איציק מאנגר

[250px|ממוזער|שמאל|כנס צ'רנוביץ' 1928. יושבים, מימין לשמאל: [ישראל רובין-רבקאי|ישראל רובין, זלמן רייזן, נח פרילוצקי, איציק מאנגר]]
250px|ממוזער|שמאל|איציק מאנגער מימין, לשמאלו, חצקל כסית, אברהם שלונסקי (חבוש בכובע), 1954
**יצחק** (**איציק**) **מַנְגֶר** (**מאנגר**; בכתיב יידי: **מאַנגער**; 30 במאי 1901, צ'רנוביץ – 21 בפברואר 1969, גדרה) היה משורר, מחזאי וסופר יידיש. מאנגר חי בארצות: רומניה, פולין, צרפת, אנגליה, ובסופו של דבר בישראל.

## תולדות חייו ויצירתו

מאנגר נולד בעיר צ'רנוביץ (בירת בוקובינה עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה; כיום באוקראינה) בשנת 1901. אביו, הלל מאנגר, יליד קולומיאה, היה חייט-אוּמן אוהב ספרות, שהתפאר באהבתו ל"ליטראתוירע" (צירוף המילים "ספרות" ו"תורה" ביידיש). מאנגר למד סמסטר אחד בגימנסיה הגרמנית הקיסרית מס' 3 בעיר הולדתו, ובזמן הלימודים התוודע לספרות הגרמנית. כעבור חצי שנה עבר ללמוד אצל קרובי משפחתו בקולומיאה.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ברח לרומניה, ליאשי, שם התאחד עם משפחתו. ב-1918 התחיל לכתוב שירה ביידיש, שהושפעה מהשירה הגרמנית (מבחינת פורמולות, מצלול ואורתוגרפיה), הוא התגייס לצבא רומניה, ולאחר שסיים לשרת בצ'רנוביץ, חי מספר חודשים בבירה בוקרשט ואחר-כך שב ליאשי. החל לכתוב בעיתונות היומית היידית בצ'רנוביץ, ובשנת 1921 הופיע שירו הראשון, 'מיידל פארטרעט' בכתב העת "קולטור" של אליעזר שטיינבארג. מאנגר התפרנס ממתן הרצאות במסגרת ארגון התרבות היהודי ברומניה (שדאג לשיבוץ של אינטלקטואלים להרצאות בערים ובמיוחד בעיירות); בין הנושאים שהרבה להרצות עליהם: 'מוות, לילה ושיגעון'; גולדפדן; ו'הבלדה'. עדויות מהרצאותיו מלמדות על כך שמאנגר היה מרצה כריזמטי ואהוד למדי, בעל זיכרון פנומנלי, שסחף את קהלו.

ב-1928 ביקר לראשונה בוורשה בירת פולין, שהייתה בזמנו מרכז חיי תרבות היידיש במזרח אירופה. באוגוסט 1929 ערך בצ'רנוביץ את הקונטרס השבועי "געציילטע ווערטער" ("מילים ספורות"), שממנו יצאו לאור ארבעה גליונות. במאי 1930 חידש מאנגר את הופעת הקונטרס בקרקוב שבפולין, ופרסם שבעה גליונות. באוקטובר 1930 הופיע גיליון אחד של הקונטרס בריגה שבלטביה.

ב-1931 הוא נישא לאשתו הראשונה וחזר לצ'רנוביץ, ולאחר פרידתם ב-1932 שב לוורשה, שהפכה למרכז פעילותו עד שאולץ לעזוב את פולין ב-1938 בעקבות שלילת אזרחותו הרומנית. ב-1933 החל לחיות עם רחל אוירבך, ולראשונה התגורר בדירה משלו.

ב-1929 הוציא לאור בבוקרשט את ספר שיריו הראשון, "שטערן אויפ'ן דאך" (כוכבים על הגג), שבו עירב מסורות ספרותיות חדשניות וישנות – אלמנטים מודרניסטיים (פורמליים-לשוניים, מטאפורות ונושאים) עם צורות קלאסיות כמו בלדה וסונטה – אחד ממאפייניה שירת מאנגר; וכן צָרַף יחד אלמנטים אירופיים עם אלמנטים יהודיים. באותה שנה החל להוציא את כתב העת הקטן שלו, "מילים בודדות".

