open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קונצ'רטו לכינור של סמואל בארבר

**הקונצ'רטו לכינור (אופוס 14)** נכתב על ידי המלחין האמריקאי סמואל בארבר בשנת 1939. זו יצירה בת שלושה פרקים, שנמשכת כ-22 דקות.

## היסטוריה
בשנת 1939, הזמין תעשיין מפילדלפיה בשם סמואל שמעון פלס את בארבר לכתוב קונצ'רטו לכינור לבן חסותו, איסו בריסלי, בוגר מכון קרטיס למוזיקה משנת 1934, כמו גם בארבר.

בארבר קיבל את הצעתו של פלס ונסע לשווייץ כדי לעבוד על הקונצ'רטו. בארבר החל לעבוד על שני הפרקים הראשונים בשווייץ במהלך קיץ 1939. הוא קיווה להשלים את הקונצ'רטו בתחילת הסתיו כדי לעמוד במועד שניתן לו (1 באוקטובר). אולם תוכניותיו נקטעו בשל המלחמה המתקרבת – בה כל האמריקאים התבקשו לעזוב את אירופה על ידי הממשל האמריקאי. בסוף אוגוסט הוא נסע לפריז ולקח ספינה לארצות הברית, ואליה הגיע בתחילת ספטמבר. לאחר שבילה זמן קצר עם משפחתו בווסט צ'סטר, פנסילבניה, הוא נסע להרי הפוקונו כדי להמשיך לעבוד על הקונצ'רטו.

כשהעביר את שני הפרקים הראשונים לבריסלי באמצע אוקטובר, קיבל אותם בריסלי בהתלהבות רבה. הוא הציע לבארבר שהפרק האחרון יראה קצת יותר מהצד הווירטואוזי של נגינת הכינור.

עם זאת, באמצע נובמבר הדברים החלו להשתבש. בריסלי הציג את שני הפרקים שהושלמו למורה שלו, אלברט מיף, שהיה ביקורתי כלפי העבודה מנקודת מבטו של כנר. בריסלי לא הסכים, אך מיף החליט לכתוב לפלס מכתב (13 בנובמבר) ובו נכתב מדוע תפקיד הכינור צריך לעבור "ניתוח כירורגי" על ידי "מומחה", כגון הוא עצמו. לדבריו, "הקישוטים הטכניים רחוקים מאוד מהדרישות של כנר מודרני ..." ואם בריסלי יבצע את היצירה ככתוב, זה יפגע מאוד במוניטין שלו. מיף החליט שהוא משכתב את תפקיד הכינור ביצירה וכי יש צורך שהוא, בריסלי ובארבר יתכנסו ל"פגישה מיוחדת" כדי לדון בשינויים שלו. בריסלי התאכזב כשקיבל את הפרק השלישי מבארבר בסוף נובמבר. הוא ציפה לסיום שניתן להשוות בינו לבין שני הפרקים הראשונים, והרגיש שהוא קל משקל בהשוואה אליהם. בריסלי שאל את ברבר אם הוא יוכל לשכתב את הפרק האחרון; הוא אמר לבארבר שהוא יכול לנגן את היצירה במועד מאוחר יותר כדי לתת לו יותר זמן במידת הצורך.

למרות דרישתו של בריסלי, בארבר דחה את הצעותיו וסירב לשנות את הפרק האחרון. זו הייתה אכזבה גדולה עבור בריסלי, שהאמין שעם פרק שלישי משמעותי, היצירה יכולה להפוך להיות אחד מהקונצ'רטי הגדולים.

קונצרט הבכורה נערך בפסטיבל פרומס בשנת 1943.

## הקלטות
הקונצ'רטו הוקלט על ידי מספר כנרים, בהם לואי קאופמן, רוג'ירו ריצ'י, לאוניד קוגן, אן אקיקו מאיירס, ג'ושוע בל, גיורא שמידט, ג'יימס אהנס, הילרי האן, יצחק פרלמן, גיל שחם ואייזק שטרן. הביצוע של שטרן עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוחו של ליאונרד ברנשטיין זכתה לפרשנות רומנטית מהוללת, ואילו ההקלטה של מאיירס עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית משנת 1988 זכתה לשבחים.

## מבנה
# **[[מפעם|אלגרו]] מולטו מודרטו** – מתחיל בנושא ראשון לירי שמנוגן מיד על ידי הכינור, ללא כל הקדמה תזמורתית. לפרק זה יש יותר אופי של סונטה מאשר צורת קונצ'רטו.
# **אנדנטה** – הנושא מוצג על ידי סולו אבוב מורחב. הכינור נכנס עם נושא מנוגד, ולאחריו הוא חוזר על מנגינת האבוב של ההתחלה.
# **פרסטו ב[[פרפטואום מובילה (מוזיקה)|פרפטואום מובילה]]** – מנצל את האופי המבריק והווירטואוזי יותר של הכינור.

הקונצ'רטו נכתב לשני חלילים, אבובים, קלרינטים, בסונים, קרנות וחצוצרות ; טימפני, תוף סנר, פסנתר, מיתרים וכינור סולו.

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:יצירות לכינור
קטגוריה:מוזיקה אמריקאית
קטגוריה:קונצ'רטי
קטגוריה:יצירות משנת 1939
פרס המוזיקה של בילבורד להישג המצעדים

פרס המוזיקה של בילבורד ל**הישג המצעדים** הוא אחד משני הפרסים שנבחרים על ידי מעריצים בטקס הפרסים. דרייק הוא האמן בעל מספר המועמדויות הגבוה ביותר, הוא היה מועמד 3 פעמים (2016, 2018 ו-2019). טיילור סוויפט (2015, 2020) ודה ויקנד (2016, 2017) קיבלו שתי מועמדויות.

## זוכים ומועמדים

## הערות שוליים

הישג המצעדים
Citra

**Citra** (בעברית: **סיטרה**) הוא אמולטור חוצה פלטפורמות של קונסולת המשחקים נינטנדו 3DS. לאמולטור גם "ליבת אמולציה" עבור רטרוארץ'.

## פיתוח
פיתוח האמולטור החל באפריל 2014. המשחק המסחרי הראשון שיכל להריץ היה The Legend of Zelda: Ocarina of Time 3D .

במאי 2016 נוספה לאמולטור תמיכה באודיו

בנובמבר 2017 נוספה לאמולטור גם תמיכה באינטרנט ובאפשרות למשחקים מרובי משתתפים דרך האינטרנט במספר משחקים.

באפריל 2020 הודיעו מפתחי האמולטור על תמיכה במשחקי New Nintendo 3DS וכן באפשרות לשמור את מצב המשחק.

במאי 2020 שוחררה גרסה של האמולטור עבור אנדרואיד.

במרץ 2024 פיתוח התוכנה הופסק עקב תביעה מנינטנדו.

## דרישות מערכת
### עבור הגרסה ל[[מחשב אישי]]
לשם הרצת האמולטור על מחשב אישי, יש צורך ב:
*מערכת הפעלה: ווינדוס 7 ומעלה, לינוקס או macOS High Sierra ומעלה מסוג 64 ביט.
*תמיכה ב-OpenGL 3.3 לפחות.

### עבור הגרסה לאנדרואיד
על מנת להריץ את האמולטור על מכשיר אנדרואיד, יש צורך ב:
*מערכת הפעלה: אנדרואיד אוראו ומעלה מסוג 64 ביט.
*תמיכה ב- OpenGL ES  בגרסה 3.2 לפחות.
הומלץ להשתמש במעבד סנאפדרגון 835 לפחות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנות אמולציה לפלטפורמות משחקי וידאו
קטגוריה:נינטנדו
קטגוריה:תוכנה חוצת פלטפורמות
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2014
קטגוריה:תוכנה חופשית
לאופולד פיגל

**לֵאוֹפּוֹלְד פִּיגֵּל** (בגרמנית: **Leopold Figl**;) היה פוליטיקאי אוסטרי שמרן בתקופת אזורי הכיבוש באוסטריה אשר תמך באחדות לאומית אוסטרית ובחזית מאוחדת נגד השפעותיהם של הגוש המערבי כמו גם הגוש המזרחי למען עצמאות המדינה. שירת כקנצלר אוסטריה הצעיר ביותר עד עלייתו של סבסטיאן קורץ.

## ביוגרפיה
פיגל נולד ב-1902 למשפחת חקלאים. הוא למד חקלאות באוניברסיטה בווינה ולאחר מכן הצטרף לחיים פוליטיים מתמיכה במעמד האיכרים. עם ההפיכה האוטוקרטית של מפלגת חזית המולדת האוסטרית תחת אנגלברט דולפוס הפך פיגל לחבר במועצה הפדרלית של מנהל האיכרים הכלכלי באוסטריה תחתית.

לאחר ביצוע האנשלוס בידי גרמניה הנאצית, פיגל, עקב התנגדותו לנאציונל-סוציאליזם נשלח בידי הרשויות למחנה הריכוז דכאו במאי 1938 ושוחרר רק במהלך 1943. הוא הפך למהנדס נפט אך באוקטובר 1944 נתפס מחדש ונשלח למחנה הריכוז מַאוּטהַאוּזֶן בצפון אוסטריה. הוא הובל בינואר 1945 ביחד עם היינריך מאייר (לוחם עצמאות אוסטרי אשר מאוחר יותר הוצא להורג) אל בית הדין העממי של גרמניה הנאצית אשר היה צפוי להוצא להורג בו. באפריל הוצלו חייו של פיגל כאשר הצבא האדום כבש את וינה במסגרת מתקפת וינה.

