open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ניקולא היים

ממוזער|שמאל|300px|ניקולא פרנצ'סקו היים ליד הצ'מבלו. ציור של מרקו ריצ'י מסביבות 1709.
**ניקולא פרנצ'סקו היים** (באיטלקית: **Nicola Francesco Haym**, 6 ביולי 1678 - 31 ביולי 1729) היה לבריתן אופרה, מלחין, מנהל תיאטרון ונגן. היים זכור בעיקר הודות לטקסטים שעיבד ללבריות לאופרות של הנדל וג'ובאני בונונצ'יני. להנדל כתב לבריות ל"יוליוס קיסר", "אוטונה", "פלביו", "טמרלאנו", "רודלינדה" ועוד.

## חייו
### ראשית הקריירה ברומא

היים נולד ברומא. אביו היה כנראה סבסטיאן היים, מוזיקאי ממוצא גרמני. במשפחתו היו עוד כמה מוזיקאים, שנשארו כולם ברומא ועסקו שם בנגינה, אך כמעט לא פנו להלחנה. את הקריירה המוזיקלית שלו החל ניקולא היים כצ'לן באיטליה. 

בשנים 1694 - 1700 עבד היים מדי פעם כצ'לן בשירותו של החשמן פייטרו אוטובוני ברומא וב-13 בספטמבר 1695 נרשם כחבר ב"איגוד המוזיקאים של סנטה צ'צ'יליה". אוטובוני הזמין אצל היים את שתי האורטוריות היחידות שחיבר, היצירות המוקדמות ביותר שלו הידועות כיום.

### לונדון

בשנת 1701 נלווה אל הכנר הרומאי ניקולא קוזימי, שיצא ללונדון בהזמנת הדוכס מבדפורד ובחר בהיים לנגן איתו כצ'לן קונטינואו בתזמורת האקדמיה המלכותית למוזיקה; תוך זמן קצר היה היים לממונה על המוזיקה הקאמרית בחצר הדוכס השני מבדפורד. וביסס את המוניטין המוזיקליים שלו בשני קבצים של טריו סונאטות בסגנון קורלי (אמסטרדם 1703-04) וקובץ של שבע קנטטות (1704), שרק אחת מהן שרדה. הוא כתב את הלברית ל"קאמילה" של בונונצ'יני, יצירה ראשונית שזכתה להצלחה עצומה ותרמה רבות לביסוס מעמדה של האופרה האיטלקית בלונדון. בתיאטרון דרורי ליין בוצעו בשנת 1705 אופרות בסגנון איטלקי, בעיקר באנגלית, והיים ליווה בנגינה בצ'לו את אשתו, הזמרת ג'ואנה לינצ'נהם וניהל את עסקיה. בשנת 1722 היה למזכיר האקדמיה לשש העונות האחרונות שלה: בתקופה זו לא הסתפק בכתיבת הלבריות, אלא קיבל עליו גם את תפקיד מנהל הבמה. לפני מותו בלונדון בשנת 1729 תכנן לסייע להנדל ולהיידגר להקים אקדמיה חדשה אחרי גוויעתה של האקדמיה הישנה. 

בעשור הבא, כשהחל להתקבל בלונדון ביצוע אופרות איטלקיות בשפת המקור בלבד, סביר להניח שהיה זה הים שעיבד רבים מן הפסטיצ'וס (תערובת היצירות) שהכילו "אריות מזוודה" - אריות שזמרים לקחו עמם לביצוע במסעותיהם. ידו של היים ניכרת בעיבודי המוזיקה לאריות האלה, אך שום מקור איננו מייחס לו בפירוש את המלאכה. בשנת 1716 חיבר היים לפטרונו ג'יימס ברידג'ס, הארל מקארנאבון, קובץ של שישה מזמורים להרכב קאמרי מותאם במיוחד לתשעת המוזיקאים שעבדו בשירות הארל: שני נערים בקולות סופרן, בס, שני כנרים, אבובן, חלילן, צ'לן (היים) ונגן מקלדת. הייתה זו יצירתו הגדולה האחרונה ומכאן ואילך התמקד במחקר ובכתיבה. היים היה נומיסמטיסט והספר שכתב בשנים 1719-20, Del tesoro britannico parte prima, היה הראשון שנכתב על מטבעות עתיקים בשפה האנגלית.

## לקריאה נוספת

*Lowell Lindgren: "Franceso Haym, Nicola", *Grove Music Online* ed L. Macy (Accessed 19 April 2007), grovemusic.com, subscription access.

* לואל לינדגרן: "פרנצ'סקו היים, ניקולא", מילון גרוב המקוון בעריכת ל. מייסי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:לבריתנים איטלקים
קטגוריה:נגני צ'מבלו
קטגוריה:צ'לנים איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1678
קטגוריה:נפטרים ב-1729
יעקב בן יקר

רבי **יעקב בן יקר** (בערך 990 – ד'תתכ"ד, 1064/1063), מראשוני וגדולי הראשונים שבאשכנז, רב ופוסק. מרבותיו של רש"י.

## קורות חייו
רבי יעקב נולד במגנצא לרבי יקר. והיה תלמידו של רבנו גרשום וחברו של רבי אליעזר הגדול בן יצחק. נקבר במגנצא ופעל בה חלק מימי חייו, אבל ככל הנראה חי ופעל אף בוורמייזא. תלמידו הידוע הוא רש"י המביא בכמה מקומות בפירושיו דברים בשמו, ומכנהו "מורי" או "מורי הזקן" ועוד לשונות של שבח. רש"י כתב עליו: "כי ידעתי מדתו בחר לו בגדולה מכולם והנהיג עצמו כאסקופה הנדרסת ושם עצמו שירי שיריים ולא מלאו לבו לעטרת הראויה לו לחדש דבר בדורו".

בספר חסידים מובאת אגדה שכנראה מכוונת כלפיו: מעשה בר' יעקב ברבי יקר שהיה מכבד בזקנו לפני ארון הקודש. וכשהיו הקהל הולכים לפני המלך או לפני השלטון אז חולץ מנעליו ואומר "אני עני, הם בכספים ואני ברחמים ובתחנונים, נמצא הם בשלהם ואני בשלי". וכן נהגו הקהל אחריו.

## חיבוריו
רבי יעקב בן יקר לימד מקרא במגנצא, אך נדמה שלא כתב את פרשנותו, אלא לימד בעל פה. פרשנותיו על ספר איוב פרק כב, פסוק ל נשתמר בהערתו של רש"י על המלים "ימלט אי נקי" באותו פסוק: "ל' אחר שמעתי שהיו אומרים מפי ר' יעקב שהוא לשון אדם השרוי בצער ובאנקה והיו"ד יתירה בתיבה כמו היושבי בשמים (תלים קכג) אבל לא שמעתי מפי הרב."

חיבר פירוש לתלמוד שלא הגיע לידינו, אבל ישנם מספר מובאות בראשונים, בעיקר בפירוש רש"י. רש"י מזכיר חיבור שהוא קורא "קונטרס מורי הזקן" שכתב רבי יעקב בן יקר. לדעת אברהם גרוסמן אפשר שהוא מחבר הספר "בשר על גבי גחלים".

## קברו
רבי יעקב בן יקר נקבר במגנצא, מצבת קברו נמצאה בחומה קדומה בעיר, והוצבה מחדש בבית הקברות היהודי במקום. בקיץ 1922 מצבתו הורמה ממבנה של ביצור מקומי, ועל המצבה נכתב: "זו מצבת רבינו רבי יעקב ב̇ר̇ יקר הנפטר לגן עדן בשנת ת̇ת̇כ̇ד̇ לפרט תהא נפשו בעדן".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תלמידי רבנו גרשום מאור הגולה
קטגוריה:וורמס: רבנים
קטגוריה:מגנצא: רבנים
קטגוריה:יהודי אשכנז במאה ה-11
קטגוריה:ילידי 990
קטגוריה:נפטרים ב-1064
האקדמיה למוזיקה עתיקה

[ממוזער|100px|[יוהאן כריסטוף פפוש]]
[ממוזער|100px|[פרנצ'סקו ג'מיניאני]]
ממוזער|100px|ברנרד גייטס
[ממוזער|100px|[מוריס גרין]]

**האקדמיה למוזיקה עתיקה** היא תזמורת של כלים עתיקים היושבת דרך קבע בלונדון. התזמורת נוסדה מחדש בידי הצ'מבליסט והמנצח כריסטופר הוגווד בשנת 1973 ונקראה בשמו של ארגון מקורי מן המאה ה-18. הנגנים מנגנים בכלים עתיקים או בהעתקים מודרניים של כלים מן התקופה שבה חוברה המוזיקה. על פי רוב הם מנגנים מוזיקה מתקופת הבארוק ומן התקופה הקלאסית, אף כי בשנים האחרונות הם מבצעים גם יצירות חדשות לתזמורת בארוק.

## הארגון המקורי
האקדמיה המקורית למוזיקה עתיקה נוסדה בלונדון, אנגליה בשנת 1726 למטרת מחקר וביצוע של מוזיקה "ישנה" - שהגדרתה הראשונית כללה כל מה שחובר לפחות מאה שנה קודם לכן, אך תוך זמן קצר הורחבה וכללה מלחינים בני התקופה, בהם ויליאם קרופט, מייקל כריסטיאן פסטינג, מוריס גרין, ברנרד גייטס, ג'ובאני בונונצ'יני, סנסינו, ניקולא היים, פרנצ'סקו ג'מיניאני, פייר פרנצ'סקו טוזי, יוהאן ארנסט גאליארד, אגוסטינו סטפאני (שנבחר ליושב ראש לשם כבוד של האקדמיה), שרל דיפאר, ז'אן-בטיסט לייה וג'וזפה ריבה. הנדל לא היה חבר, אם כי האגודה חקרה וביצעה את המוזיקה שלו כמו את זו של חבריה ושל מלחינים אחרים בני התקופה. 

עם מנהלי הארגון נמנו יוהאן כריסטוף פפוש (משנת 1735 ואילך), בנג'מין קוק וסמיואל ארנולד (מ-1789 ואילך).

## פתיחה מחודשת
ב-1973 פתח כריסטופר הוגווד את האקדמיה למוזיקה עתיקה לשם נגינת מוזיקה מן המאה ה-18 וראשית המאה ה-19 בכלי התקופה. ליצירות כוראליות, מצטרפות אליה או מקהלת האקדמיה למוזיקה עתיקה או מקהלה של אחת הקתדרלות או המכללות, שיש בה קולות נערים. בשנת 1996 מינתה האקדמיה למוזיקה עתיקה את פול גודווין כמנצח חבר ואת אנדרו מאנץ כמנהל חבר בהנהגת כריסטופר הוגווד. ב-2003 התפטר אנדרו מאנץ מתפקיד מנהל חבר ובשנת 2005 החליף אותו ריצ'רד אגור. ב-1 בספטמבר 2006 החליף אגור את הוגווד כמנהל מוזיקלי של האקדמיה והוגווד קיבל את התואר מנהל פורש (אמריטוס). 

האקדמיה למוזיקה עתיקה הייתה התזמורת הראשונה שהקליטה את כל הסימפוניות של מוצרט בכלי התקופה. מאז הקליטה האקדמיה את מכלול הקונצ'רטי לפסנתר והסימפוניות של בטהובן, מספר רב מן הסימפוניות של היידן ורבים מן הקונצ'רטי לפסנתר של מוצרט עם נגן הפסנתר העתיק (פורטה-פיאנו) רוברט לוין. האקדמיה הקליטה גם את דידו ואניאס של הנרי פרסל, את "אורלנדו" ו"רינאלדו" של הנדל, "חסדי טיטוס" של מוצרט, "חיי פילוסוף" של היידן ועוד למעלה מ-200 הקלטות אחרות לחברות דקה, הרמוניה מונדי (צרפת), EMT והחברה החדשה להקלטות של ביצועים חיים, "ויגמור הול לייב".

## קישורים חיצוניים
*

  

עתיקה, מוזיקה
קטגוריה:ביצוע אותנטי
קטגוריה:תזמורות קאמריות
קטגוריה:לונדון: תזמורות
מוזיקה עתיקה
קטגוריה:הרכבים בכלים אותנטיים
קטגוריה:קיימברידג'
קטגוריה:הוקמו ב-1973
פוק חזי מאי עמא דבר

**פּוֹק חֲזִי מַאי עַמָּא דָּבַר** (ארמית, בתרגום מילולי לעברית: **צא וראה מה העם נוהג**) הוא ביטוי תלמודי, ומשמעו שבשאלות שאין לגביהן פסק הלכה ברור - אפשר ללמוד כיצד לנהוג מתוך מנהג העם, וזאת תוך הנחה שלמנהג העם מסורת מבוססת שלא נודעה לנו, או שסיבה מטאפיזית כלשהי תגרום לציבור הרחב לעשות את המעשה הנכון (מעין "חוכמת ההמונים").

## תוקפו של המנהג בהלכה
ההלכה מושתתת ברובה על מקורות מוסמכים כמו פסיקה של תלמידי חכמים סמוכים, מסורות חד-משמעיות ומקורות תנ"כיים; תוקפם של מנהגים ומקומם במבנה נוקשה זה אינם מובנים מאליהם.
* רב שרירא גאון - 
* ילקוט שמעוני - 

ההיגיון שמאחורי הכבוד הרב שרוחשים למנהגים חסרי מקור מיוחס לרוב לאמונה בהנהגתם של חכמים שלא יתנו להמון העם לטעות, ואם מנהג כלשהו התפשט בקרב ההמון - כנראה ידעו עליו חכמים, ורצו בו. דבר זה מופיע בכמה הקשרים:
* הרשב"א - התייחס למנהג להזכיר לציבור את אמירת יעלה ויבוא, בתפילת ערבית, בין קדיש לעמידה. ועל כך כתב "ופוק חזי מאי עמא דבר, וכן נוהגין בכל מקום ולא מיחה אדם בדבר". כלומר כיוון שאף אחד מתלמידי החכמים בעבר לא מחה על כך, הרי שזו ודאי הייתה דעתם, וזוהי סמכות הלכתית.
* הרא"ש - גם כן תלה את הדברים בנוהגם של הגדולים מהעבר, וכתב: "הַלֶךְ אחר המנהג, דיש לתלות, שנראה לגדולים שהנהיגו המנהג, שהלכה כן". כלומר יש ללכת אחר המנהג שכן הגדולים שתיקנו אותו סברו שזאת ההלכה.
* הבית יוסף - גם הוא נוקט באותו סגנון ובסוגיה בה הוא נוטה להתיר הוא מנמק כך: "וכן המנהג פשוט היום, ומעולם לא ראינו מי שפקפק בדבר".

## מקור
הגמרא במסכת ברכות ועירובין מבררת את ההלכה לגבי הברכה שמברך השותה מים לרוות את צמאונו: "השותה מים לצמאו אומר שהכל נהיה בדברו, רבי טרפון אומר בורא נפשות רבות וחסרונן על כל מה שבראת, א"ל רב חנן לאביי הלכתא מאי? א"ל **פוק חזי מאי עמא דבר**". ביטוי זה נזכר במקומות נוספים בתלמוד הבבלי.

סיפור נוסף בתלמוד הבבלי מתאר מציאות של התבוננות בדרכי הציבור כדי ללמוד הלכה:

אמירה שזהה במשמעותה נמצאת גם בתלמוד הירושלמי, שם זה אף מובא כהדרכה מעשית: .

## ראו גם
* מנהג (יהדות)
* קול המון כקול שדי

## קישורים חיצוניים
* הרב ברוך אפרתי, תוקפם של המנהגים בישראל, **דעת** - אתר לימודי רוח ויהדות.
* הרב שמעון ביטון, שפיכת מים בחג השבועות מנהג והעלמו, מכללת הרצוג - ליד ישיבת הר עציון.
* ד"ר מאיר בר-אילן, רחיצת רגלים לפני התפילה: השפעה אסלאמית או מנהג יהודי, אוניברסיטה בר-אילן - דף הבית של מאיר בר-אילן

## הערות שוליים

קטגוריה:פסיקת הלכה
קטגוריה:מילים וביטויים בארמית
קטגוריה:משפט עברי: כללי פסיקה
נשר הדקלים

ממוזער|נשר דקלים מהצד.
ממוזער|''Gypohierax angolensis''

**נשר הדקלים** (שם מדעי: *Gypohierax angolensis*) הוא עוף דורס גדול. הוא קיבל את שמו בשל מזונו האהוב, שאינו בשר אלא אגוזו של עץ דקל השמן (*Elaeis*). הוא גם יאכל דגים מתים.

הוא מתרבה ביערות ובסוואנות באפריקה שמדרום לסהרה, בדרך־כלל ליד מקורות מים, הוא חי באזורים שבהם מצוי עץ דקל השמן. הוא נראה ליד בית גידולו, אפילו על מדשאות בבתי מלון במדינות כמו גמביה.

כבוגר, זו ציפור מאוד בולטת לעין, הוא כולו לבן חוץ מכמה אזורים שחורים בכנפיו. בתעופה, הוא מזכיר יותר עיט מנשר, והוא יכול לעמוד בטיסה בנפנופי כנפיים, כך שהוא לא מסתמך על זרמי אוויר.

ביצה יחידה מודגרת בקן זרדים במשך 6 שבועות. הגוזל הוא חום עם נקודה צהובה בעין; לוקח לו 3–4 שנים להגיע לבגרות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1788
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
קטגוריה:דמויי-פרס
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:גמביה: עופות
קטגוריה:סאו טומה ופרינסיפה: עופות
פרמישלן

**פרמישלן** (מיידיש **פרעמישלאן**; באוקראינית **Перемишляни**, פֶּרֶמִישְלַאנִי; בפולנית: **Przemyślany**, פְּשֶמִישְלַאנִי) היא עיר במחוז לבוב שבאוקראינה (לשעבר בגליציה), השוכנת בגבעות פודוליה, כ-46 ק"מ דרום-מזרחית ללבוב לכוון טרנופול.

אוכלוסיית העיר ב-2025 מנתה 6,190 נפש.
## היסטוריה
בין השנים 1375–1772 הייתה העיר תחת שלטון פולני. בעקבות חלוקת פולין הראשונה ב-1772 עברה העיר לשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית, עד תום מלחמת העולם הראשונה. עם כינון פולין העצמאית בשנת 1918, עברה העיר לשלטון פולני, שלטון שאושרר בהסדרים העולמיים שאחרי מלחמת העולם הראשונה (חוזה ורסאי והסכם ריגה).

[שמאל|ממוזער|250px|[אנדרטה לזכר יהודי פרמישלן שנספו בשואה, בבית העלמין קריית שאול]]
בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב (1939) שבין ברית המועצות לגרמניה הנאצית עברה העיר לריבונות סובייטית, שתחתיה הייתה עד לפלישת הנאצים לברית המועצות ביוני 1941 (מבצע ברברוסה). עם כיבוש העיר בידי הגרמנים, הטילו אלו גזירות שונות על יהודיה, תוך שריפת בית הכנסת המקומי עם יהודים בתוכו. ב-5 בנובמבר 1941 רצחו הגרמנים כ-450 גברים יהודים מהעיר ביער סמוך, ובהמשך שולחו רבים מיהודי העיר למחנות עבודה בהם נספו. לאחר שהתפרצה בקרב יהודי העיר מגפת טיפוס הבהרות, רצחו הגרמנים כמאה מהיהודים שאושפזו בבית החולים המקומי, ובהמשך, רצחו כמה מאות יהודים נוספים במספר אקציות.

באוקטובר 1942 רוכזו יהודי העיר הנותרים בצפיפות גדולה בגטו שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים נוספים מיישובי הסביבה. בדצמבר 1942 שולחו מהגטו כ-3,000 יהודים למחנה ההשמדה בלז'ץ. ב-22 במאי 1943 החלה בגטו אקציית חיסול, בה סרקו האוקראינים והגרמנים את בתי הגטו, ורצחו כ-2,000 יהודים ביער סמוך. ב-28 ביוני 1943 נרצחו גם היהודים שהוחזקו במחנה העבודה שהוקם בעיר. איוון וטניה קצ'רובסקי שהתגוררו בכפר בקרבת העיר, הצילו משפחה יהודית, ועל פעילות זו קיבלו הכרה כחסידי אומות העולם. ב-1944 שוחררה העיר על ידי הצבא האדום.

לאחר תום המלחמה נשארה העיר בתחומי ברית המועצות, וסופחה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית. רוב האוכלוסייה הפולנית עזבה את העיר ועברה מערבה לתחומי פולין. כיום נמצאת העיר בשטחה של אוקראינה העצמאית.

עד מלחמת העולם השנייה עברה בעיר מסילת רכבת שחיברה את לבוב עם בז'ז'ני. המסילה נפגעה במהלך המלחמה ומעולם לא שוקמה.

העיר נודעה בזכות שושלת אדמו"רים ורבנים מפורסמים שחיו בה ביניהם רבי מאיר הגדול מפרמישלאן ונכדו רבי מאיר מפרמישלן.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר פרטי על העיר
* 
* פשמישלאני באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* מידע נוסף באוקראינית
* מידע היסטורי בפולנית
* 
* 
* 

קטגוריה:מחוז לבוב: עיירות יהודיות
קטגוריה:גליציה
קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהונצחו בבית העלמין קריית שאול
דונלד רויאל

**דונלד רויאל** (אנגלית: **Donald Royal**; נולד ב-22 במאי 1966 בניו אורלינס שבלואיזיאנה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA ובישראל, במכבי תל אביב. רויאל שיחק בעמדת הסמול פורוורד ומתנשא לגובה של 203 סנטימטרים.

## קריירה
רויאל הצטרף למדי קבוצת הכדורסל אוניברסיטת נוטרדאם, ושיחק עימה במשך ארבע שנים. אחרי כן, רויאל נרשם לדראפט ה-NBA בשנת 1987 ונבחר בסיבוב השני, במקום ה-52 הכללי על ידי הקליבלנד קאבלירס. אך בקדם־עונת 1987/88, הועבר לקבוצות מהליגות החצי מקצועניות כדי להתחשל ולצבור דקות משחק. במשך שנתיים שיחק בפנסקולה טורנדוס ובראפיד סילבר בולטס. לאחר מכן, חזר לקאבלירס שהעבירו אותו בעסקה למינסוטה טימברוולבס. בעונתו היחידה בטיברוולבס רויאל שותף ב-66 משחקים ורשם ממוצעים של כ-6 נקודות ו-2.1 ריבאונדים. 

לאחר עונה, שיחק רויאל במכבי תל אביב ושותף בזכייתה בדאבל המקומי (אליפות וגביע), למרות זאת, עזב את ישראל בסיום העונה. וחזר לארצות הברית. עד לפרישתו, שיחק רויאל בסן אנטוניו ספרס, אורלנדו מג'יק, גולדן סטייט ווריורס ושארלוט הורנטס. 

כאמור, בסוף 1998, פרש רויאל ממשחק פעיל. בסך הכול, בקריירת ה-NBA שלו, רויאל שיחק 504 משחקים וקלע 3,161 נקודות.

רויאל המשיך לעבוד במסגרת הכדורסל. רויאל עבד כעוזר מאמן במספר קבוצות מליגת המכללות. וכיום משמש כמגלה כישרונות עבור מספר קבוצות מה-NBA.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:ניו אורלינס: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת נוטרדאם
קטגוריה:בחירות דראפט של קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני מינסוטה טימברוולבס
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני שארלוט הורנטס
קטגוריה:כדורסלני סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:כדורסלני אורלנדו מג'יק
קטגוריה:כדורסלני גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:ניו אורלינס: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
מגדלי מרטלו

[שמאל|ממוזער|250px|מגדל מרטלו ב[מפרץ ג'קסון, אוסטרליה]]
שמאל|ממוזער|250px|פנים מגדל טיפוסי
**מגדלי מרטלו** (באנגלית: **Martello towers**) הם מגדלים מבוצרים שבנו הבריטים בחופי בריטניה ומושבותיה בתקופת המלחמות הנפוליאוניות (תחילת המאה התשע עשרה) כדי להגן עליה מפלישות צרפתיות דרך הים. המגדלים היו בשימוש במחצית הראשונה של המאה, וננטשו מאוחר יותר, לאור פיתוח פגזים מתקדמים יותר, שהפחיתו את יעילות המגדל.

## רקע
ב-1794 שלחה בריטניה לקורסיקה כוח ימי בפיקודו של האדמירל הוד, כדי לסייע לפסקל פאולי, קורסיקאי שעמד בראש המאבק בצרפתים. בנקודת מורטלה (Mortella) נתקל הכוח במגדל מבוצר מאויש על ידי כוח צרפתי.

המגדל תוכנן על ידי איטלקי בשם פראטינו, ונבנה ב-1565 על ידי בני העיר ג'נובה בתקופת שלטונם באי, כחלק ממערכת ההגנה שלהם, ובמטרה להגן על האי מפני פשיטות פיראטים צפון אפריקאים. מגדלים אלה היו בקוטר של 12–15 מטר, בעלי דלת כניסה יחידה שהגישה אליה הייתה בסולם. הכפריים באזור שילמו לשומרי המגדלים (Torregiani), שתפקידם היה, במקרה שנצפתה ספינה שהגעתה לחוף הייתה בלתי צפויה, להבעיר אש על גג המגדל וכך להזעיק כוחות מגן.

ב-7 בפברואר 1794 כשלו שתי ספינות תותחים בריטיות בניסיון התקפה על המגדל בנקודת מורטלה, ורק כוח יבשתי בפיקודו של ג'ון מור הכריע את הכוח הצרפתי לאחר שבועיים של לחימה. לאחר מספר שנים עזבו הבריטים את קורסיקה ופוצצו את המגדל.

הבריטים כה התרשמו מהמגדל הקורסיקאי, עד כי החליטו לאמצו כמודל לבניית מגדלים מבוצרים על חופי האימפריה. שם המקום "מורטלה" שובש ל"מרטלו", והמגדלים נקראו מאז "מגדלי מרטלו".

## מבנה המגדל
מגדלי מרטלו נבנו בתצורה של גליל משופע, על פי תבנית של המגדל הצרפתי בקורסיקה. גובהם הגיע עד לכ-12 מטרים, ועובי הקירות לכ-2.4 מטרים. המגדלים כללו בדרך כלל שתי קומות וגג:

בקומת הקרקע שכן מחסן אבק השריפה וכן מחסני המזון וציוד אחר. לעיתים כלל המגדל גם קומת מרתף בה הוצב מכל למי שתייה. בקומת הביניים שכנו חדרי המגורים, שכללו חדר נפרד לקצינים. חיל המצב במגדל כלל עד 24 איש. בקומת הגג הוצב תותח חוף בעל טווח של כקילומטר וחצי.
המבנה העגול והקירות העבים סיפקו הגנה נאותה מאש תותחים לכוח ששהה במגדל.

## ראו גם
* מגדל מרטלו בחוף סנדיקוב

## קישורים חיצוניים

* מגדלי מרטלו באירלנד

## הערות שוליים

קטגוריה:ביצורים
קטגוריה:מגדלים לפי סוג
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: ביצורים
חי בן אחיטוב

**חי בן אחיטוב** (בערבית: **حيي بن أخطب**, בתעתיק מדויק: חיי בן אח'טב), ממנהיגי שבט בני נדיר לפני קרב ח'ייבר שנערך בינם לבין אנשיו של מוחמד בשנת 628 לספירה. בשנים שלפני הגעתו של מוחמד היה ממנהיגי שבט בני נדיר.

## קורות חיים
חי היה נשוי לברה בת שמואל בן עדיה ולהם ילדה אחת: צפייה. אשר בקרב ח'ייבר נלקחה בשבי ונישאה למוחמד. 

כאשר גדודיו של מוחמד הקיפו את שכונת היהודים הנותרים בית'ריב, הורה מוחמד על אנשיו להוציא להורג אותו ואת בנו.

