open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
YKK

ממוזער|רוכסן תוצרת החברה במכנסי ג'ינס
**YKK** הוא תאגיד יפני של חברות ייצור. התאגיד מוכר בעיקר בשל הרוכסנים שהוא מייצר והוא נחשב ליצרן הרוכסנים הגדול בעולם. בנוסף לרוכסנים מייצר YKK מוצרים נוספים לחיזוק ואיטום, מוצרים ארכיטקטוניים ומכונות תעשייתיות.

ראשי התיבות YKK מייצגים את שם החברה- "**Yoshida Kōgyō Kabushiki Kaisha**" ("**תאגיד הייצור יושידה**").

התאגיד מייצר את מוצריו ב-109 שלוחות של החברה ב-71 מדינות ברחבי העולם.

## היסטוריה
### לפני מלחמת העולם השנייה

מה שיהפוך מאוחר יותר לתאגיד הענק החל בתור חברה קטנה בשם **'סאן-שה שוקאי**'. החברה הוקמה בשנת 1934 על ידי טדאו יודישה בטוקיו והתמחתה בייצור ושיווק של מוצרי הידוק. בשנת 1938 שונה שמה של החברה ל **'יושידה ייצור**'. בשל מלחמת העולם השנייה שהחלה בשנת 1939 התעכב פיתוחה של החברה והחברה המשיכה לגדול שוב רק בשנת 1942.

### אחרי מלחמת העולם השנייה
בינואר 1946 רשמה החברה את המותג YKK. שינוי טכנולוגי משמעותי התרחש בשנת 1950 כשהחברה רכשה מכונה מתקדמת שיוצרה בארצות הברית. המכונה אפשרה אוטומציה מלאה של תהליך ייצור הרוכסנים. לפני כן נאלצה החברה להתמודד עם רוכסנים באיכות טובה יותר של חברות מתחרות שיוצרו בתהליכים אוטומטיים בחו"ל.

במרץ 1951 מטה החברה מוקם בטוקיו. במאי 1955 הועבר המטה לעיר טויומה. באוגוסט 1958 חזר המטה לטוקיו שם הוא ממוקם עד היום. באותה שנה גם הציגה החברה מוצר חדשני- רוכסן שבו שיני הריצ'רץ' מוסתרים. צעד משמעותי נוסף נרשם בשנת 1959 כשהחברה פתחה את השלוחה הראשונה מחוץ ליפן שייצרה רוכסנים בניו זילנד. סניף החברה בניו יורק נפתח ב-1960 והיווה את הסניף הראשון בארצות הברית. סניף זה הוא ספק הרוכסנים והכפתורים הגדול בארצות הברית.

[ממוזער|מפעל של החברה ב[וופרטל, גרמניה]]

### התרחבות

בנובמבר 1961 התרחב קו המוצרים של החברה ונוספו מוצרי אלומיניום לבנייה. בשנת 1966 הציגה החברה רוכסן חדש חזק במיוחד לג'ינסים. פיתוחה של מכונה ששילבה את הרוכסן כבר בתהליך תפירת הג'ינס הגביר את מכירות החברה במיוחד בארצות הברית. ב-1968 הקימה החברה את השלוחה הקנדית. מטה החברה בקנדה ממוקם במונטריאול. התרחבות התאגיד נמשכה עם הקמתם של כמה מפעלים חדשים בין השנים 1972–1974. לאורך שנות השמונים המשיך התאגיד להתרחב וביצע גם עסקאות נדל"ן גדולות בסינגפור, פעילות חקלאית בברזיל והקים מפעל חדש באינדונזיה שייצר רוכסנים וחלקי אלומיניום לבנייה. בשנת 1994 שונה שם החברה סופית ל- YKK.

### [[המאה ה-21]]

ביולי 2000 הקימה החברה את YKK Newmax co. Ltd שהתמחתה בייצור ריצ'רצ'ים וכפתורים. בשנת 2002 פתחה החברה מפעל לייצור מכונות בסין. ב-2003 הוקמה YKK AP Inc - חברה בת שמייצרת מוצרים ארכיטקטוניים.

בסה"כ מחזיקה החברה ב-109 חברות בת/מפעלים ב-71 מדינות ומעסיקה כ-39,000 עובדים.

[ממוזער|מטה החברה ב[הונג קונג]]

### מניפולציות מחירים

בספטמבר 2007 נקנסה YKK ב-150 מיליון אירו על ידי הנציבות האירופית בעוון חברות בקרטל עם החברות **פרים** (**Prym**) ו**קוטס** (**Coats**), ותיאום מחירים בינלאומי. חברת פרים הבריטית נקנסה ב-122 מיליון אירו וחברת קוטס הגרמנית נקנסה ב-40.5 מיליון אירו. YKK הגישה ערעור על ההחלטה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברות יפניות
קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
קטגוריה:מותגים יפניים
דוד בן ברוך

רבי **דוד בן ברוך הכהן אזוג** (נפטר בג' בטבת, ה'תקמ"ה, 16 בדצמבר 1784) היה רב ומקובל במרוקו. מקום קבורתו מהווה אתר תפילה ועלייה לרגל מרכזי, ונוהרים אליו מתפללים רבים, בעיקר בימי השנה לפטירתו.

## תולדות חייו
נולד לרבי ברוך הכהן אזוג בהרי האטלס. רכש השכלה תורנית, וכשבגר לימד בישיבה בכפר תינזרת.

לפי גרסה אחרת, היה שד"ר (שליח דרבנן) מירושלים או מטבריה שהגיע למרוקו לאסוף כספים עבור תושבי הארץ, וכשהגיע לאחד הכפרים באזור האטלס יהודי המקום מינו אותו לרב ולא הניחו לו לשוב לארץ ישראל.

שמו התפרסם בכל רחבי מרוקו כצדיק בעל כוחות, ורבים פנו אליו לבקש עזרה ועצה ולהתברך מפיו.

הניח בן אחד, רבי ימין כהן אזוג שקבור לידו. רבי ימין הניח בת עאליא ובן רבי דוד כהן אזוג שקבור במוגדור.
שני בניו של רבי דוד ממוגאדור התפרסמו: רבי ימין הכהן ורבי ברוך הכהן (הקרוי על שם סבו). נכדיו הם: רבי דוד בן ברוך הידוע בכינוי 'באבא דודו' שמקום קבורתו בעיר תארודאנת, ורבי פינחס כליפא הכהן אזוג בנו של רבי ימין, ומקום קבורתו בעיר מרקש.

ישנה גרסה הטוענת כי רבי דוד נישא בנישואין שניים לאחותו של רבי כליפא בן מלכא וגרסה נוספת שנישא לבתו של רבי כליפא בן מלכא

## פטירתו
רבי דוד נפטר בג' בטבת ה'תקמ"ה 16 בדצמבר 1784, ונקבר בכפר הנקרא "תלתא דמנבהא" במרוקו.

מדי שנה נערכת בתאריך זה הילולה מסורתית על קברו. את ההילולה עורכים צאצאיו, ומגיעים אליה אורחים מישראל, צרפת, קנדה, אנגליה ומכל ערי מרוקו שבהן מתגוררים יהודים ובפרט מקזבלנקה. על קברו נבנה מתחם חדרי אירוח, עם למעלה מ-200 חדרים. המקום מאובטח מטעם בית המלוכה המרוקאי והמושל האזורי, שמציבים אבטחה משבוע לפני האירוע ועד לצאת אחרון המבקרים.

המושל האזורי מגיע ביום ההילולה לציון רבי דוד יחד עם משלחת מלווים, ובהשתתפותו עורכים המתפללים תפילה מיוחדת לכבוד שלטון מרוקו ומוקראת תפילה השכבה למלכי מרוקו האחרונים שידועים היו ביחסם הטוב ליהודי מרוקו. לקראת חצות הלילה יוצאים כל המתפללים למתחם ציון הצדיק ונערכת תפילה ואמירת תהילים במקום. לאחר מכן חוזרים לסעודת מצווה וריקודים.

## הנצחתו
על שמו של רבי דוד בן ברוך הוקמו מספר מוסדות ובתי כנסת ב אופקים, עפולה, אשדוד, אשקלון, קריית גת, יבנה, נס ציונה, ירוחם, צפת דימונה ונתניה, ברחוב קרן היסוד, חולון

## ספריו
* ״לדוד ברוך״ - דרשות וחידושי תורה שנשא בציבור, תועדו בכתב ידו המקורי ויצאו לאור בהוצאת 'מלכי רבנן'.

## לקריאה נוספת
* משה אליהו ברבי אברהם צבי, ״**שבחי רבי דוד בן ברוך״**.

## קישורים חיצוניים
* ציונו של רבי דוד בן ברוך, באתר (youtube)
* תמונות מהילולתו של רבי דוד בן ברוך, באתר (zadikim)
* רבי דוד בן ברוך הכהן אזוג באתר MyTzadik

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יהדות הרי האטלס
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-18
קטגוריה:נפטרים ב-1784
דיוקן עצמי (לובין)

**דיוקן עצמי** (1924) הוא ציור דיוקן מאת הצייר הישראלי אריה לובין.
## היצירה
הציור "דיוקן עצמי" מציג את קלסתר פניו של הצייר אריה לובין. לובין לבוש חולצה לבנה, כתפיו בפרופיל וראשו פונה אל הצופה. מאחוריו נוף של חוף ים שומם שמעליהם שמיים כחולים כהים, המהווים רקע לדיוקן. תווי פניו של לובין מודגשים מעט, כך שנוצרת הרגשה של גוף מונומנטלי המעוצב עם זיקה לצורות גאומטריות. יגאל צלמונה הצביע על נטיתו של לובין אל סגנון הפוריזם האירופי, מבית מדרשו של לה קורבוזיה, שביקש לתאר את הצורות בטבע באופן מובהק, ולא ביחס לאופן המקרי של הראייה.

