open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חוסה רמון אלכסנקו

**חוסה רמון אלכסנקו ונטוסה** (בבאסקית: **José Ramón Alexanko Ventosá**; נולד ב-5 במאי 1956 בברקלדו שבספרד) הוא כדורגלן עבר ומאמן ספרדי-בסקי. כיום אלכסנקו הוא מנהל מחלקת הנוער של ברצלונה. כשחקן, שיחק אלכסנקו בעמדת הבלם באתלטיק בילבאו, דפורטיבו אלבס, ברצלונה ובמדי נבחרות  ו. אלכסנקו היה קפטן בברצלונה בתקופה המוצלחת ביותר שלה, עת כונתה "קבוצת החלומות" וזכה עם הקבוצה בשבעה עשר תארים.

לאחר פרישתו ממשחק ב-1993 החל אלכסנקו לאמן ברומניה. הוא אימן את נציונל בוקרשט ואת אוניברסיטטה קראיובה. מאוחר יותר היה עוזרו של קרלס רשאק כשהיה מאמנה של ברצלונה.

## קריירה
אלכסנקו שיחק כנער בקבוצה מקומית, לפני שהצטרף לאתלטיק בילבאו ב-1974. כעבור שתי עונות בקבוצת המילואים של בילבאו, הוא הושאל לדפורטיבו אלבס. ב-1976 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אתלטיק בילבאו. הוא שותף ב-91 משחקי לה ליגה עם אתלטיק והבקיע שמונה שערים. הישג השיא שלו עם אתלטיק היה הגעה לשני משחקי גמר ב-1977 - גמר גביע המלך וגמר גביע אופ"א.

ב-1980 חתם אלכסנקו בברצלונה, שם הצטרף לשחקנים בסקים נוספים כגון אנדוני זוביזארטה וצ'יקי בגיריסטיין. אלכסנקו היה קפטן הקבוצה עת כונתה "קבוצת החלומות". הוא הבקיע את שער הניצחון בגמר גביע המלך ב-1988 ונכנס כמחליף בגמר גביע אירופה לאלופות 1992, מה שאפשר לו להניף את הגביע כשקבוצתו זכתה בו. לצד אליפות אירופה, זכה אלכסנקו עם ברצלונה בארבע אליפויות ספרד, בארבעה גביעי המלך ופעמיים בגביע המחזיקות, בין היתר. הוא פרש ממשחק בסוף עונת 1992/93, בגיל 37, ובכך היה השחקן המבוגר ביותר בהיסטוריית המועדון שלובש את מדיו.

### נבחרת לאומית
בין 1978 לבין 1982 ערך אלכסנקו 34 הופעות במדי נבחרת ספרד והבקיע ארבעה שערים. הוא שותף ביורו 1980 ובמונדיאל 1982. כמו כן, הוא שותף במשחק אחד של נבחרת חבל הבסקים ב-1979.

## קישורים חיצוניים

* חוסה רמון אלכסנקו, במדור השחקנים האגדיים באתר הרשמי של מועדון הכדורגל ברצלונה

קטגוריה:בלמי כדורגל בסקים
קטגוריה:כדורגלנים בסקים
קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני אתלטיק בילבאו
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו אלאבס
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:ברקלדו: כדורגלנים
קטגוריה:מאמני כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני יורו 1980
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1982
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1956
דרך אם המושבות

**דרך אם המושבות** היא דרך ראשית המחברת את שכונת אם המושבות בפתח תקווה דרך אזור התעשייה קריית אריה לאזור התעשייה הצפוני של בני ברק, קניון איילון (רמת גן) ולרמת החייל (תל אביב).

## מיקום
כביש זה הוא ציר רוחב (מזרח-מערב) אשר מאפשר גישה לאזורי המסחר והתעשייה בצפון בני ברק והוא מהווה דרך חלופית לקליטת עומסי התנועה הקיימים בציר ז'בוטינסקי (כביש 481), אשר צפויים להתגבר עם כניסת הרכבת הקלה לרחוב.

הכביש ישמש גם ככביש שירות לכביש 491 (איילון מזרח) העתידי, אם וכאשר יוקם.

## היסטוריה
[ממוזער|שמאל|[מחלף אם המושבות לכיוון דרום, דצמבר 2022]]
החלק הצפוני של דרך אם המושבות שימש כביש הגישה לפתח תקווה, כאשר הכניסה למושבה הייתה דרך רחוב פינסקר.

ב-13 ביולי 2011 נפתח לתנועה מחלף אם המושבות הכולל מסלולי כניסה ויציאה מכביש אם המושבות לכביש 4 מצדו המערבי וגשר מעל כביש 4.

ב-22 במרץ 2012 נפתח לתנועה קטע ההמשך עד לרחוב ראשון לציון בשכונת אם המושבות. בהמשך ייפתח מקטע הדרך עד לצומת סגולה.

ב-27 במרץ 2016 החליטה ועדת השמות של עיריית פתח תקווה לקרוא לחלק מהדרך על שמו של איש העסקים שלמה שמלצר (אשר חברת השכרת הרכבים בבעלותו "שלמה סיקסט" נמצאת באזור התעשייה קריית אריה החל מ-1990), כהוקרה על תרומתו לתעסוקה בפתח תקווה.

ביולי 2025 החלו עבודות להארכת הדרך וחיבורה לרחוב "גליס" שבמרכז העסקים סגולה הסמוך. העבודות כוללות הרחבת חלקים מן הכביש, הוספת נתיבי תחבורה ציבורית, גשר מעל צומת העיפרון ממנה יוצא כביש 4911, מעבר תת-קרקעי תחת צומת מרטין גהל והוספת יציאה לכביש 4 צפון לבאים ממזרח במחלף אם המושבות.

[מרכז|ממוזער|300px|מחלף אם המושבות ואזור התעשייה [קריית אריה. תצלום אוויר, פברואר 2014]]

## קישורים חיצוניים

* מאמר - סיקור מהלך הקמת מחלף אם המושבות, מהנדס אורי שקד, CivilEng הפורטל הישראלי להנדסה אזרחית, בנייה וסביבה

## הערות שוליים

אם המושבות, דרך
אי-שוויון דבורצקי-קיפר-וולפוביץ

בתורת ההסתברות, **אי-שוויון דבורצקי-קיפר-וולפוביץ** הוא אי-שוויון החוסם את המרחק בין התפלגות דגימה לבין ההתפלגות התאורטית שממנה נלקחת הדגימה. אי-השוויון קרוי על-שם המתמטיקאים אריה דבורצקי, ג'ק קיפר  וג'ייקוב וולפוביץ  שגילו אותו ב-1956. בגרסה המקורית הופיע באגף ימין של אי-השוויון גורם קבוע C, שערכו לא הוגדר. ב-1990 מצא Pascal Massart
 את ערכו המדויק של הקבוע, והראה שלא ניתן לשפר את התוצאה מעבר אליו.

## אי-השוויון

עבור מספר טבעי n, יהיו X_1,\dots,X_n משתנים מקריים ממשיים, בלתי תלויים ושווי התפלגות, עם פונקציית התפלגות F. נסמן ב- F_n את פונקציית ההתפלגות המצטברת האמפירית המתקבלת מן המדגם: F_n(x)=\frac1n \sum_{i=1}^n 1_{(-\infty,x]}(X_i),\quad x\in{\mathbb R}.. אי-שוויון דבורצקי-קיפר-וולפוביץ חוסם את הסיכוי שהפונקציה המקרית F_n תהיה רחוקה מ-F ביותר מקבוע \varepsilon>0 במקום כלשהו על הישר הממשי. ליתר דיוק,\ \mathbb{P} \Bigl( \sup_{x\in\mathbb R} |F_n(x) - F(x)| > \varepsilon \Bigr) \le 2e^{-2n\varepsilon^2} לכל \varepsilon>0. תוצאה זו מחזקת את משפט גליבנקו-קנטלי, בכך שהיא קובעת את קצב ההתכנסות של המרחק כאשר n גדל לאינסוף. אי-השוויון מספק גם אומדן להסתברות הזנב של הסטטיסטי של קולמוגורוב-סמירנוב.

לדוגמה, אם דוגמים n=150 ערכים מהתפלגות לא ידועה F, ומגדירים F_n כמקודם, אז הסיכוי לכך שתהיה נקודה ממשית שבה |F(x)-F_n(x)|>0.1 קטן מ-2e^{-2n\cdot 0.1^2} = 2e^{-3} \approx 0.1. השגיאה יורדת בקצב אקספוננציאלי בגודל המדגם.

## הערות שוליים

דבורצקי-קיפר-וולפוביץ
בייליול קולג'

250px|ממוזער|שמאל|החצר הפנימית בבייליול קולג'
**בייליול קולג**' (באנגלית: **Balliol College** - **ביילייל קולג**') הוא אחד הקולג'ים הוותיקים ביותר באוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה. הקולג' נוסד בשנת 1263 ונקרא על שם האציל האנגלי ג'ון דה בייליול מבית בייליול. החל משנת 2018, הלן ג'וש מכהנת כמאסטר של הקולג'.

## היסטוריה
בייליול הוא הקולג' המבוקש ביותר בין הקולג'ים המרכיבים את האוניברסיטה, זאת על פי מספר המועמדים המבקשים להתקבל בו ללימודים מדי שנה. בשנת 2005 ובשלוש השנים שקדמו לה, היה מספר המועמדים לבייליול, ללימודי תואר ראשון ולתארים מתקדמים, הגדול ביותר מבין כל הקולג'ים של אוקספורד. באופן מסורתי בבייליול לומדים יותר סטודנטים זרים מאז בתוכניות התואר הראשון בקולג'ים אחרים. נכון לשנת 2006 לבייליול קולג' קרן בשווי 76 מיליון ליש"ט למימון הפעלתו.