גם בעלה של בתו צפייה, כנאנה בן אלרביע, נרצח בעינויים בשל סירובו לספר על מקום המסתור של אוצרות יהודי ח'יבר. את תיאור העינויים שעבר מוצאים בספרות החדית' (סירת אבן-הישאם, 2:515):

קטגוריה:יהודים ויהדות בימי הביניים
קטגוריה:היסטוריה אסלאמית
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:יהודי חצי האי ערב במאה ה-7
קטגוריה:קורבנות רצח באסיה
קטגוריה:נפטרים ב-628
עובד (דמות מקראית)

[ממוזער|שמאל|250px|[עובד כתינוק, על ברכי רות, כשמימינם בועז הזקן. פרסקו מאת מיכלאנג'לו בתקרת הקפלה הסיסטינית.]]
**עוֹבֵד** הוא דמות מקראית מתקופת השופטים, הנזכרת במגילת רות כבנם של רות ובועז, אביו של ישי וסבו של דוד המלך.

רות ובועז ילדו את עובד, כאמור בסופה של מגילת רות: .

עובד, הוא צאצא של שני מעשי גנבת זרע וגילוי עריות: האחד, המתייחס אל פרץ (מצד אביו) שנולד כתוצאה ממעשה יהודה ותמר, והשני, המתייחס אל מואב (מצד אמו), כתוצאה ממעשה לוט ובנותיו.

## עובד במדרש
שמאל|ממוזער|250px|רות נושאת את בנה עובד, ליד נעמי ושכנותיה
רבים מפרשים את השם עובד במובן של: עובד את האלוהים. ויש אומרים כי זהו שם לבן זקונים, הנשאר לטפל בהורה המזדקן, וזאת בהסתמך על הפסוק במלאכי: , וכן על מונחים מקבילים בשפות אחרות מהמזרח הקדום. זו הסיבה שבגללה אומרות השכנות לנעמי על עובד .

בעז היה בן 80 כשנשא לאישה את רות. הפרש הגילאים ביניהם – ארבעים שנה – מנע ממנו להציע את עצמו לרות מלכתחילה. במדרש נאמר כי ביום בו הגיעה רות לבית לחם, מתה אשתו של בועז.

רש"י פתר את הסתירה המתוארת בפרק ד' במגילה:

השכנות אומרות כי "יולד בן לנעמי", אף על פי שרות היא שילדה אותו, זאת מאחר שנעמי, חמותהּ של רות, גידלה למעשה את עובד ושימשה לו כאומנת (). הסנהדרין הסיקה מכך כי "כל המגדל יתום בתוך ביתו, מעלה עליו הכתוב כאילו ילדו" () ולצורך כך מפרש רש"י כי עובד היה יתום, מאחר שבועז נפטר בלילה שבו נשא לאישה את רות.

## אילן יוחסין

## ראו גם

* עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה
* בית דוד

## קישורים חיצוניים
* עולם התנ"ך - מגילות. בעריכת פרופ' יעקב קליין, דברי הימים הוצאה לאור בע"מ, 2002. עמודים 71 עד 106.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים במגילת רות
קטגוריה:דוד
פאלאצו גרימאני די סן לוקה

[שמאל|ממוזער|250px|חזית המבנה הפונה לעבר [התעלה הגדולה (ונציה)|התעלה הגדולה.]]
**פאלאצו גרימאני די סן לוקה** (באיטלקית: **Palazzo Grimani di San Luca**) הוא ארמון הניצב על גדת התעלה הגדולה בוונציה שבאיטליה, על גדת תעלת ריו די סן לוקה, במפגש עם התעלה הגדולה .

## היסטוריה
הארמון נבנה באמצע המאה ה-16 על ידי גרויאמו גרימאני, בתכנונו של האדריכל מיקלה סאנמיקלי. לאחר מותו של סנמיקאלי הושלם המבנה על ידי האדריכל ג'אן ג'אקומו דה גריג'י.

משפחת גרימאני התגוררה במבנה עד שנת 1806.

כיום המבנה משמש את בית המשפט לערעורים של ונציה.

## תיאור המבנה
למבנה תכנון אופייני לארמונות ונציה - חדרי המבנה בנויים סביב חצר פנימית, והחזית, הפונה לתעלה הגדולה בנויה בסגנון נאו-קלאסי האופייני לתקופת בנייתו. החזית מעוטרת בעמודים מהסדר הקורינתי.

## ראו גם
*פאלאצו גרימאני די סנטה מריה פורמוזה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
גרימאני די סן לוקה
גרימאני די סן לוקה
קא' ונדראמין קאלרגי

[שמאל|ממוזער|250px|הארמון בשנת 1870, תצלומו של [קארלו נאווה.]]
[שמאל|ממוזער|250px|'''[דיוקן משפחת ונדראמין** (1543–1547), מעשה ידי [[טיציאן]].]]
**קא' ונדראמין קאלרג'י** (ב[[איטלקית]]: **Ca' Vendramin Calergi**) המכונה גם **פאלאצו ונדראמין קאלרג'י** (**Palazzo Vendramin Calergi''') הוא ארמון הממוקם על גדת התעלה הגדולה בוונציה שבאיטליה.

כיום המבנה משמש כאתר החורף של הקזינו של ונציה, וכן כמוזיאון לזכרו של ריכרד וגנר.

הארמון ממוקם ברובע קאנארג'ו של העיר.

## היסטוריה
המבנה הוקם בשלהי המאה ה-15 בתכנונו של מאורו קודוצי, האדריכל שתכנן את כנסיית סן זכריה שבעיר. הקמת המבנה החלה בשנת 1481 והסתיימה לאחר מותו של קודוצי, תחת פיקוחו של בית המלאכה (בוטגה) של משפחת לומברדו, בשנת 1509. המבנה הוקם ביוזמת אנדראה לורדן ובמימון הדוג'ה לאונרדו לורדאן.

הארמון בנוי בסגנון הרנסאנס, וכולל שלוש קומות. חזית המבנה הפונה לעבר התעלה הגדולה בנויה בסגנון נאו-קלאסי, ומעוטרות בקשתות ובחלונות טרפויי (trefoil).

תקרות המבנה עוטרו בפרסקאות מעשה ידי האמן מאטיה בורטולוני בסגנון הבארוק.

בשנת 1581, בשל קשיים כלכליים של משפחת לורדאן, נמכר המבנה ליוליוס, דוכס ברנזוויק-לנבורג במחיר של 50,000 דוקאטים.
הדוכס מכר את המבנה לאחר שנתיים לגוליימו גונזגה השלישי, דוכס מנטובה, אשר לימים מכר אותו לאציל הוונציאני ויטרה קאלרג'י.

קאלרג'י הרחיב את המבנה בשנת 1614 ובנה אגף נוסף בתכנונו של האדריכל וינצ'נזו סקאמוצי. אגף זה נהרס בשנת 1659 ובמקומו נבנה אגף חדש באותה שנה.

בשנת 1739 עבר המבנה למשפחת ונדראמין בדרך נישואין.

בשנת 1844 נרכש המבנה על ידי מריה קרולינה, נסיכת נאפולי וסיציליה, דוכסית ברי, אולם לאחר איחוד איטליה נאלצו למכור את המבנה לנכדה של הנסיכה - הנסיך אנריקו, דוכס בארדי, אשר מכר את מרבית יצירות האמנות שהיו בארמון במכירות פומביות בפריז. אנריקו ורעייתו האינפנטה אדלגונדס, דוכסית חימאראס התגוררו במבנה שהפך למרכז לחברה הגבוהה של ונציה.

המלחין הגרמני ריכרד וגנר ביקר בוונציה שש פעמים בין שנת 1858 ועד מותו. וגנר שכר את הקומה השנייה של המבנה (הפיאנו נובילה) מהנסיך אנריקה והגיע למבנה ב-16 בספטמבר 1882 עם רעייתו וילדיו. בעת מגוריו במבנה, ב-13 בפברואר 1883, נפטר וגנר מהתקף לב. שלט על קיר המבנה מציין את מותו.

בשנת 1937 נמכר המבנה לג'ובאני וולפי, רוזן מיזוראטה, אשר הפך את המבנה למרכז לחקר האלקטרומגנטיות. בשנת 1946 רכשה עיריית ונציה את המבנה ומאז 1959 הוא משמש את הקזינו של ונציה.

בפברואר 1995 נפתח במבנה מוזיאון לזכרו של וגנר המכיל ספרי תווים, ציורים וחפצים שונים של משפחת וגנר. אוסף זה מהווה את האוסף הגדול ביותר של חפצי המשפחה מחוץ לביירוית.

## קישורים חיצוניים

* 
* הקזינו של ונציה - אתר רשמי
* מוזיאון וגנר - אתר רשמי

קטגוריה:ונציה: ארמונות
קטגוריה:ונציה: מוזיאונים
קטגוריה:ריכרד וגנר
רנדי וייט

**רנדי וייט** (אנגלית: **Randy White**; נולד ב-4 בנובמבר 1967 בשריבפורט, לואיזיאנה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק ב-NBA ובאירופה בעמדת הפאוור פורוורד.

## קריירה
וייט החל את קריירת המכללות לאחר שהצטרף לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת לואיזיאנה טק. עימה שיחק במשך ארבע עונות, בהן קלע 19.8 נקודות, הוריד 10.2 ריבאונדים ומסר 3 אסיסטים בממוצע למשחק. בשנות המשחק שלו באוניברסיטה, הזכיר במשחקו את כוכב העבר של האוניברסיטה, קארל מלון. אחרי כן, נרשם לדראפט ה-NBA שנערך בשנת 1989 ונבחר במקום ה-8 בסיבוב הראשון על ידי הדאלאס מאבריקס. במדי המאבריקס שיחק במשך חמש עונות בהן העמיד ממוצעים של 7.4 נקודות, כ-5 ריבאונדים בכ-20 דקות משחק. 

