open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פיג'ו 308

**פיג'ו 308** (צרפתית: **Peugeot 308**) היא מכונית משפחתית המיוצרת על ידי חברת המכוניות הצרפתית פיג'ו החל מה-5 ביולי 2007 ונמכרת מאז ספטמבר 2007. פיג'ו 308 מיוצרת בערים סושו ומולהאוס בצרפת. במרץ 2011 עבר הדגם מתיחת פנים והוצג לאחר השינוי בתצוגת המכוניות בז'נבה.

## זכייה בתואר מכונית השנה באירופה
במרץ 2014 זכתה פיג'ו 308 בתואר מכונית השנה באירופה בתערוכת הרכב בז'נבה. בנימוקים לזכייתה של פיג'ו 308, חבר השופטים ציין את המראה המסוגנן, השימוש בפלטפורמה המודולרית החדשה של הקונצרן - EMP2, ההפחתה במשקל המכונית, המרווח לנוסעים, יחידות ההנעה המגוונות עם שלל מנועי בנזין ודיזל בהספקים שבין 82 ל-180 כ"ס שמציגים בחלק מהדגמים נתוני זיהום אוויר נמוכים במיוחד וכן את תיבת ההילוכים האוטומטית החדשה. זוהי הזכייה הרביעית של פיג'ו לאחר שב-2002 הצליחה קודמתה לתפקיד, פיג'ו 307 להתייצב בצמרת, כשלפניה עשו זאת פיג'ו 504 ופיג'ו 405.

## נתונים טכניים
פיג'ו 308 מצוידת במנוע בנזין Pure-Tech Turbo בנפח של כ-1.2 ליטר. המפיק הספק מרבי של 130 כוחות סוס ב-5,500 סל"ד, ואילו מומנט מרבי של כ-23.4 קג"מ המתקבלים מתחום של כ-1,750 סל"ד. התאוצה מעמידה למהירות של כ-100 קמ"ש אורכת 10 שניות. המהירות המרבית של המכונית היא כ-200 קמ"ש. פליטת ה-CO2 היא 105 גרם/ק"מ. למנוע משודכת תיבה ידנית או אוטומטית. שתי התיבות בעלת 6 הילוכים קדמיים ומיוצרות על ידי יצרנית תיבות ההילוכים היפנית Aisin. על פי היצרנית, תצרוכת הדלק במצב נסיעה משולב עירוני-בינעירוני היא 5.2 ליטר ל-100 ק"מ. בגרסת הטורבו דווח כי פיג'ו רשמה שיא גינס בצריכת דלק כאשר פיג'ו 308 HDi (שנת 2014) הצליחה לגמוא כ-1,810 קילומטרים על מכל דלק אחד, תוך כדי צריכה של מעל ל-35 קילומטרים לליטר .

## בטיחות
בהיבט הבטיחותי כוללת פיג'ו 308 מערכות בטיחות כגון: בקרת שיוט דינמית, בקרת סטייה מנתיב, בלימה אוטומטית במהירות עירונית, בקרת תאורה חכמה, אפשרות לביטול כרית אוויר לנוסע, ניטור שטחים מתים בשדה הראייה, בקרת יציבות משופרת ועוד. הדגם קיבל במדד של הארגון יורו NCAP ציון של 5 כוכבים .

## גלריית תמונות

תמונה:Peugeot 308 3-Türer rear-1.JPG|פיג'ו 308 3 דלתות
תמונה:Peugeot 308 e-HDi FAP 110 STOP & START Active (Facelift) – Heckansicht, 18. Juni 2012, Ratingen.jpg|פיג'ו 308 5 דלתות
תמונה:Peugeot 308 CC 20090809 rear.JPG|פיג'ו 308 CC


## קישורים חיצוניים
* 

* פיג'ו 308, באתר אוטו
* פיג'ו 308, באתר פיג'ו ישראל

## הערות שוליים

308
קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2007
קטגוריה:מכונית השנה באירופה
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המורכבים במלזיה
עיראקי איירווייז

[ממוזער|שמאל|250px|[בואינג 737 הדור הבא|בואינג 737–800 של החברה]]
**עיראקי איירווייז** (באנגלית: **Iraqi Airways**; בערבית: **الخطوط الجوية العراقية**) היא חברת התעופה הלאומית של עיראק. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי של בגדאד.

## תולדות החברה
החברה נוסדה בשנת 1945 והחלה את פעילותה בתחילת שנת 1946 כשצי המטוסים שלה מורכב ממטוסי דרגון ראפיד וויקרס VC.1 והיא מבצעת בעיקר טיסות פנים בעיראק.

בשנות ה-60 קנתה החברה מטוסי טופולב Tu-124 ולאחר מכן את מטוסי הסילון הראשונים שלה מתוצרת חברת הוקר. בעקבות הרכישות פתחה החברה קווים לרחבי המזרח התיכון, לאפריקה ולאירופה. בשנות ה-70 פתחה החברה קו לניו יורק כשהיא משתמשת במטוסי בואינג 707 ובואינג 747.

מלחמת איראן–עיראק בתחילת שנות ה-80 החלישה את פעילות החברה עד למינימום. לאחר פלישת עיראק לכווית בשנת 1990, הטילה קואליציית המדינות סנקציות כבדות על עיראק שבשליטת סדאם חוסיין, דבר שהוביל לקרקוע מטוסיה של עיראקי איירווייז. באותה שנה היו ברשות החברה 17 מטוסים שהועברו למקומות מסתור, בעיקר בירדן.

בשנת 1986 טיסה 163 של עיראקי איירווייז התרסקה עקב פיצוץ רימון במהלך ניסיון חטיפה.

לאחר מלחמת המפרץ הראשונה הורשתה החברה להמשיך בפעילות מצומצמת, ובינואר 1992 החלה לטוס בקו בגדאד - בצרה. פעילות זו לא נמשכה זמן רב, כי לאחר זמן קצר הכריזה קואליציית המדינות על שמי עיראק כאזור אסור לטיסה. לאחר מכן החברה למעשה נסגרה.

מלחמת המפרץ השנייה, שפרצה בשנת 2003 והובילה לנפילת משטרו של סדאם חוסיין, הביאה להסרת רוב הסנקציות שהוטלו על עיראק. בעקבות כך הוחלט כי עיראקי איירווייז תחדש את פעילותה במסגרת חדשה. כל הזכויות על שם החברה ומטוסיה הועברו לחברה חדשה, "אייר עיראק קומפני", שתפקידה היה לשקם את החברה ולמעשה לבנותה מחדש. פעילות החברה חודשה ב-3 באוקטובר 2004 והטיסה הראשונה אז הייתה מבגדאד לעמאן. ביוני 2005 ביצעה החברה את טיסת הפנים הראשונה בין בגדאד לבצרה, ובנובמבר אותה שנה ביצעה לראשונה זה 25 שנה טיסה בין בגדאד לטהראן.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:התאחדות חברות התעופה הערביות
קטגוריה:חברות עיראקיות
קטגוריה:עיראק: תחבורה
קטגוריה:אסיה: חברות תעופה
שושלת וולאשמה

**שושלת וולאשמה (וולסמע)** הייתה משפחת אצולה מוסלמית אשר שלטה ביפאט - כיום חלקים של מזרח אתיופיה, ג'יבוטי ומערב סומליה. האציל המוקדם ביותר של משפחה זו הידוע לנו היה עומר אבן דונאיה (נפטר ב-1275). בנו, עלי אבן וואלי אסמה, כבש את סולטנות שוואה המוסלמית. 

האציל האחרון של השושלת היה אבן ברכאת עומאר דין, שגורש מבירתו הרר על ידי המצביא האתיופי המלמאל (אמלמאל) בשנת 1559. 

## רשימת שליטי שושלת וולאשמה
*עלי אבן וולי אסמה 
*עומר אבן דונאיה 
*חאק א-דין הראשון
*סאבר א-דין הראשון 
*ג'מאל א-דין הראשון 
*עלי אבן סאבר א-דין
*אחמד אבן עלי 
*חאק א-דין השני 
*סעאד א-דין השני 
*סאבר א-דין השני
*מנסור א-דין 
*ג'מאל א-דין השני 
*בדלאי אבן סעאד א-דין
*מוחמד אבן בדלאי 
*שמס א-דין אבן מוחמד 
*אבו בכר אבן מוחמד

*
קטגוריה:בתי מלוכה
אהרן דוברת

**אהרן דוברת** (30 בספטמבר 1931 – 11 בדצמבר 2008) היה מנכ"ל ואיש עסקים ישראלי.

## ביוגרפיה
אהרן דוברת נולד בארגנטינה בשנת 1931. למד לקראת תואר במשפטים באוניברסיטת בואנוס איירס ובשנת 1958 עלה לישראל.

החל לעבוד כפקיד במשרד התעשייה והמסחר, והתקדם בתחילת 1963 לניהול חטיבת התעשייה במשרד. בשנת 1961 נמנה עם מקימי קונצרן "כלל", יחד עם משפחת רקנאטי ובתמיכתו של שר התעשייה והמסחר, פנחס ספיר. הקונצרן נועד למשוך לישראל השקעות של יהדות אמריקה הדרומית.

בשנים 1965–1991 כיהן כמנכ"ל קונצרן "כלל", והפך אותו לקונצרן הגדול בישראל, תוך הגדלת ההון העצמי שלו מ-20 מיליון דולר לכ-400 מיליון דולר. ב-1973 הוביל את רכישת "החברה המרכזית" על ידי "כלל". נקלע למאבק חריף עם העיתונאי יואב יצחק, שפרסם ב"מעריב", החל מ-15 בינואר 1989, סדרת כתבות ביקורתיות על "כלל". המאבק כלל גם חרם מודעות על העיתון. באותה תקופה התנהלו חקירות אחדות נגד דוברת, אך כולן נסגרו ללא אשמה. בשנת 1990 זכה דוברת בפרס התעשייה בקטגוריה הכללית.

