אמפיסבאינה

[ממוזער|אמפיסבאינה באיור [ספר החיות של אברדין|מהבסטיארי של אברדין (בערך 1200).]]
שמאל|ממוזער|200x200 פיקסלים|אמפיסבאינה מימי הביניים.
**האמפיסבאינה** (æ m f ɪ s ˈ b ɛ ɪ n ə /, /ˌ æ m f ɪ s ˈ b aɪ n ə /, או /ˌ æ m f ɪ s ˈ b iː n ə /, embaen, Ancient Greek : **amphisbaena**) הוא נחש מיתולוגי דו ראשי אוכל נמלים, בעל ראש בכל קצה.

הוא אוכל בשני ראשיו, בשונה מהאורובורוס, האוכל את זנבו שלו.

## מיתולוגיה
על פי לוקנוס, האמפיסבאינה נוצרה מהדם שנטף מראשה של הגורגונה מדוזה כאשר פרסאוס עף מעל מדבר לוב כשראשה בידו: ב"פרסליה" (IX, 719), המשורר הרומי מכנה אותה יחד עם נחשים אחרים שצבאו של קאטו נתקל בהם בלוב. האמפיסבאינה ניזונה מגופות שהושארו מאחור. אף על פי שמדובר ביצור אגדי, הוא הוזכר על ידי סופרים, מדענים ומשוררים יוונים ולטיניים שונים: ניקנדר, לוקנוס, פליניוס הזקן, איזידור מסביליה ומאוחר יותר תומאס בראון, שהאחרון שבהם הפריך את קיומה (ספר שלישי פרק ט"ו). משוררים מודרניים הם ג'ון מילטון, אלכסנדר פופ, פרסי ביש שלי, אלפרד טניסון, איימה סזר, א.א. האוסמן ואלן מנדלבאום.
ממוזער|איור של החי והצומח של הודו, כ. 1540, כולל זוג נחשים מחוברים הדומים לאמפיסבאינה.
ב"ספר המפלצות", ת.ה. ווייט מציע שהיצור נובע מתצפיות של לטאות תולעים בעלות אותו שם.

הקודיקה קזנאטנסה (c. 1540), ספר פורטוגזי המתאר את האזורים בהם ביקרו הפורטוגזים, כולל איור של החי והצומח של הודו. אחת החיות המוצגות היא נחש דו-ראשי (נחשים תאומים סיאמיים), עם ראש אחד בכל קצה, בדומה לאמפיזבאינה. התמונה נושאת את הכיתוב, " נחשים דו-ראשיים של הודו אינם מזיקים".

בימי קדם, לאמפיסבאינה, שנחשבה מסוכנת, היו שימושים רבים באמנות הרפואה העממית ובתרופות קסם אחרות. פליניוס מציין כי נשים הרות העונדות אמפיסבאינה חיה סביב צווארן יחוו הריון בטוח (Naturalis historia XXX, 128). אם המטרה הייתה לרפא מחלות כמו דלקת פרקים או הצטננות, יש לעטות רק את עורה (Naturalis historia XXX, 85). חוטבי עצים הסובלים ממזג אוויר קר במהלך עבודתם יכלו למסמר את גופתה או עורה לעץ כדי לשמור על חום גופה, ובכך לאפשר לכרות את העץ ביתר קלות.

אכילת בשר האמפיסבאינה ניתן למשוך לסועד אוהבים רבים מהמין השני, והריגת אדם במהלך ירח מלא יכולה לתת כוח למי שטהור לב ונפש.

## הופעה
[ממוזער|אמפיסבאינה (חיה דו-ראשית) מהמאה ה-15 על גבי [מיזריקורד בבקינגהאמשייר.]]
לאמפסיבאינה יש ראש כפול, כלומר ראש נוסף בקצה הזנב, כאילו לא די בכך שהרעל נשפך מפה אחד.
—פליניוס הזקן, Naturalis Historia, VIII, 85

האמפיסבאינה, לעומת זאת, הוא נחש עם שני ראשים, אחד בחלק העליון ואחד בקצה הזנב. כאשר הוא מתקדם, מתוך צורך לנוע קדימה, הוא משאיר קצה אחד מאחור כדי שישמש כזנב, ואילו בקצה השני הוא משתמש כראש. ואז, אם הוא רוצה לנוע אחורה, הוא משתמש בשני הראשים בדיוק באופן הפוך ממה שעשה קודם.

קלאודיוס אליאנוס, מאפייני בעלי חיים.

לאמפיסבאינה יש שני ראשים, האחד במקום הרגיל והשני במקום שבו אמור להיות הזנב. מסיבה זו הנחש זוחל בתנועה מעגלית, שכן הראשים, בניגוד למה שצריך להיות, מושכים משני הקצוות.

סולינוס, פוליסטור.
ממוזער|אמפיסבאינה

בתיאורים מוקדמים אלה של האמפיסבאינה מתואר יצור ארסי בעל שני ראשים דמוי נחש. עם זאת, רישומים מימי הביניים ומאוחר יותר, הוא מוצג לעיתים קרובות עם שתי רגליים או יותר קשקשיות, במיוחד רגלי תרנגולת, וכנפיים מנוצות יש שהוא מתואר כיצור בעל קרניים, דמוי דרקון, עם זנב בעל ראש נחש ואוזניים קטנות ועגולות, בעוד שלאחרים שני "צווארים" בגודל שווה כך שלא ניתן לקבוע איזה מהם הוא הראש האחורי. בתיאורים רבים של האמפיסבאינה צוין כי עיניה זוהרות כנרות או ברקים. המשורר ניקנדר, הראשון שדיבר עליה, תיאר אותה כ"בעלת עיניים עמומות". הוא גם כתב: "משני קצותיה בולט סנטר קהה". נראה כי תיאורו של ניקנדר מתייחס לקבוצת לטאות אמיתיות שנקראת כיום האמפיסבאינה, על שם היצור האגדי, משום שזנבן קטום באופן המזכיר במעט את הראש.

##### [[הרלדיקה]]
הייצוג ההרלדי הרגיל של האמפסיבאינה, הוא של נחש בצורת 5 או S, מפותל ובעל ראש שני בקצה זנבו. שני הראשים מאפשרים לו להתקדם קדימה ואחורה ללא הבדל. כאשר ראש אחד ישן, השני נשאר ער ושומר.

שני הראשים בדרך כלל מצופים בזהב או כסף, העליון, ובשחור, התחתון. ייצוג זה מסמל את ניצחון הטוב על הרע. בצורתו המלאה ביותר, האמפיסבאינה מציג את החלק המואר והכנפי ואת החלק האפל והקרומי, כלומר עם זוג רגליים קשקשיות. כאשר הוא מיוצג עם שני הראשים מחוברים, הם אינם נבדלים זה מזה, ולכן לצבע אין חשיבות.

האמפיסבאינה יכול להיות מעוטר בתכונות של טורפים או של עופות.ממוזער|אמפיסבאינה אדומה
[ממוזער|אמפיסבאינה טורפת ציפור על [שלט הרלדי|סמל מחוז ז'פוליצה בפולין.]]

## בספרות ובמדיה אחרת
בפואמה של פרמנידס נראה שיש רמיזה לאמפיסבאינה. נאמר שבני תמותה "סוטים דו-ראשיים, כי מבוכה בלבם שלהם מכוונת את דעתם שולל".

ב"התופת" של דנטה, האמפיסבאינה מופיעה כאחד מסוגי הזוחלים המענים גנבים במעגל השביעי.

בספרו של ג'ון מילטון "גן העדן האבוד", לאחר הנפילה וחזרתו של השטן לגיהנום, חלק מצבא המלאכים שנפלו הופכים לאמפיסבאינים, כדי להנציח את החיה שבעטיה נגרמה הנפילה, כלומר נחש.

אמפיסבאינה מופיעה בכמה מהדורות של משחק התפקידים השולחני מבוכים ודרקונים.

הוואנטרוויפר הוא יצור בסרט "גלאבנטס", המתאים לתיאור של אמפיסבאינה.

אמפיסבאינה הופיעה במספר משחקי וידאו כמפלצת אויב, כולל La-Mulana ו־Bravely Second: End Layer. יצור בשם אמפיסבאינה מופיע במשחקים Castlevania: Symphony of the Night ו־Portrait of Ruin אך דומה מעט מאוד לגרסאות אחרות של היצור, ומופיע כזוחל חסר עיניים בעל ארבע רגליים, שפלג גופו העליון של אישה אנושית יוצא מזנבו במקום נחש בעל שני ראשים.

האמפיסבאנה מוזכרת בספר "המשאלה האחרונה" מסדרת "המכשף" מאת אנדז'יי ספקובסקי, בעוד הגיבור גראלט מריוויה נזכר באירועים מהעבר. האמפיסבאינה סיכנה את אזור קוביר עד שנהרגה בידיו של גרלט.

אמפיסבאינה מוזכרת בסדרת האנימציה RWBY, שנוצרה על ידי מונטי אום, בדמות יצור מרושע בשם גרים. מבין גרים שונים, האמפיסבאינה נראית כמלך טאיג'יטו, נחש דו-ראשי. שם המלך מתייחס לטאיג'יטו, סמל בפילוסופיה הסינית המייצגים את טאי ג'י הן בהיבטים המוניסטיים והן בהיבטים הדואליים שלו. צבעו של גרים מסמל חזותית את הטאיג'יטו, כאשר ראש אחד וחלק גוף אחד שחורים והצד השני לבן.

האמפיסבאינה מופיעה בפרק "נקסוס קרב: ניו יורק" של סדרת "עלייתם של צבי הנינג'ה", שם היא אלופה בקרב נקסוס.

ברומן "סקייוורד" מאת ברנדון סנדרסון מופיעה דמות בשם ארתורו מנדז. כינוי הקריאה שלו הוא אמפיסבאינה.

לבייבלייד יש דמות בשם אנריקה, שחייתו הקטנה (רוחות עתיקות הנמצאות בתוך סביבונים) נקראת אמפיליון. היא לובשת צורה של אמפיסבאינה מימי הביניים עם כנפי עטלף.

## לקריאה נוספת
* קוקסון, א.ה. (2009), "שברי פרמנידס: טקסט ביקורתי עם מבוא ותרגום, עדויות עתיקות ופרשנות". לאס וגאס, הוצאת פרמנידס (מהדורה חדשה של קוקסון 1986),
* האנט, ג'ונתן (1998). "ספר חיות: אלפבית מאויר של חיות מימי הביניים" (מהדורה ראשונה). הונג קונג: סיימון ושוסטר. .
* לוי, סידני ג'. (1996). "עוקבים אחר האמפיסבאינים", "כתב העת לחקר צרכנים", 23 (3), דצמבר 1996, עמ'. 163–176.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נחשים אגדיים
קטגוריה:יצורים מיתולוגיים
קטגוריה:זוחלים מיתולוגיים