open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אפיסקופ

[שמאל|ממוזער|200px|אפיסקופ אשר שימש באולם ההרצאות של [אוניברסיטת קיימברידג' בסוף המאה ה-19]]
**אפיסקופ** (באנגלית: **Episcope**) הוא מכשיר המציג חפצים אטומים לאור על ידי הקרנה של אור עליהם באמצעות מנורה. מערכת מראות, מנסרות ועדשות ממקדות את התמונה המתקבלת על המרקע. כיוון שהם חייבים להטיל את האור המוחזר, באפיסקופים דרושות עדשות גדולות יותר מאשר במטולי שקפים ונורות בעלות בהיקות גבוהה יותר. יש לוודא שהחפצים האטומים אינם ניזוקים כתוצאה מהטמפרטורה הגבוהה שגורם החום שפולט מקור האור. אפיסקופים כבר אינם נפוצים בעת המודרנית. מכשירי התצפית בחלק מהטנקים ששימשו במלחמת יום הכיפורים נקראו אפיסקופים.

אפיסקופים שימשו בעבר להטלת שיקופים של דפים של ספר, ציורים, מינרלים, עלים וכדומה. הם יוצרו ושווקו ככלי אומן כדי לאפשר העברת תמונות אל משטחים כמו בדים, או למען הרצאות ושיעורים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טכנולוגיות תצוגה
מכתב גלוי

[שמאל|ממוזער|200px|"[אני מאשים...!" (J'accuse) - מכתב גלוי מאת אמיל זולא לנשיא צרפת, בעיתון ל'אורור מ-13 בינואר 1898]]
[שמאל|ממוזער|200px|[האיגרת אל הרומאים]]
**מכתב גלוי** או **מכתב פתוח** הוא מכתב שמיועד להקרא על ידי קהל רחב, או מכתב שמיועד לאדם פרטי, אך מופץ בתפוצה רחבה בצורה מכוונת.

מכתב גלוי נכתב, בדרך כלל, כאילו הוא מופנה לאדם מסוים, אך מפורסם בציבור באמצעות אמצעי התקשורת, כגון העיתונות או האינטרנט. לעיתים קרובות מכתב גלוי עוסק בפנייה ביקורתית אל מנהיג פוליטי.

## מניעים
קיימות מספר סיבות לכך שאדם יבחר לכתוב מכתב כמכתב גלוי, ובהן:
* לפרסם את עמדת הכותב בנושא מסוים
* ניסיון להתחיל או לסיים דיון ציבורי סביב נושא מסוים
* רצון למתוח ביקורת על פעולותיה של דמות ציבורית כלשהי
* ניסיון למקד את תשומת הלב הציבורית באדם אליו המכתב מיועד, וכך לאלץ אותו להגיב למכתב
* מטעמים הומוריסטיים

## מכתבים גלויים נודעים
* רבות מהאיגרות בברית החדשה נכתבו כמכתבים גלויים, כמו למשל איגרות פאולוס.
* המאמר "אני מאשים...!" של אמיל זולא נכתב כמכתב גלוי הממוען אל נשיא צרפת פליקס פור.
* אלברט איינשטיין כתב מכתב גלוי שנקרא "מכתב לערבי" בשנת 1930.
* פיליפ רות כתב מכתב גלוי לוויקיפדיה כדי שישמש כמקור משני מכיוון שעדותו לגבי ספרו לא התקבלה בתואנה של מחקר ראשוני.
* אנטואן דה סנט-אכזופרי כתב את ספרו (1943) *Lettre à un Otage* - **[[מכתב לבן ערובה]]**, כמכתב גלוי לידידו לאון ורת שהסתתר בצרפת מאימת הכובש הגרמני. במכתב-מסה זה העלה סנט-אכזופרי על הכתב את רשמיו ממלחמת העולם השנייה ואת מחשבותיו על אודותיה. בין השאר כתב סנט-אכזופרי לידידו היהודי ורת: "אם אלחם עוד, אלחם מעט למענך [...] אני חש צורך לעזור לך לחיות. אני רואה אותך כה חלש, כה מאוים, מושך את חמישים שנותיך, במשך שעות, כדי להתקיים עוד יום אחד [...] בהיותך צרפתי, אני חש שאתה בסכנה כפולה: גם כצרפתי וגם כיהודי". ספר-מכתב זה הגיע לידי ורת רק בתום המלחמה. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

גלוי, מכתב
ביסטריצה

**ביסטריצה** (בצ'כית: Bystřice; בסלובקית: Bystrica; בפולנית: Bystrzyca; בסלובנית: Bistrica; בסרבו-קרואטית: Bistrica; בבולגרית: Бистрица; ברומנית: Bistriţa; בהונגרית: Beszterce או Besztercze; בגרמנית: Bistritz; בגרסה האוסטרית: Feistritz) הוא הִידְרוֹנִים (שם לגוף מים) ופירושו בשפות סלאביות "זרם מהיר". שפות אחרות כמו רומנית, הונגרית או גרמנית שאלו אותו מהשפות הסלאביות.
וילה פיובנה

**וילה פיובנה** (איטלקית: **Villa  Piovene**) היא אחת הווילות הכפריות שבנייתה מיוחסת לאדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה. הווילה ממוקמת היישר ממול ובסמיכות רבה לווילה גודי שבנה פלאדיו בראשית דרכו. מאחר שווילה פיובנה איננה נזכרת בספרו של פלאדיו  "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות", ייחוסה לפלאדיו איננו בטוח. הווילה נבנתה בשנים 1539-1540 מול וילה גודי ודומה שהדבר נעשה מתוך תחרות בין שתי המשפחות. 
למרות אי הביטחון בייחוסה לפלאדיו גם וילה פיובנה הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת ההכרזה על הווילות הפלדיאניות בוונטו. 

חזית הבניין נשלטת על ידי מבואה גדולה המורכבת משישה עמודים יוניים התומכים בגמלון. גרם המדרגות העולה אליה משני הצדדים הוא תוספת מאוחרת. לווילה שלוש קומות, כמקובל בווילות של פלאדיו, כאשר מעל קומת שירותים נמצאת קומת האדון בעלת החלונות המלבניים הגבוהים, ומעליה קומה בעלת חלונות קטנים שנועדה לאחסון תוצרת חקלאית.

## ראו גם
*הווילות הפלדיאניות בוונטו

## לקריאה נוספת

*M. Wundram, T. Pape and P. Marton, Andrea Palladio 1508-1580, Architect between Renaissance and Baroque, Taschen Koeln, 2004, pp. 20-25 .


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הווילות הפלדיאניות בוונטו
מוטי לוגסי

**מוטי לוגסי** (נולד בשנת 1991) הוא ספורטאי טאקוונדו ישראלי, המתחרה במשקל של עד 58 ק"ג. בעל מדליית ארד מאליפות אירופה.

## ביוגרפיה
לוגסי מתאמן במועדון "אחי יהודה" בירושלים.

בשנת 2009 זכה לוגסי במדליית ארד באליפות אנגליה ובמדליית זהב באליפות בלגיה.

באליפות אירופה בטאקוונדו שנערכה בסנקט פטרבורג, רוסיה במאי 2010 זכה לוגסי במדליית ארד לאחר שלושה ניצחונות רצופים. בשלב חצי הגמר הוא הפסיד לאלוף אירופה רמזי בשקבודי מטורקיה, 18:8.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:לוחמי טאקוונדו ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1991
סליטה איבנקס

**סליטה איבנקס** (באנגלית: **Selita Ebanks**; נולדה ב-17 בפברואר 1983) היא דוגמנית מאיי קיימן. היא ידועה בייחוד בשל עבודתה עבור ויקטוריה'ס סיקרט וכאנג'ל של ויקטוריה'ס סיקרט בשנים 2005–2010.

## ביוגרפיה
### שנותיה הראשונות
סליטה איבנקס נולדה בג'ורג' טאון, גראנד קיימן, איי קיימן שהייתה חלק מהטריטוריות הבריטיות שמעבר לים. היא גדלה במשפחה גדולה שכללה שבעה אחים. משפחתה, אמה במיוחד עודדה את התפתחותה דרך חינוך משלים.

אינדקס עברה לארצות הברית, היא התיישבה בסטטן איילנד, ניו יורק. אחרי שהיא עברה לעיר ניו יורק היא התקבלה לקולג' ספלמן, אוניברסיטת קולומביה ואוניברסיטת ניו יורק.

### קריירה
בגיל 17 הבחין באיבנקס סוכן הדוגמניות של סוכנות עלית כשטיילה בפארק. איבנקס עבדה עם כמה מהצלמים הנודעים בעולם, בכללם פיטר לינדברג, ברוס וובר, סטיבן קליין, קרטר סמית ומיקאל ג'נסון, ודגמנה בכמה בפרסומות האופנה למותגים מובילים בכללם לראלף לורן, אברקרומבי אנד פיץ', לוי'ס, וטומי הילפיגר.

איבנקס דגמנה לראשונה עבור ויקטוריה'ס סיקרט עבור קו חזיות Ipex שלהם, לפני שהיא הוחתמה כמלאכית. היא ואיזבל גולארט הופיעו לראשונה בתוכנית האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט ב-2005, היא עבדה כאנג'ל עד ראשית 2010. היא הופיעה לראשונה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ב-2007.

איבנקס הופיעה בתפקיד אורח מיוחד באיך פגשתי את אמא (בפרק "The Yips" ב-26 בנובמבר 2007 ביחד עם עמיתותיה מוויקטוריה'ס סיקרט דוגמניות העל (מירנדה קר, היידי קלום, אדריאנה לימה, מריסה מילר ואלסנדרה אמברוזיו). היא הקליטה מוזיקה
והופיעה בסדרה South Beach של רשת UPN. היא הופיעה בעונה השלישית (עונת VIP) של תוכנית המציאות "המתמחה", אבל הועפה אחרי חמישה שבועות ב-11 באפריל, ודורגה במקום התשיעי.

