עלייה לארץ ישראל

**עלייה לארץ ישראל** (לעיתים נקרא בקיצור **עלייה** ובזמננו גם **עלייה לישראל**) הוא מונח מרכזי בהווייה היהודית ובציונות המשמש באופן בלעדי עבור הגירה יהודית אל ארץ ישראל ומבטא את החשיבות של ארץ ישראל ואת עליונותה הרוחנית משאר הארצות במסורת היהודית. הפעולה ההפוכה, של הגירת יהודים מארץ ישראל אל חוץ לארץ, נקראת בהתאם ירידה.

ביקור זמני בארץ ישראל הנעשה על רקע דתי מכונה עלייה לרגל ומונח זה משמש גם אצל אומות ודתות אחרות, שמאמיניהן באים לארץ ישראל כצליינים.

לאחר הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, נטענה המילה במשמעויות פוליטיות וכלכליות חדשות ונוספות. בשנת 2016 נקבע יום העלייה כיום ציון ממלכתי במדינת ישראל, לכבודן של העליות לארץ ישראל.

## מקור ומשמעות המונח
[ממוזער|300px|שמאל|כָּלֵב בֶּן יְפֻנֶּה הַקְּנִזִּי - [יוליוס שנור פון קרולספלד]]
אזכור מוקדם של המונח "עלייה" מצוי בתנ"ך בספר בראשית, שם מסופר כי אברהם "ירד" למצרים ועלה ממנה בחזרה, ובני יעקב, שבאו ממצרים לארץ, כדי לקבור את אביהם, נקראים "עולים". בספר במדבר אומר כלב בן יפונה: "וַיַּהַס כָּלֵב אֶת-הָעָם, אֶל-מֹשֶׁה; וַיֹּאמֶר, עָלֹה נַעֲלֶה וְיָרַשְׁנוּ אֹתָהּ--כִּי-יָכוֹל נוּכַל, לָהּ". מאז היציאה של עם ישראל לגלות מארץ ישראל, נעשה שימוש במונח "עלייה" בכל הדורות בהקשר של הגירה יהודית לארץ ישראל - יחידים, משפחות וקבוצות קטנות וגדולות, ברישיון וללא רישיון, שביקשו לחיות ולהיקבר בה. המונח מבוסס גם במשנה: "הכל מעלין לארץ ישראל ואין הכל מוציאין". ועל המימרא, מילתא אגב אורחא, בתלמוד בבלי לפיה "וארץ ישראל גבוה מכל הארצות".

המונח "שיבת ציון", הנזכר בשיר המעלות, מציין גם הוא עלייה לארץ. הוא נטבע, ככל הנראה, לאחר חורבן בית ראשון. במונח "עלייה" השתמשו גם הנביאים בנבואותיהם על שיבת ציון לאחר חורבן בית ראשון, 586 לפנה"ס. שיבת ציון הייתה חזרתם של היהודים מגלות בבל לארץ ישראל בעקבות הכרזת כורש, בשנת 538 לפנה"ס. המונח "שיבת ציון המודרנית" נקבע כהגדרה לעליות ההמוניות לארץ ישראל מאז המאה ה-19 ועד לעליות שלאחר הקמת המדינה.

התנועה הציונית הציבה את העלייה לארץ ישראל כיעד עיקרי בהגותה בפועלה. אחד ממנהיגיה, בנימין זאב הרצל, סבר כי תנועת העלייה לארץ תהיה בעיקר מכוח הרעיונות והתודעה, וכך כתב בספרו "מדינת היהודים":

## בעת החדשה
התחדשות היישוב היהודי במהלך המאות ה-18 וה-19 הביאה עמה גלי עלייה, בהם לקחו חלק יחידים, משפחות, קבוצות ושיירות מאורגנות, ממגוון ארצות. עשרות ומאות העולים הצטרפו אל היישוב היהודי בארץ ישראל באותן שנים; בעיקר אל הקהילות היהודיות בירושלים, אשר בשלהי המאה ה-19 כבר היוו רוב באוכלוסיית העיר, ואל הקהילה בעיר יפו.
תופעה זו ראויה לציון, על רקע העוינות הרבה של השלטונות העות'מאניים, תנאי המחיה הנחשלים, פגעי הטבע, המגפות והתמותה הרבה שפקדו את תושבי ירושלים, כמו גם את שאר חלקי היישוב בארץ.

