חוק עונש מוות למחבלים

**חוק עונש מוות למחבלים, התשפ"ו-2026** נחקק על ידי הכנסת העשרים וחמש במרץ 2026, והוא קובע עונש מוות או מאסר עולם על רצח שהוא מעשה טרור, וכן אוסר לשחרר בעסקאות חטופים מחבלים שנידונו למיתה.

מטרת החוק מוצגת בסעיף 1 שלו: "מטרתו של חוק זה לקבוע עונש מוות למחבלים שביצעו פיגועי טרור רצחניים, כאמצעי למאבק בטרור, בין השאר לשם הגנה על מדינת ישראל, אזרחיה ותושביה, הגברת ההרתעה, מניעת פיגועי מיקוח וגמול על מעשיהם הנפשעים של המחבלים, וכן לקבוע את ההסדרים לביצוע עונש זה".

## רקע

קודם חקיקת החוק קבע המשפט בישראל בחוק בתי המשפט עבירות שבית משפט אזרחי במדינה יכול להטיל בגינן עונש מוות, והן: מעשי בגידה במדינת ישראל, כמו פגיעה בריבונות, חרחור מלחמה, סיוע לאויב במלחמה או עשיית מעשה שהוא בגדר פשע כלפי העם היהודי או האנושות או פשע מלחמה, בתקופת השלטון הנאצי, בארץ עוינת (חוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם, תש"י-1950 והחוק בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם, תש"י-1950). קודם חקיקת החוק, הטיל בית משפט אזרחי בישראל עונש מוות רק פעם אחת, על אדולף אייכמן, במסגרת משפט אייכמן, והוצאתו להורג הייתה היחידה בישראל. ההוראות הללו אינן רלוונטיות למעשי טרור, אך  לחוק העונשין, הקובע: "מי שעשה, בכוונה לסייע לאויב במלחמתו נגד ישראל, מעשה שיש בו כדי לסייעו לכך, דינו – מיתה או מאסר עולם", מאפשר להעמיד לדין לפיו גם בגין מקרים מסוימים של מעשה טרור (אך בפועל לא ניתן עונש מוות לפיו). העונש בחוק העונשין על רצח, גם כמעשה טרור, הוא מאסר עולם כעונש חובה. 

צו בדבר הוראות ביטחון, החל ביהודה ושומרון, קובע ב שלו: "הגורם בכוונה למותו של אחר, דינו מוות", אך זהו עונש מרבי, ובית המשפט רשאי לגזור עונש קל יותר. בתי משפט צבאיים דנו למוות מחבלים אך פסקי הדין הומרו למאסרי עולם על ידי הרמטכ"ל. ברוב המקרים לא דרשה התביעה הצבאית עונש מוות למחבלים. בעת מתן גזר הדין במשפטו של רוצח בני משפחת סלומון סבר אחד משופטי ההרכב בדעת מיעוט כי יש להטיל על המחבל עונש מוות.

## היסטוריה חקיקתית
### ניסיונות חקיקה
ב-11 השנים קודם חקיקת החוק דנה הכנסת פעמים אחדות בהצעות חוק לעונש מוות למחבלים שהועלו על ידי מפלגות הימין, אך הן לא אושרו:
* בהצבעה טרומית שנערכה בשנת 2015 הצביע רוב גדול מאוד של חברי הכנסת נגד עונש מוות למחבלים.
* בינואר 2018 אישרה הכנסת בקריאה טרומית את הצעת חוק העונשין (תיקון – גזר דין עונש מוות למורשע ברצח בנסיבות טרור) ברוב של 52 בעד ו-42 נגד. את ההצעה הגישו חברי הכנסת מסיעת ישראל ביתנו – רוברט אילטוב, עודד פורר ויוליה מלינובסקי.

### הכנסת ה-25
ב-1 במרץ 2023 אישרה הכנסת בקריאה טרומית, ביוזמת חברת הכנסת לימור סון הר מלך ממפלגת עוצמה יהודית, הצעת חוק עונש מוות למחבלים, ברוב של 55 תומכים ו-9 מתנגדים. בין התומכים חברי הכנסת מסיעות האופוזיציה, בהם חברי סיעת ישראל ביתנו.

