open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
גוניו

שמאל|ממוזער|250px|שרידי בית-המרחץ במבצר גוניו
**מצודת גוֹניוֹ** (גאורגית: **გონიოს ციხე**, גוֹניוֹס ציחֶה) או **אפסרוס** הוא מבצר רומאי באג'ריה גאורגיה, לחוף הים השחור, דרומית לעיר בתומי, בנקודה בה נשפך נהר הצ'ורוחי לים השחור.

מיקומו הקודם של המבצר שייך לפליניוס סקונדוס (המאה הראשונה). במאה השנייה היה גוניו עיר מבצר רומאי מבוצר היטב. מאוחר יותר היה תחת שליטה ביזנטית. בשנת 1547 נכבשה גוניו על ידי העות'מאנים, שהחזיקו בה עד לשנת 1878, כאשר על פי הסכם סן-סטפנו, הפכה אג'ריה לחלק מהאימפריה הרוסית.

## קישורים חיצוניים

*תמונות מצודת גוניו

קטגוריה:אג'ריה
קטגוריה:גאורגיה: מצודות
קטגוריה:בתומי
פרדריקה מנדלבאום

**פרדריקה "מארם" מנדלבאום** (**Fredericka Mandelbaum**; 25 במרץ 1825 – 26 בפברואר 1894) הייתה פושעת אמריקאית ממוצא יהודי-גרמני, מראשי הפשע של ניו יורק במחצית השנייה של המאה ה-19. סחרה ברכוש גנוב עם רוב כנופיות הרחוב של ניו יורק. בין השנים 1862–1884 עמד מחזור המכירות שלה על 1–5 מיליון דולר בשנה. הייתה בין האנשים, ובפרט מהנשים הראשונות שעסקו בפשע מאורגן בצורה שתועדה .

## ביוגרפיה
נולדה כפרדריקה וייזנר (Weisner) בעיר קאסל שבהסן. בשנת 1848 נישאה לוולפה מנדלבאום. השניים עסקו בגרמניה ברוכלות. באותה שנה היגרו בני הזוג לניו יורק. השניים רכשו חנות מכולת ברחוב לינקולן, ששימשה בהמשך כיסוי חוקי לעסקיה הפליליים של מנדלבאום. בשלב מסוים היה מחזור הסחורות הגנובות שמכרה מנדלבאום כה גדול, עד אשר נאלצה לקנות שני מחסנים נוספים בניו יורק. אולם, במקום להמתין שהפושעים יביאו אליה את שללם, מנדלבאום החלה להנהיג גנבי רחוב ופורצים, והייתה מעורבת בתכנון הפריצות הגדולות ביותר בהיסטוריה של ניו יורק.
[שמאל|ממוזער|250px|"מארם" מנדלבאום, כפי שהיא מופיעה בספר "[סילבר סיטי (ספר)|סילבר סיטי"]]
בהמשך הרחיבה מנדלבאום את תחום עסקיה. היא העסיקה קבוצות של סחטנים, ארגנה תרגילי עוקץ מתוחכמים וייסדה בית ספר שאסף אליו ילדי רחוב ולימד אותם כיצד להיות כייסים מקצועיים. עד שנות השבעים של המאה ה-19 השתלטה מנדלבאום לגמרי על העולם התחתון ב-לוואר איסט סייד של ניו יורק. היא הפכה לאחת מראשי הפשע הגדולים ביותר של ניו יורק ושל ארצות הברית כולה, מה שגרם לה ליריבות גדולה עם ג'ון גריידי, מנהיג כנופיית גריידי שפעלה באזור ברודוויי.

במהלך הזמן הזה, היא הפכה לאחת המארחות הבולטות ביותר בחברה הגבוהה של ניו יורק ובעולם התחתון. בין אורחיה הקבועים ניתן היה למצוא את הפושעים הידועים ביותר לשמצה באותם הימים, כדוגמת קווין ליז, ביג מארי, לנה קליינשמידט וסופי ליונס, ואת מכובדיה הגדולים ביותר של ניו יורק, כדוגמת שוטרים, קציני משטרה ופוליטיקאים.

ב-1884, התובע המחוזי של ניו יורק, פיטר ב. אולניי, שכר את סוכנות הבילוש "פינקרטון" לחדור אל ארגונה של מנדלבאום. סוכן, שהתחזה לגנב מתלמד, דאג להביא לגנבתם של רדידי משי מסומנים מחנות. רדידי המשי נמצאו בידי המשטרה במהלך פשיטה על ביתה של מנדלבאום בבוקר למחרת. מנדלבאום, שנעצרה יחד עם בנה יוליוס, מוכר בשם הרמן שטראודה, שוחררה בערבות ועזבה את ארצות הברית עם הון משוער של מיליון דולר. היא התיישבה בעיר המילטון, אונטריו, בקנדה. שם הצטרפה לקהילה היהודית "אנשי שלום" ותרמה לצדקה.

פרדריקה מנדלבאום מתה בקנדה בשנת 1894.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מורשעים בעבירות רכוש בארצות הברית
קטגוריה:מהגרות מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:פשע בניו יורק
קטגוריה:יהודיות גרמניות
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:מורשעות בדין
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1827
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1827
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1894
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1894
אלי האנה

**אליהו (אלי) האנה** (נולד ב-17 באוקטובר 1968) הוא מפתח גוף אוקראיני-ישראלי. הוא שמר 10 שנים בלעדיות על תואר מר עולם מישראל עד שב-2013 ניצח אחיו, יוני האנה, באליפות מר עולם באיטליה. אלי הוא הישראלי היחיד שזכה באליפות העולם של NABBA ("World Championships"). הוא זכה בתחרות שלוש פעמים, בקטגוריית "Tall", אבל מעולם לא זכה בקטגוריית ה-Overall Winner. בנוסף זכה שבע פעמים בתחרות מר ישראל.

## ביוגרפיה
נולד וגדל בכפר שלם שבתל אביב. החל להתאמן בפיתוח גוף בגיל ארבע עשרה, וכבר בגיל שבע עשרה זכה בתחרות מר ישראל הצעיר של איגוד IFBB. בשנת 1987 זכה האנה בתחרות מר ישראל. באותה שנה התגייס לצבא ושירת בחיל האוויר.
שמאל|ממוזער|250px|אלי האנה ומשתתפת בתחרות כושר מארצות הברית
בשנת 1989 זכה האנה בתחרות מר ישראל של איגוד NABBA, הישג עליו שמר שש שנים ברציפות. הוא נסע לארצות הברית, בה התגורר במשך שמונה שנים והתאמן בפיתוח גוף באופן מקצועי. במהלך שהותו בארצות הברית האנה שב כל שנה לישראל על מנת להשתתף בתחרות מר ישראל.

ב-1996 השתתף האנה באליפות העולם של NABBA והגיע למקום השביעי. בשנת 1997 הוא זכה במקום השני באליפות אירופה, ולאחר מכן הגיע למקום השני באליפות העולם, בקטגוריית "Tall".

ב-1998 זכה האנה בתחרות מר אירופה בליטא ובאותה שנה גם זכה בספרד לראשונה באליפות העולם, ובמקום השני באליפות העולם למקצוענים. בשנת 2000 הגיע למקום השני בקטגוריה שלו בתחרות "Mr Universe", ובשנת 2002 הגיע בתחרות זו למקום השלישי. בשנת 2001 זכה האנה בפעם השנייה באליפות העולם שהתקיימה באוסטריה, ובשנת 2003 זכה בתחרות זו בפעם השלישית.

## חיים אישיים
האנה היה נשוי פעמיים, ולו שתי בנות מאשתו הראשונה והשנייה.

בשנת 2008 נעצר האנה בחשד לסחר בסטרואידים ולעבירות מס הכרוכות בכך, ושוחרר בערבות. בשנת 2009 הוגש נגדו כתב האישום, בו מואשם האנה בהעלמת מס של 13 מיליון ש"ח במהלך השנים 2001–2008.
ביוני 2012 עזב לאוקראינה, חודש לפני פתיחת משפטו. האנה קיבל אזרחות אוקראינית וויתר על אזרחותו הישראלית.
בקיץ 2013 נעצר האנה באיטליה על ידי האינטרפול לבקשת אגף המיסים, אך הצליח להימלט ולשוב לאוקראינה, שם הוא מתגורר בעיר דניפרו.

## קישורים חיצוניים

* פירוט זכיותיו של אלי האנה בתחרויות פיתוח גוף 
* הורשע רופא שאישר לאלי האנה סטרואידים, באתר וואלה!, 15 בנובמבר 2004
* שרית מקובר-בליקוב, הלב הכי גדול בעולם, באתר nrg מעריב, 3 בדצמבר 2004
* גיא שלמון, אלי האנה האמת שמאחורי השמועות
* רשות המסים בישראל, הודעה לעיתונות
* 
* אלי האנה לא ויתר על האזרחות הישראלית שלו, באתר גוסיפ בילדר, 24 ביולי 2013

## הערות שוליים

קטגוריה:מפתחי גוף ישראלים
קטגוריה:מהגרים ישראלים
קטגוריה:כפר שלם: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
בורגתיאטר

[שמאל|ממוזער|320px|בניין הבורגתיאטר במרכז [וינה]]
**בורגתיאטר** (בגרמנית: **Burgtheater**), לשעבר תיאטרון החצר הקיסרי (עד 1920), הוא התיאטרון האוסטרי הלאומי בווינה ואחד התיאטראות דוברי הגרמנית החשובים ביותר בעולם. הבורגתיאטר נוצר בשנת 1741 ונודע בשם "די בורג", בפי תושבי וינה. להקת שחקניו, הקבועים פחות או יותר, יצרה עם השנים מסורת של סגנון ואורח דיבור טיפוסיים למופעי הבורגתיאטר.

## היסטוריה
ממוזער|250px|הבורגתיאטר הישן (לפני 1888)
את הבורגתיאטר הקימה ב-14 במרץ 1741 קיסרית אוסטריה מבית הבסבורג, מריה תרזה, כתיאטרון לצד ארמונה. בנה, הקיסר יוזף השני, כינה אותו בשנת 1776 "תיאטרון גרמני לאומי". שלוש אופרות של מוצרט עלו שם בהצגות בכורה: "החטיפה מן ההרמון" (1782), "נישואי פיגארו" (1786), ו"כך עושות כולן" (1790). החל ב-1794 נקרא שמו "תיאטרון החצר ליד הבורג". בשנים 1849–1853 בין כוכבי התיאטרון היה בוגומיל דויזון.

ב-14 באוקטובר 1888 עבר התיאטרון לבניין חדש ברינגשטראסה, בתכנון גוטפריד זמפר וקרל פרייהר פון האזנאואר. הסגנון הקלאסי והשפה הגרמנית של הבורגתיאטר היוו דוגמה לתיאטראות דוברי גרמנית.

מיטב המחזאים של וינה, ואף תאודור הרצל, הציגו את מחזותיהם בבניין התיאטרון.

ב-12 במרץ 1945, לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, נפגע הבניין בהפצצה של בעלות הברית ונהרס בחלקו הגדול. כעבור חודש בדיוק, ב-12 באפריל 1945, ניזוק עוד בשריפה ממקור לא ידוע. אחרי המלחמה שוקם התיאטרון בשנים 1953–1955. הפתיחה המחודשת שלו נערכה ב-14 באוקטובר וב-16 באוקטובר. ביום זה הוצגה אופרה על הימים הראשונים של כהונת שושלת הבסבורג. באופרה זו נכללו מילים של אוטוקאר מגאל לשיבחו של אוסטריה וזה היה בין סמלי חידוש המדינה לאחר מלחמת העולם השנייה.

ממוזער|250px|בורגתיאטר (מבט מן הצד)

## מנהלי הבורגתיאטר
* יוזף שרייפוגל (1814–1832)
* היינריך לאובה (1849–1867)
* הרמן רבלינג (1932–1938)
* מירקו ילוזיך (1938)
* לותאר מותל (1939–1945)
* ראול אסלאן (1945–1948)
* יוזף גילן (1948–1954)
* אדולף רוט (1954–1959)
* ארנסט האוסרמן (1959–1968)
* פאול הופמן (1968–1971)
* גרהארד קלינגנברג (1971–1976)
* אכים בנינג (1976–1986)
* קלאוס פיימן (1986–1999)
* קלאוס באכלר (1999–2009)
*מתיאס הארטמן ( מאז 2009 )

הודות להצגות בכורה של מחזות משל תומאס ברנהרד, אלפרידה ילינק, פטר הנדקה, פטר טוריני וג'ורג' טבורי הצליח קלאוס פיימן להבטיח את המוניטין של הבורגתיאטר כאחת הבימות הראשונות במעלה באירופה, המשתבחת בשחקנים ידועי שם. כמה משחקני העבר הנודעים קיבלו תואר חברים של כבוד ושמותיהם חקוקים בשיש ליד הקצה התחתון של המדרגות בצד התיאטרון הפונה אל ה"פולקסגארטן". נושאי תואר זה הם אנמריה דירינגר, וולפגנג גסר, היינריך שווייגר, גוסטי וולף ומיכאל הלטאו.

## לקריאה נוספת

^ a b c d "Burgtheater" (history), Encyclopedia of Austria, Aeiou Project, 1999, webpage: aeiou-Burgtheater.


## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסטריה: תיאטראות
תרבות
קטגוריה:וינה: מבנים
קטגוריה:אינרה שטאדט
קטגוריה:תיאטראות לאומיים
אדישות

[ממוזער|250px|אדישות (ציורו של [ויליאם אדולף בוגרו מ-1850)]]
**אֲדִישׁוּת** או **אִדָּשׁוֹן** (בלעז: **אַפַּתְיָה**) היא מצב רגשי של חוסר אכפתיות ואי הבעת עניין במתרחש סביב האדם. המונח יכול לבטא רגש חולף, ומשמש גם לתיאור פסיכולוגי למצב פתולוגי שבו הפרט אינו מגיב לכל ההיבטים הרגשיים, החברתיים והפיזיים השזורים בחייו. אדישות קלינית היא דרגה גבוהה של אפתיה. דרגה בינונית של אדישות עשויה להיות התגלמות של דיכאון, דרגה קיצונית של אדישות עשויה להיות מאובחנת כמוגבלות דיסוציאטיבית. ההיבט הפיזי של האדישות, אשר כרוך בהתדרדרות פיזית, אובדן מסת שריר וחוסר אנרגיה, מכונה עייפות.

אדישות עשויה להיות מכוונת אדם, פעילות או סביבה. לעיתים היא מלווה בעוינות. היא מהווה תגובה שכיחה לדחק פסיכולוגי ובמקרה זה היא מגולמת כ"חוסר אונים נרכש" אשר קשור לרוב בדיכאון קליני.

האדישות עשויה לשקף חוסר עניין, שאינו פתולוגי, בעניינים בהם הפרט אינו מוצא חשיבות.

## היסטוריה
אטימולוגית המילה אפתיה מקורה ביוונית (απάθεια (apatheia, מושג ששימש את הסטואים להגדיר את חוסר העניין בדברים שלפרט אין שליטה עליהם (דברים אלו, על פי הפילוסופיה שלהם, הם כל אותם דברים חיצוניים. הפרט יכול להיות אחראי רק לשיקוליו ולמעשיו). מושג האפתיה קיבל תפנית על ידי הנצרות, אשר השתמשה במושג על מנת להביע חוסר שביעות רצון בשל כל הדאגות הארציות. קלמנס אלכסנדריוס, הפך את המושג לשגור על מנת למשוך את הפילוסופים לנצרות.

מושג האדישות הפך למקובל בתרבות הפופולרית במהלך מלחמת העולם הראשונה, אז התנאים המזוויעים בחזית המערבית הובילו לאדישות ולהלם קרב בקרב מיליוני חיילים.

בהשאלה, המושג משמש כאשר מתכוונים לחומר כימי שבקושי או אינו מגיב לחומרים אחרים, למשל זהב, או גזים אצילים.

## ראו גם
* אבוליה
* נונשלנטיות

## קישורים חיצוניים

* תולדות המדע והטכנולוגיה 
* שורשי האפתיה 

## הערות שוליים

קטגוריה:רגשות
ג'ון גריידי

**ג'ון "מייק המטייל" גריידי** (באנגלית: John D. "Traveling Mike" Grady; כנראה יליד 1828 - 30 בספטמבר 1880) היה פושע אמריקאי שפעל בניו יורק במחצית השנייה של המאה ה-19. הוא נולד באירלנד בסביבות 1828, והחל את חייו בניו יורק כצייר, לאחר שהיגר בגיל צעיר לארצות הברית (לא ברור עם מי או אם לבד) .

על אף שהיה סוחר יהלומים במקצועו, גריידי נודע בניו יורק ובארצות הברית כולה כדמות חשובה בעולם התחתון במחצית השנייה של המאה ה-19. ג'ון גריידי שוטט לעיתים קרובות ברחובות במעיל מלא חפצי ערך, כשבהמשך הבין שהוא יכול להרוויח כסף על ידי הנפקת הלוואות לפושעי עילית ומכירת דברי הערך שהביאו לו. הוא הנהיג את כנופיית גריידי, ששלטה בעולם הפשע של אזור ברודוויי, וגם מימן וארגן רבות מהפריצות הגדולות ביותר במאה ה-19. היה מגדולי הסוחרים בסחורה גנובה בתקופתו, מה שהביא אותו ליריבות עם פרדריקה מנדלבאום, מנהיגת פשע ממוצא יהודי-גרמני ששלטה בעולם הפשע של ה-לוואר איסט סייד.

גופתו נמצאה במשרדו שבשדרה השישית בניו יורק. על אף שקרובי משפחתו האמינו שנרצח בידי משפחת פשע יריבה, הבדיקה שלאחר המוות העלתה שהוא מת מאי ספיקת לב, שנגרמה בעקבות דלקת הריאות ממנה סבל בחודשים שלפני מותו.

## הערות שוליים

קטגוריה:פושעים פליליים אמריקאים
קטגוריה:פשע בניו יורק
קטגוריה:מהגרים מאירלנד לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1828
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1880
חצוצרן שחור-מקור

[ממוזער|חצוצרנים שחורי-מקור ב[בית שאן]]
[ממוזער|ביצי חצוצרן שחור-מקור, אוסף [מוזיאון טולוז]]
**חצוצרן שחור-מקור** (שם מדעי: *Rhodospiza obsoleta*) היא ציפור שיר ממשפחת הפרושיים והיא יחידה בסוגה.

## מקור השם
### מקור השם העברי
למין ישנו קול מזכיר במקצת את תרועת החצוצרה ומכאן שמו. מספר מינים נוספים ממשפחת הפרושיים נקראו אף הם "חצוצרנים" (Rhodopechys) בשל הדמיון הוויזואלי לחצוצרן המדבר. למרות שמו, קולו של החצוצרן שחור-המקור אינו מזכיר כלל את תרועת החצוצרה.שם המין (שחור המקור) נקרא בשל צבע מקורו.

