open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הארלם שייק (ריקוד)

ה**הארלם שייק** (באנגלית: **The Harlem Shake**; במקור נקרא **albee**) הוא ריקוד שהומצא בשנת 1981 על ידי תושב הארלם שנקרא "Al B". הריקוד בתחילה כונה "אלבי" על שמו, אבל מאוחר יותר נודע כההארלם שייק לאחר שהתפשט מעבר לשכונה. הריקוד חדר למיינסטרים ב-2001 בעקבות קליפ של הראפר האמריקאי G. Dep *Let's Get It* בוא הוא רוקד את ההארלם שייק.

## היסטוריה
ההארלם שייק הוא ריקוד שמקורו בהארלם, ניו יורק בשנת 1981. הוא התפשט לאזורים עירוניים אחרים של ניו יורק, והפך לפופולרי בקליפי וידאו. ממציא הריקוד הוא "Al B", תושב הארלם. מבמקור הריקוד נקרא "אבלי" (ablee) על שמו, אבל לאחר מכן זכה לכינוי ההארלם שייק.

"Al B" אמר שהריקוד הגיע מהמצרים הקדמוניים כאלגוריה לריקוד מומיות. שלא יכולות לזוז, אלא רק להתנער. Al B מצהיר שהוא מבצע את הריקוד מאז 1981.

## בתרבות הפופולרית
אף על פי שהריקוד הומצא ב-1981, ההארלם שייק חדק למיינסטרים רק ב-2001 כשהראפר האמריקאי G. Dep הופיע בקליפ של השיר שלו *Let's Get It* כשהוא רוקד את ההארלם שייק.

בפברואר 2013, שיר בשם "הארלם שייק" שהועלה ליוטיוב ב-10 במאי 2012, הפך ללהיט כתוצאה מתופעת אינטרנט באותו השם (ראו הארלם שייק). ה"ריקוד" שנעשה בתופעת האינטרנט אינו ריקוד ההארלם שייק.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחול
אנטולי פפאנוב

**אנטולי פפאנוב** (ברוסית: **Анатолий Дмитриевич Папанов**; 30 באוקטובר 1922 – 5 באוגוסט 1987) היה שחקן קולנוע ותיאטרון סובייטי.
הוא היה בעל תואר האמן העממי של ברית המועצות (1973), חתן פרס ברית המועצות (1987).

על פעילותו הציבורית פפאנוב קיבל מספר עיטורים כולל עיטור מהפכת אוקטובר (1981), עיטור הדגל האדום (1986) ועוד.

## ביוגרפיה
אנטולי פפאנוב נולד בעיר ויאזמה (מחוז סמולנסק) למשפחת קצין ושחקן תיאטרון חובב בשם דמיטרי פפאנוב. אמו, בת לבית רוסקובסקי, הייתה ממוצא פולני. בשנת 1930 המשפחה עברה למוסקבה. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל לעבוד במפעל מתכת ובמקביל השתתף בחוג תיאטרון לחובבים. בשנת 1937 פפאנוב לראשונה השתתף בסרט בו שיחק תפקיד קטן.

באוגוסט 1941 הוא גויס לצבא האדום, הוצב לשרת ביחידת תותחים נגד מטוסים. השתתף בלחימה נגד הצבא הגרמני במזרח אוקראינה. במרץ 1942 נפצע קשה ולאחר תקופת החלמה ארוכה שוחרר מהשירות הצבאי. עם חזרתו למוסקבה, פפאנוב החל ללמוד משחק ב. הוא סיים את לימודיו בשנת 1946 וקיבל הזמנות להתקבל לכמה תיאטראות של מוסקבה. פפאנוב העדיף לעבור לקלייפדה (אז בתחומי ברית המועצות) בו הוקם תיאטרון רוסי חדש ובו התקבלה גם אשתו הטרייה.

בשנת 1950 פפאנוב עבר לתיאטרון לסטירה במוסקבה ועבד בו עד סוף חייו. בשמך כעשור הוא קיבל רק תפקידים קטנים ואף שקל לעזוב את התיאטרון, אך בסופו של דבר הדברים הסתדרו. בסך הכול הוא גילם על במת התיאטרון מעל 40 תפקידים. במקביל להופעות בתיאטרון פפאנוב הצטלם במספר רב של סרטי קולנוע וטלוויזיה ודיבב סרטים מצוירים.

פפאנוב זכה לפופולריות ככל ארצית לאחר שבשנת 1963 גילם אחד התפקידים הראשיים בסרט "חיים ומתים" (Живые и мёртвые) על פי ספרו של קונסטנטין סימונוב. בשנת 1968 הוא הצטלם בסרט יד היהלום לצד אנדריי מירונוב. החל משנת 1970 הוא היה מדבב של זאב בסדרת סרטים מצוירים "נו, פוגודי!". בשנת 1987 הוא הצטלם בסרט "הקיץ הקר של שנת 1953" (Холодное лето пятьдесят третьего) עבורו זכה בפרס ברית המועצות.

פפאנוב נפטר בשנת 1987 מהתקף לב ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה. 

פפאנוב היה פופולרי מאוד בשנות ה-70 וה-80 וביטויים מסרטיו נכללו בשפה המדוברת עד היום.

## גלריה

קובץ:Вязьма. Памятник А. Д. Папанову.jpg|אנדרטה לאנטולי פפאנוב בעיר ויאזמה, מחוז סמולנסק, רוסיה
קובץ:Projekt 588 MS Anatoli Papanow 20110903.jpg|"אנטולי פפאנוב", ספינת תענוגות (ששטה בנהר וולגה), קרויה על שמו
קובץ:Russia-2001-stamp-Anatoli Papanov.jpg|בול רוסי לזכר פפאנוב, ברקע - תפקידיו בסרטים


## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי רוסיה
קטגוריה:אמני העם של ברית המועצות
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:רוסים ממוצא פולני
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1922
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1987
Magic Trackpad

250px|ממוזער|שמאל|משטח הקסם מונח ליד המקלדת האלחוטית של אפל

ה-**Magic Trackpad** (בתרגום לעברית: **משטח הנגיעה הקסום**, מוכר יותר כ**משטח הקסם**) הוא משטח נגיעה בעל אפשרות מולטי טאץ' (רב-מגע), המיוצר על ידי חברת אפל. המשטח הוכרז ב-27 ביולי 2010, והוא דומה למשטח הנגיעה הקיים במשפחת המחשבים הניידים "מקבוק", אולם הוא גדול ב-80% מהם. המשטח תואם באופן מלא עם מחשבי מקינטוש הפועלים בגרסה "Snow Leopard 10.6.4" של Mac OS X והלאה (עם עדכון תוכנה), כמו גם על Windows XP, Windows 7 ו-Windows Vista עם מנהל התקן של התוכנה. המשטח מסוגל לבצע דברים בסיסיים עם מחשבי Windows או מקינטוש ללא תוכנה מותקנת, אולם עימה המשטח מסוגל לבצע דברים נוספים ומרובים יותר.

## תיאור
משטח הקסם מורכב בעיקר מזכוכית ואלומיניום. עיצובו של המכשיר דומה לזה של מסך המגע במחשבים הניידים של חברת אפל, ה-מקבוק, אולם הוא גדול יותר בכ-80%. המכשיר מתחבר דרך Bluetooth והוא פועל על שתי בטריות בגודל AA. המשטח מעוצב באותו סגנון כמו המקלדת האלחוטית של אפל, וכאשר מניחים אותו ליד המקלדת של אפל, זה נראה כמו משטח אחד מחובר, כיוון ששניהם באותו הגודל ובאותה הצורה. כאשר משתמשים במכשיר, ניתן להשוות אותו למשטחי מגע אחרים הנמצאים במחשבים הניידים של אפל – מקבוק ומקבוק פרו. בנוסף, ניתן ללחוץ על משטח הנגיעה; לחיצה על המכשיר מפעילה לחץ עליו, דבר שגורם לדחיפה של הרגליים העגולות בבסיסו, ובכך נוצרת פקודה של לחיצה. נדרש עדכון תוכנה למשטח הקסם כדי להוסיף מחוות גרירה וגלילה של שלוש אצבעות לדגמי מקבוק ו-מקבוק פרו מסוימים.

## ביקורת
ביקורות ראשוניות על משטח הקסם שבחו את העיצוב שלו, אולם לא את מחירו. סקוט סטיין מאתר CNET כתב: "מכשיר ה-Bluetooth של אפל שעולה $69 הוא מינימליסטי ולא זול במיוחד; אנו לא בטוחים שאנו ננטוש את העכבר שלנו ונשתמש במשטח הקסם, אבל זה פתרון נוח וקומפקטי עבור האלה שמכורים למגע".

Macworld גם כן שבחו את הדמיון בעיצוב של משטח הקסם לזה של המקלדת האלחוטית של אפל: "משטח הקסם הוא באותו הגובה וזווית ההטייה כמו של המקלדת האלחוטית של אפל, דבר שהופך אותו לנוח, במונחים של גודל וסגנון".

