open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תומאס מלנקסטר, דוכס קלרנס

**תומאס מלנקסטר** (באנגלית: **Thomas of Lancaster** ;29 בספטמבר 1388 - 22 במרץ 1421) היה בנו השני של הנרי הרביעי, מלך אנגליה ושל רעייתו הראשונה מרי דה בוהון.

## ביוגרפיה
החל משנת 1399 נשא תומאס במשרת הלורד השרת העליון (Lord High Steward) של אנגליה - והיה האחרון שנשא במשרה זו.

בין השנים 1401–1413 שימש המושל העליון של אירלנד ובשנים 1405–1406 כיהן כלורד האדמירל העליון (מפקד הצי המלכותי האנגלי).

בנובמבר או בדצמבר 1411 נשא תומאס לאישה את מרגרט הולנד, אלמנתו של ג'ון בופורט, רוזן סומרסט. מרגרט הייתה בתו של תומאס הולנד, רוזן קנט. לתומאס ולמרגרט לא נולדו צאצאים (אף שלמרגרט היו שישה ילדים מנישואיה הקודמים).

בשנים 1412–1413 כיהן כמושל אקוויטיין ובשנת 1415 מונה לדייל העליון של צ'סטר.

בשנת 1417 מונה למפקד הצבא האנגלי, ובהמשך גם פיקד על צבאות אנגליה בצרפת. בין יולי 1418 עד 19 בינואר 1419 לחם תומאס ברואן שבצרפת ופיקד על הכוחות הצרים על העיר. כמו כן תומאס השתתף בקרב בוג'ה ב-22 במרץ 1421, שבו מצא את מותו. ככל הנראה תומאס נהרג על ידי סר אלכסנדר ביוקנן או על ידי סר ג'ון דה לה קרויס, ונקבר בקתדרלת קנטרברי.

## תארים
ב-9 ביולי 1412 הוענק לתומאס תואר דוכס קלרנס אותו נשא עד מותו. כמו כן ב-9 במרץ 1421 הוענק לו התואר רוזן אומיל.

תומאס נשא תואר אביר מסדר האמבט (מ-12 באוקטובר 1399) ואביר מסדר הבירית (משנת 1400) ועד ליום מותו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית לנקסטר
קטגוריה:דוכסי קלרנס
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות מלכותיים
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים
קטגוריה:דמויות ביצירות שייקספיר
קטגוריה:לורד לוטננט של אירלנד
קטגוריה:ילידי 1388
קטגוריה:נפטרים ב-1421
ג'ון אוהנלון

**ג'ון אוהנלון** (באנגלית: **John O'Hanlon**; 23 באפריל 1876 – 20 בפברואר 1960) היה שחמטאי אירי.

## קריירה
אוהנלון זכה תשע פעמים באליפות השחמט של אירלנד. בפעם הראשונה בשנת 1913 ובפעם האחרונה בשנת 1940. הוא גם שיחק באליפות בריטניה שם חלק מקום 8–9 בתחרות אוקספורד בשנת 1910 וחלק מקום 7–9 בתחרות סטרטפורד בשנת 1924; בשתיהן ניצח הנרי ארנסט אטקינס.

אוהנלון חלק מקום ראשון עם מקס אויבה בתחרות ברודסטיירס בשנת 1921, הגיע למקום השמיני בתחרות הייסטינגס 1921/22 (ניצח: בוריסלב קוסטיץ'), חלק מקום 1–3 עם מרסל דושאן וויטלי הלברשטאדט בתחרות בדרום צרפת בשנת 1928 והגיע למקום ה-12 בתחרות ניס בשנת 1930 (ניצח: סבלי גריגורייביץ' טרטקובר).

אוהנלון השתתף בנבחרתה האולימפית של אירלנד במספר אולימפיאדות, אך ללא הצלחה יתרה.

## השתתפות באולימפיאדות
ג'ון אוהנלון השתתף ב-2 אולימפיאדות השחמט כחלק של קבוצת אירלנד.

## קישורים חיצוניים

* תוצאות ג'ון אוהנלון באולימפיאדות השחמט מאתר olimpbase.org
* תוצאות אוהנלון במוקדמות 1924
* תוצאות אוהנלון בבית הניחומים 1924
* מידע כללי

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים אירים
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:אירים שנולדו במאה ה-19
קטגוריה:אירים שנפטרו ב-1960
מבצר סמאיפאטה

ממוזער|250px
**מבצר סמאיפאטה** (בספרדית: **Fuerte de Samaipata**) שוכן במחוז סנטה קרוס בבוליביה, כ־120 ק"מ דרומית־מערבית לסנטה קרוס. המבצר ממוקם במורדותיהם המזרחיים של הרי האנדים, בגובה 1,970 מטר מעל פני הים. פירוש שמו בקצ'ואה: "מקום מנוחה בין ההרים". ב־1951 הכריזה עליו ממשלת בוליביה כאתר לאומי, ובשנת 1998 הוכרז כאתר מורשת עולמית.

אף שהוא מכונה "מבצר", הוא לא שימש ככזה, והוא זכה לכינוי בציבור הרחב בשל מיקומו בראש גבעה. בפועל, שימש סמאיפאטה כמקום בעל חשיבות טקסית־דתית בתקופה הפרה־קולומביאנית, וייתכן כי היו לו גם שימושים בתחום האסטרונומיה.

הראשונים לקיים פעילות דתית בסמאיפאטה הם בני המוחוקויה, בסביבות שנת 300, והם גם היו הראשונים לחצוב בסלע. בתקופה מאוחרת יותר, המקום שימש כבירת מחוז של אימפריית האינקה, והוא אף סימן גבולה המזרחי בשיא התפשטותה. השפעת בני האינקה ניכרת בכיכר המרכזית שסביבה מבני ציבור, האופיינית לעריהם, ובטראסות שהיו בסביבה.

## המבנים
סמאיפאטה מורכב משני חלקים עיקריים. החלק הראשון כולל סלע חצוב שאורכו 250 מטר ורוחבו 60 מטר, שהוא ככל הנראה הפטרוגליף הגדול בעולם. בסלע, שסוגו אבן חול, נחצבו גם ציורים בדוגמות יגוארים, נחשים, פומות וכן צורות גאומטריות שונות. בחלק השני, דרומית לסלע, שכנו מבני המגורים והמבנים האדמיניסטרטיביים.

בני האינקה הקימו שלוש במות גדולות מדרום לסלע, העיקרית שבהן, ה־Kallanka, בגודל 68×16 מ', בגובה 12 מטר, ועובי בסיסי הקירות התומכים בה 1.4 מטר. מערבית ל־Kallanka במה נוספת, הידועה כ־Akllawasi, ועליה 12 מבנים בצורת האות H. מבנים אלה טרם נחקרו, אך על פי המסורת המקומית נמצאו בהם שריד בגדי נשים. ככל הנראה מדובר בשרידי אריגים ששימשו למטרות פולחן. על הבמה השלישית שבעה בתים, שתחתיהם נמצאו שרידים להימצאותם המוקדמת יותר של המוחוקויה.

## סמאיפאטה בעידן הספרדי ואילך
לא ברור מתי השתלטו הספרדים על סמאיפאטה. מלכות המשנה של פרו התפשטה לאזור בשנות ה־60 של המאה ה־16, אך ייתכן שבשל חשיבותו האסטרטגית, הוא נכבש עוד קודם לכן, לאחר הקמת העיר פוטוסי בסמוך למרבצי הכסף שבסרו ריקו ב־1546.

עם הקמת עיירה חדשה באותו שם 8 ק"מ למרגלות המבצר במאה ה־16, הוא ננטש, וצמחייה החלה לכסותו. חוקרים החלו לגלות בו עניין החל מסוף המאה ה־18. מאז שנות ה־60 נערכו בסמאיפאטה חפירות ארכאולוגיות, ומ־1992 במיוחד בידי חוקרים מאוניברסיטת בון.

הפסבדו־מדען השווייצרי אריך פון דניקן ביקר בסמאיפאטה פעמיים, ותיאר את המקום בספרו "מרכבות האלים". פון דניקן סבר שהסלע הגדול שימש כמנחת.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אינקה
קטגוריה:בוליביה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:בוליביה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:בוליביה: מבנים
אגם קרקול

**קרקול** (באנגלית: **Karakul Lake**; בקירגיזית: **Каракөл**; בסינית: **喀拉库勒湖**) הוא אגם בקצה המערבי של סין.

אגם קרקול (משמעות השם בקירגיזית: **האגם השחור**) ממוקם במחוז שינג'יאנג, ברמת פמיר, בגובה 3,600 מטר, במרחק 200 קילומטרים מקאשגאר, בירת האויגורים. האגם נמצא בחלק העליון של רמת פמיר, בקרבת הרי פמיר, ואורכו 33 ק"מ מצפון לדרום ו־24 ק"מ ממזרח למערב. שטחו הוא 380 קמ"ר. אי גדול ממוקם במרכזו של האגם ומחלק אותו לשני חלקים. המים בקרקול מלוחים. בקיץ טמפרטורת המים מגיעה ל־12 מעלות צלזיוס, ובחורף היא יורדת לאפס והאגם מכוסה בקרח שעוביו מטר. מהאגם ניתן לראות את ההרים המקיפים את הרמה, ובהם טיין שאן והרי קונלון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

[[הר קונגור ואגם **קרקול** בסין|ימין|ממוזער|400px]]

קרקול
קטגוריה:שינג'יאנג
הפארין

שמאל|ממוזער|200px|יחידת מבנה בהפארין
**הפארין** (באנגלית: **Heparin**) הוא גליקוזאמינוגליקן הקשור למספר רב של קבוצות סולפט. להפארין יש צפיפות מטען שלילית הגבוהה ביותר מכל מולקולה ביולוגית ידועה. נעשה בו שימוש נרחב בהזרקה כחומר נוגד קרישה וביצירת משטחים נוגדי קרישה בציוד רפואי. הפארין רפואי מסונתז מרקמות של חזירים ופרות.

