open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הר קידה

**הר קידה** הוא רכס הרים בשומרון המתנשא לגובה 844 מטרים מעל פני הים, במזרח גוש שילה. הוא נמצא מעל קו פרשת המים הארצי, ומתנשא כ-200 מטר מעל לכביש אלון הנמצא מזרחית לו. הרכס מתנשא בכיוון דרום־מזרח לצפון־מערב. על גבי הרכס בנויים מספר יישובים ישראליים.

על ההר צמחייה אופיינית לצומח הים-תיכוני של ספר המדבר, ושמו ניתן לו על שם שיחי הקידה השעירה הצומחים בו.

על פסגת ההר קיימת אנטנה סלולרית המשרתת את תושבי האזור.

## היסטוריה
עד שנת 2002 שכן על פסגת ההר הבסיס הצבאי מחנה קציף ("מחנה קידה") של חיל המודיעין. בשנה זו הוא פונה, ותושבי היישוב קידה היו אמורים להתיישב שם, אך לא הורשו לעשות כן, והקימו את יישובם דרומית לבסיס הנטוש. במקום יש אנטנה סלולרית של חברת סלקום.

כיום קיימים על הרכס היישובים קידה, אחיה, אש קודש ויישוב הדעת, הנמנים עם יישובי גוש שילה. יישובים אלה הוקמו כמאחזים, אך עם השנים היישובים הוסדרו, פרט ל"יישוב הדעת".

## התצפית מההר
שמאל|ממוזער|200px|אנדרטה לזכר גלעד ניצן ויונדב רז לוינשטיין
על פסגת ההר המרכזית קיימת נקודת תצפית, וזו נמצאת בראשה של מדרגת העתק תלולה החולשת על המדרונות המזרחיים של הרי השומרון ומאפשרת תצפית רחבה מדרום־מזרח–מזרח–צפון־מזרח, עד הר עיבל והר החרמון וכן לכיוון מערב לשילה ושבות רחל. בין השאר מן ההר יש תצפית טובה לעבר כביש אלון והיישובים הסמוכים, רמת הגלעד מהר נבו ועד אירביד, ובקעת הירדן מסרטבה בצפון ועד הר מונטר במדבר יהודה, בדרום. זהו היקף התצפית המרבי בשומרון ממקום הפתוח למבקרים, ולכן הוא משמש כיום נקודת תצפית למטיילים באזור.

הוקם מצפה לזכר גלעד ניצן ויונדב לוינשטיין, לוחמי פלחה"ן גבעתי, שנפלוו בקרב במלחמת חרבות ברזל.

## תמונות

קובץ:Panorama to est Jordan Kingdom.jpg|תצפית לעבר בקעת הירדן ועבר הירדן
קובץ:MOUNT KIDA south mount Montar.jpg|טקסט=נוף הקידה שעירה בהר קידה ; למטה כביש אלון דרומה במדבר יהודה - הר מונטר|נוף בהר קידה; למטה כביש אלון. דרומה במדבר יהודה – הר מונטר
קובץ:MOUNT KIDA BIKAT HAIARDEN.jpg|תצפית לצפון-מזרח: בצפון הר סרטבה, למטה הכפר דומא

קובץ:Flower_A.JPG|מצמחי ההר
קובץ:Flower_b.JPG|מצמחי ההר
קובץ:Kida_flower_c.JPG|מצמחי ההר


## לקריאה נוספת
* מנחם מרקוס, **בקעת הירדן ומזרח השומרון**, רשות שמורות הטבע, 1992.
* המדריך למטייל בשומרון, מסלול 20- עמ' 278 - 289. תשע"ד / 2014.

## קישורים חיצוניים

* תמונות מהר קידה: נוף וצמחייה

## הערות שוליים

קטגוריה:גוש שילה
קידה
קטגוריה:נקודות תצפית בשומרון
קטגוריה:אנדרטאות מלחמת חרבות ברזל
ריברטון (ניו זילנד)

**ריברטון** (או בשפה המאורית: **אפרימה**, **Aparima**) היא עיירה בדרום האי הדרומי של ניו זילנד. העיירה נמצאת בחבל סאות'לנד, בקצה המערבי של חוף אורטי, 30 ק"מ מערבית לאינברקרגיל, על מסלול הנוף הדרומי. היא מצויה במרחק של 45 ק"מ מהאי סטיוארט ומהווה נמל בטוח ממצר פובו .

בעיירה זורמים הנהרות פוררקינו ואפרימה ונשפכים למצר פובו.

אוכלוסיית העיירה כ-1,430 נפש וכלכלתה מבוססת בעיקר על דיג. קיימת העיירה גם תעשיית מוצרי חלב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו זילנד: יישובים
קטגוריה:ניו זילנד: ערי חוף
קטגוריה:ניו זילנד: ערי נמל
קטגוריה:סאות'לנד
קטגוריה:האי הדרומי
גיא סטריק

**גיא סטריק** (נולד ב-3 במאי 1965) הוא קלע ישראלי.

## קריירה

האולימפיאדה הראשונה בה השתתף סטריק הייתה אולימפיאדת אטלנטה (1996), בה דורג במקום ה-13 בתרגיל שלושה מצבים (40X3). ב-1997 זכה בגביע העולם בתרגיל מצב שכיבה עם רובה חופשי (ירי 60 כדורים ממרחק 50 מטר) כמו גם ב-2003 וב-2004 (בתוצאה שהשיג בתחרות זו, 599 נקודות, קבע שיא ישראלי). באולימפיאדת סידני (2000) דורג במקום 25 בתרגיל השכיבה. באולימפיאדת אתונה (2004) דורג במקום ה-15. ב-2005 היה אלוף אירופה. דורג במקום הראשון בדירוג העולמי במשך זמן רב.

במאי 2008, בתחרות גביע העולם שהתקיימה במינכן, קבע תוצאה של 600 נקודות, שהיא התוצאה המקסימלית האפשרית (ללא גמר) בירי שכיבה. בכך היה סטריק לקלע ה-12 בעולם שהצליח להשיג תוצאה זו. כמו כן הפך סטריק לספורטאי הישראלי הראשון שאינו שייך לספורט הנכים המחזיק בשיא עולם בתחרות אולימפית כלשהי.

סטריק השתתף באולימפיאדת בייג'ינג, ובכך הפך לספורטאי הישראלי השני שמשתתף בארבע אולימפיאדות (הראשון היה השייט יואל סלע). באולימפיאדה עצמה סיים במקום ה-12 ולא העפיל לשלב הגמר.

סטריק זכה ב-11 מדליות בגביעי העולם מתוכן 4 זהב. 

בנוסף לכישוריו כספורטאי, סטריק הוא גם מאמן קליעה. בין חניכיו הקלעים הפראולימפיים, דורון שזירי (שזכה ב 8 מדליות פאראלימפים תחת הדרכתו של גיא) ויוליה צ'רנוי אלופת העולם בשנת 2023.

סטריק משתייך למועדון הקליעה "הפועל מעברות".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* גיא סטריק באתר one
* 
* 

קטגוריה:קלעים ישראלים
קטגוריה:קלעים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:שיאני עולם ישראלים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:קלעים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:קלעים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:קלעים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:קלעים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
קוברה מצרית

**קוברה מצרית** (שם מדעי: *Naja haje*), ידוע גם בשם **"أورايوس"** ערבית מצרית מבטאים: **Ouraeus** (נגזר מהמילה היוונית עתיקה: οὐραῖος) הוא מין נחש ממשפחת הפתניים המצוי באזורים חצי-מדבריים לאורך אפריקה. עקב תפוצתה הצפונית היא נמצאת גם במצרים, בה נחשבה לסמל תרבותי ודתי ומכאן שמה. הקוברה קטלנית ביותר לאדם ובשנים האחרונות חל גידול בתקריות בינה לאדם, עקב כניסה ליישובים אנושיים, בהם שורצים במכרסמים.

## תיאור
הקוברה היא נחש באורך של 1.5–2 מטרים אף שנמדדו גם פרטים באורך 2.59 מטרים. צבעה חום בהיר עד כהה וקרוב לשחור, כשהצידיים והבטן בהירים יותר בגוונים חום בהיר עד צהוב ושמנת. כמו שאר הקוברות, היא בעלת מפרש סביב צווארה העוזר לה להרתיע יריבים. הקוברה מטילה בין 8 ל-33 ביצים הבוקעות כעבור 60 יום.

הקוברה המצרית היא מין ליילי אך פעילה גם בשעות הבוקר המוקדמות בהם היא מתחממת בשמש. היא ניזונה מיונקים קטנים, מקרפדות, מלטאות ומנחשים קטנים יותר, לרבות קוברות אחרות. את הטרף היא הורגת בארסה החזק, שגם מסייע לעיכול חלקי של הטרף.