בינואר, 1994, וייט שוחרר מן הקבוצה ונדד במספר קבוצות מאירופה. תחילה שיחק בפריסטרי אתונה מליגת העל היוונית עד לסיומה של עונת 1993/94, ולאחר מכן הצטרף למדיה של רג'יו קלאבריה האיטלקית, ושיחק עימה בעונת 1994/95. עונה לאחר מכן, נדד לספרד, כדי לשחק בחובנטוד בדאלונה.

לאחר מספר עונות ששיחק בקבוצות שהופיעו במפעלים השוליים באירופה, קיבל וייט הזדמנות לשחק בקבוצת יורוליג כשהוחתם על ידי מכבי תל אביב הישראלית. וייט היה אחד השחקנים המובילים בקבוצה והמשיך לשחק בה עונה נוספת. וייט שיחק בקבוצה בתקופה שבה המועדון לא הצליח להשיג הישגים משמעותיים באירופה, והגיע לשלב שמינית הגמר בלבד. בסך הכול, במשך שתי עונות זכה בשתי אליפויות ובגביע אחד. במדי מכבי באירופה קלע 518 נקודות.

לאחר מכן, שיחק בצסק"א מוסקבה, אך בסביבות פברואר נפצע ונעדר ממשחקי הקבוצה. וייט, הבריא ושיחק במשך שנה וחצי באריס סלוניקי ובניר איסט היווניות ללא הצלחה רבה ולכן פרש ממשחק פעיל בסוף 1999.

כיום, וייט פעיל בליגה חובבנית ומשמש כמאמן אישי בניו יורק.

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר ה-NBA
* דף השחקן באתר היורוליג
* דף השחקן באתר הסריה א'
* דף השחקן באתר ליגת ה-ACB

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:שריבפורט: אישים
קטגוריה:כדורסלני דאלאס מאבריקס
קטגוריה:כדורסלני חובנטוד בדאלונה
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני פריסטרי אתונה
קטגוריה:כדורסלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורסלני אריס סלוניקי
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של דאלאס מאבריקס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת לואיזיאנה טק
קטגוריה:לואיזיאנה: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
הרפתקאות במבה בממלכה הקסומה

**הרפתקאות במבה בממלכה הקסומה** הוא משחק תפקידים ממוחשב ישראלי המבוסס על זיכיון חטיף הבוטנים במבה.
## מאפיינים
הרפתקאות במבה בממלכה הקסומה מבוסס על טכנולוגיית פלאש, ועלה באתר האינטרנט של החטיף "במבה". המשחק זכה בתחרות של תעשיית המשחקים הישראלית בכנס GameIS בקטגוריית "משחק הווב של השנה" (לשנת 2009). המשחק הופק על ידי הסטודיו Playful Shark ואידאולוג'יק.

המוזיקה והפסקול נוצרו על ידי ניב גולן.

## עלילה
המשחק מספר על עלילותיו של במבה הקוסם (התינוק של במבה). כאשר המשחק מתחיל, מופיע סרטון ובו מוצג הסיפור הראשוני. במבה אומר שלום לצופים, ומתחיל לבצע קסמים בעזרת הידיים שלו, ספק נכשל ספק מצליח. מישהו דופק בדלת, במבה פותח והאיש הזר מביא לו מגילה.

המנהל של בית הספר לקוסמות וכישוף מודיע לבמבה שהוא קוסם אמיתי ומביא לו שרביט קסמים.

במבה שמח ומצליח לעשות קסמים. לפתע כדור הבדולח מתריע כי יש אויבים בממלכה ובמבה מבין שהוא צריך להילחם. אז המשחק מתחיל בפועל. על השחקן לבחור מה יהיה כוח הקסם שלו:
* מסדר האש - קסמים השולטים באש
* מסדר הקרח - קסמים השולטים בקרח
* מסדר הטבע - קסמים השולטים בטבע
המשחק מכיל 20 מפלצות שונות, 10 מבוכים, עשרות קסמים שונים ומאות פריטי לבוש. המשחק הוא משחק תפקידים ממוחשב.

בסיפור הרקע של המשחק מופיע התינוק של במבה כקוסם מתחיל, שעושה את צעדיו הראשונים בעולם הקסמים. הוא נתקל במפלצות שחדרו לאזור ומאיימות להטיל כאוס ברחבי הממלכה. השחקן מגלם את התינוק של במבה בעודו מתמודד מול המפלצות, מוצא אוצרות ומשפר את רמת הקסימה שלו עד לדרגת קוסם מקצועי. במשחק זה יש רמות, וכדי להגיע לשלבים יותר מתקדמים צריך להתקדם במבוך, לבצע משימות ולאסוף חטיפי במבה.

## לאחר הסגירה
לאחר סגירת המשחק ב-2017, מספר עצומות נפתחו באינטרנט, שמטרתן להחזיר את המשחק, אך ללא הצלחה.

בשנת 2020, כ-3 שנים לאחר שהורד מהרשת, מיזם בשם "Make Bamba Great Again" החל להתפרסם באינסטגרם, ומטרתו לפתח את המשחק מחדש. לאחר אישור מאסם ומהמפתחים המקוריים של המשחק, הוא הופץ ב-30 באוגוסט של אותה שנה.

נכון לשנת 2023, אתר האינטרנט החדש אף הוא לא זמין.

נכון ל-2024 ניתן לשחק בו דרך התוכנה flashpointarchive., אם כי המשחק לא שומר את ההתקדמות כשיוצאים ממנו, וצריך ליצור דמות חדשה כדי לשחק כשפותחים אותו שוב.

נכון למאי 2025, ישנן מספר תקלות במשחק דרך Flashpoint: בשלבים מתקדמים כמו בעולמות *האגמים* ו*המדבר*, מוזיקת הרקע נעלמת מהמבוכים, אף שפסקול הקרבות נשמר. כמו כן, לאחר קרבות עם מפלצות, המשחק נתקע ואינו חוזר למבוך — דבר המונע המשך משחק באותה מפה. ניתן לעקוף את התקלה על ידי חזרה למסך הראשי וכניסה מחודשת למשחק, תוך מעבר למשימות באזורים תקינים כגון *ההרים* ו*היערות*.

## פרסים

## קישורים חיצוניים
* אתר האינטרנט של Make Bamba Great Again, הכולל את המשחק, באתר ארכיון האינטרנט

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בישראל
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2009
קטגוריה:משחקי וידאו בעברית
קטגוריה:אסם
קטגוריה:משחקי תפקידים ממוחשבים
America, I Hear You Singing

**America, I Hear You Singing** הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה-39 של סינטרה וה-12 היוצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום יצא בשנת 1964.
## הפקה
האלבום הוא אלבום של שירים פטריוטיים שיצא כמחווה לנשיא ארצות הברית ג'ון קנדי שנרצח ב 22 בנובמבר 1963 בעיר דאלאס, טקסס. בעקבות הרצח עבר על ארצות הברית גל של פטריוטיות שהשתקף בהוצאה חסרת תקדים של אלבומים המכילים שירים פטריוטיים. כך עשו גם שניים מגדולי הזמרים של אותה התקופה ונחשבו לאייקונים תרבותיים, פרנק סינטרה ובינג קרוסבי.

האלבום מכיל 12 שירים, אך שירים אלא כבר הוקלטו והושמעו פעמים רבות כל כך עד שהציבור האמריקאי מאס בהם, דבר שהתבטא במכירות דלות יחסית לכוח המכירה של שני האומנים המוכרים. האלבום היה אחד הכישלונות הנדירים של סינטרה מבחינת מכירות והגיע רק למקום ה-116, היה זה המיקום הנמוך ביותר אליו הגיע אלבום של סינטרה במצעד מכירות האלבומים בארצות הברית.

## משתתפים
* פרנק סינטרה - קולות
* בינג קרוסבי - קולות

## רשימת שירים
### צד א'
# America, I Hear You Singing
# This Is A Great Country
# The House I Live In
# The Hills of Home
# Give Me Your Tired, Your Poor

### צד ב'
# You're a Lucky Fellow, Mr. Smith
# A Home In the Meadow
# Early American
# You Never Had It So Good
# Let Us Break Bread Together
# The Stars And Stripes Forever

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי פרנק סינטרה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת רפרייז רקורדס
זכות קדימה (מקרקעין)

**זכות קדימה**, בדיני הקניין, היא זכות במקרקעין המקנה לבעליה קדימות במקרה של מכירת זכות בנכס. כלומר, כשברצונו של בעל זכות קיימת בנכס (כגון בעל הנכס) למכור את זכותו, הוא חייב להציע את הזכות לבעל זכות הקדימה, לפני שיציע אותה לכל אדם אחר. זכות קדימה היא אחת מחמש הזכויות במקרקעין המוסדרות בחוק המקרקעין של מדינת ישראל. חוכר לדורות (שוכר הנכס לתקופה שלמעלה מעשרים וחמש שנים) דומה לבעל הנכס בעניין זה והוא יכול להעניק זכות קדימה.

לאחר שנרשמה בטאבו זכות הקדימה, רשם המקרקעין נדרש שלא לרשום העברה כלשהי של הזכות במקרקעין, אלא אם נוכח שהתקיימו תנאי זכות הקדימה (קרי, שהזכות במקרקעין הוצעה קודם כל לבעל זכות הקדימה).

