open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מכון אחיה

שמאל|ממוזער|250px|לוגו העמותה
[250px|ממוזער|[שגריר ארצות הברית בישראל, דייוויד פרידמן בביקור במכון, מאי 2018]]
**אחיה - ללמוד שאתה יכול** היא עמותה ללא מטרות רווח המסייעת לילדים ונוער הסובלים מבעיות התפתחותיות וקשיי למידה, ומתמחה באוכלוסייה החרדית.

## אודות
מכון אחיה הוקם בשנת 1993 כדי למנוע את נשירה באמצעות איתור ילדים עם קשיי למידה ועיכובים התפתחותיים ומתן טיפול בגיל מוקדם ככל האפשר. אחיה מפעיל מרכזים ותוכניות עבור ילדים, הורים ומורים במטרה לעורר מודעות קהילתית לנושא קשיי הלמידה של ילדים, ולהכין את מסגרות החינוך בקהילה בצורה טובה יותר להתמודדות עם ילדים מתקשים.

"אחיה" היא העמותה היחידה המפעילה תוכניות טיפול והתערבות לסיוע לילדים מתקשים, ובמקביל מכשירה מורים בעלי גישה והבנה מיטבית לילדים בעלי ליקויי למידה הלומדים במסגרות החינוך הרגילות.

בנוסף מפעילה העמותה גנים טיפוליים בבני ברק ובחולון, המטפלים בילדים הסובלים מליקויי למידה ועיכובים התפתחותיים. מטרת הגנים הטיפוליים היא להכשיר את הילדים להשתלבות בבתי ספר יסודיים רגילים בקהילה החרדית.

אחיה הביאה ליוזמות מחקר בשיתוף עם מומחים מאוניברסיטת בר-אילן, בית הספר לריפוי בעיסוק של המרכז הרפואי הדסה, הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים ומכון ברוקדייל, ליצירת אסטרטגיות חדשות שעשויות לתת מענה לצרכים החינוכיים של האוכלוסייה החרדית.

"אחיה" מפעילה גם מרכז להכשרת מורים בקהילת החינוך החרדית בישראל בשני העשורים האחרונים, ומוביל את תחום הכשרת המורים לחינוך מיוחד ולילדים הסובלים מקשיי למידה. למרכז להכשרת מורים אחיה חמש-עשרה שלוחות, בהן לומדים מעל 1,000 תלמידים. השלוחות ממוקמות בבני ברק, באשדוד, אלעד, בית שמש, ביתר עילית, חדרה, ירושלים, מודיעין עילית, נתניה, נתיבות, רכסים, צפת, קריית מלאכי, טבריה ותל אביב.

מפעלים נוספים של אחיה כוללים:
* תוכניות לטיפול בבעיות קשב וריכוז, הפועלות בערים בני ברק ואלעד, בשיתוף הקרן לילדים ונוער בסיכון של הביטוח הלאומי.
* תוכנית "מעגן אחיה לגיל הרך" הפועלת בערים בני ברק וחולון, בשיתוף הרשויות המקומיות והתוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון.
* התוכנית לפיתוח כישורי שפה, הפועלת בערים בני ברק וביתר עילית בשיתוף ג'וינט - אשלים ומשרד החינוך.

בשנת 2011 טופלו מעל 3,500 ילדים במרכזי אחיה השונים.

## תקרית התמונה
במאי 2018 במהלך סיור שגריר ארצות הברית בישראל דייוויד פרידמן במכון אחיה בבני ברק הצטלם השגריר בעוד אוחז בתמונה של ירושלים, אך במקום כיפת הסלע, הוצבה הדמיה של בית המקדש השני. אירוע זה גרם לתקרית דיפלומטית ולגינויים חריפים מצד מדינות ערב ובכירי הרשות הפלסטינית. השגרירות הוציאה הודעה לעיתונות בה היא מוסרת כי השגריר פרידמן לא היה מודע לשינוי שנעשה בתמונה שניתנה לו והתאכזב מאוד מכך שמישהו ניצל את ביקורו בבני ברק כדי לייצר מחלוקת. ואף דרשה ממכון אחיה להתנצל על התקרית. במכון התנצלו והודיעו כי "הנהלת ארגון אחיה מבקשים להתנצל בפני שגריר ארצות הברית בישראל מר דוד פרידמן ושגרירות ארצות הברית בישראל. איש צוות מטעם ארגון אחיה הגיש תמונה לשגריר שלא על דעת אחיה, השגרירות והשגריר".

יום לאחר התקרית התראיין השגריר לכלי התקשורת ואמר בין היתר כי "בסוף הסיור בבני ברק מישהו בא במהירות עם פוסטר והצטלם לידי עם התמונה. זה חסר כבוד וטיפשי. ביליתי את ה-24 שעות שלאחר מכן בלהסביר שזה לא משקף את עמדותיי".

## קישורים חיצוניים

* מרכז אחיה בעיר אלעד - צילום רחפן
* מכון אחיה
* יוני שרעבי, מכון אחיה מציג: גנים שפתיים חדשים
* ר' רוז, חנן אלפר, תמר אלמוג, חינוך מיוחד בזרם החרדי

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני חינוך
קטגוריה:ישראל: עמותות
מדליה קולוניאלית

**המדליה הקולוניאלית** (בצרפתית: **Médaille Coloniale**) הייתה מדליה צרפתית אשר הוענקה לאנשי צבא אשר שירתו במושבות הצרפתיות. המדליה נוצרה מתוקף חוק שהועבר ב-26 ביולי 1898. ב-6 ביוני 1962 שונה שם המדליה מ"המדליה הקולוניאלית" ל"מדליית מעבר לים". המדליה הקולוניאלית קשורה קשר הדוק לקיומה לאימפריה הקולוניאלית הצרפתית.

המדליה נקבעה ב"חוק הכספים" מיום 23 ביולי 1893. צו הביצוע שלה מיום 6 במרץ 1894 מפרט את המבצעים הצבאיים שניהלה צרפת בקולוניות שלה או בשטחי החסות שלה: אלג'יריה, קוצ'י, חוף הזהב, איי מרקיז, קלדוניה החדשה, סנגל, סודאן, איי החברה ותוניסיה. להיקף הצו לפיכך הייתה השפעה רחבה למפרע, שכן המבצעים הראשונים שבגינם הוענקה המדליה הקולוניאלית נערכו ב-1827, עם תחילת הכיבוש של אלג'יריה.

מאז תוקנו תקנות רבות בדבר הענקת המדליה, האחרונה שבהן היא הצו מ-6 ביוני 1962, ששינה את שם המדליה מ"המדליה הקולוניאלית" ל"מדליית מעבר לים".

סעיף 4 של הצו מ-1894 קובע את עיצוב המדליה. המדליה עשויה כסף, 30 מ"מ קוטרה. בצד הנושא מופיעה מריאן החובשת קסדה ומעליה הכיתוב "République française" (הרפובליקה הצרפתית). בצד הגב גלובוס ממלא את השדה המרכזי, כשהוא נשען על עוגן על גבי מגוון כלי נשק. הסרט מורכב מפסים אנכיים בצבעים לבן וכחול. אורכו יכול להשתנות בין 35 ל-37 מ"מ.

עיצוב המדליה מיוחס למפקד הפריגטה סולנייה פינלה (Saulnier Pinellas), מכיוון שבמקור המדליה יועדה לאנשי חיל הים.

המדליה יוצרה על ידי מטבעת פריז וחברה פרטית. עקב המונופול של המטבעה על הייצור והאיטיות בהתנהלותה נוצר מחסור במדליה, דבר שגרם למשרדי הצי והצבא להתיר ייצור מקביל של מדליות תחת המפרט שהוגדר בצווים. למרות זאת, ניכרו הבדלים שוליים בין המדליות השונות.

## מערכות
על המדליה מופיעים אבזמי מתכת אשר עליהם חרוטות המערכות אשר מקבל המדליה השתתף בהן. בסך הכול היו עשרות מערכות אשר בגינן הוענקה המדליה, ובהן:

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צרפת: עיטורים
קטגוריה:צרפת: צבא וביטחון
שמעון נתן נטע בידרמן (השני)

רבי **שמעון נתן נטע בידרמן** (ז' בטבת ה'תרצ"א, 27 בדצמבר 1930 – י' בתשרי ה'תש"ע, 28 בספטמבר 2009) היה האדמו"ר מלעלוב.

## תולדותיו
ממוזער|350x350px|האדמו"ר מלעלוב בלוד בשנת ה'תשמ"ט|טקסט=|שמאל
נולד בבני ברק, לרבי משה מרדכי בידרמן, האדמו"ר מלעלוב. בצעירותו למד בישיבות תומכי תמימים וחידושי הרי"ם בתל אביב.

נישא לבתו של הרב שלמה פריינד, נכדו של הרב סנדר פריינד "הרב מבאכטא", לאחר נישואיו  התגורר בקראון הייטס ובבורו פארק. לאחר פטירת אביו, הוכתר לאדמו"ר מקרלין-לעלוב. וירש כל חסידי אביו, ומיד לאחר הכתרתו פעל לסיום המחלוקת בחסידות קרלין, ופרש מתפקידו זה והמשיך לכהן כרבם של חסידי לעלוב, בלבד.

פעל רבות להעלות את המודעות על האיסור לדבר בתפילה.

היה מפורסם מקטנותו לקדוש וטהור, היה תלמיד חכם מופלג, והיה עובד ד' כל ימיו, נתפרסם לפועל ישועות מפורסם.

בית מדרשו המרכזי היה בבני ברק, בסוף ימיו התגורר בצפת, כשהוא שב בתקופות החגים לבני ברק.

בליל יום הכיפורים ה'תש"ע לאחר תפילת ערבית נכנס לחדרו שם נפטר בפתאומיות. במוצאי יום הכיפורים נקבר במעמד רבבות בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.

