open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פירן

שמאל|ממוזער|דגימת פני השטח של קרחון. ישנה צפופה גוברת שלג בין שלג פני השטח לקרח כחול של קרחון.
[שמאל|ממוזער|שדה אשוח על פסגת [סאולק, הוה טאורן, בהרי האלפים המרכזיים]]
**פִירְן** (באנגלית: **Firn**) הוא "שלג ישן" (סוג של שלג שנותר מעונות קודמות) שעבר דחיסה והתגבשות מחדש, ונמצא בשלב ביניים בין שלג טרי לקרח קרחוני. הוא נוצר כאשר שכבות שלג מעונות קודמות נדחסות, מתמוססות חלקית ומתחברות מחדש, וכתוצאה מכך הופכות לחומר צפוף וקשה יותר משלג רגיל.

פירן מצוי בדרך כלל בראשי קרחונים, מתחת לשכבות השלג החדשות.

## אטימולוגיה
פִירְן (באנגלית: "Firn"); במקור מהגרמנית השווייצרית "firn" – פירושה: "של השנה שעברה“, מילה קרובה למילה האנגלית "before"').

## היווצרות
הפירן מהווה שלב ביניים בין שלג למקפא קרחוני. מראהו דומה לסוכר רטוב, אך הוא קשה מאוד וחסין כמעט לחלוטין לחפירה. צפיפותו נעה בדרך כלל בין 0.35 ל־0.9 גרם לסנטימטר מעוקב, והוא מצוי לעיתים קרובות מתחת לשכבות השלג המצטברות בראשו של קרחון. פתיתי שלג נדחסים תחת משקל שכבת השלג שמעליהם. גבישים בודדים המצויים סמוך לנקודת ההיתוך הם במצב חצי־נוזלי וחלקלק, דבר המאפשר להם להחליק זה לאורך זה ולמלא את הרווחים שביניהם, ובכך להגדיל את צפיפות הקרח. במקומות שבהם הגבישים נוגעים זה בזה הם נקשרים יחד, ודוחסים את האוויר שביניהם אל פני השטח או אל תוך בועות.

בחודשי הקיץ עשויה המטמורפוזה של הגבישים להתרחש בקצב מהיר יותר בשל חלחול מים בין הגבישים. בסוף הקיץ מתקבל כתוצאה מכך הפירן. הגובה המינימלי שבו מצטבר פירן על פני קרחון נקרא גבול הפירן, קו הפירן או קו השלג.

## שימושים אחרים
בשפה היומיומית והמקצועית משמש המונח "פירן" לתיאור סוגים שונים של שלג ישן (שהצטבר כבר תקופה ארוכה), ובהם:
* **שדות שלג ישנים** – המכונים "פירנפלדר" (בגרמנית: "Firnfelder", "שדות פירן"), גם אם לשלג טרם מלאו שנה.
* **השכבות העליונות החדשות יותר** של קרחון ממוזג, או "קרחון מפורן".
* **בעולם הסקי** – השכבה הרכה העליונה של שלג שקפא במשך הלילה, ולאחר מכן, בהשפעת שמש האביב והטמפרטורות הגבוהות, נמס ומתגבש מחדש על גבי שכבת שלג ישנה או על פני "הרש" (בגרמנית: "harsch", "מחוספס", בהתייחס למרקם הקשה של השלג).

בהקשר האחרון נאמר על מדרון סקי העובר תהליך של המסה והקפאה מחדש כי הוא "מפורן" (firns up). בשווייץ מכונים מדרונות כאלה בשם "זולץ" (Sulz), ואילו בגרמניה משמש המונח "זולץ" בעיקר לתיאור מצב שבו עומק השלג כבר אינו מאפשר גלישה מהנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שלג
קטגוריה:קרחונים
צ'ארלס הנדרסון (פוליטיקאי מנבדה)

**צ'ארלס בלקנאפ הנדרסון** (באנגלית: **Charles Belknap Henderson**; 8 ביוני 1873 – 8 בנובמבר 1954) היה עורך דין, איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת נבדה.

## ביוגרפיה
הנדרסון נולד ב-8 ביוני 1873 בסן חוזה שבקליפורניה. בשנת 1876 עבר יחד עם הוריו לנבדה, שם למד בבתי הספר הציבוריים בעיר אלקו. בהמשך למד באוניברסיטת הפסיפיק ובאוניברסיטת סטנפורד שבקליפורניה. בשנת 1895 השלים לימודי משפטים באוניברסיטת מישיגן, ובשנת 1896 הוסמך לעריכת דין והחל לעסוק במקצועו בעיר אלקו.

במלחמת ארצות הברית–ספרד שירת כלוטננט ראשון ב"פרשים המחוספסים" של תאודור רוזוולט. לאחר מכן כיהן כתובע המחוזי של מחוז אלקו בשנים 1901–1905. בין 1905–1907 היה חבר בבית הנבחרים של נבדה, ובין 1907–1917 כיהן כחבר מועצת הנאמנים של אוניברסיטת נבדה.

ב־12 בינואר 1918 מונה הנדרסון לסנאט של ארצות הברית על ידי מושל נבדה, אמט בויל, כדי למלא את מקומו של הסנאטור פרנסיס ניולנדס שנפטר. בבחירות שנערכו ב־5 בנובמבר 1918 נבחר הנדרסון רשמית לתפקיד מטעם המפלגה הדמוקרטית, וכיהן עד 3 במרץ 1921. במהלך כהונתו שימש כיושב ראש ועדת התערוכות התעשייתיות (בקונגרס ה־65) וחבר בוועדת המכרות והחציבה (בקונגרס ה־65). בבחירות 1920 הפסיד את מקומו למושל לשעבר טסקר אודי, מועמד המפלגה הרפובליקנית.

ימים אחדים לאחר סיום כהונתו בסנאט, הותקף הנדרסון בבניין הסנאט על ידי צ'ארלס אוגוסט גרוק, שהפסיד במשפט קרקעות נגד משרד עורכי הדין של הנדרסון 25 שנים קודם לכן. גרוק הצמיד אקדח לחזהו של הנדרסון, ובעקבות מאבק ביניהם ירה בו ופצע אותו בידו. גרוק נעצר, והנדרסון נמצא רגוע כשהוא חובש את ידו בעצמו "בלי שום התרגשות". הנדרסון ציין לאחר מכן כי הוא סבור שגרוק לא היה שפוי בדעתו.

בשנת 1934 מונה לחבר דירקטוריון של תאגיד המימון לשיקום (RFC) – גוף פדרלי שסייע לכלכלה האמריקאית בתקופת השפל הגדול. ב־1941 נבחר ליו"ר התאגיד, וכיהן בתפקיד עד התפטרותו ב־1947. לאחר מכן פרש מהחיים הפוליטיים, אך נותר נשיא ודירקטור של חברת הטלפון והטלגרף של אלקו, וכן דירקטור במסילת הברזל Western Pacific Railroad.

בשנת 1953 קיבלה עיר תעשייתית מדרום ללאס וגאס מעמד מוניציפלי, ונקראה הנדרסון, נבדה, על שמו של הסנאטור לשעבר.

הנדרסון נפטר ב-8 בנובמבר 1954 בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, ונקבר בבית העלמין העירוני של אלקו, נבדה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:סן חוזה (קליפורניה): אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מנבדה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1873
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1954
איקסיון, מלך הלפיתים, הוטעה על ידי יונו, אותה ביקש לפתות

**איקסיון, מלך הלפיתים, מרומה על ידי יונו שאותה ביקש לפתות** (באנגלית: **Ixion, King of the Lapiths, Deceived by Juno, Who He Wished to Seduce**) היא יצירה מיתולוגית מאת פטר פאול רובנס, שנוצרה סביב 1615. היצירה מבוססת על סיפור מהמיתולוגיה היוונית עוסקת בניסיון הפיתוי של האלה יונו על ידי איקסיון .

## תיאור היצירה

במרכז התיאור המיתולוגי נראה איקסיון בצד שמאל, ברגע שבו הוא עומד לחבוק את דמותה של יונו המדומה – דמות שנבראה מענן על ידי יופיטר כמעשה נקמה. בצד ימין נראית יונו האמיתית בלוויית טווס, בדרכה לעבר יופיטר היושב באולימפוס. בחלקו העליון של הציור מופיעה אחת הפיריות, הצפויה להעניש את איקסיון. שליחת האלים איריס מותחת וילון בין איקסיון לבין הדמות המזויפת של יונו, ועל גבה פרוות שועל - סמל לערמומיות על פי צ’זארה ריפה.

## פרשנות

היצירה מוצגת כאלגוריה מוסרית הממחישה את אכזבת האהבה החושנית. רובנס יצר את הציור בסגנון פיסולי, כבד ופוסט-מנייריסטי, האופייני לראשית תקופתו לאחר שובו מאיטליה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פטר פאול רובנס: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:שועלים בתרבות
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
ארבע רקדניות

**ארבע רקדניות** (בצרפתית: **Quatre danseuses**) הוא ציור שמן על בד מאת אדגר דגה, שנוצר סביב שנת 1899. זוהי אחת מיצירותיו המאוחרות, הגדולות והשאפתניות ביותר של האמן, והיא מצויה באוסף הגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון די. סי..