## חייה האישיים
איבנקס הייתה מאורסת לראפר, השחקן והקומיקאי ניק קאנון.
ב-4 באוקטובר 2007, מגזין פיפל פרסם שהזוג סיים את אירוסיהם.

## קישורים חיצוניים

* 

* סליטה איבנקס ב-Fashion Model Directory
* 
* אליסון קוגל, סליטה איבנקס: הדוגמנית החדשה של ויקטוריה'ס סי'קרט, ראיון, pr.com, 20 בפברואר 2007
* דיוקן של איבנקס ב-Who2
* חלום בית הספר של סליטה איבנקס הוא בדרכו לאיי קיימן, caymannetnews.com, 2 בינואר 2004

## הערות שוליים

קטגוריה:איי קיימן
קטגוריה:דוגמניות
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות אמריקאיות
קטגוריה:מלאכיות ויקטוריה'ס סיקרט
קטגוריה:אישים ממוצא ג'מייקני
קטגוריה:ילידות 1983
וילה פורני צ'ראטו

**וילה פורני-צ'ראטו** (איטלקית: **Villa Forni-Cerato**) היא אחת הווילות הכפריות שבנייתה מיוחסת לאדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה. מאחר שווילה פורני-צ'ראטו איננה נזכרת בספרו של פלאדיו  "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות", ייחוסה לפלאדיו איננו ודאי. היא ממוקמת במונטקיו-פרקלצ'ינו (Montecchio Precalcino) ליד העיר ויצ'נצה. ייתכן שמשפחת פורני הייתה הראשונה להזמין את בניית הווילה, ומאוחר יותר עברה לחזקתה של משפחת צ'ראטו. למרות אי הביטחון בייחוסה לפלאדיו הוכרזה וילה פיובנה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת ההכרזה על הווילות הפלדיאניות בוונטו.

## אדריכלות
בניין הווילה הוא רבוע וקטן למדי. בחזיתה מבואה המובלטת על ידי קשת סרליאנית, וגרם מדרגות צר עולה אל הקשת המרכזית, בדומה למה שתכנן פלאדיו בווילה גודי. המבואה מסתיימת בראשה בגמלון שבו שרד סמל המשפחה (כיום העתק מאוחר). מעל שני החלונות הצדדיים של הקשת נקבעו שני תבליטים (כיום העתקים מאוחרים) המראים אלי נהר. עיצוב דומה מצוי במקביל בחזיתה האחורית של הוילה, אלא ששם במקום פתח מרכזי עם גרם מדרגות, מצויה מרפסת במרכז הקשת הסרליאנית. 

## ראו גם
*הווילות הפלדיאניות בוונטו

## לקריאה נוספת

* M. Wundram, T. Pape and P. Marton, Andrea Palladio 1508-1580, Architect between Renaissance and Baroque, Taschen Koeln, 2004, pp. 26-31.
 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הווילות הפלדיאניות בוונטו
מוחמד פאוזי

[שמאל|ממוזער|255px|פאוזי יושב משמאל ל[גמאל עבד אל נאצר בזמן מלחמת ההתשה. מימין לנאצר יושב עבד אל-מונעם ריאד]]
**מוחמד פאוזי** (בערבית: **محمد فوزي**; תעתיק מדויק: מחמד פוזי; 5 במרץ 1915 – 16 בפברואר 2000) היה רמטכ"ל צבא מצרים בזמן מלחמת ששת הימים ושר ההגנה של מצרים בתקופת מלחמת ההתשה. נחשב כאיש אמונו של גמאל עבד אל נאצר.

## ביוגרפיה

נולד בעבאסייה (קהיר). הקריירה הצבאית של פאוזי החלה לאחר שסיים ב-1936 את האקדמיה הצבאית במצרים (). הוא השתתף במלחמת העצמאות כמפקד ביחידת נ"מ שהוצבה בדיר סניד (ליד יד מרדכי). ב-1949, לקראת סיום המלחמה, היה פאוזי שותף לגילוי תוכנית ישראלית לבידוד יחידתו שהוצבה ברצועת עזה. יחד עם חייליו העביר במשך ארבעה ימים בחולות את חלקי מערכות הנשק שלהם ועל ידי הצבתם מחדש סיכלו את התוכנית הישראלית. בלילה האחרון של פעולה זו, נפצע לאחר שרכבו עלה על מוקש והוא פונה לטיפול רפואי בקהיר.

ב-1957 נתמנה על ידי נאצר למפקד האקדמיה הצבאית המצרית ובמקביל, כיהן כראש הכוח האפריקני המשותף שסייע לתנועות שחרור ברחבי אפריקה. ב-1962 פיקד פאוזי על הכוחות המצריים במלחמת האזרחים בתימן ובספטמבר 1964 מונה למשרת המזכיר הצבאי הראשי של הליגה הערבית.

לפני מלחמת ששת הימים כיהן כרמטכ"ל צבא מצרים וב-1966 תאם הפעולות עם צבא סוריה ויחד עם שר ההגנה הסורי, חאפז אל-אסד טווה את שיתוף הפעולה הצבאי שבא לידי ביטוי במלחמת ששת הימים. מברקו אל מפקד כוח החירום של האומות המאוחדות בסיני, שדרש את פינוי הכוח, היה אחד מהזרזים לפריצתה של המלחמה. במלחמה עצמה, היה השלישי בשרשרת הפיקוד לאחר נאצר ושר ההגנה, עבד אל-חכים עאמר, אך כנאמנו של נאצר ניצל מהדחה שהייתה מנת חלקם של חלק גדול מהקצינים הבכירים בצבא המצרי לאחר התבוסה במלחמה. לאחר שהפגין את נאמנותו בפקדו על יחידה שעצרה את עאמר ואת נאמניו שהואשמו על ידי נאצר בקשירת קשר, מונה פאוזי על ידי נאצר למפקד הכללי של הכוחות המזוינים ב-22 ביוני 1967 וב-1968 מונה לשר ההגנה ותפקידו המוצהר היה שיקום כוחו ורוחו של הצבא המצרי והכנתו למערכה שנועדה להשיב את חצי האי סיני לידי מצרים.

בהיותו שר ההגנה החלה מלחמת ההתשה בין ישראל ומצרים. כבעל עמדות "נציות" תמך פאוזי במלחמת ההתשה מתוך אמונה כי ישראל ובמיוחד צה"ל לא יוכלו לעמוד בקשיים הכלכליים והחברתיים שייגרמו כתוצאה מהמלחמה והטיף להסלמה ולגביית מחיר כבד מישראל על ידי פגיעה בחייליה.

עם מותו של נאצר ב-1970 הפך פאוזי, כמו נאמני נאצר אחרים, ללא רצויים בעיניו של השליט המצרי החדש, אנואר סאדאת. במאי 1971 היה פאוזי חלק מקשר נאצריסטי להדחת סאדאת. הקשר נתגלה ופאוזי הודח ונשפט למאסר עולם שהוחלף מאוחר יותר למאסר של 15 שנה. ב-1974 הוא נחון על ידי סאדאת והצטרף למפלגה הנאצריסטית הדמוקרטית הערבית  והיה חבר בלשכתה המדינית.

פאוזי היה נשוי ואב לשני בנים וארבע בנות.

## לקריאה נוספת
* מחמד פוזי - פרקים מתוך ספרו של מחמד פוזי שר המלחמה של מצרים, 1989 באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים

* Youssef Aboul-Enein (Editor), **Reconstructing a Shattered Egyptian Army: War Minister Gen. Mohamad Fawzi's Memoirs, 1967-1971**, 2014.


## קישורים חיצוניים

* ריאיון עם פאוזי, באתר אל אהראם 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא מצרים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:אנשי צבא מצרים במלחמת ההתשה
קטגוריה:מקבלי חנינה
קטגוריה:שרי ההגנה של מצרים
קטגוריה:גנרלים מצרים
קטגוריה:ראשי המטה הכללי של צבא מצרים
קטגוריה:ילידי 1915
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-2000
מריה חוסה מרטינס סאנצ'ס

**מריה חוסה מרטינס סאנצ'ס** (ספרדית: **María José Martínez Sánchez**; נולדה ב-3 באוגוסט 1982) היא שחקנית טניס מקצועית מספרד. דורגה בשיאה במקום 19 בעולם בדירוג ה-WTA.

מרטינס סאנצ'ס זכתה עד היום ב-17 תוארי יחידות (5 WTA ו-12 ITF) וב-41 תוארי זוגות (19 WTA ו-22 ITF).

מרטינס סאנצ'ס שיחקה בנבחרת גביע הפדרציה של ספרד בין השנים 2008 ו-2011. מאזנה עומד על 5 ניצחונות (ארבעה במשחקי יחידות ואחד במשחקי זוגות) ו-5 הפסדים (3 במשחקי יחידות ו-2 במשחקי זוגות).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טניסאיות ספרדיות
קטגוריה:ספרדיות שנולדו ב-1982
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1982
מטריצה צמודה

באלגברה ליניארית, **מטריצה צמודה** למטריצה מרוכבת A היא המטריצה המתקבלת משחלוף השורות והעמודות והצמדה של רכיבי המטריצה. דהיינו, בשורה ה-i ובעמודה ה-j של המטריצה הצמודה מופיע הצמוד המרוכב של הערך מן השורה ה-j והעמודה ה-i של המטריצה המקורית. בפרט, עבור מטריצות ממשיות, המטריצה הצמודה אינה אלא המטריצה המשוחלפת. כלומר, עבור מטריצה A המטריצה הצמודה A^* מקיימת:
:(A^*)_{ij} = \overline{A_{ji}}
למטריצה זו קוראים גם "**צמוד הרמיטי**" וסימונים נוספים עבורה הם:  
: A^\dagger = A^H = A^* := \bar{A}^\top = \bar{A}^T = \overline{A^T}
כאשר הסימון השמאלי ביותר (קרי: "A דאגר") נפוץ בעיקר בפיזיקה קוונטית.

ההצמדה היא דוגמה סטנדרטית לאינוולוציה מסוג שני. מטריצה ריבועית שפעולת ההצמדה אינה משנה אותה נקראת **[[מטריצה הרמיטית]]**.

## תכונות
* (T^*)^* = T
* אדיטיביות - (T+S)^* = T^* + S^* ׁ
* (\alpha T)^* =\bar{\alpha}T^*
* (T^*)^{-1} = (T^{-1})^* (ובפרט, כל אגף מוגדר אם ורק אם השני מוגדר)
* (TS)^* = S^*T^*

## דוגמאות
*\begin{bmatrix}
1 & 2 \end{bmatrix}^{*} \!\! \;\!
= \,
\begin{bmatrix}
1 \\
2 \end{bmatrix}

*\begin{bmatrix}
1+i & 2 \\
3i & 4i \end{bmatrix}^{\mathrm{*}} \!\! \;\!
= \,
\begin{bmatrix}
1-i & -3i \\
2 & -4i \end{bmatrix}

* 
\begin{bmatrix}
1 & 2 \\
3 & 4 \\
5 & 6 \end{bmatrix}^{*} \!\! \;\!
= \,
\begin{bmatrix}
1 & 3 & 5\\
2 & 4 & 6 \end{bmatrix} \;


## ראו גם
* אופרטור צמוד - העתקה ליניארית אנלוגית

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מטריצות
בוקי נאה

**ברוך (בּוּקִי) נאה** (נולד ב-25 ביוני 1957) הוא עיתונאי ובעל טור ישראלי. עוסק בעיקר בסיקור פלילים.

## ביוגרפיה
נולד בתל אביב. בוגר בית הספר "אורט סינגלובסקי" במגמת מכונות. את שירותו הצבאי עשה נאה במסלול גרעין נח"ל וכלוחם במחלקת חבלה בפלוגה המסייעת של גדוד 50 מחטיבת הצנחנים. לקראת תום שירותו שימש ככתב בעיתון במחנה נח"ל. לאחר שחרורו מהצבא בשנת 1979, שימש ככתב העיתון "מעריב" בנגב. לאחר מכן שימש ככתב העיתון בגוש דן והשומרון. בשנים 1986–2009 שימש ככתב פלילים. תפקיד שביצע בעיתונים "מעריב", "חדשות" ו"ידיעות אחרונות".

משנת 2005 מדריך נאה בתל אביב טיול ייחודי - "סיור בין פחי הזבל בחצר האחורית של העיר תל אביב", שבמסגרתו הוא לוקח את אורחיו למפגשים עם עבריינים ומוביל אותם בין אתרי פשיעה, בתי בושת וכדומה. סיורים אלו עוררו ביקורת חברתית חריפה כנגדו

ב-2009 חשף כי מפקד חיל הים דאז, האלוף אלי מרום, בילה במועדון חשפנות. באותה שנה פוטר מ"ידיעות אחרונות", ומאז הוא יוצר סרטים בנושא פלילים בערוץ 10 ובערוץ 2. מאז אותה שנה הוא גם מגיש בתוכנית הבוקר של שידורי קשת ב"ערוץ 2" את סיכום הפלילים השבועי, בדרכו ההומוריסטית. הוא אף מופיע בסרטי פרסומת.

בשנת 2012 השתתף בעונה השישית של תוכנית הריאליטי "הישרדות", "עונת ה-VIP", שם היה למודח האחרון לפני הגמר. במסגרת התוכנית ביצע את אחד המהלכים השנויים במחלוקת בתוכנית, כשלקח פסלון חסינות מתיקה של ענת הראל ללא ידיעתה ובכך ניצל מהדחה. בספטמבר אותה שנה החל להגיש פינה בנושא פלילים בתוכנית "כלבוטק" בהנחיית רפי גינת בערוץ 10, ולאחר שהתוכנית ירדה משידור החל להגיש את פינתו בתוכנית "סירנות" בערוץ 1. בשנת 2013 הנחה את תוכנית המציאות "הכפר" בערוץ 10. בינואר 2014 החל להנחות תוכנית שבועית בענייני פלילים ברדיו לב המדינה, ביחד עם ענבל גבריאלי.

ב-2014 יצא לאור ספרו "החבר'ה הטובים" ובו תיאור פרשיות פליליות שהיו בישראל. עשר שנים קודם לכן יצא לאור ספרו הראשון "כתב פלילי".

מאז 2014 נאה מדריך טיול בסיציליה בעקבות סיפורי סרט הסנדק והמאפיה הסיציליאנית. הוא מדריך גם טיול אל סיפורי הפשע בלונדון.

## חיים אישיים
נאה הוא גם ראש חוג אוהדי קבוצת הכדורגל הכח עמידר רמת גן ויו"ר ועד העמותה למען המכבי ברמת גן בעלת זכות החכירה לדורות של אצטדיון וינטר. הוא נשוי לרות אלפסי. בנותיו הן השחקנית שרון נאה. והבמאית גל נאה ומתגורר בשכונת רמת חן ברמת גן.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 
* 
*  
* 
* 
* רועי כ"ץ, "תעודת עיתונאי" עם בוקי נאה, רדיו תל אביב, יוני 2015
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:מתחרי הישרדות (ישראל)
קטגוריה:כתבים פליליים
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרנים, שחקנים ומנחים
קטגוריה:בוגרי תיכון אורט סינגאלובסקי
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בישראל
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:סגל במחנה נח"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
הילרי רודה

**הילרי רודה** (באנגלית: **Hilary Rhoda**; נולדה ב-6 באפריל 1987) היא דוגמנית אמריקאית. התפרסמה בשל עבודתה עם אסתי לאודר והופעותיה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ב-2009 וב-2010.

## ביוגרפיה
### קריירה
הילרי רודה נולדה בצ'ווי צ'ייס, מרילנד, למדה ב- the Academy of the Holy Cross, בית ספר קתולי לבנות במרילנד. בעת היותה סטודנטית, רודה שיחקה הוקי שדה ולקרוס בנבחרות בית הספר.

בראשית דרכה היא דגמנה במודעות פרסומת עבור Hollister ו-Abercrombie, היא יוצגה על ידי סוכנות Click Model Management ולבסוף על ידי סוכנות IMG Models ברחבי תבל.

היא הופיעה בפרסומות עבור Balenciaga, ולנטינו, Belstaff, דולצ'ה וגבאנה, ג'יבנשי, דונה קארן, גוצ'י, גאפ, Dsquared, שיאצי צ'ן, Blumarine, ראלף לורן ובקטלוג של ויקטוריה'ס סיקרט. היא הופיעה על שעריהם של ווג האמריקאי, ווג איטליה, ווג פריז, הרפרס בזאר הבריטי, מגזין טיים, נומרו ו- W . היא דגמנה בשער גיליון מאי 2007 של ווג האמריקאי עם עמיתותיה הדוגמניות דואוצן קרוס, קרוליין טרנטיני, רקל זימרמן, אלכסנדרה פיבוברובה, אגינס דיין, קוקו רוצ'ה, ג'סיקה סטאם, צ'אנל אימן ולילי דונלדסון כ"דוגמניות העל" החדשות.

בינואר 2007 חתמה רודה על חוזה בלעדי עם אסתי לאודר כפנים החדשות שלהם. ביולי אותה שנה, פורבס דירג אותה כמקום 12 ברשימת הדוגמניות המשתכרות את השכר הגבוה ביותר בעולם, כשהוערך שהיא הרוויחה $2 מיליון דולרים בתריסר החודשים שחלפו.

כעת היא הפנים של סט. ג'ון ניטס לצד ביאנקה בלטי (ובכך היא החליפה את אנג'לינה ג'ולי), ERES Beachwear ומופיעה בפרסומת אביב/קיץ 2009 של ניימן מרקוס. ב-2009 היא גם הופיעה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד.

רודה מושווה לעיתים קרובות לברוק שילדס בשל גבותיה העבות, גובהה, עיניה התכולות וסנטרה הגדול במקצת.

## חייה האישיים
באביב 2009, נמסר שרודה החלה לצאת עם מארק סנצ'ז, הקוורטרבק של קבוצת הניו יורק ג'טס, זאת אחרי שהם הצטלמו ביחד למהדורת יוני 2009 של המגזין GQ.

מאוחר יותר רודה נקשר שמה של רודה עם שון אייברי ה-left winger של קבוצת ניו יורק ריינג'רס, אחרי שהשניים נראו בבר.

## קישורים חיצוניים

* 

* הילרי רודה ב-Fashion Model Directory
* הילרי רודה ב-Style.com
* Hilary הדיוקן של הילרי רודה ב-Teen Vogue

## הערות שוליים

קטגוריה:דוגמניות אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות הוקי שדה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1987
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1987
אנדומורפיזם

באלגברה, **אנדומורפיזם** הוא הומומורפיזם ממבנה אלגברי אל עצמו. לאנדומורפיזמים תפקיד בחקירת המבנה הפנימי של אובייקט אלגברי, משום שהם ממיינים את הדרכים שבהן אפשר להטיל אותו לתוך עצמו תוך שמירה על היחסים הפנימיים, כפי שהם משתקפים בפעולות של המבנה.

אם M הוא מודול שמאלי מעל חוג R, אז פונקציה f:M\to M היא אנדומורפיזם אם היא שומרת על החיבור, ומקיימת f(rx)=rf(x). אוסף האנדומורפיזמים הוא בעצמו חוג, הנקרא חוג האנדומורפיזמים של המודול ומסומן \text{End}(M). בחוג האנדומורפיזמים יש אידמפוטנטים לא טריוויאליים אם ורק אם המודול מתפרק לסכום ישר לא טריוויאלי. הלמה של שור קובעת כי חוג האנדומורפיזמים של מודול פשוט הוא חוג עם חילוק.

## קישורים חיצוניים
*
*

קטגוריה:אלגברה
קטגוריה:תורת החבורות
שלמה הכהן (מהרש"ך)

הרב **שלמה בן אברהם הכהן** (נודע בראשי התיבות של שמו: **מהרש"ך**; ה'ש' 1540, סרס–ה'שס"ב, 1602) היה פוסק הלכה ומגדולי חכמי יוון בדור שלאחר רבי יוסף קארו. חיבר ספר שו"ת המכונה **שו"ת מהרש"ך**, שיצא בארבעה חלקים, אחד מהם לאחר מותו, וכן הערות על משנה תורה לרמב"ם שהודפסו בספר הליקוטים שבמהדורת פרנקל.

נולד בעיר שׂירון (סרס) שביוון, ולמד שם תורה מפי רב יוסף פורמון. כיהן ברבנות בקהילת מונאסטיר שבאזור מקדוניה, ולאחר מכן כרב קהילת מגורשי קסטיליה בסלוניקי. מצאצאיו ידועים ר' חיים, ר' אברהם ור' מתתיה. בין תלמידיו נמנה רבי אישטרוק אבן שאנג'י, רב, פוסק וראש ישיבה בסופיה.

## מפסיקותיו המפורסמות
אחד מפסקיו המפורסמים נוגע לאי-הצמדת חוב לשינויים בערך המטבע. בפסיקה זו חלוק היה על בן דורו המבוגר ממנו, המהרשד"ם.

## קישורים חיצוניים
* .
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת: ראשוני האחרונים
קטגוריה:ביטולה: רבנים
קטגוריה:רבנים מקדונים
קטגוריה:רבנים יוונים
קטגוריה:סלוניקי: רבנים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:ילידי 1520
ראש גשר

**ראש גשר** הוא מונח המתאר ביצור כניסה לשטח חדש כצעד לפני השגת שליטה בשטח. מקורו של המושג מגיע מעולם המלחמה, אך כיום נמצא בשימוש במגוון תחומים.

## מקור המושג
במקור, תיאר המושג **ראש גשר** ביצור צבאי שנועד להגן על צידו של גשר שמתחבר לגדה שבה נמצא האויב. המונח הוכלל וכיום הוא מתייחס להגנה על שטח המשתרע לתוך שטח האויב. פעמים רבות משתמשים במונח בהתייחס לפעולת כיבוש שנעשתה באמצעות חציית האזור הימי ותקיפה באמצעות כלי רכב אמפיבים לצורך מתיחת קו אספקה מעבר למכשול השטח.

הליך העברת כוחות צבא על גבי גשרים הוא לרוב איטי ומורכב ולכן קיימת חשיבות גבוהה לאבטחת קצה הגשר מפעילות עוינת. כמו כן, קיים צורך להגן על החיילים אשר ממתינים על הגדה לפני עלייתם על הגשר. בעבר די היה בהצבת מסך הסוואה לפני העלייה לגשר ולאחר הירידה ממנו, אך כיום נדרשות הגנות מורכבות יותר.

לרוב מחזיק ראש גשר מספר ימים בלבד. לאחר מכן מצליחים הכוחות התוקפים להרחיב את שליטתם ומקימים עמדה או שהם מאבדים את האחיזה בגשר ונהדפים לאחור.

### ראשי גשר מפורסמים
במהלך מלחמת העולם השנייה, לחמו בעלות הברית על השגת שליטה על גשר לודנדורף, שהיה היחיד מבין גשרי הריין שהיה עדיין בר שימוש באותה עת. הכוחות האמריקאיים הצליחו לאבטח את שני צידי הגשר וליצור **ראש גשר** לתוך השטח הגרמני.

במהלך מלחמת יום הכיפורים ערך צה"ל את מבצע אבירי לב שבו צלחו כוחות חיל ההנדסה וחיל השריון את תעלת סואץ ויצרו **ראש גשר** לעומק השטח המצרי ואפשרו את המפנה בחזית הדרומית בלחימה.

## שימושים אחרים במונח
בעולם העסקים מתייחס המונח **ראש גשר** לחדירה של חברות לשווקים חדשים או לקהלי יעד חדשים, בדרך כלל עם מוצר חדש, שינוי במוצר קיים או מסע פרסום שנעשה על ידי החברה במטרה לחדור לשוק החדש.

בעולם טכנולוגיית המידע **ראש גשר** הוא שרת המייצג רשת אחת בתוך רשת אחרת.

קטגוריה:ביצורים
קטגוריה:שיווק
בוקמה

**בוקמה** (באנגלית: **Bukama**) היא עיירה במחוז האוט-לוממי בדרום מזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
## גאוגרפיה
העיירה מונה 42,718 תושבים (2009) ושוכנת על גדות נהר לואלבה. במהלך מלחמת העולם הראשונה היוותה בוקומה עיר נמל בשימוש הבריטיים. העיר משמשת כיום ציר תנועה חשוב לכוחות הסיוע המטפלים במשבר ההומניטרי במזרח קונגו משנת 1994 ועד היום.
בעיירה וסביבותיה חיים 12,000 בני שבט האוגברונואגם. בשטח בוקאמה יש 1,070 ק"מ של כבישים חיוניים מבחינה כלכלית. הכביש הלאומי מספר 1 חוצה את המפקדה של קיבנדה-לואנה-בוקאמה-קבונדו דיאנדה, במרחק של 138 ק"מ משם, והדרך הפרובינציאלית המחברת בין בוקאמה לקינקונדחה נמצאת במרחק של 465 ק"מ על היבשה.

יש גשר מתכתי אחד לבוקמה על נהר קונגו וגשר מסילה אחד המאפשר את מעבר הרכבת על הנהר, הם במצב טוב. ישנם 38 מתוך 78 גשרים מבטון במצב גרוע.

ההפלגה הבלתי מסומנת (646 ק"מ) עוברת מבוקמה לקונגולו, על לואלבה (נהר קונגו) מאפשרת מספר חילופי מסחר בין טריטוריה בוקמה לקונגולו, לאור אורכה. הסירות המגיעות מקונגולו עמוסות בשמן דקלים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: ערים
רב שמואל בר רב יצחק

רב **שמואל בר רב יצחק** היה אמורא מהדור השלישי של התקופה, שנולד בבבל ועלה לארץ ישראל. הוא נחשב, יחד עם רבי זירא, לגדול הדור שבארץ ישראל. בלט בעיקר בעיסוקו באגדה.

## ביוגרפיה
רב שמואל נולד בבבל לרב יצחק, שהיה אמורא (מוזכר בתלמוד על שם בנו "אבוה דרב שמואל בר רב יצחק"). עוד בצעירותו, הספיק ללמוד אצל האמורא רב, אך נחשב לתלמידו המובהק של רב הונא. לאחר שכבר נחשב לתלמיד חכם בזכות עצמו, עלה לארץ ישראל, ושם החל ללמוד תורה מפי רבי חייא בר אבא. הוא התקרב לרבי חייא עד כדי כך, שכאשר נפטר רבי חייא הוא נהג כאבל. בארץ ישראל רכש מעמד נכבד, עד שנחשב לגדול הדור. חתנו היה רב אושעיה.

כאשר נפטר רב שמואל, נהג רבי זירא מנהגי אבלות.

## מורשתו
רב שמואל בר רב יצחק נחשב לאיש חסד. כך לדוגמה הוא נהג לשמח חתן וכלה בדרך ייחודית: הוא רקד בפני הכלה כשבידו ענפי עץ הדס. היו חכמים שהעירו לו על כך שלכאורה זה מעשה שלא מתאים לגדול הדור, ורבי זירא אף היה אומר "ראו איך סבא זה מבייש אותנו", אך כאשר הוא נפטר, כך על פי האגדה, יצאה בת קול שאמרה "נפטר רב שמואל בר רב יצחק הגומל חסדים". כמו כן כאשר החלה הלוויה שלו ירדה אש מן השמיים, שהייתה בצורת בדי הדס, והפרידה בין הציבור המלווה לבין מיטתו, ובנוסף, נעקרו כל האילנות בארץ ישראל, לאות על כך שלא יזכו עוד שייקח מהם ענפים יפים ומעוטרים לרקוד לפני הכלה.

## מתורתו
אמרה ידועה של רב שמואל בר רב יצחק, שיש לה השפעות הלכתיות רבות, היא הכלל שטבע: .

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי בבל
קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:תלמידי רב
קטגוריה:תלמידי רב הונא
קטגוריה:נחותי
קטגוריה:עולים מבבל לארץ ישראל בעת העתיקה
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-3
חואן סקיאפינו

**חואן אלברטו "פפה" סקיאפינו וילאנו** (**Juan Alberto "Pepe" Schiaffino Villano**; 28 ביולי 1925 במונטווידאו - 13 בנובמבר 2002) היה כדורגלן אורוגוואי-איטלקי ששיחק בעמדות הקשר והחלוץ. ידוע במיוחד בשל הישגיו הגדולים במדי נבחרת אורוגוואי ומילאן במהלך שנות ה-50. נבחר על ידי הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל לכדורגלן האורוגוואי הטוב ביותר במאה העשרים, ולשישי בטיבו באמריקה הדרומית.

