תבוריים

שמאל|ממוזער|250px|נס ששימש את התבוריים (צבעים היפותטיים)
[שמאל|ממוזער|250px|דגל שעל פי ההשערה שימש את הכוחות התבוריים בראשות בוהוסלב משוואמברק, אשר [שלט הרלדי|שלט האצולה שלו היה ברבור על רקע אדום. סמל זה זוהה מאוחר יותר בטעות עם אווז (בצ'כית: *husa*), והפך לסמל כללי של התנועה ההוסיטית.]]
**תַּבּוֹרִיִּים** (בצ'כית: **Táborité**) היו פלג בתוך התנועה ההוסיטית בארצות כתר בוהמיה של ימי הביניים. התבוריים כונו לעיתים "פיקארדים", מונח ששימש לקבוצות שנחשבו קיצוניות בדחייתן מנהגים קתוליים מסורתיים ונורמות חברתיות, כמו תמיכה בחיים קהילתיים.

אף על פי שרוב התבוריים היו ממוצא כפרי, הם מילאו תפקיד מרכזי בעיר  (בדרום בוהמיה של ימינו). הפוליטיקה התבורית הושפעה גם מכמריהם. בין התבוריים החשובים ביותר נמנו המושלים יאן ז'יז'קה מטרוצנוב, , בוהוסלב משוואמברק, חבאל ז'פיצקי ממחובויצה, ו, והכומר והמצביא . המרכז הראשי של התאגדותם הייתה תבור.

התבוריים התרכזו בעיר הבוהמית תבור במהלך המלחמות ההוסיטיות במאה ה-15. התנועה לרפורמה דתית בבוהמיה התפצלה לכתות דתיות שונות. מלבד התבוריים, אלו כללו את האדמיטים, ה הסירוטצי ("היתומים"), ה וה. מכיוון שהדחף להקמת תנועות אלו הגיע מהעלאתו על המוקד של יאן הוס, נהוג לכנות את כולם "הוסיטים".

התאולוגיה של התבוריים ייצגה סטייה מזו של הכנסייה הקתולית של ימי הביניים. הם התעקשו על נורמטיביות של . אף על פי שתאולוגים תבוריים היו בקיאים בתאולוגיה סכולסטית, הם דחו שיטות סכולסטיות.

## היסטוריה
באביב 1420, קבוצת הוסיטים בהנהגתו של פטר חרומאדקה הצליחה לתפוס את העיירה  ואת טירת הראדישטה הסמוכה בדרום בוהמיה. לאחר מכן הם החלו לבנות את העיר ההוסיטית לדוגמה "Hradiště hory Tabor" ("הראדישטה הורי תבּור", מילולית "מבצר הר תבור") – שקוצר ל – שנקראה על שם הר תבור שבגליל. בעיר קודמו שוויון חברתי וכלכלי, והתבוריים פנו זה לזה בכינויים "אחים ואחיות". הוסיטים נהרו לעיירה תבור מכל רחבי בוהמיה. אזרחי העיר, שנתמכו כלכלית על ידי שליטת תבור במכרות זהב מקומיים, הצטרפו לאיכרים המקומיים בפיתוח חיים קהילתיים. התבוריים הכריזו על אלף שנות המשיח, והצהירו כי לא יהיו עוד משרתים או אדונים, שכל הרכוש יוחזק במשותף, ושלא יהיו עוד מיסים. הם הבטיחו שאנשים יחזרו למצב של חפות מפשע בתולית. מספר היסטוריונים מצאו הקבלות לתנועות מהפכניות לאומיות מודרניות. בנוסף, מארי בוקצ'ין טען כי תבור הייתה דוגמה מוקדמת לאנרכו-קומוניזם.

[ימין|ממוזער|250px|[יאן ז'יז'קה עם ואצלב קורנדה האב בקרב ויטקוב.]]
הוסיטים מפלזן הגיעו לתבור בהנהגתם של בז'נק שביהובסקי ויאן ז'יז'קה מטרוצנוב. הוסיטים אלו הותקפו על ידי אבירים קתולים ב ב-25 במרץ 1420. ההדיפה של האבירים עודדה את ההוסיטים, והם הצליחו להגיע לתבור, שהייתה עדיין בבנייה. התבוריים בחרו ארבעה מפקדים צבאיים (הטמאנים) מקרבם: יאן ז'יז'קה, מיקולאש מהוס, חבאל ז'פיצקי ממחובויצה וזבינק מבוכוב. תחת הנהגתם, התבוריים יצאו לפעולות רבות בדרום בוהמיה, ובסוף מאי 1420, הם פנו לכיוון פראג, שאוימה על ידי צבאות קתולים במהלך מסע הצלב הראשון נגד ההוסיטים.

