open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מנזר העלייה לשמים

**מנזר העלייה לשמיים** אשר כונה גם **מנזר סטארודביצ'י** או **מנזר ווז'נסנסקי** (ברוסית: **Вознесенский монастырь**) היה מנזר לנשים הממוקם במרכז הקרמלין במוסקבה בירת רוסיה. המנזר שימש כמקום הקבורה של הצארינות והנסיכות הגדולות של רוסיה, וכן של נשות אצולה רוסיות.

## היסטוריה
המנזר נוסד בשנת 1389 על ידי אאודוקסיה דמיטרייבנה, אלמנתו של דמיטרי דונסקוי. אבן הפינה של הקתדרלה של המנזר הונחה בשנת 1407, זמן קצר לפני פטירתה של דמיטרייבנה. בשנת 1415 נהרסה הקתדרלה בשריפה, ונבנתה מחדש בשנת 1467 על ידי הנסיכה מריה יארוסלאבנה, אשתו של וסילי השני.

המנזר נפגע בשריפה נוספת בשנת 1483 ונבנה מחדש בין השנים 1518–1519. הקתדרלה נבנתה מחדש בין השנים 1587–1588. למבנה זה היו חמש כיפות - הד צורני לקתדרלת המלאך מיכאל שניצבה מולה, מעברה השני של כיכר איוואנובסקיה.

בקתדרלה של המנזר נקברו סופיה ויטובטובנה, רעייתו של ואסילי הראשון; סופיה פאלאולוגה, רעייתו של איוואן השלישי; כמה מנשותיו של איוואן האיום; הדוכסית הגדולה אאודוקסיה אלכסייבנה (בתו של אלכסי הראשון); והצארינה מריה דולגורוקבה, רעייתו הראשונה של מיכאיל הראשון.

על פי המסורות הרוסית, במספר הימים שלפני חתונתו של הצאר נהגה כלתו לעתיד להתגורר במנזר. 

בשנת 1634, ביוזמת הצאר מיכאיל הראשון נבנתה כנסייה חדשה עבור המנזר. בשלהי המאה ה-17 נבנה בסמוך מגדל פעמונים. 

בשנת 1721 שופץ המנזר ביוזמת פיוטר הגדול. המנזר ניזוק בשריפה בשנת 1737 ושופץ ביוזמת אנה, קיסרית רוסיה. במהלך כיבוש מוסקבה על ידי נפוליאון בונפרטה בשנת 1812 חפצי הקודש של המנזר, ובהם האיקונין של מרים, אם ישו שצויר בשנת 1482 הועברו לוולוגדה. 

בשנת 1823 הורחב מבנה המנזר, ובשלהי המאה ה-19 נבנתה כנסיית קתרינה הקדושה, בסגנון נאו-גותי בתכנונו של האדריכל קארלו רוסי.

במהלך מהפכת אוקטובר נפגעו מבני המנזר מאש תותחים, ובשנת 1929 נהרס מבנה המנזר ביוזמת הממשלה הסובייטית על מנת לבנות באתר את בית הספר לפיקוד הצבא האדום.

האיקונות אשר היו במנזר הועברו לגלריית טרטיאקוב ולנשקיית הקרמלין. האיקונוסטאזיס של קתדרלת העלייה הועבר לכנסיית שנים עשר השליחים הסמוכה, וקברי בני משפחת המלוכה הועברו לאגף של קתדרלת המלאך מיכאל הסמוכה.

## גלריה

Voznesenskij Monastyr.jpg|קתדרלת מנזר העלייה לשמיים. איור מהמאה ה-16
Chudov.jpg|כנסיית קתרינה הקדושה שנבנתה בשלהי המאה ה-19

## קישורים חיצוניים

עלייה לשמים
קטגוריה:הקרמלין
אלי גרינפלד

**אלי גרינפלד** (נולד ב-14 באוגוסט 1955) הוא יזם תרבות, מפיק ישראלי ומנהל אמנותי בתחום תרבויות העולם. זוכה פרס דיאלוג בין התרבויות באיטליה לשנת 2009. 

## ביוגרפיה
בצעירותו רכש ניסיון מקצועי בעבודה לצידו של יעקב אגמון בתיאטרון בית ליסין.
בתחילת דרכו עבד עם אמנים ישראלים ובהם קורין אלאל סוזן ופראן תימנה בראואר וניהל אמנותית פסטיבלים כמו לילות יפו, פסטיבל היין של ראשון לציון.

בהמשך עבר ליצוג אמנים בינלאומיים בישראל ובין היתר עם ז'ורז' מוסטאקי, יסמין לוי, סאפו, שנקר, מדרדאוס
בשנת 2001 יזם את פסטיבל העוד של ירושלים והקים בשנת 2003 את פסטיבל העוד של תל אביב.

יזם בשנת 2003 את פסטיבל תרבות של שלום בתל אביב.

הפקות שלו שולבו בפסטיבל ישראל פסטיבל האביב של ראשון לציון פסטיבל מחול כרמיאל ובמסגרת בימות פיס של מפעל הפיס
יזם ומנהל אמנותי של פרויקטים בהם דיאלוג בין התרבויות ובין היתר עובד בתחום זה עם תזמורת נצרת למוזיקה ערבית, גלית גיאת, לובנה סלאמה
ואמנים בינלאומיים ששיתפו פעולה עם תזמורת נצרת כמו תום יורק מרדיוהד הזמרת המרוקאית הולנדית הינד סאפו ועוד
הפיק בשיתוף ליבל מגדה דיסקים של תזמורת נצרת כולל מחווה לאום כולתום.

## פעילותו של אלי גרינפלד
### הפקת פסטיבלים בארץ
* חג המוזיקה הישראלית- עם התזמורת הפילהרמונית ומקהלות 
* פסטיבל העוד - יזם ירושלים ומפיק תל אביב.
* פסטיבל יפו – ניהול אמנותי 
* פסטיבל אישה חולון (2000)
* פסטיבל השירה הישראלית - מטולה (1998, 1997)
* פסטיבל השירה הבינלאומי - ירושלים (1994, 1996)
* פסטיבל הסרטים הבינלאומי - חיפה (1993, 1994)

### הפקות מקור בפסטיבל ישראל ופסטיבלים אחרים
* שרים לאה גולדברג - בריכת השולטאן, פסטיבל ישראל בשיתוף ניצן זעירא
* חבייתק וקפה קהיר - פסטיבל ישראל 
* קולות מן השמיים – פסטיבל משגב וים המלח, חג היין ראשון לציון. 
* אום כולתום חוזרת - זהבה בן, סאפו ולובנה סלאמה בפסטיבל ישראל.

### אמרגנות ויצוג אמנים מחו"ל
* עומר פארוק טקבילק - סיור מתוכנן לאוקטובר 2003
* מדרדאוס (פורטוגל) - 2 סיורים כולל בהיכל התרבות, בניני האומה (פסטיבל ישראל)
* שנקר (הודו/ארצות הברית) - הופעה עם אמנים ישראליים במשכן לאומנויות הבמה. 
* ג'ורג' מוסטאקי (צרפת) - בהיכל התרבות ראשון לציון עם התזמורת הסימפונית ראשון לציון.
* להקת "סרבנד" (בולגריה) - ליתורגיקה - ירושלים
* סאפו (צרפת) - הופעות בהיכל התרבות, בנייני האומה, פסטיבל ישראל ובריזה. 

### ניהול אמנותי
* פסטיבל מנגנים עולם - היכל האמנויות החדש, הרצליה (אוקטובר 2003)
* תרבות של שלום - צוותא תל אביב (יוני 2003, יוני 2004)
* חג היין ראשון לציון - (2002, 2001, 1999)
* שיר לשלום – יפו (עירית ת"א והאיחוד האירופאי) (2014, 2000-2001)

### הפקה בפועל
* גני סיפור – עיריית חולון
* 75 ליצחק נבון - חג היין ראשון לציון והטלוויזיה הישראלית 

### ייעוץ תדמיתי ויחסי ציבור
* צ'יהולי/ מוזיאון מגדל דוד – ייעוץ ביחסי ציבור, תדמית ושיווק
* בית הקונפדרציה – הקמה וייעוץ בבניית תוכניות, פרסום ושיווק
* פסטיבל ישראל - יחסי ציבור (2000)
* סקייט ישראל - התחרות הבינלאומית להחלקה על הקרח – מטולה.

### מופעים בחו"ל
* תזמורת נצרת וזמריה באיטליה, הולנד, צרפת, ספרד וארצות הברית.
* תזמורת נצרת ואמנים אורחים: סאפו (מרוקו/צרפת), להקת רדיו דרוויש (איטליה).
* תיאטר דה לה ויל, פריז – סאפו שרה אום כולתום 
* מרוקו - הופעות והקלטות של סאפו עם תזמורת הרדיו של רבאט. 
* איטליה – הופעות של אמל מורקוס ונגניה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
קטגוריה:מפיקים ישראלים
קרל מיינהוף

**קרל פרידריך מיכאל מַיינהוף** (גרמנית: **Carl Friedrich Michael Meinhof**; 23 ביולי 1857 - 11 בפברואר 1944) היה כומר ובלשן גרמני, ומחלוצי המחקר של שפות אפריקה.
## ביוגרפיה
מיינהוף נולד בפומרניה שבצפון גרמניה. הוא שימש ככומר ובזמנו הפנוי עסק בפילולוגיה. הוא למד באוניברסיטאות טיבינגן וגרייפסוולד, והחל ב-1905 היה פרופסור בבית הספר לשפות מזרחיות (Seminar für Orientalische Sprachen in Berlin) שבאוניברסיטת הומבולדט בברלין. ב-1909 היה לראש הסמינר לשפות מזרחיות בהמבורג ושימש כפרופסור במכון הקולוניאלי (Kolonialinstitut). מיינהוף נישא פעמיים, ומשתי נשותיו נולדו לו 12 ילדים, ששבעה מהם הגיעו לבגרות. 

עבודתו הידועה ביותר של מיינהוף התמקדה בחקר שפות הבנטו, ניסוח העקרונות הדקדוקיים של שפות אלה, ומחקר השוואתי חלוצי של מערכת קבוצות השם המורכבת המאפיינת את שפות משפחת השפות. בנוסף חקר מיינהוף שפות שפות ניז'ר-קונגו אחרות, שפות חוי-סאן ושפות חמיות (כיום נכללות בשפות אפרו-אסיאתיות), וניסח שיטת מיון וחלוקה שהייתה מקובלת עד שנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20. מיינהוף היה בין הראשונים שהקליטו מוזיקה אפריקאית מסורתית ב-1902, וב-1917 הוא פרסם קובץ של סיפורי עם אפריקאים.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של קרל מיינהוף (גרמנית)
* רשימת פרסומים של קרל מיינהוף ואודותיו באתר הספרייה הגרמנית הלאומית
* 

קטגוריה:בלשנים ולשונאים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טיבינגן

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1850
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
לשון מדבק

**לשון מִדְבָּק** (באנגלית **Agglutinative language**) או **שפה צירופית**, היא שפה אשר רוב המילים בה מורכבות מהדבקה של מורפמות זו לזו. זאת בניגוד ל"שפות אנליטיות", בהן המורפמות לא משנות אלו את אלו כלל ובניגוד ל"שפות נטייתיות" בהן המורפמות גורמות לשינוי צלילי ולשינוי באיות של המורפמות הסמוכות להן. את המושגים האלו טבע וילהלם פון הומבולדט (Wilhelm von Humboldt) ב-1836, כדי לתאר שפות מנקודת מבט מורפולוגית – מהמילה הלטינית "agglutinare" (להדביק).

לשון מדבק היא סוג של שפה סינתטית (שפה שבה קיים שימוש רב יחסית במורפמות), אשר בה כל מורפמה מביעה רעיון בודד מוגדר (זמן, ריבוי, מודוס, אספקט, שייכות וכו'). המורפמות מתחברות זו לזו בצורת מוספיות, ולא בדרך של שינויים בשורש המילה, או שינויים בהטעמה או בטונאליות. המוספיות שומרות על צורה קבועה, ובדרך כלל אינן מושפעות ממיקומן במילה או מצמידותן למוספיות אחרות. בהשוואה ללשונות מדבק, שפות סינתטיות שאינן מִדְבָּק, מצרפות מוספיות יחדיו, אגב שינויים שונים, ומעניקות למוספית בודדת מספר משמעויות (לדוגמה, במילה "אכלתי" בעברית, המוספית "תי" מביעה גם את רעיון הגוף, גוף ראשון "אני", וגם את זמן העבר). בלשונות מדבק קיימת נטייה למספר גדול של מוספיות או מורפמות בכל מילה, ומכיוון שהמוספיות שומרות על צורה קבועה, הן נוטות להימנע מיוצאי דופן.

דוגמאות מלשונות מדבק:
*טורקית - Avrupa-lı-laş-tır-ama-dık-lar-ımız-dan mı-sınız (האם אתם מאלה שלא יכולנו להופכם לאירופאים?)
*סוואהילי - Ni-ta-ku-andik-ia barua (אכתוב לך מכתב)
*גאורגית - a-g-e-shen-eb-in-a-t ("הייתם בונים!", נאמר כתוכחה כלפי מי שלא בנו)
*טלוגו - నన్ను మాట్లాడమననిస్తున్నట్లున్నాడండీ (בתעתיק IAST:  nannu māṭlāḍamananistunnaṭlunnāḍaṇḍī - נראה, אדוני, שהוא מרשה לי לבקש לדבר)
מִדְבָּק הוא מונח טיפולוגי, שאינו מראה בהכרח על קרבה בלשנית בין שפות. לכן לשונות מדבק עשויות להיווצר משפה-אם מדבקית או לא מדבקית, וכך הדבר גם לגבי לשון לא מדבקית. עם זאת קיימות משפחות שפות המתאפיינות בצירופיות ובהן שפות טורקיות, שפות אוראליות (לדוגמה פינית, אסטונית והונגרית), שפות דראווידיות, שפות בנטו ועוד. לשונות מדבק אחרות הן אדיגית, בסקית, גאורגית, יפנית, קוריאנית, שפות אוסטרונזיות כמו מלאית ואינדונזית, גרינלנדית ועוד. במשפחת השפות ההודו-אירופיות נחשבת פרסית ללשון מדבק, ושפות רבות שדוברו בעת העתיקה במזרח הקרוב היו מדבקיות.

ספק אם קיימת לשון מדבק לחלוטין, אנליטית לחלוטין או נטייתית לחלוטין. אם כי, יש שפות שהן מאוד מדבקיות, מאוד נטייתיות או מאוד אנליטיות. כמו כן, ישנן שפות שבהן יש גם תכונות של הדבק פונמות וגם נטיות בו זמנית. ביחס למנדרין, לדוגמה, האנגלית היא יותר מדבקית ויותר נטייתית גם יחד, וביחס לאנגלית, העברית היא יותר מדבקית ויותר נטייתית גם יחד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בלשנות
גאורגי סבירידוב

**גאורגי סבירידוב** (16 בדצמבר 1915 – 5 בינואר 1998) היה מלחין נאו-רומנטי מהתקופה הסובייטית.

סבירידוב נולד באימפריה הרוסית ב-1915. אביו, ואסילי סבירידוב שהיה עובד דואר נהרג במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה כאשר בנו היה בן 4. הוא למד לנגן משמיעה על בללייקה והראה כישרון כה גדול שהתקבל מיד לתזמורת המקומית של כלי נגינה עממיים. בשנת 1929 החל ללמוד בבית ספר למוזיקה, לאחר 1932 הוא למד לנגן בפסנתר בעיר סנקט פטרבורג. לאחר סיום לימודיו בקונסרבטויון של לנינגרד אצל דמיטרי שוסטקוביץ', בשנת 1941 הוא גויס לצבא האדום אך שוחרר עקב בריאותו הרופפת.

אחת היצירות המפורסמות שלו- רומן וואלס לתזמורת, נקראת "סופת שלג" (“The Blizzard”), היצירה מבוססת על סיפורו של הסופר והמשורר הרוסי אלכסנדר סרגייביץ' פושקין ("The Tales of the Late Ivan Petrovich Belkin").

בשנת 1946 זכה בפרס סטלין (שלימים נקרא פרס ברית המועצות) על טריו לפסנתר. בשנת 1960 קיבל את פרס לנין ובשנת 1968 את פרס ברית המועצות. פעם נוספת זכה בפרס ברית המועצות בשנת 1980. כמו כן עוטר בתואר אמן העם של ברית המועצות, גיבור העמל הסוציאליסטי ו-4 פעמים קיבל את עיטור לנין.

## קישורים חיצוניים

* 
 
* 
* 
* סופת שלג-סרטון באתר יוטיוב

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלחינים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מלחינים רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:אזרחי כבוד של מוסקבה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1915
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1998
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1998
The Night Before

**The Night Before** (בעברית: **אמש**) הוא שיר של להקת הביטלס מהאלבום *[[Help!]]*. השיר נכתב על ידי פול מקרטני, אך הקרדיט ניתן ללנון-מקרטני. השיר הופיע בסרטה השני של הלהקה, *[[Help! (סרט)|Help!]]*.

## רקע והקלטה
ג'ון לנון ניגן בפסנתר חשמלי של Hohner Pianet לאורך השיר. לבתים יש מבנה קריאה ותשובה. השירה הראשית של מקרטני מתחלפת בהרמוניה של לנון וג'ורג' האריסון שרים את הפזמון. כל ההוויה מתחלפת בלחן שני. לדעתו של המוזיקולוג וולטר אוורט, אילו הביטלס היו מקליטים את השיר בקצב איטי יותר, "זה היה יכול להיות שיר של הקינקס או האנימלס".

הביטלס הקליטו את השיר באולפני EMI (כיום אולפני אבי רוד) בלונדון ב-17 בפברואר  1965. הלהקה השיגה רצועת קצב משביעת רצון לאחר שני טייקים, ולאחר מכן ביצעה אובר-דאבינג לשירה, חלקי הגיטרה המובילים והמאראקס. סולו הגיטרה בבית השלישי חוזר בחלקו על הקודה.

## הופעה בסרט
בסרט *[[Help! (סרט)|Help!]]*, הביטלס ביצעו את השיר במקום במישור סולסברי. בדיוק כשהשיר מסתיים, פצצה מתפוצצת. הסצנה צולמה ליד סטונהנג'.

## הופעות חיות
הביטלס ביצעו את השיר במהלך סשן הרדיו האחרון שלהם ב-BBC, ב-26 במאי 1965. הופעה זו, שנקראתה The Beatles Invite You to Take a Ticket to Ride, שודרה ב-BBC Light Program ב-7 ביוני אותה השנה.

מקרטני השמיע את השיר ב-15 ביולי 2011 ביאנקי סטדיום, והצהיר על הבמה שזו הפעם הראשונה שביצע את השיר בהופעה.

