open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סמואל וודסון (פוליטיקאי ממיזורי)

**סמואל יוז וודסון** (באנגלית: **Samuel Hughes Woodson**; 24 באוקטובר 1815 – 23 ביוני 1881) היה פוליטיקאי אמריקאי ובעל עבדים, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מיזורי.

## ביוגרפיה
וודסון היה בנו של סמואל וודסון. הוא נולד ב-24 באוקטובר 1815 סמוך לניקולסוויל שבקנטקי ולמד בבתי ספר ציבוריים. הוא השלים את לימודיו ב־Centre College שבדנוויל, קנטקי, וכן במחלקה למשפטים של אוניברסיטת טרנסילבניה שבלקסינגטון. בשנת 1838 הוסמך לעריכת דין והחל לעסוק במקצועו בעיר אינדפנדנס שבמיזורי בשנת 1840.

וודסון כיהן כחבר בית הנבחרים של מיזורי בשנים 1853 ו-1854. בשנת 1855 שימש ציר בוועידה החוקתית של המדינה. הוא נבחר מטעם המפלגה האמריקאית לקונגרסים ה-35 וה-36, וכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מ-4 במרץ 1857 עד 3 במרץ 1861.

בשנת 1860 לא היה מועמד לבחירה מחדש. לאחר מכן חזר לעסוק בעריכת דין באינדפנדנס, והצטרף למפלגה הדמוקרטית. הוא כיהן כשופט במחוז השיפוטי ה-24 של מיזורי ממרץ 1875 ועד מותו באינדפנדנס, מיזורי, ב-23 ביוני 1881. הוא נקבר בבית העלמין וודלון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קנטקי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממיזורי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה האמריקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1815
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1881
בית הכנסת פיאסקובר

**בית הכנסת פיאסקובר** (בפולנית: **Synagoga Piaskower**, מכונה גם **בית מדרש פיאסקובר**) הוא בית כנסת אורתודוקסי לשעבר, הממוקם ברחוב פייקנה 3, בשכונת פיאסקי בביאליסטוק, במחוז פודלסיה שבפולין.

בנייתו הושלמה בשנת 1893, והמבנה שימש כמקום תפילה עד שחולל על ידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, שימש בית הכנסת לשעבר כמרכז קהילתי עבור יהודים שהתגוררו בביאליסטוק עד שנת 1968. לאחר שרפה שפרצה במקום ב-1989, המבנה משמש למטרות חולין מאז 1995.

## היסטוריה
בית הכנסת נבנה בין השנים 1891 ל-1893 על אתרו של בית כנסת מעץ קודם שנבנה בסביבות שנת 1820.

במהלך הכיבוש הנאצי של פולין במלחמת העולם השנייה, נהרס בית הכנסת באופן חלקי. בין השנים 1945 ל-1968, הוא שימש כמקום מושבם של ארגונים יהודיים שונים בביאליסטוק, כגון האיגוד החברתי-תרבותי של יהודים בפולין. החל משנת 1968, המבנה לא שימש עוד למטרות יהודיות ספציפיות, ובמקום זאת שימש כבית קולנוע וכתיאטרון. עבודות שיפוץ שנערכו בשנות ה-70 הסירו את המאפיינים הייחודיים שזיהו אותו כבית כנסת, והוא נשרף ב-1989.

בשנת 1995 המבנה שופץ. כיום הוא משמש כמטה של קרן לודוויג זמנהוף, אשר מוכרת ספרי לימוד וספרות בנושא אספרנטו ומציעה קורסים ללימוד השפה.

## ראו גם
* יהדות פולין

## קישורים חיצוניים
* 
* תיאור בית הכנסת באתר Virtual Shtetel

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות ביאליסטוק
קטגוריה:פולין: בתי כנסת
בית הכנסת בסייני

**בית הכנסת בסייני** (בפולנית: **Synagoga w Sejnach**), המכונה גם **בית הכנסת הלבן בסייני** (בפולנית: **Biała Synagoga w Sejnach**), הוא בניין ששימש בעבר בתור בית כנסת של הקהילה היהודית האורתודוקסית באזור. הוא ממוקם ברחוב פילסודסקי 41, בסייני, במחוז פודלסיה שבפולין. המבנה, שתוכנן בסגנון נאו-בארוק ובנייתו הושלמה בשנת 1885, חולל על ידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה ומשמש כמוזיאון יהודי ומרכז תרבות מאז 1987.

## היסטוריה
המבנה הגדול בסגנון הנאו-בארוק ברחוב פילסודסקי הוקם בשנות ה-60 של המאה ה-19, והחליף מבנה ישן יותר. הוא שימש את הנאצים כתחנת כיבוי אש, פנים המבנה נבזז וכל הריהוט נהרס. בשנת 1987 המבנה שופץ עם עיצוב פנים פשוט ומודרני, וכיום הוא משמש כמרכז תרבות, תיאטרון ומוזיאון.

הקרן, הנקראת "קרן אזור הספר" (Fundacja Pogranicze), ומרכז התרבות שלה, מוקדשים לתרבויות האזור: הפולנית, הליטאית, הבלארוסית, היהודית, האוקראינית והרוסית. להקת כליזמר פועלת מתוך מרכז התרבות. בסמוך לבית הכנסת לשעבר, שרד גם בניין הישיבה מהמאה התשע-עשרה, וגם הוא משמש את "קרן אזור הספר".

## ראו גם
* יהדות פולין

## קישורים חיצוניים


* 
* 


## הערות שוליים

קטגוריה:פולין: בתי כנסת
בית הכנסת טמפל (קרקוב)

**בית הכנסת טמפל** (בפולנית: **Synagoga Tempel**) הוא בית כנסת של הקהילה היהודית הרפורמית, הממוקם ברחוב מיודובה 24, ברובע ההיסטורי קז'ימייז' שבקרקוב, בפרובינציית פולין קטן שבפולין. המבנה תוכנן על ידי איגנצי הרצ'וק בסגנונות התחייה המורית ורונדבוגנשטיל (סגנון הקשת העגולה), ובנייתו הושלמה בשנת 1862. בית הכנסת מהווה מקום תפילה מרכזי, וכן מרכז שוקק של תרבות יהודית, המארח קונצרטים ומפגשים רבים, במיוחד במהלך פסטיבל התרבות היהודית בקרקוב.

## היסטוריה
המבנה, המעוצב בסגנון התחייה המורית ורונדבוגנשטיל, תוכנן על ידי איגנצי הרצוק ונבנה בשנים 1860–1862 לאורך רחוב מיודובה. הטמפל, עם החלק המרכזי הגבוה שלו המוקף באגפים נמוכים יותר, תוכנן על פי הדגם של בית הכנסת טמפלגאסה בווינה, אוסטריה. בזמן שבית הכנסת נבנה, קרקוב הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. פנים המבנה המעוטר בעושר רב מקושט בדפוסים צפופים הצבועים בצבעים רבים ובכמויות גדושות של עלי זהב, אך הדפוסים, למעט העיצוב המורי המעודן בתקרה, אינם בסגנון מורי מובהק. הקשת מעל ארון הקודש, עם דפוס הבתים הגבוהים והנמוכים לסירוגין, מזכירה יותר את סגנון האמנות העממית הפולנית מאשר סגנון אסלאמי כלשהו. ארון הקודש מכוסה בכיפת עלי זהב המזכירה את הכיפה מעל קפלת סיגיסמונד בקתדרלת ואוול הסמוכה.

בית הכנסת חולל במהלך מלחמת העולם השנייה על ידי הנאצים הגרמניים, שהשתמשו בבניין כאזור לאחסון תחמושת. לאחר המלחמה, הוא חזר לשמש לתפילות. בשנת 1947 נבנה מקווה בחלקו הצפוני של בית הכנסת. תפילות סדירות התקיימו עד שנת 1985. זרם גדול של תרומות כספיות מתורמים פרטיים ברחבי העולם אפשר לבית הכנסת לעבור שיפוץ נרחב משנת 1995 ועד שנת 2000. הוא עדיין פעיל כיום, אם כי תפילות רשמיות נערכות רק מספר פעמים בשנה.

## גלריה

קובץ:Tempel_(Progressive)_Synagogue,_interior,_24_Miodowa_Street,_Kazimierz,_Kraków,_Poland.jpg|פנים בית הכנסת
קובץ:Tempel_(Progressive)_Synagogue,_Torah_ark_(Aron_ha-Kodesh),_24_Miodowa_Street,_Kazimierz,_Kraków,_Poland.jpg|ארון קודש
קובץ:Tempel_Synagogue_in_Kraków_2.jpg|מראה חיצוני
קובץ:01238Kraków.JPG|מלווה מלכה בבית הכנסת טמפל
קובץ:Acknowledgement_Plaque_in_the_Tempel_Synagogue_of_Kraków.jpg|לוח הוקרה בבית הכנסת המפרט את שמות התורמים, הן יחידים והן ארגונים
קובץ:WWII_Memorial_Plaque_in_the_Tempel_Synagogue_of_Kraków.jpg|לוחית זיכרון למלחמת העולם השנייה בבית הכנסת


## ראו גם
* יהדות פולין

## קישורים חיצוניים

* www.JewishKrakow.net - מדריך לבית הכנסת טמפל וגם לקז'ימייז' באופן כללי, הרובע היהודי של קרקוב.
* הקהילה היהודית של קרקוב

## הערות שוליים

קטגוריה:קרקוב: בתי כנסת
Safe and Sound

"**Safe and Sound**" (בתרגום חופשי לעברית: "**שקט ובטוח**") הוא סינגל של להקת הרוק האמריקאית שיינדאון. השיר הוא הסינגל החמישי מתוך *[[Ei8ht]]*, אלבומה השמיני של הלהקה. השיר יצא לאור ב-17 בפברואר 2026, כסינגל הרשמי החמישי מתוך האלבום, וליווה את הכרזתו הרשמית של האלבום.