באבולוציה, ההפארין נשמר בבעלי חיים מגוונים ביניהם חסרי חוליות שאין להם מערכת קרישה כמו לבני האדם. לכן, משוער כי בגוף האדם הפארין משמש לתפקידים אחרים ולא לקרישה. רוב ההפארין בגוף נשמר בתאי פיטום והוא מופרש למחזור הדם רק בשעת פציעה. ייתכן ומדובר במנגנון המגן מפני חדירת גורמים מזהמים.

בשנת 2024 גילו צוות מדענים אוסטרלי קנדי ובריטי כי ההפארין מועיל לניטרול ארס של נחש קוברה וכי הוא יכול להציל חיים רבים באזורים אלו שאין להם גישה לנסיוב הארס מנטרל - הטיפול המקובל עד כה.

## ראו גם
*הפאראן גופרתי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גליקוזאמינוגליקנים
קינגפישר (אונייה)

**קינגפישר** (**Kingfisher**) הייתה אוניית מפרש עם מנוע עזר, ממעט ספינות הצי העברי המתהווה בימיו הראשונים. עם עיקול הספינה על ידי משטרת המנדט נמכרה ליהודים ונרשמה תחת השם "**ציפור הקרח**" בנמל יפו שבפלשתינה-א"י כנמל בית, ופעלה בשנים 1932–1933. מאז נרכשה שימשה את בית הספר הימי יומי ואת "בית"ר הימית" ללימודי ימאות ושיט בשילוב דיג.

## תולדותיה
האונייה הייתה בבעלות ערבים שהשתמשו בה להברחת סחורה גנובה ונתפסה בידי שוטרי מכס המנדט הבריטי והועמדה למכירה. היא נרכשה על ידי פעילים מהתנועה הציונית שגייסו כסף בקרב אמידי היישוב במטרה להקים צי עברי. מאיר גורביץ, ראשון מייסדי האגודה הימית "זבולון" היה נחוש להכשיר ימאים עבריים ופעל לרכישתה. האונייה נרשמה בשמה העברי 'ציפור הקרח'.

גורביץ סבר כי אוניית לימוד תייצר הכנסה עצמית מדיג תוך כדי לימודי תורת הימאות והשיט. בחזונו ראה ימאים עברים מתפרנסים מהים, מייצרים מקומות עבודה נוספים, ותורמים בכך להתפתחותו הכלכלית של היישוב. היה זה ניסיון להמשיך ולקיים את בית הספר הימי יומי של האגודה הימית 'זבולון'. ציפור הקרח הועמדה לרשות תלמידי בית הספר עד שנסגר 'זמנית' מחוסר אמצעי מימון ובשל לחץ הפיכתו ל"מועדון שיט וספורט עממי עם בית ספר ערב לימאות".

רב החובל אריה באייבסקי, ממייסדי "זבולון", שימש בה כמפקד וכמורה לימאות ולשיט וכראש קבוצת הדיג כשותפו של גורביץ בכיבוש הים. באייבסקי, שהיה בעל חזון להקמת צי עברי במזרח התיכון, היה רוסי שערק מחיל הים הרוסי בו שירת על אוניית הקרב אברורה ובהמשך, אחרי שרות על אונייה אחרת עלה ערק ולאחר תקופה עלה לארץ ישראל בה נישא והתגייר. הוא ראה בכיבוש העבודה בים ניצול משאבי טבע שיביא לחיסכון גדול למשק העברי ביישוב, ולשחרור הסחר הימי העברי מתלותו בימאים ובכלי שיט זרים. תחת פיקודו כאיש תנועת בית"ר, עסקה האונייה גם בהבאת מעפילים והפליגה הלוך ושוב בציר ביירות-חיפה-יפו.

ציפור הקרח הייתה בבחינת ניסיון הצלה של משימת כיבוש הים, אך לאסונם של היזמים ומפעילי האונייה, נשארה ברשותם רק חודשים ספורים ונטרפה בליל סערה על סלע אנדרומדה בחג פורים שנת 1933. על פי ההשערה לא נקשרה כיאות לרציף הנמל. אחרים סבורים שחבלי הקשירה לרציף הותרו מהמעגן בנמל יפו בפעולת חבלה מכוונת.

## לקריאה נוספת
* ירמיהו הלפרין, **תחיית הימאות העברית**, (עורך: אפי מלצר), רעות: אפי מלצר בע"מ-מחקר צבאי, עיתונאות והוצאה לאור, 2001.
* אנציקלופדיה תדהר, "אריה באייבסקי" - עמודים 3603-4 ארכיון עיריית תל אביב.
* יעל ויילר ישראל, "אגדת האחים אליהו: מסורת, רפואה ושליחות ציבור", **האומה**, 169, סיון תשס"ח 2008, עמ' 96-81.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:כלי שיט בתקופת היישוב
אפורימק

**נהר האַפּוּרימָק** (בספרדית: **Río Apurímac**) הוא המקור המרוחק ביותר לנהר האמזונס.

## גאוגרפיה
[ימין|ממוזער|250px|מקור האמזונאס, כפי שאומת בשנת 2001, הוא במוצא נהר האפורימק בהר נבאדו [מיסמי (Nevado Mismi) בשלשלת הרי האנדים, כ-700 ק"מ מדרום־מזרח ללימה, פרו]]
מקור נהר האפורימק הוא במים המגיעים מהקרחון שבפסגת נבאדו מיסמי, הר בגובה 5,597 מטרים הנמצא במחוז ארקיפה שבפרו. תחילתו בשרשרת ההרים שבדרום-מערב פרו, 10 ק"מ מהכפר קאיומה, ופחות מ-160 ק"מ מחוף האוקיינוס השקט.

הנהר זורם בעיקר בצפון-מערב קוסקו, בתוך ערוץ בעומק 3,000 מטרים, כפול מעומקו של הגרנד קניון בארצות הברית. מתוך ששת הניסיונות לעבור את הנהר לכל אורכו, רק שניים צלחו.

לאחר 730 ק"מ, נהר האפורימק מתחבר עם נהר מנטארו והופך לנהר אנה. לאחר מכן הוא מתחבר אל נהר פרניה ומשם לנהר טמבו. כאשר הטמבו מתחבר עם נהר אורובמבה, הם הופכים לנהר אוקיאלי, הנשפך לנהר האמזונס. ניתן להגיע אל נהר האפורימק בדרך צרה והררית, בנסיעה מהעיר קוסקו.

הנהר הוא אתר מצוין לרפטינג בדרגות 3 עד 5.

## קישורים חיצוניים

* תמונות מנהר האפורימק
* 

קטגוריה:פרו: נהרות
קטגוריה:יובלי האמזונאס
דער פריינד

**דער פֿרײַנד** (נכתב גם **פְרַיינְד**; יידיש: "הידיד") היה עיתון יומי ביידיש שראה אור באימפריה הרוסית. העיתון נוסד בשנת 1903 על ידי שאול גינזבורג בסנקט פטרבורג, שבה יצא לאור עד לשנת 1908, אז עבר לוורשה והמשיך להתפרסם בה עד לשנת 1913.

על אף שקדמו לו עיתונים ביידיש, היה "דער פֿרײַנד" הראשון שראה אור באימפריה הרוסית, והיווה תקדים מבחינת היקף קוראיו, וסימן את הדרך לעבר תרבות היידיש התוססת שבין מלחמות העולם.

העיתון עשה את צעדיו הראשונים באווירה ציונית מתונה – עמדה אשר אינה עומדת בקנה אחד עם ההנחה הקונוונציונלית שהיידישיסטים באשר הם נטו חסד לערכי הבונד דווקא.

במהלך מהפכת 1905 והפוגרומים אשר ליוו אותה, הפך העיתון כיוון ואימץ עמדה שמאל-רדיקלית, אשר תמכה במהפכנים הרוסים. ב-12 בדצמבר 1905 הופסקה הוצאתו ידי השלטונות, אך הוא המשיך לצאת במשך ארבעה חודשים תחת השם "דאָס לעבן", שמו של מדורו הספרותי.

בשנת 1909 עבר העיתון לוורשה.

עם עורכי העיתון נמנה הסופר אלתר קציזנה.

העורך הראשון של המדור הספרותי בעיתון היה העיתונאי ד"ר יוסף לוריא, אשר פרש ממנו כאשר מגמת העיתון הפכה שמאל-רדיקלית.

## קישורים חיצוניים

* דער פריינד באתר הספרייה הלאומית
* דער פריינד באתר עיתונות יהודית היסטורית (גרסה בת חיפוש בכל טקסט העיתון)
* סקוט אורי (Ury), 
* 
* 
* דער פריינד, במפתח עיתונות יידיש של האוניברסיטה העברית בירושלים
* דער פריינד, האוסף האלקטרוני של הספרייה הלאומית של רוסיה
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:עיתונים ביידיש
קטגוריה:יהדות מזרח אירופה
קטגוריה:האימפריה הרוסית: עיתונים
קטגוריה:1903 ברוסיה
הטרדה מאיימת

**הטרדה מאיימת** (באנגלית: **Stalking**, **סְטוֹקינג**) היא התנהגות המורכבת ממגוון פעולות שתכליתן לרדת לחייו של אדם, לערער את ביטחונו העצמי, לשבש את שגרת חייו ולגרום לו לחוש ניצוד, בעיקר בדרכים שונות של הפחדה . התנהגות זו עלולה להסתיים בפגיעה ברכושו, בנפשו ובגופו של הקורבן, ועל כן היא נתפסת כהתנהגות בעלת פוטנציאל מסוכנות גבוה.

הטרדה מאיימת מהווה עבירה פלילית על פי חוקיהן של מדינות רבות, ובהן ארצות הברית, קנדה, יפן, ובריטניה, וכן מהווה עוולה אזרחית ונזיקית בחלק מהמדינות כגון בריטניה וגרמניה.

במדינת ישראל החוק העוסק בעבירה זאת הוא חוק מניעת הטרדה מאיימת, התשס"ב-2001, המגדיר הטרדה מאיימת: "הטרדתו של אדם בידי אחר בכל דרך שהיא או נקיטת איומים כלפיו, בנסיבות הנותנות בסיס סביר להניח כי המטריד או המאיים עלול לשוב ולפגוע בשלוות חייו, בפרטיותו או בחירותו של האדם או כי הוא עלול לפגוע בגופו". החוק מאפשר לבית המשפט להוציא צו מניעת הטרדה מאיימת. הפרת הצו מהווה עילת מעצר של המפר על ידי המשטרה, וכמו כן מהווה עבירה בפני עצמה - עבירה של "הפרת הוראה חוקית" לפי סעיף 287(ב) לחוק העונשין, התשל"ז-1977.

## ראו גם
* סייבר-סטוקינג

## לקריאה נוספת

* Orit Kamir, **Every Breath You Take; Stalking Narratives and the Law**, U. of Michigan Press, 2001


## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:פרטיות
קטגוריה:אלימות במשפחה
*
באמאלכי

כת ה**באמלאכי** (באנגלית: **Bamalaki**) הייתה כת נוצרית פרוטסטנטית באוגנדה שפרשה בשנת 1913 מהכנסייה הרשמית בשל דבקות חבריה במצוות המקרא שאינן מקוימות על ידי הנוצרים.

הכת, שנקראת על שם מייסדה, מלאכי מוסאג'קאווה (Malaki Musajakawa) הצליחה לסחוף רבים באוגנדה ובשנת 1921 היו בה כ-100,000 חברים.
בין חברי הכת היה סמיי קאקונגולו, מצביא משבט הבוגנדה אשר לאחר מכן הקים את קהילת האבאיודאיה שמקיימת אורח חיים יהודי.

## עקרונות הכת
הכת מסתמכת על מצוות מקראיות שנשכחו או הודחקו על ידי הנצרות ובהן:
* שמירת יום השבת ככתוב בתורה ודרישה להכרה רשמית ביום זה כיום מנוחה.
* איסור אכילת חזיר.
* איסור על הסתייעות ברופאים או שימוש בתרופות – האל הוא המושיע את האדם בעת מחלה ואסור לנסות להשפיע על תוצאות מעשיו. עיקרון זה נשאב מספר דניאל, פרק ג', שבו הקב"ה מציל אדם מאש התופת ולכן, אם ירצה יציל גם את החולה ביותר. 
:עמוד תווך נוסף לעיקרון זה נמצא בספר ירמיהו: "עֲלִי גִלְעָד וּקְחִי צֳרִי בְּתוּלַת בַּת מִצְרָיִם לַשָּׁוְא הרביתי [הִרְבֵּית] רְפֻאוֹת תְּעָלָה אֵין לָךְ".
* התרת פוליגמיה בטענה שאברהם אבינו נשא מספר נשים.

## מתח עם השלטונות
התנגדותם של חברי הכת לחסן את הבקר מפני מגפות גרמה למאבקים קשים בינם לבין השלטונות הבריטיים באותה תקופה. ב-1926 הוגלה מאלכי לצפון אוגנדה ומת שנה לאחר מכן לאחר שביתת רעב.

## לקריאה נוספת
* עודד, אריה. יהדות בתוככי אפריקה, ירושלים - האגודה לידידות ישראל-אפריקה. 2003

## הערות שוליים

קטגוריה:דתות מונותאיסטיות
קטגוריה:אוגנדה: דמוגרפיה
Birdland (מועדון ג'אז)

[שמאל|ממוזער|250px|להקת מחווה לנגן הג'אז [לואי ארמסטרונג בהופעה במועדון ה־Birdland]]
**Birdland** (בעברית: **בירדלנד** בתרגום חופשי "ארץ הציפור", או "ארץ הציפורים") הוא מועדון ג'אז ניו יורקי שהוקם לראשונה ב-15 בדצמבר 1949. המועדון המקורי היה ממוקם בין רחוב 52 ורחוב 53 במנהטן. המועדון נסגר ב-1965 עקב עלייה בדמי השכירות, ונפתח מחדש ב-1979 ללילה אחד. תחייתו החלה ב-1986 עם פתיחת מועדון שני באותו שם, באזור ברודוויי לא רחוק מהמיקום המקורי.

## שם המועדון
המועדון הוקם על ידי מוריס ואירווינג לוי. בזמן הקמת המועדון, ניגן בו בין היתר הסקסופוניסט צ'ארלי פארקר, שעל פי כינויו (Bird) נקרא המועדון.

על שלט הניאון שבכניסה למועדון היה כתוב "בירדלנד פינת הג'אז של העולם". נושא השם נמשך גם בפנים - המועדון היה מעוצב בצורה של כלוב ענק.

השם "בירדלנד" מופיע באינספור אזכורים, החל מהאלבום של שליחי הג'אז "לילה בבירדלנד" דרך אלבומים נוספים של ג'ון קולטריין, קני דורהם ועוד, ועד אזכורים בשירים של הלהקה U2. ההתייחסות המפורסמת ביותר היא בסטנדרט של ג'ורג' שירינג "Lullaby of Birdland" (שיר ערש בבירדלנד) אשר הפך אחד מהסטנדרטים המפורסמים והמנוגנים ביותר בג'אז. ללהקת Weather Report קטע בשם Birdland באלבום Heavy weather מ-1977, שהוא הקטע המוצלח ביותר מבחינה מסחרית של הלהקה. הקטע בוצע בגרסת כיסוי על ידי מנהטן טרנספר ב-1979, וזכה לפרס גראמי.

## המועדון המקורי
למועדון היה מקום חשוב בפיתוח סוגות הבי בופ וההארד בופ. כאמור רבים הקליטו שם, כולל ארט בלייקי עם שליחי הג'אז בתחילת דרכו של ההרכב (1954). בין המופיעים הקבועים של המועדון, מלבד פארקר, אפשר למנות את דיזי גילספי, ת'לוניוס מונק, באד פאוול, מיילס דייוויס, סטן גץ, לסטר יאנג ורבים אחרים.

## ההקמה מחדש
ה"בירדלנד" אשר קיים כיום הוקם לראשונה בברודוויי, בשנת 1986, אך עבר לרחוב 44. במקום ניגנו מוזיקאים מובילים מעולם הג'אז העכשווי, וכן מתחומים משיקים. בין הנגנים ניתן למנות את: לי קוניץ, מייקל ברקר, פט מתיני, דיאנה קראל, דייב הולנד, רג'ינה קרטר וכן טיטו פואנטה. תזמורת הג'אז של הפסנתרנית טושיקו אקיושי הופיעה שם בפעם האחרונה על במה. אקיושי ניגנה גם במועדון המקורי, כמה עשורים מוקדם יותר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארצות הברית: מועדוני ג'אז ומוזיקה קלה
קטגוריה:בי בופ
קטגוריה:ניו יורק: תרבות
תגובה אלדולית

שמאל|ממוזער|500px|מנגנון תגובה אלדולית בסביבה חומצית (למעלה) ובסיסית (למטה)
**תגובה אלדולית** (או **דחיסה אלדולית**) היא תגובה כימית בין שני קרבונילים המתרחשת בסביבה בסיסית או חומצית ומובילה ליצירת בטא-הידרוקסי-קטון, או "אלדול". בסביבה בסיסית, התגובה מתרחשת לאחר יצירת אניון אנולט, כתוצאה מיציאת פרוטון מפחמן אלפא לקרבוניל. האנולט מבצע התקפה נוקלאופילית על קרבוניל במולקולה אחרת ובכך מוביל לפתיחת הקשר הקרבונילי לכהל וליצירת קשר פחמן-פחמן. בסביבה חומצית מתקיים שיווי משקל אנול-קטון, והאנול הוא שתוקף את הפחמן הקרבונילי במולקולה שנייה, לאחר שהקרבוניל עבר פרוטונציה.

התגובה האלדולית עשויה להמשיך ולהוביל ליציאת מים ולאלימינציה של הכהל ליצירת קשר כפול. על כן נחשבת תגובה זו לתגובת דחיסה.

התגובה התגלתה לראשונה על ידי אלכסנדר בורודין ב-1872.

המבנה של האלדול, תוצר התגובה, שכיח בחומרי טבע רבים, כולל רבים המשמשים כתרופות. על כן חשיבותה של תגובה זו בסינתזה כימית היא רבה. 

## קישורים חיצוניים

אלדולית
קטגוריה:כימיה אורגנית
תגובת דחיסה

**תגובת דחיסה** או **קוֹנדֶנסָציה**, היא תגובה כימית בה נוצר קשר כימי חדש תוך פליטה של מולקולה קטנה. על פי רוב, התגובה היא בין שתי מולקולות נפרדות, והמולקולה הקטנה היא מים (במקרה זה התגובה נקראת גם **תגובת** **עיבוי**), אמוניה או חומצה כלורית. תגובות הדחיסה נפוצות בטבע, למשל בעת יצירת קשר פפטידי, בעת יצירת טריגליצריד מגליצרול ומשלוש חומצות שומן, בעת צירוף סוכר פשוט לפחמימה או באסטריפיקציה של כהל וחומצה קרבוקסילית.
## קישורים חיצוניים

* 

דחיסה
ארץ בראשית

**ארץ בראשית** הוא סרט-טבע תעודי ישראלי וסרט הטבע הישראלי הראשון באורך מלא, והראשון שהופץ באופן מסחרי. הסרט בוים על ידי משה אלפרט, הופק על ידי אפיקים הפקות ויצא לאקרנים בשנת 2010.

הסרט הופק במשך 18 שנה, ומתמקד במספר בעלי חיים: זוג חתולי ביצות באזור הכנרת, זוג זאבים ברמת הגולן ועדר יעלים במדבר יהודה לצד בעלי חיים ממינים אחרים וצילומי נופים. הוא עוקב אחריהם במשך שנה, החל מתקופת הייחום וההזדווגות בסתיו ובחורף, דרך היוולדם של הצאצאים באביב, ועד ליציאתם לדרך חדשה בסוף הקיץ. במקביל, נראים גם בעלי חיים אחרים החיים בארץ ישראל או פוקדים אותה, ובהם טורפים, מכרסמים, עופות, זוחלים וחרקים.

אלפרט ביים וצילם את הסרט. הוא מלווה בקטעי קריינות של ירון לונדון, שכתבו אפרים סידון ועידית חכמוביץ, וכן בקטעי מוזיקה שהלחין אורי אופיר בביצועה של התזמורת הסימפונית ירושלים וכן בשירים של אחינועם ניני וגילי דור.

## ראו גם

*סרטים וסדרות אודות החי בארץ ישראל

## קישורים חיצוניים

* ארץ בראשית באתר "אפיקים הפקות"
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:סרטי טבע
קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטים על זאבים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2010
אלבטרוס צהוב-חרטום

**אלבטרוס צהוב-חרטום** (שם מדעי: *Thalassarche chlororhynchos*) הוא עוף ימי גדול השייך למשפחת האלבטרוסיים. בעבר נקרא בשם זה גם האלבטרוס צהוב-החרטום ההודי, אולם מאוחר יותר הם פוצלו למינים נפרדים (שמו המדעי של המין ההודי: *Thalassarche carteri*). ניצויו הוא בעיקר בצבעי שחור ולבן, צבע ראשו אפור, ומסביב לעיניו כתמים גדולים. הקצוות התחתונים של כנפיו הם בצבע שחור. צבע ראשו כהה יותר מזה של מקבילו ההודי, וכך גם נהוג להבדיל ביניהם. הוא קטן יותר מחבריו לסוג - "Thalassarche" -  וכנפיו צרות יותר.

אלבטרוס צהוב-חרטום נוהג לקנן על איים במרכז האוקיינוס האטלנטי. לכן לעיתים הוא נקרא "אלבטרוס צהוב-חרטום אטלנטי", להבדילו ממקבילו ההודי. הוא מקנן באיים כדוגמת טריסטן דה קונה, האי גוף ועוד. הקינון הוא במושבות, ואת קניו נוהג להקים בסבכי שיחים או בינות עצים נמוכים והם עשויים מבוץ וחומרים צמחיים. הנקבה מטילה ביצה אחת בלבד.
באזורים הימיים האלבטרוס נפוץ בדרום האוקיינוס האטלנטי לרוחבו, החל מדרום אמריקה ועד אפריקה.  

מין זה ניזון  מדיונונים, דגים וסרטנים.

מצב השימור שלו הוא בסכנת הכחדה.

## קישורים חיצוניים

* גיליון עובדות באתר BirdLife International

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1789
צהוב-חרטום
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
קטגוריה:עופות האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:עופות האיים הסאב-אנטארקטיים
פלסמלוגן

שמאל|ממוזער|200px|פלסמלוגן אופייני
**פלסמלוגן** הוא פוספוליפיד הקשור לאלקן בקשר אתרי בפחמן הראשון של הגליצרול (הוינילי). לפחמן השני קשורה חומצת שומן בקשר אסטרי. בדרך כלל, לפחמן השלישי קשור קבוצת ראש של פוספוליפיד כגון כולין או אתנולאמין.

ברוב הרקמות פלסמלוגן נמצא בכמות מינורית, כמו למשל בכבד בו הוא מהווה בין 0.7%-0.8% מהפוספוליפידים. אולם פלסמלוגן מהווה חלק משמעותי יותר מהפוספוליפידים ברשתית, במח (כ-10%), ובכליה ובמיוחד ברקמת הלב בו הוא יכול להוות יותר מ-25% מהפוספוליפידים ולמעלה מחצי מהפוסופוטידילכולין. גם ברקמות עצב, ואשך יש כמות משמעותית של פלסמלוגן. הפלסמלוגן יכול להגן על דפנות התאים מפני ההשפעות המזיקות של חמצן במצב מעורר (סינגלט).

פלסמלוגן קיים גם בחסרי חוליות ויצורים חד תאיים. בבקטריה, הוא נמצא כמעט רק באל-אווירניים אובליגטוריים, ולא נמצא כלל בבקטריה אווירניים, מיקרואירופילים ואל-אווירניים פקולטטיביים. פלסמלוגן נמצא בין בשאר ב Clostridia, Megasphaera ו- Veillonella.

בתסמונת זלווגר, ישנה בעיה ביצירת פראוקסיזומים הגוררת יצירה מופחתת של פלסמלוגן. התסמונת מאובחנת על ידי זיהוי רמות הפלסמלוגן לרוב בכדוריות דם אדומות.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
קטגוריה:ליפידים
אפקט מקלינטוק

**אפקט מקלינטוק** (נקרא גם **אפקט המעונות** או **סנכרון וסתי**) מבוסס על השערה המציעה כי למחזור החודשי של נשים הגרות יחד (כגון בבתי כלא, מנזרים ומעונות) יש נטייה להסתנכרן עם הזמן על ידי הפרשה וקליטה של פרומונים. נקרא על שם הפסיכולוגית  שחקרה את הנושא ופרסמה מאמר עליו ב-1971.

לאחר פרסום המחקרים הראשוניים אודות סנכרון המחזור החודשי, פורסמו מספר מאמרים המדווחים על פגמים מתודולוגיים במחקרים אלה, כולל המחקר של מקלינטוק. בנוסף, פורסמו מחקרים נוספים שלא הצליחו למצוא סנכרון. מדענים מתחו ביקורת גם על המנגנונים שהוצעו כהסבר לתופעה. מאמרי סקירה, שנערכו בשנים 2006 ו-2013 הגיעו למסקנה שככל הנראה לא קיימת כלל תופעה של סנכרון המחזור החודשי.

תופעה דומה הקרויה "" נצפתה בבעלי חיים קטנים כגון עכברים ושרקנים. בניגוד לאפקט וויטן המונע על ידי פרומונים זכריים, אפקט מקלינטוק טוען להשפעת פרומונים נקביים בלבד.

## מחקרים ראשוניים
התופעה, המכונה לעיתים 'בקרה חברתית של הביוץ', נחקרה לראשונה באופן פורמלי על ידי הפסיכולוגית
מרתה מקלינטוק שדיווחה על ממצאיה ב-Nature בשנת 1971. בשנת 1998 מקלינטוק פרסמה מאמר נוסף ב-Nature שתמך בממצאיה הראשונים. מקלינטוק ביצעה סדרת ניסויים בהם דגימות ריח מבתי שחי של נשים נוגבו בשפתיהן של נשים אחרות. על פי המאמר נמצא כי הניגוב גרם לשינוי המחזור החודשי באופן שיסונכרן עם המחזור של הנשים מהן נלקחו הדגימות.

## ביקורת
אילו לכל הנשים היה מחזור של 28 יום בדיוק, ההפרש המקסימלי בין התחלת מחזור של שתי נשים היה 14 יום, המינימלי 0 ימים (סנכרון) והממוצע 7 ימים. ללא אפקט מקלינטוק, היינו מצפים כי בקבוצה קטנה לחצי מזוגות הנשים יהיה הפרש קטן מהממוצע דהיינו פחות מ-7 ימים. המחקר הראשוני של מקלינטוק דיווח על הפרש ממוצע של 5 ימים - ייתכן שמדובר במקריות סטטיסטית בלבד.

רוב המחקרים בנושא בוצעו בדיעבד, כלומר הנשים נשאלו על מחזורי העבר שלהם. ייתכן שתשובותיהם הושפעו מהטיית דיווח קוגניטיבית מה שהופך את תוצאות המחקר לדגימה מוכתמת.

ההשערה אינה מסבירה את אופי הסנכרון בין שתי נשים בעלות אורך מחזור שונה. נשים בעלות הפרש של יומיים באורך המחזור שלהן עשויות לקבל מחזור באותו יום אך בחודש הבא יהיה ביניהן הפרש של יומיים, בחודש שלאחריו של ארבעה ימים וכן הלאה.

נמצאו כשלים מתודולוגיים במחקרי העבר. ניתוח ביקורתי של הממצאים הציג את הדוגמה הבאה:

סביר כי שגיאות כאלה יתקבלו במחקרים קטנים יותר, כמו אלה שנעשו בנושא. חוקר אחד טען כי בניתוח ממצאי העבר בתוספת תיקון שגיאות כאלה, הראיות לקיום האפקט נעלמות.

יש שטענו כי המתאם הסטטיסטי המסביר את האפקט הוא אקראי או נובע מגורם חיצוני כמו השפעת הירח. השערות הקושרות בין הירח לזמני ביוץ ומחזור (Lunaception) אינן מקובלות כמבוססות מדעית.

