open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קפריסין במשחקים האולימפיים

ממוזער|מילאן טראיקוביץ' (משמאל) במהלך גמר ריצת 110 מטר משוכות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו
**[[קפריסין]]** משתתפת ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** מאז אולימפיאדת מוסקבה (1980), ובמשחקי החורף מאז אולימפיאדת לייק פלאסיד (1980).

הישגי המשלחת הקפריסאית היו בדרך כלל צנועים, אך כמה מהספורטאים רשמו הישגים נאים. באולימפיאדת אטלנטה (1996) העפיל האצן אנינוס מרקולידס לשלב חצי הגמר בריצת 100 מטר וסיים במקום ה-15. באותם משחקים סיים הקלע אנטוניס אנדאו במקום התשיעי בסקיט. באולימפיאדת סידני (2000) סיים אנדאו במקום השמיני, ועמיתתו סופיה מיאולי סיימה במקום התשיעי. קלע נוסף, גאורגה אכילאוס, סיים במקום התשיעי באולימפיאדת אתונה (2004), גם הוא בסקיט. 

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) היה הקלע אנטוניס ניקולאידיס קרוב לזכייה במדליה ראשונה. ניקולאידיס צבר 120 נקודות, בדיוק כמו הנורווגי טורה בורנוולד והצרפתי אנתוני טרה, שסיימו במקומות השני והשלישי, אך הפסיד להם בשובר שוויון. אכילאוס סיים במקום החמישי, ובין הנשים הגיעה אנדרי אלפטריו למקום השביעי. 

באולימפיאדת לונדון (2012) הצליח ספורטאי קפריסאי ראשון לזכות במדליה, השייט פבלוס קונטידס, שזכה במדליית כסף בדגם לייזר. הקופץ לגובה קיריאקוס יואנו היה האתלט הקפריסאי הראשון שהעפיל לשלב הגמר. הוא סיים במקום ה-13.

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הסתפק קונטידס במקום השביעי. שלושה אתלטים קפריסאים העפילו למקצי גמר: קיריאקוס יואנו שיפר את הישגו מלונדון וסיים במקום השביעי, מילאן טראיקוביץ' סיים במקום השביעי בריצת 110 מטר משוכות ואפוסטוליס פארליס סיים במקום השמיני בזריקת דיסקוס.

באולימפיאדת פריז (2024) הצליחה קפריסין לזכות במדליה אולימפית שנייה בתולדותיה כאשר פבלוס קונטידס זכה במדליית כסף 12 שנים אחרי שהביא לקפריסין מדליית כסף באולימפיאדת לונדון 2012.

במשחקי החורף היו הישגיהם של הספורטאים הקפריסאים סמליים יותר.

## מדליות

### לפי אולימפיאדה
**באולימפיאדות הקיץ:**

### לפי ענף
**בענפי הקיץ:**

## ראו גם
* קפריסין במשחקים הפאראלימפיים
* קפריסין במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

* אתר הוועד האולימפי הלאומי של קפריסין 

## הערות שוליים

קטגוריה:קפריסין: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
פני רוזנפלד

**פאני "בובי" רוזנפלד** (באנגלית: **Fanny "Bobbie" Rosenfeld**; 28 בדצמבר 1904 – 14 בנובמבר 1969). הייתה אתלטית יהודייה-קנדית, אלופה אולימפית בעלת שתי מדליות אולימפיות ושיאנית עולם. נחשבה לספורטאית אישה הגדולה ביותר בקנדה בחמישים שנים הראשונות של המאה ה-20. הייתה כוכבת כדורסל, הוקי קרח, סופטבול וטניס.

## ביוגרפיה
רוזנפלד נולדה בדניפרופטרובסק שבאוקראינה לשרה ומקס. משפחתה היגרה לקנדה כשהייתה תינוקת והתיישבה בבארי (Barrie), שבאונטריו. בשנת 1922 עזבה משפחתה לטורונטו. בשנת 1924 זכתה באליפות טורונטו בטניס על משטח דשא.

באליפות קנדה באתלטיקה לנשים שנערכה בשנת 1925 זכתה רוזנפלד ביום אחד בתואר האליפות במספר ענפים: בזריקת דיסקוס, הדיפת כדור ברזל, ריצת 220 יארד, ריצת משוכות, ובקפיצה לרוחק ומקום שני בהטלת כידון ובריצת 100 יארד. אותה שנה בתחרות אתלטיקה היא השוותה את שיא העולם בריצת 100 יארד (11.0 שניות).

### אלופה אולימפית ושיאנית עולם
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) נערכו לראשונה תחרויות אתלטיקה לנשים. רוזנפלד זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. היא זכתה במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.3 שניות, אחרי בטי רובינסון מארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 12.2 שניות ולפני בת ארצה אתל סמית' (12.3 שניות). לאחר מכן היא הובילה את נבחרתה לזכייה במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר בשיא עולם חדש של 48.4 שניות, לפני ארצות הברית (48.8 שניות) וגרמניה (49.0 שניות), כבר בשלב המוקדמות קבעה הרביעייה הקנדית שיא עולם חדש של 49.3 שניות. נוסף לכך, סיימה במקום חמישי בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:22.4 דקות.

רוזנפלד סבלה מדלקת מפרקים שאילצה אותה לפרוש מספורט תחרותי כבר בשנת 1933. שנה לאחר מכן, היא אימנה את נבחרת הנשים של קנדה באתלטיקה למשחקי האימפריה הבריטית שנערכו בלונדון.

בשנת 1969 נפטרה רוזנפלד בטורונטו.

## תארים והישגים
* בשנת 1955 נכללה רוזנפלד בהיכל התהילה של הספורט הקנדי. https://web.archive.org/web/20130430052643/http://www.sportshall.ca/honoured-members/28322/bobbie-rosenfeld/
* בשנת 1982 נכללה רוזנפלד בהיכל התהילה של הספורט היהודי.

## קישורים חיצוניים

* אתר "היכל התהילה של הספורט היהודי" .
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורטאים יהודים קנדים
קטגוריה:אתלטיות קנדיות
קטגוריה:אצניות קנדיות
קטגוריה:אתלטיות יהודיות
קטגוריה:אצניות יהודיות
קטגוריה:ילידות 1904
קטגוריה:שיאניות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אלופים אולימפיים יהודים
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הספורטאים היהודים: קנדים
קטגוריה:שחקניות סופטבול
קטגוריה:אתלטיות אולימפיות קנדיות
קטגוריה:אלופות אולימפיות מקנדה
קטגוריה:שיאני עולם קנדים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאניות עולם קנדיות
קטגוריה:שיאני עולם יהודים
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לקנדה
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית מקנדה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: ריצת 4x100
קטגוריה:רצות 800 מטר
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1904
קטגוריה:נפטרות ב-1969
קטגוריה:נפטרים ב-1969
לוגלזגיסי

שמאל|ממוזער|350px|האימפריה של לוגלזגיסי
**לוגלזגיסי** (לֻגֻלְזַגְגִסִ) היה מלך שומרי. הוא שלט במשך 25 שנים, בין השנים 2296 -2271 לפנה"ס (כרונולוגיה נמוכה) לערך. הוא היה המלך היחיד בשושלת  שנקראת השושלת השלישית של ארך, כמו כן הוא היה גם אנסי  (הנסיך השליט של עיר מדינה)  של העיר אומה והצליח להשתלט על כל שומר וארצות סמוכות. היה המלך השומרי האחרון לפני הכיבוש האכדי. אפשר לטעון שהיה המלך השומרי הראשון שהצליח לאחד את כל שומר.

הוא הצליח לאחד את אומה וארך, ועיר הבירה של המדינה החדשה הייתה ארך. אחרי ארך הוא בהדרגה השתלט על שאר ערי שומר.

בסופו של דבר התנהלה מלחמה בין לוגלזגיסי לסרגון מלך אכד, לוגלזגיסי הובס וכנראה הוצא להורג.

## ראו גם
* רשימת המלכים השומרית
* שומר
* ארך

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-3 לפנה"ס
קטגוריה:מלכים בשומר
גביע נוריס

**גביע נוריס**, ובשמו המלא **הגביע לזכר ג'יימס נוריס** (באנגלית: **The James Norris Memorial Trophy**), הוא גביע המוענק מדי שנה, מאז 1954, למגן המצטיין של העונה בליגת ה-NHL.

את הזוכה בפרס בוחר איגוד כתבי ההוקי קרח.

הפרס קרוי על שם ג'יימס נוריס, הבעלים של דטרויט רד וינגס בין 1932 ו-1952.

## הזוכים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארצות הברית: הוקי קרח
קטגוריה:קנדה: הוקי קרח
קטגוריה:תחרויות הוקי קרח
עלייה לקבר

**עלייה לקבר** היא מנהג המשמר את זכרו של המת. אדם נוהג לעלות לקבריהם של קרובי משפחתו. יש העולים לקבר של אדם הנערץ עליהם. פולחן קברי קדושים מקובל בדתות אחדות.

## ביהדות

ביהדות נהוג לעלות לקברו של קרוב שנפטר ולקיים אזכרה ביום סיום השבעה, ביום ה"שלושים", ומדי שנה ביום השנה. שומרי מצוות מקיימים באזכרה טקס לפי כללים קבועים, אך עלייה לקבר ואזכרה נהוגים גם אצל חילונים. כן יש הנוהגים לעלות לקבר בערב ראש השנה ובערב יום הכיפורים (מנהג זה הוזכר על ידי הרמ"א וקודם לכן על ידי המהרי"ל). יש הנוהגים לבקר בקבר לעיתים קרובות יותר, כחלק מאבלותם. 

יש הנוהגים להניח אבן על גבי המצבה טרם עזיבתם את הקבר. למנהג ישנם כמה טעמים.