## תוכן וסגנון השיר
השיר הוא שיר רוק מודרני ובומבסטי, הנוטה לכיוון ההבי מטאל. ברנט סמית, סולן הלהקה, ציין כי השיר נועד "להזכיר למתחרים מול מי הם מתמודדים".

## קבלה ומצעדים
עם צאתו נכנס השיר למקום השמיני במצעד הכללי היומי של אייטונס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2026
קטגוריה:סינגלים מ-2026
קטגוריה:שירי שיינדאון
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אטלנטיק רקורדס
יוטה לרדאם

**יוטה מוניקה לרדאם** (הולנדית: **Jutta Monica Leerdam**; נולדה ב-30 בדצמבר 1998) היא מחליקה הולנדית המתמחה בספרינטים. אלופת העולם בספרינט לשנת 2022 במרחקים 500 ו-1000 מטרים.

במקצה 1000 מטר, היא אלופת העולם למרחק יחיד בשנים 2020 ו-2023, זוכת מדליית כסף באולימפיאדת בייג'ינג 2022 ומדליסטית זהב באולימפיאדת מילאנו קורטינה 2026, וקבעה שיא אולימפי בריצת 1000 מטר. בספרינט קבוצתי, היא אלופת העולם למרחק יחיד בשנים 2019 ו-2020 ואלופת העולם בספרינט 2022.

## קריירה
זמן_חלונית=0:53|ממוזער| לרדאם (2018)
לרדאם זכתה באליפות העולם לנוער בשנת 2017 בהלסינקי, פינלנד. בשנה שלאחר מכן, באליפות 2018 בסולט לייק סיטי, ארצות הברית, היא סיימה במקום השני אחרי בת ארצה ג'וי בון.

במהלך עונת 8–2017, זכתה בתחרות גביע העולם לנוער של ISU בריצות 1000 מטר ו-1500 מטר. היא גם הפכה לאלופת ספרינט לנוער של הולנד. בשנת 2018, היא הפכה למקצוענית וחברה בקבוצת IKO. 

כמקצוענית זכתה לרדאם פעמיים בתואר העולם ל-1000 מטר (2020 ו-2023), במדליית כסף במרחק זה באולימפיאדת החורף 2022 וגם במדליית זהב באליפות העולם בספרינט ב-2022. לרדאם הצטרף לקבוצת ג'מבו-ויסמה ב-2022.

באולימפיאדת החורף 2026, זכתה בזהב עם זמן שיא אולימפי של 1:12.31 במשחה 1000 מטר לנשים. היא זכתה גם במדליית כסף במקצה 500 מטר לנשים. 

## חיים אישיים
לרדאם נקראה על שם אלופת העולם הגרמנית בגלישת רוח, יוטה מלר, על ידי אביה, חובב גלישת רוח. היא לומדת כלכלה מסחרית באקדמיה ע"ש יוהאן קרויף של אוניברסיטת הנזה למדע שימושי בחרונינגן. 

לרדאם הייתה במערכת יחסים עם המחליק המהיר ההולנדי קון ורוויי בשנים 2017 ל-2022.   מאז 2023, היא נמצאת במערכת יחסים עם איש המדיה החברתית האמריקאי והמתאגרף המקצועי ג'ייק פול. הזוג אישר בפומבי את מערכת היחסים שלהם ב-3 באפריל 2023 לאחר שתקשרו באינסטגרם מספר חודשים קודם לכן. ב-22 במרץ 2025, לרדאם ופול הודיעו על אירוסיהם באינסטגרם.  פול השתתף באולימפיאדת החורף 2026 במילאנו-קורטינה שם עודד את לרדאם כשזכתה במדליית זהב בריצת 1000 מטר.

בת דודתה מדרגה שנייה Dione Voskamp מתחרה גם היא בהחלקה מהירה.

ללרדאם מעמד של אושיית רשת ומעל 6.3 מיליון עוקבים באינסטגרם. 

## שיאים
### שיאים אישיים
* 500 מטר: 37.01, ב-23 בנובמבר 2025, קלגרי
* 1000 מטר: 1:11.84, ב-15 בפברואר 2020, סולט לייק סיטי, שיא הולנדי
* 1500 מטר: 1:53.64, ב-29 באוקטובר 2021, תיאלף, הירנביין
* 3000 מטר: 4:05.19, ב-10 במרץ 2018, סולט לייק סיטי

### שיא עולם

### שיא אולימפי

## גביע העולם

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופים אולימפיים מהולנד
קטגוריה:מחליקות מהירות על קרח הולנדיות
קטגוריה:ילידי 1998
איגור טולצ'ינסקי

**איגור טולצ'ינסקי** (נולד ב-1966) הוא משקיע, יזם, משקיע הון סיכון, סופר ונדבן יהודי- אמריקאי. הוא המייסד, היו"ר והמנכ"ל של WorldQuant, חברת ניהול נכסים גלובלית עם מעל 7 מיליארד דולר תחת ניהולה.

## ביוגרפיה
טולצ'ינסקי נולד למשפחה יהודית בשנת 1966 במינסק, בלארוס, ברית המועצות . הוריו היו שניהם מוזיקאים מקצועיים. בשנת 1977 היגרה המשפחה לארצות הברית, שם לאיגור הייתה הזדמנות ללמוד עוד על מימון ומדעי המחשב.

הוא בעל תואר ראשון בהצטיינות ותואר שני במדעי המחשב מאוניברסיטת טקסס באוסטין, ותואר שני במנהל עסקים במימון ויזמות מאוניברסיטת פנסילבניה.

## קריירה
טולצ'ינסקי החל את הקריירה שלו בשנת 1988 במעבדות AT&T Bell, שם שימש כחוקר ומדען למעלה משלוש שנים. לפני כן, הוא עבד כמתכנת משחקי וידאו.

בתחילת שנות ה-90, טולצ'ינסקי עבד כאסטרטג מסחר בחברת טימבר היל (כיום חלק מחברת Interactive Brokers), לפני שעבר ל־Millennium Management, חברת ניהול השקעות המנהלת נכסים בשווי של יותר מ-57 מיליארד דולר, וניהל תיקי השקעות סטטיסטיים במשך כ-12 שנים.

בשנת 2007 ייסד את WorldQuant. כיום יש לחברה מעל 1,000 עובדים ב-24 משרדים גלובליים, עם מיקומים רבים במרכזים פיננסיים לא מסורתיים, כולל רמת גן, בודפשט, מומבאי, הו צ'י מין סיטי וסיאול . מדובר בהחלטה מודעת של טולצ'ינסקי שמאמין כי "כישרון מופץ באופן שווה ברחבי העולם, הזדמנויות לא".

בשנת 2014, טולצ'ינסקי ייסד את WorldQuant Ventures, קרן השקעות המתמדקת בחברות טכנולוגיה בשלבים מוקדמים עם דגש מיוחד על ניתוח נתונים ופיננסים.

בשנת 2014, טולצ'ינסקי ייסד את אוניברסיטת WorldQuant, אוניברסיטה ללא מטרות רווח בארצות הברית, המציעה תואר שני מקוון לחלוטין בחינם בהנדסה פיננסית ומודול מדעי נתונים.

בתחילת 2018, טולצ'ינסקי ייסד את WorldQuant Predictive, חברת פלטפורמת בינה מלאכותית המוכרת ניתוחי חיזוי ללקוחות עסקיים.

## פילנתרופיה ונדבנות
בשנת 2017, תרם טולצ'ינסקי 5 מיליון דולר להשקת יוזמת WorldQuant לחיזוי כמותי באוניברסיטת וייל קורנל לרפואה . יוזמת מחקר זו שואפת לשפר את השיטות הנוכחיות המשמשות ברפואה מדויקת על ידי שילוב של פרופילציה מולקולרית עם אלגוריתמים פיננסיים. הוא חבר מועצת העמיתים באוניברסיטת וייל קורנל לרפואה.

לפי דיווחים שונים, מאז טבח שבעה באוקטובר תרם טולצ'ינסקי מעל 35 מיליון ש"ח למטרות שונות בישראל.

בין התרומות שלו בישראל בשנת 2025: 5 מיליון ש"ח לבית החולים איכילוב ולבית החולים הדסה עין כרם, כדי לקדם מענים בתחום הפוסט-טראומה בישראל, תמיכה בטורניר השחמט של ירושלים מאסטרס, ותרומה לישיבת מעיינות של תנועת חב״ד.

## פרסומים נבחרים
### ספרים
* "Finding Alphas: A Quantitative Approach to Building Trading Strategies", 2015
* "The UnRules: Man, Machines and the Quest to Master Markets", 2018
* "The Age of Prediction: Algorithms, AI, and the Shifting Shadows of Risk", 2023.
בנוסף, טולצ'ינסקי פרסם מאמרים במגוון כתבי עת ועיתונים, כולל הפייננשל טיימס, הוול סטריט ג'ורנל, הפורום הכלכלי העולמי, מכון מילקן, הרווארד ביזנס ריוויו וכלכליסט.

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:נדבנים יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
הבחירות לסנאט של ארצות הברית (1946)

**הבחירות לסנאט של ארצות הברית בשנת 1946** נערכו ב־5 בנובמבר 1946, באמצע כהונתו הראשונה של הנשיא הדמוקרטי הארי טרומן לאחר מותו של פרנקלין דלאנו רוזוולט. 32 המושבים של קבוצה 1 עמדו לבחירה בבחירות רגילות, ובנוסף נערכו ארבע בחירות מיוחדות למילוי מושבים שהתפנו. הרפובליקנים השתלטו על הסנאט לאחר שהוסיפו שנים עשר מושבים, רובם על חשבון הדמוקרטים. זו הייתה הפעם הראשונה מאז 1932 שבה הרפובליקנים שלטו בסנאט, לאחר שבשפל כוחם, בעקבות בחירות הסנאט של 1936, החזיקו רק ב־16 מושבים.

ההצבעה נתפסה במידה רבה כמשאל עם על טרומן, ששיעור התמיכה בו ירד ל־32% בעקבות טיפולו השנוי במחלוקת בגל שביתות עובדים לאחר מלחמת העולם השנייה, ובהן שביתת רכבות כלל־ארצית במאי, בתקופה שבה הציבור האמריקאי היה תלוי ברכבות הן לנסיעות יומיות והן לנסיעות ארוכות. פגיעה נוספת במעמדו נבעה מהתלבטותו החוזרת בשאלה אם לבטל את פיקוח המחירים מתקופת המלחמה, שהיה בלתי פופולרי אך נועד להתמודד עם מחסור — במיוחד במזון. לדוגמה, פיקוח המחירים על בשר בקר הוביל ל'מחסור בהמבורגרים', אך כאשר טרומן ביטל במפתיע את הפיקוח ב־14 באוקטובר, שבועות ספורים לפני הבחירות, מחירי הבשר זינקו לשיאים חדשים.

זהו אחד משני מקרים בלבד בהיסטוריה של ארצות הברית שבהם עשרה מושבים או יותר בסנאט החליפו ידיים בבחירות אמצע כהונה (השני היה ב־1958), ואחד מחמישה מקרים שבהם עשרה מושבים או יותר בסנאט החליפו ידיים בכל מערכת בחירות שהיא; המקרים האחרים היו בשנים 1920, 1932, 1958 ו־1980.

היעדר התמיכה הציבורית בנשיא נתפס כסיבה המרכזית לתבוסת הדמוקרטים בקונגרס – התבוסה הגדולה ביותר שלהם מאז ההפסד הכבד בבחירות 1928, בגל התמיכה ברפובליקנים שהעלה לשלטון את הרברט הובר. לראשונה מאז התקופה שלפני השפל הגדול, הרפובליקנים נתפסו כמפלגה המסוגלת ביותר להתמודד עם הכלכלה האמריקאית.

עם זאת, הרפובליקנים נהנו גם ממה שכיום מכונה 'מפת בחירות נוחה' – כלומר, מתוך שליש ממושבי הסנאט שעמדו לבחירה, רובם הוחזקו בידי דמוקרטים. בנוסף לכך שהרפובליקנים הצליחו לשמור על כל מושביהם, היה זה הרווח הגדול ביותר של המפלגה בסנאט מאז שנת 1920.

## סיכום התוצאות

## ניצחונות, הפסדים ושמירת מושבים
### פרישות
שלושה רפובליקנים וחמישה דמוקרטים פרשו במקום להתמודד על בחירתם מחדש.

### הפסדים
רפובליקני אחד, פרוגרסיבי אחד ועשרה דמוקרטים התמודדו על בחירתם מחדש אך הפסידו בבחירות המקדימות או הכלליות.

### שינויים לאחר הבחירות

## שינויים בהרכב הסנאט
### לפני הבחירות

### תוצאות הבחירות

## סיכום ההתמודדויות

### בחירות מיוחדות במהלך הקונגרס ה־79
בבחירות מיוחדות אלו הזוכים הושבעו במהלך 1946, מסודר לפי תאריך הבחירות ואז לפי מדינה.

### התמודדויות לקראת הקונגרס ה־80
בבחירות הכלליות הללו נבחרו הזוכים לכהונה שתתחיל ב־3 בינואר 1947; מסודר לפי מדינה.
כל הבחירות נגעו למושבים מהקבוצה הראשונה.

## המרוצים הצמודים ביותר
**ב-10 מרוצים מרווח הניצחון היה פחות מ-10%:**

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:בחירות לסנאט של ארצות הברית
הקונגרס ה-26 של ארצות הברית

**הקונגרס ה־26 של ארצות הברית** היה מושב של הרשות המחוקקת של הממשל הפדרלי של ארצות הברית, שהורכב מהסנאט של ארצות הברית ומבית הנבחרים של ארצות הברית. הקונגרס התכנס בוושינגטון הבירה מ־4 במרץ 1839 עד 3 במרץ 1841, במהלך השנה השלישית והרביעית לכהונתו של הנשיא מרטין ואן ביורן. חלוקת המושבים בבית הנבחרים התבססה על מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 1830. בשני בתי הקונגרס היה רוב למפלגה הדמוקרטית.

## אירועים מרכזיים

* 1839: חוק המדינה הראשון שהתיר לנשים להחזיק רכוש עבר בג'קסון, מיסיסיפי.
* 14–16 בדצמבר 1839: בחירת יושב ראש בית הנבחרים נמשכה 11 סבבי הצבעה.
* 19 בינואר 1840: הקפטן צ'ארלס וילקס הקיף בשיט את אנטארקטיקה ותבע עבור ארצות הברית את האזור שנודע בהמשך בשם "ארץ וילקס".
* 7 בנובמבר 1840: הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1840 — ויליאם הנרי הריסון ניצח את מרטין ואן ביורן.
* 18 בפברואר 1841: הפיליבסטר המתמשך הראשון בסנאט של ארצות הברית החל ונמשך עד 11 במרץ.

## סיכום מפלגתי
### סנאט

### בית הנבחרים

## מנהיגות

### סנאט
* נשיא: ריצ'רד ג'ונסון (D)
* נשיא זמני: ויליאם רופוס קינג (D)

### בית הנבחרים
* יו"ר: רוברט מ. ט. האנטר (W), נבחר ב-16 בדצמבר 1839 בהצבעה ה-11

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

26
ג'ון רואן (פוליטיקאי מווירג'יניה)

**ג'ון רואן** (באנגלית: **John Roane**; 9 בפברואר 1766 – 15 בנובמבר 1838) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם וירג'יניה. אביו של חבר הקונגרס ג'ון ג'ונס רואן.

## ביוגרפיה
רואן נולד ב-9 בפברואר 1766 במקום שנקרא "Uppowac" במחוז קינג ויליאם, במושבת וירג'יניה, ולמד לימודים קדם אקדמאיים בצעירותו. הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של וירג'יניה בשנים 1788–1790 ושוב בשנת 1792. הוא שימש ציר בוועידת האישור של וירג'יניה בשנת 1788, שנערכה בתיאטרון ריצ'מונד.

רואן נבחר כאלקטור בבחירות של 1789 ממחוז קינג וקווין.כל עשרת האלקטורים מווירג'יניה הצביעו עבור ג'ורג' וושינגטון באחד משני הקולות שלהם. חמשה מהם הצביעו בקול השני עבור ג'ון אדמס, שלושה עבור ג'ורג' קלינטון, אחד עבור ג'ון הנקוק ואחד עבור ג'ון ג'יי. רואן היה אחד משלושה אלקטורים שתמכו בקלינטון.

בהמשך נבחר רואן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית בשנת 1808, וכיהן בשנים 1809–1815. לאחר מכן עסק בחקלאות, ושב לבית הנבחרים בשנת 1827, הפעם כג'קסוניאני, וכיהן עד 1831, אז החליפו בנו, ג'ון ג'ונס רואן. רואן נבחר גם לוועידה השנייה שלו בוועידת החוקה של וירג'יניה בשנים 1829–1830.

הוא שב לקונגרס בפעם השלישית בשנת 1835, וכיהן עד 1837. רואן מת ב־15 בנובמבר 1838 ב-"Uppowac" ונקבר בבית הקברות המשפחתי ברומפורד, וירג'יניה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מווירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הג'קסונית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1766
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1838
Hold Me Tight

"**Hold Me Tight**" (בעברית: "**חבקי אותי חזק**") הוא שיר של להקת הרוק האנגלית הביטלס מתוך אלבומם With the Beatles משנת 1963. השיר הוקלט לראשונה במהלך הסשנים לאלבום הבכורה Please Please Me, אך לא נבחר להיכלל בו והוקלט מחדש עבור אלבומם השני.

## היסטוריה
השיר "Hold Me Tight" נכתב בעיקר על ידי פול מקארטני בשנת 1961, והיה חלק מהרפרטואר הבימתי של הביטלס עד שנת 1963. הלהקה ניסתה להקליט את השיר עבור אלבום הבכורה שלהם, Please Please Me, אך 13 הטייקים שהוקלטו נחשבו ללא מספקים, והסרט המגנטי הושמד. שבעה חודשים לאחר מכן, הם הקליטו תשעה טייקים נוספים. הגרסה הסופית היא עריכה המשלבת את הטייק השישי והתשיעי מהניסיון השני, אשר הואצה (varispeed) בחצי טון לסולם פה מז'ור.

