open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סריול אטלנטי

**סֶרְיוֹל אַטְלַנְטִי** (שם מדעי: *Seriola dumerili*) הוא מין דג טורף ממשפחת הצניניתיים מהסוג סריול והוא הגדול בבני משפחתו.

שמו העממי המקובל אצל הדייגים בישראל הוא **אינטיאס** וגם **שולה**. דג זה נחשב לדג מאכל משובח. משום שיש לו סנפיר וקשקשת, הדג כשר למאכל לפי היהדות.

## תפוצה ואזורי מחיה
תפוצתו של הסריול האטלנטי בים התיכון, באוקיינוס האטלנטי, באוקיינוס השקט ובאוקיינוס ההודי. הוא נפוץ בעומקים של בין 20–70 מטר ועד עומק מקסימלי של 360 מטר. חי בקרבת שוניות, אוניות טבועות, משטחים סלעיים, גרוטאות וכן משטחים חוליים שלאורכם הוא נודד. דייגים מאמינים כי הדג נמשך במיוחד לסביבה מתכתית כגון אוניות טרופות ועצמים מתכתיים אחרים.

## תיאור
[ימין|ממוזער|שם הדג באנגלית הוא AmberJack המתורגם ל'צנינית ה[ענבר' על שם צבע הרצועה הזו שעוברת לאורכו של הדג.]]
הוא הדג הגדול ביותר במשפחת הצניניתיים, ומגיע לאורך של עד 1.9 מטרים ולמשקל של כ-80.6 קילוגרם. ממדיו השכיחים של מין זה הם כמטר ובמשקל של כ-18 קילוגרם. צבע גופו העליון כסוף-כחלחל או ירוק כהה, חלקו התחתון בצבע לבן-כסוף וקו צד מוזהב עובר לאורך גופו, רצועה חומה המתחילה מהלסת העליונה חוצה את אזור העין ועד סנפיר הגב, רצועה זו תהפוך לכהה יותר במהלך הציד והתזונה. שם הדג באנגלית הוא AmberJack המתורגם ל'צנינית הענבר' על שם צבע רצועה בצבע חום-זהוב לאורכו של הדג.

## ביולוגיה
[שמאל|ממוזער|סריול אטלנטי, צולם עם הגעתו למרכז לחקר ימי של [אוניברסיטת מיאמי.]]
דג פלגי (של הים הפתוח) זה הוא שחיין חזק ומהיר הנודד בעקבות זרמי הים המשתנים והטמפרטורה המשתנה שלהם ונמצא רוב הזמן בתנועה. סריול אטלנטי הוא צייד רב-עוצמה הניזון מדגים אחרים וחסרי חוליות כגון דיונונים ותמנונים.

בארצנו, פרטים גדולים של סריול אטלנטי יתקרבו לאזור החוף עם ירידת טמפרטורת המים בסביבות חודש אוקטובר, כאשר ישנו מתאם בין התנהגות זו להימצאות דיונונים רבים בתנאים אלו בקרבת החוף, אשר מהם הוא ניזון בעונה זו. עם עליית טמפרטורת המים, בעונת האביב, פרטים גדולים ישובו לעומקים גדולים יותר שם הטמפרטורה תהיה נמוכה יותר.

מעט ידוע על רביית המין, מאמינים כי הרבייה מתרחשת סביב שוניות ואוניות טבועות בשל המצאות צעירים בסביבה זו בחודשי הקיץ. הנקבה מאריכה חיים יותר מהזכר, ותגיע לבגרות מינית בגיל מאוחר יותר ממנו, כאשר הזכר יגיע לבגרות בגיל 4 שנים, והנקבה בגיל 5. הביצים של הסריול אטלנטי הם פלגיים (נסחפים בזרמי הים הפתוח). דגיגונים צעירים ימצאו בסמיכות לצמחייה או פסולת צפים בים הפתוח של האוקיינוס. פרטים צעירים נוטים ליצור להקות קטנות או חיים בגפם, ככל שהדג יתבגר התנהגות זו תפחת והדג יחיה בגפו. תוחלת החיים של דג זה אינה ידועה בוודאות אולם ביולוגים מאמינים כי היא מגיעה לכל הפחות ל-17 שנה.

## דיג
סריול אנטלנטי הוא דג נחשק בענף הדיג החובבני היות שהוא דג רב-עוצמה העשוי להגיע לגדלים מרשימים, ומספק מאבק קשה, עיקש וממושך ללוכדיו ומהווה אתגר של ממש. החל מחודש אוקטובר דייגי החוף ישליכו חכתם למים עם דיונון טרי או חי המשמש לפתיון ודייגי הסירה ישתמשו בשיטה דומה בקרבת שוניות לא הרחק מהחוף. דג זה נחשב לדג מאכל משובח.

שמו העממי הנפוץ ביותר של הדג הוא **אינטיאס** או **שולה** (מקור השם שולה מערבית), שם עממי פחות נפוץ הוא **אריצ'ולה**.

## ראו גם
*סריול ריבוליאנה

## קישורים חיצוניים

* 
* וידאו - לכידה ושחרור של סריול אטלנטי גדול- מאתר YouTube.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1810
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטוין ריסו
קטגוריה:צניניתיים
קטגוריה:דגי מאכל
קטגוריה:מגה-פאונה ימית
עודד סברדליק

**עודד (אנריקה) סברדליק** (ספרדית: **Enrique Sverdlik**; 3 בספטמבר 1938 – 13 ביולי 1996) היה משורר וסופר עברי, מתרגם ועורך. חתן פרס ראש הממשלה לשנת 1988.

## ביוגרפיה
נולד בארגנטינה. במהלך חייו פרסם חמישה ספרי שירה וסיפורת בעברית וחמישה ספרי שירה וסיפורת בספרדית. כמו כן, פרסם שתי אנתולוגיות בספרדית של תרגומיו לשירה העברית. שיריו נכללו באנתולוגיות חשובות של הספרות העברית, ותורגמו לספרדית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, איטלקית, רומנית, הונגרית, סרבו-קרואטית, רוסית, איטלקית ופינית.

עודד סברדליק עבד ללא לאות כדי ליצור גשר בין התרבות הישראלית והעברית לבין התרבות הלטינו-האמריקנית והספרדית, בין השאר באמצעות תרגומיו, עריכת תוכניות שעסקו במשוררים לטינו-אמריקנים וספרדים עבור "קול ישראל", וייצוג ישראל באירועים ספרותיים ותרבותיים רבים באמריקה הלטינית.

**ציוני דרך מרכזיים בחייו:**
* עד 1965 היה פעיל מרכזי בקרב צעירי הקהילה היהודית הארגנטינאית. ממייסדי גרעין "מרדכי אנילביץ'" של "השומר הצעיר", ומעורכי עיתון התנועה "Nueva Sion"- ציון החדשה.
* 1965 - עם עלייתו לארץ, התיישב תחילה בקיבוץ דביר, ולאחר מכן בקיבוץ להבות הבשן בגליל העליון.
* עם נישואיו עבר ב-1970 לרמת-גן. משנה זו עד 1988 עבד בהסתדרות הציונית כאחראי על תחום ההסברה באמריקה הלטינית וארצות דוברות ספרדית. במסגרת עבודתו הוציא לאור פרסומים רבים הקשורים לתרבות ולחשיבה יהודית. כמו כן, במסגרת תפקידו נשלח בשנים 1976–1978 לארגנטינה.
* 1987-1991 - חבר הנהלת אגודת הסופרים העבריים.
* 1994- התקבל כנציג הישראלי הראשון באקדמיה המקסיקנית לספרות.
* 1996-1994 שימש כמזכיר כללי של הסניף הישראלי של P.E.N.
* בין תפקידיו הנוספים: עורך ספרותי בכתב העת "אריאל" (בהוצאת משרד החוץ), כותב קבוע בכתב העת "דיאלוג" (בהוצאת ההסתדרות הציונית העולמית- דור ההמשך), עורך המוספים הספרותיים בעיתונים בשפה הספרדית: " Linia directa " ו "Aurora".

עודד סברדליק נפטר בישראל בשנת 1996.

**פרסים:**

1962 - פרס הכבוד של ארגון הסופרים הארגנטינאי (SADE),על ספרו הראשון" Las Hambers Consumadas"(שירים)

1988- פרס ראש הממשלה על שם לוי אשכול.

## ספריו בעברית
***ארץ לא נודעת**, סיפורים, תרגם מספרדית דב אסא, ספרית פועלים, 1972.
***פרשי האישון**, שירים, עקד, תל אביב, תש"ם 1980.
***חלונות בסחף**, שירים, ספרית פועלים, תל אביב, תשמ"ז 1986.
***עד כלות הדבש**, שירים, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1992.
***הסלע נותר, יש להניח**, שירים, עריכה אשר רייך, תמוז, תל אביב, 1998.

## ספריו בספרדית

***Las Hambres Consumadas**. Buenos Aires, Argentina: Editorial Literaria,1961
*1964**,Las Tremendas Decisiones**. Argentina: Editorial Candelabro
***Memorias del Transeunte**. Buenos Aires, Argentina: Ediciones Kargieman,1970
*1974, **Hombre a la Intermperie**. En Arbol the Fuego- 71. Caracas, Venezuela: Editorial Sucre
*1990,**Brindis**. Caracas, Venezuela: Monte Avila Editores	

## אנתולוגיות שירה עברית בתרגומיו לספרדית

*1994,**Poesia 101:Poesia Israeli**. Valencia, Venezuela : Universidad de Carabobo	
*1996,**Traducciones de la Nueva Poesia Hebrea.** Israel, ,Tel-Abib: P.E.N

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*שיר של המשורר אלישע פורת, בתרגומו של עודד סברדליק

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארגנטינה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
רדיוס

שמאל|ממוזער|200px|M-מרכז המעגל, d-קוטר המעגל, r-'''רדיוס''' המעגל

בגאומטריה, **רדיוס** (או **מחוג** בעברית) הוא הקטע המחבר את מרכזו של מעגל עם נקודה על היקפו, או את מרכזו של כדור עם כל נקודה על פניו. השם **רדיוס** משמש גם כשם  של קטע זה. הרדיוס במעגל ובכדור הוא מחצית הקוטר.