לאחר פרישתו מניהול כלל הקים באפריל 1991, עם יצחק שרם, שהיה המשנה שלו בכלל, את חברת ההשקעות "דוברת, שרם ושות' בע"מ" ואת חברת "לידר", שהתמחתה בחיתום ובהשקעות. יחד עם איש העסקים אבי טיומקין הקימו דוברת ושרם את העיתון היומי "טלגרף", שניסה להתחרות בעיתון "גלובס", אך לאחר שלוש שנים נסגר לאחר שנכשל מבחינה כלכלית..

דוברת ושרם הובילו בשנת 1995 את רכישת חברת "אורדן תעשיות", יצרנית של מוצרי מתכת לשוק הביטחוני, ובאמצעותה רכשו בשנת 1996 את השליטה בחברת ההשקעות של בנק הפועלים, ושבהמשך שונה שמה ל"פולאר השקעות".

בשנת 1998 נפרד דוברת משרם, תוך כדי סכסוך אישי חריף, והתמקד בחברת "ישאל" שבשליטתו. בשנת 2005 מכר את השליטה בחברה. בשנת 1999 הקים, יחד עם בנו שלמה דוברת, אבי זאבי והראל בית-און את קבוצת ויולה, שעסקה בניהול קרנות הון סיכון.

בריאיון לעיתון "כלכליסט" אמר: "החיים שלי מלאים בשורה של כישלונות. כל החיים מורכבים ככה, זה לא שחור ולבן, יש הצלחות וכישלונות, לשמחתי הרבה במקרה שלי יותר הצלחות מכישלונות". כן אמר שבעיניו הישגיו הגדולים ביותר היו אנציקלופדיה יודאיקה והשבועון "כותרת ראשית", שראו אור באמצעות כתר הוצאה לאור שהייתה בבעלות כלל בימיו.

מילא תפקידים בגופים ציבוריים, ובהם יו"ר חבר הנאמנים של האקדמיה לאמנות בצלאל וחבר עמותת המכון הישראלי לדמוקרטיה.

## חיים אישיים
אהרן דוברת התגורר במגדלי אקירוב שבתל אביב והחזיק דירה בניו יורק. היה נשוי לדליה צור (בתו של יעקב צור), אם בנו, איש העסקים שלמה דוברת ובתו המשוררת ענת דוברת בן עזרא. התחתן בשנית וחי עד סוף ימיו עם מירי דוברת (לשעבר סגל). נפטר ב-11 בדצמבר 2008, לאחר שחלה בסרטן.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס התעשייה
קטגוריה:משפחות טשרנוביץ-צור-דוברת
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי ארגנטינה
דוברת
קטגוריה:אישים הקבורים בעינת
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
כושר דחיפה

**כושר דחיפה** או **כוח משיכה** או **כוח גרירה** או **כוח גרר** (באנגלית: **Drawbar pull**) הוא הכוח הנומינלי המקסימלי שיכול להפעיל דחפור או טרקטור על מטען הנגרר ביצולו האחורי. 

כוח המשיכה השימושי המקסימלי נתון על ידי הנוסחה:
: T_c = C_c \cdot W 
כאשר: 
* \ T_c  הוא כוח המשיכה המקסימלי שיכול לפתח דחפור זחלי
* \ C_c  הוא מקדם המשיכה של הדחפור, בתלות בסוג המשטח (בדרך כלל מקדם זה גדול מ-1)
* \ W  הוא משקל הדחפור

כושר הדחיפה נמדד בדרך כלל ביחידיות של קילוניוטון אך לעיתים קרובות מומר ליחידות של מסה, שמשמעותן היא המסה המרבית שיכול הדחפור לגרור או לדחוף. יחס ההמרה הוא: 10 קילוניוטון שווים ל-1 טון (1000 ק"ג).

לדוגמה: כושר הדחיפה של דחפור קטרפילר D9T במשקל 48 טון הוא 716 קילוניוטון, השקול לבערך 71.6 טון.

## קישורים חיצוניים
* כושר דחיפה של כלי רכב

קטגוריה:ציוד מכני הנדסי
סימאו סברוסה

**סימאו פדרו פונסֶקה סברוסה** (בפורטוגזית: **Simão Pedro Fonseca Sabrosa**, תעתיק מדויק: "סברוזה" ; נולד ב-31 באוקטובר 1979 בקונסטנטים שבפורטוגל) הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת הקיצוני. לזכותו של סברוסה 85 הופעות במדי נבחרת פורטוגל. הוא ידוע בשמו הפרטי, **סימאו**.

## קריירת מועדונים
סימאו החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת ספורטינג ליסבון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-1997, ובשנתיים הבאות הבקיע 12 שערים ב-53 משחקים. בקיץ 1999 עבר למועדון הספרדי ברצלונה תמורת סכום העברה של 15 מיליון אירו. תקופתו במועדון הייתה לא מוצלחת. בשתי עונותיו במועדון הבקיע שלושה שערים בלבד ב-46 משחקים. סימאו חזר לפורטוגל ב-2001, לבנפיקה ליסבון, בעסקה ששוויה הוערך ב-12 מיליון אירו.

סימאו שיחק בבנפיקה שש שנים והיה במהרה לאחד משחקניה המרכזיים ואף הקפטן שלה. בכל עונותיו בקבוצה היה המבקיע המצטיין שלה. בתום עונת 2004/05, בה הבקיע 15 שערים ב-34 משחקים וזכה בתואר השחקן המצטיין בליגה הפורטוגזית לפי עיתון 'A Bola', זכה עם בנפיקה באליפות פורטוגל. בעונת 2005/06 בליגת האלופות סימאו בלט מול שתי קבוצות אנגליות חזקות - מנצ'סטר יונייטד וליברפול. מול הראשונה הבקיע שער בבעיטה חופשית ומול השנייה הבקיע שער שעזר לקבוצתו להדיח את ליברפול, שבאופן אירוני הביעה עניין בהעברתו אליה בקיץ שלפני כן. בסך הכול, בכל המסגרות, הבקיע 95 שערים ב-235 משחקים במדי בנפיקה.

בקיץ 2006 מספר קבוצות התעניינו ברכישת כרטיסו, כגון ארסנל, צ'לסי וולנסיה, אך סימאו החליט להישאר בבנפיקה. בינואר 2007 התגלה כי אתלטיקו מדריד מעוניינת בשירותיו, ואכן, בקיץ אותה שנה בו הוכתר כשחקן המצטיין בליגה פעם נוספת (על ידי עיתון CNID), עבר לשחק במדיה. אתלטיקו מדריד שילמה סכום של 20 מיליון אירו תמורתו. בעונתו הראשונה בלה ליגה עם אתלטיקו הופיע ב-30 משחקים והבקיע שבעה שערים. בגביע אופ"א של אותה עונה הבקיע שלושה שערים בשישה משחקים. בעונת  זכה עם קבוצתו בליגה האירופית לאחר ניצחון 1–2 במשחק הגמר על פולהאם.

בינואר 2011 עבר סימאו מאתלתיקו מדריד לבשיקטאש הטורקית בעבור 7 מיליון יורו. באוגוסט 2012 חתם באספניול לשנתיים. במאי 2014 עזב את הקבוצה, וביוני 2015 חתם בנורת'איסט יונייטד ההודית.

## נבחרות פורטוגל
סימאו החל לייצג את פורטוגל במדי הנבחרת עד גיל 16. הוא זכה עם נבחרת זו באליפות אירופה עד גיל 16 ב-1996. בשנה הבאה החל לשחק בנבחרת עד גיל 18 וב-1998 כבר היה שחקן קבע בנבחרת עד גיל 21. סימאו ערך את הופעת בכורתו בנבחרת הבוגרת של פורטוגל ב-18 בנובמבר 1998, בגיל 19, מול נבחרת ישראל. הוא נכנס כמחליף והבקיע שער בניצחון נבחרתו 0–2.

סימאו החמיץ את מונדיאל 2002 עקב פציעה. ביורו 2004, שפורטוגל אירחה, עזר לנבחרתו להגיע לגמר. ברבע הגמר מול נבחרת אנגליה נכנס כמחליף ובישל שער שהביא את המשחק להארכה ומאוחר יותר לדו-קרב בעיטות עונשין בו נבחרתו ניצחה.

סימאו ייצא את נבחרתו גם במונדיאל 2006. הוא הבקיע אחד משני השערים של נבחרתו מול נבחרת מקסיקו בניצחונה 1–2.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:קשרי כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג ליסבון
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני בנפיקה ליסבון
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני בשיקטש
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני נורת'איסט יונייטד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פורטוגל
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים בספרד
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בהודו
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1979
יזהר כהן (מאייר)

**יזהר כהן** (נולד ב־20 באפריל 1963) הוא מאייר ישראלי. איוריו מתפרסמים בעיתונים ובכתבי עת ברחבי העולם, וגם בישראל.

## קורות חיים
יזהר כהן נולד ברעננה. הוא החל לצייר ולאייר בגיל צעיר, וכשהיה בן 14 נרשם ללימודי אמנות פלסטית בבית הספר לאמנויות תלמה ילין.

בצבא שירת בתפקיד מאייר ומעצב גרפי בעיתון במחנה. הוא הכיר שם את נועה קרוון (בתו של האמן דני קרוון), והם נישאו ב-1987.

ב-1984 החל ללמוד עיצוב גרפי באקדמיית בצלאל לאומנות ועיצוב, ובמקביל עבד כמאייר בעיתונים בארץ.

ב-1988 המשיך את לימודיו בבית הספר הגבוה לאמנויות העיצוב בפריז (École Nationale Supérieure des Arts Décoratifs) והתמחה בתחריט והדפס. לאחר שנתיים עבר ללונדון כדי ללמוד בקולג' סנט מרטין לאמנות ולעיצוב. במהלך לימודיו מחוץ לישראל החל כהן לאייר לעיתונים ומגזינים בצרפת ובבריטניה.

