open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דוד בן סלימאן צמח

250px|ממוזער|שמאל|דוד בן סלימאן צמח בשנות ה-20 לחייו
רבי **דוד בן סלימאן צמח** (דאוד צמח; 1902–1981) היה משורר וחוקר יהודי-עיראקי.

## קורות חיים
נולד בבגדאד שבעיראק בשנת 1902. התחנך בבית ספר של כל ישראל חברים בעיר ולאחר מכן במדרש בית זלכה, בפרט אצל הרב שמעון מרדכי והרב יהודה פתיה. הוא החל להביע עניין בספרות ושירה מגיל צעיר מאוד, וחיבר את ראשוני שיריו בעברית וערבית כבר בגיל 12. כמה משיריו הראשונים עסקו בזוועות מלחמת העולם הראשונה והיו מיועדים לפרסום, אך צונזרו לבסוף מפני חשש מהשלטון העות'מאני.

לאחר השלמת לימודיו כיהן כרב וכמוהל. במקביל ניהל בית מסחר לספרים והיה אספן של כתבי יד. מצעירותו גילה חיבה ועניין רב בשירת ימי הביניים של יהדות ספרד והגיע לרמת בקיאות גבוהה בתחום. שמו כבקיא בשירת ספרד יצא למרחקים, והוא ניהל קשרים עם מלומדים ידועים מהיישוב היהודי בארץ ישראל שעסקו בנושא. דוד ילין כינה את צמח "אחד מגדולי חכמי עמנו" בתחום השירה של יהדות ספרד. ילין וצמח שיתפו פעולה בההדרה והוצאה לאור של כתביו של טודרוס בן יהודה אבולעפיה בן ימי הביניים.

צמח תמך בהתלהבות בתחיית העברית שהתרחשה בזמנו. בין היתר הוא התכתב התכתבות ארוכה עם חיים נחמן ביאליק על נושאים כגון שירתו של ר' שלמה אבן גבירול, ופגש את ביאליק בעת ביקור בארץ ישראל בשנת 1932. הוא חיבר שיר לכבוד ביאליק שבו תיאר אותו כאבי השירה העברית המודרנית מחד, אך גם כמי שממשיך את המסורת העתיקה של השירה העברית שהגיעה לתפארתה ביהדות ספרד של ימי הביניים.

לאורך השנים פרסם צמח שירה עברית וערבית, מאמרים מחקריים על שירת ימי הביניים של יהדות ספרד, וכן מספר קבצים של סיפורי משלים, ביניהם ספר "אמת'אל אל דאוודיאה" (משלי דוד) וספר "וורוד אל דאוודיאה" (פרחי דוד) שיצאו לאור בבגדאד. עוד בעודו בבגדאד פרסם שירה פרי עטו ומאמרים על שירת ספרד בכתבי עת ארצישראליים כגון מזרח ומערב בעריכת אברהם אלמליח, תרביץ, הארץ, מאזניים, ההד ועוד. בזמן הפרהוד בשנת 1941 פורעים פרצו לביתו ובין היתר בזזו ספרים וכתבי יד מספרייתו הגדולה. הוא עלה לישראל בשנת 1949 והמשיך בארץ לחבר שירה, לפרסם מאמרים מחקריים ולשתף פעולה עם חוקרים בכל הקשור לשירת ספרד.

בשנת 1959 פרסם את ספרו "עד יבוא האביב", הכולל שירים בערבית ובעברית זה לצד זה. שיר הפתיחה מוקדש למשורר העיראקי מוחמד מהדי אל-ג'וואהירי:

נפטר ב-י' באדר א' תשמ"א, 14 בפברואר 1981, ונקבר בעכו.

## לקריאה נוספת
*אברהם בן-יעקב, **שירה ופיוט של יהודי בבל בדורות האחרונים**, ירושלים: הוצאת מכון בן צבי, תש"ל.
*משה ש. שבת, **ישיבות בגדאד - התהוותן והשפעתן לדורות**, כרך שני, עמ' 446.
*Lev Hakak, **The Emergence of Modern Hebrew Literature in Babylon from 1735-1950**, Purdue University Press, 2009, pp. 73-117.
*Lital Levy. "Tsemah, David (Ṣemaḥ, Dāhūd)." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2014.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:משוררים יהודים עיראקים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:חוקרי שירה
קטגוריה:בוגרי מדרש בית זלכה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:יוצרים בערבית יהודית
פרס באפט"א לטלוויזיה

**פרס באפט"א לטלוויזיה** (באנגלית: **BAFTA Television Awards**) הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה לתוכניות טלוויזיה והעוסקים בהם. הפרס נחשב למקבילה הבריטית לפרס אמי.

## היסטוריה
פרסי הטלוויזיה מוענקים מאז 1955. באותה שנה הוא הוענק בשש קטגוריות: ההפקה, התסריטאי, המעצב, האישיות הטלוויזיונית, השחקן והשחקנית. מאז, נוספו פרסים נוספים, וכיום יש הבחנה בין סוגות, בדומה לפרס אמי. בניגוד לפרסי הקולנוע, רק הפקות טלוויזיה בריטיות רשאיות להגיש את מועמדותן לפרס, אך מאז 2006 מוענקים פרסים גם בקטגוריה הבינלאומית.

הסדרה "כן, אדוני השר" זכתה בפרס הסדרה הקומית הטובה ביותר 3 פעמים ברציפות, בין 1980 ל-1982. שלוש סדרות נוספות זכו בפרס זה פעמיים: "על שוטים ואנשים", "הפתן השחור" ו"הממלכה הקטנה". ארבע סדרות זכו כל אחת פעמיים בפרס לסדרת הדרמה הטובה ביותר: "המפקח מורס", "המפצח", "The Cops" ו-"The Street".

ארבעה שחקנים זכו בפרס שלוש שנים ברציפות: הלן מירן זכתה בפרס בין 1991 ל-1993, על משחקה בסדרת המשטרה "החשוד העיקרי". רובי קולטריין זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בין 1993 ל-1995, על תפקידו בסדרה "המפצח".
ג'ניפר אילי זכתה בפרס על הופעתה בתפקיד אליזבת בנט ב-1995 בעיבוד לטלוויזיה של הבי בי סי לרומן הקלאסי גאווה ודעה קדומה מאת ג'יין אוסטן. מייקל גמבון זכה בפרס בין 1999 ל-2001, בכל שנה עבור השתתפותו בסדרה אחרת, וכמוהו גם ג'ולי וולטרס, בין 2001 ל-2003. ג'ודי דנץ' זכתה אף היא בפרס שלוש פעמים, בשלושה עשורים שונים: ב-1967 זכתה בפרס עבור תפקידה ב-"Talking to a Stranger", ב-1981 עבור תפקידה ב-"A Fine Romance" וב-2000 על תפקידה ב-"The Last of the Blonde Bombshells". דנץ' זכתה גם פעמיים בפרס השחקנית הטובה ביותר בקולנוע (בשנים 1997 ו-2001). ריקי ג'רווייס זכה ארבע פעמים בפרס ההופעה הקומית הטובה ביותר, שלוש מהן בין 2001 ל-2003, על תפקידו ב"המשרד".

## ראו גם
* פרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר
* פרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר
* פרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר
* פרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר
* פרס באפט"א לטלוויזיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר

## קישורים חיצוניים

* 

טלוויזיה
באפט"א
באפט"א
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: טלוויזיה
האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה

**האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה** (באנגלית: **British Academy of Film and Television Arts**, בראשי תיבות: **BAFTA**) היא עמותה בריטית שתומכת, מפתחת ומקדמת את אמנויות הבמה השונות במדיומי הקולנוע, הטלוויזיה וכן משחקי המחשב - בממלכה המאוחדת. בנוסף לטקסי הפרסים השנתיים שלה, לבאפט"א יש תוכנית בינלאומית, בכל ימות השנה, של אירועי למידה ויוזמות המציעה גישה לבעלי כישרונות, באמצעות סדנאות, כיתות אמן, מלגות, הרצאות ותוכניות חונכות בבריטניה ובארצות הברית.

האקדמיה הבריטית לקולנוע נוסדה ב-1947 והחלה לחלק פרסים בתחום הקולנוע ב-1948. גילדת המפיקים ובמאי הטלוויזיה החלה לחלק פרסים מטעמה ב-1954. ב-1958 התמזגו שני הגופים והקימו את החברה לקולנוע ולטלוויזיה, והחלו להעניק את הפרסים במשותף. ב-1976 שונה שם החברה והיא הפכה לאקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, או, כפי שהיא מכונה בקיצור, באפט"א.

## פרסי באפט"א
**פרסי באפט"א** (באנגלית: **BAFTA Awards**) הם פרסים המוענקים מדי שנה על ידי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (British Academy of Film and Television Arts; בראשי תיבות: BAFTA) לתוכניות טלוויזיה, סרטי קולנוע והעוסקים בהם. הפרס נחשב למקבילה הבריטית לפרס האוסקר האמריקאי.

על אף האיחוד בין הפרסים, מאז 1998 הם מוענקים בטקסים נפרדים - פרסי הקולנוע מוענקים מדי שנה בסביבות חודש פברואר, ופרסי הטלוויזיה באפריל.

### בתחום הקולנוע

### בתחום הטלוויזיה

### פרסים נוספים
מאז 1969 מוענקים גם פרסים לסרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה המיועדים לילדים, ולעוסקים בהם. פרסים אלה מוענקים בנפרד מהפרסים האחרים, מדי חודש נובמבר. מאז 2007 ניתן גם פרס מטעם הקהל, ובבחירה רשאים להשתתף ילדים מתחת לגיל 14.