### מקור השם ה[[לטינית|לטיני]] (המדעי)
מקור שם הסוג המדעי הוא בשילובן של שתי מילים ביונית: *rhodon*, שפירושו - אדום ו-*spiza* - פרוש. מקור שם המין הוא במילה הלטינית *obsoletus* שפירושה בלוי, מרופט, דהוי. פירוש השם המדעי הוא אפוא "פרוש אדום דהוי".

## תיאור חיצוני
ציפור זו בעלת מקור עבה ושחור, לנקבה מקור בהיר יותר, לעיתים אף חום בהיר. רוב נוצות גופה בצבע חום-חוֹלי בהיר, עם דגמי כנף וזנב בולטים בעלי גוני שחור, לבן וורוד בתעופה נראים הכנפיים והזנב לבנים ברובם. מלבד מקורו השחור, לזכר יש גם מסיכת קדמת עין שחורה שלא קיימת אצל הנקבה. כרוב הציפורים, לזכר יש צבעים בולטים ועזים יותר ולנקבה דהויים יותר.החצוצרנים הצעירים, דומים לנקבות.

## לקריאה נוספת
* קיליאן מולארני, **הציפורים - המדריך השלם לציפורי אירופה וישראל**, בהוצאת מפה והוצאת הקיבוץ המאוחד בשיתוף עם החברה להגנת הטבע, 2003
* עזי פז ויוסי אשבול, **מדריך מצולם לציפורים בישראל**, בהוצאת כתר, הדפסה שביעית, 1997

## קישורים חיצוניים

* חצוצרן שחור-מקור בתוך מאגר המידע הלאומי לציפורי ישראל ע"ש 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1823
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מרטין ליכטנשטיין
קטגוריה:פרושיים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:ארץ ישראל: פרושיים
סיטרואן קסארה

**סיטרואן קסארה** (צרפתית: Citroën Xsara) היא מכונית משפחתית מתוצרת חברת סיטרואן הצרפתית. הקסארה היא ממשיכת הדגם סיטרואן ZX ותכנון השילדה שלה מבוסס באופן חלקי על השלדה של ה-ZX. בדומה ל-ZX הקסארה חולקת רכיבים מכניים רבים עם הדגם המקביל של השותפה פיג'ו, ה-306.

לקסארה מספר תצורות: הדגם הבסיסי בתצורת האצ'בק חמש דלתות, דגם שלוש דלתות "קופה" ודגם סטיישן (ברייק). בשנת 1999 הוצגה ה**[[סיטרואן קסארה פיקאסו|קסארה פיקאסו]]**. זהו דגם בתצורת מיניוואן בעל צורה מעוגלת ומרחב פנימי מוגדל. הפיקאסו הייתה התשובה של סיטרואן למתחרה הצרפתית רנו שהציגה ב-1996 את גרסת המגאן סניק.

הקסארה יוצרה מ-1997 ונמכרה ב-1.5 מיליון יחידות עד החלפתה בדגם ה-C4 בשנת 2004. גרסת הפיקאסו המשיכה להימכר תחת השם קסארה פיקאסו על להצגת המחליפה ב-2006, הC4 גראנד פיקאסו, דגם מוגדל בעל שבעה מושבים, בהמשך הוצגה גם גרסת חמישה מושבים. יצור ושווק הקסארה ממשיך בסין, ברישיון של סיטרואן. 

בשנת 2000 עברה הקסארה מתיחת פנים ונקראה קסארה-II. מתיחת הפנים כללה הקשחת מתלים לשיפור הניהוג והאחיזה על חשבון הרכות, גרסאות מנועים חזקות, עיצוב החזית מחדש (מגן קדמי ופנסים), ומספר שינויי פנים. ב-2001 נוסף מוט לצד ההגה המאפשר שליטה במערכת השמע מבלי להסיר את הידיים מההגה.

הקסארה משמשת את משטרת יוון בתור ניידת סיור.
ימין|ממוזער|250px|קסארה פיקאסו
[ימין|ממוזער|250px|קסארה [ניידת משטרה במשטרת יון]]

## ראו גם
* סיטרואן קסארה WRC

## קישורים חיצוניים
 

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קסארה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1997
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בסין
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בספרד
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים באורוגוואי
קטגוריה:כלי רכב המורכבים במצרים
יום השבת

[260px|ממוזער|[שמואל הירשנברג, "מנוחת השבת", 1894]]
260px|ממוזער|המילה "שבת" בארצות אירופה
**יוֹם הַשַׁבָּת** הוא היום השביעי בשבוע לפי סיפור בריאת העולם התנ"כי. בחלק ממדינות אירופה ובתקן ISO-8601 זהו היום השישי בשבוע (שספירת הימים בו מתחילה ביום שני).

## יום השבת בתרבות ישראל

בעברית, שמם של כל שאר ימות השבוע מבוסס על מספרם הסידורי בשבוע (יום ראשון, יום שני וכו'). יוצא מן הכלל היום השביעי, שאינו קרוי "יום שביעי" אלא שבת. לפי התורה, ביום זה הסתיימה בריאת העולם, ואלוהים **שָׁבַת** מכל מלאכתו, ומכאן שמו של היום - **[[שבת|שַׁבָּת]]**. בהתאם לכך, ביהדות זהו יום המנוחה השבועי.

בלוח השנה במגילות קומראן החגים מנועים מלחול ביום זה.

## יום השבת ברחבי העולם
בכל ארצות אירופה ואמריקה זהו יום מנוחה, הנוסף על יום ראשון. בחלק מהארצות המוסלמיות זהו יום העבודה הראשון בשבוע, ובחלק אחר זהו יום מנוחה הנוסף על יום שישי.

בארצות סקנדינביה יום שבת נקרא lördag, ולפי מסורת עממית ילדים אינם רשאים לאכול ממתקים במהלך השבוע, ורק ביום זה הוריהם יכולים להרשות להם לזלול ממתקים. הממתק הנאכל ביותר הוא ממתק דגים העשוי ממח עצם של הדג, ג'לטין.

בחלק מלשונות אירופה נקרא יום שבת בשמות שנגזרו מהמילה העברית "שבת", ובחלק אחר הוא נקרא על-שם כוכב הלכת שבתאי (בלועזית: Saturn, סטורן). בערבית, שגם בה מקובל לכנות את רוב ימי השבוע על-פי מספרם הסידורי, נקראים ימי שישי ושבת בשמות מיוחדים. יום שבת מכונה "א-סבת" בדומה לשמו בעברית, אך בחלק ממדינות המגרב נהוג לכנותו "סוף השבוע". כמו כן בטורקית הוא נקרא 'היום שאחרי "יום ההתכנסות"' הלא הוא יום שישי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שבת
קטגוריה:ימות השבוע
פונקציה מחזורית

שמאל|ממוזער|300px|דוגמה לפונקציה מחזורית עם מחזור יסודי P
במתמטיקה, **פונקציה מחזורית** היא פונקציה אשר הערכים שהיא מקבלת חוזרים על עצמם כאשר מוסיפים למשתנה הבלתי תלוי שלה גורם קבוע, כלומר, \ f(x+T)=f(x) לכל \ x, עבור קבוע \ T (שונה מאפס) מתאים. גורם קבוע זה קרוי **מחזור**. המחזור החיובי הקטן ביותר של הפונקציה, אם קיים, נקרא **המחזור היסודי**.

בין הדוגמאות הבולטות: הפונקציות הטריגונומטריות סינוס וקוסינוס (בעלות מחזור \ 2\pi), ופונקציית הטנגנס, שמחזורה פאי. בפונקציות מחזוריות, ממשיות בעיקר, עוסקת אנליזת פורייה.

## הגדרה
פונקציה ממשית או מרוכבת \ f היא **מחזורית**, אם קיים קבוע \ T\neq 0 כך שלכל \ x (ממשי או מרוכב, בהתאמה), מתקיים \,f(x) = f(x+T). כל קבוע \ T כזה נקרא **מחזור** של הפונקציה. אוסף המחזורים הוא תת חבורה של השדה (הממשי או המרוכב, בהתאמה). המקרה שבו חבורת המחזורים אינה דיסקרטית הוא מקרה פתולוגי, המתאפשר רק כאשר הפונקציה קבועה, או אינה אנליטית.

במקרה הממשי, אם חבורת המחזורים דיסקרטית אז היא ציקלית, בעלת יוצר יחיד, שהוא המחזור בעל הערך המוחלט החיובי הקטן ביותר. מספר זה הוא **המחזור** של הפונקציה, וכל מחזור אחר מהווה כפולה שלמה שלו. גם במקרה המרוכב ייתכן שחבורת המחזורים ציקלית, ואז משתמשים באותה טרמינולוגיה.

במקרה המרוכב יכולה חבורת המחזורים להיות בעלת שני יוצרים (למשל, כאשר הפונקציה מקיימת את הזהות \ f(z+1)=f(z+i)=f(z)). פונקציות מרוכבות בעלות שני מחזורים נקראות פונקציות אליפטיות.

באופן כללי יותר, פונקציה \ f : G \rightarrow X מחבורה G לקבוצה X היא **מחזורית מימין**, אם קיים \ 1 \neq a\in G כך ש- \ f(ga)=f(g). האוסף A של מחזורים-מימין (כלומר, האיברים \ a\in G המקיימים את התנאי \ f(ga)=f(g) לכל g) הוא תת חבורה של G, והפונקציה \ f מוגדרת על מרחב הקוסטים \ G/A (לפי הנוסחה \ f(gA) = f(g)). פונקציה כזו נקראת בדרך-כלל **אינווריאנטית תחת פעולת A** (או **A-אינווריאנטית**). פונקציה שהיא אינווריאנטית גם מימין וגם משמאל נקראת **דו-אינווריאנטית**. בתנאים מסוימים, אוסף הפונקציות האלה מהווה אלגברת הקה.