מחייתה של הקוברה היא באזורים חצי מדבריים בהם צמחייה (אף לא במדבר עצמו), סוואנות, נווי מדבר ובאזורים מסוימים אף בים התיכון. הקוברה נמצאת גם ביישובי האדם, בהם שורצים מכרסמים כמו חולדות וכך באה במגע עם אנשים.

הארס של הקוברה המצרית מכיל רעלים נוירוטוקסינים התוקפים את מערכת העצבים וגורמים לשיתוק השרירים, לבחילות והקאות, רעידות וכן למוות. כמות הארס הממוצעת שמזריקה הקוברה מצרית היא 175–200 מ"ג והוא נחשב לאחד מהחזקים שבארסי הקוברות, אף שהוא חלש משל הקוברה הפיליפינית. עם זאת קוברה זו מזריקה יותר ארס בכל הכשה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:פתניים
קטגוריה:מצרים: זוחלים
קטגוריה:לוב: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
חוצה זווית

**חוצה זווית** הוא ישר העובר דרך קודקוד הזווית וחוצה אותה לשתי זוויות השוות זו לזו. 

לכל זווית יש חוצה זווית אחד ויחיד, שהוא המקום הגאומטרי של כל הנקודות שמרחקיהן מקרני הזווית - שווים. לכן זהו גם המקום הגאומטרי של מרכזי המעגלים ששתי קרני הזווית משיקות להם.

שלושת חוצי הזוויות במשולש נפגשים בנקודה אחת, שהיא מרכז המעגל החסום. אם אורכי הצלעות במשולש הם a, b, c, האורך t של חוצה הזווית מול a מקיים \ t^2 = bc\left(1-\frac{a^2}{(b+c)^2}\right) .

בנוסף הוא מחלק את הצלע a ביחס b:c לפי משפט חוצה הזווית. 

משולש שבו שני חוצי-זווית שווים זה לזה, הוא שווה-שוקיים. בעוד שהטענות האנלוגיות עבור גבהים או תיכונים הן כמעט טריוויאליות, טענה זו על חוצי הזווית אינה קלה, והיא נודעה כ**משפט שטיינר-להמוס**.

## בנייה בסרגל ובמחוגה
שמאל|ממוזער|300 פיקסלים|בניית חוצה זווית באמצעות סרגל ומחוגה
לכל זווית ניתן לבנות חוצה זווית באמצעות סרגל ומחוגה בלבד. תהליך הבנייה: תחילה בונים קשת, שמרכזה בקודקוד הזווית, והיא חותכת את שתי קרני הזווית. כעת בונים שתי קשתות, בעלות אותו רדיוס (לא בהכרח זהה לרדיוס הקשת הראשונה), שמרכזן בנקודות החיתוך שנוצרו בשלב הקודם. קשתות אלה חותכות זו את זו בשתי נקודות, והישר שעובר דרך שתי נקודות אלה הוא חוצה הזווית.

בעוד שבניית חוצה זווית היא בעיית בנייה פשוטה ביותר, חלוקה של זווית לשלושה חלקים שווים (שילוש זווית), היא אחת מהבעיות הגאומטריות של ימי קדם, ולא ניתן לבצעה באמצעות סרגל ומחוגה בלבד.

## ראו גם
* משפט חוצה הזווית
## קישורים חיצוניים

*חוצה זווית, באתר לרגו (LerGO)
*

קטגוריה:גאומטריה
קטגוריה:זוויות
קטגוריה:בנייה בסרגל ובמחוגה
פליציה בלומנטל

**פֶליציה בּלוּמֶנטל** (**Felicja Blumental**; 28 בדצמבר 1908 – 31 בדצמבר 1991) הייתה פסנתרנית יהודייה.
[שמאל|ממוזער|200px|[מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה ברחוב ביאליק, תל אביב]]

## חייה
בלומנטל נולדה בשנת 1908 בוורשה שבפולין, למשפחה חובבת מוזיקה ולאב כנר. היא החלה ללמוד פסנתר בגיל חמש והופיעה לראשונה בנגינה בגיל עשר. בקונסרבטוריון הלאומי בוורשה למדה פסנתר אצל זביגנייב דְזֶ'בְיֶיצקי (Drzewiecki), ממייסדי תחרות שופן הבינלאומית לפסנתר, למדה קומפוזיציה אצל המלחין קרול שימנובסקי. אחר-כך למדה בשווייץ אצל הפסנתרן יוזף טורצ'ינסקי (Turczyński), שנודע במחקריו על שופן ובביצועיו את יצירות שופן.

בשנת 1938, בעקבות התגברות האנטישמיות באירופה ערב מלחמת העולם השנייה, עזבו בלומנטל ובעלה מרקוס מיזנה את פולין לניס, אחר-כך מצאו מקלט בברזיל. בלומנטל קיבלה אזרחות ברזילאית, והפכה לחסידה של מוזיקה ברזילאית ושל מלחינים ברזילאים. בהמשך דרכה עברה להתגורר במילאנו משנת 1962, ובלונדון משנת 1973.

הרפרטואר של בלומנטל היה מגוון ואף הרפתקני, והשתרע מהבארוק הפורטוגזי ועד ליצירות דרום אמריקאיות בנות-זמנה. בין הקלטותיה נכללו יצירות נשכחות רבות מאת מלחינים כגון קארל צ'רני, פרדיננד ריס וג'ון פילד. המלחין הברזילאי וילה לובוס כתב עבורה את הקונצ'רטו החמישי שלו, לאחר ששמע והתרשם מהביצוע שלה ל"בכיאנאס ברזילייראס" מספר שלוש שלו, לפסנתר ותזמורת. המלחין הפולני קשישטוף פנדרצקי הקדיש לה את יצירתו "פרטיטה לצ'מבלו ולתזמורת". הקלטה של יצירה זו בביצוע בלומנטל זכתה בפרס אקדמיית שארל קרו (L'Académie Charles Cros) הצרפתית בשנת 1975.

בלומנטל זכורה בעיקר בזכות ביצועיה את יצירות שופן, והקלטותיה את המזורקות שלו נחשבות לפרשנויות מופת שלהן.

בלומנטל נפטרה בשנת 1991 בתל אביב, במהלך אחד מסיבובי ההופעות הרבים שלה בישראל, ונקברה בבית העלמין קריית שאול שבעיר. מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה בתל אביב אשר בו נמצאת הספרייה למוזיקה של העיר נקרא על שמה, ובו נשמרים גם התווים וההקלטות שהיו ברשותה. בתהּ, הזמרת אנט סלין, הייתה בין המארגנים של הפסטיבל הבינלאומי למוזיקה על שם פליציה בלומנטל, המתקיים כל שנה מאז שנת 1999.

## קישורים חיצוניים

* על בלומנטל באתר המרכז למוזיקה על-שמה
* על בלומנטל באתר Brana Records
* 
* 

קטגוריה:פסנתרניות יהודיות
קטגוריה:פסנתרנים יהודים פולנים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:יהודיות פולניות
קטגוריה:מוזיקאים יהודים ברזילאים
קטגוריה:מהגרות
קטגוריה:מהגרים מפולין לברזיל
קטגוריה:פולניות שנולדו ב-1908
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1908
קטגוריה:נפטרות ב-1991
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1991
שירה פליקס

**שירה פליקס** (נולדה ב-1 ביולי 1973, א' בתמוז ה'תשל"ג) היא מנחה, כתבת ובמאית טלוויזיה ישראלית. 

## קורות חייה
פליקס נולדה וגדלה ברעננה, הבכורה מבין שלושה ילדים. בוגרת תיכון אוסטרובסקי. שירתה בצה"ל כמפקדת מחלקה של טירוניות וצוערות קצונה בבה"ד 12. את לימודיה לתואר הראשון בפסיכולוגיה ובתקשורת עשתה באוניברסיטת תל אביב.

את דרכה בתקשורת החלה בשנים 1997–1999 ככתבת ברדיו 99, שם שימשה מגישה ועורכת חדשות, בתקופה בה כל תחנת רדיו אזורית הייתה מחויבת להפיק מהדורת חדשות מקומית. בשנים 1999–2001 הייתה כתבת בחברת הכבלים "תבל" והגישה בה את "תחנה מרכזית", מהדורת החדשות המקומיות.

