open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דניאל היב

**דניאל היב** (נולדה ב-10 באוגוסט 1992) היא שחקנית תיאטרון וטלוויזיה ישראלית.

## ביוגרפיה
נולדה בחיפה. למדה בבית הספר לאמנויות "רעות" ובתיכון ליאו בק בחיפה, במגמת תיאטרון. התגייסה בשנת 2010 לחיל החינוך לשירות מלא בתיאטרון צה"ל.

בשנת 2014 החלה ללמוד בבית צבי. השלימה את לימודיה בשנת 2017.

היב נשואה ואם לילדה, מתגוררת בעתלית.

## קריירה מקצועית
### תיאטרון
* **תוצרת הארץ** - הצגה במסגרת תיאטרון צה"ל בבימויו של שוקי וגנר (2011-2012)
* **[[יוסף וכתונת הפסים המשגעת]]** - גילמה את תפקיד המספרת, במסגרת לימודי שנה ג' בבימוי עוז מורג על פי משה קפטן (בית צבי, 2017)
* **הכל נשאר במשפחה** (התיאטרון העברי)
* '''דוניה רוסיטה''' – תפקיד ראשי במחזה בבימויה של מאיה שעיה (בית צבי, 2017)
* '''מלכת השלג''' – בימוי: אבישי בן גל – הילדה גרדה (תפקיד ראשי)
* **כובע מלא גשם** – בימוי: אתי רזניק - סיליה (תפקיד ראשי)
* **[[אורזי מזוודות]]** – בימוי: גמא פריד - נינה
* **[[שרופים]]** – בימוי: גמא פריד - ז'אן
* **[[אנדה]]** – בימוי: גמא פריד - אלונה.
* **[[הסודות]]** - (תיאטרון בית ליסין 2018-2017)
* **מלך הטבע** (מדיטק, 2018)
* **[[הכתובה]]** – (תיאטרון הספרייה, 2019-2018)
* **האביב של חפרפר** – הצגת יחיד (המדיטק בשיתוף פנס הקסם, 2019-2021)
* **המתנה של ג'ק** – (תיאטרון אורנה פורת, 2019)
* **אינטימיות** – תפקיד מרכזי במחזה מאת רוני קובן (בית ליסין, 2019-2021)
* **בין המילים** – (בית ליסין, 2021)
* **[[אני פה בגלל אשתי]]** – בתפקיד שפרה (התיאטרון העברי, 2022)
* **זוג משמיים** – בתפקיד טלי (התיאטרון העברי, 2024)

### טלוויזיה
* ערוץ 10: הנחיית שעשועון לילי ״Time Moon״
* ערוץ הספורט: הנחיית תוכנית ״הקישור״ (חדשות הספורט)
* הגשת פינה בערוץ 24
* השתתפות בפרסומות ל-REESES, zero, 888SPORT, מכנף ובנק ירושלים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בוגרות מרכז חינוך ליאו באק
קטגוריה:בוגרי מרכז חינוך ליאו באק
קטגוריה:בוגרי תיאטרון צה"ל
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיאטרון צה"ל
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:רמת גן: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1992
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1992
אספידלפס לובריקוס

**אספידלפס לובריקוס** (שם מדעי: *Aspidelaps lubricus*; באנגלית: **Cape coral cobra** - "קוברת כף אלמוגית") היא מין של נחש ארסי ממשפחת הפתניים, האנדמי לאפריקה הדרומית והוא קרוב רחוק של נחשי הקוברה.

## מאפיינים
נחש זה מגיע לאורך ממוצע של 49 עד 61 ס"מ אף שנמצאו גם פרטים מעל 2 מטרים. הוא בעל ראש עבה אך קצר, מפרש קצר לאורך צווארו בדומה לקוברות והוא מסוגל להרים את ראשו וצווארו כדי להיראות מאיים מכפי שהוא. צבעו מזכיר צבעי כרכנים כמו כרכן התירס ברצועות אופקיות עד זנבו בצבעי אדום-כתום, שחור והפלג התחתון בהיר עד לבן.

זהו נחש ליילי הפעיל באזורים יבשים כמו הקארו וערבות יבשות כשלעיתים הוא מצוי במחילות תת-קרקעיות, בהם הוא נח ונמנע מהחום. הוא צייד של לטאות שונות ובעיקר חומטיים וכן מכרסמים ואף נחשים אחרים, אותם הוא הורג בארס חזק מורכב מנוירוטוקסינים חזקים, אף שהוא חלש מארסם של הקוברות האמיתיות. הכשה של הנחש יכולה לגרום לנפיחות, בחילות והקאות, שיתוק שרירים, כשל נשימתי ובמקרים נדירים גם למוות. עם זאת ישנם מעט מאוד מקרים של הכשה מהנחש, הנמנע לרוב מאנשים. ההכשות שנגרמו ידועות בעיקר משביה.

## תת-מינים
ישנם 2 תת-מינים של הנחש:
* A. l. lubricus - מצוי בכף התקווה הטובה ובמדינת אורנג' החופשית שבדרום אפריקה.
* A. l. cowlesi - מצוי בדרום אנגולה ובצפון נמיביה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1768
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'וזפוס ניקולאוס לאורנטי
קטגוריה:פתניים
קטגוריה:דרום אפריקה: זוחלים
קארי פרינגל

**קארי פרינגל** (; 19 במרץ 1859 – 12 בנובמבר 1930) הייתה זמרת סופרן בריטית, ילידת אוסטריה. ב-1882, השתתפה פרינגל בבכורה של האופרה "פרסיפל". באותה העת, נודעה ברבים שמועה כי פרינגל ניהלה רומן סודי עם ריכרד וגנר, בעת שהיה נשוי לקוזימה.

## ביוגרפיה
פרינגל נולדה בעיר לינץ, אוסטריה, לבזיל, כנר חובב ואיזבלה, פסנתרנית. בילדותה, משפחתה עברה לגור באיטליה ובגרמניה לסירוגין. המנצח היהודי, הרמן לוי, שמע את קולה של פרינגל בשנת 1878, והחליט לבחון אותה לתפקיד של פלואורמיידן במערכה השנייה של פרסיפל. היא השתתפה בבכורת האופרה ב-1882, ועברה ללונדון כשנה לאחר מכן. פרינגל הייתה השחקנית היחידה שהשתתפה בבכורת הפסטיבל בלבד, ולא בשאר מהדורותיו. באנגליה, פרשה פרינגל מקריירת המוזיקה, ועבדה כמורה לפיתוח קול. פרינגל מעולם לא התחתנה. היא נפטרה ב-1930, בעיר ברייטון לאחר שלקתה בסרטן השחלה.

## פרינגל וגנר
ימין|ממוזער|250 פיקסלים|פרסומת של הופעה של פרינגל
האודישן הראשון של פרינגל מול וגנר לתפקידה בפרסיפל אירע ב-1881. וגנר התלהב מכישרונה, ובעת הופעתה היה האדם היחיד בקהל שהריע לה. ב-3 באוגוסט 1882, קוזימה, אשתו של וגנר, כתבה ביומנה כי . ביומנו של וגנר כתב כי פרינגל הייתה השחקנית הטובה ביותר שפגש מעולם. מבקרי מוזיקה רבים, חרף דעותיו של וגנר על פרינגל, האמינו כי היא הייתה בלתי ממושמעת ו"נוראית".

## לקריאה נוספת
*Gadd, Stephen (2011). "Carrie Pringle – Some Answers", in *Gadabout* blog, accessed 28 March 2015.
*Vaszonyi, Nicolas (ed.) (2013). "Pringle, Carrie", in *The Cambridge Wagner Encyclopaedia*, Cambridge: Cambridge University Press. 
*von Westernhagen, Curt (1979). "Wagner's Last Day" in *Musical Times*, vol. 120 no. 1635 (May 1979), pp. 395–397. Accessed 28 March 2015.
*Cormack, David (2009). "English Flowermaidens (And Other Transplants) at Bayreuth" in *Musical Times*, vol. 150 no. 1909 (Winter 2009), pp. 95–102. Accessed 28 March 2015.

## הערות שוליים

קטגוריה:ריכרד וגנר
קטגוריה:זמרות אוסטריות
קטגוריה:זמרות בריטיות
קטגוריה:זמרות סופרן
קטגוריה:זמרות אופרה בריטיות
קטגוריה:מלחינות אוסטריות
קטגוריה:מלחינות בריטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1859
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1859
קטגוריה:נפטרות ב-1930
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1930
פילדלפיה אינקוויירר

**פילדלפיה אינקוויירר** (באנגלית: **The Philadelphia Inquirer**) היא חברה לתועלת הציבור, העוסקת בעיקר בנושאי אקטואליה, ומפרסמת באופן קבוע שני עיתונים יומיים (The Philadelphia Inquirer ו-Daily News) ואתר אינטרנט פעיל (Inquirer.com). המהדורה המודפסת של העיתון מפורסמת ומופצת במטרופולין פילדלפיה, שבארצות הברית. העיתון הוקם על ידי ג'ון ר. ווקר וג'ון נורוול ביוני 1829 בשם "פנסילבניה אינקוויירר", ולאחר מכן שונה שמו בהתאם לריכוז האוכלוסייה ותפוצת העיתון בעיר פילדלפיה. כיום, פילדלפיה אינקוויירר הוא העיתון היומי השלישי בגודלו בארצות הברית. העיתון מוחזק בבעלות מכון לנפסט, חברת בת של קרן פילדלפיה, וככזה הוא העיתון הגדול ביותר בארצות הברית הממומן על ידי מוסד ללא כוונת רווח. נכון לשנת 2007 היה הפילדלפיה אינקוויירר העיתון ה-17 הכי גדול בכמות העותקים שהדפיס מדי שבוע בארצות הברית. נכון לשנת 2021 עד כה זכו עיתונאים שונים ב-20 פרסי פוליצר על כתבות ומאמרים שפורסמו בעיתון. בנוסף, פילדלפיה אינקוויירר הוא העיתון המתעד של דלאוור.

