open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בית לייוויק

**בית לייוויק** (ביידיש: **לייוויק הויז**) השוכן ברחוב דב הוז 30 במרכז תל אביב הוא מרכז לתרבות היידיש, ומקום משכנה של אגודת סופרי ועיתונאי יידיש בישראל. במקום נערכות פעילויות חברתיות, חינוכיות ותרבותיות, במטרה לשמר את שפת היידיש ואת העולם התרבותי היידי.
## היסטוריה
הקמת בית לייוויק החלה בשנת 1969, במטרה לשמש כמרכז הפעילות הספרותית והתרבותית של אגודת סופרי ועיתונאי יידיש בישראל, ולהחליף את בית האגודה הקודם ששכן במרתף ברחוב דב הוז. להקמת המבנה נאספו תרומות בסך של כחצי מיליון לירות.
הוא נקרא על שם הסופר ה. לייוויק (לייוויק הלפרן), מעמודי התווך של השירה האידית, יליד רוסיה שמרבית ימיו ישב בארצות הברית. יוזמי הקמת הבית היו: יושב ראש האגודה משה גרוס־צימרמן, המשוררים אברהם סוצקבר ויוסף פפירניקוב, העיתונאי מרדכי חלמיש והסופר והבלשן מרדכי צאנין, שכיהן כיושב ראש הראשון שלו. הקמת המבנה מומנה מתרומות של מוסדות ואנשים פרטיים (מאיר וייסגל נמנה עם התורמים הבולטים) במגרש בו הוקם שכן קודם ביתו של שחקן הבימה, יהושע ברטונוב, שמכר את הנכס ועבר עם משפחתו להתגורר בחולון.. בראש הוועדה הציבורית להקמת הבית עמדה גולדה מאיר והיא פעלה בחסות נשיא המדינה זלמן שזר.

בית לייוויק נחנך במאי 1970

יושב ראש בית לייוויק, נכון לשנת 2021, הוא דניאל גלאי.

בתחילת שנות האלפיים הוקצה מרתף המבנה לכמה שנים עבור עמותת יונג יידיש (עמותה) לצורך איסוף ושימור ספרי יידיש, העמותה עברה אחר כך למתחם אחר.

## פעילויות
בבית לייוויק מאורגנים קורסים והרצאות חד-פעמיות ביידיש ובנושאים מתרבות היידיש. המוסד מארגן גם סדנאות חינוך בבתי ספר ובגנים במטרה לחשוף את הדור הצעיר בישראל למורשת יהדות מזרח אירופה. בין אירועי התרבות שנערכים במקום: הקרנות סרטים, הופעות מוזיקה, הקראות שירה ומחזות, כנסים אקדמיים וטקסי הענקת פרס רובינליכט.

ארכיון בית לייוויק משמש לצורכי מחקר בנושא היידיש וספרותה, בדגש על תולדות היידיש בישראל והשפעות הגומלין בין היידיש לבין העברית. הוצאת הספרים ה. לייוויק, שליד בית לייוויק, מוציאה לאור ספרי פרוזה, שירה ומחקר ביידיש, וכן תרגומים מיידיש לעברית ולרוסית ומהדורות דו-לשוניות. מאז הקמתה ב-1970 הוציאה כמאה כותרים.

## ראו גם
* יונג יידיש (עמותה)
* בית שלום עליכם

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים
קטגוריה:תל אביב-יפו: תרבות
קטגוריה:יידיש
קטגוריה:ספרות יידיש
קטגוריה:הוצאות ספרים ביידיש
קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:הצפון הישן
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1970
טבע או הסכמה

**טבע והסכמה** הם מונחים מרכזיים במחלוקת השייכת לתחום הפילוסופיה של הלשון. עיקר המחלוקת סובב סביב השאלה האם השפה מורה על מהותם של הדברים או שמא היא הסכמה שרירותית שהומצאה למען הנוחות האנושית.
לשון אחר, האם המילים נקבעו לפי הסכמה (thesis) או לפי טבע (physis).

## בעת העתיקה

אחד מהדיונים הראשונים בנושא  מופיע אצל הפילוסוף היווני אפלטון בדיאלוג קראטילוס המוקדש כולו לעניין זה.
בעקבות ויכוח שהתנהל בין הרמגונס לקראטילוס פונים אלו אל סוקרטס ושוטחים לפניו את טיעוניהם. לפי קראטילוס המילים הן תיאור נכון של הנמצאים והן מורות על מהותם הפנימית. לדידו, החכם יודע את טבעם האמיתי של הדברים ויכול לתת להם שם המשקף טבע זה. 
הרמגונס חולק על קראטילוס וטוען שאין המילים אלא הסכמה שרירותית בין בני אדם ויכולנו להחליף את שמות הדברים ככל שנרצה.
לאחר שדברים אלו הועלו על ידי אפלטון המשיכה המחלוקת בקרב פילוסופים שונים ואסכולות שונות, כשכל אחד אוחז בדעה ונימוקים משלו. 
לדעת אריסטו השמות נקבעו לפי הסכמה, ואת דעתו ירשו הפילוסופים הערביים והיהודיים בימי הביניים.

## במסורת ישראל

הוגי דעות יהודיים לא פסחו על שאלה פילוסופית זאת ובמהלך הדורות ניתנו תשובות שונות לסוגיה.

על הפסוק מספר בראשית:  נאמר במדרש: 

לשיטת המדרש השם של כל חיה מותאם לתכונותיה, כלומר לטבעה, והאדם הראשון ידע לתת שמות שמורות על מהות הדברים.
רבנים גדולים חלקו בשאלה זאת. הרציונליסטיים גרסו שבני אדם במהלך הדורות פיתחו את השפה ושכללוה, ואילו המיסטיקנים האמינו שכיוון שבתורה מתואר שאלהים ברא את העולם בדיבור אזי יש שפה אלהית ואמיתית, כפי שנאמר "ותהיי הארץ שפה אחת ודברים אחדים" ופירש רש"י - לשון הקודש.

הרמב"ם, שנחשב לגדול הפילוסופים היהודיים, כתב: 

הרמב"ם דייק מתוך הפסוק את המילים 'ויקרא האדם' והסיק מכך שהאדם נותן לדברים את שמותיהם ואין להם שמות מעצם מהותם. גם בעניין זה הרמב"ם נאמן לשיטה הרציונליסטית.

הוגים שונים צידדו בגישה השנייה ודייקו מתוך פסוקים אחרים במקרא נימוקים לדעה זאת. כך למשל כתב ריה"ל בספרו הכוזרי:  

ריה"ל מדייק מתוך הפסוק את המילים 'הוא שמו' כמורות על כך שהשם שנתן האדם לחיות היה שמן המהותי משעת בריאתן.

בדעה הזאת אחזו מרבית המקובלים ומצאו לה סימוכין מתוך המקורות וכתבי הקבלה.

## בבלשנות המודרנית

הפילוסוף פרדריך ניטשה כתב:

בבלשנות המודרנית קבע דה סוסיר דברים שדומים באופיים לדבריו של ניטשה על הסמיוטיקה: הסימן הלשוני הוא שרירותי. כראיה לדעתו הוא מציין את העובדה שציין ניטשה, אותו עצם מכונה בשפות שונות בשמות שונים, דבר שלא ייתכן לו היה קשר בין מושג לשם. כמה מנימוקיו של סוסיר הועלו כבר לפניו על ידי רבי סעדיה גאון.

בלשנים רבים קמו נגד קביעותיו של דה סוסיר והראו כיצד מסמנים מסוימים קשורים למסומניהם.
בקרב רבים בימינו מוסכמת הדעה שהשפה היא הסכמית אך אין זה אומר שהיא לא מנומקת. גירו מסביר את המובן המדויק של שרירותי: 

על פי דברים אלו יש נימוק פנימי לשפה אף על פי שנימוק זה איננו תוצר טבעי.
בלשנים רבים אוחזים בדעה שהשפה נולדה מתוך מספר מילים אונומטופיות - מילים אשר המבנה הפונטי שלהן רומז למשמעותן.

## לקריאה נוספת
* כתבי אפלטון. תרגם מיוונית יוסף ליבס. כרך ראשון, דיאלוג אחרון.
* גד בן עמי צרפתי: העברית בראי הסמנטיקה. אסופות ומובאות בלשון בהוצאת המזכירות המדעית של האקדמיה ללשון העברית.

## קישורים חיצוניים
* נחום שטיינברג, אפלטון/קראטילוס חלק ראשון , שני , חלק שלישי

קטגוריה:פילוסופיה של הלשון
קטגוריה:רטוריקה
מיקרוטום

שמאל|ממוזער|270px|מכשיר מיקרוטום
שמאל|ממוזער|200px|רקמת סרטן שד שנחתכה במיקורטום ונצבעה ב hematoxylin
**מיקרוטום** (באנגלית: **Microtome**) הוא מכשיר לחיתוך רקמות המשמש במחקר הביולוגי.

המיקרוטום כולל סכין פלדה חדה ביותר אשר נעה מעלה ומטה באמצעות מנוע חשמלי. הדגימה לחיתוך מקובעת בפרפין; החיתוך במיקרוטום מפיק יריעות דקות של רקמת תאים (עוביין בין 2 ו-25 מיקרומטר). את יריעות הרקמה מניחים לאחר מכן על גבי משטח זכוכית לשם צפייה תחת המיקרוסקופ. המיקרוטום משמש לעיתים קרובות בהיברידיזציה באתר.