הגדרת המעגל (או שפתו של כדור) היא: המקום הגאומטרי של כל הנקודות במישור (או במרחב) שמרחקן מנקודה מסוימת, המרכז, שווה לרדיוס. ניתן להכליל הגדרה זו גם לממדים גבוהים יותר.

נוסחאות אחדות המבוססות על הרדיוס:
* חישובי מעגל
**היקף של מעגל בעל רדיוס \ r הוא \ 2\pi r, 
**ושטחו הוא \ \pi r^2.

* חישובי כדור
**שטח הפנים של כדור בעל רדיוס **r** הוא A = 4 \pi r^2 \,, 
**ונפחו הוא V = \frac{4 \pi r^3}{3}

## שימושים
[ממוזער|זווית AOB היא זווית בין שני רדיוסים, הנקראת [זווית מרכזית]]

בגאומטריה וטריגונומטריה יש שימוש נרחב למדי בהגדרת הרדיוס. לדוגמה זווית מרכזית מוגדרת כזווית בין שני רדיוסים. משיק למעגל מאונך לרדיוס. הרדיאן מוגדר כזווית היוצאת ממרכז מעגל ונוצרת על ידי קשת שאורכה שווה לאורך של רדיוס המעגל.

מערכות קרדיואידות מקובלות מוגדרות לפי הרדיוס. כך ניתן לציין את הקואורדינטות קוטביות במישור דו־ממדי וקואורדינטות כדוריות והקואורדינטות גליליות במרחב תלת־ממדי.

## ראו גם
* פאי
* רדיוס עקמומיות

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאומטריה
קטגוריה:מעגל
אופנהיימר

**אופנהיימר** הוא שם משפחה יהודי-אשכנזי ופירושו הוא "יוצא אופנהיים". אופנהיים היא עיר במדינת ריינלנד-פפאלץ בגרמניה. חלק מנושאי השם משתייכים למשפחת אצולה (פטריקים) יהודית ונושאים בתארים "פון אופנהיים", "פון אופנהיימר", "פון אופנפלד" ו"".

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
עלקתיים

משפחת ה**עלקתיים** (שם מדעי: Orobanchaceae) היא משפחת צמחים מסדרת הצינוראים. המשפחה מכילה 99 סוגים, ויותר מ-200 מינים של צמחים עשבוניים חד-שנתיים, דו-שנתיים ורב-שנתיים טפילים או טפילים למחצה. רבים מהצמחים שויכו בעבר למשפחת הלועניתיים.

## בישראל
הסוגים ממשפחה זו בצמחיית ארץ ישראל הם:
* בר-לוע (*Lindenbergia*), מצוי מין אחד בר-לוע סיני צמח ירוק שאיננו טפיל.
* עלקת ויחנוק (*Cistanche*), שהם טפילים מוחלטים שתלויים לחלוטין בקשר לצמח פונדקאי לצורך הספקת המזון הדרוש להתפתחותם.
* עלוק (*Bellardia*) ועלקלוק (*Parentucellia*) שהם צמחים טפיליים למחצה, בעלי עלים ירוקים שהקשר לצמח פונדקאי מספק להם רק חלק מתצרוכת המזון הדרוש לצמיחה.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1799
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אטיין פייר ונטנה
קטגוריה:משפחות צמחים
דופטאנה (בית סוהר)

**דופטאנה** (ברומנית: **Doftana**) היה בית סוהר ביישוב דופטאנה שבמחוז פרחובה, ברומניה.

בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 שימש בית הסוהר דופטאנה לכליאת אסירים פוליטיים. בין שאר האישים שנכלאו בכלא זה ניתן למנות את גאורגה גיורגיו-דז', ניקולאה צ'אושסקו, גאורגה אפוסטול ומקס גולדשטין. בתקופה הקומוניסטית המבנה הפך למוזיאון, אך המחסור בתקציבי החזקה הביא לסגירתו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רומניה: בתי סוהר
קטגוריה:רומניה: היסטוריה
קטגוריה:בתי סוהר שהפכו למוזיאונים
אבוטילון תאופרסטוס

ממוזער|''Abutilon theophrasti''
**אַבּוּטִילוֹן תֵּאוֹפְרַסְטוּס** (שם מדעי: .Abutilon theophrasti Medik), או **אַבּוּטִילוֹן תֵּאוֹפְרַסְט**, הוא מין צמח חד-שנתי מאוזרח ממשפחת החלמיתיים. פרחיו צהובים עם חמישה עלי כותרת. צומח עד לגובה של 1 מטר. בעל עלים בעלי צורת לב.

בישראל אבוטילון תאופרסטוס הוא מין גר. נכון ל-2008 הוא עדיין נדיר יחסית, ועם זאת הוא מתחיל אט אט להתפשט בשדות, בעיקר באזור השפלה. בארץ ישראל הפריחה היא בחודשים מאי עד ספטמבר.

חלקו הראשון של שם הצמח-אבו טילֻן (أبو طيلون) שאול מערבית (טילֻן, משורש ط و ل בהוראות: גובה, להתארך) נקבע בידי המלומד אבן סינא כשם כולל למשפחת הצמחים. השם חודש במאה ה-18 ונתקבל בידי מתקני ועורכי הלטינית-החדשה.

חלקו השני של שם הצמח קרוי על שמו של תאופרסטוס, מחכמי יוון העתיקה שהרבה לעסוק, בין השאר, בנושאי בוטניקה, ובסדרת ספריו, 'חקירה אודות צמחים', שנכתבה במאות 3–2 לפנה"ס, מוזכרים מינים אחדים של חלמיתיים.

מקור הצמח הוא מהודו. הסינים מכירים את הצמח עוד משנת 2000 לפנה"ס ומשתמשים בצמח כדי לטפל במחלות רבות כמו קדחת, דיזנטריה וכאבי בטן.

הצמח נפוץ בעיקר בתור עשב שוטה בשדות כותנה.

## מאפיינים
הפרי מפרדת בת 10 עד 16 פרודות. הפרודות מסתיימות במלענים ארוכים יחסית. אורך הכותרת גדול פי 1.5 מאורך הגביע. 

הגביע בעל 5 אונות. אין גביעון.

העלים תמימים או מעט משוננים.

עוקצי הפרחים עבים ואורכם קטן מהפטוטרת.

עמודי השחלה מאוחים. השחלה  מרובת מגורות.

## תמונות

קובץ:אבוטילון תיאופרסטוס פרי.jpg|פרי
קובץ:אבוטילון תיאופרסטוס עלה.jpg|עלה בצורת לב
קובץ:אבוטילון תיאופרסטוס פירות.jpg|פרי ירוק
קובץ:אבוטילון תיאופרסטוס כללי.jpg|alt=

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1787
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך מדיקוס
קטגוריה:ארץ ישראל: חלמיתאים
קטגוריה:חלמיתיים
קטגוריה:מיני צמחים פולשים בישראל
קטגוריה:פרחים צהובים בארץ ישראל
מקס גולדשטיין

**מקס גולדשטיין** (**Max Goldstein**; 1898, ברלאד – 1924, בית כלא דופטאנה) היה פעיל אנרכיסטי וקומוניסטי יהודי רומני שהיה מעורב בפעולות טרור.

## ביוגרפיה
מקס גולדשטיין היה פקיד בבית מסחר בברלאד, אך בהיותו אנרכיסט עבר לבוקרשט, שם הפך לאוהד הקומוניסטים. הוא נאסר, נידון ל-10 שנות מאסר ונכלא, אולם בפברואר 1920 ברח מהכלא. הוא נמלט לאודסה, שם קיבל הדרכה ושב לרומניה עם כסף והוראות בתקופת השביתה הכללית. גולדשטיין התפרסם בכינוי "האיש בעל הקרס", זאת כי לאחר שאיבד את אחת מידיו (כנראה במהלך שימוש בחומר נפץ), חיבר לזרועו קרס וגילה מיומנות רבה בזרועו הקטועה.

ב-8 בדצמבר 1920 התרחשה ברומניה ההתנקשות הפוליטית הראשונה באמצעות פצצה, שהונחתה על ידי גולדשטין באולם הסנאט הרומני בבוקרשט. בעקבות הפיצוץ, נהרגו שר המשפטים הרומני, דימיטריה גרצ'אנו (Dimitrie Greceanu) ושני סנאטורים: דימיטריה ראדו (Dimitrie Radu), בישוף של אוראדיה וספיריה גאורגיו (Spirea Gheorghiu), נשיא מועצת הסוחרים. באירוע זה היו גם פצועים, בהם נשיא הסנאט הגנרל קונסטנטין קואנדה והבישוף ניפון (Nifon). חודש לפני כן הניח גולדשטיין פצצה על מסילת הברזל, מתחת לקרונו של שר הפנים הרומני, קונסטנטין ארג'טויאנו (Constantin Argetoianu), אך הפיצוץ פגע בחלק הלא מאוכלס של הקרון ואיש לא נפגע.

