עיסא קראקע

**עיסא אחמד עבד אל-חמיד קראקע** (בערבית: **عيسى قراقع**; נולד ב-27 בדצמבר 1961) הוא פוליטיקאי פלסטיני, לשעבר השר לענייני אסירים ואסירים משוחררים בממשלות הרשות הפלסטינית ונשיא הספרייה הלאומית הפלסטינית ב-2021–2025.

## ביוגרפיה
עיסא נולד בדצמבר 1961 במחנה הפליטים עאידה שליד בית לחם, באותה העת חלק מהגדה המערבית הירדנית. הוא למד בבתי ספר של אונר"א, ולאחר מכן השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת בית לחם ותואר שני בלימודי ערבית באוניברסיטת ביר זית.

במהלך לימודיו באוניברסיטה היה פעיל בתנועת הנוער של פת"ח, הזרוע הסטודנטיאלית של הארגון. הוא נעצר לראשונה על ידי ישראל בשנת 1981 ושהה בכלא מגרש הרוסים בירושלים, הוא נעצר בפעם השנייה בשנת 1982, במהלכה התלווה למי שתהיה לימים אשתו, בגין השלכת בקבוקי תבערה לעבר אוטובוס ליד מחסום גילה, צפונית לבית לחם, ונידון לשלוש שנות מאסר. בפעם השלישית היה עצור מנהלי בשנת 1986 לתקופה של שלושה חודשים בכלא ג'ניד בשכם. הוא נעצר שוב וגם היה במעצר בית מספר פעמים, במהלכן נמנע ממנו לצאת ממחנה עאידה בבית לחם.

הוא היה שותף להקמת מועדון האסיר הפלסטיני בשנת 1993 ועמד בראשו עד 2006, אז בחרנ כחבר המועצה המחוקקת הפלסטינית. ב-4 ביוני 2009 הוציא נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס צו בחוק שצירף אותו להרכב ממשלת פיאד השנייה כשר לענייני אסירים ואסירים משוחררים, תפקיד בו כיהן עד 2018, אז פוטר על רקע התנגדותו למדיניותו של אבו מאזן לקצץ במשכורות האסירים תומכי חמאס. בתגובה פרסם ארגון הטרור חמאס כי הוא רואה בפיטורים מסיבה זו "התקפה בוטה על האסירים ועל זכויותיהם הלגיטימיות והמובטחות, וצעד העולה בקנה אחד עם מדיניות של ערעור עמידתם האיתנה של האסירים בתגובה לתכתיבים חיצוניים". גם מנהיג החזית העממית, רבאח מוהנא, אמר כי "הנשיא מחמוד עבאס הופך לייחודי ומדכא יותר, ופיטוריו של שר האסירים עיסא קראקע הם ניסיון דיכוי חדש נגד כל מי שמתנגד למדיניות הרשות".

ב-29 ביולי 2021 מונה לנשיא הספרייה הלאומית הפלסטינית במקומו של איהאב בסיסו. בתפקיד זה כיהן עד 19 במרץ 2025, אז פרש.

עיסא חיבר מספר ספרים, ובהם כאלה העוסקים בחייהם של האסירים הפלסטינים.

## דעותיו
ב-2004 ביקר את עסקת חילופי האסירים במסגרת פרשת טננבוים וטען כי חסן נסראללה היה יכול להוציא מישראל יותר. דרישה שחזרה על עצמה מאוחר יותר ב-2010, בעקבות עסקת שליט. ב-2009 חולל סערה כשתועד כשהוא מחזיק במפה בה נמחקה מדינת ישראל. ב-2013 האשים את ישראל במותו של אסיר ביטחוני. ב-2018 שוב האשים את ישראל ב"רצח" של מחבל שניסה לתקוף חיילים.

ב-2018, במהלך מאבקו בקיצוץ בשכר האסירים, הצהיר כי זו "חובתה המוסרית" של הרשות הפלסטינית לשלם למשפחות מחבלים. כבר שנה קודם לכן הבהיר כי הדרישה להפסיק את התשלומים "היא הזמנה לפירוקה של הרשות הפלסטינית". ב-2018 ניסה גם להוביל שביתת רעב של האסירים הביטחוניים.

ב-2019 פרסם מאמר חריף נגד התופעה של רצח על חילול כבוד המשפחה.

ב-2020 האשים את ישראל בהיותה "מדינת אושוויץ" שעושה "שואה" בעם הפלסטיני. במאמר שפרסם כתב: "הסיבות לכך שהאסיר מאהר יונס, בן הכפר עארה שבשטחי 1948, נשאר במשך 38 שנים בכלא של הכיבוש, יחד עם עוד אלפי אסירים ואסירות ש[לרוע מזלם] לא שוחררו בידי [גורמי] הצדק הבינלאומי וגם המלחמות הרצופות וכל עסקאות חילופי [האסירים] לא חילצום [מהכלא] הן: הגזענות הנתעבת; הטענה לעליונות גזעית וגנטית; ההזדהות עם האגדות [שהעם היהודי הוא] העם הנבחר [ושישראל היא] הארץ המובטחת; מדיניות היחס לאחרים כאילו שאינם בני אדם ושיש לנהוג בהם כעבדים; קריאות ההסתה של הימין הישראלי להקמת מחנות השמדה לפלסטינים; הסתה לרצוח את האסירים ולרססם בגז רעיל; דימויים למקקים; והפיכת ישראל למדינה דתית מיליטריסטית, שבה מתגברת התפיסה הברברית של המתנחלים הפנאטים".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ביר זית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בית לחם
קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1961