open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
המרדף אחר צדק קוסמי

**המרדף אחר צדק קוסמי** (באנגלית: **The Quest for Cosmic Justice**) הוא ספר עיון מאת הכלכלן וההוגה השמרני תומאס סואל, שיצא לאור בשנת 2002. בספר זה, סואל מנתח באופן ביקורתי את רעיון "הצדק הקוסמי" אשר לשיטתו מחליף את מושג הצדק המסורתי, ומוביל לאידאולוגיות מזיקות ולתוצאות הרסניות במסגרות פוליטיות, חברתיות וחינוכיות. הספר בנוי מארבעה מאמרים נפרדים אשר פורסמו לאורך השנים, ויחד הם מציגים תזה סדורה נגד התפיסה הליברלית של צדק חברתי רדיקלי.

## רקע
תומאס סואל הוא פרופסור לכלכלה וחוקר בכיר במכון הובר באוניברסיטת סטנפורד. במהלך הקריירה שלו, הוא פרסם עשרות ספרים ומאמרים בנושאים של כלכלה, חברה ופוליטיקה, ונחשב לדמות בולטת בשיח השמרני האמריקני. ספרו "המרדף אחר צדק קוסמי" ממשיך קו הגותי עקבי שבמסגרתו הוא תוקף את מדיניות האפליה המתקנת, רב-תרבותיות, וחזונות אוטופיים של שוויון תוצאתי.

## תקציר
על פי סואל, הצדק הקוסמי שונה מהותית מצדק מסורתי: בעוד שהאחרון מתמקד בהליך שיפוט הוגן ושוויון בפני החוק, הראשון עוסק בהשגת תוצאות שוות ובתיקון "עוולות קיומיות" – לעיתים ללא הבחנה בין מקורן האנושי או הטבעי. לשיטתו, הגישה הקוסמית לצדק חותרת לשנות את "מבנה היקום" במקום לפעול במסגרת המציאות הנתונה.

### בין הנושאים המרכזיים בספר
* הבדל מהותי בין צדק מסורתי לצדק קוסמי – הצדק המסורתי מבוסס על חוקים כלליים ואובייקטיביים, בעוד הצדק הקוסמי דורש תוצאה שווה או "מתוקנת", גם במחיר של ביטול שוויון בפני החוק.
* השלכות פוליטיות וכלכליות של הצדק הקוסמי – סואל מזהיר מפני ריכוז עוצמה פוליטית בידי ביורוקרטים ושופטים אשר פועלים לקדם חזונות צדק קוסמי תוך פגיעה בחירויות האזרח.
* ביקורת על חזון השוויון – סואל טוען כי שוויון בתוצאה הוא אשליה, וכי ניסיונות לכפות אותו מביאים להרס חברתי וכלכלי. הוא מבקר תוכניות כגון חינוך דו-לשוני, העדפה מתקנת, והטיה שיפוטית שמבוססת על עבר אישי.
* השלכות בלתי צפויות – לפי סואל, מדיניות של צדק קוסמי יוצרת קורבנות חדשים בשם תיקון אי-צדק לקבוצות אחרות. דוגמה לכך היא חקיקה המחייבת חברות לבצע משלוחים גם לאזורים מסוכנים, מה שעלול לסכן חיים בפועל.

### פרקי הספר
* "המרדף אחר צדק קוסמי" – פרק זה בוחן את המושג עצמו ומשרטט את גבולות ההבדל בינו לבין צדק משפטי מסורתי.
* "תעתוע השוויון" – עוסק באי-שוויון מובנה ובטענה כי ניסיון לכפות שוויון מלא הוא לא מציאותי ואף מזיק.
* "עריצותם של חזונות" – מתמקד בנזק שגורמות תפיסות אידאולוגיות שאינן בוחנות את עצמן לאור עובדות אמפיריות.
* "הביטול החשאי של המהפכה האמריקנית" – טענה לפיה אידאולוגיות של צדק קוסמי מערערות את יסודות החוק, החירות והמשטר החוקתי בארצות הברית.

## ביקורת
הספר זכה לתגובות מעורבות: מבקרים מהשמרנות האמריקנית היללו את הספר על בהירותו הלוגית, סגנונו הרהוט והביקורת הנוקבת שהוא מציע לרעיונות ליברליים עכשוויים. אחרים טענו כי סואל מציג דיכוטומיה מלאכותית מדי בין צדק מסורתי לצדק חברתי, ומתעלם מההיבטים המוסריים של מדיניות שוויון הזדמנויות. כמה מהביקורות הדגישו כי סואל נמנע מלהתמודד ישירות עם עמדות מנוגדות מורכבות ומסתפק בהפרכת גרסאות קצה.

## קישורים חיצוניים
* המרדף אחר צדק קוסמי, תומאס סואל, באתר "מכון הובר"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי הוצאת סלע מאיר
קטגוריה:צדק
קטגוריה:ספרי 2002
תולדות הלחימה

**תולדות הלחימה** הוא ספר משנת 1993 מאת ההיסטוריון הצבאי ג'ון קיגן, אשר פורסם על ידי הוצאת רנדום האוס. בעברית פורסם הספר על ידי הוצאת דביר.

## תקציר
קיגן דן בלחימה הקדומה, בהתפשטות לוחמת תקופת הברונזה ולאחר מכן בלוחמת תקופת הברזל – החל בהופליטים היוונים ובפלנקס, דרך הלגיונות והמאניפלים הרומיים. הוא מתאר גם את כיבושיהם של "עמי הסוסים": תחילה תחת האשורים, ולאחר מכן תחת האימפריות האחמנית, הפרתית והסאסאנית. במאה השביעית כובשים הערבים שטחים נרחבים, ואחריהם באים המונגולים בהנהגת ג'ינגיס חאן, ולבסוף אחרוני עמי הסוסים בהנהגת טימור לנג (טמרלין), שמחולל הרס נרחב וטבח עצום.

עלייתה של אירופה בימי הביניים מובילה לגיוס כספים לבניית טירות, ושכירי חרב מחופשים לחיל רגלים נשלחים לחפור מתחת לטירות כדי להביא לקריסתן. אירופה המערבית מגיעה לשלמות בתחום בניית טירות בלתי חדירות. במקביל, הפרשים מודחים בהדרגה משדה הקרב; במקום זאת משתלטים כלי ירייה כגון רובים בעלי מנגנון פתיל (matchlock), רובים בעלי מנגנון צור (flintlock), ולבסוף גם אקדחים מתקדמים כמו אלו של סמית' אנד וסון – שלטענת קיגן סייעו ליפן לנצח במלחמת רוסיה–יפן.

במהלך מלחמת העולם הראשונה, גז חרדל, רימונים, תותחים ורובים גורמים למותם של מספר עצום של חיילים, הקבורים בבתי קברות בוציים בחזית המערבית. במלחמת העולם השנייה, מיליונים מתים בחזית המזרחית בשל תיאוריות מרחב המחיה (Lebensraum) של אדולף היטלר.

קיגן יוצא נגד רעיונו של קרל פון קלאוזביץ כי "המלחמה היא המשך של הפוליטיקה באמצעים אחרים", אשר מרמז כי מלחמה מנוהלת באופן רציונלי תחת שליטתם המודעת של פוליטיקאים. לדעתו, עצם קיומן של צבאות ולוחמים מעוות את טבעה של הפוליטיקה והתרבות, ולעיתים אף משתלט על התרבות כולה. לשיטתו, המלחמה היא תוצאה בלתי רציונלית והרסנית של כישלון מדיני ודיפלומטי. ספרו פחות עוסק בטכנולוגיה או ברשימות קרבות, ויותר במניעים העמוקים וכתוצאה של תובנות אנתרופולוגיות-חברתיות.

קיגן מקדיש את ספרו לאחד מאבותיו, לוטננט ברידג'מן מהרגימנט דה-קלר (Régiment de Clare), אחד מגדודי שכירי החרב האיריים בצבא הצרפתי ("האווזים הפראיים"), שנהרג בקרב לאופלד  (Lauffeld) בשנת 1747.

## ביקורת
בסקירה שפורסמה במגזין Foreign Affairs, כתב אליוט כהן : "למרות כתיבה אלגנטית ותובנות חדות, תולדות הלחימה אינו עומד בהבטחת הכותרת או במוניטין של מחברו."כהן תיאר את הספר כ"מסע נקמה נגד תאורטיקן גרמני ליברלי מתחילת המאה ה-19 [קלאוזביץ]".

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמות
קטגוריה:ספרי 1993
קטגוריה:ספרי צבא ומלחמה
מיתולוגיה (ספר)

**מיתולוגיה: סיפורים אל-זמניים של אלים וגיבורים** (באנגלית: **Mythology: Timeless Tales of Gods and Heroes**) הוא ספרה המפורסם והמשפיע ביותר של עדית המילטון, חוקרת קלאסית ומחנכת אמריקאית. הספר, שיצא לאור ב-1942, מציג עיבוד מקיף ונאמן למקורות של מיתוסים מן המיתולוגיה היוונית, הרומית והנורדית, תוך הישענות רחבה על כתבי משוררים וסופרים קלאסיים.

מאז פרסומו, זכה הספר למהדורות רבות ברחבי העולם, בהן גם מהדורה חגיגית ומאוירת לרגל 75 שנה לצאתו לאור. הוא נחשב לאחת מהאסופות הבולטות והמקובלות ביותר של מיתולוגיה קלאסית בשפה האנגלית, ומשמש כטקסט מבוא נפוץ בבתי ספר תיכוניים ובמוסדות אקדמיים רבים.