## תיאור היצירה

ביצירה מתוארות ארבע רקדניות בלט העומדות זו לצד זו ומסדרות את רצועות כתפיהן רגע לפני עלייתן לבמה. אף שדגה נודע בתיאורי הרקדניות שלו, ציור זה נחשב לאחת הדוגמאות המורכבות והמסתוריות ביותר. הדמויות נטמעות בתפאורה בעלת תאורה תיאטרלית, והצבעים העיקריים כתום אדמדם וירוק יוצרים הרמוניה משלימה המבליטה את ראשיהן וזרועותיהן. קווי המתאר הכהים שמדגישים את תנועותיהן מעידים על עניינו של האמן בבחינה צורנית ולא בתיאור ריאליסטי.

שתי דמויות ביצירה חוזרות על תנוחות של דוגמנית שהופיעה בשלושה נגטיבים ייחודיים שצולמו בין השנים 1895 עד 1898, ככל הנראה בידי דגה עצמו. לוחות הצילום שנחשפו לאור יתר ויצרו אפקט של היפוך בגוונים יצרו צבעוניות הפוכה לזו שבציור, והדמיון ביניהם מצביע על זיקתו של האמן לחקר תנועה באמצעות צילום. ייתכן שגם ספרו של אדוארד מויברידג' "תנועת בעלי החיים" (*Animal Locomotion*, 1887) השפיע על סידור ארבע הדמויות, המוצגות כרצף של מחוות הכנה למחול.

## תולדות הבעלות
לאחר שנשארה ברשות האמן בפריז עד מותו בשנת 1917, נמכרה במכירת האוסף של דגה בגלריה ז׳ורז׳ פטיט ב־6 במאי 1918. לאחר מכן נרכשה בידי בית Trotti et Cie בפריז, עברה לאספן וילהלם הנסן בקופנהגן, ולאחר מכן הוחזקה בגלריות ברבז׳אנג ודיוראן רואל בפריז. בשנת 1931 נמכרה לצ׳סטר דייל מניו יורק, אשר הוריש אותה בשנת 1963 לגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אדגר דגה: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ריקוד באמנות
קטגוריה:הגלריה הלאומית לאמנות וושינגטון: ציורים
באנאטסקו אראנג'לובו

**בָּאנָאטְסְקוֹ אָרָאנְגֶ'לוֹבוֹ** (בסרבית קירילית: **Банатско Аранђелово**, בסרבית באותיות לטיניות: **Banatsko Aranđelovo**, בהונגרית: **Oroszlámos**) הוא כפר בסרביה השוכן בשטח הרשות המקומית נובי קנז'באץ אשר במחוז באצ'קה הצפוני בפרובינציית וויבודינה. עד מלחמת העולם השנייה התגוררה בכפר קהילה יהודית בת כמה עשרות נפשות אשר הושמדה בשואה.

## היסטוריה
היישוב נוסד ככל הנראה באמצע המאה ה-18, ומאוזכר בכתובים לראשונה במסמכים הונגריים משלהי אותה המאה, עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. המתיישבים הראשונים היו סרבים ובהמשך התיישבו במקום גם הונגרים. במחצית השנייה של המאה ה-19, עבר היישוב לחזקת האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל בשטח ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים מכח חוזה טריאנון. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית לממלכת יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. אזור באצ'קה נמסר לחזקת ההונגרים שהיו בעלי בריתם של הגרמנים. לאחר המלחמה נכלל היישוב בשטח הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ולאחר התפרקות יוגוסלביה עבר לחזקת סרביה.

## דמוגרפיה
מסיום מלחמת העולם השנייה ועד להתפרקות יוגוסלביה נרשם קיטון במספר תושבי הכפר. משנות ה-90 של המאה ה-20 ועד לראשית העשור השני של המאה ה-21 התגברה מגמת הקיטון במספר התושבים, בעיקר בשל הגירה פנימית לערים מבוססות. ב-1948 נמנו בכפר 3,258 תושבים, וב-2011 נמנו בו 1,398 נפשות, ירידה של כ-57 אחוזים. בשנה זו, 53 אחוזים מתושבי הכפר היו ממוצא סרבי, 26.5 אחוזים ממוצא הונגרי ו-15 אחוזים היו בני רומה.

## הקהילה היהודית
בתקופה האוסטרו-הונגרית התיישבו יהודים בכפר, אשר נסמכו הלכתית על קהילת נובי קנז'באץ. ב-1880 הוקם בית כנסת ובמועד זה מנתה הקהילה כ-100 נפשות. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה הוחל ברדיפת יהודים. ב-15 באוגוסט 1941 לפנות נערכה אקציה באזור נובי קנז'באץ, אשר כללה גם את קהילת הכפר באנאטסקו אראג'לובו. העצורים הובלו לנובי בצ'יי ונכלאו בטחנת קמח במקום. ב-20 בספטמבר גורשו בספינות נהר דרך הנהר טיסה לבלגרד ונכלאו בטופובסקה שופה. מטופובסקה שופה נלקחו הגברים לגיא ההריגה בכפר יאבוקה הסמוך לפנצ'בו ונקברו בקבורה המונית. הנשים והילדים נשלחו למחנה ההשמדה סיימישטה, שם הומתו באמצעות משאיות גז. איש לא ניצל. ב-1948 הרסו שלטונות יוגוסלביה את מבנה בית הכנסת הקהילתי.

## קישורים חיצוניים

* יהדות באצ'קה, באתר "יד ושם"

* Aleksandra Terzić ,Željko Bjeljac, The extermination of jewish population and heritage in BAČKA region of ap vojvodina-serbia 


## הערות שוליים

באנאטסקו אראנג'לובו
באנאטסקו אראנג'לובו
פרופיל 97 (שיר של אביב גפן)

"**פרופיל 97**" הוא שיר שנכתב, הולחן ובוצע על ידי הזמר-יוצר הישראלי אביב גפן. השיר הופיע באלבום האולפן השלישי שלו, "אביב גפן III".

## רקע
השיר עוסק בנושא השירות הצבאי במדינת ישראל, ובפרט בפרופיל 97, הדרגה הגבוהה ביותר בפרופיל הרפואי בצה"ל, המאפשרת שיבוץ בתפקידי לוחמה. בשיר זה מבקר גפן את התרבות הישראלית, אשר מקדשת את דמותו של החייל הקרבי ואת מושג ההקרבה העצמית למען המולדת. בין דימויי השיר, משווה גפן צעירים טרם גיוס לפרחים וילדים, המשמשים סמל לדור צעיר, תמים ופגיע, הנשלח למלחמות בשם אידיאלים של דגל, מדים ומולדת. השיר משקף את עמדתו הפציפיסטית של גפן ואת התנגדותו למלחמות ושירות צבאי כפוי.

השיר מופיע באלבום "אביב גפן III", אלבום קונספט העוסק בחייו של צעיר טרם גיוסו לצבא ההגנה לישראל.

## ביקורת
"פרופיל 97" נחשב לאחד מן השירים הביקורתיים והשערורייתיים ביותר של גפן בנוגע לשירות הצבאי והחברה הישראלית. עם יציאתו לאור, עורר השיר תגובות מעורבות - היו צעירים שהזדהו עם מסר זה והביעו כלפי גפן הערכה והערצה, בעוד שגורמים אחרים ראו בו פגיעה ברוח הלאומית ובמורל צה"ל.

כמו שאר שירי האלבום (מלבד "האם להיות בך מאוהב" ו"כבוד"), שיר זה לא דורג באף מצעד פזמונים שבועי או שנתי.

## משתתפים
* אביב גפן – זמרה, פסנתר, קלידים, דוגם צלילים, כינור, גיטרה בס, קולות רקע, ניצוח
* הראל בן עמי – גיטרה
* עודד שחר – תופים, קולות רקע
* יוסי רבין – קרן יער
* אלכס שניידר – קרן יער
* שמעון וולפסון – כינור
* ליאורה כהן – כינור

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אביב גפן
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים על חיילים
קטגוריה:שירי מחאה בעברית
קטגוריה:שירי רוק בעברית
קטגוריה:מחלוקות במוזיקה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הד ארצי
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אביב גפן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אביב גפן
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי אביב גפן
קטגוריה:צה"ל בתרבות ובאמנות
מרי א. ברונקוב

**מרי א. ברונקוב** (באנגלית: **Mary E. Brunkow**, נולדה ב-23 באפריל 1961) היא ביולוגית-מולקולרית ואימונולוגית אמריקאית. ברונקוב הוכרה בזכות זיהוי משותף של הגן FOXP3 כגורם לפנוטיפ של עכברים צלקתיים, ממצא שהפך ליסוד לתאי T רגולטוריים. בשנת 2025 הוענק פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה לברונקוב, ביחד עם פרד רמסדל ושימון סקגוצ'י, על תגליות הנוגעות לסבילות חיסונית היקפית.

ברונקוב החלה את הקריירה האקדמית שלה במחקר תעשייתי במדינת וושינגטון. היא ורמסדל גילו ב-2001 את חשיבותו של הגן FOXP3 במחלות אוטו-אימוניות.

