ז'אן-בטיסט בורגיניון ד'אנוויל

ממוזער|מפת אפריקה של ד'אנוויל מ-1749; אזורים נרחבים מופיעים ככתמים לבנים
ממוזער|מפת ירושלים של ד'אנוויל, 1747
ממוזער|מפת ארץ ישראל בתקופה הרומית, 1732
ממוזער|מפת מצרים העתיקה, במקורהּ מ-1762
ממוזער|170px|שלט הרחוב בפריז שנקרא על שם ד'אנוויל

**ז'אן-בטיסט בורגיניון ד'אנוויל** (**Jean-Baptiste Bourguignon d'Anville**, אוית גם Danville; 11 ביולי 1697, פריז, צרפת – 28 בינואר 1782, פריז, צרפת) היה גאוגרף צרפתי, מחלוצי הקרטוגרפיה המודרנית.

## קורות חייו ופועלו
מוצאו ממשפחה של פשוטי עם. אביו, אוּבֶּר בורגיניון, היה חייט עילית אמיד שהשיג לבניו חינוך מעולה הודות לפטרונותו של פיליפ השני, דוכס אורליאן. ד'אנוויל למד בקולז' ארבע האומות  בפריז, שבו נכללה הקרטוגרפיה בלימודי המתמטיקה, וכבר בגיל 15 יצר מפה של יוון העתיקה שאף ראתה אור בדפוס. חונכו היה גיום דליל , שהחל ברפורמה של הקרטוגרפיה הצרפתית.
בשנים 1713–1730 היה מורהו של הדופן שיוכתר ב-1722 כמלך צרפת לואי ה-15, ובשנים אלה והתגורר בארמון הלובר. ב-1719, בגיל 22, צורף לשורת "הגאוגרפים של המלך". בד בבד שימש כמזכירו של לואי, דוכס אורליאן.
ב-1754, בגיל 57, נבחר לאקדמיה לכתובים ולספרות . ב-1773 זכה במושב ב וכן קוּדם למשרת הגאוגרף הראשי של המלך. עוד לפני כן, ב-1748, התקבל כחבר ב. ד'אנוויל תרם מידיעותיו גם למפעל האנציקלופדיה הגדולה של דני דידרו וז'אן לה רון ד'אלמבר.
מלבד עיסוקו ביצירת מפות, ד'אנוויל אסף מסמכים גאוגרפיים למיניהם, ואת שנותיו האחרונות הקדיש להסדרתם. האוסף, שלא היה כמותו להיקף באירופה בימיו, הועבר אחרי מותו לחזקת בית המלוכה ושוּכן בספרייה המלכותית, לימים חלק מהספרייה הלאומית של צרפת.

ד'אנוויל מת ב-1782, בגיל 84, אחרי שנתיים של שקיעה גופנית ושכלית.

ב-1864 נקרא על שמו רחוב ברובע ה-14 של פריז. ב-1881 הוצב פסלו בחזית בית עיריית פריז בצד הפונה לרחוב ריבולי.
מכתש על הירח נקרא ב-1976 על שמו – מכתש אנוויל .

## מפותיו
במהלך חייו הפיק ד'אנוויל למעלה מ-200 מפות המאופיינות בעבודה דקדקנית שהתבססה במידה רבה על מחקר מקורי. מפותיו שימשו לא מעט כסימוכין למפות שנוצרו לאורך המאה ה-19 וליוו חוקרי ארצות ונוסעים לא מעטים. עבודתו של ד'אנוויל נעשתה במסורת ה-géographie de cabinet. ד'אנוויל מעולם לא נסע מחוץ לארצו, ועם זאת מפותיו, שהותקנו על סמך שלל מקורות, נחשבות כמדויקות מאוד לזמנן. כלל עבודתו ניתן לחלוקה לשתי קטגוריות: גאוגרפיה עתיקה וגאוגרפיה מודרנית. התמקדותו בגאוגרפיה עתיקה הביאה לו את פרסומו כבר בתחילת דרכו. מפותיו של ד'אנוויל הציגו את התגליות העדכניות והסתמכו על נתונים בדוקים ככל שניתן. שלא כרבים מקודמיו, שנטו להעתיק ממפות קיימות, לעיתים ללא הבחנה, לא היסס להותיר חלקים מהמפות שהכין כשהם ריקים מתוכן, כאשר לא מצא מידע מוסמך על אודות האזורים שהציגו. שיטתו של ד'אנוייל בהערכת אמינות מקורות היסטוריים באה לביטוי כבר במפת איטליה מ-1743, שבה הצביע על שגיאות לא מעטות במיפויה של ארץ זו. המפה לוּותה במזכר (שהיה אז חידוש בתחום זה) בו הוצגו המקורות ששימשו כאסמכתות לתוכני המפה. סקר טריגונומטרי, שנעשה בהוראת בנדיקטוס הארבעה עשר במדינת האפיפיור, אישש לגמרי את קביעוֹת הגאוגרף הצרפתי.

