open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מריה קנטוול

**מריה איליין קנטוול** (באנגלית: **Maria Elaine Cantwell**; נולדה ב-13 באוקטובר 1958) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הדמוקרטית. קנטוול מכהנת כסנאטורית מטעם מדינת וושינגטון, מאז שנת 2001. היא האישה השנייה המכהנת בסנאט מטעם מדינת וושינגטון, לאחר בחירתה של פטי מארי.

## ביוגרפיה
קנטוול נולדה וגדלה באינדיאנפוליס, אינדיאנה. היא גדלה בשכונה שברובה מאוכלסת על ידי אוכלוסייה אירית-אמריקאית בצד הדרומי של העיר. מוצאה הוא אירי וגרמני. סיימה תואר ראשון בממשל ציבורי באוניברסיטת מיאמי שבעייר אוקספורד באוהיו. ב-1983 עברה לסיאטל, וושינגטון על מנת להשתתף בקמפיין הלא-מוצלח של הסנאטור הדמוקרטי אלן קרנסטון מקליפורניה, למועמדות המפלגה הדמוקרטית ב-1984. לאחר מכן השתקעה בפרבר של סיאטל הואיל והוא הזכיר לה את העיר בה גדלה, אינדיאנפוליס.

בשנת 1986 נבחרה לחברה בבית המחוקקים של מדינת וושינגטון, וכיהנה בו עד 1993, אז נבחרה לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז הראשון של וושינגטון. כהונתה שם ארכה שנתיים עד 1995, לאחר הפסדה בבחירות הראשונות שלה כחברת בית הנבחרים. לאחר מכן עזבה את הפוליטיקה ועברה לעסוק בשוק הפרטי. הוצעה לה משרה כסגן הנשיא לשיווק עבור חברת המחשבים "RealNetworks". בשנת 2000 הפכה קנטוול למולטי-מיליונרית נוכח מניותה בחברה.

בשנת 2000 החליטה להתמודד בבחירות לסנאט של ארצות הברית, והיא הביסה את יריבה מהמפלגה הרפובליקנית לאחר בחירות צמודות. ב-2006 נבחרה מחדש (בין היתר ניצחה את אהרון דיקסון) וכן ב-2012 וב-2018. הייתה חברה בוועדת העסקים הקטנים והיזמות בשנים 2014–2015.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* מריה קנטוול, אתר הסנאט הרשמי
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אינדיאנה
קטגוריה:אינדיאנפוליס: אישים
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממדינת וושינגטון
קטגוריה:חברות בית הנבחרים של ארצות הברית ממדינת וושינגטון
קטגוריה:חברות בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בתי המחוקקים של מדינת וושינגטון
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-112 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-119 של ארצות הברית
קטגוריה:סנאטוריות חברות המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מיאמי באוהיו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מיאמי באוהיו
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1958
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
חובה זוטרת

**חובה זוטרת** או **חובה הודית** (שם מדעי: *Sypheotides indicus*) היא מין עוף בינוני במשפחת החובתיים והמין היחיד בסוג *Sypheotides*. המין הקרוב ביותר אליה היא חובה בנגלית שחיה באותו אזור ודומה לה במראה.
## מאפיינים
החובה אנדמית לתת-היבשת ההודית שם היא חיה בעיקר בערבות עשב בעלי עשבים גבוהים מאוד. החובה מפורסמת עקב מנהגו של הזכר לקפוץ באוויר כמה מטרים ואז לנחות בכנפיים אסופות, במצג ראוותני שמבליט את צווארו וחזהו השחורים והציצה הארוכה שמאחורי ראשו (מתרחש בדרך כלל בזירה). החלק הקדמי של הגוף חום בהיר מפוספס מעט, תחילת הכנפיים לבנה והרגליים צהובות. הנקבות לעומתם חומות ומוסוות יותר וגם קטנות יותר.

חובה זוטרת היא אחד ממיני החובתיים הקטנים יותר: אורכה 46–51 ס"מ בלבד. היא נפוצה בחלק המרכזי והערבי של הודו, אך מתפרשת ברחבי תת היבשת במהלך החורף הגשום. החובה מצויה בסכנת הכחדה והיא מתמעטת באזורים רבים בהם הייתה נפוצה בעבר, כגון פקיסטן.

## ראו גם
*חובתיים
*חובה גדולה
*חובה בנגלית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1782
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון פרידריך מילר
קטגוריה:חובתיים
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:נפאל: עופות
קטגוריה:בעלי חיים בערבות הודו
חובה בנגלית

**חובה בנגלית** (שם מדעי: *Houbaropsis bengalensis*) היא עוף טרופי בינונית ממשפחת החובתיים והיא המין היחיד בסוג *Houbaropsis*, היא מזכירה מעט את החובה הזוטרת החיה באותם אזורים, אך היא גדולה יותר וגם שחורה יותר בגוף ובכנפיים ואינה מבצעת מצגי חיזור בין עשבים. החובה קשורה לתת-היבשת ההודית שם היא חיה בעיקר בערבות עשב בעלי עשבים גבוהים מאוד. נשארו מעט מאוד חובות כאלה בטבע ומספרם מידלדל מאוד. נותרו פחות מ-1,000 פרטים בוגרים בטבע.

אורכם 66-68 ס"מ וגובהם 55 ס"מ בממוצע. משקלם 1.2-1.5 ק"ג אצל הזכרים ו-1.7-1.9 ק"ג אצל הנקבות, שבניגוד למיני חובתיים רבים גדולים מהזכרים. נוצות הזכר שחורות מראשו ועד זנבו ובצוואר ציצת זיפי-נוצות ארוכה. מאחורי הראש ישנה ציצה קטנה ושחורה. הכנפיים חומות בתחילתם ולבנות בקצוות והרגליים צהובות.

הם נפוצים בעיקר בהודו, מאוטר פרדש במערב, דרך נפאל ואסאם עד לארונאצ'ל פרדש ועד לבנגלאדש. נוסף קיימות מספר אוכלוסיות בקמבודיה ובווייטנאם.

## קישורים חיצוניים

[ימין|ממוזער|חובה בנגלית עפה ב[אסאם, הודו]]

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
קטגוריה:חובתיים
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:נפאל: עופות
קטגוריה:בעלי חיים בערבות הודו
סלהאטין דמירטאש

[ממוזער|שמאל|דמירטאש (משמאל) עם ראש האיחוד האירופי [מרטין שולץ, 2013]]
**סלהאטין דמירטאש** (**Selahattin Demirtaş**; נולד ב-10 באפריל 1973), פוליטיקאי כורדי בטורקיה. הוא בוגר הפקולטה למשפטים באוניברסיטת אנקרה, עבד כעורך דין פרילנסר יחד עם אחיו אייגול דמירטה במשך תקופה מסוימת. דובר את שפות הבזזאקי, אנגלית וכורדית, נשוי למורה Başak Demirtaş ואב לשניים.

יחד עם פיגן יוקסקדה , הוא מנהיג את מפלגת העמים הדמוקרטית (HDP), אשר נכנסה לראשונה לפרלמנט הטורקי בבחירות של יוני 2015, לאחר שהצליחה לעבור את אחוז החסימה (הגבוה בעולם) של 10%. ב-4 בנובמבר 2016 הוא נעצר יחד עם פיגן יוקסקדה וחברי HDP אחרים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר טורקים
קטגוריה:חברי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה
קטגוריה:פוליטיקאים כורדים
קטגוריה:כורדים טורקים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אנקרה
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1973
אוניברסיטת ג'ג'יאנג

**אוניברסיטת גֶ'גִ'יאַנְג** (בסינית: **浙江大学** פין-ין: **Zhèjiāng**; באנגלית: **Zhejiang University**;  בראשי תיבות: **ZJU** או **Zheda**), נקראת לפעמים ז'דה (Zheda) היא אוניברסיטה בין-לאומית בסין. היא נוסדה בשנת 1897 ונחשבת מהוותיקות והיוקרתיות שבמוסדות ההשכלה הגבוהה בסין. 
הקמפוס המרכזי ממוקם בהאנגג'ואו, כ-180 קילומטרים דרומית לשאנגחאי. מערך הספרייה של האוניברסיטה  מכיל כ-7 מיליון כרכים. 

האוניברסיטה חברה בליגת C9, חברה בברית אוניברסיטאות דלתא של יאנגצה , חברה בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט, חברה בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט וחברה בפורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי.

