open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Imagine (תוכנית טלוויזיה)

**Imagine** היא סדרת סרטים דוקומנטריים המשודרת בערוץ BBC One בבריטניה משנת 2003. התוכנית מופקת ומונחת על ידי אלן יינטוב.

## תוכניות
### עונה 1
* צ'ארלס סאצ'י - The Saatchi Phenomenon
* ברברה הפוורת' - Shapes Out of Feelings
* דור ההיפ הופ
* סטלה מקרטני - Stella's Story
* קרלוס אקוסטה - The Reluctant Ballet Dancer
* ג'יימס קוק - The Portrait of Omai
* ג'ון מורטימר - Owning Up at 80

### עונה 2
* בריאן טרפל - The Voice of Bryn Terfel
* A Funny Business - A look at UK and US sitcoms
* ג'ון סואן - Entertaining Mr Soan
* מרטין פר - The World According to Parr
* From Pencils to Pixels - Celebrating the phenomena of the animated feature film
* המילון האנגלי של אוקספורד - An A-Z of the OED

### עונה 3
* אדוארד הופר - The Mysterious Mr Hopper
* לוסיאן פרויד
* ג'ון קולטריין
* די.בי.סי פייר - Dirty But Clean Pierre
* # Unsuitable for Children? - Exploring modern children's fiction
* סימון גרי, Smoking Diaries
עונה 4:
* ארתור מילר - Finishing the Picture
* בריאן וילסון - Beautiful Dreamer: Brian Wilson's Smile
* ברוס נאומן - The Godfather of Modern Art
* מרלון ברנדו 
* אנטוניו פאפאנו - A Year at the Opera
עונה 5:
* היסטוריה קצרה של הבניינים הגבוהים (3 פרקים)
עונה 6:
* רואלד דאל
* פרידה קאלו
* Being a Concert Pianist
עונה 7:
* אדוארד אלגר - and the Missing Concerto
* עמוס עוז - The Conscience of Israel
* צ'אק קלוז - Close Up
* Rhythm Is It!
עונה 8:
* ניו אורלינס - Sweet Home New Orleans - examining the city's musical heritage
* אנדי וורהול - Warhol Denied
* A Funny Thing Happened On the Way to the Studio
* Sitting Comfortably - Tracing the changing styles of the modern chair
עונה 9:
* להיות המלט
* יוסוף, האמן שקודם הוכר בשם קט סטיבנס
* תומאס הת'רוויק
* הווארד הודג'קין -A Picture of the Painter 
עונה 10:
* פיטר פן - a Hard Act to Follow
* דייגו ולסקס - the Painter's Painter
* A Play for Today
* The Movie Brats, Take Two
* Who Cares About Art? - follows the work of five art curators
* Hans Holbein - International Man of Mystery
* Being a Diva - operatic divas
* www.herecomeseverybody.co.uk - A history of the World Wide Web (included Wikipedia)
* And Then There Was Television
* The Beatles in Love
עונה 11:
* ג'ילברט וג'ורג' - No Surrender
* גוסטב קלימט - Stealing Klimt
* סקוט ווקר
* Imagine... It's the Surreal Thing
* ג'יימי היולט ודיימון אלברן - Damon and Jamie's Excellent Adventure
עונה 12:
* ילד בריטי באקדמיה למחול של הבולשוי
* הלבטיקה
* אמיטאב באצ'אן - Bollywood's Big B 
* לואיז בורז'ואה - Spiderwoman 
* How to Get on in the Art World
* The Secret of Life
* מארק ניוסון 
* ריצ'רד רוג'רס
עונה 13:
* אניש קאפור - The Year of Anish Kapoor
* שירלי באסי - The Girl from Tiger Bay
* Own Art - looking at an Arts Council scheme that enables people from all walks of life to buy a piece of art
* ג'ואן באאז - How Sweet the Sound
* שבץ נא - A Night on the Tiles
עונה 14:
* איי וייוויי - Without Fear or Favour
* אדוארד מויברידג' - The Weird Adventures of Eadweard Muybridge
* רטו גאללה - Smash His Camera
* Ben Hur in Bath
* The Trouble with Tolstoy

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:תוכניות תחקירים
איב קליין

**איב קליין** (בצרפתית: **Yves Klein**;  28 באפריל 1928 – 6 ביוני 1962) היה אמן צרפתי הנחשב לאחת מהדמויות החשובות בעולם האמנות האירופאי שלאחר מלחמת העולם השנייה. הוא היה ממובילי התנועה האמנותית של הנובו ריאליזם שנוסדה בשנת 1960 על ידי המבקר פייר רסטאני . בין יצירותיו המפורסמות "המונוכרום הכחול", תמונות המורכבות מצבע בודד של כחול, וכן סדרת האנטרופומטריות, בהן השתמש בנשים עירומות כמכחולים חיים על בד.

שמאל|ממוזער|220px|המונוכרום הכחול (IKB 191) שיצר איב קליין, 1962

## ביוגרפיה
קליין נולד בניס להוריו פרד קליין  ומארי רמונד , אשר היו שניהם ציירים. אביו היה צייר בסגנון פוסט-אימפרסיוניסטי ואמו הייתה דמות מובילה בתנועת הטאשיזם.

בין השנים 1942 ל-1946 למד ב-École Nationale de la Marine Marchande וב-École Nationale des Langues Orientales. באותה תקופה התיידד עם האמנים ארמן (Arman) וקלוד פסקל בקורס ג'ודו, אשר יהיו חבריו הקרובים בהמשך חייו. בשנת 1949 גויס לשירות צבאי בגרמניה. בשנת 1955 הציג את תערוכתו הראשונה ב-Club de Solitaire, לאחר שעבודות המונוכרום שלו נדחו על ידי Salon des réalités nouvelles.

בינואר 1962 נישא לרוטרה אוקר (Rotraut Uecker), אמנית ממוצא גרמני. כעבור מספר חודשים לקה בהתקף לב. ביוני אותה שנה נפטר מהתקף לב נוסף. לזוג נולד בן כמה חודשים לאחר מותו של קליין. הבן, שנקרא על שם אביו, איב אמו קליין (Yves Amu Klein), אמן אף הוא.

בשנת 1949 כתב קליין יצירה תזמורתית בת 40 דקות בשם Monotone-Silence Symphony (סימפוניית השקט המונוטוני). היצירה נכתבה בשני פרקים - פרק ראשון בן 20 דקות המכיל זמזום קבוע, ופרק שני בן 20 דקות הכולל שקט מוחלט.

לעיתים נוהגים לסווגו כאמן נאו-דאדא.

## קישורים חיצוניים

* 
* מיצג של הסימפוניה המונוטונית / טקס הציור
* 

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1928
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1962
המרדה

**הַמְרָדָה** היא עבירה של ארגון פעילות או הטפה נגד הסדר החברתי הקיים או השלטון החוקי במדינה.

## בישראל
### חוק
עבירת ההמרדה מופיעה בסעיפים 133–139 של חוק העונשין בפרק העוסק בפגיעות בסדרי המשטר והחברה. סעיף 133 קובע מאסר חמש שנים למי ש"עושה מעשה לשם המרדה, או מנסה, מכין עצמו או קושר קשר עם חברו לעשות מעשה כאמור". סעיף 134 מטיל את אותו עונש על מי שמדפיס או משעתק חומר ממריד. סעיף 136 מגדיר המרדה כ:

סעיף 138 מגדיר ביקורת ותעמולה חוקיות אשר אינן נחשבות להמרדה:

סעיף 135 קובע כי כתב אישום על העבירה חייב להיות מוגש תוך שנה מיום שהעבירה נעברה. בעבר תקופת ההתיישנות הייתה 6 חודשים, אולם הוא הורחב על ידי הכנסת בשנת תשס"ג, בהתאם להצעתו של אופיר פינס.

הגשת כתב אישום על המרדה דורשת אישור מוקדם של היועץ המשפטי לממשלה.

### פסיקה
באופן כללי נמנעה המדינה מלהגיש כתבי אישום על עבירת המרדה. מדיניות זאת השתנתה בשנות ה-90 של המאה ה-20.

היקף עבירת ההמרדה נדון על ידי בית המשפט העליון בדיון על פרסום של בנימין זאב כהנא שקרא להפציץ את אום אל-פחם בתגובה על הפיגוע של ליל הקילשונים שבוצע בידי ערבים ישראליים. בערעור בבית המשפט העליון זוכה כהנא מאשמת המרדה ברב דעות אולם בדיון נוסף הוא הורשע על ידי חמישה שופטים, כנגד דעתם החולקת של אהרן ברק ויעקב טירקל. בפסק הדין נדונו שני נושאים עיקריים:
* בניגוד לדיון הראשון בו סברו השופטים אהרן ברק ואליעזר גולדברג שעבירת ההמרדה מוגבלת להגנה על מבנה המשטר הדמוקרטי ויציבותו, בדיון הנוסף סברו רוב השופטים שהעבירה נועדה להגן גם על ערכים אחרים של החברה.
* רוב השופטים (אהרן ברק, תיאודור אור, שלמה לוין ויעקב טירקל) סברו שכדי להרשיע בהמרדה יש צורך שלמעשה ההמרדה יהיה פוטנציאל להצליח.

מקרה נוסף בו עלה נושא ההמרדה לדיון בפני בית המשפט העליון היה בשאלה האם דבק קלון במשה פייגלין אשר הורשע בהמרדה במסגרת פעילותו בזו ארצנו. בסוגיה זו סברו השופטים טובה שטרסברג-כהן, אהרן ברק, אילה פרוקצ'יה ודורית ביניש שיש בעבירה קלון, בעוד השופטים יעקב טירקל, דליה דורנר ואדמונד לוי סברו שבפייגלין לא דבק קלון.

