open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סצנה ממעמד החתימה על חוקת ארצות הברית

**סצנה ממעמד החתימה על חוקת ארצות הברית** (באנגלית: **Scene at the Signing of the Constitution of the United States**) הוא ציור שמן מפורסם אותו צייר האוורד צ'נדלר כריסטי, ואשר מתאר את מתן החתימות על החוקה האמריקנית, בוועידת החוקה בהיכל העצמאות בפילדלפיה.

בצדו הימני של הציור, על הבמה, מופיע ג'ורג' וושינגטון כאשר הוא עומד זקוף, כמו משקיף על התהליך ההיסטורי של כינון האומה. הצייר בחר להדגיש את דמותו על ידי אור בוהק המגיע מהחלונות כמעין הילה סביבו. 

רק 39 מתוך 55 הצירים מופיעים בציור. לא מופיעים שלושת הצירים שסירבו לחתום על החוקה. גם לא שלושה עשר הצירים שעזבו את הוועידה קודם לכן. בנוסף לצירים, מופיע (במרכז, עומד ולבוש באדום) גם מזכיר הוועידה ויליאם ג'קסון.

ביחד עם וושינגטון חוצה את הדלאוור שצייר הצייר הגרמני-אמריקני עמנואל לויצה, הוא אחד מהציורים המפורסמים ביותר המתארים מראות מימי המהפכה האמריקנית. כריסטי יצר את הציור באפריל 1940, יותר ממאה וחמישים שנה לאחר מועד הוועידה ב-1787. הציור מוצג ליד גרם המדרגות המזרחי בבית הנבחרים, בירת ארצות הברית.

## מקורות
* הציור מאת לויד גורדון באתר העוסק בהיסטוריה אמריקנית 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:חוקת ארצות הברית
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: יצירות אמנות
לי שארפ

**לי סטוארט שארפ** (נולד ב-27 במאי 1971) הוא כדורגלן עבר אנגלי. שארפ שיחק בתפקיד הקיצוני השמאלי ובין השאר שיחק בקבוצת מנצ'סטר יונייטד. הופיע במספר תוכניות מציאות בטלוויזיה הבריטית.

## קריירת כדורגל מקצועני
שארפ החל את קריירת הכדורגל שלו במדי טורקי יונייטד, אך כבר בעונתו הראשונה (1987-88), לאחר 16 משחקים, עבר למנצ'סטר יונייטד ששילמה על כרטיס השחקן שלו 200,000 ליש"ט, סכום שיא בזמנו עבור שחקן נוער. שיחק בקבוצה הראשונה, בתחילה כמגן שמאלי ובעונת 1990-91 כמחליפו של ראלף מילן בתפקיד הקיצוני השמאלי. שארפ הרשים בהופעותיו והיווה שחקן מפתח בזכייתה של היונייטד בגביע המחזיקות באותה השנה.

שארפ הוזמן לנבחרת, אם כי לא שיחק ברכב הראשון, שיחק במדי הנבחרת 8 פעמים בין השנים 1991 ו-1995. שארפ הושבת ממשחק למשך תקופות ארוכות בעקבות פציעות ומחלות וכאשר חזר לכושר, מקומו בהרכב כבר נתפס על ידי ראיין גיגס ושארפ נאלץ לחזור לשחק כמגן שמאלי או להיאבק על תפקיד הקיצוני הימני עם אנדריי קנצ'לסקיס. במדי "השדים האדומים" השתתף שארפ ב-265 משחקים במהלך 8 עונות וכבש 36 שערים.

לידס יונייטד שילמו בקיץ 1996 עבור כרטיס השחקן שלו 4.5 מיליון ליש"ט ובכך הפך לשחקן היקר בתולדותיהם. שארפ המשיך לסבול מפציעות. הוא הופיע 26 פעמים במדי הקבוצה בעונת 1996-97 בהם הבקיע 5 שערים, אך פציעת טרום-עונה בברך השביתה אותו מפעילות למשך כל עונת 1997-98 וגרמה לסיום דרכו בלידס.

בסתיו 1998 הושאל לקבוצת סמפדוריה מהסרייה א', שם איבד את מקומו בהרכב וחזר לאנגליה בפגרת חג המולד. שארפ עבר לברדפורד סיטי במרץ 1999 ומילא תפקיד מפתח בעלייתה של הקבוצה לפרמייר ליג, אחרי היעדרות בת 77 שנים מהליגה הבכירה, וכן בהבטחת הישארותה בליגה בעונת 1999-00.

בעונת 2000-01 עבר שארפ בהשאלה לקבוצת פורטסמות' מהליגה הראשונה (כיום אליפות הפוטבול ליג). בעונה שלאחר מכן חזר שארפ לברדפורד סיטי, אך משהסתיים חוזהו הוחלט בקבוצה שלא לחדשו ושארפ הפך לשחקן חופשי. אחר כך הספיק לשחק בקבוצות אקסטר סיטי, גרינדאביק (איסלנד) וגארפורת' מ"ליגת המחוזות הצפוניים – מזרח", המהווה חלק מהדרג התשיעי בכדורגל האנגלי, לפני פרישתו הסופית מכדורגל מקצועני.

## לאחר הכדורגל
לאחר פרישתו של שארפ מכדורגל מקצועני, הוא הופיע במספר תוכניות מציאות בטלוויזיה הבריטית, וכן שימש כפרשן עבור שלוחתו האסייתית של ערוץ ESPN ובאחד מערוצי ה-BBC. בשנת 2005 פרסם שארפ אוטוביוגרפיה בשם "מה שאני מכנה כיף" (באנגלית My Idea of Fun). במהלך גביע העולם ב-2006 כתב שארפ בלוג עם תמונות וקטעי וידאו עבור "יאהו!".

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני טורקי יונייטד
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני לידס יונייטד
קטגוריה:כדורגלני סמפדוריה
קטגוריה:כדורגלני ברדפורד סיטי
קטגוריה:כדורגלני פורטסמות'
קטגוריה:כדורגלני אקסטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות בריטיות
קטגוריה:זוכי פרס הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1971
מאוריציו פוליני

**מאוריציו פוליני** (באיטלקית: **Maurizio Pollini**; 5 בינואר 1942 – 23 במרץ 2024) היה פסנתרן איטלקי.

## ביוגרפיה
מאוריציו פוליני נולד במילאנו לאדריכל ג'ינו פוליני, והחל לנגן בפסנתר בגיל 5. בגיל 15 זכה בפרס השני בתחרות הבינלאומית לפסנתרנים בז'נבה (הפרס הראשון לא הוענק). שלוש שנים לאחר מכן זכה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית היוקרתית על שם פרדריק שופן בוורשה. פוליני היה הצעיר מבין 89 המתחרים, והיה אף הזוכה הראשון בהיסטוריה של התחרות שלא מהגוש המזרחי.

הפסנתרן ארתור רובינשטיין היה אורח הכבוד של התחרות, והוא התנגד בשעתו לזכייתו של פוליני. רובינשטיין הודיע כי הוא מעניק פרס מטעמו למועמד אחר שהיה חביב עליו במיוחד, הפסנתרן היהודי-מקסיקני מישל בלוך. במרוצת השנים רובינשטיין הבין כי טעה בשיפוטו. בלוך נשכח כלא היה, ובין רובינשטיין לבין פוליני נרקמה ידידות עמוקה.

לאחר הזכייה בתחרות חברת ההקלטות EMI החתימה אותו על חוזה והפיקה עמו שני תקליטים של יצירות שופן. אולם לאחר מכן הוחלט בחברה להפסיק את העבודה עם פוליני משום שסברו שהוא עלול לגרום להפסדים. דויטשה גרמופון הייתה המרוויחה הגדולה, שכן מאז פוליני הקליט תחת המותג תקליטים ותקליטורים רבים שנמכרו כמעט כולם בהיקף גדול וגרפו רווחים נאים - הן לאמן והן לחברת ההקלטות.

בצעירותו התפרסם פוליני בעיקר בזכות ביצועיו ליצירות שופן בעקבות זכייתו בתחרות הידועה. לאחר ההקלטות הראשונות ב-EMI הוא החל ללמוד אצל הפסנתרן ארטורו בנדטי מיכלאנג'לי, ובמשך כשש שנים לא הופיע כלל בקונצרטים, והתמקד בלימוד ובתרגול. התקליט הראשון שהקליט לאחר מכן, בשנת 1971, היה של יצירות שנכתבו במאה ה-20: שלושה פרקים לפסנתר מתוך "פטרושקה" של איגור סטרווינסקי, הסונטה מס' 7 מאת פרוקופייב ויצירות מאת אנטון וברן ופייר בולז. הקלטות אלה ידועות עד היום כציון דרך היסטורי משמעותי בנגינת מוזיקה קלאסית מודרנית.

הרפרטואר של פוליני בקונצרטים ובהקלטות אולפן יחד היה רחב ביותר והשתרע על פני מאות שנים, החל במוזיקה מתקופת הבארוק וכלה במוזיקה בת זמננו – מבאך, דרך מלחיני התקופה הקלאסית מוצרט ובטהובן ומלחיני התקופה הרומנטית שומאן, שופן, ליסט וברהמס, ועד למלחיני הזרמים המודרניים במוזיקה דביסי, בארטוק, סטרווינסקי, שנברג, ברג, וברן, בולז, נונו ועוד. שליטתו הטכנית בפסנתר הייתה ידועה כפורצת דרך וככמעט חסרת גבולות. סגנון נגינתו היה מאופק, מתוכנן, טעון עוצמות פנימיות גדולות ובעל מהימנות מרבית לפרטיטורה על כל רבדיה. עם זאת, היו שביקרו את פוליני על קור ועל היעדר ממד אנושי בנגינתו.

ב-2007 זכה פוליני בפרס הגראמי עבור הביצוע הטוב ביותר לסולן אינסטרומנטלי (ללא תזמורת). בשנת 2010 זכה בפרס פרמיום אימפריאלה למוזיקה.

פוליני הופיע בישראל ארבע פעמים: ב-1968, ב-1983, ב-1985 וב-1987.

מאוריציו פוליני נפטר ב-23 במרץ 2024.

## קישורים חיצוניים

* מאוריציו פוליני, באתר דויטשה גרמופון
* ריאיון עם מאוריציו פוליני, באתר ניו יורק טיימס, 1 במרץ 1978
* 

קטגוריה:פסנתרנים איטלקים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס ארנסט פון סימנס
קטגוריה:זוכי פרס פרמיום אימפריאלה למוזיקה
קטגוריה:מילאנו: אישים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1942
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2024
גראפה

**גראפה** או **גַּפְתָּה** (באיטלקית: **Grappa**) הוא משקה אלכוהולי המופק מגפת ענבים (שאריות הפירות שנותרות לאחר סחיטתם). בצרפת מוכר המשקה בשם **Marc**, בספרד **Orujo**, ביוון **Tsikoudia** ובגאורגיה **Chacha**.

## מקור השם
הגרפּה יוצר במקור באזור בסאנו דל גראפה (Bassano del Grappa) בונטו שבצפון איטליה. מקור השם במילה הלטינית **גראפולוס** שפירושה "אשכול ענבים".

## הרכב
טכניקת ייצור הגרפּה נפוצה ברוב ארצות ייצור היין המסורתיות. באופן מסורתי משקאות בסגנון גראפה מכילים בין 40 ל-60 אחוזי אלכוהול.

כיום, במקומות שונים בארצות יין של "העולם החדש" וגם בישראל מייצרים משקאות בסגנון גראפה, אך על פי תקנה בינלאומית (ECC regulation) שנכנסה לתוקף בשנת 1989, ניתן לקרוא לתזקיק גפת ענבים בשם "גראפה" אך ורק אם הוא יוצר באיטליה או בטיצ'ינו. בצפון איטליה קיימת עיר ששמה בסאנו דל גראפה, המשמשת אתר ייצור משמעותי של משקה הגראפה, באמצעות מזקקות מקומיות. יש הטוענים, לקשר חד משמעי בין שם המקום לשם המשקה.

הרב ד"ר יואל פרידמן דן בשאלה האם יש להפריש תרומות ומעשרות מגפת הענבים שממנה מכינים גראפה, ובסיום דיונו קבע: "לגראפה המדובר כמעט ואין טעם ענבים אלא הוא משקה אלכוהולי בריכוז גבוה, ולכן נראה שאינו חייב בתרומות ומעשרות".

## מותגים מפורסמים
* פיור די ויט - גראפה המיוצר על ידי זיקוק אדים של גפת הענבים. פירוש השם "פרח החיים". מגיע בבקבוק מכוסה בשק יוטה ובחוזק של 38% אלכוהול.
* נונינו גראפה - משפחת נונינו מייצרת גראפה מאז 1897. למותג הדגל שלה קוראים **UE** בנפח 30% אלכוהול והוא מיוצר אך ורק מזן ענבים פיקוליט.

## בארץ
* יקב ניר עוז - ייצור מקומי וביתי של הגראפה הישראלית הראשונה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משקאות מזוקקים
קטגוריה:דיז'סטיפים
קטגוריה:המטבח האיטלקי
בנג'מין ליבט

**בנג'מין ליבט** (**Benjamin Libet**; 12 באפריל 1916 – 23 ביולי 2007) היה חוקר יהודי במחלקה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו ומחלוצי המחקר בתחום התודעה. רכש את השכלתו באוניברסיטת שיקגו, שם השלים לימודי דוקטורט בפיזיולוגיה ב-1939. בהמשך לימד וחקר בבית הספר לרפואה באוניברסיטת פנסילבניה, באוניברסיטת סן פרנסיסקו, קליפורניה ובאוניברסיטת שיקגו. 

בשנות ה-70 היה ליבט מעורב במחקר הפעילות העצבית וסף התחושה. מחקריו הראשוניים התמקדו בהגדרת הגירוי המינימלי הנדרש כדי לעורר תחושה מלאכותית של גירוי, זאת בהסתמך על שיטות פסיכופיזיות שגרתיות לאותה התקופה.
במהרה התפתחו מחקריו לכיוון חקר התודעה האנושית; ניסויו המפורסם ביותר הוא זה שפורסם ב-1983, שבו הוא מדגים כי פעילות חשמלית במוח (הוא אפיין פעילות אשר נקראת פוטנציאל מוכנות - readiness potential) מקדימים את התחושה המודעת של רצון לבצע מעשה כלשהו. תוצאות אלו מרמזות כי פעילות עצבית בלתי-רצונית מקדימה ואף ייתכן ומהווה את הגורם לפעולה רצונית אשר בדיעבד נראתה לאדם המבצע אותה כאילו ביצע אותה באופן מודע.

## ראו גם
*בחירה חופשית
*אפיפנומנליזם

## לקריאה נוספת

*Benjamin Libet, Anthony Freeman, & J. K. B. Sutherland, Editors, *The Volitional Brain : Towards a Neuroscience of Free Will*, Imprint Academic, 1999, 
*Benjamin Libet, *Mind Time: The Temporal Factor in Consciousness (Perspectives in Cognitive Neuroscience)*, Harvard University Press, 2004, 
*Max Velmans, *Understanding Consciousness*, Routledge, London, 2000, 
*Daniel C. Dennett, *[[Consciousness Explained]]*, Little Brown, 1991, 


## קישורים חיצוניים

* על ליבט ושאלת הרצון החופשי, באתר אלכסון

* Thomas H. Maugh II, Benjamin Libet, 91; physiologist probed consciousness, *[[The Los Angeles Times]]*, August 27, 2007

* Virtual Nobel for psychology
* Short account of Libet's experiments and theory

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:פילוסופיה של הנפש
קטגוריה:פסיכולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1916
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
מרכזיט

**מַרְכַּזִיט** - צורת המינרל של סולפיד הברזל (FeS2) שהוא פולימורף של המינרל פיריט. 

## תיאור
מקור שם המינרל משמו של המינרל פיריט בערבית. ואכן, בגלל הדמיון בין הפיריט למרכזיט טועים לעיתים ביניהם, אם כי המרכזיט קל יותר ופריך יותר. דגימות של מרכזיט מתפוררות ונשברות לעיתים קרובות ולא ניתן לשרוט את המינרל בסכין. הסיבה לפריכות הוא מבנה הגביש הבלתי יציב שלו, ומבנה גביש זה הוא ההבדל העיקרי בין מרכזיט לפיריט. למרות שלמרכזיט יש אותו הרכב כימי כשל הפיריט הוא מתגבש בתצורת גביש אורתורומבית בעוד שהפיריט הוא איזומטרי. בתכשיטנות נוהגים להשתמש בפיריט כאבן חן הקרויה בטעות "מרכזיט". זוהי שגיאה, שכן לא ניתן להשתמש במרכזיט כאבן חן.

צבעם של משטחים של המינרל מרכזיט שזה עתה נחשפו הוא צהוב חיוור עד קרוב ללבן ויש להם ברק מתכתי זוהר. במשך הזמן הברק מתעמם והגוון הופך צהבהב עד חום. כשהגבישים שצורתם לוחיות דקות, שטוחות מתחברים הם יוצרים תצורה המכונה "כרבולת התרנגול" שהיא ייחודית למרכזיט ומהווה סימן זיהוי חד־משמעי.

## היווצרות המינרל ותפוצה
ימין|ממוזער|200px|שני חצאים של כדור שבתוכו מרכזיט בצורת קרניים היוצאות מהמרכז. דגימה מצרפת
מרכזיט נוצר הן כמינרל ראשוני והן כמינרל שניוני.

כמינרל ראשוני נוצר המרכזיט בצורת פקעות, גושישים או גבישים במגוון סלעי משקע. כדוגמת אבן גיר, חרסית וקירטון. לדוגמה, בדובר במחוז קנט שבאנגליה נוצר מרכזיט כגבישים בודדים חדים, כקבוצות גבישים וכפקעיות (דומות לתמונה שמשמאל) בקירטון. מרכזיט נוצר כמינרל ראשוני גם בעורקים הידרותרמיים של טמפרטורה נמוכה.

כמינרל שניוני נוצר המרכזיט כתוצאה משינוי כימי של מינרל ראשוני כדוגמת פירוטיט או כלקופיריט.

המרכזיט מסוגל לבצע החלפה איטית של מינרל אחר ותוך כדי כך לשמור על צורתו של המינרל האחר (פסאודומורפיזם). כך למשל יכול המרכזיט להחליף את המינרלים גבס ופלואוריט ואחרים. המרכזיט בתורו יכול לעבור תהליך דומה שבו מחליף אותו המינרל גתיט השומר על מבנהו.

המרכזיט הוא מינרל נפוץ מאוד. מקומות בהם ניתן למצוא מרכזיט לדוגמה הם: בארצות הברית (ג'ופלין במדינת מיזורי, מחוז גרנט בוויסקונסין ומחוז הרדין באילינוי) גואנאחואטו במקסיקו, אסקלה פה דה קלה בצרפת, קלאוסתל צלרפלד (Clausthal Zellerfeld) בגרמניה ומקומות בפרו, סין ורוסיה

בישראל מצויים תרכיזים קטנים של מרכזיט בקירטון מתקופת הסנון ובחרסית מתקופת הפלאוקן

## דעיכת פיריט
מרכזיט מסוגל לעבור תהליך המכונה "דעיכת פיריט" שבו הדגימה מתפוררת לאיטה לאבקה לבנה. מעט מאוד ידוע על תהליך התפרקות זה. התהליך פוגע לכאורה באופן אקראי רק בדגימות מסוימות של מרכזיט, בעוד שאינו משפיע על דגימות אחרות. כאשר דגימה עוברת דעיכת פיריט, המרכזיט מגיב עם הלחות שבאוויר. הגופרית מתרכבת עם המים על מנת ליצור חומצה גופרתית התוקפת מינרלים סולפידיים אחרים כמו גם סוגי אחרים של מינרלים. לכן חשוב לסלק מיד דגימה פגועה מקרבה למינרלים אחרים על למנוע מ"מחלה" זו להתפשט.

