open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'ון סטאפ

**ג'ון פול סטאפ** (11 ביולי 1910 באהיה, ברזיל - 13 בנובמבר 1999 ארצות הברית) היה רופא וקצין בכיר בחיל האוויר האמריקני. היה חלוץ בחקר השפעות התאוצה והתאוטה על גוף האדם. כמו כן, היה יריב ועמיתו של צ'אק ייגר ונודע כ**איש המהיר ביותר על פני כדור הארץ**.

## קריירה צבאית ומחקריו

ג'ון סטאפ הצטרף לשורות חיל האוויר האמריקאי ב-5 באוקטובר 1944 כרופא צבאי. מחקריו בדקו את הכוחות הפועלים על גוף הטייס בגובה רב, ועזרו לפתח מטוסים בעלי רום-טיסה גבוה יותר וכן צניחה מגובה רב יותר. בחודש מרץ שנת 1947 החל לבצע מבדקים שבאו לבחון את יכולת גוף האדם לעמוד בתאוטות פתאומיות, כלומר מצבים המדמים מעבר ממהירות גבוהה מאוד של טיסה למצב של התרסקות. בעת שביצע מבדקים אלו חשבו ששיא כוח הג'י שאדם יכול לשאת הוא 18. ג'ון ניפץ את התפיסה הזאת, כאשר בהתנדבות השתמש במתקני המחקר המיוחדים וספג יותר כוחות ג'י מכל אדם אחר.

במהלך הניסויים החוזרים שערך הוא נפצע קשות, שבר את גפיו ואת צלעותיו ואף סבל מנזק בלתי הפיך לראייתו כתוצאה מהתפוצצות של ורידי הדם בעיניו. באחד מניסויו האחרונים, הופעל על גופו כוח הגדול פי 46.2 מכוח הכבידה על פני כדור הארץ.

במחקר אחר שערך, רצה לבדוק עד כמה כלי הטיס בטיחותי במקרה שחופת הטייס תתפוצץ במהלך טיסה על-קולית. סטאפ עלה לכלי טיס, הגיע למהירות של 917 קמ"ש ללא חופת טייס ולא סבל מפגיעות כלשהן. כמו כן, בדק כוחות שפועלים על הטייס בעת נטישת כלי הטיס שלו וגם ביצע דאייה בגובה רב. בשנת 1970 סיים את שירותו בחיל האוויר האמריקאי. עבד גם עם משרד התחבורה בארצות הברית ועזר לשפר את בטיחות המכוניות. מחקריו השונים עזרו בפיתוח של תאי טייס חזקים ועמידים יותר, וכן בחגורות בטיחות טובות יותר הן בכלי טיס והן במכוניות פרטיות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מהגרים מברזיל לארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס איג נובל
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בטיחות בתחבורה
קטגוריה:רפואה תעופתית
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לטכנולוגיה ולחדשנות
קטגוריה:חברי היכל התהילה הלאומי לתעופה
קטגוריה:זוכי מדליית אליוט קרסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1999
מרדף חצות

**מרדף חצות** (אנגלית: **Midnight Run**) הוא סרט פשע-קומדיה אמריקאי משנת 1988 שביים מרטין ברסט בכיכובם של רוברט דה נירו וצ'ארלס גרודין. לסרט נעשו 3 סרטי המשך לטלוויזיה בשנת 1994.

## תקציר העלילה
צייד הראשים ג'ק וולש (רוברט דה נירו) גויס על ידי המשחרר בערבות אדי מוסקון להביא את ג'ונתן "דוכס" מרדוקס (גרודין) בחזרה ללוס אנג'לס. מרדוקס החשב מעל בכ-15 מיליון דולרים בשיקגו מהבוס ג'ימי סראנו (פארינה). מוסקון המשחרר הערבות הציע בעבורו 450,000 דולר. ג'ק חייב להביא את מרדוקס חזרה בתוך חמישה ימים, או שמוסקון יצטרך לשלם את הכסף. אדי אומר שהעבודה קלה, "ריצת לילה", אבל ג'ק דורש 100,000 $. אל ג'ק פונה סוכן ה-אפ.בי.אי אלונזו מוזל (קוטו), מי שרוצה את מרדוקס להיות עד נגד סראנו אבל ג'ק לא שם לב ובמקום גונב את זהותו של מוזלי, בו הוא משתמש כדי להעביר את עצמו כסוכן ה-אף בי איי לאורך המסע שלו. בשדה התעופה קנדי בניו יורק, עובדיו של סראנו טוני וג'ואי (מירנדה) מציעים לג'ק מיליון דולר כדי להעביר את מרדוקס אליהם, אבל הוא לא מתייחס גם אליהם.ג'ק לוקח את המשמורת על מרדוקס בניו יורק ומתקשר לאדי משדה התעופה, ולא יודע כי הקו של אדי מואזן על ידי ה אף בי איי וג'רי (קהו), עוזרו של אדי, מעביר מידע לעובדיו של סראנו בשביל כסף. עם זאת, יש למרדוקס התקף פאניקה במטוס, מה שמאלץ אותו ואת ג'ק לנסוע ברכבת. כאשר ג'ק ומרדוקס לא מצליחים להופיע, אדי מביא צייד ראשי נוסף מרווין דורפלר (אשטון) כדי למצוא אותם. מרווין משתמש במספר כרטיס האשראי של ג'ק כדי לגלות היכן הם נמצאים, ואז מבטל את הכרטיס. ג'ק נאלץ להסתמך על אמצעים אחרים כדי להתקדם בכל רחבי הארץ, כולל גנבת מכוניות, ללוות מאשתו לשעבר את המכונית בשיקגו, וטרמפים.

## צוות השחקנים הראשי
*רוברט דה נירו כג'ק וולש-צייד ראשים.
*צ'ארלס גרודין כג'ונתן מרדוקס-חשב שמעל באיש מאפיה.
*יפת קוטו כאלונזו מוזלי-בלש FBI.
*ג'ון אשטון כמרווין דורפלר-צייד ראשים.
* דניס פרינה כג'ימי סראנו-איש מאפיה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1988
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת דני אלפמן
קטגוריה:שיקגו בקולנוע
מונטגרנרו

**מונטגרנרו** (באיטלקית **Montegranaro**; בלטינית **Veregra**) היא עיר בנפת פרמו בדרום מחוז מארקה, איטליה, 45 קילומטרים דרומית לעיר הנמל אנקונה, 10 קילומטרים ממערב לחוף הים האדריאטי. העיר שוכנת על גבעה בשטח העמק של נהר "אטה מורטו".

מונטגרנרו נבנתה על שרידיה של העיר הרומית העתיקה "ורגרה" או "ברגרה". שם העיר בא מהביטוי הלטיני "Mons Granarius" (גבעת דגן) ומתייחס לנוף הסביבתי ולאדמה הפורייה.

העיר היא אחד מהמרכזים העיקריים לייצור נעליים באיטליה.

תחנת הרכבת הקרובה לעיר נמצאת כ-10 קילומטרים מזרחית, בעיר החוף צ'יביטנובה מרצ'ה. שדה התעופה הקרוב לעיר הוא נמל התעופה פליני בעיר רימיני. 

קבוצת הכדורסל של העיר, סוטור מונטגרנרו, משתתפת בליגת העל האיטלקית בכדורסל.

## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים
 
* 

קטגוריה:מארקה: ערים
באטה

**באטה** (בספרדית: **Bata**) היא עיר נמל בגינאה המשוונית וכן העיר הגדולה במדינה, ומתגוררים בה כשליש מאוכלוסיית גינאה המשוונית, העיר היא בירת מחוז ריו מוני, שמהווה את החלק היבשתי של גינאה המשוונית, ובירת פרובינציית ליטורל, הגובלת במחוז הדרומי של קמרון מצפון, במחוז הצפוני של גבון מדרום ובפרובינציית סנטרו סור בגינאה המשוונית עצמה.

העיר שוכנת לחופיו של האוקיינוס האטלנטי והייתה בירתה הקודמת של המדינה.

## היסטוריה
העיר הוקמה במהלך המאה ה-17 (לפי התושבים, בערב חג המולד (24 בדצמבר) של 1664, שבתאריך זה הם גם נוהגים לחגוג את הקמתה) על ידי הפורטוגזים על חורבותיו של הכפר פאנג (Fang) שהיה במקום. הצרפתים התיישבו במקום בשלהי המאה ה-19 ולאחר חוזה פריז בשנת 1900 נקבע כי כל שטחה של המדינה יועבר לספרד, ובכך הפכה באטה לבירת גינאה הספרדית.

גינאה המשוונית קיבלה עצמאות מספרד בשנת 1968 ושנה לאחר מכן הוכרזה מלאבו כעיר הבירה שלה. לאחר מהומות אנטי ספרדיות שקדמו לקבלת העצמאות, אוכלוסיית הלבנים בעיר צנחה פלאים וקיפאון כלכלי אחז בעיר במהלך שנות ה-70 וה-80 המוקדמות. גילוי הנפט באזור הביא לקפיצה כלכלית של העיר ולגידול ניכר במספר תושביה. לשם השוואה - אוכלוסיית העיר הוערכה ב-2005 בכ-173,046 תושבים וכיום (2012) בכ-250,770. כיום העיר נחשבת למרכז הכלכלי של הרפובליקה.

