open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'ומו קניאטה

**ג'ומו קניאטה** (**Jomo Kenyatta**; 1897 לערך – 22 באוגוסט 1978) היה פוליטיקאי אפריקאי, ראש הממשלה (1963–1964) והנשיא (1964–1978) הראשון של קניה. הוא נחשב כאבי האומה הקנייתית.

## ביוגרפיה
ממוזער|לוי אשכול (מימין) יחד עם ג'ומו קניאטה (משמאל) ב-1966 בניירובי

### ילדותו וראשית דרכו
קניאטה נולד כקמאו וה נגנגי (Kamau wa Ngengi) בכפר קטן סמוך לגטונדו שבמרכז מזרח אפריקה הבריטית (כיום קניה), בן לשבט קיקויו. בילדותו, לאחר פטירת הוריו, סייע לסבו שהיה מרפא. למד בבית ספר של המיסיון וב-1914 התנצר ואימץ את השם ג'ון פיטר, שמאוחר יותר שינה לג'ונסטון קמאו. לאחר שחי זמן מה בניירובי, עבר להתגורר בחברת קרובי משפחה מעם המסאי בנארוק שבדרום מערב קניה, ועבד כפקיד.

ב-1920 נשא לאישה את גרייס ואהו והחל לעבוד במחלקת המים של עיריית ניירובי. כניסתו לחיים הפוליטיים אירעה ב-1924, עת הצטרף לאגודה המרכזית של הקיקויו שהוקמה באותה שנה במטרה להיאבק בהעברת אדמותיהם הטובות של בני קיקויו למתיישבים בריטים.

### יציאה מקניה
ב-1929 נשלח קניאטה לבריטניה על מנת לתמוך בעמדת ה-KCA בנוגע לשטח של שבט קיקויו. הוא כתב על הנושא מאמר לעיתונות. הוא חזר לקניה בשנת 1930, בעת שנושא השחתת איבר המין הנשי היה דיון מרכזי. ב-1931 חזר לבריטניה כאשר התקבל לקולג' בברמינגהאם.

ב-1932–1933 למד כלכלה במוסקבה. אך לאחר סילוק ג'ורג' פדמור, נותן החסות שלו, מן המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית בהוראת מוסקבה, חזר קניאטה ללונדון. בשנת 1935 למד אנתרופולוגיה חברתית בבית הספר לכלכלה של לונדון. באותה העת הוא שכנע לגבי אדמות קיקויו. ב-1938 קיבל אישור הגירה מהאוניברסיטה תחת שמו החדש, ג'ומו קניאטה, שמשמעו "האור של קניה". בתקופה זו היה חבר גם בקבוצה שכללה אפריקאים, תושבי האיים הקאריביים ואמריקאים משכילים.

בזמן מלחמת העולם השנייה הוא עבד בחווה בריטית ונוסף על כך הרצה לגבי אפריקה. לאחר שהתחתן עם אישה בריטית נולד בנו ב-1943. באותה שנה עזב כדי לחזור לקניה.

### מרד המאו מאו ונשיאות
מ-1952 ועד ל-1959 נכלא קניאטה על ידי הבריטים בשל מעורבותו לכאורה במרד המאו מאו. לאחר שחרורו הוביל את התנועה לעצמאות קניה וגיבש ממשלה זמן קצר לפני שקניה הייתה למדינה עצמאית ב-12 בדצמבר 1963. שנה לאחר מכן היה קניאטה לנשיא הראשון של קניה, ותוך זמן קצר כונן מערכת שלטונית ריכוזית וחד-מפלגתית. הוא ביקש מהמתיישבים הבריטים הלבנים לא לעזוב את המדינה. בתקופתו הפכה קניה לאחת המדינות היציבות ביותר ביבשת אפריקה.

ב-1978 נפטר קניאטה, שנתפס כאבי האומה הקנייתית, ואת מקומו כנשיא ירש דניאל אראפ מוי. בנו של ג'ומו, אוהורו קניאטה, נבחר לנשיא קניה ב-2013.

## הנצחה
* נמל התעופה של ניירובי נקרא על שמו – נמל התעופה הבינלאומי ג'ומו קניאטה.
* אוניברסיטת קנייטה  בניירובי נקראה על שמו.

## לקריאה נוספת
* ג'ומו קניאטה, **מול הר קניה**, הוצאת "עם הספר", 1963

## קישורים חיצוניים

* תוכנית ביוגרפית על ג'ומו קניאטה, חיים של אחרים, גל"צ
* 
* 
* 

קטגוריה:נשיאי קניה
קטגוריה:ראשי ממשלת קניה
קטגוריה:פאן-אפריקניות: אישים
קטגוריה:פרסביטריאנים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הכוכב של יוגוסלביה
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:מנהיגים שישבו בכלא הבריטי טרם כהונתם
קטגוריה:ילידי 1897
קטגוריה:נפטרים ב-1978
תקנת השבים

**תקנת השבים** היא הלכה שלפיה יש להקל על גזלן המעוניין לחזור בתשובה, כגון שיוכל להשיב לנגזל כסף במקום החפץ שגזל ממנו. 

הכלל ההלכתי שימש בסיס לחקיקת חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים, התשמ"א–1981. בדיוני הכנסת נידונה רבות הזכות העומדת לכל אדם לחזור בתשובה מחטאיו, ובאדפטציה למושגים המשפטיים האקטואליים – מה דינו של אדם שנשא את עונשו ומעוניין בשיקום אמיתי. עם זאת, ערך התשובה אינו עליון, והמשפט העברי הסדיר גבולות ליכולת למחוק את העבר הבעייתי של אותו עבריין כאשר המידע משמש לשמירת האינטרס הציבורי.

## מהות התקנה
יישום בולט של תקנת השבים הוא הקביעה של חכמים כי גזלן רשאי להשיב כסף במקום להשיב את החפץ הגזול עצמו כדין התורה, במקרים שבהם החזרת הגזילה לבעליה תגרום לנזק כספי גדול בהרבה משווי הגזלה. למשל, כאשר נגזלה קורה ונבנה בה בניין, אין לדרוש שהבניין כולו יפורק על מנת להשיב את הגזלה, דבר שיקשה על הגזלן לחזור בתשובה. יישום בולט נוסף הוא שאם השביחה הגזלה אצל הגזלן, אף שמעיקר הדין אינה שלו והיה חייב להחזיר את הגזלה, אין הוא מחויב לשלם את מלוא שווי הגזילה הנוכחי, אלא את שוויה בעת הגזלה שהיה נמוך יותר.

הקלה נוספת שתיקנו חכמים כדי להקל על הגזלן לשוב בתשובה היא שלא להסכים לקבל תשלום עבור גזלה שכבר אינה קיימת ולא ניתן להשיבה.

## מקור
המקור לתקנה מופיע בתלמוד במסכת בבא קמא (צד ע"ב): 
 

על פתיחת הדלת לשבים כתב לפני כאלף שנים רב האי גאון, ראש ישיבת פומבדיתא: 

מדברי רבנו יונה גירונדי, בספרו שערי תשובה, משמע שיש בתקנה גם צד של זכירת מעשה הגזילה על ידי הגזלן:

באופן כללי, תקנת השבים אינה חלה על קרקע, ובכל מקרה על הגזלן להשיב את הקרקע שגזל, משום ש"קרקע אינה נגזלת".

בשנת 1981 חוקקה הכנסת, בהשפעת העיקרון העברי, את פרק ההתיישנות והמחיקה בחוק המרשם הפלילי ותקנת השבים.

## לקריאה נוספת
* נחום רקובר, **תקנת השבים: עבריין שריצה את עונשו**, הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, 2007
* נחום רקובר, **תקנת השבים**, נספח שמיני: "עקרונותיו היהודיים של חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים", עמ' 603–611. הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, 2007

## קישורים חיצוניים

* הערך "תקנת השבים" באנציקלופדיית דעת
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משפט עברי
קטגוריה:מצוות ותקנות דרבנן
יובל (מושב)

**יוּבַל** (מוכר גם בשם **כְּפַר יוּבַל**) הוא מושב באצבע הגליל, הנמצא בין מטולה וקריית שמונה, בסמוך ממזרח לנחל עיון. המושב שייך למועצה האזורית מבואות החרמון.

## שם המושב
המושב נקרא על שם יובלי הירדן הסמוכים, ובזיקה לשמה של העיר המקראית אבל בית מעכה, המזוהה בתל הסמוך ליישוב ממערב (תל אבל אל-קמח).

היישוב נקרא כך על שום היובַלים הרבים השופעים באזור, ובעיקר נחל עיון, מיובליו של נהר הירדן. סיבה נוספת לבחירת השם היא קרבת צלילו למילה אָבֵל, הפותחת את שמו של תל סמוך מתקופת המקרא, אָבֵל בֵּית מַעֲכָה, כמו את שמותיהם של מקומות אחרים הנזכרים במקרא, ובהם אָבֵל כְּרָמִים ואָבֵל מְחוֹלָה.

יוּבַל היא מילה יחידאית במקרא. היא נזכרת בדברי הנביא ירמיהו: "בָּרוּךְ הַגֶּבֶר אֲשֶׁר יִבְטַח בַה' וְהָיָה ה' מִבְטַחוֹ. וְהָיָה כְּעֵץ שָׁתוּל עַל מַיִם וְעַל **יוּבַל** יְשַׁלַּח שָׁרָשָׁיו וְלֹא יִרְאֶה כִּי יָבֹא חֹם וְהָיָה עָלֵהוּ רַעֲנָן וּבִשְׁנַת בַּצֹּרֶת לֹא יִדְאָג וְלֹא יָמִישׁ מֵעֲשׂוֹת פֶּרִי" (יז, ז–ח). המילה "יוּבַל" פורשׁה על פי ההקשר בפסוק ועל פי השורש שלה: יב"ל, לציון הובלת מים, במשמע "פלג מים". על פי רוב מזהים חוקרי המקרא את המילה אָבֵל בשמות מקומות עם יוּבַל.