## מבנה ותוכן
הספר כולל הקדמה עיונית מאת המילטון, העוסקת בייחודה של המיתולוגיה הקלאסית לעומת מסורות מיתולוגיות אחרות. היא מדגישה את אנושיותם של האלים, את תחושת המציאות של היצורים המיתיים, את הרגישות האסתטית וההיגיון הטמון בסיפורים, ואת סגולתם של האלים כדמויות מורכבות ולא חד-ממדיות. כמו כן, מציגה המילטון את הסופרים הקלאסיים שעליהם התבססה, ואת סגנונם הייחודי.

הספר מחולק לשבעה חלקים עיקריים (בתרגום העברי צורפו שישה בלבד):
# **האלים ה[[אולימפוס|אולימפיים]] ומיתוסי הבריאה היווניים**
# **אגדות אהבה והרפתקה**, כולל סיפורי ארוס ופסיכה, יאסון וגיזת הזהב
# **הגיבורים הגדולים שלפני [[מלחמת טרויה]]** – פרסאוס, תסאוס, הרקולס ואטאלנטה
# **מלחמת טרויה וגיבוריה**, כגון אכילס, אודיסאוס ואיניאס
# **המשפחות הגדולות במיתולוגיה היוונית**: בית אטריאוס, בית המלוכה של תבאי ובית המלוכה של אתונה
# **אגדות משניות ופחות מוכרות מן המסורת היוונית והרומית**
# **המיתולוגיה הנורדית**, ובה מופיעים אלים כמו אודין, ת'ור ולוקי (חלק זה לא נכלל בתרגום העברי הראשון)
ייחודו של הספר בהצגת הסיפורים בסגנונם המקורי, מבלי לאחד אותם למקשה אחידה או לעבדם כפרפרזה אישית. כך, לדוגמה, המילטון מציינת בפתיחה: "שונים סיפוריהם זה מזה כ'סינדרלה' מ'המלך ליר'". גישתה מכבדת את הרב-גוניות והמורכבות של מקורות המיתולוגיה, והקורא נחשף גם לכתבים הקלאסיים עצמם, לא רק לתוכנם העלילתי.

### מהדורות בעברית
זהו ספרה היחיד של המילטון שתורגם לעברית. המהדורה הראשונה בעברית יצאה לאור בשנת 1957 בהוצאת מסדה, בתרגום אלה אמיתן. לאחר סגירת מסדה, החלה הוצאת מודן לפרסמו מחדש. בדומה לרוב המהדורות המקוריות, מצורפים למהדורה העברית איוריו של המאייר האמריקני סטיל סבג' (Steele Savage), המלווים את הסיפורים באווירה קלאסית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי עיון אמריקאיים
אחמד עבד אל-ח'אלק

**אחמד עבד אל-ח'אלק** (בערבית: **أحمد عبد الخالق**) הוא קצין מודיעין מצרי. הוא אחד הקצינים הבולטים של שירות הביון הכללי המצרי העוסקים בשאלה הפלסטינית.

## ביוגרפיה
תחילה שירת עבד אל-ח'אלק כנספח צבאי בשגרירות מצרים בעזה. אל-ח'אלק היה חבר במשלחת הביטחונית המצרית שהשתתפה במשא ומתן סביב תוכנית ההתנתקות ב-2006 ועימות פתח–חמאס לאחר מכן. הוא גם מילא תפקיד משמעותי בעסקת שליט ב-2011.

אל-ח'אלק, אז מייג'ור גנרל, מונה לאחראי על העניינים הפלסטיניים של המודיעין הכללי של מצרים ביולי 2018, שבוע לאחר מינויו של עבאס כאמל לראש המודיעין המצרי. אל-ח'אלק החליף את סאמח נביל בתפקיד לאחר שנביל לא הצליח להביא לפיוס בין חמאס לרשות הפלסטינית. לפי סוכנות ידיעות פלסטינית, אל-ח'אלק היה הדמות הבולטת ביותר של המודיעין המצרי בנוגע לשאלה הפלסטינית, ונחשב למייסד התיק הפלסטיני במודיעין המצרי.

לאחר סבב מלחמתי בין חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני לישראל באוקטובר 2018, הוביל אל-ח'אלק משלחת מצרית לרצועת עזה כדי לתווך להגעה להפסקת אש. לפי מען, אל-ח'אלק שכנע פלגים חמושים פלסטיניים להפסיק לשגר רקטות לעבר ישראל.

הוא ערך ביקור רשמי ראשון ב-15 בנובמבר 2018, כשהשתתף בהלוויה של מחבלי חמאס מגדודי עז א-דין אל-קסאם שנהרגו. באירוע בירך אל-ח'אלק את ראשי חמאס, כולל יחיא סינוואר. אל-מוניטור תיאר את ביקורו של אל-ח'אלק כמחווה חסרת תקדים של פקיד מצרי.

אל-ח'אלק ניהל דיפלומטיה בדילוגים בין חמאס וישראל כדי לתווך במשא ומתן על עסקה אפשרית לחילופי שבויים בדצמבר 2020, שהיו אמורים להיות חילופי השבויים הראשונים מסוג זה מאז עסקת שליט.

לאחר שהמתיחות בין חמאס למצרים עלתה בעקבות ביקורו של מנהיג חמאס איסמעיל הנייה באיראן להלווייתו של ראש כוח קודס קאסם סולימאני, הוביל אל-ח'אלק משלחת של המודיעין המצרי לרצועת עזה בפברואר 2020, הביקור הראשון זה חמישה חודשים.

עבד אל-ח'אלק זכה לתשומת לב בין-לאומית במהלך מלחמת חרבות ברזל על כך שדווח כי שיקר בנוגע לתנאי הסכם חמאס–ישראל (ינואר 2025) ואמר לחמאס דבר אחד ולישראלים דבר אחר.

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים מצרים
קהילת יהודי אוראן

[ממוזער|339x339px|בית הכנסת באוראן, כיום [מסגד עבדאללה בן סלאם]]
**קהילת יהודי אוראן** (בערבית: وهران) הייתה קהילה יהודית בעיר הנמל אוראן שבצפון מערב אלג'יר.

## היסטוריה
תיעוד ראשון להקמת קהילה יהודית באוראן הוא משנת 1391.

הקהילה הוקמה על ידי המהגרים היהודים שנמלטו מהרדיפות בספרד. בשלהי המאה ה-15 התפתחה האוכלוסייה היהודית באוראן, עם הגעתם של יהודי ספרד המגורשים בשנת 1492.

בשנת 1509 נכבשה אוראן על ידי ספרד והיהודים בעיר וסביבתה גורשו למעט מספר משפחות.

למרות השליטה הספרדית התפתחה בעיר קהילה יהודית קטנה אך בעלת השפעה. אוראן והנמל הסמוך מרס אל כביר היו מהמקומות הבודדים במאה וחמישים השנים הבאות שבהן התקיימו חיים משותפים של מוסלמים נוצרים ויהודים.

תיעוד משנת 1530 מציין כ-125 יהודים מאוראן שנהנו מהגנת מלך ספרד ו-72 יהודים נוספים מן האזור, שהיו בעלי מעמד משפטי פחות זכויות.

היהודים התגוררו ברובע נפרד ובו בית כנסת. יהודי העיר שמרו על קשרים עם קהילות יהודיות אחרות בצפון אפריקה וסביב אגן הים התיכון.

בראש הקהילה עמדו אישים ורבנים מפורסמים בניהם יעקב ששפורטש.

## לקריאה נוספת
* ז'אן פרדריק שוֹבּ, **היהודים של מלך ספרד: אוראן 1669-1509**, אוניברסיטת תל אביב, 2011

## הערות שוליים

אוראן
היפאא א-נג'אר

**היפאא יוסף פאדל א-נג'אר** (בערבית: **هيفاء يوسف فضل حجار نجار**, נולדה ב-1 במרץ 1959) היא פוליטיקאית ירדנית-נוצרייה המכהנת בתפקיד שרת התרבות הירדנית, החל מ-11 באוקטובר 2021.

## רקע והשכלה
ילידת זרקא בירדן. א-נג'אר השלימה תואר ראשון בלימודי אוכלוסייה באוניברסיטת ירדן והמשיכה לתואר שני בניהול תהליכים באוניברסיטת בקינגהאם.

נג'אר עבדה בבית הספר "אהליה לבנות" משנת 1984, והחל מ־2008 הייתה מנהלת בית הספר. היא הייתה חברה מייסדת בחבר הנאמנים של  בירדן וכן חברת הנהלה של עיריית עמאן רבתי.

ב-2011 נבחרה נג'אר לסנאטורית וכיהנה בסנאט ה-25, ה-26 וה-27. בשנת 2021 היא התפטרה, עת מונתה לתפקיד שרת התרבות, בממשלתו של בישר אל-ח'סאונה.

## הערכה וכבוד
* פרס אל-חוסיין למנהיגות הומניטארית (2001).
* פרס אל-חסן בין טלאל למצוינות אקדמית (2002).
* פרס המועצה האירופית לבתי ספר בין-לאומיים (ECIS) לקידום חינוך בין-לאומי (2009).
* "אות לנפרנק על הצטיינות בחינוך ובמחקר" שהוגש לה על ידי ג'סטין ולבי, הארכיבישוף מקנטרברי (2017) "על תרומתה יוצאת הדופן לחינוך בירדן ותפקידה המוביל למופת בחברה הירדנית כאישה נוצרייה".

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאיות ירדניות
קטגוריה:שרי התרבות של ירדן
קטגוריה:נוצרים ירדנים
קטגוריה:נוצריות מזרח תיכוניות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ירדן
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בקינגהאם
קטגוריה:נשות חינוך
קטגוריה:מנהלי בתי ספר
קטגוריה:ילידות 1959
מחלף עינב

**מחלף עינב** הוא מחלף הנמצא במערב מודיעין ומחבר את כביש 431 עם שדרות החמאם (כניסה לשכונת נופים) ושדרות המקצועות (כניסה למרכז עינב). הצד הצפוני של המחלף (כניסה ויציאה משכונת נופים) נפתח לתנועה בנובמבר 2021 והצד הדרומי (כניסה למרכז עינב מכיוון המערב) נפתח לתנועה באוגוסט 2022.

