open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מאלט (תספורת)

190px|ממוזער|תספורת מאלט
שמאל|ממוזער|150px|תספורת מאלט טיפוסית
**מאלט** (באנגלית: **Mullet**, ידוע גם כ"**חג'וג**'" ובישראל "**תסרוקת [[אלי אוחנה]]**") היא תספורת שבה השיער באחורי הראש נותר ארוך (בדרך כלל עד לגובה הכתפיים), ואילו בקדמת הראש, בקודקודו ובצדדיו הוא מקוצץ.

התספורת הייתה פופולרית בעולם המערבי ובאמריקה הלטינית בסוף שנות השבעים, לאורך שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים של המאה ה-20.

## היסטוריה
אגדות אורבניות מספרות כי במאה ה-19 דייגים לא קיצצו את אחורי ראשיהם על מנת לחמם את עורפיהם בחורף, ומכאן הכינוי "מאלט" (באנגלית: מולית, סוג של דג-ים).

התספורת צברה פופולריות בשנות השבעים. בארצות הברית ובקנדה היא הייתה מזוהה בעיקר עם פועלים או חקלאים עניים, אך רווחה גם בקרב קהילת ההבי מטאל ובקרב שחקני הוקי קרח.
בבריטניה התספורת מקושרת כיום בעיקר לבריונים ואוהדי כדורגל פרועים, ומזוהה כמועדפת על תושבי מרכז ומזרח אירופה, במיוחד על כדורגלנים.

במאמר שכתב הראפר מייק די למגזין להקתו, הביסטי בויז, בשנת 1995, טען כי

בהמשך המאמר הרחיב הכותב את טענתו, בצירוף תמונות ידוענים לחיזוק טענתו. בעקבות פרסום המאמר, גבר הלעג שהפגינו מעריצי הלהקה כלפי התסרוקת.

## קישורים חיצוניים

* דרגו את המאלט שלי (Rate My Mullet) (מאורכב)
* שובה של המאלט 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תספורות ותסרוקות
מירה קדר

**מירה קדר** (נולדה ב-1956) היא סופרת ומשוררת ישראלית.

## ביוגרפיה
מירה קדר נולדה בירושלים לאסתר ויצחק אלידר. למדה במכללת בית וגן. בשנת 1989 נמנתה עם מייסדי כתב העת "דימוי" והייתה חברת מערכת שלו. קובץ השירים הראשון שלה, "מורביות של תאנה", זכה בפרס אקו"ם ליצירה המוגשת בעילום שם בשנת תשמ"ט. ספר הפרוזה "אחד מאלף" זכה אף הוא בפרס זה בשנת תשס"ו. אם לחמישה, תושבת עפרה (החל משנת תשנ"ד). הייתה נשואה לרב שמואל קדר. בתה היא העיתונאית והסופרת יפעת ארליך. בנה הוא הרב עדאל קדר.

בשנת תשע"ו נמנתה עם הזוכים בפרס ראש הממשלה לספרות (פרס היצירה לסופרים עבריים) ע"ש לוי אשכול. בשנת תשע"ז זכתה הטרילוגיה שלה "אחד מאלף", "אהבה שמיים וריח הדרים" ו"תאנה ממתינה לשמיים" בפרס שר החינוך לתרבות יהודית ע"ש אורי אורבך.

## ספריה
### שירה
***מֻרביות של תאנה** - ספריית פועלים, תש"ן
***קרבת מקום** - הקיבוץ המאוחד, תשנ"ה

### פרוזה
***רצוא ושוב** - קובץ סיפורים. כתר, תש"ס
***שותפי סוד** - נובלה. כתר, תשס"ב
***[[אחד מאלף, אהבה שמיים וריח הדרים, תאנה ממתינה לשמיים (טרילוגיית ספרים)|אחד מאלף]]** - נובלה. ידיעות ספרים, פרוזה עברית, תשס"ח (הראשון בטרילוגיה, עומד כספר בפני עצמו)
***[https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH003158851/NLI אהבה שמיים וריח הדרים]** - רומן. ידיעות ספרים, פרוזה עברית, תשע"א (השני בטרילוגיה, עומד כספר בפני עצמו)
***[[אחד מאלף, אהבה שמיים וריח הדרים, תאנה ממתינה לשמיים (טרילוגיית ספרים)|תאנה ממתינה לשמיים]]** - רומן. ידיעות ספרים, תשע"ד (השלישי בטרילוגיה, עומד אף הוא כספר בפני עצמו למיטיבי קרוא)**
***חותמו אמת ודגלו אהבה** - רומן. ידיעות ספרים, תשע"ח

==קישורים חיצוניים==

* [http://musaf-shabbat.com/2014/06/13/אוניברסלי-באופן-יהודי-מירה-קדר/ על כוס קפה עם רומן גארי], מירה קדר: אוניברסלי באופן יהודי, מקור ראשון, מוסף "שבת", שבוע הספר 2014
* 
* , במלאת 75 לפטירתו של הרב קוק
* 
* [[יפעת ארליך]], [http://www.ybook.co.il/articles/5 קולות של אובדן ותקוה], ריאיון עם מירה קדר, מקור ראשון, דיוקן, 17 ביוני 2011
* [https://en.calameo.com/read/00466378279eea2260ce0 כרמית ספיר-ויץ, "למען האמת", ריאיון עם מירה קדר, נשים 257, 25 בספטמבר 2018, עמ' 46]
* 
* 
* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=1wfvtegJUBU מירה קדר מתראיינת אצל לאה שקלאר בתוכנית שניים יחדיו, רדיו ירושלים, 7 בנובמבר 2018]
* 
* מירה קדר מתראיינת אצל [https://www.youtube.com/watch?v=pRkCW1KDHjQ&feature=youtu.be דוב אלבוים בחוצה ישראל] 2002


**על ספריה''':
* רבקה-יפה שחר, ביקורת על "אחד מאלף"
* תגל מזור, ביקורת על "אחד מאלף"
* 
* יונית פרידלר, ביקורת על ״אהבה שמיים וריח הדרים״, יצירת מופת, ירחון הלל
* 
* דוד שמחון, ביקורת על "חותמו אמת ודגלו אהבה", עולם קטן, גיליון ראש השנה תשע"ט
* 

קטגוריה:סופרות כותבות עברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:זוכות פרס אקו"ם
קטגוריה:זוכי פרס אקו"ם
קטגוריה:בוגרי הצופים הדתיים
קטגוריה:בוגרות מכללה ירושלים
קטגוריה:בוגרי מכללה ירושלים
קטגוריה:עפרה: אישים
קטגוריה:מתנחלות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1956
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
טרה (מחלבה)

**טרה** הוא מותג של מחלבה שנוסדה בשנת 1942 בנחלת יצחק, ומשנת 2004 נמצאת בבעלותה של החברה המרכזית לייצור משקאות קלים. המחלבה מייצרת ומשווקת מוצרי חלב.

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|מחלבת טרה במיקומה הקודם ברחוב יגאל אלון, [תל אביב (יולי 2009)]]
"טרה אגודה יצרנית חקלאית שיתופית בנחלת יצחק" נוסדה ב-1942 על ידי קבוצה של שבעה רפתנים מנחלת יצחק. בתחילת דרכה שיווקה המחלבה חלב טרי לשתייה ברחבי תל אביב. במחלבה נוצרו עודפי חלב, אשר הביאו את המחלבה לייצור מוצרי חלב נוספים, כך גדלה וצירפה שישים ושלושה רפתנים נוספים מרחבי הארץ. הקבוצה החדשה רכשה חווה בשטח של 56 דונם בנחלת יצחק, רכשה מכונות, והחלה בייצור סדיר של תוצרת חלב טרייה.

עם השנים התפתחה המחלבה, בנתה מערך הפצה גדול, הגדילה את נקודות המכירה, הגדילה את המפעל, ורכשה מכונות פיסטור חדשות ומערכת ייצור מתקדמת.

בשנת 2004 נרכשה "טרה" על ידי החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, זכיינית קוקה-קולה בישראל. שם המחלבה שונה ל**מילקו תעשיות בע"מ**, אך מוצריה ממשיכים להשתמש במותג "טרה".

באוגוסט 2007 רכשה מחלבת גלעד, שבשליטת "טרה", את הפעילות של "משק צוריאל".

בשנת 2008 החלה "טרה" בשיווק מוצרי חלב תחת המותג "מולר", בזיכיון שקיבלה מחברת "מילר". מהלך זה בא בעקבות פעולות שיזמו בשנים קודמות שתי מתחרותיה הגדולות ממנה: שטראוס, שביססה בשוק את מוצריה של "דנונה", ותנובה, שהגיעה לרווחים ממכירות מוצרי המותג "יופלה".
ביולי 2017 קיבלה טרה את הכשרות המהודרת של  "בד"ץ העדה החרדית", שהיא מערכת הכשרות הפרטית הגדולה בישראל.

## נתונים על החברה
טרה מעסיקה כ-360 עובדים. כ-160 רפתות מספקות לה חלב בכמות של כ-135 מיליון ליטר בשנה.

החברה משווקת את מוצריה באמצעות ארבעה סניפי הפצה ומכירות הפרוסים בחיפה, בשורק, בירושלים ובבאר שבע. לרשות המחלבה עומדים כ-120 משאיות חלוקה, המפיצות את מוצרי המחלבה בכל רחבי הארץ.

האתר המקורי של המחלבה, בשכונת נחלת יצחק התל אביבית, נמצא על קרקע שהפכה ליקרה במרוצת השנים. בשל כך, בקשה החברה סיוע ממשלתי להעברת המחלבה לפארק התעשיות נ.ע.ם. שבנתיבות, ואף קבלה אישור ממשלתי לתקציב של 35 מיליון דולר. ביולי 2013 הושלמה ההעברה למחלבה החדשה בנתיבות. על הקרקע של המחלבה בנחלת יצחק צפויים להיבנות ארבעה מגדלי משרדים ומגורים.