לאחר ההתנקשות בסנאט בבוקרשט, נמלט גולדשטיין לבולגריה, אך נלכד כעבור שנה, באוקטובר 1921, כשניסה לחצות את הגבול בחזרה לרומניה. גם שותפיו של גולדשטיין להתנקשות, שאול אוסיאס (Saul Osias) ולאון ליכטבלאו (Leon Liechtblau) והאיש שסיפק להם את חומרי הנפץ, אלכסנדרו קונסטנטינסקו, נלכדו והועמדו למשפט יחד עם קרוב לחמש מאות נאשמים נוספים מחוגי השמאל הרדיקלי. במהלך המשפט הנאשמים הכריזו על שביתת רעב. ב-28 ביוני 1922, גולדשטיין נידון למאסר עולם עם עבודת פרך. שותפים קומוניסטים אחרים נידונו לעונשים הנעים בין חודש ל-10 שנות מאסר. גולדשטיין נכלא בבית הסוהר דופטאנה ובשנת 1924, לאחר שפתח בשביתת רעב ממושכת, מת מדלקת ריאות, לפי הודעת השלטונות או מרעב, לפי דברי חבריו.

המפלגה הקומוניסטית הרומנית, באמצעות מנהיגה, גאורגה קריסטסקו, התנערה מכל אחריות להתנקשויות וטענה שאלה היו מעשים אינדיבידואליים, אנרכיסטים של גולדשטיין ועד היום לא הוכח הקשר בין הפעילות הקומוניסטית ובין ההתנקשויות.

אחותו הייתה נשואה לפעיל קומוניסטי בולט יעקב קרנזדורף.

## קישורים חיצוניים

* אתר רומני המציג תמונות של גולדשטיין, של חלק משותפיו ושל חלק מקורבנותיו

קטגוריה:יהודים רומנים
קטגוריה:טרוריסטים רומנים
קטגוריה:טרוריסטים יהודים
קטגוריה:אנרכיסטים רומנים
קטגוריה:אנרכיסטים יהודים
קטגוריה:מתנקשים פוליטיים יהודים
קטגוריה:פשע ברומניה
קטגוריה:שובתי רעב
קטגוריה:טרוריסטים קומוניסטים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1898
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1924
Ŋ

שמאל|ממוזער|הצורה הקטנה ושתי הצורות הגדולות של האות אנג
**אֶנְג** (אות גדולה: Ŋ; אות קטנה: ŋ), או **אֶנְגְמַה**, היא אות באלפבית הלטיני המייצגת עיצור וילוני אפי (כמו ה"נג" בבייג'ינג או שאנגחאי) במספר שפות הנכתבות בעזרת אלפבית זה.

## צורת האות
[שמאל|ממוזער|טקסט מודפס משנת [1856 עם G הפוכה במקום ŋ]]
צורת האות הקטנה היא כמו n קטנה, בתוספת קרס מעוקל המתחבר לרגל הימנית, כמו באות g. לאות הגדולה יש שתי צורות: N גדולה בתוספת הוו המקובלת בשפות סאמי, והצורה הקטנה מוגדלת המקובלת בשפות אפריקאיות. בתקופות מוקדמות יותר, מאחר שלא היו במדפסות חותמות עבור האות, השתמשו ב-G הפוכה, או באטא (η) יוונית.
מנקודת מבט אחרת האות הגדולה נראית כמו האות העברית מם (מ).

## שימוש
לבד מהשימוש הבסיסי באות בשפות שונות ברחבי העולם, נעשה בה שימוש גם במספר שיטות תעתיק פונטיות, כמו האלפבית הפונטי הבינלאומי, האלפבית הפונטי האוראלי, ועוד.

## קידוד
האות מקודדת בתקן ISO 8859-4 כ־BD עבור האות הגדולה ו־BF עבור האות הקטנה. ביוניקוד האות הגדולה
מקודדת כ־U+014A והקטנה כ־U+014B.

## ראו גם
*Ng (דיגרף)
*Ң ң
*Ҥ ҥ
*Ӈ ӈ

## קישורים חיצוניים

N
צ'לסטה

ממוזער| הדגמה ותרשים של הפעלת המכניקה של צ'לסטה
**צֶ'לֶסטָה** (בצרפתית: **Célesta** – סלסטה) היא כלי הקשה אידיופוני המופעל באמצעות מקלדת. הקלידים מחוברים לפטישים המכים במערכת של לוחות מתכת (בדרך כלל פלדה), והלוחות מעבירים את תנודותיהם לגופי תהודה. דוושה (פדל) משמשת להחזקה ולעמעום של הצליל.

צליל הצ'לסטה דומה לצליל הגלוקנשפיל, אך בעל גוון רך יותר. אף שאינו עשיר בצלילים עיליים רבים, הוא מצטיין באיכות טהורה במיוחד שהקנתה לכלי את שמו, לפי המילה הצרפתית "celeste" (סלסט) שפירושה "שמימי", על פי המקור הלטיני caelestis.

הצ'לסטה היא כלי בטרנספוזיציה – הצליל שהיא מפיקה גבוה באוקטבה אחת מהצליל הכתוב בתווים. בכלי הצרפתי המקורי היו חמש אוקטבות, אך צליל האוקטבה הנמוכה ביותר לא נחשב מוצלח, והיא הושמטה בדגמים מאוחרים יותר. כיום מוחלפת הצ'לסטה בחלק מהתזמורות הסימפוניות בדגם גרמני גדול יותר, בעל חמש אוקטבות. אף שמקובל לשייך את הצ'לסטה לקבוצת כלי ההקשה בתזמורת, מנגנים בה בדרך כלל פסנתרנים. התווים כתובים בשתי חמשות.

## היסטוריה
הצ'לסטה הומצאה בשנת 1889 על ידי אוגוסט מוּסטֶל בפריז. קדם לה הטיפוֹפון או הדוּלציטון שהמציא אביו של מוסטל, ויקטור מוסטל, ב-1860. במקום לוחות מתכת היו בטיפופון קולנים, אך עוצמת הכלי הייתה נמוכה מכדי שישתתף בתזמורת.

צ'ייקובסקי היה אחד הראשונים שהשתמשו בכלי זה ביצירה לתזמורת מלאה; הצ'לסטה מופיעה בפואמה הסימפונית האחרונה שלו, "ווֹיֵווֹדָה", ובחלקים מהבלט האחרון שלו, מפצח האגוזים (1892), בין השאר ב"ריקוד פיית הסוכר".

## יצירות שבהן משתתפת צ'לסטה
* מודסט מוסורגסקי: הגמד מתוך "תמונות בתערוכה" (1874). (בתזמור של מוריס ראוול – 1922).
*פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי: "ריקוד פיית הסוכר" מתוך מפצח האגוזים (1892)
* גוסטב מאהלר, סימפוניה מס' 6, (1906)
* איגור סטרווינסקי, פטרושקה (1911)
* מוריס ראוול, "דפניס וכלואה" (1912), בולרו (1928)
* גוסטב הולסט, "ונוס" ו"נפטון" מתוך כוכבי הלכת (1917)
* ריכרד שטראוס, "אביר הוורד", (1922)
* אוטורינו רספיגי, "אורני רומא" (1924)
* ג'ורג' גרשווין, אמריקאי בפריז, (1927)
* גוטפריד הופרטץ, "מטרופוליס", (1927)
* הייטור וילה לובוס, "טוקטה" מתוך "בכיאנאס ברזילראס מס' 2", (1933)
* בלה בארטוק, "מוזיקה לכלי-מיתר, כלי-הקשה וצ'לסטה", (1937)
* אלכסנדר אוריה בוסקוביץ', "סוויטה שמית" (1945)
* אוליביה מסיאן, "סימפוניה טוּרָנגלילה", (1949)
* סרגיי פרוקופייב, סימפוניה מס' 6 (1947) וסימפוניה קונצרטנטית (1952)
* דמיטרי שוסטקוביץ', סימפוניה מס' 4, סימפוניה מס' 11 וקונצ'רטו לצ'לו מס' 1.
* ת'לוניוס מונק, "Pannonica", מתוך האלבום "Brilliant Corners"
* פינק פלויד, The Gnome, מתוך החלילן בשערי השחר (1967)
* סטיבן וילסון "no twilight within the courts of the sun" מתוך אלבום סולו שלו (2009)
* סיגור רוס, "se lést", מתוך האלבום "...Takk"
* ניק דרייק, "Northern Sky" מתוך האלבום "Bryter Layter"

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כלי נגינה
קטגוריה:כלי הקשה
קטגוריה:כלי מקלדת
קטגוריה:צרפת: המצאות
Ə

**Ə** (אות קטנה: ə) היא אות באלפבית הלטיני המייצגת תנועות שונות בשפות שונות. צורת האות היא e לטינית מסובבת ב-180 מעלות. באזרית מייצגת האות את התנועה . האות משמשת גם באלפבית הפונטי הבין-לאומי () לייצוג תנועה מרכזית אמצעית שקרויה גם שווא (Schwa).

באלפבית הפאן-ניגרי קיימת אות דומה, שלה אות קטנה זהה, ואות גדולה כמו E לטינית גדולה מסובבת ב-180 מעלות (Ǝ).

## האות הנוספת
### Ǝ
**Ǝ** (אות קטנה: ə) היא אות באלפבית של אפריקה ובאלפבית הפאן-ניגרי אשר מייצגת את אותו הצליל של האות שלה היא דומה: Ə.
צורתן של האות הגדולה והאות הקטנה דומה לאותם סוגי אותיות של האות הלטינית Ee אבל כששתיהן הפוכות.

במתמטיקה, האות Ǝ היא סימון של הכמת הישי הלוגי "קיים".

## קישורים חיצוניים

E
אוצר ויכוחים

**ספר אוצר ויכוחים** הוא אסופה של ויכוחים בין יהודים לנוצרים לאורך הדורות. אסופת הוויכוחים לוקטה על ידי יהודה דוד אייזנשטיין ופורסמה על ידיו בניו יורק בשנת 1922. בשנת 1969 הודפס הספר בשנית בירושלים. בנוסף לכך הודפס הספר בשנת 1996 על ידי המוסד לעידוד לימוד התורה בירושלים.

