בסי סמית'

[ממוזער|thumbtime=396|start=396|end=633|''[St. Louis Blues*, 1929]]
[[קובץ:BessieSmith.jpg|שמאל|ממוזער|250px|בסי סמית'. צילם: [[קארל ואן וכטן]]. 1936]]
*'בסי סמית**' (ב[[אנגלית]]: **Bessie Smith**;  [[9 ביולי]] [[1892]] או [[15 באפריל]] [[1894]] - [[26 בספטמבר]] [[1937]]) הייתה [[זמר]]ת [[בלוז]] [[אמריקאית]], שכונתה "הקיסרית של הבלוז" והייתה זמרת הבלוז המצליחה והפורייה ביותר ב[[שנות ה-20 של המאה ה-20|שנות העשרים של המאה ה-20]].

אף על פי שלא הייתה לה השכלה מוזיקלית פורמלית, הייתה סמית' שותפה פעילה בכתיבת לחני השירים שלה ותמליליהם.

שני שירים מאלבומה הראשון שברו את שיאי ההשמעות בארצות הברית בשנת 1936: "This is my business" ו-"You don't know me".

==שנים ראשונות==
סמית' גדלה ב[[צ'אטאנוגה]], [[טנסי]]. עוד בטרם מלאו לה תשע שנים התייתמה מאביה, פועל וכהן דת [[נצרות בפטיסטית|בפטיסטי]], ומאמה, ואחיה גידל אותה. כבר כנערה הופיעה במופעי רחוב בשירה וריקוד, ואחיה ליווה אותה בנגינה ב[[גיטרה]]. הצורך לשרוד בסביבה הקשוחה של מופעי הרחוב הפך אותה למחוספסת ואלימה בגיל צעיר. מבנה גופה (היא התנשאה לגובה של כ-1.80 מטר) וקולה החזק הפכו אותה עד מהרה לשליטת הרחוב. בתקופה זו גם החלה לשתות [[ג'ין]], [[משקה אלכוהולי]] שיוצר במסבאות בלתי-חוקיות (מסבאה כזו נקראה speakeasy).

ב-[[1912]] גילתה אותה זמרת הבלוז [[מא רייני|גרטרוד ("מא") רייני]] כאשר הופיעה בצ'אטאנוגה ולקחה אותה עמה למסע ההופעות שלה. ב-[[1913]] יצרה סמית' את המופע הראשון שלה בתיאטרון "81" ב[[אטלנטה]], בהשפעתה של רייני ותחת הדרכתה.

==קריירה מוזיקלית==
בראשית [[שנות ה-20 של המאה ה-20|שנות העשרים]] הופיעה ב[[מחזמר]] ''?How Come'' שנכתב על ידי [[סידני בשה]] והועלה על במות [[תיאטראות ברודוויי|ברודוויי]] וברחבי [[ארצות הברית]]. עם תום הופעותיה עברה להתגורר ב[[פילדלפיה]], שם נישאה לג'ק גי ב-[[1923]]. שנה זו מציינת גם את התחלת הצלחתה כזמרת עם הופעת האלבום הראשון בכיכובה ב[[חברת תקליטים|חברת]] [[Columbia Records]],  ''Downhearted Blues''. התקליט זכה להצלחה חסרת תקדים ונמכר עד סוף אותה שנה בשני מיליון עותקים. נישאת על גל ההצלחה הצטרפה ככוכבת ללהקת ה[[וודוויל]] השחורה הגדולה Theater Owners Booking Association) T.O.B.A.) עמה יצאה לסיבובי הופעות ארוכים ברחבי ארצות הברית. היא הופיעה עם להקות גדולות ובין נגניה נמנו [[פלטשר הנדרסון]] ו[[לואי ארמסטרונג]]. סמית' הפכה לזמרת ה[[אפרו-אמריקאים|אפרו אמריקאית]] בעלת השכר הגבוה ביותר בתעשייה ויכלה להרשות לעצמה חיי מותרות, אלא שהעדיפה לבלות בקרב הפועלים השחורים בשכונות העוני ולשתות ג'ין במסבאות כמו בשיריה ''Gin House Blues'' ו-''Me And My Gin''. רוב המילים לשיריה נבעו מההווי של השכונות האלה.

בעלה לא היה נאמן לה, אך גם סמית' לא הייתה נאמנה לו, ובגדה בו עם גברים ונשים כאחד. ב-[[1929]] עזבה את בעלה ללא [[גירושים]], ועברה לחיות ללא נישואין עם ריצ'רד מורגן, שהיה חבר קרוב, שלא דרש ממנה להיות מונוגמית וקיבל את ה[[ביסקסואליות]] שלה. הם נותרו בני זוג עד מותה.

בין כ-150 שיריה מהתקופה ניתן למנות את הלהיטים ''Downhearted Blues'' מ-[[1923]], ''St. Louis Blues'' מ-[[1925]] ו-''Empty Bed Blues'', שלושתם נכללים ב"היכל התהילה של [[פרס גראמי]]". השיר ''Downhearted Blues'' נכלל ב[[ספריית הקונגרס]] כערך בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואמנותית. הוא נכלל גם ברשימת "השירים שעיצבו את פני המאה ה-20" על ידי [https://web.archive.org/web/20081106001247/http://www.nea.gov/ (National Endowment for the Arts (NEA] (מחלקה של [[ממשלת ארצות הברית]]). [[היכל התהילה של הרוקנרול]] הכליל את השיר ברשימת 500 השירים שעיצבו את ה[[רוקנרול]].

==שלהי הקריירה==
הקריירה של סמית' נקטעה עקב [[השפל הגדול]] ועקב עלייתם של [[סרט קולנוע|הסרטים המדברים]] ששמו קץ למופעי ה[[וודוויל]]. היא ניסתה להופיע במחזות זמר בברודוויי, אך ללא הצלחה מרובה. השיר שכתבה וביצעה, שהפך ללהיט ענק וזכה מאז לאינספור ביצועים, ''Nobody Knows You When You're Down and Out'', משקף את תחושת הדיכאון וחוסר המוצא שאפיינה את התקופה.

ב-[[1933]] צירף אותה [[ג'ון האמונד]] לתזמורת ה[[סווינג]] שלו עם ה[[טרומבון|טרומבוניסט]] [[ג'ק טיגרדן]]. הם הקליטו תקליט ל"קולומביה" שכלל את השירים ''Take Me For A Buggy Ride'' ו-''Gimme a Pigfoot''. אך הנדרסון לא היה מרוצה מהתוצאה כיוון שסמית' ניסתה להתאים עצמה לסווינג, במקום לדבוק בקצב הבלוז שפרסם אותה, ולכן החליף אותה בזמרת צעירה, שאותה סימן כיורשת לסמית' - [[בילי הולידיי]].

סמית' נפצעה ב[[תאונת דרכים]], במכונית נהג בן זוגה ריצ'רד מורגן, ומתה כתוצאה מפצעיה. שמועות שהפיץ ג'ון המונד מאוחר יותר טענו שעקב סירובו של [[בית חולים]] "ללבנים בלבד" אליו הגיעה, לטפל בה היא טולטלה בדרכים עד שמתה מאיבוד דם. לאחר מכן הודה המונד שטענתו לא הייתה מבוססת על עדות ראייה אלא על שמועות, לדברי עדים "לא ייתכן שנהג כלשהו ניסה אפילו להובילה לבית חולים ללבנים בלב '[[דרום ארצות הברית|הדרום העמוק]]' של ארצות הברית באותה תקופה". אולם הנופך המסתורי והרקע של [[הפרדה גזעית|מדיניות ההפרדה הגזעית]] העניקו למותה הילה של מוות על רקע גזעי והחזירו אותה לתודעת הציבור. בטקס האשכבה שלה, שנערך ב-[[3 באוקטובר]] 1937, השתתפו 10,000 איש. ב-[[1970]] הוצבה מצבת זיכרון על קברה בפנסילבניה במימון הזמרת [[ג'ניס ג'ופלין]]. ב-[[1971]] הוציא ג'ון האמונד מחדש את תקליטיה של סמית', ועבור הוצאה-מחדש זו זכה ב[[פרס גראמי]].

==לאחר מותה==
בשנת [[1989]] הוענק לה פרס גראמי למפעל חיים. היא נכללת בהיכלי התהילה של ה[[היכל התהילה של הג'אז|ג'אז]], הרוק והבלוז.

==ייצוגים בתרבות==
ב-1972 יצאה ביוגרפיה על בסי סמית', בשם "Bessie", מאת העיתונאי האמריקאי כריס אלברטסון.

ב-2015 יצא [[סרט ביוגרפי]], "[[סיפורה של בסי סמית|סיפורה של בסי סמית']]" (באנגלית גם שמו Bessie). בסרט כיכבה והייתה מפיקה בפועל [[קווין לטיפה]].

בסי סמית' עצמה שיחקה ב[[סרט קצר]] בשנת 1929 בשם "St. Louis Blues", עם קאסט שכולו שחור, בדמות אישה מוכה, בת זוגו של מהמר שבוגד בה עם אישה צעירה יותר.

שיריה נכללו בפסקולים של עשרות סרטים ותוכניות טלוויזיה, ביניהם [[אימפריית הפשע]], [[להרוג את ביל חלק 2]], ו[[מים לפילים (סרט)|מים לפילים]].

במחזמר ה[[ישראל]]י "[[אל תקרא לי שחור]]" נכלל שיר בשם "מי רצח את בסי סמית'?" הרומז לתעלומה האופפת את נסיבות מותה. [[ניקו ניתאי]] ביים את ההצגה "מותה של בסי סמית'" לפי [[מחזה]] מאת [[אדוארד אלבי]].

==לקריאה נוספת==
* [http://www.studsterkel.org/ סטאדס טרקל], **ענקי הג'אז''', הוצאת בבל, 2006. הפרק "קיסרית הבלוז".

* Albertson, Chris, Bessie (Revised and Expanded Edition), Yale University Press (New Haven), 2003. .
* Brooks, Edward, The Bessie Smith Companion: A Critical and Detailed Appreciation of the Recordings, Da Capo Press (New York), 1982. .
* Davis, Angela Y., Blues Legacies and Black Feminism: Gertrude "Ma" Rainey, Bessie Smith, and Billie Holiday, Pantheon Books (New York), 1998. .
* Eberhardt, Clifford, Out of Chattanooga, Ebco (Chattanooga), 1994.
* Feinstein, Elaine, Bessie Smith, Viking (New York), 1985, .
* Grimes, Sara, Backwaterblues: In Search of Bessie Smith, Rose Island Pub. (Amherst), 2000, .
* Kay, Jackie, Bessie Smith, Absolute (New York), 1997. .
* Manera, Alexandria, Bessie Smith, Raintree (Chicago), 2003. .
* Martin, Florence, Bessie Smith, Editions du Limon (Paris), 1994. .
* Oliver, Paul, Bessie Smith, Cassell (London), 1959.
* Palmer, Tony, All You Need is Love: The Story of Popular Music, Grossman Publishers/Viking Press (New York), 1976. .
* Welding, Pete; Byron, Tony (eds.), Bluesland: Portraits of Twelve Major American Blues Masters, Dutton (New York), 1991. .


## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה וריאיון עם כריס אלברטסון, מחבר הספר הביוגרפי עליה 
* דף אמן באתר Red Hot Jazz 
* מוזיאון בסי סמית' בעיר הולדתה 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טנסי
קטגוריה:זמרי ג'אז אמריקאים
קטגוריה:זמרות ג'אז אמריקאיות
קטגוריה:זמרות בלוז
קטגוריה:ביסקסואליות אמריקאיות
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:הרוגות תאונות דרכים בארצות הברית
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בארצות הברית
קטגוריה:זמרים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:חברות היכל התהילה הלאומי לנשים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1894
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1894
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1937
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1937