## ספריו
חלק מדברי תורתו כונסו בספר "דברות קודש".

הדפיס את ספר הר בשן על רמב"ם הלכות תרומות. לאחר פטירתו נדפס ממנו ספר הר בשן על הש"ס.

לקראת יום כיפור ה'תשפ"א יצא לאור ספרו של הסופר יאיר וינשטוק 'הרבי הקדוש מלעלוב'

## משפחתו
הותיר אחריו שלושה בנים ושש בנות. לאחר פטירתו הוכתרו שלושת בניו לאדמו"רים.
* הבכור, הרב **[[אליהו עזריאל בידרמן|אליהו עזריאל]]** - האדמו"ר מללוב בני-ברק מכהן בבית מדרשו של אביו. חתן הרב יהושע משה אהרונסון.
* הרב **[[אהרן בידרמן|אהרן]]**, האדמו"ר מלעלוב בית שמש, מרבית חסידי אביו עברו אליו.
* הרב **יעקב יצחק**, מתגורר בירושלים.

חתניו הם:
* הרב **יששכר דב לייפער**, האדמו"ר מנדבורנא–צפת, בעל בתו גולדה פרידה (ה'תשי"ד - ה'תשע"ח).
* **אליהו (אייליש) באכנער** (ה'תשט"ו - ה'תש"פ) מארצות הברית.
* **שמחה אברהם קורנרייך**, חסיד באבוב, מארצות הברית.
* הרב **מנדל גולד**, בנו של האדמו"ר מאשוואר, רב קהל בית אשר בבורו פארק.
* הרב **אברהם משה גרוס** אדמו"ר מקערעסטיר בערבעשט מארצות הברית.
* הרב **ישראל ארנסטר**, משגיח ישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר, ובן הרב מנחם ארנסטר.

## לקריאה נוספת
* בנימין בראון, מיטלטלת: חסידות קרלין בין עליות למשברים''', ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2018.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

שמעון 2
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:אדמו"רים ישראלים
קטגוריה:בני ברק: אדמו"רים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
קטגוריה:אדמו"רים שפרשו מכהונתם
אלווד סיטי

**אלווד סיטי** (באנגלית: **Elwood City**) היא עיירה הנמצאת במדינת פנסילבניה שבארצות הברית.

## דמוגרפיה וכלכלה
בשנת 1900 חיו באלווד סיטי כ-2,243 תושבים, ב-1910 חיו 3,902 תושבים, וב-1940 חיו בעיירה 10
. כיום בעיירה גרים כ-8,700 תושבים (בצפיפות של 1,433.5 לקמ"ר) על פי מפקד האוכלוסין לאומי שנערך בשנת 2000. אומדן האוכלוסייה בשנת 2008 היה 7,966. העיר נמצאת במרחק של 30 מייל (48 ק"מ) מצפון מערבה של פנסילבניה, ובמרחק של 8 מייל (13 ק"מ) ממזרח ניו קאסל. בעבר, בעיירה הייתה קיימת תעשיית ייצור צינורות פלדה, פחים של מכוניות, מחצבות אבן גיר, בתי יציקה, כריית פחם, ועוד.

## טלוויזיה
העיר מוכרת גם מהסדרה ארתור בתור מגוריהם של רוב הדמויות וכל הדמויות הראשיות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פנסילבניה: יישובים
קטגוריה:ארתור (סדרת טלוויזיה)
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1841
פבריס

**פבריס** (בלטינית: **Febris**) הייתה אלת החום והמחלות הנילוות לו במיתולוגיה הרומית ובדת רומא העתיקה. אלה זו, על פי האמונה הרומית גרמה את המחלות, אך גם מנעה אותן.

מקור האמונה באלה זו בהתפתחות של האמונה באל האטרוסקי פברואוס - אל הטהרה שאחרי המוות.

לפבריס היו שלושה מקדשים ברומא העתיקה, שאחד מהם מוקם בגבעת פלטין. מקדש אחר היה ממוקם בגבעת קווירינל בסמוך למרחצאות דיוקליטוס והמקדש השלישי היה ממוקם בפורום הרומאי לצד הויה סקרה על גבעת וליה (חלק מגבעת אסקווילינוס). חשיבותם של מיקומים אלה מעידים על חשיבותה של האלה ברומא העתיקה, ובייחוד על תפוצת מחלת המלריה בעיר (שהייתה סמוכה לאזורי ביצות).

פולחנה כלל הבאת מנחות למקדשה, על מנת שתרפא את החולים ממלריה.

## קישורים חיצוניים
* האלה פבריס והקשר שלה למלריה
* תפקידי אלים רומיים ואטרוסקים
* רשימת אלי רומא
* פולחנה של פבריס ברומא העתיקה

קטגוריה:אלות רומיות
קטגוריה:אלות בריאות
קטגוריה:מלריה
נבות תל-צור

**נבות תל-צור** (נולד ב-10 באוקטובר 1957) הוא עורך דין בתחום הפלילי של עבירות צווארון לבן, ובתחום הליטיגציה המסחרית, ראש משרד "תל-צור ושות'". בין לקוחותיו היו בכירים במשק, כאהוד אולמרט, אהוד ברק, בנימין נתניהו, אריה דרעי, בנימין בן-אליעזר ודני דנקנר.

## ביוגרפיה
נולד וגדל בקיבוץ אפיקים, בן בכור לרות ול (מלוחמי יחידה 101, שנהרג בעלותו על מוקש במעבר שהירה בסיני, ביולי 1967 כמג"ד 890 של הצנחנים).

תל-צור שירת ביחידה מובחרת כקצין מודיעין, ובהמשך שירת במילואים בדרגת סא"ל.

בשנת 1979 החל ללמוד משפטים באוניברסיטת תל אביב.

נבות תל-צור נשוי ואב לשלוש בנות.

## קריירה
בשנת 1983 החל את התמחותו כעורך-דין אצל עו"ד ד"ר יעקב ויינרוט. בשנים 1985–1989 עבד כעו"ד שכיר במשרדו של ד"ר ויינרוט.

בשנים 1987–1988 הרצה במקצוע דיני שטרות בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1989 עזב את משרדו של ד"ר ויינרוט ועסק בעריכת דין באופן עצמאי. במקביל השלים לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב.

ב-1995 הקים משרד חדש בשותפות עם עו"ד יוסף עזגד. ב-1999 הצטרף כשותף בכיר למשרד כספי ושות', ומונה למנהל המחלקה המטפלת בעבירות צווארון לבן.

תל-צור כיהן כחבר מליאת רשות השידור, חבר נשיאות הפורום הפלילי של לשכת עורכי הדין בישראל, חבר בחבר הנאמנים של הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.

ב-2010 נבחר ל"עורך דין השנה" על ידי ועד מחוז תל אביב של לשכת עורכי הדין.

במאי 2014 נחקר תל-צור, כמי שהיה פרקליטו של אהוד אולמרט, בחשד לעבירות שיבוש מהלכי משפט והדחת עד בעניינה של שולה זקן. בחודש נובמבר 2016 הודיע פרקליט המדינה כי התיק הפלילי נגד תל-צור ייסגר. בפרשה זו הגיע תל-צור עם הפרקליטות להסדר טיעון משמעתי לפיו הודה בעבירת משמעת של התנהגות שאינה הולמת את מקצוע עריכת הדין, והושעה בהסכמתו לתקופה של 12 חודשים, החל מ-30 בנובמבר 2017.

עם תום תקופת השעייתו מונה לעמוד בראש צוות ההגנה של ראש הממשלה בנימין נתניהו, אך פרש ממנו בשנת 2019 לאחר כ-5 חודשים.

בינואר 2020 פרש ממשרד כספי ושות' יחד עם עורכי הדין ליה גוני (שותפה) ואלרן דולב והקים עם עורכי הדין טל שפירא, אריאל כפרי ומירב בר-זיק את משרד "תל-צור ושות'".

בין לקוחותיו של עו"ד תל-צור ניתן למנות פרט לאהוד אולמרט, גם את ראש הממשלה ושר הביטחון לשעבר אהוד ברק, ראש הממשלה בנימין נתניהו, שר הפנים לשעבר אריה דרעי, מנהל רשות המיסים לשעבר ג'קי מצא, השר לשעבר בנימין בן-אליעזר (פואד), אנשי העסקים דני דנקנר, ג'קי בן-זקן.

## ספריו
* **הפטר בפשיטת רגל**, נתניה: המכון למחקרי משפט וכלכלה, 1999.

## קישורים חיצוניים
* נבות תל-צור, באתר משרד עורכי הדין תל צור ושות'.
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עורכי דין פליליים ישראלים
קטגוריה:חברי מליאת רשות השידור
קטגוריה:מורשעים בדין משמעתי בישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:אפיקים (קיבוץ): אישים
קטגוריה:יתומי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
עדו אייזנשטדט

**עדו אייזנשטדט** (נולד ב-25 במרץ 1984) הוא סייף ישראלי המתחרה בדקר. הוא חבר נבחרת ישראל והסגל המורחב של הוועד האולימפי באולימפיאדת לונדון, בשנת 2012.

אייזנשטדט, המשתייך לקבוצת הפועל אשקלון, דורג ב-2011 במקום ה-68 בעולם בסבב ה-FIE.

## ביוגרפיה
אייזנשטדט נולד וגדל בירושלים. אמו היא פרופ' מימי אייזנשטדט לבית קטקו, פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית והנשיאה לשעבר של האוניברסיטה הפתוחה. אביו, מיכאל אייזנשטדט, היה מומחה לתולדות האופרה ושימש כמתאם אמנותי באופרה הישראלית החדשה. 

בשנת 1997, כשהוא היה בן 13, הוא התחיל להתאמן בסיוף, אחרי התנסות קצרה בג'ודו. במקביל להיותו סייף משלים בנבחרת הדקר של ישראל, הוא שירת בצה"ל ואחר כך השלים תואר ראשון בתקשורת ובגאוגרפיה באוניברסיטה העברית ותואר שני במנהל עסקים.

הוא התאמן במועדון סיוף הפועל אשקלון, התחתן ועבר לאירלנד לעבוד בחברת גוגל. מיד לאחר המעבר אירעה הפריצה המשמעותית בקריירה הספורטיבית שלו. ביוני 2011 הוא סיים במקום ה-22 במסגרת גביע העולם בברן ובכך למעשה זכה להכרה משמעותית בזירה הבינלאומית. באותה שנה, ב-15 ביולי, המשיך אייזנשטדט את המגמה החיובית, ובמסגרת אליפות אירופה העפיל לחצי הגמר. למרות שגבר על יריבים מלטביה, אסטוניה, צרפת, טורקיה, בלארוס ואף הביס את אלוף העולם האיטלקי המכהן סטפנו קורצ'ו בתוצאה המרשימה 15:9, הוא דורג במקום ה-12 מכיוון שהפסיד בשמינית הגמר לסייף הפולני.

לאור הישגיו באליפות אירופה הוא נכלל בסגל המורחב של הוועד האולימפי, אשר הקנה לו את הסיכוי להשתתף באולימפיאדת לונדון בשנת 2012, אך בסופו של דבר הוא נותר מחוץ לסגל האולימפי.

בין הישגיו מדליות מגביעי עולם סטלייט קפריסין, אלוף המכביה 2009, וכן מקום ראשון בטורניר Carrickfergus Castle שנערך בשנת 2012.

## קישורים חיצוניים

*עדו אייזנשטדט באתר ה-Nahouw הרשמי
*עדו אייזנשטדט באתר איגוד הסיוף העולמי הרשמי

## הערות שוליים

קטגוריה:סייפים ישראלים
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
אובה ארופ

סר **אובה נייקוויסט ארופ** (באנגלית: **Ove Nyquist Arup**; 16 באפריל 1895, ניוקאסל, הממלכה המאוחדת – 5 בפברואר 1988, לונדון, הממלכה המאוחדת) היה מהנדס מבנים בריטי.

ארופ נולד בבריטניה לווטרינר דני ולאם נורווגית. בילדותו עקרה המשפחה למינכן והוא נשלח ללמוד בפנימייה בדנמרק. ב-1913 החל ללמוד פילוסופיה באוניברסיטת קופנהגן וב-1918 נרשם לתואר בהנדסה באוניברסיטה הטכנית של דנמרק, קופנהגן, בהתמחות בבטון מזוין. הוא סיים את לימודיו ב-1922 תוך שהוא מושפע מהתאוריות של הארכיטקט הצרפתי לה קורבוזיה והמסה שלו לקראת ארכיטקטורה, ומהארכיטקט הגרמני ולטר גרופיוס.

לפני מלחמת העולם השנייה עבד ארופ בחברה דנית בהמבורג ובלונדון. בשנים אלו תכנן מבנים שונים וצבר ניסיון רב. ב-1938 הקים יחד עם בן דודו חברת הנדסה. במהלך מלחמה עצמה, עזר בתכנון ההגנה האזרחית, תוך שהוא מציע את גישת בניית המקלטים תחת העמדה המקובלת שגרסה שיש לפזר את האזרחים באזורי הספר. המלצותיו ברובן לא נתקבלו, והשימוש במקלטים מבטון מזוין, כפי שהציע, נותר מנת חלקם של עשירי לונדון שבנו אותם בעצמם, תחת הצעתו לבנות את המקלטים כשטחים ציבוריים.
כמו כן ייעץ ארופ בתכנון הרציפים הזמניים שהוקמו במסגרת הפלישה לנורמנדי.

לאחר המלחמה המשיך בפעילותו האזרחית. בשנת 1946 הקים את קבוצת ארופ שהפכה למובילה עולמית בתחומה.

בשנת 1953 הוענק לו תואר מפקד במסדר האימפריה הבריטית (CBE).

בשנת 1971 זכה לתואר אבירות (Knight Bachelor) ממלכת אנגליה על תרומתו לתחום ההנדסה האזרחית.

## מבנים משמעותיים שלקח חלק בתכנונם
*Highpoint I, לונדון, אנגליה. אחד מגורדי השחקים הראשונים בלונדון. נבנה בשנות ה-30, תוכנן על ידי הארכיטקט ברטולד לובטקין. בנוי בהשפעת הבאוהאוס, והוגדר כאחד ממבני מגורים היפים בעולם.
*בית האופרה של סידני, סידני, אוסטרליה. מהמונומנטים הידועים בעולם. מלאכת מחשבת של בטון מזוין. תוכנן על ידי האדריכל הדני ירן אוטזון.
*גשר קינסגייט, דרהאם, אנגליה – אחד מהמבנים המודרניים הידועים. גשר עשוי בטון מזוין שהוא פרי יצירתו המלאה של ארופ.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:מהנדסים בריטים
קטגוריה:אנגלים ממוצא נורווגי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1895
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1988
מיכאילובקה

**מיכאילובקה** (באוקראינית: **Михайлівка**) היא עיירה השוכנת במחוז זפוריז'יה בדרום מזרח אוקראינה. מיכאילובקה הייתה כפר הולדתו של שאול טשרניחובסקי.

## היסטוריה
האזור שבו שוכן הכפר היה מיושב בתקופות קדומות. עדות לכך הן תלוליות עפר שנחפרו ונמצאו בהם ארונות קבורה מתקופת הברונזה המאוחרת (סוף האלף השני לפנה"ס ומתקופת הסקיתים (המאה ה-8 לפנה"ס).

בשנת 1807 הוקם במקום כפר על ידי קבוצה של עשר משפחות אריסים שברחו ממקומות שונים באוקראינה. הקבוצה הקימה בתי עץ ליד האגם שבמקום והתפרנסה מחקלאות ומדיג.

בשנת 1810 הוקמה בכפר כנסייה מעץ וב-30 במאי של אותה שנה נערכה החנוכה החגיגית שלה ולכפר ניתן השם מיכאילובקה. נהוג לראות מועד זה כראשיתו של הכפר וב-30 במאי 1910 נערכו חגיגות לציון מאה שנים לייסודו של הכפר.

במרוצת השנים, עם התרחבות הקהילה הצטרפו לכפר איכרים מפולטבה ומקורסק. לאחר מכן הגיעו לכפר משפחות של טטרים, צוענים, יוונים ויהודים.

בשנת 1875 נולד בכפר המשורר שאול טשרניחובסקי. הוא חי בכפר ב־15 שנותיו הראשונות עד שבשנת 1890 יצא ללימודים בעיר אודסה. את ילדותו בכפר תיאר באוטוביוגרפיה קצרה שפרסם בשנת 1918 בכתב העת "השילוח", ובהרחבה בחיבורו "מעין אבטוביוגרפיה" שכתב בשנותיו האחרונות. שירתו, על אהבת הטבע שבה, הושפעה רבות מחוויות ילדותו בכפר.

בשנת 1886 התגוררו בכפר 9,160 תושבים והיו בו 1,415 משקי בית, שלושה בתי ספר, סניף דואר, 18 חנויות, שלושה פונדקים, בית מרזח ותחנת רכבת. בשנת 1888 נפתח בכפר בית חולים קטן.

בשנת 1915 שימש כבר הכפר כמרכז קניות גדול והייתה בו תעשייה זעירה שכללה מפעלים ליצור סבון וממתקים ושלוש טחנות קמח. בכפר התנהל סחר של בשר בהיקף נרחב. באותה עת התגוררו בכפר 26,657 תושבים והיו בו שלוש כנסיות, בית כנסת ושישה בתי ספר יסודיים.

לאחר המהפכה הרוסית הפך הכפר בשנת 1923 למרכז המחוז המנהלי (ראיון) של כפרי הסביבה.

במחצית הראשונה של המאה ה-20 עברו על הכפר תלאות ואסונות; הרעב הגדול – ההולודומור, והכיבוש הנאצי בימי מלחמת העולם השנייה שבמהלכו הושמדו תושביו היהודים של הכפר ונרצחו רבים מתושביו האוקראינים.

לאחר המלחמה התפתח הכפר והתרחב מאוד ובשנת 1965 הוענק לו מעמד של עיירה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז זפוריז'יה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1807
פוגרה

**פוגרה** (געז: ፎገራ) הוא מחוז היסטורי וכיום נפה בצפון אתיופיה. הנפה גובלת בנפת דרה בדרומה, בנפת אסתה המזרחית בדרום-מזרחה, בנפת פרתה במזרחה, בנפת ליבו קמקם בצפונה ובאגם טאנה במערבה.

השם "פוגרה" שימש גם ככינוי ליהודי ביתא ישראל שחיו באזורי ולקאית וסגדה. משערים שחלק מהיהודים היגרו לאזורים אלו מפוגרה ולכן כונו כך.

## היסטוריה
ב-1619 ייסד הקיסר סוסוניוס את גומרה שבנפה כמקום מושבו.

בראשית המאה ה-19 כיהן הגרזמץ' גוגסה מרשה כמושל פוגרה.

במאה ה-20 הייתה לתת נפה במחוז בגמדר.

## סטטיסטיקה
על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה האתיופית לשנת 2007 אוכלוסיית פוגרה מונה 228,449 נפשות שרק 11.03% מהם חיים בערים. שטחה של הנפה היא 1,111.43 קמ"ר וצפיפות האוכלוסייה עומדת על 205.55 נפש לקמ"ר.

בנתונים הסטטיסטים משנת 1994 האוכלוסייה מנתה 185,280 נפש כאשר הרוב המכריע הוא אמהרי.

## לקריאה נוספת

*Assefa M. Melesse (Editor), **Nile River Basin - Hydrology, Climate and Water Use**, Springer, 2011, 


## הערות שוליים

קטגוריה:אמהרה
קטגוריה:אתיופיה: מחוזות היסטוריים
קטגוריה:אתיופיה: תת-מחוזות
פייס מונטה

[שמאל|ממוזער|250px|פייס מונטה לחתונה, עם עוגיות [מקרון]]
**פייס מונטה** (בצרפתית: **Pièce montée**; משמעותו המילולית של השם היא "חתיכות מחוברות" או "מגדל חתיכות"; ברבים: pièces montées) הוא קישוט הנעשה מממתקים בצורה ארכיטקטונית או בצורת פסל, אותו בונים במסיבות רשמיות והוא נעשה ממרכיבים כמו נוגט, מרציפן וצמר גפן מתוק. אף-על-פי שהמרכיבים אכילים, מטרתו היא קישוטית גרידא, ובדרך-כלל הוא לא נבנה לצורכי אכילה. השף המזוהה ביותר עם Pièce montée הוא מארי-אנטואן קארם.

תחת מושג זה נכללת גם עוגת חתונה במבנה של קומות.

לפעמים משתמשים במונח pièce montée לכנות את הקינוח הידוע בשם קרוקמבוש, מגדל של פרופיטרול או פחזניות (או לפעמים סוגים אחרים של ממתק או מאפה) המודבקים יחדיו עם קרמל או צמר גפן מתוק למגדל גבוה בדרך-כלל בצורת קונוס. בניגוד לסוגים אחרים של pièce montée המתוארים לעיל, הקרוקמבוש נועד להיאכל. הוא מוגש בדרך-כלל בחתונות ובטקסים בפטיסטיים בצרפת.


|פייס מונטה ליום הולדת של ילד
קובץ:Salon du Mariage 2010.jpg|עוגות חתונה
קובץ:Salon du Chocolat 2010.jpg|פייס מונטה שוקולד


## קישורים חיצוניים
* איבן דיי, "פיסול סוכר מלכותי", historicfood.com

קטגוריה:המטבח הצרפתי: קינוחים
קטגוריה:המטבח הצרפתי: מאפים
קולמנאר וייחו

**קולמנאר וייחו** (בספרדית: **Colmenar Viejo**) היא עיר בקהילה האוטונומית מדריד שבספרד. העיר ממוקמת 30 קילומטרים צפונית לבירה מדריד ומונה כ- 44 אלף תושבים.

## אתרים חשובים
* בזיליקת העלייה השמימה של מריה הקדושה
* ארמיטה דה רמדיוס (ההרמיטאז' של רמדיוס, שנחשב לקדוש המגן של העיר).
* קברים ויזיגותים עתיקים.

## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* קולמנאר וייחו ממעוף הציפור

קטגוריה:מדריד (קהילה אוטונומית): ערים
התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות

**התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות** (באנגלית: The **Federal Deposit Insurance Corporation**, בראשי תיבות: **FDIC**) היא סוכנות פדרלית בארצות הברית, שהוקמה על ידי הקונגרס של ארצות הברית ב-16 ביוני 1933, במסגרת חוק גלאס-סטיגל שייסד את התוכנית הפדרלית לביטוח פיקדונות, עקב המשבר הכלכלי העולמי של 1929. החוק הסמיך את התאגיד להעניק פיקדונות לבנקים, החברים בבנק הפדרלי, כדי למנוע את קריסתם. התאגיד מספק ביטוח לפיקדונות ומבטיח את שלומם של פיקדונות בנקאיים, עד גובה של 250,000 דולר. נכון ל-2010, התאגיד ביטח פיקדונות ב-7,723 מוסדות שונים. נוסף לכך, התאגיד אחראי גם לבחינה ופיקוח על מוסדות פיננסיים וניהול בנקים כושלים.

במהלך שנת 1930, ארצות הברית חוותה את משבר כלכלי קשה הידוע כיום בתור השפל הגדול. בארצות הברית, בשיא השפל הגדול, שיעור האבטלה הרשמי הגיע ל-25% ושוק המניות צנח ב-75% מאז 1929. באותה שנה היה סיכון ללקוחות הבנקים כיוון שלא היה ביטוח על הפיקדונות בבנקים, כשהבנקים עצמם החזיקו בשברירי פיקדונות והיה חשש לאיבוד הון במקרה של קריסת הבנק.

ב-16 ביוני 1933 חתם הנשיא פרנקלין רוזוולט על חוק הבנקאות של שנת 1933. במסגרת החקיקה:
* הוקם התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות (FDIC) כתאגיד ממשלתי זמני.
* הוענקה סמכות ל-FDIC לספק ביטוח לפיקדונות בנקאיים.
* ל-FDIC הוענקה הסמכות להסדיר ולפקח על הבנקים.
* העניקה מימון ל-FDIC עם הלוואות ראשוניות בסכום של 289,000,000 דולר על ידי משרד האוצר האמריקני והבנק הפדרלי.
* לראשונה הוסדר פיקוח פדרלי מורחב לכל הבנקים המסחריים.
* נאסר על הבנקים לתבוע ריבית על חשבון עו"ש.

בתקופת המשבר הכלכלי העולמי ב-2008, התוכנית הפדרלית לביטוח פיקדונות הופעלה שוב כדי לבטח פיקדונות בנקאיים.

מאז הקמת התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות (FDIC), לא אבדה אף קרן מבוטחת כתוצאה מניהול כושל.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:ארצות הברית: כלכלה
קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: ארגונים
יום שלישי השחור (1994)

**יום שלישי השחור** (ברוסית: **Чёрный вторник**) — הוא כינוי ברוסיה ליום שלישי, ה-11 באוקטובר 1994 שבו צנח הרובל בשיעורים חסרי תקדים אל מול הדולר, במשבר שהיה לאחד הניצנים והסממנים לקראת משבר הרובל (כארבע שנים לאחר מכן) ולמשבר הכלכלי הגדול ביותר בתולדות רוסיה מאז מהפכת פברואר.

כתוצאה מהמשבר הודח יו"ר הבנק המרכזי של רוסיה ויקטור גראשצ'נקו ופוטר שר האוצר, סרגיי דובינין.

## קישורים חיצוניים
* שיעורי הרובל מול הדולר ב-1994

קטגוריה:שוק ההון הרוסי
קטגוריה:רוסיה: היסטוריה
קטגוריה:רוסיה: כלכלה
קטגוריה:1994 ברוסיה
קטגוריה:בועות כלכליות
קטגוריה:יום שלישי
אהרן מקרלין (השני)

רבי **אהרן פרלוב מקרלין-סטולין** (א' בסיוון תקס"ב, 1802 – י"ז בסיוון תרל"ב, 1872) היה האדמו"ר הרביעי של חסידות קרלין. ידוע על שם ספרו **"בית אהרן"**. היה נחשב בזמנו לגדול האדמו"רים במרחב הליטאי, והשפעתו הגיעה גם לווהלין.

## קורות חייו
נולד לפייגא ולרבי אשר מסטולין (הראשון), בנו של רבי אהרן הגדול מקרלין, מייסד החסידות. נישא לחוה בתו של רבי מרדכי מקרמניץ שהיה בנו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב. בשנת תקפ"ז (1826), בגיל 25 שנה, התמנה לאדמו"ר בקרלין במקום אביו. בשנת תרכ"ד עבר להתגורר בעיירה סטולין הסמוכה.

בנוסף לגדלותו בתורה היה רבי אהרן גם בעל כושר ארגוני וב-45 שנות הנהגתו גדלה מאוד השפעת החסידות. עיירות שלמות על תושביהן הצטרפו לחסידות קרלין ובמועדים היו אלפים מגיעים לחצרו. כמו אביו, תמך גם הוא ביישוב החסידי בארץ ישראל שבו הייתה נציגות גם לחסידי קרלין עוד מימי עליית דודו, רבי יעקב, בנו של רבי אהרן הגדול מקרלין. בין היתר פעל לחידושו של בית הכנסת של רבי מנחם מנדל מוויטבסק בטבריה. קבוצה קטנה נוספת מחסידיו התגוררה בירושלים ביניהם רבי דוד צבי שלמה בידרמן האדמו"ר מלעלוב.

רבי אהרן מקרלין נפטר בי"ז בסיוון ה'תרל"ב (1872) בצאת השבת שעה שהחסידים היו בסעודה שלישית. בדרכו לחתונת נכדתו ונקבר בעיירה מלינוב שבוואהלין. את מקומו מילא בנו רבי אשר מסטולין (השני) שלא האריך ימים ונפטר כשנה לאחר אביו.

## "בית אהרן"
שמאל|ממוזער|250px|שער המהדורה האחרונה
ספרו של רבי אהרן השני מקרלין, "בית אהרון", מאסף את חידושי תורתם של אדמו"רי קרלין, ונחשב לספר היסוד של חסידות קרלין בפרט ומספרי היסוד החסידיים בכלל. הודפס לראשונה לאחר מותו, בברודי בשנת ה'תרל"ה (1875) ומאז הודפס בעוד ארבע מהדורות, ובעשרות אלפי עותקים.

שם הספר נבחר על ידי רבי אהרן מקרלין על סמך תשובה שהשיב סבו, רבי אהרן הגדול מקרלין, למקורו של פיוטו "יה אכסוף" בתשובה "הוא כתוב בספר בית אהרן", תשובה שהיוותה כרמז לשם ספרו. בספר מופיעים חידושי תורתו של רבי אהרון הגדול ושל בנו רבי אשר מסטולין, אך רוב הספר הוא חידושי תורה של רבי אהרון השני מקרלין. בראש הספר ובסופו מופיעים הנהגות שונות שכתבו אדמור"י קרלין לתלמידיהם. מלבד זאת, כולל הספר חידושי תורה של רבי אהרן מקרלין לפרשת השבוע, אמרות חסידיות מלוקטות בשמו ואגרות ששלח לחסידיו ולבנו.

