open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מרבו קטן

**מרבו קטן** (שם מדעי: *Leptoptilos javanicus*), הוא מין עוף גדול ממשפחת החסידתיים השייך לסוג מרבו וקטן מקרוביו מרבו ענק ומרבו אפריקני.

אורכו של המרבו 87–93 ס"מ, גובהו 110–120 ס"מ ומשקלו 4-5.7 ק"ג. הוא בעל מקור ענקי ואפרפר וראש גדול עם גוון אפור ובעל מעט נוצות על גולגולתו. הגוף לבן עם כנפיים גדולות ושחורות. הרגליים ארוכות והזנב קצר. הדלדל שלו בצבע צהוב.

הוא מצוי בטבע בנהרות ואגמים גדולים וכן בביצות וגדות יערות בהודו, נפאל, סרי לנקה, בנגלדש, מיינמאר, תאילנד, ווייטנאם, מלזיה, לאוס, סינגפור, אינדונזיה וקמבודיה. ייתכן שהוא חי גם בבהוטן.

הוא נע בין צמחי המים והביצה וניזון מדגים, צפרדעים, לטאות, נחשים ומכרסמים וגם מעט מנבלות. ראשו העצום מעוצב להגיע לפגרים מבלי להתלכלך. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1821
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תומאס הורספילד
קטגוריה:חסידתיים
קטגוריה:הודו: עופות
שעוות גבינה

ממוזער|שעוות גבינות גרגירית בטרם המסה
**שעוות ה[[גבינה]]** או **שעווה לציפוי גבינה** הוא חומר המיועד לציפוי גבינות מסוימות. מטרת השעווה היא למנוע התייבשות של הגבינה וכמו כן למנוע היווצרות בקטריות בזמן ההבחלה על גבי הגבינה המיוצרת.

## מראה השעווה הגולמי
מראה השעווה הגולמי הוא בדרך כלל גרגירי ואותו הופכים למצב נוזל על ידי התכה. הצבעים הנפוצים של השעווה הם: אדום, שחור וצהוב שהוא טבעי ולא צבוע.

אין לאכול את השעווה, אלא להסירה ולהשליכה.

## גבינות נפוצות
סוגי הגבינות הנפוצות ביותר המצופות בשעווה הן גבינת גאודה וגבינת אדם.

## אופן ציפוי הגבינה בשעווה
אפשר לחלק את אופן הציפוי בשעוות הגבינה לארבעה שלבים עיקריים:

# ייבוש הגבינה היטב על ידי מטלית סופגת על מנת למנוע התפתחות בקטריאלית. 
# התכת גרגירי השעווה לנוזל בטמפרטורות הנעות בין 92 ועד 95 מעלות צלזיוס. השיטה הרצויה להתכה הנה העמדת צנצנת עם השעווה בתוך סיר מים וחימומו עד לרמה הרצויה.
# מריחה מהירה של השעווה באמצעות מברשת. 
# הטבלה נוספת של הגבינה בשעווה ללא המברשת. 

לאחר כלל השלבים הללו הגבינה צריכה לנוח מספר שבועות או חודשים בתנאים של טמפרטורה ולחות מסוימים, המתאימים לכל סוג של גבינה באופן ספציפי, וזאת עד אשר תבחיל ותהייה ראויה למאכל.

קטגוריה:גבינה
גבינה
אנטולי אנטונוב

**אנטולי איוואנוביץ' אנטונוב** (ברוסית: **Анатолий Иванович Антонов**; נולד ב-15 במאי 1955 באומסק) הוא דיפלומט ומדינאי רוסי שכיהן כסגן שר ההגנה הרוסי וכשגריר רוסיה בארצות הברית במשך 7 שנים מאוגוסט 2017 ועד אוקטובר 2024.

ב-28 בדצמבר 2016 מונה לכהן כסגן שר החוץ הרוסי. בפברואר 2017 הוכרז כמועמד להחליף את סרגיי קיסליאק בתפקיד שגריר רוסיה בארצות הברית. מועמדותו אושרה בהצבעת הדומה ב-18 במאי 2017 והוא מונה בצו נשיאותי מ-21 באוגוסט 2017.

## קריירה
ממוזער|אנטונוב במדי סגן שר ההגנה
אנטולי אנטונוב נולד ב¯15 במאי 1955 באומסק. בשנת 1978 השלים לימודיו בפקולטה ליחסים כלכליים בינלאומיים של המכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים של מוסקבה וב-1984 השלים דוקטורט.

ב-1978 החל לעבוד במשרד החוץ ועבד בנציגויות שונות וביחידות הסמך של המשרד.

