open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
זופיה רוזן

**זופיה רוזן**, או **קטז'ינה טומצ'ק** (בפולנית: **Zofia Katarzyna (Tomczak) Rozen**; 16 באפריל 1917 – 31 במאי 1980) הייתה חסידת אומות העולם מפולין שפעלה להצלת יהודים במהלך השואה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
זופיה, ילידת ורשה, התייתמה בילדותה מהוריה. היא התחנכה במנזר ולאחר מכן למדה בבית ספר גבוה למדע פוליטי.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939, זופיה התגוררה בלבוב שהייתה תחת שלטון רוסי ועבדה בחברה בבעלות יהודית. ב-1940 נישאה ליהודי בשם זנון זלמן מרנהולץ ויחד איתו הגיעה לעיר אוסטרוג בחבל ווהלין. כאשר כבשו הגרמנים את אוסטרוג במהלך האקציה באוגוסט 1941 נרצח בעלה על ידי הגרמנים כשהיא בחודשי הריון מתקדמים. בעלת דירתה לא נתנה לה להישאר בדירה, ולכן זופיה נאלצה לעבור לגור בבית של יהודייה שגם בעלה נרצח באקציה.

כאשר בעלת הבית היהודייה עזבה לורשה זופיה נשארה בדירה וניצלה את היותה ארית בכדי לעזור למכריה היהודים שנמלטו מגטו אוסטרוג. היא הצליחה לעזור לנערה היהודיה רוז'ה שיידלצ'קה לעבור לגרמניה בזהות של נערה פולניה באמצעות קשריה עם כומר קתולי שהשיג עבורה תעודה ארית וכך שרדה. בספטמבר 1942 הסתירה בביתה במשך שנה את המהנדס היהודי מיכאל שכטוב שנמלט מהגטו. כמו כן, הסתירה את יוסף גליצקי שנמלט מהגטו. גליצקי העיד כי באותם הזמנים הייתה סכנה לכל מי שעזרו ליהודים, כמו זופיה רוזן ולמרות זאת היא קיבלה אותו לביתה ודאגה לו לאוכל ולבוש.

יהודים שהתחבאו ביער נהגו להגיע בלילות לביתה של זופיה שסיפקה להם אוכל ולבוש. שכניה האוקראינים החלו להתנכל לה מכיוון שסייעה ליהודים, לכן עברה זופיה עם בתה ליערות והצטרפה לפרטיזנים יהודים מאוסטרוג עד להגעת הרוסים. זופיה פעלה ממניעים הומניטריים ללא תמורה או ציפייה לתודה.

## לאחר המלחמה
לאחר המלחמה זופיה נישאה ליוסף רוזן וב-1958 עלו יחד לישראל. ב-26 בספטמבר יד ושם הכיר בזופיה קטז'ינה רוזן כחסידת אומות העולם. ב-31 במאי 1980 בגיל 63 זופיה רוזן נפטרה.

## הכרה והנצחה
ב-26 בספטמבר 1967 הוכרה זופיה כחסידת אומות העולם והתקיים טקס לכבודה ביד ושם וכמו כן ניטע עץ על שמה בגן חסידי אומות העולם.

במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושירות הביטחון הכללי שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של זופיה רוזן. קברה אותר בבית הקברות חולון.

## לקריאה נוספת
* גרשון פינצ'בסקי, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 136

## הערות שוליים

קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
משבר האנרגיה האיראני

**משבר האנרגיה האיראני** הוא בעיה רב-גונית בתחום האנרגיה באיראן, שהוחמרה על ידי שילוב של גורמים, כולל ממשל לקוי, כשלים במדיניות חוץ ודומיננטיות של תעשיות תחת משמרות המהפכה האסלאמית (IRGC). כל זאת למרות היותה מדינה עם עתודות נפט וגז עצומות.

נכון לנובמבר 2024, איראן מתמודדת עם משבר האנרגיה החמור ביותר שלה מזה עשרות שנים, עם הפסקות חשמל תכופות ושיבושים באספקת גז טבעי. תשתית האנרגיה של המדינה מיושנת ובמצב של חוסר תקינות, כאשר בתי זיקוק ותחנות כוח רבים לא מספקים את הצריכה המקומית. אספקת האנרגיה של איראן אינה אמינה, עם הפסקות חשמל ומחסורים תכופים המשפיעים על חיי היומיום, התעשיות והשירותים החיוניים. שליטת משמרות המהפכה על תעשיות מפתח, כולל ייצור וחלוקת חשמל, פגעה בניהול יעיל ותכנון אסטרטגי. העדיפות של המשטר לאינטרסים פוליטיים על פני ניהול יעיל ופיתוח תשתיות החריפה את המשבר. דוגמה בולטת לכך היא השימוש הנרחב שעושים משמרות המהפכה בחשמל לכריית מטבעות קריפטוגרפיים, מה ש"משאיר את איראן בחושך".
ממוזער|'''מפת הנפט של איראן'''
למרות מחסור מתמשך בחשמל, איראן ממשיכה לייצא חשמל, עם עלייה של כמעט 92% בארבעת החודשים הראשונים של 2023 בהשוואה לתקופה המקבילה ב-2022.

מאז פברואר 2025, איראן סובלת מהפסקות חשמל יומיות, כל אחת נמשכת 3–4 שעות.

מחסור האנרגיה אינו משפיע באופן שווה על כל שכבות האוכלוסייה. לדוגמה, בטהרן, שכונות צפוניות חוות רק 1% מההפסקות, בעוד שבמחוזות הדרומיים העניים יותר אחוז הפסקות החשמל עמד על 32%.

מצב המשבר הכפול הוביל למחסור חמור במזון, למחאות איראניות ולשביתות עובדים בתחום התחבורה בשנת 2025.

בדצמבר 2025, המשטר האיראני הכניס מים מיובאים ממדינות שכנות בצפון ומאפגניסטן. כמו כן המשטר האיראני הקים גם את ארגון הסוכנות לניהול אנרגיה אסטרטגי. המנהיג העליון של איראן, עלי חמינאי, הורה לאנשים להפחית את צריכת המזון, הלחם, המים, האנרגיה והדלק.

## ראו גם
* ההפגנות באיראן (2025–2026)

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: כלכלה
קטגוריה:משברים כלכליים
שרה רובינשטיין (הלנה שמט)

**שרה רובינשטיין** (**הלנה שמט**), (בפולנית: **Szemet Helena**; 1 בינואר 1900 – 31 בינואר 1986) הייתה חסידת אומות העולם מפולין, שהצילה יהודים במהלך השואה ומלחמת העולם השנייה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
הלנה שמט הייתה קתולית פולניה ילידת בוריסלב בגליציה. ב-1935 עברה לווילנה והחלה לעבוד במשק בית אצל משפחת מיניקס היהודית וטיפלה בילדי המשפחה חביבה וגרשון.

ב-24 ביוני 1941 במהלך מבצע ברברוסה, גרמניה הנאצית כבשה את וילנה. האב יהושע מיניקס נלכד ונרצח בפונאר ובאקציה נוספת נלקחה גם האם רבקה מיניקס לפונאר. ב-6 בספטמבר 1941 נכלאו הילדים חביבה וגרשון יחד עם שאר יהודי העיר בגטו. הלנה הצליחה לחלץ אותם מן הגטו בטענה שזוהו בטעות כילדים יהודים. היא דאגה להעביר את גרשון וחביבה לצד הארי של העיר והציגה אותם לרשויות הליטאיות בתור האחיינים שלה עם מסמכים אריים. עם האישור הליטאי, הלנה, שהייתה רווקה ללא ילדים, הביאה אותם לביתה וטיפלה בהם כאם עד שחרור האזור על ידי הצבא האדום ביולי 1944. הלנה פעלה מתוך מניעים של אהבה והומניטריות שגברו על השיקולים האישיים והקשיים הכלכליים. כדי להבטיח את ביטחון הילדים הלנה נאלצה לחיות בפחד ובעוני.

בעדותו ליד ושם גרשון מיניקס סיפר שהלנה סידרה לו ולאחותו ניירות נוצריים וטיפלה בהם עד סיום המלחמה: "רק אנחנו היינו אצלה ולא ההורים ולא הדודה נתנו לה מתנות או כסף".

## לאחר המלחמה
בסיום המלחמה גילתה הלנה שההורים של חביבה וגרשון נספו. על מנת לשמור ולחזק את זהותם היהודית, היא דאגה לכך שיקבלו חינוך יהודי בבית ילדים של "אגודת ישראל" בעיר לודז', ולאחר מכן בעיר ביטום, פולין. בהמשך הצליחה לחצות איתם את הגבול לצ'כיה, שם שהו במשך מספר שבועות עד שהצליחה לארגן את המסמכים שאיפשרו להם מעבר חוקי לאוסטריה. במחנה העקורים באוסטריה החליטה הלנה להתגייר ושינתה את שמה הפרטי לשרה ואת שם משפחתה לרובינשטיין . לאחר כחצי שנה באוסטריה הגיעו לאיטליה והפליגו בפברואר 1949 מעיר הנמל בארי באונייה קטנה לישראל. לאחר שבוע הגיעו למחנה העולים "שער העלייה" בחיפה, בהמשך גרשון וחביבה נקלטו בחברת הנוער בקיבוץ אפיקים. הלנה נשארה תחילה במחנה העולים בקריית שמואל בחיפה ועבדה במשק בית. הלנה הקפידה לשמור עם גרשון וחביבה על קשר והמשיכה לבקרם כל כמה שבועות בקיבוץ וראתה בגרשון וחביבה כילדיה. ב-1953 עברה לגור בקיבוץ אפיקים ועבדה שנים במטבח, ובהמשך בבתי הילדים. הלנה חיה בקיבוץ אפיקים במשך 33 שנים. ב-30 בינואר 1986 בגיל 86 נפטרה והובאה למנוחות בבית העלמין של הקיבוץ.

