open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דברי ימי רומא

**דברי ימי רומא** (בגרמנית: **Römische Geschichte**) היא סדרת ספרי היסטוריה הדנה ברומא העתיקה ומהווה את יצירתו המפורסמת ביותר של תאודור מומזן. הסדרה יצאה לאור בארבעה כרכים, בשפה הגרמנית, בין השנים 1854–1885.
שלושת הכרכים הראשונים של הסדרה מתארים את ההיסטוריה הרומית מהימים הראשונים של ההגירה הלטינית לאיטליה ועד לתקופת שלטונו של יוליוס קיסר. הכרך הרביעי מציג חתך היסטורי נרחב המתאר את הפרובינקיות הרומיות בתקופת רומא הקיסרית, מימי קיסר ועד ימי דיוקלטיאנוס. מומזן התכוון לכתוב כרך חמישי שיתאר את ההיסטוריה הרומית מימי קיסר והלאה, אך כרך זה מעולם לא יצא לאור.

מומזן כתב את הטיוטה של הכרך הראשון בין השנים 1851–1853 והיא יצאה לאור ב-1854. העבודה על הטיוטה של החלק השני הסתיימה בשנת 1855, אולם בשל גודלה היא פוצלה לשני חלקים, שהראשון מהם יצא לאור בסוף 1855 והשני יצא לאור באביב של שנת 1856. הכרך האחרון בסדרה יצא לאור בשנת 1885.

"דברי ימי רומא" נחשבת לאחת היצירות הקלאסיות הגדולות שבתחום הכתיבה ההיסטורית ומומזן זכה בפרס נובל לספרות על יצירה זו בשנת 1902. בהודעה לעיתונות שפרסמה האקדמיה השוודית, נומקה זכייתו במילים הבאות:

## תרגום לעברית
הספרים יצאו לאור בעברית לראשונה בהוצאת א' שטיבל בשנת תרצ"ה. מהדורה זאת כוללת למעשה רק את שלושת הכרכים הראשונים של מומזן. הסדרה תורגמה בידי צבי וויסלבסקי, דוד קלעי וצבי רודי, ונערכה בידי וויסלבסקי ופישל לחובר. מהדורה נוספת יצאה לאור בהוצאת מסדה בשנת תשכ"א-תשכ"ב. כחלק מההוצאה החדשה, נערך התרגום מחדש בידי אברהם שליט וחדוה בן-ישראל, ונוספו לשלושת הכרכים הראשונים גם הכרך הרביעי, "תקופת הקיסרים", שתורגם בידי עמנואל קופליביץ.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ספרי היסטוריה
אריק איידל

**אריק איידל** (באנגלית: **Eric Idle**; נולד ב-29 במרץ 1943) הוא שחקן, קומיקאי ובמאי קולנוע וטלוויזיה אנגלי. הוא עוסק גם בכתיבה ובהלחנה.
## חייו
איידל התפרסם בעיקר במסגרת מונטי פייתון, בה כיכב במספר רב של דמויות ועסק בכתיבה של מערכונים שונים. המערכונים שכתב מתאפיינים בטקסטים ארוכים מאוד, הנאמרים במהירות וברצף, אשר אותם היה אומר בעצמו בדרך כלל. איידל כתב והלחין רבים משירי מונטי פייתון, ביניהם את הלהיט מתוך הסרט בריאן כוכב עליון: Always look on the bright side of life, שאותו גם שר, בנוסף לשירים אחרים של החבורה. 

איידל היה חברו הקרוב של המוזיקאי ג'ורג' האריסון, יוצא להקת הביטלס. הקשר האישי ההדוק בין השניים אפשר את הפקתו של הסרט "בריאן כוכב עליון". כאשר פנה איידל להריסון וסיפר לו כי ה-BBC ביטלו את השתתפותם בהפקת הסרט, הסכים הריסון להשקיע את כל רכושו בסרט, ואף הקים לשם כך חברת הפקות עצמאית. לימים כינה איידל את הצעד של הריסון: "כרטיס הקולנוע היקר ביותר ששולם אי פעם". 

לאחר ההתפרקות של חבורת מונטי פייתון, הופיע איידל בסרטים שונים ובטלוויזיה, וגם דיבב בסרטים החרב הקסומה (את הדרקון דבון), ובשרק השלישי (את מרלין הקוסם).

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:מונטי פייתון
קטגוריה:קומיקאים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:משתתפי הזמר במסכה (תוכנית טלוויזיה אמריקאית)
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1943
טרי ג'ונס

**טרנס גרהאם פארי ג'ונס** (באנגלית: **Terry Jones**; 1 בפברואר 1942 – 21 בינואר 2020) היה שחקן, קומיקאי, במאי קולנוע וכותב ולשי.

ג'ונס נודע בעיקר בזכות שיוכו לחבורת מונטי פייתון. הוא השתתף בכל התוכניות של הקרקס המעופף של מונטי פייתון ובכל הסרטים של הקבוצה אותם גם ביים. ג'ונס עסק בכתיבה של חלק מהמערכונים יחד עם מייקל פיילין. יחד עם פיילין גם כתב כמה שירים ביניהם "שיר חוטב העצים".

לאחר פירוק מונטי פייתון הוא ביים ושיחק בסרט אריק הוויקינג שיצא בשנת 1983 ואף על פי שעריכתו לא נשלמה הסרט זכה להצלחה. ג'ונס ערך את הסרט מחדש, קיצר אותו והוציא אותו שנית אך הגרסה השנייה זכתה למעט תשומת לב. בשנת 1989 יצאה אל האקרנים גרסת עריכה שלישית של הסרט. העורך היה בנו של ג'ונס. הגרסה השלישית הייתה קצרה וקולחת יותר משתי הגרסאות הקודמות והיא זכתה להצלחה רבה יותר מקודמותיה ונחשבת לגרסה הרשמית של הסרט. מחבורת מונטי פייתון מופיע ב"אריק הוויקינג" גם ג'ון קליז.

טרי ג'ונס לא השתתף בסרטים רבים לאחר התפרקות מונטי פייתון. הוא כתב תסריטים למספר סרטי קולנוע ומאז תחילת שנות השמונים הוא עסק בעיקר בכתיבה.

ג'ונס הוציא לאור ספרים, ביניהם ספרי ילדים רבים. ב הוא עסק בכתיבה של מאמרים פוליטיים בעיתונים בריטיים. עיקר כתיבתו עסקה בהתנגדות למלחמה בעיראק.
בשנת 2015 אובחן ג'ונס כחולה באפאזיה (PPA), כתוצאה מכן איבד את יכולת הדיבור.

הוא נפטר ב-21 בינואר 2020.

## קישורים חיצוניים

* 

* עידו רוזן, סרט חדש למונטי פייתון - ריאיון עם טרי ג'ונס ומייקל פיילין בבכורת "סיפורו של שקרן", 25.1.13, ישראל היום
*  טרי ג'ונס: הלב של חבורת מונטי פייתון: פודקאסט להאזנה של תוכנית הרדיו "גיבור תרבות" בהגשת יונתן גת, דוד גורביץ' ודן ערב

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מונטי פייתון
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ולשים
קטגוריה:קומיקאים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1942
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2020
מדלן לבו

**מדלן לבו** (בצרפתית: **Madeleine Lebeau**; 23 ביוני 1923 – 1 במאי 2016) הייתה שחקנית צרפתייה.

## ביוגרפיה
לבו נולדה בעיירה אנטוני בצרפת והחלה בקריירת משחק בסוף שנות ה-30. בשנת 1939 הופיעה בסרטה הראשון "נערות במצוקה" (Jeunes filles en détresse) של הבמאי גאורג וילהלם פבסט. היא נישאה לשחקן מרסל דליו, אשר היה ממוצא יהודי.

עם נפילת צרפת לידי הנאצים בשנת 1940, נאלצו דליו ולבו להימלט, בשל יהדותו של דליו, אשר הנאצים השתמשו בו כדוגמן שלא מרצונו בפוסטר אנטישמי המראה את דמות "היהודי הטיפוסי". הם קבלו אשרות לפורטוגל שהונפקו על ידי הקונסול הכללי לפורטוגל בבורדו ארישטידש דה סוזה מנדש באוגוסט 1940. לאחר תלאות רבות ונדודים דרך ליסבון, צ'ילה, מקסיקו וקנדה הגיעו לארצות הברית. בארצות הברית ניסתה לבו לקדם את קריירת המשחק שלה, ובשנת 1942 הופיעה בתפקיד איבון, ידידתו המקומית של ריק בליין (המפרי בוגרט) בסרט קזבלנקה. לאחר צילום הסרט עלו נישואיהם של דליו ולבו על שרטון, והם נפרדו, כשכל אחד מהם ממשיך בקריירת משחק משלו.

לאחר שחרור אירופה שבה לבו לצרפת, והמשיכה להופיע בסרטים צרפתיים ואירופים. בשנת 1963 הופיעה בתפקיד "שחקנית צרפתייה" בסרטו של פדריקו פליני "שמונה וחצי".

בשנת 1970 חדלה מלשחק. בשנת 1988 נישאה שוב לתסריטאי האיטלקי טוליו פינלי שעבד עם פליני על כמה מסרטיו.

לבו, שהייתה השחקנית האחרונה מהצוות של "קזבלנקה" שנותרה בחיים, הלכה לעולמה בספרד ב-1 במאי 2016.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1923
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1923
קטגוריה:צרפתיות שנפטרו ב-2016
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2016
קורט בואה

**קורט בואה** (**Curt Bois**; 5 באפריל 1901 – 25 בדצמבר 1991) היה שחקן גרמני.

בואה נולד בברלין בשנת 1901, והתגלה כ"ילד פלא", ובהיותו בן 6 הופיע באופרטה. הופעתו הראשונה בקולנוע הייתה בשנת 1907. בבגרותו הופיע יותר בקברט ועל הבמה, במיוחד בתפקידים שדרשו לבוש ואיפור נשיים. בה בעת הופיע בסרטים אילמים. אריך קסטנר בזכרונותיו, התבטא כי בואה היה לדור ילידי 1901, אשר היו בני עשרים בעת האינפלציה הגדולה בגרמניה, מקור לנחמה, ומשווה אותו להרולד לויד.