בשנת תשס"ז נדפס הספר שוב על ידי רבי ברוך מאיר יעקב שוחט האדמו"ר מקרלין, עם תוספות מכתבי יד של זקני חסידות קרלין.

מאמר ביבליוגרפי מקיף על ספר בית אהרן, כתב הרב אברהם אביש שור בקובץ בית אהרן וישראל בהוצאת מוסדות קרלין סטולין.

## צאצאיו
* ר' אשר האדמו"ר מסטולין השני.
* מרים (אשת ר' אברהם יעקב האדמו"ר מסדיגורא בנו של ר' ישראל פרידמן מרוז'ין).
* בת ציון ציפורה פייגא (נפטרה בט"ו בשבט ה'תרס"ט – 6 בפברואר 1909) - אשת הרב דוד מזלוטיפולי (נפטר י"א בטבת תרע"ה – 28 באוקטובר 1914), בן ר' יוחנן טברסקי מרחמסטריווקה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אדמו"רי קרלין
קטגוריה:קרלין: רבנים
קטגוריה:סטולין: רבנים
קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:מחברי ספרי חסידות
קטגוריה:בלארוסים שנולדו ב-1802
קטגוריה:נפטרים ב-1872
סקוט וולף

** סקוט ריצ'רד וולף** (באנגלית: **Scott Richard Wolf**; נולד ב-4 ביוני 1968) הוא שחקן יהודי-אמריקאי. התפרסם כשחקן הראשי של סדרת דרמת הנעורים "שולחן לחמישה".

## ביוגרפיה
וולף נולד בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית, למשפחה יהודית-רפורמית. הוריו הם סוזן (לבית לוי) וסטיבן וולף. הוא גדל בעיירה ווסט אורנג' שבניו ג'רזי. בן דודו הוא הקומיקאי, ג'וש וולף.

לו תואר במימון מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון שבוושינגטון.

## קריירה
וולף החל דרכו כשחקן בסרט הפעולה "Double Dragon" לצידו של אומן אמנויות הלחימה מארק דקסקוס ולצידה של אליסה מילאנו.
התפרסם בפעם הראשונה באמצע שנות ה-90 בתפקיד הנער ביילי סלינגר, התפקיד הראשי בסדרת דרמת הנעורים "שולחן לחמישה".
וולף הוביל את צוות השחקנים בכל שש עונות הסדרה המצליחה.
בקולנוע התפרסם באותן שנים בעיקר בדרמת ההרפתקאות של רידלי סקוט "ים של חברים" בתפקיד צ'אק גיג, נער ההפלגה של הקברניט הקשוח ד"ר כריסטופר שלדון (ג'ף ברידג'ס).
ב-1999 השתתף בדרמת הפשע הקומית "גו", בתור שחקן אופרת סבון בשם אדם.
ב-2001 דיבב את הדמות הראשית סקאמפ, גור הכלבים בסרט האנימציה "היפה והיחפן 2: ההרפתקה של סקאמפ"
המשיך את עלילת הקלאסיקה "היפהפייה והיחפן" מ-1955.
בשנת 2004 התחיל את תפקידו בן השנתיים בסדרת הדרמה "אוורווד" בתור ד"ר ג'ק הארטמן, דוקטור צעיר המגיע לעיירה הבדיונית הקטנה אוורווד.
ב-2006 שיחק בעונה היחידה של סדרת דרמת הפשע "התשע", בתור המנתח הקרדיולוגי ג'רמי קטס.
התפרסם לאחרונה בשתי עונות סדרת הדרמה הבדיונית הפופולרית "וי" בתור העיתונאי ומגיש הטלוויזיה צ'אד דקר.

## חיים אישיים
היה מאורס בשנת 1993 לשחקנית אליסה מילאנו, אולם הם נפרדו לאחר שנה וחצי. בשנת 2004 התחתן וולף עם השחקנית קלי מארי לימפ, וכיום יש להם שלושה ילדים, שני בנים ובת.

## פילמוגרפיה
*צבי הנינג'ה (1990)
**All I Want for Christmas* (1991)
*בוני וקלייד - הדור הבא (1993)
* Double Dragon (1994)
* ים של חברים (1996)
* כוכב של ערב (1996)
* גו (1999)
* היפה והיחפן 2: ההרפתקה של סקאמפ (2001)
* להרוג את אמט יאנג (2002)
*אנשים טובים כאלה (2014)
**37: A Final Promise* (2014)
**Inside Game (2019)*
*רובי המצילה (2022)

### טלוויזיה
* שולחן לחמישה (1994–2000)
* ספין סיטי (2001)
* אוורווד (2004–2006)
* התשע (2006–2007)
* וי (2009–2011)
*תפיסה (אנ') (2013–2015)
*משמרת לילה (2017–2014)
*A Christmas Love Story (2019) - סרט טלוויזיה של הולמרק
*ננסי דרו (2019–הווה)
*דוק (אנ') (2025)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:מדבבים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1968
מיכאל גיטלין

**מיכאל גיטלין** (נולד ב-23 באפריל 1943) הוא צייר, פסל ורשם ישראלי.

## ביוגרפיה
גיטלין נולד בדרום אפריקה ועובד בישראל ובארצות הברית ומתגורר בניו יורק.

גיטלין מפעיל גישה דומה לזו של יהושע נוישטיין בתחום הפיסול החל מהשנים 1973-1974. ביצירתו הוא משתמש בלוחות עץ אותם הוא מפרק בידיו לכדי יחידות הדורשות מן הצופה לשחזר בדמיונו את צורתו של הלוח המקורי. עקרון העבודה שהנחה אותו הוא שמירה על החומר תוך שינוי ארגונו הצורני. הוא מזיז חלקים חתוכים, פורש אותם, ומחליף את מקומם.

לעבודותיו ממד אקספרסיבי בשל היותן מבוקעות לאבריהן השונים באמצעות מכות גרזן, כפי שלעבודותיו של נוישטיין אופי לירי-פואטי, הנוצר מקריעות הנייר שהוסיפו להן נופך של רגישות לא מנוכרת.

## השכלה
* תואר מוסמך, מכון פראט, ניו יורק, 1972-1970
* האוניברסיטה העברית, ירושלים, 1967-1964
* האקדמיה לאמנות ולעיצוב "בצלאל", ירושלים, 1967-1963

## הוראה
* אוניברסיטת קולומביה מ-1987
* בצלאל, ירושלים, 1978-1977 ו-1985
* בית הספר פארסונס לעיצוב, ניו יורק, 1977-1976 ו-1981-1984
* ניו סקול, ניו יורק, 1974-1973
* מכון פראט, ניו יורק, 1972-1971

## פרסים
* 1984 - מענק לאומי לאמנויות, תרומה לאומית לאמנויות, ארצות הברית
* 1984 - מלגת פגי גוגנהיים, ניו יורק, ארצות הברית
* 1987 - מלגת גוגנהיים בפיסול ורישום, ניו יורק, ארצות הברית
* 1988 - מענק אוגוסט סנט גאודנס
* 1989 - פרס סנדברג, מוזיאון ישראל, ירושלים
* 1991 - מענק קרן פולוק-קרסנר
* 2000 - פרס ג'נט ג'פין, קרן התרבות אמריקה-ישראל
* 2005 - מענק קרן ניו יורק לאמנות

## ראו גם
* הגדרת דף

## קישורים חיצוניים

* אתר הבית של מיכאל גיטלין
* יצירות של מיכאל גיטלין באוספי מוזיאון ישראל
*  
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי דרום אפריקה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס סנדברג לאמנות ישראלית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
חינוך ישראלי (תנועה)

שמאל|ממוזער|250px|סמל התנועה
**חינוך ישראלי** היא תנועה שמטרתה העמקת ערכי החינוך הממלכתי בישראל, על ידי חיזוק זהות לאומית (יהודית או ערבית) לצד זהות דמוקרטית-הומניסטית, כבסיס משותף לכלל ילדי ישראל. חזון התנועה מדגיש את הצורך במנהיגים חינוכיים משכילים ובנורמות של איכות ושוויון.

התנועה הוקמה ב־1999 על ידי אורן יהי שלום, לשעבר דובר תנועת דור שלום. מטרת התנועה היא המשך פעילויות בתחום החינוך שהחלו במסגרת תנועת דור שלום. היא פועלת בשלושה אפיקים עיקריים: מוסדות חינוך מדגימי שינוי; מרכז מידע לקידום השיח על תיקון החינוך בישראל, המיועד לפעילי חינוך ולעיתונאים; רשת חברתית של פעילי חינוך.

מנכ"ל העמותה כיום היא אורית שטרית, עם חברי ועד העמותה נמנים פרופ' עמרי ידלין, סיון מס, טל וענת מניפז, עמי פדרמן ויובל רבין. בעבר פעל בעמותה התעשיין, דב לאוטמן,
בפורום החינוך של התנועה חברים הפרופסורים יעקב מלכין, רון מרגולין ויובל דרור, וראשי חוגים במכללת סמינר הקיבוצים.

## פעולות התנועה
בשנותיה הראשונות הקימה התנועה או שיקמה כ-20 גני ילדים ומעונות יום, בפרט באזורי מצוקה, ובסיום התהליך העבירה את רובם לניהול הרשויות המקומיות.

