open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הומל (כדורגל)

**מועדון הכדורגל הומל** (בבלארוסית: **ФК Гомель**) הוא מועדון כדורגל בלארוסי. הוא הוקם בשנת 1959 ומגרשו הביתי הוא האצטדיון המרכזי בהומל שבבלארוס. קבוצת הכדורגל של הומל משחקת בליגת העל הבלארוסית בכדורגל. לרשותה זכייה אחת באליפות הלאומית בעונת 2003.

מדי הבית של הומל הם ירוקים ולבנים ומדי החוץ הם בצבע לבן.
## היסטוריה
ב-1959 נוסד המועדון תחת השם לוקומוטיב הומל. כעבור עשור הוחלף שמו ל"ספרטק", והשם הנוכחי ניתן למועדון בשנת 1995. לאחר קבלת העצמאות של בלארוס, נמנה הומל בין מייסדי ליגת העל הבלארוסית בכדורגל ב-1992.

בשנותיה הראשונות של הליגה דשדשה הקבוצה ולא זכתה להצלחה רבה. ב-2002 ניצחה הקבוצה בגמר הגביע הבלארוסי את באטה בוריסוב ובכך העפילה לגביע אופ"א. הקבוצה ניצחה בסיבוב המוקדמות את ה.י.ק. הלסינקי. בסיבוב הראשון הקבוצה הפסידה לשאלקה 04 בתוצאה 4:1 בסיכום שני המשחקים והודחה מהטורניר. ב-2003 זכתה הקבוצה באליפות בלארוס הראשונה והיחידה שלה. הקבוצה הוכנסה למוקדמות ליגת האלופות אך הודחה על ידי אס קיי טירנה.

בתום עונת 2019 ירדה לליגה הראשונה. אך חזרה לליגת העל הבלארוסית בכדורגל אחרי עונה אחת והשתתפה בה מעונת 2021.

## תארים
*ליגת העל הבלארוסית בכדורגל
** **זכייה (1):** 2003
*הגביע הבלארוסי
** **זכייה (3):** 2002, 2011, 2022

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל בלארוסיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל ששיחקו בליגה הבכירה בברית המועצות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1959
קטגוריה:קבוצות כדורגל שזכו באליפות בלארוס
קטגוריה:הומל: ספורט
אריק למינג

**אריק ולדימר למינג** (בשוודית: **Eric Valdemar Lemming**; 22 בפברואר 1880 - 5 ביוני 1930) היה אתלט שוודי שהשתתף במגוון של ענפים, אלוף אולימפי בעל 7 מדליות מהן 4 זהב, זכה 3 פעמים ברציפות בתואר בהטלת כידון, בחישוב מדליות הזהב מאתונה 1906.

## ביוגרפיה
למינג החל את הקריירה האולימפית שלו באולימפיאדת 1900 בפריז בה סיים שלוש פעמים במקום רביעי בקפיצה לגובה, קפיצה במוט וביידוי פטיש ובמקום שמיני בזריקת דיסקוס. למינג גם סיים במקום האחרון בקפיצה לרוחק ומחוץ לשישייה הראשונה בקפיצה משולשת.

באולימפיאדת אתונה (1906) זכה למינג ב-4 מדליות ביניהם אחת זהב בהטלת כידון ו-3 מדליות ארד בהדיפת כדור ברזל, משיכת חבל עם נבחרת שוודיה ובפנטאתלון.

באולימפיאדת 1908 בלונדון זכה למינג בשתי מדליות זהב בהטלת כידון ובהטלת כידון בסגנון חופשי.

באולימפיאדת 1912 בסטוקהולם זכה למינג בפעם שלישית ברציפות במדליית זהב בהטלת כידון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופים אולימפיים: הטלת כידון (גברים)
קטגוריה:אתלטים שוודים
קטגוריה:קופצים במוט
קטגוריה:הודפי כדור ברזל
קטגוריה:מתחרים בקרב חמש
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת פריז (1900)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אתונה (1906)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (1908)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סטוקהולם (1912)
קטגוריה:אלופים אולימפיים משוודיה
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1880
קטגוריה:נפטרים ב-1930
קפריצ'ו

**קפריצ'ו** (באיטלקית: **capriccio**; בצרפתית: **caprice**; ברבים: קפריצ'י) היא יצירה מוזיקלית, על פי רוב חופשית למדי בצורתה ומלאת חיים באופייה. קפריצ'ו טיפוסי יהיה מהיר, נמרץ ובמקרים רבים וירטואוזי בטבעו.

המונח מתייחס למגוון יצירות: בתקופת הבארוק שימש במקרים רבים יצירות קצרות לכלי מקלדת (לדוגמה, אצל ג'ירולאמו פרסקובלדי, ויוהאן סבסטיאן באך סיים את הפרטיטה שלו בדו מינור, רי"ב 826, בקפריצ'ו, שהוא, על אף שמו, קטע קונטרפונקטי דחוס, העושה שימוש קפדני ושיטתי בנושא התוסס, כמעט הומוריסטי, שלו. כמו כן ידועים הקפריצ'י רי"ב 992 ו-993. את הקפריצ'ו רי"ב 992 כתב באך אולי בפרידתו מאחיו יוהאן יעקוב, שנסע לשרת כנגן אבוב בתזמורת בחצר המלך בשוודיה. הקפריצ'ו רי"ב 993 הוקדש ליוהאן כריסטוף באך.

ניקולו פגניני השתמש בקפריצ'ו לקובץ בן עשרים וארבעה קטעים וירטואוזיים לכינור, אצל לואיג'י לניאני הוא מתנוסס על קובץ של שלושים ושישה קטעים וירטואוזיים לגיטרה וצ'ייקובסקי ורימסקי-קורסקוב השתמשו בו ליצירות תזמורתיות (קפריצ'ו איטלקי וקפריצ'ו ספרדי, בסדר זה). ברהמס כתב מספר רב של קפריצ'י לפסנתר בשנות חייו האחרונות, כולם נחשבים בין היצירות יוצאות הדופן והרציניות ביותר של שלהי התקופה הרומנטית במוזיקה.

## קישורים חיצוניים

* 
* שלמה מינץ, "הקפריסים של פגניני: אטיודים או יצירות אמנות?" בתוך אופוס – המגזין למוזיקה קלאסית.

קטגוריה:מבנים מוזיקליים
קטגוריה:מילים וביטויים באיטלקית
קנצונה

**קנצונה** (באיטלקית: **Canzone**; ברבים קנצוני) היא יצירה מוזיקלית, שיר או בלדה שמקורם איטלקי או פרובאנסלי. המונח משמש גם להגדרת סוג של שירה הדומה למדריגל. לעיתים מכנים יצירה פשוטה ושירית באופייה קנצונה, בייחוד אם מחברה איננו איטלקי. דוגמה טובה לכך היא האריה "Voi che sapete" מתוך נישואי פיגארו של וולפגנג אמדאוס מוצרט.

במוזיקה ובשירה, קנצונה היא יצירה מוזיקלית רב-קולית מהמאה ה-16, המבוססת על שירים קצרים שמקורם בפרובאנס, צרפת שהיו פופולריים באיטליה בימי הביניים. השירים עסקו באהבה, בטבע וביופי נשי. הם הורכבו מבתים שווים באורכם, ונחתמו בהקדשה או בבית קצר יותר. מספר השורות לבית היה בדרך כלל 14, כמו בסונטה. למעשה, הועלו השערות שהסונטה נבעה מהקנצונה. הכותבים המפורסמים ביותר של קנצונות היו המשוררים מהמאה ה-14: גווידו קוולקנטי, דנטה אליגיירי ופרנצ'סקו פטרארקה. הצורה המוזיקלית שלהם הייתה עיבוד קולי למלות השירים; המונח Canzone הוא גם בר-חליפין עם Canzona, צורה אינסטרומנטלית חשובה משלהי המאה ה-16 וראשית המאה ה-17; יצירות כאלה כונו לעיתים קרובות "קאנצוני דה סונאר" וחשיבותן נעוצה בהיותן מבשרות הסונאטה. הטרמינולוגיה הייתה חופשית למדי בסוף תקופת הרנסאנס וראשית תקופת הבארוק ומה שמלחין אחד כינה "קנצוני דה סונאר" עשוי היה להיקרא "קנצונה" או אפילו פנטזיה, אצל מלחין אחר. ביצירותיהם של מלחינים מסוימים, כמו פאולו קוואליאטי, נראה שלמונחים לא הייתה שום משמעות צורנית מכל וכל. בתחילה התבססו הלחנים על שירים פוליפוניים צרפתים-פלמים ("שנסונים"), ומאוחר יותר הולחנו לחנים מקוריים. הקנצונות הכליות, כגון הקנצונה לכלי נשיפה ממתכת של ג'ובאני גבריאלי, השפיעו על צורת הפוגה ומהן התפתחה צורת הסונאטה.

## ראו גם
* שאנסון, סוגה הלקוחה מן הגרסה הצרפתית של המילה

## לקריאה נוספת

* "Canzone", in *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. 
* *The New Harvard Dictionary of Music*, ed. Don Randel. Cambridge, Massachusetts, Harvard University Press, 1986. 
* "Canzone", in *The Shapes of our Singing*, a comprehensive guide to verse forms and metres from around the world, by Robin Skelton. EWU, Spokane, WA, 2002. 