## גרסאות כיסוי
להקת Restless Heart ביצעו גרסת כיסוי לשיר בשנת 2004.

## משתתפים
* פול מקרטני - שירה, גיטרת בס וגיטרה מובילה.
* ג'ון לנון - קולות רקע ופסנתר אלקטרוני. 
* ג'ורג' האריסון - קולות רקע וגיטרה.
* רינגו סטאר - תופים ותוף מרים.

## לקריאה נוספת

* 
* 
* 
* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על לילות
קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
המוזיאון הלאומי של ביירות

**המוזיאון הלאומי של ביירות** (בערבית: **متحف بيروت الوطنيّ**) הוא המוזיאון העיקרי לארכאולוגיה בלבנון, ומושבו בביירות. אוסף המוזיאון החל להיאסף לאחר מלחמת העולם הראשונה ופתיחתו הרשמית של המוזיאון הייתה בשנת 1942. אוסף המוזיאון כולל מאה אלף פריטים, רובם עתיקות מחפירות שנערכו בלבנון, המתוארכות החל מהתקופה הפלאוליתית ועד תקופת הממלוכים. כ-1,300 פריטים מוצגים לקהל.

## היסטוריה
המוזיאון החל דרכו בפריטי עתיקות של אספנים פרטיים, בחלקם קצינים צרפתים המוצבים בלבנון. בניית המוזיאון הסתיימה ב-1937, אך חנוכתו, שיועדה להיות שנה לאחר מכן, נדחתה עקב המצב הפוליטי עד שלבסוף, ב-1942, נפתח לקהל הרחב. ב-1975, בעת מלחמת האזרחים בלבנון, נמצא המוזיאון בשטח ההפקר שבין הצדדים הלוחמים, וספג נזק רב. גם בשנים שלאחר מכן היה המוזיאון נתון באזור לחימה. כתוצאה מכך סגר המוזיאון את שעריו באמצע שנות ה-70, וננקטו צעדים להגנת הממצאים, כגון כיסוי פסיפסים בשכבת בטון.

במהלך הפלישה הישראלית ללבנון, בשנת 1982, כבש כוח של יחידת שלדג את מתחם המוזיאון, בו התבצרו רבים מלוחמי הקומנדו הסורי. טרם הקרב, מצא קצין המודיעין של שלדג תרשים מדויק של המבנה בארכיון הלאומי של ביירות. הלוחמים פשטו בו זמנית דרך כל הפתחים, והסתערו באש וברימונים על המחבלים המבוצרים. טל רוסו, שהיה אז מפקד פלגה בשלדג, תיאר בראיון את הפריצה למתחם המוזיאון – "הצמדנו חומר נפץ לקיר המבנה. חשבנו שזה יעשה חור בקיר, אבל בפועל פוצצנו את הספרייה הלאומית של ביירות וגשם של דפים ירד עלינו. תחת אש של אר.פי.ג'י פרצנו למוזיאון." את הקרב מול אנשי הפת"ח, ניהלו לוחמי שלדג כשהם מתרוצצים בין חפצי אומנות ואוסף של מטבעות עתיקים המוטלים על הרצפה.

בשנת 1991, לאחר סיום מלחמת האזרחים, היה המוזיאון במצב של הרס, לחדרים חדרו מי גשמים, נזקי הפגזות וחורי כדורים הרסו את הקירות החיצוניים של המוזיאון, וממצאים ומסמכים רבים נשרפו בשריפות שפרצו במהלך הלחימה.

בשנת 1992 החלה יוזמה לחידוש המוזיאון, ובשנת 1995 החלו עבודות השיקום. המוזיאון שב ופתח שעריו לציבור בשנת 1997. בשנת 1998 נסגר שוב לצורכי עבודות שיקום, ובשנת 1999 שב ונפתח. במקביל לפתיחתו הכריזה ממשלת לבנון על מבצע לאיתור חפצים שנבזזו מהמוזיאון במהלך המלחמה, מבצע שהשיב לרשות המוזיאון רבים מהממצאים שהוצגו בו בעבר.

שמאל|ממוזער|250px|ארון אחירם
כיום מחזיק המוזיאון אוסף של מאה אלף פריטים, מתוכם מוצגים לקהל 1,300. אלו כוללים סרקופגים, פסיפסים ותבליטים. גולת הכותרת של המוצגים הוא ארון אחירם, סרקופג של המלך הפיניקי אחירם, מהמאה העשירית לפנה"ס, שנמצא בגבל וכולל את הטקסט העתיק ביותר שנמצא בכתב הפיניקי.

בצמוד למוזיאון שוכן ההיפודרום של ביירות.

## מוצגי המוזיאון
* מבחר מכתובות מלכי גבל
* ארון אחירם
* מצבת יחומלך
* מבחר מכס עשתרת
* ארון בתנועם
* כתובת בן שפטבעל
* אובליסק אבישם
* שעון השמש הפיניקי
* קברים פיניקים ממיה מיה
* ממצאים מטירת גבל
* חפצי אמנות מחמון
* ממצאי זהב ממקדש האובליסקים בגבל
* ממצאים נאוליתיים מכפר תיבנית
* ממצאי תקופת הברזל בצור (לבנון)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

מוזיאון
לאומי
ביירות
מוזיאון
יאנקי דודל

שמאל|ממוזער|200px|"הרוח של 1776" מאת וילארד, הציור נקרא גם "יאנקי דודל"
שמאל|ממוזער|200px|השיר בביצוע הכנר קרי רקופף
שמאל|ממוזער|200px|הבית הראשון של השיר על מדרכה
**יאנקי דודל** (מאנגלית: **Yankee Doodle**) הוא שיר עם בריטי/אמריקני שמקורו בתקופת מלחמת שבע השנים (1756–1763). בעת המודרנית הפך השיר להמנון פטריוטי אמריקני. הוא משמש כהמנון מדינת קונטיקט וכאות תחנות השידור של רשת השידור הממשלתית, קול אמריקה.

## מילות השיר
להלן הבית הראשון והפזמון, המוכרים והמושרים של השיר.

קיימים עוד בתי-שיר רבים, בגרסאות שונות.

## היסטוריה ומשמעויות
מקורו של השיר לא ברור. לפי המסורת השיר הושר בפי החיילים הבריטיים שנלחמו במלחמת הצרפתים והאינדיאנים, המקבילה למלחמת שבע השנים על אדמת אמריקה, כשיר גנאי למתיישבים האמריקאים שכונו "יאנקים". הלחן הוא ככל הנראה עממי ומבוסס על שיר ילדים. מילות השיר מיוחסות לרופא צבאי בריטי בשם ריצ'רד שקבורג (Richard Shuckburgh), שכתב אותו כדי לשעשע לוחמים אמריקאים שלחמו לצידו.

מקור המילה דודל בסקסונית תחתית (dödel), ומובנה "טיפש", "שוטה". "מקרוני" הוא סלנג ל"גנדרן", כך גם המילה דאנדי. ככל הנראה הרמז הוא שהיאנקים (המתיישבים האמריקאים) היו כל-כך פשוטים ולא מתוחכמים עד שסברו כביכול שעצם נעיצת הנוצה בכובע הופכת אותם לאופנתיים.

השיר הושמע באופרטה האמריקאית הראשונה "The Disappointment", שהועלתה ב-1767.

## עיבודים, גרסאות והשפעות
ב-1904 עיבד שחקן הוודוויל ג'ורג' מ. קוהאן על פי שיר זה את השיר הפטריוטי "Yankee Doodle Boy" (או "Yankee Doodle Dandy") הכולל הצהרה בדבר האושר שבהיות אמריקאי ש"נולד בארבעה ביולי", שורה שנתנה את השראתה לסרט הביקורתי בשם זה, שהפך את המשמעות הפטריוטית המקורית של השיר. בשנת 1942 הופיע הסרט "Yankee Doodle Dandy", המספר את סיפורו של ג'ורג' מ. קוהאן בבימויו של מייקל קורטיז ובכיכובו של ג'יימס קאגני (שזכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר עבור תפקידו בסרט).

מלחין המארשים ג'ון פיליפ סוזה כתב לפי לחנו של יאנקי דודל את המארש "America First".

שיר הפתיחה של התוכנית החברים של ברני מבוססת על הלחן של השיר.

בדצמבר 1975 נעשה שימוש בשיר בתוכנית הטלוויזיה ניקוי ראש. המילים העבריות עסקו בניסיון ההתנחלות בסבסטיה. 

## לקריאה נוספת

* Fedor, Ferenz. The birth of the Yankee Doodle. New York: Vantage Press, 1976. Call number: ML3561 .Y2 F4.
* Murray, Stuart. America's song: the story of "Yankee Doodle." Bennington, Vermont: Images from the Past, 1999. Call number: ML3561 .Y2 M87 1999.
* Saffell, William Thomas Roberts. Hail Columbia, the flag, and Yankee Doodle dandy. Baltimore, Maryland: T. N. Kurtz, 1864. Call number: E312.5 .S13.
* Sonneck, Oscar George Theodore. Report on "The Star-Spangled Banner," "Hail Columbia," "America," and "Yankee Doodle." Washington, D.C.: Government Printing Office, 1909. Reprint, New York: Dover Publications, 1972. Call number: ML3551 .S6.
* "Yankee Doodle." Sing out! The folk song magazine 46, no. 3 (Fall 2002): 74-75. Call number: ML1 .S588, ISSN 0037-5624.


## קישורים חיצוניים

* דף השיר בספריית הקונגרס 
* נעימת השיר

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המנונים
קטגוריה:ארצות הברית: היסטוריה
קטגוריה:ארצות הברית: תרבות
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים המבוססים על היסטוריה אמריקאית
קטגוריה:שירים על דמויות גבריות בדיוניות
קטגוריה:שירים על קונטיקט
קטגוריה:שירים עממיים
קטגוריה:שירים פטריוטיים
נסים וידאל

**נסים וידאל** (נולד ב-30 ביולי 1939) הוא אסטרופיזיקאי ישראלי שעוסק בהבנת האסטרונומיה שעמדה לנגד עיני הרמב"ם ושאר חכמי ישראל.

## ביוגרפיה
וידאל נולד בשנת 1939 במצרים למשפחה שומרת מצוות ממוצא יהודי-איטלקי, ועלה לישראל בשנת 1950. בגיל 19 החל בלימודי פיזיקה באוניברסיטה העברית. בשנת 1968 קיבל תואר שני מטעם אוניברסיטת תל אביב, על עבודה שכותרתה "מודלים קוסמולוגיים המכילים לחץ", ובשנת 1971 קיבל תואר דוקטור לאסטרונומיה מטעם אוניברסיטת תל אביב, על עבודה שכותרתה "ההתפתחות של כוכב הליום טהור בן M 140 ובעירת הליום".

במשך השנים עבד במכוני מחקר אחדים: מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ', מצפה הכוכבים על שם וייז ואוניברסיטת הרווארד בארצות הברית. הוא חבר האיגוד האסטרונומי הבינלאומי ועומד בראש "ממט"ן - המכון להוראת מדעים וטכנולוגיה" בירושלים. הוא רואה בעיסוק באסטרונומיה מצווה, בהתאם לדברי רבי יוחנן בתלמוד הבבלי: "מנין שמצוה על האדם לחשב תקופות ומזלות? שנאמר 'ושמרתם ועשיתם כי היא חכמתכם ובינתכם לעיני העמים' - איזו חכמה ובינה שהיא לעיני העמים? הוי אומר זה חישוב תקופות ומזלות". לדבריו המדע מחזק את האמונה באלוהים, ואין סתירה בין דת למדע.

פרסם מאמרים אקדמיים וחיבר שלושה ספרי מדע פופולרי. כתב סדרת ספרים בשם "צבא השמים", המכילה חמישה כרכים, ובה הוא מבאר את הסוגיות הרבות של חז"ל הנוגעות לאסטרונומיה, ובפרט באסטרונומיה של הרמב"ם ביד החזקה. בספר הלימוד "לאן הולכים כוכבי הלכת?", שהוא ספר לימוד לבתי ספר, הוא כתב: "מאז אותו יום רביעי שבו נבראו השמש והירח והכוכבים, הם סובבים כל אחד במסלולם שקבע להם הקב"ה" וכן "אבל השמש אינה נעה כגולם, אלא גם היא נשמעת להשגחתו של הבורא יתברך, ולמשל בימי יהושע בן נון היא נעצרה בשמים ככתוב 'שמש בגבעון דום'". חיבר גם תוכנית לימודים באלקטרוניקה, המכילה 12 חוברות לימוד, ומעבדה באלקטרוניקה לגילאים 4 עד 12 שנה. כמאה אלף תלמידים השתתפו בתוכנית זו בבתי ספר יסודיים בכל רחבי הארץ.

בנו הוא הרב חיים וידאל, דיין בבית הדין הרבני.

## מכּתביו
* ** צבא השמים: אסטרונומיה**, ממט"ן - המכון להוראת מדעים וטכנולוגיה, תשנ"ה
* **פרקי אסטרונומיה**, ממט"ן - המכון להוראת מדעים וטכנולוגיה, תשס"א

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* נסים וידאל, כוכבי שביט, באתר "הידברות"
* 
* Jerusalem - Prof. An Expert On 'Birchas Hachama': New Zealand Is The Most Accurate Place To Recite , Vos Iz Neias?

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:אסטרונומים ישראלים
קטגוריה:מדענים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:חרדים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
אוניברסיטת קווינסלנד

**אוניברסיטת קווינסלנד** (באנגלית: The **University of Queensland**; בראשי תיבות: **UQ**) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית אוסטרלית הנחשבת בין שלוש האוניברסיטאות המובילות באוסטרליה בתחום המחקר. היא הראשונה שנוסדה במדינת קווינסלנד והחמישית באוסטרליה. האוניברסיטה הוקמה בשנת 1909, ביום השנה ה-50 להיפרדות הקולוניה קווינסלנד מהקולוניה ניו סאות' ויילס.

אוניברסיטת קווינסלנד אוסטרליה ממוקמת בבריזבן שבאוסטרליה ובסביבתה. באוניברסיטה שלושה קמפוסים עיקריים: קמפוס סנט לוסיה , בו לומדים רוב הסטודנטים, קמפוס גאטון , מרכז האוניברסיטה לחקלאות ומדעי הווטרינריה, וקמפוס הרסטון , המאכלס את מתקני הבריאות הקליניים של בית הספר. אתרים אחרים באוניברסיטת קווינסלנד – כולל תחנות מחקר ימיות , בתי חולים להוראה ומכרה תת-קרקעי – נמצאים סביב קווינסלנד. בקרב הסגל ובוגריה 2 חתני פרס נובל ו-117 מקבלי מלגת רודס.

באוניברסיטה שש חטיבות אקדמיות עיקריות: עסקים, כלכלה ומשפטים, הנדסה, אדריכלות וטכנולוגיית מידע, מדעי הבריאות והתנהגות, מדעי הרוח והחברה, רפואה ומדעים ביו-רפואיים, ומדע. מתקני המחקר של האוניברסיטה כוללים את המכון לביולוגיה מולקולרית , מכון המוח של קווינסלנד  והמכון האוסטרלי להנדסת ביוטכנולוגיה וננוטכנולוגיה .
לאוניברסיטה תוכנית אסטרטגית לתקופה של ארבע שנים 2022–2025.

## קשרים בין-לאומיים
אוניברסיטת קווינסלנד נחשבת אחת המובילות בעולם בתחומי המחקר וההוראה והיא מבין מייסדיה של "קבוצת השמונה", גוף המאגד את שמונה האוניברסיטאות הטובות באוסטרליה, שמטרתו קידום ההשכלה האקדמית ביבשת והיא שותפה בחברה הפרטית "אסטרונומי אוסטרליה" שהיא מוסד ללא כוונת רווח שחבריה כוללים אוניברסיטאות אוסטרליות וארגוני מחקר עם יכולת מחקר משמעותית באסטרונומיה.
האוניברסיטה חברה ברשת אוניברסיטאס 21, חברה בארגון EdX, בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט, בארגון אוניברסיטאות אוסטרליה , באיגוד מוסדות דרום מזרח אסיה להשכלה גבוהה  שהוא ארגון ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1956 בבנגקוק, ברשת אוניברסיטאות אוסטרליה אפריקה (באנגלית: Australia Africa Universities Network, בראשי תיבות: AAUN) המחברת בין חוקרים אנשי אקדמיה וסטודנטים משתי היבשות כדי להתמודד עם אתגרים משותפים וחברה בשותפות המשולבת מהאקדמיה והתעשייה, הנקרא UIDP (ראשי תיבות מאנגלית: University Industry Demonstration Partnership). הארגון הוא עמותה המורכבת מחברות מובילות חדשנות ואוניברסיטאות מחקר מוערכות מכל העולם הפועלים יחדיו להגדלת היתרונות משיתופי פעולה בין שני המגזרים. האוניברסיטה שייכת לקבוצה הלא רשמית בעלת הכינוי "אוניברסיטאות אבן החול".

## קמפוסים
* קמפוס סנט לוסיה
* קמפוס גאטון
* קמפוס הרסטון
* מיקומים אחרים

## ארגון אקדמי
### פקולטות

### מכונים אוניברסיטאיים

### מרכזים אוניברסיטאיים

### קולג'ים מגורים

## דירוגים
#### דירוג בין-לאומי
* דירוג שאנגחאי: מקום 47 (2023)
* Times Higher Education: מקום 70 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 40 (2024)
* U.S. News & World Report: מקום 41 (2024)
* דירוג ליידן CWTS: מקום 54 (2024)

#### דירוג אזורי – אוסטרליה
* דירוג שאנגחאי: מקום 2 (2023)
* Times Higher Education: מקום 5 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 6 (2024)
* U.S. News & World Report: מקום 3 (2024)
* דירוג ליידן CWTS: מקום 4 (2024)

## קישורים חיצוניים

* 

* עמוד האוניברסיטה, באתר שיתוף התמונות פליקר 

## הערות שוליים

קווינסלנד
קטגוריה:בריזבן
קווינסלנד
קווינסלנד
קווינסלנד
קווינסלנד
אליעזר פרנקל

[שמאל|ממוזער|250px|בניין [ישיבת הכותל]]
שמאל|ממוזער|250px|מבני מגורים ברובע היהודי מעל לקארדו
**אליעזר פרנקל** (29 באוקטובר 1929 – 9 באפריל 2012) היה אדריכל, צייר ומחנך ישראלי.

## ביוגרפיה
פרנקל נולד בפריז, בנם של הציירים יצחק פרנל-פרנקל ומרים אניס (אניספלד)-פרנקל. גם אשתו, נורה פרנקל (1931–1996), הייתה ציירת. פרנקל למד בגימנסיה שלווה ובגימנסיה הרצליה, וכן למד אמנות בסדנתם של הוריו. במקביל פרסם שירה ופרוזה בכתבי עת ספרותיים.

פרנקל שירת במלחמת העצמאות, תחילה ככתב צבאי ולאחר מכן ביחידת מרגמות כבדות. לאחר שחרורו היה מראשוני הכתבים בסוכנות עתי"ם. משנת 1951 עסק בסיקור תערוכות עבור העיתונים "מעריב" ו"דבר".