## ביוגרפיה

סקיאפינו גדל במחלקת הנוער של המועדון האורוגוואי פניארול, והצטרף לקבוצה הבוגרת ב-1943. הוא שיחק בקבוצה במשך 11 שנים, במהלכן הצטיין והבקיע 88 שערים ב-227 משחקי ליגה. הוא היה שותף לזכיית הקבוצה בארבע אליפויות ליגת העל האורוגוואית, ונבחר לשחקן ההתקפה המצטיין של הליגה ב-1945. כישרונו נחשף ברחבי אירופה ובספטמבר 1954 הוא עבר למילאן האיטלקית, תמורת סכום שיא דאז בכדורגל העולמי.

במדי מילאן הוסט סקיאפינו לעיתים לעמדת הקשר, והציג יכולת מרשימה שהפכה אותו לאחד מגדולי השחקנים בתולדות המועדון. הוא הבקיע 60 שערים ב-171 משחקים, וזכה עם הקבוצה בשלוש אליפויות הסרייה א' בשנים 1955, 1957 ו-1959. הוא סייע לקבוצה להעפיל לגמר גביע אירופה לאלופות 1958 מול ריאל מדריד ואף הבקיע את השער הראשון במשחק, אך לבסוף הפסיד עמה 3-2 בהארכה. לאחר שש שנים במילאן עבר סקיאפינו לרומא ב-1960 ושיחק בה במשך שנתיים. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא זכה עמה בגביע ערי הירידים, וכעבור שנה פרש ממשחק.

סקיאפינו שיחק ב-21 משחקים במדי נבחרת אורוגוואי והבקיע שמונה שערים. הוא היה שותף לזכיית הנבחרת במונדיאל 1950, לאחר שכבש את השער הראשון של נבחרתו בניצחון 2-1 על ברזיל במשחק המכריע. המשחק התקיים במרקנה, אצטדיונה הביתי של ברזיל. כעבור ארבע שנים הגיע עם נבחרתו לחצי גמר מונדיאל 1954, שם הפסיד עמה להונגריה. לאחר מעברו לאיטליה קיבל סקיאפינו אזרחות איטלקית, ובעקבות כך עבר לשחק במדי נבחרת איטליה. הוא שיחק בנבחרת ארבע שנים, במהלכך הופיע בארבעה משחקים ולא הבקיע שער.

לאחר פרישתו ממשחק החל סקיאפינו לעבוד כמאמן נבחרת אורוגוואי ב-1974. הוא סיים את תפקידו כעבור שנה ועבר לאמן את פניארול, אך ב-1976 סיים את קריירת האימון שלו לאחר שנתיים בלבד. סקיאפינו אמור היה להגיע לטקס הפתיחה של משחקי מונדיאל 2006, אך הדבר לא יצא לפועל מאחר שנפטר ארבע שנים קודם לכן.

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר הרשמי של מילאן
* רשימת הופעות בנבחרת באתר rsssf

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים אורוגוואים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:קשרי כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:קשרי כדורגל איטלקים
קטגוריה:חלוצי כדורגל איטלקים
קטגוריה:מונטווידאו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פניארול
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אורוגוואי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1950
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1954
קטגוריה:מאמני כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:מאמני נבחרת אורוגוואי בכדורגל
קטגוריה:מאמני פניארול
קטגוריה:מאמני קופה אמריקה 1975
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אורוגוואים שנולדו ב-1925
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2002
קטגוריה:אורוגוואים שנפטרו ב-2002
מטריצה צמודה לעצמה

**מטריצה צמודה לעצמה** היא מטריצה אשר מקיימת T=T^* ,כלומר \langle T u,v \rangle = \langle u,T v \rangle. כאשר מטריצה צמודה לעצמה מעל הממשיים (\mathbb{R}) אז היא מהווה גם מטריצה סימטרית, וכאשר מטריצה צמודה לעצמה מעל שדה המורכבים (\mathbb{C}) היא נקראת מטריצה הרמיטית. מטריצה צמודה לעצמה מייצגת מעל המרוכבים אופרטור הרמיטי, ואופרטור סימטרי מעל הממשיים. 

## מקרים פרטיים של מטריצה צמודה לעצמה
* מטריצה אי-שלילית
* מטריצה חיובית לחלוטין

## ראו גם
* אופרטור הרמיטי
* מטריצה צמודה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מטריצות
Die Toten Hosen

**Die Toten Hosen** (תעתיק: **די טוטן הוזן**, גרמנית: "המכנסיים המתים", במובן של "משעמם, חסר עניין"), היא להקה גרמנית המנגנת בעיקר מוזיקת רוק עם השפעות פאנק, שהוקמה ב-1982. מאז מכרה יותר מחמישה-עשר מיליון אלבומים.

## היסטוריה
"די טוטן הוזן" נוסדה בדיסלדורף שבגרמניה המערבית. ההרכב המקורי מנה את הסולן אנדראס "קמפינו" פְרֶגֶה, נגני הגיטרה אנדראס "קודל" פון הולסט ומיכאל "ברייטי" ברייטקופף, נגן הבס אנדראס "אנדי" מוירר ועוד שניים שפרשו מאז, קלאוס-פטר "טריני" טרימפופ וולטר "נובמבר" הארטונג. את הופעתם הראשונה ערכו בחג הפסחא, 11 באפריל 1982, בברמן. באותה שנה הוציאו שני שירים בודדים בהוצאה עצמית. הם ערכו אז חמישים הופעות בגרמניה ועוד אחת בחוץ לארץ, ברומא. הארטונג עזב בשל התמכרות לסמים. ב-1983 יצא שירם המצליח הראשון, Eisgekühlter Bommerlunder ("בומרלונדר", מעין אקוואויט, "עם קרח"), ואחריו אלבום הבכורה Opel-Gang. אף ש"אופל-גנג" לא היה מצליח מאוד, הוא הגיע לדרגת אלבום זהב עם 100,000 עותקים שנמכרו. הם עוררו גם את השערורייה הציבורית הראשונה מני רבות שנקשרה בשמם, כשחיללו כנסייה במהלך צילומי סרטון הטלוויזיה של "בומרלונדר." ב-1984, במקביל לסכסוך משפטי קשה עם חברת התקליטים EMI, יצא אלבומם השני Unter falscher Flagge ("תחת דגל כוזב"), שהגיע לזהב גם כן. מתוך חמישה-עשר אלבומיהם לא היה אחד שנפל מסף זה. הם ערכו סיבוב הופעות מוצלח עם יותר מ-80 עצירות. ב-1985 הופיעו גם ברחבי הגוש המזרחי. המתופף טרימפופר פרש, והוחלף ביעקב קויזן שעזב תוך שנה. בינואר 1986 הצטרף וולפגנג רוהדה, שנותר כמתופף במשך שלוש-עשרה שנה.

לאחר שנים של הצלחה הדרגתית, הפריצה הגדולה של "די טוטן הוזן" הגיעה ב-1988 עם השיר Hier kommt Alex ("הנה בא אלכס"), שהתבסס על דמותו של אלכס, הגיבור הפסיכוטי מ"תפוז מכני". הטקסט תיאר אלימות קשה ורצחנית של חבורת בני-נוער מנוכרים. ב-1993 פורסם Reich & Sexy, אחד משני אלבומיהם שהגיע למעמד פלטינה כפול עם למעלה ממיליון עותקים שנמכרו. ב-1996 יצא שירם Zehn kleine Jägermeister ("עשרה יגרמייסטר קטנים"). זה מכר יותר מחצי מיליון תקליטים לבדו, והגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים של גרמניה, אוסטריה ושווייץ גם יחד. "יגרמייסטר" הושק כחלק מהאלבום Opium fürs Volk, גם הוא פלטינה כפול. לאחר יותר מאלף קונצרטים שערכו, הלהקה חדלה מהופעות המונים לשנתיים ב-28 ביוני 1997, כשצעירה בת שש-עשרה נהרגה בלחץ הכבד בקהל של 60,000 איש באצטדיון דיסלדורף. ב-1998 החליף האנגלי סטיבן ג'ורג' "פום" ריצ'י את רוהדה כמתופף, ומאז ההרכב נותר קבוע וכלל אותו, את "קמפינו", "קודל", "אנדי" ו"ברייטי". ב-2012 הוציאה הלהקה את אלבומה החמישה-עשר במספר לרגל חגיגות שלושים השנה, Ballast der Republik ("זיבורית הרפובליקה", משחק מילים על ארמון הרפובליקה, פלאסט, של גרמניה המזרחית).

באוקטובר 2010 הופיעה הלהקה במועדון הבארבי בתל אביב.

## אלבומים

## קישורים חיצוניים

* 

* Ein Punk wird 50, זידדויטשה צייטונג.
* Official Argentine Site
* אתר מעריצים

קטגוריה:להקות גרמניות
קטגוריה:להקות פאנק (Punk)
הנספטר קיבורץ

**הַנְסְפֶּטֶר קיבּוּרְץ** (בגרמנית: **Hanspeter Kyburz**; נולד ב-8 ביולי 1960) הוא מוזיקולוג ומלחין היוצר מוזיקה אלקטרונית, ונעזר לשם כך באלגוריתמים. מאז 1997 מכהן קיבורץ כפרופסור להלחנה בבית הספר הגבוה למוזיקה ע"ש הנס אייזלר בברלין.
## קורות חייו
נולד בלאגוס להורים שווייצרים, ולמד אצל א. פוברובולסקי וגסטה נויווירת באוניברסיטה למוזיקה ולאמנות בגראץ שבאוסטריה. בשנת 1982 עבר לברלין, שם המשיך את לימודי ההלחנה אצל פרנק מיכאל באייר וגסטה נויווירת, ושם גם למד פילוסופיה ותולדות האמנות.
קיבורץ למד מוזיקולוגיה אצל קארל דלהאוז - דמות מרכזית שהשפיעה עליו - ובהמשך למד הלחנה אצל הנס צנדר בפרנקפורט.

