open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דוד ביתן

[ממוזער|מימין לשמאל: [רוני אלשייך, דוד ביתן, גלעד ארדן.]]
**דוד ביתן** (נולד ב-26 במרץ 1959) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, כיהן כסגן המפקח הכללי של משטרת ישראל.

## ביוגרפיה
ביתן נולד בקריית שמונה, בנם של פורטונה ועמרם ביתן שהיה מנהל במגן דוד אדום. בילדותו עבר עם משפחתו לאופקים ובתיכון למד בישיבת בני עקיבא אהל שלמה בבאר שבע. שירת בצה"ל בגדוד 202 של חטיבת הצנחנים, יצא לקורס קצינים והדריך בבה"ד 1. בשירות המילואים פיקד על פלוגת חי"ר.

התגייס למשטרת ישראל ב-1986 ושירת כמפקד המשמר האזרחי באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובעומר. בהמשך שירת כסגן מפקד תחנת באר שבע וב-1992 מונה למפקדה הראשון של תחנת נתיבות. בתפקידיו הבאים פיקד על תחנת אופקים, על תחנת ארז ועל תחנת אשקלון. שירת כקצין אגף התנועה במחוז הדרום וקצין אגף קהילה ומשטרה במחוז. במהלך יישום תוכנית ההתנתקות שימש ראש מערך ההידברות עם הקהילה ותושבי גוש קטיף. לאחר מכן מונה לעוזרו של המפכ"ל משה קראדי וב-2007 מונה למפקד מרחב לכיש, תפקיד אותו מילא במהלך מבצע עופרת יצוקה. ביולי 2009 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד המכללה לקצינים בכירים. ב-2011 מונה לסגן מפקד מחוז הדרום.

בנובמבר 2013 קודם לדרגת ניצב ומונה לראש האגף לתמיכה לוגיסטית של משטרת ישראל. בפברואר 2016 נכנס לתפקידו כמפקד מחוז דרום ושירת בתפקיד עד ינואר 2018. בפברואר 2018 מונה למפקד מחוז תל אביב.

ביתן היה אחד מבין שלושת המועמדים בדרגת ניצב, לצד יורם הלוי ומשה אדרי, שהתמודדו על משרת מפכ"ל המשטרה לאחר תום כהונת רוני אלשיך, אך לא נבחר.

בינואר 2021 מונה לסמפכ"ל המשטרה.

ב-19 בדצמבר 2022 הודיע ביתן על פרישתו מהמשטרה תוך חודשים אחדים.

ב-2025 הוחלט על מינויו לראש צוות התחקיר של התנהלות המשטרה בטבח שבעה באוקטובר.
## חיים אישיים
ביתן נשוי לחן והם מתגוררים בעיר אופקים, אב לשישה וסב לנכדים. בעל תואר ראשון במדע המדינה ובמשפטים ותואר שני בחינוך.

אחיו הוא השופט אליהו ביתן, אשר מונה בנובמבר 2007 לכהונת שופט בית המשפט המחוזי בבאר שבע.

## קישורים חיצוניים

* תמי מאור, תנ"צ דוד ביתן יועלה לדרגת ניצב, אתר local, 20 במאי 2013

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף תמיכה לוגיסטית
קטגוריה:מפקדי מחוז הדרום במשטרת ישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת אהל שלמה
קטגוריה:מפקדי מחוז תל אביב במשטרת ישראל
קטגוריה:סמפכ"לי משטרת ישראל
קטגוריה:תוכנית ההתנתקות: אישים
קטגוריה:אופקים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
סנה מדוריירה

**סנה מדוריירה** (בפורטוגזית: **Sena Madureira**) היא מועצה אזורית () במרכז מדינת אקרי שבברזיל. זוהי העיר הגדולה ביותר בשטחה במדינה. האקלים בעיר חם ולח מאוד לאורך כל השנה.

סנה מדוריירה הוקמה ב-1904 והייתה מרכז לתעשיית הגומי. כיום הכלכלה של העיר מבוססת יותר על חקלאות, על תעשיית העץ, על שירותים ממשלתיים ותעשייה זעירה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ברזיל: ערים
קטגוריה:אקרי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1904
ג'מאל חכרוש

[250px|ממוזער|שמאל|ג'מאל חכרוש (במרכז) עם [זהר דביר]]
**ג'מאל חכרוש** (בערבית: **جمال حكروش**; נולד ב-1957) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל שעמד בראש אגף סיף לסיכול פשיעה בחברה הערבית בישראל. חכרוש הוא הניצב הערבי-ישראלי המוסלמי הראשון במשטרת ישראל.

## ביוגרפיה
חכרוש התגייס למשטרה ב-1978 ושירת כסייר בתחנת חדרה. לאחר קורס קציני משטרה שירת כקצין סיור בתחנת חדרה, ושירת בתפקידי פיקוד בתחנות זבולון וחיפה. שימש מפקד משטרת ההגירה באזור חיפה, ב-2004 מונה למפקד תחנת עפולה, לאחר מכן כיהן כמפקד תחנת נהריה כולל במהלך מלחמת לבנון השנייה. ב-2007 מונה למפקד תחנת זבולון והיה הערבי-מוסלמי הראשון בדרגת ניצב משנה במשטרה. ב-2010 מונה לסגן מפקד מרחב החוף וכיהן בתפקיד במהלך השרפה בכרמל. ב-2011 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לסגן ראש אגף התנועה. ב-2013 מונה לסגן מפקד מחוז חוף.

ב-2015 מונה לממלא מקום ממ"ז חוף, ואף פיקד במהלך "צוק איתן" על טיפול המשטרה במהומות בוואדי עארה.

באפריל 2016 מונה לראש המנהלת לשיפור שירותי המשטרה בחברה הערבית בדרגת ניצב.

במסגרת כהונתו כראש המנהלת נבנו 12 תחנות משטרה ביישובים ערביים, התגייסו כ-300 שוטרים מהמגזר הערבי, מהם 32 נשים ב-2021 הוקם במשטרה אגף סי"ף כאגף ארצי לסיכול הפשיעה בחברה הערבית ובראשותו ניצב חכרוש.

בינואר 2022, פורסם סרטון מספטמבר 2020 בו הוא נראה עוזב זירת רצח מבלי לסייע לנדקר או להזעיק עזרה. בעקבות פרסום הסרטון יצא חכרוש לחופשה, ולאחר כשבוע הודיע על פרישתו מהמשטרה. ולמנהל אגף סיף מונה נתן בוזנה.

בדצמבר 2022 פורסם שהשתתף באירוע לאומני בגליל לזכר ערבים שנהרגו בזמן מלחמת העצמאות בקרבות מול צה"ל, בהם רבים מהמשתתפים לבשו דגלי אש"ף, ואחד הנואמים היה ראאד סלאח, מראשי הפלג הצפוני של התנועה האיסלמית. ההשתתפות עוררה ביקורת רבה וקריאות רבות לממשלת ישראל לשקול מחדש את שאלת שילובם של ערבים ישראלים במשטרת ישראל.

חכרוש נשוי ואב לארבעה. מתגורר בכפר כנא.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* ترقية الضابط جمال حكروش من كفركنا لرتبة ‘بريغادير ‘, אתר פאנט, 17 ביוני 2011
* המחאה והבעיות הכספיות שעומדות בפני הניצב המוסלמי הראשון באתר nana10
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ערבים ישראלים
קטגוריה:כפר כנא: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
אוטו פאול הרמן דילס

**אוטו פאול הרמן דילס** (בגרמנית: **Otto Paul Hermann Diels**; 23 בינואר 1876 – 7 במרץ 1954) היה כימאי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1950 במשותף עם קורט אלדר, על עבודתם לפיתוח תגובת דילס-אלדר, שיטה לסינתזת מולקולות טבעתיות בעזרת מולקולות בעלות שני קשרים כפולים (דיאן).

## חייו
דילס נולד בהמבורג שבגרמניה, ועבר עם משפחתו לברלין כשהיה בן שנתיים. הוא החל את לימודיו באוניברסיטת ברלין ב-1895, שם למד כימיה אצל הרמן אמיל פישר, וסיים את לימודיו ב-1899. דילס נישא לפאולה גייר ב-1909, ולזוג נולדו שלושה בנים ושתי בנות. שניים מבניו נהרגו במלחמת העולם השנייה. בין תחביביו של דילס נמנו קריאה, מוזיקה וטיול, ובצעירותו עסק בטיפוס הרים.

## עבודתו
עם סיום לימודיו קיבל משרה במכון לכימיה באוניברסיטה, ושם התקדם לדרגת מנהל המחלקה ב-1913. הוא המשיך באוניברסיטת ברלין עד לשנת 1915, אז עבר לאוניברסיטת קיל לתפקיד ראש המכון לכימיה, ושם פעל עד פרישתו בשנת 1945. מחקריו המוקדמים היו בתחום הכימיה האי-אורגנית, כאשר גילה תחמוצת של פחמן בשם פחמן סב-אוקסיד (C2O3), ולה מספר תכונות מעניינות. בהמשך עסק בכימיה אורגנית, והציג לראשונה את השימוש בסלניום כמגיב ספציפי בתגובת הדהידרוגנציה של תרכובות ארומטיות (1927).

תרומתו המפורסמת ביותר הייתה עם עמיתו קורט אלדר, לפיתוח שיטה לסינתזה של מולקולות טבעתיות תוך שימוש במולקולה בעלת שני קשרים כפולים (דיאן) ומולקולה נוספת. תגובה זו מייצרת תרכובת טבעתית (בעלת טבעת אחת או יותר) בלתי רוויה, כלומר בעלת לפחות קשר כפול אחד. שיטה זו נקראת תגובת דילס-אלדר על שם מפתחיה, והיא מרכזית בעולם הכימיה האורגנית, ובמיוחד בקרב תגובות היוצרות קשרי פחמן-פחמן.