## תחילת חייה והשכלה
ברונקוב נולדה בשנת 1961. היא סיימה את לימודיה באקדמיית סנט מרי שבפורטלנד, אורגון בשנת 1979.

ברונקוב קיבלה תואר ראשון במדעי הביולוגיה המולקולרית והתאית מאוניברסיטת וושינגטון. היא המשיכה ללימודי תואר שני ותואר דוקטור בביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת פרינסטון, אותם סיימה בשנת 1991. המנחה שלה לדוקטורט הייתה שירלי טילמן. עבודת הדוקטורט שלה נשאה את הכותרת: *Expression and function of the H19 gene in transgenic mice* ("ביטוי ותפקוד של הגן H19 בעכברים טרנסגניים", 1991).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:זוכות פרס נובל אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשנת 2025
קטגוריה:זוכות פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:אימונולוגים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1961
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
ג'ון פ. ג'ונס

**ג'ון פרסיבל ג'ונס** (באנגלית: **John Percival Jones**; 27 בינואר 1829 – 27 בנובמבר 1912) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן במשך 30 שנה כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם נבדה. הוא צבר הון עתק בכריית כסף והיה אחד ממייסדי העיר סנטה מוניקה שבקליפורניה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
ג'ונס נולד ב-27 בינואר 1829 במחוז הרפורדשייר שבאנגליה, והיה אחד משלושה עשר ילדיהם של תומאס (1793–1871) ומרי א. ג'ונס. בשנת 1831 היגרה המשפחה לארצות הברית והשתקעה בקליבלנד שבאוהיו. האב רכש נכס והקים עסק לייצור שיש.

### בהלת הזהב בקליפורניה
בשנת 1849 יצא ג'ונס לקליפורניה כדי להשתתף בבהלת הזהב. הוא התיישב במחוז טריניטי, שם עסק בכרייה ובחקלאות. בהמשך נבחר לשריף המחוז ולחבר בסנאט של מדינת קליפורניה, שם כיהן בין השנים 1863–1867. בשנת 1867 היה מועמד המפלגה הרפובליקנית לסגן מושל קליפורניה.

### מעבר לנבדה
בשנת 1868 עבר ג'ונס לגולד היל שבנבדה, שם מונה למנהל מכרות הכסף "קראון פוינט", שהיו חלק ממכרות הקומסטוק לואוד. כאשר ב־1870 התגלה גוש כסף משמעותי, רכשו ג'ונס ואלבינזה הייברד מניות במכרה והשיגו שליטה עליו.

### הסנאט של ארצות הברית
ב־1873 נבחר ג'ונס בידי בית המחוקקים של נבדה לסנאט של ארצות הברית, וכיהן חמש כהונות רצופות, מ־1873 ועד 1903. הוא כיהן כיו"ר ועדת הסנאט לביקורת הוצאות שונות (1877–1881, 1883–1893) וכיו"ר ועדת מחלות מידבקות (1893–1903). ג'ונס היה מעורב בהטבעת מטבע הכסף בערך של 20 סנט.

כמו רפובליקנים מערביים רבים, פרש ג'ונס בשנת 1896 מהמפלגה בשל מחלוקת על נושא הבסיס דו-מתכתי (הצמדת המטבע גם לכסף ולא רק לזהב), והצטרף ל"מפלגת הכסף". הוא ישב עם "הרפובליקנים של הכסף" ובהמשך חזר לשורות הרפובליקנים, אך החליט שלא להתמודד לכהונה נוספת ב־1902.
בנאומיו בסנאט הביע עמדות גזעניות וקרא למנוע הגירה של "הגזעים השחומים והשחורים" כדי לשמור על טוהר הגזע הלבן.

### מכרות הכסף בפאנאמינט
ב־1874 השקיע ג'ונס יחד עם הסנאטור מטעם נבדה ויליאם מ. סטיוארט במכרות הכסף של פאנאמינט שבמחוז איניו, קליפורניה. ג'ונס תכנן להקים מסילת ברזל שתוביל את הכסף עד האוקיינוס בסנטה מוניקה. אולם עד 1877 התרוקנו המכרות ונסגרו.

### סנטה מוניקה
ב־1874 ביקר ג'ונס בלוס אנג'לס ורכש שלושה רבעים מבעלות על חוותו של קולונל רוברט ס. בייקר בסנטה מוניקה. בשנת 1875 תכננו ג'ונס ובייקר את מפת העיר סנטה מוניקה. ג'ונס בנה את מסילת הרכבת הראשונה מלוס אנג'לס לסנטה מוניקה. בשל קשיים כלכליים נאלץ למכור את המסילה ל"סאות'רן פסיפיק" ב־1877.

בשנת 1889 הקים ג'ונס את ביתו המפורסם "מיראמר" בסנטה מוניקה. לאחר פרישתו ב־1903 התגורר בו וניהל את עסקיו. זמן קצר לפני מותו נמכר הבית לקינג קמפ ג'ילט, ממציא סכיני הגילוח. בהמשך שימש הנכס אקדמיה צבאית לנערים, וב־1921 הוסב ל"מלון מיראמר". בתקופת מלחמת העולם השנייה שימש כמרכז קליטה של חיל האוויר האמריקאי. האחוזה נהרסה ב־1938, אך עץ פיקוס ענק שהובא לאחוזה ב־1889 עדיין עומד במקומו. כיום שוכן באתר מלון "פיירמונט מיראמר".

### משפחתו
בשנת 1861 נישא ג'ונס להאנה קורנליה (קונגר) גריתהאוס, אלמנה, ונולד להם בן אחד, רוי. האנה נפטרה ב־1871. בשנת 1875 נישא בשנית לג'ורג'ינה פרנסיס סאליבן, ונולדו להם שלוש בנות.

### מותו
ג'ונס נפטר ב־27 בנובמבר 1912 בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ונקבר בבית העלמין לורל היל בסן פרנסיסקו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מנבדה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1829
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1912
בית הכנסת בבאנאטסקו אראנג'לובו

**בית הכנסת בבָּאנָאטְסְקוֹ אָרָאנְגֶ'לוֹבוֹ** (בסרבית: **Синагога у Банатско Аранђелово**) היה בית כנסת אשכנזי שפעל בכפר באנאטסקו אראנג'לובו בצפון סרביה בין השנים 1880–1941. מבנה בית הכנסת שרד את השואה ונהרס על ידי שלטונות יוגוסלביה ב-1948.

## היסטוריה

בתקופה האוסטרו-הונגרית התיישבו יהודים בכפר, אשר נסמכו הלכתית על קהילת נובי קנז'באץ. בשלהי המאה ה-19 מנתה הקהילה כ-100 נפשות. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה הוחל ברדיפת יהודים. הספטמבר 1941 גורשו בני הקהילה לבלגרד, ונכלאו בטופובסקה שופה. מטופובסקה שופה נלקחו הגברים לגיא ההריגה בכפר יאבוקה הסמוך לפנצ'בו ונקברו בקבורה המונית. הנשים והילדים נשלחו למחנה ההשמדה סיימישטה, שם הומתו באמצעות משאיות גז. איש לא ניצל.

## המבנה
מבנה בית הכנסת נבנה ב-1880 מלבנים. קירות החזית היו מטויחים וצבועים לבן, והגג כוסה בלוחות אבן ומעליהם הותקנו רעפים. הכניסה לבית הכנסת הייתה מהרחוב הראשי, דלת הכניסה הייתה עשויה מעץ בצבע טבעי, ומסביבה גומחא בת שתי כנפיים. בקומת הקרקע של בית הכנסת היו שתי שורות מושבים לגברים ובקומתו השנייה שכנה עזרת הנשים ובה שלוש שורות מושבים. בארון הקודש היו שני ספרי תורה. בית הכנסת הוקף בחצר גדולה ומרווחת ובה ניטעו עצים ירוקי-עד. בתקופה האוסטרו-הונגרית שכן בחצר צריף מגורים עבור הרב שהגיע לקיים את התפילות בדרך כלל בשבתות ומועדים מנובי קנז'באץ. בתקופת השואה, לאחר כיבוש האזור על ידי הגרמנים, חולל המבנה והפך למחסן וניזוק קשות. ב-1948 הרסו שלטונות יוגוסלביה את המבנה. בכפר אין אזכור או הנצחה לקהילה היהודית אשר התגוררה במקום וחרבה בשואה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

באנאטסקו אראנג'לובו
קטגוריה:בתי כנסת אשכנזיים
פרד רמסדל

**פרדריק ג'יי "פרד" רמסדל** (באנגלית: **Frederick J. "Fred" Ramsdell**, נולד ב-4 בדצמבר 1960) הוא אימונולוג אמריקאי וחוקר במכון פארקר לאימונותרפיה לסרטן בסן פרנסיסקו. בשנת 2025 הוכרז כזוכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה על עבודתו בתחום הסבילות ההיקפית ביחד עם פרופ' שימון סקגוצ'י ופרופ' מרי ברונקוב.

## השכלה וקריירה
רמסדל סיים תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו בשנת 1983. הוא סיים תואר דוקטור באימונולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בשנת 1987.

כפוסט-דוקטורנט רמסדל עבד במכון הלאומי לבריאות ולאחר מכן בחברות ביוטכנולוגיה באזור סיאטל. הוא כיהן כמנהל בכיר במספר חברות ביוטכנולוגיה ובהןDarwin Molecular/Celltech, ZymoGenetics, Novo Nordisk ו־aTyr Pharma . מתחילת 2016 הוא מכהן כמנהל מחקר במכון פארקר לאימונותרפיה לסרטן בסן פרנסיסקו.

רמסדל וצוותו זיהו את חלבון Forkhead Box Protein P3) FOXP3) בעכברים "צלקתיים" ובילדים עם תסמונת IPEX, מחלה אוטואימונית חמורה. הם קבעו כי ל-FOXP3 תפקיד מכריע בהתפתחות של תאי T רגולטוריים.