קברי צדיקים זוכים לביקורים של קהל רב של מאמינים, במיוחד בימים מיוחדים לעלייה לקבר המסוים, אך גם בכל שאר ימות השנה. עלייה לקברי צדיקים מוזכרת כבר בתלמוד הבבלי, שם מסופר שבעת שליחותם של שנים עשר המרגלים הלך כלב בן יפונה לחברון כדי לבקר בקברי האבות במערת המכפלה ולהתפלל שם.

## עלייה לקברי אישים נערצים

קברים של אחדים ממנהיגי מדינת ישראל ומנהיגי הציונות זוכים לביקורים מאורגנים של תלמידים וקבוצות אחרות, כחלק משימור זכרם ומורשתם. עם קברים אלה נמנים קברם של דוד בן-גוריון ורעייתו פולה במדרשת בן-גוריון, קבר הרצל בהר הרצל ועוד. 

קבריהם של כוכבי פופ אחדים זוכים אף הם לביקורי מעריצים. עם אלה נמנים קבריהם של הזמרת אדית פיאף והזמר ג'ים מוריסון בבית הקברות פר לשז בפריז וקברו של הזמר אלביס פרסלי ב"אחוזת גרייסלנד". 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנהגי אבלות והנצחה
קטגוריה:קבורה
הדרך לגן העדן

**הדרך לגן העדן** (באנגלית: **Highway to Heaven**) הייתה סדרת טלוויזיה ששודרה ברשת NBC במשך חמש עונות בין השנים 1984–1989, וכללה 111 פרקים.

הסדרה יצרה תת-סוגה חדשה - דרמה פנטסטית דתית. מייקל לנדון הפיק את הסדרה, שיחק בתפקיד הראשי, ביים את רוב הפרקים, וכתב חלק מהם.

הדמויות המרכזיות בסדרה הן המלאך ג'ונתן סמית' (מייקל לנדון), הנמצא על פני האדמה בתקופת מבחן, וחברו האנושי מרק גורדון (ויקטור פרנץ'). "הבוס" (אלוהים) מטיל עליהם משימות בהן הם נדרשים לעזור לנשמות סובלות להתגבר על בעיות שונות.

משימות אופייניות היו סיוע בהתמודדות עם מחלות, עידוד עשירים קמצנים להשתמש בכספם למטרות טובות, ומאבק נגד אפליה ודעות קדומות.

לצד התמודדותה עם בעיות חברתיות, השתמשה הסדרה גם בהומור, בפרט לתיאור היחסים בין הגיבורים. ג'ונתן היה רגיש יותר ולעיתים תמים, ומרק היה פרגמטי ולעיתים ציני. ג'ונתן, המלאך, היה אמור לצבור מספיק מעשים טובים כדי שיוכל לקבל את כנפיו ולחזור לגן העדן. מרק, שלא רצה לאבד את חברו, ניסה לעיתים למנוע זאת.

עקב רייטינג נמוך החליטה רשת NBC, כבר ביוני 1988, להפסיק את שידור הסדרה בסוף העונה החמישית. הצילומים הסתיימו בסתיו 1988, והפרק האחרון שודר באוגוסט 1989 - אחרי מותו של השחקן ויקטור פרנץ', מסרטן הריאה, ביוני 1989.

## ראו גם
* מגע של מלאכים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות פנטזיה אמריקאיות
קטגוריה:ערוץ המזרח התיכון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1984
חטיפת הנשים הסביניות

[שמאל|ממוזער|250px|חטיפת הנשים הסביניות, מאת [ג'אמבולוניה.]]
[שמאל|ממוזער|250px|חטיפת הנשים הסביניות, מאת [ניקולא פוסן, (1634-1635), מוצג במוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק.]]
[שמאל|ממוזער|250px|חטיפת הנשים הסביניות, מאת [ניקולא פוסן, (1637-1638), מוצג במוזיאון הלובר שבפריז.]]
**חטיפת הנשים הסביניות** היא אגדה מיתולוגית הנוגעת לייסוד המלוכה הרומית, המתארת את פעולת הדור הראשון של הגברים הרומאים, שחטפו נשים משכניהם הסבינים.

## אטימולוגיה
האירוע נקרא לעיתים "**אונס הנשים הסביניות**" עקב תרגום לא מדויק של המילה הלטינית Rapere לאנגלית. למעשה תרגום המילה מלטינית הוא "חטיפה", וזה גם תרגום השם בשפות כמו צרפתית וגרמנית.

## סיפור החטיפה
רומולוס, מייסד רומא, וקבוצת הגברים שהיו עמו, רצו לשאת נשים על מנת להקים משפחות. ערי איטליה האחרות, שהיו במצב מלחמה עם רומא, לא הסכימו לתת להם את בנותיהם.

רומולוס פנה אל טיטוס טאטיוס, מלך הסבינים, שאכלסו את האזור באותה תקופה, וביקש את רשותו לתת לרומאים נשים מבנות העם הסביני. מלך הסבינים סירב לאפשר זאת. ייתכן שחשש מאיבוד תרבותם הייחודית של הסבינים, וייתכן שסבר שמעמד הרומאים נחות ואינו מתאים למעמד בנות העם הסביני.

עקב סירובם של הסבינים להתפשר תכננו הרומאים לחטוף את הנשים. רומולוס הזמין את המלך טיטוס טאטיוס ואת משפחות הסבינים החשובות להשתתף בפסטיבל לכבוד האל נפטון. בזמן החגיגה נתן סימן, והרומאים חטפו את הנשים ונאבקו בגברים. על פי הסיפור המיתולוגי לא נעשה שימוש באקט מיני. להפך הרומאים הציעו לנשים הסביניות שהסכימו להנשא להם מבחירה חופשית זכויות אזרח מלאות. רבות מאותן נשים קיבלו את ההצעה ונישאו לרומאים.

כתגובה למעשה חטיפת הנשים הכריז טיטוס טאטיוס על מלחמה ברומא. אולם הנשים הסביניות שנישאו לרומאים שלחו משלחת והתחננו על לבו. שני הצדדים הסכימו להפסיק את המלחמה והוסכם שהסבינים יעברו לרומא, יקבלו אזרחות רומית, והמלוכה תתחלק במשותף בין רומלוס לטאטיוס. טיטוס טאטיוס עצמו מלך על רומא, במשותף עם רומלוס, במשך מספר שנים, עד מותו.

## בתרבות
הסיפור המיתולוגי הונצח ביצירות אמנות רבות, בהן פסלו של ג'אמבולוניה בכיכר הסיניוריה שבפירנצה, וכן בשני ציורי "חטיפת הנשים הסביניות" מאת ניקולא פוסן, הראשון בהם מוצג במוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק והשני במוזיאון הלובר שבפריז.

הסיפור שימש השראה לסיפור "הנשים הסביניות" של סטפן וינסנט בנט וכן לסרט "שבע כלות לשבעה אחים", ואף מוזכר בו.

## ראו גם

* חטיפת נשים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חטיפות
קטגוריה:מיתולוגיה רומית
קטגוריה:נשים ומלחמה
קטגוריה:אונס במיתולוגיה
קטגוריה:מיניות ברומא העתיקה
קטגוריה:נשים ברומא העתיקה
קזקוסמוס

**קזקוסמוס** הוא שמה הנפוץ של **חברת החלל הלאומית** (Қазақстан Ғарыш Сапары Ұлттық Компаниясы), שנודעה בעבר כ**וועדת האוויר והחלל של משרד ההשקעות הקזחי** (Аэроғарыш комитеті) ו**סוכנות החלל הלאומית של קזחסטן** (בקזחית: **Қазақстан Республикасы Ұлттық ғарыш агенттiгiнiң**) והיא הסוכנות הממשלתית העיקרית בקזחסטן האחראית לפיתוח תוכנית החלל האזרחית הקזחית וחקר החלל.

החברה הוקמה על ידי נשיא קזחסטן, נורסולטן נזרבאייב במרץ 2007, לאחר פירוק ועדת האוויר והחלל של משרד ההשכלה והמדעים הקזחי. לראש הסוכנות מונה הקוסמונאוט הרוסי-קזחי, טלגאט מוסאבאייב ואולם בשנת 2014 סוכנות החלל פורקה והפכה שוב ל**וועדת האוויר והחלל**, הפעם בחסות משרד ההשקעות הקזחי ואורגנה לאחר מכן כחברה לאומית לענייני חלל. לאחר מכן הועברה לאחריות המשרד הממשלתי לענייני תעשייה צבאית, שנקרא רשמית בשם המשרד לתעשיית ההגנה והחלל. ב-2016 מונה ארקין שאימאגאמבטוב לראשה.

החברה אחראית על כל תחומי המחקר בחלל ועל תשתיות החלל הקזחיות. כאשר אתר השיגור העיקרי שלה, קוסמודרום בייקונור הוא הוותיק והגדול בעולם ואחד משלושה נמלי חלל בעלי חשיבות בינלאומית אסטרטגית (שני האחרים הם מרכז החלל קנדי בארצות הברית ונמל החלל ג'יוצ'ואן בסין).

## ראו גם
*רוסקוסמוס
*קוסמודרום בייקונור

## קישורים חיצוניים

* 
קזחסטן
קטגוריה:תוכנית החלל הקזחית
1853 בארצות הברית

**[[1853]] ב[[ארצות הברית]]** הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 77 שנה מיום היווסדה.

## הנהגה
* הנשיא: מילרד פילמור (המפלגה הוויגית) עד 4 במרץ, פרנקלין פירס (המפלגה הדמוקרטית)
* סגן הנשיא: התפקיד לא אויש עד 4 במרץ, ויליאם רופוס קינג (המפלגה הדמוקרטית) עד 18 באפריל, התפקיד לא אויש מ-18 באפריל

## אירועים בולטים

[שמאל|ממוזער|200px|דצמבר 30: [רכישת גדסדן (השטחים שנרכשו מסומנים בצהוב).]]
* 8 בפברואר – נוצרה טריטוריית וושינגטון
* 4 במרץ – פרנקלין פירס מושבע לנשיאות ארצות הברית
* 8 ביולי – קומודור מתיו פרי האמריקאי נוחת בחופי יפן ומכריח את שליטיה לבטל את הסגר שהטילו על עצמם ולהיפתח בפני המערב מה שמביא לבסוף להסכם קנגאווה. 
* 20 בספטמבר – תחנת הרכבת לנוסעים הראשונה (Union Station) נפתחת באינדיאנפוליס 
* 20 בספטמבר – אלישע אוטיס מציג את המעלית הראשונה 
* 30 בדצמבר – רכישת גדסדן: ארצות הברית רוכשת ממקסיקו שטחים לאחר סיום המלחמה בין השתיים

## נולדו

* 5 במרץ – הווארד פייל, סופר ואמן אמריקאי (נפטר ב-1911)
* 9 בנובמבר – סטנפורד וייט, אדריכל אמריקאי (נפטר ב-1906)

## נפטרו

* 18 באפריל – ויליאם רופוס קינג, סגן נשיא ה-13 של ארצות הברית (נולד ב-1786)

## קישורים חיצוניים

*
1852 בארצות הברית

**[[1852]] ב[[ארצות הברית]]** הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 76 שנה מיום היווסדה.

## הנהגה
* הנשיא: מילרד פילמור (המפלגה הוויגית)
* סגן הנשיא: התפקיד לא אויש

## אירועים בולטים

* 20 במרץ – יוצא לאור הספר "אוהל הדוד תום", ספרה של מתנגדת העבדות בארצות הברית הארייט ביצ'ר סטואו 
* 2 בנובמבר – הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1852: הסנאטור הדמוקרטי פרנקלין פירס מנצח בבחירות לנשיאות ארצות הברית


File:ElectoralCollege1852.svg|2 בנובמבר: הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1852: הסנאטור הדמוקרטי פרנקלין פירס מנצח בבחירות לנשיאות ארצות הברית


## נולדו

* 26 בפברואר – ג'ון הארווי קלוג, ממציא הקורנפלקס (נפטר ב-1943) 
* 19 בדצמבר – אלברט אברהם מייקלסון, מודד מהירות האור והאמריקני הראשון שזכה בפרס נובל (נפטר ב-1931)

## נפטרו

* 29 ביוני – הנרי קליי, סנאטור, מנהיג המפלגה הוויגית, מזכיר המדינה של ארצות הברית ומועמד לנשיאות ארצות הברית (נולד ב-1777)

* 24 באוקטובר – דניאל ובסטר, מדינאי ונואם אמריקאי בולט (נולד ב-1782) 

## קישורים חיצוניים

*
קוצץ ציפורניים

שמאל|ממוזער|220px|מגוון קוצצי ציפורניים
שמאל|ממוזער|220px|פרסומת משנת 1902 לקוצץ ציפורנים
[ממוזער|220px|איכר גוזז ציפורניים, ציור של הצייר הפלמי [אדריאן ברואר]]
**קוצץ ציפורניים** או **גוזז ציפורניים** הוא מכשיר ידני שנועד לגזיזת ציפורני הידיים והרגליים. לקוצץ הנפוץ צורת מלקחיים והוא מורכב משני להבים מקבילים המחוברים זה מול זה, ומנוף המשמש שהצמדת הלהבים האחד לשני לביצוע פעולת הגזיזה. המנוף מוצמד ללהבים באמצעות ציר, כך שניתן לסובב אותו לצורך הפעלת הקוצץ, או לכוון אותו בצמוד ללהבים לצורך אחסון קומפקטי.

## עיצוב
קוצצי הציפורניים עשויים לרוב ממתכת אך ניתן לייצרם גם מפלסטיק. שתי צורות נפוצות הן זו של מגזריים, ומנוף מורכב. מרבית קוצצי הציפורניים כוללים פצירה שנועדה לשיוף הציפורן, ניקויה וטיפוחה. לעיתים מחוברת לקוצץ גם סכין קטנה או מלקטת. הקוצץ מורכב מראש שיכול להיות קעור או קמור, כאשר קוצצים ייעודיים לרגליים הם קמורים, וקעורים נועדו לידיים. הראש יכול להיות מקביל או מאונך לציר הראשי של הקוצץ. ראשים מקבילים נועדו לפתור בעיות נגישות בגזיזת ציפורני הרגליים.

## היסטוריה
הממציא המקורי של קוצץ הציפורניים אינו ידוע, אך פטנט לשיפור הקוצץ נרשם ב-1875 על ידי ולנטיין פורג'רטי. פטנטים נוספים נרשמו במהלך השנים הבאות.

ב-1947 הוסיף ויליאם א. באסט מספר שיפורים לקוצץ והיה הראשון שייצר אותו תוך שימוש בשיטות מתקדמות.

יצרנים נוספים הם אבנלו (סין), רבלון (קוריאה) ו-DOVO זולינגן (גרמניה).

[ממוזער|קוצץ ציפורניים תוצרת [ויקטורינוקס השוויצרית]]

## בתרבות הפופולרית
הסופר הארגנטינאי חוליו קורטאסר מתאר ברומן "קלאס" היסטוריה, פיקטיבית ככל הנראה, של המכשיר:

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כלי חיתוך
קטגוריה:קוסמטיקה
קטגוריה:ציפורני האצבעות
פרפרים מוגנים בישראל

[שמאל|ממוזער|250px|[כתמית הורוניקה (*Melitaea cinxia*) – אחד ממיני הפרפרים המוגנים בישראל]]
במרץ 2009 הוכרזו 14 מיני פרפרים כמוגנים בישראל, כאשר השר להגנת הסביבה גדעון עזרא הוסיף אותם לרשימת ערכי הטבע המוגנים בהתאם לחוק.

מינים אלה הם כ-10% מתוך כ-150 מיני פרפרים המוכרים בארץ. בכך נוספו הפרפרים לדו-חיים, זוחלים, עופות, יונקים וצמחים המוגנים בארץ.

## היסטוריה
תיעודים וניטור על מיני פרפרים בישראל קיימים עוד משנות ה-70 בארץ ישראל. איסוף המידע השתפר משמעותית בשנת 2009 עם הקמת ה-"תוכנית הלאומית לניטור פרפרים" אותה הפעילה אגודת חובבי הפרפרים בישראל. לאחר מאמצים אלו של האגודה, במרץ 2009 הוכרזו 14 מיני פרפרים כמוגנים בישראל, כאשר השר להגנת הסביבה גדעון עזרא הוסיף אותם לרשימת ערכי הטבע המוגנים בהתאם לחוק. מאז הניטור ואיסוף מידע אודות פרפרים אף השתכלל והוקמו מספר אתרים מקוונים, קבוצות ברשת החברתית פייסבוק ואף אפליקציה ייעודית בהם מפרסמים המשתמשים דיווחים על תצפיות פרפרים.

## גורמי סיכון
בישראל קיימות אוכלוסיות פרפרים שונות לפי אזורים גאוגרפיים ותנאי אקלים שונים, כך למשל קיימים כ-20 מינים ממשפחת הכחליליים המתעופפים רק בחרמון וכ-10 המתעופפים רק במדבר הערבה ובבקעת הירדן. הרחבת הבניה, פיתוח תשתיות ותיעוש גורמים לצמצום סביבות המחיה של הפרפרים והצמחים הפונדקאים שלהם. הכרה והכרזה על שמורות טבע עוזרות להגן על מינים בסיכון. לעיתים המאבקים הבירוקרטיים או המשפטיים להגנת הפרפרים אורכים זמן רב, ומינים רבים ממשיכים להפגע במהלכם.

ב-2020 למרות מאבק ממושך של פעילים, הוכרזה בניה של שכונה חדשה בחדרה שזכתה לשם העממי "שכונת הפרפרים". השכונה עתידה להיבנות על אחד מבתי הגידול הגדולים של נחושתן הנמלים הגלילי.

## רשימת המינים המוגנים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קורוליוב (עיר)

**קורוליוב** (ברוסית: **Королёв**) היא עיר במחוז מוסקבה שהוקמה בדצמבר 1938 על ידי ממשלת ברית המועצות בשם קלינינגרד, שם שנשאה לאורך כל התקופה הסובייטית ועד ה-8 ביולי 1996 עת הוענק לה השם קורוליוב, על שם המהנדס הראשי של תוכנית החלל הסובייטית, סרגיי קורוליוב. העיר מאכלסת את מרכז בקרת הטיסה של רוסקוסמוס ומאז ה-12 באפריל 2001 זוהי עיר סגורה (נאוקוגרד).

## גאוגרפיה
[200px|שמאל|ממוזער|מרכז בקרת הטיסה של [סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה. צולם ב-21 באפריל 2004 (התאריך כתוב במסך העליון בתמונה מצד שמאל) .]] 
העיר שוכנת מצפון מזרח למוסקבה והיא במרחק 23 קילומטר ממרכז המחוז ובמרחק של 6 עד 7 ק"מ מכביש הטבעת של מוסקבה. את גבולה המערבי של העיר חוצה כביש ירוסלבל, והעיר נושקת מדרום אל הפארק הלאומי "לוסייני אוסטרוב". מצפון ומזרח העיר גובלת עם חורשות ויערות שבהם פזורים בתי קיץ שונים.

## היסטוריה
התיישבות סלאבית הייתה קיימת במקום עוד מן המאה ה-12 ולאורך המאות עברו וחלפו בה משלחות מסחר שונות. במאות ה-18 וה-19 הוקמו מספר מפעלי טקסטיל אולם לא הוקם יישוב קבע.

