open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חצר רייסין

ממוזער|250px|הכניסה המערבית ל'''חצר רייסין'''
**חצר רייסין** היא מתחם מגורים יהודי ברובע המוסלמי בעיר העתיקה, בפינת הרחובות מעלות אל-ח'אלידיה ואל קירמי, מזרחית לחצר גליציה, שהוקם בידי כולל רייסין במאה ה-19.

בחצר מתגוררות כיום 6 משפחות יהודיות.

## היסטוריה
חצר רייסין שוכנת ברובע המעורב המכונה גם רובע חברון. תחומי הרובע הם רחובות מעלה חלאדיה, הסראיה ואל קירמי.

החצר נרכשה בידי כולל רייסין (של הפרושים) בתרומתו של ר' סעדיה שור ממוהילב במאה ה-19.

במאה ה-19 התגוררה בחצר משפחת וולפנזון שניהלה בחצר אכסניה והשכירה בה דירות.

בחצר פעלה במשך עשרות שנים טחנת קמח תת-קרקעית, בבעלות משפחת וולפנזון ובניהולה של רבקה וולפנזון. הטחנה שימשה נקודת מוצא של אנשי הגורדיה היהודית החשאית של ירושלים, לפעולותיהם.

זאב וולפנזון, היה עסקן ירושלמי שמוזכר בדברי תולדות היישוב היהודי. זאב עסק בתחומי פעילות רבים: מדפיס, מגיה ורב-בנאי וסוחר, שד"ר ודיפלומט. בנוסף היה איש כולל רייסין ושימש במשך שנים בתור הממונה על הכולל.

בשלהי המאה ה-19 התגורר במקום הישיש הרב אברהם יצחק הומינער מברעזין. גבאי המקום ומגיד השיעורים היה אחיינו הרב שמואל הומינר ממייסדי שכונת מאה שערים ובית היתומים דיסקין.

בשנת 1905 הקימה "לשכת ירושלים" של ארגון בני ברית גן עברי בעיר העתיקה, צמוד לחצר רייסין. ככל הנראה היה זה גן הילדים הראשון בעיר העתיקה.

בשנת 1993 שבו 2 משפחות יהודיות להתגורר בחצר. בסוף שנת 2013 נכנסו למקום שלוש משפחות יהודיות לאחר שנים ארוכות של דיונים בבית המשפט. בשנת 2014 התווספו 2 משפחות יהודיות שעברו לגור באולם טחנת הקמח. בשנת 2019, לאחר מאבקים משפטיים ארוכים, נכנסה משפחה יהודית לדירה נוספת ואחרונה בבניין ובכך הושלמה גאולתה של החצר כולה.

### בית הכנסת
בחצר רייסין פעל בשנות ה-20 בית המדרש קהלת ישרון, בית כנסת ליטאי של פרושים בנוסח הגר"א. ליד בית הכנסת פעלה חנות לטחינת קפה של חיה בלומקה. יהודה מוטס יליד הרובע מתאר 

בעקבות התנכלויות פורעים ערבים, בשנות ה-20 נטשו יהודים רבים את האזור. כתוצאה מכך נסגר בית הכנסת.

## גלריית תמונות

קובץ:רייסין דרום.JPG|צידו הדרומי של המתחם
קובץ:רייסין ספריה.JPG|הספרייה שהייתה במתחם


## לקריאה נוספת
*שבתי זכריה, **סיפורי חצרות ובתים בין החומות : פרקים בתולדות היישוב היהודי בירושלים העתיקה בדורות האחרונים**, ירושלים: ראובן מס, תשס"ו 2006.

## קישורים חיצוניים
* החוקר של ירושלים הבלתי נודעת
* "למשפחותם" - משפחת וולפנזון

## הערות שוליים

קטגוריה:הרובע המוסלמי: מתחמים יהודים
קטגוריה:היישוב הישן
קטגוריה:קהילות ויישובים עבריים שנחרבו בתקופת המאורעות
קטגוריה:העיר העתיקה: שכונות
קטגוריה:שכונות חצר בירושלים
ליברטריאניזם אזרחי

ממוזער|200px|ליברטריאנים-אזרחיים מגינים על שריפת דגל כצורת ביטוי ומחאה לגיטימית
**ליברטריאניזם אזרחי** (בעברית ידוע גם כ**ליברליזם אזרחי**) הוא סט עקרונות מגוונים מתוך התפיסה הליברטריאנית המקדשים את זכויות הפרט, זכויות פוליטיות, והחופש האזרחי בכללותו אל מול גופי סמכות כגון מדינה, תאגיד, או נורמות חברתיות. בניגוד לתפיסות שונות במדע המדינה, ליברטריאניזם אזרחי אינה השקפה פוליטית שלמה, אלא אוסף של עקרונות משותפים כלפי מימוש זכויות הפרט והאזרח. על כן ניתן למצוא מוטיבים "ליברטריאנים אזרחיים" במספר פילוסופיות פוליטיות, הן בימין והן בשמאל המפה הפוליטית.

מהות התפיסה הליברטריאנית-אזרחית היא בהצרת ההגבלות על חופש הפרט מצד בעלי סמכות: המדינה, אוניברסיטה, מעסיק וכו' - אל המינימום האפשרי. בפרט, שמירה נרחבת על חופש הביטוי כחלק מהתיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, אף כלפי שריפת דגל, דברי תועבה והסתה. אלמנטים נוספים של התפיסה הליברטריאנית-אזרחית הם הגנה על זכויות דיגיטליות ושמירה על פרטיות ברשת, הפרדת הדת מהמדינה ושמירה על חופש דת וחופש מדת, והתנגדות לצמצום והתעלמות מזכויות אדם בשם "ביטחון לאומי" או המלחמה בטרור.

בארצות הברית, שתיים מהתנועות המרכזיות הדוגלות בתפיסה זאת הן האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות וקרן החזית האלקטרונית.

## ראו גם
*ליברליזם
*ליברטריאניזם
*זכויות הפרט
*פשע ללא קורבן
*לגליזציה

## הערות שוליים

קטגוריה:ליברטריאניזם
קטגוריה:חופש הביטוי
קטגוריה:פרטיות
פרייס

קטגוריה:שמות משפחה ולשיים
קטגוריה:שמות משפחה פטרונימיים
עיצור חיכי משופתת, מקורב

**[[עיצור]] [[עיצורים חיכיים|חיכי]] [[עיצורים משופתתים|משופתת]] [[עיצורים מקורבים|מקורב]]** הוא צליל עיצורי המצוי בשפות מדוברות מעטות. סימן ה-IPA לעיצור הוא H לטינית קטנה הפוכה /ɥ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-H. ניתן לכתבו משנית ⟩jʷ⟩ היות שזהו [j] משופתת. לעיצור זיקה לתנועה קדמית, סגורה, מעוגלת . Close front rounded vowel.ogg

## נתונים
*בסיס חיתוכו חיכי ומשופתת כאחד - החלק האחורי בלשון קרב מעט לחך הקשה והשפתיים מעוגלות בו זמנית. הביצוע דומה מאוד ל-⟨w⟩ אך החך משמש כמקום החיתוך תחת הווילון.
*אופן חיתוכו מקורב - זרימת האוויר על־גבי הלשון אינה קרובה מספיק לחך כדי ליצור זרימה מערבולתית כחוכך, בדומה ל-⟩j⟩.
*בצליליותו הוא קולי - מיתרי הקול רוטטים.
*זרימת האוויר עוברת אך ורק דרך הפה ולא בחלל האף.
*מרכזי - האוויר זורם מעל מרכז הלשון יותר מצדיה.
*ריאתי - האוויר משוחרר מתוך הריאות אל הפה.

## התרחשות

## ראו גם

קטגוריה:בסיסי חיתוך
חצר החבצלת

ממוזער|מסדרון היציאה מחצר החבצלת. הצילום מוצג במוזיאון התקשורת במרכז
[ממוזער|מפת [הרובע המוסלמי]]
ממוזער|אליעזר בן-יהודה, בחדר עבודתו ב'''חצר החבצלת'''.
**חצר החבצלת** הייתה אזור מגורים יהודי ברחוב הדגל ברובע המוסלמי בעיר העתיקה. החצר שכנה בין רחוב הויה דולורוזה למעלות המדרשה, סמוך לארמון הגבירה טונשוק. בחצר היה בית הדפוס שבו הודפס עיתון החבצלת ומכאן שם החצר.

## הפעילות בחצר
החצר הייתה שייכת לישראל ב"ק שהתגורר בה עם משפחתו. מלבדו התגוררו במתחם משפחות יהודיות נוספות, בהם עורך החבצלת ישראל דב פרומקין, רבי משה אהרון הדיין מבריסק, ושלום מימון - ספרדי בעל חנות לגיהוץ תרבושים בשוק הבשמים. אליעזר בן-יהודה שהתגורר במקום, החזיק גם חדר עבודה, בו ערך את "מפעל העברית" שלו.

ישראל דב פרומקין הקים בחצר בית דפוס, בכספיו של משה מונטיפיורי כחלק מתוכנית ה"פרודוקטיביזציה" שלו. עיתון החבצלת שהודפס בו, פעל גם כפרסומת חשובה לבית הדפוס. הדפוס שכן במספר חדרים שבקצה הקומה האמצעית. ר' יהודה גרובר - המכונה 'יודא', תושב 'בית שערי הכותל' - ניהל בפועל את הדפוס. בנו, אליעזר גרובר עבד בדפוס, ובסופו של דבר רכש את בית הדפוס. הבן איש חי שלח לדפוס זה את כתב-היד של ספרו, והוא הודפס במקום.

בצידה הדרומי של הקומה האמצעית פעל בית כנסת. בבית הכנסת התפללו "כמנהג חסידי חב"ד". בית הכנסת שימש גם כמקום חלוקת פתקאות ה'קמחא דפסחא' שהעניק ישראל דב פרומקין לנזקקים, אשר קיבלו תמורתן מצות במאפייה, ויין לארבע כוסות אצל שלמה שיינקר המוזג ברחוב חברון.