* "קנצונה" במילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים בעריכת סטנלי סיידי, כרך 20, לונדון, מקמילן 1980
* "מילון הרווארד החדש למוזיקה" בעריכת דון רנדל, קיימברידג', מסצ'וסטס, הוצאת אוניברסיטת הרווארד 1986
* "קנצונה" ב"הצורות של שירתנו", מדריך מקיף לבתי שיר, צורות ומשקלים מרחבי העולם, מאת רובין סקלטון, 2002

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מבנים מוזיקליים
רשם אינטרנט אזורי

שמאל|ממוזער|280px|חלוקת העולם לחמשת אזורי הרישום
**רשם אינטרנט אזורי** (באנגלית: **Regional Internet registry**) הוא מוסד האחראי על הקצאת מספרי אינטרנט באזור בעולם.

המספרים הארגונים מקצים הם כתובות IP עבור IPv4 ו-IPv6 וכתובות מערכת אוטונומית עבור ניתוב BGP.

ישנם חמישה ארגוני רישום אזורי פעילים:

* American Registry for Internet Numbers - **ARIN** - צפון אמריקה וחלק מאזור הים הקריבי
* **RIPE Network Coordination Centre** - אירופה, המזרח התיכון ומרכז אסיה
* Asia-Pacific Network Information Centre - **APNIC** - אסיה ואזור האוקיינוס השקט
* Latin American and Caribbean Internet Address Registry - **LACNIC** - אמריקה הלטינית וחלקים ואזור הים הקריבי
* African Network Information Centre - **AfriNic** - אפריקה

חמשת הרשמים מאוגדים ב"ארגון משאבים מספריים" (Number Resource Organization).

רשמי האינטרנט האזוריים נוצרו כדי לחזק את הנייטרליות של רשת האינטרנט ולאפשר לכל אזור בעולם לקבוע את המדיניות שלו בנוגע להקצאת כתובות.

הרשות למספרים מוקצים באינטרנט (Internet Assigned Numbers Authority, IANA) ו-ICANN מאצילים סמכויות לרשמי אינטרנט אזוריים, ואלה, בתורם פועלים בתיאום עם ספקי אינטרנט במדינות השונות.

## קישורים חיצוניים
* American Registry for Internet Numbers
* RIPE Network Coordination Centre
* Asia-Pacific Network Information Centre
* Latin American and Caribbean Internet Address Registry
* African Network Information Centre
* Number Resource Organization

קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים
קטגוריה:כתובות רשת
ז'ירונדן דה בורדו

**מועדון הכדורגל ז'ירונדן דה בורדו** (בצרפתית: **Football Club des Girondins de Bordeaux**), ובקיצור **ז'ירונדן דה בורדו** (בצרפתית: **FC Girondins de Bordeaux**), הידוע גם פשוט בתור **בורדו** (בצרפתית: **Bordeaux**), הוא מועדון כדורגל צרפתי שנוסד בשנת 1881.

המועדון זכה בשש אליפויות (1950, 1984, 1985, 1987, 1999, 2009) וארבעה גביעים לאומיים (1941, 1986, 1987, 2013), כאשר ההישג הגדול ביותר של הקבוצה בזירה האירופית היה ההשתתפות בגמר גביע אופ"א ב-1996. בדרכה לגמר גברה בורדו על קבוצות כגון ריאל בטיס, מילאן וסלביה פראג. בגמר הפסידה הקבוצה לבאיירן מינכן, ובכך נמנע ממנה התואר האירופי הראשון שלה.

## היסטוריה
המועדון הוקם ב-1881 וב-1937 הפך למקצועי. ב-1941 זכתה לראשונה בגביע הצרפתי. בעונת 1949/50 זכתה הקבוצה באליפות הליגה הראשונה שלה, כשנה בלבד לאחר שעלתה מליגת המשנה. באותה תקופה כונתה חוליית ההגנה של בורדו "המבצר הבלתי חדיר".

ההצלחה מיעטה לבוא בעשורים הבאים עד שנות ה-80. בעשור זה זכתה בורדו בשלוש אליפויות ובשני גביעים והעפילה במשך מספר שנים רצופות למפעלים אירופיים. אולם, חלה ירידה בכושר של הקבוצה לקראת סוף העשור ובתחילת שנות ה-90 הורדה הקבוצה לליגת המשנה מסיבות כלכליות. הקבוצה הצליחה לחזור לליגת העל בתוך זמן קצר, וב-1996 הגיעה להישג השיא שלה - גמר גביע אופ"א. בשנת 1999 היא זכתה באליפות החמישית שלה. האליפות הבאה הגיעה עשר שנים לאחר מכן, ב-2009, תוך שהיא עוצרת רצף שבע אליפויות של אולימפיק ליון. בעונת 2009/10 בורדו הגיעה לרבע גמר ליגת האלופות, שם התמודדה מול אולימפיק ליון והודחה. בעונת 2012/13 זכתה בורדו בגביע הצרפתי ה-4 בתולדותיה לאחר שניצחה את אביאן בגמר 2–3.

ב-23 במאי 2015 חנכה הקבוצה את אצטדיונה החדש, אצטדיון בורדו-אטלנטיק המונה 42,115 מקומות ישיבה.

בנובמבר 2018 נרכשה על ידי איש העסקים האמריקאי ממוצא צרפתי, ז'וזף דרגוס, מייסד חברת General American Capital Partners.

ב-22 ביוני 2021, בורדו הודיעה כי ז'רארד לופז רכש את המועדון.

בסיום עונת 2021/2022 ירדה הקבוצה לליגה השנייה לראשונה מאז 1990/1991. זמן קצר לאחר מכן, ביולי 2022, הורדה הקבוצה לליגה השלישית עקב בעיות כספיות.

ב-25 ביולי 2024 הודיעה הקבוצה על פירוק ויציאה מכלל פעילות עקב קשיים כלכליים. לאחר מכן ב-1 באוגוסט 2024 הוחלט שהקבוצה תחדש את פעילותה כקבוצה לא מקצוענית בליגה הצרפתית הרביעית.

## שחקנים ומאמנים נודעים
### שחקנים
*  זינדין זידאן
*  אלן ז'ירס
*  כריסטוף דוגארי
*  ביצ'נטה ליזארזו
*  יואן גורקוף
*  מרואן שמאח'
*  פאולטה
*  ג'ימי בריאנד
*  יאסין עדלי

### מאמנים
*גוסטבו פוייט
*לורן בלאן
*וילי סניול
*פאולו סוזה

## תארים
***[[ליגת העל הצרפתית בכדורגל|אליפויות צרפת]] (6)**
** 1950, 1984, 1985, 1987, 1999, 2009
***ליגת המשנה הצרפתית בכדורגל (1)**
** 1992
***[[הגביע הצרפתי]] (4)**
** 1941, 1986, 1987, 2013
***גביע הליגה הצרפתית (3)**
**(2002, 2007, 2009)
*גביע הדלה אלפי (1): 1980
*גביע האינטרטוטו (1): 1996

## קישורים חיצוניים

* 

*
בורדו, ז'ירונדן דה
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1881
קטגוריה:בורדו
קן קרצ'בל

**קן קרצ'בל** (באנגלית: **Ken Kercheval**; 15 ביולי 1935 - 21 באפריל 2019) היה שחקן טלוויזיה אמריקאי שנודע בשל גילום דמותו של "קליף בארנס" בסדרה דאלאס.

## ביוגרפיה
קרצ'בל נולד בוולקוטוויל, אינדיאנה, בנם של רופא מקומי ואחות. הוא החל את דרכו כשחקן תיאטרון ומשנת 1962 הופיע על במות ברודוויי ו"אוף ברודוויי" בתפקידים במחזות כקברט ו"מי מפחד מווירג'יניה וולף?". במקביל, שיחק במספר תפקידים זוטרים בסדרות טלוויזיה. בשנת 1967 החל לשחק בטלוויזיה, כששיחק דמות בשם "ד"ר ניק האנטר" באופרת הסבון הפופולרית "החיפוש אחר המחר" (Search for Tomorrow). הסדרה שודרה ברציפות מאז שנת 1951, וקרצ'בל היה השחקן השני ששיחק את דמותו של הדוקטור החביב והפופולרי.

עד לשנת 1978 שיחק קרצ'בל בתפקידי משנה רבים בטלוויזיה ואף בקולנוע. בטלוויזיה הופיע בתפקידי אורח בסדרות כ"סטארסקי והאץ'" או "קוג'אק", ובקולנוע הופיע בסרטים כ"רשת שידור".

בשנת 1978 הצטרף לצוות הסדרה דאלאס בתפקיד קליף בארנס, יריבו המוערך של ג'יי אר יואינג גיבור הסדרה, אותו גילם השחקן לארי הגמן. דמותו הסימפתית של בארנס, שבמשך ארבע עשרה העונות שבהן שודרה הסדרה, ניסה לנקום בג'יי אר ובמשפחתו, אך לשווא, הייתה בין הדמויות האהובות על הצופים בסדרה המצליחה, ולצדו של הגמן היה קרצ'בל השחקן היחיד שדמותו הופיעה כמעט ברציפות מן הפרק הראשון בסדרה לפרק האחרון, ששודר בשנת 1991, לאחר ארבע עשרה עונות בהן שודרה הסדרה ברשת CBS. כן ביים קרצ'בל ארבעה מפרקי הסדרה. קרצ'בל הופיע בסרט ההמשך, "דאלאס: שובו של ג'יי אר" שצולם בשנת 1996. במהלך הסרטת הסדרה זכה קרצ'בל בפרסים כגון "Soap Opera Digest Awards" (בו זכה ב-1990) ו- "TV Land Awards" (בו זכה ב-1978).

לאחר ירידת הסדרה "דאלאס" מהמסכים המשיך קרצ'בל להופיע בתפקידי משנה בטלוויזיה, והופיע בהופעות אורח בסדרות כג'ורדן או ER.

קרצ'בל נישא פעמיים, והיה אב לשבעה ילדים. הוא התגורר בגרנדה הילס, קליפורניה, ובאינדיאנה.