בספטמבר 2025 חידשו לימור סון הר מלך וניסים ואטורי את הדיון בהצעה, למרות בקשת ראש הממשלה בנימין נתניהו שלא לקיים דיון בהצעת החוק עקב הסיכון לעסקת החטופים שנדונה. גם מתאם השבויים והנעדרים תא"ל גל הירש הביע התנגדות נחרצת לקיום הדיון מחשש שהוא עלול להביא את חמאס להוציא להורג את החטופים שהחזיק. הוועדה לביטחון לאומי קידמה לקריאה ראשונה את חוק עונש מוות למחבלים. הצבעה זו נפסלה על ידי הייעוץ המשפטי משום שהכנסת הייתה בפגרה, לא נשמעו הגורמים הביטחוניים, ולא נערך דיון עומק בהצעה. ב-3 בנובמבר, לאחר שהחטופים הוחזרו במסגרת הסכם חמאס–ישראל השלישי מאוקטובר 2025, נערכה הצבעה מחדש בוועדה לקדם לקריאה ראשונה את החוק, הפעם בתמיכת ראש הממשלה שהובאה על ידי הירש. כעבור שבוע אישרה מליאת הכנסת את החוק בקריאה ראשונה ברוב של 39 תומכים ו-16 מתנגדים. ראש שב"כ דוד זיני הודיע לממשלה כי השירות תומך בעונש מוות למחבלים, בניגוד להתנגדותו לאורך שנים.

החוק נדון בוועדה לביטחון לאומי. במהלך הדיונים נציג צה"ל התנגד לקידום החקיקה. נציג המשרד לביטחון לאומי התייחס לתיקון החקיקה בשטח ישראל והביע בו תמיכה. נציג המל"ל אף הוא הביע תמיכה בקידום החקיקה. נציג "המוסד" תמך בהצעת החוק ועם זאת הדגיש כי יש לשמור על שיקול דעת לבית המשפט. נציג השב"כ תמך אף הוא והסביר את שינוי הגישה של הארגון שהתנגד לכך בעבר. נציגת משרד המשפטים התנגדה להצעת החוק. מנכ"ל משרד החוץ הביע תמיכה עקרונית בחוק, אולם הביע הסתייגות ביחס לנוסח שאושר בוועדה לביטחון לאומי.

בדיוני הוועדה לביטחון לאומי סקר היועץ המשפטי של המשרד לביטחון לאומי את החקיקה ביחס לעונש מוות במספר קטן של מדינות דמוקרטיות שבהן עונש זה קיים – ארצות הברית, יפן, הודו, טייוואן וקוריאה הדרומית. מהסקירה עלה כי בחלק מהמדינות עונש המוות מבוצע באמצעות תלייה, וכי בחלקן החלטת בית המשפט לגזור עונש מוות לא נדרשת להתקבל פה אחד, אלא בדעת רוב רגיל.

ב-10 בנובמבר החוק עבר במליאת הכנסת בקריאה ראשונה ועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדה לביטחון לאומי. ב-30 במרץ הועלתה להצבעה בקריאה שנייה ושלישית במליאה, ואושרה ברוב של 62 תומכים, 48 מתנגדים ונמנע אחד. ראש הממשלה בנימין נתניהו הצביע בעד החוק.

## הוראות החוק
עקב ההבחנה המשפטית בין שטח ישראל הריבוני לבין שטח יהודה והשומרון ערך החוק תיקונים הן בחקיקה במערכת המשפט האזרחית החלה בשטח הריבוני של מדינת ישראל, והן בחקיקה הצבאית החלה בשטח איו"ש. הסעיפים העוסקים בדרך ביצוע העונש ע"י גורמי שב"ס לאחר שהוטל על ידי ערכאה משפטית משותפים לשתי מערכות המשפט. 

סעיף 3 של החוק עוסק בחקיקה הצבאית בשטח יהודה ושומרון ("האזור", בלשון החוק), וחל רק על תושבי יהודה ושומרון הפלסטינים. הסעיף העוסק בעונש מוות מנוסח כהוראה לשר הביטחון להורות למפקד כוחות צה"ל באזור, שהוא מפקד פיקוד המרכז, לתקן את הצו בדבר הוראות ביטחון. הוראותיו של תיקון זה הן:
* יוטל עונש מוות בלבד בגין מעשי רצח בנסיבות טרור שעשה תושב האזור (שאינו אזרח ישראל או תושב ישראל), אך בנסיבות מיוחדות לבית המשפט שיקול דעת מצומצם להמיר עונש זה בעונש של מאסר עולם.
* ניתן יהיה להטיל עונש מוות גם אם התביעה לא ביקשה עונש זה, ואף בדעת רוב ההרכב (ולא בהחלטה פה אחד כפי שהיה המצב החוקי טרם חקיקת החוק), וכן כי לא יהיה צורך כי דרגות השופטים יהיו סא"ל (המצב החוקי טרם חקיקת החוק קבע כי ניתן יהיה לגזור עונש מוות רק כאשר כלל השופטים הם לכל הפחות בדרגת סא"ל).

סעיף 6 לחוק הוא תיקון ל לחוק העונשין, הקבע כי בשטחה הריבוני של ישראל (כלומר ללא שטח יהודה ושומרון) העונש על רצח בנסיבות טרור, שנעשה במטרה לשלול את קיומה של מדינת ישראל, יהיה עונש מוות או מאסר עולם בלבד. כמו כן נקבע, כי בית המשפט יהיה מוסמך לגזור עונש מוות אף אם התביעה לא ביקשה זאת מבית המשפט.

עונש המוות ביהודה ושומרון ייכנס לתוקף רק לאחר שמפקד פיקוד המרכז יתקן את הצו בדבר הוראות ביטחון. עונש המוות בשטח ישראל הריבונית ויתר סעיפי החוק ייכנסו לתוקף עם פרסום החוק ב"רשומות". החוק אינו חל רטרואקטיבית, קרי לא ניתן להעמיד לדין בהתאם לעבירות שנקבעו בו על פשעים שנעשו טרם כניסתו לתוקף. אולם, ההסדרים הנוגעים לדרך ביצוע ההוצאה להורג וההתנהלות של גורמי שב"ס עם נידון למוות חלים על כלל מי שיועמד לדין בגין עבירה שעונשה מוות. 

החוק קובע, כתיקון לפקודת בתי הסוהר, הסדרים הנוגעים לדרך ההתנהלות עם אסיר שנידון למוות, כגון החזקה בנפרד מכל אסיר אחר, למעט מי שנידון למוות, צורת ההוצאה להורג על ידי אנשי שירות בתי הסוהר, חיסיון על גורמי שב"ס המעורבים בהליך מימוש ההוצאה להורג וכן קביעת הגורמים אשר ינכחו בעת ההוצאה להורג, שתבוצע על ידי אנשי שב"ס. ההוצאה להורג תהיה בתלייה במתקן שב"ס.

החוק קובע את מניעת האפשרות לשחרור מי שנידון למוות באמצעות עסקאות שבויים, זאת באמצעות תיקון לחוק הממשלה, אשר מתיר בסעיף 8ב לממשלה לשחרר אסירים משיקולי ביטחון או יחסי חוץ.

## ביקורת

ערב חקיקת החוק, דחקו בישראל מספר מדינות מערביות ביניהן שווייץ, צרפת, בריטניה, הולנד, איטליה, אוסטרליה וגרמניה, שלא להעבירו, בטענה שהוא מפלה ופוגע בזכויות אדם. גם מזכיר מועצת אירופה אלן ברסה קרא לישראל לגנוז את החוק. כמו כן, בתקשורת פורסם כי האיחוד האירופי רמז כי ישקול הטלת סנקציות על ישראל בהתאם לסעיף 2 להסכם האסוציאציה, אם החוק יעבור.
לאחר שעבר החוק, הוא גונה על ידי אירלנד, ספרד,  פורטוגל, דובר האיחוד האירופי והארגון לשיתוף פעולה אסלאמי, שאף קרא למדינות וארגונים בין-לאומיים לנקוט בצעדים כנגד ישראל. כמו כן גרמניה ושווייץ הביעו דאגה לנוכח אישור החוק.

ביום בו עבר החוק, הגישה האגודה לזכויות האזרח בישראל עתירה לבג"ץ בדרישה לביטולו. ב-31 במרץ עתרו כנגד החוק הארגונים עדאלה, הוועד נגד עינויים, המוקד להגנת הפרט, רופאים לזכויות אדם, עמותת גישה וח"כ עאידה תומא-סלימאן, ח"כ איימן עודה וח"כ אחמד טיבי. באותו יום החליט שופט בג"ץ יחיאל כשר שלא לדחות את העתירות על הסף, אלא לדרוש את עמדת הממשלה והכנסת בעניין ולאחר מכן לדון בעתירות.

## ראו גם
* עונש מוות בישראל
* טרור פלסטיני

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוות בישראל
עונש מוות למחבלים
עונש מוות למחבלים
קטגוריה:מלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:טרור בישראל
קטגוריה:טרור פלסטיני
קטגוריה:עונש מוות