## קישורים חיצוניים

* בקרוב מחלף חדש למרכז עינב וכביש 431
* 
* 

קטגוריה:כביש 431: מחלפים
קטגוריה:מודיעין-מכבים-רעות: תחבורה
חנה לסינג

**חנה לסינג** (בגרמנית: **Hannah Lessing**; נולדה ב־26 באפריל 1963) היא כלכלנית ועובדת ציבור אוסטרית ממוצא יהודי. מאז 1995 משמשת כמזכ"לית הקרן הלאומית של הרפובליקה של אוסטריה לקורבנות הנאציזם. פועלת רבות בתחומי הפיצויים, השבת רכוש, והנצחת זכר השואה באוסטריה.

## קורות חיים
חנה מרים לסינג נולדה בווינה, בתם של העיתונאית טרודה לסינג והצלם אריך לסינג. למדה בתיכון הצרפתי של וינה ("Lycée Français de Vienne"). בשנת 1988 סיימה תואר שני בכלכלה באוניברסיטה לכלכלה של וינה ("WU Wien"). בשנת הלימודים 2001–2002 למדה באקדמיה הפדרלית למינהל ציבורי.

בשנת 1978 הופיעה כנערה בסדרת הטלוויזיה "השואה – סיפור משפחת וייס", שם גילמה את דמותה של סופיה אלאטרי, נערה יהודייה הנרצחת במחנה ריכוז. עם סיום התיכון שהתה לסינג קיץ בקיבוץ בית השיטה, ולמדה עברית. בהמשך היא נישאה לאיש ביטחון ישראלי בשגרירות בווינה אך הנישואין הסתיימו אחרי שנתיים.

עם סיום הלימודים עבדה ככלכלנית בבנק הפדרלי האוסטרי.

חנה לסינג דוברת ארבע שפות על בוריין: גרמנית, צרפתית, אנגלית, וספרדית, ובנוסף היא דוברת גם איטלקית, עברית ורוסית.

## פעילות ציבורית
ב-1995 מונתה לסינג למזכ"לית הקרן הלאומית של הרפובליקה של אוסטריה לקורבנות הנאציזם. היא הייתה שותפה למשא ומתן להסכם הפיצויים של וושינגטון שנחתם בינואר 2001.

משנת 2001 עומדת בראש הקרן לפיצויים כלליים, ומשנת 2010 מכהנת גם כראש הקרן לשיקום בתי עלמין יהודיים באוסטריה.

לסינג מייצגת את אוסטריה בוועדה הבינלאומית של קרן אושוויץ-בירקנאו, וחברה בהנהלת הארכיון לתיעוד ההתנגדות האוסטרית.

## פרסים והוקרה
* 2001 – עיטור הכבוד הכסוף של הרפובליקה של אוסטריה
* 2007 – פרס "שופר החירות" מטעם קהילת טמפל ישראל באולבני, ניו יורק
* 2009 – אבירת מסדר ההצטיינות הלאומי של צרפת (צרפ')
* 2013 – צלב הכבוד האוסטרי למדע ואמנות
* 2015 – מדליית רוזה יוכמן Rosa-Jochmann-Plakette (גרמ')
* 2017 – עיטור הזהב של העיר וינה
* 2021 – צלב ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
* 2025 – צלב ההצטיינות של ממשלת צרפת ("chevalier de la Légion d’honneur") בפריז

## פרסומים נבחרים
* עם פיורנטינה אזיזי: Austria Confronts its Past. בתוך: "Holocaust Restitution", ניו יורק, 2007, עמ' 226–238.
* עם רנטה מ. מייסנר ונינה ס. ביאלק: הדרך הארוכה להכרה ופיצוי. בתוך: "Raub und Rückgabe", וינה, 2006, עמ' 241–259.
* עם מיכאל מ. זיידינגר וקלייר ר. פריטש: היבטים אוסטריים של השבת אמנות. "", 1/2006, עמ' 8–13.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* הקרן הלאומית של אוסטריה לקורבנות הנאציזם (Nationalfonds der Republik Österreich für Opfer des Nationalsozialismus) 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודיות אוסטריות
קטגוריה:פוליטיקאיות אוסטריות
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:כלכלניות יהודיות
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1963
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי אוסטריה
צ'ולימה 1

**צ'ולימה 1** (קוריאנית:《천리마-1》형, על שם סוס מהמיתולוגיה הקוריאנית) הוא משגר לוויינים תלת-שלבי מתוצרת קוריאה הצפונית. משגר לוויינים זה שוגר לראשונה ב-30 במאי 2023 אך נכשל.

## מבנה
בניגוד למשגרים מדגם "אונחה", משגר "צ'ולימה 1" מבוסס על טיל בליסטי "הוואסונג-15" ו-"הוואסונג-17" ככל הנראה תוך שימוש במנוע שפותח על בסיס טכנולוגיה רוסית שנוצלה לבניית מנוע RD-250.

נתוני המשגר לא פורסמו באופן רשמי, אך הערכה שבעזרתו ניתן לשגר למסלול לווייני נמוך מטען של 200-300 ק"ג.

למשגר הותאם כן שיגור באתר שיגורים סוחה. השיגור הראשון בוצע במאי 2023 אך נכשל עקב בעיה בשלב השני. גם שיגור שבוצע באוגוסט 2023 נכשל ולוויין לא הגיע למסלול.

ב-21 בנובמבר 2023 בוצע שיגור מוצלח ולוויין ריגול הגיע למסלול

במאי 2024 בוצע שיגור נוסף שלא הצליח.

## קישורים חיצוניים

* רשימת שיגורים

## הערות שוליים

קטגוריה:משגרי לוויינים וחלליות
קטגוריה:תוכנית החלל של קוריאה הצפונית
בית הכנסת עוזר דלים בביטולה

**בית הכנסת הספרדי "עוזר דלים" בביטולה** (בלאדינו: **Il Cal de Ozer Dalim**) היה בית כנסת אשר פעל בעיר ביטולה בדרומה של מקדוניה הצפונית מ-1907 ועד 1950.

## היסטוריה

תיעוד מקיף בכתובים לקהילה יהודית מצוי משלהי המאה ה-15 וראשית המאה ה-16 בהקשר להגעתם של מגורשי ספרד, ובהמשך מגורשי פורטוגל. המגורשים הגיעו לערי הבלקן בהזמנת הסולטאן העות'מאני באיזיט השני. בני הקהילה התגוררו ברובע מיוחד בעיר העתיקה שנקרא בטורקית עות'מאנית: Yahudiler Mahalle (יָהוּדִילֶר מָהָלֶה – שכונת היהודים). בתי המגורים נבנו בצורת שכונת חצר לכל אחת מהקהילות וכל אחת מהן כונתה על ידי בני הקהילה: "אֶל קוֹרְטִיז'וֹ" (El Cortijo, מלאדינו: החצר).

בשלהי המאה ה-19 גברה נסיגתה של האימפריה העות'מאנית, וככל שאיבדה שטחים במרחב האירופי, כך היגרו יהודים משטחים אלו לשטחים שנותרו עדיין בחזקת העות'מאנים. במקביל, חלה הרעה במצבה הכלכלי של הקהילה ככל שגבר זרם הפליטים. ב-1895 נמנו בביטולה 6,500 יהודים. בראשית המאה ה-20 הגיעה הקהילה לשיא גודלה. להערכת ז'מילה קולונומוס מנתה לפחות 10,000 נפשות ולפי הערכות נוספות כ-11,000 נפשות. ב-1894 הקים עובדיה יוסף פיררה את אגודת גמילות החסדים "עוזר דלים" וחבריה שילמו דמי חבר של רבע קורוש בכדי לממן את מעשי הצדקה. האגודה שכרה רופאים אשר טיפלו בעניי הקהילה, אלמנות ויתומים.

## המבנה
בית הכנסת נבנה מתרומות של משפחת ארוּטי האמידה. ב-1907 נחנך בית הכנסת בבניין דו קומתי קטן. חלקו התחתון היה אולם תפילה וחלקו העליון יועד לעזרת נשים.

במהלך מלחמת העולם הראשונה ניצבה ביטולה בקו החזית המקדונית, וספגה הפגזות כבדות מהר באבה. בית הכנסת ניזוק, אך שוקם לאחר תום המלחמה. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית ואזור מקדוניה הווארדארית ובכלל זה העיר ביטולה סופחו לבולגריה.

במרץ 1943 ביצעו הבולגרים אקציה בביטולה, גירשו את תושבי העיר למחנה מונופול בסקופיה, ומשם בשלושה טרנספורטים גורשו למחנה ההשמדה טרבלינקה. בית הכנסת "עוזר דלים" חולל ונפגע קשות במהלך המלחמה, וב-1950 נהרס כליל על ידי השלטונות.

## קישורים חיצוניים
* בית הכנסת עוזר דלים בביטולה, באתר המרכז לאמנות יהודית
* בתי הכנסת במונסטיר, באתר "דור ההמשך של יוצאי מקדוניה".

* Марјан Танушевски, Еврејските огништа во Битола познатата


## הערות שוליים

קטגוריה:ביטולה
ביטולה
ביטולה
קליי פורו סולאוי

**קליי פורו סולאוי** (באנגלית: **Clay Forau Soalaoi**; ) הוא פוליטיקאי המכהן בפרלמנט של איי שלמה. כיהן בכמה תפקידי שרים, בניהם שר המשטרה שר החוץ ושר הבריאות.