640px|ממוזער|מרכז|תגובת דילס-אלדר, אותה גילו השניים ב-1928

## קישורים חיצוניים

* פרטים אודותיו באתר NNDB
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:כימאים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל גרמנים
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:כימאים אורגניים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1876
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1954
שנה אפלטונית

**שנה אפלטונית** או **השנה הגדולה ** היא מחזור בו נקיפת ציר כדור הארץ משלימה הקפה אחת. תקופת הזמן החולפת במחזור כזה היא 25,800 שנה בקירוב. קצב הנקיפה כיום הוא בשיעור של כ-0.01396 מעלות בשנה או לחלופין, כמעלה אחת כל 71.5 שנה בקירוב. בעקבות נקיפת ציר כדור הארץ, במהלך השנה האפלטונית משתנה מיקום הכוכבים בשמיים כפי שהם נצפים מכדור הארץ ובתום מחזור אחד של נקיפה חוזרים הכוכבים למיקומם בשמיים כפי שהיו בתחילתו. מסיבה זו פולאריס, הידוע יותר בכינויו "כוכב הצפון", מורה על צפון כדור הארץ רק בחלק מן השנה הגדולה בעוד שבשאר השנה, יהיו אלו כוכבים אחרים שיצביעו לכוון הצפון. האסטרונום הראשון שהתייחס לתופעה ותיעד אותה היה היווני היפרכוס מנייסיה בשנת 130 לפנה"ס. אולם את שמה קיבלה מעבודתו של אפלטון שכינה אותה "השנה המושלמת" או "השלמה" משום שסבר שהשלמתה מעידה על חזרה של גרמי השמיים לעמדתם המקורית.

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות זמן
קטגוריה:מידות אסטרונומיות
לולה שנצר

**לוֹלָה שַנצֶר** (Lola Schanzer; יוני 1903 – 31 בינואר 1998) הייתה מורה לפיתוח קול ישראלית, שביססה שיטת לימוד מיוחדת והעמידה דורות רבים של זמרים ושחקנים ידועי שם.

## ביוגרפיה
לולה שנצר נולדה ביוני 1903 בסופיה שבבולגריה, במשפחה וינאית עשירה ושוחרת מוזיקה. בגיל 8 החלה ללמוד נגינה על פסנתר, ולאחר מלחמת העולם הראשונה, המשיכה את לימודיה באקדמיה למוזיקה של וינה. במשך שנתיים למדה פסיכיאטריה בבית החולים האוניברסיטאי בסופיה, והשתלמה בזמרה, במחול ובפונטיקה בברלין.

בגיל צעיר נישאה למרצה לאמנות ופילוסופיה ועברה להתגורר עמו בבלגרד. כשהייתה בת 27 נפטר בעלה מסרטן, היא נישאה שוב לצייר יוגוסלבי, אך התגרשה ממנו לאחר שנתיים וחצי. נסעה ללמוד קלינאות תקשורת ופיתוח קול בלונדון ובקופנהגן. כשהחלה מלחמת העולם השנייה ברחה מבלגרד ושבה לסופיה, שם העבירה את כל שנות המלחמה. לאחר סיומה שבה לבלגרד ושמשה כפרופסור כבוד באקדמיה למוזיקה.

ב-1951 עלתה שנצר לישראל, התיישבה בתל אביב והחלה ללמד פיתוח קול. היכרותה עם משה פלדנקרייז הביאה לשיתוף פעולה הדוק ביניהם, ולביסוס שיטתה המיוחדת לשיפור ולפיתוח הביקורת העצמית והגופנית, ולהגדלת יכולתם הקולית והאמנותית של תלמידיה. שמה של לולה שנצר התפרסם בתעשיית הבידור הישראלית של שנות ה-60 וה-70, ואמנים בתחילת דרכם נהרו לביתה, בו ניהלה סטודיו לפיתוח קול. רבים מהם המשיכו לפקוד את ביתה ולעבוד יחד עימה במשך שנים ארוכות תוך כדי עבודתם והופעותיהם.
עם האמנים המפורסמים שלמדו אצלה נמנים אורי זוהר, חוה אלברשטיין, אורה זיטנר, רבקה רז, חיים טופול, נורית גלרון, שלמה וישינסקי, דורית ראובני, נירה גל, נתנאלה, נחמה הנדל ועפרה חזה.

שנצר לימדה בבית צבי ובסמינר הקיבוצים.

בשנות חייה האחרונות עברה לולה שנצר להתגורר בבית אבות בתל אביב, שם נפטרה ב-1998, בגיל 94, כשהיא ערירית וללא קרובי משפחה בארץ.

ב-2003 יצא לאור הספר "קולי זה אני", מדריך לפיתוח קול ודיבור המבוסס על שיטתה של שנצר, שנערך על ידי תלמידתה נירה גל. הספר נלמד עד היום במוסדות לימוד אקדמיים.

## ספרה (לאחר מותה)
* לולה שנצר, **קולי זה אני: המדריך השלם לפיתוח קול ולדיבור**; הרחיבה, השלימה וערכה: נירה גל, תל אביב: יוזמות הייליגר, תשס"ג 2003.

## מקורות
* 'כולם היו בניה', מאת עדית נעמן, **[[ידיעות אחרונות]]**, מוסף "זמנים מודרניים", 23 ביוני 1993.

## לקריאה נוספת
* אריאלה שפירא, 'לולה שנצר: קולי זה אני, ואני זה גופי', **מוזיקה** מגזין על צלילים ואנשים, 14 (1988), 12–16.

## קישורים חיצוניים
*  (על משנתה של לולה שנצר)
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מורות למוזיקה בישראל
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:ישראליות ילידות בולגריה
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1998
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
מסע של מאה צעדים (2014)

**מסע של מאה צעדים** (באנגלית: **The Hundred-Foot Journey**) הוא סרט דרמה קומית בבימוי של לאסה הלסטרם, ובכיכובם של הלן מירן, אום פורי, מאניש דאיאל ושרלוט לה בון. זהו סרטו השני של הלסטרם בו העלילה נסובה סביב אוכל, לאחר סרטו "שוקולד" משנת 2000. הסרט יצא לאקרנים ב-8 באוגוסט 2014. 

## עלילה
משפחת קאדאם היא בעלת מסעדה במומבי במשך שנים. הבן השני, חסן (מאניש דאיאל), גדל להיות המחליף של אימו (ג'והי צ'אולה) בתור השף של המסעדה. המסעדה נהרסת במהלך התפרעויות, אב המשפחה (אום פורי) ושאר בני המשפחה מצליחים לברוח, חוץ מהאם שנהרגת בשרפה. המשפחה נוסעת ללונדון, ולאחר מכן לאירופה.
לאחר חציית הגבול משווייץ לצרפת הברקסים של הרכב נהרסים, בקרבת הכפר סנט-אנטונין-נובל-וואל. מרגרט (שרלוט לה-בון), סו-שף במסעדה צרפתית בשם "Le Saule Pleureur" (מילולית:הערבה הבוכייה) עוברת על יד המכונית ומציעה להם עזרה. אב המשפחה נדהם מאיכות האוכל בעיירה והוא מחליט להשתקע בעיירה.
## הפקה
צילומי הסרט החלו ב-23 בספטמבר 2013, בדרום צרפת, בסנט אנטונין-נובל-ואל, נמשכו תשעה שבועות, כולל בהולנד ובאולפן Cité du Cinéma. מתחם, הממוקם בסן-דניס, מצפון לפריז. לפני שהחלו הצילומים בפועל, השחקנים מאניש דייאל ושרלוט לה בון בילו זמן לא מבוטל במסעדות תוך התבוננות ולמידה במטבחים. כדי לחזק את האמינות של האוכל המוצג בסרט, המפיקה ג'ולייט בלייק התייעצה עם השף יליד הודו פלויד קארדוז. השחקנית ההודית ג'והי צ'אולה מגלמת בסרט את אשתו של דמותו של אום פורי. המפיקים חשו צורך שהיא תיראה מבוגרת ב-15 שנים מגילה האמיתי, ולכן היא התבגרה "דיגיטלית" בעזרת טכניקות פוסט-פרודקשן.
## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:דרימוורקס: סרטים
קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אוכל
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
קטגוריה:סרטי לאסה הלסטרם
ססיל מירס

ממוזער|ססיל מירס
**ססיל הנרי מֵירס** (באנגלית: **Cecil Henry Meares**;  1877-1937) היה המטפל הראשי בכלבי המזחלות ומתורגמן לרוסית במשלחת טרה נובה, המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה בין השנים 1913-1910. מירס נולד במחוז קילקני באירלנד, בן לקצין צבא, והיה הרפתקן ובלשן, איש פעולה ושעשועים, תכונות שהקשו עליו לעיתים לציית לפקודותיו של מפקד המשלחת, רוברט פלקון סקוט. לפני שהצטרף למשלחת, היה מירס קצין בצבא הבריטי, סוחר פרוות בקמצ'טקה ובאוחוצק שבסיביר, לוחם במלחמת רוסיה–יפן ובמלחמת הבורים ונוסע למקומות שונים, בהם טיבט.