העיתון הפך לראשונה לעיתון מרכזי במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית כאשר סיקור המלחמה שלו נתפס כאובייקטיבי ואמין, ועל כן זכה לפופולריות משני צידי המלחמה. תפוצת העיתון ירדה לאחר המלחמה, אך עלתה בשנית בסוף המאה ה-19. במקורו, העיתון שייך את דעותיו לתמיכה במפלגה הדמוקרטית, אולם מאוחר יותר הוצהר כי תמיכת העיתון מוענקת למפלגה הוויגית, מעט לפני שעברה למפלגה הרפובליקנית. לבסוף, באמצע המאה ה-20, הסירה הנהלת העיתון את השתייכותו למפלגה כלשהי וקיבעה לו מעמד של עצמאות פוליטית. בסוף שנות ה-60, הפילדלפיה אינקוויירר צנח מעט עקב התחרות עם העיתון המתחרה: הפילדלפיה בולטין. אולם הוא זינק בחזרה בשנות השבעים כאשר בעלים חדשים קנו אותו והביאו ציוד מתקדם ותוותים מנוסים יותר.

המו"ל והמנכ"לית הנוכחית היא אליזבת ה. יוז, והעורך הוא גבריאל אסקובר.

## קישורים חיצוניים

* 

* גרסאות מאורכבות של העיתון מהשנים 1860-1863
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: עיתונים
קטגוריה:פילדלפיה
עמוס סליימייקר

**עמוס סליימייקר** (באנגלית: **Amos Slaymaker**; 11 במרץ 1755 – 21 ביוני 1837) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת פנסילבניה.

## ביוגרפיה
סליימייקר נולד במחוז לנקסטר  שבפרובינציית פנסילבניה ב-11 במרץ 1755. סליימייקר היה בעל מלון בלנקסטר ולאחר מכן עבד בתור שופט בעיירה סליסברי . בין השנים 1806–1810 שימש כמפקח מחוז לנקסטר. כיהן בסנאט של מדינת פנסילבניה בין השנים 1810–1811.

נבחר ל, ואף על פי שנבחר לקונגרס ה-14, החליט להתפטר, ובמקומו מונה ג'יימס וולאס.

נפטר בסליסברי ב-21 ביוני 1837.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1755
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1837
זיגפריד וגנר

**זיגפריד וגנר** (; 6 ביוני 1869 – 4 באוגוסט 1930) היה מלחין ומנצח גרמני, בנו של ריכרד וגנר וקוזימה, ונכדו של פרנץ ליסט. בין השנים 1908–1930, וגנר ניהל את פסטיבל ביירוית.

## ביוגרפיה
עד שנת 1882, וגנר נהג לכתוב מספר אופרות שלא ראו אור מעולם. בשנת 1889, לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, החל ללמוד מוזיקה אצל תלמידו של אביו, אנגלברט הומפרדינק. כיוון שלא אהב לעסוק במוזיקה, החל ללמוד אדריכלות בברלין ובקרלסרוהה. ב-1892, הוא וחברו, קלמנט האריס, טיילו ביבשת אסיה. במהלך הטיול, החליט וגנר לנטוש את האדריכלות, ולהתחיל ללמוד מוזיקה מחדש. בעודו על סיפון ספינתו בחזרה לגרמניה, כתב את הפואמה סימפונית הראשונה שלו, *Sehnsucht*, בהשראת שירו של פרידריך שילר. כשעבד בביירוית, רוב עבודותיו לא נכנסו לרפרטואר הפסטיבל. את הופעתו הראשונה ביירוית, עשה כעוזר המנצח ב-1894. בשנת 1896, נכנס וגנר למצבת המנצחים הרשמית של הפסטיבל, וחלק את האחריות על ניהול "טבעת הניבלונג" עם פליקס מוטל והנס ריכטר. בשנת 1908, אימו, קוזימה, פרשה מניהול הפסטיבל, ווגנר החל לנהל אותו. ב-22 בספטמבר 1915, וגנר נישא לויניפרד. במרוץ השנים, לשניים נולדו ארבעה ילדים, וילנד (1917–1966), פרידלינד (1918–1991), וולפגנג (1919–2010) וורנה (1920–2019)

וגנר נפטר ב-1930, בגיל 61, כארבעה חודשים אחרי אימו. מכיוון ששני בניו הבכורים היו נערים, ניהול הפסטיבל עבר לאלמנתו.

## חיים אישיים
וגנר היה ביסקסואל מוצהר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

זיגפריד
קטגוריה:מלחיני אופרה גרמנים
קטגוריה:מלחינים גרמנים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים גרמנים במאה ה-19
קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1869
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1930
לוי קרוחאנגה

**לוי קרוחאנגה** (24 בפברואר 1956 - 21 באפריל 2016) היה קצין צבא בדרגת מייג'ור גנרל בכוח ההגנה העממי של אוגנדה (UPDF).

## קריירה צבאית
לוי קרוחאנגה נולד בעיירה במערב אוגנדה. לאחר סיום בית הספר הוא עבר לניירובי בה למד יחסים בינלאומיים.

בשנת 1981 הוא הצטרף לכוחות המורדים במלחמת האזרחים האוגנדית ולחם עד לסיום המלחמה בשנת 1986. בהמשך הוא עבר השתלמויות בתחום הצבאי בסין, מצרים, ניגריה וקניה.

בנשים 1990–1992 הוא היה מפקד הכוח בחטיבה הרביעית. בשנת 1994 הוא נשלח לליבריה והיה סגן מפקד הכוח האוגדני במדינה. עם חזרתו לאוגנדה לוי קרוחאנגה פיקד על מספר חטיבות. בשנת 2007 הוא נשלח לסומליה והיה מפקד כוח אוגנדי במקום. הוא חזר לאוגנדה בשנת 2008 ובשנת 2010 מונה למפקד כוחות המילואים של המדינה.

בשנת 2014 לוי קרוחאנגה מונה ליושב ראש בית משפט צבאי. בהיותו בתפקיד זה הוא זיכה מכל אמשה את מייג'ור גנרל מייקל אונדוגה.

הוא נפטר בשנת 2016 בעקבות בעיות לב.

## קישורים חיצוניים
* קורות חיים
* תיאור פעילות צבאית של קרוחאנגה
## הערות שוליים

קטגוריה:אוגנדה: צבא וביטחון
קטגוריה:אוגנדים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:אוגנדים שנפטרו ב-2016
אין בעד מה

**אין בעד מה** הוא האלבום השלישי של זמר הראפ הישראלי "איזי". האלבום יצא לאור ב-20 בינואר 2020, כחמש שנים לאחר שהוציא את אלבומו הקודם. במסגרת האלבום, שיתף איזי פעולה עם הזמרים חן פורתי, עמית חשאי, נדב גדג', שחר סאול, ארקדי דוכין, ועם המפיק המוזיקלי ינון יהל.

את כל שירי האלבום כתב והלחין איזי.

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים
* האלבום באתר יוטיוב
* סקירת האלבום באתר רדיוסול

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ינון יהל
קטגוריה:אלבומי היפ הופ ישראליים
Stand Up (שיר של סינתיה אריבו)

"**Stand Up**" (בעברית: "**עמוד זקוף**") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת והשחקנית האנגלייה סינתיה אריבו. השיר יצא לאור ב-25 באוקטובר 2019, על ידי חברת התקליטים Back Lot Music, כסינגל מתוך הפסקול *Harriet (Original Motion Picture Soundtrack)*.

## רקע
בשנת 2017, לוהקה הזמרת והשחקנית האנגלייה סינתיה אריבו לסרט "הארייט", שם תשחק את דמותה של הארייט טאבמן, אקטיביסטית מהתנועה לביטול העבדות. לאחר סיום הצילומים, אריבו והמלחין ג'ושוע בריאן קמפבל, החלו לכתוב את שיר הנושא של הסרט.

## ביקורת
"Stand Up", השיר תואר על ידי ג'ון בליסטין כתב מגזין רולינג סטון כ"בלדה איטית, בגון בלדת גוספל-מהול."" ראניה אניפטוס ממגזין בילבורד ביקרה את השיר באופן חיובי, אף שציינה לטובה את הנושאים הרגישים בו "תקווה, התגברות על מכשולים ואדיבות לאחרים." בשיר עצמו מופיעות גם מילותיה האחרונות של טאבמן לפני מותה: "אני הולכת להכין לך את המקום."

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר פורסם בערוץ היוטיוב ב-25 באוקטובר 2019, ביום צאת הסינגל עצמו.

