open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
1280°c

**1280°c** (אלף מאתים ושמונים מעלות צלזיוס) הוא כתב עת ישראלי לאמנות ואומנות היוצא לאור פעמיים בשנה בהוצאת אגודת אמני קרמיקה ישראלית. שם כתב העת מתייחס לאחת הטמפרטורות הגבוהות ביותר של שריפת כלים בתנור קרמי. כתב העת מתרכז בקדרות, עיצוב קרמי ובתרבות חומרית ומכיל תיעוד של הנעשה בתחום הקרמיקה בישראל ומחוץ לה. כתב העת נוסד בשנת 2001. העורכת הראשונה של כתב העת **1280°c** הייתה שרה הקרט אשר ערכה אותו ברציפות עד גיליון מספר 9 (אביב 2004). המערכת אשר ייסדה את כתב העת ולוותה אותו עד 2005 כללה את אמנית הקרמיקה רוית לצר, האוצרת תרצה ילון קולטון, האמנית טליה טוקטלי ושלומית באומן אשר כיהנה כמנהלת אגודת אמני הקרמיקה באותה תקופה. בין 2007-2005 ערכו את כתב העת עורכים אורחים ביניהם: הצורפת עינת לידר (גיליו 10 בנושא עיצוב עכשווי), אמנית הקרמיקה אסתר בק (גיליון 14 בנושא אוספי קרמיקה) והקדרית אתי גורן (גיליון 12 בנושא טכנולוגיה של הקרמיקה). בין השנים 2008-2007 ערכה את כתב העת האוצרת מוניקה לביא (גיליונות 18-15).  החל משנת 2009 עורכת את העיתון האמנית טליה טוקטלי. 

## קישורים חיצוניים
* 1280°c באתר עמותת אמנים יוצרים בישראל

קטגוריה:ישראל: כתבי עת לאמנות
קטגוריה:קרמיקה ישראלית
STS-86

**STS-86** הייתה משימתה ה-20 של מעבורת החלל אטלנטיס, משימת המעבורות התשיעית במסגרת תוכנית מיר ומעבורות החלל ומשימת העגינה השביעית במיר. 

## צוות
* **מפקד המשימה** -  ג'ים ות'רבי
* **טייס** -  מייקל בלומפילד
* **מומחה משימה 1** -  ולדימיר טיטוב (סוכנות החלל הרוסית)
* **מומחה משימה 2** -  סקוט פרזינסקי
* **מומחה משימה 3** -  ז'ן-לו קרטיין (סוכנות החלל הצרפתית)
* **מומחה משימה 4** -  וונדי לורנס (סוכנות החלל הצרפתית)
* **מומחה משימה 5** -  דייוויד וולף (בהמראה - נשאר במיר) /  מייקל פול (בנחיתה - חזר ממיר)

בתכנון המשימה המקורי יועדה וונדי לורנס להחליף את מייקל פואייל ולהישאר בתחנה, אך מפני חששות שנגעו לגודל חליפת החלל הרוסית מסוג אורלן שתוכננה לה, היא הוחלפה על ידי הגיבוי שלה - דייוויד וולף.

## נתוני משימה
המשימה שוגרה ב-26 בספטמבר 1997 מ-LC-39A ממרכז החלל קנדי ונחתה ב-6 באוקטובר 1997 גם כן במרכז קנדי. המעבורת נשאה עימה אל התחנה אספקה ואת האסטרונאוט דייוויד וולף, שהחליף את האסטרונאוט מייקל פול, שחזר לכדור הארץ על גבי המעבורת לאחר שהייה בת 5 חודשים במיר. במהלך המשימה בוצעה הליכת חלל אחת, שהייתה הליכת החלל המשותפת הראשונה לאסטרונאוט וקוסמונאוט מחוץ למעבורת חלל, במהלכה הורכב כיסוי ללוח הסולארי של יחידת העגינה של התחנה.

ב-27 בספטמבר המעבורת התחברה לתחנת החלל מיר. החל תהליך בהעברת אספקה וביצוע ניסויים. ב-1 באוקטובר בוצע פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-5 שעות. 

בוצעו פעילויות לגילוי מקום דליפת אוויר במודול "ספקטר" הפגוע. ניסיונות אלו לא הביאו תוצאות.

נחיתה המעברות בוצע ב-6 באוקטובר במסלול נחיתה מס' 15 במרכז החלל קנדי. עם נחיתתה מהמשימה הועברה המעבורת אטלנטיס לשיפוץ ושדרוג, במהלכם שודרג בין היתר תא הטייס של המעבורת והוסב ל"קוקפיט זכוכית".

## ראו גם
* תוכנית מיר ומעבורות החלל
* משימות מעבורות החלל

## קישורים חיצוניים

* סיכום המשימה באתר נאס"א
* תיאור המשימה
* דיווח לעיתונות
* סרטון על המשימה

STS-087
קטגוריה:1997 בארצות הברית
STS-89

**STS-89** הייתה משימתה ה-12 של מעבורת החלל אנדוור, משימת המעבורות העשירית במסגרת תוכנית מיר ומעבורות החלל ומשימת העגינה השמינית במיר. המשימה שוגרה ב-23 בינואר 1998 מ-LC-39A ממרכז החלל קנדי ונחתה ב-31 בינואר 1998 גם כן במרכז קנדי. המעבורת נשאה עימה אל התחנה אספקה ואת האסטרונאוט אנדרו תומאס, שהחליף את האסטרונאוט דייוויד וולף, שחזר לכדור הארץ על גבי המעבורת לאחר שהייה בת 4 חודשים במיר. 

## צוות
* **מפקד המשימה** -  טרנס וילקאט
* **טייס** -  ג'ו אדוארדס
* **מומחה משימה 1** -  ג'יימס ריילי
* **מומחה משימה 2** -  מייקל אנדרסון
* **מומחה משימה 3** -  בוני דנבאר
* **מומחה משימה 4** -  סליז'אן שריפוב (סוכנות החלל הרוסית)
* **מומחה משימה 5** -  אנדרו תומאס (בהמראה - נשאר במיר) /  דייוויד וולף (בנחיתה - חזר ממיר)

## תיאור המשימה
המשימה שוגרה ב-23 בינואר 1998 מ-LC-39A ממרכז החלל קנדי. ב-24 בינואר המעבורת עגנה בתחנת החלל מיר בה שהה צוות של מספר אנשים. המעבורת הביאה איתה אספקה חדשה ואנדרו תומאס, שהחליף את האסטרונאוט דייוויד וולף ששהה בתחנת החלל כבר כ-4 חודשים. בנוסף לכך היו מתוכננים מספר ניסויים בתחום חקר חוסר כבידה, ניווט לוויינית, ביולוגיה ותחומים נוספים.

לאחר סיום תוכנית ניסויים והעברת הציוד מעבורת התנתקה מתחנת החלל ונחתה במסלול נחיתה מס' 15 במרכז החלל קנדי.

## ראו גם
* תוכנית מיר ומעבורות החלל
* משימות מעבורות החלל

## קישורים חיצוניים

* סיכום המשימה באתר נאס"א
* תיאור המשימה
* דיווח לעיתונות
* סרטון על המשימה

STS-089
קטגוריה:1998 בארצות הברית
המנון הפועל

ממוזער|100px|סמל "הפועל" 
שמאל|ממוזער|100 פיקסלים|דגל אדום
**המנון הפועל** הוא המנון אשר חובר על ידי המשורר עמנואל הרוסי לאיגוד הספורט "הפועל" אשר הוקם במסגרת ההסתדרות הכללית. הולחן על ידי מרדכי זעירא.

"המנון הפועל" הוא שיר מחורז הכולל כשלושה בתים. נושאי השיר הם מחאת העובדים ומִרדם ברוח משנות ההוגים הסוציאליסטים והקומוניסטים, ממחצית המאה ה-19 ובמאה ה-20. השיר מצטט ססמאות ארגונים שהוקמו ברוח המניפסט הקומוניסטי: „לָנוּ עוֹד טֶרֶם בַּיִת וָכֶרֶם /  הַסּוֹצְיוֹטֶרְן זֶה כָּל הָרְכוּשׁ". ובהקשרו של מאבק מעמד הפועלים ומלחמת המעמדות, מאזכר המשורר שלוש פעמים את ה„מַּקֶּבֶת” - כלי עבודה כבד ששימש גם בקרבות ומערכות צבאיות, וארבע פעמים את אש ה„לֶהָבָה”, המרמזת הן לעוצמת כוחות הנפש והן לאפשרויות ההרס הטמונה במאבק מעמד הפועלים, ואת הדגל האדום, דגלם של תנועות וארגוני הפועלים ברחבי העולם.

על פי עדותה המוזיקולוגית רותי פריד, לשעבר מנהלת ארכיון הצליל (הפונותיקה) בספריה הלאומית: "את הפזמון בלבד (להבה עלי להבה) נהגנו לשיר, בתנועת "השומר הצעיר" של שנות ה-50, כהמשך רצוף לשיר "על בריקדות"." שורתו הראשונה של הפזמון היא „לֶהָבָה – עֲלִי לֶהָבָה, עֲלִי לֶהָבָה!”, והשורה האחרונה מכריזה: „כָּמוֹךְ, כָּמוֹנוּ – דִּגְלֵנוּ אָדֹם אָדֹם.”

## הערות שוליים

קטגוריה:המנונים עבריים
קטגוריה:תנועת העבודה
*1
STS-91

**STS-91** הייתה משימתה ה-24 של מעבורת החלל דיסקברי, משימת המעבורות העשירית והאחרונה במסגרת תוכנית מיר ומעבורות החלל ומשימת העגינה השמינית והאחרונה במיר. המשימה שוגרה ב-2 ביוני 1998 מ-LC-39A ממרכז החלל קנדי ונחתה ב-12 ביוני 1998 גם כן במרכז קנדי. המעבורת נשאה עימה אל התחנה אספקה, והחזירה לכדור הארץ את האסטרונאוט אנדרו תומאס, שסיים שהייה בת כ-5 חודשים בתחנה. כמו כן הוחזרו לכדור הארץ כל הניסויים שבוצעו במיר על ידי האסטרונאוטים הקודמים ששהו בה.