בעיתון 'המוריה' משנת 1912 נכתב כי הבית בחצר החבצלת היה בן 3 קומות, אך היה בנוי בצורת מדרגות כך שגגה של קומה אחת שימש חצר לקומה שמעליה. בקומה התחתונה גר משרת ערבי וכן דיירים יהודים ונוצרים. כשהורחב בית הדפוס היו שם מחסני נייר, ספרים וכריכיה. מהחצר התחתונה הובילו מדרגות לגינה, שבה היו עופות, עז וחמור. החצר התיכונה הייתה החצר של בית הדפוס. החצר העילית לא הייתה מרוצפת ולא נטועה. ליד הקיר השמאלי שלה נמצאה ערימת אבנים גדולה, שממנה אפשר היה לעבור, דרך פרצה בקיר, לבית הגדול של החוסיינים. ליד הכניסה היה מרתף ששימש יקב ואסם, מחסן למצרכים שונים, כמו עצי הסקה, שמן וכדומה. ממול למדרגות נמצאו חלונות בית הכנסת, שהיה החדר האמצעי של החצר האמצעית.

השופט גד פרומקין שגדל כילד בחצר, מתאר:

## לקריאה נוספת
*  הפרק על העיר העתיקה.
* גד פרומקין, דרך שופט בירושלים, תל אביב: הוצאת דביר, 1956.
* שבתי זכריה, סוחרים ובעלי מלאכה יהודים בירושלים העתיקה בעבר: אישים, דמויות ואתרים / ירושלים: צור-אות, תשס"ב/ 2002.

## קישורים חיצוניים

*ד"ר מוחמד Abdulkareem Okasha (ערבית) 

## הערות שוליים

קטגוריה:הרובע המוסלמי: מתחמים יהודים
קטגוריה:היישוב הישן
קטגוריה:חבצלת
טיספרנס

**טיספרנס** (ביוונית עתיקה: **Τισσαφέρνης** ; בפרסית עתיקה: **چیثرافرنه**; מת ב-395 לפסה"נ) היה מצביא ומדינאי פרסי, ושימש כאחשדרפן באסיה הקטנה בשנים 395–413 לפסה"נ. הוא היה נכדו של הינדרנס, ששימש כמפקד יחידת העילית הידועה בכינויה "רבבת בני האלמוות" במהלך פלישת צבאו של קסרקסס ליוון. טיספרנס ופועלו ידועים לנו בעיקר בזכות התפקיד שמילא במלחמה הפלופונסית, אשר תואר בידי היסטוריונים יוונים בני התקופה כגון תוקידידס. מקורות פרסיים אודותיו לא השתמרו. טיספרנס היה האחשדרפן של לידיה ו-קאריה, ובנוסף שימש כמפקד העליון של הצבא הפרסי באסיה הקטנה.

בהתאם להוראת דריווש השני להשתלט על הערים היווניות באזור אסיה הקטנה, כרת טיספרנס ברית עם הספרטנים כנגד האתונאים, דבר שאפשר לו להשתלט על רוב שטחה של איוניה עד שנת 412 לפנה"ס. אולם לאחר מכן החליט טיספרנס, ככל הנראה בעקבות עצותיו של אלקיביאדס, להימנע מהמשך התמיכה בספרטה, ולאפשר לצדדים היריבים במלחמה הפנימית בעולם היווני להתיש את עצמם ללא מעורבות פרסית. לכן, כאשר בשנת 408 לפסה"נ החליט המלך הפרסי על אימוץ מדיניות של תמיכה בספרטנים במלחמתם נגד אתונה, הודח טיספרנס מתפקידו כמפקד הכוחות הפרסיים באסיה הקטנה, ונשאר כאחשדרפן של קאריה בלבד.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:המלחמה הפלופונסית
קטגוריה:הממלכה האחמנית
קטגוריה:מצביאים פרסים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
אולהאננסה

**ספורטינג קלוב אולהאננסה** (בפורטוגזית: **Sporting Clube Olhanense**) הוא מועדון כדורגל פורטוגלי מהעיר אולהו שנמצא במחוז אלגארבה. נכון לעונת 2025/2026 המועדון משחק בלליגה הראשונה של התאחדות אלגארבה.

## היסטוריה
המועדון נוסד ב-27 באפריל 1912 והיה לסניף מספר 4 של ספורטינג ליסבון.

הישג השיא של המועדון היה בעונת 1923/24 כאשר הקבוצה זכתה בגביע ששוחקה באותה תקופה במתכונת פלייאוף. בעונת 1925/26 הקבוצה הגיע לחצי הגמר הגביע והפסידה לבלננסש. בעונת 1940/41 הקבוצה הגיעה לסיבוב הראשון (14 קבוצות) והפסידה לפורטו. בעונה הבאה הגיעה לרבע הגמר והפסידה לבלננסש. בעונת 1942/43 הקבוצה הגיעה לשמינית הגמר והפסידה לספורטינג ליסבון. בעונה הבאה הגיעה שוב לשמינית הגמר והפסידה ליוניאו דה קוימברה.

בעונת 1944/45 הגיעה הקבוצה עד לשלב גמר הגביע לאחר ניצחונות על אתלטיקו קלוב דה פורטוגל, ועל ויטוריה סטובל. בגמר התמודדה מול ספורטינג ליסבון והפסידה לה 1-0.

בעונת 1945/46 סיים המועדון במקום הרביעי בליגה, מיקום השיא של המועדון. בגביע הגיעה הקבוצה לשמינית הגמר בו הפסידה לפמליקאו.

בעונת 1964/65 הגיעה הקבוצה עד לשב רבע גמר הגביע בו הפסידה לבנפיקה ליסבון.

בשנת 1974/1975 ירד המועדון לליגה השנייה, בעונת 1979/1980 ירד לליגה השלישית.

בעונת 1995/96 הגיעה הקבוצה עד לשלב רבע גמר הגביע בו הפסידה לספורטינג ליסבון. בעונת 1996/1997 החל לשחק בליגה השלישית, בעונת 2004/2005 החל לשחק בליגה השנייה ורק בשנת 2009, לאחר 34 שנים של היעדרות, הצליח להעפיל חזרה לליגה הבכירה. 

בעונות 2011/2012 הגיע המועדון עד לשלב רבע גמר הגביע הפורטוגלי לאחר ניצחון בפנדלים על אשטוריל, ברבע הגמר התמודד כנגד אוליביירנס והפסיד 2-1.

בסיום עונת  ירד המועדון לליגה הפורטוגלית השנייה לאחר שסיים במקום האחרון בליגה. בסיום עונת  ירד המועדון אל הליגה הפורטוגלית השלישית. בעונת 2020/2021 בעקבות צמצום מספר הקבוצות בליגה השלישית ירד המועדון לליגה הרביעית. בעונת 2022/2023 בליגה הרביעית ירד המועדון לליגה הראשונה של התאחדות אלגארבה, ירידה ראשונה מסוגה.

## תארים
***[[הגביע הפורטוגזי|אליפות פורטוגל לשעבר]]**: (**1**)
** **זוכה:** 1923/24

## שחקני עבר מפורסמים

*  קאווה ססיליו דה סילבה
*  ז'ורז'ה ז'זוש
*  לוסיאנו פרננדש
*  וילסון אדוארדו
*  מקסר

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל פורטוגזיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1912
מתיל מתאקרילט

**מתיל מתאקרילט** היא תרכובת אורגנית שנוסחתה C5H8O2, נוזל שקוף בטמפרטורת החדר שהוא אסטר של חומצה מתאקרילית ומתנול.
החומר משמש כמונומר לייצור פרספקס ופולימרים נוספים וכן בניתוחים אורתופדים.

## ייצור
השיטה המקובלת לסינתזה של מתיל מתאקרילט היא מ המיוצר מתגובת מימן ציאניד עם אצטון

(CH_3)_2CO + HCN \rightarrow (CH_3)_2C(OH)CN 

אצטון ציאנוהידרין מגיב עם חומצה גופרתית לתת אסטר סולפט של מתאקרילאמיד

 (CH_3)_2C(OH)CN +H_2SO_4 \rightarrow (CH_3)_2C(OSO_3H)C(O)NH_2 

בתגובת טרנס-אסטריפיקציה של אסטר הסולפט עם מתנול מתקבל מתיל מתאקרילט ואמוניום ביסולפט (NH4HSO4).

קובץ:Metacrilato di metile sintesi.PNG

שמאל|ממוזער|250px|הכנת Acetone cyanohydrin מאצטון וציאניד
שמאל|ממוזער|250px|מתאקריל אמיד ממנו מתקבל מתיל מתאקרילט בתגובה עם מתנול

## שימושים
מתיל מתאקרילט הוא המונומר לייצור פרספקס וכן לייצור ה מתיל מתאקרילט- בוטאדיאן -סטירן (methyl methacrylate-butadiene-styrene MBS) המשמש תוסף לPVC. משתמשים במתיל מתאקרילט בניתוחים אורתופדים כגראוט לייצוב שתלים בעצמות ובניתוחים להחלפת מפרק הירך והברך.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אסטרים
קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:מונומרים
קדם-מעבד

במדעי המחשב, **קדם־מעבד** (Preprocessor) הוא תוכנית המעבדת קלט ויוצרת ממנו פלט המיועד להיות קלט לתוכנית אחרת, בדרך כלל עבור מהדר. סוג העיבוד תלוי בטבעו של הקדם־מעבד: ישנם קדם־מעבדים הבנויים להחלפה טקסטואלית של פקודות מאקרו בלבד, בעוד אחרים כוללים יכולות מלאות של שפת תכנות. 

תהליך ההידור בחלק מהשפות, למשל PL/I ו־C, מכיל שלב של קדם־עיבוד. 

## קדם־מעבדים מילוליים
קדם־מעבדים מילוליים הם הקדם־מעבדים מהרמה הנמוכה ביותר של קדם־מעבדים, המבצעים ניתוח מילולי בלבד, על ידי החלפת סדרות תווים בסדרות תווים אחרות על פי הגדרת המשתמש. בייחוד משמשים להחלפה טקסטואלית של פקודות מאקרו, ולהכללה של קובצי כותרת (header files).

### קדם־מעבד ב־[[C (שפת תכנות)|C]]

הדוגמה הנפוצה ביותר לקדם־מעבד מילולי הוא הקדם־מעבד של C, המפרש שורות המתחילות בסימן # כהנחיות (directives) ובפרט ההנחיות: define#, include#. מכיוון שהקדם־מעבד אינו יודע דבר אודות השפה, הוא עלול לבצע פעולות המחבלות בפעילות התוכנית ויש צורך בזהירות רבה מצד המתכנת. 

הנחיות קדם־מעבד לשם ביצוע החלפות מאקרו, מבוצעות על ידי ההנחיה define#. הנחיה זו משמשת להגדרת שמות משמעותיים לקבועים על ידי כתיבת השם ולאחריו הקבוע המבוקש. שימוש נוסף נעשה על ידי הצמדת סוגריים לשם, בתוך הסוגריים כותבים את הפרמטרים של פקודת המאקרו, ולאחר מכן כותבים את פקודת המאקרו, תוך שימוש בפרמטרים. הקדם־מעבד יחליף כל מופע של פרמטר בשמו של הפרמטר שנשלח לפקודה. 

הנחיית הכללה של קובצי כותרת נעשית על ידי include#. שימוש בפונקציות הנמצאות בקבצים שונים, בין מהספרייה הסטנדרטית ובין מקבצים של המתכנת, מצריכה הכרזה על הפונקציות וכדי לחסוך כתיבה של ההכרזות בכל תוכנית מכלילים קבצים של הכרזות, הנקראים קובצי כותרת על ידי הנחיה זו.

## קדם־מעבדים תחביריים
קדם־מעבד תחבירי הוצג לראשונה במשפחת השפות LISP. תפקידו להמיר עצים תחביריים בהתאם למספר כללים המוגדרים על ידי המשתמש. בחלק מהשפות הכללים נכתבים בשפת התכנות עצמה, למשל בLISP וב־OCaml. שפות אחרות מסתמכות על שפה חיצונית להגדרת ההמרות, למשל קדם־מעבד XSL עבור XML. 

קדם־מעבדים תחביריים משמשים בדרך כלל להתאמת תחביר של שפה, הרחבת שפה, הכללה של שפה המיועדת לתחום ספציפי (DSL) בתוך שפה למטרות כלליות. 

## ראו גם
* מאקרו (תכנות)

קטגוריה:תכנות
בוגדאן לובונץ

**בוגדאן יונוץ לובונץ** (ברומנית: **Bogdan Ionuț Lobonț**; נולד ב-18 בינואר 1978 בחונדוארה, רומניה) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת השוער.

## קריירה

לובונץ התחיל את הקריירה שלו בקבוצת עיר הולדתו, קורוינול. בשנת 1997 עבר לראפיד בוקרשט, במדיה ערך 80 הופעות בשלוש שנים. בשנת 2000 עבר לקבוצה ההולנדית אייאקס. לאחר שסבל מפציעה בעונתו הראשונה בקבוצה, הושאל לעונה אחת בחזרה לרומניה, הפעם לדינמו בוקרשט.

כשחזר לאייאקס הפך להיות השוער הראשון של הקבוצה. אף על פי שהתמודד בו זמנית עם פציעות שספג, הוא שיחק גם בליגה וגם בליגת האלופות.
בינואר 2006 נמכר לובונץ לקבוצת הסרייה א', פיורנטינה, שחיפשה שוער מחליף לסבסטיאן פריי שנפצע. בשל החלמתו של פריי, הרומני חזר להיות שוער מחליף. בתחילת 2007 חזר לדינמו בוקרשט ועזר לקבוצה לזכות באליפות.

בסוף אוגוסט 2009, קבוצת רומא החתימה את לובונץ בהעברה חופשית, עם אופציה לרכוש אותו בסוף העונה. לובונץ ערך את הופעת הבכורה שלו במדי רומא בתחילת אוקטובר, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-23 במשחק נגד נאפולי. בעקבות פציעתו של השוער הראשון, מארטן סטקלנבורג, הפך לובונץ להיות השוער הזמני של הקבוצה. ב-1 ביולי 2013 חתם לובונץ על חוזה לשלוש שנים נוספות במדי רומא.

### נבחרת רומניה

לובונץ היה שוערה של נבחרת רומניה מאז שנת 1998, אז ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נבחרת ליכטנשטיין, ועד שנת 2013 שבה פרש מהמדים הלאומיים. לובונץ השתתף עם הנבחרת במשחקי יורו 2000 ויורו 2008.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים רומנים
קטגוריה:שוערי כדורגל רומנים
קטגוריה:כדורגלני ראפיד בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני אייאקס
קטגוריה:כדורגלני דינמו בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רומניה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1978
ארוקה (כדורגל)

**פוטבול קלובה דה ארוקה **(בפורטוגזית: **Futebol Clube de Arouca;** נהגה**: [ɐˈɾowkɐ]**) הוא מועדון כדורגל מהעיר ארוקה שנמצאת במטרופולין של פורטו, פורטוגל. המועדון, אשר נוסד ב-1951, משחק בפרימיירה ליגה, הליגה הבכירה של פורטוגל, ומארח את משחקיו באצטדיון העירוני של ארוקה המכיל 5,000 מקומות.

## היסטוריה
המועדון נוסד ב-25 בדצמבר 1951, כקבוצת בת של פורטו, ואת חמשת העשורים הראשונים לקיומו העביר המועדון בליגות האזוריות של אוויירו. בשנים 2006-2008 הצליחה ארוקה להתקדם ולהגיע עד לליגה השלישית. ובתוך 5 שנים נוספות השלימה עלייה רביעית ב-7 שנים כשסיימה בעונת 2012/2013 במקום השני בליגת המשנה הפורטוגלית ועלתה לראשונה לליגה הבכירה.  בזכות העלייה לליגת העל קיבל המועדון תקציבים כדי לשפץ ולהרחיב את האצטדיון העירוני שיתאים לסטנדרטים של הליגה הראשונה. 

בעונתה הראשונה בליגה הבכירה עונת 2013/2014 סיימה ארוקה במקום ה-12 מתוך 18 קבוצות. העונה השנייה עונת 2014/2015 בליגת העל הייתה מוצלחת פחות, המועדון סיים במקום ה-16 אך הצליח לשרוד בליגה. העונה השלישית בליגה הבכירה עונת 2015/2016 הייתה עונה היסטורית עבור המועדון שסיים את העונה במקום ה-5 בטבלה עם 54 נקודות. מה שזיכה אותו בכרטיס לשלב המוקדמות השלישי בליגה האירופית בעונה שלאחר מכן.  בליגה האירופית הצליחה ארוקה לעבור את הראקלס אלמלו ההולנדית בזכות שערי חוץ לאחר ששני המשחקים הסתיימו בתיקו. בשלב הפלייאוף היא פגשה את אולימפיאקוס אלופת יוון אך היא הפסידה לה בשני המשחקים ולא העפילה לשלב הבתים. גם בליגה הייתה לארוקה עונה לא מוצלחת, היא סיימה את העונה במקום ה-17 האחד לפני אחרון ונשרה לליגה השנייה לאחר 4 שנים בליגה הבכירה. 

לאחר שתי עונות בליגת המשנה נשרה ארוקה לליגה השלישית ובכך הסתיים רצף של 9 שנים של המועדון בליגות המקצועניות של פורטוגל.  עונה אחת בליגה השלישית הספיקה לארוקה שסיימה במקום הראשון וחזרה לליגת המשנה. את עונת 2020/2021 סיימה ארוקה במקום השלישי בליגת המשנה מה שזיכה אותה בכרטיס לפלייאוף העלייה נגד ריו אבה שסיימה במקום ה-16 בליגה הבכירה, היא ניצחה בשני המשחקים 3–0 בבית ו-2–0 בחוץ ועלתה חזרה לליגה הבכירה. בעונת החזרה של ארוקה לליגה הבכירה עונת 2021/2022 סיימה ארוקה במקום ה-15 מקום אחד מעל הקו האדום ונותרה בליגה.
## סגל הקבוצה
מעודכן ל-3 בפברואר 2026

 (בהשאלה מספורטינג ליסבון)

 

 (בהשאלה מהלאס ורונה)

 (בהשאלה מטוונטה)

 (בהשאלה מריאל בטיס)
 (בהשאלה מפנרבחצ'ה)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל פורטוגזיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1951
יאקוק

250px|ממוזער|שמאל|בית המעיין של יאקוק לפני שנהרס
250px|ממוזער|שמאל|שרידים במרכז הגבעה
**יאקוּק** (בערבית: ** ياقوق**) היה כפר ערבי ששכן בגליל מצפון לכנרת, במרחק של 12.5 ק"מ מטבריה. כשליש משטח הכפר הערבי מהתקופה העות'מאנית שכן על שטח האתר הארכאולוגי של חוקוק המשתרע על שטח של 25–30 דונם. 

הכפר שכן על ראש הגבעה, ונעזב על ידי תושביו בשנת 1948 במלחמת העצמאות כנראה בחודש מאי, לאחר עזיבתו בתיו שימשו לאימוני צה"ל והם נהרסו סופית בשנת 1968.

