נשיקת אשת העכביש (סרט, 2025)

**נשיקת אשת העכביש** (באנגלית: **Kiss of the Spider Woman**) הוא סרט דרמה מוזיקלי אמריקאי משנת 2025, שנכתב ובוים על ידי ביל קונדון. הסרט מבוסס על מחזמר באותו השם מאת טרנס מקנאלי, ג'ון קנדר ופרד אב, ומהווה עיבוד קולנועי שני לרומן "נשיקת אשת העכביש" מאת מנואל פואיג משנת 1976, לאחר העיבוד הברזילאי משנת 1985. ג'ניפר לופז מככבת בתפקיד הראשי, ולצידה דייגו לונה וטונאטיו אליסרארז.

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל סאנדנס ב-26 בינואר 2025, וזכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים. הסרט עלה לאקרנים בצפון אמריקה ב-10 באוקטובר 2025 בהפצת "סרטי ליונסגייט", "Roadside Attractions" ו-"LD Entertainment". בישראל, עתיד הסרט לעלות לראשונה לאקרנים במסגרת , במהלכו ישמש כסרט הפתיחה של הפסטיבל ב-23 באוקטובר 2025.

## עלילה
בשלהי תקופת "המלחמה המלוכלכת" בארגנטינה, שנת 1981, לואיס מולינה, מעצב חלונות ראווה הומוסקסואל, שהורשע בעוון "השחתת קטין", משובץ לתא כלא לצד ולנטין ארגי פאס, אסיר פוליטי המשתייך לקבוצה מרקסיסטית המתנגדת למשטר. על אף שבתחילה ולנטין נרתע ומביע מורת-רוח מגינוניו הבולטים ונטייתו לפטפטנות של מולינה, הוא מסכים לאפשר לו לספר את עלילת הסרט ההוליוודי האהוב עליו, "נשיקת אשת העכביש".

בסרט שבתוך העלילה מככבת אינגריד לונה בתפקיד אורורה, מו"לית מצליחה של מגזין אופנה פופולרי. מולינה מתאר בפני ולנטין את העלילה תוך שהוא מלהק את עצמו בתפקיד קנדל (עוזרה של אורורה והומוסקסואל בארון) ואת ולנטין בתפקיד ארמנדו (צלם ואהובה של אורורה). אורורה וקנדל מלווים את ארמנדו לצילומים בכפר הולדתם המשותף של אורורה וארמנדו. בין השניים מתפתח רומן, אך הם נתקלים גם בפאולינה (אהובתו לשעבר של ארמנדו) ובג'וני דזידריו (עבריין עוין).

במקביל, נחשף כי מולינה נדרש למסור דיווחים על ולנטין למפקד בית הסוהר בתמורה לשחרור על-תנאי. אף שהוא משתוקק להשתחרר כדי לטפל באמו החולה, הוא מהסס להסגיר את ולנטין וממשיך לטפל בו במסירות גם כאשר זה עובר עינויים בידי סוהרי הכלא.

עם הזמן ממשיך מולינה בסיפור עלילת הסרט: אורורה מגלה כי הכפר מוגן מפני רוחות רעות בידי "אשת העכביש", בתמורה לקורבן קבוע – אהוב של אחת מנשות המקום. היא מבינה כי פירוש הדבר הוא שארמנדו יילקח ממנה, ומנסה להרחיקו. השניים מחדשים את אהבתם, אך קנדל בוגד בהם ומוסר את מיקומם לג'וני. פאולינה מסייעת לזוג להימלט אל הג'ונגל, שם הם פוגשים את אשת העכביש. היא מבקשת לקחת את ארמנדו, אך קנדל מקריב את עצמו במקומו.