לאחר פרסום המחקרים הראשוניים אודות סנכרון המחזור החודשי, פורסמו מספר מאמרים המדווחים על פגמים מתודולוגיים במחקרים אלה, כולל המחקר של מקלינטוק. בנוסף, פורסמו מחקרים נוספים שלא הצליחו למצוא סנכרון. מדענים מתחו ביקורת גם על המנגנונים שהוצעו כהסבר לתופעה. מחקרים ביקורתיים שנערכו בשנים 2006 ו-2013 הגיעו למסקנה שלא קיימת כלל תופעה של סנכרון המחזור החודשי.

## קישורים חיצוניים

*המאמר המקורי של מקלינטוק, המוזיאון לבריאות האישה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיולוגיה
קטגוריה:רבייה
קטגוריה:פסיכולוגיה אבולוציונית
לבנית קטנה

**לבנית קטנה** (שם מדעי: *Egretta garzetta*) היא עוף לבן ממשפחת האנפתיים. גופה עדין, רגליה וצווארה ארוכים, כנפיה רחבות וזנבה קצר.
בישראל יציבה ומקננת מצויה למדי, וחולפת וחורפת שכיחה.

## תיאור
אורך גופה של הלבנית הקטנה נע בין 52 ל-67 ס"מ, מוטת כנפיה כ-90 ס"מ ומשקלה 380 עד 600 גרם. כל גופה לבן חוץ מהמקור השחור והרגלים השחורות, המסתיימות באצבעות צהובות. לעיתים נדירות יש לה מופע אפור-כחלחל. היא נפוצה בכל היבשות בסמוך למקורות מים. ללבנית הקטנה יש אוכלוסיות יציבות ואוכלוסיות נודדות, שמקייצות באירופה וחורפות באפריקה.

## התנהגות
הלבנית הקטנה ניזונה מדגיגים קטנים, מדו-חיים, מסרטנים, מחרקים ומיונקים קטנים. היא צדה במים רדודים. לעיתים היא נוהגת לבחוש ברגליה את הבוץ, ולהניס טרף מסתתר אותו היא תופסת במקורה החזק. אורך חייה עשוי לעלות על 22 שנים. לקראת עונת הקינון, החל מראשית חודש מרץ, חל חילוף נוצות חלקי אצל הפרטים הבוגרים. נוצות הקישוט בחזה, בגב ובכתפיים מתארכות. בנוסף גדלות גם נוצות חוטיות באורך של כ-16 סנטימטר באזור העורף. באותה תקופה מתקיימים טקסי חיזור ואז פונים הזוגות לבניית קיניהם, העשויים מענפים ומזרדים.

הלבנית הקטנה מקננת בשיחים ובעצים צפופים. הקינון ממשיך בחודש אפריל. הלבנית הקטנה מטילה ארבע עד חמש ביצים. הביצים סגלגלות וצבע הקליפה ירקרק אפרפר בהיר. גודל הביצה 34x46 מילימטר ומשקלה 28.5 גרם. משך הדגירה על הביצים נע בין 20 עד 22 ימים, ושני ההורים השומרים על קשר קבוע בעונת הקינון משתתפים בדגירה. הלבנית הקטנה דוגרת במושבות ולעיתים עם מיני אנפות אחרים. הגוזלים בוקעים עם עיניים פקוחות ופלומת נוצות. שני ההורים מאכילים את הגוזלים ממקור למקור. הגוזלים עוזבים את הקן 35 יום לאחר שבקעו מהביצים וזאת לאחר מספר ימים בהם נופפו בכנפיהם ותירגלו את שרירי התעופה שלהם.

## שימור המין
בסוף המאה ה-19 הייתה אופנה של שימוש בנוצות לקישוט. מאות אלפי לבניות קטנות נקטלו לשם שימוש בנוצותיהן. בשנת 1899 אסרה המלכה ויקטוריה בצו את השימוש בנוצות קישוט בצבא. לאחר מכן אסר הפרלמנט הבריטי על ייבוא נוצות לבריטניה, והאופנה דעכה לאטה עקב ההתנגדות של שומרי הטבע.
## גלריה

קובץ:Littleegret.jpg|לבנית קטנה בתנוחת צייד
קובץ:LittleEgret03.jpg|לבנית קטנה בפארק הירקון בתל אביב
קובץ:PikiWiki Israel 10369 little egret in tel aviv beach.jpg|לבנית קטנה בחוף תל אביב
קובץ:לבנית קטנה בפארק לכיש, מרץ 2024 04.jpg|לבנית קטנה בפארק לכיש באשדוד
קובץ:לבנית קטנה1.jpg|לבנית קטנה בחוף פלמחים
קובץ:לבנית קטנה10.jpg|לבנית קטנה בתעופה בחוף פלמחים
קובץ:Aigrette garzette MHNT.jpg|ביצת לבנית קטנה, אוסף מוזיאון טולוז 


## לקריאה נוספת
* עזריה אלון, **[[החי והצומח של ארץ ישראל]]**, כרך 6 - עופות. משרד הביטחון ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע, 1986, 
* הינצל פיטר, פרסלאי, **הציפורים מגדיר שדה שלם**, נוסח עברי יצחק כפכפי, הוצאת הקיבוץ המאוחד תשמ"א 1981

## קישורים חיצוניים

* דף מידע מאתר מט"ח 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: אנפתיים
קטגוריה:צרפת: עופות
קטגוריה:איטליה: עופות
קטגוריה:אוסטרליה: עופות
קטגוריה:ניו זילנד: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: עופות
טוביה דוניה

שמאל|ממוזער|200px|ביתם של טוביה וגיטה דוניה ברחוב חיים פינת רחוב הרצל בחיפה
[שמאל|ממוזער|160px|קברו של טוביה דוניה ב[מתחם בתי הקברות בחיפה#בית הקברות היהודי חוף הכרמל|בית העלמין היהודי חוף הכרמל]]
**טוביה דוּניֶה** (11 באפריל 1877 – 6 ביולי 1938) היה מהנדס ומחלוצי הבנייה והתעשייה העברית החדישה בארץ ישראל. גיסו של חיים ויצמן.

## קורות חיים
דוניה נולד בשאוול שבליטא, ולמד ב"חדר", ישיבה, בית ספר ריאלי ובית ספר טכני גבוה בריגה. לאחר מכן למד בגרמניה הנדסת בניין. עלה לארץ ישראל בשנת 1906 והקים את ביתו בעיר חיפה. שם נמנה עם מייסדי בית החרושת לשמן ולסבון "עתיד", יחד עם שמואל יוסף פבזנר, שמואל איצקוביץ והמהנדס נחום וילבוש. הוא נשא לאישה את המוזיקאית גיטה ויצמן, אחותו של חיים ויצמן, שהקימה את קונסרבטוריון דוניה ויצמן.

דוניה פעל כתעשיין, כקבלן בניין וכפעיל ציבור בעירו, והיה ממייסדי בית משפט השלום העברי ב-1919 שבו שימש יו"ר ראשון עד 1923. דוניה היה ממייסדי השכונה הדר הכרמל וחבר ועד השכונה, והקים בניינים רבים ברחבי העיר.

בבית החרושת 'עתיד' העסיק דוניה את המהנדס ברוך קטינקא, שהפך שותפו לבנייה הגדולה בארץ ישראל. הם הקימו, יחד עם איש הנדל"ן הערבי-נוצרי ג'וזף פסקל אלבינה, את חברת "אלבינה, דוניה וקטינקא, קבלנים לבניין בירושלים". החברה בנתה מספר בניינים מפוארים. הידועים בהם בירושלים הם ימק"א (1926–1933), שחנך הגנרל אדמונד אלנבי, ומלון פאלאס (1928-1929) שנבנה בממילא ביוזמת המועצה המוסלמית העליונה שבראשה עמד המופתי של ירושלים חאג' אמין אל-חוסייני. כבוני המלון עם שותף ערבי, בנתה החברה גם את ביתו של המופתי בשכונת שייח' ג'ראח. בשנת 1935 היה שותף בחברת טוביה דוניה ושות' ביפו, אך עיקר עבודתו הייתה בחיפה.

טוביה דוניה נהרג בעת מאורעות המרד הערבי הגדול בשנת 1938 מכדור ברחוב המלכים, כיום דרך העצמאות בחיפה. 
הותיר אחריו את רעייתו ושתי בנות -  רינה ומיכל. לימים נישאה מיכל למילה ברנר, מחלוצי הספנות העברית.

מדרגות טוביה דוניה בהדר העליון בחיפה קרויות על שמו.

## לקריאה נוספת
* 'דוניה, טוביה', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 157–158. 

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* אמירה קהת, פרטים נוספים על דוניה ומשפחתו ותמונותיהם. ב"תיירת בעירי" - פרק י"ד, ספריית אוניברסיטת חיפה

## הערות שוליים

קטגוריה:מהנדסי בניין
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:מהנדסים יהודים רוסים
קטגוריה:מהנדסים ביישוב
קטגוריה:מהנדסים יהודים גרמנים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:משפחת ויצמן
קטגוריה:חיפה: מייסדי שכונות
קטגוריה:שופטי בית משפט השלום העברי
קטגוריה:חללי היישוב במרד הערבי הגדול
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1877
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1938
תגובת התמרה

**תגובת התמרה** היא תגובה כימית בה קבוצה כלשהי הנמצאת על גבי המולקולה מוחלפת בקבוצה אחרת. ישנם ארבעה סוגים עיקריים של תגובות התמרה: התמרה רדיקלית, התמרה נוקלאופילית מסדר ראשון, התמרה נוקלאופילית מסדר שני והתמרה אלקטרופילית.

