open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אהרן אלמוג

**אהרֹן אלמוג** (14 בספטמבר 1931 – 8 במאי 2021) היה משורר, מספר, מחזאי, סופר ומורה ישראלי. זוכה פרס ביאליק לשנת 1999.

## ביוגרפיה
נולד בג' בתשרי תרצ"ב בתל אביב, למשפחה שהיא דור שלישי בארץ. אביו היה חזן, והוא גדל בהשפעת לשון פיוטים וסליחות. סבו, רבי חיים מבורת, עלה מיהדות תימן בשנת 1889 והיה ממייסדי כרם התימנים בתל אביב. למד בבית הספר היסודי הדתי בנווה צדק ובבית הספר החקלאי במקווה ישראל, שם חווה את נפילת שבעת הנוטרים סמוך ליאזור, חוויה מעצבת שעסק בה בשיריו. באחדים משיריו עסק בשינוי שמו ממבורת לאלמוג ומשמעויותיו.

אלמוג שירת בצה"ל והשתתף במלחמת העצמאות, ואת חוויותיו מהמלחמה תיאר ברומנים שכתב. הוא נמנה עם מייסדי קיבוץ גזר שבשפלה, ולימים, הקדיש לעלייה לגזר סיפורים ושירים.

אלמוג עסק שנים רבות בהוראה ובניהול בתי ספר, ושיריו נלמדים בבתי הספר בישראל.

היה נשוי לסופרת רות אלמוג, ולזוג שתי בנות, המוזיקאית שירה אלמוג והמתרגמת אליענה אלמוג.

אלמוג נפטר ב-8 במאי 2021 בגיל 89, והובא למנוחות בבית העלמין ירקון.

### משורר, מספר ומחזאי
אלמוג החל לפרסם את שיריו לאחר מלחמת העצמאות, ובשנת 1956 יצא ספר שיריו הראשון, "אביב עצבת ביהודה", הספר מכיל שירי מחאה חברתית מעמדית, בשפה הנשענת על המקורות.

בשנת 1962 יצא לאור מחזהו הראשון, "תיקון חצות",

בשנת 1964 פרסם את סיפורו הראשון, "הימים הראשונים".

עם מותו, ספד לו צביקה ניר, יו"ר אגודת הסופרים העבריים, שאלמוג הקדים אחרים בהשמעת קולם של יוצאי עדות המזרח ובעיקר של בני עדתו, תימן, וששירתו הייתה בהירה, אנושית, נוגעת ללב, מלאת הומור ואירוניה, ובעלת ביטויים מן המקורות ועד לסלנג העברי החדש.

## פרסים והוקרה
* 1982 - פרס ברנר
* 1989 - פרס היצירה לסופרים ומשוררים ע"ש לוי אשכול
* 1999 - פרס ביאליק

## מספריו
***אביב עצבת ביהודה**, שירים, ציורים משה ברנשטיין, מרחביה, 1956
***על הימים שנחשבתי לילד מופרע**, סיפור קצר, פורסם בעיתון "הארץ", 1959
***הימים הראשונים**, סיפור אהבה, תרמיל, משרד הביטחון, 1968
***כלב שחור**, ועוד סיפורים, משרד הביטחון, תל אביב, 1974
***הצדעה לישראל: הרודס תל אביב**, שירים, 1979
***שבוע בתש"ח**, רומן, תרמיל, משרד הביטחון, 1980
***למנצח על מות שחקן כדורגל**, שירים, הקיבוץ המאוחד, 1981
***תיקון חצות**, מחזה בשתי מערכות, טברסקי, תל אביב, 1982
***רקויאם לזונה**, שירים, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1983
***רחוב הרצל**, שירים, עם עובד 1987
***שירה גלויה**, תל אביב, 1989
***הלילה שבו מתה הציונות**, זמורה ביתן, 1990
***אל תצחיקו את סבתא**, סיפורים, זמורה ביתן, 1994
***אם תראו סוכה עפה**, מבחר שירים, הקיבוץ המאוחד, 2004

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* הילה אהרון בריק, החלוציות הנשכחת של אהרון אלמוג, באתר הבמה, 31 בדצמבר 2012
* 
* 
* 
* 
* 

### עם מותו
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  השיר של אהרון אלמוג '''על שתיקת התימנים''' מפי קובי מידן, בערוץ כאן 11, 14 במאי 2021 (התחלה 50:00)
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:זוכי פרס ביאליק לספרות יפה
קטגוריה:זוכי פרס ברנר
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:זוכי פרס אריק איינשטיין: תיאטרון
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:גזר (קיבוץ): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
נביאים

**נביאים** הוא שמו של המדור השני בתנ"ך, בו מצויים הספרים המתארים את קורות ישראל לאחר הכניסה לארץ ישראל, וספרי הנביאים. הכינוי נביא מיוחס למי שנושא את דבר האל.

על פי הרמב"ם, נחלקים ספרי התנ"ך לשלוש רמות של קדושה לפי מידת ההשראה האלוהית ששימשה לכתיבתם: ספרי התורה נכתבו על ידי אב הנביאים משה רבנו, ספרי הנביאים נכתבו בפעולת נבואה, וספרי הכתובים נכתבו על ידי אנשים שאינם בהכרח נביאים אך כתבו בהשראת רוח הקודש.

ספרי התנ"ך המצויים במדור **נביאים** הם שמונה ספרים: יהושע, שופטים, שמואל, מלכים, ישעיה, ירמיהו, יחזקאל ותרי עשר.

## חלוקת הספרים
ספרי הנביאים נחלקים לרוב לשתי חטיבות, שחלוקתן אינה כרונולוגית, אלא תוכנית ועניינית:
* **נביאים ראשונים**, הכולל את ספר יהושע, ספר שופטים, ספר שמואל וספר מלכים. ספרים אלו מכילים בעיקר תכנים היסטוריוגרפיים. כיום מקובלת החלוקה היוונית של שמואל ושל מלכים לשניים: ספר א' וספר ב'.
* **נביאים אחרונים**, הכולל את ספר ישעיה, ספר ירמיה, ספר יחזקאל וספר תרי עשר. ספרים אלו מכילים בעיקר לקט של נבואות שניתנו בידי הנביאים על שמם הם קרואים, המכונים גם "נביאי הספר" או "נביאי הכתב".
** **תרי עשר**, הכולל את הושע, יואל, עמוס, עובדיה, יונה, מיכה, נחום, חבקוק, צפניה, חגי, זכריה ומלאכי. ספרים אלו הם ספרי נבואות קצרים שקובצו יחד. הקובץ נמנה כספר אחד, ונכלל בחטיבת הנביאים האחרונים.

חלוקה זו ל"נביאים ראשונים" ו"נביאים אחרונים" מקובלת במהדורות דפוס שונות מאז ימי הביניים. ראשיתה, ככל הנראה, במהדורה של ספרי יהושע, שופטים, שמואל ומלכים עם פירוש רד"ק, שיצאה לאור בדפוס שונצינו בשנת ה'רמ"ו (1485) תחת הכותרת "ארבעה נביאים ראשונים".

השימוש בלשון "נביאים ראשונים", ו"נביאים אחרונים", מושאל ממקורות חז"ל, אולם בחז"ל ההבחנה היא אחרת: הנביאים עד סוף תקופת הבית הראשון, כולל ישעיה ירמיה ויחזקאל ומרבית "תרי עשר", הם "נביאים ראשונים", ואילו חגי זכריה ומלאכי, שהתנבאו בתחילת ימי הבית השני, הם "נביאים אחרונים". חלוקה זו נסמכת, כנראה, על הפסוק להלן:

## מחברי הספרים על פי המסורת
המסורת המקובלת לגבי עורכיהם של הספרים מוזכרת בתלמוד (מסכת בבא בתרא יד-טו), ומובאת כאן:
* ספר יהושע – נערך בידי יהושע בן נון.
* ספר שופטים – נערך בידי שמואל.
* ספר שמואל – נערך בידי שמואל, והחלקים שלאחר מותו נכתבו בידי נתן הנביא וגד החוזה.
* ספר מלכים – נערך בידי הנביא ירמיהו.
* ספר ישעיהו – נערך בידי חזקיהו וסיעתו.
* ספר ירמיהו – נערך בידי ירמיהו.

* ספר יחזקאל – נערך בידי אנשי כנסת הגדולה.
* ספרי תרי עשר – קובצו וסודרו על ידי אנשי כנסת הגדולה

## קישורים חיצוניים

*  
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:חלוקת התנ"ך
ירחמיאל בן שלמה

**ירחמאל בן שלמה** היה חכם יהודי איטלקי שחיבר את הספר "דברי הימים" במאה ה-12. את ספרו חיבר על סמך כתבי יד רבים, חלקם מהספרים החיצוניים כ"קדמוניות המקרא" שיוחס בטעות לפילון האלכסנדרוני (לא ברור אם מן המקור העברי או מן התרגום ללטינית) וכן עוד כמה ספרים ובהם "קדמוניות היהודים" מאת יוסף בן מתתיהו ו"יוסיפון". את הכתוב בארמית בספר דניאל תרגם לעברית וצירף לספרו.

בשנת 1899 פרסם משה גסטר באמצעות חיבורו של אלעזר בן אשר הלוי את תרגום הספר לאנגלית. במחקר של פרופ' עלי יסיף מאוניברסיטת תל אביב נתברר כי אלעזר בן אשר הלוי ערך את 'ספר הזכרונות' שלו בראשית המאה ה-14, כמאתיים שנה לאחר ירחמיאל, והשתמש בחיבורו של ירחמיאל כאחד ממקורותיו העיקריים. חיבורו של ירחמיאל איננו מצוי בידינו, וכעת ניתן למצוא רק את הגרסה של אלעזר בן אשר הלוי.

## לקריאה נוספת
* עלי יסיף, **ספר הזכרונות - הוא דברי הימים לירחמאל**, אוניברסיטת תל אביב, תשס"ב.

*Moses Gaster, *Chronicles of Jerahmeel: Or, the Hebrew Bible Historiale. Being a Collection of Apocryphal and Pseudo-Epigraphical Books Dealing With the History of the World from the Creation to the Death of Judas Maccabeus*, 1899.


## קישורים חיצוניים
* 

* 

* ספר הזכרונות - הוא דברי הימים לירחמאל, עלי יסיף, אוניברסיטת תל אביב, תשס"ב.

קטגוריה:היסטוריונים יהודים איטלקים
קטגוריה:יהודים ויהדות בימי הביניים
קטגוריה:הספרים החיצוניים
קטגוריה:יהודי איטליה במאה ה-12
מלט

[250px|ממוזער|שמאל|מלט בין שלוש [לבנה (בנייה)|לבנים]]
[250px|ממוזער|שמאל|קו אריזת מלט בשקים ב[מפעל נשר חיפה|מפעל נשר למלט בנשר]]
המילה **מלט** משמשת לתאר אבקת צמנט או תערובת של חול, אבקת צמנט ומים; לאחר יישומו הוא מתקשה והופך לקשיח.
למלט שני שימושים:
***מלט** רביגה הוא חומר המשמש בבנייה למילוי הרווחים שבין הלבנים ולהדבקת הלבנים זו לזו.
***מלט** הטיח הוא חומר המשמש לכיסוי פני הקירות ותקרות, להסתרת פגמים בבנייה, ולהגנת המבנה מפני מפגעים סביבתיים. בנוסף, מלט הטיח עשוי לשמש לשיפור הבידוד התרמי והאקוסטי.

המלט העתיק ביותר עליו ידוע לנו נוצר במצרים העתיקה והיה תערובת רכה של גבס וחול.

מלט המבוסס על סיד היה נפוץ ביותר עד לפיתוח צמנט פורטלנד. קיימים שרידים ארכאולוגיים של שימוש במלט רביגה וטיח המבוססים על סיד כבר מהאלף ה-5 לפנה"ס. הסיד הכבוי \!\, Ca(OH)_2 עביד למדי וקל לשימוש. כאשר הסיד הוא חומר המליטה היחיד במלט, ההתקשרות נעשית על ידי ייבוש.
במשך הזמן הסיד מגיב עם הפחמן הדו-חמצני שבאוויר והופך שוב ל-\!\, CaCO_3, תוך שחרור מים.

במלט סיד מעורב בחומר פוצולני השתמשו ברחבי העולם העתיק כולו, בעיקר באימפריה הרומית, באירופה ובאפריקה. מלט כזה עובר התקשרות בתגובה כימית בין הסיד לחומר הפוצלני, ולכן אינו זקוק למגע עם האוויר על מנת להתקשר ולהתחזק. למעשה מלט כזה זקוק ללחות על מנת להתקשר ולהתחזק. מרבית המבנים ההיסטוריים שבהם נעשה שימוש במלט כזה שרדו, מכיוון שנבנו בתקופה חמה ולחה. כיום עדיין משתמשים במלט סיד מעורב בחומרים פוצולנים בפרויקטים לשימור ושיחזור מבנים היסטוריים.

מלט מודרני מכיל צמנט פורטלנד כדי לאפשר לו התקשרות מהירה וחוזק מוקדם גבוה. יש הנוהגים להוסיף סיד למלט על מנת לשפר את עבידותו, אבל תוספת זו מחלישה את המלט וחושפת אותו לסכנה של סדיקה עקב הצטמקות. שימוש בסיד בתערובת המלט אסור בטיח חוץ, קרוב לים, על פי התקן הישראלי, וזאת על מנת להגן על המבנה טוב יותר מפני חדירה של מלח.

מלט הוא המרכיב המקשר בייצור בטון.

## ראו גם
* מלט בישראל

## קישורים חיצוניים

*מיכאל יעקובסון: הנשר נפתח: הצצה נדירה למפעל המלט נשר ברמלה, 9.3.14, Xnet
*
*
* 

*
קטגוריה:חומרי בניין
קטגוריה:בטון
קטגוריה:אבקות
גאוס (יחידת מידה)

**גאוס** היא יחידת מידה של יחידות cgs למדידת שדה מגנטי. סימולה הוא G. הקשר בין גאוס לטסלה (T) הוא 1 \ G = 10^{-4} \ T, זאת אומרת שגאוס היא רבבית טסלה.

היחידה קרויה על שמו של המתמטיקאי הגרמני קרל פרידריך גאוס.

## ערכים אופייניים
* עוצמת השדה המגנטי של כדור הארץ הוא 0.5 גאוס
* מגנט ברזל קטן - כ-100 גאוס
* מגנט נאודימיום-ברזל-בורון (NIB) - כ-2000 גאוס
* אלקטרומגנט גדול - 15,000 גאוס
* עוצמת השדה המגנטי במכשיר MRI - כ־20,000 גאוס
* עוצמת השדה המגנטי בקרבת כוכב נייטרונים/מגנטר - 1012 גאוס

## ראו גם
* יחידות מידה על שם אישים

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:יחידות מידה בחשמל
קטגוריה:מגנטיות
קטגוריה:קרל פרידריך גאוס
שינוי מבני

**שינוי מבני** הוא כינוי לשינוי מקיף וכולל הנעשה בארגון מסוים, במבנה מסוים (אדריכלות) וכדומה.
בית מרחץ

[שמאל|ממוזער|250px|בית מרחץ ברוטורואה, [ניו זילנד משנת 1913]]
[ממוזער|שמאל|250px|בית מרחץ על [חוף הים, בעיירה אולד אורצ'ארד ביץ' במדינת מיין בארצות הברית, גלויה משנת 1914]]
**בית מרחץ** הוא מבנה המשמש לרחצה. המונח מתייחס בדרך-כלל לבתי מרחץ ציבוריים. בבתי מרחץ ציבוריים שונים יש מידה שונה של פרטיות לרוחצים. מרביתם כוללים הפרדה בין המינים, אחרים כוללים גם הפרדה בין גילים שונים, ובמיעוטם יש חדרים המאפשרים רחצה בפרטיות מלאה.

בתרבות הרומית פותחו מאוד בתי המרחץ. הרומאים נהגו לבנות בתי מרחץ בארצות כיבושיהם. אף בארץ ישראל שבה המים מצויים בצמצום הוקמו בתי מרחץ רבים, גם אם היה צריך לשם כך לבנות אמות מים ארוכות כמו בקיסריה.

בתי המרחץ נדירים יחסית בתרבות המערבית בימינו, כיוון שמרבית בני תרבות זו משתמשים במתקני רחצה פרטיים (חדרי אמבט בבתי המגורים). בתרבויות אחרות קיימת מסורת ארוכה של שימוש בבתי מרחץ ציבוריים - למשל, הסנטוס ביפן. גם בקתות ההזעה של התרבויות האינדיאניות השונות עשויות להחשב לבתי מרחץ, אף על פי שהשימוש בהן אינו כרוך בטבילה במים, וכך גם הסאונה הפינית.

בתי מרחץ בתרבות המערבית כן מקובלים במקומות בהם ישנם מעיינות חמים או מעיינות שמיוחסות להם תכונות מרפא (מעיינות מרפא או "ספא"). בתי מרחץ כאלה קיימים בבאת' (Bath) שבדרום-מערב אנגליה, בבודפשט, ובמקומות רבים נוספים.

בהלכה היהודית נהוגה הטבילה במקווה אך יעודה אינו לשם רחצת הגוף, כי אם לצורך היטהרות רוחנית.

## ראו גם
* סאונה
* חמאם
* בלן
* אשיו

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
** 
** 
* יובל ברוך ורוני רייך, ירושלים - בתי מרחץ מהתקופה הביזאנטית, באתר רשות העתיקות
* ג.פ. מקנאלי, ביקור בבית מרחץ יפני, באתר Jade Dragon, מרץ 1998 

## הערות שוליים

קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:מרחצאות
תה שחור

ממוזער|תה שחור
ממוזער|תה שחור
**תה שחור** הוא סוג נפוץ של תה. הוא מיוצר מעלי צמח התה (קָמֶלּיה סינית) שעברו תהליך חמצון ארוך מאוד יחסית לתה ירוק, תה לבן או תה אולונג. הוא חזק יותר בטעם ומכיל יותר קפאין מסוגי התה הללו.

בסינית התה השחור ידוע בשם "תה אדום" (במנדרינית הונגצ'ה 红茶, ביפנית קוצ'ה 紅茶), זהו כנראה תיאור מדויק יותר של צבע הנוזל.

בעוד שתה ירוק מאבד מטעמו לאחר שנה, תה שחור שומר על טעמו מספר שנים. מסיבה זו הוא נסחר רבות בעולם הישן, ולבני תה מיובש אפילו שימשו כמטבע במונגוליה, בטיבט ובסיביר במאה ה-19. כיום כבר לא דוחסים תה שחור ללבנים, אלא רק תה מותסס. תה שחור הוא התה המסורתי המוכר בתרבות המערבית. אף על פי שתה ירוק מתחיל לצבור פופולריות, התה השחור מהווה 90% מהתה הנמכר ב.

המונח "תה שחור" מתייחס בבריטניה גם לתיאור כוס תה ללא חלב, בעוד שהוספת חלב היא הנוהג המקובל.

מחקר שפורסם ב 2025 מצא שתה שחור מכיל תרכובות צמחיות טבעיות בשם פלבנולים המסייעות בהפחתת לחץ דם.

