open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
גלריית איסט סייד

[שמאל|250px|ממוזער|[ליאוניד ברז'נייב ואריך הונקר מתנשקים. הכיתוב: "אלי, עזור לי לשרוד את האהבה הקטלנית הזו".]]
**גלריית איסט סייד** (אנגלית: **East Side Gallery**) היא גלריה של ציורי קיר (גרפיטי) שצוירו על גבי חומת ברלין, ברחוב מילנשטראסה (Mühlenstraße) שברובע פרידריכסהיין, במרכזה של ברלין שבגרמניה.

## היסטוריה
איסט סייד גאלרי היא השריד הארוך ביותר (1.3 ק"מ) שנותר מחומת ברלין. על גבי החומה צוירו 106 ציורי קיר על ידי אמנים מכל רחבי העולם. הציור הראשון ציור על ידי כריסטין מק לין בדצמבר 1989, זמן קצר לאחר "נפילת" החומה (ביטול ההגבלות התנועה של תושבי גרמניה המזרחית לברלין המערבית).

ציור מפורסם נוסף בגלריה הוא אלי, עזור לי לשרוד את האהבה הקטלנית הזו.

הציורים שצוירו זמן קצר לאחר נפילת "מסך הברזל", בהם הציורים של ג'ים אביניון ות'יירי נואר, מתעדים את תקוות תושבי מזרח אירופה לעתיד חופשי וטוב יותר. הגלריה מהווה אתר תיירותי פופולרי, וככל הנראה גלריית ציורי הגרפיטי הגדולה בעולם. בשנת 2006 הועברה חלק מהחומה באורך של כ-40 מטרים למיקום המקביל למקטע אחר, על מנת לאפשר גישה לנהר השפרה.

במהלך עשור השנים שחלפו מאז שצוירו ציורי הקיר, בשל זיהום האוויר, גרפיטי שצויר עליהם ופגעי מזג האוויר, ניזוקו הציורים. בשנת 2000 הוקם ארגון ללא מטרת רווח שמטרתו שימור הציורים. עבודות השחזור הסתיימו ב-2009.

## גלריה

File:East Side Gallery (6).jpg|הורסים את החומה
File:Graffiti of Trabant at East Side Gallery.jpg|רכב טראבנט פורץ את החומה ב-9 בנובמבר 1989
File:East Side Gallery (7).jpg|עוברים דרך החומה כמו בים סוף
File:East Side Gallery (5).jpg|אוהב ישראל

ממוזער|800px|תמונה פנורמית

## קישורים חיצוניים

* 
* יוזמת אמני האתר הרשמית גלריה צדדית מזרחית
* תצלומי הגלריה
* סרטון וידאו המציג את הגלריה

קטגוריה:מוזיאוני עיצוב
קטגוריה:ברלין: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:חומת ברלין
קטגוריה:גרפיטי
קטגוריה:המלחמה הקרה בתרבות ובאמנות
מסובבי הכתף

400px|ממוזער|10. מסובבי הכתף: 11.השריר הרום קוצי, 12.השריר התת-שכמי, 13.השריר המך קוצי, 14.השריר העגול הקטן
שמאל|ממוזער|200px|כתף שמאל במבט אחורי. 3.הגב הרחיב, 5.העגול הגדול, '''6.השריר העגול הקטן''', '''7.השריר הרום קוצי''', '''8.השריר המך קוצי''', 13.הראש הארוך של התלת ראשי של הזרוע. '''השריר התת-שכמי''' אינו נראה באיור.
**מסובבי הכתף** (באנגלית: rotator cuff, נמצאים בשימוש גם המונחים **השרוול המסובב** ו**השרוולית המסובבת**) הם קבוצה של ארבעה שרירים המחוברים בין עצם השכם לחלקה המקורב של עצם הזרוע. גידיהם של השרירים, של השריר הרום קוצי, השריר המך קוצי, השריר העגול הקטן ושל השריר התת-שכמי מתאחדים עם רצועות קופסית המפרק של מפרק הזרוע ולמעשה מהווים חלק גדול מהקופסית. לפי שמם, מסובבי הכתף מסובבים את הזרוע לכיוון פנימה והחוצה וכן מייצבים את ראש עצם הזרוע במקומה במפרק.

## אנטומיה ותפקידים
תחילתם של כל השרירים בפני עצם השכם, השריר התת-שכמי מכסה את הפן הקדמי של העצם, הרום קוצי והמך קוצי מכסים את הפן האחורי של העצם (מעל ומתחת לקוץ השכם בהתאמה) והשריר העגול קטן מתחיל מחלקו הצידי של הפן האחורי. גידי השרירים נאחזים באזור ראש עצם הזרוע, בגבשושית הגדולה ובגבשושית הקטנה של העצם, בדרך העוטפת את ראש העצם מפנים, ממעלה ומאחור ומצמידה אותו לשקע הגומתי של עצם השכם.

פעולתם של השרירים (למעט השריר הרום קוצי) מסובבת את הזרוע לכיוונים פנימה והחוצה ומכאן מקור שמה של הקבוצה. פעולה חיונית נוספת של השרירים היא הייצוב הדינמי של ראש עצם הזרוע במפרקו. מפרק הזרוע בנוי כמפרק כדורי רופף יחסית בין ראש עצם הזרוע לשקע הגומתי של עצם השכם, שלוש דרגות החופש של הכתף וטווחי המפרק באים על חשבון היציבות המבנית שלו, פעולתם הסינרגיסטית של מסובבי הכתף שומרת על ראש עצם הזרוע במקומו (קרי ללא פריקה) גם במצבים או תנועות שאין די במבנה הקשיח של המפרק (בהתאמה בין העצמות על סחוסיהן) לשמור על יציבותו.

## פגיעות נפוצות
מסובבי הכתף ובמיוחד השריר הרום קוצי הממוקם בין חלקו המקורב של ראש עצם הזרוע לשיא הכתף פגיעים לתנועות חוזרניות או לפגיעות "צביטה" (impingement). כל כאב בכתף עלול לפגוע בפעולת השרירים ולהתחיל מעגל של יציבות לקויה בכתף המחמירה את צביטת וגירוי השרירים ומגבירה את הכאב. בקבוצת השרירים מופיעות גם פתולוגיות כגון הסתיידויות או דלקות של הגידים ואף פגיעה בשלמותם ודלקות של האמתחות השונות הממוקמות בין השרירים ובין השרירים לרקמות המקיפות אותם.

## ראו גם
* קרע במסובבי הכתף

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שרירי הגפיים העליונות
קטגוריה:כתף
קתדרלת מנגו הקדוש

ממוזער|280px|שמאל|חזית הקתדרלה, כפי שנראית מכיכר הקתדרלה
[ממוזער|280px|שמאל| הצד המזרחי של הקתדרלה ו[בית החולים המלכותי של גלאזגו כפי שנראה מ"עיר המתים" של גלאזגו.]]
[ממוזער|ציור של [דייוויד רוברט מהמאה ה-16 המראה את הקתדרלה בזמן המהפכה הפרוטסטנטית]]

**קתדרלת מנגו הקדוש** (ידועה גם כ-**High Kirk of Glasgow** או כ**קתדרלת גלאזגו**) היא אחת מארבע קתדרלות בגלאזגו, סקוטלנד. זוהי קתדרלה של הכנסייה הסקוטית הבנויה בסגנון גותי. הקתדרלה ממוקמת קרוב למרכז העיר ליד בית החולים המלכותי של גלאזגו, במקום שבו לכאורה בנה מנגו הקדוש, הפטרון של גלאזגו את כנסייתו. קבר הקדוש הוא חלק מהקתדרלה. 

במקור הכנסייה הייתה רומית-קתולית ותולדותיה שזורות בתולדות העיר. הקתדרלה היא דוגמה מצוינת לאדריכלות גותית והיא אחת מהקתדרלות הסקוטיות המעטות שנבנו בימי הביניים ושרדו את הרפורמציה ללא פגע. המגדל מהמאה ה-13 הוא המגדל האחרון שנשאר שלם בכנסייה סקוטית מימי הביניים. החלקים המאוחרים יותר, והצריח המחודד הוקמו בידי הבישוף ויליאם דה לאודר, שמת ב-1425. במגדל המרכזי ישנו פעמון בהיקף ( 12 רגל ואינץ'), והוא בעל טון רציני ועמוק. ב-1789 הוא נסדק בטעות בידי אנשים שביקרו במגדל. הוא נשלח ללונדון ושם נוצק מחדש. ליד הפעמון חקוקה הכתובת הבאה:
:In the year of grace
:1594,
:Marcus Knox,
:a merchant of Glasgow,
:zealous for the interests of the reformed religion,
:caused me to be fabricated in Holland
:for the use of his fellow citizens in Glasgow,
:and placed me with solemnity
:in the tower of their cathedral.
:My function
:was to announce, by the impress on my bosom,
:(Me audito venias doctrinam sanctam ut discas;) *[Come, that ye may learn holy doctrine.]*
:and
:I was taught to proclaim the hours of unheeded time.
:195 years had I sounded these awful warnings,
:when I was broken
:by the hands of inconsiderate and
:unskilful men.
:In the year 1790,
:I was cast into the furnace,
:refounded at London,
:and returned to my sacred vocation.
:Reader,
:thou also shall know a resurrection,
:may it be to eternal life.