בעבירת המרדה הורשע גם אדם שתכנן לזרוק ראש של חזיר להר הבית בעת תפילה וכן הורשעו גם שי מלכה ואריאל ונגרובר שארגנו פעילות נגד תוכנית ההתנתקות. בתחילה הם זוכו בבית המשפט השלום בטענה של הגנה מן הצדק ואכיפה בררנית, אולם הזיכוי בוטל על ידי בית המשפט המחוזי.

באופן כללי, מקובל בנושא ההמרדה, כמו בעבירות אחרות המגבילות את חופש הביטוי שיש לעשות שימוש מצומצם בעבירת ההמרדה. כך למשל זוכו מחמת הספק אנשים שתלו בשפרעם שלטים עם הכיתוב "ישמח צדיק כי חזה נקם" שקראו למיצוי הדין עם מבצעי הלינץ' בעדן נתן זאדה, לאור חשיבות עקרון חופש הביטוי וזוכה פעיל הימין טירן פולק לאחר שהשופטת קבעה שהתבטאותו לא עולה כדי המרדה.

כתבי אישום על המרדה הוגשו גם כנגד ערבים.

### ביקורת
כנגד עבירת ההמרדה הוטחה ביקורת. למשל, השופט אליעזר ריבלין כתב על "אי הנוחות הטבועה בעבירות ההמרדה" ו"ספק אם עבירת ההמרדה אצלנו מעניקה משקל מספיק לחופש הביטוי". השופט אהרן ברק כתב:

מרדכי קרמניצר וחאלד גנאים כתבו נייר עמדה של המכון הישראלי לדמוקרטיה הקורא לבטל את סעיף ההמרדה ולהמירו באיסורים מוגבלים קונקרטיים.

לעומת זאת, השופטת אילה פרוקצ'יה כתבה על הקלון שדבק במי שהורשע בהמרדה:

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חוק העונשין
קטגוריה:הסתה והמרדה
קטגוריה:עבירות הסתה
תיאטרון האגר פיקר

**תיאטרון האגר פיקר** (באמהרית: **ሃገር ፍቅር ቲያትር**, "תיאטרון אהבת המולדת") הוא תיאטרון השוכן באדיס אבבה שבאתיופיה.  התיאטרון בעל מסורת היסטורית הנחשבת למפוארת ביותר באתיופיה, והוא תיאטרון הילידים העתיק ביותר באפריקה. התיאטרון מהווה חלק מחיי התרבות באדיס אבבה מזה למעלה מ-70 שנה, ובו נולדו וטופחו המוזיקה והדרמה האתיופית המודרנית; ורבים מכוכבי אתיופיה החלו את דרכם על בימתו. בתיאטרון הועלו מחזות מסורתיים אתיופיים ותרגומים של מחזאים אירופאים דוגמת ויליאם שייקספיר, פרידריך שילר, הנריק איבסן ומולייר.

## היסטוריה
התיאטרון הוקם בשנת 1935, בתקופה בה ייסדו באדיס אבבה את "האגודה למען אהבת המולדת" ("Hager Fikir Maheber") כדי שתעמוד אל מול הפלישה האיטלקית הקרבה ובאה. מייסד התיאטרון "מקונה הבטה-וולד", רצה לעודד את עוז הפטריוטיות של העם האתיופי, וההפקות הראשונות שהועלו באוויר הפתוח התקיימו בכיכר מנליק השני הנמצאת במרכז העיר. למרות שלא ניתן היה למנוע את הכיבוש האיטלקי, תיאטרון האגר פיקר שרד, אולם תחת הכיבוש, הובאו לבימתו מספר מחזות לא ביקורתיים שהיו ידידותיים עבור המשטר הפשיסטי.

לאחר נסיגת החיילים האיטלקיים בשנת 1941, עבר צוות התיאטרון מאזור כיכר מנליק אל המקום בו הוא ממוקם כיום ברובע ה"פיאצה". מועדון לילה איטלקי עתיק עבר שחזור והוסב לאולם תיאטרון. בשנת 1955, במלאת 25 שנה לשלטונו של היילה סלאסי, הורחבה הכניסה הראשית לאולם ונבנו מרפסת ואזור מנוחה בעלי איכות קיסרית.
בתקופת שלטונו של היילה סלאסי, התיאטרון גדל. למרות שסלאסי ייסד תיאטרון נוסף באדיס אבבה הנושא את שמו (כיום זהו התיאטרון הלאומי), המשיך תיאטרון האגר פיקר להיות פופולרי בקרב אנשי העיר מהמעמד הבינוני ומטה, בעוד שתיאטרונו של סלאסי שימש בעיקר את אנשי החברה הגבוהה.

מלבד הופעות תיאטרון, המבנה משדר תוכניות רדיו בשידור חי ברדיו אתיופיה. בנוסף, עובדי התיאטרון יוצאים לאזורי הכפר באופן קבוע, על מנת להנגיש את הפקות התיאטרון בכל רחבי אתיופיה.

לאחר תום משטרו של סלאסי, ובמהלך תקופת שלטונה של החונטה הצבאית האתיופית ("דרג"), המשיך התיאטרון להעלות הצגות ומופעים בעלי אופי סוציאליסטי, בעוד שמוזיקאים, שחקנים ובמאים נשלטו וצונזרו על יד הממשלה. בשנת 1975 נעצר הבמאי "טספאיה ג'סאס" (Tesfaye Gesesse), על כתיבת המחזה "הדבר" ("Iqaw"). נטען כי הוא יצא כנגד שלטון הדרג וכנגד המהפכה שיצר הממשל החדש.

לאחר נפילת הדרג בשנת 1991, תיאטרון האגר פיקר המשיך את עבודתו. כיום מועסקים בו למעלה ממאה עובדים, מהם כ-40 שחקנים וזמרים. במרבית הימים מוצגים בו סרטים, הצגות תיאטרון מועלות בסופי שבוע, ומחזות זמר מתקיימים במהלך החגים.

## קישורים חיצוניים
* מסקל, יונס היסטורית התיאטרון האפריקאי (1)  
* תיאטרון האגר פיקר, באתר התיירות של אדיס אבבה 
* [אדיס אבבה בעבר וסיכוייה במילניום החדש](http://www.addismillennium.org/Addis%20In%20the%20Past%20And%20Its%20Prospects%20In%20The%20New%20Millennium(English).pdf) 

## הערות שוליים




קטגוריה:אדיס אבבה: מבנים
קטגוריה:אדיס אבבה: תרבות
ג'לי בלי

**גֶ'לִי בֶּלִי** (באנגלית: **The Jelly Belly Candy Company**) היא יצרנית אמריקנית של סוכריות ג'לי בטעמים.

## אודות
הרעיון המקורי לסוכריות ג'לי בלי היה של היזם האמריקאי דייוויד קליין בשנת 1976. קליין פנה אל חברת "The Herman Goelitz Candy Company" כדי שתייצר עבורו את הממתק. תחילה הממתק לא הצליח אולם לקראת סוף שנות השבעים החל לצבור תאוצה. בשנת 1980 מכר קליין את הזכויות להמצאה ולחברה בעבור כאלף דולר. כעבור שנים אחדות הממתק הפך להצלחה אדירה. סיפורו של קליין עומד במרכז הסרט התיעודי "איש הממתקים". מרכז החברה ממוקם בפיירפילד, קליפורניה. היא מעסיקה כ-675 עובדים.

סוכריות הג'לי בלי באות במגוון של יותר מ-50 טעמים וצבעים. בשנת 2009 החלה חברת סידס לייבא את הסוכריות לארץ ואף פתחה חנות ייעודית לממתק במתחם הסינמה סיטי ברמת השרון. בניגוד לסוכריות ג'לי רבות אחרות, הג'לי בלי אינן מכילות ג'לטין.

## ראו גם
* M&M's
* Mike and Ike

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:סוכריות
קטגוריה:מותגי מזון
קטגוריה:חברות מזון אמריקאיות
מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב

**מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב** (באנגלית: **Underworld: Rise of the Lycans**) הוא סרט פעולה-פנטזיה משנת 2009, שהוא הפרק השלישי בסדרת מלחמת האופל בבימויו של פטריק טטופולוס על פי תסריט של דני מקברייד, דירק בלקמן והווארד מקיין, המבוסס על סיפור מאת לן ויסמן, רוברט אור ומקברייד. 

הסרט הוא פריקוול לסרט מלחמת האופל המסביר את היווצרות הסכסוך בין הערפדים לבין אנשי הזאב. העלילה מתמקדת בעלייתו של לוציאן (מייקל שין), המנהיג הראשון של אנשי הזאב, ועל מאבקו לשחרר את בני מינו משלטון הערפדים האכזרי, בראשות ויקטור (ביל ניי).

הסרט הוקרן בבכורה בלוס אנג'לס ב-22 בינואר 2009, ויצא בארצות הברית ב-23 בינואר הוא קיבל ביקורות שליליות מהמבקרים והכניס למעלה מ-91 מיליון דולר מול תקציב ההפקה שלו של 35 מיליון דולר.

## עלילה
הסרט מספר את סיפורו של לוציאן, עבד ערפדים שנלחם לשחרור עמו, אנשי הזאב. לוציאן מתחיל במרד כנגד הערפדים, המנהלים שלטון אכזרי, תוך שיתוף פעולה עם סוניה (רונה מיטרה), בתו של המנהיג הערפדי ויקטור. יחד הם מתמודדים עם כוחות הרשע והקשיים האישיים שלהם במלחמת חורמה על חופש ושחרור.