## הקמת היישוב
המושב נוסד בשנת 1952, חלקו על אדמות הכפר הערבי אבל אל-קמח, המזוהה עם העיר המקראית אבל בית מעכה. מקימי המושב היו פליטי הרובע היהודי בירושלים העתיקה, רובם ממוצא כורדי. ב-1955 נטשו רוב המייסדים את המושב עקב הרגשה של קיפוח מצד מוסדות המדינה כלפי האוכלוסייה הדתית שמקורה ב"יישוב הישן". במוזיאון חצר היישוב הישן בירושלים מצויה תצוגה העוסקת בשלב זה בחיי המושב. לאחר מכן, המקום אוכלס על ידי עולים מקוצ'ין שבהודו.

## כלכלה
הענפים העיקריים במושב, נכון ליוני 2015, הם לול ומטעי אבוקדו, תפוחים, אגסים, פירות הדר ושזיפים. בשנים האחרונות התבסס המושב בתיירות פנים והוא אחד מאתרי האירוח הכפרי המובילים בצפון הארץ.

## ביטחון
קרבתו של המושב לגבול עם לבנון הפכה אותו למטרה לפיגועים. ביוני 1975 התרחש הפיגוע בכפר יובל: חוליית מחבלים מחזית השחרור הערבית חדרה אל המושב והשתלטה על בית מגורים בכוונה לבצע פיגוע מיקוח. בפיגוע נהרגו שמחה מרדכי, אחיה נחמיה (נמי) יוסף-חי ובעלה יעקב (פצ'נגה) מרדכי אשר עמד בראש הכוח שפרץ לשחרר את בני הערובה. ארבעת המחבלים נהרגו בידי הכוח הפורץ.

בנובמבר 2021 הוחל בבניית 65 ממ"דים שיוקמו בכל בתי היישוב ויהפכו את יובל ליישוב הראשון בגבול ישראל–לבנון שימוגן באופן מלא. התוכנית המלאה כוללת מיגון 21 יישובים צמודים לגדר הגבול. היישובים הבאים שצפויים לקחת חלק בתוכנית הם מטולה, שלומי, שתולה ומרגליות.

באוקטובר 2023, שבוע לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל, פונו תושבי כפר יובל מבתיהם. בינואר 2024, במהלך המלחמה ירו אנשי חזבאללה טיל נ"ט על ביתו של ברק איילון, חבר כיתת הכוננות של היישוב. כתוצאה מהירי נהרגו ברק ואימו. אביו נפצע. הוריו של ברק לא התפנו מהמושב כדי להמשיך לטפל בעופות ולהבטיח את פרנסתם. גורמים במושב טענו שביתם של משפחת איילון סומן על-ידי חזבאללה בשל קרבתו למצלמות תצפית. טיל נ"ט פגע בבית נוסף במושב בחודש פברואר וגרם לנזק כבד.

## קישורים חיצוניים

*כפר יובל במרכז המידע להתיישבות בגליל
*
* 
*  בגליל, בכפר יובל, 1976, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
* 

## הערות שוליים

250px|ימין|ממוזער|מטעים ביובל

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1952
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:עמק החולה: יישובים
קטגוריה:יהדות קוצ'ין
קטגוריה:יישובים בצפון ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
אגודת הסופרות והסופרים העברים בישראל

**אגודת הסופרות והסופרים העברים בישראל**(בעבר: אגודת הסופרים והספרות העברית, אגודת הסופרים העבריים בארץ ישראל, אגודת הסופרים העבריים, אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל) היא אגודה מקצועית של הסופרים והמשוררים כותבי העברית בישראל. קיימות בישראל גם אגודות של סופרים כותבי שפות אחרות, כגון ערבית.
200px|ממוזער|שמאל|בול ליובל אגודת הסופרים

## היסטוריה
אגודת הסופרים הוקמה בתל אביב בשנת 1921 על ידי חיים נחמן ביאליק ושאול טשרניחובסקי באספה שהתקיימה ביפו בחול המועד פסח תרפ"א.באספה זו השתתפו כ-70 סופרים ונחום סוקולוב נבחר לנשיא כבוד. באותו מעמד נבחרו כדירקטורים לוועד האגודה: חיים נחמן ביאליק, אחד העם, מרדכי בן הלל הכהן, יעקב פיכמן, אשר ברש, אהרן אברהם קבק ואלכסנדר זיסקינד רבינוביץ'.

במכון גנזים של אגודת הסופרים שמורים פרוטוקולים של ועדות אגודת הסופרים בשנותיה הראשונות. ישיבה א' התקיימה בירושלים בכ"ח תשרי, תרפ"ה (26 באוקטובר 1924).

ב-1928 נבחר חיים נחמן ביאליק לנשיא אגודת הסופרים, תפקיד שמילא עד שנפטר ב-1934.
ב-1938 נבחר שאול טשרניחובסקי להחליפו בתפקיד נשיא אגודת הסופרים, תפקיד שמילא עד שנפטר ב-1943.
ב-1958 נבחר דב חומסקי, שמילא את התפקיד עד 1974.
שמאי גולן היה יו"ר אגודת הסופרים עד שנת 1983.
בשנת 1984 כיהן המשורר נתן יונתן כנשיא אגודת הסופרים. כיום עומד בראשה הסופר והמשורר צביקה ניר.

## מטרות אגודת הסופרים
* מטרה מקצועית - לדאוג לזכויות הסופרים ולהושיט עזרה לסופרים בצרה.
* מטרה ספרותית - קיום מפעלים ספרותיים, ובהם מכון גנזים של אגודת הסופרים, כתב העת הספרותי מאזנים, הענקת פרסים ספרותיים, קיום קשרים בינלאומיים עם סופרים ועם אגודת סופרים בעולם.
* מטרה ציבורית - "כגוף שיש לו מה לומר בענייני השעה ועניינים מוסריים".

בית אגודת הסופרים הוא "בית הסופר" בתל אביב, רחוב קפלן 6, הקרוי על שם שאול טשרניחובסקי. ובו שוכנים משרדי ההנהלה, אולמות לאירועים ספרותיים ומערכת כתב העת הספרותי מאזנים. מכון "גנזים של אגודת הסופרים" עבר ב-2008 לבית אריאלה בתל אביב.

## אירועי אגודת הסופרים העברים
האגודה מקיימת פעילויות שונות בבית הסופר בתל אביב וברחבי הארץ להנחלת אהבה לספרות ולשירה ולרווחת היוצרים.
* השקת ספרים.
* ערבי הקראת שירים ויצירות ספרותיות.
* פסטיבל שירת הים.
* אירוח משוררים וסופרים מחו"ל.
* סדנאות כתיבה.
* סדרת הרצאות.

## תנאי הקבלה לאגודת הסופרים
חברות באגודת הסופרים מותנית בכתיבת שני ספרים בשפה העברית ובאישור ועדת קבלה. בתחילת שנות השבעים, כאשר מספר חברי האגודה היה כ-300, הוחלט לצרף גם לשורות האגודה סופרים חדשים שעלו לא מכבר אל הארץ. סופרים אלו לא פרסמו עבודות בעברית. במקביל האגודה יזמה מאמץ לתרגם את היצירות של סופרים אלו לעברית, לסייע בקליטתם לתרבות הישראלית.

בתחילת שנת 2016 הצטרפו לאגודת הסופרים כ-40 עורכים ומתרגמים, לאחר שתנאי הסף לקבלה לחברות באגודה שונו והתאפשרה הצטרפות גם של עורכים ומתרגמים "בהוצאות ספרים מרכזיות".

נכון לשנת 2016 מאגדת אגודת הסופרים כ-520 סופרים, משוררים, עורכים, מתרגמים, במאים ומחזאים.

## ראו גם
* פרס ברנר
* איגוד כללי של סופרים בישראל

## קישורים חיצוניים

* 
* חיים נחמן ביאליק, אגודת הסופרים ועיתונה, באתר של פרויקט בן-יהודה.
* אלי אשד, מה קורה באגודת הסופרים
* אלי אשד, לקסיקון אגודת הסופרים - יש תמורה לאגרה?
* 
*  כינוס הסופרים השלישי במעלה החמישה, '''1945''', באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרות בעברית
קטגוריה:שירה עברית
סופרים
קטגוריה:אגודת הסופרים העברים
אגוז

ממוזער|תערובת אגוזים
ממוזער|תערובת אגוזים
ממוזער|פרנסואה בארו, ציור של אגוזים, 1932

**אֱגוֹז**, בבוטניקה, הוא פרי יבש פשוט בעל זרע יחיד (לעיתים נדירות זרע כפול) שקליפתו החיצונית הופכת קשה מאוד בבשלות, ואינה נפתחת באופן טבעי לשחרור הזרע הנמצא בתוכה. בקולינריה, ההגדרה של המונח "אגוז" רחבה יותר ומתייחסת לכל גרעין גדול ושמנוני המצוי בתוך קליפה ומשמש להכנת מזון. אגוזים שונים מכילים שומנים, חלבונים וערך תזונתי רב.

## סוגי אגוזים
* אגוז אשור
* אגוז האלון (בלוט)
* אגוז השמן הידוע גם בשם "אגוז הנר" – פריוֹ של העץ 
* אגוז לוז (בונדוק)
* אגוז מוסקט
* אגוז מלבר הידוע גם בשמות "אגוז סאבא" או "ערמון גיאנה" – פריוֹ של העץ 
* אגוז מלך הידוע גם בשמות "אגוז קליפורניה" או "אגוז מוח"
* אגוז מלך לבן הידוע גם בשם "אגוז חמאה" – פריוֹ של העץ  וקרוב משפחתו של "אגוז המלך"
* אגוז מקדמיה
* ערמון
* קאריה
* אגוז שיאה

## אגוזים בבישול
בבישול, המונח "אגוז" רחב יותר ומתייחס לסוגי זרעים ופירות שונים; באופן כללי, המונח מתייחס לכל גרעין גדול ושמנוני המצוי בתוך קליפה ומשמש להכנת מזון.