## סמלילי החברה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* פרויקט רפתות תומכות מגוון ביולוגי, אתר טבעBIZ, החברה להגנת הטבע

## הערות שוליים

קטגוריה:החברה המרכזית לייצור משקאות קלים
קטגוריה:מחלבות בישראל
קטגוריה:נחלת יצחק
קטגוריה:רחוב יגאל אלון
קטגוריה:נתיבות: כלכלה
קטגוריה:תעשיית מזון בישראל
קטגוריה:הנגב: תעשייה
שולת!!!1

"**שולת!!!1**" היא צורת איות שגויה מכוונת של המילה "שולט", הלקוחה מהסלנג באינטרנט העברי. לפי מילון "עין הדג" מקורה הראשוני של המילה, כנראה בשנת 2000, הוא בפורום מדע בדיוני של IOL והיא תרגום של "Rulez!" האנגלי (האמורה להיכתב Rules). בפורום זה נהגו משתתפים צעירים להלל את סדרת "רומח הדרקון" תוך שימוש בביטוי "רומח הדרקון שולת!!!1", מה שהפך למטבע לשון בפורום. לאחר מכן זוהתה המילה במידה רבה עם עגת ה"פקצות" שהתפתחה באינטרנט.

שמאל|ממוזער|המקשים Shift ו-1
החלפת ה-! ל-1 במילה נבעה במקור מכך שהסימן "!" מתקבל על ידי לחיצה בו-זמנית במקלדת על המקשים Shift ו-1, והלחיצה הממושכת שיצרה את ריבוי סימני הקריאה הסתיימה כאשר מקש ה-Shift נעזב לפני מקש ה-1.

## רקע
השימוש ב-"שולת!!!1" מהווה סאטירה על עגת ה"פקצות" באינטרנט העברי: שגיאת הכתיב המכוונת ההופכת את הט' לת', הריבוי הצעקני של סימני הקריאה, בנוסף להפיכת סימן הקריאה לספרה "1".

בעבודת הדוקטורט של חוקרת התרבות והטכנולוגיה כרמל ויסמן מוקדש פרק ל"שפת הפקצות". הפרק עוסק בכינון זהות מגדרית באמצעות שימוש בשפה. ויסמן מעריכה שהחלפת התווים אינה באה ליצור שפה מקודדת הבהירה רק ליודעי ח"ן, אלא נובעת משיקולים של אסתטיקה ועיצוב. זוהי שפה מתוחכמת מבחינה פונטית, המחייבת היכרות עם שתי שפות וארבעה סוגי כתב. בישראל היא מובלת על ידי בנות מתבגרות ברשת ובכך יוצרת תת-תרבות נשית בתוך המרחב האינטרנטי.

בספרו "מילון הסלנג המקיף" משנת 2005 הגדיר הבלשן והמילונאי הישראלי רוביק רוזנטל את הביטוי כך: .

## וריאציות
אחת מהצורות הנפוצות ביותר של הביטוי היא "שולת!!!1", אולם ניתן למצוא באינטרנט דוגמאות רבות לשימוש בצורות "שולתת", "שולתתת", "שולתתתת" וכן הלאה. במקרים מסוימים ה-ת' מוכפלת עשרות פעמים. מכיוון שיש הכותבים "שולתת!!!1" ביותר מ-ת' אחת, ומכיוון שהאות ט' מוחלפת ב-ת' בכוונה, עולה שאין אפשרות, למעשה, להבדיל בין זכר לנקבה במהלך שימוש במונח זה.

## ראו גם
* סלנג באינטרנט
* רשימת סמיילים

## הערות שוליים

קטגוריה:סלנג עברי
קטגוריה:מילים וביטויים בתרבות האינטרנט
קטגוריה:תופעות אינטרנט
קטגוריה:תופעות אינטרנט ישראליות
Applet

**יישומון** או **יישום קטן** (באנגלית: **Applet**) הוא תוכנת מחשב המיועד לבצע מטרה מוגדרת ומצומצמת מתוך תוכנה קיימת. לרוב מדובר ביישום הכתוב בשפת ג'אווה או Flash המופעל באמצעות הדפדפן. אף על פי שקיימות מספר שפות תכנות המציעות אפשרות לפיתוח יישומי Applet, שפת ג'אווה היא הנפוצה ביותר לצורך זה. ההבדל העיקרי בין Applet לבין יישום מחשב הוא אופן ההרצה שלהם. בעוד יישום מבוצע באופן עצמאי על מערכת ההפעלה של המחשב (כגון Windows Media Player ומיקרוסופט וורד), Applet מבוצע דרך תוכנה כלשהי, ולרוב באמצעות שימוש באינטרנט. כדוגמאות ל-Applet-ים ניתן למנות את הבאים:
* תוכנות הצ'אט באתרים.
* משחקי רשת מסוימים המורצים באמצעות דפדפן.
* יישומונים להעלאת קבצים, באתרים כמו פייסבוק ופליקר.
* יישומוני אנטי וירוס מקוונים, הסורקים את המחשב דרך האינטרנט.

## ראו גם
* תוסף

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תכנות
אקרנופלן

שמאל|ממוזער|250px|אקרנופלן מסוג A-90
**אקרנופלן** (Ekranoplan, ברוסית: Экраноплан) הוא מטוס ימי ששייך למשפחת כלי טיס המכונים באנגלית Ground Effect Vehicle (או GEV). זהו כלי טיס הדומה במראהו למטוס, אך פועל על טהרת אפקט הקרקע, תופעה המורגשת כאשר מנחיתים מטוס; מעט לפני הנגיעה בקרקע, קצב הירידה של המטוס מואט כשנוצרת מעין כרית אוויר בין המטוס לקרקע המקטינה את כוח הגרר הפועל בכיוון הפוך לכיוון הטיסה. האקרנופלן היחידי שנכנס לשירות מבצעי הוא האקרנופלן מסדרת לון.

## יתרונות וחסרונות
כלים העושים שימוש באפקט הקרקע לצורך פעולתם מגלמים בתוכם מספר יתרונות וחסרונות יחסית לכלי טיס מצד אחד וכלי שיט מצד שני.

### יתרונות
* ככלל, אקרנופלן הוא בעל תצרוכת דלק נמוכה יותר בהשוואה לכלי טיס באותו גודל והספק ולפיכך בעל יעילות גבוהה יותר. מצד שני, האקרנופלן מסוגל להגיע למהירויות הגבוהות משמעותית ממהירויות אופייניות עבור כלי שיט היות שהכלי פועל בגובה של מספר מטרים מעל פני המים ולפיכך לא חווה חיכוך כתוצאה ממגע איתם. בנוסף, עד לגבול מסוים, הכלי יזדקק לפחות כוח יחסית לכלי טיס על מנת לפתח מהירות נקובה.
* היות שאקרנופלנים פועלים בגובה מאוד נמוך, ההשלכות הבטיחותיות כתוצאה מכשל מנועים לדוגמה נמוכות משמעותית יחסית לכלי טיס הפועלים ברום גבוה.
* עבור יישומים צבאיים, לאקרנופלנים יש יתרון משמעותי יחסית לכלי טיס היות שהם קשים לזיהוי על ידי מכ"ם עקב קרבתם לקרקע.

### חסרונות
* היות שאקרנופלנים פועלים בגובה נמוך יחסית לכלי טיס, למפעיל יהיה זמן תגובה קצר מאוד ולפיכך גם פחות אפשרויות פעולה במקרה של כשל.
* עקב גובה הפעולה הנמוך של אקרנופלנים, קיים סיכון של התנגשותם בכלי שיט, בניינים ותוואי שטח משתנים העלולים להיות מחוץ לשדה הראייה של המפעיל בתנאי אקלים קשים כמו ערפל.
* השימוש באקרנופלנים מוגבל מאוד בתנאי ים קשים (גלים גבוהים) שכן הדבר גורם לאי נוחות עבור הנוסעים. בנוסף, הדבר מסוכן עבור הכלי עצמו מבחינה מבנית שכן הכלי הוא פחות רובוסטי מכלי שיט קונבנציונלי עקב הדרישה למשקל נמוך יותר.
* עקב החסרונות הרבים של כלים אלו, לא התפתח ביקוש רב להם ולכן עלויות הייצור והפיתוח עבור כל יחידה גבוהות משמעותית מכלי טיס שקול. כתוצאה מכך, כרגע, אין כדאיות כלכלית לאקרנופלנים ולכן אינם מסוגלים להתחרות בשוק מול כלי טיס.

## כיום
כיום, למרות שהתעשייה עדיין לא חזרה לייצר כלי רכב כאלה, מתבצע מחקר ופיתוח נמרץ במספר ארצות, ובהן ארצות הברית, רוסיה, סין, גרמניה, בריטניה, אוסטרליה ועוד.

אחד הגורמים המעכבים את התעשייה הוא אי הבהירות בקשר לסיווג כלי רכב אלה והרישוי הנדרש. 
ארגון הימאות הבינלאומי סיווג את כלי רכב אלו לשלוש קטגוריות עיקריות:
* סוג A: לא יכולים לעלות מעל תחום "אפקט הקרקע".
* סוג B: יכולים "לנתר" מעל תחום אפקט הקרקע באופן זמני אך לא לגובה העולה על 150 מטרים.
* סוג C: יכולים באופן קבוע לטוס מעל אפקט הקרקע. אלו הם מטוסים לכל דבר מבחינת הרישוי והסיווג.
נכון לזמן זה, קטגוריות אלו תקפות רק לכלים המובילים 12 נוסעים או יותר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כלי טיס
קטגוריה:ברית המועצות: המצאות
שירת הברבור

[ממוזער|שמאל|ברבור ממין "[ברבור מצוי|הברבור האילם" פורש כנפיו]]**שירת הברבור** הוא ביטוי מטפורי שמשמעו היצירה האחרונה, או האמירה האחרונה של מוזיקאי או משורר. בהרחבה, משמש הביטוי לציון הפעולה האחרונה או היצירה האחרונה בתחום פעולה מסוים לפני עזיבתו.

## רקע
מקור הביטוי במיתוס הנושן לפיו הברבור המצוי (*Cygnus olor*, "הברבור האילם") אינו משמיע קול במהלך חייו, אך בגוועו הוא משמיע שירה ענוגה ושוברת לבבות. המיתוס היה מוכר כבר בעת העתיקה. פליניוס הזקן עוסק בספר העשירי של "תולדות הטבע" שלו בציפורים, ובפרק 32 שנושאו ברבורים מציין: "נטען כי ברגע מותו הברבור משמיע שיר אבל, אך זוהי שגיאה, לדעתי, לפי בדיקות שביצעתי במספר הזדמנויות." 

בפועל, לא רק שהברבור המצוי אינו משמיע שיר אֵבֶל בעת מותו, הוא אינו אילם כלל, וישמיע קול חצרוץ דק או קול נשיפה בעת רוגזה או כאשר מאיימים על הטריטוריה שלו. ייתכן שהסיפור נולד משום שהברבור המצוי נוטה פחות להשמעת קולות מהברבור השר (*Cygnus cygnus*) בעל המקור הצהוב, או מקרוב משפחתו הברבור הקטן (*Cygnus bewickii*). 

השימוש בביטוי רווח בספרות, בשירה ובמוזיקה, כשהיצירה המפורסמת ביותר בנושא היא ככל הנראה מחזור השירים "שירת הברבור" של פרנץ שוברט (Schwanengesang), שפורסמה בשנת מותו, 1828. הביטוי התגלגל ככל הנראה לעברית מן הגרמנית, אולי בהשפעת יצירתו של שוברט. 
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ביטויים
קטגוריה:ברבורים בתרבות
דונאדין

**דוּנאֵדָיִן** (ביחיד **דוּנָדָן**) הוא כינוי לאנשי נומנור: "הנומנורים", בלגנדריום  של ג'.ר.ר. טולקין. משמעות השם בסינדארין היא 'אנשי המערב', מלשון 'דוּן' מערב ו-'אֵדַיִן' אנשים.

## נומנור

בתחילת העידן השני, הולאר העניקו את האי נומנור לאדין, בני האדם שלחמו בעידן הראשון לצד האלפים, כנגד מורגות' בקרבות בלריאנד. בימי גדולתה, נומנור הייתה האדירה והמפוארת בממלכות האדם שידע העולם. אנשי נומנור חיו חיים ארוכים מבני אדם רגילים אך היו בני תמותה, ולכן נאסר עליהם להתקרב לולינור שבמערב, אליה זכו להיכנס רק בני האלמוות.

במרוצת הזמן, אנשי נומנור הפכו לחמדנים ולמושחתים, וחפשו לשווא דרכים להאריך את חייהם. בשנת 3319 לעידן השני, בעצת סאורון, יצא מלך נומנור האחרון אר פרזון עם הצבא האדיר שאי פעם ראה העולם לוולינור כדי לתבוע מהולאר את האלמוות, אך אילובטר, יוצר העולם, התערב בנעשה והטביע את נומנור במצולות הים.

## גולי נומנור

קומץ נאמנים לולאר, ובראשם אלנדיל, ובניו איסילדור ואנריון, הצליחו להינצל והגיעו בספינות לארץ התיכונה. הם הקימו את ממלכת גונדור בדרום וארנור בצפון.

במשך העידן השלישי גזע הדונאדין נתדלדל, אומנם ממלכת גונדור ידעה ימים יפים ולזמן מה הזכירה את עוצמת נומנור משכבר, אך במשך הזמן הדונאדין, מייסדיה התחתנו והתערבו עם בני האדם הנחותים של הארץ התיכונה, דבר זה גרם לקיצור חייהם והחלשות גזעם. ממלכת ארנור הותקפה קשות על ידי ממלכת אנגמאר ונחרבה בסופו של דבר על ידי המלך המכשף, אך שרידי אנשיה המשיכו לחיות ביערות ארידור, ביניהם היו צאצאי אלנדיל שמצאו בית חם בריבנדל. שם בביתו של אלרונד שושלת אלנדיל הצליחה לשרוד ודווקא שם נשמר טוהר הגזע הנומנורי. הדונדן אראגורן בן אראתרון היה מצאצאי אלנדיל, הוא נהיה בסוף עלילת שר הטבעות למלך גונדור וככל הנראה שיקם את ממלכת ארנור ואיחד את שתי הממלכות. 

## שימושים

אומנם השם "דונאדין" מתייחס לאנשי נומנור גם לפני חורבן הממלכה, אך בשר הטבעות השימוש בשם זה הוא בעיקר על אנשי הממלכה החרבה ארנור, אם כי פעמים בודדות השם מתייחס גם על אנשי גונדור.

## הערות שוליים

קטגוריה:שר הטבעות: דמויות
מילוול

**מילוול** היא אזור בלונדון, באייל אוף דוגס שברובע הלונדוני טאוור המלטס. מילוול שוכנת מעט דרומית לאזור התעשייה שבנמלי וסט אינדיה כולל מגדל קנרי וורף.

הרובע ידוע בעיקר בקבוצת הכדורגל שלו, מועדון כדורגל מילוול.

מקור שם הרובע מטחנות הרוח שעמדו באזור בעבר. דגנים הובאו על גבי ספינות לאזור, ונטחנו לפני שהגיעו למאפיות ברחבי לונדון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לונדון: שכונות
קטגוריה:טאוור האמלטס
שליט אסטרולוגי

באסטרולוגיה ישנה אסוציאציה בין גרמי השמיים של מערכת השמש לבין המזלות, על בסיס ההקשר של כל גרם לרעיון של מזל מסוים. אותו גרם נקרא ה**שליט** של המזל הנתון, בו הוא נחשב במיקומו החזק ביותר. גרם נחשב ל"מואצל" כשהוא ממוקם במזל עליו הוא שולט. זהו החזק ביותר מבין חמש האצילויות המהותיות באסטרולוגיה.

על אף שרוב האסטרולוגים משתמשים בשליטים המובאים כאן, אסטרולוגים קלאסיים אינם משתמשים בכוכבים החיצוניים של מערכת השמש, היות שאלו הוספו ללקסיקון האסטרולוגי רק בזמנים המודרניים. במקום זאת, הם עושים שימוש בשליטים הקדומים של האסטרולוגיה המסורתית. בנוסף, ישנם רבים המשתמשים בשליט המסורתי כשליט משני.

## רשימת המזלות והשליטים שלהם

## ראו גם
* אסטרולוגיה
* גלגל המזלות

קטגוריה:אסטרולוגיה
קטגוריה:מזלות
איירון באטרפליי

**איירון באטרפליי** (**Iron Butterfly**) היא להקת רוק אמריקאית ששילבה בשירה אלמנטים של רוק פסיכדלי, אסיד רוק והארד רוק. הלהקה נודעת במיוחד בזכות להיטה המפורסם In-A-Gadda-Da-Vida.

## היסטוריה
הלהקה נוסדה בשנת 1966 בסן דייגו, קליפורניה, ארצות הברית על ידי דאג אינגל ורון בושי. בתחילת דרכה חיממה הלהקה את להקת הדלתות.

בשנת 1967 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון שנקרא *Heavy*.
מספר חודשים לאחר צאת אלבומם הראשון הוציאה הלהקה את אלבומה השני *In-A-Gadda-Da-Vida* אשר זכה להצלחה עצומה בייחוד בזכות השיר In-A-Gadda-Da-Vida שנקרא על שם האלבום.
למעשה האלבום הצליח כל כך במכירות עד שהומצא בשבילו מושג חדש שנקרא אלבום פלטינה.

בשנת 1969 הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי שנקרא *Ball* שבו נגינת הגיטרה הייתה כבדה בהרבה מהאלבומים הקודמים שלהם.

הלהקה שהייתה בשיאה באותם ימים החלה להופיע עם אומנים גדולים כגון ג'ימי הנדריקס וג'ניס ג'ופלין, ואף הוזמנה להופיע בפסטיבל וודסטוק אך לא הספיקה להגיע לפסטיבל בגלל שנתקעה בשדה התעופה.

בשנת 1970 הוציאה הלהקה את אלבומה *Metamorphasis*.שנה לאחר צאת אלבום זה התפרקה הלהקה.

הלהקה חזרה לפעילות בשנת 1975 אך בהרכב שונה מההרכב המקורי. חברי הלהקה היחידים שנשארו מההרכב המקורי היו בושי ודורמן.

## חברי הלהקה
* דאג אינגל (זמר, קלידים)
* רון בושי (תופים)
* אריק בראון (גיטרה) 
* לי דורמן (גיטרה בס)

## דיסקוגרפיה
* *Heavy* 1968
* *In-A-Gadda-Da-Vida* 1968
* *Ball* 1969
* *Metamorphasis* 1970
* *Sun & Steel* 1976

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות רוק פסיכדלי
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1966
פרסטון

**פרסטון** (באנגלית: **Preston**, ) היא עיר ומועצה מקומית בצפון-מערב אנגליה. העיר, השוכנת סמוך לנהר ריבל ויער בואולנד, היא בירת מחוז לנקשיר. פרסטון זכתה למעמד של עיר בשנת 2002, וכך הייתה לעיר החמישים באנגליה בשנת היובל לכהונתה של המלכה אליזבת השנייה.
## גאוגרפיה
מיקומה של העיר, באמצע הדרך בין גלאזגו ולונדון, גרם לכך שקרבות מכריעים התנהלו בה או סביבה. במהלך מלחמת האזרחים האנגלית התרחש בה קרב פרסטון (1648), ובמהלך ההתקוממות היעקוביטית הראשונה התחולל בה קרב פרסטון (1715).

בעקבות יוזמה של ג'וזף דאן פרסטון הייתה בין הערים הראשונות שעבור לתאורת גז בתחילת המאה ה-19.

פרסטון משתרעת על פני 142.22 קמ"ר, ואוכלוסייתה בשנת 2003 עמדה על 130,453 תושבים, החיים בצפיפות של 917 בני אדם לקילומטר רבוע. מתוכם, כ-85% לבנים וכ-12% ממוצא דרום אסייתי.

בין היתר, פרסטון מפורסמת במועדון הכדורגל שלה, פרסטון נורת' אנד, מהוותיקים שבמועדוני הפוטבול ליג. כנסיית סנט וולבורג בפרסטון היא הגבוהה באנגליה, ותחנת האוטובוס שלה המונה 79 רציפים היא השנייה בגודלה באירופה. בעיר מספר מוזיאונים, ביניהם מוזיאון האריס המגולל את תולדות העיר, ומוזיאון לנקשייר.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנגליה: ערים
קטגוריה:לנקשייר: יישובים
שבליה דה מרה

**אנטואן גומבו, שבליה דה מרה** (צרפתית: **Antoine Gombaud, Chevalier de Méré**; 1607  - 29 בדצמבר 1684), סופר ואציל צרפתי. היה מהראשונים בהיסטוריה להעלות שאלות בנוגע לתורת ההסתברות אותן הפנה למתמטיקאי בלז פסקל, ובעקבות שאלותיו החלה התכתבות מפורסמת בין פסקל לפייר דה פרמה, שנחשבת ללידתה של תורת ההסתברות בעת החדשה.

## ביוגרפיה

אנטואן גומבו נולד בפרובינציה של פואטו (כיום בחבל פואטו-שראנט שבמערב צרפת). הוא קיבל חינוך מעולה והיה חסיד הספרות היוונית העתיקה. הוא אימץ לעצמו את השם שבליה, שמשמעו אביר, בשל הדמות שהוא מייצג בדיאלוגים שבהם הוא מבטא את השקפותיו המוסריות.

בשנת 1654 כתב גומבו למתמטיקאי והפילוסוף בלז פסקל מכתב בנוגע למשחק קוביות שנקרא **נקודות**. במשחק זה המשתתפים מטילים קובייה והראשון שהגיע לסכום מסוים שנקבע מראש זוכה בכל הקופה. גומבו שיחק נגד מתמודד אחר, אך נאלץ להפסיק את המשחק לפני סיומו מסיבה כלשהי. הבעיה הייתה השאלה "מי זוכה בקופה?", ישנה האפשרות לתת את הקופה למשתתף בעל מספר הנקודות המרבי בעת הפסקת המשחק, אך גומבו שאל במכתבו את פסקל האם ישנה דרך צודקת יותר לחלוקת הכסף. דהיינו, לחשב את סיכוייו של כל משתתף לזכות, בהנחה שלכל משתתף סיכויים שוים לזכות בעת הפסקת המשחק. חלוקת הקופה תיערך לפי חישוב הסיכויים.

מטרתו של גומבו הייתה להבין ולקבוע כיצד ניתן לצפות מראש את תוצאותיו של הימור מסוים. פסקל, פייר דה פרמה וגומבו פיתחו תאוריה של סבירות, המתייחסת להטלות קובייה. הם גילו שניתן לפתור את הבעיה אם מגדירים באופן מדויק את כל התוצאות האפשריות, ומייחסים הסתברות מסוימת לכל אחת. הרעיון פותח מאוחר יותר על ידי יאקוב ברנולי בתחילת המאה השמונה עשרה לצורך שימוש בחישובים של ביטוח. 

עקרונות אלה מהווים בסיס לתפיסות מודרניות של ניהול סיכונים וניהול כספים ומיושמים גם בחישוב יחס הזכיות במשחק הקוביות הפופולרי Craps.

שבליה דה מרה נודע גם בשל אמרותיו ובשל המסות שכתב. כמו רבים מהוגי הדעות של המאה השבע עשרה, הוא גילה יחס עוין כלפי הזכויות העוברות בירושה וכלפי הדמוקרטיה כאחד. הוא האמין כי שיחות בין אנשים מלומדים ושנונים מהוות את האמצעי הטוב ביותר כדי לטפל בבעיות המוסר והחברה.

שבליה דה מרה פרסם שש מסות בשם "שיחות" (1668) ושלושה "מאמרים" (1677) העוסקים ביתרונותיהן של השיחה ושל השנינות. הוא כתב יצירות אלה כתוצאה מהתנסותו בחברה הגבוהה של זמנו. המדובר במצוינות אישית במסגרת החברה האריסטוקרטית. בין היתר הוא עוסק בנושא הכנות האישית, שלדעתו באה על ביטויה בטעם טוב, בנימוס ובהימנעות מהעמדת פנים. המפורסמים שבכתביו הם: "האדם הכנה" ו"שיחות בדבר הכנות האמיתית".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:חוקרי תורת ההסתברות
קטגוריה:ילידי 1607
קטגוריה:נפטרים ב-1684
קישקע

**קישקע** (יידיש: "מעיים") הוא מאכל מזרח-אירופאי יהודי, העשוי ממעיים של בקר הממולא בתערובת של בצל מטוגן, קמח או מחית תפוחי אדמה, שמאלץ ותבלינים.

הקישקע המבושל יכול להיות בכל צבע החל מלבן-אפרפר ועד לחום-כתום, בתלות בכמות התבלינים (ובעיקר הפפריקה) שבו. כיום משתמשים גם במעטפת סינתטית למילוי במקום במעיים, ובבישול הביתי משתמשים לעיתים בעור מגרון של עוף או תרנגול הודו (צוואר ממולא). בגרסה נוספת, מכינים את התערובת מבלי להכניסה אל תוך המעי, מה שגורם לה לספוח את הנוזלים בסיר ולהתנפח.

את הקישקע נהוג להכין ביום שישי ולהניחו בסיר החמין מעל קו הנוזלים, לבישול ארוך עד לאכילתו בסעודת יום שבת. לפני הנחתו ובישולו מנוקב הקישקע קלות (על ידי מזלג או סיכה) על מנת למנוע התנפחות והתפוצצות.

## ראו גם
* עסבנה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח האשכנזי
קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:מילים וביטויים ביידיש
קטגוריה:מאכלי שבת
קטגוריה:ממולאים
ג'ומבוש

**ג'וּמְבּוּש** (בטורקית: **Cümbüş**) הוא כלי נגינה טורקי בעל 12 מיתרים. המיתרים נמתחים על גבי תוף, בדומה לבנג'ו. הצוואר יכול להופיע עם סריגים או בלעדיהם.

הכלי פותח ב-1930 על ידי זיינל אבידין ג'ומבוש מאיסטנבול, ככלי דמוי עוד שניתן להופיע עמו כחלק מהרכב מוזיקלי גדול. 

ייצורו הזול של הכלי בהשוואה לאחרים, הביא לכך שרבים מרוכשיו היו ממעמד סוציו-אקונומי נמוך ובני מיעוטים, שניגנו עליו בעיקר מוזיקה עממית בשילוב עם מוזיקה טורקית אתנית. הפופולריות של הכלי ירדה בשנות ה-60, מלבד בקרב המיעוט הרומני, שאימץ אותו מכיוון שהתאים לכלי נגינה אחרים בהרכבים המוזיקליים שלהם כשניגנו במסיבות וחתונות. 

באמצע שנות ה-90 גברה שוב הפופולריות של הכלי בקרב צעירים שחידשו מוזיקה עממית בטורקיה, כגון ארמנים, יהודים, כורדים ורומנים. בהמשך החלו להשתמש בו גם הרכבי רוק טורקי.

הכלי מיוצר עד היום בחברה של צאצאי משפחת ג'ומבוש. הם מוכרים כ-3,000 כלים בשנה, מחציתם לייצוא למדינות אירופה וארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

*היסטוריה של ג'ומבוש 
*ההיסטוריה של משפחת ג'ומבוש
*כיצד לכוון ג'ומבוש

קטגוריה:כלי נגינה מזרחיים
קטגוריה:כלי פריטה
קטגוריה:מילים וביטויים בטורקית
קטגוריה:טורקיה: המצאות
ג'ין קלי

ממוזער|קלי, 1986
**יוג'ין קיוראן "ג'ין" קלי** (באנגלית: **Eugene Curran "Gene" Kelly**; 23 באוגוסט 1912 – 2 בפברואר 1996), היה שחקן קולנוע, במאי, כוריאוגרף, רקדן וזמר אמריקאי-אירי.

## ביוגרפיה

קלי נולד בפיטסבורג, פנסילבניה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית–קתולית ממוצא אירי-קנדי, אירי וגרמני.

קיבל גם אזרחות מאירלנד (מוצאם של מרבית משפחתו), אם כי בגיל מבוגר.

## קריירה
קלי החל את הקריירה שלו בראשית שנות ה-40 כבמאי וכשחקן בברודוויי. ב-1941 הוא עבר להוליווד ושיחק בסרט של MGM שנקרא "לי ולנערתי", לצדה של ג'ודי גרלנד (1942).

הוא כונה "היורש של פרד אסטר", ואכן כישוריו כרקדן ושחקן נוצלו עד תום בשלל מחזות זמר בשנות ה-40 וה-50. שני הידועים ביותר הם "אמריקאי בפריז" ו"שיר אשיר בגשם", שניהם צולמו ב-1951, כשהראשון זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.

קלי היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על הופעתו בסרט "הרימו עוגן" (1945), אך קיבל את הפסלון המוזהב רק כשזכה בפרס כבוד, על תרומתו הרבה לאמנות הקולנוע ובפרט על הישגיו באמנות הכוריאוגרפיה הקולנועית (1952).

קלי גם ביים מספר סרטים כמו "מנהרת האהבה" (1958) ו"המועדון החברתי של שאיין" (1970).

## פילמוגרפיה נבחרת
* "לי ולנערתי" (1942)
* "הרימו עוגן" (1945)
* "שיגיונות זיגפילד" (1946)
* "שלושת המוסקטרים" (1948)
* "הפיראט" (1948)
* "קח אותי לבייסבול" (1949)
* "יום בניו יורק" (1949)
* "תיאטרון קיץ" (1950)
* "אמריקאי בפריז" (1951)
* "שיר אשיר בגשם" (1952)
* "בריגדון" (1954)
* "עת האביב הגיע" (1955)
* "הנשים" (1957)
* "מנהרת האהבה" (1958) – גם כבמאי
* "מרג'ורי מורנינגסטאר" (1958)
* "משפט הקופים" (1960)
* "לואיזה וששת בעליה" (1964)
* "העלמות מרושפור" (1967)
* "הלו, דולי" (1969) – כבמאי בלבד
* ו"המועדון החברתי של שאיין" (1970).– גם כבמאי
* "זהו בידור: חלק 2" (1976)
* "זאנאדו" (1980)

## קישורים חיצוניים

*  "שיר אשיר בגשם: היהלום של המיוזיקלס": פודקאסט להאזנה של תוכנית הרדיו "פסטיבל כאן", בהגשת דני מוג'ה ויונתן גת
* 
*  
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:רקדנים אמריקאים
קטגוריה:מנחי האוסקר
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:זוכי אוסקר: פרסי כבוד
קטגוריה:זוכי פרס גילדת שחקני המסך - מפעל חיים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: מפעל חיים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: הפקת תוכנית ילדים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא קנדי
קטגוריה:זוכי פרס מרכז קנדי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פיטסבורג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1996
קטגוריה:פיטסבורג: אישים
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
ג'יי ובוב השקט

**ג'יי ובוב השקט** הם שתי דמויות בדיוניות שמופיעות ברוב סרטיו של השחקן, התסריטאי והבמאי קווין סמית'.

**ג'יי** (ג'ייסון מיוז) הוא סוחר סמים חרמן והיפראקטיבי בעל שיער ארוך.

**בוב השקט** (מגולם על ידי סמית עצמו) הוא חברו השמן, המזוקן והטוב ביותר של ג'יי. בוב השקט אמנם מדבר רק לעיתים נדירות אך כאשר הוא מדבר, הוא עושה זאת בלשון צחה בנקודה מכריעה בסרט, שלא כמו ידידו ג'יי, שמרבה לקלל ולדבר שטויות.

## רקע
השניים הכירו בלאונרדו, ניו ג'רזי, שם נולדו, הם נפגשו מחוץ למינימרקט מ"מוכרים בלבד" כשהאימהות שלהם היו בפנים.
את הפה המלוכלך שלו ירש ג'יי מאימו והמילה הראשונה שלו הייתה "פאק". הקללות של ג'יי צונזרו בסדרת הטלוויזיה של "מוכרים בלבד" והוא ובוב השקט גם עברו מסחר בסמים לסחר בזיקוקים.

## הופעות
שתי הדמויות הופיעו בסרטים הבאים:
* מוכרים בלבד (1994)
* עכברי קניונים (1995)
* לרדוף אחרי איימי (1997)
* דוגמה (1999)
* ג'יי ובוב השקט מכים שנית (2001)
* מוכרים בלבד 2 (2006)
*ג'יי ובוב השקט מההתחלה (2019)
*מוכרים בלבד 3 (2022)

בנוסף הופיעו השניים בהופעת אורח בסרט צעקה 3 (2000), בעונה החמישית של הסדרה "הפלאש" ובקליפ של because I got high של הראפר Afroman.

השניים הופיעו גם בסדרת הטלוויזיה המצוירת "מוכרים בלבד".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות קולנועיות
קטגוריה:דמויות להט"ביות
קטגוריה:קווין סמית'
יישר כוח

**יישר כוח** הוא ביטוי של הכרת טובה לאדם על מאמציו ותרומתו, והבעת הערכה להישגיו.

## מקור הביטוי ומשמעותו
מקור הביטוי בתלמוד, שבו מסופר שאמר הקב"ה למשה על שבירת הלוחות: "יישר כוחך ששיברת". משמעות הביטוי היא מעין **תחזקנה ידיך**, היינו: המשך כך.

**הפירוש המילולי של הביטוי**: "יישר" היא צורת עתיד של הפועל הארמי יש"ר. להבדיל מעברית, שבה פועל זה עניינו יושר בדרך כלל, בארמית עניינו חוזק, ועל כן מילולית משמעו של הביטוי "יֶחֱזַק כוחך" (בדומה לו נמצא בתלמוד "אי איישר חילי" = "אם יֶחזק כוחי"). יש המשייכים את המילה "יישר" לשורש שר"ר, שמשמעותו חוזק וכוח בארמית ("שריר וקיים") ואף בעברית ("שרירות לבי", "שריר").

בתלמוד, נפוץ השימוש בקיצור המילה ל**יישר** עם שני יודין. רש"י מפרש: "יישר - יפה עשית".

### הגיית הביטוי
בקרב דתיים (בפרט אשכנזים) בימינו נפוצה הצורה **שְכּוֹיֵיח** (וכן **יֶשכּוֹיְך** או י**שכייעך** כפי שכותבים (בפסאודו-יידיש) ליטאים ובני הישיבות), המשקפת את ההגייה האשכנזית של הביטוי. לעומת זאת יש המקפידים להשתמש בצורה המדויקת "יישר כוח".

## היסטוריה
### השתלשלות הביטוי
לא ברורה השתלשלות הביטוי ומדוע חדר דווקא לארצות אשכנז, וכן מהו מקורו של הביטוי הספרדי המקביל **חזק וברוך**. מקורו של הביטוי 'אשריך', לעומת זאת, הוא עוד מתקופת המקרא.

### בספרות העברית החדשה
בקרב דוברי עברית בסוף המאה העשרים נפוצה הצורה "שכוייח", אך בכתב נהגו להשתמש בצורה העברית. כך לדוגמה, ח"נ ביאליק, במאמרו "הספר העברי", משתמש פעמיים בביטוי בצורתו "יישר כוח". כמו כן, הרומן של ש"י עגנון "הכנסת כלה" מתרחש בגליציה, בקרב דוברי יידיש, אך פרומיט אומרת בו "יישר כחך רבי קרוב שהטרחת עצמך להביא לי פריסת שלום" (עמוד רפב במהדורת תש"ך).

## אופן השימוש בביטוי יישר כוח וביטויים דומים
בברכת "יישר כוח" (או "שכוייח") נהוג לברך חזנים (לאחר תום התפילה), כהנים (לאחר ברכת כהנים), דרשנים (לאחר הדרשה), וכיוצא בזה. כן נפוץ השימוש בברכה גם בשיחות חולין (לדוגמה: העבר לי את קנקן המיץ, בבקשה. שכוייח). לעיתים גם אמירה כמעיין "סוף פסוק", "נקודה". ("ולכן המשפט הזה הוא שקר, הוא פרדוקס. שכוייח...)

יישר כוח היא אמרה שגם אומרים אנשים לאדם שעשה מעשה טוב ובשביל לכבדו אומרים לו "יישר כוח" ("שכוייח").

התשובה המקובלת ל"שכוייח", היא על פי רוב "ברוך תהיה" (או: ברוכה תהיי, ברוכים תהיו, וכדומה). בעבר נהוג היה גם המענה "כחכם יישר" או בהברה היידישאית "כויחכם-ישר". כיום יש המקצרים מענה זה, בעיקר בקרב דוברי היידיש הירושלמיים, ל"ישֶׁר" (הש' בסֶגוֹל).

לאמירה "חזק וברוך" ישנן שתי תשובות: המקובלת שבהן היא "חזק ואמץ", ותשובה אפשרית אחרת היא "ברוך תהיה" (או: ברוכה תהיי, ברוכים תהיו, וכדומה) או בקרב מרוקאים, "כולכם ברוכים". בקרב יהודי תימן נפוץ המענה "ואתה ברוך".

ביטוי מקובל ומקביל נוסף לאלו, היא הברכה "תזכה/תזכו/תזכי למצוות", המגיע בדרך כלל גם הוא כהכרת טובה על מעשה טוב, על עשיית מצווה, או על גמילות חסד. המענה המקובל על ברכה זו היא ה"אמן" המסורתית, או "תזכו לעשות" בקרב בני כל העדות, ואילו בקרב בני עדות המזרח מקובלת גם התשובה "תזכו לזַכות" (הז' בפתח).

ביטוי נוסף למטרה זו הוא **אשריך**. הביטוי נפוץ במיוחד בעדת החוזרים בתשובה של חסידות ברסלב, ומשם התפשט גם לציבורים נוספים.

בסלנג העברי משמש לכך הביטוי **קבל ח"ח** (נהגה: "חי"ת-חי"ת"), שפירושו "קבל חיזוק חיובי".

## קישורים חיצוניים

* יעקב שמואל שפיגל, אמירת חזק ויישר כח, **בר-אילן** כ"ו-כ"ז, תשנ"ה, עמ' 347–370.

## הערות שוליים

קטגוריה:ברכות ואיחולים
קטגוריה:מילים וביטויים בעברית
קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
פובליליוס סירוס

**פובליליוס סירוס** (לטינית: **Publilius Syrus**; בעברית: פובליליוס הסורי)  (43-85 לפנה"ס) היה סופר ומחזאי ברומא העתיקה.

## ביוגרפיה
פובליליוס סירוס נולד בסוריה והובא כעבד לאיטליה. שנינותו וכישרונותיו גרמו לאדוניו לשחררו ולדאוג לחינוכו. מחזותיו ההיתוליים, שבהם הוא עצמו שימש כשחקן, זכו להצלחה בערי השדה של איטליה, ובמשחקים הציבוריים שנערכו על ידי יוליוס קיסר ב-46 לפנה"ס. פובליליוס היה כנראה מפורסם יותר כמי שמסוגל להמציא חרוזים בו במקום ללא הכנה מראש. בתחרויות הדרמטיות, שבהן התעלה על כל מתחריו הוא קיבל את הפרס מיוליוס קיסר.

כל מה ששרד מיצירותיו הוא אוסף של משפטים בצורת סדרה של אמרות מוסר. כל אמרה מורכבת מטור-שיר אחד (כלומר, שורה אחת כתובה במשקל שירי), והטורים ערוכים בסדר אלפביתי, בהתאם לאות הראשונה של כל שורה. במרוצת הזמן נוספו לטקסט משפטים שנלקחו ממחברים אחרים, ובעיקר משפטים של סנקה שמקוריותם מוטלת בספק. מספר הטורים המקוריים הוא כ-700, והם כוללים אמרות רבות, קצרות וקולעות למטרה כמו:

:"תוכנית רעה היא זו שלא ניתן לשנותה."
:"הנבער מדעת בלבד בז להשכלה."
:"יש להרשיע את השופט המזכה את האשם."
:"המזל כמוהו כזכוכית; הוא נשבר לרסיסים בעודנו מבריק."

## לקריאה נוספת
* ברוך י. מני (עורך ומתרגם), **חוכמתו של פובליליוס הסורי**, כרמל ירושלים, יוני 2022

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סופרים רומאים
קטגוריה:מחברים כותבי לטינית
ראשן

שמאל|ממוזער|50px|תהליך הגדילה השלם של ראשן צפרדע.
**רֹאשָׁן** הוא שלב הפגית אצל בעלי חיים דו-חיים כגון צפרדע, סלמנדרה או טריטון. הראשן בוקע מביצה שמטילה הנקבה. בדרך הכלל הראשנים חיים במים בלבד, בקרב מעט ממיני הדו-חיים הראשנים חיים ביבשה.

כאשר הוא בוקע מביצתו, הראשן עיוור ואינו יכול לפתוח את פיו. בהתאם לכך, בימיו הראשונים הוא ניזון מהחלמון השמור בגופו במשך כעשרה ימים, משך הזמן שלוקח לו לפתח פה, עיניים, ונחיריים. לאחר סיום תהליך התפתחות האיברים, הראשן מתחיל לפתח את יכולת הנשימה שלו: ריאותיו מתפתחות וזימיו החיצוניים מתנוונים, בעוד הפנימיים מתפתחים ומתחילים לתפקד.

חושיהם של הראשנים דומים לחושיהם של דגים, והם ניזונים בתחילת חייהם בעיקר מצמחים. כשהראשנים מתבגרים הם מתחילים לטרוף בעלי חיים אחרים.

לרוב, בתחילת חייו הראשן מסוגל לחיות רק במים. הוא נושם בעזרת זימים ומשתמש בזנבו על מנת להתקדם. לאחר כשישה שבועות מעת יציאתו מן הביצה, כאשר הסתיים תהליך ההתפתחות של ריאותיו וגופו, הראשן יוצא מחוץ למים ומתפקד כדו-חי לכל דבר.

## תמונות

Pelobates fuscus Larve.jpg
Litoria xanthomera tadpole.jpg
Rana heckscheri01.jpg
BufoBufoTadpoles.jpg
TriturusVulgarisLarva.JPG|ראשן של טריטון

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דו-חיים
קטגוריה:ביולוגיה התפתחותית
מיסה

שמאל|ממוזער|230px|מיסת חצות
**סעודת האדון** או ה**מיסה** (מלטינית: **Missa**) היא אחד הסקרמנטים של הנצרות המערבית. טקס זה מקיימים בכנסייה הקתולית ובכנסיות פרוטסטנטיות שונות (בהן כנסיות לותרניות ואנגליקניות), והוא נועד לשחזר את הסעודה האחרונה ולהטמיע את מות ישו ואת קומו מן המתים בלבם של המתפללים ולאחדם כקהילה אחת סביבו.
טקס זה מזוהה עם מנהג האוכריסטיה, בו המאמינים אוכלים לחם ושותים יין המייצגים את דמו וגופו של ישו, כפי שציווה ישו על שליחיו בסעודה האחרונה.

## אטימולוגיה
השם מיסה מגיע מהביטוי Ite, missa est (בלטינית: לכו, זהו סילוק).

למונח זה שתי משמעויות:
#זהו הביטוי שבו שילחו את מי שלא שייך לקהילה מהמקום, על מנת לקיים את הטקס בנוכחות אנשים השייכים לקהילה בלבד
#אלו המילים האחרונות בטקס המיסה, בהן הכומר משחרר את הקהל לפנות לעיסוקיו

## תיאור
המיסה כוללת תפילות, קריאה בכתבי הקודש ודרשה. בחלק המרכזי של המיסה, שנקרא אוכריסטיה, בוצע הכומר למתפללים לחם וחוזר על דבריו של ישו בסעודה האחרונה: "קחו, אכלו, זהו בשרי". בכך מדמה הכומר את שבירת גופו של ישו על הצלב. כמו כן, הוא מוזג להם יין וקורא "זהו גביע דמי, דם הברית החדשה, הנשפך למחילת חטאים". במהלך הטקס המאמינים מדמים באופן דוגמתי בלבד שהלחם והיין הופכים לדמו ולגופו של ישו (טרנסובסטנציאציה), ועל ידי אכילתם עובר חסדו של ישו למאמינים, בשרו הופך לבשרם ודמו נמהל בדמם.

טקס המיסה מבוסס על דברי ישו לתלמידיו בסעודה האחרונה כפי שהם מופיעים ברוב כתבי הבשורה.

טקס זה התפתח מנוהגם של נוצרים בכנסייה הקדומה לקיים סעודות לכל חברי הקהילה. בשל הרדיפות נגד נוצרים  הפכה הסעודה הגדולה לסעודה סמלית, וגם לאחר התנצרותה של האימפריה הרומית לא שונה הנוהג.

טקס דומה המקוים בכנסייה האורתודוקסית ובכנסיות האוריינטליות קרוי בשם **הליטורגיה הקדושה** ובקיצור ליטורגיה.

## ראו גם
* מיסה (מוזיקה)
* תפילת המיסה
* מיסה אדומה

## לקריאה נוספת
* אביעד קליינברג, **הנצרות מראשיתה ועד הרפורמציה**, הוצאת משרד הביטחון, 1995.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:סקרמנטים
קטגוריה:תפילות נוצריות
קטגוריה:ליטורגיה נוצרית
סיכול ריגול

[ממוזער|צלמים אזרחיים (בחלקו האחורי של הג'יפ) עובדים עבור חיל הריגול הנגדי בעמדת ביטחון ב[פוטסדאם, גרמניה (14 ביולי 1945)]]
**סיכול ריגול** (מכונה גם **ריגול נגדי** או **מודיעין מסכל**, באנגלית: **Counterintelligence**) היא פעולה שנוקטת מדינה, אשר מטרתה לסכל ריגול של מדינה זרה בשטחה.

הריגול הנגדי מתבטא בדרכים שונות, ובהן: שמירה קפדנית על מתקנים סודיים וחומר מודיעיני סודי של אותה מדינה, לכידת מרגלים והאזנות לגורמים החשודים בפעילות ריגול (בין היתר דיפלומטים זרים) ומעקבים אחריהם. 

למרבית המדינות יש ארגון המופקד, בין השאר, על ריגול נגדי; במדינת ישראל, תפקידו של שירות הביטחון הכללי, בין היתר, הוא לסכל ריגול. בין הארגונים המפורסמים בעולם ניתן למנות את ה־FBI וה-NSA (ארצות הברית), המנהל הראשי השני של הפ.ס.ב. (רוסיה), ה־MI5 (בריטניה) ועוד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:עבירות ביטחוניות
פקצה

**פָקַצָה** (נכתב גם **פקאצה**) הוא כינוי שהופיע בעברית לראשונה ככל הנראה בתחילת שנות ה-80, והתבסס על ראשי תיבות של "**פק**ידה **צ**באית" וסיומת הנקבה: **ה**. במילון העולמי לעברית מדוברת (1982) בעריכת דן בן אמוץ ונתיבה בן-יהודה מופיעה המילה בנספח ככינוי לטירונית, אך במהרה גלש הביטוי והפך כינוי לנשים (צעירות או מבוגרות), נערות או ילדות שהתנהגותן נחשבת סנובית, גסה, קיטשית, חסרת עידון ולעיתים גם חסרת מצפון וכפויית טובה. 

## היסטוריה
בתחילת שנות ה-2000 נוספה לביטוי משמעות נוספת והיא כינוי גנאי לנערות בנות עשרה (תחת ראשי התיבות: **פ**רחה שמנה ומכוערת וסיומת הנקבה: **ה**) שמפגינות התלהבות מאופנה חולפת ונוהגות להתבטא בשפה רדודה, צווחנית ועתירת הגזמות, המוצאת ביטוי לרוב ברשת האינטרנט. שפתן של ה"פקצות", שאף זכתה לכינוי – "פקצית" – רווּיה בביטויים כתובים כמו "ס22ה" (סבבה), "פ33ה" (פצצה), "100מם" (מהמם), "כאילו", "מושי" (מושלם), "אומייגד" (Oh my God), "חיימשלי" (חיים שלי) ודומיהם. בלוגים של נערות אלו מתאפיינים בשפתם ה"פקצית" כמו שימוש בסיומת וּש לשמות ושמות עצם, ובהתמקדותם באלמנטים העיצוביים של הבלוג, שהבולט ביניהם הוא שימוש רב בצבע ורוד. עבודה אקדמית בנושא טענה כי החלפת התווים אינה באה ליצור שפה מקודדת הבהירה רק ליודעי ח"ן, אלא נובעת משיקולים "נשיים" יותר של אסתטיקה ועיצוב.

## בתרבות
*בעונה הרביעית של תוכנית הבידור הסאטירית ארץ נהדרת הוקדשה פינה קבועה בשם "הבלוג של מאי" אודות הרפתקאותיהן של מאי (עלמה זק), עדי (אסי כהן) ושיפשיף (טל פרידמן), שלוש בלוגריות "פקצות".
*בסדרה "בצפר" לירון פרידמן (רוני דואני) ושרון רוזן (נדב אסולין) הן שתי פקצות שמנצלות את שירן פסטרנק (הדר שחף).

## ראו גם
* סלנג באינטרנט
* שולת!!!1
* פרחה
* ואלי גירל (אנ')

## קישורים חיצוניים

* כתבה 100ממת!!! על הפקצות כפלח שוק, נמרוד קמר, גלובס, 24 באוקטובר 2006
* אילן הבלשן, על הפקצית
* קווים לדמותה של ה"נאו ערסיות", באתר וואלה! 
* 
* עצומה לחוק נגד פקצית
* המדריך לזיהוי הפקאצה, פוסט בבלוג "בוץ עמוק" בישרא-בלוג
* תרבות נוער בבלוגים: מההאקרים לפקצות, פוסט בבלוג של כרמל וייסמן בישרא-בלוג
* - כתבה עם כותרת פאקצית
* אני כותב, משמע אני קיים - כתבה מאתר "הארץ" העוסקת ב"עברית אינטרנטית" ובפרט בהגדרת הפקצה.

## הערות שוליים

קטגוריה:סלנג עברי
קטגוריה:ישראל: חברה
קטגוריה:מילים וביטויים בתרבות האינטרנט
קטגוריה:ביטויים סטריאוטיפים ישראליים
קטגוריה:מונחים לנשים
רגנרציה

[ממוזער|[לטאה שהשירה את זנבה]]
**רגנרציה** (באנגלית: **Regeneration**) או **התחדשות** היא יכולתם של יצורים מסוימים לגדל מחדש חלקי גוף (רקמות ואיברים) לאחר קטיעתם.

דוגמה קלאסית לרגנרציה ניתן למצוא אצל שממית. כאשר חותכים את זנבה היא מסוגלת לגדל במהירות זנב חדש הדומה מאוד לקודם במבנהו ובצורתו.

רגנציה בסרטנאים היא דוגמה נוספת. היא נחקרה על ידי רנה אנטואן פרשו דה ראומיר.

אצל רוב בעלי החיים יכולת ההתחדשות נחלשת עם הגיל, במיוחד אצל בעלי חיים אשר עוברים תקופת גלגול מסוים במחזור חייהם. הדבר נוגע גם לבני אדם, אשר בהיותם צעירים מסוגלים לחדש רקמות פגועות במהירות רבה יותר מאשר בהיותם מבוגרים.

אצל חלק מהיצורים קיימים אזורים בלב אשר יכולים לעבור רגנרציה, בדומה לעור. ביצורים אלה, כאשר הלב נפגע, נוצרים תאים חדשים אשר מחליפים את אלה שאבדו כתוצאה מהפציעה.

## קישורים חיצוניים

*
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיולוגיה
פרשת שופטים

[300px|ממוזער|חכמי ה[סנהדרין יישובים בלשכת הגזית, מתוך מודל בית המקדש הראשון מהמאה ה-17]]
**פָּרָשַׁת שֹׁפְטִים** היא פרשת השבוע החמישית בספר דברים. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת ב.

בפרשה זו ממשיך משה בנאום המרכזי בחומש דברים, הקורא לעם ישראל לשמור תורה ומצוות ולהתיישב בארץ ישראל. בפרשה מצווה משה על הקמת מערכות שלטון שונות, הכוללות את מערכת המשפט בכל עיר ועיר, בית דין מרכזי שהוא הסמכות העליונה בענייני הלכה, ועל מינוי המלך.

את פרשת שופטים קוראים בין ב' באלול לז' באלול.

## תוכן הפרשה
משה רבנו ממשיך את הנאום שנשא לפני מותו ובמסגרת זו מפרט את המצוות שנצטוו בהן בני ישראל. כרגיל בספר דברים, רוב המצוות כבר הופיעו בספרים הקודמים, לעיתים בשינויים בעלי משמעות. בין הציוויים:
*מינוי שופטים ושוטרים בכל עיר ועיר, חיוב לשפוט משפט צדק, ואיסור שוחד.
*איסורי עבודה זרה.
*מצווה לשמוע לדברי החכמים שבכל דור ודיני זקן ממרא.
*מינוי מלך ופירוט חובותיו.
*מתנת כהן של הזרוע, לחיים וקיבה וראשית הגז – זכויות הכהנים והלוויים.
*איסור על קיום מכשפים, בעלי אוב וידעונים, ואיסור על נביאי שקר.
*דיני רוצח בשגגה וערי מקלט.
*דיני עד שקר ועדים זוממים.
*דיני מלחמה, מצור ולקיחת שלל.
*פרשת עגלה ערופה: טקס המתקיים כשנמצא הרוג שלא נודע מי הרגו מחוץ לעיר.

## מבנה הפרשה
בפרשת שופטים יש 97 פסוקים, אשר מאוגדים ב-3 פרשיות פתוחות ועוד 15 סתומות. הפרשה מכילה 3 סדרים, כאשר הפרשה מתחילה בתחילת סדר ומסתיימת באמצע סדר. לעומת זאת לפי החלוקה לפרקים הפרשה מתחילה באמצע פרק ומסתיימת באמצע פרק.

## תאריכי הקריאה
השבת בה קוראים את פרשת שופטים יכולה לחול בארבעה תאריכים שונים:
*שנת זשה ושנת בחה, שנת בשה ושנת גכה – ב' באלול
*שנת השג ושנת זחג, שנת זשג ושנת בחג – ד' באלול
*שנת החא, שנת השא ושנת זחא – ו' באלול
*שנת הכז, שנת בשז ושנת גכז – ז' באלול

## הפטרה
ההפטרה המקורית של פרשת שופטים, הקשורה לפרשת השבוע, היא ב ("ויהי כאשר זקן") עד . ההפטרה מכילה את בקשת בני ישראל משמואל למנות להם מלך, בהתאם לעיסוק הפרשה בהלכות מינוי המלך. הפטרה זו מתועדת בכתבי הגאונים ובמשנה תורה לרמב"ם.

אולם החל מתקופת הראשונים התקבל מנהג לקרוא בשבתות לאחר תשעה באב סדרה של הפטרות הנקראות שבע דנחמתא, המהוות נבואות נחמה לאחר החורבן. לפיכך אין קוראים את הפטרת הפרשה המקורית, ובמקומה קוראים את ההפטרה הרביעית משבע דנחמתא. מפטירים ספר ישעיהו, מ ("אָנֹכִי אָנֹכִי") עד , אחת משירי עבד ה'. רק במנהג איטליה, שקיבל רק שלוש הפטרות נחמה, נקראת עדיין ההפטרה המקורית של הפרשה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
שופטים
שנית

**שָׁנִית** (בלועזית: **סקרלטינה**, **Scarlatina**) היא מחלה המתאפיינת באדמומיות בעור. הגורם למחלה הוא מין של החיידק *[[Streptococcus]]* מהמין *[[Streptococcus pyogenes]]*.

מקור שם המחלה הוא בצבע השני, כאות לאדמומיות העור האופיינית למחלה. גם בשפות אחרות נגזר שם המחלה משם צבע השני. בלטינית ובשפות אירופאיות רבות השורש המדובר הוא **Scarlet**, ומכאן נגזר שם המחלה בשפות אלה - למשל, Scarlet fever ("קדחת שנית") באנגלית.

## תסמיני המחלה
ימין|ממוזער|145px|פריחה בעקבות מחלת השנית
*חום גבוה שעלול להגיע ל-40°
*עייפות
*יובש בגרון
*כאבי ראש
*בחילות ו/או הקאות
*כאבי בטן
*שלשולים
*אדמומיות בלחיים וחיוורון סביב השפתיים
*בלוטות לימפה מוגדלות
*לשון בגוון אדום עז
*פריחה בכל הגוף אשר מתפתחת בהדרגתיות כעבור 12–48 שעות מתחילת הופעת התסמינים הראשונים במיוחד באזור בית השחי, האוזניים ובית החזה.

המחלה מידבקת מאוד ויכולה להימשך למעלה משבוע. סימני סיום המחלה מתבטאים בגלדים על-פני הידיים וכפות הרגליים, הנעלמים אחרי האדמומיות בעור. בזמן המחלה נוצרים נוגדנים המונעים הדבקות חוזרת.

## טיפול במחלה
ימין|ממוזער|140px|לשון בגוון אדום עז - אחד מתסמיני המחלה
מלבד הטיפול בשלשולים ובהתייבשויות, הנגרמים כתוצאה מהמחלה, הטיפול במחלה עצמה הוא באמצעות פניצילין ותרופות אנטיביוטיות דומות כגון האריתרומיצין והקלינדמיצין.

בעבר נמשכה המחלה חודשים. את הירידה במשך המחלה ניתן לייחס לאנטיביוטיקה וכן להתפתחות זנים פחות אלימים של החיידק במרוצת הדורות. באנגלית קיימת הבחנה בין המחלה הקדומה והקשה (**Scarlet fever**) ובין צורתה הנוכחית (**Scarlatina**).

## אבחנה מבדלת
במקרים רבים נדרש להבדיל בין מחלה זו לקדחת דמוית-שנית של המזרח הרחוק, מחלה זיהומית אשר זוהתה לראשונה בשנת 1950 ברוסיה. כתוצאה מן הדמיון הרב בין הביטוי הקליני של שתי מחלות אלו, עלתה הסברה כי גם זו מקורה בזיהום סטרפטוקוקי. כיום ידוע שהגורם הוא חיידק הגרם שלילי *Yersinia pseudotuberculosis*.

## הדבקה וחיסון
המחלה נפוצה בעיקר בקרב ילדים בני שנתיים עד 15. ההדבקה נגרמת בעיקר על ידי שאיפת אוויר שנושא את החיידקים אבל גם על ידי מגע עורי או עם עצמים המועדים להיות נושאים או מדגרות להתפתחות חיידקים. נמצא שבגיל עשר כ-80% מכלל אוכלוסייה זו כבר נושאים את הנוגדנים למחולל המחלה.

טרם נמצא חיסון יעיל כנגד המחלה, בעיקר בגלל אי ההצלחה לפתח נסיוב שיענה על הדרישות המדעיות המקובלות של אישור תרופות.

## ראו גם

* המחלה החמישית

## קישורים חיצוניים

* 
* הכל על שנית, באתר שירותי בריאות כללית
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלות חיידקיות
קטגוריה:רפואת ילדים
סונול

**סונול ישראל בע"מ**, הידועה יותר בשם "**סונול**", היא אחת מארבע חברות הדלק הגדולות בישראל.

## היסטוריה
### חברת סוקוני ואקום
חברת ואקום אויל  החלה לפעול בתחום הקמעונאי בארץ ישראל ב-1917. בסוף שנות ה-20 הקימה החברה מרכזים בעפולה, שהייתה על הדרך הראשית לחיפה, במפרץ חיפה ובתל אביב. תחנות דלק נפרשו ברחבי ארץ ישראל.

בתחילת שנות ה-30 התאחדה חברת ואקום אויל עם סוקוני  (The Standard Oil Company of New York – Socony) ושם החברה שונה ל"סוקוני ואקום".

בארץ ישראל פעלו עד תחילת שנות ה-30 רק שתי חברות לממכר דלק: ואקום אויל ושל. עד סוף 1935 נוספו אליהן גם בל-פטרול ומנטצ'ף. לקראת סוף המנדט החזיקה של 55–60% מהשוק, סוקוני 25–30% ומנטצ'ף 10–15%.

סוקוני ואקום הייתה אחת החברות שהמשביר המרכזי פעל כסוכנות שלה.

ב-1955 שונה שם החברה ל"סוקוני מובייל אויל" ובישראל שונה שם החברה ל**מוביל אוייל אוף ישראל**.

### סונול
[ממוזער|שמאל|תחנה של סונול ב[רמת הגולן בסוף שנות ה-60]]
בשנת 1956, בעקבות לחץ של החרם הערבי, עזבה חברת מוביל אויל את ישראל ומכרה את החזקותיה בישראל למשפחת סוננבורן מארצות הברית (שפעלה באמצעות חברה בשם L. Sonneborn Sons Inc). השם "סונול" מהווה קיצור של מיזוג שם משפחת הרוכשים והמילה "אויל". בשנת 1957 הפעילה סונול 48 תחנות דלק בישראל.

בשנת 1981 נמכרה סונול לגרנית הכרמל השקעות.

[שמאל|ממוזער|250px|תחנת דלק סונול על הכביש הראשי בשכונת [תל חנן בעיר נשר, סתיו 1966. משמאל לתחנת הדלק הגלידריה גלידת תל חנן.]]
ממוזער|שמאל|250px|סמליל רשת חנויות הנוחות "So good"
בין השנים 1969 ל-1996 החזיקה סונול 25% מחברת פדסקו (בשותפות עם החברות דלק ופז), שהיה לה מונופול לשיווק דלק ביהודה ושומרון, עד הקמת רשות הפלסטינית.

בשנת 2004 החלה סונול בהקמת רשת חנויות נוחות בתוך תחנות הדלק שלה תחת המותג "So good".

בשנת 2005 ביקשו סונול וחברת דור אלון אישור של הממונה על ההגבלים העסקיים להתמזג, אולם הוא דחה את הבקשה. ערעור לבית המשפט אישר את המיזוג אולם ביוני 2006 ביטל בית המשפט העליון את הקביעה והחזיר את איסור הממונה על ההגבלים העסקיים על המיזוג.

בחודש נובמבר 2006 רכשה "קנית השלום השקעות בע"מ", שהיא חלק מקבוצת עזריאלי, מקבוצת בורוביץ-מוזס את השליטה בגרנית הכרמל, חברת האם של סונול, ובכך הפכה סונול לחלק מקבוצת החברות של דוד עזריאלי בישראל.

בראשית 2007 מונה רואה חשבון תמיר פוליקר למנכ"ל סונול ויזם מהלך של מיתוג תחנות הדלק של החברה בסמלה החדש בצבעי אדום, צהוב וכחול, ובהאצת פתיחת רשת חנויות הנוחות "So good". ב-2010 התפטר מתפקידו על רקע סכסוך עבודה עליו הכריזו עובדי תחנות הדלק של סונול. את מקומו מילא ניר גלילי, עד להתפטרותו בשנת 2024.. במאי 2024 מונה אבי מגידו למנכ"ל סונול.

באפריל 2016 נמכרה החברה לקרן גז ונפט ישראל, שותפות מוגבלת בראשות דודי ויסמן.

## סמל
בשנת 2006 המעצב פיליפ בולקיה יצר את הסמל הנוכחי של סונול.

SonolOldOrangeLogo.svg|הסמל הראשון של סונול
Sonol_Older_Logo_01.jpg|הלוגו הקודם של סונול
SonolOldLogo.svg|הלוגו של סונול עד 2006
Sonol Logo.svg|לוגו החל משנת 2006, גרסה אנכית
לוגו סונול.svg|לוגו בגרסה אופקית


## ראו גם
* תחנות דלק בישראל

## קישורים חיצוניים

* 

* חברת סונול, באתר Duns100 ע"פ דירוג דן אנד ברדסטריט ישראל
* סיפור הקמתה של סונול בבלוג של ארכיון המדינה
* 
* רשימת מפות ישראל הכוללות סימון מיקום תחנות תדלוק "סונול", מאוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות דלק וגז בישראל
קטגוריה:נתניה: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1922
ניצני סיני

**נִצָּנֵי סינַי** או **קָדֵשׁ בַּרְנֵעַ** הוא מושב עובדים באזור הדרום, סמוך לגבול מצרים, ליד ניצנה ומעבר הגבול ניצנה השייך למועצה אזורית רמת נגב.

עד לנסיגת ישראל מחצי האי סיני שכן קדש ברנע בסיני ונקרא על שם היישוב המקראי קדש ברנע, שהתקיים בסמוך ליישוב בסיני. בעקבות הסכם השלום עם מצרים, פונה היישוב והועתק לאזור ניצנה, שם גרו המתיישבים במשך שמונה חודשים במושב אשלים. בשנת 1986 הועתק פעם נוספת, הפעם למקומו הנוכחי בו הוא נמצא כיום. השם "ניצני סיני" ניתן למקום בשל קרבתו לחצי האי סיני, אך התושבים קוראים למושב קדש ברנע.

היישוב המקורי הוקם בשנת 1977 כהיאחזות נח"ל ונכון ל-2021 הוא מונה כ־297 תושבים. למושב אופי חקלאי, אם כי חלק מתושביו עובדים מחוץ ליישוב, למשל בבאר שבע.

## קישורים חיצוניים

*
*קדש ברנע, באתר המועצה האזורית רמת נגב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1986
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:אזור ניצנה
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
גידי אורשר

**גידי אורשר** (נולד ב-26 ביוני 1950) הוא מורה ומבקר קולנוע.

## ביוגרפיה
למד בבית הספר היסודי ע"ש א.ד. גורדון בתל אביב, ובתיכון עירוני ה' במגמה ריאלית-אלקטרונית. את השרות הצבאי עשה כטכנאי בגלי צה"ל ובמסגרת זאת החל להכין כתבות על קולנוע לתוכניות השונות. בשנת 1971 החל את לימודי התיאטרון בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב. לאחר שנה כשנפתח באוניברסיטה החוג לקולנוע עבר ללמוד שם, במחזור הראשון, במשך ארבע שנים נוספות.

עד צאתו לגמלאות שימש אורשר במשך למעלה מ 40 שנה כמבקר הקולנוע של גלי צה"ל וממציא המונח "סולם אורשר" לדירוג סרטים. ייסד את אתר האינטרנט של גלי צה"ל וניהל את המחלקה במשך למעלה מ 15 שנים. מיזמי וממקימי האקדמיה הישראלית לקולנוע, חבר הוועד המנהל של האקדמיה ונציג מבקרי הקולנוע בה. הוא מרצה לקולנוע ומיוזמי "יום קולנוע ארוך" לתלמידי בתי הספר בסל תרבות ארצי. כתב את ערכי הקולנוע באנציקלופדיה "בריטניקה החדשה לנוער". בעבר הגיש במשך 7 שנים את פינת קולנוע בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!". במשך שנים ועד יציאתו לגמלאות היה מורה בכיר לקולנוע במרכז האקדמי ויצו בחיפה ולימד קולנוע ורדיו בסמינר הקיבוצים בתל אביב. ערך והגיש במשך שנים תוכניות על מחשבים ואינטרנט "ג'וקים בראש" בגלי צהל ובערוצי הכבלים והנחה את התוכנית "הפרלמנט של זומביט" בטלוויזיה החינוכית. ממקימי איגוד הביקורת האירופאי-ים תיכוני "פדאורה" וסגן נשיא של הארגון, חבר בוועדות שיפוט רבות בפסטיבלים בישראל ומחוצה לה. בעל אתר האינטרנט "סולם אורשר" לצפייה מודרכת, ביקורת קולנוע, טלוויזיה וכל מה שלידם.

ב-9 ביולי 2016 הושעה משידור בגלי צה"ל לחודש, בעקבות דרישת שר הביטחון, שרת התרבות וראש הממשלה אחרי שפרסם פוסט בדף הפייסבוק שלו, שבו יצא כנגד "קבלני הקיפוח"  בש"ס וב"קשת המזרחית". הפוסט הסאטירי תקף את אותם "נציגים" של בני עדות המזרח וייחס להם העדפה של שימור אמונות טפלות על פני מדע.

אורשר מתגורר במושב גת רימון, נשוי, ואב לשני בנים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:מבקרי קולנוע ישראלים
קטגוריה:זהו זה! - מנחים, מגישי פינות ושחקנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי בית החינוך ע"ש א"ד גורדון
קטגוריה:גת רימון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950