## כלכלה
עקב מיקומה האסטרטגי של העיר והנמל הגדול שלה, הנחשב לאחד מהגדולים ביבשת, היא חשופה לזרם גבוה של מהגרים זרים ותיירים מקומיים. העיר נחשבת קוסמופוליטית יחסית לאזור, והיא ידועה בשל חיי הלילה הססגוניים שבה, בתי הקזינו, בתי מלון ומסעדות מפוארים המקדמים בברכה אלפי תיירים מדי שנה. אטרקציות נוספות הן השווקים המקומיים ומרכזי קניות, מבנים מודרניים וטיילת באורך של יותר מ-20 קילומטרים (היחידה מסוגה באפריקה).

## אקלים
האקלים בעיר הוא טרופי חם וגשום. הטמפרטורה נעה בין 21 מעלות צלזיוס בלילה ל-32 מעלות ביום, בקירוב, ואינה משתנה לאורך השנה.

## תחבורה
העיר מהווה עורק תחבורה ראשי בגינאה המשוונית ויוצאות ממנה מעבורות לעיר הבירה מלאבו הממוקמת באי ביוקו, וכן לדואלה, הגדולה שבערי קמרון, הנמצאת סמוך לביוקו.

צפונית לעיר שוכן נמל התעופה באטה, המשמש לטיסת פנים לבירה מלאבו, וכן לערים דואלה, ליברוויל שבגבון וקוטונו שבבנין.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גינאה המשוונית: ערים
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:מפרץ גינאה: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1664
התור באיבן שדאד 2

**התור באיבן שדאד 2** הוא סרט תיעודי של הבמאי אמיר הר-גיל, שיצא בשנת 2000. הסרט מתאר את התור במשרד הפנים במזרח ירושלים, בו עומדים תושבים פלסטינים אשר נתקלים בקשיים מצד המדינה בקבלת הזכויות המגיעות להם והכרה בהיותם תושבי מדינת ישראל. הסרט הופק במסגרת סדרה בנושא זכויות האדם בישראל.

## עלילה
מדי לילה מתקבצים עשרות מתושבי מזרח ירושלים, מצוידים במזון ושתייה, כדי לתפוס מקום טוב בתור למשרד הפנים. אלו לצד אלו נדחסים נשים עם תינוקות, גברים מבוגרים ובחורים צעירים, ממתינים בתנאים בלתי אנושיים לפתיחת המשרד בבוקר. באמצעות המציאות הקשה שנחשפת עולה תמונה קפקאית מחרידה אשר משקפת את מגוון הבעיות והטענות שיש לתושבים הפלסטינים כלפי השלטון הישראלי.

עיסאם קוטוב היה תושב ירושלים עד שחלה באי ספיקת כליות. עד אז שילם מס כחוק לעירייה, לקופת חולים ולביטוח הלאומי, הכל לכאורה היה בסדר. אך מרגע שחלה ונזקק לתרופות יקרות ולטיפולי דיאליזה, החליטו לפתע הפקידים במשרד הפנים ובביטוח הלאומי שקוטוב לא זכאי כלל לתושבות ישראלית, מבחינתם הוא כבר לא קיים ועליו להסתדר בכוחות עצמו, אף על פי שמאז 1967 הוא שילם מיסים כנדרש.

רנא שלעבי, היא ילדה מחוננת שנולדה במזרח ירושלים לאם ירושלמית. מצבה הכלכלי הקשה הפגיש אותה עם ג'יזלה, תיירת יהודייה מאיטליה שהחליטה לעזור לה. היא מבקשת לצאת אתה לאיטליה כדי להפגיש אותה עם איטלקים עשירים שיתמכו בה כלכלית אולם כאשר הן ניגשות יחד למשרד הפנים מסתבר שרנא כלל אינה רשומה במרשם האוכלוסין ולכן אין באפשרותה לצאת מן הארץ.

הסרט משלב צילומים במצלמה נסתרת במשרד הפנים, ועוקב אחרי מסלול הייסורים של עיסאם, רנא ותושבים פלסטינים אחרים אשר עומדים בתור למשרד הפנים ומבקשים להשיג הכרה בתושבותם כדי שיוכלו לקבל את הזכויות המגיעות להם.

התמונה המתגלה מציגה את פרצופה האחר של ירושלים, עיר הקודש, במדינת ישראל של שנת 2000. בעקבות הסרט התקיים דיון בכנסת כמו כן הסרט הוקרן כעדות למצבם העגום של ערביי מזרח ירושלים.

## תגובות לסרט
הסרט זכה בפרס: "הסרט הטוב ביותר" בפסטיבל לסרטים דוקומנטריים, פסטיבל דוקונגה ה-4, והוקרן בסינמטקים של תל אביב, חיפה וירושלים.

הסרט נבחר לשמש כמוצג משפטי בתביעה שהגישה האגודה לזכויות האזרח לבית המשפט העליון נגד משרד הפנים.

מאיר מרגלית, חבר מועצת עיריית ירושלים (מרצ), ארגן הקרנה שלו לפני חברי המועצה ושר הפנים, אך ההקרנה בוטלה על ידי ראש עיריית ירושלים אהוד אולמרט. דינה זילבר ממחלקת בג"ץ של פרקליטות המדינה הזמינה את הסרט להקרנה לפני עמיתיה.

## קישורים חיצוניים

* ISRAELI DOCUMENTARY
* התור באיבן שדאד 2, באתר הבית של פרופ' אמיר הר גיל
* הסרט המלא לצפייה ישירה באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים

קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:סרטי 2000
קטגוריה:מזרח ירושלים
קטגוריה:ירושלים בקולנוע
קטגוריה:סרטים תיעודיים העוסקים בסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2000
קטגוריה:סרטי אמיר הר-גיל
אלוהי הפערים

**אלוהי הפערים** היא תפיסה תאולוגית, לפיה הפערים בידע שמספק לנו המדע נלקחים כראיות או כהוכחות לקיומו של אלוהים. המושג הומצא על ידי תאולוגים נוצריים לא על מנת להטיל דופי בתאיזם, אלא כדי להצביע על הכשל שבהסתמכות על טיעונים טלאולוגיים לקיומו של אלוהים. יש המשתמשים בביטוי זה על מנת להתייחס לטיעוני אד איגנורנטיאם. באופן כללי המונח משמש על מנת לתאר נסיגה הדרגתית מהסברים דתיים לתופעות פיזיקליות לטובת הסברים מדעיים מקיפים יותר לתופעות אלו.

## מקור הביטוי
ניסוח ראשוני של הרעיון הוזכר על ידי מרצה מטיף מן המאה ה-19 בשם הנרי דארמונד , בהרצאתו **מעלותיו של האדם**. הוא נזף בנוצרים שהפנו לדברים שהמדע עדיין לא יכל להסביר – "פערים שהם משלימים בעזרת האלוהים" – וקרא להם לקבל את כל הטבע כאלוהים, כעבודה של "[...] אלוהים אימננטי, שהוא אלוהי האבולוציה, המפואר לאין-שעור מאלוהי פלאים-מזדמנים, שהוא האלוהים של התאולוגיה הישנה."

במלחמת העולם השנייה התאולוג והקדוש המעונה דיטריך בונהופר הביע את הקונספט בצורה דומה במכתבים שהוא כתב בהיותו בכלא הנאצי. בונהופר כתב, לדוגמה:
"כמה שגוי זה להשתמש באלוהים כמגשר-פערים בחוסר השלמות של הידע שלנו. אם למעשה הגבולות של הידע נדחפים אחורה יותר ויותר (וזה חייב להיות המקרה), אז אלוהים נדחף אחורה יחד איתם, ולכן הוא ממשיך בנסיגה. אנחנו צריכים למצוא את אלוהים במה שאנחנו יודעים, לא במה שאנחנו לא יודעים."

בספרו מ-1955, **מדע ואמונה נוצרית**, כתב המנהיג האוונגליסטי האמריקאי צ'ארלס קולסון:
:אין 'אלוהי הפערים' שישתלט על המקומות האסטרטגיים בהם המדע כושל; והסיבה היא שלפערים מהסוג הזה יש הרגל בלתי-נמנע של התכווצות.
וגם
:או שאלוהים הוא בטבע כולו, ללא פערים, או שהוא לא קיים כלל.

## הערות שוליים

קטגוריה:תאולוגיה
קטגוריה:כשלים לוגיים
מריה ירמולובה

[שמאל|ממוזער|180px|מריה ירמולובה - ציור של [ולנטין סרוב]]
**מריה ירמולובה** (ברוסית: **Мария Ермолова**; (3 ביולי (15 ביולי) 1853, מוסקבה - 12 במרץ 1928 מוסקבה) הייתה שחקנית תיאטרון רוסית.

לפי דברי קונסטנטין סטניסלבסקי היא הייתה הגדולה מכל השחקנים שהוא הכיר. בשנת 1902 היא זכתה בתואר "השחקנית המעוטרת של תיאטראות הקיסר" ובשנת 1920 בתואר "אמן העם". 

היא הייתה ידוע במיוחד בזכות בגילום דמויות שוחרות חירות העומדות על האידיאלים שלהן.

## ביוגרפיה
מריה ירמולובה נולדה במוסקבה למשפחת עובד בתיאטרון מאלי. בשנת 1862 החלה מריה הצעירה ללמוד בלט אך ללא הצלחה יתרה. בשנת 1866 אביה שידע שהיא חובבת תיאטרון הרשה לה לשחק בהצגה של חובבנים. בהמשך היא החלה ללמוד משחק. בשנת 1870 עלתה ירמולובה לראשונה על בימת תיאטרון מאלי במוסקבה. לאחר שבשנת 1871 סיימה את לימודי המשחק, התקבלה לסגל התיאטרון. תחילה היא שיחקה בתפקידים קטנים ולא בלטה במיוחד. באותה תקופה היא הכירה בעלה שלמד משפטים ושהיה שחקן חובב.

