open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אריה קרול

**אריה קרול** (8 בנובמבר 1923 – 27 ביולי 2008) היה פעיל ציבור ישראלי למען יהודי ברית המועצות והתיישבות בנגב. חתן פרס ישראל לשנת ה'תש"ס (2000) על מפעל חיים - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.

## ביוגרפיה
קרול נולד בשנת 1923 בעיירה ליד מינסק בבלארוס. עלה לארץ ישראל כילד עם הוריו בשנת 1935 למושבה בת שלמה.

הוא היה חבר בגרעין "עלומים" של תנועת בני עקיבא ובמסגרת זו היה שותף להקמת קיבוץ טירת צבי בעמק בית שאן ולאחר מכן היה מרכז הסניף הירושלמי של בני עקיבא. ב-1946 פיקד על היאחזות ביריה בגליל, אשר פונתה שלוש פעמים בידי הבריטים. ב-1947 נמנה עם מייסדי קיבוץ סעד בנגב, שהוקם בן-לילה ב-1947 על ידי בוגרי תנועת בני עקיבא, ועמד בקרבות קשים על הגנת האזור בעת מלחמת העצמאות.

הוא שימש כמרכז המשק בקיבוץ, עם הפסקות קצרות, עד לשנת 1963. בשנת 1959 הוביל מערכה ציבורית למען התיישבות יהודית בנגב ובשנים 1963–1967 ניהל את מפעלי "שער הנגב".

בשנים 1968–1987 היה קרול ממונה בארגון הממשלתי "נתיב" על הפעילות החשאית בברית המועצות ושליחת תיירים יהודים מתנדבים מרחבי העולם אל פעילי העלייה שם. אריה קרול יזם מערך ענף לקשר וסיוע ליהודים ולפעילות יהודית-ציונית ברחבי כל ברית המועצות. באופן זה סייע להעצמת הקשר של העם היהודי עם "יהדות הדממה" שמעבר למסך הברזל. במסגרת פעילות זו הועברו ליהודי ברית המועצות – למרות ניסיון החסימה שהעמיד השלטון הסובייטי – כמויות ניכרות של תשמישי קדושה, ספרים ללימודי עברית ויהדות, ספרות עברית, ספרי תולדות עם ישראל לרבות ברוסית, קלטות שירים עבריים וסיוע פרטני לעידוד הפעילות היהודית-ציונית ובין השאר לטובת אסירי ציון. במהלך למעלה משני עשורים, הביאו "התיירים" של קרול את זמרת הארץ ברחבי האימפריה הסובייטית. מבצע אדיר ממדים זה עבר למעשה ללא תקלות, נטע ביהודים הכלואים בברית המועצות תקווה ותרם לחיזוק זהותם היהודית-ציונית של בודדים וגם קהילות בארצות המערב. משיאי הפעילות שיזם "נתיב" הייתה השתתפות משלחת מו"לים מישראל בירידי הספרים הבינלאומיים הדו-שנתי שנערכו במוסקבה ושאיפשרה הפצת תרבות ישראל להמונים אשר פקדו את הביתן הישראלי.

עם נפילת הקומוניזם ב-1989, עבר לסייע לפעילות בתחום קליטת העלייה מברית המועצות לשעבר בדמות מיזם "בית ראשון במולדת" לקליטה בתנועה הקיבוצית ושיגור שליחים ישראלים לפעילות גלויה של עידוד העלייה.

בשנים 1987–1991 כיהן כמזכיר תנועת הקיבוץ הדתי.

קרול השיא משואה בטקס הדלקת המשואות בשנת תשנ"א - 1991.  ביום העצמאות תש"ס - 2000 קיבל פרס ישראל על מפעל חיים, תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.

אריה קרול היה נשוי לרחל לבית דרוזדובסקי (דור) שנפטרה ב-1988. לזוג נולדו חמש בנות. לאחר מכן נשא לאישה את ד"ר סילויה שנקולבסקי-קרול, מרצה באוניברסיטת בר-אילן והאוניברסיטה העברית בירושלים ומומחית לארכיונאות.

קרול נפטר בכ"ח בתמוז ה'תשס"ח (27 ביולי 2008). נקבר בבית העלמין של קיבוץ סעד.

## קישורים חיצוניים
* 
* משה שטרן, אבי השליחים, מקור ראשון, 1 באוגוסט 2008
* שלמה רוזנר, צמח יעקובסון ואלי סומר, בעריכת נילי אושרוף: "בנתיב הדממה" - הוצאת מרכז שזר - ירושלים 2013
* אריה קרול באתר של נחמיה לבנון, עמודים 323-326

## הערות שוליים

קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:סעד (קיבוץ): אישים
קטגוריה:ביריה: אישים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 1991
קטגוריה:אנשי נתיב
קטגוריה:מזכירי הקיבוץ הדתי
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
מומוס

[ממוזער|איור של מומוס על [קלפי טארוט|קלף טארוט מהמאה ה-18]]
**מוֹמוֹס** (ביוונית: **μῶμος**) היה ליצן החצר של האולימפוס במיתולוגיה היוונית. הוא נחשב גם כאל ההיתול, הלגלוג והביקורת. כמו המוות והשינה, גם הוא בנה של ניקס, אלת הלילה.

הוא גורש מהאולימפוס על ידי זאוס עקב לשונו "המושחזת".

המילה מימיקה שפרושה - הבעות פנים מקורה במומוס, ומכאן גם המילה פנטומימה - משחק של תנועה והבעות פנים ללא מילים. המושג מומוס מתאר שחקן פנטומימה, ליצן, חקיין, בדרן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלים יווניים
STS-41-G

**STS-41-G** הייתה המשימה ה-13 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. והמשימה השישית של מעבורת החלל צ'לנג'ר.
המשימה הייתה השנייה שנחתה הישר במרכז החלל קנדי, פלורידה.

## צוות
* **מפקד המשימה:** רוברט קריפן (Robert Crippen)
* **טייס:** ג'ון מקברייד (Jon A. McBride)
* **מומחית משימה:** קתרין סאליבן (Kathryn D. Sullivan)
* **מומחית משימה:** סאלי רייד (Sally K. Ride)
* **מומחה משימה:** דייוויד ליסטמה (David C. Leestma)
* **מומחה מטען:** מארק גרנו (Marc Garneau)
* **מומחה מטען:**פול סקאלי-פאואר (Paul D. Scully-Power)

### צוות גיבוי
* **מומחה מטען:** רוברט טריסק (Robert Thirsk)

## המשימה
משימה זו של הצ'לנג'ר שוגרה ללא תקלות ב-5 באוקטובר 1984 בשעה 7:03 בבוקר, לפי שעון מזרח ארצות הברית.

על סיפונה של המעבורת היו 7 חברי צוות - המספר הרב ביותר של אנשי צוות עד אותה תקופה בטיסה בודדת.
חברי הצוות על המעבורת כללו את מפקד המשימה, רוברט קריפן שהייתה זו טיסתו ה-4 בתוכנית מעבורות החלל ושהשתתף בעבר בטיסת STS-7, STS-1 ו-STS-41-C, הטייס ג'ון מקברייד, שלושת מומחי המשימה קתרין סוליבן, סאלי רייד ודייוויד ליסטמה ושני מומחי המטען פול סקולי-פאואר ומארק גרנו, האזרח הקנדי הראשון שהשתתף בתוכנית המעבורות. זו הייתה הפעם הראשונה ששתי נשים משתתפות יחד באותה המשימה. האסטרונאוטית, קתרין סוליבן, הייתה לאישה הראשונה שמבצעת הליכת חלל, כשהיא ושותפה דייוויד ליסטמה ביצעו הליכת חלל של 3 שעות.

9 שעות לאחר השיגור, נפרס בהצלחה והוצב במקומו הלוויין שמודד את הקרינה על-פני כדור הארץ (Earth Radiation Budget Satellite) בעזרת זרוע ה-RMS. לוויין זה  שמשקלו 2307 ק"ג היה הראשון בסדרה של שלושה לוויינים שמודדים את הקרינה המתקבלת מהשמש והחלל.

משימה נוספת שבוצעה היא תפעול ה-Shuttle Imaging Radar-B או בקיצור SIR-B. SIR-B, היה חלק ממטען הניסוי OSTA-3 וכלל מצלמה שתצלם את כדור-הארץ. מצלמה נוספת MAPS מדדה את כמות זיהום האוויר.

מומחה המטען סקולי-פאואר, שהועסק על ידי מעבדת המחקר של הצי, ביצע שורה של ניסויים הקשורים לאוקיינוגרפיה תצפיתית. גרנו הקנדי ביצע מספר ניסויים עבור ממשלת קנדה הקשורים ברפואה, אטמוספירה, אקלים, חומרים וניסויים רובוטיים.

STS-41-G, נחתה ב-13 באוקטובר 1984 בשעה 12:26 לפי שעון מזרח ארצות הברית (לאחר 8 ימים, 5 שעות 23 דקות ו-33 שניות) והייתה למשימה השנייה שנוחתת במרכז החלל קנדי.

## ראו גם
* משימות מעבורות החלל

## קישורים חיצוניים

*  סיכום המשימה באתר נאס"א
* תקציר המשימה באתר הראשי של נאס"א
* סרטון על המשימה
* תיאור המשימה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
STS-41-G
קטגוריה:1984 בארצות הברית
טרמינוס

[100px|ממוזער|[ציור של פסל של טרמינוס]]
**טרמינוּס** (**Terminus**) הוא אל הגבולות במיתולוגיה הרומית. הוא מכונה גם "טרמינל".