## התמרה רדיקלית
תגובת התמרה רדיקלית כוללת רדיקלים. דוגמה לכך היא תגובת הונסדיקר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

התמרה
*
פרצ'ב

**פַּרְצֶ'ב** (בפולנית: **Parczew**; ביידיש: **פּאַרטשעוו**, **פארצווא**, **פארציווא**; ברוסית: **Парчев**) היא עיירה בחבל לובלין, במזרח פולין. בעיר גרים כ-10,000 בני אדם (2006).

## היסטוריה
פרצ'ב היא אחת מן העיירות העתיקות ביותר בחבל לובלין. ידוע כי יישוב בשם זה התקיים כבר במאה ה-12. בשנת 1401 זכתה העיירה לזכויות עיר.

## יהודי העיירה
קהילה יהודית מאורגנת התקיימה בעיירה כבר למן ראשית המאה ה-16. סבו של יוסף טרומפלדור, הרב שמואל אשר היה אחד מתושבי העיר באמצע המאה ה-19 ושם גם נולד וגדל אביו של יוסף טרומפלדור, זאב וולף, עד שנחטף על ידי השלטונות הרוסיים וגויס לצבא הצאר ל-25 שנים כאחד הקנטוניסטים. לזמן מה בסוף המאה ה-19 הקים בה נתן דוד רבינוביץ מפארציווא חצר חסידית.

ערב מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה היהודית בעיר כ-5,000 נפש, אשר היוו למעלה ממחצית תושבי העיר.

בעת הכיבוש הנאצי תחמו הנאצים את הקהילה בגטו, ולאחר מכן, בספטמבר 1942, שולחו יהודי העיירה ואלפי היהודים הנוספים שהובאו לגטו שהוקם בה למחנה ההשמדה טרבלינקה, שם נרצחו. מספר קבוצות של פרטיזנים יהודים פעלו ביערות שמסביב לעיירה.

חלק מיהודי העיר שולבו ביחידת הפרטיזנים של פרצ'ב.

לאחר המלחמה הייתה פרצ'ב בין השטעטלעך (עיירות בעלות אוכלוסייה יהודית) היחידות שנעשה בהן ניסיון לכונן מחדש קהילה יהודית; בראשית שנת 1946 כבר ישבו בעיירה כ-200 יהודים. בפברואר של אותה שנה השתלטו פרטיזנים אנטי-קומוניסטים מקומיים על העיירה וביצעו בה פוגרום; שלושה יהודים הוצאו להורג, ומרבית הבתים נשדדו. בעקבות אירועים אלה עזבו היהודים רובם ככולם את העיירה בחפשם אחר מקום מושב בטוח יותר בערים גדולות יותר.

ב-1977 ראה אור הספר "פרצ'ב - ספר זיכרון לקדושי פרצ'ב והסביבה", בעריכת שלמה זוננשין (חיפה).

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* פרצ'ב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לובלין (פרובינציה): ערים
קטגוריה:לובלין (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
אלבטרוס צהוב-חרטום הודי

**אלבטרוס צהוב-חרטום הודי** (שם מדעי: *Thalassarche carteri*) הוא עוף ימי ממשפחת האלבטרוסיים. הוא דומה מאוד לאלבטרוס אפור-הראש ולאלבטרוס צהוב-החרטום האטלנטי. בעבר הוא נחשב לתת-מין של האלבטרוס צהוב-החרטום האטלנטי, אולם מאוחר יותר הם פוצלו.

האלבטרוסים הללו מקננים במושבות, לרוב באיים באוקיינוס ההודי כמו איי הנסיך אדוארד או איי אמסטרדם. הבוגרים מתחילים ברבייה ממש בגיל שמונה שנים. הקן עשוי בוץ, ובו מוטלת ביצה יחידה בכל פעם. עונת הרבייה מתחילה באוגוסט (בעיקר ההכנות), והטלת הביצה מתרחשת לרוב בסביבות החודשים ספטמבר ואוקטובר. הדגירה נמשכת 70 ימים. לאחר 115 ימים מבקיעתו הגוזל יתחיל לעוף.

בים, תפוצתו משתרעת החל מדרום אפריקה ועד לאוקיינוס השקט בסמוך לניו זילנד. תזונתו מורכבת בעיקרה מדיונונים ומדגים. במאה האחרונה מספרי האלבטרוסים הללו הצטמקו משמעותית, ולכן הוא מוגדר כמין הנתון בסכנת הכחדה. הסיבות המשוערות להצטמצמות האוכלוסיות הן לכידה כשלל לוואי של דייגים ופריצתן של מחלות.

שמו המדעי מאזכר את האורניתולוג האנגלי תומאס קארטר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1903
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וולטר רוטשילד
צהוב-חרטום הודי
קטגוריה:עופות האוקיינוס ההודי
קטגוריה:עופות האיים הסאב-אנטארקטיים
סרד

**סרד** (בסלובקית: **Sereď**, בהונגרית: **Szered**) היא עיירה במערב סלובקיה השוכנת על גדתו המערבית של נהר וה (Váh) בשפלת הדנובה,סמוך לעיר טרנבה. בעיר כ-17 אלף תושבים והיא היישוב הגדול בנפת גלאנטה, בסלובקיה.

## מחנה הריכוז סרד

בתקופת מלחמת העולם השנייה, עת בסלובקיה כיהנה ממשלה לאומנית, פרו-נאצית, קם בסרד מחנה ריכוז ועבודה ליהודי סלובקיה. על פי חקיקה משנת 1941 נקבע כי בסלובקיה יוקמו מחנות עבודה ליהודים. בחורף 1941–1942, החלה קבוצת פועלים יהודים בהקמת המחנה בסמוך לסרד. יהודים החלו מגיעים למחנה אף בטרם הושלמה הקמתו והמחנה שימש כתחנה לשילוח יהודי סלובקיה למחנות ההשמדה בפולין. על המחנה פיקח משמר הלינקה הסלובקי. באוגוסט 1944 שוחרר המחנה לזמן קצר, כחלק מן המרד הסלובקי וחלק מן היהודים אשר עדיין ישבו במחנה, נמלטו והצטרפו לשורות הפרטיזנים. אולם, זמן קצר אחר כך, השתלטו על המחנה כוחות הצבא הגרמני בפיקודו של פושע המלחמה אלויס ברונר. בתקופה שבין חורף 1944 לאביב 1945 נשלחו כ-13,500 יהודים מסרד לאושוויץ ולטרזיינשטט. המחנה שוחרר על ידי הצבא האדום ב-1 באפריל 1945.

## ילידי המקום
* **[[אמיל קלוג]]** (1883 – 1944) - עורך דין יהודי-הונגרי, שנספה באושוויץ בשואת יהודי הונגריה.

## קישורים חיצוניים

* 
* כנגד כל הסיכויים: סיפורה של סידוני אשרובה שהייתה כלואה במחנה סרד, מתוך "עדים דוממים: סיפורי חפצים מאוסף מוזיאון יד ושם", באתר יד ושם
* תיאור החיים במחנה סרד, באתר יד ושם

קטגוריה:סלובקיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-14
ג'ימי מריט

**ג'ימי מריט** (באנגלית: **Jymie Merritt**; 3 במאי 1926 - 10 באפריל 2020) היה נגן קונטרבס ג'אז אמריקאי, אשר השתתף ביצירת סגנון ההארד בופ. כמו כן היה נגן גיטרה בס בסגנון הרוק. גם בנו, מייק מריט, הוא בסיסט מוכר.

## חייו והקריירה שלו
מריט נולד בפילדלפיה, והחל להתעניין בבס כאשר שמע את ההקלטות של התזמורת של דיוק אלינגטון בעודו בבית הספר. הוא התלהב מנגינתו של הקונטרבסיסט שניגן בתזמורת של אלינגטון, ג'ימי בלנטון. לאחר שירותו בצבא ארצות הברית החל ללמוד קונטרבס בסגנון קלאסי, אך משיכתו עוד הייתה לג'אז. הוא ניגן בג'אם סשנז, שהתקיימו בבית אימו, עם מוזיקאים חשובים כמו פילי ג'ו ג'ונס, ג'ימי הית', ג'ון קולטריין ובני גולסון. מאוחר יותר, ניגן עם בי בי קינג ומוזיקאי בלוז ורית'ם אנד בלוז אחרים. הוא גם בילה תקופה מסוימת עם כריס פאוול מיד אחרי פרישתו של קליפורד בראון והופיע מספר פעמים עם מוזיקאי ג'אז כגון לסטר יאנג, סאני סטיט ורוי אלדריג'.

מריט התפרסם בעיקר בעקבות עבודתו בשליחי הג'אז של ארט בלייקי בין השנים 1958 ל-1962. בתקופה ההיא ההרכב פרח והוציא אלבומים מפורסמים כמו 'Moanin ו-A Night in Tunisia. היה זה עידן הזהב של הבסיסט, ובתקופה זו ציין שהבסיסטים האהובים עליו (אחרי בלנטון) הם ריי בראון, צ'ארלי מינגוס, אוסקר פטיפורד, אל מקהיבן ופול צ'יימברס.

בשנות השישים ניגן בחמישייה של מקס רואץ' ובשנות השבעים עם לי מורגן. כמו כן, ניגן רבות עם דיזי גילספי וארצ'י שפ. בתקופה הזו היה מהראשונים שהשתמשו באמפג לבס.

במשך כמה עשורים, עד שנת 2005, מריט הופיע דרך קבע עם קונטרבס ועם בס אקוסטית בפילדלפיה, וכן הלחין לחנים מודרניים בעזרת בס בעל שישה מיתרים.