## משלחת טרה נובה
תפקידו של מירס כלל בחירה ורכישה של 34 כלבים ו-20 פונים למשלחת והעברתם מסיביר דרך יפן לניו זילנד, שם יצטרפו למשלחת. מירס לא היה בקי בסוסי פוני, אך בהתאם להוראותיו של סקוט, נסע לניקולאייבסק שבסיביר לבחור את הכלבים. בניקולאייבסק פגש מירס את דימיטרי גרוב, נוהג כלבים מנוסה, שעזר לו לבחור את הכלבים המתאימים לגרירת מזחלות בתנאים הקשים של אנטארקטיקה, ובהמשך גויס גם הוא כנוהג כלבים למשלחת. מירס גייס גם פרש מרוצים רוסי בשם אנטון אומלצ'נקו כסייס במשלחת. אז נסעו לולדיווסטוק, שם נקנו סוסי הפוני. סקוט עמד על כך שהפונים יהיו לבנים, משום שבמהלך משלחת נמרוד מ-1907, ציין ארנסט שקלטון, שפונים הלבנים האריכו ימים יותר מן הפונים הכהים. לורנס אוטס, קצין הצבא הבריטי במשלחת, שתפקידו היה לטפל בפונים, התאכזב מנבחריו של מירס, שסבלו מחסרונות שונים כגון חזה צר, ברכיים לא יציבות וגיל מתקדם. והיו "האוסף הגדול ביותר של בהמות בלות שראיתי מעודי". לאחר יציאת המשלחת לדרך, טיפלו מירס וגרוב בכלבים. אחרי שיצאו כחלק מצוות הסיוע במסע אל הקוטב הדרומי בראשית נובמבר 1911, פנו מירס והבולגרי גרוב ב-14 בדצמבר, למרגלות קרחון בירדמור, לחזור צפונה עם כלבי המזחלת. מירס פרש מן המשלחת מסיבות בלתי ברורות וחזר לבריטניה ב"טרה נובה" במרץ 1912.

חילוקי דעות מסוימים עוסקים ב"אי-זמינותו" של מירס להמשך העבודה על מדף הקרח רוס במשך החודשיים שקדמו לעלייתו על ה"טרה נובה" לחזור הביתה, כאשר המשלחת הייתה תחת פיקודו בפועל של אדוארד אטקינסון. שיבתו לציוויליזציה לפני החורף האנטארקטי של שנת 1912 לא הייתה בלתי-צפויה (בהוראות שהשאיר למפקד טרה נובה, שנכתבו לפני היציאה לקוטב, קבע סקוט שמירס רשאי לחזור באונייה, בהתאם למכתבים מן הבית), אך אין זה ברור מדוע לא היה זמין לעסוק בעבודה עם כלבי המזחלות בעונת הסתיו, וגם לא ברור מדוע לא אילץ אותו אטקינסון למלא את חובתו (המשלחת התנהלה על פי פקודות צי מחמירות, ואטקינסון היה הקצין הבכיר במקום).

## המשך חייו
בתקופת מלחמת העולם הראשונה התגייס מירס לחיל האוויר המלכותי והגיע לדרגת סגן-אלוף. בהמשך התגורר בוויקטוריה, קנדה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1877
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1937
ויטוריה דה קונקיסטה

**ויטוריה דה קונקיסטה** (בפורטוגזית: **Vitória da Conquista**) היא עיר במדינת באהיה שבברזיל. העיר, המשמשת כמרכז אזורי לערים קטנות יותר השוכנות בסמוך לה, נמצאת על רמה בגובה של כ-1000 מטרים מעל פני הים ויחד איתן היא מהווה אזור לגידול הקפה וכן מתפתחת כמרכז עסקים מודרני.

ויטוריה דה קונקיסטה, הקרויה בקיצור בפי המקומיים, קונקיסטה, כדי להבדיל אותה עם העיר ויטוריה, בירת מדינת אספיריטו סאנטו, היא העיר השלישית בגודלה במדינת באהיה, לאחר בירת המדינה סלבדור ולאחר העיר פירה דה סנטנה.

## היסטוריה
ויטוריה דה קונקיסטה הוקמה ב-1783 על ידי ז'ואאו גונוסלבס דה קוסטה שנשלח על ידי ז'וזה השני, מלך פורטוגל כדי לכבוש את אדמותיהם של הילידים ולהמיר את דתם לנצרות. הוא הקים את "אראיל דה קונקיסטה" (Arraial da Conquista, "עיר הכיבוש") במקום בו התנהל הקרב האחרון שלו ושם הוא בנה כנסייה לכבוד ניצחונו.

באותה תקופה הורה דה קוסטה על סלילתם של שתי דרכים ראשיות במדינת באהיה, אחת מויטורה דה קונקיסטה אל העיר אילאוס (Ilhéus) אשר על חוף הים והשנייה אל עבר נהר ז'קוויטינונה שבמדינת מינאס ז'ראיס. כיום, הדרך השנייה היא חלק מהכביש המהיר בין סלבדור לבין ריו דה ז'ניירו.

## כלכלה
הענפים הכלכליים הראשיים של העיר הם מסחר, שירותים רפואיים וגידול קפה. בעיר שוכן הקמפוס הראשי של אוניברסיטת דרום-מערב באהיה. כלכלת העיר פורחת והיא מושכת אליה חברות גדולות בענפי תעשייה שונים. העיר משמשת כמרכז העסקים של דרום-מערב מדינת באהיה ושל חלקה הצפוני של מדינת מינאס ז'ראיס.

## אקלים
ויטורה דה קונקיסטה שוכנת מבחינה אקלימית באזור סוואנה. האקלים בה מתאפיין ביובש ובטמפרטורות מתונות באופן יחסי הודות לגובה בו היא שוכנת. גובה פני הקרקע בעיר נע בין 857 ל-950 מטרים מעל פני הים. המשקעים בין החודשים אפריל לאוגוסט מתאפיינים בגשם ובערפל בעוד שהעונה הגשומה היא בין החודשים אוקטובר למרץ. עונת החורף היא בחודשים יולי עד אוקטובר והיא מאפיינת בכמות קטנה של משקעים ובאוויר קר ולח. האוויר הקר המגיע לרמה מהאוקיינוס גורם להיווצרותו של ערפל.

הטמפרטורה הממוצעת נעה בין 17.8 מעלות צלזיוס ביולי ל-21.8 מעלות צלזיוס במרץ. כמות המשקעים הממוצעת נעה בין 17.9 מ"מ ביולי ל-127.8 מ"מ בדצמבר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:באהיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1840
סו קו

**סו קו** (באנגלית: **Sue Coe**; נולדה ב-28 בנובמבר 1951) היא אמנית ומאיירת אנגליה. עיקר יצירותיה הן מתחום הציור וההדפס. היא גדלה בסמוך לבית מטבחיים ופיתחה רצון עז להפסיק את האכזריות כלפי בעלי חיים. קו למדה בקולג' המלכותי לאומנות בלונדון, וגרה בארצות הברית. יצירותיה פוליטיות מאוד ולעיתים קרובות עוסקות בביקורת נגד השיטה הקפיטליסטית ונגד התאכזרות כלפי בעלי חיים.

## קריירה

קו נולדה בטאמוורת', סטפורדשייר. במשך 25 שנה היא חקרה סדנאות יזע, משקים תעשייתיים, משטר אפרטהייד, בתי כלא, איידס ומלחמות. האומנות שלה, המבקרת אירועים פוליטיים ועוולות חברתיות, פורסמה בעיתונים, במגזינים ובספרים, ומוצגת במוזיאונים ובגלריות. יצירותיה נמכרו במכירות פומביות על מנת לגייס כספים למטרות חברתיות, ומשנת 1998 היא מוכרת אותן כדי לגייס כספים עבור ארגונים לזכויות בעלי חיים. 

קו הושפעה בעיקר מיצירותיהם של חיים סוטין, ג'וס גואדלופה פוסאדה, קתה קולוויץ, פרנסיסקו דה גויה ורמברנדט. יצירותיה מופיעות תדיר במגזין הקומיקס הפוליטי "World War 3 Illustrated" ופורסמו בשלל עיתונים ומגזינים נוספים, ביניהם הניו יורק טיימס, הניו יורקר וטיים מגזין. 

בשנות השמונים, קו הופיעה על שער המגזין האמריקאי ARTnews ויצירות האומנות שלה הוצגו באוספים של גלריות ומוזיאונים רבים. בשנת 2002, אוניברסיטת בראון הציגה תערוכה של יצירותיה בשם 'מחויבות למאבק – האומנות של סו קו'. 

יצירותיה מופיעות בסרט ארת'לינגס העוסק בזכויות בעלי חיים, הציור שלה 'The Pecking Order' נבחר לעטיפת הספר 'כל יום הוא טרבלינקה' העוסק בקשר בין דיכוי בעלי חיים לדיכוי בני אדם, ציור נוסף שלה נבחר לעטיפת הספר **Animal Rights: The abolitionist Approach** מאת גארי פרנציון וציור נוסף שלה נבחר לעטיפת הספר **Interspecies Ethics** מאת סינתיה ווילט. נכון לשנת 2015, קו הוציאה לאור כשבעה ספרים. ספרה האחרון 'Cruel: Bearing Witness to Animal Exploitation' יצא לאור בשנת 2012. קו לימדה קורסים בנושא אמנות חברתית בבית הספר היוקרתי לעיצוב Parsons School of Design.

## ביבליוגרפיה חלקית

* How to Commit Suicide in South Africa - 1984
* X - 1986
* Dead Meat - 1996
* Pit's Letter - 2000
* Bully! - 2004
* Sheep of Fools - 2005
* Cruel: Bearing Witness to Animal Exploitation - 2012


## ראו גם
*זכויות בעלי חיים
*קרול אדמס

## קישורים חיצוניים

* סו קו - דף אמנית
* ראיון מצולם: “SUE COE: ART OF THE ANIMAL”
* הרצאה של סו קו באקדמיה לאומנות - ניו יורק
* Sue Coe - Artnet.com
* 'האמת המצוירת על בעלי החיים - עבודתה של סו קו' - באתר אנימלס
* דף הפייסבוק של סו קו

קטגוריה:אמנים בריטים
קטגוריה:פעילות זכויות בעלי חיים בריטיות
קטגוריה:טבעוניות בריטיות
קטגוריה:ציירות בריטיות
קטגוריה:מאיירות בריטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1951
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1951
אלסיו צ'רצ'י

**אלסיו צ'רצ'י** (באיטלקית: **Alessio Cerci**; נולד ב-23 ביולי 1987) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר.  ייצג את נבחרת איטליה במונדיאל 2014.

