open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יחסי טג'יקיסטן–יפן

ממוזער|שגרירות טג'יקיסטן בטוקיו
**יחסי טג'יקיסטן–יפן** הם היחסי הדיפלומטיים בין **[[טג'יקיסטן|רפובליקת טג'יקיסטן]]** לבין **[[יפן]]**. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-2 בפברואר 1992, כשלושה חודשים לאחר התנתקותה של טג'יקיסטן מברית המועצות. יפן מיוצגת בטג'יקיסטן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית בדושנבה, בירת המדינה. טג'יקיסטן מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.

## השוואה מדינית

## יפנים בטג'יקיסטן
על פי הלשכה היפנית המרכזית לסטטיסטיקה, באוקטובר 2017 התגוררו בטג'יקיסטן שלושים ושישה אזרחים יפניים.

## סחר
בשנת 2018 הייצוא היפני לטג'יקיסטן עמד על 1,390 מיליון ין וכלל בעיקר ציוד הובלה, בשר, מכונות ועוד. באותה השנה, הייצוא הטג'יקי ליפן עמד על 77 מיליון ין וכלל בעיקר מוצרים צמחיים, מכונות חשמל ועוד.

## קישורים חיצוניים

* יחסי טג'יקיסטן–יפן, באתר משרד החוץ היפני
* יחסי טג'יקיסטן–יפן, באתר משרד החוץ הטג'יקי

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
שש עשרה מלאו לנער

"**שש עשרה מלאו לנער**" הוא שיר שכתב עלי מוהר, הלחינו קובי אשרת וצביקה נוי, וביצע גבי שושן. השיר יצא לאור בשנת 1973.

## רקע
השיר נכלל באלבום הבכורה של שושן "נער שחור עיניים". במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלי צה"ל לשנת תשל"ג (1973) דורג השיר במקום הרביעי. במצעד קול ישראל לשנה זו דורג השיר במקום החמישי.

בשנת 1992 הוציאה להקת "אבטיפוס" גרסת כיסוי לשיר, שלוש שנים לפני שהוציאה את אלבום הבכורה שלה. כותב השיר, עלי מוהר, חיבר בשביל הלהקה שורה חדשה לשיר - "ולא תמיד העצב הוא מתוק, ויש אולי עוד קצב חוץ מרוק".

בשנת 1994 הוציא מוהר אלבום אוסף בשם "וכך התחיל העצב המתוק – משירי עלי מוהר", הכולל 19 שירים שכתב לזמרים.

## קישורים חיצוניים

* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

קטגוריה:שירי 1992
קטגוריה:שירי גבי שושן
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עלי מוהר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי קובי אשרת
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קטגוריה:שירים על בני נוער
Never Be the Same

"**Never Be the Same**" (בעברית: "**לעולם לא אהיה אותו דבר**") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הקובנית-אמריקאית קמילה קביו מתוך אלבום הבכורה שלה, Camila. הסינגל יצא לאור באופן דיגיטלי ב-7 בדצמבר 2017 ונשלח לתחנות הרדיו האמריקאיות ב-9 בינואר 2018. בינואר 2018, הופיעה קביו לראשונה עם השיר בתוכנית הלילה של ג'ימי פאלון. השיר הגיע לעשירייה הפותחת במצעדי השירים באוסטרליה, אירלנד, ניו זילנד, בריטניה וארצות הברית. הווידאו קליפ לשיר, שבוים על ידי הבמאי גרנט סינגר יצא לאור ב-8 במרץ 2018. דואט של השיר, בהשתתפות הזמר קיין בראון יצא לאור ב-27 באפריל 2018.

השיר נכתב על ידי קביו, נוני באו וסאשה סלואן, בשיתוף המפיקים פרנק דוקס והצמד ג'רמי.

## רקע
קביו ביצעה את השיר לראשונה בעודה מתפקדת כמופע החימום בסיבוב ההופעות של הזמר ברונו מארס. היא ביצעה את השיר כחלק מסט השירים שלה, והוא נקרא בזמנו "I'll Never Be the Same". קביו כתבה את מילות השיר בהשראת מערכת יחסים שהייתה לה כמה שנים מוקדם יותר. השורה המקורית בשיר "Nicotine, heroin, morphine" (בעברית: ניקוטין, הרואין, מורפין) הוחלפה בגרסה שהוצאה לתחנות הרדיו בשורה "Nicotine, rushing me, touching me" (בעברית: ניקוטין, מאיץ אותי, נוגע בי). בשבוע יציאת האלבום, קביו חשפה שהיא רוצה לעשות עיבוד לשיר בסגנון קאנטרי, יחד עם זמר מסוגה זאת. מאוחר יותר נבחר קיין בראון לבצע עמה את הדואט.

השיר קיבל תשבחות מאמני קאנטרי ופופ רוק רבים, ביניהם קית' אורבן, קלסי בלריני ודמי לובאטו. אורבן ובלריני גם ביצעו גרסת כיסוי לשיר בסיבוב ההופעות של אורבן. קביו מאוחר יותר פרסמה את הביצוע בחשבון הטוויטר שלה.

## פרסים ומועמדויות
### רשימות שנתיות

### פרסים

## וידאו קליפ
ווידאו קליפ לא רשמי לשיר יצא ב-29 בדצמבר 2017, בעמוד היוטיוב האישי של קביו. הסרטון הכיל מונטז של סרטונים ביתיים הכוללים את ילדותה והתבגרותה של קביו, בנוסף לקטעים של קביו משנת 2017, הכוללים בין היתר את פרס המוזיקה של בילבורד, פרסי המוזיקה של MTV אירופה, הופעות חיות וקטעי מהווידאו קליפים של השירים "Crying in the Club" ו-"Havana".

הקליפ הרשמי בוים על ידי גרנט סינגר ויצא לאור ב-8 במרץ 2018. הקליפ כולל את קביו בתלבושות הוט קוטור על רקע נופים מודרניים. בנוסף לכך, מוצגת קביו לסירוגין כשהיא מצטלמת באופן חובבני בחדר מלון בעודה לובשת חלוק לבן.

## הופעות חיות
ב-10 בינואר 2018, ביצעה רביו את הביצוע הטלווזיוני הראשון שלה לשיר זה בתוכנית הלילה של ג'ימי פאלון. היא הופיעה לפני מסך שהציג סרטונים שלה עצמה, קטעים קולנועיים של השחקנית מרילין מונרו, סערות ומגוון נופים. היא גם ביצעה את השיר, בין היתר, בבוקר טוב אמריקה ותוכנית האירוח של אלן דג'נרס.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי קמילה קביו
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נוני באו
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פרנק דוקס
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קמילה קביו
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי פרנק דוקס
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:בלדות R&B עכשוויות
קטגוריה:שירי פלטינה משולשת בברזיל
קטגוריה:שירי פלטינה מרובעת ומעלה בארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפיק רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת סייקו מיוזיק
פרנק דובנק

**פרנק דובנק** (באנגלית: **Frank Duveneck**; 9 באוקטובר 1848 – 3 בינואר 1919) היה צייר פורטרטים אמריקאים.

## ראשית חייו
דובנק נולד בקובינגטון, שבקנטקי, בנו של ברנהרד דקר, מהגר גרמני. דקר נפטר במגפת כולרה כאשר פרנק היה בן שנה בלבד ואלמנתו התחתנה בשנית עם ג'וזף דובנק.

בגיל חמש עשרה החל פרנק את לימודי האמנות בהנחייתו הצייר המקומי, יוהאן שמיט, והועסק בחברת מעצבי כנסיות גרמניים.

בזמן שגדל בקובינגטון, דובנק היה חלק מהקהילה הגרמנית בסינסינטי, אוהיו, ממש מעבר לנהר אוהיו. עם זאת, בגלל אמונותיו הקתוליות ומורשתו הגרמנית, הוא היה היה מנותק בכל הקשור לקהילה האמנותית של סינסינטי. ממוזער|230x230px|פרנק דובנק, דיוקן הנרי ג׳יימס|טקסט=

## קריירה
בשנת 1869 נסע לאירופה ללמוד אצל וילהלם פון דיץ ואצל וילהלם לייבל באקדמיה המלכותית במינכן, שם למד סגנון ציור ריאליסטי וישיר. הוא היה שם אחד הציירים האמריקנים הצעירים – אחרים היו ויליאם מריט צ'ייס, ג'ון הנרי טוואצ'טמן, וויליס סיבר אדמס וולטר שירולו – שבשנות ה-70 של המאה ה-19 ייסדו את הזרם של אסכולת נהר ההדסון והתחילו תנועת אמנות חדשה המאופיינת בחופש גדול יותר של יישום צבע בציור.

## הצלחה
בהתחלה התעלמו מעבודותיו שצייר בקובינגטון, עד שהן משכו תשומת לב רבה כשהוצגו במועדון האמנות בבוסטון בשנת 1875. התוצאה הייתה שתלמידים נהרו אליו בגרמניה ובאיטליה, שם ערך ביקורים ארוכים. בגיל 27 היה אמן מהולל. בשנת 1878 פתח דובנק בית ספר במינכן, ובכפר פוללינג בבוואריה. תלמידיו, המכונים "נערי דובנק", כללו את ג'ון טוואצ׳טמן, אוטו הנרי באכר, ג'ון וייט אלכסנדר ואחרים.