הוא נפטר ב-10 באפריל 2020 מסרטן הכבד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פילדלפיה: אישים
קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:נגני ג'אז: בסיסטים
קטגוריה:נגני קונטרבס
קטגוריה:שליחי הג'אז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1926
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2020
ועדת בקרה ואיכות

חוק זכויות החולה התשנ"ו-1996 מתיר למנהל בית חולים או למנכ"ל קופת חולים להקים **ועדת בקרה ואיכות** (בר"ת: **וב"א**) – ועדת מומחים, שמטרתה לאסוף מידע ונתונים פרטניים מהשטח בניסיון לאתר נקודות תורפה בפרוצדורות המתנהלות בארגון, וזאת במטרה לשפר את הטיפול הרפואי הניתן לציבור הלקוחות.

בחוק נכתב כי 

סעיף 22(ב) קובע, כי תוכן דיוניה של ועדת בקרה ואיכות (פנימית או חיצונית), הפרוטוקול שלה, כל תוכן שהוכן לשם הדיונים בה, וכן סיכומיה מסקנותיה – יהיו חסויים במלואם בפני כל אדם, לרבות בפני בית משפט (כלומר: לא יוכלו שמשו ראיה בהליך משפטי) ולרבות בפני המטופלים. מטרת החיסיון היא להשיג שיתוף פעולה מרבי מצד כל מי שתבחר הוועדה לראיין. מכאן ברור כי אין בפעולות הוועדה משום "חיפוש אשמים" או נקיטת יוזמה להענשתם של אחראים למחדלים, וכי הוועדה חותרת לטיוב הליכים ברמה המערכתית ולא הפרטנית. עם זאת, על פי סעיף 3(ד), במקרה שימצא מנהל הוועדה .

באתר האגף להבטחת איכות במשרד הבריאות נכתב כי 

## ראו גם
*ביקורת פנימית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: בריאות ורפואה
בקרה ואיכות
קטגוריה:ביקורת פנימית
קטגוריה:איכות
דיימון לינדלוף

**דיימון לורנס לינדלוף** (באנגלית: **Damon Laurence Lindelof**, נולד ב-24 באפריל 1973) הוא תסריטאי ומפיק קולנוע וטלוויזיה אמריקאי-יהודי. ידוע בעיקר כאחד מיוצרי הסדרה "אבודים", וכיוצר הסדרות "הנותרים" ו"השומרים". הוא זכה בשלושה פרסי אמי (עבור עבודתו ב"אבודים" ו"השומרים") מתוך שתים עשרה מועמדויות.

## ביוגרפיה
לינדלוף נולד באנגלווד, ניו ג'רזי ב־24 באפריל 1973 בשם דיימון לורנס לינדלוף, לאם יהודייה עם שורשים מפולין ולאב סקנדינבי עם שורשים מנורווגיה, שוודיה, ספרד וגרמניה. הוא בוגר בית הספר לאמנויות ע"ש טיש באוניברסיטת ניו יורק. 

## קריירה
בשנת 1999 כתב מספר פרקים לסדרת הטלוויזיה "לא לבושה" שיצר והפיק הבמאי הבריטי רולנד ג'ופה (אנ') לרשת MTV, ובהמשך כתב לידלוף את שני הפרקים האחרונים לסדרת הטלוויזיה קצרת הימים "*Wasteland*" אשר שודרה ברשת ABC. 

לינדלוף כתב כ-45 פרקים מסדרת הדרמה הפופולרית "אבודים" (2010-2004), כולל פרק הסיום של הסדרה והוא אף היה לאחד המפיקים של התכנית. 

בדצמבר 2005, כתב בקצרה מיני סדרת קומיקס לחברת מארוול קומיקס בליין האולטימייט, בשם "אולטימייט וולברין נגד הענק הירוק", הסדרה נגמרה במאי 2009. ב־2009, הפיק יחד עם ג'יי ג'יי אברהמס את הסרט "מסע בין כוכבים". 

בשנת 2014 עזר לכתוב כמה פרקים לסדרת ההנפשה "פיניאס ופרב".

ב־20 ביוני 2017, נודע כי לינדלוף התמנה ליצור את המיני-סדרה "השומרים", אשר מבוססת על הסרט "השומרים" ועל הרומן הגרפי "השומרים", מבית DC קומיקס. ב־20 באוקטובר 2019, הסדרה "השומרים" יצאה למסכים וזכתה להצלחה רבה בקרב המבקרים. בינואר 2020 דווח כי הסדרה לא תחזור לעונה שנייה מפני שלינדלוף עזב. 

בשנת 2020 הוא הפיק וכתב את סרט האימה "משחקי ציד".

בשנת 2023 הוא יצר את הסדרה הקומית "גברת דייוויס" עבור שירות הזרמת המדיה Peacock; את הסדרה הוא גם הפיק בפועל וכתב שלושה פרקים. 

## חיים אישיים
ב־28 במאי 2005, התחתן עם היידי פוגמן ולשניים ילד אחד

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
לז אוליס

**לז אוליס** (בצרפתית: **Les Ulis**) היא קומונה צרפתית באזור איל-דה-פראנס. לז אוליס ממוקמת בפרוורים הדרום-מערביים של פריז, בירת צרפת. בשנת 1977 נוסדה הקומונה, לאחר רכישת שטחים מקומונות סמוכות. ב-1999, נמנו בעיר כ-26,000 תושבים. נכון לשנת 2020, בקומונה מתגוררים 25,165 תושבים.

בלז אוליס אין תחנות של ה-RER או של המטרו של פריז. תושבי הקומונה משתמשים בתחנות שבקומונה השכנה.

בלז אוליס נמצא חלק גדול מהאזור התעשייתי הגדול באירופה. באזור יש מעל לאלף חברות המעסיקות 24,500 עובדים. חברות גדולות רבות, בהן מיקרוסופט ואפל, הקימו באזור זה את משרדי ההנהלה של הסניף הצרפתי שלהן.

כדורגלן העבר תיירי הנרי, ששיחק במדי נבחרת צרפת, נולד וגדל בלז אוליס.

## קישורים חיצוניים

* 
*INSEE 

קטגוריה:איל-דה-פראנס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1977
פרנק נלסון קול

**פרנק נלסון קול** (באנגלית: **Frank Nelson Cole**, 20 בספטמבר 1861 – 26 במאי 1926) היה מתמטיקאי אמריקני.

## קורות חייו
נולד באשלנד, מסצ'וסטס ולמד באוניברסיטת הרווארד, שם הרצה על מתמטיקה משנת 1885 עד 1887.

מאוחר יותר, עבד באוניברסיטת מישיגן ואוניברסיטת קולומביה. הוא הפך למזכיר של החברה האמריקאית למתמטיקה ב-1895 ולעורך של הרבעון שלה ב-1897.

קול פרסם מספר מאמרים חשובים, ביניהם "ההשתנות היומית של הלחץ הברומטרי" (1892).

ב-1903 נתן קול את הרצאתו המפורסמת בעת כינוס של החברה האמריקנית למתמטיקה, בה זיהה את הגורמים של מספר מרסן, M67. אדואר לוקאס הוכיח כבר ב-1876 כי M67 מתפרק לגורמים, כלומר הוא אינו מספר ראשוני, אך לא הצליח למצוא את הגורמים עצמם. במהלך "ההרצאה" של קול, הוא ניגש אל הלוח וחישב, תוך שמירה על שתיקה מוחלטת, את ערכו של M67 (הוא 2 בחזקת 67, פחות 1). התשובה הייתה 147,573,952,589,676,412,927. לאחר מכן עבר קול לצידו השני של הלוח, כתב את המכפלה 193,707,721 x 761,838,257,287 וחישב אותה על הלוח במלואה. לאחר שהשלים את החישוב והדגים כי התוצאה זהה ל-M67, חזר למושב, לאחר שלא אמר אפילו מילה אחת במהלך ההרצאה, שנמשכה שעה שלמה. הקהל הגיב בתשואות. לאחר מכן הודה קול כי מציאת הגורמים ארכה "שלוש שנים של ימי ראשון" http://www.bbc.co.uk/dna/h2g2/A670051.

קול מת בניו יורק בגיל 64. על שמו ולכבודו נקרא פרס קול של החברה האמריקנית למתמטיקה.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של קול 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:מתמטיקאים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1861
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1926
טראש טוק

**טראש טוק** (מאנגלית: **Trash Talk**; בעברית: "דיבור מלוכלך", מילולית: "דיבור זבל") הוא מונח המתאר עלבונות וגידופים שמטיחים ספורטאים זה בזה, במטרה להוציא מריכוז או לערער את ביטחונו של היריב.

## שימוש
טראש טוק יכול להתייחס ליכולותיו של השחקן היריב, תוך הבעת זלזול בהן, למשל לפני זריקות עונשין במשחק כדורסל, או להדר את כישוריו של השחקן הדובר, במיוחד לאחר ביצוע מהלך כלשהו על חשבונו של השחקן היריב.

טראש טוק יכול להתייחס גם לחילופי דברים בנושאים אישיים אודות השחקן היריב שאינם קשורים למהלך המשחק עצמו. בהקשר זה, ידועה במיוחד תקרית הנגיחה במשחק הגמר של מונדיאל 2006, שבה בעקבות חילופי דברים בין שחקן נבחרת איטליה, מרקו מטראצי, לבין שחקן נבחרת צרפת, זינדין זידאן, נגח זידאן במטראצי והורחק מהמשחק.