## קריירה
צ'רצ'י גדל במחלקת הנוער של רומא, בשל סגנון המשחק שלו אנשים מצאו דמיון בינו לבין תיירי הנרי. ב-16 במאי 2004 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצת הבוגרת של רומא בגיל 16 כאשר נכנס מחליף בדקה ה-76 נגד סמפדוריה בתיקו 0-0. בעונה שלאחר מכן היה שחקן מפתח בקבוצת הנוער של רומא, כאשר בסיומה זכה איתה באליפות איטליה לנוער.

ב-21 במרץ 2005 חתם חוזה מקצועי ברומא לשלוש שנים, עם זאת הוא המשיך לשחק בעיקר בקבוצת הנוער.

ב-18 באוגוסט 2006 הושאל לקבוצת ברשה מהסרייה ב'. הוא ערך את הופעתו הבכורה ב-15 בספטמבר נגד בארי בתיקו 1-1. בסוף עונת  צ'רצ'י חזר לרומא והושאל לפיזה. ב-9 בספטמבר 2007 הבקיע את שערו הראשון במסגרת קבוצה בוגרת נגד צ'זנה בניצחון 1–2.

צ'רצ'י היה מוכן להמשיך לשחק ברומא ובבסרייה א', אך הושאל שוב ב-25 ביולי 2008 לאטאלנטה. עם זאת בעקבות מספר רב של פציעות לאורך הדרך לאורך העונה שיחק ב-13 משחקים ולא הבקיע שערים.

בעונת  חזר לשחק ברומא, והבקיע את שערו הראשון בקבוצה הבוגרת נגד מ.פ.ק. קושיצה הסלובקית, במסגרת הליגה האירופית בניצחון 0–4. ב-16 בדצמבר באותה עוה הבקיע צמד בניצחון 0–3 נגד צסק"א מוסקבה. הוא סיים את העונה עם 19 הופעתו ו-3 שערים בסך הכל בליגה האיטלקית ואירופה.

ב-26 באוגוסט 2010 צ'רצ'י חתם בפיורנטינה עבור דמי העברה של 4 מיליון יורו. ערך את הופעתו הבכורה נגד נאפולי בתיקו 1-1, והבקיע את שערו הראשון ב-7 בנובמבר 2010 נגד קייבו ורונה. הוא סיים את עונת  עם 26 הופעתו ו-7 שערים בסך הכל.

ב-23 באוגוסט 2012 חתם בטורינו. הוא ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה ב-1 בספטמבר 2012 נגד פסקארה, והבקיע את שערו הראשון בקבוצה נגד האקסית פיורנטינה בתיקו 2-2. הוא סיים את עונתו הראשונה בטורינו עם 8 שערים ו-8 בישולים.

את עונת  פתח כאשר הבקיע שער במשחק הפתיחה נגד ססואולו בניצחון 0–2. הוא סיים את העונה עם 13 שערים וכמלך הבישולים של הליגה עם עשרה בישולים.

ב-1 בספטמבר 2014 חתם בקבוצה הספרדית אתלטיקו מדריד לשלוש שנים. ב-5 בינואר 2015 לאחר שלא קיבל הזדמנויות רבות במדריד, הושאל לשנה וחצי במילאן. ב-22 בינואר 2016 הושאל לגנואה עד לסוף העונה.

ב-10 ביולי 2017 חתם צ'רצ'י בקייבו ורונה.

### נבחרת איטליה
צ'רצ'י שיחק בכל נבחרות הנוער של איטליה. לאחר שהחל לשחק בפיזה זומן לנבחרת הצעירה של איטליה, יחד איתה השתתף באליפות אירופה לנוער 2009, והגיע עם נבחרתו עד לחצי גמר.

ב-17 במרץ 2013 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת על ידי המאמן צ'זרה פראנדלי, למשחק ידידות נגד  ומשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014 נגד . במאי 2013 השתתף בגביע הקונפדרציות 2013 בברזיל, יחד עם נבחרתו הגיע למקום השלישי. נכלל בסגל למונדיאל 2014.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל וסטטיסטיקות השחקן באתר טורינו

קטגוריה:קשרי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני ברשה
קטגוריה:כדורגלני פיזה
קטגוריה:כדורגלני אטאלנטה
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני טורינו
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני גנואה
קטגוריה:כדורגלני קייבו ורונה
קטגוריה:כדורגלני אנקרגוג'ו
קטגוריה:כדורגלני סלרניטנה
קטגוריה:כדורגלני ארצו 
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2013
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1987
ז'ואזיירו

**ז'ואזיירו** (בפורטוגזית: **Juazeiro**) היא עיר בצפון מדינת באהיה שבברזיל. יחד עם העיר פטרולינה שבמדינת פרנמבוקו, השוכנת בסמיכות מעבר לנהר הסאו פרנסיסקו, היא יוצרת מטרופולין שאוכלוסייתו מונה כ-500,000 תושבים. העיר הוקמה בשנת 1833 וזכתה למעמד של עיר ב-1878. כלכלת העיר מבוססת בעיקר על גידול פירות בהשקיה והתוצרת החקלאית שלה מיוצאת בעיקר לארצות הברית ולאירופה. ז'ואזיירו היא עיר הולדתו של אחד מיוצרי סגנון הבוסה נובה, ז'ואאו ז'ילברטו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:באהיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1833
מנטובה (נפה)

**נפת מנטובה ** (באיטלקית: ** Provincia di Mantova **) היא נפה במחוז לומברדיה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 
2,341.44 קמ"ר, ובשנת 2013 התגוררו בה 415,147 נפש. בירתה של הנפה בעיר מנטובה.

### גאוגרפיה
נפת מנטובה גובלת בנפת ורונה בצפון-מזרח. במזרח  היא גובלת בנפת  רוביגו. בדרום היא גובלת בנפת פרארה ובנפת מודנה ובנפת רג'ו אמיליה ובנפת פארמה. במערב היא גובלת בנפת קרמונה. בצפון-מערב היא גובלת בנפת ברשה.

### נהרות
הנהרות העיקריים שזורמים בה הם פו  (Po),  אוליו (Oglio), קייזה   (Chiese), מינצ'ו (Mincio), סקיה   (Secchia).

## ראו גם
* סביונטה


Sabbioneta Synagoge.JPG|בית הכנסת סביונטה - היום מוזיאון ליהדות
Synagoge Sabbioneta.JPG|בית הכנסת סביונטה - היום מוזיאון ליהדות


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:איטליה: גאוגרפיה
קטגוריה:לומברדיה: נפות
ז'קייה

**ז'קייה** (בפורטוגזית: **Jequié** או **Jiquié**) היא עיר במדינת באהיה שבברזיל. בשל הטמפרטורות הגבוהות השוררות בה היא מכונה "עיר השמש" (A cidade do sol). העיר שוכנת על נהר הקונטס (Contas).

ז'קייה נוסדה בשנת 1897 וזכתה למעמד של עיר ב-1910. העיר מהווה מרכז כלכלי חשוב של האזור, בעיקר לשיווק התוצרת החקלאית ושל משק החי. העיר היא מקום מושבה של דיוקסיה קתולית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:באהיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1897
אורנה עוזיאל

**אורנה עוזיאל** (נולדה ב-1960) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל בקפיצה לרוחק. שיאה האישי (6.13 מטר), היה באותה העת התוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית אחרי השיא הישראלי של אסתר רוט-שחמורוב (6.14 מטר).

## ביוגרפיה
עוזיאל התאמנה בקבוצת הפועל רמת גן.

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 1977 זכתה עוזיאל במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.78 מטר, לפני מיה קלה בנצור (5.68 מטר) וסיגל קשת מאס"א תל אביב שקבעה שיא ישראלי חדש לנערות גילאי 14 של 5.66 מטר. 

במסגרת תחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-11 שנערכו ברמת גן במאי 1979 זכתה עוזיאל במדליית כסף בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 6.13 מטר. היא ניתרה למרחק זה פעמיים והייתה קרובה לשיא הישראלי בן ה-8 שנים של אסתר רוט-שחמורוב בס"מ אחד (6.14 מטר), במדליית זהב זכתה אלופת הבלקן דואינה אנטון מרומניה (6.41 מטר) ובמדליית ארד זכתה איירן שולרוף (מלק) מישראל שקבעה שיא אישי חדש של 5.89 מטר. הייתה זו התוצאה החמישית בטיבה באותה שנה באסיה.

## שיאים אישיים
* קפיצה לרוחק: 6.13 מטר (1979)

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופות ישראל בקפיצה לרוחק
קטגוריה:אלופי ישראל בקפיצה לרוחק
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
פאביה (נפה)

**נפת פאביה** (באיטלקית: ** Provincia di Pavia **) היא נפה במחוז לומברדיה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 1,772 קמ"ר, ובשנת 2013 התגוררו בה 362,141 נפש. בירתה של הנפה בעיר פאביה.

## גאוגרפיה
נפת פאביה גובלת בנפת מילאנו  בצפון.  במזרח היא גובלת בנפת לודי ובסן קולומבנו אל למברו ובנפת פיאצ'נצה . בדרום-מערב ובמערב ובצפון-מערב נפת פאביה גובלת במחוז פיימונטה ( נפת אלסנדריה  ובנפת וורצ'לי ובנפת נוברה)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:איטליה: גאוגרפיה
קטגוריה:לומברדיה: נפות
תחנת הכוח באטרסי

ממוזער|250px|שמאל|תחנת הכוח באטרסי במהלך השיפוץ (2018)
[ממוזער|250px|שמאל|בנייני "הפרח" שהקים [פרנק גרי במתחם תחנת הכוח (2020)]]
**תחנת הכוח באטרסי** הייתה תחנת כוח פחמית הממוקמת על הגדה הדרומית של נהר התמזה בתחומי שכונת באטרסי שברובע וונדסוורת' בלונדון.

## פעילות כתחנת כוח
מבנה התחנה מורכב משתי תחנות כוח עצמאיות שנבנו בשני שלבים תחת קורת גג אחת. **תחנת הכוח באטרסי A** נבנתה בשנות השלושים של המאה העשרים בעוד **תחנת הכוח באטרסי B** נבנתה ממזרח לה כעשרים שנים מאוחר יותר. שתי התחנות תוכננו ועוצבו באופן זהה וסימטרי המקנה להן את המראה בעל ארבע הארובות המפורסם. התחנה הפסיקה לייצר חשמל עבור העיר בשנת 1983, אך היוותה בשישים השנים האחרונות את אחד מסמלי העיר הידועים ביותר והיא בניין רשום בעל חשיבות ארכיטקטונית בדרגה II*.

## אייקון תרבותי
התחנה התפרסמה בזכות הופעתה באירועים תרבותיים כדוגמת הסרט Help! משנת 1965 של להקת הביטלס, הקליפ לשיר 'You've Got Another Thing Comin משנת 1982 של להקת ג'ודס פריסט ותמונתה המתנוססת על עטיפת אלבום Animals משנת 1977 של להקת פינק פלויד.

## מעבר למרכז מגורים ומסחר
באוקטובר 2022 נחנכה התחנה כמרכז קניות, בילוי, עסקים ומגורים, לאחר שעברה שיפוץ ושימור בעלות של כ-9 מיליארד פאונד. המתחם המחודש כולל מרכז קניות ובו מעל 100 חנויות, שש קומות משרדים ושתי קומות מגורים שבהן 254 דירות. בנוסף לשיחזור מבנה התחנה עצמו, מוקמת סביבו שכונת מגורים שחלקה תוכנן על ידי האדריכלים פרנק גרי ונורמן פוסטר. 4 ארובות המבנה שומרו, כשאחת משרתת תחנת כוח ירוקה והשנייה משמשת כעמדת תצפית. במסגרת הפרויקט נבנתה במקום תחנת רכבת תחתית חדשה וכן הוארכה טיילת התמזה שמאפשרת כעת מעבר של הולכי רגל בחזיתה של התחנה.

## ראו גם
* פארק באטרסי

## לקריאה נוספת

* Povey, Glenn (2007), Echoes, Mind Head Publishing, 


## קישורים חיצוניים

* 
* Battersea Power Station Community Group
* Battersea Power Station Company Ltd
* Battersea Power Station and Bankside (Tate Modern) compared
* Battersea Power Station Redevelopment Images
* תחנת הכוח באטרסי
* BBC picture gallery
* Fan's website
* Footage of Battersea Power Station Fire in 1964
* 
* 

## הערות שוליים

באטרסי
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אנרגיה
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה II*
קטגוריה:מבנים שתכנן נורמן פוסטר
קטגוריה:מבנים שתכנן פרנק גרי
אוהב אותך, ניו יורק

**אוהב אותך, ניו יורק** (באנגלית: **New York, I Love You**) הוא סרט דרמה קומית רומנטית משנת 2008 המורכב מ-11 סרטים קצרים, כל אחד מהם מבוים על ידי במאי אחר. כל 11 הסיפורים קשורים בדרך כלשהי לנושא האהבה, ומתרחשים בחמשת רובעי העיר ניו יורק.

הסרט מהווה חלק מסדרת סרטי ערים של אהבה והוא סוג של המשך לסרט הצרפתי *[[:en:Paris, je t'aime|Paris, je t'aime]]* משנת 2006. בשונה מהסרט הצרפתי, בסרט זה יש לכל הסיפורים חוט מאחד, צלמת חובבנית המצלמת מהצד את 11 הסיפורים.

בסרט מככבים אנסמבל שחקנים, וביניהם בראדלי קופר, שיה לה-באף, נטלי פורטמן, אנטון ילצ'ין, היידן כריסטנסן, אורלנדו בלום, אירפאן קאן, רייצ'ל בילסון, כריס קופר, אנדי גרסיה, כריסטינה ריצ'י, ג'ון הרט, קלוריס ליצ'מן, רובין רייט, ג'ולי כריסטי, מגי קיו, אית'ן הוק, ג'יימס קאן, שו קי ואלי וולך.

בספטמבר 2008 נערכה הקרנת הבכורה של הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, הסרט יצא לאקרנים ברחבי ארצות הברית ב-16 באוקטובר 2009.

## צוות השחקנים

## הכנסה וביקורות
הסרט גרף 1,588,015 דולר בארצות הברית והגיע להכנסות כלליות של 8,049,666 דולר ברחבי העולם.

הסרט התקבל בביקורות מעורבות ממבקרי סרטים וקיבל ציון של 49/100 ("ביקורות מעורבות או ממוצעות") באתר Metacritic, בהתבססות על 26 ביקורות. באתר Rotten Tomatoes, דווח ש-39% מהביקורות נתנו לסרט ביקורת חיובית בהתבססות על 50 ביקורות עם ציון ממוצע של 6/10.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטי אנתולוגיה
קטגוריה:סרטים ביידיש
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
ניו יורק
קטגוריה:סרטי ברט ראטנר
ז'קובינה

**ז'קובינה** (בפורטוגזית: **Jacobina**) היא עיר במרכזה של מדינת באהיה שבברזיל. העיר הוקמה בשנת 1880. היא מוקפת בהרים, גבעות, נהרות, מעיינות ומפלי מים, ולפיכך מפורסמת כיעד מועדף לתיירות אקולוגית. ז'קובינה שוכנת במרחק של 330 ק"מ מצפון-מערב לבירת המדינה סלבדור והיא ידועה בכינוי "עיר הזהב", זכר למכרות הזהב שמשכו את החלוצים שהגיעו לאזור מסאו פאולו בראשית המאה ה-17.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:באהיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1880
דוד ביטון

**דוד ביטון** הוא קצין בדימוס במשטרת ישראל בדרגת תת ניצב. בתפקידו האחרון כיהן כסגן מפקד מחוז ש"י. קודם לכן עמד בראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה.

## ביוגרפיה
ביטון התגייס לשורות משטרת ישראל ב-1980, שירת כבלש וחוקר בצח"מ מרחב יפו. בהמשך שירותו מילא שורה של תפקידי פיקוד במערכי המודיעין והחקירות במרחב ירקון דן ואיילון הבכירים בהם כראש מחלק פשעים וראש אגף חקירות מרחבי, בהמשך כיהן כמפקד תחנת גלילות, שימש מדריך ראשי במכללה לקצינים בכירים בדרגת ניצב משנה.

בשנים 2007 עד אוגוסט 2010 פיקד על מרחב דן של מחוז תל אביב. בשנת 2010 יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי וסיים בהצטיינות, בתום הלימודים מונה ב-2011 לסגן ראש היחידה הארצית לחקירות הונאה (יאח"ה) וב-2012 מונה לראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה (יאחב"ל) שעיקר עיסוקה הטיפול בארגוני הפשיעה והחיסולים במאבקים בין ארגוני הפשיעה ,בדרגת תת-ניצב.

ב-2013 קודם לתפקיד סגן מפקד מחוז יהודה ושומרון (מחוז ש"י) ושימש בתפקיד עד 2016.

ביטון צבר ניסיון בניהול יחידות חקירה וניהול חקירות מורכבות ומסובכות. לזכותו נזקפו עשרות פענוחים של מקרי רצח.

ביטון התמחה בתורת השיטור הקהילתי ובגישת "צדק מאחה" במשפט הפלילי והיה חבר צוות במשרד המשפטים שבחן את יישומה של הגישה בהליך הפלילי בישראל.

ביטון בעל תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני במדע המדינה, הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי (מב"ל) בהצטיינות.

## קישורים חיצוניים

*אושרו מינויי מפקדים חדשים ליאל"כ וליאחב"ל, אתר משטרת ישראל, 27 באוגוסט 2012

קטגוריה:ראשי היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית
קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
יחיאל מיכל רבינוביץ

רבי **יחיאל מיכל רבינוביץ** (נרצח באלול ה'תש"א, ספטמבר 1941) היה רב ליטאי, רבה של '''שצ'וצ'ין'''. התפרסם כמחבר ספר הלימוד הישיבתי **אפיקי ים**.

## ביוגרפיה
נולד בסלוצק ליענטא ולרב מרדכי יונה רבינוביץ (נפטר כ"ה בכסלו תרע"ה), בנו של הרב יחיאל מיכל רבינוביץ רבן של באוריצ'ה ושינובקה, ונקרא על שם סבו. למד בישיבות ליטא והתפרסם בכשרונותיו וידיעותיו, אך במקביל עסק בעסקי ציבור. נישא לליבא (ליעבע) בתו של הגביר אברהם יעקב קפלן מלכוביץ', ועבר לגור בעירו של חמיו. בתקופה שלאחר חתונתו סירב לכהן ברבנות, חותנו העניק לו קרקעות מנכסיו המרובים והוא נעשה לסוחר יערות. חלק גדול מזמנו הוקדש ללימוד, ובמהלך השנים בהן עסק בסחר היערות, כתב את ספרו "אפיקי ים" (וילנה תרס"ה) שהביא מאוחר יותר לפרסומו הרב בישיבות ליטא.

בשלב מסוים התיישב בברנוביץ', בתקופת מגוריו בעיר זו סייע לרב אלחנן וסרמן בהקמת ישיבת אוהל תורה המקומית, ואף היה עורכו של כתב העת התורני "אוהל תורה" שיצא בחסותה, החל מגליונו השני. בשנת תרפ"ו הוא הקים "חברת ש"ס" בבית המדרש "פועל צדק" של בעלי המלאכה בעיר, שיעוריו שהועברו במסגרת זו משכו למדנים רבים לבית מדרשם של בעלי המלאכה, דבר שתרם לטשטוש הבדלי המעמדות.

עם הקמת "אגודת ישראל" הצטרף אליה ושימש כיו"ר אגודת ישראל בעיר ובמחוז ברסט כולו, כשלצידו מכהן בנו מאיר רבינוביץ כיו"ר "צעירי אגודת ישראל".

בעקבות התמוטטות כלכלית שעבר בעטיה של מלחמת העולם הראשונה, הסכים לקבל על עצמו משרה רבנית; בתחילה נקרא והסכים לשמש כממלא מקומו של הרב מאיר קרליץ ברבנות לכוביץ' בה התגורר בתקופה שלאחר נישואיו לפני המלחמה הגדולה, אך לאחר שנבצר ממנו להגיע לעיירה, מילא את מקומו בנו הבחור שלמה שמשון קרליץ; לבסוף התמנה במינוי קבע כרבה של שטוצ'ין, בהמלצת רבה הפורש, הרב יהודה לייב חסמן. בשנת תרצ"ח (1938) שב ללכוביץ' והוכתר כרב העיירה, אך שהותו בה בפועל הייתה קצרה מאוד, והרב קרליץ הצעיר שב למלא את מקומו.

לאחר כיבוש שצ'וצ'ין על ידי הנאצים במבצע ברברוסה הוקם גטו בעיירה. בספטמבר 1941 ריכזו הנאצים את נכבדי הקהילה, וביניהם הרב רבינוביץ', והוציאו אותם להורג.

בנו, רבי יצחק רבינוביץ, היה רבה האחרון של וולקוביסק, משנת תרצ"ה ועד הירצחו, עם חיסול הקהילה היהודית המקומית בשואה.

## "אפיקי ים"
ספרו "אפיקי ים" (וילנה תרס"ה) התקבל כספר לימוד חשוב בישיבות ליטא ולאחר מלחמת העולם השנייה, גם בישיבות בארץ ישראל ובארצות הברית, ונחשב לאחד ממבשרי שיטת בריסק בדרך לימוד התלמוד, לצד ספריהם של רבנים בולטים אחרים כמו רבי מאיר שמחה הכהן מדווינסק. בסוף חלקו השני של הספר (וילנה תרצ"ה), הדפיס קונטרס קצר בשם "פניני ים" ובו הדרכות מוסריות.

בהקדמת החלק השני של ספרו, הוא כותב שחלק זה נופל באיכותו בצורה משמעותית מספרו הראשון, כי .

## לקריאה נוספת
* יהודה רובינשטיין, **הרב ר' יחיאל מיכל רבינוביץ - שטוטשין**, בתוך: יצחק לוין (עורך), **אלה אזכרה: אוסף תולדות קדושי [[ת"ש]]-[[תש"ה]]**, כרך רביעי עמוד 76, ניו יורק, תשכ"א.

## קישורים חיצוניים
;ספריו
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סלוצק: אישים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:פעילי אגודת ישראל
קטגוריה:ליטאים שנפטרו ב-1941
לבבי

**לבבי** הוא שם משפחה יהודי ישראלי.

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
מאיירס

**מאיירס** הוא שם משפחה.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם מאיר
שדה התעופה ביר תמדה

**שדה התעופה ביר תמדה** או **בח"א 7** (בערבית: مطار بير تمادا; תעתיק מדויק: מטאר ביר תמאדא) היה בסיס של חיל האוויר הישראלי בביר תמדה שבחצי האי סיני. הבסיס הופעל לאחר כיבוש סיני בידי צה"ל במלחמת ששת הימים.

הבסיס הוקם על ידי מצרים אחרי נסיגת ישראל מסיני בעקבות מבצע קדש, כבסיס חיל האוויר המצרי בביר תמדה 260.

צפונית מערבית לצומת ביר תמדה, באמצע שנות ה-60, הוּקם על ידי המצרים שדה התעופה ביר תמדה ובאזור היו פרוסים בסיסי שריון מצריים.

לאחר שנכבש שדה התעופה על ידי ישראל, ניתן לו השם "**בסיס חיל האוויר 7**" (בח"א 7) והוא שימש בעיקר את טייסות התובלה והמסוקים של חיל האוויר. השדה גם שימש לטייסות קרב כשדה אימוני פריסה או לקראת מבצעים מיוחדים בשטח מצרים.

לאחר מלחמת ששת הימים הוצבו בשדה דמאיים של מטוסי מיראז' 3.

מפקד בח"א 7 במהלך מלחמת יום הכיפורים היה סא"ל חיים בן ישראל. ערב המלחמה לא התייה הערכות של מטוסי חיל האוויר או מערך הנ"מ בבסיס. ב־6 באוקטובר תקפו את הבסיס 16 מטוסי מיג-21 שפגעו קשה במסלול. בתקיפה נהרגו 10 חיילים מפלוגת מפקדה בגדוד 195 שהשתייך לחטיבה 401. השדה הושמש ב־10 באוקטובר על ידי יחידת מסלול.

כתוצאה מהסכם השלום בין ישראל למצרים בשנת 1979, פונה הבסיס כחלק ממבצע רמון לפינוי חצי האי סיני והבסיס הוחזר למצרים בינואר 1980. אולם לנוכח סעיף ג' ב"פרוטוקול בדבר נסיגה ישראלית וסידורי ביטחון" שבהסכם השלום, האוסר על הקמת בבסיסי אוויר צבאיים או שימוש בהם בשטח B, בו נמצא ביר תמדה, הבסיס נשאר נטוש.

## הערות שוליים

קטגוריה:סיני
ביר תמדה
ביר תמדה
ביר תמדה
תיירות טרור

**[[תיירות]] [[טרור]]** היא השם הלא רשמי שניתן לתופעה שבה גברים צעירים, משכילים המתפקדים היטב בחברה, נוסעים למדינות מוכות מלחמה שלארצם אין הסכם הסגרה איתן, כדי להשתתף בהרפתקת לחימה לצד ארגוני מורדים וטרור ולהרוג בני אדם. תופעה זו מכונה לעיתים גם **תיירות ג'יהאדית** (כמו כן גם **תיירות ג'יהאד** או **תיירות ג'יהאדיסטית**) כאשר מדובר בטרור אסלאמי.

תופעת תיירות הטרור הולכת וגדלה ברחבי העולם, כאשר יעדיה הפופולריים ביותר הם: סוריה, אפגניסטן ועיראק.

## פרופיל התיירים
פרופיל התיירים
*מגדר: הרוב המוחלט של התיירים הם גברים.
*גיל: רוב התיירים הם צעירים בשנות העשרים לחייהם.
*מצב משפחתי: רוב התיירים רווקים.
*השכלה: לרבים מן התיירים השכלה גבוהה או מקצועית.
*עבר פלילי: לחלק מן התיירים עבר פלילי של עבירות קלות.

לרוב, התיירים חשים הזדהות דתית או עדתית עמוקה לאחד מן הצדדים המצויים בלחימה. לעיתים התיירים מגיעים מקהילות של מהגרים ולעיתים קרובות הם יהוו מיעוט מבודד שלא היטיב להיקלט בארץ המקור ואף ישנה איבה גלויה בינם לבין ארץ המקור.

## מניעת תיירות טרור
התיירים החוזרים למדינות המקור שלהן מעוררים דאגה בקרב הממשל, שכן הם חוזרים לאחר אימוני קרב, שימוש בנשק ואמצעי לחימה וניסיון מבצעי. החשש במדינות המקור הוא שאותם תיירים יחזרו לארצם ויצטרפו לתאי טרור וישתמשו בהכשרתם החדשה כדי לבצע פיגועים כנגד הממשל והאוכלוסייה המקומית.

מדינות המקור לרוב מפרסמת אזהרות מסע לאזורים מוכי מלחמה. המשטר מבצע פעולות מנע נגד אלו המתעתדים לצאת לאותם אזורים מוכי מלחמה כגון חקיקה, פשיטות, מעצרים והחרמות דרכונים. שירותי הביטחון של מדינות המקור לרוב מבצעים מעקב אחרי התיירים כדי לוודא שאינם מרכיבים תאי טרור.

## קישורים חיצוניים
*אייל שמיר, רון ניב, "תיירות הטרור": אמריקנים בשורות דאעש (וידאו), 27 באוגוסט 2014
*
*["תיירות טרור" באתר [המרכז למורשת המודיעין]]
*Marc van Iwaarden, Jihadi Tourism, 2014

## הערות שוליים

קטגוריה:לחימה
קטגוריה:פשעים
טרור
קטגוריה:טרור
שרה רוקח

הרבנית **שרה רוקח** (נולדה בכ"ח בחשוון תש"ז, 1946) היא אשת האדמו"ר רבי ישכר דב רוקח מבעלז, ובתו של האדמו"ר הקודם מוויז'ניץ, רבי משה יהושע הגר.

## ביוגרפיה
נולדה לרבי משה יהושע ולאה אסתר הגר. למדה בבית הספר ויז'ניץ בבני ברק.

בשנת תשכ"ה נישאה לרב ישכר דב רוקח, "הינוקא מבעלז", שהיה מיועד מגיל צעיר לכהן כאדמו"ר. לאחר נישואיהם התגוררו בקריית ויז'ניץ בבני ברק, סמוך לסבה רבי חיים מאיר הגר, האדמו"ר מוויז'ניץ. שנה וחצי לאחר נישואיהם עברו לירושלים ורבי ישכר דב החל לכהן כאדמו"ר. 11 שנים לאחר החתונה נולד בנם היחיד, רבי אהרן מרדכי רוקח.

רוקח עומדת בראש ארגון נשות החסידות ועורכת כנסים לנשות החסידות. כלתה שרה לאה עומדת לצדה בניהול הארגון. נשות החסידות, ואף חסידים גברים, נוהגים לבקש ממנה ברכות. גם מחוץ לחסידות בעלז מגיעים אליה חסידים לקבל ברכות, בפרט מחצרות ויז'ניץ וסאטמר. היא נוהגת לקרוא "קוויטלאך" (פתקאות) כמנהג האדמו"רים.

רוקח עומדת גם בראש ארגון "מגן ומושיע", התומך באלמנות וביתומים, והיא נוסעת לשם כך לחוץ לארץ לגייס כספים. היא נוהגת להתקשר למשפחות הנתמכות ואף לבקר אותן. 

לאורך השנים תמכה באחיה, רבי ישראל הגר, על אף ריחוקו מחצרו של אביה, ולימים הייתה פעילה בהחזרתו לחצר ויז'ניץ.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידות בעלז
קטגוריה:חסידות ויז'ניץ
קטגוריה:רבניות חרדיות ישראליות
קטגוריה:נשות אדמו"רים
קטגוריה:משפחת הגר
קטגוריה:קריית בעלז: אישים
מוטי כהן

**מרדכי (מוטי) כהן** (נולד ב-2 בספטמבר 1962) הוא קצין משטרה בדימוס בדרגת ניצב, ששימש ממלא מקום מפכ"ל משטרת ישראל. מכהן מפברואר 2021 כמנכ"ל עיריית רמת-גן.

## ביוגרפיה
מוטי כהן, בנם השלישי של יצחק ולבנה, נולד בגבעתיים. אמו נולדה ביוון ועלתה לארץ ישראל בשנת 1934. אביו נולד בבולגריה ועלה לארץ בסוף מלחמת העולם השנייה, במהלך השנים שירת במשטרת ישראל במגוון תפקידים בתחום השיטור במחוז תל אביב. משפחתו של כהן עברה לבני ברק וסיים את לימודי התיכון בבית הספר אורט רמת גן.

כהן התגייס לצה"ל בפברואר 1981, שירת בפלוגת ההנדסה של חטיבת גולני, יצא לקורס קצינים ובהמשך לקורס מ"פ. במהלך שירותו הצבאי לחם ביחד עם פלוגת הנדסה במלחמת לבנון הראשונה. בתפקידו האחרון בשירות הצבאי שימש כמפקד פלוגה בחטיבת גבעתי. השתחרר מהצבא בדצמבר 1986.

כהן התגייס למשטרת ישראל בפברואר 1987 ושירת כמפקד יחידת סיור וקצין מבצעים מחוז תל אביב. בשנת 1992 מונה לקצין אגף המבצעים של מרחב דן, ושימש בתפקיד זה במהלך רצח יצחק רבין. בתפקידו נדרש לטפל באירועי הסדר הציבורי שהתרחשו על רקע הרצח.

ב-1997 מונה למפקד תחנת מסובים. בשנת 2002, תקופת האינתיפאדה השנייה, הועלה לדרגת ניצב משנה ומונה לקצין אגף המבצעים של מחוז תל אביב. בתקופה זו היה אחראי על המוכנות המבצעית ופרישתם של כלל שוטרי המחוז. בשנת 2005 פיקד על מרחב יפתח ובמסגרת תפקידו הקים את תחנת השכונות. ב-2007 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב ירקון. בשנת 2009 מונה לסגן מפקד מחוז מרכז והביא להקמת תחנת שדות בשנת 2012. ב-2013 מונה לסגן מפקד מחוז תל אביב. באוקטובר 2014 קודם לדרגת ניצב ומונה למפקד מחוז מרכז. במסגרת זו הביא להקמת תחנת משטרה ביבנה. בינואר 2018 מונה למפקד מחוז דרום.

ב-2 בדצמבר 2018, לאחר שרוני אלשיך סיים את כהונתו כמפכ"ל ובעקבות פסילתו של משה אדרי על ידי הוועדה למינוי בכירים, מונה כהן כממלא מקום המפכ"ל על ידי השר לביטחון הפנים, גלעד ארדן. בנוסף לניהול השוטף, התמודדה המשטרה עם אכיפת ההנחיות הקשורות למאבק במגפת הקורונה בישראל. במהלך כהונתו התעמת עם השר לביטחון הפנים, אמיר אוחנה, ודרש "הפרדה מוחלטת בין הליכי חקירה לבין הדיווח לדרג המיניסטריאלי, זאת בכדי למנוע חשש להתערבות פוליטית בחקירות".

ב-15 בדצמבר 2020 הודיע על פרישתו מהמשטרה לאחר שהוחלט שלא לבחור בו כמפכ"ל הבא. ב-31 בדצמבר 2020 סיים כהן את תפקידו. בינואר 2021 החליט ראש עיריית רמת גן כרמל שאמה הכהן למנות אותו למנכ"ל העירייה ומינויו אושר בפברואר 2022.

## השכלה וחיים אישיים
כהן הוא בעל תואר ראשון בקרימינולוגיה ותואר שני בחינוך. הוא נשוי ואב לשלושה, ומתגורר במושב שתולים. אחיו הוא דודי כהן, המפכ"ל ה-16.

## קישורים חיצוניים

* 
* משטרת ישראל, חילופי מפקדים במחוז דרום, באתר YouTube, 21 בינואר 2018
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז המרכז במשטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז הדרום במשטרת ישראל
קטגוריה:בוגרי אורט רמת גן
קטגוריה:מנכ"לי רשויות מקומיות
קטגוריה:שתולים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
אלכס סלמונד

**אלכס אליוט אנדרסון סלמונד** (באנגלית: **Alexander Elliot Anderson Salmond**; 31 בדצמבר 1954 – 12 באוקטובר 2024) היה פוליטיקאי סקוטי שכיהן בתפקיד השר הראשון של סקוטלנד בשנים 2007–2014. הוא "השר הראשון" הרביעי במספר ותמך במדיניות בדלנית. סלמונד הוביל מערכה לביטול האיחוד של סקוטלנד עם אנגליה אשר נמצא בתוקף כבר יותר מ-300 שנה (מאז חוקי האיחוד של 1707), במטרה להביא לעצמאות סקוטלנד ולחברות עצמאית סקוטית באיחוד האירופי ובנאט"ו.

סלמונד היה מנהיג המפלגה הלאומית הסקוטית במשך כעשרים שנה (**SNP** – ראשי תיבות של Scottish National Party) וחבר בפרלמנט הסקוטי מטעם אברדינשייר מזרח (Aberdeenshire East).

בין השנים 1987–2010 היה חבר הפרלמנט הבריטי וייצג את מחוז הבחירה באנף ובוקן שבצפון-מזרח סקוטלנד. לאחר שהוביל את ה-SNP לזכייה ברוב מוחלט בבחירות 2014 לפרלמנט הסקוטי, הצליח לשאת ולתת עם ממשלת הממלכה המאוחדת על קיום משאל עם על עצמאות סקוטלנד. משאל העם נערך ב-18 בספטמבר 2014, והסתיים בהחלטה לשמר את האיחוד בין אנגליה לסקוטלנד.

לאחר הכישלון במשאל העם הודיע סלמונד שלא יתמודד שוב להנהגת ה-SNP, ולאחר שמפלגתו תבחר מנהיג חדש, יתפטר ממשרתו כשר הראשון כדי לאפשר למנהיג החדש להיבחר על ידי הפרלמנט הסקוטי למשרה זו. הוא התפטר לאחר שסגניתו ניקולה סטרג'ן נבחרה בנובמבר 2014. בבחירות בשנת 2015 חזר סלמונד לפרלמנט הבריטי לאחר שזכה במושב במחוז הבחירה גורדון. בבחירות ב-2017 הפסיד סלמונד לנציג המפלגה השמרנית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים סקוטים
קטגוריה:חברי המפלגה הלאומית הסקוטית
קטגוריה:חברי הפרלמנט הסקוטי
קטגוריה:פרסביטריאנים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1954
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2024
הובר סליס

**הובר סליס** (בהולנדית: **Hubert Celis**) היה כומר קתולי מאזור ליאז' שבבלגיה, חסיד אומות העולם.

## פעילותו בתקופת השואה
האב סליס שרת ככומר בעיירה הלמול (Halmaal) באזור ליאז'. בספטמבר 1942 שמע בכנס את הבישוף של ליאז', לואי-ז'וזף קרקהוף, מעודד כמרים להציל יהודים. מעדותו של סליס בפני יד ושם על דברי הבישוף קרקהוף:

באותו היום הגיעה לביתו יהודיה בשם טנה רוטנברג שנמלטה מבריסל וביקשה ממנו להסתיר את ארבעת ילדיה. האב סליס העביר את שתי בנותיה של רוטנברג למסתור אצל אחיותיו, בונה ולוסי לבית סליס, בעיר סינט טראודן, ואת שני בניה של רוטנברג העביר למסתור בביתו של אחיו, האב לואי סליס. בהמשך המלחמה הסתיר האב לואי סליס שני יהודים נוספים, שברחו מרכבת גירוש מבלגיה למחנות ההשמדה במזרח אירופה.