סרטו המדבר הראשון, "השלומיאל" ("Der Schlemihl") משנת 1931) היה להצלחה, ובשנת 1932 ניסה את כוחו אף בבימוי.

עם עליית הנאציזם לשלטון, נאלץ לעזוב את גרמניה בשנת 1933. הנאצים השתמשו בקטעים שצולמו בהם מופיע בואה, לתעמולת זוועה אנטישמית בסרטים כגון "יהודים ללא מסיכה" "Juden Ohne Maske" (1937) ו"היהודי הנצחי" (1940), תוך שהם מציינים את הדרך המנוונת לטעמם בה הופיע בואה לבוש כאישה. הסרט "היהודי הנצחי" מראה את בואה בסצנה בה הוא לבוש כאישה, והקריינות קובעת כי - "Der Jude Curt Bois gefällt sich in einer besonders perversen Darstellung." (היהודי קורט בואה נהנה מתפקיד סוטה במיוחד), וזאת על מנת להראות כי "היהודי מתעניין באופן אינסטינקטיבי בכל מה שהוא בלתי נורמלי וסוטה, על מנת להפריע לחוש השיפוט הבריא של העם". לפי מקורות שונים לא היה בואה כלל יהודי כי אם הוגנוט.

בואה נדד בין פראג, וינה, לונדון ופריז עד שלבסוף הגיע לארצות הברית שם הופיע במהלך שנות ה-30 ושנות ה-40 על במת התיאטרון בניו יורק, כמו גם בתפקידים בסרטים הוליוודיים כגון "קזבלנקה" (1942), בו הופיע בתפקיד זעיר של כייס. בשנים אלו הופיע בארבעים ושלושה סרטים, עבור במאים כמייקל קורטיז, קינג וידור ומקס אופולס ("במלכודת").

בשנת 1950 שב בואה לגרמניה. בתחילה ניסה את מזלו כשחקן בגרמניה המזרחית, ושיחק בתיאטרונו של ברטולט ברכט, אך משראה כי אינו מקבל תפקידים הראויים לו לדעתו, עבר למערב ברלין, בשנת 1957 והמשיך בקריירת משחק משגשגת בקולנוע ובטלוויזיה הגרמנים. ב-1981 הופיע בסרט "הספינה מלאה" שעסק בסירובם של השווייצרים לקלוט פליטים יהודים בעת השואה. בסרטו האחרון, "מלאכים בשמי ברלין" של הבמאי וים ונדרס, שיחק דמות של משורר זקן, הומר, הנודד בפוטסדאמר פלאץ. הסרט צולם בשנת 1987, בדיוק שמונים שנה לאחר תחילת קריירת המשחק של בואה. ספר השיאים של גינס ציין קריירה זו כקריירת המשחק הארוכה ביותר בקולנוע. בשנת 1991 מת בברלין.

## קישורים חיצוניים

*  ביוגרפיה קצרה באנגלית
* ביוגרפיה ופילמוגרפיה באנגלית
* אתר המראה צילומי סטילס מן הסרט "היהודי הנצחי". בין הצילומים תמונתו של בואה בלבוש אישה. אזהרה - קשה לצפייה.
* 

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:שחקני ראינוע
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה גרמנים
קטגוריה:ברלין: אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1901
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1991
יול"ב

**איגוד הליגות האירופיות בכדורסל** (בצרפתית: **Union des Ligues Européennes de Basket-Ball**, ובקיצור **ULEB**, **יול"ב**) הוא ארגון כדורסל אירופאי שנוסד בשנת 1991 על ידי ליגות הכדורסל המקצועניות של איטליה, ספרד וצרפת, ונועד לקדם את הכדורסל האירופי.

## היסטוריה
ליגות הכדורסל המקצועיות של איטליה, צרפת וספרד הקימו את היול"ב ב-25 ביוני 1991 ברומא, איטליה. בנובמבר 1992 התקיים במדריד, סוף שבוע אול סטאר משותף עם השחקנים הבולטים ביותר מהליגה הספרדית והאיטלקית. הניסיון חזר על עצמו שנה לאחר מכן ברומא לפני קהל של 10,500 אוהדים. ב-1994, הליגה הצרפתית הצטרפה לאירוע, וסוף השבוע של האול סטאר עבר לולנסיה, עם כוכבים איטלקים, ספרדים וצרפתים שמתחרים ומראים את כישוריהם.

הליגה היוונית הייתה הראשונה שהצטרפה לשלוש המייסדות בשנת 1996. ליול"ב היו שלושה נשיאים מאז היווסדו: ג'יאנלואיג'י פורלי (מספטמבר 1991 ועד מרס 1998), אדוארדו פורטלה (מ-18 במרץ 1998 ועד 6 באוקטובר 2016) ואת תומאס ואן דן שפיגל, שנבחר ב-6 אוקטובר 2016. בדצמבר 1999 הצטרפו ליול"ב הליגות של בריטניה, בלגיה ושווייץ.

ביום שישי, 9 ביוני 2000 נפגשו המועדונים החשובים ביותר באירופה והליגות החברות ביול"ב והחליטו ליצור ולנהל תחרות חדשה, שנקראה היורוליג. עד אזגק הייתה זאת פיב"א אירופה שניהלה את תחרות כדורסל הגברים העליונה באירופה. המשחק הראשון של היורוליג, היה ריאל מדריד נגד אולימפיאקוס, ששוחק ב-16 באוקטובר 2000 במדריד.

כעבור שנה, באוקטובר 2001, הצטרפו ליול"ב ליגות הכדורסל של גרמניה, הולנד ופולין. באוקטובר 2002, גביע יול"ב, התחרות השנייה בחשיבותה באירופה נוסדה. המשחק הראשון בגביע יול"ב שוחק באיסטנבול ב-15 באוקטובר 2002, בין דרושפאקה וקרקה נובו מסטו.

ביוני 2003 הצטרפה ליטא, ושנה לאחר מכן, ביולי 2005 הצטרפה ישראל לאיגוד. התוספת האחרונה ליול"ב היא הליגה המאוחדת של VTB, אשר הצטרפה בחודש יולי 2014 במקום קודמתה, ה-PBL (אשר הצטרפה בחודש מאי 2011). יול"ב כרגע מייצג מספר כולל של 11 ליגות כדורסל מקצועיות מכל רחבי אירופה. ליגות אחרות כמו פורטוגל, הליגה האדריאטית, אוסטריה, שווייץ וצ'כיה היו גם חברות ביול"ב בעבר, אך כולן עזבו את האיגוד מסיבות שונות (הליגה הפורטוגלית והליגה השווייצרית הפסיקו את פעילותן, הליגה האדריאטית איבדה את תמיכתה של פיב"א אירופה, ואוסטריה, בריטניה וצ'כיה ויתרו מרצונם על החברות).

יול"ב היא בעלת המניות של יורוליג נכסים מסחריים (ECA) באמצעות חברת יורוליג בסקטבול, וגם בעלת מניות בליגת האלופות בכדורסל. כפי שצוין לעיל, תומאס ואן דן שפיגל, כדורסלן עבר בלגי, הוא הנשיא הנוכחי של יול"ב, ונשיא הליגה היוונית מיכאליס מליס הוא סגן הנשיא הנוכחי. הוועד הפועל הנוכחי של האיגוד מורכב מהליגות של בלגיה, צרפת, גרמניה וספרד.

## הליגות החברות ביול"ב
חברות היול"ב נכון לשנת 2017:

## ראו גם
* יורוליג
* יורוקאפ
* יורוליג בסקטבול

## קישורים חיצוניים
* 

* אתר יול"ב
* אתר היורוליג
* אתר היורוקאפ

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני כדורסל
רכבת ההפתעות

**רכבת ההפתעות** היא רצועה יומית לילדים ששודרה בטלוויזיה החינוכית ב-1982 ולאחר מכן שוב בין השנים 1986-1993 ועוד עונה נוספת ב-1997. הרצועה הכילה סדרות אנימציה קצרות מבלגיה, צרפת, בריטניה, שווייץ, שוודיה, אירלנד, גרמניה, רומניה, דנמרק, צ'כוסלובקיה, צ'כיה, קנדה, הולנד, פינלנד, הונגריה, נורווגיה, אוסטריה, ארצות הברית וייתכן שגם ממדינות אחרות.

בפתיח התוכנית המקורי, הופיעו דמויות מתוכה, בהן "שאפי שאפו", "פלטיאל", "הכלב הקטן" ועוד. מאוחר יותר שונה הפתיח, נעשה לצבעוני יותר ואף נוסף לו שיר בעוד שהדמויות הוחלפו.
את שיר הפתיחה של הפתיח השני כתבה לאה נאור, הלחין עוזי חיטמן וביצע אלי גורנשטיין. את שיר הפתיחה השלישי הלחין חיים משה, וביצע דוקטור שרוני.

## סדרות בולטות ששודרו ברצועה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1982
קטגוריה:סדרות הנפשה
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה לילדים
ג'ק וורנר

**ג'ק וורנר** (באנגלית: **Jack Warner**; 2 באוגוסט 1892 – 9 בספטמבר 1978) היה מפיק יהודי-אמריקאי, ממקימי אולפני האחים וורנר.