רבים מהעולים הגיעו לארץ ישראל בשל קשיים שחוו בגולה, כמו עוני, אפליה, גיוס כפוי לצבא ועוד. עולים אלה היו לא פעם עול בצווארם של ראשי הכוללות שהתקשו לפרנס רבים כל כך באמצעות הקופה הציבורית המידלדלת מכספי החלוקה. בשלב מסוים אף נעשה ניסיון לעצור את זרם העולים ולהגביל אותו לתלמידי חכמים בלבד אך ניסיון זה לא צלח, כפי שמעיד מכתבו של ר' נתן נטע, בנו ר' מנחם מנדל משקלוב משנת 1837:

יחיאל מיכל פינס, שעלה ארצה מפולין במאה ה-19, והיה מורה ומנהיג ציבור, חיבר מעין מורה דרך לעולה, ובו המלצות שונות לעולים לארץ ישראל. החיבור מנוסח בסגנון משנה תורה שחיבר הרמב"ם. בין היתר התייחס פינס לזמן המתאים ביותר לצאת לדרך מאירופה לארץ ישראל:

אחרי פרסום ממדי השואה, יצאו כתבות מאשימות על אי עידוד עלייה המונית מקרב "גדולי התורה והחסידות", "ואילו קראו האדמו"רים לעלייה, היו הדרכים משחירים מהמון אדם עולה, אלא שהם לא קראו. להפך, הם מנעו מיליונים מלעלות ארצה".

### עליות בולטות בתקופה זו
**[[עליית החסידים]]** או עליית תלמידי הבעל שם טוב היא גלי עליית החסידים לארץ ישראל בקבוצות וביחידים משנת ה'תק"ז (1747) ביניהם רבים הקשורים לרבי ישראל בעל שם טוב. את עלייה זו מציינת במיוחד שיירה המונית שבאה בשנת ה'תקל"ז (1777) והתיישבה בגליל, הייתה השיירה המשמעותית הראשונה של חסידים שהגיעה לארץ והגדולה מבין הקבוצות שהגיעו באותה תקופה.

**[[עליית תלמידי הגר"א]]** היא גלי העליות של קבוצות עולים מליטא שהתיישבו בארץ ישראל בתחילת המאה ה-19 ובמהלכה. עלייה זו כללה מאות עולים ובתוכם משפחות צעירות, שעלו ארצה בשלושה גלים עיקריים. הם נקראו כך מפני שכמה מהבולטים שבהם הכירו את הגר"א והיו קרובים למשנתו. עלייה זו נתמכה כמו כל היישוב בארץ גם מכספי החלוקה שנאספו על ידי השד"רים. אנשי עלייה זו וצאצאיהם ב"יישוב הישן" נקראו "פרושים".

**[[עליית אעלה בתמר]]** הוא כינויה של עלייה של יהודים מתימן אשר עלו לארץ ישראל בשנים תרמ"א-תרמ"ב (1881) כחלק מהעלייה הראשונה. העולים קישרו את עלייתם עם הפסוק "אָמַרְתִּי אֶעֱלֶה בְתָמָר" (שיר השירים, ז', ט'), משום שהמילה "בתמר" היא שינוי סדר האותיות של תרמ"ב.

### העליות הגדולות עד להקמת המדינה
[שמאל|ממוזער|250px|תעודת עלייה שהוצאה על ידי [הסוכנות היהודית בוורשה, ספטמבר 1935]]
[שמאל|ממוזער|250px|אוניית ה[העפלה|מעפילים "מורדי הגטאות", מאי 1947]]
ברבע האחרון של המאה ה-19 התגברה ההגירה של היהודים, בעיקר במזרח אירופה, וזאת בשל משברים כלכליים, התגברותה של אנטישמיות ורדיפות ופוגרומים נגדם. רובם הגרו אל אמריקה ומערב אירופה. הקשר הדתי וההיסטורי לארץ ישראל ועלייתה של התנועה הציונית, הניעו חלק קטן מהם לעלות לארץ ישראל. חלק מהם ביקשו לחיות חיי עבודה ומתוך הכרה לאומית חדשה. עולים אלה הביאו לתוספת ותרומה משמעותית עבור היישוב היהודי בארץ.

מקובל לחלק את העליות ההמוניות משלהי המאה ה-19, אשר בנו את היישוב החדש, לחמש, בשל הבדלים במאפייניהן או בגורמים להן:
* תקופת העלייה הראשונה החלה ב-1881 תרמ"ב. נכללת בה עליית אעלה בתמר של יהודים מתימן. כשנה לאחר מכן החלוץ איש ביל"ו חיים חיסין תיאר ביומנו (ב-21 באוגוסט 1882) את בואו עם חבריו לחופי הנמל העיקרי של ארץ ישראל:

* העלייה השנייה: גל עולים שהגיע לארץ ישראל שבשלטון האימפריה העות'מאנית, משנת תרס"ד (1904) עד קיץ 1914, כאשר נקטע על ידי מלחמת העולם הראשונה. בשנות העלייה השנייה השתקעו בארץ כ-35,000 עולים, רובם ממזרח אירופה (בעיקר מתחום המושב ומגליציה) וכן מתימן. בסיומה, בקיץ שנת תרע"ד (1914), נאמדה האוכלוסייה היהודית בארץ בכ-85,000 נפש.
* העלייה השלישית: גל עלייה גדול לארץ ישראל, עם סיום מלחמת העולם הראשונה, החל משנת 1919 ועד ראשית 1924, כאשר הסתיים המשבר הכלכלי. רוב העולים באו מאירופה ובמידה רבה ממניעים ציוניים. אומדן העולים בתקופה זו הוא כ-35,000.
* העלייה הרביעית: נקראת גם "עליית גרבסקי", התקיימה בין השנים 1924–1931. מספר העולים בתקופה זו מוערך בכ-70,000 נפש, באותה תקופה ירדו כ-20,000.
* העלייה החמישית: מראשית שנות ה-30 עד מלחמת העולם השנייה, ובה עולים שהגיעו מאירופה ומאסיה. העלייה החלה בממדים צנועים, התגברה בשנים 1933–1935 בעקבות עליית הנאצים לשלטון בגרמניה. המאורעות שהחלו עם פרוץ המרד הערבי הגדול שפרץ ב-1936 החלישו את זרם העלייה, אך בשנים 1938–1939 הוסיפו לעלות רבבות עולים, חלקם באורח בלתי חוקי. סיום העלייה היה עם תחילת מלחמת העולם השנייה. מספר העולים מוערך בכ-180,000 נפש. העלייה החמישית מכונה לעיתים "עליית היקים" משום שכשליש מהעולים (כ-60 אלף איש) הגיעו לארץ מגרמניה.
*בשנות ה-40, אחרי מלחמת העולם השנייה, שורדי שואה רבים בחרו לעלות לארץ ישראל. תנועת הבריחה הובילה את מסעם של כ-300,000 שורדי שואה בדרכי אירופה לכיוון חופי הים  התיכון, שם חיכו להן אוניות המעפילים. אוניות המעפילים הביאו לארץ, כ- 70,000 מעפילים. הבאת העולים שורדי השואה על ידי תנועת הבריחה בדרכי היבשה ותנועת ההעפלה בדרכי הים, שתיהן בפיקוד המוסד לעליה ב', הייתה עליה  שנבלמה על ידי שלטונות המנדט הבריטי במסגרת מדיניות הספר הלבן. שורדי שואה שלא הספיקו לעלות עם אוניות המעפילים עד מלחמת העצמאות, נשאו במחנות עקורים באירופה, חלקם בתנאים קשים, עד סיום המלחמה. אז מדינת ישראל הצעירה שלחה אוניות להעלות אותם לארץ כעולים במסגרת חוק השבות.

בתקופת המנדט 86% מהעולים הגיעו מאירופה.

מתקופת "העלייה הראשונה" מ-1881 ועד ליום הכרזת המדינה ב-14 במאי 1948 גדלה האוכלוסייה היהודית בארץ ישראל מכ-80,000 נפש (25,535 משפחות לפי מפקדי מונטיפיורי) ל-650,000 נפש.

### לאחר הקמת המדינה

[שמאל|ממוזער|250px|עולים מתימן במעברת [ראש העין 1949, הצלם: זולטן קלוגר]]
[שמאל|ממוזער|250px|יוסף ריימונד בן ה-13, עולה חדש מ[בומביי שבהודו, עם חברו הצבר, עמוס סולומון, אשדוד, 1962]]
280px|ממוזער|בנות מדרשה עורכות קבלת פנים לעולים חדשים.
לאחר הקמת מדינת ישראל באו גלי עלייה רבים מתפוצות ישראל. לכל אחת מהעליות היו מאפיינים ייחודיים משלה, לפי ארצות המוצא ותרומת העולים. כל עלייה הביאה מנהגים, הרגלים ותרבות חדשה ושונה למדינת ישראל.

העלייה תפסה מקום נכבד במגילת העצמאות, שבה צוין:

ובהמשך נאמר: 

והופנתה קריאה לעם היהודי: 

מיד לאחר קום המדינה החלה העלייה ההמונית. הייתה זו עליית פליטים ברובה - ניצולי השואה מאירופה והפליטים היהודים ממדינות ערב. עלייה זו הביאה לגידול עצום באוכלוסיית המדינה, כאשר תוך 18 חודשים בלבד הוכפלה האוכלוסייה מ-650,000 ל-1,300,000 תושבים. זהו שיעור גידול חסר תקדים בהשוואה לארצות קולטות הגירה.

העולים הגיעו ממספר רב של מדינות וחלקי עולם: מאירופה, מאסיה ומצפון אפריקה. חלקם הביאו מסורת תרבותית שונה מזו של התושבים הוותיקים, אשכנזים ברובם. הקשיים שפקדו את המדינה הצעירה בתקופה זו נעוצים, לפחות בחלקם, בגידול המהיר של האוכלוסייה. המפגש בין עולים וותיקים, והשפעתו על הקולטים והנקלטים כאחד, היה אירוע משמעותי מאוד בתהליך התפתחותה של החברה הישראלית.

ב-1950 נחקק חוק השבות, המעניק לכל יהודי שהביע את רצונו להשתקע בישראל את הזכות לעלות לישראל ולקבל תעודת עולה, אלא "אם נוכח שר הפנים שהמבקש – (1) פועל נגד העם היהודי; או (2) עלול לסכן בריאות הציבור או ביטחון המדינה; או (3) בעל עבר פלילי העלול לסכן את שלום הציבור". בהתאם לחוק האזרחות הישראלי תעודת עולה מזכה מיידית באזרחות ישראלית.

מבצעי עלייה בולטים נערכו במשך כל שנות המדינה:
* מבצע על כנפי נשרים: העלאתם של יהודי תימן ויהודי עדן לארץ ישראל כחלק מעליות חיסול גלויות בשנים 1949 ו-1950.
* מבצע עזרא ונחמיה: העלאת יהודי עיראק לישראל במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20. בתחילה, אסר החוק העיראקי על יציאת יהודים מהמדינה, אך למרות העונשים הכבדים שאיימו עליהם, הצליחו יהודים רבים לצאת מעיראק ולעלות לישראל, בעיקר דרך פרס השכנה. המבצע החל באפריל 1950, לאחר שממשלת עיראק הסכימה להתיר את יציאתם של היהודים מתחומה, והוא אורגן ובוצע על ידי ממשלת ישראל, הסוכנות היהודית וארגון הג'וינט, באמצעות טיסות של חברת "ניר איסט" שטסו מעיראק לקפריסין. בין המארגנים הישראליים נמנו שלמה הלל ומרדכי בן-פורת. ככל שגדל מספר הדורשים לצאת עלה מספר הטיסות, עד שהחלה רכבת אווירית בקו בגדאד-לוד. רובו הגדול של המבצע נערך בשנים 1950–1951, כאשר גם בשנת 1952 הועלו יהודים לארץ. בסופו של דבר עלו לארץ יותר מ-120,000 יהודים, ובעיראק נותרו אלפים בודדים של יהודים. רכושם של העולים הוקפא על ידי הממשלה העיראקית ונאמד אז ביותר משלושים וחמישה מיליון דולר,
* עליית גוֹמוּלְקַה: נערכה בין השנים 1956–1960, והייתה העלייה החוקית הראשונה מפולין הקומוניסטית לישראל, לאחר השואה.
* מבצע יכין: העלאת יהודי מרוקו. המבצע החל ב-28 בנובמבר 1961 ונמשך עד שנת 1964, ובמסגרתו עלו לישראל כ-80 אלף יהודים. המבצע נערך מתוך הסכם חשאי עם חסן השני מלך מרוקו, שהרשה ליהודים לעזוב את מרוקו, בתנאי שיעדם המוצהר אינו ישראל והגוף שמטפל בהגירתם אינו גוף ציוני. ארגון ההגירה שנבחר היה היא"ס (H.I.A.S. – Hebrew Sheltering and Immigrant Society). ממשלת ישראל שילמה 50 דולר עבור יציאתו של כל עולה.
* העלייה מברית המועצות בשנות ה-70: לאורך העשור של שנות ה-70 של המאה ה-20 עלו לישראל כ-163,000 איש מברית המועצות.
* עליית ביתא ישראל: בסוף שנות השבעים החלה רשמית עלייתם של ביתא ישראל כאשר שתי קבוצות של כ-200 יהודים הועלו לארץ, לאחר מכן החלה העלייה דרך סודאן ששיאה היה במבצע משה ובמבצע שבא עלייה זו גבתה את חייהם של כארבעת אלפים נפש. החיסול הרשמי של ההתיישבות היהודית באתיופיה התרחש בסוף שנות השמונים כאשר עשרות אלפי יהודים נטשו את בתיהם ועלו במבצע שלמה לאחר מכן בין 1992–1999 עלו לישראל יהודי קווארה. ב-1993 החלה עליית הפלאשמורה וב-1999 התפרסם מפקד אפרתי שקבע שישנם 28 אלף בני פלאשמורה ועל פי זה המשיכה עלייתם. ב-2008 נשארו כ-8,700 איש מהמפקד שעדיין לא עלו לישראל.
* העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90: החלה למעשה עוד בסוף שנות ה-80 עם פתיחת שעריה של ברית המועצות בעידן שלטונו הליברלי של מיכאיל גורבצ'וב. קצב העלייה לא היה אחיד, ורוב העולים הגיעו בתחילת שנות ה-90. במהלך העלייה עלו מאות אלפים לישראל, עד שבתחילת שנת 2000 הגיע העולה המיליון.

## הפולמוס על הגבלת העלייה
המטפלים בהבאת העולים וקליטתם עמדו מול שתי מטרות על, הצלת חיי יהודים בגולה, במיוחד על רקע אירועי השואה, והקמת מדינת ישראל וחיזוקה. בדרך כלל המטרות השלימו זו את זו, כי הגעת העולים לישראל מילטה אותם מסכנות והצטרפותם לאוכלוסיית ישראל חיזקה את מדינת ישראל על ידי הגדלת הכוח הלוחם שעמד לרשותה ועל ידי הגדלת מספר הידיים העובדות במשק, אך היו גם עולים שלא תרמו לכוח הלוחם או למשק והיו לנטל על המדינה הצעירה, עולים זקנים, נכים, חולים כרוניים ועוד. גם ילדים קטנים היוו נטל, אך הם נשאו פוטנציאל לתרומה עם התבגרותם.

כבר בשנת 1933, בקונגרס הציוני הי"ח, אמר דוד בן-גוריון: 

### הקמת המוסד לתיאום
באפריל 1950, ביוזמת חסידי הגבלת העלייה, לוי אשכול וגיורא יוספטל, הוקם "המוסד לתיאום", גוף בראשותו של ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון, מתנגד עקבי להגבלת העלייה, שכלל נציגי ממשלה ונציגי הסוכנות היהודית. המוסד לתיאום שלח לכל מדינה ממונה על העלייה מטעם הסוכנות ורופאים שהיו אמורים לבדוק את העולים הפוטנציאליים.

### קביעת סדר עדיפויות לפי ארצות מוצא
שמאל|ממוזער|250px|הפגנת יוצאי עיראק ממעברת קסטינה למניעת עצירת העלייה מבבל, רחובות 1950 - המדינה הצעירה התקשתה לשאת את קליטת שתי העליות הגדולות, מעיראק ומרומניה, בו-זמנית
מדינת ישראל הצעירה התקשתה בקליטת העלייה ההמונית ובמציאת המשאבים הדרושים לשם כך. לאחר הכרזת העצמאות נפתחו שערי הארץ בפני המעפילים שנכלאו בקפריסין, ובפני יושבי מחנות העקורים בגרמניה. בנוסף להם כמהו להגיע לארץ עולים מפולין, מרומניה, מעיראק ומתימן - המאגר הגדול ביותר של מבקשים לעלות היה ברומניה. מקבלי ההחלטות הבינו שיצטרכו להחליט ולנקוט, לפחות זמנית, בעלייה סלקטיבית. הרעיון של סלקציה בין סוגי העולים מאותו מקור נתקל בקשיים ונדחה, לכן פנו לקביעת סדר עדיפויות בעידוד העלייה מארצות שונות ויהדות רומניה הפסידה ליהדות עיראק,

בשידור בקול ישראל, ב-10 בפברואר 2008, טענה פרופ' אורה כהן שהסיבה לעצירת עליית יהודי רומניה בתקופה זו הייתה נעוצה בכך, שישראל הוצפה בגלי עולים, בעיקר מעיראק ומרומניה. לדבריה (ולדברי משתתפים נוספים בדיון הרדיופוני), לממשלת ישראל לא היו מספיק משאבים לקליטת הגל האדיר, לכן ניסתה להאט ולווסת את העלייה ובישיבה משותפת של ממשלת ישראל והסוכנות היהודית הוחלט להעדיף את עולי עיראק על פני עולי רומניה ולהפסיק את הבאת היהודים מרומניה. העדפת יהודי עיראק הייתה על רקע החשש הגדול יותר לגורלם בארץ מוצאם, לעומת החשש ליהודי רומניה.

אלפים רבים מיהודי רומניה, שכבר קיבלו אישור יציאה מהשלטונות, "נתקעו" ברומניה והשלטונות הרומניים הפסיקו להנפיק אישורי יציאה נוספים. ללא קבלת סיוע כספי מרבית יהודי רומניה, שרצו לעלות לישראל, לא היו מסוגלים לשלם את האגרות, שהוטלו עליהם ולכסות את הוצאות הדרך עד לנמל קונסטנצה.

### בתרבות
[ממוזער|שמאל|200px|עולים ב[נמל יפו, פסיפס שיצר נחום גוטמן]]
ב-30 בדצמבר 1955 פרסם המשורר נתן אלתרמן במדורו בעיתון דבר את השיר "ריצתו של העולה דנינו". השיר מתאר יהודי-מרוקאי הסובל מצליעה שמעוניין לעלות, ומנסה בכל כוחו להסתיר את מומו כדי לעבור את הסלקציה. השיר הולחן בידי שלמה בר והוא מופיע באלבום "מתוך כלים שבורים" של להקת הברירה הטבעית (1985).

## חשיבותה של העלייה למדינת ישראל
קליטת העלייה היא אחד היעדים המרכזיים של מדינת ישראל מיום הקמתה והיא ניצבת במקום מרכזי בסולם העדיפויות של ממשלת ישראל. עלייה גדולה וקליטתה הטובה אינן רק מטרות על לעם ולמדינה, אלא בה בעת - מנוף אדיר לקידומה של מדינת ישראל.

מיליון עולים שהגיעו לישראל בשנות התשעים (בעיקר מברית המועצות לשעבר) שינו את פניה של החברה הישראלית, הביאו לצמיחה כלכלית חסרת תקדים, לעושר תרבותי ולפריחה בתחום הטכנולוגי. רבבות מהנדסים, אקדמאים, אלפי מדענים ואמנים הם "הון אנושי" משכיל מקצועי ויקר ערך לקידום המשק, המדע הטכנולוגיה והתרבות בישראל.

כל קבוצת אוכלוסייה נתקלת באתגרים הייחודיים לה, הדורשים מענה ייחודי שיענה על אותן דרישות מיוחדות של אותה קבוצה. אצל העולה קיים רצון להשתלב בחברה הישראלית ועם זאת גם לשמר את ייחודו האתני ואת המנטליות שהוא הביא עמו. הגבול כאן מאוד דק וזהו תהליך מאוד לא פשוט עבור העולה. תהליך קליטה מוצלח הוא המפתח להשתלבות העולה בחברה. תרומתו לחברה תהיה גדולה יותר ותוסיף גוון נוסף לרב-גוניות הישראלית. עם זאת, גם בעליות טרום הקמת מדינת ישראל וגם בעליות שלאחריה, ניתן להבחין במגמה של עולים הרואים בישראל רק תחנה שבדרך ומהגרים מישראל בעיקר למדינות המערב לאחר חניה בישראל.

ובנוסף לכך-מאחר ש"חוק השבות" מאפשר עלייה, כמעט אוטומטית, ליהודים, בני זוגם, ילדיהם, נכדיהם ובני הזוג, התפתחה מתחילת שנות ה-90 של המאה העשרים (בעיקר), תעשייה שלמה שנועדה לאפשר לרבים שבקשו לעזוב את מדינותיהם על מנת לשפר את מצבם הכלכלי או מסיבות אחרות, לקבל אזרחות ישראלית במרמה. כך ניסו להגיע ארצה רבים במסמכים מזויפים, בזהויות שאולות, על סמך נישואים פיקטיביים או גיורים פיקטיביים ועוד. ברשויות בישראל נאלצו - ועדיין נאלצים - להתמודד עם בעיות אלה. שפגעו קשות במדינה ובעולים ישרי הדרך.

## מספר העולים לפי שנים
על פי נתוני הלמ"ס.

## ראו גם
* מצוות יישוב ארץ ישראל
* עולה חדש
* דונה גרציה נשיא
* צפת במאה ה-16
* יהודים בירושלים במאה ה-15 וה-16
* עלייה לרגל
* סל קליטה
* משרד העלייה והקליטה

## לקריאה נוספת
**מקורות**
* ח' מרחביה (עורך), **קולות קוראים לציון**, ירושלים: הוצאת מרכז זלמן שזר, תשמ"א.
* חיים חיסין, **מרשומות אחד הביל"ויים**, (עורכת: שולמית לסקוב), ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי ומוסד ביאליק, תשנ"א 1991.
* תיאודור הרצל, **מדינת היהודים**, (תרגום: שמואל פרלמן), ירושלים: הוצאת הספרייה הציונית, תש"י-1950.
* משה בסוק (עורך), **ספר החלוץ**, ירושלים, הוצאת הסוכנות היהודית, ת"ש-1940.

**מחקרים**
* מנחם שטרן, **בין הכרזת כורש להצהרת בלפור**, שיבת ציון הקדומה והמחודשת, ה'תשס"ו-2006.
* שמואל אבא הורודצקי, **עולי ציון**, לקורות העליות לארץ-ישראל, הוצאת "גזית" תש"ז-1947.
* אריה מורגנשטרן, **השיבה לירושלים**, חידוש היישוב היהודי בארץ ישראל בראשית המאה ה-19, ירושלים: הוצאת שלם, ה'תשס"ז-2007.
* יואל רפל ואוריאל רפפורט (עורכים), הערך: "עלייה", אנציקלופדיה לתולדות ארץ-ישראל, הוצאת מודן ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1986.
* דן בהט, בנימין זאב קדר, זאב וילנאי, **רציפות היישוב היהודי בארץ ישראל**, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, תשל"ד.
* אביבה חלמיש, **במירוץ כפול נגד הזמן: מדיניות העלייה הציונית בשנות השלושים**, יד יצחק בן-צבי, 2006.
* שאול אריאלי, **ככה בדיוק קרה? 12 מיתוסים ישראלים על הסכסוך הישראלי-פלסטיני**, ספרי עליית הגג והוצאת ידיעות אחרונות, 2021, הפרק "היהודים רצו לעלות לארץ ישראל והבריטים מנעו זאת מהם", עמ' 145–167.

## קישורים חיצוניים

* 
*אוסף תמונות העלייה מתימן 1943-1944, המרכז למדיה דיגיטלית, ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
* 
* 
* 
* אברהם יערי, עליית החסידים ההמונית לא"י מאתר דעת, **מחניים**, מ"ו
* אברהם יערי, עליית תלמידי הגר"א והשתרשותם בארץ מאתר דעת, **מחניים**, ע"ז
*  תעשו כבוד למרוקאים שבנו את תל אביב, פייסבוק, כאן, 11 באוגוסט 2025
*  עולים חדשים יורדים מהאניה "רומא" בנמל חיפה (1935)
* 
* 
* העלייה מרומניה באתר של המרכז לטכנולוגיה חינוכית
* החלטות הסוכנות על הגבלת העלייה באתר של המרכז לטכנולוגיה חינוכית
* טופס בקשה לקבלת תעודת עולה באתר של משרד הפנים הישראלי
* 100 שנים של עלייה לישראל ב-4 דקות, כמות העולים לפי מדינת הלידה
* **[https://www.hebrewbooks.org/20677 אגרות ארץ ישראל - שכתבו היהודים היושבים בארץ לאחיהם שבגולה, מימי גלות בבל ועד שיבת ציון שבימינו]**, קיבצן וביארן אברהם יערי (תל אביב, תש"ג), באתר היברובוקס
* עולים חדשים, ארכיון הסרטים הישראלי - סינמטק ירושלים (1967)
*  צעדים ראשונים, ארכיון הסרטים הישראלי - סינמטק ירושלים (1972)
* קליטה ומחאה, ארכיון הסרטים הישראלי - סינמטק ירושלים (1973)
* אוהב לא אוהב, ארכיון הסרטים הישראלי - סינמטק ירושלים (1975)
* 
* דן שיפטן, '''היעדים הלאומיים של ישראל - פרספקטיבה כוללת''', המכון למחקרי ביטחון לאומי, עדכן אסטרטגי, דצמבר 2020
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ארץ ישראל
קטגוריה:הגירת יהודים
קטגוריה:ציונות
קטגוריה:מסעות
קטגוריה:ישראל: היסטוריה
קטגוריה:ישראל: הגירה וכניסה למדינה
קטגוריה:ביטויים הקשורים לסכסוך הישראלי-פלסטיני