## תמיכה במערכת הפעלה
*משטח הקסם והמשטחי מרובי-המגע של אפל המעודכנים לגרסה 1.0 כוללים את התכונות הדרושות לשימוש במשטח הקסם. עדכון זה כולל גם התקנת חלונית העדפות למערכת המכשיר כדי להגדיר את משטח הקסם על מחשבי מקינטוש המבוססים על מעבדי אינטל התומכים ב-Mac OS X v10.6.4 והלאה.
*Windows 7, Windows XP ו-Windows Vista משתמשים בכלי BootCamp ב-Mac OS X.
*פונקציות בסיסיות זמינות על מחשבי Windows או מקינטוש ללא התקנה של תוכנה נדרשת.
*חילוץ מכלי ה-BootCamp ב-Windows XP, Windows Vista ו-Windows 7, 32bit ו-64bit. (לא נתמך על ידי אפל)
*אובונטו 10.04 והלאה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מכשירי חברת אפל
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-2010
קטגוריה:אמצעי הצבעה למחשב
סוראג' שארמה

**סוראג' שארמה** (באנגלית: **Suraj Sharma**; נולד ב-21 במרץ 1993) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה הודי. התפרסם בעיקר בתפקידו כפיי פאטל בסרט ההרפתקאות של אנג לי "חיי פיי".

## ביוגרפיה
שארמה נולד בניו דלהי, הודו למשפחה משכילה. שארמה הגיע למעמד של שחקן קולנוע לגמרי במקרה, לאחר שליווה את אחיו הצעיר לאודישן לעיבוד קולנועי הוליוודי שנערך לספר "חיי פיי".
המלהקים ובמאי הפרויקט אנג לי הבחינו בנער הצעיר ופנו אליו כדי שיציג את עצמו, לאחר דין ודברים הסכים שארמה בן ה-17 לערוך אודישן לתפקיד פיי פאטל הצעיר.

בראיונות שנתן שארמה הצהיר שהוא חילוני.

## קריירה
שארמה זכה בתפקיד הראשי מתוך כ-3,000 מועמדים נוספים. על הופעתו בסרט הועמד שארמה לפרס באפט"א בקטגוריית הכוכב החדש הטוב ביותר.

בשנת 2014 השתתף שארמה בעונה הרביעית של סדרת הדרמה "הומלנד" בתפקיד הסטודנט לרפואה הפקיסטני אייאן איברהים אותו מגייסת קארי מאתיסון (קלייר דיינס). וכן שיחק בסרט "יד בשווי מיליון דולר" בתפקידו של רינקו סינג. בשנת 2015 השתתף בסרט הקומדיה ההודי "אומריקה". בשנת 2018 החל לגלם את דמותו של ראקש סינג בסדרה הקומית "אלוהים שלח לי בקשת חברות", ברשת CBS.

בשנת 2019 שיחק בסרט "מז"ל טוב 2", ובסרט "קילרמן" לצד ליאם המסוורת'.

בשנת 2020 שיחק בסדרת הטלוויזיה "אמריקה הקטנה" של שירות הסטרימינג אפל TV פלוס.

בשנת 2022 שיחק בסרט "בקרוב אצלכם" של שירות הסטרימינג נטפליקס.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה הודים
קטגוריה:זוכי פרס סאטורן לשחקן צעיר בקולנוע
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1993
הוועד הפועל המרכזי של ברית המועצות

**הוועד הפועל המרכזי** (ברוסית: **Центральный исполнительный комитет**) היה הגוף השלטוני העליון בברית המועצות מהקמת המדינה בדצמבר 1922 ועד ליישום שינוי החוקה בשנת 1938. בפועל החלטות התקבלו בוועידות המפלגה הקומוניסטית ובישיבות הנהגת המפלגה.

הוועד בחר את הנשיאות, שהייתה הגוף העליון של המערכת השלטונית בין ישיבות הוועד, ומספר יושבי ראש היה בהתאם למספר הרפובליקות בברית המועצות. ישיבות הוועד התקיימו 3 פעמים בשנה, כל הישיבות התקיימו במוסקבה. 

הוועד מינה את מועצת הקומיסרים העממיים (הממשלה) ואת בית המשפט העליון. הוועד היה כפוף לוועידת הסובייטים של ברית המועצות.

עד לשנת 1924 כלל הוועד 371 נציגים של הרפובליקות (ייצוג יחסי לאוכלוסייה) והנשיאות כללה 19 חברים. בשנת 1924, לאחר קבלת חוקה חדשה, שונה הרכב הוועד והוא כלל שני בתים: מועצת הברית (ייצוג יחסי לאוכלוסייה) ומועצת העמים (ייצוג שווה לכל רפובליקה). הנשיאות הורחבה וכללה 21 חברים.

בתקופת קיום הוועד התקיימו 7 ועידות של הסובייטים:

* הוועידה הראשונה (1922) אישרה את הקמת ברית המועצות;
* הוועידה השנייה (1924) אישרה את החוקה החדשה;
* הוועידה השביעית (1936) אישרה את החוקה החדשה וביטלה את הוועד.

העיתון "איזבסטיה" היה הגוף הרשמי של הוועד.

## יושבי ראש הוועד
* מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית של רוסיה
** מיכאיל קלינין (1922-1938)
* מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית
** גריגורי פטרובסקי (1922-1938)
* מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית
** אלכסנדר צ'רביאקוב (1922-1937)
** מיכאיל סטאקון (1937)
* מטעם הרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז
** נארימן נארימנוב (1922-1925)
** גאזאנפר מוסבקוב (1925-1937)
* מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטורקמנית
** נדיבראי אטקוב (1925-1937)
* מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית
** פאיזולה חודז'אייב (1925-1937)
* מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית
** מקסום נוסראטולו (1931-1934)
** אבדולו ראחימבייב (1934-1937)

## קישורים חיצוניים
* רשימת החלטות של הוועד בתקופת קיומו

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ברית המועצות: פוליטיקה
Keynote

**Keynote** (בעברית: **הרצאת אורח**) היא תוכנה ליצירת מצגות אשר פותחה על ידי חברת אפל והיא משוחררת כחלק מחבילת iWork של החברה המיועדת למערכת ההפעלה OS X. התוכנה מאפשרת, תוך שימוש בממשק ברור ומובן, ליצור מצגות פשוטות ומעוצבות היטב. הממשק מאפשר פתיחת סרגלים בצידי המסך, במטרה לאפשר עבודה "נקייה" מול המצגת, ללא תפריטים. קיימת אפשרות גישה לקובצי גרפיקה, וידאו ועוד מתוך דפדפן הקבצים של iLife. בנוסף, מסוגלת התוכנה לייצא קבצים בפורמטים הבאים: SWF ,MOV (וידאו); PPT (תוכנת המצגות PowerPoint); פורמט PDF של אדובי ופורמט KEY.

## תולדות התוכנה
Keynote החלה כתוכנה שפותחה עבור סטיב ג'ובס שהשתמש בתוכנה עבור יצירת מצגות לכנס מקוורלד ולאירועים מרכזיים נוספים של אפל. התוכנה יצאה לראשונה בפומבי ב-1 בינואר 2003 והתחרתה נגד תוכנות מצגות קיימות (ובעיקר נגד התוכנה PowerPoint). בשנת 2005 חברת אפל החלה למכור את גרסתה השנייה של התוכנה בשיתוף עם התוכנה Pages בחבילת תוכנה חדשה של אפל שנקראה iWork.
בכנס מקוורלד שנערך בשנת 2006 אפל הפיצה את החבילה iWork '06 שכללה שדרוג של Keynote לגרסה 3. בגרסה הוצגו תכונות חדשות כגון תמיכה בטכנולוגיית ה-HD, אנימציות, ערכות נושא חדשות ותרשימים בתלת-ממד ועוד.

בסתיו 2007, חברת אפל החלה להפיץ ולמכור את Keynote 4 כחלק מ-iWork '08 ביחד עם התוכנות Pages בגרסה 3 ועם התוכנה Numbers החדשה.

## Keynote ל-[[iOS]]

בנוסף למחשבי המק, התוכנה Keynote פועלת גם על מכשירי אייפוד טאץ', אייפון ואייפד ונמכרת במחיר 9.99 דולרים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2003
קטגוריה:אפליקציות ייחודיות למכשירי חברת אפל
סטניסלב רוסטוצקי

**סטניסלב רוסטוצקי** (ברוסית: **Станислав Иосифович Ростоцкий**; 21 באפריל 1922 – 10 באוגוסט 2001) היה במאי ותסריטאי קולנוע סובייטי.
הוא בעל תואר אמן העם של ברית המועצות (1974), חתן פרס ברית המועצות (1970, 1975) ופרס לנין (1980).

על פעילותו הציבורית רוסטוצקי קיבל מספר עיטורים כולל עיטור לנין עיטור מהפכת אוקטובר, עיטור הדגל האדום ועוד.

## ביוגרפיה
סטניסלב רוסטוצקי נולד בעיר ריבינסק (מחוז ירוסלבל) למשפחת רופא בעל שורשים פולנים. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל ללמוד במכון לספרות ופילוסופיה במוסקבה. לרוסטוצקי היו בעיות בעמוד השדרה ולכן הוא שוחרר מגיוס חובה. למרות זאת, בפברואר 1942 הוא גויס לצבא אדום ובעקבות בעיות בריאות הוצב ביחידה עורפית. לאור בקשותיו בספטמבר 1943 הוא עבר ליחידה קרבית ונשלח לחזית מלחמת העולם השנייה. ב-11 בפברואר 1944 רוסטוצקי נפצע קשה ולאחר תקופת החלמה שוחרר מהצבא והוכר כנכה.