עוד בתקופה האטרוסקית החל הפולחן סביבו, ולמנהיג שבט הסבינים, טיטוס טאטיוס, מייחסים את הבאת הפולחן לרומאים.
סמלו היה אבן הגבול שתחמה את השדות השונים, ולכבודה הועלו קורבנות.

על פי אובידיוס, כאשר נבנה המקדש ליופיטר על גבעת הקפיטול ברומא העתיקה התעוררה בעיה. כל האלים הסכימו לפנות את מקומם ולהתמקם במקומות פולחן אחרים, פרט לאל טרמינוס. אשר על כן הוחלט להשאיר פתח מיוחד בגג המקדש, כדי שיוכל לראות את השמים הפתוחים מעליו ולהמשיך לתפקד כאל הגבולות.

לכבודו נהגו לערוך חגיגה אחת לשנה, ב-23 בפברואר, שנקראה "**טרמינליה**".

הוא היה מזוהה גם עם יופיטר, שאחד מכינוייו היה "יופיטר טרמינוס" או "יופיטר טרמינליס", וסגדו לו בפולחן זהה לפולחן טרמינוס. 

שמו נגזר מן המילה הלטינית TERMINUS שפירושה "תחום" או "גבול". מכאן נגזר המונח **טרמינל** - סוף, קצה, מסוף של אוטובוסים, מטוסים או מטענים, מסוף מחשב וכן "טרמינלי" (סופני) כמו במושג "מחלה טרמינלית" (=סופנית).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלים רומיים
קארל אנצ'רל

**קארל אנצ'רל** (בצ'כית: **Karel Ančerl**; 11 באפריל 1908 – 3 ביולי 1973) היה מנצח יהודי-צ'כי, שזכה לכבוד על ביצועיו במוזיקה מודרנית ולהוקרה מיוחדת על פרשנויותיו למוזיקה של מלחינים צ'כיים.

## קורות חיים
אנצ'רל נולד בטוצ'אפי שבצ'כיה. הוא למד אצל הרמן שרכן ואחר כך עבד עם ואצלב טאליך, בין השאר. משנת 1933 עד 1939 ניצח על תזמורת רדיו פראג, אבל קריירת הניצוח שלו נקטעה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, כאשר נשלח לגטו טרזיינשטט ומשם לאושוויץ. במחנה טרזיינשטט פגש את המוזיקאי ויקטור אולמן ואחרים, ויחד המשיכו לפעול בתחומי אמנותם, ליצור וללמד מוזיקה. קארל אנצ'רל שרד את אושוויץ, אך איבד שם את משפחתו.

אחרי המלחמה המשיך לנצח ברדיו פראג עד 1950 ואז התפרסם כאשר התמנה למנהל אמנותי של התזמורת הפילהרמונית הצ'כית. שמונה-עשרה שנות עבודתו עם התזמורת הזאת נחשבות בדרך כלל לשנותיה המוצלחות ביותר, שכללו הכרה בינלאומית רבה. בשנת 1968, אחרי הכיבוש הסובייטי של צ'כוסלובקיה בעקבות מהפכת הקטיפה והאביב של פראג, החליט אנצ'רל להגר לקנדה והשתקע בטורונטו. שם ניצח על התזמורת הסימפונית של טורונטו עד מותו בשנת 1973.

השליטה הראויה לציון של אנצ'רל בדינמיקה תזמורתית, יחד עם תפיסה יוצאת מן הכלל של צורות ופרטים במוזיקה, עשו אותו לאמן הקלטה מצליח במיוחד. קשת ההקלטות הרחבה שלו לחברת סופראפון הצ'כית השתמרה היטב הודות לטכנולוגיה הדיגיטלית. נוסף לביצועים מדויקים של גדולי המלחינים הצ'כים, דבוז'אק, סמטנה ויאנאצ'ק, הפליא אנצ'רל לעשות בניצוח מבריק על יצירותיהם של המלחינים מראשית המאה ה-20, סטרווינסקי, בארטוק ופרוקופייב. ביצוע הסימפוניה ה-9 של מהלר בניצוחו בשנת 1968, אולי בהשפעת סבלו במלחמת העולם השנייה, הוא מסמך ייחודי בעוצמתו.

אנצ'רל נפטר בטורונטו שבקנדה ב-3 ביולי 1973.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:מוזיקאים יהודים קנדים
קטגוריה:מנצחים יהודים צ'כים
קטגוריה:מנצחים יהודים קנדים
קטגוריה:יהודים בשואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:ניצולי השואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:מהגרים לקנדה
קטגוריה:יהודים אוסטרו-הונגרים
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1908
קטגוריה:צ'כים שנפטרו ב-1973
אזוריט

**אזוריט** (ידוע גם בשם **שסיליט** על שם אזור שסי (Chessy) בצרפת) הוא מינרל קרבונטי הבנוי מנחושת, פחמה (קרבונט CO3) והידרוקסיל ונוסחתו הכללית היא Cu3(CO3)2(OH)2. האזוריט מצוי בדרך כלל יחד עם המינרל הירוק מלכיט, כשלעיתים מחליף המלכיט את האזוריט בתהליך פסאודומורפיזם. שם המינרל אזוריט מתייחס לצבעו התכול. המילה אזוּר פרושה בשפות אירופאיות תכלת, והיא שיבוש של המילה המקבילה בערבית. המינרל מכונה בעברית **תכולית**. באזוריט נעשה שימוש בצורפות, וכמו כן הוא נמכר בתור מינרל בחנויות לאבנים. האזוריט מכיל 55.1% נחושת, ולכן הוא מהווה מקור משני לנחושת.

האזוריט הוא מינרל נפוץ למדי והוא מצוי בקורנוול בבריטניה, באזור שסי בצרפת (מכאן השם שסיליט), ובאזורים נוספים באירופה. במדינות יוטה, אריזונה וניו מקסיקו בארצות הברית, במקסיקו, בנמיביה, במרוקו ובאוסטרליה.

בישראל ניתן למצוא אזוריט יחד עם מינרלי נחושת אחרים (כדוגמת מלכיט) באזור בקעת תמנע.

## שימוש באזוריט כפיגמנט (צִבעָן)
ימין|ממוזער|150px|אזוריט טחון לשימוש כפיגמנט
אזוריט היה בשימוש כפיגמנט (צִבעָן) במשך מאות בשנים. בעבר היה המינרל קרוי אזורו דלה מגנה (Azurro Della Magna) על פי שמו באיטלקית. כשמערבבים אותו עם שמן הוא מקבל גוון ירקרק. אם מערבבים אותו עם חלמון הוא מקבל גוון ירוק-אפור. הפיגמנט גם מוכר בשמות "ביס כחול" (Blue Bice) ו"ורדיטר כחול" (Blue Verditer). פיגמנט ישן מקבל גוון ירקרק בשל התחמצנות המינרל למלכיט.

## קישורים חיצוניים

*אזוריט באתר webmineral
* 

קטגוריה:מינרלי נחושת
קטגוריה:מינרלים קרבונטיים
קטגוריה:מינרלים
שילפה שטי

**שילפה שטי** (בהינדי: **ശിൽപ്പ ഷെട്ടി**; באנגלית: **Shilpa Shetty**; נולדה ב-8 ביוני 1975) היא שחקנית ודוגמנית הודית. הופיעה בלמעלה מ-40 סרטים בבוליווד.

## ביוגרפיה
שטי נולדה במדינת קרנאטקה שבהודו. בילדותה למדה בבית ספר פרטי ובפנימייה לבנות, שם השתתפה בשיעורי דרמה. בנעוריה עברה לגור במומביי, במטרה להפוך לשחקנית.

בתחילת הקריירה השתתפה בסרטים "באזיגר" (הקוסם) לצד שאהרוח' ח'אן וקאג'ול, "אני לוחם אתה טיפש" לצד אקשאיי קומאר, וגם בסרט "תבואי אהובה". מאז הפכה להיות לשחקנית מוכרת בבוליווד ובהודו, והשתתפה בסרטים רבים.

### דוגמנות
במשך הזמן הצליחה שטי להפוך לסלב בהודו ולאו דווקא בזכות קריירת המשחק שלה. היא ניהלה רומן ארוך עם השחקן אקשאיי קומאר והחלה לעבוד בתחום הדוגמנות. היא השתתפה בקמפיינים רבים ואף הוכתרה בתואר "האישה עם הגוף הכי יפה בהודו", זאת לצד עיסוק משני בתחום הקולנוע.

### משחק
בשנת 2000, שטי שיחקה בסרט "פעימות הלב" (דהדקן), שוב לצידו של אקשאיי קומאר. סרט זה נכנס לרשימת ארבעת הסרטים שוברי הקופות של השנה בהודו ובהתאם לכל שוב פרצה לתודעת הקולנוע וזכתה לביקורות אוהדות מצד מבקרי הקולנוע.

בשנות האלפיים יצאו הרבה סרטים בכיכובה, כשרובם נחלו הצלחה, ביניהם "קשרים", "כבוד וגאווה" לצד סלמן ח'אן ו"מרדף ללא גבולות".

בשנת 2007, שטי השתתפה וזכתה בעונה החמישית של תוכנית המציאות הבריטית "האח הגדול VIP" (תוך התגברות על ג'ייד גודי ודניאל לוידס). מלבד זאת, באפריל 2007 יצא סרט בשם "מטרו" בכיכובה.

כיום שטי מתגוררת במומביי, וממשיכה לנהל קריירת משחק ודוגמנות.