מבין תלמידיו: יוהנס מריה שטאוד, יוהנס בוריס בורובסקי, מיכאל פלצל, מרטין גרוטר, ארז הולץ וסטפן קלר.

## מלגות ופרסים
* 1990 פרס בוריס בלכר
* 1990 מלגת האמנויות הבינלאומית של העיר פריז (Cité Internationale des Arts Paris)
* 1994 פרס המוזיקה על שם שניידר-שוט במיינץ, גרמניה
* 1996 פרס האקדמיה לאמנויות בברלין, גרמניה

## מיצירותיו

## קישורים חיצוניים

* קורות חייו של קיבורץ בארכיון האינטרנט

קטגוריה:מלחינים שווייצרים
קטגוריה:מלחינים מן המאה ה-20
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20
קטגוריה:מלחיני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1960
שכבי על הגב וחשבי על אנגליה

**"שכבי על הגב וחשבי על אנגליה"** או **"עיצמי עיניים וחשבי על אנגליה"** (באנגלית: **Lie back and think of England**) הוא ביטוי אנגלי בעל משמעות דומה לביטוי העברי "לחשוק שיניים", כלומר, להשלים עם מה שקורה. הביטוי היה בשימוש באנגליה ובין בריטים במקומות אחרים, במצב קשה. הביטוי נאמר לרוב כעידוד לעשיית דבר לא נעים.

## מקורות הביטוי
מקורות הביטוי אינם ידועים במדויק. לפי אגדה אורבנית אחת, הביטוי שימש תחילה כהנחיה לנשים בתקופה הוויקטוריאנית כיצד להתמודד עם דרישותיהם המיניות של בעליהן. כיוון שהולדת ילדים נחשבה כצעד פטריוטי, נשים לא היו אמורות ליהנות מיחסי מין, וכלות בפרט היו בוּרות בכל הנוגע ליחסים עצמם. גם כיום מקובלת גישה זו בקרב חלק מהתרבויות השמרניות יותר. גרסה אחרת לאגדה זו גורסת שהמלכה ויקטוריה נתנה עצה זו לבתה בליל כלולותיה, או קיבלה עצה זו מחמותה ביום נישואיה לבנה. לפי אגדה אחרת, פחות אמינה, הביטוי נוצר ביומנה של ליידי אליס הילינגדון, ב-1912:

## הערות שוליים

קטגוריה:ביטויים
קטגוריה:נשים בממלכה המאוחדת
קטגוריה:נשים ומיניות
קטגוריה:נשים בתקופה הוויקטוריאנית
רן לוי (קומיקאי)

**רן לוי** (נולד ב-25 בספטמבר 1969) הוא קומיקאי, סטנד-אפיסט, שחקן, תסריטאי ובמאי ישראלי.

## ביוגרפיה
לוי גדל והתחנך באילת. לאחר שירותו הצבאי החל את דרכו בצוות הבידור של רשת מלונות ישרוטל, שם עבד עם ירון לוי סבג. לוי למד קולנוע בשלוחה של אוניברסיטת תל אביב.

בשנת 1993 החל לוי להופיע כסטנד-אפיסט במועדון "הקאמל קומדי קלאב" בתל אביב, אז בניהולו של שמואל וילוז'ני, יחד עם ישראל קטורזה ודורון רביץ. בעקבות הצעה של קטורזה, הצטרף אליו והחל להופיע ב"דידי לוקאלי", תוכנית הרדיו של דידי הררי ב"רדיו ללא הפסקה", וגילם דמויות שונות, בהן "סוזי", "סטיבן גואטה" ו"ברוך השדרן".

לוי החל לשמור שבת לאחר מות אביו בשנת 1994. בעקבות זאת הפסיק להופיע בערבי שישי, והחל לכתוב עבור סטנד-אפיסטים ותוכניות טלוויזיה. לוי שיתף פעולה ככותב עם ניקי גולדשטיין, משה אשכנזי, יעקב כהן ואלי פיניש, ובין השאר כתב לתוכניות בטברנה (עם שמעון פרנס), משפחת קמיצ'לי (2004), יצפאן (2006), כישרון או כישלון (2007) ואחרות.

בשנת 2008 שימש כתסריטאי (יחד עם גל זיו) וכשחקן (לצד חיים זנאתי) בסרט הקצר "לילה אפגני", שזכה בפרסי "סרט המדע הבדיוני הטוב ביותר" ו"התסריט הטוב ביותר" בפסטיבל 48FILM.

בשנת 2009 הצטרף ככותב קבוע לתוכנית "מועדון לילה" ששודרה בערוץ 2.

לוי שימש כאחד מיוצרי קומדיית המצבים "ישראל" בכיכוב ישראל קטורזה, ששודרה בשנת 2013 בערוץ עשר ואף נמכרה לרשת ABC האמריקאית.

לוי שימש כתסריטאי בתוכניות "קארפול קריוקי" (2017) ו"צומת מילר" (2018), וככותב לשלומי קוריאט ב"סטנד אפ Nation" (2021).

בשנת 2022 שודרה בקשת 12 סדרת המערכונים הקומית "פשע לא מאורגן", אותה כתב לוי. הוא שיחק בה יחד עם אנסמבל שחקנים, בהם שותפו ליצירה חיים זנאתי שסייע לו בהפקתה. לוי אף ביים את הסדרה.

בשנת 2025 שימש לוי כאחד מתסריטאי התוכנית הקומית "זה לא אולפן שישי" המשודרת בקשת 12.

### כשחקן
לוי שיחק בתפקידים שונים, בהם בקומדיית המצבים "שמש" (1998, ערוץ 2), בקלטת הילדים "מאמא מיה" (2004), בסרט הקצר "לילה אפגני" (2008), בסדרה "פשע לא מאורגן" (2022) ובסדרה הקומית "השגרירות" (2023, רשת 13).
בנוסף הופיע בתפקיד עצמו ב"לא נפסיק לצחוק" (2003, ערוץ 2), ב"אסייג וחברים עושים את קיסריה" (2009, ערוץ 2) ב"ביפ קומדי-בר" (2011, ערוץ ביפ) ובתוכניות ומופעי סטנד-אפ נוספים.

## חיים אישיים
לוי נשוי, אב לארבעה ילדים ומתגורר במרכז הארץ.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בדרנים ישראלים
קטגוריה:סטנדאפיסטים ישראלים
קטגוריה:קומיקאים ישראלים
מיכאלה עשת

**מיכאלה עשת** (נולדה ב-7 במרץ 1962 בחדרה) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלית.

## ביוגרפיה
עשת נולדה וגדלה בחדרה לזוג הורים שעלו מרומניה. היא אם חד הורית לבת.

עשת היא בוגרת הסטודיו למשחק ניסן נתיב מחזור 1988.

### קריירה בתיאטרון
בתיאטרון הקאמרי: ב-1989 שיחקה בהצגה "סוגרים את הלילה" מאת יוסף מונדי שביים ישראל גוריון. ב-1990 גילמה את מאשה בהצגה "שלוש אחיות" מאת צ'כוב שביים אהרון אלמוג. ב-1991 שיחקה בהצגה "הכלה וצייד הפרפרים" לצד שולי רנד, וה"נפטר מתפרע" שכתב וביים נסים אלוני. ב-1992 שיחקה בהצגה "העלמה ז'ולי" מאת יוהאן אוגוסט סטרינדברג שביים אהרון אלמוג. ב-2008 גילמה את מיקה, התפקיד הראשי בהצגה "הגיל הנכון לאהבה" מאת יאיר לפיד שביים רוני פינקוביץ' (בהצגה זו החליפה את השחקנית מירב גרובר שעברה למצפה רמון באותה תקופה).

בתיאטרון בית ליסין: ב-1990 שיחקה בהצגה "בוז לירח" מאת פאול סלאבולפס שביים איציק ויינגרטן. ב-1996 שיחקה בהצגה "שבעה" שכתב וביים שמואל הספרי. ב-1998 שיחקה בהצגה "קופר" מאת יוסף בר-יוסף שביים מיכה לבינסון. בשנת 2000 שיחקה בהצגה "המים זוכרים" מאת שילה סטפנסון שביים הלל מיטלפונקט, שהייתה מועמדת בפרס התיאטרון הישראלי לפרס הקומדיה של השנה.

בתיאטרון הבימה, ב-1992 גילמה את דקלה ראובני בהצגה "תינוקות לילה" מאת א.ב יהושע שביים אהרון אלמוג.

בתיאטרון חיפה, ב-1993 שיחקה בהצגה "פלאטונוב" מאת צ'כוב שביים עודד קוטלר.

### קריירה בקולנוע ובטלוויזיה
ב-1994 שיחקה בסרטו של אמנון רובינשטיין "אחרי החגים" המספר את סיפורה של משפחת מהגרים פולנית שעולה לארץ ישראל עם אידאולוגיה של עבודה עברית, אך מתקשה להתאקלם ונאלצת להתמודד עם בעיות ומתחים פנימיים בין המשפחה.

ב-1996 שיחקה בסרט "סקס, שקרים וארוחת ערב" שכתבו ירמי עמיר ומירב בן-גוריון (ע"פ סיפור מאת עמיר). הסרט מספר את סיפורן של שלוש אלמנות צעירות הנפגשות לארוחת יום הולדת שחוגגות שתיים מהן, ומנסות כל אחת בדרכה להתמודד עם השכול הכואב.