תהליך הקיבוע אורך זמן רב (כ-16 שעות); לחלופין ניתן להקפיא את הרקמה לפני חיתוכה ולחתכה כשהיא קפואה. תהליך זה חוסך זמן רב (הוא אורך מספר דקות) ומשתמשים בו לעיתים קרובות ברפואה, כשנדרשת אבחנה מהירה בזמן ניתוח, למשל.

מכשירי **אולטרה-מיקרוטום** מסוגלים לבצע חיתוכים ברוחב של 60 ננומטר. הלהב במכשירים אלו עשוי יהלום או זכוכית. חיתוכים אלו משמשים להכנת דגימות לצפייה במיקרוסקופ אלקטרונים.

מכשירי **מיקרוטום לייזר** משתמשים בקרן לייזר במקום בסכין. במכשירים אלו, אשר פותחו לאחרונה והם יקרים מאוד, אין צורך בהכנה מיוחדת של הרקמה.

המיקרוטום הוא מהמכשירים המסוכנים ביותר במעבדה; חוסר זהירות ואי-הקפדה על הנהלים מביאים לפציעות חמורות.

הפיזיולוג והאנטומיסט הצ'כי יאן אוונגליסטה פורקינייה נחשב לפעמים לראשון שהשתמש במיקרוטום.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביולוגיה: שיטות ומכשור
קטגוריה:כלי חיתוך
תנאים של חיבה

**תנאים של חיבה** (באנגלית: **Terms of Endearment**) הוא סרט דרמה אמריקני משנת 1983 בבימוי ג'יימס ל. ברוקס, ובכיכובם של שירלי מקליין, דברה וינגר וג'ק ניקולסון. הסרט זכה בחמישה פרסי אוסקר, כולל לסרט הטוב ביותר, ובארבעה פרסי גלובוס הזהב. הסרט מבוסס על רומן משנת 1975 מאת הסופר האמריקני לארי מק'מרטרי.

## עלילה
העלילה מתארת את מערכת היחסים בין אם (אורורה גרינוויי - שירלי מקליין) לבתה (אמה גרינוויי - דברה וינגר) השונות באופיין, במהלך השנים. אמה נישאת לפלאפ הורטון (ג'ף דניאלס), ואורורה מנהלת רומן עם גארט ברידלאב (ג'ק ניקולסון), שכן ואסטרונאוט לשעבר. הסרט מתמקד בהתמודדות של אמה גרינווי וסובביה במחלת הסרטן בה לקתה ובעקבותיה נפטרה.

## שחקנים
* **אורורה גרינוויי** (שירלי מקליין)
* **אמה גרינוויי** (דברה וינגר)
* **גארט ברידלאב** (ג'ק ניקולסון)
* **פלאפ הורטון** (ג'ף דניאלס)
* **ורנון דלהארט** (דני דה ויטו)
* **סם ברנס** (ג'ון לית'גו)
* **טומי הורטון** (טרוי בישופ)
* **טדי הורטון** (הקלברי פוקס)
* **רוזי דאנלופ** (בטי קינג)
* **פטסי קלארק** (ליסה הארט קרול)

## הפקה
הסרט הופק על ידי ג'יימס ל. ברוקס, וצולם בטקסס, נברסקה, ניו יורק וקנזס.

## פרסים
* פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
* פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר - ג'יימס ל. ברוקס
* פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר - שירלי מקליין
* פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר - ג'ק ניקולסון
* פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר - ג'יימס ל. ברוקס
* פרס גלובוס הזהב לסרט הדרמה הטוב ביותר
* פרס גלובוס הזהב לשחקנית ראשית בסרט דרמה - שירלי מקליין
* פרס גלובוס הזהב לשחקן משנה - ג'ק ניקולסון
* פרס גלובוס הזהב לתסריט - ג'יימס ל. ברוקס

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1983
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט דרמה הטוב ביותר
קטגוריה:סרטים זוכי גלובוס הזהב - התסריט הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הטוב
קטגוריה:סרטי שירלי מקליין
קטגוריה:סרטים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
קטגוריה:סרטים על מוות
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
Good Day Sunshine

**Good Day Sunshine** (**שמש של יום טוב**) הוא שיר רוק של להקת הביטלס שיצא ב-5 באוגוסט 1966 באלבום Revolver. השיר נכתב על ידי פול מקרטני והקרדיט ניתן כרגיל ללנון-מקרטני. ליאונרד ברנשטיין שיבח את השיר על המבנה שלו בדוקומנטרי של CBS News משנת 1967. ריצ'י אוטנברג מ-AllMusic אמר על השיר שהוא "קורן אופטימיות ותחושות נעימות. השיר הגיע למקום 89 ברשימת "100 השירים הטובים ביותר של הביטלס" של מגזין הרולינג סטון.

בתחילת השיר נשמעים רק פול מקרטני ורינגו סטאר ובהמשך מצטרפים ג'ון לנון וג'ורג' האריסון. ג'ורג' מרטין אף הוא משתתף בשיר, בנגינת פסנתר.

השיר נוגן בבוקר האחרון של משימת מעבורת החלל STS-114 ביולי 2005 ובבוקר הרביעי של משימת מעבורת החלל STS-121.

ב-1969 זכה השיר לגרסה עברית בתוכניתה של להקת פיקוד המרכז, "רד אלינו לבקעה". השיר נקרא "כמה שמש" ומילותיו נכתבו על ידי יורם טהר לב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
תבנית בדיקה

**תבנית בדיקה** היא אות שידור בטלוויזיה, אשר שודרה כאשר המשדר פועל אך לא משודרת תוכנית (לרוב לאחר סיום השידורים או טרם תחילתם). השימוש בתבניות בדיקה החל בימיה הראשונים של הטלוויזיה, כאשר במקור תבניות הבדיקה היו לוחות פיזיים שאליהם הופנו מצלמות הטלוויזיה. התבניות נועדו לכיול מקלטי הטלוויזיה על ידי הצופים בבית ובאולפן, כך שהתמונה תוצג באופן האופטימלי ולאיתור תקלות במשדרים, במקלטי הטלוויזיה ובמצלמות. השימוש בתבניות בדיקה הופסק בסוף שנות התשעים במדינות המפותחות, ובעשור הראשון של המאה ה-21 במדינות מתפתחות, בשל חוסר הצורך בכוונון מקלטי הטלוויזיה שנכנסו מאז שנות התשעים, המופעלים על ידי מיקרו מעבדים. מאותה סיבה הצורך בכיול וכוונון מצלמות הטלוויזיה נעשה הרבה פחות נפוץ ונעשה למטרות טכניות-אומנותיות. המעבר לשידור דיגיטלי ייתר את הצורך בתבניות הבדיקה לחלוטין. 

## מוזיקת הרקע

לעיתים קרובות מושמעת מוזיקת רקע ביחד עם שידור תבנית הבדיקה. מכיוון שרשתות השידור לא מעוניינות לשלם תמלוגים על השמעת הנעימות בכל פעם שנעשה שימוש בתבנית בדיקה, הנעימות שמושמעות מוזמנות במיוחד והתשלום עליהן הוא חד פעמי ולא לפי שימוש.

הנעימות נעשו פופולריות בזכות עצמן וכיום פועלים קבוצות של חובבים שמשמרות את המנגינות ואף מוציאות אוספים של הנעימות משנות ה-50, ה-60 וה-70 על גבי תקליטורים.

## התפתחות התבניות
* 1934 - נערכים השידורים הראשונים של תבניות בדיקה, המורכבות מקו ישר ועיגול.
:150px
* 1939 - תבנית הבדיקה "ראש אינדיאני" משודרת לראשונה בצפון אמריקה על ידי RCA.
:150px
* 1947 - רשת ה-BBC הבריטית משדרת את תבנית הבדיקה הראשונה שלה, בשם "Testcard A".
:150px
* 1948 - רשת ה-BBC מפיקה תבנית בשם "Testcard B" אך אינה משדרת אותה.
* 1948 - רשת ה-BBC יוצרת תבנית נוספת בשם "Testcard C".
:150px
* 1967 - רשת ה-BBC מתחילה לשדר את התבנית המפורסמת "Testcard F" המתאימה לשידורי טלוויזיה בצבע. באותה שנה החלו לשדר תוכניות אחדות בצבע בערוץ BBC2. התבנית פותחה על ידי המהנדס ג'ורג' הרסי, והתמונה בתבנית מראה את בתו, קרול הרסי, משחקת איקס עיגול עם בובה.
:150px

## גלריה



תמונה:SMPTE Color Bars.svg|תבנית בדיקה מסוג SMPTE Color Bars. בתבנית נעשה שימוש במדינות ששידורי הטלוויזיה בהן הוא מסוג NTSC.
תמונה:Cbctest.jpg|גרסה של רשת ה-CBC לתבנית בדיקה מסוג SMPTE color bars.
תמונה:Phillips_PM5540.jpg|תבנית בדיקה מסוג Philips PM5540.
תמונה:Philips_PM5544.svg|תבנית בדיקה מסוג Philips PM5544.
תמונה:Test-Pattern-Channel-1-Israel.png|גרסה של תבנית בדיקה פיליפס של הערוץ הראשון האנלוגי.
תמונה:Test-Pattern-Ch1-HD-Israel.png|גרסה של תבנית בדיקה EBU של הערוץ הראשון ב-HD.
תמונה:EBU Colorbars.svg|תבנית בדיקה של רשות השידור האירופאית (EBU).

תמונה:Testpattern10.jpg|תבנית בדיקה מסוג NTC 7 Combination.
תמונה:CbcEarly.jpg|תבנית בדיקה ישנה של רשת CBC.



## לקריאה נוספת
* TV Guide Test Patterns, מאת Morrie Goldman, במגזין VHF-UHF Digest מפברואר 1975 (עמודים 6-11)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בדיקות
קטגוריה:טלוויזיה: טכנולוגיה
גאיה טראוב

**גאיה טראוב** (נולדה ב-10 במאי 1988) היא שחקנית ומדבבת ישראלית.

## ביוגרפיה
טראוב נולדה, גדלה והתחנכה בתל אביב. היא בתם של השחקן עמי טראוב ושל הצלמת חני ורדי. בילדותה למדה בבית הספר לטבע, ובנעוריה למדה במגמת המשחק והתיאטרון בבית הספר לאמנויות תל אביב.

בנובמבר 2009, לאחר שעשתה שנת שירות לאומי, התגייסה לצה"ל. לאחר דין ודברים עם רשויות הצבא, הוסכם כי תשרת למשך שנה אחת בתיאטרון צה"ל.

## קריירה
בשנת 1994 השתתפה בדיבוב הסרט "במבי". כבר מגיל צעיר החלה להתעניין במשחק, ועוד כילדה שיחקה במספר סדרות טלוויזיה, כשהזכורה ביניהן היא הסדרה "החבורה של פיני וויני" ששודרה ב"ערוץ הילדים" בשנת 1998, בה גילמה את יעלי. ב-2001 שיחקה בסרט הטלוויזיה "זנב של עפיפון", בבימויה של שיר צור, לצד מוסקו אלקלעי ולני שחף.

בשנת 2006 שיחקה בסרט הקולנוע של הבמאי חורחה גורביץ', "השרשרת של פסיה", שצולם באוקראינה.

בשנת 2007 זכתה טראוב לחשיפה גדולה כאשר גילמה את דמותה של רוח'לה בסדרת הדרמה זוכת "פרס האקדמיה לטלוויזיה", עטורת השבחים והרייטינג, "מרחק נגיעה", ששודרה בערוץ 2, לצדם של: צחי גראד, הנרי דוד, יבגניה דודינה, לוסי דובינצ'יק, ירדן בר-כוכבא ואחרים. על משחקה בדרמה זו הייתה אף מועמדת לפרס האקדמיה לטלוויזיה, בקטגוריית: "השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה". באותה שנה גילמה גם את דמותה של אביה במחזה, "עץ הדומים תפוס", שהוצג ב"תיאטרון המדיטק" וב"תיאטרון הקיבוץ" בבימויו של משה קפטן ועל פי רב המכר של גילה אלמגור, שזכה להצלחה רבה, עליו זכתה גם ב"פרס הבמה לילדים ונוער" כ"שחקנית הטובה ביותר".

בשנים  2008 ו-2009 גילמה את דמויותיהן של דניאלה לוין ועופרה הראל בסדרת הדרמה היומית, "דני הוליווד" מבית yes.

בשנת 2009 החלה לגלם את גאיה וורנר בסדרת הדרמה והמתח, "דאוס", ששודרה ב-yes וב-ערוץ הילדים. באותה שנה שיחקה גם בסרט הקולנוע, "היו לילות", בבימויו של רוני ניניו ולצידם של משה איבגי, יבגניה דודינה, דאנה איבגי ואחרים. באותה שנה החלה גם לשחק במחזה של "תיאטרון חיפה", "סיפור פשוט", המבוסס על ספרו של ש"י עגנון.

בשנת 2011 כיכבה בתוכנית המציאות, "בקרוב אהבה", ששודרה בערוץ 2, לצידן של סיגל שחמון, אמירה בוזגלו, גילי שם-טוב, מיכל שפירא וגלית לוי. באותה שנה החלה גם לשחק במחזה, "שמוליק של זהרה", המוצג ב"תיאטרון מופע".בנוסף שיחקה בסרט "שמור על ילדתי" שהפיקה דינה פרלשטיין לנשיים חרדיות,לצדה שיחקו איילת מרגלית אוולין הגואל רותם זיסמן כהן ואירית סוקי.

בשנים 2012–2013 שיחקה טראוב את דמותה של דפני דנציגר בסדרת הטלוויזיה "גאליס", המשודרת בערוץ הילדים. ב-2016 שיחקה בסרטו של נוני גפן" "הכל שבור ורוקד".

## חיים אישיים
בשנת 2017 נטען במאמר ב"ידיעות אחרונות" כי טראוב הייתה חברה בכת מייסודה של חוה גואז.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות בית הספר לאמנויות תל אביב
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות תל אביב
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות תיאטרון צה"ל
קטגוריה:גאליס
קטגוריה:מדבבות ישראליות
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:שחקניות ילדות ישראליות
קטגוריה:שחקניות קולנוע חרדי
קטגוריה:שחקנים ילדים ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1988
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
סיטרואן 2CV

**סיטרואן 2CV**, המכונה גם **דה שבו** (בצרפתית: **deux chevaux**; בתרגום חופשי: "שני סוסים") הוא דגם מכונית חסכוני שיוצר בידי יצרנית המכוניות הצרפתית סיטרואן בין השנים 1948 ו-1990. דגם ה-2CV שייך לקבוצת מכוניות מצומצמת שהוצגו לראשונה זמן קצר לאחר מלחמת העולם השנייה וזכו להצלחה לאורך שנים רבות לאחר מכן – במקרה של דגם זה, במשך 42 שנים. גרסת הרכב של פייר-ג'ולס באולנג'ר משנות השלושים הייתה חדשנית לתקופתה בהיבטים הבאים:
* היא הייתה זולה וחסכונית, ואפשרה גם לאיכרים בצרפת, שהיוו חלק גדול מאוכלוסייתה באותה תקופה, להשתמש ברכב, דבר שעד אז לא התאפשר להם מבחינה כספית. הנתון הבא מדגים את חסכנותה של המכונית: היה לה צורך בשלושה ליטרים של דלק לכל היותר כדי לנסוע 100 ק"מ.
* היא הייתה יציבה, ותפקדה היטב גם בתנאי שטח לא-נוחים, כמו אדמות מעובדות או דרכים לא-סלולות.

המכונית נמכרה היטב בישראל, ואף שימשה כרכב צמוד לקציני צה"ל בדרגת סרן–רס"ן. ניתן לה הכינוי המזלזל "פחנוע".

דגם ההופמן 2CV אשר יוצר בגרמניה בין השנים 1988–2007 התבסס על דגם ה "סיטרואן 2CV"

דגם הקופה סיטרואן ביז'ו אשר יוצר בבריטניה בין השנים 1964–1959 התבסס על דגם "סיטרואן 2CV".

יוצרו 3,872,583 יחידות.

## פרויקט TPV
אנדרה לפברה היה המהנדס הראשי בפרויקט TPV (ראשי תיבות של Très Petite Voiture – מכונית קטנה מאוד). בשנת 1939 מפתחי המכונית כבר סברו כי היא מוכנה לצאת לשוק ומספר אבות-טיפוס של הדגם נבנו. אבות-הטיפוס הללו היו בנויים בחלקם מאלומיניום או מגנזיום והכילו מנועים בעלי מנגנוני קירור הפועלים על מים. מושבי המכונית היו ערסלים שנתלו מגג המכונית על ידי חוטים.

במהלך כיבוש צרפת בידי גרמניה בזמן מלחמת העולם השנייה, מנהלי מישלן (בעלת המניות המרכזית של סיטרואן) וסיטרואן החליטו להסתיר את פרויקט TPV מהנאצים, מתוך חשש מפני בקשות צבאיות לאספקת הרכב שפותח בפרויקט. חלק מרכבי ה-TPV הוחבאו במקומות מסתור ואחרים הושמדו. בשש השנים הבאות התעמק באולנג'ר בחיפוש אחר חידושים ושיפורים. לפני שנת 1994 סברו כי רק שני אבות-טיפוס מהפרויקט שרדו, אך בשנה זו נמצאו שלושה רכבים נוספים מהפרויקט, בתוך אסם. נכון לשנת 2003, ידועים רק חמישה רכבי TPV ששרדו. במשך זמן רב, סברו כי החבאת הפרויקט מהשלטונות הייתה מוצלחת עד כדי כך שכל רכבי הפרויקט אבדו לאחר המלחמה. אך למעשה, מיקומם היה ידוע לשומריהם, ובשנות החמישים ניתנה הוראה להיפטר מהם.

דגם הסיטרואן FAF נגזר מדגם ה"סיטרואן 2CV".

## גלריה

קובץ:Citroën 2 CV Charleston (2015-08-29 3174 b).jpg
קובץ:Citroen2CV prototype.JPG|מכונית אבטיפוס שיוצרה בפרויקט TPV, מודל 1939, מלפני מלחמת העולם השנייה
קובץ:Citroen 2CV 1X7A7979.jpg
קובץ:Citroen 2CV Lieferwagen 2.jpg
קובץ:Rétromobile 2016 - Citroën 2CV 4X4 Sahara - 1961 - 001.jpg
קובץ:Citroen 2 CV Sport 1976.jpg
קובץ:Citroen UK 2 CV 1953.JPG
קובץ:Tour de France 2015 - Haastrecht - Zuid-Holland - Pays-Bas (19444967211).jpg


## ראו גם
* סיטרואן דיאן

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מכוניות סופרמיני
2CV
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1948
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בבריטניה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בבלגיה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בפורטוגל
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בספרד
קטגוריה:כלי רכב שיוצרו ביוגוסלביה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בצ'ילה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בארגנטינה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים באורוגוואי
אדווין קלבס

**אדווין קלבס** (בגרמנית: **Edwin Klebs**; 6 בפברואר 1834 - 23 באוקטובר 1913) היה פתולוג ובקטריולוג גרמני.

## חייו
קלבס נולד בקניגסברג (אז בירת פרוסיה המזרחית; כיום קלינינגרד, רוסיה).

ב-1857 קלבס קיבל תואר דוקטור לרפואה. מ-1861 קלבס שימש כעוזרו של הביולוג רודולף פירכו (Rudolf Virchow), ומ-1866 שימש כפרופסור בברן, וירצבורג, אוניברסיטת קארל בפראג וציריך.

יחד עם פרידריך לפלר (Friedrich Löffler) קלבס בודד לראשונה את החיידק *[[Corynebacterium diphtheriae]]*, הגורם לקרמת.

קלבס גם חיבר ספר לימוד לפתולוגיה, שתורגם לשפות רבות.

נפטר בברן ב-1913, ככל הנראה כתוצאה ממחלת השחפת.

החיידק קלבסיאלה (*[[Klebsiella pneumoniae]]*) קרוי על שמו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מיקרוביולוגים גרמנים
קטגוריה:בקטריולוגים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:סגל אוניברסיטת וירצבורג
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בשווייץ
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ציריך
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קארל בפראג
קטגוריה:גרמנים במלחמת צרפת–פרוסיה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1834
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1913
מונטניזם

**מונטניזם** היא כת אשר פרשה מהנצרות במאה ה-2. כת זו קרויה על שם מחולל ונביא התנועה מונטנוס מפריגיה. מונטנוס שמוצאו באסיה הקטנה, היה כנראה כהן במקדש פגאני מקומי לפני התנצרותו. הוא החל את פעילותו בשנת 156 או 172, ובמהלך טקס התנצרותו חווה חוויה מיסטית והכריז על עצמו כ"פרקליט". 

מאמיני המונטניזם האמינו כי רוח הקודש - "הפרקליט", היא "רוח האמת" הנזכרת בבשורה על-פי יוחנן, אותה הבטיח ישו לשלוח אחרי מותו. רוח הקודש הזו מתגלה בנבואותיו של מונטנוס ושל שתי נביאות שניבאו עמו, פריסקילה ומכסימיליה. נבואות אלו נאספו על ידי מאמיניהם ואוסף זה נחשב לקדוש, ורק קטעים אחדים ממנו נשתמרו בכתביהם של מתנגדי המונטניזם.

בדומה לתנועות נוצריות רבות אחרות, ציפו מאמיני המונטניזם לבוא אחרית הימים וכן שירושלים של מעלה תרד מהשמיים, לפי אמונתם, על יד פפוזה שבפריגיה. המונטניזם הטיף לתיקון המידות, להחמרת הצומות ולאיסור נישואין בשנית. כמו כן דרש המונטניזם שכל נוצרי יקבל על עצמו סבל ומיתה כאשר נרדפו הנוצרים.

המונטניזם תבע את תיקון סדרי הכנסייה, תקף את מוסדות הכנסייה המקובלים וערער על סמכות הבישופים. מרכז התנועה היה בפפוזה ומשם התפשטה לכיוון מערב והגיע עד רומא, צפון אפריקה וצרפת. אחד ממאמיני המונטניזם בצפון אפריקה הוא הסופר הנוצרי טרטוליאנוס, אשר כתביו משמשים עדות חשובה למונטניזם.

הכנסייה הרשמית והאפיפיור יצאו כנגד המונטניזם ובשנת 177 נערך כינוס מיוחד שהכריז על החרמת הכת. המונטניזם התקיים כ-200 שנה וייתכן כי עד המאה ה-4 נשארו קבוצות קטנות של מונטניסטים.

## ראו גם

* פנטקוסטליזם

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:נצרות: זרמים שסומנו כמינות
Mamma Mia (שיר של אבבא)

"**Mamma Mia**" (באיטלקית: "**אמא שלי**") הוא שיר מאלבומם השלישי של להקת אבבא, שנכתב על ידי סטיג אנדרסון, בני אנדרסון וביורן אולבאוס, והוקלט במקור בביצוע משותף של סולניות הלהקה, אנייטה פלסקו ואנני-פריד לינגסטאד. השיר הופיע לראשונה כחלק מהאלבום ABBA באפריל 1975, ולאחר מכן בספטמבר יצא כסינגל, עם הגרסה האינסטרומנטלית "אינטרמצו מס. 1" כבי-סייד.

## גרסאות כיסוי
*ב-1980, גרסה ספרדית לשיר "מאמא מיה" נכלל באלבום Gracias por la musica.
*ב-1999, מחזמר הנושא אותו שם, Mamma Mia!, הועלה בווסט אנד של לונדון, בביצוע רבים משירי אבבא, וההפקה התרחבה לארצות רבות אחרות, עם מעל 1500 הופעות בברודוויי בלבד.
*ב-1999 הלהקה A-teens ביצעה גרסת כיסוי של מאמא מיה.
*ב-2018 גרסה חדשה של שר אשר נכללה באלבומה ה-26 Dancing Queen.
*ב-2026 שרית חדד חידשה את השיר.

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אבבא
קטגוריה:שירים ממאמה מיה!
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בדנמרק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשוודיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אטלנטיק רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפיק רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת פולידור רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת RCA רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת פולאר מיוזיק
כנסיית אנדראס הקדוש (עכו)

ממוזער|190px|שער כנסייה צלבנית שנלקח שלל לקהיר ב-1291 ונקבע בפתח מדרסה ממלוכית
**כנסיית אנדראס הקדוש** (אנגלית: **St. Andrew's Church**) היא כנסייה השוכנת בפינה הדרום-מערבית של עכו העתיקה וקרויה על שם אנדראס הקדוש. המבנה הנוכחי, אשר נבנה בשנת 1765 על שרידי בניין צלבני, שייך לכנסייה המלכיתית היוונית-קתולית.

## המבנה הצלבני
בזכות מיקומו הפונה אל הים התיכון, בלט המבנה הצלבני לבאי האוניות אל העיר ושימש עבורם כתמרור, ואולי משום כך לא נהרס עד היסוד על ידי הכובשים הממלוכים כיתר בנייני העיר הצלבנית. המבנה מוכר מציורים שנעשו בשלה המאה ה-17, בהם ציורו של דה ברוין מ-1682. החוקר דניס פרינגל  שעקב אחרי תיאורי הנוסעים בסוף המאה ה-17 ובמחצית הראשונה של המאה ה-18, בהם מונדרל, פוקוק ומריטי, קבע שהמבנה הגותי הנישא נהרס בשנות ה-60 של המאה ה-18, בעת חידוש בניינה של עכו על ידי דאהר אל-עומר.

היו שסברו שכנסיית סן אנדראס הנוכחית נבנתה על גבי כנסיית סנטה אנה הצלבנית. הפרנציסקנים מאמינים שכנסיית יוחנן הקדוש הקתולית שעל חומת הים, בצמוד לרובע הפיזני מימי הביניים, הוקמה באתר כנסיית סן אנדראס הצלבנית.

אחרי נפילת עכו ב-1291 נלקח שער הכנסייה שלל לקהיר בפקודת כובש עכו, הסולטאן הממלוכי השמיני ח'ליל בן קלאוון, ונקבע בפתח מדרסת מוחמד בן קלאוון  בקהיר על ידי אל-עאדל כִתבֻּע’א . החוקרת ורדית שוטן-הלל טוענת, על פי מדידות שערכה באתר הרובע ההוספיטלרי בעכו במסגרת מחקרי רשות העתיקות וכן על סמך בדיקה באתר השער שבקהיר, שהשער נלקח מכנסיית יוחנן הקדוש  ברובע ההוספיטלרי, ולא מכנסיית אנדראס הקדוש.
ממוזער|מרכז|500px|שרידי כנסיית אנדראס הקדוש הצלבנית במבט מדרום-מזרח; איור מ-1686

## לקריאה נוספת

*N. Makhouly and C.N. Johns, *Guide to Acre*, Government of Palestine, Department of Antiquities, Jerusalem, 1946, pp. 83-84
* Denys Pringle, *The Churches of the Crusader Kingdon of Jerusalem*, Vol IV (The Cities of Acre and Tyre), Cambridge, 2009, pp. 63-69

*אלי שילר, **עכו ואתריה**, קרדום - דו ירחון לידיעת הארץ, ירושלים, 1983

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

סנט אנדריוס
אנדראס הקדוש
קטגוריה:עכו העתיקה
קטגוריה:התקופה העות'מאנית: כנסיות ומנזרים
קטגוריה:יצירות המאה ה-18
מוריס בז'אר

ממוזער|מיצירות המחול של בז'אר, 1988
**מוריס בז'אר** (בצרפתית: **Maurice Béjart**; נולד ז'אן מוריס ברז'ה Maurice-Jean Berger; 1 בינואר 1927 – 22 בנובמבר 2007) היה כוריאוגרף צרפתי שניהל את בלט בז'אר לוזאן בשווייץ.

## ביוגרפיה
בז'אר נולד במרסיי שבצרפת כבן של הפילוסוף גסטון ברז'ה. כילד הוקסם מרסיטל של סרז' ליפר, החליט להתמסר למחול, והחל ללמוד אצל מתילד קשסינסקה.

בשנת 1945, הוא הצטרף כרקדן בלט לאופרה של מרסיי. משנת 1946 למד ב"סטודיו וואקר" בפריז.

בשנת 1948, הוא גם למד אצל ג'נין צ'אראט, איווט שאווירה ולאחר מכן אצל רולנד פטיט, בנוסף למד אצל ורה וולקובה בלונדון.

בשנת 1954 ייסד את להקת "באלט הכוכב" (Ballet de l'Etoile). ב-1960 ייסד בז'אר את "באלט המאה ה-20" בבריסל. בשנת 1987 עבר ללוזאן שבשווייץ, שם ייסד את "באלט בז'אר לוזאן", אחת מלהקות הבלט המפורסמות והמצליחות ביותר בעולם.

בשנת 1988 הוזמן להופיע בפסטיבל ישראל, תחילה סירב בעקבות ביקורות על מדיניות ישראל בדיכוי האינתיפאדה הראשונה שפרצה כמה חודשים קודם לכן, לבסוף אמר שיגיע מפני שאינו רוצה להוסיף אי-סובלנות לאי-סובלנות.

בשנת 1998 הורשע בז'אר בגין פלגיאט. בית המשפט קיבל את הטענה שמחול של בז'אר בשם "Presbythère" הכיל קטע ש"נגנב" מתוך היצירה "chute La d'Icare" (התרסקות איקריוס) של הכוריאוגרף הבלגי פרדריק פלמן (Frédéric Flamand).

בין יצירותיו עיבוד חדשני ומקיף של מפצח האגוזים בהשראת סיפור חייו הוא, שהועלה על הבימה בשנת 2000. המוזיקה לבלט היא עדיין הפרטיטורה המקורית של צ'ייקובסקי, אבל העלילה והדמויות המקוריות הוחלפו כולן בסיפור חדש, על מאמצי ילד להתאחד מחדש עם אמו. הבלט מאפשר גם מבט אל הפנטזיות המיניות המוזרות של הנער. עיצוב ההפקה מלא דימויים ארוטיים, שכמה מהם עלולים לזעזע רבים מן הצופים, כמו רחם ונרתיק פעורים לרווחה. אחת הדמויות היא של מריוס פטיפה, ההופך למפיסטו. דמות אחרת קרויה "פליקס החתול", כנראה בעקבות הדמות המצוירת המפורסמת.

בז'אר המשיך לנהל את להקתו עד יום מותו ב-22 בנובמבר 2007. הלהקה ממשיכה לפועל מאז, ואף הגיעה לביקורים בישראל מספר פעמים.

## בתי ספר למחול
בז'אר היה מייסדם של כמה בתי ספר למחול:

* "בית ספר מודרה" בבריסל, 1970 - 1988;
* "בית הספר מודרה אפריק" בדאקאר, 1977 - 1985;
* "בית ספר רודרה" בלוזאן, 1992 - היום.

בית הספר רודרה עודנו פתוח והוא אחד המפורסמים ביותר מבין בתי הספר המקצועיים למחול בעולם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
**לאחר מותו**
* 
* 

* הניה רוטנברג, "קולות מחול", על "בולרו" של מוריס בז'אר

## הערות שוליים

קטגוריה:כוריאוגרפים צרפתים
קטגוריה:רקדנים צרפתים
קטגוריה:מתאסלמים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס קיוטו
קטגוריה:זוכי פרס ארסמוס
קטגוריה:רקדנים להט"בים
קטגוריה:להט"בים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1927
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2007
קטגוריה:זוכי פרס פרמיום אימפריאלה לקולנוע ותיאטרון
אברמק

**אברמק** הוא אלבום המורכב כולו משיריו של אברמק קופלוביץ', נער מגטו לודז' שנספה באושוויץ כשהיה בן 14. את האלבום הקליטו חברי הלהקה "קוסקים" (שלושה מיוצאי להקת "קרח תשע") וחברים בנוער העובד והלומד.
## הפקה
בפברואר 2004 חיפש אורי מייזלמן, מדריך בתנועת הנוער העובד והלומד ובעבר המתופף של "קרח תשע", שירים בנושא השואה, ומצא ספרון ובו שיריו של אברמק. הוא פנה לחברו אוהד קוסקי (גיטריסט "קרח תשע"), וזה הלחין את כל שירי האלבום. יחד אספו השניים את חבריהם, הנגנים רועי הדס, עידן קגן, אייל תלמודי ודייוויד סטברו, וכולם הקליטו את האלבום באולפן העוגן. הם ערכו אותו באולפן של יזהר אשדות.

האלבום הופק בשיתוף יד ושם ומוזיקאים נוספים כאסף אמדורסקי, פיטר רוט ויעקב גלעד, ובעזרת מזכ"ל הנוער העובד והלומד, פסח האוספטר. את הדיסק ייצרה איי.בי.סי.די מיוזיק.

הרווחים מהאלבום, שנמכר בחנויות התקליטים, מוקדשים כולם לסבסוד נסיעה של בני נוער לפולין. עיריית לודז' בחרה בציור של אברמק לשמש כסמל הרשמי של הנצחת יהודי לודז' ושל האירועים לציון המלחמה והגטו. בשנת 2008 יצא קליפ אנימציה של אייל סורק לשיר "חלום". השיר תורגם ל־15 שפות, ביניהן פרסית, יפנית וערבית.

בשנת 2009 יצא מטבע מיוחד של שני זלוטי ועליו ציורו של אברמק. בדצמבר 2009 יצאה מהדורה שלישית של הדיסק.

## רשימת השירים
את כל השירים תרגמה מפולנית עירית עמיאל והלחין אוהד קוסקי אלא אם צוין אחרת.

#הי במחלקה – 6:19 (ישראל/קוסקי, הדס, קגן, תלמודי)
#לכבוד היושב־ראש – 2:48
#לכבוד מר יקובוביץ' – 2:53
#אורלוגין – 2:35
#קרבן – 6:37 (ישראל/הדס)
#מקבץ נדבות – 3:41
#חלום – 4:29
#רוח – 4:36

## קרדיטים
* אורי מייזלמן – תופים וכלי הקשה, קריאה, קולות
* אוהד קוסקי – שירה, גיטרה חשמלית
* רועי הדס – בס, קולות, גיטרה קלאסית, הפקה מוזיקלית
* עידו קגן – קלידים, כלי הקשה, קריאה
* אייל תלמודי – כלי נשיפה, קולות
* דייוויד סטברו – גיטרה, קולות

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:השואה במוזיקה
קטגוריה:הנוער העובד והלומד
קטגוריה:אלבומי חברת התו השמיני
סרז'יניו

**סרז'יו קלאודיו דוס סאנטוס** (בפורטוגזית: **Sergio Claudio dos Santos**; נולד ב-27 ביוני 1971 בריו דה ז'ניירו), הידוע בשם **סרז'יניו** הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק כקשר שמאלי וכמגן שמאלי. הוא ידוע בעיקר על תקופתו במועדון הכדורגל האיטלקי מילאן. סרז'יניו גם שיחק במדי נבחרת ברזיל.

סרז'יניו החל את קריירת הספורט שלו בברזיל במספר מועדונים בברזיל, ביניהם אינטפרונה ופלמנגו, אך החליף מועדון כל שנה. לבסוף מצא את מקומו במועדון סאו פאולו, מהמועדונים הבכירים בברזיל. סרז'יניו שיחק בסאו פאולו שלוש עונות ובעקבות הופעותיו שם אף זומן לנבחרת הכדורגל הברזילאית ב-1998.

ב-1999 עבר סרז'יניו לקבוצתו הנוכחית מילאן. סרז'יניו לא הירבה לשחק במילאן, בה שיחק בעיקר כמחליף. סרז'יניו זכה עם מילאן ב-2003 בליגת האלופות והיה אף הראשון להבקיע פנדל בבעיטות ההכרעה, לאחר שהמשחק הסתיים ללא הכרעה. בגמר הטורניר ב-2005 היה שותף להפסדה של מילאן, כאשר המשחק הגיע פעם נוספת להכרעה בבעיטות עונשין. באותו משחק סרז'יניו החמיץ את הבעיטה.

הופעתו הידועה ביותר הייתה בדרבי של מילאנו ב-2001 בו ניצחה קבוצתו מילאן את יריבתה אינטר 6-0.

בקיץ 2008, לאחר 9 שנים במועדון האיטלקי, הודיע סרז'יניו על פרישתו מכדורגל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני באהיה
קטגוריה:כדורגלני פלמנגו
קטגוריה:כדורגלני קרוזיירו
קטגוריה:כדורגלני סאו פאולו
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 1999
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1999
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1971
ניקולס בורדיסו

**ניקולס אנדרס בורדיסו** (ספרדית: **Nicolás Andrés Burdisso**; נולד ב-12 באפריל 1981) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת המגן, וכיום מנהל ספורטיבי בקבוצת נעוריו בוקה ג'וניורס.

## ביוגרפיה
בורדיסו החל את הקריירה שלו בקבוצה הארגנטינאית בוקה ג'וניורס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת כבר בגיל 17 ובמהרה הפך לשחקן הרכב קבוע ולאחד מכוכבי הקבוצה. הוא שיחק בקבוצה במשך 5 שנים, במהלכן שיחק ב-102 משחקים והבקיע 3 שערים. עם בוקה זכה בורדיסו בשתי אליפויות, 3 פעמים בגביע הליברטדורס ופעמיים באליפות העולם לקבוצות.

ב-2004 עזב בורדיסו את בוקה וחתם על חוזה ל-4 שנים עם מועדון הכדורגל האיטלקי אינטר מילאנו, תמורתו קיבל כ-3.5 מיליון אירו. בעונתו הראשונה בקבוצה נאלץ בורדיסו לבלות את מרבית זמנו בארגנטינה ליד מיטת בתו שחלתה בלוקמיה. ב-2006 האריך את החוזה בשנה נוספת. ב-2007, בעת משחק בין אינטר לולנסיה במסגרת ליגת האלופות נקלע בורדיסו לקטטה בין צוותי הקבוצות, במהלכה שחקן ולנסיה דייוויד נאברו הכה אותו ושבר את אפו.
למרות ההערכה המקצועית הגדולה, מתקשה בורדיסו לתפוס מקום בהרכב הקבוצה, הוא יכול לשחק בכל עמדה בהגנה אם כי עמדתו המקורית היא כבלם.

בורדיסו שייך לדור הזהב של הכדורגל הארגנטינאי בגילאי הנוער, הוא זכה עם הנבחרת הצעירה במונדיאל הנוער בשנת 2001.
בורדיסו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בינואר 2003 במשחק הידידות של ארגנטינה מול הונדורס. הוא היה שותף לזכייה בזהב האולימפי באולימפיאדת אתונה (2004). הוא זומן לסגל ארגנטינה למונדיאל 2006 וגילה יכולת טובה במשחקים בהם הוא שיחק. עם פרישתו של רוברטו אז'אלה מהנבחרת עלה שמו של בורדיסו כאחד מיורשיו.

## תארים
;בוקה ג'וניורס
* 2 זכיות באליפות הליגה הארגנטינאית - אפרטורה 2000, אפרטורה 2003
* 3 זכיות בגביע ליברטדורס 2000, 2001, 2003
* 2 זכיות בגביע הבין יבשתי - 2000, 2003

;אינטר מילאנו
* 2 זכיות באליפות הסרייה א' - 2006, 2007
* 2 זכיות בקופה איטליה - 2005, 2006
* זכייה אחת בסופר קאפ האיטלקי - 2005

;נבחרת ארגנטינה
* אליפות עולם לנוער - 2001
* זכייה במדליית הזהב באולימפיאדת אתונה 2004

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:מגני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:בלמי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני בוקה ג'וניורס
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני גנואה
קטגוריה:כדורגלני טורינו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2007
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2011
קטגוריה:אלופים אולימפיים ארגנטינאים: כדורגל
קטגוריה:ארגנטינאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1981
אברהם וולפנזון

רבי **אברהם וואלפאנזאן (וולפנזון)** (נולד ה'תקס"ד - תרט"ו) היה דיין של עדת הפרושים בצפת. ממקימי היישוב היהודי-אשכנזי בארץ ישראל.

נולד בעיירה שקלוב שבבלארוס, לפי גרסה אחת בשנת תקמ"ג (1783), ולפי המחקר המודרני - 1799 (לפי נתוני מפקד מונטיפיורי משנת 1849) או בשנת 1804 (לפי נתוני מפקד מונטיפיורי משנת 1839). בן לזאב, ממשפחתו של רבי שמריהו לוריא שהיה מעשירי רוסיה.

הלך לעולמו בשנת תרט"ו - 1854. נטמן בשיפולי הר הזיתים בקרבת יד אבשלום בבית העלמין הישן המשותף לעדה האשכנזית והספרדית.

## משפחתו
מנישואיו הראשונים עם בתיה ברינא נולדו לו שלושה בנים ובת. שני בניו נהרגו עקב הרעש בצפת והוא נשאר עם בנו זאב ובתו פייגה טויבה.

זאב, שגם הוא היה לשד"ר וגדול בתורה, גר כל ימי חייו במאה שערים עם אשתו רבקה. לימים ביתם נישאה לנינו של הגר"א, אלעזר לנדא.

בנם אליהו נולד ב-1873 בירושלים. נכדו הוא משה (מוסה) אשד ממגלי דרך בורמה לירושלים ב-1948. פייגה טובה נישאה לרבי שניאור זלמן שניאורסון נכדו של רבי משה שניאורי ונינו של בעל התניא.

מנישואיו השניים עם גברת שיינדל נולדו לו בת ובן: אסתר-מלכה ויהושע. בתו נישאה לרב יעקב גולדמן ובנו נישא לסימה גיטל.

## עלייתו לארץ ישראל
לפי מסורת משפחתית מאוחרת, מיד אחרי נישואיו לבתיה בריינא הקים את תנועת "חזון ציון" שבראשה עמד רבי הלל ריבלין משקלוב והייתה הרוח החיה של הגר"א. כל תלמידי התנועה היו ממדינת ריסין ממוהילב והמחוזות הסמוכין:
הרב הלל ריבלין, רב מנדיל, רב ישראל משקלוב (שהיה בן דודו), רבי סעדיה, רב זלמן דקטור לוריא.
קודם לעלייתו, עלתה שיירה גדולה שמנתה שבעים איש, ביניהם ר' אברהם אשתו ועוד שתי משפחות. זאת נעשתה במטרה להכין את א"י להתיישבות. בשנת 1808 יצא מהעיר שקלוב בה שירת ברבנות, למסע במשך 13 חודשים. לפי מפקדי מונטיפיורי, עלה ארצה רק בסביבות שנת 1834.

ירושלים, שהייתה עיר מלאה במחלות, לא יכולה הייתה לקלוט את העולים ולכן הם השתקעו בצפת יחד עם כל 70 המשפחות שעלו אחריהם. צפת הפכה ליישוב יהודי גדול אליה נהרו רוב השיירות של הפרושים. בעיר נוסדו לא רק בתי דין ובתי כנסת אלא גם ישיבה גדולה שבראשה עמד ר' ישראל (אשכנזי) משקלוב בעל פאת השולחן. רק לאחר הרעש בצפת, בשנת 1837 כשהחלו היהודים לנהור אל עבר ירושלים, יבשו את הביצות.

## השכנת שלום
כשלושים שנה לפני עליית הפרושים ארצה, עלתה קבוצה קטנה של חסידים שהתיישבה בצפת. הפרושים רצו להשתלט על דעת הציבור בארץ לבל ילכו אחרי החסידות הגיעו בהמוניהם, אלא במקום שהמחלוקת בין המתנגדים לחסידים תגדל - היא הפכה לשלום וחברות קרובה. ר' אברהם היה הגורם מרכזי לאחדות זו, כיוון שהשיא את בתו, טיבא פייגא, לנכדו של בעל התניא, ר' שניאור זלמן שניאורסון בירושלים.

## ספריו
*

## לקריאה נוספת
* אריה מורגנשטרן, "מסורות משפחתיות במבחן המחקר ההיסטורי משפחות ריינס וולפינזון, רלב"ג רובלר ושפירה" בתוך **גאולה בדרך הטבע: תלמיד הגר"א בארץ ישראל תק"ס–ת"ר 1800–1840 – מחקרים ומקורות**, מהדורה שנייה ומורחבת, הוצאת מאור, ירושלים, תשנ"ז.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ילידי 1783
קטגוריה:נפטרים ב-1855
בית האצילים

**בית האצילים** הוא ספר מאת ג'יימס קלאוול אשר פורסם בשנת 1981, ומתרחש בהונג קונג בשנת 1963. בספר זה מתואר המשך עלילות חברת בית האצילים - חברת סחר וספנות חזקה שתוארה בספר קודם של קלאוול - טאי פאן. 

בית האצילים מציג עלילה מורכבת וסבוכה, העוסקת במסחר ובכלכלה הסבוכים של הבורסה המערבית והסינית בהונג קונג, על רקע ניסיונה של חברה אמריקאית להיכנס לעסקים שם. 

## עלילה
בית האצילים מתרחש בראשית שנות השישים של המאה העשרים, כאשר איאן סטרואן דאנרוס מקבל לידיו את מנכ"לות חברת בית האצילים - אחת מחברות הסחר והספנות החזקות ביותר בהונג קונג. מנכ"ל החברה עדיין מכונה טאי פאן, כפי שכונו כל מנכ"ליה מאז דירק סטרואן, ועדיין נחשב לבכיר סוחרי הונג קונג. הספר עוסק במאבקי הכוח הנוצרים כאשר מנכ"ל חברה אמריקאית, לינק בארטלט, עם סגניתו קייסי צ'ולוק, מגיעים להונג קונג במטרה לקנות לעצמם דריסת רגל בכלכלת הונג-קונג, בכל דרך, ומאלצים את דאנרוס, וסוחרים אחרים, להילחם על המשך קיומם העצמאי. סביב קו העלילה המרכזי מתנהלים מאבקים כלכליים בינלאומיים, פרשיית ריגול ומאבקים אישיים שהם ספיחי האיבה בין סטרואן לברוק מראשית ימיה של הונג-קונג, כפי שתוארו בספר טאי פאן. בסופו של דבר, כמו בספר טאי פאן, רק איתני הטבע הם שמכתיבים את המנצחים והמפסידים במאבק.

הספר עובד בשנת 1988 למיני-סדרת טלוויזיה, בכיכובו של פירס ברוסנן.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:ספרי ג'יימס קלאוול
קטגוריה:ספרי 1981
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
Twilight of the Gods

**Twilight of the Gods** (**דמדומי האלים**) הוא אלבום האולפן השישי של להקת בת'ורי.

האלבום ממשיך לפתח את ז'אנר הוויקינג מטאל שהתהווה והומצא בשנים אלו. באלבום ניכרת ההשפעה של המוזיקה הקלאסית - האלבום עצמו קרוי על שמה של אופרה של המלחין הגרמני הנודע ריכארד ואגנר, והמלודיה של שיר מספר 7 באלבום, Hammerheart, לקוחה מיצירתו של המלחין האנגלי גוסטב הולסט, כוכבי הלכת (אופוס 32, יופיטר).
באלבום כולו משולבות גיטרות אקוסטיות יחד עם הדיסטורשן והשילוב ביניהם הוא המאפיין הבולט באלבום.

## רשימת שירים




## מבצעים
* קוורת'ון - גיטרה, שירה, מילים והלחנה.
* Kothaar - באס
* Vvornth - תופים.
* הופק על ידי קוורת'ון ובוס פורסברג.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי באת'ורי
קטגוריה:אלבומים באנגלית
יעקב אדלשטיין (פעיל ציוני)

**יעקב אדלשטיין** (**Jakob Edelstein**; 1903 הורודנקה גליציה – 20 ביוני 1944 אושוויץ) היה יהודי צ'כי ששימש כראש התנועה הציונית הצ'כית, היה מנהל המשרד הארצישראלי של הסוכנות היהודית בפראג (משנת 1933) ואיש "החלוץ". בגיל 38 מונה לראש האלטסטנראט ("מועצת הזקֵנים") של גטו טרזיינשטט, הגטו ששימש כמחנה מעבר ליהודי מערב אירופה.

## ביוגרפיה
נולד ב-1903 בהורודנקה שבגליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום אוקראינה). בעת מלחמת העולם הראשונה הגיע עם משפחתו לברנו, ושם הצטרף לתנועת "בלאו וייס".

בידי אדלשטיין ומשפחתו היו עוד לפני המלחמה סרטיפיקטים לעלייה לארץ ישראל, והם התכוונו להגיע לקיבוץ גבעת חיים, אולם אדלשטיין בחר להישאר ולא לנטוש את חברי הקהילה.

ב-1939 נשלח על ידי הגרמנים למחנה ניסקו, משם הצליח לחזור לפראג.

אדלשטיין הגיע לגטו טרזיינשטט בדצמבר 1941. כראש האלטסטנראט (מועצת הזקֵנים) של הגטו, אדלשטיין ניסה להקים עיר יהודית של ממש בטרזיינשטט ואף העז להתעמת עם אדולף אייכמן, ראש המחלקה היהודית של האס אס, שהיה אחראי על גירושם של יהודי צ'כיה, פולין, אוסטריה והונגריה לגטאות ולמחנות ריכוז.

אדלשטיין עמד בראש "מועצת היהודים" של הגטו לצד פאול אפשטיין. אדלשטיין הוא שכינה את גטו טרזין "מקלט לילה", כאשר עדיין קיווה כי הגטו יהווה מקום מקלט ליהודים השוכנים בו עד יעבור זעם.

הוצע לאדלשטיין להימלט מטרזיינשטט. את ההצעה העלה ארגון החלוץ, אולם אדלשטיין דחה את ההצעה.

בדצמבר 1943 נשלח עם משפחתו לאושוויץ, לאחר שהואשם כי ניסה להציל יהודים בכך שזייף תעודות זהות. הוא הוצא להורג בבלוק 11 ב-20 ביוני 1944, יחד עם משפחתו.

## לקריאה נוספת
* רות בונדי, **אדלשטיין נגד הזמן**

## קישורים חיצוניים
* יעקב אדלשטיין באתר יד ושם
* יעקב אדלשטיין (באנגלית) באתר פרויקט מחקרי השואה
* יעקב אדלשטיין (באנגלית) באנציקלופדיית היהודים של YIVO
* 
* 

קטגוריה:חברי בלאו וייס
קטגוריה:יהודים בשואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:ציונים סוציאליסטים
קטגוריה:פעילים ציונים בצ'כיה
קטגוריה:יודנראט
קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:פעילים פוליטיים שנספו במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:יהודים אוסטרו-הונגרים
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1903
קטגוריה:צ'כים שנפטרו ב-1944
אלרון

ממוזער|שמאל|250px|סמליל קודם של החברה
**אלרון ונצ'רס בע"מ**, שבעבר נקראה **אלרון תעשייה אלקטרונית בע"מ**, הוקמה בשנת 1961 בחיפה על ידי עוזיה גליל כחברת אלקטרוניקה, ובהמשך הפכה לחברת החזקות. ביולי 2024 רכשה קבוצת אריאלי קפיטל את השליטה בחברה.
אלרון הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב ב-1972 ובנאסד"ק ב-1981.

## היסטוריה
החברה נוסדה בחיפה באוקטובר 1961 על ידי עוזיה גליל והחלה לעסוק בייצור מכשירים אלקטרוניים על סמך ידע מהאוניברסיטאות בישראל. בכך נמנתה עם חברות ההיי-טק הראשונות בישראל. כעבור חודשים אחדים הצטרפו לבעלות בחברה דיסקונט השקעות וקבוצת רוקפלר מניו יורק. בשנת 1964 החברה ייצרה, בין השאר, מכשיר לבדיקת כדוריות דם אדומות, ספקטרומטר מוסבאואר, מכשיר למדידת קרינה רדיואקטיבית ומכשירים למחקר גרעיני.

ב־1966 ייסדה אלרון עם משרד הביטחון את אלביט שהתמקדה בתחום הביטחוני והתפצלה מאוחר יותר לשלוש חברות נפרדות. בשנת 1968 ייסדה אלרון בשותפות עם קונצרן מונסאנטו מארצות הברית את מונסאל לייצור מכשירי מדידה אלקטרוניים. אלרון החזיקה ב-40% מהמניות. בשנת 1973 מכרה אלרון את חלקה למונסאנטו. ב-1969 הקימה אלרון מתוכה את אלסינט שעסקה בפיתוח מערכות הדמיה רפואית. ב-1972 הייתה אלסינט החברה הישראלית הראשונה שהונפקה בנאסד"ק. מאז הקמת אלסינט הפכה אלרון לחברת החזקות ולא עסקה במישרין בפיתוח או ייצור.

ב-1978 הקימה את פיברוניקס שעסקה בציוד תקשורת מחשבים ובייחוד בטכנולוגיות סיב אופטי. באותה שנה הקימה גם, בשותפות עם ישקר, את "אלרון-ישקר מכשירים רפואיים". ב-1981 הקימה את אופטרוטק, שהייתה החלוצה בפיתוח מערכות אופטיות אוטומטיות לבדיקת מעגלים מודפסים והתאחדה עם אורבוט לחברת אורבוטק.

ב-1983 הייתה אלרון מעורבת בהקמת חברת צורן. ב-1993 הייתה שותפה יחד עם רפא"ל בהקמת RDC שהקימה ב-1998 את גיוון אימג'ינג. במקביל פנתה אלרון לתחום האינטרנט והקימה את נטוויז'ן.

ביולי 2024 רכשה קבוצת אריאלי קפיטל 53.2% ממניות החברה תמורת 53 מיליון דולר והפכה לבעלת השליטה. בעקבות הרכישה הודיעה החברה על שינוי באסטרטגיית ההשקעה שלה ומינתה את יניב שניידר למנכ"ל במקומו של אלעד ירון.

## החזקות עיקריות
נכון לשנת 2014, אלרון שותפה או שולטת בכ-30 חברות, בין היתר בחברות הבאות:
***תחום ה[[רפואה]]**: בריינסגייט, ניולנס, נוטל ויז'ן, פוקרד, קרטיהיל, קימא, די אי אס.
****[[בריינסגייט]]**: פועלת בתחום הגירוי העצבי להעברה יעילה של תרופות למוח, מפתחת שתל המווסת זרימת דם לשערי המוח. שתל זה מיועד לחולים אשר סבלו משבץ מוחי וגופם מונע מעבר תרופות למוח.
***בתחום [[טכנולוגיית המידע]]**: אר די סיד, פלאימדיה, קלאודין, פוז, נאמביז, אלרון טלסופט.
***בתחום ה[[מוליכים למחצה]]**: ג'ורדן וואלי.
***בתחום ה[[קלינטק]]**: אטלנטיום, אקוויז.

## חברות שבהן החזיקה אלרון

## קישורים חיצוניים
* 

*Dun's 100
*

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:חברות החזקות ישראליות
קטגוריה:תעשיית אלקטרוניקה בישראל
קטגוריה:חיפה: חברות
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
קטגוריה:השקעות דיסקונט
קטגוריה:חברות ישראליות שנסחרו בנאסד"ק
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1961
קסטיליה-לה מנצ'ה

**קסטיליה־לה מנצ'ה** (בספרדית: **Castilla-La Mancha,** מבוטא: **קַסְטִייַה לַה מַנְצַ'ה**) היא קהילה אוטונומית של ספרד. קסטיליה-לה מנצ'ה ממוקמת בלב חצי האי האיברי וגובלת בקהילות האוטונומיות מדריד וקסטיליה ולאון בצפון, באראגון ובוולנסיה במזרח, במורסיה ובאנדלוסיה בדרום ובאקסטרמדורה במערב. זוהי הקהילה האוטונומית השלישית בגודלה בספרד מבחינת שטחה, אם כי התשיעית מבחינת גודל אוכלוסייתה. בירתה היא טולדו. עיר גדולה נוספת היא סיודד ריאל.

קסטיליה-לה מנצ'ה מורכבת מחמישה מחוזות שנקראים על שם בירותיהם: גוודלחרה בצפון מזרח, קואנקה במזרח, טולדו במערב, אלבסטה בדרום מזרח וסיודד ריאל בדרום מערב.

השם "קסטיליה-לה מנצ'ה" נוצר רק עם כינון המשטר הדמוקרטי בספרד וחלוקתה ל־17 קהילות אוטונומיות. לפני כן אזור זה נודע בשם "קסטיליה החדשה". חלק גדול מאזור זה נקרא גם לה מנצ'ה (או "לה מנשה" בספרדית עתיקה), וזהו האזור בו מתרחשת עלילת "דון קישוט איש לה מנשה". לה מנצ'ה מפורסמת גם בטחנות הרוח הרבות הפזורות בה.

המטבח של האזור מתאפיין במאכלים מסורתיים האופייניים שכוללים בעיקר תבשילי נזיד, "פיסטו", לחם מקומי, "גספצ'וס", מיגליטוס והיינות המקומיים

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של ממשלת קסטיליה-לה מנצ'ה 
[ממוזער|ימין|250px|[טחנת רוח|טחנות רוח בלה מנצ'ה]]
* 

*
קטגוריה:ספרד: קהילות אוטונומיות
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1982
דגל טיבט

**[[דגל]] [[טיבט]]** הוצג לראשונה בשנת 1912 על ידי הדלאי לאמה ה-13. הדגל מורכב מדגליהן של פרובינציות שונות בטיבט. עד שנת 1950 הוא שימש כדגל הצבא הטיבטי. נכון ל-2008 הוא משמש כדגלה של הממשלה הטיבטית הגולה היושבת בהודו. מכיוון שהוא משמש כסמל לתנועת העצמאות הטיבטית הוא מוחרם על ידי החוק הסיני ואסור להציגו בפומבי בטיבט ובסין.

## משמעות הסמלים בדגל

פירוש הסמלים המופיעים בדגל:

* במרכז התחתון של הדגל מופיע הר מושלג (המשולש הלבן) מסמל את האומה הטיבטית, הידוע גם בשם "הארץ המוקפת בהרים מושלגים".
* שישה פסים אדומים נפרסים על שמים כחולים, מייצגים את אבות האומה הטיבטית: סה, מו, דונג, טונג, דרו ורה.
* בקצה ההר המושלג ישנה שמש זורחת לכל הכיוונים, שמייצגת את ההזדמנות השווה לכל התושבים בטיבט ליהנות מחופש, אושר, עושר ושפע.
* על מדרון ההר עומדים זוג אריות שלג, יצורים אגדתיים מן המסורת הטיבטית, המסמלים את ההישג של איחוד החיים התרבותים והדתיים בטיבט.
* שלוש אבני החן הזוהרות אשר מוחזקות על ידי האריות מעל ראשיהם, מייצגות את שלוש אבני החן (שלוש ההתחייבויות) של הבודהיזם, בודהה (המואר), דהרמה (הלימוד) וסנגהה (הקהילה).
* תכשיט היין-יאנג הצבעוני אשר מוחזק על ידי האריות, מסמל את ההערכה, ההוקרה וההתחייבות של העם הטיבטי למשמעת עצמית בכל הנוגע להתנהגות מוסרית, כפי שהוא מתבטא בקוד ההתנהגות הבודהיסטי.
* המסגרת הצהובה מייצגת את התפשטות השפע הזהוב של תורת בודהה בעולם.

## קישורים חיצוניים

* 
* הדגל הלאומי של טיבט באתר ממשלת טיבט הגולה 

טיבט
קטגוריה:סין: דגלים
קטגוריה:טיבט
טיבט
גלוסולליה

**גלוסולליה** (מיוונית, "γλώσσα" (גלוסה) לשון, "λαλώ" (לאלו) לדבר, באנגלית: **Glossolalia**) היא התבטאות בשפה משונה ולא מובנת, בדרך כלל כחלק מפולחן דתי כלשהו.

בקרב זרמים בדת הנוצרית, שבה יש למנהג אזכורים מוקדמים מאוד, יש ויכוח על מקומו בפולחן ועל מהותו (האם מוצאו במקור על-טבעי או שמא זוהי תופעה אנושית).

## "דיבור בלשונות", הגלוסולליה בנצרות

בספר מעשי השליחים, הספר החמישי במספר בברית החדשה מסופר על שנים עשר השליחים של ישו, אשר התקבצו בבית כאשר נחו עליהם "לשונות מתפרדות במראה אש" (הכוונה בלשונות היא לשפות שהם אינם מכירים). בהמשך באים השליחים לירושלים, שם הם מטיפים בלשונות החדשות אל ההמון המורכב מעמים רבים ושונים, המדברים שפות שונות, אך למרבה הפליאה כולם שומעים את דבריהם כמו דיברו בשפת ארצם. 

ניתן לפרש את הנס בשתי דרכים. יש הרואים בכך מקרה של קסנוגלוסיה, ידיעה פתאומית ולא מוסברת של שפה זרה לאדם שלא הייתה שום היכרות קודמת עמה. ויש המפרשים שבמקרה קיבלו השומעים את היכולת הפלאית להבין את ההברות חסרות המשמעות של השליחים ולשמוע אותן כשפת ארצם.

כיום, יש הנוהגים "לדבר בלשונות" כחלק מהפולחן הדתי הנוצרי, בעיקר בקרב חוגים בנצרות הכריסמטית ובנצרות הפנטקוסטלית, שהם תתי זרמים בתוך הנצרות האוונגליסטית. חוגים אלה רואים ביכולת "לדבר בלשונות" כנס אלוהי ובתור אלמנט על טבעי ומייחסות לתופעה סגולות שונות. יש בנצרות זרמים שבהם נהוג "לדבר בלשונות" כחלק מתפילה פרטית יחידנית ויש זרמים שבהם מקובל המנהג בפומבי במהלך התכנסויות דתיות.

## גלוסולליה בדתות אחרות

מנהג הגלוסולליה מתועד גם במקדש האורקל מדלפי, שבו הייתה נוהגת פיתיה, כוהנת דת, לפלוט הברות סתומות ומסתוריות, אשר לפי המסורת היו מסרים שהאל אפולו מעביר דרכה.

כתבים גנוסטים עתיקים מהתקופה האימפריה הרומית מכילים הברות החוזרות על עצמן, לדוגמה "ט ט ט ט ט נ נ נ נ ד ד ד ד ד...". חוקרים מאמינים שאלו הם תעתיקים של צלילים שהופקו במהלך גלוסולליה.

מנהג הגלוסולליה תועד גם בדתות השמאניזם והוודו אשר באי האיטי.

מנהג קהילת הננחים של תלמידי דב אודסר, לכתוב ולהפיץ את המנטרה  נ נח נחמ נחמן מאומן מתוך אמונה שהאומר זאת יזכה לניסים ונפלאות.

## גלוסולליה לפי המחקר המדעי
נצפה כי ההברות שמרכיבות את המילים בגלוסולליה יהיו לרוב הרכבה מחדש בסדר שונה של פונמות הלקוחות משפתו העיקרית של הדובר. לפיכך, גלוסולליה של אנשים הדוברים שפות שונות, למשל עברית, אנגלית, סינית ורוסית, יישמעו שונות זו מזו, אך יהיו דומות באופן כלשהו לשפות המקוריות של דובריהן.

מחקר נוירופסיכולוגי ראשון מסוגו שנערך בשנת 2006 באוניברסיטת פנסילבניה בקרב מקיימי מנהג ה"דיבור בלשונות" מקרב הזרם הפנטקוסטלי בנצרות, בדק צילומי מוח של המאמינים בעת שהם מקיימים את המנהג. המחקר גילה שבמהלך הגלוסולליה, הפעילות במרכז הדיבור במוח פוחתת, בעוד שהפעילות במרכז הרגש גוברת.

## גלוסולליה במוזיקה

בעולם המוזיקה לגלוסולליה יש משמעות מושאלת של שירה בשפה משונה ולעיתים חסרת משמעות. שימוש זה רווח בעיקר במוזיקת אווירה ומוזיקת עולם. מטרת הגלוסולליה היא להשרות אווירה אקזוטית או מיסטית הנובעת משפה זרה ולא מובנת, וחוסכת את הצורך להשקיע וללמוד שפה זרה שלעיתים קשה מאוד ללמידה. מקרה פרטי נפוץ של גלוסולליה במוזיקה הוא שירה בפסאודו-לטינית, "שפה" שנשמעת כמו לטינית אך למעשה מורכבת ממילים חסרות משמעות מעורבבות במילים לטיניות פשוטות ומוכרות. הדבר נפוץ בעיקר במוזיקת עולם ובפסקולים של סרטים ומשחקי וידאו, המנסים לחקות מוזיקה כנסייתית ומוזיקת עולם אירופאית עתיקה, לרוב מימי הביניים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מיסטיקה נוצרית
קטגוריה:שפות