רומא, שתיהן יושבות על כיסאות מלכות.

חדרי האלות ניצבו אחד צמוד לשני - החדר של רומא היה המערבי, ופסל האלה צפה לעבר הפורום. החדר של ונוס היה המזרחי ופסל האלה צפה לעבר הקולוסאום. בחזית כל חדר ניצבו ארבעה עמודים קורינתיים.

מבנה המקדש מהווה בעצם משחק מילים שכן האלה ונוס, אלת האהבה (בלטינית *Amor*), נכתב הפוך מ"רומא" (*Roma*), ועל כן שתי אלות אלה, העומדות גב אל גב, יוצרות סימטריה גם בשמותיהן.

משני צדי המקדש, המזרחי והמערבי, עמדו 10 עמודים לבנים, ובצדדים הדרומיים והצפוניים 18 עמודים לבנים. קוטר כל עמוד היה 1.8 מטרים.

במקדש ונוס היה מזבח בו הקריבו זוגות נשואים קורבנות. לצד המזבח עמד פסל כסף של מרקוס אורליוס ופאוסטינה.

## הקמת המבנה
המקדש נבנה על הריסות הדומוס אוראה של נירון, ולצורך בנייתו הוזז פסלו של נירון - הקולוסוס והועבר לקרבת האמפיתיאטרון הסמוך, שנקרא על שם הפסל - הקולוסאום.

אדריכל המבנה, אפולודורוס מדמשק, שמתח ביקורת על התוכניות של אדריאנוס, הוצא להורג במצוות הקיסר, והמבנה נבנה בהתאם לתוכניות של אדריאנוס.

בסוף המאה ה-3 (283) ובתחילת המאה ה-4 (306) לספירה פרצו בסביבת המקדש שתי שרפות שגרמו נזקים כבדים למבנה. בשל דעיכת חשיבותה של העיר רומא באימפריה באותה העת, לא הוקדשו משאבים לחידוש ותיקון המבנה משך כ-24 שנים. המבנה שופץ והורחב משמעותית בשנת 307 בידי הקיסר מקסנטיוס, כחלק מתוכניתו להעצים ולהשיב את מרכזיותה של רומא באימפריה הרומית באותה העת. 

רעידת אדמה במאה ה-9 הרסה את המבנה, ובשנת 850 הורה האפיפיור לאו הרביעי להקים במקום את כנסיית סנטה מריה נובה, אשר שופצה בשנת 1612 ושמה שונה לכנסיית סנטה פרנצ'סקה רומנה. חדר האלה רומא מהווה את מגדל הפעמונים של הכנסייה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ונוס ורומא
קטגוריה:פורום רומאנום
אריה האן

**אריה האן** (נולד ב-5 באפריל 1940) הוא עורך דין שכיהן כמזכיר הכנסת בין השנים 1997–2007.

## ביוגרפיה
האן נולד ב-5 באפריל 1940 בתל אביב, והוא בוגר תיכון עירוני ב' בתל אביב.

את שירותו הסדיר בצה"ל עשה בנח"ל, ובשירות המילואים שירת כחוקר בדרגת סרן.

בשנת 1961 סיים לימודי תעודת הוראה, ובשנים 1962-1961 כיהן כקומונר וכחבר ההנהלה הארצית של תנועת הנוער "בני עקיבא".

האן למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, הוא סיים את לימודיו בשנת 1965 והוא בעל רישיון לעריכת דין. במהלך שנות לימודיו כיהן האן כיושב ראש פרלמנט הסטודנטים (1963), וכיושב ראש הסתדרות הסטודנטים של האוניברסיטה העברית בירושלים (1964).

בכנסת שימש האן כמזכיר סיעת המפד"ל עד סוף 1996, וב-1 בינואר 1997 מונה למזכיר הכנסת. ב-2006 יצרה דליה איציק את משרת מנכ"ל הכנסת, תפקיד שנטל מהאן את האחריות על הפן הניהולי של משכן הכנסת (אחריות על העובדים, הלוגיסטיקה והאדמיניסטרציה).

