open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'ונתן ניקול הייבנס

**ג'ונתן ניקול הייבנס** (באנגלית: **Jonathan Nicoll Havens**; 18 ביוני 1757 – 25 באוקטובר 1799) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת ניו יורק.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
הייבנס נולד באי שלטר שבפרובינציית ניו יורק ב־18 ביוני 1757. הוא היה הבן היחיד של ניקול פלויד הייבנס (1733–1783) ושל שרה הייבנס לבית פוסדיק (1730–1767). לאחר מות אמו בשנת 1767 נישא אביו בשנית לדזייר בראון.

סביו מצד אביו היו ג'ונתן הייבנס וקתרין הייבנס לבית ניקול, אחותו של ויליאם ניקול הבן, יושב ראש האספה המדינתית של ניו יורק. דרך סבתו היה צאצא ישיר של הפוליטיקאי יליד אנגליה ויליאם ניקול, שנודע בעיקר בשל התנגדותו החריפה למרד לייסלר, ושל רעייתו אנה ניקול לבית ואן רנסלר, אלמנתו של קיליאן ואן רנסלר ובתו של ירמיאס ואן רנסלר.

בשנת 1777 השלים הייבנס את לימודיו בקולג' ייל.

### קריירה
בשנים 1783–1787 כיהן כמזכיר העיירה של אי שלטר. בשנת 1788 היה חבר במשלחת של ניו יורק שאישרה את החוקה הפדרלית החדשה לאחר עצמאות ארצות הברית בעקבות מלחמת העצמאות האמריקאית. הוא כיהן כחבר האספה המדינתית של ניו יורק משנת 1786 ועד 1795. בשנת 1788 נבחר לוועידת מדינת ניו יורק שאשררה את החוקה הפדרלית, ובשנת 1795 מונה לשופט שלום במחוז סאפוק.

הייבנס נבחר כנציג המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרסים הרביעי, החמישי והשישי, וכיהן מ־4 במרץ 1795 ועד מותו.

### מותו
הייבנס נפטר באי שלטר ב־25 באוקטובר 1799. הוא נקבר בכנסייה הפרסביטריאנית באי שלטר, שם הוצבה אבן זיכרון לזכרו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1757
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1799
אמיר סהיטי

**אמיר סהיטי** (באלבנית: **Emir Sahiti**; נולד ב-29 בנובמבר 1998 בזמון שברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה) הוא כדורגלן קוסוברי-אלבני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת מכבי תל אביב מליגת העל בהשאלה מהמבורג, ובנבחרת קוסובו.

## קריירת מועדונים
בקיץ 2024 , סהיטי נרכש על ידי המבורג מהיידוק ספליט תמורת 1.2 מיליון יורו 
ב-30 בינואר 2026, חתם סהיטי במכבי תל אביב זאת לאחר שהושגה הסכמה בינה לבין קבוצת המבורג על השאלת שחקן הכנף עד תום עונת 2025/26, עם אופציה להפוך את המעבר לקבוע עם סיומה תמורת 600 אלף יורו.

## קריירה בין-לאומית
סהיטי שיחק בנבחרות הצעירות של אלבניה.

ב-28 בדצמבר 2021 הודיעה פדרציית הכדורגל של קוסובו שסהיטי החליט לייצג את נבחרת קוסובו. ב-18 במרץ 2022 זומן לצמד משחקי הידידות של הנבחרת נגד נבחרות בורקינה פאסו ושווייץ, אך לא נכלל בסגל למשחקים בשל פציעה.

ב-9 ביוני 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-2 על נבחרת צפון אירלנד במסגרת ליגת האומות 2022/2023. ב-15 באוקטובר 2024 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-0 על נבחרת קפריסין במסגרת ליגת האומות 2024/2025.

## חיים אישיים
סהיטי נולד בזמון שברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה להורים אלבנים. אחיו הגדול הוא הכדורגלן סואד סהיטי .

## תארים
;היידוק ספליט
* הגביע הקרואטי (1): 2021/2022, 2022/2023

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים קוסוברים
קטגוריה:קשרי כדורגל קוסוברים
קטגוריה:כדורגלנים אלבנים
קטגוריה:קשרי כדורגל אלבנים
קטגוריה:כדורגלני רבוטניצ'קי
קטגוריה:כדורגלני היידוק ספליט
קטגוריה:כדורגלני שיבניק
קטגוריה:כדורגלני המבורג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קוסובו
קטגוריה:קוסוברים שנולדו ב-1998
קטגוריה:אלבנים שנולדו ב-1998
עמנואל בואטנג (1996)

**עמנואל אוקיירה בואטנג** (באנגלית: **Emmanuel Okyere Boateng**; נולד ב-23 במאי 1996 באקרה שבגאנה) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת החלוץ בהפועל תל אביב מליגת העל ובנבחרת גאנה.

## קריירת מועדונים
בואטנג גדל במחלקות הנוער של צ'ריטי סטארס וריו אבה.

ב-1 בפברואר 2026 חתם בהפועל תל אביב מליגת העל הישראלית לעונה וחצי.

## קריירה בין-לאומית
בואטנג נכלל בסגל נבחרת גאנה עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2015.

ב-30 במאי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, בניצחון 2-0 על נבחרת יפן, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.

## תארים
;מוריירנסה
* גביע הליגה הפורטוגלית (1): 2016/2017

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים גנאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל גנאים
קטגוריה:כדורגלני ריו אבה
קטגוריה:כדורגלני מוריירנסה
קטגוריה:כדורגלני לבאנטה
קטגוריה:כדורגלני דאליין ייפאנג
קטגוריה:כדורגלני גזיאנטפ
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גאנה
קטגוריה:גנאים שנולדו ב-1996
עונת 2014 ב-WNBA

**עונת 2014** הייתה העונה ה-18 של ליגת ה-WNBA. הליגה כללה 12 קבוצות (כמו בעונה הקודמת) והסתיימה בניצחון של פיניקס מרקורי בפעם השלישית בתולדות המועדון. היא ניצחה בסדרת הגמר את שיקגו סקיי עם תוצאה 3:0.

תואר השחקנית המצטיינת של העונה הסדירה (MVP) הוענק לצ'יני אוגווביקה (קונטיקט סאן).

מספר משחקים לכל קבוצה היה 34. העונה כללה 222 משחקים (כולל 18 משחקים בשלב פלייאוף), שבהם נכחו 1,545,890 צופים. 

משחקי הליגה שודרו ברשתות ESPN,ESPN2, ABC ו-NBA TV.

## דראפט 2014
הגרלת הדראפט נערכה ב-10 בדצמבר וקונטיקט סאן זכתה בזכות הבחירה הראשונה. בהגרלה השתתפו 4 קבוצות. יתר הקבוצות כזו בבחירות בהתאם לסדר הפוך של הופעתם בעונה הקודמת. בעקבות הסדרים בין הקבוצות, סדר הבחירה השתנה.

בדראפט הראשי נבחרו 36 שחקניות מהן 30 מארצות הברית, 2 שחקניות מקנדה ואוסטרליה ושחקנית אחת מספרד ואוקראינה.

להלן חמש הבחירות הראשונות:

## העונה הסדירה
העונה כללה 34 משחקים לכל קבוצה - 22 משחקים עם קבוצות הבית ו-12 משחקים עם קבוצות נגד הבית השני.

## [[פלייאוף]]
כל מפגש כלל עד 3 משחקים למעט גמר שנדרשו בו 3 ניצחונות.

### סדרת הגמר

## שחקניות מצטיינות
*  MVP של העונה הסדירה ב-WNBA - מאיה מור (מינסוטה לינקס)
* MVP של סדרת הגמר ב-WNBA - דיאנה טאורסי (פיניקס מרקורי)
* שחקנית ההגנה של העונה ב-WNBA - בריטני גריינר (פיניקס מרקורי)
* רוח ספורטיבית - בקי האמון (סן אנטונין סילבר סטארז)
* רוקי השנה ב-WNBA - צ'יני אוגווביקה (קונטיקט סאן)
* מלכת הנקודות - מאיה מור (מינסוטה לינקס) - 23.9 בממצוע למשחק
* מלכת הריבאונדים -קורטני פריס (טולסה שוק) - 10.2 בממוצע למשחק
* מלכת האסיסטים - דיאנה טאורסי (פיניקס מרקורי) - 5.6 בממוצע למשחק

### קבוצת העונה
חמישיית העונה הראשונה
* סקיילר דיגינס  (טולסה שוק)
* דיאנה טאורסי (פיניקס מרקורי)
* מאיה מור (מינסוטה לינקס)
* קנדיס פארקר (לוס אנג'לס ספארקס)
* בריטני גריינר (פיניקס מרקורי) 

חמישיית העונה השנייה
* לינדזי ויילן (מינסוטה לינקס)
* דניאל רובינסון (סן אנטונין סילבר סטארז)
* סיימון אוגסטס (מינסוטה לינקס) 
* אנג'ל מקאוטרי (אטלנטה דרים)
* נקה אוגוומיקה (לוס אנג'לס ספארקס)
* טינה צ'ארלס (קונטיקט סאן)

## משחק האולסטאר
ב-19 ביולי במורגג' מאצ'אפ סנטר, פיניקס נערך משחק האולסטאר של הליגה. סגל נבחרות מזרח ומערב נקבע על ידי הצבעת אוהדים ומאמנים. המשחק הסתיים בניצחון נבחרת בית המערב עם תוצאה 125:124 (בתוספת זמן).