מאז 1989 מוענקים מדי שנה גם "פרסי בריטניה" (Britannia Awards), בטקס הנערך בלוס אנג'לס. פרסים אלה אינם מוענקים לסרטים ולתוכניות טלוויזיה, אלא לעוסקים בהם בלבד. בשנת 2007 הוענק הפרס לשחקנים דנזל וושינגטון וקייט וינסלט, וכן הוענק פרס מיוחד על מפעל חיים למפיקים רוברט שיי ומייקל לין, מייסדיהם של אולפני ניו ליין סינמה.

ב-1991 הוחל בחלוקת פרס "באפט"א ויילס" (BAFTA Cymru) המוענק להפקות קולנוע וטלוויזיה שמקורן בוויילס. בדומה, מוענק מאז 1997 פרס "באפט"א סקוטלנד" להפקות שמקורן בסקוטלנד.

ב-1998 הוחל בחלוקת פרסים לאמצעי תקשורת אינטראקטיביים. ב-2003 פוצלו פרסים אלה לשניים, ומאז מוענקים פרסים למשחקי וידאו ומחשב ולאמצעים אינטראקטיביים. גם פרסים אלה מוענקים בנפרד מפרסי הקולנוע והטלוויזיה.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של באפט"א ויילס
* האתר הרשמי של באפט"א סקוטלנד
* האתר הרשמי של פרס בריטניה 
* פרס באפט"א באתר IMDb

*
באפט"א
באפט"א
באפט"א
קטגוריה:קולנוע בבריטניה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: טלוויזיה
פרויקט הספר הכחול

**פרויקט "ספר כחול"** (בשפת מקור: **Project Blue Book**) היה אחד מסדרה של מחקרים שיטתיים אותם ערך חיל האוויר של ארצות הברית בנושא עצמים בלתי מזוהים (UFO's). הפרויקט החל ב-1952, הייתה זו הפעם השנייה בה חיל האוויר האמריקני חידש מחקר בנושא עב"מים, והשלישית בסך כל המחקרים שערך חיל האוויר האמריקני בנושא עד לנקודת הזמן בה הפרויקט החל. (שני המחקרים הקודמים היו "פרויקט סימן" (Project Sign) שנערך בשנת 1948 ו"פרויקט טינה" (Project Grudge)שנערך בשנת 1949). פקודת סיום הפרויקט הגיעה בדצמבר 1969, בעקבות המלצות להפסיק את המחקר בתחום זה. כל פעילויות המחקר הקשורות שנערכו במסגרת "פרויקט הספר הכחול" הופסקו באופן מוחלט בינואר 1970.

לפרויקט "ספר כחול" היו שתי מטרות:
# לקבוע האם העצמים הבלתי מזוהים אשר נצפו באותה העת בשמי ארצות הברית מהווים איום לביטחון הלאומי.
# לנתח לפי עקרונות השיטה המדעית את כלל המידע הקיים בנושא עצמים בלתי מזוהים.

אלפי דיווחים אודות תצפיות של עצמים בלתי מזוהים בשמי ארצות הברית נאספו, נחקרו ותויקו. כתוצאה מדו"ח קונדון (1968), אשר קבע כי אין ממש בדיווחי עב"מים, הוחלט שהפרויקט ייסגר. חיל האוויר האמריקני פרסם את ממצאיו מהפרויקט:

עד סיום הפרויקט, הספיקו אנשי המחקר של חיל האוויר האמריקני לחקור 12,618 דיווחי תצפיות עב"מים, כאשר המסקנה מהמחקרים הללו הייתה כי רובם המוחלט של הדיווחים היו זיהויים שגויים של תופעות טבעיות (עננים, כוכבים וכו') או של כלי טיס קונבנציונליים. לטענת משרד הסיור הלאומי חלק מהדיווחים עשויים במידה רבה להיות טיסות של כלי התעופה הסודיים באותה תקופה כגון הלוקהיד U-2 והלוקהיד A-12. אחוז קטן מהדיווחים שנחקרו על ידי חיל האוויר נותרו "לא מוסברים", גם לאחר ניתוח מאומץ. דיווחי העב"מים אורכבו וכיום ניתן להשיגם בהתאם לחוק חופש המידע האמריקני, אם כי השמות והפרטים המזהים של העדים לתצפיות הושמטו.

הפרויקט היה הנושא המרכזי של סדרת טלוויזיה בשם זה מבית ערוץ ההיסטוריה ובכיכובו של איידן גילן.

## קישורים חיצוניים

* **[http://www.bibliotecapleyades.net/sociopolitica/sociopol_bluebook.htm#top פרויקט "ספר כחול"]** - אתר שמרכז מידע על הפרויקט, לרבות האנשים שפעלו והשפיעו על הפרויקט והתפתחותו

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עצמים בלתי מזוהים
קטגוריה:חיל האוויר של ארצות הברית
צ'אקה קאן

**צ'אקה קאן** (באנגלית: **Chaka Khan**; נולדה ב-23 במרץ 1953) היא זמרת וכותבת שירים אמריקנית שזכתה בעשרה פרסי גראמי. קאן הייתה הסולנית של להקת רופוס. במדיה מיוחס לה מעמד של מלכת הפאנק. קאן מכרה יותר מ-200 מיליון עותקים של תקליטיה ברחבי העולם.

## ביוגרפיה

### 1953–1972
צ'אקה קאן נולדה בשם **איווט מארי סטיבנס** בפרויקט שיכון בעל מוניטין שלילי במערב שיקגו בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית כבכורה למשפחה בת 7 נפשות לצ'ארלס סטיבנס וסנדרה קולמן. אחותה איבון סטיבנס הפכה להיות מוזיקאית מפורסמת בזכות עצמה ונודעת בשם **טאקה בום**. גם אחיה, מארק סטיבנס, הפך למוזיקאי וייסד את להקת הפאנק אורורה. שתי אחיותיה הנותרות זהבה סטיבנס ותמי מק'קארי הן המנהלות האישיות שלה. שלא כמו המוזיקאים בני תקופתה, קאן גדלה כקתולית. קאן מייחסת את אהבתה למוזיקה לסבתה, שהכירה לה את מוזיקת הג'אז בילדותה. קאן הפכה למעריצת מוזיקת רית'ם אנד בלוז ובגיל 11 הקימה את להקת הבנות הראשונה שלה שנקראה **Crystalettes** אשר כללה את אחותה טאקה. בסוף 1960 הקימה עם טאקה את ההרכב **גוונים של שחור** והצטרפה למפלגת הפנתרים השחורים לאחר שהתיידדה עם פעיל המפלגה פרד המפטון ב-1967. בזמן הזה, שונה שמה לצ'אקה אדוני אדופי הודרהי קאריפי על ידי שאמאן אפריקני. ב-1969 עזבה את הפנתרים השחורים ונשרה מבית הספר התיכון והחלה להופיע עם להקות קטנות בשיקגו. בתחילה הופיעה עם להקת **לייף** (באנגלית: Lyfe) אשר כללה את החבר שלה **חסן קאן**, עמו התחתנה מאוחר יותר ושינתה את שם הבמה שלה לצ'אקה קאן. קאן נתבקשה להחליף את בייבי יואי מלהקת בייבי יואי והבייביסטירים לאחר שהלה נפטר בטרם עת ב-1970. הלהקה התפרקה כשנה מאוחר יותר. במהלך 1972, כאשר הופיעה עם להקות מקומיות, נצפתה קאן על ידי שני חברים בלהקה חדשה שנקראה רופוס ובמהרה התקבלה כחברה בה. להקת רופוס הוחתמה בחברת התקליטים תקליטי ABC ב-1973.

## דיסקוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הבית של צ'אקה קאן

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:פעילות חברתיות אמריקאיות
קטגוריה:פעילים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
קטגוריה:חברות הפנתרים השחורים (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי הפנתרים השחורים (ארצות הברית)
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד ממכללת ברקלי למוזיקה
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה העולמי: אגדת מוזיקה
קטגוריה:משתתפי הזמר במסכה (תוכנית טלוויזיה אמריקאית)
קטגוריה:אמניות וורנר רקורדס
קטגוריה:אמני איילנד רקורדס
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1953
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
קטגוריה:זוכי פרסי ה-BET: מפעל חיים
ארד (הונגריה)

**ארד** (בהונגרית: **Érd**) היא עיר במחוז פשט בהונגריה, לשעבר במחוז פייר. בעיר מוזיאון גאוגרפי, כנסיית מיכאל הקדוש, מסגד טורקי מהמאה ה-17 (אחד משלושה מסגדים במחוז כולו) ושרידי דרך רומית עתיקה. מקור השם "ארד" הוא מהמילה erdő (יער) או מהמילה ér (זרם). כמחצית מתושבי העיר משתייכים לכנסייה הקתולית. כאחוז אחד מאוכלוסיית העיר הם צוענים.

## היסטוריה
לפי ממצאים ארכאולוגיים, אזור ארד היה מיושב לפני 50,000 שנה.

ארד מוזכרת במסמכים מ-1243. בשנת 1543, בתקופת כיבוש הונגריה על ידי האימפריה העות'מאנית, לאחר נפילת מבצר סקשפהרוואר הסמוך בידי הטורקים, נכבשה גם ארד. הטורקים בנו בעיר מבצר ומסגד. ב-1648 נוצחו העות'מאנים על ידי צבא בראשות שרל החמישי , דוכס לורן ולאחר מכן שלטו ביישוב שורת שליטים הונגריים. 

בתחילת המאה ה-20 הפכה ארד לרכושה של משפחת קרולי. העיר גדלה אך עדיין שימרה מאפיינים חקלאיים עד 1972, אז גדלה חשיבותה התיירותית והוקמו בה מספר מוסדות ומתקנים תיירותיים. בין 1991 ו-2001 צמחה אוכלוסיית ארד בשיעור הגבוה ביותר בהונגריה (כ-30%). ב-2005 קיבלה ארד מעמד של עיר.