ביום הולדתו ה-67 (5 באפריל 2007) ביקש לפרוש מתפקידו, אך נעתר לבקשת יושבת ראש הכנסת להאריך את כהונתו בחודשיים, ובסוף מאי 2007 פרש האן לגמלאות. בישיבת פרידה מיוחדת לכבודו דיברו בשבחו של האן חברי כנסת מכל סיעות הכנסת. החליף אותו בתפקיד עו"ד איל ינון.

תושב רמת גן, נשוי לעו"ד דינה האן, יושבת ראש תנועת אמונה העולמית וחברת הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית, שהתמודדה ברשימת המפד"ל לכנסות ה-15, 16, וה-17 ואב לחמישה. בנו דוד האן הוא פרופסור למשפטים והאפוטרופוס הכללי לשעבר.

## תפקידים פרלמנטריים
האן כיהן במגוון תפקידים פרלמנטריים:
* יושב ראש ועד היועצים והמזכירים הפרלמנטריים (1970-1967).
* מזכיר ויועץ משפטי של סיעת המפד"ל (עד שנת 1996)
* מזכיר הכנסת (1 בינואר 1997 - 31 במאי 2007).

## תפקידים ועיסוקים ציבוריים
האן אף כיהן במספר תפקידים במגזר הציבורי:
* יושב ראש ועדת הפרויקטים של המועצה הציבורית הממלכתית לחילופי צעירים ונוער (גוף היוזם ומפקח מטעם ממשלת ישראל על כל נושא משלחות הנוער הנכנסות לישראל והיוצאות ממנה) (1991-1980).
* סגן יושב ראש המועצה הציבורית הממלכתית לחילופי צעירים ונוער (1994-1991).
* דירקטור בחברת "מצפה כנרת" חברה הנסחרת בבורסה
* דירקטור בחברת תש"ת (תיירות ושרותי תעופה), חברת הבת של אל על המחזיקה במניות כל חברות הבת של אל על.
* יו"ר מועצת המנהלים של "בורשטיין קיטררס", ניו יורק (חברה המייצגת מזון כשר למטוסים בארצות הברית).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מזכירי הכנסת
קטגוריה:פעילי המפד"ל
קטגוריה:בוגרי בית הספר צייטלין
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
לאורה

[שמאל|ממוזער|250px|לאורה ב[נחל פרת, מדבר יהודה]]
**לאורה** (יוונית עתיקה: **Λάυρα**, הגייה יוונית מודרנית: **לָבְרָה**, בעברית "**מִבְדָּד**") היא צורת נזירות.
קבוצת נזירים היו מתבודדים בימות השבוע ואף מסתגרים מן העולם, ונפגשים במקום משותף רק בימי התפילה, שבת וראשון. המפגש היה לצורך תפילה, סעודה והחלפת פרי עמל כפיהם של הנזירים בחומרי גלם לעבודה במהלך השבוע הקרוב. המונח "לאורה" מגיע מיוונית ופירושו "מסדרון", "סימטה" או "שביל", והוא בא, ככל הנראה, לייצג את הדרך המחברת בין תאי ההתבודדות האישיים של חבריה.

לאורות התפתחו במהלך המאה הרביעית בארץ ישראל כשילוב בין שני סגנונות חיים שהיו נהוגים אצל הנזירים – ההתבודדות והחיים המשותפים. הלאורות התפשטו מארץ ישראל למצרים ולסוריה, והתפתחו מאוחר יותר במקומות נוספים אליהם הגיע רעיון הנזירות. זה היה פתרון עבור אותם נזירים שלא רצו לחיות במסגרת שיתופית מגבילה (מנזר) אבל רצו להיות חלק מקהילה.

בהקשר מאוחר יותר של הנצרות האורתודוקסית, המונח קיבל משמעות חדשה של מנזר גדול וחשוב.

## לאורות בארץ ישראל
לאורות התפתחו בראשית התקופה הביזנטית במדבר יהודה והתפשטו משם לסוריה רבתי. 

את ייסוד הלאורות במדבר יהודה מייחסים לנזיר חריטון, שהקים שלוש לאורות שהפכו בתקופה הביזנטית למנזרים גדולים ובעלי חשיבות בישראל ובעולם הנוצרי דאז, והן מנזר פרן בוואדי קלט, דוקה ליד יריחו (שמזוהה כדוק), וסוקה בנחל תקוע. 