בשנת 1953 נסע לאירופה ללימודים וב-1954 הגיע לארצות הברית ללמוד אדריכלות במכון פראט  בניו יורק. עבודת הגמר שלו ב-1958 הייתה הצעה לבינוי כפר האמנים עין הוד.

תערוכתו הראשונה הייתה בגלריה קארוס במנהטן, ובה הציג תחת השם אליעזר שֶבֶת. בשנת 1960 שב ארצה ופתח משרד עצמאי בתל אביב. בארץ המשיך לצייר ולקיים תערוכות יחיד וכן תערוכות קבוצתיות עם קבוצת +10.

אליעזר פרנקל נודע בזכות עבודות השיקום של יפו העתיקה, הרובע היהודי בירושלים ובית הסראייה בצפת. בנוסף נודע כאדריכל מתחם ישיבת הכותל על שם וואהל. פרנקל החל בתכנון ישיבת הכותל כבר בסוף שנות ה-60, לאחר שיועד אתר לבניין הישיבה. תכנון מתחם הישיבה נתקל בקשיים בראשית חפירת יסודות הבניין, בגלל חשיפת אתר ארכאולוגי בעל חשיבות גדולה. הנהלת הישיבה נאלצה להפסיק את מלאכת הבנייה עד שיושלמו החפירות הארכאולוגיות. במקביל שינה פרנקל את תוכניות העמדת יסודות הבניין. עיכוב זה הביא לכך שחנוכת בניין הישיבה נערכה רק באמצע שנות ה-80.

ב-1981 ייסד פרנקל וניהל את "מכללת הסביבה – סדנא לעיצוב ואדריכלות". בשנת 1999 זכתה המכללה להכרה של המועצה להשכלה גבוהה. היא נסגרה ב-2003. בין בוגרי הסדנה, אלי גולדשטיין, נגה פאוסט, עמוס רימון, מיכאל יניב, ארנסטו חבין, איציק אלחדיף, מוטי כהן, רינת דקל קינן, רונית עדן, רועי שפירא, טליה תורג'מן, אריק שיבי, עופר סיאקי, יחיעם קרוא ומירה משקיט.

אליעזר פרנקל נפטר בשנת 2012, בן 82 במותו. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
הותיר שתי בנות, תמי שכנר ומירי עשת, ונכדים.

ארכיונו המקצועי של פרנקל הופקד לאחר פטירתו בארכיון אדריכלות ישראל.

## פרסומיו
* אליעזר פרנקל (כתב וערך), **כרונולוגיה: תולדות האמנות: אדריכלות, עיצוב, פיסול, ציור**, 2 כרכים, תל אביב: הסדנא לעיצוב ואדריכלות, 1993. (מהדורה שנייה מתוקנת ומורחבת: תל אביב: מכללת הסביבה – הסדנא לעצוב ואדריכלות, 1996)
***תאוריות באדריכלות** (עורך), הוצאת מכללת הסביבה - הסדנה לעיצוב ואדריכלות תל אביב, 1999.
* **השפה החזותית**, הוצאת מכללת הסביבה - הסדנה לעיצוב ואדריכלות תל אביב, 2003.

## לקריאה נוספת
*צבי אלחייני ומיכאל יעקובסון: **חילוני מול פני הקודש - אליעזר פרנקל וישיבת הכותל ברובע היהודי**, עת־מול 250, עמודים 23–26.

## קישורים חיצוניים
* 
* מיכאל יעקובסון: מת האדריכל אליעזר פרנקל, מחדש יפו העתיקה והרובע היהודי בירושלים, 15.4.12, Xnet.
* 
* מיכאל יעקובסון: סיבוב על ישיבת הכותל, באתר 'חלון אחורי', 22.07.2017
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי צרפת
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת העצמאות
קטגוריה:בוגרי מכון פראט
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:קבוצת עשר פלוס
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
כנסיית הנחת הגלימה

**כנסיית הנחת הגלימה** או **כנסיית הורדת הגלימה** (ברוסית: **Церковь Ризоположения**) היא כנסייה הניצבת בכיכר הקתדרלות במרכז הקרמלין במוסקבה בירת רוסיה. בניית הכנסייה החלה בשנת 1484 והסתיימה שנה אחר כך, על ידי בנאים שהגיעו מפסקוב. ככל הנראה מדובר באותם בנאים אשר תכננו ובנו את קתדרלת העלייה לשמים הסמוכה.

## היסטוריה
הכנסייה נבנתה באתר בו נצבה כנסייה קדומה יותר, אשר נבנתה בשנת 1451 על ידי יונה ממוסקבה. כנסייה קדומה זו הוקמה על מנת לציין את שחרורה של העיר מוסקבה מכיבוש הטטרים (שחרור שאירע ביום חג הגלימה). בחג הגלימה אירע נס, והטטרים נסוגו מהעיר ללא כל סיבה כשהם משאירים אחריהם את נשקיהם והרכוש שבזזו. שמה של הכנסייה מתייחס לחג נוצרי המציין, על פי האמונה הנוצרית, את הבאת גלימתה של מרים, אם ישו מירושלים לקונסטנטינופוליס במאה החמישית, במטרה להגן על העיר מפני אויבים. מסורת זו מספרת כי במלחמה בין האימפריה הביזנטית לבין הרוסים בשנת 860 הטביל פוטיוס, הפטריארך של קונסטנטינופול, את הגלימה בים, וזו יצרה סופה אשר הטביעה את הספינות של הפולשים. בעקבות שרפה שפגעה בכנסיית העץ שבנה יונה, נבנתה כנסיית אבן.

בכנסייה איקונוסטזיס בן ארבע רמות, שנוצר על ידי נאזארי איסטומין סאבין בשנת 1627 וכן ציורי קיר רבים מעשה ידי איוואן בוריסוב, סידור פוספיב וסימיון אברמוב, משנת 1644. 

הכנסייה בנויה בסגנון רוסי ביזנטי, ולה כיפת בצל אחת, בסגנון זה.

לאחר הקמתה שימשה הכנסייה את הפטריארך של מוסקבה אולם באמצע המאה ה-17 הפכה לכנסייה הפרטית של משפחת המלוכה, עד מעבר בירת המדינה ממוסקבה לסנקט פטרבורג. בשנת 1737 ניזוקה הכנסייה בשרפה, אולם שוקמה זמן קצר לאחר מכן, ונבנתה מחדש כשלה חדרי מבוא פתוחים משלושה אגפים. 

הכנסייה נפגעה קשות מאש תותחים בשנת 1918, במהלך מהפכת אוקטובר, ולאחר ששוקמה הפכה למוזיאון. כיום משמשת הכנסייה כמוזיאון לחפצי דת מהמאות ה-14 עד ה-19.

## גלריה

Cerkov Rizpolozhenia (Kreml).JPG|מבט על חזית הכנסייה. לכנסייה כיפת בצל רוסית - ביזנטינית האופיינית לכנסיות הקרמלין
Moscow Kremlin fresco about war in 860.jpg|פרסקו המתאר את הקיסר הביזנטיני מיכאל השלישי והפטריארך פוטיוס הראשון מטבילים את גלימת מרים, אם ישו בתוך הים


## קישורים חיצוניים

* 
* מידע רשמי באתר Kremlin.ru

קטגוריה:הקרמלין
קטגוריה:מוסקבה: כנסיות
קטגוריה:מוסקבה: מוזיאונים לאמנות
גזבר (בית המקדש)

ה**גזבר** היה הממונה על האוצר בבית המקדש. הוא יכול להיות כהן, לוי או ישראל, אך לפי דיני ערכין יש משמעות לכך שהגזבר יהיה כהן. הגזבר היה כפוף לאמרכל.

## תפקידי הגזבר
* פיקוח פדיית הקדשים, ערכין, חרמים ומעשר שני.
* הוצאה מכספי המקדש לדברים הראויים להם.
* בדיקת הסולת והיין אם הם ראויים למזבח.
* סיכום עם האומנים הבונים בבית המקדש כמה יבנו ובאיזה סכום.
* קניית הקדש בהמות לקורבנות ציבור.
* מכירת חפצים של הקדש העומדים למכירה, ומכירת שדות הקודש.
* יציאה עם הפחות והסגנים לקראת מביאי הביכורים.
* פדיית העודפים לעם.

## רמזים במקרא לתפקיד הגזבר
 
פרש רד"ק: שהבדיל את אסף הימן וידותון להיות משוררים, את האחרים להיות שוערים, ואת האחרים להיות גזברים על אוצרות בית ה'.
ומפרש מצודת דוד: ויפקדו - היו ממנים גזברים על הלשכות העשויות לאוצרות על התרומות ועל הראשית והיא החלה ועל המעשרות.

קטגוריה:בית המקדש
קתדרלת העלייה לשמים

שמאל|ממוזער|250px|מפת הקרמלין
שמאל|ממוזער|250px|קתדרלת העלייה לשמים. מבט על הקתדרלה בחורף
[שמאל|ממוזער|250px|תרשים המתאר את מראה הקתדרלה שנבנתה על ידי [איוואן הראשון, נסיך מוסקבה|איוואן הראשון]]
**קתדרלת העלייה לשמים** או **קתדרלת התרדמה** (ברוסית: **Успенский собор**) היא החשובה בקתדרלות מוסקבה ו"הכנסייה האם" של הכנסייה הרוסית. הקתדרלה ממוקמת בכיכר הקתדרלות שבמרכז הקרמלין במוסקבה, בירת רוסיה.

