ספרות ג'והורי

**ספרות ג'והורית** (ידועה גם כ**ספרות היהודים ההרריים בקווקז**) היא ספרות הכתובה בשפת ג'והורי, שפתם של יהודי ההרים בקהילות שבצפון הקווקז ובמזרחו.

## היסטוריה
[טקסט=|שמאל|ממוזער|המשורר [חיזגיל אבשלומוב]]
[טקסט=המשורר סרגיי איזגיאייב בשנת 1970|שמאל|ממוזער|המשורר [סרגיי איזגיאייב בשנת 1970]]
[טקסט=המשוררת זויה סמנדוייבה|שמאל|ממוזער|המשוררת [זויה סמנדוייבה]]
הספרות הג'והורית עשירה בפולקלור. הסופרים הפופולריים ביותר בתחילת המאה ה-20 היו מרדכי בן אבשלום, שאול סימנדו, חזגיל דאדאשב ואייבולו מטרקי.

### תיאטרון
בשנת 1904, הרב ישעיהו רבינובים כתב יצירות ספרותיות בג'והורי עבור תיאטרון ג'והורי בעיר דרבנט, והיה מחלוצי הסופרים בתחום זה.

בשנות ה-20 של המאה ה-20, הספרות הג'והורית באה לידי ביטוי בתיאטרונים ומחזות, שרבים מהם נכתבו בידי יעקב אגרונוב, הרצל גורסקי (רבינוביץ'), פ. שרבטוב, ויונו סמיונוב.

### שירה
העיתון הג'והורי "העמל" (בג'והורי: Захметкеш) הכיל שירים רבים בשפת ג'והורי. רובם בעריכתו של אסאייל בינייב.

גם יחיאל מטאטוב, רחמים רובינוב, יעקב אגארונוב, בוריס גברילוב, נטניאל סולומונוב וז. נבינוביץ היו משוררים ידועים בתחום.

נושא שוויון הנשים היה מוטיב חוזר בשירתם של יעקב אגרונוב, איסחוג חנוכוב, ויחיאל מטאטוב ובוריס גברילוב.

### פרוזה
היווצרות והתפתחות הפרוזה האומנותית של יהודי ההרים החלה בסוף המאה ה-20.

### קהילה
בראשית שנות ה-30 הוקם חוג ספרותי של יהודי ההרים במוסקבה, בראשות א. בן-עמי (בנימינוב). המשורר, המחזאי והסופר מישי בחשייב, המשוררים מנובך דדשב ודניאל אטנילוב, זבולון בחשייב ואחרים, תפסו במהרה מקום מרכזי בספרות הג'והורית. החוג נסגר באמצע שנות ה-30.

מסוף 1934 ועד הפסקת הפעילות הספרותית והתרבותית בשפה באזרבייג'ן ב-1938, פעלו בבאקו חוגים ג'והורים במסגרת עיתונים קומוניסטים ואזרבייג'נים (העורכים הידועים בתחום היו יעקב אגרונוב, יעקב ארגונוב ויונו סמיונוב), בנוסף לחוגים נוספים.בשנת 1932 פרסם המשורר מישי בחשייב את ספרו הראשון, קומסומול, שהנושא המרכזי בו היה ההתפוררות החברתית של יהודי ההרים. נושא נוסף ביצירתו היה תפקידה של האישה היהודייה־ההררית בברית המועצות.

במחצית השנייה של שנות ה־1930 כתב בחשייב מחזה על מלחמת האזרחים ברוסיה בדגסטן, שהיה למחזה ההרואי הראשון בג'והורי.

הרומן הראשון של בחשייב נכתב על פי מסורות אזריות. הספר השני שלו נכתב על חייהם של דייגים יהודים־הרריים שהתגוררו בדרבנט.

בשנות ה-30 של המאה ה-20, משוררים רבים התפרסמו בקהילות ספרות הג'והורי, ביניהם יונו סמיונוב והמשורר והמחזאי חיזגיל אבשלומוב. כמה מיצירותיו של אבשלומוב הוקדשו לדמויות מוכרות בקרב יהודי ההר, כגון גיבור העמל הסוציאליסטי גולבוהור דוידובה ושלמה (שלמון) רבאייב.

אבשלומוב כתב גם על האליטה החברתית של יהודי ההר בדרבנט בערב מהפכת אוקטובר, במהלך המהפכה עצמה ובשנים הראשונות לשלטון הסובייטי. ברומן שלו כתב תיאור מפורט על הקהילה האיכרית היהודית־ההררית ועל אורח חייו המסורתי רב־השנים. בהמשך יצר את הדמות הפולקלורית שימי דרבנדי (בג'והורי: Шими Дербенди) – שימי מדרבנט (האנלוג היהודי-הרי של הרשל'ה אוסטרופולר).

הטיהורים הגדולים פגעו קשות בקהילה היהודית-טאטית. הרצל גורסקי (רבינוביץ'), איכיאל מטטוב, א. בן-עמי (בנימינוב) ואסאיל בִּינַאייב נעצרו. מלבד אסאיל בינאייב, כולם מתו בבתי כלא ובגולאגים הסובייטיים.

במלחמת העולם השנייה, רוב יהודי ההרים גויסו לצבא ברית המועצות במלחמה כנגד גרמניה הנאצית. המשורר מנוח דדשייב נהרג במלחמה. במהלך ארבע שנות המלחמה לא פורסם אף ספר.

בשנות ה-40 סגרו השלטונות בדרבנט את העיתון "ואטן" (המולדת) של יהודי ההרים. משנת 1946 ועד סוף 1953 יהודי הקהילה נאלצו לפעול ולפרסם בסתר. איגוד הסופרים של דגסטן נפגע קשות. עם זאת, בסוף 1953 פורסם קובץ שירים קטן של דניאל אטנילוב (בג'והורי: Чихрат вахд) – דמות הזמן.

מאז שנות החמישים הפרוזה היא הדומיננטית בספרות הג'והורי. מישי בחשייב וחיזגיל אבשלומוב הם הפרוזאים הידועים בתחום. מישי בחשייב פרסם את יצירותיו ברוסית, ובהן קובץ מאמרים וסיפורים קצרים. בספרים אלו כתב לא באופן ייחודי על יהודי ההר, אלא על החיים בדגסטן בכלל.

בשנת 1972 פרסם מיכאיל דדשב קובץ סיפורים הומוריסטיים בג'והורי. בשנת 1977 הוציא קובץ סיפורים סאטיריים, בשנת 1980 הוציא רומן ושנת 1983 סיפור קצר. סופר הילדים המרכזי בתקופה שלאחר סטלין היה אמלדן קוקולו, שפרסם קובץ סיפורים בשנת 1968, לצד סיפורים נוספים.

בשנות ה-70 מספר משוררים ידועים כתבו בג'והורי, ביניהם זויה סמנדוייבה, סרגיי איזגיאייב, פליקס בחשייב, לזר אמירוב, מנשיר עזיזוב ו.

### ספרות ג'והורי בישראל
עבור חלק מיהודי ההרים, ישראל היא מולדת חדשה לספרות הג'והורי. יהודי הרריים בישראל כתבו בשפות הארצות שמהן הגיעו. אולם, דור חדש של סופרים ומשוררים החל לפרסם יצירות ג'והוריות אך ורק בעברית, כגון סופר הילדים ארנולד איחייב.

בין יהודי ההר שהמשיכו לכתוב בשפות אחרות מלבד עברית בישראל היה אלדר גורשומוב, משורר, זמר וטרובדור. הוא חיבר כמה קובצי שירה בג'והורי ובאזרית.

בת־ציון אברמובה היא משוררת שכתבה בשפה הג'והורית.

ריה־רחל רזילובה פרסמה ספרות הן בג'והורי והן בעברית.

## השפעה ותרבות
ספרות ג'והורי, בהיותה מצומצמת יחסית בהיקפה ובממדיה, לא השפיעה באופן משמעותי על עמים אחרים. תפוצתה הייתה מוגבלת לאזור צפון הקווקז ויהודי קווקז. לאחר מלחמת העולם השנייה, הסובייטים הורו על הרוסית כשפה הרשמית היחידה באזור ופרסום הג'והורי עבר בעיקרו לישראל.

## סופרים
* יעקב אגרונוב (1992–1907)
* חיזגיל אבשלומוב (1913–2001)
* סרגיי איזגיאייב (1922–1972)
* דניאל אטנילוב (1913–1968)
* בוריס גברילוב (1908 – 1990)
* מיכאיל גברילוב (1926 – 2014)
* מישי בחשייב (1910–1927)
* מנובך דדשב (1913–1943)
* מיכאיל דדשב (1936)
* מרדכי בן אבשלום (1860–1925)
* יחיאל מטאטוב (1888–1943)
* זויה סמנדוייבה (1929–2020)
* יונו סמיונוב (1899–1961)
* אסף פינחסוב (1884–1920)
* אמלדן קוקולו (1935–2000)

## ראו גם
* ג'והורי
* תיאטרון ג'והורי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שפת הג'והורי
קטגוריה:ספרות יהודית
קטגוריה:ספרות רוסית
קטגוריה:ספרות לפי שפה