מבחינה טכנית, הכנסייה לא מכהנת יותר כקתדרלה, מאחר שלא יושב בה בישוף מאז 1690. לעומת זאת, בניגוד לקתדרלות רבות שנהרסו ונותרו בשיממונן, הקתדרלה היא עדיין כנסייה פעילה ומשמשת לפולחן הנוצרי מטעם הכנסייה הסקוטית. המבנה עצמו שייך לכתר הבריטי, ומתוחזק בידי האגודה Historic Scotland. הוא יעד פופולרי עבור תיירים.

בגלאזגו ארבע קתדרלות, לזרמים השונים. הקתדרלות האחרות הן קתדרלת אנדרו הקדוש (גלאזגו) של הכנסייה הרומית-קתולית, קתדרלת מריה הקדושה (גלאזגו) של הכנסייה הסקוטית האפסיקופלית וקתדרלת לוקאס הקדוש (גלאזגו) של הכנסייה האורתודוקסית היוונית.

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע על הקתדרלה
* Glasgow Cathedral Precinct  - היסטוריה וציורים של הקתדרלה.
* תמונות של הקתדרלה
* תמונות של הקתדרלה

קטגוריה:גלאזגו: מבנים
קטגוריה:סקוטלנד: מבנים רשומים דרגה A
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: קתדרלות
מנגו
קטגוריה:סקוטלנד: דת
שפרה (נהר)

ה**שְׁפְּרֵה** (בגרמנית: **Spree**, בסורבית: **Sprjewja**, בצ'כית: **Spréva**) הוא נהר הזורם דרך מדינות סקסוניה, ברנדנבורג וכן דרך העיר ברלין שבגרמניה. הנהר הוא אחד ממקורות נהר ההאבל. אורכו כ-400 ק"מ. נהר השפרה מחובר לנהרות שכנים על ידי תעלות, שהחשובה שבהן היא תעלת אודר-שפרה הנמשכת דרומית-מזרחית מברלין.

## גאוגרפיה
מוצאו של נהר השפרה מאזור לאוזיץ שבגבול גרמניה וצ'כיה. הנהר זורם לאזור ביצות שפרוולד, וזורם דרך העיר ברלין עד לשפך נהר השפרה אל לנהר ההאבל במערב ברלין.

הנהר עובר דרך הערים באוצן, שפרמברג, קוטבוס, ליבנאו, ליבן, פירסטנוולדה ולבסוף ברלין. לאחר שהוא עובר את קוטבוס, הנהר מתחלק לרשת של תעלות, ויוצר אזור מיוער בוצי המכונה יער שפרה עד ליבן. לאחר מכן הוא עובר את פירסטנואלדה וקופניק ומתפתל דרך ברלין בכמה הסתעפויות כדי להצטרף לנהר האוול (יובל של האלבה) בספנדאו לאחר מסלול של 403 ק"מ.

על שמו של הנהר קרויים המחוזות בהן הוא זורם – שפרה נייסה ואודר שפרה.

## גלריית תמונות

קובץ:Exterior of the Bode-Museum.jpg|השפרה ליד מוזיאון בודה עם מגדל הטלוויזיה של ברלין ברקע
קובץ:Berliner Dom from the Spree river.jpg|מבט על ברלינר דום מהשפרה
קובץ:Berlin Spreebogen.JPG|השפרה בסמוך לרייכסטאג
קובץ:Moltkebrücke (1).jpg|גשר מולטקה על השפרה
קובץ:Spree-Berlin-09-XII-2006-17.jpg|הנהר באזור מילנדאם בברלין
קובץ:Spree in BerlinTreptow.jpg|השפרה באזור טרפטאו
קובץ:Berlin hauptbahnhof no 2.jpg|השפרה בקרבת תחנת הרכבת המרכזית של ברלין
קובץ:Molecule Man (1).jpg|פסל "איש המולקולה" על השפרה


## קישורים חיצוניים

* תצלום פנורמי של הנהר באזור ברלין
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמניה: נהרות
קטגוריה:ברלין: נהרות ונחלים
קטגוריה:ברנדנבורג: נהרות
קטגוריה:סקסוניה: גאוגרפיה
קתדרלת אנדרו הקדוש (גלאזגו)

ממוזער|שמאל|300px|קתדרלת אנדרו הקדוש
**קתדרלת אנדרו הקדוש** היא קתדרלה רומית-קתולית במרכז העיר של גלאזגו, סקוטלנד.

מאז הרפורמציה ב-1560 עד שנות ה-1600 המאוחרות, על פולחן רומי-קתולי היה להתבצע בחשאי. פולחן רומי-קתולי פומבי הורשה רק מ-1778. בסוף המאה ה-18, עקב זרם של מהגרים איריים לגלאזגו, נוצר צורך בכנסייה רומית-קתולית. לשם כך נבנתה כנסיית אנדרו הקדוש, שהושלמה ב-1817 ותוכננה בידי ג'יימס גילספי גרהאם (1776–1855). הכנסייה הציגה נוכחות מחודשת של הכנסייה הרומית-קתולית בעיר. ב-1805 היו רק כ-450 קתולים בגלאזגו, אך בעת שהכנסייה הושלמה היו יותר מ-3,000. העוינות לקתולים בעיר ניכרה היטב בזמן בניית הקתדרלה: המקומיים הרסו בלילה עבודות שהושלמו ביום, דבר שהוביל לכך שעל אתר הבנייה הוצבה שמירה. לעומת זאת, זרמים אחרים בנצרות תרמו להשלמת המבנה במחווה של אקומניזם לאור הקשיים שניצבו בבנייה. הכנסייה נהפכה לקתדרלה ב-1889, ושופצה בידי חברת פוגין את פוגין.

הקתדרלה נמצאת בגדה הצפונית של נהר קלייד ברחוב קלייד. היא בנויה בסגנון גותי ויכולה להכיל 2,000 מאמינים.

## קישורים חיצוניים

* 
* תמונות של הקתדרלה

קטגוריה:גלאזגו: מבנים
קטגוריה:סקוטלנד: מבנים רשומים דרגה A
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: קתדרלות
אנדרו
קטגוריה:סקוטלנד: דת
דיאב עובייד

**דיאב עובייד** (בערבית: **دياب عبيد**; 1911 – 18 בפברואר 1984) היה חבר הכנסת ויועץ שר החקלאות למגזר הערבי.

## ביוגרפיה
עובייד הוא נצר למשפחה מוסלמית סונית מעיראק. בתחילת המאה ה-20 השתקעו ענפי המשפחה בלבנון, בארץ ישראל ובמצרים. הענף הלבנוני השתקע בעיירה ג'בשית שבדרום לבנון, ואימץ את האסלאם השיעי. הענף הארץ ישראלי של המשפחה התמקם בטייבה, התפרנס מגידול הדרים באזור יפו והפך לאחת החמולות הגדולות ביישוב.

דיאב עובייד נולד ב-1911 בטייבה, וגדל בטולכרם. מאמצע שנות השלושים דיאב יחד עם אחיו הגדול, כאמל, עסקו במסחר, התיידדו עם יהודים ועמדו בקשר עם גורמי מודיעין ביישוב היהודי. ב-1936 הצטרף יחד עם אחיו הגדול, כאמל, למרד הערבי הגדול. ב-1937, במהלך המרד, העביר כאמל את דיאב אל משפחתם בג'בשית. דיאב גר אז בבית דודו - אביו של המחבל השייח' עבד אל-כרים עובייד לימים פעיל מרכזי בחזבאללה. ב-1944 שב דיאב עובייד לארץ ישראל, ובמשך השנים המשיך לשמור על קשר עם משפחתו בלבנון, דרך צד שלישי. באמצע שנות הארבעים, עם שובם לארץ ישראל, הם התגוררו ביפו וקיבלו הנחיות מיהושע פלמון ופעלו נגד החרם הכלכלי על היישוב היהודי שהוכרז על ידי הוועד הערבי העליון ונגד אנשי המופתי. דיאב עסק במסחר בתוצרת חקלאית, כיהן כחבר מועצת הסוחרים באזור יפו והסביבה, קשר קשרים עם יהודים ולמד עברית. ב-1948 עבר לטול כרם (אז בשליטת ירדן) לבקשת גורמי מודיעין ישראלים, והעביר משם מידע מודיעיני. אחד ממפעיליו היה שלמה בן אלקנה. ב-1949 הוא נעצר על ידי משטרת טול כרם, נחשד בריגול, אך משפחתו הצליחה לשחררו בערבות. בנובמבר 1949 עבר לישראל. כשהגיע לטייבה התקבל בחמימות על ידי הממשל הצבאי הישראלי וב-1951 התמנה לחבר במועצת הכפר, בה כיהן עד 1958. לקראת הבחירות לכנסת הרביעית איים עובייד לרוץ לכנסת בראש רשימה נפרדת מזאת של פארס חמדאן, אולם נתרצה לוותר על כוונתו זאת תמורת הבטחה שהוא יהיה המועמד לקראת הכנסת החמישית. עובייד נחשב לתקיף יותר ממחמוד א-נאשף ועל כן נתמך בידי מפא"י בתקווה שיביא יותר קולות.

ב-1961 נבחר עובייד לכנסת מטעמה של "שיתוף ואחווה", רשימת מיעוטים שפעלה תחת חסותה של מפא"י. הוא כיהן כחבר בכנסות החמישית, השישית והשביעית (1961 - 1973). בפברואר 1962 ו-1963, בעת שהכנסת החליטה על חודו של קול על המשך הממשל הצבאי על ערביי ישראל, נמנה דיאב עובייד עם המצדדים בהמשך הממשל הצבאי.