## צוות השחקנים
* **[[מייקל שין]]** בתפקיד לוציאן
* **אלכסנדר קרול** בתפקיד לוציאן הצעיר
* **[[ביל ניי]]** בתפקיד ויקטור
* **[[רונה מיטרה]]** בתפקיד סוניה
* **אוליביה טיילפורט** בתפקיד סוניה הצעירה
* **[[סטיבן מקינטוש]]** בתפקיד אנדראס טאניס
* **קווין גרביו** בתפקיד ראז
* **דייוויד אסטון** בתפקיד קולומן
* **קרייג פארקר** בתפקיד סאבס
* **[[קייט בקינסייל]]** בתפקיד סלין (תפקיד אורח)
* **שיין ברולי** כקרייבן (קול בארכיון)

## ביקורות
מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב קיבל ביקורות מעורבות. המבקרים שיבחו את המשחק של מייקל שין והפעולה המותחת, אך העלילה נחשבה לשגרתית. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 29%, וב-Metacritic, ציון של 44 מתוך 100

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים שצולמו בניו זילנד
קטגוריה:סרטי אימה מ-2009
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
שבתאי אונגורו

**שבתאי אונגורו** (1 בינואר 1931 – 6 בינואר 2024) היה היסטוריון של המתמטיקה והמדעים ופרופסור באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1991–1997 עמד בראש מכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן.

נולד בפודו אילואיי שברומניה. כבנם של זיידה וגיזה אונגורו, סוחרי סדקית וסירים, הוא למד פילוסופיה, פילולוגיה, היסטוריה ומתמטיקה באוניברסיטת יאשי שברומניה. בשנת 1961 עלה לישראל ובשנת 1966 נסע לארצות הברית, שם השלים דוקטורט בהיסטוריה של המדעים מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. בשנים 1970–1982 לימד במחלקה להיסטוריה באוניברסיטת אוקלהומה.

בשנת 1982 חזר לישראל ומונה לפרופסור חבר במכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1987 הוענקה לו דרגת פרופסור מן המניין. בשנים 1991–1997 כיהן כראש המכון.

לרגל יום הולדתו ה-90 נערך לכבודו כנס במכון כהן.

נפטר בינואר 2024 והובא לקבורה בבית העלמין שדה יהושע (כפר סמיר). הותיר אישה ושני ילדים.

## מספריו
* **מבוא לתולדות המתמטיקה א**, האוניברסיטה המשודרת, הוצאת משרד הביטחון.
* **מבוא לתולדות המתמטיקה ב**, האוניברסיטה המשודרת, הוצאת משרד הביטחון.

* Apollonius of Perga's Conica: text, context, subtext, with Michael N. Fried,BRILL, 2001
* "Witelonis Perspectivae Liber Primus: Book I of Vitelo's Perspectiva"


## קישורים חיצוניים
* דף אישי באתר אוניברסיטת תל אביב

**ממאמריו**:
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת יאשי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: היסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות
קטגוריה:מחברי ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
אורי גרשט

**אורי גרשט** (נולד ב-5 במרץ 1967) הוא צלם ישראלי.

## ביוגרפיה
אורי גרשט נולד בתל אביב. הציג תערוכות רבות באירופה ובארצות הברית. חי ופועל בלונדון.

אביו היה אחד מבעלי קולנוע פריז בתל אביב ומגיל צעיר ספג את נושא הצילום והקולנוע. למד באוניברסיטת וסטמינסטר  בלונדון, שם קיבל תואר ראשון בצילום ווידאו (1992) ואחר כך בקולג' המלכותי לאמנות (Royal College of Art) בלונדון, שם סיים תואר שני בשנת 1995.

הוא הציג תערוכות במגוון חללים: במוזיאון הטייט בבריטניה, במוזיאון תל אביב, בגלריית הצלמים בלונדון ועוד.

גרשט בוחן את גבולות הצילום, ומאתגר את מגבלותיו הטכנולוגיות, תוך שהוא נוגע בשאלות יסוד אודות תפיסה אופטית, תפיסת הזמן והיחס בין הדימוי הצילומי למציאות.
מוטיב מרכזי בעבודתו הוא השילוב בין חורבן לאסתטיקה: הרס לצד יופי ולבלוב, או הרס עוצר נשימה.

גרשט זכה בפרס ליאון קונסטנטינר של מוזיאון תל אביב לצלם ישראלי, 2000. "נושאי הצילום שלו קשורים בדרך כלל להיבטים חברתיים, למהלכי תרבות ולמאורעות
היסטוריים", כתבו השופטים בנימוקיהם למתן הפרס. "הוא עורך מסעות צילום שבהם הוא מתחקה אחר מסעות מן העבר הרחוק והקרוב ומתעד בעין בוחנת ורגישה את רשמיו מאותם אתרים ונופים שבמסע המשוחזר". לעיתים מצלם גרשט במסעותיו שרידים מאזורי אסון. בעבר צילם בסרייבו תוך התמקדות בסימני החורבן שנותרו בבוסניה, ובבתי ספר בלונדון שנבנו על חורבות בניינים שנהרסו במלחמת העולם השנייה.

בין תערוכותיו הבולטות בארץ ניתן למנות את תערוכת הצילום
"Blaze" בגלריה נגא בספטמבר 2004. במרכז התמונה מופיע עץ זית ישן, בעל גזע מפותל. התצלומים היו שרופים, מטושטשים, כאילו נכוו בהבזק אור מכלה.

בסרט "היער" שהציג גרשט ב-2006 עוברת המצלמה משוטטות שלווה ביער להתרחשות חדה: אחד העצים נופל ברעש גדול, ושוב חזרה למצב השוטטות. הסרט מתייחס לאקציה שהתרחשה בכפר קוסוב באוקראינה בתקופת מלחמת העולם השנייה ומצולם שם. "רציתי להפוך את היער וההר לארכיטיפים, ליצור טשטוש כללי של נוף שכולל אובדן, נוסטלגיה וגם אין-סוף זיכרונות" תיאר גרשט

בספטמבר 2008 הציג בתערוכת "רסיסי זמן" בגלריה נגא 3 עבודות ווידאו, שנראו כתמונות סטילס והיו מבוססות על ציורי טבע דומם. הסצנה הופרה בפתאומיות על ידי התרחשות דרמטית בהילוך איטי: קליע המבקע רימון, אגרטל פרחים מתפוצץ לרסיסים. יצירות אלה היו העבודה הראשונה שהוצגה בפרויקט אמנות בטיימס סקוור במרץ 2012 תחת השם "1 Big Bang".

## השכלה
* 1989-92 ב.א. בצילום, קולנוע ווידאו, אוניברסיטת ווסטמינסטר, לונדון
* 1993-95 מ.א. בצילום, הקולג' המלכותי לאמנות, לונדון

* 1990 תחרות הצילום השנתית, סאות' בנק, לונדון
* 1993 תחרות משרד התחבורה הבריטי לאמנות, לונדון
* 1997 מלגת שהייה בבית ספר ויטפילד, ברנט
* 2000 פרס ליאון קונסטנטינר לצילום לאמן ישראלי, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
* 2002 יועץ לתכנון ופיתוח אדריכלי של גלריה סודף לונדון
* 2004 פרס ראשון, אונפורי הבינלאומי, טירנה, אלבניה

## קישורים חיצוניים

* אורי גרשט באוספי מוזיאון ישראל
* אורי גרשט במרכז מידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל
* אורי גרשט, רסיסי זמן. גלריה נגא
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* אילאור פורת, **[https://www.panas.org.il/post/%D7%A0%D7%A2%D7%95%D7%A3-%D7%9C%D7%97%D7%9C%D7%9C-%D7%95%D7%A0%D7%99%D7%A9%D7%90%D7%A8-%D7%91%D7%90%D7%95%D7%AA%D7%95-%D7%94%D7%9E%D7%A7%D7%95%D7%9D-%D7%91%D7%93%D7%99%D7%95%D7%A7 נעוף לחלל ונישאר באותו המקום בדיוק],** על "השמיים של חאם", פנס מוסף לביקורת ספרות, ינואר 2024.

## הערות שוליים

קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס קונסטנטינר
קטגוריה:בוגרי הקולג' המלכותי לאמנות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
2600: The Hacker Quarterly

שמאל|ממוזער|250px|צילום עטיפה של גיליון כתב-העת מחורף 1997
**2600: The Hacker Quarterly** הוא מגזין אמריקאי שיוצא לאור משנת 1984 ועוסק בנושאים הקשורים לעולם אבטחת המידע וההאקרים.

המגזין עוסק במגוון נושאים שהקשורים לאבטחת מידע, פרוטוקולי אינטרנט וטלפונייה. הוא נחשב לאחד מהמגזיני ההאקרים המוכרים ביותר.

## שם המגזין
שמו של המגזין הוא כשם פורום ההאקרים ביוזנט: "alt.2600", שמצידו ניתן משום שרשתות טלפוניה רבות נהגו בשנות ה-60 של המאה ה-20 להשתמש באות נקי בתדר 2600 הרץ כדי להעביר את מרכזיית הטלפון ל"מוד שירות", בו ניתן היה לתת למרכזייה הוראות שונות. "פריקים" ("phreaks") גילו זאת והשתמשו בכך כדי לבדוק מה ניתן לבקש מן המרכזייה לעשות.

זכה לפרסום האקר בשם ג'ון דרייפר, שגילה שמשרוקית קטנה שחברת דגני בוקר נהגה לצרף לחבילות דגנים בשם "קפטן קראנץ'", משמיעה צליל בתדר זה בדיוק. דרייפר עצמו זכה לכינוי "קפטן קראנץ'", ולמקום מכובד בהיכל התהילה של ההאקרים, והמספר 2600 הפך לסימן היכר של האקרים. המגזין נוסד על ידי דייוויד רודרמן ואריק קורלי, אך דוויד פרש לאחר שלוש שנים. אריק משמש כעורך המגזין תחת שם העט עמנואל גולדשטיין (כשם דמותו של אויב המשטר בספרו של ג'ורג' אורוול, 1984).