בין השנים 2015-2010 הוצג הציור דרך קבע בתצוגת האמנות הישראלית במוזיאון ישראל.

## הערות שוליים

קטגוריה:אריה לובין
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:דיוקנאות עצמיים
קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ציורים
קטגוריה:יצירות משנת 1924
מתים לזה

**מתים לזה** (באנגלית: **Crave**) הוא מחזה פרי עטה של המחזאית והבמאית הבריטית שרה קיין.

## ההפקה
המחזה הופק בידי תיאטרון פיינס פלאו, שקיין הייתה אורחת שלו למשך שנה הצגת הבכורה שלו הייתה בתיאטרון טרוורס, אדינבורו, ב-13 באוגוסט 1998, במסגרת פסטיבל אדינבורו, שנערך אותה שנה, בבימויה של ויקי פיטרסטון. הבכורה באנגליה התקיימה בתיאטרון רויאל קורט בספטמבר 1998. בהמשך הוצג בדבלין, בברלין ואחר-כך ביתר העולם.

הוא הוצג בתחילה תחת שם העט מארי קאלוודון. קיין השתמשה בשם העט כדי שלא יקשרו אותו עם השם שיצא לה במחזותיה הקודמים כמי שמציגה אלימות על הבמה. "מתים לזה" הוא המחזה הרביעי שכתבה קיין, אותו הקדישה לסופר מארק ראוונהיל.

## מבנה
המחזה שיקף שינוי סגנוני בגישתה של קיין מעבודותיה הקודמות, בכך שהוא השתמש בסגנון פואטי, לא-ליניארי. הוא בולט בהיעדר אלימות על הבמה, מה שהיה סימן ההיכר בעבודותיה הקודמות של קיין; היא המשיכה בסגנון זה בעבודתה האחרונה, "פסיכוזיס 4.48".

הדיאלוג הוא אינטרטקסטואלי, ולפעמים לא ברור למה מתייחסת כל שורה. הגישה לטקסט נופלת בעיקר על כתפיו של הבמאי. המחברת לא מספקת הקשר, הוראות במה או תיאורי דמויות. המין והמגדר של ארבע הדמויות (A, B, C ו-M) ניתן לזיהוי רק באמצעות ההקשר בתוך המחזה.

בסגנונו הוא מושפע מהמחזה Attempts on Her Life של מרטין קרימפ (1997), שמוותר לחלוטין על תפאורה וסיפר. קיין כתבה על הערצתה לעבודתו הקודמת של קרימפ.

## נושאים ורמיזות
"מתים לזה" ממשיך את עיסוקה של קיין בכאב האהבה, אותו חקרה במחזותיה הקודמים, אולם מבחינה סגנונית הוא שונה מהם. המחזה מכיל מספר נושאים אפלים, המוצגים כסוגיות הפוקדות את ארבע הדמויות – נושאים כמו אונס, גילוי עריות, פדופיליה, אנורקסיה, התמכרות לסמים, הפרעה נפשית, רצח והתאבדות.

קיין משלבת מספר רמיזות ספרותיו בטקסט המחזה, למשל ל"ארץ הישימון" של ת"ס אליוט. היא גם מתייחסת מספר פעמים לתנ"ך, במיוחד באמצעות דמותו של "A".

בעת כתיבתו קיין החשיבה את המחזה ל"חסר התקווה" ביותר מבין מחזותיה, שנכתב בתקופה שהיא איבדה את "האמונה באהבה".

## מארי קאלוודון
שם העט "מארי קאלוודון" מבוסס על "מארי", שמה האמצעי ועל הכפר קאלוודון האטץ', באסקס, בו קיין גדלה.

קיין כללה בתוכניות המחזה את הפיסקה הביוגרפית הבדויה הזו:

## המחזה בתרבות הפופולרית
המילים "An Echo, A Stain" הזמרת האיסלנדית ביורק מתוך אלבומה Vespertine ב-2001, מבוססות על המחזה.
## קישורים חיצוניים
* אודות המחזה, באתר של איין פישר

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות שרה קיין
קטגוריה:מחזות משנות ה-1990
עניבת פרפר

ממוזער|250px|עניבת פרפר על חליפת ערב
ממוזער|250px|אופן הקשירה של עניבת פרפר
**עניבת פרפר** או **עניבת פפיון** ("פפיון", מ"papillon" בצרפתית, פירושו פרפר) היא עניבה הנקשרת סביב הצוואר.

עניבת פרפר משמשת לעיתים קרובות כחלק מלבוש רשמי, כגון חליפת עסקים או מדי עבודה (בקרב מלצרים ודיילים, למשל).

עניבת פרפר מהווה אלטרנטיבה ללבישת עניבה מסורתית ואף קדמה לה היסטורית. יש הרואים בלבישת עניבת פרפר לבוש רשמי יותר מאשר עניבה מסורתית, במיוחד עם חליפה. לבישת עניבות פרפר עם חליפות הייתה אופנתית בשנות ה-80, אף שמעט גברים נהגו להתלבש כך. בלבוש נשים נהוגות עניבות פרפר גדולות יותר. הבד ממנו תפורה עניבת פרפר זהה בדרך כלל לבדי עניבות מסורתיות.

## קישורים חיצוניים
how to tie a bow tie, איך לענוב עניבת פרפר, סרטון באנגלית.

פרפר
נוף (פלדי)

"**נוף**" (1928) הוא ציור מאת האמן הישראלי ישראל פלדי. הציור מציג מעין אידאה של ההתיישבות הציונית בארץ ישראל, המתבטאת בעיבוד האדמה.

ציורו של פלדי הוא תיאור נוף כפרי. במישור הקדמי של הציור מתואר עץ גדול ממדים. מאחוריו משתרע מרחב התחום על ידי שורת עצים בצבע לבן וירוק. במרחב זה בחר פלדי לתאר עגלה, הנמשכת על ידי חמור אפור, ועליה משא של חציר או אלומות חיטה. ברקע הציור מתואר נוף של גבעות, המשובץ בחלקות חקלאיות חרושות.

פלדי בחר לתאר את העצמים בציור בצורה כוללנית, בהשפעת האמנות המודרנית, בסגנון נקשר אל אסכולת הציור "הארצישראלית". עם זאת, ישנו בציור תיאור מרחבי, הבא לביטוי בתיאור גזע העץ הנפחי, ובתלמי השדות, הנמתחים אל עומק התמונה.

משנת 2010 מוצג הציור דרך קבע בתצוגת האמנות הישראלית במוזיאון ישראל. רפרודוקציה של הציור הופיעה בספר "100 שנות אמנות ישראלית" (2010) מאת יגאל צלמונה.

קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ציורים
קטגוריה:עצים בציורים
ברואה סטארה זאגורה

**ברואה סטארה זאגורה** (בבולגרית: **PFC Beroe Stara Zagora**) הוא מועדון כדורגל בולגרי מהעיר סטארה זאגורה, המשחקת בליגת העל הבולגרית.

## היסטוריה
המועדון נוסד ב 1916 כמועדון ספורט. רק בשנת 1959 נוסדה מחלקת הכדורגל של המועדון. המועדון שיחק בליגת העל הבולגרית במשך 10 שנים מעונת 1960/1961 ועד עונת 1969/1970. בשנת 1968 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע הבולגרי והפסיד לקבוצת ספרטק סופיה. בסוף עונת 1969/1970 הגיע למקום האחרון בליגה וירד לליגה השנייה. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה.

המועדון שיחק בליגה הראשונה במשך 3 שנים מעונת 1971/1972 ועד עונת 1973/1974 . בעונת 1971/1972 הגיע למקום השלישי בליגה והעפיל בפעם הראשונה לגביע אופ"א בעונת 1972/1973. בסיבוב הראשון שיחק נגד קבוצת אוסטריה וינה. במשחק הבית הביס המועדון את הקבוצה האוסטרית 0–7 ובמשחק החוץ ניצח 1–3. בסיבוב השני ניצח את קבוצת בודפשט הונבד מהונגריה. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת OFK בלגרד והודח מהטורניר. בשנת 1973 הגיע בפעם השנייה לגמר הגביע הבולגרי והפסיד לקבוצת צסק"א סופיה. בעונת 1973/1974 שיחק בפעם הראשונה בגביע אירופה למחזיקות גביע. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת פולה אש מלוקסמבורג. בשמינית הגמר ניצח את קבוצת אתלטיק בילבאו מספרד. ברבע הגמר הפסיד לקבוצת פ.צ. מגדבורג מגרמניה והודח מהטורניר.

המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה. המועדון שיחק בליגה הראשונה במשך 7 שנים מעונת 1975/1976 ועד עונת 1981/1982. בשנים 1979, 1980 הגיע לגמר הגביע הבולגרי והפסיד לקבוצת לבסקי סופיה. בעונת 1979/1980 שיחק בפעם השנייה בגביע אירופה למחזיקות גביע. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת ארקה גדיניה מפולין. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת יובנטוס מאיטליה והודח מהטורניר. בעונת 1980/1981 שיחק בפעם השנייה בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת פנרבחצ'ה מטורקיה. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת רדניצ'קי ניש מסרביה והודח מהטורניר.

המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה. המועדון שיחק בליגה הראשונה במשך 12 שנים מעונת 1983/1984 ועד עונת 1994/1995. בעונת 1985/1986 זכה המועדון בתואר האליפות היחיד עד כה והעפיל בעונת 1986/1987 בפעם היחידה לגביע אירופה לאלופות. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת דינמו קייב מאוקראינה והודח מהטורניר.

המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה הראשונה עד עונת 2009/2010. המועדון משחק בליגת העל הבולגרית ברציפות מעונת 2009/2010. בעונת 2009/2010 זכה בפעם הראשונה בגביע הבולגרי והגיע לגמר הסופרקאפ הבולגרי והפסיד לקבוצת ליטקס לובץ'. בעונת 2010/2011 שיחק בפעם הראשונה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השלישי הפסיד לקבוצת ראפיד וינה מאוסטריה והודח מהטורניר. בעונת 2012/2013 זכה בפעם השנייה בגביע הבולגרי וזכה בפעם היחידה בסופרקאפ הבולגרי לאחר שניצח את קבוצת לודוגורץ ראזגרד. בעונת 2013/2014 שיחק בפעם השנייה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת הפועל תל אביב והודח מהטורניר.

בעונת 2015/2016 הקבוצה שיחקה במוקדמות הליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצחה את קבוצת אטלנטס מליטא. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת ברונדבי והודחה מהטורניר.

## תארים
* '''אליפות בולגריה'''**: (1)**
** (1986)
* **[[הגביע הבולגרי]]: (2)**
** (2010, 2013)
* '''הסופרקאפ הבולגרי'''**: (1)**
** (2013)

## הישגים באירופה
* **[[גביע אופ"א]]**:
** שמינית גמר (1): 1972/1973
* **[[גביע אירופה למחזיקות גביע]]**:
** רבע גמר (1): 1973/1974
** שמינית גמר (1): 1979/1980

## שחקנים בולטים

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל בולגריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1916
לודוגורץ ראזגרד

ממוזער|סמל המועדון עד שנת 2016
שמאל|ממוזער|250px|האצטדיון הביתי
**לודוגורץ ראזגרד** (בבולגרית: **Професионален футболен клуб Лудогорец Разград**) הוא מועדון כדורגל בולגרי מהעיר ראזגרד שבבולגריה המשחק בליגת העל הבולגרית.

## היסטוריה
המועדון לודוגורץ נוסד ב-1945 ושיחק בליגה השלישית בבולגריה עד עונת 1961/1962 כשעלה בפעם הראשונה מהליגה השלישית לליגה השנייה. המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה השלישית מעונת 1961/1962 ועד עונת 2010/2011 שבסופה עלה בפעם הראשונה לליגת העל הבולגרית.

בעונתה הראשונה 2011/2012 בליגת העל הבולגרית זכתה בפעם הראשונה הקבוצה באליפות בולגריה ובגביע הבולגרי לאחר שניצחה במשחק גמר הגביע את קבוצת לוקומוטיב פלובדיב ובסופרקאפ הבולגרי. בעונתה השנייה 2012/2013 בליגת העל הבולגרית זכתה בפעם השנייה באליפות בולגריה והפסידה במשחק הסופרקאפ הבולגרי לקבוצת ברואה סטארה זאגורה.

בעונת 2012/2013 הקבוצה שיחקה בפעם הראשונה במפעלים האירופאים. בסיבוב המוקדמות השני של ליגת האלופות הפסידה לקבוצת דינמו זאגרב מקרואטיה והודחה מהטורניר.

בעונת 2013/2014 שיחקה בפעם השנייה במוקדמות ליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות השני ניצחה את קבוצת סלובן ברטיסלאבה מסלובקיה. בסיבוב המוקדמות השלישי ניצחה את קבוצת פרטיזן בלגרד מסרביה. בשלב הפלייאוף הפסידה לקבוצת פ.צ. בזל משווייץ ועברה לשחק בשלב הבתים של הליגה האירופית. הקבוצה הוגרלה לבית הכולל את הקבוצות פ.ס.וו. איינדהובן מהולנד, דינמו זאגרב מקרואטיה וצ'רנומורץ אודסה מאוקראינה. הקבוצה סיימה את הבית במקום הראשון והעפילה לשלב 32 האחרונות. בשלב 32 האחרונות ניצחה את קבוצת לאציו מאיטליה. בשמינית הגמר הפסידה לקבוצת ולנסיה מספרד והודחה מהטורניר. בעונה זו זכתה באליפות בולגריה ובגביע הבולגרי.

בעונת 2014/2015 שיחקה בפעם השלישית במוקדמות ליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות השני ניצחה את קבוצת F91 דודלאנג'. בסיבוב המוקדמות השלישי ניצחה את קבוצת פרטיזן בלגרד. בשלב הפלייאוף ניצחה את קבוצת סטיאווה בוקרשט והעפילה לשלב הבתים. הקבוצה הוגרלה לבית הכולל את הקבוצות ריאל מדריד, פ.צ. בזל וליברפול. הקבוצה סיימה את הבית במקום האחרון והודחה מהטורניר. בעונה זו זכתה באליפות הרביעית ברציפות.

בעונת 2015/2016 שיחקה במוקדמות ליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת מילסמי אורהיי ממולדובה והודחה מהטורניר.

בעונת 2016/2017 העפילה הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות, וסיימה שלישית בבית עם פ.ס.ז, ארסנל ופ.צ בזל.

בעונת 2017/2018 שיחקה בסיבוב השלישי במוקדמות ליגת האלופות נגד הפועל באר שבע. במשחק הראשון בישראל לודוגרץ הפסידה 0–2, בגומלין ניצחה 1–3, אך הודחה מהטורניר בגלל חוק שערי חוץ.

בין השנים 2012 ל-2025 זכתה הקבוצה ב-14 אליפויות רצופות וב-4 גביעים ודאבלים מקומיים.

## סגל השחקנים
; נכון ל-2 באוגוסט 2025

 (קפטן)

### שחקנים בולטים

## תארים והישגים
* **[[ליגת העל הבולגרית בכדורגל|אליפות בולגריה]]: (14)** 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025
* **[[הגביע הבולגרי]]: (4)** 2012, 2014, 2023, 2025
**סגנות (2): 2017, 2024
* '''הסופרקאפ הבולגרי'''**: (8)** 2012, 2014, 2018, 2019, 2021, 2022, 2023, 2024
* **[[הליגה האירופית]]**:
** שמינית גמר (1): 2013/2014
* **[[ליגת האלופות]]**:
** שלב הבתים (2): 2014/2015, 2016/2017
* **[[קונפרנס ליג]]**:
** שמינית גמר (1): 2022/2023

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל בולגריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1945
א.א.ק. קוקליה

**א.א.ק. קוּקְלִיָּה** (ביוונית: **ΑΕΚ Κουκλιών**, קיצור של **Αθλητική Ένωση Κουκλιών** – איגוד הספורט של קוקליה) היה מועדון כדורגל קפריסאי, ששיחק בכפר קוקליה במחוז פאפוס שבקפריסין. 

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1968 ושיחק בליגות הנמוכות של קפריסין לאורך השנים. בסוף עונת 2006/2007 עלה מהליגה הרביעית לליגה השלישית בקפריסין. המועדון שיחק 4 עונות ברציפות בליגה השלישית בקפריסין. בסוף עונת 2011/2012 הגיע למקום הראשון בליגה השלישית ועלה בפעם הראשונה לליגה השנייה בקפריסין. בעונת 2012/2013 הפסיד בסיבוב הראשון של הגביע הקפריסאי לקבוצת אתניקוס אחנס. בסוף העונה עלה לליגת העל הקפריסאית בפעם הראשונה בהיסטוריה. בעונת 2013/2014 הגיע לשמינית גמר הגביע הקפריסאי והפסיד לקבוצת ארמיס ארדיפו. ב-9 ביוני 2014 מוזגו הקבוצות א.א.ק. קוקליה וא.א.פ פאפוס למועדון כדורגל חדש – פאפוס.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל קפריסאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהתפרקו
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1968
אונה צ'פלין

**אונה קסטייה צ'פלין** (בספרדית: **Oona Castilla Chaplin**; נולדה ב-4 ביוני 1986) היא שחקנית ספרדייה. היא מוכרת בעיקר בזכות הופעתה בתור טליסה סטארק בסדרת הטלוויזיה של HBO "משחקי הכס" ובתור זילפה גרי בסדרה הבריטית "טאבו" של ה-BBC.

## ביוגרפיה
צ'פלין נולדה במדריד שבספרד לשחקנית האנגלייה-אמריקאית ג'רלדין צ'פלין ולצלם הקולנוע הצ'יליאני פטריסיו קסטייה. יש לה אח למחצה בשם שיין ממערכת היחסים הקודמת של אמה עם במאי הקולנוע הספרדי קרלוס סאורה.

היא נכדתו של השחקן האנגלי צ'ארלי צ'פלין ונינתו של המחזאי האמריקאי יוג'ין או'ניל. אונה קרויה על שם סבתה, אונה או'ניל (אשתו הרביעית של צ'ארלי צ'פלין).
היא גדלה בין היתר בספרד, בבריטניה, בשווייץ ובקובה בעקבות עבודתה של אימה. בילדותה למדה בלט, סלסה ופלמנקו.

כאשר הייתה בת חמש עשרה, קיבלה מענק ללימודי דרמה בבית הספר גורדונסטון בסקוטלנד. בזמן לימודיה שם, הופיעה בכמה מחזות, והופיעה ברחבי אנגליה בעיבוד של "רומיאו ויוליה" וכן ביצעה חיקוי של סבה בעיבוד של "חלום ליל קיץ" בפסטיבל סרטי פרינג' באדינבורו. לאחר מכן, התקבלה לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, שם סיימה לימודיה בשנת 2007.

## קריירה
בתום למודיה, שיחקה בסרטים קצרים ועלילתיים בריטים וספרדים. היא שיחקה לצד אמה בשלושה סרטים, "בלתי נתפס" ("Inconceivable"), "למה נועד הדוב?" ("¿Para qué sirve un oso?") ו"דמות של מוות" ("Imago Mortis"). הופיעה במספר תפקידי משנה בטלוויזיה האמריקאית והבריטית.

בשנים 2012–2013 הופיעה בסדרת הטלוויזיה המצליחה "משחקי הכס" של רשת HBO בתור טליסה סטארק בעונתה השנייה והשלישית.

בנוסף שיחקה בפרק ספיישל לכבוד חג המולד של הסדרה "מראה שחורה" ובסדרות "שרלוק", "השעה" ו"ספוקס".

בשנת 2016 שיחקה במיני-סדרת הדרמה הספרדית "אבא של קיין" של רשת Telecinco, בדמותה של מרסדס.

בשנת 2017 שיחקה את אחת הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה "טאבו" של רשת BBC בכיכובו של טום הארדי.

בדצמבר 2021 לוהקה צ'פלין לשחק במיני-סדרת ריגול של ספק שירותי המדיה נטפליקס "הפרת אמונים" לצידם של צ'ארלי קוקס ואולגה קורילנקו.

בשנת 2025 גילמה צ'פלין בסרטו של ג'יימס קמרון "אווטאר: אש ואפר" את דמותה של וראנג, אותה היא עתידה לגלם גם בסרט הרביעי בסדרה שמתוכנן לשנת 2026.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ספרדיות
קטגוריה:בוגרות האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:בוגרי האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:אישים ממוצא אמריקאי
קטגוריה:ספרדיות שנולדו ב-1986
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1986
אמפיתיאטרון הזיכרון

300px|ממוזער|שמאל|האמפיתיאטרון הישן
**אמפיתיאטרון הזיכרון** בבית הקברות הלאומי ארלינגטון (אנגלית: Arlington Memorial Amphitheater) במחוז ארלינגטון, וירג'יניה על יד וושינגטון הבירה משמש בתור מרכז הטקסים הרשמי של צבא ארצות הברית ועל ידו נמצאים קבר החיילים האלמונים שמשמשים בתור חלק מ**אמפיתיאטרון הזיכרון בארלינגטון**

האמפיתיאטרון אירח לוויות ממלכתיות, טקסי יום הזיכרון ויום ותיקי המלחמה. בנוסף מתקיימים טקסים בחג הפסחא. כ-5,000 איש משתתפים בטקסים אלו כל שנה. האמפיתיאטרון בנוי ברובו משיש דנבי מורמונט. חדר התצוגה, הנמצא בין האמפיתיאטרון לבין קבר האלמונים, נבנה מאבני בוטיצ'ינו שיובאו מאיטליה. האמפיתיאטרון נבנה עקב קמפיין שהוביל איבורי ג'יי. קימבל לבניית אתר לזכר חיילי ארצות הברית. הקונגרס אישר את בניית המבנה ב-4 במרץ 1913, והנשיא וודרו וילסון הניח את אבן הפינה ב-15 באוקטובר 1915. אבן הפינה הכילה 15 פריטים, ביניהם ספר התנ"ך ועותק של החוקה.

עד להשלמתו של האמפיתיאטרון ב-1920 נערכו טקסים חשובים במה שידוע כיום כ"**האמפיתיאטרון הישן**". מבנה זה נמצא היכן שהיו הגנים של רוברט לי. אמפיתיאטרון זה נבנה ב-1868 תחת ניהולו של גנרל ג'ון איי. לוגן. בטקס ההשקה, שנערך ביום הזיכרון (30 במאי) 1868, גנרל ג'יימס גרפילד היה הנואם הראשי. האמפיתיאטרון מוקף אכסדרה עם שבכה בראשה, שפעם תמכה ברשת של גפנים. באמפיתיאטרון גם נמצאת קתדרה הידועה בשם "הבימה" ("The Rostrum"), שעליה הכיתוב הלטיני **E pluribus unum**, שפירושו "מתוך רבים אחד". באמפיתיאטרון יש 1,500 מושבים, ועל בימתו נאמו רבים, ביניהם ויליאם ג'נינגס ברייאן.

## קישורים חיצוניים

* 
* אמפיתיאטרון הזיכרון באתר הרשמי של בית הקברות הלאומי ארלינגטון

קטגוריה:בית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:וירג'יניה: מבנים
קטגוריה:אמפיתיאטראות
קטגוריה:ארצות הברית: תיאטראות
טומה

**טומה** (יפנית: **登米市**; בתעתיק לטיני: Tome-Shi) היא עיר במחוז מיאגי ביפן. בעבר הייתה טומה מחוז שמורכב משמונה ערים. באפריל 2005 ערים אלו - יחד עם עיר נוספת בשם **טסוימה** מנפת מוטויושיי - התאחדו ויצרו את העיר החדשה **טומה**.

נכון ל-2010 העיר בת אוכלוסייה כוללת של 84,070 תושבים וצפיפות אוכלוסין של 157 נפש לקמ"ר.

## ערים ועיירות לשעבר
ממחוז מיאגי:
***חסמה** (Hasama)
***אישיקושי** (Ishikoshi)
***מינאמיקטה** (Minamikata)
***נאקאדה** (Nakada)
***טויומה** (Toyoma)
***טווה** (Tōwa)
***טויוסאטו** (Toyosato)
***יונהימה** (Yoneyama)

מנפת מוטויושיי:
***טסוימה** (Tsuyama)

## [[ערים תאומות]]
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יפן: ערים
קטגוריה:טוהוקו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2005
מפעל התורה

**מפעל התורה** היה ארגון מיסודו של המזרחי לתמיכה בישיבות. הארגון נוסד בתחילת 1941, ואיגד תחתיו עשרות ישיבות בשנות ה-50 וה-60. בשנות ה-70 היווה הארגון כיסוי להונאת פונזי שבוצעה כדי לממן את פעילותו. מאז, חדל הארגון מלפעול. 

הנהלת המזרחי  הכריזה על הקמת "מפעל התורה"  אל מול חורבן הישיבות באירופה, ובמטרה לאגד את התמיכה בכל הישיבות בארץ ישראל תחת קורת גג אחת, בדגם דומה לקרן היסוד ולקרן הקיימת. את המפעל הוביל הרב מאיר בר-אילן ועיקר איסוף הכספים נעשה בהוראות קבע. ראשי מפעל התורה הצהירו שהמפעל אינו פועל עבור ישיבות מסוימות אלא יסייע לכל ישיבה המעוניינת בכך. אולם מתחילת דרכו היו שטענו נגדה שהוא זרוע של המזרחי להשתלט על הישיבות וכמה חודשים לאחר מכן נוסד בארץ ישראל ועד הישיבות, מטעם אגודת ישראל. 

בשנת 1947 פרסם המפעל שעיקר תמיכתו הולכת לישיבת מרכז הרב, הישיבה הגדולה ותלמוד תורה מאה שערים, ישיבת בני עקיבא כפר הרואה, מדרשית נעם, ישיבת היישוב החדש, ישיבת אור ישראל וישיבת תורה ומלאכה. לאחר פטירתו של הרב מאיר בר-אילן, הפך המפעל לאיגוד של הישיבות של היישוב החדש בניגוד ליומרה הראשונית להימנע מקטלוג ישיבות כשייכות למפעל. עם זאת, מפעל התורה דאג להענקת ביטוח רפואי לתלמידי כל הישיבות בישראל דרך קופת חולים לאומית, וזה היה לגולת הכותרת של פעילות המפעל. בנוסף לביטוח הבריאות הבסיסי, קיים המפעל בירושלים מרפאות שיניים ועיניים עבור בני הישיבות.

סיוע נכבד קיבל מפעל התורה מהג'וינט.

בשנות ה-70 פעלו פעילים מרכזיים של מפעל התורה, המנהל גרשון פרוש ומגייס הלוואות בשם שמואל קפלן, להשגת הלוואות עבור מימון פעילות מפעל התורה בדרך של הונאת פונזי. עלו טענות שהדבר נעשה בידיעת הנהלת המפעל, בעוד לפי גרסאות אחרות ההנהלה לא ידעה על הפעילות הזאת.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציונות דתית
קטגוריה:ישיבות
קטגוריה:ישראל: ארגוני חינוך
קטגוריה:חינוך יהודי
קטגוריה:ישראל: ארגונים דתיים
ארמון הספורט (ברלין)

250px|ממוזער|שמאל|גלויה עם ציור האולם, 1910
[250px|ממוזער|שמאל|[הנאום בארמון הספורט|נאום "המלחמה הכוללת" של יוזף גבלס באולם, 18 בפברואר 1943]]
**ארמון הספורט של ברלין** (בגרמנית: **Berliner Sportpalast**, "ברלינר שפורטפלסט") היה אולם ספורט רב-תכליתי שהוקם ברובע שנברג בברלין ב-1910 ונועד לאירועי ספורט בעונת החורף. האולם יכול היה להכיל עד 14,000 צופים והיה בשעתו האולם המקורה הגדול ביותר בברלין. בהמשך שימש האולם כמרכז הכינוסים והעצרות של המפלגה הנאצית.

## עד עליית הנאצים לשלטון
האולם הוקם כזירת החלקה על הקרח ואולם הוקי קרח והיה אולם ספורט החורף הגדול מסוגו בעולם עם הקמתו.

בתקופת רפובליקת ויימאר אירח האולם תחרויות אגרוף ותחרויות מרוץ אופני מסלול באולם סגור (כולודרום) ובפרט את מרוץ אופני המסלול בן ששת הימים, שסחף את הציבור כולו. חוקר התקופה בעז נוימן, מציין בעקבות כותבים בני הזמן ש"כל מי שרוצה לראות את העם הגרמני בקדחת הטירוף [לספורט] אל לו להחמיץ אף רגע מחוויית 144 השעות של מרוץ האופניים המתרחש על מסלול העץ המשופע בשפורטפלסט העצום של ברלין".

אלוף האגרוף מקס שמלינג השיג במקום רבים מניצחונותיו והיה לאחד מכוכבי התקופה.

בנוסף לאירועי ספורט אירח האולם גם אירועים נוספים כגון פסטיבל הבירה והריקוד הבווארי וכינוסים מפלגתיים של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, המפלגה הקומוניסטית של גרמניה והמפלגה הנאצית.

## בתקופת השלטון הנאצי
לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933 הפך האולם למרכז ההתעמולה הנאצית בברלין ואירח את כינוסי המפלגה. במסגרתם נאמו אדולף היטלר, יוזף גבלס ואחרים את החשובים שבנאומיהם. התעמולה הנאצית ידעה לנצל היטב את הגודל המרשים של האולם ולתזמר את שאגות ההמון. גבלס כינה אותו *Unsere große politische Tribüne* ("היציע הפוליטי הגדול שלנו").

ב-13 בנובמבר 1933 נשא ריינהולד קראוזה, יו"ר הנוצרים הגרמנים בברלין רבתי, נאום בפני כ-20,000 מאזינים בארמון הספורט. בכך הוא הפיץ אידאולוגיה פגאנית אנטישמית בוטה של הנצרות הגרמנית וקרא לנצרות הגרמנית להתפנות משורשיה היהודיים. הנאום ששודר ברדיו הוביל לכך שגל חברים עזב את הנוצרים הגרמנים בשבועות שלאחר מכן.

ב-4 בספטמבר 1940 הכריז היטלר במקום על מבצע "עזרת-חורף" (*Winterhilfe*) וההפצצות הגדולות על לונדון ושאר ערי בריטניה. ב-18 בפברואר 1943 נשא במקום גבלס את הידוע שבנאומיו, הנאום בארמון הספורט. בנאום היסטרי, שנערך לאחר התבוסה הכבדה בקרב סטלינגרד, הצהיר גבלס שאם הוורמאכט, העם הגרמני ומדינות הציר ייכשלו בבלימת הסכנה הסובייטית, ייפול כל העולם אל תוך מלתעות הבולשביזם. הוא האשים במפלה את היהודים וקרא להתגייסות כללית ולמלחמה טוטאלית (*Totaler Krieg*).

## לאחר המלחמה
האולם נפגע בהפצצות וגגו נהרס. ב-1951 נפתח מחדש כמוקד למשחקי חורף כגון החלקה על הקרח. אולם כיוון שטרם הושלם, שרר בו קור שהרחיק את הצופים. ב-1953 נפתח האולם מחדש, בין המופעים שהועלו בו היה מופע ההחלקה של סוניה הני.

בשנות השישים הופיעו באולם ג'ימי הנדריקס, הפינק פלויד, סגול כהה, הביץ' בויז ועוד.
250px|ממוזער|שמאל|פרויקט המגורים שהוקם במקום האולם
ב-1973 נסגר האולם ונהרס ובמקומו הוקם פרויקט מגורים בשם *Sozialpalast*.

## קישורים חיצוניים

* האולם באתר רובע שנברג
* תמונה מ-1973

## הערות שוליים

קטגוריה:ברלין: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: תרבות
קטגוריה:ברלין בתקופת הנאציזם: מבנים
קטגוריה:מבנים שנהרסו
זכויות להט"ב באוקיאניה

**[[זכויות להט"ב|זכויותיהם]] של [[לסביות]], [[הומוסקסואליות|הומוסקסואלים]], [[טרנסג'נדר|טרנסג'נדרים]] ו[[ביסקסואליות|ביסקסואלים]] ([[להט"ב]]) ב[[אוקיאניה]]**, בדומה ליבשות אירופה ואמריקה, משתנות מאוד ממדינה למדינה. נכון למרץ 2024, מעמד זכויותיהם של אזרחי להט"ב ברחבי המדינות והטריטוריות השונות נע בין שוויון זכויות משמעותי בינם לבין אזרחים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית בניו זילנד, אוסטרליה, גואם, הוואי, איי מריאנה הצפוניים, ואליס ופוטונה, קלדוניה החדשה, פולינזיה הצרפתית ואיי פיטקרן ועד עונשים פליליים שקיימים נגד קיום פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה שנותרו מהתקופה הקולוניאלית של האימפריה הבריטית באזור ב-6 מדינות, בהן: סמואה, איי שלמה, פפואה גינאה החדשה, קיריבטי, טונגה, טובאלו ושטח החסות של ממלכת ניו זילנד בניואה. אף על פי שישנה מגמת קבלה חברתית הולכת וגוברת ברחבי האוקיינוס השקט כלפי חקיקת זכויות להט"ב, אלימות וסטיגמות חברתיות דווחו כנוכחות כלפי אזרחים שמוגדרים כלהט"ב, שמובילות לעיתים קרובות לבעיות בתחומי בריאות, בין היתר גישה לטיפול בחולים ב-HIV/איידס במדינות שבהן פעילות הומוסקסואלית היא עבירה פלילית, אף על פי שהחוק לא נאכף בפועל.

הממלכה המאוחדת הציגה עמדות חברתיות נוקשות וחוקים להפללת פעילות הומוסקסואלית בכל רחבי האימפריה הבריטית, כולל מושבותיה ברחבי היבשת. חוקים אלה ממשכים להיות נוכחים ברוב המדינות והטריטוריות שחברות בארגון חבר העמים הבריטי שנשארו במקומם כיום לאחר שעברו בירושה לאחר קבלת עצמאותן מהאימפריה. המתנגדים לחקיקת זכויות להט"ב באוקיאניה מנמקים את עמדתם בכך שהומוסקסואליות וטרנסג'נדריות "אינן חלק מתרבויות המדינות באזור" בעוד שמערכות יחסים חד-מיניות הן "חטא מערבי" אף על פי שהחוקים האנטי-הומוסקסואלים עצמם הם מורשת בריטית אירופאית. במספר מדינות באוקיינוס השקט ישנן מסורות עתיקות שקדמו להגעת המיסיונרים הנוצרים שמציגות נקודות מבט מקומיות ייחודיות של אוכלוסיות שמזדהות בתור מגדר שלישי בהן הפאפאפין בסמואה, סמואה האמריקנית וטובאלו, הלאילאי באיי קוק, הוינינימאן במיקורנזיה והפקאלייטי  בטונגה.

מבין כלל 14 המדינות הריבוניות ברחבי אוקיאניה שחברות בארגון האו"ם, כ-10 מתוכן חתמו בעד "ההצהרה המשותפת על הפסקת מעשי אלימות והפרות זכויות אדם הקשורות בהתבססות על נטייה מינית וזהות מגדרית" בשנת 2008 (או הצטרפו לחתימה על ההצהרה בשנת 2011) שגינתה לראשונה אלימות ואפליה נגד להט"ב בעצרת הכללית של האו"ם, ביניהן גם טובאלו וסמואה אף על פי ההפללה הקיימת של קיום פעילות הומוסקסואלית דה יורה בשטחן. המדינה היחידה שחתמה נגד ההצהרה היא איי שלמה שתמכה בהצהרה הנגדית מטעם סוריה. 3 המדינות הנותרות: פפואה גינאה החדשה, קיריבטי וטונגה נמנעו בהצבעתן.

## זכויות להט"ב באוקיאניה לפי מדינה

## ראו גם
* זכויות להט"ב באירופה
* זכויות להט"ב באמריקה
* זכויות להט"ב באסיה
* זכויות להט"ב באפריקה
* זכויות להט"ב באיחוד האירופי
* זכויות להט"ב בחבר העמים הבריטי
* זכויות להט"ב במדינות ברית המועצות לשעבר
* זכויות להט"ב במזרח התיכון

## הערות שוליים

קטגוריה:אוקיאניה
אוקיאניה
קטגוריה:אפליה
*
גביע ליברטדורס לנשים

**גביע ליברטדורס לנשים** (השם הרשמי בספרדית: **Copa Libertadores de Fútbol Femenino**) הוא אליפות דרום אמריקה לקבוצות בכדורגל נשים, המתקיימת אחת לשנה בחסות CONMEBOL. באליפות נפגשות, באופן מסורתי, כל הקבוצות הבכירות של היבשת. הטורניר נחשב לתחרות הכדורגל נהחשובה ביותר בקרב הקבוצות הדרום אמריקאיות ורבים מקבילים אותו לגביע אופ"א באירופה.

## מבנה והיסטוריה
במרץ 2009 עלה הרעיון של הקמת מפעל שנתי לקבוצות כדורגל הנשים הדרום אמריקאיות, בפורמט דומה לגביע ליברטדורס אצל הגברים. ביולי של אותה שנה, אישרה ועדת המפעלים של קונפדרציית הכדורגל של דרום אמריקה את הרעיון, והודיעה על ייסוד גביע הליברטדורס לנשים. בשונה מהגברים, הליברטדורס לנשים נערך במדינה מארחת אחת, ולא משוחק בכל שאר המדינות המשתתפות. הטורניר הראשון, ששוחק בין ה-3 באוקטובר ל-18 באוקטובר 2009, נערך בערים סנטוס וגוארוחה שבברזיל, ואורגן על ידי קונפדרציית הכדורגל של דרום אמריקה, פדרציית הכדורגל של סאו פאולו, קונפדרציית הכדורגל הברזילאית ומועדון הכדורגל סנטוס.

בגביע משחקות עשר קבוצות - אחת מכל מדינה שחברה ב-CONMEBOL, שמחולקות לשני בתים בני חמש קבוצות כל אחד. שתי הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר מכל בית מעפילות לחצי הגמר, והמנצחות במשחקים אלה מעפילות לגמר, שם נקבעת הזוכה. שתי המפסידות משחקות זו מול זו במשחק על המקום השלישי.