הן מקארטני והן לנון, בשלב זה או אחר, הביעו דעה שלילית על השיר. בראיון משנות ה-80 עם ההיסטוריון מארק לואיסון, מקארטני אמר: "אני לא זוכר הרבה על השיר הזה. שירים מסוימים היו פשוט שירי 'עבודה', אין לך הרבה זיכרון מהם. זה אחד מהם". בספר Paul McCartney: Many Years from Now מאת בארי מיילס, הכותב מכנה את השיר "ניסיון כושל לסינגל שהפך לאחר מכן לממלא מקום מתקבל על הדעת באלבום". לנון אמר בשנת 1980: "זה היה של פול... זה היה שיר די גרוע ומעולם לא ממש התעניינתי בו".

"Hold Me Tight" זכה ליחס צונן גם מצד מבקרי מוזיקה. בספרם The Beatles: An Illustrated Record, רוי קאר וטוני טיילר מכנים אותו הרצועה הגרועה ביותר באלבום, בטענה שהוא "נכשל כיוון שהחזון של מקארטני לגבי המנגינה השלמה נחלש בבירור". הם גם טוענים ששירתו של מקארטני הייתה "לא מכוונת" (כלומר הוא זייף). איאן מקדונלד, בספרו Revolution in the Head, טוען שהמוניטין הרע של השיר אינו מוצדק בחלקו, ומוסיף: "נגנו אותו חזק עם הבס מוגבר, ותקבלו רוקר מוטורי סוחף המזכיר מאוד את הסאונד של הלהקה בהופעותיה החיות". רוב שפילד ממגזין "רולינג סטון" מתאר את השיר כ"מחריד" ואומר שהוא מציל את גרסת הכיסוי של הלהקה לשיר "Till There Was You", שיצאה גם היא באותו אלבום, מלהיות "הרגע הנורא ביותר שלהם בכל הזמנים".

מקארטני כתב שיר אחר בשם "Hold Me Tight" עבור מחרוזת שנכללה באלבום Red Rose Speedway של להקת Wings משנת 1973.

## משתתפים
הקרדיטים לפי איאן מקדונלד:
* פול מקארטני – שירה, גיטרה בס, מחיאות כפיים
* ג'ון לנון – קולות הרמוניה, גיטרת קצב, מחיאות כפיים
* ג'ורג' האריסון – קולות רקע, גיטרה מובילה, מחיאות כפיים
* רינגו סטאר – תופים, מחיאות כפיים
* ג'ורג' מרטין – הפקה
* נורמן סמית' – טכנאי קול

## גרסאות כיסוי
לפחות ארבע גרסאות כיסוי הוקלטו לשיר. "האוצרות" (The Treasures), להקה בהפקת פיל ספקטור, הקליטה את השיר ב-1963 כסינגל שיצא בחברת התקליטים Philles Records. הלהקה הבריטית Stackridge כללה גרסת כיסוי באלבומם Mr. Mick מ-1976. גרסה נוספת הופיעה בתחילת הסרט "מעבר ליקום" מ-2007 שעלילתו מתבססת על שירי הביטלס, בשירתה של אוון רייצ'ל ווד. להקת אינדי אמריקאית בשם The Northern Crowns הקליטה גרסה ב-EP שלהם.

להקת Les Baronets, להקת יה-יה שהייתה ידועה בביצוע גרסאות צרפתיות לשירי הביטלס, זכתה בלהיט הגדול ביותר שלה עם גרסה צרפתית לשיר זה בשם "C'est fou mais c'est tout". בלהקה היה חבר רנה אנג'ליל, שלימים הפך למנהלה ובעלה של סלין דיון. בנוסף, אל סטיוארט מזכיר את השיר בשיר הנושא של אלבומו Modern Times.
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירי 1963
קטגוריה:שירי ג'ון לנון
קטגוריה:שירי פול מקרטני
ערימות חציר, בוקר, אראניי

**ערימות חציר, בוקר, אראניי** הוא ציור שמן מאת קמיל פיסארו משנת 1899. היצירה מתארת נוף כפרי סמוך לביתו של האמן בכפר אראניי שבצרפת, והיא מוצגת כיום בגלריה 820 במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק. הציור משלב בין עיסוקו המתמשך של פיסארו בנוף הכפרי לבין מחקר אור וצבע האופייני לשלהי יצירתו, ובשנים האחרונות ניצב גם בלב מחלוקת משפטית בדבר מכירתו בתקופת הכיבוש הנאצי בצרפת.

## תיאור היצירה
הציור, שמן על בד, מתוארך לשנת 1899 ומתאר אחו פתוח סמוך לביתו של האמן בכפר אראניי  שבחבל נורמנדי. במרכז הקומפוזיציה ניצבות שלוש ערימות חציר, הממוקמות במרחב ירוק ופתוח תחת אור בוקר רך. האור שוטף את השדה בגוונים בהירים ועדינים, ויוצר תחושת שלווה פסטורלית.

הנוף משקף את סביבת מגוריו של פיסארו בשנותיו האחרונות, לאחר שהתפרסם בזכות תיאורי חיי העיר המודרנית, ובהם מבטי־על של שדרות פריז וגני הטווילרי. בניגוד לציורי העיר הדינמיים, כאן מודגשת יציבות הנוף, מחזוריות העבודה החקלאית והקשר לאדמה.

## פרשנות

הציור נוצר באותה שנה שבה צייר פיסארו את מבטי־העל של גני הטווילרי בפריז. בכך הוא יוצר ניגוד מובהק בין העיר המודרנית לבין הכפר, בין תנועה אנושית אורבנית לבין מחזוריות חקלאית טבעית. ניתן לראות ביצירה מעין הדגשה של דו־קיום בין מודרניות למסורת – שני קטבים שאפיינו את סוף המאה ה־19 בצרפת.

העיסוק בערימות חציר עשוי להיתפס גם כביטוי למחקר צורני ואורכי: הערימה אינה רק אובייקט חקלאי אלא גוף נפחי המגיב לשינויי אור. האור בבוקר שונה מהאור בשעות אחרות של היום, והציור מתמקד באיכותו הרכה והמתפזרת.

בדיון רחב יותר על אמנות יהודית, הוזכר פיסארו כדוגמה לאמן יהודי שיצירתו אינה מבטאת נושאים יהודיים מובהקים. ההשוואה לציור דומה של קלוד מונה מעלה את השאלה האם ניתן לזהות "אמנות יהודית" על בסיס סגנון בלבד, כאשר הנושא והטכניקה משתלבים לחלוטין בזרם האימפרסיוניסטי הכללי.

## סוגיית ההשבה והבזיזה

בשנים האחרונות עומדת היצירה במרכז מחלוקת משפטית הנוגעת לנסיבות מכירתה בתקופת הכיבוש הנאצי בצרפת. על פי פרסומים משפטיים ועיתונאיים, הבעלים בעת מלחמת העולם השנייה היה מקס יוליוס בראונטל, יהודי יליד גרמניה אשר נמלט לצרפת בשנות ה־30. בשנת 1941, במהלך שלטון וישי והכיבוש הגרמני, נמכר הציור לגלריה דוראן־רואל בפריז.

יורשיו של בראונטל טוענים כי המכירה נעשתה בתנאי רדיפה, מצוקה כלכלית ואי־חירות, וכי בהתאם למשפט הצרפתי שלאחר המלחמה מכירות שבוצעו בידי יהודים תחת שלטון נאצי נחשבות כמכירות כפויות ולפיכך בטלות. בשנת 2026 הוגשה תביעה לבית משפט בצרפת בדרישה להצהיר על בטלות עסקת 1941 ולהשיב את הבעלות ביצירה ליורשים.

מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, המחזיק ביצירה מאז שניתנה לו בירושה בשנת 2000, מסר כי בחן את תולדות הבעלות (provenance) של הציור והגיע למסקנה שהעסקה בשנת 1941 בוצעה במחיר ששיקף את ערך השוק באותה עת, ולפיכך הייתה לגיטימית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים
קטגוריה:מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
קטגוריה:קאמי פיסארו: ציורים
ג'ון ג'ונס רואן

**ג'ון ג'ונס רואן** (באנגלית: **John Jones Roane**; 31 באוקטובר 1794 – 18 בדצמבר 1869) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם וירג'יניה. בנו של חבר הקונגרס ג'ון רואן.

## ביוגרפיה
רואן נולד ב-31 באוקטובר 1794 במחוז אסקס, וירג'יניה, והיה בנו של הפוליטיקאי ג'ון רואן. לאחר שסיים לימודים קדם אקדמאיים, למד רואן באקדמיית רומפורד במחוז קינג ויליאם, וירג'יניה, ולאחר מכן בקולג' פרינסטון בניו ג'רזי, אך לא סיים תואר.

הוא עסק בחקלאות ושירת כטוראי ברגימנט הרביעי של מיליציית וירג'יניה במהלך מלחמת 1812. הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של וירג'יניה בשנים 1820–1823, ובהמשך נבחר כג'קסוניאני לבית הנבחרים של ארצות הברית בשנת 1830, במקומו של אביו, וכיהן מ־1831 עד 1833.

רואן שימש כפקיד במשרד הפטנטים של ארצות הברית בשנים 1836–1851 וכסוכן מיוחד למשרד האוצר של ארצות הברית בשנים 1855–1867.

