open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
השועלים

**השועלים** היא קומדיית מצבים ישראלית ששודרה ב-yes. הסדרה עלתה לשידור ב-12 בדצמבר 2010. באוקטובר 2011 הכריזה yes כי הסדרה בוטלה ולא ישודרו פרקים נוספים. בינואר 2012 נקנסה yes במאה אלף ש"ח, מפני ששיבצה את הסדרה המוגבלת מגיל 14 בערוץ ניקלודיאון המיועד לגילאי 7–13.

## עלילה
הסדרה עוסקת בארבעה חברים בתחילת שנות העשרים לחייהם, העובדים בסניף קטן של רשת מזון מהיר בשם fאנקייק. בשעות שאחרי העבודה עמלים הארבעה על יצירת סדרת סרטי אימה דלת תקציב ביוטיוב. שלושה מהגיבורים הם חברים מילדות, המפצים על עליבות חייהם בצלילה אל עולם הדמיון של סרטי האימה. חייהם משתנים כאשר לעבודה בפאנקייק מצטרפת מלצרית חדשה בשם אלי, התובעת מהם לשתפה בסדרת סרטי האימה.

## הדמויות
* **אלי-אלישבע שרון** (יעל גרובגלס) – מלצרית צעירה ועיקשת, מעט טומבוי. תמיד תשיג את מטרתה, ומופיעה לצד דן דן בסרטי האימה.
* **דן דן- דן יוגב** (מיכאל אלוני) – הנאה שבחבורת הצעירים וכוכבם הראשי של סרטיהם. מלצר במסעדה, בעל ביטחון עצמי גבוה, מעט גאה ורודף שמלות.
* **גבע- גבע בר שישת** (שלומי ברטונוב) – מנהל הארט בסרטי האימה והטבח במסעדה. מוזר ומצחיק. חלק מצוות "גבע ושמוקלר".
* **שמוקלר- איתי שמוקלר** (דוד שאול) – התסריטאי הנבון והמגושם שבחבורת הצעירים והטבח במסעדה, חלק מצוות "גבע ושמוקלר".
* **מנחם** (קובי מאור) – מנהל הסניף נטול חוש ההומור של Fאנקייק.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:yes הטלוויזיה בלוויין: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2010
קטגוריה:קומדיות מצבים ישראליות
קטגוריה:תוכניות גיורא חמיצר
קטגוריה:סדרות נעורים ישראליות
יוברט קלר

**יוברט קלר** (בצרפתית: **Hubert Keller**; נולד ב-1954) הוא שף צרפתי, שמפורסם בשל מסעדות הדגל שלו, הנושאות את השם "Fleur de Lys", ושוכנות בלאס וגאס ובסן פרנסיסקו.

## ביוגרפיה
קלר נולד באלזס, צרפת, והוא בוגר בית ספר למלונאות בשטרסבורג. הוא החל כשף מגדנאות, במסעדות שונות כמו "אוברז' דה ל'איל", אניית התענוגות "מרמוז", "דומיין דה שטונף", ו"מולין דה מוז'ן" בצרפת ו"La Cuisine du Soleil" בסאו פאולו, ברזיל. הוא התלמד אצל פול האברלן, פול בוקיז, ורוז'ה ורז'ה לפני שהגיע לסן פרנסיסקו ב-1982 על מנת לשקם את מסעדת "Sutter 500" שאינה פועלת כיום.

ב-1986 הוא נעשה בעלים-שותף ושף של מסעדת "Fleur de Lys" המקורית בסן פרנסיסקו. בשלב מאוחר יותר הוא פתח בורגר בר לאניני טעם בלאס וגאס, נבדה, שבו הוא הגיש "בורגר רוסיני" ב-60 דולר, אותו הכין מבשר בקר קובה אמריקני, פואה גרא מוקפץ וכמהין מגורדות. מעט אחרי-כן הוא פתח סניף נוסף של מסעדת "Fleur de Lys", ב-Mandalay Bay. קלר גם פתח סטקייה בסגנון צרפתי במרכזה של סנט לואיס בשם "SLEEK". הוא שימש כשף המייעץ של "מועדון 19" במלון ב־Pebble Beach, California.

הוא מחברו של הספר "מטבחו של יוברט קלר" (The Cuisine of Hubert Keller) ומחבר-שותף ביחד עם ד"ר דין אורניש של הספר "אכול יותר, שקול פחות" ( Eat More, Weigh Less). קלר היה השף האורח הראשון ביחד עם Jean-Marc Fullsack שבישל ארוחת ערב לנשיא (ביל קלינטון) ולימד את שף הבית הלבן בישול בריא ביחד עם Jean-Marc Fullsack.

## פרסים ותוארי כבוד
ב-1988 יוברט קלר דורג כאחד מ"10 השפים החדשים הטובים ביותר באמריקה" בידי כתב העת "Food & Wine".
ב-1997 הוא זכה בפרס מאת "איגוד ג'יימס בירד" כשף האמריקני הטוב ביותר בקליפורניה. קלר גם קיבל מאיגוד ג'יימס בירד אות כבוד על מפעל לחיים ב-2003.

ב-2006, קלר זכה בפרס הקולינריה מידי כתב העת "Men's Hair". מסעדת "Fleur de Lys" בסן פרנסיסקו דורגה כאחת מ-40 המסעדות הטובות ביותר בארצות הברית ב-2004, 2005 ו-2006 בידי מדריך המסעדות "גאיו",

והוענק לה כוכב ב"מדריך מישלן האדום" ב-2006.

"Fleur de Lys" גם דורגה כאחת מ-25 המסעדות הטובות ביותר בארצות הברית בידי כתב העת "Food & Wine".
מסעדת "Fleur de Lys" בסן פרנסיסקו נכללת במדריך "השולחנות הגדולים בעולם".

## ספריו

* .Hubert Keller, John Harrisson, The Cuisine of Hubert Keller, Ten Speed Press, 1996
* Hubert Keller, Penelope Wisner (April 2009). Burger Bar: Build Your Own Ultimate Burgers.


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1954
הראת

**הראת** (בפרסית, פשטו ודארי: **هرات**) היא העיר השלישית בגודלה באפגניסטן (אחרי קאבול וקנדהאר) ובירת המחוז הקרוי על שמה במערב המדינה. לפי תחזית רשמית לתאריך 21 בספטמבר 2020, אוכלוסיית העיר מנתה 574,276 בני אדם.

## היסטוריה
העיר נוסדה לפני המאה ה-6 לפנה"ס ונכבשה במאה ה-4 לפנה"ס על ידי אלכסנדר מוקדון ובמקורות ההלניסטיים נקראה בשם אלכסנדריה אריון. אחרי שנכבש האזור, צבא אלכסנדר המשיך במסעו לעיר סמרקנד, ובשל היותה רחוקה ממקדוניה ויוון לא התפתחה במהירות.

אחרי מות אלכסנדר מוקדון, האזור היה בשליטת בית סלאוקוס, ובאמצע המאה השנייה לפנה"ס נכבש האזור על ידי הפרתים, והם שינו את שמה ל"הראת".

אחרי נפילת הפרתים, אפגניסטן נשלטה על ידי האימפריה הסאסאנית, ותוך כדי כך הייתה גם השפעה מוסלמית באזור.
הראת נהרסה על ידי המונגולים במאה ה-13. היא נבנתה מחדש ונכבשה ב-1380 על ידי טימור לנג. לאחר מותו, ב-1405 הכתיר בנו שאח'רוח את הראת לבירת האימפריה הטימורית והעיר פרחה עד לשלהי המאה ה-15, שקיעתה של השושלת וכיבוש הראת בידי האוזבקים. מאתיים השנים הללו כבירה של אימפריה שהשתרעה על מישורי אוזבקיסטן ועד מרכז פרס, הייתה תקופת פריחה בבנייה ובאומנויות, וכן בהשכלה ומדעים.

העיר עברה מיד ליד וכבשוה נאדר שאה, אחמד שאה דוראני ואחרים, והיא נפלה קורבן גם למלחמות הבריטיות עם אפגניסטן, ושימשה כחלק מהמשחק הגדול - מאבק השליטה בין האימפריה הבריטית לרוסים. ב הייתה בעיר השפעה רוסית. בשנת 1863 עבר העיר לשליטת אפגניסטן.

במרץ 1979 התרחש בעיר מרד של הצבא האפגני נגד נוכחות סובייטית שאורגנה על ידי אסמאעיל חאן, קצין בצבא האפגני. גם לאחר דיכוי המרד הוא היה בין הלוחמים הבולטים באזור וקיבל את כינוי "האריה של הראת".

ב-12 באוגוסט 2021 כבשו כוחות הטליבאן את העיר מידי כוחות הצבא האפגני.

## גאוגרפיה וכלכלה
הראת שוכנת על גובה 920 מעל פני הים, סמוך להרי פַּרוּפַּמיס, במערב אפגניסטן, ומרוחקת כ-640 ק"מ מערבית לבירה קאבול. העיר שוכנת ליד הנחל , יוצאים ממנה כבישים למקומות שונים ברחבי אפגניסטן וגם כביש אחד למשהד שבאיראן.

בעיר עוסקים במסחר, שירותים ומנהל והמחצבים העיקריים שיש בסביבתה הם פחם ועופרת.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 18 מעלות צלזיוס וכמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 300 מ"מ.
צפיפות האוכלוסין באזור היא 150 נפש לקמ"ר. המקור העיקרי להפקת חשמל בעיר (ובעצם במדינה כולה), הוא על ידי זרמי מים.
שמאל|ממוזער|שדה התעופה בעיר|250px

## אישים מפורסמים
* עבד אללה אנצארי - משורר ומיסטיקן (מת 1089)
* אלישר נבואי - פוליטיקאי ומשורר (נפטר ב-1501)
* כמאל א-דין בהזאד - מגדולי הציירים באסכולת הציור הפרסית (מת 1535)
* עבאס שאה הראשון - השאה הצפאווי החמישי (מת 1629)
* אחמד שאה דוראני - מייסד השושלת הדוראנית (מת 1772)
* אמינה אפזאלי - פוליטיקאית אפגנית (ילידת 1957)
* סוניתה עליזאדה - ראפרית ופעילה נגד נישואים בכפייה (ילידת 1997)

## יהדות העיר

בהראת הייתה קהילה גדולה ומשגשגת. במשך תקופה ארוכה למדי נשאה בתואר של הקהילה הגדולה מכל קהילות אפגניסטן. היהודים בהראת היו קרובים מאוד לבני יהדות איראן בגלל קרבתם הגאוגרפית אליהם. בשנת 1840 הגיעו אליה כ-200 משפחות מהעיר משהד שבאיראן לאחר שנאנסו להתאסלם שם. מסיבות שונות עזבו יהודים רבים את הקהילה במהלך השנים ועד אמצע המאה ה-20 נעלמה הקהילה היהודית בעיר כמעט כליל. שרידי הקהילה היחידים שנשתמרו הם ארבעה בתי כנסת שנתגלו בשנת 1978, שביניהם בית הכנסת יואב, וארון הקודש של זה שנשתמר במצב הטוב ביותר הועלה ארצה לירושלים כזיכרון מקהילה גדולה זו.

## אקלים

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפגניסטן: ערים
קטגוריה:מחוזות אפגניסטן: ערי בירה
ספרי זוטא דברים

**ספרי זוטא דברים** הוא מדרש הלכה אבוד ששוחזר על ידי מנחם כהנא על פי מובאות בכתבי הקראי ישועה בן יהודה, ובמעט חיבורים אחרים. כהנא כינה את הספר "ספרי זוטא", מתוך הדמיון במאפייניו לספרי זוטא במדבר, כאסכולה מדרשית מיוחדת בתוך דבי רבי עקיבא. מדרש זה מקביל לספרי דברים ששייך ל"דבי רבי עקיבא" הרגיל, וכן למכילתא דברים השייכת לדבי רבי ישמעאל.

## לקריאה נוספת
* 
*מנחם כהנא, **ספרי זוטא דברים: מובאות ממדרש תנאי חדש**, הוצאת מאגנס, ירושלים, תשס"ג.

## קישורים חיצוניים
*  

קטגוריה:מדרשי הלכה
קטגוריה:יצירות אבודות
קטגוריה:ספרי מדרשים
קטגוריה:ספרי מדרשים ארץ-ישראליים
קטגוריה:ספר דברים
קטגוריה:מדרשים על התורה
טורפדו בנגלור

**טורפדו בנגלור** הוא מתקן לפריצת מעבר בשדה מוקשים ובסבך גדרות תיל. המתקן בנוי מצינור הניתן להארכה ומכיל מטעני נפץ. הוא מיועד לשמש אמצעי לטיהור ופינוי שדות מוקשים, גדרות תיל ומכשולי קרקע נוספים. השימוש בו מאפשר למפעיל לפרוץ מכשול תוך מניעה מחשיפה לאש האויב.

## רקע היסטורי ומבנה
הטורפדו הומצא בשנת 1912 על ידי סרן בריטי בשם מקלינטוק (McClintock), ששירת במחוז בנגלורו שבהודו במסגרת חיל ההנדסה הבריטי. הרקע לפיתוח היו מלחמת הבורים בדרום אפריקה ומלחמת רוסיה–יפן. הרעיון שלו היה לאפשר פריצת מעבר בשדה מוקשים ללא הסתכנות של איש ההנדסה ולגרום לפיצוץ ממרחק של לפחות שלושה מטרים. הבנגלור בנוי ממספר יחידות של צינור מתכת בקוטר של 2.5 אינצ'ים (כ־65 מ"מ) ובאורך של 1.5 מטר כל אחת. חומר הנפץ נמצא בקצהו של כל מקטע.

בקצה הקדמי של כל צינור נמצא מטען חומר הנפץ. כל צינור מסתיים בשרוול עם הברגה שהתחבר לחלק הבא.

פיצוץ הבנגלור מטהר מעבר בשדה מוקשים, בסבך גדרות תיל, או שילוב של השניים. הפיצוץ יוצר מעבר ברוחב של מטר אחד לערך, ובאורך מרבי של 15 מטר.

## מלחמת העולם הראשונה
מלחמת העולם הראשונה התאפיינה בלחימה סטטית. על המחפורות הקדמיות הגנו גדרות תייל דוקרני, ברוחב מטרים רבים. גדרות אלה היוו מכשול בלתי עביר לחיילי הרגלים וקשה ביותר לטנקים הראשונים ולכל רכב כלשהו. הבנגלור היה אמצעי פשוט ויעיל לפריצת מעברים דרך אותן גדרות תייל עמוקות ולמעברים בשדות המוקשים. דוגמה להפעלת אמצעי זה ניתן לראות בסרט האילם "כנפיים" מ־1927.

ב־1917, בקרב קמברה נעשה שימוש ידוע בבנגלור להטעייה: החלת עבודות בקטע מסוים גרמו להעברת כוחות לקטע זה.
שמאל|ממוזער|250px|אימוני הצבא האמריקני בפריצת גדרות בעזרת בנגלור, אנגליה 1943

## מלחמת העולם השנייה
הבנגלור אומץ על ידי הצבא האמריקני ובעלות הברית במלחמת העולם השנייה. בצבא האמריקני הוא כונה M1A1 Bangalore Torpedo. הוא זכה לפרסום וחשיפה מיוחדים עם הפלישה לנורמנדי ב־1944. במספר רב של סרטים ניתן לראות שימוש בהתקן, ובהם "להציל את טוראי ריאן", "היום הארוך ביותר", "ההתקפה על חופי ג'ונו", "האדומה הגדולה ה־1", "מדליה של כבוד", התקפת בנות הברית, החזית ועוד.

בסרט "האדומה הגדולה ה־1" מתאר המפיק והבמאי סמואל פולר, שבעצמו היה מוותיקי הפלישה לנורמנדי, את השימוש בבנגלור: 

## שימוש לאחר מלחמת העולם השנייה

## מלחמת העצמאות
הבנגלור שימש את כוחות ההגנה במלחמת העצמאות בצורה נרחבת. כך למשל כאשר יצאו מחלקה וחצי מגדוד מוריה ב־18.5 לכיבוש מנזר נוטר דאם ששימש כבסיס לאויב, נפרץ שער המנזר בעזרת טורפדו בנגלור.

גם הצבאות הסדירים שתקפו את המדינה הצעירה מכל עבר, השתמשו בבנגלור. כך השתמשו הכוחות המצריים בהתקפתם על קיבוץ יד מרדכי וכן על יישובים אחרים כמו נגבה, ניצנים ועוד.

## לאחר מלחמת העצמאות
הבנגלור עדיין נמצא בשירות מבצעי בצבאות שונים, אם כי במידת האפשר ניתנת עדיפות לשימוש באמצעים חדישים יותר, כגון צפע שריון ואחרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמצעי לחימה
קטגוריה:מטעני חבלה
קטגוריה:מוקשים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: המצאות
קטגוריה:בנגלורו
Recent Songs

**Recent Songs** (בעברית: "**שירים אחרונים**") הוא אלבומו השישי של הזמר והמשורר הקנדי לאונרד כהן. האלבום, שיצא לאור ב-1979 והופק על ידי הנרי לוי ולאונרד כהן, חוזר אל מוזיקת הפולק, אותה זנח כהן באלבומו הקודם "Death of a Ladies' Man", אך כעת עם השפעות רבות מהג'אז.

## רשימת השירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי לאונרד כהן.

### צד ראשון

### צד שני

## קישורים חיצוניים

* מילות שירי האלבום ודגימות מהם

קטגוריה:אלבומי לאונרד כהן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
ספרי זוטא במדבר

**ספרֵי זוטא במדבר** הוא מדרש הלכה על ספר במדבר, שרובו אבד, ושוחזר בעיקר מתוך ציטוטים במקורות משניים. זהו מדרש מקביל למדרש הנפוץ יותר, ספרי במדבר. בעוד שספרי במדבר הוא מדבי רבי ישמעאל, הרי שספרי זוטא הוא ענף מיוחד של דבי רבי עקיבא. בראשית המאה ה-21 גילה מנחם כהנא שרידים של מדרש בעל מאפיינים דומים על ספר דברים, וכינה אותו **[[ספרי זוטא דברים]]**.

"זוטא" פירושו "קטן", אך כנראה הכינוי הזה למדרש בפי הראשונים אינו מתייחס לגודלו (כפי הנראה אורכו היה דומה לספרי במדבר), אלא לנדירות תפוצתו. המדרש שוחזר בעיקר מתוך מובאות בילקוט שמעוני (בשם "זוטי"), ובמדרש הגדול (באופן סתמי).

החוקרים זיהו בחיבור זה מאפיינים ייחודיים, שאינם זהים לרגיל במדרשים מדבי רבי עקיבא, שאליהם הוא שייך באופן כללי. כך לדוגמה, המשנה המצוטטת אצלו כמעט תמיד אינה זהה לנוסח משנתנו, בשונה מהרגיל אצל דבי רבי עקיבא. גם המינוחים אינם זהים תמיד לרגיל באותו בית מדרש. שאול ליברמן סבר שעורך המדרש היה ממתנגדי בית רבי יהודה הנשיא (רבי), ומסיבה זו רבי אינו מוזכר במדרש זה כלל, וגם משנת רבי אינה מצוטטת כפי שהיא. מלומדים מאוחרים יותר הטילו ספק במוצקות טענה זו, וסבורים שאין לדעת מעבר לכך שמדובר בסוג מסוים של בית מדרש בתוך "דבי רבי עקיבא".