בשנת 2002 עברה ל"חדשות ישראל", החברה שסיפקה חדשות לערוץ 10 לפני שהייתה לו חברת חדשות משל עצמו. ב-2003, עם הקמת חברת החדשות של ערוץ 10, מונתה לכתבת בכנסת, לאחר מכן לכתבת רווחה, כתבת מגזין ומגישת מהדורת החדשות בימי שבת. בין היתר נשלחה ליוסטון לסקר את פרשת התרסקות מעבורת החלל קולומביה.

פליקס ביימה את הסרט "סינדרלה" על מורן אטיאס, שהייתה אז ישראלית אנונימית שהצליחה מאוד באיטליה. ב-2005 נבחרה להגיש את תוכנית הראיונות "הסיפור שלי" - תוכנית יומית שאירחה אנשים עם סיפורי חיים מעניינים. החל משנת 2007 מגישה שירה פליקס את "המקצוענים 10", תוכנית בוקר בערוץ 10, בה היא מראיינת מומחים מתחומים שונים ומהפוליטיקה. כמו כן, היא משמשת מגישה אורחת בתוכנית הרדיו "גומרים הולכים" ברדיו תל אביב.

ב-2011 החלה פליקס להגיש סדרת כתבות ופינה קבועה בשם "איפה הם היום" בתוכניתו של אמנון לוי, "פנים אמיתיות". פליקס חוזרת במסגרת הפינה לסיפורים שהיו במרכז החדשות.

פליקס נשואה לאורי פכטר ולזוג שלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* יעל ישראל, תודה לך שירה פליקס, בבלוג "יעל ישראל עושה רוח" באתר רשימות, 12 באוקטובר 2006
* 
* 
* המקצוענים, באתר נענע 10
* 

קטגוריה:נשות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:במאיות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרניות, שחקניות ומנחות
קטגוריה:סגל רדיו תל אביב
קטגוריה:כתבי רווחה ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון אוסטרובסקי
קטגוריה:בוגרי תיכון אוסטרובסקי
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1973
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
וכתבתם

**ממלכת התורה "וכתבתם"** הוא ארגון חרדי-ליטאי, שמטרתו עידוד כתיבת חידושי תורה. שמו לקוח מפסוק בפרשת שמע.

## היסטוריה
ארגון "וכתבתם" נוסד בשנת ה'תש"ס בידי הרב דניאל בן אבו, ובנשיאותו עומד הרב ברוך שמואל דויטש זצוק"ל מראשי ישיבת קול תורה, ובהכוונת הרב יוסף שלום אלישיב, מנהיג הציבור הליטאי. הארגון פועל בישיבות גדולות ובכוללים בארץ ובעולם.

הסלוגן הראשון שלו היה **הארגון העולמי לעידוד כתיבת חידושי תורה,** ובשנת תש"ע מותג הארגון מחדש ומאז נקרא **ממלכת התורה "וכתבתם".**

בחורי ישיבה ואברכים שולחים למערכת חידושי תורה על הש"ס, באורך של 4 עד 8 עמודים. מדי שנה מגיעים למשרדי הארגון אלפי 'חבורות' (המינוח הישיבתי למאמרים) מתוכם נבחרת - בתיאום עם ראשי המוסדות - ה'חבורה' הטובה שמזכה את כותבה במלגה בסך 10,000 ש"ח, שתי חבורות נוספות זוכות ב-2,000 ש"ח כל אחת, ומאה חבורות נוספות זוכות ב-500 ש"ח כל אחת. הארגון הוציא לאור ספרים הכוללים כמאה וחמישים חבורות נבחרות. בחודש ניסן מדי שנה מקיים הארגון כנס בבני ברק בראשות רבנים ובו מוכרזים הזוכים ומחולקים המלגות והספרים.

בנוסף לכך יצא לאור על ידי "וכתבתם" סדרה ספרים "תורת ראשי הישיבות" למעלה מארבעה עשר כרכים על שיעורים מראשי הישיבות זיע"א מדור העבר, על כל הש"ס.

בנשיאות הארגון עומדת ועדת ראשי ישיבות: הרב מנחם צבי ברלין, ראש ישיבת רבנו חיים עוזר בבני ברק, הרב אריה מלכיאל קוטלר, ראש ישיבת לייקווד בארצות הברית, הרב אביעזר פילץ, ראש ישיבת תושיה במושב תפרח, הרב אליהו דב וייכטפויגל, ראש ישיבת זיכרון משה סאוט' פאולסברג בארצות הברית, והרב מרדכי גרוס גאב"ד חניכי הישיבות.

פטרונו הרוחני של הארגון מאז הקמתו היה הרב אלישיב, ולאחר פטירתו - הרב שמואל אוירבך. מאז הפילוג בציבור הליטאי משתתפים בכינוסי הארגון רבנים ותלמידי ישיבות המזוהים עם "בני תורה".

## תמונות

קובץ:כנס ממוקד.jpg| המעמד השנתי בבני ברק
קובץ:גרבש בוכתבתם.jpg| הרב ברוך שמואל דויטש נואם בכנס
קובץ:כנס רחב.jpg| הכנס השנתי בבני ברק, במרכז התמונה הרב שמואל אוירבך נואם.
קובץ:רבי שמואל יעקב בורנשטיין ר"י קרית מלך נואם בכנס וכתבתם.jpg|הרב שמואל יעקב בורנשטיין נואם
קובץ:רב"ש דויטש רש"י בורנשטיין רא"א דסלר בכנס וכתבתם.jpg|הרב ב"ש דויטש הרב ש"י בורנשטיין והרב א"א דסלר בכנס 'וכתבתם'


## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ארגונים תורניים בישראל
DHL

[שמאל|ממוזער|250px|[איירבוס A300 של החברה]]
[שמאל|ממוזער|250px|[סמי-טריילר של החברה]]
[שמאל|ממוזער|250px|סירה המשמשת להפצת משלוחים ב[ונציה|וונציה]]
**DHL** (ראשי תיבות של מייסדיה: **D**alsey, **H**illblom, **L**ynn) היא חברה העוסקת במשלוחי אקספרס בינלאומיים, שילוח בינלאומי ותובלה יבשתית וכן בשילוח ימי ושירותים לוגיסטיים. החברה נמצאת בבעלות חברת הדואר הגרמני (Deutsche Post, המוחזקת 20% על ידי בנק KfW אשר מוחזק 80% על ידי ממשלת גרמניה הפדרלית).

## היסטוריה
החברה נוסדה בסן פרנסיסקו בשנת 1969 על ידי אדריאן דאלסי, לארי הילבלום ורוברט לין.
המייסדים החלו בהובלה אישית של מסמכים רשמיים דרך האוויר מסן פרנסיסקו להונולולו, כשהם מבצעים את השלבים הראשונים של העברת המטענים במכס עוד לפני הגעת הספינה המובילה, ובכך צמצמו באורח ניכר את משך זמן ההמתנה בנמל.
השיטה החדשה של מייסדי החברה חסכה זמן וכסף רב ללקוחות שהורגלו לעמוד בתור הנמל ולחכות זמן רב.
שיטה זו הולידה תעשייה שלמה: משלוחי אקספרס אוויריים בינלאומיים, שהם העברה מהירה של מסמכים ומשלוחים בדרך האוויר.
חברת DHL המשיכה לגדול בקצב מסחרר. החברה התרחבה מערבה, מהוואי למזרח הרחוק ולשולי האוקיינוס השקט, ולאחר מכן הגיעה למזרח התיכון, לאפריקה ולאירופה. בשנת 1988 כבר הייתה נוכחות של DHL ביותר מ-170 מדינות והחברה העסיקה 16 אלף עובדים. נכון לשנת 2008 פעלה החברה ב-220 מדינות והעסיקה 300,000 עובדים.

## חטיבות
DHL מחולקת לארבע חטיבות:
***DHL EXPRESS** - משלוחי אקספרס בינלאומיים מדלת לדלת.
***DHL FREIGHT** - שילוח מטענים ומשלוחים מיוחדים.
***[[DHL תעופה]]** - שילוח אווירי וימי ומשלוחים מיוחדים.
***DHL SOLUTIONS** -מכלול פתרונות לוגיסטיים, אחסון והפצה.

## נתונים כלליים
* כ-6,500 סניפים.
* למעלה מ-450 מרכזי מיון בינלאומיים.
* 240 מרכזי מיון ארציים.
* 420 מטוסים.
* 76,200 כלי רכב.
* למעלה מ-220 מדינות.
* למעלה ממיליארד וחצי משלוחים בשנה.
* 120,000 יעדים.

