מקס קרל שוורץ

**מקס קרל שוורץ** (בגרמנית: **Max Karl Schwarz**; 7 בנובמבר 1895 במנהיים – 4 באוקטובר 1963 באוטרסברג) היה אדריכל גנים ונוף גרמני. היה מתלמידיו של רודולף שטיינר, ונחשב לאחד מחלוצי החקלאות הביו-דינמית, לאדריכל של פרויקט ההתיישבות האנתרופוסופי הראשון שבלוהלנד, וכן לממציא שיטות קומפוסט שונות.

## חייו
שוורץ התמחה כאיש גינון והוסמך כמהנדס בתחום. שירת כחייל במהלך מלחמת העולם הראשונה ולקראת סופה הקים בשלזיה מיזם לחקלאות שמטרתה אספקת מזון ישירה, שהייתה רלוונטית במיוחד בתנאי המחסור של התקופה. לאחר מכן הצטרף ליחידת מתנדבים חמושה ובמאי 1921 השתתף בקרבות בסנט אנאברג בשלזיה עילית.

כבר בצעירותו נמשך אל מושבת האומנים בוורפסוודה, בשנת 1920 השתקע בכפר, והצטרף ליוזמות ההתיישבות של לברכט מיגה, אולם לא השתכנע מיישומן. הוא הקים עסק עצמאי לתכנון גנים והקים משפחה. באמצעות אשתו הראשונה, שנפטרה זמן קצר לאחר מכן, התוודע לאנתרופוסופיה. הוא נעשה חבר בחברה האנתרופוסופית ובחוג הניסויים החקלאי, ולמד אצל רודולף שטיינר בקוברוויץ  על חקלאות ביו־דינמית.

בין השנים 1933–1939 ניהל שוורץ בחוות ברקנהוף (שהייתה שייכת קודם לאומן הקומוניסט היינריך פוגלר, ושמה שונה ל"פורנהוף" (Föhrenhof)) את "בית הספר לגננות ולהתיישבות בוורפסוודה" בעל האוריינטציה האנתרופוסופית, והציע קורסים בני חצי שנה לאיכרים ולגננים (בני הגזע הארי בלבד).

## תחת השלטון הנאצי
עוד בשנת 1931 העביר שוורץ קורס בנושא חקלאות ביו־דינמית, ובין המשתתפים היה אדריכל הגנים אלווין זייפרט  ממינכן - נאצי, אנטישמי מוצהר ותומך באידאולוגיית דם ואדמה. לימים הפך זייפרט לבעל תפקיד בשלטון הנאצי, והקים את קבוצת פרקליטי הנוף, אשר שוורץ היה מהראשונים להתגייס לשורותיה. פרקליטי נוף אלה פעלו במסגרת פרויקטים של המשטר הנאצי, שבהם שימש תכנון הנוף גם ככלי אידאולוגי, מנטיעות בפרויקט האוטובאנים של הרייך, דרך הסוואת מתקנים צבאיים, ועד תכנון שטחים ירוקים סביב מחנות השמדה.

במסגרת פרקליטי הנוף הנאציים היה שוורץ מעורב משנת 1938 בהסוואת קו הביצורים המערבי (Westwall). בשנת 1940 הוא תכנן בהזמנתו של השר פריץ טודט תחנת מנוחה לאוטובאן בשטחים הכבושים של צ'כיה שנועדה לשמש אב טיפוס ליישום ברחבי הרייך. באותה שנה קיבל שוורץ הזמנה מרוברט ליי, ראש חזית העבודה הגרמנית, להתאים את אחוזתו הפרטית של ליי לעקרונות הביו-דינמיים. שוורץ נותר פעיל גם בזירה המקומית, בשנת 1937 תכנן את השטח שבין צריפי שירות העבודה של הרייך בתחנת הרכבת של וורפסוודה, ולאחר מכן היה פעיל בסערה שקמה לאחר כריית חול מסיבית בכפר לטובת סלילת כבישים. שוורץ עצמו הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1940.

בשנת 1941, לאחר כישלון טיסתו של רודולף הס לבריטניה, ננקטו צעדים נגד חוגים אנתרופוסופיים, וגם מקס קרל שוורץ היה יעד לפעולת גסטפו, שבמהלכה הוחרמו ממנו מסמכים וספרים. עם זאת, הוא המשיך לפעול במקצועו. באותה שנה ביצע שוורץ עבודות הסוואה נופית עבור ארגון טודט במוסד הסיעודי קלוסטר בלנקנבורג שליד אולדנבורג, במסגרת הסבת האתר לצרכים צבאיים. בנוסף פעל שוורץ באזור ורטגאו וסייע במסגרת מדיניות "יישוב מחדש" של גרמנים אתניים בחוות שהופקעו מתושבים פולנים. בשנת 1942 מונה שוורץ ליועץ נוף של המבורג, ועד לסוף המלחמה קיבל פניות מארגון הטודט להשתתף בפרוייקטים צבאיים דוגמת בניית החומה האטלנטית. בחוזר פנימי של פרקליטי הנוף מדצמבר 1944 הביע שוורץ עמדה אופטימית שלפיה ניסיון המלחמה עשוי להוביל יותר קיימות, והעם הגרמני יוכל לשוב ולהתחבר לאדמתו.

גם לאחר נפילת גרמניה הנאצית, כמו זייפרט ורבים אחרים מחבורת פרקליטי הנוף, הצליח שוורץ להחזיק במעמדו ולהמשיך בעבודתו, ועסק בעיקר בתכנון ובהקמת גנים. בשנת 1946 מונה כחבר בוועדה של מועצת וורפסוודה לפיקוח על שמירת הטבע. בשנת 1954 הוא עיצב מחדש את פארק הנוף סביב גתהאנום שמדרום לבזל, המרכז העולמי של החברה האנתרופוסופית, על יסוד תפיסות הגן של רודולף שטיינר, אשר יושמו רק בחלקן. הוא החל לטפח את זן הבקר האפור הרטי שכבר נכחד בשווייץ, והנהיג בפארק משטר עיבוד ביו־דינמי המתקיים עד היום, המותאם במיוחד לזן בקר קטן ועמיד זה.

בשנותיו האחרונות פעל שוורץ ברחבי גרמניה עבור בתי ספר רבים של חינוך ולדורף, ובסוף שימש כיושב ראש של בית הספר האנתרופוסופי באוטרסברג, עד לפטירתו בשנת 1963.

## רעיונותיו
שוורץ ראה בגן הביתי מערכת אקולוגית שלמה – מעין מיקרוקוסמוס של הנוף הטבעי. לשיטתו, הגן משקף בקנה מידה מצומצם את מרכיבי הסביבה: עצים מייצגים יער, מדשאה – מרעה, ערוגות – שדות, ומקווי מים קטנים – נהרות ואגמים. שוורץ הדגיש כי הגן אינו רק מרחב שימושי אלא גם ביטוי לאישיות האדם: אופן הטיפול בקרקע, בצמחים ובבעלי החיים משקף את יחסו של האדם לטבע, ולכן כל גן הוא ייחודי. במרכז תפיסתו עומדת הקרקע החיה: פוריותה נוצרת מתוך שיתוף פעולה בין קרקע, צמחים ובעלי חיים, במיוחד באמצעות קומפוסט מגוון ופעילות אורגנית (כגון תולעי אדמה). שוורץ המליץ על גידול משולב (Mischkultur), בעיקר עם קטניות הקושרות חנקן, המדמות את המגוון הטבעי של אחו ומגבירות את חיוניות הצמחים. עוד הדגיש כי גן מתוכנן היטב כמעט ואינו זקוק להשקיה: שילוב של קומפוסט איכותי, כיסוי קרקע, מבנה מרחבי מגוון וגדרות חיות יוצר מערכת מיקרו־אקלים השומרת על לחות ומגינה מפני תנאי קיצון. היבט חשוב נוסף הוא שילוב צמחי פריחה וריח, במיוחד כאלה המושכים דבורים, הנתפסות כחיוניות לבריאות המערכת האקולוגית של הגן. שוורץ תפס את הגן כאורגניזם חי, שבו האדם פועל כשותף־יוצר האחראי לאיזון, לבריאות ולפוריות – עיקרון מרכזי בתפיסה הביו־דינמית.

קרל ומרגרט פולקל, מייסדי חברת פולקל – יצרנית גרמנית חלוצה של מיצים ומשקאות אורגניים שפעילה משנת 1936, השתתפו פעמיים בקורסים של שוורץ בברקנהוף. בזיכרונות חייו של הפוליטיקאי וילהלם קייזן אין לכך אזכור, אך בתו אילזה כתבה כך בספרה "חיינו בבורגפלד" ("Unser Leben in Borgfeld"): "מלכתחילה נועדו המתיישבים לעבד את אדמתם בשיטה 'ביו־דינמית', שיטה שיוצגה בידי אדריכל הגנים מקס שוורץ בוורפסוודה. מדריכת התיישבות שדגלה בשיטה זו הוצמדה למתיישבים. אינני יודעת על כך הרבה, אך אני זוכרת שגושי הדשא, שהוסרו מן האדמה השוממה, נערמו לערימת קומפוסט. ערימת הקומפוסט הזו דושנה בלילה, בעת ירח מלא, במשהו בעל אופי מסתורי־מוזר. השיטה לא נקלטה ועוררה עליצות רבה בקרב בני האיכרים".

## קישורים חיצוניים
* מאמר של מקס קרל שוורץ משנת 1930: "המשק הביו־דינמי לאור תרומתו לרעיון הגן"

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלי נוף גרמנים
קטגוריה:אדריכלות נאצית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1895
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1963