מתבודדים מפורסמים שחיו כך: אותימיוס, גרסימוס, סבאס, תיאודוסיוס, קירילוס מסקיתופוליס.

את מקום הלאורות הקטנות הלכו ותפסו קוינוביון. את הנזירים שביקשו להצטרף ללאורה חינכו והכינו במנזרי הקוינוביון, ורק לאחר הכשרה מתאימה הם הורשו להצטרף.

גם בימינו לא חדלו הלאורות מלהתקיים. ניתן למצוא לאורה פעילה בסמוך ליישוב הררית, הצופה על בקעת בית נטופה שבגליל התחתון. לאורה זו, המכונה לאורת נטופה, שייכת לזרם היווני-קתולי, המכונה מלכיתי. הלאורה שבנטופה נוסדה ביולי 1967 ויושביה רואים עצמם כחלוצים, ומקווים לגשר בין הערבים ליהודים בישראל. בשנותיה הראשונות של הלאורה גרו נזיריה באוהלים, אך כיום הם מתגוררים בבקתות, ואת ההתכנסויות עורכים במערה שהוסבה לכנסייה.

## התפתחות מאוחרת של המושג
ברבות השנים השתרש ההיגוי של המילה לאורה כ-לאוורה, ורבים מהמנזרים האורתודוקסים הגדולים והחשובים ביותר נקראים כך, כמו למשל לאוורת השילוש-סרגייב, ומנזר אלכסנדר נבסקי ברוסיה, לאוורת קייב-פצ'רסק באוקראינה, ועוד רבים. 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מנזרים נוצריים
VNV Nation

**VNV Nation** הוא הרכב אלקטרוני המשלב בתוכו אלמנטים של סינתפופ, אינדסטריאל ו-EBM למה שההרכב מגדיר כ-פיוצ'רפופ.
פירוש השם VNV הוא "Victory Not Vengeance" (פירושו בעברית הוא "ניצחון לא נקמה"), מקור ההרכב הוא בלונדון אך כרגע הוא מתבסס בהמבורג שבגרמניה.

## חברי ההרכב
* רונאן האריס - מוזיקה, מילים, שירה.
* מארק ג'קסון - תופים.

## ביוגרפיה
ממוזער|250px|VNV NATION
ב-1990, עבר רונן האריס מארץ מולדתו דבלין שבאירלנד ללונדון, שם הוא הוציא 2 תקליטי ויניל ראשונים - Body Pulse ו-Strength of Youth. ב-1994, חזר האריס לאירופה, כדי להשלים חומרים עליהם עבד בעבר.
שנה מאוחר יותר, חתמו VNV Nation על חוזה עם חברת תקליטים גרמנית בשם "Discordia", והוציאו = את האלבום המלא הראשון שלהם "Advance and Follow" שהוא שילוב של מלודיות סינטיסייזר ומקצבים אלקטרונים חזקים. באותה תקופה, הצטרף המתופף מארק ג'קסון ללהקה.
בשנת 1998, חתמו VNV על חוזה עם חברת תקליטים בשם "Off-Beat", וביולי של אותה שנה, הוציאו את האלבום "Praise the Fallen". חודשיים מאוחר יותר, הוציאה הלהקה את המיני-אלבום "Solitary", ויצאו לסיבוב הופעות ראשון בגרמניה.

בשנת 1999, עזבה הלהקה את "Off-Beat", וחתמה על חוזה עם חברת התקליטים "Dependent Records". לקראת סוף השנה, הם הוציאו את האלבום "Empires" הנחשב למצליח ביותר שלהם, וזכה להישאר במקום הראשון ב-DAC (המצעד האלטרנטיבי הגרמני) במשך 7 שבועות. עם האלבום, זכתה הלהקה גם ב"אלבום השנה" באותו המצעד. ב-2001, הוציאה הלהקה הוצאה מחודשת של האלבום "Advance and Follow V2".
ב-2002, יצא אלבומם "Futureperfect", שסוגתו המוזיקלית דומה יותר לסינת'פופ ונעשה בו שימוש נרחב באלמנטים של מוזיקת הטראנס.
בשנת 2003, הקימה הלהקה חברת תקליטים בשם "Anachron Sounds" והוציאה דרכה סינגל מחודש שנקרא Honour 2003.

