open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סלבה מלצב

שמאל|ממוזער|200px|סלבה מלצב, 2012
[שמאל|ממוזער|250px|מיכאל גמליאל, [קארין סרויה וחן נוכר בהצגה "בין לילה ובין שחר", בבימויו ועיצובו של סלבה מלצב, תיאטרון גשר]]
שמאל|ממוזער|250px|מיכאל גמליאל וקארין סרויה, "בין לילה ובין שחר", גשר
[שמאל|ממוזער|250px|[דניאל צ'רניש, "בין לילה ובין שחר", גשר]]
שמאל|ממוזער|250px|יושבים: אירית דקל ומיכאל גמליאל, עומד: אלי נעים בהצגה "מראט המסכן שלי", בבימויו ועיצובו של סלבה מלצב, תיאטרון גשר
שמאל|ממוזער|250px|מימין לשמאל: מיכאל גמליאל, אלי נעים ואירית דקל, "מראט המסכן שלי", גשר
**סלבה מלצב** (4 בספטמבר 1955 – 31 במרץ 2023) היה במאי, מעצב תפאורה ומורה למשחק בתיאטרון ישראלי.

## ביוגרפיה
מלצב נולד בדרזדן שבגרמניה המזרחית וחי שם עד גיל 16. הוא למד בבית הספר הרוסי בשגרירות ברית המועצות. הוריו היו קצינים בצבא הסובייטי שכבש את גרמניה בתום מלחמת העולם השנייה ולאחר המלחמה היו מוצבים שם.

סלבה מלצב עבר לרוסיה ב-1971, בתחילה עבד כשנתיים בתיאטרון בתפקיד קורוס. לאחר מכן למד בימוי ומשחק באוניברסיטה לאמנויות בעיר סמרה, רוסיה ובמקביל שיחק וביים בתיאטרון.
ב-1979 עבר סלבה למוסקבה ולמד במגמת היסטוריה של התיאטרון ב"גיטיס", האקדמיה הרוסית לאומנויות התיאטרון. בין השנים 1984–1985 עבד כבמאי בתיאטרון בעיר מיצ'ורינסק. החל משנת 1985 למד בימוי אצל הבמאי אנטולי אפרוס ב"גיטיס".

היה בעל תואר שני בבימוי ומשחק. כמו כן היה לו תואר שני בהיסטוריה של התיאטרון.
בזמן הלימודים הקים מלצב במוסקבה ובסנקט פטרבורג את התיאטרון "מעבדות אומנותיות" ושימש כמנכ"ל. ב-1989 יזם בפריז, יחד עם חבר, הקמת בית ספר למשחק עבור שחקנים מקצועיים, שהתמקד במחזותיו של אנטון צ'כוב.

סלבה מלצב עלה לישראל ב-1990 והקים ביחד עם יבגני אריה את תיאטרון גשר, ושימש כמנכ"ל ואריה היה המנהל האומנותי. ב-1996 עזב מלצב את תיאטרון גשר.

ביוזמתו ובעידודו של ידידו גרי בילו החל מלצב מאותה שנה לשמש כבמאי ומורה למשחק בבית צבי, משרה בה הוא נשא עד למותו. ההצגה הראשונה שביים הייתה "בורגנים" של מקסים גורקי, הצגת שנה ג' בבית צבי, בה שיחקו אמיר קריאף בתפקיד הראשי ולצידו מיכל ויינברג, נדב ועקנין, תומר רוסו וניר מנקי.

הוא לימד משחק וביים תרגילים והצגות של תלמידי שנה ג' בבית צבי והצגות בוגרים בתיאטרון הספרייה. לצד היותו במאי, עיצב מלצב תפאורה לרוב הצגותיהם של הבמאים אתי רזניק, נינה מיכואלס, ניקול קסטל ומיכאל טפליצקי שהציגו בבית צבי ותיאטרון הספרייה ברמת גן.

בבית צבי ובתיאטרון הספרייה ביים הצגות קלאסיות ומודרניות, בין השאר "האחים קרמזוב" ו"האידיוט" של דוסטויבסקי, ומחזות של גורקי, צ'כוב, טנסי ויליאמס, שייקספיר, אוסבורן ואגתה כריסטי.

ב-2011 ביים את המחזה "מראט המסכן שלי" פרי עטו של אלכסיי ארבוזוב בתיאטרון גשר וב-2012 ביים את המחזה "בין לילה ובין שחר" – עיבוד לסיפור באותו שם מאת יהושע קנז.

במרץ 2023 עלתה ההצגה "קדוש מעונה" בבימויו בסטודיו למשחק אימפרו.

מלצב נפטר ב-31 במרץ 2023.
## הצגות שביים

### בתיאטרון גשר

### בתיאטרון הספרייה

### בבית צבי

## הצגות שבהן עיצב את התפאורה פרט לאלה שבבימויו

## קישורים חיצוניים

* סלבה מלצב, באתר תיאטרון גשר
## הערות שוליים

קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מעצבי במה ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מורים למשחק בישראל
קטגוריה:מנכ"לי תיאטרון גשר
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
פורצ'ן

**Fortune** (בתרגום חופשי לעברית: הון, גד) הוא כתב עת אמריקאי לענייני כלכלה, מבית האחים וורנר דיסקברי . כתב העת מופיע ברציפות מאז פברואר 1930 וידוע בפרט בשל פרסום דירוג החברות של כתב העת Fortune, המדרג את 500 החברות הגדולות בעולם, ("Fortune 500"). כתב העת מפורסם גם ברשת האינטרנט באתר CNNMoney.com, יחד עם כתב העת *[[Money (כתב עת)|Money]]*. מדי מספר גליונות, מפרסם כתב העת גיליון נושא המוקדש לנושא מסוים בכלכלה העולמית כגון סחר חוץ, גיליונות המוקדשים למאמרי עומק וניתוח על כלכלותיהן של מדינות שונות או תחומים תעשייתיים, טכנולוגיים ומסחריים שונים וכדומה.

כתב העת נוסד על ידי המייסד-השותף של הטיים מגזין, הנרי לוס (Henry Luce), חודשים ספורים לאחר קריסת וול סטריט 1929, שהביאה לשפל הגדול. כתב העת הודפס מראשיתו על נייר משובח ועבה יחסית למגזינים, הציג אמנות בעמוד הפותח ונמכר בדולר אחד, בשעה שעיתון יומי נמכר בחמישה סנט.

בתקופת השפל הגדול ייצג כתב העת עמדה של מודעות חברתית. כתבות מצולמות מאת צלמים נודעים כווקר אוונס ומרגרט בורק-וייט וכותבים כארצ'יבלד מקליש, ג'ון קנת גלבריית ואלפרד קייזין פרשו מעל דפיו התרשמויות מן האזורים החקלאיים של ארצות הברית וממוקדי אבטלה וייאוש. במהלך הזמן, ובפרט במהלך שנות החמישים עבר כתב העת לעמדות קפיטליסטיות יותר והתמקד בכתיבה על כלכלה, ניהול ותכנון תאגידי. בשנות ה-80 של המאה ה-20 החל עורכו, מרשל לב (Marshall Loeb) לשלב במגזין כתבות על אורח חייהם של בכירים ועל בעיות חברתיות בעלות זיקה כלכלית.

עד שנות השישים עיטרו את שערי המגזין ציורים, לרוב בסגנון קוביסטי או פוטוריסטי. מאז מעטרים את שערי הגיליון תצלומים.

## ראו גם
* דירוג החברות של כתב העת Fortune
*

## קישורים חיצוניים

* 

* ארכיון שערי המגזין

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונות כלכלית
קטגוריה:וורנר מדיה
דב קולר

**דב קוֹלֶר** (Koller; 28 ביולי 1925 – 29 באפריל 2007) היה מבכירי הבוטנאים בישראל, פרופסור לבוטניקה באוניברסיטה העברית בירושלים.

## ביוגרפיה
קולר נולד בתל אביב, בנו של המחנך ד"ר אלכסנדר קולר. בגיל 16 סיים את לימודיו בגימנסיה והחל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. אולם, הוא הפסיק את לימודיו והתנדב לחיל האוויר הבריטי, ושירת ביחידת חיפוש והצלה במצרים במהלך מלחמת העולם השנייה. במהלך שירותו סייע להבריח נשק וציוד לארגון "ההגנה".

לאחר המלחמה שב קולר לאוניברסיטה העברית. הוא קיבל ממנה תואר שני ב-1951, ותואר דוקטור בביולוגיה בשנת 1954 על עבודה שנושאה "מנגנוני הכוונת נביטה בזרעי מדבר", בהדרכת פרופ' מיכאל אבן-ארי. קולר המשיך לעבוד כעמית מחקר עם אבן-ארי גם לאחר קבלת התואר, והשתתף איתו בניהול מחלקת הפיזיולוגיה של צמחי המדבר שעסקה בחקר צמחי הנגב בחווה ליד שבטה. קולר חקר את השיטות החקלאיות של הנבטים ואת הדרכים שבהן הם הצליחו לקיים חקלאות באזורים צחיחים. בשנים 1957–1959 היה עמית מחקר במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech) שבפסדינה, עם מלגות מטעם קרנות רוקפלר ואירהרט.

קולר השתתף עם פרופ' אלכסנדרה פוליאקוב-מייבר ואברהם מקס מאיר בכתיבת הספר "פיזיולוגיה של הצמח" (תל אביב: עם עובד ודביר, תש"ך 1959). בשנת 1960 התמנה כמרצה באוניברסיטה העברית. בשנות ה-50 חקר קולר את צמחי המדבר וקיבל לצורך כך מענק לחקירת הנביטה בצמחי המדבר. בעקבות מחקריו השתתף במשלחת מחקר שיצאה לוונצואלה למשך שישה שבועות בהזמנת ממשלת ונצואלה. בשנת 1961 קיבל מענק ממשרד החקלאות של ארצות הברית לצורך מחקר על דגני מרעה רב־שנתיים. בשנת 1969 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. בשנת 1970 הקים את המחלקה לבוטניקה חקלאית בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה ברחובות, שהתמקדה בחקר הליכים התפתחותיים של הצמח. במשך יותר מ־25 שנה חקר קולר את תנועת הצמחים ובמיוחד את התנועה של צמחים בתגובה לאור. בשנותיו האחרונות כתב ספר שנועד לסכם את הידוע על תנועות של צמחים עבור הקהל הרחב, אולם הוא לא הספיק להוציאו לאור, ובתו דפנה דאגה להוצאתו לאור.

בשנת 2002 יצא בהוצאת שוקן ספרו "מדריך אנציקלופדי למדעי הצמח".

דב קולר נפטר בשנת 2007.

בתו, דפנה קולר, היא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד.

## פרסומיו

## קישורים חיצוניים
* 
*  (נקרולוג)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוטנאים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מדעי החיים
קטגוריה:מתנדבי היישוב לחיל האוויר המלכותי הבריטי
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
אולם סאראוואק

**אולם סאראוואק** הוא מערת ענק הנמצאת בגואה נסיב בגוס (Gua Nasib Bagus), שפירושו "מערת המזל הטוב", וממוקמת בפארק הלאומי גונונג מולו הנמצא על האי בורנאו שבמלזיה. האולם נחשב לאולם התת-קרקעי הגדול ביותר בעולם. 

## גילוי המערה
האולם התגלה על ידי שלושה אנגלים בשנת 1981. אנדי אויס, דייב צ'קלי וטוני ווייט חקרו את האזור הצפוף והלא-מיושב של הג'ונגל בסביבת הפארק הלאומי גונונג מולו, הנמצא בצפון בורנאו, במשלחת בראשותו של האנגלי בן ליון. בזמן שהם סקרו חלק מן המערות החדשות באזור הם נקלעו למשהו שנראה כמו מערה ענקית. גם לאור העששיות שלהם הם לא ראו את קצה האולם; הם נכנסו למה שנודע כמרחב הסגור הגדול בעולם. 

האולם, שנקרא מאוחר יותר אולם סאראוואק, גדול פי שלושה מהאולם הגדול שבמערת קרלסבד בניו מקסיקו, שנחשבה עד אז לאולם הגדול ביותר. אולם סאראוואק הוא באורך 700 מטר, ברוחב 400 מטר וגובהו לפחות 70 מטר. האולם נחשב כיום באופן רשמי לגדול ביותר בעולם. החלל גדול דיו כדי להכיל את כל בזיליקת פטרוס הקדוש שבקריית הוותיקן או כמה מטוסי נוסעים מדגם בואינג 747.

המערה נמצאת באזור מלא במערות חדשות שרק נתגלו בתוך הפארק הלאומי גונונג מולו, וספציפית בזו הקרויה גואה נסיב בגוס. על מנת להגיע לאולם סאראוואק נדרשים לעקוב במעלה הנהר היוצא מפתח המערה. למעבר הארוך הזה יש תקרה בגובה של 60 מטר לפחות ונדרשת קצת שחייה וחצייה של הקצה.

## מבנה וגאולוגיה
האולם קיים הודות לשני גורמים: הראשון הוא עליית הקרקע שקרתה לפני 2 עד 5 מיליון שנים. השני הוא הסחף של סלע הגיר הרך ועוד סוגי סלעים בשילוב עם גשמים רבים מיערות הגשם המקיפים. שני גורמים אלה יצרו את האולם שאנו רואים כיום. 

קטגוריה:מערות ימיות
קטגוריה:אסיה: מערות
קטגוריה:מלזיה: גאוגרפיה
קטגוריה:בורנאו: גאוגרפיה
BlackBerry Tablet OS

**BlackBerry Tablet OS** היא מערכת הפעלה של חברת בלקברי (לשעבר RIM) המיועדת למכשירי ה-BlackBerry PlayBook של החברה. מערכת ההפעלה מבוססת QNX ומעוצבת להריץ אדובי אייר ואפליקציות BlackBerry WebWorks.

## היסטוריית גרסאות
### BlackBerry Tablet OS 1
***גרסה 1.0.1** - הוספת סימניות לאינטרנט.
***גרסה 1.0.3** - תמיכה ב-BlackBerry Bridge המאפשרת חיבור למכשירי הסמארטפון של החברה באמצעות בלוטות', תמיכה בשיחות וידאו עם מכשירי BlackBerry PlayBook אחרים.
***גרסה 1.0.5** - תמיכה בשפות נוספות, רכישת תוכן בתוך אפליקציות, שיפורי טעינה, שיפור קליטת WiFi.
***גרסה 1.0.6** - עדכון אדובי פלאש לגרסה 10.3, עדכון אדובי אייר לגרסה 2.7.
***גרסה 1.0.7** - נוספו שיפורים ל-BlackBerry Bridge, נוספו שיפורי מולטימדיה, נוספה תמיכה בשפות נוספות, שופר חיבור ה-WiFi, נוספה אפשרות למצב טיסה, נוספה תמיכה באפליקציות שנוצרו דרך BlackBerry NDK.
***גרסה 1.0.8** - עדכון אדובי פלאש לגרסה 11.1, עדכון אדובי אייר לגרסה 3.1, עדכון תוכנת ה-WiFi והבלוטות', תיקוני בעיות.

### BlackBerry Tablet OS 2
***גרסה 2.0** - אפליקציית מייל מובנית, אפליקציית לוח שנה מובנית, אפליקציית אנשי קשר מובנית, תמיכה באפליקציות אנדרואיד 2.3, עיצוב מחודש לאפליקציית השיחות וידאו, שיפורים בדפדפן, שיפורים בחנות האפליקציות ה-BlackBerry World, אינטגרציה עם רשתות חברתיות כמו פייסבוק, טוויטר, לינקדאין, נוספה אפשרות PrintToGo, נוסף מנהל קבצים, נוספה חנות וידאו (לארצות הברית בלבד).
***גרסה 2.0.1** - תמיכה משופרת באפליקציות האנדרואיד, שיפורי דפדפן, שיפורים באפליקציית שיחות הווידאו, PIM ואפליקציית ה-BlackBerry Bridge.
***גרסה 2.1.0 (בטא)** - שיפור התמיכה ב-HTML5, תמיכה במצב דיוקן לאפליקציות המייל, הלוח שנה ואנשי הקשר, שיפור תקיות, רכישות בתוך אפליקציות באמצעות BlackBerry Payment SDK.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מערכות הפעלה זמן אמת
קטגוריה:בלקברי
הלגונה הכחולה

**הלגונה הכחולה** (באנגלית: **The Blue Lagoon**) הוא סרט הרפתקאות רומנטי אמריקאי משנת 1980, בבימויו של רנדל קייזלר ובכיכובם של ברוק שילדס, כריסטופר אטקינס, ליאו מק'קרן וויליאם דניאלס. התסריט לסרט נכתב על ידי דאגלס דיי סטיוארט, אשר התבסס על רומן מאת הנרי דה ורה סטקפול באותו השם. את המוזיקה המקורית לסרט הלחין באזיל פולדאוריס ואת הצילום ביצע נסטור אלמנדרוס.

הסרט מתאר את סיפורם של ילד וילדה צעירים, הננטשים על אי טרופי בדרום האוקיינוס השקט. ללא הנחיות או מגבלות מצד החברה, השניים מתאהבים זה בזו נוכח תחושות רגשיות עזות המתעוררות במקביל לשינויים פיזיים, כאשר הילדים מגיעים לגיל ההתבגרות.

ברוק שילדס הייתה בת 14 בלבד בעת הצילומים, ובהמשך העידה בפני הקונגרס האמריקני כי נעשה שימוש בכפילת גוף בת 32 בשם קתי טראוט לצילומי כל סצנות העירום שלה. כמו כן, לאורך כל הסרט – בצילומים פרונטליים של שילדס, שדיה תמיד היו מכוסים בשיער ראשה הארוך, או בדרכים אחרות. נטען כי שערה של שילדס היה דבוק לשדיה במהלך סצנות רבות בהן הופיעה טופלס.

בארצות הברית הסרט הוגבל לצפייה באולמות הקולנוע לגיל 17 ומעלה. משנת 2021 הסרט זמין לצפייה בנטפליקס-ישראל, ומומלץ לצפייה מגיל 16 ומעלה.

## צילומי הסרט
הסרט צולם בג'מייקה ובאי נאנויה לוו, שבארכיפלג יאסווה, פיג'י.

## תקציר העלילה
בתחילת הסרט ספינה שהייתה בדרכה לסן פרנסיסקו שוקעת בלב ים והניצולים היחידים ממנה הם ספן זקן ושני ילדים קטנים שהם בני דודים – ילד בשם ריצ'רד וילדה בשם אמליין (אם). לאחר שהם נסחפים בים במשך מספר שעות הם מגיעים לבסוף לאי בודד טרופי בלב האוקיינוס השקט. הספן הזקן מלמד את הילדים את כל מה שהם צריכים לדעת כדי לשרוד בטבע. לאחר זמן מה הספן הזקן נפטר.

מספר שנים לאחר מכן ריצ'רד לסטריינג' (מגולם על ידי כריסטופר אטקינס) ואמליין לסטריינג' (מגולמת על ידי ברוק שילדס) גדלו כבר והגיעו לגיל ההתבגרות. השניים מתחילים להתאהב ולחוות משיכה מינית זה לזו. בהמשך הסרט הם הופכים להורים ומגדלים באי את בנם.

שמאל|ממוזער|250px|חוף הלגונה הכחולה בפיג'י שבו צולם הסרט

## צוות השחקנים

## ביקורות ותגובות
הסרט הצליח קופתית והיה לסרט התשיעי ברשימת שוברי הקופות של 1980 בארצות הברית וקנדה, על פי הכנסות של 58,853,106 דולר במדינות אלו. באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בציון 11 (מתוך 100) בהתבסס על 18 ביקורות, אך באתר imdb הסרט מחזיק בציון 5.7 (מתוך 10) בהתבסס על מעל 50,000 ביקורות.

## סרטים נוספים
לסרט הופקו שני סרטי המשך "בחזרה ללגונה הכחולה" ו"הלגונה הכחולה - התעוררות".

## מועמדויות וזכיות בפרסים

## ראו גם
*ילד פרא

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1980
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הרפתקאות אמריקאיים
קטגוריה:סרטי התבגרות
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים בריטיים
קטגוריה:סרטים על ילדים
קטגוריה:סרטים רומנטיים
ציון אבן דנאן

**הרב ציון אבן דנאן** (תרע"א, 1910 - י' באב תש"ס, אוגוסט 2000) היה רב ודיין ואב בית דין ברבאט ובאוג'דא.

## קורות חיים
נולד בפאס שבמרוקו. כיהן כדיין במשך 40 שנה, ישב על כיסא אביו הרב משה אבן דנאן, וסבו הרב שלמה אבן דנאן מחבר שו"ת 'אשר לשלמה' ו'ביקש שלמה'. היה הדיין האחרון בשושלת 23 דיינים במשפחה זאת. למד אצל רבו - הרב מאיר ישראל, ובגיל 35 קיבל סמיכה לדיינות.

שימש כמוהל, שו"ב, וכיהן כספרא דדיינא בבית הדין הרבני שבפאס. בשנת ה'תש"ה מילא את מקום אביו בדיינות בית הדין. כיהן כראב"ד באוג'דה ולאחר תקופה עבר לכהן ברבאט. בגיל 76 יצא לגמלאות והתיישב בפריז. נקבר בהר המנוחות בירושלים.

## הערות שוליים

קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:מוהלים
קטגוריה:פאס: רבנים
קטגוריה:רבאט: רבנים
קטגוריה:אוג'דה: רבנים
קטגוריה:ילידי 1910
קטגוריה:נפטרים ב-2000
פרעה בפיג'מה

[שמאל|ממוזער|225px|[שרטוט של פיג'מה]]

**[[פרעה (דמות מקראית)|פרעה]] ב[[פיג'מה]] באמצע הלילה** הוא שיר ילדים היתולי מיצירתו של כוכב הילדים החרדי רבי אלתר, המתאר את הלעג של ילדי ישראל בליל יציאת מצרים כלפי פרעה. רבי אלתר סיפר, שאת ההשראה לשיר קיבל בביקורו ב"חדר" ירושלמי, שם המלמד המחיש לילדים את פרעה מסתובב בלילה עם גטקס.

השיר מתאר את ההתרוצצות של פרעה לבוש בפיג'מה בליל יציאת מצרים, מיד אחרי מכת בכורות, כדי לחפש את משה ואהרון, ואת ילדי ישראל שלועגים לו מחלונות בתיהם ומכוונים אותו לכיוונים סותרים. המוטיב המרכזי של השיר הוא הלעג לפרעה, וההמחשה של היפוך היוצרות שהתרחש בליל יציאת מצרים, כאשר פרעה שהיה מושא העריצות והעביד את בני ישראל במשך מאות שנים הפך ללעג בידי ילדי ישראל.

השיר הפך לנפוץ מאוד בציבור החרדי. גננות חרדיות נהגו ללמד את השיר לילדים לקראת חג הפסח או בשבוע של פרשת בא העוסקת ביציאת מצרים.

מנגינת השיר היא ניגון לשמחת תורה וכן לתיקון ליל שבועות מישיבות ליטא על המילים "ברוך אלהינו שבראנו לכבודו" מתוך תפילת ובא לציון.

## מקור המילים
מילות השיר מבוססות על דברי מכילתא דרבי ישמעאל לפסוק  בקטע המתאר את מכת בכורות: . המדרש מתאר כי באותו לילה בני ישראל שיטו בפרעה ולא גילו לו היכן משה ואהרון גרים.

הרעיון של הפיג'מה מבוסס על דברי רש"י על התורה לפסוק : .

## קישורים חיצוניים
* פרעה בפיג'מה בביצוע ר' אלתר, באתר YouTube
* אדר ג': 'שלפינג נחת' מציגים את "פרעה בפיג'מה", באתר רדיו קול חי
*יונתן ריגלר, פרעה בפיג'מה באמצע מיאמי, קול פליי גיליון מס' 9 ניסן ה'תשפ"א, עמודים 56- 59

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי ילדים
קטגוריה:שירים המבוססים על התנ"ך
קטגוריה:מוזיקה חסידית
קטגוריה:שירי פסח
עטרות אדר

שמאל|200px
**עַטְרוֹת אַדָּר** (גם **עטרות** או **עטרות הארכי**) הוא יישוב המוזכר בספר יהושע בגבול בין נחלת שבט בנימין לנחלת שבט אפרים. 

## בתנ"ך
על פי המסופר בספר יהושע, היא נמצאה בגבול שבט בנימין ושבט אפרים:

הדעות חלוקות לגבי השם העיקרי של המקום. היו שטענו שהשם העיקרי הוא עטרות ארך, על שם הארכי, וש"עטרות אדר" הוא טעות שנבע מחילופי אותיות. אחרים טענו ששם המקום הוא "עטרות אדר" המתייחס למשפחת ארד של שבט בנימין, הנקרא על שם בנו של בלע בן בנימין, הנקרא בספר דברי הימים אַדָּר.

## בימי המשנה והתלמוד
תרגום יונתן מתרגם את תמר דבורה בשופטים, ד' ה': "עטרות דבורה". הירונימוס מזכיר את עטרות ומציין שהיא סמוכה לרמה. אוסביוס מקיסריה מציין שהיו שני מקומות בשם עטרות ליד ירושלים. 

## זיהוי
עטרות הקדומה המוזכרת בספר יהושע מזוהה עם "ח'רבת עטארה" (או אלעטארה בנ"צ 170143) על תוואי נחל שכם מדרום לתל א-נצבה, המזוהה עם העיר המקראית מצפה. אולם, היו ששללו זיהוי זה בגלל שבמקום נמצאו ממצאים ארכאולוגיים רק מתקופות מאוחרות יותר. אלברכט אלט הציע לזהות את עטרות עם שם אחר של מצפה וייחס את שינוי השם למעבר העיר בין ממלכות ישראל ויהודה. פליקס-מרי אבל זיהה את עטרות בכפר עקב. יהודה אליצור מזהה את עטרות הקדומה בחרבת רדנה (בנ"צ 169146) כקילומטר מצפון לראמאללה. בחפירות שנערכו באתר זה נמצאו שרידי יישוב מהתקופה הישראלית לפי זיהוי זה, אמנם לא השתמר השם עטרות במקום העתיק אך נדידת שם קדום למרחק של ארבעה ק"מ (המרחק לחרבת עטארה) אינה מקרה נדיר. הוצע גם לזהותה בא-טירֶה מדרום מזרח ליישוב בית חורון תחתון, או בחרבת א-דריֶה מדרום מערב לו.

מושב עטרות נקרא על שם היישוב הקדום.

## לקריאה נוספת
* הערך: עטרות אדר, **לכסיקון מקראי**, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א'-ב', תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמוד 696. 
* יוחנן אהרוני, **אטלס כרטא לתקופת המקרא**, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמוד 53.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נחלת שבט אפרים
קטגוריה:נחלת שבט בנימין
קטגוריה:השומרון
קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:עטרות
לי רדזיוויל

**קרוליין לי בובייה קנפילד רדזיוויל רוס** (באנגלית: **Caroline Lee Bouvier Canfield Radziwill Ross**; 3 במרץ 1933 - 15 בפברואר 2019) הייתה אשת חברה אמריקאית, מנהלת יחסי ציבור ושחקנית. היא הייתה אחותה של הגברת הראשונה של ארצות הברית ג'קלין קנדי-אונאסיס, וגיסתו של נשיא ארצות הברית, ג'ון פ. קנדי.

## ביוגרפיה
רדזיוויל נולדה בסאות'המפטון, לונג איילנד למשפחה ניו יורקית מן החברה הגבוהה. היא בתם השנייה של ג'ון ורנו בובייה השלישי (1891–1957) סוכן בורסה ממוצא צרפתי (אשר אבותיו עזבו את צרפת לאחר תבוסת נפוליאון), ואשתו ג'נט נורטון לי (1906–1989), בתו של נשיא בנק ממוצא אירי. כשהייתה בת שבע התגרשו הוריה, וזמן קצר לאחר מכן נישאה אמה בשנית לאיל ההון יו אושינקלוס, ומנישואין אלו נולדו לה אחות ואח למחצה. היא ואחותה, ג'קלין קנדי, גדלו איתם ביחד עם אימם ואביהם החורג.