רשת חינוך ישראלי, זרוע השטח של התנועה, מפעילה בבתי ספר את מודל בית הספר הישראלי על-שם השופט חיים כהן, בתהליך הכולל ליווי מטעם התנועה במשך ארבע שנים. המודל נוצר בשיתוף פעולה עם מכללת סמינר הקיבוצים ומכון "תמורה" למנהיגות יהודית. בין תחומי הפעילות - ניסוח חזון חינוכי; ניהול אוטנומי; עיצוב תוכנית לימודים השואפת למצוינות; טיפוח התלמיד; אווירת כבוד ואכפתיות; בית הספר כמוקד תרבות בקהילה.

מאז 2007 מופעל מודל "צהרון חינוך ישראלי". מטרותיו הן פיתוח יכולות אישיות וכישורים חברתיים, וחינוך לערכי כבוד האדם.

עמותת-בת של תנועת חינוך ישראלי, "משמר החינוך", יזמה ב-2005 את פרויקט "מעקב צמוד" לתיעוד מעשי אלימות בבתי הספר, במטרה לעודד דיון ציבורי בנושא.

## חוברות "תרבות ישראל"
תנועת חינוך ישראלי פרסמה חוברות לימוד לבית הספר היסודי ולחטיבת הביניים, בסדרה "תרבות ישראל":
* גיל מצוות - אחריות ומחויבות, לכיתות ו' (ציונות, מפרשה לדרשה, מחזור הזמנים, חגי ישראל).
* זהות יהודית ישראלית בעולם משתנה, לכיתות ז' (השבת, השפה העברית).
* תיקון היחיד וחברה מתוקנת בהגות היהודית והציונית, לכיתות ח'.

החוברות מושתתות על גישה פלורליסטית, תוך התחשבות בתמורות בתרבות יהודית חילונית ורב תרבותיות.
## קישורים חיצוניים
* 

* עמותת חינוך ישראלי בפורטל "חדר מורים"
* חינוך ישראלי באתר "מידות" להערכת ארגונים ללא מטרות רווח

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגוני חינוך
תמר גטר

**תמר גטר** (נולדה באפריל 1953) היא אמנית וציירת ישראלית.

## ביוגרפיה
תמר גטר נולדה בתל אביב, בת יחידה לבת שבע, מורה, ואליהו, מהנדס רנטגן וממקימי תשתית הרנטגן בישראל. בילדותה עסקה במחול, ובנעוריה התאמנה בריצה למרחקים קצרים אצל המאמן דוד קושניר. בשנים 1971–1972 הייתה תלמידתו של רפי לביא.

בהמשך למדה במדרשה לאמנות בבית ברל, ולוותה במשך שנים ארוכות על ידי האמן משה קופפרמן. סיימה תואר ראשון בספרות כללית מאוניברסיטת תל אביב.

בשנת 1973 החלה להציג בתערוכות ובלטה כאחת האמניות הצעירות המובילות בארץ. בראשית יצירתה עסקה בנושאים מונומנטאליים כמו מיתוס תל-חי. בהקשר הזה הפעילה ביצירה אחת אמצעי מדיה שונים (צילום, רישום וכדומה) ותפיסות חלל שונות.

גטר השתמשה ברפרטואר שלם של קונבנציות-סימון ויזואלי והציגה את דרך הטיפול שלה בנושא הזה כנושא של העבודות עצמן. בציוריה איחדה רכיבים הזרים זה לזה – תפיסה קולאז'יסטית שהייתה משותפת לאמנים רבים מחוגה, כדוגמת: מיכל נאמן, דגנית ברסט, יאיר גרבוז ורפי לביא (ייתכן שהוא היה זה שהנחיל את הגישה לעמיתיו-תלמידיו).

גטר טיפלה במיתוס הרואי מופשט בדרכים חזותיות באופן שהפך את יצירתה לייחודית.

ב-1982 ייצגה את ישראל, לצד מיכל נאמן, בביאנלה של ונציה.

משנת 1986 ובמשך 9 שנים שהתה גטר בפרנקפורט גרמניה.

כיום מלמדת אמנות בבצלאל ומתגוררת בשכונת בורוכוב בגבעתיים בבניין קובייתי שתכנן סבה, שמואל גרוסברג.

בשנת 2014 יצא לאור ספרה **רוגטקה: סיפורים**, בהוצאת רסלינג.

## השכלה
* 1971–1972 – למדה אצל רפי לביא.
* 1975-1976 – למדה במדרשה לאמנות והכשרת מורים לאמנות, רמת השרון
* 1975–1979 – למדה באוניברסיטת תל אביב בחוג לתולדות הספרות הכללית.
* 1983–1984 – השתלמה בניו יורק.
* 1986 – גרמניה.

## הוראה
מלמדת בבצלאל.

## פרסים
* 1979 - מלגת שנה אחרונה באוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת תל אביב
* 1981 - פרס ז'אק וגניה אוחנה לאמן ישראלי צעיר, מוזיאון תל אביב
* 1989 - פרס בית האמנים מוסונטורם קונסטלרהאוס, פרנקפורט, גרמניה
* 1994 - פרס שרת המדע והאמנויות ליוצרים בתחומי האמנויות הפלסטיות
* 1995 - פרס בית האמנים מוסונטורם קונסטלרהאוס, פרנקפורט, גרמניה
* 1995 - פרס סנדברג לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים
* 2003 - פרס עידוד היצירה, משרד החינוך והתרבות.
* 2019 - זוכת פרס דיזנגוף

## אוספים בהם נימצאות יצירותיה

* נער, מלאכים, נשר 1975, מתוך מחזור תל - חי.

## גלריה

File:Shechori003.jpg|ללא כותרת (1973)
File:Five Young Artist 03.jpg|שטיח ונעל בית (1974)
BLUE_SLINGSHOT_GIRL_(vers.1)2003_TA_Museum_2010.jpg | נערת רוגטקה בכחול
BLUE_SLINGSHOT_GIRL_(vers.1)2003_(inside_TA_Museum_within_retrospective_GO2_2010.jpg | נערת רוגטקה בכחול
Death_and_the_Maiden_-_2001.jpg | המוות והעלמה 2001
DOUBLE_ENTRANCES_1995.jpg| כניסות כפולות 1995
ALL_10_Panels_CENTAUROMACHIA_GETTER_TAMAR_2018.jpg |קנטאורומאכיה - 10 פאנלים - 2018
Getter_GO2_Panel_8.jpg | GO2 פאנל 8 - 2010
Tamar_Getter_DER_BETRACHTER_2002.jpg | הצופה - 2002  
THE_INNER_YARD_OF_TEL-HAI_YARD_1978-2.jpg | החצר הפנימית של חצר תל חי 1978


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* תמר גטר בארכיון אמנות ציבורית ומדיה מוקדמת, המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית
* תמר גטר בארופיאנה
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס סנדברג לאמנות ישראלית
קטגוריה:זוכי פרס ז'אק וגניה אוחנה לאמן ישראלי צעיר
קטגוריה:נכים ישראלים
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ישראליות זוכות פרסים: אמנות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
נרקוקורידו

ממוזער|וידאו מוזיקלי של נרקוקורידו ששרו אל קומנדר.
**נַרְקוֹקוֹרידוֹ** (בספרדית: **Narcocorrido**, פירוש: "שיר סמים" או "בלדת סמים") הוא סגנון מוזיקה מקסיקנית. שירי הנרקוקורידו התפתחו מסגנונות מקומיים מסורתיים כמו המריאצ'י, והפכו להיות פופולריים עם הגידול בסחר בסמים במדינה, בעיקר במדינות הצפוניות של מקסיקו ולאורך הגבול עם ארצות הברית, ומהווים כיום חלק מהתרבות הסובבת סביב הסחר בסמים.

הנושא העיקרי של שירי הנרקוקורידו הוא מעלליהם של מבריחי סמים וסוחרי סמים, אשר מתוארים כגיבורים עממיים שנלחמים ברשויות החוק למען העם. הטקסטים לרוב מתייחסים למקרים ספציפיים וכוללים תאריכים ומקומות אמיתיים. שירים אלו נוטים להציג בחיוב ואף להלל פשעים כמו רצח, סחיטה, הברחת סמים, עינויים והגירה בלתי חוקית. חלק מהשירים גם מבטאים מחאה נגד שחיתות הממשלה.

בשל החשש שהשירים מעודדים צעירים לראות עבריינים כמודלים לחיקוי, ובמסגרת המלחמה בסחר בסמים במקסיקו, הועלו בשנים האחרונות מספר הצעות לחוקים שיאסרו הפצה והשמעה של נרקוקורידוס במספר מדינות במקסיקו.

## קישורים חיצוניים
*  

קטגוריה:מוזיקה מקסיקנית
קטגוריה:מקסיקו: סמים
קטגוריה:שירים על סמים
הכרתי והפלתי

**הַכְּרֵתִי וְהַפְּלֵתִי** היו גדודי חיילים המוזכרים בתנך בזמן מלכותו של דוד המלך בלבד. כמעט תמיד הם מוזכרים בצמוד לשר הצבא בניהו בן יהוידע, למעט פעם אחת שבה הם מוזכרים עם יואב בן צרויה (שמואל ב כ, ז).

יחידה זאת הייתה נפרדת משאר הצבא, יחידה מובחרת בראשותו של בניהו בן יהוידע. יחידה זאת הייתה בתקופת דוד בלבד והייתה ייחודית לו. במרד אדוניה נשארו הכרתי והפלתי בצדו של דוד למרות ששר הצבא דאז, יואב בן צרויה, נטה אחרי אדוניה. אזכורם הראשון מופיע בתקופת מלכותו של דוד ואינם נזכרות בתקופות מוקדמות יותר.

חיילים זרים, עם שם דומה ("כתים") מוזכרים גם בתקופה מאוחרת של ממלכת יהודה. בחרסי ערד (מכתב מספר 1) מוזכרים ה"כתים".