תואר השחקנית המצטיינת של המשחק (MVP) הוענק לשוני שימל (אטלנטה דרים).

## קישורים חיצוניים
* נתוני העונה
* סיכום עונה

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2014
קטגוריה:עונות WNBA
קטגוריה:2014 בארצות הברית
יא מוסטפה

"**יא מוסטפה**" או "**מוסטפא**" (בערבית: يا مصطفى), הוא שיר רב-לשוני שהולחן על ידי המוזיקאי המצרי, מוחמד פואזי  והופיע בסרט המצרי "אל חב קדה" (בערבית: الحب كده, בעברית: "זאת אהבה") משנת 1961. השיר הפך לפופולרי באירופה בביצועו של הזמר הלבנוני יליד מצרים, בוב עזאם, שהוציא אותו לאור ב-1960 ושילב בו בנוסף לערבית גם מילים באיטלקית וצרפתית. בסרט הופיע עזאם בהופעת אורח כזמר, בזמן ששר את השיר לצד השחקנים הראשיים סלאח זולפיקר וסבאח.

ביצוע מפורסם נוסף נעשה על ידי הזמר היהודי-טורקי-צרפתי דריו מורנו בשנת 1962. ברונו ג'יליוטי (המוכר גם בשם אורלנדו), אחיה של הזמרת הבינלאומית דלידה, ביצע גם כן גרסת כיסוי לשיר בתחילת שנות ה-60. דלידה עצמה הקליטה את השיר ב-1984.

השיר זכה לפרסום בינלאומי והוקלט בשפות רבות, ביניהן אנגלית, ערבית, צרפתית, איטלקית, ספרדית, קטלאנית, גרמנית, הולנדית, פינית, נורווגית, הונגרית, יוונית, טורקית, הודית, יפנית ועוד.

השיר בביצועו של זאב רווח הופיע בסרט הישראלי "טיפת מזל" משנת 1992. אתי אנקרי ודוד ד'אור הקליטו ב-1998 גרסה המשלבת מילים בעברית שכתבו אנקרי, ד'אור ואלון אולארצ'יק.

#### השיר בישראל
השיר בישראל הוקלט בגרסאות שונות על ידי אומנים רבים:

* לילית נגר (**1959**)
* אלברט דרמון (סטאיפי)  (**1960**)
* גאולה גיל ואורנים צבר (**1961**)
* יפה ירקוני – שירים מהגן של אללה (**1963**)
* מייק והנשרים (גרסה פארודית בעברית) – סיפורים מהחיים (**1982**)
* נסים גרמה – המזרח קרוב ללבי (**1987**)
* אתי אנקרי ודוד ד’אור – ההופעה (**1998**)
* טיפקס – (**2018**)

## קישורים חיצוניים
* 20px "'''מוסטפא'''", באתר המוזיקה AllMusic
* 20px "'''מוסטפא'''", באתר המוזיקה MusicBrainz
* 30px "'''מוסטפא'''", באתר המוזיקה Genius
* 20px "'''מוסטפא'''", באתר המוזיקה Discogs
* **[https://secondhandsongs.com/work/173745/versions "מוסטפא"]**, באתר המוזיקה SecondHandSongs
* 15px **[https://www.youtube.com/watch?v=Rmaz2kI1ePE "יא מוסטפה - שיר אחד ב-30 שפות מ-43 מדינות"]**, סרטון בערוץ יוטיוב

#### ביצועים
* 15px "'''מוסטפא'''" בביצוע בוב עזאם, סרטון בערוץ יוטיוב, **1960**
* 15px "'''מוסטפא'''" בביצוע דריו מורנו, סרטון בערוץ יוטיוב, **1960**
* 15px "'''מוסטפא'''" בביצוע אלברטו סטאיפי, סרטון בערוץ יוטיוב, **1960**
* 15px "'''יא מוסטפה'''" בביצוע גאולה גיל ואורנים צבר, סרטון בערוץ יוטיוב, **1961**
* 15px "'''יא מוסטפה'''" בביצוע אתי אנקרי ודוד ד'אור, סרטון בערוץ יוטיוב, **1998**
* 15px "'''יא מוסטפא יא מוסטפא'''" בביצוע זאב רווח (מתוך הסרטי "טיפת מזל"), סרטון בערוץ יוטיוב, **2003**
* 15px "'''יא מוסטפה'''" בביצוע מגניפיקו  (זמר סלובני), סרטון בערוץ יוטיוב, **2016**
* 15px "'''יא מוסטפה'''" בביצוע מירה מופרג', סרטון בערוץ יוטיוב, **2017**
* 15px "'''יא מוסטפה'''" בביצוע טיפקס, סרטון בערוץ יוטיוב, **2018**
* 15px "'''יא מוסטפה'''" בביצוע טילדה רג'ואן, סרטון בערוץ יוטיוב, **2021**
* 15px "'''יא מוסטפה'''" בביצוע אדם סייף, סרטון בערוץ יוטיוב, **2025**

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה מצרית
קטגוריה:שירים בערבית
קטגוריה:שירים מרובי שפות
קטגוריה:שירי גאולה גיל
קטגוריה:שירי יפה ירקוני
קטגוריה:שירי לילית נגר
קטגוריה:שירי טיפקס
קטגוריה:שירי זהבה בן
קטגוריה:שירי אתי אנקרי
קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
קטגוריה:שירי שנות ה-1950
קטגוריה:שירי שנות ה-1960
פטרונלה אדם ורסחור

**פטרונלה אדם ורסחור** (בהולנדית: **Petronella Adam Verchuur**; נולדה ב-1 במאי 1917) הייתה הולנדית חסידת אומות העולם שהסתירה בביתה אמא ותינוק יהודיים בתקופת השואה והצילה אותם.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
פטרונלה הייתה בשנות העשרים לחייה, נשואה טרייה. בסוף ספטמבר 1943, במהלך הגירושים ההמוניים של יהודי אמסטרדם, פנו אליה בבקשה להסתיר תינוק יהודי בן חודש בלבד בשם רוברט ליסאואר. התינוק הוצג כבן של חברים שאמו מתה בלידתו. פטרונלה הסכימה להסתיר את התינוק.

פטרונלה הצליחה לארגן גם מקום מסתור להוריו, לו ואלי ליסאואר. לאחר זמן מה, ההורים פחדו להיתפס ולכן עברו להסתתר אצל פטרונלה. לאחר זמן קצר, העבירה פטרונלה את אבי התינוק לו ליסאואר אל בית אמה בלי לגלות לה שהוא יהודי. אמו של התינוק אלי נשארה בבית פטרונלה, והשתיים טיפלו בו. בשל חשש שזהותם היהודית תישחף, אלי ורוברט לא יצאו מהבית.

בשנת 1944, פטרונלה קיבלה פקודה לארח חייל אס.אס. הולנדי בביתה. כדי לא לעורר חשד, פטרונלה צבעה את שיערה של אלי ליסאואר לבלונד, וענדה לצווארה צלב, כך שתיראה כמו עובדת משק בית נוצריה.

אלי ורוברט ליסאואר הסתתרוו אצל פטרונלה עד שחרור ניימיכן בספטמבר 1944.

## לאחר המלחמה
אלי ליסאואר והבן רוברט שרדו את המלחמה. אלי ליסאואר התאחדה מחדש עם בעלה במאי 1945.

## הכרה והנצחה
בעקבות עדויות הניצולים החליטה הוועדה הציבורית לציון חסידי אומות העולם ביד ושם להכיר בפטרונלה אדם ורשור כחסידת אומות העולם. הטקס התקיים ב־10 באוגוסט 2003 בבלגיה. שמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם, ירושלים, כהוקרה על מעשיה להצלת יהודים בתקופת השואה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי אומות העולם
קטגוריה:חסידות אומות העולם
קטגוריה:הולנדיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:הולנדיות שנולדו ב-1917
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1917
מרטין וליסה ואן לינסכוטן

**מרטין ואן לינסכוטן** (בהולנדית: **Martin van Linschoten**) ו**ליסה ואן לינסכוטן** (בהולנדית: **Lise van Linschoten**) היו זוג הולנדים, חסידי אומות העולם, שפעלו להצלת יהודים בתקופת השואה תוך סיכון חייהם בתקופת הכיבוש הנאצי.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
מרטין וליסה ואן לינסכוטן היו בני זוג הולנדים שחיו בכפר לאח קפל שבדרום הולנד בתקופת מלחמת העולם השנייה. השניים היו בני הזרם הנוצרי-פרוטסטנטי, ומרטין שימש ככומר המקומי. הם התגוררו בבית הכומר שבכפר.

במהלך הכיבוש הנאצי של הולנד, ובפרט משנת 1942 עם החרפת רדיפת היהודים, נטלו מרטין וליסה ואן לינסכוטן חלק בפעילות להצלת יהודים. בני הזוג היו מעורבים ברשת מקומית של הסתרת יהודים ושיתפו פעולה עם מצילים נוספים באזור לצורך מציאת מקומות מסתור בטוחים לילדים ולבני משפחות יהודיות.

באותה שנה נאלצה משפחת מרקוס היהודית לרדת למסתור, ובני המשפחה פוזרו בין מקומות שונים על מנת לצמצם את הסיכון לחשיפתם. מרטין וליסה ואן לינסכוטן הסתירו בביתם את פינטייה מרקוס, ילדה בת שבע, ואביה ליאו מרקוס הסתתר אצלם לפרק זמן קצר במשך הזמן שבתו הסתתרה שם. השהות בבית הכומר הייתה כרוכה בסיכון, בשל מספר המבקרים הרב שנכנסו ויצאו מהמקום באופן יומיומי.