## קישורים חיצוניים

* 

* Shilpa Shetty on UK Big Brother

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה הודיות
קטגוריה:מנחות טלוויזיה הודיות
קטגוריה:דוגמניות הודיות
קטגוריה:זוכים בתוכניות מציאות
קטגוריה:מתחרי האח הגדול (בריטניה)
קטגוריה:אמניות לחימה
קטגוריה:פעילות חברתיות
קטגוריה:הודיות שנולדו ב-1975
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1975
ארבור מרביליס

**ארבור מרביליס** (בלטינית: **Arbor mirabilis** - "העץ המופלא") הוא ספר שנכתב במאה ה-16 על ידי אולריך מאגונצה (Ulrich de Mayence 1486–1558), בן דורו של נוסטרדמוס. הספר מכיל מידע על חיזוי העתיד ועוסק במאגיה בכלל. לנבואות הספר קווי דמיון עם אלה של נוסטרדמוס, אך בניגוד לכתבי נוסטרדמוס כתוב ה"ארבור מרביליס" בפרוזה ובצורה ישירה.

הספר הופץ ב-300 עותקים, מהם רק שניים שרדו – האחד נמצא בדיסלדורף שבגרמניה והשני במונסגור שבדרום צרפת.

יש הטוענים כי נוסטרדמוס היה אף תלמידו של אולריק כאשר התחיל ללמוד רפואה בפרובאנס.

## הערות שוליים

קטגוריה:נביאים
קטגוריה:כתבים מאגיים
קטגוריה:ספרות ימי הביניים
עוזי פרס

[250px|ממוזער|שמאל|קברי עוזי, גרשון וכרמלה פרס ב[בית העלמין קריית שאול]]
**עוזיאל שלמה פרס** (21 בפברואר 1951 – 31 ביולי 1992) היה במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק ישראלי.

## תולדות חייו
עוזי פרס נולד בשווייץ וגדל בתל אביב. אביו, גרשון "גיגי" פרס (אחיו של שמעון פרס), היה קבלן בניין שבנה בתים רבי קומות בתל אביב ומחוצה לה, אמו, כרמלה פרס, הייתה ספורטאית ומדריכה לחינוך גופני.

פרס שירת כקצין קשר בצה"ל ולאחר שחרורו מהצבא נסע לטיול בעולם.
ב-1973 חזר לישראל, לחם במלחמת יום כיפור והחל ללמוד קולנוע באוניברסיטת תל אביב. לאחר שנת לימודים עבר להתגורר בצרפת וסיים את לימודי הקולנוע בסורבון.

### תחילת דרכו
בתחילת דרכו עבד פרס כעורך בסרטיו של במאי הסרטים הדקומנטריים פרדריק רוסיף, והנהיג את קבוצת קי"ץ (קולנוע ישראלי צעיר) של במאים ישראלים שקראו לעידוד סרטי איכות על חשבון הקולנוע המסחרי.

### כקולנוען
פרס כתב וביים את כל סרטיו, בהם הסרט "דומה לא דומה" (1979) "Pareil Pas Pareil", והסרטים "אהבה ראשונה" (1982) עם גילה אלמגור ו"אני והמאהב של אשתי" (1983) עם אלברט כהן ואושיק לוי אותם הפיקה אחותו הבמאית רותי פרס.

לעומת סרטיו הישראלים שלא זכו להצלחה, זכו סרטיו הצרפתיים להצלחה ביקורתית ומסחרית:
סרטו "דומה לא דומה" זכה לשבחי הביקורת ושני סרטים - "**Ombre d'un jeu, L**" ,"**Artiste, L**" היו מועמדים בפרס בפסטיבל קאן.

בשנת 1985 החל לעסוק בנדל"ן בצרפת.

### מותו
פרס נהרג ב-1992 בהתרסקות טיסה 311 של תאי איירווייז  מעל הרי ההימלאיה. דודו שמעון פרס ודודתו סוניה השתתפו באזכרה לזכרו בסינמטק תל אביב ושמעון פרס הספיד אותו. השאיר אחריו אישה ושלושה ילדים.
בשנת 2012 נקרא בסינמטק תל אביב אולם על שמו.

## מסרטיו
* "אהבה ראשונה" (1982) עם גילה אלמגור
* "אני והמאהב של אשתי" (1983) עם אלברט כהן

סרטיו הצרפתים:
* pareil-pas-pareil
*https://en.unifrance.org/movie/2668/pareil-pas-pareil
* L'Ombre d'un jeu
* L'Amour mensonge
* L'Artiste

## קישורים חיצוניים

עוזי
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:במאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לצרפת
קטגוריה:ישראלים ילידי שווייץ
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פריז
קטגוריה:ישראלים שנהרגו בתאונות אוויריות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1992
שופט תעבורה

**שופט תעבורה** הוא שופט הפועל במסגרת בית משפט לתעבורה שליד בתי משפט השלום בישראל, וסמכויותיו הן כשל שופט בית משפט השלום.

שופטי תעבורה נבחרים לתפקיד על פי הקריטריונים שלפיהם נבחר שופט בית משפט השלום לפי החלטה של הוועדה למינוי שופטים לפי סעיף 4 לחוק בתי המשפט (נוסח משולב), התשמ"ד-1984. דהיינו, על שופטי תעבורה להיות בעלי ותק של חמש שנים לפחות כרשום בפנקס חברי לשכת עורכי הדין וכן בעלי אזרחות ישראלית.

בבית משפט השלום שיש בו יותר משופט תעבורה אחד ניתן למנות שופט תעבורה, שמונה מינוי של קבע, להיות סגן נשיא בית משפט השלום לענייני תעבורה.

עיקר עיסוקם של שופטי תעבורה הוא דיון בעבירות תעבורה, אשמה פלילית בתאונות דרכים וכן בעבירות שונות שעניינם ביטוח כלי רכב וכן בעבירות של זיהום הסביבה על ידי כלי רכב שאינם תקינים.

שופט לתעבורה אשר מעוניין לעבור ולכהן כשופט אזרחי רגיל, עליו להגיש בקשה לוועדה לבחירת שופטים, ושרוב החברים יאשרו את המעבר.

*
אטלנטידה (מחוז)

**אטלנטידה** (בספרדית: **Atlántida**) הוא מחוז הממוקם בצפון חופי הים הקאריבי של הונדורס, מרכז אמריקה. עיר הבירה שלו היא עיר הנמל לה סייבה.

בעשור הקודם, התיירות הפכה למקור הכלכלי הלגיטימי החשוב ביותר עבור אזור החוף. ב-2010 מנתה אוכלוסיית המחוז 407,551 איש. למחוז שטח של 4,251 קמ"ר.

הפעילות הכלכלית של מחוז אטלנטידה מבוססת על חקלאות, בעלי חיים, מסחר ותיירות. הפעילות החקלאית מתמקדת בחברת הפירות הסטנדרטית, חברה צפון אמריקאית החולשת על מרבית הכלכלה. הגידולים העיקריים הם: בננות, דקל אפריקני, אננס, קקאו, קנה סוכר, קוקוס, קפה והדרים.

## היסטוריה
המחוז נוצר ב-1898 משטח שהיה שייך קודם לכן למחוזות קולון, קורטס ויורו. ב-1910 האוכלוסייה במחוז מנתה כ-11,370 איש.

## יישובים
*לה סייבה
*אריסונה
*אל פורבניר
*אספרטה
*חוטיאפה
*לה מסיקה
*סן פרנסיסקו
*טלה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הונדורס: מחוזות
אלריק ממלניבונה

**אלריק ממלינבונה** הוא ספר פנטזיה שנכתב על ידי הסופר הבריטי מייקל מורקוק. עלילת הספר עוקבת אחרי אלריק ממלינבונה, בעל עיני הארגמן, שליט מלינבונה, ומסעו בשאול ומחוצה לו. הספר תורגם לעברית על ידי אינגה מיכאלי ויצא לאור בהוצאת "ינשוף", בשנת 2005.

הספר הוא חלק מסדרה של ספרים ונובלות פרי עטו של מורקוק העוסקים בדמותו של אלריק ומסעותיו. ספרים אחרים שתורגמו לעברית הם "אלריק בים הגורל", "גורלו של הזאב הלבן", "מגילת החרבות", "חרב השאול", ו-"אבי-סער".
## עלילת הספר
עלילת הספר מתחילה באימריר, העיר האחרונה שנותרה במלינבונה. אימריר מהודרת בבניינים יפהפיים בעלי סגנון בנייה ייחודי ומיוחד, והיא גם בירתה של מלינבונה, המדינה העתיקה ביותר בעולם.
שליט מלינבונה, אלריק, הוא גיבור הספר. עלילת הספר עוסקת תחילה בבגידה של דודנו של אלריק, ירקון, באלריק עצמו, תוך כדי שהוא בוגד באלריק, ולוקח לעצמו את "כס האודם" - המלוכה על מלינבונה. 
יחד עם "כס האודם", לקח ירקון גם את אהובתו של אלריק, סימוריל.
מסעו של אלריק למצוא נקמה בדודנו ירקון התחיל לאחר שירקון בגד בו והשליכו לים. 
אלריק מצא עצמו בממלכת השדים, כשהוא מחפש את הנקמה.
בממלכת השדים הוא מצא את חרבו, "אבי-סער", ששימשה אותו גם בספרים המאוחרים של סיפוריו של אלריק.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ספרי פנטזיה
קטגוריה:ספרי 1972
טרנסקאי

**טרנסקאי** (באנגלית ובאפריקאנס: **Transkei**) או בשמה הרשמי **רפובליקת טרנסקאי** (בשפת הקוסה: **iRiphabliki yeTranskei**) הייתה בנטוסטן בדרומה של דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד. ממשל עצמי נוסד בטרנסקאי בשנת 1963, ובשנת 1976 העניקה לה דרום אפריקה עצמאות. היא השתרעה לחופי האוקיינוס ההודי על שטחה של פרובינציית כף התקווה הטובה. בשונה מרוב הבנטוסטנים, נהנתה טרנסקאי מרצף טריטוריאלי יחסי. ממזרח היא גבלה בבנטוסטן קוואזולו ובפרובינציה נטאל, מצפון בממלכת לסוטו ופרובינציית מדינת אורנג' החופשית, וממערב בשאר שטחי פרובינציית כף התקווה הטובה. במרחק מה ממנה ממערב, שכן הבנטוסטן סיסקאי. האוכלוסייה השלטת בטרנסקאי היו בני הקוסה. עיר הבירה הייתה אומטטה. טרנסקאי הגיעה לקיצה בשנת 1994, אז עם נפילת האפרטהייד היא אוחדה מחדש עם דרום אפריקה. כיום שטחה מהווה חלק מפרובינציית הכף המזרחי.