בשנות ה-60 ניסתה רדזיוויל ללא הצלחה לפתח קריירת משחק, היא הופיעה במחזה "סיפור פילדלפיה" ובסרט "לורה" ולאחר מכן פרשה. היא התלוותה לאחותה ג'קלין במהלך ביקוריה הממלכתיים כגברת הראשונה בהודו ובפקיסטן.

רדזיוויל עבדה כמנהלת יחסי הציבור של המעצב האיטלקי ג'ורג'ו ארמני, ועסקה בין היתר בעיצוב פנים. ב-2008 זכתה בפרס לגיון הכבוד מטעם ממשלת צרפת על הדירות שעיצבה במנהטן ובפריז.

## חיים אישיים
רדזיוויל הייתה נשואה שלוש פעמים:
*בעלה הראשון מייקל טמפל קנפילד (1959–1953)-פרסומאי, בנה של הידוענית קיקי פרסטון, ולפי שמועות בנו הביולוגי של ג'ורג', דוכס קנט.
*בעלה השני סטניסלב אלברכט רדזיוויל (1959–1974), אציל פולני, בנו של יאנוש רדזיוויל ממשפחת רדזיוויל הידועה המקורבת אל המלוכה באירופה, מנישואין אלו נולד לה בן, אנתוני (קולנוען, נפטר מסרטן חודש לאחר מותו של בן דודו ג'ון קנדי ג'וניור) ובת, אנה קריסטינה.
*בעלה השלישי הרברט רוס (2001–1988), במאי וכוריאוגרף. הם התגרשו זמן קצר לפני מותו.

בנוסף לנישואיה ניהלה גם קשר רומנטי עם המעצב ג'ורג'ו ארמני בזמן שעבדה עמו.

נפטרה ב-15 בפברואר 2019.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:משפחת קנדי
לי
קטגוריה:יחצ"נים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות שרה לורנס קולג'
קטגוריה:בוגרי שרה לורנס קולג'
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1933
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2019
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
פרס אנדי

"**פרס אנדי**" או "**פרס אנדראה ברונפמן לאומנויות עכשוויות**" הוענק בין השנים 2015-2006, לאומן ישראלי בתחומי הקרמיקה, הצורפות, הטקסטיל, עיצוב זכוכית או עיצוב אופנה. הפרס ניתן על ידי צ'ארלס ברונפמן במסגרת מוזיאון תל אביב לאמנות. 
הפרס כלל מענק של 50,000 ש"ח; תערוכה בליווי קטלוג במוזיאון תל אביב לאומנות. בנוסף,  נרכשו שתי עבודות והוענקו למוזיאון תל אביב לאומנות ולמוזיאון ישראל, ירושלים.

## זוכי הפרס
*2006 - הדס רוזנברג-ניר (קרמיקה)
*2007 - איתי נוי (צורפות)
*2008 - אסתר קנובל (צורפות)
*2009 - עירית אבא (קרמיקה)
*2010 - צורי גואטה (עיצוב טקסטיל)
*2012 - שירלי בר-אמוץ (צורפות)
*2013 - מיה מוצ'בסקי פרנס (קרמיקה) וגלי כנעני (עיצוב טקסטיל) שזכתה גם בפרס קרן אדמונד דה רוטשילד לעיצוב ב-2022
*2014 - עתי חן (צורפות)
*2015 - ורד קמינסקי (צורפות)

## הערות שוליים

*
אנדי
אנדי
קוריטיבה (כדורגל)

**מועדון כדור רגל קוֹריטיבה** (פורטוגזית: **Coritiba Foot Ball Club**) הוא מועדון כדורגל מהעיר קוּריטיבה שבמדינת פרנה, ברזיל. קבוצת קוריטיבה היא אחת משתי קבוצות הכדורגל הגדולות במדינת פרנה, לצד אתלטיקו פרנאאנסה. 

קוריטיבה נוסד בשנת 1909 על ידי מהגרים גרמנים והוא בין הקבוצות הוותיקות בברזיל והוותיקה במדינת פרנה. היא מונה 38 זכיות באליפות פרנה, יותר מאילו של כל יריבותיה גם יחד.

## הישגים
*ליגת העל הברזילאית: 1985.
*אליפות פרנה - מקום ראשון 38 פעמים.
*הגביע הברזילאי: סגנות - 2011, 2012.

## שחקנים מפורסמים
*  אדריאנו קלארו
*  דירסאו
*  ראפיניה

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1909
קטגוריה:קוריטיבה: מועדוני כדורגל
דולז'

**דולז**' (ברומנית: **Dolj**) הוא מחוז בדרום רומניה באזור אולטניה. בירת המחוז היא העיר קראיובה וסימונו הוא DJ. 

מחוז דולז' נמצא בדרומה של אולטניה, באזור פורה במיוחד, הודות לתנאי אקלים וקרקע המבורכים.

## גאוגרפיה
שטח המחוז הוא כ-7,414 קילומטרים רבועים. דולז' נמצא בדרום מערבה של רומניה, ונחצה על ידי החלק התחתון של הנהר ז'יו, ממנו נובע גם שמו - ממקור סלאבי - דולז', שמשמעותו - הז'יו התחתון או מורד הז'יו. שטח המחוז משתרע בין 43°43' ו-44°42' רוחב צפוני, ובין 22° 50' ו-24° 16' אורך מזרחי.

### מחוזות שכנים
* מחוז אולט במזרח 
* מחוז מחדינצי במערב
* מחוז גורז' ומחוז ולצ'אה בצפון
* בולגריה בדרום - מחוז וידין בדרום מערב, מחוז מונטנה ומחוז וראצה בדרום

## דמוגרפיה
בשנת 2011 מנתה אוכלוסיית המחוז 660,544 תושבים וצפיפות האוכלוסין הייתה 89/קמ"ר.

### הרכב אתני
* רומנים - 96%
* צוענים - 3%
* אחרים - 1%

## פוליטיקה
מועצת מחוז דולז', שחודשה בבחירות המקומיות ב-2020, מורכבת מ-36 חברים ("יועצים"). ההרכב הפוליטי של מועצת המחוז הוא כלהלן:

## חלוקה מנהלית
המחוז מחולק ל-3 רשויות עירוניות (מוני'ציפיו), 4 ערים ו-104 כפרים גדולים (קומונות):
### רשויות עירוניות (מוני'יציפי)
* בלשטי - Băilești
* קאלאפאט
* קראיובה

### ערים
* בקט - Bechet
* דבולני - Dăbuleni
* פיליאשי - Filiași
* סגרסיאה - Segarcea

## כלכלת המחוז
בקראיובה, בירת המחוז, יש תעשיות מכונות, מתכות וכימיות. טקסטיל, מוצרי עור, מוצרי עץ וחומרי בניין מיוצרים בקראיובה ובכמה עיירות קטנות יותר, כולל טרגו ג'יו, פיליאיי ואילניה. שדה פחם מעובד בפטרואני, ומפעל הידרואלקטרי פועל בנהר ג'יו שליד קראיובה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

ד
סרטים (אתר אינטרנט)

**סרטים** או **Sratim** הוא אתר אינטרנט המכיל מסד נתונים מקוון של מידע בעברית על סרטים, בתי קולנוע בישראל, סדרות, שחקני קולנוע, צוותי הפקה ותוכניות טלוויזיה.

המידע על הכותרים השונים כולל את שמות השחקנים, הבמאי, תקציר עלילה, פרטי הפסקול, ביקורות וקישורים לסרטים נוספים. באתר ישנם גם דפים על שחקנים, במאים ותסריטאים, המפרטים את הפילמוגרפיה שלהם ולעיתים גם פרטים ביוגרפיים.

האתר מציע חדשות ועדכונים בנושאים כגון: קולנוע ורכילות, ביקורות של גולשים לסרטים וסדרות, וקהילת פורומים רחבה. כדי לקחת חלק ולקבל גישה מלאה לכל תוכני האתר יש להירשם אליו בחינם או להתחבר באמצעות פייסבוק.

## היסטוריה
האתר החל את פועלו בשם "דונקי" (ובכתובת: www.Donkey.co.il), בשנת 2002. לאחר 5 שנים בהן האתר צבר פרסום וכמות המשתמשים בו גדלה, התקבלה ההחלטה לשנות את שמו ולמקד את המידע בו לסרטים וסדרות.

אתר "סרטים" החל את פעילותו בשנת 2007 וכלל ביקורות של גולשים על סרטים שהוקרנו בבתי הקולנוע השונים בישראל.

באוקטובר 2010 עבר האתר ריענון עיצובי, ונוספו לו חדשות על סרטים אשר מגיעים לקולנוע בקרוב או מוקרנים כבר, חדשות רכילות ועדכונים יומיים לאתר אשר נכתבים על ידי צוות האתר, ומדור בתי קולנוע אשר מציג זמני הקרנות לסרטים. האתר הוא היחיד המציג באופן מרוכז פרטים לגבי כל ההקרנות בבתי הקולנוע הגדולים בישראל.

בנובמבר 2023 ולאחר פיתוח שארך יותר משלוש שנים, הושק ממשק חדש לאתר.

## ראו גם
* סרט (אתר אינטרנט)

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אתרי קולנוע ישראליים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2007
רסיפה (כדורגל)

**ספורט קלוב רסיפה** (במקור: **Sport Club do Recife**) הוא מועדון ספורט וקבוצת כדורגל מהעיר רסיפה שבמדינת פרנמבוקו, ברזיל. קבוצת ספורט היא אחת קבוצות הכדורגל הגדולות במדינת פרנמבוקו, לצד נאוטיקו, סנטה קרוז ואמריקה רסיפה.