## לקריאה נוספת
* 
## קישורים חיצוניים
*
* 
*
*ענת רייזל, ספרי זוטא במדבר, באתר "מחלקי המים".
 

קטגוריה:מדרשי הלכה
קטגוריה:יצירות אבודות
קטגוריה:מדרשים על התורה
המצור על טולון

**המצור על טולון** (18 בספטמבר 1793 – 19 בדצמבר 1793) היה ניצחון רפובליקני במרד המלוכני שהתרחש בעיר טולון. לעיתים רבות מתייחסים אליו גם כ**נפילת טולון**.

טולון נכבשה על ידי כוחות בריטים וספרדים שסייעו למלוכה הצרפתית, ובהם בין היתר שייטת מן הצי המלכותי בפיקוד אדמירל הוד. נפוליאון בונפרטה התפרסם במצור זה לראשונה כמומחה לארטילריה, על ידי איתור המקום המושלם למיקום הארטילריה באופן שבו היא תשלוט בנמלי העיר. נפוליאון לקח חלק בתקיפת המוצב על מנת לחפות על עמדה זו. בתום המתקפה, הופגזו הציים האנגלו-ספרדיים והם נסוגו. כתוצאה מכך, בונפרטה שהיה אז בן עשרים וארבע הפך לבריגדיר גנרל ושמו פורסם בקרב הפוליטיקאים המפורסמים ביותר של פריז.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המהפכה הצרפתית
קטגוריה:המלחמות הנפוליאוניות: קרבות
טולון
טולון
טולון
קטגוריה:טולון
רחל מרכוס

[שמאל|ממוזער|250px|[לוחית זיכרון בפתח ביתם של נתן אלתרמן, רחל מרכוס ותרצה אתר, בשדרות נורדאו 30 בתל אביב]]
**רחל מרכוס-אלתרמן** (22 במרץ 1912 – 13 בדצמבר 1985) הייתה שחקנית תיאטרון ישראלית.

## ביוגרפיה
מרכוס נולדה בגרודנו (אז בפולין שבשליטת האימפריה הרוסית, כיום בבלארוס) ב-1912. אביה, דניאל מרכוס, היה סוחר טבק ואמה עבדה בחנות הקמח המשפחתית. בשנת 1934, בגיל 22, עלתה רחל מרכוס לארץ ישראל והחלה לשחק במסגרות תיאטרוניות שונות. בראשית 1935 נישאה למשורר נתן אלתרמן, ושש שנים לאחר מכן נולדה בתם היחידה, תרצה אתר. בשנת 1947 הצטרפה לתיאטרון הקאמרי ונמנתה מאז עם סגל שחקניו הקבוע. בין תפקידיה המרכזיים בתיאטרון היו אמנדה ב"ביבר הזכוכית" יונו ב"יונו והטווס", לולה ב"שובי, שבא הקטנה" והאם ב"לילה במאי". זכתה בפרס מילוא (1963) ובפרס קלאוזנר לתיאטרון (1969).

מרכוס שיחקה גם בסרטי הקולנוע "קריה נאמנה" (1952), "מבצע יונתן" (1977) ו"סוסעץ" (1978).

חייה של מרכוס לצדו של בעלה, נתן אלתרמן, ידעו עליות ומורדות, בין היתר נוכח הרומן רב-השנים שפיתח אלתרמן עם הציירת צילה בינדר, למרות שהיו נשואים עד יום מותו ב-1970. על אף הסבל שהיה בנישואין לאלתרמן לא הייתה בה חרטה על נישואיה והיא ידעה ידיעה ברורה שלא יעזוב אותה. בשנת 1977 שכלה את בתה, שנפלה מחלון מרפסת דירתה. אובדן זה הכה בה קשות עד יום מותה. בריאיון ל"הארץ" סיפרה כי "הפיצוי הגדול ביותר על הכל הייתה הבת הנפלאה שזכיתי לחיות במחיצתה 36 שנים. הבת שירשה את הנעלה שהיה בו, ושלצערי לא ירשה ממני את הכוחות הגדולים שהיו בי".

גם לאחר פרישתה לגמלאות מהתיאטרון הקאמרי באותה תקופה, המשיכה מרכוס להופיע ברחבי הארץ, בערבי קריאת שירה ובהצגות של "אמנות לעם". היא גם לימדה קריאת שירה בבתי הספר למשחק בית צבי וניסן נתיב.

מרכוס נפטרה מהתקף לב בשנת 1985. בצוואתה הורתה להפנות את התמלוגים על שידורי שיריו של אלתרמן לאוניברסיטת תל אביב, על מנת להנציח את בתה בחדר מיוחד בקמפוס, דבר שלדברי נכדיה האוניברסיטה לא מימשה. ב-2006 הגיעו נכדיה יעל ונתן לפשרה עם אוניברסיטת תל אביב על הקמת הקדש לניהול הכספים והנצחת תרצה אתר.

## לקריאה נוספת
* תמר מרוז, 'למרגלות הר הגעש' (ריאיון עם רחל מרכוס), **מוסף [[הארץ]]**, 13 בדצמבר 1985.
* רבקה כצנלסון, 'החיים כמשחק' (על השחקנית רחל מרכוס-אלתרמן), **נעמת** (הירחון לאשה ולמשפחה), ינואר-פברואר 1986, 46–47.
* שלמה סנה, 'אהבת הקהל מובטחת: ריאיון עם השחקנית רחל מרכוס', **במה** (רבעון לדרמה) 103 (1986), 59–64.

## קישורים חיצוניים

* מחווה לרחל מרכוס-אלתרמן בצוותא, אתר "הבמה", 18 בדצמבר 2005
* רחל מרכוס מקריאה את השיר "מכל העמים" של אלתרמן
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* **[https://open.spotify.com/episode/24TyLNgAkODBBGPoZZF0J9?si=NNvVQ_hZQhWISrFWm265Fw הצל של צילה]**: הסכת על נתן אלתרמן ונשותיו, מנחה: ליעד מודריק, אורחת: פרופ' זיוה שמיר. *"על החתום"*, סדרת הסכתים, בית אבי חי, 23 ביולי 2023
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני התיאטרון הקאמרי
קטגוריה:ישראליות ילידות פולין
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:משפחת אלתרמן
קטגוריה:זוכי פרס מילוא
קטגוריה:יקירות תל אביב-יפו לשנת 1984
קטגוריה:אמנים ואנשי רוח שהונצחו בתל אביב-יפו
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1985
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
מלונות פנינסולה

**מלונות פנינסולה** (באנגלית: **The Peninsula Hotels**) היא רשת מלונות יוקרה שבסיסה בהונג קונג והיא נסחרת ב. היא חלק מרשת "מלונות הונג קונג ושנחאי" (The Hongkong and Shanghai Hotels). "מלון הדגל" שלה הוא מלון פנינסולה בהונג קונג, שנפתח ב-1928 ונודע כ"מלון הטוב ביותר מזרחית לסואץ", והוא נבחר בסקרים שונים לאחד מהמלונות הטובים ביותר בעולם.

ראשיתה של הרשת בפתיחתו של מלון פנינסולה בצים שא צוי (Tsim Sha Tsui), הונג קונג, בן החמישה כוכבים וכיום היא מפעילה רשת של מלונות בני חמישה כוכבים מחוץ לאסיה.

רשת פנינסולה הונג קונג מחזיקה במספר שיאי עולם בכללם ההזמנה הגדולה ביותר מאז ומעולם של צי רולס-רויסים.

חנות בוטיק של לואי ויטון במלון פנינסולה בבייג'ינג מיועד להיות "חנות הדגל" של המותג.

מלון פנינסולה בבנגקוק נבחר למקום 1 באסיה ומקום 7 בעולם בידי כתב העת Travel + Leisure באוגוסט 2010.

הבעלים של רשת המלונות הוא איש העסקים היהודי מיכאל כדורי מהונג קונג.

## גלריה

קובץ:The Peninsula.jpg|מלון פנינסולה בהונג קונג
קובץ:The Peninsula Tokyo.jpg|מלון פנינסולה בטוקיו
קובץ:ThePeninsula@Night.png|מלון פנינסולה בהונג קונג בלילה


## קישורים חיצוניים
* 

* תצלומים של מלון פנינסולה בניו יורק

## הערות שוליים

פנינסולה, מלונות
קטגוריה:הונג קונג: חברות
אינטרקונטיננטל

שמאל|ממוזער|180px|מלון אינטרקונטיננטל בניו דלהי
שמאל|ממוזער|180px|מלון אינטרקונטיננטל בסינגפור
**אינטרקונטיננטל** (באנגלית: **InterContinental**) היא רשת מלונות יוקרה, מייסודה של "פאן אמריקן", בבעלותו של Juan Trippe, כיום היא בבעלותה של "קבוצת המלונות אינטרקונטיננטל" (InterContinental Hotels Group). הרשת מתפעלת 237 מלונות ואתרי נופש בכ-75 מדינות.

## היסטוריה
אינטרקונטיננטל נוסדה ב-1946 כשהמלון הראשון ברשת נפתח בבלם, ברזיל. ב-1981, חברת ההחזקות "תאגיד המלונות אינטרקונטיננטל" (InterContinental Hotels Corporation) נמכרה לחברה הבריטית "גראנד מטרופוליטן" (Grand Metropolitan). כשגראנד מטרופולין התמקדה בעסקי הליבה שלה, נמכר "תאגיד המלונות אינטרקונטיננטל" לחברה היפנית Saison Group. ב-1998 רכשה אותו חברת Bass plc.