## ביוגרפיה
וורנר נולד כ"יעקב לאונרד וורנר" בעיר לונדון, בחבל אונטריו שבקנדה, הצעיר מבין 12 ילדיהם של זוג המהגרים יהודים פולנים, בנימין וונסל (שלאחר שהיגר לאמריקה שינה את השם לוורנר), ופרל-לאה לבית איכלבאום.

המשפחה נכנסה בשנת 1905 לעסקי הסרט האילם, כאשר וורנר ואחיו הבוגרים הארי, אלברט וסם רכשו חברת הפצה. בשנת 1912 החלו האחים בהפקת סרטים ובשנת 1917 ייסדו את אולפני האחים וורנר.

במשך שנים ניסו ג'ק וסם וורנר למצוא טכנולוגיה שתאפשר יצירת סרט מדבר. בשנת 1925 הם הפיקו את הסרט המדבר הראשון, "זמר הג'אז", בכיכובו של אל ג'ולסון. האולפנים שלהם שמרו על מעמד בכורה בהוליווד לצד אולפנים כ"MGM", כשהם שומרים על בלעדיות לפי "שיטת האולפנים" או "שיטת הכוכבים" על כוכבים כהמפרי בוגרט ובטי דייוויס.

בשנת 1950 ביצע ג'ק וורנר השתלטות על האולפנים כששכנע את אחיו למכור את המניות שלהם ובסתר קנה את המניות.

בשנת 1936 נישא וורנר לאן בויאר, אמה של השחקנית ג'וי פייג' מנישואיה הקודמים לשחקן הסרט האילם דון אלוארדו. נישואים אלו נמשכו 42 שנים עד מותו של וורנר.

וורנר שירת בצבא האמריקני במלחמת העולם השנייה והגיע לדרגת לוטננט קולונל.

וורנר הפיק שלושה סרטים אשר זכו בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר: "חייו של אמיל זולא" (1937), "קזבלנקה" (1942) ו"גבירתי הנאווה" (1964), עליו קיבל אישית את הפרס.

הקריירה של וורנר ארכה כ-45 שנה, שיא של זמן ביחס לאילי קולנוע אחרים.

לאורך הקריירה שלו, הוא נתפס כדמות מסתורית ומרובת סתירות. למרות שהיה רפובליקני מובהק, וורנר עודד הפקות שקידמו את תוכנית הניו-דיל של הנשיא הדמוקרטי פרנקלין דלאנו רוזוולט. הוא התנגד לפשיזם אירופאי ומתח ביקורת על גרמניה הנאצית גם לפני מעורבותה של אמריקה במלחמת העולם השנייה. התנגד לקומוניזם, אחרי המלחמה. בעת המקארתיזם, וורנר מסר מרצונו שמות של אנשי קולנוע שנחשדו בנטיות קומוניסטיות. למרות הדימוי הציבורי השנוי במחלוקת שלו, הוא נשאר בעל כוח בתעשיית הקולנוע עד לפרישתו בשנות ה-70 המוקדמות.

לקראת סוף שנת 1973 נראו סימנים של בלבול אצל ג'ק. זמן קצר לאחר מכן הלך לאיבוד בתוך הבניין של החברה. מאורעות אלו הביאו אותו לפרישה. בשנת 1974, סבל משבץ שהותיר אותו עיוור ומוחלש. במהלך השנים הבאות, הוא איבד בהדרגה את היכולת לדבר. לבסוף, ב-13 באוגוסט 1978 אושפז בבית החולים, שם מת מדלקת בלב ב-9 בספטמבר כשהוא בן 86 שנים. טקס ההלוויה נערך בבית הכנסת שבו רבים מבני המשפחה היו חברים. הוא נקבר בבית הקברות בית שלום במזרח לוס אנג'לס.

הוא השאיר אחריו הון של 15,000,000 דולר, אשר אותם הוריש לאלמנתו, אן. חלק קטן מההון (200,000 דולר) הלכו לבנו המנוכר, ג'ק ג'וניור.

## ראו גם
* הארי וורנר
* אלברט וורנר
* סם וורנר

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מהגרים מקנדה לארצות הברית
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
ג'ק
קטגוריה:מייסדי האקדמיה האמריקאית לקולנוע
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: מפעל חיים
קטגוריה:יהודים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:יהודים אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:יהודים קנדים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1892
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1978
יאקטי סאקס

"**יאקטי סאקס**" (באנגלית: **Yakety Sax**) הוא שמה של יצירה מ-1963 אשר הופצה על תקליט, ונכתבה על ידי הסקסופוניסט בוטס רנדולף . ביצירה נעשה שימוש גם כשיר הנושא של תוכנית הטלוויזיה "המופע של בני היל", ולכן יש המכירים אותה כ"המוזיקה של בני היל".

ביצירה נעשה שימוש רחב של היצירה בהומור באינטרנט כסופראימפוזיציה של דבר מה שאינו משעשע, ומדי פעם גם צילומים מקבריים (אשר לעיתים הואצו - כהשראה מתוכניתו של בני היל). שימוש זה יכול להוכיח את האכסיומה על היצירה, שגורסת כי "יאקטי סקס יכולה לגרום לכל דבר להיראות משעשע".

בהקשר ישראלי, יצירה זו בביצוע הגיטריסט צ'ט אטקינס שימשה כאות הפתיחה של סדרת הלימוד הקצרה (שלושה פרקים) באנגלית "השריף מגבעות הוליווד" (The Sheriff Of Hollywood Hills) משנת 1974 בהפקת הטלוויזיה הלימודית. לביצוע זה ניתן השם "Yakety Axe".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי ג'אז אמריקאיים
צ'אק דיקסון

**צ'אק דיקסון** (באנגלית: **Charles "Chuck" Dixon**; צ'ארלס (נולד ב-14 באפריל 1954) הוא כותב קומיקס אמריקאי, שנחשב לאחד הכותבים הפוריים ביותר בתולדות תעשיית הקומיקס האמריקאית, עם אלפי חוברות שכתב לאורך ארבעה עשורים. הוא מזוהה בעיקר עם עבודתו בחברת DC קומיקס על דמויות ממשפחת באטמן, ועם כתיבת הדמות המעניש עבור חברת מארוול קומיקס.

## ראשית חיים
דיקסון נולד במערב פילדלפיה, פנסילבניה, את דרכו המקצועית החל בשנות ה-80 המוקדמות, בתקופה שבה תעשיית הקומיקס החלה לעבור לסיפורים אפלים וריאליסטיים יותר. עבודתו הראשונה הבולטת הייתה בסדרה Airboy  עבור הוצאת Eclipse Comics, שם הפגין את חיבתו להיסטוריה צבאית ולאקשן קלאסי.

## קריירה
### 1980
עבודת הקומיקס הראשונה של צ'אק דיקסון הייתה כתיבת הקומיקס "*Evangeline"* עבור "קומיקו קומיקס".

עורך הקומיקס, לארי האמה, שכר אותו לכתוב העתקי גיבוי למגזין "Savage Sword of Conan" של Marvel Comics. הוא כתב תחת השם "צ'ארלס דיקסון".

## מיצירותיו
### קרוסג'ן קומיקס
* *Crux*
* *El Cazador*

### [[דארק הורס קומיקס]]
* *Superman vs. Aliens 2: God War*

### [[DC קומיקס]]
* *[[באטגירל|Batgirl]]*
* *[[באטמן|Batman]]*
* *Batman: Bane*
* *Batman: GCPD*
* *[[ציפורי הטרף|Birds of Prey]]*
* *[[קאטוומן|Catwoman Vol.1]]*
* *[[קומיקס בלשים|Detective Comics]]*
* *[[החץ הירוק|Green Arrow Vol.2]]*
* *Joker: Devil's Advocate*
* *[[נייטווינג|Nightwing]]*
* *[[רובין (קומיקס)|Robin]]*
* *Robin* limited series
* *Robin II* limited series
* *Robin III* limited series
* *Robin: Year One*
* *Batgirl: Year One*

### אקליפס קומיקס
* *Airboy*

### מארוול קומיקס
* *Alien Legion*
* *Conan The Savage*
* *Conan The Usurper*
* *[[דוקטור דום|Doctor Doom]]*
* *Doom: The Emperor Returns*
* *Lawdog*
* *The 'Nam*
* *[[מון נייט|Moon Knight]]*
* *Marvel Knights*
* *[[המעניש|The Punisher]]*
* *Punisher War Journal*
* *Punisher War Zone*

### ווילדסטורם קומיקס
* *Team 7*
* *Team Zero*

## פרסים
העבודה שלו הקנתה לו הערכה רבה בקהילת הקומיקס העולמית, כולל מועמדות לכותב הקומיקס הטוב ביותר בשנים: 1997, 1998, 1999, 2000.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:באטמן
קטגוריה:קומיקסאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
ג'ון קונסטבל

ממוזער|עמק דדהאם, 1828, הגלריה הלאומית הגלריה הלאומית של סקוטלנד, אדינבורו
**ג'ון קונסטבל** (באנגלית: **John Constable**; ) היה צייר בריטי. ידוע בעיקר בשל עבודות הנוף שצייר, בהן מופיעים נופים אשר סבבו את מקום מגוריו. "אני חייב לצייר את המקומות הסובבים אותי באופן הטוב ביותר", כתב לידידו ג'ון פישר בשנת 1821, "ציור הוא מילה נרדפת לרגשות".