בשנים 2004–2011 ניהל את המחלקה לענייני פירוז וביטחון במשרד החוץ ועמד בראש המשלחת הרוסית לניהול משא ומתן עם ארצות הברית בעניינים צבאיים ופוליטיים לפני החתימה להסכם על מניעת אי הפצת נשק גרעיני והאמנה על איסור שימוש בנשק ביולוגי וכימי. במסגרת תפקידו השתתף במספר אסיפות כלליות באו"ם.

בפברואר 2011 נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב מינה אותו לתפקיד סגן שר ההגנה של רוסיה. במסגרת תפקידו היה אחראי לשיתוף פעולה בינלאומי בתחום הטכנולוגיות הצבאיות ולהכנת הסכמים בינלאומיים בתחום הצבאי ובעיקר בתחום צמצום מאגרי הנשק הגרעיני.

בשל משבר אוקראינה וסיפוח חצי האי קרים (2014) הוכנס בספטמבר 2015 לרשימת האישים שהוטלו עליהם סנקציות מצד מדינות המערב.

בדצמבר 2016 ולדימיר פוטין מינה אותו לתפקיד סגן שר החוץ של רוסיה, האחראי לעניין צבא וביטחון.

לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 הוצב כמועמד להחליף את סרגיי קיסליאק בתפקיד שגריר רוסיה בארצות הברית. במאי 2017 הוצב רשמית כמועמד וזו אושרה על ידי הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית זמן קצר לאחר מכן. מינויו נכנס לתוקף באוגוסט 2017. אנטונוב כיהן בתפקיד עד לאוקטובר 2024. ידוע כדובר אנגלית ובורמזית.

לאחר שובו למוסקבה, החל לשמש כיועצו של יו״ר בנק VTB אנדריי קוסטין לענייני יחסים עם מדינות BRICS.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי מפלגת רוסיה המאוחדת
קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:דיפלומטים רוסים
קטגוריה:שגרירי רוסיה
קטגוריה:בוגרי המכון הממלכתי ליחסים בין-לאומיים של מוסקבה
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1955
איי צ'טהאם

ארכיפלג **איי צ'טהאם** (באנגלית: **Chatham Islands**) ממוקם באוקיינוס השקט כ־680 קילומטרים דרומית־מזרחית לניו זילנד. הארכיפלג מורכב מעשרה איים הממוקמים ברדיוס של 40 קילומטרים.

הארכיפלג שייך באופן רשמי לניו זילנד משנת 1842.

שניים מהאיים הגדולים ביותר בארכיפלג מיושבים - האי צ'טהאם והאי פיט, אשר לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2013 כוללים בסך הכל 600 תושבים. בעיירה וייטאנגי (Waitangi), שהיא היישוב המרכזי בארכיפלג, גרים כ-200 תושבים.

## גלריית תמונות

View_from_Chatham_Islands.jpg|תצלום שנלקח בחלק הדרום-מערבי של האי הראשי לעבר מפרץ פטר
Port_Hutt.jpg|תצלום רצועת החוף של היישוב פורט האט (Port Hutt) מצפון מזרח
Tarawhenua_Pt,_Rabbit_Is,_Sugar_Loaf_and_Mangere_Islands.jpg|במרכז התמונה ניתן להבחין בטארהנואה פוינט ואי הארנב. במרחק רב יותר ניתן להבחין באי שוגר לוף ואיי מאנגר


## לקריאה נוספת
* ג'ארד דיימונד. רובים, חיידקים ופלדה. הוצאת עם עובד. ת"א. 2002 . חלק ראשון  פרק 2.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו זילנד: ארכיפלגים
קטגוריה:אוסטרלאסיה הממוזגת
נועה זילברמן

**נועה זילברמן** היא אתלטית ישראלית בעבר, אלופת ישראל (1956) ושיאנית ישראל בריצת 200 מטר ואלופת ישראל (1956) בקפיצה לרוחק.

## ביוגרפיה
זילברמן גדלה בקיבוץ גניגר והתאמנה בקבוצה של הקיבוץ.

### 1955
במרוץ הקפת התבור שנערך בנובמבר 1955 זכתה זילברמן במקום הראשון. הריצה הייתה למרחק של 700 מטר (2:30.3 דקות), לפני נעמי צברי מהפועל כפר רופין (2:38.7 דקות).

### 1956
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בסוף יוני 1956 זכתה זילברמן ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בריצת 200 מטר בשיא ישראלי חדש של 26.9 שניות, שיפור לשיא בן ה-3 חודשים של רינה ויינרייך (27.0 שניות), לפני אילנה אדיר מברית מכבים עתיד (26.9 שניות). שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי אילנה קרשיק (26.6 שניות). ובקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.11 מטר, לפני אהובה קראוס מהפועל רחובות (4.98 מטר) ואסתר רובין ממכבי תל אביב (4.82 מטר). מדליית ארד, בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.0 שניות, אחרי רינה ויינרייך ממכבי תל אביב שקבעה שיא ישראלי חדש של 12.6 שניות, שיפור לשיא הטרי בין החודשיים של אילנה אדיר (12.7 שניות). אדיר סיימה שנייה באליפות (12.7 שניות).

בתחרות אתלטיקה בין נבחרת ישראל לנבחרת טורקיה שנערכה באנקרה באוגוסט אותה שנה, זכתה זילברמן במקום ראשון בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.08 מטר.

במרוץ הקפת התבור שנערך ב-29 בדצמבר אותה שנה היא זכתה שוב במקום הראשון. הריצה הייתה למרחק של 800 מטר (2:29.0 דקות).

### 1957
בתחרויות האתלטיקה במכביה החמישית שנערכו בספטמבר 1957 זכתה זילברמן במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.89 מטר, אחרי דבורה טרנר מבריטניה (5.06 מטר) וג'. קלרמן מאוסטרליה (5.03 מטר). במרוץ הקפת התבור שנערך בדצמבר אותה שנה היא זכתה פעם שלישית ברציפות במקום הראשון.

### 1961
בתחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל השביעי שנערכו במאי 1961 זכתה זילברמן במדליית כסף בקפיצה לרוחק בשיא הפועל חדש של 5.37 מטר, אחרי מרי ביגנאל מאנגליה (5.91 מטר).

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השישית שנערכו בספטמבר אותה השנה היא זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.24 מטר, אחרי אנה מריה נורסה מאיטליה שקבעה שיא מכביה חדש של 5.32 מטר ולפני לאה לוי מישראל (5.15 מטר).

## הערות שוליים

קטגוריה:אצניות ישראליות
קטגוריה:אצנים ישראלים
קטגוריה:אלופות ישראל בריצה
קטגוריה:אלופי ישראל בריצה
קטגוריה:אלופות ישראל בקפיצה לרוחק
קטגוריה:אלופי ישראל בקפיצה לרוחק
קטגוריה:שיאניות ישראל בריצה
קטגוריה:שיאני ישראל בריצה
קטגוריה:גניגר: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
דבורה טייטלבאום

**דבורה טייטלבאום** (1941–2008) הייתה ביוכימאית ישראלית, שותפה לפיתוח התרופה קופקסון לטרשת נפוצה.

## קורות חייה
דבורה סביצקי נולדה בתל אביב ב-1941 להורים שעלו מפולין בשנות ה-30. היא גדלה בתל אביב. למדה בבית הספר העממי אחד העם ובתיכון במגמה ביולוגית.

בשירותה הצבאי הכירה את חיים טייטלבוים, לימים תא"ל בצה"ל, והם נישאו ב-1962. היו להם שני ילדים: שי ושגית.

דבורה טייטלבוים למדה תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת תל אביב וסיימה ב-1966 את התואר השני. לאחר מכן עברה למכון ויצמן למדע, והחלה בלימודי דוקטורט אצל פרופ' רות ארנון במחלקה לאימונולוגיה.

במשך שנים רבות עסקה במחקר בתחום פיתוח תרופה למחלת הטרשת הנפוצה, עליו עבדה יחד עם מיכאל סלע ורות ארנון. המחקר הביא לפיתוחו של החומר קופולימר 1, פולימר סינתטי, שהיה הבסיס לתרופה פורצת הדרך, הקופקסון, המיוצרת על ידי חברת טבע משנת 1995. ב-1974 סיימה טייטלבוים את הדוקטורט, ועד אז הספיקו החוקרים לרשום פטנט על החומר, בחלקים שווים בין שלושתם: סלע, ארנון וטייטלבוים.

טייטלבאום נשארה במכון ויצמן והמשיכה לעבוד על הקופקסון כעמיתת מחקר במחלקה לאימונולוגיה. כשהחלה חברת טבע לפתח את הקופקסון כתרופה, שימשה יועצת לחברה, וסייעה לה בתכנון וביצוע המחקרים והניסויים.

טייטלבוים יצאה ב-1980 להשתלמות של שנה באוניברסיטת טאפטס בארצות הברית.