לספורט המספר הרב ביותר של זכיות באליפות פרנמבוקו (39) והיא הקבוצה היחידה באזורי הצפון והצפון-מזרח של ברזיל אשר זכתה בגביע הברזילאי (2008). היא גם אחת משתי הקבוצות היחידות (לצד באהיה) מהאזורים הללו אשר זכתה בליגת העל הברזילאית. זכייתה של ספורט בליגת העל ב-1987 הייתה שנויה במחלוקת בגלל משבר הקופה אוניאו, בו פלמנגו ואינטרנסיונל סירבו לשחק בטורניר הגמר כפי שדרשה קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. בשנת 2012 החליטה הקונפדרציה לחלק את תואר אלופת 1987 בין ספורט ופלמנגו.

## הישגים
*ליגת העל הברזילאית: 1987.
*הגביע הברזילאי - 2008.
*אליפות פרנמבוקו - מקום ראשון 39 פעמים.

## שחקנים מפורסמים
*  ואוה
*  אדמיר
*  ז'וניניו
*  אמרסון לאאו
*  מאנגה
*  מרסליניו פראיבה
*  אדוארדו דו קיירוס

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1905
*
קטגוריה:רסיפה: ספורט
פרס הוז לספורט

**פרס דב הוז לספורט** הוא פרס המוענק על ידי עיריית תל אביב-יפו, בהתאם להחלטת מועצת העיר, החל מה-26 בינואר 1941 להעניק פרס על שמו של דב הוז שהיה מראשי תנועת העבודה, ממייסדי ארגון "ההגנה" ומחלוצי הטיס העברי בארץ ישראל ובמהלך כהונת כסגן ראש עיריית תל אביב נספה בתאונת דרכים. הפרס מוענק במטרה לטפח, לעודד ולשכלל את הספורט בישראל על כל ענפיו.

הפרס ניתן ליחיד או ארגון או תנועת ספורט על הישגים ספורטיביים בענפי ספורט, הכוללים את ענף חינוך לתעופה ושחמט. ולמחברים העוסקים בתחום הדרכת הספורט ולחיבורים בנושא בשפה העברית.

ועדת השופטים לפרס מורכבת מחמישה שופטים: שניים מטעם עיריית תל אביב, אחד מטעם התאחדות הספורט ואחד מטעם בתי הספר לחינוך בישראל. בנוסף, יושב בוועדה מנהל פרסי העירייה, אך הוא אינו בעל זכות הצבעה.

## זוכים

## קישורים חיצוניים
* 
* רשימת הזוכים בפרס, נכון ל-2012

## הערות שוליים

*
הוז
הוז
בית ילין (מוצא)

**בית יהושע ילין**, המוכר בקיצור כ**בית ילין**, הוא הבית הראשון שנבנה על ידי יהודים בעמק מוצא. לימים קמה לצידו המושבה מוצא הסמוכה לירושלים. כיום הוא משמש כמרכז מבקרים וסיורים לתולדות ההתיישבות במוצא ובסביבתה.

## תולדות הבית
בית ילין ניצב בלב נחלה חקלאית על הדרך מירושלים מערבה לכיוון השפלה ומישור החוף, סמוך למקום בו שכן הכפר הערבי קאלוניה. הקרקע נרכשה בשנת 1860 מערביי הכפר על ידי דוד טביא ילין (אביו של יהושע ילין), שעלה לארץ מלומז'ה שבפולין ב-1834, ושאול יהודה, בנו של הרב הגביר שלמה יחזקאל יהודה, שעלה לארץ ב-1857 מבגדאד שבעיראק.
זו הייתה רכישת קרקע בארץ ישראל שנבעה מהחזון ומהתשוקה לחדש את ההתיישבות היהודית בה לאחר שנות הגלות. קניית קרקע זו הייתה הרכישה הפרטית הראשונה שנעשתה בארץ ישראל בתקופת השלטון העות'מאני, והייתה המשך למהלך "היציאה מהחומות" שיצר מהפכה בתולדות היישוב בארץ ישראל.
המעשה התאפשר לאחר נישואי יהושע בן ה-13, בנו של דוד טביא, לשרח בת ה-12, בתו של שלמה יחזקאל יהודה, שהיה באותן שנים עשיר מאוד. 
נישואים אלו היוו מעשה פורץ-דרך באותם ימים, בשל העובדה שאשכנזים וספרדים בירושלים של היישוב הישן לא נהגו להינשא אלה לאלה.

בשטח הנחלה מצא ילין שרידי מבנה ביזנטי עתיק, ובתרל"א (1871) הוא בנה עליו קומה נוספת ושיפץ אותו לשימוש כחאן דרכים לעוברים בדרך יפו–ירושלים. 
זה היה המבנה היהודי הראשון בעת החדשה באזור זה. הבית (בית הכנסת העתיק מוצא) משמש כבית כנסת לתושבי האזור הפועל בימי שישי ושבת, ובשאר ימות השבוע משמש כחלק ממרכז המבקרים.

בשנת תר"ן (1890) בנה יהושע ילין מאחורי מבנה החאן את ביתו הפרטי, בו התגורר עם אשתו שרח.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-19 עודד ילין גופי התיישבות והתארגנויות שונות לרכישת קרקעות נוספות באזור. ארגון "בני ברית" רכש חלק מהקרקעות באזור לשם הקמת מושבה יהודית, ובשנת 1894 הגיעו ארבע משפחות ראשונות להתיישב במקום והקימו בו מושבה חקלאית.

## שיפוץ ושימור
יהושע ילין התגורר בבית במוצא עד שלהי מלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן ננטש הבית, נזנח והפך חורבה.

בשנת 2006, לאחר שנים שבהן עמד הבית נטוש וחרב, תרמה משפחת ילין את המבנה ואת הנחלה שסביבו לשם שיקומו והפעלתו כמרכז מורשת והנחלת ערכי החלוציות. בתרומת משפחת ילין ובתרומה נכבדה של לאונרד כאהן מארצות הברית בעזרת קק"ל, שיקמה המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל את הבית, ובעיקר את מרתפו שחרב לגמרי. המבנה כולל שלושה חדרים, חדר נוסף על הגג, חלל תת-קרקעי גדול ששימש כרפת, ולידו באר מים.

בקיץ 2013 התבצעה במקום חפירה ארכאולוגית שבה נחשף המרתף אשר התגלה כאולם רחב ממדים מהתקופה הצלבנית. חלק זה של הבית אינו פתוח לציבור.

בית ילין משמש מאז מרכז מבקרים היסטורי, הפתוח לקבוצות וליחידים לביקורים ולסיורים. במקום מוצגת תערוכת קבע הכוללת סרטון קצר על תולדותיו, ומתקיימות בו פעילויות שונות.

## לקריאה נוספת
*  מהדורה מצולמת - הוצאת אריאל ירושלים, ירושלים 1991
*  בתוך: 
*  בתוך: 
* מוצא- סיפור ארץ ישראלי- מאיר וצורי ברוזה. הוצאת כנה.1994
* 

## קישורים חיצוניים

* בית ילין במוצא, באתר המועצה לשימור אתרים
* בית ילין במוצא באתר תיירות ירושלים
* סיפורו של בית הכנסת שהיה החאן והיה בית הספר במוצא
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוצא
קטגוריה:מחוז ירושלים: מבנים לשימור
קטגוריה:משפחת ילין
קטגוריה:כביש 1: אתרים
ספר השיאים של פוז

**סֵפֶר הַשִּׂיאִים שֶׁל פּוּז** הוא ספר ילדים שנכתב על ידי דויד גרוסמן ואויר על ידי נועם נדב. הספר יצא בשנת 1994 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.

על הספר ביססו פרק של הסדרה "בעקבות הסיפורים הקסומים", המשודרת בערוץ הילדים ובלוגי.

## עלילה
פוז הוא ארנב צעיר בעל פרווה כתומה שלפתע חש צורך עז לשבור שיא.

לדאבונו אומר לו אחיו הבכור, עמיקוד, ארנב ממושקף בעל פרווה תכולה, כי כל השיאים נשברו ואף מונה בפניו מספר שיאים.

אולם פוז שולל את דבריו באומרו על השיא האחרון שעמיקוד הזכיר ("כבר ישבו 72 יום על קיפוד") כי מי שיישב על קיפוד 73 ימים ישבור את השיא.

לאורך הספר מנסה פוז את מזלו בשבירת-שיאים. כל פעם עמיקוד שולל את מעמדו של פוז כשובר-השיא באומרו לו, בצורת שיר, מי שבר את השיא הנ"ל.

עקב שלילת השיא שפוז ניסה לשבור ראשון: "להתעורר הכי לאט בעולם". עמיקוד לא הבין איך יצאו לו חרוזים במפתיע, ללא חשיבה, וחשב כי כדאי לו לעבוד על כישרונו. שבירת-השיאים על ידי פוז ושלילתם על ידי עמיקוד נמשכה לאורך הסיפור כולו עד לשיא האחרון שניסה פוז לקבוע בו גנח הכי הרבה מהתפעלות מתמונה. תמונה זו הייתה למעשה הפרה של עלית ותמונה ספציפית זו השתייכה לחפיסת-שוקולד כך שריח שוקולד נדף ממנה.

פוז לא היה מוכן בשום אופן לשמוע שגם שיא זה נשבר אחרי כל הפעמים שאחיו שלל אותו ושאל אותו בחרוזים מי שבר את השיא אם לא הוא. או אז הודה עמיקוד כי פוז הוא אשר שבר את השיאים שציין במהלך הסיפור. עוד הסתבר כי החרוזים שיגעו את עמיקוד והוא שמח להיפטר מהם.