## היסטוריה
במאה ה-14 שכנע ראש הכנסייה הרוסית הארכיבישוף המטרופוליטני פיוטר את הצאר איוואן הראשון (איוואן קאליטה) כי עליו לבנות קתדרלה עבור הבתולה מרים במוסקבה, בדומה לקתדרלת העלייה לשמים שבוולדימיר (בירת נסיכות ולדימיר באותה עת). הקמת הקתדרלה החלה ב-4 באוגוסט 1326 והסתיימה ב-4 באוגוסט 1327 – מועד חנוכת הקתדרלה והקדשתה. באותה עת הפכה מוסקבה לבירת הנסיכות.

בשלהי המאה ה-15, הוחלט על בניית הקתדרלה מחדש, בשל מצבה הרעוע ובשנת 1472 החלה הקמתה המחודשת של הקתדרלה בתכנונם של האדריכלים קריווצוב ומישקין. לאחר שנתיים, כאשר עבודות הבנייה עמדו בפני סיום, התמוטט הבניין בעקבות רעידת אדמה. הצאר איוואן השלישי הזמין את האדריכל האיטלקי אריסטוטלה פיוראוואנטי מבולוניה שבאיטליה לתכנן מחדש את הקתדרלה, אולם דרש כי הבנייה תהיה בסגנון ביזנטי-רוסי, כאשר הקתדרלה בוולדימיר תשמש כהשראה לקתדרלה במוסקבה. פיוראוואנטי נסע לוולדימיר על מנת ללמוד את סגנון הבנייה המסורתי ותכנן כנסייה בסגנון הרנסאנס (כנסייה רחבת ידיים) שמראה החיצוני הוא בסגנון רוסי ביזנטי מסורתי.

יסודות הקתדרלה החדשה הונחו בשנת 1475 והיא נחנכה בשנת 1479 בנוכחות גרונטיוס, מטרופוליטן מוסקבה. פנים הכנסייה עוטר בפרסקאות רבים ובאיקונות, בהם התאוטוקוס מולדימיר והבלאכרניטיסה.

ב-16 בינואר 1547 נערך בקתדרלה טקס ההכתרה של הצאר איוואן האיום.

מאז שנת 1721 הייתה הקתדרלה מקום הכתרת כל צארי רוסיה, כמו גם טקסי משיחת הפטריארכים של הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית, עד ביטול הפטריארכיה על ידי הצאר פיוטר הגדול.
הפטריארכיה חודשה לאחר מהפכת פברואר בשנת 1917 וב-2 בנובמבר באותה שנה נמשח טיכון כפטריארך מוסקבה ורוס כולה.

בעקבות המהפכה הבולשביקית והפיכת מוסקבה לבירה הבולשביקית, נאסרו טקסים דתיים בקתדרלה, למעט טקס פסחא שנערך בהרשאה מיוחדת של ולדימיר לנין בשנת 1918.

מאז 1918 הכנסייה שימשה כמוזיאון עד נפילתה של ברית המועצות. בשנת 1990 הושבה הקתדרלה לידי הכנסייה הרוסית, וכיום, על אף היותה מוזיאון, נערכים בה הטקסים הדתיים.

### אזכורים תרבותיים
הכיכר והקתדרלה הם מקום התרחשות סצנת ההכתרה באופרה מאת מודסט מוסורגסקי "בוריס גודונוב".

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע רשמי באתר Kremlin.ru

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הקרמלין
קטגוריה:מוסקבה: קתדרלות
קטגוריה:קתדרלות אורתודוקסיות
קטגוריה:מוסקבה: מוזיאונים
טייבה (נפת רמאללה ואל-בירה)

**א-טייבה** (בערבית: **الطيبة**, בתעתיק מדויק: **אלטיבה**) הוא כפר פלסטיני על כביש 449, באמצע הדרך בין יריחו לרמאללה, דרומית להר בעל חצור, בגובה 850 מ' מעל פני הים, משתייך לנפת רמאללה ואל-בירה. ממערב לכפר הוקמה ההתנחלות הישראלית – עפרה.

א-טייבה הוא אחד מארבעת הכפרים (השכנים) שנקראים בשם **בני סאלם**. שלושת האחרים הם: רמון, דיר ג'ריר וכפר מאלכּ.

בכפר חיים כ-1,340 תושבים, כולם נוצרים בני זרמים שונים (יוונים-אורתודוקסים, יוונים-קתולים ורומים-קתולים).

## מקור השם
הפירוש המילולי של שם הכפר הוא: "הטובה".

ידוע כי הערבים נהגו להמיר בשם "טייבה" (שמשמעותו "מקום טוב") שמות יישובים קדומים שכללו את השורש ע-פ-ר, משום שפירוש המילה הערבית "عفريت" (עפרית) היא "שד"; לפיכך, מזהים החוקרים את הכפר עם מקומה של עפרה המקראית המוזכרת בספר יהושע כאחת מערי בנימין.
ימין|ממוזער|כיכר אפרים, טייבה

המסורת הנוצרית מזהה את הכפר עם היישוב אֶפְרַיִם (Ἐφραῒμ), מקום בו התגורר ישו עם תלמידיו לפני הגעתם לירושלים על-פי הברית החדשה, ולכן התקדש המקום והוקמו בו כנסיות ומוסדות נוצרים. בפאתיו הדרום-מזרחיים של הכפר שוכנת כנסייה צלבנית על שם ג'ורג' הקדוש הבנויה על חורבות כנסייה ביזנטית. חלק מהבניינים המודרניים נבנו על יסודות בתים מהמאה ה-5.

במאה ה-19 נערך ליד הכפר הקרב העיקרי בין שבטי הבדואים במלחמת קיס וימן.
ממוזער|חגיגות הפסחא בטייבה, 2023
החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בטייבה בשנת 1863, וכתב כי על אף שרבים מבתי הכפר היו חרבים בזמנו, גרים בו 800 איש, שרובם יוונים אורתודוקסים, ומיעוטם (60 איש) קתולים. גרן מצא במקום מבנים עתיקים, את שרידי הכנסייה על-שם גאורגיוס הקדוש, מספר בורות מים ואסמים חצובים בסלע, ומערה בשם "מאר אליאס", שעל-פי מסורת נוצרית ומוסלמית מקומית, אליהו הנביא מצא בה מקלט בדרכו ליריחו. גרן שב לטייבה בשנת 1870, כתב שהאוכלוסייה הקתולית בכפר התרחבה ל-128 איש, ותיאר את מוסדותיה ומנהיגיה.

## אירועי אלימות מתנחלים
ב-25 ביוני 2025 הגיעה לכפר קבוצה גדולה של מתנחלים חמושים. הם הציתו בתים ומכוניות בטייבה ובכפר מאלכ, ובעימותי ירי בינם לבין התושבים נהרגו שלושה פלסטינים ונפצעו שבעה תושבים נוספים.

בחודש יולי 2025 אירעו מספר מקרים של הצתה מכוונת בסביבת מבני דת נוצריים עתיקים בכפר, בהם הצתה של בית קברות ופגיעה בכנסייה, שעל פי תיעוד ממצלמות אבטחה בוצעו על ידי אנשים שהגיעו מההתנחלויות הסמוכות לכפר. בעקבות האירועים הגיע לכפר שגריר ארצות הברית בישראל, מייק האקבי, ואמר שמעשי חילול של מקומות פולחן הם "פשע" ו"מעשה טרור".

ב-28 ביולי 2025 נכנסו מתנחלים לכפר, הציתו כלי רכב וריססו כתובות נאצה.

## מבשלת בירה טייבה
ממוזער|בקבוקי בירה ממבשלת טייבה
בכפר שוכנת מבשלת בירה המייצרת מאז 1995 את "בירה טייבה", הבירה הפלסטינית הראשונה. ביישוב מתקיים מאז 2005 פסטיבל בירה נודע, ואירופאים רבים השוהים בארץ (דיפלומטים, עיתונאים וכדומה) מגיעים אליו. הפסטיבל השנתי מתקיים בסגנון אוקטוברפסט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נפת רמאללה ואל-בירה
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
קטגוריה:ארץ ישראל: נצרות
לידיה דייוויס

**לידיה דייוויס** (באנגלית: **Lydia Davis**, נולדה ב-15 ביולי 1947) היא סופרת ומתרגמת אמריקאית, זוכת פרס מאן בוקר הבינלאומי לשנת 2013.

דייוויס פרסמה ששה אוספים של סיפורים קצרים וידועה בעיקר בשל סגנונה התמציתי וההומוריסטי. סיפוריה לרוב אינם עולים על שלושה או ארבעה עמודים ולעיתים אף אינם עולים על משפט אחד או שניים בלבד. באוקטובר 2003 זכתה במענק מקרן מקארתור. דייוויס גם ידועה בשל תרגומיה מצרפתית הכוללים יצירות מאת מרסל פרוסט ומישל פוקו. ב-2010 התפרסם תרגומה של מאדאם בוברי מאת גוסטב פלובר, אשר זכה לביקורות חיוביות וקטע ממנו אף פורסם במגזין פלייבוי.

אף אחד מספריה של דייוויס לא תורגם לעברית במלואו. קובץ ראשון של חמישה סיפורים קצרים שלה התפרסם בגיליון 104 של הליקון, בתרגומו של יעקב צ. מאיר.