## גאוגרפיה ודמוגרפיה
150px|ממוזער|ימין|מפה טופוגרפית של טרנסקאי

## היסטוריה

## מבנה פוליטי

### ראשי טרנסקאי

### מערכות בחירות

## ראו גם
* כף התקווה הטובה (פרובינציה)
* סיסקאי

## קישורים חיצוניים

* טרנסקאי, באתר World Statesmen
* טרנסקאי, באתר Crw Flags
* טרנסקאי, באתר South African History Online
* רפובליקת טרנסקאי, באתר Federation of Free States of Africa
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בנטוסטנים בדרום אפריקה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1963
STS-51-C

**STS-51-C**, היא המשימה ה-15 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, והמשימה השלישית של מעבורת החלל דיסקברי. המשימה הייתה המשימה הרביעית שנחתה הישר במרכז החלל קנדי שבפלורידה.

## צוות
* **מפקד המשימה:** תומאס מטינגלי 
* **טייס:** לורן שרייבר 
* **מומחה למשימה:** אליסון אוניזוקה (Ellison S. Onizuka)
* **מומחה למשימה:** ג'יימס באקלי (James Buchli)
* **מומחה מטען:** גריי פייטון (Gary Payton)

## המשימה
המשימה שוגרה ב-24 בינואר 1985. באמצעות טיל ה-Inertial Upper Stage ששוגר מהמעבורת הוצב בחלל לוויין מסווג. על פי Aviation Week שיגרה המעבורת לוויין מודיעין אלקטרוני Magnum, אשר נכנס למסלול גאוסטציונרי. 

השיגור התבצע בשעה 14:50 לפי שעון מזרח ארצות הברית. זו הייתה המשימה הראשונה מתוך 10 משימות שיצאו בשנת 1985. במקור, תוכנן השיגור ל-23 בינואר אך בגלל מזג אוויר קר נדחה השיגור ביום.
בנוסף, מעבורת החלל צ'לנג'ר הייתה אמורה לבצע את המשימה הזו, אך הוחלפה במעבורת החלל דיסקברי, בגלל בעיות באריחי הגנת החום של המעבורת.

המעבורת נחתה במרכז החלל קנדי, במסלול המראה 15 לאחר משימה שארכה 3 ימים, שעה 33 דקות ו-23 שניות.

## ראו גם
* משימות מעבורות החלל

## קישורים חיצוניים

*  סיכום המשימה באתר נאס"א
* תקציר המשימה באתר הראשי של נאס"א
* תיאור המשימה

STS-015
קטגוריה:1985 בארצות הברית
אייל ברקאי

שמאל|ממוזער|150px|אייל ברקאי
**אייל ברקאי** (נולד ב-16 באוקטובר 1972). הוא שדרן רדיו ישראלי, קריין פרסומות ותקליטן.

ברקאי החל את דרכו הרדיופונית בתחנת הרדיו הפיראטית "רדיו 2", בה שידר תוכנית יומית. באותה תקופה, "רדיו 1", התחנה המתחרה, הפסיקה את שידוריה על מנת להשתתף במכרז להפעלת הרדיו האזורי של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו ולזכות בזיכיון על אזור חיפה והקריות. כאשר זכתה במכרז והחלה לשדר בשם חדש - רדיו חיפה, הצטרף ברקאי לצוות השדרנים.

ברקאי הגיש מגוון תוכניות לקהלי יעד שונים, בהן תוכניות נוער, מגזין לנשים, תוכנית בוקר ותוכנית ששידרה בעיקר מוזיקה משנות ה-80.
הוא הגיש את התוכנית "זיג-זג" לצד ליהי שלו ולצד המיסטיקאית ריקי קיטרו.

ברקאי כתב את הספר "סקס, שקרים ומיקרופון" המבוסס על מונולוגים מהתוכנית שהגיש ברדיו חיפה, "ברקאי לנשים בלבד". בעבר הוא הנחה עשרות ערבי נשים וטקסים, והיה קריין של מחלקת הפרומו של הערוץ הראשון.

בדצמבר 2014 עזב את רדיו חיפה לאחר 19 שנים והחל לעבוד בתחנת הרדיו ״צפון ללא הפסקה״ מבית ״רדיו ללא הפסקה״, שם הגיש את מגזין הבוקר ״ברקאי ללא הפסקה״ כל בוקר בין 9:00-12:00. 

באפריל 2015, ביקש לצאת לחופשה שממנה לא שב. מאז ועד היום לא ניתן להשיגו, ולא ידוע מקום הימצאו. אולם באוקטובר 2016 שודרה בחדשות 2 כתבה אשר עסקה בברקאי ובהיעלמותו, אשר כללה גם ריאיון קצר עמו באמצעות שיחת וידאו ממקום מסתורו.

## קישורים חיצוניים
* אתר הבית הרשמי של אייל ברקאי
* עמוד השדרן באתר רדיו חיפה
* 

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
אופה

[שמאל|ממוזער|250px|אופה [פיתה|פיתות באיסטנבול]]
[שמאל|ממוזער|250px|אופים ב[מאפייה|מאפיית פיתות מודרנית באיסטנבול]]
**אופה** (בעברית נקרא גם "נחתום"), להבדיל מקונדיטור, הוא אדם שעוסק באפייה, בדרך כלל של לחם לסוגיו, אך גם מיני מאפה אחרים, כגון עוגות, עוגיות וכיוצא בזה.

מקום עבודתו של האופה נקרא "בית מאפה" או "מאפייה". אפייה היא פעילות עתיקת יומין. קבוצת האנשים הראשונה שאפתה לחם הייתה המצרים הקדמונים, כנראה בראשית האלף ה-8 לפנה"ס. אופי לחם עובדים כיום כשכירים במאפיות, ולפעמים הם בעלים של מאפיות משלהם.

אופים שעובדים במאפיות גדולות משמשים בדרך כלל כמפקחי איכות, שכן עיקר מלאכת האפייה נעשה באמצעות מכונות. מאפיות קטנות הן פעמים רבות עסקים משפחתיים. בדרך כלל מאפיות קטנות עוסקות ביצור סוג פרטני של לחמים. בשנים האחרונות נעשו נפוצות רשתות לאפיית לחם, בעסקים עצמאיים או במסגרת רשתות השיווק.

משנת 1951 עד 1998 התקיים במסגרת דיני העבודה בישראל חוק איסור אפיית לילה. חוק זה נחקק בעקבות אמונה בינלאומית, ואסר אפייה מסחרית בשעות הלילה, כלומר משעה 22:00 ועד שעה 6:00, בנימוק שאפייה בלילה מזיקה לבריאות העובד, ויש לה השפעה רעה על כל אורח החיים של העובד. לא הייתה הקפדה על קיומו של החוק, ובסופו של דבר הוחלט לבטלו.

## ראו גם
* אין הנחתום מעיד על עיסתו

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מגדנאות
קטגוריה:מקצועות הקולינריה
דנה ספקטור

**דנה ספקטור** (נולדה ב-14 ביולי 1971) היא עיתונאית ומנחת טלוויזיה ורדיו ישראלית.

## ביוגרפיה
ספקטור ילידת חיפה, היא נינתו של אברהם אהרן ספקטור, מפעילי היישוב היהודי בחיפה. את שירותה בצה"ל עשתה כקצינת שלישות בחיל האוויר.

ספקטור כותבת מדור שבועי "בקרוב אגיע רחוק" במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות", העוסק בחייה האישיים.

שימשה כמבקרת פרסומות טלוויזיה באתר "וואלה" תחת הכינוי "פזית בניזרי". בשנת 2004 הנחתה את תוכנית השידוכים "מי פנוי" בערוץ השני. בין השנים 2005–2007 הנחתה את "תוכנית הצהריים" ברדיו תל אביב. בין השנים 2006–2007 הייתה ממנחות תוכנית האקטואליה "בנות" בערוץ הוט 3.

ב-2007 השתתפה בסרט התיעודי "הבטן הרכה שלי" של חברתה הטובה אליען לזובסקי, שעסק בענייני אכילה כפייתית, דיאטות והשמנה. באותה שנה כתבה לתוכנית הטלוויזיה "כפיות". באפריל 2008 הייתה בין הידועניות שהשתתפו בתצוגת האופנה של ירון מינקובסקי ועמותת "לא" (לחימה באלימות נגד נשים). כמו כן השתתפה ספקטור בסדרה הדוקומנטרית "מחוברות" ששודרה ב-2009 בערוץ הוט 3.