## ביוגרפיה
ג'ון קונסטבל נולד באיסט ברגהולט, כפר על גדות הנהר סטור במחוז סאפוק שבאנגליה. אביו היה טוחן וסוחר תבואה מצליח, וג'ון עבד בעסקי אביו אחרי שסיים את לימודיו. אולם, הוא הגיע לידי הכרה שאין לו כל עניין בעסקים, וב-1797 החל ללמוד ציור באקדמיה המלכותית לאמנויות בתמיכתו הכספית של אביו. תערוכת הציורים הראשונה שלו התקיימה ב-1802, ובה הציג את ציורו הנודע "עמק דדהאם". ב-1811 התאהב במריה ביקנל, נערה מקומית שאביה היה פרקליט בעל מהלכים בחוגי בית המלוכה הבריטי. מר ביקנל סירב להשיא את בתו לג'ון קונסטבל עד 1816, כאשר אביו של קונסטבל נפטר והוא זכה בירושה. מריה ילדה לג'ון שבעה ילדים, אך נפטרה ב-1829 כתוצאה משחפת, מאורע שהשאיר את רישומו על הצייר למשך שארית חייו.

קונסטבל הושפע במיוחד מציירי הנוף קלוד לורן הצרפתי ויאקוב רויסדאל ההולנדי. אף על פי שמכר באנגליה 20 ציורים בלבד במשך כל ימי חייו, זכו ציוריו להערכה רבה בצרפת, וציורו "עגלת החציר" הוצג בתערוכת הציורים בפריז ב-1824. אחרי שזכה להצלחה בצרפת התקבל בגיל 52 כחבר באקדמיה המלכותית לאמנויות (היכן שלמד) בלונדון ב-1829 . הצייר הצרפתי אז'ן דלקרואה ואסכולת ברביזון בצרפת הלכו בעקבותיו של קונסטבל ויצאו לצייר בחיק הטבע. הציירים האימפרסיוניסטים הצרפתים עשו שימוש בטכניקה של קונסטבל במיוחד במה שנוגע להשפעת שינויי האור בציורי נוף.

## ציורים חשובים
שמאל|ממוזער|250px|שדה תירס, 1826
* עמק דדהאם, 1828
* הסוס הלבן, 1819
* עגלת החציר, 1821
* שדה תבואה, 1826

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1776
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1837
ס.ז. סאקאל

שמאל|ממוזער|ס.ז. סאקאל
**ס.ז. סאקאל** היה כינויו של **אויגן גרו סאקאל** (בהונגרית בשמו המקורי:**Gärtner Sándor**  מכינויו: **Gerő Jenő** או **Szőke Szakáll**, בודפשט, 2 בפברואר 1884 - לוס אנג'לס, 12 בפברואר 1955), שחקן יהודי-הונגרי אשר הצליח בהוליווד בתפקידי משנה קומיים. ס.ז. סאקאל היה גיסו של לאסלו קרדוש (במאי סרטים).

## חייו
סאקאל נולד בבודפשט, ובתחילת דרכו הבימתית כינה עצמו "סוקה סאקאל" (ובהונגרית Szőke Szakáll) כלומר "זָקָן בלונדיני"  ומכאן כינויו "ס.ז.". הוא זכה להצלחה בקומדיות מוזיקליות בתחילת ימי הסרט המדבר הגרמני, אך עליית הנאצים לשלטון, בשנת 1933 הביאה לעזיבתו: בתחילה לאוסטריה ולאחר מכן להונגריה ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה להוליווד.

בהוליווד שיחק לרוב בתפקידי משנה קומיים, שנשענו על מבטאו ההונגרי הבולט, ומראהו הכבד והדובי (הוא זכה לכינוי "Cuddles" מעין "חיבוקי"). סאקאל הופיע בסרטים רבים, ביניהם זכור תפקיד המלצר בסרט "קזבלנקה" (1942) ובסרט עושה הנפלאות (1945) עם דני קיי. ב-1948 שיחק בסרט "רומן בלב ים" לצידה של דוריס דיי, איתה שיחק גם בסרט "תה לשניים" (1950). סרטו האחרון היה "הנסיך הסטודנט (1954)"

בשנת 1955 מת מהתקף לב בהוליווד. סאקאל היה נשוי פעמיים. לאחר שהתאלמן בשנת 1918 נישא בשנית בשנת 1920, ונישואים אלו החזיקו מעמד עד מותו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה הונגרים
קטגוריה:יהודים הונגרים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים אסורים (הונגריה, 1944)
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1883
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1955
קטגוריה:יהודים אוסטרו-הונגרים
זינה הרמן

**זינה הרמן** (28 באפריל 1914 – 21 בינואר 2013) הייתה דיפלומטית ישראלית וחברת הכנסת מטעם המערך.
במהלך כהונתה כיו"ר המועצה המנהלת של יוניצ"ף, בשנת 1965, קיבלה בשמו את פרס נובל לשלום.

## ביוגרפיה
הרמן נולדה בלונדון, אנגליה למשפחת שטרן. למדה כלכלה ויחסים בינלאומיים בבית הספר לכלכלה של לונדון. בזמן הלימודים שימשה ראש תא הסטודנטים הלא-ציוניים, אולם הכירה את אבא אבן ואברהם הרמן שהיו סטודנטים ופעילים ציונים. הרמן באותה התקופה לא הייתה ציונית, אולם המפגש עם אברהם הרמן, שלימים נישאה לו, ועליית הנאצים לשלטון הביאו לשינוי בעמדותיה.
בשנת 1935 סיימה את לימודיה והחלה לעבוד בתחום השיווק בחברת יונילוור.
עם החמרת מצב היהודים באירופה בסוף שנות ה-30 החליטה להצטרף למאמץ לסיוע לפליטים ומצאה משרה באגודה היהודית להגנת נערות ונשים. במקביל עלה אברהם הרמן לארץ ישראל ומצא משרה בסוכנות היהודית, שמטעמה נשלח לדרום אפריקה. הרמן הציע לשטרן נישואין ובעקבות הסכמתה יצאה לדרום אפריקה, שם נישאו השניים בינואר 1940.
לאחר הנישואים הגיעו השניים לארץ ישראל דרך מצרים בתחילת שנת 1940.
בארץ ישראל החלה הרמן לעבוד בוועד הקהילה היהודית בירושלים ובהמשך התקדמה לנהל את מחלקת הילדים של שירות הסעד בעיריית ירושלים בשנים 1943–1949 עבדה במחלקת ההסברה של עליית הנוער והייתה העוזרת האישית של הנריטה סאלד.

עם קום המדינה מונתה לחברה במשלחת ישראל לאו"ם, תפקיד בו שימשה עד שנת 1955 ובסיומו מונתה לנציגת מדינת ישראל ביוניצ"ף. כיושבת ראש יונצ"ף הוזמנה לקבל בשם הארגון ב-1965 את פרס נובל לשלום. בשנים 1956–1957 שימשה סגנית מנהל הלשכה לסיוע טכני במשרד ראש-הממשלה, ובשנים 1957–1959 מנהלת המחלקה למוסדות בינלאומיים במשרד החוץ.

בסוף 1968 מונתה למנהלת המרכז לדמוגרפיה, שמטרתו הייתה לעודד את הילודה בישראל.

לבקשתה של גולדה מאיר, שמה של הרמן צורף לרשימת המועמדים לכנסת ועל פי שולמית אלוני דחק אותה למקום לא ריאלי. בשנים 1969–1974 כיהנה כחברת הכנסת השביעית מטעם סיעת המערך. הייתה חברה בוועדת החינוך ובוועדת השירותים הציבוריים.

לאורך השנים פעלה במסגרת ארגונים בינלאומיים בנושאי רווחה, זכויות אדם ומעמד האישה.

הייתה נשואה לשגריר ישראל בארצות הברית ונשיא האוניברסיטה העברית, אברהם הרמן. לשניים שלושה ילדים משותפים:
חברת הכנסת ונשיאת הקרן החדשה לישראל לשעבר, פרופ' נעמי חזן. פרופ' דוד הרמן פרופסור לחינוך, לשעבר מנכ"ל הרשות המשותפת לחינוך יהודי ציוני של ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית, וכיום ראש חבר היועצים של ההיברו יוניון קולג' בירושלים. וד"ר אילנה הרמן-בוהם. אברהם הרמן נפטר ב-1992.

זינה הרמן נפטרה ב-21 בינואר 2013, בת 98 הייתה במותה. היא הובאה לקבורה בהר המנוחות בירושלים.

## קישורים חיצוניים

* 
* נעמי חזן, 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דיפלומטיות ישראליות
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות אנגליה
קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:בוגרות בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:בוגרי בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:חברות הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:עולות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:עובדות משרד החוץ
קטגוריה:עובדי משרד ראש הממשלה
קטגוריה:חברות הכנסת השביעית
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:עובדות סוציאליות ישראליות
קטגוריה:עובדים סוציאליים ישראלים
קטגוריה:יוניסף-ישראל: אישים
קטגוריה:יו"רים ונשיאי יוניסף
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2013
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
דוכסות בורגונדיה

[ממוזער|ימין|100px|[שלט אצולה של דוכסות בורגונדיה]]
[ממוזער|ימין|100px|[פיליפ השני דוכס בורגונדיה]]
**דוכסות בורגונדיה** (בצרפתית: **Duché de Bourgogne**) היא דוכסות היסטורית שנוסדה ב-888, כאשר אודו מלך צרפת הסמיך את רישאר רוזן אוטן לאחד את רוזנויות סנס, אוסר וטרואה תחת שלטונו. רישאר, שהיה אציל פיאודלי בעל אחוזות רבות, זכה בתואר מרקיז, תואר שאחר כך הפך לדוכס. איחודן של רוזנויות אלה נבע מן הצורך לארגן מערכת הגנה מקיפה נגד הנורמנים שתקפו את פריז וחבלי ארץ סמוכים אליה.

ב-1361 מת פיליפ הראשון דה רובר, דוכס בורגונדיה, כשהוא בן 15 שנה בלבד כתוצאה מהידבקות במגפה. ב-1363 ז'אן השני, מלך צרפת מסר דוכסות זו לבנו פיליפ שמשל בשם פיליפ השני "האמיץ". באמצעות קשרי נישואין ודיפלומטיה הצליח פיליפ השני להרחיב את גבולותיה של דוכסות בורגונדיה. כאשר מת ב-1404, דוכסות בורגונדיה שלטה ברוזנות אינו (כיום פרובינציה במחוז ולוניה בדרום בלגיה), בפלנדריה, ארטואה (בצפון צרפת) ופראנש-קונטה (במזרח צרפת).

לעמדתה של דוכסות בורגונדיה נודעה חשיבות רבה במלחמת מאה השנים בין צרפת ואנגליה. היריבות בין דוכסי בורגונדיה לבין בית המלוכה הצרפתי אפשרה לאנגליה להשתלט על צרפת. ב-1415 הנרי החמישי מלך אנגליה פלש לצרפת עם צבאו, בעוד שז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה לא השתתף בהגנה על ממלכת צרפת. ב-1430, כוחותיו של פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה תפסו את ז'אן ד'ארק שנמכרה לאנגלים והועלתה על המוקד ב-1431.

כשמת פיליפ השלישי ב-1467, הגיעה בורגונדיה לשיא עוצמתה, כדוכסות שהשתוותה במעמדה לממלכות מערב אירופה. 1477 נהרג בנו, שארל הראשון, דוכס בורגונדיה, בקרב על העיר נאנסי, שהייתה בירת דוכסות לורן. לואי האחד עשר, מלך צרפת השתלט על דוכסות בורגונדיה. מארי מבורגונדיה, בתו של שארל הראשון, נישאה למקסימיליאן הראשון, ארכידוכס אוסטריה, ונחלותיה של בורגונדיה בפלנדריה ובארצות השפלה עברו לידי בית הבסבורג. כך הקיץ הקץ על דוכסות בורגונדיה שהתקיימה 589 שנה.

## ראו גם
*ארצות השפלה הבורגונדיות

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:בורגונדיה
קטגוריה:הולנד: היסטוריה
קטגוריה:בלגיה: היסטוריה
קטגוריה:דוכסויות
בורגונדיה
קרל מנגר (מתמטיקאי)

**קרל מנגר** (בגרמנית: **Karl Menger**; ) היה מתמטיקאי אמריקני יליד-אוסטריה, בעל תחומי עניין מרובים, חבר החוג הווינאי.

## חייו
קרל מנגר נולד בווינה ב-1902, כבנו-מחוץ-לנישואין של הכלכלן האוסטרי קרל מנגר. כמתמטיקאי עסק באלגברה, בעקומות, בתורת הממדים ובגאומטריה. כמו כן תרם לתורת המשחקים ולמדעי החברה. מנגר, שהחל בלימודי פיזיקה, עבר למתמטיקה בעידודו של האנס האן, ובהמשך, תחת הנחייתו, קיבל תואר דוקטור ב-1924 באוניברסיטת וינה. שנה אחר כך הזמין אותו בראואר ללמד באוניברסיטת אמסטרדם. כעבור שנתיים חזר לווינה, למשרת ראש החוג לגאומטריה, וב-1928 מונה לפרופסור. ב-1938, עקב השתנות האקלים הפוליטי (האנשלוס) התפטר ממשרתו והיגר לארצות הברית. עד 1946 היה פרופסור באוניברסיטת נוטרדאם באינדיאנה ובין 1946 ל-1972 במכון הטכנולוגי של אילינוי בשיקגו.

תרומתו הידועה ביותר היא ספוג מנגר (הנקרא לפעמים "ספוג שרפינסקי"), שהוא גרסה תלת־ממדית של שטיח שרפינסקי וקשור גם לקבוצת קנטור.

יחד עם ארתור קיילי נחשב מנגר לאחד ממייסדי גאומטריית המרחקים, כיוון שניסח פורמלית את המושגים זווית ועקמומיות במונחים פיזיקליים כמותיים הניתנים למדידה, כלומר בערכים של מרחק. ביטויים אלו נקראים הדטרמיננטה של קיילי ומנגר.

בשנת 1927 גילה וניסח מנגר משפט מתורת הגרפים הקרוי על שמו: עבור גרף סופי, המספר המקסימלי של מסלולים זרים בין שני צמתים זהה למספר המינימלי של קשתות שיש להסיר בכדי לנתק את הגרף. משפט זה מוכלל על ידי משפט זרימה מקסימלית - חתך מינימלי.
[שמאל|ממוזער|250px|איור מחשב של [ספוג מנגר]]
בשנות ה-20 היה מנגר חבר בחוג הווינאי, ומשתתף פעיל בדיוניו שעסקו בפילוסופיה מדעית ובמדעי החברה. ניסיונותיו לפעול במתכונת החוג בארצות הברית לא צלחו.

מנגר בן ה-83 נפטר בהיילנד פארק, באילינוי שבארצות הברית, בשנת 1985.

## ראו גם
* אברהם ולד – תלמידו הנודע שמנגר הבן אף ליווה במהלך הדוקטורט של ולד

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה מקיפה באתר המכון הטכנולוגי של אילינוי
* 

קטגוריה:מתמטיקאים אמריקאים
קטגוריה:מתמטיקאים אוסטרים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת וינה
קטגוריה:מהגרים מאוסטריה לארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:סגל אוניברסיטת נוטרדאם
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של אילינוי
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:וינה: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1985
זינובי יונוביץ' טיומקין

ד"ר **זינובי יונוביץ' טיומקין** (ברוסית: **Зино́вий Ио́нович Тёмкин**; 1865 – 1942), רופא יהודי-רוסי ואחד ממייסדי המפלגה הרוויזיוניסטית. אחיו של ולדימיר (זאב) טיומקין ואביו של המלחין דימיטרי טיומקין.

טיומקין היה גם עיתונאי, וככזה היה חבר במערכת העיתון הרוויזיוניסטי "ראזסוויט" בין השנים 1924–1933. כיהן כיו"ר הצה"ר (הציונים הרוויזיוניסטים) בצרפת בין השנים 1925–1935 והיה חבר הנהלת ההסתדרות הציונית החדשה בין השנים 1935–1938.

קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19
קטגוריה:רוויזיוניסטים
קטגוריה:סגל ראזסווייט
קטגוריה:עיתונאים יהודים צרפתים
קטגוריה:רופאים יהודים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1865
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1942
בוסטרופידון

[שמאל|ממוזער|150px|כתיבת בוסטרופידון ב[כתובת הפורום (אחת הכתובות הלטיניות העתיקות ביותר)]]

**בּוּסטרוֹפֵידוֹן** (בעברית: "חריש השור") היא שיטת כתיבה אשר שימשה בעיקר בכתבי יד עתיקים, בה נכתבות השורות תוך שינוי כיוון הכתיבה והאותיות בכל שורה. מקור השם בשפה היוונית - βοῦς (בּוּס - "שור") + στροφή (סטרופה - "לפנות") או "הליכת השור" - והוא מתייחס לכך שהכתיבה נעשית בצורה המזכירה את כיוון ההליכה של שור החורש בשדה.

250px|טקסט הכתוב בשיטה זו

שפות עתיקות רבות במזרח התיכון הקדום נכתבו בוסטרופידון. ביוונית ניתן למצוא כתיבה מסוג זה בעיקר בכתבים עתיקים או ארכאיים - השימוש בשיטה זו הלך ופחת לאורך התקופה ההלניסטית. בכתובת הפורום - אחת הכתובות הלטיניות העתיקות ביותר - כתוב הטקסט בבוסטרופידון, אך אינו סימטרי - השורות 1,3,5,7,9,11,12,14,16 נכתבו מימין לשמאל, שורות 2,4,6,8,10,13,15 נכתבו משמאל לימין, וכן כתובות השורות 8,9 ו-16 הפוך (תחתית-מעלה).

כתובות בוסטרופידון נמצאו גם באי הפסחא: כל שורה שנייה נכתבה בהיפוך של 180 מעלות במקום בכתב ראי. שפת הרונגו-רונגו אשר בה נכתבו לא פוענחה מעולם.

סוג כתיבה זה הוא מוטיב חוזר בספר "כימים אחדים" של מאיר שלו.

לעיתים נעשה שימוש אנלוגי בביטוי "בוסטרופידון" בתחומים אחרים על מנת לתאר תנועה חוזרת ונשנית מסוג זה.

## ראו גם

* כתב ראי
* כתב

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:כתב
מלטף ומשקר

**"מלטף ומשקר"** הוא אלבום הבכורה של הזמר עברי לידר שיצא לאור בדצמבר 1997. השירים "מרי לנצח", "אף אחד משנינו", "לאונרדו", "כמה כוכב" ו"תמיד אהבה" יצאו כתקליטי שדרים ברדיו והפכו ללהיטים זמן-מה לפני יציאת האלבום, שהוקדמה עקב הביקוש וההתעניינות הגוברת. תוך שלושה חודשים הגיע האלבום למעמד זהב ומאוחר יותר למעמד פלטינה.

ב-5 באפריל 2024 הושקה גרסת LP של האלבום. אלבום זה מהווה לראשון בדיסקוגרפיה של לידר שנמכר בפורמט הנ"ל. השקת התקליט נערכה בחנות התקליטים האוזן השלישית בתל אביב, בה נערכה הופעה חינמית של לידר, ובתומה חתם על תקליטים שנרכשו על ידי הקהל.

## רשימת רצועות

## משתתפים באלבום
*שירה, פסנתר וקלידים: עברי לידר
*הפקה מוזיקלית, טכנאי הקלטה, גיטרות, קלידים, קולות, מיקס תכנותים ועריכה דיגיטלית: יועד נבו
*ייעוץ אומנותי: יהודה עדר
*עיבודים: יועד נבו, עברי לידר
*תופים: גלעד שמואלי
*גיטרה בס: גולן זוסקוביץ
*גיטרות נוספות: עמית גולדנבג
*קלידים נוספים: אדם גורליצקי
*כלי הקשה: טל עמירן
*מפיקה: תמי סטמרי
*הפקה בפועל: אורלי אביטל, קרן שני
*צילומים: שרון דרעי
*סטיילינג: אביטל דרעי
*איפור: תמר פלג
*עיצוב גרפי: "קונספט" סטודיו

## קישורים חיצוניים

*  רום אטיק, מרי לנצח - עברי לידר, בפודקאסט "שיר אחד", 25 במאי 2020

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1997
קטגוריה:אלבומי חברת הליקון
קטגוריה:אלבומי עברי לידר
קטגוריה:אלבומי פלטינה בישראל
קטגוריה:אלבומים בעברית
פורד (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה אנגליים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בטבע
קטגוריה:שמות פרטיים
קמיאנסקה

**קמיאנסקה** (באוקראינית: **Кам'янське**, ברוסית: **Каменское**) היא עיר באוקראינה במחוז דניפרופטרובסק.

העיר משמשת כנמל על נהר הדנייפר. אוכלוסיית העיר: 267 אלף תושבים (2001). משמשת כמרכז התעשייה הכבדה באוקראינה. בעיר נמצאים בתי חרושת לעיבוד מתכות, בעיקר ייצור פלדה ויצקת מברזל ופחם.

## היסטוריה
נוסדה בשנת 1750. ב-1887 דרך העיר נבנתה מסילת ברזל ובית חרושת לעיבוד מתכות. בשנת 1896 נספרו בעיר 18 אלף תושבים. בשנת 1913 נספרו 40407 תושבים, ביניהם 24475 אוקראינים, רוסים, בלרוסים, 14175 פולנים, 1220 יהודים.

בשנת 1906 נולד בעיר ליאוניד ברז'נייב. בשנת 1936 שונה שם העיר לדניפרודזרז'ינסק (באוקראינית: Дніпродзержинськ, ברוסית: Днепродзержинск), על שם פליקס דזרז'ינסקי, מייסד צ'קה (המשטרה החשאית של ברית המועצות).

בשנת 1964 נבנתה ליד העיר תחנת כוח שהציפה שטחים נרחבים על הדנייפר. בנייתה גם הביאה לעיר פועלים מכל ברית המועצות שברובם התיישבו בעיר והביאו איתם את מנהגיהם המיוחדים.

ב-1996 ירדה רכבת קלה מהפסים וגרמה למותם של עשרות אנשים. התאונה השפיעה רבות על השימוש ברכבות קלות באזורים הררים.

בשנת 2016 הוחזר לעיר שמה הקודם בעקבות חוק שקיבלה הראדה העליונה של אוקראינה לביטול שמות על שם מנהיגים ואירועים קומוניסטיים.

## הקהילה היהודית
יהודים התגוררו בעיר מאמצע המאה ה-19. לפי מרשם האוכלוסין שנערך באימפריה הרוסית בשנת 1897 התגוררו בעיר 852 יהודים (כ-5% מהאוכלוסייה). היהודים בעיר סבלו מפרעות במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. בשנות ה-20 וה30 של המאה ה-20 התפתחה התעשייה הכבדה בעיר ובעקבות כך הגיעו לעיר תושבים חדשים רבים, ביניהם גם היהודים. לפי מרשם האוכלוסין שנערך בשנת 1939 התגוררו בעיר כ-5000 יהודים (שהיוו כ-3% מכלל התושבים). לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות החל פינוי הדרגתי של מפעלי התעשייה מן העיר מזרחה. מרבית היהודים הצליחו להתפנות מן העיר, לפני שהיא נכבשה ב-22 באוגוסט 1941. כ-300 יהודים שעוד נותרו בעיר נרצחו על ידי הנאצים בסתיו 1941. בתום מלחמת העולם השנייה חזרו יהודים להתגורר בקמיאנסקה. 
  
חיי הקהילה היהודית בעיר התחדשו רק לאחר התפרקות ברית המועצות. הפעילות היהודית בעיר מנוהלת על ידי חב"ד (הרב לוי יצחק סטמבלר משמש כיום כשליח חב"ד בעיר). בעיר נבנה בית הכנסת "בית ראובן" שהוא תעתיק של מרכז חב"ד העולמי – 770. הרחוב, בו ממוקם בית הכנסת, נושא את שמו של הרבי מלובביץ'
## ערים תאומות
לקמיאנסקה שש ערים תאומות:
*  
*  
*  
*  
*  
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז דניפרופטרובסק: ערים
קטגוריה:אוקראינה: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1750
איירבוס A300

**איירבוס A300** הוא מטוס נוסעים רחב גוף בעל קיבולת וטווח בינוניים ושני מנועים. הוא היה המטוס הראשון מתוצרת איירבוס האירופאית ומטרתו העיקרית הייתה להתחרות במטוסי חברת בואינג האמריקנית. המטוס הושק ב-1972 וייצורו הופסק ביולי 2007 לאחר שנבנו 561 מטוסים.

המטוס, בעל קיבולת של כ-260 עד 300 מושבים, היה הראשון בעל גוף רחב ושני מנועים על הכנפיים. מתחריו העיקריים של המטוס היו: בואינג 767, מקדונל דאגלס DC-10, ולוקהיד L-1011. טיסתו הראשונה של האירבוס A300 הייתה בשנת 1972, והוא הפך את אירבוס למתחרה ראויה לחברת בואינג הוותיקה.
לפני טיסתו הראשונה הוזמנו רק 15 מטוסי A300 על ידי חברות תעופה בעולם, אך ה-A300 הפך מאוחר יותר למטוס נמכר מאוד ואירבוס פיתחה עוד מטוסים כגון: A310, A330 וה-A320 על בסיס ה-A300 בעיקר בגלל תצורתו הטובה של המטוס. המטוס הוצע בשני סוגי מנועים מסוג טורבו מניפה: פראט אנד ויטני JT9D או PW4000 וג'נרל אלקטריק CF6-50A. ה-A300 טס לטווחים של 6,000–7,000 ק"מ במהירות של כ-900 קמ"ש.

## מכירות
האיירבוס A300 נמכר לחברות תעופה שונות, ביניהן: אייר פראנס, לופטהנזה, אולימפיק איירליינס, פאן אם, ג'פאן איירליינס, תאי איירווייז אינטרנשיונל, סינגפור איירליינס, מלזיה איירליינס, צ'יינה איירליינס, פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס, אמריקן איירליינס.

## תאונות
ב-1976 נחטף מטוס של אייר פראנס לאחר חניית ביניים בנמל התעופה הבינלאומי אליניקון (יוון), כאשר היה בדרכו מנמל התעופה בן-גוריון אל פריז. המטוס הונחת בנמל התעופה הבינלאומי אנטבה (אוגנדה), מדינת ישראל חיסלה את החוטפים במבצע יונתן, ו-257 מ-260 הנוסעים חולצו חיים.

ב-3 ביולי 1988, טיסה 655 של איראן אייר הופלה בטעות על ידי טיל שנורה מספינת הצי האמריקאי "וינסנס". כל 290 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו. התברר כי הספינה זיהתה בטעות את המטוס כמטוס קרב מסוג F-14 טומקט איראני.

ב-28 בספטמבר 1992 התרסקה בנחיתה טיסה 268 של חברת התעופה הפקיסטנית ליד קטמנדו שבנפאל. כל 155 הנוסעים ו-12 אנשי הצוות נהרגו.

ב-26 באפריל 1994 התרסקה טיסה 140 של צ'יינה איירליינס על מסלול ההמראה בנגויה שביפן. מתוך 261 הנוסעים ואנשי הצוות רק 7 שרדו.

ב-24 בדצמבר 1994 נחטפה טיסה 8969 של אייר פראנס על ידי טרוריסטים מוסלמים שתכננו לרסק אותו בכוונה בתוך מגדל אייפל. בסופו של דבר המטוס נחת במרסיי שם השתלטו עליו לוחמי יחידת GIGN, חיסלו את החוטפים והצילו את המטוס.

ב-26 בספטמבר 1997 טיסה 152, מטוס של גארודה אינדונזיה התרסק בנחיתה. כל 234 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.

ב-12 בנובמבר 2001 מטוס של אמריקן איירליינס בטיסה 587 התרסק דקות אחדות לאחר המראה משדה התעופה קנדי בניו יורק לתוך שכונת קווינס בניו יורק.
כל 260 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.

ב-22 בנובמבר 2003 מטוס מטען של חברת השילוח DHL טס במהלך המלחמה בעיראק משדה התעופה של בגדאד לחזית האמריקנית כדי להביא מכתבים לחיילים. לאחר ההמראה שוגר לעבר המטוס על ידי טרוריסטים, טיל כתף שפגע בקצה הכנף וגרם לאיבוד כל המערכות ההידראוליות במטוס. ללא כל יכולת היגוי, הנחיתו הטייסים את המטוס בשדה התעופה של בגדאד בכוח המנועים בלבד, ועל כך קיבלו אותות כבוד, מטעם איגוד התעופה העולמי.
שלושת הטייסים שהיו במטוס יצאו ללא פגע.

## ראו גם
* איירבוס בלוגה

## קישורים חיצוניים

* 
* המטוס באתר איירבוס
* תמונות המטוס באתר Airliners.net

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מטוסי נוסעים
A300
גזרת חפ"ן

**גזרת חפ"ן** (**חסרי פ' הפועל נ**') היא גזרת פעלים השייכת לשפות השמיות.

גזרה זאת היא מגזרות החסרים, גזרות בהן אחת מאותיות השורש נופלת כתוצאה מהיותה חסרת תנועה, או מנוקדת בשווא נח. בגזרה זו נמצאים הפעלים שפ' הפועל שלהם היא נו"ן. בפעלים שבגזרה זו מתרחשות תופעות לשוניות כמו הידמות מלאה והתלכדות עיצורים. ניתן לזהות פעלים בגזרה זאת לפי הכפלת העיצור או הדגש חזק שעשוי להעיד על היעלמות הנו"ן. צורת המקור (שם הפועל) של פעלים בגזרה זו כוללת את הנו"ן, אשר אינה נשמטת בצורה זו (לדוגמה: לנסע ולא לסע), אולם יש גם מקרים ללא נ' וללא דגש בעי"ן הפועל כמו "לגעת" (שורש נ.ג.ע.). ישנם שורשים בהם פ' הפועל נ' אינה נופלת (כלומר הם נוטים על דרך השלמים), כמו נ.ש.מ. (לנשום), נ.ח.ת. (לנחות) וכדומה.

התופעה מתבטאת לדוגמה במילה "הִצִּיל", שהיא בעלת שורש נ.צ.ל בבניין הפעיל: *הִנְצִיל->*הִצְצִיל->הִצִּיל.

הנו"ן נופלת במקרים הבאים:

# בניין קל: עתיד - יִסַּע, ציווי - סַע.
# בניין נפעל: עבר - נִצַּל, הווה - נִצָּל.
# בניין הפעיל: עבר - הִצִּיל, הווה - מַצִּיל, עתיד - יַצִּיל, ציווי - הַצֵּל, צורת מקור - לְהַצִּיל.
# בניין הופעל : עבר - הֻצַּל, הווה - מֻצָּל, עתיד - יֻצַּל.
בבניינים הכבדים (פיעל, פוּעל והתפעל), הגזרה נוטה על דרך השלמים, מאחר שפ' הפועל בהם לעולם לא מנוקדת בשווא נח.

הגזרה ותופעותיה קיימות גם באוגריתית.
;**יוצאי דופן**
* השורש ל.ק.ח מתנהג כפועל מגזרת חפ"ן אף על פי שפ"א הפועל שלו היא למ"ד, למשל "תִּ**קַּ**ח". קיימת סברה כי בשורש זה פ"א הפועל ל' נופלת, כאנלוגיה לפ' הפועל נ' בשורש נ.ת.נ. (שני שורשים המהווים הפכים סמנטיים).
*בעברית ישראלית לעיתים "מוחזרת" פ' הפועל נ' של השורש נ.ג.ש לפעלים ולשמות, ליצירת מילים חדשות כמו "הִנגיש", "הנגשה" ו"מֻנְגָּש" לצד "הִגִּיש", "הַגָּשָה" ו" מֻגָּש" המוטות כרגיל בגזרת חפ"ן. דוגמאות נוספות הן **הַנְצָלָה** (מהמילה **נָצִיל**) ו**הַנְבָּטָה** (מהמילה **נֶבֶט**).

## ראו גם
* גזרה (דקדוק)

## קישורים חיצוניים

* סרטון הסבר של המרכז לטכנולוגיה חינוכית באתר יוטיוב.

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:גזרות בעברית
גי דה שוליאק

**גִי דֶה שוֹלְיָאק** (בצרפתית: **Guy de Chauliac**; סביבות 1300 – 23 ביולי 1368) היה רופא צרפתי בן המאה ה-14, הנחשב לאבי הכירורגיה הרפואית.

## ביוגרפיה
גי דה שוליאק נולד בהרי מרז'ריד שבאזור שוליאק בצרפת למשפחה צנועה. שנת הולדתו המדויקת אינה ידועה, ומקובל לסבור כי נולד באחת השנים האחרונות של המאה ה-13, ולכל המאוחר בשנת 1300. בגיל צעיר למד לטינית מפי כומר הקהילה המקומית, שזיהה אותו כנער נבון ובעל כושר התבוננות, ובהמשך שלחו ללימודי רפואה בטולוז ובמונפלייה. דה שוליאק הוסמך ברפואה ב-1325, והמשיך את לימודיו והתמחותו בבולוניה שבאיטליה ובפריז. בלימודיו למד להפריד בין העיסוק הקליני ברפואה לבין מיסטיקה ואסטרולוגיה, דבר שלא היה מובן מאליו באותה עת. בפריז נתגלגלו לידיו מחקרים ישנים באנטומיה, נושא שריתק אותו.

בשנת 1340 התיר האפיפיור קלמנס השישי לבצע ניתוחים שלאחר המוות בגופות חללי מגפת הדבר שהחלה להתפרץ באותה עת, במטרה לנסות ולעצור את התפשטות המגפה. זאת לאחר דורות ארוכים שבהם אסרה הכנסייה נחרצות ניתוחים מסוג זה. בעקבות היתר זה היה דה שוליאק מחלוצי הדיסקציה של גופות אנושיות למטרות רפואיות. בסביבות 1344 עבר לליון, שם הצטרף לסגל מנזר סן ז'וסט ועבד כרופא במרפאת המנזר.

ב-1348 עבר לאביניון, שם שימש רופאם של האפיפיורים קלמנס השישי (1342–1352), אינוקנטיוס השישי (1352–1362) ואורבנוס החמישי (1362–1370). הוא הגיע לאביניון בזמן שבו התפרצה שם מגפת הדבר שנודעה בשם "המוות השחור", ואף נדבק וחלה במהלך טיפולו בחולים, בהמשך החלים מקץ ששה שבועות. במשך תקופת מחלתו תיאר ותיעד ביומנו את שלבי התפתחותה.

בשנת 1363 פרסם את חיבורו החשוב – **כירורגיקה מאגנה** (בלטינית: Chirurgica Magna - "כירורגיה גדולה"), שהתבסס על הרחבה של חיבור קודם שלו בנושא משנת 1340 בתוספת הניסיון הקליני שצבר מאז. ה"כירורגיקה מאגנה" היה הפרסום המקצועי הראשון בתחום הכירורגיה, והוא תורגם לשפות רבות נוספות. הספר שימש מקור ראשון במעלה לרופאים ומנתחים ברחבי אירופה במשך 300 השנים הבאות, ובלט בכך שהתבסס לא על אסטרולוגיה כי אם על אבחנותיו האישיות של הכותב וניסיונו הקליני והכירורגי. בין היתר כולל החיבור פירוט טיפול בפציעות ושברים, תיאור מפורט של הפרוצדורה לניתוחי הרניה (בקע) וקטרקט, וכן עוסק במתן חומרים נרקוטיים באינהלציה לצורך הרדמה ושיכוך הכאב בעת הניתוח. שוליאק הגדיר גם את תכונות האישיות הנדרשות ממנתח, עסק באתיקה הנדרשת ממנו, והגדיר קריטריונים לרווחת החולה המטופל ונוחותו.
ממוזער|''Chirurgia'', 1493

גי דה שוליאק מת באביניון ב-1368. בזכות ניסיונו הקליני העשיר, מחקרו, וחיבורו המפורסם הוא נחשב עד היום כ"אבי הכירורגיה המודרנית".

## קישורים חיצוניים

* 

שוליאק, גי דה
שוליאק, גי דה
קטגוריה:כירורגים צרפתים
קטגוריה:רופאים מהמאה ה-14
קטגוריה:צרפתים במאה ה-14
אלסנדרו מרצ'לו

ממוזער|אלסנדרו מרצ'לו
**אלסנדרו מרצ'לו** (באיטלקית: Alessandro Marcello; 24 באוגוסט 1669 – 19 ביוני 1747) היה אציל איטלקי, שעסק להנאתו בתחומים שונים, בהם שירה, פילוסופיה, מתמטיקה ומוזיקה.
## ביוגרפיה
מרצ'לו חיבר ופרסם כמה סדרות קונצ'רטים (בהם שישה בשם "לה צ'טרה") ואי-אילו קנטטות, במקרים רבים בשם העט אטריו סטינפאליקו, שמו כחבר האקדמיה של ארקדיה. אף כי יצירותיו מבוצעות לעיתים רחוקות מאוד כיום, הוא נחשב למלחין מוכשר מאוד. יוהאן סבסטיאן באך עיבד קונצ'רטו לאבוב ברה מינור משלו לצ'מבלו (974 ברשימת יצירות באך). הקונצ'רטו הזה לאבוב הוא כנראה יצירתו הנודעת ביותר של מרצ'לו.

בנדטו מרצ'לו, גם הוא מלחין, היה אחיו של אלסנדרו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1673
קטגוריה:נפטרים ב-1747
Java Servlet

**Servlet** (**סֶרְוְלֶט**; לפי מונחי האקדמיה ללשון העברית: **שָׁרָתִית**) היא טכנולוגיית צד-שרת מבוססת Java, המהווה את אחד מממשקי תכנות היישומים של Java Enterprise Edition. המפרט של Java Servlet מגדיר את האופן שבו רכיב תוכנה הכתוב בשפת ג'אווה ורץ בצד השרת, יכול להגיב לבקשות המגיעות מצד הלקוח (לדוגמה, בקשות HTTP מסוג GET ו-POST). סרוולטים הם מחלקות Java, אשר עקרונית יכולות לתקשר על גבי כל פרוטוקול שרת–לקוח, אבל השימוש הנפוץ ביותר ב-Servlets הוא עם פרוטוקול ה-HTTP. לפיכך, המילה "Servlet" לבדה בדרך כלל משמשת בהקשר ל-"HTTP Servlet". סרוולט הוא אובייקט המקבל בקשה (request) ויוצר תגובה (response) על סמך אותה בקשה.

Servlets רצים על גבי שרת HTTP והם מהווים את המקבילה של ג'אווה לטכנולוגיות אחרות לתוכן ווב דינמי, כדוגמת PHP ו-ASP.NET. בדרך כלל, התוכן שנוצר על ידי Servlets הם דפי HTML, אבל אלה יכולים להיות גם נתונים בצורות אחרות, כמו JSON ,XML, ועוד. Servlets יכולים לשמור מידע אודות המצב (state) בתוך משתני session, על פני טרנזקציות שרת רבות, על ידי שימוש ב-cookies או ב-URL rewriting.

כדי לפרוס Servlet, נדרש שימוש ב-Web container (נקרא גם Servlet container) – רכיב בשרת HTTP המשמש לאינטראקציה עם ה-Servlets. רכיב זה אחראי על ניהול מחזור החיים של servlets, ממפה בין כתובת URL ל-Servlet ספציפי, ומוודא שהבקשה הנכנסת ב-URL היא בעלת הרשאות גישה מתאימות. ממשק תכנות היישומים Servlet המוכל ב-package בשם `javax.servlet`, מגדיר את האינטראקציות המצופות בין web container ל-servlet.

סרוולטים ניתנים ליצירה באופן אוטומטי מתוך (JavaServer Pages (JSP, על ידי ה-JavaServer Pages compiler. ההבדל בין Servlets ל-JSP הוא בכך שב-Servlets משבצים קוד HTML בתוך קוד Java, ואילו ב-JSP זה הפוך, שם קוד Java משובץ בתוך קוד HTML.

אף על פי שהשימוש הישיר ב-Servlets לצורך יצירת קוד HTML הפך לנדיר, תשתית התוכנה JavaServer Faces שהיא high-level יותר לעומת Servlets ומשמשת ליצירת יישומי רשת על פי מודל ה-MVC, עדיין משתמשת מפורשות בטכנולוגיית ה-Servlet לצורך טיפול שהוא יותר low-level בבקשות ותגובות. צורת שימוש ישנה יותר ב-Servlets, היא בצימוד לשימוש ב-JSP בתבנית הנקראת Model 2, שגם היא סוג של תבנית העיצוב MVC.

## שימושים
השימושים הנפוצים ב-Servletes הם לצורך:
* עיבוד או אחסון נתונים שנשלחו (submitted) מתוך טופס HTML.
* לספק תוכן דינמי כדוגמת התוצאה של שאילתה על בסיס נתונים.
* ניהול מידע אודות המצב (state), שבאופן טבעי אינו קיים בפרוטוקול ה-HTTP שהוא כשלעצמו stateless protocol. לדוגמה: שימור תוכן "עגלת הקניות" של מבקר באתר קניות באינטרנט, בזמן שהוא מדפדף בין דפי האתר.

## ראו גם
* JavaServer Pages
* Java Enterprise Edition
* אפאצ'י טומקט
* יישום רשת

## קישורים חיצוניים
* 
* Java Servlet Technology – מתוך המדריך הרשמי של Oracle ל-Java EE 6 
* JSPs and Servlets – סדרת מדריכי וידאו באתר YouTube 

קטגוריה:טכנולוגיות צד-שרת
Servlet
מידה משותפת

במתמטיקה, קיומה של **מידה משותפת** היא תכונה המאפשרת להשוות בין שני קטעים, שני מספרים או שני מבנים מופשטים (כמו חבורות או מודולים). 

קיומה של מידה משותפת בין הקטעים a ו-b פירושו שקיים קטע z (ממשי), כך שגם a וגם b ניתנים להרכבה ממספר שלם של עותקים של z. במילים אחרות, היחס בין אורכי הקטעים הוא מספר רציונלי. המונח מופיע לראשונה בספר "יסודות" של אוקלידס. 
באופן דומה, שני מספרים ממשיים הם **בעלי מידה משותפת** אם היחס ביניהם הוא רציונלי. הקטעים a ו-b הם בעלי מידה משותפת (כקטעים) אם ורק אם האורכים שלהם בעלי מידה משותפת (כמספרים).

לשאלת המידה המשותפת חשיבות מסוימת עבור פונקציות מחזוריות: אם a ו-b הם מחזורים של אותה פונקציה, אז ניתן להסביר את שניהם באמצעות מחזור אחד, קטן יותר, בדיוק כאשר הם בעלי מידה משותפת.

קיומם של מספרים אי רציונליים מוכיח כי ישנם קטעים חסרי מידה משותפת. למשל, במשולש ישר-זווית ושווה-שוקיים, אין מידה משותפת לניצב וליתר, משום שלפי משפט פיתגורס היחס ביניהם הוא \sqrt{2}, ומספר זה אינו רציונלי.

## מידה משותפת באלגברה מופשטת

בתורת החבורות, לשתי תת חבורות  G_1,G_2 של חבורה G יש מידה משותפת (באנגלית: commensurable) אם לחיתוך G_1\cap G_2 יש אינדקס סופי בכל אחת מהן. זוהי הכללה של המושג המקביל למספרים ממשיים, משום שהמספרים a ו-b הם בעלי מידה משותפת אם ורק אם תת-החבורות \{na: n\in \mathbb{Z}\} ו-\{nb: n\in \mathbb{Z}\} של שדה המספרים הממשיים (כחבורה חיבורית) הן בעלות מידה משותפת. מקיומה של מידה משותפת נובע שהחבורות הן **דמוי-איזומורפיות** (יש להן תת-חבורות מאינדקס סופי שהן איזומורפיות זו לזו), אבל באופן כללי ההפך אינו נכון. לחבורות נוצרות סופית בעלות מדה משותפת יש גרפי קיילי קוואזי-איזומטריים (אבל יש חבורות קוואזי-איזומטריות שאינן בעלות מדה משותפת). ראו קוואזי-איזומטריה של חבורות להשלכות של תכונה זו.

הגדרה דומה תקפה עבור תת-מודולים: M_1,M_2 הם בעלי מידה משותפת אם לחיתוך M_1\cap M_2 יש אינדקס סופי בכל אחד מהם. למשל, אם R הוא חוג דדקינד, אז כל שני תת-מודולים מדרגה מקסימלית של המודול החופשי R^n הם בעלי מידה משותפת.

שני מרחבים טופולוגיים, בעלי אותו מרחב כיסוי אוניברסלי, הם בעלי מידה משותפת אם יש להם מרחב כיסוי משותף, בעל אינדקס סופי מעל כל אחד מהם. אם החבורה G פועלת על מרחב פשוט קשר X, ו-G_1,G_2 הן תת-חבורות, אז מרחבי המנה X/G_1 ו-X/G_2 בעלי מידה משותפת אם ורק אם G_1 בעלת מידה משותפת עם תת-חבורה צמודה ל-G_2. בהקשרים גאומטריים, נקראת לפעמים תכונה זו "מידה משותפת", אף-על-פי שהיא חלשה יותר מקיום מידה משותפת במובן הקודם בין תת-החבורות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מושגים במתמטיקה
קטגוריה:תורת החבורות
בנדטו מרצ'לו

שמאל|ממוזער|250px|בנדטו מרצ'לו
**בנדטו מרצ'לו** (באיטלקית: **Benedetto Marcello**; 31 ביולי או 1 באוגוסט 1686 - 24 ביולי 1739) היה מלחין איטלקי.

## חייו
מרצ'לו נולד למשפחת אצולה ונציאנית (בחיבוריו הוא מתואר לעיתים קרובות כ"פטריציו ונטו"), ואף כי היה תלמיד של אנטוניו לוטי ופרנצ'סקו גספאריני, אביו ייעד אותו ללימודי משפטים. בשנת 1711 היה חבר במועצת הארבעים (בממשלה המרכזית של ונציה), ובשנת 1730 התמנה לפרובידוטורה (מושל מחוז) בפולה, עיר לחוף הים האדריאטי (כיום בקרואטיה). כיון שבריאותו נפגעה מן האקלים במחוז איסטריה, פרש אחרי שמונה שנים מתפקידו, עבר לברשה ושם נפטר ממחלת השחפת. 

מרצ'לו זכור ביותר ביצירתו "אסטרו פואטיקו-ארמוניקו" (ונציה, 1734–1727), עיבוד מוזיקלי לקולות ובאסו קונטינואו (לעיתים בתוספת כלי סולו) של חמישים מזמורי התהילים הראשונים, בתרגום מחורז לאיטלקית של ג'וסטיניאני. צ'ארלס אוויסון התפעל מהם, ויחד עם ג'ון גארת התאים להם מילים אנגליות (לונדון 1757). כמה מובאות משם אפשר למצוא ב"תולדות המוזיקה" של ג'ון הוקינס. בכמה מקנטטות אלו מצוטטים מזמורים יהודיים בעברית מבתי הכנסת של ונציה, ומהווים מקור רב ערך לחוקרי המוזיקה היהודית בזמננו. 

יצירותיו האחרות הן בעיקר קנטטות, חלקן לקול אחד וחלקן לכמה קולות; בספריית הקונסרבטואר של בריסל יש כמה כרכים מעניינים של קנטטות קאמריות שחיבר למען פילגשו. הוא חיבר אמנם אופרה, La Fede riconosciuta בויצ'נצה בשנת 1702, אך לא נטה חיבה לסוג זה של מוזיקה ואת דעותיו על מצב הדרמה המוזיקלית בימיו ביטא בעלון הסאטירי "תיאטרו אלה מודה", שיצא בעילום שם בוונציה בשנת 1720. יצירה קטנה זו, שזכתה להדפסות חוזרות תכופות, היא לא רק משעשעת מאוד, אלא גם רבת ערך כתרומה לתולדות האופרה.

בנדטו היה אחיו של אלסנדרו מרצ'לו, גם הוא מלחין.

## קישורים חיצוניים

* מלחניו של מרצ'לו, תווים וקטעי שמע
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:איטלקים שנפטרו משחפת
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1686
קטגוריה:נפטרים ב-1739