ספר השירים השני שלו, שיצא לאור בוורשה ב-1933, נקרא "לאמטערן אין ווינט" (פנסים ברוח).

ב-1935 פרסם בוורשה את "חומש לידער" (שירי החוּמש), בו הוצגו אבות האומה כיהודים מהשטעטל. בשלב זה כבר היה מוערך וידוע בקרב הקהילות היהודיות במזרח אירופה ובארצות הברית. הסגנון הספרותית שלו היה פשוט ועממי, תוך שהוא מערבב ישן וחדש באופן אנכרוניסטי כאילו הם קורים עכשיו. שימוש אנכרוניסטי בחומרים אופייני לספרוות יהודית, ומאנגר עשה בזה שימוש מודע לחלוטין: הוא לקח תמונות מודרניסטיות ממשוררים גרמניים וחיבר אותן עם התנ"ך, שירה עממית ביידיש או ברומנית וייצק לתוכם סוגיות קיומיות. שירי החומש עושים שימוש בהליך זה ומביאים אותו לשיא אחר. השירים עוסקים בתנ"ך ובנויים כבלדות או שירי עם. הוא עוסק בַּבעייתי, וכמו המדרש מספר את הסיפור שלא סופר – הפחד של שרה כשהיא רואה שאברהם משחיז את הסכין; כאבה של הגר כשהיא מגורשת – את מאנגר מעניינת הדרמה הפסיכולוגית, ובכך הוא מהווה ממשיך של י"ל פרץ. שירי החומש עוררו פולמוס של ממש בקרב היהודים, וגם בקרב הלא-יהודים הוא עורר הערכה, ביישמו כלים של אירוניה ובחינת הממדים הפסיכולוגיים לטיפול בסיפור המקראי. הכתיבה על נושאים מקראיים אפשרה לו להיות משורר יהודי וגם אוניברסלי.

ב"מגילה לידער" (שירי המגילה), שאותם פרסם בוורשה שנה לאחר מכן, שילב דמויות ממגילת אסתר עם דמויות ומאורעות מחיי היהודים בתחילת המאה ה-20. שירים אלו החיו את מסורת ה"פורים שפיל" (חגיגות פורים שבהן הוצגה מגילת אסתר) והומחזו, בין היתר ב-1938 על ידי צבי באומינגר עבור הנהגת השומר הצעיר בלבוב וב-1965, בישראל, כמחזמר בשם "המגילה". ספרו הסאטירי "דאָס בוך פון גן-עדן" (סיפור גן-העדן) עמד על תפיסת גן עדן אצל היהודים אל מול הווי החיים הקשה בעיירות. בשנת 1942 הוציא לאור בלונדון את ספרו "וואָלקענס איבערן דאַך" (עננים מעל הגג), שבו נדפס גם שירו הידוע "אויפֿן וועג שטייט אַ בוים" (על הדרך עץ עומד), שהתפרסם בלחנו של פיליפ לסקובסקי, וכן שיר הקינה "אונטער די חורבות" (תחת החורבות), שהתפרסם בלחנו של שאול ברזובסקי. בשנת 1951 איגד לראשונה את כל שירי התנ"ך שלו, "מדרש איציק", שראה אור בפריז. בשנת 1952 הוציא לאור בניו יורק את ספר שיריו המקובצים "ליד און באלאדע" (שיר ובלדה).

ב-1939 נמלט מפני הנאצים לפריז, משם ניסה להגיע לארץ ישראל בלא הצלחה, ולאחר טלטולים רבים עלה בידו להגיע ללונדון ולאחר מכן, בשנת 1951, השתקע בניו יורק. הוא ביקר בישראל לראשונה כאורח לרגל חגיגות העשור, ובשנת 1966 עלה לישראל כשהוא כבר חולה. בשנת 1968 הוענק לו פרס פיכמן.

לאחר מחלה ממושכת נפטר בגדרה ב-21 בפברואר 1969. הוא נקבר בבית העלמין נחלת יצחק, בהלוויה שבה השתתפו אלפים. הותיר אחריו את רעייתו גניה.

## הנצחתו
בסוף שנת 1968, חודשים ספורים לפני מותו, נוסד פרס ספרותי על שמו: פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש, שחולק משנת 1969 ועד 1999. בשנת 1999 הוענק הפרס לחוה אלברשטיין, שהלחינה ושרה אחדים משיריו של מאנגר.