## DHL ישראל

DHL ישראל פועלת בישראל מאז 1997 בבעלות DHL העולמית והיא החברה היחידה בתחומה הפועלת בארץ ישירות ולא באמצעות זכיין מקומי. החברה מעסיקה 420 עובדים ומחזיקה צי של 120 כלי רכב ומטוס אחד אשר מבטיחים איסוף מהיר ויציאה מיידית בטיסת DHL היומית. אותה שרשרת הפצה משרתת גם את המשלוחים המגיעים ממדינות אחרות, שרובם משוחררים ונמסרים באותו יום לנמען בישראל.

## ראו גם
* האסון האווירי באיברלינגן
* AeroLogic

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

כלכלה
קטגוריה:דואר
קטגוריה:חברות לוגיסטיקה
קטגוריה:חברות שהוקמו בשנות ה-1960
אלחנדרו דומינגס

**אלחנדרו דמיאן "צ'ורי" דומינגס** (בספרדית: **Alejandro Damián Domínguez**; נולד ב-10 ביוני 1981 בלנוס, פרבר בפאתי בואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי. דומינגס מכונה בארגנטינה **צ'ורי** (Chori).

## קריירה
### קריירת משחק
דומינגס גדל בקבוצת לנוס אך ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הארגנטינאית במדי קילמס. הוא שיחק עבור הקבוצה 3 עונות בטרם עבר לריבר פלייט, קבוצת הפאר הארגנטינאית. הוא רכש מעריצים רבים בעיקר בשל סגנון משחקו ההיתקפי ויכולתו האישית הגבוהה. במדי ריבר זכה דומינגס בשתי אליפויות. ב-2003 נרכש כרטיסו על ידי רובין קאזאן מהליגה הרוסית. תחילה התקשה להתאקלם ברוסיה אך במהרה הפך לאחד השחקנים הטובים בליגה, יכולתו בשנת 2006 אף הביאה לזכייתו בתואר **השחקן הזר המצטיין של הליגה** ובמקום השני בטבלת מצטייני הליגה. בתום העונה עבר דומינגס לזניט סנקט פטרבורג ששילמה עבור כרטיסו 7 מיליון אירו, ההעברה היקרה ביותר של שחקן בליגה הרוסית באותה תקופה.

ב-2009 הצטרף דומינגס בחזרה לרובין קאזאן. באותה שנה הוא זכה בתואר  (ב-מגזין פוטבול ובספורט אקספרס), והפגין יכולת מרשימה גם במסגרת משחקיה של הקבוצה בליגת האלופות. בעקבות כך הוא משך את עינהם של מספר מועדונים אירופיים בכירים, ולבסוף חתם בולנסיה הספרדית בדצמבר 2009. בקיץ 2019 הודיע על פרישה ממשחק.

דומינגס היה אמור להוביל את נבחרת ארגנטינה הצעירה במונדיאל הנוער שנערך בארגנטינה בשנת 2001. מספר ימים לפני תחילת הטורניר נפצע דומינגס ובמקומו זומן אנדרס ד'אלסנדרו. למרות שלא שיחק, קיבל דומינגס יחד עם שאר שחקני הסגל את מדליית הזהב עבור הזכייה בטורניר.

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר הרשמי של זניט סנקט פטרבורג

קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1981
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני קילמס אתלטיקו קלוב
קטגוריה:כדורגלני ריבר פלייט
קטגוריה:כדורגלני רובין קאזאן
קטגוריה:כדורגלני זניט סנקט פטרבורג
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:כדורגלני ראיו ואייקאנו
קטגוריה:כדורגלני אולימפיאקוס
סקופיה (לבוש נוצרי)

[ממוזער|[פטריארך קתולי חובש סקופיה עם צלב]] 
**סקופיה**, סוג של כובע או כיפה של כל דרגות הכמורה בנצרות האורתודוקסית, ובכנסייה הקתולית המזרחית היא מיוחדת לנזירים. צבעה וצורתה משתנים בהתאם לארץ המוצא ולדרגת הלובש בהיררכיה הנוצרית, וכן משתנה באירועים שונים.

## צורתה
צורת הסקופיה משתנה ממקום למקום:

* בסגנון הרוסי, הראש מחודד. 
* בסגנון היווני הראש ישר ומקופל.http://www.nikitatailor.com/shop/photographs/skufias/red.jpg
* בסגנון הרומני, הראש ישר והקצוות מורמים.http://www.nikitatailor.com/shop/photographs/skufias/red2.jpg

## צבעים ואירועים מיוחדים
* הסקופיה שחובשים הנזירים בכנסייה הקתולית המזרחית, וכן זו שחובשים בנצרות האורתודוקסית בכל דרגות הכמורה, הם בצבע שחור. נזירים מקבלים את הסקופיה שלהם, מיד בתחילת דרכם, או בתגלחת ההסמכה שלהם.https://web.archive.org/web/20051027144349/http://www.newsketemonks.com/images/monks/Ambr6.jpg לעיתים קרובות נזירים חובשים את הסקופיה כתחליף לקלובוק ולאיפאנוקאמלאבקיון, שעלולים להפריע להם בעבודתם. נזירות חובשות, לעיתים, את הסקופיה מעל למטפחת הנזירות שלהן.https://web.archive.org/web/20030706013025/http://edition.cnn.com/2001/WORLD/europe/06/23/pope.ukraine/long.protest.ap.jpp.jpg
* נזיר או נזירה שגולחו ל"סכמה הגדולה", יחבשו סקופיה רקומה בתפילות, צלבים ודמויות של מלאכים.https://web.archive.org/web/20070928071424/http://www.sestry.ru/church/img/1115_
* סקופיה המוענקת לכמרים לאות כבוד, היא בדרך כלל בצבע אדום או סגול. 
* לעיתים, באירועים לא רשמיים, בישופים ברמה גבוהה, (דוגמת ארכיבישוף, או מטרופוליט) יחבשו סקופיה בצבע שחור או סגול שעליו תכשיט של צלב קטן.https://web.archive.org/web/20060222085348/http://ocaphoto.oca.org/filetmp/2003/January/406/Detail/DSC_0006.jpg

## ראו גם
* קמילבקה

## קישורים חיצוניים

*תמונה של נזיר החובש סקופיה בסגנון רוסי
*תמונה של נזירים החובשים סקופיות בסגנון יווני
*תמונה של נזיר עם סקופיה רקומה
## הערות שוליים

קטגוריה:לבוש מסורתי
קטגוריה:כובעים
קטגוריה:סמלים נוצריים
קטגוריה:בגדי גברים
אדמונד רנדולף

**אדמונד ג'נינגס רנדולף** (באנגלית: **Edmund Jenings Randolph**; 10 באוגוסט 1753 – 12 בספטמבר 1813) היה משפטן אמריקאי שכיהן כמושל וירג'יניה, מזכיר המדינה של ארצות הברית והתובע הכללי הראשון.

## ביוגרפיה
רנדולף נולד בוויליאמסבורג, וירג'יניה. אביו, ג'ון רנדולף, כיהן כראש העירייה ודודו, פייטון רנדולף, היה נשיא הקונגרס הקונטיננטלי. בשנת 1775 חזר אביו לבריטניה, בעוד אדמונד נותר באמריקה והצטרף לשורות הצבא הקונטיננטלי כעוזרו של ג'ורג' וושינגטון. באותה שנה נפטר דודו ואדמונד חזר לווירג'יניה על מנת להוציא לפועל את צוואתו. באותה עת הוא נבחר לאספה המכוננת של וירג'יניה ולאחר מכן לראש עיריית ויליאמסבורג.

בשנים 1779–1782 כיהן רנדולף כציר בקונגרס הקונטיננטלי. בתקופה זו הוא המשיך גם לעסוק באופן פרטי בעריכת דין והיה יועצו המשפטי האישי של ג'ורג' וושינגטון. בשנת 1786 הוא נבחר לכהן כמושל מדינת וירג'יניה, תפקיד בו כיהן עד 1788. במסגרת ועידות החוקה בהן השתתף מטעם המדינה הציע רנדולף לכונן משטר מרכזי חזק בעל הפרדת רשויות, כמו גם הקמת שני בתי נבחרים בהם יכהנו צירים בהתאם לגודל האוכלוסייה המיוצגת, במה שזכה לכינוי תוכנית וירג'יניה. הוא נבחר לוועדת הניסוח של חוקת ארצות הברית, אך לצד הצבעתו לאשרורה הוא סירב לחתום על הנוסח הסופי מחשש שמערכת האיזונים והבלמים איננה חזקה דיה.