בראש הקולג' עומד מאסטר עם 80 חברי סגל, בנוסף ל-180 חברי צוות לא אקדמי.
הבניינים הראשיים של הקולג' ממוקמים ברחוב ברוד עם בניינים נוספים ממזרח לכביש ג'ווט ווק ואחוזת הוליוול. הוא המוסד האקדמי העתיק ביותר בעולם דובר האנגלית שנמצא עדיין באתר המקורי שלו. כאחד הקולג'ים הגדולים של אוניברסיטת אוקספורד, בבייליול יש בדרך כלל כ-370 סטודנטים לתואר ראשון וגם לתארים מתקדמים. הקולג'י היה חלוץ בתוכנית הלימודים פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה (PPE) בשנות ה-20 של המאה ה-20.

בין הבוגרים הבולטים של בייליול לאורך ההיסטוריה ניתן למצוא 13 זוכי פרס נובל וארבעה ראשי ממשלה בריטיים. ה. ה. אסקווית', ראש ממשלת בריטניה בתחילת המאה ה-20 ובוגר בייליול, תיאר פעם את תלמידי בייליול כבעלי "הכרה שלווה בעליונות חסרת מאמץ". בייליול, שהיה קולג' אלמוני יחסית בין הקולג'ים של אוקספורד, עלה לגדולה במאה ה-19 תחת ניהולו של בנג'מין ג'ואט (1870–1893) ומאז הוא תופס מקום של כבוד בין הבולטים באוניברסיטה. בשנת 2006 סיימו 45.1% מן הבוגרים בו את לימודיהם עם הצטיינות בדרגה ראשונה, אחוז גבוה יותר מכל קולג' אחר באוקספורד. בטבלת נורינגטון של שנת 2006, דירוג האיכות של קולג'ים באוניברסיטת אוקספורד, דורג בייליול במקום השני.

### זוכי פרס נובל
חמישה תלמידי בייליול קולג' לשעבר ושבעה עמיתים זכו בפרס נובל, כאשר לינוס פאולינג זכה בשני פרסי נובל.

## לקריאה נוספת

* J. I. Catto, T. H. Aston, Ralph Evans, **The History of the University of Oxford: Volume I: The Early Oxford Schools**, Clarendon Press; 1st edition, August 9, 1984. 
* Sir Charles Edward Mallet, **A History of the University of Oxford: Volume 1: The Medieval University and the Colleges Founded in the Middle Ages**, Independently published, September 11, 2023. 


## קישורים חיצוניים

* 

* היסטוריה ואדריכלות בבייליול קולג' 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכללות אוניברסיטת אוקספורד
כוכבים בהירים

**[[כוכב]]ים [[עוצמת הארה|בהירים]]** בולטים בשמי הלילה משום שהם קרובים יחסית לכדור הארץ או משום שהבהירות המוחלטת שלהם גדולה במיוחד. זו רשימת 50 הכוכבים הבהירים ביותר בשמי הלילה (עד דרגת בהירות נראית 2.0) כפי שהם נצפים בעין. משום כך דרגת הבהירות מתייחסת לבהירות באור נראה בלבד; וכוכבים כפולים מופיעים ברשימה על פי הבהירות הכוללת של המערכת ולא בנפרד.

להשוואה, ניתנת הבהירות הנראית המקסימלית של הגופים במערכת השמש, שניתנים לצפייה בעין:
* הירח - 12.9-
* נוגה - 4.6-
* צדק - 2.9-
* מאדים - 2.9-
* כוכב חמה - 1.9-
* שבתאי - 0.2-

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מקורות אור
ינון נאמן

**ינון נאמן** (כ"ג בחשוון ה'תרצ"ז, 8 בנובמבר 1936 – כ"ט בכסלו ה'תשכ"ו, 23 בדצמבר 1965) היה יוצר רב תחומי, בן קיבוץ משמר השרון, שנפטר והוא בן 29 בלבד.
רקדן, כוריאוגרף, משורר, מלחין, מעבד, מנצח, סופר, שחקן ובמאי, בנוסף לעבודתו הקבועה בענפי החקלאות (לול, מטעים ומכוורת) במשק.

## ביוגרפיה
תלמידן של גרטרוד קראוס ושרה לוי תנאי, השתתף בתיאטרון הלירי של אנה סוקולוב, בלהקות הריקוד של רינה שחם ונעמי אלסקובסקי ובמחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" בתיאטרון הקאמרי.

עיקר פעילותו האומנותית הייתה בקיבוצו, בו עיצב מחדש את דמותם של החגים המסורתיים כמו את חגי העבודה והטבע, ואילו לקהל הרחב נתגלה רק בפסטיבל הזמר של שנת 1964 (תשכ"ד), בשירו "כשושנה בן החוחים" למילים מן המקורות, בביצועים של מקהלת רינת ונחמה הנדל, ובעיבודו של גיל אלדמע.

לכל אחד משני פסטיבלי הזמר הבאים נתקבלו שני שירים שלו:
*ב-1965 (ה'תשכ"ה), היו אלה "יפה נוף" למילים של יהודה הלוי, בביצועים של נחמה הנדל (שגם עיבדה) ונשות המקהלה לזמר עם, ו"חנה על חלון יושבת" למילים של דוד פרישמן, ובביצועים של יפה ירקוני והמקהלה לזמר עם, ובעיבודו של שמעון כהן.
*ב-1966 (ה'תשכ"ו) היו אלה "דבש", שירו המפורסם ביותר, לו כתב גם את המילים וגם את הלחן, שבוצע על ידי הפרברים וחדוה ודוד, ו"מנהג חדש" למילים של חיים נחמן ביאליק בביצועים של האחיות שמר ועליזה עזיקרי. את שני השירים עיבד גיל אלדמע.

לאחר מותו כתב אמנון בקר מילים חדשות לשיר מעזבונו של נאמן. השיר נקרא "שלכת", ומילותיו יוצרות באקרוסטיכון, את השם ינון נאמן. השיר זכה להצלחה ובוצע בין השאר על ידי חוה אלברשטיין (באלבום "כמו צמח בר"), שלישיית "בנות חוה", נורית גלרון ושולי נתן.

עולם המקרא כמו מורשת ישראל היו מקורותיו ומהם לחניו לטקסטים של יהודה הלוי ושלמה אבן גבירול. יחד עם זאת, קשוב היה לטבע, לעבודתו בחקלאות ולנופי הארץ, וכל אלה באו לידי ביטוי ביצירתו.

## לקריאה נוספת
* "ראשית קציר" בעריכת ש. קפלן, בהוצאת המרכז לחינוך ותרבות.
* "ינון", חוברת לזכרו בהוצאת הקיבוץ המאוחד ומשמר השרון.
* ינון נאמן, **כתבים** - מכלול יצירתו הספרותית של ינון נאמן. עורכים: לאה צבעוני ועוזי שלו, צבעונים הוצאה לאור, 2023

## קישורים חיצוניים

* האזנה לשירי ינון נאמן.
* מילות השיר שלכת באתרו של אמנון בקר (ניתן גם להאזין).
* אתר לזכרו של ינון נאמן.
* השיר "דבש" באתר השפה העברית.
* ינון נאמן באתר "פינת חי".
* "הכל זהב"- תוכנית מיוחדת לזכרו של ינון נאמן, שודר בקול ישראל.
* ינון נאמן באסופת "מלחיני משוררים ישראלים" בעריכת דודו אלהרר, האתר של נילי דגן
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משמר השרון: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1965
קטגוריה:אנשי הקיבוץ: אמנים
אחמד אבן טולון

**אחמד אבן טולון** (בערבית: **أحمد بن طولون**; 20 בספטמבר 835 – 14 במאי 883) היה מושל מצרים תחת החליפות העבאסית ולאחר מכן מרד בעבאסים וייסד את שושלת טולון העצמאית ששלטה על הלבנט.

## המרד בעבאסים
אחמד אבן טולון היה בנו של ממלוכ שמונה להיות מושל במצרים מטעם בית עבאס. אבן טולון קיבל הוראה מהחליפה לדכא את המרד בארץ ישראל של המושל אמג'ור. טולון אכן כבש את אזור א-שאם (ארץ ישראל וסוריה), אך סיפח את השטח למצרים והפסיק את תשלומי המיסים לבגדאד. אבן טולון היה המייסד והראשון מבין שושלת של שליטים טולוניים, ששלטו במצרים במשך 37 שנים, ומתוקף כך גם בארץ ישראל ובירושלים. מתקופת שלטונם בעיר לא נשאר זכר כלשהו, אך מקור ערבי אחד מזכיר מדרשה ללימודי האסלאם בירושלים מתקופת הממלוכים בשם **מדרסת אלטולוניה**. בשכונה המזרח ירושלמית ואדי אל-ג'וז קרוי רחוב, על שמו של אבן טולון.

## ימי שלטונו
ממוזער|מסגד אבן טולון בקהיר
אבן טולון פעל רבות לביסוס שלטונו וממלכתו. הוא שיקם תעלות השקיה וסכרים, בנה באזור קהיר של היום את מסגד אבן טולון שעומד על תלו עד היום.

בארץ ישראל היה מישור החוף מוזנח מאז הכיבוש הערבי וערי החוף נתפסו כערי גבול. אבן טולון שיקם את ערי החוף והקים את חלקן מחדש: 
* קיסריה – שופצה.
* יפו – ידוע ששופצה (אם כי אין שרידים לכך).
* עכו – שוקמו בה החומות וכן שופץ הנמל בתכנון האדריכל אבו באקר. בנמל הוקם שובר גלים בעזרת עצי שקמה. בכך, העיר הפכה לעיר נמל מרכזית במזרח אגן הים התיכון. 
* נבנתה שורת מצודות לאורך הים.
* סלילת מעלה אילת כחלק מ"דרב אל חאג'" ממצרים למכה.