בשנת 2017 רמסדל (יחד עם שימון סקגוצ'י ואלכסנדר רודנסקי) את פרס קראפורד על המחקר בפוליארתריטיס. בשנת 2025 זכו רמסדל, סקגוצ'י ומרי א. ברונקוב בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
קטגוריה:אימונולוגים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשנת 2025
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
שימון סקגוצ'י

**שימון סקגוצ'י** (ביפנית: **坂口 志文**, נולד ב-19 בינואר 1951) הוא אימונולוג יפני וחוקר באוניברסיטת אוסקה. הוא נודע בשל גילוי תאי T רגולטוריים. בשל כך הוכרז כזוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 2025 ביחד עם פרופ' מרי ברונקו וד"ר פרד רמסדל.

## ביוגרפיה
סקאגוצ'י נולד במחוז שיגה ולמד באוניברסיטת קיוטו.

סקגוצ'י הועמד לפרס נובל עוד משנת 2015, לפי סוכנות הידיעות רויטרס של תאגיד תומסון רויטרס.

## פרסים והוקרה
[ממוזער|200x200 פיקסלים|ב[המוזיאון המלכותי של אונטריו|מוזיאון המלכותי של אונטריו ב-29 באוקטובר 2015]]
* 2004: פרס ויליאם ב. קולי
* 2008: פרס קיו למדעי הרפואה
* 2009: מדליות כבוד יפנית
* 2011: פרס אסאהי
* 2012: חבר חוץ באקדמיה הלאומית האמריקאית למדעים
* 2015: פרס קרן גיירדנר הבינלאומי
* 2017: פרס מומופוקו אנדו
* 2019: מסדר התרבות
* 2020: פרס פאול ארליך ולודוויג דרמשטדטר
* 2020: פרס רוברט קוך
* 2025: פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס נובל יפנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשנת 2025
קטגוריה:מעוטרי מסדר התרבות
קטגוריה:אימונולוגים יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1951
לואו גואן-ג'ונג

**לואו גואן-ג'ונג** (סינית מסורתית: **羅貫中**; סביבות 1300 - 1400) היה סופר סיני מהמאה ה-14, המוכר בעיקר כמחבר הרומן ההיסטורי המפורסם "רומן שלוש הממלכות", אחד מארבעת הרומנים הקלאסיים של הספרות הסינית. הוא נחשב לאחד הרומנים ההיסטוריים הגדולים ביותר בסין, מתאר תקופה של מלחמה ואי-שקט פוליטי ומכיל יסודות של אסטרטגיה צבאית.

## רומן שלוש הממלכות
הרומן מתאר את התקופה שקדמה לסוף שושלת האן והמלחמות שהובילו למיסוד שלוש ממלכות (Wei, Shu, ו-Wu).
סגנון וכתיבה:
לואו גואן-ג'ונג שילב באי-יצירתו אלמנטים של היסטוריה, פולקלור ואגדות סיניות, והפך את הסיפור לססגוני ומרתק.
חשיבות:
הרומן נחשב לאבן דרך בספרות הסינית הקלאסית, והוא עדיין נלמד ונקרא בהערכה רבה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סופרים סינים
הרפובליקה הפדרלית של אמבזוניה

**הרפובליקה הפדרלית של אמבזוניה** היא ישות בדלנית הטוענת לחלקים האנגלופוניים של קמרון כשטחה. השטח, המשתרע על פני 42,710 קמ"ר, הכולל את דרום קמרון. דרום קמרון הייתה בעבר טריטוריית נאמנות של האו"ם תחת ניהולה של הממלכה המאוחדת (1922–1961), אשר בשנת 1961 הצביעה בעד עצמאות מהממלכה המאוחדת באמצעות פדרציה עם הרפובליקה הדוברת צרפתית של קמרון.

בשנת 2017, החזית המאוחדת של אמבזוניה (SCACUF) הכריזה באופן חד צדדי על עצמאותה של אמבזוניה, בעוד שממשלת קמרון אמרה כי להכרזה אין משקל משפטי. הרפובליקה חברה בארגון העמים ולאומים שאינם מיוצגים.

## אטימולוגיה
המונח "אמבזוניה" נגזר מהמילה אמבוזס, השם המקומי לאזור המפרץ בשפך נהר וורי, כיום דואלה.

## אקלים
מכיוון שחלק גדול מאמבזוניה ממוקם ברמות המערביות, האקלים בו קריר במקצת מזה של האזורים הסובבים אותו בקמרון ובניגריה. השפלות לאורך החוף ועמקי נהר מאניו, המהווים חלק משקע בנואה, חמות יותר. לרוב אמבזוניה יש אקלים מונסון טרופי, כאשר מישור החוף מכיל כמה מהמקומות הרטובים ביותר בעולם (כגון הכפר דבונדסה). החלקים הצפון-מזרחיים של האזור הצפון-מערבי (כולל העיר במנדה) שוררים אקלים סוואנה טרופי, עם עונות רטובות ויבשות מובחנות. בגבהים גבוהים יותר, כמו רכס אוקו והר קמרון, ישנם אזורים שבהם הטמפרטורות יורדות מספיק כדי להיות מסווגות כאקלים ים תיכוני קיץ חם. לפסגת הר קמרון יש אקלים קוטבי שונה מטונדרה, ייחודי למערב אפריקה ונדיר ביותר קרוב כל כך לקו המשווה.
ממוזער

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קמרון: אזורים
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת
דגל מדינת ווה

**דגל מדינת ווה** הוא הדגל של מדינת ווה, מדינה מוכרת חלקית בשטח מיאנמר.

## היסטוריה
באפריל 2019 לכבוד 30 שנה לשלום הניפו חיילים ממדינת ווה את דגל מדינת ווה לצד דגל מיאנמר בפאנגקהאם (עיר הבירה של מדינת ווה), המצעד כלל רחפנים, כלי רכב משוריינים, ארטילריה וצלפים.

## עיצוב
### תיאור
* **צבע:** הצבע העיקרי של הדגל הוא אדום.
* **סמל:** שמש לבנה ממוקמת במרכז הדגל.

### משמעות הסמלים
* **השמש:** השמש הלבנה מסמלת את מפלגת מדינת ווה המאוחדת (UWSP).
* **רקע אדום:** הרקע האדום, יחד עם השמש, מבטא נאמנות למסורות סוציאליסטיות, בדומה לדגלי מדינות קומוניסטיות אחרות.
* **השוואה לדגלים אחרים:** העיצוב דומה לדגל הרפובליקה העממית של סין ולדגל וייטנאם, ששניהם כוללים כוכב זהב או אדום על רקע אדום.

## הערות שוליים

ווה
פאפדה (הדר)

**פאפדה** (באנגלית: **Papeda** או **Papaeda**) הוא שם כולל לקבוצת מיני וזני הדרים שמוצאם מאסיה הטרופית.
צמחים אלה מאופיינים בעמידות גבוהה לקור, גדילה איטית ובפירות שאינם ראויים למאכל.

הבוטנאי האמריקאי **וולטר טניסון סווינגל** (Walter Tennyson Swingle) הציע לסווג מינים אלה לתת-סוג נפרד בשם *Papeda*, שכלל את לימון איצ’אנג, יוזו, ליים קפיר, קאבוסו, סודאצ’י ומספר מינים והכלאות בר שאינם מעובדים.
עם זאת, מחקרים גנטיים עדכניים הראו שמיני הפאפדה מפוזרים על פני ענפים שונים בעץ הפילוגנטי של ההדרים, ולכן תת-הסוג שהציע סווינגל הוא פוליפילטי ואינו תקף מבחינה טקסונומית.
אף על פי כן, השם "פאפדה" ממשיך לשמש כשם עממי לקבוצה זו.

## שימושים וחשיבות חקלאית
בשל קצב גידולם האיטי והטעם המר של פירותיהם, היקף הגידול המסחרי של מיני הפפדה מוגבל מאוד.
חלק מהמינים, כגון פפדת איצ’אנג (*Citrus cavaleriei*), משמשים כצמחי נוי, בעוד שאחרים משמשים ככנות להרכבה וכמקור גנטי לפיתוח זני הדרים עמידים לקור ולמחלות.
במטבח האסייתי נעשה לעיתים שימוש בקליפת הפרי או בעלי הצמח לצורכי תיבול, בדומה לשימוש בעלים של ליים קפיר (*Citrus hystrix*) במאכלים תאיים ואינדונזיים.

## מקור והתפתחות מיני ההדר
על פי מחקרים מולקולריים, ארבעת מיני ההדרים הקדומים — אתרוג (*Citrus medica*), פומלו (*Citrus maxima*), מנדרינה (*Citrus reticulata*) ו**פפדה** — נחשבים לאבות הקדמונים של מרבית מיני ההדרים ההיברידיים הקיימים כיום.
רוב זני ההדרים המודרניים נוצרו כתוצאה מהכלאה טבעית או מלאכותית בין מינים אלו.
לדוגמה, ליים מסוג **Key lime** הוא הכלאה בין פפדה (*Citrus micrantha*) ובין אתרוג, והוא עצמו שימש בסיס לפיתוח זני ליים מסחריים רבים.