## קהילה יהודית
ב-1941 נמנו בארד 178 תושבים יהודים. בעיר הייתה קהילה נאולוגית. במאי 1944, מעט לאחר כיבוש הונגריה על ידי הגרמנים, (מבצע מרגרטה) רוכזו יהודי ארד בגטו, וביוני 1944 גורשו לאושוויץ.

## ילידי המקום

* **[[אדן לאזאר]]** (במקור **שוורץ**, 1873 – 1946) היה במאי תיאטרון, ומנהל תיאטרון יהודי-הונגרי שיצר עידן בהיסטוריה של התיאטראות בממלכת הונגריה.

## ערים תאומות

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:הונגריה: עיירות יהודיות
קטגוריה:הונגריה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:גטאות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
מקס שלר

**מקס פרדיננד שלר** (בגרמנית: **Max Scheler**; 22 באוגוסט 1874 – 19 במאי 1928) היה פילוסוף יהודי-גרמני שעסק בתחומים של פנומנולוגיה, אתיקה ואנתרופולוגיה פילוסופית.

## ביוגרפיה
שלר נולד במינכן שבקיסרות הגרמנית דאז, לאם יהודייה-אורתודוקסית ולאב נוצרי-לותרני. ב-1899 המיר שלר את דתו לקתולית. עד 1921 היה שלר מחויב מאוד לנצרות הקתולית ואף קרא לתנועת התחדשות קתולית. אך מ-1921 והלאה ניתק את עצמו שלר באופן פומבי מאמונה באלוהות היהודית-נוצרית.

שלר למד במינכן וברלין רפואה, פסיכולוגיה ופילוסופיה. מבין מוריו לפילוסופיה באותה תקופה היו וילהלם דילתיי וגאורג זימל. ב-1896 עבר ליינה והשלים את לימודיו בהדרכתו של רודולף אויקן. במהלך לימודיו ביינה פגש ב-1901 את אדמונד הוסרל והתוודע לפנומנולוגיה שלו, ולאחר מכן קרא את ספרו "חקירות לוגיות". בנוסף, קרא שלר את הפילוסופיה של אנרי ברגסון, והיה גורם משמעותי בהבאתה בפני החוגים האינטלקטואליים בגרמניה..

## פילוסופיה
בניגוד להוסרל, שראה בפנומנולוגיה מתודה במובן החמור של המילה, ראה בה שלר "גישה לראיה רוחנית... של משהו שאחרת היה נשאר חבוי". הפנומנולוגיה לדעתו היא שיטה לחקירת מהויות וקשרים מהותיים. שלר שלל את הגישה הקאנטיינית והנאו-קאנטיינית הטוענת שההתנסות בדברים כשהם-לעצמם היא מתווכת. לדעתו, הפילוסופיה הקאנטיינית והנאו-קאנטיאנית סובלת מיחס של אי-אמון וחשדנות בסיסית כלפי העולם. לעומת זאת הפנומנולוגיה מתייחסת אל העולם באהבה בוטחת, שדרכה העולם מתמסר ומגלה את עצמו. חוזקה של פילוסופיה מיוסד על האהבה. על ידי יחס האהבה ו"הראיה הרוחנית" ניתן להתנסות באופן ישיר במהויות, "לראות" אותן ולחוש בהן באופן אינטואיטיבי. השקפה זו סוללת לשלר את הדרך לביסוס אובייקטיבי של ערכי המוסר, אשר גם אותם ניתן לחוש ובשל כך יש להם תוקף כללי. שלר הבחין ב-4 סוגי ערכים שחשיבותם עולה לפי סדר זה: ערכי החושים (הנאה גופנית), ערכי החיים (אצילות), ערכי הרוח (יופי, צדק) וערכי הדת (קדושה). אף על פי שלערכים ישנו תוקף מוחלט, טען שלר שישנו רלטיביזם ביחס להכרתם: התנאים החברתיים משפיעים על אופן ההכרה שלהם.

לאחר מותו בפרנקפורט ב-1928, והוא בן 54, אמר עליו היידגר ששלר היה "הכח הפילוסופי החזק ביותר בגרמניה המודרנית, לא, באירופה המודרנית ואף בפילוסופיה בת זמננו כולה".

## קישורים חיצוניים

* 
* שלר באנציקלופדיית סטנפורד
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פנומנולוגיה
קטגוריה:פילוסופים יהודים גרמנים
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:בוואריה: אישים
קטגוריה:יהודים מומרים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1874
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1928
קטגוריה:יהודים שהתנצרו
הכנס למורשתו של הרמב"ם

ממוזער|לוגו מרכז מורשת הרמב"ם
**הכנס למורשתו של הרמב"ם** הוא כנס שנתי העוסק ברמב"ם, פוסק, פרשן ורופא, מדמויות המופת של העם היהודי.

הכנס מתקיים במלון ”חוף גיא" בטבריה. הוא כולל הרצאות, דיונים, מופע מוזיקלי וסיורים במרכז מורשת הרמב“ם ובאתרים היסטוריים בעיר ובמקומות נוספים.

הכנס מתקיים במשך שלושה ימים במהלך סוף השבוע. מרצים בו רבנים, אנשי משפט, רפואה והלכה ועוד.

הכנס מופעל על ידי מרכז מורשת הרמב"ם בשיתוף האגף לתרבות תורנית במשרד החינוך ועיריית טבריה.

בשנת 2017 התקיים הכנס השמיני שבו השתתפו יותר מאלף אנשים.

## קישורים חיצוניים
*כנס הרמב"ם החמישי בטבריה באתר קול ישראל
* 
קטגוריה:ישראל: כנסים
קטגוריה:טבריה: היסטוריה
קטגוריה:טבריה: תרבות
קרנארבונשייר

**קרנארבונשייר** (בוולשית: **Sir Gaernarfon**; באנגלית: **Caernarfonshire**) הוא מחוז היסטורי בצפון ויילס. 

המחוז נוסד בשנת 1284 לאחר הכיבוש האנגלי של ויילס, באזור אשר היה מזוהה לפני כן עם ממלכת גוויניד'. שמו נובע משם עיר הבירה של המחוז ומרכז השלטון האנגלי באזור קרנארבון. בשנת 1974 פורקו המחוזות ההיסטוריים בוויילס, אשר התחלקה מעתה למחוזות בעלי זהות וולשית, באופן זה שטחי המחוז נכללו ביחד עם האי אנגלסי וחלק ממחוז מריונת'שייר בתוך מחוז גוויניד', כאשר קרנארבון שימרה את מעמדה כעיר בירה גם במחוז החדש.

## גאוגרפיה
מכיוון צפון ומערב המחוז היה נמצא לחופי הים האירי ומצר מנאי החוצה בינו לבין האי אנגלסי. מכיוון מזרח המחוז גבל במחוז דנבישייר ההיסטורי, ומדרום במחוז מריונת'שייר. רוב שטחי המחוז התאפיינו באזורים הרריים וכפריים לרוב, כאשר מספר מרכזים עירוניים נמצאו בעיקר לאורך החוף הצפוני (בהם בנגור, קרנארבון, קונווי ופורת'מדוג). נכלל בו גם חצי האי ל'ין, רכס הרי סנודון (בהם ההר הגבוה ביותר בוויילס ואנגליה הר סנודון), והחלק הצפוני של שמורת סנודוניה.

## ראו גם
* גוויניד'

## קישורים חיצוניים

* קרנארבונשייר באתר איגוד המחוזות הבריטי.
* 

קטגוריה:ויילס: מחוזות
קטגוריה:גוויניד'
הפיגועים במוסקבה (1977)

**הפיגועים במוסקבה 1977** היא סדרה של שלשה פיגועים שבוצעו ב-8 בינואר 1977 במוסקבה. שלשת פיגועי הטרור תבעו את חייהם של 7 אנשים ועוד 37 שנפצעו פציעות חמורות. אף ארגון לא לקח אחריות על הפיצוצים, אולם שלשה חברי ארגון לאומני ארמני הוצאו להורג במשפט בדלתיים סגורות לאחר חקירה של הקג"ב. לאחר ההוצאה להורג עלו טענות שלנתבעים היה אליבי, ואנדריי סחרוב האמין כי ייתכן שהפיצוצים סודרו על ידי הקג"ב עצמו. על פי ההיסטוריון פרופסור ג'יי ברגמן  "מעולם לא הוברר מי ביצע בפועל את הפיצוצים."

## הפיגועים
כל שלושת הפיגועים התרחשו במוסקבה ב-8 בינואר 1977, בין השעות 17:33 ו18:10 :
* הפיגוע הראשון אירע ברכבת התחתית. בשעה 17:33 התפוצץ מטען חבלה בקרון רכבת תחתית, אשר נעה בין תחנות איזמאילובסקיה ופרבומאיסקאיה של קו ארבטסקו פוקרובסקאיה. 
* הפיגוע השני התרחש בשעה 18:05. מטען חבלה התפוצץ בתוך סופרמרקט מס' 15 ברחוב על שם דזרז'ינסקי, לא רחוק ממטה הק.ג.ב..
* הפיגוע השלישי התרחש בשעה 18:10. מטען חבלה התפוצץ ליד הכניסה לסופרמרקט מס' 5 ברחוב 25 באוקטובר.

בפיגועים אלו נהרגו 7 אנשים (כל ההרוגים היו מקרב נוסעי קרון הרכבת התחתית) ו37 נפצעו.