## דמויות
***פוז** - גיבור הסיפור. ארנב צעיר הנחוש בדעתו לשבור שיא כלשהו.
***עמיקוד** - אחיו הבכור של פוז. אינו אוהב במיוחד את כינויו "עמי" וברצונו לשנות את שמו ל"רודריגז" או "קונסטנטין" משום ששמות אלו מתאימים לארנבים ידועים מחו"ל.
***הוריהם של פוז ועמיקוד** - שמותיהם לא ידועים. ידוע כי הם מדברים גם ב"קיפודית" ובשפות-זרות נוספות כשהם אינם מעוניינים שילדיהם יבינו את שהם אומרים.

קטגוריה:ספרי 1994
קטגוריה:ספרי דויד גרוסמן
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:הוצאת הקיבוץ המאוחד: ספרי ילדים
דושאן מקבייב

**דושאן מקבייב** (בסרבית: **Душан Макавејев**; 13 באוקטובר 1932 – 25 בינואר 2019) היה במאי ותסריטאי קולנוע סרבי. מנהיג זרם "הגל השחור" בקולנוע היוגוסלבי בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20.
## ביוגרפיה
מקבייב למד באוניברסיטה בבלגרד.
במשך שלושה עשורים ביים 10 סרטים באורך מלא. סרטיו כוללים ביקורת חברתית נוקבת והומור שחור.
סרטו המפורסם ביותר "מסתרי האורגניזם" (1971) הוחרם בארצו, בשל תכנים פוליטיים ומיניים בוטים, והוא נאלץ לעזוב את יוגוסלביה לגלות שנמשכה עד 1988.
באותה תקופה המשיך לביים בארצות שונות כגון קנדה, הולנד, צרפת ואוסטרליה.

נפטר בבלגרד ב-25 בינואר 2019.

## פילמוגרפיה
* אדם אינו ציפור (1965)
* המרכזנית (1967)
* (1968) Innocence Unprotected
* מסתרי האורגניזם (1971)
* סרט מתוק (1974)
* קוקה קולה קיד (1985)
* מונטנגרו (1981)
* מניפסטו (1988)
* גורילה מתרחצת בצהריים (1993)
* חור בנפש (1994)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קצרמר סרבים
קטגוריה:במאי קולנוע יוגוסלבים
קטגוריה:במאי קולנוע סרבים
קטגוריה:בלגרד: אישים
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1932
קטגוריה:נפטרים ב-2019
הידקי שירקאווה

**הידקי שירקאווה** (ביפנית: 白川 英樹; נולד ב-20 באוגוסט 1936) הוא כימאי יפני שזכה בפרס נובל לכימיה ב-2000, ביחד עם אלן היגר ואלן מקדיארמיד, על גילוי ופיתוח פולימרים מוליכים.

## עבודתו
במהלך עבודתו במכון הטכנולוגי של טוקיו, פיתח שירקאווה פוליאצטילן בעל מראה מתכתי, ובכך עורר את עניינו של אלן מקדיארמיד, פרופסור לכימיה מאוניברסיטת פנסילבניה ב-1975.

שנה לאחר מכן הזמין מקדיארמיד את שירקאווה לערוך את הפוסט-דוקטורט שלו באוניברסיטת פנסילבניה, והשניים, בשיתוף עם הפיזיקאי אלן היגר, פיתחו את המוליכות החשמלית של הפוליאצטילן.

ב-1977 גילו השלושה שהרוויה באדי יוד משפרת את המוליכות החשמלית של הפוליאצטילן. על תגלית זו זכו השלושה בפרס נובל לכימיה בשנת 2000.

## ביוגרפיה
שירקאווה נולד בטוקיו ב-1936, בנו של רופא צבאי. הוא סיים את לימודיו במכון הטכנולוגי של טוקיו בתחום הנדסת כימיה ב-1961, השלים את הדוקטורט בנושא ב-1966, והחל לעבוד במכון כעוזר מחקר.

הוא השלים את הפוסט-דוקטורט שלו באוניברסיטת פנסילבניה, לשם הגיע בהזמנת אלן מקדיארמיד, ב-1976. הוא החל לעבוד במרצה באוניברסיטת צוקובה ב-1979, וב-1991 התמנה לראש המחלקה להנדסת כימיה בצוקובה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל יפנים
קטגוריה:מדענים יפנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1936
קטגוריה:מעוטרי מסדר התרבות
משפט סימסון

שמאל|ממוזער|250px|הדגמה למשפט סימסון. ישר סימסון צבוע באדום.
**משפט סימסון** הוא משפט גאומטרי הקובע כי:
:אם נתון משולש ונקודה שנמצאת על היקף המעגל החוסם אותו, אזי היטלי הנקודה על צלעות המשולש נמצאים על ישר אחד. ישר זה מכונה **ישר סימסון**.

בתמונה, הנקודה P נמצאת על היקף המעגל החוסם את המשולש ABC. היטלי הנקודה על הצלעות AB, AC, BC מסומנים ב N, L, M בהתאמה (כלומר מתקיים PN \perp AB, PL \perp AC, PM \perp BC) נמצאים על ישר אחד (צבוע באדום).

חלק נוסף של המשפט קובע כי שיקופי הנקודה P ביחס לישרים AB, AC, BC נמצאים על ישר אחד עם מפגש הגבהים של המשולש ABC.

המשפט ההפוך נכון גם הוא: אם נתון משולש ונקודה כך שהיטלי הנקודה על צלעות המשולש נמצאות על ישר אחד, אזי הנקודה הזאת המצאת על היקף המעגל החוסם את המשולש.

משפט סימסון שקול למשפט תלמי (כלומר, כל אחד מהם גורר את השני) ועל כן מספיק להוכיח את אחד מהם על מנת להוכיח את השני.

## קישורים חיצוניים

* 

סימסון
קטגוריה:משולש
אדסון

**אדסון פירס דומינגוס** (בצרפתית: **Edson Pires Domingos**; נולד ב-18 באפריל 1990), ידוע תחת שמו הפרטי **אדסון** (מעוצב כ-**EDSUN**) הוא זמר ורקדן לוקסמבורגי.

## ביוגרפיה
עד גיל 4 עבדו הוריו של אדסון בבית קפה בבעלותם. מגיל צעיר ערך מופעי ריקוד קבועים במקום. בתקופת לימודיו בבית הספר היסודי החל לקחת שיעורי ריקוד בסגנון היפ הופ. לאחר התיכון כתב והפיק מוזיקה בעצמו.

בשנת 2015 פורסם המיני-אלבום הראשון שלו, *NO*. שני סינגלים מסחריים פורסמו מתוכו: "No Compliments" ו-"No Flashing Lights". שלוש שנים אחר-כך הוציא את המיני-אלבום השני שלו, *You Are Not Just One Thing*. במקביל זכה אדסון בפרס "אמן השנה" בטקס הראשון של פרסי המוזיקה של לוקסמבורג. בחודשים אוקטובר–נובמבר יצא לסיבוב הופעות בשם "The Platonic Touch Tour" בגרמניה, בלגיה ונורווגיה. בספטמבר 2022 חתם על חוזה הקלטות עם ביסט רקורדס.

בינואר 2024 נמנה בין שמונת האמנים שהתחרו בקדם הלוקסמבורגי לאירוויזיון 2024. שירו לתחרות היה "Finally Alive", והוא הגיע למקום השביעי באירוע הגמר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים לוקסמבורגים
קטגוריה:ילידי 1990
פאנג לי ז'י

ממוזער|פאנג לי ז'י, 2010
**פאנג לי ז'י** (12 בפברואר 1936 - 6 באפריל 2012) היה אסטרופיזיקאי ומתנגד משטר סיני, שרעיונותיו הליברלים היו מהגורמים לאירועי כיכר טיין-אן-מן בשנת 1989. לאחר האירועים גלה לארצות הברית, שם שימש כפרופסור באוניברסיטת אריזונה.

## אודות
פאנג נולד בבייג'ינג. בשנת 1948, כשנה לפני שצבא השחרור העממי של הקומוניסטים כבש את העיר, הצטרף לקבוצת נוער שהייתה מקורבת למפלגה הקומוניסטית. בשנת 1952, כשהוא בן 16, החל ללמוד פיזיקה באוניברסיטת בייג'ינג. בשנת 1980 נבחר לאקדמיה הסינית למדעים, והיה לחבר הכי צעיר בה אי פעם.

בשנת 1989 שלח מכתב פתוח למנהיג דנג שיאופינג, וקרא לו לשחרר אסירים פוליטיים. לאחר אירועי כיכר טיין-אן-מן, אשר בהם לא השתתף באופן אקטיבי, אולם רבים מתלמידיו היו ממוביליהם, ברח לשגרירות האמריקאית וביקש מקלט. לאחר הגעתו לארצות הברית בשנת 1990, לימד באוניברסיטת אריזונה.

שימש כחבר בוועד בארגון Human Rights in China.

## קישורים חיצוניים

* דף אישי באתר אוניברסיטת אריזונה
* Fang Lizhi, Chinese Physicist and Seminal Dissident, Dies at 76, באתר הניו יורק טיימס
* 
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת אריזונה
קטגוריה:פיזיקאים סינים
קטגוריה:מתנגדי משטר סינים
קטגוריה:בייג'ינג: אישים
קטגוריה:זוכי פרס זכויות האדם ע"ש רוברט קנדי
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1936
קטגוריה:סינים שנפטרו ב-2012
האמנה האנגלו-יפנית של מסחר וניווט

שמאל|ממוזער|250px|האמנה האנגלו-יפנית של מסחר וניווט
**האמנה האנגלו-יפנית של מסחר וניווט** (ביפנית: **日英通商航海条約**, באנגלית: **Treaty of Commerce and Navigation**) נחתמה בין בריטניה ויפן ב-16 ביולי 1894, וסימנה את סוף עידן ההסכמים הבלתי שוויוניים והאקסטריטוריאליות ביפן. מרגע חתימת האמנה היו הנתינים הבריטים ביפן נתונים תחת החוק היפני, במקום תחת החוק הבריטי. האמנה נכנסה לתוקף ב-17 ביולי 1899.

האמנה נחתמה בלונדון על ידי שר החוץ הבריטי דאז, ג'ון וודהאוס, ושר החוץ של יפן, אאוקי שוזו. אמנה זו הייתה אחד התנאים המקדימים לברית האנגלו-יפנית של 1902, שכן לא ניתן לכרות ברית בין שני צדדים שאינם שווים. 

## ראו גם
* הברית האנגלו-יפנית

## קישורים חיצוניים

*טקסט האמנה, אתר משרד החוץ הבריטי

קטגוריה:יפן: פוליטיקה
אנגלו-יפנית
יושי שדה

[שמאל|ממוזער|250px|להקת [תיסלם במהלך הופעה בחוף אכזיב לרגל חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל. ראשון מימין: יושי שדה.]]
**יושי (יהושע) שדה** (נולד ב-6 באפריל 1956) הוא פזמונאי, מלחין, מעבד, זמר וגיטריסט. חבר בלהקת תיסלם.

## ביוגרפיה
שדה החל את דרכו כטכנאי הקלטות באולפן "טריטון". בתחילת שנות השמונים החל להקליט את שיריו, ויחד איתו באולפן עבדו יזהר אשדות ויאיר ניצני ששמעו אותו מבצע את שירו באנגלית "See You Around", והזמינו אותו להצטרף לפרויקט שהם מקימים. לימים להקת תיסלם.

השיר שהשמיע לאשדות וניצני נכלל באלבומה הראשון של תיסלם (שהיה באנגלית), ובאלבום בכורה בעברית הפך השיר ל"כלניות".

## קריירה
בשנת 1981 הקליטה תיסלם את "לילה לילה" (מילים של שדה ולחן של שדה, אשדות וניצני) ובהמשך זכתה להצלחה רבה כששדה היה שותף לכתיבה של להיט הלהקה "לראות אותה היום" שזכה במקום הראשון במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת 1981. ו"שנה שנייה" שהגיע למקום ה-15 במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת 1983.

במקביל לפעילותו בתיסלם הקליט קולות רקע ב"שחרר אותי" של שלום חנוך, "חמוש במשקפיים" של אריק איינשטיין ומיקי גבריאלוב, "שביר" של איינשטיין ויצחק קלפטר ובתקליט של דודה.

בשנת 1984 הוציא את תקליט הסולו "שמועות", היה הראשון לעשות כן לאחר פירוקה של הלהקה וכלל שני שירים מצליחים: "בוא איתי ו"שיר לעת", אך התקליט לא הצליח ובשנת 1985 נסע שדה לארצות הברית שם עסק בהקלטות. בשנת 1991 חזר לישראל ועבד בג'ינגלים. בשנת 1993 הצטרף אל קובי רכט והשניים הקימו את להקת "ההוא", והקליטו והוציאו אלבום חדש - "נגד הלב". באותה השנה שר בתקליט האריה היונה ותרנגולת כחולה והופיע בקלטת ווידאו "כמו גדולים 2" של איינשטיין.

בשנת 2000 זכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר העברי עם השיר "תפילת האור" למילים של נורית בת-שחר צפריר בביצוע של אקי אבני וחיה סמיר.

בשנת 2006 הלחין את המוזיקה עבור הסרט הישראלי אין לה אלוהים. בשנת 2014 הוציא אלבום סולו בשם "י ו ש י", בו התארחו מזי כהן (בשיר "וירטואלי") וחבריו ללהקת תיסלם (בשיר "רק אותך רוצה לאהוב").
בשנת 2018 הוציא את אלבום הסולו השלישי שלו, "יהושע". האלבום כולל חומרים שהוקלטו בין השנים 2014–2017.

## חיים אישיים
שדה הוא בן זוגה של הזמרת מזי כהן והשניים מתגוררים ביפו.

לשדה יש בן מזוגתו לשעבר עמנואלה סטרוטי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
*  
* 

קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:חברי להקת תיסלם
קטגוריה:משתתפי פסטיבל שירי הילדים
קטגוריה:משתתפי הפסטיגל
קטגוריה:יפו: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
פרס דן סנדל לפיסול

**פרס דן סנדל לפיסול** הוא פרס שהוענק בעשור הראשון והשני של המאה ה-21 לפסל ישראלי מטעם קרן דן סנדל וקרן משפחת סנדל לפיסול במסגרת מוזיאון תל אביב לאמנות. נכון לשנת 2007 עומד סכום הפרס על סך 25 אלף דולר, המיועדים להקמת עבודה במוזיאון.

## זוכי הפרס

*2001 - מוטי מזרחי
*2002 - עמנואל הצופה
*2004 - מאיה כהן לוי
*2005 - צדוק בן דוד
*2006 - בוקי שוורץ
*2008 - סיגלית לנדאו
*2009 - ארז ישראלי
*2013 - ישראל הדני
*2014 - אורי קצנשטיין

## פסלים שהוקמו במסגרת הפרס

File:Motti Mizrachi.JPG|מוטי מזרחיאיקרוס, 2002
File:PikiWiki Israel 12039 quot;boatquot; in tel aviv.jpg|עמנואל הצופהסירה, 2003בזלת
File:'A Journey in the Wake of the Crow', railway sleepers and painted aluminum sculpture by Maya Cohen Levy, 1990, Tel Aviv Museum of Art, Tel Aviv, Israel.jpg|מאיה כהן לוימסע בעקבות העורב, 2005
File:Troubles in the Square from Zadok Ben-David, Tel Aviv Museum of Art 2007.jpg|צדוק בן דודצרות בכיכר, 2006פלדת קורטון צבועה
File:Buky Schwartz Mosquito.JPG|בוקי שוורץמוסקיטו, 2007
קובץ:Lola Beer Ebner Sculpture Garden 002.jpg|סיגלית לנדאוסיזיפוס ויעקב נפגשים מעל באר, 2007ברונזה
File:Wreaths 2011 erez israeli 001.JPG|ארז ישראליזרים, 2011יציקת בטון


## הערות שוליים

דן סנדל
דן סנדל
קטגוריה:פיסול ישראלי
*
דימיטר פטקוב

**דימיטר ניקולוב פטקוב** (בבולגרית: **Димитър Николов Петков**; 2 בנובמבר 1858, הכפר בשקיוי, חבל דוברוג'ה, וילאייט סיליסטרה, האימפריה העות'מאנית – 11 במרץ 1907, סופיה, נסיכות בולגריה) היה פוליטיקאי בולגרי אשר כיהן במספר כהונות שר בממשלות בולגריה, כראש עיריית סופיה וכראש ממשלת בולגריה. פטקוב נרצח בידי מתנקש במהלך כהונת ראש הממשלה.

## ביוגרפיה
פטקוב לחם בשורות צבא האימפריה הרוסית במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) ובכלל זה בקרב על מעבר שיפקה. במהלך המלחמה נפצע ואיבד את ידו השמאלית. על אומץ ליבו בקרבות עוטר בצלב גיאורגי על הפיקוד הרוסי. בין 1888 ל-1893 כיהן כראש עיריית סופיה ובתקופתו עברה העיר תנופת פיתוח נרחבת. הוא כיהן כחבר הפרלמנט הבולגרי, בהמשך גם כיושב ראשו ובדצמבר 1893 מונה לשר לעבודות ציבוריות ותקשורת בממשלתו של סטפן סטאמבולוב. הוא כיהן כשר הפנים והשר לעבודות ציבוריות ותקשורת בממשלתו השנייה של ראצ'ו פטרוב. לאחר סיום תפקידו של פטרוב, מינה אותו הנסיך פרדיננד הראשון לראש ממשלת בולגריה. בנוסף, כיהן פטקוב גם בתפקיד שר הפנים והשר לעבודות ציבוריות ותקשורת. ב-11 במרץ 1907 נורה פטקוב למוות בידי מתנקש. הרוצח נלכד והוצא להורג בתלייה.

## משפחתו
פטקוב נישא לאקתרינה ריזובה (1869–1937), ולזוג נולדו ארבעה ילדים, שתי בנות ושני בנים. בנו, פטקו פטקוב (1891–1924), שכיהן כחבר פרלמנט מטעם מפלגת האיכרים הבולגרית, נרצח בכדורי מתנקש אשר פעל בשליחות משטרו של אלכסנדר צאנקוב. בנו השני ניקולה פטקוב, שהיה ממנהיגי מפלגת האיכרים וחבר בחזית המולדת הבולגרית, הוצא להורג בידי הקומוניסטים, במהלך מסע השתלטותם האלים על בולגריה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות בבולגריה
קטגוריה:ראשי עיריית סופיה
קטגוריה:יושבי ראש האספה הלאומית (בולגריה)
קטגוריה:אנשי צבא רוסים במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878)
קטגוריה:מעוטרי צלב גיאורגי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1858
קטגוריה:נפטרים ב-1907
חיים בן-עטר (עיתונאי)

ממוזער|311x311 פיקסלים|חיים בן-עטר
**חיים בן-עטר** (29 באוקטובר 1885 – 26 בנובמבר 1918) היה פעיל ציוני, עיתונאי, עורך ומתרגם בתקופת היישוב.