האב הובר סליס שמר על קשר עם טנה רוטנברג ובעלה, אך לאחר חודש נעצרו השניים וגורשו. מלבד הסיוע לבני משפחת רוטנברג, הסתיר האב סליס בביתו ארבעה או חמישה יהודים.

בעקבות המעקב אחר האב הובר סליס הוא נעצר פעמיים ואוים בעונש מוות. באחד ממעצריו אמר לחוקר:

לאחר ששוחרר האב סליס ממעצריו עדיין היה תחת מעקב, וגברה הסכנה לבני חסותו. עקב כך הועברו האחים והאחיות לבית רוטנברג בין מספר מקומות מסתור.
ממוזער|העץ שניטע ביד ושם לכבוד הובר סליס

## לאחר המלחמה
עקב רצח הוריהם של ארבעת הילדים לבית רוטנברג לקח על עצמו האב הובר סליס לשמור על קשר עם הילדים, גם אחרי שאלה היגרו לארצות הברית, לאחר השואה. הוא הוביל את רג'ין רוטנברג, אחת הבנות, אל החופה.

ב-1980 העניק יד ושם את אות חסידי אומות בעולם לאב הובר סליס, לאחיו לואי ולמשתתפים נוספים בפעילות לשם הצלת ילדי משפחת רוטנברג.

## קישורים חיצוניים
* מידע על האב סליס באתר יד ושם
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בלגים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: בלגיה
קטגוריה:אנשי דת בלגים
כן סקוטלנד

350px|ממוזער|שמאל|פעילי "כן סקוטלנד" בהפגנה
**כן סקוטלנד** (באנגלית: **Yes Scotland**) היה ייצוג מאורגן של קבוצות, ארגונים ואינדיבידואלים אשר שאפו להכריע למען עצמאותה של סקוטלנד במשאל העם שנערך ב-18 בספטמבר 2014. התנועה הוקמה באדינבורו במאי 2012. במשאל העם שנערך ב-2014 קיבל רעיון סקוטלנד העצמאית תמיכה רק של כ-45% מהקולות, וסקוטלנד נשארה חלק מהממלכה המאוחדת.

המנכ"ל של "כן סקוטלנד" הוא בלייר ג'נקינס (Blair Jenkins), ויושב ראש חבר היועצים הוא דניס קנוון (Dennis Canavan). סטיבן נון (Stephen Noon), המשמש כקובע מדיניות במפלגה הלאומית הסקוטית, הוא האסטרטג הראשי של התנועה.

ארגון ההתנגדות הראשי לתנועה זו היה הארגון "טוב יותר יחד" , שקרא להישאר באיחוד הוותיק (מאז 1707) עם בריטניה.

## ראו גם
* חוקי האיחוד של 1707

## קישורים חיצוניים

* 
* קמפיין "כן סקוטלנד" עובר להובלה בסקרים, באתר Scottish Daily Record, ספטמבר 2014 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סקוטלנד: פוליטיקה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: פוליטיקה
קטגוריה:עצמאות סקוטית
קטגוריה:2012 בממלכה המאוחדת
מילאנו (נפה)

**נפת מילאנו ** (באיטלקית: ** Provincia di Milano **) היא נפה במחוז לומברדיה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של
1,575 קמ"ר, ובשנת 2013 התגוררו בה 3,176,180 נפש. בירתה של הנפה בעיר מילאנו.

## גאוגרפיה
נפת מילאנו גובלת בנפת וארזה ובנפת מונצה-בריאנצה בצפון. במזרח היא גובלת בנפת ברגמו. בדרום היא גובלת בנפת קרמונה ובנפת לודי. בדרום-מערב היא גובלת בנפת פאביה. במערב היא גובלת בנפת נובארה. מובלעת של נפת מילאנו היא סן קולומבנו אל למברו.

### נהרות
הנהרות העיקריים שזורמים בה הם אדה (Adda), טיצ'ינו (Ticino), אולונה (Olona), למברו (Lambro), סווסו (Seveso).

שמאל|upright=1.5|ממוזער|מפת נפת מילאנו.
שמאל|upright=1.5|ממוזער|מפת נפת מילאנו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:איטליה: גאוגרפיה
קטגוריה:לומברדיה: נפות
קטגוריה:איטליה: נפות לשעבר
נאומן

**נאומן** הוא שם משפחה ממקור גרמני.

קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
תקבולת מוצלבת

**[[תקבולת]] מוצלבת** או **תקבולת מצטלבת** או **תקבולת כיאסטית** (ביוונית: **χίασμα** – כיאסמה; מילולית כִיאַזְם) הוא אמצעי ספרותי, בו שתי שורות העומדות זו אחר זו, הן בעלות הרכב מילים זהה אך הן עומדות בסדר הפוך. באופן כזה, המילה הראשונה בשורה הראשונה והמילה האחרונה בשורה השנייה מקבילות זאת לזאת, וכן הלאה. למשל אם צלע 1 בנויה בסדר: א' ב' ג', צלע 2 תופיע בסדר ג' ב' א'.

ממוזער|220px|
מצטלבת מיוצג כמבנה "X". כשקוראים משמאל לימין, מלמעלה למטה, הנושא הראשון (A) חוזר על עצמו כאחרון, והמושג האמצעי (B) מופיע פעמיים ברצף.

תקבולת מצטלבת יכולה ליצור ניגוד חזק או יחס של מידה כנגד מידה בין צלעות המשפט. יש הרואים את המבנה של תקבולת זו כמבנה קונצנטרי (מעגלי) שכן מבנה זה יוצר הנגדה בין מרכזו לקצוות שלו. תקבולת מוצלבת איננה בהכרח תקבולת נרדפת (כפל הרעיון באמצעות מילים שונות).

תקבולת מעין זו בטקסטים ספרותיים או פואטיים, מבחינה עלילתית גרידא או מבחינה לשונית או משמעותית, מתקראת בדרך כלל **מבנה כיאסטי**.

דוגמות לתקבולת מוצלבת:
* בספר בראשית (סדר המילים המקבילות הפוך בשתי הצלעות): .
* בעלילות בעל וענת ("הדו" הוא מכינויי האל בעל): .

## ראו גם
* תקבולת

## לקריאה נוספת
* יעקב כדורי, "**שירת המקרא - הא כיצד**", ספרות המקרא - מבואות ומחקרים, עורכת צפורה טלשיר, הוצאת יד יצחק בן צבי, ירושלים 2011, עמודים 287–306
* ספר הקורס מבוא למקרא, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, עמוד 134

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:טכניקות ספרותיות
קטגוריה:טכניקות ספרותיות בתנ"ך
יורם לרדו

**יורם לרדו** (נולד בשנת 1968) הוא תת-אלוף במילואים, שכיהן כראש רשות החירום הלאומית במשרד הביטחון. קודם לכן שימש כראש מטה פיקוד העורף, קצין אג"ם של פיקוד המרכז, מפקד חטיבת החילוץ ומפקד מחוז מרכז בפיקוד העורף.

## קורות חיים
לרדו נולד בדימונה, בן להורים שעלו ממרוקו ואחיינו של ראש המועצה ערמון לרדו. היה רשג"ד (ראש גדוד) בתנועת הצופים העבריים ונטל חלק בגרעין נח"ל בקיבוץ טללים. התגייס לצה"ל בשנת 1987 ושובץ בגדוד 932 של חטיבת הנח"ל. עבר מסלול לוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבת הנח"ל ומונה למפקד מחלקה ובהמשך למפקד פלוגה. כסגן מפקד גדוד בחטיבה לקח חלק בלחימה בדרום לבנון. בסיום תפקידו יצא ללימודים בפו"ם. שימש סגן מפקד גדוד גפן בבה"ד 1. בשנת 1998 הועלה לדרגת סא"ל. הוא מונה להקים את גדוד נחשון, ושימש כמפקדו הראשון עד שנת 2000. עם סיום תפקידו חזר לחטיבת הנח"ל ומונה לסגנו של מפקד החטיבה, שהיה אז יאיר גולן. תפקידו הבא היה מפקד גדוד בבה"ד 1, ולאחר מכן מונה לקצין אג"ם של אוגדת עזה.

לרדו הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לסגן מפקד עוצבת אדום, ולאחר מכן שימש כסגן מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה (מל"י, בסיס צאלים). באוגוסט 2009 מונה למפקד מחוז מרכז בפיקוד העורף, ושימש בתפקיד עד שנת 2012. ב-6 באוגוסט 2013 הקים את חטיבת החילוץ ומונה למפקדה הראשון. הוא פיקד על החטיבה עד 29 ביולי 2015. באפריל 2015, בעקבות רעידת האדמה בנפאל, יצא בראש משלחת סיוע של צה"ל לאזור. בשנת 2015 מונה לקצין אג"ם של פיקוד המרכז ושימש בתפקיד עד יולי 2016. באוגוסט 2016 מונה לראש מטה פיקוד העורף.

באוקטובר 2020 מונה לראש רשות החירום הלאומית במשרד הביטחון.
## חיים אישיים והשכלה
לרדו מתגורר במודיעין, נשוי ואב לשלוש בנות. בעל תואר ראשון במדעי המדינה מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי גדוד נחשון
קטגוריה:מפקדי מחוז מרכז בפיקוד העורף
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד המרכז
קטגוריה:מפקדי חטיבת החילוץ וההצלה
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד העורף
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בישראל
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף ע"ש ליהמן (דימונה)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מועצה אזורית רמת הנגב: אישים
קטגוריה:אנשי הקיבוץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968