open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נסיכות מולדובה

**נסיכות מולדובה** (ברומנית: ) הייתה נסיכות רומנית אשר נוסדה בימי הביניים. כיום שטחה מחולק בין רומניה, מולדובה ואוקראינה.

מקור השם הוא ה, ממנו נגזרים השמות מולדובה ורפובליקת מולדובה.

## היסטוריה
נסיכות מולדובה נוסדה בשנת 1352 על ידי דראגוש וודה, אציל רומני ממחוז מרמורש. לפי הכרוניקות הרומניות דראגוש יצא לצוד ביזון ורדף אחריו דרך ארוכה עד שהבהמה המותשת ניצודה ליד נחל מרוחק. לפי אגדה דראגוש קרא לנחל בשם "מולדובה" ויש אומרים שעשה זאת על שם כלבתו "מולדה". דראגוש וחבורתו ערכו במקום סעודה גדולה ולאחריה החליטו להישאר שם, וכך נוסדה ישות מדינית בשם מולדובה שדראגוש היה שליטה הראשון, וראש הביזון שניצוד שם היה לסמלה של מולדובה.

דראגוש הכפיף את שלטונו למלך הונגריה. הוא שלט במשך שנתיים עד שמת, ואחריו שלט בנו סאס ואחרי סאס, בשנת 1359, בנו של סאס, באלק (Balc), שהודח על ידי בוגדאן הראשון. הנסיך בוגדאן ממרמורש גירש את יורשיו של דראגוש והפך את המקום לנסיכות עצמאית.

רוב שנות קיומה הייתה ישות זאת נתונה לשלטון זר. מולדובה נשלטה משנת 1387 על ידי פולין, לאחר מכן על ידי האימפריה העות'מאנית, הונגריה, ופולין לסירוגין. בשנות ה-60 של המאה ה-17 בתקופת שלטונו של אאוסטאטיה דביז'ה כוחות צבא של הנסיכות השתתפו בכיבושים של האימפריה העות'מאנית בסלובקיה.

מולדובה שממערב לנהר פרוט התאחדה ב-1859 עם נסיכות מונטניה/ולאכיה לממלכת רומניה. כאשר שטח הנסיכות מהצד המזרחי של נהר הפרוט נכבש עוד ב-1812 על ידי האימפריה הרוסית. שטח זה נקרא בסרביה. ב-1918, בתום מלחמת העולם הראשונה התאחדה בסרביה עם רומניה, וכתוצאה מכך שטחי נסיכות מולדובה בעבר שבו לשליטת רומניה. אלא שאיחוד זה לא האריך ימים ובמלחמת העולם השנייה, בשנת 1940, כבשה ברית המועצות את בסרביה (כיום רפובליקה מולדובה, למעט שטחי בוקובינה בצפון ושטחים בדרום שנמסרו לאוקראינה).
[ממוזער|300px|נסיכות מולדובה בימי [שטפן הגדול]]
[ממוזער|שמאל|210px|[איקונין של פאראסקבה האדוקה, הקדושה המגינה של נסיכות מולדובה]]
ממוזער|300px|נסיכות מולדובה, 1793-1812, בצבע כתום
ממוזער|300px|נסיכות מולדובה לפני האיחוד עם מונטניה, בצבע כתום
שמאל|ממוזער|250px|אזור מולדובה בצהוב בחלוקה למחוזות עכשוויים, הקו השחור הוא הגבול הבינלאומי בין רומניה, רפובליקת מולדובה ואוקראינה

## גאוגרפיה
נסיכות מולדובה הייתה ממוקמת בין הרי הקרפטים לבין נהר הדניסטר. נהר הפרוט חצה את הנסיכות, בערך באמצעה, מצפון לדרום.

### בימינו
שטחה הכולל של נסיכות מולדובה היה גדול כמעט פי שלושה משטח מולדובה של ימינו. כיום 45.6% מהשטח מצוי ברומניה, 31.7% ממנו ברפובליקת מולדובה ו–22.7% ממנו באוקראינה. שטחים אלה מהווים 88.2% משטח רפובליקת מולדובה, 18% משטח רומניה ו–3.5% משטח אוקראינה.

## ראו גם
* בסרביה
* רפובליקת מולדובה
* רומניה
* שליטי נסיכות מולדובה
* התנועה לאיחוד רומניה ומולדובה

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:רומניה: היסטוריה
קטגוריה:מולדובה: היסטוריה
קטגוריה:מולדובה: גאוגרפיה
מולדובה
כיכר ספרא

**כיכר ספרא** היא אחת הכיכרות הגדולות בירושלים, הממוקמת בתחילתו של רחוב יפו שבמרכז העיר, ממערב לחומות העיר העתיקה. הכיכר נבנתה בשנת 1993, כחלק מבניית הקומפלקס של קריית עיריית ירושלים. היא קרויה על שם יעקב ואסתר ספרא, הוריהם של יוסף ואדמונד ספרא, אנשי עסקים יהודים ונדבנים ידועים יוצאי העיר חלב שבסוריה, שפעלו רבות למען ירושלים, ותרמו מכספם לבניית הכיכר.

בקצה הכיכר, על יד גן דניאל, עומד פסל סביבתי הממחיש טכנולוגיית שאיבת מים קדומה הקרויה 'בורג ארכימדס'. בצד המערבי של הכיכר נטועות שורות של עצי דקל היוצרים חלוקה בין הרחבה הממלכתית לרחוב יפו.

הכיכר משמשת גם כמקום לקיום אירועים וטקסים שונים. פעם בשנה מארח המקום את "הסטריט-בול 3X3", טורניר כדורסל לנוער מכל רחבי הארץ, ובנוסף מתקיימים בו מופעי קיץ, טקסי זיכרון ואירועים שונים לקהל הרחב.

## קריית עיריית ירושלים

בפי תושבי ירושלים, נקראת היום כל קריית עיריית ירושלים הבנויה סביב הרחבה המרכזית בשם כיכר ספרא. בית העירייה הקודם, ששכן בתחילתו של רחוב יפו, נבנה בתקופת המנדט הבריטי. עם השנים היה צר מלהכיל את כל אגפיה של העיר ההולכת וגדלה, ועד שנות ה-90 כבר התפזרו מחלקות העירייה השונות בעשרות בניינים ברחבי העיר. המטרה בבניית קריית העירייה סביב כיכר ספרא הייתה לרכז את כל אגפי עיריית ירושלים ושלוחותיה במקום אחד, בסמוך לבית העירייה המקורי.

בבניית קריית העירייה נעשה שימוש ב-10 מבנים היסטוריים ששומרו, שוחזרו והוסבו למשרדים, ולהם נוספו שלושה בניינים חדשים. חלק מהמבנים ההיסטוריים בהם נעשה שימוש הם ממבני מגרש הרוסים הסמוך, ובכך למעשה נגסה קריית העירייה לתוך שטח מגרש הרוסים. במסגרת פיתוח הכיכר, הועתק צפונה מבנה השער הדרומי ההיסטורי של מגרש הרוסים.

## לקריאה נוספת
* דוד קרויאנקר, **רחוב יפו ירושלים, ביוגרפיה של רחוב - סיפורה של עיר** - הוצאת כתר, 2005.
* דוד קרויאנקר, **סיפור קריית העירייה, ירושלים**, הוצאת אריאל, 1993.

**גלריית כיכר ספרא**


קובץ:Jerusalem Center-1 (3581654970).jpg|תבליט מפת בינטינג המסמלת את מרכזה של ירושלים, בחזית הכיכר
קובץ:Jerusalem Safra Square Model.jpg|דגם הכיכר, המוצב בסמוך לכניסה הדרומית למתחם הכיכר
קובץ:Jerusalem Safra Square.jpg|רחבת עצים בדרום הכיכר
Safra Square.jpg|אכסדרת העמודים והציליה בצידה המזרחי של הכיכר
קובץ:CAPRA.JPG|"סוכת השיר" בכיכר ספרא
קובץ:Municipality of jerusalem 1.jpg|מבנה לשכת ראש העיר, לשכת קבלת הקהל
קובץ:Municipality-of-jerusalem-2.jpg|חלק מקיר מזרקת המים לכיוון רחוב יפו
קובץ:JerusalemMunicipalityP4190034.JPG|פסלי אריות בכיכר
קובץ:JerusalemMunicipalityP4190029.JPG|בורג ארכימדס
קובץ:כיכר ספרא - 1.jpg|הבמה המרכזית בכיכר ספרא




## קישורים חיצוניים

* על כיכר ספרא באתר עיריית ירושלים.
* 

*
ספרא
קטגוריה:רחוב יפו
קטגוריה:משפחת ספרא
ינוב

**יָנוּב** הוא מושב באזור השרון, מזרחית לנתניה ובסמוך לכפר יונה השייך למועצה אזורית לב השרון.

## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1950 על ידי קבוצת עולי תוניסיה. המושב הוקם על אדמות נטושות שהותירה אחריה משפחת נבולסי שברחה מישראל עם תחילת מלחמת העצמאות לירדן.

הבית הגדול והנטוש של נבולסי נמצא בפאתי ינוב.

בעקבות התרסקות מטוס עליית הנוער, שהיה בדרכו מתוניסיה לנורווגיה, תרמה ממשלת נורווגיה ביוזמתו של השר הנורווגי הוקון לי  את מבני המשק שהוקמו במושב. מבנים אלה הם צריפים נורווגיים, וכיום משמש אחד מהם כבית הראשונים במושב. במושב הוקמו בית עם, בית כנסת, מרפאה ובית ספר יסודי שנקרא על שם 28 הילדים שטסו במטוס (ומהם נהרגו 27 בתאונה): "בית הספר על שם ה-28".

