פרס נובל לשלום

**פרס נובל לשלום** הוא פרס המוענק בכל שנה לאנשים בעלי חזון שפעלו למען השלום והתגברו על מעגלי אלימות, עימותים, או דיכוי באמצעות הנהגה מוסרית. כמו כן, הפרס מוענק גם למנהיגי מדינות שנטשו את דרך המלחמה והחליפו אותה במשא ומתן במטרה להגיע לשלום או אישים שפעלו למען מטרות הומניטריות כמו זכויות האדם ומודעות סביבתית. מילון אוקספורד מתאר אותו כ"הפרס היוקרתי ביותר בעולם".

בניגוד לשאר פרסי נובל, המוענקים בסטוקהולם, בירת שוודיה, מוענק פרס נובל לשלום בבית עיריית אוסלו, בירת נורווגיה, שם גם נמצא מרכז נובל לשלום. הדבר נעשה על פי קביעה מפורשת של נובל בצוואתו, שאת ועדת הפרס יבחר הפרלמנט הנורווגי. לפי ועדת הפרס סיבה אפשרית להחלטתו של נובל לקבוע את נורווגיה כמרכז הפרס היא שבניגוד לשוודיה לא הייתה לנורווגיה מסורת מלחמתית.

## מועמדות לפרס
[ממוזער|180px|[מרכז נובל לשלום, באוסלו]]
מועמדים לפרס יכולים להיות מוצעים על ידי אנשים שהוגדרו על־פי תקנות הוועדה, כגון: זוכי פרס נובל לשעבר, חברי הפרלמנט הלאומי, פרופסורים (בתחומים מסוימים), רקטורים ונשיאי אוניברסיטאות, שופטים בין-לאומיים, חברי הוועדה לשעבר ועוד. הוועדה שומרת את רשימת המועמדים בסוד ואף מבקשת מהמועמדים עצמם שלא לפרסם זאת.

המועמדויות מוגשות בדרך כלל בסביבות חודש פברואר של שנת הפרס, אך הן יכולות להיות מוגשות עד ישיבתה הראשונה של הוועדה.

הוועדה היא בת חמישה חברים וראשת הוועדה הנוכחית היא ברית רייס-אנדרסון, חברת פרלמנט ושרה לשעבר, שכיהנה מטעם מפלגת העבודה הנורווגית. היא מכהנת בתפקידה מ-2017. שפת הדיונים של הוועדה היא נורווגית. המועמדויות יכולות להיות מוגשות בשפות שונות, בדרך כלל אנגלית, אולם היו מועמדויות שהוגשו בגרמנית וצרפתית.

רשימת המועמדים לפרס בשנים 1901–1955 פורסמה.

עם פרסום רשימות המועמדים התברר כי אדולף היטלר היה מועמד לפרס נובל לשלום בשנת 1939 על ידי אריק ברנדט, חבר פרלמנט שוודי מהמפלגה הסוציאליסטית. ברנדט ביטל את הגשת המועמדות של היטלר כעבור מספר ימים, והגשתו הייתה סאטירית ונועדה להגחיך את מועמדותו של נוויל צ'מברלין על חלקו בהסכם מינכן. מועמדים ידועים לשמצה נוספים לפרס נובל לשלום היו יוסיף סטלין ובניטו מוסוליני.

לא רק אישים יכולים להיות מועמדים אלא גם ארגונים. בין הארגונים המפורסמים שזכו בפרס נמנים: הצלב האדום, האיחוד האירופי, והארגון למניעת הפצת נשק כימי. 

## זוכים שסירבו לקבל את הפרס

רק זוכה אחד סירב לקבל את הפרס מיוזמתו: לה דק טהו (וייטנאם): דחה את פרס נובל לשלום לשנת 1973 אותו נבחר לקבל עם הנרי קיסינג'ר.

בנוסף אנדרי סחרוב שהיה דיסידנט זכה בפרס ב-1975 אך לא הורשה על ידי שלטונות ברית המועצות להשתתף בטקס. ליו שיאובו שזכה בפרס ב-2010 היה אסיר פוליטי באותה תקופה והשלטונות בסין מנעו ממנו ומאשתו להגיע לטקס הענקת הפרס.

## הסכסוך הישראלי-ערבי והפרס
[שמאל|ממוזער|200px|ראלף באנץ' ראשון הזוכים בפרס על תרומתו לפתרון הסכסוך. צילום: [קארל ואן וכטן]]
מספר פעמים הוענק הפרס על מעשים הקשורים לסכסוך הישראלי-ערבי. הדבר קרה לראשונה ב-1950 כשהפרס הוענק לראלף באנץ' על ניהול המשא ומתן בין נציגי ישראל לנציגי מדינות ערב ברודוס שהתנהל בין ינואר ליולי 1949, שהביאו לבסוף לחתימת הסכמי שביתת הנשק בין המדינות המעורבות במלחמת העצמאות. פרס נובל לשלום לשנת 1978 הוענק למנחם בגין ואנואר סאדאת על הסכם קמפ דייוויד (הפרס ניתן עוד לפני הסכם השלום). פרס נובל לשלום לשנת 1994 הוענק ליצחק רבין, שמעון פרס ויאסר ערפאת על הסכמי אוסלו. זוכה נוסף שהפרס שלו קשור לסכסוך הוא ג'ימי קרטר שהיה המתווך בין ישראל למצרים בשיחות השלום וזכה בפרס נובל בשנת 2002 על מפעל חייו.

הענקת הפרס לערפאת עוררה מחלוקת עזה אף בתוך ועדת הפרס עצמה. באופן חסר תקדים, קורה כריסטיאנסן, אחד מחמשת חברי הוועדה התפטר במחאה על הענקת הפרס לערפאת. אומנם גם ב-1973 התפטרו שניים מחברי הוועדה במחאה על הענקת הפרס באותה שנה להנרי קיסינג'ר, אך הם השעו את הודעת הפרישה עד לאחרי הטקס, בעוד כריסטיאנסן התפטר מיד אחרי אישור הפרס ומחה ברחובות אוסלו במהלך הטקס. בריאיון שהתקיים עמו כעבור ארבע שנים הוא טען: "אינני גיבור. פשוט לא הייתי מסוגל יותר להסתכל במראה אילו המשכתי להיות חבר בוועדה שנותנת פרס לערפאת".

## זוכי פרס נובל לשלום
[שמאל|ממוזער|[ברק אובמה מקבל את פרס נובל לשלום – "על מאמציו לחזק את הדיפלומטיה הבין-לאומית ושיתוף הפעולה בין העמים"]]
}
| 
| rowspan="2" | על תרומתם למניעת הפצת נשק גרעיני לצרכים צבאיים
|-
| 75px
| מוחמד אל-בראדעי
| 
|-
| rowspan="2" | 2006
| 75px
| מוחמד יונוס
| rowspan="2" | 
| rowspan="2" | על הקמת בנק להלוואות קטנות לעניי בנגלדש
|-
|113x113 פיקסלים
| בנק גרמין
|-
| rowspan="2" | 2007
|75x75 פיקסלים
|הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים
| 
| rowspan="2" | על הגברת המודעות לשינוי האקלים ולהתחממות העולמית
|-
| 75px
| אל גור
| 
|-
| 2008
| 75px
| מרטי אהטיסארי
| 
| על פעילותו למען השלום במספר מקומות בעולם במשך למעלה משלושה עשורים
|-
| 2009
| 75px
| ברק אובמה
| 
| על מאמציו לחזק את הדיפלומטיה הבין-לאומית ושיתוף הפעולה בין העמים
|-
| 2010
| 75px
| לְיוּ שְיַאוֹבּוֹ
| 
| על מאבקו הארוך והבלתי אלים למען זכויות אדם בסיסיות בסין
|-
| rowspan="3" | 2011
| 75px
| אלן ג'ונסון-סירליף
| rowspan="2" | 
| rowspan="3" | על מאבקן הבלתי-אלים למען ביטחון לנשים וזכויות הנשים לשותפות מלאה בבניית שלום
|-
| 75px
| לימה בואי
|-
| 75px
| תוואכול כרמאן
| 
|-
| 2012
| 75px
| האיחוד האירופי
| 
| על שישה עשורים של תרומה לקידום השלום, הפיוס, הדמוקרטיה וזכויות האדם באירופה
|-
| 2013
|75x75 פיקסלים
| הארגון למניעת הפצת נשק כימי
| בין-לאומי
|על מאמציו הנרחבים להשמיד את הנשק הכימי בעולם
|-
| rowspan="2" | 2014
| 75px
| מלאלה יוספזאי
| 
| rowspan="2" | על מאבקם נגד הדיכוי של ילדים ואנשים צעירים ועל זכותם של כל הילדים לחינוך.
|-
| 75px
| קאילש סאטיארת'י
| 
|-
| 2015
| 75px
| קוורטט הדיאלוג הלאומי בתוניסיה
| 
|על פעולותיו למען הדמוקרטיה בעת מהפכת היסמין בתוניסיה
|-
| 2016
| 75px
| חואן מנואל סנטוס
| 
| על מאמציו ההחלטיים להביא סוף למלחמת האזרחים שנמשכת יותר מ-50 שנה.
|-
| 2017
|75x75 פיקסלים
|התנועה הבין-לאומית להשמדת נשק גרעיני
|
| "על פועלם למקד את תשומת הלב להשלכות הקטסטרופליות של כל שימוש שהוא בנשק גרעיני, ועל מאמציו הבלתי נדלים לקדם אמנה עולמית שתאסור שימוש בנשק מסוג זה".
|-
| rowspan="2" | 2018
| 75px
| דניס מקווגי
| 
| rowspan="2" | על מאמציהם להפסיק את השימוש באלימות מינית ככלי נשק במלחמות ובעימותים חמושים
|-
| 75px
| נאדיה מוראד
| 
|-
| 2019
|טקסט=|99x99 פיקסלים
| אבי אחמד
| 
|על מאמציו לקידום השלום ושיתוף פעולה בין לאומי ובפרט על מאמציו לפתרון סכסוך הגבולות עם אריתריאה
|-
| 2020
|טקסט=|75x75 פיקסלים
| תוכנית המזון העולמית
| 
|על מאמציו להילחם ברעב, על תרומתו לשיפור התנאים לשלום באזורים שנפגעו מסכסוך ופועל ככוח מניע במאמצים למנוע את השימוש ברעב כנשק מלחמה וסכסוך
|-
| rowspan="2" |2021
|75px
|דמיטרי מוראטוב
|
| rowspan="2" |על מאבקם למען חופש הביטוי
|-
| 75px
| מריה רסה
|
|-
| rowspan="3" |2022
| 75px
|אלס ביאליצקי
|
| rowspan="3" |על קידום החברה האזרחית במדינותיהם, ועל קידום הזכות לבקר כוח ולהגן על זכויות אזרחיות בסיסיות
|-
|
|ממוריאל
|
|-
|
|המרכז לחירויות אזרחיות
|
|-
|2023
|לא ממוסגר|100x100 פיקסלים
|נרגוס מוחמדי
|
|על מאבקה נגד דיכוי נשים באיראן ומאבקה לקידום זכויות אדם וחירות לכולם
|-
|2024
|
|ניהון הידאנקיו
|
|על מאמציו ליצור עולם ללא נשק גרעיני, ועל הצגת עדויות לכך שאסור שייעשה אי פעם שימוש נוסף בנשק גרעיני.
|-
|2025
|לא ממוסגר|95x95 פיקסלים
|מריה קורינה מצ'אדו
|
|על מאבקה הבלתי פוסק למען זכויות דמוקרטיות בשביל תושבי ונצואלה ובשביל מאמצה להשיג מעבר לא אלים מדיקטטורה לדמוקרטיה
|}

## ראו גם
* קונצרט פרס נובל לשלום

## קישורים חיצוניים

* 
* פרס נובל, האתר הרשמי
* פרס נובל לשלום, האתר הרשמי
* חתני פרס נובל לשלום, באתר פרס נובל

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
שלום
נובל
נובל לשלום