אסופת הוויכוחים כוללת שני חלקים. 

## חלק א
החלק הראשון כולל את ספרו של יוסף בן מתתיהו 'נגד אפיון' ובעיקר ויכוחים מימי הביניים בין יהודים לנוצרים. ויכוחים אלו נכפו על יהודים על ידי הממסד הכנסייתי והמלוכה. לרוב נאלצו חכמים יהודיים בולטים להתווכח עם יהודי מומר אשר ניצל את שליטתו היחסית במקורות היהודים על מנת להקשות על חכמים אלו. כך למשל, נאלצו רבי יחיאל מפריז ואחרים להתעמת עם תלמידו לשעבר של רבי יחיאל מפריז, ניקולס דונין. גם פאבלוס כריסטיאני אשר התווכח עם הרמב"ן בוויכוח ברצלונה היה מומר. לצד הוויכוח של יוסף בן מתתיהו עם אפיון והוויכוחים בימי הביניים, מצויים אף מספר ויכוחים מהעת החדשה ובהם חלופת מכתבים בין משה מנדלסון לכומר נוצרי בן דורו.

## חלק ב
החלק השני כולל מאמרים הדנים בתולדותיו של ישו הנוצרי ובאמיתותה של הברית החדשה. כמו כן, החלק השני מכיל גם התמודדות עם שנאת ישראל ואנטישמיות מודרנית. כך למשל מובאים בספר קורות המאבק של יהודים בארצות הברית כנגד התעמולה האנטישמית שהפיץ הנרי פורד. 

חלק זה בעצם מהווה סוג של ויכוח יזום על ידי יהודים עם הנצרות וגורמים אנטישמיים בארצות הברית של ראשית המאה העשרים. את האפשרות לפרסם בגלוי מקורות אלו צריך לייחס לחופש הדת בארצות הברית. אייזנשטיין עצמו כותב בהקדמה לספר זה (עמ' 6): 
עם זאת, במקום אחר (בהקדמה לאוצר פירושים וציורים להגדה של פסח) טרח איזנשטיין להדגיש שגם בארצות הברית, למרות שוויון הזכויות לו זוכים היהודים, עדיין מדובר בגלות ולא בהתגשמות המאוויים הלאומיים של עם ישראל כעם.

## קישורים חיצוניים
*
*מקבץ פרוטוקולים של ויכוחים מתוך חלק א של הספר 'אוצר ויכוחים' אשר מופיעים באתר 'דעת'
*  

קטגוריה:תאולוגיה
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:ויכוחי יהודים–נוצרים
קטגוריה:ספרי יהודה דוד אייזנשטיין
קטגוריה:ספרי 1928
מנצ'ורית

**מנצ'ורית** היא שפה ממשפחת השפות הטונגוסיות, המדוברת בצפון סין.

בעבר הייתה זו שפתו של העם המנצ'ורי, אולם כיום, במקביל להתפשטות המנדרינית התקנית הולכת השפה ונכחדת. דוברי השפה המנצ'ורית ברמת שפת אם הם מבוגרים בדרך-כלל, ורוב דוברי השפה כיום דוברים אותה כשפה שנייה בלבד.

לשפה המנצ'ורית דמיון רב לשפת השיווה () המדוברת בחלקים משינג'יאנג ובחלקים מליאונינג, אולם עקב זהות הלאום הנפרדת היא נחשבת כשפה נפרדת.

המנצ'ורית היא שפה אגלוטינטיבית, צֵירופית, כלומר המילים נוצרות בה על ידי תוספות לשורש שאינו משתנה. האגלוטינטיביות בה מוגבלת על ידי הידמות קולית ועל ידי שימוש בטונים, כך שגובה הטון שבו נאמרת המילה יכול לשנות את משמעותה. למנצ'ורית מערכת כתב נפרדת וייחודית, שייתכן שהושפעה מהקרבה לכתב המונגולי.

מבחינה היסטורית, הייתה המנצ'ורית השפה הראשונה שאליה נחשף האדם האירופי במזרח הרחוק, וההיכרות של העולם המערבי עמה קדמה להיכרות עם המנדרינית, ועם שפות סיניות נוספות. בעבר הייתה המנצ'ורית השפה הרשמית השנייה בחשיבותה באזורי השליטה הנרחבים של שושלת צ'ינג, וכל מסמכי השלטון הרשמיים נכתבו הן במנדרינית והן במנצ'ורית. עוד כיום ניתן לראות את הכתב המנצ'ורי מופיע במקביל לכתב המנדריני בארמונות השונים בעיר האסורה.

לאחר נפילת השושלת והקמת הרפובליקה העממית הסינית הפכה המנדרינית לשפת אזור מנצ'וריה, ואילו השימוש במנצ'ורית הופסק. כיום דוברים את השפה כשפת-אם מספר מועט של אנשים, רובם מבוגרים.

## [[פונולוגיה|הגיית השפה]] וכתיבתה

שמאל|ממוזער|250px|כיתוב רשמי של שושלת צ'ינג, בעיר האסורה בבייג'ינג. בצד ימין התעתיק המנצ'ורי, בצד שמאל התעתיק המנדריני
ימין|ממוזער|250px|תנועות במנצ'ורית

## קישורים חיצוניים

*מנצ'ורית באתר אתנלוג
* 

קטגוריה:שפות טונגוסיות
קטגוריה:שפות סיניות
קטגוריה:סין: תרבות
קטגוריה:שפות בסכנת הכחדה
ג'ייסון מיוז

**ג'ייסון אדוארד מיוז** (באנגלית: **Jason Edward Mewes**; נולד ב-12 ביוני 1974) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקאי, מוכר בעיקר בדמות סוחר הסמים המקלל "ג'יי", החצי הקולני יותר בצמד הקולנועי-בדיוני ג'יי ובוב השקט, לצידו של חברו קווין סמית'.

## קריירה
את דמותו של ג'יי גילם בשבעה סרטי קולנוע: "מוכרים בלבד" (בתפקידו הקולנועי הראשון), "עכברי הקניון", "לרדוף אחרי איימי", "דוגמה", "ג'יי ובוב השקט מכים שנית", "מוכרים בלבד 2" והופעת אורח בסרט "צעקה 3". ביחד עם סמית' הופיע גם בסדרת הטלוויזיה המצוירת "מוכרים בלבד". כמו כן, כיכב בפרק הפיילוט של סדרה בבימויו של קווין סמית', שנקראה "שונאים את האל". הסדרה לא המשיכה מעבר לפרק הפיילוט.

ב-2006 השתתף בסרט "ישבנים למעלה" בתפקיד הראשי, בסרטו של דייוויד ארקט "טריפ קטלני" ובסרט "תקוות גדולות" לצד לייסי שאבר. 
ב-2008 השתתף בסרטו של סמית', "זאק ומירי עושים פורנו", אך הפעם לא בתפקיד הקבוע של ג'יי. ב-2009 שיחק בסרט "שני גברים וחלום". 

בשנת 2010 החל מיוז להגיש יחד עם סמית' את הפודקאסט השבועי "Jay & Silent Bob Get Old" ("ג'יי ובוב השקט מזדקנים") ברשת "סמודקאסט", ובשנת 2011 החלו השניים להגיש באתר גם תוכנית יומית בשידור חי תחת השם "Jay & Silent Bob Get Jobs" ("ג'יי ובוב השקט מקבלים עבודות").

בשנת 2012 שיחק בקומדיה "נובס" לצד מויסס אריאס וסברינה קרפנטר. בשנת 2015 שיחק לצד דני טרחו בסרט הפעולה "צוות הלילה". 

בשנת 2021 דיבב את דמותו של סטינקור בסדרה המונפשת שיצר חברו קווין סמית' לנטפליקס "שליטי היקום: הגילוי". 

## חיים אישיים
כיום מתגורר מיוז בלוס אנג'לס עם ג'ורדן מונסנטו, אשתו מאז 2009. ב-1 באפריל 2015 לשניים נולדה בת.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:קווין סמית'
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1974
סמל קוסטה ריקה

**[[סמל]] [[קוסטה ריקה]]** משמש רשמית כסמל המדינה החל מה-21 באוקטובר 1964, אף שהסמל הוצג לראשונה כבר ב-27 בנובמבר 1906.
הסמל שונה בשנת 1964 כאשר נוספו לחמשת הכוכבים בראש הסמל, המייצגים כיום את מחוזות קוסטה ריקה, שני כוכבים נוספים, על מנת לסמל את שבעת מחוזות המדינה. במהלך שינוי זה הוכרז הסמל כסמל רשמי.

## תיאור הסמל
הסמל מתאר הפשטה של הטופוגרפיה של קוסטה ריקה. הספינות משני הצדדים מייצגים את הים הקריבי ואת האוקיינוס השקט המצויים משני צידי המדינה. הספינות מייצגות גם את ההיסטוריה הימית של המדינה ואת חשיבות הסחר הימי להקמת המדינה וכלכלכתה. חמשת הכוכבים המקוריים שהיו בסמל ייצגו את חמש המדינות המאוחדות של מרכז אמריקה - מראשית המאה ה-19.

שלושת ההרים מייצגים את שלושת הרי הגעש העיקריים שבמדינה, וברקע הסמל זורחת השמש המסמלת את הקדמה והעתיד.

בראש הסמל, על קלף לבן רשום שם המדינה בספרדית, ומעליו, על קלף כחול, רשום בספרדית: America Central - "מרכז אמריקה".

## קישורים חיצוניים

קוסטה ריקה
קטגוריה:קוסטה ריקה: סמלים לאומיים
קוסטה ריקה
איולים

ממוזער
**איולים** היו אחד מהשבטים הקדומים ביוון העתיקה. מקור שמם הוא מהעובדה שבני-שבט זה נחשבו לפי האגדות לצאצאיו של **[[איולוס]]** (שאביו הלנוס הוא האב הקדמון המיתולוגי של כל היוונים).

מקור השבט הוא בתסליה, אבל האיולים עברו למקומם הסופי אחרי ששבט הדורים התקיף את האכאים ואז נטש את רוב השטחים שכבש. האיולים השתלטו על חלק מהשטחים הנטושים ובנה בהן מספר ערים, ביניהם דלפי. בני השבט אף עזרו לאחיהם האיונים לבנות את העיר אתונה. הם החלו לבנות את עריהם בצורה טובה יותר רק אחרי שהמיקנים הובסו, והחלו להפיץ את שפתם - הניב האיולי.

## ראו גם
* דלפי
* לסבוס
* אתונה
* איולית

קטגוריה:יוון העתיקה: עמים
המנון קוסטה ריקה

**[[המנון]] [[קוסטה ריקה]]** (בספרדית: **Himno Nacional de Costa Rica**) הוא השיר **Noble patria, tu hermosa bandera** - **מולדת אצילה, דגלך היפה**. המנון זה אומץ בשנת 1853 כאשר הוא כלל רק מוזיקה שנכתבה על ידי מנואל מריה גוטיירס (Manuel María Gutiérrez). בשנת 1900 נוספו להמנון מילים מאת חוסה מריה סלדון ברנס (José María Zeledón Brenes).

## מילות ההמנון
Noble patria, tu hermosa bandera 
Expresión de tu vida nos da:
Bajo el límpido azul de tu cielo
Blanca y pura descansa la paz. 

En la lucha tenaz de fecunda labor
que enrojece del hombre la faz,
Conquistaron tus hijos, labriegos sencillos,
Eterno prestigio, estima y honor.

¡Salve, oh tierra gentil! ¡Salve, oh madre de amor!
Cuando alguno pretenda tu gloria manchar,
verás a tu pueblo, valiente y viril
La tosca herramienta en arma trocar.

¡Salve patria! tu pródigo suelo
Dulce abrigo y sustento nos da;
Bajo el límpido azul de tu cielo
¡Vivan siempre el trabajo y la paz!''

### תרגום לעברית
מולדת אצילה, דגלך היפה
מהווה ביטוי לחיים שאת נותנת לנו
תחת שמייך הכחולים,
השלום שולט, לבן וטהור.

בקרב העיקש לעמל פורה,
המאיר את פני אנשייך,
בנייך, חקלאים פשוטים,
זוכים לתהילת נצח וכבוד.

שלום, ארץ עדינה!  שלום, אם אוהבת!
אם איש ינסה להכתים תהילתך,
תראי את בנייך, אמיצים וזריזים,
להחליף כלי מחרשה בחרב.

שלום, ארץ מולדת! מאדמתך, 
תני לנו מחייתנו ומחסה.
תחת שמייך הכחולים,
ישכנו שלום ועמל לנצח!

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 

קוסטה ריקה
קטגוריה:קוסטה ריקה: סמלים לאומיים
אכאים

[ממוזער|שחזור העיר [ארגוס, בירת האכאים]]**אכאים** (ביוונית: **Aχαιοί**) היו שבט יווני מרכזי (לפי הרודוטוס יחד עם האיולים, האיונים והדורים).

השם ניתן לכוחות יווניים באיליאדה ובאודיסיאה של הומרוס (הומרוס השתמש בשם זה 598 פעמים באיליאדה); שמות חלופיים באיליאדה הם **דנאים** (Δαναοί; בשם זה השתמש 138 פעמים) ו**אַרְגֵּאִים** (; בשם זה נעשו 29 שימושים). ה"ארגאים" הוא שם פוליטי, שנלקח משמה של בירת האכאים – ארגוס. ה"דנאים" הוא השם שניתן לשבט ששלט בפלופונסוס ובאזור שמסביב לארגוס. ה"אכאים" הוא השם של השבט ששלט לראשונה בשטחי יוון, וחי מסביב לבירתו – מיקנה.

**אכאיה** ביצירות הומרוס היא הממלכה של אגממנון, מפקד הכוחות היוונים. ממלכתו שכנה בצפון הפלופונסוס, שטח שכיום מהווה את המחוזות היווניים אכאיה, קורינתוס וארגוליס. האכאים ההומריים היו חלק מהתרבות המיקנית ששלטה ביוון מהמאה ה־16 לפנה"ס.

## בתעודות היסטוריות
### תעודות חתיות
נמצאו מסמכים חִתיים המזכירים אומה במערב (ביחס לארץ החתים) בשם **אָחִיַוָה**. הבולט בהם הוא מכתב תַוַגַלַוַה, שחובר על ידי מלך חתי לא ידוע מתקופת האימפריה החתית (המאה ה־14 לפנה"ס), ומוען אל מלך אחיאווה, בהתייחסו אליו כאל שווה, ושממנו משתמע שהעיר מילאוואנדה (כנראה מילטוס) נמצאת בשליטת הנמען. המכתב אף מתייחס ל"אירוע וילושה" מוקדם יותר, שהיה כרוך בפעילות עוינת מצד אחיאווה. ההתייחסות המוקדמת ביותר לאותה ארץ מופיעה בתעודה שמתארת הפרות ברית מצד הווסאל החתי מַדוּאָתָה, ובו היא נקראת "אָחִיָה". את השמות הללו זיהו חוקרים עם האכיים ממלחמת טרויה, ואת וילושה עם טרויה (דרך שם האקרופוליס של טרויה, איליון). על אף הקרבה הפונֶטית, עדיין ניטש ויכוח על זיהוי זה.

### תעודות מצריות
בשנה החמישית לשלטון פרעה מרנפתח, קמה ברית בין תושבי לוּב ועממים צפוניים ותקפה את אזור הדלתה המערבית. בין שמות העממים הפולשים היו האֶקְוֶושׁ, שאף אותם מזהים חוקרים עם האכיים. גם אצל הומרוס מוזכרת מתקפה אכיית על הדלתה, ואודיסאוס מזכיר זאת בשוחחו עם נשמת מנלאוס בשאול. מיתוסים יווניים מאוחרים יותר גורסים שהלנה בילתה את שנות מלחמת טרויה במצרים העתיקה, ולא בטרויה, ושלאחר המלחמה הגיעו האכיים למצרים כדי לקחתה, מה שאולי משקף מסורת עמומה על אותה מתקפה.

אותו מקור מציין שמרנפתח הביס את הפולשים, לאחר שהרג 6,000 חיילים ושבה 9,000 איש. כדי לספור במדויק, מסופר שציווה ליטול את אברי המין של כל המתים שלא היו נימולים, ואת ידי המתים הנימולים; תיאור זה הוביל חוקרים לפקפק בזיהוי האקווש עם האכיים, מכיוון שככל הידוע, מילה לא הייתה נהוגה בקרב היוונים בעת ההיא. לפי משה עמית, אין למנהג המילה עדות ביוון בתקופת הברונזה ולאחר מכן אבל קיימת השערה כי האכאים שחיו במזרח קיבלו כמה ממנהגי המקום וביניהם המילה. השערה זאת יכולה לקבל חיזוק מכך שהמילה הייתה קיימת גם אצל הקולכים, שישבו בחוף המזרחי של הים השחור.

### תעודות פיניקיות-לוויות
ה"חִיַוַ" מוזכרים בגרסה הלווית של הכתובת הדו-לשונית מצ'ינקיי; בגרסה הפיניקית השם המקביל הוא "דננים". בכתובת אזתוד המאוחרת מעט לכתובת מצ'ינקיי מוזכרים בפיניקית ה"דננים" ובלווית ה"אַדַנַוַ". ה"חִיַוַ" קרובים אטימולוגית לשם קוה.

## ראו גם
* יוון המיקנית
* מלחמת טרויה
* הליגה האכאית

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה
קטגוריה:יוון העתיקה: עמים
קטגוריה:יוון המיקנית
ריצ'רד רוג'רס (אדריכל)

[שמאל|ממוזער|240px|בניין לוידס בנק (עם המנופים הכחולים) של רוג'רס ומאחוריו [בניין סוויס רה של נורמן פוסטר]]
**ריצ'רד רוג'רס** (באנגלית: **Richard Rogers**; 23 ביולי 1933 – 18 בדצמבר 2021) היה אדריכל בריטי שנודע בזכות עיצוב מודרניסטי ופונקציונלי של בנייניו. סגנונו התאפיין גם בהחצנה של הסטרוקטורה ופרטי בניין עתירי טכנולוגיה שהיו מוחצנים אף הם. הוא היה  בכיר ב , הידוע עד יוני 2020 בשם שותפות ריצ'רד רוג'רס.

## ביוגרפיה
רוג'רס נולד בפירנצה ולמד תחילה ב בלונדון מ-1954 עד 1959, שם קיבל את הדיפלומה של האיגוד (AA Dipl), ולאחר מכן סיים את לימודיו ל (M.Arch), ב באוניברסיטת ייל ב-1962 על מלגת פולברייט.

## קריירה מקצועית
בייל הכיר רוג'רס את נורמן פוסטר כשותף ללימודים עמו הקים בשנת 1963 את המשרד המשותף עם חזרתם לבריטניה יחד עם נשותיהם  ו (בהתאמה). המשרד שנקרא , זכה להצלחה רבה בשנותיו הראשונות והתפרסם כמוביל בסגנון ההיי-טק התעשייתי. 

ב-1971 הקים שותפות אחרת עם האדריכל רנצו פיאנו עמו תכנן את מרכז פומפידו בפריז שנחשב לאחת מפריצות הדרך הגדולות של השניים, ומבנה פורץ דרך גם באדריכלות המאה ה-20.

