אלרגיה לאגוזים

**אלרגיה לאגוזי עץ** היא רגישות יתר לחלבונים מאגוזי עץ ומזרעי עץ אכילים, הגורמת לתגובת יתר של מערכת החיסון, אשר עלולה להוביל לתסמינים פיזיים חמורים. אגוזי עץ כוללים: שקדים, אגוזי ברזיל, קשיו, ערמונים, אגוזי לוז, אגוזי מקדמיה, פקאנים, פיסטוקים, אגוזי שיאה ואגוזי מלך. דרכי מניעה היעילים ביותר היא הימנעות מאכילת אגוזים או מזונות המכילים אותם בין מרכיביהם, וטיפול מידי במקרה של בליעה בשוגג. הימנעות מוחלטת היא מסובכת מכיוון שהצהרת נוכחות כמויות זעירות של אלרגנים במזונות אינה חובה בכל מדינה. אלרגיות לאגוזי עץ נבדלות מאלרגיה לבוטנים (אגוזי אדמה), מכיוון שבוטנים הם קטניות, בעוד שאגוזי עץ הם אגוזים בעלי קליפה קשה.

## סימנים ותסמינים
אלרגיות למזון באופן כללי מתחילות בדרך כלל לאחר דקות עד שעות לאחר חשיפה למזון, על ידי יצירת נוגדנים מסוג E  עשויה לכלול סימנים של אנפילקסיס. התסמינים עשויים לכלול פריחה בעור, כוורות, גירוד בפה, שפתיים, לשון, גרון, עיניים, עור ובאזורים אחרים, נפיחות בשפתיים, בלשון, בעפעפיים או בכל הפנים, קושי בבליעה, נזלת או אף גודש, קול צרוד, צפצופים, קוצר נשימה, שלשולים, כאבי בטן, סחרחורת, עילפון, בחילות או הקאות. תגובות שאינן מתווכות על ידי IgE מתרחשות שעות עד ימים לאחר צריכת המזון האלרגני, ואינן חמורות כמו התסמינים המתווכים על ידי IgE. תסמיני האלרגיה משתנים מאדם לאדם וממקרה לאירוע.

חלבוני אחסון של זרעי אגוזי עץ הם האלרגנים האחראים לתגובות אלרגיות קשות לאגוזי עץ. אלרגיות לאגוזי עץ נגרמות מתגובה לא סדירה של מערכת החיסון לשני סוגים של חלבון אגוז: חלבונים המשמשים לתשמורת ולמטבוליזם הנקשרים לנוגדנים (IgE), ומפעילים הגנה חיסונית. חלבוני תשמורת כוללים את הפרולמינים (הקשורים חלבוני טרנספר לליפידים  ) ואת החלבונים מקבוצת הקטניות השייק למשפחת הגלובולינים 11S  ווצילינים (גלובולינים 7S) . חלבוני אגוזים נוספים, אשר ניתן לכנותם *פאן-אלרגנים*, כוללים חלבוני העברת שומנים, ופרופילינים  המעורבים במבנה האגוז, חלבונים הקשורים לפתוגנזה חלבוני , הדומים לחלבונים באבקנים ובזרעים, הגורמים לתגובה אלרגית בתיווך IgE אצל אנשים רגישים.

אלרגיה לאגוזי עץ נוטה להימשך לאורך כל החיים, כאשר פחות מ-10% מהאנשים מתגברים על האלרגיה שלהם לאגוזי עץ עד לבגרות. בין 25% ל-40% מהאנשים האלרגיים לבוטנים סובלים מאלרגיה לאגוז עץ אחד לפחות. ילדים עם אלרגיה לאגוזי עץ עלולים גם לפתח נזלת אלרגית, אסתמה או דלקת עור אטופית בהמשך חייהם. שכיחותן של אלרגיות לאגוזי עץ ספציפיים תלויה במידה רבה במיקום: אגוזי לוז הם האלרגיה הנפוצה ביותר לאגוזי עץ באירופה, כאשר אגוזי מלך וקשיו הם הנפוצים ביותר בארצות הברית, ואגוזי ברזיל, שקדים ואגוזי מלך הם הנפוצים ביותר בבריטניה. צריכת אגוזים גולמיים גורמת לרוב לתגובה חמורה יותר מאשר אגוזים קלויים או שמני אגוזים, מכיוון שעיבודם עשוי לפגוע בשלמות החלבונים גורמי האלרגיה. 

