open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מנופי אבי

**מנופי אבי** היא חברה ישראלית המספקת שירותי הרמה, הנפה ושינוע כבד באמצעות הפעלת והשכרת עגורנים ובמות הרמה מסוגים שונים, בעיקר מנופים ניידים.

## שירותי החברה
[שמאל|ממוזער|250px|זוג מנופים של מנופי אבי פורקים [קרון רכבת בנמל אשדוד]]
[ממוזער|250px|מנוף של מנופי אבי מסייע בחילוץ ב[קריסת חניון הברזל, ספטמבר 2016]]
בבעלות החברה למעלה מ-80 מנופים בכושר הרמה הנע מ-25 ועד ל-1,000 טון. רוב המנופים הם מנופים ניידים יבשתיים אך בבעלות החברה גם מנופים ימיים המותקנים על גבי דוברות עם כושר הרמה של עד 100 טון. בנוסף מפעילה החברה כ-350 במות הרמה מסוגים שונים, חלקן מסוגלות להגיע עד לגובה של 72 מטר.

החברה משכירה מנופים ובמות הרמה ומתפעלת אותם. בנוסף, מתעסקת החברה בשינוע כבד ומפעילה לשם כך צי משאיות כבדות וסמי-טריילרים.

בבעלות החברה מוסך עצמאי בראשון לציון בשטח של כ-5,000 מטר רבוע. המוסך מספק שירותי תיקון לציוד החברה ומכיל גם מחסן חלקי חילוף. בנוסף מפעילה החברה רשת מוסכים ניידים לתיקון ותחזוקת כלי החברה גם בעת העבודות בשטח.

## היסטוריה
חברת "מנופי אבי" נוסדה כחברה פרטית על ידי אבי יוחנן, שעבד כשוליית סנדלר בעסק משפחתי. בעקבות עבודתו עם כלי צמ"ה בשירותו הצבאי, החל להתעניין במנופים והפך לשותף בחברה "התקווה מנוף". בשנת 1972 עזב את השותפות והקים את חברת "מנופי אבי". בהמשך הצטרף אליו אחיו, אילן יוחנן, שהחל לעבוד כמנופאי וכמכונאי שתיקן את המנופים באתרי העבודה. כשהחברה גדלה הפך אילן למנהל המוסך של החברה ומאוחר יותר לשותפו הבכיר של אבי.

בשנת 1982 נטלה החברה חלק חשוב בפינוי חצי האי סיני והעברת בסיסי צה"ל לגבול החדש.

לאורך השנים רכשה החברה ציוד חדיש. ב-1987 רכשה מנופים מרומניה. מאוחר יותר רכשה את המנוף LT-1300, המנוף הראשון תוצרת חברת ליבהר (Liebherr). ב-1994 קנתה את המנוף הזחלי הראשון בישראל Demag CC1000.

בשנת 2000 קיבלה תו תקן 9001-2000 ISO ולה גם תקן בטיחות 18001 ותקן איכות הסביבה 14001.

החברה גדלה והתרחבה במהלך השנים וב-2008 העסיקה כ-250 עובדים.

בספטמבר 2016 סייעו מנופים מתנייעים של החברה בפעולות החילוץ שנעשו בעקבות קריסת חניון הברזל.

## הצתת מנופי "ריוול"
ביולי 2006 הוצתו שני מנופים של חברת "ריוול" (Riwal) על ידי שומר אתר-הבנייה של חברת "ריוול", ונגרם להם נזק כבד. יוחנן הואשם בתחילה כי הוא עמד מאחורי ההצתה כדי לפגוע במתחרהו. אולם בהמשך, לאחר שלא נמצאו די ראיות לכך, הושג הסדר טיעון על פיו הודה יוחנן כי ידע על כוונת השומר להצית את המנופים, לא דיווח למשטרה ואף הותיר את השומר ברושם שאם ישרוף את המנופים, יתוגמל על ידו. בנוסף, יוחנן הודה שהתקשר למנכ"ל "ריוול" והשמיע איומים באוזני אשתו. במסגרת הסדר הטיעון התחייב יוחנן לשלם פיצויים בסך 200,000 ש"ח לריוול, ונדון ל-300,000 ש"ח קנס, 6 חודשי מאסר בפועל אותם הוא ריצה בעבודות שירות ו-15 חודשי מאסר על תנאי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות ישראליות
קטגוריה:חברות צמ"ה
קטגוריה:אזור: חברות
אנדרה אזולאי

**אנדרה אזולאי** (בצרפתית: **André Azoulay**; בערבית: **أندري أزولاي**; נולד ב-17 באפריל 1941) הוא יהודי ממוצא מרוקאי שמשמש יועץ בכיר למלך מרוקו, מוחמד השישי. אזולאי מכהן בתפקיד עוד מזמן כהונת אביו של מוחמד, המלך חסן השני.

## ביוגרפיה
אזולאי נולד באסואירה, עיר נמל במרוקו לחוף האוקיינוס האטלנטי, בין קזבלנקה לאגאדיר. ב-1966, היגר אזולאי לפריז, בדומה למאות אלפי יהודים אחרים שעזבו את מרוקו.

### יחסים עם מלך מרוקו
עוד בשנות השבעים, הטיל עליו המלך להקים את "זהות ודו-שיח", ארגון ששם לו למטרה לטפח ולשמר את הזהות התרבותית של יהודי צפון-אפריקה, ולקיים דיאלוג מתמיד בין יהודים וערבים, ולמען שלום במזרח התיכון, מה שאף זיכה אותו בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון ב-2006. אזולאי נטל חלק במעורבות של חסן השני בתהליך השלום ובארגון הפגישות הראשונות בארמון המלך בין משה דיין לתוהאמי, שהביאו לשלום עם מצרים. במסגרת תפקידו כיועץ המלך יזם מגעים עם פלסטינים ומנהיגי מדינות ערב ואת "כנס קזבלנקה", אשר היווה את ה"טריגר" לשיחות השלום בין ישראל והפלסטינים. בשנות התשעים, לאחר הזמנה אישית ממלך מרוקו, חסן השני, אזולאי החל לייעץ למלך מרוקו.

לחסן השני היו קשרים בלתי רשמיים עם מדינת ישראל, ואזולאי הגיע למרוקו במטרה לגייס משקיעים זרים עבור המדינה, כשבאמתחתו ניסיון רב במערכות כלכליות שונות ובהן הבנק השלישי בגודלו בצרפת, שם שימש כמנהל בכיר וחבר-פעיל בארגונים חברתיים שונים. בשנת 1999, לאחר פטירת אביו, עלה על כס המלוכה יורש העצר, מוחמד השישי, והותיר את אזולאי כיועץ בכיר לענייני כלכלה, מה שתרם רבות ליציבות המערכת הכלכלית ולתמיכה במלך הצעיר. קשריו האישיים של אזולאי בעולם העסקים הבינלאומי הביאו למרוקו אנשי עסקים מתחומים שונים. מקומם של הישראלים לא נפקד, ובתחומי הנדל"ן, תיירות, חקלאות, שירותים ואחרים מגלגלים מאות מיליוני אירו בשנה.

ביחד עם סרז' ברדוגו, נשיא קהילת יהודי מרוקו ושר התיירות לשעבר, פנה אזולאי ל"יד ושם" כדי שמלך מרוקו לשעבר, מוחמד החמישי (סבו של המלך הנוכחי), ירשם כחסיד אומות העולם כהערכה על פועלו בהצלת יהודי מרוקו בזמן השואה. לגרסה זו יש מתנגדים. ישנה מחלוקת האם אכן ניתן לתאר את המלך כמגן היהודים בזמן המלחמה. בעוד שהוא התנגד באופן הצהרתי לצעדים אנטי-יהודיים מצד משטר וישי, הוא עצמו חתם על הצווים שהכניסו אותם לתוקף. באשר לסוגיית חסיד אומות העולם, קבעו אנשי "יד ושם" כי המלך מוחמד החמישי אינו עומד בקריטריונים של "פנייה רשמית של הנאצים להסגרת היהודים", וכי המלך לא "העמיד עצמו בסכנת חיים". לטענת ברדוגו, המלך הציל חיים רבים, ואף קיבל משלחת יהודים בעת המלחמה, והבטיח להם את חסותו על הקהילה היהודית במרוקו.

## משפחתו
בתו, אודרה אזולאי, היא מזכ"לית אונסק"ו. קודם לכן כיהנה בממשלת צרפת של מנואל ואלס כשרת התרבות.

## קישורים חיצוניים

* אנדרה אזולאי לישראלים, TheMarker Café, (הוסף ליוטיוב ב-16 נובמבר 2006)
* מרוקו שוקלת חידוש יחסים, אנדרה אזולאי וסרז' ברדוגו מתראיינים במגזין היהודי אמריקאי הפורוורד, 3 באוקטובר 2003

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים מרוקאים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:יהודים מרוקאים
קטגוריה:הסכמי אברהם: אישים
קטגוריה:מעוטרי עיטור נשיא מדינת ישראל
קטגוריה:ילידי 1941
פייר וז'יל

**פייר וז'יל** (בצרפתית: **Pierre et Gilles**) הוא כינויים של צמד צלמים צרפתיים. **פייר קומואה** (**Pierre Commoy**) נולד בשנת 1950 בעיר לה רוש-סור-יון, **ז'יל בלאנשאר** (**Gilles Blanchard**) נולד בשנת 1953 בעיר לה האבר (Le Havre). יצירתם של השניים מזוהה עם תצלומי סטודיו בסגנון קיטש או קאמפ, ובהם התייחסות לתרבות הפופולרית ולתרבות הומוסקסואלית ולהומוארוטיקה. 

בשנת 1974 החל ז'יל בהתכתבות רבת שנים עם האמנית הצרפתייה אנט מסאז'ה (Anntte Messager). הוא עבר לפריז והתחיל בקריירה של צייר ומאייר. באותה עת עבר לפריז גם פייר, שם הוא התחיל בקריירה של צלם במגזינים כגון "Rock & Folk", "Dépêche-mode" ו"Interview". השניים נפגשו בשנת 1976 באירוע בבוטיק של חברת האופנה קנזו (Kenzo Takada) ועד מהרה חלקו השניים דירה וסטודיו. החל משנת 1977 החלו השניים ליצור את עבודותיהם במשותף, כשהם משלבים בין טכניקת הצילום לבין טכניקות ציוריות וקולאז'. בשנת 1983 הוצגה תערוכת היחיד הראשונה של השניים בגלריה פריזאית. 

ברבים מתצלומיהם של פייר וז'יל מוצגים דוגמנים ודוגמניות בתבניות חשיבה והצגה מוכרות. הדוגמנים מצלמים דמויות כגון קדושים נוצריים ודמויות מן מיתולוגיה היוונית. סגנון הצילום מדגיש את האופי המלאכותי של הייצוג על ידי שימוש בתפאורה, באביזרים ובתלבושות תיאטרליות, וכן על ידי שימוש בתאורה דרמטית ובאיפור כבד ההופך את גוף הדוגמנים לדמויות אידיאליות. רבים מן הדוגמנים הם דמויות מפורסמות כגון הזמרות מדונה, קיילי מינוג, השחקנים ז'ולייט גרקו קתרין דנב וז'אן מאריס (Jean Marais) וסלבריטאים (אמנדה לפור).

פן בולט נוסף בעבודתם הוא הפרשנות ההומואירוטית לדמויות השונות, אשר מבליט את מיניותם של הדוגמנים. חלק מן העבודות אף מושפע מתצלומי פורנו ומציג עירום גברי.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:צלמים צרפתים
קטגוריה:להט"בים צרפתים
קטגוריה:אמנים להט"בים
קטגוריה:צמדי אמנים
קטגוריה:צלמי דיוקן
וולטר ויילד

שמאל|ממוזער|250px|וולטר ויילד
**וולטר ויילד** (באנגלית: **Walter Wild**, 13 באוקטובר 1872 - 16 בדצמבר 1953) היה כדורגלן אנגלי ונשיאו הראשון של מועדון הכדורגל ברצלונה.

## ביוגרפיה

ויילד נולד באנגליה, ובהמשך עבר להתגורר בעיר ברצלונה עקב עסקים, במסגרתם יצר קשר עם ז'ואן גאמפר, מייסד המועדון.

ב-29 בנובמבר 1899 היה ויילד בין 12 הנוכחים בפגישה שארגן ז'ואן גאמפר במטרה לייסד את מועדון הכדורגל. הוא נבחר להיות הנשיא הראשון על ידי גאמפר, כיוון שהיה הבוגר מבין הנוכחים. בפגישה נקבעו השם, הסמל והצבעים של המועדון. ויילד היה נשיא המועדון עד 25 באפריל 1901. סגנו הראשון היה ג'ון פרסונס. גאמפר היה דובר המועדון וקפטן הקבוצה. במקביל להיותו נשיא, היה ויילד שחקנה של קבוצת הכדורגל. הוא שיחק בעמדת ההגנה ושותף בעשרה משחקים בלבד, ובהם גם המשחק הראשון אי פעם של המועדון. הוא זכה עם הקבוצה בגביע הראשון שלה, בטורניר ידידות כנגד נבחרת קטלוניה.

ויילד תרם את דירתו כמפקדה הראשונה של המועדון. אחד מהישגיו הבולטים כנשיא היה סיכום עם בית המלון "קזנובס" לאפשר למועדון להשתמש, כמגרשו הביתי, במגרש של בית המלון. יתר על כן, תחת ויילד השתתף המועדון במהדורה הראשונה של "גביע מסאיה", אם כי הקבוצה לא זכתה בה להצלחה רבה.

ויילד נבחר מחדש לתפקיד שלוש פעמים, בין דצמבר 1899 לבין דצמבר 1900. הוא פרש מתפקידו ב-25 באפריל 1901 כיוון שנאלץ לחזור לארץ מולדתו. ביום עזיבתו נבחר להיות "חבר כבוד" של המועדון. בחגיגות היובל של המועדון היה ויילד אורח כבוד, ומשום שלא עקב אחר התפתחות המועדון, התפלא לראות עד כמה רחוק הגיע.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:נשיאי ברצלונה (כדורגל)
קטגוריה:עסקני ספורט בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1872
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1953
פייר-אנרי דה ואלנסיין

**פייר-אנרי דה ואלנסיין** (בצרפתית: **Pierre-Henri de Valenciennes**; ) היה צייר צרפתי.

## ביוגרפיה
דה ואלנסיין נולד בטולוז ולמד באקדמיה לציור שבעיר אצל צייר בשם ז'אן-בטיסט דספאקס. באמצעותו הכיר את העיטורים הקלאסיים המסורתיים של נושאי התנ"ך. ב-1769 מאתיו דובורג, פרקליט וסוחר מטולוז, הזמין את דה ואלנסיין למסע לרומא. ב-1771 שב לצרפת ובסוף אותה שנה הגיע לפריז, שם התגורר אצל אחיו של דובורג. הוא למד באקדמיה המלכותית לציור ולפיסול אצל תלמידו של פרנסואה בושה, גבריאל-פרנסואה דויין שהתמחה בציורים היסטוריים, מה שגרם לדה ואלנסיין להרחיב את שליטתו בנושאים המסורתיים של הציור.

ב-1777 שב לרומא ונשאר באיטליה עד 1781. הוא ערך מסעות בקמפניה ובאזורים שהשתייכו לממלכת נאפולי וסיציליה. חוברת בשם "מסע לנאפולי ולסיציליה, 1779" מעידה על מסעותיו אלה שבהם התנסה בציור נוף כפרי בחיק הטבע. הוא הקדיש את מרבית זמנו ללימוד הציור של גופים תלת-ממדיים אצל פרופסור ידוע למתמטיקה ברומא. מאוחר יותר הודה דה ואלנסיין כי הייתה זו הכרותו עם הצייר קלוד ז'וזף ורנה, במסעו בחזרה לפריז דרך שווייץ ב-1781, שאפשרה לו להפוך את התאוריה שלמד ברומא למיומנות מעשית כצייר.

ב-1785 שב לרומא, אך כעבור שנתיים חזר לפריז וב-28 ביולי 1787 התקבל כחבר האקדמיה לאמנויות היפות שבעיר. הוא הציג שם את ציורו "קיקרו מגלה את קברו של ארכימדס" (כיום במוזיאון דז אוגוסטין בטולוז). ציור זה הוצג גם בסאלון (תערוכת הציורים מיסודה של האקדמיה לאמנויות היפות) של 1787 יחד עם ציוריו "העיר העתיקה אגריגנטום" (כיום במוזיאון הלובר בפריז) ו- "נוף ביוון העתיקה" (כיום במוזיאון לאמנות בדטרויט).

ב-1796 פתח סטודיו והחל בשנה זו עד 1800 שימש כפרופסור לציור תלת-ממדי של בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז. בין תלמידיו נמנו ז'אן-ויקטור ברטן, ואשיל-אטנה מישאלון שמאוחר יותר היו מוריו של ז'אן-בטיסט קאמי קורו. הוא פיתח את התנסותו כצייר במסה "יסודות הציור התלת-ממדי לשימושם של ציירים" שפורסמה ב-1800. מסה זו של דה ואלנסיין, שנחשב לאבי ציור הנוף ההיסטורי, שימשה כמדריך לשני דורות רצופים של ציירי נוף.

דה ואלנסיין הציג את ציוריו גם בסאלונים של 1804, 1806, 1808, שני ציורים בסאלון של 1810 וציור אחד בזה של 1814. פרס רומא מיוחד לציור נוף היסטורי שנקרא על שמו, הוענק לראשונה לתלמידו מישאלון ב-1817. פרס זה בוטל ב-1863.

פייר-אנרי דה ואלנסיין מת בפריז ב-1819 נקבר בבית הקברות פר לשז.

שמאל|ממוזער|250px|קיקרו מגלה את קברו של ארכימדס, 1787

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1750
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1819
עטרה (כתר)

[שמאל|ממוזער|200px|עטרה לראשו של [דיודוטוס הראשון מבקטריה|דיודוטוס מבקטריה – סרט לבן שנלבש לראשו של מונרך בתקופה ההלניסטית על מנת לציין את מלכותו.]]
[שמאל|ממוזער|200px|העטרה הממלכתית של [ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת|המלכה ויקטוריה – עטרה שהוכנה עבור הכתרת המלך ג'ורג' הרביעי.]]
**עטרה** או **דיאדמה** (ביוונית: **διάδημα**, דיאדמה – מן הפועל "לקשור") היא סוג של כתר אשר חבשו מלכים עוד מהעת העתיקה. כיום משמש כינוי זה לכתר קטן המשמש מונרכים בשימוש יומיומי.

כינוי יווני זה שימש לתיאור סרט לבן שנענד בתקופה ההלניסטית למצחו של המונרך, ונקשר מאחורי ראשו. הדיאדמה שימשה לציין את סמכותו של המונרך. לימים שויך המונח לכתרים מעגליים שנלבשו על ידי מונרכים.

אלכסנדר מוקדון היה הראשון לענוד את הדיאדמה, לזכר ניצחונו על הפרסים וכיבוש אסיה, יורשיו הדיאדוכים אימצו מנהג זה ומאז הדיאדמה הפכה לאחד מסמלי המונרך המזרחי-הלניסטי, מקורות מאוחרים כדיודורוס סיקולוס מייחסים לכתר מקור פרסי אולם ככל הנראה אין ממש בהשערתם. כתוצאה מאימוץ הכתר על ידי אלכסנדר נוצר סיפור המייחס את ענידת הדיאדמה לראשונה לדיוניסוס, שענד אותה בעת שנלחם על כיבוש אסיה.

ברומא העתיקה הדיאדמה הייתה סמל לשלטון העריצות של מלכי המזרח, בשנת 44 לפנה"ס מרקוס אנטוניוס הציע את הדיאדמה ליוליוס קיסר אולם האחרון נאלץ לדחות את הכתר בלחץ ההמון הרומאי שהיה מזועזע מן הזוועה שהתרחשה לנגד עיניו. כתוצאה מכך הקיסרים נמנעו מלבישת הדיאדמה עד ימי קונסטנטינוס שהפך את הדיאדמה לאחד מסמלי האוגוסטוס והאוגוסטה.

כיום משמש המונח "עטרה" (דיאדמה) לציון כתר שצורתו מחצית העיגול, הנלבש על ידי נשים מבתי מלוכה (בדומה לתכשיט הנזר) ומשמש לאירועים יומיומיים שבהם נדרשת המלכה ללבוש כתר, אולם מדובר בכתר קל משקל ונוח יותר מהכתרים הממלכתיים או מכתרי ההכתרה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כתרים
פרישה לגמלאות

**פרישה לגִמְלָאוֹת** היא סיום העבודה בעיקר עקב גיל (בין אם הגעה לגיל פרישה, או גיל אחר) או מסיבות אחרות (כגון בריאות). בעקבות הפרישה לגמלאות מקבל האדם, במקרים רבים, פנסיה (גִּמְלָה תקופתית) מקרן פנסיה או מן המעביד (ואז הפרישה נקראת גם פרישה לפנסיה), או כספים שצבר בתקופת עבודתו (כגון כספי קופת גמל, פיצויים) המשמשים לפרנסתו לאחר הפרישה. כן נהנים הפורשים לגמלאות, בדרך כלל, מקצבות הביטוח הלאומי (קצבת זקנה, קצבת נכות).

פרישה לגמלאות היא צעד פורמלי לעובד השכיר, המסיים את יחסי עובד-מעביד ומזכה את העובד בפיצויי פיטורים. פרישה לגמלאות מתקיימת גם אצל עובד עצמאי, על פי החלטתו.

## הכנה לפרישה
פרישה לגמלאות היא שינוי מהותי בחיי האדם העובד, ממצב שבו יום-יום עליו להתייצב לעבודתו, למצב שבו לא מוטלת עליו חובה כזו, וכל זמנו בידו. שינוי מהותי כזה מצריך היערכות נאותה. מקומות עבודה גדולים מארגנים לעובדיהם המתקרבים לגיל פרישה פעילות של הכנה לפרישה, המסייעת למעבר קל של השינוי.

## בישראל
בישראל נקבע גיל הפרישה בחוק גיל פרישה. גיל פרישת חובה הוא 67 שנה, ובגיל זה רשאי המעביד להורות לעובד לפרוש לגמלאות. נשים רשאיות לפרוש כבר בגיל 63, תוך זכאות לכל הזכויות הניתנות בגיל פרישה. שינוי גיל הפרישה לנשים עבר כתיקון לחוק גיל פרישה, תשס"ד-2004 החל מ - 1.2020, בתאריך 1.5.2022. גיל הפרישה לנשים ימשיך לעלות עד גיל 65 עבור ילידות 1970. https://www.gov.il/he/pages/women_retirement_age_news. נשים וגברים זכאים לפרוש החל מגיל 60 בפרישה מוקדמת, שבה ניתנות רק חלק מהזכויות הניתנות בגיל פרישה. בחלק ממקומות העבודה קיימים הסכמים הקובעים גיל פרישה אחר, מאוחר מזה הקבוע בחוק או מוקדם ממנו.

כאשר עובד היה מבוטח בקרן פנסיה, עם פרישתו לגמלאות הוא מתחיל לקבל פנסיה מקרן הפנסיה לכל ימי חייו. החל משנת 2008 **מסלול קצבה** הוא מסלול חיסכון לפנסיה. מסלול זה הוא היחיד המזכה בהקלות מס הן לעובד והן למעסיק.  קודם לכן התאפשר גם ביטוח פנסיוני ב**מסלול הוני**, שבו ניתן  לחוסך אפשרות למשוך ללא מס את הכסף הפנסיוני שצבר.  

תשלומי פנסיה המשולמים למי שהגיע לגיל פרישה פטורים מדמי ביטוח לאומי וביטוח בריאות ונהנים מפטור ממס הכנסה עד תקרה של 4,903 ש"ח לחודש (בשנת 2024). תקרת הפטור נמוכה יותר כאשר העובד קיבל פטור ממס על כספי פיצויים/מענקים בעבר והיוון כספי פנסיה. קבלת הפטור ממס הכנסה על הפנסיה, לאחר גיל הפרישה, נקראת "קיבוע זכויות" ומחייבת הגשת בקשה לפקיד שומה .

## לקריאה נוספת
* ליאת קוליק, **לבלוב בעת שלכת - הפרישה מעבודה בעידן של שינויים**, הוצאת רסלינג, 2022.

## קישורים חיצוניים

* מדריכים לפרישה וגמלאות, באתר נציבות שירות המדינה
* הארכת שירות מעבר לגיל פרישה, באתר נציבות שירות המדינה
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גמלאות
קטגוריה:יחסי עבודה
מוטסה הראשון

**מוקאביה מבוגנדה** (;1837-19 באוקטובר 1884, המוכר בשמו המלכותי **מוטסה הראשון**, היה הקבקה של ממלכת בוגנדה, הגדולה ממלכות אוגנדה מאוקטובר 1856 עד מותו.

במהלך שלטונו ביקרו את מוטסה מסיונרים קתולים ואנגליקנים אך הוא התנגד להם, בעיקר בעקבות דרישתם לאסור על פוליגמיה בממלכתו. למוטסה עצמו היו נשים רבות והוא התעניין בדת האסלאם. לפי עדויות של נסיכים מוסלמיים מוטסה שקל להתאסלם אך לא היה מוכן לקבל את מנהג ברית המילה ועל כן לא התקבל כמוסלמי בקרב המוסלמים המאמינים.

בפברואר 1862 ביקרו את המלך מוטסה מגלי הארצות ג'ון הנינג ספיק וג'יימס אוגוסטוס גרנט במהלך חיפושם אחרי מקור הנילוס הלבן.

מוטסה היה ידוע באכזריותו. אלפי נתיניו הוצאו להורג במהלך שלטונו, בדרך כלל בעקבות עבירות קלות וחריגות מקוד ההתנהגות של חצר המלוכה.
לאחר מותו ירש אותו בנו - מואנגה השני.

## לקריאה נוספת
*אלן מורהד, **הנילוס הלבן**, תרגם זיוי שורר, הוצאת מערכות, 1965.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אוגנדים
קטגוריה:אוגנדה: היסטוריה
קטגוריה:ילידי 1837
קטגוריה:נפטרים ב-1884
אדולף אנגלר

**היינריך גוסטב אדולף אנגלר** (אנגלית: Heinrich Gustav Adolf Engler) (25 במרץ 1844, פרוסיה - 10 באוקטובר 1930, ברלין), מחשובי הבוטנאים בעולם, תרם רבות לסיסטמטיקה של הבוטניקה ושיטת מיון הצמחים שיצר עדיין מקובלת בכל העולם.
היה חוקר חשוב של הגאוגרפיה של הצמחים ותרם רבות להבנת ההתפתחות ההיסטורית של התחום.
בין השאר ערך כתבי עת וערכים אנציקלופדיים בתחומים אלה.

## תפקידיו
* פרופסור לבוטאניקה ומנהל הגן הבוטאני באוניברסיטת קיל: 1878 - 1889.
* פרופסור לבוטאניקה באוניברסיטת ברלין בשהים 1889 - 1921.
* ייסד וניהל את הגן הבוטני של ברלין ואת מוזיאון הצמחים בדאלם בשנים 1889 - 1921.
* ערך מסעות מחקר רבים ברחבי העולם ובייחוד באפריקה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בוטנאים גרמנים
קטגוריה:מנהלי גנים בוטניים
קטגוריה:קצרמר בוטניקה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיל
קטגוריה:זוכי מדליית ליניאוס
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1844
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1930
קלמה ראשיד

**קלמה ראשיד** (באנגלית: **Kalema Rashid**) היה בנו של מוטסה הראשון, הקבקה של ממלכת בוגנדה, והיה הטוען לכתר של ממלכת בוגנדה בעת גלותו של מואנגה השני.

## חייו
קלמה עלה לשלטון במהלך מלחמות הדת בבוגנדה. הוא הומלך על ידי קבוצת שבטים מוסלמיים אשר העלו אותו לשלטון תחת אחיו קיואוה, ששלט פחות משנה לאחר שמואנגה, אחיו הצעיר, הודח באותה שנה. בעת עלייתו לשלטון הורה קלמה על הוצאתם להורג של שלושים קרובי משפחה על מנת לחזק את כוחו ולמנוע הפיכה נוספת.

בשנים 1888-1889 ניסה מואנגה לחסל את ראשי הסיעות המוסלמיות והנוצריות בחצר המלוכה. מאמציו נכשלו והובילו לגירושו ולסדרה של מלחמות אזרחים. באותה שנה ירש קיואוה את אחיו. מספר חודשים לאחר מכן, ב-18 באוקטובר 1889, עלה כוחה של הסיעה המוסלמית. קיואוה הודח וקלמה הומלך על פניו. במהלך הפיכה זו גורשו כל המסיונרים הנוצרים. 

בעקבות המאבקים הדתיים הטילה ממשלת בריטניה אולטימטום על קלמה - להתנצר ולשמור על תואר הקבקה, או להישאר מוסלמי ולאבד את שלטונו. 

קלמה בחר להישאר מוסלמי והודח אף הוא.

בעקבות הדחתו הוחזר אחיו מואנגה והוכתר בשנית כקבקה ושיתף פעולה עם הבריטים. 

בנו של קלמה מונה כצ'יף של אחת הערים הגדולות במחוז ג'ינג'ה, וזכה לעושר ואדמות רבות אשר מצויות בידי צאצאי קלמה ראשיד עד היום. 

מעמד זה הקנה למשפחה מעמד אצולה, על פני מעמד מלכותי וכל הנסיכים המוסלמים באוגנדה הם צאצאי משפחה זו. 

למרות שלטונו הקצר בבוגנדה, הוא נטע את האסלאם כגורם דת משמעותי באוגנדה, דבר אשר נמשך עד היום.

קטגוריה:אוגנדים
קטגוריה:אוגנדה: היסטוריה
קטגוריה:ילידי 1801
קטגוריה:נפטרים ב-1891
מואנגה השני

**באסאממולה אקקרה** (אנגלית: Basammula Ekkere ; 1868–1903) המוכר בשם המלכותי כ**מואנגה השני** (Mwanga II) היה הקבקה האחרון של ממלכת בוגנדה העצמאית.

## חייו
מואנגה ירש את אביו, מוטסה הראשון ב־1884. האיום הגדול ביותר בעיניו נבע מהמסיונרים הנוצרים אשר חדרו לאיטם לממלכה. לעומת אביו, אשר היה משלח את קתולים באנגליקנים ולהפך על מנת להחליש את כוחם, נקט מואנגה בגישה תוקפנית יותר. הוא גירש את המסיונרים והכריח את המתנצרים לזנוח את דתם החדשה תחת עינויים ולעיתים קרובות, מוות.

מספר משרתים נוצרים בחצרו הוצאו להורג והוכרו על ידי הכנסייה כקדושי אוגנדה ב-1964. ב-29 באוקטובר 1885, נרצח הארכיבישוף ג'יימס הנינגטון בגבול ממלכתו ובהוראתו של מואנגה. בין הנרצחים בשנים 1885–1887 היו שני אנשי חצר ששירתו בתפקיד רבי משרתים, אשר הפרו את פקודות המלך בכך שהצילו את המשרתים הצעירים שתחת פיקודם מנטיותיו הפדופיליות של מואנגה.
רציחות אלו והתנגדות המתמשכת של מואנגה העלו את חמתם של הבריטים, אשר תמכו במרידותיהם של הסיעות המוסלמיות והנוצריות שבחצרו של מואנגה. קבוצות אלו הצליח להביס את מואנגה ולהדיחו בקרב במנגו בשנת 1888.
אחיו של מואנגה הועלה לכס המלוכה למספר חודשים ולאחר מכן הוחלף על ידי אח אחר, קלמה ראשיד אשר נתמך על ידי סיעה מוסלמית.
מואנגה הצליח לברוח ולנהל משא ומתן עם הבריטים. בעקבות עלייתו של אחיו המוסלמי לשלטון, הסכימו הבריטים להחזיר את מואנגה לכסאו ב-1889 בתמורה להעברת חלק מריבונותו לחברת מזרח אפריקה הבריטית. ב-1894 נתן מואנגה את הסכמתו לקבלת פרוטקטורט בריטי לממלכתו.

החיכוכים בין מואנגה לבריטים לא פסקו וב-1897 הוא מרד כנגדם וברח לגבעות. ב-15 בינואר 1898 הוא הובס בקיסלאירה על ידי כוחות שנשלחו בשם הבריטים. הוא נתפס ב-1899 ונשלח לגלות עד סוף ימיו באיי סיישל.
ירש אותו בנו הצעיר דאודי קוואה השני.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אוגנדה: היסטוריה
קטגוריה:אוגנדים
קטגוריה:להט"בים אוגנדים
קטגוריה:אנשי מלוכה להט"בים
קטגוריה:ילידי 1868
קטגוריה:נפטרים ב-1903
גביע רקופה סודאמריקנה

**גביע רקופה סודאמריקנה** (**Recopa Sudamericana**; בברזיל מכונה הגביע "רקופה סולאמריקנה") הוא אחד הגביעים היבשתיים בדרום אמריקה, והוא מפגיש את זוכת גביע הליברטדורס עם זוכת גביע סודאמריקנה. הגביע משמש כ**[[סופר קאפ|סופר-קאפ]] הדרום-אמריקאי**. הזוכה נקבעת על סמך תוצאת שני משחקים הנערכים במגרשיהן הביתיים של המשתתפות. בוקה ג'וניורס היא הקבוצה עם מרב הזכיות בגביע - 4 זכיות. הקבוצות הברזילאיות מובילות את טבלת הזכיות עם 10 זכיות.

הגביע נערך לראשונה ב-1989. עד 1998 משחק הגביע היה מפגש בין זוכת גביע הליברטדורס וזוכת גביע הסופרקופה סודאמריקנה, שבוטל ב-1997. בין השנים 1999 ו-2002, התקופה שבין ביטולו של גביע הסופרקופה וייסודו של גביע סודאמריקנה, גביע הרקופה לא נערך. בשנת 2003, עם הכתרתה של הזוכה הראשונה בגביע סודאמריקנה, שב גביע הרקופה להיערך.

ב-1991 לא נערך הטורניר, מאחר שאולימפיה הפרגוואית זכתה בליברטדורס ובסופרקופה סודאמריקנה גם יחד. ב-1994 זכתה סאו פאולו בליברטדורס ובסופרקופה סודאמריקנה, וכדי להימנע מביטול הטורניר פעם נוספת נקבע שהיא תפגוש בגמר את זוכת גביע קונמבול, בוטפוגו, גם היא מברזיל.

בשנה הראשונה, 1989, שוחק הגביע במתכונת בית וחוץ. המהדורה השנייה שוחקה במסגרת משחק יחיד במיאמי, ארצות הברית. מהדורת 1991, כאמור, לא התקיימה, ומ-1992 ועד 1997 נערך הטורניר ביפן, מלבד בשנת 1993 שבה זכו שתי קבוצות ברזילאיות, והוא שוחק במתכונת של שני משחקים באותה מדינה. הטורניר לשנת 1998 נערך ב-1999 במתכונת בית וחוץ במסגרת משחקי בית A של שלב הבתים של גביע מרקוסור, בית שבו השתתפו שתי הקבוצות שהעפילו לגמר הרקופה, קרוזיירו וריבר פלייט. בשנים 2003 ו-2004, לאחר חזרתו של המפעל מהקפאתו בין השנים 1999 ו-2002, נערך המשחק בארצות הברית. משנת 2005 הוא משוחק באופן קבוע במתכונת הנוכחית של שני משחקים.

שם הטורניר השתנה מעת לעת מטעמים מסחריים. כיום שמו  הרשמי הוא **"קונמבול רקופה סודאמריקנה סנטנדר"**.

## סטטיסטיקה

### תוצאות הטורנירים

### הזוכות בגביע

### לפי מדינה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תחרויות כדורגל בין-לאומיות למועדונים
קטגוריה:תחרויות כדורגל באמריקה הדרומית
דרום אמריקני
דאודי קוואה השני

סר **דאודי קוואה השני** (8 באוגוסט 1896 - 22 בנובמבר 1939) היה הקבקה (מלך) של בוגנדה בשנים 1897–1939.

דאודי קוואה הוטבל כפרוטסטנטי. דאודי בלוגנדה (אחת השפות העיקריות של אוגנדה) הוא השם "דוד".

ב-14 באוגוסט 1897 ירש דאודי את אביו מואנגה השני שמרד בפרוטקטורט הבריטי בבוגנדה. דאודי, שנותר נאמן לבריטים ביצע רפורמות חשובות של דמוקרטיזציה במדינה.

לאחר מותו ירש אותו מוטסה השני אשר הפך מאוחר יותר לנשיאה הראשון של אוגנדה.

## קישורים חיצוניים

* Baganda monarchy page

קטגוריה:אוגנדה: היסטוריה
קטגוריה:אוגנדים
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירים מפקדים
קטגוריה:אבירים מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:ילידי 1896

קטגוריה:נפטרים ב-1939
גלה בז'ואשווילי

[שמאל|ממוזער|250px|שר החוץ של גאורגיה, גלה בז'ואשווילי בפגישה עם [קונדוליזה רייס. וושינגטון די. סי. 11 בספטמבר 2007]]
**גֶלָה בֶּז'וּאשווילי** (גאורגית: **გელა ბეჟუაშვილი**; נולד ב-1 במרץ 1967) הוא פוליטיקאי גאורגי, שכיהן בתפקיד שר ההגנה ושר החוץ של גאורגיה ותפקידים פוליטיים אחרים. כיום מכהן כראש שירותי המודיעין של גאורגיה.

## תחילת חייו
בז'ואשווילי נולד בעיירה מנגליסי בגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). בשנת 1991 הוא סיים כבוגר את המכון ליחסים בינלאומיים והחוק הבינלאומי באוקראינה ולאחר מכן למד בפקולטה לחוק הבינלאומי באוניברסיטת קייב. בשנת 1997 הוא קיבל תואר מוסמך במשפטים (LLM)-במשפט בינלאומי ובמשפט השוואתי מבית הספר למשפט באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית בדאלאס טקסס. בשנת 2003 הוא נרשם לבית הספר למנהל שליד אוניברסיטת הרווארד כתלמיד אמצע-קריירה והיה מועמד לתואר MA במינהל ציבורי.

## קריירה

בז'ואשווילי החל את הקריירה הפוליטית שלו במשרד החוץ של גאורגיה בתחילת שנות התשעים. בין השנים 1993–1996, הוא כיהן כציר מיוחד ומוסמך של גאורגיה בקזחסטן. במהלך שנות התשעים הוא היה מעורב באופן פעיל במועצת אירופה, ובשנת 1999, כיהן כראש צוות המשא ומתן בין גאורגיה למועצת אירופה. בין השנים 2000–2004 הוא כיהן כסגן שר ההגנה של גאורגיה. ב-17 בפברואר 2004 הוא מונה לתפקיד שר ההגנה של גאורגיה וכיהן בו עד ל-10 ביוני של אותה שנה. הוא היה השר ההגנה הראשון שלא הגיע מרקע צבאי או ביטחוני מאז הקמתה של גאורגיה. מיוני 2004 ועד אוקטובר 2005 הוא כיהן כמזכיר המועצה לביטחון לאומי של גאורגיה, וב-19 באוקטובר 2005 הוא החליף את סלומה זוראבישווילי בתפקיד שר החוץ של גאורגיה.

עם כינון הממשלה החדשה של גאורגיה בינואר 2008 הוחלף בז'ואשווילי, ב-31 בינואר של אותה שנה, על ידי דוד בכארדזה. בעקבות זאת הודיע בז'ואשווילי על החלטתו לפרוש מהחיים הציבוריים לטובת הסקטור הפרטי. למרות זאת מונה בז'ואשווילי, ב-30 בינואר 2008 לראש שירותי המודיעין של גאורגיה והחליף את אנה ז'ווניה.

משנת 2000, במקביל לפעילותו הפוליטית, היה בז'ואשווילי במחקר מדעי בסוגיות של החוק הבינלאומי, וכתב, בשנת 2003, את הספר "היבטים משפטיים בינלאומיים של מדיניות החוץ הגאורגית" ומספר מאמרים בנושא. הוא מחזיק בדרגה הדיפלומטית של "שגריר מיוחד ומוסמך", ודרגת מזכיר שגרירות ממלכתי בשירות הציבורי.

בז'ואשווילי נשוי עם שני בנים. הוא דובר גאורגית, אנגלית, רוסית וספרדית. אחיו דוד בז'ואשווילי הוא אחד מהבעלים של ערוצי הטלוויזיה מזה ורוסתווי-2 וחבר הפרלמנט הגאורגי מטעם תנועת האיחוד הלאומית (בראשות סאקשווילי).

## קישורים חיצוניים

* גלה בז'ואשווילי, ראש שירותי המודיעין של גאורגיה, באתר LENTRA.RU, 
* ליאנה ג'רוואלידזה (2006), גאורגיה: מדיניות החוץ אנרגיה של רוסיה וההשלכות על ערובות אספקת האנרגיה, עמ' 19–20, , . על משפחת בז'ואשווילי - רוברט בז'ואשווילי (האב), גלה בז'ואשווילי ודוד בז'ואשווילי (האח הצעיר)

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי החוץ של גאורגיה
קטגוריה:שרי ההגנה של גאורגיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייב
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1967
העלבת עובד ציבור

**העלבת עובד ציבור** היא עבירה המופיעה בסעיף 288 לחוק העונשין. סעיף זה משקף את גישתו של המחוקק, לפיה עובד הציבור, המשרת את הציבור, חשוף יותר מאחרים לביקורת על מעשיו, ולכן זקוק להגנה מיוחדת מפני גלישתה של הביקורת להעלבה, ולא די לו בהגנה הניתנת לכלל התושבים, למשל באמצעות דיני לשון הרע. שאלת ההצדקה להגנה מיוחדת זו, ובפרט שאלת התנגשותה עם חופש הביטוי, עולה מפעם לפעם לדיון ציבורי, בפרט כאשר נוצר הרושם להפעלה בלתי מידתית של הגנה זו. חברי כנסת הגישו לאורך השנים כמה הצעות חוק פרטיות לביטול סעיף זה בחוק העונשין.

## החוק ואכיפתו
לשון החוק:החוק, כפי שנקבע עוד בימי המנדט הבריטי, כלל בעובדי הציבור שופטים, דיינים, חברי ועדות חקירה, בוררים וכל עובדי המדינה ורשויות מקומיות. השופטת דפנה ברק ארז הציגה את העמדה שגם מתנדב של המשמר האזרחי נחשב ל"עובד ציבור".

בשנים 2012–2014 הוגשו בכל שנה 1,255–1,620 כתבי אישום שכללו אישום על העלבת עובד ציבור. בין השנים 2018-2022 נפתחו במשטרת ישראל 2,370 תיקים בגין העלבת עובד ציבור, חלק גדול מאותם תיקים – 2,131 תיקים – נסגרו. רק במיעוט (10%) מן התיקים שנפתחו הוגש כתב אישום. כ-70% מן המתלוננים על עבירת העלבת עובד הציבור הם שוטרים. ברוב המקרים, הורשעו אנשים בהעלבת עובד ציבור על דברים שהטיחו בעובד פנים מול פנים. כתבי אישום על העלבת עובד ציבור הוגשו גם על פרסום מאמר באינטרנט בגנות הרב הצבאי הראשי והעלבת שוטר בעמוד פייסבוק שלו. בין האנשים שהורשעו בהעלבת עובד ציבור נכללים צ'רלי ביטון ואבי כהן.

## פסיקות בית המשפט העליון
בית המשפט העליון דן בשאלה איזה עלבון נדרש כדי להרשיע אדם בעבירה זו וקבע בהרכב מורחב ש"השאלה המרכזית העומדת על הפרק היא שאלת האיזון בין חופש הביטוי מחד לבין ההגנה על תפקודו התקין של המנהל הציבורי מאידך". השופט סלים ג'ובראן הבחין בין עלבונות כלליים שהם פחות חמורים מגידופים אישיים, הנוגעים לתכונותיו הפרטיות של עובד ציבור זה או אחר, ונוגעים לליבת כבודו. כן הוא הבחין בין עלבונות שנאמרו בלהט הרגע לבין עלבונות שנאמרו בתכנון מראש, הנחשבים לחמורים יותר. בבית המשפט העליון גם הובעה העמדה שככל שהעובד יותר בכיר, הוא זכאי פחות להגנה של סעיף העלבת עובד ציבור.

לאחר ההתנתקות הגישה פרקליטות המדינה כתב אישום נגד אליצור סגל על מאמר שכתב באתר אינטרנט, נגד הרב הצבאי הראשי. סגל הורשע בבית משפט השלום, וההרשעה אושרה במחוזי. בבית המשפט העליון המליצו השופטים לפרקליטות לחזור בה מהאישום ולאחר שהפרקליטות סירבה, זוכה סגל פה אחד על ידי הרכב מורחב של תשעה שופטים, שקבעו כי חופש הדיבור במקרה של אמירה פוליטית גובר כמעט תמיד על חוק העלבת עובד ציבור.

## ביקורת על העבירה
על העבירה נמתחה ביקורת מלומדים בשל המגבלות שהיא מטילה על חופש הביטוי ועל היכולת לבקר את השלטון. פרופ' יואב ספיר, שחקר את הנושא, הצביע גם על דפוסי אכיפה בעייתיים. כך למשל, ברוב המקרים העבירה נאכפת כאשר המתלונן הוא שוטר, כאשר ההעלבה היא קללות גנריות וכאשר ההעלבה היא תגובה בלהט הרגע לאירוע שהתרחש בסמוך. 

## קישורים חיצוניים
*הגשת כתבי אישום בעבירות של העלבת עובד ציבור וזילות בית המשפט, הנחיה 4.1103 של היועץ המשפטי לממשלה, 3 ביולי 2002, עדכון פברואר 2006.
*
* ראם שגב, העלבת עובד ציבור - הערות על פסק דין אונגרפלד, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה
* 
* 
* 
* 
* 
* יואב ספיר, הפללתה של הקללה: ניתוח ריאליסטי של העלבת עובד ציבור, **[[עיוני משפט]]** מח(2), 2025.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חוק העונשין
קטגוריה:חופש הביטוי בישראל
קטגוריה:עבירות הטרדה
ברני רודריגס

**ברנרדו רודריגס אריאס** (בספרדית: **Bernardo Rodríguez Arias**; נולד ב-7 ביוני 1980 במאלגה, אנדלוסיה) הוא כדורסלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקלע עבור אוניקאחה מאלגה, קחאסול סביליה וריאל מורסיה ונבחרת ספרד. גובהו הוא 1.97 מטרים. הוא שימש כמנהל הספורטיבי של סביליה בעונת 2016/2017.

## ביוגרפיה

בשנת, 1999, בגיל 18, החל רודריגס את הקריירה המקצועית שלו באוניקאחה מאלגה לאחר שהוקפץ מקבוצת הנוער לקבוצת הבוגרים. במועדון רודריגס הרשים בכל משחקיו ונהפך לאחד השחקנים הצעירים הטובים בליגה הספרדית. רודריגס שחקנה של אוניקאחה מאלגה עד היום למרות שהוצעו לו מספר רב של הצעות מקבוצות פאר רבות מאירופה. כתוצאה מסירובו לאותן הצעות במשך השנים, רודריגס נהפך למנהיגו הבלתי מעורער של המועדון וסמלם של אוהדי הכדורסל במאלגה.

במהלך שנותיו הוביל את המועדון למספר רב של תארים והישגים ביניהם זכייה בגביע קוראץ' (2000-01), זכייה בגביע הספרדי (2004-05) וזכייה באליפות ספרד (2005-06).

רודריגס משתייך לסגל הנבחרת הלאומית של ספרד משנת 2006. במשך שנותיו בנבחרת זכה עימה במדליית הזהב באליפות העולם 2006 ובמדליית הכסף באליפות אירופה 2007 ובאולימפיאדת בייג'ינג.

בקיץ 2012, לאחר שהעביר את מרבית שנותיו כשחקן במאלגה, עבר לקבוצת מורסיה. לאחר שנתיים חתם בקחאסול סביליה. ביולי 2016 הודיע על פרישה ממשחק. מספר 5, איתו שיחק במלאגה, הופרש פעמיים על ידי קבוצתו, כשעזב אותה וכשפרש ממשחק פעיל.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר הליגה הספרדית

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים ספרדים
קטגוריה:מאלגה: ספורטאים
קטגוריה:כדורסלני מורסיה
קטגוריה:כדורסלני אוניקאחה מאלגה
קטגוריה:כדורסלני קחאסול סביליה
קטגוריה:כדורסלנים שגופייתם הופרשה
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1980
אליפות האמריקות בכדורסל 2007

**[[אליפות האמריקות בכדורסל]] 2007** היא האליפות ה-13 המאורגנת על ידי פיב"א. האליפות מאגדת את צפון, מרכז ודרום אמריקה. התחרות הייתה אמורה להתקיים בוונצואלה אך מסיבות כלכליות הועברה לארצות הברית והתקיימה בין ה-22 באוגוסט ל-2 בספטמבר. בתחרות התחרו 10 נבחרות, כאשר לבסוף, ארצות הברית, זכתה באליפות. לאחר ניצחון בגמר על ארגנטינה. לואיס סקולה הוכרז כשחקן המצטיין בתחרות.

המשחקים נערכו בלאס וגאס, בעולם Thomas & Mack Center שמותאם ל-18,776 צופים.
## מתכונת התחרות
תחילה נערכו משחקי העפלה אזוריות:
 
* צפון אמריקה - ,  
* מרכז אמריקה וקריביים - , , ,
* דרום אמריקה - , , ,  

תחילה המשחקים נערכו בשני בתים. בכל בית ארבע נבחרות העפילו לבית רבע הגמר. בהמשך, נבחרות המשיכו לבית רבע הגמר ולשלב הסופי שהיה בשיטת נוקאאוט לקביעת הנבחרות שיעפילו לאליפות העולם.

## מהלך התחרות
### שלב הבתים השני
שמונה הנבחרות אשר העפילו מהבית של השלב הראשון העפילו לבית ההצלבה. ארבע הנבחרות הראשונות העפילו לשלב הבא.

### שלבי ההצלבה

#### גמר

## שחקנים מצטיינים
* השחקן המצטיין - לואיס סקולה ()
* מלך הסלים -  ליאנדרו ברבוסה () - 21.8 נקודות למשחק
* מלך הריבאונדים - אסטבן באטיסטה () - 12.4 ריבאונדים למשחק
* מלך האסיסטים - פאבלו פריג'יוני () - 5.9 אסיסטים למשחק

## דירוג סופי

## קישורים חיצוניים
* 
* נתונים מאתר פיב"א
* נתונים מאתר todor66
* תיאור האליפות

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2007
2007
קטגוריה:תחרויות כדורסל בארצות הברית
קטגוריה:2007 בארצות הברית
קטגוריה:2007 באמריקה הצפונית
קטגוריה:2007 באמריקה הדרומית
דניאל אראנזוביה

**דניאל אראנזוביה אגואדו** (בספרדית: **Daniel Aranzubia Aguado**; נולד ב-18 בספטמבר 1979) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בתפקיד השוער. אראנזוביה שיחק ברוב הקריירה שלו באתלטיק בילבאו ובדפורטיבו לה קורוניה. לזכותו הופעה בודדת בנבחרת ספרד בשנת 2004.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שוערי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני אתלטיק בילבאו
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו לה קורוניה
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1979
מולי מלון

שמאל|ממוזער|250px|פסלה של מולי מלון ברחוב גרפטון, דבלין
**מולי מֶלון** (אנגלית: **Molly Malone**, אירית: **Mol Ní Mhaoileoin**) הוא שיר עם אירי פופולרי, שהפך להמנונה הלא רשמי של דבלין, בירת אירלנד. השיר ידוע גם בשמותיו **Cockles and Mussels** (בתרגום חופשי: צדפות ושבלולים) ו-"**In Dublin's Fair City**". השיר מספר את סיפורה של מוכרת דגים יפהפייה בשם מולי מלון, שמתה בצעירותה מקדחת. קיימת סברה כי מולי מלון הייתה קיימת במציאות, וכי בלילות עבדה כזונה ברחובות דבלין, אם כי אין לכך ראיות.

## היסטוריה
השיר פורסם לראשונה בקיימברידג', מסצ'וסטס, ב-1883, ובלונדון ב-1884. את השיר חיבר והלחין ככל הנראה ג'יימס יורקסטון, באדינבורו בסביבות 1880.

השיר מושמע על ידי אוהדי קבוצות ראגבי בעיר, ובכלל זה נבחרת הראגבי הלאומית של אירלנד. לשיר קיימים ביצועים של זמרים אירים ידועים, ובהם שינייד או'קונור, ג'וני לוגן ואחרים. להקת שירי העם האירית דבלינרס כללה את השיר באלבומה **"Alive Alive-O"** ששמו נגזר מהפזמון החוזר.

קטע מהשיר נכלל בפסקול הסרט תפוז מכני. קבצן זקן שוכב במעבר להולכי רגל ומזמר את השיר. חבורת הנערים האלימים, ואלכס בראשם, מגיעה למקום, ואלכס אומר: . בעקבות כך מכה החבורה את הקשיש מכות נמרצות.

הזמר רוג'ר ווטרס כתב בשירו "להבה מהבהבת" (The Flickering Flame):

דמותה של מולי מלון הונצחה בפסל שהוצב ברחוב גרפטון לרגל חגיגות המילניום לעיר ב-1987. ביולי 2014, הפסל הועתק לרחוב סאפוק (Suffolk), מול משרד המידע לתיירים, כדי לפנות מקום לעבודות הנחת מסילות Luas (הרכבת הקלה) במיקום הישן. באופן סאטירי קוראים תושבי דבלין לפסל: "The Tart With The Cart" לאמר "הזנזונת עם העגלה", וזאת ברמיזה למחשוף שמלתה של מולי, אשר נגעו בו פעמים כה רבות שחזה של הפסל זהוב לעומת שארו.

בשנת 2025 נחסם הפסל לגישה באופן זמני, לאחר שהמישוש האובססיבי של תיירים בחזה הפסל ערער את יציבותו.

## מילות השיר

## קישורים חיצוניים

* 
* אגדת מולי מאלון בתרגום לעברית

## הערות שוליים

קטגוריה:אירלנד: תרבות
קטגוריה:שירים עממיים
מסור אנכי

[שמאל|ממוזער|300px|מסור אנכי נייד תוצרת [בוש (חברה)|בוש]]
ממוזער|משור אנכי חשמלי תוצרת האנטר
[שמאל|ממוזער|250px|[מסור נימה, כלי דומה למסור האנכי הנייד המאפשר יותר בטיחות על חשבון נוחות עבודה]]
**מסור אנכי נייד** (בעגה עברית: ג'קסון - עיוות השם האנגלי של המכשיר - **Jigsaw**) הוא כלי עבודה, אשר הומצא בשווייץ ב-1946, ומיועד לחיתוך לוחות לאורך קווים מפותלים. ניתן לחתוך באמצעותו מגוון רחב של חומרים כגון MDF, מתכת ופלסטיק, עם להב ייעודי לכל חומר. מסור אנכי הוא כלי עבודה חשוב של נגרים.

בעבר הונע המסור האנכי בכוח שריריו של המשתמש ואילו כיום הוא מונע באמצעות מנוע חשמלי.

## צורת פעולה
בעת הפעלת המסור, מוצמד צידו התחתון של המכשיר אל פני הלוח המקובע למקומו ולהב המותקן בקדמת המכשיר מונע לסירוגין מעלה ומטה בכח המנוע החשמלי ומכרסם בלוח שעליו הוא מונח. קידום המסור לאורך קו החיתוך מתבצע בצורה ידנית או בייצור תעשייתי על ידי רובוט. רוחבו הצר של להב הפלדה (המסורית) מאפשר סיבובו על פני הלוח כך שצורת החיתוך תהיה מפותלת.

גודל המהלך של המסור מאפשר התאמה לעובי החומר הנחתך ואילו סוג הלהב ובייחוד רמת השינון של שיני המסורית מאפשרים התאמה לחיתוך גס או לחיתוך מדויק, ויחד עם קביעת מהירות הלהב מאפשרים להתאימו לחומרים שונים. בחלק מהמסורים האנכיים יש אפשרות לחתוך בזווית של עד 45 מעלות, אם על ידי שינוי הכיוון של הלהב, אם על ידי שחרור הברגים שלו, או במנגנון יותר מתוחכם במסורים יקרים יותר.

## תכונות
קיימים שני סוגים של תפסניות להבים במסור אנכי: תפסנית ידנית הדורשת חיזוק עם מפתח אלן או תפסנית אוטומטית (FIX-TEC) טכנולוגיה אשר הוצגה לראשונה בשנת 1992 על ידי חברת AEG מגרמניה. בהתאמה לתפסניות קיימים שני סוגי להבים - כאלו עם חור בקצה, וכאלו עם בליטה המאפשרת החלפה מהירה יותר.

שלא כמו מסורים אחרים, במסור אנכי אין מנגנון הגנה על הלהב.

יכולתו של מסור אנכי לנסר משטחים במדויק על פי קווים ששורטטו על משטחים מראש מאפשרת להכין בעזרתו פאזלים מעץ לבוד. תכונה זו נתנה לפאזלים שם נרדף בשפה האנגלית שהוא כשמו של מסור זה - Jigsaw.

כלים דומים למסור זה הם המסור האנכי המקובע (Scroll saw) המאפשר יותר בטיחות ממסור זה על חשבון נוחות עבודה ומסור החרב הנוח יותר משניהם אך פחות מדויק ופחות בטיחותי משניהם גם יחד. סוג נוסף הוא מסור סרט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אנכי
קטגוריה:כלי עבודה חשמליים
Singularity

**Singularity** (בעברית: סינגולריות) הוא אלבום משנת 2006 של היוצר הבריטי פיטר האמיל.
## הפקה
האלבום זכה לשבחים יוצאי דופן ואלו באו לאחר ציפייה ממושכת, שכן זהו האלבום הראשון של האמיל מאז התקף לב שעבר, שכמעט והיה קטלני. מאחר ששני הנושאים - המוות ומשמעות החיים - ליוו את האמיל מאז תחילת יצירתו לפני ארבעים שנים כמעט - ניתן היה לצפות שיהיה לו מה לומר אחרי כמעט-מפגש זה עם המוות. ציפיות אלו התגשמו במלואן.

נוסף לתכנים המילוליים, האמיל גם מקל, מחד, על מאזיניו בתיזמור עשיר יותר מאשר בשני אלבומיו הקודמים, ומאידך בוחן צלילים חדשים, אך ללא תוקפנות. בשל כך היו מבקרים שהכתירו אלבום זה בתואר "הטוב באלבומיו ב-25 השנים האחרונות".

למרות ששבחים אלו יש להם על מה להתבסס, האלבום אינו מהפכני. האמיל מרחיב סגנונות בהם השתמש בעבר. ניתן לומר שככלל האלבום אינו קשה להאזנה. חלק מהשירים הם בלדות אופייניות, וצליל האלבום מגובש למדי, ללא מהפיכות פרועות.

כאמור, חלק נרחב מהאלבום עוסק במוות. השיר הראשון מיטיב לתאר את שמחת החיים שהאמיל טובל בה לאחר שנחלץ מציפורניו. לצלילי תזמור פשוט, נאיבי כמעט, האמיל שר בעוז כמה הוא שמח להיות חי.

השיר השני קודר יותר, ועוסק בחוויית כמעט-המוות ישירות: 
השיר הבא העוסק במוות קרוב אינו עוסק בהאמיל עצמו, אלא באמו, שנמצאת בדעיכה. זוהי בלדה פשוטה, עצובה ומלאת השלמה עם המוות הבלתי נמנע. 

בהמשך נושא המוות ישנו שיר קינה בשם Friday Afternoon על מות מכוון הפסנתר של האמיל.

השיר האחרון בנושא הוא זה החותם את האלבום. הצליל, המורכב מהקלטות המושמעות לאחור, יוצר תחושה לא מציאותית. התמליל מספר על דעיכת התודעה, כמו הייתה מקלט טלוויזיה שכבה.

## רשימת שירים

# "Our Eyes Give It Shape"
# "Event Horizon"
# "Famous Last Words"
# "Naked to the Flame"
# "Meanwhile My Mother"
# "Vainglorious Boy"
# "Of Wire, of Wood"
# "Friday Afternoon"
# "White Dot"

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי פיטר האמיל
חדר מכונות (אונייה)

[שמאל|ממוזער|250px|המנוע הראשי בחדר המכונות של [צים ג'מייקה]]
שמאל|ממוזער|250px|חדר הבקרה של צים ג'מייקה
**חדר המכונות** באוניה הוא החלק בו נמצא המנוע הראשי, גנרטורים וחלקי מכונות נוספים. צמוד לחדר המכונות ימצא בדרך כלל חדר הבקרה, אשר בו נמצאים המכונאים ובו מוצג מידע לגבי מצב המנוע, הדלקים, השמנים וטמפרטורות שונות. בימות עבר, בספינות מונעות במנועי קיטור, היה צמוד לחדר המכונות מחסן הפחם של האוניה ועובדי חדר המכונות היו מזינים כל העת את דוודי הקיטור בפחם, עבודה שנחשבה מפרכת ומסוכנת בשל חומו של חדר המכונות והגזים שנפלטו לחללו בתהליך הבעירה.

## סכנות בחדר המכונות
סכנות בחדר המכונות מתחלקות לשני סוגים, סכנות לעובדים והמבקרים במקום וסכנות לציוד והמבנה.

### סכנות לעובדים והמבקרים
*פגיעה פיזית: חדר המכונות מכיל ציוד רב וחלקי מכונה נעים, ולכן קיימת סכנה לפגיעה פיזית. כמו כן קיימת סכנת החלקה עקב נזילות של שמנים או דלקים שונים.
*נזקי חום: בחדר המכונות שוררת טמפרטורה גבוהה ולכן קיימת גם סכנה של כוויות, מכות חום והתייבשות.
*חומרים כימיים: בחדר המכונות מאוחסנים ומשתמשים בחומרים כימיים רבים, כולל דלקים, נשימה או מגע איתם עלול לגרום לפגיעה.
*נזקי רעש: חדר המכונות הוא מקום רועש ביותר, פגיעה קשה בשמיעה עלולה להגרם לעובדים בו אם הם אינם מוגנים.

### סכנות לציוד והמבנה
אחת הסכנות הגדולות ביותר היא שרפה, השילוב של טמפרטורה גבוהה, דלקים ושמנים, ואוורור רב, יוצרים סכנת שרפה אשר עלולה לאיים על כל האוניה ועל אנשי הצוות. מסיבה זו בחדר המכונות קיים ציוד כיבוי אש רב, אשר אמור למנוע את השרפה ולהחיש את הטיפול בה במקרה שהיא פרצה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלקי כלי שיט
קטגוריה:מכונות
שושנת טיודור

שמאל|ממוזער|שושנת טיודור
**שושנת טיודור** או **השושנה האנגלית** היא סמלה ההרלדי של אנגליה אשר קיבלה את שמה משושלת טיודור, בית המלוכה אשר שלט בממלכת אנגליה בשנים 1485–1603. השושנה היא הפרח הלאומי של אנגליה כשם שהדרדר מייצג את סקוטלנד.

## מקורות
כאשר הנרי טיודור נטל את הכס האנגלי מריצ'רד השלישי הוא הביא גם לקיצה של מלחמת השושנים אשר התחוללה בין בית לנקסטר (אשר סמלם היה שושנה אדומה) ובית יורק (אשר סמלם היה שושנה לבנה) במשך שלושים שנה והובילה את אנגליה לתוהו ובוהו פוליטי. הוריו היו אדמונד טיודור, רוזן ריצ'מונד וליידי מרגרט בופורט מבית לנקסטר ונישואיו עם אליזבת מיורק הביאו לשילובם של שתי השושלות היריבות.

עם נישואיו, אימץ הנרי את סמל שושנת טיודור אשר שילב בין שושנת יורק הלבנה לבין שושנת לנקסטר האדומה. השושנה מחולקת לעיתים לשניים במרכז לשני חצאים אדום ולבן או בתדירות רבה יותר מתוארת כשושנה כפולה, אדום על לבן.

## שימושים היסטוריים
שמאל|ממוזער|שושנת טיודור במרכזו של השולחן העגול של וינצ'סטר
בתקופת שלטונו של הנרי השמיני השולחן העגול אשר הוצב בטירת וינצ'סטר נצבע מחדש ובמרכזו צוירה שושנת טיודור. 

סמל שושנת טיודור עשוי להיות מצויר עם עלים, וגבעול ואף מוכתר בכתר כפי שמופיע בפורטרט הממוזער של אליזבת הראשונה אשר צויר בידי ניקולס היליארד. או מחולק בניצב (חתוך לשנים ומשולב עם סמל נוסף) על מנת ליצור סמל משולב.

## שימושים עכשוויים
שושנת טיודור משמשת כצמח הלאומי של אנגליה כפי שמסמל הדרדר את סקוטלנד, התלתן את אירלנד והכרישה את ויילס. בתור שכזה הוא מופיע על מדיהם של המשרתים שומרים של מצודת לונדון. הוא מופיע על המטבע בערך של 20 פני וכמו כן על החלקה בשלט האצולה המלכותי של הממלכה המאוחדת וכן על שלט האצולה של קנדה.


Image:Tudor rose.jpg|שושנת טיודור על גבעול, עם עלים ומוכתרת. 
Badge of the Yeomen of the Guard.svg|סמלם של שומרי הראש של מלכת הממלכה המאוחדת


## ראו גם
* דגל אנגליה
* סמל אנגליה
* שושנת יורק הלבנה
* שושנת לנקסטר האדומה
* שושנה (הרלדיקה)

## לקריאה נוספת


* Boutell, Charles: *The Handbook to English Heraldry*, edited Arthur Charles Fox-Davies, 11th edition, Reeves & Turner, London, 1914. Etext at Project Gutenberg
*Fox-Davies, Arthur Charles: *The Art of Heraldry*, 1904; facsimile edition Arno Press, 1976.
*Fox-Davies, Arthur Charles: *Heraldic Badges*, 1907; digitized at Google books, retrieved 1 December 2007.
*Wise, Terence: *Medieval Heraldry*, Osprey Publishing, 1980, 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנגליה: סמלים לאומיים
קטגוריה:מטענים הרלדיים
קטגוריה:בית טיודור
קטגוריה:הרלדיקה אנגלית
רוקי (ספורט)

**רוּקֵי** (באנגלית: **Rookie**, מילולית: טִירוֹן) הוא אדם המצוי בשנת המשחק הראשונה במועדון בענף הספורט שלו, בליגה מקצוענית או לא, בעיקר בארצות הברית. הכינוי הוא בעל משמעות גם לגבי כל מקצוע, אימון או כל פעילות חדשה, או לעיתים אף לגבי פרשמן (בייחוד בקבוצות אתלטיקה).

במספר ענפי ספורט התפתחה מסורת לפיה שחקני הרוקי מחויבים לעשות פעולות משפילות או שהן במסגרת "מתיחתם" על ידי השחקנים הוותיקים יותר. דוגמאות לכך ניתן למצוא בבייסבול, בליגת הNBA, ובפוטבול האמריקני.

בליגת ה-NBA, ליגת הכדורסל הנחשבת לטובה בעולם, מחולק פרס "רוקי השנה" לרוקי המצטיין של העונה. בעבר, במסגרת אירועי סוף-שבוע האולסטאר ב-NBA, הייתה מתמודדת נבחרת שחקני רוקי מול נבחרת שחקני שנה שנייה (המכונים "סופמורס") במשחק הכוכבים העולים של הליגה. כיום מתמודדות קבוצות של רוקיז וסופמורס במתכונת של חלוקה לפי ארץ מוצא: ארצות הברית נגד שאר העולם. פרס רוקי השנה מחולק גם בענפי ספורט נוספים כמו בייסבול וכדוריד. לעיתים נתלות תקוות רבות בשחקני רוקי שיושיעו את קבוצתם החדשה, כיוון שברוב הדראפטים קבוצות שהפסידו יותר בעונה הקודמת זוכות לבחור במקום גבוה יותר בדראפט.

## אטימולוגיה
על פי המילון האנגלי של אוקספורד, מקורותיה של המילה "rookie" אינם ודאיים, אך ככל הנראה המילה היא שיבוש של המילה "recruit" (טירון). ההופעה המוקדמת ביותר של המילה, לפי מילון אוקספורד, הייתה בשנת 1868 במגזין *Colburn's united service magazine and naval and military journal* בהתייחסו לחיילים טריים שלא ניתן לסמוך עליהם שישלפו חרב או ידרבנו סוס. סברה נוספת היא שמקור המילה הוא מהולנדית, מהמילה 'ברוקי' (קיצור של ברוקוונט, ילד שלבוש במכנסיים קצרים), מושג המתאר איש צוות בספינה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מונחים בספורט
בת הים הקטנה 3: סיפורה של אריאל

**בת הים הקטנה 3: סיפורה של אריאל** (באנגלית: **The Little Mermaid: Ariel's Beginning**) הוא סרט הנפשה מוזיקלי, אשר משמש כשלישי בסדרת הסרטים "בת הים הקטנה" שמבוססת על מעשייה בעלת אותו שם מאת הנס כריסטיאן אנדרסן. הסרט הוא פריקוול לשני הסרטים הראשונים בסדרה, "בת הים הקטנה" ו"בת הים הקטנה 2: השיבה לים", והוא מתאר את עלילותיה של אריאל בצעירותה.

הסרט הופץ לצפייה ביתית בארצות הברית ב-DVD על ידי Walt Disney Studios Home Entertainment ב-26 באוגוסט 2008, כאשר בהמשך הוא הופץ גם בבלו-ריי. בישראל הסרט הופץ בדיבוב עברי ב-DVD ב-22 בספטמבר 2008. בהמשך הסרט נהיה זמין בשירות הסטרימינג דיסני+.

הסרט עלה בדיסני+ עם השקתו בישראל ב-16 ביוני 2022.

## עלילה
בסרט מתוארות עלילותיה של אריאל ומשפחתה, כשנה לפני שפגשה את הנסיך אֶריק.
תחילה מתוארים חייהם המאושרים של תושבי אטלנטיקה תחת שלטונם של הוריה של אריאל, המלך טריטון והמלכה אתינה. אתינה מתוארת כבת-ים טובת לב, יפה ונדיבה, שאהבה מוזיקה. בני משפחת המלוכה וכל חיות הים נהגו לרקוד לצלילי המוזיקה לעיתים קרובות.
למלכה אתינה היה קול מיוחד, ובלילות אהבו אריאל, אקווטה, אנדרינה, אריסטה, אדלה ואלנה ללכת לישון כשהן מקשיבות לקולה של אימן, שרה להן שיר ערש.

יום אחד, בעת בילוי מעל פני המים, העניק המלך טריטון לאתינה תיבת נגינה עם השיר שלהם, בה רוקדות שתי דמויות כדמויותיהן. לפתע, הגיעה ספינת פיראטים והחלה להרוס כל מה שבדרכה.
בני הים ברחו מיד למצולות בהוראת טריטון, בעוד אתינה עזרה לאחת מבנותיה שזנבה נתקע בין שני סלעים. כשהבת הצליחה לשחות למקום מסתור הבחינה אתינה כי תיבת הנגינה שנתן לה טריטון נשארה על הסלעים החשופים. היא פנתה כדי לקחת אותה אך לא הספיקה לברוח, וספינת הפיראטים התנגשה בסלע שניצב לידה.

אריאל ואחיותיה איבדו את אימן. אביהן, שאהב אותה מאוד, שקע בדיכאון וקיבל תחושות של עצב, שנאה, וזעם כלפי בני האדם. מאז המוזיקה הייתה אסורה בממלכה התת-ימית של אטלנטיקה.

אריאל ואחיותיה נאלצו לגדול בפחד מאביהן ולהסתיר את אהבתן למוזיקה. כאשר התחילה אריאל להתבגר היא החלה להתמרד ולא הבינה את החלטת אביה לגבי המוזיקה, ופעמים רבות אף התווכחה איתו.

בסרט זה מתוארת גם היכרותה של אריאל עם פלאונדר, חברה הטוב. אריאל החלה להאזין למוזיקה במועדון מוזיקלי סודי בניהול ידידה סבסטיאן. דמות האנטגוניסט בסרט היא מרינה, שנבחרה ביחד עם סבסטיאן על ידי המלך טריטון, כדי להשגיח על אריאל.
לאורך הסרט אריאל קרועה בין הבחירה בהסתרת האהבה שלה למוזיקה לבין חובתה למשפחתה. בעזרתם של חבריה, סבסטיאן ופלאונדר, וכן שש אחיותיה, מנסה אריאל להחזיר לממלכה את המוזיקה, החברות והאהבה שאבדו לה.

## דמויות ומדבבים

סרט זה היה הסרט האחרון של דיסני שבו שפרירה זכאי הייתה אחראית לדיבוב שלו בעברית, בעוד הסרט המקורי, בת הים הקטנה, היה מבין הסרטים הראשונים של דיסני שהיא הייתה אחראית לדיבובו בארץ.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:בת הים הקטנה של דיסני
קטגוריה:דיסני: סרטים
קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטי הנפשה מוזיקליים
קטגוריה:סרטי פריקוול
קטגוריה:סרטי אנימציה שיצאו ישירות בפורמט לצפייה ביתית
קטגוריה:סרטי אנימציה של סטודיו דיסני-טונס
קטגוריה:בנות ים בקולנוע
טורניר לינץ

**ג'נראלי ליידיז לינץ** הוא טורניר טניס מהקטגוריה הבינלאומית בסבב ה-WTA הנערך בעיר לינץ שבאוסטריה מאז שנת 1987. הטורניר משוחק באולמות על משטחים קשים.

בין הזוכות המפורסמות בעבר : לינדזי דבנפורט, ז'וסטין הנין, אמלי מורסמו, מריה שראפובה ואנה איבנוביץ'.

## אלופות עבר
### יחידות

### זוגות

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר הטורניר 
* 

קטגוריה:טורנירים בסבב ה-WTA
קטגוריה:תחרויות טניס באוסטריה
קטגוריה:אוסטריה: טניס
קטגוריה:לינץ: ספורט
הדר (כוכב)

**הדר**, **אגנה** או **β (בטא) בקנטאור** הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים קנטאור והוא גם הכוכב האחד עשר בבהירותו בשמים. הכוכב נמצא בחלק הדרומי של קבוצת קנטאור, סמוך לכוכב אלפא קנטאורי והקו המחבר אותם מצביע אל קבוצת הצלב הדרומי (ליתר דיוק אל הכוכב גקרוקס).

## מאפיינים
הדר הוא למעשה מערכת משולשת במרחק של כ-525 שנות אור, המורכבת משלושה כוכבים כחולים, שניים מהם - הדר A1 ו-A2, מהווים זוג צמוד והשלישי - הדר B, מקיף את שניהם ממרחק גדול יותר. גיל הכוכבים מוערך בכ-12 מיליוני שנים.

### מאפייני הדר A1 ו-A2
הדר A1 ו-A2 הם זוג ענקים כחולים מסיווג ספקטרלי B3 III, מסתו של כל אחד מהם היא כ-9 מסות שמש, רדיוסיהם כ-8 רדיוסי שמש ועוצמת הארתו של כל אחד מהם היא פי 16,000 מעוצמת השמש באור נראה, והרבה יותר מכך אם כוללים גם את התחום העל סגול. הכוכבים נמצאים לקראת סיום התכת המימן שבליבתם להליום והם בשלבי התנפחות והתקררות לקראת הפיכתם לענקים אדומים. לפחות אחד מהכוכבים הוא כוכב משתנה מטיפוס β בקפאוס, אך השינוי בבהירות הוא קטן מאוד.

הכוכבים מקיפים את נקודת מרכז הכובד המשותפת להם במסלול אליפטי כך שמרחקם משתנה בין חצי יחידה אסטרונומית ובין 4.7 יחידות אסטרונומיות (בממוצע 2.6 יחידות אסטרונומיות). זמן ההקפה הוא 357 ימים. כאשר יהפכו הכוכבים לענקים אדומים רדיוסם יהיה גדול מהמרחק ביניהם כך שצפוי מעבר של חומר ביניהם. אף על פי שהמסה של כל כוכב בנפרד אינה מספיקה כדי ליצור סופרנובה, מעבר של חומר מכוכב אחד אל השני עשוי להביא אותו אל מעבר למסה הקריטית, כך שעתיד המערכת אינו ידוע.

### מאפייני הדר B
הדר B הוא כוכב הסדרה הראשית מסיווג ספקטרלי B8 V, מסתו כ-5 מסות שמש ועוצמת הארתו היא פי 1,500 משל השמש. הכוכב מקיף את הזוג הדר A1 ו-A2 במרחק של כ-110 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-250 שנים. למרות המרחק, קשה להבחין בו גם בעזרת טלסקופ גדול בשל הפרש הבהירות הניכר בינו ובין זוג הענקים.

## מקור השם
מקור השם "הדר" אינו ברור וייתכן שהוא שיבוש של "קרקע" בערבית שכן בדרום חצי האי ערב ניתן לראותו רק בצמוד לאופק הדרומי. השם "אגנה" (Agena) פירושו ברך בלטינית שכן הכוכב ממוקם באחת מרגליו של הקנטאור.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ענקים מסוג B
קטגוריה:משתני בטא בקפאוס
קטגוריה:כוכבי הסדרה הראשית מסוג B
קטגוריה:מערכות מרובות כוכבים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים קנטאור
קטגוריה:כוכבים בהירים