לאחר מות אשתו במארס 1888, הוא שב לאמריקה מאיטליה ועסק קצת בפיסול, ועיצב אנדרטה יפה לאשתו, הנמצאת בפירנצה.

למרות פעילות זו, מותה של אליזבת אשתו סימן האטה בתפוקתו. הוא היה אדם עשיר, ובחר לנהל חיים מעורפלים משהו. הוא גר בקובינגטון עד מותו בשנת 1919 ולימד באקדמיה לאמנות בסינסינטי, שם היו לו כמה תלמידים מפורסמים: וילבור ג. אדם, קורנליה קאסדי דייוויס, ג'ון כריסטין יוהנסן, ז'אן מקליין, ראסל רייט, צ'ארלס מילס, ואחרים.ממוזער|251x251 פיקסלים|פרנק דובנק, עירוםבין הציורים המפורסמים ביותר שלו ניתן למצוא את ״אישה עם מניפה״ (1873) שחושף את סגנונו של דובנק עם פלטת הצבעים הכהה ועבודות המברשת החותכות בדומה לפרנס הלס.

בשנת 1905 הוא נבחר כחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב והפך לחבר מלא בשנת 1906.

## חיים אישיים
ב־25 במרץ 1886 התחתן דובנק עם אחת מתלמידותיו שזכתה להערכה רבה אליזבת בוט ילידת בוסטון. השניים התארסו ב-1881. הם גרו בוילה קסטלאני בפירנצה (שם היא גדלה) במשך שנתיים. הם היו הורים של פרנק בוט דובנק. היא מתה בפריז מדלקת ריאות, ודובנק היה הרוס ממותה.

לאחר מותו בסינסינטי, אוהיו ב־3 בינואר 1919, נקבר דובנק בבית הקברות בקובינגטון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קנטקי
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1848
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1919
עבד א-רחמאן אל-יוספי

**עבד א-רחמאן אל-יוספי** (בערבית: **عبد الرحمن اليوسفي**; 8 במרץ 1924 – 29 במאי 2020) היה פוליטיקאי, עורך דין ופעיל זכויות אדם מרוקאי שכיהן כראש ממשלת מרוקו בין השנים 1998 ל-2002.

## ביוגרפיה
אל-יוספי נולד בעיר טנג'יר ב-8 במרץ 1924. מגיל צעיר הזדהה יוספי כסוציאליסט וכבר בשנת 1944 בעודו בן 20, הקדיש את עצמו לארגון מעמד הפועלים של קזבלנקה. בשנת 1949 החל יוספי להילחם למען זכויות המהגרים המרוקאים העובדים בצרפת. הוא למד משפטים, ועשה את התמחותו בעיר טנג'יר בין השנים 1952 ל-1960.

בשנת 1959 הצטרף יוספי לאיחוד הלאומי לכוחות עממיים (UNFP), מפלגת שמאל. פעילותו הפוליטית הובילה למעצרו בשנת 1959 ושוב בשנת 1963, זה האחרון הוביל לריצוי מאסר של שנתיים. לאחר שחרורו יצא לגלות מרצון בפריז, שם שהה במשך חמש עשרה שנים. בהמשך חזר למרוקו.בינתיים, האיחוד הלאומי לכוחות העממיים התפצל ושינה שמו לאיחוד הסוציאליסטי של הכוחות העממיים (אנ'). בשנת 1980 חזר כדי להצטרף למפלגה החדשה, והפך למזכיר המפלגה בשנת 1992 לאחר מותו של עבד א-רחמאן אל בואביד (אנ').

### ראש ממשלה
ב-4 בפברואר 1998 הכריז המלך חסן השני על יוספי כראש ממשלת מרוקו, תפקיד אותו מילא עד אוקטובר 2002. הוא הקים ממשלת שמאל-מרכז. ממשלתו העניקה חירויות גדולות יותר לעם ולאמצעי התקשורת. בשנת 2003 הודיע יוספי על פרישתו מהפוליטיקה. הוא החל להתגורר בקזבלנקה לאחר פרישתו וב-15 באוקטובר 2016 אושפז כשהוא סובל מדלקת ריאות. במהלך אשפוזו, המלך מוחמד השישי ביקר אותו בבית החולים.

יוספי נפטר ב-29 במאי 2020, בגיל 96 לאחר מאבק בסרטן הריאות.

## ראו גם
* מבארכ אל-בכאי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים מרוקאים
קטגוריה:ראשי ממשלת מרוקו
קטגוריה:מרוקאים שנפטרו ב-2020
קטגוריה:מרוקאים שנולדו ב-1924
ג'ניפר ברנינג

**ג'ניפר ברנינג** (נולדה ב-15 בדצמבר 1996) היא זמרת וכותבת שירים גרמנייה אשר ייצגה את סן מרינו באירוויזיון 2018 שנערך בעיר ליסבון, בירת פורטוגל. ברנינג ייצגה את סן מרינו לצד ג'סיקה מוסקט עם השיר "Who We Are". הצמד הגיע למקום ה-17 בחצי הגמר, ובכך לא צלחו לעלות לגמר הגדול. ברנינג התחרתה בעבר בתוכנית הכישרונות האמריקאית "The Winner Is" ובעונה האחת-עשרה של מופע הכישרונות "Deutschland sucht den Superstar".

## דיסקוגרפיה
### סינגלים
* 2013: "Not That Guy"
* 2014: "A New Me"
* 2014: "Alive"
* 2015: "ASAP"
* 2016: "Miracle"
* 2016: "Remember"
* 2017: "Breathe"
* 2018: "Until the Morning Light"

### שיתופי פעולה בולטים
* 2011: "So etwas darf nicht passieren" ("לילה לבן" וג'ניפר ברנינג)
* 2018: "Who We Are" (ג'ניפר ברנינג וג'סיקה מוסקט)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות גרמניות
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2018
קטגוריה:נציגי סן מרינו באירוויזיון
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1996
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1996
אליזבת בוט

ממוזער|300x300 פיקסלים|דיוקן, אליזבת בוט - דובנק
**אליזבת אוטיס בוט** (באנגלית: **Elizabeth Boott**; 13 באפריל 1846 – 22 במרץ 1888) הייתה ציירת אמריקאית של טבע דומם, נופים ודיוקנאות. היא התחתנה עם פרנק דובנק, המורה לשעבר שלה לציור, והתגוררה בווילה קסטליני בפירנצה.

## ביוגרפיה
אליזבת (ליזי) בוט נולדה ב-13 באפריל 1846 בבוסטון, שבמסצ'וסטס. היא הייתה בתו של מלחין המוזיקה הקלאסית, פרנסיס בוט ואליזבת' (לימן) בוט. אמה, שנפטרה כשהייתה בת 18 חודשים, הייתה בתם הבכורה ג'ורג' לימן ואשתו הראשונה, שהייתה בתו של הריסון גריי אוטיס, מהמשפחות הוותיקות והמכובדות של בוסטון.

ליזי בוט גודלה על ידי אביה באיטליה. הם חזרו לבוסטון בשנת 1865.

ליזי בוט נרשמה לשיעורי אומנות לנשים, אצל ויליאם מוריס האנט בבוסטון בשנת 1869, ולמדה גם אצל תומאס קוטור בפריז במשך שלושה קייצים ברציפות (1876–1878). היא (ואביה) בילו גם את קיץ 1879 בלימודים במינכן עם פרנק דובנק, אמן שהיא ואביה העריצו.

עבודותיה של אליזבת בוט הוצגו בתערוכות מרובות ברחבי ארצות הברית בראשית שנות השמונים. [3] תערוכת היחיד הראשונה שלה נערכה בבוסטון בגלריית ג'יי איסטמן צ'ייס בשנת 1882.
ממוזער|אליזבת בוט - דובנק, אישה וילדיה, 1878
ב-2 במרץ 1886, בפריז, היא התחתנה עם דובנק. השניים התארסו ב-1881. לאחר חתונתם הם גרו בוילה קסטלני עם אביה. בנם, פרנק בוט דובנק, נולד ב־18 בדצמבר 1886. הוא הפך למהנדס והתחתן עם ג'וזפין וויטני, בתו של הנרי מ. וויטני.

אחר כך היא התגוררה בפריז עם בעלה ובנה.

היא נפטרה בפריז ב־22 במרץ 1888, מדלקת ריאות. האזכרה שלה בבית העלמין באלורי בפירנצה נערכה על ידי חברו של בעלה מסינסינטי, קלמנט ברנהורן בשנת 1891.

## וילה קסטליני בפירנצה
ממוזער|263x263 פיקסלים|אליזבת בוט - דובנק, ענף עץ תפוח
אליזבת בוט עודדה את המורה שלה פרנק דובנאק לעבור לפירנצה, עם הרעיון שילמד שם כיתת נשים אמניות - הדרכה שהייתה באופנה בעת ההיא. בסתיו 1879, לאחר כמעט עשור במינכן, עבר דובנק לפירנצה ויותר מתריסר מחבריו הציירים הגיעו איתו. הם התיישבו בווילה קסטלני, שתוכננה במאה ה-15 על ידי אוהד של מיכלאנג'לו והייתה בבעלותה של משפחת בוט עד המאה ה-19. המשפחה השכירה לחברים את הדירות המרווחות שהקיפו את החצר המרכזית של הווילה. המקום הפך לאבן שואבת לקבוצה של סטודנטים לאמנות גברים ונשים, וגם משך את תשומת ליבו של הסופר הנרי ג'יימס, שכתב עליה ועל אביה של אליזבת בווילה קסטליני ברומן שלו, "דיוקן של ליידי וקערת הזהב".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1846
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1846
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1888
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1888
אוטו לרה רסנדה

**אוטו לרה רסנדה** (בפורטוגזית: **Otto de Oliveira Lara Resende;** 1 במאי 1922 - 28 בדצמבר 1992) היה סופר ועיתונאי ברזילאי.