## ביוגרפיה
### תחילת דרכו
קליי נולד ב-10 באוקטובר 1976. הוא קיבל תעודת הוראה מאוניברסיטת דרום האוקיינוס השקט, בנוסף הוא למד הוראת מדעים במכללה באי שלמה.

### קריירה פוליטית

קליי נבחר לראשונה לפרלמנט ב-5 באפריל 2006 שהוא מייצג את מחוז טמוטו ואדו. ראש הממשלה הנבחר אז סניידר ריני התפטר לאחר שבועיים בתפקיד עקב מחאות ציבוריות, קליי תמך ביורשו מנסה סוגברה, ונבחר למשרד הבריאות והשירותים הרפואיים. הוא מילא את תפקיד זה עד דצמבר 2007, כאשר ראש הממשלה סוגברה סיים את תפקידו בגלל הצבעת אי אימון.

בינואר 2008 הוא תפקיד כיו"ר ועדת ביקורת החוקה. ביוני 2009, קליי החליף את מרטין מאגה במשרד הבריאות והשירותים הרפואיים עד הבחירות באוגוסט.

לאחר שנבחר שוב בחירות באוגוסט 2010, שבהם התמודד כחלק ממפלגת הפדרציה העממית, הוא סיים את תפקידו כשר בממשלה בזמן הזה כיהן בתור מנהיג העצמאיים. (תפקיד רשמי של המנהיג של מי שלא חלק מהאופוזיציה או מהקואליציה)

בתחילת אפריל 2011, הוא התפטר מתפקידו בתור מנהיג העצמאיים כדי להצטרף לממשלה. זמן קצר לאחר מכן, הוא התחיל לכהן כשר המשטרה, הביטחון הלאומי ושירותי הכליאה.

ב-9 בנובמבר 2011 התפטר מתפקידו ומהמשלה כחלק מהבעת אי אימון שגרמה להתפטרות של ממשלת פיליפ ב-11 בנובמבר. גורדון דארסי לילו מי שהחליף את פיליפ בתפקיד ראש הממשלה ב-16 בנובמבר, הכריז שקליי יחזור לתפקידו הקודם כשר המשטרה.

ב-9 בפברואר 2012, פוטר פיטר שאנל אגובאקה מתפקידו כשר החוץ עקב שהעלה בפומבי את האפשרות לקיים יחסים דיפלומטיים עם רוסיה מבלי לקבל את אישר ראש הממשלה. ב-27 בפברואר, לילו מינה את קליי במקומו, הוא כיהן בתפקיד עד שנת 2014.

קליי גר בטיקופיה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:איי שלמה: פוליטיקאים
קטגוריה:שרי בריאות
קטגוריה:שרי משטרה
קטגוריה:שרי משפטים
קטגוריה:ילידי 1976
60 המשחקים הבלתי נשכחים שלי

**60 המשחקים הבלתי נשכחים שלי** (באנגלית: **My 60 Memorable Games**) הוא ספר שחמט מאת בובי פישר, שראה אור לראשונה בשנת 1969, המפרט 60 משחקים בהם לקח חלק בין השנים 1957–1967. בניגוד לאוספים אחרים של משחקי שחמט, ספר זה כולל לא רק ניצחונות אלא גם תשעה משחקים שהסתיימו בתיקו, ושלושה הפסדים. הוא נחשב לאחת היצירות הגדולות של ספרות השחמט.

הספר פורסם במקור בשיטת רישום תיאורית. בשנת 1995 פורסמה מהדורה של הספר בסימון אלגברי, שעוררה מחלוקת בעולם השחמט בגלל שינויים רבים נוספים שבוצעו בטקסט, וגם פישר עצמו גינה את פרסום המהדורה הזו. בשנת 2008 פורסמה מהדורה מחודשת של הגרסה המקורית של פישר, שבה השינויים היחידים היו הסבה לסימון אלגברי, תיקון שגיאות דפוס ותיקון מספר מהלכים שגויים במשחק מספר 17.

## כתיבת הספר
בין בובי פישר להוצאת סיימון ושוסטר הוסכם שפישר יכתוב ספר על משחקי השחמט הטובים ביותר שלו. הספר היה אמור לראות אור בשנת 1962 אך פישר דחה את השלמת הספר לשנת 1966, ולאחר מכן החליט לא לפרסם את הספר כלל, וביקש להשתחרר מההסכם.

בשנת 1968 שינה שוב את דעתו, והחליט להשלים את כתיבת הספר, בעזרת חברו רב-אמן לארי אוונס.

## המשחקים
הספר מפרט 60 משחקי שחמט בהם לקח חלק בין השנים 1957–1967. הוא לא כולל את "משחק המאה" נגד  משנת 1956, בו התפרסם, כי הוא נכלל בספר אחר של פישר, שראה אור בשנת 1959.

רוב המשחקים בספר נערכו בתחרויות שחמט. בספר כלולים שלושה משחקים בהם הפסיד, נגד מיכאל טל, בוריס ספאסקי ויפים גלר.

פישר כולל בתיאורי המשחקים גם את אופי יריביו, מתאר את תגובותיהם למהלכיו ומבקר את מהלכי הפתיחה שלהם.

## ביקורת
הספר התקבל בהתלהבות בקהילת השחמט וזכה להצלחה מיידית. כתבי עת העוסקים בשחמט השוו אותו לספריהם של אלכסנדר אלכין ושל זיגברט טאראש, שנחשבים לקלאסיים. שחקני שחמט רבים העידו שלמדו רבות מהספר.

## מהדורות
הספר פורסם במספר מהדורות ותורגם לשפות רבות.

בשנת 1972 פורסמה בברית המועצות גרסה ברוסית, ללא רשותו של פישר ותוך הפרת חוקי זכויות יוצרים, דבר שהיה מקובל באותה עת בברית המועצות. הספר הודפס ב-50,000 עותקים מבלי לשלם לפישר תמלוגים. בין קוראי הספר נמנה גארי קספרוב, שהעיד כי הוא השפיע עליו עמוקות. בשנת 1992 סירב פישר לשחק נגד קספרוב עד שיוסדר נושא התמלוגים, ובשנת 1995 הוסדר נושא זה כאשר קיבל סך של 100,000 דולר מקירסאן איליומז'ינוב, שהיה אז נשיא פיד"ה. בשנת 2006 פורסמה באופן חוקי מהדורה רוסית חדשה של הספר, רשמית ונאמנה למקור.

בשנת 1995 ראתה אור מהדורה חדשה של הספר, בעריכתו של רב-אמן ג'ון נאן, ששינה את הרישום התיאורי לסימון אלגברי, וביצע גם שינויי עריכה. מהדורה זו עוררה מחלוקת בעולם השחמט בגלל שינויים רבים נוספים שבוצעו בטקסט, וגם פישר עצמו גינה את פרסום המהדורה הזו. המהדורה ראתה אור בהוצאת באטספורד, חברת בת של הרפר קולינס. החברה הוציאה מהדורה מתוקנת בסימון אלגברי בשנת 2008, עם תיקונים קלים בלבד של מספר שגיאות דפוס ושגיאות סימון.

בשנת 2007 הודפס ספר בשם "61 המשחקים הבלתי נשכחים שלי", שהוכרז כזיוף. הספר נמכר במכירה פומבית באתר איביי.

הספר תורגם לאיטלקית, ארמנית, גרמנית, יוונית, יפנית, סינית, ספרדית, פרסית, צרפתית ורוסית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 1969
קטגוריה:ספרי שחמט
לוי גרוסמן

[ממוזער|לא מזוהה, הרב [ראובן מרגליות, הרב אלתר מאיר, הבר מצווה, הרב לוי גרוסמן והרב שלמה חיים פרידמן.]]
**הרב לוי הלוי גרוסמן** (ט' בחשוון תרמ"ה, אוקטובר 1884 – י"א בתשרי תשכ"ד, 30 בספטמבר 1963) היה רב, ופעיל ציבורי באוקראינה ותל אביב.

## ביוגרפיה
נולד בעיירה טוהאנצ'ה שבפלך קיוב, אוקראינה, לאביו הרב יוסף חיים הלוי גרוסמן – חסיד חב"ד, מחבר ספרי הלכה ושו"ת, שכיהן כרב בקנטיקוזובה ובאוטשקוב – ולאמו ריסל חנה, בת הרב יחיאל מיכל צ'רנובילסקי, רב העיר טוהאנצ'ה.

בצעירותו התחנך בבית אביו ולמד ממנו תורה. בשנת תרס"ב החל את לימודיו אצל הרב מרדכי פרנקל מסורוקה בישיבת קישינב, ובהמשך חזר והשתלם בהוראה בבית אביו. בתקופה זו קיים קשרים תורניים ורוחניים עם האדמו"ר מליובאוויטש ואף שהה זמן מה בסביבתו.

בשנת תרס"ז נשא לאישה את מרים, בתו של ר' אברהם בראברמן.

## כהונתו הרבנית ופעילותו הציבורית
הרב גרוסמן שימש כרב בעיירות סטפניץ, מאקארוב (בין השנים תר"ע–תר"פ) ובהמשך בקייב. לצד תפקידיו הרבניים, עסק בפעילות ציבורית רחבה – בחיזוק מוסדות החינוך התורני, בהענקת סיוע לנזקקים, ובתמיכה ביוזמות לטובת היישוב היהודי בארץ ישראל.

בשנת 1917, בתקופת השלטון הרוסי הליברלי שבין מהפכת פברואר למהפכת אוקטובר, שימש כמזכיר ארגון "אחדות ישראל" וחבר בזֶמְסְטְבו (מועצה מקומית) במחוז קיוב. בתקופה הסוערת שלאחר מכן פעל רבות למען נפגעי הפרעות באוקראינה, ולשימור החיים היהודיים מול אתגרי התקופה. שימש לצד הרב ש"י זווין כמזכיר ועידת הרבנים בקורוסטון.