קרצ'בל נאבק בבעיות בריאות שנבעו מהתמכרותו לעישון ולאלכוהול. בשנת 1993 אובחן כחולה בסרטן הריאה, והחלים לאחר ניתוח בו הוסר חלק מריאתו. בדומה לחברו לסדרה הגמן, הוא נאבק זמן רב בהתמכרות לאלכוהול, ובשנת 2007 נדון לשלושה ימים בכלא על נהיגה בשכרות.

נפטר באינדיאנה ב-21 באפריל 2019.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:דאלאס (סדרת טלוויזיה)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הפסיפיק
קטגוריה:מורשעים בעבירות תנועה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1935
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
יוסף צבי הלוי

הרב **יוסף צבי הלוי (קלמנס)** (אלול תרל"ד, 1874 – ד' באדר תש"ך, 3 במרץ 1960) היה אב בית הדין הרבני בתל אביב-יפו. חתן פרס ישראל לספרות תורנית, וכן זכה פעמיים בפרס הרב קוק (תש"ג ותשי"ג).

## קורותיו
נולד בסלובודקה לרב אברהם הלוי, והוסמך בישיבת סלובודקה להוראת איסור והיתר. בטבת תרנ"א הוא עלה בגפו לארץ ישראל וזמן קצר לאחר מכן נישא לבתו של הרב הראשי של יפו והמושבות, הרב נפתלי הרץ הלוי. לאחר נישואיו החל בלימודים בישיבתו של הרב מרדכי גימפל יפה במושבה יהודיה, בעקבותיו החל הרב הלוי לעסוק בסדר זרעים, ולאחר פטירתו של הרב יפה, בשנת תרנ"ב, הוא התמחה בהוראה אצל אבי אשתו.

בשנת תרנ"ד עבר הרב הלוי לירושלים וזמן קצר לאחר מכן הוא שב ליפו ובשנת תרנ"ז התמנה לדיין וסייע בידי חותנו בשאלות איסור והיתר ובשאלות הנוגעות למשפטי ממון וקרקעות. לאחר מותו של חותנו הרב בשנת תרס"ב, מילא הרב יוסף צבי את מקומו עד למינוי הרב אברהם יצחק הכהן קוק, ולאחר מכן מונה לשמש אב בית הדין של תל אביב. בהיעדרו של הרב קוק מהארץ בתקופת מלחמת העולם הראשונה, הרב הלוי מילא את מקומו כרב העדה האשכנזית וכיהן לצדו של רב העדה הספרדית, הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל. לאחר כיבוש ארץ ישראל בידי בריטניה הקימו השניים את משרד הרבנות המאוחדת ששימש כעבור שנים ספורות יסוד להקמת הרבנות הראשית לישראל.

הרב הלוי חיבר את הספר "הוראת שעה" בנושא ההלכות והיתרים הנוגעים לשנת שמיטה. לאורך עשרות שנותיו בתפקיד ראש אב בית הדין של תל אביב-יפו הוא היה לבר-סמכא בנושאים הלכתיים רבים. מפעלו הספרותי הגדול כלל הוצאת ספרים הנוגעים למצוות התלויות בארץ, על-פי סדר המשנה תורה לרמב"ם, ובהם ניתנו פירושים הלכתיים, פרטי ההלכות וחילוקי הדעות הנוגעים להן. עבור מפעלו זה הוא זכה ארבע פעמים בפרס הרב קוק לספרים תורניים מטעם עיריית תל אביב ובשנת תשי"ח הוענק לו פרס ישראל לספרות תורנית.

נכדו של הרב הלוי, פרופסור אברהם חיים הלוי, זכה גם הוא בפרס ישראל - לחקלאות. נכדו סייע בידו בגידול גינה ניסיונית לצורכי פסיקת הלכה בשאלות הנוגעות לגידולי שדה.

הרב הלוי נפטר בשנת תש"ך והובא לקבורה בטבריה.

## לקריאה נוספת
* 'הלוי (קלמנס), יוסף צבי', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 178–179. 

## קישורים חיצוניים
* קורות חייו מאת משפחתו 
* 

;מחיבוריו הזמינים ברשת
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לספרות תורנית
קטגוריה:זוכי פרס הרב קוק
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבנים
קטגוריה:דייני בתי הדין הרבניים
קטגוריה:אזרחי כבוד של תל אביב-יפו
קטגוריה:אבות בית הדין הרבני בתל אביב
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1958
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות בטבריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1874
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1960
דרך שבעת האגמים

שמאל|ממוזער|200px|אגם לאקר
שמאל|ממוזער|200px|אגם קורנטוסו
**דרך שבעת האגמים** (בספרדית: **Camino de los Siete Lagos** או **Ruta de los Siete Lagos**) היא כינויו של קטע נופי בן 107 ק"מ בדרך RN40 הארגנטינאית, העובר לאורכם של שבעה אגמים, בין סן מרטין דה לוס אנדס לבין ויז'ה לה אנגוסטורה שבפרובינציית נאוקן.

שבעת האגמים הם (מצפון לדרום): לאקר, מָצ'וֹנִיקוֹ, פַאלְקְנֶר, ויז'ארינוֹ, אֶסְקוֹנְדִידוֹ, קוֹרֶנטוֹסוֹ ואֶסְפֶּחוֹ. בסמוך לדרך נמצאים אגמים נוספים, המצויים כולם במרחק של קילומטרים ספורים ממנה: מָליקינָה, הֶרְמוֹסוֹ, טְרָפוּל, אֶסְפֶּחוֹ צ'יקוֹ ונאוול ואפי.

הדרך עוברת בתחומי הפארקים הלאומיים לָנין ונָאוֶול וָאפִּי.

## קישורים חיצוניים

* דרך שבעת האגמים באתר liveargentina (כולל מפה) 

שבעת האגמים
קטגוריה:ארגנטינה: גאוגרפיה
קטגוריה:ארגנטינה: תחבורה
קטגוריה:נאוקן (פרובינציה)
טורפדו ז'ודינו

**טורפדו ז'ודינו** היא קבוצת כדורגל שמשחקת בליגת העל הבלארוסית ושמגרשה הביתי הוא אצטדיון טורפדו שנמצה בעיר ז'ודזינה (ז'ודינו ברוסית) שבבלארוס. עד שנת 1993 שמה היה "BelAZ ז'ודינו" ואז שונה לטורפדו ז'ודינו.

הקבוצה הגיעה לגמר הגביע הבלארוסי בשנת 2010 והעפילה לליגה האירופית בעונת 2010/2011. בסיבוב המוקדמות הראשון הקבוצה ניצחה את פיילקיר. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה הפסידה ל-OFK בלגרד והודחה מהטורניר. 

בשנת 2016 השיגה את התואר הראשון בתולדותיה, כשזכתה בגביע הבלארוסי. היא שבה וזכתה בגביע גם בעונת 2023.

בעונת 2024 זכתה לראשונה בטורניר הסופר קאפ הבלארוסי אחרי שגברה על אלופת 2023, דינמו מינסק.

## תארים
;הגביע הבלארוסי בכדורגל
* **זכייה (2):** 2016, 2023
* סגנות (1): 2010
;הסופר קאפ הבלארוסי
* **זכייה (1):** 2024
;אליפות בלארוס הסוביייטית
* **זכייה (4):** 1970, 1971, 1980, 1981
* סגנות (2): 1972, 1985
* מקום שלישי (2): 1975, 1982
;גביע בלארוס הסובייטית
* **זכייה (10):** 1969, 1971, 1972, 1977, 1978, 1981, 1982, 1983
* סגנית (2): 1970, 1984
;הליגה הבלארוסית הראשונה
* **זכייה (1):** 2001

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל בלארוסיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1961
מכבי קריית ביאליק (שחייה)

שמאל|250px|סמל האגודה

**מכבי קריית ביאליק ** היא אגודת שחייה שהוקמה בשנת 1960. באגודה שחיינים מקריית ביאליק ומהישובים השכנים. האגודה היא בין האגודות הגדולות בארץ ואחת המצליחות.

## אודות האגודה
פעילויות האגודה כוללות בית ספר לשחייה לילדים מגיל 5, קבוצות לשיפור סגנונות לכל הגילים וקבוצות שחייה תחרותיות. 

האגודה מחזיקה בבריכה משלה ולא משכירה מסלולים מבריכות פרטיות. שחייני האגודה מתאמנים לאורך כל השנה בבריכת מרכז הספורט "אפק" בקריית ביאליק בה קיימת בריכה חצי אולימפית עם תשעה מסלולים, מקורה ומחוממת בטמפרטורה של 29-30 מעלות.

תחרות משחה המילניום שמאורגנת על ידי האגודה בסוף השבוע האחרון של כל שנה אזרחית ב-23 שנים האחרונות היא אחת התחרויות הוותיקות והגדולות בישראל. בין השאר השתתפו בתחרות שחיינים מובילים בעולם ממדינות זרות דוגמת: רנדל בל (מקום 4 במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) ומנצח הליגה העולמית של FINA בשנת 2007), אולג ליסגור (אלוף ושיאן עולם במשחי החזה), דניס סילנטייב (אחד השחיינים המצטיינים בעולם בסגנון הפרפר) ועוד.

באליפות ישראל שנערכה ב-7 באוגוסט 2009 קבעה מכבי קריית ביאליק שני שיאים ישראלים חדשים. במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב לגברים, בתוצאה של 1:39.55 דקות ובמשחה שליחות 4x50 מטר מעורב לנשים, בתוצאה של 1:58.44 דקות.