המפות הראשונות שיצאו תחת ידיו של ד'אנוויל נועדו לאייר ספרי גאוגרפיה. החשובות בהן היו מפות סין. מפות אלה הסתמכו על סקר שנערך בשנים 1708–1716 ברחבי אימפריית סין בהוראת הקיסר קאנגשי ובהשגחת כמרים ישועים. הן קובצו באטלס המפות שצורף ב-1737 ל"תיאור סין" של ההיסטוריון הישועי דו האלדה (Jean-Baptiste Du Halde), "אטלס חדש של סין, טרטריה הסינית וטיבט" ושימשו גם במשך המאה ה-19 כמקור למידע על סין. מפות חשובות אחרות שיצר היו של אפריקה (1749), אסיה (1751), הודו (1752) והעולם בשתי הההמיספירות, המזרחית והמערבית (1761). ממפת אפריקה בת זמנו הסיר רבים מהמאפיינים המקובלים והבדיוניים בעיקר החלקים של פנים היבשת. האטלס הכללי שלו, שפורסם לראשונה בשנת 1743, עודכן לעיתים קרובות.

ד'אנוויל, שכונה בפי בני דורו "סטראבון הצרפתי", התמסר לחקר כְּתבים היסטוריים מסוגים שונים – ממסמכים רשמיים ויומני מסעות ועד למדידות אסטרונומיות, ויצר מפות על סמך נתונים שליקט מתוכם, הצליב ובחן. תרומתו וחידושיו בתחום הגאוגרפיה ההיסטורית באו לביטוי במפות שיצר לחיבוריו על ארצות בתקופה שקדמה לנצרות, בפרט מצרים. מפותיו פורסמו בספרים ובאטלסים שונים, בין היתר בחיבוריו של ההיסטוריון שארל רולין  (1661–1741), "היסטוריה עתיקה" ו"תולדות רומא".

בחידושיו של ד'אנוויל נמנית העבודה שבה ערך השוואות של יחידות מרחק שהיו בשימוש בתקופות ובארצות שונות. ה "חיבור על מדידות עתיקות ומודרניות של נתיבי דרכים", שפורסם בשנת 1769, נועד לתקנן את המדדים הגאוגרפיים על ידי המרת ליגות, מיילים, סטאדיות ומידות אחרות, ששימשו בכתבים עתיקים ובתיאורים של נוסעים לדורותיהם – ליחידות אחידות יותר, בעיקר לשיטה המטרית המתהווה.

בשנת 2010 הוקם אתר אינטרנט המוקדש לארכיון ד'אנוויל בספרייה הלאומית של צרפת. האתר נוצר במסגרת מיזם שמטרתו לחקור את סביבת העבודה של צייר מפות מהמאה ה-18 מתוך האוסף הנרחב של מפות גמורות, טיוטות, סקיצות עבודה וכתבי יד ובהקשר החברתי, התרבותי, הכלכלי והפוליטי שלו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* כתבי ד'אנוויל בארכיון האינטרנט
* על ד'אנוויל ב, 1911
* מפות ד'אנוויל באוספי הספרייה הלאומית בירושלים
* אוספי ד'אנוויל%20and%20dc.type%20all%20%22carte%22&lang=fr&suggest=0) (Collection d'Anville) בספרייה הלאומית של צרפת
* מסמכי ד'אנוויל בספרייה הלאומית של צרפת
* על ד'אנוויל באתר Hypotheses (בצרפתית)

* Mario Cams, "The China Maps of Jean-Baptiste Bourgignon d'Anville: Origins and Supporting Networks", *Imago Mundi* 66 (1), 2013, pp. 51–69
* Lucile Haguet, Catherine Hofmann (éds), *Une carrière de géographe au siècle des Lumières: Jean-Baptiste d'Anville*, Oxford: Voltaire Foundation; Paris: BnF Éditions, 2018 (בצרפתית)
* Stéphane Blond and Lucile Haguet, "Jean-Baptiste Bourguignon d' ", in Matthew H. Edney and Mary Sponberg Pedle (eds.), *The History of Cartography*, Vol. 4: *Cartography in the European Enlightenment*, The University of Chicago Press, 2019, pp.111–117 

## הערות שוליים

קטגוריה:גאוגרפים צרפתים
קטגוריה:קרטוגרפים
קטגוריה:אנציקלופדיסטים צרפתים
 קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1697
קטגוריה:נפטרים ב-1782