## צוות
* **מפקד המשימה** -  צ'ארלס פרקורט
* **טייס** -  דומיניק גורי
* **מומחה משימה 1** -  וונדי לורנס
* **מומחה משימה 2** -  פרנקלין צ'אנג-דיאז
* **מומחה משימה 3** -  ג'נט לין קבנדי
* **מומחה משימה 4** -  ואלרי ריומין (סוכנות החלל הרוסית)
* **מומחה משימה 5** -  אנדרו תומאס (בנחיתה - חזר ממיר)

## תיאור המשימה
המעבורת שוגרה ב-2 ביוני וב-4 ביוני היא התחברה לתחנת החלל מיר. בהמשך הועבר לתחנת החלל אספקה וציוד להמשך ניסויים. ב-8 ביוני מעברות התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה אנדרו תומאס לאחר כ-130 ימים בחלל.

במהלך המשימה בוצעו מספר ניסויים לרבות בדיקה אמצעי קצה רובוטי חדש, מרכיבים אלקטרוניים ותוכנה חדשה וניסויים בתחום גידול גבישים. בין היתר בוצע ניסוי בתחום חקר חלקיקים שהוצע על ידי סמואל טינג.

בזמן שמעבורת החלל הייתה בקרבת תחנת החלל ממודול פגום שלה "ספקטרום" בוצע שחרור גז בתקווה שצוות המעבורת יצליח לזהות מקום הדליפה. ניסיון זה נכשל. 

מעבורת נחתה ב-12 ביוני במסלול נחיתה מס' 15 במרכז החלל קנדי.

## ראו גם
* תוכנית מיר ומעבורות החלל
* משימות מעבורות החלל

## קישורים חיצוניים

* סיכום המשימה באתר נאס"א
* תיאור המשימה
* דיווח לעיתונות
* סרטון על המשימה

STS-091
קטגוריה:1998 בארצות הברית
STS-74

**STS-74** הייתה משימה של מעבורת החלל אטלנטיס אל תחנת החלל מיר. הייתה זו המשימה הרביעית במסגרת תוכנית מיר ומעבורות החלל המשותפת לארצות הברית ורוסיה, ובוצעה בה העגינה השנייה של מעבורת חלל במיר. המשימה שוגרה ב-12 בנובמבר 1995 מ-LC-39A ממרכז החלל קנדי ונחתה חזרה במרכז קנדי ב-20 בנובמבר. המשימה נשאה את יחידת העגינה של תחנת החלל מיר, שנבנתה על ידי רוסיה, לתחנה, יחד עם זוג לוחות סולאריים, והייתה השנייה מבין סדרה של 7 משימות רצופות של האטלנטיס אל מיר.

במהלך 3 ימי העגינה העבירו צוותי התחנה והמעבורת אספקה מן המעבורת אל התחנה, והעבירו ציוד לא דרוש וניסויים מן התחנה אל המעבורת, לחזרה לכדור הארץ. כמו כן חוברה יחידת העגינה אל היחידה "קריסטל" לשימוש במשימות העגינה הבאות.

## צוות
* **מפקד:** קנת קמרון
* **טייס:** ג'יימס הולסל
* **מומחה משימה 1:** כריס הדפילד (סוכנות החלל הקנדית)
* **מומחה משימה 2:** ג'רי רוס
* **מומחה משימה 3:** ויליאם מקארתור

כריס הדפילד הוא האסטרונאוט הקנדי היחיד שביקר בתחנת החלל מיר.

## נתוני משימה
* **[[מסה]]:**
** בשיגור: 112,358 ק"ג
** בנחיתה: 92,701 ק"ג
** מטען: 6,134 ק"ג
* **[[פריגיאה]]:** 391 ק"מ
* **[[אפוגיאה]]:** 396 ק"מ
* **[[נטיית מסלול]]:** 51.6°
* **[[זמן הקפה]]:** 92.4 דקות

### משימת עגינה שנייה למיר
* **עגינה:** 15 בנובמבר 1995, 06:27:38 UTC
* **עזיבה:** 18 בנובמבר 1995, 08:15:44 UTC
* **משך:** 3 ימים, שעה, 48 דקות ו-6 שניות

## ראו גם
* תוכנית מיר ומעבורות החלל
* משימות מעבורות החלל

## קישורים חיצוניים

* המשימה באתר נאס"א
* תיאור המשימה
* דיווח לעיתונות
* סרטון על המשימה

STS-074
קטגוריה:1995 בארצות הברית
פסטיבל האור בירושלים

**פסטיבל האור בירושלים** הוא אירוע שנתי הנערך בעיר העתיקה בירושלים במשך שבוע אחד בחודש יוני, החל משמונה בערב ועד חצות. הפסטיבל נערך מדי שנה מאז שנת 2009. הפסטיבל הוא יוזמה של הרשות לפיתוח ירושלים בשיתוף המשרד לירושלים והתפוצות, משרד התיירות, עיריית ירושלים, והוא מנוהל ומופק על ידי החברה העירונית אריאל. את הפסטיבל הגה אדוארדו הובשר אשר גם ניהל אמנותית את הפסטיבל בין השנים 2009 ו-2016. הכניסה לפסטיבל היא חופשית, אך במהלכו מתקיימים גם סיורים בתשלום. 

בפסטיבל מוצגים מיצגי אור של אמנים שונים מישראל ומן העולם המשתמשים באור על מנת ליצור פסלים, מיצבים ועבודות אמנות. המיצגים השונים ממוקמים לאורך מסלולים השוכנים בעיר העתיקה ובסביבותיה, המסומנים בחבלי אור בצבעים שונים. הפסטיבל כולל גם אירועים פתוחים לקהל ואירועים בתשלום, והוא מושך למעלה מ-300,000 מבקרים מדי שנה.
בין האתרים הנכללים בפסטיבל הם שער יפו, שער שכם, בית כנסת החורבה, שער ציון והרובע היהודי.

בשער יפו ממקמים בכל שנה יצירות ענק ובהן כיפה ענקית (ב-2012) וארמון (ב-2014).
[שמאל|ממוזער|250px|הכיפה ליד [שער יפו בפסטיבל האור בשנת 2012]]

## גלריה
 
Fastivalhaorface.JPG|מיצג פני ירושלים 
Hahurbafastival.JPG|מיצג ליד החורבה 
Fastivalhaor.JPG|
המזרקה במוריסטן.JPG|מזרקת המוריסטן
Fastivalhaor2014.JPG|שער שכם בפסטיבל ב-2014


## ראו גם
* פסטיבל האורות (ברלין)
* פסטיבל האורות (ליון) (אנ')

## קישורים חיצוניים

* 
* פסטיבל האור בירושלים 2015, תמונות בפליקר

אור, פסטיבל ירושלים
קטגוריה:העיר העתיקה
קטגוריה:אירועים בחודש יוני
טגרה

250px|ממוזער|NVIDIA Tegra T20 (טגרה 2) משמאל ו־NVIDIA Tegra T30 (טגרה 3) מימין
**טגרה** (**Tegra**) הוא שמה של סדרת רכיבי מערכת על שבב של חברת NVIDIA. השבבים מבוססים על ליבות ARM ועל המעבד הגרפי GeForce של החברה. הם מיועדים לשימוש במערכות כגון טלפונים חכמים וטאבלטים.

## סדרות
### Tegra 2
ממוזער|Nvidia Tegra 2 T20
**Tegra 2** היא סדרת שבבים הכוללים שתי ליבות ARM A9 ועובדות בקצב שעון של 1-1.2GHz.

### Tegra 3
**Tegra 3** (Kal-El) היא סדרה של שבבים הכוללים ארבע ליבות ARM A9 רגילות וליבה חמישית אטית יותר. הליבה האיטית אמורה לאפשר עבודה חסכנית כאשר אין צורך בכל ארבע הליבות.

## קישורים חיצוניים

* מעבדי Tegra 2 ו־Tegra 3 - באתר חברת NVIDIA

קטגוריה:מערכת על שבב
קטגוריה:מוצרי Nvidia
צלופן

250px|ממוזער|אריזות נייר עטיפה מצלופן
נייר **צלופן** הוא משטח דק ושקוף של חומר העשוי מתאית מחודשת של נסורת עצים, כותנה, קנאביס או צמחים אחרים. הצלופן שימש לעטיפת מזון עקב אטימותו כך שמנע מעבר לחות, חיידקים, שמן ואוויר. וכך המוצר שעטוף בתוכו שומר על טריותו. בנוסף בעת גילויו זה היה המוצר השקוף היחידי (עד להמצאת הפלסטיק) כך שאפשר לראות את המוצר מבעד לעטיפתו ללא הצורך בפתיחת האריזה.

צלופן מיוצר מזהורית, שממנה מייצרים אריגים.

## גילוי וייצור
צלופן יוצר לראשונה ב-1908, במקביל להמצאת התהליך הכימי לייצור אריגי זהורית (ויסקוזה)  באותה תקופה. הממציא היה כימאי שווייצרי בשם ז'אק בראנדנברגר בזמן שעבד בחברת Blanchisserie et Teinturerie de Thaon. את הרעיון הוא פיתח בשנת 1900, אולם רק בשנת 1908 הוא הצליח לייצר את הצלופן הראשון על ידי מכשיר שאפשר לייצור משטח שקוף של תאית. הוא פרסם את תגליתו ורשם עליו פטנט בשם הצלופן בשנת 1917. זה היה גם שם החברה שהוא הקים על מנת לייצר את הצלופן בשני מפעלים שונים באזור פריז. מקור השם של הפטנט שהפך לשמו של המוצר נוצר מהלחם של שתי מילים cellulose (תאית) ו-diaphane (שקוף-למחצה).

תהליך הייצור בנוי משבלונה שבו פתח צר שדרכו מעבירים זהורית בתוך אמבטיית חומצה אשר הופך זהורית לתאית בצורה של הסרט בעובי של הפתח שבשבלונה. בתהליך דומה עם שבלונה בה יש חורים, ניתן לייצר סיבים סינתטיים של זהורית.