## זכיות ומועמדויות
לאחר צאתו, זכה השיר בפרס גלובוס הזהב והועמד בקטגוריות "השיר המקורי הטוב ביותר" ו"שיר השנה" בטקס פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי. הוא הועמד ללשיר המקורי הטוב ביותר. בנוסף, הועמד לפרס אוסקר בקטגוריית "השיר הטוב ביותר שנכתב עבור סרט"..

## מיקומי שיא

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:בלדות משנות ה-2010
בת שבע הבלין

**בת שבע אינגבר - הבלין** היא מאיירת, סופרת וקומיקסאית ישראלית המשתייכת למגזר החרדי. התפרסמה בעיקר בזכות מדור הקומיקס "עקרת בית", קומיקס הומוריסטי למבוגרים, שפרסמה בשבועון בתוך המשפחה. כמו כן פרסמה סדרות קומיקס בעיתון החרדי לילדים קומיקס, קריקטורות בעיתון יתד נאמן וספרי קומיקס נוספים.

## קריירה
### יצירה
הבלין החלה לאייר באופן מקצועי בשנות ה-20 לחייה. הפרויקט הראשון שבו עסקה היה איור 'מאורות הדף היומי לילדים'. לאחר מכן המשיכה באיור סיפורים של סופרים אחרים, אך עד מהרה החלה לכתוב סיפורים בעצמה. כך התחילה לפרסם בעיתון קומיקס סיפורי קומיקס שכתבה וציירה, ובהמשך התחילה בפרסום מדור קומיקס במוסף הנשים של עיתון משפחה, בשם "עקרת בית", שעסק בסצנות הומוריסטיות מהווי חייה של אשה חרדית. מדור זה זכה להצלחה רבה במיוחד. כיום מאיירת וכותבת קומיקסים בשם 'שיקום שכונה' ו'פסיכולוגיה בטוש' באותו עיתון. כמו כן איירה הבלין במשך תקופה ארוכה את מאמריו של חיים ולדר בעיתון יתד נאמן ופרסמה מספר ספרי קומיקס באופן עצמאי.

הבלין גם לימדה איור במשך תקופה קצרה, אך הפסיקה משום שחשה שהתלמידים אינם משקיעים מספיק בלימודים.

### ביקורת
יצירותיה של הבלין זכו לביקורות חיוביות בעיקר. לדבריה של נעה לאה כהן, מבקרת אמנות, "יצירות הקומיקס שלה מציגות פריצת דרך משמעותית בנראות נשית חרדית, בחלל ויזואלי שעד כה היה גברי בלבד... הבלין היא, במידה רבה, הדור השני של הקומיקס החרדי אחרי יוני גרשטיין, מאייר שחזר בתשובה... הבלין היא 'מבפנים'. היא לא חוזרת בתשובה. היא בת של רב שעושה קומיקס המתאר את חיי עקרת הבית החרדית. זה מגיע ממקום מאוד תמים ומאוד לא מנסה לפרוץ דרך. לכאורה, הוא עוסק בסוגיות שיש בכל בית חרדי ממוצע, עם הרבה הומור וחן."

## חיים אישיים

שם הנעורים של הבלין היה בת שבע דיסקין.

בשנת 2004 התחתנה עם ישראל צבי הבלין. בשנת 2014 נפטר בעלה מסרטן לאחר 8 שנים שהיה חולה. לזוג נולדו 2 בנות.

בשנת 2019 נישאה בשנית להלל אינגבר ונולדו להם בן ובת.

## ספריה

### ספרים שאיירה

רבים מספריה של הבלין תורגמו ליידיש ולאנגלית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

* בת שבע אינגבר - אומנות יהודית מודרנית
* בת שבע אינגבר - קורס קומיקס בבינה מלאכותית

## הערות שוליים

קטגוריה:מאיירות ישראליות
קטגוריה:סופרות חרדיות ישראליות
קטגוריה:סגל משפחה
קטגוריה:קריקטוריסטיות ישראליות
קטגוריה:קומיקסאיות ישראליות
קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:ציירים ומאיירים חרדים ישראלים
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
ויליאם אדמס (פוליטיקאי)

**ויליאם אדמס** (באנגלית: **William Addams**; 11 באפריל 1777 – 30 במאי 1858) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הדמוקרטית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של מדינת פנסילבניה.

## ביוגרפיה
אדמס נולד במחוז לנקסטר שבפנסילבניה בשנת 1777. לאחר מספר שנים עבר למחוז ברקס  ועבד שם בתור מבקר בין השנים 1813–1814, ולאחר מכן כיהן במועצת המחוז ברקס, בין השנים 1814–1817.

בשנת 1822 נבחר לבית הנבחרים של פנסילבניה, עד התפטרותו ב-1824.

בשנת 1825, נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית.

לאחר התפטרותו מהקונגרס, בשנת 1830, עבד במוסד החרשים והעיוורים עבור מדינת ניו יורק ואוהיו. שימש גם כשופט-משנה של מחוז ברקס מ-1839 עד 1842 וכקפטן בחיל הים של העיר רדינג .

בשנת 1842 פרש מהחיים הפוליטיים והציבוריים והחל לעבוד בחקלאות.

הוא נפטר בעיירה ספרינג  שבפנסילבניה, בשנת 1858, ונקבר בבית העלמין של כנסיית סנט ג'ון שבספרינג.

## חיים אישיים
ויליאם נולד לאייזק (1746–1809) ולמריה ברברה רות (1741–1832). לוויליאם היו חמישה אחים: אייזק, ג'ון, סמואל, פיטר ואברהם. הוא היה הבכור.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1777
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1858
כף מורס

**כף מורס** (באנגלית: **Cape Morse**) היא לשון יבשה נמוכה ומכוסה קרח, בארץ וילקס שבאנטארקטיקה.

לשון היבשה מהווה את הצד המזרחי של הכניסה למפרץ פורפוז.

לשון היבשה מהווה את הגבול בין חוף באנזארה וחוף קלארי (שניהם חלק מארץ וילקס).

לשון היבשה ממוקמת 5.5 קילומטרים צפונית-מזרחית מקרחון מורס.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי לשון היבשה

לשון היבשה מופתה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה, שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947.

### מקור השם

שמה של לשון היבשה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

לשון היבשה נקראת על שם ויליאם ה. מורס (William H. Morse), מצי ארצות הברית, שהיה עוזר הַכַּלְכַּל (purser's steward) של הבריג "פּוֹרפֶּס" (Porpoise) - אחת מהספינות ששימשו את משלחת החקר של ארצות הברית אשר הפליגה בשנים 1848–1842, בפיקודו של צ'ארלס וילקס.

בשל שגיאת כתיב במיפוי, במספר מפות נקראת לשון היבשה "כף מוז" או "כף מואוז" (Cape Mose).

## לקריאה נוספת
• Frezzotti, M., & Polizzi, M. (2002), **[https://www.cambridge.org/core/journals/annals-of-glaciology/article/50-years-of-icefront-changes-between-the-adelie-and-banzare-coasts-east-antarctica/67144E9C691B0C8BBEE1FA6761AD32D1 50 years of ice-front changes between the Adélie and Banzare Coasts, East Antarctica]**, Annals of Glaciology, 34, 235-240. https://doi:10.3189/172756402781817897

• Marsland, S. J., Church, J. A., Bindoff, N. L., and Williams, G. D. (2007), **[https://agupubs.onlinelibrary.wiley.com/doi/full/10.1029/2005JC003291 Antarctic coastal polynya response to climate change]**, J. Geophys. Res., 112, C07009, https://doi:10.1029/2005JC003291

## קישורים חיצוניים
* כף מורס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* כף מורס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* כף מורס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

## הערות שוליים

מורס
גנתבלודון

**גנתבלודון** (שם מדעי: *Gnathabelodon*) הוא סוג של יונק קדום ממשפחת הגומפותריומיים שבסדרת הפילאים שהתקיים באמריקה הצפונית של המיוקן, לפני כ-10 מיליון שנה.
## מאפיינים
יונק זה היה קרוב של הפלטיבלודון ודמה לו במראהו עם לסת מוארכת כפופה ונטולת ניבים וזוג חטים גדולים ישרים. פיל זה הגיע לאורך של 4.5 מטרים, לגובה 2.2 מטרים ולמשקל של 3.2 עד 4.5 טונות. ככל הנראה הוא חי בביצות והשתמש בחטיו כדי לחפור בקרקעית בחיפוש מזון וייתכן שמבנה הלסת דמה לזה של שקנאי ועזר לאסוף את המזון לעבר פיו.

המאובנים שלו התגלו בקנזס וטקסס ותוארו ב-1935 בידי צ'ארלס הזליוס סטרנברג ותומאס ברבור ונכלל בו מין אחד - *Gnathabelodon thorpei*. לעיתים מכלילים את המין עם הסוג הקרוב בלנקותריום (*Blancotherium*).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1935
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תומאס ברבור
קטגוריה:גומפותריומיים
קטגוריה:מגה-פאונה של הנאוגן באמריקה הצפונית
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1935
בתיופסיס

**בתיופסיס** (שם מדעי: *Bathyopsis*) הוא סוג של יונק נכחד בן לסדרה הקדומה דינוצרטים. הוא התקיים במשך תחילת האאוקן לפני 55.8 עד 46.2 מיליון שנה מזמננו באמריקה הצפונית. 