לאחר כחודשיים, ובעקבות חשש לחשיפת מקום המסתור, סייעו בני הזוג בהעברתה של פינטייה למקום מסתור חלופי באמסטרדם, אשר נחשב לבטוח יותר. פינטייה נותרה במסתור עד לשחרור האזור באפריל 1945.

## הכרה והנצחה
ב-2 בספטמבר 2007 הכיר יד ושם הכיר במרטין וליסה ואן לינסכוטן כחסידי אומות העולם, על הצלת משפחת מרקוס והגנה על ילדים יהודים בתקופת השואה. שמם נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים, כהוקרה על אומץ לבם והסיכון האישי שנקטו כדי להציל חיים.

## לקריאה נוספת
* Fein Cohen, **Dear Children**, 2023

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוגות חסידי אומות העולם
קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
אנטון ואילונקה פנמה

**אנטון (טֶאון) פנמה ואילונקה פנמה–זבוראי** (בהולנדית: **Anton (Teun) Fennema**; **Ilonka Fennema-Zboray**) הם בני זוג מהולנד שהצילו יהודים בשואה והוכרו כחסידי אומות העולם.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
עם תחילת גירוש יהודי הולנד בקיץ 1942, החלה רשת אזרחית כנסייתית לסייע למשפחות יהודיות במציאת מקומות מסתור. במסגרת רשת זו הועברה ילדה יהודייה בשם פיינטיה מרקוס, שהייתה בת שבע, לביתם של אנטון ואילונקה פנמה באמסטרדם באוקטובר 1942. הילדה הגיעה ללא מסמכים מזויפים ונאסר עליה לצאת מהבית או להירשם לבית ספר. בני הזוג היו מודעים לכך שמדובר בילדה יהודייה נרדפת והסכימו להסתיר אותה למרות הסכנה הגדולה.

במהלך שהותה בביתם נדרשה פיינטיה להישאר בדירה רוב הזמן. אנטון פנמה לימד אותה מדי יום קריאה, כתיבה וחשבון, מתוך מטרה שלא תפגר בלימודיה ותוכל לשוב למסגרת חינוכית לאחר המלחמה. אילונקה פנמה הייתה אחראית על הטיפול היומיומי בה, שילובה בשגרת הבית ושמירה על חזות של "ילדה מפונה מרוטרדם", סיפור כיסוי שנועד להרחיק חשדות.

בני הזוג גילו רגישות רבה למצבה הנפשי ולעיתים, בשעות החשכה הם אפשרו לה לצאת למספר דקות כדי לשאוף אוויר צח, ואף דאגו למפגשים חשאיים בינה לבין אחותה פרנסס, שהסתתרה באזור סמוך. פעולות אלו בוצעו בזהירות רבה, תוך סיכון ממשי, שכן באותה תקופה נערכו באמסטרדם פשיטות תכופות של הגרמנים.

בתחילת שנת 1943 הפך המשך הסתרתה של פיינטיה בבית פנמה למסוכן מדי. בעקבות החמרת המצב הביטחוני והחשש מחשיפה, הועברה על ידי אנשי הקשר למקום מסתור אחר. בכך הסתיימה תקופת ההצלה הישירה של משפחת פנמה, אך תרומתם הייתה קריטית להישרדותה של פיינטיה בשלב מסוכן מאוד של המלחמה.

## לאחר המלחמה
לאחר סיום המלחמה שרדה פיינטיה מרקוס, התאחדה עם בני משפחתה שנותרו בחיים, ובהמשך עלתה לישראל יחד עם אחיותיה. הקשר בין האחיות למשפחות המצילים, ובהן משפחת פנמה, נשמר במשך שנים.

## הכרה והנצחה
ב-2 בספטמבר 2007 הכיר יד ושם באנטון פנמה ובאשתו אילונקה פנמה–זבוראי כחסידי אומות העולם, על חלקם בהצלת פיינטיה מרקוס בתקופת השואה. שמותיהם נחקקו על קיר הכבוד ביד ושם. ההכרה ניתנה כחלק מהוקרה קבוצתית למספר משפחות ואנשים בהולנד אשר היו שותפים, כל אחד בדרכו, להצלת משפחת מרקוס תוך סיכון חייהם תחת הכיבוש הנאצי.

## לקריאה נוספת
* **Dear Children** עמודים 22–24
* ארכיון יד ושם תיק 11137

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוגות חסידי אומות העולם
קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
אן נוי

**אן נוי** (בהולנדית: **Anne Noy**; 17 בפברואר 1870 – 1980) הייתה חברת מחתרת הולנדית מהעיירה היי קפל בהולנד, חסידת אומות העולם, אשר הצילה יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
אן נוי, בעלת אכסניה בהולנד, הייתה חברת מחתרת אשר החביאה יהודים באכסניה בבעלותה. אן הייתה נשואה לחרת נוי (1888–1954) שהיה נגר במקצועו.

בקיץ 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, אן נוי ובעלה קלטו אצלם באכסניה את משפחת מרקוס, משפחה יהודית מהעיר זוולה אשר חיפשה מקום מסתור לאחר גירוש יהודי הולנד למחנות ההשמדה. אן הסכימה לקלוט את בני משפחת מרקוס, אף שידעה כי מדובר במשפחה יהודית המבקשת להסתתר מפני רדיפת הנאצים. בני המשפחה נאלצו להישאר במשך ימים שלמים ללא יכולת לצאת החוצה, מחשש לגילוי. אן נוי הסתירה במקום גם את סלמה פרנק, יהודייה ממוצא גרמני, שעבדה במשק בית אצל משפחת מרקוס . בנה של אן נוי, אשר היה שוטר במשטרת לימבורג התנגד להסתרת היהודים וטען שהוריו לוקחים על עצמם סיכון גדול מדי. בשל הסכנה הגוברת והחשד שעורר ריבוי האנשים ששהו במקום, נאלצה משפחת מרקוס לעזוב ולמצוא בעזרתה של אליזבת ליז'ה בייקרסמה מקומות מסתור אחרים.

## לאחר המלחמה
משפחת מרקוס שרדה את השואה ובשלב מאוחר יותר היגרו בנות המשפחה לישראל.

## הכרה והנצחה
ב-2 בספטמבר 2007 הוכרה אן נוי כחסידת אומות העולם על ידי יד ושם, כהוקרה על הסיוע שהעניקה למשפחת מרקוס בתקופת השואה, תוך סיכון חייה וללא קבלת תמורה, ושמה הונצח בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם ירושלים.

## לקריאה נוספת
* Fein Cohen, **Dear Children**, 2023

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:הולנדיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:חסידות אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם
חרי וחריט ניינברג

**חרי ניינברג** (בהולנדית: **Gerrie Nijenberg)** ו**חריט ניינברג** (בהולנדית: **Gerrit Nijenberg**) הם אחים שהתגוררו בעיירה וייה Wijhe בהולנד. עסקו בחקלאות והוכרו כחסידי אומות העולם לאחר שהסתירו והצילו שתי ילדות יהודיות בחווה שלהם בתקופת השואה.

## פעילות במהלך השואה להצלת יהודים
חריט וחרי ניינברג היו אח ואחות רווקים, אזרחים הולנדים תושבי הכפר וייה (Wijhe) שבמחוז אוברייסל, אשר ניהלו יחד את החווה המשפחתית שהוריהם הותירו להם. חריט היה חקלאי וקיים קשרי מסחר עם ליאו מרקוס, קצב יהודי מהעיר זוולה.

בקיץ 1942, עם תחילת גירוש יהודי הולנד ולקראת קבלת הצווים להתייצבות לעבודה במזרח, החלה משפחת מרקוס מהעיר זוולה לחפש מקומות מסתור. בתחילה נמצא מקום רק עבור ההורים והבת הבכורה פרנסס. בעקבות זאת פנה ליאו מרקוס אל חריט ניינברג ואל אחותו חרי ניינברג, שהתגוררו בחווה במרחק של כ־14 ק״מ מזוולה.

ביום שבת, 8 באוגוסט 1942, הועברו לחוות הניינברגים שתי בנותיו הצעירות של ליאו מרקוס, פיינטיה, בת שבע, ויהודית, בת ארבע. היום נבחר משום שבית המטבחיים של משפחת מרקוס היה סגור, וכך ניתן היה להוציא את הילדות מהעיר מבלי לעורר חשד. בשל קרבת החווה למקום מגוריהן הקודם, נדרשו הילדות להישאר בתוך הבית בכל עת, ללא מבקרים, ולשהות חלק ניכר מהיום בחדר קטן בעליית הגג.

תנאי ההסתרה היו קשים במיוחד, בין היתר בשל החום הכבד בקיץ 1942. הילדות הורשו לרדת ממקום המסתור רק בשעות הערב. מחשש לזיהוי, שונה שמה של יהודית לשם הבדוי "אואנדי" (Oendi), מאחר ששמה המקורי נחשב לשם יהודי מובהק.

הילדות שהו בחוות הניינברגים כחודש, עד אוגוסט 1942. בתקופה זו סיפקו חרי וחריט ניינברג מחסה והגנה לילדות, בידיעה כי הסתרת יהודים הייתה עבירה חמורה אשר סיכנה את חייהם. בשל הסכנה הגוברת, נמצאו עבור הילדות מקומות מסתור חלופיים, והן הועברו מהחווה.

חרי וחריט ניינברג היו תחנת המסתור הראשונה של פיינטיה ויהודית, ונכונותם להסתירן היוותה שלב ראשוני וקריטי בשרשרת ההצלה שהובילה להישרדותן.