## סוגי תה שחור
* תה אסאם הודי
* תה ציילוני מסרי לנקה
* תה דרג'ילינג ממערב בנגאל בהודו
* תה קימון מסין (בעיקר מחוז אנחווי)
* תה נילג'ירי מהודו
* תה ריזה מטורקיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
שחור
תה ארל גריי

שמאל|ממוזער|250px|תערובת ארל גריי
**תה ארל גריי** (באנגלית: **Earl Grey tea**) הוא תערובת תה שחור המבושמת בשמן אתרי הממוצה מקליפת ברגמוט. תערובת תה פופולרית זו נקראת על שם צ'ארלס גריי, רוזן גריי השני שהיה ראש ממשלת בריטניה. המילה "ארל" (רוזן) היא תואר האצולה של גריי.

על פי המסופר, קיבל הרוזן גריי במתנה מדיפלומט כלשהו תה בטעם שמן ברגמוט. תפוז ברגמוט הוא פרי הדר ריחני, המשמש יותר לבישום מאכלים אחרים מאשר למאכל כמות שהיא. האגדה כוללת בדרך כלל פקיד סיני אסיר תודה, אך תערובת תה זו נעשתה לראשונה מתה הודי שחור ותה ציילוני. עם השנים תערובות שונות שימשו להכנת תה ארל גריי.

התה התגלה כאיכותי עד כדי כך שצ'ארלס גריי, רוזן גריי השני ביקש מחברת המסחר לתה "טוויינינגס" ליצור תערובת תה שדומה לזו שקיבל. חברת "טוויינינגס" מכרה את "תה ארל גריי" הראשון בשוק הבריטי - וקראה לו על שמו של הארל מגריי. הארל גריי שלהם הוא תערובת של תה סיני, תה דרג'ילינג הודי, תה ציילוני ואפילו קמצוץ של לפסנג סושונג.

חברת "טוויינינגס" מייצרת תה דומה בשם "ליידי גריי" שמכיל תפוזים מסביליה, לימון וברגמוט.

תה ארל גריי היה התה האהוב על דאגלס אדמס, מחבר סדרת ספרי מדריך הטרמפיסט לגלקסיה.

התה הוא המשקה האהוב על דמותו הבדיונית של קפטן ז'אן לוק פיקארד מסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: הדור הבא", שפנייתו למשכפל המזון "Tea, Earl Grey, hot" (תה, ארל גריי, חם) הפכה לאמרת כנף מפורסמת המזוהה עם דמותו.

## יתרונות בריאותיים וסיכונים
בדומה לתה שחור אחר, הפוליפנולים והקפאין שמכיל תה ארל גריי נחשבים כבעלי יתרונות למניעת מחלות קרדיווסקולריות, בעיות עיכול ומניעת סרטן, אך המחקרים בתחומים אלה עדיין אינם חד-משמעיים.

שמן הברגמוט עשוי לספק יתרונות בריאותיים כמו גם סיכונים בריאותיים. כמה מחקרים גילו כי השמן עשוי להוריד את רמות הכולסטרול ויש לו כמה תכונות של משככי כאבים.

מצד שני, לברגמוט יש סיכונים בריאותיים. סיכונים אלה יכולים לכלול מגוון של בעיות עור.

צריכה מופרזת של תה ברגמוט עלולה לגרום לבעיות בספיגת האשלגן. ירידה ברמת האשלגן בגוף עלולה לגרום להתכווצות שרירים.

## שימוש כנותן טעם
ארל גריי משמש כנותן טעם בעוגות ובממתקים. למשל חברת נסטלה ייצרה ממתק שוקולד מסדרת קיטקאט בטעם ארל גריי (שווק ביפן בלבד). ליצירת רטבים משתמשים בדרך כלל בתמצית שמכינים משקיות התה. לשימוש במיני מתיקה משרים את העלים בחמאה מותכת ולאחר שהטעם נספג מסננים את העלים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

ארל גריי
קטגוריה:משקאות הקרויים על שם אישים
קמליה סינית

[ממוזער|''Camellia sinensis'' - [MHNT]]
**קָמֶלּיה סינית** (שם מדעי: *Camellia sinensis*; קמליה סיננסיס) או **צמח התה** היא שיח ירוק-עד ובעל פרחים ממשפחת התאיים. את כל סוגי התה בעולם מפיקים מזניו של מין זה.

## מאפיינים
מקורו בדרום-מזרח אסיה, אך היום הוא תורבת בכל העולם, באזורים טרופיים וסובטרופיים. זהו שיח ממוצע, או עץ קטן, שנגזם בדרך כלל בגובה של שני מטרים כשהוא מתורבת ומגודל בשביל עליו. יש לו שורש ראשי חזק. פרחיו בצבע לבן-צהוב בקוטר של 3 עד 4 ס"מ עם 7 או 8 עלי כותרת בפרח. מהזרעים של הצמח ניתן להפיק שמן.

תה לבן, תה ירוק, תה אולונג ותה שחור מיוצרים משיח זה, אך מעובדים באופן שונה כדי להשיג רמות שונות של חימצון.

העלים באורך של 4 עד 15 ס"מ וברוחב של 2 עד 5 ס"מ. עלים טריים מכילים כ-4% קפאין. העלים הצעירים בצבע ירוק בהיר נקטפים לצורך ייצור תה. יש להם שערות קצרות בצבע לבן על החלק התחתון של העלה. עלים זקנים יותר הם בצבע ירוק כהה. גילאי עלים שונים מניבים תה באיכויות שונות מפני שההרכב הכימי שלהם שונה. בדרך כלל הניצן ושניים-שלושה עלים ראשונים נקטפים לצורך עיבוד. הקטיף ביד נעשה אחת לשבוע או שניים.

לשיח זה שני תת-מינים מרכזיים המשמשים להפקת תה- הקמיליה סיננסיס-סיננסיס (*C. sinensis sinensis)*, שמקורו בסין ונהוג לכנותו התה הסיני, והקמיליה סיננסיס אסאמיקה (*C. sinensis assamica*), שמקורו בהודו ונהוג לכנותו "תה אסאם" על שם מדינת אסאם אשר בהודו.

הזן הסיני מרובה בגבעולים ובעל עלים קטנים שגדלים לגובה 3 מטרים. לזן האסאם יש גזע אחד ועלים גדולים יותר.

קיים גם זן קמבודי בשם סיננסיס פרוויפוליה בעלים בגודל בינוני. זהו שיח קטן עם מספר גבעולים.
300px|מרכז|ממוזער|מטעי תה במלזיה

## ראו גם
* תיון

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תה
קטגוריה:תאיים
סינית
מלחמה (משחק קלפים)

ממוזער|קלפי המשחק**מלחמה** הוא משחק קלפים פשוט המבוסס על מזל וסדר הקלפים.

## מהלך המשחק
חבילת הקלפים מחולקת שווה בשווה ובאקראי בין כל המשתתפים. כל משתתף פותח את הקלף הראשון בערימת קלפיו, ובעל הקלף הגבוה ביותר לוקח את כל הקלפים הפרושים אל ה"קופה" שלו. כשלשחקן מסוים נגמרת ערימת הקלפים, הוא לוקח את הקלפים מה"קופה" שלו, מערבב אותם באופן אקראי והופך אותם לערימת הקלפים הראשית שלו. שחקן מפסיד במשחק כאשר לא נשארו לו קלפים. ב"מלחמה" אפשר לשחק מ-2 שחקנים, עד כ-8.

### מערכים מיוחדים
במקרה ושני הצדדים מציגים קלף בעל ערך זהה על כל צד להניח שלושה קלפים הפוכים (עם הפנים כלפי מטה) על קלפו, ואז קלף אחד כרגיל. הקלף העליון הגבוה ביותר הוא הזוכה בשתי הערימות. (במקרה ושוב הקלף העליון זהה, חוזרים על המהלך עד אשר מושגת הכרעה).

אם יש מצב שבו משחקים שלושה אנשים, ושני אנשים שמו את אותו הקלף, אם הקלף הגבוה ביותר הוא לא אחד משני הקלפים הזהים בעל הקלף מנצח. אחרת, שני האנשים עושים ביניהם מלחמה. כעת, לאדם שיש את הקלף הגבוה מבין שני משתתפי המלחמה זוכה בקלפים. לדוגמה:
* אדם א' – קלף נסיך,
* אדם ב' – מלכה,
* אדם ג' – מלכה,
(לאחר המלחמה)
* אדם ב' – 3,
* אדם ג' – 10

במקרה הזה אדם ג' הוא הזוכה בקלפים.

הקלף בעל הערך הגבוה ביותר במשחק זה הוא אס, ואחריו בסדר יורד - מלך, נסיך והמספרים 10 עד 2. לעיתים משחקים גם מלכה עם קלף הג'וקר, ובמשחקים אלו הג'וקר הוא בעל הערך הגבוה ביותר.

במקרים נדירים בהם ייתכן שוויון כאשר אחד השחקנים נשאר עם קלף אחרון הזהה לקלף היריב, הניצחון יקבע על ידי זה שישים יד ראשון על קלף היריב.

המנצח הוא השחקן האחרון שנשאר עם הקלפים.

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי קלפים
קטגוריה:משחקי מזל
קטגוריה:משחקי ילדים
תה אולונג

**תה אוּלוׁׁנג** (בסינית מפושטת: **乌龙茶**; בפין-יין: **Wūlóng chá**) הוא סוג תה סיני שעובר תהליך חימצון חלקי, בניגוד לתה ירוק שאינו עובר חמצון כלל ותה שחור שעובר חימצון מלא. מידת החימצון של אולונג משתנה ונמדדת באחוזים בין 8% ל-85% חימצון. בסין, אולונג נחשב לתה האיכותי ביותר והמורכב ביותר בטעמיו, אם כי קיימים גם סוגים זולים של אולונג, כמו גם סוגים יוקרתיים של סוגי תה אחרים.