ארכיון איציק מנגר מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.

על שמו של מאנגר קרויים רחובות בתל אביב, חיפה, הרצליה והוד השרון.

## תרגום כתביו
כתביו של מאנגר תורגמו לשפות רבות, בהן גרמנית, הולנדית, אנגלית ועוד. רבות מיצירותיו תורגמו לעברית על ידי מתרגמים שונים, ובעיקר בנימין טנא. את ספרו "דמויות קרובות" תרגם אברהם שלונסקי בשנת 1941.

ב-1983 יצא בוורשה אנתלוגיה לשירה יהודית. באנתולוגיה 17 משיריו של מאנגר שתורגמו לפולנית על ידי אנטוני סלונימסקי, ויסלבה שימבורסקה ויז'י פיצובסקי.

ב-2010 יצא לאור בהוצאת חרגול הספר "שירי המגילה" על מגילת אסתר בעברית וביידיש, עם הערותיו של דוד אסף ואיוריו של נעם נדב.

ב-2017 החליט הפרלמנט של רומניה על קיומו של יום תרבות היידיש והתיאטרון היידישאי. המועד השנתי נקבע ל-30 במאי, יום הולדתו של איציק מאנגר, גדול יוצרי היידיש שפעל ברומניה.

## מספריו
רוב יצירתו של מאנגר הודפסה לפני מלחמת העולם השנייה והוצאות אלה נדירות וקשות להשגה:
* **שטערן איבערן דאך**, בוקרשט, 1929
* **לאנטערן אין וינט**, ורשה, 1933
* **חומש לידער**, ורשה, 1935
* **מגילה לידער**, ורשה, 1936
* **פעלקער זינגן**, ורשה, 1936
* **דעמערונג אין שיפגעל**, ורשה, 1937
* **ועלוול זבארז'ער שראייבט בריוו צו מלכעלע דער שיינער** וינה/ורשה, 1937
* **נאענטע גשטאלטן**, ורשה 1938
* **די ווונדערלעכע לעבנסבאשרייבונג פון שמואל אבא אבערוו** (**דאס בוך פון גן-עדן**), 1939
* **וולקענס איבערן דאך**, לונדון, 1942
* **הוצמך -שפיל**, לונדון, 1947
* **דער שנאיידר-גזעלן נטע מאנגער שפילט**, לונדון, 1948
* **מדרש איציק**, פריז, 1951, הוצאה מחודשת: (מבוא: דב סדן, עריכה: חנא שמרוק), האוניברסיטה העברית בירושלים, החוג לספרות יידיש, ירושלים, תשכ"ט, 1968.
* **ליד און באלאדע**, ניו יורק, 1952
* **שטערן אין שטויב**, ניו יורק, 1967

לאחר המלחמה יצאו לאור הדפסות מחודשות, ואלה העיקריות שבהן:
* **וואלקענס אויפֿן דאך**, ניו יורק, הוצאת המחבר, 1947
* **ליד און באלאדע**, הוצאת המחבר, הדפסה: החברה המאוחדת להדפסה בע"מ, 1952
* **מדרש איציק**, בעריכת חנא שמרוק. מתוך הסדרה: "ספרות יידיש" (החוג ליידיש של האוניברסיטה העברית, ירושלים), הוצאת מאגנס, 1984
* **מדרש איציק**: **חומש לידער**, **מגילה לידער**. הוצאת י. ל. פּרץ, 1990
* ”**טונקל-גאָלד**: לידער. יידיש און דײַטש“. אסופה בעריכת אפרת גל-עד. הוצאת יידישער פֿאַרלאַג אינעם זורקאַמפּ פֿאַרלאַג, פרנקפורט 2004. (עם תקליטור)