בשנת 1873 שיחקה ירמולובה תפקיד ראשי במחזה של אלכסנדר אוסטרובסקי וזכתה להכרה על עבודתה. היא החלה לשחק תפקידים ראשיים במחזות שונים וזכתה בהצלחה אדירה. בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-19 ירמולובה הייתה השחקנית המובילה של התיאטרון ונחשבה לשחקנית הטובה ברוסיה. בתקופה זו בנוסף למחזות של אלכסנדר אוסטרובסקי היא שיחקה במחזות של לופה דה וגה, ויליאם שייקספיר, פרידריך שילר, הנריק איבסן ועוד. לאחר שנת 1910 היא החלה לשחק תפקידים של נשים בגיל העמידה ובשנת 1923 עזבה את הבמה.

ירומלובה נפטרה בשנת 1928 ונטמנה בבית העלמין נובודוויצ'יה. לאחר פטירתה בדירתה הוקם מוזיאון לזכרה שפועל עד היום. אחד התיאטראות של מוסקבה נקרא על שמה.

בעלה ניקולאי שובינסקי עשה קריירה משפטית מרשימה. הוא גם היה פעיל פוליטי ונבחר מספר פעמים לדומה. לאחר מהפכת אוקטובר כל רכושו הולאם והוא נמלט מרוסיה הסובייטית. הוא נפטר בשנת 1921 בקונסטנטינופול.

## קישורים חיצוניים

* אתר מוזיאון ירמולובה
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:שחקניות תיאטרון רוסיות
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1853
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1853
קטגוריה:נפטרות ב-1928
ז'ול הופמן

**ז'ול הופמן** (בצרפתית: **Jules Hoffmann**; נולד ב-2 באוגוסט 1941) הוא מדען צרפתי יליד לוקסמבורג שחלק בשנת 2011 פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה עם הפרופסור ברוס בויטלר על חקר מערכת החיסון המולדת.

קיבל תואר ראשון בכימיה וביולוגיה מאוניברסיטת שטרסבורג, שם קיבל בשנת 1969 גם את הדוקטורט. בשנת 2007 מונה לנשיא האקדמיה הצרפתית למדעים. הוא ידוע בעיקר בשל עבודתו בתחום חקר מערכת החיסון וזכה במספר פרסים, בהם פרס רוברט קוך 2004 ופרס שאו 2011.

## קישורים חיצוניים

* פרס נובל לרפואה לשנת 2011 הוענק השנה בתחום מערכת החיסון, באתר DoctorsOnly
* 

קטגוריה:מדענים צרפתים
קטגוריה:ביולוגים צרפתים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שטרסבורג
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס שאו
קטגוריה:אימונולוגים צרפתים
קטגוריה:זוכי מדליית הזהב של CNRS
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1941
קטגוריה:זוכי פרס קרן גיירדנר הבינלאומי
שביעי

**שביעי** הוא עיתון לציבור הדתי לאומי המחולק חינם בעשרות אלפי עותקים בבתי כנסת בישראל. השבועון החל לצאת לאור בשנת 2011.

בתחילה יצא השבועון כמקומון בצפון ישראל. בדצמבר 2012 החל לצאת בתפוצה ארצית במסגרת תפוצת עלוני השבת של "מקור ראשון". העיתון ממתג עצמו כעיתון בתחום החדשות המגזריות בציונות הדתית, ומפיץ כשישים אלף עותקים בשבוע ברחבי הארץ. העיתון כולל כתבות חדשותיות ומגזיניות וכן מדורים.

## ידיעות בולטות
* נחשף לראשונה כי הרב יעקב אריאל ניתק עצמו מארגון רבני צהר לאחר כישלון חוק עמאר-אריאל בבחירות לרבנות הראשית.
* פורסם ציטוט של הרב יעקב מדן שהתבטא בחריפות נגד המגמות בצה"ל.
* פורסם מכתב של הרב יצחק יוסף נגד הרב אליעזר מלמד על מפגשו עם רבה רפורמית.
* 
* בעקבות בג"ץ עילת הסבירות, שבו נפסל תיקון לחוק יסוד: השפיטה במהלך מלחמת חרבות ברזל, פורסמה קריקטורה של אסתר חיות דורכת על גופת חייל כשבידה דגל עם סמל מערכת המשפט. בעקבות דרישה של היועץ המשפטי למערכת בתי המשפט, עו"ד ברק לייזר, שטען שהקריקטורה היא פרסום חמור העולה כדי חשד להסתה לאלימות וחשד לזילות בתי המשפט, הגיליון הודפס בלעדיה, אך מאמר המערכת בו, מאת רובי לוזון, מתח ביקורת חריפה על חיות. לימים, נמסר שהפרקליטות קבעה שאין בקריקטורה עילה לפתוח בחקירה.

## קישורים חיצוניים
* 
*שביעי, באתר העין השביעית
*

## הערות שוליים

קטגוריה:עלוני שבת
ברוקולי סיני

**ברוקולי סיני** (שם מדעי: *Brassica oleracea Alboglabra*) הוא זן של כרוב הבר. הוא ידוע גם בשמות **קייל סיני** ו**קאי-לאן**. הוא ירק עלי בעל עלים ירוקים עם גזע עבה, ומספר קטן של ראשי פרחים הדומים לאלו של הברוקולי. ברוקולי וברוקולי סיני שניהם שייכים לאותו המין, כרוב הבר. טעמו דומה מאוד לברוקולי ומעט מר ממנו. 

ברוקולי סיני נפוץ מאוד במטבח הסיני, ובמיוחד במטבח הקנטונזי. מתכון נפוץ הוא ברוקולי סיני מוקפץ עם ג'ינג'ר ושום.

## קישורים חיצוניים

שמאל|ממוזער|250px|ברוקולי סיני בסגנון קנטונזי

קטגוריה:מצליבים
קטגוריה:ירקות
דרושות אמהות במאדים

**דרושות אמהות במאדים** (באנגלית: **Mars Needs Moms**) הוא סרט מדע בדיוני אנטי פמיניסטי בהנפשה ממוחשבת שיצא לאקרנים בשנת 2011. הסרט הופק על ידי חברת ImageMovers Digital והופץ על ידי סרטי אולפני וולט דיסני.

הסרט הוא הסרט השני והאחרון שהופק על ידי חברת ImageMovers Digital לאחר הסרט "רוחות חג המולד". הסרט נחל כישלון בקופות עם תקציב של 150 מיליון דולר והכנסות בגובה 39 מיליון דולר בלבד, מה שהוביל לסגירת החברה.

שיר הסיום של הסרט הוא "Crazy Little Thing Called Love" של להקת קווין.

## תקציר העלילה
עלילת הסרט מתרחשת בתחילת חופשת הקיץ, אשר בה מילו, ילד בן 9 רוצה לבלות ולשחק עם חבריו. עם זאת, אמו מטילה עליו מטלות רבות שגורמות לו כעס רב ולא מאפשרות לו לשחק עם חבריו. באחד מימי הקיץ, אמו של מילו מכריחה אותו לאכול ברוקולי, אך הוא מסרב לאכול את הירק. אמו נאלצת לשלוח אותו לישון מוקדם ומילו מבקש "הלוואי שלא תהיה לי אמא". במהלך הלילה, חייזרים חוטפים את אמו של מילו לכוכב הלכת מאדים.

## ביקורת
הסרט קיבל ביקורות מעורבות, אך המשחק קיבל ביקורות חיוביות. הסרט היה כישלון קופתי גדול. ביום הקרנת הבכורה הכניס כ-1.72 מיליון דולר ובשבוע הקרנת הבכורה כ-6.8 מיליון דולר.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:מאדים בסרטים
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2011
קטגוריה:סרטים שהיו כישלון קופתי
קטגוריה:סרטי אנימציה על ילדים
קטגוריה:סרטי וולט דיסני
קטגוריה:סרטי אנימציה על רובוטים
קטגוריה:סרטי אנימציה על חיים מחוץ לכדור הארץ
יורגן קורץ

פרופסור **יורגן קורץ** (בגרמנית: Jürgen Kurths; נולד ב-11 במרץ 1953 בארנדסי שבאלטמרק) הוא פיזיקאי ומתמטיקאי, מומחה עולמי לפיזיקה לא ליניארית של מערכות מורכבות. 

יורגן קורץ למד באוניברסיטת רוסטוק וסיים את הדוקטורט בשנת 1983. בהמשך הוא עבר לאוניברסיטת פוטסדאם. בשנות ה-90 הוא מונה לפרופסור לדינמיקה לא-ליניארית באוניברסיטת הומבולדט.

הוא ידוע בעיקר בשל תרומתו הנכבדה לתחומי הדינמיקה הלא ליניארית, מערכות מורכבות ותאוריה של רשתות עם יישומים לבעיות מגוונות מתחומי האקלים, פיזיולוגיה, ביולוגיה מערכתית והנדסה.

## קישורים חיצוניים

* מידע על הישגיו של יורגן קורץ

קטגוריה:פיזיקאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1953
בריאן שמידט

שמאל|ממוזער|250px|בריאן שמידט
**בריאן שמידט** (באנגלית: **Brian Schmidt**; נולד ב-24 בפברואר 1967, מיזולה, מונטנה, ארצות הברית) הוא אסטרופיזיקאי אמריקאי ממוצא אוסטרלי וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2011 ביחד עם אדם ריס וסול פרלמוטר.

ב-1985 סיים שמידט את לימודיו התיכוניים, ב-1989 סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת אריזונה וב-1993 סיים תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד. הוא פרופסור באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה.

ידוע בשל עבודתו בחקר סופרנובה, כאשר הצליח להוכיח יחד עם אדם ריס וסול פרלמוטר את התפשטות היקום.
זכה יחד עם ריס ופרלמוטר בפרס שאו לאסטרונומיה ב-2006. ביחד עם שניהם חלק פרס נובל לפיזיקה ב-2011. בשנת 2015 זכה במדליית הכבוד של מכון נילס בוהר ובפרס פריצת הדרך בפיזיקה יסודית.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס שאו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אריזונה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:אסטרונומים אמריקאים
קטגוריה:אוסטרלים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות באוסטרליה
קטגוריה:אסטרופיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גרובר בקוסמולוגיה
קטגוריה:זוכי פרס פריצת הדרך בפיזיקה יסודית
קטגוריה:מהגרים לאוסטרליה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
הפועל עפולה (כדורגל)

[200px|ממוזער|שמאל|סמל המועדון עד שנת [2021]]
**הפועל עירוני עפולה** היא קבוצת כדורגל ישראלית המשחקת בליגה הלאומית.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1951 ושיחקה במשך שנים רבות בליגות הנמוכות. בתום עונת 2003/2004 העפילה הקבוצה לליגה א'. בתום עונת 2012/2013 העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הלאומית, הליגה השנייה בישראל.

בעונת 2014/2015 בליגה הלאומית סיימה הקבוצה במקום 4.

בגביע המדינה בכדורגל 2012/2013 הגיעה לשמינית הגמר והפסידה להפועל רמת גן 5-3.

בגביע המדינה בכדורגל 2014/2015, בתאריך-29 באפריל 2015 הגיעה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לחצי גמר גביע המדינה, והובסה 7-0 על ידי הפועל באר שבע (ההפסד הגדול ביותר בשלב חצי הגמר מאז נוסד גביע המדינה).

ב-6 בדצמבר 2017 זכתה הקבוצה בתואר הראשון בתולדותיה – גביע הטוטו לליגה הלאומית (ליגת המשנה), לאחר שניצחה 3–0 את הפועל רמת גן במשחק הגמר.

בגביע המדינה בכדורגל 2018/2019 הגיעה לרבע הגמר לאחר ניצחונות על הפועל בני לוד בסיבוב שמיני, ומ.ס. אשדוד בשמינית הגמר. ברבע הגמר התמודדה מול בני יהודה והפסידה בתוצאה כוללת 3-1.

בגביע המדינה בכדורגל 2019/2020 הגיעה לשמינית הגמר לאחר ניצחון על הפועל אשקלון, בשמינית הגמר התמודדה שוב מול בני יהודה והפסידה בו 1-0.

בגביע המדינה בכדורגל 2020/2021 הגיעה הקבוצה לרבע הגמר לאחר ניצחונות על הפועל נוף הגליל בסיבוב שמיני והפועל כפר סבא בשמינית הגמר. ברבע הגמר התמודדה מול מכבי חיפה והפסידה בתוצאה כוללת 4-1.

ב-4 ביולי 2021 שינתה הקבוצה את שמה למועדון הכדורגל הפועל עירוני עפולה.

בגביע המדינה בכדורגל 2022/2023 הגיעה הקבוצה לרבע הגמר לאחר ניצחונות על הפועל תל אביב בסיבוב שמיני והפועל כפר סבא בשמינית הגמר. ברבע הגמר התמודדה מול בית"ר ירושלים והפסידה בתוצאה הכוללת 5-2.

בעונת 24\2023 בליגה לאומית נקלעה לתחתית הטבלה ומאבק ירידה, ולבסוף שרדה. בעונה הבאה, נקלעה בשנית לתחתית הטבלה, וסיימה במקום ה - 15, מקום ממנו יורדים ליגה אך לבסוף נשארה בליגה הלאומית בגלל שהפועל ניר רמת השרון לא עברה בבקרה התקציבית.

## אצטדיון
בשנת 2009 נחנך אצטדיון כדורגל חדש ליד צומת עפולה עילית, האצטדיון העירוני עפולה, שהכיל תחילה כ-500 מקומות ביציע אחד במערב האצטדיון, והקבוצה שיחקה בו החל מסוף עונת 2008/2009. האצטדיון הקטן לא הספיק כדי לארח משחקים בליגה הלאומית בעונת 2013/2014 ולכן אירחה הקבוצה את משחקיה באופן זמני באצטדיון גרין בנצרת עילית שמכיל כ-4,000 צופים. באצטדיון המקומי נערכו שדרוגים מקיפים שכללו הקמת יציע נוסף ממזרח למגרש עם 2,000 מקומות. כמו כן שודרג מגרש האימונים של הקבוצה השוכן מעבר ליציע המזרחי באצטדיון והוקם בו יציע מקורה חלקית של 500 מקומות (שהוקם תחת ליציע המזרחי של האצטדיון עצמו). העבודות הסתיימו בקיץ 2014, והקבוצה חזרה לשחק באצטדיון המשודרג החל מעונת 2014/2015.

## סגל הקבוצה
; 
; נכון ל-4 באפריל 2025

### צוות מקצועי



## תארים
**[[גביע הטוטו]] לליגה הלאומית (1):**
* 2017/2018

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל ישראליות
עפולה
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1951
קטגוריה:עפולה: ספורט
ג'ון ברוור מינוץ'

**ג'ון בְּרוֹוֶר מִינוֹץ**' (באנגלית: **Jon Brower Minnoch**; 29 בספטמבר 1941, ביינברידג', וושינגטון, ארצות הברית - 10 בספטמבר 1983, סיאטל, ארצות הברית) היה אמריקאי שנחשב לאדם הכבד ביותר בהיסטוריה. משקל השיא שלו עמד על כ-635 קילוגרמים. זוהי למעשה הערכת המשקל שלו, שכן גודלו הרב, בריאותו הלקויה ואי יכולתו לנוע מנעו שקילה ממשית שלו. בגיל 12 שקל כ-132 קילוגרמים ובגיל 22 היה בגובה של 1.85 מטרים ובמשקל של כ-178 קילוגרמים.

## טיפול רפואי
משקלו של מינוץ' המשיך לעלות באופן קבוע עד לאשפוזו במרץ 1978 עקב סיבוכים בקצב הלב ובדרכי הנשימה. באותה השנה שבר את שיא הפרש המשקל בין חתן לכלה כאשר התחתן עם חברתו ג'נט ששקלה קצת פחות מ-50 קילוגרמים. לשניים נולדו שני ילדים. הוא אובחן כסובל מבצקת, מצב שבו הגוף צובר נוזל חוץ-תאי עודף. רופאו בבית החולים, האנדוקרינולוג ד"ר רוברט שוורץ העריך שכמעט 408 קילוגרמים ממשקלו הכולל הם נוזלים עודפים.

משקלו העצום הקשה מאוד על העברתו לבית החולים. היה צורך ביותר מתריסר כבאים ואנשי חילוץ, אלונקה מיוחדת ושימוש במעבורת על מנת לאשפז אותו במרכז הרפואי של אוניברסיטת וושינגטון בסיאטל. שם הוא הונח על גבי שתי מיטות חולים שהוצמדו אחת לשנייה, ו-13 אנשי צוות גלגלו אותו על הצד כדי להחליף לו סדינים.

## מותו
מינוץ' שוחרר מבית החולים לאחר 16 חודשים של דיאטה קפדנית שבה הורשה לאכול עד 1,200 קלוריות ליום. ביציאתו מהאשפוז שקל 216 קילוגרמים, זאת לאחר שהשיל ממשקלו כמעט 419 קילוגרמים - הירידה הגדולה ביותר במשקל שתועדה בהיסטוריה. עם זאת, באוקטובר 1981, הוא שוב אושפז כאשר משקלו נסק ל-432 קילוגרמים. הבצקת ממנה סבל הייתה כה חמורה וכה קשה לטיפול ולכן הוחלט שלא לטפל בה. כתוצאה מכך הוא נפטר לאחר 23 חודשים, ב-10 בספטמבר 1983 בגיל 41. במותו, עמד משקלו על 362 קילוגרמים וה-BMI שלו היה 105.3.

## ראו גם
* השמנת יתר חולנית
* קרול יאגר
* וולטר האדסון

## קישורים חיצוניים

* ג'ון ברוור מינוץ' באתר שיאי גינס
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת וושינגטון
קטגוריה:סיאטל: אישים
קטגוריה:שיאני גינס אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1941
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1983
שבט כהן

**שבט כהן** היא קומדיית מצבים ישראלית שהופקה בשנת 1991 עבור הערוץ הראשון. הסדרה עוסקת בחוויותיה היומיומיות של משפחה ישראלית. את פרקי הסדרה כתבו יוסף ויאיר לפיד, היא הופקה בידי חיימון גולדברג, דניאל פארן ועוזי פלד ובוימה בידי דן בירון. הסדרה ירדה מהמסך לאחר מספר ביקורות שליליות, ולא הותירה חותם משמעותי, למעט בשידורים חוזרים.

## דמויות
* בני כהן (אברהם מור) אב המשפחה. 
* אלישבע כהן (שושיק שני) אם המשפחה. 
* גידי כהן (דני שטג)
* אורלי כהן (ענת זמיר)
* דורית (לבנה פינקלשטיין)
* שירה (ליאת גורן)
* הרצל (מאיר סויסה)
* שבח (יונתן צ'רצ'י)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1991
קטגוריה:קומדיות מצבים ישראליות
קטגוריה:יאיר לפיד
לאוניד סובינוב

שמאל|ממוזער|180px|לאוניד סובינוב בסביבות 1910
**לאוניד סובינוב** (ברוסית: **Леони́д Вита́льевич Со́бинов**; (26 במאי (7 ביוני) 1872 - 14 באוקטובר 1934), היה זמר אופרה רוסי וסובייטי, זוכה תואר אמן העם (1923).

## חייו
לאוניד סובינוב נולד בירוסלבל למשפחת עובד בתחום המסחר. בהיותו לומד בגימנסיה הוא התחיל לשיר. לאחר סיום הלימודים הוא התקבל לפקולטה למשפטים של אוניברסיטת מוסקבה וסיים אותה בשנת 1894. עם קבלת תואר משפטן סובינוב החל לעבוד במשרד עורכי דין.

במקביל ללימודים באוניברסיטה סובינוב היה שר במקהלה ובסתיו 1892 החל ללמוד זימרה. לאחר סיום לימודי זימרה בשנת 1897 סובינוב התקבל לסגל תיאטרון בולשוי. בשנת 1899 הוא שר לצד פיודור שאליאפין, אותו העריץ. בשנים 1904–1906 סובינוב הופיע בתיאטרון לה סקאלה במילאנו. בהמשך הוא היה שר בבתי אופרה של פריז, לונדון, ברלין, וינה וערים נוספות באירופה.

לקראת עונת שנת 1910 סובינוב חזר לתיאטרון בולשוי. לאחר מהפכת אוקטובר סובינוב נבחר למנהל התיאטרון וכיהן בתפקיד זה פעמיים - בשנים 18–1917 ובשנת 1921.

לעיטים קרובות הור שר לצד אנטונינה נז'דאנובה.

סובינוב עזב את הבמה בשנת 1933 בגיל שישים. הוא נפטר בריגה מהתקף לב ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.

לזכרו בעיר סראטוב מתקיים פסטיבל שנתי.

החל מתחילת המאה ה-20 בוצעו הקלטות רבות של סובינוב שרובם הועברו לתקלטורים.

האסטרואיד 4449 Sobinov נקרא על שמו.

## משפחתו
סובינוב היה נשוי פעמיים. בפעם הראשונה הוא התחתן עם השחקנית מריה קורז'בינה. מנישואין אלו היו לו שני בנים. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה הם התגייסו לצבא הלבן. הבן הצעיר נהרג במלחמה, השני עזב את רוסיה והתגורר בגרמניה. עם סיום מלחמת העולם השנייה הוא נעצר על ידי נ.ק.ו.ד. ונשלח ל-10 שנות מאסר בגולג. לאחר שחרורו הוא התגורר בקרבת מוסקבה ונפטר תוך זמן קצר.

מנישואין השניים (1915) לסובינוב הייתה בת שהתגוררה איתו ועם אשתו השנייה בברית המועצות. נכדתו היא במאית סרטים מצוירים מצליחה.

## קישורים חיצוניים

* אתר מוזיאון לזכר הזמר
* אריות בביצוע של סובינוב
* קורות חיים באנגלית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרי טנור
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:זמרי אופרה רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1872
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1872
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1934
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1934
מנגנון פיזו-פוקו

ממוזער|300px|מנגנון פוקו. משמאל: האור מוחזר מהמראה המסתובבת (שמאל) אל המראה הנייחת (למעלה). מימין: האור החוזר מהמראה הנייחת, מוחזר מהמראה המסתובבת, אשר התקדמה לזווית θ בזמן מסע האור אל המראה הנייחת. הטלסקופ בזווית 2θ ביחס למקור האור קולט את הקרן המוחזרת.
ממוזער|300px|מנגנון פיזו. האור עובר מצד אחד של השן בדרכו החוצה, ומצדה השנייה של השן בדרכו חזרה, בהנחה שמהלך גלגל השיניים משלים שן אחת בזמן התקדמות האור.

**מנגנון פיזו-פוקו** (1850) תוכנן על ידי הפיזיקאים הצרפתים ארמן איפוליט פיזו ולאון פוקו על מנת למדוד את מהירות האור. במהלך הניסוי, אור מוחזר ממראה מסתובבת, לעבר מראה נייחת המוצבת במרחק 35 קילומטר ממנה. המראה המסתובבת חגה מעט בזמן שלוקח לאור לעבור מהמראה המסתובבת לנייחת וחזרה, והשתקפות האור מוסטת ביחס למקור האור, בזווית קטנה אך ניתנת לגילוי. אם המרחק בין המראות הוא *h*, הזמן בין שתי ההשתקפויות על המראה המסתובבת הוא 2*h*/*c* (כאשר *c* היא מהירות האור). אם המראה מסתובבת בקצב זוויתי קבוע וידוע \omega, הזווית *θ* נוצרת בזמן של מסע האור בשני הכיוונים, ואז:

:\frac{\theta}{\omega} = \frac {2h}{c}=t 

במילים אחרות, ניתן לחשב את מהירות האור *c* על פי הזווית הנצפית *θ*, מהירות זוויתית ידועה, והמרחק *h* כך:

:c = \frac {2 \omega h}{\theta }

הגלאי נמצא בזווית 2*θ* ביחס למקור האור, מאחר שהנורמל למראה המסתובבת מסתובב ב-*θ*, ומפחית ב-*θ* גם את זווית הכניסה של הקרן וגם את זווית ההשתקפות.

פוקו ביסס את המנגנון על ניסוי קודם של פיזו אשר, ב-1849, השתמש בשתי מראות קבועות, כאשר אחת מהן מוסתרת חלקית על ידי גלגל שיניים מסתובב.
ההערכה של פיזו למהירות האור הייתה גבוהה מהמציאות בכ-5%.

הניסוי של פיזו למדידת מהירות האור במים נחשב כ"מסמר האחרון בארון המתים" של המודל החלקיקי של האור של ניוטון. מודל זה חזה שתנועת האור במים אמורה להיות מהירה יותר מאשר באוויר. פיזו הראה שמהירות האור במים נמוכה מבאוויר, על ידי כך שהניח צינור מלא מים בנתיב האור.

## קישורים חיצוניים
* תרשים הניסוי המקורי המופיע בכרך השני בספר של פוקו: Volume Two - ''Recueil des travaux scientifiques de Léon Foucault'' 1878.
* Light in moving media
## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקה: ניסויים
אחמד עלי

**אחמד מוחמד מוחמד עלי** (בערבית: **أحمد محمد محمد علي**; נולד ב-19 בנובמבר 1972) הוא קצין בדרגת עקיד (קולונל) המכהן כיועץ תקשורת לנשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי ולשעבר דובר צבא מצרים הראשון.

מונה לתפקיד דובר הצבא המצרי לאחר הדחת הנשיא מוחמד מורסי. לדף הפייסבוק כדובר הצבא היו מעל 2,000,000 עוקבים וכלי התקשורת המצריים עקבו באדיקות אחרי העדכונים שהוא פרסם, והעלו בעקבותיהם ידיעות הקשורות לצבא.

עלי סיים את לימודיו במכללה הצבאית המצרית  בשנת 1991. לאחר מכן שירת בחיל הרגלים המצרי והשתלב בו בתפקידים שונים, בהם מפקד גדוד. בהמשך כיהן כחבר בצוות ההוראה של המכללה הצבאית ושל מכללת המפקדים והמטה הכללי. הוא מחזיק במספר תארים אקדמיים בנושאי צבא וביטחון. בין היתר למד בבריטניה ובארצות הברית.

## קישורים חיצוניים
* דף הפייסבוק הרשמי
* חשבון הטוויטר הרשמי
* 
* גלעד וניג, איש הספינים של א-סיסי, באתר מכון וושינגטון למדיניות המזרח הקרוב, 1 ביולי 2014 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא מצרים
קטגוריה:דוברים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1972
שבלול השדה

[ממוזער|250px|ה[קונכייה של שבלול השדה]]
ממוזער|250px|שבלול השדה, באוקטובר 2019

**שבלול השדה** (או **חלזון השדה**; שם מדעי: *Helix engaddensis*) הוא חילזון ממשפחת הקדמומיים וסדרת שבלולי יבשה בעל ריאות החי ביבשה. שבלול השדה הוא מין אנדמי ללבנט.

## תיאור

לשבלול השדה קונכייה גדולה יחסית, גובהה נע בין 30 ל-40 מ"מ וקוטרה 30–40 מ"מ, כך שצורתה די כדורית. יש בה כ-4 וקצת פיתולים. צבעה גוני צהוב, חום, חאקי וקרם. לעיתים על הקונכייה יש דוגמה מפוספסת בצבע כהה יותר.

מראהו דומה באופן כללי לשבלול הגינה. צבע הגוף של שבלול השדה הוא חום-צהבהב-אפור עד אפור כהה. הרגל רחבה בעלת שוליים בולטים. בראשו של שבלול השדה זוג משושים ארוכים ועליהם העיניים, שעיקר תפקודן הוא להבחין בין אור לחושך. המשושים הקדמיים קצרים יותר ונקראים "בחנינים" ובהם איברים הרגישים לריח, מישוש וטעם. שני זוגות המשושים אלה מהווים את איברי החושים של השבלול. פה השבלול נפתח בלסתות שבאמצעותן הוא אוסף את המזון, בפיו ישנה מגרדת או משננת (radula), איבר בעל מספר רב של שיניים קטנות, שבאמצעותה הוא טוחן וחותך את המזון לפני העברתו למערכת העיכול.

## אורח חיים
כמו מרבית החלזונות בארץ ישראל, שבלול השדה פעיל בחורף, בעיקר בלילות לחים או מוקדם בבוקר, ובקיץ נמצא בתרדמת קיץ ומבצע קיוט (הפסקת פעילות וצמצום משמעותי של חילוף חומרים פנימי) כאשר הוא מתחפר בתוך האדמה, נסוג כולו אל תוך הקונכייה וסוגר אותה בחתם גירני.

בחורף הוא אוכל, מזדווג ומתרבה. אחרי ההזדווגות הוא חופר גומה בעומק 6 ס"מ בתוך האדמה ובה מטיל את הביצים, ואחר כך מכסה אותה. שבלול השדה הוא הרמאפרודיט, כלומר: בעל מערכת רבייה הן של זכר והן של נקבה, כך שבסיום ההזדווגות שני השבלולים מופרים ומטילים ביצים.

שבלול השדה ניזון בעיקר מחומרים צמחיים מתים, בעיקר צמחים ירודים, רקב צמחי, פטריות, עובש וחומרים אורגניים על האדמה, אך גם מצמחים ירוקים כגון עלים או נבטים.

שבלול השדה מתקדם באמצעות כיווץ והרפיה של שרירי הרגל, כאשר הוא מחליק על גבי ריר אותו הוא מפריש מהסולייה. הריר נועד להגן על רגל השבלול מחפצים חדים, להקל עליו את ה"החלקה" בעת תנועתו ואף להידבק למשטחים חלקים או אנכיים.

שבלול השדה משמש מזון למספר מינים של מכרסמים, עופות, זוחלים, דו-חיים ופרוקי-רגליים.

לשבלול השדה מספר מנגנוני הגנה מפני טורפים:
# הסוואה: צבעי החום-קרם של קונכייתו בצירוף דוגמאות הפסים עליה מסייעת לו להתמזג ברקע במקום חיותו ובכך מקשה על טורפים להבחין בו.
# התבצרות: שימוש בקונכייה כשריון או מגן קשיח מפני טורפים.
# הגנה כימית: הפרשת קצף רירי.

בארץ ישראל נפוץ שבלול השדה בצפון ובמרכז: בגליל, בבקעת הירדן, בעמקים, במישור החוף, בשומרון, השפלה והרי ירושלים ועד הנגב הצפוני בדרום. מעבר לבאר שבע האקלים יבש מידי בשביל שבלול השדה.

## גלריה


קובץ:Helix engaddenis.jpg|שבלול השדה מתעורר מתרדמת קיץ
File:Land Snail - Helix engaddensis - Rishon LeZion 2020-11-30 IZE-106.jpg|שבלול השדה מתכנס בקונכייתו


## לקריאה נוספת
* יוסף הלר, **שבלולי ארץ ישראל - אורחות חיים ומגדיר**, הוצאת משרד הביטחון, 1993

## קישורים חיצוניים

* שבלול השדה, באתר ארצות החמרה
* שבלול השדה באתר טיולי
* מידע על שבלול השדה, באתר כותר
* תמונה של שבלול השדה במט"ח
* אתר על שבלול השדה המיועד בעיקר לתלמידי בית הספר היסודי
* 
* 

קטגוריה:קדמומיים
קטגוריה:ארץ ישראל: שבלולים
קטגוריה:אוכלי רקבובית
גברדין

[שמאל|ממוזער|מודעה של ברברי למכירת חליפות גברדין, ב-[1908]]
**גברדין** (באנגלית: **Gabardine**) הוא טקסטיל שהומצא ב-1879 על ידי תומאס ברברי, שרשם עליו פטנט ב-1888. האריג אטום למים ומשמש ליצירת מעילי גשם ובגדים אחרים.

הגברדין שימש לביגוד עבור חוקרי קטבים דוגמת רואלד אמונדסן וארנסט שקלטון ועבור כובש הפסגות ג'ורג' מאלורי.

## ראו גם
*בד דנים

## קישורים חיצוניים

* גברדין באתר מילון הבדים
* 

קטגוריה:בדים
גן ריקי

**גן ריקי** הוא מחזה פרי עטו של דויד גרוסמן.

## תקציר העלילה
דויד גרוסמן כתב על ההצגה בתוכניית ההצגה של תיאטרון הבימה, 1988:

## המחזה בדפוס
ממוזער|כריכת הספר גן ריקי

* דויד גרוסמן, **גן ריקי**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2001.

## ההפקות בתיאטרון המקצועי הישראלי

#**[[תיאטרון הבימה]], [[הצגת בכורה]]: 7 במרץ 1988**
#* יוצרים - בימוי : מיכאל גורביץ', תפאורה : משה שטרנפלד, תלבושות : ענת מסנר, מוזיקה : אבנר קנר, תאורה : אריה כץ.
#* שחקנים - איתמר : חיים חובה, דנוש : שלום שמואלוב, יפעת : ברוריה אלבק, רחל : אורנה רוטברג, ענת : שרה ליצ'י, נעם : רמי חזקיהו, יואב : דב רייזר, גילי : מיכאל כורש, נעמה : יעל אמיתי.
#**[[קופרודוקציה]] של תיאטראות הבימה ו[[תיאטרון חיפה|חיפה]], הצגת בכורה: 27 בפברואר 2001**
#* יוצרים - בימוי : איציק ויינגרטן, תפאורה ותלבושות : פרידה שהם, מוזיקה : אלון אולארצ'יק, תנועה : גליה פרדקין, תאורה : מאיר אלון.
#* שחקנים - רחל : אביגיל אריאלי, ענת : סיניה בן דור, דנוש : אמיר קריאף, יפעת : יעל הדר, איתמר : גיא זו-ארץ, גילי : שמוליק כהן, נעמה : טל צדקוני, נעם : אמיר קריאף, יואבי : דני שטג.
# **[[תיאטרון תמונע]], הצגת בכורה: 2013**
#* יוצרים - בימוי: שלמה פלסנר, ליווי אמנותי: עידו בורנשטיין, כוריאוגרפיה: רונית זיו, מוזיקה: אלברטו שוורץ, תפאורה ותלבושות: איה צייגר, תאורה: קרן גרנק.
#* שחקנים - שי אגוזי, טליה מנשה, אסתי זקהיים, שנטל כהן, חי מאור, נדב ניר, אודליה סגל, גל פרציגר, רמי קאשי.

## קישורים חיצוניים
* התוכניה ווידאו מלא של הפקת הבימה בבימויו של מיקי גורביץ', 1988, באתר של מיקי גורביץ'
* הפקת תיאטרון הבימה, 1988, באתר תיאטרון הבימה
*הפקת תיאטראות הבימה וחיפה, 2001, באתר תיאטרון הבימה
*הפקת תיאטרון תמונע משנת 2013, בבימויו של שלמה פלסנר, באתר תיאטרון תמונע

קטגוריה:ספרי דויד גרוסמן
קטגוריה:מחזות ישראליים 
קטגוריה:מחזות בעברית
קטגוריה:מחזות משנות ה-1980
קטגוריה:יצירות משנת 1988
אבים (מחוז)

מחוז **אבים** (באנגלית, בסוואהילי: **Abim**) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור הצפוני במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, אבים.

## מיקום
המחוז גובל במחוז קוטידו מצפון מזרח, במחוז נפק מדרום מזרח, במחוז אוטוק מדרום מערב, ובמחוז פאדר ממערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא אבים.

## רקע
במקור נחשב המחוז לנפת לאבוור שישבה תחת מחוז קוטידו. ב-1 ביולי 2006, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז. תחת המחוז יושבות הנפות: אבים, אלרק, לוטוקיי, מורולם וניאקווי.

## כלכלה
הכלכלה בנויה בעיקר מחקלאות וגידול בעלי חיים. סוגי הגידולים הם: דורה, תירס, דוחן, אפונה, דלעת, אגוזי אדמה, מלפפון, שעועית, מניהוט מצוי, בטטה, חמנית, שומשום ואורז.

## אוכלוסייה
כ-85% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.

## קישורים חיצוניים
* 

* Abim District Information Portal

## הערות שוליים

אבים
מעיל גשם

[שמאל|ממוזער|קצין בריטי לבוש במעיל גשם, ב[מלחמת העולם הראשונה]]
[ממוזער|[נוטרים במעילי גשם בשנות ה-40 באזור השרון]]
**מעיל גשם** הוא פריט לבוש עליון (הנלבש לרוב מעל הבגדים), ומיוצר מחומר אטום למים במטרה להגן על האדם מפני הגשם.

במלחמת העולם הראשונה מונה תומאס ברברי, ממציא הגברדין ובעל הפטנט עליו, לספק הרשמי ומעצב המדים של חיילי צבא בריטניה שהיו אמורים להילחם בחפירות. ברברי עיצב מבדי גברדין מעילי גשם עבור הקצינים הבריטיים ובהמשך עבור הקצינים הצרפתים. לאחר המלחמה התפשט השימוש במעילי גשם גם בין האזרחים.

מעיל הגשם (באנגלית: "Trench coat") הוא התפתחות של גלימה אטומה לגשם בשם "Gents Walking", שנמכרה בחנות של ברברי כבר בראשיתה ושימשה את העובדים בחיק הטבע, במיוחד הנאלצים להתמודד עם פגעי מזג האוויר, הגלימה שימשה גם את חוקרי הקטבים. הגלימה הפכה לאחד מסימני ההיכר של הבלש הספרותי שרלוק הולמס.

מעיל הגשם היה בתחילה בגד גברי מובהק ובסרטי קולנוע היו שחקנים שהפכו אותו לאחד מסמליהם, כמו המפרי בוגרט ופיטר סלרס. בהמשך החלו גם נשים ללבוש מעילי גשם ועל מסך הקולנוע הייתה גרטה גרבו הראשונה שהופיעה לבושה במעיל גשם בסרט A woman of affairs. אחריה כבר באו קתרין הפבורן, סופיה לורן ואחרות.

סוכני הגסטפו אימצו לעצמם גרסה שחורה של מעיל גשם, שפותחה במיוחד עבורם.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מעילים
קטגוריה:גשם
הקונצונים

**הקונצונים** היא תוכנית לילדים בגיל הרך המשודרת בערוץ הופ!.

דמויותיהם של הקונצונים הופיעו בסדרות: "החדר המוגן של הופ!" (2003), "הקייטנה של הופ! - מא' עד ת'" (2003), "חבורת ה"ס" (הופ סוכות 2003), "המגילה החדשה של הופ!" (הופ פורים 2004), "המרחב המוגן של הופ" (2006), ו"יום הולדת למדינה" (יום העצמאות ה60 למדינת ישראל 2008). והשתתפו גם במופעי מותק של פסטיבל בשנים 2008 ו-2009.

בשנת 2024 החלו הקונצונים להופיע במופע עצמאי.
## רקע
התוכנית מונחית על ידי בובות, שהן גם הדמויות בתוכנית. הדמויות הן ארבעה חברי משפחת הקונצונים, שני הורים ושני ילדים: האבא- מר קונץ, האמא- צילה, הבן הקטן- ציקי והבת הגדולה- צפי. בתוכנית מוצגים חייהם ובעיותיהם במסגרת חיי המשפחה, בית הספר והגן, והדרך בה הם מתמודדים עימן. התוכנית גדושה בתכנים חינוכיים ולימודיים, אשר קהל הצופים לומד מהם ולוקח מהם השראה, כגון: בטיחות בדרכים, איך להתמודד עם חברים ועוד. לתוכנית מספר עונות והיא משודרת החל משנת 2001. בתחילה התוכנית שודרה בשעות הבוקר בלבד, אולם בהמשך שודרה גם בשעות הערב החל משנת 2004, ובהמשך שודרה גם בנושא לחג החנוכה ושודרה גם בנושא בטיחות בדרכים החל משנת 2009.

## הדמויות והמדבבים
* **מר קונץ** (ז'יל בן דוד) - אב הבית וראש המשפחה, בעלה של צילה, אביהם של צפי וציקי. מכונה על ידי צילה "קונצי". הבשלן של הבית. 
* **צילה** (איקי גלעד) - נחמדה מאוד וחכמה, אמם של צפי וציקי. צוין שהיא כנראה עובדת משרד. היא ומר קונץ מכירים מגיל צעיר ובני אותו הגיל.
* **ציקי** (ז'יל בן דוד) - ילד קטן חמוד ותמים אשר לומד בגן, אח קטן של צפי. יש לו חבר בגן בשם תומר. 
* **צפי** (איקי גלעד) - ילדה, אחות גדולה של ציקי ובתם של צילה ומר קונץ, לומדת בבית ספר. לצפי יש כמה מושאי אהבה: מיכאל בן השכנים שהוזכר רק בסדרה, רונן שלומד בכיתתה והוזכר רק בסדרות הבת "הקייטנה של הופ: מא' ועד ת'" ו"המרחב המוגן של הופ" ויובל בן עמי שהוזכר בשיר "מתלבשים".

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
קטגוריה:חינוך לגיל הרך
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
קטגוריה:סדרות ילדים של ברוש הפקות
וסילי דגטיאריוב

**וסילי אלכסייביץ' דגטיאריוב** (ברוסית: **Василий Алексеевич Дегтярёв **; 21 בדצמבר 1879 (לפי הלוח הגרגוריאני - 2 בינואר 1880) – 16 בינואר 1949) היה מתכנן נשק קל סובייטי. במהלך עבודתו הוא היה אחראי על תכנון של כ-80 סוגי נשק מהם 19 עברו לייצור סדרתי. על פעילותו הוענקו לו עיטורי לנין (3 פעמים), עיטור הדגל האדום, גיבור העמל הסוציאליסטי ו-4 פעמים פרס סטלין הממלכתי. אף על פי שבאופן פורמלי דגטיאריוב סיים רק מספר שנות לימוד בבית הספר ליד הכנסייה, הוענק לו תואר דוקטור למדעים טכניים על סמך כלל ההמצאות בפיתוח נשק קל.

וסילי דגטיאריוב נולד בעיר טולה למשפחה עובד במפעל לייצור נשק. בשנת 1901 הוא גויס לצבא ועבר את השרות בבית מלאכה לנשק בפרברי סנקט פטרבורג. לאחר סיום השרות הצבאי הוא נשאר באותו מקום והמשיך לעבוד שם.

בהמשך הוא עבד תחת הנחיות של מתכנן הנשק ולדימיר פיודורוב. בינואר 1918 פיודורוב הועבר לעבודה במפעל לייצור נשק בעיר קוברוב (מחוז ולדימיר) ודגטיאריוב עבר ביחד איתו.

בשנת 1924 דגטיאריוב התחיל בתכנון מקלע קל חדש ובשנת 1927 הוא נכנס לשירות מבצעי בצבא האדום. בהמשך דגטיאריוב עבד על תכנון מספר רב של כלי נשק במפעל בקוברוב. בקיץ 1941 הוא וצוותו תכננו תוך מספר חודשים רובה נגד טנקים והכניסו אותו לייצור סדרתי. על פעילותו הוענקו לו מספר עיטורים ו-4 פרסי סטלין. בנובמבר 1944 הוענקה לו דרגת גנרל-מיור (למרות שעד כה לא נשא בשום דרגה צבאית). 

וסילי דגטיאריוב נפטר בשנת 1949 ונטמן בעיר בה פעל שנים רבות. לאחר פטירתו המפעל נקרא על שמו. בבניין בו התגורר נפתח מוזיאון.

## כלי נשק לפי תכנון של דגטיאריוב
* מקלע DP – נכנס לשירות בשנת 1927. יוצרו כ-795 אלף יחידות.
* תת-מקלע פפ"ד. נכנס לשימוש בשנת 1934 והיה בייצור סדרתי עד לשנת 1942. נבנו כמה עשרות אלפי יחידות.
* מקלע DK – נכנס לשירות מבצעי בשנת 1931 והיה בייצור עד לשנת 1938 כאשר הוחלף בדגם משופר.
* מקלע DShK – נכנס לשירות מבצעי בשנת 1938 כדגם משופר של מקלע DK. נמכר לכ-40 מדינות. נמצא בשימוש עד היום.
* מקלע RPD – נכנס לשירות בשנת 1949. בחלק ממדינות אפריקה נמצאות בשימוש עד היום.
* רובה נגד טנקים PTRD – נכנס לשימוש בשנת 1941 והיה בייצור עד לשנת 1944. נבנו כ-281 אלף יחידות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור סובורוב
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:מהנדסים סובייטים
קטגוריה:מהנדסים רוסים
קטגוריה:גנרלים סובייטים
קטגוריה:ילידי 1879
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1949
אליהו גמליאל

**אליהו גמליאל** (3 במאי 1926 – 10 במרץ 2013) היה מוזיקאי, מורה למוזיקה, כוריאוגרף ומרקיד ריקוד עם ישראלי.

## ביוגרפיה
אליהו גמליאל נולד בטבריה ולמד בה ב"תלמוד תורה" ואחר כך, בבית הספר העממי בעיר. כבר מגיל צעיר גילה נטייה למוזיקה, ובהיותו בגיל 12 ניגן במפוחית פה ובתופים, וליווה בנגינתו את ריקודי העם שנערכו בצריף הצופים בטבריה. בנעוריו התחנך בחברת הנוער בעין חרוד וברמת יוחנן, וארגן ערבי ריקודי עם אחרים בקיבוץ בערבי שבת.

ברמת יוחנן פגש את המלחין מתתיהו שלם, שהתרשם מכישוריו ושלח אותו ללמוד במדרשה למורים למוזיקה. במקביל ללימודיו המוזיקליים רקד אליהו גמליאל בלהקת המחול "ענבל".

גמליאל התגייס לפלמ"ח, ועם הקמת צה"ל שירת ביחידת חבלנים. מאוחר יותר ליווה בנגינת חליל צד את תזמורת צה"ל, שהייתה בשלבי התארגנות והקמה ראשונים, והופיע עמה ברחבי ישראל.

גמליאל היה חבר ב"חבורת האש", והרבה להופיע עמה וגם בנפרד בשירי רועים ביישובים שונים ברחבי ישראל, כשהוא שר, רוקד, מתופף ומחלל בחלילים שונים שחלק מהם יצר במו ידיו. גמליאל השתתף בחוגי ריקודי עם ברחבי ישראל, הדריך וארגן הרקדות עם, ושימש מורה למוזיקה בבתי ספר ובסמינר הקיבוצים.

בפסטיבל הזמר והפזמון של שנת 1965 היה גמליאל חבר בוועדת בחירת השירים לצד פאול בן-חיים, יחזקאל בראון, אהרן מגד, נעמי פולני ונוספים.

בסוף אוקטובר 2011 ערכה אקו"ם בבית אגודת העיתונאים "בית סוקולוב" מסיבת הוקרה לגמליאל ולאמנים ותיקים אחרים. גמליאל, על אף שחצה את גיל ה-80, הופיע עם בתו יסמין, שהייתה חברה בלהקת הבנות "מנגו".

גמליאל התגורר בחיפה עד לפטירתו בגיל 87. נקבר בבית העלמין בקיבוץ רמת יוחנן.

## יצירתו
גמליאל חיבר ריקודים רבים הנרקדים ברחבי ישראל והעולם, ובהם ריקודים לשירים: "מי האיש", "שני שושנים", "ציון תמתי", "איילת אהבים", "כל הכבוד". גמליאל הלחין את השיר הידוע "ארץ זבת חלב ודבש", שהפך לקלסיקה בזמר הישראלי, ואף חיבר לשיר זה ריקוד.

## קישורים חיצוניים

* שירים שהקליט בקולו אליהו גמליאל באתר זֶמֶרֶשֶׁת
* יואב סידי, אליהו גמליאל: איש החליל והמוזיקה אוהבד אדם טבע ומחול, במגזין רוקדים, 2013

קטגוריה:כוריאוגרפים ישראלים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים ברמת יוחנן
קטגוריה:ריקודי עם בישראל: כוריאוגרפים
קטגוריה:טבריה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
נבחרת סן-פייר ומיקלון בכדורגל

**נבחרת סן-פייר ומיקלון בכדורגל** (בצרפתית: **Équipe de Saint-Pierre-et-Miquelon de football**) היא נבחרת הכדורגל של איי סן-פייר ומיקלון שבשליטת צרפת הנמצאים ליד החוף המזרחי של קנדה.

הנבחרת נשלטת על ידי התאחדות הכדורגל של סן-פייר ומיקלון הנמצאת בשליטת התאחדות הכדורגל הצרפתית. הנבחרת אינה חברה בפיפ"א או ב CONCACAF ולכן איננה מורשית להשתתף בגביע העולם בכדורגל או בגביע הזהב של CONCACAF.

המשחק הראשון בהיסטוריה של הנבחרת התקיים בתאריך 3 בפברואר 1958 נגד קבוצה של מלחים צרפתים. בתאריך 21 ביוני 1997 התקיים משחק של הנבחרת נגד כדורגלני עבר של צרפת בראשות מישל פלאטיני. הנבחרת הפסידה 4-5 לפני קהל שיא של 1,400 צופים. (רבע מהאוכלוסייה של האיים).

## כל גביעי [[חלוקה מנהלית של צרפת#מושבות מעבר לים|המושבות מעבר לים של צרפת]] בכדורגל
* 2010 - שלב הבתים
* 2012 - שלב הבתים

סן-פייר ומיקלון
סן-פייר ומיקלון
סן-פייר ומיקלון
מיכל למדני

**מיכל למדני-כהן** (נולדה ב-5 בדצמבר 1944) היא אתלטית עבר ישראלית, שמונה פעמים אלופת ישראל (1960 - 1966 ו-1968), שיאנית ישראל, אלופת ושיאנית המכביה (השישית 1961 והשביעית 1965) בקפיצה לגובה. ייצגה את ישראל באולימפיאדה (טוקיו 1964).

## ביוגרפיה
למדני גדלה בכפר חיים. התאמנה בקבוצת הפועל חדרה בהדרכתו של שורה רפפורט.

באליפות ישראל שנערכה ביולי 1960 זכתה למדני במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.40 מטר לפני רינה גוטסמן ממכבי חיפה (1.40 מטר) וליכטנשטיין מהפועל ראשון לציון (1.35 מטר).

### אלופת ושיאנית המכביה
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השישית שנערכו בתל אביב בשנת 1961 זכתה למדני במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא מכביה חדש של 1.53 מטר, לפני עמליה פרנק מישראל (1.40 מטר) ואנה מריה נורסה מאיטליה (1.40 מטר), שיפור לשיא של אהובה קריביצקי (1.48 מטר). יום למחרת, במסגרת תחרויות הנוער של המכביה היא שיפרה את השיא הישראלי של קריביצקי בס"מ והעמידה אותו על 1.57 מטר.

באליפות בתי הספר באתלטיקה שנערכה במאי 1962 זכתה למדני במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 1.60 מטר.

באליפות הפועל באתלטיקה שנערכה ביוני 1963 זכתה למדני במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 1.64 מטר.

באוגוסט 1963 לקתה למדני במחלת כליות והחמיצה את האוניברסיאדה.

### אולימפיאדת טוקיו
בתחרות שנערכה במכון וינגייט במאי 1964 קבעה למדני בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 1.65 מטר. באולימפיאדת טוקיו (1964) היא סיימה במקום 19 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.65 מטר.

בתחרות שנערכה ב-1 במאי 1965 זכתה למדני בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 1.66 מטר.

בתחרות האתלטיקה של המכביה השביעית שנערכה ברמת גן ב-31 באוגוסט 1965 זכתה למדני במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי ובשיא מכביה חדש חדש של 1.67 מטר ובכך הגנה על תוארה. שיא ישראלי זה החזיק מעמד 6 שנים ונשבר על ידי אורית אברמוביץ' (1.68 מטר).

במסגרת תחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-8 שנערכו באצטדיון רמת גן בתחילת מאי 1966 זכתה למדני במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.64 מטר, אחרי שיאנית העולם והאלופה האולימפית יולנדה באלאש מרומניה (1.75 מטר).

בשנת 1966 נישאה למדני לספורטאי יצחק כהן והחליטה לוותר על השתתפות במשחקי אסיה ובשנת 1967 נולד בנם הבכור.

## תארים והישגים
* בשנת 1963 זכתה למדני בתואר ספורטאית השנה של ישראל.

## קישורים חיצוניים

* 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - קפיצה לגובה באתר איגוד האתלטיקה בישראל
* אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר *gbrathletics* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כפר חיים: אישים
קטגוריה:אתלטיות אולימפיות ישראליות
קטגוריה:אלופות המכביה: אתלטיות
קטגוריה:אלופות ישראל בקפיצה לגובה
קטגוריה:אלופי ישראל בקפיצה לגובה
קטגוריה:שיאניות ישראל בקפיצה לגובה
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
צלופח חשמלי

**צלופח חשמלי** (שם מדעי: *Electrophorus electricus*) הוא דג חשמל המסוגל לייצר מתח חשמלי המגיע לעוצמה של עד 860 וולט למשך כשתי מילישניות, בו הוא משתמש הן להגנה והן לציד. הוא טורף-על באזורי המחיה שלו בדרום אמריקה.
במהלך מסע באמזונאס בספטמבר 2019 התגלו שני מינים חדשים של צלופחי חשמל: Electrophorus voltai ו-Electrophorus varii.
למרות שמו, הוא איננו צלופח אלא בן לסדרה דגי חשמל טרופיים (Gymnotiformes).

## מאפיינים
אורך גופו של צלופח חשמלי ממוצע מגיע לשני מטרים, ומשקלו לכ-20 ק"ג. צבע גבו בגוני חום-אפור ובטנו בצבע כתום או צהוב. גוון בטנן של נקבות בוגרות בהיר יותר. לצלופח החשמלי אין קשקשים, ולכן אינו כשר, פיו בעל צורה מרובעת והוא ממוקם בקצה החוטם שלו. כמו לדגים אחרים, יש לו שלפוחית אוויר שמחולקת לשני חלקים: התא הקדמי מחובר לאוזנו הפנימית וכתוצאה מכך מגביר את יכולת השמיעה שלו. התא האחורי עובר לאורך כל חלל גופו ועוזר לו בציפה. הצלופח צריך לצוף מעל פני המים מדי עשר דקות כדי לקחת אוויר. כ-80% מהחמצן שהוא קולט לגופו מושגים על ידי עלייתו מהמים.

לצלופח החשמלי יש שלושה איברים מיוחדים שתופסים כארבע חמישיות מאורך גופו ובהם הוא נעזר כדי לייצר שדה חשמלי בשתי עוצמות: במתח נמוך או במתח גבוה. כאשר הוא מאתר את הטרף שלו, מוחו שולח אות למערכת העצבים שלו שמגיע לאיברים אלו. מכת חשמל מצלופח זה לא יכולה להרוג אדם בוגר, שכן הפריקה החשמלית של הזרם הנוצר בגופו נמשכת פחות משתי אלפיות השנייה. עם זאת, ההלם ממכת החשמל יכול לגרום למצב של טביעה, הפרעה בקצב הלב או הפסקת נשימה

אזורי המחיה של הצלופח החשמלי הם אגנים של נהר האמזונאס ושל נהר האורינוקו, ביצות ונהרות קטנים. הוא ניזון מחסרי חוליות, ופרטים בוגרים לעיתים ניזונים מדגים ומיונקים קטנים. אצל הצלופח החשמלי, הזכרים קטנים יותר מהנקבות.

## גלריה

תמונה:Electric-eel2.jpg
תמונה:Electrophorus electricus 3.jpg
תמונה:Electric-Eel-03.jpg
תמונה:Electrophorus electricus.jpg
 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דגי סכין עירומים
קטגוריה:ברזיל: דגי מים מתוקים
קטגוריה:ונצואלה: דגי מים מתוקים
קטגוריה:דגי האמזונאס
קטגוריה:דגים אמפיביים
קטגוריה:דגים: טורפי-על
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766
נבחרת סן ברתלמי בכדורגל

**נבחרת סן ברתלמי בכדורגל** היא נבחרת הכדורגל של האי סן ברתלמי שבשליטת צרפת הנמצא בים הקריבי.

הנבחרת נשלטת על ידי התאחדות הכדורגל של סן ברתלמי הנמצאת בשליטת התאחדות הכדורגל הצרפתית. הנבחרת אינה חברה בפיפ"א או ב-CONCACAF ולכן איננה מורשית להשתתף בגביע העולם בכדורגל או בגביע הזהב של CONCACAF.

## כל גביעי [[חלוקה מנהלית של צרפת#מושבות מעבר לים|המושבות מעבר לים של צרפת]] בכדורגל
* 2008 – לא השתתפה
* 2010 – לא השתתפה
* 2012 – לא השתתפה

סן פייר ומיקלון
סן פייר ומיקלון
סן פייר ומיקלון