בשנת 1789 מונה רנדולף כשר המשפטים הראשון בתולדות המדינה. הוא נשא בתפקיד זה עד 1794, לאחריו החליף את תומאס ג'פרסון כמזכיר המדינה. בתקופתו נחתם הסכם ג'יי עם בריטניה והגיע לשלביו הסופיים המשא ומתן על אמנת סן לורנזו. כעבור שנה בתפקיד הוא התפטר, באוגוסט 1795, לאחר שנחשפו מכתביו לצרפת ובהם תיאורים של ישיבות הקבינט ודעותיו בנושאים מדיניים.

בסיום תפקידיו שב רנדולף לווירג'יניה ולעיסוקו כעורך דין, בין היתר כסנגור של ארון בר.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה, באתר הקונגרס של ארצות הברית
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:ויליאמסבורג (וירג'יניה): אישים
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:התובעים הכלליים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' וושינגטון
קטגוריה:מושלי וירג'יניה
קטגוריה:האבות המייסדים של ארצות הברית
קטגוריה:ראשי עיריות בווירג'יניה
קטגוריה:בוגרי מכללת ויליאם ומרי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1753
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1813
רוברט סמית' (מדינאי)

**רוברט סמית**' (באנגלית: **Robert Smith**; 3 בנובמבר 1757 – 26 בנובמבר 1842) היה מדינאי אמריקאי שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית, שר המשפטים והשר הממונה על הצי האמריקני.

## ביוגרפיה
סמית' נולד בלנקסטר, פנסילבניה. בתקופת מלחמת העצמאות של ארצות הברית הוא שירת בצבא הקונטיננטלי. בשנת 1781 סיים סמית' את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון והחל לעסוק בעריכת דין במדינת מרילנד.

בשנת 1789 נבחר סמית' כנציגה של מרילנד בחבר האלקטורים ובשנים 1793–1795 כיהן בסנאט המדינה. לאחר מכן הוא נבחר לבית הנבחרים התחתון של מרילנד וכיהן בו עד 1800. לאחר בחירתו של תומאס ג'פרסון לנשיא ארצות הברית, מונה על ידיו סמית' למזכיר הצי של ארצות הברית. הוא כיהן בתפקיד זה בשנים 1801–1809. תקופה קצרה (מרץ - אוגוסט 1805) הוא כיהן, במקביל, כשר המשפטים.

בממשלתו של הנשיא ג'יימס מדיסון מונה סמית' לכהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית. כהונתו בתפקיד נמשכה שנתיים (1809 - 1811), לאחריהן דרש מדיסון את התפטרותו לאור השקפותיהם השונות בנוגע לניהול מדיניות החוץ.

עם פרישתו מהחיים הפוליטיים היה סמית' נשיאה הראשון של אגודת התנ"ך האמריקנית (1813) ומייסד האגודה החקלאית של מרילנד (1818). הוא נפטר בבולטימור בשנת 1842.

אחיו, סמואל סמית', כיהן כסנאטור מטעם מרילנד. המשחתת USS Robert Smith  נקראת על שמו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל תומאס ג'פרסון
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'יימס מדיסון
קטגוריה:התובעים הכלליים של ארצות הברית
קטגוריה:מזכירי הצי של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-18
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1757
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1842
מוטי קרפל

**מרדכי (מוטי) קרפל** (נולד ב-17 בינואר 1953) הוא עיתונאי, איש ימין ישראלי וממקימי תנועת "מנהיגות יהודית".

## קורות חייו
קרפל נולד בחיפה בשנת 1953, ולמד בפנימייה הצבאית שליד בית הספר הריאלי בחיפה. ב-1970 התגייס לצה"ל והתנדב לסיירת אגוז. קרפל עבר מסלול הכשרה כלוחם בסיירת ולחם במלחמת יום הכיפורים. לאחר המלחמה עבר קורס קצינים ועשה הסבה לשריון, שם שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בסיני. לאחר שחרורו למד פילוסופיה באוניברסיטת חיפה ובגיל 27 חזר בתשובה ולמד במכון מאיר ומרכז הרב. במהלך פעילות פוליטית נגד פינוי סיני, הכיר את אשתו אביבה. בשנת 1993, בתקופת הסכמי אוסלו, היה קרפל לסרבן הגיוס הראשון בישראל שסירב להתגייס לשירות מילואים בשל מדיניותה של ממשלת ישראל בראשותו של יצחק רבין למסור חלקים מארץ ישראל, לשיטתו. באמצע שנות התשעים הקים מוטי קרפל את תנועת "חי וקיים" יחד עם יהודה עציון. התנועה עסקה, בין היתר בהגדרה חדשה של הציונות ושל ההתיישבות, לאור תורת הרב קוק. בנובמבר 1995 הקים יחד עם משה פייגלין ושמואל סקט את תנועת מנהיגות יהודית, ובשנת 1999 התמודד במסגרתה כמועמד יחיד בבחירות לכנסת ה-15 תחת רשימה בשם "מנהיגות יהודית לישראל", אך פרש מהמירוץ שלושה ימים לפני הבחירות. כראש מנהיגות יהודית נחקר במסגרת פרשת עמותות הליכוד. בין השנים 2004–2010 ערך את כתב העת "נקודה".

קרפל מתגורר בהתנחלות בת עין שבגוש עציון, נשוי ואב לשמונה.

## עמדותיו
מוטי קרפל הוא אידאולוג בזרם האמוני של הציונות הדתית. הגותו מושפעת בעיקר מהגותו של הפילוסוף שבתי בן-דב. בספר של קרפל "המהפכה האמונית", הוא מתאר את שקיעת הציונות הקלאסית והתנוונותה לתרבות הדוניסטית חסרת שורשים המגובה על ידי קבוצות פוליטיות אינטרסנטיות. מנגד הוא מתאר את עליית הכוחות האמוניים, שהם בעיקר קבוצות בתוך הציבור הדתי הלאומי שמקורבות לאידאולוגיה של הרב צבי יהודה הכהן קוק שלטענתו, יחליפו את הציונות הקלאסית המתפוררת.

קרפל מפתח את תפיסתו של פרופסור אדריאן הייסטינגס על העדר תפיסה לאומית בתרבות הערבית ובאסלאם, ומסביר בכך את המלחמות הפנימיות בארצות ערב ואת העדר הפתרון ל.

בשנת 2021 תמך במפלגת ימינה ובממשלה שהוקמה בראשות נפתלי בנט.

## פרסומים
* **המהפכה האמונית**, לכתחילה, ירושלים, תשס"ג, 2003.
* **על ציר הזמן**, לכתחילה, ירושלים, תשס"ו, 2006.

## קישורים חיצוניים
* הבלוג של מוטי קרפל
* 
* 
* מירון רפפורט, מעכשיו זה יהודים מול ישראלים – ריאיון עם מוטי קרפל, הארץ.
* על השקפת העולם של מוטי קרפל בבלוג של תומר פרסיקו
* 
*  (ארכיון)

### מאמרים ושיעורים
* 
* מאמרים באתר "ערוץ 7"
* שיעורי שמע של מוטי קרפל בכתבי שבתי בן דב (ארכיון)
* 
* 
*  (ארכיון)

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:סרבנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה
קטגוריה:לוחמי סיירת אגוז
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בת עין: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
אדוארד ליווינגסטון

**אדוארד ליווינגסטון** (באנגלית: **Edward Livingston**; 28 במאי 1764 – 23 במאי 1836), מדינאי אמריקני שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית. קודם למינויו הוא שימש ראש עיריית ניו יורק, סנאטור וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם לואיזיאנה ומדינת ניו יורק.

## חייו
ליווינגסטון נולד בקלרמונט, ניו יורק למשפחת פעילים פוליטיים. אביו כיהן כשופט והיה חבר ועדת המאה שעמדה בראש העיר ניו יורק. בסיום לימודיו באוניברסיטת פרינסטון, בשנת 1781, הוסמך ליווינגסטון לעריכת דין. במקביל לעיסוקיו המקצועיים הוא פעל במסגרת המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, מטעמה הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית (1795–1801). בתקופת כהונתו הוא נמנה בין המתנגדים הבולטים להסכם ג'יי והעלה את הצעתו לחייב את נשיא ארצות הברית ג'ורג' וושינגטון לדווח בפני הקונגרס האמריקני על המשא ומתן המתנהל עם אנגליה.

בשנת 1801 מונה ליווינגסטון לתובע המחוזי של ניו יורק ובאותה שנה נבחר גם לכהן כראש העירייה. הוא החזיק בתפקידיו אלו עד 1803, עת הוא התפטר לאחר מגפת קדחת צהובה שפקדה את העיר ולאחר הבראתו שלו הוא לקח אחריות על ניהול כושל של כספי ציבור על ידי פקיד שהיה מצוי תחת אחריותו. ליווינגסטון נישל עצמו מנכסיו ובשנת 1804 עבר להתגורר בלואיזיאנה והחל לעסוק בעריכת דין בניו אורלינס. בשנת 1826 צלחו מאמציו להחזרת החובות שצבר בניו יורק.