היבסקציה פרסמה מכתב בעיתונות בשמו בו הוא מתפטר מהרבנות ומוכר את כתביו לניירות כריכה. תקרית זו פגעה בו אישית וזקנו הלבין.

## עלייה לארץ ופעילות בתל אביב
בי"ד חשוון תרצ"ז (1936) עלה לישראל והשתקע בתל אביב. מונה לרב אזור צפון העיר, ושימש רב לבתי הכנסת "בית אל", "תפארת צבי" וסביבתם.

במסגרת תפקידיו קידם יוזמות חינוכיות רבות, ובמיוחד עמד מאחורי ייסודו וניהולו של בית הספר "סיני" בעיר. כמו כן פעל במסגרת התאחדות עולי רוסיה, נשא דרשות והרצאות בבתי כנסת ובאירועים ציבוריים, ועסק רבות בעזרה לנצרכים – הן בתחום הרוחני והן בתחום החומרי. השיא בין השאר את יוסף ושולמית לפיד.

היה הנציב הראשון של ישיבת פוניבז', נפטר בי"א בתשרי תשכ"ד. ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.
## כתיבה תורנית ופרסומים
פרסם מאמרים תורניים וציבוריים בעיתונות הדתית של זמנו, ובהם: הצופה, היסוד, הארץ, ו-הפוסק. כתביו עסקו בנושאי הלכה, אגדה ומחשבת ישראל, אולם חלק ניכר מהם אבד במהלך השנים ברוסיה. בשנת תש"ג (1943) פרסם את החוברת שם ושארית – מדריך מפורט על אישי החסידות לאורך הדורות, שנועד לשמש כלי עזר לחוקרי תולדות החסידות.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת קישינב
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבני שכונות
קטגוריה:ילידי 1884
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1960
מרואן ג'אבר

**מרואן גַ'אבֶּר** (נולד ב־30 בספטמבר 2008) הוא יוצר תוכן, פעיל הסברה ישראלי וכוכב רשת. מתגורר בדלית אל-כרמל. יוצר תכנים בשלוש שפות – ערבית, עברית ואנגלית, במטרה לחזק את ההסברה הישראלית ולצמצם פערים בין מגזרים.

בשנת 2025 קיבל את "אות החוסן לילדים ונוער" הישראלי של הסוכנות היהודית.

## ביוגרפיה
ממוזער|מרואן ג'אבר, 2025
ג'אבר נולד וגדל בדלית אל-כרמל למשפחה דרוזית. את דרכו ברשתות החברתיות החל בגיל צעיר באפליקציית מיוזיקלי, ובהמשך עבר לטיקטוק ולאינסטגרם. תכניו עוסקים בהסברה ישראלית, דו-קיום, מאבק בהסתה ומלחמה בפייק ניוז – בעיקר בשפה הערבית. נכון ל-2025, יש לו מעל ל-240 אלף עוקבים באינסטגרם.

מאז פרוץ מלחמת חרבות ברזל באוקטובר 2023, תכניו זכו לחשיפה רחבה. סרטונים שיצר שותפו על ידי חשבונות רשמיים של מדינת ישראל בערבית, והוא התארח בערוצי טלוויזיה ובפודקאסטים, בהם "אחד ביום" של חדשות 12.

ג'אבר הרצה בפני תלמידים ומבוגרים בכל רחבי הארץ, והציג את נושא ההחרמה של בני נוער דרוזים בדיון בכנסת ישראל מול ועדת החינוך.

## הכרה ציבורית
* בשנת 2025 נבחר נבחר לרשימת **"21 מתחת ל־21"** של המגזין "מעריב לנוער", ונחשב לאחד מיוצרי התוכן המשפיעים ביותר בקרב בני נוער בישראל.
* בשנת 2025 קיבל את "אות החוסן לילדים ונוער" הישראלי של הסוכנות היהודית.
* ב-2024 קיבל את פרס ניקלודיאון על תרומה לקהילה באירוע הלב הכתום.

## ראו גם
* הסברה ישראלית
* העדה הדרוזית בישראל

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דרוזים ישראלים
קטגוריה:כוכבי רשת ישראלים
קטגוריה:פעילי הסברה ערבים
קטגוריה:פעילי הסברה ברשת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2008
המורה שהבטיח את הים

**המורה שהבטיח את הים** הוא סרט דרמה ביוגרפי ספרדי משנת 2023.

## רקע
הסרט מבוסס על אירועים אמיתיים. במרכז העלילה סיפורו של אנטוני בנאיז'ס, מורה במקצועו, שב-1935 נשלח לעבודה בהוראה בכפר קטן ומבודד בבורגוס, ספרד. הוא יוצר קשרים עם תלמידיו ועם אנשי הכפר, ומבטיח לתלמידי הכיתה שייקח אותם לראות את הים בפעם הראשונה בחייהם. 75 שנים מאוחר יותר, נכדתו של קרלוס שהיה אז אחד התלמידים בכיתה והתגורר בביתו של המורה מעל הכיתה מאחר שאימו נפטרה ואביו היה בבית כלא, מגלה את הסיפור שמסתתר מאחורי ההבטחה שמעולם לא קוימה.

ביימה את הסרט פטרישיה פונט על פי תסריט שנכתב על ידי פרנצ'סק אסקריבאנו ו-אלברט ואל. הסרט מבוסס על חיבור שפורסם בשנת 2013 ונקרא "חשיפת הדממה" (בספרדית: Desenterrando el silencio, בקטלאנית Desenterrant el silenci. Antoni Benaiges. el mestre que va prometre el mar). הסרט יצא לאור ב-10 בנובמבר 2023.

## עלילה
אנטוני בנאיז'ס (אותו מגלם השחקן אנריק אוקר), הוא מורה ממחוז טרגונה הנשלח ללמד בבית הספר הממלכתי בעיירה קטנה

בשם Bañuelos de Bureba במחוז בורגוס. הודות לשיטות הוראה חלוציות שנחשבו מהפכניות בתקופת שנות השלושים, הוא מתחיל להשפיע על שינוי חייהם של תלמידיו ובמקביל משפיע גם על שינוי של חיי המקומיים, מה שלא מצא חן בעיניי כל התושבים בכפר.{
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 {
 "type": "Feature",
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [-3.280556, 42.500833]
 },
 "properties": {
 "prop0": "value0",
 "marker-size": "small",
 "marker-color": "#F80303"
 }
 },
 {
 "type": "Feature",
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [0.957827, 41.088245]
 },
 "properties": {
 "prop0": "value0",
 "marker-size": "small",
 "marker-color": "#F80303"
 }
 }
 ]
}

## שחקנים
* אנריק אוקר בתפקיד אאנטוני בנאיז'ס
* לאיה קוסטה בתפקיד אריאדנה
* לואיזה גאבאסה בתפקיד צ'ארו
* רמון אגוויר בתפקיד אמיליו כמבוגר
** ניקולס קלבו בתפקיד אמיליו כילד
* חורחה דה רושה בתפקיד קמילו
* פליפה גרסיה ולז בתפקיד קרלוס כמבוגר
** גאל אפאריסיו בתפקיד קרלוס כילד
* אליסה קריהוט בתפקיד חוזפינה כמבוגרת
** אלבה הרמוסו בתפקיד חוזפינה כילדה
* אלבה גיילרה בתפקיד לורה
* מילו טבואדה בתור פדרה פרימיטיבו

## הפקה
החברות שהפיקו את הסרט הן Minoría Absoluta, Lastor Media, Filmax ו-Mestres Films AIE בהשתתפות RTVE ו-TVC. מקומות הצילום כוללים את מורה (Mura) ובריוויסקה.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* קדימון הסרט עם כתוביות בעברית, יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים על חינוך והוראה
קטגוריה:סרטי דרמה ספרדיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי 2023
תנ"ך כתב יד לונדון

**תנ"ך כתב יד לונדון** או בשמו המקוטלג **תנ"ך כתב יד לונדון 4445** (לטינית: Codex Orientales 4445) הוא קודקס עברי המכיל טקסט הכתוב בנוסח המסורה מהמאה ה-9 או ה-10. כתב היד מכיל עותק לא שלם של החומש. כתב היד נמצא בספרייה הבריטית.

## תוכן
החלק העתיק ביותר של הקודקס מכיל טקסט מבראשית פרק י"ט, פסוק כ' ועד דברים פרק א', פסוק ג', עם פערים ותוספות מאוחרות יותר. כתב היד מכיל 186 דפי פוליו, מתוכם 55 נוספו מאוחר יותר לקודקס. החלקים שנוספו מורכבים מדפי הפוליו 1-28, 125 (במדבר ז' פס' מ"ו-ע"ג), 128 (במדבר ט' פס' י"ב - י', פסוק י"ח), ופוליו 160-186 (דברים א', פס' ד' - ל"ד, פס' י"ב). התוספות מתוארכות לסביבות שנת 1540 לספירה, כ-600 שנה לאחר יצירת כתב היד המקורי.

רבים משערים שהקודקס הועתק במקור על ידי ניסי בן דניאל במצרים או בארץ ישראל דאז, כשהתוספות מקורן בנוסח התימני. הספרייה הבריטית השיגה את כתב היד ב-1891 באמצעות אספן פרטי.

## תיאור
לטקסט מתווספים סימני הניקוד וטעמי המקרא, שהאחרונים הם הדוגמה הראשונה לכתב יד תורני המכיל סימנים המציינים את המנגינה. יש שלושה קלפים של טקסט בכל עמוד, ובכל עמודה יש בדרך כלל עשרים ואחת שורות. קצה הצד השמאלי של העמודים לא היה מיושר עם הרחבה של אותיות סופיות המשמשות בכתבי יד עבריים מסוימים.