ספקטור ובן זוגה רן שריג החלו להגיש ביולי 2011 בערוץ 24 תוכנית חדשה, "ערים", שעוסקת ביחסים ובזוגיות. התוכנית לא עלתה יפה ומקץ מספר שבועות הורדה מעל המסך. משנת 2013 החלו ספקטור ושריג להגיש תוכנית רדיו ב-103FM, עד לאמצע שנת 2017.

ב-2017 הצטרפה כחברת פאנל בתוכנית "הפטריוטים" בערוץ 20.

לאחר 7 באוקטובר 2023, החלה להקליט, ביחד עם בן זוגה, רן שריג, את הפודקאסט "6:29, הדקה ששינתה אותנו". כל פרק בפודקאסט עוסק במשפחה אחרת של חטופים או נרצחים.

## חיים אישיים
ספקטור אם לבת והייתה נשואה לאלכס לויט. בשנת 2010 התגרשו השניים. כיום היא בת זוגו של רן שריג.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בעלות טור ישראליות
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:משתתפי מחוברים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מתחרי MKR המטבח המנצח
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
ג'ורג' אקרלוף

**ג'ורג' ארתור אקרלוף** (באנגלית: **George Arthur Akerlof**; נולד ב-17 ביוני 1940) הוא פרופסור יהודי-אמריקאי לכלכלה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2001 (יחד עם ג'וזף שטיגליץ ומייקל ספנס).

## קורות חיים
ג'ורג' אקרלוף נולד ב-17 ביוני 1940 לאב שוודי ואם יהודייה אמריקאית. סבו ואבי סבו מצד האמא היו יוצאי אוניברסיטת ברקלי.

את התואר הראשון שלו קיבל אקרלוף מאוניברסיטת ייל ב-1962. תואר הדוקטור הוענק לו מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) בשנת 1966. לאחר מכן הוא הרצה בבית הספר לכלכלה של לונדון.

אשתו היא ג'נט ילן, פרופסור אמריטוס לכלכלה באוניברסיטת ברקלי ולשעבר יו"ר הבנק הפדרלי ויו"ר הבנק הפדרלי בסן פרנסיסקו, וכן הייתה חברה בוועד היועצים הכלכלי של נשיא ארצות הברית לשעבר ביל קלינטון.

## עבודתו
עבודתו הידועה ביותר של אקרלוף, שפורסמה ברבעון "Quarterly Journal of Economics" בשנת 1970 "שוק הלימונים: איכות ומנגנון השוק", הדגימה כיצד מידע א-סימטרי בשוק יכול להביא לבחירה השלילית (Adverse Selection) שנגרמת מכשל השוק. "הלימונים" הם כינוי בשוק המכוניות המשומשות למכוניות פגומות. בעיית המידע כאן היא שכאשר אדם קונה מכונית משומשת, אין הוא יודע בוודאות מתקבלת על הדעת מהו מצבה. בעלי "לימונים" יהיו מוכנים להיפטר ממכוניותיהם, גם כאשר מחירי המשומשות נמוכים יחסית. בעלי מכוניות תקינות יחכו למחירים טובים יותר בשוק המשומשות. לפיכך, ככל שמחירי המשומשות נמוכים יותר, כן גדלה ההסתברות שקונה המכונית ירכוש "לימון". המאמר, שכיום הוא בין המצוטטים ביותר, נדחה בשלושת כתבי העת הראשונים אליהם נשלח לפרסום, בתואנה שהוא טריוויאלי מדי או שגוי בהכרח.

בשנות ה-90 רעיונותיו של אקרלוף עמדו במרכז הוויכוח הציבורי בנושא חוקיותן של הפלות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:כלכלנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקנית לכלכלה
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
חרושת התרבות

**חרושת התרבות** (או: **תעשיית התרבות**), הוא מושג שנטבע על ידי תאודור אדורנו ומקס הורקהיימר, חברי אסכולת פרנקפורט, שטענו כי התרבות הפופולרית היא מעין מפעל שמייצר תכנים סטנדרטיים שמטרתם להביא את ההמון למצב של פאסיביות; ההנאות הקלות המגיעות דרך צריכה של תרבות פופולרית גורמות לאנשים להיות כנועים ומרוצים, ללא תלות ברמת החיים הכלכלית שלהם במציאות. אדורנו והורקהיימר ראו בפס ייצור זה של תרבות, כהגדרתם, סכנה לרמות גבוהות יותר של אמנות. לטענתם, תעשיות תרבות מייצרות צרכים כוזבים - צרכים שנועדו לשמר את הקפיטליזם. צרכים אמיתיים לעומת זאת, הם חופש, יצירתיות ואושר אמיתי.

## אסכולת פרנקפורט
אדורנו והורקהיימר היו חברים בולטים באסכולת פרנקפורט, והושפעו מהמטריאליזם הדיאלקטי ומהמטריאליזם ההיסטורי של קרל מרקס, כמו גם מדבריו של הגל, אשר מתבוננים באירועים כחלק מתהליך של שינוי, ולא כאירועים מבודדים. לאחר שהצטרף אליהם יורגן הברמאס, הם היו אחראים כקבוצה על ניסוח התאוריה הביקורתית. בעבודותיהם, כגון דיאלקטיקה של נאורות ודיאלקטיקה נגטיבית, העלו אדורנו והורקהיימר תאוריה הטוענת שלתופעת תרבות ההמון יש השלכות פוליטיות ובמיוחד המגוון הרחב של תרבויות פופולריות, מהוות למעשה תרבות אחת מוסווית שמטרתה לוודא את ציות ההמון לאינטרסים של השוק. במאמרם, הדיאלקטיקה של הנאורות, (1947), הם עיצבו תאוריה מודרנית של לחם ושעשועים - שיטה שהייתה נהוגה ברומא העתיקה כדי לשמר את השלטון והכוח מפני האוכלוסייה. שיטת "הברזל" החדשה הזו מילאה את זמנם הפנוי של אנשים בבידור כדי להסיט אותם מהשעמום הנוצר כתוצאה מעבודתם האוטומטית; הם לעולם לא נשארים לאורך זמן ללא השפעה במצב שבו הם עשויים לזהות את ניצולם ובכך נמנעת התנגדות למערכת החברתית-אקונומית. תצוגה פסימית זו של החברה המוצגת כנוגדת נאורות, שאובה מהמרקסיזם ומבקרת את הקפיטליזם.

## התאוריה
חרף העובדה שנהוג לחלק את תרבות המערב לשווקים לאומיים ואחר כך למעמדות גבוהים, בינוניים ונמוכים, המבט המודרני על תרבות ההמון הוא כשוק אחיד שבו העבודה הטובה או הפופולרית ביותר מצליחה. ישנה הכרה בחברות התקשורת ככוח מרכזי הפועל בשיתוף עם תאגידים בינלאומיים ששולטים בהפקה ובהפצה של התרבות. התאוריה טוענת שהתרבות, בנוסף להיותה מראה של החברה, היא בעלת תפקיד חשוב בעיצובה דרך תהליך של סטנדרטיזציה וצריכה ויצירת אובייקטים ולא נושאים. תעשיית התרבות טוענת שהיא קיימת לשרת את צרכיו של הצרכן לבידור, אך מסווה את הדרך שבה היא מקבעת את הצרכים הללו וגורמת לצרכנים לחשוק במוצריה. התוצאה היא ייצור המוני שמזין שוק המוני שבו זהותו וטעמו של הצרכן האינדיבידואלי פחות חשוב ודעת הקהל ניתנת לשינוי ממש כמו המוצר עצמו. 

הרציונל העומד מאחורי תאוריה זו הוא קידום שחרור הצרכן ממרותם של יצרנים, על ידי יצירת ספק אצל הצרכן כלפי אמונות ואידאולוגיות. אדורנו טוען כי נאורות הייתה אמורה להביא פלורליזם ולהסיר את המסתורין, אך למעשה ספגה החברה מכה קשה כאשר היא הושחתה בידי התעשייה הקפיטליסטית ממניעים של ניצול.

## לקריאה נוספת
* ת.ו. אדורנו, מ. הורקהיימר, **אסכולת פרנקפורט (מבחר)**, ספרית פועלים, 1993.
## קישורים חיצוניים
*הערך "חרושת התרבות" באתר אנציקלופדיה של הרעיונות.
## הערות שוליים

קטגוריה:מרקסיזם
קטגוריה:תרבות פופולרית
סוכרלוז

200px|ממוזער|מבנה מולקולת סוכרלוז בודדת

**סוכרלוז** (באנגלית: **Sucralose**) הוא ממתיק מלאכותי המשמש כתחליף סוכר. ידוע בשמו המסחרי בתור "ספלנדה" בארצות הברית ו"סוכרזית סוכרלוז", "סוכרה דיאט", "מתוקלייט" ו"סוכרלוז" בישראל. באיחוד האירופי הוא מסומן בתור תוסף E955.

הממתיק התגלה בשנת 1976. הוא מתוק פי 500–600 מסוכרוז, כלומר פי שניים יותר מתוק מסכרין ופי שלושה מאספרטם. הוא מיוצר על ידי החלפת שלוש קבוצות הידרוקסיל בסוכרוז במולקולות כלור כדי ליצור 1,6-dichloro-1,6-dideoxy-β-D-fructo-furanosyl 4-chloro-4-deoxy-α-D-galactopyranoside. בניגוד לאספרטם, הסוכרלוז נשאר יציב בטמפרטורות גבוהות וב-PH משתנה, ולכן יכול לשמש כתחליף סוכר גם באפייה או במוצרים הדורשים חיי מדף ארוכים.

מחקר על אנשים בריאים שהתפרסם באוגוסט 2022 טוען שסוכרלוז גרם לשינוי משמעותי ביכולת הגוף להתמודד עם סוכר. הוא שינה את הרכב חיידקי המעי ופעילותם וכתוצאה מכך נפגע חילוף החומרים. החוקר מציין, כי שינויים אלה משתנים מאוד מאדם לאדם, שכן לכל אדם יש הרכב חיידקי מעי שונה וייחודי. לצד זאת החוקר ציין כי "יש להדגיש שאין להסיק מהממצאים שצריכת סוכר עדיפה על צריכה של תחליפי סוכר, וכי הנזקים לבריאות האדם מצריכת סוכר מגובים בעדויות ממחקרים רבים".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תחליפי סוכר
קטגוריה:תוספי תזונה
STS-51-B

**STS-51-B** (מוכרת גם כ"**[[ספייסלאב]] 3**") היא המשימה ה-17 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, והמשימה השביעית של מעבורת החלל צ'לנג'ר.

## צוות
* **מפקד המשימה:** רוברט אוברמייר (Robert F. Overmyer)
* **טייס:** פרדריק גרגורי (Frederick D. Gregory)
* **מומחה למשימה:** דון לינד (Don L. Lind)
* **מומחה למשימה:** נורמן ת'אגארד (Norman E. Thagard)
* **מומחה למשימה:** ויליהם טורונטון (William E. Thornton)
* **מומחה מטען:**  לודווייק ואן דן ברג (Lodewijk van den Berg)
* **מומחה מטען:** טיילור וונג (Taylor G. Wang)

## המשימה
המשימה המריאה בתאריך 29 באפריל 1985 בשעה 12:02:18 (שעון מזרח ארצות הברית). המשימה הייתה הראשונה שלקחה יונקים (פרט לבני אדם). שני קופים ו-24 מכרסמים הוחזקו בכלובים מיוחדים.

הייתה זו משימת מעבדת החלל "ספייסלאב" השנייה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, ומטרתה הייתה ביצוע ניסויים הדורשים תנאי חוסר כבידה. ניסויים מדעיים בכל התחומים התבצעו במשך 24 שעות ביממה. הצוות התחלק לזוגות, כל זוג פעל 12 שעות, ואז התבצע חילוף בין הזוגות. 

המשימה חזרה לכדור הארץ ב-6 במאי 1985 בשעה 9:11:04 בבוקר (שעון החוף המערבי בארצות הברית).

## ראו גם
* משימות מעבורות החלל

## קישורים חיצוניים

* סיכום המשימה באתר נאס"א
* תקציר המשימה באתר הראשי של נאס"א
* סרטון על המשימה
* תיאור המשימה

STS-017
קטגוריה:1985 בארצות הברית
סכרין

ממוזער|250px|שמאל|מדבקת אזהרה על פחית משקה דיאטטי
**סכרין** (**Saccharin**) הוא הממתיק המלאכותי הראשון. הוא התגלה בשנת 1879 על ידי קונסנטין פאלברג, כימאי שעבד במעבדה של אירה רמסן באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. הוא חש טעם מתוק על ידיו בערב, וקישר זאת לחומר עליו עבד במעבדה במשך היום.

הסכרין מתוק פי 300 מסוכרוז, אבל משאיר אחריו טעם לוואי מתכתי מר, במיוחד בריכוזים גבוהים. טעם לוואי זה מוזכר לשמצה בספרו של ג'ורג' אורוול 1984. טעם הלוואי שימש זרז לפיתוח הציקלמט שאמנם מתיקותו נמוכה יותר (רק פי 30–50 מסוכרוז), אבל הוא נטול טעם לוואי.

בניגוד לממתיק החדש יחסית אספרטם, הסכרין נשאר יציב גם כשמחממים אותו או בנוכחות חומצות. כמו כן, הוא אינו מגיב כימית יחד עם חומרי מזון אחרים ונשמר היטב לאורך זמן. ערבוב של ממתיקים שונים עוזר להתגבר על החסרונות של כל אחד מהם בנפרד. לדוגמה, במשקאות דיאטטיים רבים נעשה שימוש בסכרין מעורבב עם אספרטם; האספרטם מבטל את טעם הלוואי המר של הסכרין, והסכרין שומר על מתיקות גם אחרי שחיי המדף הקצרים של האספרטם פגים.

במצבו החומצי, לסכרין מסיסות נמוכה במים, לכן השימוש העיקרי כממתיק הוא בסכרין כמלח - נתרן. מלח-סידן נמצא בשימוש, בעיקר על ידי אנשים המעוניינים להגביל את צריכת הנתרן בדיאטה שלהם. שני סוגי המלחים מסיסים ביותר: 0.67 גרם לכל מ"ל מים בטמפרטורת החדר.

## השפעה על חילוף החומרים
מחקר על אנשים בריאים שהתפרסם באוגוסט 2022 טוען שסכרין גרם לשינוי משמעותי ביכולת הגוף להתמודד עם סוכר. הוא שינה את הרכב חיידקי המעי ופעילותם וכתוצאה מכך נפגע חילוף החומרים. החוקר מציין, כי שינויים אלה משתנים מאוד מאדם לאדם, שכן לכל אדם יש הרכב חיידקי מעי שונה וייחודי. לצד זאת החוקר ציין כי "יש להדגיש שאין להסיק מהממצאים שצריכת סוכר עדיפה על צריכה של תחליפי סוכר, וכי הנזקים לבריאות האדם מצריכת סוכר מגובים בעדויות ממחקרים רבים”.

## סכרין וסרטן
מאז שהתגלה עורר הסכרין דאגות לגבי נזקיו לבריאות. כבר בתקופת כהונתו של נשיא ארצות הברית, תאודור רוזוולט, נשאלו שאלות רבות בנוגע להשפעות הממתיק על מערכת העיכול. רוזוולט, שבאותו זמן היה בדיאטה עקב סיכון לסוכרת, אמר לשואלים: "כל מי שחושב שסכרין מסוכן, הוא אידיוט!".

במשך שנות ה־60 של המאה ה־20 נעשו מספר מחקרים כדי לברר האם סכרין מעודד סרטן. הדאגה הציבורית הגיעה לשיא כאשר בשנת 1977 פורסם מחקר כי חולדות שהואכלו בכמויות גדולות של סכרין הראו עלייה בסרטן שלפוחית השתן. באותה שנה ממשלת קנדה הורתה על איסור שימוש בסכרין. גם ה-FDA האמריקני הציע לאסור את הסכרין אך מכיוון שזה היה הממתיק המלאכותי היחיד באותה תקופה, ההצעה עוררה התנגדות ציבורית נרחבת, בעיקר אצל חולי סוכרת. בסופו של דבר הקונגרס האמריקני החליט כי יותר השימוש בסכרין אך הוא יחויב במדבקת אזהרה המבהירה שהחומר חשוד כמסרטן.

מאז ועד היום, עשרות מחקרים נעשו לגבי אופי הקשר בין סכרין לסרטן (בעיקר שלפוחית השתן). חלקם טענו לקורלציה מסוימת וחלקם לחוסר קשר מוחלט. הניסויים שנערכו בשנות ה-70 זכו לביקורת רבה מפי הממסד המדעי בעיקר בגלל הכמות העצומה של סכרין שהוזרקה לחולדות, הרבה מעבר לכמות הנצרכת באופן טבעי. ניסויים אחרים הוכיחו כי החולדות מפתחות סרטן באופן ספונטני גם כאשר הוזרקו לגופן מים. היו אף שטענו שהסרטן נגרם בגלל התפוררות של חלקי גומי מהמזרקים בתוך גופן של החולדות. 

ב-1991, לאחר 14 שנה, הסיר ה-FDA את המלצתו מ-1977 לאסור את השימוש בסכרין.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תחליפי סוכר
קטגוריה:תוספי תזונה
ניחוח אישה

**ניחוח אישה** (באנגלית: **Scent of a Woman**) הוא סרט אמריקאי אשר יצא לאקרנים בשנת 1992. בסרט מככבים אל פצ'ינו, בתור פרנק סלייד, קצין שהתעוור במהלך שירותו הצבאי ופרש, וכריס אודונל, בתור צ'ארלי סימס, תלמיד תיכון שבא לסייע לו. הסרט זכה בשלושה פרסי גלובוס הזהב, לסרט הדרמה הטוב ביותר, לתסריט הטוב ביותר ולשחקן הטוב ביותר (אל פצ'ינו), ובפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר (אל פצ'ינו).

הסרט הוא רימייק של קומדיה איטלקית באותו שם משנת 1974 בבימויו של דינו ריזי ובכיכובו של ויטוריו גסמן.

## עלילה
פרנק סלייד הוא קצין בכיר לשעבר בצבא ארצות הברית שהתעוור במהלך שירותו. הוא קשוח, חסר סבלנות וגס רוח כלפי כולם. אחייניתו של סלייד שוכרת את שירותיו של צ'ארלי סימס, תלמיד תיכון בפנימייה יוקרתית סמוכה, לשמור על דודה כאשר היא ובעלה יוצאים לחופשה.

לצ'ארלי בעיה משלו: כתלמיד חסר אמצעים בבית ספר של בני עשירים הוא ניצב בפני דילמה, האם להלשין על מעשה קונדס שביצעו כמה מחבריו, כאשר המלגה שלו עמדה בסכנה אם לא יגלה את שמותיהם.