נכדו הוא המחבל קייס עובייד, חוטפו של אלחנן טננבוים.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם שיתוף ואחווה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם שיתוף ופיתוח
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:טייבה: חברי הכנסת
קטגוריה:חברי כנסת ערבים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1984
טריניטיט

שמאל|ממוזער|200px|דוגמת טריניטיט
**טריניטיט** (אנגלית: **Trinitite**) הוא השם שניתן למשקע זכוכיתי שנוצר על פני קרקע המדבר לאחר הניסוי הגרעיני הראשון בהיסטוריה, ניסוי טריניטי שהתקיים ב-16 ביולי 1945 בניו מקסיקו. הזכוכית מורכבת בעיקר מסיליקה ופצלת השדה, שהותכו בפיצוץ האטומי. צבעה בדרך כלל ירוק בהיר. הזכוכית רדיואקטיבית אך במידה נמוכה ולכן טיפול בה בטוח למדי לתקופות זמן קצרות.

בסוף שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, נאספו דוגמאות רבות ונמכרו לאספני מינרלים. גם כיום ניתן למצוא עקבות של החומר באתר טריניטי, למרות שרובו נאסף ונקבר על ידי הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית ב-1952. כעת חל איסור על לקיחת החומר מהאתר. למרות זאת, חומר שנלקח לפני הטלת האיסור נותר ברובו בידי אספנים.

ב-2005 העלו רוברט הרמס, חוקר המעבדה הלאומית לוס אלמוס, והחוקר העצמאי ויליאם שטריקפאדן, השערה לגבי מקור החומר. לפי השערה זו, המינרל לא נוצר מחול שנחשף לכדור האש, אלא על ידי חול שנשאב למעלה לתוך כדור האש עצמו, והומטר אל האדמה בצורה נוזלית.

השם "טריניטיט" משמש לעיתים לכל השאריות הזכוכיתיות באתרי ניסויים גרעיניים, ולאו דווקא רק לשאריות באתר טריניטי.

שמאל|ממוזער|200px|רמות הרדיואקטיביות בשתי דוגמאות זכוכית טריניטיט, במדידת ספקטרוסקופיית גמא של גושי הזכוכית

## ראו גם
חומר רדיואקטיבי הנקרא Chernobylite  שנוצר בעקבות האסון בצ'רנוביל.

## קישורים חיצוניים

* ספקטרום רדיוגרפי של טריניטיט

## הערות שוליים

קטגוריה:פרויקט מנהטן
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:תרכובות רדיואקטיביות
קטגוריה:קוואזי-גבישים
חנן לדרמן

הרב **חנן לדרמן** (נולד ב-11 ביוני 1969, גבעתיים) הוא רב, קומיקאי ושחקן ישראלי.

## ביוגרפיה
לדרמן נולד וגדל בגבעתיים. השתתף בהפקות בטלוויזיה הישראלית של שנות התשעים: בסדרת הטלוויזיה "עניין של זמן" (1992–1993) בתוכנית "זהו זה!" (בפינה של להקת הגדנ"ע) ובתוכנית המערכונים "פלטפוס" (1994–1996). באותן שנים העלה לדרמן את המופע "חם זה לא" יחד עם שותפו ל"פלטפוס", דני קרפל, ומאוחר יותר דיבב מבחר דמויות בתוכנית הבידור "החרצופים" בשנת 1996.
מעט לאחר סיום התוכנית "פלטפוס", לדרמן הופיע יחד עם שלושה מחבריו לאותה תוכנית - תומר שרון, תומר יוסף ודני קרפל - במופע "פליטי פלטפוס", אשר התבסס על כמה מהדמויות והמערכונים מתוכה. יחד עם "פליטי פלטפוס" הופיע לדרמן גם בפינה קבועה בעונה האחרונה של התוכנית "זהו זה!" ב-1998. לאחר מכן הנחה לדרמן בטלוויזיה החינוכית את השעשועון לילדים "סיכון מחושב" והיה בין מנחי רצועת הנוער "זאפ לראשון" בערוץ הראשון. ב-1999 השתתף בהצגה "תסתכלו עליי" על פי ספרו של אלדד כהן, לצד חבריו ל"פלטפוס" עידן אלתרמן וירדן בר-כוכבא.

בסוף שנות התשעים חזר לדרמן בתשובה ועבר ללמוד בישיבת נתיבות עולם בבני ברק. כיום הוא מתגורר בבני ברק עם משפחתו, ומופיע כקומיקאי וסטנדאפיסט עם חומרים המותאמים לציבור החרדי.

לאחר חזרתו בתשובה הנחה תוכנית אירוח בנושאי יהדות, קבלה ומיסטיקה בשם "בוא נדבר על זה" בערוצי הכבלים והופיע בתוכנית "מוצ"ש בראשון" בערוץ 1. כמו כן הוצע לו להגיש את רצועת הילדים בערוץ התכלת אולם הוא סירב לבסוף בטענה כי לימודים בישיבה והופעה בטלוויזיה לא הולכים יחד.

בסוף שנת 2007 חזר לדרמן לבמה כחלק מצוות בידור בשם "החשש החרד". בשנת 2011 הופיע במחזמר הדתי "מוטי חלומותי" לצד נתי רביץ וגיל קפטן ובבימויו של קלוד דדיה, ובשנת 2012 נמנה עם מנחי סדרת הטלוויזיה לילדים "צור משלנו" בערוץ הידברות.

בשנת 2014, לאחר שנים ארוכות בהן מיעט להופיע בטלוויזיה, השתתף לדרמן יחד עם תומר שרון בתוכנית "אחרי 20 שנה" בערוץ 20 לציון עשרים שנה לעליית התוכנית "פלטפוס", בה סיפר גם על תהליך חזרתו בתשובה.

בשנת תשע"ט (2019) גילם את נפתלי זוסמן בתוכנית "רצים למשנה- מחנה המשניות האבודות" לצד יצחק לאור ועופר מימראן.

בשנת 2024 הופיע בסדרת הדרמה הקומית "מעמול" של ערוץ מאיר לילדיםהצטלם לשומר הסיפורים ושיחק את פנחס.

## חיים אישיים
לדרמן נשוי ואב לשבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* קטעי וידאו בבימוי חנן לדרמן באתר וידאו יהדות
*  משיעורי הרב חנן לדרמן, לצפייה באתר בינינו

## הערות שוליים

קטגוריה:בדרנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית ספר בורוכוב (גבעתיים)
קטגוריה:בוגרי ישיבת נתיבות עולם
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:סגל ערוץ 20
קטגוריה:סגל ערוץ הידברות
קטגוריה:רצים למשנה: שחקנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
גביע אסיה בכדורגל 2007

**גביע אסיה בכדורגל 2007** של קונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC) התקיים מה-7 ביולי ועד ה-29 ביולי 2007. לראשונה בהיסטוריה של הטורניר, אירוח הטורניר התחלק בין 4 מדינות שונות: אינדונזיה, מלזיה, וייטנאם ותאילנד. נבחרת עיראק זכתה בטורניר לאחר ניצחון 1-0 במשחק הגמר על נבחרת ערב הסעודית.

החל משנת 1956 ועד לשנת 2004 נערך טורניר גביע אסיה מדי 4 שנים, אך בעקבות העובדה שגם האולימפיאדה וגם אליפות אירופה בכדורגל נערכו באותן שנים בהן נערכה אליפות אסיה, החליטה ה-AFC לקיים את הטורניר בשנת 2007 ולא בשנת 2008, ובכך להימנע מסמיכות עם אירועי ספורט מרכזיים אחרים באותה שנה ובעתיד.

טורניר זה היה טורניר הראשון בו השתתפה נבחרת אוסטרליה כחברה ב-AFC לאחר שעברה אליה מקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה (OFC).

## בחירת המארחות
ההחלטה על אירוח הטורניר על פני 4 מדינות שונות, הוצגה לוועדה המנהלית על ידי נשיא ה-AFC, מוחמד בין חאמאם. עם זאת, מאוחר יותר התחרט בין חמאם על החלטה זו וכינה אותה "טעות", היות שהוא לא היה מודע לקושי הכלכלי והלוגיסטי בארגון אירוע שכזה על פני 4 מדינות. הוא ציין: "נראה שזה קשה לוועדה המנהלית לארגן 4 ועדות תכנון, 4 מרכזי תקשורת ויש גם הרבה שיקולים כלכליים".

ביוני 2005, הזהירה ה-AFC את תאילנד שהיא צריכה לשפר את המתקנים שלה לפני 2007, פן היא תידחה ותוחלף, אולי, על ידי סינגפור. ב-12 באוגוסט באותה שנה, אישרה ה-AFC שתאילנד תהיה אחת מהמארחות הרשמיות של גביע אסיה 2007. עם זאת, באוקטובר 2006, הוזהרה תאילנד פעם נוספת ונדרשה לשפר את מתקניה תוך 90 יום.

## הנבחרות המשתתפות

לראשונה בהיסטוריה של הטורניר, חולקו הנבחרות לדרגים על בסיס הדירוג העולמי של פיפ"א ולא על בסיס הישגיהן בטורנירי העבר של גביע אסיה כפי שהיה נהוג עד אז. מהלך זה נועד למנוע מצב בו נבחרות חזקות תיפגשנה כבר בשלבים המוקדמים של הטורניר. דרג א' של הטורניר הכיל את הנבחרות המארחות, ויתר הדרגים הכילו את יתר הנבחרות.

## השופטים
16 שופטים ו-24 שופטי עזר נבחרו לאחר מבחני כושר ב-2 ביולי 2007 בקואלה לומפור, בירת מלזיה. שופט אחד ושני שופטי עזר הגיעו מ-CAF.  16 השופטים הראשיים של הטורניר היו:

## שלב הבתים
### בית א'

### בית ב'

### בית ג'

### בית ד'

### שלבי הנוק-אאוט

## כובשי השערים

* 37 שחקנים נוספים כבשו שער אחד. שני שחקנים נוספים כבשו שער עצמי כל אחד.

## קישורים חיצוניים

* הטורניר ב-rsssf

## הערות שוליים

קטגוריה:גביעי אסיה בכדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2007
קטגוריה:אינדונזיה: כדורגל
קטגוריה:וייטנאם: כדורגל
קטגוריה:מלזיה: כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל בתאילנד
קטגוריה:תחרויות ספורט באינדונזיה
קטגוריה:תחרויות ספורט בווייטנאם
קטגוריה:תחרויות ספורט במלזיה
נפת רמלה

**נפת רמלה** היא נפה במחוז המרכז במדינת ישראל. הנפה מתבססת בשטח השיפוט שלה על חלקי הנפה המנדטורית.

נפת רמלה נחלקת לשני אזורים:
* אזור רמלוד (רמלה-לוד)
* אזור מודיעין

שטח הנפה הוא 339 קילומטר רבוע.

על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נכון לשנת 2023 מתגוררים בנפה 398,800 תושבים. מתוך אוכלוסיית הנפה 318,000 הם יהודים, 59,000 הם ערבים ו-21,000 אחרים.

שיעור הילודה היהודי בנפה הוא 2.76 ילדים לאישה יהודיה ו-2.68 ילדים לאישה ערביה.

יישובי המועצה אזורית חבל מודיעין מפוצלים בין נפה זו לנפת פתח תקווה, בה נמצאים מעט יישוביו. היישובים הצפוניים נמצאים בנפת פתח תקווה והיישובים הדרומיים והמזרחיים נמצאים בנפת רמלה. היישובים הנמצאים בנפת רמלה הם: אחיסמך, בית נחמיה, בית עריף, בן שמן, גינתון, גמזו, חדיד, כפר דניאל, כפר הנוער בן שמן, כפר טרומן, כפר רות, כרם בן שמן, לפיד, מבוא מודיעים, ושילת.

### חלוקת אוכלוסייה לפי דתות

* 85.6% יהודים
* 13.2% מוסלמים
* 1.2% נוצרים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רמלה: גאוגרפיה
רמלה
קטגוריה:מחוז המרכז
רגל קרושה

**רגל קרושה** (ביידיש: **גאַלע** או **גאַלער**; גם **כאָלאָדעץ**, מרוסית: **Холодец**) היא מאכל יהודי מזרח-אירופי, העשוי מרגל בקר או מרגלי תרנגולות.

בתקופות מחסור, משפחות בעיירות במזרח אירופה ניצלו עד תום את כל חלקי הבשר, וכך נוצרו מאכלים כמו השמאלץ, הכבד הקצוץ והרגל הקרושה.

להכנת הרגל הקרושה כמה גרסאות: יש המשתמשים בעצמות רגלי כבש, פרה, עוף ואחרים בעצמות הברך - חלקים עתירי סחוס - הממלא תפקיד חשוב בהכנה, שכן הוא מתפרק בבישול ליצירת ג'לטין. העצמות הנבחרות מבושלות במשך שעות (כשבמטבח הרוסי נהוג להוסיף לבישול סלרי, גזר, בצל ופטרוזיליה), ומתובלות בתבלינים שונים כגון פלפל שחור, מלח בישול, עלי דפנה ושום. לאחר שהעצמות מתרככות, הן נטחנות ומרוסקות. במהלך הקירור, נקרש הרסק, עד להפיכתו לג'ל. לפני הגשתה, יש המקשטים את הרגל הקרושה בשמיר או בפרוסות ביצה קשה.

הרגל הקרושה עשירה בחלבונים ובכולסטרול.

בספרה של רות סירקיס מהמטבח באהבה, מכונה המאכל בשם העברי **קריש עוף**.

File:Regel Krusha Nizzan 02.jpg|רגל קרושה עם חתיכות עוף
קובץ:קריש של סבתא אסתר.jpg|רגל קרושה עם ביצים קשות
Regel Krusha in Matti's place.jpg|רגל קרושה עם חזרת ומלפפון חמוץ


## ראו גם
* ג'לטין

## קישורים חיצוניים

* מתכון לרגל קרושה, פורום יידיש באתר תפוז
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח האשכנזי
קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:מאכלי שבת
מרטון מילר

**מרטון הווארד "מרט" מילר** (באנגלית: **Merton Howard "Mert" Miller**; 16 במאי 1923 – 3 ביוני 2000) היה כלכלן אמריקאי יהודי. זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 1990 ביחד עם הארי מרקוביץ' וויליאם שארפ.

## קורות חייו
נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. עבד במהלך מלחמת העולם השנייה ככלכלן במחלקת המיסים של משרד האוצר. דוקטור מטעם אוניברסיטת ג'ונס הופקינס בכלכלה משנת 1952.

בשנת 1958 במכון קרנגי לטכנולוגיה (היום אוניברסיטת קרנגי מלון), שהיה בית הספר המוביל
למנהל עסקים בגישתו המחקרית, החל לעבוד עם פרנקו מודיליאני לשם כתיבת "עלות ההון, מימון חברות ותאוריית ההשקעה" שקרא תיגר על ההנחה הרווחת לפיה תאגיד יוכל להקטין עלויות המימון על ידי מציאת יחס הון-חוב אופטימלי. לפי מודל מודיליאני ומילר, מצד שני, אין יחס נכון, לכן מנהלי חברות צריכים למזער התחייבויות המס ולמקסם את הרווח הנקי ללא קשר ליחסי הון-חוב.

למשפט מצדו התאורטי יש ערך רב למרות שתנאיו המוקדמים (העדר עלות עסקה ומידע מושלם) אינם מתקיימים במציאות משום שהוא מספק כלים לקביעת מבנה ההון של החברה מתוך הבנת ההשפעה שיש לו על ערכה. 

הגה גם את "עקרון אי הרלוונטיות" לפיו ערכה של חברה אינו תלוי באופן שבו היא מממנת את פעילותה, על ידי הון, מכירת מניות או על ידי חוב, הנפקת איגרות חוב. ואף הראה כי מחירי מניות בפועל אינם מושפעים ממבנה ההון. האנלוגיה שלו הייתה לפיצה שיכולה להיחתך בדרכים רבות אמנם הכמות תישאר לעולם זהה.

בין תלמידיו נמנים: יוג'ין פאמה מייקל ג'נסן (ג'נסן ומקלינג), ריצ'רד רול ומיירון שולס.

מילר כתב והשתתף בכתיבתם של שמונה ספרים. בשנת 1976 התמנה לנשיא האיגוד הפיננסי האמריקאי. היה חבר סגל בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת שיקגו בשנים 1961 - 1993.
   
היה דירקטור ציבורי בבורסת הנגזרות של שיקגו (בורסת האופציות והחוזים העתידיים הוותיקה בעולם) בשנים 1983 - 1985 ובבורסת הסחורות של שיקגו החל משנת 1990 ועת למותו בשיקגו בשנת 2000.

## קישורים חיצוניים

* מרטון מילר, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות.
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:כלכלנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:דירקטורים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קרנגי מלון
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2000
קטגוריה:סגל בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת שיקגו
חוות שפון

שמאל|ממוזער|250px|"בית אלנבי" בחוות שפון
שמאל|ממוזער|250px|בית אופייני בחוות שפון
**חוות שפון** הייתה חווה חקלאית במישור החוף, שהתקיים בה בית ספר חקלאי לילדים ערבים. כיום יושבים בשטחי החווה היישובים באר יעקב ונצר סרני.

## היסטוריה
בשנת 1889 חכר הכומר הלותרני הגרמני, יוהאן לודוויג שנלר (1820 - 1896), מייסד בית היתומים שנלר בירושלים, 10,000 דונם מהשלטונות הטורקים בין רמלה לנס ציונה. בשנת 1895 נקדחה במקום באר שנתנה מים בשפע. שנלר קרא לבאר "באר השלום והישע"; מאז נקרא המקום בעברית "באר שלום" ובערבית "ביר סאלם". בשנת 1899 התגוררו במקום 8 נפשות.

בשנת 1897 נבנה במקום בית ספר חקלאי שנוהל על ידי הדיאקון הגרמני מתאוס שפון (Matthäus Spohn; 1935-1866) ולפיכך נקרא המקום **חוות שפון**.

בשנת 1906 נמכרו חלק מאדמות החווה ליהודים ונוסדה עליהן המושבה באר יעקב.

במלחמת העולם הראשונה התמקמו בחווה כוחות צבא טורקיים, ובשנת 1917 נכבש המקום על ידי הצבא הבריטי בפיקודו של אלנבי, שקבע בחווה את מפקדתו. הוא עצמו התמקם באחד הבתים ותכנן שם את מהלך המלחמה עד לכניעת האימפריה העות'מאנית.

בשנת 1918 אירח אלנבי במקום זה את חיים ויצמן.

לאחר המלחמה חזרו הגרמנים למקום. במאי 1939 נטען בעיתון הבוקר שבחווה מתנהלת תעמולה נאצית. התושבים הגרמנים גורשו במלחמת העולם השנייה, ובחווה השתכן בית ספר לקצינים טכניים של הצבא הבריטי.

ב-15 באפריל 1948 פינו הבריטים את החווה. כוח של חטיבת גבעתי שיצא מבאר יעקב תפס את החווה לפני הערבים. כוח ערבי חזק שיצא מרמלה התקיף את המקום אך נהדף.

ביולי 1948 התיישב במקום קיבוץ נצר סרני. חלק מאדמותיו נמסרו למושבה באר יעקב. במשך הזמן שימשו מבני החווה כמוסד חינוכי של הקיבוץ. כיום אחד המבנים נטוש, עד שיימצא לו משקיע פוטנציאלי ומבנה שני מושכר ל"גלריה רומי", ונותן שירותי סטודיו וגלריות לאמנים, ביניהם יעקב אגם, מרסל מולי, יצחק טרקאי, פיטר מקס ורבים אחרים. בבית שגר בו אלנבי נמצא מרכז כנסים ואירועים בשם "חוות אלנבי".

## גלריית תמונות

קובץ:Spohn 2.jpg| צריף ישן בחוות שפון
קובץ:Spohn 8.jpg| הכנסייה בחוות שפון
קובץ:Spohn 6.jpg| צידה המערבי של הכנסייה בחוות שפון
קובץ:Spohn 5.jpg| חזית בניין מגורים בחוות שפון
קובץ:Spohn.jpg| המבנה עם הגג הגלי הוא שריד של הצבא הבריטי


## לקריאה נוספת

* אריה קרישק, "באר של תקווה - סיפורה של באר יעקב", הוצאת רשפים, 1997

## ראו גם

* נצר סרני
* באר יעקב

## קישורים חיצוניים

* תולדות-המקום חוות אלנבי
* 

## הערות שוליים

שפון
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז מרכז
קטגוריה:התקופה העות'מאנית: מבנים
קטגוריה:נצר סרני
Greatest Hits (אלבום של בלינק-182)

**Greatest Hits** הוא אלבום אוסף היחידי של להקת בלינק-182, הוא יצא לאור ב-1 בנובמבר 2005 ובאותו יום יצא גם ה-DVD עם אותו שם ועטיפה.
הוא מכיל את רוב הקליפים שהוציאה הלהקה. במקור, השיר "Carousel" לא היה אמור להיכלל ברשימת שירי האלבום, אך לאחר תלונות המעריצים (שטענו שהוא שיר ידוע) הוא נכלל.

## רשימת השירים
# Carousel (מ-Cheshire Cat)
# M+M's (מ-Cheshire Cat)
# Dammit (מ-Dude Ranch)
# Josie (מ-Dude Ranch)
# ?What's My Age Again (מ-Enema of the State)
# All The Small Things (מ-Enema of the State)
# Adam's Song (מ-Enema of the State)
# Man Overboard (מ-The Mark, Tom, and Travis Show)
# The Rock Show (מ-Take off Your Pants and Jacket)
# First Date (מ-Take off Your Pants and Jacket)
# Stay Together For The Kids (מ-Take off Your Pants and Jacket)
# Feeling This (מ-blink-182)
# I Miss You (מ-blink-182)
# Down (מ-blink-182)
# Always (מ-blink-182)
# Not Now (מ-blink-182) (יצא לאור רק בבריטניה)
# Another Girl Another Planet (The Only Ones)

### בונוסים
**בריטניה**
* 18. "I Won't Be Home for Christmas"
* 19. "Go"

**אוסטרליה**
* 18. "Aliens Exist" (הופעה בלוס אנג'לס)(מגרסאות של Enema of the State)
או
* 18. "I Won't Be Home For Christmas"
* 19. "Go"

**יפן**
* 18. "I Won't Be Home For Christmas"
* 19. "Don't Tell Me That It's Over"
* 20. "I Miss You" (הופעה במיניאפוליס)

## "Not Now"
* "Not Now" הוא הסינגל היחיד שיצא מהאלבום.
* קליפ הווידאו לשיר, הכיל את הקליפים שהוציאה הלהקה במשך השנים.
* קליפ וידאו דומה הוכן לשיר "Another Girl, Another Planet", ואף על פי שהוא לא יצא רשמית, היה ניתן לראות ב-punkdisasters.com
* "Not Now" היה שיר בי-סייד לסינגל "I Miss You". במקור השיר הוקלט לאלבום "Blink-182", וניתן היה לשמוע אותו כשיר בונוס במהדורה שיצאה בבריטניה.

## מיקומי שיא

#### מצעדי סוף שנה

### סינגלים

## קרדיטים
### חברי הלהקה
**שירים 1–4**
* טום דה-לונג' – שירה ונגינה על גיטרה
* מארק הופוס – שירה ונגינה על באס
* סקוט ריינור – תופים

**שירים 5–17**
* טום דה-לונג' – שירה ונגינה על גיטרה
* מארק הופוס – שירה ונגינה על באס
* טראוויס בארקר – תופים

### מוזיקאים נוספים
* רוברט ג'וזף מאנינג ג'וניור – קלידים

### מפיקים
* O (שירים מ-Cheshire Cat)
* מארק טומבינו (שירים מ-Dude Ranch ו-"I Won't Be Home for Christmas" (בגרסאות בריטניה))
* ג'רי פין (שירים מ-Enema of the State, The Mark, Tom, And Travis Show, Take off Your Pants and Jacket, Blink-182, והשיר "Not Now")
* בלינק-182 ("Another Girl Another Planet")

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי וידאו מ-2005
קטגוריה:אלבומי בלינק-182
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
קטגוריה:אלבומי פופ-פאנק
קטגוריה:אלבומי חברת גפן רקורדס
אבו מוסלים

**אַבּוּ מֻסְלִם עַבְּד א-רַּחְמַאן בְּן מֻסְלִם אלְ-חֻ'רַאסַאנִיּ** (בערבית: **أبو مسلم عبد الرحمن بن مسلم الخراساني**; בפרסית: **ابومسلم خراساني**; 700 לערך–755) היה שר צבא של כוחות בית עבאס ממוצא פרסי-טג'יקי, שהוביל את המהלכים הצבאיים של התנועה נגד שושלת בית אומיה. 

אבו מוסלם נולד בבלח' שבח'וראסאן (בצפון אפגניסטן של ימינו) בשנת 700 לערך וגדל בכופה שבעיראק. הוא הפך לתומך בבית עבאס לאחר שנפגש עם בן השושלת במכה, ובהמשך התיידד אישית עם הח'ליף העתידי א-ספאח. ב-736 התקוממו תושבי כופה נגד בית אומיה, אולם אבו מוסלם לא נטל חלק במרד וצפה מן הצד. עם מותו של השאם אבן עבד אל-מלכ ב-743 נקלע העולם האסלאמי למלחמת אזרחים, והקרע בין הפלגים השונים העמיק. בשלב זה הפך אבו מוסלם למנהיג צבאי והוביל את תומכי בית עבאס לניצחונם. לאחר מות א-ספאח בשנת 755, הוזמן אבו מוסלם לארמון הח'ליפות בידי אחיו ויורשו, אל-מנצור, והוצא להורג משום שנתפש כאיום על יציבות השלטון.

לאחר מותו, התקוממו נגד השלטון תומכיו בח'וראסאן ושרי הצבא שלו, תוך שהם מפתחים אמונות (שמקורותיהן באסלאם ובזורואסטריות) בדבר אבו מוסלם. מאמיני התנועות הללו נקראו ח'רמיה. רובם האמינו שהוא לא מת ושהוא אפילו חי בהרים עם הנביא מוחמד וזרתוסטרה ועתיד לחזור ולנקום את נקמתו. הם התקוממו נגד השלטון העבאסי ולא דוכאו לחלוטין עד אמצע המאה ה-9 לפחות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריה אסלאמית
קטגוריה:ילידי 718
קטגוריה:נפטרים ב-755
ורנר אגק

**ורנר אגק** (בגרמנית: **Werner Egk**;  17 נולד ב-17 במאי 1901, באאוכזסהיים ליד דונאוורת', (donauworth) שבבוואריה גרמניה,  ונפטר ב– 10 ביולי 1983, באינינג אם אמרזי), בבוואריה.  שמו במקור היה ורנר מאייר. 

אגק למד אצל קרל אורף במינכן. כאשר שידורי הרדיו נעשו נחלת הציבור, עמד אגק על חשיבותם כתקשורת המונים ופיתח אופרות ומחזות רדיו.

בראשית שנות ה-30' של המאה ה-20, הפנה אגק את מעייניו לבלט ואופרה. בשנת 1935 עלתה האופרה הראשונה שלו, "כינור הקסם" בביצוע בכורה בפרנקפורט' וב--1938ניצח על האופרה שלו "פר גינט" מבוססת על המחזה של הנריק איבסן.

בתקופת המשטר הנאצי, עבד בלשכת המוזיקה של הרייך השלישי, ודבר זה נרשם לגנותו לאחר מלחמת העולם השנייה, אף כי לא לזמן רב, כיוון שעבודה זו הייתה חיונית לאגק, אם רצה להציל את יצירתו ולהתמיד בה.

הקריירה הרצינית שלו החלה אחרי המלחמה. בגרמניה הכתירו את אגק בכינוי Komponist des Wiederaufbaus "מלחין
השיקום" (שלאחר מלחמת העולם השנייה). מלבד היותו מנצח ומלחין, גם עמד בראש האוניברסיטה לאמנויות של ברלין בשנים (1950-1952) ותפס עמדה חשובה ב-GEMA מאז 1950; הוא היה גם הנשיא הגרמני הראשון של CIASK.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:מורים למוזיקה בגרמניה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:אלופים אולימפיים בתחרויות האמנות
קטגוריה:מלחינים גרמנים במאה ה-20
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1901
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1983
ז'אן ד'ארק (סרט)

**[[הפסיון של ישו|הפסיון]] של ז'אן ד'ארק** (בצרפתית: **La Passion de Jeanne d'Arc**) הוא סרט אילם שהופק בצרפת בשנת 1928. הוא מבוסס על תיעוד משפטה של ז'אן ד'ארק. הסרט בוים על ידי קארל תאודור דרייר ומככבים בו רנה ג'ין פלקונטי, ואנטונין ארטו.

## הסיפור והסגנון
הסרט מתאר בפרוטרוט את שעותיה האחרונות של ז'אן ד'ארק, לאחר נפילתה בשבי בידי האנגלים. הוא מביא את משפטה, כליאתה, עינויה ולבסוף הוצאתה להורג במחזה ייסורים. מה שהתבלט במיוחד באותה תקופה היה עבודת המצלמה של הסרט והדגש על הבעות הפנים של השחקנים. דרייר צילם הרבה מן הסרט בתקריב ואסר על שחקניו להתאפר, על מנת להיטיב לספר את הסיפור באמצעות הבעות פניהם. פלקונטי – בתפקידה השני והאחרון בקולנוע – קיבלה שבחים רבים על הופעתה מרובת הבעות הפנים כז'אן.

הסרט היה מכוון במקורו להשתמש בטכניקה החדישה של הקול, אולם דרייר היה חסר את המימון הדרוש ולכן נותר הסרט אילם.

דרייר ייעד את הסרט לצפייה בשקט מוחלט, בלא מוזיקה נלווית. על כל פנים, ב-1994 חיבר המלחין ריצ'רד אינהורן אורטוריה המבוססת על הסרט וקרויה בשם "קולות האור". היצירה זמינה כיום בגרסת ה-DVD של הסרט. ב-1999 סיפקה הזמרת האמריקנית Cat Power, ליווי מוזיקלי במספר הקרנות של הסרט באמריקה.

## מקורות היסטוריים
דרייר ביסס את התסריט של "הפסיון של זואן ד'ארק" על רישומים היסטוריים ותמלילים שהתגלו רק כמה שנים לפני הפקת הסרט. מסמכים אלה פירטו את משפטה של ז'אן ד'ארק בשנת 1431, וסיפקו חומר מקור אותנטי שהעניק לסרט דמיון מרתק. לגילוי זה הייתה השפעה משמעותית על התיאור ההיסטורי של ז'אן ד'ארק, העלה את מעמדה והדגיש את העוול העמוק של משפטה והוצאתה להורג על ידי האנגלים ומשתפי הפעולה שלהם.

## התגובות לסרט ומורשתו
חלק מהמבקרים סבורים שז'אן ד'ארק הוא הסרט האילם הטוב ביותר שנעשה אי פעם, ופאולין קייל כתבה כי משחקה של פלקונטי את ז'אן ד'ארק הוא "ההופעה הטובה ביותר שהייתה אי פעם בסרט". על כל פנים, הסרט נאסר להקרנה בבריטניה, בשל אופן הצגתו את החיילים הבריטים האכזריים הלועגים ומענים את ז'אן בסצנות המשקפות את התיעודים מן הברית החדשה של החיילים הרומאים הלועגים ומענים את ישו הנוצרי. הארכיבישוף של פריז היה אף הוא ביקורתי ודרש לערוך שינויים בסרט. לא ידוע אם בקשה זו נענתה, אם לאו.

הגרסה המקורית של הסרט נעלמה למשך מספר עשורים, לאחר שאש לחכה את העותקים המקוריים של הסרט. דרייר עצמו ניסה לאסוף גרסאות מעותקים ששרדו ואולם הוא נפטר בעודו מאמין שהגרסה המקורית אבדה לעד. כמעט בדרך נס, נמצא ב-1981 העתק של הסרט המקורי, היה זה בארון הבגדים של החצרן בבית חולים לחולי נפש באוסלו. גרסה זו זמינה כיום ב-DVD.

סצנות מז'אן ד'ארק מופיעות בסרטו של ז'אן-לוק גודאר לחיות את חייה משנת 1962, שבו צופה השחקנית הראשית בסרט בקולנוע ומזדהה עם ז'אן ד'ארק. בהנרי וג'ון, נראה הנרי מילר צופה בקטעים האחרונים מתוך הסרט וקול קורא מכתב לאנאיס נין, המשווה אותה לז'אן ד'ארק ואת עצמו ל"נזיר המשוגע", דמות אותה מגלם אנטונין ארטו.

## קישורים חיצוניים

* 

* ז'אן ד'ארק ברשימת מאה הסרטים הרוחניים המשמעותיים ביותר ב-Arts & Faith
* מסה באוסף קריטריון מאת קרל תיאודור דרייר

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים אילמים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן
קטגוריה:ז'אן ד'ארק
קטגוריה:סרטים צרפתיים משנת 1928
איש הקובייה

**איש הקובייה** הוא ספר שנכתב על ידי הסופר ג'ורג' קוקרופט ב-1971 תחת שם העט "לוק ריינהרט". 

הספר מספר את סיפורו של פסיכיאטר שמתחיל לקבל החלטות בחייו באמצעות הטלת קובייה, ומפורסם בחתרנות שלו, בגישתו האנטי-פסיכולוגית ובכך שהוא שיקף רעיונות שהיו נפוצים בתחילת שנות ה-70. על עטיפת הספר נכתב "ספר זה יכול לשנות את חייך", מה שזירז את הפיכתו לספר קאלט מודרני. עקב טבעו החתרני של הספר וקיומם של פרקים העוסקים בנושאים שנויים במחלוקת כגון אונס, רצח וניסיונות מיניים שונים, הוא נאסר לפרסום במספר מדינות.

## תקציר עלילה
הספר מספר את סיפורו של פסיכיאטר בשם לוק ריינהרט המרגיש משועמם ולא מסופק מחייו, וכתוצאה מתחיל לקבל החלטות שונות בחייו באמצעות הטלת קוביות. עם התקדמות העלילה הגיבור נעשה משועבד לחלוטין להחלטות הקובייה, ובחייו מתחילים להופיע מקרי אונס, רצח, "מסיבות קובייה", התפרצות מחלות נפש, ומלחמה בתאגידים אמריקאים. בספר יש תיאור של היווצרות כת סביב הגיבור ומחקרו הפסיכולוגי, כגון תוכניתו "להזדיין ללא פחד בשביל הנאה ורווח".

## הרעיון הפסיכולוגי
הרעיון שעומד בבסיס הפסיכולוגיה של חיי קוביות הוא ריבוי הרצונות המנוגדים שיש באדם. מצב זה, בו תכתיבי החברה והציפיות שלה מהאינדיבידואל מדכאות חלק גדול מדחפיו ורצונותיו, גורם לאומללות, שעמום, תסכול ורגשות-אשמה.

חיי הקוביות אינם ניהליזם, כפי שנהוג לטעות ולחשוב, מכיוון שהאפשרויות שניתנות לקובייה הן ביטוי לאישיותו של האדם המטיל את הקובייה. הקובייה מעניקה זכות קיום לאפשרויות שהאדם לעולם לא היה מרשה לעצמו לממש, מטעמים חברתיים שונים. 

הקובייה, אשר מעניקה ביטוי לנפש רבת הפנים, מסירה מעל האדם את כובד ההחלטה ומשחררת אותו לחופשי, ובזה עיקר כוחה. מאפיין זה, שבו האדם כפוף לחוקים שרירותיים הנוטלים ממנו את זכות הבחירה והשיפוט, מקביל למעשה לדתות הממוסדות שבהן חברים מאות מיליוני אנשים. כך, שאם מעניק האדם סיכוי של 1 מ-6 לפיתוי אשת חברו, הרי 1/6 מאישיותו רוצה בכך, והקובייה מעניקה לפן זה באישיותו מימוש וקיום, אם בחרה שיעשה את המעשה ואם לאו. עצם העלאת האפשרות למישור המעשי, מסוגלת להקל על בעיות הנפוצות בחברה המערבית כגון שעמום, תסכול, הדחקה וכניעה מוחלטת לתכתיבי החברה.

## קישורים חיצוניים

* אתר הבית של ג'ורג' קוקרופט
* קטעים מהספר 
* 

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 1971
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
נער המלקות

[שמאל|300px|ממוזער|ציור של הצייר וולטר סידני סטייסי בו מתוארים המלך [אדוארד השישי, מלך אנגליה|אדוארד השישי ונער המלקות שלו]]**נער מלקות** היה, לכאורה, מין משרת בבתי המלוכה של אירופה שהיה סופג מלקות כעונש על מעשים שעשה נער מבית המלוכה.
על פי החוקים של אותם הימים, אסור היה לפגוע פיזית בבני משפחת המלוכה, לכן נבחרה חלופת "נער המלקות", כדי לאפשר למחנכי הצעירים מבית המלוכה לבטא את מורת רוחם ממעשים מסוימים של אותם הצעירים ולהמחיש לצעירים שמעשיהם פסולים וגוררים עונש.

המשרה הייתה מבוקשת על ידי בני דלת העם שראו בה דרך לשפר את מעמדם החברתי-כלכלי. 

יש לציין שיש מעט ראיות לקיומו של המנהג, וקיומו מוטל בספק בקרב היסטוריונים. חלקם מחשיבים אותו כמיתוס, וחלקם סבורים שייתכן שהיה נהוג עבור מלך-ילד בלבד, ולא עבור נסיכים או בני אצולה ככלל.

## אזכורים בתרבות
מארק טוויין ביסס את ספרו "בן המלך והעני" על שני גיבורים, האחד אדוארד השישי, מלך אנגליה, והשני בן עניים אנגלי בשם טום קאנטי (Tom Canty). טום היה דומה כשתי טיפות מים לבן המלך, ומצא עצמו ממלא, שלא בטובתו, את מקומו כשיורש העצר האמיתי גורש מהארמון. טום, בתפקידו כבן המלך המדומה, פגש את נער המלקות והזדעזע למחשבה שמישהו יקבל מלקות במקומו. סיפור זה פרסם את קיום משרת "נער המלקות".

קטגוריה:אנגליה: היסטוריה
קטגוריה:ענישה
קטגוריה:משק בית מלכותי
קטגוריה:מקצועות עבר
גרעין הברך הצדי

[שמאל|ממוזער|250px|[גזע המוח האנושי. גרעין הברך הצדי ממוקם בשיפולי חלקו העליון, המסומן בספרה 7 בתמונה. התליל העליון (2 בתמונה) מבקר את תנועות שרירי העין ומתקשר עם קליפת המוח דרך הכר התלאמי (1). המרכזים הסמוכים להם (4-6) משרתים את מערכת השמיעה.]]
**גרעין הברך הצדי** או **LGN** (באנגלית: Lateral geniculate nucleus) הוא אזור בתלמוס, אשר נמצא במוח הביניים. 
שמו של הגרעין ניתן לו על שום דמיונו לברך כפופה (genu, פירושו "ברך").

גרעין הברך הצדי הוא מבנה דו-צדדי (הוא נמצא על שתי המיספרות במוח), ומורכב משש שכבות של תאי עצב בכל המיספרה. 

הגרעין מעורב בתהליך התפיסה החזותית.
הוא מקבל מידע חזותי מהרשתית באמצעות עצב הראייה ומעביר את המידע הלאה, בעיקר אל האזור הראשוני בקליפת המוח הראייתית (V1), כאשר כל שכבה בו מקבלת קלט מעין אחת בלבד. כ-90% מהסיבים העצביים שבעצב הראייה מגיעים לגרעין הברך הצדי.

## השכבות של גרעין הברך הצדי
בפרימטים, גופי התאים בשתי השכבות הפנימיות ביותר גדולים יותר מגופי התא שבארבע השכבות החיצוניות. מטעם זה נקראות שתי השכבות הפנימיות “השכבות המאגנו-תאיות” (magnocellular layers, מאגנום פירושו “גדול” בלטינית), ואילו ארבע השכבות החיצוניות נקראות “השכבות הפארוו-תאיות” (parvocellular layers פרבוס פירושו “קטן”). 

שני סוגי השכבות משתייכים לשתי מערכות נבדלות, המופקדות על ניתוח סוגים שונים של מידע חזותי. כל אחת מן המערכות מקבלת קלט מאחד הסוגים של תאי הגנגליון ברשתית - מתאי M או מתאי P. שדות הקלט של התאים בגרעין הברך הצדי שומרים על אותו ארגון של מרכז והיקף, הקיים בתאי הגנגליון המתקשרים אליהם. 

### שכבות מאגנו-תאיות (Magnocellular Layers)
שכבות 1 ו- 2 מורכבות מתאי המערכת המאגנו-תאית. מערכת זו קיימת בכל היונקים, בעוד שהמערכת הפארוו-תאית קיימת בפרימטים בלבד. תאי העצב של המערכת המאגנו-תאית ניחנים במאפיינים של תאי M (בשכבת תאי הגנגליון). כלומר, הם אינם מקבלים מידע על צבע, אינם מאפשרים הבחנה בפרטים דקים ותגובתם לגירוי חזותי קצרה ומהירה. תאים אלה מעורבים כפי הנראה בעיבוד חזותי שרמת דיוקו פחותה, אך הם מסוגלים להבחין בהבדלי בהירות דקים וגם רגישים במיוחד לתנועה.

### שכבות פארוו-תאיות (Parvocellular Layers)
בפרימטים שכבות 3 עד 6 מורכבות מתאי המערכת הפארוו-תאית. תאי העצב של מערכת זו ניחנים במאפיינים של תאי P (בשכבת תאי הגנגליון), כלומר הם מנתחים מידע על צבע ומצטיינים בכושר גבוה של הפרדה מרחבית, ומכאן - בעיבוד חזותי שרמת דיוקו גבוהה. מנגד, תגובותיהם איטיות ומתמשכות ואין הם רגישים לתנועה.

## ראו גם
* גזע המוח
* קליפת הראייה העיקרית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוח הביניים
קטגוריה:ראייה
שמידט

**שמידט** (בכתיב לועזי: **Schmidt**) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו היא נפח.

בגרמנית יש שמות משפחה נפוצים נוספים עם משמעות, כתיב וצליל דומים לשם זה: **Schmidt**, **Schmid**, **Schmidl**, **Schmidtke**, **Smid** ו-**Smidt**.

בשפות נוספות ישנם שמות משפחה שמשמעותם זהה, וחלקם נפוצים מאוד. לדוגמה: באנגלית: **Smith** () – הוא שם משפחתם של כחצי מיליון בריטים וכ-3 מיליון אמריקאים, והוא שם המשפחה הנפוץ ביותר במדינות אלה; 
ביידיש **שמידע** ו-**גולדשמידט**;
בערבית **حداد** (**חדד**);
בלשון חז"ל **נפחא**.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
בג'אג' אוטו

**בג'אג' אוטו** (**Bajaj Auto**) היא חברה הודית גדולה לייצור כלי רכב. זו החברה הגדולה ביותר בהודו, והרביעית בגודלה בעולם לייצור כלי רכב דו ותלת-גלגליים. מרכז החברה נמצא בפונה, מהאראשטרה ומפעלים נוספים בוואלוג' (ליד אוראנגאבד), אקורדי וצ'קאן (ליד פונה). בג'אג' מייצרת ומייצאת קטנועים, אופנועים וכלי רכב תלת גלגליים ("ריקשות").

ברשימת "Forbes Global 2000" המדרגת את 2000 החברות המובילות בעולם, דורגה בג'אג' בשנת 2005 במקום ה-1946.

בעשור האחרון השלימה החברה התפתחות מוצלחת מיצרן קטנועים בלבד ליצרן מגוון כלי רכב דו גלגליים, במיוחד לאחר הצגת מגוון אופנועים בשנים האחרונות.

יו"ר החברה הוא רהול בג'אג', שהונו האישי נאמד ביותר מ-1.5 מיליארד דולר.
דיווחים בעיתונות ההודית חוזים כי החברה תפוצל לשתיים תוך הפרדת עסקי הרכב מהקבוצה הפיננסית.

## היסטוריה
החברה נוסדה ב-29 בנובמבר 1945 בשם "Bachraj Trading Corporation Private Limited" שעסקה במכירת כלי רכב דו ותלת גלגליים שיובאו להודו. בשנת 1959 ניתן לה רישיון מממשלת הודו לייצר כלי רכב אלו מקומית, והיא הפכה לחברה ציבורית ב-1960. עשר שנים לאחר מכן יצא כלי הרכב ה-100,000 משערי מפעליה. בשנת 1977 כבר מכרה החברה 100,000 כלי רכב בשנה אחת. ב-1985 נפתח המפעל בוואלוג', ושנה לאחר מכן יצרה ומכרה החברה חצי מיליון כלי רכב בשנה אחת. בשנת 1995 הגיעו המכירות למיליון כלי רכב בשנה, והרכב ה-10 מיליון יצא משערי מפעליה.

בחודש נובמבר 2007 רכש הקונצרן נתח של 14.5 אחוזים מיצרנית האופנועים האוסטרית-KTM Sportmotocycles AG ושתי החברות חתמו על חוזה לשיתוף פעולה במסגרתו KTM תספק את הידע לייצור אופנועי 125 ו-250 סמ"ק מקוררי אוויר ובג'אג' תבצע את ההפצה והחדירה לשוק ההודי ולשווקים אסיאתיים נוספים. בדצמבר 2007 רכשה בג'אג' מניות KTM נוספות והרחיבה את השליטה ליותר מ-20 אחוזים.

### דגמים ושנת השקתם
* 1971 – רכב משא תלת גלגלי קטן
* 1972 – בג'אג' צ'יטאק. קטנוע ותיק ומצליח ביותר המבוסס על הוספה האיטלקית.
* 1976 – בג'אג' סופר
* 1977 – אוטו-ריקשה עם מנוע אחורי
* 1981 – בג'אג' M-50
* 1986 – בג'אג' M-80, קוואסאקי בג'אג' KB100
* 1990 – בג'אג' סאני
* 1991 – קוואסאקי בג'אג' 4S צ'מפיון
* 1994 – בג'אג' קלאסיק
* 1995 – בג'אג' סופר אקסל
[שמאל|ממוזער|250px|ריקשה של בג'אג' הפועלת ב[ג'קרטה, אינדונזיה]]
* 1997 – קוואסאקי בג'אג' בוקסר, אוטו-ריקשה בעלת מנוע דיזל אחורי
* 1998 – קוואסאקי בג'אג' קליבר, לג'נד, קטנוע הארבע פעימות הראשון בהודו, בג'אג' ספיריט
* 2000 – בג'אג' ספייר
* 2001 – אלימינייטור, פולסאר
* 2003 – קליבר115, בג'אג' ווינד 125, בג'אג' פולסאר
* 2004 – בג'אג' CT 100, בג'אג' צ'יטאק חדש עם מנוע 4 פעימות ותיבת הילוכים חדישה, בג'אג' דיסקבר DTS-i
* 2005 – בג'אג' וייב, בג'אג' אוונג'ר, בג'אג' דיסקבר
* 2006 – בג'אג' פלטינה
* 2007 – בג'אג' פולסר-200 (מקורר שמן), בג'אג' קריסטל,בג'אג' פולסר 220 DTS-Fi (הזרקת דלק)
* 2013 – בג'אג' קיוט – מכונית מיני, מנוע 1 צילינדרים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יצרני רכב הודיים
קטגוריה:חברות הודיות
קטגוריה:יצרני אופנועים
קטגוריה:הודו: תחבורה
אגדת הנשים הטובות

**אגדת הנשים הטובות** היא יצירתו של המשורר ג'פרי צ'וסר שנכתבה בשנים 1385–1386.
* בפרולוג מדווח כי המחבר ננזף בידי אל האהבה והמלכה המשרתת אותו, על כך שבשירתו הקודמת אודות טרוילוס וקרסידה תיאר דמות של אשה בוגדנית. צ'וסר נתבע, אם כן, לחבר יצירה חדשה ובה מוצגות הנשים הטובות.
* בחלק הראשון מסופר על קלאופטרה השביעית שבחרה לאבד את עצמה לדעת לאחר שגם מרקוס אנטוניוס אהובה עשה כן.
* בחלק השני מסופר על תיסבי ששמה קץ לחייה כשנתברר לה שפירמוס אהובה התאבד כשסבר בטעות כי נטרפה היא על ידי לביאה.
* בחלק השלישי מסופר על דידו, המלכה האגדית של קרתגו, שהתאבדה לנגד עיני בני עמה בשל אהבתה העזה לאיניאס שזנח אותה.
* בחלק הרביעי מסופר על היפסיפיליי, מלכת האי למנוס, ועל מדיאה, בתו של מלך קולכיס, שסייעו ליאסון הארגונאוטי למצוא את גיזת הזהב.
* בחלק החמישי מסופר על אונס לוקרציה, בת האצילים שנאנסה על ידי נסיך רומאי ואחר התאבדה.
* בחלק השישי מסופר על אריאדנה, בתו של מינוס מלך כרתים, שסייעה לתסאוס להיחלץ מן הלבירינת.
* בחלק השביעי מסופר על פילומלה, הנסיכה האתונאית שנאנסה על ידי בעלה של אחותה, וזה אף חתך את לשונה אחר המעשה.
* בחלק השמיני מסופר על פיליס, הנסיכה מתראקיה שנעזבה על ידי בעלה ותלתה את עצמה על עץ.
* בחלק התשיעי על היפרנסטרה, ששמרה אמונים לבעלה לעתיד והמרתה את פיו של אביה למענו.

יש הסוברים כי "אגדת הנשים הטובות" לא הושלמה. צ'וסר עצמו רומז על כך בדברי החרטה שמופיעים בסיפורי קנטרברי ומדווח אודות עבודתו על "25 נשים". גם בדברי הפתיחה ליצירה הוא מזכיר כי כוונתו ל-19 נשים ובהן: אסתר המלכה, פנלופה - אשתו של אודיסאוס, מרקיה - אשתו של מרקוס פורקיוס קאטו אוטיקנסיס, לוויניה – אשתו של איניאס, פוליסנה - אשתו של אכילס, לאודמיה – אשתו של פרוטסילוס.

## ראו גם
* סיפורו של הנזיר – אחד מסיפורי קנטרברי שנכתב במבנה דומה.

## קישורים חיצוניים

* אגדת הנשים הטובות – ג'פרי צ'וסר

קטגוריה:פואמות
קטגוריה:ספרות אנגלית של ימי הביניים
קטגוריה:נשים בספרות
קטגוריה:נשים בימי הביניים
קטגוריה:נשים במאה ה-14
החוף

**החוף** (באנגלית: **The Beach**) הוא סרט מותחן ודרמה שיצא לאקרנים ב-2 בפברואר 2000 בארצות הברית ובבריטניה. הסרט, שבוים על ידי דני בויל, מבוסס על ספר מצליח באותו שם שנכתב על ידי אלכס גרלנד בשנת 1996.

במדינות שונות הצפייה בסרט הוגבלה לגיל 16 ומעלה מאחר שנכללו בתוכו קטעים רבים בהם נראים אנשים תחת השפעת סמים.

## שחקנים ודמויות
*לאונרדו דיקפריו - ריצ'רד
*טילדה סווינטון - סל
*וירג'יני לידויין - פרנסואז
*גיום קאנה - אתין
*רוברט קרלייל - דאפי
*פטרסון ג'וזף - קיטי

## עלילת הסרט
ריצ'רד, נער אמריקני, השואף להרפתקאות, יוצא למסע לעבר תאילנד. בבית מלון זול הוא מכיר אדם מוזר בשם דאפי, המכור לסמים. דאפי מוסר לריצ'רד מפה של אי מסתורי, היכן שצמח הגראס גדל בשפע. כמו כן, הוא מציין גם שבאותו האי מתגוררת קומונה של אנשים צעירים.

ריצ'רד, יחד עם פרנסואז ואטיין, בני זוג ממוצא צרפתי שהוא מכיר בדרך, מחליט להגיע בכל מחיר לאי המסתורי שתואר על ידי דאפי כ"גן עדן עלי האדמות". לאחר מסע מפרך, הם מגיעים ונקלטים אצל בני השבט המתגוררים שם. אך עד מהרה, תשוקתו של ריצ'רד לפרנסואז גוברת עליו והעניינים מסתבכים בגלל טעות שעשה ריצ'רד לפני יציאתם לדרך.

## אתר הצילומים
המקום בו צולם רוב הסרט הוא האי קו פי פי שבתאילנד, אומנם בספרו של אלכס גרלנד, עליו גם מבוסס הסרט, הכוונה הייתה לאי קו טאו.

## פסקול
עם יציאת הסרט, יצא גם פסקול עם שירים שנכתבו במיוחד בשביל הסרט על ידי אמנים שונים כמו הלהקה Underworld, הזמר מובי, בלר, הלהקה הבריטית ניו אורדר ואחרים.

**רשימת השירים:**

שמאל|ממוזער|200px|פסקול הסרט
#Snakeblood - לפטפילד
#Pure Shores - אול סיינטס
#Porcelain - מובי
#Voices - Dario G
#Ball 8 - Underworld
#Spinning Away - שוגר ריי
#Return of Django - Asian Dub Foundation
#On Your Own - בלר
# יה קה יה קה - הארדפלור ומורי קאנטה
#Woozy - פיית'לס
#Richard, It's Business As Usual - בארי אדמסון
#Brutal - ניו אורדר
#UNKLE - Lonely Soul יחד עם ריצ'רד אשקרופט
#Beached - אורביטל

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
קטגוריה:סרטי סמים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2000
קטגוריה:סרטים בריטיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים שצולמו בתאילנד
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים בריטיים
קטגוריה:סרטי דני בויל
Five Leaves Left

**Five Leaves Left** הוא אלבומו הראשון של המוזיקאי הבריטי ניק דרייק, שיצא לאור ב-1969. בדומה ל-Bryter Layter ובשונה מ-Pink Moon האלבום לא נוגן רק על ידי דרייק, אלא גם על ידי ההרכב הפולק רוק הבריטי Fairport Convention.

Five Leaves Left דורג במקום ה-85 מבין מאה האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים על ידי ערוץ 4 של הטלוויזיה הבריטית, וגם ב-2003, האלבום דורג במקום ה-283 במגזין הרולינג סטון מבין 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים.

## שם האלבום
לפי סברה אחת, לקוח השם מספרו של או. הנרי "העלה האחרון", אשר עוסק בבחורה בשם ג'ונסי, שחולה בדלקת ריאות קטלנית, ומאמינה שכאשר כל העלים ינשרו מהעץ שמול חלונה בבית החולים, היא תמות. לאחר שנותרו חמישה עלים על העץ היא אומרת כי "בעוד חמישה ימים לא אהיה כאן". לפי סברה אחרת, שמו של האלבום נלקח מכתובת שמופיעה על נייר לגלגול סיגריות, המציינת כי נשארו רק עוד חמישה ניירות לגלגול.

## השירים באלבום
# Time Has Told Me  (4:27)
# River Man  (4:21)
# Three Hours  (6:16)
# Way to Blue  (3:11)
# Day Is Done  (2:29)
# Cello Song  (4:49)
# The Thoughts of Mary Jane  (3:22)
# Man in a Shed  (3:55)
# Fruit Tree  (4:50)
# Saturday Sun  (4:03)

## השתתפו באלבום
* ניק דרייק - שירה, גיטרה אקוסטית (בכל הקטעים) ופסנתר (בקטע מס' 10).

### Fairport Convention ואורחים נוספים
* פול האריס - פסנתר (בקטעים מס' 1 ו-8).
* ריצ'רד תומפסון - גיטרה חשמלית (בקטע מס' 1).
* דני תומפסון - בס (בקטעים מס' 1, 3, 6, 8 ו-10).
* הארי רובינסון - תזמור כינורות (בקטע מס' 2).
* רוקי דזידזורנו - קונגה (בקטע מס' 3 ו-6).
* רוברט קירבי - תזמור כינורות (בקטעים מס' 4, 5, 7, 8 ו-9).
* קליר לות'ר - צ'לו (בקטע מס' 6).
* טריסטם פריי - תופים וויברפון (בקטע מס' 10).

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1969
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי פולק רוק
קטגוריה:אלבומי חברת איילנד רקורדס