הארשה

ממוזער| האימפריה של הארשה, המאה ה-7 לספירה הודו.
**הארשווארדאנה** (590 – 647 לספירה) היה קיסר קנאוג' משושלת פושיאבהוטי ששלט בצפון הודו משנת 606 עד 647 לספירה. הוא היה בנו של פראבהקארווארדהאנה שהביס את פולשי אלכון הון, ואחיו הצעיר של ראג'יאווארדאנה, מלך ת'אנסאר, הריאנה של היום. הוא היה מלך רג'פוט חזק השייך לשבט בייס רג'פוט.

בשיא כוחו של הארשה, ממלכתו כיסתה חלק גדול מצפון וצפון מערב הודו, כשגבולו הדרומי נהר הנרמדה. בסופו של דבר הוא הפך את קניאקוביה (כיום קנאוג', מדינת אוטר פראדש) לבירתו הקיסרית, ומלך עד שנת 647 לספירה. הארשה הובס על ידי הקיסר פולאקשין השני משושלת צ'לוקייה בקרב נרמדה, כשניסה להרחיב את האימפריה שלו לדרום תת-היבשת ההודית.

השקט והשגשוג ששררו הפכו את חצרו למרכז של קוסמופוליטיות, המושך אליו חוקרים, אמנים ומבקרים דתיים ממרחקים. הנוסע הסיני שוואנדזאנג ביקר בחצר הקיסרית של הארשה וכתב עליו תיאור חיובי מאוד (כשילדיטיה), תוך שהוא משבח את צדקתו ונדיבותו. הביוגרפיה שלו *Harshacharita* ("חיי הארשה") שנכתבה על ידי המשורר הסנסקריט בנבהטה, מתארת את הקשר שלו עם סטנווסווארה, מלבד אזכור חומת הגנה, תעלת הגנה והארמון עם דו-קומתי *Dhavalagriha* (אחוזה לבנה).

## שנים מוקדמות
ימין|ממוזער| הריסות הארמון באזור תל "הרש קה טילה" הפרוסות על פני ק"מ אחד
חלק ניכר מהמידע על נעוריו של הארשה מגיע מהחשבון של בנבהטה. הארשה היה בנו השני של פרבהקרווארדאנה, מלך ת'אנסאר. לאחר נפילת אימפריית הגופטה באמצע המאה ה-6, פוצלה צפון הודו למספר ממלכות עצמאיות. האזורים הצפוניים והמערביים של תת היבשת ההודית עברו לידי תריסר מדינות פיאודוריות או יותר. פרבהקארווארדהאנה, המלך של סטנווסווארה, שהיה שייך למשפחת ורדאנה, הרחיב את שליטתו על מדינות שכנות. פרבהקארווארדהאנה היה המלך הראשון של שושלת ורדאנה עם בירתו בסטנווסווארה. לאחר מותו של פרבהקארווארדהאנה בשנת 605, בנו הבכור, ראג'יאווארדאנה, עלה לכס המלכות. הרשווארדאנה היה אחיו הצעיר של ראג'יאווארדהנה. תקופה זו של מלכים מאותו קו כונתה שושלת ורדאנה בפרסומים רבים.

בזמן ביקורו של היואן צאנג, קניאקוביה הייתה הבירה האימפריאלית של הארשווארדאנה, הריבון החזק ביותר בצפון הודו.

ק.פ. ג'איסוואל בהיסטוריה הקיסרית של הודו, אומר שלפי טקסט בודהיסטי מהמאה ה-7–8, Mañjuśrī-mūla-kalpa, הארשה נולד מהמלך וישנו (ורדהאנה) ומשפחתו הייתה מוואישיה ורנה. נתמך על ידי עוד כמה כותבים.

## התעלות
[ימין|ממוזער| חותם של הארשווארדאנה נמצא ב[נלנדה.]]
אחותו של הארשה, ראג'יאשרי, הייתה נשואה למלך המאוקארי, גרהאוורמן. המלך הזה, כמה שנים מאוחר יותר, הובס ונהרג על ידי המלך דוואגופטה ממלווה ולאחר מותו רג'יאשרי נתפסה ונכלאה על ידי המנצח. אחיו של הארשה, ראג'יאווארדאנה, אז המלך בסטנסווארה, לא יכול היה לקבל את העלבון הזה כלפי אחותו ומשפחתו. אז הוא צעד נגד דוואגופטה והביס אותו. עם זאת, שאשנקה, מלך גאודה במזרח בנגל, נכנס אז למגאדה כידיד של ראג'יאווארדהנה, אך היה בברית סודית עם מלך מאלווה. בהתאם לכך, שאשנקה רצחה את ראג'יאווארדאנה בבוגדני. בינתיים, ראג'יאשרי ברחה ליערות. כששמע על רצח אחיו, החליט הארשה מיד לצעוד נגד מלך גאודה הבוגדני, אך המערכה הזו נותרה בלתי חד משמעית ומעבר לנקודה שבה הוא פנה לאחור. הארשה עלה לכס המלכות בגיל 16. אחריותו הראשונה הייתה לחלץ את אחותו ולנקום את הרציחות של אחיו וגיסו. הוא הציל את אחותו כשהיא עמדה להצית את עצמה.

## מלכות
כאשר צפון הודו חזרה לרפובליקות קטנות ולמדינות מלוכניות קטנות שנשלטו על ידי שליטי גופטה לאחר נפילת אימפריית הגופטה הקודמת, הארשה איחד את הרפובליקות הקטנות מפונג'אב למרכז הודו, ונציגיהן הכתירו אותו לקיסר באספה באפריל 606 שנתנה לו את תואר מהרג'אדהיראג'ה. הארשה הקים אימפריה שהביאה את כל צפון הודו לשלטונו. השקט והשגשוג ששררו הפכו את חצרו למרכז של קוסמופוליטיות, המושך אליו חוקרים, אמנים ומבקרים דתיים ממרחקים. הנוסע הסיני שוואנדזאנג ביקר בחצר הקיסרית של הארשה, וכתב תיאור חיובי מאוד, תוך ששיבח את צדקתו ונדיבותו.

פולאקשין השני הדף פלישה בראשות הארשה על גדות נרמדה בחורף 618–619. לאחר מכן פולאקשין עשה הסכם עם הארשה, כאשר נהר הנרמדה מוגדר כגבול בין אימפריית צ'לוקיה לזו של הארשווארדאנה.

שוואנדזאנג מתאר את האירוע כך:

: " שילאדיטיאראג'ה (כלומר, הארשה), מלא ביטחון, צעד בראש חייליו להיאבק עם הנסיך הזה (כלומר, פולאקשין); אך הוא לא היה מסוגל לגבור עליו או להכניע אותו".

בשנת 648, הקיסר הסיני טאנג טאיזונג שלח את וואנג שואנס להודו בתגובה לקיסר הארשה ששלח שגריר לסין. אולם פעם אחת בהודו, הוא גילה שהארשה מת והמלך החדש אלוונאשון (לכאורה ארונאסווה) תקף את וואנג ואת 30 פקודיו הרכובים. זה הוביל לכך שוואנג שואנס ברח לטיבט ולאחר מכן עלה על משלחת משותפת של למעלה מ-7,000 כוחות רגלים רכובים נפאלים ו-1,200 רגלים טיבטים והתקפה על המדינה ההודית ב-16 ביוני. הצלחת המתקפה הזו זיכתה את שואנס בתואר היוקרתי של "המאסטר הגדול לבית הדין הסוגר". הוא גם הבטיח שריד בודהיסטי מדווח לסין. 2,000 שבויים נלקחו ממגדה על ידי הכוחות הנפאלים והטיבטים בפיקוד של וואנג. כתבים טיבטים וסיניים מתארים את הפשיטה של וואנג שואנס על הודו עם חיילים טיבטים. נפאל הוכנעה על ידי המלך הטיבטי סונגטסן. המתחזה ההודי היה בין השבויים. המלחמה התרחשה בשנת 649. בקברו של טאיזונג היה פסל של המתחזה ההודי. שמו של המתחזה נרשם ברשומות הסיניות כ"Na-fu-ti O-lo-na-shuen" (דינאפודי הוא כנראה התייחסות לטיראבהוקטי)

שוואנדזאנג מזכיר שהארשה ניהל מלחמות כדי להביא את "חמש ההודו לנאמנות" תוך שש שנים. שוואנדזאנג משתמש במונח "חמש הודו" באופן לא עקבי, ומחיל אותו באופן שונה כדי להתייחס לשטחים של הארשה בצפון הודו או לכל תת-היבשת, המקובצת סביב מרכז הודו בארבעת הכיוונים. בהתבסס על הצהרה זו, היסטוריונים כגון ר.ק, מוקרג'י ו - ק.ו. וידיה תיארו את כיבושי הארשה בשנים 606–612 לספירה. אולם כיום ידוע שהארשה עסק במלחמות וכיבושים עוד מספר שנים. יתרה מכך, בין אם שוואנדזאנג השתמש במונח "חמש הודו" כדי לתאר את הטריטוריה של הארשה במובן צר או רחב יותר, ההצהרה שלו היא מוגזמת ולא ניתן להשתמש בה כדי להסיק מסקנות לגבי הטריטוריה האמיתית של הארשה. בעוד שהארשה היה הקיסר החזק ביותר של צפון הודו, הוא לא שלט בכל צפון הודו.

## דת ומדיניות דת
ממוזער| "המלך הארשה עושה כבוד לבודהה", דמיונו של אמן מהמאה ה-20
כמו שליטים הודים עתיקים רבים אחרים, הארשה היה בררני בדעותיו ובשיטותיו הדתיים. חותמותיו מתארות את אבותיו כמתפללים לאל השמש ההינדי, סוריה, אחיו הבכור כבודהיסט, ואת עצמו כהינדי שיווי. כתובות הענקת האדמה שלו מתארות אותו *כפאראמה-מהשווארה* (החסיד העליון של שיווה). גם משורר החצר שלו באנה מתאר אותו כהינדי שיווי.

מחזהו של הארשה, *נגנאנדה,* מספר את סיפורה של הבודהיסטווה Jīmūtavāhavana, ופסוק המקרא בראשיתו מוקדש לבודהה, המתואר בפעולת ההבסה של מארה (עד כדי כך ששני הפסוקים, יחד עם פסוק שלישי, נשמרים בנפרד גם ב - תרגום טיבטי בתור *Mārajit-stotra). בת זוגו של שיווה גאורי ממלאת תפקיד חשוב במחזה, ומעלה את הגיבור לחיים באמצעות כוחה האלוהי.

לפי המטייל הבודהיסטי הסיני שוואנדזאנג, הארשה היה בודהיסט אדוק. שוואנדזאנג קובע כי הארשה אסר על שחיטת בעלי חיים למאכל, ובנה מנזרים במקומות שבהם ביקר גאוטמה בודהה. הוא הקים כמה אלפי סטופות בגובה 100 רגל על גדות נהר הגנגס, ובנה אכסניות מטופחות למטיילים ולאנשים עניים בכבישים מהירים ברחבי הודו. הוא ארגן אספה שנתית של חוקרים עולמיים, והעניק להם נדבות צדקה. כל חמש שנים, הוא ערך עצרת גדולה בשם מוקשה. שוואנדזאנג מתאר גם פסטיבל דתי בן 21 יום שאורגן על ידי הארשה בקניאקוביה ; במהלך הפסטיבל הזה, הארשה ומלכיו הכפופים ערכו טקסים יומיים לפני פסל זהב בגודל טבעי של בודהה.

מכיוון שהרשומות של הארשה עצמו מתארות אותו כהינדי שיווי, המרתו לבודהיזם הייתה מתרחשת, אם בכלל, בחלק המאוחר של חייו. אפילו שוואנדזאנג קובע שהארשה התנשא על חוקרים מכל הדתות, לא רק נזירים בודהיסטים. על פי היסטוריונים כמו ס.ר. גויאל ו - ס.ו. סוהוני, הארשה היה באופן אישי הינדי שיווי והחסות שלו לבודהיסטים הטעה את שוואנדזאנג להציג אותו כבודהיסט.

## יכולת ספרותית
האמונה הרווחת היא שהארשה הוא מחברם של שלושה מחזות בסנסקריט Ratnavali, Nagananda ו־Priyadarsika. בעוד שחלק מאמינים (למשל, ) שדווקא, אחד ממשוררי החצר של הארשה, הוא שכתב את המחזות כעמלה בתשלום, ונדי דוניגר "שוכנעה, עם זאת, שהמלך הארשה באמת כתב את המחזות... בעצמו. "

## בתרבות נפוצה
סרט אילם הודי משנת 1926, *Samrat Shiladitya*, על הקיסר. בוים על ידי מוהאן דיירם בהבני.

## ראו גם
* ממלכת סוראסנה
* היסטוריה של הודו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו