ברכת עבודה

[250px|ממוזער|שמאל|כרזה מעשה ידי [אפרים משה ליליין לכבוד הקונגרס הציוני העולמי החמישי שנערך בבזל בשנת 1901 עם משפט מתוך ברכת העבודה]]
**ברכת העבודה**, הידועה גם כ**ברכת רצה**, היא הראשונה מבין שלוש ברכות ההודאה, המסיימות את תפילות העמידה. זו הברכה ה-17 בתפילת שמונה עשרה, הברכה החמישית בתפילת שבע והברכה השביעית בתפילת תשע.
עניינה של ברכה זו הוא בקשה מהאל שיקבל את התפילה שקדמה לברכה זו. מכיוון שהתפילה נאמרת כנגד הקורבנות שהיו מוקרבים בבית המקדש, הברכה מכילה גם בקשה לבניית בית המקדש וחזרת עבודת הקורבנות.

## נוסח הברכה
### [[נוסח אשכנז]]

### [[נוסח ספרדי]]

בעבר היה מנהג בספרד ובמקומות נוספים שאומרים ברכה זו בשלמותה רק כאשר יש נשיאות כפים, דהיינו תפילת שחרית, מוסף ונעילה וכן תפילת מנחה של תענית ציבור אך במנחה וערבית של כל יום היו אומרים רק את סוף הברכה החל מ"ואשי ישראל". מנהג זה אינו נוהג היום, ונוהגים לומר בכל התפילות רצה.

### [[נוסח ספרד|נוסח חב"ד]]

ַ
### [[נוסח תימן]]

### [[נוסח איטליה]]

בנוסח איטליה מחליפים את חתימת הברכה בחתימה "שאותך לבדך ביראה נעבוד" בחזרת הש"ץ של תענית ציבור כשאומרים פיוטי קרובות.

### [[נוסח רומניא]]

### [[נוסח פרובאנס]]

### [[נוסח קטלוניה]]

### [[נוסח ארץ ישראל]]
רְצֵה ה' אֱלֹהֵינוּ

וּשְׁכוֹן בְּצִיּוֹן וְיַעַבְדוּךָ עֲבָדֶיךָ בִּירוּשָׁלָם.

בָּרוּךְ אַתָּה ה' שֶׁאוֹתְךָ בְּיִרְאָה נַעֲבֹד.

## "ואשי ישראל"
הראשונים הקשו על נוסח הברכה "ואשי ישראל ותפלתם באהבה תקבל ברצון", כיצד ניתן להתפלל לקבלת האישים (כלומר, הקרבנות) כאשר אין מקריבים קרבנות בפועל?

תוספות מתרצים שני תירוצים. הראשון, על בסיס הגמרא  שמיכאל מקריב קרבנות ברקיע גם בזמן הזה ועליהם ניתן לבקש שיתקבלו. הבית יוסף אומר שלפי תירוץ זה משמעות "אשי ישראל" היא כמו "אנשי ישראל", שהרי המדרש אומר שקרבנותיו של מיכאל הן נשמות של צדיקים (לדעה אחת). התירוץ השני הוא שהמילים "ואשי ישראל" הן בכלל חלק מן המשפט הקודם של הברכה – "והשב את העבודה לדביר ביתך ואשי ישראל", ואנו מתפללים להשבת העבודה והקרבנות, ו"ותפלתם באהבה תקבל ברצון" הוא משפט חדש. הטור מביא תירוץ שלישי ולפיו הכוונה בעצם אינה לקרבנות עצמן אלא לתפילות שהן כנגד הקרבנות. תירוץ זה מעלה קושי מסוים, שכן בהמשך המשפט נאמר בפירוש "ותפילתם". בית יוסף מסביר שמשמעות המשפט היא "ותפלת ישראל שהיא במקום האשים תקבל ברצון", ואילו הב"ח אומר שאשי ישראל הן התפילות הקבועות שנתקנו כנגד הקרבנות ו"תפלתם" היא שאר תפלות הרשות.

הט"ז כתב שהפירוש הראשון המפרש את המשפט על קרבנותיו של מיכאל הוא הפירוש המובחר שבכולם, ולכן יש להצמיד את "ואשי ישראל" להמשך הברכה. גם בסידור רש"ס הכריע רבי שבתי סופר שהמילים הללו מוסבות להלן. לעומת זאת, הגר"א הכריע כפירוש השני ולכן קבע שיש לפסק "והשב העבודה לדביר ביתך ואשי ישראל, ותפלתם באהבה תקבל ברצון". בעקבות הכרעת הגר"א רבים מסידורי נוסח אשכנז מפוסקים כך.

## תוספות
### יעלה ויבוא

בראש חודש ובחול המועד מוסיפים בברכת רצה של תפילת שמונה עשרה, לפני "ותחזינה", את התוספת **[[יעלה ויבוא]]**. נוסח יעלה ויבוא הוא אחיד (עם שינויי נוסחאות קלים בנין הנוסחאות), ורק שם היום בו הוא נאמר משתנה. הנוסח: 

אדם ששכח ולא אמר תוספת זו ונזכר לפני שסיים את תפילת העמידה חוזר לתחילת ברכת העבודה, ואם סיים את תפילת העמידה מתפלל שנית.
לכלל זה יש חריג אחד והוא תפילת ערבית של ראש חודש, שבה אם שכח אדם לומר "יעלה ויבוא" אינו חוזר. הסיבה לכך היא שבזמן שהיו מקדשים את החודש על פי עדות ראייה, לא היו עושים זאת בלילה (זמן תפילת ערבית), ולכן קדשת ראש חדש לא נחשבת כשלמה בזמן זה.

### ותערב

לפי רוב מנהגי אשכנז, ביום טוב וביום הכיפורים מוסיפים בחזרת הש"ץ של תפילת מוסף את התוספת "ותערב", לפני השורה "ותחזינה עינינו". התוספת היא:

.
חתימת הברכה בנוסח זה היא החתימה שנאמרה במקדש, ונוסח זה הוא למעשה חתימתה של ברכת העבודה בנוסח ארץ ישראל הקדום, והיא מופיעה גם בכמה מקומות בתלמודים.

## שימושים נוספים
בזמן שבית המקדש היה קיים היה נוסח שונה לברכת עבודה והיא נאמרה בהזמנויות אחרות:

ברכת עבודה נאמרה כתפילת הכהנים בבית המקדש לאחר הקרבת קרבן תמיד, כברכה לאחר קריאת התורה של הכהן הגדול ביום הכיפורים לאחר סדר העבודה, וכאחת הברכות לאחר קריאת התורה של המלך במעמד הקהל.

במעמדים אלו חתימת הברכה על פי התלמוד הירושלמי הייתה "שאותך לבדך ביראה נעבוד". רש"י מציין אפשרות חתימה אחרת שייתכן שנהגה בזמן המקדש: "המקבל עבודת עמו ישראל ברצון".

## השינויים בברכה בתנועות הלא-אורתודוקסיות
בראשית דרכם, החל מאמצע המאה ה-19, שינו חלק מהרפורמים את הנוסח של הברכה כך שישמיט כל זכר לעבודת הקרבנות (כלומר השמטת המילים "וְהָשֵׁב הָעֲבוֹדָה לִדְבִיר בֵּיתְךָ, וְאִשֵּׁי יִשְׂרָאֵל") וישים דגש על התפילה כעבודת האל, וכן ביטלו את בקשת החזרת השכינה לציון ("וְתֶחֱזֶינָה עֵינֵינוּ בְּשׁוּבְךָ לְצִיּוֹן", וכן שינו את החתימה של הברכה למה שהיה בנוסח ארץ ישראל הקדום לפני החורבן - בָּרוּךְ אַתָּה ה' שֶׁאוֹתְךָ בְּיִרְאָה נַעֲבֹד). זאת כחלק ממגמת צמצום הפרטיקולריזם והרצון להשתלב בחברה הלא-יהודית, ובשל התנגדותם לחידוש הקרבנות. במהלך המאה ה-20 במקביל לעליית הציונות והקמת מדינת ישראל חזרו ברוב הנוסחים הרפורמיים לבקש שוב את החזרת השכינה לציון בברכה הזו (הקונסרבטיבים לא הפסיקו אותה בשום שלב). אך עדיין נמנעים במרבית הנוסחים הרפורמיים והקונסרבטיביים מאזכור עבודת הקרבנות.

## בתרבות
* **ותחזינה** - זאנוויל ויינברגר ומקהלת מלכות באלבומו **מן השמים**.
* **רצה ה' אלוקינו** - אברהם פריד, לחן יוסי גרין באלבום ברכה והצלחה, לשיר גם ביצוע של פריד יחד עם יצחק מאיר הלפגוט. קאבר לשיר בוצע על ידי יעקב יהודה דסקל באלבום שומע תפילה.
* **ותחזינה** - חיים מרדכי פייערווערגער.
* **ותחזינה** - הרב שלמה קרליבך.
* **ושם נעבדך** - נפתלי קמפה באלבום **ליחדא שמא**.
* **ותחזינה** - בני פרידמן לחן של אלי קליין ואיצי ברי.
* **ותחזינה** - גלעד פוטולסקי באלבום **הנשמה לך 8**.
* **ותחזינה** - ירמיהו באלבום **[[כנגן המנגן]]**.
* **ותחזינה** - גרשון סירוטה באלבום **תרועת מלך**.

## לקריאה נוספת
* יצחק לנדיס, **ברכת העבודה בתפילת העמידה, עיונים בנוסחיה ובתולדותיה**, הוצאת מאגנס, 2018

## הערות שוליים

עבודה