כמה סוגי אגוזים המשמשים בהכנת סוגי מזונות, אך אינם אגוזים על-פי ההגדרה הבוטנית:
* אגוז אדמה (המכונה גם בוטן)
* אגוז ברזילאי או שקד ברזילאי (זרע העץ)
* פיסטוק (הפרי של אלה אמיתית = אלת הבוטנה, *Pistacia vera*)
* צנובר (פרי עץ האורן)
* קוקוס (אגוז הודו)
* שקד מצוי
* קשיו
* אגוז נמר

## אלרגיה

אגוזים רבים הם אלרגנים ידועים.

## ראו גם
* דקה (מטבל)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אגוזים וזרעים אכילים
קטגוריה:מורפולוגיה של פירות
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
אדרון מגוון

**אדרון מגוון** (שם מדעי: *Atherina hepsetus*) הוא מין דג בסוג אדרון.

האדרון הוא דג מבוקש מאוד באמריקה הדרומית בשל ערכו התזונתי וטעמו העדין. הוא נפוץ מאוד במי החופים הטרופיים והממוזגים וכמו כן הוא גם הצליח להסתגל לתנאים שונים ומגוונים ביותר ואפשר למוצאו בנהרות, אגמים ובריכות.

## רבייה
הוא מתרבה ללא קושי במים צלולים כבעכורים ובאגמים גדולים כבריכות קטנות. הפחריי מטיל את הביצים בעומק קטן, והן נצמדות בקלות לצמחייה ולעצמים אחרים מתחת לפני המים כגון אבנים וסלעים באמצעות נימים חזקים אשר על הקרום. לכל ביצה ארבעה עד שישה נימים המשמשים לא רק להצמדת הביצים לגופים אחרים אלא גם לחיבור בין הביצים עצמן, ומשום כך הן מתלכדות לאשכולות כאשר הן נפלטות מן השחלה. לביצים הבשלות קוטר של 1.6 מ"מ בממוצע וצבען צהוב-ירקרק בגוונים שונים.

בהטלה הראשונה מטילה הנקבה מ-2,000 עד 3,000 ביצים אם התנאים טובים במיוחד. בגיל ארבע שנים ויותר יכולה נקבה מפותחת להטיל עד 50 אלף ביצים. לפחריי שתי תקופות הטלה: הראשונה והעיקרית חלה בחודשי האביב: ספטמבר-נובמבר. התקופה השנייה קצרה יותר והיא חלה בחודשי הסתיו: מרץ-אפריל. בגיל שנה בערך, מגיעים הדגים לבגרותם המינית, ומתרבים בפעם הראשונה. כאשר התנאים אינם מתאימים במיוחד, נדחית ההתרבות לגיל מאוחר יותר.

ההבחנה בין זכרים ונקבות קשה במיוחד ואפשרית רק כאשר מתנפחת בטן הנקבה בשל הביצים. מצב שימור הדג הוא ללא חשש.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:אדרוניים
קטגוריה:דגי הים השחור
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
באלדור פון שיראך

250px|ממוזער|שמאל|פון שיראך (במרכז) עם יושינורי פוטארה, מנהיג תנועת הנוער היפנית (בשמאל). 1937
**באלדור פון שיראך** (בגרמנית: **Baldur von Schirach**; 9 במאי 1907 – 8 באוגוסט 1974) היה מראשי המשטר הנאצי בגרמניה בדרגת רייכסלייטר, מנהיג הנוער ההיטלראי, וראש מחוז וינה. הוא הורשע במשפטי נירנברג כפושע מלחמה בשלושה סעיפי אישום.

## קורות חייו
שיראך נולד בעיר ברלין, בן לקצין, שר-חצר ומנהל אמנותי בתיאטרון, ולאשתו האמריקנית. דרך אמו, שיראך טען לייחוס משני אנשים אשר חתמו על הצהרת העצמאות של ארצות הברית.

בהיותו בן עשר הצטרף לקבוצת צוערים צבאית, ובשנת 1925 הצטרף למפלגה הנאצית. הוא זכה לתשומת לבו של אדולף היטלר ובשנת 1929 הועבר למינכן לתפקיד ראש ארגון הסטודנטים הנאצים. בשנת 1931 הפך לראש ההיטלריוגנד ("נוער היטלר"), וקיבל דרגת קצונה גבוהה (גרופנפיהרר באס אה).

עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 השתלט שיראך בכוח על ארגוני נוער קיימים, תוך שהוא מחרים רכוש בשווי מיליוני מארקים. ב-1 בדצמבר 1936 נאסר על קיום כל ארגון נוער פרט להיטלריוגנד ("נוער היטלר").

בשנת 1938 הגיע שיראך לביקור בבגדאד כאורח "אל-פותווה" (בערבית: الفُتُوَّة, אל-פוּתוּוָה), תנועת הנוער הפרו-נאצית של עיראק, שהשתתפה מאוחר יותר בפוגרום הפרהוד.

שיראך התגייס לצבא בשנת 1940 ושירת בצרפת חודשים מספר. בתקופה קצרה זו איבד את השליטה בהיטלריוגנד לטובת פעיל בשם ארתור אקסמן. כניחומים מינה אותו היטלר לגאולייטר ורייכסשטאטהאלטר (Reichsstatthalter, ראש מחוז) של וינה הגדולה (Groß-Wien), מחוז שיצרו הנאצים לצורך הפיכתה של וינה לעיר הגדולה ביותר בשטחה ברייך הגרמני. הוא שירת בתפקיד זה עד תום מלחמת העולם השנייה. במהלך כהונתו בווינה דחף שיראך לגירוש תושביה היהודים למזרח. חנו סר בעיני היטלר כאשר הציע שמדיניות מתונה יותר באוקראינה יכולה להתאים יותר לצרכים של גרמניה ולאחר שאשתו הביעה מחאה באוזני היטלר על היחס כלפי נשים יהודיות באמסטרדם שהיא הייתה עדה לו.

### לאחר המלחמה
שיראך הסגיר את עצמו ב-5 ביוני 1945. הוא נעצר והועמד לדין במשפט פושעי המלחמה בנירנברג. במשפטו הביע חרטה, וגינה את היטלר ואת הנאציזם. הוא ניסה להראות כי מחה בפני מרטין בורמן על השמדת היהודים, אם כי הודה כי מגיל צעיר היה אנטישמי קנאי, בעקבות קריאת ספרו של הנרי פורד "היהודי הבינלאומי". הוא נמצא אשם ב"קשירת קשר לעשיית מלחמה תוקפנית תוך הפרת הסכמים בינלאומיים" וב"פשעים נגד האנושות", ונדון לעשרים שנות מאסר בכלא שפנדאו בברלין. בהיותו בכלא התגרש מאשתו הנרייטה.

שיראך שוחרר ממאסרו יחד עם אלברט שפר בשנת 1966 ועבר להתגורר בפנסיון בעיירה קרב (Kröv) שבמדינת ריינלנד-פפאלץ, בדרום גרמניה. שנתיים לאחר שחרורו מהכלא התראיין לדייוויד פרוסט בטלוויזיה הבריטית וסיפר בגלוי על קשריו עם היטלר. בשנת 1967 פרסם את זכרונותיו בספר בשם "האמנתי בהיטלר", ובו טען שלא ידע על "הפתרון הסופי". שיראך מת בשנת 1974.

### משפחתו
בשנת 1932 נישא שיראך להנרייטה הופמן, ולזוג נולדו ארבעה ילדים. הזוג התגרש בשנת 1950, כפי הנראה לנוכח תקופת המאסר הממושכת שנפסקה לו במשפטי נירנברג. שניים מנכדיו הם עורך הדין והסופר פרדיננד פון שיראך והסופרת אריאדנה פון שיראך.

## לקריאה נוספת

* Ferdinand-von-Schirach, The Collini Case, Michael Joseph Ltd, 2013


## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:הנוער ההיטלראי
קטגוריה:אנשים שהורשעו על ידי בית הדין הבין-לאומי בנירנברג
קטגוריה:שואת יהודי אוסטריה
קטגוריה:הוגי דעות ומנהיגים אנטישמים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1907
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1974
קטגוריה:גאולייטרים
ולטר פונק

**ולטר עמנואל פונק** (גרמנית: **Walther Funk**; 18 באוגוסט 1890 – 31 במאי 1960) היה מראשי המשטר הנאצי בגרמניה.

## ביוגרפיה
פונק נולד למשפחה של סוחרים בקניגסברג, פרוסיה המזרחית. הוא למד באוניברסיטה בברלין. במלחמת העולם הראשונה הצטרף לחיל הרגלים הגרמני, אך נמצא בלתי כשיר לשירות בשנת 1916. לאחר המלחמה עבד כעיתונאי ובשנת 1922 הפך לעורך של עיתון כלכלי בעל מגמה ימנית.

בשנת 1931 התפטר מעריכת העיתון והצטרף למפלגה הנאצית. הוא נהיה למקורבו של גרגור שטראסר שהיה אז מפעיליה הבולטים של המפלגה (שטראסר היווה אף בן תחרות לאדולף היטלר ומסיבה זו גורש מן המפלגה, ונרצח בשנת 1934 בליל הסכינים הארוכות). פונק גילה עניין במדיניות הכלכלית, ונבחר לרייכסטאג בשנת 1932. לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון התפטר מתפקידו ברייכסטאג, ועבד כמזכיר העיתונות של ממשלת ה"רייך".

במרץ 1933 מונה למנכ"ל משרד התעמולה, שהיה בראשות יוזף גבלס. בפברואר 1938 מונה לשר הכלכלה, והחליף בתפקיד זה את היילמאר שאכט, וכן קיבל את משרת "הממונה בעל הסמכויות הבלתי מוגבלות לכלכלה". שאכט הודח מתפקידיו בעקבות סכסוך עם הרמן גרינג, שעמד בראש "תוכנית ארבע השנים" וביקש כי הנהגתו הכלכלית של הרייך תהיה כפופה למרותו. בינואר 1939 קיבל פונק את משרת נשיא ה"רייכסבנק", ושוב החליף את שאכט בתפקיד. הוא מונה לוועד התכנון המרכזי בשנת 1943.