## מאמני השחייה
* נח רם: 1995–1997
* ערן גורל:1999–2014
* לודמילה זליצ'ונוק: 2014–2022

## השתתפות שחייני האגודה באולימפיאדה ובאליפות העולם
[שמאל|ממוזער|[אנסטסיה גורבנקו|195px]]

## שחיינים מצטיינים נוספים ששחו באגודה
* איתן אורבך 
* איליה אייזנשטוק
* תום קרמר
* אלעד לנדמן
* עידו הבר
* גיא מוסקוביץ'
* יהונתן רום

## גלריה

קובץ:AfekMainPool2.JPG|בריכת מרכז הספורט "אפק"
קובץ:AfekMainPool.JPG|חימום במשחה המילניום, 2006


## ראו גם
* שחייה בישראל

## קישורים חיצוניים
*האתר הרשמי של מכבי קריית ביאליק שחייה
*האתר הרשמי של מרכז ספורט אפק

קריית ביאליק
קריית ביאליק
קטגוריה:קריית ביאליק: ספורט
תחנת בסיס

שמאל|ממוזער|250px|תורן אנטנות בתחנת בסיס לרשת תקשורת סלולרית.
[שמאל|ממוזער|250px|תחנת בסיס מעוצבת כ[דקל בטוסון, אריזונה]]
[שמאל|ממוזער|250px|אנטנה סלולרית משולבת ב[פיסול סביבתי בנתניה]]

**תחנת בסיס** היא מתקן לקליטה ו/או שידור של גלי רדיו. תחנת בסיס יכולה לשמש לכל סוג של תקשורת אלחוטית, אך השימוש הנפוץ במונח "תחנת בסיס" מתייחס לתקשורת סלולרית.

תחנת בסיס היא לרוב תחנת אחת מתוך מערכת תקשורת עם תחנות בסיס הפרוסות בשטח גאוגרפי נרחב ומספקת שירותי תקשורת.

## הרכב ומבנה
* אנטנות - משמשת לקליטה ו/או שידור של אותות, ומותקנת במיקום גבוה, על גבי תוואי טבעי או על גבי מגדל, על מנת לאפשר תנאי שידור/קליטה טובים. האנטנות יכולות להיות בצורות ובגדלים שונים, לדוגמה משתפלות או כמתקני גישה אלחוטיים.
* חדר תקשורת - בו נמצאים אמצעים אלקטרוניים כגון ציוד תקשורת, מקלטים, משדרים, מגברים ועוד.
* קווי תקשורת - המקשרים בין תחנת הבסיס לשאר המערכת (כגון תחנות בסיס אחרות, מרכזיית שיחות וכו')

## מאפיינים
* כיסוי - האזורים שתחנת הבסיס יכולה לתת להם כיסוי
* קיבולת - כמות המנויים, קצב נתונים לתחנה, יכולת לקלוט מנויים מתחנות בסיס סמוכות שסובלות מתקלה
* ארכיטקטורת רשת - היכולת לעבוד כחלק ממערכת תקשורת גדולה יותר, העצמאות לספק שירותים למנויים מקומיים גם כאשר תחנות בסיס אחרות לא תקינות, יכולת לתת שירות למנויים מרשת אחרת (נדידה).

## שימושים נוספים
### תקשורת מחשבים

תחנות בסיס יכולות לשמש כנקודה המאפשרת גישה אל רשתות של תקשורת מחשבים (כגון האינטרנט ורשתות אלחוטיות), עבור אמצעים אלקטרוניים שונים, כגון מחשבים ניידים, מחשבי כף יד ועוד.

### מיפוי וניווט
תחנות בסיס יכולות לשמש גם כחלק ממערכת ניווט לוויינית. מיקומן הגאוגרפי של תחנות אלו ידוע ברמת דיוק גבוהה מאוד והן מנטרות באופן קבוע את ההפרש בין מיקומן המדויק, לבין קריאת המיקום המתקבלת מהמערכת. התחנות שולחות את ההפרש אל מערכת הניווט, ותיקונים אלו נקלטים במכשירי הניווט ומאפשרים לתוכנות הניווט להציג את מיקום בצורה מדויקת יותר.

### מכשירי קשר
בדומה לאופן הפעולה ברשתות טלפון סלולריות, תחנות בסיס יכולות לשמש גם כחלק ממערכות קשר אלחוטיות. במערכות אלו, מכשירי הקשר הניידים יכולים לנוע ולהתרחק זה מזה. ברגע שהמכשירים יוצאים מטווח הקליטה שביניהם, הם יכולים לקבל שירות מתחנת בסיס אחת או יותר, שמקשרת ביניהם.

## קרינה ובטיחות

הקרינה הנפלטת מטלפונים סלולריים ומתחנות בסיס היא קרינה אלקטרומגנטית בתחום תדרי המיקרוגל. קרינה זו היא קרינה בלתי מייננת וההשפעה הוודאית היחידה שלה על רקמות היא חימום.
ככל שהטלפון הסלולרי רחוק יותר מתחנת הבסיס, הוא נדרש לשדר בעוצמה גבוהה יותר - ופולט קרינה חזקה יותר. ככל שיש פריסה צפופה יותר של תחנות בסיס, יורד הסיכוי שהטלפון הסלולרי יהיה רחוק מתחנת בסיס. לעומת זאת, ככל שהפריסה צפופה יותר, ישנה צפיפות יותר של תחנות בסיס שפולטות קרינה באופן קבוע.

בשל היבטי הבטיחות והקרינה, וגם אסתטיקה ונוף - תחנות הבסיס הפכו להיות NIMBY.

## ראו גם
* תחנת ממסר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תקשורת סלולרית
קטגוריה:תשתיות תקשורת
אולימפיאדת השחמט 1937

**[[אולימפיאדת השחמט]] השביעית** אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה, תחרות לנשים ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בסטוקהולם, שבשוודיה, בין 31 ביולי ל-14 באוגוסט 1937.
להלן התוצאות:

## תוצאות הגמר

## מדליות אישיות
* **הלוח הראשון:**
** מדליית זהב - סאלו פלור (צ'כוסלובקיה) עם תוצאה 12.5 מ-16 (78.1%)
** מדליית כסף - פאול קרס (אסטוניה) עם תוצאה 11 מ-15 (73.3%)
** מדליית ארד - מקס אויבה (הולנד) עם תוצאה 9.5 מ-13 (73.1%)
* **הלוח השני:**
** מדליית זהב - ראובן פיין (ארצות הברית) עם תוצאה 11.5 מ-15 (76.7%)
** מדליית כסף - לאסלו סאבו (הונגריה) עם תוצאה 12.5 מ-18 (69.4%)
** מדליית ארד - פטר טריפונוביץ (יוגוסלביה) עם תוצאה 11 מ-16 (68.8%)
* **הלוח השלישי:**
** מדליית זהב - יצחק קשדן (ארצות הברית) עם תוצאה 14 מ-16 (87.5%)
** מדליית כסף - אנדרה שטיינר (הונגריה) עם תוצאה 14.5 מ-18 (80.6%)
** מדליית ארד - פאולין פרידמן (פולין) עם תוצאה 11.5 מ-16 (71.9%)
* **הלוח הרביעי:**
** מדליית זהב - גוסטה דניאלסון (שוודיה) עם תוצאה 14 מ-18 (77.8%)
** מדליית כסף - קרלוס גימארד (ארגנטינה) עם תוצאה 11 מ-16 (68.8%)
** מדליית ארד - מרקוס לוצקיס (ליטא) עם תוצאה 11.5 מ-17 (67.8%)
* **לוח עתודה:**
** מדליית זהב - ישראל הורוביץ (ארצות הברית) עם תוצאה 13 מ-15 (86.7%)
** מדליית כסף - תיאודור רגדינסקי (פולין) עם תוצאה 11 מ-13 (84.6%)
** מדליית ארד - איסייה פלסי (ארגנטינה) עם תוצאה 14 מ-17 (82.4%)

## המשלחת של ארץ ישראל

משלחת הגברים לא השתתפה באולימפיאדה.

בתחרות לנשים השתתפה מונה מיי קארף וזכה במקום 6–7.

## אליפות העולם לנשים

## קישורים חיצוניים

* מידע על התחרות, באתר אולימפבייס 

קטגוריה:אולימפיאדת שחמט
קטגוריה:סטוקהולם: ספורט
קטגוריה:תחרויות שחמט ב-1937
מיכאיל קנטקוזינו

**מיכאיל קנטקוזינו** (ברומנית: **Mihail Cantacuzino**; 1650–1716), היה ספטאר של נסיכות ולאכיה, אחי השליט ומייסד מנזר סינאיה.

## ביוגרפיה
מיכאיל קנטקוזינו נולד ב-1650 למשפחת בויארים חשובה בנסיכות ולאכיה. אביו היה הפוסטלניק קונסטנטין קנטקוזינו ואחיו היה שליט ולאכיה, שרבאן קנטקוזינו.

בסוף המאה ה-17 מיכאיל עלה לרגל כצליין, בליווי אמו אלנה ואחותו סטנקה, אל המקומות הקדושים לנצרות בארץ ישראל (נצרת, ירושלים ועוד) והגיע עד למנזר סנטה קתרינה שבחצי האי סיני והתפלל בו.
לאחר שובו לנסיכות ולאכיה, ייסד לזכר מסעו את מנזר סינאיה. שם המנזר מזכיר את הר סיני והוא נבנה לפי דוגמת מנזר סנטה קתרינה. בניית המנזר ארכה חמש שנים, מ-1680 עד 1685.