על סמך מחקרים משערים כי חיידק עשוי לסייע ולהאיץ את התהליך בכך שהוא מעכל את המרכזיט. ידוע בוודאות שדגימות בעלות משטחים מחוספסים נוטות להתפורר מהר יותר מדגימות בעלות משטחים מבריקים ונוצצים, מן הסתם משום ששטח הפנים היכול להגיב עם המים באוויר גדול יותר. ברור גם שאם הדגימות ישמרו בסביבה יבשה (לחות נמוכה) הם יטו פחות להתפורר.

## קישורים חיצוניים

*מרכזיט באתר webmineral
*מרכזיט באתר Mindat
*מרכזיט באתר Mineral galleries
*מרכזיט בפרויקט rruff
*מרכזיט באתר The Mineral and Gemstone Kingdom  
* 

קטגוריה:מינרלי ברזל
קטגוריה:מינרלים סולפידיים
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
קטגוריה:מינרלים
גשר בטרסי

[ממוזער|שמאל|קהל רב עומד על גשר בטרסי, צופה ב[לווייתנאים|לווייתן ששחה במעלה הנהר.]]
ממוזער|שמאל|גשר בטרסי - מבט בכיוון מורד הזרם מצ'לסי. (ינואר 2006)
**גשר בטרסי** (באנגלית: **Battersea Bridge**) הוא גשר על נהר התמזה בין צ'לסי שבגדה הצפונית של הנהר לבטרסי, בגדתו הדרומית, בלונדון שבאנגליה. אורכו של הגשר 221 מטר, רוחבו של הגשר 12 מטרים בלבד, והוא גשר כלי הרכב הצר ביותר בלונדון.

## היסטוריה
עד סוף המאה ה-18 היה במקום זה שירות מעבורת שאפשר לאנשים לחצות את הנהר. בשנת 1766 חקק הפרלמנט הבריטי חוק שאישר בניית גשר אגרה במקום. הגשר הראשון באתר מומן על ידי קבוצה של 15 משקיעים. גשר זה היה מורכב מ-19 מקטעים צרים העשויים עץ. בשל המקטעים הרבים נמנעה תנועת כלי שיט גדולים במעלה הנהר. הגשר נחנך בנובמבר 1771, אולם נפתח לציבור רק בשנת 1772. בשנת 1795 הוחלפו חלקים מהגשר העשויים עץ בחלקי מתכת, על מנת להגדיל את הקשתות של הגשר ולאפשר מעבר כלי שיט. הקשתות של גשר המתכת היו רחבות פי שניים מאלו של גשר העץ שקדם להם. 

הגשר צויר מספר פעמים על ידי האמן ג'יימס מקניל ויסלר וג'וזף ויליאם טרנר.

בשנת 1883 נרכש הגשר, בדומה ליתר גשרי לונדון, על ידי מחלקת העבודות המטרופולינית, נסגר ונהרס בשנת 1885 על מנת להחליפו בגשר חדש.

הגשר הנוכחי תוכנן על ידי האדריכל סר ג'וזף בזלגט ונפתח לציבור ב-31 ביולי 1890. גשר זה בנוי ברזל ופלדה ונתמך על ידי יסודות מגרניט.

ב-20 בספטמבר 2005 התנגשה בגשר רפסודה הנושאת חצץ. התנגשות זו גרמה לגשר נזק רב והוא נסגר לתנועה למספר חודשים בהם התנהלו עבודות השיקום.

## לקריאה נוספת

* Loobet, Patrick — *Battersea Past*, 2002, p21,48. Historical Publications Ltd. .

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
בטרסי, גשר
קטגוריה:אנגליה: מבנים רשומים דרגה II
חסרף מזרחי

**חסרף מזרחי** (שם מדעי: *Anarrhinum forskhalii*) הוא בן שיח ממשפחת הלועניתיים.
מקור שמו העברי הוא בהיעדר ה'אף'- הבליטה שקיימת בפרי של הלוע הארי. בכך הוא נבדל מסוג קרוב זה. שמו הלטיני רומז אף הוא על קרבתו לסוג לוע הארי. 
תואר המין הוא לכבודו של פורסקהל, בוטנאי שלכבודו קרוי גם הסוג פורסקליה ממשפחת הסרפדיים.

מין זה גדל בעיקר על קרקעות חוואר וקירטון.
הוא נפוץ באופן משני (כלומר, כתוצאה מהשפעת האדם), באזורי סלעים שפוררו על ידי האדם.

הצמח אינו מסתעף וגובהו בערך חצי מטר. בישראל הוא גדל בחבלים הים תיכוניים של הארץ, ובחרמון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לועניתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: לועניתיים
קטגוריה:צמחיית החרמון
אווה גרדנר

ממוזער|220px|שמאל|אווה גרדנר, 1954
ממוזער|220px|שמאל|פסל בדמותה של גרדנר המוצב מחוץ לביתה בעיירה טוסה דה מאר, ספרד
**אווה לביניה גרדנר** (באנגלית: **Ava Lavinia Gardner**; 24 בדצמבר 1922 – 25 בינואר 1990) הייתה שחקנית קולנוע אמריקנית, ונחשבת לאחת מהכוכבות הגדולות של הוליווד בכל הזמנים.

## ביוגרפיה
גרדנר נולדה בקהילת חוואים קטנה בקרוליינה הצפונית שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-בפטיסטית. היא הייתה הצעירה מבין שבעה אחים ואחיות לזוג חוואים עניים, שגידלו טבק למחייתם.

תמונה שלה שהתגלגלה לידיהם של סוכנים של אולפני MGM צדה את עיניהם, ובגיל 20 נסעה להוליווד בשאיפה להיות כוכבת.

## קריירה
בין השנים 1942 - 1945 הופיעה ב-17 סרטים, בהם עשתה תפקידים בני שורה אחת או במקרה הטוב תפקידים קטנים. ב-1944 הופיעה לראשונה בתפקיד משמעותי, בסרט "שלושה גברים בלבן". ב-1946 עשתה את הפריצה שלה כשכיכבה בסרטים "Whistle Stop" וביצירת המופת של הסרט האפל, "הרוצחים", בו כיכבה בתפקיד הנשי הראשי.

גרדנר הייתה תחת חוזה באולפני MGM במשך 17 שנים, בהן המפיקים ניצלו את הפופולריות שלה וצירפו אותה לסרטים רבים בתפקיד הנשי הראשי, כדי למשוך צופים. ב־1953 כיכבה בסרטו של ג'ון פורד "מוגמבו", עליו קיבלה מועמדות יחידה לפרס האוסקר. ב-1964 כיכבה בסרטו של ג'ון יוסטון "ליל האיגואנה", וקיבלה על תפקידה מועמדות לפרס גלובוס הזהב, במה שנחשב לתפקיד הטוב ביותר שעשתה בקולנוע. היא המשיכה לככב בקולנוע גם בשני העשורים הבאים, אולם הפופולריות שלה דעכה.

## חיים אישיים
היא הלכה לעולמה בביתה שבלונדון בינואר 1990 מדלקת ריאות, לאחר שסבלה שנה קודם לכן מאירוע מוחי, שהותיר אותה משותקת. בת 67 הייתה במותה.

היא הייתה נשואה שלוש פעמים: לשחקן מיקי רוני, לנגן הקלרינט והמלחין ארטי שו, ולזמר פרנק סינטרה (בין השנים 1951 - 1957). משלושתם היא התגרשה, ובנוסף לכך הייתה במערכות יחסים עם הווארד יוז ועם ארנסט המינגוויי.

## פילמוגרפיה נבחרת
* שלושה גברים בלבן (1944)
* Whistle Stop (1946)
* הרוצחים (1946)
* הפרסומאי הנבגד (1947)
* נשמות נבוכות (1949)
* עברי האסור (1951)
* ספינת השעשועים (1951)
* כוכב בודד (1952)
* שלגי הקילימנג'רו (1952)
* אבירי השולחן העגול (1953)
* רכב, בוקר, רכב (1953)
* מוגמבו (1953)
* הרוזנת היחפה (1954), של ג'וזף ל. מנקייביץ'
* מפגש בוואני (1956)
* על החוף (1959)
* המלאך לבש אדום (1960)
* 55 יום בפקינג (1963)
* ליל האיגואנה (1964)
* שבעה ימים במאי (1964)
* מאיירלינג (1968)
* רעידת אדמה (1974)
* מפגש קסנדרה (1977)
* הקיץ הארוך והלוהט (1985) - סרט טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* גלריית תמונות
* ביוגרפיה נרחבת
*  גרדנר מטביעה את כפות ידיה במדרכה בהוליווד, 1952, ארכיון הסרטונים של AP
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אל-הוריות אמריקאיות
קטגוריה:אל-הוריים אמריקאים
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1990
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1990
А (כתב קירילי)

**אַה** היא האות הראשונה באלפבית הקירילי שמייצגת את התנועה /a/ - כמו הפתח במלה בַּיִת. מקורה באות היוונית אלפא, וצורתה כשל אלפא גדולה וכשל האות הלטינית A בשתי צורותיה. זוהי אחת משש האותיות היחידות באלפבית הקירילי (יחד עם У, Р, Е ,Б ו-Ф) אשר צורותיה הגדולה והקטנה שונות זו מזו. באלפבית הקירילי המוקדם היא נקראה אַזוּ, והערך המספרי שלה היה 1.

בשפות הסלאביות האות מייצגת בדרך כלל את התנועה /a/, אך היא יכולה לייצג גם את התנועות /ɑ/ ו־/ə/ בשפות כמו אינגושית וצ'צ'נית. ברוסית האות מסמנת מספר אלופונים בתפוצה משלימה - את [æ] ואת [ɑ̟] בנוסף ל־[a]. כשהתנועה איננה מוטעמת האות מייצגת ברוסית את התנועה [ʌ] או [ə] בתלות במיקומה.

במהלך ההיסטוריה התפתחה צורת האות לצורות שונות, אך הצורה המקובלת כיום היא כשל האות A הלטינית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלפבית קירילי
Б

**בֶּה** (בּית דגושה) היא האות השנייה באלפבית הקירילי שמייצגת את הצליל /b/ - הגייתה של בּ דגושה בעברית המודרנית. צורתה של האות, במיוחד של האות הקטנה, דומה לצורת הספרה 6, וכמו В מקורה באות היוונית בטא. בכתב יד, האות הקטנה עשויה להראות כמו דלתא קטנה (δ). זוהי אחת משש האותיות היחידות באלפבית הקירילי (יחד עם У, Р, Е ,А ו-Ф) אשר צורותיה הגדולה והקטנה שונות זו מזו. באלפבית הקירילי המוקדם היא נקראה בּוּקִי ולא היה לה ערך מספרי, מאחר ש־В קיבלה את הערך המספרי של בטא.

ברוסית היא מייצגת שלושה אלופונים בתפוצה משלימה: בדרך כלל היא נהגית [b]; בסוף מילה או לפני עיצור אטום כשחלה הידמות חלקית בקוליות והיא מייצגת את האלופון [p]; לפני תנועה מחנככת או לפני "סימן הריכוך" Ь היא נהגית [bʲ] (מעין בּ דגושה רפה מחונככת).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלפבית קירילי
שחארה

הר ה**שחארה** (בגאורגית: **შხარა**) הוא ההר הגבוה ביותר בגאורגיה. הר השחארה מתנשא לגובה של 5,201 מטר. חלק מהמקורות, ובכללם האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה, מעריכים כי גובה ההר הוא 5,068 מטר בלבד, אבל זה איננו אומדן הגובה המערבי. במפות הסובייטיות הגובה המצוין הוא 5,158 מטר בנקודה הגבוהה ביותר בצד המזרחי.

ההר ממוקם בנפת מסטיה שבמחוז סוואנתי, לאורך הגבול עם רוסיה, 55 מייל צפונית לכותאיסי, העיר השנייה בגודלה בגאורגיה. הפסגה נמצאת בחלק המרכזי שבין הרי הקווקז הגדול לרכס הדרום-מזרחי של האלברוס, ההר הגבוה באירופה. מדרונות הר שחארה מכוסים בכבדות בקרחונים, והפיסגה היא יעד פופולרי לטיפוס ולטרקים. מזג האוויר מאופיין בסופות רעמים תדירות. הפסגה נכבשה בפעם הראשונה המתועדת, בשנת 1888, על ידי קבוצת המטפסים הבריטית-שוודית א. אלמר, ג'. קוקין וק. רות'.

## קישורים חיצוניים

* שחארה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאורגיה: הרים
קטגוריה:סוואנתי
קטגוריה:קברדינו-בלקריה
קטגוריה:קווקז: הרים
קטגוריה:גבול גאורגיה–רוסיה
קטגוריה:הפסגות הגבוהות במדינתן
קזבק (הר)

**קזבק** (בגאורגית: **მყინვარწვერი**, מקינווָארצווֶרי) הוא אחד מההרים העיקריים של רכס הרי הקווקז, הממוקם על גבול גאורגיה–צפון אוסטיה (רוסיה), ממש ממערב ליישוב העירוני סטפנצמינדה. ההר הוא השלישי בגובהו מבין הרי גאורגיה (אחרי ההר שחארה וג'נגה) והשביעי בגובהו מבין הרי הקווקז. הגאורגים מכנים אותו "הר המקינווארצוורי" שפירושו "הר הקרחון" או "הר הקרח".

## גאולוגיה וגאוגרפיה
קזבק ממוקם ברכס הרי החוח, רכס הרים בצפון הרי הקווקז, ונחתך על ידי ערוץ הנהרות ארדון וטרק. ההר עצמו שוכן בקצה העתק בורג'ומי-קזבקי, שהוא המשכו של העתק צפון אנטוליה. האזור פעיל מבחינה טקטונית, פעילות המתבטאת בריבוי רעידות אדמה קטנות המתרחשות במרווחי זמן קבועים. מערכת גאותרמית של מעיינות חמים מכתרת את ההרים.

קזבק הוא הר געש רדום המורכב מזרמי לבה טרכיטית. להר מבנה של חרוט געשי כפול, שבסיסו שוכן בגובה 1,770 מטרים. קזבק הוא הגבוה בקבוצת הרי הגעש החרוטיים בסביבתו, הכוללת את חברג'ינה שגובהו 3,142 מטרים. 

מדרונותיו התלולים של ההר אינם מאפשרים קיום של קרחונים גדולים, ושטחם הכולל של אלה המצויים בראשו מגיע ל-135 קמ"ר. ההתמוטטות האחרונה של קרחון קולקה בצפון אוסטיה שברוסיה ליד קזבק בשנת 2002 יוחסה לפעילות של סולפטרות במדרונות הצפוניים של ההר, אף שלא התרחשה התפרצות געשית. דייבדרוק – הקרחון הידוע ביותר בקזבק, משתרע מן הפסגה אל המדרונות הצפון-מזרחיים של ההר, לתוך ערוץ הנושא אותו שם. גובהו של הקרחון מגיע ל-2,295 מטרים. למרגלות ההר, מצדו המזרחי, עוברת הדרך הצבאית הגאורגית, החוצה את מעבר דריאל בגובה 2,378 מטר.

העפלה ראשונה לפסגת ההר נעשתה בשנת 1868 על ידי שלושה חברים במועדון האלפיני של לונדון בליווי מדריך שווייצרי. תשע העפלות נוספות נרשמו לזכותה של מטפסת הרים מרוסיה החל משנת 1900.

## קישורים חיצוניים

* תמונות ומפות של קזבק באתר www.peakware.com 
* 

## הערות שוליים

[ימין|ממוזער|550px|הר קזבק במבט ממלון רומס הוטל ב[סטפנצמינדה]]

קטגוריה:גאורגיה: הרים
קטגוריה:כארתלי
קטגוריה:קווקז: הרים
קטגוריה:גאורגיה: גאולוגיה
קטגוריה:גבול גאורגיה–רוסיה
קטגוריה:צפון אוסטיה - אלניה: גאוגרפיה
The Miracle

***The Miracle*** (בעברית: "**הנס**") הוא אלבום האולפן השלושה-עשר של להקת הרוק הבריטית קווין שיצא לאור בשנת 1989. האלבום יצא לאור 3 שנים לאחר צאת אלבומם הקודם בשנת 1986 וניפץ את גל השמועות שטען כי הלהקה התפרקה על רקע סכסוכים אישיים. האלבום הוקלט לאחר שפרדי מרקיורי נדבק ב-HIV, וכן החל להראות סממנים חיצוניים (שניסה להסתיר בעל כורחו) הקשורים במחלת האיידס.

במקור, היה אמור להקרא האלבום *The Invisible Man*, אך שלושה שבועות לפני הדפסתו והפצתו לקהל הרחב, שונה שמו ל-*The Miracle*.

האלבום הגיע למקום הראשון בבריטניה, גרמניה, שווייץ, הולנד ואוסטריה. בארצות הברית הגיע האלבום רק למקום ה-24.

## עטיפת האלבום
עטיפת האלבום החדשנית לאותה התקופה היא עיבוד תמונה המשלב את תמונותיהם של ארבעת חברי הלהקה בצורה כזו שלא ניתן להבחין היכן פרצוף אחד מתחיל ואחר מסתיים. גב האלבום מציג מארג של תמונת עיני חברי הלהקה בצורה דומה. בראיונות שניתנו עם צאת האלבום טענו חברי הלהקה שהדבר, בנוסף לעובדה שכל השירים קיבלו את הקרדיט "קווין", בא לסמל את העובדה שהלהקה היא ישות אחת ואין יותר סכסוכים בנוגע לקרדיטים על השירים.
## רשימת השמעה

## מהדורת 2022
ביוני 2022 הודיעו בריאן מיי ורוג'ר טיילור כי יוציאו לאור בספטמבר (בפועל, יצא לאור באוקטובר) את הסינגל "Face It Alone", שיכלול שיר שהקליטה קווין במהלך הקלטות *The Miracle*, אך זה הושמט מתוכו.

כאשר יצא הסינגל לאור, הודיעו הצמד כי יוציאו לאור גרסה מורחבת של האלבום שתכלול תקליט אחד ושבעה תקליטורים. באלבום נכללו "Face It Alone" ושירים נוספים שהוקלטו במסגרת הקלטות *The Miracle* שלא יצאו לאור מעולם- "When Love Breaks Up", "You Know You Belong to Me", "I Guess We're Falling Out", "Dog With A Bone", "Water".

### רשימת השמעה
#### תקליטים

#### תקליטורים

#### בלו ריי

#### די. וי. די

## משתתפים
רשימה זו מתייחסת לאלבום המקורי משנת 1989.

### קווין
* פרדי מרקיורי - זמרה, קולות רקע (1-4, 6-10), קלידים (1-4, 6-7, 9-10), מכונת תופים (1), פסנתר (1, 3, 6)
* בריאן מיי - גיטרה חשמלית, קולות רקע (1, 3-4, 6, 9-10), קלידים (8-10), גיטרה אקוסטית (4), זמרה (1, 4)
* רוג'ר טיילור - תופים (1-8, 10), קולות רקע (1, 3-6, 10), כלי הקשה (2-3, 8, 10), מכונת תופים (1, 7, 9), קלידים (5-6), גיטרה חשמלית (5), זמרה (5)
* ג'ון דיקון - בס, גיטרה חשמלית (1, 5, 7, 9), קלידים (7, 9), קולות רקע (4)

### משתתפים נוספים
* דייוויד ריצ'רדס - קלידים (4–6), דוגם (8), קול
* אנדרו ברדפילד - סייע טכנאי קול
* ג'ון בראו - סייע טכנאי קול
* אנג'ליק קופר - סייעת טכנאי קול
* קלוד פרידר - סייע טכנאי קול
* אנדי מייסון - סייע טכנאי קול
* ג'סטין שירלי סמית' - סייע טכנאי קול
* קווין מטקאלף - מאסטרינג
* גורדון ויקרי - מאסטרינג
* בריאן זליס - תכנות
* ריצ'רד גריי - עיצוב שרוול העטיפה
* סיימון פאולר - צילום העטיפה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי קווין
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני אולימפיק
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומי זהב באוסטרליה
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
The Miracle Collector's Edition
The Miracle Collector's Edition
Д

**דֶּה** היא האות החמישית באלפבית הקירילי, המייצגת את הצליל /d/ - הגייתה של דּ דגושה בעברית המודרנית. 

מקור צורתה באות היוונית דלתא. ההבדל העיקרי ביניהן הוא שלדֶּה יש שתי "רגליים" שלא קיימות בדלתא היוונית. כמו לאות Л, לאות שתי צורות טיפוגרפיות עיקריות - אחת בה החלק העליון של האות מרובע (כמו בתמונה משמאל), ואחת בה הוא משולש (20px, כמו דלתא יוונית עם ה"רגליים"). בכתב יד האות הגדולה נראית כמו D לטינית, והקטנה דומה ל-g לטינית קטנה (או ל עברית בכתב-יד). כשהיא נטויה, האות הקטנה מזכירה D לטינית קטנה, או דמות ראי של הספרה 6 (∂). באלפבית הקירילי המוקדם היא נקראה דּוֹבּרוֹ וערכה המספרי היה 4.

ברוסית היא מייצגת שלושה אלופונים בתפוצה משלימה: בדרך כלל היא נהגית [d]; בסוף מילה או לפני עיצור אטום כשחלה הידמות חלקית בקוליות והיא מייצגת את האלופון [t]; לפני תנועה מחנככת או לפני "סימן הריכוך" Ь היא נהגית [dʲ] (מעין דּ דגושה מחונככת).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלפבית קירילי
יין קש

שמאל|ממוזער|ענבים מונחים לייבוש
**יין קש** הוא יין מתוק, בעל גוון צהוב בהיר, שהופק מענבים שיובשו על מצעי קש. התוצאה דומה לזו שבהפקת יין קרח, אך מתאימה לאקלים חם.

דרך זו להפקת יין מגדילה את מתיקותו וכפועל יוצא גם את ריכוז הכוהל, העולה על 14%. יין קש מופק בעיקר בצרפת, במחוזות ז'ירה וקוט דו רון, ובאיטליה, בצפון ובטוסקנה.

## ראו גם
* יין קרח
* יין צימוקים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יין
יין
על קצה המזלג (קובץ רשימות)

**על קצה המזלג** הוא השם העברי שניתן לקובץ רשימותיו של קורט טוכולסקי שיצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1991.

כתביו של טוכולסקי, מן הפובליציסטים החשובים של רפובליקת ויימאר, תורגמו מעט מאוד לעברית בטרם יצא הספר. הספר מציין, על גב עטיפתו, כי "יש בספר זה לא רק משום הקמת יד לעיתונאי וסופר יהודי דגול, אלא חומר קריאה מאלף ומשעשע לקורא בן זמננו".

הספר מקבץ את רשימותיו של טוכולסקי בין השנים 1907 ל-1932. רשימות אלו נכתבו ברובן עבור העיתון די ולטבינה, שאותו ערך טוכולסקי בחלק משנים אלו. טוכולסקי כתב תחת מספר שמות עט: קספר האוזר, פטר פנתר, איגנץ ורובל ותיאובלד טיגר. על אף שברשימה הפותחת את הספר תחת הכותרת "בחמישה כוחות סוס" מתפאר טוכולסקי בסגנונם השונה של חמשת שמות העט, הרי שבסופו של דבר ניתן לזהות את ידו של טוכולסקי מאחורי הכתיבה, והמדובר כהגדרתו ב"חמש אצבעות בנות יד אחת". 

הרשימות בספר מסודרות בסדר כרונולוגי. אחת הרשימות הפותחות היא הרשימה "אגדה" אותה פרסם טוכולסקי בנעוריו, בשנת 1907 בשבועון הסאטירי "אוּלְק" (*Ulk*, הלצה), המלגלגת על טעמו של הקייזר וילהלם השני באמנות, ונחשבת ליצירתו הראשונה של טוכולסקי שראתה אור. הרשימה האחרונה היא "היטלר וגתה"- השוואה הומוריסטית מפיו של תלמיד בית הספר היסודי בין היטלר ובין גתה, המסתיימת במשפט: "גרמניההתעוררייהודהתתפגריהיטלריהיהנשיאהרייך - אתזהאנחנוקובעים!". המראה על ההתבהמות שחלה בציבור הגרמני לקראת עליית הנאצים לשלטון. בין לבין משובצות רשימות, חלקן פוליטיות, ברוחו של טוכולסקי, המתנגד למלחמה, למיליטריזם הפרוסי, וללאומנות, וחלקן הרהורים על חיי היום יום וחיי השעה, מנקודת ראותו המיוחדת של טוכולסקי - מעין פיליטונים קצרים, העוסקים במגוון נושאים, הנקראים אף כיום כרלוונטיים ומשעשעים. בניגוד לספריו העלילתיים הארוכים "רייזנבורג" ו"טירת גריפסהולם", שסגנונם קליל ואופטימי, משקפים קטעים אלו השקפת עולם צינית, מרירה, המביטה על החיים בחשש מהול בחמלה, אך מתוך סימפתיה עמוקה לכל מה שהוא אנושי. בקטעים רבים מופיעה דמותו השלילית של היהודי "ונדרינר" המשקפת את יחסו המורכב של טוכולסקי אל היהודים ואל היהדות.

את הספר תרגם מגרמנית יוחנן ארנון, שגם הוסיף לו אחרית דבר העוסקת בטוכולסקי וביצירתו. שני נספחים חשובים נוספו בסופו של הספר: מכתבו האחרון של טוכולסקי הגולה בציריך אל ארנולד צווייג הגולה בחיפה, שנכתב בסמוך למותו של טוכולסקי (רבים סבורים כי הלה התאבד; יש הסבורים כי נטל בטעות מנת יתר של כדורי שינה), ב-15 בפברואר 1935, המנתח את המצב שאליו הגיעה גרמניה, ואליו הגיעו יהודיה, ובו מכנה עצמו טוכולסקי "סופר לשעבר", ותשובתו של צווייג, שנכתבה כבר לאחר מותו של טוכולסקי, והיא בגדר הספד הן לטוכולסקי והן לדור אנשי הרוח היהודים שאירועי השעה הטראגיים הביאו לאובדנו.

על עטיפת הספר ציור של הקריקטוריסט קרל ארנולד איש העיתון זימפליציסימוס, המראה סצנה טיפוסית מימי רפובליקת ויימאר, המציגה מגוון של טיפוסים המזכירים את אלו המופיעים בספר.

## קישורים חיצוניים
*על קצה המזלג באתר הוצאת הקיבוץ המאוחד

קטגוריה:ספרים גרמניים
קטגוריה:פובליציסטיקה
קלאקסוויק

ממוזער|שמאל|מספנה בקלאקסוויק
[ממוזער|שמאל|מבט מנמל קלאקסוויק לעבר האי [קונוי]]
ממוזער|שמאל|כנסיית קלאקסוויק
**קלאקסוויק** (בפארואזית: **Klaksvík**) היא העיר השנייה בגודלה באיי פארו, ונחשבת לבירת איי הצפון. העיר ממוקמת על האי בורוי, שהוא אחד משמונה-עשר האיים. בעיר מתגוררים 4,902 תושבים (2020).

בקלאקסוויק ממוקם הנמל הימי הפעיל ביותר באיים, עניין שמשך במשך השנים אוכלוסייה ודייגים מקצועיים היוצאים על גבי ספינותיהם אל מרחבי האוקיינוס האטלנטי הצפוני.

במקור היו במקום ארבע חוות, שגדלו והפכו לארבעה כפרים, ואלה גדלו והתמזגו לעיר. בשנת 1963 נבנתה בעיר כנסיית יוצאת דופן בצורתה - הכנסייה בנויה משילוב של עצים ואבני בזלת. בתוך הכנסייה תלויה ספינה ויקינגית הפוכה בשם דורתיה ששימשה לטובת ציד לווייתנים וכן לטובת דייג.אגן הכנסייה הוא למעשה מזבח פגני שגילו 4,000 שנה.

העיר מהווה מרכז מסחרי לאיים הצפוניים שבאיי פארו. המבשלה המפורסמת באיים, ’Foroya Bjor’, ממוקמת בעיר.

באפריל 2006 נבנתה ה-נורד'ויטונילין - מנהרה תת-ימית המקשרת את העיר לליירוויק.

## ערים תאומות
הערים התאומות של קלאקסוויק הן:
*
*
*
*
*
*
*
*

## ראו גם
*קלאקסוויק (כדורגל)

## קישורים חיצוניים

* 
* נוגע בעולם עם עמרי גלפרין - פרק איי פארו (כולל קלאקסוויק), מתוך: ערוץ 2, 8 בפברואר 2016
* תיאור העיר.
* איי פארו, באתר ynet תיירות, יש פסקה על קלאקסוויק

## הערות שוליים

קטגוריה:איי פארו: יישובים
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:אירופה: ערי נמל
קטגוריה:ערים שבהן מספנות
שארל-אוגוסטן סנט-בב

**שארל-אוגוסטן סנט-בֶּב** (בצרפתית: **Charles-Augustin Sainte-Beuve**; 23 בדצמבר 1804 – 13 באוקטובר 1869) היה סופר ומבקר ספרות צרפתי.