## מותו ומורשתו
בשנת 883 אבן טולון נרצח על ידי אחת מנשותיו כשרחץ באמבטיה, מקנאה.

דודו של אבן טולון ירש אותו אך מאבקי ירושה מתמשכים הביאו לקריסת השושלת הטולונית וב- 905 הצליחו העבאסים להשיב את שלטונם בשטח.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מורדים
קטגוריה:ערבים
קטגוריה:התקופה הערבית בארץ ישראל
קטגוריה:ילידי 835
קטגוריה:נפטרים ב-884
ריכרד מיכאל קבנר

**ריכרד מיכאל קבנר** (בגרמנית: **Richard Koebner**; ה'תרמ"ה, 1885 – ט' באייר ה'תשי"ח, 29 באפריל 1958) היה פרופסור להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים ומייסד החוג להיסטוריה באוניברסיטה.

## ביוגרפיה

ריכרד קבנר, בנו של רופא, נולד בברסלאו. למד באוניברסיטאות של ברסלאו, ז'נבה וברלין. מוריו בברלין היו ההיסטוריונים הנס דלבריק, אלפרד הרמן  ואדוארד מאייר, הפילוסופים מקס דסואה  ואלויס ריל והכלכלן איגנץ יסטרוב . בברסלאו למד סוציולוגיה מפי ורנר זומבארט ופסיכולוגיה מפי הרמן אבינגהאוס, ובז'נבה למד אצל הפדגוד פאול דיפרואה (Paul Duproix). קיבל תואר דוקטור בברלין ב-1911 על עבודה שכותרתה "תפיסת הנישואין לקראת סוף ימי הביניים הגרמניים" (Die Eheauffassung des ausgehenden deutschen Mittelalters). ב-1920 מונה למרצה לימי הביניים והעת החדשה באוניברסיטת ברסלאו. ב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון, פוטר ממשרתו באוניברסיטה. עזב את גרמניה ב-1934 ועלה לארץ ישראל. הקים ביחד עם יצחק בער ואביגדור צ'ריקובר את החוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. מונה כפרופסור וכמופקד הקתדרה על שם ססיל ליאן באוניברסיטה. היה אחד מארבעת המרצים הראשונים שהורו בחוג. 

ב-1955 פרש מהאוניברסיטה העברית כפרופסור אמריטוס. לכבוד יציאתו לגמלאות נערך בירושלים הכנס הראשון של החברה ההיסטורית הישראלית בהשתתפות מאות חוקרים. לאחר פרישתו שימש במשך שלוש שנים כפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת מנצ'סטר, עד לפטירתו בט' באייר ה'תשי"ח, 29 באפריל 1958, בלונדון.

קבנר התמחה בימי הביניים, ביחס בין תודעה היסטורית לדיסציפלינה היסטורית. מחקריו עסקו בהיסטוריה חברתית וכלכלית של ימי הביניים והעת החדשה של המערב, עם דגש על אנגליה. 

לזכרו הוקם מרכז מינרבה על שם ריכרד קבנר להיסטוריה גרמנית באוניברסיטה העברית.

ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.

## לקריאה נוספת
* יצחק גולדשלג, אזכרה: מחברים שנפטרו בשנת תשי"ח; **ריכרד קבנר**, בתוך: ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי, כרך א, עמ' 502.
* **חוברת הזיכרון של האוניברסיטה העברית על פרופ' ריכרד מיכאל קבנר ז"ל**, ירושלים תשי"ט.
* יהושע אריאלי, "ריכרד מ' קבנר ומשנתו: היסטוריה ותודעה היסטורית", בתוך: **תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים**, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, ירושלים, תשנ"ז 1997, 574-541.
*ריכרד קבנר, "על הוראת היסטוריה בירושלים", ירושלים 2018 (המסה ראתה אור בראשונה בשנת 1952 ותורגמה לעברית לרגל התערוכה "הוראת שעה" שנערכה בספרייה בלאומית בסתיו-חורף 2019-2018).

## קישורים חיצוניים
* אתר האינטרנט של מרכז מינרבה להיסטוריה גרמנית על שם ריכארד קבנר
* הוראת היסטוריה בירושלים. הקלטת וידאו של שיח גלריה שהתקיים בספרייה הלאומית בירושלים בעקבות התערוכה "הוראת שעה" (המפגש הוקדש לתיאור פועלו והגותו של קבנר)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: היסטוריה 
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברסלאו
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:חברי הבונים החופשיים בארץ ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1885
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1958
אנדראס רוזנדל

**אנדראס רוזנדל** בדנית: **Andreas Cristian Rosendahl** (1864 – 7 בינואר 1909) היה שחמטאי יהודי-דניhttps://archive.today/20070624100357/http://www.sport-stat.ru/chess/players.php?id=61766.  

רוזנדל ניצח בתחרות קופנהגן 1895, הגיע רביעי בתחרות סטוקהולם 1897 (האליפות הראשונה של ארצות הצפון, ניצח: סוון אוטו סוונסון), וחלק מקום 3–4 בתחרות קופנהגן 1899 (האליפות השנייה של ארצות הצפון, ניצח: יורגן מולר).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחמטאים יהודים דנים
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1864
קטגוריה:נפטרים ב-1909
שטרופוואפל

שמאל|ממוזער|250px|זוג שטרופוואפלים
**שְטְרוּפְּוַואפֶל** (בהולנדית: **Stroopwafel**, ; במקור: **Siroopwafel**, סירופוואפל) היא אפיפית (ופל) דקיקה ועגולה ממולאת בסירופ, כיום על פי רוב סירופ תירס עשיר בפרוקטוזה עם טעם קרמל.

## מתכון

אפיפית השטרופוואפל המסורתית עשויה מתערובת של קמח, חמאה, סוכר חום, ביצים, שמרים וחלב. כדור מהבלילה מונח על דפוס אפיפיות (waffle iron) ומשוטח לאפיפית דקה ועגולה, עם הטבעה של דוגמת רשת. האפיפית נפרסת לשני חצאים עגולים דקים עוד יותר בעודה חמה, וביניהם נמרח סירופ הכולל חמאה, קינמון וסוכר חום. שני החצאים מודבקים יחדיו ככריך.

המרכיבים בשטרופוואפל תעשייתי יכולים להיות מגוונים יותר. על אריזת שטרופוואפל הולנדי מתוצרת Euro Shopper המיוצר בטילברך, הולנד, נרשם: סירופ גלוקוזה עשיר בפרוקטוזה 41%, קמח, שמנים צמחיים מוקשים חלקית, סוכר, אבקת חלב רזה, ביצים, קמח סויה, חומרי התפחה, מלח, תבלינים, חומרים מתחלבים (לציטין סויה), וצבעי מאכל (קרוטן).

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|250px|כדור בלילת השטרופוואפל, על דפוס האפיפיות
השטרופוואפל נוצר לראשונה, על פי ייחוס נפוץ, בחאודה, הולנד. במרבית המקורות נרשם כי יצורו החל בסוף המאה ה-18 (מקורות ספורים טוענים 1784), אם כי המצאתו מיוחסת למספר אנשים שונים, ולעיתים מתאחרת לתחילת המאה ה-19. קיים מסמך המהווה מתכון רשמי, שתוארך ב-1840. 

על פי הסיפור, אופה שנותר עם שאריות יבשות ופירורים רבים, החליט למכור אותם בשנית על ידי איגוד הרכיבים יחדיו בסירופ סמיך ואפייתו. במאה ה-19 כבר היו למעלה מ-100 מאפיות בחאודה שמכרו שטרופוואפל. מוכרי דוכנים בירידים שונים בסביבת חאודה החלו מייצרים שטרופוואפל במקום לדרישת הקהל בסוף המאה ה-19, ובתחילת המאה ה-20 החלו מפעלים מסחריים לייצרו. ב-1960 היו 17 מפעלי שטרופוואפל בחאודה לבדה, מהם נותרו היום 4 פעילים.

## שיווק

שטרופוואפל נמכר כיום במרכולים וברשתות שיווק בכל רחבי הולנד ונחשב נכס צאן ברזל בתרבות הקולינרית המקומית. השטרופוואפל מיוצא לחנויות מתמחות בכל רחבי העולם, ואף מיוצר מקומית בשווקים מסוימים בהתאם לביקוש. הם נמכרים באינטרנט בשלל אתרים, לרבות באמאזון, בשל שרידותם הגבוהה. ניתן למצוא שטרופוואפל הולנדי גם במרכולים בישראל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מגדנאות
קטגוריה:המטבח ההולנדי
קטגוריה:הולנד: המצאות
יירן מלר

**יירן מלר** (בדנית:** Jørgen Møller**; 4 בנובמבר 1873 – 20 בנובמבר 1944) היה שחמטאי דני.
## קריירה
מלר זכה פעמיים באליפות השחמט של ארצות הצפון, בתחרות קופנהגן 1899, האליפות השנייה של ארצות הצפון ובגטבורג 1901, (האליפות השלישית של ארצות הצפון.

בתחילת הקריירה השחמטאית חלק מלר מקום 4–5 בתחרות קופנהגן 1895 (ניצח: אנדראס רוזנדל), הגיע למקום השני לאחר סוון אוטו סוונסון, בתחרות סטוקהולם 1897 (האליפות הראשונה של ארצות הצפון) והגיע רביעי בתחרות קופנהגן 1907, (האליפות השישית של ארצות הצפון, ניצח: פאול לאונהרדט ).

בשנת 1920 חלק מלר מקום 13–14 בתחרות גטבורג (ניצח: ריכרד רטי). בשנת 1923 הגיע למקום השישי בתחרות קופנהגן (ניצח: אהרון נימצוביץ' ).

שמו של מלר קשור להתקפת מלר בפתיחה האיטלקית (1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 רג5 4. ג3 פו6 5. ד4 ה:ד4 6. ג:ד4 רב4+ 7. פג3 פ:ה4 8. 0-0 ר:ג3 9. ד5) ולהגנת מולר בפתיחה הספרדית (1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רב5 א6 4. רא4 פו6 5. 0-0 רג5)


Litmanowicz, Władysław & Giżycki, Jerzy (1986, 1987). Szachy od A do Z. Wydawnictwo Sport i Turystyka Warszawa.  (1. A-M),  (2. N-Z).



## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים דנים
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1873
קטגוריה:דנים שנפטרו ב-1944
מותו של חייל לויאליסט

שמאל|ממוזער|התצלום המפורסם של רוברט קאפה המתאר את רגע מותו של פדריקו בורל|250px
[שמאל|ממוזער|250px|"Freedom is not Free", פסל ב[נתניה מאת יגאל תומרקין, בעקבות תצלומו של קאפה]]
**מותו של חייל לויאליסט** (בשמו המלא: **איש-מיליציה לויאליסט ברגע מותו, סרו מוריאנו**; באנגלית: **Loyalist Militiaman at the Moment of Death, Cerro Muriano**) הוא תצלום היסטורי מפורסם של צלם המלחמות הנודע רוברט קאפה, שצולם ב-5 בספטמבר 1936. בתצלום מתואר מותו של פדריקו בורל גרסיה, חייל רפובליקני, בזמן מלחמת האזרחים בספרד.

החייל נתפס בעדשות מצלמתו של קאפה ממש ברגע פגיעת הכדור בו והוא נופל אחורה מעוצמת הפגיעה. הוא לבוש בבגדים אזרחיים, אך נושא חגורת כדורים מעור. הרובה שבידו הימנית נשמט עקב הפגיעה. קאפה צילם את בורל כמה תמונות מוקדמות יותר באותו יום ובהן הוא נראה בחברת חבריו ליחידה.

התצלום פורסם לראשונה במגזין הצרפתי Vu ב-23 בספטמבר 1936, ומאז הופץ מספר רב של פעמים. מיד עם פרסומו נעשה התצלום לתמונה המסמלת את מלחמת האזרחים בספרד. עד היום נחשב התצלום לאחת מתמונות המלחמה החשובות והמפורסמות ביותר.

בעת פרסום התצלום נשמעו טענות מהימין הקיצוני שהתמונה מזויפת. בשנת 2009 פורסם בספרד מחקר המטיל ספק באותנטיות של התצלום. במחקר נטען כי התצלום צולם כ-50 קילומטר מהמקום בו צולמה לכאורה. בנוסף, נטען כי פרדריקו בורל, החייל שמצולם בתמונה, נהרג בכלל בקרב אחר, בעת שהסתתר מאחורי עץ. על פי טענות רבות, בורל הוא כלל לא האיש שמופיע בתמונה.

## קישורים חיצוניים

* ״מוות מבוים״ - פרק על חייו של רוברט קאפה בהסכת ״עושים מינהר״

## הערות שוליים

קטגוריה:תצלומי מלחמה
קטגוריה:תצלומי גברים
קטגוריה:מלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:יצירות משנת 1936
קטגוריה:מיתות מצולמות
קטגוריה:טיים מגזין: 100 התמונות המשפיעות ביותר בכל הזמנים
דרסט הרביעי, מלך הפיקטים

**דרסט הרביעי** (באנגלית: **Drest IV**), בנו של גירום (Girom) היה מלך הפיקטים, באמצע המאה השישית.

ככל הנראה מלך במקביל למלכותו של דרסט השלישי במשך תקופה שנעה בין שנה ל-15 שנים (על פי מקורות היסטוריים שונים). שניהם החלו למלוך לאחר מותו של גאלאן.  לאחר מותו של דרסט השלישי, המשיך דרסט הרביעי למלוך לבדו לתקופה של ארבע או חמש שנים נוספות.

לאחר מותו של דרסט מלכו אחיו גרטנייט הראשון וקיילטראם.

## קישורים חיצוניים
* דברי ימי הפיקטים

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי הפיקטים
קטגוריה:נפטרים ב-531
דרסט השלישי, מלך הפיקטים

**דרסט השלישי** (באנגלית: **Drest III**), בנו של אואודרוסט (Uudrost) או אואודרוסיג (Uudrossig) היה מלך הפיקטים, באמצע המאה השישית.

על פי "דברי ימי הפיקטים" דרסט השלישי מלך לצד דרסט הרביעי במשך בין שנה לחמש עשרה שנים. שניהם מלכו יחד לאחר מלכותו של גאלאן. לאחר מותו של דרסט השלישי המשיך דרסט הרביעי למלוך לבדו.

## קישורים חיצוניים
* דברי ימי הפיקטים

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי הפיקטים
קטגוריה:נפטרים ב-530
ציון באייר

[שמאל|ממוזער|200px|ציוני באייר של הכוכבים בחגורת [אוריון (קבוצת כוכבים)|אוריון כפי שהופיעו באטלס הכוכבים אורנומטריה של יוהאן באייר]]

**ציון באייר** (באנגלית **Bayer designation**) הוא שיטת מתן כינויים לכוכבי השמיים שהומצאה על ידי האסטרונום יוהאן באייר בתחילת המאה ה-17 והופיעה לראשונה באטלס הכוכבים שלו "אורנומטריה". השיטה מבוססת על סימון הכוכב באות קטנה מתוך האלפבית היווני ואחריו השם בלטינית של קבוצת הכוכבים לה שייך הכוכב, בנטיית השייכות. בעברית נהוג לתרגם את שם הקבוצה ולהשתמש בתיאור מקום (לדוגמה, **α Centauri** - '''α בקנטאור'''). הרשימה הראשונה של באייר הכילה 1564 כוכבים ועברה שינויים רבים בעקבות עדכונים במפות השמיים שכללו הוספת קבוצות, ביטול קבוצות ושינוי גבולות בין הקבוצות, כך שכוכבים שהיו בעלי ציון באייר מסוים קיבלו ציון באייר שונה.

## שיטת הסימון
העיקרון המנחה של מתן השמות לכוכבי הקבוצות היה דירוגם על פי חשיבות בסדר יורד, כלומר α היה הכוכב החשוב ביותר בקבוצה, β השני בחשיבותו, וכך הלאה. עם תום 24 האותיות של האלפבית היווני השתמש באייר באותיות קטנות מהאלפבית הלטיני, ובמקרה הצורך גם באותיות גדולות מאלפבית זה. ציון כוכבים באותיות לטיניות הופיע בקבוצות גדולות עם הרבה כוכבים כגון עקרב והספינה ארגו, שפורקה לארבע קבוצות, אך רוב כוכביה נשארו עם האות הקודמת שלהם גם בקבוצה החדשה. בשנים מאוחרות יותר עם התקדמות מיפוי השמיים והצורך לסמן כוכבים נוספים, נעשה שימוש במספרים נוסף על האותיות.

חשיבות הכוכב בקבוצה חפפה לרוב את בהירותו הנראית, אך לעיתים העדיף באייר את מיקומו או את סדר הזריחה של הכוכבים מעל האופק. לדוגמה, α באוריון (ביטלג'וז) פחות בהיר מ-β באוריון (ריג'ל) אך ממוקם במרכז הקבוצה וזורח מוקדם יותר. α בתאומים (קסטור) פחות בהיר מ-β בתאומים (פולוקס) אך זורח לפניו.

## סימוני משנה
כוכבים כפולים (בעיקר כפולים אופטיים) סומנו לעיתים קרובות באות יחידה עם ספרה עילית לציין את ההפרדה ביניהם (למשל, 1μ ו-2μ בעקרב), אך לפעמים סומנו בצורה זו גם כוכבים זוגיים (למשל 1α ו-2α בצלב הדרומי) או אפילו מספר כוכבים שנמצאו באותו אזור של קבוצה מסוימת (למשל 1π, 2π, 3π, 4π, 5π, ו-6π באוריון).

כוכבים זוגיים (או מערכות כוכבים עם יותר משני כוכבים) מקובל לציין בציון באייר המקובל עם תוספת של אות לטינית גדולה לציון ההפרדה ביניהם (למשל α בקנטאור A ו-α בקנטאור B).

## שינויים בציון באייר
עם השנים חלו שינויים בקבוצות הכוכבים ואלו הביאו לשינויים בשמות הכוכבים כעל פי ציון באייר. לדוגמה, פרוק קבוצת הכוכבים "הספינה ארגו" לארבעה חלקים הביא לכך שהקבוצות שדרית, מפרש וירכתי הספינה חולקים ביניהם את האותיות לפי הציון המקורי של הכוכבים ולכן כל אות מופיעה רק באחת מהקבוצות.

שינויי גבולות בין שור ועגלון שינו את שם הכוכב אל-נאת' מ-γ בעגלון ל-β בשור ובאופן דומה הפך הכוכב אלפרץ מ-δ בפגסוס ל-α באנדרומדה.

## ראו גם
* ציון פלמסטיד

קטגוריה:אסטרונומיה תצפיתית
קטגוריה:שמות
אבא צברה

**אַבָּא צַבְּרָה** היה מלקוסה (נזיר יהודי) חי במהלך המאה ה-15, אחד מפוסקי ומחדשי ההלכה הגדולים של קהילת ביתא ישראל ומן המנהיגים הרוחניים הבולטים שפעלו לאיחוד קהילת ביתא ישראל ושימור יהדותה. במסורת ביתא ישראל נודע כאבי הנזירים האתיופים היהודים וכמחַייה ומחדש של היהדות החבשית.

## ביוגרפיה
צברה נולד בסאמיאן ביידה למשפחת יוסף וסכמת, שהשתייכה לשושלת המלוכה של יהודי אתיופיה (שושלת הגדעונים), בתקופה בה האימפריה האתיופית נשלטה על ידי הקיסר זרע יעקב. עם התדרדרות היחסים בין היהודים לנוצרים באימפריה, ובעקבות חלום אשר ציווה אותו לעבוד את ה', הקדיש עצמו צברה לעבודת האלוהים והפך לנזיר. כנזיר פעל צברה לשימור יהדות ביתא ישראל וזכה למעמד מכובד בקרב הקהילה. בפרוץ מרד ציפורה, שהתחולל כאשר צבא הקיסר פלש לשטחי ביתא ישראל המערביים, חבר צברה למורדים, למרות היותו איש דת. המרד שעליו פיקד המלך גדעון החמישי כשל, ובמהלכו רבים ממנהיגי היהודים, וביניהם צברה, נפלו בשבי.