ייצור הצלופן שהחל בשנות ה-20 נמשך עד היום.

## שימושים
הצלופן שימש במקור כדי לאטום צנצנות של ריבה. בשימוש לאטימה היו מרטיבים את הצלופן כך שהוא היה מתייבש ומתהדק על פתח הצנצנת.
החל משנות ה-80 החליף את הצלופן הפוליפרופילן בשימושים רבים מפני שייצורו זול יותר. הצלופן עדיין משמש עבור עטיפת סלסלות שי ומארזי מתנות, ונמכר ביריעות מגולגלות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פולימרים
קטגוריה:שווייץ: המצאות
קטגוריה:חומרי אריזה
אורלן (חליפת חלל)

[250px|ממוזער|שמאל|הקוסמונאוט [מקסים סורייב יחד עם שתי חליפות חלל מסוג אורלן-MK.]]
**אורלן** (ברוסית: **Орлан** - עיטם) היא סדרת חליפות חלל שתוכננה ונבנתה על ידי NPP זבזדה. החליפות שימשו ומשמשות לביצוע הליכות חלל במסגרת תוכנית החלל הרוסית, ממשיכתה של תוכנית החלל הסובייטית, ושימשו גם סוכנויות חלל נוספות, כולל נאס"א. אחת הגרסאות של חליפת החלל אורלן משמשת את תוכנית החלל הסינית.

## היסטוריה
חליפת החלל הראשונה בסדרה הייתה ה-LOS (Lunar orbit suit - חליפה למסלול סביב הירח), שפותחה עבור משימות סובייטיות אל הירח. פיתוח החליפה בחל ב-1967 והסתיים ב-1971 עם ביטול התוכנית הסובייטית להנחתת אדם על הירח.

הדגם השני בסדרה היה האורלן-D, שפיתוחו החל ב-1969 ונמשך עד ל-1977. ב-20 בדצמבר 1977 בוצעה הליכת החלל הראשונה באמצעות האורלן-D בתחנת החלל סאליוט 6, במהלך משימת סויוז 26. דגם D יצא משימוש ב-1984 לאחר ששימש גם בסאליוט 7.

האורלן-DM נכנס לשימוש לראשונה ב-2 באוגוסט 1985 בתחנת החלל סאליוט 7. בהמשך שימש הדגם גם בתחנת החלל מיר עד ליציאתו משימוש ב-1988.

האורלן-DMA נכנס לשימוש בנובמבר 1988 בתחנת החלל מיר, והמשיך לשמש בתחנה עד ל-1997.

האורלן-M נכנס לשימוש בתחנת החלל מיר ב-1997 והמשיך ושימש גם בתחנת החלל הבינלאומית עד ל-2009.

האורלן-MK נכנס לשימוש ב-2009 בתחנת החלל הבינלאומית, והוא צפוי לשמש בה עד לכניסת הדגם הבא, ה-MKS, לשימוש בסביבות 2015.

חליפות החלל מסוג אורלן שימשו טייסי חלל סובייטים, רוסיים, אמריקאיים, אירופאים וסיניים. בסין נקראת חליפת החלל (גרסה של האורלן-M) בשם "האיינג" (海鹰) - התרגום המילולי הסיני לעיטם.

## מבנה
250px|ממוזער|שמאל|צורת הכניסה לחליפת החלל אורלן.
חלפות החלל אורלן הם חצי קשיחות - פלג הגוף העליון והקסדה לא ניתנים להזזה או לסיבוב, אך הזרועות ניתנות להזזה. בשונה מחליפות החלל האמריקאיות, את חליפות החלל מסוג אורלן לא לובשים, אלא ניכנסים לתוכם דרך פתח בגב, שלאחר סגירתו מורכב עליו מכל החמצן. צורת "לבישה" זו הופכת את תהליך ההכנה להליכת החלל לקצרה (כ-5 דקות בלבד) ופשוטה.

אספקת החמצן לחליפת החלל אורלן-D, וכן התקשורת עם הקוסמונאוט שבחליפה, נעשתה דרך צינור שחיבר את החליפה אל החללית ממנה יצאו להליכת החלל. החל מהאורלן-DM תוכננו החליפות כך שהן יכולות לפעול עצמאית.

## דגמים

### דגמי אימונים
בנוסף לדגמים שצוינו לעיל, ישנם עוד שלושה דגמים המשמשים לאימון טייסי החלל:
* **GN** - משמש לאימונים בבריכות מים (בהן אפשר לדמות מצבי חוסר כבידה)
* **T** - משמש לתרגול הפרוצדורות במנעל אוויר
* **V** - משמש לאימוני טיסה במיקרו-גרביטציה

## גלריה

קובץ:Russian space suit 3.jpg|אורלן D
קובץ:Onufriyenko-Sofora-EVA.jpg|אורלן DMA
קובץ:Orlan Spacesuit Iss014e14502.jpg|אורלן M
קובץ:Orlan-MK-MAKS2009.jpg|אורלן MK
 

## ראו גם
* חליפת חלל
* הליכת חלל

## קישורים חיצוניים

* גלריית תמונות של חליפות החלל מסדרת אורלן

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנית החלל הסובייטית
קטגוריה:תוכנית החלל הרוסית
קטגוריה:הליכת חלל
וייטסטיל שארפ

**וייטסטיל הייסטינגס שארפ** (באנגלית: **Waitstill Hastings Sharp**; ) היה חסיד אומות העולם, אזרח ארצות הברית.

## בתקופת מלחמת העולם השנייה
בשנת 1939, ערב פלישת גרמניה הנאצית לצ'כוסלובקיה, הגיע שארפ לצ'כוסלובקיה עם אשתו, מרתה, ועד אוגוסט 1939 סייע עמה למספר יהודים לצאת מצ'כוסלובקיה. ב-1940 הגיע וייטסטיל עם אשתו לאזור וישי בצרפת, והשניים סייעו ליהודים רבים, בהם אינטלקטואלים, סופרים ואנשי רוח, לברוח לספרד. בין היהודים שהצילו היו הסופר ליון פויכטוונגר שהוברח למרסיי ומשם, בזהות בדויה, לספרד. בני הזוג שארפ הצליחו להעביר את פויכטוונגר אל מעבר לגבול על ידי שיחוד שומרי הגבול הספרדים בסיגריות. מספרד הגיע פויכטוונגר לארצות הברית באוניה.

לאחר הצלתו של פויכטוונגר שב וייטסטיל שארפ לצרפת וסייע עם אשתו לתשעה ילדים יהודים מווישי – ביניהן אמלי, אוולין ומריאן דיאמנט וכן אווה-אסתר פייגל – לקבל ויזות לארצות הברית.

ב-2005 החליט יד ושם להעניק את אות חסידי אומות העולם לבני הזוג שארפ המנוחים.

## קישורים חיצוניים
* מידע על וייטסטיל שארפ ואשתו, מרתה שארפ, באתר יד ושם
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:אמריקאים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:מצילים בשואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1984
ז'וזף אנדרה

**ז'וזף אנדרה** (בצרפתית: **Joseph André**; 1908 – 1973), היה כומר קתולי מנאמור שבבלגיה שהציל מאות יהודים, רובם ילדים, בתקופת השואה, וזכה עקב כך בתואר חסיד אומות העולם.

הוסמך לכומר בשנת 1936 והיה מורה בתיכון בשנים שלפני המלחמה.

## פעילותו בתקופת השואה
אנדרה החל בהצלת יהודים בשנת 1942, לאחר שנודע לו שמכר יהודי שלו, ד"ר ארתור בורק, נמצא בסכנת גירוש. אנדרה מצא מסתור עבור משפחת בורק שם שהו שנתיים, עד שחרור בלגיה. שבוע לאחר מכן הסתיר אנדרה את בני דודיו של ד"ר בורק. הוא יצר קשר עם "ועד ההגנה היהודי" (CDJ), ארגון יהודי מחתרתי שארגן מקומות מסתור עבור יהודים, והביע את נכונותו לעשות ככל יכולתו להציל כל יהודי שיופנה אליו, אצל מסתירים אחרים או בביתו-שלו.

אנדרה השפיע על רבים מתושבי אזור מגוריו ללכת בעקבותיו ולסייע בהצלת יהודים. כך למשל, החביא ד"ר פרננד ארנולד יהודים במחלקה למחלות מידבקות מבית החולים סנט קמיל בנאמור. 

אנדרה נסע ברחבי בלגיה ושכנע אבות מנזרים, ראשי מוסדות ובעלי בתים פרטיים להחביא ילדים יהודים. לגסטפו נודע על פעילותו. אנדרה הפך למבוקש ונאלץ להסתתר עד לשחרור נאמור על ידי האמריקאים בספטמבר 1944.

הוא מעולם לא ניסה להפוך את הילדים שהציל לנוצרים, מתוך תמיכה בחופש הדת.

## לאחר השואה
עם השחרור לקח על עצמו אנדרה לאסוף את הילדים שהחביא במקומות ולהשיב אותם אל הוריהם, אם שרדו את השואה, או לארגונים יהודיים שהסכימו לקבלם.

באוקטובר 1945 עזבו אחרוני הילדים את ביתו של האב אנדרה. במסיבת הפרידה ענד אנדרה על צווארו מגן דוד ולא צלב. 

מ- 1957 ועד מותו ניהל מרכז לשיקום פליטים ואסירים משוחררים. 

ב-1967 ביקר האב אנדרה בישראל והתקבל על ידי עשרות מהילדים שהציל. 

נפטר במשרדו ב- 1 ביוני 1973. בהלווייתו היו ניצוליו בין נושאי ארונו.

## קישורים חיצוניים
* מידע על האב ז'וזף אנדרה באתר יד ושם

קטגוריה:בלגים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: בלגיה
קטגוריה:אנשי דת בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1908
קטגוריה:נפטרים ב-1973
תחנת הרכבת אחיהוד

**תחנת הרכבת אֲחִיהוּד** היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל הממוקמת בסמוך למושב אחיהוד ולפארק תעשיות בר-לב על מסילת עכו–כרמיאל ונפתחה ב-20 בספטמבר 2017. התחנה מהווה כתחנת ביניים בקו כרמיאל - באר שבע מרכז ובקו כרמיאל - חיפה חוף הכרמל.

## היסטוריה
במסגרת עבודות ההכנה על התוואי בוצעו על ידי רשות העתיקות חפירות בדיקה יזומות. במסגרת עבודות אלו התגלו קברים; מכיוון שהמסילה הייתה אמורה לעבור באזור זה בחפיר, הקברים היו אמורים להיפגע. בשנת 2010 החל הליך תכנוני לפתרון הבעיה. החלופה שנבחרה הייתה הגבהת התוואי. כתוצאה מהשינוי הזה נדרש שינוי של תוכניות הביצוע לאורך של 5 ק"מ מסילה בדגש על תחנת אחיהוד שהוקמה במפלס גבוה יותר. השינויים במפלס המסילה לא פגעו במהירות התכן של המסילה, 160 קמ"ש, ואושרו על ידי אתרא קדישא, אך גרמו לעיכוב בפרויקט, ולעלויות גבוהות מהמתוכנן.

אף שעיקר תכליתה של התחנה הוא לשרת את אזור התעשייה בר-לב, התחנה נבנתה מעט במרחק ובסמוך לצומת אחיהוד, משיקולים הנדסיים של שיפוע המסילה.

בדצמבר 2022, נסגרה התחנה לפעילות בימי שישי ובמוצאי שבת בשל מחסור במאבטחים.

ב-2 באוקטובר 2024, בעקבות גיוס מאבטחים למילואים נסגרה התחנה לשירות. ב-8 בדצמבר 2024, נפתחה התחנה מחדש.

## מבנה התחנה
בתחנת הרכבת יש שני רציפים: רציף 1 הצפוני שמאפשר לרכבות מכיוון דרום להמשיך לכרמיאל הנמצאת מזרחה ורציף 2 הדרומי שמאפשר לרכבות מתחנת כרמיאל להמשיך דרומה לתחנות חיפה, תל אביב ובאר שבע. כמו כן קיים מעבר תת-קרקעי בין שני הרציפים ואולם הכניסה הנמצא מדרום.
התחנה ממוקמת בצמוד לכביש 85 וקיים חניון רכבים גדול בסמוך לאולם הכניסה.

מרכז|450px|תרשים התחנה

## שירות רכבות בתחנה

*בתחנה עוצרות רכבות בשעות השיא פעם בשעה לכל כיוון בקו כרמיאל – באר שבע מרכז. 
*בתחנה עוצרות רכבות פעם בשעה לכל כיוון בקו כרמיאל – חיפה חוף הכרמל.

## קווי אוטובוס לתחנה
בכניסה לתחנה ישנו מסוף אוטובוסים ובו עוברים מספר קווי אוטובוס ליישובים באזור וכולם אינם נגישים לנכים. כל הקווים העוברים במסוף מופעלים על ידי "נתיב אקספרס"

## קישורים חיצוניים

* תחנת אחיהוד באתר רכבת ישראל
* תחנת רכבת אחיהוד, באתר V5 אדריכלים
** 
* 

## הערות שוליים

אחיהוד
קטגוריה:מועצה אזורית מטה אשר
אנדרה גלן-הרשקוביצ'י

**אנדרה גלן-הרשקוביצ'י** (בצרפתית: **Andree Geulen-Herscovici**); (6 בספטמבר 1921 – 1 ביוני 2022) הייתה חסידת אומות העולם מבריסל שבבלגיה שבתקופת השואה הצילה, בפעילות משותפת עם אחרים, כאלף ילדים יהודים.

## פעילותה בתקופת השואה
אנדרה גלן הייתה מורה בבית ספר בבריסל. כאשר הופיע אחד מתלמידיה לבית הספר כשהוא עונד טלאי צהוב על בגדיו, הורתה לכל תלמידיה ללבוש סינרים לבית הספר, על מנת לכסות את הטלאי.

לאחר משימותיו הסודיות של המרגל הבלגי ויקטור מרטין, ידעה גלן בבירור מה עלה בגורלם של יהודים אשר נתפסים בידי הנאצים.

גלן הפכה לפעילה בהצלת יהודים לאחר שפגשה חברה יהודיה בוועד להגנת היהודים בבלגיה (CDJ), שהייתה זקוקה לשותפה לא-יהודיה שתסייע לה ללוות ילדים יהודים למחבוא. לגלן ניתן שם קוד – קלוד פורנייר – והיה עליה לעזוב את בית הוריה ולעבור לגור בבית הספר שבו עבדה כמורה, בית ספר בו הייתה פנימייה. ביוזמתה של מנהלת בית הספר, אודיל אובארט, הוסתרו בפנימייה תריסר ילדים יהודים.

במאי 1943 הגרמנים ערכו פשיטה באמצע הלילה על הפנימייה. התלמידים היהודים נאסרו בפשיטה וגלן נחקרה. המנהלת אודיל אובארט ובעלה נעצרו ונשלחו למחנות ריכוז בגרמניה, שם נספו. שניהם הוכרו על ידי יד ושם בתור חסידי אומות העולם.

באותו לילה הלכה גלן לספר לכל התלמידים היהודים שהכירה על הפשיטה והזהירה אותם לבל ישובו אל בית הספר. לאחר מכן שכרה דירה בזהות בדויה וחלקה אותה יחד עם אידה סטרנו. הקשר עם ארגוני ההצלה נשמר באמצעות תיבות דואר סודיות.

במשך למעלה משנתיים אנדרה אספה ילדים והעבירה אותם למחבוא אצל משפחות נוצריות ובמנזרים. היא וידאה שהמשפחות מסוגלות לקלוט את הילדים והמשיכה לבקר אותן ולדאוג לצורכיהן. הוריהם של רבים מהילדים שהעבירה גלן למסתור, נרצחו בשואה.

## לאחר השואה
גלן פעלה להחזרת ילדים ממשפחותיהם האומנות אל הוריהם או משפחתם. לאורך השנים שמרה על קשר עם הילדים שהצילה.

ב-1989 הוכרה אנדרה גלן כחסידת אומות העולם. ב-2007 ביקרה שוב בישראל וביד ושם לרגל כנס בינלאומי של ילדים שהיו במסתור בבלגיה. בטקס ביד ושם הוענקה לה אזרחות כבוד של מדינת ישראל. בזמן ביקורה בישראל, נפגשה גלן עם ניצולים שאת חלקם הצילה בהיותם ילדים. "אפילו בזמנים האפלים ביותר של האנושות ניתן למצוא ניצוצות של אור", אמר השגריר הבלגי בישראל, "אנדרה גלן-הרשקוביצ'י הייתה אחד מניצוצות אלו."

נפטרה ב-1 ביוני 2022.

הרבעים Ixelles ו-Uccle השייכים למרחב המוניציפלי של בריסל, שם התגוררה אנדרה גלן, החליטו במאי 2024 לקרוא רחוב החוצה בין שני הרבעים על שמה. הטקס הרשמי לשינוי שם הרחוב נערך ב-7 בספטמבר 2025.

## קישורים חיצוניים

* מידע על אנדרה גלן-הרשקוביצ'י באתר יד ושם
* על אנדרה גלן-הרשקוביצ'י בתוך פרק בפודקאסט של יד ושם על חסידי אומות העולם (עם תמלול)
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בלגים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: בלגיה
קטגוריה:נשים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:בלגיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:ילידות 1921
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1921
קטגוריה:בלגים שנפטרו ב-2022
קטגוריה:נפטרות ב-2022
ג'וזפין (ברידג')

**ג'וזפין** היא קונבנציית הכרזה בברידג' במצבים בהם מנסים למצוא חוזה אופטימלי בגובה 6 (סלאם קטן) או בגובה 7 (סלאם גדול) ואין אפשרות או אין צורך להשתמש בקונבנציה השואלת את השותף על מספר קלפי האס או על מספר קלפי המפתח שברשותו.
בקונבנציה זו מנסים למצוא את מספר הקלפים הבכירים בסדרה מסוימת שמחזיק השותף. זהי צורה נפוצה באירופה לקונבנציית Grand Slam Force.

הקונבנציה הומצאה על ידי השחקן האמריקאי אלי קלברסטון (Ely Culbertson) בשנת 1936 ונקראה על שם אשתו ג'וזפין קלברסטון. הקונבנציית פורסמה על ידי ג'וזפין בעיתון The Bridge World.

## תנאים להכרזה
# מהלך ההכרזה הראה כי ניתן לבצע סלאם קטן לפחות
# יש הסכמה על סדרת השליט. אם טרם הושגה הסכמה, משמעות הכרזת 5NT היא שהסדרה האחרונה שהוכרזה היא סדרת השליט.
# ההכרזה עברה את הגובה של 4NT, המשמש במרבית המקרים לשאלה על קלפי מפתח, כאשר יש הסכמה על סדרת השליט.

## אופן ההכרזה
הכרזה של 5NT במצב זה היא שאלה על מספר הקלפים הבכירים בסדרת השליט, שמחזיק השותף. קלפים בכירים לצורך קונבנציה זו הם: אס, מלך ומלכה.

תשובות השותף הן:.
* 6 - אין ברשותי אף אחד מהקלפים הבכירים
* 6 בסדרת השליט - ברשותי אחד מהקלפים הבכירים
* הכרזת סדרת השליט בגובה 7 - ברשותי שניים מהקלפים הבכירים

## ראו גם
* בלקווד (ברידג')
## קישורים חיצוניים
* GRAND SLAM FORCE, Bridge Guys

## הערות שוליים

קטגוריה:קונבנציות ברידג'
סויוז TM-30

**סויוז TM-30** (ברוסית: **Союз TM-30**), הידועה גם כ**מיר EO-28**, הייתה משימה בתוכנית סויוז, המשימה המאוישת ה-39 והאחרונה אל תחנת החלל מיר. המשימה מומנה על ידי החברה הפרטית מיר-קורפ במטרה לתקן ולהפעיל מחדש את התחנה. הצוות גם חידש את אספקת התחנה והעלה את מסלולה ל-360 × 378 ק"מ. הגבהת מסלול התחנה, שבוצעה על ידי מנועי חלליות הפרוגרס M1-1 ו-M1-2, הפכה את פגישתם של מיר ותחנת החלל הבינלאומית בחלל לבלתי אפשרית (כדי למנוע התנגשות אפשרית), כפי שביקשה נאס"א. משימה זו הייתה המשימה הראשונה במימון פרטי אל תחנת חלל.