בשנת 2000 חיסלה חברת בס את פעילות המבשלה הוותיקה שלה ומכרה גם את המותג הוותיק בן 223 השנים. במקביל שינתה את שמה לחברת "שש היבשות". בשנת 2003 התפצלה חברת שש היבשות לשתי חברות. האחת עוסקת בניהול רשת הפאבים הרביעית בגודלה בבריטניה, וחברה שנייה שריכזה את עסקי המלונאות תחת שם חדש "קבוצת מלונות אינטרקונטיננטל".

## פעילות החברה בישראל
רשת InterContinental Hotels & Resorts היא רשת מלונות בינלאומית הפועלת בעשרות מדינות ברחבי העולם.

בישראל פעל עד כה מלון אינטרקונטיננטל דייוויד אינטרקונטיננטל תל אביב כמלון היחיד של הרשת במדינה.

בשנת 2026 צפוי להיפתח מלון אינטרקונטיננטל ירושלים אשר יהווה את המלון השני של הרשת בישראל. המלון מוקם בירושלים ברחוב המלך ג'ורג' 47. המלון צפוי לכלול 237 חדרים וסוויטות, אולמות כנסים ספא ומסעדות.

בעבר הפעילה גם את מלון אואסיס בקזינו יריחו, מלון בן 150 חדרים בבית לחם ואת מלון שבע הקשתות שבהר הזיתים בירושלים.

## קישורים חיצוניים

* 

* קבוצת מלונות אינטרקונטיננטל
*מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלות והיסטורית על מלון דייוויד אינטרקונטיננטל תל אביב, באתר 'חלון אחורי', 19 בינואר 2024

## הערות שוליים

קטגוריה:רשתות בתי מלון
ארדיטי

**ארדיטי** (או ארדיט) הוא שם משפחה שמעיד על נושאו ששורשיו באיטליה. השם נגזר מהשורש Ardire שמשמעותו להעז. 
שורשי השם ממגורשי ספרד שעברו למקומות שונים בעולם כגון: טורקיה, איטליה, צרפת ויוון

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות ספרד ופורטוגל
הליגה הסרבית הראשונה בכדוריד

**הליגה הסרבית הראשונה בכדוריד** (בסרבית: **Суперлига Србије у рукомету**) היא ליגת הכדוריד הבכירה של מדינת סרביה. הליגה קמה כתוצאה מהתפרקות הליגה היוגוסלבית בשל פירוק יוגוסלביה. הליגה מורכבת מ-14 קבוצות, כאשר בכל עונה האלופה מעפילה לליגת האלופות, והסגנית והמסיימת שלישית מעפילות לגביע EHF. הקבוצות שסיימו במקום הרביעי והחמישי מעפילות לגביע האתגר, מחזיקת הגביע מעפילה לגביע המחזיקות ושתי הקבוצות האחרונות בטבלה יורדות לליגת המשנה.

## אלופות הליגה

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר איגוד הכדוריד של סרביה

קטגוריה:ליגות כדוריד
קטגוריה:סרביה: כדוריד
קטגוריה:תחרויות ספורט בסרביה
קרוקמבוש

**קרוקמבוש** (בצרפתית: **Croquembouche**, בתרגום חופשי: "מתפצח בפה") הוא מאפה מהמטבח הצרפתי, המוגש לרוב בחתונות מסורתיות ובאירועים שונים. 

הקרוקמבוש הוא מגדל פחזניות במילוי קרם. המגדל בנוי בצורת קונוס גבוה, ומורכב ממספר רב של פחזניות ממולאות בקרם פטיסייר, המוחזקות אחת בצמוד לשנייה באמצעות קרמל.

את הקרוקמבוש מרכיבים על-גבי דף אפייה העטוף מסביב לקונוס, כאשר הדף מורחק לאחר ההרכבה וטרם ההגשה. לאחר ההרכבה והרחקת דף האפייה הקרמל הוא זה שמונע מהמבנה מלקרוס.

לעיתים הקרוקמבוש מצופה ב"שערות" קרמל, שקדים מסוכרים, פירות יער, שוקולד, עוגיות מקרוּן ואף פרחים וסרטים.

## קישורים חיצוניים

* מתכון לקרוקמבוש - מתוך "מתכוני מאסטר שף", אתר "מאקו".
* פחזניות, באתר "בצק אלים"

קטגוריה:מאפים
קטגוריה:המטבח הצרפתי: קינוחים
קטגוריה:המטבח הצרפתי: מאפים
קטגוריה:קינוחים ממולאים
אליפות רוסיה בכדורגל נשים

**אליפות רוסיה ב[[כדורגל נשים]]** הוא כינויה של **ליגת הכדורגל לנשים** (ברוסית: **Женская Футбольная Лига**) המהווה את הליגה הבכירה ביותר בענף ברוסיה ונערכת בחסות התאחדות הכדורגל הרוסית. נערכה לראשונה ב-1990 כאליפות הסובייטית בתחום כדורגל נשים.

עד 2015 נערכה הליגה כ"אליפות רוסיה" או "הדיוויזיה העליונה" (Чемпионат России среди женских команд клубов Высшего дивизиона). בעונת 2016 התאחדות הכדורגל הרוסית ערכה מיתוג מחדש לליגה וארגנה אותה במתכונת דומה לזו של ליגת העל הרוסית בכדורגל תוך שינוי שם האליפות ל"ליגת הכדורגל לנשים" בעונת 2020, בניסיון לפתח את ענף כדורגל נשים ברוסיה.

משנת 2025 ועד 2027, נותנת החסות העיקרית היא חברת ההימורים בספורט Winline.

## מבנה ושיטת המשחקים
פורמט הליגה דומה מאוד לזה של ליגת הכדורגל לגברים כשאלופת הליגה הייתה מעפילה לגביע אופ"א לנשים (עד הטלת הסנקציות על רוסיה בשנת 2022, בעקבות הפלישה לאוקראינה).

בליגה משתתפות 14 קבוצות. במהלך העונה כל קבוצה משחקת נגד כל אחת מהקבוצות האחרות בליגה, פעם אחת באצטדיונה הביתי ופעם אחת באצטדיון היריבה. הקבוצות מקבלות שלוש נקודות עבור כל ניצחון ונקודה אחת עבור תוצאת תיקו. במקרה של הפסד הקבוצה המפסידה איננה מקבלת נקודות. מיקום הקבוצות נקבע לפי מספר הנקודות הכולל שכל קבוצה השיגה. במצב של שוויון נקודות המיקום יקבע לפי הפרש השערים. במקרה של שיוון בהפרש יקבע המיקום לפי מספר הניצחונות ובמקרה של שוויון גם כאן המיקום הסופי יקבע על פי מספר השערים אשר הובקעו לזכות כל קבוצה.

בתום העונה הקבוצה שממוקמת במקום הראשון בטבלה מוכתרת כאלופה. עד 2022, האלופה גם הייתה מבטיחה השתתפות בליגת האלופות לנשים עונה לאחר מכן.

## עונת 2026
### קבוצות ואצטדיונים




## אלופות
### לפי קבוצות

### לפי שנים
* קבוצה המסומנת ב**כתב מודגש** זכתה בגביע הרוסי באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.

## גלריה

קובץ:Russian Woman Soccer.jpg|סמל הליגה הקודם

## ראו גם
*ליגת העל הרוסית
*אליפות רוסיה בכדורגל לנוער
## קישורים חיצוניים
*
*

קטגוריה:תחרויות כדורגל ברוסיה
רוסיה
רוסיה
רוסיה
גביע הליגה הרוסית

**גביע [[ליגת העל הרוסית בכדורגל|הליגה הרוסית]]** (ברוסית: Кубок РПЛ או Кубок Премьер-Лиги) היה טורניר גביע פלייאוף בין קבוצות הליגה הבכירה שנערך לראשונה בשנת 2003. 

בשנת 2003, מכיוון שמנצחת הטורניר לא זכתה בהעפלה מיידית לאחד מטורנירי אירופה והמשחקים נערכו בימי משחקים של נבחרות, הגביע לא נחל הצלחה רבה וחלה צניחה משמעותית בפופולריות שלו - מה שהביא את התאחדות הכדורגל הרוסית לסרב לערוך את הטורניר שנה לאחר מכן והוא בוטל. כל משחקי שלב ההכרעה, משלב רבע הגמר נערכו בשיטת שני משחקים, בית וחוץ. כל 16 קבוצות ליגת העל הרוסית השתתפו בטורניר שנערך פעם אחת בלבד.

במהדורה הראשונה זכתה בטורניר זניט סנקט פטרבורג, אחרי שגברה 5:2 בסיכום הכולל על צ'רנומורץ נובורוסיסק.
## משחקי הגמר
### גביע הליגה הרוסית

## ראו גם
*גביע הפדרציה הסובייטי 
## קישורים חיצוניים
*תוצאות גביע הליגה 2003 

קטגוריה:תחרויות כדורגל ברוסיה
קטגוריה:תחרויות כדורגל לא פעילות
מפתח צינורות

שמאל|ממוזער|150px|מפתחות צינורות
**מפתח צינורות** הוא כלי עבודה מתכוונן המשמש לסיבוב צינורות מתכת עגולים בקוטר משתנה.

## מבנה הכלי ושימושים
מפתח צינורות מורכב משלושה חלקים:
* ידית אחיזה - אורך הידית נקבע לפי גודל האביזר הנדרש לאחיזה וככל שהאביזר גדול יותר כך גם ידית האחיזה גדלה וזאת כדי להקל על ביצוע הפעולה בזכות המנוף שיוצר אורך הידית.
*ראש הכלי - החלק העליון של הכלי שניתן להעלות ולהוריד כדי להתאים לאחיזת אביזרים בגדלים שונים.
* גלגל כוונון - סיבוב גלגל הכוונון מגדיל או מקטין את גודל המפתח באמצעות הנעה מעלה/מטה של ראש הכלי.