## ארגון אקדמי
הדיסציפלינות האקדמיות באוניברסיטה מחולקות לשבע פקולטות, שלכל אחת יש בתי ספר שונים:
* הפקולטה לאמנויות ומדעי הרוח
* הפקולטה למדעי החברה
* הפקולטה למדעים
* הפקולטה להנדסה
* הפקולטה למידענות
* הפקולטה מדעי החקלאות, החיים והסביבה
* הפקולטה לרפואה

## דירוגים
#### דירוג בין-לאומי
* דירוג שאנגחאי: מקום 33 (2023)
* Times Higher Education: מקום 55= (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 47= (2024)

#### דירוג אזורי - אסיה
* Times Higher Education: מקום 9 (2023)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 6 (2024)

## גלריית תמונות

之江大学一景.jpg|אוניברסיטת ג'ג'יאנג


## קישורים חיצוניים

* 

ג'ג'יאנג
ג'ג'יאנג
קטגוריה:האנגג'ואו
ג'ג'יאנג
ג'ג'יאנג
ווזנסנסק

**ווזנסנסק** (אוקראינית: **Вознесенськ**) היא עיר במחוז מיקולאייב, אוקראינה. העיר יושבת על נהר הבוג הדרומי.

העיר הוקמה ב-1795 בצו שניתן על ידי יקטרינה הגדולה, במקום שהתקיים לפני כן יישוב של קוזאקים בשם "סוקולי".

לאחר שכאן התחיל לעבור קו רכבת אודסה–בכמץ' זה תרם רבות להתפתחותה הכלכלית והעיר החלה לצמוח בקצב מהיר. ב-1933 העיר חוברה לרשת חשמל ורדיו, וב-1936 העיר חוברה לרשת העברת המים.

ב-7 באוגוסט 1941 העיר נכבשה על ידי הגרמנים ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-24 במרץ 1944.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחוז מיקולאייב: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1795
טירת שלושת הכתרים

**טירת שלושת הכתרים** (בשוודית: **slottet Tre Kronor**) הייתה טירה היסטורית ששכנה בלב העיר העתיקה בסטוקהולם. הטירה הוקמה במאה ה-13, וסביבה קמה העיר סטוקהולם. השם "שלושת הכתרים" ניתן לטירה לראשונה בשנת 1588, כאשר שלושה כתרי-זהב הוצבו בראש המגדל הראשי. ב-7 במאי 1697 נשרפה הטירה כליל, ובמקומה נבנה ארמון המלוכה השוודי (בו ממוקם היום "מוזיאון שלושת הכתרים").

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סטוקהולם: מבנים
שלושת הכתרים
רות שפירא-סמילן

**רות** (**רותי**) **שפירא-סְמילן** (17 ביולי 1922 – 15 בנובמבר 1965) הייתה אשת רדיו ישראלית, עורכת, מגישה, קריינית ומנהלת, חברת סגל "קול ירושלים" ו"קול ישראל".

## ביוגרפיה
רות שפירא נולדה בצפת, אחת משתי בנותיהם של חיה ויהודה שפירא, אנשי העלייה השלישית. אמה, רופאת שיניים, ואביה, מהנדס, הכירו בגדוד העבודה והתגוררו בטבריה. ב-1929 עברה המשפחה לירושלים. רות למדה בילדותה בבית הספר "להאציל פון למל". את לימודיה התיכוניים סיימה בגימנסיה העברית ברחביה. 

במהלך לימודיה גויסה לתחנת "קול ירושלים" המנדטורית להגיש יחד עם כמה מחבריה לספסל הלימודים (לאה פורת-גור, שמואל קצנלסון תמיר, גרא בן ענת ואחרים) תסכיתים לנוער בשעת השידור בעברית. בתום לימודיה התיכוניים למדה באוניברסיטה העברית מקרא ופילוסופיה. במהלך לימודיה המשיכה לעבוד ברדיו. ב-1944 נישאה לשמעיה סמילן (סמילנסקי). 

לאחר קום המדינה הגישה תוכניות שונות, כולל את התוכנית "פינת הנוער", בתחילת שנות החמישים הגישה את התוכנית "שירים כבקשתך" ששודרה מידי שבת בצהריים. ב-1956 יצאה בעקבות בעלה שמעיה סמילן, איש משרד החוץ, לשליחות בהאג ובמילאנו. בהיותה באירופה שימשה ככתבת של "קול ישראל" ושל העיתונים: "דבר" ו"למרחב". בין שאר תפקידיה, קיבלה על עצמה לארגן את חידוני התנ"ך הבינלאומיים, שהתקיימו מטעם "קול ישראל". ב-1965 התמנתה למנהלת המחלקה לקשרי חוץ של "קול ישראל", אך במקביל המשיכה להגיש תוכניות ברדיו.

במהלך השנים הדריכה קריינים רבים בראשית דרכם ברדיו כמו: משה חובב, ראומה אלדר, אריה אורגד, ירון לונדון ורבים אחרים. רות שפירא סמילן דיברה שפות רבות, אנגלית, איטלקית, גרמנית, צרפתית ורוסית. היא ניחנה בכישרון מוזיקלי וכישרון משחק.  

היא נפטרה ב-15 בנובמבר 1965 עקב מחלה קשה. 

## משפחה
במותה הניחה בעל, בן ובת. 

## הנצחה
ממוזער|רחוב רות סמילן, נחל בקע, באר שבע
על שמה נקרא רחוב בבאר שבע.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשות רדיו ישראליות
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרות גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:קרייניות רדיו ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1965
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1965
השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר

**השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר** (באנגלית: **Last Week Tonight with John Oliver**) היא תוכנית לייט-נייט וסאטירה חדשותית אמריקאית, המשודרת בימי ראשון ברשת HBO מאז אפריל 2014. אורכה של התוכנית הוא כחצי שעה ומנחה אותה הקומיקאי הבריטי-אמריקאי ג'ון אוליבר. היא מצולמת מול קהל חי בניו יורק. ב-16 בפברואר 2025 עלתה לשידור העונה השתים עשרה של התוכנית.

אוליבר ציין כי הוא זוכה לחופש עיתונאי מלא באשר לתכני התוכנית ואופן הצגתם, ובפרט ביכולת לבקר תאגידים וחברות ענק. תחילה חוזהו של אוליבר נחתם לשנתיים עם אפשרות להארכה, ובפברואר 2015 נודע כי התוכנית חודשה לשתי עונות נוספות, בנות 35 פרקים כל אחת.

"השבוע שעבר" חולקת מאפיינים משותפים עם התוכנית של קומדי סנטרל, "הדיילי שואו". בה אוליבר שימש בעבר ככתב (וכן כמנחה מחליף) בטרם מעברו ל-HBO, וגם היא כוללת מבט סאטירי מזווית שמאלנית על נושאים פוליטיים, חברתיים ואקטואליים. אחד החידושים בפורמט התוכנית הוא ההתמקדות בכל פרק בנושא מרכזי אחד, שהצגתו ההומוריסטית נשענת על תחקיר. מבנה זה השפיע על תוכניות סאטירה נוספות, ביניהן "המונולוג המרכזי" בתוכנית "פעם בשבוע עם תם אהרון".

בישראל, העונה השלישית לא שודרה והעונה הרביעית עלתה לשידור ב-12 בפברואר 2017, ובצמוד תשודר גם בישראל בערוץ HOT HBO (לשעבר HOT Plus). התוכנית משודרת מ-2018 גם ב-yes והמונולוג המרכזי שלה וסרטונים נוספים מועלים ליוטיוב.

## סקירת תוכנית

## הפקה
אוליבר תיאר את הכנותיו לתוכנית לעיתון "The Wire", השייך ל"אטלנטיק", כי "... בעיקרון אני נדרש לצפות בהכל... אני צופה במספר תוכנית בלבד להנאתי, קרי "60 דקות" ו"Frontline". אני צופה בטלוויזיה במשרדי כל הזמן, ובדרך כלל אני מזפזפ בין CNN, פוקס ניוז, CNBC, Bloomberg Television, MSNBC, אל ג'זירה... אני צופה עם מטרה ברורה בראשי והיא איך לצפות בסיפור המסוקר באופן רע."

מפיק התוכנית, טים קרבל, טען כי HBO נתנה לצוות התוכנית חופש מלא בבחירת אורחי התוכנית, וכן ייעצה להם לא להרגיש מחויבים לארח ולהציג סלבריטאים. כאשר נשאל על ידי מראיין על "כתבים" מזויפים כגון אלו המוצגים בתוכנית "הדיילי שואו", אשר מציגים כיסוי פארודי, טען כי "אין בכוונתינו להיות תוכנית חדשות פארודית, אז לא נציג אנשים המתחזים לעיתונאים".

## שידור
התוכנית משודרת בקנדה בשידור ישיר בערוץ "HBO Canada", וכן משודרת באוסטרליה שעות ספורות לאחר שידורה בארצות הברית. העונה השנייה של התוכנית עלתה לאוויר ב-9 בפברואר 2015. בממלכה המאוחדת התוכנית משודרת יום לאחר שידורה המקורי.