## קורות חיים
נולד באזימור שבמרוקו בכ' בחשוון ה'תרמ"ו לרב יעקב בן עטר שהיה צאצא של משפחת הרב חיים בן עטר. בעודו תינוק עלה לישראל עם משפחתו. בתחילת שנת ה'תרמ"ז יצא אביו לשליחות כשד"ר מטעם כוללות המערבים לערי חו"ל, ואמו גידלה אותו לבדה. בהמשך הקים אביו ישיבה בירושלים ונמנה עם ראשי עדת "המערביים" (יוצאי המגרב, צפון אפריקה). בגיל 5 נכנס ללמוד בבית הספר דורש ציון ולאחר כשנתיים עבר לתלמוד תורה של העדה הספרדית. בגיל 13 למד באופן עצמאי את השפות לאדינו, ערבית, צרפתית וטורקית, וכנער הצטרף אל "אגודת צעירי ירושלים" שסייעה בהוצאתו לאור של כתב העת "השקפה" של אליעזר בן-יהודה.

בגיל 17 החל לעבוד בדפוס עזריאל שתפקד גם כהוצאה לאור, ולקח שם חלק מרכזי באיסוף מאמרים וידיעות, עריכה ותרגום של רומנים, ספרים ומבחר כתבי עת בלאדינו שראו אור בדפוס ויועדו בחלקם לקהילות הספרדים באירופה. מתוקף עבודתו התקרב לתחום הספרות, והחל לכתוב שירים וסיפורים בעברית ובלאדינו. במקביל החל לפעול בעיתונות העברית, ובחודש ינואר 1909 (טבת ה'תרס"ט) הצטרף כשותף לעיתון הלאדינו "איל ליביראל" שיזם והוציא לאור משה עזריאל, כשבתחילה שימשו שניהם כעורכי העיתון.

בחודש אוקטובר 1910 החל לשמש כעורך עיתון "החֵרות" (לשעבר איל ליביראל) שראה אור בירושלים בשנים 1917-1909. רוב העורכים והמשתתפים בעיתון היו "ספרדים"; אולם "לא היה זה עיתון עדתי - הוא אף מילא תפקיד כלל-יישובי בכמה תחומים". העיתון הביע תמיכה רבה בתנועה הציונית וביעדיה. והיה היומון העברי היחיד בפרקי זמן בשנים 1914-1913 ו-1917-1915. בתפקיד עורך "החרות" שימש עד לסגירת העיתון, בעקבות תלאות מלחמת העולם הראשונה. 'החרות' היה העיתון העברי היומי היחידי ביישוב היהודי שהמשיך לצאת לאור לאורך רוב שנות מלחמת העולם. בתקופה שבה שימש כעורך העיתון התחוללה מלחמת השפות - הפולמוס העז על מהות השפה שבה ילמדו, לועזית או עברית, בבתי הספר ובטכניון. שוחרי חברה "עזרה", שצדדו בהוראה בגרמנית, אף הציעו ממון לבן-עטר, על מנת שיחדל "החרות" מתמיכתו הנחרצת בשפה העברית. בשנת 1912 נעצר לפרק זמן קצר על ידי השלטונות העות'מאניים שחשדו בפעילותו הציונית, בקהילות בארץ ישראל, אשר כללה הרצאות והטפה ללימוד עברית.

בן-עטר נפטר בשנת 1918 (כ"ב בכסלו) בגיל 33 בלבד, לאחר שחלה בדלקת ריאות.

על שמו רחוב בירושלים.

## לקריאה נוספת
* יצחק בצלאל, חיים בן-עטר, בתוך: **[[העלייה השנייה (ספר)|העלייה השנייה]]**, כרך ג: "אישים" (עורך: זאב צחור), ירושלים, הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשנ"ח 1998, עמ' 78–79.
* 
* 
* יצחק בצלאל, 'הלבנטינים הראשונים ביישוב העות’מאני: זהותם הציונית ויחסם לערביות', **[[פעמים]]**, 125–127, תשע"א, עמ' 75–95.
* "חיים בן-עטר", בתוך: יעקב שביט, יעקב גולדשטיין וחיים באר (עורכים), **[[לקסיקון האישים של ארץ-ישראל: 1799-1948]]**, תל אביב: הוצאת עם עובד, תשמ"ג.
*שמעון רובינשטיין, מלחמת העולם הראשונה - שעתם הקשה והיפה של "החרות" ושל עורכו חיים בן-עטר, **[[האומה]]**, 121, תשנ"ו, עמ' 68–74.
* 
* עוזי אלידע, העולם בצהוב, לידת עיתונות ההמון הארץ-ישראלית,1884-1914; אוניברסיטת תל אביב,2015. ראה אינדקס.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתרגמים ביישוב
קטגוריה:עיתונאים ביישוב
קטגוריה:פעילים ציונים ביישוב
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:סגל החרות
קטגוריה:עורכי עיתונים ביישוב
קטגוריה:עיתונאים כותבי לאדינו
קטגוריה:ילידי 1885
קטגוריה:נפטרים ב-1918
Rhythmbox

**Rhythmbox** (תרגום מאנגלית: "תיבת קצב") הוא נגן מדיה, התומך בארגון קובצי המוזיקה ובהשמעתם. הנגן הוא חופשי ומשוחרר תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו.

הנגן מפותח על ידי קבוצת GNOME, ויועד במקורו לפעול על שולחן העבודה של GNOME תוך  שימוש בספריית המדיה GStreamer, אך בהמשך הותאם לסביבות עבודה נוספות. בגרסה 12.04 של מערכת ההפעלה אובונטו, התווסף הנגן כברירת מחדל למערכת, והחליף את Banshee קודמו.

## תכונות
הנגן תומך בנגינת מוזיקה ממקורות מדיה שונים, ובהם הזרמת רדיו אינטרנטי, והשמעת פודקאסטים. מדיה מקומית המשויכת לנגן, מאוחסנת בדרך כלל בתיקיה מקומית על המחשב, וקיימים בתוך התוכנה מנוע חיפוש למציאת קבצים, וכן יכולת לחלוקת תוכן המוזיקה לקבוצות ותיקיות. יש תמיכה בתוכנה לתקן ה־ReplayGain, וזה מטופל על ידי מנגנון ההגדרות GConf. 

קיימת אפשרות ליצירת רשימות השמעה רגילות וכן רשימות השמעה "חכמות",  המאפשרת עדכון אוטומטי של התוכן מבסיס נתונים משתנה. 
ניתן לבחור באופן השמעת  רשימות שירים כגון בצורה אקראית או בצורה חזרתית. בנוסף ניתן לדרג תכנים על פי טעמו של המשתמש.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:GNOME
קטגוריה:נגני מדיה
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2001
קטגוריה:תוכנות פודקאסטינג
Cue bid

**Cue bid** היא הכרזה לא טבעית בברידג' בה שחקן מכריז הכרזה בסדרה אותה הכריז שחקן יריב. למשל: הכרזה של 2 לאחר ששחקן יריב הכריז 1. המשמעות של ההכרזה שונה במצבים בהם השחקן היריב הכריז הכרזת אוברקול לעומת המצבים בהם השחקן היריב פתח.
## Cue bid לאחר אוברקול של שחקן יריב
מטרת ההכרזה היא לנסות למצוא חוזה מתאים כשהכרזת ה-Cue bid מאפשרת להמשיך בתיאור הידיים בגובה נמוך. במקרים רבים נועדה ההכרזה לאפשר להגיע למשחק מלא או לסלאם.

**לאחר פתיחה של השותף ואוברקול של שחקן יריב** המשמעויות של הכרזת Cue bid הן:
* מכריז ה-Cue bid מעוניין ששותפו ימשיך לתאר את היד שלו מבחינת חלוקה וכוח, לפיכך זו הכרזה המחייבת לפחות סיבוב אחד של הכרזה (One Round Forcing).
* ברוב המקרים למכריז ה-Cue bid יש התאמה של שלושה קלפים לפחות בסדרה שהכריז שותפו
* בדרך כלל למכריז ה-Cue bid יש 11 נקודות או יותר.
**דוגמה:**

לאחר שהשותף פתח 1 והיריב שאחריו הכריז 1, נכריז 2 עם היד הבאה:
 76 
 AJ9 
 QJ82 
 KJ73 


**כאשר הפותח הוא זה שמכריז Cue bid** הוא מתאר יד חזקה בהרבה מפתיחה או יד חלוקתית ומבקש משותפו להמשיך לתאר את ידו.

**דוגמה:**

לאחר שפותחים 1, היריב במושב השני מכריז אוברקול של 1 והשותף מכריז 2, נכריז 2 עם היד הבאה:
 - 
 AKQJ9 
 AKQ10 
 Q1098 

## Cue bid לאחר פתיחה של שחקן יריב
בדרך כלל משמש כקונבנציה, המתארת יד עם קוצר בסדרת היריב ושתי סדרות אחרות כשבכל אחת מהן לפחות חמישה קלפים. קונבנציות נפוצות מסוג זה הן: Michaels cuebid ו Ghestem. קונבנציה נוספת נפוצה פחות היא Quantum convention.

מטרת הכרזת Cue bid לאחר פתיחה של שחקן יריב, עשויה להיות הפרעה ליריבים במציאת חוזה מתאים או מציאת חוזה מתאים ברמה של משחק חלקי, משחק מלא או סלאם. ידו של מכריז הכרזה זו עשויה להיות חלשה, בינונית או חזקה בהתאם למה שנקבע בקונבנציות שונות.

## ראו גם
* אוברקול
* Takeout Double
* Balancing (ברידג')
* Michaels cuebid

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ברידג'