בתפקידים אלו הייתה לשאכט נגיעה מיוחדת בהשמדת היהודים, שכן בעקבות השמדת היהודים, הצטבר רכוש גדול, הן מהרכוש היהודי שהוחרם, הן מחפצי ערך שהביאו עמם המושמדים למחנות, ועד לסתימות שיניים מזהב. לפי הסכם סודי עם היינריך הימלר הופקד רכוש זה בחשבון על שם בדוי, ונעשו מאמצים למכור אותו, שכשלו מחמת ההיקף העצום של הרכוש שנבזז. עדויות של עובדי הרייכסבנק מאותה תקופה מצביעות על כך שפונק ידע היטב מהו מקורו של הרכוש שהגיע אל הבנק.

למרות בריאותו הלקויה נשפט פונק עם מנהיגים נאצים אחרים במשפטי נירנברג. פונק הואשם בקשר לפשעים כנגד השלום, תכנון ייזום ועריכת מלחמה תוקפנית, פשעי מלחמה ופשעים כנגד האנושות. הוא טען כי למרות כל התארים בהם נשא, בפועל היו סמכויותיו מצומצמות. עדויות, מסמכים, ואף ציטוטים מהביוגרפיה שפרסם "ולטר פונק, חיים למען הכלכלה", הובאו לסתירת גרסתו. גרינג תיאר את פונק כ"עובד כפוף ובלתי משמעותי". הוא נמצא אשם בכל סעיפי האישום (פרט לראשון) ונדון למאסר עולם.

הוא הוחזק בכלא שפנדאו בברלין עד שנת 1957, עת שוחרר מחמת בריאותו הלקויה. כעבור שלוש שנים מת.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:שרי ממשלת גרמניה הנאצית
קטגוריה:אנשים שהורשעו על ידי בית הדין הבין-לאומי בנירנברג
קטגוריה:אסירים בכלא שפנדאו
קטגוריה:מעוטרי אות הזהב המפלגתי
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1890
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1960
הנס פריטשה

**הנס פְריטשֶה** (בגרמנית: **Hans Fritzsche**; 21 באפריל 1900 – 27 בספטמבר 1953), היה מאנשי התעמולה הנאצית בגרמניה. נשפט במשפטי נירנברג ונמצא זכאי.

## ביוגרפיה
פריטשה נולד בחבל הרוהר בגרמניה, ושירת בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה משנת 1917. לאחר המלחמה למד במספר אוניברסיטאות בטרם הפך לעיתונאי. לאחר מכן החל לעבוד ברדיו הממשלתי הגרמני. בשנת 1932 מונה לראש שירות הידיעות הגרמני.

ב-1 במאי 1933 הצטרף פריטשה למפלגה הנאצית. בהנהגת שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס המשיך לעמוד בראש מחלקת הרדיו בטרם מונה לראש מחלקת הידיעות במשרד התעמולה. ב-1938 מונה לסגן ראש מחלקת החדשות בגרמניה. בתפקידו היה אחראי לשליטה בחדשות המקומיות בגרמניה. מחלקה זו נקראה גם בשם "מחלקת הידיעות מבית". בדצמבר 1938 מונה לראש מחלקת החדשות בגרמניה כולה. במאי 1942 לקח גבלס פיקוד אישי על המחלקה, ופריטשה חזר לעבודתו כקריין רדיו, וממונה על הארגון הפוליטי של הרדיו בגרמניה.

יש לזכור כי בתקופה זו היה הרדיו המדיה החדשה והמשפיעה, וכוחו כאמצעי תעמולה היה גדול. השליטה בתכנים ברדיו הייתה שליטה במידע המגיע אל האנשים, ובמדינה בה חל איסור (שנכפה בענישה פלילית חמורה) להאזין לחדשות ממקורות חיצוניים, היה לפריטשה תפקיד חשוב ביותר בתעמולה הנאצית. 

פריטשה נלקח בשבי על ידי חיילים רוסים ב-2 במאי 1945. הוא נשפט בפני הטריבונל הבינלאומי במשפט פושעי המלחמה בנירנברג, ויצא זכאי בדינו. משפטו של זוטר כפריטשה, ביחד עם גדולי הנאציזם כהרמן גרינג, יואכים פון ריבנטרופ ואחרים, נראה מוזר בעיני רבים, ונראה כי פריטשה ממלא את מקומו של גבלס, אשר התאבד. ייתכן ועובדה זו תרמה לזיכויו, ולו היה נשפט בנפרד היה נמצא מקום להענישו. 

לאחר שחרורו, נשפט פריטשה שוב והואשם בפשעים פחותים מאישומי נירנברג ("פשעים נגד האנושות" ו"פשעים נגד השלום"). הפעם נמצא חייב בדינו, ונדון לתשע שנות מאסר. הוא שוחרר בספטמבר 1950 ומת כעבור שלוש שנים, מסרטן הכבד.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פעילי התעמולה הנאצית
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:אנשים שזוכו על ידי בית הדין הבין-לאומי בנירנברג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1900
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1953
אכד

שמאל|ממוזער|250px|מפת מסופוטמיה
[ממוזער|שמאל|250px|[האסטלה של נרם סין, בסביבות שנת 2250 לפנה"ס]]
**אַכַּד** או **אגאדה,** , הוא שמם של עיר, עם וארץ במסופוטמיה, בין אשור בצפון, שומר בדרום והנהרות פרת במערב וחידקל במזרח. הממלכה האכדית נוסדה בסביבות שנת 2350 לפני הספירה. הלשון האכדית (שם כולל לאשורית ולבבלית) היא שפה שמית מזרחית שנכתבה בכתב יתדות, והייתה השפה השלטת במסופוטמיה ובסוריה והשפיעה רבות על שפות שמיות אחרות כמו הארמית והעברית.

העיר, שלא נמצאה עד היום, שכנה ככל הנראה כ-50 קילומטר דרום-מערבית לבגדאד. היא הגיעה לשיא גדולתה במאות ה-22 עד ה-18 לפני הספירה, לפני עלייתה של בבל.

מסכת יומא י' בגמרא מזהה את אכד כ"בשכר" (עיר לא ידועה כיום), אבל בבראשית רבה (ל"ז ד) ובילקוט שמעוני (בראשית י' י), העיר מזוהה כ"נציבין", הנמצאת בגבול טורקיה-סוריה.

אכד נתנה את שמה לארשכיגל, היא אלת המוות והשאול המסופוטמית, שמופיעה באמונה השומרית והאכדית.

## היסטוריה
התעודות הראשונות באכדית הן מזמנו של סרגון מאכד (המאה ה-23 לפני הספירה). אף על פי שסרגון נחשב תמיד לשליט הראשון של האימפריה המאוחדת של אכד ושל שומר, מחקרים מהעת האחרונה מצביעים על כך שמלך מוקדם יותר, לוגלזגיסי מאורוכ, הוא שהתחיל בהתרחבות. אולם, סרגון קידם את התהליך הזה במידה רבה, וכבש שטחים רבים שיצרו אימפריה מהים התיכון ועד לאנטליה.

בספרות הבבלית המאוחרת, השם **אכדו**, יחד עם שומר, מופיע כחלק מהתואר המלכותי.

האתר של אכד עצמה טרם זוהה, אם כי קיימים טקסטים מאוחרים יחסית מהמאה ה-6 לפני הספירה, שמזהים את מיקומה ואת מבניה ההרוסים.

## מקור השם
העיר אכד מוזכרת פעם אחת בתנ"ך (בראשית י', 10): .

מקור השם "אגאדה" אינו מהשפה האכדית ומגיע כנראה מהשפה השומרית, ומופיע לדוגמה ברשימת שמות המלכים השומרים. הצורה הבבלית-אשורית השמית המאוחרת יותר, "אכאדו" ("המגיע מאכד"), כנראה הגיעה מהצורה "אגאדה".

ייתכן שפירוש השם "אגה-דה" הוא "כתר אש", המתייחס לאישתר, "האלה הזוהרת", שנעבדה מתקופה קדומה מאוד באגאדה. רעיון זה מוצע על פי כתבים של נבונידוס, שבספרי השנים שלו מוזכר שהפולחן לאישתר באגאדה התחלף לאחר מכן באלה אנוניט, שמקדשה היה בסיפר.

## ראו גם

* האימפריה האכדית
* סרגון מאכד

## קישורים חיצוניים

* אכד, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
* 
* מי היו האכדים?, באתר אנציקלופדית אאוריקה

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מסופוטמיה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
קטגוריה:עמים שמיים
אריך רדר

**אריך יוהאן אלברט רדר** (בגרמנית: **Erich Johann Albert Raeder**; 24 באפריל 1876 – 6 בנובמבר 1960) היה גרוס-אדמירל גרמני. נידון למאסר עולם במשפטי נירנברג.

## ביוגרפיה
רדר נולד למשפחה ממעמד הביניים בונדסבק, ליד המבורג, בגרמניה. הוא הצטרף לצי הקיסרי הגרמני ב-1894, ועלה ב-1912 לדרגת ראש המטה של מפקד שייטת סיירות המערכה, האדמירל פרנץ פון היפר. בתפקיד זה שימש בזמן מלחמת העולם הראשונה, תוך שהוא משמש אף בתפקידי פיקוד קרביים בקרבות ימיים, ובהם קרב יוטלנד 1916. לאחר המלחמה המשיך רדר בשירות כקצין בצי, ועלה בהתמדה בסולם הדרגות. בשנת 1928 קיבל דרגת אדמירל ומונה למפקד הצי הגרמני.