### מכּתביו
* , 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### ספריו שראו אור בתרגום עברי
* **משירי טוס הזהב** (בתרגומו של יעקב אורלנד), כרמל, 1995.
* **מבחר שירים** (בתרגומו של נתן יונתן), כתר, 1986.
* **[[סיפור גן-העדן]]** (בתרגומו של ק. א. ברתיני), עם עובד, 1982.
* **לבנה אדמה על גג מכסיף**, (בתרגומו של מרדכי אמיתי), המנורה, 1975.
* **שירים ובלדות** (בתרגומו של בנימין טנא), על המשמר, 1969.
* **משירי המגילה** (בתרגומו של מרדכי אמיתי), ספריית פועלים, 1969.
* **האור והזהב**, תרגם מיידיש: נתן יונתן. הוצאת קשב לשירה, 2010.
* **שירי המגילה - מגילה-לידער**: מהדורת דו-לשונית עברית-יידיש, תרגם והעיר: דוד אסף ; אייר: נעם נדב. תל אביב: הוצאת חרגול, עם עובד, בית שלום עליכם, תשע"א 2010. .
* **מדרש איציק**, מבוא ותרגום מיידיש: נגה רובין, הוצאת כרמל, תשפ"ג (2022)

## לקריאה נוספת
* דב סדן, 'מדרש איציק', **פאלק און ציון**, 1981.
* חנא שמרוק, '"מדרש איציק", ובעיות מסורותיו הספרותיות', **[[הספרות]]** ב', 2, תש"ל-1970.
* יחיאל האפער, **איציק מאנגר: מסות / איציק מאנגער: עסייען**; תרגם מיידיש חנוך קלעי, תל אביב: הוצאת י"ל פרץ, 1979. (בעברית ויידיש, לרוב עמוד מול עמוד)
* יוסי גמזו, 'שירי החומש או חילול החומש: שירתו המקראית של מאנגער', **זהות** ה', תשמ"ח-1988.
* יוסי גמזו, 'התנ"ך של איציק מאנגר: במלאת עשור לפטירתו של המשורר', **[[הדאר]]** נ"ט, ג', תש"ם-1980.
* טלי נתיב, 'הצגה חדשה בישראל של יצירת איציק מאנגר', **הדאר**, י"ז, 60, תשמ"א-1981.
* נתן יונתן, 'בין פאתוס לאירוניה: הערות אחדות על מאנגער ושירתו', **[[מאזנים (כתב עת)|מאזנים]]**, נ"ז, 4, תשמ"ד-1984 
* יוסי גמזו, 'בין ויזתא לפסטריגתא': לבחינת ראייתו הדו-פוקאלית של איציק מאנגר את סיפור מגילת-אסתר, **הדאר**, 70, י"ז, תשנ"א-1991.
* דב נוי, 'אליהו הנביא ביצירת איציק מאנגר', **דרך אגדה**, ו', תשס"ג-2003.
* אלכסנדר שפיגלבלאט, **פינות כחולות: איציק מאנגר – חיים, שיר ובלדה** (מיידיש: יהודה גור-אריה), הוצאת כרמל, ירושלים, 2009.
* ראובן רבינוביץ, "הערות לשירי איציק מאנגר", **[[מאזנים (כתב עת)|מאזנים]]**, אדר תשכ"ט / מרץ 1969. 
* דורית ירושלמי, "בין אריגה לפרימה: שמואל בונים מביים את איציק מאנגר", **איגוד: מבחר מאמרים במדעי היהדות** ג, תשס"ה / 2005. 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* איציק מאנגר מקריא משיריו
* The Itzik Manger ballads' site 
* ספרי איציק מאנגר לעיון ולהורדה, באתר ארכיון האינטרנט 
* איציק מאנגר מקריא משיריו ומתראיין אצל אברהם טאבאטשניק, המרכז הלאומי לספרי יידיש, באתר ארכיון האינטרנט.
* 
* , 
*  (ההמשך חסר)
* 
* 
* שלום חולבסקי, "איציק מאנגר (רְשָׁמִים)", חוליות, גיליון 7, סתיו 2002, עמ' 267–282 
* דב סדן, "בין כפיפה לזקיפה: על איציק מאנגר", חוליות, גיליון 7, סתיו 2002, עמ' 283–285 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

#### מכתביו
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משוררי יידיש רומנים
קטגוריה:משוררי יידיש פולנים
קטגוריה:מחזאי יידיש
קטגוריה:סופרי יידיש רומנים
קטגוריה:סופרי יידיש פולנים
קטגוריה:עיתונאי יידיש פולנים
קטגוריה:יהודים מבוקובינה
קטגוריה:יהודים בצבא הרומני
קטגוריה:אישים שעל שמם פרס ספרותי
קטגוריה:זוכי פרס פיכמן
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1969