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:כתבי עת מדעיים
קטגוריה:האקינג
קטגוריה:אבטחת מידע
משטרת קוסובו

שמאל|ממוזער
**משטרת קוסובו** (באלבנית: Policia e Kosovës; בסרבית: Kosovska Policija) היא המשטרה הלאומית של קוסובו מאז 1999 ובעלת מעמד רשמי מאז שנת 2008. המשטרה כפופה למשרד הפנים של קוסובו האחראי על כוחות השיטור במדינה. מפקד המשטרה הנוכחי רשאט מאליקי.

מ-1999 ועד הכרזת העצמאות של קוסובו בשנת 2008 היה הארגון לחלק ממשטרת משימת הניהול הזמני של האו"ם בקוסובו ומהחל מ-2008 זוהי סוכנות ממשלתית לשיטור. כ-9,000 שוטרים משרתים בארגון.

מאז ה-21 בינואר 2002 המשטרה מתפעלת את יחידת האבטחה, האחראית לאבטחת אישים בכירים בקוסובו והיא כוללת בתוכה גם את היחידה המהירה לתגובה מהירה - המקבילה הקוסוברית לימ"מ.

היחידה המבצעית המיוחדת של משטרת קוסובו היא יחידה K-9 שקציניה מתאמנים בבריטניה והיא עוסקת במאבק בשחיתות הציבורית ומבצעי אכיפה חשאיים בהוראות מפקד המשטרה.

## קישורים חיצוניים

* 
* משרד הפנים של קוסובו 
* המרכז לביטחון הציבור של קוסובו

קטגוריה:קוסובו: צבא וביטחון
דרוהיצ'ין

**דרוהיצ'ין** (בפולנית: **Drohiczyn**, ביידיש: **דרוהיטשין**) היא עיירה עתיקה במחוז סמיאטיץ' בפרובינציית פודלסיה שבפולין על גדת נהר הבוג ובה 2,086 תושבים (נכון לשנת 2006).

## היסטוריה
בדרוהיצ'ין נתגלו שרידי יישוב נאוליתי, וכן משרפות וקברים מתקופת הברזל.

דרוהיצ'ין הייתה נתיב סחר בין אוקראינה ופולין, ובמאה ה-13 הייתה חלק מארץ בשם "ברסטיה", בנסיכות גאליץ'-וולין.
היא עברה לשליטת מזוביה בשנת 1238, כשהיא הייתה עוד מדינה בפני עצמה, לפני שאוחדה עם ממלכת פולין. בשנת 1253, הנסיך דניאל מגליציה הוכתר על ידי הארכיבישוף בדרוהיצ'ין כמלך הראשון של כל רוּס (בלטינית: רוּסיאי).

מ-1443 דרוהיצ'ין הייתה בתחום ליטאי וב-1569, באיחוד לובלין, היא הועברה לפולין. 

העיירה זכתה לזכויות עיר ב-1498 על ידי אלכסנדר יגיילו. מ-1520 עד לשנת 1795 היא שימשה כבירת חבל פודלסקיה. בשנת 1795 עברה לשליטת פרוסיה. משנת 1807 עד 1916 הייתה חלק מהאימפריה הרוסית, בשנת 1916 נכבשה על ידי הגרמנים וב-1918 דרוהיצ'ין חזרה להיות תחת חסות הרפובליקה הפולנית השנייה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-800 יהודים, כשני שלישים מתושביה.

בשנים 1939 ו-1940, כאשר פולין נכבשה על ידי גרמניה הנאצית וברית המועצות, הפכה דרוהיצ'ין לעיירת גבול בין המדינות. הסובייטים בזזו את העיירה, הרסו את הכנסיות הקתוליות והאורתודוקסיות בה, וגירשו מספר מתושביה לסיביר. באביב 1940, השלטונות הסובייטים הורו להשמיד את כל המבנים שבמרחק של 800 מטרים מנהר הבוג.

עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים במבצע ברברוסה, ביצעו אלו מעשי שוד ורצח ביהודיה, והטילו עליהם גזירות שונות. באפריל 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו מגודר שהוקם במספר בתים רעועים בה, והועסקו בקבורת רבבות יהודים שנרצחו באזור בתעלות נגד טנקים. ב-2 בנובמבר 1942 בוצעה בגטו סלקציה, בה נרצחו הזקנים והתשושים, והיתר שולחו לגטו סמיאטיץ', וממנו לטרבלינקה.

ב-1991 העיירה נהפכה למקום מושבו של "הדיוקסיה הקתולית של דרוהיצ'ין" כחלק מה"ארכידיוקסיה הקתולית של ביאליסטוק".

## קישורים חיצוניים

* 
* ספר זיכרון ליהודי דרוהיצ'ין
* 
* 
* 
* 

[230px|ממוזער|מבני ה[דיוקסיה בדרוהיצ'ין]]

קטגוריה:פודלסיה: יישובים
קטגוריה:פודלסיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
אנדרטת תיגלצ'ין

**אנדרטת תיגלצ'ין** (אמהרית **ትግላችን**; פירוש: "המאבק שלנו") היא אנדרטה לזכר חיילי אתיופיה וקובה שלחמו במלחמת אוגדן וניצחו את הצבא הסומלי. האנדרטה הוקמה בתקופת שלטונו של מנגיסטו היילה מריאם בשדרות וינסטון צ'רצ'יל באדיס אבבה שבאתיופיה והאזור כולו משמש כיום כפארק בשטח של 30 דונם, המסמל את הידידות בין אתיופיה לקובה.

האנדרטה מורכבת ממספר אובייקטים: פסל מרכזי, עמוד גבוה, שני תבליטי קיר ובצידם שני ריבועים ובהם דיוקנאות של חיילים קובניים. 

האנדרטה הוקמה כחלק סמלי מחגיגות העשור (12 בספטמבר 1984) לנפילת שלטונו של היילה סלאסי.

האנדרטה נבנתה על ידי חברת הבנייה הצפון קוריאנית מנסודה.

## תיאור
במרכז האנדרטה עמוד בעל חתך בצורת משולש, המתנשא לגובה של 50 מטרים. העמוד ניצב על בסיס רחב במשקל של 20 טון, ועליו מוצגות שלוש דמויות חמושות (שני גברים ואישה אחת) המייצגים את הלוחמים בקרב. כן מופיע במקום סמל ודגל המרקסיזם.
בבסיס העמוד נכתב באמהרית (בתרגום) כי : 
העמוד המרכזי מעוטר בכוכב אדום ובקצהו סמל ההפטיש והמגל ושתי חרבות. כל אלה הם סמלי המשטר המרקסיסטי החדש שעלה לשלטון. במרכזו של העמוד סמל מדליית הגיבורים, העיטור הרם ביותר שהוענק על ידי הממשלה האתיופית. 

בצידי העמוד שני תבליטי קיר המתייחסים לתקופות שלפני ואחרי המהפכה, ומטרתם להראות כי המהפכה היטיבה עם העם האתיופי. הקיר השמאלי מייצג את התהליך המהפכני שהוביל מנגיסטו היילה מריאם (למעלה משמאל) במדי צבא העוטפים גם את ראשו. בצד ימין נראה היילה סלאסי כשהוא דוהר על סוס תוך התעלמות מסבלה של האוכלוסייה ומהרעב. בתבליט ישנן מחאות המצורפות לכיתוב באנגלית כנגד האימפריאליזם. המפגינים כמהים להפיכת כס המלכות (סמלה של האימפריה האתיופית).

הקיר הימני של העמוד בסגנון מרקסיסטי. הוא כללי יותר ובו נראה העם האתיופי כשהוא מודרך על ידי מנגיסטו היילה מריאם. ברקע נראים מבנים שונים, בהם הבנק הלאומי של אתיופיה (מימין).

בפינות השמאליות והימניות של שני הציורים, נמצאים שני ריבועים קטנים של דיוקנאות חיילים קובנים לנוכח הסכסוך שנוצר בשל הברית בין אתיופיה למשטרו של פידל קסטרו.

## לקריאה נוספת
*קבוצת ליברס,(2010) **אנדרטאות אדיס אבבה: תיגלצ'ין, יכתית 12, מיאזיה 27, פסל מנליק השני** ,בהוצאת ספרי LLC, ארצות הברית ,  

## קישורים חיצוניים

* אנדרטות באדיס אבבה, באתר העיר אדיס אבבה 
* ציוני דרך ואנדרטאות באדיס אבבה, באתר התיירות האתיופי  

## הערות שוליים

תיגלצ'ין
קונסילר

שמאל|ממוזער|250px|קונסילרים שונים
בקוסמטיקה, **קוֹנְסִילֶר** (על פי האקדמיה ללשון העברית: **חִפּוּי**) הוא חומר המשמש כמסווה, מטשטש ומסתיר כהויות מתחת לעיניים, פצעונים, אדמומיות וצלקות.

קיימים שני סוגי קונסילרים – קונסילר מתקן (צבעוני) וקונסילר טבעי.
* הקונסילר הטבעי – הקונסילר המוכר ביותר. משמש כבסיס נקי לאיפור. הוא מטשטש כוויות, פצעונים ובגוון טבעי.
בקונסילר הטבעי, מתחת לעיניים, משתמשים בגוון בהיר יותר מגוון מהמייק אפ, כדי "להאיר" את המקום.
* הקונסילר הצבעוני – משמש לנטרול פיגמנטים לא רצויים בעור.
מניחים את הקונסילר הצבעוני לפני המייק אפ ולפני הקונסילר הטבעי.
קונסילר מתקן מגיע במספר צבעים: ירוק, סגול, ורוד, צהוב, כתום. כאשר כל צבע מתקן פגמים בעור בצבע שקיים מולו בטבלת הצבעים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:איפור
DeadSee

**DeadSee** הוא סרט וידאו ארט מאת הפסלת הישראלית סיגלית לנדאו. הסרט מציג דימוי של פקעת אבטיחים, המחוברים זה לזה, וההולכים ונפרשים במהלך הסרט. הסרט פורש על יד מבקרים שונים כעוסק בתיאור סמלי של חיבור בין חיים ומוות.
__TOC__
## היסטוריה
הסרט "DeadSee" הוקרן לראשונה בתערוכת היחיד של לנדאו "הפתרון האינסופי" (2005), שהוצגה בביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו בתל אביב-יפו. שמו של הסרט - "DeadSee" (בעברית: מוות-ראייה) - נשמע באנגלית כשמו של ים המלח. במסגרת העבודה, יצרה לנדאו שרשרת של כ-500 אבטיחים, המצולמים במבט עילי. חלק מן האבטיחים חתוכים או מרוסקים מעט. האבטיחים נפרשים מתוך פקעת חלזונית, הנפרמת לאורך הסרט, והאמנית מופיעה בסרט כשהיא עירומה וצפה על גבי הפקעת. מבקרים רבים הצביעו על הקשר של צורת הספירלה בעבודתה של לנדאו אל עבודתו של רוברט סמיתסון "מזח לולייני" (1970).

האבטיח כדימוי בעבודתה של לנדאו, טען יגאל צלמונה, מהווה מעין "מתקן התפלה" מטאפורי המייצר סוכר מתוך המליחות היתרה של הסביבה שבה גדל. בכך הוא מהווה מעין חיבור אפשרי בין חיים ומוות.

בשנת 2008 הוצג הווידאו במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק בתצוגה תחת השם "Projects 87", והוא נמצא כיום באוסף מוזיאון זה. עותק נוסף של העבודה נרכש על ידי מוזיאון ישראל. עם פתיחת תצוגת הקבע של אמנות ישראלית במוזיאון, בשנת 2010, הותקן הווידאו במוזיאון כשהוא מוקרן על רצפת האולם.

במשך השנים הוצגה העבודה בתערוכות שונות ברחבי העולם. בשנת 2011, לדוגמה, הוצגה העבודה במסגרת הטריאנלה לאמנות בעיר יוקוהמה, יפן, לצד כמה עבודות נוספות של לנדאו. תערוכה זו הוצגה תחת השפעת רעידת האדמה בסנדאי ועסקה ביחס אל מיתולוגיות ואגדות. סמדר שפי ציינה בביקורת על התערוכה כי "הצבת עבודתה של לנדאו ליד העבודות העוסקות ביחס אמביוולנטי לטבע, בקריאה מחודשת של מיתוסים ובחינתם לאור המחשת עוצמתו ההרסנית של הטבע בהווה, מוסיפה רבדים מעשירים לקריאת העבודה הזאת, ומדגישה את כוחה של הצבה אוצרותית טובה".

## גלריית תמונות

קובץ:לנדאו סקיצה 2004.jpg|הפתרון האינסופי, 2004רישום הכנה, גירי שמן ופחם על נייר
קובץ:לנדאו סקיצה 2.jpg|DeadSee, 2004רישום הכנה, גירי שמן ועט על נייר
קובץ:Sigalit Landau endless solution 11.jpg|מראה הצבה בתערוכה "הפתרון האינסופי" (2005), מוזיאון תל אביב לאמנות, ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו
קובץ:Sigalit Landau projects 87 3.jpg|מראה הצבה בתערוכה "PROJECTS 87" (2008), המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק
קובץ:סיגלית לנדאו – Dead see מוזיאון ישראל.jpg|מראה הצבה במוזיאון ישראל (2010)


## לקריאה נוספת
* מנדלסון, אמיתי, נתן, אפרת, **זמן אמת: 60 שנות אמנות בישראל, העשור השישי: 2008-1998**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2008.
* עפרת, גדעון, "סיגלית לנדאו: מלח וסוכר", בתוך **וושינגטון חוצה את הירדן**, הוצאת הספרייה הציונית, ירושלים, 2008, עמ' 617-619.
* צלמונה, יגאל, **100 שנות אמנות ישראלית**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010, עמ' 500-501.
*Recent Acquisitions“, The Israel Museum, **Jerusalem Magazine**, Summer – Fall 2006, No.2

## קישורים חיצוניים
* Projects 87: Sigalit Landau באתר המוזיאון לאמנות מודרנית (באנגלית)
* DeadSee באתר מוזיאון ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:סיגלית לנדאו
קטגוריה:אוסף מוזיאון ישראל
קטגוריה:המוזיאון לאמנות מודרנית
קטגוריה:וידאו ארט
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:סרטי וידאו ארט ישראלים
קטגוריה:יצירות משנת 2005
קטגוריה:ים המלח באמנות
בדרך לחתונה עוצרים בבנגקוק

**בדרך לחתונה עוצרים בבנגקוק** (באנגלית: **The Hangover Part II**) הוא סרט קומדיה אמריקאי, אשר בוים על ידי טוד פיליפס והוא המשך לסרט "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס" משנת 2009. בסרט מככבים בראדלי קופר, אד הלמס, וזאק גליפיאנאקיס.

הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-26 במאי 2011.

## תקציר העלילה
שנתיים לאחר מסיבת הרווקים הקטסרופלית של דאג בלאס וגאס, ארבעת החברים פיל, אלן, דאג וסטו טסים לבנגקוק שבתאילנד על מנת להשתתף בחתונתו של סטו. הפעם, סטו אשר לא מעוניין לקחת שום סיכונים, מארגן בראנץ' פשוט לפני טקס הנישואין.

אף על פי כן, יומיים לפני החתונה, יושבים כל החבר'ה ביחד עם אחיה של ארוסתו של סטו, לצליית מרשמלו על האש. למחרת, שלושת גיבורי הסרט הקודם קמים שוב עם הנגאובר, בחדר נטוש היכנשהו בבנגקוק. הם מגלים שאחיה של ארוסתו של סטו, טדי, נעלם, ומצליחים ליצור קשר עם דאג שנמצא במלון של החתונה. הם יוצאים למסע מטורף בבנגקוק במטרה למצוא את טדי, בו הם פוגשים את צ'או, המאפיונר הסיני מהחלק הקודם, ובהמשך מתברר כי אלן שוב סימם אותם, בכך ששם בשקית מרשמלו אחת את התרופות שלו, וכדבריו "לעלף את טדי בשביל שאנחנו נהנה מסוף השבוע כמו שצריך". בסופו של דבר, אחרי שהאינטרפול אוסר את צ'או, וסטו מדווח שהוא פישל וכנראה מבטל את החתונה, מצליח להבין סטו איפה טדי, ובכך הם מוצאים אותו וממהרים לחתונה של סטו. סטו ולורן מתחתנים ובכך נגמר הסרט, לא לפני שמייק טייסון מבליח לכמה דקות, והחברים מוצאים תמונות מהלילה שעבר עליהם. כמו בחלק הקודם, בזמן הכתוביות מופיעות גם התמונות מהלילה המשוגע שעבר על הגיבורים.

## שחקנים
* בראדלי קופר - פיל וונק
* אד הלמס - סטו פרייס
* זאק גליפיאנאקיס - אלן גארנר
* ג'סטין ברת'ה - דאג בילינגס
* קן ג'ונג - לסלי צ'או
* ג'פרי טמבור - סיד גארנר
* ג'יימי צ'ונג - לורן, ארוסתו של סטו
* בריאן קאלן - סמיר, בעלים של מועדון בבנגקוק
* מייסון לי - טדי, אחיה של לורן
* פול ג'יאמטי - קינגסלי, סוכן חשאי של האינטרפול
* סשה באריס - טרייסי בילינגס, אשתו של דאג
* גיליאן ויגמן - סטפני, אשתו של פיל
* יסמין לי - קימי
* ניק קסאווטס - טאטו ג'ו
* נירוט סיריג'אניה - אביה של לורן

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים שצולמו בתאילנד
קטגוריה:בנגקוק בקולנוע
יד הרב הרצוג

[שמאל|ממוזער|250px|[סמליל העמותה]]
שמאל|ממוזער|250px|
עמותת "**יד הרב הרצוג**" היא עמותת-על המכילה בתוכה שני מוסדות מחקר תורניים: "הוצאת האנציקלופדיה התלמודית" ו"מכון התלמוד הישראלי השלם". העמותה נקראת על שמו של הרב הראשי לארץ-ישראל, הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. 

עד להקמתו של "יד הרב הרצוג" פעלו שני המוסדות בנפרד. מעת פטירתו של יוזם שני המוסדות – הרב מאיר ברלין (בר-אילן) - בשנת תש"ט נרתמו יחדיו הרב הראשי לא"י, הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, יחד עם הרב הרברט גולדשטיין (חתנו של הארי פישל) לסייע בביסוס המוסדות. לשם כך הוקם ארגון-על בשם אמ"ת (איחוד מפעלים תורתיים ספרותיים) וגויס ההון ההתחלתי להקמת מבנה מתאים. הבניין נחנך בשנת תשכ"ג, לאחר פטירתו של הרב הרצוג, ואז הוסב שמה של עמותת-העל לשם "יד הרב הרצוג".

למעלה משלושים שנה פעלו מוסדות "יד הרב הרצוג" מתוך הבניין שעמד במבואות שכונת בית וגן, מול הר הרצל. הספרייה ששירתה את שני המוסדות הלכה והתרחבה וכללה בתוכה גם עותקים נדירים. ככזאת היא שימשה כר פעולה נוח למפעל "אוצר החכמה" שצילם בה רבים מן הספרים שבמאגר הממוחשב שלו. קשיים כספיים של שלהי שנות התשעים ושנות העשור הראשון למאה ה-21 הובילו לצורך למכור את הבניין, ומעבר של "יד הרב הרצוג" על שני מוסדותיו לבניינה של הסתדרות "ישורון", במרכז העיר ירושלים.
עוד קודם לפטירתו של הרב יהושע הוטנר (ניסן תשס"ט), שניהל את המוסדות במשך למעלה מ-65 שנה, מונה הרב פרופסור אברהם שטינברג לנהל את "יד הרב הרצוג", ולעמוד בראש המערכת של האנציקלופדיה התלמודית. 

"יד הרב הרצוג" נטל על עצמו את שמירת זכרו של הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, הרב הראשי לארץ ישראל. בחורף תשס"ט, במלאת חמישים שנה לפטירתו, נערך כנס בינלאומי להלכה יישומית לזכרו של הרב, ואשר עסק בצדדים היישומיים של ההלכה בתחומים שונים. לקראת הכנס הוצא לאור הספר "משואה ליצחק" הכולל דברים לזכרו של הרב, ודברים ממנו עצמו. לאחר הכנס רוכזו חלק גדול מההרצאות שנישאו בכנס, ואלה נדפסו בכרך השני של "משואה ליצחק". 

"יד הרב הרצוג" היה שותף להוצאה לאור של כתביו - פסקיו והשו"ת של הרב הרצוג (9 כרכים), ספרו "תחוקה לישראל" (3 כרכים), ותרגום מאמריו מאנגלית, "יהדות, חוק ומוסר".

בשנת תשל"ג (1973) הוענק ל"יד הרב הרצוג" פרס ישראל לספרות תורנית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ארגונים תורניים בישראל
קטגוריה:בית וגן: מוסדות
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לספרות תורנית
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1973
יעקב פרבשטין

**יעקב בן-ציון פרבשטין** (ה'תרנ"ו, 1896 – ב' באדר ה'תשכ"ה, 4 בפברואר 1965) היה ראש המועצה הראשון של בני ברק.

## ביוגרפיה
נולד בעיירה מלקין הסמוכה לאוסטרוב מזובייצקה, פולין. למד בישיבה המקומית בעיר בריסק אצל הרב משה סוקולובסקי, בעל "אמרי משה". לאחר מכן נסע למזריטש ולמד אצל הרב המקומי. בשנת תר"פ (1920) עלה לארץ ישראל. התיישב בתל אביב ועסק בקבלנות בניין.

בשנת תר"צ (1930) עבר להתגורר בבני ברק, שנוסדה שש שנים קודם לכן. זמן קצר לאחר בואו לבני ברק השתלב בחיים הציבוריים במושבה הצעירה. בשנת תרצ"ז (1937) הכריז מושל המחוז מטעם ממשלת המנדט הבריטי על בני ברק כעל מועצה מקומית. הוא מינה את חברי המועצה, ופרבשטין, שהיה אחד מנציגי הגוש האזרחי, התמנה לעמוד בראשה. המשרד הרשמי של המועצה המקומית היה בביתו של פרבשטין שברחוב רבי עקיבא.

בתקופת כהונתו של פרבשטין כראש המועצה סבלו תושבי בני ברק ממחסור חמור בתעסוקה. פרבשטין יזם עבודות ציבוריות בתחומי המושבה כדי ליצור מקומות תעסוקה לתושביה, אולם בשל חוסר תקציב לא יכול היה ליישם את תוכניתו. בשנת 1938 עמד בראש משלחת של חברי המועצה שנפגשה עם מושל המחוז הבריטי וביקשה את אישורו למתן הלוואה למועצה המקומית. המושל אישר את ההלוואה ובעקבות זאת חלה תנופת פיתוח של סלילת כבישים ונטיעת גנים בתחומי בני ברק. כן פעל להקמת בית ספר.

בחירתו של פרבשטין לראשות המועצה דילגה על המועמד הטבעי – מייסד בני ברק יצחק גרשטנקורן. גרשטנקורן שהה באותה תקופה בחו"ל וכששב לארץ ישראל עבר להתגורר בתל אביב. כמה מראשי הציבור בבני ברק דיברו על לבו שישוב לבני ברק והבטיחו לו שבבחירות הראשונות שייערכו למועצה יפעלו לבחירתו.

בשנת תרצ"ט (1939) נערכו לראשונה בחירות למועצה המקומית. ראש המועצה הממונה יעקב פרבשטין התמודד ב"רשימה למען בני ברק". הוא גייס את תמיכתו של מפקד "ההגנה" באזור פישל ברמן. רשימתו זכתה בכמעט שני מנדטים, אולם לראשות המועצה נבחר גרשטנקורן, שחבר לנציגי ההסתדרות. פרבשטין המשיך בחברותו במועצה עד שנת תש"ג (1943). לאחר מכן המשיך בעיסוקו כקבלן, ובין השאר בנה "בית מנוחה" לאוכלוסייה הזקנה, פעל בתחומים ציבוריים שונים וסייע בקליטת עולים חדשים בעיר. עד שנת 1958 ניהל חנות סיטונאית למוצרי מכולת בבני ברק. בשנה זו פרש והעביר את ניהול המכולת לבנו, יוסף.

את שני בניו, אברהם ויוסף, שלח ללמוד בישיבת חברון בירושלים. בנו הרב אברהם פרבשטין נישא לבתו היחידה של ראש ישיבת חברון, הרב יחזקאל סרנא, ולימים כיהן כראש הישיבה.

פרבשטין נפטר ב-1965 ונקבר בבית העלמין נחלת יצחק.

## אילן יוחסין

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
יעקב
קטגוריה:ראשי עיריית בני ברק
קטגוריה:בוגרי ישיבת תורת חסד-בריסק
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1896
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1965
לילה באופרה

**לילה באופרה** (באנגלית: **Night at the Opera**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1935 בכיכובם של גראוצ'ו מרקס, צ'יקו מרקס, הרפו מרקס, וכן קיטי קרלייל, אלן ג'ונס, מרגרט דומונט, זיגפריד רומן, וולטר וולף קינג. זה היה סרטם הראשון של האחים מרקס בחברת מטרו גולדווין מאייר, לאחר פרישתם מחברת סרטי פרמאונט, וכן סרטם הראשון, לאחר פרישתו של זפו מרקס. את הסרט ביים סם ווד, על פי תסריט מאת ג'ורג' קאופמן, מורי רייסקינד, אל ברוסברג ובאסטר קיטון, שנכתב כאדפטציה לסיפור מאת ג'יימס קווין מק'גינס.

בשנת 1993 הסרט נבחר לשימור על ידי ספריית הקונגרס בשל היותו "בעל חשיבות תרבותית, היסטורית, או משמעותי מבחינה אסתטית".

## תקציר העלילה
אוטיס ב. דריפטווד (גראוצ'ו מרקס) נשכר על ידי האלמנה גב' קלייפול (מרגרט דומונט) כדי לעזור לה להתקדם אל החברה הגבוהה, אך במקום זאת הוא לסירוגין מחזר אחריה ומטיח בה עלבונות. לאחר סיומה של האופרה "ליצנים" - המופע האחרון לעונה באיטליה, אוטיס פוגש את פיורלו (צ'יקו מרקס), חברו הטוב ומנהלו האישי של ריקרדו (אלן ג'ונס), זמר טנור באופרה המשתוקק לפריצה הגדולה שלו, וגם של אהובתו - זמרת האופרה רוזה (קיטי קרלייל). עם זאת, חלומותיו של ריקרדו מסוכלים על ידי הכוכב של האופרה, לאספארי (וולטר וולף קינג), אדם אגואיסט שרוצה תהילה, וגם את רוזה, עבור עצמו. אוטיס חותם על חוזה עם פיורלו, כשהוא חושב שפיורלו מייצג את לאספארי, אולם בפועל החוזה הוא עם ריקרדו. בינתיים, לאספארי חותם על חוזה עם הרמן גוטליב (סיד רומן), מנהל האופרה של ניו יורק.

על אף שריקרדו ופיורלו אינם רשאים ללוות את להקת האופרה בנסיעתה לניו יורק, הם מצליחים להתגנב אל הספינה כנוסעים סמויים, יחד עם חברו של פיורלו – תומאסו (הרפו מרקס) – לשעבר המלביש של לאספארי, אשר פוטר זמן קצר טרם לכן. לאחר הגעתם לניו יורק, הנוסעים הסמויים נרדפים על ידי המשטרה בגין כניסה בלתי חוקית לארץ, ואוטיס מאבד את משרתו באופרה לטובת גוטליב. כאשר הם מגלים כי רוזה פוטרה, הם נכנסים לפעולה ומשבשים את מופע ערב הפתיחה - "הטרובדור". האחים מרקס, בסופו של דבר, מוודאים כי ריקרדו ורוזה מקבלים את המגיע להם, והזוג הופך לכוכבים החדשים של עולם האופרה.

## צוות שחקנים
* גראוצ'ו מרקס – אוטיס ב. דריפטווד
* הארפו מרקס – תומאסו
* צ'יקו מרקס – פיורלו
* קיטי קרלייל – רוזה קסטלדי
* אלן ג'ונס – ריקרדו בארוני
* מרגרט דומונט – גב' קלייפול
* סיג רומן – הרמן גוטליב
* וולטר וולף קינג – רודולפו לאספארי
* רוברט אמט או'קונור – הנדרסון
* אדוארד קיין – הקפטן
* פורנל פראט – ראש העיר

## קישורים חיצוניים

* 
*  "לילה באופרה" - המצאת הנוסחה של האחים מרקס: פודקאסט להאזנה מסדרת "פסטיבל כאן", בהגשת דני מוג'ה ויונתן גת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:האחים מרקס
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטים מוזיקליים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על אופרה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1935
תאוריית הגל השלישי

**תאוריית הגל השלישי** היא תאוריית חברתית-כלכלית בעתידנות המציגה את תהליך התפתחות הכלכלה עד ימינו, ומנסה להשליך השלכות על המשך התפתחותה בעתיד. התאוריה פותחה על ידי אלווין טופלר (Alvin Toffler), סוציולוג, סופר ועתידן אמריקאי, שפרסם את התאוריה בשנת 1980 בספרו הנושא שם זה ("The Third Wave").

## הרעיונות המרכזיים בתאוריה
אלווין טופלר פיתח תאוריית גלים חברתית תרבותית כלכלית. בחברתנו הפוסט מודרנית, חברת הגל השלישי, הכלכלה הופכת לכלכלה סופר סמלית, ודרך עשיית העושר היא באמצעות ידע. הידע בתקופתנו הוא השותף החשוב ביותר. לפי התאוריה של טופלר האנושות עברה שלושה גלים של מהפכות:

* **הגל הראשון** הוא המעבר מכלכלה של ציידים-לקטים לכלכלה המבוססת בעיקר על חקלאות.
* **הגל השני** הוא מעבר מכלכלה שעיקרה חקלאות לכלכלה שעיקרה תעשייה.
* **הגל השלישי** הוא מעבר מכלכלת התעשייה הכבדה לכלכלה המבוססת על ידע ותחכום, כלכלה סופר סמלית.

מאפייני הכלכלה של הגלים השונים לדעת טופלר מוצגים להלן:

לטענת טופלר, המלחמות בעידן הגל השלישי, יהיו מלחמות על ידע, ומי שישלוט בו ינצח.

## ראו גם
*תאוריית שלושת המגזרים (כלכלה)
*עתידנות

קטגוריה:עתידנות
קטגוריה:כלכלה
קטגוריה:תאוריות כלכליות
Back for the First Time

**Back for the First Time** הוא אלבום הסטודיו הראשון של לודאקריס. רוב הרצועות באלבום נלקחו מהאלבום העצמאי של לודאקריס *[[Incognegro]]* משנת 1999. האלבום הגיע בשבוע הראשון לצאתו למקום ה-4 במצעד הבילבורד 200, ומכר עד כה מעל 3.1 מיליון עותקים ברחבי ארצות הברית, והגיע שם למעמד אלבום פלטינה 3 פעמים. מהאלבום יצאו 2 סינגלים: *[[What's Your Fantasy]]* עם שוונה, ו-*[[Southern Hospitality]]* עם פארל ויליאמס.

## רשימת השמעה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2000
קטגוריה:אלבומי לודאקריס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אורגנייזד נויז
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ג'רמיין דופרי
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי טימבלנד
הקטור אליזונדו

**הקטור אליזונדו** (באנגלית: **Héctor Elizondo**; נולד ב-22 בדצמבר 1936) הוא שחקן אמריקאי, זוכה פרס אמי על תפקידו בסדרה "שיקגו הופ" ומועמד פרס גלובוס הזהב על הופעתו בסרט "אישה יפה".

## ביוגרפיה
אליזונדו נולד בניו יורק סיטי להורים מהגרים פורטו ריקנים. בילדותו הצטיין במוזיקה ובספורט, היה שחקן בייסבול מצטיין, ואף הקבוצות המקצועניות "סן פרנסיסקו ג'איינטס" ו"סן פרנסיסקו ג'איינטס" התעניינו בשירותיו. בנוסף היה אליזונדו זמר וגיטריסט מוכשר, היה חבר בלהקה לטינית בה בין היתר תיפף על תופי קונגה. כן רקד בלט מקצועני, עד לפציעה בברך שאילצה אותו לנטוש את התחום לטובת משחק.

למד ב"מכללת ניו יורק", שם גם היה מרצה להיסטוריה של התיאטרון. בשנתו הראשונה במכללה הפך אליזונדו לאב ונאלץ לנשור מהלימודים ולמצוא עבודה במשרה מלאה על מנת לפרנס את משפחתו.

## קריירה
### קולנוע
התחיל את הקריירה שלו על בימות תיאטרון באוף ברודוויי, זכה בפרס אובי על הופעתו במחזה "סאונה".
החל את הקריירה שלו כשחקן קולנוע בתחילת שנות ה-70 עם והתפרסם לראשונה במותחן הפשע "חטיפת פלהם 123" בתפקיד החוטף האלים "מר גריי".

שיחק לצידו של ריצ'רד גיר בדרמת הפשע "ג'יגולו אמריקאי" בתור הבלש סאנדיי החוקר את הג'יגולו ג'וליאן קיי ובקומדיה המצליחה "אישה יפה" בתור בארני תומפסון בעל בית המלון בו מתאכסנים איש העסקים אדוארד לואיס והפרוצה וויויאן ווארד (ג'וליה רוברטס). על הופעה זו הועמד אליזונדו לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר.

אליזונדו היה לשחקן הקבוע של הבמאי גארי מרשל והופיע בלהיטיו הגדולים "פרנקי וג'וני" לצידם של אל פצ'ינו ומישל פייפר; "תפוס את הכלה" בתור פישר, בעלה הראשון של הכלה הברחנית מגי קרפנטר; "יומני הנסיכה ו"יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים" בתור ג'ו, שומר ראשה ואהובה של המלכה קלריס רנלדי (ג'ולי אנדרוז). שיחק גם בקומדיה "קיץ אחד של סוטול" משנת 2001, בכיכובו של מת'וד מן.

גילם את הבלש ג'ון פלינט ב"השוטר מבוורלי הילס 3". השתתף בעיבוד הקולנועי לרומן "אהבה בימי כולרה" ובקומדיה "יום האהבה" בתור אדגר פדינגטון.

בשנת 2004 שיחק את דמותו של מיקי מייסי בדרמה הרומנטית "המהפך של הלן" של הבמאי גארי מרשל.

### טלוויזיה
אליזונדו זכה בפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה, על הופעותיו בדרמה הרפואית "שיקגו הופ" בתפקיד ד"ר פיליפ ווטרס. גילם את האב פופי קלרו בעונה היחידה של הסדרה "ניסים", ואת פאנצ'ו דוק בעונה היחידה של הסדרה "קיין". הופיע בסדרה "מונק" בתור הפסיכיאטר של אדריאן מונק (טוני שלהוב), ד"ר נבן בל.

בשנים 2011–2017 שיחק בתור אד אלזטה בסיטקום "גבר מי שנשאר אחרון" לצד טים אלן.

## חיים אישיים
נישא שלוש פעמיים בחייו. לו בן מנישואיו הראשונים. מאז 1969 הוא נשוי בשלישית לשחקנית קרולי קמפבל.

## פילמוגרפיה חלקית

### טלוויזיה
* המשווה (אנ') (1989)
* הפיראטים של המים האפלים (1991)
* שיקגו הופ (1994)
* *Kate Brasher* (2001)
* ניסים (2003)
*סנטורי סיטי (2004)
* קיין (2007)
* מונק (2008)
* האנטומיה של גריי (2007)
* גבר מי שנשאר אחרון (2011–2017)
* קריסטלה (אנ') (2015)
* בי פלוס (2022–2021)
* לא רעב ולא אוהב (2022) – דיבוב
* מונק: החקירה האחרונה (אנ') (2023) - סרט טלוויזיה של Peacock

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס אובי
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן משנה בדרמה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פוארטו ריקני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1936
כיכר הגיבורים

**כיכר הגיבורים** (בהונגרית: **Hősök tere**, קרי: הֶשֶק טֶרֶה) היא הכיכר המרווחת והמרשימה ביותר בבודפשט ברובע 14 (זוגלו) של העיר. 

הכיכר בנויה כקשת בחצי-עיגול ("סהר"), במרכזה עמוד זיכרון הקרוי "אנדרטת המילניום". בקשת מוצבים פסליהם של אישים מ-1000 שנות ההיסטוריה של הונגריה, ומול הקשת נמצאת הכניסה הראשית של הפארק העירוני של בודפשט. משני צידי הכיכר עומדים מבנים בעלי חזית דומה: המוזיאון לאמנות יפה והיכל האמנות.

הכיכר שימשה לכינוסים המוניים. הכינוס הגדול ביותר האחרון בכיכר היה ב-16 ביוני 1989, כאשר קהל של 250,000 איש כיבד את ארונו של אימרה נוג', ממנהיגי המרד ההונגרי של 1956, שהוצא להורג על ידי השלטון הסובייטי ב-1958.

יחד עם שדרת אנדראשי החוצות את העיר ומובילות לכיכר (מגדת הדנובה לערך), נכללת הכיכר באתר המורשת העולמית של בודפשט.

[שמאל|ממוזער|250px|כיכר הגיבורים והקו הראשון של [הרכבת התחתית של בודפשט בתחילת המאה ה-20]]
שמאל|ממוזער|250px|המלאך גבריאל בראש העמוד עם כתר הונגריה והצלב הכפול
שמאל|ממוזער|250px|פסטיבל הנוער הקומוניסטי ב-1949 או 1951

## הקמת הכיכר
הכיכר תוכננה כחלק מחגיגות אלף שנים לכיבוש המדיארי של הונגריה ב-1896, אך הקמתה נשלמה רק ב-1900. במקביל להקמת הכיכר נסלל גם הקו הראשון של הרכבת התחתית של בודפשט, הראשון באירופה, פרט לזה של לונדון, שהכיכר מהווה את אחת מתחנותיו.

## אנדרטת המילניום

אנדרטת המילניום מורכבת מעמוד אבן בן 36 מטרים המוקף בפסלי ברונזה של שבעת ראשי השבטים המדיארים שכבשו את הונגריה ב-896 ובראשם, רוכב בחזית, ארפאד.

בראש העמוד מוצב פסל של המלאך גבריאל, המציין סיפור מראשית התנצרותה של הונגריה לפיו ביקש אישטוון הראשון, מלך הונגריה מן האפיפיור סילבסטר השני כי יכיר בו כמלך נוצרי. האפיפיור סירב בתחילה, אך לאחר שהופיע בחלומו המלאך גבריאל וציווה עליו להסכים לבקשה, נעתר. הפסל אוחז בידיו בשניים מסממני השלטון של המלוכה ההונגרית - הכתר של אישטוון הקדוש וצלב פטריארכי (צלב כפול).

לפני העמוד נמצאת מצבת "קבר החייל האלמוני" של הונגריה. המצבה סמלית בלבד ואיש אינו קבור תחתיה. היא מוקדשת ל"גיבורים אשר מסרו את חייהם למען חירות עמם והעצמאות הלאומית".

מאחורי העמוד מצויות שתי קבוצות פסלים סימבוליים של שני גברים ושתי נשים. הצמדים מתארים את העמל והשפע ואת התהילה והידע.

### הפסלים בסהר
ממוזער|קשת בכיכר הגיבורים - מוארת בלילה
משני צידי אנדרטת המילניום נפרשת קשת הגיבורים. מתחת לפסלי הגיבורים ניצבים לוחות ברונזה המתארים סצנות מן ההיסטוריה ההונגרית.

## קישורים חיצוניים

* השק טרה, "עכבר עולם"

כיכר הגיבורים והפארק העירוני בבודפשט

## הערות שוליים

גיבורים
קטגוריה:הונגריה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:הונגריה: היסטוריה
פרכוס חום

**פרכוסי חום** הם פרכוסים המקושרים לחום גוף גבוה, ללא גורמים נוספים נלווים. הם קורים, בדרך כלל, אצל ילדים בין הגילאים 6 חודשים עד 6 שנים ובמספר כפול אצל בנים מאשר אצל בנות. רוב פרכוסי החום נמשכים פרק זמן של פחות מחמש דקות, כאשר הילד חוזר למצב ההכרה נורמלי לחלוטין תוך פחות משעה לאחר הפרכוס.

פרכוסי חום נגרמים כתוצאה מעלייה דרסטית ומהירה בחום הגוף הפנימי, לרוב בעקבות זיהום ויראלי. המנגנון הגורם להיווצרותם של פרכוסים אלו אינו לחלוטין ברור אך משערים כי קיימת נטייה גנטית, אליה מתווספים גורמים סביבתיים. משערים כי תהליך ההבשלה של המוח בשילוב פעילותם של מתווכי דלקת הפעילים בעת זיהום ויראלי, הם אלו שגורמים לפרכוס.

פרכוסי חום עשויים להיות מואצים כתוצאה מדלקת בדרכי הנשימה העליונות או דלקת הקיבה והמעיים. הסבירות ללקות בפרכוס חום עולה עם עליית טמפרטורה לערכים של מעל ל-39°C ואינה תלויה במהירות בה השתנתה הטמפרטורה.

## דיאגנוזה
האבחון מתבצע על ידי שלילת סיבות חמורות יותר להתקפים וחום. במיוחד יש לשים לב לדלקת קרום המוח ודלקת מוח. במקומות בהם ילדים מקבלים חיסון נגד דלקת ריאות ודלקת קרום המוח השכיחות של חיידקי דלקת קרום המוח היא נמוכה.

## סוגים
יש שני סוגים של פרכוסי חום:
***פרכוס חום פשוט** מוגדר כפרכוס הנמשך פחות מ-15 דקות (בדרך כלל הרבה פחות), אינו חוזר תוך 24 שעות ומעורב בו כל הגוף (הצורה הקלאסית היא התקף טוני-קלוני).
*** פרכוס חום מורכב** מוגדר כפרכוס ארוך יותר מ-15 דקות, התרחשות חוזרת בתוך 24 שעות או פרכוס המתמקד בצד אחד של הגוף.

כ-80 אחוזים מפרכוסי החום הם פרכוסים פשוטים, הנחשבים למדאיגים פחות מאשר פרכוסים מורכבים.

פרכוס חום פשוט אינו גורם לנזק מוחי, לא חוזר לעיתים קרובות (ילדים גדלים ממנו והפרכוסים לא מתפתחים לאפילפסיה של מבוגרים).

ילדים נוטים יותר לסבול מהתקפים אפילפטיים שאינם קשורים לחום בעתיד, אם יש להם פרכוסי חום מורכבים, יש היסטוריה משפחתית של התקפים אפילפטיים שאינם קשורים בחום אצל קרובי משפחה מדרגה ראשונה (הורה או אח). במקביל הפרוגנוזה אחרי פרכוס חום פשוט היא מצוינת, בעוד שהוכח שיש סכנה גדולה יותר למוות בפרכוסי חום מורכבים.

## קישורים חיצוניים
* פרכוסי חום בילדים - דף מידע להורים באתר בית חולים שערי צדק
* פרכוסי חום באתר בית חולים העמק.
* פרכוסי חום באתר kidpedia
## הערות שוליים

קטגוריה:הפרעות ארעיות והתקפי פתע
קטגוריה:אפילפסיה
פרדיננד פון ביסמרק

[שמאל|ממוזער|250px|[שלט אצולה|שלט האצולה לבית ביסמרק]]
הנסיך **פרדיננד פון ביסמרק** (בגרמנית: **Ferdinand von Bismarck**; 22 בנובמבר 1930 – 23 ביולי 2019) היה פוליטיקאי גרמני, ונסיך בית האצולה ביסמרק משנת 1975 ועד למותו.
יורשו בראשות בית ביסמרק הוא בנו הבכור, הנסיך קרל אדוארד פון ביסמרק, שבנו הבכור, הרוזן אלכסיי פון ביסמרק, יליד 2006, הוא יהודי ויורשו.

## מוצאו
פרדיננד שהיה שייך לשושלת בית ביסמרק הידועה, נולד בלונדון שבבריטניה לדיפלומט אוטו כריסטיאן ארכיבלד פון ביסמרק, והיה נינו של אוטו פון ביסמרק ה"קאנצלר הראשון של האימפריה הגרמנית". פרדיננד גדל בלונדון, ברומא ובשוודיה, ולמד בבית הספר היוקרתי "שולה שלוס" (Schule Schloss) בזאלם (Salem) שבגרמניה.

פרדיננד החזיק בתואר רוזן עד לשנת 1975, ולאחר מות אביו קיבל את התואר נסיך ביסמרק.

## לימודיו ועיסוקו
עם הזמן אחרי כמה שנים בברזיל בתחילת שנות החמישים שם עבד בלשכת המסחר הברזילאית גרמנית, למד פרדיננד משפטים וסיים את התואר בחוק ומשפט בשנת 1956.

פרדיננד הועסק בנציבות האירופית במשך כמה שנים, ומשנת 1967 עבד כמשפטן בהמבורג.

## נישואיו ומשפחתו

בשנת 1960 התחתן פרדיננד עם אליזבת ליפנס מאוכסל, בלגיה, ולבני הזוג נולדו ארבעה ילדים: בנם הבכור הוא הנסיך קרל אדוארד פון ביסמרק (נולד ב-16 בפברואר 1961), פוליטיקאי וחבר הבונדסטאג.
בנו השני של פרדיננד, הרוזן גוטפריד, נולד באוקל, בלגיה, בשנת 1962. הוא מת ממנת יתר של סמים בלונדון בשנת 2007. בנו השלישי, הרוזן גרגור, נולד באוקל, בלגיה, בשנת 1964. הוא הועמד לדין על ידי ממשלת גרמניה בפרשת מס גדולה שזכתה לסיקור נרחב בתקשורת. בתו הרביעית, הרוזנת ונסה פון ביסמרק (נולדה ב-26 במרץ 1971), עובדת בתחום יחסי הציבור בניו יורק, שם היא גם משכירה את ביתה ב-Airbnb.
 
פרדיננד, שסבל מדמנציה, נפטר בשנת 2019, ולפי דיווחים בתקשורת הגרמנית, הוא תבע את בנו השלישי, גרגור, כדי להשיב את נכסיו. התקשורת הגרמנית דיווחה כי ירושתו של פרדיננד נתונה במחלוקת בבית משפט גרמני בליבק. גרגור וונסה העבירו כמעט את כל נכסיו של פרדיננד לעצמם באמצעות ייפוי כוח, והותירו את אלכסיי, בנו היהודי של קרל אדוארד פון ביסמרק, ללא כלום. 

העיתונאי החוקר הגרמני קלאוס ויגרב, ממגזין Der Spiegel, פרסם דוח בו טען כי הוריו של פרדיננד, אוטו כריסטיאן ואנה מארי פון ביסמרק, העסיקו שני עובדי אושוויץ באחוזתם לאחר תום מלחמת העולם השנייה. הם העסיקו את המפקד האחרון של אושוויץ, ריצ'רד באר, ואת יוהאן מירזוב, סמל אס-אס באושוויץ. 
ריצ'רד באר היה המפקד האחרון של אושוויץ. לאחר המלחמה, הוא הסתתר כפועל יער עבור אוטו כריסטיאן פון ביסמרק.

נפטר ב-23 ביולי 2019.

## פוליטיקה
בגיל 30 נכנס פרדיננד לפוליטיקה עם הצטרפותו למפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית, ועם הזמן כיהן כיושב ראש במפלגה מקומית בעיר אאומיוהל אשר נמצאת במרחק 21 ק"מ מהעיר המבורג.

## ראו גם
*בית ביסמרק
*אוטו פון ביסמרק

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אצולה גרמנית
פרדיננד
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1930
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2019