הכלי בנוי כך שהפעלת לחץ גדול יותר על הידית גורם לשיניו להנעץ בצינור ולהפעיל עליו לחץ גדול יותר; ובכך אוחזות בו ומאפשרות את סיבובו למרות צורתו העגולה. כיוון שלכלי שיניים גסות יחסית הוא מתאים לשימוש עם מתכת עגלגלה שפלייר רגיל יתקשה לאחוז בה. רצוי לעבוד עם הכלי עם מתכות רכות משיניו כדי למנוע את שחיקתן. 
מפתח הצינורות מיוצר בגדלים שונים להתאמה אופטימלית לקוטר הצינור.

מפתח צינורות משמש בעיקר לעבודות תשתית ואינסטלציה בצינורות מתכת ופלסטיק.

בשל המסה והמראה המאיים של כלי זה, לעיתים הוא משמש בסרטים ככלי המשמש פורצים.

## קישורים חיצוניים

צינורות
חורחה באז'ה איבנייס

ד"ר **חורחה באז'ה איבנייס** (בספרדית: **Jorge Luis Batlle Ibáñez**; 25 באוקטובר 1927 – 24 באוקטובר 2016) היה פוליטיקאי אורוגוואי, חבר מפלגת קולורדו , שכיהן כנשיא אורוגוואי בשנים 2000–2005 עד שהוחלף על ידי טאבארה ואסקס. באז'ה היה בנו של לואיס באז'ה בארס , נשיא אורוגוואי בשנים 1947–1951, והיה הנשיא הרביעי ממשפחת באז'ה.

נולד במונטווידאו. בין השנים 1943–1976 היה עיתונאי ומנהל תחנת הרדיו Ariel, ובשנים 1948–1973 היה עורך ועיתונאי בעיתון Acción. ב-1956 הוענק לו תואר דוקטור במשפט ומדעי החברה על ידי אוניברסיטת הרפובליקה של אורוגוואי.

בתחילת כהונתו הצהיר איבנייס על רצונו להפוך את הסמים לחוקיים במטרה להילחם בסחר הלא חוקי ובהלבנת כספים, אולם רעיון זה ספג ביקורת ממשלות אחרות ומהעיתונות. במהלך כהונתו התמודדה אורוגוואי עם התפרצות של מחלת הפה והטלפיים, אשר פגעה בייצוא הבשר לשווקים הבינלאומיים. לפני סוף כהונתו זכתה אורוגוואי מחדש במעמד של מדינה נקייה ממחלת הפה והטלפיים.

על מנת לסגור את הגולל על טראומת שתים-עשרה שנות הדיקטטורה הצבאית ששלטה באורוגוואי בשנים 1973–1985 מינה באז'ה "ועדה למען השלום" (בספרדית: Comisión para la Paz) לחקר נסיבות היעלמותם של אזרחים אורוגוואיים בידי המשטר, אולם שלא על מנת לנקוט בהליכים משפטיים כלפי האחראיים. הוועדה לא זכתה להצלחה רבה, אולם היא סייעה לנשיא הבא, טאבארה ואסקס, לקדם את הסוגיה בשיתוף פעולה עם הכוחות המזוינים, ובשנת 2005 נחשפו גופותיהם של קומוניסטים שנחטפו, עונו ונרצחו בידי המשטר הצבאי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נשיאי אורוגוואי
קטגוריה:נפטרים מפגיעת ראש
קטגוריה:אורוגוואים שנולדו ב-1927
קטגוריה:נפטרים ב-2016
בוריקה

**שְׁמוּרַת בּוּרִיקָה** היא שמורת טבע בגוש יישובי אלונה, בגבעות המערביות של רמות מנשה, בין נחל דליה ונחל התנינים. שטח השמורה 323 דונם.

בקרבת מקום היה כפר ערבי בשם בוריקה (**بريكة**). תושבי הכפר ברחו ליישובי ואדי עארה ולמחנות פליטים בשומרון בזמן מלחמת העצמאות. שטח הכפר מכיל את מתקני הייצור והאחסון של המפעל "תעשיות חרושת חומרי נפץ" שבבעלות קבוצת תעבורה.

בשמורה צמחייה מגוונת. על עצי השמורה נמנים אלון התבור, אלון מצוי, אלת המסטיק, חרוב, לבנה רפואי, עוזרר קוצני, וזית אירופי. כן בשמורה יערה איטלקית, מוצית קוצנית, פרסיון גדול וקידה שעירה. עצי השמורה והצמחייה אפשרו לתושבי בוריקה בעבר למכור עץ להסקה. כמו כן ייצרו חפצים מצמחי האזור ובהם מטאטאים. בשמורת בוריקה גם ניקבה תת-קרקעית עם פירים שהיו חלק ממערכת המים של קיסריה. מערכת זו מתחילה ככל הנראה באזור עין צברים.

שמורת בוריקה הוכרזה ב-19 במאי 1967. במשך שנים היו תוכניות להרחיב את השמורה ב-6730 דונם נוספים ולכנות את השמורה המורחבת שמורת יער אלונה. אולם בסופו של דבר הוחלט ששמורת אלונה תהיה שמורה נפרדת משמורת בוריקה.

רוב שטח השמורה, כולל המסלולים המסומנים, נמצא בתחומי שטח אש.

## קישורים חיצוניים
* שמורת בוריקה, אתר "טבע ונופים בישראל"

## הערות שוליים

קטגוריה:רמות מנשה
קטגוריה:הכרמל: שמורות טבע
סקייטפארק ברנסייד

**סקייטפארק ברנסייד** (באנגלית: **Burnside Skatepark**) הוא סקייטפארק בפורטלנד, אורגון שבארצות הברית. הפארק ממוקם מתחת לצידו המזרחי של הגשר המתרומם "ברנסייד"  שמעל נהר וילאמט. הסקייטפארק נבנה באופן לא חוקי וללא אישורים על ידי קהילות סקייטרים מקומיות. בדיעבד, החליטה העירייה לאשר רשמית את המקום כפארק סקייטבורדינג ציבורי.

ברנסייד נחשב לאחד הסקייטפארקים המוּכרים בארצות הברית. הוא מופיע בכמה משחקי ווידאו של סקייטבורדינג כגון "Grind Session" משנת 2000 ובשני משחקים מסדרת "Tony Hawk's Pro Skater" של הסקייטר המוביל טוני הוק, וכן שימש כאתר צילומים בחמישה סרטי קולנוע:
*לשחרר את וילי (1993)
*פוקס פייר (1996)
*Down and Out with the Dolls (2001)
*פרנויד פארק (2007)
*ללא עקבות (2008)

## קישורים חיצוניים

* מידע על הפארק, אתר skateoregon

## הערות שוליים

קטגוריה:מתחמי סקייטפארק
קטגוריה:ארצות הברית: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:פורטלנד: ספורט
קטגוריה:אורגון: מבנים
קטגוריה:ארצות הברית: פארקי שעשועים
יעל טבת קלגסבלד

**יעל טבת קלגסבלד** (נולדה ב-13 במרץ 1955) היא סופרת, עיתונאית ופזמונאית ישראלית.

## ביוגרפיה
נולדה וגדלה בתל אביב. הוריה הם שבתי טבת ולאורה, בתו של שלמה זלמן אריאל ובת דודו של נתן אלתרמן. למדה בתיכון עירוני ד' בתל אביב. שירתה בחיל האוויר. למדה משפטים באוניברסיטת תל אביב.

הייתה עורכת וכתבת אופנה בעיתון "הארץ" ולאחר מכן בעלת טור אישי במוסף "סגנון" של "מעריב". פרסמה ב"מעריב" ראיונות עם נשים משפיעות בחברה הישראלית וכתבות בנושאים שונים.

במהלך שנות ה-80 הגישה את פינת האופנה "מתאים לי", במסגרת התוכנית זהו זה!, ששודרה בטלוויזיה החינוכית.

כתבה מספר פזמונים, חלקם הפכו ללהיטים מוכרים. בשנת 1977, בגיל 22, פורסם שירה "בתוך" ("על נשמות שלי") שבוצע על ידי צוות הווי חיל האוויר במסגרת פסטיבל הזמר והפזמון (ללחנו של יאיר רוזנבלום, והסולנית הייתה דפנה ארמוני). 

שניים משיריה, "בגידה" ו"שבועה", הולחנו על ידי רמי קלינשטיין; את הראשון שרה ריטה ואת השני שרה ריטה בדואט עם קלינשטיין. עוד משיריה: "סימנים", שהלחינה ושרה גלי עטרי, וכן "ימים אחרים" ו"אפילו ששריפות", שני שירים שכתבה לאלבום הבכורה של הראל סקעת, הראשון ללחן של עמית צח ואת השני הלחין סקעת עצמו. בועז שרעבי שר אף הוא את "ימים אחרים" בדיסק "חיי אדם" (2015). כתבה לשלומי ברכה את השיר "אהבה לא גדלה על עצים" שהופיע בדיסק שלו "מאדים ומחויר" (2016).

טבת נשואה לעורך הדין אביגדור קלגסבלד. היא אם לבן ובת, ומתגוררת בכפר שמריהו.

## ספריה
* **שוליית הקוסם**, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2007
* **נמר מעופף**, הוצאת כנרת זמורה ביתן. 2013 
* **חתן הפרס** הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2020
* **השמש לא מעניינת אותי**, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2025.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

**על ספריה**:

**על "נמר מעופף"**:
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:פזמונאיות ישראליות
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ד' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ד' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:כפר שמריהו: אישים
קטגוריה:זהו זה! - מנחים, מגישי פינות ושחקנים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:עיתונאי אופנה ישראלים
קטגוריה:משפחת טבת
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1955
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
אנטארקטיקה (שיר)

"**אנטארקטיקה**" הוא שיר עברי שחיברה הפזמונאית חנה גולדברג והלחינה וביצעה קורין אלאל, והוא ידוע בעיקר בזכות שורת הפתיחה שלו: "אין סוסים שמדברים עברית", שאף הפכה לשמו של ספר מאת חנה גולדברג, על הסיפורים מאחורי שיריה. השיר הוא שיר הנושא של האלבום אנטארקטיקה, שהפיקה יהודית רביץ, ושנאמר עליו ש"הקפיץ את קורין אלאל ללב המיינסטרים".