עד 1928 הכפר שהיה באזור נשא את השם פודליפקי, ובאותה שנה קיבל את השם קאלינינסקוי, ב-1938 הוענק לכפר מעמד של עיר והוא נקרא קלינינגרד. ב-1998 הפכה העיר לקורוליוב, על שם סרגיי קורוליוב, מהנדס החלל הראשי שעמד בראש מפעל הטילים של העיר. השם קלינין הוענק לה של שמו של מיכאיל קלינין, ראש ממשלת ברית המועצות ומדינאי סובייטי שהיה מעורב בשנות ה-20 וה-30 במפעל הארטילרי ששכן במקום.

## ערים תאומות
לקורוליוב ארבע ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 

## ראו גם
*מרתון החלל

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:מחוז מוסקבה: ערים
קטגוריה:נאוקוגרדים
קטגוריה:תוכנית החלל הרוסית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1938
ג'יימס פרקינסון

שמאל|מסגרת|העמוד הראשון של חיבורו המפורסם של ג'יימס פרקינסון, "חיבור על שיתוק רועד"
**ג'יימס פרקינסון** (באנגלית: **James Parkinson**; 11 באפריל 1755 - 21 בדצמבר 1824) היה רוקח ומנתח, גאולוג, פלאונטולוג, ופעיל פוליטי אנגלי. הוא מוכר בעיקר בזכות חיבורו "מאמר על שיתוק רועד", מצב פתולוגי שמאוחר יותר כונה בשם "מחלת פרקינסון" על ידי ז'אן-מרטן שארקו.

## חייו
ג'יימס פרקינסון נולד בשורדיץ' (Shoreditch) שבלונדון כבן הבכור למשפחה בת שלושה ילדים. היה בנו של ג'ון פרקינסון, רוקח ומנתח שעבד בהוקסטון סקוור שבלונדון. בשנים 1776-1784 הוא למד רפואה בבית חולים בלונדון. במהלך לימודיו עבד פרקינסון במרפאה של אביו. ב-21 במאי 1783, הוא התחתן עם מארי לבית דייל, (לשניים נולדו שישה ילדים).
בשנת 1784 הוסמך פרקינסון על ידי האיגוד של לונדון כמנתח (בניגוד לדעה הרווחת, פרקינסון מעולם לא הוסמך כרופא). באותה שנה נפטר אביו ועקב כך הוא ירש את מקומו כמנתח במרפאה בהוקסטון סקוור. במקביל הוא הקשיב להרצאות של ג'ון הנטר (John Hunter), אחד המנתחים המוכרים ביותר בעת ההיא.

פרקינסון שלט בקצרנות והאמין שידיעתה היא חובה על כל עוסק ברפואה.

ג'יימס פרקינסון הלך לעולמו בלונדון בשנת 1824 ונקבר בבית הקברות הסמוך לכנסיית סנט לנרד בשורדיץ'. בכנסייה נמצא שלט זיכרון לכבודו.

## רפואה
פרקינסון היה הראשון לתאר בצורה שיטתית שישה בני אדם עם תסמינים של המחלה אשר נקראה על שמו, מחלת פרקינסון. עם זאת, הוא מעולם לא בחן את החולים בעצמו, אלא צפה בהם בהליכות יומיות. היה זה ז'אן-מרטן שארקו שקרא למחלה על שם פרקינסון, יותר משישים שנה מאוחר יותר.

פרקינסון גם התעניין מאוד בשיפור הבריאות הכללית והרווחה של האוכלוסייה. היא כתב מספר דוקטרינות רפואיות שחשפו התלהבות זהה לבריאות ולרווחה של הכלל, שהובעו גם דרך פעילותו הפוליטית. הוא היה "צלבן" של הגנה חוקית עבור חולי הנפש, וכמו כן של רופאיהם ומשפחותיהם.

בשנת 1812 פרקינסון סייע לבנו עם המקרה המתואר באנגלית הראשון של דלקת התוספתן, והמקרה הראשון שבו ניקובו הוכח כגורם למוות.

## מחקר מדעי

## כתביו

* Medical Admonitions, with observations on the excessive indulgence of children. 2nd. Ed. 2 Vol. London 1799.
* The Chemical Pocket-Book, or Memoranda Chemica. London 1799.
* The Hospital Pupil, or An essay intended to facilitate the Study of Medicine and Surgerey. In four letters. London 1800.
* Dangerous Sports. London 1800.
* Hints for the Improvement of Trusses. London 1802.
* Organic Remains of a Former World. 3 Vol. London 1804-1811.
* Observations on the Nature and Cure of Gout. London 1805.
* Mad-Houses. Observations on the Act for Regulating Mad-houses and a correction of the statements of the case of Benjamin Elliott, convicted of illegally confining Mary Daintree: with remarks addressed to the friends of insane persons. London 1811.
* An Essay on the Shaking Palsy. London 1817. (Reprint in: Critchley 1955, 145-218)
* Outlines of Oryctology. London 1822.


## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה מקיפה, במאמר של החברה לחקר מחלת פרקינסון בבריטניה (PDS) 
* ביוגרפיה מקיפה 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פלאונטולוגים
קטגוריה:גאולוגים בריטים
קטגוריה:רוקחים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קווין מרי בלונדון
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1755
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1824
קטגוריה:רופאים בריטים במאה ה-18
קטגוריה:רופאים בריטים במאה ה-19
נבחרת צ'אד בכדורסל

**נבחרת צ'אד בכדורסל** היא נבחרת הכדורסל הלאומית של צ'אד. 

נבחרת צ'אד העפילה לראשונה לאליפות אפריקה בכדורסל בשנת 2011 וסיימה במקום ה-15. עד לטורניר זה, לא השתתפה הנבחרת באליפות אפריקה בכדורסל או בכל טורניר משמעותי אחר. נבחרת צ'אד מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.

## כל אליפויות אפריקה

## הערות שוליים

צ'אד
קטגוריה:צ'אד: ספורט
שעשועון טריוויה

**שעשועון טריוויה** הוא חידון שבו המתמודדים נדרשים להפגין בקיאות בפרטי טריוויה שונים. 

## סוגי חידות
* שאלה פתוחה. דוגמה: מהי המילה הארוכה ביותר בתנ"ך? 
* שאלה שבה יש לבחור את התשובה הנכונה מבין תשובות אפשריות אחדות (מבחן רב-ברירתי). דוגמה: אחוז השומן הגבוה ביותר בגבינת קוטג' של "תנובה": הוא: 8, 9, 10, 12?
* שאלה שמלווה בתשובה, ועל הנשאל להחליט האם זו תשובה אמיתית או שקרית. 

חידוני טריוויה מתקיימים באמצעי התקשורת השונים: בעיתונים (למשל המדור "20 שאלות" במוסף "הארץ" ברדיו (בישראל בלטו בתחום זה חידוניו של שמואל רוזן)
ובשעשועוני טלוויזיה, כגון "מי רוצה להיות מיליונר", "הכספת", "החוליה החלשה", "מקבילית המוחות", "1 נגד 100" ו"המרדף".

יש גם משחקי קופסה המבוססים על תחרויות ידע של טריוויה, כגון "אוניברסלי", "טריוויה", "טריוויה-לי".

בנוסף לחידוני טריוויה כלליים, הכוללים שאלות מכל תחומי הידע האנושי, מתקיימים חידוני טריוויה בנושא מסוים, כגון מוזיקה קלאסית או התנ"ך (תחום שבו בולט חידון התנ"ך).

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות מדע וידע
קטגוריה:טריוויה
רב חמא בר גוריא

**רב חמא בר גוריא** היה אמורא בבלי בן הדור השני (המאה ה-3). תלמיד מובהק של רב, וכמעט כל מאמריו בתלמוד הם בשמו. נזכר פעמים מעטות גם בתלמוד הירושלמי.

רבים ממאמריו עוסקים בענייני דרך ארץ והמלצות על ההתנהגות הראויה בענייניו האישיים של האדם. כמה ממאמריו עוסקים בענייני רפואה בשבת ובכלל (בבלי, שבת סו ע"ב).

פעם אחת הקשה על האמורא שמואל והוא דחה קושייתו בתקיפות (בבא קמא צט ע"ב). כנראה היה זה לאחר פטירתו של רב, כאשר כמה מתלמידיו עברו ללמוד בפני שמואל (הרב אהרן היימן, 'תולדות תנאים ואמוראים', בערכו).

מסופר כי פעם בא אדם לשאול את רב מה דינו של הנולד מיהודיה שנישאה לגוי, ורב השיבו שדינו כיהודי הכשר להינשא. רב חמא בר גוריא הציע לו למהר וללכת בטרם יבוא שמואל ויפסלנו.

כמה חכמים קיבלו ממנו את מאמרי רב, ובעיקר מסרו בשמו רבא בר מחסיא (סדרת מאמרים בשבת י ע"ב - יא ע"א), רבי חלבו (שבת לז ע"א, מגילה יט ע"א) ואבין בר הונא (סדרת מאמרים בשבת סו ע"ב). רבה בר רב הונא מכנה אותו: "רבותינו הבקיאים בדבר הלכה" (גיטין פו ע"ב).

על קורותיו לא ידוע דבר. מסופר בתלמוד (שבת צה ע"א) על חכם בשם רב נחמן בר גוריא, שכנראה היה אחי רב חמא (ספר יוחסין השלם, אות נ). עוד מסופר (ברכות נג ע"ב) על אדם בשם גוריא בר חמא, בדור השלישי או הרביעי לחכמי בבל (יש גרסאות שונות האם היה בשכנותו של רבה או רבא), ואפשר שהיה בנו של רב חמא (הרב יחיאל היילפרין, סדר הדורות בערכו).