## הכרה והנצחה
ב-18 באוקטובר 1966 שרה רובינשטיין (הלנה שמט) הוכרה כחסידת אומות העולם. נערך לכבודה טקס הוקרה ביד ושם וניטע עץ על שמה בגן חסידי אומות העולם.

במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושירות הביטחון הכללי שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותיהם מידע רב), נחקר גם סיפורה של הלנה. קברה אותר בבית הקברות בקיבוץ אפיקים ונקבעה עליו לוחית זיכרון.

## לקריאה נוספת
* גרשון פינצ'בסקי, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 64.

## הערות שוליים

קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:פולניות שנולדו ב-1900
קטגוריה:נפטרות ב-1986
קלבדיה ליכהולטובה ליברמן

**קלבדיה ליכהולטובה ליברמן** (בלועזית: **klavdiya likholetova liberman**; 1924 – 2 באוקטובר 2003) הייתה אוקראינית חסידת אומות העולם שהצילה יהודים במלחמת העולם השנייה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
קלבדיה הייתה בת 17 כשפרצה מלחמת העולם השנייה. בסוף אוקטובר 1941, הצבא האדום נסוג מן העיר פאודוסיה בחצי האי קרים באוקראינה. הצבא האדום דאג לפוצץ מראש את המפעלים התעשייתיים המקומיים כדי למנוע מהצבא הגרמני להשתמש בהם. הפיצוצים פגעו במספר רב של בתים וכתוצאה מכך אנשים רבים נותרו ללא קורת גג. אחד הבתים שנפגע היה של קטיה דוז, חברתה היהודיה לכיתה של קלבדיה. לאחר שקלבדיה שמעה על כך שביתה נפגע, היא יצאה לחפש אותה ומצאה את חברתה ואת אימה, מריה זסלבסקיה, במצב נואש. קלבדיה הביאה אותן לבית הוריה. בבית היה חדר אחד ומטבח ולמרות זאת הסכימו הוריה להלין את חברתה ואמה. לאחר שהגרמנים כבשו את המקום בנובמבר 1941 המשיכה משפחתה של קלבדיה להסתיר את קטיה ואמה. הן הסתתרו בבית משפחת ליכהולטוב במשך כחודשיים נוספים ולאחר מכן בשל הצפיפות הרבה עברו להסתתר בביתם של הזוג אוסיק, שהייתה להם דירה מרווחת יותר.

## לאחר המלחמה
קלבדיה וקטיה שמרו על קשר במשך שנים רבות. קלבדיה נישאה ליהודי איליה ליברמן והשניים עלו ב-1998 לישראל.

## הכרה והנצחה
ב-19 בספטמבר 2010 יד ושם הכיר בקלבדיה ליברמן (ליכהולטובה) ובהוריה אולגה ואיוון ליכהולטוב כחסידי אומות העולם.

עמותת עצו"מ ארגנה לכבודה עם תלמידי בית ספר אילון בחולון, המפגש נערך ב-12 בדצמבר 2011. בעלה של קלבדיה, מר איליה ליברמן קיבל את תעודת ההוקרה לכבוד קלבדיה אשתו.

במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של קלבדיה. קברה אותר בבית העלמין בקיבוץ רבדים.

## לקריאה נוספת
* פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 132.

## הערות שוליים

קטגוריה:אוקראיניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
נינה צרובסקייה

**נינה צרובסקייה (פיבובר)** (באוקראינית: **нина церовская**); 6 במאי 1919 – 1 באפריל 2017) הייתה חסידת אומות העולם שהצילה במהלך השואה יהודים.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
צרובסקייה נולדה והתחנכה בכפר אוקראיני בולשיה ניזגורצי בברדיצ'ב. היא עבדה במחלבה של משפחת צרובסקי ושם התיידדה עם בן המשפחה לייזר צרובסקי, שהיה בן גילה. חברותם הפכה לאהבה והם חיו כזוג עד שלייזר גויס לצבא האדום, וצרובסקייה נותרה לבד כשהיא בהריון. במרץ 1941 לאחר זמן נולדה בתם מריה. עם תחילת הכיבוש הגרמני של האזור ביולי 1941, נאלצו היהודים לעבור לגטו. מכיוון שכול העיירה ידעה שאבי בתה של צרובסקייה יהודי היא נתפסה על ידי השוטרים אך שוחררה וחזרה עם בתה לביתן ומאז חיה בפחד שהשוטרים יחזרו. בסוף 1941 לאחר שהוריה ואחיה נרצחו הגיעה בת דודתו של לייזר זיסלה זילברמן לביתה של צרובסקייה וביקשה מחסה. צרובסקייה הסכימה לקבל אותה, במשך מספר שבועות החביאה אותה בביתה. כשגברה הסכנה עקב חיפושים שביצעו הגרמנים, צרובסקייה עזרה לה למצוא מקום מסתור אחר בכפר סמוך.

## לאחר המלחמה
ב-1945 נודע ללייזר שנולדה לו בת מצרובסקייה ולכן חזר לכפר ונשא אותה לאישה. הם עברו להתגורר בברדיצ'ב ונולדו להם עוד שתי בנות ובן. צרובסקייה וזיסלה זילברמן שמרו על קשר אחרי המלחמה וגם לאחר שזיסלה זילברמן עלתה לישראל ב-1996. לאחר ש צרובסקייה התאלמנה היא עלתה עם שתי בנותיה לישראל בשנת 2001 בגיל 82 והתגוררה בכרמיאל.

## הכרה והנצחה
צרובסקייה הוכרה כחסידת אומות העולם על ידי יד ושם ב-9 בדצמבר 2007 ושמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם בירושלים.

במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של נינה. קברה אותר בבית העלמין בכרמיאל ונקבעה עליו לוחית זיכרון.

## לקריאה נוספת
* גרשון פינצ'בסקי, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 20.

## הערות שוליים

קטגוריה:אוקראינים חסידי אומות העולם
קטגוריה:אוקראיניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: אוקראינה
קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1919
קטגוריה:אוקראיניות שנולדו ב-1919
קטגוריה:אוקראינים שנפטרו ב-2017
קטגוריה:אוקראיניות שנפטרו ב-2017
ארי אביטן

**ארי אביטן** (נולד ב-31 בינואר 1974) הוא שחקן וקומיקאי יהודי צרפתי. התפרסם במיוחד בזכות תפקידו בסרט למה זה מגיע לי.

## ביוגרפיה
אביטן נולד וגדל בפריז במשפחה יהודית ספרדית. אביו נהג מונית במקור ממרוקו ואמו מתוניסיה. חלק מתקופת ילדותו עברה עליו במחוז גארז'-לה-גונס וסרסל. כשהיה בן 19 הוא החל לעבוד כנהג מונית, כמו אביו, במטרה לממן את שיעורי התיאטרון הראשונים שלו.

בשנת 1993 במקביל ללימודי המשחק שלו, אביטן כתב את המערכונים הראשונים שלו, איתם יופיע על במות החל משנת 1994. בשנת 2007, הוא גילם את התפקיד הראשי במחזה "חנוכה שמח" בבימויו של ז'אן-לוק מורו. באותה שנה, הוא גילם את התפקיד הראשי בשלוש העונות של הסדרה הצרפתית "Nos années pension", ששודרה בערוץ France 2 ולאחר מכן שיחק בעוד כמה סדרות צרפתיות. בשנת 2014 עלתה לאקרנים הקומדיה בהשתתפותו למה זה מגיע לי. הוא ביקר בישראל כדי להשתתף בפרמיירה של הסרט בארץ, וההשתתפות בסרט הזה נחשבת לנקודת הפריצה בקריירה שלו. נקודת מפנה משמעותית נוספת בקריירה של אביטן נרשמה בסוף שנת 2019, כאשר מופע היחיד שלו "הסיפור שלי" (Mon histoire) הוצג באולם הקונצרטים אולימפיה, מהיכלי המופעים החשובים בפריז.

## סוגיות משפטיות
באוקטובר 2021 אישה שאביטן היה איתה במערכת יחסים, הגישה תלונה למשטרה בטענה שאנס אותה בביתו בפריז, מה שהוביל למעצר משטרתי והעמדה תחת חקירה רשמית בגין אונס בנובמבר 2021; הוא שוחרר תחת פיקוח שיפוטי והכחיש את ההאשמות. ביולי 2023 שופטי החקירה סגרו את החקירה השיפוטית, תוך ציון כי אלמנטים חדשים החלישו את ערכן הראייתי של הראיות הראשוניות.

ב-3 באפריל 2024, הודיעה משרד התובע הציבורי של פריז כי לאביטן הוענק אישור על אי מעורבות בתיק, החלטה עליה ערערה המתלוננת. בית המשפט לערעורים של פריז אישר את אישור את הנושא ב-30 בינואר 2025, ובכך סיים למעשה את ההליכים הפליליים; אביטן חזר לאחר מכן להופיע אם כי חלק מהופעותיו נתקלו במחאות. בדצמבר 2025, אקטיביסטיות שיבשו הופעה שלנו בפריז, אירוע שזכה לסיקור בינלאומי כאשר הגברת הראשונה של צרפת, בריז'יט מקרון, צולמה מאחורי הקלעים כשהיא משתמשת בקללה כדי לתאר את המפגינים בזמן ששוחחה עם אביטן.