## קישורים חיצוניים

קנטקוזינו
קטגוריה:ילידי 1650
קטגוריה:נפטרים ב-1716
הכרה דיפלומטית

[ממוזער|מסמך ההכרה בחתימת הנשיא [הארי טרומן שבו ארצות הברית הכירה דה פקטו במדינת ישראל, זמן קצר לאחר שזו הכריזה על עצמאותה, ב-14 במאי 1948. ההכרה דה יורה התקבלה ב-31 בינואר 1949, לאחר שהתקיימו הבחירות לאספה המכוננת בישראל.]] 
**הכרה דיפלומטית** במשפט הבין-לאומי היא צעד מדיני, חד-צדדי, שלו השלכות חוקיות מקומיות ובין-לאומיות, ואשר בו מדינה מכירה במעמד או בחוק של מדינה או ממשלה אחרת. ההכרה יכולה להיעשות דה פקטו או דה יורה, בדרך כלל בדרך של פרסום הודעה רשמית מטעם הממשלה המכירה.

## הכרה במדינות ובממשלות
הכרה בממשלה של מדינה זרה משמעותה הכרה במדינה שבה היא מושלת, אולם הכרה במדינה אין פירושה הכרה בממשלתה. הכרה דה פקטו במדינה, ולא דה יורה, היא נדירה ומעוררת סימני שאלה באשר להכרה בממשל של אותה מדינה. הכרה דיפלומטית דה יורה היא הצהרה חזקה יותר, בעוד שהכרה דה פקטו היא בעלת אופי זמני וקשורה יותר לשליטה יעילה של המדינה המוכרת בטריטוריה שלה. כך למשל, בשנת 1921 הכירה בריטניה בברית המועצות דה פקטו, אך רק בשנת 1924 באה הכרה דה יורה של בריטניה בברית המועצות. דוגמה אחרת היא הכרה דיפלומטית דה פקטו שהעניקה ארצות הברית (ואחריה בריטניה) למדינת ישראל מיד לאחר שזו הכריזה עצמאות, כאשר היא משהה את ההכרה דה יורה עד לאחר שיתקיימו בה בחירות כלליות. לעומתה, ברית המועצות העניקה לישראל הכרה דה יורה שלושה ימים לאחר הכרזת העצמאות.

כאשר במדינה מתקיימים חילופי ממשל בדרך שגרה ועל פי החוק (כך למשל בבחירות), אין צורך בחידוש ההכרה הדיפלומטית במדינה זו. אולם הכרה דיפלומטית בממשל החדש נדרשת אם מתחוללת במדינה הפיכה. הכרה דיפלומטית בממשל הקיים במדינה עשויה להיות חיונית להישרדותו של ממשל זה לאורך זמן.

הכרה דיפלומטית יכולה לבוא אף בדרכי עקיפין, כגון בביקור של ראש מדינה, או בחתימת הסכם בין המדינות. אם רצונה של מדינה שלא להכיר במדינה אחרת באופן רשמי, היא יכולה להכריז כי פעולותיה אינן מהוות משום הכרה דיפלומטית בישות המדינית עימה קיימים היחסים, כך למשל הכריזה ארצות הברית כי הדיאלוג שקיימה עם הארגון לשחרור פלסטין בשנת 1988 אינו מהווה הכרה במדינה פלסטינית.

## ראו גם
* הכרה בישראל
* מדינות שההכרה בהן מוגבלת

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
קטגוריה:משפט בין-לאומי
קטגוריה:דיפלומטיה
פינגווין אדלי

**פינגווין אדלי** (שם מדעי: *Pygoscelis adeliae*) הוא מין של פינגווין, שמצוי לאורך רצועת החוף באנטארקטיקה. הוא משלושת מיני הפינגווינים היחידים שגרים ביבשת זו לצד פינגווין קיסרי ופינגווין מלכותי. זהו אחד ממיני העופות הדרומיים ביותר. הפינגווין התגלה בשנת 1840 על ידי ז'ול דומון ד'אורוויל, שנתן לו את השם "אדלי" על שמה של אשתו. נכון ל-2014, יש כיום כ-251 מושבות של פינגווין אדלי, וכ-3.79 מיליון זוגות מקננים. פינגוויני האדלי ניזונים מקריל (בין השאר מקריל אנטארקטי), דגים ודיונונים במהלך תקופת הגדילה שלהם. 

פינגווין אדלי הוא אחד משלושת מיני הפינגווינים שבסוג Pygoscelis. בדיקות DNA של המיטוכונדריון וגרעין התא הוכיחו שסוג זה של פינגווינים קיים כבר כ-38 מיליון שנה (בערך 2 מיליון שנה לאחר התפתחותם של האבות הקדמונים מהסוג פינגווין גדול), ושהמין קיים כ-19 מיליון שנה.

עונת הרבייה של פינגוויני האדלי נמשכת בין אוקטובר לפברואר על חופי אנטארקטיקה. הקן מוקם בין סלעים. הנקבה מטילה שתי ביצים, והיא והזכר דוגרים עליהן במשך 32–34 ימים, במשמרות של כ-12 ימים. הגוזלים נשארים בקן כ-22 ימים, ולאחר מכן מצטרפים ל"פעוטון" - קבוצה של גוזלים. הגוזלים יוצאים לים לאחר 50 עד 60 ימים, ובמהלך זמן זה גדלות אצלם נוצות של פינגווינים צעירים.

פינגוויני האדלי קטנים, נוצותיהם ארוכות וזנבם ארוך ביחס למינים אחרים של פינגוונים; גובהם כ-46–75 ס"מ ומשקלם כ-3.9 - 5.8ק"ג. ניתן לזהותם על ידי טבעת לבנה שמקיפה את עיניהם.

## גלריה


קובץ:Antarctica 2013 Journey to the Crystal Desert (8370640868).jpg
קובץ:Fish8404 - Flickr - NOAA Photo Library.jpg
קובץ:Antarctica (8376313906).jpg
קובץ:Manchot Adélie MHNT.jpg
קובץ:Adelie Penguin2.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פינגוויניים
קטגוריה:אנטארקטיקה: עופות
ויז'ה לה אנגוסטורה

**ויז'ה לה אנגוסטורה** (בספרדית: **Villa La Angostura**) היא עיירת נופש ארגנטינאית לחוף אגם נאוול ואפי שבפרובינציית נאוקן, כ-110 ק"מ דרומית לסן מרטין דה לוס אנדס וכ-90 ק"מ צפונית-מערבית לבארילוצ'ה. בשנת 2001 התגוררו בה כ-7,300 תושבים.

למילה הספרדית Angostura אין מקבילה בעברית, ופירושה הוא למעשה שם העצם של המילה "צר", ההפך מ"רוחב". פירוש השם "ויז'ה לה אנגוסטורה" הוא "עיר הרוחב הצר", והוא נגזר ממצר היבשה שהיא שוכנת עליו בחלקה.

## גאוגרפיה
ימין|ממוזער|250px|תצפית על ויז'ה לה אנגוסטורה מהר באז'ו
ויז'ה לה אנגוסטורה נמצאת בתחומו של הפארק הלאומי נאוול ואפי.
היא שוכנת לחופו הצפון-מזרחי של אגם נאוול ואפי, ובחלקה מצויה על מצר יבשה שהוא חלק מחצי האי קֶטְרִיאוּאֶה, עליו נמצא הפארק הלאומי לוֹס אָרָזָ'אנֶס. צפונית מערבית לה נמצא אגם קורנטוסו.

מעל העיירה מתנשאים שלושה הרים: בָּאז'וֹ (שגובהו 1,792 מ', ושבו יש גם אתר סקי פופולרי), אינְקָזָ'ל (1,849 מ') ובֶּלְוֶודֶרֶה (1,992 מ').

## היסטוריה
באזור בו מצויה ויז'ה לה אנגוסטורה חיו בעבר אנשי האואיליצ'ה, המשתייכים לתרבות המפוצ'ה. ארגנטינה השתלטה על האזור רק בשנות ה-80 של המאה ה-19. ראשוני המתיישבים היו מהגרים גרמנים, שנופי המקום הזכירו להם את מולדתם, וההשפעה הגרמנית על האדריכלות בעיר ניכרת גם כיום. עד סוף המאה הגיעו מתיישבים נוספים מרחבי ארגנטינה, לצד מהגרים מסוריה ולבנון.

ב-15 בספטמבר 1932 הוכרזה ויז'ה לה אנגוסטורה כעיר. עוד קודם לכן הוקמה בה תחנת טלגרף, ובהמשך הוקמו בה גם כנסייה (1938) ותחנת משטרה (1943).

מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 התרחבה ויז'ה לה אנגוסטורה באופן ניכר. בשנת 1991 עמד מספר תושביה על כ-3,000 ועשור מאוחר יותר כבר הגיע לכ-7,300.

נופי האזור יחד עם המבנים הגרמניים שבעיירה תועדו בסרט "קטנטנות". כל אלה תרמו לאווירה הקסומה והתקופתית של הסרט.

שמאל|ממוזער|240px|הרחוב הראשי

## כלכלה ותיירות
בעבר התבססה ויז'ה לה אנגוסטורה על תעשיית העץ, אך לאחר הקמת הפארקים הלאומיים בסביבתה דעכה תעשייה זו. בד בבד, התחזקו ענפי הנדל"ן והתיירות כענפי הכלכלה העיקריים של העיירה.