## זיהויים ומקור שמם
נגב הכרתי היה חלקה הדרומי של "ארץ פלשתים". ישנם חוקרים הרואים בהם, יחידה המורכבת מלוחמים זרים, המורכבים מיושבי אזור זה: הכרתי והפלשתי, אשר שמו שובש ונשמטה ממנו האות ש'. הקשר בין הכרתי והפלשתים חוזר גם בדברי הנביא צפניה: "הוי יושבי חבל הים גוי כרתים דבר ה' עליכם כנען ארץ פלשתים" ובדברי הנביא יחזקאל: "הנני נוטה ידי על פלשתים והיכרתי את כרתים והאבדתי את שארית חוף הים" (כ"ה, טז).

יונתן בן עוזיאל בתרגומו מפרש כרתי ופלתי - קשתים וקלעים, כלומר שנקראו כך על שם תפקידם ולא על שם מקום מוצאם.

הרד"ק כותב: "ויש מפרשים: שתי משפחות שהיו מישראל שהיו סרים אל משמעת המלך ורואים פניו תמיד, ובניהו היה בראשם". כמוהו סבור גם הרלב"ג.

חז"ל דרשו לגביהם שהיה בניהו בן יהוידע ראש הסנהדרין, ואילו הם הסנהדרין עצמו: במסכת ברכות מסופר כיצד פעלה "שרשרת הפיקוד" במלכות דוד – לא רק זו הצבאית, אלא גם זו של החכמים והיועצים במלכותו: ביציאה למלחמה היה דוד פוסק ראשון, כאשר לאחר מכן היו מתייעצים עם אחיתופל לגבי הפרטים, נמלכין בסנהדרין כדי לקבל היתר הדרוש למלחמת רשות, ולבסוף שואלים באורים ותומים. 

בהקשר לכך נאמר:

מסתבר שעל שום דרשה תלמודית זו בחר הרב יהונתן אייבשיץ לקרוא לביאורו לשולחן ערוך חלק יורה דעה בשם 'כרתי ופלטי' (אלטונה, תקכ"ג).

## קישורים חיצוניים
* 

כרתי
קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:לוחמים בתנ"ך
קטגוריה:פלשתים
מדליית מעבר לים

**מדליית מעבר לים** (בצרפתית: **Médaille d'Outre-Mer**) היא מדליה אשר מוענקת לחיילי צבא צרפת על השתתפות במבצעים מחוץ לאדמת צרפת. מדליה זו מחליפה את המדליה הקולוניאלית מ-6 ביוני 1962.

## תיאור המדליה

הסרט הוא בצבע כחול שמיים עם שלושה פסים לבנים, שני הפסים שבצדדים הם בעובי 2 מ"מ והאמצעי הוא בעובי של 7 מ"מ. המדליה היא עגולה ועשויה מכסף. בחזיתה מוטבעת מריאן עם הכיתוב "République française" (הרפובליקה הצרפתית). בצדה השני מוטבע גלובוס עם הכיתוב "Médaille d'Outre-Mer" (מדליית מעבר לים). 

על לוח המתכת שמוצמד לסרט חרוט שם המדינה שבה השתתף במבצע צבאי מקבל המדליה. קיימות כיום כ-13 מדינות:
*קמבודיה
*לבנון
*צ'אד
*מאוריטניה
*המזרח התיכון
*הורמוז
*הרפובליקה המרכז-אפריקאית
*הרפובליקה של חוף השנהב
*הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו / זאיר
*הרפובליקה של קונגו
*רואנדה
*סומליה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צרפת: צבא וביטחון
קטגוריה:צרפת: עיטורים
חלון שיגור

ממוזער **חלון שיגור** (באנגלית: **Launch window**) הוא מונח המשמש בטיסות חלל כדי לתאר פרק זמן בו על רכב חלל להיות משוגר. אם רכב החלל אינו משוגר במהלך ה"חלון", הוא יאלץ להמתין ל"חלון" הבא.

בשיגורים למסלול סביב כדור הארץ, כמעט כל זמן מתאים לשיגור, אם כי לעיתים מזג האוויר משפיע על עיתוי השיגור. אולם במידה ורכב החלל מיועד לחבור אל רכב חלל אחר (לדוגמה אל תחנת החלל הבינלאומית) שכבר נמצא במסלול, על השיגור להיות בעיתוי מדויק על מנת ששני רכבי החלל יוכלו להיפגש בחלל.

בשיגורים אל מעבר למסלול לווייני נמוך, השיגור עשוי להתגמש אם משתמשים בחניית ביניים במסלול הלווייני הנמוך, ורק לאחריה מפעילים שלב נוסף שמביא את רכב החלל למסלול הרצוי.

כדי להגיע אל גרם שמים אחר עם שימוש במסלול הוהמן, חלונות השיגור הם תקופתיים לפי התקופה הסינודית. לדוגמה, במקרה של מאדים, חלון השיגור מגיע אחת ל-2.135 שנים (780 ימי ארץ). במקרים מסובכים יותר, כולל בשימוש במקלעת כבידתית, חלונות השיגור אינם סדירים. לעיתים צצות הזדמנויות נדירות, כמו במקרה וויאג'ר 2 שניצלה התקבצות המתרחשת אחת ל-175 שנים, כדי לבקר את צדק, שבתאי, אוראנוס ונפטון. כאשר הזדמנות שכזו מוחמצת, תיבחר בדרך כלל מטרה אחרת, לדוגמה הגשושית רוזטה תוכננה לחקור את השביט 46P/Wirtanen, אך עקב בעיה במשגר, השיגור נדחה והשביט 67P/Churyumov–Gerasimenko נבחר כמטרה חדשה עבור הגשושית.

המונח "חלון שיגור" משמש באופן מטאפורי בכלכלה כדי לתאר שחרור לשוק של מוצר חדש, כאשר ה"חלון" מתאר את הזדמנות המפתח לשחרור המוצר. לדוגמה, עבור סרטי קולנוע, עונת הקיץ נחשבת לחלון שיגור רווחי, אך בשל עיכובים בהפקת הסרט, הוא עלול לפספס את חלון השיגור ולהיות פחות רווחי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:האדם בחלל
קטגוריה:מדעי החלל
השבוע בספורט

**השבוע בספורט** (בערבית: **الرياضة في أسبوع**) היא תוכנית ספורט שבועית בערבית אשר משודרת מדי שבוע במַכַּאן 33. התוכנית נחשבת לאחת התוכנית הוותיקות ביותר בטלוויזיה הערבית. המנחה הראשון של התוכנית היה סולומון מוניר אחריו הנחה   ג׳אודאת עודה את התוכנית עד היום.

## היסטוריה
 
התוכנית עלתה לראשונה בשנות השמונים, ושודרה בשעה המוקצבת לערבית בטלוויזיה הישראלית. התוכנית אז שודרה בימי שני בשעה 18:30 ועד היום היא משודרת באותו זמן. לאחר סיום השידורים בערבית בערוץ 1 והקמת ערוץ לווייני מיוחד לשידורים בערבית בשנת 2002 עברה התוכנית לערוץ זה. אחר כך עם איחוד ערוץ 33 והערוץ הלווייני עברה לערוץ 33.

## אופי המהדורה
 
המהדורה מסכמת את אירועי השבוע שעבר בספורט בשפה הערבית עם פרשנים מהמגזר הערבי וגם עם כתבות בשפה הערבית . בעבר שודרו תקצירים של מרוצי פורמולה 1.

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות ספורט ישראליות בטלוויזיה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1980
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ערוץ 33: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תקשורת ערבית
קטגוריה:טלוויזיה בערבית בישראל
תומאס סרג'נט

**תומאס סרג'נט** (באנגלית: **Thomas John "Tom" Sargent**; נולד ב-19 ביולי 1943) הוא כלכלן אמריקאי, המתמחה במקרו-כלכלה, כלכלה מוניטרית וסדרות עיתיות באקונומטריקה. הוא ידוע כאחד ההוגים הבולטים ב"מהפכת הציפיות הרציונליות" ומחברם של מאמרים חדשניים רבים. על פי מדדים שונים בתחום הביבליומטריקה סרג'נט הוא אחד הכלכלנים המשפיעים ביותר בעולם בתחילת המאה ה-21. סרג'נט הוא חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2011 יחד עם כריסטופר סימס.

סרג'נט סיים לימודי בוגר אוניברסיטה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 1964. בסיום לימודיו זכה במדליה על היותו התלמיד הטוב ביותר. בשנת 1968 סיים לימודי דוקטור באוניברסיטת הרווארד. שירת כקצין בצבא האמריקאי, בלשכת העוזר למזכיר ההגנה. הוא לימד באוניברסיטת פנסילבניה (1970–1971), באוניברסיטת מינסוטה (1971–1987), באוניברסיטת שיקגו (1991–1998), באוניברסיטת סטנפורד (1998–2002), ובאוניברסיטת פרינסטון בשנת 2009. נכון לשנת 2011 הוא משמש פרופסור לכלכלה ולעסקים באוניברסיטת ניו יורק. ב-1983 נבחר סרג'נט כעמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ובאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית וב-1996 זכה בפרס נמרס לכלכלה.

על תלמידיו הרבים נמנה פרופסור צבי אקשטיין, לשעבר המשנה לנגיד בנק ישראל.

## קישורים חיצוניים

* 

* דף הבית של תומאס סרג'נט באוניברסיטת ניו יורק
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלנים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:זוכי פרס נמרס לכלכלה
קטגוריה:זוכי פרסי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:נשיאי האגודה האקונומטרית
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקנית לכלכלה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
פורינה

**פורינה** (בלטינית: **Furrina** או **Furina**) הייתה אלת המעיינות, הבארות והמים הזורמים במיתולוגיה הרומית.

בדת הרומית נהגו לקבץ יחד חגי אלים ואלות הקשורים לאותו נושא, ובהתאם נחוג חג הלוקריה ב-19 ביולי, חג הנפטונליה ב-23 ביולי וחגה של פורינה, הפורינליה, ב-25 ביולי. בחג זה הקריב הפלאמן (כהן דת רומאי) הייחודי של פורינה (flamen Furinalis) קורבן לאלה. מקדש לפורינה מהמאה השביעית לפנה"ס, התגלה בארפינום (ארפינו של ימינו).