## חייו
נולד בעיר בולון-סור-מר במחוז פה-דה-קאלה שבצפון צרפת. הצטיין בלימודים בתיכון בפריז, וזכה בפרס ראשון בתחרות הלאומית בלטינית בתחום השירה לשנת 1823. בסתיו של אותה שנה התחיל ללמוד רפואה. התקבל לעבודה מעשית בבית חולים בשנה האחרונה ללימודי הרפואה, אך זנח אותם בסופו של דבר ב-1827 כדי להתמסר לספרות. כבר בגיל 20 פרסם מאמרים בעיתון "גלוב". אחרי שכתב ביקורת חיובית על יצירותיו של ויקטור הוגו, התיידד עמו, השתתף בחוג הספרותי של שארל נודייה, ואף ניהל פרשיית אהבים עם אשתו של הוגו שקטעה את הידידות בינו לבין הוגו. היות שהרומנים שכתב לא זכו להצלחה בציבור, התרכז בביקורת הספרות הצרפתית והרבה לפרסם מאמרים בכתבי עת.

יצירתו העיקרית של סנט-בֶּב היא "פור רויאל" (Port Royal) - היסטוריה של מנזר פור רויאל דה שאן משנת ייסודו ב-1204 ועד הריסתו ב-1710 בפקודת המלך לואי הארבעה עשר (חמישה כרכים 1840–1859). נבחר לאקדמיה הצרפתית ב-1845. בימי מהפכות אביב העמים של שנת 1848 שהה בעיר לייז' שבבלגיה והרצה שם על "שאטובריאן והחוג הספרותי שלו". ב-1849 שב לפריז והחל לפרסם סדרת מאמרים בשם "שיחות יום שני". הקיסר לואי נפוליאון מינה אותו לפרופסור לשירה לטינית בקולז' דה פראנס. הוא שימש כחבר הסנט הצרפתי מ-1865 עד מותו ב-1869.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:סגל קולז' דה פראנס
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מונפרנאס
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1804
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1869
תפילת האדון

[250px|ממוזער|שמאל|תפילת האדון ב[סורית. מדבקה בעיר העתיקה בירושלים]]
[ממוזער|תפילת האדון ב[סורית#הכתב הסורי|ארמית סורית על קיר ברחוב סנט מרק. העיר העתיקה, ירושלים]]
**תפילת האדון** (ארמית: **ܨܠܘܬܐ ܡܪܢܝܬܐ**, **צלותא מרניתא**; יוונית קוינה: **Η Κυριακή Προσευχή**, **אִי קיריאָקֵה פּרוֹסֶאוּכִי**; לטינית: **Oratio Dominica**) המכונה גם **אבינו שבשמים** (לטינית: **Pater Noster**, **פּאטֶר נוֹסְטֶר)** על-פי מילותיה הראשונות, היא תפילה מקובלת ברוב העדות והזרמים בנצרות.

שם התפילה מובא מייחוסה ל'''ישוע''', המכונה "האדון" עצמו (יוונית: **Κύριος**, **קיריוס**), אשר המציא אותה, והיא נכתבה בשתי גרסאות בספרי הבשורה (האוונגליונים) של הברית החדשה.

## נוסח התפילה
שתי הגרסאות של התפילה מופיעות בברית החדשה בבשורה על-פי מתי ובבשורה על-פי לוקאס. להלן התרגום העברי לנוסחי התפילה, מתוך תרגום דליטש לברית החדשה:

[שמאל|ממוזער|250px|[כנסיית אבינו שבשמים בירושלים, שעל קירותיה תפילת האדון ב-143 לשונות, מצוירת על אריחי קרמיקה ארמניים.]]

על פי הברית החדשה, ישוע הציג את התפילה כדגם לתפילה ראויה הנאמרת ביחידות:

*.*

לפיכך, יש נוצרים הממעיטים בחשיבות תוכנה של התפילה וגורסים כי עיקרה הוא הדוגמה שהיא נותנת לתפילות הנוצריות. יש הגורסים כי לשון הריבוי ("אבינו", "לחם חוקנו" וכדומה) מורה על כך שהתפילה צריכה להיאמר בקהל, אולם על פי הכתוב, ניתן להסיק שהיא נועדה להיאמר ביחידות.

יש המצביעים על הדמיון בין התפילה הזו, בפרט בשני הפסוקים הראשונים שלה, לתפילת הקדיש ביהדות. יש שהצביעו על הדמיון בין תפילת האדון לתפילתו של הרב אליעזר בן הורקנוס בתלמוד הבבלי: "ואיזה היא תפלה קצרה ר' אליעזר אומר עשה רצונך בשמים ממעל ותן נחת רוח ליראיך מתחת והטוב בעיניך עשה בא"י (ברוך אתה ה') שומע תפלה".

## דוגמאות שפה ובלשנות השוואתית
ממוזער|פרט מהפוליגלוטה האירופית שפורסם עם Synopsis Universae Philologiae בשנת 1741; המפה נותנת את המשפט הראשון של תפילת האדון ב -33 שפות שונות באירופה
תפילת האדון נבחרה על ידי בלשנים אירופיים לדוגמאות במסורת הבלשנות ההשוואתית. זאת מכיוון שהם היו נוצרים וידעו את הטקסט בעל פה בכמה שפות, הביבליה היה הספר העיקרי, ולעיתים היחיד, שפורסם בקפידה וזמין להם. זה היה המקרה, למשל, בשפה הגותית. הטקסטים הארוכים היחידים שנותרו הם חלקים מהתרגום המקראי של הבישוף אולפילאס. השפה הגותית חשובה בהשוואת השפות ובמחקרי השפה הפרוטו-הודו-אירופית, מכיוון שהיא המדגם המפורט העתיק ביותר של שפות גרמניות. בספרי Mithridates יש גרסאות של תפילת האדון בעשרות שפות. 

עם זאת, בעת מודרנית הוצע להשתמש בטקסט אחר במקומה: הסעיף הראשון של הצהרת זכויות האדם האוניברסלית, בשל האוניברסליות והנייטרליות שלה. חלופות נוספות הן הסיפור המקראי של מגדל בבל שהוא נרטיבי יותר, ונותן מבט טוב יותר על השימוש הנפוץ בשפה או אגדת הרוח והשמש הצפונית שגם היא נרטיבית יותר ואינה קשורה לדת כלשהי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תפילות נוצריות
קטגוריה:בלשנות היסטורית
נורד'ויטונילין

שמאל|200px|ממוזער|מנהרת נורדויטונילין מכיוון ליירוויק.
100px|ממוזער|בול משנת 2006.
ה**נוֹרוֹיָטוּנִּילִין** (בפרואזית: **Norðoyatunnilin**, "מנהרת האיים הצפוניים") היא הארוכה במנהרות איי פארו.

## היסטוריה
התוכניות להקמת מנהרה שתחבר את האיים הוצעו מספר פעמים החל משנות ה-80. בשנת 1987 הוכנו מספר תוכניות לבניית המנהרה תוך בדיקת הכדאיות הכלכלית של קישור בין נקודות שונות בשני האיים, ובשנת 1988 נערך סקר מקיף סייסמולוגי על ידי המהנדס הלאומי של איי פארו (ה-*Landsverkfrøðingurin*) לבדיקת אפשרות הקמתה. עבודות הכרייה החלו בשנת 2003, בהתאם לניסיון בכריית מנהרות לתנועה מועטה מנורווגיה. המנהרה נפתחה באפריל 2006 ולכבוד הפתיחה השימוש בה היה ללא תשלום בשבוע הראשון של מאי 2006.

אורכה של המנהרה 6,300 מטרים. היא עוברת בעומק של 150 מטרים מתחת לפני הים, בשיפוע מקסימלי של 6%. עומק הים שמעל התעלה הוא מקסימום 105 מטר, ומינימום שכבת האבן מעל התעלה היא 35 מטר. עלות כריית המנהרה היה כ-80 מיליון דולר.

המנהרה מקשרת בין ליירוויק שבאי איסטורוי לקלאקסוויק באי בורד'וי, בעוברה מתחת לפיורד לׇיירְבוּיקְסְפְיֶרוּר (Leirvíksfjørður). ההערכה היא שהיא תשמש תוך 10 שנים אלף מכוניות ביום ובהמשך 2000 מכוניות ליום.

## קישורים חיצוניים

* 
* בולים המתארים את המנהרה.
* אתר המתאר את אירוע הפתיחה 
* גלריית תמונות של פתיחת המנהרה (בפרואזית)

## הערות שוליים

קטגוריה:איי פארו: תחבורה
+
ג'ף אמנט

**ג'ף אמנט** (**Jeff Ament**, נולד ב-10 במרץ 1963) הוא בסיסט רוק
אמריקאי, בעבר חבר בלהקות גרין ריבר, מאת'ר לאב בון וטמפל אוף דה דוג וממייסדיה של להקת פרל ג'אם. אמנט מתייחד בנגינה עמוקה על בס של 12 מיתרים ושל שמונה מיתרים.

## ביוגרפיה
### שנותיו הראשונות
אמנט גדל בעיר ביג סאנדי, במונטנה. כשהיה נער, החל לנגן בגיטרת בס, תוך האזנה לתקליטים של הפוליס והקלאש. לאחר שפרש מלימודיו באוניברסיטת מונטנה, עבר אמנט בתחילת שנות ה-80 לסיאטל עם להקתו " Deranged Diction". ב-1984, בסיאטל, הכיר אמנט את המוזיקאים מארק ארם, סטון גוסארד וסטיב טורנר שהציעו לו להצטרף ללהקה חדשה בשם גרין ריבר, אמנט הסכים ונשאר בלהקה עד להתפרקותה ב-1987.
באותה שנה, אמנט וגוסארד גייסו את אנדרו ווד והקימו את מאת'ר לאב בון.
הלהקה חתמה בלייבל ראשי, והקליטה את אלבום הבכורה שלה "Apple". ב-1990 זמן קצר לפני יציאת האלבום, נפטר ווד ממנת יתר של הרואין. לפני שאמנט וגוסארד פירקו את הלהקה, עסקו השניים בפרויקט טמפל אוף דה דוג, שהוא מחרוזת שירים לאנדרו ווד, לפי רעיון של כריס קורנל. לאחר סיום הפרויקט, ב-1990, הוקמה פרל ג'אם.

### פרל ג'אם
הרבה משירי הלהקה כתב ג'ף. הוא כתב את הלהיטים: "Jeremy" ו-"Nothingman".
בנוסף הוא כתב והלחין את השירים: "Pilate", "Low Light", "Gods' Dice" , "Help Help", "Nothing As It Seems", "Other Side" ו-"Sweet Lew".

### עבודות נוספות
ב-1992 הופיע אמנט בסרט "Singles". לאמנט יש פרויקט-צד בשם ת'רי פיש וחברת עיצוב גרפי עם אחיו.

### חייו האישיים
בנוסף למוזיקה, ג'ף עוסק בעיצוב גרפי, סקייטבורדינג, משחק כדורסל. באוניברסיטת מונטנה הוא למד אומנות ושיחק כדורסל.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
קטגוריה:פרל ג'אם
קטגוריה:מוזיקאי גראנג'
קטגוריה:טמפל אוף דה דוג
קטגוריה:מאת'ר לאב בון
מצבי ביקוש

**מצבי ביקוש** הם אופנים המגדירים את הביקוש למוצר או שירות כלשהו בשוק.

ישנם שמונה מצבי ביקוש:

# **ביקוש שלילי** - אין ביקוש למוצר ואנשים מוכנים לשלם כדי להימנע מלקבלו. למשל טיפול שיניים שאנשים לא רוצים לעשותו מפאת הכאב, בתחום השירותים או אשפה בתחום המוצרים. מטלת המשווקים היא לבצע שיווק ממיר: לשנות את התייחסות הצרכנים כלפי המוצר.
# **אין ביקוש** - אין כלל ביקוש למוצר. מטלת המשווקים היא ליזום שיווק ממריץ אשר מביא לידיעת הצרכנים את הצורך שלהם במוצר של משווקים אלו.
# **ביקוש חבוי או נסתר** - כאשר יש צורך אבל אין מוצר שעונה על צורך זה במחיר הרצוי לצרכנים. מטלת המשווקים היא לפתח מוצר שיענה על הצורך של הצרכנים.
# **ביקוש בשפל** - מוצר שהיה פעם מוצר מצליח אולם דעך והגיע לשלב של הכלבלבים במודל יועצי בוסטון, כלומר, למוצר יש נתח שוק נמוך ושיעור הצמיחה של השוק נמוך. מטלת המשווקים היא ליצור שיווק מחדש: למתג את המוצר מחדש בתודעת הצרכנים על ידי פרסום, קידום מכירות, שינוי אריזה וכדומה. מיתוג מחדש יוביל להגדלת נתח השוק של המוצר והשבתו לרווחיות.
# **ביקוש בלתי סדיר** - הביקוש למוצר הוא לא זהה כל הזמן אלא תקופתי, למשל בענף התיירות. מטלת המשווקים היא ליזום שיווק מתואם: לגרום לשינוי בצריכה של המוצר כדי שתהיה כמה שיותר אחידה.
# **ביקוש מלא** - יש ביקוש גבוה למוצר. מטלת המשווקים היא ליזום שיווק משמר: לשמור על הלקוחות והרכישות באמצעות פרסום מתזכר.
# **ביקוש יתר** - יש ביקוש מעבר להיצע. מטלת המשווקים היא לגרום לאנשים לצרוך פחות על ידי שיווק מצמצם (למשל, חברת מקורות, חברת החשמל כשיש עומס על רשת החשמל וכך הלאה).
# **ביקוש לא רצוי** - ביקוש לדבר שלילי שיש לבעלי עניין שונים יעד לעצור אותו. כמו צריכה של סמים ואלכוהול. מטלת המשווקים היא להפחית את הצריכה ואת הביקוש לאותו מוצר, למשל להסביר שעישון מזיק לבריאות וליצר אפקט שיגרום לאנשים להפסיק לצרוך סיגריות. (למשל על ידי האגודה למלחמה בסרטן ומשרד הבריאות)

קטגוריה:כלכלה
אנדוגמיה

**אֶנְדּוֹגַמְיָה** (באנגלית: **Endogamy**, בעברית: **נִשּׂוּאֵי פְּנִים**) היא הנוהג לבחור את בן הזוג לנישואין מתוך הקבוצה החברתית, קבוצת השארות (מוצא אתני) או אותה קטגוריה חברתית. גם כיום רוב בני האדם בוחרים בני זוג מאותה קבוצת גיל, קבוצה אתנית, דת או מעמד חברתי.

בעבר היה נהוג להינשא בתוך השבט, בימינו יש חברות שבהן מקובל להינשא בתוך קבוצת שארות מורחבת (חמולה). נוהג זה נחשב למשמעותי עד כדי כך שאנתרופולוגים נוהגים לעיתים לקבוע את הקבוצה הרלוונטית לניתוח בהתאם לגבולות האנדוגמיה.

חוקרים שונים מבדילים בין שני סוגי אנדוגמיה: אנדוגמיה ערכית-נורמטיבית ואנדוגמיה התנהגותית.
* **אנדוגמיה ערכית-נורמטיבית** מתאפיינת באיסור מפורש על נישואי חוץ. האיסור נשען בדרך כלל על נורמות מנוסחות ופורמליות, כגון: חוקים דתיים.
ביהדות מזהיר האל את בני ישראל מנישואים עם בני עמים אחרים. בספר נחמיה העם היהודי מתחייב, כי "לא ניתן בנותינו לעמי הארץ ואת בנותיהם לא ניקח לבנינו".
* **אנדוגמיה התנהגותית** אינה אוסרת על נישואים מעורבים. אנדוגמיה מסוג זה מוגדרת כנטייה ממשית להימנע מנישואין עם בני זוג מחוץ לקבוצת השייכות. אנדוגמיה התנהגותית נתמכת על ידי גורמים שונים (משפחה, קבוצת השווים וכדומה) שמפעילים את המכניזמים של פיקוח חברתי.

בחברות מתועשות אנדוגמיה ערכית לרוב אינה נחשבת לגיטימית, אך אנדוגמיה התנהגותית נפוצה מאוד. בחברה המערבית, לרוב תהיה לבני הזוג רמת השכלה דומה, אמונותיהם והערכים שלהם משותפים או דומים, הם דבקים במצוות דתיות דומות, ולעיתים הם אף מאותו אזור מגורים ולמדו יחד באותם בתי ספר.

החברות האנושיות ברחבי העולם דוחקות בבני האדם להתחתן עם בני זוג הבאים מרקע חברתי דומה, אך נמנים עם המין השני. ההיגיון של אנדוגמיה פשוט: אנשים בעלי עמדה חברתית שווה מורישים אותה לצאצאיהם, וכך שומרים על הדפוסים החברתיים המסורתיים.

## אנדוגמיה ביהדות
ביהדות מזהיר האל את בני ישראל מנישואים עם בני עמים אחרים וכתב הרמב"ם שהאיסור להתחתן הוא עם כופרים בדעות העם.

מקור האיסור בתורה בספר דברים, "ולא תתחתן בם".

#### סיבת האיסור
* הרמב"ם כתב ב"מורה נבוכים" משום ההמשך בדעות אחר הנכרים כמו שכתוב כי יסיר את בנך מאחרי.
* ב"ספר החינוך" כתב "לפי שרוב המון העם, דרך טיפשות ימשכו אחר עצת נשותיהם. ואם יישא אדם בת אל נכר, תמשכהו לעבוד עבודה זרה. ועוד כי גם בניה הנולדים ממנו תגדל לעבודה זרה, ואוי לו לפוסל את זרעו".

מלבד הצווי בתורה מצאנו בספר נחמיה שהעם היהודי מתחייב כי "לא ניתן בנותינו לעמי הארץ ואת בנותיהם לא ניקח לבנינו".

## ראו גם
* אקסוגמיה – נישואי חוץ

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנתרופולוגיה
קטגוריה:שארות ומוצא
קורא כרטיסים

ממוזער | שמאל**קורא כרטיסים** הוא מכשיר, המשמש לקריאת מידע שנמצא בכרטיסים. לשם זה שתי משמעויות:
* בראשית ימי המחשבים, עד לתחילת שנות השמונים, כאשר אמצעי קלט עיקרי היה כרטיס מנוקב, קורא כרטיסים היה מכונה שעסקה בקריאתם של כרטיסים מנוקבים. בתחילת שנות השמונים, עם המעבר מכרטיסים מנוקבים לדיסקטים, נעלמו קוראי הכרטיסים מחדרי המחשב.
* בתחילת המאה ה-21 קורא כרטיסים הוא התקן אלקטרוני קטן לקריאת המידע האגור בכרטיסים חכמים או בכרטיסי זיכרון הבזק למיניהם, ולכתיבתו. קוראי הכרטיסים ביחד עם כרטיסי זיכרון משמשים כפתרון נייד לנשיאת מידע ממוחשב בנוחות. ההתקן לרוב משתמש בחיבור USB לשם חיבורו למחשב.

## ראו גם
* זיכרון הבזק

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:התקני זיכרון אלקטרוניים
קטגוריה:מכשירי חשמל
קים ת'איל

**קים ת'איל** (אנגלית: **Kim Thayil**; נולד ב-4 בספטמבר 1960) נודע בעיקר כגיטריסט להקת הגראנג' סאונדגארדן, אותה הקים עם כריס קורנל והירו ימאמוטו.

## חייו
ת'איל נולד בסיאטל בשנת 1960 וגדל בפארק פורסט, פרבר של שיקגו. חלק מילדותו עברה עליו בדרום הודו, במדינת קראלה, ממנה היגרו הוריו לארצות הברית. הוא נחשב לאחד ממוזיקאי הרוק הבולטים ממוצא הודי.

ת'איל הכיר את ימאמוטו בבית הספר התיכון ריץ' איסט שבפארק פורסט. הם עברו יחד לוושינגטון לאחר סיום הלימודים ושם למד ת'איל באוניברסיטת וושינגטון. כריס קורנל היה שותפם לחדר ויחד איתו הם הקימו את סאונדגארדן ב-1984. להקתם הייתה הראשונה מגל להקות הגראנג' הסיאטלי שחתמה חוזה בחברת תקליטים גדולה (A&M Records), זכתה בצמד פרסי גראמי ומכרה 3 אלבומי פלטינה. סאונדגארדן התפרקה באפריל 1997.

מאז ההתפרקות ניגן ת'איל בגיטרה בלהקות "פיג'נהד" ו-"The Presidents of the United States of America". הוא גם השתתף בפרויקט המטאל "פרובוט" של דייב גרוהל ו-"No WTO Combo" עם ג'לו ביאפרה וקריסט נובוסליק.

בשנת 2003 הוא נבחר על ידי המגזין "רולינג סטון" למקום המאה ברשימת "100 הגיטריסטים הגדולים של כל הזמנים". הוא מנגן בגיטרות Guild S-100, גיבסון לס-פול, גיבסון פיירבירד, פנדר טלקאסטר וגז'מאסטר.

## קישורים חיצוניים

* ת'איל באתר stargate.net 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:מוזיקאי גראנג'
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:סאונדגארדן
קטגוריה:בוגרי מכללת המדינה של אוורגרין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
המרכז הנשיאותי ע"ש קלינטון

**המרכז והפארק הנשיאותי על-שם ויליאם ג'. קלינטון** (באנגלית: **William J. Clinton Presidential Center and Park**) הוא מתחם הנצחה לנשיאה ה-42 של ארצות הברית, ביל קלינטון בליטל רוק, ארקנסו.

המתחם כולל בשטחו את הספרייה הנשיאותית ומוזיאון ע"ש קלינטון, את משרדיה של קרן קלינטון, בית ספר ללימודי מינהל ציבורי ע"ש קלינטון ופארק. המרכז נוסד על ידי קלינטון, ונפתח לציבור ב-18 בנובמבר 2004.

## הרחבה
שמאל|ממוזער|270px|הספרייה הנשיאותית ע"ש קלינטון
המרכז הנשיאותי ממוקם בליטל רוק, בירתה של מדינת הולדתו של קלינטון, ארקנסו. המתחם, אשר נושק לנהר ארקנסו, תוכנן על ידי האדריכל ג'יימס פולשק. הפארק הוא דוגמה בולטת לחידוש אורבני. הוא נבנה על אתר של מסילות ברזל נטושות של חברת העבר "מסילות הברזל של שיקגו, רוק איילנד והפסיפיק".

הספרייה הנשיאותית ע"ש קלינטון, אשר כוללת מוזיאון וארכיונים, היא הספרייה הנשיאותית השנייה בגודלה בארצות הברית. קודמת לה רק הספרייה הנשיאותית והמוזיאון על שם רונלד רייגן. הארכיון מנוהל על ידי הארכיון הלאומי של ארצות הברית (NARA). אוסף הליבה של הארכיון כולל כמעט שני מיליון תמונות, כ-76 מיליון דפי מסמכים, כ-21 מיליון מכתבים שנשלחו בדואר אלקטרוני ושבעים וחמישה אלף פריטים מוזיאוניים מתקופתו של קלינטון בפוליטיקה האמריקנית. המוזיאון כולל מוצגים רבים, ביניהם העתק מדויק של המשרד הסגלגל כפי שהיה בזמן כהונתו של קלינטון כנשיא.
[שמאל|ממוזער|250px|ארבעת נשיאי ארצות הברית: [ג'ימי קרטר, ביל קלינטון, ג'ורג' הרברט ווקר בוש וג'ורג' ווקר בוש בחנוכת המרכז הנשיאותי בליטל רוק, ארקנסו, נובמבר 2004]]
מבנה הספרייה הנשיאותית ספג ביקורות בשל דמיונו, לטענת המבקרים, לקרוואן. הסיבה לכך היא שקרוואן מהווה סטריאוטיפ של מבנה מגורים טיפוסי בארקנסו הכפרית.

בנייתו של המרכז הנשיאותי עלתה 165 מיליון דולר. הוא משתרע על שטח של 14,000 מ"ר בנויים. המתחם עצמו משתרע על שטח של כ-113 דונם.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של הספרייה הנשיאותית על שם קלינטון 
* האתר הרשמי של קרן קלינטון 
* האתר הרשמי של בית הספר על שם קלינטון 

קלינטון, ויליאם
קטגוריה:ליטל רוק
טנסו צ'ילר

**טנסו צ'ילר** (טורקית: **Tansu Çiller**; נולדה ב-24 במאי 1946) היא כלכלנית ופוליטיקאית טורקייה, שכיהנה כראש ממשלת טורקיה בשנים 1995-1993, והייתה לאישה הראשונה והיחידה עד כה בתפקיד.
## ביוגרפיה
צ'ילר נולדה באיסטנבול כבת יחידה לחוסיין, עיתונאי ומושל מחוז בשנות ה-50. אמה נמנית עם הטורקים הבלקנים ילידת סלוניקי.
היא למדה בבית הספר האמריקאי Robert School ולאחריו בבית הספר לכלכלה של אוניברסיטת הבוספורוס. המשיכה לתואר דוקטור באוניברסיטת קונטיקט והשלימה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת ייל. ב-1978 התמנתה למרצה שם וב-1983 קיבלה משרת פרופסור.

לאחר שלימדה כפרופסור במספר אוניברסיטאות, נכנסה לפוליטיקה בנובמבר 1990 כשהצטרפה למפלגת הדרך הנכונה. היא נבחרה לראשונה לאספה הלאומית הגדולה של טורקיה ב-1991 וכיהנה כשרת הכלכלה בממשלת הקואליציה של סוליימאן דמירל. ב-13 ביוני 1993, עם מינויו של דמירל לנשיא טורקיה, הייתה צ'ילר למנהיגת מפלגתה, וב 25 ביוני 1993, הפכה, כתוצאה מכך, לראש ממשלת טורקיה. פרישת מפלגת העם הרפובליקאית מהממשלה הביאה לנפילת ממשלתה ב-1996.

צ'ילר נחקרה בפרלמנט הטורקי בחשד לפרשיות שחיתות בתקופת היותה שרת הכלכלה. ההאשמות נדחו, בעיקר עקב סוגיות טכניות וחסינות פוליטית. רבים מהטורקים חשים כי התנהלותה ואופן זיכויה תרמו רבות לעליית האסלאם הפוליטי בטורקיה ולניצחונו של רג'פ טאיפ ארדואן.

לאחר תבוסתה בבחירות נובמבר 2002 היא פרשה מהפוליטיקה, אך העושר הבלתי מוסבר שלה ושל בעלה עדיין מושכים חיצי ביקורת מהתקשורת הטורקית.

## חיים אישיים
צ'ילר נשואה ואם לשני ילדים.

## קישורים חיצוניים

* על צ'ילר ופוליטיקאים טורקים אחרים 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת טורקיה
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:שרי החוץ של טורקיה
קטגוריה:נשים בראשות ממשלה
קטגוריה:נשים ראשונות בתפקידים ציבוריים
קטגוריה:חברי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה
קטגוריה:פוליטיקאיות טורקיות
קטגוריה:שרות חוץ
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בואזיצ'י
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ייל
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קונטיקט
קטגוריה:טורקיות שנולדו ב-1946
כרטיס זיכרון

**כרטיס זיכרון** (אנגלית: **Memory Card**) הוא התקן אלקטרוני מבוסס זיכרון הבזק המשמש לאחסון מידע דיגיטלי.

הוא משמש בדרך כלל במכשירים אלקטרוניים קטנים וניידים, ובפרט במצלמות דיגיטליות ונגני מוזיקה דיגיטליים. כרטיסי זיכרון מאופיינים בגודל קטן, וביכולת לאחסן מידע גם ללא מקור כח סדיר וקבוע. קיימים מספר תקנים נפוצים של כרטיסי זיכרון, המיוצרים ברוב המקרים על ידי יותר מיצרן אחד. בפורמט קומפקט פלאש קיימים גם מוצרים מבוססי דיסק קשיח זעיר.

## היסטוריה
(PCMCIA PC Cards) היה אחד מכרטיסי הזיכרון הראשונים שיוצרו בצורה מסחרית בשנות ה-90. פורמטים נוספים שהופיעו בשנות ה-90 כוללים קומפקט פלאש וMiniature Card. השימוש בכרטיסי הזיכרון במכשירים ניידים כגון מצלמות, מחשבי כף יד וטלפונים סלולרים הוביל למגמת מזעור מתמשכת. הדור הראשון של כרטיסי הזיכרון שהיה נפוץ בראשית שנות ה-90, פינה את מקומו כמעט כליל לכרטיסים זעירים יותר מסוג Secure Digital (מכונה גם SD) ו-MultiMediaCard. בשנת 2010 הפכו כרטיסי microSD דומיננטיים בטלפונים סלולריים.

במקביל למהפכת המיזעור, הפך הפורמט SD לפורמט העיקרי בשוק כרטיסי הזיכרון.

## נתונים טכניים

## נתונים טכניים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:התקני זיכרון אלקטרוניים
קטגוריה:מכשירי חשמל