בספטמבר 1944 רוסטוצקי החל את לימודיו ב-VGIK אצל גריגורי קוזינצב. במקביל ללימודים הוא עבד ולכן תקופת לימודים התארכה ל-7 שנים. עבודת הגמר של רוסטוצקי לא הועברה להקרנה מסיבות פוליטיות. בשנת 1955 רוסטוצקי ביים סרט על חיי הקולחוז הסובייטי. לאחר הקרנתו לעסקני קולנוע סובייטי הסרט נאסר להקרנה ואף הייתה סכנה שלרוסטוצקי לא יורשו להמשיך בבימוי סרטים נוספים. באופן מפתיע ניקיטה חרושצ'וב אהב את הסרט הוא הוצא להקרנות. לאחר מספר שנים הסרט בכל זאת הורד מהקרנות בבתי הקולנוע הסובייטים.

בחלק משמעותי של סרטיו, רוסטוצקי היה גם תסריטאי.

החל משנת 1975 הוא היה 5 פעמים יושב ראש חבר השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה.

לאחר התפרקות ברית המועצות רוסטוצקי לא ביים אף סרט. הוא נפטר בשנת 2001 מהתקף לב.

## פילמוגרפיה (חלקית)
* 1968 - "נחיה ונגיע ליום שני" (Доживём до понедельника), היה סרט השנה בברית המועצות, קיבל פרס ברית המועצות
* 1972 - הזריחות כאן שקטות (А зори здесь тихие), היה סרט השנה בברית המועצות ומועמד לפרס אוסקר, קיבל פרס ברית המועצות
* 1977 - "בים הלבן בעל האוזן השחורה" (Белый Бим Чёрное ухо), היה סרט השנה בברית המועצות ומועמד לפרס אוסקר, קיבל פרס לנין

## משפחה
רוסטוצקי התחתן עם נינה מנשיקובה. היא הייתה שחקנית קולנוע ושותפה בחלק מהסרטים של בעלה. מנשיקובה נפטרה בשנת 2007.
בנם אנדריי רוסטוצקי היה איש פעלולים ונהרג במהלך הנכה לאחד הפעלולים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:במאי קולנוע סובייטים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1922
קטגוריה:נפטרים ב-2001
טיילור קיני

**טיילור ג'קס הייסלר קיני** (באנגלית: **Taylor Jacks Heisler Kinney**; נולד ב-15 ביולי 1981) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי. התפרסם בזכות הופעותיו בסדרות "יומני הערפד", "שיקגו FIRE" ובסרטים "כוננות עם שחר" ו"האישה האחרת".

## ראשית חייו
נולד בעיר לנצ'סטר שבפנסילבניה. למד לתואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת מערב וירג'יניה אותם סיים בשנת 2003.

## קריירה
בשנת 2006 החל קיני את דרכו כשחקן בטלנובלה האמריקאית "בית האופנה" בתור לוק בנה החורג של כוכבת הסדרה מריה ג'יאני (בו דרק).
בשנת 2009 שיחק בסדרת הדרמה הרפואית "טראומה" בתפקיד הפציינט גלן מוריסון.
לאחר מכן השתתף בתשעה פרקים בסדרת האימה המצליחה "יומני הערפד" בתפקיד מייסון, בן דודו של טיילר לוקווד.

בשנת 2012 חל לככב בסדרת הדרמה "שיקגו FIRE" בתפקיד לוטננט קלי סברייד מפקד צוות ההצלה והשתתף גם בסרט הפעולה של קתרין ביגלו "כוננות עם שחר" בתור לוחם אריות הים ג'ארד. שיחק תפקיד אורח בסדרה "קאסל".

## חיים אישיים
משנת 2011 ניהל קיני מערכת יחסים מתוקשרת עם כוכבת הפופ האמריקאית ליידי גאגא. הם הכירו על סט הצילומים של קליפ הסינגל שלה, "You and I" שנמשכו כיומיים. היא סיפרה בראיון כי בזמן הצילומים הוא נישק אותה והיא סטרה לו ואז עשה זאת בפעם השנייה ומאז הם ביחד. ביום האהבה 2015, הציע קיני נישואים לגאגא. בחודש יולי 2016 שיתפה גאגא בעמוד האינסטגרם שלה תמונה שלהם שמספרת שהשניים נפרדו באופן סופי.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:דוגמנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וירג'יניה המערבית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
אח זאב

**אח זאב** (באנגלית: **Wolf Brother**) הוא הספר הראשון בסדרת "דברי ימי האופל" מאת מישל פייבר. עלילת "אח זאב" מתרחשת כ-6000 שנה לפני העידן המודרני במהלך עידן האבן ומספר את הסיפור של טוראק, נער בן 12 משבט הזאב.

## עלילה
באירופה של בראשית, ציידים-לקטים  תושבי יערות חיו בשבטים המיוצגים על ידי חיה או צורת חיים מסוימת. טוראק ואביו חיו בגפם ביער. במהלך שנתו ה-12 של טוראק, אביו נהרג על ידי דוב פראי ששד השתלט עליו. לפני שמת, אביו של טוראק השביע אותו ללכת לחפש את "הר הרוחות", ושם לבקש עזרה מן הרוחות שיעזרו לו להרוג את הדב לפני שיהרוג את כל החיים ביער. האב מבטיח לו שהמדריך שלו יימצא אותו בהמשך ויעזור לו להשלים את המשימה שלו. טוראק עוזב בחוסר רצון את אביו ונודד צפונה. במהרה הוא מוצא גור זאבים נטוש. בתחילה, טוראק הרעב מנסה להרוג את הגור על מנת לאכול אותו- אך לא מוצא את האומץ לעשות זאת. הוא מגלה שהוא יכול לתקשר עם הגור. הגור מריח את טוראק ומזהה שהוא שייך לשבט הזאב. הגור מקבל אותו כחבר ללהקה - כי טוראק הואכל בילדותו על ידי זאבים. 
טוראק מבין כי הזאב הוא המדריך שלו וקורא לו "זאב". במשך הזמן, הם נהיו חברים טובים. מספר ימים לאחר מכן, טוראק וזאב נתקלו במקרה בשבט העורב שהאשימו את טוראק בכך שלקח מהם אייל. הם נלקחו למחנה שבט העורב ושם הוחלט כי גורלו של טוראק יופקד בידי ראש מחנה העורב, פין קדין. שוביו של טוראק היו נערה בשם רן, נער בשם הורד, ואיש בשם אוזלק.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ספרי 2004
קטגוריה:ספרי פנטזיה
גוסטבו קוורטן

**גוסטבו "גוגה" קוורטן** (בפורטוגזית: **Gustavo "Guga" Kuerten**; נולד ב-10 בספטמבר 1976) הוא טניסאי עבר ברזילאי. דורג במקום הראשון בעולם בטניס, במשך 43 שבועות (זמן מצטבר), מקום 13 בכל הזמנים (2013).
## קריירה
קוורטן הצטיין כששיחק במגרש חימר.

במהלך קריירת הטניס שלו, זכה קוורטן ב-20 תארים ביחידים ו-8 תארים בזוגות, מהם 3 תארים ביחידים בטורנירי גראנד סלאם כולם באליפות צרפת הפתוחה (1997, 2000 ו-2001). נוסף על כך הוא זכה באליפות סבב המאסטרס העולמי (1999).

באולימפיאדת סידני (2000) הגיע קוורטן לשלב רבע הגמר.

בשנת 2012 זכה קוורטן להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי לטניס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1976
קטגוריה:טניסאים ברזילאים
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:טניסאים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:טניסאים באולימפיאדת אתונה (2004)
Dinosaurs: The Most Complete, Up-to-Date Encyclopedia for Dinosaur Lovers of All Ages

**Dinosaurs: The Most Complete, Up-to-Date Encyclopedia for Dinosaur Lovers of All Ages**, הוא ספר מדע פופולרי מאת הפלאונטולוג ד"ר תומאס ר. הולץ הבן העוסק במחקר של דינוזאורים ומתמחה בדינוזאורים טורפים. מדובר באחד מספרי המדע הפופולרי בנושא דינוזאורים המקיפים ביותר שמשמש (בייחוד בזכות הנספח שלו) כסימוכין לאתרי אינטרנט רבים, וזכה להצלחה רבה (בין השאר הופיע הספר בשובר הקופות "עולם היורה"). הספר יצא ב-2007 באנגלית ונכון ל-2022 לא תורגם לעברית. הספר מיועד לקהל הרחב המתעניין בדינוזאורים אך רמתו גבוהה יחסית והוא כבד למדי (גם במובן הפיזי של המילה). הספר אויר על ידי לואיס ריי.

הספר נותן סקירה מקיפה על הדינוזאורים ומדע הפלאונטולוגיה של הדינוזאורים. הספר מתחיל בסקירה כללית על מדעי הפלאונטולוגיה והביולוגיה וממשיך לסקירה מקיפה על כל קבוצות הדינוזאורים השונות. הספר מכיל את המידע העדכני ביותר נכון לזמן כתיבתו (2007). הספר כולל מידע על מבנה הגוף וצורות ההתנהגות של סוגי הדינוזאורים השונים וכולל איורים מאת לואיס ו. ריי המציגים שלדים לצד שחזורים של דינוזאורים בשר ודם. הסקירות מתובלות בהומור והערות שנונות. לאורך הספר פזורים טורים של 33 פלאונטולוגים ידועים. לספר מצורף נספח המכיל רשימה כמעט מלאה של כל סוגי הדינוזאורים הידועים למדע. הרשימה כוללת מידע כגון שם הדינוזאור, פירוש השם, תקופת חייו, מקום גילויו, אורכו ומשקלו, וכן הערות נוספות.