ב-2004 גילמה את רחל גרליק, התפקיד הראשי בסרטו של יוסי סידר "מדורת השבט", המספר על משפחה דתית המנסה להתקבל ליישוב בשומרון. ב-2010 השתתפה בסרטו של דובר קוסאשווילי "התגנבות יחידים" ע"פ ספרו של יהושע קנז, והשתתפה בסרט הביכורים של אלון זינגמן "בין השמשות"; וגילמה את רחל חרות, אמא של יקיר (עוז זהבי) בסדרת הטלוויזיה "חיים אחרים". ב-2011 החלה לגלם את אשת ראש הממשלה, דיתי אגמון, בסדרת הטלוויזיה "ילדי ראש הממשלה".

ב-2014 גילמה את בטי בסרט "מעל הגבעה" שכתב וביים רפאל נג'ארי. באותה שנה גם שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "פנסיון פראכט", המבוסס על ספרו של אהרון אפלפלד ״לילה ועוד לילה״.

ב-2015 גילמה את נאוה בסרטו של אלעד קידן "היורד למעלה".

ב-2016 שיחקה בסדרה "אורי ואלה" שכתבה דינה סנדרסון וביים יובל שפרמן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרות הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1962
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
פנזה

שמאל|ממוזער|290px|המבנה החדש של תיאטרון הדרמה
שמאל|ממוזער|290px|ארמון של ספורט ימי "סורה"
ממוזער|שמאל|300px|שדה התעופה פנזה

**פנזה** (ברוסית: **Пенза**) היא עיר ברוסיה באזור נהר הוולגה, כ־630 ק"מ דרומית־מזרחית למוסקבה.

## היסטוריה
העיר הוקמה בשנת 1663 בהתאם לפקודת הצאר אלכסיי הראשון כמבצר להגנת הגבול הדרום-מזרחי של המדינה. בהמשך, עם התרחבות המדינה והעברת הגבול דרומה, העיר איבדה את חשיבותה כמבצר גבול. בשנת 1796 העיר הפכה להיות מרכז גוברניה שבוטלה בשנת 1797, אך הוקמה מחדש בשנת 1801. גוברניה זו כללה את שטחו של מחוז פנזה של היום ורוב שטח מורדוביה. באותה שנה החלו לבנות בעיר בנייני אבן. לקראת שנת 1809 אוכלוסיית העיר הגיעה לכ-13 אלף תושבים.

בתקופת ברית המועצות העיר התפתחה למרכז תעשייתי גדול.

העיר ממוקמת על שבע גבעות סביב נהר סורה. בנוסף לכך, בשטח העיר זורמים נהרות נוספות. הטמפרטורה הממוצעת בחורף היא כ-14 מעלות מתחת לאפס. בחודשי הקיץ הטמפרטורה הממוצעת היא כ-26 מעלות.

מבחינה מנהלית העיר מחולקת לארבעה אזורים (אוקטייברסקי, לנינסקי, פרבומאייסקי וז'לזנודורוז'ני).

העיר ידועה במספר מוסדות להשכלה גבוהה. בסך הכל פועלות בעיר שבע אוניברסיטאות.

העיר חוברה למערכת מסילות הברזל כבר בשנת 1874. היא מהווה עתה צומת חשוב של מערכת מסילות הברזל הרוסית. באזור פרבומייסקי בעיר נמצא שדה התעופה של פנזה, שהוא שדה התעופה היחיד במחוז פנזה. במשך כל השנה יוצאות ממנו טיסות למוסקבה. בתקופת החופשות מתווספות טיסות נוספות.

## ערים תאומות
לפנזה חמש ערים תאומות:
*  
*  
*  
*  
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:רוסיה: ערים
קטגוריה:מחוז פנזה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1663
אל סלוודור במשחקים האולימפיים

**[[אל סלוודור]]** השתתפה לראשונה ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968). היא נעדרה מהמשחקים פעמיים, מאולימפיאדת מונטריאול (1976) ומאולימפיאדת מוסקבה (1980), אותה החרימה במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.

הישגיהם של הספורטאים האל סלוודורים במשחקים היו נמוכים בדרך כלל, ואיש מהם לא זכה במדליה אולימפית. את ההישגים הגבוהים ביותר רשמו רוכבת האופניים מורין קיילה ורגרה, שסיימה במקום החמישי במרוץ הנקודות באולימפיאדת אטלנטה (1996) והקלעית לואיסה מאידה, שסיימה במקום השמיני בירי באקדח מ-25 מטר באולימפיאדת בייג'ינג (2008).

אל סלוודור מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים.

## ראו גם
* אל סלוודור במשחקים הפאראלימפיים
* אל סלוודור במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

* אתר הוועד האולימפי של אל סלוודור 
ימין|ממוזער|150px|רוכבת האופניים אוולין גארסיה, שייצגה את אל סלוודור באולימפיאדות אתונה, בייג'ינג ולונדון

קטגוריה:אל סלוודור: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
מדליית ג'ון בייטס קלארק

**מדליית ג'ון בייטס קלארק** היא פרס שמעניקה התאחדות הכלכלנים האמריקאית לכלכלן אמריקאי (או שעיקר עבודתו בארצות הברית) מתחת לגיל 40, שלדעת ההתאחדות תרם את התרומה הגדולה ביותר למחשבה ולידע הכלכלי. הפרס מחולק מאז שנת 1947 והוא אחד מהיוקרתיים ביותר בתחומו. עד שנת 2009 קבע תקנון הפרס כי המדליה תחולק מדי שנתיים ומשנת 2010 נקבע שתחולק מדי שנה. המדליה נקראת על שם הכלכלן ג'ון בייטס קלארק שאת מחקריו עשה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. 

חלק ניכר מהכלכלנים שזכו במדליה, זכו בהמשך חייהם גם בפרס נובל לכלכלה.

הזוכים במדליה:
* 1947 - פול סמואלסון, זכה בפרס נובל ב-1970
* 1949 - קנת בולדינג
* 1951 - מילטון פרידמן, זכה בפרס נובל ב-1976 
* 1953 - לא הוענק
* 1955 - ג'יימס טובין, זכה בפרס נובל ב-1981 
* 1957 - קנת' ארו, זכה בפרס נובל ב-1972
* 1959 - לורנס קליין, זכה בפרס נובל ב-1980
* 1961 - רוברט סולו, זכה בפרס נובל ב-1987  
* 1963 - הנדריק הות'אקר
* 1965 - צבי גריליכס
* 1967 - גארי בקר, זכה בפרס נובל ב-1992
* 1969 - מארק נרלאב
* 1971 - דייל יורגנסון
* 1973 - פרנקלין פישר
* 1975 - דניאל מקפאדן, זכה בפרס נובל ב-2000 
* 1977 - מרטין פלדסטיין
* 1979 - ג'וזף שטיגליץ, זכה בפרס נובל ב-2001
* 1981 - מייקל ספנס, זכה בפרס נובל ב-2001
* 1983 - ג'יימס הקמן, זכה בפרס נובל ב-2000
* 1985 - ג'רי האוסמן
* 1987 - סטנפורד גרוסמן
* 1989 - דייוויד קרפס
* 1991 - פול קרוגמן, זכה בפרס נובל ב-2008
* 1993 - לורנס סאמרס
* 1995 - דייוויד קארד, זכה בפרס נובל ב-2021
* 1997 - קווין מרפי
* 1999 - אנדריי שלייפר
* 2001 - מתיו רבין
* 2003 - סטיבן לוויט
* 2005 - דרון אג'מולו, זכה בפרס נובל ב-2024
* 2007 - סוזן אתיי, האישה הראשונה שזכתה בפרס
* 2009 - עמנואל סאז
* 2010 - אסתר דופלו, זכתה בפרס נובל ב-2019
* 2011 - ג'ונתן לוין
* 2012 - איימי פינקלשטיין
* 2013 - ראג' צ'טי
* 2014 - מתיו ג'נצקו
* 2015 - רולנד פרייר
* 2016 - יוליי סניקוב
* 2017 - דייב דונלדסון
* 2018 - פרג פאת'אק
* 2019 - אמי נקמורה
* 2020 - מליסה דל
* 2021 - ישעיה אנדרוז
* 2022 - אולג יצחוקי
* 2023 - גבריאל זוקמן
* 2024 - פיליפ סטראק
*2025 - סטפני סטנצ'בה
## קישורים חיצוניים

* 

*
ג'ון בייטס קלארק
גואטמלה במשחקים האולימפיים

**[[גואטמלה]]** השתתפה לראשונה ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** באולימפיאדת הלסינקי (1952). היא נעדרה משלוש האולימפיאדות הבאות, ומאז אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) היא משתתפת במשחקים ברציפות.

לאורך השנים, ספורטאים גואטמלים מעטים התבלטו במשחקים. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) העפילה נבחרת הכדורגל לשלב רבע הגמר, אך הודחה בידי נבחרת הונגריה. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) העפיל לשלב רבע הגמר המתאגרף קרלוס מוטה. לוחמת הטאקוונדו היידי חוארס הייתה קרובה לזכייה במדליה אולימפית ראשונה באולימפיאדת אתונה (2004), אך הפסידה בקרב על מדליית הארד וסיימה במקום הרביעי. שני לוחמי טאקוונדו גואטמלים נוספים, גבריאל סגאסטומה ואאודה קריאס, סיימו במקום החמישי במשחקים אלה.

באולימפיאדת לונדון (2012) היה אריק בארונדו לספורטאי הגואטמלי הראשון שזוכה במדליה אולימפית. בארונדו זכה במדליית הכסף בהליכה ל-20 ק"מ. בנוסף, סיימה לוחמת הטאקוונדו אליסבט סאמורה במקום החמישי, השייט חואן איגנסיו מאגלי סיים במקום התשיעי בדגם לייזר, והמתעמלת אנה סופיה גומס רשמה העפלה היסטורית לגמר הקרב-רב, בו סיימה במקום ה-22. 

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שיפר מאגלי את דירוגו במקום אחד, וסיים במקום השמיני בדגם לייזר, ומרים המשקולות אדגר פינדה סיים במקום העשירי.

