open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דור הבטא

240px|ממוזער|ציר זמן של הדורות הדמוגרפיים בעולם המערבי. דור הבטא מוצג בחלק העליון של התרשים
**דור הבטא** (באנגלית: **Generation Beta**) הוא הדור הדמוגרפי שנולד אחרי דור האלפא. על אף שאין הסכמה אוניברסלית לגבי שנת ההתחלה והסיום של הדור, לרוב הכוונה לילדים שנולדו החל מאמצע שנות ה-20 של המאה ה-21 שזה בערך ילידי שנת 2025 עד 2039.

העתידן והדמוגרף מארק מקרינדל, אשר טבע גם את המונח "דור האלפא", מגדיר את גבולותיו של דור הבטא בין השנים 2025 עד 2039. בתור הדור שבא בעקבות דור אלפא, דור זה נקרא על שם האות בטא אשר היא האות השנייה באלפבית היווני.

רוב בני דור הבטא צפויים להיות בעיקר ילדיהם של בני דור ה-Z ובקרב הוריהם אפשר יהיה למצוא גם את הצעירים מבני דור ה-Y ובהמשך גם את המבוגרים שבדור האלפא.

## תחזיות
* עד 2035 צפוי דור הבטא להוות כ-16% מאוכלוסיית העולם. רבים מבני דור הבטא צפויים לחיות שנים רבות לתוך המאה ה-22 בהתאם לפיתוחים בתחום הבריאות ותוחלת החיים.
* במדינות רבות דור הבטא צפוי לחוות את ההשפעות של הירידה המתמשכת בשיעורי הפריון העולמיים.
* דור הבטא צפוי לגדול בעידן שבו הטכנולוגיה, ובפרט טכנולוגיות בינה מלאכותית, מציאות מדומה, מציאות רבודה, טכנולוגיות בריאות מתקדמות, ורובוטיקה, ישפיעו על כל היבט בחייהם, ובמיוחד על החינוך, התחבורה, הבריאות ושוק העבודה.
* לטענת מקרינדל הורי דור הבטא, שהם ברובם בני דור ה-Z, עשויים לאמץ גישה זהירה יותר לכל הנוגע למדיה החברתית בהשוואה לנורמות שהפכו נפוצות בקרב חלק גדול מההורים בני דור ה-Y.

## ראו גם
* דור האלפא
* דור ה-Z
* דור ה-Y

## הערות שוליים

קטגוריה:דמוגרפיה
קטגוריה:דורות סוציולוגיים
קטגוריה:משפחה
אחריות משפטית

**אחריות משפטית** היא אחריות שמקורה בחיוב בחוק או בחוזה. אחריות משפטית מתקיימת במשפט פלילי ובמשפט אזרחי.

לקיומה של אחריות משפטית נדרשים שלושה רכיבים:
* קיום של נורמה, שנקבעה בחוק או בחוזה
* קביעה שהנורמה הופרה
* הטלת סנקציה על המפר.

## במשפט פלילי
במשפט הפלילי, חוק העונשין קובע נורמות רבות בדרך של קביעת העונש המוטל על המפר. דוגמה:  לחוק קובע "הגונב, דינו – מאסר שלוש שנים", כלומר קובע את הנורמה האוסרת גניבה ואת העונש על הפרתה - מאסר שלוש שנים. בחוקים אחרים נקבעת הנורמה באופן מפורש, ובנפרד נקבע העונש על הפרתה. דוגמה:  לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה קובע במפורש את הנורמה: "לא יפלה מעסיק בין עובדיו או בין דורשי עבודה", וסעיף 15 קובע את העונש על הפרת הנורמה. לעיתים נקבעת בחוק נורמה בלי שנקבע עונש על הפרתה. חוק כזה קרוי "חוק בלתי מושלם" (בלטינית: lex imperfecta), אך שופט בית המשפט העליון, משה זילברג העיר על כך: "גם חוק בלתי־מושלם — חוק הוא, והאזרח חייב שלא לעבור עליו."

הקביעה שבמקרה מסוים הופרה נורמה היא בסמכותו הבלעדית של בית המשפט. בדרך כלל על התביעה במשפט פלילי להוכיח את אשמתו של הנאשם, אך בחוקים אחדים נקבעה אחריות קפידה, שבה, לאחר שהוכח כי התקיים היסוד העובדתי, כלומר הוכח שהאדם ביצע את המעשה המהווה עבירה, חזקה עליו שעבר עבירה פלילית, והתביעה אינה צריכה להוכיח כי היה מודע לקיום נסיבות העבירה או כי התרשל במעשיו. נטל ההוכחה עובר אל הנאשם, הנדרש להוכיח שלא נהג ברשלנות, ואם יוכיח כי לא נהג במחשבה פלילית או ברשלנות ועשה כל שניתן למנוע את העבירה, לא ניתן יהיה להטיל עליו אחריות לעבירה.

## במשפט אזרחי
חוק החוזים (חלק כללי) קובע את דרכי קביעת הנורמות בחוזה ואת הסנקציה שתוטל על המפר אותן, וחוק החוזים (תרופות בשל הפרת חוזה) קובע את הסעדים למי שנפגע מההפרה. קביעה שנורמה שנקבעה בחוזה הופרה נתונה לבית המשפט, אך גם לדרכים נוספות בהסכמת הצדדים (מראש או בדיעבד), כגון בוררות וגישור. דוגמה: בחוזה לרכישת דירה נקבעים לוחות הזמנים לתשלומים בגין הרכישה ולמסירת הדירה לקונה, ומפורטות הסנקציות על מי שמפר לוחות זמנים אלה.

חלק ג' של פקודת הנזיקין קובע שורה של עוולות, בהן עוולת הרשלנות ואת עוולת הפרת חובה חקוקה כעוולות מסגרת, שהאחראי להן יחויב במתן פיצוי לניזוק. עוולה נזיקית מורכבת בדרך כלל משלושה יסודות: אשם, נזק וקשר סיבתי עובדתי ומשפטי. דיני הנזיקין עוסקים בתחומים אחדים של אחריות:
* אחריות שילוחית ואחריות מעביד – אחריות שחלה על אדם בשל פעולה שביצע אחר מטעמו.
* אחריות משתף ומשדל – אחריות שחלה על אדם בשל זיקה למעשה שביצע אחר.
* אחריות רשויות ציבור ועובדי מדינה – אחריות הגופים הציבוריים בנזיקין, לה קיימות מגבלות ייחודיות.
* אחריות מעסיק קבלן (בעל חוזה) – אחריות של אדם על מעשים שביצע מי מטעמו באופן עצמאי, ושאין ביניהם יחסי עובד-מעביד או שולח-שליח.
* אחריות (מוצרים) – התחייבות של יצרן שהמוצר אותו הוא מוכר יפעל כראוי זמן מסוים, ואם לא, יתוקן או יוחלף בחדש.

 קובע "מי שקיבל שלא על פי זכות שבדין נכס, שירות או טובת הנאה אחרת (להלן – הזוכה) שבאו לו מאדם אחר (להלן – המזכה), חייב להשיב למזכה את הזכייה, ואם השבה בעין בלתי אפשרית או בלתי סבירה – לשלם לו את שוויה."

## ראו גם
* אחריות ציבורית

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מונחים משפטיים
הגבירה משאלוט מביטה בלנסלוט

**הגבירה משאלוט מביטה בלנסלוט** היא ציור שמן על בד מעשה ידי ג'ון ויליאם ווטרהאוס, שהושלם בשנת 1894. בשנת 1895 הוענק הציור לגלריית האמנות של לידס על ידי האמן.

### תיאור
זהו השני מתוך שלושה ציורים מרכזיים של ווטרהאוס המתארים סצנות מהפואמה "הגבירה משאלוט" מאת המשורר אלפרד טניסון. הציור הראשון בסדרה, הגבירה משאלוט, נוצר בשנת 1888, ואילו השלישי, "אני חצי עייפה מצללים, אמרה הגבירה משאלוט", הושלם בשנת 1915.

בפואמה של טניסון, העלמה משאלוט כלואה במגדל על אי סמוך לקמלוט, תחת קללה האוסרת עליה לעזוב את המגדל או להביט החוצה מהחלונות. היא מעבירה את זמנה באריגת שטיח, תוך שהיא צופה בעולם החיצון רק דרך השתקפויות במראה שמאחוריה. הציור מתאר את הסצנה המרכזית בחלק השלישי של הפואמה: העלמה מבחינה ב"מלא האומץ, סר לנסלוט" במראה שלה. מראהו של האביר הנאה וקול שירתו מושכים אותה לעזוב את הנול ולהביט החוצה מהחלון. חוטים מוזהבים עדיין כרוכים סביבה, והקללה פוגעת בה כאשר "המראה נסדקה מצד לצד". העלמה עוזבת את המגדל ונוטלת סירה כדי לחצות את הנהר, אך היא מתה לפני שהיא מגיעה לקמלוט.

המראה הסדוקה חושפת חלק מהסצנה, ומשתמשת בטכניקה דומה לזו שהופיעה בציורו של ויליאם הולמן האנט "התעוררות המצפון" (1853), וכן בגרסתו של האנט ל"גבירה משאלוט" (1888–1905).

### מחקרים והכנות לציור
מוזיאון ויקטוריה ואלברט מחזיק בספר סקיצות של ווטרהאוס הכולל רישומים מקדימים לציורים מ-1888 ומ-1894 המתארים את הגבירה משאלוט. מחקר נוסף של הציור נמצא בגלריית האמנות של פלימות . רישום בצבעי שמן ששימש כהכנה לציור נמכר לאחר מותו של ווטרהאוס בשנת 1917 ונעלם למשך שנים רבות. בשנת 2003 הוא התגלה מחדש באיסלנד, לאחר שנרכש בלונדון על ידי דייג מקומי שנים רבות קודם לכן. הרישום הופיע בתצלום של ווטרהאוס המצוי בגלריית הדיוקנאות הלאומית. הוא שונה במקצת מהגרסה הסופית של הציור: בעוד שבציור הסופי העלמה לובשת שמלה לבנה, ברישום השמלה אדומה. ווטרהאוס בחר צבע אדום לשמלתה גם בציור השלישי בסדרה, "אני חצי עייפה מצללים, אמרה הגבירה משאלוט". הרישום נמכר בשנת 2003.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ג'ון ויליאם ווטרהאוס: ציורים
טירת קרייגסטון

**טירת קרייגסטון** (באנגלית: **Craigston Castle**) היא בית כפר מהמאה ה-17, הממוקם כ-6.4 קילומטרים (4 מיילים) צפונית-מזרחית לעיירה  שבמחוז אברדינשייר, סקוטלנד. הטירה, אשר שימשה כביתה ההיסטורי של  (Urquhart), בנויה בצורת האות "U", עם שני אגפים עיקריים הממוקמים משני צידי הכניסה ומחוברים בקשת מוגבהת. מעל המבנה מתנשא מעקה מעוטר בגילופים בסגנון גותי. בפינות העליונות של האגפים נמצאים בסיסים שיועדו לצריחים פינתיים, אך הצריחים עצמם מעולם לא הושלמו. בחדר האורחים של הטירה ניתן למצוא גילופי עץ המתארים נושאים תנ"כיים ופריטים הרלדיים של שבט אורקהרט.

הטירה שייכת לקבוצת הטירות המכונה "קבוצת בל" ("Bell group") – קבוצת טירות סקוטיות שתוכננו על ידי בוני הטירות ממשפחת בל. לפי החוקר ה. גורדון סלייד, קבוצת טירות זו "מהווה אולי את התרומה המובהקת והייחודית ביותר של סקוטלנד לאדריכלות המערבית". הטירה עדיין נמצאת בבעלות משפחת אורקהרט, אשר מוצאה מתחקה עד אדם אורקהרט, השריף של  במאה ה-14. עם זאת, על פי סר , מתרגם יצירותיו של פרנסואה רבלה, מוצא המשפחה מגיע עד אדם וחוה דרך דמות בשם "טרמות", שלפי דבריו הייתה זו שמצאה את משה בתיבה, לצד אבות קדומים מיתיים נוספים.
ממוזער| חדר האירוח בטירת קרייגסטון
ממוזער| שטח טירת קרייגסטון
ג'ון אורקהרט מקרייגפינטרי (Craigfintry), המכונה "המורה מקרומרטי" (Tutor of Cromarty), בנה את הטירה בין השנים 1604 ל-1607. סגנונה העיצובי הוא ייחודי בהשוואה לטירות אחרות בקבוצת בל. בשנת 1657 נמכרה הטירה על ידי משפחת אורקהרט, אך בשנת 1739 נרכשה מחדש על ידי קפטן ג'ון אורקהרט, נינו של הבנאי המקורי, שהיה ידוע בכינויו "הפיראט". בעליה החדש הוסיף אגפים צדדיים לטירה ותכנן גנים חדשים. עם זאת, העיצוב של הגנים לא התבסס על התוכניות שהוכנו בשנת 1733 על ידי האדריכל הידוע .

בשנות ה-1830 הוכנו תוכניות לשיפוץ נרחב של הטירה על ידי האדריכל , שתכנן גם את טירת בלמורל, אולם רק פתח כניסה חדש נבנה מתוך התוכניות. טירת קרייגסטון היא כיום בניין רשום בקטגוריה A. משפחת אורקהרט ממשיכה להחזיק בטירה, ובשנים האחרונות היא החלה לארח במקום חתונות ואירועים נוספים. כמו כן, הטירה מוצעת להשכרה למגורים אקסקלוסיביים של קבוצות.

### עיצוב ושימור פנים והשטחים סביב הטירה
חדר האורחים של הטירה, עם גילופי העץ התנ"כיים וההרלדיים שבו, מדגים את תשומת הלב לפרטים האמנותיים בתכנון המבנה. בנוסף, הגנים סביב הטירה, אף שהם שונים מהתוכניות המקוריות של ויליאם אדם, מהווים תוספת חשובה לתחושת האחוזה ההיסטורית.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סקוטלנד: טירות
קטגוריה:אברדינשייר
רוברט ליוורינג

**רוברט וודרו ליוורינג** (באנגלית: **Robert Woodrow Levering**; 3 באוקטובר 1914 – 11 באוגוסט 1989) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי שכיהן קדנציה אחת כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-17 של אוהיו בין השנים 1959 ל-1961.

הוא היה חתנו של אשר בורדיק וגיסו של קוונטין בורדיק.

## ביוגרפיה
ליוורינג נולד ב-3 באוקטובר 1914 ליד פרדריקטאון שבאוהיו, בנם של גרטרוד אליס ודניאל לויד ליוורינג. הוא השלים את לימודיו בבית הספר התיכון פרדריקטאון, ולאחר מכן סיים ב-1936 לימודי תואר ראשון באוניברסיטת דניסון השוכנת בגרנוויל שבאוהיו. ב-1940 השלים תואר ראשון נוסף בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון שבוושינגטון הבירה. בין השנים 1937–1941 עבד כספרן בספריית הקונגרס וכעורך דין במשרד פרטי.

ביולי 1941 החל ליוורינג לעבוד כעורך דין אזרחי עבור מחלקת המלחמה של ארצות הברית במנילה, בירת הפיליפינים, שם הפך לשבוי מלחמה במהלך מלחמת העולם השנייה מ-1942 עד 1945. הוא כיהן כעוזר התובע הכללי של אוהיו מ-1949 עד 1950, והיה מועמד מטעם המפלגה הדמוקרטית בבחירות לקונגרס בשנים 1948, 1950, 1954 ו-1956, אולם לא הצליח להיבחר.

ליוורינג שירת בכוחות המילואים של צבא ארצות הברית והועלה לדרגת מייג'ור ב-1960.

ליוורינג נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לקונגרס ה-86 של ארצות הברית, וכיהן מ-3 בינואר 1959 עד 3 בינואר 1961. הוא הפסיד בבחירות לכהונה שנייה ב-1960, וכשל בשאר התמודדויותיו לבית הנבחרים בשנים 1962, 1964 ו-1968.

ב-11 באוגוסט 1989 נפטר ליוורינג בפרדריקטאון שבאוהיו, וגוויתו נשרפה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דניסון
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אמריקאים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאוהיו
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1914
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1989
הסיור האחרון

**הסיור האחרון** (באנגלית: **The Last Warrior**, או **The Last Patrol**) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 2000 בבימויו של שלדון לטיץ', ובו מככב בתפקיד הראשי דולף לונדגרן.

הסרט יצא ישירות לשוק השכרת סרטי הווידאו בארצות הברית ב-21 באוגוסט 2001.

## תקציר העלילה
עלילת הסרט מתרחשת בעתיד הלא רחוק לאחר שרעידת אדמה קטסטרופלית מתרחשת בקליפורניה ומפרידה אותה מהיבשת. את הניצולים מרעידת האדמה מוביל ניק פרסטון (מגולם על ידי דולף לונדגרן), חייל לשעבר בכוחו המיוחדים. הקבוצה נאלצת להתמודד עם אתגרים שונים, כולל מחסור במשאבים, סכסוכים פנימיים ואיומים מצד כנופיות אלימות.

## צוות השחקנים

## הפקה
הסרט צולם בסביבה המדברית אשר בתחומי העיר אילת שבישראל במשך 42 ימים, מ-18 במאי ועד 29 ביוני 1999.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים וסדרות טלוויזיה בין-לאומיים שצולמו בישראל
קטגוריה:סרטים העוסקים במלחמה ונשק גרעיני
קטגוריה:סרטים בין-לאומיים שעלילתם מתרחשת בישראל
קטגוריה:סרטי 2000
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים פוסט-אפוקליפטיים
קטגוריה:סרטי זאב רווח
קטגוריה:סרטי שלדון לטיץ'
Ammoniacum

**Ammoniacum** או **the gum ammoniac** הוא שרף גומי  המופרש ממספר עשבים רב-שנתיים בסוג כלך ממשפחת הסוככיים. ישנם שלושה סוגים של ammoniacum: ה־gum-ammoniac של קירנאיקה, של פרס (הסוג המסחרי כיום), ושל מרוקו.

## ה־Ammoniac של קירנאיקה

Ammoniacum תועד לראשונה במאה ה-1 על ידי דיוסקורידס ב-De materia medica  שלו. הוא קיבל את שמו ממקדש יופיטר אמון בלוב העתיקה (הנמצא כיום בנווה המדבר סיווה במצרים) שלידו הופק. הוא נקרא the gum ammoniac של קירנאיקה כדי להבדיל אותו מהסוג המסחרי המשמש כיום. צמח המקור שלו זוהה כ-Ferula marmarica שמקורו בלוב ובמצרים. יצוא ה־gum ammoniac של קירנאיקה לאירופה פחת לאחר השליטה הערבית והטורקית במזרח התיכון, אך כנראה נמשך לפחות עד המאה ה-18, שכן לינאוס עדיין ציין את לוב ומצרים כמקומות המוצא של ה־ammoniacum ב-Materia medica שלו.