ב-1992 הוזמן כהן להציג את תערוכת הרטרופרספקטיבה הראשונה שלו במוזיאון De Beyerd שבעיר ברדה שבהולנד. שנים ספורות לאחר מכן הוא זכה בתחרות ליצירת קיר מאויר מקרמיקה עבור בריכת השחייה העירונית בברדה, והוא הושלם בשנת 2000.

ב־1993 החל כהן לאייר בקביעות את טורו של יאיר לפיד, ששירת עם כהן בשבועון במחנה, תחילה במוסף סופשבוע של מעריב ולאחר מכן במוסף 7 ימים של ידיעות אחרונות.

בשנות ה-90 המאוחרות החל כהן לאייר ספרי ילדים.

ב-1999, לאחר יותר מעשור באירופה, שבו נועה ויזהר לישראל. כהן המשיך לאייר עבור עיתונים בישראל ובשאר העולם.

ב-2001 הוענק ליזהר פרס מוזיאון ויקטוריה ואלברט הבריטי לאיור, ושנה לאחר מכן זכה בתחרות לעיצוב עשרה בולים עבור הדואר המלכותי הבריטי שהוקדשו לשנת המאה להוצאה לאור של 'סיפורי ככה סתם' מאת רודיארד קיפלינג. באותה עת החל יזהר ללמד ולהרצות במחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל.

ב-2002 נולדה לנועה וליזהר בתם עלמא.

בשנת 2003 הציג את תערוכת הרטרוספקטיבה הראשונה שלו בישראל בגלריה העירונית של רעננה.

ב-2005 שבה משפחת כהן לפריז. כהן המשיך לעבוד עם עיתונים ישראליים ובמקביל התחיל לעבוד עם מגזינים רבים בארצות הברית.

ב-2006 אייר כהן את ספר הילדים "לחש הקסמים" מאת ליהיא לפיד. ב-2011 הם שבו לשתף פעולה וכהן אייר את ספרה "סבא השמן וסבא הרזה".

ב-2009 החל יזהר כהן לעבוד עם עיריית תל אביב, ויצר עבורה שני לוחות שנה מאויירים (בשנים 2009/10 ו-2010/11), נוסף על שתי תערוכות רחוב של יצירותיו: האחת הוקדשה למשוררים ישראליים (2010), והשנייה לשיריו של אריק איינשטיין (2014).

ב-2012, עם עזיבתו של יאיר לפיד את עולם העיתונות עבור קריירה פוליטית, החל יזהר לאייר את טורו השבועי של שלמה ארצי במוסף 7 ימים של ידיעות אחרונות.

בקיץ 2015 עברו כהן, אשתו ובתו להתגורר בפירנצה, איטליה.

בספטמבר 2018 פתח יזהר כהן תערוכת יחיד בספריית ז׳רמן טיון בפריז.

בקיץ 2018 שבה המשפחה להתגורר בישראל.

כהן מתגורר בתל אביב.

## קישורים חיצוניים

* 

*אתר האינטרנט של יזהר כהן

*
*
*ניהלנו את חיינו לפי רצונותינו המשתנים, עד שאחותי הכניסה אנשים נוספים למערך השיקולים. הזמן עובר לא רק עלינו, אלא גם על הורינו, באתר כלכליסט, 6 בספטמבר 2018

## הערות שוליים

קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:מעצבי בולים יהודים
קטגוריה:סגל במחנה
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
מלון אספלנדה

[ממוזער|שמאל|250px|הגן הפנימי של המלון בתכנונו של [וילי וונדט.]]
[שמאל|ממוזער|250px|שרידי אולם הקייזר כיום - חלק מ[מרכז סוני.]]
**מלון אספלנדה** (בגרמנית: **Hotel Esplanade**) היה מלון שעמד בעבר בכיכר פוטסדאם שבברלין בירת גרמניה. תולדות המבנה מסמלות את תולדותיה של ברלין במהלך המאה ה-20 - החל מבנייתו בראשית המאה ה-20, ההרס המבנה במלחמת העולם השנייה ובשל היותו בסמוך לחומת ברלין במהלך המלחמה הקרה, ושיקומו לאחר איחוד ברלין. כיום מהווים שרידי המלון חלק ממרכז סוני.

## היסטוריה
המלון נבנה בין השנים 1907–1908 על פי תוכניותיו של האדריכל אוטו רניג (אשר תכנן גם את מלון אקסלסיור שעמד בסמוך) בעלות של 23 מיליון מארקים גרמניים. המלון נפתח בשנת 1908. חזית המבנה עוטרה באן חול בסגנון הבל אפוק ופנים המבנה נבנה בסגנון נאו - בארוק ונאו - רוקוקו. במבנה היו מספר אולמות נשפים מפוארים בהם אולם הקייזר (Kaisersaal) בו ערך הקייזר וילהלם השני אירועים. מבנה המלון כלל גן ששטחו 1,600 מ"ר. הגן, ששכן בחצר פנימית של המבנה, תוכנן על ידי אדריכל הנוף וילי וונדט. 

בשנות ה-20 של המאה ה-20 היה המלון אתר פופולרי של חיי החברה בברלין. במלון נערכו מסיבות תה בשעות אחר הצהריים ומסיבות ריקודים אשר שודרו ברדיו. במלון התארחו בין היתר צ'ארלי צ'פלין וגרטה גרבו.

במהלך חורף 1944–1945 נהרס 90% מהמלון בהפצצות בעלות הברית. שרידי המלון שנותרו עומדים כללו את אולם הקייזר ואולם ארוחת הבוקר של המלון. לאחר תום מלחמת העולם שוקמו חדרים אלה, ושוקמו מספר אולמות נוספים של המלון - והאולמות שימשו כמסעדות וכאתרי כנסים ותצוגות אופנה בברלין (אף שיתר המלון, כמו גם יתר מבני כיכר פוטסדאם נותר הרוסים). 

בשנת 1961 הוקמה חומת ברלין מטרים ספורים משרידי המלון והשימוש בו פסק (אף שצולמו בו מספר סרטים ובהם הסרט קברט משנת 1972 והסרט מלאכים בשמי ברלין משנת 1987.

לאחר נפילת חומת ברלין בשנת 1989 הוכרז המבנה כאתר היסטורי לשימור, אולם בעת שהוחלט על שיקום כיכר פוטסדאם לא נלקח בחשבון שיקום המבנה, וכאשר תוכנן מרכז סוני הוחלט להרוס את המבנה. בשל התנגדות ציבורית הוחלט בשנת 1993 להזיז את אולם הקייזר ואולם ארוחת הבוקר למרחק של 75 מטרים ולשלב אותם בתוך מרכז סוני. עלות הזזת שרידי המבנה הסתכמה ב-75 מיליון מרקים.

## קישורים חיצוניים

אספלנדה
קטגוריה:מבנים בגרמניה שנהרסו במלחמת העולם השנייה
ירדן במשחקים האולימפיים

ממוזער|רץ המרתון הירדני מתקאל אבו דראיס במהלך אולימפיאדת לונדון
**[[ירדן]]** משתתפת ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** מאז אולימפיאדת מוסקבה (1980).

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), זכתה ירדן במדליה האולימפית הראשונה שלה, לאחר שלוחם הטקוואנדו אחמד אבו גוש זכה במדליית הזהב בתחרות במשקל עד 68 ק"ג. באותם משחקים העפיל המתאגרף חוסיין אישאיש לשלב רבע הגמר. לוחם טאקוונדו אחר זכה אמנם במדליית ארד כבר באולימפיאדת סיאול (1988), ואולם אז נערכו בענף זה תחרויות ראווה בלבד, והן לא היו חלק מהתחרויות הרשמיות. באולימפיאדת אתונה (2004) הפסיד לוחם הטאקוונדו איברהים כמאל בקרב על מדליית הארד ליריב צרפתי.

באולימפיאדת טוקיו (2020) הוסיפה לעצמה ירדן עוד 2 מדליות, אחת נוספת בענף הטקוואנדו בצבע כסף, ולראשונה זכתה גם בענף הקראטה.

ירדן לא השתתפה מעולם באולימפיאדת חורף.

## מדליות

### לפי אולימפיאדה
**באולימפיאדות הקיץ:**

### לפי ענף
**בענפי הקיץ:**

## ראו גם
* ירדן במשחקים הפאראלימפיים
* ירדן במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

* אתר הוועד האולימפי של ירדן

## הערות שוליים

קטגוריה:ירדן: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
מרכז סוני

ממוזער|שמאל|250px|הכיכר המרכזית של מרכז סוני.
**מרכז סוני** (**Sony Center**) הוא מתחם מבנים השוכן בכיכר פוטסדאם שבמרכז ברלין, בירת גרמניה. הושלם ונפתח בשנת 2000.

## היסטוריה
קודם למלחמת העולם השנייה היה אזור כיכר פוטסדאם אזור מסחרי הומה ומרכז תחבורה. האזור כולו נהרס כמעט לחלוטין בהפצצות בעלות הברית בשלהי המלחמה. לאחר המלחמה ננטש האזור בשל קרבתו לחומת ברלין. לאחר נפילת החומה הוחלט על פיתוח מחודש של האזור. המתחם תוכנן על ידי האדריכל הלמוט יאן. הוא הוקם עבור חברת סוני בשנת 2000 בעלות של 750 מיליון אירו. בפברואר 2008 נמכר המתחם תמורת כ-600 מיליון אירו למשקיעים מהממלכה המאוחדת ובהם בנק מורגן סטנלי.