ב-2005, יצא האלבום החמישי של הלהקה שנקרא "Matter & Form" מתוכו יצא הסינגל Chrome. האלבום התאפיין בהרחבת הסגנונות המוזיקליים של הלהקה, תוספת של מוזיקה כבדה יותר עם הרגשה של רוק ושימוש בצלילים מכנים ושימוש פחות באפקטים על השירה.
בשנת 2007, יצא האלבום Judgement. באותה תקופה, הכחיש סולן הלהקה את השמועות שזהו אלבום האחרון של הלהקה.
ב-26 באוגוסט אותה שנה, בפסטיבל אלטרנטיבי בברדפורד, רונאן הקדיש את השיר "Illusion" לסופי לנקסטר שנרצחה ושלח תנחומים למשפחה.

ב-2009 יצא ה-DVD Reformation 1 והאלבום Of Faith, Power and Glory.

ב-2 בנובמבר 2012 הופיעה הלהקה במועדון הבארבי בתל אביב. הלהקה חזרה להופעה בישראל ב-2016.

ב- 16 בנובמבר 2017, מארק ג'קסון, שהיה מתופף בלייב בקונצרטים מאז אמצע שנות התשעים, עזב את ההרכב.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים ואיפי
* 1990 *Body Pulse*
* 1990 *Strength of Youth*
* 1995 *Advance and Follow*
* 1998 *Praise the Fallen*
* 1998 *Solitary* - EP
* 1999 *Empires*
* 2000 *Standing / Burning Empires* - סט של 2 דיסקים המכיל את הסינגל Standing ו-EP של רמיקסים לשירים מהאלבום *Empires*
* 2001 *Advance and Follow V2* - הוצאה מחודשת
* 2002 *Futureperfect*
* 2005 *Matter + Form*
* 2007 *Judgement*
* 2009 *Of Faith, Power and Glory*
* 2011 *Automatic*
* 2013 *Transnational*
* 2015 *Resonance: Music For Orchestra Vol. 1*
* 2018 *Noire*
* 2023 *Electric Sun*

### Box Sets
* 2004 Pastperfect (2xDVD + CD-ROM Special Edition)
* 2009 Reformation 1 (2xCD + DVD)

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר מעריצים גרמני

קטגוריה:להקות סינת'-פופ
קטגוריה:להקות EBM
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1990
קוינוביון

[שמאל|ממוזער|200px|[איקונין קופטי של פכומיוס, מייסד מנזרי הקוינוביון]]
**קוׂינוׂבּיוׂן** (ביוונית: κοινόβιον. מילולית: "חיים משותפים" או קומונה), או **קֶנוׂבּיוּם** (לטינית: cenobium, בלטינית של ימיה"ב סֶנוביום או צֶנוביום), הוא מנזר שיתופי, בו חיים, לומדים, מתפללים, ואוכלים נזירים, תוך חיי שיתוף. המילה קוינוביון נטבעה במקור כדי לתאר את קהילת תלמידי פיתגורס שחיו חיי שיתוף ולמידה בקרוטונה. בהודו נזירים בודהיסטים פיתחו צורת חיים דומה לאחר מותו של גאוטמה בודהה, וכיום הרוב המוחלט של הנזירים הבודהיסטים בעולם חיים בצורת קוינוביון. כמה מאות שנים לאחר מכן גם נזירים נוצרים אימצו צורת חיים זו.  

## הקוינוביון בנצרות
הקוינוביון הנוצרי התפתח מן הלאורה, שבה קבוצת נזירים היו מתבודדים ואף מסתגרים מן העולם, ונפגשים במקום משותף רק בימי התפילה (שבת וראשון). נזירים מפורסמים כסבאס, תיאודוסיוס, תיאוקטיסטוס ואחרים, חיו בין שתי צורות נזירות אלו. חלק מחייהם הם בילו בהתבודדות במערה מבודדת כחלק מלאורה, וחלק מחייהם חיו ואף הקימו מנזרי קוינוביון.

בקוינוביון היו מכינים את פרחי הנזירים לחיי התבודדות בלאורה, עד לרגע שבו הנזירים הצעירים הוכיחו כי ביכולתם להתבודד, ואז ניתן להם להצטרף ללאורה. ברוב הקוינוביות היו נושאי תפקידים שהתמנו בחלקם על ידי אנשי המנזר ובחלקם על ידי המרכז הדתי הקרוב.