## ה־Ammoniac של פרס

הgum ammoniac של פרס החליף בהדרגה את זה של קירנאיקה בתור ה־ammoniacum המסחרי המיוצא לאירופה. ככל הנראה זה הוזכר לראשונה בספרות האירופית בשנת 1716 על ידי מייקל ברנהרד ולנטיני . צמח המקור שלו הוא Ferula ammoniacum (syn.  Dorema ammoniacum) שמקורו באיראן, טורקמניסטן, אפגניסטן ופקיסטן.

הצמח גדל לגובה של 2½ או 3 מטר וכל הגבעול שלו ספוג בנוזל חלבי, שזורם החוצה על חתכים שנעשים לאורכו. הנוזל הזה נקרש במהירות לדמעות עגולות, ויוצר את "ammoniacum הדמעות" המסחרי. "גוש ammoniacum", הצורה האחרת של החומר, מורכבת מהצטברויות של דמעות, המעורבות לעיתים קרובות בחלקי הצמח עצמו, כמו גם בגופים זרים אחרים.

לAmmoniacum יש ריח קלוש ורקוב מעט, אשר הופך למובחן יותר בעת חימום. מבחוץ צבעו צהוב-אדמדם, וכאשר שוברים את הדמעות או הגושים הטריים, הם בורקים בברק שעוותי.

הוא מופק בעיקר במרכז פרס, ומגיע לשוק האירופי דרך בומביי.

Ammoniacum קשור קשר הדוק ל־Asafoetida  ולחלבנה (אומנם, הוא נבדל מהם בכך שאינו מניב Umbelliferone ) הן ביחס לצמח ממנו הוא מופק והן בהשפעות המיוחסות לו.

## ה־Ammoniac של מרוקו

הgum ammoniac של מרוקו קיבל לראשונה תשומת לב באירופה בשנת 1809 כאשר ג'יימס גריי ג'קסון תיאר צמח שמפיק את ה־gum ammoniac של ברבריה. צמח המקור זוהה ככלך מצוי, תת-מין – brevifolia, שמקורו במרוקו, אלג'יריה והאיים הקנריים. למרות שהוא שימש את האוכלוסייה המקומית כצמח מרפא במשך מאות שנים, נראה שהוא מעולם לא קיבל חשיבות מסחרית באירופה.

## הערות שוליים

קטגוריה:שרפים
קטגוריה:העץ בשירות האדם
פיטר נבארו

**פיטר קנט נבארו** (באנגלית: **Peter Navarro**; נולד ב-15 ביולי 1949) הוא כלכלן וסופר אמריקאי, המשמש כיועץ בכיר לנשיא ארצות הברית. הוא כיהן בממשל טראמפ הראשון כסגן עוזר לנשיא ומנהל המועצה הלאומית לסחר של הבית הלבן, ולאחר מכן כעוזר לנשיא ומנהל המשרד למדיניות סחר וייצור.

## ביוגרפיה
נבארו נולד בקיימברידג', מסצ'וסטס, וגדל בפלורידה. הוא השלים תואר ראשון באוניברסיטת טאפטס ותארים שני ושלישי בכלכלה באוניברסיטת הרווארד. במהלך הקריירה האקדמית שלו, שימש כפרופסור לכלכלה באוניברסיטת קליפורניה באירווין, שם חקר נושאים של מדיניות ציבורית, סחר בינלאומי וכלכלה סביבתית.

### ממשל טראמפ הראשון
ממוזער|פיטר נבארו מתדרך בחדר העיתונאים של הבית הלבן, 2020
ב-2017 מונה על ידי הנשיא דונלד טראמפ למנהל המשרד למדיניות וסחר וייצור במסגרת תפקידו ייעץ בנושאים שונים, כולל מדיניות כלכלית, סחר בינלאומי, והייצוא הביטחוני. הוא סייע בהגדלת מכירות צבאיות למדינות בעלות ברית, וכן ברפורמה במדיניות העברת נשק קונבנציונלי ומערכות אוויריות בלתי מאוישות.

### 2020-2024
לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020, נבארו ניסה לערער על תוצאות הבחירות והפיץ תאוריות קשר על הונאת בחירות. בפברואר 2022, הוא זומן פעמיים להעיד בפני הקונגרס. נבארו סירב לשתף פעולה והועבר לטיפול מחלקת המשפטים. ב-2 ביוני 2022, חבר מושבעים פדרלי האשים אותו בשני סעיפים של בזיון הקונגרס. ב-7 בספטמבר 2023, נבארו הורשע בשני הסעיפים, וב-25 בינואר 2024, נגזרו עליו ארבעה חודשי מאסר וקנס של 9,500 דולר, מה שהפך אותו לפקיד הבית הלבן הראשון שנכלא בעקבות הרשעה בביזיון הקונגרס. הוא ריצה את עונשו במחנה משמורת מינימלית בתוך המכון הפדרלי לתיקון במיאמי ושוחרר ב-17 ביולי 2024.

### ממשל טראמפ השני
ב-2024 לאחר היבחרו של טראמפ לקדנציה שנייה והחל לשמש כיועץ בכיר לנשיא ארצות הברית.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאות דונלד טראמפ הראשונה: אישים
קטגוריה:נשיאות דונלד טראמפ השנייה: אישים
קטגוריה:סגל הבית הלבן
קטגוריה:לאומנים אמריקאים
קטגוריה:יועצים לנשיא ארצות הברית
מוחמד חמדי

**מוחמד עלי חמדי** (בערבית: **محمد علي حمادي**. 3 ביוני 1964– 21 בינואר 2025) היה מחבל חזבאללה לבנוני שנכלל ברשימת הטרוריסטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI. הוא היה החוטף הראשי בחטיפת טיסה 847 של TWA ובעקבות כך הוא הורשע ב-14 ביוני 1985 בבית משפט במערב גרמניה בחטיפת מטוס, רצח והחזקת חומרי נפץ.

חמדי היה כלוא במערב גרמניה ב-1987 למשך 19 שנים, אך שוחרר על תנאי ב-2005. הוא הוכרז כמבוקש על ידי מחלקת המשפטים של ארצות הברית ב-2006 וככל הנראה התגורר בלבנון.

## ביוגרפיה
בשנת 1987, שנתיים לאחר חטיפת טיסה 847 של TWA, נעצר חמדי בפרנקפורט שבמערב גרמניה בעת שניסה להבריח חומרי נפץ. ארצות הברית ביקשה מיד את הסגרתו אך חזבאללה חטף שני גרמנים בביירות ואיים להרוג אותם אם חמדי יוסגר. בעקבות זאת, הוחלט להשאיר את חמדי במערב גרמניה. הוא הואשם בחטיפת המטוס וביבוא בלתי חוקי של חומרי נפץ ונידון למאסר עולם.

ההזדמנות הראשונה למתן שחרור על תנאי למאסר עולם בגרמניה היא בדרך כלל לאחר 15 שנות מאסר. בית משפט גרמני החליט ב-30 בנובמבר 2005 להיעתר לבקשתו של חמדי לשחרור על תנאי, לאחר שריצה 19 שנות מאסר. ארצות הברית העבירה ביקורת על ההחלטה לשחררו.

שותפיו לחטיפת המטוס, חסן עז א-דין ועלי אטווה  לא נעצרו.

ב-14 בפברואר 2006 ביקשה ממשלת ארצות הברית מממשלת לבנון להסגיר את מוחמד חמדי.

ב-12 בפברואר 2007 הכריז ה-FBI על פרס של 5 מיליון דולר עבור מידע שיוביל לכידתו של חמדי.

## דיווחים על הריגתו
לפי סוכנות הידיעות הגרמנית, מקורות מודיעין פקיסטניים דיווחו כי חמדי נהרג בתקיפת מזל"ט של ה-CIA ביוני 2010 בפקיסטן. עם זאת, מותו של חמדי לא אושר, והוא נשאר ברשימת הטרוריסטים המבוקשים ביותר של ה-FBI.

לפי דיווחים הוא נהרג בלבנון ב-21 בינואר 2025, לאחר שנורה מטווח קצר על ידי אלמונים חמושים ליד ביתו בכפר משע'רה  שבמערב הבקאע. דווח כי בעת חיסולו שימש כמפקד גזרת מערב הבקאע ביחידת חיידר של חזבאללה.

## קישורים חיצוניים
* מוחמד עלי חמאדי, אתר אינטרנט רשמי של ממשלת ארצות הברית

## הערות שוליים

קטגוריה:הטרוריסטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI
קטגוריה:פעילי חזבאללה
קטגוריה:טרוריסטים לבנונים
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1964
קטגוריה:לבנונים שנפטרו ב-2025
דנה פרנס

**דנה פרנס** (נולדה ב-28 במאי 1972) היא שחקנית עבר, וכוריאוגרפית ישראלית.

## ביוגרפיה
פרנס היא בוגרת בית הספר T. Schreiber Studio שבניו יורק וגם בוגרת בית הספר למחול של בת דור, והייתה חלק מלהקת המחול בת-שבע. פרנס היא ביתה של השחקנית והזמרת נירה רבינוביץ'.

## קריירה
ב-1999 הייתה הכוריאוגרפית של קלטת הילדים "הכבש השישה עשר" שכיכבו בה מנחי ערוץ הילדים.

ב-2000 ביימה וכתבה את המילים של שיר הנושא של קלטת הילדים "דוד פומפה". שיחקה בסדרת הטלוויזיה "היעלמות" גילמה את מאיה.

ב-2001 הייתה הכוריאוגרפית של סרט הטלוויזיה "ורק אני לא" ששודר בערוץ הילדים. באותה השנה שיחקה בטלנובלה של ערוץ ויוה "לגעת באושר" גילמה את ג'ני, חברתו של אורי עזבה אותו בשביל מישהו אחר שאיתו התחתנה. אחרי שהתגרשה, חזרה לחייו בהמשך היא התחילה לצאת עם אחיו זיו, שעזב אותה בשביל לחזור ללבנה. בנוסף באותה השנה הופיעה בתפקיד עצמה בתוכנית הילדים "הקיטנה של הופ" ששודרה בערוץ הופ!. כמו כן באותה השנה גילמה את קרן בסרט "שישה מיליון רסיסים".

