open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
טלר אמונס

**טלר אמונס** (באנגלית: **Teller Ammons**; ) היה פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, שכיהן כמושל ה-28 של מדינת קולורדו בשנים 1937–1939. הוא מושל קולורדו הראשון שנולד בה.

## ביוגרפיה
אמונס נולד ב-3 בדצמבר 1895 בדנוור קולורדו. אביו של אמונס היה אליאס אמונס, מושל קולורדו ה-19, ואמו של אמון הייתה אליזבת (לבית פלמינג) אמונס. אמונס נקרא על שם חברו הטוב של אביו, הסנאטור הנרי טלר. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת אמונס ברגימנט ה-154 של צבא ארצות הברית בצרפת.

לאחר המלחמה שב לקולורדו והחל לעבוד בחווה חקלאית ובמשרד של עיתון מקומי. בשנת 1929 השלים לימודי משפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת דנוור. ב-1930 נבחר לסנאט של קולורדו שם כיהן עד 1935, כאשר ראש עיריית דנוור בנג'מין פ. סטייפלטון מינה אותו לתובע העירוני של העיר.

בבחירות 1936 נבחר אמונס למושל קולורדו. ב-12 בינואר 1937 אמונס הושבע לתפקידו, עד ל-10 בינואר 1939. כמושל היה אחראי להוצאתו להורג של ג'ו ארידי, שבדיעבד נקבע כי היה חף מפשע. אמונס מיאן להקל בעונשו או לחון אותו. לאחר כהונה אחת בת שנתיים הוא הפסיד בבחירות לכהונה שנייה בידי ראלף לורנס קאר.

במהלך מלחמת העולם השנייה שירת כלוטננט קולונל בוועדת הבחירה והמיון לקציני צבא עד 1944. בשנה זו היה חלק מהממשלה הצבאית בגואם. הוא שוחרר ממשימותיו הצבאיות ב-1945. לאחר מכן עסק אמונס בעריכת דין בדנוור עד לפרישתו מהחיים הציבוריים.

ב-16 בינואר 1972 נפטר אמונס בגיל 76, ונטמן בבית העלמין פיירמונט בדנוור.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קולורדו
קטגוריה:דנוור: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת דנוור
קטגוריה:מושלי קולורדו
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1895
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1972
פנג באו 1

**פנג באו 1** (בסינית: **风暴**, Feng Bao 1) היה משגר שפותח בסין על ידי משרד תכנון שבסיסו בשנחאי. הפיתוח היה מבוסס על טיל בליסטי DF 5. היה זה משגר דו-שלבי המבוסס על ניצול דלק נוזלי. המשגר היה יכול להביא מטען של כ-2,500 ק"ג למסלול לווייני נמוך בגובה של כ-200 ק"מ.

פיתוח המשגר בוצע במקביל לפיתוח משגרים דומים מסדרת "צ'אנגג'נג". הפיתוח נתמך על ידי כנופיית הארבעה. לאחר שנושלו מעמדות מפתח והואשמו בבגידה, הפרויקט נסגר.

בסך הכול בוצעו 11 שיגורים, מהם ארבעה נכשלו. חלק מהשיגורים היו שיגורי מבחן לטיסה תת-מסלולית.

כל השיגורים בוצעו מכן שיגור LA-2B במרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ו'אן. השיגור הראשון בוצע בשנת 1972 ונכשל. רק בשיגור הרביעי בשנת 1974 המשגר הצליח להביא לוויין למסלול. זה היה לוויין למטרות צבאיות. השיגורים הופסקו בשנת 1981. בהמשך עברה סין לשימוש במשגרים מסדרת "צ'אנגג'נג".

## קישורים חיצוניים

* רשימת שיגורים
* תיאור המשגר

קטגוריה:משגרים סינים
גטו פינסק

**גטו פינסק** (בפולנית: **Getto w Pińsku**; בבלארוסית: **Пінскае гета**) היה גטו נאצי שהוקם על ידי גרמניה הנאצית על מנת לכלוא יהודים אשר התגוררו בעיר פינסק שבמערב בלארוס. פינסק, השוכנת במחוז ברסט בבלארוס, נכבשה על ידי הצבא האדום ב-1939 ושולבה ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית. העיר נכבשה על ידי הוורמאכט במבצע ברברוסה ביולי 1941; ושולבה בנציבות הרייך אוקראינה.

ההשערות הן כי בסך הכול היו בגטו כ-30,000 יהודים. רוב היהודים בגטו נרצחו בין 29 באוקטובר ל-1 בנובמבר 1942 על ידי גדוד משטרה 306 (בגרמנית: Polizeibattalion 306) של משטרת הסדר הגרמנית ויחידות אחרות. לאחר אירוע באבי יאר, מספר הקורבנות בגטו הגיע ל-33,000.

## היסטוריה
ב-1931, לפני מלחמת העולם השנייה, חיו כ-21,000 יהודים בפינסק (כ-70% מאוכלוסיית העיר לאורך השנים). הם היו פעילים בתחומי המסחר, התעשייה והחינוך היהודי. ארגוני סיוע שונים תמכו ביהודים לאורך השנים. עם הכיבוש הסובייטי של בלארוס בשנת 1939, נסגרו מוסדות יהודיים רבים והחל דיכוי פוליטי של פעילים יהודיים. כשגרמניה הנאצית כבשה את פינסק ב-1941, הוקם יודנראט, בוצע גירוש המוני ויהודים עבדו בעבודות כפייה תחת שלטון גרמניה הנאצית.

ב-30 באפריל 1942, ציוו הגרמנים על יהודי פינסק לעבור לגטו עד שעה 4 אחרי הצהריים ביום למחרת, 1 במאי. יותר מ-20,000 יהודים נכלאו בגטו, שהוקם באזור צפוף ברובע עוני.

בספטמבר ואוקטובר 1942 מתו מרעב 17–25 בני אדם ביום. רבים נרצחו משום שהבריחו מזון לגטו. בין 29 באוקטובר עד 1 בנובמבר 1942, רוב היהודים נרצחו בגטו (20,000), והניסיונות שלהם להתנגד ולברוח היו מצומצמים ולא צלחו.

### יודרנאט

תחילה מונה דוד אלפר, מנהל גימנסיה "תרבות". הוא התפטר אחריי יומיים והוצא להורג עם חלק מאנשי היודנרט. במקומו מונה בנימין בוקשטנסקי. סגנו היה מוטל מינסקי, שכדובר גרמנית מילא בפועל את התפקיד.

## בתרבות
יוצאי פינסק בישראל הקימו בשנת 1945 ארגון, אשר מטרתו המוצהרת הייתה לסייע לשארית הפליטה של יהודי פינסק באירופה ולעולים לישראל, וכן להנציח את קהילת יהודי פינסק.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

פינסק
פינסק
קטגוריה:פינסק
קטגוריה:מרידות יהודים בשואה
טימוקו דיארה

**טימוקו דיארה** (בצרפתית: **Thiemoko Diarra**; נולד ב-19 באפריל 2003) הוא כדורגלן מאלי המשחק בעמדת הקיצוני שמאלי בסטאד ריימס.

## קריירת מועדונים
דיארה החל את הקריירה שלו בדרבי אקדמי מעיר הולדתו במקו. בגיל 18 הצטרף לקבוצת המילואים של סטאד ריימס בה שיחק שתי עונות.

בקיץ  חתם בשאטורו מהליגה הצרפתית השלישית.

ב-12 בספטמבר 2024 חתם בהפועל חיפה מליגת העל.

## קריירה בינלאומית
דיארה נכלל בסגל מאלי לקראת אולימפיאדת 2024 שנערכה בפריז, וגם בישל את שער השוויון של מאלי נגד ישראל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים מאלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל מאלים
קטגוריה:כדורגלני סטאד ריימס
קטגוריה:כדורגלני שאטורו
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים מאלים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים מאלים בישראל
קטגוריה:כדורגלנים מאלים באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:מאלים שנולדו ב-2003
צ'אנגג'נג 1

**צ'אנגג'נג 1** (בסינית: **长征一号**, Long March 1, "המסע הארוך" – על שם מצעדו המפורסם של מאו דזה־דונג) היה משגר שפותח בסין על ידי תאגיד הטכנולוגיה בתחום החלל של סין. הפיתוח היה מבוסס על טיל בליסטי לטווח ביניים DF 3. כדי לתת לטיל יכולת להביא לוויין למסלול התווסף שלב שלישי. שני שלבים הראשונים התבססו על דלק נוזלי. לשלב השלישי פותח לראשונה בסין מנוע על דלק מוצק. המשגר היה יכול להביא מטען של כ-300 ק"ג למסלול לווייני נמוך בגובה של כ-200 ק"מ.

פיתוח המשגר בוצע במקביל לפיתוח משגרים דומים מדגם "פנג באו 1" שפיתוחם נתמך על ידי כנופיית הארבעה. אחרי שהם נושלו מעמדות מפתח והואשמו בבגידה הפרויקט נסגר.

ניסיון שיגור ראשון בוצע בשנת 1969 ולא צלח. ב-24 באפריל בוצע שיגור שהצליח להביא למסלול לוויין סיני ראשון Dong Fang Hong 1. בשנת 1971 בוצע שיגור מוצלח נוסף.

כל השיגורים בוצעו מכן שיגור LA-2B במרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ו'אן.