## דוגמאות
* הדוגמאות המוכרות ביותר, ובמובן מסוים הטבעיות ביותר הן הפונקציות הטריגונומטריות: \ \sin(x),\cos(x),\tan(x), כאשר ל-\ \sin(x),\cos(x) מחזור של \ 2\pi, ול-\ \tan(x) מחזור של \ \pi.
* פונקציית האקספוננט \,f(z) = e^z היא פונקציה מרוכבת בעלת מחזור \,2\pi i. כפונקציה ממשית, פונקציית האקספוננט אינה מחזורית (היא מונוטונית עולה).
* פונקציית דיריכלה היא מחזורית, משום שלכל מספר רציונלי \ q ולכל מספר ממשי \ x מתקיים ש-\ x+q הוא רציונלי אם ורק אם \ x הוא רציונלי, ולפיכך \,D(x+q)=D(x). מכיוון שכל רציונלי \ q הוא מחזור של הפונקציה, הרי שאין לפונקציית דיריכלה מחזור מינימלי.
* פונקציה קבועה היא מחזורית, וכל מספר מהווה מחזור שלה.
* הגל שן מסור \ f(x)=x-[x] כאשר \ [x] מייצג את הערך השלם של המספר היא בעלת מחזור של 1.
* פונקציה מחזורית ורציפה על הישר היא רציפה במידה שווה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מחזורית
מחזורית
המחסל (דמות בדיונית)

ממוזער|שמאל|170px|דמות המחסל בסרטי "שליחות קטלנית"
**המחסל** (באנגלית: **Terminator**) הוא דמות עתידנית בדיונית שהגה ג'יימס קמרון וגולמה על ידי ארנולד שוורצנגר בשלושת הסרטים הראשונים ובשני הסרטים האחרונים בסדרת "שליחות קטלנית". המחסל הוא סייבורג בעל מראה אנושי הניתן לתכנות ומשמש כיחידת חיסול והשמדה עצמאית. המחסל הופיע לראשונה בשנת 1984 בסרט הנושא את שם הדמות ותורגם לעברית כ"שליחות קטלנית". בסרט הראשון הופיע רק מחסל אחד מדגם T-800 שגולם על ידי שוורצנגר. בסרטי ההמשך מגלם שוורצנגר מחסל T-800 הנאבק במחסלים מדגמים מתקדמים יותר. 

בשני הסרטים הראשונים מגלם שוורצנגר מחסל שונה, אך זהה מבחינה חיצונית. בעולם שנוצר על ידי קמרון מחסלים מאותו הדגם חולקים את אותן התכונות, דבר המאפשר לשוורצנגר לגלם מספר מחסלים. בשלושת הסרטים הראשונים בסדרה המחסל מושמד או משמיד את עצמו בסוף הסרט, בסרט הרביעי - שליחות קטלנית: התעוררות המחסל מופיע לדקות בודדות בלבד, בסופן הוא מושמד ובסרט החמישי, שליחות קטלנית: ג'נסיס מופיעים שני מחסלים, אשר אחד מהם משמיד את השני ונותר פעיל בעצמו בסיום הסרט.

## מבנה
המחסל בנוי מרקמת תאים חיה על־גבי שלד מתכתי, כאשר מטרת רקמת התאים היא להסוות את המחסל כבן־אנוש (וגם לאפשר לו לערוך מסע בזמן). המחסל אינו חש כאב בעת פגיעה ברקמת התאים, ולמעשה הוא חסר רגשות לחלוטין. מוחו של המחסל הוא מחשב עם בינה מלאכותית המסוגל ללמוד, וזאת כדי להיות מכונת הרג משוכללת יותר, בעלת יכולת הסתגלות למצבים משתנים. בסופו של הסרט השני בסדרה, מחשב זה מצליח ללמוד אף מהם רגשות. המחסל אמנם מסוגל ללמוד ואף להבין רגשות, אך אינו מסוגל להרגיש. כך למשל, בסופו של הסרט השני אומר המחסל: "אני מבין למה אתה בוכה, אך זה משהו שלעולם לא אצליח לעשות".

## הצלחה מסחרית
עם ההצלחה של הסרט הראשון ובמיוחד של סרט ההמשך, הפכה דמות המחסל לדמות מוכרת ונערצת על ידי רבים. ההצלחה הייתה כה גדולה עד ששוורצנגר הפך לשחקן המזוהה כמעט בלעדית עם דמות המחסל וזאת למרות העובדה שגילם דמויות רבות אחרות.

את הפרסום הרב לה זכתה דמות המחסל ניתן אולי לזקוף לזכות העובדה שבשנות ה־80 ובתחילת שנות ה־90, השנים בהן יצאו שני הסרטים הראשונים בסדרה, המחשבים החלו לצבור פופולריות. עם החדירה המהירה של המחשב האישי לבתים הפרטיים, רבים החלו לחשוש שמא המחשבים יתפתחו בצורה מהירה מדי ויפנו נגד המין האנושי. חששות אלה, יחד עם הפחד ממלחמה בעולם הדו-קוטבי של תקופת יציאת הסרט הראשון תרמו ללא ספק לפופולריות הרבה של הסרט יחד עם גיבוריו.

הפופולריות הרבה של דמות המחסל באה לידי ביטוי בהכללתו ברשימת 100 הגיבורים והנבלים החשובים ביותר בהיסטוריה של הקולנוע. רשימה זו נוצרה בשנת 2003 על ידי מכון הסרטים האמריקאי (AFI), ודמות המחסל היא הדמות היחידה המופיעה הן ברשימת הנבלים והן ברשימת הגיבורים. שתי ההופעות הן של המחסל מהסרט הראשון שנבחר למקום ה-22 ברשימת הנבלים ושל המחסל המתוכנת מחדש מהסרט השני שנבחר למקום ה-48 ברשימת הגיבורים.

## ראו גם
* סייבורג - ישות שמכילה מרכיבים הן ביולוגים והן מלאכותיים מטבעם.
* אנדרואיד - רובוט דמוי אדם.
* בינה מלאכותית
* סייברפאנק ומדע בדיוני אפוקליפטי/דיסטופי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות משליחות קטלנית
קטגוריה:דמויות קולנועיות
קטגוריה:אנדרואידים
קטגוריה:טכנולוגיות מדע בדיוני
קטגוריה:ארנולד שוורצנגר
גרג אודן

**גרגורי ויין אודן הבן** (באנגלית: **.Gregory Wayne Oden, Jr**; נולד ב-22 בינואר 1988 בבאפלו, ניו יורק) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בתפקיד הסנטר. אודן נבחר בדראפט 2007 בבחירה הראשונה. הקריירה של אודן ב-NBA נגדעה בשל פציעות חמורות מהן סבל.

## נעורים
אודן נולד בעיר באפלו במדינת ניו יורק, וגדל בטרה הוט, אינדיאנה ושיחק לצדו של חברו הטוב מייק קונלי בתיכון לורנס נורת'. בשנת 2006 נבחר אודן בן ה-18 לתואר היוקרתי "מר כדורסל" של מדינת אינדיאנה, ולתארים נוספים ויוקרתיים.

עוד בהיותו בתיכון סומן אודן כמי שישיב רוח רעננה בליגת ה-NBA והכדורסל האמריקאי, בפרט בעמדת הסנטר בה דובר עליו כשחקן הדומיננטי ביותר מאז שאקיל אוניל, על פי ההערכות יכול היה להיבחר כבר בדראפט של 2006 בבחירה הראשונה, אך מגבלת הגיל שהעבירה מנהלת ה-NBA קבעה כי שחקן יוכל להיכנס לליגה רק מעל גיל 19 או שנה מסיום התיכון ואודן נאלץ לשחק שנה בליגת המכללות.

## מכללות
בעונת 2006-07 הודיעו אודן וקונלי לציבור כי ישחקו בשורות אוניברסיטת המדינה של אוהיו, אותה מאמן אביו של קונלי, מייק קונלי האב. את פתיחת העונה של ליגת המכללות החסיר אודן עקב ניתוח שעבר בכתף בחודש יוני, 2006. משחקו הראשון היה מול אוניברסיטת ולפראיסו. אודן הוליך את קבוצתו לגמר טורניר המכללות, שם נוצחה בידי אוניברסיטת פלורידה, למרות 25 נקודות, 12 ריבאונדים ו-4 חסימות של אודן. ב-32 משחקיו בשנתו הראשונה והיחידה באוניברסיטת המדינה של אוהיו קלע אודן 15.7 נקודות ואסף 9.6 ריבאונדים בממוצע, להם צירף גם 3.3 חסימות.

## קריירה מקצועית
ב-28 ביוני 2007 נבחר גרג אודן ראשון בדראפט ה-NBA 2007 על ידי הפורטלנד טרייל בלייזרס, אשר התקשו בהחלטה לבחור בין אודן לבין קווין דוראנט, אשר זכה בתואר שחקן העונה במכללות. לפני פתיחת העונה הסדירה עבר אודן ניתוח בברכו הימנית שגרם להשבתתו ממשחק למשך כל העונה. במשחק הבכורה שלו ב-NBA, בקיץ 2008, נפצע אודן ברגלו לאחר מספר דקות ונעדר במשך שבועיים בטרם שב לשחק.

בתחילתה של עונת , הציג אודן יכולת מאכזבת והעמיד ממוצעים הנמוכים ביחס לשחקן הנבחר במקום הראשון בדראפט. בדצמבר 2009 נפצע אודן בפיקת הברך וסיים את העונה. בנובמבר 2010 התברר שאודן לא יוכל לחזור לשחק לפחות עד תחילת עונת . לאחר שלא שיחק כארבע שנים חזר אודן לשחק במיאמי בינואר 2014. בהופעת הבכורה מאז הפציעה קלע אודן 6 נקודות בשמונה דקות. הוא שותף במהלך העונה הסדירה ב-23 משחקים. בפלייאוף זכה לדקות בודדות בלבד ב-20 משחקי הקבוצה.

באוגוסט 2015 הצטרף לקבוצת ג'יאנגסו דרגונס מהליגה הסינית, ובפברואר 2016 עזב את הקבוצה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:באפלו: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:כדורסלני פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:כדורסלני מיאמי היט
קטגוריה:כדורסלני ג'יאנגסו דרגונס
קטגוריה:בחירות דראפט של פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:מדינת ניו יורק: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני ליגת ה-BIG3
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1988
מחלת הלגיונרים

**מחלת הלגיונרים** (Legionellosis) היא מחלה זיהומית הנגרמת על ידי החיידק **ליגיונלה פנאומופילה**. התגלתה לראשונה ב-1976 כאשר אנשים רבים לקו במחלה בכינוס של הלגיון האמריקאי בבית מלון בפילדלפיה. בין 8,000 ל-18,000 בני אדם לוקים במחלה מדי שנה בארצות הברית. לחיידק יש יכולת לזהם מערכות מיזוג אוויר ובכך לגרום להדבקה.

## אודות החיידק
חיידק הלגיונלה מצוי בסביבה הטבעית בעיקר במים חמים (בחום של ג'קוזי או מעיינות חמים), מגדלי קירור, מערכות צנרת גדולות או במערכות מיזוג אוויר של בניינים גבוהים. החיידק אינו מצוי במערכות מיזוג אוויר של כלי-רכב. המקומות השכיחים ביותר להימצאות החיידק כוללים בתי מלון, אוניות, סאונה, מי ברז ומגדלי קירור.
החיידק מומת תוך שתי דקות בטמפרטורת מים של C° 66, בטווח C° 70 – C° 80 החיידק מת מידית.

מותו של החיידק בטמפרטורה זו מובטח רק בתנאי מעבדה. במערכת צנרת המים גם ב-C° 80 נרשמה אוכלוסיית חיידקים משמעותית, בשל הימצאותו של החידק ברובד הביופילם – מושבות חיידקים וחד-תאיים המשולבות במשקעי גיר וחלודה – הנצמדות אל פנים הצינורות. הביופילם מסייע לחיידקים בוויסות הטמפ' ובהישרדות גם בתנאים קיצוניים.

חיידק זה גם גורם בשיעורים גבוהים יותר למחלה דמוית שפעת בשם קדחת פונטיאק. מחלה זו מופיעה בעיקר בקיץ בניגוד לשפעת. למחלה זו אין חיסון יעיל מאחר שהיא עלולה להיגרם על ידי כ-70 וריאנטים שונים של החיידק.

החיידק פוגע בבני אדם דרך הנשימה – כאשר טיפות מים מזוהמים בגודל עד 5 מיקרון חודרות לגוף. על כן מקלחות ואמבטי זרמים (ג'קוזי) הם מקום מועד להדבקות. מה גם שטמפרטורת הריבוי המיטבית של החיידק זה היא C° 38 – כמו הטמפרטורה המרבית המותרת בג'קוזי (מאחר שב-C° 40 הסיכון להתקפי לב גדל פי שלושה).

המחלה ידועה כמחלת תיירים, גם בגלל הימצאות החיידקים במידה מרובה בצנרת בתי מלון, אבל בעיקר מפני שבצנרת הבית של התייר עומדים מים ללא זרימה – מה שמאפשר התפתחות מרובה של מושבות חיידקים, וכאשר פותחים את זרם המים לראשונה לאחר מספר ימים – כמות גדולה של רובד חיידקי מתוספת לזרם המים הראשוני ובכך מגדילה בצורה משמעותית את הסיכון לחלות. הפתרון לכך הוא לפתוח את זרם המים במקלחת במשך דקה וחצי מבלי לנשום את הטיפות, ולאוורר את המקום.

## סימפטומים
חום גבוה, שיעול, ליחה, כאבי ראש, כאבי שרירים, עייפות, חוסר תיאבון, שלשול והקאות, בלבול ואיבוד הזיכרון. כמו כן, מערכת הכליות והכבד עלולים להיפגע וגם התפתחות דלקת ריאות. כיוון שהסמפטומים דומים לדלקת ריאות, הדבר גורם לאבחון מוטעה. סימפטומים בדרך כלל מתחילים בין יומיים ל-14 יום מרגע החשיפה לחיידק.

## דיאגנוזה
רוב האנשים הנחשפים לחיידק לא מפתחים את המחלה. החיידק מסוגל להדביק בכל גיל, אך מרבית הלוקים במחלה הם מבוגרים, מעשנים, ולעיתים כבר חולים בדלקת ריאות כלשהי. החיידק לא מסוגל לעבור מאדם לאדם. ניתן למצוא את החיידק בגוף על ידי צילומי רנטגן של בית החזה, בדיקת שתן, בדיקת דם או בדיקה של הליחה. ניתן לטפל במחלה בעזרת אנטיביוטיקה אם היא מתגלה בזמן. חמישה עד שלושים אחוזים מהחולים מתים מהמחלה.

## ראו גם
* דלקת ריאות

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלות חיידקיות
לילא ומג'נון

שמאל|ממוזער|250px|איור המבוסס על סצנה מהפואמה של נזאמי אודות קייס ולילא
**לילא ומג'נון** הוא שמו של סיפור אהבה נודע בארצות המזרח, המבוסס על מאורע טרגי שנתרחש במאה ה-7. בשנת 1192 חיבר המשורר הפרסי נזאמי פואמה ארוכה אודות סיפור האהבה, הכלולה בקובץ ה"ח'מסה" שלו. 

הסיפור מוצג בתערוכה אהבה במוזיאון האסלאם בירושלים בקיץ 2025 

## עלילה
גיבורי הפרשייה הם קייס אל-עמארי ואהובתו לילא, מאחד משבטי הבדואים בחצי האי ערב. ידועים שני נוסחים השונים זה מזה בפתיחתם. בגרסה אחת מבלה קייס את עלומיו עם לילא בזמן רעיית הצאן. בגרסה שנייה הוא מתאהב בה כשנפגש עמה לראשונה. 

קייס הביע את אהבתו ללילא בשירים שחיבר למענה, וכל כך השתגע אחריה עד שהחלו מכנים אותו בשחוק "לילא ומג'נון". כשביקש את ידה מאת אביה, סירב לו זה ודחה אותו מעליו. הוא אף השיא אותה במפגיע לגבר זר שלקח אותה עמו הרחק לעיראק. בתגובה לכך נמלט קייס אל המדבר, ושם יצא מדעתו וסירב לשוב עוד אל משפחתו. בני ביתו, היו מביאים אליו את מזונו, ואילו הוא המשיך לחבר שירים לאהובתו וכתב אותם על החול באמצעות מקל נדודיו. הוא לא ידע שלילא חלתה בארצה החדשה וכבר מתה. קייס עצמו נמצא מת בשנת 688 בסמוך לקברה של אשה אלמונית. בקרבת מקום חרט על סלע את אחד משיריו. 

## השפעות
לעיבודו המפורסם של נזאמי הייתה השפעה רבה על סופרים ומשוררים מאוחרים יותר. 
במאה ה-16 חיבר הסופר האזרבייג'ני פוזולי עיבוד ליצירה, תחת הכותרת **סיפורם של לילא ומג'נון** (דסתאן-י לילא ומג'נון).
אחמד שאוקי עיבד את סיפור אהבתם של לילא ומג'נון למחזה.
בחיבורו המיסטי של בהאא אללה, שבעת הגיאיות (1856), מוזכר סיפורם של לילא ומג'נון.

הזמר אריק קלפטון כתב וביצע את השיר "Layla" בהשראת הפואמה. השיר נכתב על אהבתו הנכזבת (באותה תקופה) לפאטי בויד, אשת חברו ג'ורג' האריסון, בה היה מאוהב באובססיביות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרות ערבית
קטגוריה:ספרות פרסית
ספינת השוטים (פואמה)

ממוזער|שמאל|200px|עמוד השער של "ספינת השוטים"
**ספינת השוטים** הוא שמה של פואמה סטירית מאת הסופר הגרמני סבסטיאן ברנט, שיצאה לאור בבזל בשנת 1494. היא תורגמה למרבית לשונות אירופה, והייתה אחת היצירות הפופולריות ביותר בתקופת הרנסאנס.

זוהי אלגוריה המתארת את חולשותיהם של בני האדם וכוללת 113 פרקים המלווים בחיתוכי עץ המיוחסים על ידי חלק מהחוקרים לאלברכט דירר. מסופר בה על ספינה העמוסה באלפי שוטים המסווגים ל-112 סוגים שונים, ואשר מפליגה דרך גן עדן של שוטים אל ארץ השוטים.

## לקריאה נוספת
* סקירה קצרה אודות היצירה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פואמות
קטגוריה:ספרות של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:ספרי המאה ה-15
קטגוריה:אלברכט דירר: הדפסים
חכים ג'מאל א-דין נזאמי

**חכים ג'מאל א-דין נזאמי** או "נזאמי גנג'ווי" (בפרסית: نظامی گنجوی; 1141 – 1209) היה משורר שכתב את שיריו בפרסית. מורשתו מוערכת באזרבייג'ן, איראן, אפגניסטן, טג'יקיסטן, כורדיסטן, פקיסטן ומדינות נוספות. הוא נולד בגנג'ה (כיום באזרבייג'ן, אז בשליטת האימפריה הסלג'וקית הגדולה) לאב ממוצא פרסי ואם כורדית וחלק ניכר מחייו גר בעבר הקווקז.

עיקר יצירתו של נזאמי הן חמש פואמות הנכללות יחדיו בקובץ בשם "ח'מסה":
* "מח'זן אל-אסראר" (בית אוצר הסודות) – הפואמה היא בת 2250 טורים דו-צלעיים ונתחברה בשנת 1163. היא בעלת תוכן מוסרי-פילוסופי, קרובה לרוח הצופיות, ומגמה דידקטית.
* "ח'וסרו ושירין" – הפואמה היא בת 6500 טורים דו-צלעיים ונתחברה בשנים 1180-1177. היא מבוססת על סיפור אהבתו של המלך הסאסאני ח'וסרו פרוויז לשירין.
* "לילא ומג'נון" - הפואמה היא בת 4700 טורים דו-צלעיים ונתחברה בשנת 1192. היא מבוססת על סיפור אהבתו של המשורר הערבי קייס אל-עמארי שהיה להוט עד טירוף הדעת אחרי לילא אהובתו.
* "הפת פיכר" (שבע תמונות יופי) – הפואמה נתחברה בשנת 1196. היא מתארת את חיי המלך הסאסאני בהראם גור בשילוב סיפורים המושמים בפי שבע נסיכות הנישאות לו.
* "אסכנדר-נאמה" (ספר אלכסנדר) – הפואמה נתחברה בשנים 1202-1196. היא מתארת את סיפור חייו של אלכסנדר הגדול בשני חלקים: "שרף-נאמה" (ספר הכבוד) מתאר את כיבושיו, ו"אקבאל-נאמה" (ספר המזל) מתאר את דמותו כנביא וכפילוסוף.

עליו נקרא רחוב ניזאמי, אחד הרחובות המרכזיים בבאקו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:משוררים פרסים
קטגוריה:משוררים כורדים
קטגוריה:ילידי 1141
קטגוריה:נפטרים ב-1209
טקאשי שימורה

**טקאשי שימורה** (ביפנית: **志村喬**; 12 במרץ 1905 – 11 בפברואר 1982) היה אחד מהשחקנים היפנים הגדולים של המאה ה-20.שימורה נולד בשם שוג'י שימאזקי (島崎捷爾) באיקונו למשפחת סמוראים עתיקה. באוניברסיטה השתתף בקבוצת תיאטרון שנקראה "שיצ'גאצו-זה" (התיאטרון של יולי). ב-1930 הצטרף לקבוצת תיאטרון מקצועית, שנקראה "קינדאי-זה" (התיאטרון המודרני).

בשנת 1935 השתתף בסרטו הראשון. בשנת 1943 החל שימורה להשתתף בסרטים של חברת טוהו. הוא היה חביב על שני הבמאים המפורסמים של טוהו, אקירה קורוסאווה ואישירו הונדה. שימורה השתתף ב-21 מתוך 30 סרטיו של קורוסאווה, בין הידועים בהם: "רשומון", "איקירו" ו"שבעת הסמוראים", ועבור שני האחרונים קיבל מועמדות לפרס באפט"א לשחקן הזר הטוב ביותר.

שימורה מת ב-11 בפברואר 1982, בטוקיו, מנפחת.

## פילמוגרפיה חלקית
*סאנשירו סוגטה (1943)
*איצ'יבן אוצוקושיקו (1944)
*אין חרטה על נעורינו (1946)
*המלאך השתוי (1948)
*כלב חוצות (1949)
*רשומון (1950)
*איקירו (1952)
*שבעת הסמוראים (1954)
*גודזילה (1954)
*כס הדמים (1957)
*המבצר הנסתר (1958)
*קאגמושה (1980)

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של טקאשי שימורה (צרפתית)
* פילמוגרפיה מלאה (יפנית)
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יפנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות ביפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1905
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1982
הירש

**הירש** (Hirsch, Hirsh) הוא שם משפחה אשכנזי שמקורו בגרמנית ופירושו אייל (בשמות מתורגם לרוב כ"צבי"). 

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בבעלי חיים
שביתת הנהגים (1931)

**שביתת הנהגים בשנת 1931** היא שביתה של נהגי משאיות ואוטובוסים יהודים וערבים נגד ממשל המנדט הבריטי בתביעה לבטל מיסים שהוטלו עליהם. השביתה מהווה דוגמה להתגבשות דפוסי השליטה הפוליטית בכלכלת היישוב, עם השפעות ברורות על דפוסים דומים שהתפתחו מאוחר יותר במדינת ישראל.

השביתה פרצה ב-3 בנובמבר 1931, והיוותה את המקרה היחיד בו חברות תחבורה ונהגים יהודים וערבים התארגנו ביחד בשל אינטרס כלכלי משותף - אינטרס זה עשוי היה להוביל לשיתוף פעולה רחב יותר נגד הבריטים בהנהגת אותה בורגנות עירונית שנדחקה לפינה. את השביתה הובילו שרגא גורן וחסן אלדג'ני.

הארגון המשותף שהכריז על השביתה כלל חברות בעלות צי של כלי רכב, בעיקר בבעלות של ערבים שעסקו בתחבורה ציבורית ובתיירות; קואופרטיבים של יהודים שעסקו בתחבורה ציבורית; ובעלים פרטיים של משאיות או אוטובוסים, ערבים כיהודים. בימי השביתה עצמה הצטרפו גם בעלי המכוניות הפרטיות, שהיוו כרבע מסך כל כלי הרכב בארץ.

הכבדת נטל המיסים והמכסים על התחבורה המוטורית ייקרה את שירותי התחבורה וההובלה ואת התחבורה הפרטית, לכן נוצרה עד מהרה חזית רחבה ביותר נגד מדיניות הממשלה. חזית זו כללה את הסוחרים, שהוצאותיהם עלו, ואת הציבור הרחב, שהשתמש בשירותי התחבורה שהתייקרו.

שביתת הנהגים הייתה כוללת והיא שיתקה את התחבורה בארץ לתשעה ימים. בסופה ב-11 בנובמבר 1931 נכנעה הממשלה לנהגים, מתוך חשש שבתוך כמה ימים תתפשט השביתה גם אל מגזר הסוחרים, יהודים וערבים כאחד. במהלך השביתה היו הפגנות משותפות שהדגישו את האינטרס המשותף של כלל התושבים נגד הממשלה הבריטית.

השאיפות להטלת המיסים והמכסים, שהביאו לפרוץ השביתה, נבעו מהגירעון של הבריטים שפעלו לפיתוח תשתית תעבורתית, בין היתר באמצעות הנחת מסילות ברזל לרכבות. אולם רוב הציבור העדיף להשתמש בשירותי הסעה של אוטובוסים ומשאיות, שהיו זולים יותר. בתגובה הכבידה ממשלת בריטניה את המיסים והמכסים, אולם ההכבדה לא תאמה את המדיניות שננקטה במדינות השכנות, אשר נשלטו על ידי ממשלת המנדט, לכן עוררה התנגדות הולכת וגדלה. הראשונים שהתארגנו בתביעות לממשלה הבריטית היו בעלי החברות הערביות, אולם כשצעדיהם נכשלו הם הבינו שיש לארגן לשביתה גם את המפעילים הבודדים ואת הקואופרטיבים, יהודים וערבים. את המגמה הזאת ניסתה תנועת העבודה הציונית למנוע, באמצעות שליטה פוליטית בכלכלה ועידוד פוליטי של הפרדה כלכלית. בסופו של דבר, הייתה זו ההנהגה הציונית שהביאה את הבריטים לוותר על כוונותיהם, כדי למנוע פריצתה של שביתת מסחר כללית.  
## קישורים חיצוניים
*, 
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ארץ ישראל: תחבורה
קטגוריה:היישוב
קטגוריה:שביתות פוליטיות
קטגוריה:המנדט הבריטי: היסטוריה
קטגוריה:המנדט הבריטי: כלכלה
קטגוריה:1931 בארץ ישראל
קטגוריה:החברה הערבית בארץ ישראל המנדטורית
מדעי המזון

[ממוזער|שמאל|250px|שיעור במחלקה למדעי וטכנולוגיות המזון, ב[אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס]]
**מדעי המזון** הוא תחום מדעי אשר עוסק בהיבטים הטכניים של מזון, מאיסופו על ידי החקלאי (באמצעות קטיף, בציר, שחיטה וכו') ועד לצריכתו על ידי הצרכן. מדעי המזון הוא אחד מתחומי האגרונומיה ובמרבית המקרים מדובר בתחום נפרד מזה של מדעי התזונה. 

בין היתר, עוסקים מדעני מזון בפיתוח אמצעי מזון חדשים ותהליכי הפקתם, בחירת אמצעי האריזה, מחקרים בנושא חיי מדף, אך גם בניסויים מיקרוביולוגיים או כימיים. מדעני מזון אשר עובדים באוניברסיטאות עשויים לחקור נושאים יותר עקרוניים בהפקת המזון ותכונותיו של מצרך זה או אחר. בישראל ניתן ללמוד מדעי המזון במסגרת החוג לביוכימיה ולמדעי המזון של האוניברסיטה העברית, המהווה חלק מן הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה. ניתן גם ללמוד את המקצוע לתואר ראשון במכללת תל חי.

## ראו גם
*הנדסת מזון

## קישורים חיצוניים

* האוניברסיטה העברית הפקולטה לחקלאות

*
קטגוריה:מדע שימושי
המוזיאון הגרמני להיסטוריה

**המוזיאון הגרמני להיסטוריה** (בגרמנית: **Deutsches Historisches Museum**) המכונה גם ה**צויגהאוס** (בגרמנית: **Zeughaus** - "הנשקיה") הוא מוזיאון הנמצא במבנה העתיק ביותר בשדרת אונטר דן לינדן שבמרכז ברלין בסמוך לאי המוזיאונים.

## היסטוריה
מבנה הנשקיה (הצויגהאוס) נבנה בין השנים 1695 ו-1706 על ידי האלקטור של ברנדנבורג פרידריך השלישי. המבנה נבנה על ידי האדריכל יוהאן ארנולד נרינג (Johann Arnold Nering) בסגנון הבארוק על מנת לשמש כנשקיה עבור השטאדטשלוס הסמוך. לאחר מותו של נרינג פיקחו האדריכלים ז'אן דה בודט (Jean de Bodt), מרטין גרונברג (Martin Grünberg) ואנדריאס שולטר (Andreas Schlüter) על עבודות הבנייה.

בשנת 1875 הפך המבנה למוזיאון הצבא.

במלחמת העולם השנייה נפגע המוזיאון בצורה קשה מההפצצות, אולם בין השנים 1949- 1965 שוקם המבנה על מנת לשמש כמוזיאון הגרמני להיסטוריה.

### המוזיאון הגרמני להיסטוריה
המוזיאון הגרמני להיסטוריה נוסד בשנת 1987 על ידי קנצלר גרמניה הלמוט קוהל וראש עיריית ברלין אברהאד דיפגן לרגל יובל 750 השנים ליסוד ברלין. 

בקומתו השנייה של מבנה המוזיאון מוצגת ההיסטוריה של גרמניה מאז התקופה רומית ועד מלחמת העולם הראשונה. בקומתו הראשונה של המבנה מוצגת ההיסטוריה של גרמניה בתקופת שתי מלחמות העולם, וכן בתקופת היותה מדינה מחולקת.

ביוני 2003 נבנה אגף חדש למוזיאון בתכנונו של איי אם פיי. בשנת 2006 שופץ בניין הצויגהאוס.

המבנה שימש כמבנה הקזינו בסרט משנת 1998 ראן לולה ראן.

## גלריית תמונות

תמונה:Pei 1a.jpg|גרם המדרגות באגף החדש של המוזיאון, בתכנונו של איי אם פיי
תמונה:DHM Zeughaus interior Berlin 012.jpg|החצר הפנימית המקורה
תמונה:Zeughaus, Berlin 1900.png|הצוייגהאוס בשנת 1900
תמונה:Neue Wache P7190143.JPG|זֵר הכבוד לנופלים, שיצר לודוויג גיס ב-1931 למרכז בית המשמר החדש, שרד את הפצצות 1944–1945 ומוצג כיום במוזיאון


## ראו גם
* בית ההיסטוריה

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברלין: מוזיאונים להיסטוריה
קטגוריה:אונטר דן לינדן
דרגוסלאב יבריץ'

**דרוגסלאב יבריץ**' (במונטנגרית: **Драгослав Јеврић**; נולד ב-8 ביולי 1974 באיוונגרד, מונטנגרו, יוגוסלביה) הוא כדורגלן עבר מונטנגרי ששיחק בעמדת השוער. עד שנת 2006 שיחק בנבחרת סרביה ומונטנגרו.

## קבוצות
יבריץ' החל את הקריירה שלו בשנת 1993 במועדון הכדורגל הסרבי FK אוביליץ', ובשנת 1995 עבר לקבוצת הכוכב האדום בלגרד, שם שיחק עד 1999. אחרי 4 עונות במועדון עבר לשחק בקבוצה ההולנדית ויטסה ארנהיים. ב-2005 עבר יבריץ' לטורקיה, ושיחק שנתיים בקבוצת אנקרספור עד שנת 2007.

בקיץ 2007 עבר לשחק בישראל, בקבוצת מכבי תל אביב. בעונתו הראשונה במכבי הראה יכולת מצוינת, עם הצלות מרהיבות שעזרו לקבוצה לצבור נקודות. יבריץ' אף עצר את הפנדל היחיד שנשרק לחובת הקבוצה, מול בית"ר ירושלים. בעונתו השנייה בישראל, 2008/09, זכה עם מכבי תל אביב בגביע הטוטו. בתום עונה זו הסתיים חוזהו במכבי, הוא שוחרר מהקבוצה ובמקומו הוחתם לירן שטראובר.

בפתיחת עונת 2009/10 לא מצא יבריץ' קבוצה ונותר שחקן חופשי. על מנת לשמור על כושר הוא התאמן בכוכב האדום בלגרד, עד שבחלון ההעברות בחודש ינואר הוחתם על ידי מכבי פתח תקווה כחיזוק במאבק כנגד הירידה מליגת העל. בסיום אותה עונה עבר לאומוניה ניקוסיה הקפריסאית, שם שימש כשוער מחליף וכעבור שנתיים שוחרר מהמועדון.

## הנבחרת הלאומית
יבריץ' החל לשחק בנבחרת סרביה ומונטנגרו בשנת 2002. במונדיאל 2006 הוא היה השחקן המונטנגרי היחיד בסגל הנבחרת. בשלב הבתים במונדיאל הוא עמד בין הקורות בתבוסת נבחרתו 6-0 לנבחרת ארגנטינה, אף על פי שבמשחקי המוקדמות ספג שער אחד בלבד. את המונדיאל סיימה נבחרת סרביה ומונטנגרו במקום האחרון בבית ג' לאחר שהפסידה בשלושת משחקיה.

לאחר המונדיאל, בעקבות הכרזת העצמאות של מונטנגרו ב-2006, הוקמה נבחרת מונטנגרו כנבחרת עצמאית ואילו נבחרת סרביה ומונטנגרו שינתה את שמה לנבחרת סרביה. יבריץ' זומן למשחקה הראשון של נבחרת סרביה, שהיה משחק ידידות נגד נבחרת צ'כיה ב-4 באוגוסט 2006. יבריץ' לא שותף במשחק משום שמאמן הנבחרת חאבייר קלמנטה העדיף את ולדימיר סטויקוביץ' על פניו בהרכב. לאחר המשחק פרש יבריץ' מהנבחרת והודיע שלא ישוב לשחק בנבחרת סרביה או בנבחרת מונטנגרו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים מונטנגרים
קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:שוערי כדורגל מונטנגרים
קטגוריה:שוערי כדורגל סרבים
קטגוריה:כדורגלני רודאר פלייבליה
קטגוריה:כדורגלני פרישטינה
קטגוריה:כדורגלני הכוכב האדום בלגרד
קטגוריה:כדורגלני ויטסה ארנהם
קטגוריה:כדורגלני אנקרספור
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני אומוניה ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:ספורטאים מונטנגרים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים מונטנגרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים מונטנגרים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים סרבים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים סרבים בישראל
קטגוריה:ספורטאים סרבים בקפריסין
קטגוריה:מונטנגרים שנולדו ב-1974
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1974
תחנת הרכבת לוד – גני אביב

**תחנת הרכבת לוד – גני אביב** היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל הממוקמת בסמוך לשכונת גני אביב בעיר לוד על מסילת יפו–ירושלים. התחנה מהווה כתחנת ביניים בקו בנימינה - רחובות ובקו נתניה - בית שמש.

## היסטוריה
עם הקמת שכונת גני אביב בלוד באמצע שנות ה-90, הובטח לתושבים על ידי עיריית לוד ומשרד השיכון כי תקום תחנת רכבת בסמוך לשכונה. לתחנה הוצעו גם השמות הבאים: "**לוד צפון**" ו"**פאתי לוד**". ביולי 2002, הכריז ראש הממשלה, אריאל שרון, על השקת הפרויקט להקמת התחנה, כחלק מתוכנית כוללת לשיקום ופיתוח לוד.

אבן הפינה לתחנה הונחה ב-8 במאי 2002, אך תוכניות הבניה הוגשו לוועדת התכנון רק בתחילת שנת 2003 ואושרו במהלך אותה שנה. בעקבות חילוקי דעות כספיים בין הרכבת ומשרדי התחבורה והאוצר, העבודות לבניית התחנה החלו רק בפברואר 2006. התחנה נכללה כבר בלוחות הזמנים שהוציאה רכבת ישראל בשנת 2007 אך היא נפתחה בפועל רק ב-10 במאי 2008.

ב-2021 הושלמה בתחנה התקנתה של מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס.

## מבנה התחנה
אולם הכניסה ממוקם סמוך לשכונת גני אביב ולידו קיים מסוף לאוטובוסים ולמוניות, כמו כן גם חניון גדול לרכבים פרטיים.

בתחנה יש שני רציפים: רציף 1 המאפשר לרכבות להמשיך לתחנות תל אביב וצפונה עד לנתניה ולבנימינה ורציף 2 המאפשר לרכבות להמשיך לתחנת לוד השכנה דרומה עד לרחובות ולבית שמש. בין שני הרציפים מחבר גשר עילי.

מרכז|437x437 פיקסלים

250px|ממוזער|שמאל|תחנת הרכבת לוד גני אביב, בתקופת בנייתה
ממוזער|רציפי התחנה ורכבת מכיוון תל אביב במבט מגשר הולכי הרגל בתחנה (2022)

## שירות רכבות לתחנה

* בתחנה עוצרות רכבות פעם בשעה לכל כיוון בקו בנימינה - רחובות.
* בתחנה עוצרות רכבות פעם בשעה לכל כיוון בקו נתניה - בית שמש.

## קווי אוטובוס היוצאים מהתחנה
אל התחנה מגיעים חמישה קווי אוטובוס בתדירות גבוהה. שלושה מהם פנימיים, קו אחד אשר מוצאו ברמלה וקו נוסף אשר מוצאו במערב ראשון לציון.

## ראו גם
* תחנת הרכבת לוד

## קישורים חיצוניים

* תחנת הרכבת לוד גני אביב באתר רכבת ישראל

## הערות שוליים

לוד גני אביב
קטגוריה:לוד: מבנים
קטגוריה:לוד: תחבורה
קטגוריה:ישראל: תחנות רכבת לפי עיר
לוד גני אביב
תסמונת אשר

**תסמונת אֲשֶׁר** (באנגלית: **Usher syndrome**) היא תסמונת גנטית שבה קיימת לקות שמיעה ראשונית, בצירוף מחלת העיניים רטיניטיס פיגמנטוזה. מחלת הרטינטיס פיגמנטוזה מתפתחת בשלבי גיל ההתבגרות או מאוחר יותר, בהתאם לתת הסוג הספציפי של התסמונת, מביאה לקשיי ראייה חריפים, לעיתים עד עיוורון. התסמונת נקראת על-שם האופתלמולוג הסקוטי צ'ארלס אשר, שתיאר אותה במאמר שפרסם ב-1914.
## הסוגים הקליניים של תסמונת אשר
#### סוג 1 (USH1)
מאופיין בחירשות מולדת ועמוקה בכל התדירויות. RP מופיע בשלב מוקדם, בדרך כלל לפני הבגרות המינית, וכן בעיות בשיווי המשקל.

#### סוג 2 (USH2)
מאופיין בלקות שמיעה מולדת קלה בתדירויות הנמוכות, ובלקות שמיעה חמורה בתדירויות גבוהות. לקות השמיעה בדרך כלל איננה מחמירה עם הגיל. הילדים הלוקים בתסמונת אשר מסוג 2 יכולים לקרוא שפתיים ולהשתמש בשפה אוראלית, עד לשלב מאוחר יחסית. RP מופיע בין סוף העשור השני של החיים לתחילת העשור השלישי. אין בעיות שיווי משקל מובְנות, אולם עם צמצום שדה הראייה הופכת מערכת שיווי המשקל הוויזואלית לפחות אמינה.

#### סוג 3 (USH3)
סוג 3 של תסמונת אשר הוא נדיר, ביחס לסוג 1 ולסוג 2. בסוג זה מתפתחת לקות השמיעה אמנם בילדות, אך לאחר גיל רכישת השפה. אובדן השמיעה מחמיר בהתמדה, עד לחרשות בגילאי הבגרות. RP מתחיל בשלב מאוחר יחסית. בסוג 3 קיים אובדן מתקדם של מערכת שיווי המשקל.

## הבסיס הגנטי של תסמונת אשר
נכון להיום זוהו כעשרה גנים שהפגם הגנטי בהם יכול לגרום לתסמונת אשר. באוכלוסייה היהודית בישראל תוארו שתי מוטציות נפוצות:
# תוספת של ארבעה נוקלאוטידים CGAT בגן שנקרא usherin מופיעה ב-1 מתוך 50 יהודים ממוצא צפון אפריקה, אירן או עיראק.
# מוטציה R245X בגן PCDH15 מופיעה ב-1 מתוך 100 יהודים אשכנזים.
בדיקה גנטית לשתי מוטציות אלה אפשרית לביצוע ואף מומלצת על ידי משרד הבריאות עקב חומרתה הקשה של המחלה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
*  

אשר
אשר
אשר
קטגוריה:מחלות נדירות
סנטיאגו (כף ורדה)

**סנטיאגו** (בפורטוגזית: **Santiago** - יעקב הקדוש, בקריאולית כף ורדה: **Santiagu**) הוא הגדול מבין איי כף ורדה. סנטיאגו הוא החשוב באיים מבחינה חקלאית, ובו מתגוררים למעלה ממחצית תושבי כף ורדה.

האי ממוקם בין האי מאיו הנמצא 40 ק"מ מערבית לו לבין האי פוגו הנמצא 50 ק"מ מזרחית לו, והוא אחד מאיי הארכיפלג סוטאוונטו. סנטיאגו היה הראשון מבין האיים שיושבו על ידי מתיישבים אירופאים. בשנת 1462 נוסדה באי העיר סידאדה וליה (שנקראה אז ריבריה גרנדה).

באי נמצאת בירת איי כף ורדה - העיר פראיה, וכן נמצא באי שדה התעופה הבינלאומי פרנסיסקו מנדז (אחד משני שדות התעופה הבינלאומיים של האי). עיקר כלכלת האי מתבססת על החקלאות, התיירות והדייג. באי מגדלים תירס, קנה סוכר, בננה, קפה ומנגו.

## היסטוריה
האירופאי הראשון שגילה את האי היה אנטוניו דה נולי בשנת 1460. דה נולי בנה במקום מוצב צבאי שנקרא "ריביירה גרנדה" וסביבו התפתחה העיר סידאדה וליה. האי שהתגלה הפך למוקד לסחר עבדים. סחר זה היווה את הבסיס לכלכלת האי והפך את האי לעשיר במושבות הפורטוגזיות, אולם עם השנים השתלטו ספרד, אנגליה, הולנד וצרפת על סחר העבדים והאי ירד מגדולתו. בשנת 1712 בזזו שודדי ים את ערי האי, ובירת המושבה הועברה לפראיה. בשנת 1881 בדרום האי הוקם מגדלור דונה מריה פיה. 

בתקופת השלטון הפורטוגי פעל באי מחנה הריכוז טרפאל שכיום פועל כמוזיאון.

בשנת 1975, עם קבלת עצמאותה של כף ורדה הפכה פראיה לבירת המדינה.

מאז קבלת העצמאות התפתחו התשתיות באי ונבנו בו כבישים, בתי ספר, ונמל התעופה הבין-לאומי נלסון מנדלה.

## קישורים חיצוניים

* מפה של האי
* 

קטגוריה:איי כף ורדה
האיים הצפים של בני האורו

שמאל|ממוזער|250px|האי הצף המתויר ביותר. ניתן לראות את מבנה האי במבט מהצד
[שמאל|ממוזער|250px|ילד בן שבט ה[אורו, אוחז בידו צמח טוטורה טרי]]
**האיים הצפים של בני האוּרוֹ** (נקראים גם "איי האורו") הם מערכת של מספר איים מלאכותיים הנמצאים באגם טיטיקקה בפרו, בסמוך לעיר פונו. האיים נבנו על ידי בני שבט האורו בסביבות שנת 800 לספירה, ומדובר בעצם ברפסודות ענק, ששטחה של כל אחת מהן כמה עשרות מטרים מרובעים.

האיים בנויים מצמח מים הנקרא טוטורה (*Schoenoplectus californicus ssp. tatora*, צמח הדומה לקנה), אשר קניו מיובשים ונראים כמו קש. פרט לבניית האיים, משמש צמח זה את בני האיים למאכל, לטיפול בכאבי ראש, לבניית בתיהם (הנמצאים על האיים) וסירותיהם ולהכנת חפצי אמנות שונים. על מנת לתחזק את האיים ולמנוע מהם לשקוע בעקבות ריקבון השכבות התחתונות, מוסיפים תושבי האיים מדי פעם שכבה חדשה של צמחי טוטורה.

האיים נמצאים במרחק של כשעתיים שיט מהעיר פונו.

## היסטוריה
בני האורו בנו את האיים הצפים כאמצעי הגנה כנגד תקיפות חוזרות ונשנות של השבטים השכנים, בעיקר שבט האינקה. הבידוד של האיים, במקביל לניידות האפשרית שלהם, שימשה לבני האורו אמצעי הגנה איכותי, ועד היום מוצב על האי הגדול ביותר מגדל שמירה - עשוי אף הוא מצמח הטוטורה.

בסביבות שנות החמישים מתו רבים מבני שבט האורו מחמת רעב שפקד את האזור, והנותרים התפזרו למקומות שונים. כיום מיישבים את האיים צאצאים של בני אורו המעורבים עם בני שבט האיימרה האינדיאני. תושבי האיים שומרים על אורחות החיים של בני האורו, אך עם חלוף השנים והתפתחות הטכנולוגיה התחוללו שינויים רבים באיים - הוקם בית ספר, הוצבו אנטנות טלוויזיה ועוד. כמו כן, בעקבות התיירות הרבה הפוקדת את האיים, הם התמלאו בדוכנים קטנים למכירת מזכרות ומרבית הכנסות התושבים מבוססות על התיירים.

## ראו גם
* אחזור קרקע

## קישורים חיצוניים

* מידע על איי האורו, מתוך אתר go2peru.com
* The floating homes of Lake Titicaca - מאתר ה-BBC

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרו: תרבות
קטגוריה:פרו: גאוגרפיה
קטגוריה:איים מלאכותיים
קטגוריה:בוליביה: קבוצות אתניות