התיירות בוויז'ה לה אנגוסטורה עונתית. בחורף פוקדים אותה תיירים העוסקים בספורט חורף באתרי הסקי הסמוכים אליה. בקיץ פוקדים אותה מטיילים המסיירים באתרים הסמוכים לה - שבעת האגמים, הפארק הלאומי נאוול ואפי והפארק הלאומי בוסקה דה לוס אראז'נס, שהוא המקום היחיד בעולם שבו יש יער של עצי מירטל צ'יליאני. באגם נאוול ואפי פועלות חברות המציעות פעילויות של ספורט ימי כגון שיט קיאקים, סקי מים וגלישת רוח. נחל קורנטוסו, שאורכו 200 מטרים בלבד, מחבר בין אגם נאוול ואפי לאגם קורנטוסו, והוא אתר פופולרי לדייג של דגי סלמון וטרוטה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נאוקן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1932
פליישר

**פליישר** (Fleischer, Fleisher) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו קצב.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
מטלת ביצוע

**מטלת ביצוע** היא מטלה לימודית המציגה בעיה מהחיים הדורשת פתרון או מטלה הדורשת ביצוע של משימה.

במטלת ביצוע התלמיד מדמה תפקוד כפי שהיה מתפקד בחיי היום-יום. 

במטלת ביצוע יש מספר תשובות אפשריות, והתלמיד נדרש למצוא אחת מהן תוך שימוש בידע קיים ונרכש.

מטרת מטלת הביצוע היא הערכת יכולתו של התלמיד ליישם תוכני למידה תוך כדי הפעלת שיקול דעת, תכנון, ארגון ומיזוג מידע, הסקת מסקנות וביקורתיות.

מטלת ביצוע מסתיימת כאשר התלמיד מפיק תוצר חשיבה ומציג אותו.

## לקריאה נוספת
*נוסינוביץ, ר. ודודי, ו. (2000), הערכה אפשר גם אחרת. המרכז להוראת המדעים, ירושלים.
*בירנבוים, מנוחה (1997), חלופות בהערכת הישגים, תל אביב: הוצאת רמות-אוניברסיטת ת"א

## קישורים חיצוניים
*על מטלת ביצוע, באתר משרד החינוך
*על מטלת ביצוע, באתר היחידה לקידום המצוינות בחינוך, אוניברסיטת בן-גוריון

קטגוריה:סימולציה
קטגוריה:שיטות למידה
קטגוריה:מבחנים
מנזר סינאיה

[שמאל|ממוזער|250px|ה[כנסייה הגדולה של מנזר סינאיה]]
[שמאל|ממוזער|250px|ה[כנסייה הישנה של מנזר סינאיה]]
**מנזר סינאיה** (ברומנית: **Mănăstirea Sinaia**), המכונה גם **קתדרלת הקרפטים** (**Catedrala Carpaților**), הוא מנזר נוצרי אורתודוקסי, שהוקם בשלהי המאה ה-17, בהרי בוצ'ג', בנסיכות ולאכיה (כעת בחבל מונטניה, רומניה).

## היסטוריה
המנזר הוקם על ידי הספטאר מיכאיל קאנטקוזינו, שהיה בן למשפחת בויארים חשובה בנסיכות ולאכיה, לאחר ששב מעלייה לרגל לארץ ישראל, במסגרתה התפלל במנזר סנטה קתרינה שבחצי האי סיני. לאחר שובו לוולאכיה, ייסד את המנזר לזכר מסעו. שם המנזר מזכיר את הר סיני והוא נבנה לפי דוגמת מנזר סנטה קתרינה.

בניית המנזר ארכה חמש שנים, מ-1680 עד 1685. המנזר, שהוקדש על ידי מייסדו לבתולה הקדושה, נועד בראשיתו לאכסן תריסר נזירים, לפי מספר שליחי ישו, אולם במהלך הזמן מספר הנזירים גדל והיה צורך בבנייה נוספת, כדי לספק את צורכיהם. הבנייה החדשה, שנוספה בתקופת אבי המנזר יואסף Ioasaf ופאיסיה Paisie, בין השנים 1842–1846, מכונה בשם "החצר החדשה". במהלך הבנייה הזאת הוקמה גם הכנסייה הגדולה".

בגלל המיקום האסטרטגי שלו, המנזר סבל מכיבושים טורקיים ואוסטריים, שגררו הרס חלקי של המבנים. בשנים 1893–1903 נערכו שיפוצים נרחבים במהלכם נבנתה מחדש הכנסייה הגדולה לפי תוכנית של האדריכל ג'ורג'ה מאנדריה George Mandrea.

## הכנסייה הישנה
הכנסייה הישנה בנויה בסגנון ברנקובאני. המבנה כולל 4 חלקים, המבוא prodvor, הפרוזדור pronaos, האולם המרכזי naos והמזבח. המבוא של הכנסייה מפוסל - בצד ימין מוצג משה עם לוחות הברית ובצד שמאל אחיו, אהרן, עם מטה מלבלב. במרכז מוצג הסמל של משפחת קנטקוזינו, המשפחה המייסדת - נשר בעל ראש כפול המחזיק במקורו את סמלי השלטון, צלב ושרביט.

על תקרת הפרוזדור מצוירת תמונות מחיי יקטרינה הקדושה, מגינת מנזר סנטה קתרינה מהר סיני ומחיי גאורגה הקדוש, המגן של נסיכות מולדובה ושל אנשי הצבא. הפרוזדור נשלט על ידי תמונה של המייסד בקרב 18 ילדיו משתי נשותיו (חלק מהם מאומצים) ותמונות של בני משפחה נודעים, כמו:ניאגויה בסאראב, ראדו שרבאן, קונסטנטין שרבאן, קונסטנטין קנטקוזינו, שרבאן קנטקוזינו, מצויר עם כתר על ראשו וצלב בידו ואחרים.

## ראו גם
* מנזר סנטה קתרינה

## קישורים חיצוניים

* 

סינאיה
מטפה

שמאל|ממוזער|150px|מטפֶּה
**מַטְפֶּה** (נקרא **מטף** בפי העם) הוא אמצעי לכיבוי אש או לריסון אש, והוא חלק מההגנה הפעילה מפני אש. 

ישנם שני סוגי עיקרים של מַטְפִּים: מטפה שמור בלחץ, ומטפה מחולל לחץ. במטפה השמור בלחץ חומר ההדף (החומר הדחוס הדוחף את החומר החוצה) נשמר באותו מכל שבו נמצא הגורם לכיבוי אש. לפי הגורם נקבע חומר ההדף, וישנם סוגים שונים הנמצאים בשימוש. מטפים שמורים בלחץ הם הנפוצים ביותר. 

מטפי מחסנית כוללים את החומר המניע במכל נתיק שיש לנקבו לפני השימוש, וכך מתערבב חומר המניעה ומביא לכיבוי האש. סוג זה אומנם איננו נפוץ, אך הוא הדומיננטי במתקנים תעשייתיים, שם נעשה בו שימוש גבוה מן הממוצע.

למטפה נתיק יתרונות של החלפה פשוטה וטעינה מיידית, המאפשרים למשתמש לתפעל את המטפה ולהשתלט על השריפה ביתר קלות. בניגוד למטפים מקומפרסים, מטפים אלו מנצלים פחמן דו-חמצני דחוס במקום חנקן.

במעבדות רבות, לצד מטפה רגיל ישנו מטפה נוסף, שבדרך כלל צבוע בצבע צהוב ומיועד לכיבוי שרפות של מתכות.

## קישורים חיצוניים

* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:כיבוי אש
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: המצאות
פנטזיה (מוזיקה)

**פנטזיה** היא יצירה מוזיקלית ששורשיה נעוצים באמנות האלתור. מסיבה זו, רק לעיתים נדירות עוקבת הפנטזיה אחרי כללי הכתיבה המקובלים של איזו שהיא צורה מוזיקלית מחמירה (כפי שאפשר לראות באימפרומפטי).

בתקופת הבארוק ובתקופה הקלאסית, פנטזיה טיפוסית הייתה יצירה לכלי מקלדת, עם קטעי סירוגין של תרוצות מהירות ומרקם פוגלי. דוגמאות לפנטזיות מתקופת הבארוק הן הפנטזיה ופוגה כרומאטית, רי"ב 903, לצ'מבלו; פנטזיה ופוגה בסול מינור, רי"ב 542 לעוגב; ופנטזיה ופוגה בדו מינור, רי"ב 537 לעוגב, כולן יצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך. דוגמה מן התקופה הקלאסית היא הפנטזיה ברה מינור, ק. 397 לפסנתר של מוצרט. דוגמה מהתקופה הרומנטית היא הפנטזיה לפסנתר בארבע ידיים, ד. 940 של שוברט ומאוחר יותר "פנטזיה קונטרפונטיסטיקה" של בוזוני או הפנטזיה על אוסטינאטו של ג'ון קוריליאנו.

בתקופות הרנסאנס והבארוק המוקדם (ובייחוד בתקופת טיודור הבריטית) התייחד המונח פנטזיה ליצירות שנכתבו על פי רוב – אם כי לא תמיד – לוויולים, בכתיבה שהתחלפה, במקרה זה, לסירוגין בין קטעי פוגה מהירים לקטעים איטיים יותר ומדי פעם הרמוניות מתנגשות. על פי מילון אוקספורד המרוכז למוזיקה, הפנטזיה האינסטרומנטלית הייתה קרובה היסטורית וצורנית למוטט. הפנטזיות של הנרי פרסל הן המייצגות הבארוקיות האחרונות לזן הזה, אף כי וולטר וילסון קובט ניסה, בעשורים הראשונים של המאה ה-20, לשחזר משהו מסגנון זה באמצעות תחרות, שלה חבות יצירות כמו שלישיית הפנטזיה של ג'ון איירלנד ופרנק ברידג', רביעיית הפנטזיה של בנג'מין בריטן (לאבוב וכלי מיתר) ויצירות נוספות את קיומן.

בתקופה הרומנטית השפיעו שתי מגמות מנוגדות במידה רבה על הפנטזיה: האחת הייתה דעיכת האלתור הצורני כמבחן לטכניקת הלחנה; השנייה הייתה תנועתם של מלחינים לעבר צורות חופשיות יותר. הפנטזיה בפה מינור אופוס 49 של שופן משלבת מרקמי מקלדת שונים של ה"סטיל בריליאנט" עם המופת הקלאסי של הסונאטה, והתוצאה היא יצירה שצורתה חורגת מן המוסכמות אך מתוחכמת. "קטעי פנטזיה" הרבים של שומאן הן יצירות אופי קטנות יותר, הנושאות במקרים רבים שמות תיאוריים.

## לקריאה נוספת

* *English Chamber Music* by Ernst Hermann Meyer. Reference on the early English fantasy (fantazy, fantasie, fantasia.) Lawrence & Wishart, London, 1946. (Was republished by Da Capo Press, 1971, with .)
* *Fantasies* by Mozart and Schubert performed by Daniel Blanch. Ars Harmonica AH 140

* "מוזיקה קאמרית אנגלית" מאת ארנסט הרמן מאייר. מראי-מקום לפנטזיה האנגלית המוקדמת, הוצאת לורנס ווישהרט, לונדון, 1946. (פורסם מחדש בהוצאת דה קאפו, 1971.
* "פנטזיות" מאת מוצרט ושוברט בביצוע דניאל בלאנש.
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מבנים מוזיקליים
קטגוריה:צורות מוזיקליות
קטגוריה:מילים וביטויים באיטלקית
ועידת צ'רנוביץ

שמאל|ממוזער|250px|תמונה קבוצתית של משתתפי הוועידה
**ועידת צ'רנוביץ** או **הוועידה** [הראשונה] **לשפה היידית** (ביידיש: **טשערנאָוויצער קאָנפֿערענץ** או **די** [ערשׂטע] **קאָנפֿערענץ פֿאָר דער יודישער שפּראַך**), המכונה לעיתים **ועידת הסופרים היהודים**, הייתה ועידה אשר התכנסה בין 30 באוגוסט ו-3 בספטמבר 1908 בעיר צ'רנוביץ (אז בירת דוכסות בוקובינה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום באוקראינה) ביוזמתו של נתן בירנבוים, ובתמיכתם של חיים ז'יטלובסקי, דוד פינסקי, יעקב גורדין ומנהיגי תרבות יהודים נוספים.

בין המשתתפים: שלום אש, הירש דוד נומברג, נח פרילוצקי, אברהם רייזן, א. אלמי (אליהו-חיים שעפּס), גרשם באדר, אסתר פרומקין, משה לייב הלפרן, מתתיהו מייזס, מיכאל וייכרט. י"ל פרץ, ממנהיגי הוועידה (אז בן 56), היה זקן המשתתפים.

## רקע
הוועידה התקיימה לנוכח ההתעוררות הלאומית היהודית בשלהי המאה ה-19. כיוון שלכל לאום יש שפה המייחדת אותו, מטרת הוועידה הייתה להחליט איזו שפה תהיה השפה הלאומית של העם היהודי: העברית או היידיש. בין מארגני הוועידה נכללו נתן בירנבוים ודוד פינסקי. הציונים, שתמכו בעברית, ראו ביידיש שפה גלותית; הם טענו כי לא ניתן להחיות את הרעיון הציוני ללא שימוש בעברית, השפה ההיסטורית של העם היהודי. מולם ניצבו התומכים ביידישיזם, אידאולוגיה שקראה להשתחררות מתחושת הנחיתות של ה"ז'רגון", שדובר על ידי המעמדות הנמוכים, ועודדה כתיבה ספרותית בשפה; הם היו סבורים, כי היידיש היא שפתו של העם היהודי באירופה זה מאות שנים, ולכן היא השפה המתאימה ביותר להיות שפתו של העם היהודי.

## סדר יומה של הוועידה
יום לפני פתיחת הוועידה אושרו סופית הסעיפים שעל סדר היום:
#**השפה כשלעצמה** (כתיב, דקדוק, מילים זרות וחדשות, מילון וכו')
#**ספרות יידיש וכותביה**
#**תרגום התנ"ך**
#**הבמה והשחקנים**
#**העיתונות**
#**הדור הצעיר**
#**ההכרה ביידיש**

בתום ויכוח סוער בדיוני הוועידה, הוכרז בוועידה כי היידיש היא שפה לאומית של העם היהודי, אך אינה השפה הלאומית היחידה. שלום אש הציע בוועידה לתרגם ליידיש אוצרות תרבותיים יהודיים מתקופות שונות.

## לקריאה נוספת
* שמואל ורסס, ועידת צ'רנוביץ בראי העיתונות העברית, **שבות** 15, 1992, עמ' 182-149.

## קישורים חיצוניים

* 
* הוועידה לשפה היידית (אנגלית ויידיש)
* ג'ושוע פישמן, 
* 
* יחיאל שיינטוך, ועידת צ'רנוביץ ותרבות יידיש, לפרופסור שמואל ורסס, לכבוד יום הולדתו ה-85, **[[חוליות (כתב עת)|חוליות]]** (כתב עת למחקר יידיש), מס' 6, אביב 2000 
* יוחנן בן יעקב, מאה שנים ל"ועידת הלשונות" ול"ריב הלשונות" – טשערנאוויצער קאנפערענץ, באתר משרד החינוך – מינהל חברה ונוער, ספטמבר 2008 
* 
* 
* ועידת צ'רנוביץ לשפת היידיש, באתר יהדות בוקובינה 


*Czernowitz at 100: The First Yiddish Language Conference in Historical Perspective, York University, Toronto, Canada, April 13-14 2008 
*Marissa Brostoff, One Hundred Years Later, Still Talking, The Jewish Daily Forward, February 20, 2008 


## הערות שוליים

קטגוריה:יידיש
קטגוריה:יידישיזם ויידישיסטים
צ'רנוביץ
קטגוריה:1908
קטגוריה:לאומיות יהודית
קטגוריה:יהדות צ'רנוביץ
משולש (קבוצת כוכבים)

**משולש** הוא קבוצת כוכבים קטנה בשמי הצפון, אחת מ-48 קבוצות הכוכבים המקוריות של תלמי, וכיום היא אחת מ-88 קבוצות הכוכבים המוכרות על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי. למרות שאין בקבוצה כוכבים בהירים, קל למדי לזהותה בשל צורת המשולש.

## כוכבים מעניינים
**α במשולש** הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצה. זהו כוכב לבן - צהבהב במרחק של כ-64 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 3.4. הכוכב נקרא "Caput Trianguli" - "ראש המשולש" בלטינית. מדידות ספקטרוסקופיות העלו שלכוכב יש בן זוג עמום שמקיף אותו במרחק קטן של כ-0.04 יחידות אסטרונומיות בזמן מחזור של יום אחד ו-18 שעות.

**[[בטא במשולש|β במשולש]]** הוא ענק לבן - כחלחל במרחק של כ-125 שנות אור ועם בהירות מדרגה 3.0. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה. 

**γ במשולש** הוא כוכב הסדרה הראשית לבן - כחלחל במרחק של כ-120 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.0.

## גרמי שמיים מעניינים נוספים
M33 או **גלקסיית המשולש** היא גלקסיה ספירלית, השלישית בגודלה מבין הגלקסיות של הקבוצה המקומית (השתיים האחרות הן שביל החלב וגלקסיית אנדרומדה). היא נמצאת במרחק של כ-3 מיליון שנות אור משביל החלב ובהירותה היא מדרגה 6.3, כך שכמעט בלתי אפשרי לצפות בגלקסיה ללא ציוד עזר. במשקפת היא נראית ככתם אליפטי מעורפל בקוטר של כחצי מעלת קשת (כקוטרו של הירח המלא).

3C 48 - הקוואזר הראשון שהתגלה נמצא בקבוצת משולש.

## מיתולוגיה
בעבר נקראה הקבוצה סיציליה בשל צורתו המשולשת של האי.
ימין|ממוזער|250px|הגלקסיה M33

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:48 קבוצות הכוכבים של תלמי
היינריך השביעי, דוכס בוואריה

**היינריך השביעי, דוכס בוואריה** (בגרמנית: **Heinrich VII. von Bayern**; 1005–14 באוקטובר 1047), היה דוכס בוואריה בין השנים 1042–1047, ובנוסף היה גם רוזן לוקסמבורג בין השנים 1026–1047.

## ביוגרפיה
היינריך נולד בשנת 1005, לפרידריך מלוקסמבורג ולאירמטרוד מווטראו, בתו של הריברט, רוזן וטראו.

בשנת 1026 מת דודו היינריך החמישי, דוכס בוואריה, והיינריך עלה לשלטון במקומו. בשנת 1042 נתן לו בן דודו היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה, מכיוון שנאלץ להילחם בשמואל אבא, מלך הונגריה. היינריך סייע לקיסר במלחמותיו בהונגריה, ואף סייע לו במלחמתו נגד דירק הרביעי, רוזן הולנד.

ב-14 באוקטובר 1047 מת היינריך ללא ילדים, ומשום כך חזרה בוואריה להיינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואילו אחיו גיזלברט ירש את לוקסמבורג.

## קישורים חיצוניים

* היינריך השביעי, דוכס בוואריה 

קטגוריה:בית לוקסמבורג
קטגוריה:דוכסי בוואריה
קטגוריה:ילידי 1005
קטגוריה:נפטרים ב-1047
אראגוזאורוס

**אראגוזאורוס** (שם מדעי: *Aragosaurus*) הוא סוג של זאורופוד. המין היחיד המוכר, *Aragosaurus ischiaticus,* חי באראגון שבספרד אך גם בדרום אמריקה. הוא חי לפני כ-120 עד 130 מיליון שנים, באמצע הקרטיקון התחתון. האראגוזאורוס היה דינוזאור שהילך על ארבע רגליים וניזון מצמחים. אורכו הגיע ל-18 מטרים ומשקלו היה כ-28 טון. בדומה לזאורופודים אחרים, צווארו היה ארוך, זנבו היה ארוך וחזק, ראשו היה קטן וגופו גדול. 