מ-1974 ועד 1978 דייוויס הייתה נשואה לסופר פול אוסטר, ממנו היה לה בן, דניאל. כיום היא נשואה לצייר אלן קוט, עמו יש לה בן נוסף. היא מרצה לכתיבה יצירתית באוניברסיטת סוני באולבני, ניו יורק.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחברות סיפורים קצרים אמריקאיות
קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים אמריקאים
קטגוריה:עמיתות מקארתור
קטגוריה:זוכי פרס בוקר הבין-לאומי
קטגוריה:זוכי פרס לנן: סיפורת
קטגוריה:חברות האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:בוגרות ברנרד קולג'
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אולבני
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1947
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
אקוודור במשחקים האולימפיים

**[[אקוודור]]** השתתפה לראשונה ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** באולימפיאדת פריז (1924). היא נעדרה מהמשחקים הבאים, ושבה והשתתפה בהם רק לאחר 44 שנים, באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968). מאז, נטלה חלק בכל המשחקים שנערכו.

עד כה זכתה אקוודור ב-10 מדליות אולימפיות, מהן 4 מדליות זהב. הזכיות הגיעו מענפי האתלטיקה, הרמת משקולות, אופניים והיאבקות.

## היסטוריה

הספורטאי האקוודוריאני היחיד שזכה במדליות אולימפיות הוא ההלך ג'פרסון פרס. פרס זכה במדליית הזהב בהליכה ל-20 ק"מ באולימפיאדת אטלנטה (1996), ו-12 שנים אחר כך זכה במדליית הכסף באולימפיאדת בייג'ינג (2008). באולימפיאדות שנערכו בתווך (סידני ואתונה) סיים פרס במקום הרביעי.

ספורטאים אקוודוריאנים נוספים שבלטו באותה תקופה היו מרימת המשקולות אלכסנדרה אסקובר, שסיימה במקום החמישי בבייג'ינג ובמקום השביעי באתונה, המתאגרף קרלוס גונגורה שהעפיל לשלב רבע הגמר בבייג'ינג, ורץ המרתון סילביו גרה, שסיים במקום ה-14 בסידני.

באולימפיאדת לונדון (2012) רשם האתלט אלכס קיניונס את ההישג הגבוה ביותר, כשסיים במקום השביעי בריצת 200 מטר. מרימי המשקולות חורחה ארויו וסלדינה נייווס סיימו במקום השמיני, ואילו אלכסנדרה אסקובר סיימה במקום התשיעי.

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שיפרה אלכסנדרה אסקובר את הישגה, וסיימה במקום הרביעי. מרימת משקולות נוספת, נייסי דאחומס, סיימה במקום השישי. שני מתאגרפים הודחו בשלב רבע הגמר, קרלוס קיפו וקרלוס אנדרס מינה, והשחיינית סמנתה ארוואלו סיימה במקום התשיעי במשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים.

באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה אקוודור לראשונה ביותר ממדליה אחת באולימפיאדה אחת, ובשני ענפים חדשים. ריצ'רד קאראפאס זכה במדליית זהב במרוץ כביש. נייסי דאג'ומס זכתה במדליית זהב בהרמת משקולות עד 76 ק"ג. תמרה סלזר זכתה במדליית כסף בהרמת משקולות עד 87 ק"ג.

באולימפיאדת פריז (2024) הכפילה אקוודור את מאזן המדליות שלה. בריאן פינטאדו זכה במדליית זהב ב20 ק"מ הליכה, בנוסף זכה במדליית כסף ביחד עם גלנדה מורחון במרתון הליכה תחרותית. לוסיה ייפז זכתה במדליית כסף בהיאבקות במשקל עד 53 ק"ג, אנז'י פלסיוס זכתה במדליית הארד הראשונה בתולדות אקוודור בהרמת משקולות עד 71 ק"ג, נייסי דאג'ומס זכתה במדליית ארד בהרמת משקולות עד 81 ק"ג. ליסת איובי סיימה במקום הרביעי בהרמת משקולות במשקל מעל 81 ק"ג.

## מדליות

[שמאל|ממוזער|רוכב האופניים [ריגוברטו אוראן, שזכה במדליית כסף באולימפיאדת לונדון]]
### לפי אולימפיאדה
**באולימפיאדות הקיץ:**

### לפי ענף
**בענפי הקיץ:**

## ראו גם
* אקוודור במשחקים הפאראלימפיים
* אקוודור במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

* אתר הוועד האולימפי האקוודוריאני 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
קטגוריה:אקוודור: ספורט
אפי עידן

**אפרים (אפי) עידן (עבדו)** (נולד ב-5 במרץ 1961), הוא קצין צה"ל בדימוס, ששימש בתפקידיו האחרונים כראש מטה פיקוד הדרום, מפקד עוצבת אדום ומפקד חטיבת ביסלמ"ח. לאחר סיום שירותו בצה"ל עוסק בייעוץ ביטחוני אסטרטגי.

## ביוגרפיה

נולד בחיפה, גדל והתחנך בשכונת נווה שאנן. ביולי 1979 התגייס לצה"ל לחטיבת גולני. בגולני עבר עידן מסלול הכשרה כלוחם וכן עבר קורס מ"כים חי"ר. עם תום המסלול יצא בזימון מהיר לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה, מונה למפקד מחלקה ולחם במלחמת לבנון הראשונה. בשנת 1983 מונה למפקד פלוגה בגולני. לאחר מכן היה עידן מפקד האימון המתקדם של החטיבה וסגן מפקד גדוד 12. בשנת 1990 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 12 (ברק). לאחר מכן שימש עידן כסגן מפקד חטיבת גולני. בקיץ 1995 קיבל דרגת אלוף-משנה ומונה למח"ט בנימין (גזרת רמאללה). תקופה זו אופיינה ביישום הסכמי אוסלו ב' שכללה היערכות מחדש באיו"ש וכן את אירועי "ברזל לוהט" בעקבות פתיחת מנהרת הכותל, שהחלו במחסום הערק מדרום לרמאללה. שימש בתפקידו עד שנת 1997. בין השנים 1997–1999 שימש מפקד חטיבת ירושלים ובמקביל מפקד מרכז אימוני החי"ר בצאלים.

בקיץ 2000 החל לשמש בתפקיד מפקד בית הספר למ"כים ומקצועות החי"ר. לאחר מספר חודשים פרצה האינתיפאדה השנייה. החטיבה בפיקודו הייתה הראשונה שהופעלה למשימה חטיבתית, ובהמשך הקימה את החטיבה המרכזית ברצועת עזה. מאוחר יותר פיקד על מבצעים חטיבתיים ברצועת עזה וכן ב"חומת מגן" באיו"ש.

בשנת 2003 שירת תקופה קצרה כסגן מפקד אוגדת יהודה ולאחר מכן כפרויקטור המבצעי של מרחב התפר ועסק בגיבוש ומימוש התפיסה המבצעית. בינואר 2004 מונה למפקד עוצבת אדום, תקופה בה התעצמו האתגרים המבצעיים שהתבססו על תשתית ההברחות שהתפתחה לאורך שנים רבות. בתקופה זו גיבש תפיסה מבצעית שלמה להגנת גבולותיה הדרומיים של המדינה ובכלל זה תוכנית "שעון חול". מיד לאחר ההתנתקות החל בתפקיד ראש מטה פיקוד הדרום כאשר האתגר המרכזי היה ניהול ההיערכות מחדש של כוחות צה"ל מחוץ לרצועה.

תפקידו האחרון של עידן בצה"ל היה בשליחות מיוחדת לייעוץ אסטרטגי רב תחומי לצבא במדינה עם קשרים אסטרטגיים מיוחדים עם ישראל. עידן סיים שירותו הצבאי ביוני 2009.

למד באוניברסיטת חיפה, סיים תואר ראשון בכלכלה ותואר שני בהצטיינות במדע המדינה. בוגר המכללה לפיקוד של הצבא האמריקאי והמכללה לביטחון לאומי.

מאז שחרורו מצה"ל עוסק בייעוץ ביטחוני. מתגורר בזכרון יעקב, נשוי לליאור ואב לשני ילדים.

## קישורים חיצוניים
* אתגר למפקד, ערב ערב, מקומון העיר אילת, גיליון 2129,  22 באפריל 2004
* .
;מאמריו
* 
* מערכות נשק משוטטות במרחב הטקטי, **[[מערכות]]** 471, מאי 2017

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי עוצבת אדום
קטגוריה:מפקדי חטיבת ביסלמ"ח
קטגוריה:מפקדי חטיבת בנימין
קטגוריה:מפקדי חטיבת ירושלים
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד הדרום
קטגוריה:מפקדי גדוד 12
קטגוריה:מפקדי מחלקות במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
ארווה באזן

**ארווה באזן** (מצרפתית: **Hervé Bazin**; 7 באפריל 1911 - 17 בפברואר 1996) היה סופר צרפתי.

## ביוגרפיה
**ז'אן-פייר ארווה באזן** (**Jean-Pierre Hervé-Bazin**) נולד למשפחה קתולית בורגנית בעיר אנז'ה שבחבל פיי דה לה לואר בצרפת. הוא בילה את ימי ילדותו בסביבה הכפרית של חבל ארץ זה. הוא מרד באמו השתלטנית, השתמט מבית הספר הקתולי וברח מביתו מספר פעמים - מה שבא על ביטויו ברומן הראשון שלו "צפע בידי". בהיותו בן עשרים שנה הגיע לפריז והחל ללמוד ספרות בסורבון.

ארווה באזן החל את דרכו הספרותית כמשורר. הוא כתב שירה במשך חמש עשרה שנה אך ללא הצלחה מרובה. ב-1946 ערך כתב עת לשירה, וב- 1948 פרסם לקט שירים בשם "בעקבותיה של איריס". על פי עצתו של פול ואלרי חדל מלכתוב שירה ופנה לכתיבת פרוזה.

הרומן הראשון שלו "צפע בידי" (1948) זכה להצלחה מרובה. הוא המשיך לכתוב במשך כל ימי חייו ופרסם למעלה מעשרים רומנים. הרומן האחרון שלו "היום התשיעי" הופיע ב- 1994.
ממוזער|240x240 פיקסלים|קברו של ארווה באזן ב- Cunault שבחבל מן ולואר שבצרפת

ב- 1950 השתתף יחד עם מחברים אחרים ובהם ז'אק אודיברטי, מוריס דרואון ואנדרה מורואה בכתב העת לספרות "לה נף". ב-1960 נבחר לאקדמיית גונקור וב- 1973 שימש כנשיא אקדמיה זו. הוא השתייך לתנועת השלום שהייתה קשורה עם המפלגה הקומוניסטית הצרפתית. בין היתר, הביע את הזדהותו עם יוליוס ואתל רוזנברג שהוצאו להורג בארצות הברית באשמת ריגול למען ברית המועצות. ב- 1980 קיבל את פרס לנין לספרות.

ארווה באזן מת באנז'ה ב-1996. ב-2004, בגלל תסבוכת משפטית, קיבלו ששת ילדיו מנישואיו הראשונים לידיהם את כתב ידו ואת מכתביו; אך אוניברסיטת אנז'ה והספרייה הציבורית של עיר זו הצליחו לבסוף לקבל לידיהן 22 כתבי יד ו-9,000 מכתבים, אשר הועמדו לרשותם של אנשי מחקר כפי שכתב בצוואתו.

## יצירתו

ארווה באזן נודע בעיקר בשל הרומנים שלו הנושאים אופי אוטוביוגרפי למחצה והעוסקים בבעיותיהן של משפחות מסוכסכות. רומנים אלה נכתבו בהשראת התנסותו הקשה בימי ילדותו ונעוריו. ברומן "צפע בידי" הוא מתאר את יחסה העוין של אמו כלפיו וכלפי ילדיה האחרים. רומן זה, שזכה להצלחה מרובה בצרפת של אחרי מלחמת העולם השנייה, יחד עם הרומן "מותו של הסוס הקטן" (1950) ועם הרומן "קריאת התנשמת" (1972) מהווים טרילוגיה שבה מופיעות אותן דמויות. מדובר באם אכזרית המחפשת דרכים כדי להעניש את ילדיה ומתעללת בהם.

גם ברומנים אחרים באזן עוסק בבעיות משפחתיות. למרות שהסתכסך עם הוריו, הוא נשאר נאמן לחבל מולדתו המהווה את הרקע לרבים מן הרומנים שלו. הוא כתב גם סיפורים קצרים ומסות ובהן "אני מאמין" (1977).

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1911
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1996
לום

ממוזער|250px|לום מתכת העשוי מקשה אחת
ממוזער|150px|פירוק משטח עץ בעזרת לום
**לוֹם** (מהשפות הסלאביות, לדוגמה פולנית **Łom**; על פי האקדמיה ללשון העברית: **קַנְטָר**) הוא מוט ברזל בעל צורה ייחודית המשמש ככלי עבודה. השימושים העיקריים של הלום הם: פירוק ארגזים ומשטחי עץ, סיוע לפירוק והרכבה של חלקי מיכון כבדים ופריצה. 

קיימים סוגים שונים של לומים. הלומים הקצרים (כ-50–80 סנטימטרים) הם לרוב בעלי קצה אחד המכופף בזווית הקרובה לזווית ישרה ובקצהו מעקר - מעין מזלג דו-ראשי המיועד לעקירת מסמרים. קצהו השני של הלום מכופף קלות וקצהו להב שטוח דוגמת מברג.

ימין|ממוזער|200px|"תנו לי נקודת אחיזה ואוכל להזיז את העולם"
הלומים הארוכים, העשויים להגיע עד אורך של 1.80 מטר, הם לרוב ישרים. בקצה אחד של הלום קיים להב שטוח והקצה השני הוא לעיתים בצורת המוט, בצורת חוד, או בצורת גולה פחוסה המאפשרת להשתמש בו כעין פטיש.

ביחידות צה"ל שבהן נעשה שימוש בלומים ארוכים מקובל לכנות את הכלי "לום-חש"ן" או "מוט-לום".

הפעולה של הלום מבוססת על עיקרון  המנוף, מכשיר המנצל את פעולת המומנט. באמרה המיוחסת לארכימדס נאמר: "תנו לי נקודת אחיזה ואוכל להזיז את העולם". כח הפועל בקצה זרוע ארוכה מאפשר הזזת גוף שמשקלו גדול.

הלום משמש גם ככלי נשק מאולתר לקרב פנים אל פנים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כלי עבודה
קטגוריה:מוטות
3 (שיר)

**3** הוא השיר הראשון שיצא כסינגל מאלבום האוסף השלישי של בריטני ספירס, The Singles Collection. הסינגל יצא ב-6 באוקטובר 2009, והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד.

## רקע והצלחה
[270px|שמאל|ממוזער|בריטני ספירס מופיעה עם השיר ב[Femme Fatale Tour]]
"3" נכנס עם יציאתו היישר למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך הפך לסינגל הראשון מזה שלוש שנים שהגיע להישג זה. בנוסף, היה זה השיר ה-15 בהיסטוריה לעשות זאת. השיר הפך לשיר השלישי של ספירס שהגיע אל המקום הראשון במצעד. השיר מספר על יחסים עם 3 אנשים, ונמשך 3:33 דקות. הסינגל שהה במקום הראשון במשך שבוע אחד, בין היתר מכיוון שספירס לא הוציאה את הווידאו קליפ לשיר במקביל להוצאת הסינגל. השיר זכה ל-255,000 הורדות דיגיטליות בשבוע הראשון ליציאתו. בכתיבת השיר השתתף מקס מרטין, שהיה שותף גם בכתיבת להיטים קודמים של ספירס, כגון "Oops!... I Did It Again", "If U Seek Amy", "...Baby One More Time" ו-"Stronger".
בארצות הברית הסינגל הגיע למעמד פלטינה ומכר מעל 1.6 מיליון עותקים שם.

הסינגל זכה להצלחה במקומות רבים בעולם, הגיע למקום הראשון במצעד הקנדי ול"עשרת הגדולים" במצעדי הסינגלים של אוסטרליה, בריטניה, אירלנד, בלגיה, נורווגיה ושוודיה.

ספירס שברה שיא גינס עם השיר בשנת 2011, כאשר הפך השיר לשיר היחיד בהיסטוריה שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד, ללא כל קידום, מלבד הווידאו קליפ שלו.

במאי 2015 הועלה לערוץ 442oons פרודיה מונפשת לשיר ובה מככבים שלישיית ההתקפה של ברצלונה דאז "MSN" הכוללת את ליונל מסי, לואיס סוארס וניימאר ז'וניור, הסרטון מציג את משחק חצי הגמר בין ברצלונה למועדון הגרמני באיירן מינכן (הנגמר בתוצאה 3-2 לברצלונה) במסגרת עונת 2014/2015 בליגת האלופות. הסרטון זכה למעל ל-33 מיליון צפיות והיה לסרטון בעל מספר הצפיות הגבוהה ביותר של הערוץ.

## וידאו קליפ
לשיר וידאו קליפ ובתחילתו נראית ספירס מתיזה על עצמה את הבושם "Circus Fantasy" ומתאפרת. לאחר מכן רואים את ספירס מתחילה לשיר כשהמצלמה בקלוז אפ על פניה, אחר כך נראית ספירס נמרחת על זכוכית עם תסרוקת ובגדים שונים, אך הסצנה בשחור לבן. סצנות אלו נמשכות לאורך כל הקליפ. בחלקים מן הקליפ נראית ספירס בבגד לבן עם רקדניות הלבושות בבגדים בצבע שחור כשהן רוקדות בעזרת מעקה. בחלק אחר בקליפ ספירס לבושה בבגד שחור ורוקדת עם קבוצת בנים. כמו כן, נראית ספירס רוקדת עם שני בנים ולבושה בבגד תואם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי בריטני ספירס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי שלבאק
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי שלבאק
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי דיאן מרטל
קטגוריה:שירים על זמן
קטגוריה:שירים על מספרים
קטגוריה:שירים על מיניות
קטגוריה:שירי אלקטרופופ
קטגוריה:שירי דאנס-פופ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד קנדה הוט 100
קטגוריה:שירי זהב בניו זילנד
קטגוריה:שירי פלטינה משולשת בארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ג'ייב רקורדס
Slow Attack

***Slow Attack*** הוא אלבום הסולו השלישי של הזמר הבריטי ברט אנדרסון שיצא ב-2 בנובמבר 2009.

אלבומו השלישי של אנדרסון, מהווה המשך לרוח אלבומיו הקודמים, יחד עם זאת שונה האלבום מאלבומו הקודם Wilderness ומתאפיין בעיבודים תזמורתיים. האלבום מהווה שיתוף פעולה חדש של אנדרסון עם המוזיקאי לאו אברהמס. במהדורה היפנית של האלבום, צורפה גרסת כיסוי לשירו של ג'ורג' האריסון "With You, Within You" שהוקלט במקור על ידי חברי להקת החיפושיות, ולשירו של פרינס "When Doves Cry".

כחלק ממסע קידום האלבום, העלה אנדרסון כמה משיריו בגרסאות גולמיות לאתר YouTube, וכן ראיון וסרטון לאתרו הרשמי.

## שירי האלבום
# Hymn
# Wheatfields
# The Hunted
# Frozen Roads
# Summer
# Pretty Widows
# The Swans
# Ashes of Us
# Scarecrows and Lilacs
# Julian's Eyes
# Leave me Sleeping

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי פופ