בתי הכפר נבנו מאבני גזית עשויות אבן גיר ובזלת. הבתים נבנו כבתי חצר והיו סמוכים זה לזה. למרגלות המדרון הצפון-מזרחי של הגבעה נמצא מעיין מים שסיפק מים לכפר, היום עין חוקוק. בתוך שרידי הכפר העותמאני נמצאו שרידי פריטים אדריכליים עתיקים שנעשה בהם שימוש משני.

בקרבת הכפר נמצא מבנה קבר עתיק המיוחס במסורות שונות לנביא חבקוק וכן תעלת המים של המוביל הארצי.

## היסטוריה
יאקוק וקבר חבקוק מוזכרים בסיפור מסעותיו של רבי שמואל ב"ר שמשון שסייר בארץ ישראל בשנת 1210 יחד עם נוסעים יהודים נוספים.

השם יאקוק מופיע בטקסט על גבי כתובת על קבר שנכתב על ידי רבי יעקב שהיה שליח הישיבה של הרבי יחיאל מפריס (לפני שנת 1257).

בשנת 1596 יאקוק הייתה שייכת לנפת (נהייה Nahiyah) ג'ירה שהייתה שייכת לסנג'ק של צפת. מספר התושבים היה 396 איש. והם שילמו מיסים על מספר גידולים ומתקני ייצור, כולל חיטה, שעורה וזיתים, עיזים, כוורות, ומתקנים ששימשו לעיבוד ענבים או זיתים.

ויקטור גרן שסייר בארץ במאה ה-19 תיאר את הכפר כבעל 20 בתי אבן, שהיו בו כ-200 תושבים מוסלמים והיה מוקף באדמה ראויה לעיבוד. הוא היה מוקף בבורות מים רבים ובעל מעיין מים באיכות טובה.

האתר נסקר במסגרת סקר ארץ ישראל המערבית על ידי משלחת בראשותו של קלוד קונדר הוא זיהה את המקום כשרידיו של היישוב העתיק חוקוק.

לפי מפקד האוכלוסין של שנת 1931 היו בכפר 153 תושבים ו-28 בתים נושבים.

בתקופת המנדט הבריטי הכפר היה שייך לנפת טבריה. על פי סקר הכפרים שהתקיים בשנת 1945 בארץ ישראל, שטח הכפר היה 8,507 דונם טורקי, מתוכם 4,229 בבעלות ערבית, 4,275 בבעלות יהודית ו-3 דונם שטחים ציבוריים. כמות התושבים הוערכה ב-210 תושבים.

על כפר חקוק (יעקוק) בתקופה העות'מאנית כתב יצחק בן-צבי: "בין הכפרים שבהם היו באותה התקופה יהודים, נזכרו גם מעון ליד טבריה, כפר חקוק (יעקוק) וכן פמייס היא בניאס, ועגלון בעבר הירדן מזרחה".

## ראו גם
*חוקוק (יישוב עתיק)
* עין חוקוק

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקוק (קיבוץ)
קטגוריה:הגליל
קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
יאקוק (חוקוק)
יואב בירן

**יואב בירן** (נולד ב-17 ביולי 1939) הוא דיפלומט בשירות החוץ הישראלי. כיהן כשגריר ישראל בבריטניה וכמנכ"ל משרד החוץ.

## ביוגרפיה
בירן סיים לימודי תואר ראשון בהיסטוריה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים ב-1964. במקביל ללימודיו החל לעבוד במשרד החוץ במחלקת המזרח התיכון ואפריקה. ב-1965 מונה למזכיר שני, ראש המדור הקונסולרי, בשגרירות ישראל באדיס אבבה, בירת אתיופיה וב-1967 למזכיר ראשון בשגרירות ישראל באוגנדה. בשובו לישראל מונה ב-1970 לעוזר במחלקה לענייני יהדות התפוצות במשרד החוץ ואחר כך לעוזר בלשכת המנכ"ל. בדצמבר 1973 היה חבר במשלחת הישראלית לוועידת השלום בז'נבה. ב-1975 מונה למנהל המחלקה למחקר ותכנון מדיני.

בשנים 1977 עד 1982 שירת כציר מדיני ובעקבות ההתנקשות בשגריר שלמה ארגוב שימש כממונה על היחסים בפועל עד 1983. ב-1984 מונה לסמנכ"ל למינהל וב-1987 מונה לסמנכ"ל לענייני צפון אמריקה ופירוק הנשק. בשנים 1988 עד 1993 כיהן כשגריר ישראל בבריטניה. בשנת 1998 מונה לסמנכ"ל בכיר לענייני המזרח התיכון ותיאום תהליך השלום וב-1999 לסגן ראש המועצה לביטחון לאומי למדיניות חוץ.

בנובמבר 2002 מונה למנכ"ל משרד החוץ כמינוי זמני, וביולי 2003 קיבל מינוי קבע. הוא כיהן בתפקיד עד אוגוסט 2004.

כיהן כדירקטור בחברת סקיילקס משנת 2006 ועד 2015.

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לי משרד החוץ
קטגוריה:שגרירי ישראל בממלכה המאוחדת
קטגוריה:סגל המטה לביטחון לאומי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
ולדימיר נזלימוב

**ולדימיר נזלימוב** (ברוסית: **Владимир Аливерович Назлымов **)  (נולד ב-1 בנובמבר 1945) הוא סיף ומאמן סובייטי. אלוף אולימפי בעל 6 מדליות מהן 3 זהב בחרב וכן אלוף עולם 8 פעמים במסגרת נבחרת ברית המועצות ופעמיים מדליית זהב אישית. הוא הצליח לזכות במדליית אולימפית ב-4 אולימפיאדות ברציפות.

## ביוגרפיה
ולדימיר נזלימוב נולד בעיר מחצ'קלה שבדגסטן למשפחה טטרית. בגיל 11 נזלימוב החל להתאמן בסייף. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל ללמוד במכון לספורט במחצ'קלה. בשנת 1967 הוא לראשונה נכלל בנבחרת ברית המועצות והיה בין חבריה עד לשנת 1980. בשנים 1975 ו-1977 הוא קיבל תואר סייף הטוב בעולם של הפדרציה הסייף הבינלאומית.

לאחר סיום הקריירה התחרותית נזלימוב היה מאמן נבחרת ברית המועצות. בשנת 1991 הוא עבר לארצות הברית והיה מאמן של נבחרת ארצות הברית בתחרויות שונות. בשנת 1999 הוא החל לאמן במסגרת אוניברסיטאית וספורטאים שהוא אימן השתתפו באולימפיאדות ובאליפויות העולם..

## תחרויות אולימפיות
בשנת 1968 באולימפיאדת מקסיקו סיטי נזלימוב לראשונה הגיע לאולימפיאדה וזכה במדליית זהב קבוצתית.

בשנת 1972 באולימפיאדת מינכן נזלימוב הצליח לזכות במדליית ארד אישית בנוסף למדליית כסף קבוצתית.

בשנת 1976 במונטריאול נזלימוב זכה במקום השני בתחרות אישית ובמדליית זהב בתחרות קבוצתית.

בשנת 1980 באולימפיאדת מוסקבה נזלימוב הגיע כאשר הוא כבר בין 35 והצליח לזכות עם קבוצתו במדליית זהב.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלופים אולימפיים סובייטים: סיף
קטגוריה:סייפים סובייטים
קטגוריה:מאמני סיף
קטגוריה:מאמני ספורט סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1945
משה רביב (שגריר)

**משה רביב** (נולד ב-1935) הוא דיפלומט ישראלי, שכיהן כשגריר ישראל בבריטניה ובפיליפינים.

## ביוגרפיה
רביב נולד בעיירה קטנה בשם דורנא ברומניה ועלה לישראל ב-1948.

למד באוניברסיטה העברית בירושלים ועבד במשרד החוץ. ב-1960 מונה לנספח ואחר כך, למזכיר שני בשגרירות ישראל בלונדון. במקביל לעבודתו, למד יחסים בינלאומיים באוניברסיטת לונדון. ב-1964 מונה לעוזרו של שמחה דיניץ, המזכיר המדיני של שרת החוץ גולדה מאיר. ב-1966 מונה למזכיר המדיני של שר החוץ אבא אבן. ב-1968 מונה ליועץ מדיני בשגרירות ישראל בוושינגטון שבארצות הברית. ב-1974 שב לישראל ומונה למנהל המחלקה למזרח אירופה במשרד החוץ וב-1976 למנהל מחלקת צפון אמריקה. בשנים 1978 עד 1981 כיהן כשגריר ישראל בפיליפינים, בתקופה זו פעל לסייע בקליטת פליטי וייטנאם בישראל, ובשובו מונה למנהל המחלקה הכלכלית במשרד החוץ. ב-1983 נשלח ללונדון ומונה לסגן השגריר. ב-1988 מונה לראש אגף תקשורת והסברה במשרד החוץ. בתפקידו האחרון בשירות הדיפלומטי כיהן כשגריר ישראל בבריטניה בשנים 1993 עד 1998.

לאחר פרישתו משירות החוץ, שימש יועץ לקרן רוטשילד, יועץ לקרן קנדי לי ויו"ר עמותת "ידיד לחינוך", ארגון המפעיל גמלאים מתנדבים במערכת החינוך. בשנת 2011 קיבל רביב בשם העמותה את "אות הנשיא למתנדב" מידי הנשיא שמעון פרס.

חיבר את הספר "Israel at Fifty: Five Decades of Struggle for Peace" שיצא לאור בבריטניה בהוצאת וויידינפלד וניקולסון וכן בשם "במשעולי הדיפלומטיה הישראלית מבן-גוריון ועד ברק" בהוצאת משרד הביטחון. יזם את סדרת הטלוויזיה התיעודית ״הדיפלומטים״ ששודרה בשנת 2023 בכאן 11.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:שגרירי ישראל בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שגרירי ישראל בפיליפינים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
ביילו פולה

**ביילו פולה** (באותיות קיריליות: **Бијело Поље**) היא העיר הרביעית בגודלה במונטנגרו, ובירת מחוז ביילו פולה שבצפון-מזרח המדינה. שוכנת על גדת נהר לים (Lim).

העיר משמשת כמרכז המנהלי, הכלכלי, החינוכי והתרבותי של צפון המדינה. על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2011, התגוררו בעיר 15,883 תושבים.

## תחבורה
ביילו פולה מקושרת לשאר מונטנגרו ולסרביה השכנה, על ידי הכבישים המהירים E80 ו-E65, שהם חלק מרשת הכבישים האירופית E.

בעיר נמצאת תחנת רכבת, בה עוצרות רכבות הנוסעות בקו בלגרד-בר. נמל התעופה של פודגוריצה מרוחק כ-130 קילומטרים מביילו פולה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מונטנגרו: ערים
Lyn z

ממוזער|לינדסי בהופעה
**לינדסי אן ווי** (באנגלית: **Lindsey Ann Way**; נולדה ב-21 במאי 1976) הידועה בשם לין Z היא בסיסטית בלהקה האמריקאית Mindless Self Indulgence.

## ביוגרפיה
לינדסי נולדה בדונון, סקוטלנד. היא ממוצא צרפתי ואינדיאני. היא עברה לקונטיקט בגיל 5. בגיל 17 עזבה לינדסי את הבית ועברה לברוקלין, ניו יורק, שם היא למדה במכון פראט אמנות ואילוסטרציה. לינדסי עבדה אז כאמנית חלון ראווה ושימשה כ"עוזרת ציור" לרון אינגליש בניו יורק. יצירות האמנות שלה כבר מאז הוצגו בתוכניתו של CBGB ה-32 שנה לאמנות, תחת הכותרת 'האנג' ו'דראו': תערוכה קבוצתית בנסיעות. לינדסי ניגנה בלהקה ששימשה חימום ללהקה דולי פרטון. בשנת 2002 היא הצטרפה ל-Mindless Self Indulgence. לינדסי נבחנה להחליף את הבסיסטית של הלהקה, ונסה, וצלחה את המבחן. יחד עם האמן ג'ורדן היילי, לינדסי תרמה רבות ליצירות האמנות בתקליטור You'll Rebel To Anything.

ב-13 בנובמבר 2010, היא הציגה את יצירות האמנות שלה תחת הכותרת "שקט" בגלריה למדע הכהה עם תערוכה משותפת בשם "חייך גם אם זה כואב". ב-11 בדצמבר 2010, הושק אתר המציע גלריה של יצירות האמנות שלה. כמו כן, היא גם תרמה לתערוכת סאות' פארק- 15 שנה באמנות האופרה בגלריה בניו יורק.

הנוכחות של לינדסי על הבמה היא פעילה מאוד: היא נעה ללא הרף. היא נוהגת לעקל את הגב האחורי שלה במהלך ההופעות. בשנת 2002 אושפזה לינדסי בבית חולים עם ריאות שקרסו, אך זה לא מנע ממנה את האנרגיות בהופעות. לינדסי לובשת לעיתים קרובות להופעות מדים של תלמידת בית ספר פרטי, יחד עם הסגנון האישי שלה.

## חיים אישיים

ב-3 ספטמבר 2007, התחתנה לינדסי עם ג'רארד ויי, הסולן של מיי כמיקל רומאנס, ולהם נולדה ילדה בשם בנדיט לי ווי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בסיסטיות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרי מכון פראט
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1976
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
קרן התורה

**קרן התורה** היה ארגון שהוקם על ידי אגודת ישראל, לתמיכה בישיבות ומוסדות תורניים בארץ ישראל ובאירופה.

## הקמת הארגון
הארגון הוקם בכנסייה הגדולה הראשונה בשנת תרפ"ג (1923), לאחר שהועלתה סוגיית שיקום החורבן שהותירה מלחמת העולם הראשונה. עקב המלחמה, קהילות רבות נחרבו במהלך הימלטותן, ומוסדות התורה שלהן נסגרו, ולאחר המלחמה לא הוקמו מוסדות חדשים. גם הישיבות שפעלו, היו בקשיים כלכליים. משתתפי הכנסייה החליטו לפתוח קרן לתמיכה בישיבות הקיימות, ולפתיחת ישיבות ומוסדות חדשים. 16 רבנים חתמו על "קול קורא" לתמיכה בקרן, ובהם החפץ חיים, רבי ישראל פרידמן מצ'ורטקוב, רבי אברהם מרדכי אלתר מגור, הרב אברהם מנדל שטיינברג מברודי, הרב אליהו קלצקין מלובלין, הרב חיים עוזר גרודזנסקי ורבי יצחק זליג מורגנשטרן מסוקולוב. 

בקול קורא נכתב בין היתר:.

## ראשי הארגון
נשיא הקרן היה רבי מרדכי שלום יוסף פרידמן, האדמו"ר מפשמישל, שהיה בן 26 בלבד, ולצידו מונו לחברי הנהלה רבי דב בער פרידמן (בנו של רבי ישראל מצ'ורטקוב), הרב יוסף בוימגארטן וד"ר שמואל דייטשלנדר. מזכיר הקרן היה הרב בנימין זאב יעקובזון שבהמשך תיפקד גם כגובה התחייבויות. בהמשך נפתחו סניפים מקומיים בכל אזור.

## פעילות
בשנה הראשונה לקיומה של הקרן חולקו 25,000 דולרים. בשנתה הראשונה תמכה הקרן רק בישיבות ליטא שהיו מאוגדות תחת ועד הישיבות אך הוועד הבטיח שבהמשך יתמוך בישיבות בפולין שלא קיבלו תמיכה בשנה הראשונה. הקרן סייעה גם לרבי מאיר שפירא בפותחו את ישיבת חכמי לובלין, וכן סייעה להקמת רשת בית יעקב.

בשנת תרפ"ה תכננו ראשי הקרן לגייס 100,000 דולר, ויצאו במבצע קניית שטרות תעודה על תרומתם (מעין קבלות) המכריזות על היותם שותפים לעולם התורה. בהמשך השנים המשיכה הקרן עם דרך פעולה זו. 

נשיא הקרן הרבי מפשמישל נסע לאסוף כספים לטובת הקרן כך למשל אסף בשנת תרפ"ה 500,000 כתרים אוסטריים במסעו באוסטריה, ובשנת תרפ"ט בגרמניה 660,000 כתרים. בין הרבנים הפעילים באיסוף כספים לטובת הקרן היו רבי מאיר שפירא מפיטרקוב, רבי אברהם קלמנוביץ', הרב יצחק קוסובסקי, רבי ברוך הגר, רבי שלום יצחק לויטן אב"ד עדת ישראל באוסלו, הרב אברהם שמואל בנימין שפיצר  אב"ד המבורג ומייסד קרן התורה בגרמניה, הרב יעקב רוזנהיים, הרב ארנסט וייל רבה של קולמר בצרפת, הרב אלכסנדר זושא פרידמן, הרב משה מרדכי אפשטיין, הרב אברהם דוב כהנא שפירא מקובנה, הרב הראשי לארץ ישראל אברהם יצחק הכהן קוק, הרב אברהם הלוי ליפשיץ אב"ד קהילות הקודש, הרב יהודה לייב צירלסון והרב יוסף צבי קרליבך.

פועלה של הקרן פחת עקב עליית הנאצים לשלטון והצרת רגלי היהודים בגרמניה ובשאר אירופה, אך היא תפקדה עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.

## לקריאה נוספת
* הרב בנימין זאב יעקובזון, **אשא דעי למרחוק**.

קטגוריה:קרנות צדקה
קטגוריה:אגודת ישראל
לאונרד שך

**לאונרד שך** (באנגלית: **Leonard Sakh**; 1918–1996) היה במאי תיאטרון ישראלי-דרום אפריקאי.

## קורות חיים
נולד בקייפטאון, דרום אפריקה, למשפחה יהודית יוצאת ליטא.
באוניברסיטה למד תיאטרון, היסטוריה ומשפטים. במלחמת העולם השנייה שירת כקצין בחיל הים של דרום אפריקה.

החל לעבוד בתיאטרון בדרום אפריקה בשנת 1948, באותה שנה ייצג את דרום אפריקה בכנס תיאטרון בינלאומי שהתקיים בפראג. ממייסדי התיאטרון הלאומי של דרום אפריקה והבמאי הראשון שליהק שחקנים שחורים בהצגות שביים.

ב-1964 עלה לישראל. מאז שהה חלק מהשנה בישראל וביתרתה שהה שך, שהיה בעל שם עולמי, ביים ברחבי תבל. ביים ברוב התיאטראות בישראל, רפרטואריים ומסחריים: חיפה, בימות, הבימה, זווית, גיורא גודיק ובפסטיבל ישראל, אך רוב ההצגות שביים היו בתיאטרון הקאמרי. בנוסף לכך ביים אופרות עבור התזמורת הקאמרית והתזמורת הפילהרמונית.
ב-1965 ביים שתיים מן ההצלחות הגדולות ביותר של תיאטרון הקאמרי עד אותה עת: "מסיבת יום הולדת" מאת הרולד פינטר ו"לאחר הנפילה" מאת ארתור מילר (ההצגה הראשונה שביים בישראל).

ממייסדי המכון הבינלאומי לתיאטרון (ITI).
על-שמו קרויה קרן הפקות בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.

## הצגות
### בתיאטרון הקאמרי

### בתיאטרון הבימה

### בתיאטראות אחרים

## קישורים חיצוניים
* לאונרד שך, במערכת לחיפוש אנשי במה, אוניברסיטת תל אביב
* לאונרד שך, באתר תיאטרון הבימה

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:יהודים בצבא הדרום אפריקאי
קטגוריה:ישראלים ילידי דרום אפריקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
מסגד ראבעה אל-עדוויה

**מסגד ראבעה אל-עדוויה** (בערבית: **مسجد رابعة العدوية**, "מסג'ד ראבעה אלעדויה") הוא אחד המסגדים המפורסמים בקהיר. הוא ממוקם בקצה הצפוני של מחוז "מדינת נאצר". המסגד קרוי על שם הקדושה הסופית בת המאה השמינית ראבעה אל-עדוויה. אתר המסגד סמוך לבניין משרד ההגנה המצרי.

המסגד ניזוק קשות ב-14 באוגוסט 2013 במהלך ההפיכה במדינה, בעת שכוחות המשטר הצבאי פינו מהמקום מתבצרים חמושים מתנועת האחים המוסלמים.

בשל קרבת המקום לבית הקברות המזרחי של קהיר, מספר הלוויות חשובות יצאו מהמקום, ובכללן של אנואר סאדאת.

ניהול המסגד מתבצע על ידי "עמותת מסגד ראבעה אל-עדוויה". העמותה, שנוסדה בשנת 1993, היא עמותה ידועה הפועלת בתחום הפילנתרופיה ופיתוח קהיר. מועצת המנהלים של המועצה מורכבת מ -11 חברים, ומתנהלת עם המועצה הכללית של המסגד הכוללת 300 מתנדבים, בראשות היו"ר סעיד סובחי.

## תוספות למסגד
*בית חולים במקום הוקם בשנת 1997, והוא כולל יחידות חירום, מרפאות חוץ, ויחידת דיאליזה.
*אולם אירועים
*מרכז לפיתוח וקידום
*מרכז למחשבים ומדעי מחשב
*מרכז לתרבות האסלאם

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קהיר: מסגדים
אלל (אנטומיה)

250px|ממוזער|אלל כף היד
**אָלָל** (TA: Aponeurosis) הוא יריעה סיבית או גיד רחב ושטוח. אלל מורכב מרקמת חיבור צפופה. הוא מחבר בין שרירים שטוחים לעצמות או מהווה כמעין מעבר בין שריר לגיד.

במינוח האנטומי של גוף האדם לפי טרמינולוגיה אנטומיקה מופיעים:
* הַקּוֹבַע הָאֲלָלִי (Galea aponeurotica; Aponeurosis epicranialis) - גיד שטוח ורחב המחבר בין שריר המצח לשריר העורף בחלקה העליון של הגולגולת
* האלל המותני (Aponeurosis muscluserectoris spinae) - יריעה גידית רחבה המחברת בין עצם הכסל, עצם העצה והזיזים הקוציים של החוליות המותניות לבין השרירים זוקפי הגב.
* אלל הדו ראשי, אלל השריר הדו ראשי (Aponeurosis musculi bicipitis brachii; Aponeurosis bicipitalis; Lacertus fibrosus) - מחובר לגיד שריר הזרוע הדו-ראשי מצידו האחד ומתאחד עם רקמות השרירים הכופפים שבאמה מצידו השני.
* אלל כף היד (Aponeurosis palmaris) - יריעת רקמת חיבור בחלק הכפי של כף היד.
* אלל העכוז (Aponeurosis glutea) - מחבר בין רכס הכסל של עצם הכסל לבין שריר העכוז הגדול.
* אלל כף הרגל (Aponeurosis plantaris) - יריעת רקמת חיבור בחלק הכפי של כף הרגל, מכונה גם בשם החיתולית הכפית (plantar fascia).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מערכת השריר-שלד
שעבוד שלילי

**שעבוד שלילי** (באנגלית: **Negative Pledge**) היא התחייבות שלא לתת שעבוד חדש לצד שלישי.

במסגרת שעבוד שלילי מתחייב לווה, במסגרת הסכם ההלוואה, שלא לשעבד נכס כלשהו, או קבוצה של נכסים, שבבעלותו למלווים אחרים, מבלי שקיבל את הסכמת המלווה (בדרך כלל תוך הבטחת תנאים דומים) או כל עוד לא פרע את חובו למלווה. אין בשעבוד השלילי כדי להעניק למלווה יתרון על נושים אחרים של הלווה. אולם במקרה בו הפר הלווה את התחייבותו כאמור, יוכל המלווה לנקוט בהליכים משפטיים כדי למנוע את רישום השעבוד הספציפי המאוחר בזמן. מסיבה זו רבים אינם רואים בשעבוד השלילי, כשלעצמו, בטוחה לקיום החיוב. למעשה, שעבוד שלילי הוא מועיל רק כאשר הוא מלווה בדרישות נוספות. למשל, קבלת שעבוד שלילי תגן על מלווה שלטובתו נרשם גם שעבוד צף מאפשרות שבעתיד ירשום הלווה שעבוד ספציפי לטובת מלווים אחרים על אותה קבוצת נכסים.

## שעבוד שלילי בישראל
בשנת 2010 פורסם דוח ועדת חודק, שהוקמה לבקשת הממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר. הוועדה נדרשה לצורך גיבוש מסקנותיה באשר להתייחסות גופים מוסדיים המעמידים אשראי לגופים שונים באמצעות רכישת איגרות חוב קונצרניות. הוועדה המליצה, בין היתר, כי יש לקבוע שגופים מוסדיים יוכלו לרכוש איגרות חוב שמפיקיהן התחייבו שלא לתת שעבוד חדש לצד שלישי לאחר מועד ההנפקה. 

המלצה זו אומצה על ידי הממונה כפי שבאה לביטויה בחוזר גופים מוסדיים - "השקעות באיגרות חוב שאינן ממשלתיות" בה נקבע כי התניה על שעבוד שלילי היא אחת מהתניות החוזיות שעל גוף מוסדי לכלול במסגרת מדיניות השקעה שיגבש באיגרות חוב קונצרניות, בשוק הראשוני והן בשוק המשני. הפרה של התחייבות זו אף יכולה להוות עילה להעמדת איגרות החוב לפירעון מיידי.

## הערות שוליים

קטגוריה:אשראי
יד לחללי אסון השייטת

**יד לחללי אסון השייטת** היא אנדרטה הניצבת במושב שבי ציון. האנדרטה מנציחה את 11 חיילי שייטת 13 והרופא שנהרגו באסון השייטת בלבנון בשנת 1997. את האנדרטה יצר ברני פינק.

## האנדרטה
האנדרטה הוקמה על קו חוף הים התיכון, כ-200 מטר מדרום לחוף הרחצה של המושב. האנדרטה ממוקמת על גבי רחבה שנוצרה מסלעי החוף שאליהם הוספו סלעים שטוחים. האנדרטה כוללת שנים-עשר סלעי כורכר (כמספר החללים) באורך של שלושה מטרים כל אחד, המוצבים כאילו התמוטטו, נחים זה על גבי זה ויוצרים צללית של אונייה. סלעי הכורכר הובאו מהאי מלטה.

מימין לאנדרטה ניצב סלע שעליו מופיעים סמל השייטת, שם האנדרטה ושמות הנופלים באותיות מארד. מתחתיהם הובא קטע משיר מאת המשורר נתן אלתרמן. השיר נכתב במקור לזכר החייל אורי אילן ונרשם על גבי הסלע בלשון רבים.

האנדרטה הוקמה בשבי ציון ביוזמת מיכל לוינס בלוך, אמו של רם לוינס, מחללי השייטת, שהיה תושב המקום. היא תוכננה על ידי ברני פינק ונחנכה ב-30 ביוני 1999.

בים, מול חוף שבי ציון, שקועה ספינת טילים של חיל הים, אשר טובעה במקום כדי לשמש כאנדרטה לחללים.

אנדרטה נוספת לחללי אסון השייטת מוצבת בחוף העיר ראשון לציון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הגליל המערבי: אנדרטאות
קטגוריה:חיל הים הישראלי: אנדרטאות
קטגוריה:שייטת 13
קטגוריה:מועצה אזורית מטה אשר
קטגוריה:שבי ציון
קטגוריה:אנדרטאות לחללים באירועים בודדים
יוסף לנג

**יוסף** (**יוסי**) **לַנג** (7 בפברואר 1944 – 19 באוגוסט 2013) היה היסטוריון, חוקר תולדות החינוך ותולדות עם ישראל, סופר ומחבר הביוגרפיה של אליעזר בן-יהודה.

## ביוגרפיה
לנג נולד בפתח תקווה ב-7 בפברואר 1944. היה בוגר בית הספר בנווה עוז ובית הספר החקלאי הכפר הירוק. למד הוראה בלימודי ערב בסמינר על שם אליעזר שיין. היה בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן קיבל מאוניברסיטת בר-אילן תואר מוסמך ודוקטור.

שימש כמורה, מנהל בית ספר, מפקח וסגן מנהל מחוז המרכז במשך 38 שנה, והיה ידוע בעשרות המחקרים שכתב על תולדות החינוך והתרבות בארץ ישראל. אלה ראו אור בבמות אקדמיות כמו כתב העת "קתדרה".

מפעלו המפורסם של לנג היה הביוגרפיה המקיפה על אליעזר בן-יהודה "דבר עברית!", המהווה תרומה יקרת ערך לחקר תולדות הלשון העברית והנחלתה ואשר זיכתה אותו בפרס יצחק בן-צבי. בשנותיו האחרונות שימש לנג כיועץ מדעי בארכיון לתולדות פתח תקווה ע"ש עודד ירקוני. בשנת 2012 ראה אור ספרו "לפתח תקווה", הסוקר אירועים, תופעות, מוסדות, ארגונים ואנשים שפעלו בפתח תקווה ועיצבו במעשיהם את דמותה של העיר.

דר' לנג התגייס לחידוש פעילותה של "ברית עברית עולמית" והרחבתה ותרם רבות בעצותיו הנבונות, כמו גם בעבודה מעשית.

בשנתו האחרונה עמל לנג על ביוגרפיה של מייסד בית הספר בצלאל, בוריס שץ, מפעל שלא הספיק לסיים.

נפטר במושבו, בני עטרות, ממחלה קשה באוגוסט 2013, ובמושבו גם נקבר. הותיר אישה, עדנה, ילדים ונכדים.

## כתביו
### ספריו
* **דבר עברית!: חיי אליעזר בן יהודה**, (שני כרכים) ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשס"ח 2008  
* **לשוחח תרבות עם העלייה הראשונה, עיון בין תקופות** (בעריכת יפה ברלוביץ ויוסף לנג): הוצאת הקיבוץ המאוחד 2010  
* **לפתח תקווה**, איתי בחור הוצאה לאור, תשע"ב, 2012 

### ממאמריו ב"[[קתדרה (כתב עת)|קתדרה]]" (מבחר)
*"המאבק בפעילות המיסיון בראשית העלייה הראשונה (1884- 1882) והשתקפותו בעיתונות הירושלמית", גיליון 80, תמוז תשנ"ו, עמ' 63–87
*"לכבוש את הארץ לפנינו מעט מעט' - אגודת תחיית ישראל 1881-1886", גיליון 112, עמ' 55–90
*"תחיית הלשון העברית בראשון- לציון, 1882- 1914", גיליון 103, ניסן תשס"ב/ מרס 2002, עמ' 85- 130
*(עם מרדכי אליאב) "שלמה פיינגולד - מומר או יהודי נאמן לעמו?", גיליון 93, עמ' 81–110
*"עובדי הוראה במוסדות החינוך בארץ-ישראל (1881-1904)", גיליון 90, טבת תשנ"ט, עמ' 169–182
*"ניסיונו של יוסף קריגר לכונן בית ספר מודרני בירושלים", גיליון 85, תשרי תשנ"ח, אוקטובר 1997, עמ' 95–122

### מאמרים
* **בעיר המצער [[רמלה]] - חידוש [[היישוב]] היהודי בעיר בשנות [[העלייה הראשונה]] (תרמ"ה - תרס"ד)**, ביטאון "על אתר", גיליון יז- כסליו תשע"ג.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
**ממאמריו**:
* 
*  (גרסה טקסטואלית באתר "סנונית")
*  (גרסה טקסטואלית, באתר "סנונית")
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל בארץ ישראל
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:ביוגרפים ישראלים
קטגוריה:חוקרי השפה העברית
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד החינוך, התרבות והספורט
קטגוריה:בוגרי הכפר הירוק
קטגוריה:זוכי פרס יצחק בן-צבי
קטגוריה:בוגרי בית המדרש למורים ע"ש שיין
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בני עטרות: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
קטגוריה:אישים הקבורים במושבים
אדולפו גרסיה אורטגה

**אדולפו גרסיה אורטגה** (בספרדית: **Adolfo García Ortega**; נולד בוואיאדוליד ב-22 במאי 1958) הוא סופר ומתרגם ספרדי.

מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 הוא מבקר תרבות וספרות בעיתונים כמו אל פאיס בו הוא גם בעל טור, דיאריו 16 ולה ונגארדיה ובעיתוני ספרות. עסק בעריכה ספרותית בהוצאות הספרים "אגילר" ו"סייש באראל", ותרגם ספרים רבים, ביניהם של הסופרים רולאן בארת ומיקל מרטי אי פול. משנת 2000 עוסק כעורך ראשי וכיועץ בחברת המדיה הספרדית Grupo Planeta.
אורטגה כתב 11 נובלות, 6 מסות ו-9 ספרי שירה. הוא זכה בפרס המבקרים של קסטיליה ולאון ב-2007 על ספרו *Automaton*, וב-2008 זכה בפרס על שם הסופרת דולסה צ‘אקון על ספרו "האיש שקנה ימי הולדת". הספר יצא לאור ב-2003, תורגם לעברית על ידי עינת טלמון ויצא בהוצאת אבן חושן ב-2007.

הוא מתגורר מאז 1982 במדריד.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ספרדים
קטגוריה:מתרגמים מצרפתית
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1958
תרנגולות כחיות מחמד

[250 פיקסלים|ממוזער|אישה בת 95 מ[הוואנה, קובה, מחזיקה את תרנגול המחמד שלה.]]
[ממוזער|250px|[תרנגול הבית|תרנגולות מחמד בחצר בית, מסביב ללול ייעודי]]
ממוזער|250px|ילדים משחקים עם תרנגול

גידול **[[תרנגול הבית|תרנגולות]] כ[[חיית מחמד|חיות מחמד]]** הוא החזקה של תרנגולות או תרנגולים בחצר הבית או בתוכו, לשם צרכים שאינם כלכליים בלבד. הסיבות לכך יכולות להיות פרגמטיות כגון אספקת ביצים שוטפת, חינוך לאהבת בעלי חיים, דישון הקרקע וכיוצא באלה; או לא תועלתניות כגון גידול תרנגולות לשם הנוי בלבד. ברוב המקרים, אדם המגדל תרנגולות בחצר ביתו, צורך את הביצים שהן מטילות.

## רקע
על ידי האכלת יד וטיפול נכון, ניתן להרגיל תרנגולות לקרבת בני אדם. גם ההתנהגות הכוחנית האופיינית לתרנגולים זכרים ניתנת למיתון על ידי טיפול נכון. גזעים כגון משי וגזעי בנטם הם לרוב כנועים וצייתנים, ולכן הם אידיאליים לגידול בקרבת ילדים וטף.

במדינות מסוימות באסיה ישנה מסורת ארוכת שנים של החזקת תרנגולות מגזעים מקומיים, בעלות ניצוי מרשים (דוגמת גזע המשי, קוצ'ין ועוד), למטרות נוי. במאה ה-19 גזעים אלה הובאו לבריטניה ולארצות הברית, ושם פותחו גזעים חדשים, שהתבססו על הגזעים האסייתים.

## לול ביתי

ממוזער|250px|לול ביתי ובו חלל להטלה ולשינה, ומרחב מוגבל לשיטוט
לול ביתי לרוב יהיה מיועד למספר תרנגולות מצומצם, והוא שונה מאוד מלול תעשייתי. התנאים הבסיסיים להם זקוקה תרנגולת הם תא הטלה מרופד ויחסית מבודד, אזור שינה (תא ההטלה ואזור השינה יכולים להיות חופפים) ושטח לשוטטות, ליקוט זרעונים וציד חרקים. ישנם מגדלים שבוחרים שלא לספק תנאים אלו לעופותיהם, אך זהו בבחינת חסך לעוף. מגדלי עופות רבים נוהגים לשחרר את עופותיהם במשך חלק או כל היום, אך בלילה על העופות לשוב לאזור השינה המסוגר, וזאת בשל החשש מטריפת התרנגולות בידי טורפי בר או כלבים. חתולים אינם מסוגלים לצוד תרנגולת בוגרת.

## קישורים חיצוניים
; עברית
* 
* 
* גידול תרנגולות בחצר  באתר "לולי חופש".
* אריאל צבל, 'חיית משק' או 'חיית מחמד'?: על גידול תרנגולות בערי ארצות-הברית באתר אנימלס

; אנגלית
*עשר סיבות להחזיק תרנגולות כחיית מחמד בחצר האחורית שלכם היום
*Back Yard Chickens - אתר המכיל פורומים, גלריות, ומידע רב נוסף למגדלי תרנגולות מתחילים או מנוסים.

; וידאו
*החיים הפרטיים של תרנגולות - סרט דוקומנטרי באתר YouTube 
*סרטון שמציג דוגמה לניצול תרנגולות לטיוב קרקע לגינון, באתר YouTube 

קטגוריה:חיות מחמד
קטגוריה:תרנגולים בתרבות
ארתור האניקאט

שמאל|ממוזער|250px|ארתור האניקאט (1953)
**ארתור לי האניקאט** (באנגלית: ** Arthur Lee Hunnicutt **; 17 בפברואר 1910 – 26 בספטמבר 1979) היה שחקן קולנוע אמריקאי. היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1952 על הופעתו בסרט "השמיים הגדולים".

## ביוגרפיה
נולד וגדל בגרייבלי, ארקנסו ולמד ב"אוניברסיטת מרכז ארקנסו". לאחר שנשר נסע למרתה'ס ויניארד שבמסצ'וסטס, שם הצטרף להרכב משחק מקומי. החל להתעסק באופן מקצועי במשחק ובתיאטרון רק לאחר שעבר להתגורר בניו יורק.
האניקאט החל את דרכו בשנת 1950 במערבונים "חץ שבור" ו"כרטיס לטומהוק". ב-1951 שיחק במערבון של ראול וולש "תופים מרוחקים" בתור הנזיר ובסרט המלחמה של ג'ון יוסטון "אות האומץ האדום".

בשנת 1952 היה האניקאט מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בתור זב קלאווי במערבון של הווארד הוקס "השמיים הגדולים". בהמשך שנות ה-50 הופיע האניקאט במערבונים "הפקודה האחרונה" של פרנק לויד בתפקיד דייווי קרוקט, "הטי הגבוה" של באד בוטיצ'ר ו"קט בלו".

בשנת 1966 חזר האניקאט לשתף פעולה עם הווארד הוקס במערבון "אל דוראדו", בו שיחק בתפקיד בול האריס. את תפקידיו האחרונים עשה האניקאט בדרמה "הארי וטונטו" בתור איש המכירות ווייד קרלטון, במערבון "כנופיית ספייק" לצידם של לי מרווין ורון הווארד ובקומדיית "הדיוקס קורעים את האזרד", "רצי הירח" בתור הדוד ג'סי דיוק.

האניקאט נפטר ב-26 בספטמבר 1971 בוודלן הילס שבלוס אנג'לס בגיל 69 מסרטן שהתגלה בלשונו. הוא נקבר בבית הקברות קופ פריירי שבעיר מנספילד, ארקנסו.

## פילמוגרפיה
* דן פאטץ' הדגול (1949)
* חץ שבור (1950)
* אות האומץ האדום (1951)
* תופים מרוחקים (1951)
* האיש הבריא (1952)
* השמיים הגדולים (1952)
* הקו הצרפתי (1953)
* שנייה חצויה (1953)
* קניון השטן (1953)
* היא לא יכלה לומר לא (1954)
* הפקודה האחרונה (1955)
* הבקר באוזרקס (1955)
* הטי הגבוה (1958)
* קט בלו (1965)
* אל דוראדו (1966)
* ברווז השווה מיליון (1971)
* כנופיית ספייק (1974)
* הארי וטונטו (1974)
* רצי הירח (1975)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ארקנסו
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מרכז ארקנסו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1979
עת להרוג

**עת להרוג** (באנגלית: **A Time to Kill**) הוא עיבוד קולנועי משנת 1996 לרומן מאת ג'ון גרישם משנת 1989 הנושא את אותו השם. הסרט בוים על ידי ג'ואל שומאכר, והשחקנים הראשיים בו הם: מתיו מקונוהיי, סנדרה בולוק, סמואל ל. ג'קסון וקווין ספייסי.

## תקציר העלילה
הסרט מתאר את האירועים שקרו בעיר קנטון במדינת מיסיסיפי שבארצות הברית, על פי ספרו של ג'ון גרישם. טניה היילי, ילדה שחורה בת 10 נאנסת ומוכה באכזריות על ידי שני בחורים לבנים. האנסים נעצרים על ידי השריף והמשטרה המקומית, אולם טרם העמדתם למשפט, אבי הילדה, קארל לי היילי (סמואל ל. ג'קסון) לוקח את החוק לידיו ורוצח את השניים על מדרגות אולם הדיונים בהארכת מעצרם.

מרבית הסרט מתאר את האירועים שמתרחשים בתוך כותלי בית המשפט עת מועמד האב הרוצח לדין בגין הרצח, ואם יימצא אשם, הוא צפוי לגזר דין מוות. אנשי העיר חלוקים בין אלה שרוצים להוציא אותו להורג, לבין אלה שחושבים שעשה את הדבר הנכון. חלוקה זו מונעת על רקע אפליה גזעית. עד מהרה המשפט הופך להיות קרקס תקשורתי וחברתי. עורך הדין ג'ייק בריגאנס (מתיו מקונוהיי), פרקליט צעיר וחסר ניסיון עם עזרתה של אלן רוארק (סנדרה בולוק), מתמחה למשפטים, עמלים קשה על מנת להביא לזיכויו של האב, תוך שהם ומקורביהם סובלים מאיומים ואלימות מצד אנשי ה'קו קלוקס קלאן'.

## צוות השחקנים
* מת'יו מקונוהיי - ג'ייק בריגאנס, פרקליטו של קארל לי היילי
* סמואל ל. ג'קסון - קארל לי היילי, אביה של טניה, הנאשם
* קווין ספייסי - רופוס באקלי, התובע המחוזי
* סנדרה בולוק - אלן רוארק, מתמחה למשפטים העוזרת להגנה
* פטריק מקגוהן - השופט עומר נוס
* אוליבר פלאט - הארי רקס, עו"ד לענייני משפחה וחברו של ג'ייק בריגאנס
* צ'ארלס ס. דאטון - אוזי וולס, השריף המחוזי
* אשלי ג'אד - קרלה בריגאנס, אשתו של ג'ייק
* רוון לארימור קלי - טניה היילי, הילדה בת ה-10 שנאנסה
* דונלד סאת'רלנד - לושן ווילבנקס, עו"ד לשעבר ומורו הרוחני של ג'ייק בריגאנס
* קיפר סאת'רלנד - פרדי לי קוב, חבר ב'קו קלוקס קלאן' ואחיו של אחד האנסים
* ג'ון דיל - טים נאנלי, חבר ב'קו קלוקס קלאן' ומודיע משטרתי
* דאג הוצ'יסון - ג'יימס לואיס ווילארד, אחד האנסים
* ניקי קאט - בילי ריי קוב, אחד האנסים
* ב'ת גראנט - קורה קוב, אמו של בלי ריי קוב, אחד האנסים
* כריס קופר - דוויין לוני, ידידו של קארל לי היילי, השוטר שאיבד חצי מרגלו הימנית כתוצאה מהירי של היילי על האנסים
* קורטווד סמית' - סטאמפ סיסן, המנהיג המחוזי של ה'קו קלוקס קלאן'
* ברנדה פריקר - את'ל טוויטי, מזכירתו לשעבר של ווילבנקס, ומזכירתו בהווה של ג'ייק בריגאנס
* אנתוני הילד - ד"ר רודהיוור, הפסיכיאטר המחוזי, עד מטעם התביעה
* אלכסנדרה קייל - חנה בריגאנס, בתו של עו"ד ג'ייק בריגאנס
* מ. אמט וולש - ד"ר ווילארד טירל בס, פסיכיאטר, עד מטעם ההגנה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארצות הברית: סרטי אפליית השחורים
קטגוריה:מיסיסיפי
קטגוריה:סרטי 1996
קטגוריה:סרטי בית סוהר אמריקאים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1996
ז'יל ויסנטה (כדורגל)

**ז'יל ויסנטה פוטבול קלוב** (בפורטוגזית: **Gil Vicente Futebol Clube**) היא קבוצת כדורגל מהעיר ברסלוש, פורטוגל. הקבוצה משחקת בליגת העל הפורטוגלית ומארחת את משחקיה באצטדיון העירוני של ברסלוש המכיל 12,46 מקומות.

## היסטוריה
מועדון הכדורגל ז'יל ויסנטה נוסד ב-3 במאי 1924, בעיר ברסלוש שבמחוז בראגה  והוא נקרא על שם התיאטרון המקומי שקרוי על שם המחזאי הפורטוגזי ז'יל ויסנטה. למרות הקמתו בשנת 1924, רק בשנת 1931 נרשם המועדון בהתאחדות הכדורגל של בראגה. ובעשורים הראשונים להקמתו שיחקה קבוצת הכדורגל שלו בליגות הנמוכות. 

בסיום עונת 1989/1990 סיימה במקום הראשון בליגה הפורטוגלית השנייה והעפילה לראשונה לליגה הבכירה. 

לאחר 7 עונות בליגה הבכירה בהם מיקום השיא שלה היה המקום ה-9 את עונת 1996/1997 סיימה במקום האחרון וירדה לליגת המשנה, בעונת החזרה שלה לליגת המשנה עונת 1997/1998 סיימה הקבוצה במקום הרביעי, אך כבר בעונתה השנייה עונת 1998/1999 סיימה הקבוצה במקום הראשון ושבה לליגה הבכירה. 

ואת עונת החזרה שלה לליגה הבכירה עונת 1999/2000, היא סיימה במקום החמישי שהיה מיקום השיא שלה. 

בעונת 2005/2006 הואשמה הקבוצה על ידי בית הדין של ההתאחדות הפורטוגלית בפנייה לא חוקית לבית המשפט בפרשת שחקנה מתאוס. כתוצאה מכך הורדה לליגת המשנה והושעתה ממשחקי הגביע באותה העונה. 

בסיום עונת 2010/2011 שבה הז'יל ויסטנה לליגת העל לאחר שסיימה בפעם השלישית בתולדותיה במקום הראשון בליגה הפורטוגלית השנייה. בעונות הבאות סיימה הקבוצה במקומות 9, ו-13 (פעמיים). אך בעונת 2014/2015 סיימה במקום אחד לפני המקום האחרון וירדה חזרה לליגת המשנה.

בעונת 2017/2018 בליגה השנייה סיימה הקבוצה במקום 19 מתוך 20 וירדה לליגה השלישית. אך בעונת 2018/2019 הקבוצה עלתה ישירות מהליגה השלישית לליגת העל בעקבות החלטת בית המשפט, כתוצאה מערעור הקבוצה על פרשת מתאוס מעונת 2005/2006. בעונות הבאות בליגת העל סיימה במקום 10, 11.

עם זאת בעונת 2020/2021 בגביע הפורטוגלי הגיעה הקבוצה עד רבע הגמר בו הפסיד לפורטו 0–2. בעונת 2021/2022 השוותה הקבוצה שאת שיאה כשסיימה במקום החמישי. והעפילה לראשונה בתולדותיה למפעלים האירופים של אופ"א. כשזכתה בכרטיס לשלב המוקדמות השלישי בקונפרנס ליג, בו הצמודדה מול ריגה מלטביה ניצחה אותה 5–1, בסיכום צמד המשחקים והעפילה לשלב הפלייאוף. בשלב הפלייאוף פגשה ז'יל ויסנטה את א.ז. אלקמאר מהולנד, הפסידה לה פעמיים והודחה. בגביע הליגה הגיעה ז'יל ויסנטה לראשונה בתולדותיה לרבע הגמר אך הודחה לאחר הפסד לפורטו ואת העונה סיימה במקום ה-13. בעונות הבאות סיימה הקבוצה במקומות ה-12 וה-13. 

## סגל הקבוצה
מעודכן ל-3 בפברואר 2026

 (קפטן)

 (בהשאלה מקווינס פארק ריינג'רס)

 (בהשאלה מפרוגרסו)

 
 
 (בהשאלה מבוסטון ריבר)

 (בהשאלה מבנפיקה ב')

## שחקנים מפורסמים מהעבר

*  ז'ואאו פריירה
*  אנטוניו אוליביירה
*  רוי פיליפה
*  סמואל לינו

## תוצאות במסגרת האירופית
בכל התוצאות (בית וחוץ) מספר השערים של ז'יל ויסנטה מוצג ראשון.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל פורטוגזיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1924