הוא מת בוושינגטון די. סי. ב־18 בדצמבר 1869 ונקבר בבית הקברות גלנווד שבאותה עיר.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מווירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הג'קסונית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1794
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1869
רוברט גארנט

**רוברט סלדן גארנט** (באנגלית: **Robert Selden Garnett**; 26 באפריל 1789 – 15 באוגוסט 1840) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי. הוא היה אחיו של ג'יימס גארנט ובן דודו של צ'ארלס פנטון מרסר. הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1817–1827.

## ביוגרפיה
גארנט נולד ב-26 באפריל 1789 ב"מאונט פלזנט" ליד לורטו, וירג'יניה, ולמד במכללת ניו ג'רזי. הוא היה בנם של האיכר מוסקו גארנט (1736–1803) ואשתו גרייס גארנט, לבית מרסר (1751–1814), בתו של עורך הדין הקולוניאלי ג'ון מרסר (1704–1768).

גארנט למד משפטים, הוסמך לעריכת דין והחל לעסוק בעריכת דין בלוידס, וירג'יניה. הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של וירג'יניה בשנים 1816–1817, ונבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית בשנת 1816, וכיהן מ־1817 עד 1827 הן מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית והן כג'קסוניאני. הוא לא התמודד בבחירות של 1826 והמשיך לעסוק בעריכת דין בלוידס עד מותו ב־15 באוגוסט 1840, בחוותו שנקראה "שמפיין" בלוידס. הוא נקבר בבית הקברות המשפחתי בחווה.

## משפחתו
הוא נישא לשארלוט דה גוגס והיו לו ילדים ממנה. היא הייתה נכדתה של הפמיניסטית הצרפתייה הבולטת של המהפכה, אולימפ דה גוגס, שהוצאה להורג בתקופת "שלטון הטרור" בכיכר הקונקורד.

אחד מילדיו היה רוברט סלדן גארנט  (1819–1861), קצין בצבא ארצות הברית עד מלחמת האזרחים האמריקאית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מווירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הג'קסונית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1789
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1840
אל אספניול

**אל אספניול** (בספרדית: **El Español**, מילולית: [העיתון] הספרדי) הוא עיתון מקוון ספרדי שהחל לפעול בשנת 2015. נכון לאפריל 2025, יש לו את החשיפה הדיגיטלית הגדולה ביותר בתקשורת הספרדית, עם ממוצע של יותר מ-3 מיליון צפיות ביום וכ-20 מיליון משתמשים ייחודיים בחודש.

## היסטוריה
ב-2014,  פוטר מתפקידו כמנהל העיתון . יחד עם בתו מריה רמירס פרננדס, הוא ייסד את אל אספניול. האתר נפתח ב-11 בינואר 2015.

ב-10 בינואר 2015, האתר גייס 3,600,000 אירו מ-5,624 אנשים בתוך חודשיים באמצעות מימון המונים. ב-10 באפריל 2015, העיתון הפך לחברה ציבורית בע"מ עם הון מניות של 17 מיליון אירו.

בדצמבר 2017, אל אספניול רכש אחזקה משמעותית ב-Vandal, אתר משחקי וידאו ספרדי מוביל, והרחיב את נוכחותו לתחומי הבידור והמדיה הדיגיטלית.

נכון לאפריל 2025, אל אספניול מחזיק בקהל הדיגיטלי הגדול ביותר מבין העיתונים הספרדיים.

## דעות ותפוצה
עם השקת האתר ב-2015, רמירס הדגיש את משימת העיתון להיות "עצמאי מכל כוח פוליטי, כלכלי ומוסדי", במטרה להתחרות בהיקף ובהשפעה עם התקשורת המסורתית תוך הימנעות מ"המבנים הכבדים של כלי התקשורת המסורתיים".

הפרסום משלב דיווח מסורתי עם מולטימדיה, כולל פודקאסטים, סרטונים ועיתונות חוקרת.

אל אספניול פועל גם בפלטפורמות של מדיה חברתית כמו טוויטר ופייסבוק, כאשר חשבון הטוויטר שלו הגיע ל-524,000 עוקבים בינואר 2025.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2015
קטגוריה:עיתונים
קטגוריה:ספרד: תקשורת
סידני וייט

**סידני וייט** הוא סרט נעורים אמריקאי מ-2007 המתבסס על סיפור שלגייה ושבעת הגמדים.

## עלילה
סידני וייט, נערת טומבוי, הולכת ללמוד בקולג' ולהיות חברה באחוות סטודנטים. היא מתיידדת עם דמטריה, שגם היא הולכת להיות חברה באחווה. בדרכן למעונות הסטודנטים, היא פוגשת את טיילר פרינס, החבר של נשיאת מועצת התלמידים וראש האחוות, רייצ'ל ויצ'בורן. רייצ'ל בודקת את אתר האינטרנט של האוניברסיטה מספר פעמים ביום, המדרג את הבחורות השוות באוניברסיטה, ותמיד מדורגת שם במקום הראשון ברשימה. טיילר פוגש את סידני ומתאהב בה מיד, בעוד רייצ'ל צופה מחלון ביתה. אישיותה הייחודית של סידני גורמת בהדרגה לקידום הפופולריות שלה באתר האינטרנט של האוניברסיטה, מה שגורם לרייצ'ל לקנא.

בהתאם לאחד מטקסי החניכה המסורתיים של האחווה, הסטודנטיות בשנה א' צריכות למצוא דייט מאוחר בחצות. סידני מוצאת את לני, אחד מקבוצה של מנודים חברתיים המכונים "שבעת החנונים", המתגוררים בבית אחווה מוזנח המכונה "הוורטקס". רייצ'ל מורה לסידני לזנוח את הדייט שלה, ומשאירה את לני לשלם. סידני לא מצליחה להתקבל לאחווה לאחר שרייצ'ל טוענת באופן שקרי ששיקרה לגבי הרקע שלה ורימתה בבוחן של האחווה. סידני עוזבת באותו לילה בגשם והולכת לשבת מול הוורטקס, שם היא מתקבלת בברכה על ידי שבעת החנונים.

סידני ושבעת החנונים מנסים להפיל את רייצ'ל מתפקידה במועצת התלמידים על ידי התמודדות עם אחד החנונים, טרנס, לתפקיד נשיאות מועצת התלמידים. עד מהרה הוא נפסל וסידני מחליפה אותו כמועמדת לנשיאות. עמדתה של סידני נגד אליטיזם בקמפוס מזכה אותה בכבוד מצד קליקות שונות והיא מקבלת את הדירוג מספר אחת באתר האוניברסיטה. בתגובה, רייצ'ל מתייגת את סידני והחנונים כבוגדים, מאלצת אותם לפנות את מחבואם בוורטקס ולעבור למלון סמוך. למחרת, סידני מודיעה לחנונים שהיא מתמודדת נגד רייצ'ל לתפקיד נשיאות מועצת התלמידים.

יום לפני העימות והבחירות, רייצ'ל שוכרת האקר כדי להשמיד את הקבצים של סידני באמצעות וירוס בשם "התפוח המורעל". סידני נאלצת להישאר ערה כל הלילה בספרייה ולעשות את עבודתה. כשסידני מסיימת, היא נרדמת וכמעט נפסלת על כך שלא הופיעה, אבל טיילר מעיר אותה בנשיקה בדיוק בזמן. סידני מנצחת בעימות ובבחירות, והופכת לנשיאה החדשה, בעוד רייצ'ל נשללת מזכויותיה באחווה בגלל שנים של אכזריות שהפגינה לסטודנטים באוניברסיטה, וגם בגלל השקרים והרמאויות שלה.

אביה של סידני ועובדי בניין אחרים עוזרים לתקן את הוורטקס, ולדברי סידני כולם חיו "באופן חנוני לנצח".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2007
ויליאם פן טיילור

**ויליאם פן טיילור** (באנגלית: **William Penn Taylor**; 25 באוקטובר 1790 – 18 ביוני 1863) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם וירג'יניה.

## ביוגרפיה
טיילור נולד ב-25 באוקטובר 1790 בפרדריקסברג, וירג'יניה, והיה בנו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ג'ון טיילור מקרוליין. הוא קיבל חינוך בסיסי בלבד בילדותו.

טיילור כיהן בכמה תפקידים פוליטיים מקומיים במחוז קרוליין, וירג'יניה, כולל כנציג בוועידת החוקה של וירג'יניה בשנים 1829–1830, שם שירת לצד רוברט ב. טיילור מנורפוק, בריגדיר גנרל במיליציה המדינתית.

הוא נבחר לבית הנבחרים של וירג'יניה עבור מושב 1830–1831 מטעם מחוז קרוליין. ב־1832 נבחר כאנטי-ג'קסוניאני לבית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן בתפקיד מ־4 במרץ 1833 עד 3 במרץ 1835. הוא לא נבחר מחדש לקונגרס ה-24.

ב־1842 היה מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל וירג'יניה, אולם לא נבחר לתפקיד. בבחירות 1845 שירת כאלקטור לנשיאות.

הוא נפטר בביתו בשם "הייפילד" במחוז קרוליין, וירג'יניה, ב־18 ביוני 1863, ונקבר בבית הקברות המשפחתי במתחם הבית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מווירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1790
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1863
מתיו וולטון

**מתיו וולטון** (באנגלית: **Matthew Walton**; 1750 – 18 בינואר 1819) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם קנטקי, ובן־דודם של ג'ורג' וולטון וג'ון וולטון.