עם בעלי המשקים במושב נמנה יצחק אלל (ששינה שם משפחתו לאל על), הניצול היחיד מתאונת המטוס.

המושב היה ידוע בפרדסי ההדרים שלו ובשנות החמישים נחשב לאחד המושבים המובילים בישראל בתוצרת ההדרים שלו לדונם. מאוחר יותר, הפך המושב למשק מגדלי פרחים ליצוא ועם השנים פחתה בו הפעילות החקלאית.

## קישורים חיצוניים

*
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית לב השרון
קטגוריה:יחסי ישראל–נורווגיה
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
גלות

**גלות** (באכדית: **Galitu** – גירוש, הגליה) היא עקירה, בדרך כלל מאולצת, של אדם או קבוצה ממולדתם. ההגליה נחשבת עונש חמור ביותר ועד למאה העשרים אף שימשה לעיתים קרובות כתחליף לעונש מוות.
[שמאל|ממוזער|250px|[מפה המתארת את הגליות תושבי ממלכת ישראל על ידי האשורים.]]
ההגליה נחשבת עונש חמור במיוחד בשל העובדה שהגולה מנותק ממשפחתו (אלא אם כן היא מוגלית יחד עמו) ומתרבותו ונאלץ להסתדר בסביבה שהיא לעיתים קרובות עוינת. ההגליה משמשת לעיתים קרובות כדרך למנוע ממנהיגים בלתי רצויים להשפיע על הציבור.

בעת העתיקה השתמשו אימפריות כגון אשור, בבל ורומא בהגליה המונית של עמים שלמים כעונש על מרידות בהן וזאת מתוך הנחה כי עם המנותק מארצו יתפורר ויעלם. מרבית העמים אכן לא שרדו בעקבות ההגליה, כשהחריג הבולט הוא עם ישראל שהצליח בחלקו לשרוד לאחר גלות בבל, וגלות רומי. פרס לעומת זאת נקטה בטכניקה הפוכה של החזרת עמים גולים כדרך להבטחת נאמנותם לאימפריה.

לפי התורה וההלכה על הורג נפש בשגגה לגלות לעיר מקלט עד מותו של הכהן הגדול. עניין זה ניתן להבין או בתור עונש, או בתור כפרה.

בעת החדשה השתמשו אימפריות רבות בהגליה של מנהיגי מדינות שכבשו ושל פושעים. כך הוגלה נפוליאון לאי אלבה ולאחר מכך לסנט הלנה וכך נוסדה אוסטרליה כמושבת עונשין של האימפריה הבריטית.

בתקופה המודרנית נעשה שימוש נרחב בחילופי אוכלוסין שהם סוג, מוסכם אמנם, של הגליה המונית. יוסיף סטלין הגלה עמים שלמים לסיביר בשל חששו משיתוף פעולה שלהם עם גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. גם מדינות הציר ובמיוחד גרמניה הנאצית השתמשו בהגליות המוניות. לאחר מלחמת העולם השנייה, התקבלה אמנת ז'נבה הרביעית האוסרת על גירוש תושבי שטח כבוש.

לאחר מלחמת העולם השנייה חלה ירידה חדה בהגליות לארצות זרות וזאת בעקבות התפתחות התקשורת שאפשרה לגולים להישאר בקשר עם הקהילות מהן הוגלו. עם זאת הגליה פנים מדינית לאזורים נידחים נשארה טכניקה פופולרית של ענישה במדינות דיקטטוריות.

## ראו גם
*אוסטרקיזם

## לקריאה נוספת
* ארנולד איזן, **גלות**, בתוך: ארתור א. כהן ופול מנדס-פלור (עורכים), **לקסיקון התרבות היהודית בזמננו: מושגים, תנועות, אמונות**, הוצאת עם עובד, תל אביב, תשנ"ג, 1986. עמ' 68–72

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ענישה
עין ורד

שמאל|ממוזער|250px|ילדי הגן בעין ורד בעבודה חקלאית, 1946
**עֵין וֶרֶד** הוא מושב במחוז המרכז בישראל, השייך למועצה אזורית לב השרון. את המושב חוצה כביש 553. עין ורד גובל במזרח במושב פורת, בדרום במושב כפר הס, במערב ביישובים תל מונד ובקדימה-צורן, ובצפון במושב עין שריד.

## היסטוריה
המושב הוקם ב-1930 בידי אנשי העלייה הרביעית ממזרח-אירופה, שהתאגדו כבר ב-1926 ב"ארגון מתיישבי תל אביב" וחיפשו מקום התיישבות עד שנמצא להם המקום הנוכחי. כאן נחפרה באר שפעילה עד ימינו. ב-1932 נרשם הארגון כאגודה שיתופית וב-1935 החליטו חברי המושב להחליף  שמו מ"ארגון חקלאי תל אביב" ל"עין ורד" לפי מעיין סמוך בערבית: "עין אל-וורדת", "מעיין היורדות לשאוב מים". בעת העלייה החמישית צורפו ליישוב עולים מיהדות גרמניה, וזו התקופה בה ניטעו שם פרדסים והוקמו לולי תרנגולות. ב-1937 הוקם בית העם. בתום מלחמת העולם השנייה הגיעה למושב דרך עליית הנוער והסוכנות היהודית קבוצת 50 ילדים ניצולי השואה מיוון. ילדים אלה נקלטו על ידי משפחות חברי המושב, וגודלו בבתיהם.

במלחמת השחרור עמד היישוב בקו החזית, ואף הותקף בסוף מאי 1948 על ידי חיל המשלוח העיראקי במלחמת העצמאות, שנהדף לבסוף.

במהלך השנים שחלפו מאז קלט היישוב עוד משפחות ובודדים; מספר הבתים שנבנו גדל - ומספר העוסקים בחקלאות קטן. בתחילת שנות התשעים קמה הרחבה ראשונה לדיירים שאינם חקלאים ונוספו 24 משפחות. שני עשורים אחר כך הורחב המושב בעוד 120 בתים בשתי הרחבות, צפונית ודרומית, וכך המושב שינה פניו - עם רוב לתושבים שאינם בעלי נחלות, ואינם חקלאים. את המושב מנהל ועד מקומי שעוסק בניהול השוטף שלו, בכלל זה בנושאי נוער, חינוך, ביטחון, נוי, פיתוח סביבתי, הווי-תרבות, ועוד. הוועד המנהל את המושב עושה זאת בהתנדבות. 
בני המושב מעורבים בביטחון המדינה מאז הקמתו, בטרם הקמת המדינה. במהלך השנים קיפחו חייהם באירועי ביטחון 19 מבני המושב.

ילדי המושב מתחנכים בבתי ספר השייכים למועצה אזורית לב השרון, בבית הספר היסודי "בין ההדרים", ובחטיבת ביניים ובית ספר תיכון "קריית חינוך דרור".

## אתרים בסביבה

*מוזיאון הטרקטור-מוזיאון הכולל אוסף טרקטורים וכלי חקלאות ישנים.
*פארק בריכת החורף לב השרון- פארק שהוקם כדי לתמוך במגוון ביולוגי מקומי דרך השבת בעלי חיים וצמחים לבריכה.
*עץ האלון-עץ אלון בודד ששרד מיער אלונים שנכחד בזמן מלחמת העולם הראשונה,  כשהעות'מאנים ששלטו אז בארץ השתמשו בעצי היער לטובת המלחמה, ובכך הביאו להכחדת היער.

## חוג עין ורד

בשנת 1976 התקיים במושב כינוס היסוד של "**חוג נאמני [[ארץ ישראל השלמה]] של [[תנועת העבודה]]**", שנקרא גם בגרסה מקוצרת כ"חוג עין ורד", שאומץ על-שם מקום הכינוס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

 

*
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית לב השרון
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1930
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
עין שריד

שמאל|ממוזער|250px|פנס הרחוב הראשון במושב עין שריד, תחילת שנות ה־50
**עֵין שָׂרִיד** הוא יישוב יהודי כפרי  לא שיתופי באזור השרון בתחום מועצה אזורית לב השרון.
## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1949 על ידי הסוכנות היהודית כשכון בתחום מושב עין ורד ואוכלס בשנת 1950. ראשוני המתיישבים, כ־60 משפחות בנות גלויות שונות, נשלחו לעין שריד על ידי מרכז הקליטה של מפא"י. בשנים הראשונות סיווג היישוב לא היה חד־משמעי והוא הוגדר פעם כמושב עובדים ופעם כשיכון עולים. מקור השם עין שריד הוא על שם המתיישבים הראשונים, שריד מיהדות אירופה. היישוב השתייך למועצה אזורית הדר השרון. כאשר זו פוצלה, נשארה בחלק הכפרי של המועצה ולא סופחה לאזור השיכונים בתל מונד בגלל שלא היה רצף קרקעי בינה לבין תל מונד. בשנת 1958 ביקש היישוב להתנתק ממועצה אזורית הדר השרון ולחבור לתל מונד, אולם בקשתו לא נענתה.

בשנת 1989 הוגדל היישוב, בשנת 1994 הוקמה ההרחבה הראשונה המכונה "עין שריד החדשה", ובשנת 2009 הוקמה הרחבה נוספת במערב היישוב. עין שריד מונה כיום כ־1,620 איש. מסביב ליישוב פרדסים וחממות.

## קישורים חיצוניים

* 
* עין שריד באתר המועצה האזורית לב השרון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית לב השרון
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
תורת הטיפוסים

במתמטיקה, לוגיקה ומדעי המחשב, **תורת הטיפוסים** מתייחסת באופן כללי למחלקה של מערכות פורמליות, שבה לכל ערך יש טיפוס, המודד באופן מסוים את רמת המורכבות של האובייקט, והפעולות מוגבלות לערכים מטיפוס מסוים. שיטה זו אמנם מאפשרת פיתוח סביר של יסודות המתמטיקה, אבל החלוקה לטיפוסים קשיחה מדי, והגישה לא התקבלה על דעתם של רוב הלוגיקנים. תורת הטיפוסים באה לידי ביטוי גם בתחום מערכות הטיפוסים של שפות תכנות, ומשמשת במסגרת זו כבסיס מתמטי להוכחת תוכניות מחשב.

את תורת הטיפוסים הציג ברטרנד ראסל ב-1908, כמענה לפרדוקס שלו, שערער את יסודות תורת הקבוצות הנאיבית. לפי גישה זו, קבוצה הכוללת איברים מטיפוס מסוים, היא בהכרח בעלת טיפוס גבוה יותר - וכך נמנעת ההתייחסות העצמית העומדת ביסוד הפרדוקס. פיתוח מתמטי מסודר של תורת הטיפוסים ניתן לראשונה על ידי אלונזו צ'רץ' ב-1933.

שתי תורות טיפוסים ידועות שיכולות לשמש כבסיס למתמטיקה הן:
*תחשיב למדא של צ'רץ'.
*תורת הטיפוסים האינטואיציוניסטית של פר מרטין לוף.

## היסטוריה
כיום, לתורת הטיפוסים יש יישומים רבים והיא משמשת בהרבה דיסציפלינות שונות. אפילו בתוך הלוגיקה והמתמטיקה, ישנם כמה סוגים שונים של תורות טיפוסים. הם משרתים מספר מטרות, ומנוסחות בדרכים שונות. אבל, לפני 1903, כאשר ראסל הציג לראשונה את תורת הטיפוסים, לא היו ניסוחים קודמים של שום תורת טיפוסים אחרת. רק מהמחצית השנייה של המאה העשרים ניתן לראות התפתחות של תיאוריות טיפוסים.

השימוש המפורש והפורמלי בטיפוסים (ולכן צורה מוקדמת של מה שמכונה כיום "תורת הטיפוסים") נועד במקור למנוע את הפרדוקסים שהתרחשו בלוגיקה ובמתמטיקה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. אבל זו לא הייתה השיטה היחידה שפותחה למטרה זו. כלי נוסף להתחמקות מהפרדוקס היה כוונון עדין של תורת הקבוצות של קנטור מאת ארנסט זרמלו, והתפיסה הלולאתית של קבוצה, שנבעה מאקסיומה הבסיסית של תורת הקבוצות של זרמלו-פראנקל.

הגישה של הימנעות מהפרדוקס בתורת הטיפוסים שונה לחלוטין מהגישה התאורטית של תורת הקבוצות. ראשית, בגישה הטיפוסית, השפה משתנה על מנת להימנע מהפרדוקס, ולא האקסיומות. יתרה מזאת, מאז שהורחבה התיזה של צ'רץ' עם טיפוסים פשוטים ב-1940, תורת הטיפוסים המשיכה להתמקד ברעיון הפונקציה בלוגיקה ובמתמטיקה. מאז 1940, פונקציות נותרו אחד ממושאי המחקר העיקריים של תורת טיפוסים.

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:לוגיקה מתמטית
קטגוריה:היררכיה
עולש (מושב)

**עולש (עֹלֵש)** הוא מושב באזור השרון השייך למועצה אזורית עמק חפר.

## היסטוריה
המושב הוקם בדצמבר 1949 על ידי עולים מרומניה כ"בארותיים ב'" בצמוד למושב בארותיים א', על אדמות שהיו שייכות עד מלחמת העצמאות לכפר הערבי קאקון שתושביו נמלטו ממנו בעת התקפת אנשי "ההגנה" במהלך המלחמה.

היישוב הוקם במסגרת התנועה "מן העיר אל הכפר". המתיישבים היו בעיקר פועלי העיר, מאזור חיפה בעיקר, שהחליטו לנטוש את העיר ולעסוק בחקלאות. ביום 11.12.49 עלו על הקרקע 31 משפחות שנטו את אהליהן על האדמה שנועדה להם, לא רחוק מטול כרם הערבית.

ככל ניסיון התיישבותי חדש, המבצע של העברת תושבי עיר אל כפר בשלבים התחלתיים, היה כרוך בקשיים רבים. רבות מן המשפחות עזבו את המושב.

בשנת 1953 היישוב קלט עולים מארצות צפון אפריקה, עשרים משפחות, שהגיעו למושב במסגרת המבצע "מן האניה להתיישבות". המבצע  נועד לקלוט את העולים החדשים בענפי תעסוקה חיוניים, מבלי להזדקק לבתי העולים, שהתפנו בעקבות העזיבות הרבות. 

בשנת 1954, שם המושב שונה ל"עולש" על שם צמח העולש הגדל בשטח היישוב.

היישוב עבר  את שלבי המיזוג בין העליות השונות, בתקווה שתוספת המתיישבים תחזק אותו ותבסס את כלכלתו. 

בשנת 1965 היישוב קלט תושבים בעלי רקע חקלאי מעמק בית שאן.
במושב 100 משקים אשר מעובדים על ידי כ-15 חקלאים בעיקר מגדלי פרחים.

"העבודה הייתה מפרכת ומתסכלת. למתיישבים נראה היה שהם כופים עצמם על המקום, שאינו רוצה בהם. היה בוץ כבד בחורף, וקוצים ענקים שהיתמרו לגובה והגיעו עד לגגות הבתים."

בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 המושב הכפיל את אוכלוסייתו במסגרת הרחבת היישוב.
המושב מנוהל בנפרד על ידי אגודה חקלאית וועד קהילתי מקומי.

ניסים זווילי- ח"כ, מזכ"ל תנועת המושבים, שגריר בצרפת, גר במקום.

### חוות החופש

ביישוב קיימת חוות החופש שהיא מקלט הצלה ושיקום של בעלי-חיים שהגיעו מתעשיות המזון והניסויים בבעלי החיים.

## קישורים חיצוניים

* אתר מושב עולש
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מועצה אזורית עמק חפר
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
משמרת

**מִשְׁמֶרֶת** הוא מושב באזור השרון, ליד טירה וצפונית לכפר סבא, השייך למועצה אזורית לב השרון ומהווה את היישוב הדרומי ביותר בה.
## היסטוריה
היישוב הוקם בי"ח בתמוז ה'תש"ו (17 ביולי 1946) על ידי יוצאי הצבא הבריטי ששירתו בפלוגה הארץ-ישראלית של  ועובדי הנמלים, כחלק מחיל ההנדסה המלכותי. עימם ייסדו את היישוב חברים מכפר ויתקין. המושב הוקם ב"פרדס רייסקי" שהיה שייך לסוכנות היהודית. מקור השם: סמל לעמידת הגבורה של חיילים משוחררי הצבא הבריטי ששמרו על המולדת/לזכר משמרות המקימים ששמרו על היישוב מפני הערבים.

בזמן מלחמת העצמאות הועבר היישוב למושב חרות, ובשנת 1948 הוקם במיקומו הנוכחי. בתי הקבע הראשונים הוקמו בשנת 1949. היישוב שוכן דרומית מזרחית למחלף דרור. גובל במזרח בעיר טירה ובכביש 554, במערב בכביש 4 ובצפון במושב חרות.

בתחילת שנות השישים התרחב המשק, עם קליטתם של בני חרות והמושבים האחרים בסביבה. מלחמת ששת הימים גרמה לשיפור נוסף במצב הכלכלי, עד לשנות השמונים אז חל משבר כלכלי ומשפחות ותיקות רבות עזבו את המושב.

ב-25 במרץ 2019 פגעה רקטה מסוג M-75 ששוגרה מרצועת עזה בבית משפחת וולף שמתגוררת במושב, וגרמה לשבעה פצועים. בנוסף לבית שנהרס מפגיעה ישירה, כשלושים בתים במושב נפגעו מההדף.

שטח המושב 3,800 דונם. ענפי המשק העיקריים הם לול וגידול פרחים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1946
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית לב השרון
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
יעף

**יעף** **(ראשי תיבות: יעבץ, עזריאל פורת)** הוא יישוב כפרי קהילתי באזור השרון, ליד תל מונד וקדימה-צורן, השייך למועצה אזורית לב השרון.

היישוב הוקם בשנת 1968.

שמו של היישוב הוא ראשי תיבות של שמות שלושת המושבים המקיפים את היישוב יעבץ, עזריאל ופורת, היות שהוקם כמרכז כפרי של האזור. עם זאת, כיום היישוב עצמאי ואינו משתייך לאף אחד מן היישובים האלה.

## קישורים חיצוניים
* יעף באתר המועצה האזורית לב השרון

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית לב השרון
קטגוריה:יישובים במחוז המרכז
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1968
קטגוריה:ישראל: יישובים
קטגוריה:מרכזים אזוריים
חבצלת השרון (מושב)

טקסט=תמונת מגדל המים|ממוזער|מגדל המים
טקסט=תמונת מרכז היישוב|ממוזער|מרכז היישוב
**חֲבַצֶּלֶת הַשָּׁרוֹן** הוא מושב באזור השרון ליד העיר נתניה. המושב שייך מוניציפלית למועצה אזורית עמק חפר. מבחינה ארגונית משתייך המושב לתנועת האיחוד החקלאי.