## סיווג טקסונומי
על פי גני קיו והגן הבוטני של מיזורי, מוכרים כיום ארבעה מינים עיקריים של פפדה:
* **Citrus cavaleriei** – פפדת איצ’אנג (Ichang papeda)
* **Citrus halimii** – אתרוג ההרים (Mountain citron)
* **Citrus latipes** – פפדת קאסי (Khasi papeda)
* **Citrus hystrix** – ליים קפיר (Kaffir lime) או פפדת מאוריציוס (Mauritius papeda)

בנוסף קיימים זנים טבעיים רבים המסווגים כיום כתת-מינים:
* *Citrus hystrix var. micrantha* – פפדת בעלת פרחים קטנים (מקומית: ביאסונג)
* *Citrus hystrix var. microcarpa* – פפדת פירות קטנים (מקומית: סאמויאו)
* *Citrus hystrix var. celebica* – פפדת סלבס
* *Citrus hystrix var. macroptera* – פפדת מלנזית
* *Citrus × aurantiifolia var. macrophylla* – אלאמוב (Alemow)
* *Citrus × aurantiifolia var. webberi* – קלפי (Kalpi)
* *Citrus longispina* – ליים מכונף (Winged lime) — סיווגו טרם הוכרע (מין, זן או הכלאה)

## הכלאות ידועות
קיימות הכלאות רבות בין קבוצת הפפדה ובין תת-הסוג *Citrus*, ובהן:
* יוזו (*Ichang papeda × Mandarin*)
* סודאצ’י (*Ichang papeda × Mandarin*)
* לימון איצ’אנג (*Ichang papeda × Pomelo*)
* היוגאנאצו (*Yuzu × Pomelo* או מוטציה של יוזו)
* קאבוסו (*Ichang papeda × Bitter orange*)

## ראו גם
* הדרים
* יוזו
* לימון איצ’אנג
* ליים קפיר
* פומלו
* אתרוג

## קישורים חיצוניים
* Citrus Variety Collection – אוניברסיטת קליפורניה ריברסייד
* The Plant List – רשימת מיני צמחים עולמית
* International Citrus Genomics Consortium – אוניברסיטת קליפורניה

## הערות שוליים

קטגוריה:פירות
ג'יימס ניי

**ג'יימס וורן ניי** (באנגלית: **James Warren Nye**; 10 ביוני 1815 – 25 בדצמבר 1876) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות כהונתו כמושל טריטוריית נבדה וכחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם נבדה.

## ביוגרפיה
ניי נולד ב-10 ביוני 1815 בעיירה דירויטר שבניו יורק, ולמד בבתי הספר הציבוריים ובאקדמיה בהומר, ניו יורק. בהמשך למד משפטים אצל לורנזו שרווד ומרטין פ. סוויט בהמילטון, ניו יורק, והוסמך לעריכת דין. לאחר מכן הצטרף כשותף למשרד עורכי הדין Sherwood & Nye.

ב־1843 מונה לתפקיד משפטי בתחום דיני היושר. בין השנים 1844–1847 כיהן כשופט לענייני ירושה במחוז מדיסון, ובין 1847–1851 היה שופט המחוז. ניי היה פעיל במיליציה של מדינת ניו יורק: בתחילת שנות ה־40 שימש כבריגדיר גנרל ומפקד הבריגדה ה־35 של הדיוויזיה ה־17. ב־1846 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה כולה.

בזירה הפוליטית זוהה ניי עם סיעת "שורפי האסם" (Barnburners) – הפלג המתנגד לעבדות במפלגה הדמוקרטית של ניו יורק, שהתנגד לפלג ה"מנפצים" (Hunkers) המתונים. בשנת 1848 תמך במועמדותו של הנשיא לשעבר מרטין ואן ביורן מטעם מפלגת האדמה החופשית. באותה שנה התמודד ללא הצלחה מטעם אותה מפלגה בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרס ה־31.

בין 1852–1857 התגורר בסירקוז, ניו יורק, והמשיך לעסוק בעריכת דין. בשנת 1857 עבר לניו יורק סיטי ומונה לנשיא המועצה המטרופולינית של המשטרה, תפקיד שמילא עד 1860. ב־1861 מינה אותו נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן למושל טריטוריית נבדה החדשה.

עם קבלתה של נבדה כמדינה לאיחוד ב־1864, נבחר ניי לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית. הוא כיהן בין 1 בפברואר 1865 ועד 3 במרץ 1873, ונבחר מחדש ב־1867 אך נכשל בניסיון להיבחר שוב ב־1873. במהלך כהונתו שימש כיו"ר ועדת הסנאט לחוקים רשומים (בקונגרס ה־39), כחבר בוועדת התביעות המהפכניות (בקונגרס ה־40), וכחבר בוועדת הטריטוריות (בקונגרס ה־41).

העיתונאי בנג'מין פרלי פור תיאר את סגנונו של ניי בקונגרס:

במהלך כהונתו שימש הסופר מארק טוויין לתקופה קצרה כמזכיר הסנאט שלו. טוויין תיאר בהומור את פרידתם בספרו Sketches New and Old, שם טען כי כתב מכתבים מגוחכים לבוחרים בעקבות הוראת ניי שלא להתייחס לנושאים שנויים במחלוקת.

בשנים המאוחרות לחייו נחשב ניי לחולה נפש, ואושפז במוסד פסיכיאטרי. הוא סבל מהזיות, בהן האמונה כי הוא מת ורק ממתין להגעת ארונו.

ניי נפטר ב־25 בדצמבר 1876 בווייט פליינס שבניו יורק, ונקבר בבית העלמין וודלון בברונקס, ניו יורק.

מחוז ניי שבנבדה נקרא על שמו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:מושלי נבדה
קטגוריה:מושלי מדינות האיחוד
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מנבדה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1815
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1876
CSA (כדורגל)

**CSA** (בפורטוגזית: **Centro Sportivo Alagoano** – "מרכז הספורט של אלגואס”) הוא מועדון כדורגל ברזילאי מהעיר מסייאו שבמדינת אלגואס. המועדון נוסד בשנת 1913, וקבוצת הכדורגל שלו שיחקה בעבר בדרג הבכיר של הכדורגל הברזילאי.

## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1913 בעיר מסייאו בשם **Centro Sportivo Sete de Setembro** ("מרכז הספורט שבעה בספטמבר”). בשנת 1914 שונה שמו ל-"Centro Sportivo Floriano Peixoto" על שמו של פלוריאנו פיישוטו, נשיא ברזיל. בשנת 1918 שונה שם המועדון פעם נוספת לשמו הנוכחי – "Centro Sportivo Alagoano".

המועדון משתתף באליפות מדינת אלגואס (Campeonato Alagoano). בשנת 1928 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות המדינה. בסך הכול זכתה CSA ב-40 אליפויות מדינה, כאשר הזכייה האחרונה הייתה בשנת 2021.

בעונת 1978 השתתפה הקבוצה לראשונה בדרג הבכיר של אליפות ברזיל בכדורגל. היא שיחקה גם בעונת 1979, והגיעה בה עד לשלב השלישי.

במסגרת האליפות הארצית הבכירה במתכונתה ההיסטורית, השתתף המועדון לראשונה בשנת 1959. בסך הכול שיחק CSA בדרג העליון 19 פעמים. הישגו הטוב ביותר היה המקום השישי בשנת 1966. הפעם האחרונה בה שיחק בליגה הבכירה הייתה בעונת 2019.

בליגת המשנה הברזילאית השתתפה הקבוצה במשך 14 עונות, כאשר בארבע מהן סיימה במקום השני. עונתה האחרונה בליגה זו הייתה בשנת 2025. בעונת 2026 אמורה הקבוצה לשחק בליגה הרביעית.

במסגרת הגביע הברזילאי השתתפה CSA 23 פעמים. הישגה הטוב ביותר במפעל היה הגעה לשלב רבע הגמר בשנת 1992.

ברמה הבין-לאומית השתתפה הקבוצה בעונת 1999 של גביע קונמבול, שהייתה גם העונה האחרונה של המפעל. CSA העפילה עד למשחק הגמר, בו הפסידה.

## יריבות
הדרבי העירוני של CSA ידוע בשם **Clássico das Multidões** ומתקיים מול קבוצת CRB. נכון לשנת 2025 נערכו בין הקבוצות 526 משחקים, מהם ניצחה CSA 159 פעמים והפסידה ב-189 משחקים. המשחק הראשון בין הקבוצות נערך בשנת 1916.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלגואס
קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1913
אבן מיליון הדמעות

**אבן מיליון הדמעות** (בהולנדית: **De Steen van de Miljoenen Tranen**) היא אנדרטה לזכר קורבנות אזרחיים מתקופת הכיבוש הנאצי, הממוקמת בשכונת קרלינגן שברוטרדם, בהולנד. האנדרטה נוצרה על ידי הפסלת ההולנדית וחסידת אומות העולם טרוס מנגר-אוברסטייחן, ונחנכה ב־12 במאי 1990 על ידי ראש ממשלת הולנד רוד לוברס.

## תיאור הפסל
האנדרטה עשויה אבן גרניט מלוטשת ובה ניכרים שטחים שבורים, המייצגים את חוסר השלמות והפגיעות של החיים שנגדעו. על פני השטח השבורים ניגרות טיפות מים באופן קבוע, הזולגות מטה ומרוות תלולית של אדמה שעליה נשתלו פרחים. הזרימה הרציפה של המים יוצרת תחושת חיים ותנועה בתוך אובדן ודממה.

## סמליות
העיצוב נושא משמעות כפולה: השטח הסדוק מסמל את חייהם השבורים של הקורבנות האזרחיים, בעוד שטיפות המים מייצגות את הדמעות שנשפכו - וגם את אלה שלא נשפכו - בעקבות זוועות המלחמה. הפרחים המלבלבים בתחתית מצבת האבן מסמלים תקווה והתחדשות למרות הסבל והחורבן.

## היסטוריה
האנדרטה מנציחה את אזרחי רוטרדם שנהרגו בשנות הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה. מיקומה נבחר בקפידה על הגבול שבין בתים שניזוקו אך נותרו על תילם לבין אזורים שנהרסו לחלוטין במהלך ההפצצות. בכך מציינת האנדרטה את הגבול הפיזי והרגשי בין הישרדות לאובדן בעיר שחוותה חורבן כבד.

## יוזמה והקמה
האנדרטה הוזמנה על ידי Stichting Burger-Oorlogsgetroffenen (עמותת נפגעי המלחמה האזרחיים) ונבנתה במטרה להעניק ביטוי ציבורי לאבל ולזיכרון של האוכלוסייה האזרחית.

המצבה נחנכה בטקס ממלכתי שנערך ב־12 במאי 1990, בנוכחות ראש הממשלה רוד לוברס. מאז הפכה למוקד מרכזי בטקסי הזיכרון השנתיים ברוטרדם.

במסגרת תוכנית “אמצו אנדרטה” (Adopteer een Monument), האנדרטה מאומצת לשנים 2024–2025 על ידי מוסדות החינך רבים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רוטרדם: תרבות
קטגוריה:הולנד: אנדרטאות
קטגוריה:אירופה: אנדרטאות למלחמת העולם השנייה
מלכיתן

**מִלְכיָתֹן** (בפיניקית: **𐤌𐤋𐤊𐤉𐤕𐤍**; ביוונית בכתב קיפרי הברתי: **𐠖𐠑𐠌𐠅𐠰𐠜𐠩**, בתעתיק mi-li-ki-ia-to-no-se, משוחזר ליוונית כ־) היה מלך כתי (כתיון) ואדיל (אידליון) שבקפריסין. שנות שלטונו מתוארכות לסביבות 392–361 לפנה"ס. אביו של מלכיתן, בעלרם האדון , היה אציל אך לא מלך, ובכתובות המלכותיות נעדר ציון קשר בינו לבין משפחת המלוכה הקודמת; ולכן נראה שמלכיתן ייסד שושלת מלוכה חדשה. ריבוי הכתובות של אביו, שלו ושל בנו פמייתן המוקדשות לרשף־מכל במקדשו באדיל הביאו חוקרים להעלות את הסברה שמוצא משפחתו של המלך החדש היא מאדיל.

מבחינה נומיסמטית, מלכיתן טבע לראשונה בכתיון מטבעות זהב, ככל הנראה בשלב מאוחר למלכותו. כן הטביע מטבעות כסף וברונזה. בין הסמלים שהופיעו על מטבעותיו ניתן למנות את ראש הרקלס, הרקלס בתנוחת לחימה עם עור האריה עליו, ענח', וראש אפרודיטה.

בנמל במבולה בכתיון נמצאה כתובת בסיס טרופאיון אותו הקדישו "מלכיתן מלך כתי ואדיל בן בעלרם וכל עם כתי לאדֹנם לבעל עז" על ניצחונם הימי על אויביהם ועוזריהם הפפים בשנה הראשונה למלכות מלכיתן, 392 לפנה"ס (היו שהציעו שזהו אותו ניצחון המוזכר על כתובת 3 ממקדש אדיל שהקדיש מלכיתן עצמו), בנמל ממנו יצאו האניות המנצחות. מסמך זה רומז לאירועים הנוגעים ליריבות הגדולה בין ארתחששתא השני לאתונאים – כתיון שימשה בסיס עורפי למצור של ארתחששתא על סלמיס, והאויבים המוזכרים על הטרופאיון הם כנראה אנשי סלמיס, שמלכה אואגורס  ביקש להגדיל את שטחיו על האי והיה היריב הקבוע של מלך כתיון. דיודורוס הזכיר ניצחון יבשתי וניצחון ימי (האחרון הוא המוזכר בכתובת). אף שכתיון לא הגדילה את שטחיה, היא שמה קץ להתערבות מלך סלמיס, חיזקה את בעלי הברית של הפרסים באי וביססה את ההגמוניה הפרסית במזרח הים התיכון, כפי שהוגדרה בשלום אנטלקידס.
קובץ:Monnaie - Hémistatère, or, Kition, Chypre, Milkyaton - btv1b11318090h (1 of 2).jpg|מטבע זהב של המלך מלכיתן, צד א – הרקלס
קובץ:Monnaie - Hémistatère, or, Kition, Chypre, Milkyaton - btv1b11318090h (2 of 2).jpg|מטבע של המלך מלכיתן, צד ב
קובץ:Monnaie - 1-10 de statère, or, Kition, Chypre, Milkyaton - btv1b11318093v (1 of 2).jpg|מטבע זהב של מלכיתן – ראש הרקלס
קובץ:Monnaie - Bronze, Kition, Chypre, Milkyaton - btv1b85350562 (1 of 2).jpg|מטבע ברונזה של מלכיתן – ראש אפרודיטה


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכים פיניקים
קטגוריה:כתיון
פמייתן

ממוזער|300x300 פיקסלים|מטבע זהב סטנדרטי של פמייתן, מהשנה השלישי למלכותו
**פֻמִייָתֹן** או **פֻמַייָתֹן** (בפיניקית: **𐤐𐤌𐤉𐤉𐤕𐤍**) היה מלך כתי (כתיון), אדיל (אידליון) ותמש (טמסוס) שבקפריסין. שנות שלטונו מתוארכות לסביבות 361–312 לפנה"ס.

משמעות שמו של פמייתן היא "האל פמי נתן"; האל "פמי" ידוע רק כרכיב תאופורי בשמות פרטיים (למעט אזכור אפשרי ב־KAI 46 ), ולא ידוע עליו דבר. על מטבעות, שמו של פמייתן מופיע כ"פמיתן". ביוונית, אתנאיוס הזכיר את שמו בצורה Πυματος ("פימתוס"), שיש לשחזר ככל הנראה כ־Πυμιατονι ("פימיאתוני"); דיודורוס סיקולוס הזכיר את פמייתן בצורה Πυγμαλιων ("פיגמליון").

פמייתן ירש את אביו מלכיתן, שהיה מלך כתי ואדיל. פמייתן היה, ככל הנראה, זה שכבש את טמסוס או קנה אותה ממלכהּ פסיקיפרוס, אף שכבר בימי מלכיתן הוקדשו בה כתובות בפיניקית על־ידי פיניקים ולפי מניין שנות מלך כתיון (הכתובות הדו-לשוניות מטמסוס). לאחר המצור על צור ב־332 לפנה"ס העביר אלכסנדר הגדול מפמייתן אחד מחבלי שליטתו לפניטגורס  מלך סלמיס; ואכן, בכתובת משנת 21 למלכותו של פמייתן (לפני המצור על צור) נשא פמייתן את התואר "מלך כתי ואדיל ותמש" (מלך כתיון ואידליון וטמסוס), ואילו בכתובות משנת 34 ו־37 למלכותו (אחרי המצור על צור) נשא רק את התואר "מלך כתי ואדיל" – שינוי זה הביא חוקרים להאמין שאותו חבל היה חבל טמסוס.

אחרי מותו של אלכסנדר הגדול נאבקו יורשיו על חלוקת ממלכתו האדירה (מלחמות הדיאדוכים). לאחר קרב עזה, קיבל תלמי סוטר לידיו את השלטון על קפריסין, וביטל את הממלכות המקומיות בה. במסגרת מהלך זה, הוא הרג את פמייתן בסביבות 311 לפנה"ס בשל יחסיו עם אנטיגונוס מונופתלמוס, והקים בכתיון אוליגרכיה, המכונה בפיניקית "אש כתי" (איש כתיון או אישי/אנשי כתיון).

בכתיון נמצאה גם שבר כתובת בה מוזכר "בן פמייתן".

מבחינה נומיסמטית, פמייתן טבע מטבעות אך ורק מזהב. הסיבה לכך עשויה להיות הכמות הגדולה של מטבעות הכסף שטבעו המלכים שקדמו לו במאה ה־5 לפנה"ס, מטבעות שנשארו במחזור ולכן לא היה צריך בטביעת מטבעות כסף חדשים. הסמלים הנפוצים על מטבעותיו של פמייתן הם הרקלס מזוקן ועירום בתנוחת לחימה, אוחז בקשת ומניף אלה, עטוי בעור האריה, ולצדו ענח'; ומהצד השני, אריה תוקף אייל, ומסביב לסצנה כיתוב פיניקי "למלך פמיתן" ותאריך הטבעת המטבע לפי מניין שנות מלכותו בספרות פיניקיות. כמו כן, מיוחסים אליו מטבעות ללא כיתוב המציגים בצד אחד את ראש הרקלס ללא זקן עטוי בעור האריה, ובצד השני אריה תוקף אייל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכים פיניקים
קטגוריה:כתיון
אנאמין

ממוזער|163x163 פיקסלים|המבנה הכללי של אנאמין
**אנאמין** היא קבוצה פונקציונלית עם הנוסחה R2N-C(R')=CR2*.* אנאמינים הם ריאגנטים המשמשים בסינתזה אורגנית והם תוצרי ביניים בכמה תגובות המזורזות על ידי אנזימים.**

המילה "אנאמין" נגזרת מהסיומת *en-*, המשמשת כסיומת של אלקן, ומהשורש אמין. ניתן להשוות זאת לאנול, שהיא קבוצה פונקציונלית המכילה גם אלקן (*en-*) וגם אלכוהול (*-ol*). אנאמינים הם אנלוגים חנקניים של אנולים.