## ממאמריו (כולם בשם [[רב (אמורא)|רב]])
*הנותן מתנה לחבירו - צריך להודיעו.
*לעולם אל ישנה אדם בנו בין הבנים, שבשביל משקל שני סלעים מילת [=צמר משובח] שנתן יעקב ליוסף יותר משאר בניו - נתקנאו בו אחיו, ונתגלגל הדבר וירדו אבותינו למצרים
*כל עיר שגגותיה גבוהין מבית הכנסת - לסוף חרבה.
*כל חולי - ולא חולי מעים, כל כאב - ולא כאב לב, כל מיחוש - ולא מיחוש ראש, כל רעה - ולא אשה רעה.
*אם יהיו כל הימים דיו, ואגמים - קולמוסים, ושמים - יריעות, וכל בני אדם לבלרין - אין מספיקים לכתוב חללה של רָשות (העניינים העומדים על סדר יומו של השלטון). (שבת שם)
*משה תיקן להם לישראל שמונה משמרות. ארבעה מאלעזר וארבעה מאיתמר. בא שמואל והעמידן על שש עשרה, בא דוד והעמידן על עשרים וארבעה..

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור השני לאמוראי בבל
קטגוריה:תלמידי רב
הירויוקי הירמסו

**הירויוקי הירמסו** (באנגלית: **Hiroyuki Hiramatsu**; נולד ב-1952) הוא שף יפני. חלוץ בעולם המטבח הצרפתי ביפן, השף יליד יפן הראשון שזכה בכוכב מישלן. זוכה באות אביר לגיון הכבוד הצרפתי (2017).

## ביוגרפיה
הירויוקי הירמסו נולד וגדל ביוקוהמה. בהיותו בן 15 קרא את האמנה החברתית של ז'אן-ז'אק רוסו, היה זה ספר ששינה את חייו. בספר הוא התוודע לרעיון של חרות אישית, רעיון שלא היה קיים ביפן. הוא התעניין בצרפת והיות וקרא שגדולי האמנים בעולם יצרו את עבודותיהם החשובות בה בראשית המאה העשרים ונמשך לרעיון החופש שיצא ממנה, החליט לטוס לחיות בה. הוא החליט ללמוד בישול מכיוון שחלק גדול מתרבותה של צרפת נשענה על יין ואוכל והוא ראה בבישול כרטיס ביקור לצרפת. במשך מספר שנים התלמד במלון Okura בטוקיו וכל אותה עת למד את אוגוסט אסקופייה ומארי-אנטואן קארם.

בגיל 26 טס לצרפת ועבד כטבח במסעדה בת שני כוכבים בנאנט. אחר-כך עבר לעבוד במסעדה הידועה אך חסרת הכוכבים Claire Fontaine  בפריז. ב-8 באפריל 1982 פתח את המסעדה הראשונה הנושאת את שמו בטוקיו. באוקטובר 2001 פתח מסעדה הנושאת את שמו בסן לואי (Saint-Louis) בפריז, שזכתה ב-2002 בכוכב במדריך מישלן האדום, ארבעה חודשים בלבד מיום פתיחתה ומחזיקה בו מאז (נכון לשנת 2010), הוא השף-בעלים יליד יפן הראשון שזכה בהישג זה. המסעדה עברה לרחוב לונגשם (Longchamp) ברובע ה-16 ב-2004. תפריט היין שלה הוא צרפתי קלאסי והוא מהעשירים בצרפת.

החברה שבבעלותו מפעילה 30 מסעדות ביפן ביפן ואחת בפריז. רבות ממסעדותיו הן בשיתוף עם שפים צרפתיים ידועים: שתי מסעדות עם מארק האברלין, מסעדה אחת עם האחים פורסל ושמונה מסעדות עם פול בוקיז.

בשנת 2009-2008 היה מחזור ההכנסות של החברה שבבעלותו 10,100,000,000 ין והיא העסיקה 518 עובדים.

בשנת 2010 הוא נרשם ב, מה שהפך אותו לחלוץ בעולם המטבח הצרפתי ביפן.

## תארים והישגים
* בשנת 2006 זכה באות אביר מסדר ההצטיינות החקלאי 
* בשנת 2017 זכה באות אביר לגיון הכבוד הצרפתי

## לקריאה נוספת

* Michael Steinberger, **Au Revoir to All That: The Rise and Fall of French Cuisine**, Bloomsbury Publishing PLC, 2010; pp. 138, 202-205, 206.


## ראו גם
* חברת הירמסו (ויקיפדיה ביפנית)

## קישורים חיצוניים
* אתר חברת הירמסו

## הערות שוליים

קטגוריה:שפים יפנים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
1877 בגרמניה

**[[1877]] בגרמניה** הייתה השנה בה ציינה הקיסרות הגרמנית 6 שנות לאום.

## הנהגה
ראש המדינה:
* וילהלם הראשון, קיסר גרמניה

קאנצלר גרמניה:
* אוטו פון ביסמרק

## אירועים בולטים
* 10 בינואר – בחירות פדרליות בגרמניה (1877), הפעם השלישית בה נערכו בקיסרות הגרמנית בחירות פדרליות לרייכסטאג
*קיץ – נכתב תכתיב קיסיגן, שכתב אוטו פון ביסמרק, המסביר על מדיניות החוץ שלו.

## נולדו
* 22 בינואר – היילמאר שאכט, שר הכלכלה בגרמניה בתקופת שלטון המפלגה הנאצית בין השנים 1935–1937 (נפטר ב-1970) 
* 14 בפברואר – אדמונד לנדאו, מתמטיקאי, ממייסדי האוניברסיטה העברית בירושלים
* 12 במרץ – וילהלם פריק, מראשי המשטר הנאצי בגרמניה (הוצא להורג 1946) 
* 4 ביוני – היינריך אוטו וילנד, ביוכימאי, זכה בפרס נובל לכימיה בשנת 1927 (נפטר ב-1957) 
* 2 ביולי – הרמן הסה, סופר, חתן פרס נובל לספרות 1946 (נפטר ב-1962) 
* 30 באוקטובר – שלמה זלמן שוקן, איש עסקים, מו"ל ונדבן יהודי
* 2 בדצמבר – בנו אלקן, פסל יהודי

## נפטרו
* 22 בפברואר – אדוארד גרטנר, צייר גרמני, שהתמחה בתיאורי אדריכלות עירונית
* 11 במאי – אלברכט גוסטב פון מאנשטיין, גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת שלזוויג השנייה, במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובמלחמת צרפת–פרוסיה, והיה סבו המאמץ של גנרל-פלדמרשל אריך פון מאנשטיין.

* 13 ביוני – לודוויג השלישי, הדוכס הגדול של הסן, הדוכס הגדול של הדוכסות הגדולה של הסן, בין השנים 1848–1877.
* 12 בספטמבר – יוליוס ריץ, מלחין, מנצח וצ'לן גרמני.
* 26 בספטמבר – הרמן גראסמן, איש אשכולות גרמני. בתקופתו היה ידוע בעיקר בשל מחקריו בתחום הבלשנות, אך כיום הוא מוערך בשל מחקריו בתחום המתמטיקה.
* 2 בנובמבר – פרידריך פון וראנגל, גנרל-פלדמרשל גרמני אשר לחם בצבא הפרוסי במלחמות הנפוליאוניות, מלחמת שלזוויג הראשונה ומלחמת שלזוויג השנייה.
* 18 בדצמבר – פיליפ פייט,  צייר גרמני, שחידש ופיתח את שיטת ציורי הפרסקו.

## קישורים חיצוניים

*
ארנושט לוסטיג

**ארנושט לוסטיג** (צ'כית: **Arnošt Lustig**, 21 בדצמבר 1926 – 26 בפברואר 2011) היה סופר, תסריטאי ומחזאי יהודי-צ'כי.

## ביוגרפיה
נולד בפראג, שרד את מחנות הריכוז הנאציים טרזיינשטאט (טרזין), אושוויץ ובוכנוואלד. בשנת 1945 הצליח להימלט מרכבת שהובילה יהודים אל מחנה הריכוז דכאו, והוא חזר לפראג ונטל חלק בפעילות אנטי נאצית. לאחר מלחמת העולם השנייה למד עיתונאות ועבד ברדיו הצ'כי. כחלק מעבודתו סיקר את מלחמת העצמאות. החל לכתוב רומנים וסיפורים קצרים בשנות ה-50 ספריו תורגמו לעשרות לשונות בכל רחבי העולם. כמו כן, כתב בהמשך מחזות ותסריטים, הוא היה מראשי הגל החדש בקולנוע הצ'כי. רבות מיצירותיו עוסקות בהשלכות של מלחמת העולם השנייה על בני אדם, וגיבורי סיפוריו מגוונים מבחינת מעמדם האזרחי ודתם. ארנושט לוסטיג נחשב לסופר ותסריטאי צ'כי חשוב ומרכזי והיה חברו הקרוב של העיתונאי והסופר אוטה פאוול. הוא נחשב למתנגד למשטר הקומוניסטי בצ'כיה ולידיד ישראל ובעקבות מלחמת ששת הימים, הוא ביקר את המשטר הצ'כי אשר החליט לנתק את היחסים עם ישראל.
זמן קצר לאחר הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה ב-1968 הוא עזב את צ'כוסלובקיה והגיע לישראל. ומישראל עקר לארצות הברית והשתקע בה, הוא היה חוקר ספרות וקולנוע באוניברסיטה האמריקאית בוושינגטון. החל מ-1989 בעקבות נפילת הקומוניזם הוא חלק את חייו בין פראג לוושינגטון ובשנת 2003 בעקבות פרישתו מהאוניברסיטה בוושינגטון ויחסי הידידות שלו עם נשיא צ'כיה ואצלב האוול הוא חזר להתגורר במולדתו צ'כיה ושם הוא חי עד יום מותו. בשנת 2006 זכה הסופר לרגל יום הולדתו השמונים לקבל
אות הערכה על תרומתו לספרות והתרבות הצ'כית, הוא קיבל דירה המצויה במצודת פראג.

בשנת 2008 זכה בפרס פרנץ קפקא לספרות צ'כית. נפטר ב-2011 לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן.

## ספריו בתרגום לעברית
* **תפילה על קתרינה הורוביץ**, תרגם אליהו פורת, ספרית פועלים 1967
* **חלומות מגונים**, תרגם משה דור, הוצאת זמורה-ביתן, 1994

## לקריאה נוספת
* **על התרגום הראשון**, מאמרו של אלישע פורת על "התפילה על קתרינה הורוביץ", נדפס בעיתון 77, גל' 363 - 364, נובמבר דצמבר 2013, עמ' 33 - 34.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרים יהודים צ'כים
קטגוריה:סופרים צ'כים
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז בוכנוואלד
קטגוריה:זוכי פרס פרנץ קפקא
קטגוריה:צ'כים שנפטרו ב-2011
קטגוריה:ילידי 1926
חסמבה או חבורת סוד מוחלט בהחלט

**חסמבה או חבורת סוד מוחלט בהחלט** הוא ספרו של יגאל מוסינזון שהיה הספר הראשון בסדרת חסמבה שמנתה לבסוף 44 ספרים.

## רקע
הספר יצא לאור בצורת סיפור בהמשכים בשנת 1949 בשבועון משמר לילדים, ובשנת 1950 יצא לאור בהוצאת נ' טברסקי כספר. במהלך השנים יצא הספר לאור במהדורות נוספות. בשנות השבעים יצאו מספר מהדורות של הספר בהוצאת רמדור. בשנת 2001 יצאה מהדורה בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ובשנת 2010 יצאה מהדורה בהוצאת ידיעות אחרונות ספרי חמד.

הספר קבע את הפורמט בו נכתבו ספרי חסמבה הבאים, והוא כולל את כל האלמנטים שיימצאו בספרים - קריאת הקרב "חסמבה! חסמבה! חסמבה!", "המערה החשמלית" בה פועלים הנערים בהחבא, שם החבורה "חבורת סוד מוחלט בהחלט", ואפיוני דמויות הגיבורים. את הספר אייר שמואל כץ.

הספר הועלה כמחזה בשנת 1952 בתיאטרון "בימתנו" תיאטרון ילדים שפעל לצד תיאטרון האוהל.

## עלילה
עלילת הספר מספרת את סיפורם של ילדים מתל אביב, בהנהגת ירון זהבי נער על סף גיל ההתבגרות ובנו של המסגר שמעון זהבי, הפעיל בהגנה. זהבי, וידידו עוזי שחורי, המכונה "עוזי הרזה" אוספים חבורת ילדים וילדות בני גילם - תמר סגנית המפקד, דני הישנוני, שולמית החובשת, אהוד השמן, רפאל כדורי, משה ירחמיאל הממושקף ומנשה התימני, ומצרפים אותם לפעילות כנגד שלטונות המנדט הבריטי. החבורה מנסה למנוע מג'ק סמית הבלש הבריטי המכונה "החיפושית האדומה" למצוא מחסן נשק של ההגנה, ומאוחר יותר משחררת את המפקד ירמיהו, איש ההגנה, מכלאו, ואף כולאת את סמית'.

עלילת משנה מספרת את סיפורו של הנער העני אליהו חרמון, המפגין כישורי שחיה, ובשל כך מצרף אותו ירון זהבי לחבורה. אליהו חרמון נהרג כשהוא נושא עמו מסר חשוב מאוניית מעפילים המתקרבת אל החוף בסערה, וטובע בדרכו אל החוף.

הספר מסתיים בכך שמפקדי צה"ל, לאחר הקמת המדינה, מעניקים לנערים עיטורי גבורה - מגן דוד עשוי מזהב טהור, על גבורתם. בסוף הספר פורסם "מילון מונחים וביטויים" הכולל ביאורים לכ-30 מושגים מפעם המופיעים בספר.

## דמויות
#### החבורה
# ירון זהבי - הדמות הראשית. מקים החבורה.
# עוזי "הרזה" שחורי - חברו של ירון.
# תמר "הסגנית"
# דני "הקטן"/"הישנוני"/"הנרדם"
# שולמית "החובשת"
# אהוד "השמן"
# רפאל כדורי
# משה ירחמיאל "הממושקף"
# מנשה "התימני"
# אליהו חרמון - נהרג במהלך הספר

#### דמויות נוספות
* ג'ק סמית "החיפושית האדומה" - הנבל של הספר.
* המפקד ירמיהו
* שמעון זהבי - אבא של ירון.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* הספר בהקטלוג המאוחד של הספריות בישראל - 

קטגוריה:חסמבה
קטגוריה:ספרי 1950
שלום מנוישטאדט

רבי **שלום בן יצחק זעקיל מנוישטאדט** (לעיתים **נוישטט**; מכונה **מהר"ש נוישטט** ו**רבי שלום מוויען**; נפטר אחרי 1415) היה ראש ישיבה בווינה, ומראשי חכמי אוסטריה, ויהדות אשכנז בכלל, בסוף המאה ה-14. פסקים רבים שלו הובאו בידי תלמידו מהרי"ל.

## ביוגרפיה
שלום מנוישטאדט נולד בעיר וינר נוישטאדט, באמצע המאה הי"ד בקירוב. למד בצעירותו אצל רבי יעקב נורטהויזן. לאחר מכן עבר ללמוד אצל רבי עוזר משלזיה בשווידניץ. למד גם אצל ר' ישראל מקרמס, בעל הגהות אשר"י, רבי משה מושיל מזנוימא  והרב חיטשל. הוא מזכיר גם את רבותיו שבריינוס, ואם כן נסע לתקופה למערב גרמניה ולמד שם. בווינה למד בישיבה שהייתה תחת הנהגתם של מהר"ם ס"ל ורבי אברהם קלויזנר והיה אחד מגדולי התלמידים. לאחר פטירת מהר"ם ס"ל מילא את מקומו בראשות הישיבה עד פטירתו.

בחורף ה'קע"ה (ראשית 1415) עוד היה בחיים, שכן מהרי"ל פנה אליו בשאלה הלכתית על קידושי השחוק של ר' נתן אפשטיין. נפטר כנראה לא הרבה לאחר מכן, ונראה שבעת גזירת וינה בשנת ה'ק"ף (1420) כבר לא היה בין החיים.

## מנהגי מהר"ש
רוב יצירתו הרוחנית של רבי שלום מנוישטאדט אבדה, מלבד כתבי מנהגיו. עותק שלהם שהה בספריית המהרש"ל בלובלין. עותק אחר היה אצל רבי יום טוב ליפמן הלר, מחבר תוספות יום טוב. אחד מהעותקים התגלגל לאוסף של הברון דוד גינצבורג במוסקבה. מאז, יצא לאור במכון ירושלים בשנת תשל"ז. הספר גם נסרק על ידי הפרויקט הווירטואלי שו"ת בר-אילן.

פסקים רבים ממנו מובאים בספר מנהגי מהרי"ל של תלמידו.

רבי שלום נחשב לאחד מחסידי אשכנז. הוא מרבה לפסוק על סמך דברי רבי יהודה החסיד, ודבריו נזכרים אצלו הרבה בספרו מנהגי מהר"ש. רבים נהגו לפסוק הלכה כמוהו בעקבות עובדה זו, אך רבי משה מינץ פסק שאין לפסוק כדברי ספר חסידים.

## משפחתו ותלמידיו
רבי שלום מנוישטאדט היה בנו של רבי יצחק זעקל, ראש ישיבת נוישטאדט. ואחיהם של רבי יהודה מאודנבורג שבהונגריה ורבי יונה מנוישטאדט.

ילדיו:
א. רבי יונה, נרצח בפרעות ווינה בשנת 1421. ב. רבי יצחק, אביו של רבי חיים מיישטרליין מנוישטאדט.

על תלמידיו נמנים בין השאר: המהרי"ל (ר' יעקב בר משה מולין), רבי יצחק אייזיק מטירנא, רבי אהרן בלומלין (פלומיל), רבי יעקיל מאיגרא, דודו של רבי ישראל איסרלן בעל "תרומת הדשן", רבי אנשיל ממרבורג, רבי מרקל ממרבורג, רבי דוסא בן משה "היווני" מווידין. ונכדו רבי חיים מיישטרליין מנוישטאדט.

## לקריאה נוספת
* שלמה שפיצר (מהדיר), **הלכות ומנהגי רבינו שלום מנוישטט**, מכון ירושלים תשנ"ז.
* מוריס (משה) גידמן, **התורה והחיים**, כרך א' וג', הוצאת אחיאסף, ורשה 1899, עמודים 20-18.
* מאיר וונדר, **אלף מרגליות**, הוצאת המכון להנצחת יהדות גליציה ומשפחת מרגליות בלונדון, ירושלים 1993, מס' 397, עמ' 264–267.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני אשכנז
קטגוריה:חסידות אשכנז
קטגוריה:רבנים אוסטרים
קטגוריה:מחברי ספרי מנהגים
קטגוריה:וינר נוישטאדט: רבנים
קטגוריה:ילידי המאה ה-14
קטגוריה:נפטרים במאה ה-15
קטגוריה:יהודי אוסטריה במאה ה-14
קטגוריה:יהודי אוסטריה במאה ה-15
חייא

רבי חייא (בתלמוד ירושלמי: חייה) היה שמם של כמה מחכמי התלמוד
הבחירות לנשיאות רוסיה 1991

**הבחירות הנשיאותיות ב[[הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית|רפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית]]** ב-12 ביוני 1991 היו הבחירות הנשיאותיות הראשונות ברוסיה שבמסגרתן נבחר לראשונה בתולדות המדינה נשיא המדינה. לנשיא הראשון נבחר בוריס ילצין, כאשר לצדו התמודד אלכסנדר רוצקוי כסגן הנשיא.

לאחר הבחירות, בוריס ילצין היה נשיא הרפובליקה הרוסית שהייתה חלק של ברית המועצות. רק לאחר התפרקות ברית המועצות בדצמבר 1991 הוא נעשה נשיא המדינה העצמאית החדשה.

## הבחירות
### המועמדים

שני המועמדים המובילים לבחירות הנשיאותיות היו יו"ר הסובייט העליון של רוסיה, בוריס ילצין עם ידידו אלכסנדר רוצקוי כמועמד לתפקיד סגן הנשיא וניקולאי ריז'קוב, ראש ממשלת ברית המועצות לשעבר, שהתמודד עם בוריס גרומוב כמועמד לתפקיד סגן נשיא המדינה.

ולדימיר ז'ירינובסקי התמודד לתפקיד לצד אנדריי זאבידיה, ידידו למפלגה - המפלגה הליברל דמוקרטית של רוסיה.

### תוצאות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הבחירות לנשיאות רוסיה
קטגוריה:1991 בברית המועצות
איירבוס בלוגה

[שמאל|ממוזער|250px|הטענת רכיב [תחנת החלל הבינלאומית "קולומבוס" בנמל התעופה של ברמן]]
שמאל|ממוזער|250px|המטוס בתקופה בה כונה "סופר טראנספורטר"
[שמאל|ממוזער|250px|איירבוס בלוגה בשנת [2005]]
**איירבוס בלוגה** (באנגלית: **Airbus Beluga**) מכונה גם **איירבוס A300-600ST**, הוא מטוס מטען מתוצרת יצרנית המטוסים האירופית איירבוס. המטוס הוא מטוס איירבוס A300-600 בו הורחבו גוף המטוס ובכך בטן המטוס בצורה משמעותית על מנת שיוכל לשאת מטענים גדולים במיוחד.

ממטוס זה נבנו חמש יחידות, והן משמשות את איירבוס להעברת חלקי מטוסים בין מפעליה הפזורים בצרפת, גרמניה, ספרד, ובריטניה. בתחילה נקרא המטוס "סופר טראנספורטר" (Super Transporter), אולם בהמשך שונה שם המטוס לשמו באנגלית של הלבנתן הלבן, "בלוגה".

## פיתוח
כשנוסדה איירבוס ב-1970 הוסעו רכיבי המטוסים המיוצרים במספר מדינות בכבישים. בשנת 1972 רכשה איירבוס ארבעה מטוסי בואינג 377 שעברו הסבה דומה, ומכונים "סופר גופי" (Super Guppy).

בשנת 1991 החלו החברות דיימלר-קרייזלר איירוספייס ו-Aérospatiale, שתי השותפות העיקריות של איירבוס, בפיתוח מטוס שיחליף את הבואינג 377. המטוס שתוכנן היה זהה ל-A300 בכנפיים, מנועים, כן הנחיתה, וחלקו התחתון. אולם כדי שיוכלו להכניס מטענים מבלי לנתק את המערכות ההידראוליות, הועבר תא הטייס לתחתית המטוס. כמו כן חוזק מבנה הזנב כדי לשמור על יציבות המטוס.

בניית המטוס החלה בספטמבר 1992, וטיסת הבכורה התקיימה ב-13 בספטמבר 1994. לאחר 335 שעות של מבחנים, קיבל המטוס את אישור הרשויות באוקטובר 1995.

המטוס משמש להעברת רכיבי המטוסים להרכבה הסופית בטולוז או המבורג. במשך השנים שמשו המטוסים להעברת מגוון רחב של מטענים מיוחדים, בהם רכיבי תחנת חלל, מכונות, ומסוקים.

נפח תא המטען גדול יותר מהC-5 גלקסי והאנטונוב 124, אולם המטוס מוגבל לנשיאת מטען של עד 47 טון, בהשוואה לגלקסי היכול לשאת 122.5 טון, והאנטונוב 124 המסוגל לשאת 150 טון. למרות גודלו, המטוס לא מסוגל לשאת את חלקי ה-A380 המועברים לרוב על גבי ספינות.

בשנת 1999 נשא המטוס את ציורו של אז'ן דלקרואה, "החירות מובילה את העם", מפריז לטוקיו. גובה הציור היה גדול בשביל הבואינג 747, והוא הועבר בתוך מכולה מיוחדת במטוס.

מטוס איירבוס בלוגה XL אמור להחליף אותו ובשנת 2020 הוא ביצע את הטיסה הראשונה.

## מפרט טכני

## קישורים חיצוניים

* 
* המטוס באתר איירבוס 
* תמונות המטוסים באתר Airliners.net
* 

## הערות שוליים

בלוגה
בלוגה
דוד משה פרידמן

250px|שמאל|ממוזער|קבר הרבי מצ'ורטקוב
הרב **דוד משה פרידמן** מצ'ורטקוב (ז' בסיון תקפ"ז, יוני 1827 – כ"א בתשרי תרס"ד, אוקטובר 1903) היה אבי חסידות צ'ורטקוב, בנו של רבי ישראל מרוז'ין (נין למגיד ממזריטש) וחתנו של רבי אהרון מצ'רנוביל.

## תולדות חייו
מילדותו היה ידוע כילד מוכשר, ואביו אמר עליו עוד בהיותו תינוק כי בקרבו מקננת נשמה גדולה שתקרב את לבבות ישראל לאל. נשא את הרבנית פייגא בתו של רבי אהרן מצ'רנוביל. עם פטירת אביו ב-1850, התיישב בזלוטיפוטוק וב-1865 עבר לצ'ורטקוב והקים שם את חצר חסידות צ'ורטקוב, הוא וחסידיו קנו את הארמון מידי הגרפה הרונימה בורובסקה. עם זאת, ההתיישבות בעיר יצרה מתיחות ניכרת עם רב העיר ותומכיו.

אורח החיים של החצר החסידית בצ'ורטקוב היה מפואר ומלכותי כדרך העבודה של חסידות רוז'ין, בשונה מרוב החצרות החסידיות. בארמון הייתה הפעילות התורנית, התרבותית והחברתית (כמו קבלת קהל, אירוח ועוד). 

האדמו"ר היה ידוע בקדושתו ובפרישותו מהבלי העולם הזה ובדבקותו המתמדת בהקב"ה, בנוסף לכך הצטיין  בעדינות נפשו ובאהבת ישראל לכל יהודי באשר הוא, בדרך זו הדריך את חסידיו. הגיב בסלחנות למכתבים החריפים של רבי חיים מצאנז נגד חסידויות היוצאות מבית רוז'ין. יהודי צ'ורטקוב התייעצו עמו בענייני חולין וקדושה וגם הגויים כיבדו אותו בגלל מעלותיו ומידותיו המיוחדות. הוא נפטר בהושענא רבא תרס"ד. אחרי מותו פורסמו דברי תורתו בספר "דברי דוד".

בין חסידיו בלטו אדמו"רים ורבנים מפורסמים, כגון הרב מאיר אריק, המהרש"ם מברז'אן, רבי משה פארהאנד ממאקווא, רבי שמואל וינברג מסלונים ותלמידו רבי מרדכי חיים סלאנים, רבי מנחם קאליש ובנו רבי יוסף קאליש, אדמו"רי אמשינוב.

רבי שלמה גולדמן האדמו"ר מזוועהיל, למד אצלו 7 שנים.

קברו של רבי דוד פרידמן נבנה על ידי אגודת "אהלי צדיקים". לפני מספר שנים חולל הקבר ומצבתו נעקרה. האגודה בנתה קבר זמני.

## משפחתו
* בנו הרב מנחם נחום מרדכי (בערך תר"ט, 1849 - כ"ו בתמוז תר"ל, 1870). חתן דודו רבי שלום יוסף מסדיגורה. נפטר בדלטין.
**נכדתו שרה, בת בנו הרב מנחם נחום מרדכי. אשת בן דודה הרב חיים אהרן פרידמן (בן רבי ישראל מצ'ורטקוב).
* בנו רבי ישראל מצ'ורטקוב.

## קישורים חיצוניים

* 
*  
* באתר צדיקים
* באתר צורטקוב

## הערות שוליים

*
קטגוריה:רבנים גליציאנים
קטגוריה:ילידי 1827

קטגוריה:נפטרים ב-1903
טדי סמוחה

**אדוארד רלף "טדי" סמוחה** (באנגלית: **Edward Ralph "Teddy" Smouha, OBE**; 17 בדצמבר 1908 - 1 באפריל 1992). היה אתלט בריטי-יהודי ממוצא עיראקי, בעל מדליית ארד אולימפית (אמסטרדם 1928), התמחה בריצת 100 מטר. עוטר על ידי אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת בעיטור מסדר האימפריה הבריטית בדרגת קצין.

## ביוגרפיה
סמוחה נולד בצ'ורלטון-קם-הארדי, פרבר של מנצ'סטר, לרוזה עדס (ילידת דמשק) וליוסף סמוחה,
בן למשפחה יהודית אמידה שהיגר מעיראק. בשנים 1926–1929 הוא למד באוניברסיטת קיימברידג'. את אימוניו העביר בריצה אחרי מכוניתו של אביו בפארק ריצ'מונד ומאמנו דרש ממנו לרוץ עם מונוקול על מנת שיפסיק לנדנד את ראשו.

בשנים 1927–1928 ייצג סמוחה את קיימברידג' בתחרות נגד אוניברסיטת אוקספורד.

### מדליה אולימפית
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה סמוחה במדליית ארד בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 41.8 שניות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 41.0 שניות וגרמניה (41.2 שניות).

בשנת 1930 הצטרף אל אביו על מנת לייבש ביצות ליד אלכסנדריה אשר במצרים במטרה לבנות פרבר חדש, סמוחה סיטי.

בשנות ה-40 שירת סמוחה בחיל האוויר המלכותי כמפקד כנף.

במספר מקורות הוא כונה בטעות בשם אליס סמוחה שזהו שמו של אחיו הבכור.

בשנת 1992 נפטר סמוחה בז'נבה, שבשווייץ.

### משפחתו
בנו בראיין אצן למרחקים קצרים ייצג את בריטניה בתחרויות בינלאומיות בשנות ה-60 ונכדו ג'יימס אספיר אצן למרחקים בינוניים שהתחרה בשלהי שנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80 בעל שתי מדליות זהב מהמכביה ה-11 ואחת מהמכביה ה-12.

## תארים והישגים
בשנות ה-70 זכה סמוחה בעיטור מסדר האימפריה הבריטית (OBE), על ידי אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אצנים בריטים
קטגוריה:אתלטים יהודים
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:משפחת עדס
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1909
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1992
זאב שוורץ

**זאב שוורץ** (נולד ב-3 באפריל 1967 ביוהנסבורג, שבדרום אפריקה) הוא מייסד ומנכ"ל ארגון תורה מציון. בעבר שימש מזכ"ל תנועת בני עקיבא העולמית.

## ביוגרפיה
שוורץ נולד וגדל ביוהנסבורג שבדרום אפריקה והיה חניך בתנועת בני עקיבא. הוא עלה לישראל בגיל 17 לאחר השתתפות בתוכנית הכשרה של תנועת בני עקיבא העולמית בישיבת הר עציון, התגייס לצה"ל ושירת כלוחם בחטיבת גבעתי ובמילואים בחטיבת אלכסנדרוני.

בעל תואר ראשון בתולדות עם ישראל ומדעי המדינה ותואר שני במדעי המדינה עם התמחות במינהל ציבורי מאוניברסיטת בר-אילן. את עבודת התזה שלו כתב על הבחירה הישירה לראשי ערים בישראל, בהנחייתו של פרופ' דניאל אלעזר.

היה רכז באגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן ובפרויקט פר"ח. בשנת 1992 התמנה למנהל היחידה לקשרים עם מוסדות חינוך באוניברסיטת בר-אילן ובמקביל שימש בתפקיד ניהולי באוניברסיטה.

בשנת 1996 הקים את תורה מציון, תנועה תורנית ציונית הכוללת רשת של בתי מדרש ללימוד תורה וחינוך יהודי ציוני וכן ומדרשות לנשים בקהילות יהודיות בתפוצות, בין השנים 1996–2006 שימש כמנכ"ל הארגון, ומינף את היקף עבודת הארגון ברחבי העולם. עם מינויו למזכ"ל בני עקיבא העולמית פרש מתפקידו, אך המשיך לשמש כיו"ר הארגון. ביולי 2012 חזר לתפקיד.

בשנת 2006 התמנה כמזכיר הכללי של תנועת בני עקיבא העולמית, והחליף את גאל גרינוולד. לאחר 5 שנים בתפקיד, בסוף שנת 2011, סיים את תפקידו. בשנים אלו הוביל שתי ועידות עולמיות בסימן "חלוציות" ו"בשליחות המדינה". שימש כיו"ר מועצת תנועות הנוער בישראל ומכהן כיו"ר ישיבת ההסדר "תורה בציון" שבאפרת. שוורץ חבר עמית בחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית, פעיל כחבר הנהלה בתנועות המזרחי העולמי, בני עקיבא העולמית ועמותת חיים לאלון המגייסת תרומות לחקר מחלת דושן.

ב-2002 ייסד את הארגון לב יהודי – לחיזוק הזהות היהודית בקרב תרמילאים בהודו.

בדצמבר 2014, במערכת הבחירות לכנסת העשרים, הודיע שוורץ שיתמודד בפריימריז על מקום ברשימת הבית היהודי. הוא הוצב במקום ה-28 ברשימה הסופית לכנסת, רשימה שכללה גם את נציגי האיחוד הלאומי-תקומה, ולא נבחר לכנסת.

שוורץ נשוי לשולמית לבית וקנין ואב לחמישה. הוא מתגורר ביישוב שוהם.

## קישורים חיצוניים
* אתר ארגון תורה מציון
* אתר תנועת בני עקיבא העולמית
* אתר תנועת המזרחי העולמי
* אתר לב יהודי
* אתר חיים לאלון
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מזכ"לי בני עקיבא
קטגוריה:פעילי הבית היהודי
קטגוריה:ציונות דתית: מייסדי ארגונים ומוסדות
קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:בוגרי ישיבת הר עציון
קטגוריה:שוהם: אישים
קטגוריה:בני עקיבא העולמית: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי דרום אפריקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
1851 בארצות הברית

**[[1851]] ב[[ארצות הברית]]** הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 75 שנה מיום היווסדה.

## הנהגה
* הנשיא: מילרד פילמור (המפלגה הוויגית)
* סגן הנשיא: התפקיד לא אויש

## אירועים בולטים

* 18 בספטמבר – העיתון הניו יורק טיימס מופיע לראשונה 
* 13 בנובמבר – המתיישבים הלבנים הראשונים מגיעים לכף אלקי, ומייסדים בכך את העיר סיאטל שבמדינת וושינגטון
* 14 בנובמבר – יוצא לאור הרומן "מובי דיק" מאת הרמן מלוויל 
* 24 בדצמבר – שרפה בספריית הקונגרס מאכלת שני שלישים מהספרים, ובהם מרבית ספרייתו של תומאס ג'פרסון

## נולדו

* 10 בדצמבר – מלוויל דיואי, ספרן וממציא שיטת דיואי לקיטלוג (נפטר ב-1931)

## נפטרו

* 14 בספטמבר – ג'יימס פנימור קופר, סופר (נולד ב-1789) 

## קישורים חיצוניים

*
1850 בארצות הברית

**[[1850]] ב[[ארצות הברית]]** הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 74 שנה מיום היווסדה.

## הנהגה
* הנשיא: זאכרי טיילור (המפלגה הוויגית) עד 9 ביולי, מילרד פילמור (המפלגה הוויגית)
* סגן הנשיא: מילרד פילמור (המפלגה הוויגית) עד 9 ביולי, התפקיד לא אויש מ-9 ביולי

## אירועים בולטים

[שמאל|ממוזער|200px|9 בספטמבר: [קליפורניה מצטרפת לארצות הברית בתור המדינה ה-31]]
* 19 במרץ – נוסדה חברת אמריקן אקספרס
* 4 באפריל – לוס אנג'לס מוכרזת כעיר 
* 15 באפריל – סן פרנסיסקו מוכרזת כעיר 
* 1 ביוני – מפקד האוכלוסין האמריקאי לשנת 1850 קובע כי אוכלוסיית תושבי ארצות הברית מונה כ-23,191,876 בני אדם, ושמתוכם 3,204,313 היו עבדים.
* 9 ביולי – הנשיא זאכרי טיילור נפטר, ככל הנראה כתוצאה מסיבוכים של בעיות במערכת העיכול.
* 9 ביולי – סגן הנשיא מילרד פילמור מושבע לנשיאות ארצות הברית
* 9 בספטמבר – קליפורניה מצטרפת לארצות הברית בתור המדינה ה-31 
* 9 בספטמבר – הוקמה טריטוריית ניו מקסיקו
* 20 בספטמבר – סחר העבדים מבוטל במחוז קולומביה

## נולדו

* 8 בפברואר – קייט שופן, סופרת אמריקנית (נפטרה ב-1894)
* 23 בדצמבר – אוסקר שטראוס, דיפלומט, סופר ופוליטיקאי, היהודי הראשון שכיהן כחבר בקבינט של ארצות הברית (נפטר ב-1926)

## נפטרו

* 31 במרץ – ג'ון קלהון, סנאטור, שר המלחמה, מזכיר המדינה וסגן נשיא ארצות הברית, תומך העבדות (נולד ב-1782)
* 9 ביולי – זאכרי טיילור, הנשיא ה-12 של ארצות הברית (נולד ב-1784)
* 19 ביולי – מרגרט פולר, עיתונאית, מורה ומבקרת אמריקאית, פעילה למען זכויות האישה (נולדה ב-1810)
* 19 בנובמבר – ריצ'רד ג'ונסון, סנאטור וסגן נשיא ארצות הברית (נולד ב-1780)

## קישורים חיצוניים

*
1849 בארצות הברית

**[[1849]] ב[[ארצות הברית]]** הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 73 שנה מיום היווסדה.

## הנהגה
* הנשיא: ג'יימס פולק (המפלגה הדמוקרטית) עד 4 במרץ, זאכרי טיילור (המפלגה הוויגית)
* סגן הנשיא: ג'ורג' מ. דאלאס (המפלגה הדמוקרטית) עד 4 במרץ, מילרד פילמור (המפלגה הוויגית)
* נשיא בית המשפט העליון: רוג'ר ב. טוני (מרילנד)

## אירועים בולטים

* 3 במרץ – מינסוטה הופכת לטריטוריה בשליטת ארצות הברית.
* 3 במרץ – נוסדה מחלקת הפנים של ארצות הברית 
* 5 במרץ – זאכרי טיילור מושבע לנשיאות ארצות הברית
* 8 במרץ – תחילת הפעילות הרשמית של מחלקת הפנים של ארצות הברית
* 12 ביוני – ל. פ. הסלט רושם פטנט על מסכת גז 

## נולדו

* 7 במרץ – לותר ברבנק, בוטניקאי אמריקאי, מחלוצי האגרונומיה (נפטר ב-1926)
* 17 באפריל – ויליאם דיי, מדינאי ושופט אמריקני (נפטר ב-1923)
* 22 ביולי – אמה לזרוס, משוררת יהודיה אמריקנית (נפטרה ב-1887)

## נפטרו

[שמאל|ממוזער|120px|[אדגר אלן פו]]
* 12 ביוני – דולי מדיסון, אשת נשיא ארצות הברית ג'יימס מדיסון, הגברת הראשונה של ארצות הברית (נולדה ב-1768) 
* 15 ביוני – ג'יימס נוקס פולק, הנשיא ה-11 של ארצות הברית (נולד ב-1795) 
* 7 באוקטובר – אדגר אלן פו, סופר אמריקאי (נולד ב-1809) 

## קישורים חיצוניים

*