## לאחר המלחמה
עם שחרור צפון הולנד באפריל 1945 הסתיימה תקופת המסתור של האחיות פיינטיה ויהודית מרקוס והן התאחדו עם משפחתן.

משפחת מרקוס שמרה על קשר מתמשך עם המצילים חרי וחריט ניינברג. קשר זה נמשך גם בשנים שלאחר מכן והיווה בסיס להכרה הרשמית שניתנה להם כחסידי אומות העולם. בהמשך היגרו האחיות לישראל כחלק מתהליך בניית חיים חדשים לאחר השואה, תוך שמירה על זיכרון תקופת ההצלה ותיעוד פועלם של חרי וחריט ניינברג והמצילים האחרים שסייעו להן.

## הכרה והנצחה
ב-2 בספטמבר 2007 העניק יד ושם הכרה רשמית ל־11 אזרחים הולנדים אשר סיכנו את חייהם כדי להציל את בנות משפחת מרקוס במהלך השואה. בין מקבלי ההכרה נכללו חרי וחריט ניינברג, אשר הוכרו כחסידי אומות העולם על חלקם בהסתרת פיינטיה ויהודית מרקוס בחוותם בקיץ 1942, תוך סיכון אישי ממשי וללא קבלת תמורה. שמם הונצח בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם ירושלים.

## לקריאה נוספת

* Fein Cohen, **Dear Children**, 2023
* תיק חסידי אומות עולם מס׳ M.31.2/11137, ארכיון יד ושם

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם
אדל גולדשטיין

**אדל כץ גולדשטיין** (באנגלית: **Adele Goldstine**; 21 בדצמבר 1920 – נובמבר 1964) הייתה מתמטיקאית ומתכנתת מחשבים אמריקאית. היא כתבה את המדריך למחשב הדיגיטלי האלקטרוני הראשון, אניאק.

## ראשית חייה
נולדה בשם אדל כץ למשפחה יהודית בעיר ניו יורק. היא הייתה אחת משתי בנותיו של ויליאם כץ, איש עסקים מצליח בתחום הקמעונאות שהיגר מפנדליס, ליטא (אז האימפריה הרוסית ) בשנת 1902. היא למדה בבית הספר התיכון Hunter College High School בניו יורק ולאחר מכן המשיכה ללימודים במכללת האנטר. לאחר שסיימה תואר ראשון במתמטיקה, הצטרפה לאוניברסיטת מישיגן, שם קיבלה תואר שני במתמטיקה בגיל 22. בתקופה זו הכירה את הרמן גולדסטין, מתמטיקאי ומדען מחשב שהיה גם אחד מהמפתחים המקוריים של האניאק. באותה עת הוא לימד במישיגן, לפני שהצטרף לצבא כקצין קישור ומפקח פרויקט לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה.

בשנת 1942 הצטרפה גולדשטיין לבית הספר מור להנדסת אלקטרוניקה באוניברסיטת פנסילבניה, בעוד בעלה מונה למנהל פרויקט האניאק. בבית הספר מור עבדה קבוצה של כ-80 נשים בחישוב ידני של מסלולי ירי בליסטיים, חישובים דיפרנציאליים מורכבים, במימון צבא ארצות הברית. נשים אלו כונו "מחשבות" (computers). בשנת 1943 החליט הצבא לממן פרויקט ניסיוני, המחשב הדיגיטלי האלקטרוני הראשון, ושש מה"מחשבות" נבחרו להיות המתכנתות הראשונות שלו. האניאק היה המחשב הדיגיטלי האלקטרוני הראשון, מכונה ענקית המורכבת מארבעים לוחות שחורים בגובה שמונה רגל כל אחד. למתכנתות לא עמדו כלי התכנות המוכרים כיום, והפעלת האניאק הייתה אתגר של ממש. שש המתכנתות נדרשו להפעיל פיזית את התוכנית הבליסטית באמצעות 3,000 מתגים, עשרות לוחות חיבור ומגשי חיבורים דיגיטליים כדי לנתב נתונים ופולסי תכנות דרך המכונה. הן השתמשו בטכנולוגיה אנלוגית כדי לחשב משוואות של מסלולי ירי בליסטיים.

היא הייתה האישה היחידה שעבדה באותה עת על החומרה של האניאק, והחזיקה בתואר שני מאוניברסיטת מישיגן, ההסמכה המתמטית הגבוהה ביותר מבין כל הנשים שעבדו עם האניאק. היא זו שגייסה והכשירה את שאר הנשים בלימוד תכנות. היא ניהלה את קורס חיל הנשים של הצבא האמריקאי בבית הספר מור וביחד עם מילדרד קריימר ומרי מאוצ׳לי לימדה את הנשים את המתמטיקה הדרושה לחישובים בליסטיים. גולדשטיין כתבה את מדריך המפעילים המפורט של האניאק בסביבות שנת 1945. בשנת 1946 יישמה את שינוי תוכנית-האחסון של דיק קליפינגר באניאק. שינוי זה איפשר למתכנתות להפסיק לחבר ולנתק כבלים ידנית בכל תכנות מחדש, והמחשב יכול היה לבצע סט של חמישים הוראות מאוחסנות. בתחילה האניאק היה מסווג. בשנת 1946 נחשף מחשב האניאק בפני הציבור והעיתונות.

לאחר המלחמה הצטרף הרמן גולדשטיין למכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטת פרינסטון, כדי לעבוד עם הפיזיקאי ג’ון פון נוימן. אדל עברה גם היא לפרינסטון עם בעלה, אך המשיכה בעבודת התכנות שלה לאחר שנשכרה לעבוד על פרויקט תוכנית-האחסון של האניאק מפרינסטון.

## מותה
בשנת 1941 נישאו להרמן גולדשטיין. לאחר שילדה שני ילדים, בשנים 1953 ו-1960, היא אובחנה כחולת סרטן בשנת 1962. היא נפטרה שנתיים לאחר מכן בגיל 43 בשנת 1964.

## ראו גם
* קתלין אנטונלי
* ג'ין ברטיק
* בטי הולברטון
* מרלין מלצר
* פראנסס ספנס
* רות טייטלבאום

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:מדעניות יהודיות
קטגוריה:מדענים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת האנטר
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-ליטאי
קטגוריה:מדעני מחשב אמריקאים
קטגוריה:מתכנתים אמריקאים
קטגוריה:מדעניות אמריקאיות במאה ה-20
קטגוריה:ילידי 1920
קטגוריה:נפטרים ב-1964
לאונרדס ומריה נבן

**לאונרדס ומריה נבן** (בהולנדית: **Leonardus (Lei) Jacobis Nabben**; 1901 – 27 באוקטובר 1991; בהולנדית: **Maria (Trui) Gertrudis Nabben**; 1910 – 20 במאי 1983) היו זוג הולנדים נוצרים חסידי אומות העולם שהסתירו והצילו יהודים בתקופת השואה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
לאונרדס ומריה נבן היו זוג הולנדים שחיו בכפר סוולגן בהרי לימבורג שבהולנד, היו להם ארבעה בנים, לאונרדס עבד כעוזר של כמה חקלאיים שגרו בכפר. במהלך תקופת שליטת הנאצים בהולנד מיילדת הכפר (שהייתה פעילה במחתרת) הביאה למשפחת נבן מספר ילדים יהודים להסתרה, בעקבות זאת כמה מהילדים שרדו את השואה.

ב-5 בדצמבר 1942, ערב חג ה"סינטרקלאס" ילדה בת שנתיים וחצי הובאה למשפחת נבן על ידי המיילדת. הזוג אימץ אותה., הם עוד לא ידעו ששם הילדה הוא מרים דסברג  ושאביה  היה רב ידוע בקהילה היהודית באזור. לאונדרס ומריה נתנו למרים  את השם מרייטיה (Marietje) והיא התקבלה למשפחה בחום ואהבה. כעבור מספר ימים  המיילדת חשפה בפני המשפחה שהילדה היא יהודיה, אך בכל זאת הם המשיכו לטפל בה כאחת משלהם. לאחר מכן המיילדת הציעה להם להחביא עוד ילד יהודי, הפעם תינוק שהיה רק בן כמה חודשים.  שמו היה הרמן דוד סנטקרוס (Herman David Santcroos), גם הוא התקבל על ידי המשפחה באהבה ובחום.  אחרי כמה חודשים הוא חלה בדיפתריה ואף על פי שמשפחת נבן עשתה כל שביכולתה להציל אותו, הוא נפטר ונקבר בבית הקברות של הכפר. אחרי מות הילד המשפחה אימצה  ילד יהודי נוסף בשם אייזיק לוי קרוולד (Isaac Levi Creveld) בן ה-10, הוא היה קרוב בגיל לבניהם של הזוג ונקשר אליהם מאוד, הוא אפילו הלך ביחד איתם לבית הספר. בעקבות חשדות בכפר, לאונרדס ומריה טענו שכל הילדים שהצטרפ ואליהם הם ילדים של דודים רחוקים, ושנשארים איתם זמנית מתוך אילוצים. בנובמבר  1943 הנאצים הגבירו את מאמצי החיפוש אחרהיהודים, מה שהכריח את מרים ואייזיק לשהות  זמן רב ביערות שמסביב לכפר ביחד עם אחד מילדיהם של בני הזוג. הם היו ישנים יחד בבית התרנגולות. הילד האחרון שהם אימצו היה ג'יקוב גרוטקרק (Jacob Grootkerk),  ילד יהודי שסבל מטראומות קשות בעקבות הרדיפה, בנוסף  הוא היה חולה בגרדת, ומוגבל שכלית, עם זאת המשפחה אימצה וטיפלה בו באהבה ובהקרבה.

