open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
השקה (ביולוגיה)

[שמאל|ממוזער|250px|עורקי כף היד (ניתן לראות את ההשקה של עורקי [עורק החישור|החישור והגומד דרך הקשתות)]]
**השקה** (בלועזית: **אַנַסטוֹמוֹזָה**, ביוונית: **ἀναστόμωσις** – פתח מקשר) היא חיבורם מחדש של שני אפיקים אשר התפצלו מענף משותף.

## השקת צינורות וכלי דם
בבעלי חיים, לרבות האדם, קיימות השקות בין כלי דם או בין מבנים אחרים בצורת צינורות, כגון בלולאות המעי. השקות בין עורקים או בין ורידים מאפשרות גיבוי באספקת הדם לאיברים ובניקוזו מהם במקרה של חסימה באחד מכלי הדם. לדוגמה, עורק החישור ועורק הגומד מתפצלים מעורק הזרוע באזור המרפק ומשיקים בכף היד בשתי קשתות. השקה זו מאפשרת המשך אספקת דם לכף היד במקרה של חסימה של אחד מהם. כמו כן, השקות בין עורקים לוורידים מסייעות בוויסות חום הגוף, כאשר העורקיקים המובילים את הדם לנימים מוצרים, ואז הדם עובר ישירות אל הוורידים, ללא השתהות במצע הנימים ותוך שמירה על חום הגוף.

אולם, ישנן השקות שנגרמות כתוצאה ממצב פתולוגי או באופן מכוון כתוצאה מניתוח. השקות פתולוגיות נקראות לרוב נצורים, ובמקרים של כלי דם הן מתרחשות בין עורקים לוורידים. דוגמה להשקה כירורגית היא ניתוח שבו כורתים חלק מהמעי ומחברים את הקצוות שנותרו.
[שמאל|ממוזער|250px|שלד של ורידי עלה [הידרנג'אה]]
גם בצמחים יש השקות במערכת העורקים של עלים.

## השקת קורים
במיקולוגיה, השקה היא איחודם של שני ענפי קורים, זהים או שונים. כך, באפשרות קורי הפטריות לטוות רשתות. על ידי שיתוף חומרים בצורת יונים מומסים, הורמונים ונוקלאוטידים, שומרת הפטרייה על תקשורת דו-כיוונית בתוכה. הרשת הפטרייתית יכולה לצמוח ממספר מקורות, כמו מספר נבגים, המכילים בחלקם ההיקפי אתרי קליטה והיטמעות. כאשר שני קצוות משני מקורות נפגשים, הם מזהים אחד את השני באמצעות פרומונים או בדרך אחרת ליצירת פרט גנטי אחד. כלומר, עבור הפטריות, השקה היא גם דרך רבייה. בפטריות מסוימות, יתמזגו זוויגים הפלואידיים שונים, היה והם מתאימים. ביתר חלקי הפטרייה, הם יוצרים חזית תפטיר אחת שממשיכה לגדול ולהתפשט, אך כל יחידה היא בעלת שני גרעינים, שלא התאחו, מכל אחד מההורים.

## השקה באבולוציה
בתורת האבולוציה, השקה היא יצירת מינים חדשים ממינים שונים שהתפצלו בעבר מאב קדמון משותף. מונח זה תקף גם בסימביוגנזה, כאשר מינים חדשים נוצרים כתוצאה מיחסי סימביוזה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מערכת ההובלה
קטגוריה:מערכת העיכול
קטגוריה:אבולוציה
NTSB

[ממוזער|צוות NTSB בזירת התרסקות [טיסה 214 של אסיאנה איירליינס.]]
[ממוזער|חוקרי NTSB בזירת תאונת רכבות ב[פילדלפיה, 2015.]]
**המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה** (באנגלית: The **National Transportation Safety Board**, בראשי תיבות: **NTSB**) היא סוכנות חקירות פדרלית בארצות הברית שמתפקידה לחקור תאונות תחבורה אזרחיות. בין השאר המועצה חוקרת תאונות ותקריות אוויריות, תאונות דרכים, התנגשויות ימיות כתאונה בין ותאונות רכבת ופיצוצי צנרת הקשורים לתשתית משמעותית, כצינור מים או נפט.

הסוכנות מעורבת לעיתים בחקירת תאונות תחבורה צבאיות, לבקשת הצבא, כמו כן נעשית המועצה למעורבת פעילה גם כאשר ישנה סכנה לדליפת חומרים מסוכנים בעקבות תאונה בתחבורה. המועצה הוקמה ב-1 באפריל 1967 כיורשת למועצת האווירונאוטיקה האזרחית.

ללשכה, 4 משרדים אזוריים: באנקורג' שבאלסקה, דנוור שבקולורדו, אשבורן שבוירג'יניה וסיאטל שבמדינת וושינגטון.

## היסטוריה
המועצה שואבת את מקורותיה מחוק המסחר האווירי של 1926 שהסמיך את מחלקת המסחר של הממשל הפדרלי לחקור תאונות אוויריות. בשנת 1940 סמכות זו הועברה לידי הלשכה לבטיחות בתעופה של מועצת האווירונאוטיקה האזרחית.

ב-1967 הקונגרס האמריקאי הקים את מחלקת התחבורה ותחתיה הוקם מינהל התעופה הפדרלי כסוכנות כפופה למחלקת התחבורה. באותו הזמן הוקמה NTSB כסוכנות עצמאית כשסמכויות החקירה של הלשכה לבטיחות בתעופה הועברו לידי הסוכנות. אך עד 1975 לא פעלה באופן עצמאי ועבדה בסמיכות למינהל התעופה הפדרלי.

על מנת להימנע מסכסוכים פנימיים, ב-1975 הקונגרס העביר את חוק מועצת הבטיחות העצמאית ובאותה שנה המועצה הפכה לסוכנות פדרלית עצמאית.

נכון לשנת 2015, המועצה חקרה למעלה מ-140,000 תאונות אוויריות ואלפי תאונות תחבורה יבשתית.

## ראו גם
* המועצה לחקירת חומרים מסוכנים ובטיחות כימית
* ועדת התעופה הבין-מדינתית

## קישורים חיצוניים

* 

* המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה באתר הרשם הפדרלי
* Chief Records Officer, National Archives: ''Oversight Inspection Report 2014''

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני חקירות תעופה
קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ארצות הברית: תחבורה
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: ארגונים
המשרד לחקר וניתוח ביטחון התעופה האזרחית (צרפת)

**המשרד לחקר וניתוח לביטחון התעופה האזרחית של צרפת** (בצרפתית: **Bureau d'Enquêtes et d'Analyses pour la Sécurité de l'Aviation Civile**; בקיצור: **BEA**) הוא זרוע במשרד התחבורה הצרפתי שאחראית להנפקת המלצות תעופה, בהתאם למסקנות חקירת תאונות אוויריות, על מנת לשפר את בטיחות הטיסה. המשרד הוקם ב-1946.

BEA אחראי לחקירת תאונות אוויריות בלבד. בצרפת קיימים עוד שני גופי חקירת תאונות נפרדים, כמו **BEAmer - [[המשרד לחקירת תאונות ימיות (צרפת)|המשרד לחקירת תאונות ימיות]]** ו**BEA-TT - [[המשרד לחקירת תאונות תחבורה יבשתית (צרפת)|המשרד לחקירת תאונות קרקעיות]]**. כל הארגונים המוזכרים לעיל כפופים למשרד התחבורה הצרפתי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ארגוני חקירות תעופה
קטגוריה:צרפת: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:צרפת: תעופה
וארזה

[שמאל|ממוזער|250px|העיר כפי שהיא נשקפת מ[ההרים הקדושים#ההר הקדוש של רוסאריו בוורזה|סאקרו מונטה די וארזה]]
**וארזה** (באיטלקית ; בלטינית **Baretium**) היא עיר וקומונה בצפון מערב לומברדיה, איטליה, כ-55 ק"מ מצפון למילאנו המשמשת כבירת נפת וארזה. העיר שוכנת למרגלות סאקרו מונטה די וארזה וצופה אל אגם וארזה. שדה התעופה המשרת את העיר הוא נמל התעופה מילאנו-מלפנסה.

## ספורט
קבוצת הכדורסל של העיר, פלקנסטרו וארזה, משחקת בליגת העל האיטלקית בכדורסל וזכתה באליפות עשר פעמים. בנוסף העפילה הקבוצה לגמר גביע אירופה לאלופות במשך עשר שנים ברציפות, וזכתה בו חמש פעמים.

קבוצת כדורגל וארזה שיחקה בעבר בסרייה א'.

## ערים תאומות

* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:לומברדיה: ערים
ועדת התעופה הבין-מדינתית

**ועדת התעופה הבין-מדינתית** (ברוסית: **Межгосударственный авиационный комитет**) היא הרשות להסדרת חוקי התעופה האזרחית בחבר המדינות העצמאיות (מדינות ברית המועצות לשעבר), החוקרת אסונות תעופה ותאונות אוויריות באמצעות המחלקה לחקירות טיס ואחראית לפיקוח על התעופה האזרחית במרחב האווירי של הרפובליקות הסובייטיות לשעבר.

בראש הוועדה עומד אולג סטורצ'בוי.
## היסטוריה
הוועדה הוקמה ב-30 בדצמבר 1991 כאשר 12 מדינות, מתוך 15 הרפובליקות הסובייטיות לשעבר, חתמו על הסכם משותף להסדרת פעילות הוועדה כמפקחת על התעופה האזרחית. בהמשך גאורגיה פרשה מהוועדה. בהתאם לתקנון, הוועדה פועלת לפי הנחיות ותקנים הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית.

באפריל 2010 נדרשה הוועדה לחקור את התרסקות מטוסו של נשיא פולין לך קצ'ינסקי ובינואר 2011 הוועדה פרסמה את ממצאי חקירתה וטענה כי הפולניים חשו לחץ כלשהו לנחות אף על פי שהתנאים לא אפשרו זאת, תוך שהכוונה היא כי הנשיא קצ'ינסקי לחץ על הטייסים לנחות.

כצעד לקראת פירוק הוועדה, בשנת 2020 חתמו ארמניה ורוסיה על הסכם משותף להקמת הלשכה הבינלאומית לחקירת תאונות תעופה ותקריות חמורות (Международное бюро по расследованию авиационных происшествий и серьезных инцидентов ברוסית), שנועדה להחליף את הוועדה ולפעול בשטחי חבר המדינות כגוף עליון לחקירות תעופה ותקריות תחבורה חמורות, הכפוף ל. על הגוף החדש הוטלו תפקידי חקירת תאונות ותקריות חמורים בהתאם לדרישות מסמכי ICAO, הבטחת חקירה עצמאית של תאונות, שיתוף פעולה ואינטראקציה בין הצדדים ביחס לחקירת תאונות מטוסים, פיתוח ושימוש במערכת כללים ונהלים משותפים לחקירת תאונות מטוסים, הקלה על שימוש בחומר הדרכה כללי, הכשרה ושיפור דרכי עבודתם של חוקרי התעופה.

## המדינות החתומות בהסכם התעופה האזרחית של [[חבר המדינות העצמאיות]]

## ביקורת
בצמוד לוועדה פועלים ברוסיה גופים נוספים בתחום חקירת תאונות אוויריות כמו מכון המחקר המדעי הממלכתי לתעופה אזרחית (Государственный НИИ гражданской авиации, ГосНИИ ГА) שהוא הארגון הבכיר ביותר ברוסיה לחקר התעופה האזרחית והוא קיים עוד משנת 1930 והסוכנות הפדרלית לתחבורה אווירית של משרד התחבורה הרוסי, שני ארגונים אלה נוטים להתעמת עם נציגי הוועדה באשר למהימנות חקירותיהם בנושאי אסונות התעופה.

בנובמבר 2015 ממשלת רוסיה החליטה על פי הנחיה מספר 1283 כי תפקידי וסמכויות רישוי ורישום כלי טיס ונמלי תעופה יועברו לידי הסוכנות הפדרלית לתחבורה אווירית ומשרד התחבורה הרוסי. ביולי 2016 ממשלת רוסיה הצהירה שבכוונתה לפרק את הארגון ולפזר את סמכויותיו לארגונים אחרים. סגן ראש ממשלת רוסיה ארקדי דבורקוביץ' הנחה את הממשלה להתחיל בהעברת הסמכויות. את תפקידי חקירת תאונות אוויריות ייטול המרכז לחקירת תאונות אוויריות של משרד ההגנה הרוסי (Центр обеспечения расследования авиапроисшествий при Минобороны РФ) והשירות לביטחון הטיסות של משרד ההגנה (Служба безопасности полётов авиации МО РФ). באוגוסט 2017 שוב הועלו דיונים לפירוק הוועדה והחלפתה בארגון ממשלתי רוסי מקביל לארגון NTSB האמריקאי.
## ראשי הוועדה
*טטיאנה אנודינה (1991–2022)
*אולג סטרוצ'בוי (2023–ואילך)
## קישורים חיצוניים

* 
* **[http://mak-iac.org/ האתר הרשמי]** /
* האתר הרשמי הישן /
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תעופה אזרחית
קטגוריה:ארגוני חקירות תעופה
ז'ראר רבאה

**ז'ראר רבאה** (בצרפתית: **Gérard Rabaey**; נולד ב-6 בינואר 1948) הוא שף שווייצרי.

## ביוגרפיה
נולד בקן, נורמנדי תחתית, צרפת. עם הגיעו לשארה (Charrat), שווייץ, הוא נטל את הפיקוד על המסעדה "Mon Moulin" וב-1978, ביחד עם אשתו, נעשה הבעלים של "l'Auberge de Veytaux".

ב-1980 קנה הזוג מלון הרוס במונטרה והסב אותו למסעדת עילית ששמה לה פון דה ברן (Le Pont de Brent). רבאה קיבל את מדליית העיר פריז מידיו של ז'אק שיראק ב-1989. הוא השתתף בסלון הגסטרונומי בלוזאן לצד פרדי ז'ירארדה ב-1990. הוא זכה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום ב-1998 וב-2004 נבחר בשנית (הראשונה הייתה ב-1989) לשף השנה של מדריך הגו מיו. באותה שנה פרסם את ספרו הראשון "Le Pont des délices" והשתתף בתוכנית הבישול "L'école des chefs" בערוץ הטלוויזיה השווייצרי Télévision suisse romande.

במרץ 2010 הכריז שהוא ואשתו יפרשו בסיום 2010 אחרי למעלה משלושים שנות פעילות. הוא מייעד את סגנו סטפן דקוטר (Stéphane Décotterd), השף הנוכחי שעבד עמו למעלה מעשר שנים, ליטול פיקוד על המסעדה ביחד עם אשתו החל מ-3 בינואר 2011. במדריך מישלן לשנת 2011 מדורגת המסעדה בשני כוכבים.

## פרסים
* שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום
* ציון של 19/20 במדריך גו מיו
* המסעדה זכתה בחמישה פרחים אדומים מטעם "Switzerland Gourmande"
* המסעדה שייכת לרשת רלה א שאטו גורמאן
* המסעדה חברה במדריך "השולחנות הגדולים בעולם"
* שף השנה של מדריך הגו מיו בשנים 1989, 2004
* המסעדה נבחרה לאחת מעשר המסעדות הצרפתיות הטובות בעולם מחוץ לצרפת בידי האתר dininginfrance בשנת 2010

## קישורים חיצוניים

* מסעדת לה פון דה ברן באתר dininginfrance
* אתר מסעדת לה פון דה ברן 
* הטור של ז'ראר רבאה
* מסעדת לה פון דה ברן באתר רלה א שאטו
* ביוגרפיה של ז'ראר רבאה, באתר restaurant-ranking.com

## הערות שוליים

קטגוריה:שפים שווייצרים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1948
Freenode

**Freenode** (פְרינוֹד) היא רשת IRC פופולרית שנוצרה כדי לדון בפרויקטים מבוזרים. זוהי רשת ה־IRC הפופולרית ביותר עבור פרויקטי תוכנה חופשית. לרשת כ־17 שרתים באירופה ובארצות הברית והם כולם זמינים בשם chat.freenode.net.

## שמות ערוצים
ב־IRC התקשורת מתנהלת בדרך כלל בערוצים. שם ערוץ מתחיל כרגיל בסולמית (#). רשת Freenode מאפשרת לכל אחד לרשום ערוצים כדי למנוע השתלטות עליהם. אולם היא באופן כללי שומרת שמות "רגילים" (שמתחילים בסולמית אחת) לפרויקטים אמיתיים באותו שם. כמו כן אסור לרשום שם שמתחיל בשם של פרויקט קיים ללא הסכמת אותו הפרויקט. ערוצים שלא שייכים לדברים שהם פרויקטים רשמיים, מקבלים תחילית של שתי סולמיות (##).

לדוגמה: הערוץ של פרויקט ויקיפדיה הוא . יש לא מעט ערוצים אחרים שקשורים לוויקיפדיה, כגון #wikipedia-de בגרמנית. הערוץ לדיבורים על פילוסופיה נקרא ##philosophy עם שתי סולמיות מכיוון שזה אינו פרויקט מוגדר.

## המרכז לפרויקטים מבוזרים
המרכז לפרויקטים מבוזרים (Peer-Directed Projects Center, בקיצור PDPC) הוא מלכ"ר שהוקם בשנת 2002 ומיועד להוות ישות משפטית שתוכל לטפל בענייני רשת Freenode.

## השרתים
בניגוד לרשתות IRC אחרות, רשת Freenode אינה סתם אוסף של שרתים. כל השרתים ברשת מנוהלים על ידי אנשי הרשת.

במקור השתמשה הרשת בתוכנת השרת היפריון, אולם בתחילת 2010 היא עברה להשתמש בשרת משלה בשם ircd-seven.

## קישורים חיצוניים

* 

* דף הבית של רשת Freenode

## הערות שוליים

קטגוריה:אינטרנט
קטגוריה:תוכנה חופשית
דמקה סינית

שמאל|ממוזער|250px|לוח דמקה סינית עם שש ערכות משחק
**דמקה סינית** או **הלמה כוכב** הוא משחק לוח המיועד לשניים עד שישה שחקנים. המשחק הוא גרסה של המשחק הלמה שפותח בשלהי המאה ה-19, והמטרה בו היא להעביר את כלי המשחק, על פי רוב גולות או יתדות, לצד המנוגד של לוח המשחק.

למרות שמו, המשחק דמקה סינית לא הומצא בסין או באסיה כלל. הוא אף אינו גרסה של המשחק דמקה. המשחק הומצא בגרמניה בשנת 1892 תחת השם "שטרן-הלמה" (הלמה כוכב), כגרסה למשחק הלמה האמריקאי. שמו הנוכחי ניתן לו בארצות הברית ב-1928, כאמצעי שיווקי של ביל וג'ק פרסמן, אך בטרם זאת נקרא דמקה הופ צ'ינג.

## מהלך המשחק
לוח המשחק עשוי 121 שקערוריות (גומות) המסודרות בצורת מגן דוד, כאשר המשולשים הקטנים המרכיבים את פינותיו מכילים עשר שקערוריות כל אחד. בתחילת המשחק מציב כל שחקן עשרה כלי משחק מאותו צבע באחד מקדקדיו של הלוח.

כאשר משחקים חמישה שחקנים נהוג שהשחקן המזיז את כליו אל עבר הפינה הריקה, דבר המעניק לו יתרון, יהיה השחקן החלש ביותר. משחק בארבעה שחקנים דומה למשחק בשישה, אלא ששתי פינות אינן בשימוש. כאשר ישנם שלושה שחקנים, ניתן לשחק עם ערכה אחת או עם שתי ערכות לכל שחקן. הצבת כלי המשחק במקרה של ערכה אחת לשחקן מתבצעת כך שכל שחקן נע לעבר פינה נגדית ריקה. במקרה של שתי ערכות מוצבים כלי המשחק של כל שחקן בפינות מנוגדות. כאשר משחקים שני שחקנים, ניתן לשחק עם ערכה אחת, עם שתיים או עם שלוש, ובהתאם להציב את כלי המשחק. הצבה שונה של כלי המשחק דורשת טקטיקה שונה, שכן שחקן המניע את כליו לעבר פינה נגדית התפוסה בכליו של היריב נוהג אחרת משחקן המניע כליו לפינה התפוסה בכליו שלו עצמו או לפינה ריקה.

שמאל|ממוזער|250px|איור עם מהלכים אפשריים: הזזה לשקערורית סמוכה פנויה (ירוק) ושרשרת דילוגים (אדום)
כל שחקן בתורו מזיז כלי משחק אחד, או לשקערורית סמוכה פנויה או תוך כדי דילוג מעל כלי משחק אחד אחר, אין זה משנה של איזה שחקן, אל השקערורית הפנויה הבאה אחריה. אסור לדלג מעל שני כלי משחק צמודים, אך ניתן לבצע באותו מהלך מספר דילוגים, ובתנאי שבכל דילוג בשרשרת יונח כלי המשחק בשקערורית פנויה. הדילוג יכול להתבצע בכל כיוון, וכלִי המשחק שמדלגים מעליו אינו מושפע מכך.

מטרת המשחק היא להעביר את כל עשרת כלי המשחק של השחקן מפינה משולשת אחת אל הפינה המשולשת הנגדית בטרם יעשה זאת שחקן אחר. המנצח הוא הראשון שמצליח להעביר את כל כליו לפינה הנגדית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משחקי חשיבה
קטגוריה:משחקי לוח
קטגוריה:משחקי אסטרטגיה
לה קופול (בראסרי)

שמאל|ממוזער|180px|לה קופול, 2006
**לה קופול** (בצרפתית: **La Coupole**) הוא בראסרי הנמצא במונפרנאס ברובע הארבעה-עשר של פריז ויחד עם בית הקפה לה רוטונד שמולו היה מקום המפגש של הבוהמה בתקופה שבין שתי מלחמות העולם.

## מקום מפגש לאמנים ואינטלקטואלים
לה קופול נפתח ב-20 בדצמבר 1927, בידי ארנסט פרו ורנה לאפון וזכה להצלחה בין לילה. אירוע הפתיחה היה מהודר מאוד ונכחו בו כל שמנה וסלתה של העיר פריז. היה זה הבראסרי הגדול בפריז באותה עת. נבנה בו מועדון ריקודים, טראסה פנתה לרחוב והוא הכיל בר אמריקני. המסעדה עוצבה בסגנון אר דקו, ציירים שונים עיטר את עמודי המסעדה, בהם אלכסנדר אופרה.

בין האמנים והאינטלקטואלים שנכחו בו ניתן למנות את ז'אן קוקטו,  ג'וזפין בייקר, מאן ריי, ז'ורז' בראק ובראסאי. בשנות השלושים הפכו לבאי המקום ז'אן-פול סארטר וסימון דה בובואר (שהיה להם שולחן שמור), פיקאסו, סוניה דלונה, אנדרה מאלרו, ז'אק פרוור, מארק שאגאל ואדית פיאף. בשנות הארבעים והחמישים נהגו לפקוד את המקום ארנסט המינגוויי, מרלן דיטריך ואווה גרדנר.

## לה קופול בימינו
בספרו, A Moveable Feast, מספר ארנסט המינגוויי על שנותיו בפריז, ומתאר את לה קופול.
לה קופול נרכש ב-1987 בידי תאגיד פלו, שבבעלותו בראסרי רבים נוספים. הבעלים החדש שיפץ את המקום על מנת להשיב לו את תהילתו הגסטרונומית. ב-1995 ז'אן פול בושה (Jean Paul Bucher) מכר את תאגיד פלו לאיש העסקים הבלגי אלבר פרר (Albert Frère).

לה קופול נבחר למסעדה ה-13 בטיבה בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם שערך המגזין רסטורנט בשנת 2002.

## לקריאה נוספת
* אביטל ענבר, **תענוגות פאריס**, הוצאת בבל, 2003; עמ' 55, 56, 64, 242, 250, 311.

* **Larousse Gastronomique**, Clarkson Potters Publishers, New York, 2001, p. 349.
* Françoise Planiol, **La Coupole : 60 ans de Montparnasse**, Denoël, coll. « Documents histoire », Paris, 1986, 234 p. () 
* Pierre-Jean Rémy, Alain Weill et Emmanuelle Corcellet, **La Coupole**, Albin Michel, Paris, 1988, 33 p. () 
* **Des artistes à la Coupole : Montparnasse 1918-1940**, Paris Musées, Paris, 1990, 64 p. () : catalogue de l'exposition, 1er juin-30 septembre 1990, musée Bourdelle 
* Thomas Dufresne et Georges Viaud, **ABCdaire de La Coupole en Montparnasse**, Le Cherche midi, Paris, 2007, 168 p. ()


## קישורים חיצוניים

* 
* האתר תאגיד פלו
* האתר של לה קופול לה קופול

## הערות שוליים

קטגוריה:פריז: בתי קפה
קטגוריה:הרובע הארבעה-עשר של פריז
עברי (רקטה)

**עברי** (נקראת גם: **MAR-290**) היא רקטה ארטילרית קרקע-קרקע חד-שלבית המונעת בדלק מוצק מתוצרת תעש, הרקטה התבססה על רקטת ה-240 מ"מ (הקטיושה) מתוצרת ברית המועצות. בתקופה שלפני מלחמת יום כיפור הרקטה הוצבה בחרמון במטרה לאיים על דמשק, כדי להרתיע ובמידת הצורך להגיב להתקפת טילים סורית. בזמן מלחמת יום הכיפורים, כתוצאה מכיבוש מוצב החרמון לא נעשה שימוש ברקטה. ניתן לראות היום משגרי עברי במוזיאון בתי האוסף ובאתר יד לשריון בלטרון.

## פיתוח

בעקבות לקחי מלחמת ששת הימים ותפיסת שלל של נשק רקטי שהיה בשימוש בצבאות סוריה ומצרים, הוחלט בצה"ל לפתח משגר רקטי שיתן מענה לצורכי שדה הקרב החדש. התעשייה הצבאית למדה את כל הנדרש ופיתחה את המשגר על תובת טנק שרמן שהוסבה במיוחד למשימה זאת. הכלי פותח כנשק רקטי לטווחים שמעל לטווח הארטילריה הקנית.

בשנת 1973 הסתיים הפיתוח של הרקטה, שהייתה הרקטה הארטילרית הראשונה והיחידה עד אז במערב. בעקבות אותו פיתוח ואותו ידע החלה תעש לפתח ולייצר עבור חיל התותחנים את הרקטה הארטילרית "עברי-1", רקטה חד שלבית המונעת בדלק מוצק. הרקטה כללה ראש נפיץ רסו"מ (ריסוס מבוקר), ייצוב בעזרת כנפים וייצוב בסחרור בתוך המשגר. ראש הרקטה כלל מרעום הקשה (31-DM), וכן, מסיבי זכוכית המכיל 38 ק"ג של חנ"מ ובהיקפו 42,000 כדוריות בקוטר ¼ אינץ' יצוקות בתוך אפוקסי. משקלו הכללי של הראש היה 113 ק"ג, וטווח הריסוס האפקטיבי של הראש הוא 80 מטר. הטווח המרבי של הרקטה היה 42 ק"מ. הרקטה נישאה על גבי משגר מתנייע "אפיסקופי" 4 קני, תוצרת ישראל, המבוסס על תובת שרמן. הרקטה שימשה כחלק מסוללה בת 4 עד 6 משגרים, ומשגר הופעל על ידי צוות בן 5 לוחמים.

## העברי במלחמת יום כיפור
[שמאל|ממוזער|250px|משגר הרקטות של העברי המבוסס על תובת טנק [שרמן (טנק)|שרמן]]
בדיון ב-3 באוקטובר אצל ראש הממשלה אמר שר הביטחון, משה דיין כי במקרה והסורים יירו רקטות פרוג או יפגעו קשות ביישובים בצפון הרי שבידי ישראל טיל בשם עברי המסוגל להגיע למבואות דמשק. הרמטכ"ל אמר כי מדובר ביכולת תגמול מיידית:

ב-6 באוקטובר בדיון שנערך בלשכת שר הביטחון שאל שר הביטחון, משה דיין, האם העברי מוכן לירי. העברי אמור היה להיות מוצב במוצב החרמון ומשם יכול היה להגיע למבואות דמשק. הסוללה נפרסה בתחילת המלחמה, אולם לפני כיבוש החרמון על ידי הסורים ירדה הסוללה ולא נעשה בה שימוש במלחמה.

רונן ברגמן פרסם כי על-פי התקשורת הזרה "עברי" הוא שם נוסף לטיל הקרקע-קרקע "יריחו" המסוגל לשאת גם חימוש גרעיני, אולם לתאוריה הזו אין ביסוס נוסף.

## העברי לאחר מלחמת יום כיפור

לאחר מלחמת יום הכיפורים, החלה האספקה השוטפת לחיל התותחנים. ה"עברי" השתתף בצורה פעילה ויעילה במלחמת שלום הגליל. כלי זה ולקחים מהפעלתו במלחמה היווה בסיס לפיתוח נשק רקטי בעולם המערבי שעד אז לא הפעיל נשק רקטי בתצורת קליבר-גדול על משגר רב-קני במערך הארטילריה.

## לקריאה חיצונית
* מערכת רקטה קרקע-קרקע 290 מ"מ, בתוך: יוסף עברון, **התעשייה הביטחונית בישראל**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1980, עמ' 248-251

## ראו גם
[שמאל|ממוזער|250px|משגר הרקטות של העברי המבוסס על תובת טנק [שרמן (טנק)|שרמן, כולל רקטות עברי]]
* ארטילריה
* רקטה
* מלחמת יום כיפור

## קישורים חיצוניים

* מידע רב כולל תמונות של העברי בשיגור בפורום צבא וביטחון של אתר Fresh
* העברי באתר Israeli Weapons
* סימן טוב שמעון שגיא, רקטה ארטילרית 290 מ"מ, תמיד תותחן 21

## הערות שוליים

עברי
קטגוריה:התעשייה הצבאית: רקטות ארטילריות
דרום אסיה

שמאל|ממוזער|250px|דרום אסיה על פי הגדרות שונות
[שמאל|ממוזער|250px|[מומבאי היא העיר המאוכלסת ביותר בדרום אסיה, והשנייה בגודל אוכלוסייתה בעולם]]
**דרום אסיה** הוא האזור הדרומי של יבשת אסיה. הוא כולל את השטח שמדרום להרי ההימלאיה ועל פי חלק מההגדרות חבלי ארץ נוספים ממזרח וממערב לתת-היבשת ההודית. דרום אסיה גובל במערב אסיה, במרכז אסיה, במזרח אסיה, בדרום-מזרח אסיה ובאוקיינוס ההודי.

בדרום אסיה חיים מעל ל-1.5 מיליארד בני אדם, מה שהופך את אזור זה למאוכלס ביותר מאזורי העולם.

המדינות והחבלים הנכללים באזור זה הם:

ארגון כלכלי חשוב הפועל באזור, הוא איגוד דרום אסיה לשיתוף פעולה אזורי (SAARC), ארגון לשיתוף פעולה כלכלי המורכב ממדינות דרום אסיה.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:אסיה: אזורים
בראסרי ליפ

שמאל|ממוזער|180px|בראסרי ליפ, 2008
**ליפ** (בצרפתית: **Lipp**) הוא בראסרי הנמצא בשדרות סן ז'רמן ברובע השישי של פריז.

## היסטוריה
ב-27 באוקטובר 1880 פתח לאונרד ליפ ביחד עם אשתו את בראסרי ליפ בשדרות סן ז'רמן. לאונרד ליפ, שהיה ממוצא אלזסי, פתח בראסרי בו הוגשו שוקרוט ובירה. המקום היווה מקום מפגש פופולרי לאמנים ואינטלקטואלים, נהגו לפקוד את המקום אלבר קאמי, רומן גארי, מרסל פרוסט, פול ורלן, אנטואן דה סנט-אכזופרי, ארנסט המינגוויי, אנדרה מאלרו וברנאר פיבו. מאז שנת 1935 מוענק מדי שנה, בבראסרי ליפ פרס ספרותי.

הבראסרי מעוצב בסגנון בל אפוק. הוא הוכרז בידי משרד התרבות הצרפתי כאתר היסטורי מוגן.

## לקריאה נוספת
* אביטל ענבר, **תענוגות פאריס**, הוצאת בבל, 2003; עמ' 51, 53, 56, 64, 196, 242.

* La Perleuse . In BOURGEADE, Pierre. Cybersex et autres nouvelles, recueil de nouvelles. Paris, Éditions Blanche, janvier 1997, p. 93-94. 
* Histoire de Chimène, Senso, mars-avril 2004, n° 13, p. I-VIII, ill. Christine Lesueur. ISSN 1630-6775
* Chimène chez Lipp (extrait d'Éloge des fétichistes, Tristram, 2009). Les Lettres françaises, avril 2009, nouvelle série n° 58, p. XVI. Suppl. à L'Humanité, samedi 4 avril 2009. ISSN 0242-6870


## קישורים חיצוניים

* אתר בראסרי ליפ, באתר "Chateaux & Hotels de Charme"
* רשימת הזוכים בפרס הספרותי הניתן בבראסרי ליפ

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
ליפ
קטגוריה:הרובע השישי של פריז
לז אמבסאדר

**לז אמבסאדר** (בצרפתית: **Les Ambassadeurs**) היא מסעדה בפריז.

## מיקום והיסטוריה
המסעדה שוכנת במלון קריון, וניבטת אל כיכר הקונקורד בליבה של פריז. לז אמבסאדר, שנבנתה ב-1758, פעלה כמסעדה מאז אמצע המאה ה-19.

לז אמבסאדר מעוצבת בסגנון הרוקוקו של המאה ה-18, היא הגיעה לשיא תהילתה כמסעדה ומועדון לילה (מסוג ה-Café chantant, בית קפה המשלב הופעות בין כתליו) בשנות השבעים, השמונים והתשעים של המאה ה-19, מאות מטרים ספורים מהאופרה גרנייה. המסעדה היוותה מרכז בידור עבור האצולה, בשנות השבעים של המאה ה-19 היא הייתה מוקד משיכה לדמויות נודעות באמנות ובבוהמה. אדגר דגה, ואנרי דה טולוז-לוטרק ציירו את באי מועדון הלילה. זמר הקברט הצרפתי אריסטיד ברואן הופיע במקום.

המסעדה החזיקה בשני כוכבים במדריך מישלן האדום תחת השף ז'אן-פרנסואה פיאז'. נכון ל-2011 היא מחזיקה בכוכב אחד תחת השף כריסטופר האש.

לז אמבסאדר נבחרה במקום 50 בטיבה בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2007, נבחרה במקום 45 בשנת 2008, ובמקום 47 בשנת 2009.

בשנת 2010 היא זכתה בפרס ממדריך 50 המסעדות הטובות בעולם.

## לקריאה נוספת


* George E. Smith, III. James, **Degas, and the Modern View**. NOVEL: A Forum on Fiction, Vol. 21, No. 1 (Autumn, 1987), pp. 56-72
* Michael Steinberger, **Au Revoir to All That: The Rise and Fall of French Cuisine**, Bloomsbury Publishing PLC, 2010; pp. 117, 184-185, 186.


## קישורים חיצוניים

* לז אמבסדור באתר dininginfrance
* כנרת רוזנבלום, יוקרתית ואיכותית: Les Ambassadeurs, parisait.com, 25 במאי 2009
* ג'ון מאריאני, ביקורת על לז אמבסדור
* פול גולדברגר, "חדרים פריזאיים מפוארים בכיכר אגדית", הניו יורק טיימס, 7 ביולי 1985

## הערות שוליים

קטגוריה:הרובע השמיני של פריז
קטגוריה:פריז: מסעדות
מליסה בלוט

**מליסה לואיז בלוט המלין** (באנגלית: **Melissa Louise Belote-Hamlin**; נולדה ב-16 באוקטובר 1956) היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות זהב, אלופת עולם ושיאנית עולם שהתמחתה בסגנון גב.

## ביוגרפיה
בלוט נולדה בוושינגטון די. סי.

### שיאנית עולם
במבחנים האמריקאים למשחקים האולימפיים שנערכו בשיקגו, אילינוי בתחילת אוגוסט 1972 הפתיעה בלוט במשחה ל-200 מטר גב את שיאנית העולם סוזי הטווד כשקבעה שיא עולם חדש של 2:20.64 דקות.

### אלופה אולימפית
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה בלוט ב-3 מדליות זהב. במשחה ל-100 מטר גב בשיא אולימפי חדש של 1:05.78 דקות, לפני אנדריאה גיארמטי מהונגריה (1:06.26 דקות) ובת ארצה הטווד (1:06.34 דקות). בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אולימפי חדש של 1:06.08 דקות, במשחה ל-200 מטר גב בשיא עולם חדש של 2:19.19 דקות, לפני הטווד (2:20.38 דקות) ודונה-מארי גור מקנדה (2:23.22 דקות) בשלב המוקדמות היא קבעה שיא עולם חדש של 2:20.58 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש נוסף של 4:20.75 דקות, לפני מזרח גרמניה (4:24.91 דקות) ומערב גרמניה (4:26.46 דקות).

### אלופת עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973 זכתה בלוט במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:20.52 דקות, לפני אניט בריגיטה מהולנד (2:22.15 דקות) וגיארמטי (2:22.48 דקות) ובשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.11 דקות, אחרי אולריקה ריכטר ממזרח גרמניה (1:05.42 דקות) ולפני ונדי קוק מקנדה (1:06.27 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:25.80 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 4:16.84 דקות ולפני מערב גרמניה (4:26.57 דקות).

במסגרת תחרויות השחייה של כינוס הפועל שנערכו בבריכת השחייה בת גלים בחיפה בתחילת מאי 1975 זכתה בלוט במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:08.2 דקות.

באולימפיאדת מונטריאול (1976) סיימה בלוט במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.27 דקות.

בלוט פרשה משחייה תחרותית בשנת 1979.

## תארים והישגים
*בלוט קבעה 4 שיאי עולם חדשים, 3 שיאי עולם במשחה ל-200 מטר גב ושיא עולם אחד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב. 
*בלוט זכתה ב-6 תוארי אליפות ארצות הברית בשחיה וקבעה 9 שיאי ארצות הברית בשחייה.
*בשנת 1983 זכתה בלוט להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.https://web.archive.org/web/20101104161004/http://ishof.org/honorees/83/83mbelote.html

## ראו גם

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב

## קישורים חיצוניים

* מליסה בלוט באתר *sports123* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי וושינגטון די. סי.
קטגוריה:שחייניות גב
קטגוריה:שחייניות גב אמריקאיות
קטגוריה:שחייני גב אמריקאים
קטגוריה:אלופות עולם בשחייה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת המדינה של אריזונה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של אריזונה
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:שיאניות עולם אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: ספורטאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1956
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
השולחנות הגדולים בעולם

**השולחנות הגדולים בעולם: מסורת ואיכות** (בצרפתית: **Les Grandes Tables du Monde: Traditions & Qualité**) הוא ארגון שנוסד ב-1954 בידי קבוצת מסעדנים פריזאים במטרה לקדם את תחום הגסטרונומיה. הארגון מצרף לשורותיו את המסעדות המובילות בתבל ומוציא לאור מדי שנה מדריך הכולל את המסעדות החברות בארגון. 

המסעדנים שהקימו את הארגון הם רמון אוליבר ממסעדת לה גראן ופור, קלוד טראי ממסעדת לה טור ד'ארז'אן, רנה לאסר ממסעדת לסר, אנדרה ורינה ממסעדת טייוואן, ז'אן ברנאגו ממסעדת פרונייה ולואי וודאבל ממסעדת מקסים. 

ב-1957 החלו לקבל חברים חדשים, ב-1959 ז'אן קוקטו צייר תרנגול על מפת שולחן בלה גראן ופור, והציור נהפך לסמל הארגון.  

נכון ל-2010 חברות בארגון 144 מסעדות מ-23 ארצות ברחבי תבל. הקריטריונים לקבלה הם שמים בבחירתם דגש על מסורת, הכוללת יציבות עסקית, מספר שנות פעילות, רוח המקום, שמירה על רמה אחידה במהלך השנים ויכולת הקולינארית. חלק נכבד מהמסעדות הן בעלות שניים ושלושה כוכבים במדריך מישלן האדום. פעם בשנה נערך כנס של כל המסעדות החברות בארגון. המדריך מופץ בחינם על ידי המסעדות החברות בארגון ב-150,000 עותקים. 
נשיא הארגון הנוכחי הוא מארק אברלין.

מסעדת מול ים מישראל חברה במדריך החל משנת 2003.

**נשיאי הארגון** 
*  ז'אן ברנאגו 1972-1954
* פול אברלין 1996-1972
* ז'אן-קלוד ורינה 2001-1996
* מארק אברלין - הנשיא הנוכחי

## קישורים חיצוניים
* 
* המסעדות המופיעות במדריך
* ההיסטוריה של איגוד השולחנות הגדולים בעולם

## הערות שוליים

קטגוריה:מדריכי מסעדות
קטגוריה:תיירות
קטגוריה:מסעדות
Tracfin

**הטיפול המודיעיני כנגד מסלול החשאיות הפיננסית** (בצרפתית: **Traitement du Renseignement et Action contre les Circuits FINanciers clandestins**, בראשי תיבות: TRACFIN) הוא השם הרשמי לארגון הצרפתי למאבק בהלבנות הון, שהוא למעשה היחידה הצרפתית למודיעין פיננסי. זוהי סוכנות ביון שעוסקת באיסוף מידע כלכלי.

הארגון הוקם ב-1990 כחלק מן המינהל הראשי למיסים ומכס (Direction générale des douanes et droits indirects), של משרד האוצר הצרפתי והוא משתף פעולה עם סוכנות של DGSE שנאבקת במימון טרור וגופים מקבילים כמו FINTRAC הקנדי.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:צרפת: צבא וביטחון
קטגוריה:ארגוני מאבק בהלבנות הון
קטגוריה:צרפת: ארגונים ממשלתיים
המשרד לחקירת תאונות ימיות (צרפת)

**המשרד לחקירת תאונות ימיות** (בצרפתית: **Bureau d'enquêtes sur les événements de mer ** או **BEAmer**) הוא סוכנות ממשלתית צרפתית המופקדת על ניהול חקירות טכניות בעת אירועים ימיים או תאונות בין אוניות ועל קביעת סטנדרטים, עריכת מחקרים והפצת מידע בתחום פעולתה, במטרה להגביר את הבטיחות הימית. הסוכנות איננה עוסקת בקביעת אחריות פלילית לאירועים ימיים.

המשרד הוקם ב-1997 ומהווה זרוע של משרד האקולוגיה, הפיתוח בר הקיימא, התחבורה והשיכון הצרפתי.

סמכות המשרד משתרעת על אירועים שבהם היו מעורבים כלי שיט אזרחיים הרשומים בצרפת וכן על אירועים ללא מעורבות של כלי שיט צרפתיים, שהתרחשו במים הטריטוריאליים של צרפת. בנוסף מוסמך המשרד לחקור אירועים שאינם בגדר המנויים לעיל, אך גרמו לפגיעה גופנית באזרח צרפתי, או היה בהם כדי לגרום פגיעה חמורה בתשתית או בסביבה שלצרפת יש סמכות שיפוט עליהם.

המשרד פועלת באמצעות צוות קבוע של חוקרים השוכן במטה הראשי בפריז, באמצעות נציגים אזוריים ובסיוע יועצים חיצוניים ששירותיהם נשכרים לפי הצורך. למשרד יש גם מועצה מדעית מייעצת לענייני בטיחות.

מאז הקמתה טיפלה הסוכנות ב-3,000 אירועים מדי שנה בממוצע. ביחס לכ-200 אירועים בשנה בממוצע נפתחת חקירה טכנית מלאה, והמשרד מפרסם דו"ח רשמי בנוגע לכ-40 מהם. מרביתם הם אירועים המערבים ספינות דיג והיתר נוגעים לספינות סוחר וכלי שיט לנופש ופנאי.

## ראו גם
*המשרד לחקירת תאונות תחבורה יבשתית (צרפת)
*המשרד לחקר וניתוח ביטחון התעופה האזרחית (צרפת)

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:צרפת: תחבורה
קטגוריה:צרפת: ארגונים ממשלתיים
המשרד לחקירת תאונות תחבורה יבשתית (צרפת)

**המשרד לחקירת תאונות תחבורה יבשתיות** (בצרפתית: **Bureau d'Enquêtes sur les Accidents de Transport Terrestre, BEA-TT**) הוא ארגון חקירות ממשלתי בצרפת הכפוף לממשלת צרפת ועוסק בחקירת תאונות יבשתיות ותאונות בדרכי מים (כגון תעלות).

## היסטוריה
המשרד הוקם ב-26 בינואר 2004. קודם להקמת המשרד כל חקירת התאונות היבשתיות נעשו באמצעות ועדות חקירה זמניות שנתמכו על ידי המועצה הראשית להנדסה אזרחית (Conseil général des ponts et chaussées - ארגון ותיק שקיים כבר מה-25 באוגוסט 1804). בשל כך הוחלט להקים ארגון חקירות עצמאי שיעסוק בחקירת תאונות יבשתיות וב-2002 יצא לדרך חוק על חקירות טכניות בפרלמנט הצרפתי והמשרד קיבל סמכויות גישה לכל תחום שהוא על מנת לחקור גורמים לתאונות יבשתיות והנפקת המלצות בטיחות.

## ראו גם
*המשרד לחקר וניתוח ביטחון התעופה האזרחית (צרפת)
*המשרד לחקירת תאונות ימיות (צרפת)

## קישורים חיצוניים
* 
* המשרד לחקירת תאונות תחבורה יבשתית (צרפת) (FR)
קטגוריה:צרפת: תחבורה
קטגוריה:צרפת: ארגונים ממשלתיים
ברוך מרקוס

הרב **ברוך מרקוס** (תר"ל, 1870 - י"ט בסיוון תשכ"א, 3 ביוני 1961) היה הרב הראשי הראשון של העיר חיפה בעידן המודרני (1906–1961) ודמות בולטת בניהול ענייני הדת והרבנות בארץ ישראל.

## ביוגרפיה
נולד בעיירה רִייֵטַוָס (Rietavas) שבפלך קובנה של האימפריה הרוסית (כיום בליטא), והיה תלמידו של הרב שמחה זיסל זיו, אחד מאבות תנועת המוסר, וכן למד מספר שנים בישיבת סלובודקה. בליטא גם הוסמך לרבנות. נשא את אסתר בתו של הרב נתן גינזבורג שהיה מהנדיבים בעיר העתיקה בירושלים בעל טחנת הקמח הממונעת הראשונה בעיר העתיקה. לאחר נישואיו עלה לארץ ישראל על סמך רישיונות עלייה של משפחת אשתו ולכן נקרא בתחילה מאיירס. לאחר תקופה בה התגורר ביפו, עבר לירושלים, ייסד וניהל, יחד עם הרב שמואל הלל שינקר, את "בית המוסר" "אור חדש" שבחצר שטרויס, ושימש כר"מ בישיבת תורת חיים.

שמאל|ממוזער|200px|שלט הנצחה בחזית בית הכנסת "שערי צדק הגליל"
בשנת תרס"ז (1906) התמנה כרב הראשי האשכנזי של חיפה, וכיהן בתפקידו כ-55 שנה.

בתרע"ד (1913) השתתף במסע המושבות שארגנו הרב קוק והרב יוסף חיים זוננפלד, ובו ביקרו עשרה רבנים בעשרים ושישה יישובים שהוקמו בצפון ארץ ישראל.

הרב מרקוס כיהן כיושב ראש הראשון של בית הדין הרבני בחיפה. היה בין מייסדי ועד הישיבות בארץ ישראל, סייע לישיבת תפארת ישראל בחיפה שהצטרפה למסגרת ועד הישיבות, ואף שימש בה כרב וכבוחן. היה חבר מועצת הרבנות הראשית לארץ ישראל. בשנותיו האחרונות נבחר לנשיאות הכבוד של תנועת המזרחי בחיפה.

הרב מרקוס כתב את הספר "אמרי ברוך" (חיפה, תר"ץ).

ייסד את בית הכנסת "שערי צדק הגליל" המצוי ברחוב חסן שוקרי 18 בחיפה. העירייה הציבה עליו שלט לזכרו.

נפטר בשנת ה'תשכ"א ונקבר בחיפה בבית הקברות היהודי כפר סמיר. שנתיים לאחר מותו, בתשכ"ג (1963), נקרא על שמו רחוב הרב ברוך מרכוס בחיפה, בשכונת ואדי סאליב.

בתו ציפורה נישאה לישראל עמיקם יושב ראש גדוד מגיני השפה העברית בחיפה, והאחראי להכנסת השפה העברית למברקה הארץ-ישראלית בזמן המנדט הבריטי.

נכדו  נפל חלל במלחמת העצמאות כחובש במבצע יפתח בעת שהגיש עזרה לפצועים שנשארו מאחור לאחר נסיגת הכוחות.

שתיים מנינותיו הן העיתונאית והסופרת סמדר פרי ומירב הלפרין.

מרקוס נפטר ב-3 ביוני 1961 ונקבר בבית הקברות היהודי חוף הכרמל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 'מרקוס, ר' ברוך ב"ר מאיר־פלק', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 69–70 (, תמונה 1267–1268).
* 
* על הרב ברוך מרכוס, בחוברת "הפרדס" שיצאה בשנת פטירתו.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:חיפה: רבנים ראשיים
קטגוריה:אבות בית הדין הרבני בחיפה
קטגוריה:רבני ישיבת תפארת ישראל
קטגוריה:חברי מועצת הרבנות הראשית
קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:תנועת המוסר: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1870
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1961
ז'ראלד פאסדה

**ז'ראלד פאסדה** (בצרפתית: **Gérald Passédat**) (נולד ב-24 במרץ 1960) הוא שף מסעדת "לה פטי ניס" (Le Petit Nice) במרסיי שבצרפת, שמחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום מאז 2008 (נכון ל-2021).

## משפחתו
ז'רמן, סבו של ז'ראלד פאסדה נולד ב-1871 בטארן וגארון. אחרי לימוד אפייה ומגדנאות בפריז, הוא התיישב במרסיי ועסק במסחר וב-1917 רכש את וילה קורינת, בחוף הסלעי מול מצודת איף וקבוצת איי פריול למרגלות נוטרדאם דה לה גארד ופתח את מסעדת "לה פטי ניס" (Le Petit Nice).

כעבור שנים מספר נשא ז'רמן (שהיה אלמן) את זמרת האופרה לושיה (לוסי) אלאברן.

ז'אן-פול, אביו של ז'ראלד, נולד ב"פטי ניס" ב-1933 והפך כמו אמו לזמר אופרה, אבל עם תשוקה לבישול. בשנות השישים הוא החליט להקדיש את עצמו באופן בלעדי למטבח, ביחד עם אשתו, הוא הסב את "פטי ניס" למלון פאר, וזכה בכוכב במישלן ב-1977. הוא זכה ב-L'ordre national du Mérite ב-1988. המלון שייך לרשת רלה א שאטו. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.

הוא זכה בתואר אביר לגיון הכבוד ב-1 בינואר 2009.

## ילדות ולימודים
ז'ראלד פאסדה נולד ב-24 במרץ 1960 בוילה קורינת. הוא הרבה לשהות במטבח עם אביו ונשות המשפחה והחליט להיות שף. הוא התלמד שמונה שנים במוסדות שונים: Le Coq Hardi בבוז'יוואל, מלון בריסטול בפריז, מלון קריון בפריז, אצל האחים טרואגרו ברואן, ובלה פרה ד'אז'ני באז'ני לה בן אצל מישל גראר.

ב-1985 הוא הצטרף למטבח של אביו במסעדת "לה פטי ניס" כשוליה, ב-1987 עזב אביו על מנת לנהל את המסעדה במלון וז'ראלד נוטל את המושכות. בשנים 1987–1989 היה סגנו במטבח ז'יל גוז'ון.

## הישגים ואותות כבוד
* 1977 – כוכב במישלן (ז'אן-פול פאסדה)
* 1981 – שני כוכבים במישלן (ז'אן-פול פאסדה)
* 1991 – ז'אן-פול פאסדה זוכה בפרס מידי האקדמיה הלאומית לבישול
* 2008 – שלושה כוכבי מישלן
* 2010 – ז'ראלד פאסדה מקבל את תואר אביר לגיון הכבוד מידי הנשיא סרקוזי

## קישורים חיצוניים

* 

* מסעדת לה פטי ניס באתר dininginfrance
* אתר מסעדת לה פטי ניס
* מסעדת לה פטי ניס באתר השולחנות הגדולים בעולם

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1960
בובטייל קורילי

**בובטייל קורילי** (באנגלית: **Kurilian Bobtail**) הוא גזע של חתולים ארוכי שיער, שמוצאם הוא באיים הקוריליים ברוסיה. הגזע חדש יחסית, והוכר לאחרונה על ידי WCF, ארגון החתולים הבינלאומי, וה-FIF. הוא נוצר מהכלאה של חתול יפני חסר-זנב, לבין חתול בר הנמצא באיים הקוריליים.

## מראה חיצוני
לבובטייל הקורילי שיער ארוך וצמרירי, בעיקר על רגליו האחוריות וסביב צווארו ופניו, מה שמעניק לו מראה של רעמה. רגליו הקדמיות ארוכות במעט מרגליו האחוריות, ויש לו פרווה על כפותיו. בשל מוצאו מחתול הבר, שחי באזורים מושלגים, אוזניו גדולות ומצויות בקדמת ראשו, ומעליהן אניצי שיער.

אחד הדברים המיוחדים בחתול הקורילי הוא זנבו הקצר והשעיר, המזכיר בצורתו את זנבו של ארנב.

פרוותו של הבובטייל הקורילי מגיעה בצבעים רגילים, ובדוגמאות טאבי, אך גם בצבעי שיש עמוקים ועשירים.

## יכולות פיזיות
הבובטייל, על אף מראהו המסורבל משהו, הוא חזק, מהיר ואתלטי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גזעי חתולים
US CSB

200px|שמאל
**המועצה לחקירת חומרים מסוכנים ובטיחות כימית של [[ארצות הברית]]** (באנגלית: The **U.S. Chemical Safety and Hazard Investigation Board**, בקיצור: The **Chemical Safety Board**, בראשי תיבות: **CSB**) ידועה בתור המועצה לבטיחות כימית והיא בעצם סוכנות פדרלית עצמאית שחוקרת תאונות של התעשייה הכימית במדינה ותאונות במתקנים כימיים. ראש המועצה מתמנה על ידי נשיא ארצות הברית באישור הסנאט.
## היסטוריה
המועצה לבטיחות כימית הוקמה על בסיס התיקונים לחוק האוויר הנקי מ-1990. המועצה הפכה למבצעית בינואר 1998. המועצה היא ארגון חקירות עצמאי שאינו כפוף לאף ארגון ממשלתי בארצות הברית. הסוכנות פועלת על בסיס המודל המצליח של NTSB כארגון חקירות עילי בנושא התחבורה. הסוכנות משתפת פעולה באופן נרחב עם הסוכנות להגנת הסביבה והמינהל לבטיחות הבריאות והתעסוקה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים ממשלתיים
אלכסנדר שליאחטורוב

גנרל לויטננט **אלכסנדר ואסילייביץ' שליאחטורוב** (ברוסית: **Алекса́ндр Васи́льевич Шляхту́ров**; נולד ב-10 או ב-14 בפברואר 1947) הוא ראש המודיעין הצבאי הרוסי לשעבר (אפריל 2009-דצמבר 2011) וכיהן כסגן הרמטכ"ל הרוסי. לפני מינויו לתפקיד ראש סוכנות הביון הגדולה ביותר במזרח אירופה היה ראש מינהל המודיעין האסטרטגי של הגה-אר-או. הוא מונה לתפקיד בהתאם להמלצת המנהל הקודם ולנטין קוראבלניקוב.

שליאחטורוב הוא בוגר האקדמיה הדיפלומטית הצבאית של משרד ההגנה הרוסי, הידועה יותר כבית הספר למודיעין צבאי של רוסיה. בעבר עבד במחלקת המטבעות והמימון של משרד החוץ הרוסי.

בתקופתו כראש המודיעין הצבאי צומצם מספר היחידות המיוחדות בארגון משמונה לחמש, דבר שהביא לפיטורם של קצינים רבים במסגרת הרפורמה הצבאית ברוסיה. באופן רשמי הוא יצא לגמלאות בעקבות גילו, אך למעשה הוא התנגד להמשך הצמצומים בשירות, ולכן פוטר.

לאחר פיטוריו מתפקיד ראש המודיעין הצבאי הרוסי הוא מונה למנכ"ל באחת החברות לייצור נשק השייכות למשרד ההגנה הרוסי.

שליאחטורוב קיבל עיטור "ההצטיינות למען המולדת" מדרגה 3.

קטגוריה:אנשי המודיעין הצבאי הרוסי
קטגוריה:אנשי צבא סובייטים
קטגוריה:גנרלים בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1947
התרנגולת שהטילה ביצי זהב

ממוזער|left|245px|האווזה שהטילה ביצי זהב, איור של מיילו ווינטר - 1919

**התרנגולת שהטילה ביצי זהב** הוא משל ממשלי איזופוס, שמוסר ההשכל שלו הוא להסתפק במה שיש ולא להתפתות לחמדנות יתר, שיכולה להותיר אותך בלי כלום. הסיפור המקורי מדבר דווקא על אווזה המטילה ביצי זהב (ביצת אווז גדולה פי חמישה מביצת תרנגולת ממוצעת), אולם זה התרגום המוכר למשל בשפה העברית.

## המשל ומוסר ההשכל
המשל מספר על איכר עני ואשתו שאחת התרנגולות שלהם הטילה ביצי זהב, ביצה אחת בכל יום. האיכר לא הסתפק בביצה אחת ביום ורצה להשיג יותר ולהתעשר בבת אחת, הוא חשב שאם היא מטילה ביצת זהב בכל יום בוודאי מסתתר בתוכה מצבור זהב ולכן יום אחד הוא החליט להרוג את התרנגולת ולחתוך את בטנה, אך כשעשה זאת, לא מצא שם אפילו ביצת זהב אחת, והוא גילה כי בתוכה היא הייתה זהה לחלוטין לשאר התרנגולות, וכך במחשבה להתעשר בבת אחת האיכר העני ואשתו שללו מעצמם את האפשרות של רווח נאה יום אחר יום.

## המשל במזרח

אנלוגיה למשל מן המזרח נמצאה ב"סובנהאמסה ג'טאקה", שמופיע בסעיף הרביעי של סיפורי הג'טאקה הבודהיסטיים.
במשל הזה - אבי משפחה ענייה נולד מחדש בתור ברבור שנוצותיו עשויות זהב, מדי פעם הוא נוהג לחזור אל משפחתו ולהציע להם לקחת נוצת זהב אחת מכנפיו כדי שתהווה עבורם מקור לפרנסה. לבסוף, חמדנותה של אם המשפחה גורמת לה לתלוש את כל נוצותיו של הברבור בבת אחת וכשהוא מתאושש מהמריטה כל נוצותיו הופכות לנוצות רגילות.

נוצות הזהב של הברבור הן כביצי הזהב של התרנגולת, בשני המקרים הרצון להשיג עושר מיידי, מבטל למעשה את היכולת לעושר שיפרנס את העניים למשך חייהם בכבוד.

## ראו גם
* ג'ק ואפון הפלא
* הדייג ודג הזהב
* תפסת מרובה לא תפסת
* ברווז השווה מיליון

## לקריאה נוספת

**Aesop's Fables*, a new translation by V. S. Vernon Jones (London: W. Heinemann, 1912), p. 2.


## קישורים חיצוניים
*
*התרנגולת שהטילה ביצת זהב, באתר הספרייה הלאומית
*Mythfolklore.net, full text
*15th-20th century book illustrations online

## הערות שוליים




קטגוריה:משלי איזופוס
קטגוריה:תרנגולים בתרבות
פופובו

שמאל|ממוזער|250px|האנדרטה לזכר הנופלים מקרב הצבא הרוסי במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877-1878)
**פּוֹפּוֹבוֹ** (בבולגרית: **Попово**) היא עיר בצפון מזרח בולגריה, השנייה בגודלה מבחינת כמות אוכלוסין במחוז טרגובישטה, ממוקמת 31 ק"מ מבירת המחוז טרגובישטה ו-248 ק"מ צפונית מזרחית לבירה סופיה. פופובו ממוקמת על שתי גבעות נגדיות הניצבות על גדות נהר פופוסקה ושמה נגזר מהמילה כומר בבולגרית.

## היסטוריה
ראשית ההתיישבות האנושית באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה והתיישבות מאורגנת של שבטים תראקים לתקופת הברונזה המאוחרת. במקום קיימים שרידים ארכאולוגיים מהמאה ה-4 לפנה"ס עידן הממלכה התראקית. בפאתי העיר נמצאו שרידי חווה חקלאית מהמאה ה-3 עת שלטה במקום האימפריה הרומית. בפרברים המערביים של העיר נמצאו שרידי כפר קטן מתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה. במקום הוקם יישוב בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה והוא נפל בידי האימפריה העות'מאנית ב-1388. היישוב מתועד תחת השם **פופ אלאגוז** בתעודות עות'מאנית מ-1555 כחלק ממערכת גביית המיסים של סנג'ק (מחוז) ניקופול.

ב-15 בינואר 1878, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש היישוב בידי צבא האימפריה הרוסית והפך חלק מנסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. עם השחרור מנתה אוכלוסיית היישוב כ-1,200 תושבים. ב-1883 זכה למעמד של עיירה. ב-1899 הושלמה מסילת הרכבת בין וארנה לסופיה, שנתיבה חלף בסמיכות לפופובו וכתוצאה מכך חל פיתוח כלכלי וגידול מואץ בכמות האוכלוסין. בסוף שנות ה-20 נמנו בפופובו 5,000 תושבים והיא הפכה למרכז מסחר אזורי. ב-1926 חוברה העיירה לתשתית חשמלית. ב-1960 זכתה למעמד של עיר. ב-7 בדצמבר 1986 אירעה רעידת אדמה בפופובו ונגרמו נזקי רכוש רבים.

## כלכלה
בעיר מרכז תעשייה שהוקם בראשית שנות ה-70 ומספק מקומות תעסוקה לתושבי העיר והכפרים סמוכים. באזור הרשות המקומית קיימת חקלאות מפותחת ומראשית המאה ה-21 ממצבת עצמה פופובו כיעד תיירותי. בעיר פועל בית חולים. העיר מצויה בסמיכות ל-3 עורקי תחבורה פנים בולגריים המקשרים אותה לוארנה, רוסה ווליקו טרנובו. בפופובו תחנת רכבת הממוקמת בתוואי הקו הישיר בין סופיה לווארנה.

## דמוגרפיה
אוכלוסיית העיר מצויה במגמת קיטון בשל שיעור תמותה הגדול משיעור הילודה ובשל הגירה שלילית, בעיקר הגירת עבודה. עד למלחמה העות'מאנית-רוסית שהובילה לעצמאות בולגריה הורכבה מרבית אוכלוסיית פופובו מצ'רקסים וטטרים שיושבו במקום על ידי העות'מאנים. לאחר המלחמה החלה הגירה הדרגתית אל העיר של תושבים ממוצא בולגרי. ב-1983 מנתה פופובו 23,000 תושבים. במקביל החל משטרו של טודור ז'יווקוב לרדוף את המיעוט הטורקי במסגרת תהליך שכונה "בולגריזציה". בני המיעוט הטורקי אולצו לשנות את שמותיהם לשמות בעלי קונוטציה סלאבית והוטלו עליהם מגבלות שונות. כתוצאה מרדיפות אילו היגרו בהדרגה מאות מתושבי העיר לטורקיה וכך קטנה בהדרגה כמות האוכלוסין. משבר כלכלי ואחוזי אבטלה גבוהים הביאו להגירה נוספת מהאזור. בעשור הראשון של המאה ה-21 קטנה אוכלוסיית העיר ב-11.24%. בימינו מורכבת האוכלוסייה מרוב בולגרי, מיעוט גדול טורקי וכעשירית מהאוכלוסייה הם צוענים.

## אקלים
בפופובו שורר אקלים ממוזג וישנם הפרשי טמפרטורות משמעותיים בין החורף לקיץ. החורפים מושלגים והטמפרטורה הממוצעת לעונת החורף היא מינוס 3oc. באמצע מרץ מתחילה עונת האביב בה הטמפרטורה הממוצעת עומדת על 5oc. בעונת הקיץ, בחודשים יולי ואוגוסט מאמירה הטמפרטורה הממוצעת ל-28oc.

## ערים תאומות

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערי מחוז טרגובישטה
פרנסס קונרוי

**פרנסס קונרוי** (באנגלית: **Frances Conroy**; נולדה ב-3 בנובמבר 1953) היא שחקנית אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של אימו של ברני סטינסון בקומדיית המצבים המצליחה "איך פגשתי את אמא, וכרות' אוקונור פישר בסדרת הדרמה "עמוק באדמה" שאף זיכתה אותה בפרס גלובוס הזהב בשנת 2004 על תפקידה בסדרה.

## ביוגרפיה
קונרוי נולדה בעיר מונרו שבג'ורג'יה, למדה דרמה ב"בית הספר ג'וליארד" בניו יורק.

קונרוי החלה בתור שחקנית תיאטרון, הופיעה ב"תיאטרון דילאקורט" שבסנטרל פארק, מנהטן בהצגה "אותלו".
את הופעתה הראשונה בברודוויי ערכה במחזה של אדוארד אלבי "הלידי מדיובוק", הייתה מועמדת בשנת 2000 לפרס הטוני עבור הופעתה במחזה "The Ride Down Mt. Morgan".
את הופעתה הקולנועית הראשונה עשתה בסרטו של וודי אלן "מנהטן".
קונרוי השתתפה בשני סרטים נוספים של אלן "פשעים ועבירות קלות" ו"אשה אחרת".

התפרסמה בשנות ה-90 בזכות תפקידים משניים בסרטים "נדודי שינה בסיאטל", "ניחוח אישה", "בילי באת'גייט" ו"צייד המכשפות".
ב-2001 נבחרה קונרוי על ידי אלן בול לשחק באחד מתפקידי המפתח בסדרת הדרמה "עמוק באדמה".
קונרוי גילמה את דמותה של רות' פישר, אם המשפחה ואלמנתו של נתניאל (ריצ'רד ג'נקינס).
קונרוי הופיעה לכל אורך 5 עונות הסדרה, זכתה על הופעתה בפרס גלובוס הזהב ב-2004 והייתה מועמדת לפרס אמי.

לאחר הפסקה של כ-6 שנים מתעשיית הקולנוע חזרה קונרוי ב-2002 ושיחקה בקומדיה "יפה במנהטן". ב-2004 השתתפה בשתי הפקות של "האחים וורנר", "אשה חתול" ו"הטייס" של מרטין סקורסזה בו גילמה את השחקנית קת'רין האדג'טון.
ב-2005 הופיעה בדרמה הקומית של ג'ים ג'ארמוש "פרחים שבורים" בדמותה של דורה אהובתו לשעבר של דון ג'ונסטון (ביל מארי) ובמותחן האימה בהפקתו של ניקולס קייג' "איש הקש".
ב-2009 שיחקה בקומדיות "אהבה בהפתעה" שם גילמה את אמה של אלואיז (ג'ניפר אניסטון) ו"חדשה בעיר". מ-2011 קונרוי היא חלק מהקאסט הקבוע של סדרת האנתולוגיה, אימה אמריקאית ושיחקה במרבית עונות הסדרה.

## פילמוגרפיה

## טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זוכי פרס גילדת שחקני המסך - שחקנים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקנית ראשית בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:בוגרות בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:בוגרי בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1953
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
הארכאולוג העירום

**הארכאולוג העירום** (באנגלית: **The Naked Archaeologist**) היא סדרת טלוויזיה ששמה דגש על סיפורי התנ"ך וסיפורים היסטוריים נוספים ומנסה לאשש את נכונותם באמצעות עדויות ארכאולוגיות, שיחות עם מומחים בתחום ומסקנות אישיות.

התוכנית הופקה על ידי VisionTV בקנדה יחד עם ערוץ ההיסטוריה בארצות הברית בהנחייתו של שמחה יעקובוביץ', שזכה ב-2007 בפרס אמי על הפקת סרטי תעודה בקטגוריית עיתונות חוקרת.

שתי העונות הראשונות שודרו בישראל בערוץ 8. לפרקי העונה השנייה בישראל צורפו שיחות שערך אברי גלעד עם יעקובוביץ' על נושאי התוכנית. העונה השלישית משודרת בישראל בערוץ 1.

## פרקי הסדרה
### עונה ראשונה (2005 - 2006)

### עונה שנייה (2008)

### עונה שלישית (2010)

## ראו גם
* פענוח יציאת מצרים
* מערת הקבורה של ישו

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:היסטוריה של הנצרות
שלי מאן

**שלי איזבל מאן** (באנגלית: **Shelley Isabel Mann**; 15 באוקטובר 1937 – 24 במרץ 2005) הייתה שחיינית אמריקאית, אלופה אולימפית (מלבורן 1956) ושיאנית עולם. היא התמחתה בכל סגנונות השחייה והחזיקה בו זמנית בשיאי העולם במשחים ל-100 מטר ול-200 מטר פרפר, במשחה ל-100 מטר חופשי ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי.

## ביוגרפיה
מאן נולדה בניו יורק. בגיל 6 היא לקתה בפוליו כשהתגוררה בקיימברידג', מסצ'וסטס. היא אושפזה במשך שבועות בבית החולים ושוחררה עם שיתוק ברגל ימין. על מנת להחלים מהשיתוק היא החלה לשחות. היא למדה ללכת אך סבלה מצליעה משמעותית. בגיל 12 היא החלה להתאמן בשחייה תחרותית ושנתיים לאחר מכן היא כבר זכתה בתואר הראשון שלה באליפות ארצות הברית בשחייה לבוגרות. היא התאמנה במועדון השחייה של וולטר ריד כשלמדה באוניברסיטה בוושינגטון די. סי..

### 1954
בתחרות שנערכה בריצ'מונד וירג'יניה ב-4 בספטמבר 1954 קבעה מאן במשחה ל-100 מטר פרפר שיא עולם חדש של 1:14.0 דקות

### 1955
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי בשנת 1955 זכתה מאן במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:17.7 דקות.

### 1956
בתחרות שנערכה בטיילר, טקסס ב-7 ביולי קבעה מאן במשחה ל-100 מטר פרפר שיא עולם חדש של 1:11.8 דקות.

#### אלופה אולימפית
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מלבורן (1956) שנערכו בדטרויט, מישיגן באוגוסט היא השוותה בשלב המוקדמות במשחה ל-100 מטר חופשי את שיא עולם שקבעה וילי דן אודן בפברואר 1936 (1:04.6 דקות). במשחקים עצמם, היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אולימפי חדש של 1:11.0 דקות, לפני חברותיה לנבחרת ננסי ראמי (1:11.9 דקות) ומארי סירס (1:14.4 דקות), בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 1:11.2 דקות ובמדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:19.2 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 4:17.1 דקות ולפני דרום אפריקה (4:25.7 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:05.6 דקות, ראשונה סיימה דון פרייזר מאוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 1:02.0 דקות.

## תארים והישגים
*מאן קבעה שיאי עולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ובמשחים ל-100 מטר ול-200 מטר פרפר.
*מאן זכתה ב-24 תוארי אליפות ארצות הברית בשחיה.
*בשנת 1966 זכתה מאן להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

## קישורים חיצוניים

* sports123.com 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:שחייניות פרפר אמריקאיות
קטגוריה:שחייניות חופשי אמריקאיות
קטגוריה:שחייניות חזה אמריקאיות
קטגוריה:שחייניות מעורב אישי
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:שיאניות עולם אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:נפגעות פוליו
קטגוריה:בוגרות אמריקן יוניברסיטי
קטגוריה:בוגרי אמריקן יוניברסיטי
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1937
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1937
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2005
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2005