בלואיזיאנה מונה ליווינגסטון על ידי בית הנבחרים לפתח את הנהלים השיפוטיים הנדרשים להחדרת המסורת השיפוטית הנהוגה באנגליה. פעילותו זו נמשכה בהדרגה בין השנים 1805–1825. בשנות כהונתו של תומאס ג'פרסון כנשיא ארצות הברית היה ליווינגסטון מצוי עמו בתביעות הדדיות על רקע מחלוקות פוליטיות ובתקופת מלחמת 1812 הוא התקרב לגנרל אנדרו ג'קסון ושימש יועצו המשפטי.

בשנת 1820 נבחר ליווינגסטון לבית הנבחרים של לואיזיאנה. בשנה הראשונה בתפקיד הוא מונה על ידי חברי הבית לעמוד בראש חקיקת חוק עונשין חדש. עבודתו הושלמה רשמית בשנת 1833, אך החוק לא אומץ על ידי לואיזיאנה, על אף שהנוסח אומץ ויושם במדינות גרמניה, צרפת ואנגליה, כמו גם על ידי ממשלת הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה.

ליווינגסטון היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1823–1829, חבר הסנאט של ארצות הברית בשנים 1829 - 1831 ולאחר מכן מונה למזכיר המדינה בממשלתו של אנדרו ג'קסון (1831 - 1833). בשנים 1833 - 1835 הוא כיהן כשגריר ארצות הברית בצרפת. זמן קצר לאחר שובו לארצות הברית הוא נפטר בניו יורק.

אחותו של ליווינגסטון, גרטרוד, נישאה למושל ניו יורק מורגן לואיס. אחות נוספת שלו, אלידה, נישאה לג'ון ארמסטרונג, סנאטור, מזכיר המלחמה של ארצות הברית ושגריר בצרפת.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:ראשי עיריית ניו יורק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בצרפת
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מלואיזיאנה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מלואיזיאנה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי בית המחוקקים המדינתי של לואיזיאנה
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל אנדרו ג'קסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1764
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1836
ג'ון פורסיית' (פוליטיקאי)

**ג'ון פורסיית**' (באנגלית: **John Forsyth**;
22 באוקטובר 1780 – 21 באוקטובר 1841) היה מדינאי אמריקאי שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית. קודם למינויו שימש מושל ג'ורג'יה ונציגה כסנאטור וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
ג'ון פורסיית' נולד בפרדריקסבורג, וירג'יניה. בשנת 1799 סיים את לימודי המשפטים בקולג' ניו ג'רזי.

הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית (בשנים 1813–1818 ובשנית בין 1823–1827) וכסנאטור (בשנים 1818–1819 ובשנית בין 1829–1834). בשנים 1819–1823 היה שגריר ארצות הברית בספרד, ובשנים 1827–1829 כיהן כמושל מדינת ג'ורג'יה.

בשנת 1834 מונה פורסיית' למזכיר המדינה של ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן עד 1841. פורסיית' תמך בעבדות והיה בעצמו בעל עבדים. במהלך כהונתו התרחשה פרשת לה אמיסטאד, שבה נתפסה בידי ארצות הברית ספינת סחר עבדים ספרדית כשעל סיפונה עבדים אפריקנים שמרדו, וספרד תבעה מארצות הברית להסגירם. פורסיית' תמך בקבלת העמדה הספרדית, אך בית המשפט העליון פסק נגדה והורה לשחרר את האפריקנים.

## הנצחה
*פארק פורסיית' בעיר סוואנה שבג'ורג'יה, שג'ון פורסיית' תרם קרקעות להקמתו, נושא את שמו. כן נקראו על שמו מחוז ועיירה בג'ורג'יה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל אנדרו ג'קסון
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל מרטין ואן ביורן
קטגוריה:מושלי ג'ורג'יה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית
קטגוריה:שגרירים בספרד
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מג'ורג'יה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מג'ורג'יה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של הקונגרס
קטגוריה:מרטין ואן ביורן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1780
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1841
מוזיאון האמנות של גאורגיה

שמאל|ממוזער|250px|מוזיאון האמנות של גאורגיה בלילה
**מוזיאון האמנות של גאורגיה** (בגאורגית: **საქართველოს ხელოვნების მუზეუმი**) הידוע גם כ**מוזיאון האמנויות היפות על שם שלווה אמירנאשווילי** (შალვა ამირანაშვილის სახელობის ხელოვნების მუზეუმი) הוא אחד מהמוזיאונים החשובים ביותר בגאורגיה. המוזיאון ממוקם ליד כיכר החירות בטביליסי, ומכיל כ- 140,000 פריטי אמנות גאורגית, אוריינטלית, רוסית ואירופית.

## היסטוריה
האב הקדמון של המוזיאון, **הגלריה הלאומית לאומנות**, נפתח בעקבות מאמציהם של אמנים גאורגים צעירים שחונכו באירופה, ב-1 בפברואר 1920, בטביליסי. בלי קשר לכך צמח **המוזיאון המרכזי לאמנויות יפות**, שנפתח באוגוסט 1923, בטביליסי. בסוף שנת 1932 הועבר המוזיאון המרכזי לאמנויות יפות לכנסיית מטחי שבמרכז טביליסי העתיקה, והתווספו לאוסף המוזיאון אוספים קטנים יותר. 
[ימין|ממוזער|250px|[הסמינר התאולוגי האורתודוקסי של טביליסי בשנות ה-70 של המאה ה-19]]
בשנת 1921, לאחר פלישת הצבא האדום לרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה ויציאת הממשלה הגאורגית לגלות בצרפת, נלקחו אוספי המוזיאון לצרפת והוחזרו בשנת 1945, רק לאחר שנחתם הסכם מיוחד בין הממשלה הסובייטית לבין הממשלה הצרפתית. האוסף שכלל כתבי-יד, עבודות מתכת, תכשיטים, עבודות מצופות באמאיל וציורים התווסף לאוסף שעדיין נשאר במוזיאון. היסטוריון האמנות הגאורגי הבולט, שלווה אמירנאשווילי, שעמד בראש המוזיאון במשך למעלה משלושים שנה, שיחק תפקיד חשוב בהתהוות האוסף המרשים של המוזיאון. מאוחר יותר נקרא המוזיאון על שמו. 

בשנת 1950, הפך המוזיאון, באופן רשמי, ל**מוזיאון האמנות של גאורגיה**, והועבר, באותה שנה, למבנה בו הוא נמצא גם היום. המבנה נבנה בשנת 1838, בסגנון נאו קלאסי, בתקופת שלטון האימפריה הרוסית בגאורגיה, ושימש כסמינר תאולוגי.

ב-30 בדצמבר 2004, הועבר המוזיאון לניהול משותף תחת המוזיאון הלאומי הגאורגי.

## תצוגה

האולמות המרווחים של מציגים תצוגה קבועה של אמנות גאורגית, אוריינטלית רוסית ואירופית, כאשר המוצגים החשובים ביותר הם, באופן טבעי, פריטי האמנות הגאורגית, הממחישים את ההתפתחות של התרבות הלאומית הגאורגית לאורך מימי קדם ועד היום. פריטי האמנות האוריינטלית תופסים את המקום השני בחשיבותו, והוא אחד מהאוספים הגדולים במדינות הפוסט-סובייטיות. התצוגה האוריינטלית כוללת חלקי אמנות יפה מפרס, במיוחד אוסף האמנות הקג'ארית (השושלת הקאג'ארית), שהוא החלק המשמעותי שבאוסף. כמו כן כוללת התצוגה מספר מיניאטורות של אמני חצר המלכות הפרסי, ביניהם פורטרטים שאחים ואצילים פרסים כמו גם ציורים של הנשים היפות בחצר המלכות. המוזיאון כולל גם תצוגה זמנית של אוספי אמנות ממקומות אחרים בגאורגיה וגם מחוץ לגאורגיה.