## אבחון
בדיקת אלרגיה או בדיקת מזון לאלרגנים עשויים להתבצע במרפאת אלרגיה כדי לקבוע את האלרגנים המדויקים המעורבים ולהנחות תוכנית טיפול או ניהול בטוחה. ספקי שירותי בריאות מנתחים כיצד הגוף מגיב לאלרגנים בסביבה בטוחה ומפוקחת.  אלרגיות לאגוזי עץ יכולות להיות גנטיות ועוברות בתורשה.  ניתן להשתמש בבדיקות עוריות בדיקות אלרגיה (תבחיני מטלית עורית) ובדיקות דם כדי לקבוע אם קיימת אלרגיה על ידי מדידת נוכחות אימונוגלובולין (IgE) ספציפי, נוגדן המגיב לאלרגנים ומעורר שחרור של כימיקלים הגורמים לתסמינים.
ממוזער|מבחן עורי לגילוי אלרגיות

## רגישות צולבת
אנשים עם אלרגיה לאגוזי עץ שאושרה קלינית לסוג אחד של אגוז עץ עלולים להיות בעלי תגובתיות צולבת למיני אגוזי עץ אחרים ולבוטנים, שאינם אגוזים אלא חלק ממשפחת הקטניות. אנשים הסובלים מאלרגיה לאגוזי עץ לעיתים רחוקות אלרגיים לסוג אחד בלבד של אגוז,   ולכן בדרך כלל מומלץ להם להימנע מכל מיני האגוזים, אף על פי שייתכן שאדם אינו אלרגי לאגוזי עץ מכל מיני העצים. הסיבה לכך היא דמיון במבנה החלבונים. חלבונים אלרגניים מזוהים מקובצים למשפחות: קופינים, פרולמינים, פרופילינים ואחרים. לאגוזי עץ יש חלבונים במשפחות אלו, כמו גם לבוטנים ולקטניות אחרות. סקירות של ניסויים בבני אדם מדווחות כי עבור אלרגיה שאושרה לאגוזי עץ, עד שליש מהאנשים יגיבו ליותר מסוג אחד של אגוז עץ. התגובה הצולבת בין שקדים, אגוזי מלך, פקאן, אגוזי לוז ואגוז ברזיל חזקה יותר מתגובתיות הצולבת של אלה כלפי קשיו או פיסטוק. אדם האלרגי לאגוזי מלך או פקאנים לא בהכרח סובל מאלרגיה לקשיו או פיסטוקים, מכיוון ששתי הקבוצות קשורות זו לזו רק באופן מרוחק ואינן בהכרח חולקות חלבונים אלרגניים דומים. 

## מניעה
מניעה כוללת תזונה של הימנעות ממזונות שעלולוים להיות מזוהמים באגוזי עץ, חלקיקי אגוזים או שמנים המופקים מאגוזים. בארצות הברית,  קיים חוק הפדרלי (FALCPA) לתיוג אלרגנים במזון דורש שכל מוצר מזון ארוז המכיל אגוזי עץ כמרכיב. התיוג חייב לפרט את אגוז העץ הספציפי על התווית. מזונות שכמעט תמיד מכילים אגוזי עץ כוללים פסטו, מרציפן, נוטלה, בקלאווה, פרלינים, נוגט, ג'אנדויה וטורון. מזונות נפוצים אחרים שעשויים להכיל אגוזי עץ כוללים: דגנים, קרקרים, עוגיות, מאפים, ממתקים, שוקולדים, חטיפי אנרגיה/גרנולה, קפה בטעמים, קינוחים קפואים, מרינדות, רוטבי ברביקיו וכמה נקניקים, כגון מורטדלה. שמני אגוזי עץ (בפרט אגוזי שיאה ) משמשים לעיתים גם להכנת קרמים וסבונים. מסעדות אסייתיות ואפריקאיות, גלידריות ומאפיות נחשבות בסיכון גבוה עבור אנשים עם אלרגיה לאגוזי עץ עקב השימוש הנפוץ באגוזים והאפשרות לזיהום צולב. 

בתגובה לסיכון שמזונות מסוימים מהווים לאנשים הסובלים מאלרגיות למזון, מדינות מסוימות הגיבו על ידי חקיקה של חוקי תיוג המחייבים מוצרי מזון ליידע את הצרכנים אם מוצריהם מכילים אלרגנים עיקריים או תוצרי לוואי של אלרגנים עיקריים בין המרכיבים שנוספו במכוון למזונות. אף על פי כן, אין חוקי תיוג המחייבים להצהיר על נוכחות כמויות זעירות במוצר הסופי כתוצאה מזיהום צולב, למעט בברזיל.