השוליים העליונים של כל עמוד מכילים שתי שורות *מסורה גדולה*, ובשוליים התחתונים ארבעה מהם. השוליים החיצוניים והפנימיים מכילים שורות של *מסורה קטנה.* שתי הערות השוליים נוספו לכתב היד כמאה שנה לאחר יצירתו המקורית. המסורה שבה נעשה שימוש היא צורתה העתיקה ביותר, והיא שונה מהנוסח שבה נעשה שימוש בכתבי היד של המאה ה-11 וה-12. הוא התווסף כנראה בתקופת בן אשר.

סגנון טעמי המקרא תואם את סגנון המסורה המערבי הארצישראלי, על פי הנוסח המקובל. לפי חוקר המקרא כריסטיאן דוד גינצבורג, מחברי כתב היד החלו לכתוב אותו בין 820 ל-850 לספירה בקירוב, וסיימו לכותבו בסביבות 950 לספירה.

## קישורים חיצוניים

*The London Codex (Or. 4445) and other MSS., from the British Library holdings

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי יד עתיקים של התנ"ך
ליילה ג'פאל

**ליילה ג'פאל** (בערבית: **ليلى جفال**; תעתיק מדויק: **לילא ג'פאל**; נולדה: 29 באוגוסט 1960) היא שופטת ופוליטיקאית תוניסאית המכהנת כשרת המשפטים, מאז אוקטובר 2021 תחילה בממשלה בראשות נג'לא בודן רמדאן ולאחר מכן בממשלת אחמד אל-חשאני.

קודם לכן, היא היא כיהנה כשרת "נכסי המדינה וענייני הקרקעות" ב, מספטמבר 2020 עד פברואר 2021.

## השכלה
ג'פאל קיבלה תואר ראשון במשפטים בשנת 1985, הוסמכה לעורכת דין בשנת 1986 והצטרפה למערכת המשפט בשנת 1987.

## קריירה
ג'פאל כיהנה כשופטת בבית המשפט גרומבליה, בין השנים 1994–1998 ולאחר מכן בבית המשפט בתוניס בין השנים 1998–1999. את הקריירה המשפטית היא המשיכה בתפקידים יועצת לבית המשפט לערעורים בתוניס (1999–2000) ויועצת ללשכת המשפט הפלילי של בית המשפט הראשון בתוניס (2000–2003).

בשנת 2008 היא מונתה לתפקיד נשיאה בבית המשפט הראשון בגרומבליה וכן בבית המשפט לערעורים בנאבל.

## ראו גם
* נג'לא בודן רמדאן

## הערות שוליים

קטגוריה:תוניסאים
קטגוריה:ילידי 1960
עפיפונית אדמונית

**עֲפִיפוֹנִית אַדְמוֹנִית** (שם מדעי: *Sympetrum sanguineum*) היא מין של שפירית ממשפחת הטיסניתיים.

בישראל היא נדירה מאוד ולא נצפתה עשרות שנים.

## תיאור
העפיפונית האדמונית יכולה להגיע לאורך גוף של 34–36 מ"מ ולמוטת כנפיים של עד 6 ס"מ. הן קטנות יותר מעפיפונית צהובת-פסים. יש להן רגליים שחורות, צבע כתום בבסיס הכנפיים, ופטרוסטיגמה חומה. שני סימונים שחורים ברורים מוצגים על פרקי הבטן S8 ו-S9.

הראש, החזה והבטן של הזכר הבוגר בצבע אדום עז, בעוד הנקבה קטנה מעט יותר, וצבעה צהוב-זהוב עם סימונים שחורים. צבעם האדום-דם של הזכרים מתפתח עם הבגרות, יחד עם פרונס (Frons) אדום וחזה אדום-חום. הבטן מתרחבת בשליש האחרון של אורכה ובעלת היצרות בקרבת החיבור לחזה.

### מינים דומים
רגליה השחורות לגמרי של העפיפונית האדמונית מבדילות אותה מעפיפונית צהובת-פסים ועפיפונית כתומה, אשר לשתיהן פסים צהובים על הרגליים.

## אקולוגיה
### תפוצה
תפוצת העפיפונית האדמונית משתרעת מאזורים ממוזגים ברחבי אירופה מזרחה עד סיביר ודרומה עד צפון הסהרה. מצב השימור שלה מוגדר "ללא חשש", ואכן נראה שהאוכלוסייה הולכת וגדלה במספר מקומות.

עונת תעופת הבוגרים מתרחשת בין החודשים יוני לנובמבר בצפון התפוצה, או מתחילת מאי עד תחילת נובמבר (על פי נתונים מטורקיה).

### בית גידול
מין זה נוטה להעדיף גופי מים שקטים כמו בריכות, אגמים, ותעלות, הכוללים צמחיית מים עשירה, כמו חישות קנים. היא סתגלנית למים חומציים. בדומה למיני עפיפונית אחרים, לאחר הבקיעה הבוגרים עשויים לנדוד הרחק ונצפים בשלל בתי גידול.

### מחזור חיים
ההזדווגות מתבצעת בתעופה, כאשר הזוג הצמוד בטור מבצע תעופת הטלה מעל המים. הנקבה מפילה את הביצים המופרות שלה על פני המים על ידי תנועות חוזרות של הבטן. הזכר עשוי לרחף בקרבת מקום בתקופה זו ולהגן על הנקבה על ידי הרחקת כל הזכרים המתקרבים.

הנימפות מעבירות את השנה מתחת לפני המים לפני שהן מגיחות ועוברות גלגול לשפיריות בוגרות.

## גלריה

קובץ:Neubrunn Steinbruch Blutrote Heidelibelle (Sympetrum sanguineum) 8262082.jpg|זכר
קובץ:Sympetrum sanguineum qtl10.jpg|זוג בהזדווגות
קובץ:Ruddy darter dragonfly (Sympetrum sanguineum) newly-emerged male.jpg|זכר טרי לאחר הגחה
קובץ:Ruddy darter dragonfly (Sympetrum sanguineum) almost adult male wings high.jpg|זכר במראה כמעט בוגר
קובץ:Ruddy darter dragonfly (Sympetrum sanguineum) adult male head.jpg|תקריב ראש של זכר
קובץ:Blutrote Heidelibelle (Sympetrum sanguineum) -20230916-RM-123712.jpg|זכר
קובץ:Sympetrum sanguineum almost adult Female.JPG|נקבה כמעט בוגרת
קובץ:Sympetrum sanguineum - jettisoning eggs.ogv|זמן_חלונית=72|סרטון הטלת ביצים


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אוטו פרידריך מילר
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1764
קטגוריה:שפיריות
עץ דם הדרקון

**עץ דם הדרקון** (שם מדעי: *Dracaena cinnabari*), הוא מין עץ השייך לסוג דרקונית , אשר בטבע הוא ייחודי לאי סוקוטרה, אי מבודד השייך לתימן, הממוקם בים הערבי. הוא נקרא על שם הצבע האדום כדם של השרף שהעצים מייצרים. עץ ייחודי זה נחשב לעץ הלאומי של תימן.

הוא קרוב במראהו לעץ אחר מאותו סוג, עץ הדרקון – *Dracaena draco*, שגדל ב, יותר מ-7,000 ק"מ מסוקוטרה.

המין תואר לראשונה על ידי קארולוס לינאוס ב-1762 בתור אספרגוס דראקו. בשנת 1767 הוא הוגדר כמין חדש בסוג *Dracanea*.

## ראו גם
* דרקון אלף השנים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עצים
עפיפונית סיני

**עֲפִיפוֹנִית סִינַי** (שם מדעי: *Sympetrum sinaiticum*) היא מין של שפירית ממשפחת הטיסניתיים, שתוארה על-ידי דומונט ב-1977. בישראל היא נדירה. לא נרשמו תצפיות בארץ עשרות רבות של שנים עד 2020, אז נתגלו במפתיע מספר פרטים בדרום הארץ.

## תיאור
זוהי שפירית קטנה, באורך של כ-34–37 מ"מ. לזכרים חזה בגוון אדום כהה בחלקו העליון ובהיר בצדדיו קווי תפר שחורים בין חלקי החזה. הבטן בצבע אדום בהיר; צידי הבטן בפרקים הראשון, השני והשלישי בהירים עם פס צד שחור. כתמי צד שחורים מופיעים גם בפרקים השמיני והתשיעי של הבטן ולעיתים יש גם סימנים שחורים קטנים מאוד בחלק העליון של פרקים אלה. הפטרוסטיגמה אדומה. העיניים אדומות בחלקן העליון וכחולות בחלקן התחתון (בדומה לעפיפונית משוטטת), ואין להם כתמי צבע כתומים בבסיס הכנפיים האחוריות (בשונה מהמשוטטת).

הנקבה דומה במראה לזכר, אך צבעה צהוב. בצידי החזה יש פס שחור. בצידי הבטן יש כתמים מוארכים היוצרים מעין פס קטוע. בנוסף, ישנו פס שחור בצידה התחתון של הבטן, וכתמים שחורים בפרקים השמיני והתשיעי. הצעירים דומים לנקבות.

## אקולוגיה
על פי נתונים מטורקיה, עונת התעופה של הבוגרים היא מתחילת אפריל ועד סוף נובמבר.

### תפוצה
אזור התפוצה שלה משתרע מהמזרח התיכון דרך צפון אפריקה וחופי הים התיכון של חצי האי האיברי; בין השאר, היא נצפית באלג'יריה, מצרים (חצי האי סיני), ישראל, ירדן, ספרד, לוב, מרוקו, פלסטין, ערב הסעודית ותוניסיה.