## טענות על הטיה לכאורה על ידי הקג"ב
זמן קצר לאחר הפיגועים, העיתונאי הסובייטי ויקטור לואיס, מתנגד ידוע לקג"ב, פרסם מאמר לגבי המעורבות של גורמים אופוזיציונרים בפיצוצים. לאחר קריאת המאמר פרסם הפיזיקאי הדיסידנט, זוכה פרס נובל לשלום, אנדריי סחרוב את "Appeal to world community" (תרגום: קריאה לקהילה העולמית), בו הוא דרש חקירה עצמאית והציע כי ייתכן והפיגועים אורגנו על ידי הקג"ב בעצמו כדי לפגוע בתנועה הדיסידנטית ברוסיה.

הוא כתב:
לאחר הצהרה זו, סחרוב לא רק הותקף בעיתונות הרוסית, אלא אף קיבל אזהרות טלפוניות וניסיונות פריצה מצד כאלו שטענו להיותם קרובים של נרצחים בפיגוע.

ב-1 בפברואר 1979, הודיעה קבוצת הלסינקי בהצהרה רשמית "בהוצאה להורג של סטפן זטיקיאן ושני האלמונים הנוספים", אשר הסתיימה "היעדר השקיפות ואווירת הסודיות הכללית מערערים את אמינות הטיעונים נגדם, וכן את האובייקטיביות של בית המשפט." 

על פי הדיסידנט אנכסנדר טסרוב, הוא אכן נחקר על ידי סוכן הקג"ב. הסוכן ניסה ל"שכנע" אותו שהוא בעצם הביא את הפצצה. "לולא היה לי 300% אליבי (הוא היה מאושפז בבית החולים בזמן הפיגועים), הייתי אני מוצא להורג במקום זטיקיאן", כך אמר.

לפי ההיסטוריון מיכֵל הלר, לזטיקיאן, לסטפניאן ולבגדסריאן היה אליבי שנתמך על ידי עדים רבים וההוצאה להורג שלהם הייתה ההוצאה להורג הפוליטית הראשונה לאחר מותו של סטלין.

## ראו גם
* הפיגועים במוסקבה 2010
* הפיגועים במוסקבה (2004): 
** 
** 
* הפיגוע בוולגוגרד בדצמבר 2013 

## הערות שוליים

קטגוריה:תאוריות קשר
קטגוריה:1977 בברית המועצות
קטגוריה:מוסקבה: פיגועי טרור
קטגוריה:ברית המועצות: היסטוריה
קטגוריה:פעולות טרור ב-1977
בשבילך אני שר

**בשבילך אני שר** (באנגלית: **Of Thee I Sing**) הוא מחזמר אמריקאי עם מוזיקה של ג'ורג' גרשווין למילים של איירה גרשווין, המבוסס על מחזה מאת ג'ורג' קאופמן ומורי רסקינד. המחזמר שם ללעג את הפוליטיקה האמריקנית והיווה אבן דרך בהיסטוריה של מחזות הזמר, במעבר מבידור העממי שרווח בתחילת המאה ה-20 לנושאים רציניים יותר. היה זה המחזמר הראשון שזכה בפרס פוליצר.

ההפקה המקורית בברודוויי, בבימויו של קאופמן, עלתה בשנת 1931, זכתה להצלחה קופתית וביקורתית מרשימה (441 הופעות) ואף זיכתה את כותביה בפרס פוליצר של שנת 1932, הראשון שניתן עבור מחזמר. היא חודשה פעמיים בברודוויי ובהפקות קונצרט בארצות הברית ובלונדון, וזכתה ב-1972 לעיבוד טלוויזיוני. האחים מרקס התכוונו ליצור עיבוד קולנועי של המחזמר, אך החליטו להפיק במקומו את "מרק ברווז".

"בשבילך אני שר" היה המחזמר האמריקאי הראשון שהיה בעל טון סאטירי עקבי. הקונגרס, בית המשפט העליון, הנשיאות והתהליך הדמוקרטי עצמו היו מטרותיה של סאטירה זו. מפלגות ספציפיות אינן מזוהות בו, מה שמרמז שהאבסורד שייך לשתי המפלגות גם יחד בפוליטיקה של תקופת השפל הגדול בארצות הברית.

הסיפור נסוב סביב דמותו של פוליטיקאי בשם ג'ון ווינטרגרין, שמנהל מערכת בחירות לנשיאות ארצות הברית על הפלטפורמה של "אהבה". כשהוא מתאהב במרי טרנר ההגיונית במקום בבחורה שנבחרה עבורו, הוא נכנס למים הרותחים של הפוליטיקה. המחזה נפתח בהתכנסות פוליטיקאים בבית מלון, על מנת לגבש קמפיין בחירות למען המועמד ווינטרגרין תחת הסלוגן "אהבה". כדי למשוך את ציבור הבוחרים, הם מחליטים לערוך תחרות יופי באטלנטיק סיטי, כשהפרס למנצחת הוא חתונה עם ווינטרגרין. חבר המושבעים מכריז סוף סוף על המנצחת בתחרות, דיאנה דוורו, אולם בינתיים ווינטרגרין מתאהב במרי טרנר. הוא נבחר לבסוף לנשיא ומחליט להתחתן עם מרי ביום השבעתו. בעוד צוות עוזרי הנשיא מתמקם בבית הלבן, דיאנה פונה לציבור בטענה להפרת הבטחת נישואים. בעקבות התערבותו של שגריר צרפת (דיאנה ממוצא צרפתי) ואנשי מפלגתו שלו, נאלץ ווינטרגרין לבטל את הנישואין. לאחר מכן הוא עומד לדין בפני הסנאט, בפיקוחו של סגן הנשיא. מרי מכריזה שהיא בהריון עם תאומים, ובעקבות זאת הסנטורים הופכים את החלטתם, ומביאים לביטול כתב האישום בטענה שלא ניתן להדיח אב לעתיד. בסצנת הסיום מתכנס בית המשפט העליון כדי להכריע בשאלה מה יהיה מינו של התינוק העומד להיוולד לנשיא.

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות זמר מבוססי מחזות
קטגוריה:גרשווין
קטגוריה:מחזות זמר זוכי פרס פוליצר
קטגוריה:מחזות זמר
חוליו (אפליקציה)

**חוליו** היא אפליקציה המציעה מוצרי תיירות כגון טיסות, מלונות בישראל והופעות בישראל במחירים מוזלים ברגע האחרון - בהתרעה של ימים עד שעות אחדות לפני מועד הטיסה, ההופעה או מועד הצ'ק אין במלון. האפליקציה זמינה בכל שעות היום ומוצרים עולים לאוויר ומתעדכנים לאורך כל שעות היום.

האפליקציה עלתה לאוויר ביולי 2012, על ידי היזמים גיורא מנדל ודדי רשתי, האפליקציה מאפשרת לקבל התרעה מדי יום. האפליקציה מציעה את המושבים האחרונים, שטרם נמכרו, ומציעה מחירים זולים שמתחילים לרוב בעשרות דולרים.

החל מדצמבר 2013 חוליו משווקת גם מלונות בישראל. דילים על מלונות בארץ ניתן לראות באפליקציה 24 שעות ביממה.

החל משנת 2018 חוליו משווקת גם הופעות בישראל לתיאטרון, מוזיקה, הצגות ילדים וסטנד אפ.

## אופן שימוש
האפליקציה מציעה טיסות לחו"ל לאורך כל שעות היום. ניתן לבחור אילו טיסות ואיזה מחיר מעניין את המשתמש וניתן לקבל גם התרעה על הטיסות בטלפון. לאחר בחירה ממלאים את שמות הנוסעים, מזינים פרטי התקשרות וכעבור דקות ספורות מקבלים אישור טיסה לאפליקציה, ב-SMS וגם במייל.

רוב הדילים של "חוליו" הם למקומות נופש שנמצאים מראש בטווח הזול יותר של החופשות לחו"ל, כגון: יוון, קפריסין, מאלטה וכן לערים אירופאיות מרכזיות, דוגמת רומא וברלין. יש לא מעט טיסות גם ליעדים רחוקים יותר.

## תפוצה
כשנה לאחר שעלתה לאוויר, רושמת "חוליו" יותר כ-350 אלף הורדות, ומתגאה בשיא של 60 אלף כניסות בלילה. אולם בראיון שערך מפתח האפליקציה גיורא מנדל בדה מרקר (ראו הערה למטה) סיפר, כי בשנה הראשונה לאפליקציה, בוצעו כ-2,000 הזמנות בלבד. אולם בכוונתו להרחיב את היצע האפליקציה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישומונים
שזאם (יישומון)

**שזאם** (באנגלית: **Shazam**) הוא יישומון סלולרי, המשתמש במיקרופון של הטלפון החכם כדי לדגום קטעי מוזיקה ולזהות את מקורם. האפליקציה דוגמת את הצלילים, שולחת את המידע לשרתי החברה ומחזירה למשתמש תשובה לגבי פרטי השיר או הקטע המוזיקלי המושמע. כמו כן המשתמש מקבל קישורים למידע נוסף על השיר כגון מידע על הלהקה או האמן המבצע, קישורים לסרטוני וידאו בנושא ולינק להורדת השיר מ-iTunes.

בשנת 2017 שזאם נרכשה על ידי אפל תמורת 400 מיליון דולר אמריקני.

## על היישומון
האפליקציה היא מוצר של חברת "שזאם" אשר נוסדה בשנת 1999 על ידי כריס ברטון, פיליפ אינגלברכט, אייברי וואנג ודהיראג' מוקרג'י. בתחילת שיווקה בשנת 2002, ועד כניסתם של הסמארטפונים לשוק, הייתה שזאם שירות טלפוני ללא אפליקציה. השירות כונה "2580" על שם המספר שהיה צריך המשתמש לחייג כדי לקבל את השירות. המכשיר במהלך השיחה היה דוגם את הצלילים, הטלפון היה מתנתק בעצמו לאחר 30 שניות והמשתמש היה מקבל מסרון עם פרטי השיר.

שזאם פועלת באמצעות שיטה המכונה "**טביעת אצבע אקוסטית**". האפליקציה ממפה את התבנית של השיר ומחפשת השוואה באמצעות מקצב, עוצמה ותדרים. היא אינה מנתחת את השיר כולו אלא משתמשת בנקודות "שיא", שבהן הקצב והאינטנסיביות גבוהים במיוחד. כך נוצרת תבנית פשוטה יחסית שבעזרתה יהיה תהליך ההשוואה יעיל ומהיר יותר. לחברה מאגר מידע עם מאות מיליוני קודים, וכאשר דוגם המשתמש צלילים הם מומרים לקודים ונשלחים לשרתי החברה, שם הם עוברים תהליך השוואה. לאחר מכן מקבל המשתמש את פרטי המידע על השיר.

### מערכות הפעלה תומכות
לאפליקציה גרסאות עבור מגוון רחב של מערכות הפעלה: אנדרואיד, iOS, Windows Phone, ומערכות ההפעלה של נוקיה ובלקברי.

## שזאם בישראל
בשנת 2012 הוכרז על שיתוף פעולה של שזאם עם חברת פטיפון הישראלית. לפי שיתוף פעולה זה יוכלו משתמשים לקבל מידע על שירים בעברית, אך רק של כאלה שהופקו על ידי חברת פטיפון ואישרו את התיוג.

## ראו גם
* סאונדהאונד

## קישורים חיצוניים

*
*https://music.apple.com/us/playlist/top-100-shazams-of-all-time/pl.8ba78a4a65cc4530bcfdfc5154385c29

## הערות שוליים

קטגוריה:יישומונים
קטגוריה:תוכנות מוזיקה
קטגוריה:מנועי חיפוש
אוסקר ויילד (סרט)

**אוסקר ויילד** (באנגלית: **Oscar Wilde**) הוא סרט קולנוע ביוגרפי משנת 1960 אודות אוסקר ויילד, שנעשה על ידי *Vantage Films* והופץ על ידי פוקס המאה ה-20.

## תקציר העלילה

## שחקנים ודמויות

## הפקה
הסרט בוים על ידי גרגורי רטוף והופק על ידי ויליאם קירבי, על פי תסריט שכתב ג'ו אייזינגר, המבוסס על המחזה "*אוסקר ויילד*" מאת לסלי סטוקס וסוול סטוקס. את המוזיקה המקורית שבסרט הלחין קנת' וי. ג'ונס.

בסרט כיכבו רוברט מורלי בתפקיד אוסקר ויילד ופיליס קלברט בתפקיד קונסטנס ויילד. עוד השתתפו: רלף ריצ'רדסון, ג'ון נוויל, דניס פרייס, אלכסנדר נוקס, אדוארד צ'פמן.

סרט זה היה אחד משני סרטים על ויילד אשר שוחררו בשנת 1960, הסרט השני הוא "משפטי אוסקר ויילד". שני הסרטים יצאו לאקרנים בשבוע האחרון של מאי.

בריאן אדוארד הרסט, סופר וניצב על הסט, מתאר בפירוט את הסצנה אשר לצילומיה היה עד, בה מורלי, כויילד, מנסה להתחיל עם נער מחלק עיתונים, בלונדון הסגרירית. ספרו של הרסט *Heaven Can Help - the Autobiography of a Medium* מתאר את יום הצילומים באולפני *Walton-on-Thames*.

סצנת ניסיון הפיתוי נחתכה מהגרסה הסופית של הסרט. הסרט היה הפקה דלת תקציב, ונחשב נחות, ביחס לסרט "משפטי אוסקר ויילד", אשר צולם בגרסת מסך רחב ובטכניקולור.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסקר ויילד
קטגוריה:סרטי שחור-לבן בריטיים
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטי להט"ב בריטיים
קטגוריה:סרטי בית משפט
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים בריטיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים בריטיים
קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:סרטי להט"ב אמריקאיים
הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה

**הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה** (באנגלית: **Alliance of Liberals and Democrats for Europe Group, ALDE/ADLE**, בגרמנית: **Allianz der Liberalen und Demokraten für Europa, ALDE**, בצרפתית: **Alliance des démocrates et des libéraux pour l’Europe, ADLE**) היא מפלגת מרכז-שמאל אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות ליברליות ותומכת בהרחבת האיחוד האירופי ובהעמקת האינטגרציה בין חברותיו. כיום המפלגה היא השלישית בגודלה בפרלמנט האירופי.
אחרי הבחירות האירופיות בשנת 2019 המפלגות המלוכדות בברית ALDE התחברו עם "רנסאנס" (התחייה), רשימה מורכבת ממפלגתו של נשיא צרפת, עמנואל מקרון "הרפובליקה בתנועה! ומהברית USR-PLUS מרומניה כדי להקים את הסיעה Renew Europe (לחדש את אירופה). הסיעה החדשה כוללת 108 חברי פרלמנט, 39 יותר מסיעת ALDE. הסיעה Renew Europe ויתרה על הבלטת המילה "ליברליזם".

## היסטוריה
[250px|ממוזער|יושב ראש המפלגה הנוכחי, החל משנת 2009, [גי פרהופשטט]]
שורשיה של המפלגה נטועים היטב באמצע המאה העשרים, והיא התקיימה בצורות כאלו ואחרות בפרלמנט האירופי, ובמוסד שקדם לו - האספה המשותפת של קהילת הפחם והפלדה האירופית.

בתחילה, הייתה המפלגה בעלת אופי שמרני יותר, אך עם פרישתה של המפלגה הגוליסטית הצרפתית מהמפלגה בשנת 1975, היא קיבלה גוון ליברלי יותר.

במהלך מערכות הבחירות של שנות ה-80 (בחירות 1984 ו-1989), עמדה המפלגה סביב ה-80 מושבים בפרלמנט. בשנות ה-90 (בחירות 1994 1990), תקופת השפל של המפלגה, עמד הייצוג שלה בפרלמנט על כארבעים מושבים. בתקופה זו, המפלגה הייתה לשולית. בבחירות 2004, הצליחה המפלגה לשקם את מעמדה, וזכתה ב-88 מושבים בפרלמנט. הישג זה שומר גם במערכת הבחירות הבאה (בחירות 2009) אז זכתה המפלגה במעט פחות - 84 מושבים.

ביולי 2004 התאחדה המפלגה עם מפלגה ליברלית אחרת, המפלגה הדמוקרטית האירופית, ולמעשה באותה השנה היא נוסדה בתכונתה הנוכחית, כרשימת גג של שתי מפלגות מרכז ליברליות: הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה והמפלגה הדמוקרטית האירופית.

## תוצאות בבחירות

* בבחירות 1979, 1984 ו-1989 רצו בנפרד הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה והמפלגה הדמוקרטית האירופית והחישוב הוא כוחן של שתי המפלגות יחדיו.

## יושבי ראש המפלגה לדורותיהם

## מפלגות לאומיות תומכות
המפלגות בפרלמנט האירופי, הם למעשה התאגדויות של מפלגות לאומיות מהפרלמנטים הלאומיים של מדינות האיחוד. ברשימה זו, מוצגים המפלגות המרכיבות את מפלגת הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה.

## ראו גם
* מפלגות בפרלמנט האירופי

## קישורים חיצוניים
* 

* האתר הרשמי של המפלגה

## הערות שוליים

ליברלים ודמוקרטים באירופה
פרסום בזמן אמת

**פרסום בזמן אמת**, או **מכירה בזמן אמת** (באנגלית: RTB - **Real Time Bidding**) היא טכנולוגיה המאפשרת לאתרי תוכן ברשת האינטרנט לפרסם מודעות המתבססות על דפוסי העניין של הגולשים בזמן אמת וברמת החשיפה הבודדת.

השיטה היא מעין בורסה הפועלת בדומה לבורסה לניירות ערך, המתנהלת באמצעות מערכת ממוחשבת המבצעת תיווך בזמן אמת בין גורמים המעוניינים למכור שטחי פרסום באתרי אינטרנט וגורמים המעוניינים לקנותם. השיטה מאפשרת עלויות נמוכות יותר בהשוואה לקניית שטחי פרסום במדיה הדיגיטלית באופן המסורתי, וניצול תקציבי הפרסום באופן מקסימלי תוך היחשפות לשוק מפולח וממוקד יותר.

## אופן פעולת השיטה
מערכת ה-RTB בנויה על אלגוריתמים מורכבים המחקים עוגיות ספציפיות, בעיקר כאלה הכוללות נתונים דמוגרפיים והתנהגותיים של הצרכן. המערכת מאפשרת למפרסמים לבחור את מאפייני הגולש אשר אליו מעוניינים לפנות ולשלם מחיר משתנה בעבור חשיפה לגולש, וזאת על פי מידת התאמתו לדרישותיהם.

## תהליך הפרסום בזמן אמת
ישנם שלושה שחקנים עיקריים בתהליך:
# פלטפורמת הביקוש (DSP) - מערכת המאפשרת לקונים לנהל חשבונות בבורסות פרסום (ad exchange) ובבורסת נתונים (data exchange) תחת קורת גג אחת, וכך להגדיר את נתוני הצרכנים שאליהם הם מעוניינים לפנות, ואת הצעות המחיר המקסימליות שהם מעוניינים להציע. לצד המוכר המערכת מאפשרת לנהל את ההצעות ולתמחר את נתוני קהל היעד.
# The publisher - המו"ל, המוכר, שמספק את מלאי שטחי התצוגה.
# Ad exchange - בורסת הפרסום, שהיא כלי המחבר בין המוכר לקונה ומאפשר את רכישת שטח הפרסום המוצע באמצעות מכירה פומבית המתקיימת בזמן אמת, ברגע טעינת עמוד האינטרנט אצל הצרכן.

תחילה מבקש הגולש להיכנס באמצעות הדפדפן לאתר שבו פועלת מערכת הפרסום בזמן אמת (RTB). לאחר מכן מתקבלים מאפייני הצרכן במערכת ומתקיים מכרז בזמן טעינת הדף בדפדפן. המערכת הממוחשבת בוחרת את המפרסמים המתאימים על פי פרופיל הגולש שאותו הזינו המפרסמים ב-DSP, ופותחת מכרז על מאגר שטחי הפרסום הפועלים בשיטה זו. הזוכה במכרז הוא המרבה במחיר ומודעתו מוצגת לגולש, ובכך משיגים חשיפה מפולחת לגולשים.

## פרסום בזמן אמת מול פרסום בקנייה ישירה
# מיקוד (אתרים מול קהלים)- שיטת הפרסום בזמן אמת מאפשרת לבצע סינון בקהל ולהגדיר את מאפייני הגולש שנחוצים למסע הפרסום דרך נתוני דמוגרפיה והתנהגות הניתנים בעוגיות, בעוד שבקנייה ישירה המודעות מוצגות לקהל הרחב ללא אופציית סינון, על פי מספר החשיפות שהמפרסם רכש.
# אספקה (התחייבות מול ללא התחייבות)- בקנייה ישירה המפרסם רוכש חשיפות (CPM) במספר קבוע ומובטח שהוא רואה כמתאים להצלחת מסע הפרסום, בעוד שפרסום בזמן אמת פועל על מכרזים ואינו מבטיח מספר כלשהו של חשיפות, ולא מאפשר למפרסם ודאות בדבר מספר הצפיות מודעתו.
# זרימת עבודה (ידני מול תכנותי)- קנייה ישירה נעשית בתהליך ידני של משא ומתן, תכנון והכנת חוזה מפורט בדבר תנאי מסע הפרסום. פרסום בזמן אמת מורכב מתהליך תכנותי המונע על ידי ממשק משתמש ואלגוריתמים ואינו מצריך פעילות ארוכת טווח, אלא פעילות מידית בתהליך המכרז.
# תמחור (CPM מול eCPM)- קנייה ישירה מתומחרת על פי כמות חשיפות קבועה מראש ובדרך כלל בכמויות גדולות, בעוד שקנייה בזמן אמת מתומחרת על פי חשיפות בודדות, אפקטיביות ומשתנות.

## ראו גם
* פרסום באינטרנט

## קישורים חיצוניים
* Market Land : ההבדלים בין קנייה ישירה לפרסום בזמן אמת
*
* Acutiy שחקנים ראשיים בשיטה

קטגוריה:פרסום באינטרנט
ג'ינג'ר אייל

**ג'ינג'ר אייל** (באנגלית: **Ginger ale**) הוא משקה קל מוגז וממותק, ללא אלכוהול בטעם זנגביל (״ג׳ינג׳ר״).

המצאת המשקה מיוחסת לד"ר תומאס קנטרל, רופא ורוקח אמריקאי.

קיימת גרסה בהירה ובטעם זנגביל עדין בהרבה, המכונה ג'ינג'ר אייל "יבש". המצאתה מיוחסת לג'ין מקלוכין, כימאי ורוקח קנדי. לאחר שיסד מפעל לביקבוק מי סודה בשנת 1890, החל לפתח תמציות טעם להוספה למי הסודה בשנת 1904. באותה שנה הציג את המשקה "ג'ינג'ר אייל יבש בהיר", אשר בשנת 1907 נרשם כפטנט בשם "Canada Dry Ginger Ale" והיה להצלחה מיידית. מוצרי Canada Dry ובכלל זה מותג הג'ינג'ר אייל נמכרים עד היום. הג'ינג'ר אייל היבש הקנדי צבר פופולריות גם בארצות הברית בתקופת היובש, בשמשו לדילול משקאות האלכוהול הנדירים שמצאו את דרכם לשווקים, בעיקר עם ויסקי (קוקטייל שנפוץ עד היום). במהרה צבר הג'ינג'ר אייל היבש פופולריות רבה יותר מאשר הסוג ה"זהוב" האמריקאי גם בשוקי ארצות הברית.

קיים גם משקה דומה המכונה "**ג'ינג'ר ביר**" (מאנגלית: ginger beer, מילולית: בירת ג'ינג'ר). בניגוד לג'ינג'ר אייל, הבעבוע בג'ינג'ר ביר הוא תוצר של תסיסה, בין אם תסיסה כהלית שמייצרת משקה אלכוהולי או תסיסה הומולקטית שמייצרת משקה פרוביוטי. שני סוגי המשקה יהיו לרוב בעלי טעם חזק יותר מג'ינג'ר אייל וגזוז עדין יותר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משקאות מוגזים
בית מעריב

[ממוזער|הריסת בניין מעריב ב-[29 בדצמבר 2019]]
**בית מעריב** היה בניין משרדים בתל אביב, ששכן בצומת הרחובות דרך בגין, יצחק שדה, קרליבך ולינקולן, והיה מוכר בשמו העממי "צומת מעריב". בשנת 2019 נהרס הבניין ובמקומו החלה בניית מגדל יעקב נמרודי.

## היסטוריה
בספטמבר 1953 הזמינה עיריית תל אביב גורמים מעוניינים לפתח את האזור שבו הוקם השוק הסיטונאי. בניין מעריב הוקם כשותפות של מעריב, בנק אלרן וחברת לוסטיג. המבנה תוכנן על ידי האדריכל יעקב בן-סירה. הוא משתרע על פני שטח של 1.7 דונם, ומתנשא לגובה של חמש קומות, כולל קומת הקרקע הכוללת אכסדרה. הוא ניכר בתוכניתו הייחודית, הנדמית למשולש קטום קודקוד, והכניסה הראשית אליו שוכנת בצידו הקטום, הפונה אל "צומת מעריב". הבניין זכה לשמו בשל כך ששיכן משך רוב שנות קיומו את מערכת העיתון היומי "מעריב".

המבנה הועמד למכירה במכרז בדצמבר 2008, לאור הקשיים הכלכליים אליהם נקלע העיתון "מעריב". הוא נמכר לחברת האם של העיתון, הכשרת הישוב, בינואר 2009, העיתון פינה את המבנה באוקטובר 2013. מרבית עובדי העיתון הועברו לירושלים, בסמוך למערכת "מקור ראשון", והיתר שוכנו במגדל רובינשטיין השוכן אף הוא בצומת "מעריב".

תחילה תוכנן לקום במקומו מגדל בן 55 קומות אשר ישמש למסחר, מלונאות ולמשרדים, וב-8 בינואר 2014 הפקידה עיריית תל אביב-יפו את תוכניות הבניין בוועדה המקומית לתכנון ובנייה. ב-26 ביוני 2017 אישרה הוועדה את התוכנית עם שדרוג ל-60 קומות בבניין במקום 55. המתחם צפוי להשתרע על פני שטח בנוי של 35,440 מ"ר, ולכלול חניון תת-קרקעי, ויחובר ישירות במנהרה תת-קרקעית לתחנת קרליבך של הרכבת הקלה. ביולי 2018, הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה נתנה תוקף לתוכנית, אך קבע כי המגדל יכלול עד 42 קומות מעל הכניסה, ובגובה בינוי מרבי של 180 מטר מעל פני הים, בשל התנגדותן של רשות שדות התעופה ורשות התעופה האזרחית לגובה הבינוי המקורי. לטענתן מגדל בן 60 קומות יפגע בבטיחות הטיסה בנמל התעופה בן-גוריון מאחר שיפריע לתנועת המטוסים לעבר הנמל.

ב-29 בדצמבר 2019 הוחל בהריסת המבנה. ביוני 2021 החלו עבודות החפירה, הדיפון והביסוס של מגדל המשרדים.

## ראו גם
* גשר מעריב

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

מעריב
קטגוריה:מעריב
קטגוריה:דרך בגין (תל אביב)
קטגוריה:רחוב יצחק שדה
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים שנהרסו
קרב מאס א טיירה

**קרב מאס א טיירה** הוא קרב ימי שנערך ב-14 במרץ 1915, במלחמת העולם הראשונה, ובו השמיד הצי המלכותי הבריטי את הסיירת הגרמנית 'דרזדן' (Dresden), ספינת המלחמה היחידה שנותרה מצי מזרח אסיה הגרמני. הקרב נערך ליד אי רובינזון קרוזו שסמוך לחופי צ'ילה, שנקרא עד שנת 1966 מאס א טיירה (Más a Tierra).

## רקע
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, עשה צי מזרח אסיה הגרמני את דרכו החוצה מן האוקיינוס השקט. תוך כדי כך, ניסה, ללא הצלחה, ליירט את צי מדינות ההסכמה שחיפה על כיבוש סמואה הגרמנית, המשיך וביצע את הפגזת פפאטה, פשט על האי פאנינג (Fanning, כיום בקיריבטי), בו הייתה תחנת ממסר לכבל טלגרף בריטי, ופגע קשות בבריטים בקרב קורונל.
ממוזער|שמאל| אי רובינזון קרוזו
בקרב איי פוקלנד הצי הבריטי השמיד כמעט את כל צי מזרח אסיה הגרמני, ממנו נותרה לפלטה רק הסיירת הקלה 'דרזדן' ומספר ספינות עזר, ואלה נסוגו חזרה אל האוקיינוס השקט. שרידי צי מזרח אסיה עסקו בפשיטות על ספנות מדינות ההסכמה, ואם כי נזקן לא היה גדול, הן היוו מטרד ודרשו הקצאת משאבים לאבטחה. ב-8 במרץ 1915 החליט מפקד ה'דרזדן' להסתיר את הסיירת במפרץ קמברלנד (Cumberland) שבאי מאס א טיירה, השייך לצ'ילה הנייטרלית. בתוך כך, קיווה המפקד לתדלק בפחם את ספינתו, אשר המחסור באספקה העיק עליה. תדלוק במים נייטרליים אף היה בטוח יותר, מנקודת ראות גרמנית, מאשר בלב ים.

## הקרב

[ממוזער|'דרזדן' בעת ביקור ב[ניו יורק, 1909|alt=A large ship at anchor in harbor, with a line of buildings in the background]]

שתי סיירות בריטיות, 'קנט' ו'גלאזגו', יחד עם סיירת העזר 'אורמה' (Orama, במקורה ספינת סוחר מוסבת) חשו למקום וב-14 חודש כלאו למעשה את 'דרזדן' במפרץ. 'גלאזגו' פתחה ראשונה באש, ועד מהרה פגעה ב'דרזדן', אשר החזירה אש, וגרמה בה לדליקה. מפקד ה'דרזדן', בראותו שמצבו נואש, כאשר לבריטים עליונות עצומה במספר ובכוח אש, וכאשר ספינתו במצב גרוע וחסרת פחם, פקד לנטוש את הספינה ולהטביעהּ. הצוות הגרמני עלה על סירות ועשה דרכו לאי הסמוך, בעוד שהבריטים המשיכו לירות עד שה'דרזדן' התפוצצה, לא ברור אם כתוצאה מאש הבריטים או מפעולת חבלה של הגרמנים לפני נטישתם.

## אחרית דבר
הגרמנים סבלו שלושה הרוגים ו-15 פצועים, אשר טופלו בצ'ילה, ואחד מהם מת בהמשך מפצעיו. לבריטים לא היו אבדות. 315 המלחים הגרמנים אשר הגיעו לחופי האי הושמו בהסגר עד סוף המלחמה על ידי ממשלת צ'ילה, אפשרות שתואמה עוד קודם לכן בין המפקד הגרמני לשלטונות המקומיים. אחד מהם היה לייטננט (סֶגֶן)  וילהלם קנריס, לעתיד אדמירל וראש האבווהר במלחמת העולם השנייה, שנמלט מן ההסגר לאחר כמה חודשים, וחזר לשרת במדי הצי הקיסרי הגרמני. הגרמנים מחו על כך שספינתם הותקפה במים טריטוריאליים של מדינה נייטרלית.

כיוון שצי מזרח אסיה הגרמני הושמד, חדלה הנוכחות הגרמנית במימי האוקיינוס השקט, פרט לכמה ספינות חמושות, שהוסוו כספינות סוחר.

## לקריאה נוספת

*

## קישורים חיצוניים

אתר בריטי המתמחה בספינות מלחמה:
* 

מאס א טיירה
מאס א טיירה
קטגוריה:זירת מזרח אסיה והאוקיינוס השקט במלחמת העולם הראשונה
יואל סמואל

**יואל סמואל** (נולד ב-29 במאי 1949) הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה במשחה ל-100 מטר חופשי ושחקן נבחרת ישראל בכדורמים. בעל מדליית ארד מהמכביה התשיעית (1973).

## ביוגרפיה
סמואל התאמן בקבוצת השחייה של הפועל גבעת חיים בהדרכתו של גרשון שפע ושיחק כדורמים בקבוצת הפועל גבעת חיים.

### 1971
#### אלוף ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1971, זכה סמואל ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:05.4 דקות, לפני אמיר נמינוב (2:07.7 דקות) ודורון כהן (2:12.3 דקות), שניהם מהפועל כפר הנשיא. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.3 שניות, אחרי דורון כהן (58.3 שניות) ולפני אמיר נמינוב (58.5 שניות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:37.5 דקות, אחרי אמיר נמינוב (4:34.2 דקות) ולפני עודד צור מהפועל גניגר (4:43.5 דקות).

### 1972
#### שיאן ישראל
בתחרות שחייה שנערכה בקיבוץ גבעת חיים איחוד במרץ 1972 קבע סמואל במשחה ל-100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 56.6 שניות. שבוע לאחר מכן, בתחרות מבחן שנערכה בבריכת השחייה במכון וינגייט הוא קבע במשחה ל-100 מטר חופשי תוצאה של 56.8 שניות.

בתחרות שנערכה בספא שבבלגיה באוגוסט אותה שנה קבע סמואל במשחה ל-100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 56.1 שניות, שיפור לשיאו בן השנה של דן ברנר (56.2 שניות). שבוע לאחר מכן, בתחרות מבחן למשחקים האולימפיים שנערכה בבריכת השחייה של מכון וינגייט שיפר סמואל את שיאו הטרי במשחה ל-100 מטר חופשי והעמידו על 55.8 שניות.

### 1973
#### המכביה התשיעית
בתחרויות השחייה של המכביה התשיעית שנערכו בבריכת "גלי גיל" ברמת גן ביולי 1973 זכה סמואל במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם אמנון קראוס, עוזי לס ודן ברנר בתוצאה של 3:49.3 דקות.

## הערות שוליים

קטגוריה:שחייני חופשי ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בשחייה
קטגוריה:שיאני ישראל בשחייה
קטגוריה:שחקני כדורמים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
עידן המידע

שמאל|ממוזער|300px|המחשה של נתיבי העברת מידע מקושרים דרך אזור באינטרנט
**עידן המידע** או **העידן הדיגיטלי** הוא מושג המגדיר תקופת זמן בתולדות האנושות המאופיינת במרכזיות טכנולוגיית המידע. עם התפתחות טכנולוגיית המידע והשלכותיה על החיים המודרניים, רבים רואים בה כמגדירה תקופה בפני עצמה, יש שיגדירו שעידן המידע החל בשנות השבעים לאחר סיום השפעותיהם הכבירות של המצאות תעשייתיות כמו המזגן ומכונת הכביסה על חיינו היום יומיים והמצאות גדולות החלו לעסוק במידע דיגיטלי וזאת בדומה למנהג לכנות תקופות על סמך הטכנולוגיה המאפיינת אותן, כגון "עידן האבן" או "תקופת הברזל".

אחת מאבני היסוד של טכנולוגיית המידע היא רשת האינטרנט.

## ראו גם
* הפער הדיגיטלי
* תרבות דיגיטלית

## קישורים חיצוניים

* 
* אורן נהרי, כך התפתח עידן המידע, חלק א, חלק ב ,באתר ליברל, 10 במאי ו-16 ביוני 2021

## הערות שוליים

קטגוריה:העת החדשה
קטגוריה:המאה ה-20
קטגוריה:המאה ה-21
קטגוריה:מידע
קטגוריה:טכנולוגיה
קטגוריה:מדיה דיגיטלית
אלן פרליס

**אלן ג'. פרליס** (בשם מלא באנגלית: **Alan J. Perlis**; 1 באפריל 1922 – 7 בפברואר 1990) היה מדען מחשב יהודי-אמריקאי. ידוע בשל עבודתו החלוצית בשפות תכנות והיותו הזוכה הראשון בפרס טיורינג.

## קורות חיים
פרליס נולד בשנת 1922 למשפחה יהודית בפיטסבורג, פנסילבניה.
בשנת 1943 קיבל תואר ראשון בכימיה ממכון קרנגי לטכנולוגיה (כיום אוניברסיטת קרנגי מלון).
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בצבא ארצות הברית, שם החל להתעניין במתמטיקה. בשנת 1949 קיבל תואר שני וב-1950 תואר דוקטור במתמטיקה מ-MIT.
נושא עבודת הדוקטורט שלו - "על משוואות אינטגרליות, פתרונן על ידי איטרציה והמשכה אנליטית".

ב-1952 השתתף בפרויקט המחשב "Whirlwind I". 
הצטרף לאוניברסיטת פרדו ולאחר מכן עבר למכון קרנגי לטכנולוגיה בשנת 1956. היה ראש החוג למתמטיקה ולאחר מכן חנך את תפקיד ראש המחלקה למדעי המחשב. בשנים 1962–1964 כיהן כנשיא ה-ACM.
  
בשנת 1966 התחיל ה-ACM להעניק את פרס טיורינג, ובחר בפרליס "על השפעתו בתחום טכניקות תכנות מתקדמות ומבנה מהדר". הכוונה, בין השאר, לעבודתו כחבר בצוות הפיתוח של שפת התכנות ALGOL.

בשנת 1971 עבר לאוניברסיטת ייל ושימש כראש המחלקה למדעי המחשב. ב-1977 נבחר לאקדמיה הלאומית להנדסה.

ב-1982 כתב מאמר בשם "מכתמים על תכנות" לכתב עת של ה-ACM, בו תיאר בתמצית תובנות מקריירת התכנות שלו. המכתמים צוטטו באופן נרחב.

נפטר ב-1990.

## פרסומים
לקט מפרסומיו:
* 1965. *An introductory course in computer programming*. With Robert T. Braden. (קורס מבוא בתכנות מחשב)
* 1970. *A view of programming languages*. With Bernard A. Galler. (סקירה של שפות תכנות)
* 1975. *Introduction to computer science* (מבוא למדעי המחשב)
* 1981. *Software Metrics: An Analysis and Evaluation*. With Frederick Sayward and Mary Shaw. (מטריצות תוכנה: ניתוח והתפתחות)

על אלן פרליס:
* Peter J. Denning. "אלן פרליס—1922–1990: האב המייסד של מדעי המחשב כתחום עצמאי". *Communications of the ACM*, כרך 33, מאמר חמישי, מאי 1990.