ככל הנראה מדובר באלה קדומה, אשר התפתחה מאמונה אטרוסקית. בתקופה מאוחרת יותר נהפכה גם לאלת השודדים, והייתה קשורה ללוורנה, אלת הגנבים, וזאת בשל הדמיון בין שמה למילה "furvus" שמשמעה בלטינית "חשוך". עם השנים נחשבה לאלת מוות או אלת שאול.

עם השנים פחת מספר המאמינים בה, ובמאה הראשונה לפנה"ס נחשבה לאחת הפוּרִיות (אלות הנקם). פלוטרך התייחס אליה בכתביו כאל נימפה.

מקדשה של פורינה בעיר רומא היה ממוקם על מורדותיו הדרום מערביים של גבעת יאניקולום, על גדתו של נהר הטיבר (בגני וילה סקיארה של ימינו). חפירות ארכאולוגיות שבוצעו במקום בשנת 1910 גילו באר ומערכת תעלות מים תת-קרקעיות. 

## קישורים חיצוניים
* פורינה והפורינליה
* פורינה

קטגוריה:אלות רומיות
נמל התעופה הבין-לאומי בוריספיל

**נמל התעופה הבין-לאומי בוריספּיל** (באוקראינית: **"Міжнародний аеропорт "Бориспіль**) הוא נמל תעופה בין-לאומי הממוקם כ־6 ק"מ מערבית לבוריספיל וכ־29 ק"מ מזרחית לקייב, בירת אוקראינה. הנמל הוא הגדול באוקראינה. הוא משמש את מרבית הטיסות הבין-לאומיות אליה וממנה, והוא אחד משלושת נמלי התעופה המשרתים את קייב, יחד עם נמלי התעופה נמל התעופה הבין-לאומי קייב ג'וליאני ואנטונוב.

## היסטוריה
ב־22 ביוני 1959 הורתה ממשלת הרפובליקה האוקראינית על הקמת מתקן תעופה אזרחית לשדה התעופה ששכן סמוך לבוריספיל, ושימש עד אז לתעופה צבאית בלבד. ב־7 ביולי באותה שנה נפתח הנמל לטיסות אזרחיות ונקרא "קייב צנטרלני" (מילולית: "קייב מרכז"). הטיסה הסדירה הראשונה הייתה של מטוס טופולב Tu-104 ממוסקבה, שנשא 100 נוסעים וכ־1,600 ק"ג של מטען. קווי הטיסה הסדירים הראשונים שהוקמו אל נמל היו אל וממוסקבה וסנקט פטרבורג (אז לנינגרד).

בנובמבר 1960 הפך הנמל באופן רשמי לבסיסם של מספר מטוסי Tu-104 ו־An-10, בניגוד למטוסים הקודמים שבסיסם היה במוסקבה ובערים אחרות בברית המועצות. בשנת 1963, הקים מינהל התעופה האוקראיני מחלקה שכללה את נמל התעופה בוריספיל ואת קבוצת המטוסים שסופחו אליו. במהלך שנות ה־60 וה־70 קבוצת מטוסים זו גדלה לאין ערוך, ובשנת 1974 כללה ארבעה ציים של מטוסי טורבו־מניפה (טופולב Tu-104, טופולב Tu-134 וטופולב Tu-154) ושני ציים של מטוסי טורבו־פרופ (איליושין Il-18). בשנת 1965 נפתח טרמינל נוסעים חדש, ומאוחר יותר באותה שנה הותקנה בנמל מערכת סיוע נחיתה אוטומטית.

בשנות ה־80 החל הנמל לקבל טיסות בין-לאומיות, ולצורך כך הוקמו בו גופי ביקורת הגבולות ומכס. עם זאת, אזרחים סובייטים מן השורה לא הורשו לטוס מקייב אל מחוץ לברית המועצות, ולצורך כך נדרשו לטוס ממוסקבה בלבד. עד שנותיה האחרונות של המלחמה הקרה, הנמל שימש גם את חיל האוויר הסובייטי וחנה בו רגימנט תובלה אווירי שהורכב ממטוסי איליושין Il-76.

בשנת 1993, במסגרת רה־ארגון במשרד התחבורה של אוקראינה, הוקמה מחלקה ייעודית של חברת אייר אוקראינה להפעלת טיסות מהנמל. ההגבלות על היעדים והנוסעים הוסרו, ומאז כמות הטיסות והנוסעים העוברים בנמל נמצאת בנסיקה מתמדת. כיום הנמל הוא אחד העמוסים במזרח אירופה, ובשנת 2008 עברו בו מעל שישה מיליון נוסעים, והוא מחזיק באופן מתמשך בנתח של בין 60% ל־70% משוק התעופה באוקראינה. הנמל משמש כבסיסן של חברות התעופה האוקראיניות Windrose Airlines ואוקראין אינטרנשיונל איירליינס. ומשמש כשער כניסה (האווירית) לאוקראינה לרוב הנוסעים לאומן.

החל מ-2018 מקשרת רכבת מהירה, בוריספיל אקספרס, את שדה התעופה לתחנת קייב פסז'רסקי.

ב-24 בפברואר 2022, ממשלת אוקראינה סגרה את מרחב האווירי לטיסות אזרחיות בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה. נמל התעופה הבין-לאומי בוריספיל נפגע מטילים רוסיים שכוונו לתשתיות אוקראינה.

## בתי נתיבות
כיום פועלים בנמל ארבעה בתי נתיבות:
* טרמינל B - בית הנתיבות הישן שמשמש כיום לטיסות שכר מישראל לקבר רבי נחמן מברסלב באומן בראש השנה.
* טרמינל C - משמש למטוסי עסקים ואח"מים.
* טרמינל D - נפתח במאי 2012 ומשמש את רוב הטיסות הבין-לאומיות.
* טרמינל F - נפתח ב־21 בספטמבר 2010 ומשמש בעיקר חברות לואו קוסט.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של נמל התעופה 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קייב: תחבורה
בוריספיל
קטגוריה:מחוז קייב
אמרה בלוזוגלו

**אמרה בלוזוגלו** (בטורקית: **Emre Belözoğlu**; תעתיק מדויק יותר: **אמרה בלזואולו**; נולד ב-7 בספטמבר 1980) הוא כדורגלן עבר טורקי ומאמן, ששיחק בעמדת הקשר. לזכותו 101 הופעות במדי נבחרת טורקיה. כיום משמש בלוזוגלו כמאמנה של אנטליהספור מהליגה הטורקית. 

בשנת 2004 נבחר בלוזוגלו על ידי פלה לאחד מ-125 השחקנים הטובים ביותר בכל הזמנים.

## קריירה
בלוזוגלו החל את הקריירה בקבוצת הנוער של גלאטסראיי בה גדל והצטרף לקבוצה הבוגרת בשנת 1996. בשנת 2001 לאחר כמה עונות מרשימות, עבר לאינטר מילאנו ושיחק בה עד 2005. בין השנים 2005 ל-2008 שיחק בניוקאסל יונייטד, ובסוף אותה שנה חתם בפנרבחצ'ה.

בעונת 2011/2012 שיחק בלוזוגלו באתלטיקו מדריד. בינואר 2013 חזר לפנרבחצ'ה.

בשנת 2015 עבר לשחק בקבוצת איסטנבול בשאקשהיר. ביולי 2019 חזר לפנרבחצ'ה.

ב-2020 פרש ממשחק פעיל, ונשאר בפנרבחצ'ה כמנהל ספורטיבי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים טורקים
קטגוריה:קשרי כדורגל טורקים
קטגוריה:איסטנבול: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני ניוקאסל יונייטד
קטגוריה:כדורגלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני איסטנבול בשאקשהיר
קטגוריה:כדורגלני נבחרת טורקיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:מאמני כדורגל טורקים
קטגוריה:ספורטאים זרים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים טורקים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים טורקים בספרד
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1980
ז'אן-מרי פפאף

**ז'אן מארי פּפַאף** (בצרפתית: **Jean-Marie Pfaff**; נולד ב-4 בדצמבר 1953) הוא שוערה לשעבר של נבחרת בלגיה ואחד השחקנים שנבחרו על ידי פלה לרשימת מאה הכדורגלנים הגדולים בכל הזמנים.

רוב הקריירה שיחק פפאף בבוורן (1973–1982) והוא זכה איתה באליפות ובגביע.

בשנת 1982 עבר לבאיירן מינכן ושיחק בקבוצה עד 1988, כאשר הוא עוזר לה לזכות בשלוש אליפויות רצופות ובשני גביעי גרמניה.

פפאף שיחק עונה אחת בלירסה וסיים את הקריירה בטרבזונספור הטורקית ב-1990.

בנבחרת בלגיה רשם 64 הופעות, והשתתף עימה ביורו 1980, יורו 1984, מונדיאל 1982 ומונדיאל 1986, בו הגיע עם הנבחרת לחצי הגמר ונבחר לשוער המצטיין בטורניר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:כדורגלנים בלגים
קטגוריה:שוערי כדורגל בלגים
קטגוריה:כדורגלני בוורן
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני לירסה
קטגוריה:כדורגלני טרבזונספור
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלגיה
קטגוריה:מאמני כדורגל בלגים
קטגוריה:זוכי נעל הזהב הבלגית
קטגוריה:כדורגלני יורו 1980
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1982
קטגוריה:כדורגלני יורו 1984
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1953