במרץ 2006, קראו פוליטיקאים בניו יורק להפסיק את עבודתו על פרויקט תכנונו מחדש של מרכז קונגרסים על שם ג'ייקוב יעבץ בניו יורק, בשל חברותו בארגון שקרא להחרים את ישראל. בעקבות כך החליט רוג'רס לנתק את קשריו עם הארגון, כדי שעבודתו בפרויקט שעלותו 1.7 מיליארד דולר, לא תיפגע. הארגון, "ארכיטקטים ומתכננים למען צדק בפלסטין", קבוצה של 60 ארכיטקטים שקראו לישראל להפסיק את הקמת גדר ההפרדה ואת הבנייה בהתנחלויות, והשווו את החברות המשתתפות בבנייה בגדה המערבית לאלה שפעלו בדרום אפריקה בתקופת האפרטהייד.

## פרסים
רוג'רס זכה לפרסים רבים על תרומתו לאדריכלות, ביניהם מדליית הזהב המלכותית של המכון המלכותי לאדריכלים בריטים ב-1985 ופרס סטרלינג על תכנון טרמינל 4 החדש של נמל התעופה מדריד-בראחס במדריד ב-2006. ב-2007 זכה בפרס פריצקר. הוא גם זכה לתואר אבירות מהמלכה אליזבת' השנייה בשנת 1981.

## חיים אישיים
רוג'רס היה נשוי ואב לבן. נפטר ב-18 בדצמבר 2021.

## פרויקטים נבחרים
* בית רוג'רס בווימבלדון, 1967
* מרכז ז'ורז' פומפידו, פריז, 1971
* , לונדון, 1979–1984
* , שטרסבורג, 1984
* כיפת המילניום, לונדון, 1999
* טרמינל 4 של שדה"ת בראחס, מדריד, 2005
* מגדל משרדים , לונדון, 1993–2001
* , בניין האספה הלאומית של ויילס, קארדיף, 2006
*  (מגדל ה"פומפייה"), הסיטי של לונדון, 2014

## קישורים חיצוניים

* Richard Rogers Partnership UK 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלים מודרניסטים
קטגוריה:זוכי פרס פריצקר
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:מעוטרי מסדר עמיתי הכבוד
קטגוריה:אדריכלים בריטים במאה ה-20
קטגוריה:אדריכלים בריטים במאה ה-21
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1933
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2021
קטגוריה:זוכי מדליית הזהב של AIA
קטגוריה:זוכי פרס פרמיום אימפריאלה לאדריכלות
דגל בונייר

**[[דגל]] [[בונייר]]** כולל משולש כחול גדול בחלקו התחתון של הדגל המרוחק מהניצב, ומשולש צהוב קטן בחלקו העליון של הדגל הקרוב לניצב. בין המשולשים מצוי פס לבן שבמרכזו מצפן שחור שבו כוכב אדום בן שישה קצוות.

המשולש הצהוב מסמל את השמש והכחול מסמל את הים הקריבי. הפס הלבן מסמל את השמים. הצבעים אדום, לבן וכחול מסמלים גם את הנאמנות של בונייר להולנד, שאלו הם צבעי דגלהּ. המצפן השחור מסמל את תושבי האי, אשר הגיעו אליו מכל קצווי הארץ. הכוכב בן שישה קצוות מסמל את ששת האיים המקוריים שהיו חלק מהאנטילים ההולנדיים: בונייר, ארובה, קורסאו, סאבא, סנט מארטן וסנט יוסטטיוס.

הדגל עוצב בעצתו של הוקסילולוג ויטני סמית.

## ראו גם
*דגל האנטילים ההולנדיים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:האנטילים ההולנדיים
בונייר
בונייר
נירית הקמה

**נִירִית הַקָּמָה** (שם מדעי: *Ridolfia segetum*) היא צמח עשבוני חד-שנתי ממשפחת הסוככיים. מוצאו באזור אגן הים התיכון.
## מאפיינים
גובהה של הנירית עשוי לעלות מעל למטר. הנירית נפוצה בארץ ישראל בשדות במרכז ובצפון. עליה מנוצים לאונות דקות. הצמח מכיל שמן אתרי בעל ריח, ולכן משמש כתבלין בתעשיית הכבושים. הצמח מכונה לעיתים גם "שמיר". תפרחתו מרובת פרחים אשר צבעם צהוב. כל חלקי הצמח העל-קרקעיים נאכלים מבושלים או כשהם לא מבושלים. 

הנירית אינה רק צמח החשוב לתעשיית המזון אלא גם משמשת ברפואה. הערבים השתמשו בצמח כתרופה להסדרת המחזור החודשי לנשים, להגדלת כמות החלב בבלוטות החלב של האישה המיניקה, כתרופה נגד עצירות, לטיפול ולמניעת שיעול. כמו כן, שימשה גם כדי להפיג גזים מהבטן ולרפא מחלות דרכי הנשימה ולטיפול בכינים.

נירית היא יחידה ממינה בישראל. הפריחה בארץ ישראל היא בחודשים אפריל עד יוני. היישוב הקהילתי נירית באזור השרון קרוי על שם הצמח.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ארץ ישראל: סוככיים
קטגוריה:סוככיים
קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:פרחים צהובים בארץ ישראל
קליין בונייר

ממוזער|האיים בונייר וקליין בונייר בצילום אוויר.
ממוזער|האי קליין בונייר במבט מהאי.
**קליין בונייר** (בהולנדית: **Klein Bonaire**, מילולית: "בונייר הקטן") הוא אי לא מיושב סמוך לחופו המערבי של האי בונייר בים הקריבי. שטחו של האי 6 קמ"ר, וגובהו של האי השטוח - מטר אחד מעל פני הים. שרידי המבנים היחידים באי הם שרדי בקתות עבדים שהיו באי.

המרחק מחופי בונייר לקליין בונייר הוא כ-750 מטרים, בנקודה הקרובה ביותר, ותיירים נוהגים לשכור סירות ולהפליג לאי לצורכי צלילה בשוניות האלמוגים המקיפות את האי.

בשנת 1868 נמכר האי לאנג'ל ג'סרון (Angel Jeserun) ובשנת 1999 נרכש האי על ידי ממשלת בונייר והועבר לידי קרן הטבע העולמית (the World Nature Fund) אשר הקימה את הקרן לשימור קליין בונייר (the Foundation to Preserve Klein Bonaire). עלות רכישת האי הייתה 9 מיליון גילדנים (כ-5 מיליון דולרים).

## קישורים חיצוניים

* הקרן לשימור קליין בונייר  
* תמונות של האי 
* תצלומי לוויין של האי 

קטגוריה:האנטילים הקטנים
קטגוריה:האנטילים ההולנדיים
קטגוריה:הולנד: איים לא מיושבים
A Kind of Magic

**A Kind of Magic** (בעברית: **סוג של קסם**) הוא אלבומה ה-12 של להקת הרוק קווין שיצא בשנת 1986. חלק מאלבום זה הוא פסקולו של סרט מדע בדיוני בשם איש הנצח. חברי הלהקה הוזמנו להקרנה פרטית של מספר סצנות שהבמאי ראסל מולקאי  השלים, כדי לנסות ולעניין את הלהקה בכתיבת שיר אחד לפסקול, אולם חברי הלהקה שהתלהבו מהרעיון של איש נצח שלא יכול לאהוב, כתבו בסוף שלושה שירים ששולבו בסרט – פרדי מרקיורי כתב את "Princes of the Universe", בריאן מיי כתב את "Who Wants to Live Forever" ורוג'ר טיילור כתב את "A Kind of Magic". על אף שהאלבום הגיע רק למקום ה-46 בארצות הברית, הוא הגיע למקום הראשון בבריטניה ונשאר במצעד במשך 63 שבועות רצופים. השיר "A Kind of Magic" הגיע למקום הראשון במצעדים של למעלה מ-30 מדינות ברחבי העולם. השיר הופיע בסרט "איש הנצח" בגרסה מעט שונה מהגרסה הסופית שהופיעה באלבום. כמו כן, השיר שימש גם כשיר הפתיחה בסדרה קסם של משפחה.

לאחר מספר שנים, סדרת טלוויזיה שהתבססה על הסרט "איש הנצח" השתמשה בשיר "Princes of the Universe" מאלבום זה כשיר הפתיחה שלה.

אף על פי שהאלבום נחשב לפסקול לא רשמי לסרט "איש הנצח", השיר "One Vision" היה בסרט נוסף בשם "Iron Eagle" (יצא בשנת 1986).

## רשימת שירים
### צד ראשון
* One Vision (קווין) - (5:10) *
* A Kind of Magic (טיילור) - (4:24) *
* One Year of Love (דיקון) - (4:26) *
* Pain Is So Close to Pleasure (דיקון/מרקיורי) - (4:21) *
* Friends Will Be Friends (מרקיורי/דיקון) - (4:07) *

### צד שני
* Who Wants to Live Forever (מיי) - (5:15) *
* Gimme the Prize (מיי) - (4:34)
* Don't Lose Your Head (טיילור) - (4:38)
* Princes of the Universe (מרקיורי) - (3:32) *

### רצועות בונוס באלבום
* "A Kind Of 'A Kind of Magic" (טיילור)
* "Friends Will Be Friends Will Be Friends..." (מרקיורי, דיקון)
* "Forever" (מיי) – (3:20) - גרסת פסנתר של השיר 'Who Wants To Live Forever'

### [[רצועת בונוס]] במהדורת Hollywood Records משנת [[1991]]
* "Forever" (מיי) – (3:20)
* "(One Vision (Extended Vision" (קווין) – (6:23)

### רצועות בונוס במהדורת Anniversary משנת [[2011]]
* "(A Kind Of Magic (Highlander Version"
* "(One Vision (Single Version"
* "(Pain Is So Close To Pleasure (Single Remix"
* "(Forever (Piano Version"
* "(A Kind Of Vision (Demo, August 1985"
* "(One Vision (Live at Wembley Stadium, July 11th 1986"
* "Friends Will Be Friends Will Be Friends"
*המסומנים יצאו כסינגלים.