## מקורות

* תמז סאניקידזה (1985), **[http://books.google.com/books?id=qrAjAAAAMAAJ&pgis=1 מוזיאון האמנות של גאורגיה, טביליסי]**, 

## לקריאה נוספת

* תמז סאניקידזה ואחרים (1989), **[http://books.google.com/books?id=UNKDAAAACAAJ מלאכת מחשבת במתכת]**, , 

## קישורים חיצוניים

* 
* מוזיאון האמנות של גאורגיה, באתר המוזיאונים של גאורגיה (www.georgianmuseums.ge), 
* מוזיאון האמנות של גאורגיה, באתר המוזיאון הלאומי הגאורגי, 

אמנות
אמנות
מוזיאון
גאורגיה
גאורגיה
ויליאם מרסי

**ויליאם לירנד מרסי** (באנגלית: **William Learned Marcy**; 12 בדצמבר 1786 - 4 ביולי 1857) היה מדינאי אמריקני שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית וכמזכיר המלחמה. קודם למינויו הוא שימש מושל מדינת ניו יורק וכסנאטור מטעמה.

מרסי נולד בסאות'ברידג', מסצ'וסטס וסיים את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת בראון. לאחר הסמכתו לעריכת דין, בשנת 1811, הוא החל לעסוק במקצוע בניו יורק. לאחר מכן השתתף מרסי במלחמת 1812, לאחריה חזר לעבודתו המשפטית, אך פעילותו הפוליטית בקרב המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית הביאה בשנת 1818 להעברתו מתפקידו.

בשנים 1821–1823 עמד מרסי בראש הפלוגה הצבאית שהוצבה בניו יורק. לאחר מכן, בשנים 1823 - 1829, הוא שימש מבקר המדינה בניו יורק ובשנים 1829 - 1831 כיהן כשופט בית המשפט העליון במדינה. בשנת 1831 הוא נבחר לסנאטור וכיהן בסנאט עד 1833, בו הוא היה חבר ועדת המשפט.

לאחר סיום כהונתו בסנאט נבחר מרסי למושל ניו יורק. הוא נבחר לתפקיד שלוש פעמים רצופות וכיהן בו בין 1833 - 1838. לאחר מכן היה מרסי חבר הוועידה הלאומית למשא ומתן על פיצויים למקסיקו (1839 - 1842) וחיזק את מעמדו בקרב תומכי העבדות במפלגה הדמוקרטית.

בשנים 1845–1849 כיהן מרסי כשר לענייני מלחמה בממשלתו של הנשיא ג'יימס פולק. בסיום תפקידו הוא חזר לעסוק בעריכת דין, אך בשנת 1852 הציג את מועמדותו בבחירות למועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות. לאחר הפסדו בבחירות אלו והיבחרו של פרנקלין פירס לנשיאות ארצות הברית, מרסי מונה על ידיו לתפקיד מזכיר המדינה. בתקופת כהונתו בתפקיד הושלמה רכישת גדסדן. כארבעה חודשים לאחר סיום תפקידו, בשנת 1857, נפטר מרסי והובא לקבורה באולבני שבניו יורק.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:מזכירי המלחמה של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'יימס פולק
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל פרנקלין פירס
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית ב-1852
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממדינת ניו יורק
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת 1812
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בראון
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת ניו יורק
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1786
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1857
ג'רמיה בלאק

**ג'רמיה סאליבן בלאק** (באנגלית: **Jeremiah Sullivan Black**; 10 בינואר 1810 – 19 באוגוסט 1883) היה משפטן אמריקני שכיהן כתובע הכללי ומזכיר המדינה של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
בלאק נולד בפנסילבניה, בנו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית הנרי בלאק. את השכלתו רכש בעיקר בלימוד עצמי ובעקבות כך הוא סיים בגיל צעיר את לימודי המשפטים והוסמך לעריכת דין. פעילותו המשפטית זכתה להצלחה ובשנים 1851–1857 היה בלאק שופט בית המשפט העליון של מדינת פנסילבניה, מהן נשיא בית המשפט עד שנת 1854.

בשנת 1857 מונה בלאק לשר המשפטים בממשלתו של הנשיא ג'יימס ביוקנן. בתפקיד זה הוא היווה גורם מכריע במחלוקת על בעלות האדמות בקליפורניה, אשר חולקו באופן בלתי חוקי לכאורה לבעליהן על ידי ממשלת מקסיקו.

בעקבות התפטרותו של לואיס קאס מתפקיד מזכיר המדינה, מונה בלאק כמחליפו ושימש בתפקיד זה בחצי השנה האחרונה לכהונת הנשיא ביוקנן. לקראת סיום כהונתו הוא היה מועמדו של הנשיא למשרת שופט בבית המשפט העליון, אך זו נדחתה על חודו של קול בהצבעת הסנאט.

לאחר סיום תפקידו מונה בלאק לרשם בית המשפט העליון של ארצות הברית. מתפקידו זה התפטר כעבור שנתיים והתמסר לעבודתו כעורך דין פרטי. לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית, בלאק היה ממתנגדיה הנחרצים של תוכנית הקונגרס האמריקני לתקופת השיקום וניסח את הודעת הוטו שהטיל הנשיא אנדרו ג'ונסון בנושא זה (1867). כמו כן הוא ייעץ לנשיא ג'ונסון במשפט ההדחה שהתנהל נגדו בסנאט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:התובעים הכלליים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'יימס ביוקנן
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת פנסילבניה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:נשיאי בתי משפט בארצות הברית
קטגוריה:נשיאי בתי משפט עליונים
קטגוריה:משפט ההדחה של אנדרו ג'ונסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1810
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1883
אליהוא וושבורן

**אליהוא בנג'מין וושבורן** (באנגלית: **Elihu Benjamin Washburne**;
23 בספטמבר 1816 – 23 באוקטובר 1887) היה פוליטיקאי אמריקני שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אילינוי וכמזכיר המדינה של ארצות הברית בשבועיים הראשונים לכהונתו של יוליסס ס. גרנט כנשיא ארצות הברית.
## חייו
וושבורן כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אילינוי בשנים 1853–1869. במקורו חבר המפלגה הוויגית, הוא היה מראשוני המצטרפים למפלגה הרפובליקנית והיה ממנהיגי הסיעה הרדיקלית הפנים-מפלגתית. לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית נמנה וושבורן בין מציעי חלוקת האדמות כפיצוי למשוחררי העבדות.

במרץ 1869 כיהן וושבורן כמזכיר המדינה בממשלו של הנשיא גרנט. כהונתו נמשכה 11 יום והיא הכהונה הקצרה ביותר של מזכיר מדינה אמריקני. לאחר מינויו של המילטון פיש לתפקיד נשלח וושבורן לשמש כשגריר ארצות הברית בצרפת. בתפקיד זה הוא היה מרכזי בחתימת הסכם השלום לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה.

וושבורן פרש מהחיים הפוליטיים עם שובו מצרפת, בשנת 1877, אך הוא הוזכר כמועמד פוטנציאלי לנשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית בשנים 1880 ו-1884. לאחר פרישתו עבר לחיות בשיקגו ושימש כנשיא האגודה ההיסטורית של שיקגו בין השנים 1884–1887.

בנו, המפסטד וושבורן, כיהן כראש עיריית שיקגו בשנים 1891–1893.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיין
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בצרפת
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאילינוי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל יוליסס ס. גרנט
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1816
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1887
ג'ון פוסטר

**ג'ון ווטסון פוסטר** (באנגלית: **John Watson Foster**; 2 במרץ 1836 – 15 בנובמבר 1917) היה דיפלומט אמריקני שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
פוסטר נולד וגדל באינדיאנה. לאחר סיום לימודיו האקדמאיים והסמכתו כעורך דין הוא פנה לשירות צבאי במלחמת האזרחים האמריקנית מטעם האיחוד, ובתום המלחמה עבד כעורך העיתון היומי של עיר מגוריו (1865–1869) וכעיתונאי.

בשנת 1873 מונה פוסטר לשגריר ארצות הברית במקסיקו. הוא שירת בתפקיד זה עד 1880 ולאחריו מונה לשגריר ברוסיה (1880 - 1881) ובספרד (1883–1885). בתקופת ממשלו של הנשיא בנג'מין הריסון עבד פוסטר במשרד החוץ האמריקני ובחודשי כהונתו האחרונים של הריסון (1892–1893) מונה לשמש כמזכיר המדינה, בעקבות מחלתו של המזכיר ג'יימס בליין. ניסיונו הביא אותו לאחר סיום תפקידו לסייע בידי שושלת צ'ינג בניסוח הסכם שימונוסקי (1895).

נכדו של פוסטר, ג'ון פוסטר דאלס, כיהן כמזכיר המדינה ה-52 והנכד אלן דאלס עמד בראש ה-CIA.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אינדיאנה
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית במקסיקו
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בספרד
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית ברוסיה
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל בנג'מין הריסון
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:משפחת פוסטר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1836
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1917
פרדריק פרילינגהייזן

**פרדריק תאודור פרילינגהייזן** (באנגלית: **Frederick Theodore Frelinghuysen**; 4 באוגוסט 1817 – 20 במאי 1885) היה משפטן אמריקאי, שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית וחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם ניו ג'רזי.

