קורקינט ממונע

**קורקינט ממונע** (מכונה גם **קורקינט חשמלי** או **גלגינוע**, בעברית: גַּלְגִּלַּיִם ממונעים) הוא קורקינט המונע באמצעות מנוע בנזין או מנוע חשמלי. הוא עשוי ממשטח צר שמתחתיו שני גלגלים. המשתמש בכלי תחבורה זה עומד עליו בשתי רגליו ובידיו מחזיק ידית המשמשת להיגוי.

הקורקינט החשמלי זכה לעלייה בפופולריות שלו בעזרת ההתרבות של חברות לשיתוף נסיעות המאפשרות להשתמש בקורקינטים חשמליים הפזורים ברחבי העיר על ידי אפליקציה המותקנת במכשיר הנייד.

## השפעה על הסביבה
בתחילת המאה ה-21, עת הפיכתם של קורקינטים חשמליים לפופולריים ושיווקם ההמוני בערים הגדולות, מלווה שיווקם בתדמית של תרומה לסביבה, והדימוי הנפוץ הוא שהם תורמים לסביבה בכך שהם מחליפים שימוש באמצעי תחבורה סטנדרטיים ומזהמים יותר, ובנוסף, בעזרת אפליקציות שיתוף יוצרות חלוקה יעילה של משאבים חוסכות את הצורך בייצור וקנייה של קורקינטים רבים בבעלות פרטית של האזרחים. בפועל, תמונת השפעתם על הסביבה מורכבת יותר.[ממוזער|נערים רכובים על קורקינטים ממונעים ב[נורווגיה|252x252 פיקסלים]]בשנת 2019 מחקר מאוניברסיטת קרולינה הצפונית בדק לעומק את השפעתם של קורקינטים חשמליים לשכירות על הסביבה בהשוואה לאלטרנטיבות - אם לוקחים בחשבון את ההשפעה הסביבתית של הייצור והמשלוח, התחזוקה, והאיסוף של הקורקינטים בחזרה לתחנות ההטענה לאחר השימוש.

במחקר עלה שאמצעי התחבורה המזהם ביותר מבין אלו שנבדקו הוא המכונית, ואחריו קורקינטים להשכרה ואופניים להשכרה. לאחר מכן המזהמים ביותר הם קורקינטים בבעלות פרטית, ועדיפים על כל אלו נמצאו בהתאמה אוטובוסים עם נסועה גבוהה, אופניים חשמליים בבעלות פרטית, אופניים רגילים, והליכה ברגל.

לפי הערכת החוקרים, האימפקט הסביבתי של הקורקינטים להשכרה עומד על 202 גרם גז חממה על כל מייל (1.6 קילומטר) של נסיעה, כאשר 50% מגזי החממה נפלטים בתהליכי הייצור, 43% נפלטים בעת האיסוף והפיזור של הקורקינטים, וההשפעה של הנסיעה עצמה ושל גורמים נוספים זניחים יחסית.

כדי לנסות ולהעריך טוב יותר את מידת ההשפעה בפועל על הסביבה, המחקר בדק באמצעות סקרים באילו אמצעי תחבורה היו משתמשים נוסעי הקורקינט אם לא היו נוסעים בקורקינט. 49% אמרו שהיו משתמשים באופניים או בהליכה, 34% ברכב פרטי או שירות הזמנת נסיעות, 11% בתחבורה ציבורית, ו-7% היו מוותרים על הנסיעה. בשקלול הנתונים הגיעו החוקרים למסקנה שבסך הכל הקורקינטים מחליפים בעיקר אמצעי תחבורה מזהמים פחות, ולכן בפועל מגבירים את הזיהום. החוקרים העריכו את וודאות המסקנה ב-65%, וציינו ששינויים במבנה הקורקינט ובפעולת שירות ההשכרה עשויים לשנות את וודאות המסקנה ל-40%.

## חוקיות ובטיחות בישראל
[ממוזער|קורקינטים ממונעים להשכרה בחניה ייעודית ב[רחוב יגאל אלון בתל אביב-יפו, 2023|250x250 פיקסלים]]
[ממוזער|250x250 פיקסלים|קורקינטים ממונעים להשכרה בחוף הקשתות ב[אשדוד, 2025]]
השימוש בקורקינט חשמלי בישראל הוסדר בצו ביולי 2004. הצו מגדיר קורקינט חשמלי כרכב בעל שני גלגלים המורכבים בזה אחר זה, המונע במנוע חשמלי שהספקו לא עולה על 100 ואט, מהירותו לא גבוהה מ-12 קמ"ש, ומשקלו העצמי לא עולה על 12 ק"ג. על פי הצו, קורקינט כזה פטור מהחובות החלות על רכב ממונע על פי פקודת התעבורה, כדוגמת ביטוח רכב.

ב-2016 פרסם משרד התחבורה תקנה חדשה, לפיה מותר להשתמש בקורקינט חשמלי מגיל 16, מהירותו תוגבל ל-25 קמ"ש וההספק יהיה עד 250 ואט ומשקלו עד 30 ק"ג.

השימוש בקורקינט ממונע-בנזין, או בקורקינט חשמלי שמאפייניו חורגים מהתקנות הנ"ל, אסור בישראל. למרות זאת, בכבישי ישראל נעים אלפי קורקינטים כאלו בניגוד לחוק.

משרד התחבורה החרים מדי פעם קורקינטים ממונעים האסורים לשימוש בישראל, אולם הקורקינטים הממונעים שהוחרמו נמכרו במכרזים לכל המרבה במחיר ללא הסדרה חוקית. בית המשפט העליון הביע תמיהה על מדיניות זאת בספטמבר 2010 ודרש להפסיקה לאלתר.

במאי 2013 קבע בית המשפט העליון שקורקינט מכני בעל מנוע חשמלי, מהירות מקסימלית של 32 קמ"ש לילדים בני 11 ומעלה, אינו נחשב רכב מנועי לעניין פיצוי נפגעי תאונות דרכים ולכן הנוהג בו שנפגע מרכב ממונע זכאי לפיצוי כנפגע תאונת דרכים, אך הנפגע מנהיגה בו אינו זכאי לפיצוי כנפגע תאונת דרכים. בית המשפט גם קרא להסדרת השימוש בקורקינט ממונע ולכן במאי 2016 יצאה התקנה החדשה.

בינואר 2024, פורסמו תקנות משרד התחבורה והבטיחות בדרכים שקבעו כי החל מ-1 בפברואר, יוכלו ישראלים בעלי קורקינט, מגיל 16 ומעלה לרשום את הכלי במאגר המידע הרשמי של מדינת ישראל והחל מחודש אוגוסט תחל החובה להתקין לוחית רישוי.

### רישום כלים ממונעים
החל מאוגוסט 2024, נכנסה לתוקף בישראל חובת רישום והתקנת לוחית זיהוי על כלי רכב קלים ממונעים, בהם אופניים חשמליים וקורקינטים חשמליים. התקנה נועדה להסדיר את השימוש הגובר בכלים אלה, בעקבות ריבוי תאונות ופגיעות בהולכי רגל, והקושי לזהות רוכבים שביצעו עבירות תנועה או פגעו בזולת.

הרישום מתבצע במערכת מקוונת של רשות הרישוי, ודורש שהרוכב יהיה בן 16 ומעלה ויעמוד בדרישות ההכשרה שנקבעו, כולל מעבר מבחן תיאוריה ייעודי. עם הרישום מונפק מספר רישוי אישי הכולל שתי אותיות וארבע ספרות, אותו ניתן להעביר בין כלים בבעלות אותו רוכב. לוחית הזיהוי, אשר מותקנת מאחור (או מלפנים – בהתאם למבנה הכלי), נרכשת בעלות שבין 59 ל-150 שקלים.

החוק מחייב גם תאגידים לרשום את הכלים שברשותם, תוך התחייבות שלא להעבירם לשימוש בלתי מוסמך. כמו כן, הוגדרה אחריות אישית של בעל הכלי למניעת רכיבה בידי מי שאינו עומד בדרישות החוק, כולל קטינים או מי שלא עבר הכשרה מתאימה.

האכיפה צפויה להתבצע בהדרגה. בשלב הראשון (2024) יינתן קנס של 100 ש"ח על אי התקנת לוחית, שצפוי לעלות בהמשך ל-500 ש"ח (2025) ול-750 ש"ח (2026). נכון לאפריל 2025, סמכויות הפקחים העירוניים טרם עוגנו באופן מלא, והאכיפה מתבצעת בעיקר בידי משטרת ישראל, המתמודדת עם אתגרי אכיפה נוספים כמו שינויי מבנה לא חוקיים בכלים (המאפשרים מהירויות של עד 100 קמ"ש).

החוק מאפשר לכל מי שנפגע מכלי חשמלי לצלם את לוחית הזיהוי ולדווח לרשויות, ואף לתבוע את הרוכב האחראי. חברות השכרה נדרשות לספק מידע במקרה של פגיעות, בכפוף לשיקול דעת הרשויות.

## ראו גם
*קורקינט חשמלי
*אופניים ממונעים

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:מובילים אישיים
קטגוריה:אמצעי הסעה ממונעים