### בית גידול
מטילה כמעט בכל סוגי המים העומדים, בין בשאר היא חובבת נחלים, גבים, תעלות, לגונות, סכרים וביצות באזורים יבשים. היא מעדיפה גופי מים עומדים שטופי שמש; אך יכולה להימצא גם בתעלות ובחלקים בנחל היוצרים בריכות. הבוגרים מתרחקים מהמים במהלך הקיץ, וחוזרים בתחילת הסתיו כשהם מזדווגים ומטילים ביצים. עונת הרבייה שלה מתחילה בשלהי הסתיו, מאוד מאוחר ביחס לשפיריות אחרות, וכך בהיעדרם היא מנצלת את מקווי המים באופן מיטבי.

## טקסונומיה
ההיסטוריה הטקסונומית של "העפיפונית הבהירה" מורכבת. ההולוטייפ של *S. sinaiticum* H. J. Dumont, 1977 תואר מתוניסיה והתבסס על פרט חריג (במבנה איברי המין שלו). כתוצאה מכך תת-המין *S. s. tarraconense* Jödicke, 1994 נעשה בהמשך לשם נרדף, והטקסון תפס לגבי כל האוכלוסייה שמדרום הלבנט (כולל הצפון הקיצוני של ערב הסעודית) ועד מרוקו ומזרח ספרד. מקבילו האסייתי, *Sympetrum arenicolor* Jödicke, 1994, שנחשב בתחילה כתת-מין של *S. sinaiticum*, נחשב כיום למין עצמאי בשל הבדלים משמעותיים במאפייני הנימפות והנשלים, ובעקבות כך *S. deserti* Jödicke, 1994 נעשה לשם נרדף זוטר (junior synonym). השם *S. decoloratum* Selys, 1884, מתאר כעת תת-מין אסייתי בהיר של *S. vulgatum*, שתואר בעבר כ-*S. vulgatum flavum* Bartenef, 1915.

## גלריה

קובץ:Sympetrum sinaiticum male in Spain.jpg|זכר, ספרד
קובץ:Sympetrum sinaiticum female in Algeria.jpg|נקבה, אלג'יריה
קובץ:Sympetrum sinaiticum tandem in Spain.jpg|זוג מצומד בתעופה, ספרד
קובץ:Sympetrum sinaiticum mating wheel in Spain.jpg|גלגל זיווג, ספרד
קובץ:Sympetrum sinaiticum head clasp in Spain.jpg|תקריב על ראש הנקבה לפות על-ידי תוספתני הזכר, ספרד


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1877
קטגוריה:שפיריות
ילדים של החיים

"**ילדים של החיים**" הוא שיר שנכתב והולחן על ידי שלום חנוך בשנת 1974, והתפרסם בביצועו של אריק איינשטיין. השיר יצא לאור כחלק מהאלבום "סע לאט", אוסף משותף של איינשטיין ומיקי גבריאלוב שיצא באותה השנה.

## רקע
השיר נכתב במקור לפסקול הסרט התיעודי "ג'ימי היפה", סרט תדמית שנוצר ביוזמת שירות הסרטים – גוף הפקה קולנועי של משרד התרבות, במטרה להעלות מודעות לנזקי השימוש בסמים. הסרט בוים על ידי בועז דוידזון ומתאר את סיפורו האמיתי של שמואל עדי, צעיר שגדל בשכונת מצוקה, הידרדר לשימוש בלתי נשלט בסמים, עבר תהליך שיקום, והצליח להשתלב מחדש בחברה ולשרת בצה"ל. למרות שחווה חזרה לשימוש בסמים, הצליח לבסוף להיגמל לחלוטין.

## תוכן השיר
השיר נכתב כמונולוג של ילד המתבונן על המציאות שסביבו, אך מתקשה להבין ולהכיל אותה. בפזמון הוא פונה אל אמו בבקשה לחום ואהבה, תוך הדגשה שהוא, כמו כל הילדים, זקוק לתמיכה רגשית. השיר נוגע בתמות של בדידות, קושי חברתי ותלות בסביבה, ומציע מבט רגיש על עולמם הפנימי של ילדים ונוער החיים במצבי קצה.

## שינוי מילות השיר
בגרסה המקורית של השיר שהוקלטה לסרט, הופיעה השורה "ורק המחט יכול לשים קץ לפחד", ביטוי ישיר לפעולת הזרקת הסם ולתחושת ההקלה הזמנית שהוא מעניק. כאשר הוקלטה גרסת האלבום, שינה חנוך את השורה ל-"אבל אני יכול לשים לפחד קץ", שינוי שנתפס בעיני רבים כמסר חינוכי – הדגשת היכולת הפנימית של האדם להתמודד עם הקשיים ולגבור על ההתמכרות.

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אריק איינשטיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי שלום חנוך
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי שלום חנוך
בראד טרליווינג

**בראד טרליווינג** (באנגלית: **Brad Treliving**; נולד ב-18 באוגוסט 1969) הוא מנהל הוקי קרח קנדי ומגן מקצועי לשעבר וכיום הוא מנכ"ל טורונטו מייפל ליפס בליגת ההוקי הלאומית. הוא שימש בעבר כמנכ"ל של קלגרי פליימס.

טרליווינג ייסד בשנת 1996 את ליגת ההוקי המקצוענית המערבית (WPHL), ומילא תפקיד אינטגרלי ב-2001 כאשר מיזג בין ליגת ההוקי המרכזית (CHL) ו-WPHL. בשנת 2003, הוא מונה לעוזר מנכ"ל פיניקס קויוטיס בראשות דון מלוני ובמקביל שימש כמנכ"ל סן אנטוניו רמפג', קבוצת בת של הקויוטיס ב-AHL. הוא שימש בשני התפקידים עד 28 באפריל 2014, אז קלגרי פלימס שכרו אותו לשמש בתור המנכ"ל החדש של קבוצה. ב-17 באפריל 2023, חמישה ימים לאחר סיום עונת 2022/23 ועם סיום חוזהו, דרכיהן של הקבוצה וטרליווינג נפרדו. ב-31 במאי 2023, טרליווינג התקבל לעבודה כמנכ"ל החדש של טורונטו מייפל ליפס.

## חיים אישיים
הוא בן של האיש העסקים הקנדי ג'ים טרליווינג, בעלים משותף של רשת המסעדות בוסטון פיצה.

## סטטיסטיקת קריירה
### עונה סדירה ופלייאוף

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני הוקי קרח קנדים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1969
פיירפקס (וירג'יניה)

**פיירפקס** (באנגלית: **Fairfax**) היא עיר בווירג'יניה שבארצות הברית. היא מתפקדת כעיר המחוז של מחוז פיירפקס, אף שאינה חלק ממנו. נכון למפקד האוכלוסין ב-2020, אוכלוסיית העיר מנתה 24,146.

בעיר שוכנת אוניברסיטת ג'ורג' מייסון, האוניברסיטה הציבורית הגדולה ביותר בווירג'יניה.

## היסטוריה
### ייסוד
פיירפקס נוסדה על אדמה שבה ישב קודם לכן שבט הילידים האירוקואיים. העיר קיבלה את שמה מ שקיבל זיכיון על שטח בצפון וירג'יניה, בגודל 20,000 קילומטרים רבועים, ממלך אנגליה. בשנת 1805 הוקמה עיירה קטנה בשם פרובידנס (Providence) כמקום מושב בית המשפט של אזור פיירפקס, על פי חוק של בית המחוקקים של מדינת וירג'יניה.
ממוזער|חיילים על גג '''בית המשפט בפיירפקס''', במהלך "מלחמת האזרחים" 

### המאה ה-19 ואילך
ב-1 ביוני 1861, הקרב היבשתי הראשון של מלחמת האזרחים האמריקנית, היה בפיירפקס, התנגשות בין צבא האיחוד למיליציה מקומית, קרב שהסתיים ללא הכרעה. הקרב השני התרחש במקום, כשנתיים מאוחר יותר, ב-27 ביוני 1863, בו הובסו חיילי האיחוד, מה שעיכב את תנועותיה של יחידת הפרשים של צבא הקונפדרציה ובכך תרם לתבוסתו של הגנרל רוברט אדוארד לי בקרב גטיסברג, שהחל מספר ימים לאחר מכן.

בשנת 1859 קיבל היישוב את השם "העיירה פיירפקס" ("Town of Fairfax"), הוא קיבל מעמד רשמי של עיירה בשנת 1874 ובשנת 1961 קיבל היישוב מעמד של עיר, על פי צו בית משפט. מתוקף הצו העיר היא "עצמאית", כלומר איננה חלק מהמחוז, אף שהיא "עיר המחוז".

## דמוגרפיה
### התפתחות האוכלוסייה לאורך השנים
על פי מפקדי האוכלוסין.

### התפלגות האוכלוסייה על פי גזע ומוצא
על פי מפקד 2020.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1805
קטגוריה:וירג'יניה: ערים
בוץ מיסיסיפי

**בוץ מיסיסיפי** (באנגלית: **Mississippi Mud**) הוא מלית לקינוחים מהמטבח האמריקאי. המלית עשירה מאוד בשוקולד, ומשמשת למילוי עוגות, פאי או עוגיות. הרעיון הכללי של המלית הוא קינוח שכולו "הגזמה אמריקאית": 3 שכבות של שוקולד.

למלית צבע כהה ומרקם  כבד וסמיך - תכונות שהעניקו לה את שמה כיוון שהן מזכירות את הבוץ (mud) לאורך נהר המיסיסיפי.

## גרסאות
שתי הגרסאות הכי נפוצות הן:
### מיסיסיפי מאד פאי
מיסיסיפי מאד פאי  הוא פאי המבוסס על קלתית מבצק פירורים העשוי מעוגיות שוקולד טחונות (כמו אוראו) עם חמאה, שמעליו שכבות של גנאש שוקולד או מוס שוקולד או פודינג שוקולד, ולפעמים גם מרשמלו מומס או קצפת.

הפאי מוגש בדרך כלל עם גלידה, קצפת, חביצה או יוגורט וניל.