מאפיין ייחודי של קוינוביון הוא נושא הצייתנות המוחלטת. כל עוד היו הנזירים מתבודדים או חיים בהתבודדות חלקית, היה אמנם בעל סמכות רוחנית שאפשר היה להתייעץ איתו. אבל לא הייתה כפייה ולא הייתה חובת התייעצות או חובת מימוש העצה שקיבלו. במנזרים הצייתנות הפכה לעיקר, כל נזיר חייב בצייתנות מוחלטת לאב המנזר.

למנזר הייתה לרוב חומה. לא לשם הגנה אלא כצורך רעיוני להדגיש את ההסתגרות וההתבודדות.
ממוזער|קהילת נזירים בודהיסטים.

## הקוינוביון בבודהיזם

לאחר מותו של גאוטמה בודהה, פיתחה הנזירות הבודהיסטית מנהגי קוינוביון. הפרקטיקה של חיים שיתופיים בקהילה במהלך עונת הגשמים, כפי שהורה הבודהה, הלכה והתרחבה בהדרגה והפכה ממנהג עונתי לצורת חיים מקיפה. רוב כללי המשמעת המודרניים, לפיהם חיים נזירים ונזירות בודהיסטיים נובעים מצורת חיים זו, ומסדירים לפרטים את צורות השיתוף והשיטות לחיות בחברת נזירים, המכונה גם סַנְגְהַה. מספר הכללים הנהוגים משתנה לפי מסדר, ולרוב מספר הכללים המחייבים נזירוֹת גבוה מהכללים המחייבים נזירים.

בניגוד למנזרים נוצריים, ברוב האסכולות הבודהיסטיות הנזירים לא נדרשים לציית לסמכות היררכית. עם זאת, נהוג לכבד חברים ותיקים יותר בסנגהה. הבודהה לא מינה יורש, וגם לא קבע חוקים המחייבים ציות למוסד מרכזי. קבוצות של נזירים נוהגים לקבל החלטות משותפות כקהילה באספות, שבהן גם דנים בהפרות של כללי המנזר ואופני השימוש ברכוש המשותף.
נהוג שנזיר ותיק אך פעיל מתפקד כאב המנזר ומנהל את ענייני היום יום במנזר. לעיתים, אב המנזר ממונה על ידי הנזירים בהחלטה משותפת ולעיתים על ידי קהילה הבודהיסטית הפשוטה (קהילת "בעלי הבתים") אותה המנזר משרת.

## ראו גם
* קהילה רצונית
* לאורה
## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מנזרים נוצריים
קטגוריה:בודהיזם
קטגוריה:דת
מקדש אנטונינוס ופאוסטינה

ממוזער|שמאל|כנסיית סאן לורנצו אין מירנדה שנבנתה במאה ה-17 על שרידי המקדש, ושולבו בה עמודי חזית המקדש
ממוזער|שמאל|מבט מצפון מערב
**מקדש אנטונינוס ופאוסטינה** היה מקדש שעמד בפורום של העיר רומא בשיאה של האימפריה הרומית. המקדש עמד בפורום לצד הויה סאקרה (הדרך הקדושה), אל מול הרֶג'ה.

המקדש הוקם בשנת 141 על ידי הקיסר אנטונינוס פיוס והוקדש לאשתו פאוסטינה, שהוכרזה כאלה לאחר מותה. לאחר מותו של הקיסר, שהוכרז אף הוא כאל בשנת 161 ביוזמת יורשו מרקוס אורליוס הוקדש המקדש גם לו.

בשנת 1602 הפך המבנה לכנסיית סאן לורנזו ממירנדה. נעשה ניסיון בימי הביניים להרוס את חזית המבנה שנותרה בסגנון יווני קלאסי באמצעות הפלת העמודים. מאחר שהעמודים היו שקועים בשפכים שהצטברו בויה סאקרה במשך השנים, ובשל חוזקם העמודים נותרו עומדים. ניתן לראות עליהם גם בימינו את החריצים שנוצרו בעת ניסיונות אלה.

## קישורים חיצוניים

אנטונינוס ופאוסטינה, מקדש
אנטונינוס ופאוסטינה, מקדש