ביוני, תבור עמדה בהצלחה במצור שהוטל על ידי כוחותיו של אציל דרום בוהמי, . חיל פרשים בראשות המושל מיקולאש מהוס פיזר את המצור. ב-14 ביולי ליד פראג, התרחש  שבו יאן ז'יז'קה הצליח לסכל ניסיון של הונגריה וזיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה להשתלט על הבירה. מסע הצלב התפרק אז ללא מאבק נוסף. ביולי, ההוסיטים ניהלו משא ומתן על יורש אפשרי עתידי לכס המלוכה הצ'כי. בתגובה ל"ארבעת סעיפי פראג", התבוריים פרסמו שנים עשר סעיפים מהפכניים בפראג. עם זאת, הפראגרים לא נענו לדרישותיהם והכוחות עזבו את העיר.

שמאל|ממוזער|250px|: התבוריים כובשים את
בסוף אוגוסט, יאן ז'יז'קה פתח במתקפה גדולה נגד נחלתו של אולדריך מרוזנברג. המושל כבש את ,  ו. אולדריך הצעיר נאלץ לחתום על הפסקת אש עם תבור עד פברואר 1421. מיקולאש מפלהז'ימוב נבחר לבישוף תבור בספטמבר 1420. בדצמבר, ההטמאן מיקולאש מהוס מת כתוצאה מנפילה מסוס. מנהיג התבוריים היה כעת המושל יאן ז'יז'קה מטרוצנוב.

[ימין|ממוזער|160px|שריפת ה[אדמיטים]]
יאן ז'יז'קה פיקד על צבאו הבוהמי שהיה אסופה של יחידות שונות, בהגנה מפני הצבא הצלבני הקיסרי תחת הנהגתו של הקיסר זיגיסמונד. ז'יז'קה לא האמין שכל השבויים צריכים להיהרג ולעיתים קרובות גילה חנינה כלפי אלה שהביס. לאחר קרב אחד, כאשר צבאו לא ציית לו והרג שבויים רבים, ז'יז'קה הורה לצבא להתפלל למחילה. חוויה זו היוותה השראה חלקית לכתיבתו של קוד התנהגות צבאי מפורסם, "Žižkův vojenský řád" ("המסדר הצבאי של ז'יז'קה") – מסמך שהושפע חלקית מספר דברים.

ז'יז'קה עזב בסופו של דבר את תבור מכיוון שהקהילה הפכה לרדיקלית מדי עבור אמונותיו, ונטל על עצמו את הנהגת ה המתונים יותר בהראדץ קראלובה. בתגובה להתקפות הרבות שבוצעו נגד בוהמיה, התבוריים והאורביטים הניחו לעיתים קרובות את חילוקי הדעות הדתיים ביניהם ותיאמו את פעולותיהם הצבאיות.

שמאל|ממוזער|160px|יאן ז'יז'קה מוביל כוחות של ההוסיטים; קודקס ינה, המאה ה-15.
ימין|ממוזער|160px|קרב בין ההוסיטים והצלבנים; קודקס ינה, המאה ה-15.
ברגע שהאיום החיצוני הוסר על ידי ניצחונות הוסיטים, הפנו הפלגים ההוסיטים השונים את נשקם זה כנגד זה. בתחילת 1421, האדמיטים, שדחו לחלוטין את האוכריסטיה, גורשו מתבור. בהנהגת הכמרים פטר קאניש ומרטין הוסקה, הם התיישבו ב, שם האדמיטים מצאו את סופם. ז'יז'קה דיכא את תנועתם, ורוב חברי הכת, כולל שני המנהיגים, נשרפו אז ככופרים בפקודתו. במהלך מתקפת החורף במערב בוהמיה, התבוריים הצליחו לכבוש את . המערכה המשותפת של התבוריים והפראגרים למזרח בוהמיה תחת פיקודו של יאן ז'יז'קה הייתה גם היא מוצלחת, והערים ,  ו נפלו לידי ההוסיטים. בסוף 1421 ותחילת 1422, התרחש קרב שבו המושל העיוור הצליח להכניע את המלך זיגיסמונד מלוקסמבורג. בסוף אפריל, הדוכס הגדול הליטאי ויטאוטאס הגדול הגיע לבוהמיה, שם הוכר (בעיקר על ידי ההוסיטים והתבוריים) כנציב המדינה. בינואר 1423, יאן ז'יז'קה מטרוצנוב נפרד מאיחוד תבור והחל לבנות את נובי תבור (תבור החדשה) במזרח בוהמיה.

שמאל|ממוזער|250px|: קרב ליפאני
לאחר מותו של יאן ז'יז'קה ב-11 באוקטובר 1424, יאן הוויזדה מוויצמיליצה ובוהוסלב משוואמברק נטלו את הנהגת הכוחות התבוריים. הכוחות המשולבים של התבוריים, הסירוטצי והפראגרים הביסו באופן מכריע שכירי חרב מסקסוניה, תורינגיה,  ומייסן בקרב אוסטי ב-16 ביוני 1426. תחת הנהגתו של , הכוחות המאוחדים של התבוריים והסירוטצי הביסו את אלברכט השני ב"קרב האור". התבוריים, בשיתוף עם הסירוטצי ואיחוד פראג, גרמו למסעי הצלב השלישי והרביעי נגד ההוסיטים להימלט, בקרבות  ו. בנוסף, בהנהגתו של פרוקופ הגדול, הם יצאו למסעות מלחמה מחוץ לבוהמיה (חלקים גרמניים של האימפריה הרומית הקדושה, אוסטריה, לוזטיה עילית ותחתית, שלזיה והונגריה העליונה). באביב 1433, יוצגה מועצת תבור ב על ידי ניקולאש מפלהז'ימוב, שדגל בסעיף העוסק בענישת חטאים חמורים. בקיץ 1433, התבוריים הצטרפו למצור על פלזן הקתולית. העיר, לעומת זאת, הגנה על עצמה היטב, וכוחות ההוסיטים נאלצו לנטוש את המצור הלא יעיל. לבסוף, לאחר עשרים שנה, כוחם של התבוריים נשבר ב ב-30 במאי 1434. בקרב זה, 13,000 מתוך צבא של 18,000 תבוריים וסירוצקי, בראשות פרוקופ הגדול, הובסו באופן מוחץ על ידי הכוחות הקתוליים המאוחדים. תחת משקל התבוסה הזו, התפרק איחוד הסירוטצי לחלוטין. רבים ממפקדי התבוריים המובילים נפלו בקרב, כולל הכומר הראשי פרוקופ הגדול.

לאחר קרב ליפאני, ההתנגדות למלך זיגיסמונד וההסכם עם המועצה הונהגו על ידי המושל . עם זאת, לאחר שהתבוריים איבדו כמה מטירותיהם והובסו ב-19 באוגוסט 1435 על ידי אולדריך מרוז'מברק בקרב קז'ץ', האגף המתון, בהנהגת בדז'יך מסטראז'ניצה, השתלט על הפלג התבורי. יאן רוהאץ' ונאמניו התבצרו בטירתו ציון, שנכבשה עד מהרה וכל המגינים ששרדו נתלו בכיכר העיר העתיקה בפראג. ב-25 בינואר 1437, בהסכמה הדדית עם זיגיסמונד, תבור קודמה לעיר מלכותית וקיבלה את סמל העיר: עיט קיסרי. ב-8 בפברואר 1449, שרידי האיחוד התבורי התמזגו עם האצולה הקתולית והקלישניקית מדרום בוהמיה, וכך הוקמה אחדות סטראקוניצה, שהופנתה נגד כוחו ההולך וגובר של ייז'י מפודבראדי, מלך בוהמיה. ב-1 בספטמבר 1452, העיר תבור נכבשה לפתע על ידי צבא ייז'י מפודבראדי, ובכך הסתיים הכוח הפוליטי העצמאי של איחוד תבור.

## לקריאה נוספת

* *The Hussite Wars (1419–36)*, Stephen Turnbull, Osprey Publishing ()
* *The Pursuit of the Millennium*, Norman Cohn, Pimlico 1993 (new ed.) ()


## קישורים חיצוניים
* 
*ז'אן ד'ארק - מכתב להוסיטים (23 במרץ 1430); בשנת 1430 ז'אן ד'ארק הכתיבה מכתב ובו איימה להוביל צבא צלבני נגד התבוריים, אלא אם כן יחזרו ל"אמונה הקתולית ולאור המקורי". הקישור מכיל תרגום של המכתב לאנגלית בתוספת הערות ופרשנות.

* The Bohemian War (1420–1434)


## הערות שוליים

קטגוריה:נצרות: זרמים