המשימה הייתה חלק ממאמציה של חברת מיר-קורפ לחדש ולהפריט את מיר, שהתקרבה אל סוף ימיה. משימות נוספות לאחר סויוז TM-30 תוכננו להמשיך את תהליך חידוש התחנה, ששוגרה ב-1986, אך חוסר מימון והשקעה הביאו בסופו של דבר ליציאתה ממסלול של מיר והתפרקותה באטמוספירה במרץ 2001.

## צוות
*  סרגיי זליוטין - מפקד
*  אלכסנדר קאלרי - מהנדס טיסה

### צוות גיבוי
*  סליז'אן שריפוב - מפקד
*  פאבל וינוגרדוב - מהנדס טיסה

היו תוכנית לכלול בצוות החללית שחקן קולנוע ולדימיר סטקלוב שעבר קורס הכנה אך בחוסר מימון בסופו של דבר לא נכלל בצוות.

## רקע
סויוז TM-30 הייתה הראשונה בסדרת משימות שתוכננו על ידי מיר-קורפ לחידוש תחנת החלל מיר המתיישנת לשימושים מסחריים. למרות שהמשימה תוכננה להימשך כחודשיים, אמר מפקד המשימה זליוטין לפני השיגור כי אם יושג מימון המשימה עשויה להימשך עד אוגוסט (חודשיים נוספים), אז יבוא צוות מחליף. האפשרות הנוספת, שהתבצעה בסופו של דבר, הייתה נטישתה של התחנה שוב, כפי ששננטשה לפני כן על ידי משימת סויוז TM-29 באוגוסט 1999. 

## מהלך המשימה
"סויוז TM-30" שוגרה ב-4 באפריל 2000, 05:01:29 UTC, מ-LC-1 מקוסמודרום בייקונור, קזחסטן. העגינה במיר הושלמה ב-6 באפריל, 06:31:24 UTC. למרות שחללית  יכלה לעגון בתחנת החלל בצורה אוטומטית, שלבי העגינה האחרונים בוצעו בצורה ידנית. המעבר לשליטה הידנית בוצעה לאחר שהצוות הבחין בסטייה קלה של החללית ממסוף העגינה. ב-7 באפריל, בשעה 9:32 UTC לערך, פתחו הקוסמונאוטים את פתח החללית, ייצבו את אטמוספירת התחנה והחלו בפעילויות מתוכננות במסגרת משלחת מס' 28.

ב-25 באפריל שוגרה חללית פרוגרס לא מאוישת, פרוגרס M1-2, מבייקונור כשבתוכה אספקה לצוות התחנה. החללית עגנה במיר ב-27 באפריל. יום קודם לכן, ב-26 באפריל, נותקה החללית פרוגרס M1-1, שהגיעה לתחנה בפברואר ושימשה את סוכנות החלל הרוסית להגבהת מסלול התחנה, ממיר, הוצאה ממסלולה והתפרקה מעל האוקיינוס השקט מזרחית לניו זילנד.

הליכת החלל היחידה במשימה בוצעה ב-12 במאי. מטרת הליכת החלל הייתה לתקו מספר רכיבים פגועים של מיר ולצלם תמונות פנורמיות של התחנה במטרה לאתר פגיעות ובמטרה לנתח את השפעת החלל על גוף התחנה. הקוסמונאוטים בחנו פאנל סולארי פגום של היחידה "קוונט-1", וגילו שכבל שרוף שחיבר את הפאנל אל מערכת ההיגוי שלו, מנע את כיוון הלוח כראוי. בסופו של דבר הוחלט כי הפאנל הסולארי אינו ניתן לתיקון.

ב-15 ביוני 2000, בשעה 21:24 UTC לערך, ניתקה "סויוז TM-30" מתחנת החללר. הנחיתה הושלמה ב-16 ביוני בשעה 00:44 UTC, כ-45 ק"מ דרומית-מזרחית לארקליק, קזחסטן.

## קישורים חיצוניים

* סויוז TM-30 
* מיר EO-28 
## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנית סויוז
אתלטיקה באולימפיאדת בייג'ינג (2008)

**[[אולימפיאדת בייג'ינג (2008)]]** נערכה בבייג'ינג, סין. תחרויות האתלטיקה נערכו בין 15 באוגוסט ל-23 באוגוסט 2008. נערכו 47 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו (23 לנשים ו-24 לגברים), בהשתתפות 2,056 אתלטים (974 נשים ו-1,082 גברים) מ-200 מדינות.

## אירועים בולטים
**[[ארצות הברית במשחקים האולימפיים (1992 ואילך)|ארצות הברית]]** () זכתה שוב במקום הראשון עם 7 מדליות זהב ו-23 מדליות בסך הכול. שנייה סיימה רוסיה () עם 6 מדליות זהב ו-18 מדליות בסך הכול, שלישית סיימה קניה () עם 6 מדליות זהב ו-14 מדליות בסך הכול ורביעית סיימה ג'מייקה () עם 5 מדליות זהב ו-11 מדליות בסך הכול.

### שיאי עולם
[שמאל|ממוזער|300px|סמיואל קאמאו וואנג'ירו מ[קניה מסיים את ריצת המרתון וקובע שיא אולימפי חדש]]
חמישה שיאי עולם נקבעו במשחקים, 2 לנשים ו-3 לגברים. בשלושת שיאי העולם לגברים היה שותף יוסיין בולט (), בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר. שני שיא העולם לנשים נקבעו עלי ידי אתלטיות רוסיות, ילנה איסינבייבה () בקפיצה במוט ועל ידי גולנארה סאמיטובה-גלקינה () בריצת 3000 מטר מכשולים, שנערכה לראשונה במשחקים האולימפיים.

### האתלטיות הבולטות
* טירונש דיבאבה () זכתה בשתי מדליות זהב.
* פרנסואז מבנגו אטון () שהגנה על תוארה בקפיצה משולשת.

### האתלטים הבולטים
* יוסיין בולט () זכה ב-3 מדליות זהב, ב-2017 נשללה ממנו המדליה בה זכה עם נבחרת השליחים.
* קנניסה בקלה () זכה בשתי מדליות זהב.
* לאשון מריט () זכה בשתי מדליות זהב.
* אנדריאס תורקילדסן () שהגן על תוארו בהטלת כידון.

### פסילה בשל [[אמרוץ]]
* רשיד רמזי () שניצח בריצת 1500 מטר נפסל בשל אימרוץ.
* לודמילה בלונסקה () שסיימה שנייה בקרב שבע נפסלה בשל אימרוץ.
* מריה אבקומובה () שסיימה שנייה בהטלת כידון נפסלה בשל אימרוץ.
* יארליס באריוס () שסיימה שנייה בזריקת דיסקוס נפסלה בשל אימרוץ.
* אנה צ'יצ'רובה () שסיימה שלישית בקפיצה לגובה נפסלה בשל אימרוץ.
* דניס יורצ'נקו ( שסיים שלישי בקפיצה במוט נפסל בשל אימרוץ.
*יקטרינה וולקובה  שסיימה שלישית בריצת 3000 מטר מכשולים נפסלה בשל אימרוץ.
*חריסופי דבצי  שסיימה שלישית בקפיצה משולשת נפסלה בשל הרשעה באימרוץ ב-2016.
*ילנה סלסרנקו () שסיימה רביעית בקפיצה לגובה נפסלה בשל אמרוץ.
*נבחרת רוסיה () שסיימה ראשונה בריצת שליחות 4x100 נפסלה בשל אימרוץ
*נבחרת רוסיה () שסיימה שנייה בריצת שליחות 4x400 נפסלה בשל אימרוץ
*נבחרת רוסיה () שסיימה שלישית בריצת שליחים 4x400 נפסלה בשל אימרוץ
*נבחרת ג'מייקה () שסיימה ראשונה בריצת שליחים 4x100 נפסלה בשל אימרוץ של נסטה קרטר
*טטיאנה לבדייבה () שזכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת נפסלה ב-2017 בשל אימרוץ.
*נדזיה אסטפצ'וק () שזכתה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל נפסלה ב-2017 בשל אימרוץ.
*אוקסנה מיינקובה () שזכתה במדליית זהב ביידוי פטיש נפסלה ב-2016 בשל אימרוץ.
*נטליה חורוננקו-מיכנביץ' () שזכתה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל נפסלה ב-2016 בשל אימרוץ.
*טטיאנה צ'רנובה () שזכתה במדליית ארד בקרב שבע נפסלה ב-2017 בשל אימרוץ.
*אלוואן אביילגסה () שזכתה במדליות כסף בריצת 5000 מטר ובריצת 10,000 מטר נפסלה בשל אימרוץ.

## טבלת המדליות
;מקרא

## הזוכים במדליות
### נשים
#### מקצועות המסלול

#### מקצועות השדה

### גברים
#### מקצועות המסלול

#### מקצועות השדה

## קישורים חיצוניים

* אתלטיקה באולימפיאדת בייג'ינג (2008), באתר *Sports-Reference* 

## הערות שוליים

*
2008
קטגוריה:ענפי ספורט באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
גיורא בכר

250px|ממוזער|גיורא בכר
**גיורא בכר** (נולד ב-7 בפברואר 1950 נפטר ב - 4 באפריל 2023) הוא דיפלומט בשירות החוץ הישראלי ושגריר ישראל לשעבר בברזיל. בעל תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב בפסיכולוגיה ומדעי המדינה ותואר שני במדעי המדינה וביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה. בוגר מחזור 1995 של המכללה לביטחון לאומי. עבודת הגמר שלו במכללה עסקה בנושא "השתתפות ישראלית בכוחות שלום של האו"ם".

## ביוגרפיה
בכר נולד בקיבוץ משגב עם משם עבר לנתניה שבה סיים (1968) את לימודי התיכון בבית הספר ע"ש טשרניחובסקי.

בשנת 1978 התקבל בכר לקורס הצוערים והצטרף למשרד החוץ. שירת בנציגויות ישראל ברפובליקה הדומיניקנית (בשנים 1982–1984) ובארגנטינה (בשנים 1984–1987) שם היה אחראי לנושאי הסברה, עיתונות ותרבות.

בשנת 1989 מונה בכר לעמוד בראש הקונסוליית ישראל במומבאי שבהודו, שבאותה עת טרם כוננה עם ישראל יחסים דיפלומטיים מלאים. בתקופת כהונתו חלה האצה בפיתוח הקשרים המדיניים בין המדינות, בין היתר עקב היחלשות הגוש המזרחי, שהגיעה לשיאה עם התפרקות ברית המועצות, ותהליך השלום הישראלי-פלסטיני. ב-22 בינואר 1992 הוזמן בכר לניו דלהי לפגישה חסרת-תקדים עד אז עם מנכ"ל משרד החוץ ההודי, ג'יוטינדרה נאת' דיקשיט, בה נמסר לו, כי בכוונת ממשלת הודו להביא בעתיד הקרוב לשיפור יחסיה עם ישראל, הגם שטרם הוחלט האם יסתפקו בהעברת הקונסוליה לניו דלהי או יאפשרו מיד פתיחת שגרירות. בכר הבהיר בתגובה, כי ממשלת ישראל מצפה לכינון יחסים דיפלומטים מלאים ללא כל סייג. ב-29 בינואר הבשיל המהלך להכרזה היסטורית על שדרוג יחסי הודו–ישראל ליחסים דיפלומטיים מלאים. בכר היה הממונה הראשון על שגרירות ישראל בניו דלהי בין פברואר לספטמבר 1992.

בין השנים 2000 ל-2004 היה בכר הקונסול הכללי בפילדלפיה שבארצות הברית. במסגרת תפקידו היה אחראי מטעם ישראל לפעילות הדיפלומטית במדינות פנסילבניה, אוהיו, קנטקי, דלאוור, וירג'יניה המערבית ודרום מדינת ניו ג'רזי.

במטה משרד החוץ שירת בשורה של תפקידים ובהם מנהל המחלקה לבקרת נשק ומנהל מחלקת דרום מזרח אסיה.

בכר כיהן בתפקיד שגריר ישראל בברזיל בשנים 2008–2011. במהלך שירותו בברזיל נערך לראשונה ביקור רשמי של נשיא ברזיל במדינת ישראל. כמו כן, נערכו בברזיל ביקורים רשמיים של נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס (הביקור הקודם של נשיא ישראלי נערך בשנות ה-60), ושל שר החוץ אביגדור ליברמן.

בין השנים 2011 ל-2014 שרת בכר כשגריר מיוחד באגף לשיתוף פעולה בינלאומי של משרד החוץ ואחראי, בין השאר, על פרויקטים שמבצע משרד החוץ בהודו ובסין.

ביולי 2013 יצא לאור בהוצאת ספרי צמרת ספרו "הודו - יומן מדיני" המתאר את ספור כינון היחסים הדיפלומטיים בין הודו לישראל.

ב-2015 פרש בכר לגמלאות משירות החוץ.

בכר מתגורר בנתניה, נשוי ואב לשלושה.
נפטר ב - 4 באפריל 2023.

## כתביו
* **הנורמליזציה ביחסי הודו ישראל**, בתוך: משרד החוץ - 50 השנים הראשונות, כתר הוצאה לאור, 2002
* **הודו - יומן מדיני: סיפור כינון היחסים הדיפלומטיים בין ישראל להודו ממבט אישי 1989-1992**, הוצאת ספרי "צמרת"

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משגב עם: אישים
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:שגרירי ישראל בברזיל
קטגוריה:שגרירי ישראל בהודו
קטגוריה:בוגרי תיכון טשרניחובסקי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
F-1 (מנוע רקטי)

ה-**F-1** היה מנוע רקטי שפותח על ידי חברת רוקטדיין לשימוש בסטורן V. חמישה מנועי F-1 הורכבו בשלבו הראשון (S-IC) של המשגר העצום, ששימש לשיגור המשימות המאוישות אל הירח במסגרת תוכנית אפולו של נאס"א. ה-F-1 הוא מנוע הדלק הנוזלי בעל תא בעירה יחיד החזק בעולם, עם דחף של 6.77 מגה-ניוטון. ל-RD-170 יש מעט יותר כוח, אך הוא מורכב מ-4 נחירי פליטה מאוחדים.

## ראו גם
* S-IC
* J-2

## קישורים חיצוניים

* ה-F-1 באנציקלופדיה אסטרונאוטיקה 

קטגוריה:משפחת משגרי הסטורן
קטגוריה:מנועים רקטיים
ספר החילוקים

**ספר החילוקים** או **ספר החילוקים שבין אנשי מזרח ובני ארץ ישראל** הוא חיבור קטן מראשית תקופת הגאונים, המתאר כחמישים הבדלי מנהגים בין בני ארץ ישראל לבני בבל בנושאים שונים. זהו ספר המנהגים הראשון שבידינו, והוא נתחבר כנראה במאה השמינית בארץ ישראל, בעברית. חשיבותו רבה להבנת מקורות מנהגים שונים, והבדלי המנהג בין הארצות שהושפעו מהתלמוד הירושלמי לארצות שקיבלו בלעדית את התלמוד הבבלי. מחברו אינו ידוע.

הקראים השתמשו בספר לנגח בו את הרבניים, בטענה שהספר מוכיח שמסורתם לא נשמרה היטב, וכך נפלו בה שיבושים שהביאו למחלוקות ולחילוקים.

לחיבור זה שלוש מהדורות מדעיות. לראשונה, ראתה אור מהדורתו של יואל מילר, וינה, ה'תרל"ח. מרדכי מרגליות ההדיר את החיבור תחת השם: **החילוקים שבין אנשי מזרח ובני ארץ ישראל**, ירושלים תרצ"ח. בנימין מנשה לוין, **אוצר חלוף מנהגים בין בני ארץ ישראל ובין בני בבל**, ירושלים תש"ב.

## קישורים חיצוניים
* 
*  
*  
* 

קטגוריה:ספרים ארץ-ישראליים
קטגוריה:ספרי מנהגים
קטגוריה:נוסח ארץ ישראל
קטגוריה:ספרי המאה ה-8
קטגוריה:ספרי הלכה: גאונים
הגן הבוטני מינכן-נימפנבורג

שמאל|ממוזער|250px|הבניין הראשי של הגן הבוטני מינכן-נימפנבורג
**הגן הבוטני מינכן-נימפנבורג** (בגרמנית: **Botanischer Garten München-Nymphenburg**) הוא גן בוטני וארבורטום בן 220 דונם שנמצא ברחוב מנצינגר 65 במינכן, בוואריה, גרמניה.
## היסטוריה
הגן הבוטני הראשון במינכן, שנקרא כיום "הגן הבוטני הישן", הוקם ב-1809 לפי תכנונו של פרידריך לודוויג פון סקל (Friedrich Ludwig von Sckell) ליד קרלספלץ, שם ניתן עדיין לראות את שנותר ממנו.

הגן הבוטני שקיים כיום הוקם ב-1914 בפאתי מינכן, בנימפנבורג, לפי תכנונו של אדריכל הנוף הולפלד (Holfeld). ב-1966 אוחד הגן הבוטני עם העשבייה ומרכז המחקר המדעי *Botanische Staatssammlung München*, שנמצא בתחומיו, ועם המכון לבוטניקה שיטתית של אוניברסיטת מינכן. כיום הגן מחזיק בצמחים מכ-14,000 מינים שונים, הפרושים על כ-180 דונם. הוא משמש לחינוך הציבור הרחב, לצד הכשרה מקצועית לתלמידי אוניברסיטת מינכן, ושימור צמחים נדירים ומיני דבורים אירופיים. עם האזורים שבגן הבוטני ניתן למנות גן של צמחים אלפיניים (אלפינום), ארבטרום, אוסף צמחי אדמת בור וצמחי ערבות, גינת שושנת האלפים וגינת ורדים.

הגן כולל אף מתחם חממות נרחב (בן 4,500 מ"ר ב-11 מבני חממה). אוסף הסחלביים כולל מעל 2,700 מינים מ-270 סוגים, לרבות צמחי כלאיים.

תחת הגן הבוטני של מינכן פועל גם מתחם גן אלפיני נפרד, קטן יותר, *Alpengarten auf dem Schachen*, השוכן דרומית לגרמיש-פארטנקירכן (במרחק של כשעה וחצי נסיעה מן הגן הבוטני). גן זה משתרע על שטח של 10 דונמים וממוקם בגובה 1,860 מטרים.

הגן הבוטני מינכן-נימפנבורג פתוח על בסיס יומי, והכניסה אליו היא בתשלום.

## קישורים חיצוניים

* 

גן בוטני מינכן-נימפנבורג
מינכן-נימפנבורג
קטגוריה:בוואריה: גאוגרפיה
1882 במדע

## אסטרונומיה
* חקר כוכב שביט C/1882 R1 שהיה נצפה במהלך ספטמבר 1882.

## ביולוגיה
* 24 במרץ – גילוי Mycobacterium tuberculosis על יד רוברט קוך
* גילוי פגוציטוזה על ידי איליה מצ'ניקוב.

## טכנולוגיה
* 29 באפריל – ורנר פון סימנס מציג את הטרוליבוס הראשון בברלין.
* הוצאת פטנט על מגהץ חשמלי.

## כימיה
* גילוי נוכחות הליום על כדור הארץ.

## מתמטיקה
* פרדיננד פון לינדמן הוכיח שפאי הוא מספר טרנסצנדנטי.

## רפואה
* פרסום מחקרו של ולדימיר בכטרב על תפקוד המוח ובמיוחד היפוקמפוס.

## נולדו
* 14 במרץ – ואצלב שרפינסקי, מתמטיקאי פולני (נפטר ב-1969)
* 23 במרץ – אמי נתר, מתמטיקאית גרמנית (נפטרה ב-1935)
* 30 בספטמבר – הנס גייגר, פיזיקאי גרמני (נפטר ב-1945)
* 5 באוקטובר – רוברט גודרד, מחולצי מדע הטילים האמריקאי (נפטר ב-1945)
* 11 בדצמבר – מקס בורן, פיזיקאי גרמני חתן פרס נובל (נפטר ב-1970)
* 28 בדצמבר – ארתור אדינגטון, אסטרופיזיקאי אנגלי (נפטר ב-1944)
* ישראל אהרוני – זואולוג וחוקר החי בארץ ישראל (נפטר ב-1946)

## נפטרו
* 11 בינואר – תאודור שוואן, פיזיולוג גרמני (נולד ב-1810)
* 19 באפריל – צ'ארלס דרווין, ביולוג אנגלי (נולד ב-1809)
* 23 בספטמבר – פרידריך ולר, כימאי גרמני (נולד ב-1800)
* 24 בדצמבר – יוהאן בנדיקט ליסטינג, מתמטיקאי גרמני (נולד ב-1808)

## קישורים חיצוניים

*
אגודת הרבנים

**אגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה** (באנגלית: **Union of Orthodox Rabbis**; בראשי תיבות: **UOR**) היא ארגון אורתודוקסי-חרדי שפעל בצפון אמריקה. מטרת הארגון הייתה לאחד את פעולות הדת ולייצג את היהדות האורתודוקסית. הארגון מזוהה עם אגודת ישראל.
## היסטוריה
הארגון הוקם בשנת 1902 (תרס"ב) כדי לנסות לשמר את ההוויה המסורתית המזרח-אירופאית באמריקה, ומתוך מלחמה בארגונים כמו "איגוד הקהילות היהודית האורתודוקסיות של אמריקה" (OU) שנחשבו בידי מקימי "אגודת הרבנים" כפשרניים מדי. עוד בשנת 1887 (תרמ"ז) הובא מעבר לים הרב יעקב יוסף (חריף) לכהן כרב "בית המדרש הגדול" (הקהילה האורתודוקסית הגדולה בניו יורק) וכ"רב הכולל" של הקהילות האורתודוקסיות, אך הוא לא הצליח בתפקידו ורבנים רבים לא קיבלו את מרותו. האספה הראשונה של הרבנים נקבעה ליום כ"ו בתמוז תרס"ב, אך נדחתה עקב פטירתו של הרב הכולל. לאחר מכן הקימו שבעים רבנים את "אגודת הרבנים" שנועדה לאחד את הרבנים האורתודוקסים ולהתמודד מול הרפורמים. לאגודה נבחר ועד ובו הרבנים שלום אלחנן יפה, בנימין ביינוש זלקינד רבינר, ודוב בער אברמוביץ מניו יורק, הרב גבריאל זאב מרגליות מבוסטון, הרב אליעזר סילבר, הרב דב אריה לווינטל מפילדלפיה, הרב משה שמעון זיוויץ מפיטסבורג, הרב אברהם יעקב גרשון לסר מסינסינטי והרב זרחי. אברהם אליעזר אלפרשטיין מונה לסגן נשיא וראש הסניף של ניו יורק.

בעשור השני של המאה ה-20, החליטו רבני אגודת הרבנים להקים מרכזי אגודת ישראל בצפון אמריקה.

האגודה פעלה נגד הזרמים האורתודוקסי המודרני, הקונסרבטיבים והרפורמים. מפעולותיה המפורסמות הייתה ההתארגנות וארגון חוות דעת מרבני אירופה וארץ ישראל נגד רעיון תנאי בנישואין שהועלה על ידי הרב הקונסרבטיבי יהודה לייב אפשטיין.

בנוסף פעלה האגודה לסיוע ליהודי אירופה וארץ ישראל, והקימה את ארגון עזרת תורה לסיוע כלכלי, ובימי השואה את ארגון ועד ההצלה שפעל להציל את יהודי אירופה מהשואה.

לאחר בואו של רבי יואל טייטלבוים לארצות הברית, הקים האחרון ארגון מתחרה בשם התאחדות הרבנים, שאיגד את הרבנים מתנגדי אגודת ישראל בצפון אמריקה, בעיקר מחוגי רבני ואדמו"רי הונגריה וגליציה.

עם התבססות הציבור החרדי בארצות הברית פחת הצורך בארגון והוא מפעיל כיום בית-דין בלבד.

## מרבני ונשיאי הארגון
*נשיאים: הרב יוסף קאנוויץ, הרב משה רוזין, הרב אליעזר סילבר, הרב משה פיינשטיין (1967–1986), הרב דוד פיינשטיין.
*נשיאי כבוד: הרב ישראל רוזנברג, הרב אפרים אליעזר יאלעס, הרב יוסף אליהו הנקין והרב חיים יצחק בלוך.
*חברי נשיאות: הרב יעקב קנטרוביץ, הרב יחיאל מיכל חרל"פ.
*סגני נשיא: הרב זלמן רייכמן, הרב צבי הירש דאכאוויטץ
*יושבי ראש: הרב שמחה עלברג, הרב צבי מאיר גינזברג.
* מזכיר: הרב אברהם שמואל לוין.
רבני בית הדין של הארגון הם הרב אריה רלב"ג, הרב חיים קראוס, הרב אלימלך זלמן ליבוביץ', הרב גבריאל שטרן, הרב מנחם צבי רלב"ג, הרב חיים שלמה גינזברג, הרב שלום דובער שוחט.

## קישורים חיצוניים
*על ייסוד האגודה ב"החוויה היהודית האמריקנית" באתר Google Books.
*לדור אחרון, פעולת הארגון נגד תנאי בנישואים, ברוקלין תרצ"ז. באתר היברו בוקס.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות ארצות הברית: ארגונים
קטגוריה:יהדות חרדית
קטגוריה:ארגונים רבניים אורתודוקסים
לאו קרמר

**לאו קרמר** (בגרמנית: **Leo Krämer**, נולד ב-1944) הוא נגן עוגב, מנצח ומורה.

## ביוגרפיה
קרמר נולד בפיטלינגן שבחבל הסאאר, גרמניה. את לימודי המוזיקה החל בטריר ובזארבריקן. בין מוריו לעוגב היו לודוויג דור ומיכאל שניידר. ניצוח למד אצל סרג'יו צ'ליבידאקה, גינתר ואנד ואויגן יוכום. במשך השנים זכה בתחרויות בינלאומיות לנגינה בעוגב באוסטריה, בלגיה, גרמניה ואיטליה והופיע בקונצרטים ברחבי העולם.  

בשנת 1969 מונה למנצח המקהלה הפילהרמונית של חבל הסאאר. מאז 1971 כיהן כמנצח ראשי ונגן עוגב בקתדרלה של שפייר וניהל את פסטיבל ימי המוזיקה בקתדרלה. 

בשנים 1992-94 כיהן כמנצח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של אסטוניה ומאז 1995 הוא מנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של מינסק. כמו כן הוא מנצח אורח קבוע על התזמורת הסימפונית של סנקט פטרבורג, עמה ביצע את יצירותיו הגדולות של יוהאן סבסטיאן באך - מתאוס פסיון, יוהנס פסיון, המיסה בסי מינור והאורטוריה לחג המולד, וכן את האליהו של פליקס מנדלסון. 

לאו קרמר הוא מורה נלהב. מאז 1998 הוא מכהן כפרופסור בבית הספר הגבוה למוזיקה בסאארבריקן ובמנהיים. קרמר מרבה לשבת בחברי שופטים בתחרויות עוגב בינלאומיות ומגיש כיתות אמן לנגני עוגב.

## קישורים חיצוניים

*  ביוגרפיה קצרה של לאו קרמר 

קטגוריה:נגני עוגב גרמנים
קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1944
עיצור דו-שפתי, סותם, קולי

**[[עיצור]] [[עיצורים דו-שפתיים|דו־שפתי]] [[עיצורים סותמים|סותם]] [[קוליות העיצורים|קולי]]** הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא B לטינית קטנה /b/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-b. זהו הצליל לאות **[[ב|בּ]]**.

## התרחשות

## ראו גם

דו-שפתי, סותם, קולי
יהודה בלום

**יהודה צבי בלום** (2 באוקטובר 1931 – 16 בספטמבר 2025) היה פרופסור למשפטים ב. כיהן כשגריר ישראל באומות המאוחדות בשנים 1978–1984.

## ביוגרפיה
### ילדותו ותחילת דרכו
בלום נולד בברטיסלאבה שבצ'כוסלובקיה, נצר לשושלת רבנים. במהלך השואה ניצלו הוא ומשפחתו באמצעות רכבת קסטנר, שדרכה הגיעו לברגן-בלזן ומשם לשווייץ. עלה לארץ ישראל ב-1945.

היה פעיל בתנועת הנוער של תנועת המזרחי. למד בסמינר למורים דתיים בירושלים, יצא ללימודי משפטים באוניברסיטה העברית במסגרת העתודה האקדמית, כיהן כיו"ר ארגון הסטודנטים הדתיים יבנה והיה פעיל בהסתדרות הסטודנטים. שירת בצה"ל בפרקליטות הצבאית ושימש עוזרו של מאיר שמגר. ב-1959 הוסמך כעורך דין.

לאחר השירות הצבאי יצא ללימודים בבריטניה וב-1961 סיים דוקטורט במשפטים בתחום המשפט הבין-לאומי הפומבי בבית הספר לכלכלה של לונדון. ב-1962 מונה לעוזר היועץ המשפטי של משרד החוץ, במקביל שימש עוזר מחקר בתחום המשפט הבין-לאומי באוניברסיטה העברית. זכה בפרס ארלוזורוב על עבודתו "גבולות המדינה והתהוותם".

### קריירה אקדמית
ב-1965 עזב את משרד החוץ לטובת קריירה באקדמיה ומונה למרצה בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית.

שימש ראש המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי של הפקולטה למשפטים. ב-1968 יצא לניו יורק כעמית מחקר מטעם אונסק"ו והשתלם במחלקה המשפטית של האו"ם.

פרסם ארבעה ספרים ומעל 40 מאמרים בכתבי עת אקדמיים. זכה בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר על ספרו "גבולות בטוחים", שיצא לאור ב-1971. בשנים 1973–1978 שימש העורך המשפטי של האנציקלופדיה העברית.

במהלך הקריירה האקדמית שלו שימש פרופסור אורח באוניברסיטת מישיגן, אוניברסיטת טקסס באוסטין, אוניברסיטת ניו יורק, ישיבה יוניברסיטי, אוניברסיטת דרום קליפורניה, אוניברסיטת טוליין ובאוניברסיטת מיאמי.

בלום פרש ב-2001.

### שירות ציבורי
ב-1973 היה חבר המשלחת הישראלית לוועידה הבין-לאומית השלישית בנושא חוק הים וב-1976 חבר המשלחת הישראלית לעצרת הכללית של האו"ם. היה חבר בצוות המשפטי הישראלי במשא ומתן על הסכם השלום בין ישראל למצרים.

ב-1978 מונה לשגריר ישראל באו"ם הוא כיהן בתפקיד עד 1984. בתקופתו התמודד באו"ם עם ייצוג ישראל על רקע מבצע ליטני, הפצצת הכור בעיראק ומלחמת לבנון הראשונה. מחליפו בתפקיד היה בנימין נתניהו.

בשנים 1986–1988 היה חבר בצוות המשפטנים שייצג את ישראל בדיונים במוסד הבוררות הבין-לאומי על עתיד טאבה.

### חיים אישיים
בשנת 1966 נישא למוריה רבינוביץ'-תאומים, בת הרב בנימין רבינוביץ' תאומים, ולהם שלושה ילדים.

## ספריו

* Historic Titles in International Law, 1965
* Secure Boundaries and Middle East Peace, 1971
* For Zion's Sake, 1987
* Eroding the United Nations Charter, 1993
* מנעורים בשואה עד שער האומות, כרמל, 2024


## קישורים חיצוניים

* יהודה בלום, באתר האוניברסיטה העברית
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מבית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:שגרירי ישראל באו"ם
קטגוריה:זוכי פרס ז'בוטינסקי
קטגוריה:ניצולי רכבת ההצלה של קסטנר
קטגוריה:ילדים בשואה: סלובקיה
קטגוריה:ניצולי השואה: סלובקיה
קטגוריה:חוקרי המשפט הבין-לאומי
קטגוריה:משפחת רבינוביץ'-תאומים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
ברביזון

**ברביזון** (בצרפתית: **Barbizon**) הוא כפר צרפתי במחוז סיין-א-מארן שבחבל איל-דה-פראנס. תושביו מכונים "ברביזונה" (Barbizonnais). בשנת 2009 מנתה אוכלוסיית הכפר 1,425 תושבים.

ברביזון הוא אחד היישובים שהתפרסמו בתקופה הטרום-אימפרסיוניסטית של תולדות האמנות בצרפת.
אחרי שנת 1830 החל היישוב הקטן של חוטבי עצים לארח באכסניית גאן שבתחומו מושבת ציירים, שבאו לחפש השראה בנופיו. מאוחר יותר חילקה קבוצת האמנים, שקיבלה את השם "אסכולת ברביזון", את זמנה בין ברביזון ובין שאי-אן-בייר (Chailly-en-Bière) ומצאו נושאים ליצירותיהם בשדות או ביער פונטנבלו הסמוך.

## היסטוריה
[ממוזער|שמאל|[סתיו בברביזון, איור מאת תומאס מילי דאו]]
המקום מוזכר בתעודה של קארל הגדול משנת 808 תחת השם הלטיני "ברביטיו". מאוחר יותר, בשנת 1222, מוזכר המקום בכתבים בשם "ברבויזון" ובשנת 1392 תחת השם "ברבירון".
ב-20 בנובמבר 1903 נפרד ברביזון מן היישוב שאי-אן בייר והפך לכפר עצמאי.

## גאוגרפיה
הכפר, המשתרע על שטח של 5,270 דונם, הוא חלק מן הקנטון פֶּרט בנפה מלאן.

הכפרים הקרובים לברביזון הם שאי-אן-בייר, במרחק 2.24 ק"מ, סן-מרטן-אן-בייר (Saint-Martin-en-Bière) במרחק 2.74 ק"מ, פלרי-אן-בייר (Fleury-en-Bière) במרחק 3.97 ק"מ וארבון-לה-פורה (Arbonne-la-Forêt) במרחק 4.65 ק"מ. מעבר לסן-מרטן-אן-בייר נמצאים היישובים ארבון-לה-פוֹרה ומילי-לה פוֹרה (Milly-la-Forêt).

## דמוגרפיה
בשנת 2011 מנתה אוכלוסיית הכפר 1,357 תושבים. ההתפתחות הדמוגרפית נחקרה במפקדי אוכלוסין שבוצעו החל משנת 1906. במאה ה-21 נערך המפקד בכל חמש שנים, בדומה לכל הכפרים שאוכלוסייתם קטנה מ-10,000 תושבים.
ב-2011 הייתה צפיפות האוכלוסייה בכפר 255 תושבים על קילומטר מרובע.

### מצב הדיור
בשנת 2009 היו בכפר 831 יחידות מגורים, לעומת 767 בשנת 1999, מתוכן 70.9% היו מגורים ראשוניים, 14.8% מגורים משניים ו-14.3% מגורים ריקים. מתוך מגורים אלה 88.2% היו בתים אישיים ו־10.9% היו דירות.
82.6% מתוך המגורים הראשוניים היו בבעלות דייריהם, עליה ניכרת בהשוואה לשנת 1999 (66.2%).

## כלכלה
כלכלת ברביזון מבוססת על תיירות פנים ובין-לאומית. עונת התיירות מתחילה בחג הפסחא ומסתיימת באוקטובר. לכפר מגיעים כ-35,000 מבקרים בשנה. מעל 60% מהתיירים הם צרפתים ויחידים. השאר הם תיירים זרים – מאירופה – גרמניה, בלגיה, הולנד, ארצות מזרח אירופה כולל רוסיה, ארצות הברית, סין, יפן, קוריאה, אוסטרליה, ברזיל וכו'.

## אתרי תיירות ואטרקציות אחרות
* **אכסניית גאן** (**L'auberge Ganne**) הפכה בימינו למוזיאון מחוזי של אסכולת ברביזון. האכסניה פתחה את שעריה בשנת 1824. העיצוב והריהוט המקושטים עוצבו על ידי האמנים המקוריים. מוצגים בה כמה תמונות מקוריות. החל מדצמבר 1984 המקום מוכר כמונומנט היסטורי של צרפת.
* **בית הסטודיו "תיאודור רוסו"** (**La Maison-atelier Théodore Rousseau**) הוא בית קטן הנספח לאכסניית גאן והנמצא בחלק האחורי של גן. פה חי הצייר תיאודור רוסו החל משנת 1847 ועד מותו כעבור עשרים שנה.
ָ* **בית הסטודיו "ז'אן-פרנסואה מילה"** (**La Maison-atelier Jean-François Millet**) המוכר כמונומנט היסטורי החל משנת 1947.
* **בית האירוח בא-ברו** (**L'Hôtellerie du Bas-Bréau**) אירח בשנים 1873–1877 את הסופר רוברט לואיס סטיבנסון.
* היערות בסביבה.

## יישובים תאומים
* איסט ברגהולט, אנגליה
* סנטאנדרה, הונגריה

### יישובים ידידים
* אסאגו, היוגו, יפן

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:איל-דה-פראנס: ערים
ריצ'רד ולנטיין מוריס

**ריצ'רד ולנטיין מוריס** (באנגלית: **Richard Valentine Morris**; 8 במרץ 1768 – מאי 1815) היה קצין בצי של ארצות הברית.

## חייו
ריצ'רד מוריס נולד במוריסניה, אז במחוז וסטצ'סטר, כיום ברובע הברונקס בעיר ניו יורק. אביו, לואיס מוריס, היה מחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית. 

הוא מונה לקפטן בצי האמריקני ב־7 ביוני 1798. במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת פיקד על הפריגטה (28 תותחים) "אדמס", ותפס בשבי כמה אוניות צרפתיות. עם צמצום הצי לאחר המלחמה שוחרר מוריס מן השירות והוחזק בעתודה. ב־1802, כשפרצה המלחמה הברברית הראשונה, נקרא לעמוד בראש שייטת בת שבע אוניות, שמשימתה לשים קץ להתקפות הקורסארים הברברים מטריפוליטניה ואלג'יריה על אוניות סוחר אמריקניות. מוריס, שהניף את דגל מפקד השייטת (קומודור) על הפריגטה "צ'סאפיק" (38 תותחים), הטיל עם אוניותיו הסגר מן הים על טריפולי. ההסגר נכשל והאוניות עשו את רוב זמנן בנמל גיברלטר. מוריס שוחרר מתפקידו, והפיקוד על השייטת הועבר לידי אדוארד פרבל. הוא נקרא לשוב לארצות הברית, עמד בפני ועדת חקירה והודח מן הצי ב־14 במאי 1804.

מוריס היה חבר במפלגה הפדרליסטית ונציגה בבית הנבחרים של מדינת ניו יורק ב־1814.

## מקורות

* Cooper, James Fenimore. *History of the Navy of the United States of America.* I. H & E Phinney, 1847. p. 217.


## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצי ארצות הברית
קטגוריה:המלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1768
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1815