משמעות השם הוא "דרקון כהה" או "נחש כהה" בסינית. אגדות שונות מתארות את המקור המסתורי של השם. באחת האגדות הנפוצות, חקלאי בעל חלקת תה בשם וו-לונג, וו-ליאנג או או-לונג פגש בצבי לאחר יום של קטיף עלים. הצבי הסיח את דעתו, וכשחזר למלאכת עיבוד העלים גילה שהם כבר החלו להתחמצן.

תחילת תהליך היצור של תה אולונג מתחיל בקטיף. אחריו פורסים את העלים בשמש לזמן קצר כדי לרכך את העלים. לאחר מכן העלים מנוערים בסלסלות קש, דבר המייצר בהם פצעים מזעריים וחושף את פנים העלה לחימצון. לאחר מכן העלים נפרסים שוב ליבוש, לא יותר משעתיים בסין, אך לעיתים יותר בטאיוואן ובתאילנד, עד שהוא מגיע למידת החימצון הרצויה. לאחר מכן הוא נקלה בווק גדול ולוהט על מנת לעצור את תהליך החימצון, ומשם העלים חוזרים ליבוש. ישנם זני תה שנהוג לגלגל לכדור אחרי הקליה ולייבש בצורה זו, דבר המייצר תה הנפתח בזמן החליטה ומשחרר טעמים שונים לאורך זמן.

מיני תה אולונג מוכרים:
* דה חונג פאו (大紅袍) (גלימה אדומה גדולה) - מין תה יקר במיוחד הגדל בהרי וו-יי במחוז פוג'יין בסין.
* דונג דינג אולונג (冬顶乌龙) (אולונג פסגה קופאת) שגדל בהרי מחוז נאנטאוּ בטאיוואן.
* טְיֵה גְוַאן יִין (铁观音) (גואן יין מברזל) שגדל במחוז פוג'יין בסין.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אולונג
קטגוריה:המטבח הסיני
הפרדוקס של גרלינג-נלסון

**הפרדוקס של גרלינג**, הידוע גם בתור **הפרדוקס של גרלינג-נלסון** או **הפרדוקס ההטרולוגי**,  הוא אחד מהפרדוקסים המציגים בעיות של השפה הטבעית. 

הפרדוקס נוצר באמצעות הגדרת מילה כ**הטרולוגית** אם היא אינה מתארת את עצמה. מגדירים מילה כ**אוטולוגית** אם היא כן מתארת את עצמה.

למשל: המילה 'בעברית' מתארת מילה בעברית והיא בעצמה בעברית - כלומר היא אוטולוגית. המילה 'באנגלית' היא מילה המייחסת לטקסט באנגלית אבל היא בעצמה לא באנגלית ולכן היא הטרולוגית.

הפרדוקס מבוסס על השאלה הבאה:
 האם המילה 'הטרולוגית' היא הטרולוגית?

אם המילה היא הטרולוגית, אז היא לא מתארת את עצמה, ולכן, על-פי ההגדרה, אינה הטרולוגית. אם היא אינה הטרולוגית, אז היא מתארת את עצמה, ולכן, על-פי ההגדרה, היא הטרולוגית.

## ראו גם
*הפרדוקס של ראסל

## לקריאה נוספת
* מריוס כהן, "פרדוקס גרלינג-נלסון", גליליאו 109, ספטמבר 2007.

## קישורים חיצוניים
* 

גרלינג-נלסון
סלאח ח'לף

**סלאח ח'לף** (בערבית: **صلاح خلف**, בתעתיק מדויק: **צלאח ח'לף**; 1933 – 14 בינואר 1991), אשר היה ידוע גם בכינוי **אבו איאד** (**أبو إياد**), היה טרוריסט פלסטיני. ממקימי ארגון ספטמבר השחור ומראשי הפת"ח.

## ביוגרפיה
ח'לף נולד ביפו וגלה עם משפחתו לעזה ב-1948. הוא למד באלכסנדריה ושם פגש ביאסר ערפאת. הוא התפרסם כאידאולוג וכמי שניסח, יחד עם ערפאת, את העקרונות והיעדים של הפת"ח. בפת"ח הופקד ח'לף על ארגוני המודיעין. בינואר 1970 הוא ניהל עם ערפאת את המגעים עם לבנון. בספטמבר 1970 הוא נתפס על ידי הלגיון הירדני ושוחרר לאחר מספר ימים אחרי שהושג הסכם הפסקת אש בינו לבין חוסיין.

הוא הוביל את פעולות הטרור של הפת"ח מחוץ לישראל ובין השאר הקים את "ספטמבר השחור", הגם שהכחיש מעורבות בפעילות הארגון. באפריל 1973 פרצו כוחות ישראלים לביתו בביירות והרגו את חברו, אך הוא ניצל במקרה.

במהלך מלחמת לבנון באוגוסט 1982 הוא נפצע בהפצצה בביירות שכוונה לחסלו. בשנת 1983 ביקש אורי אבנרי להזמין את אבו איאד לישראל וטען שהוא מסכים לשלום עם ישראל.

בנאום שנשא ב-14 בנובמבר 1988, בעת דיוני המועצה הלאומית הפלסטינית באלג'יר לפני פרסום ההכרזה על הקמת מדינה פלסטינית, הבהיר ח'לף את מדיניות השלבים של אש"ף: "זוהי מדינה המיועדת לדורות הבאים. תחילה היא תהיה קטנה... אם ירצה אלוהים, היא תתרחב מזרחה ודרומה... רציתי את כל פלסטין בבת אחת. אך הייתי טיפש. כן, אני מעוניין בשחרור פלסטין, אבל השאלה היא איך. והתשובה היא: שעל־שעל".

בהמשך דרכו, צבר לעצמו אויבים רבים. בסופו של דבר נרצח בתוניס בשנת 1991, יממה לפני פרוץ מלחמת המפרץ הראשונה, על ידי אחד משומרי ראשו, שפעל מתוך אמונה אידאולוגית שאבו איאד נוקט עמדה פייסנית מדי כלפי ישראל. המתנקש, שגויס על ידי ארגון אבו נידאל, קיבל הוראה לרצוח את אבו איאד זמן קצר לאחר שהכריז כי מדינה פלסטינית תקום לצד מדינת ישראל ולא במקומה.

## עמדותיו
בשנים 1970–1973 הוא שלל את האפשרות של הקמת מדינה פלסטינית לצד ישראל. אולם בתחילת 1974 הוא תמך בהליכה לשיחות ז'נבה ובהמשך 1974 הוא הצהיר על נכונות להקמת מדינה פלסטינית על השטחים שנכבשו ב-1967, במסגרת תוכנית השלבים של אש"ף. אבו איאד גם הוביל קו יותר פרו סובייטי מאשר ערפאת.
בתקופת מלחמת האזרחים בלבנון, הכריז אבו איאד כי הדרך לשחרור ירושלים "עוברת דרך ג'וניה" (הנמל שבשליטת הפלנגות).

בשנת 1988 יצא ח'לף בהכרזה על נכונות להכרה במדינת ישראל. מיד לאחר מכן, ניהל משא ומתן חשאי עם שר הביטחון דאז יצחק רבין בנוגע להסכם אפשרי בין ישראל לאש"ף, במסווה של החלפת שבויים בלבנון. 

לטענת רבים, אין לראות בו גורם מתון - אלא טקטיקן. בין השאר מכיוון שבשנת 1989 הוא קבע בנאום: "אנו נשיב את פלסטין כמו היהודים: שעל, שעל. אנו לומדים מהם, ואין בכך שום בושה!"

## לקריאה נוספת
* אבו איאד, **ללא מולדת: שיחות עם אריק רולו**, תר' נורית פלד, ת"א: עמל, 1979; ירושלים: מפרש, 19832.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ארגוני טרור פלסטיני
קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:פליטים פלסטינים
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות באפריקה
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1933
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-1991
ח'אלד אל-חסן

**ח'אלד אל-חסן** (בערבית: **خالد الحسن**, נודע בכוניה גם כ"אבו סעיד", 1928 – 9 באוקטובר 1994) היה ממייסדי הפת"ח.

## ביוגרפיה
ח'אלד אל-חסן נולד בשנת 1928 בחיפה. ח'אלד אלחסן הוא אחיו של האני אלחסן ושל בילאל אלחסן.
הרבה לציין את הטראומה האישית שלו ממלחמת העצמאות, שבה חזר לביתו ומצא אותו ריק. הוא לא ידע לאן נעלמה משפחתו וברח למצרים. שם הוא נעצר למשך שנה, "פשוט כי היה פלסטיני", לדבריו.
משם חיפש את משפחתו במשך תקופה ארוכה בעולם הערבי. משפחתו השתקעה בצידון.

בשנת 1950 ניסה להקים ארגון טרור פלסטיני, אך תמיד ראה עצמו כדיפלומט. הוא מצוטט אומר: "מעולם לא נשאתי נשק."
כעבור שנה הוא עבר לסוריה, עבד כמורה והיה אחד המקימים של מפלגת השחרור האיסלאמית בשנת 1952. שלטונות סוריה איימו לעצור אותו על הקמת ארגון לוחמה פלסטיני, אבל הוא ברח לכווית. באמצע שנות ה-50 הוא קיבל אזרחות כוויתית.

נמנה עם "החמישייה" שהקימה את הפת"ח ב-10 באוקטובר 1959, וכללה גם את יאסר ערפאת, ח'ליל אל-ואזיר (אבו ג'יהאד), צלאח חלף (אבו איאד) ופארוק קדומי (אבו לוטוף).
בשנת 1968 הוא נבחר ל"ממשלה" של אש"ף, כאשר ארגון הפת"ח השתלט על אש"ף. הוא הצליח לשכנע את פייסל, מלך ערב הסעודית, שכל פלסטיני בערב הסעודית יישלם אחוז מסוים מהכנסתו של אש"ף בתור "מיסי שחרור". זה הכניס לאש"ף 60 מיליון ריאל סעודי בשנה. הוא גם הכשיר את אש"ף אצל שלטונות מצרים.

מאז 1973 ועד מותו היה אל-חסן יו"ר ועדת החוץ של המועצה הלאומית הפלסטינית ונחשב ל"שר החוץ של אש"ף". מאז המלחמה באותה שנה הוא תמך ברעיון הקמת מדינה פלסטינית בשטחים שכבשה ישראל ב-1967.

בשנת 1973, על רקע חילוקי דעות קשים עם יאסר ערפאת, פרש מהפת"ח. חילוקי הדעות היו סביב ה"חיבוק" שהעניק ערפאת לארגונים הקיצוניים.

בשנת 1991 הוא התעמת מול ערפאת, כי לא הסכים לתמיכתו של זה בסדאם חוסיין. בעקבות תמיכה זו גורשו מאות אלפי פלסטינים מכוויית, ואל-חסן התיישב במרוקו, עד מותו. אל-חסן תמך ברעיון של קונפדרציה בסגנון שווייץ, שיכלול את כל פלסטין המנדטורית, כולל ירדן. הוא התנגד להסכמי אוסלו.

סבל משנת 1991 ממחלת הסרטן, ממנה נפטר בשנת 1994 ברבאט שבמרוקו.

## לקריאה נוספת

* Cobban, Helena. (1984). The Palestinian Liberation Organisation: People, Power, and Politics Cambridge University Press.


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:פליטים פלסטינים
קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1928
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-1994
קטגוריה:צידון
פארוק קדומי

**פארוק אל-קדומי** (בערבית: **فاروق القدومي**; 18 באוגוסט 1931 – 22 באוגוסט 2024), ידוע בכינוי **אבו ל֫וּטוּף**, היה ראש המחלקה המדינית באש"ף ויו"ר פת"ח השני.

## ביוגרפיה
פארוק אל-קדומי נולד בכפר ג'ינסאפוט במחוז שומרון בשנת 1931. לאחר מכן עברה משפחתו ליפו, ובמלחמת העצמאות נמלטה לשכם. עבד שלוש שנים עבור חברת הנפט האמריקאית עראמקו הסעודית בערב הסעודית. לאחר מכן בשנים 1954–1958 למד באוניברסיטה האמריקאית בקהיר.

### פת"ח
בשנת 1960 עבר למפרץ הפרסי ובאיחוד האמירויות הערביות הצטרף לפת"ח. בשנים 1965–1966 עבד עבור משרד הבריאות בכווית, אולם גורש משם על רקע פעילותו בפת"ח וחתרנות נגד המשטר. בשנת 1983 הצטרף לאבו מוסא בהתנגדותו למנהיגותו של יאסר ערפאת, אולם חזר לפת"ח ותפס שוב תפקיד מרכזי בארגון.

בעת חתימת הסכמי אוסלו היה יושב ראש המחלקה המדינית של אש"ף. קדומי התנגד להסכמים ובעת שההנהגה הפלסטינית עברה לרצועת עזה הוא נשאר בתוניס. עקב כך חל קרע ביחסיו עם ערפאת, שקודם לכן סימן אותו כיורש פוטנציאלי. לאחר מות ערפאת בנובמבר 2004 מונה אל-קדומי ליו"ר פת"ח, אך הוסכם כי מחמוד עבאס יתמנה ליושב ראש הוועד הפועל של אש"ף. עם זאת, נוצרו חיכוכים בין שני האישים, על רקע חילוקי הדעות ביניהם לגבי סמכויות אש"ף והרשות הפלסטינית. ב־2009 נבחר עבאס לעמוד גם בראש התנועה, בעוד קדומי נמנע מהתמודדות לכהונה נוספת.

קדומי נחשב לנוקשה ביותר מבחינה אידאולוגית בין מנהיגי פת"ח. הוא ביקר בחריפות את הגישה שהוביל עבאס, שהייתה מתונה מדי לדעתו. הוא התנגד להפסקת האינתיפאדה השנייה וקרא להמשך המאבק המזוין בישראל. הוא טען ש"חזרת הפליטים חשובה יותר מהקמת מדינה פלסטינית". קדומי ראה את ההבדלים בין הפת"ח לחמאס כהבדלים טקטיים ולא אסטרטגיים. הוא התמסר לצד המדיני-פוליטי של הארגון, ועסק בהפצת רעיונות פת"ח בעולם. עקב נדודיו בעולם, התרחק ממעגל מקבלי ההחלטות, ולא נחשב לאחד מקובעי המדיניות.

בשנת 2002 הוציא ספר בשם: "ההתנגדות – הדרך לשיבה ולמדינה", בהוצאת מרכז זאיד לתיאום ומעקב, שבאיחוד האמירויות.

קדומי נפטר בעמאן שבירדן ב־22 באוגוסט 2024.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:פליטים פלסטינים
קטגוריה:גולים פלסטינים בכווית
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1931
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2024
ישעי

**ישעי** הוא מושב חקלאי בהרי יהודה, סמוך לתל בית שמש ולקיבוץ צרעה, מייסודו של הפועל המזרחי.

## מקור השם
מקור שמו – הפסוק  (), כמו גם על שמו של ישעי משבט יהודה, אשר מוזכר במקרא בסמוך לנחם ולזנוח (שגם על שמם קרויים מושבים בסביבות בית שמש) - .

## אודות המושב
ממוזער|צילום אווירי של צומת ישעי, נובמבר 2022
המושב נוסד בכ"ז בתמוז ה'תש"י - 12 ביולי 1950, על ידי עולים מתימן (חלקם מבלאדנס, חלקם מצנעא ורובם מבני אל חודייג׳ה).

עד היום לא השתנה צביונו העדתי של המושב, ורוב התושבים הם בני העדה התימנית, ושומרי מצוות.

המושב מתמחה בחקלאות מודרנית ואורגנית. כלכלת בני המושב התבססה בעבר על מטעי אבוקדו רבים, גידול פטם וגידולי שדה, אולם כיום רובם הגדול של המשקים אינם מתפרנסים מחקלאות. תושבים רבים משכירים יחידות דיור במושב. רוב התושבים מתפרנסים כיום מעבודות חוץ. במושב יש כמה בריכות שחיה פרטיות, פינות חי פעילות, ומספר עסקים.

קומץ קטן מתושבי המושב גויס להפקת סרט ישראלי על עליית יהודי תימן לישראל בסוף המאה ה-19, חלקם אף גילם תפקיד של הילד שלום בגילאים שונים כחלק מצוות שחקני הסרט רימון הזהב, שצולם במרביתו באתר הסמוך בית ג'מאל.

במושב שישה בתי כנסת, שניים מהם מופעלים במהלך היום ככולל.

המושב עצמו הוא בעל שטחים המעובדים על ידי ארגון "הפלחה", כ-1,000 דונם, כ-1,000 דונם פרדסים וכ-210 דונם של כרמי זיתים, חלקם הגדול למאכל (ברנע) ובחלקם הקטן לשמן.

ישנם גם הדסים ומטע של אתרוג תימני.

מעל למושב, בשטח שנועד להרחבה, נמצא האתר הארכאולוגי "ח'רבת אם-ג'נה", המזוהה עם העיר המקראית עין גנים שבשפלת יהודה. כמו כן, בסמוך למושב נמצא אתר העתיקות באר לימון.

בסוף שנת 2015 החלה להיבנות ההרחבה במושב. בתחילת ספטמבר 2016 הסתיים שלב פיתוח ההרחבה ונמסר לרוכשים שרובם הם בני המושב. בשנת 2017 החלו במושב עבודות נרחבות לשיפור התשתיות, שלא טופלו משנות ה-50.

## הטבע במושב
את המושב חוצה נחל ישעי, תחת שני גשרים. נחל המוכר כאכזב אך לאחרונה התגלתה זרימת מים גם בקיץ ולאחר שנלקחו בדיקות מעבדה התגלה שמדובר במי תהום נקיים.

יתושים שנמצאו בקרבת מקורות המים מודברים בהדברה ביולוגית באמצעות פיזור דגים הניזונים מהם, בנחל ישעי ונחל צרעה. בנוסף לאלו מהווה הנחל בית גידול טבעי לקרפדות ובאזור נצפו גם ציפורים כמו להקות קעקים, אנפות, תנים, נמיות, שועלים וצבועים. במושב נצפו נמיות, שועלים ולעיתים נדירות יותר צבועים. ישנה אוכלוסייה קבועה של תנשמות, בזים, וכן חיוויאים.

בכרם הזיתים שבמרכז המושב ישנו קינון מסיבי של חוחיות. מיני צמחים רבים תועדו באזור ישעי, וביניהם אירוס מצוי, רקפות, פעמונית קיפחת, כמו כן תועדה צמיחת דודאי רפואי שהוזכר בספר בראשית ועד לא מזמן שיח אטד מרשים. (לצערנו הוא נכרת בשגגה במסגרת עבודות הפיתוח) שיח אטד זה שכן במזרח המושב צמוד לתל בית שמש ומוזכר במשל יותם ().

עוד נמצאו בשטחי המושב מפזורים בכמה מיקומים שיחי אגבה מהם ניתן להכין טקילה ומסקלין.

קובץ:YishiFeb282022 02.jpg|מושב ישעי - ממערב לנחל ישעי
קובץ:YishiFeb282022 01.jpg|מושב ישעי - ממזרח לנחל ישעי


## קישורים חיצוניים

* תמונות מטיול אופניים ביער ישעי (רוכבי שמשון)
* רבי דוד וקחי רב המושב (באתר בחירות)
* גילה בשארי מספרת על נעוריה בישעי.
* אתר ארכאולוגי הושחת בגלל אגדה על זהב, היסטוריה על המפה, ינואר 2012

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי הפועל המזרחי
קטגוריה:מושבים במחוז ירושלים
ויליאם הארווי

שמאל|ממוזער|200px|ויליאם הארווי
**ויליאם הארווי** (באנגלית: **William Harvey**; 1 באפריל 1578 - 3 ביוני 1657), רופא אנגלי שתרם להבנת מחזור הדם.

## חייו
הארווי נולד בפוקסטון שבאנגליה, אביו היה סוחר. הוא למד באוניברסיטת קיימברידג', ולאחר מכן המשיך את לימודיו באוניברסיטת פדובה. היה תלמידו המצטיין של פרופ' ג'ירולמו פבריציו איש אקווהפנדנטה. בעת שהותו בפדובה נחשף לתאוריות המדעיות של גלילאו, ופיתח גישה מדעית למחקר. לפי גישה זו יש לפקפק בכל הנחה עד שנמצאו הוכחות לנכונותה, ולחפש את הסיבה והתוצאה של הדברים. גישה זו לא הייתה נהוגה תמיד עד לזמנו של הארווי, בנוגע למחקר רפואי. 

הישגו הגדול של הארווי הייתה תרומתו הגדולה להבנת מחזור הדם. עד לזמנו של הארווי היה נהוג לחשוב שהכבד הוא האיבר שמרכז את הדם, ובחלק ממחזור הדם זורם אוויר. כמו כן המדענים חשבו שבעורקיו של האדם זורמים ארבעה נוזלים, דם-אומץ, מרה צהובה- כעס, מרה שחורה- דיכאון ומרה לבנה- קור רוח. הם האמינו שכל חולי שהוא נגרם מסיבה אחת- אין מאזן בין כל הנוזלים וכמרפא לחולי היו מוציאים לחולה כמות מסוימת של דם. הארווי ביסס את ההבנה שבמחזור הדם זורם רק דם, שהזרימה נעשית בעורקים ובורידים, כאשר הלב הוא האיבר השרירי המניע את מחזור הדם. בנוסף הוא קבע את כיוון הזרימה של מחזור הדם. מחקריו של הארווי נערכו על בעלי חיים.
הוא פרסם את מסקנותיו בספר *Exercitatio anatomica de motu cordis et sanguinis in animalibus*.

הארווי לא גילה את קיומם של הנימים, המקשרים בין העורקים והוורידים, ואי לכך התאוריה שלו הייתה מעט חסרה, עד להשלמתה בשנת 1661 על ידי מרצ'לו מלפיגי שגילה את קיומם של הנימים.

להארווי הייתה תרומה חשובה נוספת למדע הרפואה, בתחום האמבריולוגיה (התפתחות העובר). הוא העלה לראשונה באחד מספריו את הרעיון כי האדם אינו נוצר בשלמותו בתור עובר ומוסיף לגדול לאורך ההיריון, אלא כי האיברים בגוף האדם מתפתחים בהדרגה לאורך תקופת ההיריון.

## חיבוריו
* **[http://www.rarebookroom.org/Control/hvyexc/index.html Exercitatio Anatomica de Motu Cordis et Sanguinis in Animalibus]** [בלטינית: חקירה אנטומית בדבר תנועת הלב והדם בבעלי חיים], פרנקפורט 1628. (72 עמודים) (תרגום לאנגלית באתר Internet Modern History Sourcebook)

## לקריאה נוספת
*
*

## קישורים חיצוניים

* ויליאם הארווי במט"ח
* 
* 

קטגוריה:אנגלים
קטגוריה:רופאים בריטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:היסטוריה של הרפואה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קווין מרי בלונדון
קטגוריה:ילידי 1578
קטגוריה:נפטרים ב-1657
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פדובה
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קולקטיביזם

**קוֹלֶקְטִיבִיזְם** הוא מונח המתאר כל השקפה פילוסופית, פוליטית, דתית, כלכלית או חברתית, המדגישה את קיומן של קבוצות. הגישה המנוגדת לקולקטיביזם מכונה אינדיבידואליזם. באנתרופולוגיה ובסוציולוגיה, קולקטיביזם הוא היבט תרבותי, הקיים כניגוד לאינדיבידואליזם, ומאפיין את רמת הלכידות בין הפרטים בתוך הקבוצה. השקפות קולקטיביסטיות מדגישות את חשיבותה של הלכידות הקבוצתית, ואת מקומו של הפרט כחלק מקבוצה חברתית. לעיתים, יעדיפו את טובת החברה (הקולקטיב) על פני טובתו של הפרט (האינדיבידואל). פילוסופיות קולקטיביסטיות מנתחות את החברה כיחסי גומלין בין קבוצות ולא בין פרטים בלבד. לדוגמה, פילוסופיה קולקטיביסטית יכולה לנתח את החברה כיחסי גומלין בין מעמדות, לאומים, גזעים או מגדרים מסוימים, ולא כיחסי גומלין בין יחידים, הפועלים על פי רצונם החופשי בלבד. לאורך ההיסטוריה נעשה שימוש בקולקטיביזם כדי לתאר מגוון רחב של עמדות פוליטיות וכלכליות.

ישנם אנרכיסטים משמאל, המשלבים בין קולקטיביזם לאינדיבידואליזם (במובן מסוים), בכך שהם תומכים בריבונותו המוחלטת של הפרט, מחד, אך מאידך, הם קולקטיביסטים, בכך שהם קוראים לביטולה המוחלט של רשות היחיד (הזכות לפרטיות) ושההתארגנות הטובה ביותר ליחידים היא קומונה.

דוגמאות לפילוסופיות קולקטיביסטיות הן הסוציאליזם (ובצורתו הרדיקלית קומוניזם) והפשיזם.

דוגמאות לפילוסופיות אינדיבידואליסטיות, המתנגדות לקולקטיביזם, הן הליברליזם, הליברטריאניזם (ובצורתו הרדיקלית אנרכו-קפיטליזם), האגואיזם האתי והאובייקטיביזם

## קולקטיביזם בישראל
בחברה הישראלית יש שילוב של ערכים קולקטיביים ואינדיבידואליסטים, אך באופן כללי החברה הישראלית היא חברה מאוד קולקטיביסטית ביחס לשאר המדינות המפותחות, הנוהגת להסתדר לקבוצות פוליטיות וחברתיות כגון: הציונות הדתית, החברה החרדית, השמאל הישראלי וערביי ישראל.

כמו כן, הערכים המרכזיים בחברה הישראלית הם: ערבות עדדית, ציונות, ושוויון בנטל.

גם לישראלים יהודים וגם לישראלים ערבים אכפת מהקהילות והמשפחות שלהם, כמו גם מהחירויות האישיות שלהם. קיבוצים מהווים צורת התיישבות שהייתה ייחודית לישראל והכילה יסודות קולקטיביים מובהקים של עבודה וחיים משותפים. חברי קיבוץ חולקים אחריות ומקבלים החלטות ביחד לטובת הקהילה כולה. באופן היסטורי בקיבוצים החשיבות של עבודת צוות הייתה גבוהה וצורכי הקבוצה עמדו מעל רצונות הפרט. גם הכפרים הערביים בישראל מדגישים את המשמעות של קהילות מלוכדות וסיוע הדדי. הם חלקו (וחלקם חולקים גם כיום) מנהגים ומסורות, המחזקים את תחושת השייכות שלהם כקבוצה.

עם זאת, יש בישראל גם התמקדות הולכת וגוברת במטרות הפרט ובחופש האישי. ישראלים מושפעים מהתרבות המערבית, שמעריכה הצלחה אישית ועצמאות. ניתן לראות השפעה זו בתחומים כמו חינוך וקריירה. השילוב של ערכים קולקטיביים ואינדיבידואליים בישראל מעצב את האופן שבו אנשים רואים את עצמם ומתקשרים עם אחרים.

## ראו גם
* מדינתיות
* זולתנות
* היסטוריה של הסוציאליזם
* המחזה קרנפים כדוגמה לביקורת על הקולקטיביזם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אידאולוגיות
קטגוריה:סוציולוגיה
קטגוריה:סוציאליזם
מאיה ערוסי

**מאיה ערוסי** (נולדה ב-17 באוקטובר 1982) היא ספורטאית שייצגה את ישראל באולימפיאדת אתונה בשנת 2004 בענף הטאקוונדו. סיימה את השתתפותה באולימפיאדה לאחר הסיבוב הראשון.

בין הישגיה הבולטים: מקום שני בטורניר קדם אולימפי בבאקו שבאזרבייג'ן (קריטריון כניסה לאולימפיאדת אתונה).

ערוסי לא הצליחה להגיע לאולימפיאדת בייג'ינג (2008).

## קישורים חיצוניים

* 
* מאיה ערוסי - ראיון אישי לקראת האולימפיאדה

קטגוריה:ספורטאיות אולימפיות ישראליות
קטגוריה:משתתפות ישראליות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:לוחמות טאקוונדו ישראליות
קטגוריה:לוחמי טאקוונדו ישראלים
קטגוריה:לוחמי טאקוונדו אולימפיים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1982
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
ארוטומניה

**ארוטומניה** (**Erotomania**) או **תסמונת קלֶרַמבּוֹ** (**de Clérambault's syndrome**) היא הפרעה דלוזיונלית שבה החולה מאמין שמישהו אחר מאוהב בו.

התסמונת תוארה לראשונה בשנת 1921 על ידי הפסיכיאטר הצרפתי גטאן גטיאן דה קלרמבו, ומכאן שמה. האדם שלכאורה מאוהב בחולה הוא בדרך כלל ממעמד חברתי גבוה או אדם בלתי מושג (כוכב קולנוע, פוליטיקאי מפורסם, ובתיאור המקרה הראשון - מלך אנגליה ג'ורג' החמישי).

החולה מאמין שהאחר מאוהב בו, והוא מרוצה ממצב עניינים זה. עוצמת הרגשות של החולה, כמו גם האמונה שהוא מושא אהבתו של האחר, אינה ניתנת לשינוי, וגם ביטויי דחייה מצד האחר יקבלו פירוש על ידי החולה שיצביע על כך שהאחר מאוהב בו. החולה מאמין שמושא אהבתו מתקשר איתו באמצעות קודים סודיים שרק הם יודעים את משמעותם, כמו פתיחת וילונות וסגירתם.

לא פעם נדרשת המשטרה להתערב כאשר החולה פולש שוב ושוב לחיי האחר. החולה נוטה להחפיץ את מושא האהבה; מתייחס אליו כאל חפץ שחייב להיות בחזקתו. הוא אינו מסוגל לראות במושא האהבה יצור אנוש עצמאי בעל רצונות משל עצמו.

החולה הארוטומני מתחיל בדרך כלל בגילויי חיבה עדינים ופשוטים, שהולכים ומקצינים, ולבסוף הופכים לגילויים של כעס, איבה, תסכול ואלימות. החולה מתעלם לחלוטין מחוסר העניין של מושא האהבה במערכת היחסים. כל תגובה מצד מושא האהבה מתפרשת מיד כאות, אישור וסימן לאהבה. בסופו של דבר מגיע החולה הארוטומני למצב פסיכוטי, שבו הוא מנותק לחלוטין מהמציאות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הפרעות נפשיות והתנהגותיות
קטגוריה:מחשבות שווא
קטגוריה:אהבה
פולינום אי פריק

באלגברה, **פולינום אי-פריק** הוא פולינום, בדרך-כלל מעל שדה, שלא ניתן לכתוב אותו כמכפלה של שני פולינומים שאינם קבועים (פולינום **פריק** הוא פולינום לא קבוע שניתן להציגו באופן כזה). לפולינומים אי-פריקים יש תפקיד מרכזי בתורת גלואה, וגם בבניה של שדות סופיים.

הפריקות תלויה לא רק במקדמי הפולינום, אלא גם בשדה שבו מדובר - ייתכן שפולינום יהיה אי-פריק מעל שדה מסוים, ויתפרק מעל שדה הרחבה שלו.

פולינומים אי-פריקים הם האיברים הראשוניים של חוג הפולינומים מעל השדה, שהוא חוג אוקלידי; בדיוק כפי שהראשוניים המוכרים הם האיברים הראשוניים של חוג המספרים השלמים. בשני המקרים, אפשר לפרק כל איבר של החוג למכפלה של איברים ראשוניים, באופן שהוא, מבחינה עקרונית, יחיד. האנלוגיה בין פולינומים (בעיקר מעל שדות סופיים) ובין מספרים שלמים מרחיקה לכת עד ליצירה של "תורת מספרים" של פולינומים, שבה משחקים הפולינומים האי-פריקים תפקיד מרכזי.

## שיטות לזיהוי אי פריקות
פולינום ממעלה שנייה או שלישית הוא פריק אם ורק אם יש לו שורשים, כלומר אם קיים איבר בשדה שמאפס אותו.

**[[קריטריון איזנשטיין]]** הוא קריטריון עבור אי פריקות של פולינום בעל מקדמים שלמים (ובעזרת שימוש במכנה משותף אפשר להשתמש בו גם עבור מקדמים רציונליים). הוא מנוסח כך:

יהא \ a_nx^n+\dots+a_1x+a_0 פולינום במקדמים שלמים. אם קיים מספר ראשוני  \ p כך ש- \ \forall i
( \ p מחלק את כל המקדמים פרט לזה של החזקה הגבוהה ביותר)
וכמו כן מתקיים  \ p\nmid a_n,p^2\nmid a_0 (כלומר,  \ p לא מחלק את המקדם של החזקה הגבוהה ביותר, וריבועו לא מחלק את המקדם החופשי) אז הפולינום הוא אי פריק מעל המספרים השלמים.

מן הלמה של גאוס נובע שאם פולינום מוגדר מעל תחום פריקות יחידה והוא פרימיטיבי ואי-פריק שם, אז הוא אי-פריק גם מעל שדה השברים של התחום.

## דוגמה
נביט בשלושת הפולינומים הבאים:
# \ p_1(x)=x^2-4=(x-2)(x+2).
# \ p_2(x)=x^2-2=(x-\sqrt 2 )(x+\sqrt 2 ).
# \ p_3(x)=x^2+1=(x-i)(x+i).

מעל שדה המספרים הרציונליים \mathbb{Q} רק הפולינום הראשון הוא פריק. שני האחרים אי-פריקים שכן שורש שתיים והמספר המדומה i אינם שייכים לשדה.

מעל שדה המספרים הממשיים \mathbb{R} הפולינומים הראשון והשני פריקים, והשלישי לא.

מעל שדה המספרים המרוכבים \mathbb{C} שלושת הפולינומים פריקים. דבר זה אינו מקרי: המשפט היסודי של האלגברה מראה כי כל פולינום ממעלה גדולה מ-1 הוא פריק מעל שדה המרוכבים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אלגברה
אי פריק
תה אסאם

שמאל|ממוזער|300px|תחריט מאסאם מ-1850 המתאר את שלבי גידול התה ועיבודו
**תה אסאם** הוא תה שחור שנקרא על שם האזור בו הוא מיוצר בהודו. סוג תה זה ידוע בטעם הלתת והצבע הבהיר והחזק שלו. תה האסאם הפך להיות אזור ייצור התה השני לאחר סין והחל בייצור המוני של תה מקומי לאחר המחצית השנייה של המאה ה-19.

## גאוגרפיה
צמח התה (קמיליה סיננסיס ואר אסאמיקה) גדל באזורים הנמוכים של אסאם, שלא כמו תה דרג'לינג או תה נילגיריס, שגדלים באזורים הגבוהים של המדינה.

## היסטוריה
קיים טקסט רפואי בסנסקריט מהמאה ה-10 על תה אסאם בשם נידאנה שמזכיר עלים בשם שאמאפטרה שמכינים מהם שאמאפאני. זהו כנראה האזכור הראשון לתה בהודו.

לפני המסחור של התה באזור אסאם עלי התה שימשו אנשים לאחר תהליך עיבוד מועט. שיטה זו של שתיית תה נמשכת באזורים מבודדים ליד אסאם.

## גילוי התה
מסופר שרוברט ברוס גילה את הצמח גדל בר בטבע. על פי סיפור אחר איש אצולה אסאמי בשם מאנירם דיואן הוביל את רוברט ברוס אל הצמח ב-1823. לפני מותו ב-1825, ברוס העביר את הידע שלו לאחיו צ'ארלס ששלח את זרעי הצמח חזרה לכלכותה ב-1831. ב-1833 הבריטים איבדו את בלעדיות הסחר עם סין ומועצת התה שלחה את המזכיר ג'ורג' גורדון לסין כדי ללמוד את שיטות גידול התה ולהקים שדות תה באסאם. הוא חזר עם ידע רב ופועלים מסין. התברר שהזן המקומי של צמח התה התאים לאקלים המקומי טוב יותר מהזן הסיני. ב-8 במאי 1838 נשלחו 160 ק"ג תה אסאם ללונדון ונמכרו בבית הודו בלונדון ב-10 בינואר 1839. חובבי התה התרשמו מטעמו וכך נולדה תעשיית תה האסאם. צ'ארלס ברוס ואחרים, ובהם מאנירם דיואן, החלו לפנות את הג'ונגל וליצור שטחים לגידול תה.

ב-26 בפברואר 1858 נתלה מאנירם דיואן, מגדל התה המקומי היחיד, על בסיס מכתב ששלח באשמת קשירת קשר והשתתפות במרד הפועלים ההודים נגד הבריטים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המטבח ההודי
אסאם
קטגוריה:אסאם
רובין הוב

250px|שמאל
**מרגרט אסטריד לינדהולם אוגדן** (באנגלית: Margaret Astrid Lindholm Ogden; נולדה ב־5 במרץ 1952) הידועה יותר בשם העט **רובין הוב** (Robin Hobb), היא סופרת פנטזיה אמריקאית אשר ידועה בעיקר בזכות ספריה המתרחשים ב"ממלכה של המבוגרונים" (The Realm of the Elderlings) אותם היא החלה לכתוב החל מ־1995 עם ספרה "שוליית הרוצח", הראשון מטרילוגיית הרואים למרחק.

## רקע
אוגדן נולדה בשנת 1952 בקליפורניה, וכיום היא חיה בטקומה במדינת וושינגטון.
אוגדן כתבה בעבר תחת השם **מייגן לינדהולם** (Megan Lindholm) ופרסמה לא מעט נובלות, והיום היא כותבת בשם העט "**רובין הוב**" (Robin Hobb).

## ספרים שכתבה
שתי הסדרות הראשונות – טרילוגיית הרואים למרחק וטרילוגיית סוחרי הספינות החיות – הוצאו על ידי הוצאת אסטרולוג, לאחר מכן הוצאת אופוס הוציאה את הטרילוגיה "האיש הזהוב" וסדרת "פיץ והליצן".

### [[טרילוגיית הרואים למרחק]]
*שוליית הרוצח
*רוצח מלכותי
*שליחותו של רוצח

### טרילוגיית סוחרי הספינות החיות
*ספינת קסם
*הספינה המשוגעת
*ספינת הגורל

### טרילוגיית האיש הזהוב
*שליחותו של ליצן
*הליצן המוזהב
*גורלו של ליצן

### The Rain Wilds Chronicles
סדרה זו לא תורגמה לעברית.
* Dragon Keeper
* Dragon Haven
* City of Dragons
* Blood of Dragons

### טרילוגיית פיץ והליצן
* הרוצח של הליצן
* המסע של הליצן
* הגורל של הרוצח

### טרילוגיית Soldier Son
טרילוגיה המתרחשת בעולם חדש, שאינו קשור לשאר הסדרות. לא תורגמה לעברית.
* Shaman's Crossing
* Forest Mage
* Renegade's Magic

### סיפורים קצרים שפרסמה
* "Homecoming" (השיבה הביתה) שפורסם ב"Legends II" בעריכתו של רוברט סילברברג.

## ספרים שפורסמו בשם מייגן לינדהולם
### סדרת Reindeer People
* 'The Reindeer People'
* 'Wolf's Brother'

### סדרת Windsinger
* 'Harpy's Flight'
* 'The Windsingers'
* 'The Limbreth Gate'
* 'Luck of the Wheels'

### סיפורים בודדים
* קוסם היונים (הוצאת אופוס)
* 'Cloven Hooves'
* 'Alien Earth'
* 'The Gypsy'

## תרגום לעברית
לעברית תורגמו הסדרות הבאות: הרואים למרחק (אסטרולוג), סוחרי הספינות החיות (אסטרולוג), האיש הזהוב (אופוס) ופיץ והליצן (אופוס).

סדרת הרואים למרחק תורגמה על ידי שתי מתרגמות שונות וכתוצאה מכך – שמות הדמויות מתחלפים במהלך הטרילוגיה.

דוגמאות:
* בספר הראשון (שוליית הרוצח), קיימת דמות ושמה "פסיינס" (עיוות של המילה Patience). החל מהספר השני – לדמות קוראים "סבלנות".

סדרת האיש הזהוב תורגמה אף היא על ידי שתי מתרגמות שונות וגם בה קיימת אותה התופעה.

דוגמה:
* בספר אחד קיימת דמות ששמה "נימוסי", בספר אחר הוא קרוי "אדיב" ובספר אחר התבצע תעתיק מאנגלית והוא קרוי "סיביל".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

* 

קטגוריה:סופרות פנטזיה אמריקאיות
קטגוריה:סופרי פנטזיה אמריקאים
קטגוריה:סופרות אמריקאיות הידועות בשם עט
קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס גפן
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1952
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
ענת מאור

**ענת מאור** (נולדה ב-28 במאי 1945) היא חברת הכנסת לשעבר מטעם מרצ.

## ביוגרפיה
מאור נולדה בקיבוץ נגבה, לצילה וצבי הרפזי, ושירתה בצה"ל כקצינה בדרגת סגן. בעבר הייתה פעילה בתנועת "השומר הצעיר". 

בעבר כיהנה במספר תפקידים ציבוריים: מזכירת קיבוץ נגבה, מנהלת משרד עלייה ציוני-קיבוצי בארצות הברית, מנהלת בית ספר תיכון ופעילה בארגונים שלום עכשיו ו"בת שלום".

בשנת 1992 נבחרה לראשונה לכנסת מטעם מרצ (במסגרת מפלגת מפ"ם) וכיהנה כסגנית יו"ר הכנסת, והייתה חברה בוועדת העבודה והרווחה, ועדה לקידום מעמד האישה, וכיהנה כיו"ר שדולת ח"כים למען הילד. בשנת 1996 כיהנה כיו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה. בקדנציה זו הצטרפה לוועדת החינוך והתרבות, וועדת הקליטה והעלייה. בשנת 1999 נבחרה ליו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת, בקדנציה זו הצטרפה לוועדה לענייני ביקורת המדינה, וועדת החוקה, חוק ומשפט.

נכון ל-2010 היא מרצה באוניברסיטה הפתוחה, במכללת רופין ובאוניברסיטת בר-אילן.

היא השתתפה בטקס "אמנת ז'נבה",עורכת סיורים בכנסת ומשתתפת בוועדה למעמד האישה, והיא פעילה במסגרת המפלגה.

במשך 11 שנים היא נחשבה לאחת הפרלמנטריות הפעילות ביותר בכנסת, בשנת 2000 זכתה בתואר רשמי לצד הח"כים תמר גוז'נסקי מחד"ש ואברהם פורז משינוי.

היא יזמה 34 חוקים והייתה שותפה בלמעלה מ-11 חוקים אחרים, אשר ביניהם נוגעים למעמד האישה בישראל וזכויותייה.

בבחירות לכנסת ה-17 הוצבה במקום ה-112 הסמלי ברשימת מרצ לכנסת, ובבחירות לכנסת ה-18 הוצבה במקום ה-111 הסמלי ברשימה זו.

בשנת 1981 סיימה לימודי תואר שני בלימודי עבודה. עבודת הגמר שלה נשאה את השם "שוק העבודה בין ישראל ומצרים בימי שלום: שיקולים ואסטרטגיות אפשריות". בשנת 2007 הוענק לה תואר דוקטור מטעם החוג למדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב, על עבודה שכותרתה "ההגיון והפוליטיקה של היזמות הפרלמנטרית: החקיקה הפרטית בכנסת - 2003-1992".

## ספר שכתבה
* **הח"כ כמחוקק: החקיקה הפרטית בכנסת - צמיחתה ותרומתה**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2009.

## ספרים בעריכתה
* בשנת 1997 יצא לאור ספר בעריכתה **נשים - הכוח העולה - קידום הנשים בעבודה - ניפוץ "תקרת הזכוכית"**, המשלב את פעילותה הפוליטית ופעילותה האקדמית.
* **העדפה מתקנת והבטחת ייצוג בישראל**, הוצאת רמות, 2004.
* **העסקה פוגענית: הדרה וניצול שיטתיים בשוק העבודה**, ביחד עם דניאל מישורי. המכללה החברתית-כלכלית והוצאת אחווה, 2012

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
;**מכתביה**
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:חברות הכנסת מטעם מרצ
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מרצ
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי מחקר ואקדמיה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה הפתוחה: ניהול וכלכלה
קטגוריה:בוגרות השומר הצעיר
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:חוקרות מדע המדינה ישראליות
קטגוריה:חוקרי מדע המדינה ישראלים
קטגוריה:חברות הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:חברות הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת החמש עשרה
קטגוריה:נגבה: חברי הכנסת
קטגוריה:יושבי ראש ועדת המדע והטכנולוגיה
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
ליברמוריום

**לִיבֶֿרְמוֹרְיוּם** (באנגלית: **Livermorium**; לשעבר אונונהקסיום - Ununhexium; ידוע גם בשם eka-polonium) הוא יסוד מלאכותי ממתכות המעבר העמידות שסמלו הכימי Lv ומספרו האטומי 116. זהו היסוד ה-13 בסדרת היסודות העל-כבדים וה-24 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.

## היסטוריה
ב-7 ביוני 1999 מדענים שעבדו במשרד האנרגיה של ארצות הברית הנמצא בברקלי טענו כי יצרו את יסודות 116 ו-118. המדענים ניסו לחזור על הניסוי כדי לאמת את התגלית. גם מעבדות שונות ניסו לשחזר את הניסוי, אך ללא הצלחה. לא נמצאה כל עדות ליסוד ליברמוריום. ביוני 2002 מנהל מעבדת לורנס ברקלי הכריז כי התביעה לגילוים של יסודות 116 ו-118 התבססה על מידע מזויף או שגוי על ידי מנהל הדוחות ויקטור נינוב.

ב-6 בדצמבר 2000 מדענים מהמכון המאוחד למחקר גרעיני (JINR) שבעיר דובנה ברוסיה בשיתוף מדענים ממשרד האנרגיה האמריקאי הודיעו כי הצליחו ליצור את האיזוטופ 292Lv במעבדה על ידי הפצצה של <sup>248</sup>Cm ביוני <sup>48</sup>Ca. פעולה זו יצרה את האיזוטופ **<sup>292</sup>Lv** ו-4 נייטרונים חופשיים.

שמו הזמני של היסוד היה אונונהקסיום וסימונו הכימי Uuh: אחד (un) - אחד (un) - שש (hex) והסיומת ium המקובלת לחומרים כימיים.

ב-31 במאי 2012 אומץ השם "ליברמוריום" על שם המעבדה הלאומית לורנס ליברמור הממוקמת בליברמור, קליפורניה.

## איזוטופים של ליברמוריום
* 289 - בעל זמן מחצית חיים של **בערך** 10 מילישניות.
* 290 - בעל זמן מחצית חיים של 15 מילישניות.
* 291 - בעל זמן מחצית חיים של 6.3 מילישניות.
* 292 - בעל זמן מחצית חיים של 18 מילישניות.
* 293 - בעל זמן מחצית חיים של 61 מילישניות (היציב ביותר).

## קישורים חיצוניים

* מידע נוסף אודות היסוד
* 

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:מתכות מעבר עמידות
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
קטגוריה:יסודות על-כבדים