## ביוגרפיה
פרילינגהייזן נולד במילסטון, ניו ג'רזי למשפחת פרלינגהויסן. אביו נפטר בילדותו והוא אומץ על ידי דודו תאודור פרילינגהייזן, שכיהן כסנאטור מטעם ניו ג'רזי, מועמד המפלגה הוויגית למשרת סגן נשיא ארצות הברית והיה התובע הכללי של מדינת ניו ג'רזי. סבו, על שמו הוא נקרא, כיהן גם הוא כסנאטור והיה חבר הקונגרס הקונטיננטלי. בשנת 1836 סיים פרילינגהייזן את לימודיו בראטגרס קולג' ובשנת 1839 סיים לימודי משפטים והחל לעבוד במשרד של דודו. פרילינגהייזן עסק בעריכת דין, בין היתר, עבור חברת הרכבות של ניו ג'רזי וחברות מסחריות גדולות אחרות.

בשנים 1861–1867 כיהן פרילינגהייזן כתובע הכללי של מדינת ניו ג'רזי. במקביל, בשנת 1866, הוא מונה על ידי מושל המדינה לסנאטור וכיהן בסנאט עד 1869. בשנת 1870 בחר בו הנשיא יוליסס גרנט לשמש שגריר ארצות הברית באנגליה, אך פרילינגהייזן דחה את ההצעה. בשנים 1871–1877 הוא כיהן בשנית כסנאטור ונבחר לעמוד בראשות ועדת החוץ, אשר דנה באותה עת בדרישות הפיצויים של ממשלת ארצות הברית מממשלת בריטניה. כמו כן הוא היה בין המתנגדים הבולטים למדיניות תקופת השיקום שהנהיג הנשיא אנדרו ג'ונסון.

פרילינגהייזן נמנה עם חבר האלקטורים שקבע את תוצאות הבחירות לנשיאות ב-1876. בשנים 1881–1885 הוא כיהן כמזכיר המדינה בממשלתו של הנשיא צ'סטר ארתור. לאחר מכן שב לניו ג'רזי ונפטר כשלושה חודשים לאחר סיום תפקידו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ראטגרס
קטגוריה:התובעים הכלליים של ניו ג'רזי
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל צ'סטר ארתור
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1817
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1885
ריצ'רד אולני

**ריצ'רד אולני** (באנגלית: **Richard Olney**; ) היה מדינאי אמריקאי שכיהן כתובע הכללי וכמזכיר המדינה של ארצות הברית תחת הנשיא גרובר קליבלנד.

## ביוגרפיה
אולני נולד באוקספורד, מסצ'וסטס. את לימודיו האקדמיים סיים באוניברסיטת בראון (1856) ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד (1858). בשנת 1859 הוא החל לעסוק בעריכת דין בבוסטון ובשנת 1874 נבחר לבית הנבחרים של מסצ'וסטס.

בשנים 1893–1895 כיהן אולני כתובע הכללי בממשלו של הנשיא גרובר קליבלנד. בשנת כהונתו הראשונה פרצה שביתת פולמן (בה שבתו עובדי חברתו של ג'ורג' פולמן לייצור רכבות). אולני יזם, לראשונה בתולדות המדינה, את התערבות כוחות הביטחון בהפגנות המחאה והורה על הוצאת צווי מניעה למחאה אלימה.

לאחר מותו של מזכיר המדינה ולטר גרשם מונה אולני כמחליפו. בתפקיד זה הוא כיהן בשנים 1895 - 1897, ובתקופתו הועלה דרג נציגויותיה של ארצות הברית לשגרירות. כן הוא השתתף ביישוב מחלוקת הגבולות בין ונצואלה לבין גיאנה הבריטית.

לאחר סיום תפקידו שב אולני לעסוק בעריכת דין.

לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1904 התמודד אולני על המועמדות מטעם המפלגה הדמוקרטית, ובהצבעה בוועידת המפלגה זכה ב-38 קולות. .

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:התובעים הכלליים של ארצות הברית
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בראון
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:מועמדים בבחירות המוקדמות מטעם המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינטים של ארצות הברית בממשלי גרובר קליבלנד
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית ב-1904
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1835
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1917
רוברט בייקון

**רוברט בייקון** (באנגלית: **Robert Bacon**; 5 ביולי 1860 – 29 במאי 1919), היה דיפלומט אמריקני שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית בשנת 1909.

## ביוגרפיה
בייקון נולד בבוסטון מסצ'וסטס וסיים את לימודיו האקדמאיים באוניברסיטת הרווארד בשנת 1880.במשך שנים רבות עבד כאיש עסקים עצמאי ובשנת 1894 היה לשותפו של ג'יי. פי. מורגן בחברת J.P. Morgan & Co., מטעמה היה שותף לייסוד תאגיד הפלדה של ארצות הברית.

בשנת 1903 פרש בייקון מפעילות עסקית וכעבור שנתיים מונה לעוזר למזכיר המדינה של ארצות הברית. בתפקיד זה הוא שימש בשנים 1905 - 1909 ומילא את מקומו של מזכיר המדינה אליהוא רוט בהיעדרו מהמדינה. לאחר בחירתו של רוט לסנאט ופרישתו מהתפקיד, בייקון מונה תחתיו, ב-27 בינואר 1909,בימיו האחרונים של ממשלו של הנשיא תאודור רוזוולט. על אף כהונתו הקצרה בתפקיד (37 ימים בלבד), בייקון הוא שהשיג את הסכמת הסנאט להסכמים שחתמה ארצות הברית עם קולומביה ופנמה בהסכמתן על תוואי תעלת פנמה ופתיחתה. כמו כן כינס בייקון גם ועידה סביבתית בין מדינות צפון אמריקה, כדי לדון בשימור משאבי הטבע ביבשת.

לאחר סיום תפקידו כיהן בייקון כשגריר ארצות הברית בצרפת (1909 - 1912) ועבד בשיתוף עם מפקד חיל המשלוח האמריקני ג'ון פרשינג במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1915 הוענקה לו דרגת מייג'ור ובשנת 1917 הוצב בייקון תחת פרשינג וכעבור שנה החל לשרת כמפקד המשלחת האמריקנית למטה הכללי של הצבא הבריטי.

בייקון נפטר בניו יורק. בנו, רוברט לואו בייקון, כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בצרפת
קטגוריה:פוליטיקאים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל תאודור רוזוולט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1860
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1919
ויליאם דיי

**ויליאם רופוס דיי** (באנגלית: **William Rufus Day**;
17 באפריל 1849 – 9 ביולי 1923) היה משפטן ודיפלומט אמריקני שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית ושופט בית המשפט העליון של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
דיי נולד באוהיו, בה הוא התיישב לאחר סיום לימודיו באוניברסיטת מישיגן, בשנת 1872. כעורך דין עסק דיי במשפט מסחרי ופלילי, לצד ראשית פעילותו במסגרת המפלגה הרפובליקנית. קשרי ידידותו עם ויליאם מקינלי הביאו אותו לשמש כיועצו המשפטי במערכות הבחירות של מקינלי לקונגרס, למשרת מושל אוהיו ולנשיא ארצות הברית. לאחר היבחרו לנשיאות מינה אותו מקינלי לשמש כעוזר מזכיר המדינה ג'ון שרמן. בשנת 1898 בחר הנשיא להחליף את שרמן ומינה את דיי כמחליפו.

במלחמת ארצות הברית–ספרד שימש דיי כיושב ראש המשלחת אשר ניהלה את המשא ומתן לשלום שהסתיים בחתימת הצדדים על חוזה פריז ב-10 בדצמבר 1898, חוזה אשר הפך את ארצות הברית למעצמה עולמית. לאחר מכן מונה דיי על ידי מקינלי לשופט בית המשפט לערעורים. בתפקיד זה הוא כיהן בשנים 1899–1903, עד למינויו על ידי הנשיא תאודור רוזוולט לשופט בית המשפט העליון של ארצות הברית. במהלך תקופת כהונתו פסק דיי ב-439 משפטים, מהן 18 בלבד בדעת מיעוט. בשנת 1922, בתום 19 שנות כהונה בבית המשפט, פרש דיי מתפקידו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:שופטי בית המשפט העליון של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ויליאם מקינלי
קטגוריה:שופטי בית המשפט הפדרלי השישי לערעורים של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1849
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1923