יוהאן אלברט פבריציוס

**יוֹהַאן אַלְבֶּרט פַבְּרִיצְיוּס** (בגרמנית: **Johann Albert Fabricius**; ) היה פילולוג קלאסי, ביבליוגרף ותאולוג גרמני.

## קורות חיים
פבריציוס נולד בלייפציג וקיבל את הכשרתו הראשונית מאביו, , מנהל מוזיקלי ב בלייפציג, אשר הפקיד אותו על ערש דווי בידי התאולוג .

הוא למד אצל י.ג. הריכן, ולאחר מכן אצל סמואל שמיד בקוודלינבורג, שבספרייתו מצא את שני הספרים, דהיינו Adversaria (בלטינית "פנקס טיוטה") מאת  ו-Polyhistor Literarius ("היסטוריה אוניברסלית של הספרות והידע") מאת , שתי יצירות שבהן סוכמה כל ההשכלה מן העת העתיקה ואילך, ואשר נתנו לו השראה ליצור את ה-Bibliothecæ ("הספריות") שלו, היצירה שעליה מבוסס המוניטין שלו.

ב-1686 חזר ללייפציג, שם קיבל את התואר הראשון שלו לאחר שבועות ספורים בלבד של לימודים. שנתיים לאחר מכן, קיבל את תואר מוסמך בפילוסופיה ופרסם בעילום שם את חיבורו הראשון, Scriptorum recentiorum decas ("עשיריית סופרים בני-זמננו"), התקפה על עשרה סופרים בני זמנו. ספרו Decas Decadum, sive plagiariorum et pseudonymorum centuria ("עשיריית עשיריות, או: מאה פלגיאטים ובעלי שמות-עט", 1689) הוא החיבור היחיד שעליו חתם בשם פאבר. לאחר מכן פנה ללימודי רפואה, שאותם זנח מאוחר יותר לטובת התאולוגיה.

ב-1693 עבר להמבורג, שם תכנן נסיעה מחוץ לגרמניה, כאשר החדשות הלא צפויות שעלות השכלתו כילתה את כל ירושתו ואף הותירה אותו בחובות לנאמן שלו, אילצו אותו לזנוח את המיזם. ב-1694 הפך למשרת וספרן אצל , כומר ראשי ב בהמבורג ופרופסור בקיל. ב-1696 ליווה את פטרונו לשוודיה וזמן קצר לאחר שובו, נחשב למועמד לקתדרה ללוגיקה ולפילוסופיה ב. ההצבעה בין פבריציוס לבין , אחד ממתנגדיו, הסתיימה בתיקו, ולאחר מכן מונה אדצרדוס בהגרלה.

ב-1699 קיבל את הדוקטורט שלו בתאולוגיה מאוניברסיטת קיל. פבריציוס ירש את  (1642–1699) כפרופסור לרטוריקה ולאתיקה בגימנסיה האקדמית של המבורג, משרה שבה החזיק עד מותו, תוך שהוא דוחה הצעות מאוניברסיטאות , קיל,  והאלה-ויטנברג.

מ-1708 עד 1711, כיהן גם כרקטור של בית הספר הלטיני  בהמבורג. אחד מתלמידיו בגימנסיה האקדמית, ומאוחר יותר עמיתו וחתנו, היה הרמן סמואל ריימרוס.

הוא נפטר בהמבורג.

## כתביו
לזכותו של פבריציוס נזקפים 128 ספרים, אם כי ברבים מהם שימש רק כעורך. אחד המפורסמים שבהם הוא Bibliotheca Latina ("הספרייה הלטינית", 1697, יצא מחדש במהדורה משופרת ומתוקנת על ידי יוהאן אוגוסט ארנסטי ב-1773). האוספים שלו מכסים מחברים מתקופת הקיסר טיבריוס, אלו מהתקופה האנטונינית, ואלו מתקופת שקיעת השפה. תחום נוסף כולל פרגמנטים של מחברים עתיקים ופרקים על ספרות נוצרית קדומה. ספר המשך, Bibliotheca Latina mediae et infimae Aetatis ("הספרייה הלטינית של ימי הביניים והעידן התחתון", 1734–1736), התמקד בימי הביניים; כרך מילואים מאת  (1746; מהדורת מנסי, 1754, הודפסה מחדש 1858–1859). פבריציוס תרם רבות גם לפופולריזציה של אותם ניסיונות, שהיו אהודים בזמנו, להוכחות תאולוגיות לקיומו של אלוהים בגרמניה, לא מעט באמצעות תרגומו ל"אסטרו-תאולוגיה" מאת  (1728).

ואולם, יצירתו העיקרית נותרה ה-Bibliotheca Graeca ("הספרייה היוונית") בת 14 הכרכים (1705–1728, עברה רוויזיה והמשך על ידי , 1790–1812), אשר תוארה בצדק כ-maximus antiquae eruditionis thesaurus ("האוצר הגדול ביותר של למדנות עתיקה"). חלקיה מסומנים על ידי הומרוס, אפלטון, ישו, קונסטנטינוס הגדול, וכיבוש קונסטנטינופול ב-1453; חלק שישי מוקדש למשפט קאנוני, תורת המשפט ורפואה.

מבין שאר היצירות, בולטות:
* Bibliotheca Antiquaria (1713), דיווח על המחברים המתארים עתיקות עבריות, יווניות, רומיות ונוצריות.
* Centifolium Lutheranum, ביבליוגרפיה לותרנית (1728).
* Bibliotheca Ecclesiastica (1718).
* Codex Apocryphus Novi Testamenti, Collectus, Castigatus, Testimoniisque Censuris et Animadversionibus Illustratus (המבורג 1703), שנחשב זה מכבר לסמכות הכרחית בספרות הנוצרית האפוקריפית.
* Codex Pseudepigraphus Veteris Testamenti, Collectus, Castigatus, Testimoniisque Censuris et Animadversionibus illustratus (המבורג ולייפציג 1713, כרך 2 המבורג 1723); ביצירה זו טבע פבריציוס את המונח "פסאודפיגרפה".
* Memoriae Hamburgenses, sive Hamburgi et virorum de ecclesia, reque publica et scholastica Hamburg. bene meritorum elogia et vitae (1710–1730), 7 כרכים.

## הנצחה
רחוב פבריציוס (Fabriciusstraße) ברובע  בהמבורג נקרא על שמו של פבריציוס.

## קישורים חיצוניים

* 

* Works by and about Johann Albert Fabricius in the German Digital Library


## הערות שוליים

קטגוריה:פילולוגים גרמנים
קטגוריה:ביבליוגרפים
קטגוריה:ספרנים ומידענים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1668
קטגוריה:נפטרים ב-1736