## משתתפים
*כל השירה מבוצעת על ידי פרדי מרקיורי למעט:
** Who Wants to Live Forever – מרקורי, מיי
*קולות ליווי מבוצעים על ידי מרקיורי, טיילור ומיי, למעט:
** One Vision – מיי
** One Year Of Love – מרקיורי
** Pain Is So Close To Pleasure – מרקיורי
** Don't Lose Your Head - טיילור וג'ואן ארמטריידינג.
*תופים, מכונת תופים, תופים אלקטרוניים: רוג'ר טיילור
*גיטרה בס: ג'ון דיקון
*גיטרה חשמלית - בריאן מיי למעט:
**גיטרה נוספת ב-"Pain Is So Close To Pleasure" – דיקון.
**גיטרה נוספת ב-"Don't Lose Your Head" – דיקון.
*פסנתר: מרקיורי.
*סינטיסייזר: קווין וספייק אדני.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי קווין
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
בנימין פוקס

[שמאל|ממוזער|150px|מפגש בין ביל"ויי גדרה וביל"ויי ראשון לציון בגן הברון ב[ראשון לציון. עומדים מימין לשמאל: ד"ר חיים חיסין, צבי בן-יעקב הורביץ, מנשה מאירוביץ, דב אריאל לייבוביץ', יואל דרובין, בנימין פוקס, שמשון בלקינד. יושבים מימין לשמאל: יעקב שלמה חזנוב, פאני פיינברג, יהודה צלליכין, חסיה צלליכין, אליהו סברדלוב.]]
**בנימין בן ברוך פוקס (שועל)** (ה'תרכ"א, 1861 – ט"ו בניסן תרצ"ג, 11 בנובמבר 1933) היה חבר תנועת ביל"ו מהקבוצה הראשונה של הביל"ויים שעלו ארצה מניקולייב בשנת 1882, ממייסדי המושבה גדרה.

## קורותיו
נולד בחרסון (אוקראינה) לברוך פוקס. בילדותו קיבל חינוך מסורתי אצל הוריו הדתיים, למד ב"תלמוד תורה" ולאחר מכן קיבל חינוך תיכוני. בבגרותו היה חבר של המשורר שמעון פרוג והושפע מאוד ממנו.

הוא הצטרף לתנועת ביל"ו והגיע ליפו בשנת 1882 (תרמ"ב), התגורר בבית אנטון איוב שבקרבת יפו ומשם היה הולך יום יום עם יתר חבריו לעבודה במקווה ישראל. הוא השתתף באסיפות בהן חובר תקנון התנועה ששימש אחד הגורמים להרחקת הביל"ויים ממקווה ישראל. הוא זכה להיות בין השבעה שעלו לאדמת קטרה ב-14 בדצמבר 1884 בחג החנוכה וייסדו את גדרה.

פוקס שינה שם משפחתו ל"שועל", ובשם זה הוא חתום על כמה תעודות היסטוריות מהימים ההם בגדרה. גם ברישיון שנתנו השלטונות הטורקיים לבניית בתים בגדרה נזכר שמו. הוא השתתף ברוב המשלחות של בני המושבה למקומות שונים בארץ. ב-29 ביולי 1885 צעד יחד עם מוגילבסקי אל פטרונם יחיאל מיכל פינס בירושלים. ב-25 באוקטובר באותה שנה צעד אליו בשנית וב-6 בנובמבר צעד לעזה יחד עם יעקב שלמה חזנוב ויוסף לייב ליס, לפי הזמנת השלטונות לרגל הקמת האורווה הידועה בגדרה ללא רישיון ממשלתי.

פוקס זכור כאיש הגפן. הוא מת מהתקף לב ב-11 בנובמבר 1933 (טו ניסן ה'תרצ"ג) ונטמן בגדרה.

## משפחתו
שמאל|ממוזער|200px|בית פוקס
ממוזער|200px|משפחת פוקס, בנימין ומינצה יחד עם בתם תמר

פוקס היה נשוי למינצה פוקס בת הרב מרדכי ניימן, מאנשי העלייה הראשונה, מחלוצי החקלאות בארץ ישראל וממקימי מזכרת בתיה. פוקס ואשתו השתקעו בעקרון וביתם נעשה בית לא רק לאנשי המקום אלא גם לבני גדרה, שחיו חיי בדידות עד שנת 1885.

לאחר הולדת הבת תמר פלר, עברו לגור בגדרה.
הותיר אחריו שלושה בנים – אמוץ, ירמיהו וצבי, ושלוש בנות – לאה, הדסה ותמר (שנישאה למחנך יצחק פלר).

## ראו גם
* צריף הביל"ויים
* בית מינץ - מוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים
* בור הבילויים

## לקריאה נוספת
* בנימין פוקס, ["ואלה תולדות גדרה", המוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים, 2004](http://merhav.nli.org.il/primo_library/libweb/action/display.do?tabs=detailsTab&ct=display&fn=search&doc=NNL_ALEPH002648045&indx=1&recIds=NNL_ALEPH002648045&recIdxs=0&elementId=0&renderMode=poppedOut&displayMode=full&frbrVersion=&dscnt=0&frbg=&scp.scps=scope%3A(NNL%29&tab=default_tab&dstmp=1496902961845&srt=rank&mode=Basic&&dum=true&vl(freeText0)=ואלה%20תולדות%20גדרה&vid=NLI)
* בנימין פוקס, "ואלה תולדות גדרה ספר שלישי", המוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים, 2004, גרסה אינטרנטית: חלק ראשון, חלק שני, חלק שלישי.

## קישורים חיצוניים

* 
* על הלווייתו, בעיתון דבר

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים הקבורים בגדרה
קטגוריה:אנשי ביל"ו
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:מייסדי גדרה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1861
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1933
הלילה עם ליאור שליין

שמאל|ממוזער|250px|האולפן בו צולמה התוכנית
**"הלילה עם ליאור שליין"** הייתה תוכנית "לייט-נייט" סאטירית ישראלית בהנחיית ליאור שליין.

## היסטוריה
התוכנית, ששודרה על בסיס יומי בשנים 2006–2009, השתייכה לסוגת ה"לייט-נייט" המקובל בעיקר בארצות הברית, ובוססה על הפורמטים המוכרים של ג'יי לנו, דייוויד לטרמן, ג'ימי קימל וקונאן או'בריין; בכל תוכנית אירח שליין דמויות מוכרות מעולם הבידור, הגיש פינות סאטיריות, לרוב על אירועי האקטואליה בישראל. ברוב תקופת השידור התוכנית הוקלטה ב"אולפני ג.ג. תל אביב", שבסמוך לכיכר דיזנגוף, עד שנסגרו בסוף שנת 2008.

להקת "הלילה" היא הלהקה שליוותה את התוכנית. תחילה ניהל אותה הבדרן והשחקן אבי גרייניק, שגם השתתף באופן פעיל בתוכנית, אולם זה פרש ביוני 2008 עקב תפקידו במחזה "הכתובה". אלרן דקל החליף אותו בתפקיד.

בשנת 2008 התוכנית זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה כתוכנית האירוח הטובה ביותר.

בפברואר 2009, מערכון שהגיש שליין בשם "כמו בתולה" על מרים, אם ישו, הביא למחאה וגינויים, כולל מהוותיקן בנוסף, התקיימה הפגנה של האוכלוסיות הערביות והנוצריות נגד התוכנית בטענה ששליין מזלזל בנצרות ובישו. הפרשה הסתיימה בהתנצלות.

כותבי התוכנית היו: ארז בן-ארי, עפר קניספל, אור ישראלי, דניאל שני, מאיה סובול, אייל אפטר, ליהי הלפרין, ברק כהן, דרור ויידמן, לילך לשם ברנע, אוריה קניג, רונה תמיר, אלכס סעדון, ליאת שביט, מתן אוסישקין, ערן אוסישקין ועמרי עמית.

בספטמבר 2009 הסתיים החוזה של שליין בערוץ 10 ועקב אחוזי מדרוג נמוכים למרות הקדמת התוכנית משעה 23:00 לשעה 22:00, החוזה לא חודש והתוכנית ירדה מן המרקע.

## קישורים חיצוניים

* "הלילה עם ליאור שליין", האתר הרשמי
ביקורת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות אירוח ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תוכניות וסדרות
חאריס סילייג'יץ'

**חאריס סילאייג'יץ** (בכתב לטיני: **Haris Silajdžić**, בכתב קירילי: **Харис Силајџић**, נולד ב-1 באוקטובר 1945), פוליטיקאי ואקדמאי בוסני. היה ראש ממשלת בוסניה והרצגובינה (1993-1996), אחד משלושת חברי נשיאות בוסניה והרצגובינה (2006-2010) ויו"ר הנשיאות (2008, 2010), כנציג הבוסניאקי של הפדרציה.
בשנים 1990 עד 1993 שימש סילייג'יץ' כשר החוץ של בוסניה והרצגובינה, ובשנים 1993 עד 1996 כיהן כראש ממשלתהּ.