בעוד ההפגנות נגד המשטר מתגברות, הופכים ולנטין ומולינה לאוהבים. מפקד בית הסוהר מאשר את שחרורו של מולינה, אך מורה לעקוב אחריו בתקווה שיוביל את המשטרה אל קבוצתו של ולנטין. לפני שחרורו מציע מולינה ליצור קשר עם אנשי הקבוצה, והשניים נפרדים לשלום. מולינה מתאחד עם אמו ומשפחתו, יוצר קשר עם הקבוצה ומוסר להם מידע באולם קולנוע. השוטרים פושטים על המקום, ובמהלך ניסיון הבריחה נורה מולינה בידי אחד מחברי הקבוצה. בעודו גוסס, הוא מדמיין את עצמו לבוש בשמלה, רוקד עם ולנטין ומתקבל בזרועותיה של אשת העכביש.

בהמשך שנת 1981 מופל לבסוף המשטר הצבאי וולנטין משתחרר מן הכלא, כשבזיכרונו נמצאים מולינה ואהבתם.

## צוות השחקנים

* ג'ניפר לופז – **אינגריד לונה / אורורה / אשת העכביש**
* דייגו לונה – **ולנטין ארגי פאס / ארמנדו**
* טונאטיו אליסרארז – **לואיס מולינה / קנדל נסביט**
* טוני דובולאני – **ג'וני דזידריו**
* חוספינה סקליונה – **מרטה**
* ברונו ביצ'יר – **מנהל הכלא**
* אלין מאיאגויטיה – **פאולינה**
* לין פאבין – כפרייה
* קווין מייקל ברנן – אדם חשוד במועדון מוקמבו
* תומאס קנסטררו – בריון של דזידריו
* אדוארדו ראמוס – **ארמנדו**
* דייוויד טרנר – **קנדל נסביט**
* אודיין ווטסון – כפרי

## הפקה
### פיתוח וליהוק
בדצמבר 2023 הוכרז כי ג'ניפר לופז תככב בדמותה של אינגריד לונה בעיבוד קולנועי למחזמר "נשיקת אשת העכביש", כאשר קונדון ישמש כבמאי ויכתוב את התסריט. ההפקה מומנה באופן עצמאי, והופקה בפועל על ידי לופז, איליין גולדסמית'-תומאס ובני מדינה מטעם חברת ההפקות "Nuyorican Productions". ג'וזפסון, קירדהי ויולן שימשו כמפיקים.

הכוריאוגרף סרחיו טרוחיו והכוריאוגרף-שותף ברנדון ביבר היו אחראים על קטעי המחול בסרט, בעוד שכריסטופר סקוט הופקד על כוריאוגרפיית הנאמבר "Gimme Love". במקביל להכרזה על הפקת הסרט, נפתחו אודישנים לגילום דמותו של מולינה, שיועד לשחקן אנונימי.

במרץ 2024, הרקדן טוני דובולאני הודיע בחשבון האינסטגרם שלו כי לוהק לגילום דמותו של המאפיונר ג'וני דזידריו. באפריל 2024 הוכרז כי דייגו לונה וטונאטיו אליסרארז לוהקו לצוות השחקנים עבור גילום דמויותיהם של ולנטין ארגי ולואיס מולינה, בהתאמה. כמו כן, דווח כי בן אפלק ומאט דיימון הצטרפו להפקת הסרט כמפיקים בפועל מטעם חברת "Artists Equity", וכי לונה ישמש גם הוא כמפיק בפועל.

המעצבת קולין אטווד הופקדה על עיצוב התלבושות. המלחין והפסנתרן סם דייוויס חיבר את המוזיקה המלווה את סצנות הדיאלוגים.
### צילומים
ב-20 במרץ 2024 הודיעה לופז כי החלו הצילומים, מתוך מטרה להשלים את הסרט במהירות כדי שתוכל לצאת לסיבוב ההופעות "This Is Me... Live", שבוטל בהמשך ב-31 במאי 2024. הצילומים החלו בניו ג'רזי ביום למחרת, 21 במרץ.

ב-10 במאי אישרה לופז בתוכנית האירוח "Live with Kelly and Mark" כי סיימה לצלם את הסצנות בהשתתפותה, והוסיפה כי ירדה במשקל עבור תפקידה בסרט, תוך שהיא מתארת את חוויית הצילומים כ"שילוב בין התרגשות מוחלטת לעייפות מתישה". הצילומים הסתיימו ב-16 ביוני 2024.

הסרט מוקדש לזכרם של פרד אב (שנפטר בשנת 2004), טרנס מקנאלי (שנפטר בשנת 2020 בעקבות מגפת הקורונה), וצ'יטה ריברה – שגילמה את הדמות הראשית בעיבוד הבימתי המקורי ונפטרה בשנת 2024.
### מוזיקה

אלבום הפסקול של הסרט יצא לאור ב-3 באוקטובר 2025 בהפצת חברת התקליטים "Lakeshore Records". הביצוע של ג'ניפר לופז לשיר הנושא יצא כסינגל נפרד ב-5 בספטמבר 2025. שיר נוסף בביצוע לופז – "Never You" – וכן השיר "She's a Woman" בביצוע טונאטיו, יצאו אף הם כסינגלים הפרדים עבור קידום הסרט לפני צאת האלבום המלא.

## שינויים מהבמה למסך
בעת עיבוד המחזמר למסך הקולנועי, ציין הבמאי ביל קונדון את הסרט "קברט" (1972) בבימויו של בוב פוסי, המבוסס גם הוא על מחזמר מאת קנדר ואב, כמקור השראה מרכזי. בהתאם לכך, הוחלט להשמיט כמעט את כל השירים שמתרחשים במציאות שבין כותלי הכלא בו כלואים מולינה וארגי – ובהם "Dressing Them Up", "Over the Wall" ו-"The Day After That" – ולהותיר רק את אלו המתרחשים בעולמות הפנטזיה שמולינה ממציא לעצמו (למעט "And the Moon Grows Dimmer", "Come" ו-"Anything for Him"). צעד זה נועד ליצור ניגוד חד בין מציאות החיים האפורה והקשה של תקופת המלחמה המלוכלכת לבין ההדר, הצבעוניות וההוד של סרטי המיוזיקל הקלאסיים מבית מטרו גולדווין מאייר.

כתוצאה מכך, יחס התצוגה משתנה בין פורמט 1.85:1 בסצנות הכלא לבין פורמט 1.33:1 בסצנות הפנטזיה. בנוסף, נכתבו שלושה שירים חדשים עבור הסרט על ידי קנדר, תוך שימוש בחומרים מילוליים קיימים מאת אב: "I Will Dance Alone", "Never You" ו-"An Everyday Man" – שלמעשה הופיעו בגרסה מוקדמת ושונה לחלוטין של המחזמר שהועלתה בשנת 1990 בניו יורק.

## הפצה
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-10 באוקטובר 2025. הוא הוקרן לראשונה בפסטיבל סאנדנס ב-26 בינואר 2025 – הפרימיירה הראשונה של קונדון בפסטיבל מאז סרטו "אלים ומפלצות" (1998) – וזכה לעמידה ממושכת של הקהל, שגרמה ללופז לדמוע. כל ההקרנות בפסטיבל נמכרו מראש.

בפברואר 2025, חברת "AGC Studios" הצטרפה להפקה לצורך מכירת הזכויות הבינלאומיות במסגרת שוק הסרטים האירופי של 2025, בעוד "WME" ו-"CAA Media Finance" ניהלו את המכירות בצפון אמריקה. במרץ 2025 נמסר כי "סרטי ליונסגייט", "Roadside Attractions" ו־"LD Entertainment" מנהלות משא ומתן מתקדם לרכישת זכויות ההפצה בצפון אמריקה; העסקה נסגרה זמן קצר לאחר מכן, ולמפיקים הצטרף גם מיקי לידל, כחלק מהיערכות לפריסה רחבה של הסרט במהלך עונת הפרסים. עוד דווח כי "Searchlight Pictures" ו־"MUBI" הביעו אף הן עניין ברכישה, אך נסוגו בשלב מוקדם יותר.

הקרנת הבכורה הבינלאומית נערכה ב-16 באוגוסט 2025 במסגרת פסטיבל לוקרנו – כסרט הנעילה של הפסטיבל. הקרנת הבכורה הקנדית התקיימה ב-17 בספטמבר 2025, כסרט הנעילה של פסטיבל הסרטים הבינלאומי של אטלנטיק. בישראל, עתיד הסרט לעלות לראשונה לאקרנים ב-23 באוקטובר 2025 במסגרת , במהלכו ישמש כסרט הפתיחה של הפסטיבל.
### שיווק
מסע הקידום של הסרט החל ב-5 ביוני 2025 עם פרסום הקדימון הראשון. למחרת, הופיעה לופז באירוע "WorldPride 2025" שנערך בוושינגטון די. סי., שם הציגה קטע בלעדי מהסרט וביצעה לראשונה את שיר הנושא על הבמה. הקדימון הרשמי פורסם ב-20 באוגוסט 2025, בצמוד לפרסום כרזת הסרט.

## ביקורות
### בקופות
הסרט עלה לאקרנים ב-10 באוקטובר 2025 ב-1,331 אולמות קולנוע, והכניס 351,496 דולר ביום הראשון להקרנתו. בסוף השבוע הראשון גרף הסרט הכנסות של 891,046 דולר, ודורג במקום השנים-עשר בטבלת שוברי הקופות בארצות הברית, ובמקום הרביעי מבין הסרטים החדשים, אחרי "טרון: ארס", "גנב על הגג" ו-"Soul on Fire".
### תגובת הקהל
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", קיבל הסרט את הציון ציון של 77% על סמך 112 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6.7 מתוך 10. על פי סיכום הביקורות באתר נכתב כי . באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic", קיבל הסרט ציון של 66/100 בהתבסס על 30 ביקורות – ציון המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".

פיונולה האליגן מ-Screendaily כתבה כי "על אף שהשחקנים מחויבים וכנים, מאכזב לגלות שהחומר שהם מגישים השתבש כל כך". פיט האמונד מ-"Deadline Hollywood" כינה את הסרט "עיבוד קולנועי מהמם", וציין כי קונדון מוכיח שהז'אנר המוזיקלי עדיין רלוונטי ורענן גם במסגרת של הפקה עצמאית. דייוויד רוני מ"הוליווד ריפורטר" תיאר את הסרט כ"מהנה, גם אם רק לעיתים נדירות הוא ממריא באמת". ראיין לטנזיו מ-"IndieWire" העניק לסרט ציון "C+", והוסיף: "מה שווה תפקיד כוכב כאשר כל המסגרת שמסביב כה שגרתית ולא מעוררת השראה?" פיטר דה-ברוז מ"וראייטי" שיבח את קונדון על כך שיצר עבור טונאטיו את "רגע הג'ניפר הדסון שלו" בסצנת הנאמבר "She's a Woman".

בניגוד אליהם, בנג'מין לי מ"הגארדיאן" כתב כי "אנחנו בידיים הבטוחות ביותר עם לופז ועם קונדון כשהוא משחק בארגז החול הזה, משום שסצנות הכלא לעיתים נראות בימתיות ומזורזות לעומת שאר הסצנות". ביל בוניים מ-"Collider" הוסיף כי לופז "היא תענוג אמיתי במחזמר שמתקשה לעמוד בסטנדרט בלעדיה". מאי עבדולבאקי מ-"Screen Rant" שיבחה הן את הסרט והן את לופז, וכתבה כי 

נכון לאמצע ספטמבר (שלושה שבועות לפני עליית הסרט לאקרנים), נחלשו ההימורים על מועמדותו של טונאטיו, בעוד שסיכוייה של לופז למועמדות התחזקו בהדרגה. סקוט פיינברג מ"הוליווד ריפורטר" ציין את לופז כפייבוריטית מובילה למועמדות בקטגוריית השחקנית המשנה הטובה ביותר בטקס פרסי האוסקר ה-98, בעוד שמרקוס ג'ונס מ-"IndieWire" וקלייטון דייוויס מ"וראייטי" דירגו אותה גם כן כמתמודדת חזקה במירוץ.
### פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2025
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מוזיקליים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות זמר מבוססי סרטים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי להט"ב אמריקאיים
קטגוריה:סרטי בית סוהר אמריקאים
קטגוריה:סרטים שצולמו בניו ג'רזי