תקן FALCPA  דורש מחברות לגלות על התווית האם מוצר מזון ארוז, מכיל אחד משמונה האלרגנים העיקריים למזון, שנוספו במכוון: חלב פרה, בוטנים, ביצים, פירות ים, דגים, אגוזי עץ, סויה וחיטה. רשימה זו מקורה בשנת 1999 על ידי ועדת קודקס אלימנטריוס  של ארגון הבריאות העולמי. כדי לעמוד בדרישות התיוג של FALCPA, אם מרכיב נגזר מאחד האלרגנים הנדרשים בתווית, אזי עליו לכלול את "שם מקור המזון" שלו בסוגריים, לדוגמה "קזאין (חלב)", או לחלופין, חייבת להיות הצהרה נפרדת אך צמודה לרשימת המרכיבים: "מכיל חלב" (וכל אלרגן אחר עם תיוג חובה). האיחוד האירופי דורש רישום של שמונת האלרגנים העיקריים הללו בתוספת רכיכות, סלרי, חרדל, תורמוס, שומשום וסולפיטים.

בינואר 2025, פרסם ה-FDA הנחיות להפחתת מספר אגוזי העץ הדורשים סימון אלרגנים למזון במסגרת FALCPA.  במסגרת הנחיות אלו, קוקוס, אגוז קולה, אגוז אשור, אגוז בוטנהאט, ערמון, צ'ינקופין, אגוז גינקו , אגוז היקורי, אגוז דקל, אגוז פילי  ואגוז שיאה אינם דורשים עוד הצהרה "מכיל: אגוזי עץ". עם זאת, שקדים, אגוזי מלך שחורים, אגוזי ברזיל, אגוזי מלך קליפורניה, קשיו, אגוזי לוז, אגוז לב (אגוז מלך יפני), אגוזי מקדמיה, פקאן, צנוברים, פיסטוק, ואגוזי מלך אנגלי ופרסי עדיין חייבים להיות מסומנים לפי תקני FALCPA.

### החקיקה בישראל
ממוזער|כתובת אזהרה כנגד אפשרות של נוכחות אגוזים (פסטוק, קשיו, קוקוס) ואלרגנים נוספים על תוית אריזה של שקדים טחונים. תוצרת ישראלית 

החקיקה בישראל למניעת אלרגיות במזון מתעדכנת החל משנת 2025 להתאמה לתקינה האירופית, ומחייבת הדגשת אלרגנים ברשימת הרכיבים ולא בתיבה נפרדת, לצד תקופת מעבר עד 2028. החוק מחייב סימון ברור של רכיבים אלרגניים במזון ארוז מראש.ממוזער| מידע על תכולת אלרגנים של שמן קוקוס המסומן כשמן אורגני, ישראל 2024
## טיפול
[ממוזער|[מזרקי אפינפרין אוטומטיים הם מכשירים ניידים למתן אפינפרין במינון חד-פעמי המשמשים לטיפול באנפילקסיס.]]הימנעות קפדנית מהאגוז/ים הגורמים למחלה נותרה עמוד התווך של הטיפול עבור אנשים הסובלים מאלרגיה לאגוזים. הטיפול בבליעה מקרית של מוצרי אגוזים על ידי אנשים אלרגיים משתנה בהתאם לרגישות האדם. ניתן לרשום אנטיהיסטמין כגון דיפנהידראמין.

אנטי-היסטמינים משמשים בדרך כלל לטיפול בתגובות אלרגיות קלות. לעיתים יינתן פרדניזון כדי למנוע תגובת רגישות יתר מטיפוס I  בשלב מאוחר. תגובות אלרגיות קשות כגון אנפלקסיס) עשויות לדרוש טיפול במזרק אפיפן, שהוא מכשיר הזרקה המיועד לשימוש על ידי איש מקצוע שאינו רפואי, כאשר נדרש טיפול חירום.  טיפולי אימונותרפיה מפותחים לאלרגיה לאגוזי עץ, כולל אימונותרפיה דרך הפה, אימונותרפיה תת-לשונית ואימונותרפיה עורית המתאימה לטיפול בתינוקות ופעוטות בין השנים 1–3 לחייהם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מזון
קטגוריה:אלרגיות למזון
קטגוריה:מערכת החיסון
קטגוריה:תזונה