השיר נכתב במקור עבור הזמרת חני יופה, אך זו הכריזה שמדובר בשיר "ממש גרוע" וציינה שאין לה כוונה לשיר על סוסים. במקומו כתבה גולדברג ליופה את השיר "טאקו" והעבירה את השיר "אנטארקטיקה" לאלאל.

חנה גולדברג סיפרה שהשיר נכתב בעקבות אהבה שדעכה:

## גרסאות כיסוי
*בשנת 1994 עשה קופיקו (גני תמיר) גרסת כיסוי במסגרת הסדרה קופיקו בפרק "מעשה בשואב אבק" (עונה 1 פרק 3).

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

* מילות השיר, סרטון ודברים על כתיבת השיר, באתר של חנה גולדברג
* אין סוסים שמדברים עברית, ספר השירים, הפזמונים והסיפורים מאחורי השירים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי קורין אלאל
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי חנה גולדברג
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי קורין אלאל
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי יהודית רביץ
קטגוריה:שירים על יבשות
קטגוריה:שירי רוק בעברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת CBS ישראל
ז'וזה אלטפיני

**ז'וזה ז'ואאו אלטפיני** (בפורטוגזית: **José João Altafini**; נולד ב-24 באוגוסט 1938) הוא כדורגלן עבר ברזילאי בעל אזרחות איטלקית ששיחק בעמדת החלוץ, ונודע במיוחד בשל תקופותיו בקבוצות האיטלקיות מילאן, נאפולי ויובנטוס. לאורך הקריירה שלו בסרייה א' הבקיע 216 שערים, שממקמים אותו שלישי בדירוג הכובשים בתולדות הליגה, יחד עם ג'וזפה מאצה. אלטפיני נודע במולדתו בכינוי "**מאזולה**", בשל דמיונו לשחקן העבר של טורינו, ולנטינו מאצולה.

## קריירת משחק

אלטפיני החל את הקריירה שלו בפלמיירס ב-1956, והבקיע במדיה 85 שערים ב-114 הופעות. ב-1957 זומן לראשונה לסגל נבחרת ברזיל. הוא פתח כחלוץ המרכזי בהרכב הנבחרת במונדיאל 1958, ובמשחקה הראשון בטורניר, מול נבחרת אוסטריה, הבקיע צמד שערים בניצחון 0:3. לקראת המשחק האחרון בשלב הבתים, מול ברית המועצות, איבד אלטפיני את מקומו בהרכב לפלה כחלק משינויים נרחבים שביצע ויסנטה פאולה בחוליית ההתקפה. הוא שב לשחק בשלב רבע הגמר מול נבחרת ויילס בעקבות פציעתו של ואוה, אך לא שיחק שוב לאחר מכן. ברזיל זכתה בטורניר לאחר ניצחון על שוודיה המארחת במשחק הגמר.

לאחר טורניר המונדיאל הוחתם אלטפיני על ידי מילאן האיטלקית, ובספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. בעונתו הראשונה, 1958/1959, הוא הבקיע 28 שערים במסגרת הסרייה א' וסייע לקבוצתו לזכות באליפות. בשנים הבאות הוא המשיך להוות כמבקיע המצטיין של מילאן, ופיתח שיתוף פעולה מוצלח במשחק ההתקפה עם הקשר הצעיר ג'אני ריברה. בעונת 1961/1962 הוא זכה עם הקבוצה באליפות השנייה שלו, וסיים גם כמלך השערים של הליגה לאחר שהבקיע 22 שערים.

ב-1961, לאחר שקיבל אזרחות איטלקית, החל אלטפיני לשחק בנבחרת איטליה וערך את הופעת הבכורה שלו באוקטובר אותה שנה, במשחק מול ישראל שבו הבקיע שער. הוא השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1962, אך היה שותף להדחתה כבר בשלב הבתים. בעונת 1962/1963 הוביל אלטפיני את מילאן לזכייה הראשונה בתולדותיה בגביע אירופה לאלופות. הוא הבקיע 14 שערים במסגרת הטורניר, ובהם צמד בניצחון 1-2 במשחק הגמר על בנפיקה ליסבון הפורטוגלית, שזכתה בגביע בשנתיים שקדמו.
באותה שנה שבר אלטפיני את שיא ההבקעות למשחק (5 שערים) בליגת האלופות, שיא שהושווה רק על ידי ליונל מסי, לואיס אדריאנו וארלינג האלנד. 

ב-1965 עבר אלטפיני לנאפולי, לאחר שהבקיע 161 שערים בכל המסגרות במדי מילאן.

במשך שבע שנים בהן שיחק בנאפולי, אלטפיני לא הצליח לשחזר את הצלחתו. ב-1972 הוא העפיל עם הקבוצה לגמר הגביע האיטלקי, שם הפסיד עמה לקבוצתו הקודמת, מילאן. בעונת 1972/1973 עבר אלטפיני ליובנטוס, שם שיחק לצד שחקנים בולטים כרוברטו בטגה ודינו זוף. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא זכה עמה באליפות הליגה וסייע לה להעפיל לגמר גביע אירופה לאלופות, שבו פתח בהרכב בהפסד לאייאקס אמסטרדם. ב-1975 הוא זכה עם יובנטוס באליפות נוספת, וב-1976 עזב את הקבוצה. לאחר ששיחק במשך ארבע שנים בשווייץ הוא פרש ממשחק בגיל 42, בשנת 1980.

## קישורים חיצוניים

* ז'וזה אלטפיני באתר World Football Legends

קטגוריה:חלוצי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני פלמיירס
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1958
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1962
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1938
ג'ואנה דייוויד

**ג'ואנה דייוויד** (באנגלית: **Joanna David**; נולדה ב-17 בינואר 1947) היא שחקנית בריטית המוכרת ממגוון תפקידים שגילמה בסדרות טלוויזיה.

## ביוגרפיה
ג'ואנה אליזבת האקינג נולדה בלנקסטר שבאנגליה. תפקידה החשוב הראשון בטלוויזיה היה בשנת 1971 בדרמה "תבונה ורגישות" של ה-BBC עיבוד לרומן באותו שם בה שיחקה בתפקיד ראשי בדמות אלינור דשווד. שנה אחר כך הופיעה בתפקיד סוניה בעיבוד טלוויזיוני ל"מלחמה ושלום". סדרות טלוויזיה נוספות שהופיעה בהם היו "המוהיקני האחרון", "Colditz", "Missing presumed Dead" (1972) ו-"Odd Man In". 

ב-1978 שיחקה בתפקיד הראשי של גברת דה-וינטר בעיבוד לרומן "רֶבֶּקָה" של דפנה דה מוריה ואת דמותו של מר דה-וינטר גילם ג'רמי ברט. כעשרים שנה אחר כך גלמה בתה אמיליה פוקס את אותה דמות בעיבוד מחודש לרומן. 

בהדרגה החלה לגלם דמויות של נשים מבוגרות יותר, ב-1995 השתתפה בסדרת הטלוויזיה גאווה ודעה קדומה, בה גילמה את מרת גרדינר, דודתה האהובה של אליזבת בנט, גם בתה אמיליה פוקס הופיעה בסדרה בתפקיד ג'ורג'יאנה דארסי. 

ב-2005 השתתפה בגרסה טלוויזיונית של "בית קדרות" מאת צ'ארלס דיקנס בתפקיד גברת בייהם באדג'ר. ריצ'רד גריפית'ס שיחק בסדרה בתפקיד מר בייהם באדג'ר.

על הבמה הופיעה במחזה "Breaking the Code" בכיכובו של דרק ג'קובי. ב-2009 שיחקה במחזה "Woman in Mind" מאת המחזאי אלן אייקבורן. 

בין סדרות הטלוויזיה הרבות שהשתתפה בהן אפשר למנות את "הרפתקאות שרלוק הולמס", "מיס מרפל", "המלחמה של פויל", "המפקח מורס" ופרק בסדרה "Rosemary & Thyme". 

דייוויד נשואה לשחקן אדוארד פוקס, שהיה בן זוגה במשך שנים רבות. לשניים שני ילדים, אמיליה פוקס ופרדי פוקס, שבדומה להוריהם עוסקים גם כן במשחק.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* ג'ואנה דייוויד - ביוגרפיה ותמונות

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה בריטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1947
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1947
אוניברסיטת אדלייד

שמאל|ממוזער|283px|בניין מיצ'ל באוניברסיטה
**אוניברסיטת אדלייד** (באנגלית: **The University of Adelaide**) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית הממוקמת באדלייד, בירת מדינת אוסטרליה הדרומית ונחשבת בין ארבע האוניברסיטאות המובילות באוסטרליה בתחום המחקר. האוניברסיטה הוקמה בשנת 1874, היא השלישית שנוסדה באוסטרליה והראשונה שנוסדה במדינת אוסטרליה הדרומית.

אוניברסיטת אדלייד נחשבת אחת המובילות בעולם בתחומי המחקר וההוראה והיא מבין מייסדיה של קבוצת השמונה, גוף המאגד את שמונה האוניברסיטאות הטובות באוסטרליה, שמטרתו לקדם את ההשכלה האקדמית ביבשת, האוניברסיטה שייכת לקבוצה הלא רשמית בעלת הכינוי "אוניברסיטאות אבן החול' ושותפה בחברה הפרטית "אסטרונומי אוסטרליה" שהיא מוסד ללא כוונת רווח שחבריה כוללים אוניברסיטאות אוסטרליות וארגוני מחקר עם יכולת מחקר משמעותית באסטרונומיה.
האוניברסיטה חברה באיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי וחברה באיגוד מוסדות דרום מזרח אסיה להשכלה גבוהה  שהוא ארגון ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1956 בבנגקוק. יצאו מאוניברסיטת אדלייד חמישה זוכי פרס נובל, 112 מקבלי מלגת פולברייט ו־116 מקבלי מלגת רודז. באוניברסיטת אדלייד מתקיים פסטיבל השפות של אדלייד: Adelaide Language Festival.