בנובמבר 1944 דרום הולנד שוחרר. הוריהם של אייזיק ושל ג'יקוב שהסתתרו בדרום הולנד באו לקחת בחזרה את ילדיהם. כאשר שאר חלקי הולנד שוחררו ב-1945 גם הוריה של מרים באו לקחת אותה בחזרה, אך מרים  כבר לא הכירה יותר את הוריה וההתנתקות ממשפחתה המאמצת הייתה קשה מאוד עבורה  כי הם היו ההורים היחידים שהכירה.

## לאחר המלחמה
משפחת נבן שמרה על קשר קרוב עם אייזיק ועם מרים והוריה. גם אחרי שמשפחת דסברגס (Dasbergs) (משפחתה של מרים) עלו ארצה ב-1948 ביחד עם עוד 30 יתומי מלחמה, מרים ביקרה את בניהם של משפחת נבן פעמיים.

## הכרה והנצחה
ביולי 2013, יד ושם הכיר בלאונרדס ומריה נבן בתור חסידי אומות העולם. שמם נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:זוגות חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
ג'יימס קוקרן (פוליטיקאי מניו יורק)

**ג'יימס קוקרן** (באנגלית: **James Cochran**; 11 בפברואר 1769 – 7 בנובמבר 1848) היה פוליטיקאי אמריקאי וחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ניו יורק.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
קוקרן נולד באולבני שבפרובינציית ניו יורק, ב־11 בפברואר 1769. הוא היה בנם של ג'ון קוקרן (1730–1807) וגרטרוד סקיילר (1724–1813). אחיו היה וולטר ליווינגסטון קוקרן (1771–1857), אביו של הגנרל, חבר הקונגרס והתובע הכללי של מדינת ניו יורק, . דודו מצד אמו היה הגנרל פיליפ סקיילר. קוקרן סיים את לימודיו בקולומביה קולג' שבעיר ניו יורק בשנת 1788.

### קריירה
הוא למד משפטים, הוסמך לעריכת דין ומונה לדרגת מייג'ור בצבא ארצות הברית בהוראת הנשיא ג'ון אדמס. בין השנים 1796 ל־1820 שימש כעוצר של אוניברסיטת מדינת ניו יורק.

ג'יימס קוקרן נבחר כנציג המפלגה הפדרליסטית לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרס החמישי וכיהן מ־4 במרץ 1797 ועד 3 במרץ 1799. הוא החליף בתפקידו את השופט ויליאם קופר, אביו של הסופר ג'יימס פנימור קופר.

בהמשך כיהן כחבר הסנאט של מדינת ניו יורק בין השנים 1814 ל־1818. בשנת 1826 עבר לאוסווגו, ניו יורק, וכיהן כמנהל הדואר של העיר מ־27 בספטמבר 1841 ועד 21 ביולי 1845. במשך כמה שנים שימש גם כעורך העיתון 'Oswego Democratic Gazette'.

### חיים אישיים
נישואיו הראשונים היו לאלינור פ. ברקלי, נכדתו של ג'ון ברקלי מפילדלפיה, ב־14 ביולי 1798. היא נפטרה בגיל צעיר.

בשנת 1822 נישא קוקרן לבת דודתו מדרגה ראשונה, קתרין ואן רנסלר סקיילר (1781–1857), בתם הצעירה של פיליפ סקיילר וקתרין ואן רנסלר. קתרין סקיילר הייתה אלמנתו של סמואל בייארד מלקולם (1776–1814), ולשניים היו שני בנים. מלקולם היה בנו של ויליאם מלקולם ושימש כמזכירו של הנשיא ג'ון אדמס בתקופת כהונתו.

באמצעות נישואים אלו היה קוקרן גיסם (וגם בן־דודם) של אנג'ליקה סקיילר וג'ון ברקר צ'רץ'; אליזבת סקיילר ואלכסנדר המילטון; ושל מרגריטה 'פגי' סקיילר ו, הפטרון התשיעי של רנסלרסוויק. לקתרין וג'יימס היה ילד אחד.

קוקרן נפטר באוסווגו שבניו יורק ב־7 בנובמבר 1848 ונקבר בבית הקברות ריברסייד. אלמנתו נפטרה באוגוסט 1857.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1769
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1848
שמואל לעסרי

ממוזער|קבר רבי שמואל לעסרי
רבי **שמואל לעסרי** (ה'תקס"ה, 1805 – י' בניסן ה'תר"ן, 1890) היה פוסק הלכה, אב בית דין ורבה הראשי של גיברלטר במחצית השנייה של המאה ה-19.

## קורותיו
נולד בטיטואן שבמרוקו הספרדית לאביו ר' שלמה. נשא את קלרה לבית משפחת טאוריל. בהמשך נדד לג'יברלטר וכיהן שם כדיין החל משנת תקצ"ח לערך. לא יאוחר משנת תרט"ו, כיהן כדיין שני באי לצד רבי שלום אפלאלו (דיין ראשון). בשנת תרי"ז עמד בראש חכמי ג'יברלטר, ומחביריו הדיינים נמנו: רבי יהודה לארידו, רבי יעקב הכהן, רבי שמואל הכהן, רבי יהודה ישראל ורבי דוד אפלאלו. בשנת תרל"ו אירח בביתו את השד"ר רבי יהודה בירדוגו. נראה שבשנת תרל"ח מינוהו במינוי רשמי כרבה הראשי של האי. התכתב ושאל בהלכה תדיר את  רבי יצחק בן וואליד.

לאחר חמשים ושתים שנות רבנות, נפטר בשנת תר"ן בג'יברלטר, בה נקבר. לאחר פטירתו, התמנה רבי רפאל חיים משה בן נאים לרבה של ג'יברלטר. בנו המפורסם היה רבי שלמה לעסרי.

### השפעתו ההלכתית
רבי שמואל התפרסם בכושר פסיקתו, ופוסקים מארצות שונות ביקשו את הסכמתו לפסקיהם. בין הרבנים ששלחו לו את תשובתם, יש למנות את רבי מרדכי לוריא מצפת, רבי דוד זגורי מפורטוגל, רבי רחמים חיים יאודה ישראל מרודוס.

## יצירתו

* **תשובות ופסקים -** מהם נותרו בכתבי יד, ומהם נדפסו בספרי חכמי דורו. 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ראשיים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:יהודים גיברלטרים
קטגוריה:ילידי 1795
קטגוריה:נפטרים ב-1890
ג'ון ויליאמס (פוליטיקאי מניו יורק)

**ג'ון ויליאמס** (באנגלית: **John Williams**; ספטמבר 1752 – 22 ביולי 1806) היה רופא ופוליטיקאי אמריקאי מניו יורק. הוא נודע בעיקר בשל כהונתו כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1795–1799.

## ביוגרפיה
ויליאמס נולד בספטמבר 1752 בברנסטפל, דבונשייר, אנגליה. הוא קיבל השכלה רחבה, למד רפואה וכירורגיה בבית החולים סנט תומאס בלונדון, ושירת במשך שנה כעוזר מנתח באוניית מלחמה אנגלית. בשנת 1773 היגר לאמריקה והשתקע בניו פרת', מחוז שארלוט שבפרובינציית ניו יורק (כיום סיילם, מחוז וושינגטון), שם ניהל פרקטיקה רפואית רחבה. הוא נישא לסוזנה (תומאס) טרנר, ולזוג נולדו ארבעה ילדים. לאחר מותה של אשתו הראשונה נישא בשנית למרי טאונלי.

ויליאמס היה חבר בקונגרס הפרובינציאלי של ניו יורק בשנת 1775, נבחר מחדש וכיהן עד לפיזורו בשנת 1777. בשנת 1775 מונה למנתח של כוחות המיליציה של המדינה. בשנת 1776 מונה לקולונל של רגימנט המיליציה של מחוז שארלוט ושמר על הפיקוד לאורך כל מלחמת העצמאות האמריקאית. הוא כיהן כחבר הסנאט של מדינת ניו יורק בין השנים 1777–1779, אך הודח בשל האשמות של מרמה וגניבה. בין המעשים שיוחסו לו היה הגשת דוחות גיוס ושכר כוזבים, שאפשרו לו למשוך כספים ממשלתיים שנועדו לתשלום לחיילים, אך אותם שמר לעצמו. כמו כן הואשם בקיום בתי דין צבאיים ללא סמכות ובהטלת קנסות על חיילים, תוך ניכוי שכרם לצורך תשלום הקנסות. בהמשך זוכה מהאשמות וחזר לפעילות פוליטית וצבאית.

ויליאמס היה חבר האספה המדינתית של ניו יורק בשנים 1781 ו־1782, ושוב חבר בסנאט של המדינה בין השנים 1782–1794. בשנת 1784 מונה לחבר במועצת הנאמנים הראשונה של אוניברסיטת מדינת ניו יורק. בשנת 1786 שירת כבריגדיר גנרל במיליציה.

בשנת 1788, בעת הדיון הציבורי על אשרור חוקת ארצות הברית, היה ויליאמס אנטי-פדרליסט, כלומר התנגד לחוקה המוצעת. הוא נמנה עם כמה אנשים שנחשדו ככותבי מאמרים אנטי־פדרליסטיים רבי השפעה תחת שם העט 'Brutus'. בהמשך שימש כציר בוועידת האשרור של המדינה בשנת 1788, שם נכשלו המתנגדים בעצירת החוקה, אך הצליחו להשיג התחייבות להוספת מגילת זכויות.