אנאמינים הם גם נוקלאופילים טובים וגם בסיסים טובים. התנהגותם כנוקלאופילים מבוססי פחמן מוסברת באמצעות מבני הרזוננס הבאים.

: מרכז|ממוזער| מבני רזוננס עבור אאנמין

## מבנה
[ממוזער|185x185 פיקסלים|מרחקי קשר נבחרים (ב[פיקומטרים) באנאמין. האטומים באדום כמעט באותו מישור. ]]
כפי שמוצג על ידי קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, החלק של C3NC2 באנמינים קרוב למישורי. סידור זה משקף את ההכלאה של sp2 של ליבת ה-C=CN .

גאומטריית E לעומת Z משפיעה על הריאקטיביות של אנאמינים.

## ביוכימיה
[ממוזער|תפקידם של אימיניום ואנאמינים בפיצול [פרוקטוז 2,6-ביספוספט .]]
הטבע מעבד (יוצר ומפרק) סוכרים באמצעות אנזימים הנקראים אלדולאזות. אנזימים אלה פועלים על ידי יצירה הפיכה של אנאמינים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות פונקציונליות
קרבודיאימיד

[שמאל|ממוזער|מבנה כללי של טרנס-קרבודיאימידים: הקבוצה הפונקציונלית המרכזית מוצגת בכחול עם [מתמיר|קבוצות R מחוברות]]
בכימיה אורגנית, **קרבודיאימיד** (שם שיטתי ב-IUPAC: **מתאנדיאימין**) הוא קבוצה פונקציונלית עם הנוסחה RN=C=NR. על כדור הארץ הם אך ורק מלאכותיים, אך בחלל תרכובת האם HN=C=NH זוהתה על ידי פליטות המייזר  שלה.

קרבודיאימיד ידוע הוא דיציקלוהקסילקרבודיאימיד, המשמש בסינתזת פפטידים. דיאלקילקרבודיאימידים הם יציבים. חלק מנגזרות הדיאריל נוטות להפוך לדימרים ופולימרים לאחר עמידה בטמפרטורת החדר, אם כי זה קורה בעיקר עם קרבודיאימידים בעלי נקודת התכה נמוכה שהם נוזלים בטמפרטורת החדר. קרבודיאימידים דיארילים מוצקים יציבים יותר, אך יכולים לעבור הידרוליזה איטית בנוכחות מים לאורך זמן.

## מבנה וקישור
מנקודת מבט של קשרים, קרבודיאימידים הם איזואלקטרוניים עם פחמן דו-חמצני. שלושה מבני רזוננס עיקריים מתארים קרבודיאימידים:

: RN=C=NR ↔ RN+≡CN−R ↔ RN−-C≡N+R

ליבת N=C=N היא יחסית ליניארית וזוויות ה-CN=C מתקרבות ל-120°. במקרה של C(NCHPh2)2, זווית ה-N=C=N המרכזית היא 170° וזוויות ה-CN=C נמצאות בטווח של 1° עד 126°. מרחקי C=N הם קצרים, כמעט 120 מיקרומטר, כמאפיין קשרים כפולים. קרבודיאמידים הם כיראליים, בעלי סימטריה של C2 ולכן כירליות צירית. עם זאת, בשל מחסום האנרגיה הנמוך לסיבוב המולקולה ובכך המרה מהירה בין האיזומרים שלה, הבידוד בפועל של איזומר אופטי אחד של קרבודיאמיד קשה ביותר. זה הודגם לפחות פעם אחת, במקרה של קרבודיאמידים ציקליים מוגבלים מבחינה קונפורמציונית; אף על פי שיש דיווחים אחרים על קרבודיאמידים כיראליים צירית בעלי ידנות אחת, תוקפם הועמד בספק מאז על רקע ניסיוני וחישובי.

תרכובת האם, מתאנדיאמין, (HN=C=NH), היא טאוטומר של ציאנאמיד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות פונקציונליות
קטגוריה:כימיה אורגנית
הנדסת רוח

ממוזער|שמאל|220px|הדמיית זרימה של קווי מתאר של מהירות הרוח סביב בית
ממוזער|שמאל|220px|הנדסת רוח עוסקת בהשפעות האווירודינמיות של מבנים וסביבתם
[ממוזער|שמאל|220px|[טורבינת רוח|טורבינות רוח שניזוקו עקב הוריקן מריה]]
**הנדסת רוח** היא תת-תחום של הנדסת מכונות, הנדסת מבנים, מטאורולוגיה ופיזיקה יישומית המנתחת את השפעות הרוח בסביבה הטבעית והבנויה  וחוקרת את הנזק, אי הנוחות או התועלת האפשריים שעשויים לנבוע מרוח. בתחומי ההנדסה השונים זה כולל רוחות חזקות, אשר עלולות לגרום לאי נוחות, כמו גם רוחות קיצוניות, כמו טורנדו, הוריקן או סופה הרסנית , אשר עלולות לגרום להרס נרחב. בתחומי אנרגיית הרוח וזיהום האוויר זה כולל גם רוחות נמוכות ומתונות מכיוון שאלו רלוונטיות לייצור חשמל ולפיזור מזהמים.

הנדסת רוח נשענת על מטאורולוגיה, הידרודינמיקה, מכניקה, מערכות מידע גאוגרפיות ומספר דיסציפלינות הנדסיות מיוחדות, כולל אווירודינמיקה ודינמיקת מבנים . הכלים המשמשים כוללים מודלים אטמוספיריים , מנהרות רוח בשכבת הגבול האטמוספירית ומודלים חישוביים של דינמיקת נוזלים .

הנדסת רוח כוללת, בין היתר:
* השפעת הרוח על מבנים (בניינים, גשרים, מגדלים)
* נוחות הרוח בסביבת מבנים
* השפעות הרוח על מערכת מיזוג אוויר בבניין
* אקלים רוח לאנרגיית רוח
* זיהום אוויר ליד מבנים

מהנדסי מבנים עשויים לראות בהנדסת רוח קשורה קשר הדוק להנדסת רעידות אדמה והגנה מפני פיצוץ .

מספר אצטדיוני ספורט כמו קנדלסטיק פארק  ואצטדיון ארתור אש ידועים ברוחות חזקות, לעיתים סוערות, המשפיעות על תנאי המשחק.

## היסטוריה
את פיצול הנדסת רוח לדיסציפלינה נפרדת ניתן לייחס לבריטניה בשנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר נערכו פגישות בלתי פורמליות ב (NPL), ב (BRE) ובמקומות אחרים. המונח "הנדסת רוח" נטבע לראשונה בשנת 1970. אלן גארנט דבנפורט  היה אחד התורמים הבולטים ביותר לפיתוח תחום הנדסת הרוח. הוא ידוע בפיתוח שרשרת העמסת הרוח של אלן דבנפורט או בקיצור "שרשרת העמסת הרוח" המתארת כיצד רכיבים שונים תורמים לעומס הסופי המחושב על המבנה.

## חשיבות המחקר
הידע בהנדסת רוח משמש לניתוח ותכנון של כל הבניינים רבי הקומות, גשרים תלויים מעוגני כבלים וגשרים מעוגני כבלים,  ומגדלי תקשורת וכל סוגי המגדלים והארובות האחרים. עומס הרוח הוא העומס הדומיננטי בניתוח של בניינים גבוהים רבים, ולכן הנדסת רוח חיונית לניתוחם ותכנונם. שוב, עומס הרוח הוא עומס דומיננטי בניתוח ותכנון של כל גשרי הכבלים  ארוכי המִפְתָּח.

## ראו גם
* מבדקי מנהרת רוח
* ריסון (פיזיקה)

## לקריאה נוספת

* Blocken, Bert (2014). "50 years of Computational Wind Engineering: Past, present and future". Journal of Wind Engineering and Industrial Aerodynamics. 129: 69–102. Bibcode:2014JWEIA.129...69B. doi:10.1016/j.jweia.2014.03.008.
* Baker, C.J. (2007). "Wind engineering—Past, present and future". Journal of Wind Engineering and Industrial Aerodynamics. 95 (9–11): 843–870. Bibcode:2007JWEIA..95..843B. doi:10.1016/j.jweia.2007.01.011.
* Akbar R. Tamboli, Tall and Supertall Building - Planning and Design, pp. 289–400, McGraw-Hill Education, 2014 


## קישורים חיצוניים

* "How Tall Buildings Tame the Wind". The B1M. September 12, 2018. Archived from the original on 2021-12-15 – via YouTube.


## הערות שוליים

קטגוריה:הנדסה
קטגוריה:אנרגיית רוח
בנדטו לוטי

**בנדטו לוטי** (באיטלקית: **Benedetto Luti**; 17 בנובמבר 1666 – 17 ביוני 1724) היה שרטט, אספן אמנות, סוחר אמנות, מורה וצייר בארוק איטלקי.

## ביוגרפיה
לוטי נולד בפירנצה, איטליה, ב-17 בנובמבר 1666. הוא התלמד אצל אנטון דומניקו גביאני לפני שעבר לרומא בשנת 1690. בפירנצה הוא זכה לחסותו של קוזימו השלישי דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, חובב דיוקנאות הפסטל של לוטי. באמצעות קשריו עם חצר טוסקנה, התפשט המוניטין האמנותי שלו לצרפת, אנגליה וגרמניה.

ברומא, לוטי נהנה מפטרונם של האפיפיור קלמנס האחד עשר, הקרדינל פייטרו אוטובוני, הקרדינל קרלו אגוסטו פאברוני, האב אנטונין קלושה והמאסטר הכללי של המסדר הדומיניקני. בנוסף, הוא הועסק על ידי רבות ממשפחות רומא המובילות באותה תקופה, כולל קולונה, פאלאביצ'יני, ברבריני ואודסקלכי.

לוטי היה אחד האמנים הראשונים שעבדו בצבעי פסטל כקומפוזיציה סופית במקום סקיצות ראשוניות לציורים או ציורי קיר. הוא גם עבד בצבעי שמן וצייר פרסקות, כולל עבור בזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו. הוא הפך לחבר באקדמיה של סן לוקא בשנת 1694, אותה ניהל בשנת 1720.

לוטי היה גם סוחר אמנות מצליח וניהל בית ספר לרישום ועירום באקדמיית צרפת ברומא שבארמון מנצ'יני. בין תלמידיו היו כמה אמנים מובילים כמו ג'ובאני דומניקו פיאסטריני, ג'ובאני פאולו פניני, קלוד ארנולפי, ז'אן-בפטיסט ואן לו, ויליאם קנט, שארל-אנדרה ואן לו, ג'ובאני אגוסטינו ראטי, פייטרו ביאנצ'י, פלסידו קוסטנזי וויירה לוסיטנו.

### אבירות
בשנת 1720 הוא קיבל תואר אבירות באקדמיה של סן לוקא מרומא ונבחר לאביר. המינוי לא היה חף מוויכוח, שכן חלק מהאנשים:

בשנה שלאחר מכן, הוא הקדיש את עצמו לציור ציורי קיר על כיפת כנסיית סנטי לוקה אי מרטינה ברומא.

## גלריה


File:Benedetto Luti - Head of a Young Girl - WGA13782.jpg | נערה צעירה (1717), פסטל על נייר.

File:Benedetto Luti - Head of a Young Boy - WGA13781.jpg | ילד צעיר (1717), פסטל על נייר.

File:Boy with the flute Benedetto Luti (1720).jpg | ילד עם חליל (בערך 1720), שמן על בד.

File:Rebecca at the well Benedetto Luti.jpg | רבקה בבאר.

File:Luti Apollo and Daphne.jpg | אפולו ודפנה, שמן על בד.


## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר Web Gallery of Art
* יצירותיו באתר The Met
* אוסף מיצירותיו באתר Artnet

* Stephen Ongpin Fine Art, Benedetto Luti - Biography
* The British Museum, Benedetto Luti

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים איטלקים
ברנד פרנקה

**ברנד פרנקה** (בגרמנית: **Bernd Franke**, נולד ב-12 בפברואר 1948 בבליזן שבפרוטקטורט של הסאר (כיום זנקט ונדל שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער. לפרנקה 7 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית והשתתפות במונדיאל 1982 ובאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).

## קריירת מועדונים
פרנקה החל את קריירת הבוגרים במועדון זאר 05 זארבריקן, שמספר שנים קודם לכן אימן אותה המאמן אוטו קנפלר, שידע כי פרנקה הוא כישרון גדול עוד כשהוא שיחק בנערים. לימים, קנפלר עבר לאמן את פורטונה דיסלדורף מהבונדסליגה, והביא את פרנקה ביחד איתו למועדון, ששיחק אז בליגה הדרום מערבית, שהייתה אז השנייה בהייררכיית הליגות בגרמניה. פרנקה שיחק בדיסלדורף שתי עונות, תחילה תחת קנפלר, ובהמשך תחת המאמן היינץ לוקאס. בקיץ 1971 חתם פרנקה באיינטרכט בראונשווייג, שוב לבקשתו של קנפלר, שעבר מאז לאמן את הקבוצה. בתום עונת 1972/73 נשרו פרנקה ובראונשווייג לבונדסליגה השנייה, אך חזרו לבונדסליגה כעבור עונה אחת. קנפלר נשאר מאמנו של פרנקה עד לסיום עונת 1973/74 בה בראונשווייג חזרה לבונדסליגה, אך פרנקה המשיך לשחק בבראונשווייג עוד שנים ארוכות, וסירב להצעות מהבונדסליגה כאשר בראונשווייג הייתה בבונדסליגה השנייה, דווקא בשנה שבה התקיים מונדיאל 1974, דבר שהיה יכול להקנות לו סיכוי להימנות על הסגל. גם את מונדיאל 1978 החמיץ פרנקה, בעקבות פציעות. פרנקה המשיך להציג יכולת יציבה במדי בראונשווייג, ונחשב אחד השוערים הטובים בגרמניה לאורך תקופה ארוכה, אך בעונת 1979/80 נשר בפעם השנייה עם בראונשווייג לבונדסליגה השנייה, ושוב חזר עם הקבוצה לבונדסליגה כעבור עונה אחת. בעונת 1982/83 פרנקה נבחר כחלק מנבחרת העונה של המגזין קיקר עקב יכולתו הטובה. בתום עונת 1984/85 ירדו פרנקה ובראונשווייג בפעם השלישית לבונדסליגה השנייה. בתום עונה זו פרש ממשחק פעיל, לאחר 345 הופעות במדי בראונשווייג בבונדסליגה, כשהוא השני בכמות ההופעות במדי בראונשווייג בבונדסליגה בכל הזמנים, לאחר פרנץ מרקהופר.

## קריירה בינלאומית
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, פרנקה מיצב עצמו כשוער השלישי הכי טוב בגרמניה המערבית, לאחר ספ מאייר ווולפגנג קלף, וערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה המערבית בשנת 1973 במשחק ידידות. החלטתו להישאר באיינטרכט בראונשווייג לאחר שירדה ליגה, גרמה לו לאבד סיכוי להיכלל בסגל הגרמני למונדיאל 1974, ובמקומו זומן נורברט ניגבור. וגם את מונדיאל 1978 החמיץ פרנקה בעקבות פציעה שספג במשחק ידידות. בשנת 1982 זכה פרנקה להזדמנות להיכלל בסגל מערב גרמניה למונדיאל 1982, על אף שלא שיחק בו ולו דקה אחת. גרמניה המערבית הגיעה במונדיאל זה עד לגמר, בו הפסידה לאיטליה, כשהשוער הבכיר הוא טוני שומאכר. פרנקה ערך בסך הכל 7 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית.

בשנת 1984 פרנקה קיבל הזדמנות נוספת לייצג את גרמניה המערבית, והפעם במדי הנבחרת האולימפית באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). פרנקה וגרמניה המערבית צלחו את שלב הבתים, אך הובסו ברבע הגמר בתוצאה 5-2 על ידי הנבחרת האולימפית של יוגוסלביה, והודחו מהטורניר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שוערי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני פורטונה דיסלדורף
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט בראונשווייג
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1982
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1948
Never Going Home

"**Never Going Home**" הוא סינגל של התקליטן הצרפתי קונגס, שיצא ב-21 במאי 2021 בהוצאת חברת התקליטים איילנד רקורדס. השיר נכתב על ידי קונגס, פיטר וייד קיוץ', MNDR, מרטן סולבג ואנדראה טורון, והופק על ידי קונגס ובויז נויז.

נכון לאוקטובר 2025, השיר הושמע למעלה מ-86 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-374 מיליון פעמים בספוטיפיי.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי קונגס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קונגס
קטגוריה:שירי מוזיקת האוס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת איילנד רקורדס
לאה איזמוז'יק

**לאה איזמוז'יק** (1874 – 9 בפברואר 1962, ה' באדר ה'תשכ"ב) הייתה ממייסדי תל אביב.

## ביוגרפיה
150px|ממוזער|שמאל|קברה של איזמוז'יק
לאה איזמוז'יק נולדה ב-1874. שם אביה היה שמואל. ב-1905 עלתה עם בעלה דוד, שלוש בנותיהם ובנם מסמולנסק שברוסיה לארץ ישראל. ב-1906 התיישבה המשפחה ביפו, בה פתח דוד עסק למסחר בעצים וחומרי בניין ב-1909 היא הצטרפה ל"אחוזת בית", ובהגרלת המגרשים שנערכה באותה שנה זכתה במגרש שלימים הוקם ברחוב ליליינבלום 22.

בתל אביב נולדה הבת הרביעית של בני הזוג, אביבה, שהייתה לילדה הראשונה שנולדה בתל אביב.

הבת סימה נישאה ליצחק ציזלינג, שהיה מפקד ההגנה בתל אביב ואחיו של אהרן ציזלינג, שר החקלאות הראשון של מדינת ישראל ומחותמי מגילת העצמאות. ביתם הייתה הפעילה החברתית רות איזקסון.

איזמוז'יק נפטרה ב-1962 ונקברה לצד בעלה בבית הקברות טרומפלדור.

על שמם של בני הזוג נקרא רחוב בשכונת גני צהלה בתל אביב.

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:נשות העלייה השנייה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1874
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1962
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1962