היישוב הוקם על ידי עולים מפולין בשנת 1935.

## שם
בתחילה נקרא המושב "נחלת יהושע" על שם יהושע סופרסקי. 

היישוב נקרא בשם שנלקח מהפסוק "אני חבצלת השרון, שושנת העמקים" במגילת שיר השירים (היישוב שוכן סמוך לשושנת העמקים, ששמו לקוח גם כן מאותו פסוק), לכבודה של לילי פריימן נשיאת ההסתדרות הציונית הדסה בקנדה ('לילי' היא חבצלת באנגלית), שיחד עם בעלה, אהרון פריימן, שעמד בראש ההסתדרות הציונית בקנדה, סייעה ליהושע חנקין ברכישת אדמות האזור. המושב הסמוך, ביתן אהרון, נקרא על שמו.

## היסטוריה
המושב הוקם על שטח אדמה של 1400 דונם מאדמות הקרן הקיימת בעמק חפר שנמסר לציונים הכלליים לצורך התיישבות המעמד הבינוני. האדמות כללו כ-800 דונם אדמה ראויה לעיבוד ועוד כ-600 דונם אדמות חול על חוף הים. השטח יועד ל-40 משפחות וכל אחת קיבלה 19 דונם, 12 דונם לנטיעה, 3 דונם למגרש הבית וגידול ירקות, 4 דונם למספוא ועוד 4 דונם כרם בחולות. באביב 1933 עלה למקום חיל חלוץ אשר הכשירו את הקרקע לשאר המתיישבים על ידי עקירת עצי חרוב יבשים ושתילת עצים חדשים, על טהרת העבודה העברית. בשלב מסוים השתמשו בעובדים ערבים לצורך הנחת הצינורות במקום, ולאחר שהדבר נודע העבודה הופסקה והוזמנו עובדים יהודים. בניגוד לעצת המומחים התעקשו המתיישבים לטעת פרדסים של עצי הדר, למרות רוחות הים, ולצורך כך נטעו שורות של ברושים שישמשו מגן נגד הרוחות. 

באוקטובר 1934 כבר הייתה במקום באר שסיפקה 150 מ"ק לשעה, רשת צנורות ובית ראשון בו התגורר חיל החלוץ. ב-16.4.1934 הונחה אבן הפינה לבניין הראשון ביישוב- הוא בית הוועד.עם גמר הבניין עלו שתי המשפחות הראשונות לגור בו. באביב אותה שנה, בחול המועד פסח, ב-22 באפריל 1935, התקיימה במקום חגיגת נטיעות, ובאותה עת התגוררו במקום חמש משפחות, אחת מהן של שרגא לווינשטיין, אחיו של חיים לבנון. המקום התקשה לגייס מתיישבים נוספים ועד תחילת 1939 היו במקום רק 6 משפחות שהתגוררו בצריפים בנקודה זמנית. ב-18 בינואר 1939 הונחה אבן פינה לבתי הקבע שנבנו בסיוע הסוכנות. בסוף 1939 היו במקום 12 מתוך 27 חברים, שמונה מתוכם כבר גרו בבתים בנויים. במשך זמן רב לא היה כביש גישה למושב, עד שכביש נסלל בקיץ 1944.

כיום נמצאים במושב 39 משקים ושטחו 1050 דונם.

## במושב וסביבתו
במושב קיימת פנימייה טיפולית פוסט אשפוזית של משרד הרווחה הנקראת "נווה הדר". 
סמוך למושב נמצא גן לאומי אביחיל באתר דיונות חול, עצי חרוב מצוי ואלת המסטיק. אלו הדיונות הדרומיות ביותר במישור החוף בהן שרדה תצורת צומח זו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מועצה אזורית עמק חפר
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1935
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
חבצלת השרון

**חֲבַצֶּלֶת הַשָּׁרוֹן** היא פרח המוזכר במגילת שיר השירים ().
מישע

[שמאל|ממוזער|150px|[מצבת מישע|מַצֶּבֶת מֵישַׁע]]
**מֵישַׁע** היה מלך מואב אשר שלט במקביל למלכי שושלת בית עמרי. בימי עמרי ואחאב הוא היה כפוף לממלכת ישראל, ולאחר מות אחאב מרד.

מישע הוא חלק מרשימה בת 53 דמויות מקראיות, שאושרו במחקר מבחינה ארכאולוגית כדמויות היסטוריות.

בתחילת המרד זכה מישע לניצחונות גדולים ואף הקים את מצבת מישע, מצבת זיכרון לאלוהיו, כמוש, בעיר הבירה דיבון, בה הנציח את ניצחונותיו. בכתובת מספר מישע על התקופה בה מואב הייתה משועבדת לישראל, על ההשתחררות ממנה, על כיבושים שעשה מישע בישראל ועל מפעלי בנייה (ביצור ומים) בארצו.

בסופו של דבר, תקף צבא ישראל, בראשותו של המלך יורם, ובסיועם של ממלכת יהודה ואדום, את מואב, מצידה הדרומי, הרס והחריב ערים רבות ושם מצור על עיר הבירה קיר מואב. על פי המסופר בתנ"ך (), כשמישע ראה שהמצור עליו כבד מנשוא, יצא מהעיר הנצורה וניסה להבקיע עם יחידה קטנה מצבאו אל מלך אדום וכשלא הצליח לקח את בנו היורש (הפרשנים חלוקים בשאלה האם זה בנו שלו או בנו של מלך אדום) והקריב אותו כקורבן עולה על החומה. בעקבות המעשה היה "קצף גדול על ישראל" (מצד האל או מצד צבא אדום, תלוי בפירוש) והמלכים נסוגו ממואב ללא הכרעה. אירוע זה מכונה בפרשנות המקרא "עולת מישע".

## ראו גם
* מלחמת ישראל ויהודה במואב
## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי הגויים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים
קטגוריה:אישים ממואב
אלישמע

**אלישמע** הוא מושב באזור השרון ליד הערים הוד השרון וכפר סבא ושייך למועצה אזורית דרום השרון.

המושב נמצא באזור שהיה בנחלת שבט אפרים והוא נקרא על שם נשיא השבט **[[אלישמע בן עמיהוד]]**. הוקם בשנת 1951 על ידי עולים מלוב מהעיר בנגאזי ומאזור קירנאיקה, שישבו קודם לכן במשך כשנתיים בבתי כפר סבא הערבית, וכונו ארגון "אל כרום" ו"כרמים". 

היישוב הוקם על אדמות הכפר הערבי ביאר עדס שהוקצו למושב כנכסי נפקדים, לאחר שתושביו ברחו ממנו במהלך מלחמת העצמאות.

בסמוך ולאחר ההקמה (5 מאי 1951), רצחו מסתננים מירדן את אחד מתושבי המקום, עת שהה במחסן הנשק שביישוב.

בעת הקמתו הוקצו למושב 2,400 דונם, בהם עסקו בפלחה.

באוקטובר 1952 הושלמו בתי הקבע במושב, כולל חמישה מבני ציבור (גן ילדים, בית ספר, בית כנסת, מועדון נוער ומרפאה) ושמו של היישוב הוסב לאלישמע, על שמו של נשיא שבט אפרים, אלישמע בן עמיהוד.

ילדי המושב לומדים בבית הספר היסודי אהרונוביץ ובחטיבת הנעורים והתיכון בבית חינוך ירקון, בקריית המועצה האזורית הסמוכה למושב.

נכון ל-2023 מתגוררים ביישוב כ-1,200 איש בכ-290 בתי אב.

## גלריית תמונות

תמונה:Elishama synagoge.JPG|בית הכנסת
תמונה:Elishama Beit Yad Labanim.jpg|בית יד לבנים
תמונה:Elishama street.jpg|רחוב במושב
תמונה:Elishama memorial.jpg|מצבה לנופלים במלחמות ישראל
תמונה:Elishama Ficus boulevard.jpg|שדרת פיקוסים


## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1951
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
גבעת ח"ן

**גבעת ח"ן** (**גִּבְעַת חֵן**) הוא מושב באזור השרון, מדרום לעיר רעננה, השייך למועצה אזורית דרום השרון. שטחו כ-1,300 דונם.

## היסטוריה
היישוב הקרוי על-שמו של חיים נחמן ביאליק, הוקם בחג הסוכות, ב-15 באוקטובר 1933, בידי 41 משפחות עולים ותיקים מליטא, פולין ורוסיה, וזאת כחלק מהתיישבות האלף. מאוחר יותר הגיעו גם עולים מגרמניה. היישוב נועד להגנה על רעננה מדרום מפני תושבי אבו כישכ, ובתי המתיישבים הוקמו מבטון מזוין. עוד הוקמו במקום בניין בן שתי קומות המשמש כמזכירות היישוב ומגדל מים ועליו זרקור איתות. בעת המאורעות שימש הזרקור כתחנת איתות בין רעננה ופתח תקווה. בשנים 1945–1947 היה מושב לבסיס לפעולות הפלמ"ח ולנקודות קליטה למעפילים אשר ספינותיהם נחתו בחופי השרון. ביישוב פעלה תחנת השידור של תנועת המרי העברי.

## כלכלה
בשנותיו הראשונות של היישוב ענפי החקלאות העיקריים שלו היו רפתות לולים וירקות. בשנות ה-50 של המאה ה-20 החל להתפתח ביישוב ענף הפרדסנות במקביל להתפרקות הרפתות. כיום עדיין שומר המושב על צביונו החקלאי וענפי החקלאות העיקריים בו הם ירקות, תות שדה, לול, פרחים, פרדסים, כבשים ודבורים ובתי אריזה  לתפוחי אדמה.


קובץ:Givat Hen011.jpg|מגדל המים
קובץ:Givat Hen002.jpg|alt=בית העם|בית העם
קובץ:Givat Hen016.jpg|מפעל של חברת החקלאות "הגרעין"
קובץ:Givat Hen004.jpg|שלט הנצחה במרכז המושב
קובץ:Givat Hen018.jpg|מראה כללי מכיוון הרצליה
קובץ:Givat Hen012.jpg|שילוט הרחובות הייחודי במושב
קובץ:מושב גבעת חן 1939 גנזך המדינה.jpg|מושב גבעת חן 1939


## קישורים חיצוניים

* 
* דף היישוב באתר המועצה האזורית דרום השרון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1933
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:הנצחת חיים נחמן ביאליק
קטגוריה:יישובי התיישבות האלף
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
גני יהודה

**גַּנֵּי יְהוּדָה** היה מושב עובדים בבקעת אונו ליד הערים יהוד, קריית אונו ואור יהודה.
## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1950 על ידי חברת יכין חק"ל ומשתייך לאיחוד החקלאי. נקרא בתחילה "**גנות יכין**" ואחר כך נקרא גני יהודה על שם יהודה (בנו הרביעי של יעקב, ואבי שבט יהודה), שעל פי האגדה קברו נמצא ביהוד הסמוכה. יושב בתחילה בעולים מפולין ולאחר מכן הצטרפו אליו משפחות מתיישבים מן הארץ. את היישוב חוצה נחל אונו (שראשיתו ביישוב סביון).

בעבר השתייך היישוב למועצה אזורית מפעלות אפק ועם איחודה לתוך מועצה אזורית דרום השרון השתייכה גני יהודה למועצה זאת. בשנת 2003 סופח גני יהודה למועצה המקומית סביון.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים ישראליים לשעבר
קטגוריה:יישובים במחוז המרכז
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
גת רימון

**גַּת רִימּוֹן** הוא מושב בבקעת אונו, ששייך למועצה אזורית דרום השרון וממוקם בין שטח העיר גני תקווה והעיר פתח תקווה.

## שם היישוב
בתחילה נקרא היישוב "התחייה" ומאוחר יותר הוחלף שמו לשם התנ"כי "גת-רימון" - כשמה של עיר הלויים גת רימון.

## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1926 כמושב פועלים, על ידי פועלים בני המעמד הבינוני מפתח תקווה בתקופת העלייה הרביעית. לטענת התושבים, המתיישבים הראשונים שילמו כמחצית מעלות הקרקע במושב, אך הקרקעות נרשמו על שם הקרן הקיימת.

בעלייה הראשונה לקרקע עלו כשלושים משפחות שקיבלו כל אחת חלקה בת ארבעה-עשר דונמים במרכז היישוב ועוד חלקת-עיבוד בת כשמונה דונמים לצורך נטיעת פרדס. בשנים הראשונות גרו התושבים באוהלים ולא עמד לרשותם מקור מים. עם השנים נחפרה באר ונבנו בתי אבן ומספר התושבים גדל. כן ניטע יער אקליפטוס קטן שנעקר בשנת 1939 לצורך הסקה ועצים. חלק מתושבי המושב מכרו חלק מנחלתם באופן שפצלה אותו לשניים ונציג הקרן הקיימת הביע הסכמה לפיצול בשנת 1942. 

ליד המושב הוקם בשנת 1945 על אדמת הקרן הקיימת מחנה של גרעין משואות יצחק של הפועל המזרחי. לאחר עלייתם להתיישבות בגוש עציון התיישבו במחנה גרעין התחייה. 

בשנת 1960 צורפה גת רימון למועצה אזורית מפעלות אפק.

אופיו של המושב עצמו הלך והפך לעירוני יותר עם השנים בעקבות הקרבה לעיר, כאשר בתיו צמודים כמעט לשכונת כפר גנים. מינהל מקרקעי ישראל ראה בגת רימון יישוב של משקי עזר ולא מושב של נחלות חקלאיות. 

במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 ניסתה עיריית פתח תקווה פעמים רבות להגיע להסדר פינוי עם התושבים, שנותרו בחלקו המזרחי של המושב, על מנת להשלים את סלילת כביש 471 אשר עד שנת 2007 לא הושלמה סלילתו, בגלל סירוב תושבי גת רימון להתפנות. התושבים התנגדו בתוקף להתפנות וטוענים שעיריית פתח תקווה מיררה את חייהם על מנת לגרום להם לעזוב. בשנת 2007 נפתח הכביש במסלול עוקף וללא מחלף בצומת גת רימון. הכביש מפריד בין בתיה של גת רימון ושכונת כפר גנים בפתח תקווה. בשנת 2010 פונו הדיירים מבתיהם ורוב הבתים הישנים בחלק זה של היישוב נהרסו, על מנת להקים במקום מחלף. בשנת 2015 הביעו תושבים במושב התנגדות לסלילת כביש חיבור לכביש מכבית, באופן שיפגע במשקיהם.

בשנות ה-2000 ניסו בגת רימון לקדם תוכנית לבניית 1,960 יחידות דיור בשטח המושב, אולם לא הצליחו להעביר את התוכנית בוועדות התכנון והבנייה.

## גלריית תמונות

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1926
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם יישוב קדום
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
ירחיב

**יַרְחִיב** הוא מושב באזור השרון השייך למועצה אזורית דרום השרון. בסמוך למושב, שוכנים היישובים מתן ונירית, וקיבוץ חורשים.

## היסטוריה
המושב הוקם בנובמבר 1949 על ידי מתנדבי מח"ל דוברי צרפתית מצרפת, בלגיה וצפון אפריקה, שהשתחררו מצה"ל. הם הקימו את המושב שנקרא בתחילת דרכו "ארגון שמחה". את ההכשרה, להקמת המושב, קיבלו בכפר ויתקין. המושב הוקם על אדמות הכפר הערבי חבלה, שבעקבות הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות מוקם מצידו השני של הקו הירוק, ושאדמותיו הוכרזו נכסי נפקדים ועברו לבעלות רשות הפיתוח. המתיישבים היו ממגוון עדות, רובם בוגרי גימנסיה ממשפחות אמידות מחוץ לישראל. המקום סבל מפגעי המסתננים, ועל כן חלק מהמתיישבים עברו לכפר סבא באופן זמני, בעוד הנותרים שומרים על המקום ומעבדים את שטחה החקלאי, 3000 דונם, בגידול אבטיחים ועגבניות. 

בסוף 1951 התיישבה בסמיכות למושב קבוצה גדולה של בוגרי עליית הנוער מתימן מכפר הנוער מאיר שפיה, כדי לחזק את המושב. בינתיים "ארגון שמחה" התפרק ותושביו שניהלו במקום מושב שיתופי עזבו את המקום יחד עם רוב יוצאי שפיה. אז הוחלט על ידי הנותרים להסב את המקום למושב עובדים לא שיתופי. בספטמבר 1954 עברו למקום 42 משפחות יוצאות תימן מספסופה.

שם המושב שהיה "ארגון שמחה" עד לשנת 1953 שונה על פי הצעתו של זאב וילנאי והוסב ל"ירחיב" וזאת, בעקבות הפסוק ב: .

בדצמבר 1964 ניטעה במושב חורשת אורנים לכבוד חיילי משמר הגבול שהגנו על המושב ושכניו מפני המסתננים.

בדצמבר 1990, אושרה הקמת היישוב מתן ממזרח למושב במסגרת תוכנית "יישובי הכוכבים", שהציג משרד הבינוי והשיכון, לפיתוח רצף של יישובים קהילתיים וכפריים לאורך כביש 6 (שהיה אז בתכנון וסלילתו לא החלה עדיין). היישוב אוכלס החל משנת 1995. בתחילת שנות ה-2000 החלה הרחבת המושב לכיוון מתן, על ידי חברת שיכון ופיתוח שזכתה במכרז לבניית ההרחבה. בעקבות הרחבת המושב, אוחד השטח הבנוי שלו עם מתן. והיישובים חולקים רחובות משותפים.

## כלכלה
ממוזער|מבט אווירי על היישוב
מושב ירחיב התבסס לאורך השנים מאז הקמתו על חקלאות. עם השנים ענף זה דעך ונשארו במושב חקלאים פעילים בודדים.

## גלריות

קובץ:Yarchiv Conference Hall.jpg|בית העם
קובץ:Yarchiv Mazkirut.jpg|מזכירות המושב
קובץ:Yarchiv Mishmar Hagvul Grove.jpg|חורשת משמר הגבול
קובץ:Yarchiv Syngoge.jpg|בית הכנסת
קובץ:Yarchiv street.jpg|רחוב במושב


## קישורים חיצוניים

* 
* ירחיב - האתר הרשמי של מושב ירחיב (לא מעודכן)
* ירחיב, באתר מועצה אזורית דרום השרון
* ירחיב, באתר הבית

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
קטגוריה:יישובי חורשים
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
ירקונה

**יַרקוֹנָה** הוא מושב באזור השרון ליד הוד השרון השייך למועצה אזורית דרום השרון.

בירקונה יש ענפי פרדס, אפרסמון, אבוקדו, דיר, משתלה ודבורים.

## שם
בתחילה נקרא המקום "ארגון ג'ידרו", כשם הארגון שהתיישב במושב. בתחילת 1933 ניתן למושב השם "ירקונה", כשם נחל הירקון, הזורם כשלושה קילומטרים מדרום ליישוב.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|250px|אבן זיכרון לתמר אורן במקום הירצחה בירקונה
מקימי היישוב כללו גרעין של מתיישבים שיועדו במקור להתיישב על אדמת ג'ידרו בעמק זבולון. אולם לאחר שהתברר שהאדמה בעמק זבולון אינה מתאימה לפרדסים הוחלט ליישבם בסמיכות לכפר מל"ל שסבל מהעדר פיתוח של קרקעותיו בגלל מיעוט משאבים, והועברה למודל של התיישבות אינטנסיבית. ביולי 1931 הוגרלו הקרקעות ובשנת 1932 עלו על הקרקע. 15 מחברי הארגון יושבו בכפר מל"ל עצמה, ועוד 35 משפחות קיבלו משקים בירקונה על 540 דונם אדמות שהופרשו להם מאדמות כפר מל"ל. בתחילת 1933 התושבים גרו בצריפים ומספר מתיישבים החלו בבניית בתים. הבאר במושב הפיק מים רבים מעבר לצורכי המושב והם בקשו למכור ממי הבאר כדי לממן את חפירתו ותפעולו. בשנת 1933 נבנתה מרפאה של קופת חולים כללית על גבול ירקונה ורמתיים.

במושב היו 24 ילדים בגיל בית הספר שרובם למדו בבתי ספר שונים במושבות השכנות ומקצתם למדו בבתי ספר בתל אביב. בספטמבר 1933 הוקם בית ספר משותף ליישובי הסביבה של תנועת העבודה בכפר מל"ל. כיום לומדים ילדי המושב בחטיבת הנעורים ובתיכון בבית חינוך ירקון.

ב-23 באוגוסט 1950 נרצחה בת המושב תמר אורן בפרדס במושב ירקונה בידי מסתננים ערביים מירדן. במקום הרצח הונחה אבן זיכרון לזכרה.

מושב ירקונה נכלל בין 65 היישובים בתוכנית המתאר הארצי 35 (תמ"א 35) להם רחוב משותף עם יישוב עירוני צמוד, במסגרת התוכנית יסופחו שטחים מירקונה להוד השרון.

## שוק איכרים שנתי במושב ירקונה
לתושבי מושב ירקונה מסורת ארוכת שנים בארגון שוק איכרים שנתי שנערך בעונת האביב. "באזאר ירקונה" הוא אירוע שמשלב תרבות, בילוי ותרומה לקהילה, והוא כולל עשרות דוכנים שונים ובהם גבינות, יין, ירקות אורגניים, פרחים, פירות טריים, חפצי אומנות, בתי קפה, פיצה, פעילויות כיף, מוזיקה ואטרקציות. האירוע כולו מאורגן בהתנדבות מלאה על ידי תושבי ירקונה וכל ההכנסות מועברים בתרומה לעמותת חיים שפועלת להצלת חיים של ילדים חולי סרטן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1932
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
*
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
גוודיאנה

**גוודיאנה** (בספרדית: **Guadiana**) הוא אחד מהנהרות הגדולים בחצי האי האיברי.

נקודת ההתחלה של הנהר שנויה במחלוקת. לפי אחת הדעות, הנהר מתחיל בלגונות רוּידֵרָה (Lagunas de Ruidera) שבפרובינציית סיודד ריאל בספרד. מאוחר יותר הוא נעלם כתוצאה מחלחול ומהתאדות, ומופיע שוב רק אחרי סדרת המעיינות המכונים אוֹחוֹס דה גוודיאנה (Ojos de Guadiana), בגובה 608 מ'. 

הוא זורם בין כ-500 ל-578 ק"מ (תלוי בנקודת ההתחלה) בשטח ספרד, בקסטיליה-לה מנצ'ה ובאקסטרמדורה, בכיוון כללי מזרח-מערב. אז הוא משנה את כיוונו דרומה, מתווה לאורך כמה עשרות קילומטרים את הגבול עם פורטוגל, זורם 100 ק"מ נוספים בשטח פורטוגל, ואז חוזר להתוות את הגבול. הוא נשפך למפרץ קדיס (חלק מהאוקיינוס האטלנטי, בגבול בין מחוז ולבה שבאנדלוסיה לבין אזור פארו בפורטוגל).

ניתן לשוט בנהר לאורך 68 הקילומטרים האחרונים שלו.

שמו של הנהר בלטינית היה אנאס (Anas). הערבים כינו אותו ואדי אנאס, ומכאן התגלגל שמו לגוודיאנה.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרד: נהרות
קטגוריה:פורטוגל: נהרות
קטגוריה:קסטיליה-לה מנצ'ה
קטגוריה:אקסטרמדורה: גאוגרפיה
קטגוריה:נהרות גבול
קטגוריה:נהרות הנשפכים לאוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:אנדלוסיה: גאוגרפיה
כפר סירקין

**כְּפַר סִירְקִין** הוא מושב באזור השרון ליד פתח תקווה השייך למועצה אזורית דרום השרון.

## היסטוריה
אדמותיו נקנו באוגוסט של שנת 1934 מבעלי הקרקע הערבים - עומר אל ביתר. בעלי קרקעות סמוכות בקשו לבטל את המכירה ולרכוש בעצמם את הקרקעות בהתאם לדין זכות קדימה, אולם תביעתם נדחתה לאחר שלא הצליחו להפקיד בקופת בית המשפט את הסכום הנדרש לרכישת הקרקע ולא הביאו הוכחות שביכולתם לרוכשו.

תושבי הכפר הראשונים עלו לקרקע בשנת 1936. בשנים 1936–1939 הכפר שימש כמאחז יהודי במשך המרד הערבי הגדול, והוא סבל מהתקפות מערביי הסביבה. ההגנה השתמשה בו במאבקה בערבים בסביבתו, ולהסלקת כלי נשק בלתי חוקיים. בשנים הראשונות טרם נסלל כביש גישה לכפר במלואו.

היישוב נקרא על שמו של נחמן סירקין שהיה מראשי תנועת העבודה הציונית.

ילדי המושב לומדים בבית הספר היסודי בו, ובחטיבת הביניים והתיכון בבית חינוך ירקון.

סמוך למושב שכן מחנה סירקין של צה"ל, שכיום הרוס ועל חורבותיו צפויה לקום שכונה חדשה השייכת לפתח תקווה.

## גלריית תמונות

קובץ:הסליק בכפר סירקין.jpg|הסליק
קובץ:War Memorial in Kfar Sirkin, Israel.jpg|אנדרטה לנופלים במערכות ישראל
קובץ:בית הותיק סירקין.jpg|בית הוותיק


## קישורים חיצוניים

* 

* 
* כפר סירקין באתר של עירית פתח תקווה
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1936
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
זמרי בן סלוא

**זִמְרִי בֶּן סָלוּא**, לפי המסורת, הוא נשיא שבט שמעון במסע בני ישראל במדבר. לפי המסופר בתורה (), ערב כניסתם של בני ישראל לארץ ישראל, בעת חנייתם בשיטים, בשנה הארבעים ליצאת מצרים, חטאו בני ישראל במעשי זנות עם בנות מואב ועבודה זרה של פעור. זמרי ביקש לפני משה רבנו להתיר זנות בני ישראל עם בנות מואב על ידי כך שיבוא בעצמו על כזבי בת צור המדיינית בדרך של זנות, לידיעת כל ישראל. בסוף המעשה נהרג זמרי יחד עם כזבי בת צור על ידי פינחס. בשל מעשהו זה, הביא זמרי למגפה אשר קפחה את חייהם של 24,000 מאנשי שבטו, ומצד שני לבחירת פינחס וצאצאיו לכהונה. 

## מקור השם
לדעת חז"ל זמרי הוא אחד הכינויים של שלומיאל בן צורישדי, וכך מסופר בתלמוד: 

## הסיפור במדרשי חז"ל
לאחר כישלונו של בלעם בן בעור לקלל את ישראל, חפשו מלכי מדיין דרך נוספת להכשיל או, לפחות, להחליש את ישראל טרם כניסתם לארץ המובטחת. עצתו של בלעם הייתה כך: "אמר להם [בלעם בן בעור למלכי מדיין] **אלהיהם של אלו שונא זימה הוא**". כל זמן שהם מונעים את עצמם מלחטוא ביחסים אסורים (עריות) אלוהיהם מגן עליהם. תוציאו את בנותיכם ושתפתינה את בני ישראל לחטוא איתן, הן בחטא הזנות והן בחטא עבודה זרה. וכך מספרת התורה את המעשה שהיה:

במדרשי חז"ל המובאים בתלמוד בבלי, מסכת סנהדרין יש הרחבה של סיפור מעשה זמרי:

בנות מואב היו משתכנות באוהלים לא הרחק ממחנה ישראל, כך שרבים מבני ישראל התפתו לזנות איתן, בדיוק כפי שחשב בלעם בן בעור שתכנן את המעשה. בנות מואב נענו לגבר המשדל רק בתנאי שיסכים לעבוד לבעל פעור, מה שאכן קרה עד כדי שהתורה מתארת - "ויצמד ישראל לבעל פעור". הגברים שנכשלו בעבירות אלו התחייבו מיתה ומשה ישב עם בית דינו לדון ולחייב מיתה את החוטאים. כיוון שרבים מהחוטאים היו משבט שמעון באו אנשי השבט אל זמרי שהיה מראשי השבט ודרשו ממנו שיעשה מעשה שיציל אותם. זמרי החליט לקבוע כי אין בזנות עם גויה עונש מוות, והביא ראיה לכך את נישואיו של משה רבנו עם בתו של יתרו, אף על פי שזו נתגיירה לפני נישואיה עמו. כדי לבסס את פסקו זה, הוא החליט לזנות עם כזבי בת צור שהייתה בת מלך מדין ולפרסם את מעשהו זה. הוא בא אליה וביקש ממנה לשתף איתו פעולה. היא אמרה לו שכיוון שהיא בת מלך ומורמת מעם, לא הרשה לה אביה לזנות עם כל אחד, אלא רק עם הגדול שבעם ישראל, הוא משה. אמר לה זמרי שהוא חשוב ממשה, שכן משה הוא המנהיג של השבט השלישי, שבט לוי, ואילו הוא עצמו מנהיג שבט שמעון, השבט השני.

כזבי הסכימה לשתף פעולה וזמרי אחז אותה בבלוריתה והביאה אל משה, שם התריס כנגדו ושאל האם כזבי מותרת לו, שכן היא בדיוק כאשתו של משה, צפורה, שגם היא הייתה מדיינית. כאשר ראה העם את מעשה ההתגרות של זמרי געו כולם בבכיה. פנחס ידע שההלכה היא ש"הבועל ארמית קנאים פוגעין בו", ודקר למוות את זמרי וכזבי.

## השפעה
הניגוד שבין מעשהו הטמא והמתריס של זמרי לבין מעשה הקנאות של פנחס שהחזיר לעם ישראל את הקדושה יצר את הביטוי "עושה מעשה זמרי ומבקש שכר כפנחס" לתיאור אדם העושה מעשה נבלה ומצדיק את עצמו לאחר מכן, או מראה עצמו כאילו הוא טלית שכולה תכלת.

## בדתות אחרות
באסלאם, זמרי מכונה סמירי (א-סמירי; لـسّٰامِرِي) ומוזכר בסורת ט.ה. שבקוראן בתור אחד מהאחראים לחטא העגל. הקוראן מייחס לא-סמירי רבים מהמעשים שיוחסו בתנ"ך לאהרן בקטע המקביל העוסק בחטא העגל.

בנצרות, זמרי מוזכר בכתבי המיסטיקנית הנוצרית בריגיטה משוודיה בתור חוטא שנידון להיצלות בגיהנום לנצח נצחים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי שבטי ישראל
קטגוריה:נדודי בני ישראל במדבר: אישים
קטגוריה:אישים בספר במדבר
קטגוריה:פרשת בלק
קטגוריה:פרשת פינחס
קטגוריה:קורבנות רצח בתנ"ך
מגשימים

ממוזער|150x150 פיקסלים|סמל המושב
**מַגְשִׁימִים** הוא מושב ליד הערים פתח תקווה ויהוד השייך למועצה אזורית דרום השרון. המושב הוא הדרומי ביותר מבין יישובי המועצה האזורית.

אורח החיים במושב מתאפיין בחיי קהילה תוססים ומהנים.

## היסטוריה
המושב הוקם בשנת 1949 על ידי ארגון חיילים משוחררים מצה"ל, באמצעות חברת רסקו, על אדמות הכפר הערבי יהודייה (עבאסייה), שתושביו גורשו על ידי האצ"ל במלחמת העצמאות. בתחילה פעל כקומונה שיתופית שפורקה. אל היישוב הצטרפו עם הזמן תושבים מהארץ, יוצאי גרמניה מכפר סירקין ועולים מפולין ורומניה.

הסרט הישראלי "לילסדה" משנת 1995 צולם באחת מן הווילות שבכפר.

כיום כמעט שפסקה החקלאות במושב אך נשארו עדיין שטחים חקלאיים רבים שחלקם אף מעובדים על ידי מספר משפחות.

במושב פועל סניף של תנועת הנוער של האיחוד החקלאי מאז סוף שנות השבעים שעורכת מדי שבוע פעולות לילדי המושב מכיתה ג-יב וכן עוזרת בטקסי הכפר ואחראית על אירועי החגים בכפר לאורך השנים.

## גלריית תמונות

קובץ:Magshimim Establishment Day.jpg|יום העלייה לקרקע
קובץ:Magshimim Conference Hall.jpg|בית העם
קובץ:Magshimim Synagoge.jpg|בית הכנסת
קובץ:Magshimim Square.jpg|הכיכר בכניסה לכפר
קובץ:Magshimim memorial for soldiers killed in Israel's wars.jpg|אנדרטה לחללי מלחמת יום כיפור
קובץ:Magshimim memorial for soldiers killed in Israel's wars 2.jpg|שמות בני הכפר שנפלו
קובץ:Magshimim Pomegranate's Orchard.jpg|מטע רימונים
קובץ:Magshimim Soccer field.jpg|מגרש כדורגל
קובץ:Magshimim street.jpg|רחוב דוד נבון בכפר
קובץ:דגל האיחוד החקלאי.jpg|קישור=|דגלי המדינה והאיחוד החקלאי בחגיגות פורים המסורתיות
קובץ:נוף המושב.jpg|קישור=|נוף הכפר בעונת הקציר
קובץ:Green view of magshimim.jpg|דרך המייסדים


## קישורים חיצוניים

* אתר המושב הרשמי
* 
* פייסבוק המושב
* סניף מגשימים של תנועת הנוער של האיחוד החקלאי

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
נחשונים

**נַחְשׁוֹנִים** הוא קיבוץ מתנועת הקיבוץ הארצי באזור השרון, דרומית לראש העין, השייך למועצה אזורית דרום השרון.
שטח הקיבוץ משתרע על פני כ-3,000 דונם, דרומית ובסמוך לו שוכן יער נחשונים ודרכו זורם נחל מזור.

## היסטוריה
היישוב הוקם בי"ט אלול תש"ט, 13 בספטמבר 1949 כיישוב ספר על ידי שני גרעינים - **נחשונים** ו**שלהבת** במיקומו הנוכחי. השם נחשונים מסמל ראשוניות וחלוציות ומקורו בנחשון בן עמינדב, נשיא שבט יהודה שהיה, על פי דעת רבי יהודה, הראשון שקפץ לים סוף, בטרם נקרע הים לשניים. כך השם משקף את העובדה שהגרעין המייסד היה מורכב מיהודים מצריים, חניכי תנועת הנוער השומר הצעיר מקהיר ואלכסנדריה, שלא כמו רוב הקיבוצים. הקיבוץ המשיך ברב גוניות וקלט חברים מעוד ארצות צפון אפריקה, גם תימן, עיראק, אירן, הודו ועוד. בתחילה עלו לאתר הקיבוץ רק חלק מחברי הקיבוץ והשאר נותרו בנקודה הזמנית ברמת השרון. בינואר 1951 נקנס הקיבוץ ומזכיר הקיבוץ נדון לחודש מאסר על מכירת חיטה ושעורה במחיר מופקע.

בקצה המזרחי של הקיבוץ הוקם בתחילת שנות ה-50 אתר זיכרון לזכרם של ארבעת חברי הגרעין הראשון של הקיבוץ שנפלו במלחמת העצמאות בקרב חוליקאת. באתר גם אנדרטה לחברי הקיבוץ שנפלו בשאר מערכות ישראל.
חדר האוכל של הקיבוץ תוכנן בידי האדריכל אברהם ארליק ונבנה בין השנים 1977–1980. הוא החליף את הצריף השוודי ששימש כחדר אוכל עד אז. בכניסה אליו יש תבליט של הפסל משה סעידי.

היישוב נמצא כ-100 מטר מעל פני הים.

## בימינו
הקיבוץ עוסק בחקלאות בתחומים גידולי שדה, מטעים ורפת. ענפי עיסוק נוספים של הקיבוץ מעבר לחקלאות הם מפעל לייצור רדיאטורים לרכב (בש"ן), אירוח כפרי, מרכז כנסים ופארק המים "נחשונים במים" הכולל בריכות מים. כמו כן, משנת 1994 פועלת בקיבוץ חוות סוסים לילדים ולמבוגרים המציעה גם רכיבה טיפולית.

כמו כן בקיבוץ אולם אירועים.

## גלריית תמונות

תמונה:נחשונים01.JPG|מגדל המים
תמונה:נחשונים02.JPG|חדר האוכל של הקיבוץ, 7/09
תמונה:Nachshonim inside the Kibutz.jpg|מבט בתוך הקיבוץ
תמונה:Nachshonim inside the Kibutz 2.jpg|בקיבוץ
תמונה:Nachshonim cowshed.jpg|רפת חולבות


## לקריאה נוספת
***נחשונים - 50 שנות קיבוץ**, בעריכת שרה בן צבי, הוצאת קיבוץ נחשונים, תשס"א, 2001
*מיכאל יעקובסון, סקירה אדריכלית על בניין חדר האוכל באתר 'חלון אחורי', 7.7.13

## קישורים חיצוניים

* 
*; 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצים במחוז המרכז
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
קטגוריה:מעוטרי נס הקוממיות
יהוא בן חנני

**יֵהוּא בֶן חֲנָנִי** היה נביא שניבא מימי בעשא ועד לימי אחאב ויהושפט. בין השאר ניבא את חורבנו של בית בעשא:

וביקר את התיידדותו של יהושפט עם בית אחאב:

יש הסוברים כי יהוא בן חנני הוא בנו של חֲנָנִי הָרֹאֶה שניבא בזמנו של אסא מלך יהודה.

## ראו גם
* יהוא (שם פרטי)

## קישורים חיצוניים

*יהודה אולמן, יהוא בן חנני החוזה ומקומו בהיסטוריוגרפיה המקראית, בתוך: **ספר זר–כבוד**, תשכ"ח-1968, עמ' 5–8.
* אלי אשד, בן חנני - נביא בינלאומי, באתר מגזין יקום תרבות

## הערות שוליים

קטגוריה:נביאים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:אישים בספר דברי הימים
מונטניה

שמאל|מסגרת|מונטניה (בצהוב) במפת רומניה
**מונטניה** (ברומנית: **Muntenia**) הוא חבל ארץ בדרום רומניה. ממערב למונטניה נמצא חבל אולטניה, חבל בעל היסטוריה משותפת רבת שנים עם מונטניה. יש הקוראים לטריטוריה של מונטניה יחד עם אולטניה בשם מונטניה.

במהלך ההיסטוריה, לפני איחוד הנסיכויות שיצר את רומניה המודרנית, מונטניה, יחד עם אולטניה, היוו נסיכות רומנית שכונתה על ידי הרומנים **צארה רומנאסקה** או **נסיכות מונטניה**, ומחוץ לרומניה הוכרה בשם ולאכיה. תושבי מונטניה הראשונים היו הגטים והדאקים שאכלסו את שטח זה מאז ימי קדם. במשך עשרות שנים זה היה שדה הקרב של מלחמות רבות בין דאצ'ינים שנשלטו על ידי בורביסטה לרומאים שנשלטו על ידי טריאן.

## גאוגרפיה
מונטניה גובלת בדרום עם בולגריה, בצפון עם חבל טרנסילבניה, במערב עם חבל אולטניה, בדרום-מזרח עם חבל דוברוג'ה ובצפון-מזרח עם חבל מולדובה.

חבל מונטניה מכיל את יחידות הניהול האדמיניסטרטיביות הבאות:
* מחוז ארג'ש שבירתו העיר פיטשט.
* מחוז בראילה שבירתו העיר בראילה.
* מחוז בוזאו שבירתו העיר בוזאו.
* מחוז קלראש שבירתו העיר קלראש.
* מחוז דמבוביצה שבירתו העיר טרגובישטה.
* מחוז ג'יורג'יו שבירתו העיר ג'יורג'יו.
* מחוז יאלומיצה שבירתו העיר סלובוזיה.
* מחוז אילפוב שבירתו העיר בופטאה.
* מחוז פרחובה שבירתו העיר פלוישט.
* מחוז טלאורמאן שבירתו העיר אלכסנדריה.
* חלק ממחוז אולט שבירתו העיר סלטינה.
* המרחב המוניציפלי של בוקרשט

## טופוגרפיה
גבולות מונטניה הם גבולות טבעיים, במזרח האולט, בדרום ובדרום מזרח הדנובה ובצפון רכס הרי הקרפטים. את חבל מונטניה חוצים הנחלים ארג'ש עם יובליו העיקריים: ולסאן Vâlsan, ראו דואמני Râu Doamnei, סאבאר Sabar, דמבוביצה Dâmboviţa ונאז'לוב Neajlov ויאלומיצה עם יובלה, פרחובה Prahova. שני הנחלים מובילים את מימיהם אל הדנובה.

מרבית שטחה של מונטניה הוא חלק מהמישור הרומני, ערבה המכונה **קמפיה רומנה** Câmpia Română המחולקת על ידי הנחלים. החלק הגדול ביותר, המושקה על ידי יאלומיצה, הוא הברגאן Bărăgan.

האקלים של מונטניה הוא ממוזג-יבשתי כמו ברומניה כולה, אך הטמפרטורה משתנה בהתאם לעונה והגובה. כאן הממוצע השנתי של הטמפרטורה הוא 10-11 מעלות צלזיוס, כאשר הקיצים חמים מאוד וחורף יותר מתון. באזור ההר הטמפרטורות נמוכות בהרבה והשלג קיים במשך חודשים רבים של השנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רומניה: חבלי ארץ
אייל (קיבוץ)

שמאל|ממוזער|250px|דרדרה
[שמאל|ממוזער|250px|[חדר אוכל (קיבוץ)|חדר האוכל]]

**אייל** (**אֱיָל**) הוא קיבוץ בתחום המועצה האזורית דרום השרון. בסמוך לכוכב יאיר-צור יגאל וצפונית לעיר קלקיליה. הקיבוץ משתייך לארגון הקיבוץ המאוחד.

## היסטוריה
קיבוץ אייל הוקם ב-1 בנובמבר 1949 על ידי חלק מחברי גרעין עצמאות, עולים ממזרח אירופה, ניצולי שואה מתנועת הנוער "דרור" שעברו הכשרה בכפר סבא. בשנת 1947 עלו הגברים להכין את ההתיישבות בדרדרה, על שפתו המזרחית של אגם החולה. עם חתימת הסכמי הפסקת האש בתום מלחמת העצמאות הובהר שלא תהיה אפשרות לקיים את הקיבוץ בדרדרה ואברהם הרצפלד בחר עבור הקיבוץ את הגבעה מזרחית לרמת הכובש, ניר אליהו וכפר סבא, בה נמצא הקיבוץ עד היום. שמו של הקיבוץ כשם הגרעין המייסד שמשמעו עוז, כוח, אומץ.

רק חלק מחברי הגרעין בחרו להתיישב בקיבוץ והכשרות שהגיעו לקיבוץ בשנת 1950 הלכו כלעומת שבאו. חיזוק משמעותי העניקה קבוצה של כ-30 חברים שעזבו את בית העמק על רקע אידאולוגי והגיעו לאיל.

ביולי 1951 תואר הקיבוץ:
:

בשנת 1953 הצטרפו לקיבוץ 60 חברים מתנועת הצופים החלוציים ומספר החברים הגיע ל-120. ביולי 1953 חגגו בקיבוץ את האיחוד בין שני הגרעינים ואת פתיחת הבאר החדשה שפתרה את בעיית המים של הקיבוץ. אולם במהרה עזבו רבים את הקיבוץ שסבל מחוסר בכח אדם ומבעיות כלכליות. העזיבות יוחסו לבעיות חברתיות וכלכליות וגם לבעיות ביטחון בגלל הקרבה לקלקיליה, שהביאה התנכלויות שכללו חדירות, גנבות, נזקים ליבולים ועוד. גם היחסים עם ערביי ישראל בטייבה היו מתוחים. בשנת 1959 הגיע לחזק את הקיבוץ גרעין עולים מצרפת, אך גם הם עזבו תוך זמן לא רב. בשנת 1960 נחנך בקיבוץ באר מים נוסף. בשנת 1962 נשלחו לקיבוץ שני גרעינים נוספים: גרעין של בני קיבוצים מבוססים התארגנו במסגרת צו התנועה לחזק קיבוצים חלשים וגרעין של מחנות העולים. אחרוני החברים הוותיקים עזבו (פרט לשני רווקים שהתעקשו להישאר), ואת מקומם תפסו בני הגרעינים, בוגרי הנח"ל. בשנת 1966 התקיימה במקום ועידה של תנועת הנוער הישראלית "המחנות העולים", שציינה מבחינת חברי הקיבוץ את עלייתו על דרך המלך.

בשנת 1966 הוקם צור נתן ליד קיבוץ אייל, וגאל אותו מבדידותו. בשנות השמונים הוקם צפונית לקיבוץ היישוב כוכב יאיר, שהרחיב את ההתיישבות באזור, ומאוחר יותר הוקם היישוב צור יגאל על אדמות המטעים של הקיבוץ. כיום הקיבוץ מופרט.

## ענפי המשק
הקיבוץ מתקיים כיום ממעט חקלאות (גידולי שדה, מטע אפרסמון ואבוקדו, רפת), תעשייה (מפעל ליצור עדשות אופטיות בשותפות עם קיבוץ שמיר, ומפעל ליצור רכיבים בתדרי מיקרו גל), שירותים (לימפולנד, מערכת חינוך לגיל הרך, מכבסה, משרד הנדסי, השכרת מבנים לשימושים שונים) ועבודת חוץ של חבריו.
בקיבוץ בריכה שבקיץ 2017 נסגרה לחברי הקיבוץ ואורחיהם בלבד.

## כלכלה
הקיבוץ היה אחד הקיבוצים הראשונים שעברו תהליך של הפרטה, הנחשב לאחד המוצלחים בתנועה הקיבוצית. כל חבר מרוויח - בקיבוץ או מחוצה לו - על ידי כישוריו וכישרונותיו, ומשלם לקיבוץ מסי קהילה. קיימת מערכת של ערבות הדדית מצומצמת, מערכות חינוך, תרבות ובריאות משותפות. בקיבוץ נמצא קאנטרי בשם: "לימפופו", ומגיעים אליו תושבים מכל אזור השרון והמרכז.

בקיבוץ  היה בעבר יקב ססלוב שנסגר בשנת 2019.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*  חלוצי עמק החולה בדרדרה, 1937
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצים במחוז המרכז
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית דרום השרון
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ המאוחד
*
קטגוריה:מעוטרי נס הקוממיות