## פרקי הספר
פרקי הספר הם:

## קישורים חיצוניים
* 

*מידע מתעדכן ונספחים לספר באתר הבית של המחבר ד"ר תומאס ר. הולץ הבן (**באנגלית**)
*מידע על הספר בגוגל ספרים
* ביקורות ופרסים:

** Review in ''School Library Journal'', November 21, 2007
** Review in ''Science News'', January 12, 2008
** Listing in "Outstanding Science Trade Books for Students K–12: 2008 (Books published in 2007)", National Science Teachers Association
** Parent's Choice Recommendation for Non-Fiction 2008
** Listing in "Science Books for Fun and Learning — Some Recommendations from 2008" in ''Science'' magazine


קטגוריה:ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:ספרי דינוזאורים
קטגוריה:ספרי 2007
קטגוריה:אנציקלופדיות בשפה האנגלית
קטגוריה:ספרי רנדום האוס
נח שפירא (כימאי ומחנך)

**נח שפירא** (ט' בסיוון תר"ס, 6 ביוני 1900, סמולוביץ', פלך מינסק, רוסיה – א' באלול תשכ"ד, 9 באוגוסט 1964, תל אביב) היה כימאי ומחנך עברי בליטא ובישראל.

## קורות חיים
נח שפירא נולד ב-1900 בעיירה סמולוביץ' שבפלך מינסק, שם כיהן אביו ברבנות. הוא התחנך בישיבות ליטא, בהן ישיבת סלובודקה של תנועת המוסר. ב-1924 השלים שפירא את לימודיו לתואר דוקטור בכימיה, מאוניברסיטת ברלין, ועבד זמן-מה במחיצת הכימאי הנודע אמיל אבדרהלדן באוניברסיטת האלה. מ-1926 ועד עלייתו, ב-1935, הוא כיהן כמרצה לכימיה באוניברסיטת קובנה. לימד בגימנסיה הריאלית העברית בקובנה, והיה מנהל הגימנסיון העברי במריאמפול בשנים 1928 עד 1935.

ב-1935 הוא עלה לארץ ישראל (בתקופת העלייה החמישית). בארץ הוא המשיך בעבודה החינוכית - בהוראת כימיה בבתי ספר גבוהים וניהול בתי ספר תיכוניים. בשנים 1935–1958 כיהן כמרצה בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה, ומשנת 1960 הרצה באוניברסיטת בר-אילן (תחילה גם כן בכימיה, ואחר-כך בהיסטוריה של המדע). בנוסף, הוא כיהן כמנהל בית הספר "יבנה" שברח' ועידת קטוביץ 47 בתל אביב. הוא גם פרסם מאמרים בכימיה עיונית ובהיסטוריה של המדע (בפרט על חלקם של היהודים בהתפתחות המדעים וכן על הטרמינולוגיה הטכנולוגית במקורות היהודיים).

נח שפירא נפטר בתל אביב, באוגוסט 1964, בגיל 64 ונקבר בבית העלמין קריית שאול.

## משפחתו
שפירא היה בנו של הרב אברהם דובער שפירא. מצד אימו היה נכדו של הרב ירוחם יהודה ליב פרלמן ("הגדול ממינסק"), ואחיו הצעיר של חוקר הספרות העברית והעסקן העברי והציוני פרופ' חיים נחמן שפירא. 
שפירא היה נשוי לסוניה (נפטרה ב-1990).
בנם, עמנואל שפירא (Emmanuel Shapira; 1933–1998), היה רופא, גנטיקאי קליני וחוקר בגנטיקה ביוכימית, פרופסור לרפואת ילדים ופתולוגיה ומנהל מרכז הייוורד לגנטיקה באוניברסיטת טוליין  שבניו אורלינס.
בתם, עירית קוּפּפֶרברג (נולדה ב-1944) היא פרופסור מן המניין במכללת לוינסקי לחינוך ומשוררת.

## ראו גם
* מקס מאיר
* אברהם לוינהרץ

## לקריאה נוספת
* 'ד"ר נח שפירא ז"ל', **[[קורות (כתב עת)|קורות]]** ג, ז–ח (תשכ"ד), 365.
* 'שפירא, נח בה"ר אברהם-דובער', בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: אישים, תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 249 טור 1 (, תמונה 1447).
* **מרימפול ליטא**, ד"ר נח שפירא, ועד ספר מרימפול, 1983, עמוד 40

ביבליוגרפיה של פרסומיו:
* 'רשימת הפרסומים של נח שפירא ז"ל (1924–1964)', **קורות** ג (תשכ"ה), 367–372. (127 ערכים)

## קישורים חיצוניים

* נח שפירא באתר MyHeritage
* נח שפירא באתר Geni

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי חינוך יהודים ליטאים
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית ביישוב
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:מדענים יהודים ליטאים
קטגוריה:כימאים ישראלים
קטגוריה:כימאים ביישוב
קטגוריה:היסטוריונים של המדע
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:סגל הגימנסיה הריאלית העברית בקובנה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הומבולדט של ברלין
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
נח שפירא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1964
אדריאן יוטר

**אדריאן קרלוס יוטר** (באנגלית: **Adrian Carlos Uter**; ולד ב-27 באוקטובר 1984 בקינגסטון, ג'מייקה) הוא כדורסלן אמריקני-ג'מייקני, המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת ואקרוס דה ביאמון מליגת העל הפורטו ריקנית.

## קריירה
יוטר החל את הקריירה בשנת 2002 במכללת ברווארד בה שיחק עד שנת 2004.

בשנת 2004, עבר לאוניברסיטת הופסטרה ורשם ממוצעים של כ-2.3 חסימות למשחק.

בעונת 2006/2007, חתם בקבוצת סוואנס גמונדן, מליגת העל האוסטרית.

בעונת 2007/2008, חתם בקבוצת סיינט ויילר, מהליגה הצרפתית השנייה ורשם ממוצעים של כ-5 נקודות ו-3 ריבאונדים למשחק.

בסיום שנת 2008, חתם בקבוצת איליאבום קלובה, מליגת העל הפורטוגלית.

בעונת 2008/2009, חתם בקבוצת הפועל לב השרון, ששיחקה בליגת העל הישראלית.

בעונת 2009/2010, חתם בקבוצת מ.כ. הבקעה, ששיחקה בליגת העל.

בעונת 2010/2011, חתם בקבוצת הפועל אוסישקין תל אביב, מליגת העל. לקראת סיום העונה נפצע ושבר את ידו.

בעונת 2011/2012, חתם לשנתיים בקבוצת מכבי ראשון לציון.

בתחילת עונת 2013, חתם בקבוצת קאסיקס דה הומאקאו, מליגת העל המקסיקנית ובהמשך העונה עבר לשחק בקבוצת קאנטו מהליגה האיטלקית.

בתחילת עונת 2014, חתם בקבוצת לאונס דה פונסה מליגת העל הפורטו ריקנית ובהמשך העונה עבר לשחק בקבוצת הפועל אילת מליגת העל הישראלית.

בעונת 2015/2016, חתם בקבוצת מונקו, מהליגה הצרפתית.

בעונת 2016/2017, חתם בקבוצת אסוול ליון-וילרבאן מליגת העל הצרפתית.

בעונת 2017/2018, חתם לשנתיים בקבוצת לאונס דה פונסה מהליגה הפורטו ריקנית.

בתחילת שנת 2019, חתם בקבוצת פלאטרוס דה פרדניליו ובהמשך העונה עבר לשחק בקבוצת גויאנג אוריון אוריונס, מהליגה הקוריאנית.

בתחילת שנת 2020, חתם בקבוצת ואקרוס דה ביאמון, מהליגה הפורטו ריקנית ובהמשך העונה עבר לשחק בקבוצת הפועל גליל עליון מליגת העל הישראלית.

בתחילת שנת 2021, חזר לקדנצייה שנייה בקבוצת ואקרוס דה ביאמון.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל, באתר היורוליג
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים ג'מייקנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת הופסטרה
קטגוריה:כדורסלני הפועל לב השרון
קטגוריה:כדורסלני מועדון כדורסל הבקעה
קטגוריה:כדורסלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורסלני מכבי ראשון לציון
קטגוריה:כדורסלני קאנטו
קטגוריה:כדורסלני הפועל אילת
קטגוריה:כדורסלני מונקו
קטגוריה:כדורסלני אסוול ליון-וילרבאן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1984
תיאטרון וכטנגוב

**תיאטרון וכטנגוב** (ברוסית: **Государственный академический театр имени** **Е. Вахтангова**, התיאטרון הממשלתי האקדמי על שם י. וכטנגוב) הוא תיאטרון השוכן ברחוב ארבט במוסקבה. התיאטרון נוסד בידי יבגני וכטנגוב ב-1921 והמשיך את המסורת של מייסדו.

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|250px|מזרקת "הנסיכה טורנדות"  ברחוב [ארבאט בכניסה לתיאטרון וכטנגוב.]]
בשנת 1913 מספר סטודנטים החליטו להקים סטודיו למשחק לפי שיטת סטניסלבסקי. תחילה הם לא הצליחו למצוא מורה למשחק אך בסופו של דבר, יבגני וכטנגוב שהיה מתלמידיו של קונסטנטין סטניסלבסקי הסכים להוביל את הלימודים. המחזה הראשון נכשל באופן טוטאלי, ורצו לאסור על וכטנגוב להמשיך בחזרות. וכטנגוב המשיך בחזרות עם תלמידיו והסטודיו קיבל את השם "סטודיו למשחק של וכטנגוב". ב-13 בספטמבר 1920 הסטודיו קיבל חסות של התיאטרון האמנותי תחת השם "סטודיו מס' 3". המחזה הראשון היה "הנס של אנטוני הקדוש" מאת מוריס מטרלינק והוא הוצג ב-13 בנובמבר 1921. שחקני התיאטרון חיפשו מחזה נוסף ובסופו של דבר הוחלט להעלות את "נסיכת טורנדוט" מאת קארלו גוצי. כל החזרות התקיימו בהנחיית וכטנגוב אך הוא עצמו לא יכול היה להגיע להצגת הבכורה. כמה ימים לאחר מכן נפטר וכטנגוב ממחלה.