היונק הקדום תואר ב-1881 בידי אדוארד דרינקר קופ ובסוגו נכללו 2 מינים: *Bathyopsis fissidens* ו-*Bathyopsis middlestewarti* (חלק מהחוקרים רואים בהם מין אחד בעל דו-צורתיות זוויגית). השרידים שלו התגלו במספר תצורות בויומינג ובקולורדו והם הכילו בעיקר שרידי לסתות.

יונק מוזר זה היה דומה ליואינטתריום, אך קטן יותר והיה מבין הקדומים שבבני משפחתו. הוא היה בעל גולגולת באורך 30 ס"מ בעל עורף נמוך וחוטם קצר בעל זוג קרן קרנף נמוכים. הוא היה בעל מצח נמוך ובעל לסתות קצרות בעלות ניבים ארוכים שבלטו מלסתו העליונה. למרות מבנה שיניו הוא היה אוכל צמחים שניזון בעיקר מעלים או פירות ביערות של אמריקה הצפונית. אורכו הגיע ל-1.8 מטר, גובהו ל-80 ס"מ ומשקלו ל-100 עד 180 ק"ג בקירוב, קטן יחסית לקרוביו המאוחרים יותר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1881
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדוארד דרינקר קופ
קטגוריה:דינוצרטים
קטגוריה:מגה-פאונה של הפלאוגן באמריקה הצפונית
קטגוריה:יונקים שחיו באאוקן באמריקה הצפונית
נניפוס

**נניפוס** (שם מדעי: *Nannippus*) הוא סוג של יונק נכחד ממשפחת הסוסיים, שהתקיים באמריקה הצפונית במשך המיוקן עד תחילת הפליוקן לפני 13.3 עד 3.3 מיליון שנה מזמננו. סוס זה היה בעל 3 אצבעות ברגליו. נמצאו מאובנים רבים שלו ברחבי קנדה, מקסיקו וארצות הברית בעיקר בקליפורניה, פלורידה, קרוליינה הצפונית ועוד מדינות.

סוס זה היה בעל קרבה להיפריון והותאם לאכילת עשבים אף על פי שהיה פרימיטיבי ובעל 3 אצבעות פרסות, אך רק אחת מהם נגעה בקרקע כך שהוא עדיין נע במהירות גבוהה. הוא הגיע לאורך 1.9 מטר, לגובה 90 ס"מ בכתפיו ולמשקל ממוצע של 65 עד 90 ק"ג.

ככל הנראה הוא נכחד עם ההתייבשות של אמריקה בסוף הנאוגן לצד סוסיים רבים.

## מינים
* N. aztecus
* N. beckensis
* N. lenticularis
* N. montezumae
* N. morgani
* N. peninsulatus
* N. parvulus
* N. westoni

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מינים שנכחדו: סוסיים
קטגוריה:יונקים שחיו במיוקן באמריקה הצפונית
קטגוריה:מגה-פאונה של הנאוגן באמריקה הצפונית
בית שמואל (שכונה)

**בית שמואל** שנקראה גם "**שכונת הקווקזים**" הייתה שכונה זעירה בירושלים ליד שער שכם, שנועדה ליהודי ההרים (קווקזים), כחלק ממכלול השכונות המכונה "בתי ניסן ב"ק".

## היסטוריה
באמצע שנות ה-70 של המאה ה-19 רכש ניסן ב"ק שטחים מחוץ לחומות העיר העתיקה מצפון לשער שכם על דרך שכם, וייעד להקים בהם שכונה חסידית בשם "אהלי משה ויהודית" על שם משה מונטיפיורי ורעייתו יהודית. מחסור ברוכשי דירות ובכסף הוביל את ב"ק להפסיק את בניית השכונה באמצע, ולמכור חלקים מהשטח לעדות אחרות שבנו בהן שכונות קטנות עבור חבריהן. כך נבנתה שכונת אשל אברהם (הגורג'ים) עבור העדה הגאורגית, שכונת "עיר הצדק" לעדה העיראקית והסורית ושכונת "בית שמואל" עבור יהודי ההרים הקווקזים. היהודים ההרריים, ובראשם האחים בצלאל ועשהאל מישאלי (מושאילוב), קנו את השטח בשנת 1875. בשנת 1882 כללה השכונה עשרים וארבעה מבנים. ב-1884 הונחה אבן הפינה לבית כנסת "בית שמואל וזכריה" לעדה הקווקזית.  בראשית המאה ה-20 התיישבה קבוצת יהודים קווקזים בבית ישראל וייסדה שם בית כנסת (שקיים עד היום), ומעמדה של שכונת בית שמואל בקרב העדה ירד.

במהלך פרעות תרפ"ט, שבהן נרצחו 19 מתושבי שכונות ניסן ב"ק, ננטשה השכונה יחד עם שאר בתי ניסן ב"ק. תושבי בית שמואל הצטרפו ברובם לקהילה הקווקזית בבית ישראל. כיום שטח השכונה כלול בחלקה הערבי של שכונת מוסררה. ככל הנראה, החנות לקרמיקה ארמנית של מרי בליאן שוכנת במקום. בשנים האחרונות חודשה ההתיישבות היהודית בשכונות ניסן ב"ק.

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: שכונות היסטוריות
קטגוריה:קהילות ויישובים עבריים שנחרבו בתקופת המאורעות
קטגוריה:יהדות הקווקז
פיוטר הראשון: הצוואה

**פיוטר הראשון: הצוואה** (ברוסית: **Пётр Первый. Завещание**) היא מיני סדרה רוסית משנת 2011, בבימויו של ולדימיר בורטקו על פי הרומן "ערבים עם פיוטר הגדול" מאת דניל גרנין. הסדרה הופקה על ידי "סטודיו 2-B-2 אינטרטיינמנט" בהזמנת ערוץ הטלוויזיה רוסיה-1.

הסדרה מספרת על השנתיים האחרונות בחייו של פיוטר הראשון ומכילה אלמנטים של בדיה, שלא תואמים לידוע מהמחקר ההיסטורי המודרני.

## עלילה
העלילה מתחילה בשנת 1723, שנתיים לפני מותו של פיוטר. פיוטר, שנמאס לו מזמן מעול השלטון ומהבדידות, נסחף באהבה אל הנסיכה המולדובית מריה קנטמיר , צעירה בת 19, יפה ומשכילה. היא הופכת להיות פילגשו וכנראה לאהבה הגדולה ביותר בחייו. פיוטר מוכן להתגרש מיקטרינה הראשונה, אך הנסיך רומודנובסקי מונע ממנו מלשלול ממנה את כס המלוכה. מריה מצפה לילד מהקיסר, שיקטרינה אינה רוצה לאפשר: פיוטר עלול לזהות את הילד כיורשו. היא משתפת פעולה עם רופא, שמסיים את ההריון.

קו העלילה הרומנטי מתפתח במקביל לענייניו של האוטוקרט. פיוטר מנהל מאבק עקוב מדם ובלתי מתפשר כנגד מעילות ושוחד, וממשיך לחזק את הצבא ואת הצי הרוסי. עם זאת, הוא חולה מאוד ואנשי החצר, שמבינים שאלו ימיו האחרונים, מסכמים על חלוקת הכוח אחריו ולא מאפשרים לאחרים לבוא עימו במגע.

## שחקנים ודמויות

## ראו גם
*יליזבטה (סדרת טלוויזיה)

## קישורים חיצוניים

* 

* "פיוטר הראשון: הצוואה" באתר של אולפן האפקטים החזותיים Begemot

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בסנקט פטרבורג
קטגוריה:סרטי טלוויזיה רוסיים
קטגוריה:VGTRK: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות דרמה רוסיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה רוסיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות ברוסיה
קטגוריה:סדרות דרמה היסטוריות רוסיות
קטגוריה:האימפריה הרוסית בתרבות
קטגוריה:סדרות דרמה פוליטיות רוסיות
בן קרמר

**בן קרמר** (בהולנדית: **Ben Cramer**; נולד ב-17 בפברואר 1947) הוא זמר הולנדי.

## ביוגרפיה
קרמר נולד באמסטרדאם, ב-1966 הופיע לראשונה בטלוויזיה, ב-1967 יצא הסינגל הראשון שלו "Zai zai zai" שנהיה ללהיט במדינתו, לאחר מכן יצא סינגל נוסף שלו "Dans met mij" שזכה גם הוא להצלחה.

ב-1970 השתתף בפסטיבל השירים ההולנדי דרכו נבחר הנציג ההולנדי לאירוויזיון, הוא היה במקום הרביעי, ב-1973 נבחר בבחירה פנימית לייצג את המדינה באירוויזיון ונערך עבורו קדם פרטי דרכו נבחר השיר עמו ישתתף בתחרות, השיר שנבחר היה "De oude muzikant", באירוויזיון בלוקסמבורג היה במקום ה-14.

הוא ניסה לייצג את מדינתו באירוויזיון 1981 אך לא הצליח, באירוויזיון 1988 הגיש פרשנות עבור הרדיו ההולנדי.

הוא שיחק במחזות הזמר אוויטה, שיקגו ופנטום האופרה. הוא השתתף בגרסה ההולנדית של התוכנית "האח הגדול VIP".

הוא היה אחד ממספר אמנים הולנדים שהקליטו את השיר "Shalom from Holland" (שלום מהולנד) לאות סולידריות עם ישראל במהלך מלחמת המפרץ.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרים הולנדים
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1973
קטגוריה:נציגי הולנד באירוויזיון
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1947
הרמן פוראס

**הרמן פוראס (פורת)** (בגרמנית:**Hermann Poras**; 1 במאי 1835 צ'רנוביץ – 14 במאי 1899) היה רופא ואיש ציבור יהודי-אוסטרי, שנודע כמייסד ומנהל בית ההבראה והמכון להידרותרפיה בעיירה סולקה בבוקובינה (בימינו עיירה - ברומניה).

## קורות חיים
הרמן פוראס (פורת) נולד בשנת 1835 בעיר צ'רנוביץ, בחבל בוקובינה, באימפריה האוסטרית כבנם הבכור מבין שני בניהם של ישראל פוראס, יהודי ליטאי ממרימפול ושל חנה לבית פרנקייל. הוא התייתם מאביו בנעוריו. למד בגימנסיה בעיר הולדתו ואחר כך למד רפואה באוניברסיטת וינה בה סיים עם תואר דוקטור לרפואה ב-23 בדצמבר 1859.
בשובו לצ'רנוביץ עבד כרופא ברובע ב' של העיר.

## בית ההבראה בסולקה
פוראס הבחין במצב הגאוגרפיה המיוחד של היישוב סולקה, השוכן לא רחוק מהעיר רדאוץ, ובפוטנציאל הטיפולים שלו הודות למעיינות המלוחים ולאוויר הצח שבו. בשנת 1876 הוא הקים בעיירה זו את בית ההבראה (סנטוריום) והמכון להידרותרפיה שנשא את שמו, עם שתי מחלקות: למרחצאות מינרליות ולטיפול בזרמי חשמל. בקרבת הסנטוריום הוא הקים פארק עם עצי אשוח ואשוחית שיובאו ממרגלות הרי האלפים. הפארק הצטיין באוויר עתיר אוזון.
ד"ר פוראס המשיך להתגורר ברדאוץ אולם בימי הקיץ גר בסולקה על מנת לנהל את בית ההבראה. פעילותו הצליחה להפוך את סולקה לאטרקציה של תיירות מרפא שזכתה לכינוי "פנינת בוקובינה". המקום משך אורחים מכל רחבי האימפריה האוסטרו-הונגרית ומגרמניה.
פוראס נפטר בשנת 1899, בגיל 64, מאוטם שריר הלב.
בנו, יוזף (1936-1874), גם הוא בוגר בית הספר לרפואה בווינה (מחזור 1898) המשיך את דרכו. הוא הביא את אשתו, אלאונורה לבית ונדר, ושאר משפחתו מווינה וניהל את בית ההבראה עד לתקופת מלחמת העולם הראשונה כשחזר לצמיתות לווינה. הסנטוריום המשיך להתקיים בשמות שונים ותחת הנהלות שונות גם במהלך המאה ה-20. בתחילת המאה ה-21 הפך לבית חולים עירוני אולם בימינו פועל בו בית אבות.

### פעילותו ברדאוץ
פוראס היה נשוי החל משנת 1865 עם הנרייטה וייס, ילידת לבוב (למברג). בשנת 1869 שנת נישואיו להנרייטה וייס מלבוב, נכנס פוראס לפוליטיקה ובשנים 1870–1871 נבחר כנציג של צ'רנוביץ בפרלמנט האוסטרי בווינה. פוראס ומשפתחו עבר לגור עם משפחתו לעיר רדאוץ, שם נולדו ארבעה מילדיו. ברדאוץ היה פוראס פעיל בחיי העיר כיועץ רפואי ואחר כך כרופא מחוזי. תרם תרומה חשובה להקמת יחידות לטיפול ואשפוז בחבל בוקובינה, ביניהן בית החולים העירוני של רדאוץ. פוראס כיהן גם כן למשך 20 שנה בחבר בפרלמנט של דוכסות בוקובינה בצ'רנוביץ.
ד"ר פוראס היה מעורב בסכסוך בין היהודים המודרניים ליהודים האדוקים על השליטה על בית הכנסת הגדול של רדאוץ (ה"טמפל").
באמצע מאמציו לחזק את הפעילות בבית ההבראה בסולקה, אחרי שהשיג מלווה מהשלטונות, נפטר הרמן פוראס בצ'רנוביץ באופן פתאומי מאירוע מוחי בשנת 1899. הובא לקבורה בעיר צ'רנוביץ.

## חייו הפרטיים
אחיו יוזף פוראס היה קצין בצבא האוסטרו-הונגרי ובגיל 41 נהרג בסרייבו בעת מילוי תפקידו במבצע לכיבוש בוסניה בשנת 1878.
מנישואיו עם הנרייטה לבית וייס נולדו לו חמישה ילדים: רוזה ברדך, שנספתה בשנת 1942 בגטו טרזין, אדוארד, ריכרד, יוזף ופרדריקה וולינגר.

## קישורים חיצוניים
* הרמן פוראס באתר הגניאלוגי geni
* על אביו באתר geni
* אתר על משפחת פוראס - פרטים ביוגרפיים מאת הנין, ג'ו פוראס
* אתר המוזיאון אנו של העם היהודי בתל אביב
* מאמר מאת ד"ר פרדיננד אייזנהאואר בכתב העת "די שטימה" של יהודי בוקובינה פברואר 1993]

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מרפאים אלטרנטיביים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת וינה
קטגוריה:יהדות צ'רנוביץ: אישים
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט האוסטרי
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1835
קטגוריה:נפטרים ב-1899
חופשה בבית

**חופשה בבית** היא חופשה בה אדם, בני זוג או חברי משפחה בוחרים לקחת חופשה באזור בו נמצא הבית ובמקביל לקחת חלק בפעילויות פנאי שונות הנמצאות במרחק של יום טיול לכל היותר מהבית ואינו מצריך לינה מחוץ לבית.

באנגלית סוג חופשה זה מכונה **Staycation** (הלחם בסיסים של המילים "Stay", "שהייה", ו-"Vacation", "נופש"). באנגלית בריטית המונח "Staycation" מתייחס יותר לכל סוג של תיירות פנים במדינת המגורים, כחלופה לחופשה מחוץ למדינת המוצא.

פעילויות נפוצות במסגרת סוג חופשה זה יכולות לכלול בילוי בשפת הים או בבריכה, ביקור בפארקים מקומיים, מוזיאונים מקומיים, בפסטיבלים מקומיים ובפארקי שעשועים מקומיים. יש אנשים שמקפידים להיצמד לסט של כללים עבור חופשות מסוג זה, כגון קביעת תאריך התחלה וסיום לחופשה, תכנון של לוח זמן מבעוד מועד, והימנעות מלקיחת חלק בפעילויות שמבצעים בדרך כלל בשגרה, במטרה ליצור תחושה של חופשה מסורתית. חלק מהנופשים בחופשה בבית מאמצים למשך זמן החופשה הרגלים של תיירים.

אנשים הסובלים מלחץ נפשי או אגורפוביה עשויים להעדיף חופשה בבית על חופשה במקום מרוחק. חופשות מסוג זה לפופולריות רבה במיוחד ברחבי העולם בשנים 2020 ו-2021 בעקבות ההתפרצות העולמית של מגפת הקורונה כאשר הגבולות נסגרו ואנשים רבים נאלצו לתכנן את החופשה השנתית במדינתם או בקרבת מקום לביתם.

## ראו גם

* תיירות

## הערות שוליים

קטגוריה:תיירות בת קיימא
אנדרו בודן

**אנדרו בודן** (באנגלית: **Andrew Boden**; נפטר ב-20 בדצמבר 1835) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הרפובליקנית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת פנסילבניה.

## ביוגרפיה
בודן נולד בקרלייל  שבפנסילבניה ב. הוא למד בבתי ספר ציבוריים בעירו. באוניברסיטה, למד תואר ראשון במשפטים, ולאחר מכן התקבל למשרד עורכי דיון ועסק בנדל"ן.

בודן נבחר לקונגרס ה-15 וה-16 של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית, והיה חבר בו כ-4 שנים, בין השנים 1817–1821. בודן השתתף בקונגרס ב-233 הצבעות, מתוך 253 שהיו בזמן כהונתו. לאחר הקונגרס ה-16 במקומו נכנס ג'יימס מקשרי ובודן חזר לעבודתו בתור עורך דין.

בודן נפטר בקרלייל בשנת 1835. מקום קבורתו אינו ידוע.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו במאה ה-18
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1835
יליזבטה (סדרת טלוויזיה)

**יליזבטה** (ברוסית: **Елизавета**) היא סדרת דרמה המשכית היסטורית רוסית, שעוסקת בקיסרית רוסיה יליזבטה פטרובנה ובשנות שלטונה באימפריה הרוסית. העונה הראשונה של הסדרה מספרת על גורלה של הקיסרית יליזבטה, בתו של פיוטר הראשון, שהייתה בת שש עשרה בלבד כשאביה הלך לעולמו להשאיר אותה לשלוט על אימפריה ענקית. בניגוד לרצונה, הנערה מוצאת את עצמה נמשכת למערבולת של תככי חצר, שם מתנגדים לה אנשי החצר המשפיעים אנדריי אוסטרמן, אלכסנדר מנשיקוב ואפילו אמה, יקטרינה הראשונה.

הסדרה מהווה חלק מאוסף "היסטוריה של אהבה. תולדות רוסיה", הכוללת סדרות טלוויזיה היסטוריות כדוגמת "סופיה", "יקטרינה", "האיום" ו"גודונוב".

## תקציר עלילת הסדרה
שנת 1725. לפני מותו, קיסר רוסיה הראשון והצאר האחרון של רוסיה הצארית, פיוטר הראשון, משכתב את צוואתו ומשאיר את שלטון המדינה לידי בתו הצעירה האהובה, יליזבטה בת השש-עשרה. אבל הנסיכה הצעירה חולמת על משהו אחר לגמרי. היא מאוהבת נואשות ואינה מוכנה להקריב אושר אישי למען הכוח. היא תופסת את השלטון כקללה. באופן בלתי צפוי לעצמה, הנסיכה מוצאת אויבים בדמותם של אנשי החצר המשפיעים ביותר: סגן הקנצלר אנדריי אוסטרמן והנסיך אלכסנדר מנשיקוב. אפילו אמה, יקטרינה הראשונה, הופכת לפתע לאם חורגת מרושעת ורואה בבתה יריבה בלעדית במאבק על הכס. בניגוד לרצונה, יליזבטה מוצאת את עצמה נשאבת לתוך מערבולת של תככי חצר. רצונו של אביה, הנופל בידי אויבים, הופך לאיום ממשי על עתידה. הגורל מוביל אותה בניסיונות, היא תצטרך לסבול בגידה ולהתמודד עם שנאה כלפיה. אבל משרתים נאמנים, ידידי נעוריה, נותרו לצדה. כמי שנולדה למלוך, היא חייבת להציל את ארץ המולדת מכאוס ובלבול.

## שחקנים ודמויות
*יוליה חלינינה — יליזבטה פטרובנה
*אלכסנדר בלוייב — פיוטר הראשון
*אגריפינה סטקלובה — יקטרינה הראשונה
*ויקטור ראקוב — אלכסנדר מנשיקוב
*אלכסיי אגרונוביץ' — אנדריי אוסטרמן
*קיריל צ'רנישנקו — שובין
*קיריל קוזנצוב — באטורין
*ארטיום קליוצ'ניקוב — שובאלוב
*דניס נורולין — נארישקין
*ניקיטה גריגורייב — וורונצוב
*אנגלינה פופלאבסקאיה — הנסיכה יוסופובה
*ארתור ואחה — הנסיך יוסופוב

## הפקה
צילומי הסדרה החלו ב־28 בפברואר 2021 בסנקט פטרבורג והושלמו ב־25 ביוני 2021.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:VGTRK: תוכניות וסדרות
קטגוריה:האימפריה הרוסית בתרבות
קטגוריה:סדרות דרמה היסטוריות רוסיות
קטגוריה:סדרות דרמה פוליטיות רוסיות
קטגוריה:סדרות דרמה רוסיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה רוסיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בסנקט פטרבורג
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות ברוסיה
מכתב אהבה למ"מ שלי

**מכתב אהבה למ"מ שלי** הוא סרט עלילתי קצר משנת 2017, שבוים בידי עטרה פריש והופק בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש, במסגרת הפרויקט "גיבורה" של אוניברסיטת תל אביב.

הסרט הוקרן לראשונה במסגרת "סטודנט ויז'ן" של פסטיבל טרייבקה האמריקאי, שבו גם זכה בציון לשבח. הסרט הוקרן לראשונה בבתי קולנוע ב־2018 כחלק מהמקבץ הראשון של מיזם הקפסולה "אהבה־שנאה". המיזם, מבית היוצר של חברת ההפקה גרין פרודקשנס ושל קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, איגד כמה סרטים קצרים ישראליים והציג אותם בבתי הקולנוע. באוקטובר 2019 נמכר הסרט ל־HBO אירופה בשם "The Love Letter"; הוא שובץ לשידור בערוצי רשת HBO אירופה מ־1 בנובמבר של אותה השנה.

ב־2021 עובד הסרט לסדרת הדרמה הקומית "המפקדת", שגם היא נוצרה בידי עטרה פריש, בשיתוף ניר ברגר, וזכתה לשבחים רבים.

## עלילה
נועה, מפקדת טירוניות מסורה בצה״ל, מקבלת מאחת החיילות שלה מכתב אהבה מסתורי. החשד שמאחורי המכתב מסתתרת כוונה לא אמיתית של החיילת מאלץ אותה להתמודד עם הפער בין כללי המשמעת הצבאיים לבין הכמיהה שלה להרגיש, ולו לרגע אחד, נאהבת.

## שחקנים
* גילי בית הלחמי – סג"ם נועה – מ"מ בבסיס
* רוית דור – טוראי שימרית – טירונית בבסיס
* שיר אברמוב – סמל ספיר – סמלת בבסיס

## ביקורות
הסרט גרף את פרס הציון לשבח בתחרות הסרט הקצר של פסטיבל ירושלים לקולנוע ופסטיבל טרייבקה, הוקרן בפסטיבל פאלם ספרינגס האמריקאי ובפסטיבלים רבים ברחבי העולם, והיה מועמד לפרס אופיר לסרט הקצר הטוב ביותר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2017
קטגוריה:סרטים ישראליים קצרים
קטגוריה:סרטי סטודנטים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2017
קטגוריה:צה"ל בקולנוע
קטגוריה:סרטי להט"ב ישראליים
פרוטוסירן

**פרוטוסירן** (שם מדעי: *Protosiren*; מילולית: "סירנה קדומה") הוא סוג נכחד בן לסדרת התחשאים, שהתקיים במשך האאוקן לפני 46 עד 37 מיליון שנה מזמננו. סוג זה תואר ב-1904 בידי החוקר האוסטרי אותניו אבל ונכללים בו 5 מינים שהעתיק והקטן מביניהם הוא *Protosiren eothene*.

המאובנים של הפרוטוסירן התגלו באזורים רבים, ביניהם בארצות הברית בפלורידה ובקרוליינה הצפונית והדרומית, במצרים, באירופה התגלו בצרפת, גרמניה והונגריה ובאסיה בהודו ופקיסטן. ככל הנראה היה זה יונק ימי ששחה בחופשיות בימים והתקשה לעלות על היבשה.
## מאפיינים
יונק זה הגיע לאורך 2.7 מטרים ולמשקל 250 ק"ג והיה בעל גפיים מפותחות ורחבות במבנה סנפירי עם אצבעות בקצה והיה בעל מפרק עצה מנוון יחסית, כך שהוא לא היה יכול לעלות מהמים ולשאת את משקלו. הוא השתמש בשרירי זנבו או גפיו האחוריות כדי לנוע או לזחול על קרקעית הים. מבנה לסתותיו מזכיר שיני תחשים מודרניים והוא היה צמחוני שניזון מעשבי ים ואצות על הקרקעית.

ככל הנראה יונק ימי זה היה מאבותיהם של התחשיים שמבנה גופם דומה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1904
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אותניו אבל
קטגוריה:תחשאים פרהיסטוריים
קטגוריה:מגה-פאונה ימית של הפלאוגן
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1904
סטפן אודה

**סטפן אודה** (בצרפתית: **Stéphane Houdet**; נולד ב-20 בנובמבר 1970, סן-נאזר) הוא טניסאי צרפתי.

## קורות חיים
אודה התחיל לשחק טניס בגיל 8. הוא בעל נכות לאחר תאונת דרכים. בשנת 1998 הוא סיים לימודי וטרינריה ופתח מרפאה פרטית.

בשנת 2005 הוא חזר לטניס והחל להתחרות בטניס בכיסאות גלגלים. לאורך הקריירה זכה אודה במספר תוארי גראנד סלאם במיוחד בתחרויות זוגות ומדליות אולימפיות. בשנת 2014 הוא היה הטניסאי הראשון שזכה ב-4 תחרויות גראנד סלאם בתחרויות זוגות בעונה יחידה.

סטפן אודה זכה ב-2 מדליות זהב אולימפיות: בשנת 2008 וב2016 בתחרות זוגות.

בתחרויות רבות הוא שיחק לצד שינגו קוניאדה וביחד הם זכו ב-9 פרסי גראנד סלאם לזוגות.

## תארים והישגים
;אליפות אוסטרליה הפתוחה
:**יחידים**
:**זוגות** (5): 2010, 2014, 2015, 2016, 2018

;אליפות צרפת הפתוחה:
:**יחידים** (2): 2012, 2013
:**זוגות** (7): 2007, 2009, 2010, 2013, 2014, 2018,2017

;אליפות ארצות הברית הפתוחה
:**יחידים** (2): 2013, 2017
:**זוגות** (3): 2009, 2011, 2014

;אליפות וימבלדון
:**יחידים**
:**זוגות** (3): 2009, 2013, 2014

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טניסאים צרפתים
קטגוריה:אלופים פאראלימפיים
קטגוריה:טניסאים במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
קטגוריה:טניסאים נכים
קטגוריה:טניסאים במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
קטגוריה:טניסאים במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1970
אילש אדלר

**אילש אדלר** (בהונגרית: **Adler Illés**; סנטה, 1868 – בודפשט, 19 בפברואר 1924)  היה תאולוג הונגרי ורב. הוא היה עמית וכותב של ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים.