## פילמוגרפיה
### סרטים

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קומיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1974
יונת האהבה

"**יונת האהבה**" הוא אלבום האולפן ה-35 של הזמרת הישראלית חוה אלברשטיין, שיצא לאור בדצמבר 1996 דרך חברת התקליטים NMC. האלבום כולל 16 רצועות, ואורכו הכולל הוא 53 דקות. הוא הופק מוזיקלית בסגנון מינימליסטי רך, ונחשב להמשך לקו האישי והאינטימי שעמד במרכז יצירתה של אלברשטיין בשנות התשעים.

## רקע
האלבום יצא לאחר "דרך אחת" (1995) ולפני *[[The Well]]* (1998), והוא משקף שלב ביצירתה של אלברשטיין שבו התרחקה מהשפעות פולקלוריות ועסקה בעיקר בחומרים אישיים ורגשיים. התכנים בו עוסקים באהבה, זיכרון, חרטה, בדידות והתבוננות פנימית. מרבית הטקסטים באלבום נכתבו על ידי אלברשטיין עצמה.

מבחינה מוזיקלית, האלבום משלב אלמנטים של פופ, פולק ורוק, תוך הסתמכות על עיבודים פשוטים יחסית, בעיקר כאלו המבוססים על פסנתר, גיטרה וכלים חיים נוספים. הטון הביצועי של אלברשטיין נותר מאופק אך טעון רגשית. ניתן לזהות תמה מרכזית של חיפוש אחר קשר ותקשורת בתוך מערכות יחסים מורכבות.

## רשימת רצועות

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי 1996
קטגוריה:אלבומי חוה אלברשטיין
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
תיכון ברונקס למדעים

**תיכון ברונקס למדעים** (באנגלית: **Bronx High School of Science**) הוא בית ספר על יסודי ציבורי ייעודי השוכן ברובע הברונקס, בעיר ניו יורק. בית הספר מופעל על ידי מחלקת החינוך של עיריית ניו יורק. הקבלה לבית הספר כרוכה במעבר מבחן הקבלה המיוחד לבתי ספר תיכוניים ייעודיים.

### היסטוריה
תיכון ברונקס למדעים נוסד בשנת 1938 כבית ספר תיכון מיוחד למדעים ומתמטיקה לבנים, בהחלטת הוועדה למדיניות חינוכית של העיר ניו יורק. מנהלו הראשון של בית הספר היה ד"ר מוריס מייסטר .

בתחילת דרכו בית הספר שכן במבנה גותי עתיק בפינת בשדרת קרסטון ורחוב 184, ובשנתו הראשונה למדו בבית הספר כ-150 תלמידי כיתה ט' ו-250 תלמידי כיתה י'. בשנת 1946, כתוצאה ממאמציהם של מנהל בית הספר וועד ההורים, בית הספר הפך למעורב, מה שאיפשר גם לבנות העיר ניו יורק הזדמנות שווה ללמוד חינוך איכותי בבית ספר תיכון ייעודי, שנמנע מהן עד אז.

בשנת 1958, לאחר 20 שנה כמנהל בית הספר, סיים מייסטר את תפידו והוחלף על ידי אחד המורים, ד"ר אלכסנדר טאפל. שנה לאחר מכן, במרץ 1959, עבר בית הספר לבניין חדש ברחוב 205 ליד שדרות בדפורד פארק. הבניין החדש צויד בכיתות לימוד, מעבדות ואולפנים מודרניים, ומעל הכניסה הראשית הוצג ציור קיר בגובה 19 מטרים, המתאר דמויות מרכזיות בהיסטוריה של המדע כמו מארי קירי וצ'ארלס דרווין תחת ידיו המגוננות של דמות אלוהית המייצגת ידע, עם ציטוט זה מאת ג'ון דיואי:
"Every great advance in science has issued from a new audacity of imagination." ("כל התקדמות גדולה במדע נבעה מחוצפה חדשה של דמיון").

בחגיגות 25 שנים לבית הספר, ביוני 1963, נשיא ארצות הברית דאז, ג'ון פ. קנדי ציין את בית הספר כ"דוגמה משמעותית ופורצת דרך לתוכנית מיוחדת המוקדשת לפיתוח תלמידים מחוננים בתחומי המדעים והמתמטיקה".

### תוכנית הלימודים
תוכנית הלימודים בבית הספר מכוונת מראש כהכנה ללימודים אקדמיים במכללה, וכוללת ארבע שנים של לימודי מדעים, אנגלית ומדעי החברה; שלוש שנים של לימודי מתמטיקה; שנתיים או שלוש שנות לימוד שפה זרה; ושנה של לימודי אמנות. התוכנית כוללת קורסי חובה ומבחר רחב של כ-100 קורסי בחירה, כולל שיעורים למצטיינים המהווים עבור התלמידים תחליף לקורסים בסיסים במדעים (בעיקר ביולוגיה, מתמטיקה, מדעי הסביבה ופסיכולוגיה) המוצעים במכללות.

תלמידי כיתה ט' נדרשים ללמוד במשך סמסטר אחד לפחות קורסים באוריינות מחקרית והנדסה, ואילו תלמידי כיתה י' נדרשים ללמוד למשך סמסטר אחד קורסים במדעי המחשב וברטוריקה. כמו כן נדרשים התלמידים לארבע שנות לימוד של השפה האנגלית וספרות אנגלית, כהכנה לבחינות הנדרשות לקבלה ללימודים במכללות. תחומית נוספים בהם מוצעים קורסים הם: היסטוריה אמריקאית, כתיבה יצירתית, היסטוריה אירופאית, היסטוריה כללית, ממשל ופוליטיקה, כלכלה, גאוגרפיה, לימודי שואה, ושיעורים במנהיגות והתדיינות, וכן סמסטר אחד או שניים של לימודי אמנות (דרמה, מוזיקה ואומנויות).

### הישגים
בית הספר זכה להכרה בינלאומית. בשנת 2020, דירג העיתון ניוזוויק את בית הספר במקום הרביעי מתוך 5,000 בתי הספר התיכוניים המובילים בארצות הברית (ציבוריים ופרטיים). רבים מבוגרי בית הספר הגיעו להישגים מרשימים בחייהם המקצועיים, כולל זוכי פרס נובל ופרסים יוקרתיים אחרים, וכן הרבה מאוד אנשי ממשל בכירים.

ראו גם: :קטגוריה:בוגרי תיכון ברונקס למדעים.

## קישורים חיצוניים

*אתר האינטרנט של בית הספר

קטגוריה:ארצות הברית: בתי ספר
קטגוריה:ניו יורק: חינוך
ברונקס
תומאס הארטלי

**תומאס הארטלי** (באנגלית: **Thomas Hartley**; 7 בספטמבר 1748 – 21 בדצמבר 1800) היה עורך דין, חייל ופוליטיקאי אמריקאי מפנסילבניה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
הארטלי נולד ב-7 בספטמבר 1748 בעיירה קולברוקדייל שבפרובינציית פנסילבניה. בגיל 18 עבר ליורק, שם למד משפטים אצל סמואל ג'ונסון והוסמך לעסוק בעריכת דין במחוז יורק, פנסילבניה, וכן בבתי המשפט בפילדלפיה בשנת 1769. הוא היה בעל עבדים.

### קריירה
בשנת 1774 מונה הארטלי ללוטננט ראשון בפלוגת חיילים ביורק, ובקיץ שלאחר מכן מונה ללוטננט קולונל של הרגימנט הראשון של מתנדבי מחוז יורק. בסתיו 1775 השתתף במסע צבאי לקנדה, ולאחר שובו נבחר ללוטננט קולונל של רגימנט פנסילבניה השביעי. הוא היה חבר בוועידה הפרובינציאלית של 1775 בפילדלפיה ופיקד על מסע צבאי נגד אינדיאנים בשנת 1778. במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית שירת הארטלי כסגן המפקד של רגימנט פנסילבניה השישי בצבא הקונטיננטלי.

החל מינואר 1777 גייס ופיקד על רגימנט קונטיננטלי נוסף שנודע כ'רגימנט הנוסף של הארטלי', ופיקד עליו בדרגת קולונל במהלך הקרבות המרכזיים של המערכה על פילדלפיה, ובהם ברנדיוויין, פאולי וג'רמנטאון. בשנת 1778 אבטחה היחידה את גבול פנסילבניה, וב־24 בספטמבר 1778 יצאה לפשיטה בת שבועיים נגד שבטים אינדיאניים עוינים, שכללה את הרס היישוב 'עיירתה של המלכה אסתר' ב־27 בספטמבר. בינואר 1779 מוזג הרגימנט עם יחידות נוספות והפך ל'רגימנט פנסילבניה ה־11 החדש', אשר השתתף באותו קיץ במשלחת סאליבן. עם זאת, הארטלי נבחר באוקטובר 1778 לאספה הכללית של פנסילבניה, ובפברואר 1779 התפטר משירותו הצבאי.

הארטלי כיהן בבית המחוקקים של פנסילבניה בשנת 1779 ושב לעסוק בעריכת דין ביורק. הוא היה חבר בוועידה של פנסילבניה שאישרה את חוקת ארצות הברית בשנת 1787. לאחר מכן ייצג את פנסילבניה בבית הנבחרים של ארצות הברית משנת 1789 ועד מותו בשנת 1800. ב־5 בפברואר 1791 היה הארטלי לבן פנסילבניה הראשון שהתקבל ללשכת בית המשפט העליון של ארצות הברית, כאשר נשבע אמונים בניו יורק, מקום מושבו של בית המשפט באותה עת. הארטלי נהג להשתתף באירועים חברתיים ורשמיים של הנשיא ג'ורג' וושינגטון והגברת הראשונה. ב־2 ביולי 1791 קיבל את פני הנשיא וושינגטון במסעו דרך יורק ואירח אותו לתה בביתו.

הארטלי היה בין החברים המקוריים של אגודת הסינסינטי ושימש כנאמן של קולג' דיקינסון. ב־28 באפריל 1800 מונה על ידי המושל תומאס מקיין למייג'ור גנרל של הדיוויזיה החמישית של המיליציה המדינתית. נוסף על כך היה יזם נדל"ן ורכש קרקעות באזור מחוז יוניון של ימינו בפנסילבניה, שהיה בעבר חלק ממחוז נורת'מברלנד. הוא סייע בתכנון יישוב שהפך לעיירה הארטלטון, ופנסילבניה, והעיירה הסמוכה הארטלי טאונשיפ נקראה על שמו.

### מותו
הארטלי נפטר ב־21 בדצמבר 1800 ביורק שבפנסילבניה, זמן קצר לפני תום כהונתו השישית בקונגרס, ונקבר בבית הקברות של כנסיית סנט ג'ון ביורק.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1748
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1800
תומאס סקוט

**תומאס סקוט** (באנגלית: **Thomas Scott**; בערך 1739 – 2 במרץ 1796) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שנולד בפרובינציית פנסילבניה. לאחר מלחמת העצמאות של ארצות הברית היה לחבר באספה הראשונה של פנסילבניה בשנת 1776, וסייע בעיצוב החוקים הראשונים של מדינת פנסילבניה.

## ביוגרפיה
סקוט נולד בסביבות שנת 1739 באזור שהוא כיום מחוז צ'סטר שבפרובינציית פנסילבניה. בגיל צעיר בחר ללמוד משפטים. לאחר שהוסמך לעריכת דין והחל לעסוק במקצוע, עבר לאזור הידוע כיום כבראונסוויל שבמחוז פייט, והשתקע בסביבות נחל דאנלאפס, ליד מבצר רדסטון הישן, בסביבות שנת 1770.

בשנת 1773 מונה לשופט שלום, ובשנת 1776 היה חבר באספה הראשונה של פנסילבניה.

לאחר הקמת מחוז וושינגטון ב־28 במרץ 1781, מונה סקוט לרשם הראשון של המחוז. הוא כיהן בתפקיד זה עד 28 במרץ 1789, אז התפטר מאחר שנבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא נכנס לתפקיד ב-1 באפריל 1789, עם פתיחת המושב הראשון של הקונגרס הראשון, בעיר ניו יורק. בין תרומותיו מיוחסת לו ההגשה בפני הקונגרס של המדינה החדשה של הצעה שקבעה את עיר הבירה על גדות נהר הפוטומק, היא העיר הידועה כיום כוושינגטון די. סי.. הוא היה אחד מתשעה נציגים שהצביעו נגד התיקון ה-11 לחוקת ארצות הברית.

סקוט נפטר ב־2 במרץ 1796, ונקבר בבית העלמין הישן בעיר וושינגטון שבפנסילבניה, ברחוב וולנאט, אזור הנחשב כיום לחלק משטחו של קולג' וושינגטון וג'פרסון. בראשית המאה ה-20 הוצאו עצמותיו מקברן והוא נקבר מחדש בבית העלמין וושינגטון.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת פנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1739
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1796
אלף מכות

**אלף מכות** (באנגלית: **A Thousand Blows**) היא סדרת דרמה היסטורית בריטית שנוצרה על ידי סטיבן נייט ומבוססת על ארבעים הפילים , קבוצת פשע נשית כולה הקשורה לעולם האגרוף הבלתי חוקי בלונדון של שנות ה-80 של המאה ה-19. העונה הראשונה שודרה לראשונה ב-21 בפברואר 2025 בדיסני+ ברחבי העולם ובהולו בארצות הברית. הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות וחודשה לעונה שנייה שעלתה לשידור ב-9 בינואר 2026.

## רקע
הסדרה, המתרחשת באיסט אנד של לונדון בשנות ה-80 של המאה ה-19, ועוקבת אחר ארגון פשע נשי בשם "ארבעים הפילים". הארגון בראשות מרי קאר (ארין דוהרטי) מתמחה בגניבה מחנויות ומאנשים עשירים. הן קשורות ל הנרי "שוגר" גודסון (סטיבן גרהאם), המגדיר את עצמו כ"קיסר" של עולם האיגרוף הבלתי חוקי באיסט אנד ולאחיו אדוארד "צוף" גודסון (ג'יימס נלסון-ג'ויס). בנוסף, הזקיה מוסקו (מלאכי קירבי), גבר שחור שמהגר ללונדון מג'מייקה עם שאיפות להיות מאלף אריות, וחברו הטוב ביותר אלק מונרו (פרנסיס לאבהול) מנסים לשרוד באיסט אנד.

## צוות השחקנים והדמויות
### דמויות ראשיות

### דמויות משניות

## סקירת סדרה

## הפקה
הקונספט לסדרה היה פרי מוחה של השחקנית האנה וולטרס, שהציגה את הרעיון שלה לסטיבן נייט. באוגוסט 2022 נחשף כי דרמת אגרוף בת שנים עשר פרקים נמצאת בפיתוח, כאשר נייט משמש כשוא ראנר, טינג' קרישנן כבמאית ראשית ומפיקה בפועל לצד נייט.

בסדרה מככב צוות שחקנים שלם הכולל את ארין דוהרטי, מלאכי קירבי וסטיבן גראהם בתפקידים ראשיים, בעוד פרנסיס לאבהול, ג'יימס נלסון-ג'ויס, ג'ייסון טובין, האנה וולטרס, מורגן הילאייר, קאוילפיון דאן, ג'מה קרלטון, נדיה אלבינה, טום דייוויס, דניאל מייס, דארסי שו, גארי לואיס, סוזן לינץ' ורוברט גלניסטר משלימים את צוות השחקנים.

הצילומים העיקריים החלו במרץ 2023 והתקיימו בלונדון. בפברואר 2025, לקראת בכורת הסדרה, אושר כי צולמה עונה שנייה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיסני+: תוכניות וסדרות
קטגוריה:הולו: תוכן מקור
נפת בשרי

**נפת בְּשַׁ֫רִּי** (בערבית: **قضاء بشري**) היא נפה מנהלתית במחוז צפון לבנון. בירת הנפה היא העיר בשרי. רוב תושבי הנפה הם נוצרים קתולים מרונים. בנפה נמצא העמק ואדי קאדישא ויער ארזי האל, אתר מורשת עולמית.

## גאוגרפיה
נפת בשרי היא נפה הררית במערב הר מכמל שברכס הר הלבנון, רוב הכפרים בנפה ממוקמים מעל גובה 1000 מטרים. הנפה גובלת מצפון בנפת זע'רתא ונפת מינייה-דניה, ממזרח בנפת בעלבב, מדרום בנפת בתרון וממערב בנפת אל-כורה.ממוזער|left

## דמוגרפיה
לפי נתוני מצביעים רשומים בנפה בשנת 2014:
* נוצרים מרונים – 94.77%
* יוונים אורתודוקסים – 2.72%
* יוונים קתולים – 1.12%
* נוצרים אחרים – 0.75%
* סונים – 0.20%
* שיעים – 0.05%
* עלווים – 0.01%

## יישובים בנפה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

בשרי
בית הכנסת בג'נג'ש

**בית הכנסת בג'נג'ש** (מכונה גם "**בית הכנסת החדש הגדול**" בהונגרית: gyöngyösi zsinagóga), הוא בית כנסת יהודי נאולוגי לשעבר, מהגדולים בהונגריה, הממוקם בג'נג'ש, הונגריה. הבניין, שהושלם בשנת 1930, שימש כבית כנסת עד מלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן לשימוש מסחרי כחנות רהיטים. בשנת 2014 הוכרז כי בית הכנסת לשעבר יהפוך למרכז תרבותי.

## היסטוריה
בית הכנסת הגדול והמכוסה כיפה נבנה בשנת 1930 על פי תוכניותיו של ליפוט באומהורן ובעזרת חתנו, גיורגי סומוגי. הבניין תוכנן בשילוב אקלקטי של סגנונות אר דקו ונאו-מורית, ומעוטר באלמנטים אירופאיים ומזרחיים מימי הביניים. גודל מבנה בית הכנסת הוא 27.7 על 36.8 מטרים.

בבית הכנסת היה מקום ל-1100 איש. באותה תקופה, היהודים היו כעשרה אחוזים מאוכלוסיית העיר. במהלך השואה רוב היהודים הושמדו, ורק מעטים שרדו. בית הכנסת המשיך לפעול עד שנת 1959, כשהקהילה במקום התפרקה.

בשנת 2014 לאחר הקמה מחדש של קהילה יהודית מקומית המונה כמאה איש, הוכרז כי בניין בית הכנסת הרעוע יעבור שיפוץ, וגם כיפת הפורצלן מ, עם פסיפס הזכוכית שנעשה על ידי האמן היהודי מיקשה רוט תשוחזר בדומה למקור. לפי התכנון ההוצאה הצפויה הייתה כמיליארד וחצי פורינטוס (כארבע וחצי מיליון דולר אמריקאי) ותוכנן שהחל מ-2020 ישמש למרכז תרבות וכמרכז זיכרון, עם תצוגות ההיסטוריה של מעל אלף שנות דו-קיום בהונגריה. בפועל רק בשנת 2024, לאחר פעילות רבה של נשיא הקהילה, פטר וייס, הוחל בפועל בניקוי המבנה והכנתו לשיפוץ שיחל ב-2025, וב-24 ביוני 2024 התקיים במקום האירוע הרציני הראשון לקראת השיפוץ, תחת הכותרת "שיר בבית הכנסת של גיונגיוש".
וחישוב ההוצאות הצפוייות, נכון ל-2024, הם כשלשה מיליארד פורינטוס.

ב-18 באוקטובר 2023 התקיימה במקום אספת תמיכה בישראל בעקבות טבח שבעה באוקטובר, תחת הכותרת "ישראל, אנחנו איתך!", באספה השתתפו גם ראש העירייה, נציגי ציבור, ואנשי דת קתוליים. הרב והחזן פטר פטרוביץ' התפלל למען מדינת ישראל, הלוחמים, והחיילים הישראלים שנפלו. בסיום העצרת, הנוכחים הדליקו נרות למען השלום בישראל ובעולם.

ב-21 בספטמבר 2025 התקיים בבית הכנסת בפעם השלישית "פסטיבל התרבות היהודית", כדי להגביר את התודעה הציבורית בצורך לשיפוץ המקום.

בנוסף לבית הכנסת הזה, יש בית כנסת נוסף בג'נג'ש, שנבנה כבר בשנת 1816, וכיום המבנה משמש את משרדי הטלוויזיה העירונית של ג'נג'ס.

## גלריה

קובץ:Synagogue._Listed_ID_-1799._(S)._-_Vármegye_Rd.,_Gyöngyös,_Hungary.JPG
קובץ:Synagogue._Listed_ID_-1799._Choir_level_plan_(int)._-_Gyöngyös.JPG
קובץ:Synagogue._Listed_ID_-1799._(N)._-_Vármegye_Rd.,_Gyöngyös,_Hungary.JPG
קובץ:Synagogue._Listed_ID_-1799._Main_door._-_Gyöngyös.JPG
קובץ:Synagogue._Listed_ID_-1799._Cupola._-_Vármegye_Rd.,_Gyöngyös.JPG
קובץ:Synagogue._Listed_ID_-1799._Cupolas._-_Vármegye_Rd.,_Gyöngyös.JPG
קובץ:Synagogue._Listed_ID_-1799._Photo_exhibit._-_Gyöngyös.JPG
קובץ:Synagogue._Listed_ID_-1799._2nd_floor._(int)._-_Gyöngyös.JPG
קובץ:Synagogue._Listed_ID_-1799._Chairs_(int)._-_Gyöngyös.JPG
קובץ:Synagogue._Listed_ID_-1799._Cupola_(int)_02._-_Gyöngyös.JPG
קובץ:Synagogue._Listed_ID_-1799._Pillar_heads._(int)._-_Gyöngyös.JPG
קובץ:Synagogue._Listed_ID_-1799._Arc_by_worm_s_eye_(int)_._-_Gyöngyös.JPG


## ראו גם
* יהדות הונגריה
* רשימת בתי כנסת בהונגריה

## קישורים חיצוניים

* בית הכנסת הגדול בג'נג'ש באתר הקרן למורשת יהודית 
* בית הכנסת בג'נ'ש ככל הנראה יוסב למרכז תרבותי 

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי כנסת אשכנזיים
קטגוריה:הונגריה: בתי כנסת נאולוגיים
אלכסנדר לונץ

**אלכסנדר לונץ** (ברוסית: **Александр Лазаревич Лунц**; 22 בינואר 1924 – 24 באוגוסט 2018) היה מתמטיקאי סובייטי–ישראלי, שפעל בתחומי הטופולוגיה והמתמטיקה החישובית. בשנות ה־50 נמנה עם החוקרים שעסקו ביישום חישובים מתמטיים על מחשבים אלקטרוניים מוקדמים בברית המועצות, ובשנות ה־70 היה דמות בולטת בתנועת מסורבי העלייה, שפעלה למען הזכות להגר לישראל.

## ביוגרפיה
לונץ נולד במוסקבה בשנת 1924. בשנת 1941 התקבל ללא בחינות לפקולטה למכניקה ומתמטיקה באוניברסיטת מוסקבה. במהלך מלחמת העולם השנייה פונה עם משפחתו לטומסק ולמד באוניברסיטת טומסק, ובהמשך חזר ללימודיו באוניברסיטת מוסקבה.

בשנים שלאחר המלחמה השלים לימודים מתקדמים והגן על עבודת מחקר שהקנתה לו את התואר "מועמד למדעים" (קандидט למדעים) במדעי הפיזיקה והמתמטיקה.

## פעילות מדעית
מחקריו המוקדמים של לונץ עסקו בטופולוגיה, ובפרט בבעיות הקשורות לתורת הממד של מרחבים קומפקטיים. בהמשך פנה למתמטיקה יישומית ולמתמטיקה חישובית, והיה מעורב בעבודה מדעית הקשורה לקיברנטיקה ולביצוע חישובים על מחשבים אלקטרוניים מוקדמים.

משנת 1959 עבד במחלקה התאורטית של המכון למכונות בקרה אלקטרוניות (ИНЭУМ) ע״ש א״ס ברוק – אחד המרכזים הראשונים בברית המועצות לפיתוח מחשבים אלקטרוניים. פרסומיו ופעילותו מתועדים בקטלוגים אקדמיים ובספריות מחקר.

## תנועת מסורבי העלייה
בתחילת שנות ה־70 פנה לונץ לפעילות ציבורית במסגרת המאבק על זכות היציאה מברית המועצות וההגירה לישראל. בשנת 1972 הגיש בקשה רשמית להיתר יציאה מן המדינה, שנדחתה, ובעקבות זאת פוטר ממקום עבודתו ונמנעה ממנו פעילות מדעית ממוסדת.

לונץ היה פעיל בתנועת מסורבי העלייה והשתתף ביוזמות מחאה של מדענים שסורבה בקשתם להגר. בין היתר היה מעורב בארגון הסמינר המדעי הלא־רשמי במוסקבה (1–5 ביולי 1974), שנועד לאפשר פעילות מחקרית מחוץ למסגרות הממסדיות. הסמינר פוזר על ידי הרשויות, ומשתתפיו נעצרו לזמן קצר.

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאים סובייטים
קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:טופולוגים
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-2018
דיוקן מרקיזה בריג'ידה ספינולה דוריה

**דיוקן מרקיזה בריג'ידה ספינולה דוריה** הוא ציור שמן על בד משנת 1606 מאת פטר פאול רובנס. היצירה צוירה במהלך שהותו של האמן בג'נובה ומתארת את בריג'ידה ספינולה דוריה, אצילה צעירה ממשפחה מן הבולטות ברפובליקה של ג'נובה. הציור מצוי כיום באוסף הגלריה הלאומית לאמנות, בוושינגטון די. סי., כחלק מאוסף סמואל ה. קרס.

## תיאור היצירה
הדיוקן מציג את הדמות מן הברכיים ומעלה, כשהיא עומדת בזווית שמאלה ומפנה את מבטה אל הצופה מזווית עיניה החומות והבוהקות. היא לבושה שמלת סאטן לבנה־שמפניה המעוטרת בזהב ובתכשיטים, וגלימה לבנה בעלת בטנה בגוון זהב־ענברי. צווארה מוקף צווארון רחב ומקופל בצפיפות, ואוזנה מעוטרת בעגיל פנינה. שערה מסולסל בקפידה ומעוטר בכיסוי ראש עשוי פנינים, זהב ונוצה, המעוצב כזר פרחים. בידה הימנית היא אוחזת מניפה כמעט סגורה. מאחוריה נראים עמודי שיש ירקרקים ווילון אדום כהה המתנפנף כלפי מטה, ואור חזק חודר משמאל ומאיר את האדריכלות ואת קפלי הבד הכבדים.

## הקשר אמנותי וקומפוזיציוני
רובנס שילב אור, צבע ותנועה כדי להחיות את דמותה הרשמית של המרקיזה. האור המציף את הסצנה יוצר קפלים דרמטיים בבד הסאטן הכבד, בעוד הווילון האדום מוסיף הדגשה תיאטרלית. כיוון מבטה של הדמות והפרספקטיבה של האדריכלות מצביעים על כך שהציור נועד להיתלות בגובה רב, מעל קו העין של הצופה, כחלק מתצוגה ייצוגית בארמון.

## תולדות היצירה
הציור נוצר בשנת 1606 בעת ביקורו של רובנס בגנואה, כחלק מתקופת שהותו באיטליה בין השנים 1600–1609. רישום השמור בספריית מורגן בניו יורק מעיד כי היצירה הייתה במקור דיוקן באורך מלא, שבו עמדה המרקיזה על מרפסת הצופה אל נוף מרוחק. בשלב כלשהו במאה ה־19 נחתך הבד.

## הרקע ההיסטורי של המצוירת
בריג'ידה ספינולה דוריה הייתה בת למשפחת ספינולה, משפחת אצולה גנואזית שהתעשרה ממסחר ובנקאות ונודעה כפטרונית אמנות. בשנת 1605 נישאה לבן דודה ג'אקומו מסימיליאנו דוריה, בהתאם לנוהג המקובל של חיזוק הון משפחתי באמצעות נישואין בתוך האליטה. לאחר שהתאלמנה בשנת 1613 נישאה בשנית לג'ובאני וינצ'נצו אימפריאלה, סנאטור ברפובליקה של ג'נובה ואספן אמנות. על פי המקור, ביטחונה העצמי של המרקיזה עשוי להיות קשור גם למעמדן המשפטי והאזרחי החריג של נשים בגנואה.

## השפעה ומעמד היצירה
הדיוקן נחשב לאחת מיצירות הדיוקן המרשימות של רובנס מתקופתו באיטליה. היצירה שימשה מקור השראה לדיוקן של מרקיזה אלנה גרימלדי קאטנאו מאת אנתוני ואן דייק, והיא מוצגת כיום בבניין המערבי של הגלריה הלאומית לאמנות, גלריה 42.

## תולדות הבעלות
הציור היה בתחילה ברשות בעלה הראשון של המצוירת, המרקיז ג'אקומו מסימיליאנו דוריה מגנואה, ולאחר מותו בשנת 1613 עבר בירושה לאחיו, ג'ובאני קרלו דוריה. ככל הנראה בשנת 1625 עבר הציור לבעלה השני של בריג'ידה ספינולה דוריה, ג'ובאני וינצ'נצו אימפריאלה, ונשאר ברשותה או בסביבתה המשפחתית עד מותה. בשנת 1661 נרשם הציור במלאי אוסף בנה החורג וחתנה, פרנצ'סקו מריה אימפריאלה, במנטובה, ולאחר מכן נותר בידי משפחת אימפריאלה בגנואה ובמנטובה. במהלך המאה ה־19 עבר הציור בירושה ובמכירה בין אספנים באיטליה, צרפת ובריטניה. בשנת 1937 נרכש הציור בידי ארתור גולדשמידט עבור חברת דובין ברדרס, ובשנת 1957 נמכר לקרן סמואל ה. קרס בניו יורק. בשנת 1961 הוענקה היצירה במתנה לגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון, שבה היא מצויה כיום.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הגלריה הלאומית לאמנות וושינגטון: ציורים
קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:פטר פאול רובנס: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
בית הכנסת בגיור

ממוזער|221x221 פיקסלים|חזית בית הכנסת
**בית הכנסת בגיור** (בהונגרית: ***Győri zsinagóga***) נמצא בעיר גיור הונגריה, הוא בית כנסת יהודי נאולוגי שנבנה במאה ה-19 בסגנון אר נובו, המקום משמש כיום מוזיאון, ומארח אירועי תרבות של הקהילה היהודית.

## המבנה
הוא נבנה על פי תוכניותיו של האדריכל מפשט, קארולי בנקו , ונחנך ב–15 בספטמבר 1870, בביצועו של האדריכל וילמוש פרנקל. יחד עם בית הספר בן שתי הקומות המחובר למבנה. בית הכנסת, שנבנה בהשראת ה המאוחר ושילוב סגנון האר נובו, הפך לאחד המבנים הייצוגיים בעיר גיור. ושימש משך זמן רב כמודל לבניית בתי כנסת בערים אחרות, וכדוגמה לבתי כנסת גדולים המשתלבים היטב בסביבה המטרופולינית.

באגף של בית הספר שכן בית הספר למוזיקה, ובה קיים עדיין אולם התפילה, אך בית הכנסת הגדול עצמו, נותר ללא שימוש, ומצבו הידרדר בהדרגה. בית הכנסת הפך לרכוש מדינה בשנת 1968, ולרכוש עירוני בשנת 1993. שיפוצו המלא החל בשנת 2003 כשהושג התקציב לכך. במהלך השיפוץ, עוצב החלל המרכזי המתומן, וציור הכיפה שוחזר לפי תצלומים ישנים, וכן נוצרו תבניות לשחזור ציורי הקיר. מיולי 2024 ניתן לראות בבניין את "תערוכת המצוינות היהודית". מתערוכה הקבועה, בשלשה שפות - הונגרית, אנגלית ועברית, מוצגים חייהם ועבודתם של למעלה מ-400 זוכי פרס נובל, אמנים, חוקרים, ספורטאים וממציאים בעלי שם עולמי, שהותירו חותם מתמשך בתחומם. וכן מתקיימים במקום תערוכות מתחלפות נוספות, ותוכניות מגוונות.

בית הכנסת מופעל במשותף על ידי הפקולטה למוזיקה של  ו. בעקבות האיכות האקוסטית המצוינת במקום, נערכים בו לעיתים קרובות קונצרטים והרצאות בהשתתפות קהל רב, וכן נערכים בו סיורים מודרכים ואירועים מוזיקליים.

## קישורים חיצוניים

* 
* שורשים יהודיים בגיור 
* Zsinagóga.lap.hu - אוסף קישורים על בתי כנסת בהונגריה 
* אתר זיכרון לקהילה היהודית בגיור 

## ראו גם
* רשימת בתי הכנסת בהונגריה

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: בתי כנסת
קטגוריה:בתי כנסת נאולוגיים
Opposite

**"Opposite"** הוא שיר של הזמרת והשחקנית האמריקאית סברינה קרפנטר, שיצא לאור ב-17 במרץ 2023. השיר נכלל כחלק מארבע רצועות במהדורת הדלוקס של אלבום האולפן החמישי שלה, הנושאת את השם *[[Emails I Can't Send|Emails I Can't Send Fwd:]]*. השיר זכה להתייחסות במחקרים אקדמיים שבחנו את השימוש בלשון פנייה בשיר, המדגיש את רגשותיה האישיים של הזמרת כלפי דמויות אחרות.

## רקע
השיר יצא לאור בנקודת זמן שבה קרפנטר ביססה את מעמדה תחת חברת התקליטים איילנד רקורדס, לאחר המעבר מניהולה הקודם בחברת דיסני. היצירה נוצרה בתקופה משמעותית בחייה האישיים והמקצועיים, לאחר סיום סיבוב ההופעות הבינלאומי של האלבום המקורי.

נסיבות כתיבת השיר קשורות לתהליך היצירה הרחב של האלבום, שהחל במהלך מגפת הקורונה כטיוטות של הודעות דואר אלקטרוני שקרפנטר כתבה לעצמה ככלי להתמודדות רגשית לפני שמצאה מטפל. ההשראה לשיר הגיעה מהרצון להביע רגשות "לא מסוננים" שהיו שמורים בטיוטות אלו, מבלי לחשוש משיפוטיות או מהאופן שבו הקהל יפרש אותם. קרפנטר ציינה כי התהליך היה טיפולי עבורה ואיפשר לה לעבד חוויות של שברון לב ותפיסות ציבוריות שגויות.

תהליך הכתיבה וההלחנה של השיר התאפיין בחופש אמנותי שניתן לקרפנטר על ידי שותפיה ליצירה, מה שאיפשר לה להוביל את הקו הנרטיבי והמוזיקלי. ההכרזה על השיר ועל המהדורה המורחבת כולה בוצעה באמצעות פוסט ברשת החברתית אינסטגרם שעוצב בסגנון הודעת דוא"ל, צעד שהפך לוויראלי בקרב מעריציה.

## הרכב מוזיקלי וסגנון
מבחינה מוזיקלית, השיר מוגדר כבלדת פופ מלודית חזקה. הסגנון משלב אלמנטים של פופ עם דגש על פסנתר, כלי מיתר וגיטרות חיות, מתוך בחירה אמנותית להתרחק מעולם הסינתיסייזרים שאפיין את עבודותיה המוקדמות. השיר עושה שימוש בשכבות הרמוניות של קולות, המדגישות את המנעד הקולי של קרפנטר, הנע בין גוונים רכים לתווים עוצמתיים.

### מילים ותוכן
הנושא המרכזי של השיר הוא ההתמודדות הרגשית של הזמרת עם גילוי בן זוגה לשעבר במערכת יחסים חדשה, כאשר בת הזוג החדשה היא ה"הפך" הגמור ממנה. השיר עוסק בחוסר ביטחון, קנאה והבנה מכאיבה לגבי הטעם האישי של האקס.

הטקסט כולל דימויים ישירים הממחישים את תחושת הערך העצמי הפגוע, כפי שבא לידי ביטוי בשורה: "אם היית רוצה עיניים חומות, יכולתי להשיג עדשות מגע". קרפנטר מנתחת את המצב ותוהה האם העובדה שבת הזוג החדשה אינה דומה לה כלל היא מחמאה או עלבון, ומגיעה למסקנה המרירה שהיא לא הייתה מה שבן הזוג באמת חיפש. ניתוח לשוני של השיר הראה כי השימוש בגוף ראשון ("אני") דומיננטי ביותר במטרה להביע את האכזבה והפגיעות של הזמרת.

## קבלה ביקורתית
מבקרי מוזיקה תיארו את השיר כבלדת פופ מלודית מרשימה. השיר זכה לשבחים על הכנות הגולמית שבו ועל היכולת של קרפנטר להפוך חוויות אישיות וכואבות לטקסטים נגישים ומעוררי הזדהות. השיר צוין כאחד מהרגעים שבהם קרפנטר מדגימה בגרות אמנותית וקולית, תוך שהיא מציגה גיוון בסגנונות המוזיקליים שבאותה מהדורה מורחבת.

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2023
קטגוריה:שירי סברינה קרפנטר
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי איימי אלן
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סברינה קרפנטר
קטגוריה:שירי פופ
קטגוריה:שירים על קנאה
קטגוריה:שירי זהב בברזיל
מטולדו לירושלים

**מטולדו לירושלים** הוא סרט טלוויזיה תעודי ישראלי שביים שמואל אימברמן ויצא לאקרנים בשנת 1988.

## תקציר
מסע תיעודי בהובלת יהורם גאון, העוקב אחר נתיבי נדודיהם של מגורשי ספרד ופורטוגל. הסרט משלב צילומים מאתרים היסטוריים מרכזיים עם עיסוק בתולדות יהדות ספרד, במסורותיה ובמורשת התרבותית והרוחנית שלה. לאורך המסע מבוצעות רומנסות ספרדיות ושירי קודש בביצועו של יהורם גאון, בשפת הג׳ודיאו-אספניול (לאדינו), לשונם ההיסטורית של יהודי ספרד.

המסע נפתח בעיר טולדו שבספרד, וממשיך דרך מוקדים מרכזיים בפזורה הספרדית, בהם קורדובה, אמסטרדם וונציה, וכן סרייבו, סלוניקי ואיסטנבול. בהמשך עובר הסרט גם במחנות ההשמדה אושוויץ ובירקנאו, ומסתיים בארץ ישראל בטבריה, בצפת ובירושלים, שבה נסגר מעגל הנדודים ההיסטורי.

## הפקת וצילום הסרט
במהלך צילומי הסרט נעצר המפיק יוסי משולם לזמן קצר על ידי רשויות הביטחון בטורקיה. משולם שהה במדינה לצורך צילומי הסרט יחד עם יהורם גאון והחזיק באישורים הנדרשים לצילום באתרים קדושים. עם זאת, במהלך הצילומים התעורר ויכוח בינו לבין גורמים מקומיים בנוגע לזהותו, שהוביל להתערבות רשויות הביטחון. משולם עוכב לחקירה, נלקחו ממנו טביעות אצבע, ולאחר מכן שוחרר ללא אישום.

הסרט הופץ בערכת שי ייעודית, שכללה קלטת וידאו בפורמט VHS וקלטת שמע (קסטה).

אקו"ם דרשה להפסיק את הפצת הסרט והקלטות הנלוות לו, בטענה כי השירים הכלולים בקלטת האודיו הועתקו והופצו ללא קבלת אישור כדין וללא רישיון מתאים. הנהלת אקו"ם פנתה בעניין זה לרשת סטימצקי ודרשה ממנה להפסיק את ההפצה, כאשר העתק מהפנייה נשלח גם לחברת ההפקות "חמש חמש", משרד ההפקות של יהורם גאון. לטענת אקו״ם, הקלטות כוללות יצירות מוגנות בזכויות יוצרים, שאסור לשכפלן, להעתיקן, למכרן או להפיצן ללא רישיון. בתגובה מסרה רשת סטימצקי כי ההסכם שלה עם גאון אינו מאפשר גביית תשלומים מסוג זה ממנו, וכי היא נכונה לשאת בתשלום התמלוגים בעצמה. על פי הפרסום, זו הייתה הפעם השנייה שבה היה גאון מעורב בהפצת קלטות ללא הסדרת זכויות יוצרים, מקרה קודם אירע לפני הבחירות לרשויות המקומיות, אז הופקה באמצעות "חמש חמש" קלטת עבור ראש עיריית ירושלים טדי קולק. הסכסוך המשפטי נדון בבית משפט השלום בתל אביב.

## בעקבות הסרט
בשנת 1989 שנה לאחר יציאת הסרט, פורסם ספר הנושא את אותו השם, המבוסס על תוכנו. בשנת 1992 העלה יהורם גאון מופע בעל אותו השם, אשר הוצג בתיאטרון ירושלים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי טלוויזיה ישראליים
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:סרטי שמואל אימברמן
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1988
אצטדיון הנסיך מולאי עבדאללה

**אצטדיון הנסיך מולאי עבדאללה** (בערבית: **ملعب الأمير مولاي عبد الله**; בברברית: **ⴰⵙⴰⵔⵉⵔ ⵏ ⵓⴳⴻⵍⵍⵉⴷ ⵎⵓⵍⴰⵢ ⵄⴰⴱⴷ ⵍⵍⴰⵀ**; בצרפתית: **Stade Prince Moulay Abdellah**) הוא אצטדיון כדורגל ברבאט, מרוקו, המשמש כמגרשה הביתי של נבחרת מרוקו בכדורגל. האצטדיון נפתח בשנת 2025 והוא מכיל 69,500 מקומות ישיבה. באצטדיון נערכו משחקים בגביע אפריקה לאומות 2025, כולל משחק הגמר . כמו כן הוא צפוי להיות אחד מהאצטדיונים שיארחו את מונדיאל 2030.

## היסטוריה
ממוזער|האצטדיון בשלב הבנייה
אצטדיון הנסיך מולאי עבדאללה נבנה כחלק ממתחם ספורט גדול ברבאט, בירת מרוקו, על חורבותיו של אצטדיון הנסיך מולאי עבדאללה הקודם שהיה קיים במשך 40 שנה בין השנים 1983 ל-2023. הוא שמר על שמו של האצטדיון הקודם, שנבנה לכבודו של הנסיך מולאי עבדאללה אחיו של מלך מרוקו חסן השני. הפרויקט תוכנן להיבנות תוך שמונה חודשים בלבד, מה שהיה צפוי להכניס אותו לספר השיאים של גינס לבניית האצטדיון המהירה ביותר אי פעם בעולם. אך השלמתו ארכה כשנתיים, עם זאת על אף העיכוב ייתכן והוא ייכנס לספר השיאים. תכלית הפרויקט הייתה חידוש התשתיות והרחבת האצטדיון מ-50,000 מקומות שהיו באצטדיון המקורי, ל־69,500 מקומות באצטדיון החדש, והוא נבנה על מנת להיות אחד מהאצטדיונים שיארחו את גביע אפריקה לאומות 2025, בו הוא צפוי לארח מספר משחקים וכן את משחק הגמר של הטורניר. כמו כן הוא צפוי להיות אחד מהאצטדיונים שיארחו את מונדיאל 2030.

האצטדיון נפתח ב-5 בספטמבר 2025 והא עוצב כך שחזיתו תדמה עלי דקל, וסביבו קיים מתחם ספורט שלם הכולל אצטדיון אתלטיקה, אולם מקורה ובריכת שחייה אולימפית.

הבעלות על האצטדיון משותפת למחלקת הספורט של רבאט ולהתאחדות הכדורגל המרוקאית. כאשר היוזם של הפרויקט היה המלך מוחמד השישי.

## תחבורה
תשתית התחבורה הקיימת של האצטדיון שודרגה, תוך שיפור החיבורים הן במרחב המקומי והן בקנה המידה הארצי. במסגרת זו הורחבו הכבישים הקיימים המובילים למתחם, ונבנו כבישים ונתיבי תחבורה מהירים חדשים באזור רבאט, במטרה לתת מענה לעלייה במספר האוהדים המגיעים לאצטדיון. נוסף על כך, הוקם קו חשמלית חדש המחבר את האצטדיון ישירות לעיר קזבלנקה. הפרויקט תוכנן בשני שלבים, בשלב הראשון הונחו 23.7 ק"מ של מסילות חדשות, שהשלמתן מתוכננת לשנת 2028. בשלב השני ייבנו 21.3 ק"מ נוספים של מסילות עד שנת 2030. כמו כן, הוקם טרמינל רכבת נוסף בנמל התעופה רבאט–סלא, המחבר ישירות בין האצטדיון לשדה התעופה וכן לערים אל-קניטרה ומרקש.

## משחקי כדורגל בינלאומיים
### גביע אפריקה לאומות 2025
משחקים שנערכו באצטדיון הנסיך מולאי עבדאללה במסגרת גביע אפריקה לאומות 2025 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מרוקו: ספורט
קטגוריה:רבאט: מבנים
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל במרוקו
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
אלכסנדר וורונל

**אלכסנדר וורונל** (ברוסית: **Александр Владимирович Воронель**; 7 בספטמבר 1934, לנינגרד – 7 ביוני 2000) היה פיזיקאי תאורטי סובייטי–ישראלי ופעיל ציבור, מן הדמויות הבולטות בתנועת מסורבי העלייה בברית המועצות בשנות ה־70 של המאה ה־20.

## ביוגרפיה
וורונל נולד בלנינגרד בשנת 1934. הוא למד פיזיקה באוניברסיטת לנינגרד והתמחה בפיזיקה תאורטית. לאחר סיום לימודיו עסק במחקר מדעי במוסדות אקדמיים בברית המועצות.

## פעילות מדעית
מחקריו של וורונל עסקו בנושאים שונים בפיזיקה תאורטית. לצד עבודתו המדעית הרשמית, היה מעורב בפעילות של קהילה מדעית לא־רשמית, שכללה מדענים שסורבה בקשתם לצאת מברית המועצות. פעילות זו כללה דיונים, הרצאות והחלפת ידע מחוץ למסגרות הממסדיות.

## תנועת מסורבי העלייה
בשנות ה־70 היה וורונל מן הפעילים המרכזיים בתנועת מסורבי העלייה. לאחר שהגיש בקשה להיתר יציאה מברית המועצות וזו נדחתה, פוטר מעבודתו ונמנע ממנו להמשיך בפעילות מדעית ממוסדת. מספר שנים מיכאיל לאונטוביץ' העסיק אותו כמזכירו האישי.

וורונל היה בין יוזמי **הסמינרים המדעיים הלא־רשמיים במוסקבה**, אשר נועדו לאפשר פעילות מחקרית חופשית עבור מדענים מסורבי עלייה. סמינרים אלה, שנערכו בדירות פרטיות, זכו להד בינלאומי והוזכרו בדוחות של ארגוני זכויות אדם ובתקשורת המערבית.

## עלייה לישראל
לאחר שנים של מאבק ציבורי קיבל וורונל היתר לצאת מברית המועצות ועלה לישראל. בישראל המשיך בפעילות ציבורית ותרבותית, ונטל חלק ביוזמות אינטלקטואליות הקשורות לקליטתם של עולים מברית המועצות ולתיעוד ההיסטוריה של תנועת מסורבי העלייה.

וורונל נפטר בשנת 2000.

## ראו גם
* קבוצת הלסינקי

## קישורים חיצוניים
* Chronicle of Current Events – תיעוד פעילות מדענים מסורבי עלייה

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים סובייטים
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-2000
נבחרת אסטוניה בכדורסל נשים

**נבחרת אסטוניה בכדורסל נשים** היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של אסטוניה. הנבחרת מעולם לא העפילה לטורניר בין-לאומי.

## קישורים חיצוניים
* 
* FIBA profile נתונים מאתר פיב"א

## הערות שוליים

אסטוניה
קטגוריה:אסטוניה: כדורסל
קטגוריה:נבחרות אסטוניה
פרדסלב

**פרדסלב** או פרסלב (בסביבות שנת 900) היה נסיך צכ'י, בנו השלישי לכאורה של סוואטופלוק הראשון, דוכס מורביה ושל שויאטוז'יזנה, נסיכה בת לנסיך ניטרה מבית פז'מיסל ששלט גם באזור העיר ברטיסלבה של ימינו.

## קורות חייו
בהתבסס על הטקסט "סביאטופולק, סביאטוזיזנה, פרדסלאוס" ("בלטינית: Szentiepulc, Szeuntezizna, Predeslaus") המוזכרים ברשימת העולים לרגל הרשומה בשולי ספר האוונגליון מצ'יוודאלה דל פריולי , ישנם היסטוריונים המסיקים שאביו  של פרדסלב היה הנסיך המורבי הגדול סוואטופולק, ואמו הייתה סוויאטוז'יזנה.
מקורות היסטוריים מאוחרים יותר אינם מזכירים את פרדסלב. הקיסר קונסנטינוס השביעי פורפירוגנטוס מציין אותו כבדרך אגב בספרו "על ניהול האימפריה", שבו הוא מדבר על מריבות בין שלושה, ולא שניים, בניו של סוואטופלוק הראשון לאחר מות אביהם.

הנסיך סוואטופלוק הראשון מת בשנת 894. על ערש דווי, הוא קרא לבניו להתנגד לפרנקים ולעשות מאמץ נחוש לשמור על הכוח הפוליטי של מורביה הגדולה. למרות שהאגדה על שלושת ענפי העץ  מספרת על שלושה בנים יורשים, רק שניים ידועים ממקורות היסטוריים. הראשון מוימיר השני, לאחר מות אביו, הפך לנסיך מורביה הגדולה. הבן השני, סוואטופלוק השני, ירש את נסיכות ניטרה. זמן קצר לאחר 894, ילדיו החלו לריב, מה שהביא לקריסת מורביה הגדולה.

ההיסטוריון דניאל ראפאנט סבור שהעיר ברטיסלבה נקראה תחילה "פרסלבה" על שם פרדסלב - "Preslava civitas", ומאוחר יותר היא כונתה בגרמנית   ל"Pressburg"  (פרסבורג)  ) , ובסלובקית -פרשפורוק "Prešporok".

## לקריאה נוספת
*Daniel Rapant  . Traja synovia Svatoplukovi. Elan 10, 10/1939-1940, pp. 2–4

Cividalské  Evanjelium. In:*Jozef Kuzmík,  Slovník starovekých a stredovekých autorov, prameňov a knižných skriptorov so slovenskými vzťahmi. Vyd. 1*. Martin : Matica slovenská, 1983. 608 s. (Dokumentácia.) S. 86 – 87
* Konstantinos VII. Porfyrogennétos. In: Jozef Kuzmík, . Slovník starovekých a stredovekých autorov, prameňov a knižných skriptorov so slovenskými vzťahmi. Vyd. 1. Martin : Matica slovenská, 1983. 608 s. (Dokumentácia.) S. 115 – 117.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית מוימיר
The Well

***The Well*** (ביידיש: "**די קרעניצע**"; בעברית: "**הבאר**") הוא אלבום משותף של הזמרת הישראלית חוה אלברשטיין ולהקת הכליזמר האמריקאית הקלזמטיקס. האלבום ראה אור בשנת 1998, וכל שיריו מבוססים על טקסטים של המשוררת אנה מרגולין, אשר חיה ויצרה בארצות הברית בראשית המאה ה-20.

## רקע והפקה
האלבום *The Well* הוקלט באולפני "אוואטר" שבניו יורק במהלך אפריל 1998. ההפקה המוזיקלית של האלבום נעשתה בעזרת שותפים נוספים, והוא ראה אור לראשונה בארצות הברית בהוצאת קסילופון רקורדס. בהקלטות השתתף גם המפיק בן מינק. הקלזמטיקס היא להקת כליזמר אמריקאית מבוססת בניו יורק שפעילה מאז שנות השמונים ושילבה לאורך הקריירה שירה במספר שפות, לרבות יידיש ומקורות מוזיקליים אתניים שונים.

## סגנון מוזיקלי ותוכן
*The Well* שייך לקטגוריית מוזיקת כליזמר המוכרת בתרבות היהודית-אמריקאית. ההוצאה כוללת מוזיקה המושרית בשפת היידיש, עם ליווי של כלים כמו קלרינט, גיטרה, אקורדיון ועוד, ועם עיבודים המאפיינים את סגנונה המוזיקלי של הקלזמטיקס.

## רשימת רצועות

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי 1998
קטגוריה:אלבומי חוה אלברשטיין
קטגוריה:אלבומים משותפים
קטגוריה:אלבומים ביידיש
אביה חכמון

**אביה חכמון** הוא זמר, ראפר ומפיק מוזיקלי ישראלי, הפועל בסצנת ההיפ-הופ וההיפ הופ האלטרנטיבי. חכמון מוכר בזכות פעילותו תחת מספר דמויות ופרויקטים מוזיקליים מקבילים, ביניהם "חולמן", "פרוב" והצמד "דפוקייה".

שיריו של אביה מתאפיינים בכתיבה חסרת פשרות ובגישה נטולת פילטרים המתרחקת באופן מופגן מתקינות פוליטית. הטקסטים שלו עוסקים בחשיפה אישית רדיקלית של נושאים טעונים ובוטים, תוך התייחסות ישירה ומפוכחת להתמודדותו עם התמכרויות לאלכוהול וסמים ולחוויותיו המורכבות כאמן הפועל בשולי התעשייה.
חכמון ידוע בביקורת החריפה שלו כלפי פוליטיקאים, דת וממסד. ולא חוסך מאומה בלבקר  אותם עד עמקי נשמתם.
שיריו היוו מקור השראה למחאות פוליטיות כגון הפלת מגדלי התאומים והיו אבני יסוד לדרכו המוזיקלית של היוצר איתן ללום.
באחד משיריו "יין לבן" שהפיק והקליט יחד עם היוצר עופרי בר באלבומם המשותף "נר ראשון" מסופר על מערכת יחסים שאינה תלויה במין או אינה סובבת סביב התחום והוא מבטא את זה במילים "מדמיין אותך על שיש לבן, מכינה חביתות". הושרה באה לתאר את מערכות היחסים בעידן המודרני שבהן זוגות מעירים מבססים מערכות יחסים שלמות סביב יחסי ומין בעוד שהוא, מדמיין אותה מכינה חביתות, מעשה משפחתי שמבטא רגשות עמוקים יותר וקשר שמטרתו הקמת בית ומשפחה.
אביה חכמון נוטה לבקר את הדור הצעיר בשיריו ועל כן זכה בכינוי "הניו אייג' קאונטר".

## ביוגרפיה
חכמון החל את דרכו המוזיקלית בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-21. הוא עוסק ביצירה רב-תחומית הכוללת הפקה, כתיבה וביצוע. במהלך פעילותו הוא מרבה לשתף פעולה עם המפיק אושריקו ועם אחיו, הראפר אלישע חכמון.

## פרויקטים ודמויות אלטרנטיביות
חכמון נוהג להפריד את סגנונות היצירה שלו באמצעות שימוש בזהויות אמנותיות שונות:
* **אביה (לשעבר "פרוביק"):** זהותו העיקרית תחתיה הוא מוציא את מרבית שיריו המיינסטרימיים יחסית בסגנון ההיפ הופ.
* **חולמן:** פרויקט אישי ואקספרמנטלי. תחת שם זה מוציא חכמון יצירות מופשטות יותר שאינן מתכתבות עם הקו המוזיקלי הרגיל שלו.
* **[[דפוקייה]]:** הרכב היפ הופ משותף עם אחיו, אלישע חכמון (המופיע כ"ג'ורג'י דפוקי"). בהרכב זה משתמש אביה בדמותו של "חולמן". הצמד הוציא אלבום אחד בשנת 2024.
* **פרוב:** שם הבמה של חכמון בפלטפורמת הסאונדקלאוד, שם הוא מעלה סקיצות, יצירות לא גמורות ("Unreleased") וניסיונות הפקתיים ראשוניים.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן ו-EP

### סינגלים

### הופעות אורח (פיצ'רים)

## קישורים חיצוניים
* עמוד הספוטיפיי של אביה
* עמוד הספוטיפיי של דפוקייה
* עמוד הספוטיפיי של חולמן
* עמוד הסאונדקלאוד של פרוב

קטגוריה:ראפרים ישראלים
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים ישראלים