## ראו גם
*גיגאנוטוזאורוס

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון תחתון באירופה
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון תחתון באמריקה הדרומית
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1987
קטגוריה:קמרזאוריים
מצודת לואיסבורג

שמאל|ממוזער|250px|מצודת לואיסבורג
שמאל|ממוזער|250px|מיקומה של לואיסבורג באי איל-רויאל
שמאל|ממוזער|250px|תושבים לבושים בבגדים מסורתיים באתר המצודה
**מצודת לואיסבורג** (בצרפתית: **Forteresse de Louisbourg**; באנגלית: **Fortress of Louisbourg**) היא אתר היסטורי לאומי קנדי השוכן באי קייפ ברטון, בפרובינציית נובה סקוטיה, קנדה, המנציח עיר צרפתית מבוצרת מהמאה ה-17 באותו שם.

## היסטוריה
ההתיישבות הצרפתית בקנדה החלה ב-1605 בחבל אקדיה, עם הקמת היישוב פור רויאל לחופי המפרץ שנקרא אז "המפרץ הצרפתי" (Baie Français) (כיום מפרץ פאנדי). ב-1608 הוקמה קוויבק סיטי בעמק הנהר סנט לורנס, והעניין הצרפתי בהתיישבות עבר להתמקד בחבל קוויבק.

ניסיון לעיבוי ההתיישבות בחבל אקדיה נעשה ב-1629, עם הקמת פור סנט-אן (Fort Ste-Anne) בחוף המזרחי של האי איל-רויאל (Île Royale). יישוב זה לא שרד לאורך זמן, למעט נקודת סחר בפרוות שהתקיימה באזור למשך זמן מה.

במסגרת מלחמת המלכה אן כבשו הבריטים את אקדיה ב-1710, ובהסכם אוטרכט מ-1713 הועברה לידי הבריטים השליטה ברוב החבל, ששינה את שמו ל"נובה סקוטיה". השליטה באיל-רויאל נותרה בידיים צרפתיות, והוא הפך לחלק ממושבת הכתר הצרפתית צרפת החדשה ולמעשה לנקודת הגישה היחידה שלה לאוקיינוס האטלנטי. במזרחו של האי הוקם נמל לשירות הצי הצרפתי באוקיינוס האטלנטי בשם "הבר לואיסבורג".

ב-1719 החלו הצרפתים לבנות במקום עיר מבוצרת בשם לואיסבורג, והשקיעו הון רב בפיתוחה. לואיסבורג הפכה למרכז סחר בינלאומי בין צרפת, צרפת החדשה ומושבותיה של צרפת בקריביים. בין היתר הוקם בה ב-1734 מגדלור, הראשון בקנדה, שנועד לסייע לימאים למצוא את דרכם במזג האוויר הערפילי האופייני לאזור.
ב-1745, במסגרת מלחמת המלך ג'ורג', צרו הבריטים על העיר ולבסוף כבשוה.

ב-1748, במסגרת הסכם אקס-לה-שאפל (Aix-la-Chapelle), חזרה המצודה לשלטון צרפתי, אך לא לזמן רב. במלחמת הצרפתים והאינדיאנים שבו הבריטים ללואיסבורג, ולאחר מצור שארך כחודש וחצי נפלה המצודה לידיהם, ב-26 ביולי 1758, הפעם סופית, ושמה קץ לנוכחות הצרפתית על החוף האטלנטי של אמריקה.

## אתר היסטורי לאומי
כיום משמשת המצודה כאתר היסטורי לאומי של קנדה. ב-1961 החליטה ממשלת קנדה לשחזר את אחד מרובעי העיר, ולהשיב את מצודת לואיסבורג למצבה בתקופה שלפני המצור הבריטי ב-1745. בשחזור השתתפו בין היתר בעלי מקצוע רבים, ובהם גם כורי פחם מובטלים תושבי האי, שחלקם למדו טכניקות בנייה צרפתיות מהמאה ה-18. במקרים רבים השתמשו המשחזרים באבנים מקוריות שהיו באתר.

כיום מהווה האתר אבן שואבת לתיירים, הבאים לאתר ומשתתפים בסיורים מודרכים עם מדריכים בני המקום. האתר סייע לעיירה לואיסבורג להתמודד עם קשיים כלכליים שנבעו מירידה בכלכליות ענף הדיג באוקיינוס האטלנטי הסמוך.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נובה סקוטיה
קטגוריה:קנדה: מבצרים
האי קייפ ברטון

שמאל|ממוזער|250px|נוף אופייני
שמאל|ממוזער|250px|נוף אופייני
שמאל|ממוזער|250px|שביל קאבוט
**קייפ ברטון** (באנגלית: **Cape Breton Island**; בצרפתית: **île du Cap-Breton**, לשעבר île Royale, האי המלכותי; בסקוטית: **Eilean Cheap Breatuinn**) הוא אי השוכן על חוף האוקיינוס האטלנטי והמשתייך לפרובינציית נובה סקוטיה, קנדה. 

מקור שמו של האי הוא במילה ברטון - על שם הברטונים (אנ'), תושבי חבל ברטאן. 

שטחו של קייפ ברטון הוא 10,311 קילומטר מרובע ואוכלוסייתו מונה כ-132,000 נפש (נכון ל-2016).

## היסטוריה
קודם לגילויו על ידי מגלי ארצות מערביים, היה האי מיושב על ידי אינדיאנים משבטי המיקמאק (אנ'). 

ב-1497 דיווח המגלה ג'ון קבוט כי ביקר בחופי האי, אך חוקרים מודרניים לא משוכנעים בכך, ומניחים כי המקום בו ביקר היה ניו פאונדלנד.

ב-1521 התיישבו באי דייגים פורטוגזים, במסגרת מושבת דיג שהקימו, שמנתה כ-200 נפש, אך מ-1570 לא נמצא זכר למושבה זו.

הצרפתים, שהתיישבו באזור במסגרת המושבה אקדיה, כינו את האי "איל רויאל" (Île Royale "האי המלכותי"). 

הם הקימו בסביבות 1629 יישוב בשם "פור סנט אן", שלא שרד. 

ב-1713 עברה אקדיה כולה לשלטון בריטי, לאחר כיבושה על ידי הבריטים, אך האי נשאר בשלטון צרפתי. 

ב-1719 הקימו הצרפתים על חוף האוקיינוס האטלנטי את היישוב לואיסבורג, כדי לשפר את מעמדם באזור מפרץ סנט לורנס ולהגן על צי הדיג שלהם. היישוב, שהפך למצודה מבוצרת, שרד ניסיונות כיבוש בריטיים, ונשאר הקשר היחיד של צרפת החדשה, כפי שקראו הצרפתים למושבת הכתר שלהם בצפון אמריקה, עם האוקיינוס האטלנטי. לאחר שנכבש ב-1745, והוחזר לצרפתים ב-1748, נכבש האי סופית על ידי בריטניה ב-1758, במלחמת הצרפתים והאינדיאנים, ועבר רשמית לשלטון בריטי ב-1763. לאחר מכן מוזג האי לתוך נובה סקוטיה.

ב-1775 החלה באזור התיישבות סקוטית בשם "Judique". בעקבותיה, הגיע לאי במחצית הראשונה של המאה ה-19 גל הגירה מסקוטלנד שמנה כ-50,000 נפש. 

עד היום, מהווים צאצאי המהגרים הסקוטים רוב באי, ותרבותם נחשבת לדומיננטית. באי שרדו בנוסף קהילות אקדיות, שהן צאצאיהם של המתיישבים הצרפתים ששרדו את הגירוש הבריטי מאקדיה.

## כלכלה

## גאוגרפיה

האי ממוקם בקצה המזרחי של נובה סקוטיה, והוא מופרד מחצי האי נובה סקוטיה על ידי מצר קנסו, אך מחובר ליבשת על ידי סוללה שעליה כביש. חופיו הצפוני והמערבי נושקים למפרץ סנט לורנס, ואילו חופיו המזרחי והדרומי פונים לאוקיינוס האטלנטי. בצפון האי ממוקם הפארק הלאומי רמת קייפ ברטון, ששטחו 950 קמ"ר, המוקף בחלקו על ידי שביל ג'ון קבוט, שאורכו כ-300 קילומטרים. האי משופע במצוקים הנופלים אל האוקיינוס. במרכז האי שוכן האגם בראס ד'ור ששטחו 1,099 קמ"ר.

## דמוגרפיה

## אוכלוסייה וחלוקה מנהלית
האי מחולק מנהלית בין ארבעה מחוזות של נובה סקוטיה: קייפ ברטון, אינוורנס, ריצ'מונד וויקטוריה. העיר הגדולה באי היא סידני, המהווה גם את מרכזו העירוני של האי, ובה כ-30,000 תושבים (2016). אוכלוסיית האי דלילה מאוד, כ-132,000 תושבים (נכון ל-2016), ורובה ממוצא סקוטי. עיר אחרת באי היא באדק, לגדות האגם בראס ד'ור, בה שוכנת אחוזתו של ממציא הטלפון אלכסנדר גרהם בל, בה בילה את שנותיו האחרונות ובה גם נקבר.

באי חמש שמורות אינדיאנים שבהם מתגוררים אנשי שבטי המיקמאק.
[320px|ממוזער|מרכז|מבט מהאוויר על נמל סידני. האונייה העוגנת ברציף היא [שוברת קרח של משמר החופים הקנדי]]

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נובה סקוטיה: איים