## יצירת זכות קדימה
זכות קדימה יכולה להיווצר על פי הסכם או מכוח הוראות החוק.

### זכות קדימה לפי הסכם
ניתן לכרות חוזה שבו מקנה בעל הזכות בנכס את זכות הקדימה לאדם אחר. על מנת שתחול כזכות קניינית (כלפי כולי עלמא), זכות הקדימה צריכה להירשם במרשם המקרקעין (טאבו), באמצעות שטר עליו חותמים הצדדים.

זכות קדימה על פי הסכם מוסדרת בסעיף 99 לחוק המקרקעין:

### זכות קדימה לפי דין
לצד זכות הקדימה לפי הסכם, חוק המקרקעין מסדיר שני מקרים נוספים בהם חלה זכות קדימה: זכות קדימה בין יורשים וזכות קדימה בין בני זוג.
***זכות קדימה בין יורשים:** במקרקעין שהם משק חקלאי כמשמעותו בסעיף 114 לחוק הירושה, תשכ"ה-1965, שעברו בירושה לכמה יורשים, לא יכול יורש להעביר את חלקו לאחר לפני שיציע אותו ליורשים האחרים. בשנתיים הראשונות לאחר מתן צו הירושה או צו קיום הצוואה, כל יורש הוא בעל זכות קדימה ביחס לחלקיהם של היורשים האחרים. לאחר תום השנתיים, עומדת ליורש זכות קדימה רק אם רשם בטאבו את זכותו זו במהלך השנתיים הראשונות. הטעם להסדר ייחודי זה נעוץ באינטרס של הגנה על שלמות המשק החקלאי, כאשר לעיתים, הכנסת רוכשים זרים למשק עשויה להביא לפירוקו או לפגיעה אחרת בכושר קיומו.
***זכות קדימה בין בני זוג:** חוק המקרקעין קובע כי "מקרקעין שהם בבעלות משותפת של בני זוג, והם משק חקלאי או בית עסק המתנהלים על ידיהם במשותף או דירה המשמשת להם מגורים, לא יהיה בן זוג זכאי להעביר חלקו לאחר אלא אם הציע אותו תחילה לבן-זוגו." החוק מעדיף את ההגנה על בן הזוג, מפני כניסת אדם זר לביתו או לעסקו, על פני זכותו של בן הזוג האחר לנהוג בקניינו כראות עיניו.

## מימוש זכות קדימה
האופן בו יש לממש את זכות הקדימה מוסדר בסעיפים 102 ו-103 לחוק המקרקעין:

זכות הקדימה אינה מונעת העברת הזכות בנכס מבעליה לאדם אחר ללא תמורה כלשהי, כי זכות הקדימה אינה חלה על מתנות. זכות הקדימה עוברת יחד עם הזכות שלגביה היא חלה, כך שמקבל המתנה אינו יכול להעביר את הזכות הלאה ללא התחשבות בזכות הקדימה.

## ראו גם
*דינא דבר מצרא

## הערות שוליים

קטגוריה:זכויות במקרקעין
טיומקין

**טיומקין** (בכתב קירילי: **Тёмкин**) או **טֶמקין** (**Темкин**) הוא שם משפחה יהודי שמקורו במַטרונים "תמרה" (ביידיש: תֶמֶה או תֶמְקֶ'ה). היה נפוץ מאוד בראשית המאה ה-20 בקרב יהודים באזור רוסיה הלבנה (צ'ריקוב, הומל וויטבסק).

קטגוריה:שמות משפחה מטרונימיים
קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
פאלאצו בארבאריגו

[שמאל|ממוזער|250px|חזית המבנה הפונה לעבר [התעלה הגדולה (ונציה)|התעלה הגדולה]]
**פאלאצו בארבאריגו** (באיטלקית: **Palazzo Barbarigo**) הוא ארמון הניצב על גדת התעלה הגדולה בוונציה שבאיטליה.

## היסטוריה
הארמון הוקם במאה ה-16, בסגנון הרנסאנס. לארמון שלוש קומות, והוא בנוי בסגנון אופייני - לוג'יה פתוחה פונה לעבר התעלה הגדולה, כאשר בקומה השנייה של המבנה (הפיאנו נובילה) מרפסת נוספת מעוטרת בעמודים. בקומה השלישית נבנתה קומת מגורים נוספת (סקונדו פיאנו נובילה).

כיום, הארמון הוא אחד הארמונות המפוארים ביותר לאורך התעלה הגדולה, בזכות פסיפסים העשויים זכוכית מוראנו שהמבנה עוטר בהם בשנת 1886, עת היה בבעלות חברה לייצור זכוכית שמקום מושבה במוראנו. פסיפסים אלה נוצרו בסגנון ביזנטי בהשפעת פסיפסי בזיליקת סן מרקו הסמוכה.

התקנת הפסיפסים עוררה ביקורת ציבורית שכן בכך הפך המבנה למעוטר הרבה יותר מהמבנים האחרים שסביבו, שמצבם באותה עת התדרדר בשל הזנחה. בתגובה טענו בעלי המבנה כי בתקופת הרנסאנס כל הארמונות שלאורך התעלה הגדולה עוטרו בפרסקאות ועיטורי זהב וגבס, שנזקקו לחידוש מעת לעת, ורק בשל הזנחה הם אינם בנמצא כיום.

כיום משמש המבנה כאולם תצוגה וכחנות לממכר זכוכית מוראנו.

## קישורים חיצוניים

*תצלום לוויין של המבנה באתר גוגל מפות
*עיבוד ראשוני

בארבאריגו
בארבאריגו
מוריס תורז

שמאל|ממוזער|200px|מוריס תורז ב-1948
**מוריס תורז** (בצרפתית: **Maurice Thorez**; 28 באפריל 1900 – 11 באפריל 1964), פוליטיקאי צרפתי שהנהיג את המפלגה הקומוניסטית הצרפתית מ-1930 עד מותו. הוא גם שירת כסגן ראש הממשלה של צרפת מ-1946 עד 1947.

תורז נולד בנוייל גודו, פא דה קלה. הוא היה לכורה פחם בגיל 12. בשנת 1919 הצטרף אל המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית, אך מהר מאוד הצטרף למפלגה הקומוניסטית ונכלא מספר פעמים בשל פעילות פוליטית. בשנת 1923 היה למזכיר המפלגה, וב-1930 המזכיר הכללי של המפלגה, ובתפקיד זה המשיך לכהן עד מותו. תורז זכה לתמיכתו של המנהיג הסובייטי יוסיף סטלין למנהיגות המפלגה הקומוניסטית הצרפתית, לאחר פיצולים בהרבה מפלגות קומוניסטיות בגלל מאבקו בלאון טרוצקי. אף שהיה המנהיג הרשמי של המפלגה, הוא הופעל בחשאי על ידי הקומינטרן בתיווכו של אז'ן פריד המסתורי.

תורז נבחר לפרלמנט בשנת 1932 לראשונה ובמשך 34 שנים היה נציג של איברי-סיר-סן. ב-1934 הוא עזר ליצור את החזית העממית, ברית בין הקומוניסטים, הסוציאליסטים והסוציאליסטים הרדיקליים.

בתחילת מלחמת העולם השנייה גויס לצבא אך ערק ונמלט לברית המועצות. חזר לצרפת לאחר המלחמה ובשנים 1946-1947, בתקופת הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית, והרפובליקה הצרפתית הרביעית היה סגן ראש ממשלת צרפת. מאז היה חבר פרלמנט מטעם האופוזיציה. בשנת 1950 סבל מאירוע מוחי ונאלץ לפרוש מתפקידו לטובת טיפולים רפואיים. הוא שהה בברית המועצות במשך 3 שנים לצורך, שם קיבל טיפול רפואי. בזמן היעדרו ניהל את המפלגה ז'ק דיוקלו. בשנת 1953 שב לצרפת ונבחר שוב להיות המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית. בריאותו המשיכה להידרדר. בתחילת 1964 העביר את תפקידו לולדקה רושה. 
ב-11 ביולי 1964 מת מהתקף לב במהלך קרוז בים השחור באוניה סובייטית. גופתו הוטסה לפריז, שם נקבר בפר לשז.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:קומוניסטים צרפתים
קטגוריה:חברי הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית
קטגוריה:חברי ממשלת צרפת בתקופת הרפובליקה הרביעית
קטגוריה:סגני ראשי ממשלות
קטגוריה:מהגרים לברית המועצות
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1900
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1964
ליבה מזערית

בתורת המשחקים, ** ליבה מזערית** של משחק שיתופי היא פתרון קבוצתי, כלומר קבוצה של חלוקות אפשריות של הרווח בין כל השחקנים.
הליבה המזערית דומה בהגדרתה לליבה, אך בניגוד לליבה היא לעולם אינה ריקה.

## <math>\epsilon</math>-ליבה
עבור מספר ממשי \epsilon \in \R ומשחק \ (N;\nu), ה-\ \epsilon-ליבה מוגדרת להיות קבוצת וקטורי התשלומים הבאה:
 C_\varepsilon( N;\nu ) = \left\{ x \in \mathbb{R}^N: \sum_{ i \in N } x_i = \nu(N); \quad \sum_{ i \in S } x_i \geq \nu(S) + \varepsilon, \forall~ S \subseteq N \right\} 
במונחים כלכליים, זוהי קבוצת כל חלוקות הרווח בין השחקנים כך שאף קואליציה לא יכולה לשפר את הרווח שלה על ידי עזיבת הקואליציה של כל השחקנים, אם היא חייבת לשלם קנס של \epsilon כאשר היא עוזבת.
המושג הוצג לראשונה על ידי שפלי ושוביק ב-1966
,
והוא מאפשר לבנות סוג של ליבה גם למשחקים בהם הליבה ריקה. הקבוצה היא תמיד פאון (פוליטופ) ועבור \ \epsilon = 0 ה-\ \epsilon-ליבה שווה לליבה.

## הליבה המזערית
הליבה המזערית, אשר הוצגה לראשונה על ידי משלר, פלג ושפלי ב-1979
,
מוגדרת להיות C_{\varepsilon _0}( N;\nu ), כאשר \varepsilon_0 = \sup \left\{\varepsilon \in \R: C_\varepsilon(N;\nu) \ne 0 \right\}, כלומר ה-\ \epsilon הגדול ביותר כך שה-\ \epsilon-ליבה אינה ריקה עבורו. מספר זה מוגדר היטב מכיוון ש-\ \nu פונקציה חסומה.
הגדרה שקולה היא חיתוך כל ה-\ \epsilon-ליבות הלא ריקות.

כאשר ה-\ \epsilon-ליבה אינה ריקה אז היא מכילה את הגרעינון, ולכן גם הליבה המזערית מכילה את הגרעינון (כחיתוך של \ \epsilon-ליבות).

## לקריאה נוספת
*

## הערות שוליים

קטגוריה:תורת המשחקים
מיוג'ין-שו

**מיוג'ין-שו** (ביפנית: **明神礁**) הוא הר געש תת-ימי השוכן כ-450 קילומטרים דרומית לטוקיו על רכס איזו-אוגסאוורה באיי איזו. פעילות געשית אותרה במקום החל מ-1869. מאז התרחשו במקום התפרצויות געשיות נוספות, החזקה שבהם הובילה להופעתו ואחר להיעלמותו של אי קטן.

מקור השם מיוג'ין-שו בשמה של ספינת דיג "מיוג'ין-מארו מס' 11" מהעיר יאיזו שבמחוז שיזוקה, שצוותה היה הראשון שצפה בהתפרצות הגעשית העיקרית של 1952.

## ההתפרצות של 1952-3
ההתפרצות הגעשית מ-1952 עד 1953 הייתה אחת הגדולות בהיסטוריה הכתובה ולוותה בהופעתו ובשקיעתו החוזרת של אי, שבאחת הפעמים התנשא לגובה של כעשרה מטרים מעל פני הים, לפני ששקע שוב לאחר התפרצות געשית עזה בספטמבר 1953. ב-24 בספטמבר 1953 הושמדה ספינת המחקר של המחלקה ההידרוגרפית של סוכנות הבטיחות הימית, ה"קאיו-מארו מספר 5" ו-31 איש (כולל תשעה מדענים שחקרו את ההתפרצות) שהיו על סיפונה נהרגו. עקב כך פיתחה המחלקה את ה"מאנבו" (דג שמש), ספינה בלתי מאוישת המופעלת בגלי רדיו, ועשתה בה שימוש במחקר של אזורי ים מסוכנים כדוגמת הרי הגעש התת-ימיים.

הייתה זו הפעם הראשונה שפעילות געשית אובחנה תוך שימוש בערוץ SOFAR (Sound Fixing and Ranging).

## הסקר של 1998-9
בשנים 1998 ו-1999 ערכה מחלקת ההידרוגרפיה סקירה מקיפה של קרקעית הים סביב מיוג'ין-שו, כשהיא עושה שימוש בספינות המחקר החדישות "שויו" ו"מאנבו 2", הדור השני של ספינת "מאנבו". כתוצאה מסקרים אלו מופתה הטופוגרפיה של קרקעית הים סביב למיוג'ין-שו בפעם הראשונה.

"מאנבו 2" ערכה סקירה של האזור הימי ברדיוס של 3 מייל ימיים (כ-4.5 קילומטרים) ממיוג'ין-שו. ה"שויו" ערכה סקירה של האזור הימי ברדיוס של 10 מיילים ימיים (כ-18.5 קילומטרים), אך מחוץ לרדיוס של שלושה מיילים ימיים. "מאנבו 2" פעלה בעזרת הוראות מתוכנות מראש ומדדה את העומק ואת טמפרטורת המים. מדידת העומק בוצעה תוך שימוש בגלאי הד מסוג "PRD-601" במרווחים של 0.2 מיילים ימיים (כ-370 מטרים). "שויו" ערכה סקירה מקיפה הכוללת סקירה גאולוגית וגאופיזית של קרקעית הים. ה"שויו" ביצעה מדידת עומק תוך שימוש בגלאי הד "Seabeam 2112" במרווחים של חצי מייל ימי (כ-930 מטרים).

## מבנה
בתחילה הניחו שמיוג'ין-שו הוא חרוט מרכזי של הר געש כפול יחד עם סלעי באיונייז (סלעים שגובהם 9.9 מטרים מעל פני הים), כחלק מהר הגעש מטיפוס סומה (Mita, 1949). כתוצאה מהסקר מצאו החוקרים שגם מיוג'ין-שו וגם סלעי באיונייז הם חרוטים בסומה של הר געש כפול. בסיסו של הר געש כפול זה מצוי בעומק של 1,400 עד 1,500 מטרים מתחת לפני הים וגודלו הוא 30 על 25 קילומטרים מזרח-מערב, צפון-דרום. הסומה היא מעגלית כמעט לחלוטין וגודלה 7 על 9 קילומטרים וגובהה 1,4000-1,000 מטרים. קוטרה של קרקעית הקלדרה הוא 5.6 קילומטרים ועומקה כ-1,110 מטרים. החרוט המרכזי מצוי 328 מטרים מתחת לפני הים וקרוי "טאקאנה-שו".

החרוט של מיוג'ין-שו נוצר לאחר היווצרות הקלדרה, בחלקה הצפון מזרחי של הסומה של הר הגעש הכפול. ההר הוא חרוט בודד וגובהו 550 מטרים, כשפסגתו מצויה כיום 50 מטרים תחת לפני הים. סביב הפסגה נתגלה זרם של בועות ובמכשירים הסייסמוגרפיים נרשמו רעידות אדמה זעירות המעידות על כך שהר הגעש עדיין פעיל, אם כי ברמה נמוכה.

## קישורים חיצוניים

*סקירה של מיוג'ין-שו
*סלעי באיונייז

## הערות שוליים

קטגוריה:יפן: הרי געש
קטגוריה:הרי געש תת-ימיים
סנטה מריה נובלה

**סנטה מריה נובלה** היא כנסייה בפירנצה אשר באיטליה, הממוקמת בסמוך לתחנת הרכבת המרכזית בעיר הנושאת את שמה. הכנסייה נבנתה לאורך תקופות שונות על ידי מספר אדריכלים, אך המבנה בצורתו הנוכחית מיוחס ללאונה בטיסטה אלברטי.

## היסטוריה
האזור עליו נבנתה הכנסייה נשלט על ידי הדומיניקנים החל מ-1221. הם החליטו לבנות את הכנסייה בשטח בו הייתה ממוקמת כנסיית סנטה מריה דלה וין (Santa Maria delle Vigne) ולכן הוסיפו לשם הכנסייה את המילה "נובלה" ("חדשה"). הכנסייה נבנתה בסגנון רומנסק טוסקני על ידי שני נזירים דומיניקנים אשר החלו במלאכה באמצע המאה ה-13. הכנסייה הושלמה כמאה שנה לאחר מכן, אך בשלב זה, רק החלק התחתון של הכנסייה היה בנוי.

באמצע המאה ה-15 נבנה החלק העליון של הכנסייה על ידי לאונה בטיסטה אלברטי, בחסות ג'ובאני די פאולו רוצ'לאי, סוחר טקסטיל בן העיר פירנצה. אלברטי שאף להקנות למבנה את עקרונות הרנסאנס ובהם ההומאניזם, ההרמוניה והחזרה לקלאסיקה.

[שמאל|ממוזער|200px|השילוש הקדוש של [מזאצ'ו בכנסיית סנטה מריה נובלה]]

## אדריכלות
כיוון שהחזית נבנתה מבעוד מועד בסגנון רומנסק טוסקני, המשיך אלברטי באותו סגנון על מנת לשמור על מראה אחיד. ואולם, המבנה כולל מאפיינים רנסאנסיים שונים שבבסיסו שאיבת ההשראה מהתרבות הקלאסית של יוון ורומא הבאה לידי ביטוי בפתח הכניסה המזכיר שער ניצחון רומי והחלק העליון שלו צורת מקדש יווני.

מאפיין רנסאנסי אחר הוא השימוש ביחידת מודולוס, שהיא אמת המידה לפיה נבנה כל חלק במבנה ביחס קבוע. עיצוב החזית מבוסס על יחידת מודולוס משוכפלת ברוח הרנסאנס. אלברטי מוסיף אלמנט נוסף המכונה "וולוטה" (בעברית יש המתרגמים: "לוליין" או "מגילה"), המחבר בין שני חלקי המבנה ומעניק לו עניין קישוטי, ללא תפקיד מעשי.

פנים הכנסייה מעוצב כצלב קטום דמוי האות T, מחולק לשלושה אולמות תווך. בתקופה זו התגלה עקרון הפרספקטיבה, דהיינו שעצם נראה קטן יותר, ככל שהוא רחוק יותר, ולהפך. על ידי יצירת מרווחים קטנים בין העמודים ככל שמתרחקים מהכניסה, נוצרת אשליה שהמבנה ארוך בהרבה מאורכו האמיתי.