בשנת 1789 היה חבר במועצת המינויים. במרץ אותה שנה קיבל מספר קטן של קולות כמועמד מתנגדי הממשל לקונגרס במחוז החמישי, אך הובס בידי מועמד תומכי הממשל פיטר סילבסטר. בינואר 1793 התמודד שוב, הפעם במחוז התשיעי לאחר שינוי גבולות המחוזות, אך הובס בידי מועמד המפלגה הפדרליסטית ג'יימס גורדון.

בדצמבר 1794 נבחר כדמוקרטי־רפובליקני לקונגרס הרביעי, ובדצמבר 1796 נבחר מחדש כפדרליסט לקונגרס החמישי. הוא כיהן מ־4 במרץ 1795 ועד 3 במרץ 1799. באפריל 1798 התמודד שוב לבחירה כפדרליסט במחוז השביעי לאחר שינוי נוסף בגבולות, אך הובס בידי הדמוקרטי־רפובליקני ג'ון תומפסון. באפריל 1802 ניסה להיבחר פעם נוספת כפדרליסט במחוז הקונגרס ה-12, אך הובס בידי הדמוקרטי־רפובליקני דייוויד תומאס.

ויליאמס היה בעל קרקעות גדול והחזיק עבדים. הוא היה יוזם ודירקטור בחברה פרטית שהוקמה לצורך בניית תעלת אירי, פרויקט שהועבר בהמשך לידי המדינה והושלם על ידה. כמו כן שימש כשופט בבית המשפט המחוזי. ויליאמס נפטר בסיילם שבניו יורק ב־22 ביולי 1806 ונקבר בבית העלמין המהפכני של סיילם.

סניף סיילם של ארגון 'בנות המהפכה האמריקאית' נקרא על שמו ועל שם ישראל האריס.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1752
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1806
17 Carat

****** הוא המיני-אלבום הראשון של להקת הבנים הדרום קוריאנית סבנטין. הוא יצא לאור ב-29 במאי 2015 על ידי חברת פלדיס אנטרטיינמנט והופץ על ידי LOEN Entertainment. השיר "Adore U" משמש כסינגל המוביל של המיני־אלבום.

## רקע ושחרור
** כולל חמישה שירים שנכתבו והופקו במשותף על ידי חברי להקת סבנטין. השיר "Adore U" נבחר כסינגל המוביל למיני-אלבום ובוצע במספר תוכניות מוזיקה על ידי הלהקה. השיר "Shining Diamond" שימש כסינגל מקדים בתוכנית הריאליטי של הלהקה לקראת הופעת הבכורה שלה. האלבום יצא בשתי גרסאות פיזיות: אחת עם סט כרטיסי צילום (פוטוקארדים) בעיצוב שחור, והשנייה עם סט כרטיסי צילום בעיצוב לבן. כל העותקים כוללים דיסק CD עם השירים ופוסטר מתקפל המשמש גם כדף עם מילות השירים.

## הצלחה מסחרית
המיני־אלבום מכר למעלה מ־82,972 עותקים בדרום קוריאה. הוא הגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים הקוריאני Gaon ולמקום השמיני במצעד האלבומים העולמיים של בילבורד בארצות הברית.

## שבחים

## רשימת שירים

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:מיני-אלבומים בקוריאנית
קטגוריה:מיני-אלבומי בכורה מ-2015
יוהאנס ומריה טילן

**יוהאנס אלפונס יוסף טילן** ו**מריה יוהאנה אלדגונדה (טילן)** (בהולנדית: **Johannes Alfons Josef Tielen**; נולד ב-10 ביוני 1906; **Maria Johanna Aldegonda Tielen**; נולדה ב-10 בדצמבר 1907) הם אח ואחות מהולנד שהסתירו יהודים בזמן השואה והוכרו כחסידי אומות העולם.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
מריה ויוהאנס גרו עם אביהם האלמן, כריסטיאן טילן ושלושת אחיהם בחווה חקלאית בכפר הקטן והקתולי-רומי הדוק אמריקה במחוז לימבורג בהולנד אמריקה לימבורג, הולנד. יוהאנס היה הבן הבכור של המשפחה והאחראי הראשי על כל הפעולות המחתרתיות בחווה בקשר להסתרת היהודים שגרו איתם. הוא ואחותו מריה היו המנהלים של החווה המשפחתית.

בשנת 1942 הם קיבלו לביתם את הזוג, הילדה ולאונרד מרקוס מהעיר זוולה כדי להסתירם. בני הזוג הפכו לחלק מהמשפחה וקיבלו יחס טוב. בהתחלה המרקוסים תרמו 65 גילדן בחודש להשתתפות בהוצאות הבית אך לאחר זמן קצר משפחת טילן סירבה לקבל מהם עוד כסף בטענה שזוהי חובתם האנושית והדתית לסייע לאנשים ללא כל גמול כספי. עשרה חודשים לאחר הגעתם לבית משפחת טילן, בני הזוג מרקוס החליטו לעזוב ולנסות להצטרף לארבע בנותיהם שהוסתרו בכתובות שונות ברחבי פריסלנד.

ב-14 בספטמבר 1943 הגיעה לחווה של הטילנים נערה יהודיה בשם קיטי גראנט, הם סיפרו לילדיהם שהיא נערה רעבה מאמסטרדם. הטילנים נתנו לה זהות בדויה ואפילו לקחו אותה איתם לכנסייה על מנת לא לעורר חשד.

## הכרה והנצחה
יוהאנס ומריה טילן הוכרו כחסידי אומות העולם ב-3 בינואר 1979, ושמם הונצח בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם ירושלים.

## לקריאה נוספת
* Fein Cohen, **Dear Children**, 2023

## קישורים חיצוניים
* 
* **[https://oudamerica.nl/america-en-de-oorlog/ America en de oorlog]**

## הערות שוליים

קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
כוח אזרחי

**כוח אזרחי – סיפורי התארגנות מהשטח בעקבות השבעה באוקטובר** הוא ספר מאת אזי לב-און ושלומית אהרוני ליר, המציג את המערך האזרחי שצמח מהשטח בתגובה לטבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל. הספר מציג יוזמות אזרחיות שנולדו מתוך מצוקה קיומית ותחושת ואקום מוסדי – יוזמות שהתפתחו לתשתית של סולידריות, תקווה ופעולה.

הספר, שעוסק בעורף הישראלי במלחמת חרבות ברזל, מבוסס על ראיונות עם יזמים שהקימו חמ"לים, ליוו משפחות בשבעה, סיפקו מזון, תיעדו עדויות, נאבקו למען הנעדרים החטופים, הגנו על בעלי חיים, תמכו בחקלאים – ובעיקר ביקשו לסייע. הראיונות נערכו כשנה לאחר מתקפת חמאס בשבעה באוקטובר 2023, ומעניקים לקוראים הצצה לרוח היזמות האזרחית שפרצה מתוך השבר.

הספר ממחיש את יכולתה של החברה האזרחית בישראל לפעול במצבי משבר ולהצמיח תקווה גם בתקופות הקשות ביותר. הוא מאיר זרקור על כוחה של החברה האזרחית בישראל לפעול באופן מידי, בלתי מתווך, מתוך תחושת אחריות חברתית ודאגה משותפת. כאשר בתיאורים השונים חוזרת התובנה של תחושת דחיפות והבנה שהמערכות הממשלתיות והביורוקרטיות אינן מספיקות, ולעיתים אינן מסוגלות, להתמודד עם המשבר, וכי היוזמה והאחריות האישית הופכות לכלי המרכזי במאבק על הסיוע והשיקום.

## תוכן הספר

**א. תגובה מיידית למשבר**
* פינוי, זיהוי, כבוד: חיים אוטמזגין על עבודת צוותי זק"א בשטח
* כתף להישען עליה: טלי דביר-לבנת על ההתגייסות האזרחית לשבעה
* למצוא את כולם: קרין נהון מספרת על מערך הנעדרים

**ב. תמיכה לאורך זמן**

* טעם של בית: אפרת קליין על מיזם ארוחות שבת ביתיות לגדודים
* לב פתוח בשער 2: דן פילץ על חמ"ל דיזנגוף סנטר
* חזון בשעת חירום: אבנר סקל והקמת החמ"ל האזרחי
* חזית אזרחית חרדית: נחומי יפה והקמת החמ"ל החרדי
* המאבק על המילואים: רותם אבידר צאליק ופורום נשות המילואימניקים
* המאבק להשבת יקיריהם: רונן צור על מטה משפחות החטופים
* תפילת נשים: קבוצת התפילה של דפנה מייטליס בשוהם והסביבה

**ג. חקלאות ובעלי חיים**

* צו 8 לחקלאות: אוהד רוט וההתנדבות האזרחית להצלת החקלאות
* גם להם מגיע חיבוק: ענת ליכטר-פלד והמאבק להצלת בעלי החיים מהעוטף

**ד. תיעוד והסברה**

* להחזיר את הקול: אליאב בטיטו על מטה ההסברה האזרחי
* הפנים של הסיפור: טל הובר והקמפיין הבינלאומי למען החטופים
* מהסברה להשפעה: אלה קינן על הפעילות במדיה החברתית
* רשת של חיבור ותיעוד: רותי פרנסדורף על פורום יוזמות התיעוד
* להקשיב כדי לזכור: אוהד אופז ופרויקט עדות 710
* זיכרון דיגיטלי: יניב הגי ופרויקט הודעות הוואטסאפ
* לדרוש אחריות: יפעת ביטון ופרויקט תיעוד פשעי המין

**ה. יזמות, מידע וחקירה**

* יזמות של זיכרון ותקווה: יזהר שי ופרויקט "אוקטובר הבא"
* ארכיון הכאב: יובל הרפז על מאגר המידע של הקורבנות
* למפות זיכרון: האחים שריר על מיפוי הטבח
* האמת שלא תחכה: אייל אשל והקמת ועדת חקירה אזרחית

## קישורים חיצוניים
* על הספר, באתר "עברית"

קטגוריה:ספרי מלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:התנדבות בישראל ובארץ ישראל
הקונגרס השמיני של ארצות הברית

**הקונגרס השמיני של ארצות הברית** היה מושב של הרשות המחוקקת של הממשל הפדרלי של ארצות הברית, וכלל את הסנאט של ארצות הברית ואת בית הנבחרים של ארצות הברית. הקונגרס התכנס בוושינגטון די. סי. מ־4 במרץ 1803 ועד 3 במרץ 1805, במהלך השנתיים האחרונות של כהונתו הראשונה של תומאס ג'פרסון כנשיא. חלוקת המושבים בבית הנבחרים התבססה על מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 1800. בשני הבתים היה לדמוקרטים־רפובליקנים רוב.