למרות שלא אהב את מדיניות המפלגה הנאצית היה רדר תומך נלהב בתוכניותיו של אדולף היטלר להגדלת הצי הגרמני, בעודו חולק עליו ברוב התחומים האחרים. בשל מאמציו לבנות מחדש את הצי קיבל בשנת 1936 דרגת גנרל-אדמירל, ובשנת 1939 דרגת גרוס-אדמירל, היא הדרגה הגבוהה ביותר אליה יכול היה קצין צי להגיע בגרמניה. במאמציו לבנות את הצי ולהרחיבו היה רדר בחיכוך מתמיד עם הרמן גרינג, שרצה להקדיש את כל המשאבים להקמת הלופטוואפה, הוא חיל האוויר הגרמני.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ולאחר כיבוש פולין היה לרדר חלק מכריע בייזום הפלישות לדנמרק ולנורווגיה במטרה להבטיח מעגנים בטוחים לצי, שיהיו מחוץ לטווח המפציצים הבריטים. רדר לא היה מתומכיו של "מבצע ארי-הים" - הפלישה לבריטניה שלא יצאה אל הפועל, שכן חש כי את מטרת הכנעת הבריטים ניתן יהיה להשיג במאמץ פחות באמצעות מצור על האיים הבריטים שיוטל באמצעות צוללות, וכן מבצעים צבאיים בים התיכון, צפון אפריקה, ופלישות למלטה ולמזרח התיכון. הוא טען כי אין לפתוח במבצע ארי ים כל עוד לא הושגה עליונות מכרעת באוויר, שתמנע את השמדת צי הפלישה הגרמני בעודו חוצה את התעלה. מכיוון שנסיבות אלו לא הושגו מעולם, ובריטניה השיבה מלחמה מפתיעה בקרב האווירי בשנת 1940 המכונה "הקרב על בריטניה", נדחה המבצע ללא תאריך, עד שלמעשה בוטל לטובת "מבצע ברברוסה", הוא הפלישה הנאצית לברית המועצות, אשר רדר התנגד לה בתקיפות.

שורה של מבצעים ימיים כושלים בתקופה קצרה, ששולבה עם הצלחה מפתיעה של מלחמת הצוללות שניהל האדמירל קרל דניץ, פקודו של רדר, הביאה להורדתו בדרגה לתפקיד "מפקח כללי" של הצי בינואר 1943, ולפרישתו בחודש מאי של אותה שנה. דניץ החליף אותו כמפקד הכללי של הצי ב-30 בינואר 1943.

לאחר המלחמה הועמד לדין במשפטי נירנברג על ייזום, תכנון וביצוע "מלחמה תוקפנית", ונדון למאסר עולם. הוא שוחרר בשל בריאות לקויה בספטמבר 1955, והאוטוביוגרפיה שלו "חיי" (Mein Leben) הופיעה ב-1957. מת ב-6 בנובמבר 1960.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אדמירלים בקריגסמרינה
קטגוריה:אדמירלים ברייכסמרינה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:אנשים שהורשעו על ידי בית הדין הבין-לאומי בנירנברג
קטגוריה:ימאי הצי הקיסרי הגרמני
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי עיטור בית הוהנצולרן
קטגוריה:חברי מסדר פרנץ יוזף
קטגוריה:מעוטרי עיטור מיכאי האמיץ
קטגוריה:מעוטרי מסדר הוורד הלבן של פינלנד
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1876
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1960
ג'אקומו מאטיאוטי

**ג'אקומו מאטיאוטי** (באיטלקית **Giacomo Matteotti**; 22 במאי 1885 – 10 ביוני 1924) היה מנהיג סוציאליסטי איטלקי. נרצח בידי הפשיסטים בראשית תקופת שלטונם.
## ביוגרפיה
ג'אקומו מאטֵיאוטי היה מנהיג המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת בבית הנבחרים האיטלקי ומתנגד חריף של בניטו מוסוליני והמפלגה הפשיסטית.

ב-30 במאי 1924 נשא מאטיאוטי נאום נלהב ברומא נגד השלטון הפשיסטי, וטען כי הבחירות של 1924 היו מעשה הונאה וכי הפשיסטים זכו בהן באמצעות שימוש באלימות ושחיתות. ב-10 ביוני מטיאוטי נעלם. שכניו לרחוב הבחינו כי נערך מעקב על ביתו לפני היעלמו ובמיוחד הזכירו מכונית לנצ'ה שחנתה ברחוב, שלא הייתה שייכת לאיש מדיירי הרחוב. אחד השכנים, אשר רשם את מספר הרישוי של המכונית, מסר אותו למשטרה שאיתרה את המכונית ומצאה בה כתמי דם במושב האחורי. מוסוליני שטרם התבסס בשלטונו המוחלט, נאלץ להורות למשטרה לעצור את שלושת האנשים שנחשדו בעיני המשטרה, כתוצאה מחקירותיה, כמוערבים בהיעלמותו של מטיאוטי.

ב-18 באוגוסט נמצאה גופתו של מאטיאוטי בקבר רדוד מחוץ לרומא. שלושת החשודים שהיו בידי המשטרה בקשר להעלמו הועמדו לדין באשמת רצח, אולם בית המשפט זיכה שניים מהם ודן את השלישי לתקופת מאסר קצרה.

מעשה הרצח, שהיה ללא ספק מעשה ידיהם של הפשיסטים, עורר גל הפגנות אנטי-פשיסטיות וזעזע את שלטונו של מוסוליני. המשטר טרם התבסס סופית באותה עת, ואותו גל כמעט גרם לנפילת השלטון הפשיסטי. אולם מוסוליני הצליח להתגבר על גל ההפגנות והמחאות ויצא ממשבר זה כששלטונו מחוזק יותר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים באיטליה בתקופת הפשיזם
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות באיטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1885
קטגוריה:נפטרים ב-1924
קטפולטה

שמאל|ממוזער|250px|קטפולטה מבוססת מתח
[שמאל|ממוזער|250px|ערימת אבני קלע במבצר [ארסוף]]
**קַטַפּוּלְטָה** (ביוונית: **καταπέλτης**; "קטה" – "כלפי מטה", ו-"פולטוס" – "נשק מגן") היא כלי מצור עתיק ששימש להעפת סלעים למרחקים גדולים על חומות מבצר או עיר.

לרוב היו הקטפולטות נבנות באתר המצור, והצבא נשא עמו רק יחידות בודדות שלהן מכיוון שחומרי הגלם לבנייתן, העצים, היו שכיחים מאוד.

## סוגים
ניתן לסווג את הקטפולטות על פי העיקרון הפיזיקלי (בליסטיקה) שעומד מאחורי הדרך לאגירת האנרגיה ושחרורה על מנת להעיף את הקליע.

הקטפולטות הראשונות היו קטפולטות שהתבססו על מתח, וכללו מספר סוגים:

ממוזער|דגם שחזור של בליסטרה מהתקופה הרומית. ביצוע הדגם: גד מה-טוב
* בליסטרה: רובה קשת גדול. השם בליסטרה מקורו מהמילה היוונית "Ballistes" שפירושה "לזרוק". נחשבת להמצאה יוונית ששונתה מאוחר יותר על ידי הרומאים. הבליסטרה הייתה הסוג הראשון של קטפולטה ויועדה לירות חץ גדול או מספר חצים קטנים בדיוק רב והיה לה כוח מועט יחסית לעומת המנגונל והטרבושה.
* מנגונל: רבים מבחינים בכלי זה כשם נרדף ל"קטפולטה". השם מנגונל מקורו במילה הלטינית "Manganon", שפירושה "מנוע של מלחמה". הומצא על ידי הרומאים במאה השלישית לפני הספירה. המנגונל היה בנוי מזרוע ארוכה שבסופה לולאה או דלי שהכילו קליעים. הוא היה חזק יותר מהבליסטרה והקליעים הוטלו עד ל-400 מטר בקרוב.
* טרבושה: פותח בסין הקדומה, כ–2,300 שנה לפני זמננו. הטרבושה הובא לאירופה במאה ה-6 לספירה. זהו החזק מבין סוגי הקטפולטות ויועד להטלת סלעים וקליעים ונעשה בו שימוש בעיקר להרס חומות ערים וטירות.

## ראו גם
* כלי נשק בצבא הרומי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כלי מצור
קטגוריה:כלי ירייה
הרי אדום

**הרי אֱדוֹם** הם הרים פוריים המצויים על רמה בדרום-מערב ירדן, ממזרח לערבה ומדרום להרי מואב. אורך שרשרת ההרים הוא כ-170 קילומטר. הפסגה הגבוהה ביותר בהרי אדום היא הר רם, כ-40 קילומטר ממזרח לעקבה: גובהה כ-1,754 מטר מעל פני הים, והיא גם הפסגה השנייה בגובהה בירדן אחרי ג'בל אום אד-דמי. בארץ אדום גר בימי קדם העם האֲדומי, אשר לפי המסורת המקראית הוא מצאצאיו של עשיו, אחי יעקב.

רמת אדום היא רמה פורייה ועשירה במים יחסית לסביבתה, בשל גובהה הרב. ממערב מהווה הערבה את גבולה, מדרום ארץ מדין, אשר את גבולה מהווה ואדי חיסמה. ממזרח הופכת הרמה בהדרגה למדבר, ללא תוואי נוף בולט המבדיל ביניהם. מצפון, נחל זרד הנשפך לערבה הוא הגבול עם ארץ מואב. לעיתים מחולקים הרי אדום לשני אזורי משנה: החלק הצפוני, ששוכן מנחל זרד ועד לעיירה שובכ נקרא בשם ג'באל, ואילו הדרומי והגדול מביניהם, משובכ ועד לוואדי חיסמה, הוא הר שעיר הקרוי בפי הבדואים בשם ג'בל א-שערה.

## גלריית תמונות

EdomMountains-ymm-IL.jpg|הרי אדום במבט מכביש הערבה
Akaba ST 05.JPG|הרי אדום ונמל עקבה
Petra Jordan BW 21.JPG|פטרה, אתר תיירות מפורסם בהרי אדום
EdomSunset.jpg|הרי אדום בשקיעה, מבט מגג מבנה ה-The MAX באילת


## ראו גם
* פטרה – עיר עתיקה ואתר תיירות מפורסם בשטח הרי אדום
* אדום (עם) – העם האדומי אשר על שמו נקראים ההרים
* הר שעיר
* בעג'ה – אתר ארכאולוגי בהרי אדום

## לקריאה נוספת
* האנציקלופדיה העברית כרך א' תשי"א מעמ' 473
*חיים בן דוד, "אתרי סלע מסוף תקופת הברזל בהרי אדום", **[[קדמוניות]]**, חוברת 151, 2016, עמ' 33–38

## קישורים חיצוניים

* 

אדום
קטגוריה:עבר הירדן המזרחי
אדום
הממונה על הביטחון במערכת הביטחון

**הממונה על הביטחון במערכת הביטחון** (בראשי תיבות: **מלמ"ב**) הוא אגף במשרד הביטחון שאחראי על אבטחת משרד הביטחון, תעשיות הנשק הישראליות והגופים בישראל העוסקים בפיתוח וייצור של נשק להשמדה המונית וכן האמצעים להתגוננות מנשק שכזה, בהם הקריה למחקר גרעיני, המכון למחקר ביולוגי, ממ"ג שורק וכן יחידות צה"ל העוסקות בתחומים אלו.

המלמ"ב הוא מהאגפים החשאיים ביותר במשרד הביטחון. באתר האינטרנט של המשרד מוזכר המלמ"ב, אולם בניגוד לגופים רבים במשרד, לא מוזכר תקציבו, פעולותיו או כל פרט אחר בדו"ח השנתי המוגש בהתאם לחוק חופש המידע. למלמ"ב קשר הדוק עם השב"כ, ששותף בוועדה לבחירת המלמ"ב. בשל היקף פעילותו ועצמאותו, מתואר המלמ"ב כסוכנות המודיעין הרביעית (לצד אמ"ן, המוסד והשב"כ).

במסגרת תפקידו, מבצע המלמ"ב תחקור של העובדים, ביקורות אבטחה, אישור על חשיפת טכנולוגיה, חקירות למציאת שחיתות ומניעת דליפת מידע מסווג. כמו כן אחראי המלמ"ב להפעלת סוכנים העוסקים בהשגת מודיעין טכנולוגי במדינות זרות. תחום זה היה באחריות הלשכה לקשרי מדע (לק"ם), אך בשנת 1986, לאחר פרשת פולארד, הועברו סמכויות הלק"ם למלמ"ב.

ראש המלמ"ב הנוכחי הוא תא"ל במיל' יובל שמעוני. במרץ 2026 פורסם כי גיל רייך מיועד להחליף את שמעוני בתפקיד.

## היסטוריה
העומד בראש המלמ"ב (המכונה גם הוא **המלמ"ב**) היה מאז הקמתו חיים כרמון, ובשנת 1986 החליפו יחיאל חורב, שעמד בראש המלמ"ב עד פרישתו לגמלאות ביולי 2007. החליפו אמיר קין, שהיה קודם לכן עוזר מנכ"ל משרד הביטחון. חורב והמלמ"ב הותקפו רבות לאורך השנים על גישתם הקיצונית לאבטחת סודות, אפילו כאלה שנחשפו באופן חלקי. לטענת מקטרגיהם, דרכי הפעולה של המלמ"ב אינן עולות תמיד בקנה אחד עם אופייה הדמוקרטי של מדינת ישראל והטיפול הקיצוני הזה גורם להעצמת אנשים כגון מרדכי ואנונו ומגביר את העניין בהם.

פרשיות ריגול שבטיפול בהן היה מעורב המלמ"ב הן פרשיות מרדכי ואנונו ומרקוס קלינגברג. כתב אישום שהוגש ביוזמת המלמ"ב נגד תת-אלוף יצחק יעקב (יצה) בטענה שחשף סודות ביטחוניים הסתיים בזיכויו בשני סעיפים והרשעתו בשלישי. בשנת 2009 הוגש לאישור הצנזורה הסרט הדוקומנטרי "ממלכת הסוד" העוסק בתפקוד המלמ"ב בפרשה זו. הצנזורית הראשית פסלה חלקים מהסרט לאחר שהתייעצה עם המלמ"ב, אולם הסרט הוקרן לבסוף במלואו בערוץ 2 ב-12 בספטמבר 2010.

בדצמבר 2015 מונה ניר בן משה לכהן כראש המלמ״ב. סמוך לכניסתו לתפקיד הוביל להדחתו של ראש מנהלת חומה, יאיר רמתי, בשל עבירת ביטחון מידע.

ביולי 2019 פורסם תחקיר של מכון "עקבות" לחקר הסכסוך הישראלי-פלסטיני ושל העיתון "הארץ", שלפיו המלמ"ב סורק ארכיונים בישראל ומורה למנהליהם להסתיר בכספות מסמכים שלפי שיקול דעתו עלולים לפגוע בביטחון המדינה, או ביחסי החוץ שלה. מסמכים אלה עוסקים בין היתר בנושאי גרעין ובפשעי מלחמה שהתרחשו במהלך מלחמת העצמאות.

### רשימת הממונים על הביטחון במערכת הביטחון

## קישורים חיצוניים
* , על חיים כרמון.
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:משרד הביטחון
קטגוריה:ארגוני אבטחת מידע
קטגוריה:קהילת המודיעין הישראלית
קטגוריה:ישראל: ארגוני אכיפת חוק
סולטאן

[ממוזער|310x310 פיקסלים|[סולימאן הראשון, הסולטאן ששלט את התקופה הארוכה ביותר באימפריה העות'מאנית]]
**סוּלְטַאן** (או **שׂוּלטַן**, בערבית: **سلطان**, בתעתיק מדויק: סֻלְטַאן) הוא תואר של שליט מוסלמי.

## מקור המושג
המילה סולטאן נגזרת מהשורש הערבי ס-ל-ט (מקביל לשורש העברי שׁ-ל-ט כבמילים שׁליט, שׁלטון).

בתקופת השפל של הח'ליפות העבאסית, בעיקר מימי הח'ליפה אל-מעתצם באללה (833–842) ואילך, החלו הטורקים להשתלב באימפריה המוסלמית, בתחילה כעבדים (ממלוכּים) ומאוחר יותר בחדירת שבטים שלמים (הסלג'וקים). הטורקים תפסו עמדות בכירות בצבא עד שהח'ליפה כבר היה תלוי בהם, וכך נעשו הח'ליפים למושלים נומינליים, כאשר למעשה שלטו ראשי הצבא הטורקיים.

הח'ליפה אל-קאים (1031–1075), נשלט בבגדאד על ידי הבוויהים, וכאשר הגיעו הסלג'וקים בשנת 1055 לבגדאד, הם שחררו את הח'ליפה ובתמורה הוא העניק להם תוארי אצולה שונים. השליט הסלג'וקי טוגריל, שעמד בראש הצבא שכבש את בגדד, נטל לעצמו את התואר סולטאן, ובכך נעשה שליט חילוני בעל סמכויות צבאיות ומנהלתיות, לצד הח'ליפה שמעתה הפך לשליט בעל סמכויות דתיות בלבד.

## סולטאנים בני ימינו
* עומאן (סולטנות עומאן) – בראש המדינה עומד סולטאן.
* ברוניי (אומת ברוניי, משכן השלום) – בראש המדינה עומד סולטאן.
* אינדונזיה – בראש המחוז המיוחד יוגיאקרטה עומד סולטאן.
* מלזיה – בראש שבע מדינות המרכיבות את מזרח מלזיה (ג'והור, טרנגנו, סלנגור, פהנג, פרק, קדה וקלנטן) עומדים סולטאנים.
*ערב הסעודית – למרות שהוא ידוע בתור מלך, שליט ערב הסעודית הוא באופן רשמי סולטאן.

## סולטאנים בעבר
* שליטי האימפריה העות'מאנית נשאו תואר זה.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:תוארי אצולה
קטגוריה:תארים ותפקידים באסלאם
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית
גבעת ישעיהו

**גבעת ישעיהו** הוא מושב עובדים בחבל עדולם שבשפלת יהודה, הסמוך לעמק האלה מדרום ושוכן כעשרה ק"מ מדרום לבית שמש. המושב שייך לתנועת "העובד הציוני".

## היסטוריה
המושב הוקם בשנת 1958 על ידי עולים מהונגריה, ונקרא על שם ישעיהו פרס, חוקר ארץ ישראל, והוא נכלל במועצה האזורית מטה יהודה.

בנובמבר 1965 חדרה חוליית מחבלים מהפת"ח מירדן למושב, ופוצצה בית מגורים.
ממוזער|מרכז המושב; הדשא המרכזי וגן השעשועים
בסמוך למושב, בתוואי הכביש העובר לידו, שרידי דרך רומית קדומה, שעל אחת מאבני המיל שלה נמצאה כתובת מימי הקיסרים ספטימיוס סוורוס וקרקלה. בסמוך למושב גם מספר אתרים ארכאולוגיים מתוירים, ובהם תל שוכה ("גבעת התורמוסים"), תל עדולם, חורבת עתרי וחורבת מדרס.

## המאה ה-21
כיום אוכלוסיית המושב מעורבת. בשנת 2000 החלה להיבנות בו הרחבה.

המושב סמוך ליישובים צפרירים, שריגים (לי-און) ועגור. עד 1948 השתרעו במקום אדמות הכפר עג'ור.

בצד חקלאות, רבים מתושביו עוסקים בעבודות חוץ, בשירותים ציבוריים, או בעלי מקצועות חפשיים וכן באירוח ובהסעדה באזור.

במושב ניתן למצוא גידולים חקלאיים כגון: ענבים, זיתים, אפרסקים, ואף לולי תרנגולות.

אף על פי שאינו משתייך לתנועת בני המושבים, פועלת בו תנועת הנוער "חטיבת בני המושבים". במסגרתה תורמים בני הנוער למושב מבחינת פעילות בחגים ובהתנדבות. כמו כן ניתן למצוא בו גרעינר מהתנועה וכן עובדת בו ענ"קית (עובדת נוער-קהילה).

הילדים לומדים בבית הספר היסודי "הר-טוב" בקיבוץ צרעה, חלקם לומדים בבית הספר היצירתי המשלב "קרוב" בקמפוס נחם, וחלקם בבית הספר הדמוקרטי בנתיב הל"ה. במסגרת החטיבה העליונה לומדים הנערים בהר-טוב (על-יסודי) או ב"דרור" על יסודי משלב יצירתי, בצור הדסה.

במרכז המושב שני גני ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1958
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי העובד הציוני
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:חבל עדולם
קטגוריה:מושבים במחוז ירושלים
המדינות הבלטיות

ממוזער|250px|'''3 המדינות הבלטיות''':
**המדינות הבלטיות** הן שלוש מדינות השוכנות לחופו של הים הבלטי: **[[ליטא]]**, **[[לטביה]]** ו**[[אסטוניה]]**. יש מדינות נוספות השוכנות לחופי הים הבלטי, אך השם "המדינות הבלטיות" ייחודי למדינות אלה בלבד. לפני מלחמת העולם השנייה התייחסה ברית המועצות אל פינלנד כאל המדינה הבלטית הרביעית (שמאוחר יותר קובצה לה ביחד עם שאר המדינות הנורדיות).

במאה ה-19 היו המדינות הבלטיות חלק מהאימפריה הרוסית. בשנת 1918, בתום מלחמת העולם הראשונה, זכו שְלוש המדינות בעצמאות. בשנת 1940, בהתאם לפרוטוקולים הסודיים של הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, שנחתם ב-23 באוגוסט 1939 בין גרמניה הנאצית לבין ברית המועצות, סיפחה ברית המועצות את המדינות הבלטיות וחלק משטחה של פינלנד. בשנת 1941 כבשה גרמניה את המדינות הללו, ובשנת 1944 הן חזרו לשליטתה של ברית המועצות, והפכו ל"רפובליקות סוציאליסטיות סובייטיות" במסגרתה.

באוגוסט 1991, חודשים אחדים לפני קריסתה של ברית המועצות, הכריזה כל אחת מהמדינות הבלטיות על חידוש עצמאותה, והן הוכרו על ידי ברית המועצות ומדינות המערב.

בשנת 2002 החלו המדינות הבלטיות לפעול להגשמת תוכניתן להצטרף למערב אירופה. ב-29 במרץ 2004 התקבלו המדינות הבלטיות כחברות בנאט"ו, וב-1 במאי 2004 הן התקבלו כחברות באיחוד האירופי. בשנת 2007 הצטרפו המדינות הבלטיות לאמנת שנגן ובכך בוטלה למעשה ביקורת הדרכונים במעברי הגבולות של המדינות הבלטיות עם שאר המדינות החתומות על אמנת שנגן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:אירופה
קטגוריה:הים הבלטי
קטגוריה:בעקבות מלחמת העולם הראשונה
NSFNet

שמאל|ממוזער|250px|לוגו הארגון
**NSFNet** (ראשי תיבות של **National Science Foundation Network**) היוותה חלק מרכזי משדרת האינטרנט בתחילת שנות ה-90 ושימשה קודם לכן לקשר בין מוסדות אקדמיים.

הרשת, שהוקמה ב-1985 על ידי הקרן הלאומית למדע (NSF) של ארצות הברית, חיברה בין חמישה מחשבי על עם רוחב פס של 56Kbps. ב-1988 שודרג רוחב הפס לכ־1.5Mbps וב-1991 ל-45Mbps. הרשת הייתה מבוססת על פרוטוקולי תקשורת של ה-ARPANET. בתחילה, הרשת הייתה מוגבלת למוסדות אקדמיים ומחשבי העל היו ממוקמים במוסדות אקדמיים: באוניברסיטת פרינסטון, באוניברסיטת פרדו, אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, אוניברסיטת קורנל ואוניברסיטת אילינוי. אולם לאחר מכן צורפו פרויקטים קהילתיים, וב-1991 הצליח הסנאטור דאז אל גור, שלימים יהיה סגן נשיא ארצות הברית, להעביר חוק לחיבור הספריות הציבוריות לרשת.

הרשת צמחה קצב אקספוננציאלי. ב-1984 היו ברשת ה-CSNET (קודמתה של ה-NSFNet) כ-1,000 מחשבים מחוברים לרשת; ב-1987 כבר היו מחוברים עשרת אלפים מחשבים, וב-1989 היו כמאה אלף מחשבים מחוברים לרשת.

## הפרטה
ארגונים שהיו מעוניינים להתחבר לרשת האינטרנט בתחילת שנות ה-90 נדרשו לחתום על הסכם שימוש ישירות עם NSFNet על מנת לקבל גישה לחלקים גדולים של הרשת, וזאת ללא התחשבות לאיזה ספק שירותי אינטרנט ספציפי הם היו מקושרים.

משנת 1987 ועד 1995 ניהלה ותיחזקה חברת Merit Networks Inc, מלכ"ר שנוהל על ידי מספר אוניברסיטאות ציבוריות בארצות הברית את ה-NSFNet, וזאת מטעם קרן האמריקאית למדע NSF.

ב-30 באפריל 1995, שדירת הרשת של NSFNet הועברה לארכיטקטורה חדשה, לחיבור הדדי בין נקודות קצה.

NSFNet אינה קשורה ל-NFS, מערכת קבצים לרשת, פרוטוקול ממשפחת TCP/IP לשיתוף קבצים כמו SMB.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תקשורת מחשבים
קטגוריה:היסטוריה של האינטרנט
דגל שווייץ

**[[דגל]] שווייץ** (בגרמנית: **Fahne der Schweiz**, בצרפתית: **Drapeau de la Suisse**, באיטלקית: **Bandiera della Svizzera** וברומאנש: **Bandiera da la Svizra**) הוא דגלה הלאומי של שווייץ. עיצובו הוא ריבוע אדום שבמרכזו צלב יווני - צלב שווה זרועות - בצבע לבן. כל זרוע של הצלב ארוכה ב-1/6 מרוחבה.

הדגל מבוסס על הדגל של קנטון שוויץ, והצבעים והעיצוב מושפעים מהקיסרות הרומית הקדושה.

## ראו גם

* דגלי הקנטונים של שווייץ

## קישורים חיצוניים

* 
* 

שווייץ, דגל
קטגוריה:שווייץ: סמלים לאומיים
שוויץ
שווייץ
שווייץ
אדר

**אֲדָר** (מאכדית: **addaru**), הוא חודש בלוח הבבלי ובלוח העברי, השנים-עשר במספר לפי המסורת המקראית והשישי לפי המסורת החז"לית. חודש זה חל בסוף החורף בארץ ישראל.

בשנה מעוברת ישנם שני חודשי אדר: **[[אדר א']]** (ששמו הרשמי הוא **אדר ראשון**) שאורכו 30 יום ו**אדר ב**' (ששמו הרשמי הוא **אדר שני**) שאורכו 29 ימים כמו אדר בשנה שאינה מעוברת. למעשה מבחינה הלכתית כל אירועי החודש כמו חג הפורים חלים באדר ב' (למעט אזכרות לנפטרים, שאותן האשכנזים מציינים באדר א').

בחודש אדר 29 ימים. א' באדר יכול לחול בימים שני, רביעי, שישי ושבת. א' באדר א' יכול לחול בימים שני, רביעי, חמישי ושבת.

## שם החודש
כמו שמות החודשים העבריים האחרים, מקור השם בשמות החודשים הבבליים. לכן הוא מופיע בתנ"ך רק בספרים שלאחר תחילת גלות בבל – אסתר ועזרא. המילונים המדעיים למקרא מציינים את קרבת שם החודש אדר למילה האכדית addaru שהוראתה "חשוך" והמילה האוגריתית U'dar, שמשמעותה "גבורה". בארמית בבלית משמעות המילה היא "גורן" ("אידר"). בתנ"ך מופיעה המילה גם בניקוד שונה כשם פרטי: "וַיִּהְיוּ בָנִים לְבָלַע **אַדָּר** וְגֵרָא וַאֲבִיהוּד" (), וגם כיום משמש השם כשם ישראלי הן לבנים והן לבנות.

## מנהגים
[שמאל|ממוזער|250px|חודש אדר, [מזל דגים, פרט מפסיפס של גלגל המזלות בבית הכנסת העתיק בציפורי]]

במוסדות החינוך הדתיים נהוג לציין את ראש חודש אדר בשירה וריקודים. כמו כן מראש חודש אדר מתחילים במנהגי השמחה ובין הידועים שבהם, המנהג להכתיר רב פורים.

## מועדים עיקריים
* א' באדר – בזמן בית המקדש היו מכריזים שיש להתחיל להביא את מחצית השקל לבית המקדש, וכן מודיעים שיש להסיר את זרעי הכלאיים מן השדות והכרמים, משום שבעונה זו יכול כבר האיכר להבחין בהם.
* ז' באדר – יום הולדתו ופטירתו של משה רבנו, שנקבע על ידי הרבנות הראשית כיום הזיכרון לחללי מערכות ישראל שמקום קבורתם לא נודע. בחלק מקהילות צפון אירופה ואיטליה, וכן ברבות מערי ישראל, נהגו חברי חברה קדישא להתענות ביום זה. היום נוהגים חסידים להתענות ולומר סדר תיקון ליום ז' אדר.
* ט' באדר – מחלוקת בית הלל ובית שמאי התדרדרה לסכסוך אלים בעקבות הצבעה על 18 דברים, שבסופו של דבר הביא למותם של רבים (שלושת אלפים תלמידים לפי חלק מהמקורות). נאמר שאותו היום היה קשה לישראל כיום שנעשה העגל. אותו היום הוכרז כיום צום.
* י"א באדר – יום הזיכרון ליוסף טרומפלדור ולחללי תל חי
* י"ג באדר – תענית אסתר
* י"ד וט"ו באדר – פורים ושושן פורים
* כ' באדר – יום טוב המוזכר במגילת תענית בעקבות ירידת הגשמים לאחר בצורת ארוכה בזכות תפילת חוני המעגל.

## סמלים
מזלו של חודש אדר הוא מזל דגים. כך, לדוגמה, כותב רש"י כי "באדר מזל דגים מתחיל לעלות" (בפירושו למסכת בבא מציעא, ק"ו:). גם מזלם של ישראל עולה בחודש הזה מפני שנמשלו ישראל לדגים.

קישורים בין המזל לחודש נפוצים. כך, למשל, נאמר במדרש על מחשבתו של המן בעת שהטיל גורל לקביעת התאריך לגזירת השמדת היהודים: .

במגילה 4Q318 ממגילות מדבר יהודה המזל הפותח וסוגר את חודש אדר הוא מזל טלה.

## ראו גם
* ארבע פרשיות

## קישורים חיצוניים

* חודש אדר – פניני הלכה
* יום-טוב לוינסקי, לוח של מועדי–עם בחודש אדר, דבר, 16 במרץ 1938
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
חמ
קטגוריה:6 (מספר)
קטגוריה:12 (מספר)
שינגו

**ריו שינגו** (**Rio Xingu**) הוא אחד הנהרות הגדולים ביותר בתבל ויובלו של נהר האמזונאס. אורכו 2,126 ק"מ. מוצא הנהר ברמת ברזיל ואת מרבית זרימתו עושה באמזוניה עד אשר נשפך אל שפך נהר האמזונאס. במורד הנהר חיים שבטים שונים של אינדיאנים, המקיימים ביניהם קשרי סחר חליפין, והשתתפות בטקסים שונים. בעמל רב הצליח להגיע אליהם אמן הפופ הבריטי, סטינג, שניסה בשעתו לסייע להם מבחינה ציבורית. היובל הראשי של השינגו הוא נהר אירירי. הטראנס אמזוניקה חוצה את הנהר, אם כי התעבורה נעשית על מעבורת. הנהר יפה לשיט עד 160 ק"מ במעלה השפך.

על הנהר ממוקמת תחנת הכוח סכר בלו מונטה, מהגדולות בעולם.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברזיל: נהרות
קטגוריה:יובלי האמזונאס
קטגוריה:מאטו גרוסו: גאוגרפיה
קטגוריה:פארה: גאוגרפיה
ז'פורה

**ריו ז'פורה** (בפורטוגזית: **Rio Japurá**; בספרדית: **Río Caquetá**, **ריו קקטה**) מתחיל את זרימתו בהרי האנדים בקולומביה ומשם ממשיך הלאה לברזיל ונשפך אל נהר האמזונאס. אורכו 2,816 ק"מ. היערות מצפון לנהר ז'פורה נחשבים לחבל ארץ שעדיין לא דרכה עליו כף רגלו של האדם הלבן, ומרבית שבטי האינדיאנים בחבל ארץ נרחב זה עודם פראיים להפליא.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של קולומביה
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של ברזיל
קטגוריה:קולומביה: נהרות
קטגוריה:ברזיל: נהרות
קטגוריה:יובלי האמזונאס
קטגוריה:מדינת אמזונאס: גאוגרפיה
פורוס (נהר)

**ריו פורוס** (Rio Purus) הוא נהר גדול באמריקה הדרומית. זהו היובל השני באורכו בעולם אחרי מדיירה. נהר הפורוס מתחיל את זרימתו במורדותיהם המזרחים של הרי האנדים בפרו ומשם ממשיך דרך יער גשם טרופי לברזיל עד הישפכו לנהר האמזונאס כ-160 ק"מ מערבית ממנאוס. אורכו 3,300 ק"מ. נהר אקרה הוא אחד מיובליו של נהר פורוס. הנהר יפה לשיט לאורך 2,575 ק"מ. בחודשים מסוימים יכולות לשוט ספינות נהר ממנאוס לעיר ריו ברנקו שבמדינת אקרי, הנמצאת על גדת נהר אקרה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של פרו
קטגוריה:ברזיל: נהרות
קטגוריה:פרו: נהרות
קטגוריה:יובלי האמזונאס
קטגוריה:מדינת אמזונאס: גאוגרפיה
קטגוריה:אקרי
ז'ורואה

**ריו ז'ורואה** (Rio Juruá) הוא נהר המתחיל את זרימתו באמזוניה בקרבת הגבול בין פרו לברזיל ואחר ממשיך עד הישפכו לנהר האמזונאס. אורכו 2,414 ק"מ ואפשר לשוט בו כמעט לכל אורכו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של ברזיל
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של פרו
קטגוריה:פרו: נהרות
קטגוריה:ברזיל: נהרות
קטגוריה:יובלי האמזונאס
קטגוריה:מדינת אמזונאס: גאוגרפיה
קטגוריה:אקרי
ריו ברנקו (נהר)

**ריו ברנקו** (Rio Branco) – "נהר לבן". מקורותיו של נהר גדול זה באזור ההררי אשר בקרבת הגבול בין ונצואלה לברזיל. משם הוא ממשיך ונשפך לריו נגרו. העיירה המרכזית על גדת הנהר היא בואה ויסטה. אורכו 584 ק"מ והוא יפה לשיט רק בחלקו. במעלה הנהר מצויים יהלומים וזהב ובשל כרייתם מתפתחים עימותים רבים בין האינדיאנים המקומיים לכורים המגיעים מכל רחבי ברזיל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ברזיל: נהרות
קטגוריה:יובלי האמזונאס
קטגוריה:רוריימה
טוקנטינס (נהר)

**ריו טוקנטינס** (**Rio Tocantins**) הוא נהר בברזיל.

הנהר מתחיל ברמה הברזילאית, אוסף בדרכו את מימי יובלו הגדול, נהר ארגואייה וממשיך לזרום עד הישפכו למפרץ פארה. הנהר יפה לשיט רק בחלקו העילי ובחלקו התחתי. בחלקו התיכון אשדות רבים שמסילת ברזל עוקפת אותם. הוא נשפך למפרץ פארה בשפך רחב של כ-12 ק"מ ובו אי הנהר הגדול ביותר בעולם, איליה דו בננל.

על הנהר נמצא סכר טוקורוי הענק.

## מסלול

הנהר עולה במחוז ההררי הקרוי פירנאוס, מערבית למחוז הפדרלי, אבל מקורותיו הקיצוניים-דרומיים של היובל המערבי שלו, נהר ארגואייה, נמצאים במדרונות של סרה דוס קייאפוס. נהר הארגואייה זורם 1,670 ק"מ לפני ההתמזגות עם הטוקנטינס, כאשר הוא כמעט שווה לו בנפחו.

מלבד היובל העיקרי, הריו דוס מורטס, לארגואייה יש עוד עשרים סעיפים קטנים יותר היוצאים ממנו. בדרכו לשפלה, יוצר הארגואייה תדירות מפלים ואשדים, או מתעקל באלימות דרך ערוצים סלעיים.

שני יובלים אחרים, המרניאו והפרנטינגה אוספים אליהם כמות עצומה של מים מהרמות שמקיפות אותם, בייחוד בדרום ובדרום-מזרח.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ברזיל: נהרות
קטגוריה:יובלי האמזונאס
קטגוריה:גויאס: גאוגרפיה
קטגוריה:טוקנטינס
קטגוריה:פארה: גאוגרפיה
מדרה דה דיוס

**ריו מדרה דה דיוס** (בספרדית: **Rio Madre de Dios**; מילולית: נהר אם האלוהים) הוא נהר גדול הזורם באמזוניה, אחד מיובליו של נהר בני. אורכו 1,150 ק"מ. מקורות הנהר נמצאים בהרי האנדים בדרום פרו ומשם ממשיך לבוליביה. הנהר חובר לנהר בני סמוך לעיירה ריברלטה. באזור הנהר האוכלוסייה היא אינדיאנים של יער, ולא אלה של ההרים, צאצאי האינקה. הנהר משמש נתיב תחבורה חשוב באזור זה של העולם.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של פרו
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של בוליביה
קטגוריה:פרו: נהרות
קטגוריה:בוליביה: נהרות
קטגוריה:יובלי האמזונאס
מדיירה (נהר)

[ממוזער|עיקול הנהר המשמש כנמל [פורטו וליו]]
ממוזער|זווית נוספת של הנמל
**מדיירה** (בפורטוגזית: **Rio Madeira**) הוא יובל של האמזונאס (צפון ברזיל), נחשב ליובל הארוך בעולם. אורכו 3,380 ק"מ וספיקתו 18,300 קוב לשנייה, המהווים 10.6% מספיקת האמזונאס במקום השפך. מי הנהר עכורים וצבעם חום-צהוב. הנהר מתחיל בגבול ברזיל–בוליביה, בנקודת המפגש בין נהר בני לבין הנהר ממורה, שאליהם מתלכדים מימיהם של שלושה נהרות גדולים נוספים: סן מיגל, גואפורה, ומדרה דה דיוס. הנהר מדיירה נשפך לאמזונאס 160 ק"מ מזרחית למנאוס. מפלי מדיירה נמצאים במעלה הנהר ומסילת ברזל באורך 350 ק"מ עוקפת אותם. הנהר חולף בפורטו וליו, המהווה את בירת מדינת רונדוניה. נמל זה משמש נקודת מוצא לספינות הממשיכות עד האוקיינוס האטלנטי, תוך שהן שטות בחלק הנהר הכשיר לשיט, שאורכו 1,070 ק"מ.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוליביה: נהרות
קטגוריה:ברזיל: נהרות
קטגוריה:יובלי האמזונאס
קטגוריה:מדינת אמזונאס: גאוגרפיה
קטגוריה:רונדוניה
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של בוליביה
קטגוריה:נהרות גבול