## קמפוסים
* קמפוס הטרסה הצפונית (North Terrace)
* קמפוס ווייט (Waite) 
* קמפוס רוזוורת'י (Roseworthy)
* קמפוס מלבורן

## פקולטות, בתי ספר ומחלקות, מכוני ומרכזי מחקר
באוניברסיטה חמש פקולטות אקדמיות, שלכל אחת מהן מספר בתי ספר ודיסציפלינות;

## דירוגים
#### דירוג בין־לאומי
* דירוג שאנגחאי: מקום 151–200 (2023)
* Times Higher Education: מקום 111= (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 82= (2024)
* U.S. News & World Report: מקום 92 (2024)
* דירוג ליידן CWTS: מקום 220 (2024)

#### דירוג אזורי – אוסטרליה
* דירוג שאנגחאי: מקום 8 (2023)
* Times Higher Education: מקום 7 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 8 (2024)
* U.S. News & World Report: מקום 9 (2024)
* דירוג ליידן CWTS: מקום 7 (2024)

## קישורים חיצוניים

#### אתרים רשמיים

#### אתרי מדיה ועיתונות

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניברסיטת אדלייד
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוסטרליה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:אדלייד
קטגוריה:אוניברסיטאות חברות בחברה אסטרונומי אוסטרליה
אדלייד
בית הכנסת בוויס-מרקס

שמאל|ממוזער|250px|שער בית הכנסת
**קהל קדוש שער השמים** (באנגלית: **Bevis Marks Synagogue**) הוא בית הכנסת הפעיל העתיק ביותר בבריטניה. ממוקם בשכונת בוויס-מרקס בסיטי של לונדון.

## היסטוריה
בשנת 1698 התגבשה קהילה של יהודים יוצאי ספרד ופורטוגל בסיטי של לונדון, תחת הנהגתו של הרב דוד ניטו. רוב אנשי הקהילה היו יוצאי קהילת יהודי ספרד ופורטוגל שבאמסטרדם. בית הכנסת הקטן ששימש אותם היה צר מלהכיל את כל המתפללים ולשם כך מונתה ועדה להקמת בית כנסת חדש. הקבלן שנשכר להקמת המבנה היה ג'וזף אוויס שהיה נוצרי חבר באגודת הידידים ("קוויקרים"). 

המבנה הושלם בשנת 1702. למעט הגג (אשר נהרס בשריפה בשנת 1738 ותוקן בשנת 1749), המבנה היום הוא כפי שהיה לפני 300 שנה. בין התורמים לבניית המבנה היה סלומון דה מדינה.

עם התפתחותה וגדילתה של הקהילה היהודית הספרדית והפורטוגזית, ועזיבתם את אזור הסיטי והאיסט אנד של לונדון לאזורי הווסט אנד והפרברים, דרשו חברי הקהילה לבנות בית כנסת בווסט אנד. לאחר מאבקים ופילוגים נבנו בתי כנסת ספרדיים נוספים בעיר לונדון. לימים מעמד בית הכנסת ירד כל כך עד שהחלו תוכניות למוכרו. כנגד מגמה זו קמה "הליגה נגד הריסת בוויס-מרקס", והתוכניות להורסו נגנזו.

בית הכנסת נפגע בפיגוע של ה-IRA ב-24 באפריל 1993. נזק רב נגרם לבניין, והוא תוקן בעלות של 200,000 פאונד.

## עיצוב הפנים
עיצובו הפנימי של בית הכנסת הושפע באופן מובהק מצורתן של הכנסיות באותה תקופה. השפעה נוספת היא של בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם.

הפריט הבולט ביותר בבית הכנסת של הוא ארון הקודש הבנוי בסגנון הרנסאנס. הוא ממוקם במרכז הקיר המזרחי של המבנה. ארון הקודש עשוי כולו מעץ אלון. 
שמאל|ממוזער|250px|ארון הקודש
שבע מנורות נחושת תלויות בתקרת בית הכנסת, והן מסמלות את שבעת ימי השבוע. הגדולה שבהן - תלויה מעל הבימה, והיא מייצגת את יום השבת. מנורה זו נתרמה על ידי הקהילה של בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם. מנורות הנחושת שעליהן מדליקים נרות שעווה בשימוש כיום רק באירועים חגיגיים כחתונות. בשאר ימות השנה בית הכנסת מואר על ידי תאורת חשמל, וזאת החל משנת 1928.

שנים עשר עמודים, המסמלים את שנים עשר שבטי ישראל, תומכים את עזרת הנשים. עשרה פמוטים מוצבים סביב הבימה והם מסמלים את עשרת הדיברות.

שני מושבים בקדמת בית הכנסת שמורים לבכירי הקהילה והם נשמרים ריקים בהיעדרם. המושב השלישי המצויד בהדום, היה שייך במקורו לסר משה מונטיפיורי שהיה מחברי הקהילה, ושמו עדיין רשום בלוחית נחושת על גב המושב. על ספסל זה יושבים רק אורחים נכבדים ביותר. לאחרונה היה זה צ'ארלס, נסיך ויילס שישב במושב במהלך טקס יובל השלוש מאות שנה לבית הכנסת. גם ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר ישב במקום לרגל חגיגות 350 שנה ליישובם מחדש של היהודים בבריטניה.

## בית הכנסת כיום
כיום (2010) מתקיימות בבית הכנסת תפילות בימי שישי בערב ובשבת. בית הכנסת נותר מקום מפגש מועדף לחתונות וחגיגות ציון אחרות. בשאר ימות השבוע הוא משמש כאתר תיירותי, אותו פוקדים תיירים רבים, יהודים ושאינם יהודים. במתחם בית-הכנסת פועלת מסעדה כשרה.

## ראו גם

* בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם
* בית הכנסת הגדול של אמסטרדם

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של בית הכנסת
* הליטורגיקה של שער השמים - אתר המכיל הקלטות של התפילות לכל השנה כפי שהן מבוצעות בבית הכנסת
* בית הכנסת באתר תיירות בלונדון בעברית
* 

בוויס מרקס
בוויס מרקס
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
פאקיוס גארגיליוס אנטיקואוס

**פאקיוס גארגיליוס אנטיקואוס** (בלטינית: **M. Paccius Silvanus Quintus Coredius Gallus Gargilius Antiquus**) היה מצביא רומאי שחי ופעל במהלך המאה השנייה. הוא היה מושל פרובינקיית ערביה בשנים 116–119, ומושל פרובינקית יהודה בשנים 122–125. אזכור נוסף שלו הוא כמושלה של אסיה בימי אדריאנוס בשנים 133–136.

## תולדות חייו
האיש השתייך לשלוש משפחות – שמות משפחה אלה מופיעים בכתובות המיוחסות לאדם שהיה מושל פרובינקיית ערביה בשנים 116–119, קונסול בשנת 119 ומושלה של אסיה בימי אדריאנוס בשנים 133–136
כתובת יוונית שנמצאה בבוסטרה מזכירה את אנטיקואוס כמושל פרובינקית ערביה בשנים 119-116. לאחר מכן הוא היה קונסול בשנת 119.

כתובת יוונית הקשורה באיטיקואוס נמצאה בזמן מלחמת העצמאות ב-1948, ליד השער המזרחי של דור. הכתובת חקוקה בעמוד-אבן, אשר שימש בסיס לפסל. הכתובת מקוטעת וכתובתה:

הנוסח בכתובת מעיד כי הכתובת מוקדשת למושל בפרובינקיה קיסרית, ותחילה הניחו כי דובר בסוריה או יהודה. מאחר שהכתובת נמצאה בדור יש מקום להניח כי המדובר במושל שדור נכללה בפרובינקיה שלו. העיר דור כמו ערים יווניות אחרות צורפה לפרובינקיה של סוריה על ידי פומפיוס והשתייכה לפרובינקית סוריה גם לאחר המרד הגדול, אולם עברה לפרובינקית יהודה בסוף המאה הראשונה לספירה. דברואה, בהתבסס על מחקריו של בנימין איזק, טען כי דור הייתה שייכת באותה תקופה לפרובינקיית יהודה, ולכן האיש היה מושל פרובינקית יהודה בין השנים 122–125. הוויכוח על נציבותו של אנטיקואוס נפטר עם כתובת נדירה נוספת שנמצאה מתחת לפני הים סמוך לתל דור בשנת 2016 ומזהה בפעם הראשונה בוודאות את גרגיליוס אנטיקווס כנציב הרומי ששלט ביהודה בשנים שלפני מרד בר כוכבא. הכתובת נמצאה בחפירה התת-ימית של אוניברסיטת חיפה בדור

## לקריאה נוספת
* גרא דב וכותן חנה, "כתובת הקדשה מדור למושל סוריה (?)", **קדמוניות** כב, 1-2 (תשמט), 1989, עמ' 42

* D. Gera and H. M. Cotton, *A Dedication from Dor to a Governor of Syria*, **[[Israel Exploration Journal]]** 41/4 (1991), 258–66.
* D. Gera and H. M. Cotton, *A Dedication from Dor to a Governor of Syria*, **Areas A And C: Introduction and Stratigraphy. Excavations at Dor, Final Report**, E. Stern et al. (eds.), Vol. 1A. Qedem Reports 1. Jerusalem, 1995, pp. 497–500
* E. Dabrowa, M. Paccius Silvanus Quintus Coredius Gallus Gargilius Antiquus et son cursus honorum, in **Nunc de Suebis Dicendum est: Studia Archaeologica et Historica Georgii Kolendo ab Amicis et Discipulis Dicata** (Warsaw, 1995), pp. 99–102
* M. Sartre, *Inscriptions inédites de l'Arabie romaine*, **Syria** 50, 1973, 223—233, no. 1
* E. Dabrowa, Hadrianic Governors of Syria: A Reapprisal, "Zeitschrift fur Papyrologie und Epigraphik" 201, 2017, 285-291.
* Gil Gambash – Assaf Yasur-landau, Governor Of Judea And Syria - A New Dedication From Dor To Gargilius Antiquus, Zeitschrift Für Papyrologie Und Epigraphik''' 205, 2018, pp. 158–164


## הערות שוליים

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:קונסולים בקיסרות הרומית
קטגוריה:נציבי רומא ביהודה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2
שלמה בן שמעון דוראן

הרב **שלמה בן שמעון דוראן** (**הרשב"ש**; ה'ק"ס, 1400 - ה'רכ"ז, 1467) היה פוסק הלכה בולט, אב בית הדין ורבה של אלג'יר. בנו של הרשב"ץ.

## קורותיו
נולד באלג'יר, דור שישי לרמב"ן ורבינו יונה. למד מפי אביו הרשב"ץ, ונהג להתייעץ עמו בענייני הלכה. מלבד השכלתו התורנית היה בקיא במדעי הטבע, ברפואה ובפילוסופיה. עוד בחיי אביו השיב בהלכה לגלילות צפון אפריקה ואף לירושלים. על פי תאריכי תשובותיו נראה שהצטרף לבית דינו של אביו בצעירותו, עוד בחיי אביו. גם את חיבורו "מלחמת מצווה" כתב על פי ציוויו של אביו (1438). בחיבור זה הוא משיב להתקפותיו של המומר יהושע הלורקי על התלמוד. תשובותיו עוסקות לא רק בענייני הלכה, אלא אף בענייני אגדה שונים. כמו כן כתב מאמר שמשיב לטענות הנוצרים על היהדות.

לאחר פטירת אביו (1444) נתמנה לאב בית הדין ורבה של אלג'יר.

בנו, רבי צמח דוראן, אף הוא היה מחכמי אלג'יר וממלא מקום אביו משנת רכ"ז (1467). שני בנים נוספים של הרשב"ש שנמנו עם חכמי אלג'יר, הם: רבי אהרן ורבי שמעון. רבי שלמה בן צמח דוראן, רשב"ץ האחרון (נינו של רבי צמח) ורבי שלמה דוראן (נכדו של רבי שמעון דוראן), פעלו באלג'יר כרבנים וראשי ישיבה, בסוף המאה ה-16.

## פעילות והגות
הרשב"ש תיקן מספר תפילות, לדוגמה: במקרה שהתרבו הגשמים עד שהם מפריעים לחרישת הקרקע, תיקן תפילה שייפסקו הגשמים. תפילה זו הובאה להלכה בשולחן ערוך. כמו כן סבר שנכון לזמנו ומקומו, בני זוג לא יכולים לכוף זה את זה לעלות לארץ ישראל, מחמת ריבוי הסכנות שבדרכים. פסיקה זו הובאה להלכה בשולחן ערוך. עם זאת, תמך וביסס את מצות ישוב ארץ ישראל, ובמענה לאחד מהשואלים שזלזל במצוה, מכיוון שהיא אינה מוסיפה למושכלות, השיב הרשב"ש, שחסרון המעשה הוא גם כן חסרון גדול לאדם.

ביחס למעשים היוצאים מגדר הטבע המתוארים במקרא, כגון: פתיחת פי האתון, ומאבקו של יעקב במלאך, דעת הרשב"ש שמעשים אלו קרו כפשוטו, ולא בחלום. ביחס לאחרית הימים, הוא מבאר שהעולם עתיד להיחרב, ודוחה את דברי השואל שהעולם לעולם לא יכלה. עם זאת, הוא מותיר לשואלו להאמין בזה כפי שהוא מבין.

ציין בכמה מקומות את מנהג צפון אפריקה בזמנו, לפסוק כדעת הרמב"ם, אך עם זאת ביאר שאין לעיין ברמב"ם עיון פשטני, אלא קודם יש לעיין בגמרא ושורשי ההלכות.

יחסו לקבלה היה חיובי באופן עקרוני, אך התנגד במיוחד לאנשים ירודים שעסקו בחכמה זו, והתפארו בפני עמי הארץ שהם יודעים דברים נשגבים, הרשב"ש הסביר שהם למעשה ריקים מחכמת הקבלה. כמו כן כתב על עצמו שהוא לא מאנשי הקבלה.

## חיבוריו
* **שו"ת הרשב"ש -** רבי יוסף קארו ציטט עשרות רבות מפסקיו, וכמעט תמיד פסק כמותו.****
* **מלחמת מצווה**
* **תיקון סופרים על דיני שטרות**
* קינה בשם "שמים לבשו קדרות".

## לקריאה נוספת
* 
* הרב יואל קטן, **מבוא לשו"ת הרשב"ש**, מכון ירושלים תשנ"ח.
* ד"ר נח עמינח, "העלייה לא"י" בתשובות הרשב"ש - הלכה ומציאות, תלפיות, תשמ"ז, עמ' 85–94  
* 
* 

### ספריו
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלג'יר: רבנים
קטגוריה:ראשוני צפון אפריקה
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת: ראשונים
קטגוריה:יהודי אלג'יריה במאה ה-15
קטגוריה:נפטרים ב-1467
משתמטים מעבודה (גרמניה הנאצית)

**משתמטים מעבודה** (בגרמנית: **Arbeitsscheu**, אָרְבַּייטְסְשוֹי) הוא מושג שתיאר בתקופת גרמניה הנאצית תת-קטגוריה של קטגוריית האסירים ה"א-סוציאלים" (A-Sozial) שהוספה בשנת 1938 למערכת המושגים של המפלגה הנאצית. 
[שמאל|300px|ממוזער|אסירים יהודים נכים במחנה [בוכנוואלד בשנת 1938 מסומנים במשולש שחור]]
אסירים שנכלאו במחנות הריכוז בהתאם לקטגוריה זו סומנו במשולש שחור.
בתקופת שלטון המפלגה הנאצית נערכו קמפיינים רבים עבור התושבים הגרמנים ותושבי המדינות שנכבשו על ידי גרמניה שקראו להם להתייצב בלשכות התעסוקה ולקבל עבודה. 

ב-26 בינואר 1938 קרא היינריך הימלר לגסטפו לערוך פעולות "לכליאה של כל הגברים הכשירים לעבודה שדחו שתי הצעות עבודה שהוצעו להם ללא הצגת סיבה הולמת, או כאלו שלקחו את הצעות העבודה אך לאחר זמן קצר ללא סיבה מבוססת נטשו את המשרה". בהגדרת הא-סוציאלים נכללו גם מפגרים, חולי נפש, אלכוהוליסטים, חסרי בית, קבצנים, זונות וחלק מן האנרכיסטים.

## מקורות
*הספר Konzentrationslager Buchenwald 1937-1945, Begleitband zur ständigen historischen Ausstellung עמודים 72-73, בעריכת ד"ר הארי שטיין, Wallstein Verlag 2010
## ראו גם
*סימון אסירים במחנות ריכוז נאציים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גרמניה הנאצית: פשעים, רדיפות והשמדה
מקס ויינברג

**מקס ויינברג** (אנגלית: **Max Weinberg**; נולד ב-13 באפריל 1951) הוא מתופף אמריקאי יהודי ודמות טלוויזיונית המוכרת בזכות היותו מתופף בלהקתו של ברוס ספרינגסטין E Street Band וכמנהל התזמורת בתוכניותיו של קונאן או'בריין: לייט נייט עם קונאן או'בריין וטונייט שואו עם קונאן או'בריין.

## חייו
ויינברג גדל בניו ג'רזי והחל מתופף בגיל צעיר. הוא למד במכללה והתעתד להיות עורך דין, אולם קיבל הזדמנות כמוזיקאי בשנת 1974 כאשר הוזמן למבחן בד עבור ברוס ספרינגסטין. נגינתו העוצמתית אך המבוקרת באלבומיו של ספרינגסטין Born to Run ו-Born in the USA גבשו את הצליל הייחודי של להקת E Street Band והפכו את ויינברג לציר מרכזי בקונצרטים של ספרינגסטין. להקתו של ספרינגסטין התפרקה בשנת 1989 ובאותה עת שקל ויינברג לחדש את תוכניתו לעסוק בעריכת דין וכן ניסה לעסוק בניהול מוזיקלי, בטרם החליט להמשיך כמתופף.

בשנת 1993 ויינברג קיבל תפקיד ניהול ב-The Max Weinberg 7 בתוכנית הטלוויזיה לייט נייט עם קונאן או'בריין, שם אף השתתף לעיתים בקטעים קומיים עם מנחה התוכנית. בשנת 1999 כינס ספרינגסטין את להקת E Street Band לסדרת מסעי הופעות והקלטת אלבומים בהשתתפותו של ויינברג, אשר המשיך באותה עת בהופעותיו בתוכנית הטלוויזיה. בשנת 2009 עבר ויינברג יחד עם או'בריין לתוכנית "טונייט שואו עם קונאן או'בריין". לאחר שהתוכנית הופסקה על ידי רשת השידור הוא חזר למסעי הופעות עם הרכב חדש, Max Weinberg Big Band, ובשנת 2010 בחר שלא להצטרף לתוכנית הטלוויזיה החדשה של או'בריין בגלל בעיות בריאותיות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מתופפים אמריקאים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מתופפים יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדלפי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951