באולימפיאדת טוקיו (2020) חוזה ראמוס השתתף בפעם השנייה, אך הודח בשלב ראשון.

גואטמלה השתתפה באולימפיאדת חורף אחת, אולימפיאדת קלגרי (1988), אליה שלחה ארבעה גולשי סקי אלפיני ושני גולשי סקי נורדי משולב. איש מהם לא הגיע להישגים משמעותיים.

## מדליות

### לפי אולימפיאדה
**באולימפיאדות הקיץ:**

### לפי ענף
**בענפי הקיץ:**

## ראו גם
* גואטמלה במשחקים הפאראלימפיים
* גואטמלה במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

* אתר הוועד האולימפי הגואטמלי 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
קטגוריה:גואטמלה: ספורט
בורנהולם

**בורנהולם** (בדנית: **Bornholm**) הוא אי השייך לדנמרק. הוא שוכן בחלק הדרום-מערבי של הים הבלטי, במרחק של כ-35 ק"מ מחופי שוודיה. בורנהולם הוא השטח הדני המזרחי ביותר. באי מתגוררים כ-43,000 תושבים, העוסקים בעיקר בדיג, בגידול בקר לחלב ובשירותי תיירות. האטרקציה המרכזית באי היא שרידי מבצר האמרסהוס (Hammershus) שנבנה ב-1260 בקצה הצפוני של האי, ונחשב למבצר הגדול ביותר בצפון אירופה מתקופת ימי הביניים.

מקומו האסטרטגי של האי מקנה שליטה על נתיב הסחר מהים הצפוני אל הים הבלטי. במהלך ההיסטוריה התרחשו באי מספר קרבות, בהם הדנים, הגרמנים והשוודים נלחמו זה בזה על השליטה באי.

## היסטוריה
במהלך המאה ה-12 היה האי מחולק בין מלכי דנמרק לבין הארכיבישופים של לונד (Lund). המאבק ביניהם על השליטה המלאה באי התנהל עד תחילת המאה ה-16. בשנת 1525 הצליח המלך הדני כריסטיאן השני לכבוש את כל שטחו של האי ולקחת את הארכיבישוף בשבי. אך שליטתו באי נמשכה חודשים ספורים בלבד, צבא שנשכר על ידי העיר הקיסרית החופשית ליבק נחת באי וכבש אותו. הליבקים שלטו באי כ-50 שנה, אז הצליחו הדנים להחזירו לשליטתם.

בשנת 1645 נכבש האי על ידי הצבא השוודי, אך הוחזר לדנמרק בהתאם לתנאי הסכם השלום בין המדינות. בשנת 1658, בעקבות מלחמה נוספת בין שוודיה לדנמרק, הועבר האי שוב לשליטת השוודים.
בסוף אותה שנה פרץ באי מרד של התושבים המקומיים נגד השוודים. התושבים הצליחו להרוג את המושל השוודי ולסלק את חייליו מהאי. משלחת של התושבים ביקשה ממלך דנמרק פרדריק השלישי לחזור להיות תחת שלטון דני ולהבטיח לא להימסר לשוודיה גם במקרה של הסכם שלום בין המדינות. שליטת דנמרק באי סוכמה בהסכם קופנהגן בשנת 1660. מאז ועד היום נמצא האי בשליטה דנית (למעט בתקופת מלחמת העולם השנייה).
שמאל|ממוזער|250px|שרידי מבצר האמרסהוס באי
ב-9 באפריל 1940 נכבש האי ללא קרב על ידי הוצבא הגרמני. הגרמנים הציבו באי תחנות האזנה וכמה סוללות של תותחי חוף. לא נערכה באי פעילות מלחמתית עד ימיה האחרונים של המלחמה. בתחילת מאי 1945 הופצץ האי על ידי מפציצים סובייטיים כהכנה להנחתת כוחות על האי. מפקד חיל המצב הגרמני, שהצטווה להיכנע רק לכוחות בעלות הברית המערביים, פנה מספר פעמים למפקדת הכוחות הבריטיים בקופנהגן (ששוחררה ב-4 במאי) בבקשה לשלוח לאי כוח בריטי סמלי של כמה חיילים, כדי שיוכל להיכנע להם ולא לצבא האדום הסובייטי. פניותיו לא נענו, וב-7 במאי הוא קיבל אולטימטום ממפקדת הצבא האדום להיכנע ללא תנאי. הוא סירב, והאי הופצץ קשות ב-8 במאי. למחרת הנחיתו הסובייטים חיילים על האי, ולאחר קרב קצר נכנעו הגרמנים.

כוח צבאי סובייטי שהה באי עד אפריל 1946, כשאז נמסר האי לדנים. המסירה הותנתה בכך שאף כוח צבאי זר לא יוצב באי. הובהר כי נוכחות צבאית לא דנית באי תחשב כמעשה תוקפנות כלפי ברית המועצות. בכל מהלך המלחמה הקרה התעקשו הסובייטים על כך שהאי יישאר "נקי" מכוחות זרים, אם כי לאחר שדנמרק הצטרפה לברית נאט"ו, הפכו באופן פורמלי יחידות הצבא הדני באי לכוח צבאי עוין לברית המועצות.

נאט"ו הציב באי כמה תחנות מכ"ם למעקב אחר פעילות צבאית של כוחות ברית ורשה בים הבלטי ובמזרח גרמניה. התחנות אוישו על ידי חיילים דנים בלבד.

## גאוגרפיה
שטח האי 588 קמ"ר. למרות גודלו הקטן, המבנה הטופוגרפי שלו אינו אחיד. חופיו הצפוניים סלעיים וקשים לגישה, ולעומתם החופים הדרומיים הם חופי חול מישוריים. החלק הפנימי של האי משופע בגבעות נמוכות (הגבוהה שבהן, 126 מטר). כ-17% משטח האי מכוסה ביערות מחטניים. הטמפרטורה הממוצעת בקיץ היא 13–20 מעלות צלזיוס, ובחורף יורדת עד שתי מעלות מתחת לאפס.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:איים בים הבלטי
קטגוריה:דנמרק: איים
קטגוריה:מקומות שעל שמם כוכב לכת מינורי
פרדס הוצאה לאור

**פרדס הוצאה לאור בע"מ** היא הוצאת ספרים ישראלית העוסקת בהוצאה לאור של ספרי עיון, סיפורת, שירה וספרות ילדים. ההוצאה מוציאה לאור מספר כתבי עת, בהם "סוציולוגיה ישראלית", "חברה אזרחית ומגזר שלישי בישראל", "סדק: כתב העת לנכבה שכאן", "דקה: כתב עת לשירה ולביקורת", "מחברות קולנוע דרום" ו"תו+".

## היסטוריה
ההוצאה לאור נוסדה בשנת 2000 בחיפה על ידי דוד גוטסמן. ההוצאה פרסמה ספרי שירה רבים, בין היתר מאת ערן צלגוב, לאה פילובסקי, ערן הדס, יחזקאל רחמים, מתי שמואלוף מיה טבת דיין, מואיז בן הראש ומיטל נסים. בתחילת דרכה, כדי להגביר את החשיפה שלה לקהל הרחב, אפשרה ההוצאה להוריד בחינם כתריסר כותרים מאתר האינטרנט שלה.

בשנת 2014 ייסדה את סדרת "מלח-מים" לספרות עברית מקורית, שבמסגרתה ראו אור ספרים מאת אלי שמואלי, רון דהן, הדס מזרחי, ענבר אשכנזי, ורד זינגר, גליה תנאי ואלקס ריף (זוכת פרס לשנת 2018).

ב־2016 זכתה ההוצאה ב"פרס ביכורים להוצאות לאור על הוצאת ספרי ביכורים" כחלק מפרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית.

## ספרים בולטים בהוצאת פרדס
* רועי יוסף, **[[שורה: מלאכת זיהוי חיים]]**, מחזה דוקומנטרי, 2025. זכה בפרס שולמית אלוני.
* אברהם רגלסון **[[מסע הבובות לארץ-ישראל]]** מהדורה חדשה, 2013
* יאיר אורון (עורך), **מצילי 1929, סיפורי הצלה של יהודים ופלסטינים בחברון ובירושלים**, 2017
* עליזה שנהר, **אהובות ושנואות - נשים במקרא, במדרש ובספרות העברית החדשה**, 2011
* צ'ארלס פטרסון, **[[כל יום הוא טרבלינקה]]**, תרגום: עודד וולקשטיין, 2006
* שמשון ביכלר ויהונתן ניצן, **[[מרווחי מלחמה לדיבידנדים של שלום]]**, 2001
* וירג’יניה דניאלסון, **קולה של מצרים: אום כולת’ום, שירה ערבית, החברה המצרית במאה העשרים**; תרגום: חנה עמית-כוכבי, 2003
* בל הוקס, **[[פמיניזם זה לכולם]]** ; תרגום: דלית באום, 2002
* מרטין היידגר, **השפה**, תרגום: דנית דותן, מיכאל פרידמן, מהדורה דו-לשונית בצירוף הערות ומבוא, 2016
* אוטוביוגרפיה מאת ניצול השואה שלום וייס, "צלם אנוש: שלושה דורות מנסים להבין", בה הוא מתאר את ילדותו בהונגריה לפני השואה ובתקופת השואה, באושוויץ ובמחנות אחרים (2013).
* הפרס, הרומן הראשון של מתי שמואלוף, 2021. הספר היה מועמד לפרס ע"ש שולמית אלוני וגם תורגם לגרמנית בשנת 2025 תחת הכותר "Der Preis".,

## ראו גם
* דקה (כתב עת)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:חיפה: תקשורת
קטגוריה:זוכי פרס שרת התרבות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2000