סלייד מבקש מצ'ארלי להצטרף אליו למסע בניו יורק במהלך חג ההודיה. השניים אוכלים במסעדת יוקרה וישנים במלון מפואר, עד שצ'ארלי מגלה את מטרת הנסיעה האמיתית: סלייד רוצה לאכול ארוחה טובה, לשכב עם אישה יפה, לפגוש את אחיו ואז להתאבד.

בין השניים נוצר קשר חזק, ובסופו של הסרט מסייע סלייד לצ'ארלי סימס להתמודד עם הדילמה שלו.

## שחקנים
* אל פצ'ינו - פרנק סלייד
* כריס אודונל - צ'ארלי סימס
* גבּריאל אנואר - דונה
* פיליפ סימור הופמן - ג'ורג' ויליס ג'וניור
* ג'ן קנפילד- מני
* ריצ'רד ונטור- וויליאם סלייד
* בראדלי וויטפורד- רנדי סלייד
* ג'ון סקוויב- גברת הונסקר
* פרנסיס קונורי- קריסטין דאוונס
* רושל אוליבר- גרטשן סלייד
* טום ריס פרל- גארי סלייד
* ניקולס סאדלר- הארי אבימייר
* טוד לויסו- טרנט פוטר
* מט סמיט- ג'ימי ג'יימיסון
* רון אלדרד- השוטר גור
* מרגרט ארינגטון- גייל
* סאלי מרפי- קרן רוסי
* מייקל סאנטורו- דוני רוסי
* ג'וליאן ומקס סטיין- ווילי רוסי
* לאונרד גיינס- פרדי ביסקו

## פרסים
* הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר: השחקן ראשי - אל פצ'ינו (זכה); הסרט הטוב - מרטין ברסט (מועמד); תסריט - בו גולדמן (מועמד).
* הסרט היה מועמד לארבעה פרסי גלובוס הזהב: שחקן ראשי - אל פצ'ינו (זכה), תסריט (זכה), סרט הדרמה (זכה); שחקן משנה (מועמד).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט דרמה הטוב ביותר
קטגוריה:סרטים זוכי גלובוס הזהב - התסריט הטוב ביותר
קטגוריה:נכות באמנות
קטגוריה:סרטים על עיוורים
קטגוריה:סרטי 1992
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:חידושים לסרטים
קטגוריה:סרטי אל פצ'ינו
קטגוריה:סרטים שצולמו בניו ג'רזי
STS-51-D

**STS-51-D**, היא המשימה ה-16 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, והמשימה הרביעית של מעבורת החלל דיסקברי.
המשימה היא החמישית שנוחתת במרכז החלל קנדי, פלורידה.

## צוות
* **מפקד המשימה:** קרול בובקו (Karol J. Bobko)
* **טייס:** דונלד ויליאמס (Donald E. Williams)
* **מומחה למשימה:** מרגרט ריאה סדון (M. Rhea Seddon)
* **מומחה למשימה:** ג'פרי הופמן (Jeffrey A. Hoffman)
* **מומחה למשימה:** דייוויד גריגס (S. David Griggs)
* **מומחה מטען:** צ'ארלס ווקר (Charles D. Walker)
* **מומחה מטען:** ג'ייק גארן (Jake Garn)

## המשימה
השיגור בוצע כמתוכנן ב-12 באפריל 1985. המטרה הייתה להציב בחלל מספר לוויינים.

לוויין התקשורת של חברת Telesat "ANIK C-1", נפרס והוצב במקומו. לוויין "SYNCOM IV-3" ידוע גם "LEASAT-3" נפרס והוכנס למסלול בהצלחה, אך לא התחיל לפעול. במטרה להפעיל אותו גריגס והופמן, ביצעו הליכת חלל שנמשכה כ-3 שעות. הם הצליחו להעביר מתג למצב "פעיל" אך הלוויין לא התחיל לפעול.

בנוסף לכך בוצעו ניסויים שונים עבור סטודנטים.

## ראו גם
* משימות מעבורות החלל

## קישורים חיצוניים

* סיכום המשימה באתר נאס"א
* מזוזת החלל ששהתה בטיסה זו עם ד"ר ג'פרי הופמן ונקבעה במוזיאון המדע בירושלים
* תקציר המשימה באתר הראשי של נאס"א
* סרטון על המשימה
* תיאור המשימה

STS-016
קטגוריה:1985 בארצות הברית
STS-51-G

**STS-51-G**, היא המשימה ה-18 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, והמשימה החמישית של מעבורת החלל דיסקברי.
במשימה זו טסו הצרפתי פטריק באודרי וסולטאן בן סלמאן אאל סעוד מערב הסעודית כמומחי מטען. סולטאן בן סלמאן אאל סעוד הוא הערבי הראשון והמוסלמי הראשון שהגיע לחלל. אאל סעוד הוא ממשפחת המלוכה הסעודית.

## צוות
* **מפקד המשימה:**  דניאל ברנדנסטיין
* **טייס:** ג'ון קרייטון
* **מומחה למשימה:** שאנון לוסיד
* **מומחה למשימה:** ג'ון פביאן 
* **מומחה למשימה:**  סטיבן נגל
* **מומחה מטען:**  פטריק בודרי 
* **מומחה מטען:**  סולטאן בן סלמאן אאל סעוד

## המשימה
ב-17 ביוני 1985 בשעה 7:33 בבוקר, לפי שעון מזרח ארצות הברית, המריאה דיסקברי למשימתה החמישית בחלל מכן שיגור 39-A במרכז החלל קנדי, פלורידה.

מטען המעבורת כלל שלושה לווייני תקשורת ובנוסף גם את Spartan 1 (לוויין שהיה צריך לתקן ולהחזיר למסלול), שישה מכלי Getaway Special, ניסוי High Precision Tracking, חומרים לייצור כור וניסויים ביורפואיים של צרפת.
כל שלושת הלוויינים הוכנסו למסלול כהלכה ללא קושי מסוים.

במהלך המשימה שוגר לחלל לוויין תקשורת מקסיקני Morelos 1.

במהלך המשימה, בן סלמאן אאל סעוד ייצג את ארגון התקשורת הערבי Arabsat כאשר הוא עקב וצילם את שיגור לוויין ARABSAT-1B מהמעבורת. כמו כן הוא סייע לאסטרונאוט הצרפתי, פטריק בדרי בניסויים אודות התנהגות גוף האדם בחלל, וניהל שני ניסויים שלו - התנהגות שילוב של נפט ומים בתנאי מיקרו כבידה, וצילום מהחלל של אזורי ערב הסעודית, והמעקב אחר דיונות חול מהחלל.

עם טיסתו לחלל בן סלמאן אאל סעוד היה האדם הצעיר ביותר שטס לחלל, בגיל 28, הערבי והמוסלמי הראשון שהגיעו חלל.

כל הניסויים בוצעו בהצלחה גם כן.
הדיסקברי נחתה בבסיס חיל האוויר האמריקני אדוארדס, קליפורניה ב-24 ביוני 1985 לאחר 7 ימים, שעה 38 דקות ו-52 שניות.

## ראו גם
* משימות מעבורות החלל

## קישורים חיצוניים

*  סיכום המשימה באתר נאס"א
* תקציר המשימה באתר הראשי של נאס"א
* מידע על המשימה
* סרטון על המשימה

## הערות שוליים

STS-018
קטגוריה:1985 בארצות הברית
נבחרת זימבבואה בכדורגל

**נבחרת זימבבואה בכדורגל**, הידועה בכינוייה "הלוחמים", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של זימבבואה. הייתה ידועה כ"**נבחרת רודזיה בכדורגל**" עד לשנת 1980 עם הפיכתה של רודזיה לזימבבואה.

## כל [[גביע העולם בכדורגל|גביעי העולם]]
* 1930 עד 1966 - לא נכנסה
* 1970 - לא העפילה
* 1974 - לא נכנסה
* 1978 - לא נכנסה
* 1982 עד 2014 - לא העפילה
* 2018 - הושעתה
* 2022 עד 2026 - לא העפילה

## כל [[גביע אפריקה לאומות|גביעי אפריקה]]

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

## שחקנים מפורסמים
*פטר נדלובו
*ג'וזף נגווניה
*ויטאליס "דיגיטל" טאקאוירה
*בנג'אני מווארווארי
*ברוס גרובלאר
*ווילפרד מוגאי

## מלבישות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זימבבואה: כדורגל
זימבבואה
כדורגל
נבחרת מאלי בכדורגל

**נבחרת מאלי בכדורגל**, הידועה בכינוייה "הנשרים", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מאלי. 

נבחרת מאלי מעולם לא העפילה לגביע העולם בכדורגל. למרות שהוכרה על ידי פיפ"א כבר בשנת 1962, הנבחרת החלה להשתתף במוקדמות הגביע העולמי רק בשנת 2002.
הישג השיא של הנבחרת הוא המקום השני בגביע אפריקה לאומות בו השתתפה לראשונה בשנת 1972.