אף שהטראש טוק, כשלעצמו, נתפס כלגיטימי, יש התבטאויות שעשויות להיחשב בוטות מדי. שחקן מכבי תל אביב, גיא פניני, הוענש בחומרה לאחר מצלמות הטלוויזיה לכדו אותו מגדף בבוטות את שחקן הפועל תל אביב יונתן שולדבראנד במהלך משחק בין הקבוצות בשנת 2012. בארצות הברית התעוררה סערה לאחר ששחקן דטרויט פיסטונס צ'ארלי וילנואבה טען כי שחקנה של בוסטון סלטיקס קווין גארנט כינה אותו "חולה סרטן". גארנט הכחיש את הטענות, ובהיעדר ראיות נוספות, לא ננקטו נגד כל צעד. פרשן רשת ESPN כתב בהקשר זה כי "אנחנו מסוגלים להיות חברה טובה יותר ולהשאיר מילים כמו ‘סרטן' מחוץ לשיח הספורטיבי... קוראים לזה הגינות אנושית בסיסית. אני לא נגד טראש טוק, זה תוצר לוואי של תחרותיות וכשזה נעשה כמו שצריך זה מאוד יצירתי, כל עוד יש גבולות. אם כבר הליגה מענישה על כל הערה או תנועה לא במקום, היא יכולה לעשות זאת גם כשמזכירים סרטן או כל מחלה אחרת".

ישנם פסיכולוגים הסבורים כי הטראש טוק יוצר דווקא אפקט הפוך – השחקן המשתמש בו מתרכז בכך במקום במשחק עצמו, ובכך נפגעת יכולתו הוא.

## קישורים חיצוניים
* 
* טל אהרון, "טראש טוק בירושלמית זה פרובוקציה", One, 26 בדצמבר 2007
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תרבות ספורט
קטגוריה:אלימות בספורט
קטגוריה:דיבור
מחלפות שמשון

**מחלפות שמשון: גלגולי דמותו של שמשון המקראי** הוא ספר עיון מאת פרופ' דוד פישלוב, שיצא לאור בהוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה / זמורה-ביתן, תש"ס, 2000.
דמותו של שמשון שימשה מטרות אידאולוגיות ואסתטיות משתנות במרוצת הדורות.

הספר "מחלפות שמשון" עוסק בגלגולי דמותו של שמשון המקראי באמצעי המבעים האמנותי השונים, בתרבויות שונות ובתקופות שונות: יחסם הדו-ערכי של חז"ל אל הגבורה הפיזית והחושניות המינית שייצג; הופעתו כמבשר דמותו של ישו בכתבי-יד נוצריים; יחסיו המפותלים עם דלילה, כפי שהונצחו במכחולם של רמברנדט ורובנס; שמשון באופרה של סן-סנס מן המאה התשע עשרה ובסרט ההוליוודי שובר הקופות של זמנו, "שמשון ודלילה" של ססיל ב. דה-מיל, וכמובן גלגוליו בתרבות העברית החדשה החל ברומן "שמשון" של זאב ז'בוטינסקי, דרך "שיר השועלים" של אורי אבנרי וכלה בשירים משל לאה גולדברג, יהודה עמיחי, דוד אבידן ואחרים. מקום חשוב תופסת בספר גם התייחסות לתפקוד דמותו של שמשון ברבדים שונים של התרבות הכללית, כסמל של כוח וכמיתוס של גבורה והקרבה, כולל התייחסות לדמותו במסגרת דיונים על האופציה הגרעינית של ישראל ("ברירת שמשון").
בספר זה מציע פרופסור פישלוב כמה הבחנות עקרוניות לתיאור הדינמיקה המורכבת האופיינית לגלגוליה של דמות ספרותית חשובה.

## הופעותיו של שמשון בספרות, באמנות ובתרבות
על המגוון הגדול של הופעותיו של שמשון בספרות, באמנות ובתרבות כותבת פרופסור יאירה אמית במאמר הסקירה שפרסמה על הספר מחלפות שמשון: "הספר מפגיש את הקוראים עם מגוון עשיר ביותר, הכולל עשרות רבות של מקורות מאוחרים למקרא, השואבים את השראתם מדמותו של שמשון המקראי. יש שהמפגש הוא בלתי צפוי ומדהים ובכל מקרה הוא מאלף ומרתק".

עניין מיוחד אצל קוראים וחוקרים קשור לנושא התאבדותו של שמשון, אשר נדון בספר תחת הכותרת "תמות נפשי עם פלשתי[ני]ם", ואשר מביא התייחסויות של חסידיו של ברוך גולדשטיין, רוצח מערת המכפלה בחברון, שניסו להצדיק מעשיו תוך קישורו לדמותו של שמשון המקראי.

נושא התאבדותו של שמשון נדון במאמרים, אשר הפנו לספר מחלפות שמשון. במאמרה של ד"ר יעל שמש, למשל, "התאבדות במקרא על רקע תופעת ההתאבדות בתרבות הכללית ובמקורות ישראל", כותבת בין השאר המחברת: "כל אחת מפגיעותיו של שמשון בפלשתים לא נבעה מתחושת ייעוד ורגש לאומי שפיעמו בקרבו, אלא ממניעים אישיים."

גם אלי אשד מתייחס לספר מחלפות שמשון וכותב במאמרו בעזה: האופרה 'שמשון ודלילה'" כי הסיפור [של שמשון] שימש בעבר כנושא ליצירות מפורסמות של סופרים כמו זאב ז´בוטינסקי ופליקס סלטן, פלק הלפרין (שכתב על "שמשון הגיבור" בילדותו), לאה גולדברג, דוד אבידן, אהרן אמיר (בספרו "פלשת") ושולמית לפיד. אפילו אפרים סידון חיבר סדרת טלוויזיה קומית שלמה על זמנו של שמשון בשם "חצי המנשה".

מאמרים וספרים הדנים בנושא יחסיו של שמשון עם הנשים בחייו, במיוחד עם דלילה, מפנים לספר מחלפות שמשון, אשר מקדיש לנושא זה פרק שלם. למשל, מאמרו של פרופסור אוריאל סימון שכותרתו היא "וילך מנוח אחרי אשתו: מקום האישה בחברה המקראית", ספרה של פנינה גלפז-פלר, נשים עליך שמשון (2003), ובספרה של רחל רייך, האישה אשר נתת עמדי: נשים כעילה לעימות ומלחמה במקרא (2005) ובספרו של דויד גרוסמן, דבש אריות (2006).

קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:שמשון
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
High Dynamic Range Imaging

**HDRI** (קיצור של **High Dynamic Range Imaging** בתרגום חופשי לעברית: יצירת תמונה בעלת טווח דינמי רחב) או בראשי התיבות הנפוצים יותר, "**HDR**", היא טכניקה אשר מאפשרת ליצור תמונות עם טווח דינמי רחב. הכוונה היא לתמונות המכילות פרטים באזורים כהים ובאזורים בהירים כאחד, בתנאי תאורה, אשר ללא טכניקת ה-HDR לא הייתה אפשרות לקלוט את כל הפרטים בחשיפה ממוצעת.

## אודות טכניקת הצילום
טכניקת ה-HDR מתאפשרת על ידי צילום מספר תמונות בחשיפות שונות (לרוב שלוש תמונות, אחת חשיפת חסר, השנייה חשיפה ממוצעת והשלישית חשיפת יתר, אך ניתן ורצוי לבצע את הטכניקה עם יותר תמונות) וחיבורן לתמונה אחת. הרעיון של חיבור מספר תמונות בחשיפות שונות הוצג כבר בשנת 1850 על ידי גוסטב לה גריי ליצירת תמונה של ים ושמיים. מצלמות מסחריות ראשונות בעולם לצרכים רפואיים המממשות רעיון זה הוצגו בשנת 1993.

יצירת תמונה בעלת טווח דינמי רחב מורכבת משני תהליכים עיקריים:
* **צילום תמונות** בתנאי תאורה בעיתיים, כאשר יש חלקים בהירים או כהים בצורה קיצונית בתמונה (חוף ים, שקיעה, נוף מדברי וכו'). לרוב שלוש תמונות בחשיפות שונות מאפשרות כבר את תהליך ה-HDR, אך אפשר לצלם יותר. על התמונות להיות זהות לחלוטין מכל הבחינות מלבד אורך החשיפה, כלומר, אין לשנות את מיקום המצלמה ויש להימנע מהכנסת אובייקטים זזים לתמונה.
* **עיבוד התמונות** בתוכנה ייעודית. התוכנה מעבדת את התמונות בעלות החשיפות השונות לכדי תמונה אחת, שמציגה פרטים הן באזורים הכהים והן באזורים הבהירים. 

חיבור התמונות ודחיסת התחום הדינמי, מתבצע במצלמה ייעודית, או במחשב באמצעות תוכנה בה משולבות מספר תמונות (לפחות שתי תמונות שונות) בעלות זמן חשיפה שונה של אותה הסצנה. לצורך כך, מצלמות רבות כיום מאפשרות לקחת מספר תמונות שונות בעלי רמת חשיפה שונה ברצף. את התמונות אשר צולמו בטווח דינמי נמוך משלבים באמצעות תוכנת מחשב (כגון Photomatix או Qtpfsgui או באמצעות תוסף מיוחד לתוכנות עיבוד תמונה כגון פוטושופ או GIMP) כדי לקבל את תמונת ה-HDR הסופית.

לאחר שימוש בטכניקת ה-HDR, ניתן לראות בבירור רב את כל הפרטים בתמונה, גם באזורים הכהים וגם באזורים הבהירים. לעיתים, שימוש בטכניקת ה-HDR מעוות את התמונה כך שהיא נראית ציורית, ולעיתים אף מגדיל את התחום הדינמי של התמונה עד כדי כך שהוא עולה על התחום הדינמי שהעין האנושית הייתה מסוגלת לראות באופן טבעי, דבר הנותן לצופה בתמונה תחושה כאילו היא לא אמיתית.

## דוגמאות

## קישורים חיצוניים

* מדריך מעשי להפקת תמונות עם טווח דינמי רחב (HDR) למתחילים, בבלוג "TheTomer"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גרפיקה ממוחשבת
קטגוריה:טכניקות צילום