## ביוגרפיה
וולטון נולד ב-1750 במושבת וירג'יניה, וקיבל השכלה בסיסית בלבד. הוא השתתף כחבר בוועידות שנערכו בדנוויל בשנים 1785 ו־1787. בשנת 1792 היה חבר בוועידה החוקתית הראשונה של המדינה. הוא כיהן כחבר בבית הנבחרים של קנטקי בשנים 1792, 1795 ו־1808.

וולטון נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לקונגרסים השמיני והתשיעי, וכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מ-4 במרץ 1803 עד 3 במרץ 1807.

הוא נפטר בספרינגפילד שבקנטקי ב־18 בינואר 1819.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקנטקי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1750
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1819
עומר אבוהב

**עומר משה אבוהב** (נולד ב-9 בספטמבר 2003) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר בבני סכנין.

## קריירת מועדונים
אבוהב נולד וגדל בתל אביב-יפו. והחל את דרכו בבית הספר לכדורגל של הפועל תל אביב, ממנו עבר למכבי תל אביב. בשנתון ילדים א' הצטרף למחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה, שם שיחק עד לסיום גיל נערים א'. בהמשך, שב לקדנציה נוספת במחלקת הנוער של הפועל תל אביב.

בעונת 2021/2022 עבר אבוהב לקבוצת הנוער של הפועל רמת גן-גבעתיים מהליגה הלאומית לנוער. בעונת 2022/2023 ערך אבוהב את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים של הפועל רמת גן-גבעתיים בה שיחק במשך שנתיים וכבש שני שערים ב-58 הופעות, מתוכן 30 בהרכב.

ב-24 ביולי 2024 חתם אבוהב במועדון הכדורגל בליגת העל בני סכנין.

## חיים אישיים
אבוהב הוא בנה של השחקנית רותם אבוהב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2003
לחץ (שיר)

**"לחץ"** הוא שיר של הזמר הישראלי ברי סחרוף מתוך אלבום הסולו הראשון שלו, "הכל או כלום". השיר נכתב על ידי רמי פורטיס וסמי בירנבך והולחן על ידם ועל ידי סחרוף עצמו.

במקור נכתב השיר באנגלית על ידי בירנבך, עבור להקת אינפקטד מאשרום.

ב-1997 הוציאה להקת היי פייב גרסת כיסוי לשיר, בעיבודם של שי להב ואוהד דקל. ב-13 ביולי אותה השנה נכנס השיר למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. בשיאו הגיע למקום ה-15 (ב-3 באוגוסט) וכעבור שישה שבועות, ב-24 באוגוסט, סיים את דרכו בו.

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1991
קטגוריה:סינגלים מ-1991
קטגוריה:שירי ברי סחרוף
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רמי פורטיס
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי ברי סחרוף
קטגוריה:שירי רוק בעברית
סטריאופוני

**סטריאופוני** (ביפנית: **ステレオポニー**; באנגלית: **Stereopony**) הייתה להקת רוק יפנית שהורכבה משלוש חברות: איימי האראגוני, נוהאנה קיטאג'ימה, ושיוהו ימאנואה. הלהקה נוסדה באוקינאווה ב-2007 וזכתה לפרסום לאחר שהופיעה בתוכנית הרדיו School of Lock! של תחנת Tokyo FM, והוחתמה בחברת סוני מיוזיק. הסינגל הראשון שלהן, "Hitohira no Hanabira", יצא לאור ב-5 בנובמבר 2008, שימש כשיר הסיום ה-17 של סדרת האנימה "בליץ'", ודורג במקום ה-25 במצעד הסינגלים של אוריקון. לאחר מכן הוציאו את הסינגל "Namida no Mukō",ששימש כשיר הפתיח לעונה השנייה של סדרת האנימה Mobile Suit Gundam, ודורג במקום השני במצעד אוריקון.

## היסטוריה
### הקמה
חברות הלהקה – איימי האראגוני, נוהאנה קיטאג'ימה ושיוהו ימאנואה, הקימו את הלהקה בשנת 2007. בתחילת דרכן הן ביצעו גרסאות כיסוי לאמנים מערביים כגון אבריל לאבין, ובהמשך עברו לכתוב חומר מקורי. פריצתה של הלהקה הגיעה לאחר שהופיעו בתחרות של תחנת הרדיו Tokyo FM ונחשפו בפני נציגי חברת סוני מיוזיק.

### פעילות מוזיקלית
בסוף 2008 הלהקה הוציאה את הסינגל "Hitohira no Hanabira", ששימש כשיר הסיום לסדרת האנימה בליץ' הסינגל זכה להצלחה, ודורג במקום ה-25 במצעד הסינגלים של אוריקון. הסינגל השני "Namida no Mukō", שיצא ב-2009, שימש כשיר פתיחה לסדרת האנימה "Mobile Suit Gundam" והגיע למקום השני במצעד אוריקון. באפריל 2009 יצא הסינגל השלישי של הלהקה – "I do it", שנכתב בשיתוף הזמרת יואי יושיאוקה.

ביוני 2009 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה, *A hydrangea blooms*, שהגיע למקום השביעי במצעד האלבומים של אוריקון. אלבומים נוספים יצאו בשנים 2010 ו-2011, וכולם נכנסו לרשימת 40 האלבומים המובילים של אוריקון.

## פירוק הלהקה
באוגוסט 2012 עברה הסולנית איימי האראגוני ניתוח להסרת פוליפ במיתרי הקול, ולאחר תקופת התאוששות קצרה הלהקה החליטה להפסיק את פעילותה. שתי החברות האחרות נסעו ללמוד מוזיקה בחו"ל, ובתחילת אוקטובר 2012 הלהקה הודיעה באופן רשמי על פירוקה, אם כי ציינו כי ימשיכו לעסוק במוזיקה באופן עצמאי. בנוסף, הודיעו כי יערכו מופע פרידה ב-6 באוקטובר 2012 במועדון Shibuya CLUB QUATTRO. לאחר פירוק הלהקה הקימו שלושת החברות את הפרויקט EVANPONY, יחד עם המוזיקאי אוון טאובנפלד (שעבד לפני כן עם אבריל לאבין). בהמשך, הוציאו את הסינגל "Just rock with me".

## סגנון מוזיקלי והשפעות
המוזיקה של סטריאופוני מוגדרת כגראז׳ רוק והארד רוק, עם צלילים "נקיים" יחסית. בראיון שנערך עם חברות הלהקה ב-2011, ציינה איימי כי הלהקה התחילה כלהקת קאברים לאבריל לאבין, אך לאחר שקיבלה תגובות חיוביות, הלהקה עברה ליצור מוזיקה מקורית משלה. חברות הלהקה ציינו את הלהקה Judy and Mary, את הזמרת נמיאה אמורו, ואת להקת דיפ פרפל כמקורות השראה מוזיקליים עיקריים.

## חברות הלהקה
* איימי האראגוני – שירה וגיטרה.
* נוהאנה קיטאג'ימה – בס.
* שיוהו ימאנואה – תופים.

## דיסקוגרפיה
* A hydrangea blooms – 2009
* Over the Border – 2010
* More! More!! More!!! – 2011

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2007
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 2012
אחמד-רזא רדאן

**אחמד-רזא רדאן** (בפרסית: **احمدرضا رادان**) הוא קצין צבא איראני המכהן כמפקד כוח אכיפת החוק של איראן, המשטרה של הרפובליקה, מאז 7 בינואר 2023. קודם לכן כיהן כסגן מפקד המשטרה וכמפקד משטרת טהראן. הוא ידוע בשל מאמצו לדיכוי אלים כלפי סגנונות שיער ולבוש שנחשבים בעיניו לחראם.

## ביוגרפיה
רדאן החל את הקריירה שלו כחבר במשמרות המהפכה האסלאמית במהלך מלחמת איראן–עיראק. הוא מילא תפקידים שונים במשטרת הרפובליקה האסלאמית וקודם עד לתפקיד מפקד פרובינציה. הוא פיקד על פרובינציות כורדסתאן, סיסתאן ובלוצ'סתאן, ח'וראסאן רזאווי וטהרן, האחרון שבהם הוא המשמעותי ביותר מבחינה אסטרטגית באיראן כולה. בין 2008 ל-27 במאי 2014 כיהן כסגן מפקד כוח אכיפת החוק של איראן וב-7 בינואר 2023 קודם לתפקיד מפקדה.

במהלך הקריירה שלו, זכה לפרסום עקב אכיפתו המחמירה של קוד הלבוש האסלאמי, מאמציו להילחם בסחר בסמים ודיכוי פעילותן של כנופיות. לאחר שהתנגד בשנת 2009 הוא לתנועה הירוקה האיראנית הוטלו עליו על ידי ארצות הברית והאיחוד האירופי בגין הפרת זכויות אדם. ארצות הברית הגדירה את רדאן כאדם אשר "בין היתר, אחראי או שותף לביצוע הפרות זכויות אדם חמורות נגד אזרחי איראן או בני משפחותיהם, או אחראי להוראה, פיקוד או הנחיה אחרת לביצוען".

ב-2011 נסע לדמשק על מנת לתמוך בשירותי הביטחון הסוריים בדיכוי האלים של ההתקוממות הסורית, שהתחילה את מלחמת האזרחים שלה.

