open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
וג'די סרחאן

**וג'די סרחאן** (בערבית: **وجدي سرحان**) הוא קצין במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש ראש מנהל אוכלוסיות באכ"א, מפקד חטיבת אלון ומפקד גדוד חרב.

## שירות צבאי
סרחאן התגייס לצה"ל ושובץ בגדוד חרב. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס חזר לגדוד חרב ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת הערבה. בהמשך שימש כקצין אג"ם של חטיבת אפרים. לאחר מכן מונה לראש מדור בט"ש במפקדת קחצ"ר.

בשנת 2006 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד חרב, והוביל את הגדוד במלחמת לבנון השנייה, בין היתר בקרבות בכפרים מארון א-ראס ומרווחין. את תפקידו סיים בשנת 2007. בהמשך מונה לסגן מפקד עוצבת חירם בין השנים 2007–2009. לאחר מכן מונה למפקד גדוד דקל בבה"ד 1 בין השנים 2009–2011. בשנת 2011 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אלון, בתקופת פיקודו החטיבה הפכה לחטיבת חיל רגלים מעולה במילואים, ובמקביל שימש כראש מטה עוצבת המפץ, בתפקידיו כיהן עד שנת 2014. בשנת 2014 מונה לראש מנהל אוכלוסיות באכ"א, ושימש בתפקיד עד אוגוסט 2017. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי גדוד דקל
קטגוריה:מפקדי חטיבת אלון
קטגוריה:דרוזים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
אוואדאג'ין פראט

**אוואדאג'ין פראט** (באנגלית: **Awadagin Pratt** נולד ב-6 במרץ 1966) הוא פסנתרן קונצרטים אמריקאי, יליד פיטסבורג, פנסילבניה.

## חייו
כשהיה בן שלוש, עבר פראט עם הוריו לנורמל, אילינוי, שם הציעה אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין לאמו משרת פרופסור לעבודה סוציאלית ולאביו תאודור, יליד סיירה לאון משרת פרופסור לפיזיקה. פראט החל את לימודי הפסנתר בגיל שש, אצל לזלי סומפונג. מגיל תשע למד גם נגינה בכינור, אבל עניינו העיקרי רוב שנות ילדותו היה בטניס, שבו השיג דירוג ב"יו.אס. מידווסט". בסופו של דבר בחר להתרכז בכשרונותיו המוזיקליים, ובגיל 16 דחה מלגות טניס בבתי ספר אחרים כדי לקבל מלגת לימודים בכינור באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, לשם נרשם לשנת הלימודים הראשונה. בהמשך עבר למכון פיבודי למוזיקה בבולטימור, שניאות, בניגוד לבתי ספר אחרים, לקבל אותו הן כפסנתרן והן ככנר.

פראט היה הסטודנט הראשון בתולדות מוסד זה לקבל תעודות גמר הן בפסנתר והן בכינור ודיפלומת בוגר בניצוח.

הקריירה של פראט כשהיה בשנת 1992 לפסנתרן האפריקאי-אמריקאי הראשון שזכה בתחרות הפסנתר הבינלאומית ע"ש נאומבורג; מאז הופיע פראט כמעט עם כל תזמורת חשובה בארצות הברית, בבית הלבן בתקופת נשיאותו של ביל קלינטון (פעמיים) ושוב לפני ברק ומישל אובמה בשנת 2009 וכן ב"סזאמי סטריט". הזכייה בתחרות נאומבורג הזניקה את פראט אל לוח הופעות מאומץ, שכלל כ-40 עד 50 קונצרטים אותה שנה ו-70 בשנה שלאחריה, כאשר חתם על חוזה עם סוכנות אמנים ניו יורקית. ב-1994 הופיע פראט לראשונה במרכז לינקולן עם הפילהרמונית של ניו יורק.

## קישורים חיצוניים

* 

* Pratt Music Foundation קרן פראט למוזיקה
* סוכנות CM אמנים, ביוגרפיה של אוואדאג'ין פראט
* יוטיוב, אוואדאג'ין פראט מנגן בבית הלבן נובמבר 2009

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פסנתרנים אמריקאים
קטגוריה:כנרים אמריקאים
קטגוריה:זוכי תחרות נאומבורג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:פיטסבורג: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
אופסייד (תוכנית טלוויזיה)

**אופסייד** היא תוכנית ספורט סאטירית ששודרה בשנת 2002 בערוץ הספורט.

אופסייד, בכיכובם של ספי ריבלין ושרית סרי ובהפקתו של שי שטרן, שודרה במהלך עונת הכדורגל . התוכנית כללה מערכונים שצולמו מראש שעיקרם מבוסס על חיקויים של דמויות מפתח בכדורגל הישראלי והעולמי. בין המערכונים התארחו באולפן התוכנית אורחים שונים, כשהראיונות אף הם מתנהלים ברוח התוכנית ומתנהלים בצורה מבודחת.

התוכנית לא האריכה ימים ולא שודרה לה עונה נוספת. פרקי התוכנית משודרים בשידורים חוזרים מדי פעם בערוץ הבת של ספורט 5, ספורט 5 גולד.

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה סאטיריות ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2002
קטגוריה:ערוץ הספורט: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2002
בן ישי

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה ביהדות צפון אפריקה
קטגוריה:שמות משפחה פטרונימיים
טלמון מרקו

**טלמון מרקו** (נולד ב-1973) הוא יזם ואיש עסקים אמריקאי-ישראלי, מוכר בעיקר כמנכ"ל והמייסד של Viber, יישום קנייני חוצה-פלטפורמות המשמש להעברת מסרים מיידיים וביצוע שיחות על גבי רשת האינטרנט (VoIP). ליישום יש 400 מיליון משתמשים ברחבי העולם.

## ביוגרפיה
מרקו נולד בישראל, בזמן שירותו בצה"ל, שירת בתפקיד מנהל מערכות מידע בפיקוד המרכז. הוא השלים תואר במדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב. מאוחר יותר עבר לארצות הברית, שם העביר את רוב חייו הבוגרים. 

בשנת 1997, היה חלק ממייסדי חברת אקספנד נטוורקס. מרקו שימש כנשיא החברה עד שנת 2004. 

בשנת 1998 ייסד את iMesh , שם שימש כנשיא עד 2010. 

בשנת 2010, הוא ייסד את חברת Viber יחד עם איגור מגזיניק, חברו מצה"ל. מרקו שימש כמנכ"ל Viber עד לעזיבתו בשנת 2014.

בשנת 2016 הוא ייסד את חברת ג'ונו , ובשנת 2017 מכר את החברה לחברת Gett תמורת 200 מיליון דולר.

## קישורים חיצוניים
* 

* Robin Wauters, 200.000.000 mobile users, for starters – Q&A with Viber CEO Talmon Marco, May 7, 2013
* Juliette Garside, Viber founder: People should be concerned about privacy', Guardian, August 30, 2013 


## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:יזמים ישראלים
קטגוריה:יזמי היי-טק ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
גביע קירין

**גביע קירין** (באנגלית: **Kirin Cup**) הוא טורניר כדורגל בינלאומי של שלוש או ארבע נבחרות המשוחק ביפן בחסות חברת קירין היפנית. המארחת יפן משתתפת באופן קבוע בטורניר. הטורניר נוסד בשנת 1978 ובשנים הראשונות שלו מועדוני כדורגל ממדינות שונות התחרו על הגביע. החל מ-1992 הפורמט שונה לבתים של שלוש נבחרות ושלושה משחקים. הנבחרת הראשונה שזכתה בגביע בפורמט זה הייתה . הנבחרת שזכתה בגביע מספר הפעמים הרב ביותר היא  עם 11 זכיות. אחריה נמצאת נבחרת  עם שלוש זכיות.  זכתה בו פעמיים. בטורניר שנערך ב-2011, שלוש הנבחרות המשתתפות זכו במשותף בגביע, לאחר ששלושת המשחקים הסתיימו בתיקו 0-0.   

מאז שינוי הפורמט ב-1992 הטורניר אירח נבחרות מדרום אמריקה, אירופה, אסיה ואפריקה. נבחרות דרום אמריקה שנטלו חלק בטורניר הן ארגנטינה, , , אקוודור ופרו. בנוסף לצ'כיה, חמש נבחרות נוספות מאירופה זכו בגביע פעם אחת: , , ,  ו. הנבחרת האסייתית היחידה שזכתה בגביע מלבד יפן היא איחוד האמירויות הערביות, שחלקה את הגביע עם פרו ב-2005. נבחרת אחת מאפריקה זכתה בגביע, תוניסיה ב-2022. 

בנוסף לגביע קירין נערכים ביפן משחקי ידידות שנתיים בין נבחרות במסגרת הקרויה "Kirin Challenge Cup", גם תחת חסותה של חברת קירין.