השחקנים בחרו את הוועד המנהל שכלל 10 אנשים בראשות בוריס זהבה וכלל בין היתר גם יוסיף טולצ'אנוב. יורי זבדסקי מונה לבמאי הראשי של התיאטרון החדש. לאחר שבשנת 1926 הוא עזב את התיאטרון, במשך שנים לא היה במאי ראשי. בשנות ה-30 ראשי הממשל כולל ראשי הנ.ק.וו.ד ויוסיף סטלין היו בין מעריצי התיאטרון. בשנות ה-30 על במת התיאטרון הועלו הצגות בהם השתתף בוריס שצ'וקין בתפקיד ולדימיר לנין. משחקו היה נחשב לתפקיד הקלאסי של לנין בתיאטרון הסובייטי.

בשנת 1939 למנהל האמנותי של התיאטרון מונה ראובן סימונוב שהיה בין תלמידיו של וכטנגוב. סימונוב כיהן בתפקיד זה במשך 30 שנים. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה להקת התיאטרון הועברה לעיר אומסק והייתה מופיעה על במת התיאטרון המקומי. בניין התיאטרון נהרס במהלך הפצצות. הועלה רעיון שלא להחזיר את התיאטרון לבירה, אלא למקם אותו באחד מערי סיביר. בהמלצת אנסטס מיקויאן נבנה בניין חדש עבור התיאטרון ולהקתו חזרה למוסקבה. בשנת 1946 פורסמה החלטת הממשל בהקשר להצגות התיאטרון ולתיאטרון וכטנגוב היה קשה להמשיך במסורת שלו - של סגנון קומי וחגיגי. בתקופה זו סימונוב הצליח לקלוט להרכב התיאטרון שחקנים שחזרו מתקופת מאסר בגולג וגם שחקנים של "התיאטרון הקאמרי" שנסגר בהתאם להחלטת הממשלה. 

בשנת 1963 סימונוב חידש את הצגת "נסיכת טורנדוט" והיא זכתה להצלחה מחודשת. בשנת 1968 התחילה תקופת יבגני סימונוב (בנו של ראובן סימונוב) בהנהגת התיאטרון. הוא ניהל את התיאטרון עד לשנת 1987 כאשר נאלץ לעזוב אותו. בשנה זו בראש התיאטרון הועמד מיכאיל אוליאנוב, משחקניו הוותיקים של התיאטרון. הוא ניהל את התיאטרון עד לשנת 2007.

החל משנות ה-30 פועל בסמוך לתיאטרון בית הספר למשחק שמשנת 1939 נקרא על שם שצ'וקין שהיה בין השחקנים הבולטים של התיאטרון ובמאי של מספר הצגות שהועלו בשנות ה-30. רוב שחקני התיאטרון הם בוגרי בית ספר זה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מוסקבה: תיאטראות
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קלאוזנר

**קלַאוּזנֶר** (בעברית וביידיש גם **קלוֹיזנר** או **קלוזנר**) הוא שם משפחה יהודי וגרמני. פירוש המילה בגרמנית הוא "מתבודד".

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
ציפורנית מצרית

**ציפורנית מצרית** (שם מדעי: *Silene aegyptiaca*), שם בערבית **עוינה, חאלאוואן**. הוא צמח עשבוני חד-שנתי ממשפחת הציפורניים. הצמח גדל באזורי בתה ושדות. בארץ ישראל הצמח נפוץ מאוד, הוא צומח בכל הארץ למעט צפון הנגב, הערבה, החלק הדרומי של בקעת הירדן, ומדבר יהודה. תפוצתו העולמית היא בארצות מזרח הים התיכון. בתקופת הפריחה, הצמח יוצר מרבדי פריחה בצבע ורוד. ניתן גם לראותו בפרטים בודדים.

גובהו של הצמח כ-20 ס"מ. הצמח מתחיל בנביטה בחודש נובמבר, צמיחתו מהירה והוא פורח כבר בינואר. פריחתו נמשכת עד אפריל. לצמח פרחים ורודים עד ארגמן, והוא בעלי 5 עלי כותרת. עלי הגביע של הציפורנית המצרית הם בצבע אדום–סגול.

## קישורים חיצוניים

250px|ממוזער|ימין|ציפורנית מצרית

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1782
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארל ליניאוס הצעיר
קטגוריה:ציפורניים
קטגוריה:ארץ ישראל: ציפורניים
קטגוריה:פרחים ורודים בארץ ישראל
שלמה סטרליץ

**שלמה סְטְרֵלִיץ** (**Strelitz**; 7 בינואר 1923 – אוקטובר 1999) היה מתמטיקאי, פרופסור באוניברסיטת וילנה ולאחר עלייתו לישראל ב-1973 פרופסור באוניברסיטת חיפה, ממייסדי המחלקה למתמטיקה באוניברסיטה.

## קורות חיים
סטרליץ נולד בשנת 1923 בקובנה בירת הרפובליקה הליטאית הראשונה במשפחה ציונית דוברת עברית. אביו, יונה סטרליץ, היה מורה עברי, חבר מרכז הסתדרות המורים העבריים "המורה" בליטא.
משנת 1929 למד בגימנסיה העברית הריאלית בעיר, ועם סיום לימודיו ב-1939 החל ללמוד באוניברסיטת קובנה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה פונה עם משפחתו לפנים ברית המועצות.

עם תום המלחמה שב לליטא (שעתה הייתה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית, חלק מברית המועצות). למד מתמטיקה באוניברסיטת וילנה, ובהמשך הצטרף לסגל שלה. ב-1953 קבל תואר דוקטור. ב-1968 היה לפרופסור באוניברסיטת לנינגרד ושב ללמד באוניברסיטת וילנה. אחד הסטודנטים שלו בתקופה זו היה יהושע זק, לימים זוכה פרס ישראל בפיזיקה, ששנים רבות לאחר מכן סיפר על הערכתו המיוחדת את סטרליץ.

לאחר מלחמת ששת הימים נדרש על ידי השלטון הסובייטי לחתום על הצהרת גינוי לישראל. הוא סירב, ובעקבות כך קידומו נפגע. ב-1973 עלה לישראל. התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת חיפה, והיה בין ראשיו הראשונים של החוג למתמטיקה.

תחום מחקרו העיקרי של סטרליץ היה הבעיות האסימפטוטיות של פונקציות שלמות מוכללות ושימושיהן במשוואות דיפרנציאליות בתחום המרוכב. הוא פרסם ספרים ומאמרים רבים. במסגרת שנות השבתון שלו עבד באוניברסיטאות בחו"ל – אוניברסיטת אילינוי, אוניברסיטת דרום לואיזיאנה, אוניברסיטת וירג'יניה המערבית ואחרות.
לאחר יציאתו לגמלאות המשיך לעסוק במחקר מתמטי, ללמד ולהשתתף בישיבות מקצועיות באוניברסיטה.

שלמה סטרליץ נפטר ב-1999.

## פרסומיו

בין עבודותיו: הספר *Asymptotic properties of analytic solutions of differential equations* (וילנה 1972) ועבודתו הגדולה האחרונה (כ-100 עמודים) "Asymptotics for solutions of linear differential equations having turning points with applications" (יצאה לאור לאחר מותו בשנת 1999, בפרסום המתמטי רב-היוקרה *Memoirs of the American Mathematical Society*).

## קישורים חיצוניים
* Shlomo Strelitz (1923-1999), באתר המחלקה למתמטיקה, אוניברסיטת חיפה

קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים ליטאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וילנה
קטגוריה:מתמטיקאים סובייטים
קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: מתמטיקה
קטגוריה:בוגרי הגימנסיה הריאלית העברית בקובנה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1999
מונגו ג'רי

**מונגו ג'רי** (באנגלית - **Mungo Jerry**) היא להקת רוק בריטית שפעלה בתחילת שנות ה-70 הידועה בלהיטה In the Summertime.

הלהקה הוקמה בשנת 1970 בבריטניה, ובהרכבה חברו ריי דורסט, שהיה הזמר הראשי, וכן ניגן בגיטרה ובמפוחית, נגן הבאנג'ו פול קינג, הקלידן קולין ארל ונגן הבאס מייק קול. לאחר הצלחתם הראשונית, שלוותה במספר להיטים ובראשם "In the Summertime" התפרק ההרכב המקורי של הלהקה בשנת 1972. דורסט המשיך להקליט עם הרכבים שונים ששמרו על השם "מונגו ג'רי" בווריאציות שונות, במשך שנים רבות לאחר מכן. הלהקה ידועה אף בשיתוף הפעולה שלה עם היוצר הישראלי מיקי גבריאלוב ולהקתו "ג'ריקו ג'ונס" (שאף הקליטה קאבר לשירו - Time is now).

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:להקות בנים
קטגוריה:להקות בריטיות
קטגוריה:משתתפי פסטיבל סן רמו 1971
גשר אוסישקין

שמאל|ממוזער|250px|פרט: גשר אוסישקין
שמאל|ממוזער|250px|מראה על הגשר לכיוון צפון
**גשר אוסישקין** או בשמו הרשמי **גשר זהרירה חריפאי** הוא גשר על נחל הירקון המוביל לרחוב אוסישקין בתל אביב-יפו והוא קרוי על שמה של זהרירה חריפאי, שחקנית תיאטרון וקולנוע ישראלית, כלת פרס ישראל לתיאטרון.