בעקבות המחאות האיראניות של 2025–2026, הטבח שביצעה המשטרה בראשותו במפגינים וחסימת האינטרנט באיראן, הצהיר רדאן ב-19 בינואר 2026 כי למפגינים ש"הוטעו" להשתתף בהפגנות, ("המהומות", כפי שהמשטר מגדיר אותן), יש שלושה ימים להסגיר את עצמם למשטרה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:איראנים שמחלקת האוצר של ארצות הברית הטילה עליהם סנקציות
קטגוריה:אנשי צבא איראנים
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1963
שקיעה באראניי

**שקיעה באראניי** הוא ציור שמן מאת קאמי פיסארו משנת 1890. היצירה מתארת נוף כפרי באראניי , הכפר שבו קבע האמן את ביתו משנת 1884 ואשר שימש אותו בסיס יצירה בשני העשורים האחרונים לחייו. הציור נמנה עם אוסף האמנות המודרנית של מוזיאון ישראל בירושלים.

## תיאור היצירה

הציור מתאר נוף פתוח בשעת שקיעה. השמים תופסים כשני שלישים משטח הבד, והדגש מושם באפקט האור המשתנה. במרכז השמים נראית שמש שוקעת, לבנה־לוהטת, שסביבה מערבולות עננים בגוני פסטל אווריריים, וביניהם מבצבצים פסי רקיע כחול.

בחלקה התחתון של הקומפוזיציה נראות שתי שורות עצים, האחת מוסגת מעט לאחור, המחולקות לארבע קבוצות אופקיות לאורך רוחב התמונה. הקרקע משתפלת מטה ולאחר מכן שבה ועולה אל קו אופק נמוך. אור השקיעה הזהוב מאיר את השדות, בעוד חזית העצים הפונה אל הצופה נותרת בירוק כהה, עם צללים בגוני סגול וכתום. האור נוגע בעיקר בקווי המתאר של העצים, וצבעם הירוק ניכר בצל האופקי שהם מטילים על הקרקע.

הציור כולל מרכיבים פשוטים ומעטים יחסית, אך מתאפיין בחיוניות ובדינמיות. משיכות המכחול קצרות, קטועות ולעיתים עשויות שתי וערב, והן יוצרות ניגודי צבעים זוהרים ומלאי תנועה.

## פרשנות

בשנות ה־80 של המאה ה-19 גילה פיסארו אי־שביעות רצון מתהליכי העבודה האימפרסיוניסטיים הקלאסיים. הוא החל לערוך ניסיונות בציור באמצעות משיכות מכחול אלכסוניות מקבילות, ובהמשך, לאחר שפגש את פול סיניאק והתוודע ליצירתו של ז'ורז' סרה, אימץ את הטכניקה הניאו־אימפרסיוניסטית (פוינטיליזם). במחצית השנייה של אותו עשור היה פעיל בקבוצת הנאו-אימפרסיוניזם, שרבים מחבריה חלקו עמו השקפות פוליטיות אנרכיסטיות.

עם זאת, הטכניקה הפואנטיליסטית הייתה מפרכת וחייבה עבודה ממושכת בסטודיו. לאחר מותו של סרה דעכה משיכתו של פיסארו לשיטה זו. הוא שב לציור בטבע והעדיף גישה ספונטנית יותר, אך הלקחים שלמד ניכרים ביצירותיו המאוחרות: הקומפוזיציה מגובשת יותר, עבודת המכחול מדויקת, וסולם הצבעים שומר על קלילות וטוהר צבע.

הציור צויר בתקופה שבה נחלץ פיסארו מן ההתמודדות הישירה עם הניאו־אימפרסיוניזם. אף שחזר לציור חופשי באוויר הפתוח, ניכרות ביצירה משיכות מכחול קצרצרות וניגודי צבעים זוהרים המעידים על השפעת שנות הפואנטיליזם.

## השוואות והקשר יצירתי

משנת 1884 התיישב פיסארו באראניי, תחילה בשכירות ולאחר מכן רכש את הבית בסיועו של קלוד מונה. סביבת הכפר, שהייתה כפרית יותר מפונטואז ולא הושפעה מן ההתפתחות התעשייתית, סיפקה לו נושא מרכזי ומתמשך. השדות הסמוכים לביתו היו מוטיב שחזר אליו יותר מכל נושא אחר.

בשנת 1890 צייר פיסארו מספר ציורי שקיעה, הן באראניי הן בכפר הסמוך באז'נקור. נושא השקיעה, הטעון בתחושת רגע חולף וחד־פעמי, איפשר לו לבחון את יחסי האור והצבע בשעת מעבר. בהשוואה ליצירות מוקדמות יותר, כאן ניכרת קומפוזיציה מאורגנת יותר, צבעוניות בהירה וטהורה יותר, ועבודת מכחול בטוחה ומהירה.

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיאון ישראל: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:עצים בציורים
דיוקן גברת פולן

**דיוקן גברת פולן** הוא ציור שמן מאת פייר-אוגוסט רנואר מן השנים 1885 עד 1890. היצירה נמנית עם ציורי הדיוקן שצייר האמן בשלב שבו ביקש לבסס את מעמדו כצייר מבוקש בחוגי החברה הגבוהה בפריז, ובה בעת לבחון מחדש את סגנונו האימפרסיוניסטי. הציור מצוי כיום באוסף מוזיאון ישראל בירושלים.

## תיאור היצירה

הדמות מוצגת על רקע שאינו מוגדר במדויק, עד כי אין לדעת אם היא עומדת או יושבת. באזור הימני התחתון ניכרות משיכות מכחול מעוגלות המרמזות אולי על כיסא. הרקע נשלט בידי גוני אדום כתום וזהב חמים ומונח על הבד במשיכות ארוכות ובולטות היוצרות פסים מקבילים.

גברת פולן לובשת שמלה שחורה צנועה, ארוכת שרוולים וסגורה בצוואר. מותניה הצרים מדגישים את גזרתה. האריג השחור הדק נראה כמונח מעל בד בגוון צהוב זהוב המנצנץ באור. היא עונדת כפפות עור שחורות ותכשיטים מוזהבים ובהם צמידים, סיכה ועגילים. נצנוץ הזהב והתכשיטים מהדהד את צבעי הרקע וכך נוצר קשר בין הדמות לסביבתה אף על פי שהניגוד בין האדום לשחור בולט מאוד.

הטיפול בציור מדורג. צבעי הרקע מונחים במשיכות ארוכות ומודגשות. הבגדים מצוירים במשיכות קצרות יותר העוקבות אחר מתאר הגוף. הפנים והצוואר מעובדים בצבע דליל ובהנחה עדינה וזהירה היוצרת מראה חלק ובהיר. מבטה של הדמות אינו מופנה ישירות אל הצופה. הבעתה מהורהרת וחולמנית, תכונה שהייתה חביבה על האימפרסיוניסטים כדי לרכך את אופיו הרשמי של דיוקן מסורתי.

## הקשר אמנותי

בסוף שנות השבעים של המאה ה-19 זכה רנואר להצלחה בציור דיוקנאות של בני החברה הגבוהה. בתקופה זו חדל להשתתף בתערוכות האימפרסיוניסטים מתוך רצון להשתחרר מהאשמות כי הוא מהפכן ולהציג בסלון הרשמי בלבד. הוא גם ביקש להתרחק מן העמימות הרכה שאפיינה את ציוריו המוקדמים, הן מסיבות אסתטיות והן משום שסגנון זה הקשה עליו לקבל הזמנות.

בשנים 1879 עד 1882 נהנה מרווחה כלכלית יחסית. בדיוקנאות המוזמנים הדגיש צורה ברורה, צמצם משיכות מכחול בולטות והפחית השתקפויות צבע. תחת זאת הבליט מרקמים ופרטים חושניים. עם זאת לא אימץ את סולם הצבעים הכהה ואת הגימור המלוטש של האקדמיה. לאחר תקופה זו החל לחפש דרכים לחדש את יצירתו האישית.

הציור שלפנינו נעשה לאחר תקופה של חיבוטי נפש אמנותיים. משיכות המכחול בו עבות ומקבילות והצבעוניות עזה, ואילו הפנים והצוואר מטופלים ברכות המזוהה עם דיוקנאותיו משלהי שנות השמונים.

## הדמות

גברת פולן, ששמה הקודם היה ז'אן טרנקזה, לא הייתה מן הלקוחות העשירות אלא אשתו של פול פולן. פולן היה רופא שיניים ואספן אמנות ששימש לעיתים מתווך במכירת יצירות של אימפרסיוניסטים. הוא היה גם פסל ופיסל דיוקן של רנואר. בבעלותו היה גם הציור אם וילדיה משנים 1875 עד 1876, המצוי כיום באוסף פריק בניו יורק.

דיוקן גברת פולן משתלב במסגרת הקשרים החברתיים והאמנותיים שטיפח רנואר בתקופה זו, והוא מדגים את ניסיונו לאזן בין דרישות הדיוקן החברתי לבין חיפוש אחר חידוש ציורי אישי.

## תולדות הצגת היצירה

היצירה התקבלה למוזיאון ישראל כמתנת אוגדן פיפס לקרן התרבות אמריקה-ישראל.

הציור הוצג בין היתר בתערוכה תצוגת החודש פייר אוגוסט רנואר דיוקן גברת פולן במרץ 1972, וכן בתערוכה חדר משלה דיוקנאות נשים מאוסף מוזיאון ישראל שנערכה בירושלים בשנים 2007 עד 2008.

היצירה נזכרת בפרסומים אימפרסיוניסטים ופוסט אימפרסיוניסטים ציור ופיסול מאוסף מוזיאון ישראל משנת 2006, ובספר חדר משלה מאת טניה סירקוביץ משנת 2007.

הצגתה הדיגיטלית התאפשרה בסיוע קרן Pidem מלונדון.

## הערות שוליים

קטגוריה:פייר אוגוסט רנואר
קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
גארבי

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה איריים
קטגוריה:שמות משפחה פטרונימיים
כפר ג'נס

**כפר ג'ינס** (בערבית: **كفر جنّس**) הוא אתר עתיק בישראל של ימינו, 2 קילומטרים מערבית לנמל התעופה בן-גוריון במחוז המרכז של ישראל. האתר היה מיושב לפחות מאז התקופה הרומית. שמו נגזר מהשם הפרטי היווני **Γενναῖος**/ **Γέννιος** ("בעל משפחה גבוהה, אציל").

בשנת 1552, הורם סולטאן, אשתו האהובה של סולימאן המפואר, העניקה רבע מהכנסות המיסים של כפר ג'ינס לבית התמחוי של האסקי סולטאן בירושלים. כמו גם ג'ינדאס השכנה, הכפר השתייך מבחינה מנהלית למחוז עזה.

בשנת 1596, כפר ג'ינס היה ביתם של 18 משקי בית מוסלמים. אנשי הכפר שילמו שיעור מס קבוע של 33.3% עבור הגידולים שגידלו, שכללו חיטה, שעורה, וכן על סוגי קרקעות אחרים, כגון עיזים וכוורות, סך של 8,600 אקצ'ה, ששולמו כולם לווקף.

בתקופת המנדט הבריטי, תחנת הרכבת כפר ג'ניס נבנתה על ידי הצבא הבריטי כחלק מסניף של מסילת הרכבת המזרחית לאל-לובן במהלך מבצע סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה; כפר ג'ניס היה המקום שבו הסתעף המסלול ממסילת הרכבת המזרחית עצמה.

## לקריאה נוספת
* יניר מילבסקי ויהודה רפיואנו, "ח' כפר ג'ינס", **חדשות ארכיאולוגיות** 113, 2001, עמ' 93–98
* 
* 
* 

* Natalie Messika, "An early Islamic site at Kafr Jinnis near Lod", **[https://tau.primo.exlibrisgroup.com/discovery/delivery/972TAU_INST:TAU/9933615919704146 Salvage Excavation Reports]** 3, pp. 84–112


קטגוריה:יישובים במחוז המרכז
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים בארץ ישראל
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: אתרים ארכאולוגיים
ג'ון וייט (פוליטיקאי מקנטקי)

**ג'ון ד. וייט** (באנגלית: **John D. White**; 14 בפברואר 1802 – 22 בספטמבר 1845) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כיושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ה־15 בשנים 1841–1843. כחבר המפלגה הוויגית, ייצג את קנטקי בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1835–1845. הוא כיהן גם כחבר בית הנבחרים של קנטקי בשנת 1832.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
וייט נולד ב-14 בפברואר 1802 סמוך למידלסבורו (ליד קמברלנד גאפ) בקנטקי, בן למשפחת וייט של פוליטיקאים מקנטקי וטנסי. הוא קיבל חינוך בסיסי ולמד משפטים ב־Greeneville College (כיום אוניברסיטת טוסקולם) בטנסי. לאחר לימודיו התמחה אצל , לימים מושל קנטקי, והוסמך לעריכת דין. במהרה רכש מוניטין כעורך דין מוכשר.

הוא היה קרוב משפחה של פוליטיקאים משפיעים רבים, ובהם ,  ויו לוסון וייט – כולם כיהנו בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא היה גם תלמיד, ידיד ומעריץ נלהב של הנרי קליי.

### קריירה
#### ראשית הקריירה הפוליטית (1832–1841)
וייט נודע כנואם רב עוצמה והפך לאחד ממנהיגי המפלגה הוויגית בקנטקי. בשנת 1832 נבחר לבית הנבחרים של קנטקי, וב־1835 נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית כנציג מחוז הקונגרס ה־9 של קנטקי. הוא כיהן ברציפות עד 1845.

במהלך כהונתו עסק במיוחד בסוגיות מכסים. הוא התנגד למדיניותו של הנשיא אנדרו ג'קסון נגד הבנק השני של ארצות הברית, וסבר שמניעיה אישיים. בתקופת הנשיא מרטין ואן ביורן התנגד לחוק האוצר העצמאי ולסיפוח טקסס.

#### יושב ראש בית הנבחרים (1841–1843)
לאחר ניצחון הוויגים בבחירות, נבחר וייט ליושב ראש בית הנבחרים בתמיכתו של הנרי קליי, וגבר על המועמד הדמוקרטי ג'ון וינסטון ג'ונס ברוב של 121 מתוך 221 קולות. הוא כיהן בתפקיד במהלך הקונגרס ה־27 מ-31 במאי 1841 עד 4 במרץ 1843.

בתקופתו ביטל הקונגרס את חוק האוצר העצמאי וחוקק חוק פשיטת רגל חדש, אך חלק ניכר מהחקיקה בוטל בווטו על ידי הנשיא ג'ון טיילר.

בבחירות 1842–1843 איבדו הוויגים כמעט מחצית ממושביהם, בין היתר בשל קשיים בשיתוף פעולה עם הנשיא טיילר. הדמוקרטים זכו ברוב, וג'ונס גבר על וייט בבחירת יושב הראש.

הנשיא לשעבר ג'ון קווינסי אדמס כתב ביומנו כי וייט היה בעל כישרון ונואם מוכשר, אך דיבורו היה מהיר ובלתי ברור.

#### לאחר כהונתו כיושב ראש (1843–1845)
בשנת 1844 התפתח עימות פיזי בינו לבין חבר הקונגרס הדמוקרטי  במהלך דיון על האשמות נגד הנרי קליי. במהלך הקטטה נורתה ירייה שפצעה שוטר. שני הצדדים התנצלו.

ב־8 בפברואר 1845 מונה לשופט במחוז השיפוטי ה־19 של קנטקי, ומינויו אושר בסנאט של קנטקי. הוא בחר שלא להתמודד שוב לקונגרס והמשיך בתפקידו כשופט עד מותו.

### שנותיו האחרונות ומותו
לפני כניסתו לתפקיד השיפוטי התגלה כי העתיק נאום של סגן הנשיא לשעבר ארון בר. העיתונות לעגה לו, והמבוכה, יחד עם הידרדרות במצבו הנפשי, הובילו אותו להתאבד בירייה בראשו ב־22 בספטמבר 1845 בריצ'מונד, וירג'יניה.

הוא נקבר בבית העלמין Frankfort Cemetery בפרנקפורט, קנטקי. העיירה Whitesburg נקראת על שמו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קנטקי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מווירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית
קטגוריה:יושבי ראש בית הנבחרים של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1800
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1845
ילדה קטנה

"**ילדה קטנה**" הוא שיר שכתבה סמדר שיר, הלחין צביקה נוי, עיבד שלמה מזרחי, ובוצע על ידי הזמר גבי שושן.

השיר נכלל באלבומו השני של שושן, "שירים שאהבנו" שיצא בשנת 1974 בהוצאת "קוליפון". 

## השיר במצעדים
השיר נכנס למצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל ב־10 ביוני 1974, זכה להצלחה רבה וצעד 13 שבועות עד ה־23 בספטמבר. השיר עמד בראש המצעד שבוע אחד, החל מ־12 באוגוסט. במצעד השנתי תשל"ד (1974) של התחנה, השיר דורג במקום ה־25.

## קישורים חיצוניים
* 
* אקורדים לשיר, באתר Tab4u
* 20px "ילדה קטנה", באתר המוזיקה Disocogs
* 20px "ילדה קטנה", באתר המוזיקה Spotify
* 44px "ילדה קטנה", באתר המוזיקה אפל מיוזיק
* 20px "ילדה קטנה", באתר המוזיקה Musixmatch
* 50px"ילדה קטנה", באתר המוזיקה שזאם
* 20px "ילדה קטנה", באתר המוזיקה SoundCloud

#### ביצועים
* 15px "ילדה קטנה" בביצוע גבי שושן, סרטון בערוץ יוטיוב, **1974**
* 15px "ילדה קטנה" בביצוע עוזי פוקס, גבי שושן ושרי, סרטון בערוץ יוטיוב, **2003**
* 15px "ילדה קטנה" בביצוע גבי שושן, דני רובס ואיה כורם, סרטון בערוץ יוטיוב, **2009**
* 15px "ילדה קטנה" בביצוע אדר גולד, סרטון בערוץ יוטיוב, **2010**
* 15px "ילדה קטנה" בביצוע נאור אלבז, סרטון בערוץ יוטיוב, **2012**
* 15px "ילדה קטנה" בביצוע אורי פיינמן, סרטון בערוץ יוטיוב, **2014**
* 15px "ילדה קטנה" בביצוע דני שושן, שלמה מזרחי ושליחי הבלוז, סרטון בערוץ יוטיוב, **2017**
* 15px "ילדה קטנה" בביצוע ג'קי מייקה, סרטון בערוץ יוטיוב, **2018**

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי גבי שושן
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סמדר שיר
קטגוריה:בלדות משנות ה-1970
קטגוריה:שירים על ילדות