ממשלת ישראל השבע עשרה

**ממשלת ישראל השבע עשרה**, בראשותו של יצחק רבין, מכונה גם **ממשלת רבין הראשונה**, פעלה מ-3 ביוני 1974 עד 20 ביוני 1977, בתקופת כהונתה של הכנסת השמינית.

כהונתה של ממשלת ישראל השבע עשרה, בראשותו של יצחק רבין, התאפיינה במאמץ רב-מערכתי להתמודדות עם אתגרי התקופה שלאחר מלחמת יום הכיפורים, תוך קידום הסדרים מדיניים ורפורמות כלכליות ופנים-מדיניות. במישור המדיני-ביטחוני, ההישג המרכזי היה חתימת הסכם הביניים עם מצרים בספטמבר 1975, שהניח את היסודות לחתימת הסכם שלום מלא.  בנוסף, הממשלה הוכיחה יכולת מבצעית יוצאת דופן עם ביצועו המוצלח של מבצע אנטבה ביולי 1976, לשחרור חטופי מטוס "אייר פראנס" באוגנדה, שהפגין את הנחישות וכוח ההרתעה הישראלי. 

במישור הכלכלי, הממשלה פעלה לייצוב הכלכלה ולטיפול בנטל התקציבי שנבע מהמלחמה. בתקופה זו יושמה רפורמת המיסוי המקיפה על פי מסקנות ועדת בן שחר, ששיאה היה הטלת מס ערך מוסף (מע"מ) לראשונה בישראל. רפורמה זו נועדה לשפר את יעילות גביית המס ולהרחיב את בסיס המס. כמו כן, הונהגה מדיניות "פיחות זוחל" בשערי מטבע החוץ, במטרה לעודד יצוא ולמתן את האינפלציה. 

במישור הפנים-חברתי, הממשלה המשיכה ביישום מדיניות התיישבות, תוך הקמת יישובים חדשים בגליל (תוכנית המצפים) וכן יישובי הכוכבים ביהודה ושומרון, כחלק מתפיסה ביטחונית ואסטרטגית רחבה. הממשלה סיימה את כהונתה במאי 1977 לאחר התפטרות ראש הממשלה, על רקע פרשת "חשבון הדולרים", והתקיימו בחירות שהובילו ל"מהפך".

## הרכב הכנסת השמינית ערב הקמת הממשלה
[250px|שמאל|ממוזער|ממשלת ישראל השבע עשרה בראשותו של [יצחק רבין ב-3 ביוני 1974, יום השבעתה, בבית הנשיא אפרים קציר. עומדים משמאל לימין: משה ברעם, אהרן ידלין, יהושע רבינוביץ', שלמה הלל, משה קול, גדעון האוזנר, חיים יוסף צדוק, שמעון פרס, שולמית אלוני, ויקטור שם-טוב, שלמה רוזן, חיים בר-לב, אברהם עופר, ישראל גלילי, גד יעקבי, אהרן אוזן, אהרן יריב וגרשון אבנר מזכיר הממשלה. יושבים משמאל לימין: יצחק רבין, אפרים קציר ויגאל אלון]]

## הקמת הממשלה
עם התפטרות ראש הממשלה, גולדה מאיר, בעקבות דו"ח ועדת אגרנט, התמודד רבין על הנהגת מפלגת העבודה מול שמעון פרס. זו הייתה ההתמודדות ראשונה מבין רבות בין השניים. בהצבעה החשאית במרכז מפלגת העבודה קיבל רבין 298 קולות לעומת 254 להם זכה פרס. לאחר ניצחונו בבחירות פנימיות אלו, התמנה רבין ב-3 ביוני 1974 לראש הממשלה החמישי של מדינת ישראל.

## ציוני דרך ומדיניות
בחזית המדינית נערך בתחילת כהונתו של רבין המשא ומתן עם מצרים על הסכמי הביניים שבעקבות מלחמת יום הכיפורים. במסגרת המלחמה בטרור ערך צה"ל את "מבצע אנטבה". הממשלה סבלה מסכסוכים בין רבין לבין שר הביטחון שמעון פרס, שרבין הרגיש כי הוא חותר תחתיו. פרס החליש מאוד את יכולתו של רבין לעשות שינויים, אם כי ספק אם היה ביכולתה של ממשלת רבין לחולל שינוי משמעותי במורשת הקשה בתחום הכלכלי, המדיני, הפנימי והציבורי שהותירו הממשלות הקודמות גם ללא פעילותו של פרס.

תנועת "גוש אמונים" הגבירה בתקופה זו את פעילותה, ובגיבויו של שר הביטחון שמעון פרס, כמו גם בתמיכה של חלק מצעירי המפד"ל, כמו זבולון המר. היא החלה לפעול לעידוד הקמת התנחלויות יהודיות ביהודה ושומרון. בתקופת כהונתה של ממשלה זו נחקרו והתגלו פרשות שחיתות בצמרת המדינה, בהן היו מעורבים אישים כמו מועמדו של רבין לתפקיד נגיד בנק ישראל, אשר ידלין, ושר השיכון והבינוי אברהם עופר.

ההתרחשות הדרמטית בשנות ממשלת רבין הייתה בתחום הכלכלי, שעמד במרכז תשומת הלב לאורך כל תקופת כהונתה. האינפלציה, שהחלה לעלות כבר בתחילת שנות השבעים, גאתה אחרי מלחמת יום הכיפורים ומשבר הנפט. רבין ושר האוצר יהושע רבינוביץ לא רצו, וככל הנראה גם לא יכלו, לנקוט במדיניות של ריסון תקציבי, שמשמעותה הייתה פיטורי עובדים במגזר הממשלתי וקיצוץ בתוכניות הרווחה. הממשלה הנהיגה רפורמה מקיפה בנושא המיסים בעקבות המלצות ועדת בן שחר, ולראשונה הנהיגה תשלום מס ערך מוסף. כן הוחל בשנת 1975 לקבוע את שערי מטבעות החוץ לראשונה מדי יום, בשיטת הפיחות הזוחל.

### סוף כהונת הממשלה
ב־14 בדצמבר 1976 נערכה בכנסת הצבעה על הצעת אי אמון, שהגיש הרב קלמן כהנא מסיעת פועלי אגודת ישראל בשל חילול השבת שנגרם, כאשר חלק משרי הממשלה לא הספיקו לחזור לביתם לפני כניסת השבת מטקס קבלת מטוסי ה־F-15 הראשונים של חיל האוויר. שניים משלושת שרי סיעת המפד"ל נמנעו בהצבעה. רבין, בהתייעצות עם שר המשפטים חיים צדוק, החליט לראות את הצבעתם זו כהתפטרות. הוא הודיע על כך בכנסת ב־20 בדצמבר, ובאותו לילה כינס ישיבת ממשלה מיוחדת בו הודיע על כוונתו להתפטר, ונסע לבית הנשיא להגיש את התפטרותו. במהרה התקבל חוק לפיזור הכנסת, והקדמת הבחירות ל־17 במאי 1977, מה שהבטיח שהממשלה תהיה עד אחרי הבחירות ממשלת מעבר בה אי אפשר להביע אי אמון. הליך זה כונה אחר כך בלעג "התרגיל המבריק".

בהתמודדות הפנימית במרכז מפלגת העבודה, שהתקיימה בפברואר גבר רבין על שר הביטחון שמעון פרס ברוב קטן, ונבחר למועמד המערך השני לראשות הממשלה. אולם, בעקבות הפרסום ב-15 במרץ 1977 על קיום חשבון בנק בחו"ל השייך לרבין ואשתו, בניגוד לחוק הפיקוח על מטבע זר, התפתחה פרשת חשבון הדולרים. ב־7 באפריל 1977, בשעה 23:40, הודיע רבין על הסתלקותו ממועמדותו לראשות הממשלה. ב־10 באפריל 1977, בחר מרכז מפלגת העבודה ברוב גדול בשר הביטחון שמעון פרס להיות המועמד החדש לראשות הממשלה במקומו של רבין. כתוצאה מכך, פרס נטל על עצמו את תפקידי ההנהגה והניהול הפוליטי של מפלגת העבודה, ובאופן מעשי גם את תפקיד "ראש ממשלה בפועל". מבחינה חוקית, החוק לא אפשר לפרס להפוך באופן רשמי לראש ממשלה בפועל כל עוד הממשלה הייתה ממשלת מעבר, וכן מנע גם מרבין להתפטר. לכן, אף על פי שפרס החל למלא בפועל את התפקיד, רבין נותר באופן רשמי ראש הממשלה.

## סיעות הקואליציה

;**מספר הח"כים החברים בקואליציה:**
* 61 ח"כים לפני הצטרפות סיעת מפד"ל (3 ביוני 1974 - 29 באוקטובר 1974).
* 71 ח"כים לפני פרישת סיעת רצ (29 באוקטובר 1974 - 6 בנובמבר 1974).
* 68 ח"כים לפני פרישת חבר הכנסת אריה לובה אליאב (6 בנובמבר 1974 - 29 באפריל 1975).
* 67 ח"כים לפני הדחת סיעת מפד"ל (29 באפריל 1975 - 22 בדצמבר 1976).
* 57 ח"כים לאחר מכן (22 בדצמבר 1976 - 20 ביוני 1977).

## הרכב הממשלה
עם כינונה כללה הממשלה 19 שרים, 16 שרים מטעם המערך, 2 שרים מטעם הליברלים העצמאיים ושולמית אלוני מרצ. מקרב שרי המערך בממשלה השש עשרה, לא נכללו בממשלה ה-17: גולדה מאיר, משה דיין, אבא אבן, פנחס ספיר וחיים גבתי. במקומם נכנסו השרים החדשים: אברהם עופר, אהרן ידלין, גד יעקבי ומשה ברעם.

בסוף אוקטובר 1974, עם הצטרפותה של המפד"ל לקואליציה, עלה מספר השרים ל-21, כאשר שלושה שרים של המפד"ל הצטרפו לממשלה ואילו שולמית אלוני מרצ פרשה ממנה. התפטרותו של אהרן יריב, בראשית 1975, הקטינה את מספר השרים ל-20. פיטוריהם של שרי המפד"ל במסגרת התרגיל המבריק הקטין את מספר השרים ל-17, והתאבדותו של אברהם עופר הוריד את מספר השרים ל-16.

בסך הכל כיהנו בממשלה 23 שרים, אם כי לא כולם ביחד. מתוכם, 17 המשיכו מממשלות קודמות (רבין, אלון, רבינוביץ, שם-טוב, פרס, בר-לב, הלל, חזני, בורג, קול, גלילי, צדוק, אוזן, יריב, האוזנר, רוזן ורפאל) ו-6 שרים כיהנו לראשונה בממשלה זו (עופר, ידלין, יעקבי, ברעם, המר ואלוני).

### חילופי שרים

## לקריאה נוספת
* עמוס שיפריס, **ממשלת רבין הראשונה 1977-1974**, צור יגאל: פורת, 2013.

## קישורים חיצוניים
* 

①17
קטגוריה:הכנסת השמינית
קטגוריה:שנות ה-1970 בישראל
קטגוריה:1974 בפוליטיקה
קטגוריה:1975 בפוליטיקה
קטגוריה:1976 בפוליטיקה
קטגוריה:1977 בפוליטיקה