## ביוגרפיה
אוטו לרה רסנדה נולד למשפחת כלכלן בעיירה במינאס ז'ראיס. כבר בגיל 14 הוא התחיל ללמד צרפתית ובגיל 18 התחיל לעבוד כעיתונאי בעיתון שיצאה לאור בבלו הוריזונטה. במקביל הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטה המקומית. בהמשך הוא עבר לריו דה ז'ניירו ועבד שם כעיתונאי.

את ספרו הראשון אוטו לרה רסנדה פרסם בשנת 1952. זה היה אוסף של סיפורים קצרים. בהמשך הוא פרסם עוד כמה ספרי של סיפורים קצרים אך גם נובלות.

בשנת 1979 הוא נבחר לאקדמיה הברזילאית לשפה וספרות.

בשנת 1994 הוא זכה בפרס ספרותי ברזילאי לצד ז'ואאו ז'ילברטו נול.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים

קטגוריה:סופרים ברזילאים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-1992
יוליוס נוימן

**יוליוס נוימן** (בגרמנית: **Julius Neumann**;  10 באוגוסט 1868 לוגוז' – 12 ביולי 1926 וינה) היה רופא נשים יהודי-אוסטרי, יליד חבל באנאט.
כיהן כפרופסור שלא מן המניין לרפואת נשים ומיילדות באוניברסיטת וינה.

## קורות חיים
יוליוס נוימן נולד בשנת 1868 בעיר לוגוז' בחבל באנאט בממלכת הונגריה, במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית. כאחד משבעת ילדיהם של הרופא פיליפ נוימן ואשתו, רוזה לבית וולף. האב, ד"ר פיליפ נוימן, מילא תפקידים חשובים בחייהן של העיר ושל הקהילה היהודית המקומית. לימים ייסד את בית החולים למחלות זיהומיות בלוגוז', עמד בראש חברה קדישא ובראש מועצת המנהלים של בית הספר היהודי.
יוליוס נוימן סיים בשנת 1891 את התואר דוקטור ברפואה (תואר שני) באוניברסיטת וינה ובהמשך עבד בשנים 1892–1894 בקליניה הרפואית תחת ניהולו של א. קאהלר. בשנים 1894–1899 התמחה ברפואת נשים ובמיילדות בקליניה שבניהול פרופ' שאוטה. בשנת 1900 סיים בחינת הסמכה להוראה בתחום ובשנת 1912 התמנה לפרופסור שלא מן המניין באוניברסיטת וינה.
בשנים הבאות פעל כיועץ בתחום רפואת הנשים באחת מקופות החולים באוסטריה.
נוימן חקר את הדצידואומה הממארת (כוריאוקרצינומה), את ההמטומה התת-כוריאלית ואת הברדיקרדיה בלידה. חשק במיוחד את תחום האונקולוגיה הגינקולוגית. בין השאר פרסם תאוריה טפילית בנוגע למקור גידולי הקרצינומה.

## חייו האישיים
אחייניתו מריה נוימן הייתה מתמטיקאית ומרצה בעיר טימישוארה ברומניה.
יוליוס נוימן היה נשוי לאולגה לבית דושניץ (לימים נשואה בשנית טומצ'יק) ולא היו לו ילדים.

## ספרים ומאמרים
**Ueber Lungen metastasen beim malignen Deziduom* Wien. Klin. Wochenschrift XI 1112 1898
**Beitrag zur Lehre von malignem Deciduom* Monatschr.Geburtsh. und Gynelologie Berlin III p.387-412 1896 .,
*1900 - Blasenmole
*1898 Neumann, J., *Beitrag zur Kenntniss der Blasenmolen und des „malignen Deciduoms*“

## קישורים חיצוניים

* יוליוס נוימן בלקסיקון הביוגרפי האוסטרי: Österreichisches Biographisches Lexikon BL 1815-1950, Bd. 7 (Lfg. 31, 1976), S. 93
* יוליוס נוימן באתר אוניברסיטת וינה
* יוליוס נוימן באתר הגניאלוגי geni

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת וינה
קטגוריה:גינקולוגים יהודים
קטגוריה:יהודים מבאנאט
קטגוריה:סגל אוניברסיטת וינה
קטגוריה:רופאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1868
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1926
1943/1944 בליגה ב'

**עונת 1943/1944 בליגה ב** הייתה עונת כדורגל של ליגה ב' בארץ ישראל במהלך תקופת המנדט.

הליגה הייתה הליגה המשנית שהתקיימה בארץ ישראל בשנים אלו.

על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדירוג בטבלה על פי ממוצע השערים.

בליגה היו 7 קבוצות בתחילה, ולאחר הרחבתה 14 קבוצות.

הליגה שוחקה לסירוגין החל מה-30 באוקטובר 1943 ועד לחופשת הקיץ, ה-24 ביוני 1944. 

בתחילה 7 קבוצות פתחו את העונה בליגה, אך מהר מאוד הצטרפו עוד ועוד קבוצות לליגה, כולל קבוצות מילואים של הליגה העליונה באותה העונה, הליגה הארצית.

אף קבוצה לא הצליחה להשלים את כל משחקיה בליגה, והליגה מעולם לא הושלמה.

## טבלת הליגה

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1943
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1944
קטגוריה:עונות בליגה ב' בכדורגל בארץ ישראל
סיפור בדים

**סיפור בדים** (באנגלית: **Tall Story**) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 1960 בהפקתו ובבימויו של ג'ושוע לוגאן, עם אנתוני פרקינס וג'יין פונדה בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי ג'וליוס אפשטיין והוא מבוסס על הרומן The Homecoming Game של הווארד נמירוב  (1957) שעל פיו נכתב המחזה "Tall Story" בידי ראסל קרוז והווארד לינדסי (1959).

זו הייתה הופעתה הראשונה של ג'יין פונדה, עליה זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית מתחילה מבטיחה.

העלילה מתרחשת בקולג' שכל גאוותו בקבוצת הכדורסל עם השחקנים הגבוהים שלו ומכאן שם הסרט באנגלית.

את שיר הנושא "Tall Story", שר בובי דארין בפתיחת הסרט.

זו הופעתו הראשונה של רוברט רדפורד בקולנוע. הוא משחק שחקן כדורסל (ללא קרדיט).

## תקציר העלילה
ג'ון ריידר (ג'יין פונדה) מגיעה לקולג' קסטר לכאורה כדי ללמוד כלכלת בית, אבל הסיבה העקרית היא להתקרב לאליל הכדורסל הגבוה והנאה של הקולג', ריי בלנט (אנתוני פרקינס).

כדי להתקרב אליו היא משתתפת בקבוצת המעודדות ו"נתקלת" מדי פעם בריי, וכן נרשמת לקורס לכימיה של פרופ' אוסמן (מרק קונולי) ולקורס לאתיקה של פרופ' סאליבן (ריי וולסטון) כדי שתוכל לשבת לצידו. היא משמשת שמרטפית לילדיו של פרופ' סאליבן ביחד עם ריי, ושם הם מתנשקים לראשונה.

הם מוזמנים לידידיהם פרד ג'נסון (טום לוהלין) ואשתו פרידה (ברברה דארו) המתגוררים בקרוואן צפוף ליד הקולג'. טום מראה להם את הדירה ובעיקר את המקלחת הצרה. הוא מעודד את שניהם להיכנס למקלחת והם נכנסים, נצמדים זה לזו ומחליטים באותו רגע להתארס. טום מודיע להם שהוא עוזב את הקולג' ומוכן למכור להם את הקרוואן, אך לריי אין כסף מספיק לקנייתו.

בקולג' עומד להיערך משחק כדורסל חשוב ויוקרתי בין נבחרת הקולג' לנבחרת מרוסיה בשם "הספוטניקים".

ריי, שעובד לפרנסתו כנהג מונית, מקבל ידיעה בקשר שבתא הכפפות יש כסף כדמי קדימה אם יזייף במשחק ויביא לניצחון הרוסים, עליהם הימרו אנשים רבים כמויות גדולות של כסף. ריי מהסס, וכדי לא להשתתף במשחק הוא מכשיל עצמו במבחן באתיקה אצל פרופ' סאליבן ובגלל זה נפסל לשחק.

הסטודנטים סוערים, מפגינים לפני ביתו של סאליבן ושורפים בובה בדמותו אולם הוא לא מוכן לערוך לריי מבחן מתקן. ריי מקבל עוד 2500 דולר כשוחד ומחליט לגלות זאת לפרופסורים, שלוקחים את הכסף ובמקום לפנות למשטרה הולכים למועדון הימורים. במועדון הם מבחינים בשני טיפוסים חשודים ומאשימים אותם, אבל מתברר שאלה סוכני משטרה.

שני הפרופסורים נאזקים ומובאים לאולם הספורט בו נמצא כעת התובע הכללי. הטעות מתבררת והם משוחררים.

בינתיים, המצב במשחק גרוע והרוסים מובילים. פרופ' סאליבן מוכן "לשחרר" את ריי למשחק רק אם יענה נכון על עשר שאלות באתיקה. המבחן מורט העצבים נמשך בעוד המשחק מגיע לדקות האחרונות. ריי עובר את ה"בחינה", מתלבש במהירות, מצטרף למשחק ובדקות האחרונות קולע סל אחרי סל ומסיים את המשחק בנקודה אחת לטובת נבחרת הקולג'.

כולם שמחים, חוגגים וצוהלים ופרופסור סאליבן מחזיר את הכסף לזוג הצעיר כדי שיוכלו לקנות את הקרוואן ולהתחיל את חייהם כזוג נשוי.

## קישורים חיצוניים

*קדימון לסיפור בדים, באתר יוטיוב
*Tall Story בביצוע בובי דארין, באתר יוטיוב
*סצנת המקלחת מתוך סיפור בדים, באתר יוטיוב
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1960
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטי כדורסל
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
קטגוריה:סרטי ג'ושוע לוגאן
פדרו מוראלס

**פדרו אנטוניו מוראלס** (באנגלית: **Pedro Antonio Morales**; 22 באוקטובר 1942 – 12 בפברואר 2019) היה מתאבק פוארטו ריקאי, שהיה ידוע בעיקר בשל הופעותיו בארצות הברית בארגוני ההיאבקות Worldwide Wrestling Associates (WWA) ו-World Wide Wrestling Federation (WWWF, שהפך בהמשך ל-WWE). מוראלס נחשב לאחד האלופים הבולטים של ה-WWF, שאורך כהונתו כאלוף העולם היא במקום השישי בהיסטוריה של הארגון עם 1,027 ימים. 

מוראלס ערך את הופעת הבכורה בשנת 1959 והפך לאחד המתאבקים הבולטים בארגון ההיאבקות WWA בשנות ה-60, כשהחזיק באליפות העולם במשקל כבד ובאליפות הזוגות. בשנת 1970 הצטרף מוראלס ל-WWWF, כשהוא זכה באליפות העולם ובאליפות ארצות הברית במשקל כבד של ה-WWWF. בשנות ה-80 זכה באליפות הזוגות יחד עם בוב בקלנד ומאוחר יותר גם באליפות הבין יבשתית. מוראלס היה המתאבק שהחזיק באליפות הבין יבשתית לפרק הזמן הארוך ביותר על פני מספר כהונות קולקטיבי, כיהן פעמיים כאלוף הבין יבשתי ובשילוב שתי הכהונות הוא היה אלוף במשך 619 ימים עד שבשנת 2024 גונתר עקף את שיאו של מוראלס כאלוף הבין יבשתי הארוך ביותר, מוראלס החזיק בשיא זה במשך 41 שנים. בשנת 1987 פרש מוראלס מהיאבקות.

בשנת 1995, מוראלס נכנס להיכל התהילה של ה-WWF. כמו כן, בשנת 2015 הוא נכנס למוזיאון היכל התהילה של ההיאבקות המקצוענית ובשנת 2017 הוא נכנס להיכל התהילה של מגזין ההיאבקות Wrestling Observer Newsletter. בשנת 2019 הלך לעולמו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מתאבקים מקצוענים אמריקאים
קטגוריה:מתאבקי ה-WWE
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
ביסקווטר 100, 200

**ביסקווטר 100, 200** (בספרדית: **200 ,Biscúter 100**, קרוי גם: **biscuter-zapatilla**) הם דגמים של מכוניות מיקרו במספר תצורות מתוצרת יצרנית מכוניות המיקרו הספרדית **Auto Nacional, SA** אשר יוצרו בין השנים 1953–1960 בספרד.

## תצורות
* 2 דלתות – קבריולה
* 2 דלתות – קופה
* 3 דלתות – סטיישן
* 3 דלתות – מסחרית

### דגמים

* "Biscuter 100" – דגם קבריולה
* "Biscúter 200 R" – דגם קבריולה
* "Biscúter 200 F" – דגמים: קבריולה / קופה, יוצר משנת 1957
* "Biscúter 200 C" – דגם סטיישן
* "Biscúter 200 I" – דגם מסחרית

## ממאפייני דגמי "ביסקווטר"
* המילה "Biscúter" נלקחה מהשפה האנגלית: "BiScooter", בתרגום ופרוש לעברית: קטנוע עם 4 גלגלים, (Bi) הכוונה כפול.
* דגמי הקבריולה היו מכוניות מינימליות, ללא דלתות או חלונות (חלון קדמי רוחבי בלבד) או הילוך אחורי.
* 2 מושבים (דגמי קבריולה וקופה).
* מנוע קדמי.
* מנוע בנזין.
* גוף הרכב היה בנוי מאלומיניום (נעשה בהמשך שימוש בפלדה).
* הבלימה נעשתה על ידי מערכת תלת-נקודתית לא רגילה שכללה הילוכים וקווי כבלים לשני הגלגלים האחוריים.
* מערכת היגוי – משמאל.
* מערכת חשמל – 12 וולט.
* דגמים מתחרים: גוגומוביל, איזטה.

## תמונות

קובץ:Biscúter at Petersen.jpg | "ביסקווטר 100"
קובץ:Biscuter 100 Espardenya 1953.JPG | "ביסקווטר 100"
קובץ:Biscuter 100 Espardenya 1953 b.JPG | "ביסקווטר 100", שנת 1953
קובץ:Biscuter 100 Espardenya 1953 steering wheel.JPG | "ביסקווטר 100", שנת 1953 – מבט לתא הנהג
קובץ:Biscuter 200-A R Espardenya 1956 b.JPG | "ביסקווטר" דגם "200-A R", שנת 1956
קובץ:Chococlásico 2015, Biscuter Voisin Autonacional.JPG | "ביסקווטר דגם "200 R"
קובץ:Biscuter Coupé 200-F Sport Pegasin 1958 d.JPG | "ביסקווטר" דגם "Coupé 200-F Sport" שנת 1958
קובץ:Biscuter Coupé 200-F Sport Pegasin 1958 b.JPG | "ביסקווטר" דגם "Coupé 200-F Sport" שנת 1958
קובץ:Biscuter comercial 200 C.jpg | "ביסקווטר 200C" – סטיישן
קובץ:BiscuterComercial200CLado.jpg | "ביסקווטר 200C" – סטיישן
קובץ:Biscuter Furgoneta 200-I 1958 c.JPG | "ביסקווטר" דגם "200I" – מסחרית
קובץ:Biscuter Furgoneta 200-I 1958.JPG | "ביסקווטר" דגם "200I" – מסחרית


## ראו גם
* מכונית מיקרו
* PTV 250, PTV 400
* גוגומוביל

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מכוניות מיקרו
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:מכוניות סטיישן
קטגוריה:מכוניות מסחריות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1953
קטגוריה:מכוניות ספרדיות
1944/1945 בליגה ב'

**עונת 1944/1945 בליגה ב**' הייתה עונת כדורגל של ליגה ב' בכדורגל בארץ ישראל במהלך תקופת המנדט הבריטי.

הליגה הייתה הליגה המשנית שהתקיימה בארץ ישראל בשנים אלו.

הליגה פוצלה ל-2 מחוזות: מחוז חיפה ומחוז דרום.

הליגה החלה ב-9 בדצמבר 1944 במחוז חיפה, 23 בדצמבר 1944 במחוז דרום, והסתיימה ב-24 ביוני 1945 במחוז חיפה.

על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדירוג בטבלה על פי ממוצע השערים.

בליגה היו 26 קבוצות סך הכל, 8 במחוז חיפה (צפון) ו-9 במחוז דרום.

## הקבוצות בליגה
### מחוז חיפה (צפון)
*הפועל ב' חיפה (הצטרפה בהמשך הליגה)
*מכבי חיפה (הצטרפה בהמשך הליגה) - זכתה באליפות ליגה ב' צפון
*הפועל "דרור"
*מכבי "דרור"
*דגל יהודה חיפה
*ברית פועלי ארץ ישראל
*אגודה ספורטיבית נהריה
*מועדון הספורט עתלית

### מחוז דרום
*בית"ר נתניה
*בית"ר רמת גן
*מכבי גדרה
*מכבי "הצפון" תל אביב
*מכבי תל אביב מילואים
*הפועל רמת גן מילואים
*מכבי רמת גן
*בני יהודה תל אביב
*הררי תל אביב

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1944
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1945
קטגוריה:עונות בליגה ב' בכדורגל בארץ ישראל
אוסטריה לוסטנאו

**אוסטריה לוסטנאו** (SC Austria Lustenau) הוא מועדון כדורגל אוסטרי מלוסטנאו, המשחק בליגה האוסטרית השנייה. הוא נוסד בשנת 1914 ומארח את משחקי הבית באצטדיון רייכסהוף המכיל 8,800 מושבים.

הישג השיא הוא מקום 9 בבונדסליגה האוסטרית בעונות 1998, 1999.
## תארים
;הגביע האוסטרי
* גמר: 2011, 2020
;ליגה שנייה
* זכייה: 1996/97

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פורארלברג
קטגוריה:קבוצות כדורגל אוסטריות
פרס הכבוד של הספרות הקטלאנית

**פרס הכבוד של הספרות הקטלאנית**, (בקטלונית: **Premi d'Honor de les Lletres Catalanes**) הוא פרס שמוענק משנת 1969 עבור יצירה ספרותית או מדעית שנכתבה בשפה הקטלאנית. הפרס מוענק על ידי Òmnium Cultural ובהענקת הפרס מתחשבים גם בתרומת היצירה לתרבות בארצות דוברי קטלאנית.

הפרס מוענק על בסיס שנתי ולא ניתן לחלק אותו בין מספר זוכים. סכום הזכייה הוא 20 אלף אירו. צוות השופטים כולל תשעה אנשי תרבות וכל שנה מתחדש שליש מהשופטים.

טקס הענקה מתקיים בחודש יוני בפלאו דה לה מוזיקה קטלנה.

## זוכי הפרס
* 1972 - סלוודור אספריו
* 1975 - ז'ואן פוסטר אי אורטלס
* 1979 - מנואל דה פדרולו
* 1980 - מרסה רודורדה
* 1982 - ז'וזפ מריה ליומפרט
* 1984 - ז'ואן קורומינס
* 1987 - אנריק ולור אי ויווס
* 1991 - מיקל מרטי אי פול
* 1993 - טומאס גרסס
* 2005 - פליו פורמוזה
* 2008 - מונסראט אביו אי סולר
* 2018 - קים מונזו
* 2019 - מרתה פסרודונה

## קישורים חיצוניים

* 

*
הכבוד של הספרות הקטלאנית
קטגוריה:ספרות קטלאנית
טור דו רואנדה

**טור דו רואנדה** (בצרפתית: **Tour du Rwanda**) הוא מרוץ אופני כביש ברואנדה, שנערך מאז 1988. המרוץ ביסס את מעמדו כאחד ממרוצי האופניים הגדולים והחשובים ברחבי אפריקה.

## היסטוריה
המרוץ נוסד בשנת 1988, כשניצח בו קלסטין נדגיינגומה המקומי. אברהם רוהומוריזה המקומי הוא שיאן הניצחונות במרוץ עם ארבעה כאלו, כשניצח את המרוץ בשנת 2002–2005 ובשנת 2007. המנצח הראשון שאינו מרואנדה היה פטר קמאו הקנייתי, בשנת 2006. במהלך שנותיו הראשונות המרוץ היה מזוהה בעיקר עם רוכביו המקומיים ורוכבים נוספים מאפריקה, אך בשנים האחרונות משתתפות במרוץ גם קבוצות ורוכבים אירופיים וממדינות נוספות בעולם, כשב-2011 ניצח קייל ריינן האמריקאי ארבעה קטעים במרוץ ואת המרוץ כולו ובחלק מהשנים אף השתתפו במרוץ קבוצות וורלד טור, הדרג הגבוה ביותר בעולם לקבוצות, כגון Israel Start-Up Nation הישראלית בשנת 2020 ואסטנה הקזחית בשנת 2019.

המרוץ הוא חלק מסבב המרוצים האפריקאי של ה-UCI ונמצא בדרג 2.2 החל משנת 2009, במהדורה בה ניצח אדיל ג'לול המרוקאי. בשנת 2020 ניצח נתנאל טספטסיון האריתראי את המרוץ, כשג'ונתן רסטרפו הקולומביאני משחזר את ההישג של ריינן מ-2011 ומנצח ארבעה קטעים.

## מנצחים

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רואנדה: ספורט
קטגוריה:מרוצי אופניים
Hurricane (שיר של בוב דילן)

**Hurricane** (הוריקן) הוא שיר מחאה של בוב דילן, שעוסק בסיפורו של המתאגרף רובין "הוריקן" קרטר, שהרשעתו בשוגג ברצח משולש הפכה לסמל בינלאומי של המאבק ברדיפות משפטיות על רקע גזעני. השיר שנכתב יחד עם ז'אק לוי, מתאר את הגזענות כלפי קרטר, אשר לפי מילות השיר היא שהובילה להרשעה הכוזבת.

## רקע
קרטר וחברו ג'ון ארטיס הואשמו בשלושה מעשי רצח בפאב בשם "לאפייט גריל" בפטרסון, ניו ג'רזי, בשנת 1966. קרטר וארטיס הורשעו ברצח משולש בשנת 1967.

אף על פי ששנה לאחר מכן הועמדו קרטר וארטיס למשפט חוזר, הם נמצאו שוב אשמים ונידונו לתקופות מאסר ממושכות, כאשר התביעה טענה שהם ביצעו את הרצח המשולש כנקמה על הריגתו של בעל בית מרזח אפרו-אמריקני מוקדם יותר באותו לילה. דילן ותומכי השחרור האחרים לא הגיעו למשפט.

בשנים שלאחר מכן התעוררו מחלוקות רבות בנוגע לתיק והופנו טענות קשות נגד הרשויות: טענות בנוגע לדיני הראיות, עדויות מפוקפקות של עדי ראייה ומשפט בלתי הוגן. נגד קרטר לא היו ראיות פיזיות של ממש, והמשטרה לא לקחה טביעות אצבע מזירת האירוע.

ארטיס ריצה עונש מאסר של כחמש שנים וקרטר ישב כ־19 שנים בבית סוהר ובסופו של דבר שוחרר ב-1985 כשזכה בערעור והתביעה החליטה שלא ללכת למשפט נוסף, אחרי שנים של ערעורים וקמפיין ציבורי.

השופט הפדרלי ה. לי סרוקין מבית המשפט המחוזי של ניו ג'רזי סירב להצעת משפחתו של קרטר להקשיב לשיר, אך קבע כי קרטר לא זכה למשפט הוגן, וקבע כי התביעה "התבססה על גזענות במקום על היגיון, ועל הסתרה במקום על חשיפה". הוא פסל את ההרשעה, מה שהביא לשחרורו של קרטר והוצאת צו הביאס קורפוס. בשנת 1988 שופט בית המשפט העליון ביטל את כל ההאשמות נגד קרטר וארטיס. קרטר נחשב לגיבור תרבות עד מותו בשנת 2014 בטורונטו, קנדה, שם חי מאז שחרורו מהכלא, לאחר שחלה בסרטן הערמונית. קרטר לא זכה מעולם בתואר אלוף העולם, אך נחשב לאחד המתאגרפים הטובים בארצות הברית בשנות השישים.

## יצירת השיר הוריקן
דילן ביקר את קרטר בכלא ראווי בוודברידג', ניו ג'רזי, לאחר שקרא את האוטוביוגרפיה שלו בה טען קרטר לחפותו.

לאחר שנפגש עם קרטר בכלא ובהמשך גם עם תומכיו, החל דילן לכתוב את השיר. **Hurricane** היה אחד מ"שירי המחאה" המפורסמים של דילן במהלך שנות ה-70, הסינגל הרביעי המצליח ביותר שלו בעשור זה, והגיע למקום מספר 33 בבילבורד הוט 100.

דילן הקליט את השיר לראשונה בסוף יולי 1975. השיר נכלל באלבום Desire בינואר 1976 וחשף את פרשת קרטר לקהל הרחב.

במהלך סיבוב ההופעות שקדם להוצאת האלבום Desire, דילן וה- Rolling Thunder Revue יזמו קונצרט למען קרטר באצטדיון מדיסון סקוור גארדן בניו יורק, וגייסו 100,000 דולר. בשנה שלאחר מכן הם יזמו קונצרט נוסף ביוסטון. דילן נפגש עם אמרגנים שהביאו את סטיבי וונדר ורינגו סטאר להופעה. עם זאת, לאחר ששולמו ההוצאות, גיוס הכספים מקונצרט יוסטון לא צלח.

## קישורים חיצוניים

* זהו הסיפור על הוריקן, בבלוג של בועז כהן

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי בוב דילן
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי מחאה
קטגוריה:שירים המבוססים על אירועים אמיתיים
קטגוריה:שירים נגד שנאת זרים וגזענות
קטגוריה:שירים על ספורטאים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
קטגוריה:שירים המבוססים על אנשים אמיתיים
סורטאוואלה

**סורטאוואלה** (עד 1918 **סרדובול** בפינית: **Sortavala**, ברוסית: **Сортавала**) היא עיירה ברפובליקת קרליה, רוסיה, שנמצאת בקצה הצפוני של ימת לדוגה ליד הגבול הפיני. אוכלוסיית העיירה מונה 19,235 (לפי מפקד 2010).

## היסטוריה
מחוז סורטאוואלה תועד לראשונה במסמכים שוודים המתוארכים לשנת 1468. מסמכים רוסיים מזכירים זאת לראשונה בשם **סרדוול** או **סרדובול** בשנת 1500. היא סופחה לשוודיה לאחר המלחמה אינגריאנית.

עם חוזה ניסטאד 1721, הצטרפה העיירה לרוסיה יחד עם שאר פינלנד העתיקה וקיבלה את השם הרוסי סרדובול. המקום התפרסם בזכות מחצבות השיש והגרניט שסיפקו חומרים הדרושים לבניית הארמונות הקיסריים בסנקט פטרבורג וסביבתה. בשנת 1812, יחד עם שאר מחוז ויפורי, הצטרפה לדוכסות הגדולה של פינלנד.

בשנת 1917 העיר נותרה חלק מפינלנד העצמאית. היא סבלה רבות מהפצצות סובייטיות המוניות במהלך מלחמת החורף ועל פי הסכם השלום של מוסקבה נאלצה פינלנד להעביר את העיירה לשליטת ברית המועצות. כל תושבי העיירה נאלצו להתפנות ממנה, כמו שאר תושבי קרליה הפינית, סורטאוואלה נכבשה מחדש על ידי פינלנד בשנים 1941–1944 (בתקופת מלחמת ההמשך) ורוב המפונים חזרו לבנות מחדש את בתיהם. עם זאת, לאחר הסכם שביתת הנשק של מוסקבה, הפינים התפנו שוב והעיירה רוקנה מאוכלוסייה. לאחר המלחמה יושבה מחדש על ידי האוכלוסייה הרוסית והקרלית.

עד 1940 היה חוף לדוגה דרומית-מערבית לסורטאוואלה אחד האזורים המעטים הצפופים יחסית צפונית לאיסטמוס הקרלית שאוכלסו על ידי קרלים.

## ספורט
### כדורגל
מועדון הכדורגל סורטאוואלה (ברוסית: ФК Сортавала) היה מועדון כדורגל קרלי שהתמודד גם באליפות פינלנד. בשנת 1993, לראשונה, היא העפילה לאליפות קרליה וסיימה במקום השלישי, וכבר בשנת 1995, בשם אנטיי (אנדריי בפינית), היא זכתה באליפות הרפובליקה והתמודדה בגביע האלופות של צפון-מערב רוסיה. בעונת 1996 בשם סורטוואלן-פאלוסאורה ("Sortavala"- Sortavalan Palloseura), הקבוצה שיחקה בליגה החמישית והרביעית בפינלנד והתמודדה בהן בשנים 1995-1998 ונדרשה לקבל אישור מהתאחדות הכדורגל הרוסית כדי להתמודד בטורנירי הכדורגל של פינלנד. בעונתה הראשונה היא זכתה באליפות נלונן במזרח פינלנד והעפילה לליגה הרביעית ובהמשך התמודדה גם בגביע הפיני בכדורגל.
## אישים ידועים
* אינו לוקאנן, טייס קרב פיני

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

*
## הערות שוליים

קטגוריה:רפובליקת קרליה: ערים
קטגוריה:פינלנד: היסטוריה
קטגוריה:שוודיה: היסטוריה
ג'ולי הרט בירס

**ג'ולי הרט בירס** ( **Julie Hart Beers**; 1835 – 13 באוגוסט 1913) הייתה ציירת נוף אמריקאית הקשורה לאסכולת נהר הדסון, שהייתה אחד מציירי הנוף המקצועיים המצליחים מבחינה מסחרית בימיה.

## ביוגרפיה
ממוזער|320x320 פיקסלים|ג'ולי הרט בירס, נהר ההדסון, 1869
ג'ולי הרט נולדה בפיטספילד, מסצ'וסטס, היא הייתה בתם של ג'יימס הרט ומריון (רוברטסון) הרט, שהיגרו מסקוטלנד בשנת 1831. אחיה הגדולים ויליאם הרט וג'יימס מקדוגל הרט היו גם הם ציירי נוף חשובים באסכולת נהר הדסון.

בשנת 1853 התחתנה עם העיתונאי ג'ורג' וושינגטון בירס. לאחר מותו בשנת 1856 עברו היא ושתי בנותיה לעיר ניו יורק, שם היו לאחיה אולפנים משלהם. כמו רוב האמניות באותה תקופה, לא היה לה חינוך רשמי לאמנות, אך מעריכים שהיא אומנה על ידי אחיה.

עוד בשנות הארבעים לחייה, עם בעלה השני, פיטר קמפסון, היא עברה למטוקן, ניו ג'רזי, שם הקימה סטודיו משלה. היא המשיכה להשתמש בשם המשפחה בירס כשחתמה על יצירות האמנות שלה.

בזמן מותה היא התגוררה בטרנטון.

## קריירה
עד שנת 1867, בירס הציגה את ציוריה. אף על פי שהיה לה סטודיו משלה בניו ג'רזי, היא המשיכה להשתמש בסטודיו של ויליאם ברחוב 10 בעיר ניו יורק כאולם תצוגה. היא הייתה בין מעט הנשים שהפכו לציירת נוף מקצועית, בין היתר מכיוון שנשים הודרו מההשכלה הרשמית וההזדמנויות לתערוכה.

הסגנון הבוגר של בירס מתבטא ביצירות מאוזנות היטב עם פרטים. בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19, היא הציגה לעיתים קרובות באקדמיה הלאומית לעיצוב וכן באגודה לאמנות בברוקלין, בבוסטון ובאקדמיה לאמנויות בפנסילבניה. היא הצליחה למכור עבודות רבות באמצעות האגודה לאמנות בברוקלין,

היא גם לקחה גם קבוצות נשים ללימוד ציור ורישום להרי ניו יורק וניו אינגלנד כדי להוסיף לכנסותיה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:ציירות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1835
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1835
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1913
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1913
פרדי גיבס

**פרדריק ג'מל טיפטון** (באנגלית: **Fredrick Jamel Tipton**; נולד ב-14 ביוני 1982), ידוע בשם הבמה **פרדי גיבס** (**Freddie Gibbs**), הוא ראפר ופזמונאי אמריקאי.

## קריירה מוזיקלית
בשנת 2009, לאחר הוצאתם של מספר מיקסטייפים באופן עצמאי, הוציא גיבס את ההוצאה המסחרית הראשונה שלו, המיקסטייפ *The Labels Tryin' To Kill Me* בהפקתו של המפיק די ג'יי סקי.

בשנת 2013 הוציא את אלבום הבכורה שלו, *ESGN*. האלבום זכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה והגיע למקום ה-8 במצעד אלבומי ה-Heatseekers של הבילבורד.

בשנת 2014 הוציא אלבום משותף עם המפיק המוזיקלי מאדליב בשם *Piñata*. האלבום מורכב משלושה מיני-אלבומים שהוציאו השניים קודם לכן. האלבום זכה להצלחה רבה והגיע למקום ה-39 במצעד הבילבורד 200 ובכך הפך לאלבומו הראשון של גיבס אשר עשה זאת.

בשנת 2015 הוציא את אלבומו השני, *Shadow of a Doubt*. האלבום כולל הופעות אורח של טורי ליינז, גוצ'י מיין ואמנים נוספים. האלבום זכה לתשבחות רבות והגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד האלבומים העצמאיים של בילבורד.

בשנת 2016 הופיע גיבס במועדון הבארבי בתל אביב.

בשנת 2017 הוציא את אלבומו השלישי, *You Only Live 2wice*. האלבום זכה לשבחים רבים, אך לא הצליח לשחזר את הצלחתם המסחרית של האלבומים הקודמים.

בשנת 2019 הוציא אלבום משותף שני עם המפיק המוזיקלי מאדליב, בשם *Bandana*. את כל האלבום הפיק מאדליב באייפד. האלבום זכה להצלחה רבה והוכתר על ידי מגזין Complex כאלבום השני בטיבו משנת 2019. באותה השנה, הופיע שנית במועדון הבארבי על מנת לקדם את האלבום.

במאי 2020 הוציא יחד עם המפיק היהודי-אמריקאי דה אלכימיסט את האלבום *[[Alfredo]]*. האלבום הגיע בשיאו למקום ה-15 במצעד הבילבורד 200 והיה לאלבום שהגיע למיקום הגבוה ביותר במצעד של גיבס ודה אלכימיסט נכון למועד מיקומו. בנוסף, האלבום זכה במועמדות לקטגוריית "אלבום הראפ הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-63.

ביוני 2020 הכריז מגזין הבילבורד כי גיבס חתם על חוזה תקליטים בחברת וורנר רקורדס. באוקטובר הוציא את הסינגל הראשון שלו בחברה, "", בהשתתפות המפיק המוזיקלי היט-בוי והראפר ביג שון. 

בפברואר 2021 הוציא את הסינגל "Gang Signs" בהשתתפות הראפר סקולבוי קיו. באותה שנה כיכב בסרט הדרמה "להיות עם המלך".

בשנת 2022 שיחק בסדרה הקומית "Bust Down" מבית "Peacock" בתור צ'ונסי.

בשנת 2025 שיחק בסרט האימה "Night Patrol" בתור בורנליוס.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2013: *ESGN*
* 2015: *Shadow of a Doubt*
* 2017: *You Only Live 2wice*
* 2018: *Freddie*
* 2022: *Soul Sold Sperately*
* 2024: *You Only Die 1nce*
### אלבומים משותפים
* 2014: *Piñata* (עם מאדליב)
* 2018: *Fetti* (עם קארנסי ודה אלכימיסט)
* 2019: *Bandana* (עם מאדליב)
* 2020: *[[Alfredo]]* (עם דה אלכימיסט)
* 2025: *Alfredo 2* (עם דה אלכימיסט)

### מיני-אלבומים
*2010: *Str8 Killa*
*2011: *Lord Giveth, Lord Taketh Away* (עם סטטיק סלקטה)
*2014: *The Tonite Show EP* (עם דה וורלדס פרשסט)
*2015: *Pronto*

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:אמני אינטרסקופ רקורדס
קטגוריה:אמני וורנר רקורדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1982
יחסי טורקיה–מרוקו

**יחסי טורקיה-מרוקו** (בטורקית: **Fas-Türkiye ilişkileri**, בערבית: **العلاقات التركية المغربية**) הם היחסים הכלכליים, צבאיים, אידאולוגיים והדיפלומטיים בין '''ממלכת מרוקו''' ובין '''הרפובליקה הטורקית'''.

## יחסים
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו לראשונה ב־17 באפריל 1956, בעת שממשלות שתי המדינות הכריזו על הכרה הדדית עם הקמתה של ממלכת מרוקו כמדינה עצמאית, לאחר עזיבת הצרפתים את האזור. עוד באותה הכרזה הצהירה ממשלת טורקיה (שגם כן הייתה יחסית חדשה) כי מרוקו היא מעצמה חשובה באזור הים התיכון.

בשנת 2006 נחתם הסכם סחר חופשי בין המדינות, שאפשר ייבוא וייצור הדדי בין שתי המדינות ללא מכס.

משרדי החוץ של שתי המדינות מוכירים אחד לשני ומשתפים פעולה בנושאים אסטרטגיים, כמו מלחמה בטרור מוסלמי קיצוני או שיתופי פעולה צבאיים שונים. בשנת 2013 הוקמה "מועצה אסטרטגית ברמה גבוהה" בשותפות משרדי הביטחון והחוץ של שתי המדינות.

היחסים התעמקו עוד יותר כשנשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, ביקר במרוקו ב־3–4 ביוני 2013 והתארח בכמה אתרים היסטוריים חשובים, לצד כמה פגישות עם מועצת הביטחון של מרוקו, מוחמד השישי מלך מרוקו ובכירים במשרד החוץ המרוקאי. במהלך הפגישה הצהיר נשיא טורקיה כי המועצה האסטרטגית שהוקמה תחל לפעול עוד משנת2013.

נציגות של ממשלת מרוקו ביקרה בטורקיה ב־23–27 במאי 2016, ולאחר מכן בכירי ממשל טורקיה ביקרו במרוקו ב־17–22 באפריל 2018.

כיום טורקיה ומרוקו נהנות מיחסים כלכליים חזקים. בעקבות הסכם הסחר החופשי שהוכרז בשנת 2006, קשרי הסחר הדו-צדדיים של טורקיה עם מרוקו צברו תאוצה והיקף הסחר בין המדינות עלה על 2.7 מיליארד דולר אמריקני בשנת 2018.

## מדד סחר

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
איג'יניו סטראפי

**איג'יניו סטראפי** (באיטלקית: **Iginio Straffi**; נולד ב-30 במאי 1965) הוא אנימטור, מאייר וכותב קומיקס איטלקי, שייסד את חברת ההפקה "Rainbow S.p.A". סטראפי ידוע כיוצר סדרות הטלוויזיה "מועדון ווינX" ו"הנטיק", וכשותף ליצירת סדרת הקומיקס "Maya Fox".

## ביוגרפיה
סטראפי החל את הקריירה שלו באופן רשמי כאשר כתב בשנת 1985 סיפור באחד הגיליונות של המגזין הצרפתי "Tilt". בהמשך כתב סיפורי קומיקס עבור "Lanciostory" והגרסה האיטלקית של "Skorpio". בשנת 1989 זכה לסקירה על כישרונו על ידי קלאודיו ניזי, היוצר של חוברות הקומיקס "Nick Raider" בהוצאת סרג'ו בונלי, כאשר החל משנה לאחר מכן הוא נהפך לאמן הראשי של החוברות.

בשנת 1992 התחיל לעבוד בצרפת באולפן ההנפשה "Telcima", שם צבר ניסיון בתחום ההנפשה. בזכות הניסיון שצבר, החליט סטראפי להקים באיטליה את האולפן "Rainbow S.p.A" בשנת 1995. לאחר שהאולפן סיפק שירות לחברות גדולות, הוא צבר די כסף כדי להפיק את הפרויקט הראשון שלו, סדרת ההנפשה "טומי ואוסקר". בשנת 2004 האולפן הפיק את סדרת ההנפשה "מועדון ווינX", שזכתה לאהבה רבה ברחבי העולם, ולימים הופקו לה סרטים וסדרות המשך. הסדרה "מועדון ווינX" משכה את תשומת הלב של חברת המדיה "ויאקום", שרכשה כ-30% מהאולפן, דבר שעזר להפצת התכנים של האולפן ברחבי העולם ולהפקת תכנים חדשים.

סטראפי גם לקח חלק כשותף ליצירת סדרת הקומיקס "Maya Fox", וביצירת סדרת ההנפשה "הנטיק". בשנת 2012 יצר סטראפי את הסרט "היפה והגלדיאטור", כאשר הפקתו נחשבה להפקה הכי יקרה באיטליה באותה תקופה. הסרט זכה לביקורות לא טובות וגרם להפסדים רבים עבור האולפן. בנוסף הפיק סטראפי בשנת 2011 את הסרט התיעודי "The Dark Side of the Sun".

בשנת 2019 הצהיר סטראפי שכדי להיות שלם בניסיונו המקצועי, הוא מעוניין להתמקד בסדרות לייב אקשן, דבר שבא לידי ביטוי בהפקת הסדרות "מועדון 57" ו"גורל: סאגת ווינX".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנימטורים
קטגוריה:מאיירים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1965
אנתוני פילר

**אנתוני יוג'ין פילר** (באנגלית: **Anthony Eugene Peeler**; נולד ב-25 בנובמבר 1969) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1992–2005. ממוצעיו הכוללים לאורך 13 עונותיו בליגה הם 9.7 נקודות, 2.6 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים למשחק.

## קריירת תיכונים ומכללות
פילר נולד וגדל בקנזס סיטי שבמיזורי. בשנת 1988 זכה בתואר כדורסלן התיכונים המצטיין של מיזורי ("Missouri Mr. Basketball"), ונבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, המציג את שחקני התיכונים המצטיינים בארצות הברית.

בין השנים 1988–1992 למד באוניברסיטת מיזורי, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה (ה"טייגרס") תחת המאמן נורם סטיוארט. בעונתו הראשונה העפילה הקבוצה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), בו הפסידה מול אוניברסיטת סירקיוז בתוצאה 80–83. בעונתו האחרונה עם הטייגרס נבחר לחמישיית העונה השנייה של ליגת המכללות (Second-team All-American) וזכה בתואר שחקן העונה של מחוז Big Eight, לאחר שהוביל את כל שחקני המחוז עם 23.4 נקודות בממוצע למשחק, אליהן הוסיף ממוצעים של 5.5 ריבאונדים, 3.9 אסיסטים ו-2.1 חטיפות למשחק. בעת סיום לימודיו הוביל את כל השחקנים בתולדות הקבוצה בסך אסיסטים (497) וחטיפות (196), וכן ניצב במקום השלישי ברשימת הקלעים המובילים בתולדותיה (1,970 נקודות).

## קריירת משחק ב-NBA
בדראפט ה-NBA 1992 נבחר פילר בבחירה ה-15, על ידי לוס אנג'לס לייקרס. בארבע עונותיו עם הלייקרס פתח בכרבע ממשחקי קבוצתו, ותרם 10.6 נקודות, 2.3 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים בממוצע למשחק. בעונת  העפיל עם הלייקרס לחצי גמר האזור המערבי בפלייאוף, בו הפסידו מול סן אנטוניו ספרס בתוצאה 2–4.

לקראת עונת  הועבר עם ג'ורג' לינץ' בטרייד לוונקובר גריזליס, לקראת עונתה השנייה ב-NBA. בעונתו המלאה היחידה בקבוצה קבע שיא קריירה של 14.5 נקודות בממוצע למשחק, אולם הגריזליס סיימו עם המאזן הגרוע ביותר בליגה; 14–68. ב-4 בפברואר 1997 קלע פילר שיא קריירה של 40 נקודות בהפסד קבוצתו מול ניו ג'רזי נטס.

בפברואר 1998, לאחר כעונה וחצי עם הגריזליס, הועבר בטרייד למינסוטה טימברוולבס בתמורה לדאג וסט. בפלייאוף 1998 הוביל את קלעי קבוצתו עם 16.2 נקודות בממוצע למשחק, אך הטימברוולבס הפסידו בסיבוב הראשון מול סיאטל סופרסוניקס, בתוצאה 2–3. בכל אחת מ-5 העונות הבאות הודח עם מינסוטה בסיבוב הפלייאוף הראשון, ולאורך התקופה קלע 9.3 נקודות בממוצע למשחק. ביוני 2003 נשלח עם ג'ו סמית' בטרייד למילווקי באקס, תמורת סם קאסל וארווין ג'ונסון, אולם מיד שוחרר מהקבוצה.

באוגוסט 2003 חתם על חוזה בסקרמנטו קינגס. בעונתו היחידה עם הקינגס קלע 5.7 נקודות בממוצע למשחק כמחליפו מהספסל של דאג כריסטי, וסייע לקבוצה להעפיל לחצי גמר המערב. באותה עונה הוביל את כל שחקני הליגה עם 48.2% קליעה לשלוש.

בעונת  שיחק פילר עבור וושינגטון ויזארדס, ובקיץ 2005 פרש ממשחק, בגיל 35.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:קנזס סיטי (מיזורי): אישים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:מיזורי: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת מיזורי
קטגוריה:בחירות דראפט של לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני ונקובר גריזליס
קטגוריה:כדורסלני מינסוטה טימברוולבס
קטגוריה:כדורסלני סקרמנטו קינגס
קטגוריה:כדורסלני וושינגטון ויזארדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1969
ויליאם הרט (צייר)

**ויליאם הרט** (באנגלית: **William Hart**; 31 במרץ 1823 – 17 ביוני 1894) היה צייר נוף אמריקאי יליד סקוטלנד, והשתייך לאסכולת נהר הדסון. אחיו הצעיר, ג'יימס מקדוגל הרט, ואחותו הקטנה ג'ולי הרט בירס, היו גם הם אמנים. הוא למד אצל ז'ול-ג'וזף לפבר.

## ביוגרפיה ועבודה
ויליאם הרט נולד בפייזלי, שבסקוטלנד ובשנת 1831 היגר לארצות הברית עם משפחתו, והתיישב באולבני, שבניו יורק. הוא הוכשר לציור דקורטיבי באולבני, ניו יורק. הוא התאמן גם כצייר דיוקנאות, ככל הנראה לאחר 1834. הוא סייר במדינות המערב התיכון, בעיקר במישיגן, בשלהי שנות השלושים של המאה ה-19 וחיפש עבודות בציור דיוקנאות, ולא הצליח למצוא.

הוא הציג את עבודתו הראשונה באקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1848, וחזר לאלבני לצמיתות בשנת 1849.

בסוף 1849 שוכנע על ידי ד"ר אורמסבי לנסוע לאירופה ללמוד ציור נוף. הוא צייר בעיקר בסקוטלנד עד 1852, לאחר מכן חזר לאולבני, ניו יורק, ואז בשנת 1853, עבר לעיר ניו יורק.

כשהוא חזר לאמריקה, הרט העביר את האנרגיה שלו לציור נוף. כמו רוב אמני הנוף האמריקניים הגדולים באותה תקופה, הרט התיישב בעיר ניו יורק, שם פתח סטודיו ברחוב העשירי בשנת 1858. בשנת 1865 נבחר לנשיא האקדמיה לעיצוב ברוקלין.
ממוזער|340x340 פיקסלים|וילאם הרט, הר מדיסון
הרט היה חבר מן המניין באקדמיה הלאומית בשנת 1858 והמשיך להציג שם את ציוריו בקביעות באמצע שנות ה-70. הוא גם הציג באיגוד האמנות בברוקלין ובתערוכות מרכזיות ברחבי הארץ. הרט היה חבר באגודה האמריקאית לצבעי מים, והיה נשיאה בשנים 1870 - 1873. הומר דודג' מרטין היה בין תלמידיו.

סגנון הנוף הבוגר שלו התאים לסגנון של אסכולת נהר ההדסון, כשהוא מדגיש אור ואווירה, במיוחד תיאור אור שמש זוויתי וצל בחזית.

עבודות מאוחרות יותר מעידות כי העדיף לשלב בציוריו פרות רועות. הבקר היה מוטיב פופולרי בסגנון אסכולת נהר הדסון, וכמעט כל אמן כלל אותן לפחות בחלק מהנופים שצייר, כסמלים שכיחים של מערכת היחסים ההרמונית של האדם עם הטבע. כמה אמנים, כולל ויליאם וג'יימס הרט יחד עם תומאס ביגלו קרייג, יצרו התמחות בדיוקנאות של פרות.
ממוזער|281x281 פיקסלים|וילאם הרט, פרות במרעה
בציורים אלה, שהיו פופולריים מאוד בקרב אספנים אמריקאים של סוף המאה ה-19, היו בדרך כלל כמה ראשי בקר רועים או מושקים בחזית הציור או במרחק בינוני, והנוף ממלא תפקיד תומך בהן כתפאורה סתמית.

הרט היה ידוע גם בזכות תחריטים יוצאי דופן שלו. בשנת 1883 קיימה מחלקת האמנות במכון היצרנים והמכונאות של ניו אינגלנד בבוסטון תערוכה חשובה של אמנות אמריקאית. קטלוג התערוכה התרכז ברובו ברישומים ותחריטים אמריקאים של 731 יצירות אמנות מקוריות.

תחריטו האייקוני של ויליאם הרט, "נוף נפונוק, מחוז אלסטר, ניו יורק", הוצג לראשונה בתערוכה זו והוא מופיע בקטלוג במספר 362. עבודת שמן על בד משנת 1883, גם היא של אותו נוף נפונוק, נמצאת באוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות - תרומה ישירה של בתו של הרט, ג'סי הרט ווייט. בשנת 1885, צייר הרט את ״הנוף השקט״ שנמצא כעת במוזיאון האמנות האמריקני בסמית'סוניאן, וושינגטון די. סי.

הרט נפטר במאונט ורנון, ניו יורק, ב־17 ביוני 1894. הוא נקבר בבית העלמין גרין-ווד בברוקלין, שבניו יורק.

בתו ג'סי הרט ווייט הייתה אמו של סופר הילדים המפורסם, א. ב. ווייט.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מסקוטלנד לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1823
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1894
July

"**July**" (בעברית: "**[[יולי]]**") הוא סינגל שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית נואה סיירוס. השיר יצא לאור ב-31 ביולי 2019 כסינגל ראשון מתוך המיני-אלבום השני של סיירוס, The End of Everything, על ידי חברות התקליטים קולומביה ו-RECORDS.

## רקע והפקה
השיר נכתב על ידי נואה סיירוס, פיטר הרדינג, ג'נה אנדרוס ומייקל סוניר והופק על ידי מייקל סוניר.

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של סיירוס ב-31 ביולי 2019, בסמוך לצאתו כסינגל. הקליפ מציג את סיירוס מבצעת את השיר בשדות.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על יולי
קטגוריה:שירי פלטינה מרובעת ומעלה בארצות הברית
עונת 1930/1931 בליגה ב'

**עונת 1930/1931 בליגה ב**' (כונתה גם **מחלקה ב**') הייתה אמורה להיות העונה הראשונה של ליגה ב' בכדורגל בארץ ישראל. וזאת לאחר הקמת ההתאחדות לכדורגל הישראלית ב-1928 במהלך תקופת המנדט. הליגה אמורה הייתה להיות ליגת המשנה בכדורגל הארץ ישראלי, ושנייה לליגה הארצית של אותה עונה.

בליגה זו תוכננו לשחק 43 קבוצות בסך הכל ב-4 ליגות מחוזיות. ליגה זו נבנתה בעיקר מקבוצות מילואים של הקבוצות החזקות מהליגה הראשונה, ועוד קבוצות של יישובים קטנים מהאזור המחוזי.

לאחר פרסום הספר הלבן שני, נוצרה מתיחות בין תושבי האזור לבין המשטר הבריטי ולכן נאסר על הקבוצות הבריטיות לשחק אל מול הקבוצות העבריות בליגה הראשונה וגם בליגה זו. ועל כן המשחקים הופסקו מעט לאחר מכן על ידי ההתאחדות.
ניסיון להמשיך את הליגה הראשונה עם הקבוצות העבריות בלבד לא צלח והיא נזנחה באמצע. עונה זו ככל הנראה החלה סביב אוקטובר 1930. מספר עדויות מראות כי מכבי יונה זכתה באליפות מחוז ירושלים בעונה זו שככל הנראה הסתיימה במאי-יוני 1931.
בסופו של דבר פרישתם של רוב הקבוצות מהליגות אילצה את ההתאחדות לקיים רק את הליגה במחוז תל אביב (שהתאחד למחוז אחד).

## הקבוצות שתוכננו להשתתף בליגה

## הערות שוליים

קטגוריה:1930 בארץ ישראל: ספורט
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1930
קטגוריה:1931 בארץ ישראל: ספורט
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1931
קטגוריה:עונות בליגה ב' בכדורגל בארץ ישראל
שפנגלר (פירושונים)

**שפנגלר** הוא שם משפחה ממקור גרמני שפירושו "פחח".

## ראו גם
* בלכר
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
דארק אנ סטורמי

**דארק אנ סטורמי** (באנגלית: **Dark 'n' Stormy**, אפל וסוער) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. מורכב מג'ינג'ר ביר ורום שחור, במקור של מותג Gosling's. לעיתים מוספים לו מעט סירופ סוכר או מיץ ליים.

## היסטוריה
הקוקטייל נרשם כסימן מסחרי ב-1991, אך לטענת הרומשים הוא הומצא לאחר מלחמת העולם הראשונה בברמודה. רושמי הסימן הם חברת Gosling Brothers , חברת משקאות חריפים ברמודית. במקור, הקוטייל היה חייב להכיל ג'ינג'ר ביר בריט (Barritt's) ורום שחור של מותג גורסלינג, אך בהמשך (לאחר פירוק שיתוף הפעולה), חברת גרוסלינג החלה לייצר ג'ינג'ר ביר משלהם.

### השם
השם המקורי שרשמה חברת גרוסלינג הוא Dark n' Stormy (עם גרש בודד). השם שמופיע באיגוד הברמנים הבינלאומי הוא Dark 'n' Stormy (עם שני גרשים). חברת גרוסלינג משתמשת בזכויות על השם המסחרי על מנת למנוע שימוש ברום של מותג אחר לצורך הכנת הקוקטייל. לכן ברים מסוימים מגישים את הקוקטייל תחת שמות אחרים.

## קוקטיילים דומים
הקוקטייל דומה מאוד למוסקו מיול ולמעשה נבדל ממנו ברכיב אחד: וודקה במקום רום שחור. קיימת וריאציה בה מוספים גם סיידר תפוחים. לקוקטייל הזה קוראים לעיתים קוראים דארק אנ סטורמי סיידר.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קוקטיילים