## טורנירים
### גביע קירין 2022
----
**חצי גמר**

----

----
**מקום שלישי**
----

----
**גמר**

----
### גביע קירין 2016
----
**חצי גמר**

----

----
**מקום שלישי**
----

----
**גמר**

----
### גביע קירין 2014
----

----
### גביע קירין 2013
----

----
### גביע קירין 2011

----

----

----

----

### גביע קירין 2009

----

----

----

----

### גביע קירין 2008

----

----

----

----

### גביע קירין 2007

----

----

----

----

### גביע קירין 2006

----

----

----

----

### גביע קירין 2005

----

----

----

----

### גביע קירין 2004

----

----

----

----

## רשימת זוכות
*2022 : 
*2016 : 
*2014 : 
*2013 : 
*2011 :         
*2009 : 
*2008 : 
*2007 : 
*2006 : 
*2005 :     
*2004 : 
*2001 : 
*2000 :     
*1999 :  
*1998 : 
*1997 : 
*1996 : 
*1995 : 
*1994 : 
*1993 : 
*1992 : 
*1991 : 

## קישורים חיצוניים
* 
* גביע קירין באתר soccerway

קטגוריה:תחרויות כדורגל לנבחרות לאומיות
קטגוריה:תחרויות כדורגל באסיה
אסטרס טריפוליס

**מועדון הכדורגל אסטרס טריפוליס** (ביוונית: **ΠΑΕ Αστέρας Τρίπολης**) הוא מועדון כדורגל יווני מהעיר טריפולי שבחבל ארקאדיה, אשר משחק בליגת העל היוונית.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1931, אולם לא היה פעיל והתפרק יחד עם שאר המועדונים בטריפולי שנה לאחר מכן. המועדון שב לפעילות בשנת 1939 לאחר שהועברו אליו כל שחקני קבוצת הכדורגל "קרמיקוס" שלא הוכרה באופן רשמי. בשנה זו התחרה המועדון בליגה המקומית של ארקאדיה. עם פלישת גרמניה הנאצית ליוון במלחמת העולם השנייה הושהתה פעילות הכדורגל ביוון והמועדון התפרק בשנית.

ב-1947, לאחר המלחמה, נוסד המועדון מחדש תחת השם "נאוס אסטרס". אסטרס זכתה חמש פעמים ברציפות (1957/1962) באליפות הליגה של ארקאדיה. בהמשך, העפילה הקבוצה לליגת היוונית השנייה בה שיחקה שתי עונות (1961/1963) והייתה לקבוצה הראשונה מטריפולי שמעפילה לאחת הליגות הבכירות. ב-1963 התאחד המועדון עם אריס אטרומיטוס למועדון החדש שנקרא "מועדון הכדורגל טריפולי". האיחוד היה פעיל עד 1968 עת התפרק, ובהמשך התמזג עם קבוצת ארקדיקוס לקבוצה פנארקדיקוס.

המועדון שב לפעילות תחת שמו הנוכחי בשנת 1978, ומאז ועד שנת 2003 התחרה במסגרת הליגה המקומית של ארקאדיה. משנת 2001 ועד נובמבר 2006 לא נוצחה הקבוצה ובתקופה זו העפילה ארבע ליגות עד שב-2007 העפילה לליגת העל היוונית. כבר בעונתה הראשונה בליגת העל ניצחה את אולימפיאקוס, פנאתינאיקוס, א.א.ק. אתונה ופאוק סלוניקי והייתה לקבוצה הראשונה שמנצחת את ארבעת המועדונים מיד לאחר העפלה מהליגה השנייה. את העונה סיימה אסטרס במקום השביעי, ואף על פי שלא רשמה הישגים בעונות שלאחר מכן, היא נותרה בליגה הראשונה.

עונת  הייתה המוצלחת ביותר בתולדות המועדון, כשסיים את העונה הסדירה במקום השלישי ואת הפלייאוף במקום הרביעי המוביל להשתתפות בליגה האירופית, והגיע לגמר הגביע היווני. במוקדמות הליגה האירופית, גברה הקבוצה על רובניימן פאלוסאורה האיסלנדית, בסיבוב השני. בסיבוב השלישי, ניצחה הקבוצה את מיינץ הגרמנית בבית ועלתה לשלב הפלייאוף. בפלייאוף היא פגשה את הקבוצה מכבי תל אביב הישראלית, ולמרות הפסד בחוץ, היא עלתה לשלב הבתים בזכות חוק שערי החוץ. את שלב הבתים סיימה במקום השלישי, והודחה מהטורניר.

את עונת 2014/2015 סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה - הגבוה ביותר בתולדותיה, והעפילה אוטומטית לשלב הבתים של הליגה האירופית. בשלב זה הודחה מהטורניר כאשר הצליחה לנצח רק פעם אחת כשגברה 0–2 על אפואל ניקוסיה בבית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל יווניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1931
יעקב אלעזרי

**יעקב (ג'ק, יענקל'ה) אלעזרי** (3 בינואר 1929 – 17 ביוני 1989) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, ראש המשלחת הצבאית הישראלית להקמת צבא סינגפור.

אלעזרי נולד בתל אביב, למד בבית הספר תחכמוני ובבית הספר למקצועות המלאכה ע"ש לודוויג טיץ בקיבוץ יגור במגמת מכונאות רכב. ב-1948 התגייס לפלמ"ח ולחם במלחמת העצמאות בגדוד השני של חטיבת הנגב. הוא שירת כלוחם וכקצין השתתף בקרב יד מרדכי ובליווי ואבטחת שיירות לנגב הנצור. בצה"ל שירת כקצין בגדוד 54 של חטיבת גבעתי, והשתתף כמפקד מחלקה בפשיטה הכושלת על הכפר פאלמה בסמוך לקלקיליה. שימש מפקד פלוגה, קצין אג"ם וסגן מפקד גדוד 51, אז תחת חטיבת גבעתי ולאחר מכן בחטיבת גולני. בשנת 1960 היה מג"ד 51 ("הבוקעים הראשון"). שימש בתפקידי הדרכה שונים, בהם מדריך בבה"ד 3 ומדריך ראשי בבית הספר לפיקוד ומטה. ב-1963 הצטרף למחזור הראשון של המכללה לביטחון לאומי. שימש ראש ענף מבצעים במטכ"ל.

ב-1965 עמד בראש משלחת חשאית של מומחים צבאיים ישראלים לסינגפור, הוא שימש כיועצו של שר ההגנה בהקמת מערכת הביטחון והצבא המקומי. ב-1969 חזר לישראל ומונה למפקד חטיבה 612, חטיבה מרחבית שהייתה אחראית לאזור עמק הירדן ועמק בית שאן. לאחר מכן שימש ראש מחלקת תכנון וארגון (תוא"ר) במטכ"ל, באוגוסט 1973 מונה לראש מינהל הסגל. כמו כן שירת כראש מטה פיקוד המרכז.

לאחר שחרורו שימש כיועץ לממשלת סינגפור במשך 4 שנים ולאחר מכן הקים חברה לייבוא ושיווק אביזרים לרכב.

היה נשוי לנורית ואב לשני ילדים. בנו  נהרג במלחמת לבנון הראשונה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:מפקדי חטיבת כרמלי
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בסינגפור
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד המרכז
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי בית הספר תחכמוני (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי בית הספר למקצועות המלאכה ע"ש לודוויג טיץ (יגור)
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:חיילי חטיבת הנגב במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
זאב שמשוני

**זאב שמשוני** (נולד ב-15 באוקטובר 1953) הוא שחקן ישראלי.

## ביוגרפיה
שמשוני הוא בוגר סטודיו למשחק ניסן נתיב. במהלך השנים שיחק במספר סרטים וסדרות טלוויזיה.

### תיאטרון
בשנת 1978 שיחק במחזה "המחרשה והכוכבים" שהוצג בתיאטרון חיפה.

הוא שיחק במספר מחזות, כמו: "אהבה ללא גבול", "בשר, גבירותיי ורבותי", "גופרית וצרי", "צפירה", "מוכרת הגפרורים הקטנה" ו"העלמה והמוות" (תיאטרון אורתו-דה, 2011).

בשנת 2013 שיחק בהצגה זוכת פסטיבל עכו "פפפפפפפ", שכתב וביים ירון אדלשטיין.
### קולנוע
ב-1976 שיחק בסרט הקולנוע "נגוע". בשנת 1982 שיחק בסרטו של שמעון דותן "צלילה חוזרת". באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "אות קין", וכן בסרט "גבי בן יקר", שצולם עבור אגף כוח האדם של צה"ל.

בשנת 1984 גילם את דמותו של זאב ברקאי בסרט הקולנוע "חייל הלילה". בשנת 1986 שיחק בסרט הקולנוע "פלאש", בבימויו של דורון ערן. באותה שנה גילם את דמותו של רפי, בסרט הקולנוע "הצטמצמות". בשנת 1987 הופיע בסרט "בובה" בתפקיד בלש. ב-1990 שיחק בסרט "הדרך לעין חרוד". ב-1997 שיחק בסרט "אהבה מדרגה ראשונה".

בשנת 2012 שיחק בסרט הקולנוע "אף פעם לא מאוחר מדי", פרי עטו של עדו פלוק. בשנת 2015 השתתף בסרטו של יבגני רומן "האיש שבקיר". ב-2016 שיחק בסרטו של דורון ערן, "רוח חדשה". ב-2019 שיחק בסרט "אלוהי הפסנתר".

### טלוויזיה
[שמאל|ממוזער|300px|[אדיר זיק מביים את השחקנים מיכל זוארץ וזאב שמשוני בדרמה "רופא כפרי"]]
ב-1984 שיחק בסדרת הטלוויזיה של הערוץ הראשון, שביים אנטואן סאלח, "אנשים במיל" לצדם של מוטי בהרב, שלמה וישינסקי ועוד. ב-1989 שיחק בסרט הטלוויזיה "הצטמצמות" לצדה של רחל שור. בין השנים 1996–1997 גילם את דמותו של "מנחם", בסדרת הדרמה "המוסד", ששודרה בערוץ 2. ב-1997 שיחק בסדרת הטלוויזיה "קו 300", המבוססת על פרשת קו 300 ובסרט הטלוויזיה "אהבה מדרגה ראשונה" בבימויו של עקיבא טבת. בשנת 1998 שב לגלם את דמותו של מנחם, בסדרת הבת של "המוסד", "תיק דנבר", ששודרה בערוץ 2.

בשנים 2001–2002 שיחק באופרת הסבון "סיטי טאוור". בשנים 2002־2003 שיחק בסדרת הדרמה של ערוץ 1 "כנפיים". בשנים 2006־2011 התארח בסדרת הקומית של ערוץ 10 "החברים של נאור" גילם את דוידי המפקד של דדי (יובל סמו) בחיל האוויר.

בשנים 2007–2013 גילם את דמותו של אפרים גולדמן, אביה של קוקי (נטע גרטי), בסדרת הדרמה "הבורר" ב-HOT3. בשנת 2011 התארח בעונה התשיעית של "החיים זה לא הכל" ששודרה בערוץ 2, גילם את ג'רי, בן זוגה של דפנה (ענת וקסמן).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
סאמי אבו זוהרי

**סַאמִי חמדאן עַוַואד אַבּוּ זוֹהְרִי** (בערבית: **سامي حمدان عواد أبو زُهْري**, תעתיק מדויק: **סאמי חמדאן עואד אבו זהרי**) הוא פוליטיקאי פלסטיני, הדובר הרשמי של תנועת חמאס.

## ביוגרפיה
אבו זוהרי נולד בעיר עזה ב-1967. הוא גורש ללבנון במסגרת גירוש פעילי חמאס בשנת 1992. היה כלוא בישראל בין השנים 1989–1994.

אבו זוהרי הוא בעל תואר דוקטור בהיסטוריה אסלאמית. 

ב-19 במאי 2006 פורסם כי גורמי ביטחון ומכס פלסטינים גילו כי ברשותו 640,000 יורו, דיווח אחר טען כי החזיק סכום גדול יותר של 900,000 יורו, שהוחרם ממנו לאחר שאבו זוהרי השליך חגורת כסף מוסתרת במעבר הגבול בין מצרים לרצועת עזה. אבו זוהרי סירב לעזוב את המקום ללא השטרות המוחרמים. אבו זוהרי אמר לכתב רשת אל ג'זירה כי הכסף נתרם באופן פרטי על ידי אנשים שפגש במהלך סיור במדינות ערב. 

אבו זוהרי הביע את התנגדותו להכללת מה שהוא מכנה "השואה כביכול" בתוכנית הלימודים המוצעת של אונר"א לתלמידים בעזה. הוא אמר כי: "אנו חושבים שחשוב יותר ללמד את הפלסטינים את פשעי הכיבוש הישראלי". 

כאשר מרואן קוואסמהי ועאמר אבו עאישה, שחטפו ורצחו את שלושת הנערים הישראלים בשנת 2014, נהרגו על ידי ישראל, הוא אמר כי "חמאס משבחת את התפקיד שמילאו השהידים במרדף אחר מתנחלים ישראלים, ואנו מדגישים כי התנקשותם לא תחליש את ההתנגדות". 

בדצמבר 2014, דווח כי אבו זוהרי הטריד מינית כתבת זרה שעסקה בסיקור הנעשה בעזה, ונחקר על ידי חמאס. 

## חייו האישיים
נשוי ואב לשישה ילדים.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דמשק
קטגוריה:חמאס: דוברים
קטגוריה:פעילי חמאס
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה האסלאמית בעזה
קטגוריה:עזה: אישים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1967
זהבי עצבני

**זהבי עצבני** היא תוכנית רדיו בהגשת נתן זהבי ששודרה בתחנת הרדיו 103FM (לשעבר "רדיו ללא הפסקה") משנת 1997 עד 2022.

במסגרת התוכנית משמיע זהבי דעות לגבי ענייני השעה, לרוב דברי ביקורת. במהלך התוכנית מאזינים שלחו פקס או עלו לשידור וניהלו דיון עם זהבי, במהלכו הביעו הם את דעתם. חילופי הדברים עלו לעיתים לטונים גבוהים והושמעו בהם ניבולי פה. בעקבות מקרים כאלה, הוגשו למועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו לא אחת תלונות נגד זהבי והוא  נקנס והושעה מספר פעמים.

## היסטוריה
התכנית עלתה לשידור לראשונה בספטמבר 1997.

בשנותיה הראשונות ארכה התוכנית 3 שעות ושודרה בימים ראשון עד חמישי מהשעה 11:00 בבוקר ועד 14:00 בצהריים, ומאוחר יותר קוצרה לשעתיים (החל בשעה 12:00) ושודרה בימים ראשון עד רביעי. כמו כן, שודרה התוכנית בעבר בסינדיקציה גם ברדיו חיפה, ומאוחר יותר הועברה לתחנת "104.5 צפון" (לשעבר "צפון ללא הפסקה"), תחנת הבת של "103FM" באזור צפון הארץ.

בינואר 2001 עזב זהבי את התוכנית באופן זמני, ושב אליה בסוף אותה שנה. בעבר, תפסו את משבצת השידור פעמיים בשבוע בקביעות אראל סג"ל ועורך הדין אבי ברדוגו.

בעבר שידרו כמגישים מחליפים במשבצת השידור גם רון קופמן, אריה אלדד, גבי גזית, יוסי שריד, אילן גילאון, יוסף פריצקי, זהבה גלאון, מיכאל בן ארי, אבי בניהו, שי גולדשטיין, רן אדליסט, מתי גולן, אלי מויאל, אלדד יניב, גיא פלג, רוני דניאל וחיים לוינסון. 

התוכנית זוהתה עם הפתיח שלה, יצירת הג'אז Take Five של דייב ברובק, ועם "שיר החרא" של להקת הפונדקאים. שיחות חריגות רבות שניהל עם מאזיניו מתפרסמות באתר YouTube על ידי גולשים שונים.

בתחילת 2017 להקת התקווה 6 הוציאה לאור כסינגל את השיר "משהו נעים לנשמה", המבוסס על משפט שאמר נתן זהבי באחת התוכניות.

ב-20 במרץ 2018 הודיע זהבי על יציאה ל"חופשה לא מוגבלת בזמן" מהגשת התוכנית. לאחר כחודשיים, ב-27 במאי 2018, הודיע זהבי על שובו לתוכנית החל ב-3 ביוני באותה שנה.

ב-13 בנובמבר 2022 הושעה זהבי משידור לאחר שהתבטא באופן חריף נגד נציגי ציבור דתיים: "הייתי שמח לו כמה מכם היו קושרים את התפילין לגרון שלהם ותולים את עצמם, מרוב שהם לא עושים כלום אבל הם נציגי ציבור". מאחר שלא התנצל על הדברים, הוחלט על השעייתו לצמיתות במרץ 2023 על ידי הנהלת תחנת 103FM, ומאז לא שב לשדר ב-103FM. כתגובה על השעייתו, הגיש תביעת ענק כנגד התחנה.

בשנת 2025 ביצע נתן זהבי ניסיון לשדר את התוכנית באופן מקוון, על גבי פלטפורמת הפודקאסט "ביחד נצליח" של הפוליטיקאי ואיש העסקים אבי שקד. לאחר מספר בודד של תוכניות, ביטל זהבי את הרעיון, בנימוק שאינו רוצה להיות שותף בפלטפורמה מזוהה מפלגתית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות ברדיו האזורי
יוהאן מקובסקי

**יוהאן (ינוש) א. מקובסקי** (**Johann (János) A. Makowsky**; נולד ב-12 במרץ 1948 בבודפשט) הוא לוגיקן ומדען מחשב שווייצרי ממוצא יהודי-הונגרי, פרופסור מן המניין בטכניון.

## קורות חייו
מקובסקי כתב את עבודת הדוקטורט שלו בלוגיקה מתמטית בציריך ב-1974. הוא שימש במשרות זמניות במרכז בנך בוורשה, באוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית, באוניברסיטת סימון פרייז'ר בקנדה, באוניברסיטת פירנצה באיטליה, במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס MIT בארצות הברית, ובאוניברסיטת לוזאן ובמכון הטכנולוגי של ציריך בשווייץ, והיה חבר סגל מן המניין באוניברסיטה החופשית בברלין. מקובסקי הוא ממייסדי האגודה האירופית ללוגיקה של מדעי המחשב ושימש כסגן נשיא, נשיא וחבר במועצת המנהלים של האגודה. 

התמחותו של מקובסקי היא בלוגיקה מתמטית ושימושיה במדעי המחשב. בתורת המודלים, מקובסקי פתר שתי בעיות פתוחות בתחום שנקרא categoricity theory ועסק בחקר תכונות אינטרפולציה וקומפקטיות של לוגיקות. בתורת מסדי הנתונים, מאמרו של מקובסקי, ביחד עם צ'נדרה ולואיס, הציג את הוכחת אי-הכריעות הראשונה לבעיית התלויות המושרות. כמו כן עסק מקובסקי בקשר בין מודלי ישויות קשרים לסכימות של מבני נתונים. בתכנות לוגי חקר מקובסקי נוסחאות בעלות צורה מיוחדת הנקראות נוסחאות הורן ואת הסיבוכיות שלהן. באלגוריתמים בתורת הגרפים, הוא ושותפיו למחקר פיתחו גישה לוגית מאוחדת לאלגוריתמים על גרפים בעלי רוחב עץ (tree-width) ורוחב קליקה (clique-width) חסום, ובהמשך לכך גישה לוגית לגדירות של פולינומי גרפים.

## מפרסומיו

* Linear time solvable optimization problems on graphs of bounded clique-width, B Courcelle, JA Makowsky, U Rotics - Theory of Computing Systems, 2000 - Springer.
* Identifying extended entity-relationship object structures in relational schemas, VM Markowitz, JA Makowsky, Software Engineering, IEEE Transactions on 16 (8), 777-790.
* Unification as a complexity measure for logic programming, A Itai, JA Makowsky, The Journal of Logic Programming 4 (2), 105-117.
* Δ-logics and generalized quantifiers, JA Makowsky, S Shelah, J Stavi, Annals of mathematical logic 10 (2), 155-192


## קישורים חיצוניים

* 

** קורות חיים (2008)

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל הטכניון: מדעי המחשב
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים שווייצרים
קטגוריה:מדעני מחשב יהודים הונגרים
קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים הונגרים
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1948
בסוס

**בסוס** או בשמו המלכותי **ארתחשׁשׂתא החמישי** (Bessos או Bessus; הוצא להורג ב-329 לפנה"ס) היה אריסטוקרט פרסי חשוב שהיה אחשדרפן באקטריה בעת מלחמותיו של אלכסנדר הגדול. עיקר פרסומו הגיע בעקבות בגידתו בדריווש השלישי לאחר תבוסתו של דריווש בקרב גאוגמלה נגד אלכסנדר הגדול. בסוס רצח את דריווש, הכריז על עצמו כמלך החוקי של האימפריה הפרסית והנהיג את ההתנגדות הפרסית נגד אלכסנדר הגדול. בסופו של דבר נתפס והוצא להורג על ידי אלכסנדר.

## ביוגרפיה
### שנים ראשונות
בסוס מונה לאחשדרפן באקטריה (אזור אפגניסטן של ימינו) בשנת 336 לפנה"ס. בתור אחשדרפן באקטריה שלט גם על סוגדיאנה (כיום טג'יקיסטן) ואזור הספר ההודי (צפון פקיסטן המודרנית). באקטריה הייתה סאטרפיה חשובה מאוד בחלק המזרחי של האימפריה הפרסית. חלק גדול מתושביה של באקטריה חיו אורח חיים חצי-נוודי וערים גדולות היו נדירות יחסית באזור זה. הבאקטרים הצטיינו בתור קשתים רכובים. סוגדיאנה הייתה ארצם של סוחרים ממולחים שיצרו קשרים עם המזרח הרחוק, בכלל זה עם סין והיו בין הגורמים החשובים על דרך המשי. תפקידו החשוב ביותר של אחשדרפן באקטריה היה שמירה על שקט בגבולות המזרחיים של האימפריה כנגד השבטים הסקיתים הלוחמניים שנהגו לפשוט מעת לעת לאזור.

בשנת 334 פלש אלכסנדר הגדול לאימפריה הפרסית. בהתחלה הותיר דריווש השלישי את הטיפול בפלישה למושלי המחוזות באסיה הקטנה, אך אלה ניגפו בקרב גרניקוס (334 לפנה"ס). דריווש גייס את הצבא המלכותי ויצא נגד אלכסנדר הגדול, אך הפסיד בקרב איסוס (333 לפנה"ס).

דריווש אסף במשך כמה שנים צבא גדול נוסף וגייס הפעם את כל כוחותיו, בכלל זה את הצבאות הבאקטרים תחת פיקודו של בסוס. הצבא הפרסי המלכותי הגדול פגש את הצבא המוקדוני בקרב גאוגמלה ב-1 באוקטובר 331 לפנה"ס.

בסוס פיקד על האגף השמאלי וניצב ישירות מול אלכסנדר הגדול שתפס את מקומו באגף הימני היווני-מוקדוני. בסוס ניסה לקפל את האגף הימני של אלכסנדר הגדול על ידי התקפות נמרצות של פרשים באקטרים קלים בשילוב עם פרשים כבדים. אך אלכסנדר הצליח להדוף את ההתקפה, ניצל את יציאת הכוחות הפרסיים להתקפה נגדו והטיל את ההטיירוי, הפרשים הכבדים של מוקדון, לתוך הפרצה ישירות לעבר דריווש. דריווש לא עמד בפרץ וברח. לאחר בריחתו של דריווש השלישי התפזר הצבא הפרסי ובסוס יחד איתם.

אלכסנדר הגדול יצא דרומה לכיבוש בבל ואילו שרידי הצבא הפרסי יחד עם דריווש ובסוס נסוגו מזרחה, לעבר האזור שבו שלט בסוס. כחצי שנה לאחר הקרב ביולי 330 לפנה"ס) רצח בסוס יחד עם קושרים נוספים כמו נברזנס (Nabarzanes) וברסיינטס (Barsaëntes) את דריווש והכריז על עצמו כמלך החוקי של האימפריה הפרסית תחת השם המלכותי של ארתחששתא החמישי.

### סופו של בסוס

אלכסנדר טען שהוא המלך החוקי של האימפריה הפרסית ושל אסיה כולה ולכן לא יכול היה להשלים עם התואר המלכותי שלקח לעצמו בסוס. אלכסנדר הכריז על בסוס כמורד במלכות. אלכסנדר לא התמהמה זמן רב בבבל ויצא למזרח.

בסוס שחש בטוח בעצמו ונותר בבאקטרה, בירת באקטריה (כיום בלך בצפון אפגניסטן) בלי להתכונן לפלישה של אלכסנדר הגדול. התקפתו של אלכסנדר התחילה באביב 329 לפנה"ס ובסוס ברח מבאקטרה מחשש לגורלו. בסוס ניסה למצוא מחסה בסוגדיאנה, אך נבגד על ידי קציניו. אלה מסרו אותו לידיו של אלכסנדר הגדול.

אלכסנדר הגדול, שראה בו מורד במלכות, החליט להעניש את בסוס בצורה אכזרית מאוד על רציחתו של דריווש השלישי. בסוס עונה והוטל בו מום, בהתאם למנהג הפרסי. לאחר מכן נצלב או שגופו נקרע לשני חלקים.

## ראו גם
* ספיטמנס

## קישורים חיצוניים

* ערך אודות בסוס באנציקלופדיה איראניקה 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אחשדרפנים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
אליצור (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
קטגוריה:שמות פרטיים תאופורים
אפי דפרין

**אפרים (אפי) דֶפְרין** (נולד ב-17 בינואר 1972) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף המשרת כדובר צה"ל. קודם לכן שירת כראש חטיבת תבל, נספח צה"ל בהודו, סגן מפקד עוצבת געש ומפקד חטיבה 27.

## ביוגרפיה
דפרין נולד בגבעת אולגה. אביו ברוך עלה מרומניה ואימו עליזה עלתה ממרוקו. בנעוריו למד בבית ספר מקצועי.

עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבה 7 של חיל השריון, שם עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושירת כמפקד מחלקת טנקים. שירת במספר תפקידי פיקוד בחיל ובהם בשנת 1997 כמפקד פלוגה בגדוד 75 של חטיבה 7.

במלחמת לבנון השנייה שירת כמפקד גדוד 9 של חטיבה 401, הוביל אותו בקרב בסלוקי, שבמהלכו נפצע באורח קשה. לאחר מספר שבועות החלמה שב לפקד על גדודו.

בהמשך שירת כמפקד גדוד 532 בחטיבה 460 וכקצין אג"ם אוגדה 162. השתלם בקורס מפקדי חטיבות ומונה למפקד חטיבה 27. לאחר שסגר את החטיבה והיא פורקה, נכנס בשנת 2014 לתפקידו כסגן מפקד עוצבת געש וכיהן בתפקיד עד שנת 2015. ב-12 בספטמבר 2016 הוחלט על מינויו לנספח צה"ל בהודו.

דפרין הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לראש החטיבה לקשרי חוץ באגף התכנון, והמשיך בתפקידו גם כשהחטיבה הוכפפה לאגף האסטרטגיה והמעגל השלישי כחטיבת תבל. באוגוסט 2024 סיים את תפקידו ופרש מצה"ל לאחר 33 שנות שירות.

בספטמבר 2024 היה עמית אורח במכון היהודי לביטחון לאומי של אמריקה (JINSA)  וכתב מאמרים על ציר פילדלפי, איראן ולבנון.

שימש כסמנכ"ל השיווק ברפא"ל.

במרץ 2025 חזר לשירות סדיר עם החלטת הרמטכ"ל אייל זמיר למנותו לדובר צה"ל. ב-27 במרץ נכנס לתפקידו.

נשוי לסא"ל (מיל') כרמל דפרין וולפסון, ששירתה בתפקידים בכירים בחיל החינוך והנוער. מתגורר בכפר האורנים.

## לקריאה נוספת
* עמוס הראל ואבי יששכרוף, "**קורי עכביש**", הוצאת ידיעות אחרונות, 2008.
* אלישיב שמשי, "**עוד ניצחון כזה...: על רוח לחימה במלחמת לבנון השנייה**", בן שמן: הוצאת מודן, 2013.

## קישורים חיצוניים

* נחמה דואק, המקצוע: מח"ט, ידיעות אחרונות מוסף חג הפסח,  18 באפריל 2011, עמוד 25, כפי שהועלה באתר פרש.
* .
* .
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי חטיבה 27
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 401
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 460
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים
קטגוריה:דוברי צה"ל
קטגוריה:חברי המטה הכללי של צה"ל
קטגוריה:חברי המטה הכללי של צה"ל במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:כפר האורנים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
תומר אלמוגי

**תומר אלמוגי** (נולד ב-17 ביוני 1987), הוא אתלט ישראלי, אלוף ישראל 3 פעמים ברציפות ואלוף המכביה (2013) בריצת 110 מטר משוכות. הוא בעל התוצאה הרביעית בטיבה של ישראלי בכל הזמנים בריצה זו.

## ביוגרפיה
אלמוגי מתאמן בקבוצת הפועל אתלטי אורן השרון בהדרכת מני פלד.

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בגבעת רם בירושלים ביולי 2004 זכה אלמוגי במדליית ארד בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.82 שניות, אחרי יבגני מיננקו מהפועל עמק חפר (14.68 שניות) ויורי פלס מהפועל חולון (14.87 שניות).

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף בתל אביב ביולי 2005 זכה אלמוגי במדליית ארד בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.20 שניות, אחרי יבגני מיננקו 14.48 שניות ובן אימרגוט ממכבי ראשון לציון (15.20 שניות).

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2010 זכה אלמוגי במדליית ארד בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.12 שניות, אחרי בן אימגרוט (14.55 שניות) ויורי פלס (14.89 שניות). 

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 2012 זכה אלמוגי במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.10 שניות, אחרי מאור סגד מאתלטי כיוונים באר שבע (14.85 שניות) ולפני יורי פלס (15.16 שניות).

### אלוף ישראל ואלוף המכביה
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2013 זכה אלמוגי במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה טובה משיאו האישי של 14.48 שניות, אך היא לא הוכרה בגלל רוח גבית מעל המותר (2.7 מטר/לשנייה), לפני נתנאל רויטבלט ממכבי תל אביב (15.69 שניות). שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרויות המכביה התשע-עשרה הוא זכה במדליית זהב, בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 14.48 שניות, התוצאה הרביעית בטיבה של ישראלי בכל הזמנים, לפני מאור סגד (14.91 שניות) ואדם רבושקה מארצות הברית (15.88 שניות).

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2014 זכה אלמוגי במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 14.81 שניות, לפני בן יעקובי (16.02  שניות) וארז טרגר (17.67 שניות), שניהם מהפועל חולון. 

במשחקים האירופיים (2015) שנערכו בבאקו אזרבייג'ן ביוני 2015 סיים אלמוגי במקום חמישי בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 14.66 שניות. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי הוא זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 14.29 שניות, התוצאה השלישית בטיבה של ישראלי בכל הזמנים, לפני מאור סגד (14.54  שניות) ונתנאל רויטבלט ממכבי תל אביב (15.45 שניות).

## שיאים אישיים
* ריצת 100 מטר: 11.07 שניות (2014)
* ריצת 200 מטר: 22.91 שניות (2005) 
* ריצת 110 מטר משוכות: 14.29 שניות (2015)

## קישורים חיצוניים
* תומר אלמוגי, באתר איגוד האתלטיקה בישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:אצנים ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בריצת 110 מטר משוכות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
מושיר אל-מסרי

**מושיר אל-מסרי** (בערבית: **مشير المصري**; נולד ב-1976) הידוע בכינויו **אבו בכר** (בערבית: **بأبي بكر**) הוא חבר המועצה המחוקקת הפלסטינית ודובר חמאס בעזה.

## ביוגרפיה

נולד בבית לאהיא ב-1976. רכש תואר ראשון באוניברסיטה האסלמית בעזה. סיים תואר שני בהצטיינות בפוליטיקה איסלאמית באוניברסיטה האסלאמית, ודוקטורט באותו התחום באוניברסיטת קהיר במצרים.

אל-מסרי אב לשמונה ילדים מתוכם שישה בנים ושתי בנות.

### במלחמת חרבות ברזל
בדצמבר 2023 איתרו חיילי צה"ל את מכוניתו של אל-מסרי בבית לאהיא, בחיפוש ברכב אותרו כלי נשק רבים ובהם משגרי RPG ורובי קלצ'ניקוב.

בדיווח באל ג'זירה נטען כי כמה מבני משפחתו נהרגו במהלך מלחמת חרבות ברזל, ובהם שני אחיו, זאת בנוסף לאח אחר שתואר כ"שהיד" משנת 2004, בתקשורת הישראלית דווח כי רקטה שנורתה מעזה פגעה בבית אחיו של אל-מסרי.

## הערות שוליים

קטגוריה:פלסטינים ממוצא מצרי
קטגוריה:חמאס: דוברים
קטגוריה:פעילי חמאס
קטגוריה:חברי המועצה המחוקקת הפלסטינית
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1976
שלמה מן

**שלמה מן** (נולד ב-1960) הוא עיתונאי ספורט ישראלי, סופר, פרשן ומבקר תקשורת ספורט. בנוסף עוסק בהיסטוריה צבאית וחקר קרבות, ופרסם מספר ספרים העוסקים בקרבות צה"ל ברמת הגולן במלחמת ששת הימים.

## ביוגרפיה

מן התגייס ב-1978 לחטיבת גולני. במהלך הטירונות התגלתה אצלו בעיה רפואית, שבעקבותיה נמנע ממנו לשרת בתפקיד קרבי. מן השלים את השרות הסדיר ככתב ולאחר מכן כעורך ראשי של ביטאון חיל הים, "בין גלים".

מן ערך בעבר את מדור הספורט של מקומון "העיר" ושימש כעורך בעיתון "ידיעות אחרונות". כמו כן, ערך את תוכנית הספורט ספורT.V בטלוויזיה החינוכית הישראלית.
 
בשנת 2007, עת שימש כעורך במדור הספורט של "מעריב", ירש מהעיתונאים רביב שכטר ועודד קרמר את ניהול הבלוג "עומדים בשער" בתפוז אנשים המבקר את תקשורת הספורט בישראל. מן כתב בבלוג במשך מספר חודשים תחת שם העט "יגרמייסטר". במקביל לעבודתו ב"מעריב", המשיך מן את עבודת קודמיו וביקר בחריפות את תקשורת הספורט בישראל, שלדבריו "הסתאבה, התקלקלה והתמלאה אינטרסים". בעזרת קוראים שהפנו את תשומת לבו ובעזרת הדלפות ממערכות העיתונים ואתרי הספורט, כתב מן ביקורת על עיתונות הספורט במדיות השונות, כולל נגד "מעריב" שבו שימש עורך, ומיקד אותה במשלב הלשוני, בשגיאות כתיב וטעויות דפוס, מידע מוטעה, סיקור מוטה, סיקור או פרשנות הנגועים באינטרס ובשאיפתם של כלי התקשורת להשיג סקופים ובלעדיות על ראיונות המובילה לא אחת לפרסומים כוזבים או כאלה הכוללים חצאי אמיתות.

את עיקר הביקורת בבלוג הפנה מן כלפי אתר הספורט ONE אותו כינה "אתר הריכולים והמסיבות" בשל העיסוק ההולך וגובר ברכילות בתכני האתר ופתיחת מדור "גליצ'ים" שהוקדש כולו לרכילות ספורט, וכן כלפי עורכת התוכן בו, אופירה אסייג שאותה כינה בלעג "גברת התוכן". בפברואר 2008 דרש עורך דין המייצג את ONE מתפוז אנשים להסיר מהבלוג אמירות פוגעניות ולהעביר פיצוי כספי, ובהנחיית היועצת המשפטית של האתר הוסרו מהבלוג מספר פוסטים. עוד באותו חודש, לאחר שחש כי הפלטפורמה שבה הוא כותב מצרה את צעדיו, החליט לסגור את הבלוג. אולם, עורך הדין של ONE דרש ממנו בכל זאת להיחשף ומשלא השיב, תבע אותו האתר, שככל הנראה חשף את זהותו באמצעות כתובת ה-IP בה השתמש. משהבין שנחשף, חשף את דבר הכתיבה בבלוג בפני הממונים עליו במעריב ופוטר מיד.

כחודש לאחר פיטוריו ממעריב החל מן לכתוב טור קבוע באתר "העין השביעית" שתכניו דומים לתכני הבלוג "עומדים בשער". בסוף שנת 2015 יצא לחופשה בת חודשיים בשל קשיים כלכליים שאליהם נקלע האתר.

בפברואר 2015 זכתה אופירה אסייג בתביעת לשון הרע שהגישה נגדו ונגד העיתונאים עודד קרמר ורביב שכטר, ונפסק שקרמר ושכטר יחדיו ישלמו לה פיצוי של 30 אלף ש"ח בתוספת 10,000 ש"ח הוצאות משפט, ומן יישלם פיצוי של 75 אלף ש"ח בתוספת 15 אלף ש"ח הוצאות.

מאז יולי 2013 מן כותב בלוג על קרבות צה"ל ברמת הגולן במלחמת ששת הימים. הבלוג נקרא "נעמוש" על שמו של אחד המוצבים הסוריים שנכבש ב-1967. מאז פורסמו בו קרוב ל-700 פוסטים. ביוזמת הבלוג נערכים מפגשים שנתיים בתל פאחר, בהשתתפות לוחמים ומשפחות שכולות.

מן מתגורר ברעננה. הוא נשוי ואב לשניים.

## קישורים חיצוניים
* טוריו של מן באתר העין השביעית
* 
* "נעמוש" - בלוג התחקירים מאת שלמה מן על הרמה הסורית בזמן ולאחר מלחמת ששת הימים

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:סגל העיר
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:מבקרי תקשורת הספורט בישראל
קטגוריה:בלוגרים ישראלים
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
דדי שמחי

[250px|ממוזער|שמאל|דדי שמחי מתדרך את משלחת צה"ל ב[פורט-או-פרנס]]
**דדי שמחי** (נולד ב-25 במרץ 1965) הוא קצין צבא ישראלי ששימש כנציב כבאות והצלה. קודם לכן שירת כקצין בדרגת תת-אלוף בצה"ל וכיהן בין היתר כראש מטה פיקוד העורף.

## ביוגרפיה
שמחי גדל במושב הודיה, בנם של שלום ונורית, יוצאי תימן. למד בפנימייה ובבית הספר בויאר בירושלים. במהלך לימודיו היה יו"ר מועצת התלמידים.

### שירות בצה"ל
הוא התגייס לצה"ל ב-1983 ושירת במשך חמש שנים בחטיבת גולני: בפלחה"ן גולני ובפיקוד על פלוגה בחטיבה. לאחר לימודי תואר ראשון, מונה ב-1992 לסגן מפקד גדוד בחטיבת הנח"ל. בתקופת מהומות מנהרת הכותל שימש סגן מפקד גדוד חרוב, ששישה מחייליו נהרגו בסמוך לקבר יוסף. ב-1996 מונה למפקד הגדוד, בהמשך כיהן כמפקד בא"ח "אדם", לאחר מכן שימש קצין אג"ם של אוגדת עזה.

לאחר שהועלה לדרגת אלוף-משנה שירת כמפקד חטיבת הערבה, ולאחר מכן פיקד על מחוז דרום של פיקוד העורף. ב-2008 מונה למפקד בה"ד 16, בית הספר הלאומי לחילוץ, להצלה ולהתגוננות אזרחית. במהלך מבצע עופרת יצוקה מונה בנוסף גם למפקד נפת שדרות ועוטף עזה. בעקבות רעידת האדמה בהאיטי היה חבר במשלחת החילוץ והרפואה הישראלית. בשנת 2010 מונה לנספח צה"ל בסין.

בשנת 2013 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש מטה פיקוד העורף, תפקיד שביצע עד חודש אוגוסט 2016.

### נציב כבאות והצלה
בפברואר 2017 הודיע השר לביטחון הפנים, גלעד ארדן, על בחירתו בשמחי לנציב כבאות והצלה. ב-6 במרץ 2017 הוענקה לו דרגת רב-טפסר והוא נכנס לתפקידו. בכהונתו התפטר רב מערך הכבאות, סגן-טפסר מנחם פרל, על רקע דרישתו של שמחי מהכבאים לגלח את זקנם. הרב דוד לאו, הרב הראשי לישראל, גיבה את ההתפטרות במכתב.

תקופת כהונתו של שמחי התאפיינה בשורה ארוכה של עימותים בינו לבין ארגון עובדי מערך הכבאות, בין היתר על רקע טענות ההסתדרות כי שמחי התנכל לנציגי העובדים בארגון. שמחי עצמו התבטא לא אחת והבהיר כי הוא סבור שיש להגביל את זכות השביתה של עובדי מערך הכבאות. עם זאת לאורך שנות כהונתו התירו בתי הדין לעבודה מספר פעמים את צעדיהם הארגוניים של העובדים, והבהירו כי הם נעשו במידתיות. במסגרת המאבק בין הצדדים נערכו גם מספר הפגנות של כבאים ושל נשות כבאים מול ביתו של שמחי.

ב-3 במרץ 2022 סיים את תפקידו ופרש מהשירות.

### בשוק הפרטי
במרץ 2024 טען שמחי כי ראש הממשלה בנימין נתניהו הציע לו לכהן כפרויקטור לניהול המשק האזרחי, מינוי שלדבריו סוכל בידי שר האוצר בצלאל סמוטריץ'.

החל ממרץ 2024 משמש פרשן בפאנל בתוכניות אולפן שישי שבערוץ 12 ו"שבע עם שרון גל" שבערוץ i24NEWS.

שמחי חבר בצוות המייעץ בתנועת "הביטחוניסטים".

במרץ 2026 ביטל את השתתפותו בעתירה לבג"ץ להקמת ועדת חקירה ממלכתית לחקר אירועי טבח שבעה באוקטובר, והציע הרכב משלו לוועדה כזו.

## חיים אישיים והשכלה
שמחי בעל תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במנהל עסקים.

מתגורר בגדרה, נשוי לאורית ולשניים נולדו שלושה ילדים. בנו , לוחם בסיירת צנחנים, נפל בקרב רעים עת שבילה במסיבת הנובה באירועי טבח שבעה באוקטובר. לפני מותו הרג שני מחבלים והציל את חייהם של 30 אנשים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בסין
קטגוריה:מפקדי גדוד חרוב
קטגוריה:מפקדי חטיבת הערבה
קטגוריה:מפקדי מחוז דרום בפיקוד העורף
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד העורף
קטגוריה:מפקדי בה"ד 16
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:נציבי כבאות והצלה
קטגוריה:בוגרי תיכון בויאר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:מועצה אזורית חוף אשקלון: אישים
קטגוריה:חברי הביטחוניסטים
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
יורם גלבוע

**יורם (צ'וצ'ו) גלבוע** (ספטמבר 1945 – פברואר 1994) היה קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד פיקוד הנח"ל.

## חייו
גלבוע נולד בקיבוץ יגור. התגייס לצה"ל ב-1964 ושירת כמפקד כיתה במחנה 80. במלחמת ששת הימים פיקד על פלוגת החוד של גדוד 908 של הנח"ל ועמה לחם ברמת הגולן. במלחמת יום הכיפורים שירת כקצין אג"ם בנח"ל. לאחר המלחמה מונה למפקד פלוגה בבה"ד 1, ב-1975 מונה למפקד בא"ח גולני (במחנה בזק) ולאחר מכן שירת כסגן מפקד ומפקד עוצבת חירם. לאחר תקופת לימודים במכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית בפורט לוונוורת' שבקנזס, מונה ב-1981 לסגן מפקד עוצבת הגליל ולחם עמה במלחמת לבנון הראשונה. בתפקידו הבא שירת כסגן קצין חי"ר וצנחנים ראשי. ב-1984 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד הנח"ל, שירת בתפקיד עד אוגוסט 1987 ולאחר מכן פרש משירות הקבע. גלבוע הביע את עמדותיו בפומבי גם בנושאים רגישים. הוא ביקר בחריפות את חיילי הנח"ל שנשבו בשביית שמונת חיילי הנח"ל בלבנון. כן אמר ש"אישה לא יכולה להיות מפקדת בשריון וגם לא בהיאחזות ולא לפקד עד חיילים, כי אין לה מה לתרום בתחום המבצעי."

לאחר שחרורו מונה בפברואר 1990 על ידי השר אברהם כץ עוז למנכ"ל רשות שמורות הטבע. אולם ביקורת על המינוי, בטענה שהיה מינוי פוליטי, ומחאת עובדי הרשות טרפדו את המינוי וגלבוע הצטרף לבנו שהקים את קבוצת צוות 3 המספקת שירותים בתחום השמירה, האחזקה והניקיון.

גלבוע היה נשוי ואב לארבעה ילדים. נפטר מהתקף לב בגיל 49. היה תושב נס ציונה, ונקבר בבית העלמין המקומי . על שמו קרוי מרוץ נס ציונה.

## קישורים חיצוניים
* תא"ל יורם גלבוע, אתר הנח"ל
* תא"ל יורם גלבוע , תא"ל יורם גלבוע ז"ל - 1945–1994

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי עוצבת חירם
קטגוריה:מפקדי פיקוד הנח"ל
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:יגור: אישים
קטגוריה:נס ציונה: אישים
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:אישים הקבורים בנס ציונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
מרד אפריל (פורטוגל)

בהיסטוריה של פורטוגל, **מרד אפריל** (בפורטוגזית: **Abrilada**) היה מרד בראשות הנסיך דום מיגל ואמו שהתרחש ב-30 באפריל 1824 בניסיון להחזיר למדינה את המלוכה האבסולוטית. מרד זה בישר את המלחמות הליברליות (מלחמת האזרחים בפורטוגל, בשנים 1828–1834).

ב-30 באפריל 1824, דום מיגל, ששימש גם הגנרליסימו של צבא פורטוגל, עצר בתמיכת אמו, קרלוטה ז'ואקינה מספרד, כמה מנהיגים צבאיים ואזרחיים של המדינה באשמת תמיכה בליברליזם שחולל אביו, ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל, ואסר אותם בטירת סאו ז'ורז'ה ובמגדל בלן. דום מיגל הורה לצור על הארמון שבו שהה המלך מלווה ביועצו האנגלי, גנרל ויליאם קאר ברספורד.

הסגל הדיפלומטי המוצב בפורטוגל, במיוחד השגריר הצרפתי, ניסו ליישב את ההדורים בין הבן לאביו. הם השיגו הסכם שלפיו הצבא נסוג חזרה למחנותיו, ואילו העצורים נשארו כלואים. בתחילת מאי הדיפלומטים סייעו למלך ז'ואאו השישי להגיע ולקבל מחסה באוניית קו בריטית. שם, בחסות תותחי האנייה, נקט המלך כמה צעדים: הוא הדיח את בנו, דום מיגל, מהפיקוד על הצבא, הורה לשחרר אסירים פוליטיים ולעצור את תומכי בנו. דום מיגל עצמו אולץ לצאת לגלות בווינה (דרך צרפת), קרלוטה ז'ואקינה הושמה במאסר בית באחד הארמונות והמרידה הגיעה לסיומה.

קטגוריה:פורטוגל: היסטוריה
קטגוריה:פורטוגל: פוליטיקה
אפריל
מדליית השירות הכללי (1918)

**מדליית השירות הכללי 1918** (באנגלית: **General Service Medal** בר"ת: **1918 GSM**) הייתה מדליית מערכה אשר הוענקה למשרתים בכוחות המזוינים של בריטניה (צבא היבשה וחיל האוויר) על השתתפות במערכות השונות בתקופת השנים 1918–1962. העיטור נוסד בשנת 1923 וניתן לחיילים אשר השתתפו בתקופה האמורה במערכות, ביניהם; עיראק, פלשתינה וקפריסין.

'מדליית השירות הכללי (1918)' והמקבילה שלה 'מדליית שירות הצי הכללי (1915)' הוחלפו שתיהן במדליית השירות הכללי (1962). 

## תיאור
המדליה מורכבת מדיסק עשוי כסף בקוטר 36 מ"מ. בחלקה הקדמי מוצבת דומותה של המונרך (המלך ג'ורג' החמישי עד ינואר 1936, אדוארד השמיני עד דצמבר 1936, ג'ורג' השישי עד 1952 ולבסוף המלכה אליזבת'), בטבעת סביב דמות המונרך נכתב בראשי תיבות התואר המלכותי המלא (כך במקרה של ג'ורג' החמישי: 'GEORGIVS V BRIT: OMN: REX ET IND: IMP' "ג'ורג' החמישי, מלך האיים הבריטים, קייסר הודו).

מצידה השני של המדליה מוצגת דמותה של אלת הניצחון מכונפת ועטורה בקסדה קורינתית, כשהיא מניחה זר על סמל הצבא וחיל האוויר (חרב המסמלת את צבא היבשה וכנפיים פרוסות המסמלות את חיל האוויר המלכותי). 

המדליה תלויה מסרט המורכב מפס סגול שבשני צדדיו פסים ירוקים בעובי זהה. תצורה זו נהוגה גם באות העיטור (גרסה מוקטנת של העיטור אשר נענדת באירועים לא פורמליים).

## אבזמים
[200px|ממוזער|גרסת העיטור בתקופתה של המלכה [אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת|אליזבת השנייה.]]
סך הכל היו 17 אבזמים לציון פעולות ומערכות שונות שניתנו לענידה על סרט העיטור, מדליית השירות הוענקה תמיד בצירוף אבזם מערכה.

## קישורים חיצוניים

* תיאור העיטור באתר משרד ההגנה של אוסטרליה.
* תיאור העיטור באתר 'Britains Small Wars'.

## הערות שוליים

השירות הצבאי הכללי 1918
מרתה הייר

**מרתה הייר** (באנגלית: **Martha Hyer **; 10 באוגוסט 1924 - 6 במאי 2014) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1958 על הופעתה בסרט "אחדים באו במרוצה".

## ביוגרפיה
הייר נולדה בעיר פורט וורת' שבטקסס ולמדה ב"אוניברסיטת נורת'ווסטרן". התגלתה על ידי סוכן כישרונות מטעם חברת ההפקה RKO בעת ששיחקה ב"תיאטרון פסדינה" שבקליפורניה.

## קריירת משחק
הייר החלה את הקריירה שלה בתפקידים קטנים בסרטים כמו "סברינה" של בילי ויילדר בו שיחקה בתור אליזבת טייסון ארוסתו של הפלייבוי דייוויד לרבי (ויליאם הולדן), "קרב היימן" לצידו של כוכב הקולנוע רוק הדסון ו"אבוט וקוסטלו טסים למאדים" לצד צמד הקומיקאים אבוט וקוסטלו. הייר שיחקה תחת במאיי הקולנוע הנרי קוסטר בקומדיה "ידידי גודפרי", בלייק אדוארדס בתחילת דרכו בדרמה "מיסטר קורי" לצידו של טוני קרטיס וג'ין נגולסקו בדרמה הרומנטית "כל חלומותי".

בשנת 1958 שיחקה הייר בתפקיד המזוהה ביותר עימה בקריירה גוון פרנץ' בדרמה של וינסנט מינלי "אחדים באו במרוצה", תפקיד עליו הייתה מועמדת הייר לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. באותה שנה השתתפה הייר גם בקומדיה "ספינת האהבה" (Houseboat) בתפקיד קרולין גיבסון לצידו של קרי גרנט.

לאורך שנותייה כשחקנית הוליוודית שהתפרסו בלמעלה משלושה עשורים שיחקה הייר בסרטו התקופתי של פרנק בורזייגי "הדייג מן הגליל" בתפקיד הנסיכה היהודייה הרודיאס, במערבון של הנרי הת'וואיי "בניה של קטי אדלר" בתפקיד מרי גורדון, בדרמה של אדוארד דמיטריק "השאפתנים" ובעיבוד הקולנועי לרומן החלל "האנשים הראשונים על הירח".

## חיים אישיים
בשנת 1951 נישאה לתסריטאי ריי סטאל והתגרשה ממנו לאחר שלוש שנות נישואים.

בשנת 1966 התחתנה הייר עם מפיק הסרטים האל ואליס, היא נותרה נשואה לו במשך כ-20 שנה עד למותו.

הייר מתה ב-31 במאי 2014 בסנטה פה, ניו מקסיקו בגיל 89.

## פילמוגרפיה נבחרת
* חסרי החוק (1950)
* כל כך גדול (1953)
* אבוט וקוסטלו טסים למאדים (1953)
* הנוסעים לחלל (1954)
* הקרב על הנהר הקשוח (1954)
* סברינה (1954)
* מזלי (1954)
* פרנסיס על הצי (1955)
* מיסטר קורי (1957)
* ידידי גודפרי (1957)
* המנון הקרב (1957)
* העבריין מברוקלין (The Delicate Delinquent) (1957)
* אחדים באו במרוצה (1958)
* ספינת האהבה (Houseboat) (1958)
* חופשה בפריז (1958)
* הדייג מן הגליל (1959)
* כל חלומותי (1959)
* ארמון הקרח (1960)
* סמוך על ארצ'י (1961)
* בלש בעל כרחו (The Man from the Diner's Club) (1963)
* השאפתנים (The Carpetbaggers) (1964)
* האנשים הראשונים על הירח (1964)
* חוף ביקיני (1964)
* בניה של קטי אדלר (1965)
* לדמיין את אמא מתה (1966)
* רדיפה (1966)
* לילו של הגריזלי (1966)
* בית 1000 הבובות (1967)
* ההפנינג (1967)
* קרוספלוט (1969)
* יום הזאבים (1971)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2014
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014
ברון מורדו

**ברון מורדו** (באנגלית: **Baron Mordo**) היה דמות בדיונית של נבל-על שהופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *Strange Tales #111* מאוגוסט 1963 בכתיבתו של סטן לי ובאיורו של סטיב דיטקו. מורדו הוא אויבו המושבע של דוקטור סטריינג'.

ברון מורדו הוא האלטר אגו של ברון קארל אמדיאוס מורדו, אציל מטרנסילבניה שהפך לתלמידו של המכשף הטיבטי שנודע בכינוי "העתיק". כאשר מורדו זמם להרוג את מורו, השמועה הגיעה לאוזניו של הנוירוכירורג ד"ר סטיבן סטריינג', שביקר את העתיק כדי שירפא את ידיו הפגועות כתוצאה מתאונת דרכים. הדבר אילץ את מורדו להטיל כשפי רסן על סטריינג' כדי למנוע ממנו להזהיר את העתיק או לתקוף את מורדו. כשסטריינג' הסכים לקבל את הדרכתו של העתיק בדרכי הקסם, זה האחרון שחרר אותו מאותם כשפים מאחר שהיה מודע לכך שמורדו הטיל אותו וחזה מראש בשחיתות שכילתה את ליבו. לבסוף, מורדו הוגלה בידי העתיק.

יכולותיו של מורדו היו דומות לאלה של סטריינג', אולם הוא היה מיומן במיוחד בהקרנה אסטראלית והיפנוזה, כמו גם במגנטיזם חייתי. הוא לא חשש להשתמש בקסם שחור כדי לזמן שדים - דבר שסטריינג' לא היה מאומן לעשות - אך ברוב המקרים, הטלת הכשפים נכשלה ופגעה במכוון במורדו. מורדו שימש כאנטגוניסט עיקרי בחוברות של דוקטור סטריינג'. בין היתר, הוא שלח את צורתו האסטראלית למשרתו של העתיק כדי שזה ירעיל את מזונו, בתקווה שהזקן יחשוף בפניו את סודות הקסם. אולם, סטריינג' הערים עליו לחזור לגופו הגשמי לאחר שהתעמת איתו במישור האסטראלי, ובכך שבר את אחיזתו במשרת. בנוסף, הוא התחזה לאציל בשם סר קלייב בנטלי ולכד את סטריינג' על ידי כך שסימם ושיתק אותו, אך סטריינג' השתמש ביכולותיו המנטליות כדי לקרוא לעזרה. הוא התנגד נחרצות לאימונים שאותם העביר העתיק לסטריינג', והניח לו מספר מלכודות כדי לתעתע בו.

לאחר שהוגלה ממחוזו של העתיק, מורדו ערך עסקה עם אדונו החדש, השד דורמאמו, כדי לרכוש כוח עצום ולהביס את דוקטור סטריינג' אחת ולתמיד. לאחר מספר ניסיונות כושלים להילחם נגד סטריינג', מורדו הוגלה מכדור הארץ בידי דורמאמו. אולם, מורדו חזר מגלותו והמשיך להתעמר בסטריינג' כאשר מצא את ספר הכשפים של קוליוסטרו ונאבק בסטריינג' בפריז של המאה ה-18.

מאוחר יותר, נדמה היה שמורדו שינה את צו מצפונו. הוא מכר את נשמתו למפיסטו ולשטניש תמורת כוח, מתוך אמונה שסטריינג' יציל אותו. הם גם לחם בדורמאמו כדי להגן על כדור הארץ. כאשר הובס, הוא העמיד פנים שהוא חובר לצד דורמאמו, ואז הצטרף לישות האנרגטית אומאר כדי להביס את דורמאמו באופן סופי.

כתוצאה מהשימוש ארוך הטווח בקסם שחור, מורדו חלה במחלת הסרטן וויתר על חיי הרוע לפני מותו. אולם, בהמשך הוא חזר לחיים. הוא חובר לענק האדום, טראקס וכריש-נמר כדי להקים את "האופנדרס", קבוצת נבלי-על שמקבילה לקבוצת דפנדרס. הוא גם הופיע בחוברות אקס פקטור חקירות, בהן חטף את אביה הפוליטיקאי של מונט סנט קרוז כדי להוביל אותה למלכודת.

גופתו נתגלתה בידי קאנג הכובש בברזיל בחיפושיו אחר גרזן מיסטי אשר היה שייך בעבר לתור. מאוחר יותר, מורדו הוקם לתחייה בידי דורמאמו וכוחותיו הועצמו, והוא נשלח להרוג את דוקטור סטריינג'.

את דמותו של ברון מורדו בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "דוקטור סטריינג'" ו"דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף" מגלם השחקן צ'ואיטל אג'יופור.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:קוסמים בדיוניים
דינו אנדלובו

**דינו אנדלובו** (באנגלית: **Dino Ndlovu**; נולד ב-15 בפברואר 1990) הוא כדורגלן דרום אפריקאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ספירס גאלאנטס מליגת העל הדרום אפריקאית.

## קריירה
אנדלובו החל את הקריירה שלו בקבוצות נוער שונות בדרום אפריקה, ובשנת 2009 חתם בקבוצת ממלודי סאנדאונס אך לא הצליח להשתלב בקבוצה והושאל כעבור שנה לבלומפונטיין סלטיק, במדיה הופיע תשע פעמים וסיים איתה במקום החמישי בליגה. בסיום עונת  חיפש לשחק מחוץ לארצו, וחתם בבני יהודה תל אביב מליגת העל בישראל. אנדלובו פתח כמעט בכל משחקי הליגה של הקבוצה, כבש שמונה שערים ובישל ארבעה. כמו כן, שיחק בארבעה משחקי מוקדמות הליגה האירופית, אך הקבוצה הודחה לאחר הפסד כפול לפאוק סלוניקי. את עונת  של ליגת העל סיים עם בני יהודה במקום הרביעי.

במהלך קיץ 2012 נמכר אנדלובו למכבי חיפה תמורת מיליון אירו, וחתם בשורותיה לארבע עונות. עונת  הייתה טובה מבחינת אנדלובו, כאשר הוא כבש תשעה שערי ליגה שסייעו לקבוצה לסיים במקום השני בטבלה, שיחק במסגרת הליגה האירופית ובסך הכל כבש 16 שערים בכל המסגרות. בעונת  חלה הידרדרות במעמדו של אנדלובו בקבוצה, כאשר סבל מפציעות חוזרות וערך שתי הופעות בלבד.

בינואר 2014 אנדלובו עזב את ישראל וחזר לדרום אפריקה אחרי שהושאל לקבוצת סופרספורט יונייטד. בריאיון לאתר "kickoff" טען לגזענות כלפיו מצד אוהדי מכבי חיפה שהובילה לרצונו לעזוב. ביוני 2014 השלימה סופרספורט יונייטד את רכישתו של אנדלובו. בינואר 2015 חתם בקבוצת מפומלנגה בלאק אייס'ס, גם היא מהליגה הבכירה בדרום אפריקה.

ב-6 ביולי 2015 חתם באנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית, בעונתו היחידה בקבוצה הבקיע 17 שערים בליגה. ב-13 באוגוסט 2016 חתם לשנתיים בקרבאך האזרית.

בינואר  חתם בג'ג'יאנג גרינטאון מהליגה הסינית הראשונה. ביוני 2021 הצטרף לקבוצת קוג'אליספור מליגת העל הטורקית. באוגוסט 2022 חזר לסין וחתם בצ'אנגצ'ון יאטאי. בינואר 2023 חזר לטורקיה וחתם בבולספור מהליגה השנייה.

### נבחרת דרום אפריקה
אנדלובו שיחק במדי הנבחרות הצעירות של דרום אפריקה עד גיל 20 ועד גיל 23, וב-7 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, במשחק ידידות נגד , ונפצע באותו משחק. באותה שנה הוא שיחק עם הנבחרת בשני משחקי ידידות נוספים, מול  ו, וב-5 במרץ 2014 נכנס כמחליף במחצית השנייה בהפסד 0–5 לברזיל, שוב במשחק ידידות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים דרום אפריקאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל דרום אפריקאים
קטגוריה:כדורגלני ממלודי סאנדאונס
קטגוריה:כדורגלני בלומפונטיין סלטיק
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני סופרספורט יונייטד
קטגוריה:כדורגלני אנורתוסיס פמגוסטה
קטגוריה:כדורגלני קרבאך
קטגוריה:כדורגלני ג'ג'יאנג גרינטאון
קטגוריה:כדורגלני קוג'אליספור
קטגוריה:כדורגלני צ'אנגצ'ון יאטאי
קטגוריה:כדורגלני סקאריאספור
קטגוריה:כדורגלני נבחרת דרום אפריקה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים זרים באזרבייג'ן
קטגוריה:ספורטאים זרים בסין
קטגוריה:ספורטאים זרים בטורקיה
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1990
On Every Street

**On Every Street** הוא אלבומה השישי והאחרון של להקת הרוק הבריטית דייר סטרייטס שיצא לאור בספטמבר 1991.

## אודות האלבום

האלבום הוקלט בין נובמבר 1990 למאי 1991 באולפני "AIR Studios" (Associated Independent Recording) שבלונדון.

האלבום לא הצליח כקודמו Brothers in Arms, אך עם זאת זכה להצלחה מסחרית, כשנמכר ברחבי העולם בכ-10 מיליון עותקים. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי, והגיע למקום ה-12 במצעד בילבורד 200 האמריקאי.

מסע ההופעות לקידום האלבום היה מפרך והסתיים בסוף 1992. הלהקה חדלה מלהתקיים ב-1995, אז פרש נופלר לטובת קריירת סולו.

## סינגלים
**מהאלבום יצאו שישה [[סינגל]]ים:**

## רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי מארק נופלר

## מבצעים
**חברי להקת [[דייר סטרייטס]]**
*מארק נופלר - שירה, גיטרה
*ג'ון אילזלי - גיטרה בס
*אלן קלארק - אורגן, פסנתר, סינתיסייזר
*גאי פלטשר - סינתיסייזר, קולות רקע
**משתתפים נוספים**
*ג'ף פורקארו - תופים
*ג'ורג' מרטין - מנצח
*מאנו קאשה - תופים, כלי הקשה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי דייר סטרייטס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:אלבומי חברת וורנר רקורדס