## תיאור המתחם
המתחם, המשתרע על שטח של 132,500 מ"ר, כולל חנויות רבות, מרכז כנסים, מלון, בנייני משרדים, מתחם בתי קולנוע ו-IMAX וכן מוזיאון לתולדות הקולנוע.
[ממוזער|תקרת הזכוכית במרכז סוני ב[ברלין]]

בכיכר המרכזית של המתחם נערכים אירועים ציבוריים ומוקרנים על מסכים אירועי ספורט (כגון משחקי מונדיאל 2006).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ברלין: מבנים
קטגוריה:מרכזי קניות
קטגוריה:סוני
מאסטה (דוצ'ו)

"**ה[[מאסטה]]**" (באיטלקית: **Maestà** - 'מַלְכוּת' או 'תפארת') או **המאסטה של דוצ'ו** היא תמונת מזבח שצוירה בשנים 1308–1311 על ידי הצייר האיטלקי, בן העיר סיינה, דוצ'ו. האיקונוגרפיה של היצירה קשורה לחייו של ישו. בחלקה המרכזי מתארת היצירה נושא של "המדונה והילד", המלווים בקדושים ובמלאכים. חלקה האחורי מציג 43 סצנות שונות ובהם תיאורים מחייה של מרים ומחייו של ישו, בנה. על רקע מסורת האמנות הביזנטית והגותית, מסמלת היצירה פריצת דרך אמנותית בתיאור הריאליסטי, המהווה ביטוי מוקדם של ציור הרנסאנס באיטליה.

## היסטוריה
המאסטה הוצבה בקתדרלת סיינה ב-9 ביוני 1311. אחד העדים כתב: 

המאסטה נשארה במקומה עד שנת 1711, אז פורקה היצירה מתוך כוונה לחלק את הציורים בין שני מזבחות שונים. היצירה, שגובהה 5 מטר, נוסרה ונפגמה כתוצאה מכך. תוצאה נוספת של תהליך זה הייתה מכירה של חלק מן הציורים, הנמצאים כיום במוזיאונים שונים בעולם. בשנת 1956 נעשה שחזור ליצירה.

## תיאור
המאסטה היא תמונת מזבח עשויה עץ ובה משובצים 43 ציורים שונים המצוירים בטכניקה של טמפרה ומעוטרים בעלי זהב. לוח העץ המקורי היה באורך וברוחב של מעל 5 מטרים. 11 לוחות העץ המרכיבים את חלקה הקדמי של היצירה חוברו מאחור בעזרת מסמרים ודבק. שישה מן הפנלים הונחו במאונך, וחמישה נוספים הונחו במאוזן. הציורים השונים הופרדו זה מזה בעזרת פסי עיטור. בחלקו העליון של כל צד מעוצב כמבנה בעל קשתות מחודדות בסגנון גותי.

חלקה הקדמי של היצירה נשלט על ידי פנל גדול המתאר סצנה של הערצת מרים וישו התינוק. מרים מתוארת כיושבת על כס גדול, הבנוי כמבנה אדריכלי, וסביבה שורה של מלאכים וקדושים שונים כגון יוחנן האוונגליסט (לשמאלו של הכס), פאולוס, קתרין הקדושה, יוחנן המטביל (מימין לכס), פטרוס ואגנס הקדושה. הדמויות מתוארות בשורות כשפניהן לכיוון מרים וישו. בחלק זה מתוארים גם קדושים מגנים של העיר סיינה כגון אנסנוס, סבינוס הקדוש, קרסנטיוס (יושב מימינה של מריה) וויקטור הקדוש.

### חלקים שלמים שנשארו בסיינה
* "המדונה והילד בין מלאכים וקדושים"  (הפנל המרכזי)
* "החתונה בקנה"
* "המשיכה של ישו מעל המקדש"
* "הבשורה על מות הבתולה"
* "פרידת הבתולה לג'ון הקדוש"
* "פרידת הבתולה לשליחים"
* "מות הבתולה"
* "לווית הבתולה"
* "קבורת הבתולה"
* "הופעת ישו מאחורי דלתות סגורות"
* "הספקנות של תומאס הקדוש"
* "פנטקוסט"
* "הופעת ישו בימת טבריה"
* "הופעת ישו בהר הגליל"
* "הופעת ישו לשליחים בארוחת הערב"
* "ההערצה לחכם סולומון"
* "ההצגה במקדש - הנביא מלאכי"
* "הטבח של החפים מפשע - הנביא ירמיהו"
* "המסע למצרים - הנביא הושע"
* "ישו הילד בין הרופאים"
* פרקים מתוך הפסיון של ישו טמפרה וזהב ביער. העבודה מכילה 26 פרקים ב-14 פנלים, במקור הפסיון של ישו היה החלק האחורי של המאסטה.

### חלקים שפוזרו בעולם
* אחד המלאכים, בעבר היה בקולקציית סטוקלט, בריסל
* אחד המלאכים, מוזיאון האומנות של פילדלפיה
* המלאך גבריאל, הרנברג, הולנד
* אחד המלאכים, מסצ'וסטס
* "הכתרת הבתולה", בודפשט
* "הבשורה", הגלריה הלאומית של לונדון
* ישעיהו, יחזקאל ו-"לידה", הגלריה לאומנות, וושינגטון די. סי.
* "פיתוי של ישו בהר", ניו יורק
* "ישו והאישה השומרונית", מדריד
* "רפואת האדם העיוור", הגלריה הלאומית של לונדון
* "ההשתנות", הגלריה הלאומית של לונדון
* "עליית לזרוס", טקסס

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ציור גותי
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-14
קטגוריה:מלאכים באמנות
טינופת

**"טינופת"** היא תוכנית שיחת סלון לילית, ששודרה בערוץ הוט 3 של חברת הטלוויזיה בכבלים "הוט", החל מיוני 2008. בינואר 2009 חזרה התוכנית לעונה שנייה, אליה הצטרפו משתתפים חדשים.

## מבנה התוכנית
בתוכנית הלילה המאוחרת, שיצרו דנה מודן ויונתן קוניאק, המתפקדים בה כעורכים ראשיים, מתקיימת שיחת חולין מאולתרת, על מגוון נושאים מעולם התרבות הישראלי, ומחייהם של חמשת המשתתפים.

## שערורייתיות
במהלך שידורי התוכנית הוצגו כמה התבטאויות שעוררו מחלוקת. כך למשל, ב-22 ביוני 2008 פורסם כי האגודה למלחמה בסמים התרשמה כי שידור קטע, בו מתוודה אחד המשתתפים, איתי ולדמן, על רצונו לנסות את סם ההרואין "מתוך סקרנות", היה בעייתי. למרות זאת, המשיכו חברי הפאנל לשוחח בשתי עונותיה של התוכנית בנושאי סמים והניסיונות שלהם.

חברי הפאנל מביעים לעיתים את דעתם האישית על אישים מעולם התרבות, וכך כבר בתוכנית הראשונה, ששודרה ב-1 ביוני 2008, ניהלו המשתתפים דיון הרומז על נטיותיו המיניות של הזמר הראל סקעת בטרם יצא מהארון, דבר זה כונה כ"אאוטינג". ידוענים שונים שניהלו אודותיהם דיונים סוערים ופרובוקטיביים הם גיא מרוז, שלום חנוך, סאבלימינל ואסי דיין.

## המשתתפים
* **[[איתי ולדמן]]** - עורך השבועון "Time Out תל אביב"
* **[[אסף תלמודי]]** - מרצה ומוזיקאי "אוי דוויז'ן"
* **[[איתי רייכר]]** - תסריטאי
* **[[אמיר בן סירא]]** - תסריטאי
* **[[דינה סנדרסון]]** - שחקנית
* **[[יובל מנדלסון]]** - מוזיקאי, סולן "שייגעצ"
* **[[ליאור כפיר]]** - מפיק ותסריטאי
* **[[מיכל גלר]]** - עיתונאית
* **[[מאיה בצלאל]]** - מפיקה
* **[[ניסן שור]]** - מבקר תרבות ותסריטאי
* **[[סמי זיבק]]** - עיתונאי
* **[[אנטון אוסטרובסקי]]** (עונה שנייה) - מוזיקאי
* **[[אסף אמדורסקי]]** (עונה שנייה) - מוזיקאי
* **[[זהר וגנר]]** (עונה שנייה) - במאית ומוזיקאית, סולנית "זהר וגנר והמסריחים"
* **[[לירון ויסמן]]** (עונה שנייה) - שחקנית
* **[[יעל נצר]]** (עונה שנייה) - שחקנית ותסריטאית
* **[[עומר בורשטיין]]** (עונה שנייה) - סטנדאפיסט
* **[[קלרה ח'ורי]]** (עונה שנייה) - שחקנית
* **[[ארצי יפרח]]** (עונה ראשונה) - מעצב אופנה
* **[[דפנה ארד]]** (עונה ראשונה) - מוזיקאית, סולנית "ביר7", עיתונאית ועורכת טלוויזיה
* **[[דרור נובלמן]]** (עונה ראשונה) - תסריטאי
* **[[יוני בינרט]]** (עונה ראשונה) - עיתונאי
* **[[עמית בחובר]]** (עונה ראשונה) - תסריטאי וקומיקאי
* **[[תמר קרוון]]** (עונה שנייה) - צלמת, במאית קליפים ומעצבת

## קישורים חיצוניים

* "טינופת" האתר הרשמי

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:HOT3: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2008
רבינוביץ

**רבינוביץ** (או **רבינוביץ**') הוא שם משפחה יהודי אשכנזי בעל סיומת סלבית שפירושו "בנו של רב".

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
ואנו מראבישווילי

**ואנוֹ מֶראבּישווילי** (בגאורגית: **ვანო მერაბიშვილი**; נולד ב-15 באפריל 1968) הוא פוליטיקאי גאורגי שכיהן כראש ממשלת גאורגיה מיולי עד אוקטובר 2012. בעבר כיהן כשר הפנים של גאורגיה. לפני כן כיהן כשר לביטחון לאומי של גאורגיה.

## תחילת חייו
בשנת 1992 סיים מראבישווילי את לימודיו כמהנדס מהפקולטה לכרייה באוניברסיטה הטכנולוגית של גאורגיה. לאחר שסיים את לימודיו כיהן כלבורנט ותפקידים אחרים באוניברסיטה הטכנולוגית של גאורגיה, לפני שייסד, בשנת 1996, יחד עם אחרים, את המוסד לחירות (თავისუფლების ინსტიტუტი). קודם לכן, בשנת 1995, הוא הפך ליושב ראש האיגוד להגנה על זכויות בעלי הקרקעות.

## קריירה פוליטית
מראבישווילי החל להיות מעורב באופן ישיר בפוליטיקה רק בשנת 1999, כשנבחר, מטעם מפלגת איחוד האזרחים של גאורגיה, בראשות שוורדנדזה, כחבר הפרלמנט הגאורגי. בשנת 2000 הוא מונה ליושב ראש הוועדה הפרלמנטרית למדיניות הכלכלית של גאורגיה. הוא היה ממבקריו החריפים של שוורדנדזה, וביקר אותו על שלא גילה עניין בביצוע רפורמות, על הטיפול הרשלני בטיפול בשחיתות וניהול כלכלי כושל. הוא תמך במהפכת הוורדים ומנהיגה הרפורמיסט, מיכאיל סאקשווילי, שמינה אותו, בינואר 2004, ליועץ לביטחון לאומי של גאורגיה. באביב של אותה שנה הוא מונה לעוזר הנשיא לענייני ביטחון לאומי, משרד שאוחד מאוחר יותר עם משרד הפנים. מ-7 ביוני 2004 ועד ל-18 בדצמבר של אותה שנה הוא כיהן בתפקיד השר לביטחון לאומי של גאורגיה (במקום זוראב אדאישווילי), ומ-18 בדצמבר הוא מכהן כשר הפנים של גאורגיה.

במהלך משבר קודורי, בסוף יולי 2006 ותחילת אוגוסט של אותה שנה פתחה גאורגיה, בלחץ של מראבישווילי, שר הפנים, ואוכרואשווילי, שר ההגנה, במבצע להשתלטות על המיליציה המורדת בעמק קודורי, והשבת השליטה של טביליסי על החלק היחיד מאבחזיה שהיה בשליטת גאורגיה באותם ימים. בסופו של אותו מבצע השתלטו הגאורגים על האזור והממשלה הגולה של אבחזיה הועברה לאבחזיה עילית.

ב-6 בספטמבר 2006, עצרה המשטרה הגאורגית, בהוראת מראבישווילי, מעל ל-30 חברים במפלגתו של איגור גיאורגדזה, שר לביטחון לאומי של גאורגיה לשעבר שהואשם בניסיון התנקשות בשוורדנדזה, "סמרתלובה" והתנועות הנלוות אליה במהלך כנס שנערך בטביליסי ובמקומות נוספים ברחבי גאורגיה. העצורים הואשמו בקשיר קשר לביצוע הפיכה אלימה כנגד הממשלה הגאורגית בראשות מיכאיל סאקשווילי. האשמות נוספות כללו קבלת מימון בלתי חוקי ושיתוף פעולה עם שירותי הביטחון של מדינה זרה. סמרתלובה הגיבה באמצעות עורכי דינה כי מדובר ברדיפה פוליטית לקראת הסוף הקרב ובא.

## קישורים חיצוניים

* מראבישווילי, ואנו, אתר "לנטה רו", 
* שר הפנים מעיד לפני ועדת החקירה למלחמה , "סיביל ג'ורג'יה", 27.11.2008, 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת גאורגיה
קטגוריה:שרי הפנים של גאורגיה
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1968
לופו בניו יורק

**לופו בניו יורק** הוא סרט ישראלי קומי, השייך לסוגת "סרטי געפילטע פיש", בכיכובם של יהודה ברקן וגבי עמרני שיצא לאקרנים בשנת 1976. זהו סרט המשך לסרט "לופו" משנת 1970.
 
שיר הנושא של הסרט, "ענן לבן", שנכתב על ידי אהוד מנור והולחן על ידי יאיר רוזנבלום, מבוצע על ידי סוזי מילר וחנן יובל. שיר נוסף מתוך הסרט הוא "גשם אחרון" (שנודע בהמשך בביצועה של להקת פיקוד הצפון).

## עלילה
עלילת הסרט מתמקדת בלופו אברמוביץ (יהודה ברקן), עגלון מזדקן ועני אשר מתגורר בשכונת צריפים בדרום תל אביב ומתפרנס מעסקי אלטע זאכן. ללופו בת אחת בשם רחל אשר נשואה לעמוס ואם לילד צעיר בשם רוני.

לאחר שרחל ורוני עוברים לארצות הברית במסגרת שליחות דיפלומטית של עמוס, לופו מתקשה להתגבר על הפרידה מרוני. בעקבות כך, חבריו משוק הפשפשים ביפו אוספים כספים ובכך מאפשרים ללופו לרכוש כרטיס טיסה לארצות הברית על מנת שיוכל לפגוש את רוני, ונותנים לו את זה כפרס מטעם "מפעל הפיס". אל לופו מצטרף (בטעות) גם חברו הטוב מזרחי (גבי עמרני).

במהלך הביקור בניו יורק לופו מצטרף למשפחתו לכנס בו אמור לנאום הסנאטור של ניו יורק. להפתעתו של לופו, הסנאטור הוא למעשה מנדל יעקובוביץ, חבר ילדות של לופו. הפגישה בין השנים מובילה לכך שיעקובוביץ מחליט לאשר מענק סיוע למדינת ישראל, ואף מגיע עם לופו ומשפחתו לארץ.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטי 1976
קטגוריה:סרטי בועז דוידזון
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1976
פורמן

**פורמן** הוא שם משפחה בגרמנית שפירושו: "עגלון".

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
לה פמפה

שמאל|ממוזער|250px|סנטה רוסה
**לה פמפה** (בספרדית: **La Pampa**) היא פרובינציה באזור הפמפס במרכז ארגנטינה. היא גובלת בדרום בריו נגרו, במזרח בפרובינציית בואנוס איירס, בצפון בקורדובה ובסן לואיס, ובצפון-מערב במנדוסה. שטחה של לה פמפה כ-143 אלף קמ"ר, אך מתגוררים בה רק כ-300 אלף בני אדם. רק בלה ריוחה, סנטה קרוס וטיירה דל פואגו אוכלוסייה קטנה יותר.

## גאוגרפיה
לה פמפה נמצאת באזור הפמפס הארגנטינאי, שהוא ערבה מישורית, ומרביתה נמוכה מ-500 מ'. האזור המערבי גבוה מהמזרחי, אך גם הוא לא גבוה במיוחד, וגובהה של הפסגה הגבוהה ביותר בו היא פסגתו של הר לומה דה חגואל מורו, 1,095 מ' מעל פני הים. האקלים בפרובינציה יבש, וכמות המשקעים הממוצעת היא כ-500 מ"מ בשנה.

שלושה נהרות עיקריים זורמים בפרובינציה. ריו קולורדו זורם ממערב למזרח, ומהווה את הגבול בין לה פמפה לריו נגרו. נהר אטואל זורם מצפון לדרום ונשפך לנהר דסאגואדרו הזורם באותו כיוון, ומכונה באזור זה "ריו סלאדו" ("הנהר המלוח"). מימיו של ריו סלאדו משמשים להשקיה, ובחלקים מסוימים הוא יבש כמעט לחלוטין.

בפרובינציה פארק לאומי אחד, הפארק הלאומי ליוֶוה קָלֶל, המשתרע על פני כ-99 קמ"ר בדרום מרכזה.

## היסטוריה
עד הגעתם של הספרדים אכלסו את לה פמפה מספר עמים של ציידים-לקטים. עמי הטלואט (Taluhet) והדיואיאט (Diuihet) חיו בצפון-מזרח הפרובינציה, ואילו בדרום חיו השבטים הצפוניים של הטוולצ'ה, עם שברובו אכלס את פטגוניה.

האירופאי הראשון שהגיע ללה פמפה היה חרונימו לואיס דה קאבררה, שהגיע לאזור עם כוחותיו ב-1534. עם זאת, הספרדים לא כבשו את האזור בשלב זה. במהלך המאה ה-18 הגיעו ללה פמפה הרנקלים, המשויכים לתרבות המפוצ'ה, שהתקדמו מזרחה מאזור הרי האנדים. ניסיונות של הספרדים לכבוש את האזור נהדפו בידי התושבים המקומיים. רק לאחר עצמאות ארגנטינה, בתקופת שלטונו של חואן מנואל דה רוסאס באמצע המאה ה-19, הוחל בכיבוש נתחים ראשונים מהפרובינציה, ורק לאחר "כיבוש המדבר" בפיקודו של חוליו ארחנטינו רוקה ב-1879 הושלמה השתלטותה של ארגנטינה על האזור.

בתחילה נמסר האזור החדש שנכבש לשליטתה של הממשלה הפדרלית של ארגנטינה. ב-1884 כוננה הטריטוריה הלאומית לה פמפה, בשטחה של הפרובינציה של ימינו. חנרל אצ'ה שבמרכז הטריטוריה נקבעה כבירתה הראשונה, וב-1900 הייתה סנטה רוסה לעיר הבירה. ב-1951 קיבלה לה פמפה מעמד של פרובינציה. לאחר מותה של אווה פרון ב-1952 החליט הקונגרס על שינוי שמה של הפרובינציה ל"פרובינציית אווה פרון", אך לאחר ההפיכה הצבאית בה הודח חואן פרון מהשלטון ב-1955 שונה שמה בחזרה ללה פמפה.

## דמוגרפיה
בשנת 2001 התגוררו בלה פמפה רק כ-300 אלף בני אדם. צפיפות האוכלוסין בפרובינציה נאמדה ב-2 אנשים לקמ"ר, השיעור הדליל ביותר בארגנטינה למעט בצ'ובוט ובסנטה קרוס. הערים הגדולות היחידות בפרובינציה הן סנטה רוסה (כ-97 אלף תושבים) וחנרל פיקו (כ-53 אלף תושבים).

מבחינה מינהלית מחולקת לה פמפה ל-22 דפרטמנטוס.

## כלכלה
התמ"ג בלה פמפה נאמד ב-2006 בכ-3.2 מיליארד דולרים, שהם כ-10,500 דולר לנפש, בממוצע. שיעור זה גבוה בכ-20% מהממוצע בארגנטינה.

כלכלת הפרובינציה מבוססת בעיקר על חקלאות. הענף הבולט ביותר הוא גידול בקר, וב-2002 היו בה כ-3.6 מיליון ראשי בקר, המספר הגבוה ביותר בארגנטינה כולה. גידולי חיות משק נוספים כוללים כבשים, עזים וחזירים, אך בהיקף קטן יותר. הגידולים החקלאיים העיקריים הם חיטה (כ-10% מהחיטה בארגנטינה), שעורה, דורה, אלפלפה, תירס וחמניות (כ-13% מהתוצר הארגנטינאי).

התעשייה בפרובינציה אינה מפותחת, וכשני שלישים מתושביה עוסקים בענפי השירותים. בהיעדר אטרקציות תיירותיות, גם התיירות היא ענף זניח.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:ארגנטינה: פרובינציות
רוסטוב-דון

**מועדון הכדוריד "רוסטוב-דון"** (ברוסית: **Гандбольный Клуб Ростов-Дон**) היא קבוצת כדוריד נשים מרוסטוב על הדון, רוסיה. אחת הוותיקות במדינה.

רוסטוב-דון זכתה תשע פעמים באליפויות המדינה (שתיים מהם בתקופת ברית המועצות), 12 פעמים בגביע המדינה (שניים מהם בתקופה הסובייטית), שבע פעמים בסופר קאפ והיא גם זוכת גביע מחזיקות הגביע האירופי (1989/90), גביע ה־EHF האירופי (2017), סגנית אלופת ליגת האלופות (2019).

## היסטוריה
המועדון, שהוקם בשנת 1965, נקרא רוסטסלמאש עד 2002, על שם נותן החסות מפעלי רוסטסלמאש לבניית מכונות.

המועדון סיים במקום השני בעונת 1993, זכה בגביע EHF נשים בשנת 2017 והעפיל לגמר גביע EHF לנשים 2015, לאחר שהפסיד בגמר נגד הקבוצה הדנית TTH הולסטברו.

בעונת 2017/2018, ליגת האלופות של ה-EHF, המועדון העפיל לפיינל-פור בבודפשט, לראשונה בתולדות המועדון. המועדון סיים במקום הרביעי. בשנה שלאחר מכן, בליגת האלופות EHF 2018/19, העפיל שוב לפיינל-פור והפעם העפיל לגמר, בו הפסיד לגיורי אאודי ETO, אחרי שבחצי הגמר גבר על מץ הגרמנית.

בעונת 2019/2020 העפיל לרבע גמר ליגת האלופות. הישג ששוחזר גם בעונת 2020/2021.

## היכל הבית
ממוזער| היכל הספורט רוסטוב-על-דון.
* **שם:** היכל הספורט רוסטוב על הדון
* **עיר:** רוסטוב על הדון, רוסיה
* **קיבולת:** 3,000 צופים
## תארים
### רוסיה
* **[[הליגה הרוסית בכדוריד נשים|ליגת העל הרוסית]]**
** **זכייה (7):** 1994, 2015, 2017, 2018, 2019, 2020, 2022
** **סגנות (6):** 1993, 1995, 2011, 2012, 2013, 2016
** **מקום שלישי (10):** 1975, 1996, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2010, 2014
* **[[הגביע הרוסי בכדוריד נשים|גביע רוסיה]]**
** **זכייה (12):** 2007, 2008, 2012, 2013, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2022, 2025
* **[[הסופר קאפ הרוסי בכדוריד נשים|הסופר קאפ הרוסי]]**
** **זכייה (7):** 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2024

### ברית המועצות
* **אליפות ברית המועצות** :
** *זכייה (2)* : 1990, 1991
** *סגנות (5):* 1979, 1980, 1981, 1982, 1989
** *מקום שלישי (2):* 1976, 1988
* **גביע ברית המועצות** :
** *זכייה (2):* 1980, 1981, 1982

### תחרויות אירופאיות
* **ליגת האלופות של EHF** :
** *גמר*: 2018/2019
** *מקום רביעי* : 2017/2018
* **גביע EHF נשים** :
** *זכייה (1)* : 2017
** *סגנות (1):* 2015
* **גביע מחזיקות גביע EHF** :
** *זכייה (1):* 1990

### טורנירים אחרים
* **גביע אלופת באיה מארה**
** *מקום רביעי* : 2014
* **גביע בוקרשט**
** *מקום רביעי* : 2014, 2015

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רוסטוב על הדון: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדוריד נשים רוסיות
מדינה רב-לאומית

**מדינה רב־לאומית** היא מדינה המזוהה ברמה הקולקטיבית עם מספר לאומים אתניים דומיננטיים במדינה.

לכל קבוצות הלאום ישנו מעמד שווה, והמדינה מייצגת את כל הלאומים באופן שווה. 

לעיתים נותנת המדינה עדיפות לכמה קבוצות על אחרות, וכך המדינה "שייכת" לאותן קבוצות שלהן ניתנה עדיפות. לדוגמה: שווייץ. 

מדינה זו אינה מתבססת על יסודות אתניים ואינה מגדירה עצמה ע"פ שייכות אתנית ולכן נקראת מדינת לאום פוליטית (מדינת כלל אזרחיה). למדינה כזו שתי משמעויות שונות: המשמעות הראשונה, מדינת לאום פוליטית (מדינת כלל אזרחיה) מתייחסת לסוג הלאומיות: לאומיות פוליטית־אזרחית־מדינתית. הלאומיות בה מוגדרת על בסיס האזרחות, ויש לפיכך זהות מלאה, וכל  האזרחים בה נחשבים לבני הלאום, לאום המדינה.  

המשמעות השנייה, מדינת לאום פוליטית (מדינת כלל אזרחיה) מתייחסת לעובדה שמדובר במדינה דמוקרטית בלי קשר לסוג הלאומיות שבה. זוהי מדינה נייטרלית מבחינת זהותה האתנית, היא אינה מזדהה באופן עצמי עם קבוצה אתנית כלשהי, אלא עם כלל אזרחיה (ללא קשר למצאם האתני או לשיוכם הדתי) והמדינה שייכת להם באופן שווה.
דוגמאות:
* הממלכה המאוחדת מורכבת מאנגליה, ויילס, סקוטלנד וצפון אירלנד, שלכל אחת מהן לאום משלה. 
*אתיופיה מורכבת ממספר מדינות המייצגות כל אחת לאום שונה.
*בוסניה והרצגובינה מורכבת מבוסניאקים, קרואטים וסרבים, והרכב זה אף בא לידי ביטוי בהרכב הנשיאוּת.
*הודו – בהודו ישנן למעלה מ־2,000 קבוצות אתניות ועשרות שפות מדוברות.
דוגמאות היסטוריות למדינות רב־לאומיות אשר התפצלו למספר מדינות לאום:
* האימפריה האוסטרו־הונגרית
* ברית המועצות
* יוגוסלביה
לעיתים קשה להגדיר מדינה רב־לאומית כתוצאה מהשאלה האם לאומים יכולים להיות משולבים אלו באלו (יהודים אשר חיים בגולה, בני איגבו בניגריה, וכו')

## ראו גם
*מדינת כל אזרחיה

## הערות שוליים

קטגוריה:מדע המדינה
קטגוריה:לאומיות
תיאטרון רחוב

[שמאל|ממוזער|225px|שחקן תיאטרון רחוב ב[כיכר דאם באמסטרדם]]
**תיאטרון רחוב** הוא סוג של הופעה תיאטרלית המוצגת במרחב ציבורי, ללא קהל ספציפי המשלם על מנת לראות את ההופעה. בדומה לתיאטרון שוליים תיאטרון רחוב יכול להיות מוצג בכל מקום, כגון מרכזי קניות, כיכרות מרכזיות, חניונים וקרנות רחוב. בדרך כלל תיאטרון רחוב יוצג במקומות בהם עוברים מספר רב של אנשים. השחקנים המבצעים תיאטרון רחוב נעים מאומנים נודדים, ועד חברות תיאטרון גדולות ומאורגנות וקבוצות הרוצות להתנסות במרחבי הופעה שונים.

לעיתים שחקני תיאטרון רחוב מקבלים תשלום מסוים מהעירייה, בעיקר במקרים של פסטיבלים, הופעות ילדים או תהלוכות רחוב, אך לעיתים קרובות יותר השחקנים אינם מקבלים תשלום, או שהם מקבלים תשלום באמצעות הטלת מטבע בכובע מידי הקהל, כל אחד על פי שיקול דעתו. בכך גם קהל שאינו יכול להרשות לעצמו לשלם עבור הופעת תיאטרון קונבנציונלית, יכול לצפות בהופעת תיאטרון ללא תשלום כלשהו.

על מנת לקיים תיאטרון רחוב יש צורך בתחפושות ואביזרים פשוטים, ובדרך כלל אין ציוד הגברה קולי, והשחקנים מתבססים על קולם הטבעי ועל יכולות פיזיות. העדר ההגברה הקולית גורם לכך שתיאטרון רחוב בדרך כלל מציג יכולות פיזיות, כגון ריקוד, פנטומימה וסלפסטיק. בדרך כלל ההופעה צריכה להיות פשוטה, ברורה לעין וקולנית על מנת למשוך קהל.

יש להבדיל בין תיאטרון רחוב, לבין הופעות ציבוריות תיאטרליות אחרות, כגון הופעות בפארקים וגינות ציבוריות, בהן ישנו מרחב מוגדר, ולעיתים מגודר, וקהל שרכש כרטיסים על מנת לראות את המופע. במקרים מסוימים, שחקני תיאטרון רחוב צריכים לקבל רישיון או אישור מיוחד מהעירייה או הממשלה על מנת להופיע ברחוב.

## קישורים חיצוניים

* אתר המקדם הופעות רחוב
* אתר העוסק בתיאטרון רחוב בהולנד ובלגיה (גם באנגלית)

רחוב
קטגוריה:אמנות הבמה
קטגוריה:אמנות רחוב
קטגוריה:תיאטרון לפי סוגה
קליקאייר

**קליקאייר** (**Clickair**) הייתה חברת תעופה ספרדית שפעלה כחברת תעופה במחיר נמוך. בסיסה של החברה היה בנמל התעופה בנמל התעופה של ברצלונה-אל פראט.

החברה נוסדה בשנת 2006 ונקראה בתחילה "קאטאייר" על שם קטלוניה. החברה החלה את פעילותה באוקטובר 2006 והפעילה שלושה מטוסי איירבוס A320 וטסה לחמישה יעדים מבסיסה בברצלונה. ביולי 2009 התאחדה החברה עם חברת התעופה וולינג איירליינס תחת השם וולינג איירליינס.

## צי המטוסים (פברואר 2009)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברות תעופה ספרדיות שנסגרו
וולינג איירליינס

[ממוזער|שמאל|250px|[איירבוס A321 של החברה]]
**וולינג איירליינס** (באנגלית: **Vueling Airlines**) היא חברת תעופה ספרדית, המוגדרת כחברת לואו קוסט. בסיסה הראשי של החברה נמצא בנמל התעופה בברצלונה, והיא מפעילה קווים ל-13 יעדים מנמל התעופה אליקנטה-אלש מיגל ארננדס.

## תולדות החברה

החברה נוסדה בשנת 2004 והחלה לפעול ביולי אותה שנה בקו ברצלונה - איביזה.

בשנת 2006, בדירוג חברות התעופה הזולות הטובות באירופה, נבחרה החברה במקום השלישי אחרי החברות אייר ברלין, ואיזיג'ט.

ביולי 2009 התאחדה החברה עם חברת קליקאייר תחת השם וולינג איירליינס.

באוגוסט 2012 התנתק הקשר בין מטוס של החברה לנמל התעופה סכיפהול בטיסה מספרד לאמסטרדם, כאשר המטוס נחשד כחטוף והוזנקו שני מטוסי קרב ליירטו. בסופו של דבר המטוס נחת באמסטרדם והתגלה שהמטוס לא נחטף, אלא היו לו בעיות בקשר.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון ליוני 2020:

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה ספרדיות
קטגוריה:חברות לטיסות חסך
מוזיאון פלנטן מורטוס

**מוזיאון פלנטן מורטוס** (בהולנדית: **Plantin-Moretusmuseum**, בצרפתית: **Musée Plantin-Moretus**) הוא מוזיאון ואתר מורשת עולמית בעיר אנטוורפן שבבלגיה. המוזיאון מוקיר את פועלם של כריסטופל פלנטיין וחתנו יאן מורטוס, שני מוציאים לאור ידועים שפעלו במאה ה-16.

## היסטוריה
חברת הוצאת הספרים "פלנטין" נוסדה במאה ה-16 בידי כריסטופל פלנטיין. לאחר מותו, בשנת 1589, עברה הבעלות על החברה לידיו של חתנו, יאן מורטוס.

בשנת 1876 מכר אדוארד מורטוס את החברה לעיר אנטוורפן. שנה לאחר מכן, המוזיאון נפתח לציבור הרחב, שהורשה לבקר גם באזור המגורים בבית ובאזור מכבש הדפוס. בשנת 2002 הוכרז המוזיאון כאתר מורשת עולמית בידי אונסק"ו, ובשנת 2005 הוכנס סופית לרשימת אתרי המורשת העולמית, והיה בכך למוזיאון הראשון, והיחיד עד כה, הנמצא ברשימה זו.

המוזיאון הוא בעליו של אוסף יוצא-דופן של חומר טיפוגרפי. במוזיאון נמצא מכבש הדפוס השני העתיק ביותר בעולם, סטים של מִטבעות ומטריצות, ספרייה המכילה אוסף נרחב של דברי דפוס, וארכיון של חברת פלנטין.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר המוזיאון
* תמונות מהמוזיאון

קטגוריה:בלגיה: אתרי מורשת עולמית
פלנטן מורטוס
קטגוריה:אנטוורפן: מבנים
שדרן רדיו

[ממוזער|שדרני הרדיו [דליק ווליניץ, גדעון רייכר, יעקב אחימאיר ואיתן ליפשיץ, המגישים את התוכנית: "יש עם מי לדבר"]]
**שדרן רדיו** הוא אדם המציג ומגיש תוכניות רדיו. שדרן רדיו עשוי לדון בנושאים שונים כמו פוליטיקה, ספורט, מוזיקה ותרבות פופולרית. רוב תוכניות הרדיו מוגשות על ידי שדרן קבוע המגיש מונולוגים ומנהל שיחות עם מאזינים שמתקשרים לתוכנית. השדרן עשוי גם לספק מידע על חדשות, מזג האוויר ותחבורה. בניגוד לקריין רדיו, שדרן רדיו לאו דווקא מקריא חומר מוכן מראש שנכתב על ידי אחרים. בניגוד ל-DJ העובד ברדיו, קיימים שדרנים שכלל לא משמיעים מוזיקה בתוכניותיהם. חלק משדרני הרדיו נחשבים לכוכבי תקשורת ועוברים מתחנה אחת לאחרת ומקבלים שכר גבוה עבור תוכניותיהם, שלעיתים משודרות במספר תחנות בו זמנית (בעיקר במדינות בהן קיימת מדיניות שוק חופשי ברדיו כמו ארצות הברית וקנדה). עם זאת, משכורתם של מרבית השדרנים בדרך כלל אינה גבוהה.

## בישראל
בישראל עוסקים במקצוע רק מעטים, מרביתם בתחנות הרדיו הממלכתיות והאזוריות. קיימים כ-20 מעסיקים מוכרים בתחום זה (אם כי קיימים לצידם מספר מעסיקים לא-חוקיים, ברדיו הפיראטי. המעסיקים המוכרים הם כאן, תאגיד השידור וגלי צה"ל, כמו גם תחנות הרדיו האזורי והמגזרי).

## בארצות הברית
בארצות הברית רוב תוכניות הרדיו עוסקות בפוליטיקה, חלקן בתרבות פופולרית (כמו תוכניתו של הווארד סטרן), ואחרות בספורט. עד 1987 חויבו שדרני הרדיו על ידי הוועדה הפדרלית לתקשורת של ארצות הברית (FCC) להקדיש זמן הוגן להשמעת תגובות מן הצד הנגדי לדעותיהם אלא אם אלו נייטרליות. לאחר ביטול מדיניות זו פרחו תוכניות הרדיו, ושדרני הרדיו התחלקו לפי שתי המפלגות העיקריות: שמרנים (התומכים לרוב במפלגה הרפובליקנית) וליברלים (התומכים לרוב במפלגה הדמוקרטית). סקר מ-2004 מצא ש-17% מהציבור האמריקני מאזינים לתוכניות רדיו, רובם גברים שמרנים. שדרני הרדיו מהווים תחליף לרשתות הטלוויזיה העיקריות ואמצעי בידור ברכב לנהגים. בשנות ה-90 הוביל ראש לימבו את שידורי הרדיו השמרניים תוך הצלחה מסחרית. בין שדרני הרדיו הבולטים כיום נמנים ראש לימבו, ביל אוריילי, מייקל סאבג', שון האנטי, גלן בק, ולורה שלזינגר (הידועה כד"ר לורה). שדרני הרדיו השמרניים ידועים בכוחם לגיוס התנגדות ציבורית לחקיקה ליברלית כמו העלאת מסים ומתן זכויות למהגרים.

## ראו גם
* שדרן ספורט
* שידור רדיו בישראל
* רשימת שדרני רדיו ישראלים
* תחנת רדיו

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:מקצועות המדיה
מדבר צל גשם

ממוזער|300px|שמאל|איור ממחיש של תופעת "מדבר צל גשם". משמאל: האוויר הלח חודר מן הים ונתקל במחסום הפיזי הגבוה. מימין: תופעת המדבר בצדו השני של ההר
[ממוזער|230px|שמאל|נוף מ[מדבר גובי הקר יחסית, אשר נחסם בידי הרי ההימלאיה מגשם.]]
[שמאל|ממוזער|230px|נוף צחיח ב[מדבר יהודה, בישראל.]]
**מדבר צל גשם** היא תופעת טבע מטאורולוגית, בה נוצר מדבר למרגלות רכס הרים גשום, אשר כמות המשקעים בו נמוכה יחסית לכמות הגשם בצידו השני של הרכס. לפעמים ההפחתה בכמות הגשמים היא כה גדולה עד אשר יורדים בצד הפחות גשום פחות מ-200 מ"מ גשם בשנה, מה שמגדיר את האזור בתור מדבר.

מדבר צל גשם, היא תופעת אקלים מקומית, שנוצרת כאשר אוויר לח החודר מן הים לתוך היבשה נתקל במחסום פיזי כדוגמת רכס הרים וכהמשך התנועה מכיוון הים הוא צובר גובה במעלה הרכס כדי לחלוף מעליו בתהליך המכונה עננות אורוגרפית. עם הגובה יורד לחץ האוויר, ולכן במהלך הטיפוס מתקרר האוויר, במעלת צלזיוס אחת לכל 100 מטר, תהליך הנקרא קירור אדיאבטי (אותו תהליך העומד בבסיס הפעולה של מקרר ומזגן). המים מתעבים, וכשטמפרטורת הענן יורדת מספיק והלחות היחסית מגיעה ל-100% לחות, נוצרת עננות ממטירה. מעבר לקו פרשת המים האוויר גולש במורדות הרכס ומתחמם במעלת צלזיוס כל 100 מטר. ההתחממות מביאה לתופעת התמוככות מן העבר השני של הרכס. הענן שהכיל אוויר קר נע כלפי מטה, האוויר מתחמם (חימום אדיאבטי) והמים המצויים בו מתאדים, וכך כמות הגשמים במדרון ה"מרוחק" פחותה במידה ניכרת מזו היורדת על גבי המדרון הפונה לכיוון הים.

מבחינה בלשנית, השם "צל גשם" (באנגלית: Rain shadow), כשמו כן הוא: התצורה ההררית מטילה צל המונע (מסתיר) ירידת משקעים, בדומה לצל המסתיר את האור.

## מדבר צל גשם בישראל
מדבר יהודה, להבדיל מהנגב שנמצא ברצועת המדבריות העולמית, הוא "מדבר צל גשם". הוא נמצא למרגלות המדרונות המזרחיים של הרי יהודה. אוויר לח מן הים התיכון מתגבש לעננים הממטירים כמות מעטה יחסית של גשם בדרכם ממישור החוף לאזור השפלה ואת כמות הגשם הרבה ביותר הם מורידים על הרי יהודה. מעבר לקו פרשת המים של הרי יהודה ומשום הפרש הגבהים בין הרי יהודה למדבר יהודה השוכן למרגלותיו המזרחיים חל תהליך משמעותי יחסית של התמוככות (התחממות האוויר והתאדות טיפות מים) ולכן כמות המשקעים שנותרת בעננים כשהם מגיעים למדבר יהודה מועטה יחסית לזו במפנה המערבי של הרכס ועליו.

## מדרון צל גשם
**מדרון צל גשם** הוא מקום בו יורדים מעל 200 מ"מ גשם בשנה וכמות ההתאדות לא עולה על כמות המשקעים.

## רשימה חלקית של מדבריות צל גשם
* מדבר יהודה
* טקלה מקאן
* חילה-אריזונה
* מדבר אטקמה
* מדבר גובי
* מדבר מוהאבי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מטאורולוגיה
קטגוריה:מדבר
קניארים

ה**קניארים** (ספרדית: **Cañari**; מקצ'ואה: **Kañari**) הם עם עתיק שהתגורר באזור הפרובינציות אסואי וקניאר באקוודור של ימינו. 

ה**קניארים** היו קבוצת שבטים שהתאחדו יחד לעם אחד. הקבוצה נעלמה בשל כיבושי אימפריית האינקה בראשות ואיינה קאפאק לכיוון צפון. האינקה כפו עליהם באופן אלים את השליטה ורצחו אלפי קניארים על מנת להפוך את השטח לחלק מן האימפריה. 

שבטי הקניארים נמצאו בעיקר סביב טומבמה, עיר שכונתה לעיתים "קוסקו השנייה", בשל דמיונה לבירה מבחינת החן והאדריכלות. במהלך מלחמת האזרחים באימפריית האינקה בין בניו של ואיינה קאפאק, הקניארים תמכו בוואסקאר, למרות שהיו באזור הצפוני, אותו ירש היורש הלגיטימי לכס המלוכה, אטוואלפה. בתחילה, שרי צבאו של ואסקאר, אטוק והאנגו, הצליחו לכבוש את השטחים בצפון ולהעביר את השטחים לשליטתם. אטוואלפה הצליח, בעזרת שרי צבא שהיו נאמנים לאביו, להביס את צבא ואסקאר ולגרום לו לסגת לכיוון דרום. אטוואלפה טבח בקניארים, כנאמני אחיו/אויבו ושרף את העיר טומבמבה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עמים קדומים
קטגוריה:אינדיאנים
האיגוד הגרמני אמריקאי

[ממוזער|שמאל|250px|כעשרים אלף חברי האיגוד הגרמני אמריקאי ב[תהלוכה|מצעד שנערך בניו יורק, ב-30 באוקטובר 1939]]
ה**איגוד הגרמני אמריקאי** (בגרמנית: Amerikadeutscher Bund) או ה**פדרציה הגרמנית אמריקאית** הוא ארגון נאצי שהוקם בארצות הברית בשנות ה-30 של המאה ה-20, שקיבל הדרכה ותמיכה כלכלית סמויה מהממשלה הגרמנית, במטרה לקדם עמדה אמריקאית אוהדת כלפי גרמניה הנאצית.

שם הארגון נקבע ב-1936, לאחר איחודן של שתי תנועות דומות ובראש הארגון הציב אדולף היטלר את פריץ יוליוס קון, אזרח ארצות הברית יליד מינכן, גרמניה, כמוהו רוב חברי האיגוד היו תושבים ממוצא גרמני. הארגון הפיץ תעמולה נאצית, האשים את הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט בכך שהוא פועל למען היודאו-קומוניזם ופעל נגד החרם היהודי נגד עסקים בבעלות גרמנים במנהטן. ביום ציון הולדתו של ג'ורג' וושינגטון ב-1939 ערך הארגון עצרת במדיסון סקוור גארדן בניו יורק בו השתתפו כ-20,000 אנשים והתרחשו עימותים אלימים בין חברי הארגון ומתנגדיו.

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה נכלאו רבים מחברי האיגוד וחלקם הוגלו לגרמניה. אחרי המלחמה האיגוד התפרק, מנהיגו הוגלה לגרמניה, נשפט, נכלא ומת.

## השפעות האיגוד
האיגוד ביצע תעמולות אקטיביות למטרתם, שהיא הפצת הנאציזם בארצות הברית למניעתם מלהצטרף אל אויבי גרמניה, שלרוב גרמו לעימותים ולקרבות רחוב עם קבוצות אחרות, בעיקר עם חיילים יהודים ותיקים של מלחמת העולם הראשונה.

כמו כן, להחדרת התורה הנאצית לתוך עתידה של ארצות הברית הוקמו מחנות קיץ שהיו תחת שליטת האיגוד שנתנו אימונים צבאיים לילדים ומבוגרים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תנועות פוליטיות
קטגוריה:ארצות הברית: אנטישמיות
קטגוריה:ארגונים משתפי פעולה עם הנאצים
קטגוריה:הורחב ערך בשתפ עם ויקימדיה ללא תבנית
קטגוריה:ארגונים נאצים
קטגוריה:ארגונים פוליטיים אמריקאיים
אקסרכיה

שמאל|ממוזער|250px|כיכר אקסרכיה
**אקסרכיה** (ביוונית: **Εξάρχεια**) היא שכונה במרכז העיר אתונה שביוון, הקרובה למבנה ההיסטורי של האוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה. השכונה מפורסמת בשל הימצאותם של אנרכיסטים יווניים רבים באזורה.

השכונה נקראת על שמו של סוחר מפורסם בשם אקסרכוס, שפתח חנות גדולה באזור. אקסרכיה גובלת ממזרח בשכונת קולונקי, ונמצאת בין שדרות פאטיסיון, פנפיסטימיו ואלכסנדרס.

באקסרכיה ממוקמים מספר אתרים חשובים, ובהם המוזיאון הארכאולוגי הלאומי באתונה, האוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה וגבעת סטרפיס. הכיכר המרכזית מכילה בתי קפה ופאבים, וחנויות מחשבים רבות. האזור מכונה גם "עמק הסיליקון היווני". עקב האופי הפוליטי והאינטלקטואלי של האזור, אפשר למצוא גם חנויות ספרים רבות, חנויות סחר הוגן וחנויות של מזון אורגני.

## היסטוריה ומשמעות פוליטית
מחוז אקסרכיה נוצר בין שנת 1870 לשנת 1880 בקצה העיר, והוא מילא תפקיד משמעותי באופי החברתי והפוליטי של יוון. שם החלה ההתקוממות כנגד השלטון הצבאי בשנת 1973. באזור זה חיים אינטלקטואלים ואמנים רבים, וכן קבוצות אנרכיסטיות ושמאלניות רבות מתאכסנות באזור, כגון ארגון רוביקון. תחנות משטרה וסמלים נוספים של סמכות (וקפיטליזם) כגון בנקים, הם לרוב מטרה לקבוצות אנרכיסטיות ואנטי-סמכותניות. כמו כן, הכיכר המרכזית משמשת גם כמרכז אומנותי בו מתקיימות הופעות רחוב רבות ומופעי מוזיקה. בדצמבר 2008, נורה ונהרג נער בן 15 בידי המשטרה באקסרכיה, מה שהוביל למהומות ממושכות ברחבי יוון.

את השכונה פוקדות מהומות רבות של ארגונים אנרכיסטיים מהשמאל הרדיקלי, בעיקר כנגד המשטרה, לרוב במהומות נגד המצב הכלכלי או לציון המהומות ביוון ב-2008. בנוסף, השכונה נחשבת למוקד של פרו פלסטינים ואנטי ציונים, ובמאי 2024 קבוצה אנרכיסטית בשכונה ניתקה את אספקת המים למלון בבעלות ישראלית בשכונה, כתגובה לניתוק אספקת המים ברצועת עזה לדברם. בשכונה ישנם ציורי גרפיטי רבים של דגל הרשות הפלסטינית, וביוני 2025 רוססו בשכונה כתובות "אין כניסה לתיירים ציונים, עצרו את רצח העם בעזה, פלסטין תהיה חופשית". השכונה נחשבת כיום לשכונה עוינת לישראלים.

## גלריה

Facade of the National Archaeological Museum of Athen-2.jpg|המוזיאון הארכאולוגי הלאומי באתונה
Facade of the Averof building.jpg|האוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה
85 Kallidromiou.jpg
Stairs in Athens.jpg|מדרגות בגבעת סטרפיס 
Kallidromiou 78.jpg
Graffiti in Exarcheia.jpg|גרפיטי
Acroterion in Athens.jpg|אקרוטריון 


## קישורים חיצוניים

* 
* אקסרכיה באתר תיירות
* כתבה על אקסרכיה על רקע המהומות ב-2008

קטגוריה:אנרכיזם
קטגוריה:אתונה