לאחר שיגורים מוצלחים הוחלט להמשיך בפיתוח סדרה אך לעבור לתכנון על בסיס טיל בליסטי דונגפנג 5.

בשנות ה-90 של המאה ה-20 בוצע שינוי בשלבים השני והשלישי של המשגר במטרה להתאים אותו לשיגורים מסחריים. דגם CZ-1D שוגר רק פעם אחת בנובמבר 1997.

## קישורים חיצוניים

* רשימת שיגורים
* תיאור המשגר
* תיאור המשגר
* תיאור דגם 1D

## הערות שוליים

קטגוריה:משגרי לוויינים וחלליות
קטגוריה:תוכנית החלל הסינית
חואניטה מילנדר-מקדונלד

**חואניטה מילנדר-מקדונלד** (באנגלית: **Juanita Millender-McDonald**; ) הייתה פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-37 של מדינת קליפורניה בשנים 1996–2007. היא הייתה חברת המפלגה הדמוקרטית. טרם היבחרה לקונגרס הייתה חברת האספה המדינתית של קליפורניה.

## ביוגרפיה
מילנדר-מקדונלד נולדה בבירמינגהאם שבאלבמה. היא התחנכה בלוס אנג'לס הארבור קולג'; באוניברסיטת רדלנס ממנה קיבלה תואר במנהל עסקים; באוניברסיטת המדינה קליפורניה בלוס אנג'לס ממנה קיבלה תואר שני במנהל חינוכי; ובאוניברסיטת דרום קליפורניה, בה השלימה לימודי דוקטורט במנהל ציבורי.

היא עבדה כמורה, עורכת ספרי לימוד, ולאחר מכן כמנהלת מוסד ללא כוונות רווח הפועל למען סוגיות מגדר. היא הייתה חברה באחוות אלפא קפא אלפא. מילנדר-מקדונלד שימשה כחברה במועצת עיריית קרסון שבקליפורניה, וייצגה את מחוז הבחירה ה-55 באספה המדינתית של קליפורניה בין השנים 1992 ל-1996.

בבחירות מיוחדות שהתקיימו במרץ 1996 נבחרה מילנדר-מקדונלד לראשונה אל בית הנבחרים של ארצות הברית. היא נבחרה למלא את מקומו של חבר הקונגרס וולטר טאקר  שהתפטר בעקבות האשמות בשחיתות ונידון ל-27 חודשי מאסר. בעוד שבפעם הראשונה היא זכתה בבחירות מקדימות קשוחות וניצחה תשעה מועמדים, ביתר מערכות הבחירות בהן התמודדה במרוצת השנים לא ניצבה בפני תחרות רצינית.

בעת כהונתה בבית הנבחרים האמריקאי נודעה מילנדר-מקדונלד במחויבותה להגנה על זכויות האדם. היא הביעה תמיכה נלהבת בסיוע לקורבנות רצח עם וסחר בבני אדם, וב-1996 הובילה חקירת האשמות לפיהן סוכנות הביון המרכזית עבדה עם סוחרי קוקאין כדי לממן מורדי קונטראס בניקרגואה.

ב-19 בדצמבר 2006 מילנדר-מקדונלד מונתה ליושבת ראש ועדת הניהול של בית הנבחרים בקונגרס ה-110. היא הייתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שישבה בראש הוועדה. היא גם הייתה חברה בשדולה השחורה בקונגרס ובקואליציה הדמוקרטית החדשה, ונחשבה למועמדת מובילה לתפקיד מזכירת התחבורה של ארצות הברית אם ג'ון קרי היה מנצח בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004.

תוך שבוע ימים מבקשתה לצאת לחופשה כדי להתמודד עם מחלתה, ב-22 באפריל 2007 נפטרה מילנדר-מקדונלד בטיפול הוספיס, ונכנעה לסרטן המעי הגס בגיל 68 בביתה שבקרסון. היא הותירה אחריה בעל, ג'יימס מקדונלד ג'וניור, וחמישה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אלבמה
קטגוריה:ברמינגהאם: אישים
קטגוריה:חברי בית המחוקקים המדינתי של קליפורניה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:חברות בית הנבחרים של ארצות הברית מקליפורניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקליפורניה
קטגוריה:אפרו-אמריקאיות חברות בית הנבחרים של ארצות הברית
קטגוריה:חברות בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1938
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1938
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2007
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
צ'אנגג'נג 2

**צ'אנגג'נג 2** (בסינית: **长征一号**, Long March 2, "המסע הארוך" – על שם מצעדו המפורסם של מאו דזה־דונג) היא משפחת משגרים שפותחה בסין על ידי תאגיד הטכנולוגיה בתחום החלל של סין. הפיתוח היה מבוסס על טיל בליסטי לטווח ביניים DF 5 (בניגוד לדגם ראשון של הסדרה "צ'אנגג'נג"). חלק מהדגמים פותחו על ידי האקדמיה לטכנולוגיית חלל של שנגחאי (SAST).

פיתוח החל בשנת 1970. הגרסה הראשונה נכשלה בשיגור ולכן הוחלט לעבור לגרסת 2A ששוגרה בהצלחה בשנת 1975.

בשנת 1982 החלו שיגורים של גרסת 2C. שדרוג מנועים איפשר להגדיל את היכולת של משגר. בשנת 1992 החלה לפעול גרסת 2D עם יכולת מטען של 3,100 ק"ג. גרסת 2D היא הגרסה היחידה שפותחה בשנחאי.

גרסת 2E הייתה הראשונה שניצלה מאיצים עם דלק נוזלי. לאחר הצלחה מוגבלת שימוש בגרסה זו הופסק בשנת 1997.

גרסת 2F החלה לפעות בשנת 1999. היא מנוצלת לטיסות מאוישות והעברת מטענים לתחנת החלל הסינית.

## תיאור הגרסאות

## נתוני שיגורים

## קישורים חיצוניים

* רשימת שיגורים
* תיאור המשגר
* היסטוריית פיתוח
* תיאור המשגר

## הערות שוליים

קטגוריה:צ'אנגג'נג
From Zero

***From Zero*** הוא אלבום האולפן השמיני של להקת הרוק האמריקאית לינקין פארק. האלבום יצא לאור ב-15 בנובמבר 2024, על ידי חברות התקליטים וורנר רקורדס ו-Machine Shop רקורדס. זהו אלבום האולפן הראשון של ההרכב מאז צאת *[[One More Light]]* (2017), והראשון שבו מופיעה הזמרת אמילי ארמסטרונג מההרכב Dead Sara כסולנית, כמו גם המתופף קולין בריטן, לאחר מותו של הסולן המשותף צ'סטר בנינגטון ב-2017, ועזיבתו של המתופף והחבר המייסד רוב בורדון.

## רקע והכרזה
באפריל 2024, דיווח מגזין בילבורד ש-WME קיבלה הצעות לסיבוב הופעות פוטנציאלי של לינקין פארק ואופציה להופעות נוספות בפסטיבלים בשנת 2025. ההרכב המוצע כלל את מייק שינודה, בראד דלסון, דייב פרל וסולנית ללא שם במקום צ'סטר בנינגטון. מאוחר יותר באוגוסט השיקה הלהקה ספירה לאחור מסתורית של 100 שעות ללא כל הסבר. לאחר שהספירה לאחור הגיעה לאפס, הלהקה פרסמה הצהרה המרמזת על הודעה גדולה, וכתבה: "זה רק עניין של זמן". הלהקה חשפה גם אירוע בן חמש שעות ב-5 בספטמבר בלוס אנג'לס עבור חברי "Linkin Park Underground", מועדון המעריצים הרשמי של הלהקה.

ב-5 בספטמבר הכריז ההרכב על צאת האלבום *From Zero* עם יציאת הסינגל המוביל שלה, "The Emptiness Machine". במקביל, חשפו ההרכב כי אמילי ארמסטרונג תהיה הסולנית החדש של הלהקה, כאשר קולין בריטן יהיה המתופף לאור עזיבתו של בורדון. כמו כן נחשף סיבוב הופעות של שישה תאריכים בזירה על פני ארבע יבשות לתמיכה באלבום.

## ביקורות
בסקירת אלבום שפורסמה ב"בילבורד" נכתב כי אמילי ארמסטרונג מציגה באלבום את יכולות השירה הייחודיות שלה, שמזכירות לעיתים את צ'סטר בנינגטון, אך מוסיפות שכבות חדשות לסאונד של הלהקה. בנוסף, נכתב כי מייק שינודה נשמע רענן ואנרגטי, עם שילוב של ראפ, שירה וצעקות שמשקפים את הפוטנציאל החדש של הלהקה.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

### מצעדי סוף שנה

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי לינקין פארק
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת וורנר רקורדס
סרט אפי

[ממוזער| הסרט האיטלקי [כביריה אחד מהסרטים האפיים המוקדמים ביותר]]
**סרט אפי** הוא סוגה קולנועית שמתאפיינת בסיפורים רחבי היקף, מורכבים ומלאי עוצמה, שמציגים לרוב עלילות היסטוריות, מיתולוגיות, או הרואיות. סרטים אפיים נוטים להתרחש בזמנים עברו או בעולמות פנטזיה, ולהתמקד בדמויות גדולות מהחיים ובאירועים חשובים. העלילות שלהם כוללות לרוב מאבקים על כוח, כבוד, חירות, ונושאים בעלי חשיבות חברתית, פוליטית או תרבותית רחבה. המונח מעט מעורפל ולעיתים מתייחס לז'אנר קולנועי מסוים ולעיתים פשוט לסרטים עתירי תקציב. בדומה לשירה אפית בספרות הקלאסית, לרוב מתמקדים סרטים אפיים בדמות הגיבור. השאפתנות שבאפוס מבחינה אותו מז'אנרים אחרים, כמו דרמות תקופתיות או סרטי הרפתקאות.

סרטים אפיים היסטוריים לרוב מתמקדים באירועים היסטוריים או מיתיים ומשלבים עיצוב תפאורה מפואר, תלבושות מרהיבות, פסקול רחב היקף וקאסט רחב, מה שהופך אותם ליקרים במיוחד להפקה. הנושאים הנפוצים ביותר לסרטים אפיים הם מלכים ודמויות בולטות מתקופות שונות בהיסטוריה העולמית.

## מאפיינים
המונח "אפוס" מקורו בז'אנר הפואטי שמיוצג ביצירות כמו "עלילות גילגמש" ויצירות מחזור מלחמת טרויה. בספרות הקלאסית, אפוסים מתמקדים במעשים או מסעות של גיבורים שעליהם תלוי גורלם של רבים. באותה מידה, סרטים שמתוארים כ"אפיים" לרוב עוסקים בדמות היסטורית או גיבור מיתי. נושאים נפוצים בסרטים אפיים כוללים מלכים, גלדיאטורים, מנהיגים צבאיים חשובים או דמויות מובילות מתקופות שונות בהיסטוריה. עם זאת, ישנם סרטים שמתוארים כאפיים רק על בסיס קנה המידה העצום שלהם והמרחבים שבהם הם מצולמים, כמו הסרטים "כיצד נכבש המערב" ו"קדמת עדן", שאינם בהכרח כוללים את התוכן האפוס הקלאסי, אך בוימו בסגנון אפי.

כאשר מתוארים סרטים כ"אפיים" בשל התוכן, הם לרוב מתרחשים בזמן מלחמה או משבר חברתי אחר, כאשר הם מכסים תקופת זמן ארוכה ולעיתים דורות שלמים. הסרטים האפיים הללו לרוב מתרחשים במסגרת היסטורית, אם כי ז'אנרים של מדע בדיוני ופנטזיה הפכו נפוצים. הקונפליקט המרכזי בסרט נתפס לעיתים קרובות כבעל השפעה רחבה, המשנה את מהלך ההיסטוריה. פעולותיהם של הדמויות הראשיות לרוב משחקות תפקיד מרכזי בפתרון הקונפליקט החברתי.

בסיווג הסרטים לפי ז'אנר, מכון הסרטים האמריקאי מגביל את הז'אנר לסרטים היסטוריים כמו בן-חור. עם זאת, חוקרי קולנוע כמו קונסטנטין סנטה מוכנים להרחיב את התווית לסרטי מדע בדיוני כמו 2001: אודיסיאה בחלל ומלחמת הכוכבים. לין ראמי מציעה כי

מבחינה סגנונית, סרטים אפיים עושים שימוש בתפאורות מרהיבות, תלבושות מעוצבות במיוחד, פסקול מוזיקלי רחב היקף וקאסט עשיר בכוכבים. סרטים אלו לרוב מהיקרים ביותר להפקה, ומצולמים באתרים אותנטיים עם תלבושות תקופתיות וסצנות פעולה בקנה מידה רחב. סרטי ביוגרפיה עשויים להיות גרסאות פחות מפוארות של ז'אנר זה. סרטים אפיים לרוב משוחררים במהדורה רחבת היקף ולעיתים מצולמים בפורמט של 70 מ"מ לחוויית צפייה פאנורמית.

## היסטוריה
האפוס הוא אחד הז'אנרים הקולנועיים הוותיקים ביותר, כאשר אחת הדוגמאות המוקדמות היא הסרט האילם "קביריה" של ג'ובאני פסטרונה, שעסק במלחמות הפוניות והניח את היסודות לאפוסים האילמים של ד.וו. גריפית'. הז'אנר הגיע לשיא פופולריות בשנות ה-60 המוקדמות, כאשר הוליווד שיתפה פעולה לעיתים קרובות עם אולפנים זרים להפקת סרטים כמו "אל סיד" ו"לורנס איש ערב". הז'אנר התפשט גם לאזורים אחרים בעולם, כמו הודו, שם נוצר הסרט המונומנטלי "מוגול-א-עזאם" שנחשב לאחד מהגדולים בכל הזמנים.

## ראו גם
* פנטזיה אפית
* אפוס

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סוגות בקולנוע
קטגוריה:סרטים אפיים
המאנקיז (סדרת טלוויזיה)

[שמאל|ממוזער|להקת [המאנקיז באביב 1966, זמן קצר לאחר תחילת הפקתה של העונה הראשונה]]
**המאנקיז** (באנגלית: **The Monkees**) היא קומדיית מצבים אמריקאית בת 58 פרקים ששודרה במקור ברשת NBC במשך שתי עונות, מ-12 בספטמבר 1966 עד 25 במרץ 1968. בסדרה כיכבו דייווי ג'ונס, מיקי דולנץ, מייקל נסמית' ופיטר טורק אשר גילמו בסדרה חברים בלהקת פופ רוק בדיונית בשם "המאנקיז".

הסדרה הייתה חדשנית לתקופתה וזכתה בשני פרסי אמי בשנת 1967, כולל בקטגוריית הסדרה הקומית הטובה ביותר.

## רקע
הסדרה נוצרה במקור בהשראת ההצלחה של סרטי הביטלס, ובמיוחד הסרט "A Hard Day's Night" שיצא לאקרנים בשנת 1964. המפיקים בוב רפלסון וברט שניידר החליטו ליצור סדרת טלוויזיה על להקת רוק ובעקבות כך הם ערכו אודישנים לכ-400 שחקנים ומוזיקאים שונים כאשר לבסוף דייווי ג'ונס, מיקי דולנץ, מייקל נסמית' ופיטר טורק נבחרו להיות חברי הלהקה הבדיונית.

למרות שצוות השחקנים הראשי של הסדרה נבחר בראש ובראשונה בשל היכולות הקומיות שלהם, הלהקה הפכה לבסוף ללהקה מוזיקלית אמיתית אשר ביצעה בעצמה שירים שנכתבו והופקו עבורם על ידי כמה מהכותבים הבולטים ביותר בשנות ה-60. כמה מהשירים של הלהקה, כמו "Last Train to Clarksville", "I'm a Believer" ו-"Pleasant Valley Sunday" הפכו ללהיטים אשר הגיעו לצמרת המצעד האמריקני במהלך שנות ה-60.

## צוות השחקנים הראשי
* **דייווי ג'ונס** - זמר בלהקה.
* **מיקי דולנץ** - המתופף של הלהקה.
* **מייקל נסמית**' - הגיטריסט הרציני והמופנם של הלהקה.
* **פיטר טורק** - הבסיסט הנאיבי של הלהקה.

## מדיה ביתית
לאורך השנים יצאו לשווקים מהדורות-VHS, DVD ו-Blu-ray עם כל פרקי הסדרה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בלוס אנג'לס
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על זמרים ומוזיקאים
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: קומדיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1966
Captain Caveman and the Teen Angels

**Captain Caveman and the Teen Angels** היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מונפשת אשר הופקה על ידי חברת האנה-ברברה עבור רשת ABC. הסדרה שודרה במקור בימי שבת בשעות הבוקר ברשת ABC מ-10 בספטמבר 1977 עד 21 ביוני 1980.

בישראל הסדרה שודרה במקור בערוץ המזרח התיכון בדיבוב לאנגלית בשנות השמונים ובתחילת שנות התשעים.

## תקציר העלילה
עלילת הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיהם הקומיות של שלישיית הנערות ה-Teen Angels - ברנדה, די די וטאפי - וחברם קפטן קייבמן, אשר הוא איש מערות פרהיסטורי וגיבור-על אותו הנערות גילו במקרה והפשירו מגוש קרח. קפטן קייבמן מחליט לשתף פעולה עם הנערות במטרה לפתור תעלומות ולהילחם בפשע. קפטן קייבמן נוהג להשתמש בכוחו העצום שלו, ביכולותו לעוף ובמגוון מפתיע של גאדג'טים על מנת לפתור בעיות שונות בהם החבורה נתקלת.

בכל פרק החבורה נוסעת למקומות שונים בעזרת הוואן שלהם, ובכל פעם הם נתקלים בתעלומות שונות, אשר לעיתים רבות כרוכות בגניבות, היעלמויות או לאירועים על טבעיים לכאורה. בסוף כל פרק, החבורה מצליחה לפענח את התעלומות ולמצוא הסברים הגיוניים לאירועים העל טבעיים, אשר לרוב עומד מאחוריהם פושע אשר מנסה להידמות לדמות אימתנית בעזרת תחפושת אשר מיועדת להפחיד.

## הדמויות הראשיות
* **קפטן קייבמן** (מדובב על ידי מל בלאנק) - הדמות הראשית בסדרה. קפטן קייבמן הוא גיבור-על פרהיסטורי. היכולות העיקריות שלו כוללות: חוזק יוצא דופן, היכולת לעוף, והיכולת לשלוף מגוון כלים, גאדג'טים ופריטים נוספים מפרוותו אשר מכסה את כל גופו. הוא נוהג לאחוז באלת עץ. למרות שכוונותיו טובות, לעיתים רבות הוא שכחן או מתנהג בצורה מגושמת.
* **די די סקייס** (מדובבת על ידי ורן ווטסון) - נערה אפרו-אמריקנית אשר היא המנהיגה הנבונה ובעלת התושייה בשלישיית ה-Teen Angels. יש לה תסרוקת אפרו, והיא נוהגת ללבוש סוודר אדום עם חצאית כחולה ומגפיים אדומים בגובה הברך.
* **טאפי דר** (מדובבת על ידי לורל פייג') - נערה בלונדינית אופטימית והרפתקנית עם מבטא ניו יורקי. היא נוהגת ללבוש שמלה ירוקה עם נעליים תואמות.
* **ברנדה צ'אנס** (מדובבת על ידי מרילין שרפלר) - נערה ברונטית ביישנית, רגישה ופחדנית אשר חוששת מכל דבר. היא נוהגת ללבוש גופיית פסים סגולה וזוג מכנסיים מתרחבים ורודים עם חגורה לבנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות לילדים
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1977
קטגוריה:האנה-ברברה
קטגוריה:ערוץ המזרח התיכון - תוכניות רכש
הנרי מור רידג'לי

**הנרי מור רידג'לי** (באנגלית: **Henry Moore Ridgely**; 6 באוגוסט 1779 – 6 באוגוסט 1847) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הפדרליסטית, ולאחר מכן איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם דלאוור.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו ומשפחתו
רידג'לי נולד ב-6 באוגוסט 1779 בדובר שבדלאוור, והיה בנם של ד"ר צ'ארלס ואן מור רידג'לי. הוא למד בקולג' דיקינסון ולמד משפטים אצל צ'ארלס סמית' מלנקסטר שבפנסילבניה. הוא הוסמך ללשכת עורכי הדין של דלאוור בשנת 1802, והחל לעבוד במקצוע בדובר. סאלי באנינג מדובר הייתה אשתו הראשונה, ונולדו להם 15 ילדים, ביניהם שמונה שחיו עד לבגרות: צ'ארלס ג'ורג', אליזבת, אן (שנישאה לצ'ארלס הראשון דו פונט), הנרי, ניקולס, יוג'ין, ויליאמינה ואדוארד. בשנת 1842 התחתן רידג'לי עם שרה אן קומיגיז, בתו של קורנליוס קומיגיז, מושל דלאוור, אולם לא נולדו להם ילדים. כולם היו חברים בכנסיית המשיח האפיסקופלית. רידג'לי היה גורם מרכזי בארגון בנק האיכרים וכיהן כנשיא שלו בדובר במשך 40 שנה.

### קריירה מקצועית ופוליטית
רידג'לי היה חבר המפלגה הפדרליסטית והחל את הקריירה הפוליטית שלו בבית הנבחרים של המדינה, שבו כיהן בשלושה מושבים מ-1808 עד 1810. הוא גם כיהן כנציב בית המשפט במחוז קנט לוי. לאחר מכן נבחר כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן בקונגרסים ה-12 וה-13 מ-4 במרץ 1811 ועד ל-3 במרץ 1815. בקונגרס הצטרף לאופוזיציה הפדרליסטית הכללית למלחמת 1812. חלק גדול מהתכתבויות שלו מהימים האלה התפרסם ב-*A Calendar of Ridgely Family Letters, 1742–1899.*

הוא לא ביקש להיבחר מחדש ב-1814, אלא שב לדובר וחזר לעסוק בעריכת דין. הוא כיהן כמזכיר המדינה של דלאוור מ-1817 עד 1827 ובנוסף נבחר לבית הנבחרים של המדינה למושבים של 1816, 1822 ו-1827. בשנת 1827 נבחר כחבר הסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המושב שהתפנה בשל מותו של ניקולס ואן דייק, וכיהן מ-12 בינואר 1827 עד 3 במרץ 1829. הוא לא נבחר מחדש לקונגרס הבא מכיוון שבמערך המדיני הגדול שהתחולל אז, הפך רידג'לי לתומך הנשיא אנדרו ג'קסון, בניגוד לרוב באספה הכללית של דלאוור. הוא התנגד לעבדות ומספרים שקנה עבדים, רק על מנת לשחרר אותם.

### מוות ומורשת
רידג'לי מת בדובר שבדלאוור ב-6 באוגוסט 1847, יום הולדתו ה-68, ונקבר בבית הקברות של הכנסייה האפיסקופלית של ישו. הוא נחשב לאדם בעל שיפוט עילאי עם כישרון ניכר לעסקים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי דלאוור
קטגוריה:דובר (דלאוור): אישים
קטגוריה:בוגרי מכללת דיקינסון
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מדלאוור
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מדלאוור
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1779
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1847
ניקולס ואן דייק (1769–1826)

**ניקולס ואן דייק** (באנגלית: **Nicholas Van Dyke**; 20 בדצמבר 1769 – 21 במאי 1826) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הפדרליסטית, שכיהן כחבר האספה הכללית של דלאוור, כתובע הכללי של דלאוור, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם דלאוור.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
ואן דייק נולד ב-20 בדצמבר 1769 בניו קאסל שבמושבת דלאוור, בנם של ניקולס ואליזבת (ניקסון) ואן דייק. אמו נפטרה שבועיים לאחר לידתו. אביו, שהיה חבר הקונגרס הקונטיננטלי ונשיא דלאוור, התחתן מאוחר יותר עם שרלוט סטנלי.

בשנת 1788 השלים ניקולס הצעיר את לימודיו בקולג' של ניו ג'רזי, כיום אוניברסיטת פרינסטון, לאחר מכן למד משפטים עם גיסו, קנזי ג'ונס, ובשנת 1792 התקבל ללשכת עורכי הדין של דלאוור בניו קאסל.

### קריירה
ואן דייק היה איש המפלגה הפדרליסטית וכיהן כחבר בבית הנבחרים של דלאוור ב-1799. מ-1801 עד 1806 כיהן כתובע הכללי של דלאוור.

בשנת 1807 נבחר כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית לשארית המושב של הקונגרס העשירי כדי למלא את המושב שהתפנה בשל התפטרותו של חבר בית הנבחרים ג'יימס ברום. הוא נבחר מחדש לקונגרס ה-11 וכיהן בבית הנבחרים מ-6 באוקטובר 1807 עד 3 במרץ 1811. כשחברי המפלגה הפדרליסטית הפכו למיעוט חסר אונים בקונגרס, הוא חזר הביתה כדי לכהן כתובע הכללי של דלאוור.

הוא נבחר כחבר הסנאט של דלאוור למושבים של 1816 ו-1817. בזמן שכיהן שם, נבחר כחבר הסנאט של ארצות הברית, שם כיהן מ-4 במרץ 1817 ועד מותו ב-21 במאי 1826. הוא החמיץ את החודש וחצי הראשונים של הקונגרס ה-18, שכן כהונתו הראשונה בסנאט פגה ב-3 במרץ 1823, והוא לא נבחר מחדש על ידי בית המחוקקים של דלאוור עד 7 בינואר 1824. הוא לא תפס את מקומו בסנאט לקונגרס ה-18 עד ה-14 בינואר 1824, בעוד שהסנאט התכנס ב-1 בדצמבר 1823. הוא כיהן כיושב ראש הוועדה לפנסיה בקונגרס ה-16.

### חיים אישיים
ואן דייק התחתן עם מרי אן לווניי בשנת 1792. נולדו להם שישה ילדים, ביניהם ניקולס השלישי, קנזי ג'ונס ודורקס מונטגומרי. בני המשפחה התגוררו בבתים רבים בניו קאסל וסביבתה. אחד מהם היה מקום החתונה של דורקס ואן דייק וצ'ארלס הראשון דו פונט ב-1824, בה נכח המרקיז דה לה פאייט.

החווה והמעון שלו בקיץ, ההרמיטאז', נוספה למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ב-1973. בני המשפחה היו חברים בכנסיית עמנואל האפיסקופלית.

### מוות ומורשת
ואן דייק מת ב-21 במאי 1826 בניו קאסל שבדלאוור, ונקבר בבית הקברות בכנסיית עמנואל אפיסקופלית על הגרין. עורך דין עמית שהכיר את ואן דייק השווה אותו לעורכי דין אחרים באומרו כי הוא "עורך דין טוב ונעלה על כולם כעורך דין שוטף, חינני ומצליח ובניהול מיומן של תיקיו".

## קישורים חיצוניים
* 
*

קטגוריה:אמריקאים ילידי דלאוור
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:התובעים הכלליים של דלאוור
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מדלאוור
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מדלאוור
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1769
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1826
הלם יד-פטיש

בלגנדריום של טולקין, **הֶלְם "יד־פטיש"** (, משמעות ברוֹהִירִית: **"קסדה"**) היה מלך רוֹהָן התשיעי.

## ביוגרפיה

### חיים מוקדמים
הֶלְם נולד ברוֹהָן, ככל הנראה באֵדוֹרָס, בשנת 2691 לעידן השלישי, כבנם הבכור של גְרַם ואשתו, ששמה לא ידוע. כשהיה בן 8 אביו ירש את הכס מאביו שלו, דֵאוֹר. נולדו לו בינתיים שני בנים, הָלֵת והָמָה, ובת שלא ידוע שמה. הוא ירש את כס אביו בשנת 2741, כשהיה בן 50.

### שלטון
לאחר כ־13 שנות שלטון, ניגש אליו אדם בעל השפעה בשם פְרֵקָה, שהיה לו מדמם של בני דוּן והציע את ידו של בנו לביתו. הֶלְם העליב אותו כשאמר:  לאחר שפְרֵקָה קילל אותו, הֶלְם נתן לו אגרוף שגרם לו למות תוך זמן קצר. לאחר מכן הוא הכריז על קרוביו של פְרֵקָה כאויבים, והם נמלטו מפרשיו מערבה.

כעבור 4 שנים רוֹהָן הותקפה ממזרח. בני דוּן, ובראשם וּוּלְף בנו של פְרֵקָה, ראו בכך הזדמנות פז לנקום. הם כינסו את אויבי גוֹנְדוֹר ורוֹהָן, חצו את האַיסֶן וירדו מאַיסֶנְגַרְד. הרוֹהִירִים הוכו מכה ניצחת וארצם נכבשה. הרוֹהִירִים שלא נהרגו ולא נלקחו לעבדים ברחו לגאיות ההרים. הֶלְם נוצח וספג אבדות כבדות, ונסוג למצד הקרן ובנקיק מאחוריו (שלימים נקרא "מצולת הֶלְם"). מנהיג בני דוּן, וּוּלְף, ישב באֵדוֹרָס והתכנה "מלך רוֹהָן". כעבור זמן קצר החל החורף הארוך, ממנו סבלו גם הרוֹהִירִים וגם אויביהם. אחרי חג היוּל שרר במצולה רעב. הָמָה הוביל את אנשיו לאסוף צידה, אבל הוא ואנשיו אבדו בשלג. הֶלְם הפך לפראי ורזה מהצער ומהרעב, ורק הפחד ממנו הגן על אנשיו כמו חיילים רבים. הוא נהג לצאת בבגדים לבנים, להתגנב אל אויביו, ואז הרג מהם אנשים רבים. לפני שיצא לגיחה כזאת תקע בקרן גדולה, וכשהיה תוקע בה רבים מאויביו היו בורחים.

### מוות
לאחר אחת מגיחותיו אל צבא האויב הוא לא חזר. בבוקר בקעה קרן שמש, הראשונה אחרי זמן רב, ואנשיו ראו דמות לבנה עומדת על החומה. זה היה הֶלְם, שמת מהקור, אך מרוב שהיה מאסיבי גופתו המשיכה לעמוד. לאחר שהדפו את בני דוּן מרוֹהָן לקחו את גופתו לקבורה באֵדוֹרָס, ועל קברו פרחו פרחי סִימְבֶּלְמִינֶה רבים, עד שזה נראה כאילו קברו מכוסה בשלג. דבר זה קרה בשנת 2759, מתישהו בין ינואר למרס.

## אגדות
על הֶלְם סופרו סיפורים שונים, בין אם בקרב הרוֹהִירִים ובין אם בקרב בני דוּן:

* הרוֹהִירִים מספרים שרוח הרפאים שלו ממשיכה ללכת בקרב אויביהם ולהרוג אותם מפחד, ושקרנו עדיין נשמעת לפעמים במצולה הנקראת על שמו.
* בני דוּן מספרים שאם לא היה לו מזון ראוי יותר, הוא אכל בשר אדם.

## ראו גם

* מלכי רוהן – רשימה מלאה של שליטי רוֹהָן

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי רוהן
סרט שוד

[ממוזער|280x280 פיקסלים|יריות אל עבר השודדים, המנסים להימלט עם השלל. מתוך הסרט [שוד הרכבת הגדול]]
**סרט שוד** (באנגלית: **Heist film**) הוא תת-ז'אנר של סרטי פשע ושל סיפורי שוד, שמתמקד בתכנון, בביצוע ובהשלכות של שוד משמעותי.

אחד מסרטי השוד המגדירים המוקדמים הוא "ג'ונגל האספלט" (1950), שעל פי ספר הקולנוע *Film Genre 2000*, "כמעט לבדו הפך את הז'אנר לפופולרי בקולנוע המיינסטרימי". הסרט הציג שודדים שכישלונותיהם האישיים הובילו בסופו של דבר לכישלון השוד. סרטים דומים שהשתמשו בנוסחה זו היו "שוד הרכב המשוריין" (1950), "ההרג" (1956) ו"הבריחה" (1972). בשנות ה-90 של המאה ה-20, סרטי שוד החלו לשלב אלמנטים חדשים בז'אנר, כמו הוספת קומדיה לעלילה.

## מאפיינים של הז'אנר
אין הסכמה כללית לגבי מה מגדיר סרט שוד, אך ישנם מספר מאפיינים משותפים לרוב הסרטים בז'אנר זה.

המאפיין הבסיסי ביותר הוא שהסרטים נוטים לעקוב אחר תכנון, ביצוע ותוצאות של שוד גדול אחד. אף על פי שיכולים להיות פשעים קטנים יותר המובילים לפשע המרכזי, פשע זה הוא מרכז העלילה והוא זה שמעצב את מהלך הסרט. כתוצאה מכך, סרטי שוד מתמקדים בתהליך הפשע, כאשר ישנו תכנון מפורט ולאחריו חשיפת ההתרחשות עצמה.

הז'אנר מתמקד בעיקר בפושעים ולא באלה המנסים לעצור אותם, מה שמוביל לעיתים קרובות לתחושת סימפתיה או כבוד כלפי הפושעים מצד הצופה. מאפיין נוסף הוא הרכבת צוות המבצע את השוד, כאשר לכל חבר בצוות יש מיומנות או תכונה ייחודית הנדרשת להצלחת המשימה.

לאורך השנים, יוצרי קולנוע שיחקו עם מאפיינים אלו כדי ליצור וריאציות מעניינות על הז'אנר. לדוגמה, הסרט "כלבי אשמורת" (1992) מתמקד בעיקר בתוצאות השוד ובניסיונות להבין מי מבין חברי הצוות בגד בהם. דוגמה נוספת היא הסרט "הג'וב האיטלקי" (1969), שמראה את תכנון וביצוע השוד אך לא מציג במלואו את ההשלכות.

סוגים נוספים בז'אנר כוללים את כישלון השוד כתוצאה מאירועים או תכונות הפושעים, כמו פציעתו של אחד המשתתפים או בגידת חבר בצוות. טרנד זה החל כאשר סרטי השוד הראשונים הופקו בהוליווד תחת קוד הייז, שהכתיב שפושעים לא יכולים להצליח בפשעיהם. אף על פי שהקוד כבר לא קיים, סוג זה נותר שכיח.

סוגה פופולרית נוספת היא "עבודה אחרונה", לפיה פושע שמעוניין לעזוב את החיים מגייס את הצוות לבצע שוד אחרון כדי שיהיה להם כסף לשארית ימיהם. ניתן לראות זאת בסרטים מוקדמים כמו *[[ג'ונגל האספלט]]* (1950) וכן בסרטים חדשים יותר כמו היט.

## היסטוריה
אלמנטים של סרטי שוד הופיעו כבר בסרט "שוד הרכבת הגדול" (1903), אך הז'אנר התפתח במלואו רק בשלהי שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50. הסרט שנחשב לרוב כראשון בז'אנר זה הוא "הג'ונגל האספלטי" של ג'ון יוסטון מ-1950, בכיכובם של סטרלינג היידן וסם ג'אפ. הסרט מתמקד בתכנון המפורט, בביצוע הכושל ובתוצאות ההרסניות של שוד אחד.

תקופת הפריחה של סרטי השוד הייתה בין השנים 1955 ל-1975, עם סרטים כמו "חמישה נגד הבית" (1955) ו"ההרג" (1956). בשנות ה-60 זכה הז'אנר לפופולריות רחבה יותר, עם סרטים בעלי תקציבים גבוהים ומקומות אקזוטיים, כמו "טופקאפי" (1964) ו"כיצד לגנוב מיליון" (1966).

החל משנות ה-90, ז'אנר סרטי השוד זכה להתעוררות מחודשת עם סרטים כמו "כלבי אשמורת" (1992) ו"היט" ו"החשוד המיידי" (1995). בשנות ה-2000 נמשכה הצלחת הז'אנר עם סרטים כמו "אושן 11" (2001) והמשכיו סנאץ' והאיש שבפנים.
## הערות שוליים

קטגוריה:סוגות בקולנוע
הפרלמנט היהודי האירופי

**הפרלמנט היהודי האירופי** או **EJP** (באנגלית: **European Jewish Parliament** ;שהיה ידוע בעבר בשם **European Jewish Union** או **EJU** ) הוא ארגון חוץ-ממשלתי (NGO) מהמגזר השלישי שבסיסו בבריסל. המטרה המוצהרת של הארגון היא: להיות "ארגון המאחד את כל הקהילות והארגונים היהודיים ברחבי אירופה במערב, במזרח ובמרכז אירופה וכן ליצור מערכת יחסים קבועה עם הפרלמנט האירופי כמו גם עם הפרלמנטים הלאומיים". 

ה-EJP נתמך על ידי EJU. ייסוד הארגון היה רעיון של המיליארדר האוקראיני ואדים רבינוביץ'.

## האיחוד היהודי האירופי
קבוצת האיחוד היהודי האירופי ה-EJU נוסדה באביב 2011 על ידי איגור קולומויסקי יחד עם ואדים רבינוביץ'. 

קבוצת EJU קיוותה להקים פרלמנט יהודי אירופי, שיכלול 120 חברים לפי דגם הכנסת הישראלית. במטרה שהקבוצה תייצג את הצרכים של הקהילות היהודיות באירופה בפני האיחוד האירופי.
[ממוזער| בניין [הפרלמנט האירופי בו מתכנסת אספת ה-EJP.]]
הפרלמנט היהודי האירופי התאגד ב-16 בפברואר 2012. 

האספה הכללית השנתית, הראשונה של EJP התקיימה בבריסל ב-15–16 במאי 2012. 

## הלוגו של EJP
[ממוזער| [דגל אירופה .]]
הלוגו של הפרלמנט היהודי האירופי מעוצב על פי הדגם של דגל אירופה, עם 12 כוכבים זהובים (פנטגרמים) בעלי 5 קודקודים על רקע כחול.

בהתאם לכך, הלוגו של הפרלמנט היהודי האירופי EJP משתמש בדגם של דגל אירופה אבל עם 11 כוכבים זהובים כאשר הכוכב ה-12 הוא מגן דוד לבן, מסוגנן בדומה למגן דוד שעל דגל מדינת ישראל, על רקע כחול. 

## ראו גם
* הפרלמנט האירופי

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ארגונים פוליטיים יהודיים
איחוד
קבריני (סרט)

**קבריני** (באנגלית: **Cabrini**) הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי משנת 2024. הסרט, בבימויו של אלחנדרו גומז מונטוורדה, מבוסס על סיפור חייה של המיסיונרית הקתולית פרנצ'סקה חאווייר קבריני, הקדושה האמריקאית הראשונה ופטרונית המהגרים. הסרט מתמקד במסעה של קבריני מאיטליה לניו יורק בסוף המאה ה-19, שם היא מתמודדת עם האתגרים שבסיוע למהגרים האיטלקים העניים בעיר, תוך הקמת בתי ספר, בתי חולים ומוסדות סיוע למהגרים.

הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-8 במרץ 2024, על ידי אולפני אנג'ל. אף על פי שהוא זכה לביקורות חיוביות בעיקר הסרט הפסיד כסף, והכניס 20 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב של 50 מיליון דולר.

## עלילה
הסרט "קבריני" עוקב אחר חייה של פרנצ'סקה קסבייר קבריני, שנולדה בשנת 1850 בכפר קטן ליד מילאנו, איטליה. קבריני, הבת הצעירה במשפחה גדולה, חלמה להצטרף למסדר נזירות מגיל צעיר, אך נדחתה בשל מצבה הבריאותי. על אף הקשיים, בשנת 1880, היא ייסדה את מסדר "האחיות המיסיונריות של הלב הקדוש", יחד עם שבע נשים נוספות, והקדישה את חייה לסיוע לעניים, חולים ומהגרים.

בהמשך, קבריני וחברותיה נשלחות על ידי האפיפיור לאו השלושה-עשר לניו יורק כדי לטפל באוכלוסיית המהגרים האיטלקיים שסבלו מעוני ורעב במנהטן. קבריני מתמודדת עם עוני קיצוני, גזענות ודעות קדומות כלפי המהגרים מצד הרשויות המקומיות, כולל התנגדות עיקשת מצד ראש העיר גולד (בגילומו של ג'ון לית'גו), המסרב לספק משאבים למהגרים האיטלקים.

באמצעות יוזמות חינוכיות ובניית בתי חולים, קבריני נאבקת לשפר את חיי המהגרים בעיר. היא מתמקדת בחינוך הילדים, טיפול ביתומים והקמת תשתיות בריאותיות. במהלך הסרט, היא נאלצת להתמודד עם אתגרים כלכליים ומכשולים רבים, אך בזכות נחישותה ואמונתה, היא מצליחה להקים 67 מוסדות, כולל בתי ספר, בתי חולים ומוסדות צדקה ברחבי העולם.

## צוות השחקנים
* **[[כריסטיאנה דל'אנה]]** בתפקיד פרנצ'סקה קבריני
* **[[ג'ון לית'גו]]** בתפקיד ראש העיר גולד
* **[[דייוויד מורס]]** בתפקיד הארכיבישוף קוריגן
* **[[ג'אנקרלו ג'אניני]]** בתפקיד האפיפיור לאו ה-13

## ביקורות
הסרט זכה לביקורות מעורבות, כאשר השבחים הופנו בעיקר להופעה של קריסטיאנה דל'אנה ולמסר ההשראה של הסרט. הסרט קיבל ציון של 91% באתר Rotten Tomatoes אך ציון נמוך יותר של 51 באתר Metacritic, שמצביע על דעות מעורבות לגבי העלילה והביצוע הכללי.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
קטגוריה:סרטי 2024
נילס ברנשטיין

**נילס ברנשטיין** (בדנית: **Nils Bernstein**), שנולד ב-4 בינואר 1943, הוא כלכלן דני, שכיהן כנגיד הבנק הלאומי של דנמרק בשנים 2005 - 2013. הוא גם היה מזכירם של ארבעה משרדי ממשלה בדנמרק, האחרון שבהם משרד ראש ממשלת דנמרק.

## קישורים חיצוניים
* Nils Bernstein 

קטגוריה:כלכלנים דנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קופנהגן
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1943
רוחות של תשוקה

**רוחות של תשוקה** (באנגלית: **Legends of the Fall**) הוא סרט דרמה רומנטי-אפי משנת 1994, בבימויו של אדוארד זוויק ובכיכובם של בראד פיט, אנתוני הופקינס, איידן קווין וג'וליה אורמונד. הסרט מבוסס על נובלה מאת ג'ים הריסון, מתרחש בראשית המאה ה-20 במונטנה, ארצות הברית, וזכה להצלחה גדולה בקופות והכניס 160.6 מיליון דולר אל מול תקציב של 30 מיליון דולר.

מסגרת הזמן של הסרט משתרעת על פני כמעט 50 שנה מתחילת המאה ה-20; מלחמת העולם הראשונה, דרך תקופת היובש, והסתיימה בסצנה קצרה ב-1963. הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר וזכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר.

## תקציר העלילה
הסרט עוקב אחר משפחת לאדלו, המורכבת מהאב הקולונל ויליאם לאדלו (אנתוני הופקינס) ושלושת בניו: אלפרד (איידן קווין), טריסטן (בראד פיט) וסמואל (הנרי תומאס). במרכז העלילה עומדת מערכת היחסים הסבוכה של האחים עם סוזנה (ג'וליה אורמונד), ארוסתו של סמואל.

סמואל, האח הצעיר והרגיש ביותר, מתגייס לצבא יחד עם אלפרד וטריסטן כדי להילחם במלחמת העולם הראשונה. במהלך הקרב, סמואל נהרג בידי האויב, וטריסטן, שלא מצליח להצילו, מפתח תחושות אשמה עמוקות. חזרתו של טריסטן הביתה לאחר המלחמה משנה את הדינמיקה במשפחה, כאשר הוא וסוזנה מפתחים קשר רומנטי. מערכת היחסים הזו גורמת לקרע בין טריסטן לאלפרד, שמתאהב גם הוא בסוזנה.

הסרט בוחן נושאים של אהבה, משפחה, אובדן, וההשפעה ההרסנית של מלחמות וטראומות. במהלך העלילה, הדמויות עוברות טרגדיות אישיות שמשפיעות על הקשרים המשפחתיים והאישיים שלהן.

## צוות השחקנים הראשי
* **[[בראד פיט]]** בתפקיד טריסטן לאדלו
* **[[אנתוני הופקינס]]** בתפקיד קולונל ויליאם לאדלו
* **[[ג'וליה אורמונד]]** בתפקיד סוזנה
* **[[איידן קווין]]** בתפקיד אלפרד לאדלו
* **[[הנרי תומאס]]** בתפקיד סמואל לאדלו

## ביקורות והצלחה
הסרט קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים, ששיבחו את הצילום היפהפה של נופי מונטנה ואת הופעתו של בראד פיט. עם זאת, העלילה הדרמטית והרגשית הוגדרה לעיתים כמוגזמת. הסרט זכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (ג'ון טול) והפך להצלחה מסחרית משמעותית. הוא נחשב לאחת היצירות שהובילו את בראד פיט לפריצה גדולה בקריירת המשחק שלו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי טריסטאר
קטגוריה:סרטים שצולמו באלברטה
קטגוריה:סרטי 1994
קטגוריה:זוכי אוסקר: הצלם הטוב
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת ג'יימס הורנר
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אדוארד זוויק
10 Out of 10

"****" (בעברית: "**10 מתוך 10**") הוא סינגל של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי ההולנדי אוליבר הלדנס בשיתוף פעולה עם הזמרת האוסטרלית קיילי מינוג. בתחילה, השיר יצא כסינגל מסחרי בהוצאת חברות התקליטים קנגרולי טראקס ו-RCA רקורדס ב-5 באפריל 2023, ומאוחר יותר כרצועה עצמאית באלבום האולפן ה-16 של מינוג, *Tension* על ידי BMG רייטס מנג'מנט ודיירנוט. השיר נכתב על ידי אוליבר הלדנס, קיילי מינוג, ג'יימס אברהרט, ליאנה בנקס, ג'קסון פוטה ושרה הדסון, והופק על ידי אוליבר הלדנס, ג'קסון פוטה ודאק בלאקוול.

נכון לספטמבר 2024, השיר הושמע למעלה מ-13 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-1.3 מיליון פעמים ביוטיוב.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי קיילי מינוג
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי להט"ב
קטגוריה:שירי דאנס-פופ
אדורס

בלגנדריום של טולקין, **אֵדוֹרָס** (אנגלית: **Edoras**, משמעות ברוֹהִירִית: **"חצרות המלוכה"**) היא בירת ממלכת רוֹהָן ומקום ישיבתם של מלכי רוֹהָן.

## היסטוריה
לא ידוע מתי הוקמה אֵדוֹרָס. בהתחשב בכך ששמה הוא ברוֹהִירִית, כנראה שמה הוענק לה לאחר ביאת הרוֹהִירִים לרוֹהָן, שבאותם ימים נקראה קָלֵנַרְד'וֹן. מלך רוֹהָן השני, בְּרֵגוֹ, העביר את הבירה מפוֹלְד לאֵדוֹרָס וציווה לבנות בשטחה את מֶדוּסֶלְד, מקום משכנם של מלכי רוֹהָן. המלאכה הסתיימה בשנת 2569. בשנים 2758-2759 אֵדוֹרָס, יחד עם כל רוֹהָן, נכבשה על ידי בני דוּן ומנהיגם, וּוּלְף, ישב בה וכינה את עצמו "מלך רוֹהָן". בסופו של דבר בשנת 2759 הגיעה עזרה מגוֹנְדוֹר ובני דוּן נהדפו מרוֹהָן. באותה השנה נערכה ההמלכה של פְרֵאָלָף באֵדוֹרָס.

## גאוגרפיה
אֵדוֹרָס ממוקמת למרגלות ההרים הלבנים.

## קישורים חיצוניים
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:רוהן
3-Way (The Golden Rule)

"****" הוא סינגל של להקת הקומדיה המוזיקלית האמריקאית לונלי איילנד, בשיתוף פעולה עם הזמרים האמריקאים ג'סטין טימברלייק וליידי גאגא. השיר יצא ב-24 במאי 2021 בהוצאת חברת התקליטים יוניברסל ריפבליק רקורדס. השיר מופיע כסינגל המוביל של אלבום האולפן השלישי של הלהקה, *The Wack Album*. השיר נכתב על ידי לונלי איילנד, טימברלייק והפיוצ'ריסטיקס, והופק על ידי הפיוצ'ריסטיקס, אסא טאקון ורייאן & סמיטי.

השיר הופיע בקומדיית המערכונים האמריקאית סאטרדיי נייט לייב ב-21 במאי 2011. השיר והמערכון זכו לביקורות חיוביות מהמבקרים. השיר היה מועמד לפרס אמי לבידור בפריים טיים בקטגוריית מוזיקה ומילים מקוריות יוצאות מן הכלל.

השיר הושמע למעלה מ-111 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-22 מיליון פעמים בספוטיפיי.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי ניו ג'ק סווינג
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי הפיוצ'ריסטיקס
קטגוריה:שירים סאטיריים
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'סטין טימברלייק
קטגוריה:שירי להט"ב
קטגוריה:שירי ליידי גאגא
קטגוריה:שירי ג'סטין טימברלייק
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי פופ
קטגוריה:שירי R&B עכשוויים אמריקאיים
אנטל פורגאץ'

**אנטל פורגאץ**' (במקור **פרויד**, בהונגרית: **Forgács Antal**; ביצ'קה, 10 בפברואר 1910 – גרמניה, מרץ 1944) היה משורר ועיתונאי יהודי-הונגרי שנספה בשואה.

## קורות חיים
אנטל פרויד נולד במשפחה יהודית כבנם של לאיוש פרויד (1880–1928) סוחר תבואה ושל אירמה גרינפלד. "נולדתי בכפר וביליתי את ימיי בכפר עד גיל אחת עשרה. הורי היו מה שנקרא יהודים מתבוללים, הם דיברו רק הונגרית... (...) את ביתי מצאתי בשפה ההונגרית ובשירה ההונגרית, ואני יהודי.", כתב על עצמו ב-1939. מעט ידוע על חייו הקצרים ועל מותו הטרגי. הוא סיים תיכון "בעיר". הוא שירת כחייל בסולנוק (בסביבות 1928-1930).

שיריו פורסמו לראשונה באנתולוגיה "יוֹשַאג" (טוב לב) שיצאה לאור ב-1929. בתחילת שנות ה-30, כמה מביקורות ספריו הופיעו ב"סקירה חברתית" (Társadalmi Szemle). הוא היה מעורב בתנועה הקומוניסטית הבלתי חוקית. ב-1932, כאשר התארגנות כזו נחשפה, גם הוא נעצר, אחר כך שוחרר, כי לא נמצאו ראיות נגדו.

ספר שיריו השלם הראשון יצא לאור בשנת 1933, כלומר לאחר מעצרו, תחת השם "זמנים מחוספסים" או "זמנים מרירים" (Fanyar idők). לאחר מכן באו שני כרכי שירה נוספים ב-1936 וב-1938. כמו רבים מבני דורו היהודים, הוא עזב את ממלכת הונגריה (בסתיו 1938), אך גם לאחר מכן התפרסמו כתביו ושיריו בכתב העת "תקופתנו" (Korunk). הוא ברח מפריז לאזור הכפרי בעת הכיבוש הגרמני של צרפת ונפל בשבי הגסטפו בגרנובל ב-1944. הוא נשלח למחנה הריכוז דראנסי בצרפת, ומשם לגרמניה. מקום ושעת מותו אינם ידועים. ב-1949 הכריז בית המשפט המחוזי המרכזי בבודפשט על מותו בתאריך 15 באפריל 1944.

כמשורר, הוא שייך למה שנקרא הדור השלישי של כתב העת הספרותי ואמנותי החשוב ניוגט. באמצע שנות ה-30 הופיעו בכתב העת שיריו וביקורות קלות שלו. עד מהרה הוא עבר מהצורות החופשיות, אז אופנתיות מאוד, של שיריו הראשונים לצורות מוגבלות ומובנות יותר. בינתיים, שיריו הפכו חדורים יותר ויותר בחרדה, בתבוסה ובפחד, והתגלה בהם "טבעו הפסימי מטבעו". אמנם "הוא היה משורר מהאסכולה הסוציאליסטית" (...) אפשר לדבר על אישיותו כ"בזה לעולם ולחיים, אישיות מנותקת מהעולם".

מיקלוש רדנוטי הקדיש לו את שירו "Csöndes sorok lehajtott fejjel" (שורות שקטות בראש מורכן), המסיים את הכרך הראשון שלו (1930).

## יצירתו
ממוזער|<center> לוח הזיכרון שלו בבודפשט</center>
* זמנים מרירים (שירים, בודפשט, 1933)
* בדידות קרירה (שירים, בודפשט, 1936)
* על פי חוק הזמן שלי (שירים, בודפשט, 1938)
* העולם לא עונה (שירים נבחרים, בודפשט, 1963)

## לקריאה נוספת
* Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
* Havas Endre: *Forgács Antal.* In: Bóka László (szerk.): *Magyar mártír írók antológiája* Cserépfalvi, 1947 (50–51. o.)
*  622–623. o.
* ג'רג' באלינט: אנטל פורגאץ': ניוגט זמנים מרירים*,* 1933.
* גאבור גל /.G. G/: אנטל פורגאץ': בדידות קרירה תקופתנו*,* 1936. מאי, 451.
* פרנץ פייטה: בדידות קרירה בניוגט*,* 1936. 3.
* הפרסומים של אנטאל פורגאץ''<nowiki/>''' 1939. פרנץ גלמבוש: פרבומיו ב"תקופתנו" (1926–1940)
* שירתו של אנטל פורגאץ' באקדמיה הספרותית הדיגיטלית . 1965.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים יהודים הונגרים
קטגוריה:משוררים יהודים הונגרים
קטגוריה:נספי השואה
קטגוריה:מהגרים מהונגריה לצרפת
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1910
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1944
ויליאם ולס

**ויליאם היל ולס** (באנגלית: **William Hill Wells**; 7 בינואר 1769 – 11 במרץ 1829) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, חבר בהמפלגה הפדרליסטית, שכיהן כחבר האספה הכללית של דלאוור וכחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם דלאוור.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו ומשפחתו
ולס נולד ב-7 בינואר 1769 בברלינגטון, ניו ג'רזי. משפחתו הגיעה למחוז סאסקס כשהיה צעיר, ואביו פתח עסק מסחרי מצליח בדאגסבורו, שאותו המשיך ולס הצעיר. הוא היה בנם של רייצ'ל (היל) וריצ'רד ולס (1734–1801), שנולד בקינגסטון על ההאל באנגליה.   נישואיו לאליזבת דגוורת'י אידלוט, בת חסותו של גנרל מלחמת העצמאות ג'ון דגוורת'י,   הגדילו מאוד את עושרו, שכן היא ירשה שטחים גדולים של מחוז סאסקס. בינתיים הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין בדלאוור ב-1791, ועסק בכך בג'ורג'טאון שבדלאוור, ובסופו של דבר הרחיב את המשרד שלו לדובר שבדלאוור.

השחקן, המחזאי והבמאי אורסון ולס היה נין נין של ולס.

### קריירה מקצועית ופוליטית
ולס ייצג את מחוז סאסקס במשך מספר שנים באספה הכללית של דלאוור, בתחילה כיהן בבית הנבחרים של המדינה מהמושב של 1795 ועד למושב 1799. לאחר מכן נבחר כאיש המפלגה הפדרליסטית לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המושב שהתפנהבשל מותו של ג'ושוע קלייטון, וכיהן מ-17 בינואר 1799 עד 6 בנובמבר 1804. במהלך תקופה זו הצטרף לעמיתיו הפדרליסטים בהתנגדות לרכישת לואיזיאנה. הוא התפטר לפני סיום כהונתו כדי לחפש את מזלו בעסקי הנפט בצפון פנסילבניה. הוא חזר לבית הנבחרים של המדינה למושבים של 1811 ו-1812, ובילה את מושב 1813 בסנאט של המדינה. הוא נבחר שוב כחבר המפלגה הפדרליסטית לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המושב שהתפנה כתוצאה מהתפטרותו של ג'יימס בייארד האב, וכיהן מ-28 במאי 1813 עד 3 במרץ 1817. לבסוף, כיהן פעם נוספת במושב 1819 בבית הנבחרים של המדינה.

כל אותה התקופה המשיך לעסוק בעריכת דין בדאגסבורו ובמילסבורו, והיה מעורב מאוד בעסקי הנפט בפנסילבניה.

### מוות ומורשת
ולס מת ב-11 במרץ 1829 ליד דאגסבורו שבדלאוור, ונקבר בחצר הכנסייה של הנסיך ג'ורג', ליד דאגסבורו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מדלאוור
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1769
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1829
כריסטיאנה דל'אנה

**כריסטיאנה דל'אנה** (באיטלקית: **Cristiana Dell'Anna**; נולדה ב-24 באוגוסט 1985) היא שחקנית איטלקייה.

## קריירה
דל'אנה נולדה בנאפולי, לאב רופא ואם מורה. היא למדה בדרמה סטודיו לונדון  ובבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה.

לאחר כמה תפקידים קטנים, דל'אנה פרצה בשנת 2012, כאשר גילמה את התאומות Micaela e Manuela Cirillo באופרת הסבון "Rai 3 Un posto al sole".

ב-2015, קיבלה את תפקידה הידוע ביותר, פטריציה סנטור בסדרת הפשע "גומורה".

על הופעתה בסרט "מלך הצחוק" של מריו מרטון זכתה במועמדות של דוד די דונטלו לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר.

בשנת 2024 גילמה את התפקיד הראשי בסרט הדרמה הביוגרפי "קבריני" שם גילמה את דמותה של הנזירה פרנצ'סקה קבריני (אנ').

## פילמוגרפיה נבחרת

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה איטלקיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון איטלקיות
קטגוריה:בוגרי בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:בוגרות בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:ילידות 1985
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1985
המכון האמריקאי לאדריכלים

**המכון האמריקאי לאדריכלים** (באנגלית: **The American Institute of Architects**, מוכר גם בראשי התיבות: **AIA**) הוא ארגון מקצועי הפועל לקידום ההיבטים האמנותיים, המדעיים והמעשיים של האדריכלות באמצעות מחקר חינוך וטכנולוגיה, הגברת שיתופי הפעולה, התאגדות מקצועית לשם התערבות בהליכי חקיקה ורגולציה וקידום מעמדו של האדריכל. בסיס הארגון שוכן בוושינגטון די. סי. וסניפים פזורים בערים רבות ברחבי ארצות הברית. סניפים מקומיים של המכון נפתחו גם במדינות אחרות כמו יפן, בריטניה, הונג קונג ועוד.

## פעילות
בארגון חברים מעל ל-98,000 אדריכלים ובעלי מקצוע בתחומים חופפים. החברים בארגון מתחייבים לקוד אתי שמטרתו לקבוע סטנדרטים מחמירים ומקצועיים לעוסקים בתחום. הארגון מציע חמישה מסלולי חברות:
* אדריכל חבר (AIA): עבור אנשים הרשומים כאדריכלים ברשות רישוי מוכרת בארצות הברית
* אדריכל שותף (.AIA Assoc): עבור מתמחים ובעלי תואר אקדמי במקצועות האדריכלות שאינם מחזיקים ברישיון
* חברים בינלאומיים: עבור אדריכלים בעלי רישיון או שווה ערך לו מרשות רישוי מוכרת במדינה מחוץ לארצות הברית
* חברים אמריטוס: אדריכלים ותיקים מעל גיל 70 שאינם עוסקים יותר במקצוע והיו חברים בארגון לפחות 15 שנה
* חברים בעלי ברית: עבור בעלי מקצוע בתפקידים נלווים לאדריכלים כגון מהנדסים, אדריכלי נוף, מתכננים ועוד.

בנוסף, בחלק מהסניפים ישנן תוכניות חברות לסטודנטים לאדריכלות.

## פרסים והוקרה
### עמית המכון האמריקאי לאדריכלים (FAIA)
כ-3% מכלל החברים בארגון מוכרזים כעמיתי המכון, הדרגה הבכירה ביותר הניתנת במכון. התואר מוענק לאדריכלים אשר תרמו תרומה יוצאת דופן למקצוע באמצעות מצוינות עיצובית, תרומה בתחום החינוך האדריכלי או פעולה משמעותית לקידום המקצוע. ישנו גם תואר מקביל, עמית כבוד (.AIA Hon), אשר מוענק לאדריכלים עמיתים שאינם אמריקאים או לבעלי מקצוע שאינם אדריכלים ותרמו תרומה משמעותית כאמור. עמיתי המכון נושאים את התואר כתואר פוסט נומינלי, לדוגמה: *Arthur Wallace Rice, FAIA.*

### [[מדליית הזהב של AIA]]
מדליית הזהב של המכון האמריקאי לאדריכלים היא אות ההוקרה הגבוה ביותר אותו מעניקה הארגון כמדי שנה החל מ-1907. המדליה ניתנת על "עבודה בעלת השפעה מתמשכת על התיאוריה והפרקטיקה של האדריכלות".

בנוסף מעניק הארגון פרסים שונים כגון "פרס תומאס ג'פרסון" לאדריכלות ציבורית, "פרס 25 שנה" עבור מבנים יוצאי דופן שעמדו במבחן הזמן במשך לפחות 25 שנים, פרס בשיתוף איגוד הספריות האמריקאי עבור מצוינות בתכנון ספריות, ועוד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אגודות מקצועיות
קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים
קטגוריה:אדריכלות
תחנת העצמאות

**תחנת העצמאות** היא אחת מהתחנות בקו האדום כחלק מהדנקל, הנמצאת בבת ים, וסמוכה ליפו. מיקומה על שדרות העצמאות, סמוך להצטלבות עם רחוב רוטשילד, והיא נמצאת בין תחנת רוטשילד, כ-490 מטרים מערבה ממנה, לתחנת מחרוזת, 620 מטרים צפונית לה. התחנה היא תחנה עילית, ונקראת על שם עצמאות ישראל. עוברים בה הקווים R1 (לתחנה המרכזית של פתח תקווה) ו-R2 (לדפו קריית אריה)

התחנה נפתחה, יחד עם שאר הקו האדום של הרכבת הקלה בגוש דן, בתאריך 18 באוגוסט 2023.

## מיקום
תחנת העצמאות שוכנת בצפון העיר בת ים בשדרות העצמאות, מצפון לרחוב רוטשילד, ומשאירה בו נתיב נסיעה אחד לדרום ושניים לצפון. התחנה סמוכה לכיכר המגינים (ידוע בתור "*המצבה*"). ליד התחנה נמצאים גן שעשועים הלפר, גן מורל, גן הגיבורים ופארק יפו.

מול התחנה מתנשא מגדל נחום, שתואר כ"אחד המבנים המכוערים בעולם", בשל צורתו הברוטליסטית. בסמוך לתחנה שוכן גם "פסאז' העצמאות", פסאז' קניות ידוע בעיר. בפינת הרחובות רוטשילד ובלפור הסמוך נמצא מחנה ראובן, מתחם ובו בניין בן שתי קומות אשר בתקופת המנדט הבריטי שימש כבית חולים לחולי נפש, ובתקופת מלחמת העצמאות שימש כמטה פיקוד של ההגנה והיווה עמדה קדמית בין בת ים ואזור הקרבות ביפו.

בנוסף, התחנה ממוקמת על מרכז העיר של בת ים, שדרות העצמאות ורחוב רוטשילד, שלאורכם עסקים וחנויות רבות ושירות תחבורה ציבורית לכל חלקי העיר.

בקרבת התחנה תחנת אוטובוס, בה עוברים קווים לחולון, פתח תקווה, רמת גן, בני ברק, תל אביב ויפו.


Bat-Yam-kikar-hameginim-1.jpg|כיכר המגינים – "המצבה"

## ראו גם

* תחבורה בבת ים

## קישורים חיצוניים

* תחנת העצמאות באתר הדנקל

* תחנת העצמאות באתר נת"ע
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בת ים: מבנים
קטגוריה:בת ים: תחבורה
העצמאות
קטגוריה:הנצחת מערכות ישראל