ישנם שני אזכורים של הפטרון, נותן החסות על המבנה– ג'ובאני רוצ'לאי, בשני האפריזים שבחזית הכנסייה. האחד מרומז, באפריז התחתון - לכל אורך האפריז משוכפל סמל המשפחה – המפרש. והשני מפורש, באפריז שתחת הגמלון - שמו של הפטרון מופיע עליו: "ג'ובאני רוצ'לאי בן-פאולו בשנה המבורכת 1470" (*IOHAN(N)ES ORICELLARIUS PAU(LI) F(ILIUS) AN(NO) SAL(UTIS) MCCCCLXX*).

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פירנצה: כנסיות
קטגוריה:אדריכלות הרנסאנס
מנוח מנרבונה

**רבינו מנוח בן שמעון**, מחכמי פרובאנס, חי ופעל בסוף המאה ה-13, ומחבר פירוש על משנה תורה לרמב"ם.

## ביוגרפיה
רבינו מנוח התגורר במשך ימי חייו בנרבונה ובלוניל. רבותיו היו אביו רבי שמעון,  רבי מאיר ב"ר שמעון המעילי ורבי ראובן בן רבי חיים, ולדברי החיד"א רבו היה רבי מאיר בן ברוך. חיבר את ספר המנוחה - ביאור לדברי הרמב"ם במשנה תורה, ובידינו מצויים פירושיו לחלקים מספר אהבה וזמנים. בחיבורו משתדל רבינו מנוח בעיקר להביא את מקורות הרמב"ם ולתרץ את השגות הראב"ד. הוא מתייחס לרמב"ם בכבוד רב מאד. רבי דוד קונפורטי בספרו "קורא הדורות" מעלה השערה כי התוספות במסכת חולין דף כד/א (ד"ה טעמא) המצטטים מרבינו מנוח, כוונתם אליו. רבי יוסף קארו מרבה להביא מדבריו ולדון בהם בספריו כסף משנה ובית יוסף.

לראשונה נדפסו חידושיו בקושטא שנת ה'תע"ח, על חלק מספר זמנים שבמשנה תורה. חידושים אלו חזרו ונדפסו בשנת ה'תרל"ט בפרשבורג, וצורף להם פירוש ארוך ורחב מאת הרב שמעון סידאן בשם בית מנוחה. בשנת ה'תש"ל הוצא לאור בהוצאת מוסד הרב קוק מכתב יד פירושי רבינו מנוח לחלק מספר אהבה שבמשנה תורה. במהדורת משנה תורה שבהוצאת שבתי פרנקל נוספו פירושיו לחלקים נוספים של הרמב"ם. לא ברור האם רבינו מנוח חיבר את פירושו על כל המשנה תורה, ורובו אבד, או שמא חיברו רק על חלק ממנו.

פרטי חייו ותאריכי לידתו או פטירתו אינם ידועים.

## לקריאה נוספת
* אלעזר הורביץ, **ספר המנוחה**, ירושלים, מוסד הרב קוק, ה'תש"ל.
* פנחס רוט, חכמי פרובנס המאוחרים (חיבור לשם קבלת תואר דוקטור), ירושלים תשע"ב, עמ' 108-109.

## קישורים חיצוניים
* 
* ספר המנוחה - מהדורת קושטא, ספר המנוחה - מהדורת פרשבורג, מאתר Hebrew Books
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נושאי כלים של רמב"ם
קטגוריה:חכמי פרובנס
קטגוריה:נרבון: אישים
קטגוריה:לונל: רבנים
המהפכה הסגולה

[ממוזער|קציני משטרה עיראקים מראים את אצבעותיהם שמסומנות בצבע [סגול, המהווה אמצעי ביטחון כנגד הצבעה כפולה.]]

**המהפכה הסגולה** הוא מונח שמתייחס לסיום שלטון סדאם חוסיין בעיראק ועליית הדמוקרטיה במדינה.

מקור השם הוא בשמות מהפכות דמוקרטיות מהפכניות במדינות אוטוריטאריות, כגון המהפכה הכתומה באוקראינה, מהפכת הוורדים בגאורגיה ומהפכת הארזים בלבנון, שקיבלו את שמן משמות הצבעים. הסגול, במקרה של עיראק, מסמל את טביעת הצבע על אצבעם של המצביעים בבחירות הראשונות בעיראק למועצה המחוקקת בשנת 2005 (מטרתה של הטביעה החצי-קבועה הייתה למנוע הצבעה כפולה בבחירות).

המונח הופיע לראשונה לאחר בחירות 2005, בבלוגים שונים באינטרנט ובכתבי עת התומכים בפלישת ארצות הברית לעיראק. המונח הגיע לתפוצתו הרחבה ביותר בעת ביקורו של נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש בברטיסלאבה, בירת סלובקיה ב-24 בפברואר 2005, בו הוא הצהיר כי: "בזמן האחרון, אנו עדים לאירועים מכוננים בתולדות הליברליות: מהפכת הוורדים בגאורגיה, המהפכה הכתומה באוקראינה, וכעת, מהפכה סגולה בעיראק".

למרות היותו של המונח שגור למדי בקרב התקשורת השמרנית בארצות הברית, הוא לא השתרש בקרב העיראקים וגם לא בפי רוב האמריקאים.

קטגוריה:עיראק: היסטוריה
התנועה ליהדות של תורה

**התנועה ליהדות של תורה** הייתה תנועה ציונית דתית שפעלה בשנים תשכ"ז-תשל"ה (1975-1966).

## היסטוריה ותחומי פעילות
התנועה קמה בחול המועד פסח תשכ"ו. קבוצת המקימים כללה חוקרים דתיים בולטים של מדעי היהדות ובראשם הפרופ' אפרים אלימלך אורבך. כמו כן, היו חברים בתנועה אליעזר שמשון רוזנטל, זאב פלק ומשה דוד הר.

בי"ז בתמוז תשכ"ז, בסמוך לאחר מלחמת ששת הימים, התכנסו חברי התנועה בביתו של הרב מנחם עמנואל הרטום והתפללו תפילת יום רגיל, ולא תפילת צום. הם טענו "זו הפעם הראשונה מאז חורבן הבית שמקום השכינה בידינו. עיר הקודש שוב איננה אבלה ובזויה, אלא היא מצפה לבניינה בידי בניה... עם ישראל כולו, אולי ה'חילוניים' עוד יותר מה'דתיים' ציפו בשבועות אלה לבשורה ולקריאה מצד גדולי הרוח... והנה אין קול ואין עונה... במקום זה הודיעה הרבנות הראשית לישראל, כי אסור לשנות מכל מטבע שטבעו דורות קודמים בקינותיהם".
התנועה פרסמה חוברת קינות לתשעה באב, והשמיטה ממנה קינות רבות מכיוון ש"אי אפשר להמשיך ולומר כיום תפילות וקינות, שבהן מדובר על מצב עם ישראל כנדכא ושפל ובזוי בעמים ועל ירושלים".

בתשל"ה נערך "כנס לביא" - כנס לעיון בשאלות השקפה ואמונה בהשתתפות רבנים מארצות הברית וחברים מהקיבוץ הדתי שכללו גם את חברי התנועה. בערך בתקופה זו הסתיימה דרכה של התנועה.

## פרסומים
* ביטאון התנועה נקרא בתחילה החדש יתקדש והקדוש יתחדש, ובשם זה יצאו שני גליונות - בתשכ"ו ובניסן תשכ"ח.
* לאחר מכן שונה השם למהלכים, ובמסגרת זו יצאו תשעה גליונות בעריכת **[[משה קטן]]**: א: אדר תשכ"ט, ב: מנחם אב תשכ"ט, ג: תש"ל/תשל"א, ד: מרחשון תשל"א, ה: תשל"א, ז: תשל"ג, ח-ט: סיון תשל"ה.
* קינות לתשעה באב, ירושלים, תשכ"ח

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציונות דתית: תנועות
תחנת הרכבת שכם

**תחנת הרכבת בשכם** (בערבית: **نابلس** - **נַאבְּלוּס**) הייתה התחנה הדרומית ביותר בקו מסילת השומרון. סלילת המסילה לשכם הושלמה בראשית שנת 1914 כחלק ממסילת השומרון שהיוותה הסתעפות של מסילת הרכבת החיג'אזית. קו הרכבת תוכנן להגיע עד לירושלים, אך הגיע בסופו של דבר רק עד שכם.

## מסילת הברזל
התכנון הראשוני של השלטון הטורקי ושל היינריך מייסנר, מהנדס הרכבות הגרמני, היה להמשיך את מסילת השומרון דרומה עד ירושלים, אולם, התוכנית נקלעה לקשיים תקציביים, והממשלה הטורקית ביקשה סיוע כספי מצרפת. הצרפתים שחששו מפגיעה בקו הרכבת יפו ירושלים שהיה בבעלות צרפתית, התנו את הסיוע בביטול התוכנית של קו שכם-ירושלים, ועל כן מסילת הברזל הגיעה רק עד שכם.

בראשית 1915 סללו הטורקים מסילת ברזל שיצאה ממסילת השומרון (סמוך לתחנת הרכבת מסעודיה) אל תחנת הרכבת טול כרם - תחנת המוצא של המסילה המזרחית. בתקופת המנדט הבריטי פעל שירות רכבות מתחנת שכם לטולכרם, ולחיפה (נסיעה שבועית). באמצע שנות ה-30 הוחלט על סגירת התחנה.

## קישורים חיצוניים
* פנחס פיק, Meissner Pasha and the construction of railways in Palestine and neighaboring countries באתר Google Books

קטגוריה:שכם: מבנים
שכם