## ביוגרפיה
אילש אדלר הוא בנם של שאנדור אדלר ויוזפין ובר. הוא למד עברית ואת הכשרתו לרב בפקש, בבלשגיארמט וברטיסלאבה, ולימודים כלליים באופן פרטי. בשנת 1891 הפך לרב של קישקונפלדיהאזה, ובין 1896 לבין 1907 נבחר וכיהן כרב של אובודה. הוא עבד שם אחת עשרה שנים כאשר הקהילה היהודית של פשט הזמינה אותו כרב להחליף את הרב אלעזר פולק בבית הכנסת רומבך. בצעירותו המוקדמת היה חבר מערכת במגזין "שוויון" (Egyenlőség) וכמה ממאמריו פורסמו שם וכן בעיתונים יהודיים וכן בשנתונים של האגודה הספרותית היהודית-הונגרית IMIT ושל האגודה הלאומית היהודית לחינוך בהונגריה. סדרת המאמרים המפורסמת ביותר שלו הייתה על מסע רבני הונגריה לארץ הקודש שהופיעה ב"שוויון". הוא חקר בין שאר את ספרות הקבלה. בקרב רבני בודפשט היה אחד   ונואמים הפופולריים ביותר  ושירת כאמור בבית הכנסת ברחוב רומבך שתוכנן על ידי האדריכל אוטו וגנר. במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש כרב צבאי בדרגת סרן. כרב השתייך ל"זרם הסטטוס קוו אנטה".
נישא לינקה קרמר ונולדו להם ארבעה ילדים.
מותו ב-1924 נגרם מדלקת כיס המרה. הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.

## דרשותיו ונאומיו שפורסמו
* דרשת חניכה. נשא את הדרשה כשנכנס לתפקיד הרב באובודה, בודפשט, 1897.
* חתונת זהב. נאום חגיגה. נשא אותו ב-11 באפריל 1898. הופיע על חשבון הקהילה היהודית של אובודה, בודפשט, 1898.
* אתה אחינו! נאום כניסה, נשא אותו כשהתקבל כחבר בחברה קדישא של פשט ב-2 בינואר 1910.  בודפשט, 1910.
* הספד לזכרו של מיקשה סאבולצ'י. נשא אותו ב-21 ביוני 1915, בבודפשט.

## לקריאה נוספת
* פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. סדרה חדשה. 1944-1939. 2002-1990.
* הלקסיקון החדש של רוואי. 
* קברים יהודיים בבודפשט. עורך ג'רג' הראסטי. בודפשט, ועדת החסד הלאומית, 2004.

## קישורים חיצוניים
* לקסיקון יהודי-הונגרי. 1929. אילש אדלר
* קינגה פראימוביץ' [ואחרים] : בודפשט היהודית. בודפשט, 1995.
* גומירדלר והרב אדלר באובודה. http://fotolexikon.blogspot.hu
* ספרנותו של גזה פטריק 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:היסטוריונים יהודים הונגרים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1868
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1924
שרנגרד (אי)

**שרנגרד** (בסרבית: **Шаренградска ада**; בקרואטית: **Šarengradska ada**) הוא אי ששוכן בדנובה, באזור הגבול בין סרביה ובין קרואטיה. שתי המדינות תובעות את הריבונות על האי והוא נמצא כעת תחת שלטון סרבי.

בתקופת קיומה של יוגוסלביה האי השתייך לקרואטיה, שם נמצאת גם היישוב שרנגרד הנושא אותו שם, אולם בעת מלחמת העצמאות של קרואטיה האי נכבש על ידי הסרבים, ששולטים בו מאז. על פי ועדת התיווך בראשות בדינטר האי היה אמור לעבור לידי קרואטיה, אך סרביה סירבה לקבל את הצעת ועדת התיווך וטענה לזכותה על אי על בסיס קרבתו הגדולה יותר לחוף הסרבי.

במעמד דומה נמצא האי ווקובאר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דנובה: איים
קטגוריה:קרואטיה: איים
קטגוריה:סרביה: גאוגרפיה
טוצ'ינושין צויושי

טוֹצִ'ינוֹשִׁין צוּיוֹשִׁי (ביפנית: **栃ノ心 剛史**, בגאורגית: **ლევან გორგაძე**, לְבָאן גּוֹרְגִּידְזֶה; נולד ב-13 באוקטובר 1987, במצחתה, שבגאורגיה) הוא מתאבק סומו. בשנת 2008 העפיל לליגה העליונה בסומו. בשנת 2018 הוא קיבל דרגת אוֹזֶקִי, השנייה בחשיבותה בסומו.

לבאן גורגדזה החל להתאמן בהיאבקות מגיל צעיר. הוא זכה במדליות באליפויות אירופה לצעירים בג'ודו ובסמבו. בשנת 2005 הוא זכה במקום השני באליפות אירופה בסומו. בהמשך הוא הגיע ליפן. הוא החל להתאבק באופן מקצועי בשנת 2006, ותוך שנתיים בלבד, בשנת 2008, העפיל לליגת מַקֶאוּצִ'י - הליגה העליונה. הוא היה לגאורגי השני (אחרי קוקאי) שהעפיל לליגה זו.

בשנת 2013, בעקבות פציעה קשה טוֹצִ'ינוֹשִׁין לא התחרה. עם חזרתו שובץ לליגה השלישית (מַקוּשִׁטָה), אך לאחר ניצחון במספר תחרויות חזר לליגה העליונה כבר באותה שנה. הוא הגיע למספר הישגים ובשנת 2018 קיבל דרגת אוֹזֶקִי, שהיא הדרגה השנייה בחשיבותה בסומו (אחרי יוֹקוֹזוּנָה). באותה שנה הוא זכה בגביע הקיסר הגדול.

הוא פרש מסומו מקצועי בפברואר 2023, לאחר 681 ניצחונות, 615 הפסדים, ו-106 היעדרויות.

## קישורים חיצוניים

* תיאור תוצאות

קטגוריה:ספורטאים גאורגים
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1987
דרור סבו

**דרור סבו** (נולד ב-30 במרץ 1964) הוא יוצר, כותב, עורך, במאי ותסריטאי ישראלי. הוא בוגר בית הספר סם שפיגל בהצטיינות, יחד עם עודד דוידוף, טלי שמש ודן גבע.

## עבודותיו
* "הצורף" - סדרת דרמה - כתיבה ובימוי.
* "החרצופים" - בימוי (2 עונות ראשונות).
* "נבלות" - מיני סדרה על פי ספרו של יורם קניוק - כתיבה ובימוי.
* "No אקזיט” - דרמה - כתיבה ובימוי.
* "פרויקט Y" - פיתוח ובימוי (2 עונות ראשונות).
* "דין וחשבון עם רינו צרור" - עריכה ובימוי.
* "זהבי מחפש תשובה" - פיתוח, הפקה ובימוי.
* "פאנץ'" - סדרה - בימוי.
* "העתיד של קירה" - בימוי ועריכה.

## פרסים באקדמיה ובתעשייה
* סרט הסטודנטים הטוב ביותר במולודיסט, פסטיבל הסרטים הבינלאומי קייב - *חמדת אבות*
* פרס האקדמיה למיני סדרה - נבלות
* פרס וולג'ין ופרס השחקן בפסטיבל הקולנוע ירושלים - *NO אקזיט*
* פרס האקדמיה לסדרת תחקירים - *דין וחשבון עם [[רינו צרור]]*

## לקריאה נוספת

* דרור סבו באתר בוגרי סם שפיגל
* סיור בנבכי הצורף עם דרור סבו באתר HOT
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:אנשי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
רילקומרס

**רילקומרס בע"מ** היא חברת פיתוח תוכנה ישראלית, בשליטת קבוצת **יעל תכנה ומערכות בע"מ,** שהוקמה בשנת 1999. מטה החברה ממוקם בתל אביב.

רילקומרס מעסיקה למעלה מ־ 120 עובדים.

מייסדי החברה הם דרור יעקובסון ונאור מן. כיום היזם דרור יעקובסון משמש כמנכ"ל החברה.

השליטה בחברה נרכשה בשנת 2019 על ידי קבוצת יעל, אחת מקבוצות ה-IT הגדולות בישראל, ורילקומרס משמשת כזרוע הדיגיטל של הקבוצה.

## היסטוריה

רילקומרס הוקמה בשנת- 1999, מתוך זיהוי צורך עסקי בפיתוח פתרונות High-End של אתרי מסחר ותוכן.

הלקוח הראשון של החברה היה ידיעות אחרונות ובמסגרת עבודתם המשותפת פותח והושק בשנת 2000 אתר ynet. במשך 11 השנים הבאות המשיכה רילקומרס להיות זרוע הפיתוח והטכנולוגיה של ynet. בד בבד לעבודה על ynet התפתחה רילקומרס לתחומים נוספים ותכננה ופיתחה מגוון אתרים, פורטלים ואפליקציות מובייל עבור חברות גדולות ומרכזיות במשק הישראלי, ביניהן: בנק לאומי, בנק הפועלים, בנק דיסקונט, שטראוס, שופרסל, חצי חינם, מלונות דן, הפניקס ועוד.