צברה נכלא, יחד עם שבויים אחרים בכלא, במחוז שאווה, שהיה נתון תחת פיקודו של יורש העצר לשעבר, אסקל, בנו של הקיסר מאשתו היהודייה ציון ציפורה. אסקל, שנכח בעת רציחתה של אמו על ידי אביו ונטר לו טינה מאז, פנה לצברה ושכנע אותו להימלט עמו כל עוד הקיסר טרוד בלחימה בדרום נגד סולטנות אדאל. השניים נמלטו יחדיו מהכלא וחיו ביערות עד הגיעם לאזורי היישוב היהודיים. מכיוון שהיו מבוקשים, נדדו שניהם בין הכפרים היהודיים, כשצברה מקים באלו בתי כנסת. לפי מסורת קהילת ביתא ישראל, האזורים בהם הקים בתי כנסת הם: סאמיאן, קווארה, צ'ילגה, דאמבייה, וולקיט, תיגראי וגוג'אם.

צברה שב בתקופה זו לפעילות הדתית הראשונית שבה החל, ומתוך ערנות לריבוי המנהגים ולאיום הנצרות על היהדות ורצון לאחד את הקהילה ולהבדילה מן הנצרות, קבע גם נוסח תפילה אחיד לכל הקהילות היהודיות באתיופיה והוציא פסקי הלכה חדשים. בין פסקי ההלכה החריגים (ביחס למקובל בהלכה הרבנית) של צברה נמנים "האיסור על נגיעה בגוי (אַטִּנְקוּן)" ו"שבת דוחה פיקוח נפש", שהבדילו את ביתא ישראל עוד יותר מקהילות יהודיות אחרות בגולה. צברה חיבר גם את ספר ההלכה 'מצוות השבת' (תאזזה שנבת), כאשר בכך חרג ממסורת איסור העלאת דברים שבע"פ על הכתב, שייחדה את ביתא ישראל מכלל קהילות היהדות מאות שנים. בפעילויותיו השונות עלה בידו של אבא צברה להניח תשתית הלכתית, שאיחדה את קהילת ביתא ישראל, חיזקה אותה והנחתה אותה גם לאחר מותו.

בין פעולותיו הבולטות של צברה נמנים:
*ייסוד הוהארואה - מרכז הנזירים
*קביעת נוסח תפילה אחיד
*קביעת הלכת האטאנקון ("אל תיגע בי")
*חיבור ספר ההלכה תאזזה שנבת ("מצוות השבת")
*חיבור דרסנא אברהם וושרה בגבץ ("דרשת אברהם ושרה במצרים")
*פיתוח משמעותי של שירת הקודש של הקהילה, שכלל הלחנת כמה מתפילות העדה וכתיבת כמה ספרים ליטורגים.

אבא צברה נקבר כפי הנראה בווארה, הנמצאת סמוך לסאמיאן, לצד חברו אבא צאגה, כינויו המסורתי של אסקל. משך דורות שימש מקום קבורתם מוקד לעלייה לרגל. "בית הכנסת אבונה אבא צברה" שבעיר באר שבע נקרא על שם אבא צברה.

## קישורים חיצוניים

* דניאל שלם, האב המייסד, פורסם במגזין סגולה
* פתיחת בית הכנסת אבא צברה, אתר "באר שבע"

## הערות שוליים

קטגוריה:מלקוסה
קטגוריה:יהודים אתיופים
קטגוריה:שושלת הגדעונים
קטגוריה:תולדות ביתא ישראל
קטגוריה:יהודים ויהדות בימי הביניים
קטגוריה:אנשי דת אתיופים
קטגוריה:יהודים במאה ה-15
החזית האסלאמית לעצמאות אורומיה

**החזית  האסלאמית לעצמאות אורומיה** היא ארגון ותנועה פוליטית באתיופיה הקוראת להתנתקות אורומיה מאתיופיה והכרזה על מדינה עצמאית.

## היסטוריה
הארגון הוקם בתחילה בשם **החזית האסלאמית לשחרור אורומיה** (בקיצור: **יפלו**) כארגון צבאי שהתנגד לשלטון החונטה הצבאית האתיופית ב-1985 על ידי קומנדר (סגן-אלוף) ג'ערה אבא גדה קצין אתיופי שהשתייך לבני האורומו. הארגון שהוקם שלט בתחילת דרכו באזורי האורומו במזרח אתיופיה, בכפרי האורומו הנמצאים במשולש הערים ג'יג'יגה - הרר - דירה דאווה, ארגון זה נטל חלק במלחמת האזרחים האתיופית באזור ששלט ונלחם כנגד הצבא האתיופי המרקסיסטי.

לאחר הפלת שלטון מנגיסטו היילה מריאם ב-27 במאי 1991 הארגון קיבל 3 מושבים מתוך 27 המושבים השמורים לבני עם האורומו, והארגון השתתף בממשלת המעבר האתיופית שנשלטה על ידי האיחדג. לאחר מכן נוצרו חילוקי דעות בין יפלו לבין האיחדג ושתי המפלגות גלשו לעימות מזוין, שאחד מהם התרחש ב-8 בינואר 1992 שבהם במהלך הקרבות נהרגו שניים ממנהיגי יפלו בעיר דירה דאווה בנוסף לחמישה פצועים נוספים. בתקרית זו האשים הפידו את האיחדג בכוונה לרצוח את מנהיגיו, האיחדג מצד שני טען ששני אישים אלו לא עצרו במחסום המקומי ולכן נורו. שנה לאחר מכן מנהיג נוסף של היפלו נתפס בבתיו ונאסר וכך הממשל שינה את ביתו לבית מאסר ועצר במקום זה אסירים רבים. לאחר שסונן על ידי הממשל המרכזי כישות שלא יכולה להשתתף בבחירות של 1992 הארגון פנה למאבק מזוין ולפעול להפלת האיחדג. מאזו יפלו נהפכה למחתרת ושמרה על פרופיל נמוך, בשנת 2005 הארגון נטש את האידאולוגיה הדתית שלו לטובת חילוניות על מנת לקבל לשורותיו אישים שאינם מוסלמים ובכך לייצג את עם האורומו החצוי בין נצרות ואסלאם ואימץ את השם הנוכחי.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מלחמת האזרחים האתיופית
קטגוריה:אתיופיה: מפלגות
קטגוריה:אורומיה
קטגוריה:תנועות בדלניות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1985
שטיבל (טחנת קמח)

**שטיבל בע"מ** היא רשת טחנות קמח מובילה בישראל. הטחנה הראשונה נוסדה בחיפה בשנת 1935 על ידי זאב שטיבל. כיום ממוקמות טחנות קמח של שטיבל בחיפה, נתניה, אשדוד, עד-הלום ובאר שבע.

טחנות שטיבל מייצרות ומשווקות קמחים שונים מסוגי חיטה שונים ובדרגות קילוף וטחינה שונות (קמח מלא, קמח לעוגות, קמח לפסטה, סולת ועוד) וכן מוצרי ביניים שונים של תהליך הטחינה. הטחנות משווקות גם קמח לייצור תעשייתי ומקצועי של מוצרי מאפה ופסטה.

סיווג הקמחים של שטיבל הפך לתקן דה פקטו במתכונים לאפייה בישראל וברבים מהם ניתן למצוא הנחיה לשימוש ב"קמח שטיבל מספר 2" למשל, כחלק מהנחיות המתכון.

## היסטוריה
בשנת 1935 ייסד זאב שטיבל את טחנת הקמח "שטינמץ א"י" במפרץ חיפה, בו נבנה הנמל ותשתיות תעשייה מפותחות שהוקמו בימי המנדט הבריטי.

בתחילת דרכה, התבססה פעילות הטחנה על יבוא קמח לפי זיכיון שנקרא "שטינמץ- גרמניה", שהוא שיטת טחינה לקמח מלא. עם הביקוש הגובר לקמח זה נבנה אתר ייצור לטחינת קמח מלא לפי שיטת שטינמץ, לצורך אפיית לחמים מקמח מלא שהיו אהודים על האוכלוסייה ביישוב היהודי בארץ, ובעיקר על ידי עולי גרמניה ומזרח אירופה.

בשנים אלו הוקם בארץ "האיגוד למען תוצרת הארץ" שמטרתו הייתה עידוד ותמיכה בתעשייה ובתפוקת הייצור העברי בארץ ישראל. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופסק הזיכיון לטחינת קמח שטינמץ. בנוסף, בהתאם לתקנות ממשלת המנדט מ-1939 לייצור "קמח סטנדרט" – בשל מחסור בקמח ובחיטים, נקבע כי הלחם בארץ ייוצר מתערובת קמח מיוחדת שכונתה "קמח סטנדרט א"י" – המוכר כקמח אחיד – ללחם אחיד שקיים עד היום.

בשנת 1942 הוגבל לפי פקודת הפיקוח על המזונות, ייצור הלחמים בארץ לסוג לחם אחד בלבד, המוכר כלחם אחיד.

בעקבות הביקוש הגובר ללחם כמוצר יסוד חיוני במהלך המלחמה ובשנים שלאחר קום המדינה ועם גלי העלייה הגדולה לארץ, הורחבו קווי הייצור בטחנה, על מנת להבטיח אספקת קמחים, ושם הטחנה החל מהקמת מדינת ישראל הוסב לטחנת קמח שטיבל בע"מ.

בשנת 1955 הצטרף ברוך תורג'מן לחמיו – זאב שטיבל. לאחר שובו מלימודים בבית ספר לטוחנים בשווייץ (בו למדו לימים בניו ונכדו - דור שלישי ורביעי לטוחנים בשטיבל). במהרה מגוון הקמחים פותח על מנת להתאימם לדרישות וצרכי השווקים המשתנים, ובנוסף הגדילה הטחנה את הפריסה הארצית שלה. החברה שותפה גם בטחנת "דגן" המייצרת משפרי אפייה בארץ ובעולם.

במהלך שנות התשעים (1990) הופרט יבוא החיטים לארץ שעד אז היה בידי הממשלה והטחנה גדלה בהדרגה. בשנת 2016 הוענק לברוך תורג'מן – מנכ"ל קבוצת שטיבל, פרס התעשייה על ידי התאחדות התעשיינים בישראל.

כיום, ייצור הקמחים של שטיבל שמחזיקה במעל 50% משוק הקמח בישראל, מתבצע בחמש טחנות קמח אשר בבעלות החברה, הממוקמות במטה החברה שנמצא במפרץ חיפה, ושאר הטחנות נמצאות ב: נתניה, צומת עד הלום, אשדוד ובאר שבע.

כמו כן החברה מחזיקה ב-24% מהבעלות של יצרנית מוצרי המאפה הגדולה בישראל, קבוצת מאפיות אנג'ל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

* כל הקישורים "שבורים"

קטגוריה:תעשיית מזון בישראל
קטגוריה:טחנות קמח
גאלאן, מלך הפיקטים

**גאלאן אריליך** (באנגלית: **Galan Erilich**), היה מלך הפיקטים, בראשית המאה השישית.

על פי "דברי ימי הפיקטים" גאלאן מלך במשך 12 שנים לאחר מותו של דרסט השני. לאחר מותו של גאלאן עלו לשלטון דרסט בן אואודרוסט ודרסט בן גירום, אשר מלכו יחדיו.

## קישורים חיצוניים
* דברי ימי הפיקטים

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי הפיקטים
קטגוריה:נפטרים ב-522
הוצאת שטיבל

שמאל|ממוזער|150px|סמל ההוצאה
שמאל|ממוזער|150px|סמל ההוצאה באמריקה בסוף שנות השלושים

**הוצאת א. י. שטיבֶּל** הייתה הוצאת ספרים עברית שנוסדה במוסקבה בשנת 1917 על ידי הסוחר והנדבן היהודי-פולני אברהם יוסף שטיבל (אי"ש; 1885–1946).
## היסטוריה
אברהם יוסף שטיבל התעשר כסוחר עורות, ובהיותו חובב ספרות וחובב עברית החליט להשקיע את הונו בהקמת הוצאת ספרים שתוציא לאור ספרים בעברית בלבד; מעשה בלתי כלכלי באותה עת, כאשר קוראי עברית היו מעטים יחסית. הוא גייס עבור ההוצאה מתרגמים, בהם חיים נחמן ביאליק, דוד שמעוני ודוד פרישמן שתרגמו עבורו לעברית את מיטב ספרות העולם (ספרי דוסטויבסקי, טולסטוי, היינה, אוסקר ויילד, רבינדרנת טאגור ועוד). ד"ר שאול טשרניחובסקי תרגם מיוונית ומאשורית-בבלית דרך גרמנית. בהמשך פעילותו הוציא לאור גם את כתב העת העברי "התקופה" בעריכת שמעון ראבידוביץ', את סדרת חוברות השירה "מקלט" וכן ספרות עברית מקורית, למשל מאת חיים הזז, יעקב שטיינברג, דב קמחי, יצחק למדן ועוד. פסח גינזבורג, שהועסק כמתרגם של ההוצאה, נקלע לסקנדינביה בעת מלחמת העולם הראשונה, כשהיה בדרכו להגר לאמריקה. בשל המצור הימי הגרמני לא יכול לעזוב את נורווגיה, ולמד את שפתהּ, וכך הפך לחלוץ תרגום ספרות סקנדינבית לעברית והפך את ההוצאה למובילה עולמית בתחום הספרות הסקנדינבית על ידי הוצאת ספרי קנוט המסון, סיגביורן אובסטפלדר, הנריק איבסן והנס כריסטיאן אנדרסן.

שטיבל פתח סניפים בערים תל אביב, ורשה, ברלין וניו יורק. בשנת 1924 נקלעה ההוצאה לקשיים, ואברהם שטיבל מינה את נחום טברסקי למנהלהּ בארץ ישראל. בשנת 1929 התאחדו סניפי ההוצאה, ומרכזה מוקם בתל אביב.

בשנת 1933 הוקמה הוצאת "שם" (ראשי תיבות של "שטיבל" ו"מצפה") כאיחוד בין הוצאת שטיבל והוצאת מצפה של יהושע צ'צ'יק, מרדכי ניומן ויוסף שרברק (הוצאת י' שרברק) להוצאת ספרות ילדים. השותפות התפרקה ב-1935.

בשנת 1939 הועברה הבעלות המלאה על ההוצאה לידי נחום טברסקי. אברהם יוסף שטיבל נפטר ב-1946, וההוצאה המשיכה לפעול עד סוף שנות ה-40.

יוסף חיים ברנר כתב בשנת תרע"ט (1919) רשימה בעיתון "הפועל הצעיר" (תחת הכינוי "בר יוחאי"), שבה תיאר את מפעלו של א"י שטיבל:

ואכן, ברנר תרגם את "החטא ועונשו" של דוסטויבסקי עבור הוצאת שטיבל בוורשה, וב-1930 החלו ספריו לצאת בהוצאת שטיבל.

## לקריאה נוספת
* דניה עמיחי-מיכלין, **אהבת אי"ש – אברהם יוסף שטיבל**, ירושלים: מוסד ביאליק, 2000.

## קישורים חיצוניים
* 
* בן-ציון כץ, כעבור תקופה: קצת זכרונות למלאת עשר שנים ל"הוצאת שטיבל": , , , , , 

## הערות שוליים

שטיבל
שטיבל
קטגוריה:יהדות מוסקבה
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1917
שטיבל (פירושונים)

**שטיבל** היא צורת הקטנה של המילה היידית **שטוב** ("בית" או "חדר").

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
רולנדו ויאסון

**רולנדו ויאסון** (בספרדית: **Rolando Villazón**; נולד ב-22 בפברואר 1972), הוא זמר אופרה מקסיקני, שחי ופועל כיום בצרפת. 

## ביוגרפיה
רולנדו ויאסון נולד במקסיקו סיטי. בגיל 11 החל ללמוד באקדמיה לאמנויות הבמה מוזיקה, משחק, מחול עכשווי ובלט. בשנת 1990 פגש את הבריטון ארטורו ניאטו אשר הכיר לו את עולם האופרה, ואשר החל ללמד אותו פיתוח קול. כעבור שנתיים נכנס לאקדמיה הלאומית למוזיקה, שם שר בתפקידים שונים. לאחר זכייה בשתי תחרויות ארציות במקסיקו ובגואנחואטו, נעשה ויאסון תלמידו של הבריטון גבריאל מיחארס.

בשנת 1998 התקבל כחבר בתוכנית אמנים צעירים באופרה של פיטסבורג, שם הופיע בהפקות אופרה שונות, ביניהן האופרה לוצ'יה די למרמור. מאוחר יותר נכנס לתוכנית באופרה של סן פרנסיסקו, שם קיבל תפקיד ראשי – כאלפרדו באופרה לה טרוויאטה מאת ג'וזפה ורדי, וכן השתתף בכיתות אמן עם הזמרת המפורסמת ג'ואן סאת'רלנד. ויאסון זכה במקום השני, בפרס צרצואלה ובפרס המאזינים, בתחרות operalia של הזמר פלאסידו דומינגו https://web.archive.org/web/20080915205233/http://www.operalia.org/home.html בשנת 1999.

מספר הופעות באירופה בשנת 2000, הביאו את הזמר לתודעה הבינלאומית. הוא הופיע לראשונה בג'נובה בתפקיד האביר באופרה מנון של מאסנה. לאחר מכן כרודולפו בלה בוהם של פוצ'יני באופרה של ליון וברומא, כאלפרדו בלה טרוויאטה בטריאסטה, וכן נקרא להחליף זמר חולה באותו תפקיד בפריז.

מאז מופיע ויאסון בכל רחבי העולם, משתתף בעשרות הפקות והקלטות, ואף הוציא מספר תקליטי סולו.

בשנת 2006 ויאסון שר בתפקיד אלפרדו בהפקה חדשנית ללה טרוויאטה בפסטיבל זלצבורג, יחד עם הזמרת הכוכבת אנה נטרבקו. באותה שנה הופיע בקונצרט גדול בברלין עם פלאסידו דומינגו ואנה נטרבקו. ב-2007 הוציא יחד עם נטרבקו אלבום דואטים.

ויאסון הופיע לראשונה בישראל בהתנדבות בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים בשנת 2008, ברסיטל מחזור השירים של המלחין רוברט שומאן ושירים לפי פטרארקה של פרנץ ליסט, מלווה בפסנתר בידי המנצח והפסנתרן דניאל בארנבוים.

בשנת 2017 הוא הוציא תקליט משותף עם אילדר אבדרזקוב. הטא היה שותף במספר תקליטים בהם ניגנה עמנואל חיים.

בשנת 2022 שיחק בסרט המוזיקלי הגרמני-צרפתי "חליל הקסם" המבוסס על האופרה באותו שם מאת וולפגנג אמדאוס מוצרט; שם גילם את דמותו של אנריקו מילאנסי.

בשנת 2024  שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "קבריני" את דמותו של דה-סילבה.

## קישורים חיצוניים

* 

* וידאו של האריה "Libiamo ne' lieti calici" מתוך לה טרוויאטה בפסטיבל זלצבורג
* וידאו של "Dein ist mein ganzes Herz" (פרנץ להאר) מתוך הקונצרט של דומינגו, נטרבקו וויאסון בברלין

קטגוריה:זמרי טנור
קטגוריה:זמרי אופרה
קטגוריה:זמרים מקסיקנים
קטגוריה:זמרים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:ילידי 1972
עינות ירדן

**בית הספר ברוח דמוקרטית - עינות ירדן** הוא בית ספר על יסודי שש-שנתי בקיבוץ עמיר הכולל חטיבת ביניים וחטיבה עליונה והוא מתנהל ברוח דמוקרטית. בעברו היה מוסד חינוכי של השומר הצעיר ועד שנות ה-2000 המוקדמות גם שימש כפנימייה. בפי תושבי האזור בית הספר ידוע בשם "המוסד".

בבית הספר לומדים הן תלמידים מקיבוצים באזור הרישום של בית הספר (עמיר, שמיר, להבות הבשן וקדרים) וכן תלמידים אשר לא מתגוררים בהם.

## היסטוריה
בית הספר הוקם כמוסד חינוכי אזורי של תנועת השומר הצעיר בגליל העליון בשנת 1953, בדומה למספר מוסדות חינוכיים של תנועה זו אשר הוקמו כמוסדות חינוך אזוריים (גלבוע, הרי אפרים, שומריה ושקמה). מטרת המוסד הייתה להכין את הנוער לחיים יצרניים ומועילים על ידי קיום חברת נעורים אוטונומית בתנאי פנימייה. בני הנוער למדו, עבדו וניהלו במידת מה את חייהם במוסד.

המוסד הוקם על ידי הקיבוץ הארצי בגליל העליון ועם פתיחתו שימש את הקיבוצים עמיר, שמיר, להבות הבשן, דן ושניר.

בשנת 1995 תלמידי קיבוץ דן החלו ללמוד בבית הספר "הר וגיא" בקיבוץ דפנה.

בתחילת שנות ה-2000 בית הספר הפסיק לשמש כפנימייה, לאחר מספר שנים שקבוצות הנוער אשר לנו במקום היו שייכות לנעל"ה ומתכונת חברת הנוער הופסק.

## בית הספר כיום
כחלק מהתנהלות בית הספר ברוח דמוקרטית, קיימות מספר מסגרות אשר נוסדו בתחילת שנות ה-2000 עם מעבר בית הספר למתכונת הנוכחית. המסגרות הללו מהוות עוגנים ערכיים ופרקטיים והן גם מאפשרות לכלל נוכחי בית הספר (הן תלמידים והן אנשי סגל) להביע את דעתם ולהשפיע על המתרחש במוסד. המסגרת הראשית היא הפרלמנט, המאפשר לדון ולקבל החלטות בנוגע לעניינים שעל סדר היום וכמו כן קיימות מספר ועדות דינמיות בהרכבן ומטרתן יכולים להשתנות בהתאם לצורך (למשל ועדת משמעת אשר גם התלמידים וגם אנשי הסגל כפופים לה, ועדת קבלה לתלמידים חדשים אשר לא נכללים באזור הרישום וכו').

### הפרלמנט
הפרלמנט הוא המוסד אשר משמש לדיון וקבלת החלטות בנושאים אשר מועלים על סדר היום, בדרך כלל על ידי ועדת הפרלמנט. כלל התלמידים ואנשי הסגל מרכיבים את משתתפי הפרלמנט ולכל אחד מהם זכות הצבעה שווה.

כל אדם המשתייך לאוכלוסיית בית הספר יכול להעלות נושא לדיון, בכל נושא ועל מנת להשיג כל מטרה. ישנו דגש מיוחד על מתן זכות ביטוי לכל גורם, מכל חלק באוכלוסיית בית הספר.

אחת לשבוע מתקיימת פגישה (משבצת אחידה לכלל השכבות בלוח הזמנים של התלמידים) בחדר האוכל של בית הספר אשר במהלכה מתקיימים הדיונים וההצבעות.

### שיטת החונכות
שיטת החונכות מהווה מסגרת חינוכית וייחודית לבית הספר. כחלק משיטה זו, כל תלמיד (החל ממסיימי כיתות ז' ומעלה) בוחר לעצמו איש סגל מבית הספר אשר ישמש אותו כמנחה, ידריך אותו וישמש לו כדמות משמעותית בשנות התיכון. אחת הסיבות אשר הובילו לפיתוח השיטה היא ההנחה כי לא קיימת דמות משמעותית מבוגרת בחיי מרבית התלמידים.

לאחר קבלת רשימת אנשי הצוות הניתנים לבחירה, התלמידים בוחרים מספר חונכים אשר היו רוצים להיחנך על ידם. לאחר מכן, תוך התחשבות באופי התלמיד ובגישה החינוכית של איש הצוות, מצוותים השניים.

שיטה זו היא שיטה ותיקה הקיימת מזה שנים רבות בעינות ירדן. אחוז התלמידים אשר מעיד כי שיטה זו היא חיובית ומועילה גבוה מאז יישומה לראשונה.

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:תיכונים אזוריים
קטגוריה:מוסדות חינוכיים של השומר הצעיר
קטגוריה:עמיר (קיבוץ)
קטגוריה:בתי ספר דמוקרטיים בישראל
קטגוריה:חינוך בקיבוץ
מכבי רמת עמידר

שמאל|ממוזער|250px|מגרש הכדורגל הביתי של הקבוצה
**מכבי רמת עמידר** הייתה קבוצת כדורגל משכונת רמת עמידר ברמת גן. הקבוצה הייתה מספר עונות ספורות בליגה הבכירה בשנות ה-70 המאוחרות ושנות ה-80 המוקדמות, ובשנת 2005 התאחדה עם הכח רמת גן שהפכה להיות הכח מכבי עמידר רמת גן.

## היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1957 בליגה ג'. לאחר שתי עונות הצליחה לעלות לליגה ב', לאחר שהליגה הוגדלה ל-64 קבוצות בסך הכל. בעונת 1963/1962 סיימה הקבוצה במקום השני בליגה ב' והעפילה לראשונה לליגה א' (ליגת המשנה דאז), שם בילתה את רוב ימי קיומה. פרשה שהעיבה על הקבוצה בשנים אלו הייתה בראשית שנות ה-70 כאשר כמה משחקניה נמצאו אשמים במכירת משחקים למהמרי טוטו. בעקבות הפרשה הוקמה ב-1971 ועדת חקירה ממלכתית, ועדת עציוני, שבדקה את נושא השחיתות בכדורגל בישראל. בסוף עונת 1974/1975 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה הבכירה מהמקום הראשון בבית הדרום. ב-1975 זכתה הקבוצה בתואר הראשון והיחיד שלה בהיסטוריה: גביע הליגה לליגה א' לעונת 1975/1976. לאחר שהעפילה לעונת 1975/1976 בליגה הבכירה, סיימה במקום האחרון וירדה חזרה לליגה השנייה. בעונת 1978/1979 העפילה בפעם השנייה לליגה הראשונה לעונת 1979/1980. את העונה סיימה הקבוצה במקום ה-11 והצליחה לשרוד בליגה רק במחזור האחרון במרחק נקודה מהמקום המוביל לליגת המשנה, וזו הייתה עונת השיא של הקבוצה בה הצליחה לראשונה לשרוד בליגה הבכירה. בנוסף, באותה שנה העפילה הקבוצה לגמר גביע המדינה, בגמר הפסידה להפועל כפר סבא בתוצאה 1–4. בעונת 1980/1981 סיימה רק במקום ה-15 וירדה פעם נוספת לליגת המשנה. בעונת 1982/1983 סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגת המשנה והעפילה פעם נוספת לליגה הבכירה לעונת 1983/1984. בסיום עונה זו סיימה הקבוצה במקום ה-15 וירדה לליגת המשנה, מאז לא הצליחה הקבוצה להגיע לליגה הראשונה.

בסוף שנות ה-80 סיימה הקבוצה באמצע הטבלה בליגה השנייה ולא הצליחה לשחזר את הצלחתה מהשנים לפני כן. בעונת 1990/1991 הקבוצה הידרדרה עוד וירדה לליגה השלישית מהמקום ה-15. בהמשך מצבה הריעה ובשנת 1999 ירדה לליגה הרביעית. בתחילת שנות ה-2000 הקבוצה התאוששה וחזרה לליגה השלישית (הליגה ארצית) לאחר שסיימה בעונת 2002/2001 במקום הראשון בליגה א'. בעונה העוקבת סיימה הקבוצה במקום השלישי, מקום אחד מתחת למקום המוביל לליגה השנייה. את עונת 2005/2004 סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה הארצית.

בקיץ 2005 חדלה הקבוצה מלהתקיים בפני עצמה, והתאחדה עם הכח רמת גן תחת השם **[[הכח עמידר רמת גן|הכח מכבי עמידר רמת גן]]**.

## שחקנים בולטים
בין שחקני העבר הבולטים של הקבוצה ניתן למנות את ליאון קונסטנטינובסקי, משה רוזנר, בני בינשטוק, ויקי פרץ, שלמה פלץ, יגאל עמרם, מוטי ודוד טופמן, אלי כהן, ניסים ברדה, אורון גרץ, אלי דואן, שלמה נורדמן, אלי תגר, עמוס טייב, רחמים שלום, זכריה טרי, דרור מרגלית, עמי פייקין.

## תארים
***[[גביע הליגה 1975/1976|גביע הליגה]] לליגת המשנה (1)**: 1975/1976

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל ששיחקו בליגה הבכירה בישראל
קטגוריה:קבוצות כדורגל ישראליות שהתפרקו
קטגוריה:רמת גן: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1957
רמת עמידר
קטגוריה:רמת עמידר
סיירה מאסטרה

שמאל|ממוזער|250px|צילום לווין של הסיירה מאסטרה
שמאל|ממוזער|250px|נופי הסיירה מאסטרה
**סיירה מאסטרה** (בספרדית: **Sierra Maestra**) הוא רכס הרים מיוער בדרום-מזרח קובה. זהו האזור הגבוה ביותר בקובה, ובו נמצאת הפסגה הגבוהה באי, פיקו טורקינו, שגובהה 1,974 מ' מעל פני הים. אורכו של הרכס כ-250 ק"מ, רוחבו כ-60 ק"מ, וגובהו הממוצע נע בין 300 ל-1,500 מ' מעל פני הים.

בתחומי הרכס ארבעה פארק לאומיים: פיקו טורקינו, דסאמבארקו דל גראנמה, סנטו דומינגו לה סייריטה ומָרֶאה דל פּוֹרְטִיוֹ.

בשל המבנה הטופוגרפי הקשה של הרכס (במיוחד ביחס לשאר המדינה, שהיא מישורית ברובה), והיותו מכוסה יערות, הוא שימש תנועות מחתרתיות שונות לאורך ההיסטוריה. בני הטאינו, בהנהגת גואמה פעלו מהרכס נגד הכיבוש הספרדי. בהמשך, החלו מלחמת עשר השנים ומלחמת העצמאות הקובנית באזור זה. בשנת 1956 הגיעו לסיירה מאסטרה אנשי תנועת ה-26 ביולי בהנהגת פידל קסטרו, וניהלו ממנה מלחמת גרילה נגד צבאו של פולחנסיו בטיסטה, עד שבסופו של דבר יצאו ממנה והשתלטו על קובה כולה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קובה: הרים
קטגוריה:אמריקה הצפונית: רכסי הרים
אה"מ פאוורפול (1826)

אוניית הוד מלכותו "**פאוורפול**" (1826) (באנגלית: HMS ***Powerful***) הייתה אוניית קו דו-סיפונית בריטית מדרגה שנייה נושאת 84 תותחים, שהושקה ב 21 ביוני 1826 במספנת הצי בצ'טם.

מ-1 בינואר 1839 עד סוף 1840 פיקד עליה קפטן צ'ארלס נֵיפּיֶיר , בעיקר בים התיכון, ומרבית הזמן כאוניית הפיקוד (lead ship) של אסקדרון בפיקודו. בערב 29 במאי 1839, בעודה עוגנת בקוב אוף קורק (Cove of Cork) באירלנד, קיבל ניפייר הוראה דחופה מהאדמירליות לצאת אל מלטה, מחשש להתלקחות מלחמה עם מצרים. כמו כן נמסר לו, כי אוניות הקו אה"מ "גנגס" ואה"מ "אימפליסבל" כבר יצאו לדרכן מאנגליה. מאחר שרצה להשיגן, יצא ניפייר לים בשתיים אחר חצות ב-30 בחודש אל גיברלטר. "פאוורפול" הגיעה לגיברלטר ב-12 ביוני, שם נודע לניפייר כי שתי האוניות האחרות מקדימות אותו ביומיים. למרות זאת ותוך הפגנת כישורי ימאות יוצאים מן הכלל הצליחה "פאוורפול" להיכנס לנמל ולטה בערב ה-24 ביוני, שתים עשרה שעות לפניהן.

ב-1840 הייתה "פאוורפול" חלק משייטת בריטית-אוסטרית-טורקית, שפעלה לסילוק מוחמד עלי שליט מצרים מסוריה וארץ ישראל, ולקחה חלק פעיל בהפגזת העיר עכו ב-3 בנובמבר 1840. במהלך הלחימה ספגה פגיעות אך איש מאנשי צוותה לא נפצע או נהרג. אחר כך, מ-25 בנובמבר, שימשה "פאוורפול" שימשה כאוניית הדגל של השייטת הבריטית שהטילה הסגר ימי על אלכסנדריה מ-25 בנובמבר. ב-1841 עבר הפיקוד על האונייה לידי קפטן ג'ורג' מנסל (Mansel). מ-1841 עד הוצאתה משירות פעיל בפורטסמות פיקד עליה סר מייקל סימור .

האונייה הוחזרה לשירות ב-1848 בפיקודו של סר ריצ'רד סונדרס דאנדס  ושבה לשרת בים התיכון. ב-1860 שימשה אוניית מטרה וב-1864 נמחקה ממצבת הצי ונגרטה.

## קישורים חיצוניים

* Mid-Victorian Royal Navy Vessel HMS *powerful* in: Peter Davis, William Loney RN - Victorian Naval Surgeon

## לקריאה נוספת

* Lavery, Brian (2003) *The Ship of the Line*. Volume 1: The development of the battlefleet 1650-1850. Conway Maritime Press.

 
## הערות שוליים

קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות
קטגוריה:אוניות קו של הצי המלכותי הבריטי
אנדרטת הבנדיירס

שמאל|ממוזער|250px|'''אנדרטת הבנדיירס''', מבט מאחור.
**אנדרטת הבנדיירס** (בפורטוגזית: **O Monumento às Bandeiras**) היא יצירה מונומנטלית של הפסל ויטור ברשרט (Brecheret) השוכנת בעיר סאו פאולו שבברזיל.

האנדרטה הוקמה בדרום העיר, בכיכר בסמוך לפארק איביראפווארה (Ibirapuera) מצד אחד, ואל מול ארמון ה-9 ביולי, מקום מושבה של האספה המחוקקת של סאו פאולו, מצד שני. האנדרטה הוזמנה על ידי ממשלת סאו פאולו בשנת 1921, ונחנכה בשנת 1954, יחד עם פארק איביראפווארה, לקראת חגיגות 400 השנה לייסוד העיר שהתקיימו בשנה שלאחר מכן.

האנדרטה עשויה גרניט, משתרעת לאורך של 50 מטרים ומתנשאת לגובה של 16 מטרים. האנדרטה מציגה את הבנדייראנטס ואת מוצאם האתני המגוון: באנדרטה מיוצגים הפורטוגלים בעלי הזקן, האפריקנים, האינדיאנים ובני התערובת בעודם מושכים אחריהם סירה, שבה נעשה שימוש במשלחות רבות. האתוס הברזילאי, ובעיקר בקרב בני סאו פאולו, רואה במשלחות החקר (הבנדיירס) שיצאו בעיקר מסאו פאולו לפנים הארץ כדי לתור אותה, לסחור, לתפוס אינדיאנים על מנת לשעבדם ולכבוש את האזור, גורם מתרבת ראשון במעלה שתרם רבות להתפשטותה של ברזיל.

## קישורים חיצוניים

* Monumento às Bandeiras  - באתר מחלקת המורשת ההיסטורית של עיריית סאו פאולו

קטגוריה:ברזיל: אנדרטאות
קטגוריה:סאו פאולו: מבנים
דפוס אפיפיות

שמאל|ממוזער|200px|דפוס אפיפיות ביתי בדוגמת ופל בלגי
**דפוס אפיפיות** הוא מכשיר להכנת אפיפיות וגופרות. 
על פי רוב, דפוס אפיפיות יהיה מורכב משני לוחות שטוחים בעלי דוגמה כלשהי, המורכבים על ציר, כך שניתן לסגור אותם זה על גבי זה בלחץ ולפתוח אותם לחלופין באמצעות ידית. 

## אופן הכנה

אופן הכנת האפיפית בדפוס כולל יציקה של בלילה על הלוח התחתון וסגירה של הלוח העליון עליו, כך שהבלילה תתפשט בתווך הצר בין שני הלוחות ותתבשל בחימום לצורת הדוגמה המוטבעת. 

## סוגים שונים
בעבר היו דפוסי אפיפיות עשויים לוחות ברזל גדולים, ומתקן הלחץ היה כולל ידית ארוכה וגלגלי שיניים. כיום רובם עשויים סגסוגת אלומיניום בציפוי טפלון, וגודלם קטן מספיק על מנת להסתפק בידית מכנית פשוטה. 

קיימים דפוסי אפיפיות בעלי חימום עצמאי (בחיבור לחשמל, למשל) וכאלו המיועדים לחימום מעל אש.

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|200px|דפוס אפיפיות הולנדי מיוחד, ליצור [שטרופוואפל.]]
דפוסי האפיפיות הראשונים שנראו בדומה לצורתם היום נוצרו באזור הולנד וגרמניה במאה ה-12. הדפוסים הללו היו גדולים, בגודל של שולחן ביתי, והיו מטביעים דוגמאות מפורטות מאוד על האפיפית, כגון נופים, שלט אצולה ואיקונות דתיות. דפוסי האפיפיות הגדולים הונחו על אש גלויה (לעיתים באח ביתית) על מנת לחממם.

ב-1869 נרשם הפטנט הראשון לדפוס אפיפיות בארצות הברית, על ידי קורנליוס סווארת'ות. הדפוס שרשם היה ממוקם מעל כיריים מופעלות בגז או פחמי עץ, והציר היה מוגן בשרוול ברזל יצוק.

ב-1911 הוציאה ג'נרל אלקטריק לשוק את דפוס האפיפיות החשמלי הראשון, שכלל גוף חימום. למתקן היה תרמוסטט פנימי שמנע חימום יתר - בעיה בדגמים הראשונים שפותחו. אף על פי שדוגמאות הדפוסים התפתחו במרוצת השנים, קונספט דפוס האפיפיות החשמלי לא השתנה כלל.

בשנות ה-70' נרשם שימוש לא קונוונציונלי בדפוס אפיפיות, כשאחד ממייסדי נייקי, ביל באורמן, השתמש בדפוס הביתי על מנת לייצר סוליה נוחה וקלה מגומי. הסוליה הנסיונית היוותה דוגמת בסיס לסוליות "נעל הירח" (Moon Shoe) של נייקי שיצאו שנה מאוחר יותר.

## שם בעברית
שמאל|ממוזער|200px|דפוס אפיפיות חשמלי בדוגמת לבבות
על פי פרסום האקדמיה ללשון העברית בנושא "כלכלת בית: אפייה" משנת 1957, המכשיר Waffle Iron יקרא דְּפוּס אֲפִיפִיּוֹת. שם זה לא נקלט ומנגד לא נפסל בציבור הרחב, היות שהכנת אפיפיות אינה מעיקרי המטבח הישראלי. לרוב ייקרא המכשיר בפרסומים לציבור הרחב בשם "מכשיר להכנת וופל בלגי", או כל שם תיאורי דומה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מגדנאות
קטגוריה:כלי בישול