### עוגת בוץ מיסיסיפי
עוגת בוץ מיסיסיפי (Mississippi Mud Cake) היא עוגת שוקולד לחה ודחוסה, לרוב מצופה שוקולד ולפעמים גם שכבת מרשמלו מומס מעורבב בציפוי.

## הערות שוליים

קטגוריה:עוגות שוקולד
קטגוריה:פאי (מאפה)
קטגוריה:עוגות שכבות
קטגוריה:המטבח האמריקאי: קינוחים
מעלה רבועה

**מעלה רבועה** (או **מעלה מרובעת**) היא יחידת מידה של זווית מרחבית הנמצאת בשימוש נרחב באסטרונומיה. כשם שמעלות משמשות למדידת חלקים של מעגל, מעלות מרובעות משמשות למדידת חלקים של מעטפת הכדור. מעלה מרובעת שווה בערך ל-  סטרדיאנים.

למעטפת הכדור המלאה יש זווית מרחבית של 4π סטרדיאנים ששווה בערך ל-41,253 מעלות רבועות.

כל מעלה מרובעת שווה ל-3,600 דקות קשת רבועות, וכל דקת קשת רבועה שווה ל-3,600 שניות קשת רבועות. כך שכל מעלה מרובעת שווה ל-12,960,000 שניות קשת מרובעות. מעטפת הכדור המלאה מכילה כ-148.51 מיליון דקות קשת רבועות וכ-534.64 מיליארד שניות קשת רבועות.

## דוגמאות
* הירח המלא מכסה רק כ- מעלות רבועות של השמים במבט מפני השטח של כדור הארץ. רוחבו של הירח הוא רק חצי מעלה (כלומר קוטר עיגול של בערך  מעלות), כך שהדיסק של הירח מכסה שטח עגול של: π ( ) 2, או 0.2 מעלות מרובעות.
* במבט מכדור הארץ, רוחב השמש הוא בערך חצי מעלה רבועה (זהה לירח המלא) ומכסה רק  מעלות רבועות גם כן.
* יידרש פי 210,100 משטח הירח המלא (או השמש) כדי לכסות את כל הכדור השמימי.
* בהנחה שכדור הארץ הוא כדור עם שטח פנים של 510 מיליון קמ"ר, אזור צפון אירלנד (14,130 קמ"ר) מייצג זווית מרחבית של  מעלות רבועות.
* קבוצת הכוכבים הגדולה ביותר, הידרה, מכסה זווית מרחבית של 1,303 מעלות רבועות, ואילו הקטנה ביותר, הצלב הדרומי, מכסה רק  מעלות רבועות.

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות מידה: זווית
אלכסיי קסטונוב

**אלכסיי ויקטורוביץ' קסטונוב** (ברוסית: **Алексей Викторович Касатонов**; נולד ב-14 באוקטובר 1959) הוא מגן רוסי בהוקי קרח לשעבר, שהיה חבר ותיק בנבחרת ברית המועצות בהוקי קרח. הוא התקבל להיכל התהילה של ה-IIHF ב-2009.

## קריירה
בטורנירים הבין-לאומיים קסטונוב זכה בשתי מדליות זהב אולימפיות, ב-1984 וב-1988, ובכסף ב-1980. הוא זכה בחמש מדליות זהב נוספות באליפויות עולם ב-1981, 1982, 1983, 1986 ו-1989.

בליגות בהן שיחק, קסטונוב שיחק בסק"א לנינגרד, צסק"א מוסקבה, ניו ג'רזי דווילס, מייטי דאקס אוף אנהיים, סנט לואיס בלוז ובוסטון ברואינס. הוא היה הנציג היחיד של אנהיים במשחק האולסטאר של ליגת ההוקי הלאומית ב-1994. בעקבות פציעה בכתף במשחק בליגת ההוקי האמריקאית עבור פרובידנס ברואינס ב-1996, קסטונוב פרש מה-NHL וחזר לשחק בעונתו האחרונה עם קבוצתו לשעבר צסק"א מוסקבה. חומרת הפציעה הביאה את קסטונוב לסיים את קריירת המשחק שלו, והוא חזר לניו ג'רזי כדי לגור יחד עם אשתו ובנו.

בשנת 1998, קסטונוב היה המנהל הכללי של הנבחרת האולימפית של רוסיה שזכתה במדליית כסף באולימפיאדת נאגנו. לאחר האולימפיאדה החל לאמן את בנו ועד מהרה החל לאמן נוער באזור המטרופולין של ניו יורק וניהל מרפאה שבועית משלו בסטטן איילנד במשך שבע שנים. ב-2003 הקים קסטונוב את מועדון ההוקי אדמירלס, שבשיאו היו חמש קבוצות. בשנת 2004, קסטונוב קיבל לידיו את תפקיד האימון הראשי באוניברסיטת קולומביה.

ב-2008 חזר קסטונוב לרוסיה וכיהן כמאמנה של קריליה סובייטוב מוסקבה. בשנת 2010, קסטונוב כיהן כסגן נשיא צסק"א מוסקבה. בעונת 2011/12 הפך קסטונוב לסגן הנשיא והמנכ"ל של סק"א סנקט פטרבורג בליגת ההוקי קונטיננטלית, המועדון הראשון בו שיחק בברית המועצות.

## סטטיסטיקת קריירה
### עונה סדירה ופלייאוף

### קריירה בין-לאומית

## פרסים והוקרה
[ממוזער|קסטונוב מקבל את עיטור ההצטיינות למען המולדת מידי [דמיטרי מדבדב.]]
* היכל התהילה של IIHF ב-2009
* עיטור ההצטיינות למען המולדת, כיתה רביעית
* עיטור הכבוד
* עיטור הדגל האדום של העמל
* עיטור אות הכבוד
* משחק אולסטאר ב-NHL, בשנת 1994

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני הוקי קרח סובייטים
קטגוריה:אלופים אולימפיים מברית המועצות
קטגוריה:שחקני הוקי קרח באולימפיאדת סרייבו (1984)
קטגוריה:שחקני הוקי קרח באולימפיאדת קלגרי (1988)
קטגוריה:שחקני סק"א סנקט פטרבורג
קטגוריה:מאמני הוקי קרח רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1959
סיילאס וודסון

**סיילאס וודסון** (באנגלית: **Silas Woodson**; ) היה פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, שכיהן כמושל ה-21 של מדינת מיזורי בין השנים 1873–1875. וודסון ידוע בתור הדמוקרטי הראשון שנבחר לתפקיד המושל לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית, והתחיל תקופה של 30 שנה בה אף רפובליקני לא הצליח להיבחר לתפקיד.

## ביוגרפיה
וודסון נולד בברבורוויל שבקנטקי, בנם של וייד נד'רלנד ואליס (לבית צ'יק) וודסון. הוא היה המתנגד החריף ביותר לעבדות בארצות הברית בוועידת החוקה של קנטקי בשנת 1849, ועזב את הקהילייה לאחר שחוקת 1850 קיבעה את מוסד העבדות בחוק המדינתי.

וודסון החל לעסוק בעריכת דין, ובשנת 1846 ייסד שותפות משפטית עם סמואל מילר. הוא רכש לעצמו מוניטין כעורך דין מבריק וחד בזירה הפלילית. ב־20 ביוני 1864 מינה אותו נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן לתפקיד נשיא בית המשפט העליון של טריטוריית איידהו. עם זאת, ועדת המשפט של הסנאט של ארצות הברית דחתה את מינויו, וב־30 ביוני מועמדותו הושהתה. כאשר מושב הקונגרס התפזר, לינקולן ביצע מינוי פגרה, אך וודסון התפטר בינואר 1865 – מבלי שהגיע כלל לטריטוריית איידהו.

בשנת 1868 התמודד ללא הצלחה למושב באספה הכללית של מיזורי, אך ב־1872 נבחר למועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל מיזורי. בבחירות הכלליות שנערכו באותה השנה גבר על הסנאטור ג'ון הנדרסון, מועמד המפלגה הרפובליקנית, וניצח עם 156,777 קולות לעומת 121,889 הקולות של הנדרסון.

בנאום ההשבעה שלו כמושל, הטעים וודסון את חשיבות החינוך, ובפרט את עמדת המפלגה הדמוקרטית בנוגע לבתי הספר הציבוריים. ההיסטוריון ארתור לי טען כי בכך בא לידי ביטוי המיסוד של מערכת החינוך הציבורית במיזורי. במהלך כהונתו קידם וודסון תובענה ייצוגית נגד חברת "Pacific Railroad" בגין אי־תשלום של חוב בן שני מיליון דולר אמריקאי. החברה טענה כי מלחמת האזרחים האמריקנית פגעה קשות ביכולתה לפרוע את ההלוואה, והמושל ניסה להוציא לפועל מכירה של החברה בשל חדלות הפירעון. אולם בפסק הדין "Woodson v. Murdock" מ־1874 פסק בית המשפט העליון של מיזורי לטובת חברת הרכבת.

בשנת 1875 נפתחה חקירה פלילית נגד וודסון בעקבות חתימתו כעָרֶב לתעודות שהונפקו בתקופת מלחמת האזרחים בידי "ועדת קראפטון". וודסון עצמו החזיק בתעודות בשווי של 198,045 דולר. הוא זוכה מכל חשד לאחר שהתברר כי קראפטון זייף את חתימתו של המושל על תעודות שהונפקו עבור רשימות גיוס לקויות.

וודסון הלך לעולמו בסנט ג'וזף שבמיזורי, ונקבר בבית העלמין מאונט מורה שבעיר. מצבתו הושחתה באוקטובר 2006.

## קישורים חיצוניים
* סיילאס וודסון, באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קנטקי
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת איידהו
קטגוריה:מושלי מיזורי
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1819
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1896