הגשר מוכר כ"גשר אוסישקין", על שם רחוב אוסישקין אליו הוא מוביל.

## היסטוריה
לקראת מצעד צה"ל בשנת 1965, הניח צה"ל שני גשרי ביילי, שתוכננו בידי מהנדס חברת תכנון המים לישראל (תה"ל) עובדיה לזרי, בין שדרות רוקח לרחוב אוסישקין. בעקבות גידול נפח התנועה הנכנסת לתל אביב מצפון בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 נוצרו עומסי תנועה כבדים על גשר הירקון וחלק מהתנועה עברה לגשר ווקופ הישן. על מנת להקל על התנועה ולאפשר את סגירת גשר ווקופ לצורך שיפוצים הסכים צה"ל לבקשת עיריית תל אביב-יפו להותיר את אחד מהגשרים להקלת עומסי התנועה, עד הקמת הגשר הקבוע על רחוב אבן גבירול.

בשנת 1959 ב-14 ביולי קפצו מהגשר הקטן הסמוך לגשר בר-יהודה, שתי נשים לתוך מי הירקון. זהרירה חריפאי, שהייתה שחיינית מצטיינת בהפועל תל אביב (100 מ' חזה), פשטה את שמלתה וזינקה למים להצילן, אך היא הצליחה להציל רק אחת מהן.

לקראת סוף 1967 רכשה עיריית תל אביב את גשר הביילי מידי צה"ל. על פי התוכנית, עם סיום הקמת הגשר הקבוע תוכנן להעביר את הגשר לקצה רחוב ויצמן כדי להמשיך אותו אל מעבר לירקון או להעבירו לקצה המערבי של שדרות רוקח למקום בו נמצא כיום גשר בן-אליעזר. לבסוף נותר הגשר במקומו, ועליו נתיב נסיעה בודד מצפון לדרום.

בקיץ 1999 פורק הגשר ובמקומו נבנה גשר חדש שעליו שרוול פלדה המדמה מסבכים של גשר ביילי. הגשר עוטר בדוגמאות לבבות ומגיני דוד, ובמרכזו מתנוססים ארבעה דגלי פלדה.

## קישורים חיצוניים

*מיכאל יעקובסון: סיבוב בגשר אוסישקין בתל אביב, באתר 'חלון אחורי', 4 באוגוסט 2021

## הערות שוליים

אוסישקין
קטגוריה:הצפון הישן: תחבורה
קטגוריה:רחוב אבן גבירול
ניקיאס

ממוזער|213px|ניקיאס
**ניקיאס** (ביוונית: **Νικίας**; 470–413 לפנה"ס) היה מדינאי ומצביא אתונאי שפעל במלחמה הפלופונסית.

ניקיאס היה אריסטוקרט שירש מאביו סכום כסף גדול והשקיע אותו בחכירת מכרות כסף בלאוריון שבאטיקה. לאחר מותו של פריקלס ב-429 לפנה"ס נעשה יריבם הפוליטי הראשי של קליאון והסיעה הדמוקרטית במאבק על הנהגת אתונה. הוא היה בעל דעות פוליטיות מתונות פרו ספרטניות והתנגד לאימפריאליזם האגרסיבי של הסיעה הדמוקרטית ושאף לשמר את המצב הקיים אך לא לנסות להרחיק לכת אל תוך יעדים שאתונה לא מסוגלת לעמוד בהם. מטרתו העיקרית הייתה לכרות שלום עם ספרטה מהר ככל שניתן ובתנאים נוחים לאתונה.

הוא נבחר פעמים אחדות לסטרטגוס במהלך המלחמה הפלופונסית, ועמד בראש כמה חילות משלוח שלא השיגו תוצאות משמעותיות. למרות זאת היה אחראי במידה רבה להצלחת שיחות המשא והמתן שהובילו לשלום ניקיאס ב-421 לפנה"ס.

אחרי שהושג השלום התנגד ניקיאס לתוכניותיו השאפתניות של אלקיביאדס. למרות היריבות נבחר ניקיאס לאחד המצביאים במסע המלחמה האתונאי לסיציליה. המצור שהטילו האתונאים על סירקוסאי כמעט והביא לנפילתה, אך עם בואו של המצביא הספרטני גיליפוס נתהפך המצב והאתונאים הפכו מצרים לנצורים. ניקיאס ניסה נואשות לחלץ את צבאו, אך הוא וחייליו הוכו על ידי חיל הספרטנים ורבים מהם נפלו בשבי. סופו של דבר הוצא ניקיאס להורג בפקודת הסירקוסאים.

## לקריאה נוספת
* פלוטארכוס, "ניקיאס", בתוך: **חיי אישים: אנשי יוון**, עמ' 183–212.
* פלוטארכוס, "ניקיאס וקראסוס", בתוך: **חיי אישים: אנשי יוון ורומי**, עמ' 499–503.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פוליטיקאים אתונאים
קטגוריה:המלחמה הפלופונסית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
אנדראה מנטניה

**אַנְדְרֵאָה מַנְטֶנְיָה** (1430–1506; באנגלית: **Andrea Mantegna**) היה צייר איטלקי רנסאנסי וחוקר ארכאולוגיה רומית. הוא היה חתנו של יאקופו בליני. כמו אמנים אחרים בני זמנו, מנטניה ערך ניסיונות בפרספקטיבה, בין השאר באמצעות הנמכת האופק כדי להגביר את תחושת המונומנטליות. ציורי הנוף האפרפרים והמתכתיים שלו, והדמויות שלו הנראות לעיתים קרובות כעשויות אבן, מעידים על גישה פיסולית-ביסודה לציור. מלבד זאת הוא ניהל גם סדנת הדפסים, אחת הגדולות והחשובות שפעלו בוונציה לפני שנת 1500.

## תולדות חייו
### ראשית דרכו
מנטניה נולד באִיזוֹלָה דה קַרְטוּרוֹ, בקרבת פדובה (אז חלק מן הרפובליקה של ונציה), בנו השני של נגר בשם בּיאג'וֹ. בגיל 11 הוא נעשה שוליה של פרנצ'סקו סקוארצ'יונה
(Francesco Squarcione), צייר בן העיר פדובה. דומה כי סקוארצ'יונה גילה התלהבות ללא מצרים בכל הנוגע לאמנות עתיקה, והתעניין במיוחד ברומא העתיקה: הוא נסע ברחבי איטליה, ואולי גם יוון, אסף יצירות אמנות עתיקות - פסלים, תבליטים, כדים וכן הלאה - והכין אוסף ששימש אותו להכנת רישומים ושפתח אותו גם בפני ציירים אחרים. בה בעת, הוא המשיך לקבל על עצמו עבודות ציור שגרתיות, שחלקן בוצעו על ידי תלמידיו. 
[ימין|ממוזער|”[שמשון ודלילה”, 1495]]
ציירים ותלמידי-ציור רבים (137, לפי אחד החישובים) למדו בסדנה של סקוארצ'יונה, שנפתחה בסביבות שנת 1440 והתפרסמה ברחבי איטליה. לפדובה נמשכו ציירים לא רק מוונטו אלא גם מטוסקנה השכנה, כגון פאולו אוצ'לו, פיליפו ליפי ודונטלו. ואכן, ראשית הקריירה האמנותית של מנטניה עוצבה בהשפעת אמנות פלורנטינית. מסופר כי באותה תקופה היה מנטניה התלמיד החביב על סקוארצ'יונה, שלימד אותו לטינית והורה לו לחקור שברים של פסלים רומיים. המורה נטה להשתמש באפקטים של תעתועי פרספקטיבה, שהשפיעו גם הם על כמה מחידושיו המאוחרים של תלמידו. מכל מקום, בגיל שבע-עשרה עזב מנטניה את מורו, ומאוחר יותר טען שסקוארצ'יונה הרוויח כסף מציוריו בלי ששילם לו עבור השימוש בהם. 

עבודתו הראשונה - שאבדה בינתיים - הייתה ציור מזבח לכנסיית סנטה סופיה ב-1448. באותה שנה הוזמן מנטניה, לצד ניקולו פיצולו, לעבוד עם קבוצת ציירים גדולה בקפלת אוֹבֶטָרִי בכנסיית ארמיטאני בפדובה. בעקבות שרשרת של צירופי מקרים, מנטניה סיים את רוב העבודה בעצמו. סקוארצ'יונה לא היה מרוצה מן העבודות הראשונות בסדרה, שתיארו את חיי יעקב הקדוש: הוא אמר שהדמויות מזכירות יותר מדי פסלי אבן, ולכן יש לצבוע אותן בצבעי אבן מיד. סדרת הציורים אבדה ברובה במלחמת העולם השנייה בהפצצה של בעלות הברית ב-1944 על פדובה, אבל נותרו ממנה צילומים בשחור-לבן. העבודה הדרמטית ביותר בסדרה הייתה יעקב הקדוש מובל לגרדום, שצוירה מנקודת מבט נמוכה. טכניקות דומות אפשר לראות בציור המזבח לכנסיית סן זֶנוֹ בוורונה, כולל השימוש בפריטים אדריכליים כדי לתת מראה קלאסי. 

ציורי-קיר מוקדמים אחרים של מנטניה הם שני קדושים מעל הכניסה בכנסיית סנט'אנטוניו בפדובה (1452) וציור-מזבח של לוקס הקדוש וקדושים אחרים בכנסיית סנטה ג'וסטינה (1453), הנמצא כעת בגלריית בְּרֶרָה במילאנו. עם הזמן מצא את עצמו האמן הצעיר מושפע יותר ויותר מיאקופו בליני, אביהם של הציירים ג'ובאני וג'נטילה. ב-1453 הסכים יקופו להשיא את בתו ניקולוזיה למנטניה. בין השנים 1495–1500, צייר את יהודית ושפחתה עם ראש הולופרנס.

ביוגרפיה של מנטניה נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ציירים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-15
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1431
קטגוריה:נפטרים ב-1506
במחנה נחל

**במחנה נחל** היה ירחון לחיילים, אנשי ההתיישבות העובדת וחברי תנועות הנוער, שהופיע בשנים 1949–1991 מטעם פיקוד הנח"ל ואגף הנוער והנח"ל במשרד הביטחון.

## היסטוריה
הגיליון הראשון ראה אור ב-1949. מ-1951 הופיעו הגיליונות באופן סדיר עד 1991. הירחון חדל להופיע בהוראת הרמטכ"ל אהוד ברק, כחלק ממדיניותו לצמצום מספרם של הביטאונים הצבאיים.

ב־1989 הופסקה הוצאת במחנה נח"ל במשך כארבעה חודשים, לאחר שהתפרסמו בו כתבות ללא תיאום עם פיקוד הנח"ל, בהם כתבה על בנות אלופים המשרתות בצבא תחת הכותרת "ובאשר לפרוטקציה".

העיתון הִרבה לעסוק בנח"ל, בהתיישבות ובביטחון המדינה והקדיש מקום גם לתולדות ארץ ישראל ולראיונות עם אנשי צבא בכירים, מדינאים, סופרים ואמנים.

עורכי העיתון: אורי סלע, יצחק וייט, שמעון רכבי, רפאל ספורטה, יצחק לבני, מרדכי נאור, זאב ענר, יורם טהרלב, יוסף ארגמן, דני בירן, מיכאל (מייקל) שיר.

תפקיד מרכזי במערכת, במשך עשרות שנים, היה לצלם אלכס גל (גוטליב).

במחנה נח"ל אימץ את הרעיון של מדור הכזבים שהיה ב"במחנה" וזכה להצלחה ולפופולריות, ובעמוד האחרון שלו בתקופה ארוכה הופיעו כזבים [בדיחות] פרי עטם של קוראיו ובלטו בהם אותם כוכבים שבלטו ב"תחרות כזבים" ב"במחנה" - אברהם בן-עזרא, אלי אייל, ראובן גרינברג ואחרים.

תפוצת העיתון הגיעה בשיאה (בשנות ה-60 וה-70) ל-15 אלף עותקים.
טקסט=חיילת בהיאחזות נח"ל גולן אוחזת בעיתון, 1969|ממוזער|405x405 פיקסלים|חיילת בהיאחזות נח"ל גולן אוחזת בעיתון, 1969
במחנה נח"ל כלל במשך תקופה ארוכה תיאורים בלתי-שגרתיים של חיי הנח"ל וצה"ל, כתבות דיוקן, שיתוף אנשי רוח וגם מתיחות.

בשנת 2025 עלה ארכיון העיתון לאתר עיתונות יהודית היסטורית של הספרייה הלאומית.

## קישורים חיצוניים

* חיפוש וקריאה מקוונת בדפי "במחנה נח"ל", באתר עיתונות יהודית היסטורית

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי עת של צה"ל
קטגוריה:נח"ל
גלשן מלאי

**גלשן מלאי** (שם מדעי: *Galeopterus variegatus*) הוא מין של גלשן (המכונה לעיתים בשם השגוי "למור מעופף"), החי באינדונזיה, מלזיה, תאילנד וסינגפור. הוא מין הגלשן היחיד בעולם מלבד הגלשן הפיליפני שחי באיי הפיליפינים.

הגלשן למעשה אינו מין של למור, וגם אינו יכול לעוף - הוא פשוט דואה מעץ לעץ וכך משיג את מזונו ונמלט מפני טורפים. הוא שוכן עצים, פעיל בלילה וניזון מחלקי צמחים רכים כגון עלים צעירים, נבטים, פירות ופרחים. אחרי תקופת היריון של 60 יום, צאצא יחיד נתלה על הבטן של אמו בעזרת קרום עור גדול שגדל עליה (בדומה לחיות הכיס). הגלשן המלאי תלוי בקיום היערות, ואם חלק נרחב מהיערות יכרתו - הוא ייכחד.

אורכו של הגלשן המלאי מראש ועד זנב הוא 34–38 ס"מ, אורך זנבו הוא 24–25 ס"מ ומשקלו 0.9 עד 1.3 ק"ג.

הגלשן המלאי מוגן על ידי חוק לאומי. נוסף לכריתת היערות ואיבוד סביבת המחיה, ציד לצורך פרנסה מהווה איום עיקרי. צריך מידע נוסף על הצטמצמות אוכלוסייה, אבל כעת הסכנה מתרחשת לאט מספיק על מנת שהגלשן יהיה תחת מצב השימור "ללא חשש" ברשימה האדומה של IUCN.

## מיון ואבולוציה
ישנן שתי אוכלוסיות של הגלשן המלאי, שלא נפרדות באופן ברור מורפולוגי האחת מן השנייה; האחת, שבה הגלשנים גדולים יותר, נמצאת במדף יבשתי ליד איי סונדה, ובחלק היבשתי של דרום-מזרח אסיה. האחרת, האוכלוסייה של גלשנים קטנים יותר, נמצאת בלאוס ובאיים הסמוכים. כפי שצוין לעיל, הגלשנים באוכלוסייה של לאוס קטנים יותר מהגלשנים באוכלוסיית סונדה בכ-20%.
בשונה מהחלוקה שהוזכרה לעיל, יש לגלשן המלאי ארבעה תת-מינים:
* *G. v. variegatus* (ג'אווה)
* *G. v. temminckii* (סומטרה)
* *G. v. borneanus* (בורנאו)
* *G. v. peninsulae* (מלזיה והחלק היבשתי של דרום-מזרח אסיה)
מחקר גנטי שבוצע לאחרונה מהווה בסיס להשערה שתת-המינים של מלזיה, החלק היבשתי, ג'אווה וסומטרה שייכים למין שונה מהסוג Galeopterus.

## התנהגות ואקולוגיה
הגלשן המלאי מטפס טוב על עצים, אך הוא חסר-אונים על הקרקע. "כנפיו" עשויות העור מתחילות מצווארו, ומתמשכות לאורך אצבעותיו, אצבעות רגליו וציפורניו. חלק זה בגוו משמש אותו לגלישה מעץ לעץ, והוא יכול לגלוש כ-100 מטרים בעזרת "כנפיו". הוא יכול לנווט בעת גלישה, אך רוח וגשם יכולים להקשות עליו את הגלישה. הוא בדרך כלל גולש באזורים פתוחים או בחופה (החלק העליון) של יער הגשם, במיוחד ביערות גשם טרופיים. הגלשן צריך מרחק מסוים כדי לנחות על העץ בשלום וכדי למנוע פציעה.

בדרך כלל, הגלשן ניזון מעלים, ניצנים, פרחי קוקוס, פרחי דוריאן, פירות ומוהל מסוגים מסוימים של עצים. הוא ניזון גם מחרקים בחלק מבורנאו. מקורות המזון תלויים בסביבת המחיה, בסוגי הצמחייה ובזמינות.

הגלשן המלאי נמצא בדרך כלל בחופת יער הגשם. הוא עשוי לבקר בכמה וכמה מיני עצים בלילה אחד, או במין אחד בלבד. ניתן גם לראות אותו מלקק קליפות עץ של מיני עצים נבחרים כדי להשיג מים, מזון, מלחים ומינרלים.

## תפוצה וסביבת חיים
תפוצתו של הגלשן משתרעת על פני דרום-מזרח אסיה, מאזור סונדה לצפון לאוס, קמבודיה, וייטנאם, תאילנד, מלזיה, סינגפור, ברוניי, אינדונזיה (קלימנטן, סומטרה, באלי, ג'אווה), ואיים סמוכים נוספים. לעומתו, הגלשן הפיליפיני נמצא רק בדרום הפיליפינים.

הגלשן המלאי מותאם לכמה וכמה סביבות מחיה הכוללות צמחייה, כולל גינות, יערות גשם, יערות הרריים, יערות נשירים ועוד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גלשנאים
קטגוריה:אינדונזיה: יונקים
קטגוריה:מלזיה: יונקים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1799
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
מחיר יין

**מחיר יין** הוא ספר הביכורים של הרמ"א. הספר נכתב בשידלוב שבפולניה, והוא מדמה את סיפורי מגילת אסתר, לימי חייו של אדם מצעירותו, ועד סוף ימיו.

## רקע
בשנת ה'שט"ז, פרצה באזור העיר קרקוב מגפה, ומשפחת איסרליש, נאלצה לנדוד מן המקום, ולהגר לעיירה שידלוב (כיום כפר). חייהם של הפליטים בשידלוב היו קשים ביותר, ומצבם הכלכלי לא אפשר להם לקיים את מצוות הפורים (סעודה, משלוח מנות ומתנות לאביונים). המחבר הצעיר, הקדיש את חיבורו לאביו, במקום משלוח מנות שלא היה בהישג ידו.

כך כותב הרמ"א בסוף הספר.

המחבר קרא לספרו **מחיר יין** כפרפרזה על דברי הנביא ישעיהו ,  וכוונתו כי במחירו של יין, אותו היה אמור לתת כמשלוח מנות לאביו, הוא נותן לו את פירושו למגילת אסתר.

## הספר
המהדורה הראשונה, וכן אלו שבאו בעקבותיה, נדפסו כקונטרס, בן כ-60 דפים, במהדורות המאוחרות יותר, החלו להדפיס את הספר כפירוש לצד מגילת אסתר. בתחילת הספר הקדמה, ולאחר מכן מעין 3 פרקים (אין חלוקה ברורה) העוסקים בימי הנעורים, ימי העמידה, וימי הזקנה.

אף כי המחבר כותב בהקדמתו לספר, כי אין הוא מתיימר להיות מחבר ספרים, וכי הוא מתייחס ליצירתו זאת כאל "משלי הנערים", החיבור הופץ, התחבב על קוראיו, והודפס לראשונה בדפוס קרמונה שבאיטליה.

## קישורים חיצוניים

* 
* '''מחיר היין''', באתר הספרייה הלאומית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי מחשבת ישראל
קטגוריה:פירושי התנ"ך
קטגוריה:מגילת אסתר
קטגוריה:ספרי שנות ה-1550
קטגוריה:רמ"א
מנחם כץ

ממוזער|מנחם כץ
הרב **מנחם כ"ץ-פרוסטיץ** (בערך ה'תקנ"ה, 1795 - ט"ז באדר א' ה'תרנ"א, 1891) היה אב"ד צעהלים (דויטשקרויץ), שבשבע קהילות, מגדולי תלמידי החת"ם סופר.

## ביוגרפיה
נולד בפרוסניץ (פרוסטיץ) שבמוראביה לרב אליעזר כ"ץ וואנפריד ולהינדל. היה צאצא של רבי שמשון ורטהיימר. בילדותו למד אצל דודו הרב משה כ"ץ וואנפריד שכיהן בפרוסניץ והיה ידוע כאיש תנועת ההשכלה. בבחרותו נסע לישיבת פרשבורג ללמוד אצל החת"ם סופר, והפך לאחד מתלמידיו המובהקים. הוא מוזכר מספר פעמים בספרי רבו. תקופה מסוימת אף היה משמשו. בשל דבקותו ברבו סירב לשמוע הצעות שידוכים מחוץ לפרשבורג, ונישא להינדל, בתו של הרב ישכר בר פרנק, מנכבדי הקהילה. אף לאחר חתונתו המשיך ללמוד אצל רבו כאחד הבחורים והיה נכנס לכל השיעורים של החתם סופר, ורק בסוף היום היה מתחיל ללמוד את סדריו האישיים עד 2 בלילה. הרב ישכר שלמה טייכטל בעלה של נכדתו נחמה העיד, שלמרות רתיעתו של החתם סופר מעיסוק פומבי בקבלה, היה לומד אותה עם סבו. לאחר מספר שנים התאלמן מאשתו הינדל ונשא לאישה את אחותה ברכה. הוא סירב להצעות רבנות עקב רצונו להישאר בקרבת רבו, אך לאחר שהסתיימו שבע שנות ה"קעסט", בסביבות שנת ה'תקצ"ד (1834) הסכים לקבל את רבנות רגינדורף הסמוכה לפרשבורג. הוא החל לכהן בה עוד לפני שקיבל מרבו היתר הוראה.

לאחר פטירת החת"ס מונה לאב"ד צעהלים, שם כיהן למעלה מיובל עד מותו. בתפקידו זה פעל לחיזוק ערכי הדת, ובד בבד יעץ ועזר ליהודים בחייהם הפרטיים. יהודי הקהילה האמינו בו שהוא בעל מופת וסיפורי מופת רבים השתמרו בין תלמידיו ובני הקהילה. כמו כן הקים ישיבה בעיר, בראשה העמיד את חתנו הרב דוד פרידמן, לימים ממלא מקומו ברבנות.

בשנת תרכ"ד השתתף בישיבה בנירג'האזה נגד הקמת הסמינר לרבנים, יוזמתם של הנאולוגים והרב עזריאל הילדסהיימר. הוא היה חבר במשלחת שבעת רבנים שהתקבלה לראיון בווינה, אצל הקיסר פרנץ יוזף, והביאה לביטול התוכנית. במהלך הקמת הקהילות החרדיות בהונגריה, השתתף באספה האורתודוקסית בפשט, ביולי 1870 (אב תר"ל).

נפטר באדר א' תרנ"א. בלווייתו הספידוהו בנו רבי משה, חתניו הרב פרידמן והרב פלנר, הרב דוד אולמן רבה של לקנבך, הרב שלום קוטנא רבה של אייזנשטט, הרב שמחה בונים ארנפלד רבה של מטרסדורף, הרב מנחם גרינוולד רבה של שופרון, הרב וואלף כהנא רבה של טשורנא והרב קופל רייך רבה של בודפשט.

מתלמידיו היו רבי משה גרינוולד רבה של חוסט והרב אהרן חיים שיק (בנו של מהר"ם שיק). ספר חידושיו יצא לאור רק בשנת ה'תש"ן (1990).

## צאצאיו
הותיר אחריו חמישה בנים ושתי בנות:
הרב שמואל מאיר תלמיד הכתב סופר ומחבר ספר "שם משמואל" על הש"ס; יוסף; הרב גרשון; הרב משה שכיהן בבחרותו כדיין, מגיד מישרים ורב בצעהלים, ווינה, מגנדורף, טוקאי ובסוף ימיו כרב בנייטרא; הרב מרדכי; הינדל, אשת הרב שמעון סגל שפיצר דיין בצעהלים ובנישואיה השניים אשת הרב דוד פרידמן ממלא מקום חותנו; רבקה אשת הרב שמעון חיים סגל-פלנר, דיין בצעהלים ובהמשך רב בבעלעד.

נכדו הרב אברהם אהרן כץ, בן בנו הרב משה, מילא את מקום אביו ברבנות בנייטרא. נכדים נוספים היו הרב שלמה פרידמן רבה של באדען, הרב מרדכי רוטנברג רבה של אנטוורפן (חתן חתנו הרב דוד פרידמן) ונחמה, אשת הרב ישכר שלמה טייכטל.

נינו, הרב אליהו כץ, היה רב העיר באר שבע.

## קישורים חיצוניים
* רבי מנחם כץ בבלוג 'תולדות'.

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:תלמידי החתם סופר
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:דויטשקרויץ: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת פרשבורג
קטגוריה:ילידי 1795
קטגוריה:נפטרים ב-1891
חיל השריון המלכותי

**חיל השריון המלכותי** (באנגלית: **Royal Armoured Corps**) היא זרוע מנהלית המרכזת את יחידות השריון של הצבא הבריטי. 

החיל כיום עומד בראש עשרה רגימנטים סדירים וארבעה מהצבא הטריטוריאלי, בנוסף לרגימנט משמר הפרשים שבאופן רשמי אינו כפוף לחיל השריון המלכותי, אך בפועל נכלל בו. מבין הרגימנטים הסדירים, חמישה מהם מסווגים כיחידות שריון וחמישה כיחידות סיור משוריין; בנוסף לשלושה רגימנטים משוריינים מהצבא הטריטוריאלי ואחד סיור משוריין; ורגימנט המשמר המכיל שני רגימנטים מסורתיים (משמר החיים והכחולים והמלכותיים) המתפקדים בפועל כרגימנט סיור משוריין אחד. כלומר סך הכל כוחות השריון של הצבא הבריטי מורכבים משמונה רגימנטי שריון, שבעה רגימנטי סיור משוריין ורגימנט אימון.

## היסטוריה
החיל הוקם ב-4 באפריל 1939 על ידי איחוד יחידות פרשים שהפכו למשוריינות יחד עם הגיס המשוריין המלכותי (שכחלק מהאיחוד שונה שמו לרגימנט הטנקים המלכותי). במהלך מלחמת העולם השנייה שפרצה מספר חודשים לאחר יצירת החיל, יחידות פרשים נוספות הומרו ליחידות שריון ונוספו גם הם לחיל החדש, בנוסף היו מספר רגימנטים רגליים שהומרו ליחידות ממוכנות וגם הם הוכפפו לחיל השריון.

במהלך המלחמה הקים החיל יחידות אימון לכוחות השריון ואף הקים מספר רגימנטי שריון בעצמו. בשנת 1944 אוחד חיל הסיור אל תוך חיל השריון המלכותי ובכך החיל קיבל את האחריות על שני סוגי היחידות; הסיור המשוריין ויחידות השריון.

החיל התחיל להחליף את טנקי הצ'אלנג'ר 2 שלו ב-148 טנקי צ'אלנג'ר 3 מהדור הבא, ועקב כך מספר היחידות בחיל יקטן.

## מבנה
[240px|ממוזער|טנקי [צ'אלנג'ר 2 של רגימנט הטנקים השני המלכותי בגרמניה.]]
### רגימנטים סדירים

בנוסף לשני הרגימנטים של משמר הפרשים; משמר החיים ורגימנט הכחולים והמלכותיים, אשר לא כפופים לחיל השריון המלכותי, אך ברמה המבצעית נחשבים לחלק ממנו.

### מילואים

## קישורים חיצוניים
* 

* עמוד חיל השריון המלכותי באתר משרד הביטחון הבריטי.

קטגוריה:יחידות שריון בריטיות
קטגוריה:חיל השריון
קטגוריה:חילות הצבא הבריטי