## פעילות בשנים האחרונות
מתחילת העשור הקודם הרחיבה רילקומרס את תחומי פעילותה באמצעות רכישה והקמה של חברות בת העוסקות בתחומי דיגיטל שונים.

בשנים האחרונות השיקה רילקומרס פלטפורמות דיגיטליות אשר זיכו את ללקוחותיה במספר רב של פרסי מצטייני המחשוב IT Awards.

## חברות בת
* יוניק יו אי (uniQui): סטודיו לאפיון ועיצוב חווית משתמש.
* דעת (daat solutions): מרכז הייטק חרדי. מייסדת ומנכ"ל נילי דוידוביץ
* רילמרקטינג (realmarketing): חברת שיווק.

#### יוניק יו אי (uniQui)
סטודיו העוסק בגיבוש אסטרטגיית מוצר, אפיון חוויית משתמש ועיצוב ממשק המשתמש.

הסטודיו מנהל את ארגון "חוויית משתמש ישראל" (uxi.org.il), ארגון שהוקם במטרה לקדם את הידע בישראל בתחומים של חוויית משתמש (User Experience – UX), ממשק משתמש (User Interface – UI) ושמישות (Usability).

#### דעת - מרכז הייטק חרדי
דעת הוא מרכז פיתוח ובדיקות המעסיק נשים חרדיות ופועל מתוך רילקומרס משנת 2010. לדעת התמחות משולבת בפיתוח בטכנולוגיות דיגיטל מודרניות לצד פיתוח בתוך מערכות ליבה ארגוניות העושות שימוש בשפות פיתוח ותיקות. לצד פעילות הפיתוח מפעילה דעת גם פעילות בדיקות תוכנה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
*אתר חווית משתמש ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
אייזפוטה

ממוזער|שרידי מבצר אייזפוטה
**אייזפוטה** (בלטבית: **Aizpute**) היא עיר במערב מחוז אייזפוטה שבלטביה.

## היסטוריה
ההתיישבות הראשונה באייזפוטה החלה במאה ה-9 לספירה, כשה, שבט בלטי, הגיעו לאזור.

במאה ה-13, בזמן מסעות הצלב, נכבש האזור בידי צלבנים גרמניים, ומנהיג המסדר הליבוני דיטריך פון גרינינגן, הורה בשנת 1247 על הקמת מבצר במקום, שנודע בשם הסנפוט. המבצר נועד לשמור על הכניסה הדרומית לעיר, המחברת בין פרוסיה לליבוניה. המבצר מופיע בדגל העיר.

במהלך השנים נחרב המקום מספר פעמים באופן חלקי, בעיקר במהלך מלחמות פולין-שוודיה. בשנת 1665 שופץ המבצר בידי הדוכס הבלטי-גרמני יעקב פון קטלר, שעבר להתגורר במקום. לאחר מותו בשנת 1682, עבר המבצר שיפוץ נוסף ובשנת 1860 נבנתה במקום הכנסייה הלותרנית סנט ג'ון.

בתקופת רפובליקת לטביה, אייזפוטה הפכה למרכז מסחרי גדול, אך בזמן התקופה הסובייטית נחלשה וסופחה למחוז לייפאיה. בשנת 2009 הפכה העיר למרכז המחוז אייזפוטה.

## מוקדי עניין בעיר
באייזפוטה קיים מוזיאון היסטורי, בו מוצגים העוסקים בהיסטוריה המקומית, במסילות הרכבת Liepāja-Aizpute ו-Aizpute-Saldus, בחינוך ובאמנות המקומית.

פארק האמנות Ģirts Brumsons הוא מוזיאון פתוח המציג פסלים ויצירות אמנות המשולבים בצמחייה.

תחנת הכוח ההידרואלקטרית הנטושה של אייזפוטה, שהוקמה במאה ה-18, מהווה מוקד עניין בשל מפל המים הגבוה, גשר אבן עתיק ומבשלת הבירה הסמוכים למקום.

## קהילה יהודית
הקהילה היהודית נוסדה במאה ה-16, אז החלו יהודים להגיע לאזור מליטא ומפרוסיה המזרחית. בית התפילה הראשון נוסד במקום בשנת 1708. בשנת 1750 קיבלו היהודים זכות ישיבה חוקית באיזפוטה, ושנה לאחר מכן ניתנה להם רשות לבנות בית כנסת.

ב־1800 הכילה הקהילה 678 איש. בשנת 1835 מנתה הקהילה 1,599 איש והיוותה את הרוב בעיר. הקהילה הצטמצמה בעקבות הגירת מספר משפחות לרוסיה וכן בשל מחלת הכולרה שהתפרצה במקום.

ערב מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה כ-700 יהודים.

עם פרוץ המלחמה, נמלטו מספר משפחות מהעיר, אחרות גורשו לסיביר, רבים גויסו לצבא ונפלו בקרב, ואחרים נותרו במקום.

ב־24 ביולי 1941 נורו למוות ליד בית העלמין 36 יהודים שהוגדרו כשמאלנים או כבעלי רכוש. 386 יהודים נשלחו לגטו שהוקם בבניין גדול, ולאחר מכן נלקחו ליער ליד תחנת הרכבת של קאוויני ונרצחו שם.

לזכר קורבנות השואה נקבעה מצבה בבית העלמין המקומי, בה נכתב בעברית ובלטבית: "בקבר אחים זה נטמנו עצמותיהן של יהודי אייספוטה וקורבנות אחרים, של הקלגסים הנאצים הגרמנים, שנטבחו באכזריות ב-1941. יהי זכרם ברוך!"

## ערים תאומות
אייזפוטה היא עיר תאומה של הערים הבאות:

* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לטביה: ערים
קטגוריה:אירופה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
המסגד הגדול של קירואן

**המסגד הגדול של קירואן** (בערבית: **جامع القيروان الأكبر**) הוא מסגד השוכן בעיר קירואן בלב רובע המדינה של העיר אשר הוכר כאתר המורשת העולמית בתוניסיה. המסגד הוא אחד מהמרשימים, הגדולים והעתיקים בצפון אפריקה ובעולם המוסלמי בכלל. כיום הוא משמש כיעד תיירותי כביר עבור מאמינים מוסלמים מכל העולם, אך גם עבור אדריכלים ומעצבי חוץ שמתרשמים מהעיצוב האדריכלי שלו.

המסגד, שהוקם על ידי המצביא הערבי ומושלהּ הראשון של איפריקיה, עוקבה בן נאפע, בשנת 670 לספירה, עם ייסודה של העיר קירואן, משתרע על שטח של למעלה מ־9,000 מטר רבוע. זהו אחד ממקומות התפילה המוסלמיים העתיקים ביותר שקיימים כיום, ומהווה מודל אדריכלי המאפיין כמעט את כל המסגדים האופייניים במגרב. היקפו של המסגד הוא כ-405 מטר, מכיל אולם תפילה המגובה בהיפוסטילים, חצר מרוצפת שיש ומינרט מרובע יחיד, שהוא המינרט העתיק ביותר כיום. בנוסף למשמעות הרוחנית שלו, המסגד מהווה יצירת מופת של האדריכלות האסלאמית.

במהלך המאה ה-9 נעשו עבודות בנייה במסגד על מנת לחזקו, והוספו לו מאפיינים נוספים המעניקים לו את מראהו הנוכחי. החשיבות של המסגד הובילה להתפתחות משמעותית של העיר מסביבו, אשר הפכה לאחת הערים הגדולות בתוניסיה והעיר הדתית העיקרעת בה. האוניברסיטה של קירואן, המורכבת מסטודנטים ומרצים שהתחנכו במסגד, היוותה מרכז חינוך חשוב בארצות המגרב כשכללה גם לימודי אסלאם וגם לימודי מדעים חילוניים. יש המשווים את חשיבותה של האוניברסיטה בתקופות המוקדמות לאוניברסיטת פריז בימי הביניים. עם שקיעתה של העיר מאמצע המאה ה-11 עבר המרכז האינטלקטואלי בתוניסיה לאוניברסיטת א-זיתונה בתוניס.

## גלריה

קובץ:Great Mosque of Kairouan courtyard.jpg
קובץ:Cupola, Great Mosque of Kairouan.jpg
קובץ:Bab Lalla Rihana Osttor der Grossmoschee.JPG
קובץ:Grossmoschee, Qairawan-02.jpg
קובץ:Great Mosque of Kairouan, prayer hall.jpg
קובץ:Great Mosque of Kairouan Panorama - Grande Mosquée de Kairouan Panorama.jpg
קובץ:Great Mosque of Kairouan 123.jpg


## קישורים חיצוניים

* 
* ביקור פנורמי במסגד הגדול של קירואן באתר Google Earth
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תוניסיה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אפריקה: מסגדים
קטגוריה:תוניסיה: מבנים
קירואן
קטגוריה:קירואן
קרשמיין

**קרשמיין** (בהונגרית: **Kérsemjén**) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג על גדות נהר סומש שבצפון מזרח הונגריה.

בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית קרשמיין קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-351 תושבים בשנת 1990 עד 269 תושבים בשנת 2020.

## יהודי קרשמיין
יהודים חיו בקרשמיין בתקופות זמן שונות. בשנת 1944 נרצחו רבים מבני הקהילה בשואה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה