הישנות

**הישנות** (בצרפתית: ****) הוא ציור שמן מאת גוסטב קורבה משנת 1866. היצירה מתארת שתי נשים עירומות ישנות זו בזרועות זו, וידועה כאחת מהיצירות הבולטות של קורבה המבטאות את גישתו הריאליסטית והאנטי-אקדמית. הציור הוזמן מראש בידי הדיפלומט הטורקי ח'ליל ביי עבור אוספו הפרטי בפריז, ולא הוצג לציבור במשך למעלה ממאה שנה. בשנת 1953 נרכש הציור על ידי עיריית פריז, והוא מוצג במוזיאון הפטי פאלה.

## היסטוריה

היצירה צוירה לפי הזמנה פרטית של ח'ליל ביי, אספן אמנות טורקי שהתגורר בפריז ואסף עבודות מהמאות השמונה עשרה והתשע עשרה, רבות מהן בעלות תוכן ארוטי. הציור מעולם לא נשלח לסלון ולא הוצג בפני הקהל הרחב. בשנת 1872 דווח עליו במשטרת פריז לאחר שנחשף בתערוכה לא-רשמית, והוא הוסר מהתערוכה. רק בשנת 1988 הותר להציגו באופן פומבי. הציור היה חלק ממערך שלם של יצירות בעלות תכנים מיניים מובהקים, ביניהן גם *מקור העולם*, שצוירה אף היא עבור ח'ליל ביי.

האנציקלופדיה להיסטוריה ולתרבות לסבית והומואית מתארת את *הישנות* כ"ציור מפורסם". ליצירה הייתה השפעה על האמנות של המאה ה-19, שכן לאחר הצגתה הפומבית, מספר אמנים בני התקופה הושפעו מהנושא של זוגות לסביות. חזרתיות על נושא זה סייעה בהפחתת הטאבו ששרר סביב מערכות יחסים לסביות.

## תיאור היצירה
במרכז הציור נראות שתי נשים עירומות, ישנות בחיבוק אינטימי על מיטה מכוסה סדינים לבנים. אחת מהן כהת שיער והשנייה ג׳ינג׳ית ובהירת עור. הרקע כולל וילון קטיפה כחול כהה, שולחן קטן ועליו בקבוק צבעוני, כוס, צנצנת ואגרטל שקוף, וכן אגרטל נוסף עם פרחים טריים. פיזור חפצים אישיים כגון סיכות שיער, חרוזים ושמיכות מעיד על קרבה גופנית אינטימית בין השתיים. זיהוי אפשרי של הדמות הג׳ינג׳ית הוא ג׳ואנה היפרנן , שהייתה מוזה של קורבה. הציור נמנע במכוון מאזכורים מיתולוגיים או דתיים, שהיו מקובלים במסורת ציורי העירום הקלאסיים, ומציג סצנה ישירה ועכשווית, ללא מסגרת סיפורית מקובלת המשמשת כהצדקה נרטיבית.

## פרשנות
הציור *"הישנות"* עורר עניין נרחב בשל עיסוקו הישיר והבלתי מתווך בנושא של אהבה לסבית, אשר הוצג באופן נטול אזכורים מיתולוגיים, דתיים או נרטיביים מסורתיים. בשונה מהעירום הנשי הקלאסי, היצירה אינה נשענת על הצדקות איקונוגרפיות מוכרות, אלא מציגה אינטימיות גופנית בין שתי נשים באופן גלוי, תוך שימוש בייצוגים ריאליסטיים של הגוף. בחירתו של קורבה להציג את הדמויות ללא אמצעים של אידיאליזציה, עוררה תגובות חריפות בזמנו, אך גם סימנה מהלך אמנותי חדש שיביא להתמסדותו של הריאליזם הארוטי בציור המודרני.

מבקרים והיסטוריונים הצביעו על זיקה בין היצירה לבין ייצוגים ספרותיים בני התקופה, ובפרט על השפעתו של שארל בודלר. ביצירתו *"פרחי הרוע"* (Fleurs du Mal), הלסביות מוצגת כמאבק בין הפקרות לסגפנות – ציר פרשני שהופיע גם בהתייחסויות מאוחרות ליצירתו, ושיקף את האופן שבו נבחנה הלסביות באמנות המאה ה־19 כמרחב טעון בין חירות גופנית לאיום מוסרי..

במחקר נוסף הוזכר כי *"הישנות"* סימנה שינוי תרבותי רחב, שכן לאחר פרסומה החלו אמנים נוספים לעסוק בגלוי בדימויים של זוגות נשים, והנושא הלך והשתחרר מהטאבו שאפף אותו עד אותה תקופה.

## השוואה ליצירות אחרות
ביצירה "הישנות", גוסטב קורבה מציג סצנה של אינטימיות בין שתי נשים באופן ישיר ונטול הקשר מיתולוגי או דתי, בניגוד למסורת האקדמית שהצדיקה עירום נשי באמצעות נרטיבים מהעולם העתיק. בהקשר זה, חוקרים מציינים כי קורבה נמנע בכוונה מאזכורים מהסוג שהיה מקובל ביצירות כגון "דיאנה וקליסטו", שבהן מוצגת אהבה בין נשים תחת כסות מיתולוגית. הבחירה להציג עירום נשי ללא הסבר סיפורי מובהק עוררה הד תקופתי רחב, והושוותה ל"אולימפיה" של אדואר מאנה – ציור שפורסם שנה קודם לכן ועורר שערורייה ציבורית, בין השאר בשל פורמט דומה, גישה ישירה לעירום והאופן שבו הוצגו נשים כאובייקט מיני גלוי. לצד זאת, ניכרת קרבה נושאית ל"מקור העולם", ציור נוסף של קורבה שנוצר באותה שנה עבור אותו פטרון, חאליל ביי, ושניהם משתייכים לאוסף ציורים ארוטיים שהודרו מהצגה פומבית בשל תוכנם. ההשוואות ליצירות אלו ממחישות את הפנייה של קורבה לריאליזם קיצוני בתיאור הגוף הנשי ואת התרחקותו מהאידיאליזציה המסורתית.
בשנת 1955, ברנרד באפט צייר את גרסתו *ל"לה סומייל"* כמחווה לקורבה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גוסטב קורבה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי זוגות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי עירום