## ביוגרפיה
חאריס סילייג'יץ' נולד בשנת 1945 בברזה, בבוסניה, אז חלק מיוגוסלביה, במשפחתו של חאג' חאפז קמיל אפנדי סילייג'יץ.
אחרי סיום בית הספר היסודי בשנת 1964 למד במדרסה המוסלמית חוסרוו בג בסרייבו. אחר כך השתלם בשפה הערבית ובלימודים אסלאמיים בבנגאזי בלוב. את התואר השני (1977) ואת הדוקטורט (1979) (בנושא היחסים בין אלבניה לארצות הברית)  סיים באוניברסיטת פרישטינה בחבל קוסובו, אז חלק מסרביה במסגרת יוגוסלביה.
סילייג'יץ' כיהן כפרופסור לערבית באוניברסיטת פרישטינה וכפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת סרייבו. לימד כמרצה אורח באוניברסיטאות קורנל, מרילנד והרווארד בארצות הברית.
 
סילייג'יץ' שימש כחבר בוועדת הסכם דייטון והיה אחד ממבקרי ההסכם לאחר מלחמת האזרחים בבוסניה והרצגובינה.
כשנשאל למה הביע תרעומת ענה כי חתם על ההסכם משום שרצה לעצור את שפיכות הדמים ושיעשה זאת שוב, אך ההסכם חייב להשתנות. סילייג'יץ' המשיך להיות אישיות בכירה בפוליטיקה הבוסנית, רשמית היה חבר וסגן נשיא מפלגת הפעולה הדמוקרטית של בוסניה אך נטש אותה והקים את המפלגה למען בוסניה והרצגובינה. סילייג'יץ' החזיק גם בתפקיד סגן ראש מועצת השרים.

בשנת 2002 התמודד על חברות בנשיאות בוסניה והרצגובינה אך הפסיד לסוליימן טיהיץ' שכיהן עד 2006.

בבחירות שנערכו ב-1 באוקטובר 2006 נבחר כנציג הבוסניאקי בנשיאות ושימש בתפקיד עד שנת 2010 (בצירוף מקרים מעניין, תאריך זה הוא יום הולדתם של סילייג'יץ', שחגג 61, ושל מקבילו הסרבי בנשיאות רדמנוביץ', שחגג 57).
### חייו הפרטיים
החל משנת 2016 סילייג'יץ' נשוי לזמרת הפופ לשעבר סלמה מוחדינוביץ' איתה היה בקשר זוגי לממעלה מ-15 שנה. שניהם מתעניינים באמנות, בעיקר שירה ומוזיקה. 
ב-27 במאי 2020 סילייגיץ' עבר בהצלחה בסרייבו ניתוח לב פתוח . 
סילייג'יץ' מדבר אנגלית שוטפת ובעבר הרצה בכמה אוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית.הוא מתגורר בסרייבו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ראשי ממשלת בוסניה והרצגובינה
קטגוריה:יושבי ראש נשיאות בוסניה והרצגובינה
קטגוריה:פוליטיקאים בוסנים
קטגוריה:ילידי 1945
ישימונית דו-גונית

**ישימונית דו-גונית** (שם מדעי: *Volutaria crupinoides*) הוא צמח עשבוני ממשפחת המורכבים.
## מאפיינים
תפרחתו מזכירה את זו של דרדר כחול אך בשונה ממנה פרחי ההיקף הם בצורה המזכירה צינור וצבעם כחול-סגול, ופרחי המרכז צהובים. בארץ ישראל, אין פרח עם צבעים הדומים לישימונית הדו גונית. ישימונית צומחת במדבר ואינה נפוצה יתר על המידה בישראל. הפריחה היא בחודשים מרץ עד מאי.

בעבר סווגה הישימונית הדו-גונית תחת הסוג אמברבואה, ואז נקראה **אמברבואה דו-גונית** (שמה המדעי אז היה *Amberboa crupinoides*). עם זאת, תחת המיונים העדכניים היא נמצאת בסוג ישימונית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רנה מר
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1934
קטגוריה:ארץ ישראל: מורכבים
קטגוריה:מורכבים
קטגוריה:פרחים כחולים בארץ ישראל
כרטוס משותף (תחבורה ציבורית)

**כרטוס משותף** הוא שיטה למכירת כרטיסים לנסיעה בתחבורה ציבורית, בה קונה הנוסע כרטיס נסיעה אחד על מנת להשתמש במספר אמצעי תחבורה.

השיטה נועדה להקל על הנוסע המעוניין להשתמש באמצעי התחבורה הציבורית, ולעודד את השימוש בתחבורה ציבורית ובתחבורה בת קיימא.

השימוש בתחבורה הציבורית דורש לעיתים החלפת מספר אמצעי שינוע על מנת להגיע מנקודת המוצא אל היעד במהירות וביעילות. לדוגמה, נוסע המעוניין להגיע מביתו הממוקם בעיר אחת אל יעדו הנמצא בעיר אחרת, יצטרך לרוב להשתמש בשלושה אמצעי תחבורה:
#תחבורה עירונית מביתו אל תחנה מרכזית בעירו.
#תחבורה בין עירונית אל תחנה מרכזית בעיר היעד.
#תחבורה עירונית אל מקום היעד.

בשיטת הכרטוס המשותף נוסע זה יצטרך לקנות כרטיס נסיעה אחד על מנת לבצע נסיעה זו.

## כרטוס משותף בישראל

שיטה זו פעלה עד יוני 2011 רק במקומות בודדים. במסגרת הרפורמה בתחבורה הציבורית בגוש דן שהונהגה ב-1 ביולי 2011, אוחדו קודי הנסיעה של חברות אגד, דן, קווים ומטרופולין, וניתן מעבר בין אוטובוסים בתוך אזורי הנסיעה במשך 90 דקות.

במטרופולין ירושלים, עם הפעלת הרכבת הקלה הונהג כרטוס משותף לרכבת ולאגד.

לצורך מימוש הכרטוס המשותף בגוש דן, חייב הנוסע להצטייד בכרטיס רב-קו.
בחודש ינואר 2017 הצטרפה הכרמלית בחיפה למערך התחבורה הציבורית, וכעת נסיעה בה נכללת במערך הכרטוס המשותף באזור.

## ראו גם
* רב-קו

קטגוריה:תחבורה ציבורית
קטגוריה:תחבורה בת קיימא
זלמן בן-יעקב

**זלמן בן-יעקב** (**ינקלביץ**' או **יענקלביץ**'; 1897 – 2 במרץ 1959) היה חבר הכנסת מטעם אגודת ישראל בכנסת השנייה והכנסת השלישית.

## ביוגרפיה
נולד בשנת 1897 בעיירה שייראדז, במחוז לודז' שבפולין. היה ממייסדי "אגודת ישראל" בפולין, עלה לארץ ישראל בעלייה החמישית בשנת 1935. התגורר בשכונת זכרון מאיר בבני ברק.

בן יעקב עסק בחינוך. הוא ניהל את מוסדות "סיני" בתל אביב ו"תורת אמת" בחיפה ומאוחר יותר מונה למפקח ראשי של החינוך העצמאי.

היה ממייסדי פועלי אגודת ישראל, נכנס לכנסת השנייה לאחר פטירתו של חבר הכנסת אברהם דויטש וכיהן מטעם הסיעה המאוחדת (סיעת חזית דתית תורתית, אגודת ישראל – פועלי אגודת ישראל) כחבר הכנסת מ-24 ביוני 1953 ועד פטירתו ב-2 במרץ 1959.

לאחר פטירתו החליפו בכנסת חבר הכנסת שלמה יעקב גרוס.

חתנו הוא ראש עיריית בני ברק לשעבר, משה אירנשטיין. לאחר פטירתו קראה עיריית בני ברק רחוב על שמו בסמוך לשיכון ויז'ניץ בעיר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם אגודת ישראל
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם חזית דתית תורתית
קטגוריה:בני ברק: חברי הכנסת
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי כנסת שמתו במהלך כהונתם
קטגוריה:מנהלי בתי ספר ישראלים
קטגוריה:חינוך חרדי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שומרי שבת
קטגוריה:זכרון מאיר: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1959
קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה

**קונסטנטין דוברוג'אנו-גֶריה** (ברומנית: **Constantin Dobrogeanu-Gherea**; 1855–1920), נולד בשם **סולומון כ"ץ**, הוגה-דעות מרקסיסטי, סוציולוג, מבקר ספרותי ועיתונאי רומני, במוצאו – יהודי יליד אוקראינה. אביו של אלכסנדרו דוברוג'אנו-גריה, ממייסדי המפלגה הקומוניסטית הרומנית.

## חייו
קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה נולד במשפחה יהודית בכפר סלביאנקה  על יד דניפרופטרובסק, באוקראינה (בימים ההם העיר נקראה יקטרינוסלב והייתה באימפריה הרוסית) ונפטר בבוקרשט, רומניה.

קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה היה ממנהיגי המפלגה הסוציאליסטית, אדם בעל השפעה רבה ובעל קשרים עם ראשי הסוציאליסטים של תקופתו. דוברוג'אנו-גריה הוא מחברו של הספר המוערך "נאויובג'יזם", עבודה כלכלית-סוציולוגית על מצב האריסים בחקלאות הרומנית. הוא כתב ספרי ביקורת רבים והיה מדובריה הראשיים של התנועה הסוציאליסטית ונושא דגלה בדיאלוגים שהתפרסמו בעיתונות.

לאון טרוצקי אמר על קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה:

גריה פרסם שלושה כרכים של ביקורות ספרותיות, היה ממקורביו של יון לוקה קאראג'אלה וכתב מאמר חשוב על הפסימיזם של מיכאי אמינסקו.

## קישורים חיצוניים

* מאמר של לאון טרוצקי על קונסטנטין דוברוג'אנו-גריה 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוציולוגים רומנים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים רומנים
קטגוריה:עיתונאים יהודים רומנים
קטגוריה:סוציולוגים יהודים
קטגוריה:ילידי 1855
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1920