## אירועים מרכזיים
* 30 באפריל 1803: רכישת לואיזיאנה בוצעה על ידי ארצות הברית מצרפת.
* 16 בפברואר 1804: במסגרת המלחמה הברברית הראשונה הוביל סטיבן דיקייטר  פשיטה שבה הועלתה באש הפריגטה 'פילדלפיה', שהייתה בידי פיראטים.
* 14 במאי 1804: משלחת לואיס וקלארק יצאה ממחנה דובואה ופתחה במסעה ההיסטורי לאורך נהר מיזורי.
* 11 ביולי 1804: ארון בר הרג את אלכסנדר המילטון בדו-קרב.
* 30 בנובמבר 1804: נפתח משפט ההדחה של שופט בית המשפט העליון סמואל צ'ייס.
* 3 בדצמבר 1804: הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1804 – הנשיא המכהן תומאס ג'פרסון (DR) גבר על יריבו צ'ארלס קוטסוורת' פינקני (F).
* 1 במרץ 1805: הסנאט של ארצות הברית זיכה את סמואל צ'ייס מאישומי ההדחה.

## תיקונים לחוקה
* 9 בדצמבר 1803: אושר תיקון לחוקת ארצות הברית שקבע הליך חדש לבחירת הנשיא וסגן הנשיא, והועבר לאשרור בידי בתי המחוקקים של המדינות.
** 15 ביוני 1804: התיקון השנים־עשר אושרר בידי מספר המדינות הנדרש (אז 13) והפך לחלק מן החוקה.

## אמנות
* 20 באוקטובר 1803: הסנאט אשרר את אמנת רכישת לואיזיאנה.

## ארגון טריטוריות
* 26 במרץ 1804: טריטוריית אורלינס אורגנה מן החלק של רכישת לואיזיאנה שמדרום לקו הרוחב ה־33; החלק שמצפון לקו זה אורגן כ'מחוז לואיזיאנה'.
* 11 בינואר 1805: הוקמה טריטוריית מישיגן.
* 3 במרץ 1805: טריטוריית לואיזיאנה אורגנה מתוך מחוז לואיזיאנה.

## סיכום מפלגתי
### סנאט

### בית הנבחרים

## מנהיגות

### סנאט
* נשיא: ארון בר (DR)
* נשיא זמני:
** סטיבן בראדלי (DR), 4 במרץ 1803 – 16 באוקטובר 1803
** ג'ון בראון (DR), 17 באוקטובר 1803 – 26 בפברואר 1804
** ג'סי פרנקלין (DR), 10 במרץ 1804 – 4 בנובמבר 1804
** ג'וזף אנדרסון (DR), 15 בינואר 1805 – 1 בדצמבר 1805

### בית הנבחרים
* יו"ר: נתניאל מייקון (DR)

## קישורים חיצוניים

8
ויקטוריה דולינסקי

**ויקטוריה דולינסקי** (נולדה ב-1958) היא אשת תקשורת ישראלית, ששימשה כעורכת ומגישה בתאגיד השידור הישראלי ובכאן רק"ע. דולינסקי נמנית עם הגרעין המייסד של רדיו רק"ע בקול ישראל, כיהנה כחברת נשיאות מועצת העיתונות בישראל ומשמשת כסגנית נשיא ההתאחדות הבינלאומית ישראל-אזרבייג'ן (Aziz).

## ביוגרפיה
דולינסקי נולדה בבאקו שבאזרבייג'ן. את צעדיה הראשונים בתקשורת עשתה ככתבת צעירה בעיתון העירוני "קומוניסט סומגאיטה". בשנת 1979 החלה את דרכה העיתונאית המקצועית ככתבת בעיתון "צעירי אזרבייג'ן". בשנת 1983 הצטרפה לרשות השידור של אזרבייג'ן כעורכת ומגישה, ושימשה ככתבת מקומית של תחנת הרדיו המרכזית בברית המועצות. היא בוגרת הפקולטה לתקשורת של אוניברסיטת מוסקבה (MSU) ובעלת תואר שני בתחום.

בשנת 1988 הקימה בסומגאיט את מועדון "22" ללימודי עברית ותולדות ישראל. בשנת 1990 עלתה דולינסקי לישראל.

## קריירה עיתונאית
בשנת 1991 החלה דולינסקי לעבוד ברדיו רק"ע של קול ישראל והייתה חלק מצוות ההקמה של התחנה. במהלך השנים ערכה והגישה מגוון תוכניות, בהן "חדר ילדים", "פנים מול פנים", "כאן נולדתי" ו"נושא בטיפול". דולינסקי ערכה והגישה תוכניות לילדים ונוער שהעניקו במה ראשונית לכישרונות צעירים, בהם מרינה מקסימיליאן, רוני דלומי והזמרת אתל.

בין השנים 2008–2012 שימשה דולינסקי כסגנית עורך ראשי של התחנה ורכזת מערכת האקטואליה. במקביל לעבודתה ברדיו, עבדה בתוכנית "קליידוסקופ" בערוץ הראשון (1994–2004). עם סגירת רשות השידור ב-2015, הצטרפה לערוץ "ILAND TV" וכיהנה כמגישת התוכנית "דוקטור איילנד".

בשנת 2016 הצטרפה דולינסקי לתאגיד השידור הישראלי עם הקמתו. שם היא ערכה והגישה את התוכניות "דולצ'ה ויטה" ו"מדברים פרוסקי", וקריינה עבור סדרת הרשת "תוצרת ישראל" בכאן דיגיטל.

## פעילות ציבורית
דולינסקי הייתה העיתונאית הראשונה מהמגזר דובר הרוסית שכיהנה במועצת העיתונות בישראל והייתה שותפה לכתיבת קוד האתיקה של המועצה ב-1996. היא כיהנה כחברת הנהלה באגודת העיתונאים בתל אביב והייתה פעילה בוועדות הכנסת בנושאי עליה וקליטה, תדמית העולים והרפורמה בשידור הציבורי.

דולינסקי הובילה מאבקים ציבוריים למען המשך קיומו של רדיו רק"ע לאורך השנים.

החל משנת 1988 פעלה דולינסקי מטעם הסוכנות היהודית ולשכת הקשר (נתיב) לעידוד עלייה ממדינות חבר העמים. היא נמנית בין מקימי "מעלות" – המרכז למורשת יהדות ברית המועצות.

בנוסף, דולינסקי מרצה ומנחה אירועי תרבות וכנסים מקצועיים.

דולינסקי משמשת כסגנית נשיא "Aziz" – ההתאחדות הבינלאומית ישראל-אזרבייג'ן.

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות ילידות אזרבייג'ן
קטגוריה:חברי מועצת העיתונות בישראל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1958
עונת 2015 ב-WNBA

**עונת 2015** הייתה העונה ה-19 של ליגת ה-WNBA. הליגה כללה 12 קבוצות (כמו בעונה הקודמת) והסתיימה בניצחון של מינסוטה לינקס בפעם השלישית בתולדות המועדון. היא ניצחה בסדרת הגמר את אינדיאנה פיבר עם תוצאה 3:2.

קבוצת טולסה שוק עברה לדאלאס ושיחקה העונה בשם "דאלאס וינגס".

תואר השחקנית המצטיינת של העונה הסדירה (MVP) הוענק לאלנה דלה דון (שיקגו סקיי).

מספר משחקים לכל קבוצה היה 34. העונה כללה 224 משחקים (כולל 20 משחקים בשלב פלייאוף) שבהם נוכחו 1,465,432 צופים (7,183 צופים בממוצע למשחק).

משחקי הליגה שודרו ברשתות ESPN, ESPN2, ABC ו-NBA TV.

## דראפט 2015
הגרלת הדראפט נערכה ב-21 באוגוסט וסיאטל סטורם זכתה בזכות הבחירה הראשונה. בהגרלה השתתפו 4 קבוצות. יתר הקבוצות כזו בבחירות בהתאם לסדר הפוך של הופעתם בעונה הקודמת. בעקבות הסדרים בין הקבוצות, סדר הבחירה השתנה.

בדראפט נבחרו 36 שחקניות מהן 30 מארצות הברית, ושחקנית אחת משוודיה, גאבון, סלובקיה, סרביה, בוסניה והרצגובינה וניגריה.

להלן חמש הבחירות הראשונות:

## העונה הסדירה
העונה כללה 34 משחקים לכל קבוצה – 22 משחקים עם קבוצות הבית ו-12 משחקים עם קבוצות נגד הבית השני.

## [[פלייאוף]]
כל מפגש כלל עד 3 משחקים למעט גמר שנדרשו בו 3 ניצחונות.

### סדרת הגמר

## שחקניות מצטיינות
* MVP של העונה הסדירה ב-WNBA – אלנה דלה דון (שיקגו סקיי)
* MVP של סדרת הגמר ב-WNBA – סילביה פאולס (מינסוטה לינקס)
* שחקנית ההגנה של העונה ב-WNBA – בריטני גריינר (פיניקס מרקורי)
* רוח ספורטיבית – דלישה מילטון-ג'ונס (אטלנטה דרים)
* רוקי השנה ב-WNBA – ג'ול לויד (סיאטל סטורם)
* מלכת הנקודות – אלנה דלה דון (שיקגו סקיי) – 23.4 בממוצע למשחק
* מלכת הריבאונדים – קורטני פריס (דאלאס וינגס) – 9.3 בממוצע למשחק
* מלכת האסיסטים – קורטני ונדרסלוט (שיקגו סקיי) – 5.8 בממוצע למשחק

### קבוצת העונה
חמישיית העונה הראשונה:
* דוואנה בונר (פיניקס מרקורי)
* אנג'ל מקאטרי (אטלנטה דרים)
* אלנה דלה דון (שיקגו סקיי)
* מאיה מור (מינסוטה לינקס)
* טינה צ'ארלס (קונטיקט סאן)

חמישיית העונה השנייה:
* אפיפאני פרינס (ניו יורק ליברטי)
* קורטני ונדרסלוט (שיקגו סקיי)
* קנדיס פארקר (לוס אנג'לס ספארקס)
* טמיקה קצ'ינגס (אינדיאנה פיבר)
* בריטני גריינר (פיניקס מרקורי)

## משחק האולסטאר
ב-25 ביולי במוהיגן סאן ארנה, אנראסוויל נערך משחק האולסטאר של הליגה. סגל נבחרות מזרח ומערב נקבע על ידי הצבעת אוהדים ומאמנים. המשחק הסתיים בניצחון נבחרת בית המערב עם תוצאה 112:117.

תואר השחקנית המצטיינת של המשחק (MVP) הוענק למאיה מור (מינסוטה לינקס).

## קישורים חיצוניים

* נתוני העונה
* סיכום עונה

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2015
2015
קטגוריה:2015 בארצות הברית
הזקיף (סיפור קצר)

**"הזקיף"** (באנגלית: **"The Sentinel"**) הוא סיפור מדע בדיוני קצר שכתב ארתור סי. קלארק ב-1948 ויצא לאור באביב 1951. הסיפור היווה השראה לסרט "2001: אודיסיאה בחלל" ולרומן המבוסס עליו.

קלארק כתב את "הזקיף" עבור תחרות כתיבה שערך ה-BBC, אך נכשל בה. הוא פרסם אותו לראשונה במגזין "", בגיליון אביב 1951, תחת הכותרת "זקיף הנצח". אף על פי שבתחילה נחל כישלון, בסופו של דבר הוא שינה את מהלך הקריירה של קלארק, שכן מאוחר יותר, כאמור, היווה השראה לסרט "2001: אודיסיאה בחלל", שזכה להצלחה רבה הן ביציאתו לאקרנים והן לאחריה.

## עלילה
הסיפור מתרחש בשנת 1996. המספר, וילסון, הוא סלנולוג ותיק וחבר במשלחת לחקר פני הירח. הוא נתקל במבנה מסתורי בצורת פירמידה, מוקף ב"מגן בלתי נראה" הבולם כל ניסיון להתקרב אליו. התגלה כי המבנה הוצב על הירח לפני מיליארדי שנים והוא אינו תוצר של ציוויליזציה ארצית או ירחית כלשהי.

עשרים שנה חולפות והמגן הבלתי נראה נפרץ בהצלחה, באמצעות אנרגיה גרעינית. המבנה נהרס בתהליך הפריצה, וחלקיו מתגלים כבלתי נתפסים; מתקדמים בהרבה מכל טכנולוגיה אנושית. וילסון מבין שהמבנה נוצר והוצב על הירח על ידי חוצנים מתקדמים מבחינה טכנולוגית, מחוץ למערכת השמש.

וילסון מציג את השערתו לגבי מטרת המבנה: מדובר היה ב"זקיף", אשר במשך מיליארדי שנים שידר אותות לחלל. השמדת הזקיף - שבני אדם יכלו להשיג רק על ידי שליטה במסעות חלל ובאנרגיה גרעינית - תגרום להפסקת אותותיו, ובכך תתריע בפני יוצריו על כך שחיים תבוניים גילו אותם. וילסון מביע את אמונתו שהחייזרים "יפנו את מבטם אל עבר כדור הארץ" בקרוב.

## הערות שוליים

קטגוריה:סיפורי מדע בדיוני קצרים
ברחשית כחלחלה

**ברחשית כחלחלה** (שם מדעי: *Polioptila caerulea*) היא מין של ציפור שיר קטנה למדי ממשפחת הברחשיתיים המצויה באמריקה הצפונית.

## תיאור
הברחשית הכחלחלה היא ציפור קטנטנה: אורכה 10–13 ס"מ, מוטת כנפיה כ-16 ס"מ, ומשקלה 5–7 גרם בלבד. הזכרים הבוגרים כחולים-אפורים בחלקם העליון עם חלקים תחתונים לבנבנים, המקור דק וכהה והזנב שחור וארוך עם שוליים לבנים. הנקבות פחות כחולות, בעוד הצעירים הם ירקרקים-אפורים. לשני הזוויגים טבעת-עין לבנה.

### קולות
השירה (והקריאות) נשמעים לעיתים קרובות באתרי קינון (בדרך כלל הרחק מהקן) ולעיתים נשמעים גם בזמנים אחרים של השנה. קריאות: "*זקריי, זקריי, זקריי*", ושירה: "*ספרי זפרי שפריייייי שפריי שפריי שפרזרריייייי*".
קובץ:Blue-grayGnatcher-7DEC2017.jpg|טקסט=Blue-gray gnatcatcher|ברחשית כחלחלה מלקטת עכביש. סקרמנטו, קליפורניה
קובץ:Blue-gray Gnatcatcher CA.jpg|טקסט=Blue-gray gnatcatcher in Arastradero Preserve in Palo Alto, California|ברחשית כחלחלה בשמורת אראסטרדרו בפאלו אלטו, קליפורניה
קובץ:Blue-gray gnatcatcher in PP (72343).jpg|טקסט=Catching an insect in Prospect Park, Brooklyn|תופסת חרק בפארק פרוספקט, ברוקלין
קובץ:Blue-gray gnatcatcher in Highland Park (01830).webm|סרטון של ברחשית כחלחלה מלקטת טרף על עץ


## אקולוגיה
### תפוצה ובית גידול
בית הגידול של הברחשית הכחלחלה כולל יערות נשירים פתוחים ואדמות שיח בדרום אונטריו, במזרח ובדרום דרום- מערב ארצות הברית ובמקסיקו. אף על פי שמיני ברחשיות נפוצים ומספרם גדל תוך התפשטות לכיוון צפון-מזרח, זהו המין היחיד שמקנן במזרח אמריקה הצפונית. הם נודדים לדרום ארצות הברית, מקסיקו, צפון מרכז אמריקה (בליז, גואטמלה והונדורס), קובה, איי בהאמה, איי טרקס וקייקוס ואיי קיימן .

### תזונה
ברחשיות כחלחלות מעדיפות אזורים לחים עם עלים גדולים, חורשות ואזורים חוליים פתוחים יותר עם עצים דלילים בהן הן אוכלות בעיקר חרקים, ביצי חרקים ועכבישים. הן עשויות לרחף מעל עלווה תוך כדי ליקוט טרף, או לעוף כדי לתפוס חרקים בתעופה. הזנב מוחזק לעיתים קרובות זקוף בזמן הגנה על טריטוריה או חיפוש מזון.

### קינון
לעיתים קרובות שני ההורים משתתפים בבניית הקן, בדגירה וגידול הצאצאים. הקינים של הברחשית ממוקמים לעיתים קרובות הרחק על ענף עץ ובנויים בעזרת קורי עכביש וצמחי חזזיות המחזיקים אותם יחד. לקן צורת חרוט על ענף עץ אופקי. תקופת הדגירה היא 10–15 ימים, והתטולה מכילה 4–5 ביצים. הברחשית הכחלחלה מסוגלת לגדל עד שתי מחזורים בעונה.
קובץ:Blue gray gnatcatcher nest, top 2016-01-07-17.39 (24330333612).jpg|קן מלמעלה
קובץ:Blue gray gnatcatcher nest, side 2016-01-07-17.24 (24438660975).jpg|קן מהצד
קובץ:Patuxent research refuge north tract 7.8.23 DSC 2940.jpg|גוזל בקן
קובץ:Baby Blue-gray Gnatcatcher - Flickr - GregTheBusker.jpg|פרחון
קובץ:Blue-gray gnatcatcher and brown-headed cowbird chick patuxent research refuge north tract 6.18.23 DSC 7940.jpg|הורה ברחשית כחלחלה מאכיל את ילדו המאומץ מהמין שחרורית חומת-ראש, טפיל קינון שלו 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הקריביים: עופות
קטגוריה:אמריקה המרכזית: עופות
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס