באזבי ברקלי

**באזבי ברקלי** (**Busby Berkeley**, 29 בנובמבר 1895 - 14 במרץ 1976) היה במאי קולנוע הוליוודי בעל השפעה וכוריאוגרף של סרטים מוזיקליים. ברקלי ידוע בסגנון מיוחד של סרטים מוזיקליים אשר המציא ומכונה על שמו.

סרטיו אופיינו בכך שלא היו ריאליסטיים. הם התמקדו בעיקר באסתטיקה ופחות במשמעות השוטים, הם כללו קטעי שירה, ריקודים פנטסטיים והפקות מוזיקליות משוכללות אשר לעיתים קרובות מעורבים בהם דגמים גאומטריים מורכבים. הקטעים המוזיקליים של סרטיו צולמו באולפנים גדולים, בהשתתפות עשרות רקדנים ורקדניות, תוך שימוש באביזרים רבים, שהכוריאוגרפיה שלהם דימתה לרוב צורות גאומטריות משתנות המזכירות קליידסקופ והוא נחשב בזמנו לפורץ דרך בשל סגנונו הייחודי.

## ביוגרפיה
ברקלי נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה לפרנסיס אינוס (שנפטר כשבאזבי היה בן שמונה) ולשחקנית התיאטרון גרטרוד ברקלי (1864–1946). בין חבריה של גרטרוד, ושל שחקנים בחברת הסטוק של טים פרוולי שנוהלה בידי אביו של באזבי ברקלי, היו השחקנית איימי באזבי שממנה קיבל ברקלי את הכינוי "באז" או "באזבי" והשחקן ויליאם ג'ילט, שהיה אז רק ארבע שנים לפני גילומו את שרלוק הולמס. 

בנוסף לעבודתה על הבמה, גרטרוד גילמה תפקידי אם בסרטים אילמים בזמן שברקלי היה עדיין ילד. ברקלי ערך את הופעת הבכורה שלו על הבמה בגיל חמש, כשהופיע בחברתם של בני משפחתו העוסקים בהופעות.

בשנת 1917, הוא גר באתול, מסצ'וסטס, ועבד כמנהל פרסום ומכירות. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת ברקלי בצבא ארצות הברית כסגן בחיל התותחנים, והיה אחראי על תהלוכות צבאיות ואימן 1,200 חיילים.

### קריירה
לאחר מלחמת העולם הראשונה, ערך מופעים לחיילים אשר חזרו מן המלחמה. לאחר שירותו הצבאי, הפך לשחקן תיאטרון ובמאי בהופעות קטנות. עד מהרה הפך למנהל מחול מוביל בברודוויי. 
המפיק פלורנץ זיגפלד ג'וניור ראה את כישרונו בבימוי רקדנים ונתן לו להיות הכוריאוגרף לסרט Whoopee! ב-1930. 
בארקלי המשיך בתפקידו ככוריאוגרף לעוד 7 סרטים עד 1933, אז אף חשב לחזור לברודוואי. ב-1933, הזמין אותו אחד המפיקים הראשיים של האחים וורנר להיות כוריאוגרף של הסרט רחוב 42, הסרט זכה להצלחה גדולה ובארקלי החל לקבל תפקידים מורחבים מעבר לכוריאוגרפיה. הוא קיבל חוזה ל-7 שנים אצל האחים וורנר ויצר בשנים הללו סרטים מוזיקליים רבים אשר מיקמו אותו כפורץ דרך בסגנון הבימוי של הרקדנים וצילום הכוריאוגרפיה. 
ב-1939, כאשר החלו האחים וורנר לאבד עניין בז'אנר הסרטים המוזיקליים עבר בארקלי לחברת אמ.ג'.אמ. וצילם עד 1942 עוד מספר סרטים. 

בשנת 1949, הוא ביים סרט עבור רשת פוקס ובשנות ה-50 הוא החל יוצא מן התודעה בהוליווד.

בסוף שנות ה־60, טרנד ה"קאמפ" החזיר את המחזות המוזיקליים של ברקלי לקדמת הבמה, והוא יצא למסע הרצאות במכללות ובכנסים, שבהם סיפר על הקריירה שלו. בגיל 75, חזר ברקלי לברודוויי כדי לביים הפקה מחודשת של "No No Nanette", בכיכובה של חברתו הוותיקה מאולפני האחים וורנר וכוכבת רוב 41, רובי קילר; שניהם גם הופיעו בהופעת אורח בסרט The Phynx משנת 1970 באותה שנה.

### חיים אישיים
בשנת 1937, רכש ברקלי את וילת גואסטי, הממוקמת בשדרות וסט אדמס 3500, ברובע וסט אדמס שבלוס אנג'לס. הבית נבנה ב־1910, וברקלי החזיק בו עד 1944. בשל הקשר לברקלי, הבית מוגדר כיום כמונומנט היסטורי־תרבותי של לוס אנג'לס.

ברקלי היה נשוי שש פעמים. בין נשותיו היו השחקניות מרנה קנדי, אסתר מואיר, הכוכבנית קלייר ג'יימס, ואטה דאן. הוא היה מעורב בתביעת "התרחקות מאהבה" בשנת 1938 שעסקה בקרול לנידס, והוא היה מאורס ללוריין סטיין.

ברקלי שתה בכבדות, ולעיתים קרובות היה שותה מרטיני באמבטיה היומית שלו.

בספטמבר 1935 היה ברקלי אחראי לתאונת דרכים שבה נהרגו שני אנשים וחמישה נפצעו קשה. פצוע ועם חתכים וחבלות קשות, הוא הובא לבית המשפט על אלונקה. בשני המשפטים הראשונים בגין רצח מדרגה שנייה, הסתיימו בחבר מושבעים שלא הגיע להכרעה; במשפט השלישי הוא זוכה.

לאחר מות אמו וכשהקריירה שלו החלה לדעוך, הוא ניסה להתאבד — חתך את פרקי ידיו ונטל מינון יתר של כדורי שינה ביולי 1946. הוא אושפז לתקופה ממושכת, חוויה שהשפיעה קשות על מצבו הנפשי.

ברקלי נפטר מסיבות טבעיות ב־14 במרץ 1976 בפאלם ספרינגס, קליפורניה, בגיל 80. הוא קבור בבית העלמין דזרט ממוריאל פארק בעיר קתדרל סיטי, קליפורניה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:לוס אנג'לס: אישים
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:כוריאוגרפים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1895
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1976