סנטוס הברזילאית היא הקבוצה המצליחה ביותר בתולדות המפעל, עם שתי זכיות. קולו קולו מצ'ילה היא הקבוצה הלא-ברזילאית היחידה שזכתה בתואר, לאחר שבטורניר של 2012 היא גברה 2–4 בבעיטות הכרעה על פוז קאטרטאס. כריסטיאן רוזריה, חלוצת נבחרת ברזיל, היא הכובשת המצטיינת בתולדות הגביע, כשלזכותה 29 שערים.

## תוצאות טורנירי עבר

## מלכות השערים

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של הטורניר

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות כדורגל נשים
קטגוריה:תחרויות כדורגל באמריקה הדרומית
קטגוריה:גביע ליברטדורס
עורך תסריט

**עורך תסריט** הוא בעל תפקיד, בדרך להפקת סרט קולנוע, או סדרת טלוויזיה, התורם לשיפור התסריט על ידי מתן הערות והצעות מבניות לקיצורי סצנות או דיאלוגים, מחיקת סצנות, תיקוני סגנון, הצעות לדיאלוגים, הערות בונות והארות על העלילה, הדמויות, הדיאלוגים וכל אלמנט אחר הקשור לכתיבה, ומתן משוב ליוצר. עורך התסריט לא מתחיל בעבודתו לפני הדפסת הטיוטה הראשונה של התסריט. עורך התסריט לא מקבל קרדיט כשותף לתסריט, גם אם היה לו חלק מרכזי, ממשי או מכריע בעיצובו הסופי.

תפקידו של עורך תסריט שונה מתפקידו של **[[מנהל תסריט]]** על אף שיכול להיגרם בלבול קל בין שני התפקידים, הנובע מהבנה לא נכונה, בעיקר בשל הסמנטיקה הכמעט זהה של השמות. עורך התסריט מלווה את הסרט העלילתי משלב הטרום-יצור שלו ועד לסיום הסרטתו. מנהל התסריט ממונה על ידי המפיק בתחילת ההסרטה ומופקד על המשכיות.

## בארצות הברית
בארצות הברית, עורך התסריט, הנקרא **סקריפט דוקטור** ו**רכז תסריטים**, מסייע לתסריטאי, או לצוות התסריטאים, לפתח את סיפור העלילה וליישב קונפליקטים אמנותיים בדרך פשרה; מטפל בבעיות איות ופיסוק, מוודא את סדר ההמשכיות וההיגיון והכתיבה בפורמט תסריטאי נכון; מוודא סיכויים לתביעה. כל טיוטה חדשה של התסריט מועברת לטיפולו של עורך התסריט, שמסמן בכתב את תיקוניו ואף רשאי ליצור טיוטות בעצמו, שיועברו לאישור היוצרים, המפיקים והתסריטאים. במקרים רבים הוא אף מטפל בבעיות של רב-לשוניות, ואחראי לתרגום נכון ומדויק משפה לשפה, כאשר יש צורך בכך. בדרך כלל, התסריט עובר טיוטות רבות, דבר המקשה על תפקידו של עורך התסריט, אך מסייע בהשגת תוצאה המקובלת על ההפקה.

## בישראל
שמו התקין של התחום חדר לישראל בעשור הראשון של המאה העשרים ואחת, תחילה בדרמות טלוויזיוניות, ואחר כך חלחל גם לתעשיית הקולנוע הישראלית ולשאר התוכניות, עד כי במצב הנוכחי המדיה הקולנועית והטלוויזיונית כולה מסתייעת בשירותיו של עורך תסריט. שנים רבות לפני כן, אדם בתפקידו כעורך תסריט בתעשיית הקולנוע הישראלית זכה לזיכוי ב"תודות" או לא זוכה כלל, ואילו בתעשיית הטלוויזיה כונה התפקיד "עורך אחראי", מתוקף היותו של העורך אחראי מטעם הגוף המשדר. בדרך כלל שיקוליו של העורך האחראי היו אינטרסנטיים והתערבותו בתוכן מועטה.

קטגוריה:מקצועות בתעשיית הקולנוע
קטגוריה:תסריט
האיש הקטן והעלמה הקטנה

**האיש הקטן והעלמה הקטנה** (בגרמנית - **Der Kleine Mann und die Kleine Miss**), הוא ספר המשך לאיש הקטן מאת אריך קסטנר.

הספר יצא לאור ב-1967 והוא מספריו האחרונים של קסטנר. בישראל יצא בתרגום לעברית של אלה אמיתן ב-1968 ובתרגום של מיכאל דק ב-2007.

## עלילת הספר
לאחר שמקסי, שגובהו 5 סנטימטר, מצליח לברוח משבי חוטפיו ברנהרד ואוטו, הוא חוזר אל פטרונו הקוסם פרופסור יוקוס בן פוקוס (בתרגומה של אמיתן הוא נקרא כשף רשף). שני החוטפים מושמים בבית סוהר אך נמלטים משם במבצע מתוכנן של סניור לופז.

סיפור חייו של מקסי מתפרסם ברחבי העולם ומפיק סרטים אמריקאי מחליט להפיק על כך סרט טלוויזיה. המפיק משלם לפרופסור סכום כסף גדול עבור זכויות ההסרטה.

בינתיים מוזמנים הפרופסור ומקסי על ידי המלך בלעם לעיר ברגינזונה ומתקבלים בכבוד מלכים. מקסי מקבל מבני המלך מתנה בצורת בית מיניאטורי בו יוכל מקסי לגור.

בכסף שקבל הפרופסור מהמפיק הוא קונה חווילה גדולה ליד לוגאנו שם הוא מתגורר עם ידידתו קופצת הטרמפולינה רוזה מרציפן ועם מקסי.

הסיפור של מקסי מוקרן בטלוויזיה ברחבי העולם. גמדה מפיירבנקס באלסקה בשם גברת סימפסון, מתקשרת לפרופסור ואומרת לו שיש לה בת בשם אמילי (מילי) שגובהה 5 ס"מ כגובהו של מקסי.

הן מוזמנות לחווילה ושם מסתיים הסיפור ב"הפי אנד". מקסי ומילי הופכים להיות זוג ומתגוררים בבית המיניאטורי בגינת החווילה והפרופסור מתחתן עם רוזה מרציפן.

## קישורים חיצוניים

*האיש הקטן והעלמה הקטנה, באתר מטח

קטגוריה:ספרי אריך קסטנר
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 1967
קטגוריה:ספרי הוצאת אחיאסף
גרפינקל

**גרפינקל** הוא שיבוש של השם "", שם משפחה יהודי, (ביידיש: גאָרפֿינקל) שמקורו במילה הגרמנית Karfunkel. פירוש המילה הוא הצורה הארכאית של אבן יקרה אדומה.

קטגוריה:שמות משפחה
רוד איילנד אדום (תרנגול)

שמאל|ממוזער|200px|האנדרטה באדמסוויל

**רוֹד איילנד אדום** (באנגלית: **Rhode Island Red**) הוא גזע תרנגול מבוית שמקורו באדמסוויל, עיירה קטנה הקרובה לעיר ליטל קמפטון, אשר במדינת רוד איילנד, בארצות הברית.
הגזע פותח הן למטרת הפקת ביצים והן למטרת הפקת בשר וכן למטרת תצוגה בתערוכת עופות. גזע זה חביב במיוחד על מגדלי עופות נוי, גם בישראל, בשל יכולת ההטלה הגבוהה שלו ועמידותו הרבה. בישראל נהוג לכנותו בקיצור בשם רוד איילנד, אם כי ישנו גזע נוסף הנקרא רוד איילנד לבן, שאינו מוכר בישראל.

## היסטוריה

הגזע פותח באמצע שנות ה-40 של המאה ה-19, תחילה ברוד איילנד ולאחר מכן גם במסצ'וסטס. הלהקות המוקדמות היו מאופיינות בכרבולת יחידה וישרה כמו גם בכרבולת פחוסה ומחודדת, כשל תרנגול המלאי. תרנגול המלאי השחור הובא מאנגליה לארצות הברית ונראה שהיה אחד מאבותיו המרכזיים של גזע זה. מתרנגול המלאי קיבל הרוד איילנד האדום את צבעיו העמוקים, את מבנה הגוף האיתן ואת נוצותיו הקשות.
הגזע הוכר על ידי האגודה האמריקאית לגידול עופות בשנת 1904. בשנת 1925 הוקמה בעיירה אדמסוויל, על ידי המועדון האמריקאי לתרנגול הרוד איילנד האדום, אנדרטה המנציחה את הציפור הלאומית של רוד איילנד, הוא הרוד איילנד האדום.

## מאפיינים פיזיים ומראה

רוד איילנד אדום הוא עוף חזק וחסון, בעל גוף מלבני וארוך יחסית. לגזע זה מופע צבע יחיד, הוא המופע האדום. צבעו הנפוץ הוא אדום-חום כהה אך ישנם פרטים שגווניהם נעים מחלודה, דרך מהגוני עמוק ועד חום-שחור. עיניו אדומות-כתומות ורגליו צהובות. מקורו חום-צהבהב. פניו אדומים ותנוכי אוזניו אדומים אף הם. לזכר ולנקבה כרבולת ישרה ולה 5 זיזים. מזגו נוח וידידותי אם כי ישנם זכרים שיהיו מעט תוקפניים. יצר הדגרנות של הנקבות חלש עד נעדר. 
גזע זה עמיד במיוחד לתנאי קור וישרוד אף בתנאים ירודים של תזונה ודיור.
לגזע זה קיימת גם גרסת בנטם מוקטנת, שממדיה כרבע מממדי הגזע המקורי.

### מאפייני הטלה
בתנאי גידול רגילים, מגיעה הנקבה לבגרות מינית בגיל שישה עד שמונה חודשים ומתחילה להטיל. היא מטילה מצטיינת, ביציה גדולות מאוד, משקלן בין 60-70 גרם בממוצע וצבען חום בהיר-ורוד עד חום, הנקבה מטילה היטב גם בחורף, בהזנה מתאימה, תרנגולת אחת תטיל בין 275 ל-300 בשנה ואף יותר.

### משקלים ממוצעים

## קישורים חיצוניים

* Blosls Rhode Island Reds - אתר מקיף על תרנגול רוד איילנד אדום 
* רוד איילנד אדום באתר BackYard Chickens 

קטגוריה:חקלאות עופות
קטגוריה:גזעי תרנגולים
לילה ואזירי

**לילה ואזירי** (באנגלית: **Leila Vaziri**, בפרסית: **لیلا وزیری**; נולדה ב-6 ביוני 1985) היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופת עולם (מלבורן 2007) ושיאנית עולם במשחה ל-50 מטר גב.

## ביוגרפיה
ואזירי נולדה בניו יורק. אביה, מנסור, הוא איראני ואמה, ליז, ממוצא גרמני. בשנים 2003–2007 היא למדה והתאמנה באוניברסיטת אינדיאנה. היא בעלת תואר בתקשורת ובתרבות.

באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 2006 זכתה ואזירי במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב. באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בוויקטוריה שבקנדה באוגוסט אותה שנה היא סיימה ראשונה בגמר ב' במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.53 דקות, תוצאה זהה לזו שקבעה השחיינית שסיימה במקום הרביעי. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 1:01.82 דקות וסיימה חמישית אך שלישית מבין השחייניות האמריקאיות, אך רק שתיים יכולות היו לשחות בשלב גמר א'.

באליפות המכללות (NCAA) שנערכה במיניאפוליס שבמינסוטה ב-9 במרץ 2007 זכתה ואזירי במדליית ארד במשחה ל-100 יארד גב.

### אלופת עולם ושיאנית עולם
באליפות העולם שנערכה במלבורן, שבאוסטרליה בשנת 2007, זכתה ואזירי בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה 50 מטר גב בהשוואת שיא העולם הטרי שלה משלב חצי הגמר, בתוצאה של 28.16 שניות, לפני אלכסנדרה גרסימניה מבלארוס (28.46 שניות) וטיילה זימר מאוסטרליה (28.50 שניות). כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אמריקאי חדש של 28.25 שניות, שיפור ב-5 מאיות השנייה לשיאה של נטלי קוגלין (28.30 שניות) ובשלב חצי הגמר קבעה שיא עולם חדש שיפור ב-3 מאיות השנייה לשיאה בן השנתיים של יאנינה פייץ' מגרמניה (28.19 שניות) שסיימה במקום שמיני. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות בתוצאה של 4:01.10 דקות, את סגנון הגב היא שחתה בתוצאה של 1:00.84 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.39 דקות.

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה ואזירי במשחה ל-100 מטר גב במקום שביעי ולא נכללה בנבחרת האמריקאית למשחקים האולימפיים.

לאחר שפרשה משחייה תחרותית החלה ואזירי לאמן בניו יורק, עיר הולדתה, בעיקר טריאתלטים.

## ראו גם

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר גב

## קישורים חיצוניים

* 

* לילה ואזירי, באתר *IU Hoosiers* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אלופות עולם בשחייה
קטגוריה:שחייניות גב
קטגוריה:שחייניות גב אמריקאיות
קטגוריה:שחייני גב אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אינדיאנה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אינדיאנה
קטגוריה:שיאניות עולם אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איראני
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא גרמני
קטגוריה:מדינת ניו יורק: שחיינים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1985
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
מגודלים

**מגודלים** (באנגלית: **Grown Ups**) הוא סרט חבר'ה קומי אמריקאי. הסרט הופק על ידי אדם סנדלר, בוים על ידי דניס דוגן ומככבים בו אדם סנדלר, קווין ג'יימס, כריס רוק, רוב שניידר, דייוויד ספייד וסלמה הייק. הסרט הופק על ידי חברת ההפקות של סנדלר, האפי מדיסון, והופץ על ידי סרטי קולומביה.

בשנת 2013 יצא לסרט המשכון בשם "מגודלים 2".

## עלילה
30 שנה אחרי שגמרו תיכון, נפגשים חמישה חברים לנבחרת הכדורסל של בית הספר בבית על האגם שבו חגגו את הניצחון הגדול ביותר שלהם, כדי להתאבל על מותו של המאמן שלהם. במשך סוף השבוע חמשת החברים ומשפחותיהם נסעו לעיירת הולדתם ונאספים בבקתה בחיק הטבע. במשך החופשה חמשת החברים מגלים שזה שהם גדלו לא אומר שהם התבגרו, אפילו לא קצת.

## שחקנים ודמויות

## קישורים חיצוניים
* 

* קדימון הסרט, באתר יוטיוב

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי משבר אמצע החיים
קטגוריה:סרטי האפי מדיסון
לאיקו

**לַאִיקוֹ** (נכתב גם **לאייקו** או **לייקו**, ביוונית: **λαϊκό**) הוא סגנון מוזיקלי יווני שנוצר בשנות ה-50 של המאה ה-20 מסגנון הרבטיקו באזורים העירוניים של יוון. זהו אחד מסגנונות המוזיקה המאפיינים את תרבות העם היווני.

סגנון הלאיקו מוכר בדמיון שלו למוזיקה מזרחית.

## אטימולוגיה
משמעות המונח "לאיקו" ביוונית היא "עממי", "של העם". כדי לתאר סגנון מוזיקלי זה ביוונית, נוהגים להשתמש בביטוי המלא "לאיקו טרגוד'י" (λαϊκό τραγούδι), שתרגומו הוא "שיר עממי". לעיתים סגנון זה נקרא גם "**לאיקה**" (נכתב גם "**לאייקה**" או "**לייקה**", ביוונית: **λαϊκά**) מלשון הרבים ביוונית "לאיקה טרגוד'יה" (λαϊκά τραγούδια), כלומר "שירים עממיים".

## היסטוריה
עד לשנות ה-30 של המאה ה-20 כללה המוזיקה היוונית שני סגנונות: ה"דמוטיקה", שהוא הסגנון הכפרי עממי, וה"אלפרו", שנחשב לסגנון ה"קל" ושהושפע מהמוזיקה האמריקאית של אותה תקופה. בשנים אלה הפך סגנון הרבטיקו למסחרי ופתח הזדמנות להיווצרות הסגנון החדש, לאיקו.

### לאיקו "עממי"
הלאיקו התפתח מסגנון הרבטיקו בשנות ה-50, כאשר הבוזוקי, כמו בסגנון הרבטיקו, היווה את כלי הנגינה העיקרי שלו. בהתפתחותו שילב הלאיקו מקצבים ערביים, טורקיים והודיים והפך לסגנון מוזיקלי קצבי ושמח, לעומת הרבטיקו האיטי והנוגה. דבר זה התאפשר לאחר שבשנת 1953 המוזיקאי מנוליס חיוטיס הוסיף שני זוגות מיתרים לבוזוקי. גם התכנים של שירי הלאיקו השתנו. נושאים כמו שימוש בסמים, אלכוהוליזם וסבלות החיים, שהיו אופייניים לרבטיקו פינו את מקומם לנושאים רומנטיים. נושא העוני נותר נושא מרכזי בשירי לאיקו אך נראה כדבר שניתן להתגבר עליו, ולא כעול כפי שמתארים שירי הרבטיקו.

בניגוד לרבטיקו, שהיה משויך לשכבות הסוציואקונומיות החלשות ביוון, הלאיקו התחבב על כל שכבות האוכלוסייה היוונית. העם היווני שהיה שרוי בעוני עד לסוף שנות ה-40 עקב מלחמת העולם השנייה ומלחמת האזרחים ביוון, החל לצאת מהעוני ולצרוך מוזיקה. חברות תקליטים הפיצו את מוזיקת הלאיקו ושירי לאיקו הושמעו בתחנות רדיו ונוגנו בטברנות.

בעקבות הפופולריות של סגנון הלאיקו מלחיני "מוזיקה קלה" כמו מיכאליס סוגיול וניקוס גונאריס הוסיפו את הבוזוקי, שעד כה היה בזוי על ידי השכבות הסוציואקונומיות הגבוהות, ללחניהם. הם שילבו אותו עם אלמנטים של מקצבי רבטיקו כגון "זבקיקו" ו"חסאפיקו". מלחיני רבטיקו כמו וסיליס ציצאניס ויורגוס מיצאקיס אימצו אופי יותר קליט בכתיבת לחניהם.

בשנות ה-60 נוצרו בלאיקו זרמים שונים. מלחינים גדולים כמו מיקיס תאודוראקיס ומאנוס חג'ידאקיס יצרו סגנון אמנותי בלאיקו והביאו אותו לתודעה העולמית. סוגים שונים של לאיקו הפכו לעיניין שבשגרה במועדוני לילה, בהם כיכבו זמרי לאיקו כמו סטליוס קזנג'ידיס וסטראטוס דיוניסיו.

בשנות ה-60 וה-70 נעשו נושאי חברה ופוליטיקה פופולריים גם הם בשירי לאיקו, כמו בשיריו של יורגוס דאלארס.

### לאיקו מודרני
בשנות ה-80 הושפע הלאיקו מסגנונות מערביים כמו השאנסון הצרפתי ותרבות הזמרים-היוצרים האירופאים. בהמשך, ההשפעה המערבית על הלאיקו גדלה וסגנונות כמו פופ, רוק ודאנס שולבו בלאיקו ויצרו זרם חדש המכונה "לאיקו-פופ", "לאיקו עכשווי" או "לאיקו מודרני".

סגנון הלאיקו המודרני נבדל מהסגנון הקלאסי ומאופיין בשימוש באמצעים מוזיקליים מודרניים כמו מגברים וסינתיסייזרים, ובכלי נגינה אלקטרוניים כמו קלידים וגיטרה חשמלית.

הלאיקו המודרני נחשב לסגנון מוזיקלי עיקרי ביוון. תרבות המוזיקה היוונית המסורתית של מועדוני הלילה ממשיכה גם בימינו כשזמרי לאיקו רבים ומפורסמים מופיעים בהם.

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה יוונית
קטגוריה:יוון: תרבות
קטגוריה:אתנומוזיקולוגיה
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
מקלט טלוויזיה

ממוזער|טלוויזיה בגודל 80 אינץ'
**מקלט טלוויזיה** או **מכשיר טלוויזיה** הוא מכשיר אלקטרוני לצפייה והאזנה לשידורי טלוויזיה, או לשימוש כצג מחשב. מכשיר זה משלב מקלט שידורים, צג ורמקולים. הטלוויזיה הוצגה לראשונה בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 בצורתה המכנית, והפכה למוצר צרכני פופולרי לאחר מלחמת העולם השנייה, בצורתה האלקטרונית, תוך שימוש בטכנולוגיית שפופרת קרן קתודית (CRT). תוספת שידורי הצבע לאחר 1953 הגבירה את הפופולריות של מכשירי הטלוויזיה בשנות ה-60, ואנטנה חיצונית הפכה למאפיין שכיח בבתים פרבריים.

מכשיר הטלוויזיה הפך לאמצעי התצוגה הראשון למדיה מוקלטת לשימוש ביתי בשנות ה-70, כגון בטאמאקס ו-VHS, שבמהרה הוחלפו על ידי DVD. הוא שימש כאמצעי תצוגה מאז הדור הראשון של מחשבים ביתיים (לדוגמה Timex Sinclair 1000) וקונסולות משחק וידאו ייעודיות (כמו אטארי) בשנות ה-80. בתחילת שנות ה-2010, טלוויזיות בעלות פנל שטוח המבוססות על טכנולוגיית LCD, ובעיקר טכנולוגיית LCD עם תאורת LED אחורית, החליפו ברובן את טכנולוגיות התצוגה הישנות ובמיוחד את CRT.

טלוויזיות מודרניות בעלות פנל שטוח מסוגלות לרוב להציג ברזולוציה גבוהה (720p, 1080i, 1080p, 4K, 8K) וכוללות גם אפשרות ניגון תוכן ישירות מ־USB.

## גודלי טלוויזיה
קלייב סינקלייר מקיימברידג' יצר בשנת 1967 טלוויזיה מוקטנת שיכולה הייתה להחזיק בכף יד ונחשבה לאז לטלוויזיה הקטנה ביותר בעולם, אך היא לא הפכה למסחרית בשל עיצובה המסובך.

בשנת 2019, סמסונג השיקה את מכשיר הטלוויזיה הגדול ביותר באותה עת בגודל של . עם השנים, גודלן הממוצע של הטלוויזיות גדל.

בשנת 2024, חלה עלייה חדה במכירת טלוויזיות בעלות מסכים גדולים. בין ינואר לספטמבר נמכרו ברחבי העולם כ-38 אלף טלוויזיות בגודל מסך של  ומעלה. הגידול בפופולריות מוסבר בקידמה הטכנולוגית ובירידת המחירים.

הזמינות של גדלים גדולים במחירים נגישים תרמה לביקוש הצרכני. לדוגמה, סמסונג הציגה את הטלוויזיה הראשונה שלה בגודל  בשנת 2019 במחיר של 99,000 דולר. בשנת 2024, החברה מציעה ארבעה דגמים בגודל זה שמחירם מתחיל ב-4,000 דולר. מגמה זו ניכרת גם בשוק כולו, כאשר המחיר הממוצע של טלוויזיה בגודל העולה על  ירד מ-6,662 דולר בשנת 2023 ל-3,113 דולר בשנת 2024. עם ההתקדמות הטכנולוגית, מסכים בגודל  נעשים אף הם נגישים יותר לצרכנים.ממוזער|מקלט טלוויזיה מ-1950
## תצוגה
מכשירי טלוויזיה עשויים להשתמש באחת ממספר טכנולוגיות תצוגה זמינות. נכון לאמצע שנת 2019, טלוויזיות LCD שולטות בשוק המוצרים החדשים, אך תצוגות OLED תופסות נתח שוק הולך וגדל עם ירידת מחירן, וטכנולוגיית DLP ממשיכה להציע יתרונות במערכות הקרנה. ייצור טלוויזיות פלאזמה ו-CRT הופסק לחלוטין.

ארבע טכנולוגיות התצוגה המרכזיות המתחרות הן:
* CRT
* LCD (גרסאות שונות כגון QLED, נקודה קוונטית, LED, LCD TN, LCD IPS, LCD PLS, LCD VA ועוד)
* OLED
* פלאזמה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מכשירי חשמל ביתיים
קטגוריה:טלוויזיה
שוליים (טיפוגרפיה)

[שמאל|ממוזער|250px|[תנ"ך גוטנברג, ניתן לראות שוליים רחבים מסביב לטקסט וכן בין שני הטורים]]
בטיפוגרפיה ה**שוליים** הם החלק הריק שנהוג להשאיר בין גוף הטקסט לבין קצה גיליון הנייר.

השוליים מקיפים את הטקסט מארבעת צדדיו (וכשהטקסט מחולק לטורים גם בין הטורים) והם ריקים בדרך כלל. לעיתים מופעים בשוליים העליונים כותרות קבועות, מספור עמודים או הערות שוליים. בעבר היה נהוג לעטר שולי כתבי יד באיורים. השולים עשויים גם לשמש את קוראי הספר לכתיבת הערות שלהם על תוכן הספר ('גיליונות').

הטקסט בדרך כלל מיושר לצד ימין או שמאל, ולצידו שוליים. דבר זה נועד להקל על מציאת תחילתה של שורה. שימוש נוסף של השוליים הנהוג אצל אנשים רבים הוא רישום הערות בכתב יד לצידו של הטקסט.

השוליים נועדו גם לצורכי אסתטיקה, ולכן שטחם גדל בפרופורציה לגודל הדף, למרות שהצרכים הפונקציונליים כמו מקום לרישום הערות לא גדלים בהתאם.

ברירת המחדל של שוליים במעבד התמלילים הנפוץ Microsoft Word, הייתה עד גרסת (Word 11.0 (Office 2003, אינץ' אחד (2.54 ס"מ) לשוליים העליונים והתחתונים, ו-1.25 אינץ' (3.17 ס"מ) לשוליים הימניים והשמאליים. החל משנת 2007 בגרסת (Word 12.0 (Office 2007, ברירת המחדל של כל שולי הדף עומדת על אינץ' אחד (2.54 ס"מ),

## הערות שוליים

קטגוריה:טיפוגרפיה
פ.צ. סיון

**פ.צ. סיון** (בצרפתית: **FC Sion**) הוא מועדון כדורגל שווייצרי מהעיר סיון המשחק בליגת העל השווייצרית. המועדון נוסד בשנת 1909 ומגרשו הביתי הוא סטאד טורבילון, המכיל 14,283 מקומות.

המועדון זכה בשתי אליפויות והגיע 13 פעמים לגמר הגביע השווייצרי, בו זכה בכל אחת מהפעמים, האחרונה בשנת 2015. בעונת  זכתה הקבוצה בדאבל היחיד בתולדותיה.

## תארים
*אליפויות **(2):** , 
*הגביע השווייצרי **(13):** , , , , , , , , , , , , 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל שווייצריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1909
חומצה אקרילית

**חומצה אקרילית** היא חומצה קרבוקסילית בעלת המבנה CH2=CH-COOH. חומצה אקרילית היא נוזל שקוף בעל ריח אופייני, מסיס במים, בכהלים ובאתר. זוהי החומצה הקרבוקסילית הבלתי רוויה (מכילה קשר כפול) הפשוטה ביותר: קבוצת ויניל הקשורה לקבוצה קרבוקסילית.

חומצה אקרילית מיוצרת בתהליך חמצון של פרופן: CH_2=CH-CH_3 +1.5O_2\Rightarrow CH_2=CH-COOH +H_2O.

משתמשים בחומצה אקרילית ובאסטרים שלה כמונומרים בתעשיית הפלסטיק.

חומצה אקרילית היא חומר מגרה ומאכל לעור ולדרכי הנשימה. מגע בעין עלול לגרום פגיעה חמורה, LD50 של חומצה אקרילית: 340 מ"ג לק"ג (נמדד בחולדות בבליעה).

## קישורים חיצוניים

* גיליון בטיחות חומרים: Acrylic Acid MSDS

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אקרילית, חומצה
נחצ'יבאן (עיר)

**נחצ'יבאן** (באזרית: **Naxçıvan**, בארמנית: **Նախիջևան**) היא בירת הרפובליקה האוטונומית של נחצ'יבאן. העיר שוכנת לגדת , ומרוחקת כ-450 קילומטרים מהבירה באקו. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2025, התגוררו בעיר כ-97,800 בני אדם.

לעיר נמל תעופה ממנו ואליו יוצאות טיסות ליעדים באזרבייג'ן, איראן, טורקיה, ורוסיה. בעיר עובר קו הרכבת שארור-אורדובאד.

קבוצת הקטרגל של העיר , משחקת בליגת העל האזרית, ובגביע אופ"א בקטרגל.

לפי המסורת של עממי האזור, כאשר נח ובניו יצאו מהתיבה בהרי אררט לאחר המבול, הם התיישבו לראשונה באופן קבע וייסדו את העיר נחצ'יבאן. זהו היישוב הראשון אי פעם שנוסד כמקום מיושב באופן קבע.

בעיר שוכן מוזיאון לתולדות נח.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אזרבייג'ן: ערים