ב-2002 גילמה את מיכאלה בסרט "השיבה מהודו". באותה השנה גם השתתפה בסרט "חצוצרה בואדי" שיחקה את שירלי. בנוסף באותה השנה גם שיחקה את רוית בסרט "איש הלטאה".

ב-2004 שיחקה בעונה השישית של הסדרה הקומית "שמש" ששודרה בערוץ 2 גילמה את צילה, פקידה בעירייה קרה ולא נחמדה בהמשך היא וטנצר מתאהבים והם מתחתנים. באותה השנה גם שיחקה בסרט "הבשורה על פי אלוהים" בתפקיד ז'אן ד'ארק.

ב-2005 גילמה את רינה בסדרת דרמת הנוער "חיי כלב" ששודרה בערוץ הילדים, בנוסף הופיעה בתפקיד עצמה בתוכנית לגיל הרך "המשחקייה של פיצי" ששודרה בערוץ לולי.

ב-2008 התארחה בעונה הראשונה של הסדרה הקומית "רמזור" בתפקיד קונה במוזיאון. באותה השנה שיחקה בסדרת הטלוויזיה "חקירה פנימית" שיחקה את הילי.

ב-2010 הייתה שופטת בעונה החמישית של תוכנית הריאלטי "רוקדים עם כוכבים" ששודרה בערוץ 2.

ב-2011 ערכה את סדרת הטלוויזיה "באמצע החיים".

ב-2012 הופיעה בסדרת הדרמה "חטופים" ששודרה בערוץ 2 שיחקה בתפקיד מדריכת יוגה.

פרנס השתתפה במופעי הריקוד "תזוזה יחסית" (1993), "אפרקדן" (1993), "קאואלקד" (1994), ו"וידאו-דאנס" (1994). בנוסף שיחקה בהצגות "כריש פטיש" (1999), "לב טוב" (1999), ו"תיבת נח" (2002).

## חיים אישיים
פרנס נשואה ליואב רז, המשמש כעורך אונליין ואחיו של עודד רז, ואם לשלוש בנות. כיום פרנס היא אחות סיעודית במרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות ישראליות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:כוריאוגרפיות ישראליות
קטגוריה:שופטות תוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:אחיות ישראליות
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1972
יום החתונה בטרולדהגן

**יום החתונה בטרולדהגן** (בנורווגית: **Bryllupsdag på Troldhaugen**) היא יצירה קצרה (מיניאטורה) לפסנתר סולו, שנכתבה בידי המלחין הנורווגי אדוורד גריג. זו היצירה השישית והאחרונה מתוך הספר השמיני (אופ. 65) באוסף "קטעים ליריים" והיא אחת מיצירותיו המוכרות של המלחין. ביצוע ממוצע של היצירה נמשך כשש דקות.

[ממוזער|[טרולדהגן, ביתו של אדוורד גריג, שבו נערכה חתונת הכסף|215x215 פיקסלים]]
## היסטוריה
ב-11 ביוני 1867 נשא גריג לאישה את נינה האגרופ , זמרת סופרן מוכשרת ודודניתו. ביוני 1892, במלאת 25 שנים לנישואיהם, ציינו השניים את "חתונת הכסף" שלהם, באירוע חגיגי עם חבריהם הקרובים. האירוע נערך בביתם בטרולדהגן שבפאתי העיר ברגן, שם נהג גריג לנפוש ולהלחין מדי קיץ.

היצירה נכתבה ב-1896, אז כינה אותה גריג בשם "אורחי החתונה מגיעים" (באנגלית: "The well-wishers are coming"). כתיבתה נועדה להנציח בצורה מוזיקלית את הרגעים העליזים והמרגשים של חתונת הכסף. שנה לאחר מכן, ב-1897, שינה גריג באופן סופי את שם היצירה ל"יום החתונה בטרודלהגן", בעת שכלל אותה בתור הקטע המסיים בספר השמיני של אוסף הקטעים הליריים.

## תיאור היצירה
ממוזער|אדוורד גריג ואשתו נינה|275x275 פיקסלים
היצירה כתובה בצורה תלת-חלקית, A-B-A, מבנה מוזיקלי נפוץ בסוגת המיניאטורה.

חטיבה A בסולם רה מז'ור, במשקל ארבעה רבעים. החטיבה נפתחת במוטיב של קווינטות זכות במקצב קבוע שמזכיר סגנון מארש. לאחר מכן, הנושא המרכזי נכנס ביד ימין בפסנתר, מלודיה משמחת ונרגשת, מלווה באקורדים עשירים שמשרטטים הרמוניה פשוטה יחסית. בהמשך מגיע נושא מוזיקלי בסגנון מחול כפרי, שמתחיל בסולם לה מז'ור, אך עובר מודולציות תכופות למדיאנטים כרומטיים דו מז'ור ומי במול מז'ור. קטע מעבר ארוך ומלא תהפוכות בתבנית קבועה של חלקי שש-עשריות מוביל לבסוף לחזרה גרנדיוזית על הנושא המרכזי ברה מז'ור. החטיבה מתארת בצלילים את טקס חתונת הכסף, התאספות האורחים ואיחוליהם החמים לזוג המאושר.ממוזער|398x398px|קטע הפתיחה של היצירה|מרכזחטיבה B בסולם סול מז'ור, במשקל שני רבעים. בניגוד לאופיה הנלהב והאנרגטי של הפתיחה, החטיבה האמצעית מביעה רגש אינטימי ונוסטלגי. החטיבה נפתחת בנגינת קווינטות זכות, אך הפעם ברוגע ובאיטיות. מתחילתה עד סיומה מתפתלת מלודיה ענוגה, בה מוטיב בן ארבעה צלילים יורדים מועבר הלוך ושוב בין שתי ידי הפסנתרן. קו המתאר המלודי שמצייר גריג מבטא דואט אהבה מלבב, כמו חתן וכלה במעמד הקראת הנדרים בטקס החתונה.

היצירה מסתיימת בחזרה מלאה על חטיבה A ובקטע סיום קצר (קודה).

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה קלאסית
קטגוריה:יצירות מאת אדוורד גריג
האליפות הלאומית של ארצות הברית בטניס 1966

**האליפות הלאומית של ארצות הברית בטניס 1966** הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא. תחרויות זוגות גברים וזוגות נשים התקיימו במועדון הקריקט בפרברי בוסטון. הם החלו ב-22 באוגוסט והסתיימו ב-29 באוגוסט. תחרות הנשים, תחרות הגברים וזוגות מעורבים התקיימו במועדון הטניס וסט סייד שבניו יורק. הם החלו ב-1 בספטמבר והסתיימו ב-11 בספטמבר.

פרד סטולי ומריה בואנו זכו ב-2 תחרויות.

## התחרות
### תחרות הגברים
לתחרות זו נרשמו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות, 8 הטניסאים החזקים דורגו כדלקמן.

# מנואל סנטנה (), מנצח תחרות 1965, הודח בחצי הגמר
# רוי אמרסון (), מנצח תחרות 1961 ו-1964, הודח בחצי הגמר
# דניס רלסטון (), הודח בסיבוב הרביעי
# טוני רוץ' (), בהודח בסיבוב השלישי
# ארתור אש (), הודח בסיבוב השלישי
# קליף דרייסדייל (), הודח ברבע הגמר
# קלרק גרבנר (),  הודח ברבע הגמר
# קליף ריצ'י (), הודח בסיבוב השני

מנצח אליפות 1965 מנואל סנטנה מספרד הודח בחצי הגמר. פרד סטולי מאוסטרליה שלא היה מדורג התמודד במשחק הגמר מול ג'ון ניוקומב מאוסטרליה שגם לא היה מדורג וניצח ב-4 מערכות.

### תחרות הנשים
ימין|ממוזער|180px|מריה בואנו, מנצחת תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. לקראת התחרות, 8 הטניסאיות החזקות דורגו כדלקמן.

# בילי ג'ין קינג (), הודחה בסיבוב השני
# מריה בואנו (), מנצחת תחרויות 1959, 1963 ו-1964, ניצחה בתחרות
# ננסי ריצ'י (), הפסידה בגמר
# פרנסואז דיר (), הודחה ברבע הגמר
# רוזמרי קזאלס (), הודחה בחצי הגמר
# נורמה ביילון (), הודחה ברבע הגמר
# וירג'יניה וייד (), הודחה ברבע הגמר
# דונה פיילס (), הודחה בסיבוב הראשון

מנצחת תחרות 1965 מרגרט סמית מאוסטרליה לא השתתפה. במשחק הגמר מריה בואנו מברזיל התמודדה מול ננסי ריצ'י מארצות הברית וניצחה ב-2 מערכות. עבור בואנו זה היה הניצחון הרביעי ואחרון בתחרות הנשים באליפות ארצות הברית הפתוחה.

### תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר מנצחי תחרות 1965 רוי אמרסון/פרד סטולי מאוסטרליה התמודדו מול קלרק גרבנר/דניס רלסטון מארצות הברית וניצחו ב-3 מערכות.

### תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. לקראת התחרות, 10 זוגות החזקות דורגו כדלקמן.

# '''מריה בואנו ()/ננסי ריצ'י (), ניצחו בתחרות 
# רוזמרי קזאלס/בילי ג'ין קינג (), הפסידו בגמר 
# ויני שו/וירג'יניה וייד (), הודחו בחצי הגמר
# קטי בלייק/דונה פלויד (), הודחו בסיבוב השני 
# קארול הנקס/מרי אן אייזל (), הודחו בסיבוב השלישי 
# קרי מלוויל ()/מרלין מונטגומרי (), הודחו בסיבוב השלישי  
# אצסה אמנואל/מרינה גודווין (), הודחו ברבע הגמר
# פרנסואז דיר/גייל שריף (), הודחו בחצי הגמר
# לין אביס/ואל זיגנפוס (), הודחו ברבע הגמר 
# סטפני דפינה/טורי פרץ (), הודחו ברבע הגמר

במשחק הגמר מנצחות תחרות 1965 מריה בואנו (ברזיל)/ננסי ריצ'י מארצות הברית התמודדו מול הזוג האמריקאי בילי ג'ין קינג/רוזמרי קזאלס וניצחו אותן ב-2 מערכות.

### תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו מספר זוגות.לא בוצע דירוג של הזוגות החזקים.

במשחק גמר דונה פלויד (ארצות הברית)/אוון דוידסון (אוסטרליה) התמודדו מול קארול הנקס/אד רובינוף (ארצות הברית) וניצחו ב-2 מערכות.

## קישורים חיצוניים
* Collins, Bud (2010). The Bud Collins History of Tennis (2nd ed.). [New York]: New Chapter Press. pp. 479. .
* תחרות הגברים
* תחרות הנשים
* תחרות זוגות נשים

## הערות שוליים

1966
ארצות הברית
קטגוריה:1966 בארצות הברית
האליפות הלאומית של ארצות הברית בטניס 1967

**האליפות הלאומית של ארצות הברית בטניס 1967** הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא. תחרויות זוגות גברים וזוגות נשים התקיימו במועדון הקריקט בפרברי בוסטון. הם החלו ב-21 באוגוסט והסתיימו ב-29 באוגוסט. תחרות הנשים, תחרות הגברים וזוגות מעורבים התקיימו במועדון הטניס וסט סייד שבניו יורק. הם החלו ב-30 באוגוסט והסתיימו ב-10 בספטמבר.

בילי ג'ין קינג זכתה ב-3 תחרויות וג'ון ניוקומב זכה ב-2 תחרויות.

## התחרות
### תחרות הגברים
ימין|ממוזער|180px|ג'ון ניוקומב, מנצח תחרות הנשים
לתחרות זו נרשמו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות, 8 הטניסאים החזקים דורגו כדלקמן:

# **[[ג'ון ניוקומב]] (), ניצח בתחרות
# [[רוי אמרסון]] (), מנצח תחרות 1961 ו-1964, הודח ברבע הגמר
# ?
# ניקולה פיליץ' (), הודח בסיבוב השלישי
# קליף דרייסדייל (), הודח בסיבוב השני
# רוג'ר טיילור (), הודח בסיבוב השני
# קלרק גרבנר (),  הפסיד בגמר
# צ'ארלס פסארל (), הודח בסיבוב השלישי

מנצח אליפות 1966 [[פרד סטולי]] מ[[אוסטרליה]] לא השתתף. [[ג'ון ניוקומב]] מ[[אוסטרליה]] התמודד במשחק הגמר מול קלרק גרבנר מ[[ארצות הברית]] וניצח ב-3 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם ה[[אליפות וימבלדון 1967|אליפות וימבלדון]].

===תחרות הנשים===
[[קובץ:BJK_headshot_2011_5x7_300dpi.jpg|ימין|ממוזער|180px|בילי ג'ין קינג, מנצחת תחרות הנשים]]
בתחרות הנשים השתתפו 78 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. לקראת התחרות, 8 הטניסאיות החזקות דורגו כדלקמן:

# **בילי ג'ין קינג (), ניצחה בתחרות
# אן היידון ג'ונס (), הפסידה בגמר
# פרנסואז דיר (), הודחה בחצי הגמר
# ננסי ריצ'י (), לא שיחקה
# לסלי טרנר (), הודחה בחצי הגמר
# מריה בואנו (), מנצחת תחרויות 1959, 1963, 1964 ו-1966, הודחה בסיבוב השני
# רוזמרי קזאלס (), הודחה בסיבוב הרביעי
# אן מרי אייזל (), הודחה בסיבוב השלישי
# וירג'יניה וייד (), הודחה בסיבוב הרביעי

מנצחת תחרות 1966 מריה בואנו מברזיל הודחה בסיבוב השני. במשחק הגמר בילי ג'ין קינג מארצות הברית התמודדה מול אן היידון ג'ונס מבריטניה וניצחה ב-2 מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות וימבלדון.

### תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר ג'ון ניוקומב/טוני רוץ' מאוסטרליה התמודדו מול ויליאם בורי/אוון דוידסון מאוסטרליה וניצחו ב-4 מערכות.

### תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. לקראת התחרות, 2 זוגות החזקות דורגו כדלקמן:

# **[[רוזמרי קזאלס]]/[[בילי ג'ין קינג]] (), ניצחו בתחרות 
# **מריה בואנו ()/וירג'יניה וייד (), הודחו בסיבוב השלישי  

במשחק הגמר רוזמרי קזאלס/בילי ג'ין קינג מארצות הברית התמודדו מול הזוג האמריקאי הלא מדורג מרי אן הייזל/דונה פלויד וניצחו אותן ב-3 מערכות.

### תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. היא נערכה בפרבר של בוסטון. לא בוצע דירוג של הזוגות החזקים.

במשחק גמר מנצחי תחרות 1966 בילי ג'ין קינג (ארצות הברית)/אוון דוידסון (אוסטרליה) התמודדו מול רוזמרי קזאלס/סטן סמית (ארצות הברית) וניצחו ב-2 מערכות.

## קישורים חיצוניים
* Collins, Bud (2010). The Bud Collins History of Tennis (2nd ed.). [New York]: New Chapter Press. pp. 479. .
* תחרות הגברים
* תחרות הנשים וזוגות מעורבים
* תחרות זוגות נשים

## הערות שוליים

1967
ארצות הברית
קטגוריה:1967 בארצות הברית
סטארגייט (חברה)

**סטארגייט** (באנגלית: **Stargate)** היא חברת בינה מלאכותית (AI) אמריקאית שנוצרה על ידי החברות אורקל, OpenAI, סופטבנק וחברת ההשקעות MGX. החברה מתכננת להשקיע עד 500 מיליארד דולר בתשתית בינה מלאכותית בארצות הברית עד 2029. הפרויקט הוכרז ב-21 בינואר 2025, על ידי נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. מסיושי סאן מכהן כיושב ראש החברה.

## היסטוריה
החברה הוכרזה במסיבת עיתונאים בבית הלבן ב-21 בינואר 2025, על ידי הנשיא דונלד טראמפ, לצד סם אלטמן מ-OpenAI, לארי אליסון מ-Oracle ומסאיושי סון מ-SoftBank. טראמפ כינה אותו "פרויקט תשתית הבינה המלאכותית הגדול בהיסטוריה", מה שמצביע על כך שהוא ייעזר בהכרזות חירום כדי לזרז את פיתוח הפרויקט, במיוחד לגבי תשתית אנרגיה. החברה הוקמה עם השקעה של 100 מיליארד דולר וזו עשויה להשקיע עד 500 מיליארד דולר עד 2029.

החברה בונה 10 מרכזי נתונים בטקסס, ובהמשך תתרחב למדינות נוספות, כאשר טראמפ אמר שהוא ישתמש בפקודות ביצוע כדי לסייע בבניית התשתית של החברה. החברה החדשה טוענת שהיא תיצור יותר מ-100,000 מקומות עבודה בארצות הברית. אלטמן אמר כי ל-SoftBank תהיה "האחריות הפיננסית" של החברה ול-OpenAI תהיה "האחריות התפעולית". Arm, מיקרוסופט, אנבידיה, Oracle ו-OpenAI הם השותפים העיקריים בטכנולוגיה הראשונית.

OpenAI ומיקרוסופט החלו בתחילה לפתח מחשב-על מבוסס בינה מלאכותית בשם "Stargate" בשנת 2024.

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות בינה מלאכותית אמריקאיות
לסלי טרנר

**לסלי טרנר** (באנגלית: **Lesley Rosemary Turner Bowrey**;  נולדה ב-16 באוגוסט 1942) היא טנסיאית עבר אוסטרלית. היא זכתה 13 פעמים בתחרויות גראנד סלאם בתחרויות הנשים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.

## ביוגרפיה
לסלי טרנר נולדה בעיר טרנג'י, אוסטרליה בשנת 1942.

היא שיחקה טניס מגיל צעיר.

עיקר ההצלחות של טרנר היו בתחרויות זוגות נשים לצד מרגרט קורט וזוגות מעורבים לצד פרד סטולי.

בשנת 1964 היא זכתה ב-3 תחרויות זוגות נשים בגראנד סלאם. בהתחשב בניצחון שלה באליפות ארצות הברית הפתוחה בשנת 1961, בכך היא השלימה ניצחונות בכל 4 תחרויות.

בתחרויות יחידות טרנר שיחקה בגמר תחרויות גראנד סלאם 6 פעמים מהם ניצחה פעמיים.

בתחרויות זוגות מעורבים טרנר ניצחה באליפות אוסטרליה הפתוחה (1962 ו-1967) ובאליפות וימבלדון (1961 ו-1964).

החל משנת 1963 טרנר הייתה חברה בנבחרת גביע בילי ג'ין קינג של אוסטרליה וניצחה פעמיים בגביע. בשנים 1994-2000 היא הייתה קפטן של הנבחרת.

לסלי טרנר התחנה בשנת 1968 לטניסאי ביל בורי. בשנת 1970 היא חזרה להתחרות עם שם משפחה טרנר-בורי.

לאחר פרישה סופית טרנר-בורי הייתה מאמנת טניס. בשנת 1997 היא התקבלה ל"היכל התהילה של הטניס".

בשנת 2009 טרנר-בורי התקבלה למסדר אוסטרליה.

## הישגים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טניסאיות אוסטרליות
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות וימבלדון
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות אוסטרליה הפתוחה
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס
קטגוריה:מאמני טניס
קטגוריה:מסדר אוסטרליה: חברים
קטגוריה:ילידות 1942
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1942
מייקל מלינגר

**מייקל אנדריאס מלינגר** (בגרמנית: **Michael Andreas Mellinger**; 30 במאי 1929 – 17 במרץ 2004) היה שחקן ומוזיקאי יהודי-גרמני. ידוע בעיקר בתפקידיו בתיאטראות וסט אנד ובסרט "גולדפינגר".

## ביוגרפיה
נולד בבוואריה להורים שחקנים. הוא נשלח לפנימייה באנגליה ולאחר מכן הוסמך כמהנדס רדיו. במהלך מלחמת העולם השנייה שידר מבורמה ומציילון. כעבור זמן מה נלקח, יחד עם עוד יהודים רבים, למחנה מעצר במחוז סארי ומשם הועבר למחנה מעצר באוסטרליה. עם שחרורו הצטרף ל.

משנות ה-50 של המאה ה-20 החל בקריירת מוזיקה ושר בהרכבים מוזיקליים. במשך יותר מ-50 שנה שיחק בתיאטרון, בקולנוע, בטלוויזיה וברדיו. הוא היה חבר ב ובברלינר אנסמבל.

הוא השתתף, בין היתר, בסרטים "קפטן הוריישיו הורנבלואר", "גולדפינגר" ו"גלדיאטור".

הוא נפטר בלונדון בגיל 74.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים גרמנים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים גרמנים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:שחקנים בסרטי ג'יימס בונד
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1929
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2004
חיים פון פופר

**חיים אדלר פון פופר** (נקרא גם **חיים ברעזניץ**, בגרמנית: **Joachim Edler von Popper**; 20 באוקטובר 1722, י' בחשוון תפ"ג – 11 במאי 1795, כ"ב באייר תקנ"ה) היה יהודי החצר, נדבן יהודי אוסטרי, פרימוס במדינת ביהם. חי בברזניצה , ממלכת בוהמיה.

## ביוגרפיה
חיים נולד לאמו רעלא, ולאביו וולף פופר, שהיה פרימטור (שופט ראשי) של יהודי בוהמיה.

נישא למרת רייצל לבית יוס. עבר מברזניץ לפראג ושגשג שם כסוחר (צמר, אשלג, ), בנקאי ותעשיין. באמצע המאה השמונה עשרה, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ליאופולד השני החזיק מונופול על מכירת טבק באוסטריה-הונגריה. ליאופולד חילק את המונופול לחכירות והעניק אותן, לחיים, ישראל אדלר פון הניגסברג ושלמה דוברושקה.

במהלך מלחמת שבע השנים (1756–1763), שימש כספק לצבא האוסטרי. עד שנות ה-80 של המאה ה-18 אפשר לו הונו המצטבר לפתוח משרד חלפנות בווינה.

ב-27 במאי 1790 הועלה למעמד אצולה והוענק לו תואר "אדלר פון פופר". הוא היה היהודי האוסטרי השני שקיבל תואר אצולה, מבלי שנדרש להתנצר או לעבור טבילה לנצרות לשם כך.

חיים אדלר פון פופר היה גם איש ציבור ונדבן. הוא ייסד בית מדרש בפראג יחד עם ישראל פרנקל וסייע במימון בנייתה של "בית הכנסת פופר", שרבי אלעזר פלקלס עמד בראשה משנת תקמ"ז, וקיבל שכר קצוב.

בנוסף, הוא תרם רבות לקהילה, וסייע לרבים מהתומים והיתומות. הוא פיזר יותר מ-96,000 זהובים למען מטרות אלו והקים קרן קיימת בסך 100,000 זהובים.

ממוזער|דף השער הספדו של רבי אלעזר פלקלס "יקר החיים"
לא היו לו ילדים ביולוגיים, אך הוא אימץ את נכדו-אחיינו שמעון פופר, שירש את תארו כ"שמעון אדלר פון פופר". בנוסף, ב-1 בספטמבר 1788 הוא אימץ את אחיינו אברהם לייבל דושנֶס, שירש את תארו כ"אנדריאס יוסף אדלר פון פופר" (Andreas Josef Edler von Popper), ואת עלקא יוס, שנישאה למשה דוברושקה. עלקא נושלה מהירושה בעקבות המרת דתה, אך לבסוף הסכים להעניק להם באופן חד פעמי 3,000 גולדן.

פון פופר נפטר ב-1795 ונקבר בבית הקברות היהודי בפראג-ז'יז'קוב. הוא הוספד על ידי רבי אלעזר פלקלס, שציין את תרומתו החשובה לקהילה ואת פועלו הרב במהלך חייו.

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים
* 
* תמונתו, באתר מכון ליאו בק ירושלים
* אילן היוחסין של חיים פון פופר, עם תמונתו, באתר Geni
* דימיטרי שומסקי, 
*Popper, Joachim Edler von, ערך מתוך הספר: Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich באתר ויקיטקסט 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודי החצר
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אוסטרים
קטגוריה:יהודים אוסטרים
קטגוריה:אצולה יהודית אוסטרית
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות היהודי בפראג-ז'יז'קוב
קטגוריה:יהודים אוסטרו-הונגרים
פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2024

**פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2024** הוא טקס בו הוענקו פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בתחום היצירה הטלוויזיונית בישראל.

הטקס התקיים בשני שלבים: אירוע גאלה לזוכי קטגוריות היצירה ב-28 במרץ על גג מלון הסינמה בעיר תל אביב-יפו, והאירוע המרכזי ב-2 באפריל באקספו תל אביב, שבו הוענקו 31 פרסים ראשיים.

## זוכים ומועמדים
המועמדים בטקס הוכרזו ב-2 במרץ 2025. הסדרה "ילד רע" של HOT הובילה עם 14 מועמדויות ואחריה "טיפול לילי" של yes, "הצבי" ו"קופה ראשית" של כאן 11 עם 12 מועמדויות כל אחת. כשלוש שחקניות קיבלו מועמדות כפולה בטקס: לירז חממי – תפקיד ראשי ב"מנאייכ" ותפקיד משני ב"ילד רע", שירה נאור – תפקיד ראשי ב"ברלין בלוז" ותפקיד משני ב"בקרוב אצלי" ומגי אזרזר – שתי מועמדויות לשחקנית הראשית הטובה ביותר בסדרת דרמה על "אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו" ו"טיטו ורוחו".

גלית חוגי הנחתה את הטקס והעניקה את רוב הפרסים, למעט במקומות בהם צוין אחרת.

### תוכניות וסדרות

### משחק

### בימוי

### תסריט

### יצירה נוספת

### פרסי הוקרה
בשנה זו, הפרס למפעל חיים הוחלף בפרס הוקרה שהוענק לעיתונאיות המדווחות מאז טבח שבעה באוקטובר על המאבק להחזרת החטופים:
* נופר משה, שני ויצמן ואנה פינס (כאן חדשות)
* מיכל פעילן, יולן כהן, יעל אודם ולי נעים (חדשות 12)
* לירון שמם ומיה איידן (חדשות 13)
* מיר יונה (חדשות 14)

## שיאני זכיות

### לפי תוכנית

## שיאני מועמדויות
### לפי תוכנית

### לפי גוף שידור

## לזכרם

* '''רנן שור-הלר''' (1952–2025): במאי ויוצר, מייסד ומנהל בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
* '''יעקב כהן''' (1958–2024): שחקן וקומיקאי
* **[[ולנטין בלונוגוב]]** (1948–2024): צלם קולנוע וטלוויזיה זוכה פרס האקדמיה
* **[[זאב רווח]]** (1940–2025): שחקן, במאי ויוצר קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה
* **[[דן תורן]]** (1960–2024): מוזיקאי, שחקן, מדבב ומנחה
* **[[ב. מיכאל]]** (1947–2025): תסריטאי, סאטיריקן מחזאי ועיתונאי
* **[[אורנה לוי גולדבוים]]** (1950–2024): במאית, תסריטאית ומשוררת
* '''ניסים לוי''' (1943–2024): מפיק ויוצר
* **[[עדי קפלן]]** (1949–2025): שחקנית, זמרת ואשת תרבות
* '''אורי לוי''' (1931–2025): שחקן ומדבב
* **[[יגאל שילון]]** (1946–2024): במאי, יוצר ומנחה טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

### ביאורים

2024
קטגוריה:2024 בישראל
שולמית קניג

**שולמית קניג** (1930 בירושלים – 2021) הייתה תעשיינית, פעילת שלום וזכויות אדם ישראלית, וזוכת פרס זכויות האדם של האומות המאוחדות.

## ביוגרפיה
נולדה בשם **שולמית צחורי** בשנת 1930 בירושלים. אביה דניאל צחורי היה מחלוצי התעשייה בישראל. למדה בגימנסיה הרצליה בתל אביב, ולאחר לימודיה שירתה בחטיבת הנגב בפלמ"ח ולאחרי כן כמפקדת חיל נשים במחוז ירושלים. למדה הנדסה וניהול באוניברסיטת קולומביה, ולאחר מכן נשלחה בשליחות ממלכתית לגייס כספים לישראל.

נשאה ב-1962 לתעשיין ג'רי קניג, ועבדה כמהנדסת בעסק המשפחתי שעסק בפיתוח מוצרים לחיסכון במים. בהמשך עבדה כמהנדסת במכון לפריון עבודה וכמפיקה ברשת הטלוויזיה CBS. בין השנים 1973–1977 מונתה על ידי ראש הממשלה יצחק רבין לחברה בוועדה הלאומית למעמד האישה. בשנת 1973 הצטרפה למפלגת ר"צ ובשנת 1976 מונתה ליו"ר מזכירות המפלגה והתמודדה מטעמה לכנסת בבחירות 1977 במקום ה-8. ב-1967 חתמה על עצומה הקוראת שלא להשיב את השטחים שנכבשו במלחמה למדינות ערב אולם בשנת 1978 הייתה ממייסדי 'שלום עכשיו' והעמידה לרשות התנועה את משרדיה.

ב-1988 קניג ייסדה את התנועה העממית לחינוך לזכויות אדם (PDHRE - People's Movement for Human Rights Education) בניו יורק. בין השנים 1995-2004 פעלה במסגרת האו"ם לקידום חינוך לזכויות אדם. בשנת 2003 זכתה פרס זכויות האדם של האו"ם על הקמת PDHRE.

במסגרת פעילותה ליוותה והכשירה מחנכים ופעילים חברתיים בלמעלה מ-60 מדינות. בהנהגתה יזמה PDHRE את מיזם 'ערי זכויות האדם' - 24 ערים המיישמות באופן פעיל את זכויות האדם לפי עקרונות הארגון בהן רוסאריו בארגנטינה (1997), נאגפור בהודו, תיאס בסנגל וגראץ באוסטריה (2001), שהצטרפו ליוזמה זו.

קניג נפטרה בשנת 2021.

## חיים אישיים
לשולמית וג'רי קניג שלושה בנים.

## הערות שוליים

קטגוריה:תעשייניות ישראליות
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:זוכי פרס האומות המאוחדות בתחום זכויות האדם
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2021
נאומי איה

**נאומי איה** (בצרפתית: **Naomi Ayé**; נולדה ב-24 בינואר 2008) היא פסנתרנית וזמרת ממוצא קובני-הונגרי מלוקסמבורג.

## ביוגרפיה
איה דוברת חמש שפות שונות. בגיל 5 החלה לנגן בפסנתר. מאז 2015 לקחה שיעורים מקצועיים בנושא ובשירה בקונסרבטוריון המלכותי של לוקסמבורג. בנוסף למוזיקה קלאסית, היא למדה אצל קרינה איליאנה גם את ז'אנר הפופ.

ב-18 בפברואר 2022 פרסמה את סינגל הבכורה שלה, "Turn My Back On Light".

בתחילת 2024 הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, *Techno #1*. במקביל נמנתה בין שמונת האמנים שהתחרו בקדם הלוקסמבורגי לאירוויזיון 2024. שירה לתחרות היה "Paumée sur terre", והוא הגיע למקום הרביעי באירוע הגמר.

## דיסקוגרפיה
### מיני-אלבומים
* 2024: *Techno #1*

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות קובניות
קטגוריה:זמרות הונגריות
קטגוריה:זמרים לוקסמבורגים
קטגוריה:ילידות 2008
מיכאל ברור

**מיכאל הכהן בְּרָוֶר** (לעיתים **ברוור** או **בראוור**; 27 בנובמבר 1862, ה' בכסלו ה'תרכ"ג – 6 בינואר 1949, ט' בטבת ה'תש"ט) היה סופר יהודי גליציאני.

## ביוגרפיה
נולד לבריינא ומשה בקאלוש, התחנך אצל תלמידי רבי יעקב לורברבוים, והיה תלמיד חבר לרבי אריה לייבוש הורוביץ מחבר ספר הרי בשמים. עיקר לימודו היה בספרי קודש וחסידות אך התעסק גם עם ספרות ההשכלה. החל מ-1893 ניהל מבשלת שיכר לפרנסתו. לאחר מלחמת העולם הראשונה החל לעבוד בתנועת המזרחי. חינך את משפחתו בסגנון תורה עם דרך ארץ.

היה נשוי ללאה לבית ציימר והיה אב לחמישה ילדים, שלושה בנים ושתי בנות, ארבעה מתוכם בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת וינה, והחמישית רופאת נשים. הבולט מבניו הוא הסופר והמחנך אברהם יעקב ברור.

פרסם מספר מאמרים ב"המצפה". בזקנתו חיבר שני ספרים לתולדות רבני חסידות זידיטשוב. שני מאמרים נוספים שלו פורסמו כספרים. בנו פרסם בהוצאת מוסד הרב קוק את זכרונותיו יחד עם זכרונות עצמו.

עלה לישראל ב-1925. נפטר בט' בטבת תש"ט. ספד לו בין היתר ר' בנימין.

## חיבוריו
* **פאר יצחק**, תולדות רבי יצחק אייזיק מזידיטשוב, דפוס מרגליות, לבוב תרפ"ח; סטמאר תרצ"ח; ירושלים תשכ"ה; ניו יורק תש"י; ירושלים תשכ"ח; ניו יורק תשל"ו; בית הלל, ניו יורק תשמ"ט; עתיקה, ניו יורק תשס"ו; תפארת אבות, ניו יורק תשע"ו.
* **צבי לצדיק**, דברי תורה ותולדות רבי צבי הירש מזידיטשוב, וינה תרצ"א; ירושלים תשל"ב; ניו יורק תשל"ב, תשל"ו, תשמ"ט, תשס"א, תשס"ו.
* **על סדר השנה**, ירושלים תר"פ.
* **אבן שתייה : או אבן הטועים**: חקירה מדעית ע"ד מקום המקדש וכותל המערבי, ירושלים דפוס צוקרמן תר"צ (בספר תוקף את הטענה שאבן השתייה נמצאת בכיפת הסלע)
* 

###### מאמריו
* 
* 
* 
* לשנויי נוסחאות בישראל, **עלים לבטוי**, תל אביב 1929
* 
* 
* 
* 
* 

## לקריאה נוספת
* 
* גצל קרסל, **לכסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים**, חלק א, מרחביה 1965, עמ' 340

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:משפחת ברור
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1862
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1949
הרכבת התחתית של ליון

**הרכבת התחתית של ליון** (נודעת גם בשם **המטרו של ליון**, בצרפתית: **Métro de Lyon**) היא רכבת תחתית המשרתת את מטרופולין העיר ליון בצרפת. היא החלה לפעול בשנת 1974, וכון ל-2025 היא כוללת ארבעה קווים, המשרתים 42 תחנות ומשתרעת על פני 34.4 ק"מ. היא חלק מרשת התחבורה הציבורית של העיר (TCL) Transports en Commun Lyonnais, שכוללת גם שני פוניקולרים ורשת של רכבת קלה, שהקמתה החלה בשנת 1996 והיא נפתחה לציבור בשנת 2001. הרכבת הקלה של ליון (**Tramway de Lyon**) כוללת שמונה קווים ואורכה הכולל הוא 73 ק"מ.

## קווים
המטרו של ליון מורכב מארבעה קווים, A, B, C ו-D, כל אחד מזוהה במפות לפי צבעים שונים. קו D היה קו המטרו המלא הראשון בצרפת שפעל באופן אוטומטי ללא נהג.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

ליון, רכבת תחתית
קטגוריה:ליון
קטגוריה:צרפת: רכבות
פרס מארק טוויין להומור אמריקאי

**פרס מארק טוויין להומור אמריקאי** הוא פרס אמריקאי המוענק על ידי מרכז ג'ון פ. קנדי לאמנויות הבמה הבמה בוושינגטון די. סי. מדי שנה מאז 1998. הזוכים בפרס הם אישים ש"הייתה להם השפעה על החברה האמריקאית בדרכים דומות למארק טוויין".

מרכז קנדי בחר בטוויין מתוך הכרה בתפקידו כפרשן חברתי שנוי במחלוקת ו"הפרספקטיבה הבלתי מתפשרת שלו על אי צדק חברתי ואיוולת אישית". אירוע הזכייה השנתי, שכולל ארוחת ערב וגאלה בהשתתפות סלבריטאים, משמש כערב גיוס כספים משמעותי לטובת מרכז קנדי.

נכון לשנת 2026, 27 אנשים זכו בפרס: שש נשים ו-21 גברים. הזוכה הצעירה ביותר בפרס היא טינה פיי, שבשנת זכייתה (2010) הייתה בת 40. הזוכה המבוגרת ביותר הייתה קרול ברנט, בגיל 80 ב-2013.

אחרי הרשעתו בתקיפה מינית, הזכייה של ביל קוסבי בוטלה על ידי מרכז קנדי בשנת 2018. עקב מגפת הקורונה, לא היו זכיות ב-2020 וב-2021.

## רשימת זוכים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

מארק טוויין להומור אמריקאי
קרן אריסון

**הקרן המשפחתית על-שם תד אריסון** היא קרן פילנתרופית פרטית שהוקמה בשנת 1991 על ידי שרי אריסון. הקרן פועלת בישראל לקידום יוזמות חברתיות במגוון תחומים, במטרה לשפר את איכות החיים ולהביא לשינוי חיובי בחברה. הקרן עוסקת בהשקעות חברתיות, מתן תרומות, והובלת מיזמי חזון, דרך תמיכה בקהילות וביוזמות המקדמות קיימות ואחריות חברתית.

ג'ייסון אריסון, בנה של שרי אריסון, משמש כיו"ר הקרן ומוביל את פעילותה הפילנתרופית. רחלי כהן מכהנת כמנכ"לית הקרן ומנהלת את פעילותה היומיומית.

## תחומי פעילות מרכזיים
* **[[בריאות]]**: הקרן פועלת לשיפור תשתיות פיזיות ומקצועיות בבתי חולים. היא תרמה להקמת מגדל האשפוז ע"ש תד אריסון במרכז הרפואי איכילוב בתל אביב., תרמה להקמת את בניין אריסון לנוירוביולוגיה במכון ויצמן למדע ואת המרכז לטיפול בטראומה במרכז הרפואי שמיר. בנוסף, היא תומכת בפרויקטים לשיפור שירותי הבריאות והנגשתם לאוכלוסיות שונות.
* חינוך: הקרן מקדמת יוזמות חינוכיות ותומכת בתוכניות המשלבות פיתוח אישי ומקצועי לבני נוער ולמבוגרים. היא הקימה את קמפוס אריסון לאמנויות, תרמה לבניית מרכז יצחק רבין בתל אביב, תרמה להקמת בית הספר אריסון למנהל עסקים באוניברסיטת רייכמן ולהקמתה המרכז לתקשורת מודעת שם, בנתה בניין מעונות לסטודנטים ואת מרכז אריסון ל-ESG.
* **תרבות ואמנות**: הקרן משקיעה בפיתוח וחיזוק של אמנים ומוסדות תרבות. היא ייסדה את "ארטפורט" - מרכז לאמנות עכשווית בתל אביב, המספק תוכנית רזידנסי לאמנים צעירים. הקרן הקימה את ספריית האמנות ע"ש מאיר אריסון במוזיאון תל אביב לאמנות ותרמה לקונסרבטוריון הישראלי למוסיקה תל אביב על-שם לין ותד אריסון
* **מעורבות חברתית והתנדבות**: שרי אריסון ייסדה את "יום מעשים טובים" בשנת 2007 שפועל תחת הקרן והפך למיזם בינלאומי המעודד עשייה חברתית למען הזולת. בנוסף, הקרן תומכת בעמותת "רוח טובה", המחברת בין מתנדבים לארגונים הזקוקים לעזרה.

הקרן מובילה מספר מיזמים:
* רדיו "מהות החיים": תחנת רדיו אינטרנטית המתמקדת בתכנים הקשורים להתפתחות אישית.
* מגזין מהות החיים - אתר אינטרנטי שנועד לעורר השראה מעולמות שונים ומגוונים.
* מרכז המבקרים מהותי - מרכז פעילות חוויתי המיועד לילדים ומבוגרים
* פלטפורמת "Goodnet": פלטפורמה דיגיטלית המחברת בין אנשים ליוזמות חברתיות.
* ארגון "רוח טובה": מעודד מעורבות קהילתית ומחבר בין מתנדבים לעמותות.
* יום מעשים טובים - אירוע שנוסד לפני 19 שנים על-ידי שרי אריסון ופועל ב-115 מדינות בהשתתפות מיליוני בני אדם.
* ארטפורט - מרכז האמנות העכשווית שהוקם ב-2011 על-ידי ג'ייסון אריסון.
* תרומה לבית הלוחם באשדוד

הקרן תרמה עד כה כ-2 מיליארד ש"ח ללמעלה מ-1,800 ארגונים בישראל, והיא נחשבת לאחת הקרנות הפילנתרופיות הגדולות בישראל.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קרנות נדבנות
קטגוריה:משפחת אריסון
קטגוריה:ישראל: חברות לתועלת הציבור
חוק איסור הכחשת אירועי טבח 7 באוקטובר 2023 (טבח שמיני עצרת)

**חוק איסור הכחשת אירועי טבח 7 באוקטובר 2023 (טבח שמיני עצרת), התשפ"ה–2025** הוא חוק שאושר בכנסת העשרים וחמש בינואר 2025, ומטרתו, בהתאם לנאמר בו, "להיאבק בהכחשת אירועי טבח שמיני עצרת, שביצעו ארגון הטרור חמאס ושותפיו באופן מאורגן ומכוון באזרחי ישראל ובתושביה בכ"ב ובכ"ג בתשרי ה'תשפ"ד (7 ו־8 באוקטובר 2023), מעשים המהווים פשעים כלפי העם היהודי ופשעים כלפי האנושות".

## היסטוריה חקיקתית
הצעת החוק הוגשה ביוזמת חבר הכנסת עודד פורר ממפלגת ישראל ביתנו, שאליו הצטרפו חברי כנסת נוספים. דברי ההסבר להצעת החוק הציגו את המניע להגשתה:

החוק אושר בכנסת העשרים וחמש ב-21 בינואר 2025.

## הוראות החוק
החוק קובע כי "המפרסם, בכתב או בעל פה, דברים המכחישים את טבח 7 באוקטובר (טבח שמיני עצרת) בכוונה להגן על ארגון הטרור חמאס ושותפיו, להביע להם אהדה או להזדהות עימם, דינו – מאסר חמש שנים". החוק מסייג כי "לא יראו כעבירה לפי חוק זה פרסום שנעשה באקראי, בתום לב או למטרה כשרה, ובכלל זה לשם העמדת מידע לציבור או לשם מחקר, או במסגרת הליך משפטי". עוד קובע החוק כי "כתב אישום על עבירה לפי חוק זה לא יוגש אלא בידי היועץ המשפטי לממשלה או בהסכמתו".

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

איסור הכחשת אירועי טבח 7 באוקטובר 2023 (טבח שמיני עצרת)
איסור הכחשת אירועי טבח 7 באוקטובר 2023 (טבח שמיני עצרת)
קטגוריה:טבח שבעה באוקטובר
קטגוריה:חופש הביטוי בישראל
מיטל סלקמון

**מיטל סלקמון רטן** (נולדה ב-26 באוקטובר 1975) היא שחקנית ישראלית.

## ביוגרפיה
בשנים 1996-2000 למדה בבית הספר למשחק מכללת סמינר הקיבוצים ולימודי הוראת תיאטרון.

## קריירת משחק
ב-2003 הופיעה בתוכנית הבידור והמערכונים "המופע המרכזי". באותה השנה השתתפה בקלטת הילדים "מסיבה ביער עם סבא טוביה" גילמה את טולי / ארנב / צרעה / עורבנית / אווזה.

ב-2004 השתתפה בסרט הטלוויזיה "סבא טוביה - סיפורים כיד המלך" בתפקיד צפרדע / אסתר המלכה. באותה השנה הנחתה וגילמה דמויות שונות בסדרת הטלוויזיה "חטף פתח".

ב-2005 השתתפה בסרט הטלוויזיה "סיפורי התנ"ך עם סבא טוביה" בתפקיד רחל / בת פרעה / אשתו של נוח.

ב-2006 גילמה דמויות שונות בקלטת הילדים "סיפורה של מדינה עם סבא טוביה".

בשנים 2006־2007 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "בלאגן" ששודרה בג'טיקס.

ב-2007 השתתפה בתוכנית "24/7 תום אבני" בכיכובו של תום אבני ששודרה בערוץ הילדים. באותה השנה דיבבה קולות רקע בסרט "כוורת בסרט".

בשנים 2008־2009 גילמה את גמבי בסדרת הילדים "א-בה-גא-ד!" ששודרה בערוץ הופ!.

בשנים 2008־2010 השתתפה בסדרת הילדים "טובי דובי" בכיכובו של טוביה צפיר ששודרה בערוץ הופ! גילמה את דבורי הדבורה / טובה דובה הפנדה / טולי התולעת.

ב-2009 שיחקה בעונה החמישית של סדרת דרמת הנוער "ראש גדול" גילמה את רוחמה. באותה השנה השתתפה בעונה השלישית של סדרת קומדיית הנוער "גור ואוח" שנקראת "גור ואוח - הכיתה המחורפפת", ששודרה בג'טיקס, הסדרה היא פרודיה על תוכנית הילדים "הכיתה המעופפת" ששודרה בערוץ הילדים, גילמה את אפי האפופה ואת המורה ללשון הרצליה בובליל. בנוסף באותה השנה גם שבה לגלם את דמותה של גמבי בקלטת הילדים "מותק של פסטיבל 2".

בשנים 2010־2011 גילמה את התיירת הצעקנית בסדרה הקומית "מה בכריש?" ששודרה בערוץ הילדים.

ב-2011 שיחקה בסרט "מבול" בתפקיד אמא א'. באותה השנה כתבה ושיחקה בתוכנית הילדים "רוני וקשיו" לצידו של עדי אייזנמן.

ב-2013 גילמה את מורן נחום בסדרת דרמת המתח של HOT "פצועים בראש".

ב-2016 הופיעה בסדרה הקומית של ערוץ 10 "בנות הזהב" בתפקיד אמא של מלאך.

ב-2019 הופיעה בסדרה הקומית של ערוץ 13 "לה פמיליה" גילמה את יעל.

בעבר הוציאה קלטת ילדים בשם "מיטל בגן הירוק".

## תיאטרון ומופעים
ב-2000 השתתפה במופעה של בנות פסיה שנקראה "האישה באדון".

בשנים 2003-2006 השתתפה בלהקת בידור "החצילים".

ב-2004 השתתפה במחזמר "האסופית".

ב-2012 השתתפה במחזמר "לפעמים חלומות מתגשמים" המבוסס על שירו של צביקה פיק.

בנוסף שיחקה בעבר בהצגות "האוצר שאינו נגמר", "מרק כפתורים", "חברים על הגשר", "הנעליים של אדון סימון", "המשאלה הגדולה", "עכבר העיר ועכבר השדה", "שבת הזהב", "גלי", "הלילה הזה", ו"הארגז של ביאליק".

## חיים אישיים
סלקמון גרה בגבעתיים, נשואה ואם לשלוש בנות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:משתתפות מותק של פסטיבל
קטגוריה:משתתפי מותק של פסטיבל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1975