מפלגת המרכז (איסלנד)

**מפלגת המרכז** של איסלנד היא מפלגה שמרנית באיסלנד שהקים ראש הממשלה לשעבר סיגמונדור דויד גונלאוגסון עם פרישתו מהמפלגה הפרוגרסיבית ב־2017.

## היסטוריה
### טרם ההקמה
מייסד המפלגה סיגמונדור דויד גונלאוגסון שימש ב־2009 יו"ר המפלגה הפרוגרסיבית, והחל מ-2013 שימש ראש הממשלה מטעמה. ב־2016 הסתבך בפרשה שנחשפה במסמכי פנמה: הסתבר שבהצהרת ההון שלו ב־2009 לא הצהיר על אחזקות בחברת ווינטריס (Wintris), ותשעה חודשים לאחר מכן מכר את האחזקות שלו לאשתו בדולר אחד יום לפני שנכנס לתוקף חוק שמחייב אותו בדיווח על תקן ניגוד עניינים. כל זאת לאחר שהצהיר בראיון שאזרחי איסלנד צריכים לתרום את חלקם בחברה בה הם חיים, ושתשלום פחות מהנדרש הוא רמאות כלפי החברה.. בהמשך, בשל הלאמת הבנקים במשבר הכלכלי, הגיע להסדר עם הנושים של הבנקים, ביניהם גם אותה חברת ווינטריס שהייתה בבעלות חלקית של אשתו ודרשה מיליוני דולרים מהבנקים.

בשלב זה עלו קריאות להתפטרותו אך גונלאוגסון סירב להתפטר. בשהחלו הפגנות גדולות נגד הממשלה ביקש מהנשיא אולפור רגנר גרימסון לפזר את הפרלמנט. הנשיא סירב. לבסוף השעה עצמו גונלאוגסון ב-5.4.2016 מראשות הממשלה. הוא לא חזר לתפקיד, ובאוקטובר אותה שנה אף הפסיד בבחירות לראשות מפלגתו. פרישתו נתפסה כתוצאה של שימוש לרעה בכוח ושל צביעות.

בשנת 2007 הפיץ גונלאוגסון תיאוריה לפיה היה קורבן של קונספירציה שכללה את האליטות הבנקאיות, את תאגיד השידור הציבורי של איסלנד, את הקונסורציום הבין-לאומי של עיתונאים חוקרים ואת ג'ורג' סורוס ושהייתה השתלטות עוינת על מפלגת הרפורמה. בבחירות 2007 כבר החליט להקים לעצמו את מפלגת המרכז.

במקור לא הייתה כוונה להקים מפלגה, אלא קבוצת חשיבה שמורכבת מפוליטיקאים ואנשי מקצוע מרקעים שונים שתעסוק בעיקר במדיניות החברתית באיסלנד, אולם בספטמבר 2017 כבר הוכרז שהמפלגה תקום.

### לאחר ההקמה
בסקר הראשון בו הופיעה המפלגה היא זכתה ל-7% מן הקולות. בבחירות 2017 לפרלמנט זכתה ב־10.78% מן הקולות שהקנו לה שבעה מושבים באלת'ינגי.

ב הצליחה המפלגה להכניס תשעה מחבריה למועצות המקומיות.

בפברואר 2019 הצטרפו אליה חברי הפרלמנט  ו לאחר שגורשו ממפלגת העם ב־2018 בשל פרשת קלאוסטור. הצטרפותם הפכה את מפלגת המרכז לגדולה ביותר באופוזיציה.

בשנת 2020 החליטה המפלגה לבטל את תפקיד סגן היו"ר. ב־2021 התפקיד בוטל בפועל.

המפלגה התמודדה שוב ב וזכתה רק ל-5.4% מקולות הבוחרים שהקנו לה שלושה מושבים באלת'ינגי, אותם איישו גונלאוגסון,  ו. שבועיים לאחר הבחירות ערק ת'וראריגסון עם המנדט שלו מן המפלגה ועבר למפלגת העצמאות.

 הצליחה המפלגה להכניס שישה מחבריה למועצות המקומיות.

## אידאולוגיה
למרות שהיא מתהדרת בתואר "מרכז" המפלגה למעשה ליברלית ופופוליסטית. המפלגה דוגלת ברפורמה במערכת הבנקים על ידי שמירת אחזקות המדינה ב (הבנק המקומי שהקימה המדינה אחרי משבר 2008), החזרת אחזקות המדינה ב מידיהן של קרנות הגידור וחלוקת שליש ממניותיו לציבור האיסלנדי, ומכירה של כלל אחזקות המדינה בבנק הפנים-ארצי . כמו כן מתנגדת המפלגה להצטרפות לאיחוד האירופי..

בכינוס המפלגה הראשון הצהיר גונלאוגסון שהמפלגה תומכת ברעיונות הטובים ביותר גם מימין וגם משמאל, תוך דגש על חירות אישית עם ביטחון סוציאלי, ומתמקדת בעניינים אזוריים ובהגדלת הקצבאות לקשישים. בראיון מאותה שנה הוסיף בירגיר ת'ורארינסון שהמפלגה מעוניינת לשפר את שירות המעבורות ולהקים בית חולים אוניברסיטאי חדש.

בשנת 2019 התנגדה המפלגה להארכת התקופה המותרת להפלה מ־16 שבועות ל־22 שבועות, וכן התנגדה לאפשרות של אנשים להגדיר בעצמם את המגדר הרשמי שלהם. באותה שנה הציע חבר המפלגה בירקיר ת'וראריגסון לפרלמנט להכניס לבתי הספר את נושא הכחשת שינויי האקלים מצד אנשי מדע.

בשנת 2021 קרא גונלאוגסון לממשלה האיסלנדית לאמץ את מדיניות ההגירה של הסוציאל-דמוקרטים בדנמרק במסגרתה נשלחים מבקשי מקלט למדינות מחוץ לאירופה בזמן שבקשותיהם נבדקות. לדברי גונלאוגסון מטרת המדיניות היא שלא יגיעו למדינה מבקשי מקלט..

בנובמבר 2024 הכריז גונלאוגסון כי המפלגה מעוניינת להקטין את הוצאות הממשלה, להתחיל לשלם את החוב הלאומי, להוריד מיסים ולהשתמש בצורה יעילה יותר במשאבים שמכוונים לחינוך ובריאות. הוא גם חזר על הכוונה לחלק את מניות איסלנדסבנקי לציבור.

## תמיכה
על פי סקר שערך מכון המחקר למדעי החברה באוניברסיטת איסלנד עבור העיתון  ב־2017 כמעט חצי מתומכי המפלגה היו מצביעי המפלגה הפרוגרסיבית בבחירות 2016, רבע מהם היו מצביעי מפלגת העצמאות ו־13% היו מצביעי מפלגת הרפורמה הליברלית ומפלגת עתיד מזהיר..

## תוצאות בחירות

## יו"רים

### סגני יו"רים

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איסלנד: מפלגות
קטגוריה:איסלנד: מפלגות שמרניות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2017