## כל גביעי העולם
* 1930 עד 1962 - לא נכנסה
* 1966 - פרשה
* 1970 עד 1990 - לא נכנסה
* 1994 - פרשה
* 1998 - פרשה
* 2002 עד 2026 - לא העפילה

## כל גביעי אפריקה

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

## שחקנים מפורסמים
*פרדי קאנוטה
*סיידו קייטה
*ממודו דיאלו
*סולימאנה דיאמוטנה
*מחמדו דיארה
*פוסיאני דיווארה
*מוחמד סיסוקו
*אדמה טמבורה
*ג'ימי טראורה
*ג'יבריל סידיבה
*קאליפה קוליבאלי

## שיאי שחקנים
נכון ל-9 בינואר 2026. *לאחר משחק נגד *
:שחקנים **מודגשים** הם שחקנים שעדיין פעילים בנבחרת.

### שיאני ההופעות
[ממוזער|'''[סיידו קייטה''' שיאן ההופעות (102) ומלך השערים (25) בנבחרת מאלי בכל הזמנים]]

### מלכי השערים

## מלבישות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מאלי: כדורגל
מאלי
כדורגל
גן הוורדים של הבית הלבן

**גן הוורדים של הבית הלבן** (באנגלית: **White House Rose Garden**) נמצא באגף המערבי של הבית הלבן. 

הגן משמש לצורך עריכת מסיבות עיתונאים, ארוחות ערב ממלכתיות ואירוח מנהיגים זרים וכן טקסים רבים כגון נישואיה של טרישה, בתו של ריצ'רד ניקסון, לאדוארד קוקס בשנת 1971.

הגן הוקם בשנת 1913 על ידי אלן לואיז וילסון, אשתו של וודרו וילסון במקום בו עמד קודם לכן גן בסגנון קולוניאלי. הגן עוצב מחדש על ידי ג'ון קנדי על מנת לאפשר בו קיום טקסים רשמיים.

## "אסטרטגיית גן הוורדים"
**אסטרטגיית גן הוורדים** היא כינוי של אסטרטגיה בחירות או אסטרטגיה דיפלומטית שנוקט בה נשיא ארצות הברית המחליט לפעול בהיותו בתוך הבית הלבן והימנעות מנסיעה ברחבי המדינה. אסטרטגיה זו מנוצלת לעיתים על ידי נשיא מכהן פופולרי הרוצה להיבחר מחדש. נשיא מכהן שאינו פופולרי יעדיף לנסוע ברחבי המדינה או ברחבי העולם על מנת לשפר את סיכוייו לבחירה מחדש.
דוגמה לאסטרטגיה זו היה טיפולו של הנשיא ג'ימי קרטר בתחילת משבר בני הערובה באיראן (1979–1981) בה ניסה לפתור את הבעיה באמצעים דיפלומטיים מהבית הלבן, מבלי להיעזר במתווכים אירופיים או פנייה למנהיגי מדינות זרות.

## גלריה

קובץ:Bush Walking from Oval Office to Press Conference Hurricane Ike.jpg|הנשיא ג'ורג' ווקר בוש יוצא מהחדר הסגלגל ליד גן הוורדים
קובץ:Obama and Renzi leaving White House after the State Visit.jpg|שביל החדר הסגלגל בגן הורדים
קובץ:FEMA - 43153 - President Obama at a Rose Garden Press Conference in District of Columbia.jpg|הנשיא ברק אובמה בהצהרות משותפים לעיתונאים לאחר פגישה עם נשיא האיטי
קובץ:FEMA - 43154 - President Obama and President Preval in District of Columbia.jpg|טקס בגן הורדים
קובץ:P050610PS-0243 (4672403647).jpg|הנשיא אובמה וצוותו בישיבת סגל בגן הורדים
קובץ:The White House Grounds Covered in Snow on January 13, 2019 (32866428188).jpg|גן הוורדים בחורף
קובץ:The White House Grounds Covered in Snow on January 13, 2019 (46016951294).jpg|האכסדרה הדרומית של גן הוורדים בשלג
קובץ:President Trump at the Signing Ceremony of the USMCA (49461508121).jpg|הנשיא דונלד טראמפ וסגן הנשיא מייק פנס בגן הוורדים
קובץ:-USAxAUS (48775179668).jpg|הנשיא דונלד טראמפ מארח את ראש ממשלת אוסטרליה סקוט מוריסון לארוחת גאלה בגן הורדים, 2019
קובץ:Virtual Fox News Town Hall (49694606263).jpg
קובץ:2020 Fall Garden Tours (50505383393).jpg


## קישורים חיצוניים

*ההיסטוריה של גן הוורדים של הבית הלבן באתר הבית הלבן

קטגוריה:ארצות הברית: גנים ופארקים עירוניים
קטגוריה:הבית הלבן: אגפים וחדרים
מנצ'וקוו

**מַנְצ'וּקְווֹ** (ביפנית: **滿洲國** – מילולית: "מדינת מנצ'וריה"; בסינית מפושטת: **满洲国**) הייתה מדינת חסות יפנית שהתקיימה בין השנים 1932–1945 על פני מנצ'וריה ומזרח מונגוליה הפנימית. היא נשלטה על ידי פויי, קיסר סין משושלת צ'ינג, שהיה הקיסר הסיני האחרון, ותפקד כשליט בובה של יפן. יפן ניסתה לכפות על הרפובליקה הסינית הכרה במנצ'וקוו, אך רוב הסינים ראו בה כשטח כבוש. במלחמת האזרחים הסינית, הן הקוומינטנג והן הקומוניסטים ראו במנצ'וקוו כממשלת בובות של יפן.

מנצ'וקוו שימשה כבסיס צבאי לפלישות נוספות של יפן לסין. הכיבוש היפני במנצ'וריה כלל פשעי מלחמה חמורים, כולל הרעבה, אונס, עינויים ורצח של מיליונים.

## רקע
במהלך העשור האחרון של המאה ה-19, מנצ'וריה התיכונה הייתה תחת השפעה רוסית, בעיקר בעקבות בניית מסילת הברזל הסינית מזרח-אסיאתית דרך חרבין לוולדיווסטוק. לאחר מלחמת רוסיה–יפן (1904–1905), השפעתה של יפן באזור גברה, במיוחד בעקבות הנחת מסילת הברזל הדרום מנצ'ורית ב-1906 ללו'שונקואו והגירת אזרחים יפנים. קציני הצבא היפני תכננו זמן רב לפלוש למנצ'וריה, אך התנגדות פנימית מנעה מהם לעשות זאת. ב-18 בפברואר 1931 הם ביימו את תקרית מוקדן, שהעניקה להם את הלגיטימציה לפלוש למנצ'וריה. הכיבוש הושלם בהצלחה וזכה לפופולריות רבה ביפן, אך גרם לגינויים שהובילו את יפן לפרוש מחבר הלאומים. בשנת 1932 יפן הקימה במנצ'וריה את "מדינת מנצ'וריה" – מנצ'וקוו.

## פוליטיקה
מנצ'וקוו הוגדרה כ"איחוד של חמשת עמי האזור" – מנצ'וריאנים, בני האן, יפנים, קוריאנים ומונגולים – תחת הסיסמה "חמישה עמים, איחוד אחד" שנלקחה מהרפובליקה הסינית. היא הייתה מדינה עם מערכת פוליטית ריכוזית וטוטליטרית מאוד. דה-יורה, הכוח הפוליטי היה מרוכז בידו של הקיסר פויי ומפלגת הימין הקיצוני שלו, "איחוד קונקרדו". בפועל המדינה נשלטה על ידי הצבא היפני, שהיה לכובש זר. למרות זאת, הותרו התארגנויות פוליטיות מסוימות, בעיקר של מהגרים, כולל תנועות פשיסטיות רוסיות ואף תנועות ציוניות של יהודים.

## ראו גם
* מנצ'וריה
* פויי
* הפלישה היפנית למנצ'וריה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר יפן
קטגוריה:קצרמר סין
קטגוריה:סין: היסטוריה
קטגוריה:מדינות לשעבר באסיה
קטגוריה:מלחמת סין–יפן השנייה
קטגוריה:סין במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הרפובליקה הסינית (1912–1949)
קטגוריה:מדינות לשעבר שההכרה בהן הייתה מוגבלת
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1932
קטגוריה:האימפריה היפנית: מדינות קליינטיות
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1945
כוח לבן

**כוח לבן** (באנגלית: **White Power**) הוא ביטוי גזעני שנטבע על ידי מנהיג המפלגה הנאצית האמריקנית ג'ורג' לינקולן רוקוול. הוא השתמש בו לראשונה בוויכוח פומבי עם סטוקלי קרמיקייל, חבר בתנועת הפנתרים השחורים שטבע את הביטוי "כוח שחור" קודם לכן.

הביטוי נועד להראות את עליונותם ואת כוחם של הלבנים, והוא שימש כשם עיתון של המפלגה הנאצית האמריקאית, שם ספר שכתב רוקוול, וגם ככינוי לאידאולוגיה גזענית.

לאומנות לבנה היא לא יותר מניסיון לעטות רעיונות עליונות לבנים בשפה של הבדלנות הגזעית, כשם שהימין האלטרנטיבי ניסה לארוז מחדש את המחשבה הפשיסטית בצורה מודרנית יותר. כל הגרסאות הללו בנויות על תפישות נפוצות של זהות לבנה ועליונות גזעית. הם מקדמים שנאה ואלימות ככלי פוליטי תקף, הדוחים ערכים של שוויון, דו-קיום ושלטון החוק לטובת כוח גולמי ופילוג אתני.

כריסטיאן פיצ'וליני היה בין מנהיגי התנועה, עזב אותה בשנת 2017 וכתב זפר עך הדרך אותו עבר.
## ראו גם
* נאציזם
* לאומנות לבנה
* גאווה לבנה
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גזענות
קטגוריה:ארצות הברית: גזענות
קטגוריה:נאו-נאציזם בארצות הברית
קטגוריה:טרמינולוגיה נאו-נאצית
קטגוריה:עליונות לבנה בארצות הברית