לאחר כיבוש גרמניה הנאצית בידי בעלות הברית, גנרל הצבא האדום פיודור טולבוחין דרש מפיגל שינהל את חלוקת האוכל באזורים הגובעים של וינה. מנקודה זאת החל פיגל לעלות במעמדו האזרחי ובהמשך השנה הצטרף אל מפלגת העם האוסטרית והפך למושל אוסטריה תחתית.

כאשר בסוף 1945 התבצעו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות, פיגל נבחר לקנצלר אוסטריה, דאז אזורי הכיבוש באוסטריה אשר היו מחולקים בין ברית המועצות, האימפריה הבריטית, הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית וארצות הברית. פיגל פעל להקמת חזית אוסטרית מאוחדת נגד הכיבוש, על כן הוא הזמין את המפלגה הסוציאליסטית להצטרף אל ממשלת אחדות לאומית ובכך מנהיגה, אדולף שרף הפך לסגנו של פיגל.

פיגל תמך בדה-נאציפיקציה של אוסטריה במסגרתה חצי מיליון חברי המפלגה הנאצית האוסטרית לשעבר הושמו תחת מעצר בית. על אף שבשנת 1948 תנאים אלו הופסקו, על הנאצים לשעבר עדיין נאסר להשתתף במערכות פוליטיות.

עם פטירתו של קרל רנר במילוי תפקידו, פיגל הפך לנשיא אוסטריה בפועל במהלך 1951 עד עלייתו של תאודור קרנר. עקב התמשכות המלחמה הקרה העימות על ריבונות אוסטריה נמשך. אוסטריה עצמה הייתה מדינה דמוקרטית מערבית אך גבולותיה עם הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, הרפובליקה העממית ההונגרית וצ'כוסלובקיה העלו חשד כי תצטרף אל הגוש המזרחי. היה זה רק לאחר התפטרות פיגל שאוסטריה אוחדה והשיגה ריבונות בהסכמה כי תהיה מדינה נייטרלית.

פיגל דאז יצא לפרישה מאז 1953 במסגרתה הפך לפטרון של תנועת צופי אוסטריה ולבסוף נפטר עקב סרטן הכליה בשנת 1965 בווינה.

## קישורים חיצוניים

* כיבוש אוסטריה לאחר מלחמת העולם השנייה
* לאופולד פיגל - מהי אוסטריה
* 
* 

קטגוריה:נשיאי אוסטריה
קטגוריה:פוליטיקאים אוסטרים
קטגוריה:קנצלרי אוסטריה
קטגוריה:נפטרים מסרטן הכליה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1965
קמרון בריטון

**קמרון בריטון** (באנגלית: **Cameron Britton**; נולד ב-6 ביוני 1986) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי הידוע בתפקידו כ"אדמונד קמפר" בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס "מיינד האנטר", עליה הוא קיבל מועמדות לפרס אמי לבידור בפריים טיים בקטגוריית שחקן אורח מצטיין בסדרת דרמה, והייזל בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס "אקדמיית המטרייה".

## ביוגרפיה
בריטון נולד ב-6 ביוני 1986 בסבסטופול (אנ'), במחוז סונומה, קליפורניה, בנה של ג׳וליאנה מרטינלי.  הוא סיים את לימודיו בתיכון אנאלי (אנ') ב-2004.

בריטון עבד כמורה לגיל הרך במשך שמונה שנים, שם לימד ילדים עם צרכים מיוחדים, בגילאים 18 חודשים ועד 3 שנים.

## קריירה
בשנת 2017, ביצע את תפקיד הפריצה שלו היה כששיחק את דמותו של הרוצח הסדרתי אדמונד קמפר בדרמת הפשע של נטפליקס, "מיינד האנטר". הוא שיחק בדרמת הפשע "הנערה ברשת העכביש" בשנת 2018. 

בשנת 2019, החל לשחק בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "אקדמיית המטרייה", הוא שיחק בתפקיד הייזל, מתנקש הנוסע בזמן. הסדרה, היא עיבוד לקומיקס באותו השם שנכתבה על ידי ג'רארד ויי והמאייר גבריאל בה ופורסמה בהוצאת "Dark Horse Comics".

בשנת 2020, הוא שיחק את החשוד המרכזי בפיצוץ במשחקים האולימפיים בשנת 1996, ריצ'רד ג'וול בעונה השנייה של סדרת הדרמה האנתולוגית "מצוד".

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
נייט סילבר

**נתנאל ריד (נייט) סילבר** (באנגלית: **Nathaniel Read Silver**; נולד ב-13 בינואר 1978) הוא סטטיסטיקאי ובלוגר אמריקאי ממוצא יהודי. זכה לפרסום כמייסד וכעורך הראשי לשעבר של הבלוג FiveThirtyEight (מילולית: 538), אתר עיתונות מונחית נתונים הידוע בעיקר הודות לתחזיותיו לתוצאותיהן של בחירות.

## קורות חיים
סילבר נולד באיסט לנסינג, מישיגן. אמו, סאלי (לבית טרון) היא פעילה חברתית ממוצא אנגלי וגרמני. אביו, בריאן דייוויד סילבר, הוא יהודי, פרופסור למדע המדינה, לשעבר יו"ר החוג למדע המדינה באוניברסיטת המדינה של מישיגן. סילבר תיאר את עצמו כ"חצי יהודי".

בעל תואר ראשון מאוניברסיטת שיקגו.

הקים לראשונה מערכת לחיזוי הביצועים והקריירה של שחקנים בליגת הבייסבול האמריקאית, ולאחר מכן מערכת לחיזוי תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית המבוססת על סקרים. ב-2008 הקים את FiveThirtyEight על פי המערכת. הבלוג נקרא על שם מספר החברים בחבר האלקטורים, הנבחרים, מכלל 50 המדינות. סילבר בנה מודל סטטיסטי שסוכם את כל הסקרים המבוצעים בכל מדינה בארצות הברית, תוך מתן משקל לכל סקר לפי מספר הנסקרים, התאריך בו בוצע, ולמוניטין של המכון הסוקר (לפי הצלחותיו בעבר). באתר הוא מציג את התוצאה הסטטיסטית הצפויה כפי שהיא עולה משקלול נתונים אלו.

לראשונה פעל הבלוג במערכת הבחירות בשנת 2008 והוא חזה את המנצח ב-49 מתוך 50 מדינות. בבחירות 2012 חזה סילבר נכונה את המנצח בכל 50 המדינות בארצות הברית. בבחירות 2016 חזה כי הסיכוי של דונלד טראמפ לנצח, כפי שהיה בסופו של דבר, הוא 29%, סיכוי גבוה יותר מאשר נתנו לו הסוקרים האחרים. בבחירות 2020 חזה נכונה את המנצח ב-48 מתוך 50 המדינות, על אף שבחלק מהמדינות המתנדנדות העריך יתר על המידה את ההפרשים בהם ביידן ניצח.

ב-2023 עזב את האתר fiveThirtyEight תוך שהוא לוקח עימו את הזכויות על מודל החיזוי מאז הוא מפרסם תחזיות בבלוג האישי שלו.

ב-2024 התחיל פודקסט יחד עם הסופרת ושחקנית הפוקר מריה קוניקובה בשם Risky Business, בו הם מדברים על נושאים שונים הקשורים לעולם קבלת ההחלטות, עם הקשרים לעולם הפוקר.

## פרסים והישגים
מאז פרסום FiveThirtyEight זכה סילבר לפרסים והוקרה בעשרות מקרים. בין הבולטים שבהם:
* סילבר הופיע ברשימת 100 המשפיעים של ה-TIME בשנת 2009
* הבלוג של סילבר זכה בפרס ובי כבלוג הפוליטי הטוב ביותר
* ספרו של סילבר "The Signal and the Noise" זכה בפרס של אמזון ונבחר לספר העיון של שנת 2012
* עד 2018 העניקו 6 אוניברסיטאות לסילבר תואר דוקטור לשם כבוד

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:בלוגרים אמריקאים
קטגוריה:בלוגרים יהודים
קטגוריה:סגל ABC
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:סטטיסטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:עיתונאים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:פרשנים פוליטיים אמריקאים
קטגוריה:שחקני פוקר אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:פרשנים פוליטיים יהודים
קטגוריה:שחקני פוקר יהודים
קטגוריה:יהודים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1978
ג'ון סקאדה

**ג'ון סקאדה** (באנגלית: **Jon Secada**; נולד ב-4 באוקטובר 1961) הוא זמר ופזמונאי אמריקאי-קובני.
סקאדה משלב פאנק, מוזיקת נשמה, פופ, וכלי הקשה לטיניים.
סקאדה כתב שירים לגלוריה אסטפן, ריקי מרטין, וג'ניפר לופז, ערך מסע הופעות עם לוצ'אנו פבארוטי, והקליט דואטים עם ג'ים בריקמן, אוליביה ניוטון-ג'ון ופרנק סינטרה.
זוכה שלושה פרסי גראמי.

## קורות חייו
סקאדה נולד בהבאנה שבקובה. אביו חוזה היה כלוא במשך שלוש שנים כאסיר פוליטי, ובגיל תשע עזב עם משפחתו למיאמי, פלורידה. הוריו ניהלו בית קפה. בהמשך עברה משפחתו לעיר הייליה בפלורידה.

סקאדה קיבל תואר ראשון במוזיקה ותואר שני במוזיקה עם התמחות בשירת ג'אז מאוניברסיטת מיאמי.

בשנת 1991 סקאדה היה שותף לכתיבת הלהיט Coming Out of the Dark שביצעה גלוריה אסטפן, שדורג במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.

## קריירה
סקאדה לימד מוזיקה בשנים 1986 עד 1991 בקולג' במיאמי.

סקאדה נפגש עם המפיק אמיליו אסטפן שהחל להיות מנהלו. הוא הופיע לעיתים בלהקת הליווי של אשתו גלוריה אסטפן בשנות ה-80

סקאדה הוציא בשנת 1992 את אלבום הבכורה שלו הנושא את שמו שממנו נמכרו מעל ל-7 מיליון עותקים ברחבי העולם. השיר Just Another Day בלט מתוך האלבום.

ב-1994 ביצע דואט עם פרנק סינטרה שהופיע באלבומו של סינטרה. בשנה זו הופיע בטקס "מיס ונצואלה".

ב-1995 השתתף במחזמר "גריז" בברודוויי, והיה אחד מהמשתתפים בחלק האמנותי של טקס פרסי הטוני.

ב-1999 היה אחד מכותבי השיר She's All I Ever Had שביצע ריקי מרטין.

ב-2003 השתתף במחזמר קברט בברודוויי. הוא גם השתתף המחזמר יוסף וכתונת הפסים המשגעת. בנוסף השתתף בכתיבת השיר Juramento של ריקי מרטין.

בשנת 2006 שימש סקאדה כשופט בתוכנית "אמריקן איידל הלטיני", גרסה ספרדית לתוכנית אמריקן איידול ששודרה במדינות אמריקה הלטינית.

בשנת 2017 הוציא אלבום עם חידוש לשירי בני מור.

נכון ל-2019 מכר סקאדה 20 מיליון אלבומים. בנוסף זכה בשלושה פרסי גראמי, בהם פרס גראמי הלטיני.

## חיים אישיים
סקאדה היה נשוי בשנים 1988 עד 1993. הוא התגרש ונישא ב-1997 למרטיר וילאר, והם הורים לשני ילדים.

## דיסקוגרפיה
* Jon Secada - 1992
* Otro Día Más Sin Verte - 1992
* Heart, Soul & a Voice - 1994
* Si Te Vas - 1994
* Amor - 1995
* Secada - 1997
* Better Part of Me - 2000
* The Gift - 2001
* Amanecer - 2002
* Same Dream - 2005
* A Christmas Fiesta/Una Fiesta Navideña - 2007
* Expressions - 2009
* Classics/Clasicos - 2010
* Otra Vez - 2011
* To Beny Moré With Love - 2017

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרי פופ אמריקאים
קטגוריה:זמרים קובנים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי הלטיני
קטגוריה:הוואנה: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
ברנט דוהרטי

**ברנט דייוויד דוהרטי** (באנגלית: **Brant David Daugherty**; נולד ב-20 באוגוסט 1985) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, הידוע בתפקידו בתור בריאן באופרת הסבון "ימי חיינו" (2013-2012), ובשל תפקידו בתור נואל קאהן בסדרת הטלוויזיה "שקרניות קטנות" (2016-2010) .

## ביוגרפיה
דוהרטי נולד וגדל במייסון , אוהיו, בנם של דייוויד דוהרטי, מורה לאמנות בבית הספר התיכון מייסון, ואשתו, מרי בת' (לבית הירט) דוהרטי, ראש שירותי השיקום של בית החולים שרינרס לילדים, סינסינטי. הוא גדל יחד עם אחיו אדם ואחותו קייטי. אביו של ברנט נפטר מסרטן ב-19 בפברואר 2009, בגיל 57.

דוהרטי למד בבית הספר התיכון וויליאם מייסון, שם שיחק כדורגל. הוא הופיע בהצגות בית ספר עד סיום לימודיו בשנת 2004. הוא עבר ללוס אנג'לס בשנת 2008 לאחר שקיבל תואר בקולנוע מקולומביה קולג' בשיקגו. כעת הוא מתגורר בווסט הוליווד.

## קריירה
בשנת 2013 שיחק בסדרת הדרמה "נשות קבע" של רשת Lifetime בתפקיד פטריק קלארק.

היה לו תפקיד קטן בסרטם הפארודי של ג'ייסון פרידברג ואהרון סלצר, "משחקי למות מרעב", שיצא בסתיו 2013.

בשנת 2014 התארח בסדרת הטלוויזיה של צ'ארלי שין, "סדנה לעצבים".

דוהרטי התמודד בעונה ה-17 של "רוקדים עם כוכבים" בה הוא רקד עם הרקדנית המקצועית פטה מורגטרויד. הם הודחו בשבוע השמיני לתחרות וסיימו במקום השביעי.

בשנת 2018 גילם את לוק סוייר בסרט "חמישים גוונים של שחרור".

## חיים אישיים
בשנת 2016 הוא החל לצאת עם השחקנית קימברלי הידאלגו; הם התארסו בפברואר 2018 במהלך טיול באמסטרדם. הם התחתנו ב-15 ביוני 2019. במרץ 2021 נולד בנם הבכור. 

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:בוגרי מכללת קולומביה בשיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
לאסלו בקפי

**לאסלו בקפי** (בהונגרית: **Békeffi László**; סגד, 4 בינואר 1891 – ציריך, 21 בינואר 1962) היה קומיקאי יהודי-הונגרי, מנחה בקברט, מחזאי קברט, שחקן. בנו של הסופר אנטל בקפי, בן דודו של מחזאי הקברט אישטוואן בקפי.

## קורות חיים
לאסלו בקפי נולד לאנטל בקפי (בשמו הקודם: נתן קאן) שהיה סופר ומבקר. אמו הייתה שחקנית. בקפי הופיע לראשונה בקברט של קארוי פרנצי בשנת 1912, מאותה השנה היה חבר ב"במה המודרנית" (Modern Színpad) עד 1918 ו"בקברט אפולו" (Apollo Kabaré) בין השנים 1921 ל-1923. הוא החל את דרכו כעיתונאי, אך סיים גם לימודי במה. הוא בחר בקברט כתחומו האמיתי ופתח קברט עם גזה בורוש בשנת 1924 בשם וידאם סינפאד (במה עליזה-Vidám Színpad) שאין לו קשר ל"הבמה העליזה". בשנת 1925 הפך לחבר ב"קברט התוכים" (Papagáj Kabaré). בין השנים 1927 לבין 1929 שיחק בווינה בתיאטרון בולוואר (Boulevard Theater), בסימפליציסימוס (Simplicissimus) ולאחר מכן בתיאטרון רונאכר (Ronacher Theater). לאחר שובו לבודפשט, בין השנים 1929 ל־1933, היה חבר בתיאטרון שדרת אנדראשי, ובשנים 1934 עד 1936 בתיאטרון "במת בולוואר טרז" (Terézkörúti Színpad). הוא ייסד את "קברט כותבי הפודיום" ביחד עם קארוי קומיאטי בשנת 1936, שביקש להחיות ולהמשיך את מסורות הקברט האמיתי בזכות עבודתו של אנדרה נאג', ויצר פורום אמיץ בצורה בלתי רגילה מול תנאים פוליטיים מתוחים יותר ויותר. הוא עצמו נפל קורבן לביקורת נחרצת וחריפה. לשכת אומנויות הבמה פתחה נגדו פעולה משמעתית בשנת 1941 ואז אסרה על הופעותיו על הבמה (בין היתר בשל יהדותו). בשנת 1943 נלקח לראשונה למחנה הריכוז דכאו. אחרי שחרורו עבר להתגורר באנגליה עד 1949, אחר כך התיישב, תחילה בארצות הברית ולבסוף בשווייץ. פרות יצירתו כוללים הצגות, סצנות קברט ותמלילי שאנסון. ההנחיה שלו התאפיינה בקול נועז בצורה יוצאת דופן, בצורה חדשה, בשילוב של רוח והומור.

## עבודותיו העיקריות
* העיר (עם פאל פורו, 1920)
* יחי האדוני המכובד! ובדיחות במה אחרות; 1919
* המטריה ובדיחות במה אחרות; 1921
* הדייט. סצנות עם אשתי, 1923
* ס.ז. סאקאל: אלברט השמיני: בראון ייבעט החוצה, לאסלו בקפי; 1932
* כלת וינאית (1931)
* האיש האילם (1931)
* דרוויש של הבתולה הקדושה (1934)
* אוסף ההנחיות מאת לאסלו בקפי. 1939
* ספר לימוד ציבורי; 1940
* חניבעל המסכן והאחרים. 25 סאטירות ובורלסקות 1941
* הפודיום שהוגלה; טורונטו, 1955

## פילמוגרפיה
* ססקיה הצוחקת (1916)
* האביר השודד (1917)
* הנערה הטיפש עשרה (1918) - אלייד הפילוסוף
* ילד הפלא (1920)
* חיפושית, חיפושית צהובה (1922) - פרימאט צועני אמיתי
* הרעיה המהופנטת (קצר, 1932)
* הלו, בודפשט (1935)
* 3 : 1 לטובת האהבה (1937)

## לקריאה נוספת
* לקסיקון לאמנות הבמה. 1994
* לקסיקון ידע בסיסי (1988)
* לאסלו בקפי ב- Hangosfilm.hu

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז דכאו
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:סופרים אסורים (הונגריה, 1944)
קטגוריה:מהגרים מהונגריה לשווייץ
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים הונגרים
קטגוריה:סגד: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים הונגרים
קטגוריה:מחזאים יהודים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1891
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1962
פרס המוזיקה של בילבורד לאלבום הבילבורד 200 המוביל

דף זה מפרט את הזוכים ואת המועמדים ב**[[פרס המוזיקה של בילבורד]] לאלבום ה[[בילבורד 200]] המוביל.** הפרס ניתן מאז שנת 1993 ומאז היווסדו רק חמישה אמנים זכו בפרס פעמיים: 50 סנט, אדל, דרייק, אמינם וטיילור סוויפט.

## הזוכים והמועמדים
הזוכים מפורטים ראשונים ו**מודגשים**.

## מספר זכיות ומועמדויות
### זכיות
**3 זכיות**

* טיילור סוויפט

**2 זכיות**
* 50 סנט
* אדל
* אמינם
* דרייק

### מועמדויות

**9 מועמדויות**
* טיילור סוויפט

**8 מועמדויות**
* דרייק

**5 מועמדויות**
* אמינם

**4 מועמדויות**
* סלין דיון
* אדל

**3 מועמדויות**
* בקסטריט בויז
* פוסט מאלון

**2 מועמדויות**
* אן סינק
* 50 סנט
* ביונסה
* ג'סטין ביבר
* גארת' ברוקס
* מריה קארי
* ויטני יוסטון
* ואן דיירקשן
* אד שירן
* בריטני ספירס
* שאניה טויין
* דה ויקנד
* מורגן וולן

## הערות שוליים

אלבום בילבורד 200
יד רצחנית

"**יד רצחנית**" (באנגלית: ***Idle Hands***) הוא סרט אימה וקומדיה שחורה אמריקאי משנת 1999, אשר בוים על ידי רודמן פלנדר ונכתב על ידי טרי יוז ורון מילבאואר. בסרט מככבים דבון סאווה, סת' גרין, אלדן הנסון, ג'סיקה אלבה, וויויקה איי פוקס. העלילה העיקרית עוקבת אחר חייו של נער עצלן ממוצע, בשם אנטון טוביאס (סאווה), שידו נעשית אחוזת דיבוק וועוברת מסע הרג, גם לאחר שהיא נכרתת.

הסרט נעשה בהשראת הפתגמים "ידיי סרק הם משחקי השטן" ו"השטן עושה עבודה לידי סרק".

הסרט לא זכה להצלחה כאשר גרף 4.2 מיליון דולר כנגד תקציב של 25 מיליון דולר.

## עלילה
הוריו של אנטון טוביאס מתים בסוף ליל כל הקדושים, וכל הרמזים מצביעים על כך שהוא הרג אותם. לאחר שהרג את חבריו הטובים ביותר, אנטון מבין שידו הימנית הפכה לדיבוק. הוא לא מצליח לשלוט בידו, הוא זורק את החתול שלו מעבר לרחוב ותוך כדי חיפוש אחריו, הוא נתקל בשכנתו מולי והשניים מתחילים מערכת יחסים. אנטון מקיים הלוויה להוריו וחבריו. עם זאת, חבריו מחליטים לא ללכת לגן עדן, חוזרים לגופם הקודם ועולים מהקבר.

בינתיים, כוהנת גדולה בשם דבי לקור צדה את הרוח האחראית להרג ברחבי הארץ. לאחר שידו הורגת שני שוטרים בסלון שלו, אנטון מנתק כורת את היד. חבריו מחפשים ערכת עזרה ראשונה בעוד אנטון שורף את היד במיקרוגל. בינתיים, דבי (עכשיו יחד עם רנדי, שכנו של אנטון) צדה את אנטון כדי לבלום את הדיבוק שביד. לאחר ששלח את מולי לבית הספר, אנטון חוזר הביתה כדי לסיים להשמיד את היד. לרוע המזל חבריו של אנטון פנוב ומיק משחררים את היד בשוגג. השלושה גונבים אחר כך את משאיתו של רנדי ופונים לבית הספר. מיק ופנוב הולכים למסיבת ליל כל הקדושים כדי להשגיח על מולי, בעוד אנטון מחפש את היד. רנדי ודבי נפגשים עם אנטון. דבי מסבירה שהיד תגרור את הנשמה של מולי לעולם התחתון. אנטון פורץ למסיבה ומנסה להזהיר את כולם מידו, אך מתעלמים ממנו.

לאחר מכן היד הורגת את סולן הלהקה שבמסיבה וגורמת לבהלה. מולי וחברתה טניה נמלטים דרך פתחי האוורור. הם מנסים לעבור דרך מאורר אותו הם עוצרים באמצעות הנעל של טניה, לאחר מכן הן מחברות חבל למאורר והשתיים יורדות מהחבל, אך בזמן שטניה יורדת מהחבל היד תוספת את טניה ומנסה למשוך אותה ובמקביל מולי מנסה להיאבק ביד ולמשוך את טניה מלמטה. בסופו של דבר היד תופסת בנעל של טניה שעצרה את המאוורר, המאורר נופל וטניה נופלת ביחד איתו אל מותה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי אימה מ-1999
קטגוריה:סרטי אימת-חג: ליל כל הקדושים
קטגוריה:סרטי קומדיה שחורה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי טריסטאר
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1999
קטגוריה:סרטי 1999
המדונה הסיסטינית

**המדונה הסיסטינית** (באיטלקית: **Madonna Sistina**) הוא ציור שמן, מעשה ידי הצייר רפאל, שצויר בין השנים 1513–1514 ומתאר את המדונה והילד. היצירה מוצגת במוזיאון הציירים הגדולים בדרזדן.

## היסטוריה ורקע
ממוזער|תקריב
היצירה הוזמנה בשנת 1512 על ידי האפיפיור יוליוס השני לכנסיית סן סיסטו, פיאצ'נצה  בפיאצ'נצה, והייתה אחת המדונות האחרונות שצייר רפאל. היא נועדה ככל הנראה לכבודו של האפיפיור סיקסטוס הרביעי, דודו של יוליוס השני, שכן סיקסטוס השני, המתואר בציור, היה הקדוש הפטרון של משפחת דלה רוברה, משפחתו של יוליוס השני. הדוגמנית בציור היא ככל הנראה מרגריטה לוטי , שהייתה פילגשו של רפאל במשך שתים-עשרה השנים האחרונות לחייו, משנת 1508 ועד מותו בשנת 1520.

בשנת 1754 רכש אוגוסט השלישי, מלך פולין את הציור תמורת 110,000–120,000 פרנק, מחיר זה נשאר הגבוה ביותר ששולם עבור ציור כלשהו במשך עשרות שנים. הציור הועבר לדרזדן וזכה לבולטות רבה. דורות של מבקרים במוזיאון הציירים הגדולים התרשמו ממנו, והוא שוחזר פעמים כה רבות עד שתיאור המדונה בו הפך לאב טיפוס לתיאור אידיאלי של הבתולה, המדגיש את אופייה הרוחני.

בתקופת מלחמת העולם השנייה היה המוזיאון סגור. לאחר המלחמה הציור הוחרם על ידי יחידות התגמול הסובייטיות והועבר למוסקבה, שם אוכסן במוזיאון פושקין. בשנת 1955 הוא הוחזר לדרזדן.

## תיאור היצירה
הציור מתאר את מרים הבתולה אשר מופיעה מאחורי וילונות כבדים הנפתחים משני הצדדים, כשהיא אוחזת בישו הילד. בצד שמאל בטוניקה צהובה, סיקסטוס השני, כורע ומתפלל עבור בני עמו, אשר לעברם הוא מצביע. בצד ימין, ברברה הקדושה, כורעת כשידיה שלובות על חזה ופניה מביטות מטה אל קהל המאמינים. הציור מאופיין במרחב דמיוני שנוצר על ידי הדמויות עצמן, הניצבות על מיטת עננים. נראה כי הבתולה יורדת מחלל שמימי, דרך מישור התמונה, אל תוך המרחב האמיתי שבו תלוי הציור. המחווה של סיקסטוס השני ומבטה של ברברה הקדושה מופנים כלפי הצופים, העומדים מעבר למעקה שבתחתית הציור. כתר אפיפיורי, שנח על גבי מעקה זה בפינה השמאלית התחתונה, משמש כגשר בין המרחב האמיתי לציורי.

שני כרובים (או פוטי) מכונפים נחים על מרפקים בתחתית התמונה, ומביטים מעלה. הם הועתקו לעיתים קרובות לבדם, ללא שאר המדונה הסיסטינית, מאז תחילת המאה ה-19.

ניתוח לוח הצבעים של היצירה חושף את הפיגמנטים הרגילים של תקופת הרנסאנס: מלכיט מעורבב עם אורפימנט  (פיגמנט כתום צהוב) בווילונות הירוקים, אולטראמרין (אבקת לפיס לזולי) מעורבב עם עופרת לבנה בגלימה הכחולה של מדונה, ותערובת של עופרת-בדיל-צהובה , ורמיליון  ועופרת-לבנה בשרוולים הצהובים של ברברה הקדושה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רפאל: ציורים
קטגוריה:אמנות נוצרית
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:מלאכים באמנות
טיילר בלקברן

**טיילר ג'ורדון בלקברן** (באנגלית: **Tyler Jordon Blackburn**; נולד ב-12 באוקטובר 1986) הוא שחקן, זמר ודוגמן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות משחקו בתור קיילב ריברס בסדרת הטלוויזיה "שקרניות קטנות" וסדרת הספין אוף שלה "רייבנסווד". משנת 2019 הוא מככב בתור אלכס מאנס בסדרת הטלוויזיה "רוזוול, ניו מקסיקו".

## ראשית חייו
בלקברן נולד בברבנק, קליפורניה. יש לו שלושה אחים. הוא ממוצא אנגלי, וולשי, צ'כי ושוודי. יש לו אחות גדולה ושלושה אחים קטנים.

לבלקברן צלקת באורך 4 אינץ' על כתפו השמאלית, שנגרמה כתוצאה מהסרת גידול שפיר בגיל 10.

## קריירה
### משחק
בלקברן החל להופיע בשנת 2004 והופיע בסדרת הטלוויזיה "לא מדהימה". בשנה שלאחר מכן הוא גילם מורה בסרט הקצר "he Doers of Coming Deeds".

בשנת 2008 הוא הופיע בתפקיד זעיר בסרט "Next of Kin".

בשנת 2010 הוא הופיע באופרת הסבון "ימי חיינו". באוקטובר אותה שנה, הוא לוהק לתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "שקרניות קטנות".

במרץ 2011 הצטרף לצוות השחקנים של פיילוט לסדרה "Brave New World", הסדרה בוטלה על ידי רשת NBC.

בלקברן כיכב גם בתפקיד פיט בסדרת הרשת "וונדי" בת ששת הפרקים. בשנת 2012 שיחק בדרמה "Hiding" לצד אנה וילפאנה, ג'רמי סמפטר, דין ארמסטרונג ודן פיין.

בחודש מאי 2013, פורסם כי ישחק בסדרה "רייבנסווד".

במרץ 2018 הצטרף בלקברן לצוות השחקנים של הסדרה "רוזוול, ניו מקסיקו".

### מוזיקה
בלקברן הקליט כמה שירים לסדרות טלוויזיה וסרטים הוא הקליט את "מצא דרך" בשנת 2012 עבור סדרת הטלוויזיה, "סודות ההתבגרות", הוא הקליט כמה שירים עם נובי, כולל "Can't Love Me" שהושמע בפרק הניים עשר של הסדרה רוזוול, ניו מקסיקו.

## חיים אישיים
בלקבורן יצא בפומבי כביסקסואל ב-19 באפריל 2019 באמצעות ראיון עם הירחון "אדבוקט".

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## דיסקוגרפיה

### סינגלים

### אומן אורח

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:דוגמנים אמריקאים
קטגוריה:דוגמנים להט"בים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:שחקנים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:זמרים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:ביסקסואלים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא ולשי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא צ'כי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא שוודי
קטגוריה:זוכי פרס בחירת הנוער
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
זהריר הכף

**זהריר הכף** (שם מדעי: *Lamprotornis nitens*, שם עממי באנגלית Cape Starling או Cape Glossy Starling) הוא מין של עוף בסוג זהריר במשפחת הזרזיריים שחי בחלקה הדרומי של יבשת אפריקה ובולט בנוצות כחולות בוהקות.

זהריר הכף הוא עוף צבעוני הבולט בנוצות כחולות בוהקות, לעיתים עם גוון טורקיז או ירוק. צבעיו העזים והבוהקים של זהריר הכף, בייחוד גוני הכחול בחלקיהם העליונים, מקורם בגרנולות מלנין חלולות המסודרות בשכבה אחת מעל סריגי הנוצה. עיניו צהובות-כתומות ומסביבן כתם שחור שנמשך עד למקור. מקורו ורגליו של זהריר הכף אפורים-כהים. גודלו של בוגר הוא 25 סנטימטר ומשקלו 100 גרם.

זהריר הכף הוא עוף חברותי שחי בלהקות גדולות, למעט בעונת הרבייה. הזהרירים הם אוכלי-כל וניזונים על גבי הקרקע (גרגירים, זרעים, פרוקי-רגליים כגון חיפושיות, חרגולים וזחלים) אך לעיתים גם מפירות הגדלים על עצים, ומשאריות מזון שמשאיר האדם. ניתן לראות אותם מחפשים מזון על הקרקע לצד מינים אחרים של זרזיריים כולל הזרזיר המצוי.

הרבייה מתרחשת בין החודשים אוקטובר לפברואר, אך יכולה להימשך גם לתוך אפריל בנמיביה. הם מקננים בחורים בעצים (הן טבעיים והן כאלה שבנו עופות אחרים דוגמת נקר) והן במבנים מעשה ידי אדם. לעיתים הם מגרשים עופות וציפורים אחרים שמקננים בחורים אלה. הם מאכילים את גוזליהם בחרקים, זחלים ופירות.

זרזיר הכף מצוי בחלקה הדרומי של יבשת אפריקה. הוא נפוץ בדרום גבון, דרום ומערב אנגולה, דרום זמביה, דרום זימבבואה, נמיביה, בוטצואנה, לסותו ודרום אפריקה. לעיתים הוא חולף ברפובליקה של קונגו, אך אינו מקנן בה. סך הכל שטח תפוצתו כ-3 מיליון קילומטר רבוע. בית הגידול שלו כולל חורשות ויערות דלילים, היכן שיש עצים המאפשרים לו לקנן. בנוסף הוא חי בשטחים פתוחים המנוקדים בעצים ובהם מטעים, סוואנה, ערבות עשב, שטחי חורש מסוג בתה וגריגה, פארקים וגינות.

## גלריה

File:Cape Glossy-Starling RWD.jpg
File:Cape Glossy Starling (Lamprotornis nitens) (45737884935).jpg
File:Cape Glossy Starling (Lamprotornis nitens) (16268686840).jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:זרזיריים
קטגוריה:דרום אפריקה: עופות
קטגוריה:עופות הסוואנה האפריקנית
יוזף זמאן

**יוזף זמאן** (בצ'כית: **Josef Zeman**; 23 בינואר 1915 – 3 במאי 1999) היה כדורגלן ומאמן צ'כוסלובקי, ששיחק בעמדת החלוץ.

## ביוגרפיה

זמאן נולד ב-23 בינואר 1915 באימפריה האוסטרו-הונגרית של אז. את הקריירה התחיל ב-SK צ'סקה בודייוביצה לפני שעבר ל-SK פלזן בשנת 1936. זמאן לא היה יכול להישאר שם זמן רב ולאחר כמה חודשים חתם בספרטה פראג. הוא זכה עימה פעמיים באליפות ובעונת 1937/38 סיים במקום השני במלכות השערים של הליגה. הוא סבל מפציעה בברך לזמן ממושך ולכן עזב אותה ל-SK פרדוביס בעונת 1943/44. לאחר מלחמת העולם השנייה שיחק בכמה קבוצות נוספות לפני שסיים את הקריירה בקדנציה שנייה ב-SK צ'סקה בודייוביצה.

במדי נבחרת צ'כוסלובקיה עשה את הופעת הבכורה ב-1 בדצמבר 1937 בהפסד 5–4 לאנגליה. זמאן היה שותף במונדיאל 1938, וכבש את אחד משלושת שערי הנבחרת בהארכה נגד הולנד בשמינית הגמר. משחק זה היה גם לאחרון שלו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים צ'כוסלובקים
קטגוריה:חלוצי כדורגל צ'כוסלובקים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צ'כוסלובקיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1938
קטגוריה:כדורגלני ספרטה פראג
קטגוריה:מאמני כדורגל צ'כוסלובקים
קטגוריה:ילידי 1915
קטגוריה:נפטרים ב-1999
הבטח לי, אבא

**הבטח לי, אבא: שנה של תקווה, קשיים ותכלית** (באנגלית: **Promise Me, Dad: A Year of Hope, Hardship, and Purpose**) הוא ספר זיכרונות מאת נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן. הספר פורסם לראשונה ב־14 בנובמבר 2017 ויצא לאור בעזרת הוצאת Flatiron Books.

בדצמבר 2018 ערך ביידן אירוע שמטרתו הייתה קידום מכירות של הספר. האירוע התקיים במיזולה שבמונטנה.

## מקור שמו של הספר
מקור שמו של הספר הוא משיחה שניהל ג'ו ביידן עם בנו, בו ביידן לאחר שהחלה החמרה במצבו של בו ומותו כבר נראה באופק. בשיחה התוודה בו בפני אביו כי הוא משלים עם כך שעומד למות והבטיח לאביו שלא משנה מה יקרה, הוא יהיה בסדר. לאחר מכן ביקש מאביו להבטיח לו הבטחה דומה.

לאחר השיחה ובעקבות מות בנו, המילים שאמר בו לאביו באותו לילה הפכו עבור ביידן לסוג של מוטו לתקווה, ובשל כך החליט לתת את השם "הבטח לי, אבא" לספר הזיכרונות שכתב.

## תוכן הספר
בספר ביידן כותב על אירועים וזיכרונות בחייו, החל מיחסיו עם נשיא ארצות הברית לשעבר והבוס שלו, ברק אובמה, דעתו על קמפיין הבחירות של הילרי קלינטון בבחירות לנשיאות שנערכו ב-2016, ורצח של שוטר שנרצח בעקבות הריגתו של אריק גארנר.

ביידן מזכיר בספר בספר את בחירתו הראשונה לסנאט, לאחר ניצחנו בבחירות לסנאט בדלאוור שנערכו ב-1972. פחות משישה שבועות לאחר מכן אשתו ובתו נהרגו ושני בניו נפצעו בתאונת דרכים.

ביידן מסקר את מותו של בנו הבכור, בו ביידן שנפטר מסרטן המוח ואת השפעת מותו על משפחת ביידן. בנוסף לכך ביידן מדבר גם על ההשלכות הפוליטיות של מותו של בו, אחת מהבולטות שבהן הייתה ההחלטה שלא להתמודד בבחירות לנשיאות בשנת 2016.

מלבד התייחסות למשפחתו כלל ביידן בספר גם זיכרונות מעבודותו כפוליטיקאי. כך למשל התייחס ביידן לנשיא הראשון של הרפובליקה של סרביה (שהייתה אז חלק ממסגרת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה), סלובודן מילושביץ' ולפגישה בין השניים לאחר נסיעה של ביידן לאזור הבלקן. בספר כתב ביידן כי מילושביץ' שאל אותו מה הוא חושב עליו וביידן ענה לו "אני חושב שאתה חתיכת פושע מלחמה ושצריך לשפוט אותך ככזה". בנוסף לכך ביידן כתב כי הדבר שהוא הכי גאה בו בחייו המקצועיים הוא פעילותו בתחום הדיפלומטיה ויחסי חוץ.

ביידן נותן לעצמו קרדיט על קבלת פסק הדין אוברגפל נגד הודג'ס בשנת 2015 וזאת לאחר הצהרתו של ביידן חרף חוסר התיאום עם הבית הלבן, כי הוא תומך בנישואים חד-מיניים. דבר זה בא לאחר התנגדותו של ביידן למינוי רוברט בורק לשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית כאשר ביידן היה יו"ר ועדת המשפטים בסנאט.

## ביקורות
המגזין האמריקאי, ואניטי פייר תיאר את הספר כ"תוצר של עליזות וכנות של כותב הספר".

## ראו גם
* פנקס שירות
* חלומות מאבי

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'ו ביידן
קטגוריה:ספרי זיכרונות
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרי נשיאי ארצות הברית
קונצ'רטו לפסנתר מספר 4 (בטהובן)

ממוזער|שער המהדורה ראשונה

**ה[[קונצ'רטו]] ל[[פסנתר]] מס' 4 [[אופוס (מוזיקה)|אופוס]] 58** של לודוויג ואן בטהובן בסול מז'ור, נכתב בין השנים 1805–1806. בטהובן בעצמו היה הסולן בבכורה הציבורית במסגרת קונצרט בטהובן, 1808 בתיאטרון וינה .

## תזמור
הקונצ'רטו נכתב לפסנתר סולו ותזמורת הכוללת חליל, שני אבובים, שני קלרינטים, שני בסונים, שתי קרנות, שתי חצוצרות, טימפני, וסקצית מיתרים.

## בכורה וביקורות
הקונצ'רטו נוגן לראשונה במרץ 1807 בקונצרט פרטי בביתו של הנסיך פרנץ ג'וזף פון לובקוביץ .גם אוברטורת קוריולאנוס והסימפוניה הרביעית של בטהובן נוגנו לראשונה באותו קונצרט. עם זאת, לא הייתה בכורה ציבורית עד לקונצרט ב־22 בדצמבר 1808 בתיאטרון וינה. בטהובן שוב עלה לבמה כסולן. קונצרט המרתון היה הופעתו האחרונה של בטהובן כסולן עם תזמורת. בטהובן הקדיש את הקונצ'רטו לחברו, הסטודנט והפטרון, הארכידוכס רודולף .

ביקורת במהדורת מאי 1809 של *[[Allgemeine musikalische Zeitung]]* קובעת כי . עם זאת, לאחר הופעתה הראשונה, היצירה הוזנחה עד 1836, אז נוגנה שוב על ידי פליקס מנדלסון. כיום, היצירה בוצעה והוקלטה באופן נרחב, והיא נחשבת לאחת היצירות המרכזיות של ספרות הקונצ'רטו לפסנתר.

## מבנה
* **אלגרו מודרטו** – הפרק הראשון נפתח על ידי הפסנתר, שמנגן אקורדים פשוטים בסולם היצירה, סול מז'ור. לאחר מכן נכנסת התזמורת עם אותו הנושא, רק בסי מז'ור, הסולם המתווך העיקרי. אותו הנושא מלווה את כל היצירה בצורות שונות. התזמורת ממשיכה לנגן פתיחה ארוכה שכוללת בתוכה את אותו הנושא. פליקס סלצר אומר את הדברים הבאים על פתיחה זו, "זו אחת הפתיחות המרתקות ביותר בספרות המוזיקה כולה...". הכניסה לפסנתר דומה ל-Eingang, קטע אלתור מימיו של מוצרט שהיה מתרחש לאחר האקורד הדומיננטי האחרון של התזמורת, אך לפני שהפסנתר ניגן על הנושא המרכזי. בטהובן לוכד את הסגנון המאולתר הזה על ידי האצת הקצב בתפקיד הפסנתר. בסוף הפרק הפסנתר מנגן קדנצה ארוכה האופיינית לקונצ'רטי באותה התקופה המגוללת את כל נושאי היצירה.
* **אנדנטה קון מוטו** – הפרק השני מייצג את אורפיאוס המנסה לאלף את האריניה בשערי האדס, הצעה של הביוגרף של בטהובן מ־1859 אדולף ברנהרד מרקס. הפרק נכתב במי מינור המוביל ללא הפסקה לאקורדים בדו מז'ור הפותחים את הפרק האחרון.
* **רונדו (ויוואצ'ה)** – בניגוד לפרקים הקודמים, הפרק השלישי, נכתב בצורת רונדו מסורתית, פשוטה יותר, המאופיינת בנושא קצבי מאוד. הנושא המרכזי מתחיל בסובדומיננטה של סולם דו מז'ור לפני שהוא מתקן את עצמו כדי להגיע לקדנצה בסול מז'ור.

## קדנצות
קדנצות לקונצ'רטו נכתבו על ידי מספר פסנתרנים ומלחינים לאורך ההיסטוריה; יוהנס ברהמס, קלרה שומאן, פרוצ'ו בוזוני, הנס פון בילוב, איגץ מושלס, קאמי סן סנס, אנטון רובינשטיין, וילהלם קמפף, ניקולאי מטנר, אז'ן ד'אלבר, ליאופולד גודובסקי, וילהלם בקהאוס, סמיל פיינברג ועוד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קונצ'רטי לפסנתר
קטגוריה:יצירות מאת בטהובן
שלמה חביליו

**שלמה חביליו** (1 באפריל 1921 – 23 במאי 2017) היה איש מערכת הביטחון ודיפלומט ישראלי, שירת כקצין בארגון ההגנה ובצה"ל. במוסד היה ראש יחידת "מסגרת" ופעל בצפון אפריקה להגנה על הקהילות היהודיות המקומיות והעלאת היהודים. כיהן כשגריר ישראל בקמרון ובקולומביה וראש המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי במשרד החוץ.

## ביוגרפיה
חביליו נולד בעיר העתיקה בירושלים, בן למשפחה ספרדייה ותיקה. אביו היה בעל מפעל לייצור ממתקים. הוא למד בבית ספר אליאנס. בגיל 14 הצטרף לארגון ההגנה. בגיל 18 הצטרף למנגנון הקבע של ההגנה ושימש בתקופת המרד הערבי הגדול כנוטר. הוא היה מפקד הגדנ"ע בירושלים, עבר קורס מפקדי מחלקות בג'וערה וקורס קשרים הראשון ושימש מפקד החי"ש בירושלים. ב-1945 נשלח במסווה של סוחר ארמני למצרים במטרה להקים את שלוחת ההגנה במקום, שתפעל כמחתרת להגנה על הקהילה היהודית המקומית. חביליו נישא ב-1947 לחיה לבית רוזנטל אותה הכיר בעת שליחותו למצרים כשהייתה פעילה בתנועת החלוץ וגויסה על ידו להגנה. לזוג נולדו ארבעה ילדים.

במלחמת העצמאות שירת כמפקד גדוד בחטיבת ירושלים ומפקד מרחב דרום ירושלים. הוא פיקד על החלק הדרומי של מבצע קלשון. במהלך המלחמה נפצע באורח קשה בקרבות באזור בעיר העתיקה. ב-1950 מונה לסגן מפקד חטיבת ירושלים וב-1953 מונה למפקד חטיבה 10.

בעקבות ניסיונו במצרים, גויס ב-1954 למוסד ונשלח לצפון אפריקה לבחינת הקמת מחתרות שיגנו על היהודים המקומיים. הוא ערך סיור של מספר חודשים במרוקו, אלג'יריה ותוניסיה, בשובו לישראל ייסד את יחידת "מסגרת", שהתבססה תחילה על קבוצה של כ-20 מפקדים בעלי עבר ביטחוני, כולל רעייתו של חביליו. הקבוצה בראשותו נשלחה לצרפת וממנה עברו אנשיה למדינות היעד השונות בצפון אפריקה לסיוע לקהילות המקומיות. במשך שש שנים פיקד חביליו על שליחי המוסד וארגן את מבצע יכין להעלאתם החשאית של יהודי מרוקו.

ב-1961 שב לישראל והצטרף למשרד החוץ בו שירת עד 1978. ב-1962 מונה לקונסול כללי באיסטנבול, ב-1964 מונה לשגריר בקמרון וב-1969 מונה בנוסף גם לשגריר ישראל (לא תושב) בגינאה המשוונית. ב-1971 מונה לראש המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי וכן שימש שגריר ישראל בקולומביה. לאחר פרישתו שימש יושב ראש ארגון המחתרת והעפלה בצפון אפריקה וחבר הנהלת עמותת "ביחד", תנועה רעיונית של יוצאי צפון אפריקה. ב-1997 הוענק לו תואר יקיר ירושלים.

חביליו היה בוגר החוג להיסטוריה והחוג ליחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית.

## ספרים שערך
* הערכים על ה"הגנה" במצרים אצל מרדכי נאור ב**לקסיקון כח המגן – ההגנה**, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1992

## קישורים חיצוניים

* נרי ליבנה, חביליו, מוסד, כותרת ראשית, 7 במאי 1987 (מתוך ארכיון עיתונות יהודית היסטורית)

* ערוץ הכנסת - שלמה חביליו, 12 באוגוסט 2012
* 
* 
* 

קטגוריה:מפקדי חטיבת הראל
קטגוריה:שגרירי ישראל בקולומביה
קטגוריה:ראשי מש"ב – סוכנות הסיוע הלאומית של ישראל
קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:פעילי עלייה
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:נוטרים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת העצמאות
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי בית ספר אליאנס (ירושלים)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:חיילי חטיבת ירושלים במלחמת העצמאות
קטגוריה:יחסי ישראל–קמרון
קטגוריה:יחסי גינאה המשוונית – ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
כיסא קורולי

**כיסא קוּרוּלי** (בלטינית: **sella curulis**) הוא סוג של כיסא המוכר בשימוש בתקופתה של רומא העתיקה ובאירופה, עד המאה ה-20. הייצוג שלו ברומא הקדומה כסמל לכוח פוליטי או צבאי עבר במרוצת הדורות בין תרבויות אחרות, כאשר עשו בו שימוש בהקשר זה מלכים באירופה, נפוליאון ושליטים אחרים.

## היסטוריה
### רומא העתיקה
[ממוזער|[דנאריוס של האיידיל פובליוס פוריוס קרַסיפס, ועליו כיסא קורולי]]
ברפובליקה הרומית ובאימפריה הרומית, היה הכיסא הקורולי (מקורה של המילה קורולי כנראה מ-currus שפירושה "מרכבה") המושב עליו קיבלו מגיסטרים אשר החזיקו בסמכות האימפריום, זכות ישיבה. בין בעלי תפקידים אלה נכללים דיקטטורים, מגיסטר אקוויטום, קונסולים, פראיטורים, קורולי איידלים ופרומגיסטראטים, זמניים או נושאי משרה בפועל. בנוסף, קנסורים וכן כוהני יופיטר הורשו לשבת על כיסא קורולי, הגם שבעלי תפקידים אלו לא החזיקו בסמכות האימפריום. ההיסטוריון הרומאי טיטוס ליוויוס כתב שכוהני שלושת האלים הגדולים זכו בכבוד לשבת על כיסא קורולי.
[ממוזער|דנאריוס של [טראיאנוס, ועליו מוצג אביו מרקוס אולפיוס טראיאנוס יושב על כיסא קורולי]]
לפי ליוויוס הכיסא הקורולי, כמו הטוגה הרומאית, מקורו באטרוריה והוא שימש על מצבות זיכרון אטרוסקיות כדי לזהות מאגיסטרים. עם זאת, כיסאות קדומים יותר הנתמכים על מסגרת דמוית צלב מוכרים מהממלכה החדשה של מצרים. אחת הדוגמאות הקדומות ביותר שתועדו לשימוש בכיסא קורולי ממש היא משנת 494 לפנה"ס כאשר הזכות לשבת על כיסא קורולי בקירקוס מקסימוס ניתנה לדיקטטור הרומאי מאניוס ולריוס מקסימוס לאחר ניצחונו על הסאבינים. לפי ההיסטוריון הרומאי דיו קסיוס בתחילת שנת 44 לפנה"ס הוציא הסנאט צו לפיו זכה יוליוס קיסר לכיסא קורולי בכל מקום פרט לתיאטרון, לשם הובאו כיסא מוזהב וכתר נושא יהלום שהציבו אותו בדרגה אחת עם האלים. כסוג של כתר, הרשות לכיסא קורולי הוענקה גם למלכים זרים אשר נחשבו באופן פורמלי לבני ברית של העם הרומאי. כיסא קורולי ניתן גם כסוג של מדליה או כמצבת זיכרון ומבטא מעמד מגיסטרי. כאשר הוא חצוי על ידי האסטה הכיסא הקורולי הוא סמלו של האל יונו.

באופן מסורתי, הכיסא הקורולי שברומא הוכן או צופה בשנהב. רגליו המעוקמות של הכיסא יצרו צורת X רחבה והוא לא כלל משענת אחורית או זרועות אחיזה. למרות היוקרתיות שבו, כיסא זה נבנה במכוון כך שלא יהיה נוח לישיבה לפרק זמן ארוך, וסימל בצורה דו משמעית הן את הציפייה שנושא התפקיד הרשמי ימלא את תפקידו הציבורי בצורה יעילה המדודה בזמן, והן שהתפקיד מטעם הרפובליקה הוא זמני, לא נצחי. את הכיסא ניתן היה לקפל ולפיכך להעבירו בקלות ממקום אחד למשנהו. הדבר תואם את תפקידם המקורי של מגיסטרים ופרומגיסטראטים כמפקדים המצויים בשטח הנדרשים לעבור ממקום למקום. המסורת הקשורה בכיסא הקורולי התפתחה לדרגת חשיבות סמלית גבוהה שהתבטאה, בכיסאות שנועדו לשמש כמצבות זיכרון, סמל של כוח שאף פעם לא נשכח במסורת האירופאית, גם לאחר ירידתה של רומא מהבמה ההיסטורית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמנות רומא העתיקה
טארקו תעופה

**טארקו תעופה** (בערבית: **تاركو للطيران**, באנגלית: **Tarco Aviation**) היא חברת תעופה סודאנית, שבסיסה בנמל התעופה הבינלאומי ח'רטום, אשר הוקמה בשנת 2009 תחת השם Tarco Airlines וקוד בינלאומי TRQ. בשנת 2018 החברה שינתה את שמה ל-Tarco Aviation וכתוצאה מכך גם שונה הקוד ל-TQQ. החברה מעסיקה כיום קרוב ל-1,000 עובדים, מחזיקה בצי של 7 מטוסים ומפעילה טיסות פנים וטיסות בינלאומיות ל-14 יעדים על בסיס סדור וכן טיסות שכר.

לחברה ישנה ברית בשם BDAT יחד עם חברה סודאנית נוספת, באדר איירליינס , יחד מתאפשרת רשת של טיסות פנים בתוך סודאן.

ב-11 בנובמבר 2010 התרחשה תאונה אווירית  כאשר מטוס החברה מסוג אנטונוב An-24 כשל בנחיתתו בעיר זאלינג'יי שבמערב סודאן, בטיסה שהגיעה מהבירה ח'רטום. כתוצאה מכך, נספו מספר קורבנות שנע בין 1 ל-6 לפי דיווחים שונים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סודאן: תחבורה
קטגוריה:חברות סודאניות
קטגוריה:אפריקה: חברות תעופה
קלאוס צ'יצ'ר

**קלאוס צ'יצ'ר** (בגרמנית: **Klaus Tschütscher**; נולד ב-8 ביולי 1967) הוא פוליטיקאי מליכטנשטיין שכיהן כראש הממשלה ה-12 של ליכטנשטיין מטעם מפלגת האיחוד הפטריוטי  מ-25 במרץ 2009 ל-27 במרץ 2013.

## רקע ופוליטיקה
צ'יצ'ר נולד בואדוץ, נסיכות ליכטנשטיין ב-8 ביולי 1967. הוא למד בבית ספר יסודי ותיכון בואדוץ ולאחר מכן בין השנים 1987 ל-1993 למד משפטים באוניברסיטת סנט גאלן. הוא השלים את הדוקטורט במשפטים בשנת 1996. בתקופת לימודי הדוקטורט עבד באוניברסיטה כעמית מחקר במשך כשנתיים (עד שנת 1995). לאחר מכן התמנה לראש המחלקה המינהלית לשירותים משפטיים וכלכלה ברשות הפיסקלית של ליכטנשטיין. לאחר כחודשיים היה גם לסגן מנהל הרשות הפיסקלית. בין השנים 1998–2005 לימד צ'יצ'ר כמרצה במשרה חלקית באוניברסיטת ליכטנשטיין. בין השנים 2002–2005 עשה תואר שני במשפטים, עם התמתחות במשפט עסקי בינלאומי באוניברסיטת ציריך.

לקראת הבחירות לפרלמנט בשנת 2005 הצטרף למפלגת האיחוד הפטריוטי. בבחירות איבדה מפלגת האזרחים הפרוגרסיבית  את הרוב המוחלט שלה בפרלמנט ולכן נאלצה להקים קואליציה עם האיחוד הפטריוטי כדי להקים ממשלה. עם הקמת הממשלה, צ'יצ'ר מונה לסגן ראש הממשלה בממשלתו של אוטמר הסלר. בתפקידו זה היה מופקד על משרדי המשפטים, כלכלה וספורט. בבחירות 2009 לפרלמנט, ניצחה מפלגת האיחוד הפטריוטי. לאחר הבחירות, הגיש אוטמר הסלר את התפטרותו וצ'יצ'ר מונה לראש ממשלת ליכטנשטיין ב-25 במרץ 2009. צ'יצ'ר לא התמודד לכהונה נוספת בבחירות לפרלמנט של שנת 2013 ובמקומו מונה כראש ממשלה, אדריאן הסלר.

מאז פרישתו מהפוליטיקה בשנת 2013 מכהן כחבר בדירקטוריון חברת ביטוח החיים הגדולה בשווייץ, סוויס לייף  והחל מינואר 2014 הוא הבעלים ויושב ראש הדירקטוריון של חברת "Tschütscher Networks&Expertise AG". בנוסף משמש החל משנת 2014 כקונסול כבוד של הפדרציה הרוסית בליכטנשטיין וכחבר הוועד המנהל של "יוניס"ף שווייץ" וכחבר מועצת אוניברסיטת ליכטנשטיין משנת 2018.

צ'יצ'ר נשוי לארזו צ'יצ'ר-אלניורט, טורקיה-אוסטרית, ולהם שני ילדים. מתגורר ברוגל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת ליכטנשטיין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ציריך
קטגוריה:ילידי 1967
קונצ'טה פרל

**קונצ'טה גאלן פרל** (באנגלית: **Conchata Galen Ferrell**; 28 במרץ 1943 – 12 באוקטובר 2020) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. ידועה בעיקר בכך ששיחקה את "ברטה" עוזרת הבית בסדרה "שני גברים וחצי" ברשת CBS. על הופעתה בתפקיד ברטה, הייתה מועמדת פעמיים לפרס אמי לשחקנית משנה מצטיינת בסדרה קומית (בשנים 2005 ו-2007). ב-1992 הייתה מועמדות גם לפרס אמי לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרה "פרקליטי אל איי".

## ביוגרפיה
קונצ'טה גאלן פרל נולדה ב-28 במרץ 1943 בלודנדייל, וירג'יניה המערבית, למסקאל לוריין (לבית ג'ורג') ולותר מרטין פרל. היא גדלה בצ'ארלסטון, מערב וירג'יניה. בהמשך עברה משפחתה לסירקוויל, אוהיו.

היא למדה באוניברסיטת וירג'יניה המערבית במשך שנתיים, נשרה, ולאחר שעבדה במספר עבודות נרשמה וסיימה את לימודיה באוניברסיטת מרשל בתואר בחינוך והיסטוריה. היא ביצעה את הופעתה הראשונה על במת התיאטרון במרשל בשנת 1969.

## קריירה
פרל החלה את הקריירה שלה על הבמה כחברה ברפרטואר תיאטרון המעגל. היא הופיעה בקאסט המקורי של אוף ברודוויי במחזה "The Hot l Baltimore" של לנפורד וילסון וזכתה בפרס אובי לשחקנית הטובה ביותר בתיאטרון על הופעתה במחזה "סוס הים" באוף ברודוויי.

פרל שיחקה במספר רב של תפקידים בקולנוע, טלוויזיה ובתיאטרון אך היא ידועה בעיקר בתפקידיה כסוכנת-הבית בסרט משנת 1979 "Heartland" בבימויו של ריצ'רד פירס, ובעלת הפיצרייה הקשוחה בסרט מיסטיק פיצה. בסרט זה שיחקה לצד לילי טיילור, אנבת' גיש וג'וליה רוברטס. היא שיחקה גם אחות קשוחה וקומית בסיטקום הטלוויזיה קצר הימים, "E/R"  בשנות ה-80.

בשנת 1992 קיבלה את המועמדות הראשונה שלה לפרס אמי לפריים טיים לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרת דרמה על תפקידה החוזר כעו"ד סוזן בלום בעונה השישית של "פרקליטי אל איי", אך בפרס זכתה ולרי מהפי על תפקידה בסדרה "חשיפה לצפון".

פרל הופיעה בתפקידי משנה רבים בסרטי קולנוע, בהם "גיבור קטלני", "רשת שידור", "המספריים של אדוארד", "ארין ברוקוביץ'", "מר דידדס" ו-"K-PAX" וכן תפקיד קטן בסרט "רומן על אמת". בטלוויזיה שיחקה בין היתר בסדרות "באפי ציידת הערפדים", "Teen Angel", "מטלוק", "BJ and the Bear" ,"Good Times", "Hearts Afire", "Townies", "בית דין לילי", ו"ספינת האהבה".

היא קיבלה תפקיד בהצגה "אהבה, הפסד ומה לבשתי" באוף-ברודוויי, שהתקיימה בין התאריכים 27 באפריל עד 29 במאי 2011, עם מינקה קלי, אנ'לין מק'קורד, אן מירה וב'סמית'.

פרל הייתה ידועה בעיקר בזכות תפקידה כברטה עוזרת הבית בסיטקום של CBS "שני גברים וחצי", והופיעה ב-212 פרקים בין השנים 2003 ל-2015. היא קיבלה שתי מועמדויות לפרס אמי בפריים-טיים לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרה קומית ב-2005 וב-2007, אך הפסידה לדוריס רוברטס על "כולם אוהבים את ריימונד" ולג'יימי פרסלי על "קוראים לי ארל".

בשנת 2012 היא דיבבה את קולה של אמו של בוב בסרט פרנקנוויני, שביים טים ברטון. היא אמורה הייתה להופיע בסרט העלילתי "מגורש" (2020).

## חיים אישיים
פרל התחתנה עם ארני אנדרסון בשנת 1986. נולדה לה בת, סמנתה (ילידת 1982), ויש לה שתי בנות חורגות (ילידות 1976 ו-1979 בערך).

## מותה
פרל נפטרה ב-12 באוקטובר 2020, מסיבוכים בעקבות דום לב בבית החולים שרמן אוקס בשרמן אוקס, קליפורניה. היא הייתה בת 77.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2020
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2020
מוריץ דאובלבסקי-שטרנק

**מוריץ גאורג יוזף פרנץ מריה פרייהר דאובלבסקי-שטרנק** (בגרמנית: **Moritz Georg Josef Franz Maria Freiherr Daublebsky-Sterneck**; 29 בפברואר 1912 – 10 בינואר 1986) היה חסיד אומות העולם אוסטרי.

## ביוגרפיה
נולד למוריץ יעקב דובלבסקי פון שטרנק (1871–1917) ואשתו מריה פריין סלבדורי פון ויזנהוף (1872–1962). הוא נולד בעיירה בילובץ שהייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית עם אוכלוסייה גרמנית בעיקר.

דאובלבסקי-שטרנק היה דוקטור למשפטים, ושימש כקצין הוורמאכט בשטח שכיום מהווה חלק של סלובקיה. הוא התגורר בבית קטן בכפר בוריצה, שהיו שותפים לו קרוביו.

כאשר חיילי הוורמאכט נכנסו לסלובקיה, מגדלנה ליביה דובניצקה ואמה, שתי נשים יהודיות מווינה נמלטו אל הרי סלובקיה, שם הגיעו לכפר בוריצה. הם הגיעו אל ביתו של דאובלבסקי-שטרנק וביקשו מחסה. הוא הסכים להסתיר אותם, אף על פי שידע שהעונש על הסתרת יהודים הוא מוות. הוא טיפל בהם זמן רב, עד שנודע שבכפר השכן הוא עורר חשד.

הוא סיפר למגדלנה ולאמה על הסיכון ההולך וגדל, ולכן פחדו להישאר בביתו. הם החליטו לחזור לעיר הולדתם בתקווה שהגרמנים יוותרו על חיפושם. ד"ר דאובלבסקי-שטרנק ידע שהדרך היחידה לצאת מהכפר היא גשר מעבר לנהר ואה, עליו שמרו חיילים גרמנים. אז הוא לבש את מדי הוורמאכט והוביל את שתי היהודיות מעבר לגשר, בלילה.

מגדלנה ואמה חצו בהצלחה את הנהר, אך בסופו של דבר נעצרו על ידי גרמנים זמן קצר לאחר מכן. הם הועברו למחנה הריכוז ראוונסבריק, שם נפטרה האם. מאוחר יותר הועברה מגדלנה למחנה הריכוז ברגן-בלזן, בו שרדה עד לשחרור.

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הוא התגורר באוסטריה.

לדאובלבסקי-שטרנק הוענק אות חסיד אומות העולם ומאוחר יותר ניטע עץ לכבודו בגן חסידי אומות העולם ביד ושם .

## קישורים חיצוניים
* מוריץ דאובלבסקי-שטרנק - פעילותו להצלת חיי יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם 

קטגוריה:אוסטרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1871
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1986