בישראל, העונה הראשונה של התוכנית שודרה בערוץ HOT3 ועונתה השנייה שודרה בערוץ HOT Plus, בימי שלישי, יומיים לאחר שידורה בארצות הברית, בשעה 22:00, וכן הייתה זמינה לצפייה בשירות HOT VOD. העונה השלישית לא שודרה בישראל. העונה הרביעית עלתה לשידור ב-12 בפברואר 2017, ובצמוד משודרת גם בישראל בערוץ HOT HBO (לשעבר HOT Plus). התוכנית משודרת מ-2018 גם ב-yes.

## פרסים ומועמדויות

## ראו גם
*הדיילי שואו

## קישורים חיצוניים

* 

* "השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר", באתר HOT
* "השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר", ביוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: תסריט
קטגוריה:יצירות זוכות פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה
קטגוריה:HBO: סדרות
קטגוריה:סדרות ספין-אוף אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות אירוח אמריקאיות
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכנית אירוח
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2014
פוטרוס

**פוטרוס** (בפרסית: **فطرس** פירושו מלאך שנפל במיתולוגיה השיעית, אנגלית: **Fotros**) הוא כטב"ם איראני ארוך טווח המיועד לצרכים צבאיים ובעיקרם ביון ותקיפה מתוצרת IAIO האיראנית; הוא נחשף בנובמבר 2013.

כלי הטיס עדיין לא נמצא בשירות מבצעי ומתוכנן להיכנס לשירות בזרוע האוויר של משמרות המהפכה האסלאמית בשנת 2017.

גורמים מערביים שבחנו את הכלי טוענים כי יש לו נקודות דמיון עם מל"ט האיתן הישראלי וייתכן שבוסס עליו. כמו האיתן, הוא מצטיין בטווח פעולה ארוך ויכולת שהות ארוכה באוויר.

## תכונות המטוס
המטוס מונע ככל הנראה על ידי מנוע טורבו פרופ בעל שני להבים. כלי הטיס בעל כנפיים ארוכות שעליהן מותקנות נקודות לנשיאת חימוש. הפוטורוס תוכנן לשהות באוויר פרקי זמן ארוכים שבין 16-30 שעות ולהיות בעל טווח מקסימלי של עד כ-2,000 קילומטרים.

בנוסף לכך, האיראנים טוענים כי ניתן לחמש את כלי הטיס במגוון של טילי אוויר-קרקע, והוא בעל מצלמות ואמצעי ביון בחלקו הקדמי של כלי הטיס.

## שימושים בכלי הטיס
שר ההגנה האיראני, חוסיין דהקאן, טען בחשיפת המערכת לתקשורת כי לכלי הטיס שני שימושים:
* **צבאי**: למטרות ביון ותקיפה. בקדמת המל"ט ישנן מצלמות וציוד ביון, וכמו כן האיראנים טוענים כי הוא יכול לשאת על כנפיו טילי אוויר-קרקע.
* **אזרחי**: שליטה על הגבולות, פיקוח על עורקי תחבורה ראשיים וכמו כן אפשרות לפיקוח על אזורים מוכי אסונות - רעידות אדמה, אסונות סביבתיים וכו'.

## ניווט והנחיה
לכטב"ם שני אופני ניווט:
* **אוטומטי**: למשימות ביון, מזינים למל"ט את המסלול בו נדרש לעבור ולאחר מכן הוא מבצע את המשימה באופן עצמאי (שגר ושכח).
* **ידני**: כלי הטיס נשלט דרך תא הבקרה באופן ידני (שגר ועדכן).

## קישורים חיצוניים

* אתר המכיל מידע טכני על המל"ט
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים איראניים
קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים
קונג פיורי

**קונג פיורי** (באנגלית: **Kung Fury**) הוא סרט קצר שוודי, המהווה פרודיה לסרטי אמנויות לחימה ופעולה משנות ה-80, ומתאר  שוטר אמריקני שנוסע בזמן כדי לחסל את אדולף היטלר. דייוויד סנדברג כתב את התסריט, ביים ומשחק בתפקיד הראשי.

הסרט הופק בתקציב של 630 אלף דולר באמצעות אתר מימון ההמונים Kickstarter, והוצג לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן במאי 2015. הסרט הופץ ב-YouTube והפך לתופעת רשת, עם 10 מיליון צפיות תוך חמישה ימים.

## תקציר העלילה

במיאמי של 1985, השוטר קונג פיורי ושותפו עוצרים נינג'ה אדום בסימטה חשוכה. בזמן שהנינג'ה הורג את השותף, קונג פיורי מוכה מכת-ברק וננשך על ידי נחש קוברה - מה שמעניק לו כוח קונג פו על-טבעי. בזכות הכוח הוא מצליח לנטרל מכונת ארקייד שמשתוללת בעיר, אבל מתפטר מהמשטרה לאחר שמפקדו מתעקש שיעבוד עם שותף דינוזאור חדש (טרייצרקופ). אדולף היטלר ("קונג פיהרר") תוקף את מטה המשטרה דרך הטלפון והורג את המפקד. קונג פיורי מחליט לנסוע בזמן לגרמניה הנאצית כדי לנקום ולחסל את היטלר, בעזרת איש המחשבים האקרמן. הוא מגיע בטעות לתקופה הוויקינגית, וממשיך משם בעזרתו של האל תור.

עם הגעתו לגרמניה הנאצית, פיורי מצליח לחסל לבדו מאות חיילים נאצים באמצעות לחימת קונג פו, אבל נורה על ידי היטלר שמפעיל מכונת ירייה. תור, האקרמן, טרייצרקופ, לוחמות ויקינגיות, האל תור וטירנוזאורוס מצטרפים לקרב, הורגים את שאר החיילים ומוחצים את רובוט הנשר שמגן על היטלר. האקרמן מצליח להחיות את פיורי והם חוזרים להווה.

במיאמי של 1985, פיורי מנטרל שוב את מכונת הארקייד שמשתוללת ומבחין שמוטבע עליה צלב קרס, בזמן שהיטלר מגיע להווה עם הרובוט שלו ונשבע לנקום בקונג פיורי.

## צוות השחקנים

* דייוויד סנדברג - קונג פיורי, שוטר במיאמי בעל כוח קונג פו על טבעי 
* יורמה טקון - אדולף היטלר, "קונג פיהרר"
* סטיבן צ'ו - דרגון, שותפו של פיורי 
* לאופולד נילסון - האקרמן, מומחה מחשבים 
* אנדראס קלינג - תור, אל הרעם הנורדי 
* אריק הונקוויסט - טרייצרקופ, שותפו של פיורי 
* פר-הנריק ארבידיוס - מפקד המשטרה 
* אלני יאנג - ברבריאנה, לוחמת ויקינגית 
* הלן אלסון - קטאנה, לוחמת ויקינגית 
* איאוס קרלסון - נינג'ה אדום 
* מגנוס בטנר - קולונל רייכשטש, גרמני 
* ביורן גוסטפסון - טוראי למשטש, גרמני 
* דייוויד הסלהוף - הוף 9000 
* פרנק סנדרסון - קוברה / דינמיט

## הפקה

הקולנוען השוודי דייוויד סנדברג, שביים בעבר וידאו קליפים ופרסומות, כתב את התסריט לסרט משנת 2012. הטריילר הופק וצולם בתקציב של 5,000 דולר. בדצמבר 2013 החל קמפיין באתר Kickstarter, במטרה לגייס 200 אלף דולר להפקת סרט קצר של חצי שעה להפצה בחינם ברשת. מטרה נוספת הייתה לגייס מיליון דולר להפקת סרט קולנוע באורך מלא. צילום הסרט נעשה בציוד פשוט יחסית, ועיקר המימון נדרש לשלב הפוסט-פרודקשן. תהליך המימון הסתיים ב-25 בינואר 2014, עם 630,019 דולר מ-17,713 תומכים.

## קישורים חיצוניים

* 

* Kung Fury באתר YouTube, ובתרגום לעברית.
* 

קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי 2015
קטגוריה:סרטים שוודיים
קטגוריה:רטרו-פוטוריזם
עונת 1989/1990 ב-NBA

**עונת 1989/1990** היא העונה ה-44 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה השנייה ברציפות של דטרויט פיסטונס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את פורטלנד טרייל בלייזרס בתוצאה 4-1, ואייזיאה תומאס זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה מג'יק ג'ונסון מלוס אנג'לס לייקרס בפעם השנייה ברציפות והשלישית בקריירה. בתחילת העונה צורפו הקבוצות מינסוטה טימברוולבס ואורלנדו מג'יק ל-NBA והפכו לקבוצות ה-26 ו-27 בליגה.

## דראפט 1989
דראפט 1989 התקיים ב-27 ביוני 1989 במדיסון סקוור גארדן שבניו יורק. החל משנה זו קוצר הדראפט משלושה סיבובים לשניים בלבד. בהגרלה (לוטרי) זכתה סקרמנטו קינגס בבחירה הראשונה, שניצלה אותה כדי לבחור את פרביס אליסון מאוניברסיטת לואיוויל. בסך הכל נבחרו בדראפט 1989 תשעה שחקני אולסטאר: שון אליוט (בחירה שלישית), גלן רייס (4), מוקי בליילוק (12), טים הארדוויי (14), דנה ברוז (16), שון קמפ (17), בי ג'יי ארמסטרונג (18), ולאדה דיבאץ (26) וקליף רובינסון (36). שחקנים בולטים אחרים שנבחרו בדראפט זה כוללים את דני פרי (בחירה שנייה), ניק אנדרסון (11), שרמן דאגלס (28) ודינו ראדג'ה (40). בתואר רוקי העונה זכה דייוויד רובינסון מסן אנטוניו ספרס שנבחר בדראפט 1987, אך הצטרף ל-NBA רק בעונת 1989/90.

## אולסטאר 1990
משחק האולסטאר נערך במיאמי, פלורידה ב-11 בפברואר 1990.
המאמנים במשחק היו פט ריילי מלוס אנג'לס לייקרס וצ'אק דיילי מדטרויט פיסטונס. חמישיית המזרח כללה את אייזיאה תומאס, מייקל ג'ורדן, לארי בירד, צ'ארלס בארקלי ופטריק יואינג, וחמישיית המערב כללה את ג'ון סטוקטון, מג'יק ג'ונסון, ג'יימס וורת'י, איי סי גרין והאקים אולאג'ואן. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 130-113, ול-MVP של משחק האולסטאר נבחר מג'יק ג'ונסון שקלע 22 נקודות.

## טבלת העונה הסדירה
[ממוזער|שמאל|220px|[פט ריילי, מאמן העונה]]

*כוכבית מסמנת קבוצה שהעפילה לפלייאוף.

## מובילי הקטגוריות הסטטיסטיות

## פרסים
[ממוזער|שמאל|250px|[מג'יק ג'ונסון, ה-MVP של העונה הסדירה]]
* **[[MVP של העונה הסדירה ב-NBA|MVP של העונה הסדירה]]** - מג'יק ג'ונסון, לוס אנג'לס לייקרס
* **[[שחקן ההגנה של העונה ב-NBA|שחקן ההגנה של העונה]]** - דניס רודמן, דטרויט פיסטונס
* **[[רוקי השנה ב-NBA|רוקי העונה]]** - דייוויד רובינסון, סן אנטוניו ספרס
* **[[השחקן השישי של העונה ב-NBA|השחקן השישי של העונה]]** - ריקי פירס, מילווקי באקס
* **[[השחקן המשתפר של העונה ב-NBA|השחקן המשתפר של העונה]]** - רוני סייקלי, מיאמי היט
* **[[מאמן השנה ב-NBA|מאמן העונה]]** - פט ריילי, לוס אנג'לס לייקרס
* **[[מנהל השנה ב-NBA|מנהל העונה]]** - בוב באס, סן אנטוניו ספרס
* **[[גביע האזרחות של ג. וולטר קנדי|גביע האזרחות]]** - דוק ריברס, אטלנטה הוקס

### חמישיות העונה

### חמישיות ההגנה

### חמישיות הרוקיז

## פלייאוף 1990
**סגל האלופה, [[דטרויט פיסטונס]]:** אייזיאה תומאס, ג'ו דיומרס, ביל ליימביר, דניס רודמן, ג'יימס אדוארדס, ויני ג'ונסון, ג'ון סאלי, מארק אגוויר, דייוויד גרינווד, ג'רלד הנדרסון, ויליאם בדפורד וסקוט האסטינגס.**[[מאמן|מאמן ראשי]]:** צ'אק דיילי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

1989/1990
קטגוריה:1989 בארצות הברית
קטגוריה:1990 בארצות הברית
NBA
NBA
פיבדנואוקראינסק

**פיבדנואוקראינסק** (אוקראינית: **Південноукраїнськ**) היא עיר במחוז מיקולאייב, אוקראינה.

ראשיתה של העיר בשנות השבעים של המאה ה-20 עם תחילת ההקמה של תחנת כוח גרעינית באזור. שמו הראשון של היישוב היה **קונסטנטינובקה-2**. ב-1987 הוחלט לשנות את שמו ליוז'נואוקראינסק ולהעניק לו מעמד של עיר. ב-2024 שמו שונה לפיבדנואוקראינסק.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז מיקולאייב: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1976
אסמאעיל ריאן

**אִסְמאעיל רִיאָן** (בערבית: **إسماعيل ريان**; נולד ב-24 באפריל 1994) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי.

## קריירת מועדונים
ריאן נולד בכאבול, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית. התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי חיפה. ב-17 במרץ 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, פתח בהרכב במשחק הדרבי מול הפועל חיפה, שהסתיים בתיקו 1–1. בעונת  המשיך לשחק בקבוצת הנוער והיה שותף לדאבל כשכבש 15 שערים בליגה לנוער. בעונה זו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בניצחון 2–1 נגד עירוני קריית שמונה.

בעונת 2013/2014 צורף לסגל הקבוע של הקבוצה הבוגרת אך לא זכה לדקות משחק רבות, ובפברואר  הושאל להפועל עכו. כבר בהופעת הבכורה שלו בקבוצה הבקיע ובישל בניצחון 4–3 נגד הפועל רמת השרון. בסך הכל כבש עד תום העונה שלושה שערים ב-11 הופעות בליגת העל. באוגוסט  הושאל לבני סכנין. ב-23 בנובמבר 2014 הבקיע את שער הניצחון (1–0) במשחק נגד בית"ר ירושלים. את עונת 2014/2015 סיים ריאן עם ארבעה שערים וארבעה בישולים ב-29 הופעות בליגת העל.

ביוני 2015 חזר ריאן למכבי חיפה, ובעונת 2015/2016 ערך 24 הופעות וכבש שער אחד, וזכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר ששותף כמחליף במשחק הגמר, בו גברה חיפה 0–1 על מכבי תל אביב. בעונת 2016/2017 שותף ב-17 משחקי ליגה ולא כבש.

ב-31 ביולי 2017 חתם לשנתיים בעירוני קריית שמונה, ובעונתו הראשונה בקבוצה רשם ארבעה שערים ושלושה בישולים ב-25 הופעות בליגת העל. בעונת 2018/2019 ערך 27 הופעות, כבש ארבעה שערים והוסיף שבעה בישולים.

ב-4 בספטמבר 2020 חתם ריאן במועדון אדאנספור מהליגה הטורקית השנייה.

ב-7 בפברואר 2021 חזר ריאן לבני סכנין וחתם עד לסוף העונה.

ב-2 בנובמבר 2021 חתם בסקציה נס ציונה מהליגה הלאומית. בסיום העונה העפיל עם הקבוצה לליגת העל. ב-21 בספטמבר 2022 חתם בהפועל אום אל-פחם מהליגה הלאומית. ב-1 בפברואר 2023 עבר להפועל רמת גן. ב-17 בדצמבר 2023 חתם באיחוד בני שפרעם. בדצמבר 2024 חתם בהפועל עירוני עפולה.ב-6 בפברואר 2025 חתם בהפועל רעננה.

## קריירה בינלאומית
לזכותו של ריאן ארבעה שערים ב-12 הופעות במדי נבחרת הנוער של ישראל. ב-26 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה עד גיל 21, בניצחון 4–2 על קפריסין עד גיל 21, ובסך הכול ערך במדיה שש הופעות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלני אדנאספור
קטגוריה:כדורגלני סקציה נס ציונה
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט כפר קאסם
קטגוריה:כדורגלני הפועל אום אל-פחם
קטגוריה:כדורגלני איחוד בני שפרעם
קטגוריה:כדורגלני הפועל עפולה
קטגוריה:כדורגלנים ערבים ישראלים
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בטורקיה
קטגוריה:מוסלמים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1994
גרשון בורנשטיין

**גרשון (גרי) בורנשטיין** (1953 - 29 במאי 2012) היה חבר סגל המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים מאז 1985, חבר במרכז לחקר הרציונליות מאז יום היווסדו ב-1991. יזם והקים את מעבדת ה"רציולאב" המיועדת למחקר על קבלת החלטות אינטראקטיביות.

## ביוגרפיה
נולד לקלמן בורנשטיין (לימים תת ניצב במשטרת ישראל) ולרינה בורנשטיין, ששירתה רוב ימיה הבוגרים כאשת חינוך בחינוך המיוחד. כבר בילדותו נודע כאוטודידקט, כנער התקשה להשתלב במערכת החינוך הפורמלית, את עיקר השכלתו רכש מקריאת אין ספור ספרים בכל תחום ונושא.

את שירות החובה בצה"ל עשה בחטיבת הצנחנים (גדוד 890). לחם בסיני במלחמת יום הכיפורים וברמת הגולן בתקופת ההתשה שאחריה. גם במילואים שירת בחטיבת צנחנים והתנדב עד גיל מאוחר.

בשנת 1979 התחיל לימודי תואר B.A בפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1983 התחיל לימודי Ph.D בפסיכולוגיה חברתית, אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. ב-1985 התמנה כמרצה באוניברסיטה העברית בירושלים, וב-1990 היה למרצה בכיר באוניברסיטה. ב-1989 היה מרצה אורח באוניברסיטת קרוליינה הצפונית. ב-1996 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1997 שימש בורנשטיין כמרצה אורח במרכז לחקר החלטות כלכליות ופוליטיות באוניברסיטת אמסטרדם. ב-2004 מונה לפרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 2005 - 2008 היה ראש המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית.

בורנשטיין נפטר ב-29 במאי 2012, בגיל 59. הותיר אחריו שני בנים. הובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ קריית ענבים.

## לקריאה נוספת

# Bornstein, G. (1992). The free rider problem in intergroup conflicts over step-level and continuous public goods. Journal of Personality and Social Psychology, 62, 597-606.
# Bornstein, Gary & Winter, Eyal & Goren, Harel, 1996. "Experimental study of repeated team-games," European Journal of Political Economy, Elsevier, vol. 12(4), pages 629-639, December.
# Gary Bornstein & Ilan Yaniv, 1998. "Individual and Group Behavior in the Ultimatum Game: Are Groups More â€œRationalâ€ Players?," Experimental Economics, Springer, vol. 1(1), pages 101-108, June.
# Gary Bornstein & Uri Gneezy, 2002. "Price Competition Between Teams," Experimental Economics, Springer, vol. 5(1), pages 29-38, June.
# Bornstein, G., Budescu, D., Kugler, T., & Selten, R. (2008). Repeated price competition between individuals and between teams. Journal of Economic Behavior and Organization, 66, 808-82


## קישורים חיצוניים

* מודלים של קונפליקטים בין קבוצות, פרופסור גרי בורנשטיין, המחלקה לפסיכולוגיה, האוניברסיטה העברית

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: פסיכולוגיה
קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:חוקרים בקבלת החלטות
קטגוריה:אישים הקבורים בקריית ענבים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
נובי בוה

**נובי בוה** (באוקראינית: **Новий Буг**) היא עיר במחוז מיקולאייב, אוקראינה.

## היסטוריה
היישוב הראשון במקום הוקם על ידי הקוזאקים במאה ה-18, יותר מאוחר בקרבת המקום החלו להתיישב איכרים נמלטים שהקימו יישובים משלהם. עד סוף מאה ה-18 שטחם של יישובים אלו גדל והוחלט לאחדם ליישוב אחד. שמו הראשון של היישוב המאוחד היה **סמניבנה**.

בראשית המאה ה-19 השתקע ליד סמניבנה איכר עשיר ואתו 119 פועליו. ב-1810 היישוב החדש אוחד עם סמניבנה וניתן לו שם **נובופבליבקה**.

ב-1832 היישוב קיבל את שמו הנוכחי, **נובי בוה**.

ב-1860 נובי בוה קיבלה מעמד של עיירה, אז היו כאן 787 בתים שבהם התגוררו 5,381 תושבים.

החל מ-1922 העיר היא חלק מברית המועצות.

ב-14 באוגוסט 1941 העיר נכבשה על ידי הגרמנים ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-8 במרץ 1944.

## הקהילה היהודית

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מחוז מיקולאייב: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1810
אוריאל יקותיאל

**אוריאל יקותיאל** (נולד ב-2 בספטמבר 1988) הוא פרפורמר, רקדן ושחקן ישראלי. הוא אמן מופע דראג המופיע בשמו המלא ללא שם במה. הוא האמן הישראלי הראשון שפרץ שדמותו היא הכלאה מגדרית של נשיות וגבריות. דמותו מופיעה בבגדי נשים, ללא פאה ובעלת שפם, סימן ההיכר של יקותיאל. נוסף לכך, הוא מוביל את ליין מסיבות הגייז המזרחיות בישראל - האריסה.

## ביוגרפיה
יקותיאל גדל והתחנך בהרצליה, בן זקונים במשפחה בת 4 ילדים. אמו התאבדה כשהיה בן שנתיים ואביו עבד כאיש ביטחון ומומחה בכלי נשק. בגיל 13 הוא יצא מהארון בפני משפחתו וחבריו. ב-2005 בגיל 17 למד איפור מקצועי בבית הספר לאיפור של ירין שחף. לאחר סיום התיכון, התגייס לחיל האוויר הישראלי, ומתוקף סיבות נפשיות קיבל פטור משירותי ביטחון והשתחרר בדרגת טוראי. לאחר שחרורו, עבר אוריאל לאנגליה, שם לראשונה הכיר רקדנים מכלל אזור אירופה וקיבל השראה ותובנה שהבמה היא מקומו.

עם שובו לישראל, החל להופיע במועדונים שונים בתל אביב, כשהוא לבוש בבגדי נשים ואיפור, אך עם זאת השאיר את סימן ההיכר שלו: השפם.
לאור הצלחתו בקרב הקהילה הגאה כדמות מיוחדת במינה, חבר אוריאל לליין ה"אריסה", הליין הראשון לגייז אשר מנגן מוזיקה מזרחית בלבד ויחד צברו תאוצה כאשר בקיץ 2011 סרטוני הליין שנראו במובנים מסוימים אף שנויים במחלוקת הפכו לוויראליים, ובכך העצימו את החשיפה של המסיבות. בין הזמרים הים תיכוניים שהצטלמו לסרטוני הליין לקראת הופעותיהם במסיבות: זהבה בן, אתי לוי, הפרויקט של רביבו, מרגלית צנעני, ליאור נרקיס, עומר אדם, שרית חדד ועוד.

בנובמבר 2011 השתתף בקמפיין "אחרי כל לילה מגיע יום", שנולד בעקבות ארבעה מקרי התאבדויות בקהילה הגאה, מספר חודשים לפני כן.

בשנת 2012 עלתה לאוויר הסדרה "אמא ואבאז" בערוץ הוט 3, שם שיחק אוריאל את חברם הטוב של סמי וארז, זוג גברים המביאים לעולם ילד עם אישה.

בשנת 2014 השתתף אוריאל בתוכנית המציאות "המירוץ למיליון", יחד עם חברו הטוב, טום באום. השניים הגיעו למקום השני, ובאותה השנה השתתף בקליפ שיצא עבור השיר "פה זה לא אירופה". ביוני 2015, החלו להגיש את תוכנית האירוח "שישי טייק אווי" בזכיינית ערוץ 2 רשת בשיתוף עם השף עומר מילר במשבצת המקדימה לאולפן שישי.

ב-2015 השתתף בקמפיין לחברת "קרולינה למקה" עם בר רפאלי.

בפסח 2016 החל להופיע במופע האלתורים "יצא משליטה" עם דר זוזובסקי, עדי הימלבלוי, תובל שפיר ועוד.

בקיץ 2016 יקותיאל כיכב בקמפיין עבור רשות שדות התעופה. בנוסף מנחה ביחד עם לירון רביבו את תוכנית הטיולים "החופשה המושלמת" בערוץ 2.

ב-2022 יקותיאל עבר לפריז לעבוד בקבוצת המלונאות ואירוח של אסף גרניט.

## קישורים חיצוניים

* ריאיון עם אוריאל יקותיאל בתוכנית 'פוטו ריבה' עם גיל ריבה, ערוץ 10, 29 במאי 2015 
* 
* רוני סבג-אלבין, עור לבן, מסיכות שוקולד, באתר העוקץ, 16 ביוני 2011
* 
* 
* בן סויסה, אוריאל יקותיאל: לא מנסה להעביר אשליה של אישה, באתר אונלייף, 24 בנובמבר 2014
* אוריאל יקותיאל ובר רפאלי בפרסומת לקולקציית 2015 של רשת קרולינה למקה ברלין, באתר מזבלה, 14 באפריל 2015
* 
*  
* 
*
* אריסה - ערוץ היוטיוב
* Israel's Most Fabulous Drag Queen Gets a New Gig by Renee Ghert-Zand, August 12, 2011 

## הערות שוליים

קטגוריה:דראג בישראל
קטגוריה:שחקנים להט"בים ישראלים
קטגוריה:בדרנים להט"בים ישראלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה להט"בים ישראלים
קטגוריה:מתחרי המירוץ למיליון (ישראל)
קטגוריה:פרזנטורים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון היובל (הרצליה)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
פרבומייסק (מחוז מיקולאייב)

**פרבומייסק** (אוקראינית: **Первомайськ**) היא עיר במחוז מיקולאייב, אוקראינה.

## היסטוריה
היישוב הוקם בסוף המאה ה-17 על ידי הקוזאקים, הם חיפשו מקום ליד הגבול עם הפולנים והטורקים, כדי להקים מבצר לצורכי הגנת גבולות. שמו הראשון של היישוב היה **אורליק**. לאחר זמן קצר החלו להתיישב במקום איכרים שנמלטו מפולין.

במאה ה-19 החלה התפתחות כלכלית מואצת של העיר, בעקבות סלילת כבישים ומסילת רכבת. במחצית השנייה של המאה ה-19 נפתחו בעיר מספר בתי ספר וגימנסיות.

שמה הנוכחי של העיר ניתן לה ב-1919, היא איחדה לתוכה העיר **אולביאופול**, העיירה **בוגופול** (או **בוהופול**) והכפר **גולטה** (או **הולטה**). העיירה בוגופול, ששאבה את שמה משם הנהר בוג, התקיימה קהילה יהודית חשובה (בכתיב יידי: **באהפאל**) והיא הבסיס לקהילת יהודי העיר המאוחדת שהתקיימה במחצית הראשונה של המאה ה-20.

ב-1939 התגוררו בעיר 33,000 תושבים. ב-9 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, והיא שוחררה על ידי הצבא האדום ב-22 במרץ 1944.

## יהודי פרבומייסק
ממוזער|שמאל|300px|בית הכנסת בגולטה, נבנה ב-1908
בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיר קרוב ל-9,000 יהודים. בדצמבר 1919 נרצחו עשרות יהודים בעיר במספר פוגרומים שערכו בה חיילי הצבא הלבן. ערב מלחמת העולם השנייה נותרו בעיר כ-6,000 יהודים.

עם כיבוש העיר בידי הגרמנים, הטילו אלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה וחובת ענידת סרט זרוע. עד אמצע ספטמבר 1941 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, בו רצחו ביום 17 בספטמבר 1941 מאות יהודים. כ-120 יהודים נוספים מהגטו נרצחו בבית חרושת מקומי באוקטובר שלאחר מכן. ב-15 בדצמבר 1941 בוצעה בגטו שבעיר אקציה נוספת, וב-9 בינואר 1942 נרצחו כל יתר יושבי הגטו.

בפברואר ובמרץ 1942 נרצחו בסמוך לעיר כ-1,600 יהודים שגורשו אליה מאזור הכיבוש הרומני הסמוך. בפרבר גולטה, שסופח לטרנסניסטריה הרומנית, הוקם גטו מוקף גדר תיל, אליו הובאו מאות יהודים שגורשו מבוקובינה, מבסרביה ומבוקרשט. יושבי גטו זה הועסקו בעבודות כפייה, ומי שנמצאו לא כשירים לעבודה נרצחו.

רבה האחרון של העיר היה הרב יעקב שמשון חודרוב.

בשנת 2004 הגיעו למקום שלוחי חב"ד, הרב לוי יצחק וחני פרלשטיין, והקימו מרכז חב״ד ליהודי פרבומייסק.

## אוכלוסייה
אוכלוסיית פרבומייסק לפי שנים:

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז מיקולאייב: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1676
מניפנית אילתית

**מְנִיפָנִית אֵילָתִית** (שם מדעי: *Ptyodactylus hasselquistii*) היא מין של לטאה ממשפחת הפילודקטיליים. היא מגיעה לאורך של 18–19 סנטימטרים והיא הגדולה בשממיות ישראל. היא אנדמית לצפון אפריקה ולמערב אסיה, בין היתר ניתן למוצאה במצרים, סודאן, חצי האי ערב וסיני. בישראל ניתן לראותה בהרי אילת בלבד.
## מאפיינים
גופה של המניפנית האילתית הוא בצבעי חום-אפור, צבעי הסלעים באזור מחייתה המצומצם. על גבה כתמים בצבע כתומה, וכתמים כתומים קטנים גם על ראשה ורגילה. זנבה מאופיין בטבעות כהות.

היא פעילת לילה וניזונה מחרקים. במהלך הציד היא מנתרת ממרחק גדול, מעל לאורך גופה, על מנת לתפוס על טרפה. מפני תוקפיה לרוב תברח המניפנית תוך שימוש בזריזותה הרבה. מול תוקפים מבני מינה תתגונן, עם זאת, על ידי תקיפה חזרה ונשיכה. בעת לכידתה היא נושכת את התוקף או הלוכד ומשירה את זנבה.

במהלך הרבייה מתקשרים הפרטים בעזרת קולות, שאותם תיאר א. פרנקנברג, שחקר את המין בישראל, כקריאות "המלודיות ביותר מבין כל קריאות השממיות". הטלת הביצים נערכת בעונת האביב, עם שתי ביצים בכל הטלה. בזמן ההטלה הנקבה לוחצת את הביצים למשטח הסלע, ועקב כך הן משנות את צורתן הכדורית לצורת חצי-כדור. הביצה בוקעת כעבור חודשיים.

## לקריאה נוספת
* עמוס בוסקילה, פנחס אמתי, **מדריך לזוחלים ודוחיים בישראל**, כתר, שנת 2001, עמ' 106
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **[[זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה]]**, מהדורה שלישית 2022. , עמודים 37–39

## קישורים חיצוניים

* מניפנית אילתית, באתר עמותת מן השדה
* עמוס בוסקילה, פנחס אמתי, מדריך לזוחלים ודוחיים בישראל, כתר, שנת 2001, עמ' 106

## הערות שוליים

קטגוריה:פילודקטיליים
קטגוריה:ארץ ישראל: לטאות
קטגוריה:ערב הסעודית: זוחלים
איוואן ריבר

שמאל|250px|ממוזער|איוואן ריבר
**איוואן רִיבָּר** (בקרואטית: **Ivan Ribar**; 21 בינואר 1881 – 2 בפברואר 1968), פוליטיקאי יוגוסלבי ממוצא קרואטי, שהיה נשיא האספה הלאומית היוגוסלבית מ-29 בדצמבר 1945 עד 14 בינואר 1953.

## חייו
ריבר נולד בווקמרניק והיה לעורך דין. הוא פנה לפוליטיקה והיה חבר בקואליציה הקרואטו-סרבית שבהמשך הייתה חלק מהמפלגה הדמוקרטית העצמאית. הוא נבחר לאספה הלאומית כנציג ג'קובו ובשנת 1919 נבחר לנשיא האספה החוקתית הראשונה של ממלכת יוגוסלביה. בשנת 1921 הוא היה במרכבה של אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה בעת שקומוניסט ניסה להתנקש בחיי המלך על ידי זריקת פצצה. המלך וריבר לא נפגעו.

משנת 1929 נודע כמתנגד של השלטון הדיקטטורי של המלך. בשנת 1936 הוא כתב מאמר נגד החוזה המתגבש בין ממלכת יוגוסלביה והוותיקן בגלל שראה בין סכנה להתגברות הפשיזם. בעקבות זאת הוא הוחרם בידי הכנסייה.

במהלך מלחמת העולם השנייה עמד לצידו של יוסיפ ברוז טיטו. בנובמבר 1942 כשטיטו כינס את המועצה האנטי-פשיסטית הלאומית לשחרור יוגוסלביה, הועמד ריבר בראשה. בתחילת דצמבר 1943, כשטיטו הכריז על עצמו כראש ממשלת יוגוסלביה, הועמד ריבר בראש המדינה.

לאחר המלחמה נבחר בתחילת 1946 לתפקיד הייצוגי של נשיא האספה הלאומית, למרות שלא היה קומוניסט, אלא רק איש שמאל. בתפקידו ביצע תפקידים ייצוגיים כקבלת שגרירים והשתתפות בהלוויה של המלך ג'ורג' השישי, ולא היה לו כל השפעה. 

לקראת סוף 1952 הוחלט על שינויים חוקתיים ביוגוסלביה ומעבר למשטר נשיאותי. בינואר 1953 נבחר טיטו על ידי שני בתי האספה הלאומית של הרפובליקה הפדרלית העממית של יוגוסלביה לנשיא יוגוסלביה וריבר פרש לגמלאות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה
קטגוריה:מעוטרי עיטור כוכב הפרטיזנים
קטגוריה:מעוטרי עיטור השחרור הלאומי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מירוגוי
קטגוריה:ילידי 1881
קטגוריה:יוגוסלבים שנפטרו ב-1968
מניפנית גלילית

**מְנִיפָנִית גְּלִילִית** או **שְׂמָמִית סְלָעִים גְּלִילִית** (שם מדעי: *Ptyodactylus puiseuxi*) היא מין של לטאה ממשפחת הפילודקטיליים. המניפנית הגלילית מגיעה לאורך של 18 סנטימטר,הנקבה קטנה מעט מהזכר. והיא בעלת ראש משולש וגוף חום-סגול עם נקודות בהירות. נפוצה במזרח התיכון וחיה באזורים סלעיים מוצלים. פעילת לילה וניזונה מחרקים.

## רבייה
באביב הזכר משמיע קולות מיוחדים בעת בהחיזור. הנקבה מטילה מספר תטולות בשנה במקום קבוע. בכל תטולה שתי ביצים. הביצים מוצמדות לקיר הסלע או לתקרת המערה. כעבור 3 חודשים בוקעים הצעירים.

## קריאה נוספת
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **[[זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה]]**, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 40-42

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פילודקטיליים
קטגוריה:ארץ ישראל: לטאות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1893
איסומאילה לינגאנה

**איסומאילה לינגאנה** (בצרפתית: **Issoumaila Lingane**; נולד ב-13 בספטמבר 1990) הוא כדורגלן מחוף השנהב המשחק בעמדת הקשר באינובה ספורטינג קלאב.

## קריירה
לינגאנה נולד בחוף השנהב, אך בגיל צעיר עזב עם משפחתו לבורקינה פאסו. בשנת  הגיע למחלקת הנוער של מימוסאס, אחד המועדונים הגדולים בחוף השנהב, ושיחק גם בנבחרת הנערים של בורקינה פאסו. לאחר שסיים את גיל הנוער הושאל לקבוצת רייל קלאב דו קדיוגו מבורקינה פאסו, במדיה שיחק שנה. בשנת 2009 חזר לחוף השנהב והצטרף לקבוצת סאבה ספורטס.

בקיץ 2013 הגיע לינגאנה לישראל וחתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית. ב-17 בדצמבר 2013 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק מול בית"ר תל אביב רמלה, ובסך הכל כבש בעונתו הראשונה שני שערים ב-24 הופעות בליגה. בעונת 2014/2015 ערך 29 הופעות וכבש עשרה שערי ליגה.

ב-4 ביוני 2015 חתם לינגאנה לשנתיים בהפועל תל אביב מליגת העל. ב-16 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, במשחק מול מכבי פתח תקווה שנערך באצטדיון בלומפילד במסגרת גביע הטוטו. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך ב-24 באוגוסט 2015, במשחק מול בית"ר ירושלים באצטדיון טדי, במסגרת המחזור הראשון של עונת 2015/2016. בסך הכל ערך לינגאנה 17 הופעות בכל המסגרות במדי הפועל תל אביב, וב-3 בפברואר 2016 הושאל למכבי נתניה אשר בתום העונה ירדה לליגה הלאומית.

לקראת עונת 2016/2017 חתם לינגאנה בהפועל אשקלון, העולה חדשה לליגת העל. במחזור הראשון של העונה כבש שלושער והוביל את הקבוצה לניצחון 3–2 על הפועל חיפה. בסיבוב השני כבש צמד בניצחון 4–1 על הפועל חיפה, ובסך הכל כבש שישה שערים בעונה זו, וסייע לקבוצה להישאר בליגת העל.

ביולי  חתם באדנה דמירספור מליגת המשנה בטורקיה. לינגאנה ערך 16 הופעות ליגה במדי הקבוצה, וב-10 באפריל 2018 שוחרר מהמועדון.

ב-17 בדצמבר 2018 חתם במ.ס. אשדוד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים מחוף השנהב
קטגוריה:כדורגלנים בורקינאים
קטגוריה:קשרי כדורגל מחוף השנהב
קטגוריה:קשרי כדורגל בורקינאים
קטגוריה:כדורגלני מימוסאס
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:כדורגלני אדנה דמירספור
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים איבוארים בישראל
קטגוריה:ספורטאים איבוארים בטורקיה
קטגוריה:איבוארים שנולדו ב-1990
שנונית ארוכת-כף

**שְׁנוּנִית אֲרֻכַּת-כַּף** (שם מדעי: *Acanthodactylus longipes*) היא מין של לטאה ממשפחת הלטאיים. היא מגיעה לאורך של 14 - 15 סנטימטר. צבעה חום צהבהב עם נקודות בהירות. היא חיה בצפון-אפריקה ובישראל. ישראל מהווה את גבול תפוצתה המזרחי. בישראל היא חיה בנגב ובמדבר יהודה. היא פעילת יום, וניזונה מחרקים. היא חיה באזורי מדבר חוליים.

## קריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים בסכנת היעלמות מארץ ישראל
קטגוריה:שנוניות
קטגוריה:ארץ ישראל: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:ארץ ישראל: לטאיים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'ורז' אלבר בולנז'ר
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1918
קרב נהר הטחו

**קרב נהר הטחו** היה קרב גדול שנערך בשנת 220 לפנה"ס בין צבא קרתגו לבין כוח שבטים היספניים על הנהר טאחו. בעקבות הקרב הפכו הקרתגים לשליטים הלא מעורערים של דרום חצי האי האיברי.

## רקע
לאחר סיום מלחמת שכירי החרב מצאה עצמה קרתגו מרוששת לחלוטין, וצבאה התדלדל מאוד. המצביא הקרתגי חמלקרת ברקה מצא פתרון יצירתי לבעיה, סיפוח כל חצי האי האיברי (היספניה בפי הקרתגים) העשיר במרבצי כסף וילידים שאפשר לגייס כשכירי חרב. חמלקרת מת בשנת 228 לפנה"ס, במהלך קרב עם אחד השבטים המקומיים, וחתנו עזרובעל ירש את תפקידו. עזרובעל בניגוד לקודמו בחר להשתלט על הארץ בדרכי שלום ודיפלומטיה, וכרת בריתות עם השבטי המקומיים וכך הגדיל את השפעתו. הוא חתם על אמנת האברו עם הרפובליקה הרומית, במסגרתה נאסר על קרתגו להתפשט צפונה לנהר האברו, אולם ניתנה לה יד חופשית בדרומו. בשנת 221 לפנה"ס נרצח עזרובעל וגיסו חניבעל בן ה-26 קיבל את תפקיד המפקד והמושל.

חניבעל שאף ככל הנראה לסיים את מה שהתחילו חמלקרת ועזרובעל לפניו, היינו כיבוש היספניה. אולם גם רצה ככל הנראה לצאת למלחמה על רומא, ולשם כך היה אסור לו להשאיר בעורף אויבים שעלולים להתמרד נגדו. דבר זה המריץ אותו לכבוש במהירות את כל דרום ספרד של ימינו. שבט האולקאדים שחי באזור שהוא כיום לה מאנצ'ה, הותקף ראשון. חניבעל כבש את עירם אלתיאה שמיקומה כיום אינה ברור. נפילת אלתיאה הטילה אימה בליבות השבטים השכנים שמיהרו לכרות ברית שלום עם קרתגו. לאחר מכן חזר חניבעל לקרטחנה למשך החורף, ובקיץ של שנת 220 לפנה"ס יצא למלחמה על שבט הוואקים שישבו לאורך נהר הדורו. הוא הטיל מצור על עירם הרמאנדיקה (כיום סלמנקה) ולאחר מכן על העיר ארבאקאלה, הוא כבש את שתיהן בזז אותן וטבח בתושבים.

## הקרב
[ממוזער|לוחם איברי מצויד בחרב מסוג [פלקטה ומגן סגלגל]]
נפילת ארבאקאלה העירה מרבצם את שבט הקרפטנים, השבט החזק והעשיר ביותר באזור. פליטים מהעיר החרבה התסיסו את הרוחות והתגבשה קואליציה של שבטי הקרפטנים, האולקאדים, והוואקים. פוליביוס מונה את מספר הלוחמים שהצליחו לגייס כדי 100,000 איש, אולם המספר מוגזם ככל הנראה וסביר להניח שהיה בסביבות ה-40,000. לחניבעל היו בערך 20,000, אולם הוא נהנה מיתרון של פילים ופרשים, וכן מפיקוד מלוכד ומאוחד. בעוד שמרבית הכוח ההיספני התבסס על חיל רגלים קל עד בינוני, ומספר פרשים קטן. לא ידוע מי היה המפקד העליון של הכוחות ההיספניים, אולם ככל הנראה מדובר באחד מראשי השבטים המקומיים.

חניבעל חנה אותו זמן בארצם של הקרפטנים ומצא את עצמו בנחיתות מספרית. השלל הרב שנשא עמו הקשה עליו להתחמק, על כן בחסות הלילה הוא הורה לאנשיו לחצות את הנהר והמתין להיספנים על גדתו השנייה. כאשר עם שחר הבחינו האויבים, שחנו על החוף בבלבול וחוסר סדר, שחניבעל חצה את הנהר, חצו אותו במהירות בקבוצות קטנות כשכל אחד מקווה לזכות בכמה שיותר שלל. חניבעל פרש את פיליו ופרשיו על החוף, והורה להם לתקוף את האויבים עוד כשהם במים. ההיספנים הובסו בקלות שכן לא יכלו להתנגד לפילים ופרשים בעוד המים מכים בהם. לאחר שהיספנים רבים נהרגו בדרך זו, הורה חניבעל לאנשיו לחצות את הנהר ולתקוף את האויבים שחנו על גדתו השנייה, והוא נחל ניצחון.

## השפעות
בעקבות הקרב לא הקל עוד איש מן השבטים בחניבעל, והוא הפך לשליט כל החלק הדרומי של חצי האי האיברי. היחידה שעמדה במריה הייתה העיר היוונית סגונטום. חניבעל הטיל עליה מצור שפתח את המלחמה הפונית השנייה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המלחמה הפונית השנייה
קטגוריה:חניבעל
קטגוריה:ספרד: היסטוריה
ג'ון קייסיק

**ג'ון ריצ'רד קייסיק** (באנגלית: **John Richard Kasich**; נולד ב-13 במאי 1952) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אוהיו בשנים 2011–2019. קודם לכן כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1983–2001.

## ביוגרפיה
קייסיק נולד במקיז רוקס, עיירה קטנה ליד העיר פיטסבורג שבפנסילבניה. ב-1974 סיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת המדינה של אוהיו. בעת לימודיו באוניברסיטה, כתב קייסיק מכתב הערכה לנשיא ריצ'רד ניקסון, בו ציין כי ברצונו לפגוש את הנשיא. המכתב הועבר לבית הלבן על ידי נשיא האוניברסיטה, ובדצמבר 1970 הוא זכה לפגישה בת 20 דקות עם ניקסון.

בגיל 26 התמודד ונבחר לסנאט של מדינת אוהיו, בו כיהן בשנים 1979–1982. לאחר מכן נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, מטעם המחוז ה-12 של אוהיו, שכלל חלק מקולומבוס. הוא ייצג את המחוז מ-1983 עד 2001. במהלך כהונתו בבית הנבחרים היה חבר בוועדת הכוחות המזוינים. הוא שירת במשך כשש שנים, בין 1995–2001, כיושב ראש ועדת התקציב של בית הנבחרים, ולקח חלק מרכזי בהעברת רפורמת הרווחה וב"חוק התקציב המאוזן" ב-1997 (שחייב הגעה לאיזון תקציבי תוך מספר שנים). בעת כהונתו בקונגרס הכריז על התמודדותו לבחירות לנשיאות ב-2000, אך פרש לאחר זמן קצר ביולי 1999 והודיע על תמיכתו בג'ורג' ווקר בוש.

לאחר פרישתו מהקונגרס הנחה תוכנית בערוץ השמרני פוקס ניוז, "Heartland with John Kasich", עד שנת 2007. הוא היה מעורב בדירקטוריון של מספר חברות, וכיהן כמנהל סניף ליהמן ברדרס בקולומבוס עד פשיטת הרגל של החברה ב-2008. הוא חיבר שלושה ספרי עיון ששניים מהם הגיעו לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.

בנובמבר 2010 התמודד על משרת מושל אוהיו וגבר על המושל הדמוקרטי המכהן, טד סטריקלנד, כשהוא זוכה בתמיכתם של 49% מהבוחרים מול 47% ליריבו. בנובמבר 2014 נבחר לכהונה שנייה.

בתוך המפלגה רפובליקנית קייסיק נחשב למתון ולמרכזי בדעותיו. ביולי 2015 הכריז על התמודדותו בבחירות לנשיאות ב-2016. לקראת אסיפות הבחירה באיווה הודיע הניו יורק טיימס על תמיכתו בקייסיק והגדיר אותו בתור המועמד הסביר היחיד לרפובליקנים שמאסו בקיצוניות וחוסר ניסיון. לאחר הפריימריז באינדיאנה ב-4 במאי 2016, שבמסגרתם הבטיח מעשית דונלד טראמפ את מועמדתו, הודיע קייסיק על פרישתו מן המרוץ לנשיאות, יום אחרי פרישתו של טד קרוז. קייסיק סיים במקום הרביעי בפריימריז, כשהוא מחזיק ב-161 צירים וזכה במדינה אחת – מדינת הבית שלו, אוהיו, כשמטרתו הגלויה במרוץ לאחר הפריימריז באוהיו הייתה לזכות במועמדות דרך כנס מפלגתי פתוח; בתרחיש בו אף מועמד לא מבטיח את מספר הצירים הדרוש לזכות במועמדות.

במהלך הבחירות לנשיאות קיבל לפחות 2,188 במדינות בהם היה אפשר לכתוב את שמו. בהצבעת האלקטורים ב-19 בדצמבר 2016, אלקטור "סורר" ממדינת טקסס הצביע עבור קייסיק.

קייסיק נשוי בשנית לקארן וולדביליג מ-1997, ולזוג שתי בנות.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* האתר הרשמי, מושל אוהיו
*  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאוהיו
קטגוריה:סגל פוקס ניוז
קטגוריה:אמריקאים ממוצא צ'כי
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית ב-2016
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא קרואטי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
לואיס סטרוז

**לואיס ליכטנשטיין סטרוז** (באנגלית: **Lewis Lichtenstein Strauss**, מבוטא ; 31 בינואר 1896 – 21 בינואר 1974) היה איש עסקים ופילנתרופ יהודי אמריקאי. איש ממשל אייזנהאואר וחבר הקבינט שלו. יו"ר הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית ומהדמויות המרכזיות בפיתוח תחום האנרגיה הגרעינית לצורכי שלום, והנשק הגרעיני של ארצות הברית.

## קורות חיים
סטרוז היה הכוח המניע העיקרי שהוביל את החלטת מחלקת האבטחה של הוועדה לאנרגיה אטומית ב-1954 לבטל את סיווגו הביטחוני של רוברט אופנהיימר. ב-14 ביולי 1958 העניק לו דווייט אייזנהאואר את מדליית החירות הנשיאותית.

ב-1958 סירב להצעת הנשיא אייזנהאואר להגיש לאישור מחודש את מינויו כיו"ר הוועדה לאנרגיה אטומית, מחשש שהאשרור יוכשל בידי הדמוקרטים. במקום זאת מינה אותו אייזנהאואר בנובמבר 1958 למזכיר המסחר כממלא-מקום. ביוני 1959 ניסה הנשיא אייזנהאואר למנות את סטרוז למזכיר המסחר כמינוי רשמי, אך הדמוקרטים בסנאט הכשילו את המינוי, וברוב של 49 מול 46 הוחלט שלא לאשר את המינוי. הייתה זו הפעם השמינית בתולדות ארצות הברית בה נבחר מטעם הקבינט לא זכה לאישור הסנאט למינויו. יש המעריכים שסטרוז לא התאושש עד מותו ממכה פוליטית זו.

הוא נפטר ב-21 בינואר 1974 בווירג'יניה, ארצות הברית.

בשנת 2023 הופיעה דמותו בסרטו של כריסטופר נולאן "אופנהיימר", בגילומו של רוברט דאוני ג'וניור.

## קישורים חיצוניים

* ביבליוגרפיה מוערת על לואיס סטרוז, באתר הספרייה הדיגיטלית לסוגיות הגרעין  
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה המערבית
קטגוריה:צ'ארלסטון (וירג'יניה המערבית): אישים
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל דווייט אייזנהאואר
קטגוריה:יהודים מעוטרי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מזכירי המסחר של ארצות הברית
קטגוריה:יהודים חברי הקבינט של ארצות הברית
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1896
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1974
אוצ'קיב

**אוצ'קיב** (באוקראינית: **Очаків**) היא עיר במחוז מיקולאייב, אוקראינה.

## היסטוריה
אוצ'קיב הוקמה ב-1492 על ידי חאן מחצי האי קרים במקום שבו עמד פעם מבצר ליטאי שהוקם ב-1415. ב-1493 היישוב נכבש על ידי הקוזאקים.

ב-1526 אוצ'קיב עברה לידיה של האימפריה העות'מאנית.

ב-1737 הרוסים כבשו את אוצ'קיב, אך שנה מאוחר יותר היא חזרה לידיהם של העות'מאנים.

ב-1788 הרוסים שוב השתלטו שוב על העיר.

ב-1855 העיר נכבשה על ידי כוחות משותפים של בריטים וצרפתים בזמן מלחמת קרים, אך תוך זמן קצר הוחזרה לאימפריה הרוסית.

העיר נכבשה ב-21 באוגוסט 1941 על ידי הגרמנים ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-30 במרץ 1944.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז מיקולאייב: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
קטגוריה:הים השחור: ערי נמל