## קישורים חיצוניים

* מאמריו של אלן פרליס, מכון צ'ארלס בבג', אוניברסיטת מינסוטה, 1942 - 1989
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:מדעני מחשב יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס טיורינג יהודים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קרנגי מלון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ייל
קטגוריה:נשיאי ACM
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרנגי מלון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1990
 -77.6.223.214 19:32, 22 ביוני 2019 (IDT)
קטגוריה:פיטסבורג: אישים
משורר לאומי

**משורר לאומי** הוא משורר הנחשב באופן מסורתי ועל פי דעת הציבור כמשורר ששירתו מייצגת את רוח העם, את הזהות הלאומית, האמונות והעקרונות של תרבות לאומית מסוימת. המשורר הלאומי כגיבור תרבות הוא סמל המתקיים בתודעת הציבור לטווח ארוך, להבדיל ממשוררים שמונו על ידי הממסד למשרת משורר חצר (כגון משרת משורר הקונגרס בארצות הברית ומשורר החצר של בית המלוכה האנגלי).

ישנן תרבויות בהן כמה כותבים נחשבים משוררים לאומיים.

מרבית המשוררים הלאומיים הם דמויות היסטוריות, אם כי כותבים בודדים בני זמננו הפעילים בתרבויות לאומיות צעירות יחסית או מתחדשות נחשבים אף הם "משורר לאומי".

בין המשוררים הלאומיים המפורסמים: יוהאן וולפגנג פון גתה (גרמנית), ויליאם שייקספיר (אנגליה), רוברט ברנס (סקוטלנד), דנטה אליגיירי (איטליה), אלכסנדר פושקין (רוסיה), : אדם מיצקביץ', יוליוש סלובצקי וזיגמונט קרשינסקי (פולין), מיגל דה סרוואנטס (ספרד), אלכסנדר דיומא האב (צרפת), חריסטו בוטב (בולגריה), רייניס (לטביה), לואיש דה קמואש (פורטוגל).

שורשי המושג "משורר לאומי" הם במאה ה-18, כתוצר של תנועת הרומנטיקה, שהייתה מהגורמים של התעוררות הלאומיות באירופה במאה ה-19. נקודת המבט של הרומנטיקה שימשה לעיתים להערכה מחדש של משוררים. כך, למשל, שייקספיר לא נחשב בעיני בני תקופתו למשורר העילאי של תקופתו. הוא נכלל בכמה רשימות מזמנו של משוררים מובילים, אך לא נחשב כמי שכתב ברמתם של אדמונד ספנסר או פיליפ סידני. אולם במאה ה-18 המבקרים הרומנטיים כסמואל טיילור קולרידג' העלו את הערצתו של שייקספיר לרמה של עבודת אלילים כמעט, ברוח המיתוס הרומנטי של "היוצר הגאון". הלאומיות הבריטית של אמצע המאה ה-19 והתקופה הוויקטוריאנית העלתה את שייקספיר על נס כסמל לגאווה אנגלית עבור האימפריה הבריטית כולה.

רבים מהמשוררים הלאומיים הטביעו את חותמם בתקופות מעבר תרבותיות והובילו שינוי תרבותי בעל השפעות עצומות. כך, למשל, מיגל דה סרוואנטס, אשר יצירתו "דון קישוט" נחשבת לרומן המודרני הראשון. השפעתו הייתה כה רבה, שיש המכנים את הספרדית (בספרדית ובצרפתית) "לשונו של סרוואנטס". "הקומדיה האלוהית" של דנטה אליגיירי היא אחת מיצירות האמנות הגדולות של כל הזמנים והבסיס לשפה האיטלקית המודרנית. אלכסנדר פושקין הוא ממייסדי השירה הרוסית המודרנית, ומהתורמים המרכזיים לפיתוח השפה הרוסית.

חיים נחמן ביאליק נחשב למשורר הלאומי העברי, ובזמן קיומה של מדינת ישראל – למשורר הלאומי של ישראל. כתביו של ביאליק שיקפו את מעורבותו ופעילותו בענייני העם היהודי בתקופתו, והשפיעו עמוקות על הלך הרוחות וחיי הציבור. הוא היה ציוני נלהב, השתתף בשני קונגרסים ציוניים והיה ידיד אישי של מנהיגי התקופה. בין השאר כתב שירת תוכחה וביקורת נגד אוזלת ידם של היהודים בגלות (למשל "אכן חציר העם", "בעיר ההרגה") ושירת עידוד רעיונית ומעשית לפעילות הציונית (למשל "למתנדבים בעם", "מתי מדבר האחרונים"). ביאליק השפיע רבות על התפתחות התרבות היהודית המודרנית והיה ממחדשי השפה העברית – אף הם רכיבים מהותיים באתוס הציוני. ביאליק הקדיש חלק נכבד מזמנו לענייני הציבור, עד כדי כך שנטבע הביטוי "כל ישראל יש להם חלק בביאליק", ראה בכך חלק מתפקידו ואף גינה אנשי רוח המסתגרים במגדל השן.


קובץ:Hw-shakespeare.png|ויליאם שייקספיר בדיוקן דרושאוט
קובץ:Hayyim Nahman Bialik 1923.jpg|חיים נחמן ביאליק ב-1923
קובץ:AleksandrPushkin.jpg|דיוקנו של פושקין. שמן על בד מאת ואסילי טרופינין, 1827
קובץ:Miguel cervantes de saavedra.jpg|מיגל דה סרוואנטס


## הערות שוליים

*
קטגוריה:לאומיות
קטגוריה:סמלים לאומיים
איזוקליניות

בתורת החבורות, **איזוקליניוּת** היא יחס שקילות בין חבורות, המתייחס, עבור חבורה G, למבנה המשותף של המנה G/\!\operatorname{Z}(G) ותת-חבורת הקומוטטורים G'=[G,G]. היחס מאפשר מיון של מחלקות במקום שמיון שלם של חבורות, עד כדי איזומורפיזם, אינו אפשרי או אינו רצוי. כל החבורות האבליות איזוקליניות זו לזו. את היחס הגדיר פיליפ הול ב-1939.

## הגדרה

ההגדרה מבוססת על-כך שפעולת הקומוטטור G/\!\operatorname{Z}(G) \times G/\!\operatorname{Z}(G) \rightarrow [G,G] מוגדרת היטב.

חבורות G,H הן **איזוקליניוֹת** אם יש איזומורפיזמים \alpha : G/\!\operatorname{Z}(G) \rightarrow H/\!\operatorname{Z}(H) ו-\beta : [G,G] \rightarrow [H,H], המקיימים \beta([\bar{x},\bar{y}]) = [\alpha(\bar{x}),\alpha(\bar{y})] (כאשר \bar{x}, \bar{y} הם הנציגים של x,y בחבורות המנה).

חבורה G היא איזוקלינית לחבורה סופית אם ורק אם G/\!\operatorname{Z}(G) סופית.

## אינווריאנטים

נסמן ב-\gamma_i(G), \zeta_i(G) את החבורות בסדרה המרכזית היורדת והסדרה המרכזית העולה של חבורה G, בהתאמה. המנות \gamma_i(G)\!\operatorname{Z}(G)/\!\operatorname{Z}(G) והחיתוכים G' \cap \zeta_i(G) אינם תלויים ב-G, אלא עד כדי איזוקליניות.

## איזוקליניות לתת-חבורות ולחבורות מנה

חבורה G היא איזוקלינית לתת-החבורה H אם G = H \cdot \!\operatorname{Z}(G) (אם G/\!\operatorname{Z}(G) סופית, גם ההפך נכון). כאשר G סופית, G איזוקלינית לתת-החבורה H אם ורק אם G/\!\operatorname{Z}(G) \cong H/\!\operatorname{Z}(H).

חבורה G היא איזוקלינית לחבורת המנה G/N אם N \cap G' = 1 (אם G' סופית, גם ההפך נכון). כאשר G סופית, היא איזוקלינית לחבורת המנה G/N אם ורק אם \operatorname{Z}(G) \cong \!\operatorname{Z}(G/N).

לכל שתי חבורות איזוקליניות G,H יש כיסוי משותף ומעטפת משותפת, במובן הבא. יש חבורה M, איזוקלינית ל-G,H, כך ש-G,H מנות של M; ויש חבורה N, איזוקלינית ל-G,H, כך ש-G,H תת-חבורות של N. אם G,H סופיות, יש כיסוי משותף סופי ומעטפת משותפת סופית.

## נציגים מינימליים

בכל מחלקת איזוקליניות יש חבורה T המקיימת T' \subseteq \!\operatorname{Z}(T) (חבורה כזו נקראת **חבורת גזע**). יתרה מזו, אם G נוצרת סופית ו-G' סופית, אז G איזוקלינית לחבורת גזע סופית, ובמקרה זה חבורה במחלקת האיזוקלינוית של G היא חבורת גזע אם ורק אם היא בעלת סדר מינימלי.

נאמר שחבורה G היא "מינימלית לתת-חבורות" אם אין לה תת-חבורה H כך ש-G = H \cdot \!\operatorname{Z}(G) (אחרת, כפי שצוין לעיל, G איזוקלינית לתת-החבורה הזו). כל חבורה מינימלית לתת-חבורות מקיימת \operatorname{Z}(G) \subseteq \Phi(G), כאשר \Phi(G) היא תת-חבורת פרטיני; ההפך נכון אם \ \operatorname{Z}(G) / (\operatorname{Z}(G) \cap G') נוצרת סופית.

נאמר שחבורה G היא "מינימלית למנות" אם אין לה תת-חבורה נורמלית N כך ש-N \cap G' = 1 (אחרת, כפי שצוין לעיל, G איזוקלינית לחבורת המנה G/N). חבורה G היא מינימלית למנות, אם ורק אם כל תת-חבורה נורמלית מינימלית שלה מוכלת ב-G', ו-\operatorname{Z}(G) / (\operatorname{Z}(G) \cap G') חבורה מפותלת.

## לקריאה נוספת

* On the Structure of n-Isoclinism classes of Groups, H.S. Hekster, J Pure and Applied Algebra 40 (1986), 63--85.


קטגוריה:תורת החבורות
קטגוריה:יחסי שקילות