נפטרה מסרטן ב-2008. לאחר מותה הקימו ילדיה, לזכרה ולזכר אביהם, קרן מחקרים במכון ויצמן, התומכת בשיתופי פעולה בין המכון לבתי חולים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* מדענים ישראליים איתרו מאפיינים גנטיים המשפיעים על תגובה של חולי טרשת נפוצה לתרופה קופקסון, באתר מכון ויצמן, 10 באוקטובר 2007
* על דבורה טייטלבוים ז"ל, באתר רבדים

קטגוריה:מפתחי תרופות ישראלים
קטגוריה:ביוכימאיות ישראליות
קטגוריה:ביוכימאים ישראלים
קטגוריה:אימונולוגיות ישראליות
קטגוריה:אימונולוגים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:בוגרי בית הספר אחד העם (תל אביב)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2008
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
רשת החשמליות של גאלאץ

[ממוזער|שמאל|רשת קווי ה[חשמלית|חשמליות של גאלאץ ב-1935]]
[ממוזער|שמאל|רשת קווי ה[חשמלית|חשמליות של גאלאץ ב-1975]]
[ממוזער|שמאל|רשת קווי ה[חשמלית|חשמליות של גאלאץ ב-2016]]
בעיר גאלאץ, ברומניה, התחבורה הציבורית הפנימית מבוססת במידה רבה על רשת של חשמליות, שהתחילו לפעול כבר ב-14 באוגוסט 1900.

ב-1895 נוסח בצרפתית המסמך "Acte constitutif et statuts de la societé anonyme d’explotation des tramways de Galatz et de Roumanie" (מסמך חוקתי וסטטוטורי של החברה האנונימית לניצול חשמליות בגאלאץ וברומניה) וב-22 בספטמבר, באותה שנה, חתמו עליו 14 בעלי המניות. ב-1900 נוסדה החברה בהתבסס על הון בלגי והקימה בגאלאץ חמישה קווי חשמליות ברוחב מטר אחד, שפעלו על פני מסילה באורך 26,5 קילומטרים.

בתקופת ינואר 1917 עד יוני 1919, בגלל מלחמת העולם הראשונה, הושבתה תנועת החשמליות והיא התחדשה אחרי המלחמה. בשנות השלושים של המאה העשרים התווספו 19 חשמליות תוצרת מספנות גאלאץ. במלחמת העולם השנייה סבלה גאלאץ מהפצצות קשות משני הצדדים ובגלל הנזקים נפסקה תנועת החשמליות ב-1944. ב-1948 התחדשה הפעלת החשמליות עם 7 חשמליות משופצות ומתוקנות.

ב-1962 הוקמה חברה לתחבורה ציבורית עירונית בגאלאץ והיא שילבה 55 חשמליות עם אוטובוסים, מוניות ומשאיות. מרכז החשמליות נקבע בהנגר המטוסים המושבת לאחר סגירת שדה התעופה המקומי. בנובמבר 1970 הוקמה חברה מחוזית ומספר קרונות החשמלית עלה ל-170 ונסללו 32,8 קילומטרים של מסילות ברוחב 1,435 מטר. לאחר 1980 נוספו עוד 33,8 קילומטרים של מסילות רחבות ונוצרי מסלולים חדשים לחשמליות. החשמליות הפכו לאמצעי התחבורה הציבורי העיקרי בגאלאץ והעלות הזולה של הפעלתן הובילה לשימוש בחשמליות גם עבור הובלת סחורה, חשמליות הותאמו במיוחד להובלת פירות וירקות.

אחרי המהפכה הרומנית (1989), כמו תחומים רבים אחרים, גם תחום החשמליות סבל מהזנחה, צמצום ואפילו היו מחשבות על הפסקת השימוש בחשמליות. בשנים 1990 עד 2011 בוטלו 21 מסלולי חשמליות בגאלאץ והוחמצה ההזדמנות לאחד את רשת החשמליות של גאלאץ עם רשת החשמליות של בראילה. לאחר 2011 החלו לחדש את הרשת ונכון ל-2016 החשמליות של גאלאץ פועלות ב-17 מסלולים.

## קישורים חיצוניים

* Despre transportul local din Galati 

## הערות שוליים

קטגוריה:גאלאץ
קטגוריה:רומניה: רכבות
קטגוריה:חשמליות
עוולת מטרד

בדיני נזיקין, **עוולות מטרד** היא קבוצה של עוולות המגינות על זכותם של בני אדם ליהנות מרכושם או מהרכוש הציבורי.

בפקודת הנזיקין, כולל פרק עוולות המטרד את מטרד ליחיד, מטרד לציבור, הפרעה לאור שמש ועוולת מניעת תמיכה.

## משטר האחריות

בסיס האחריות של עוולות המטרד הוא מעורב קנייני-נזיקי. הרעיון הבסיסי שעומד ביסוד עוולות המטרד הוא שיש לפצות את הניזוק על הפגיעה בזכויותיו הקנייניות במקרקעין וההנאה מהם. 

פועל יוצא מבסיס אחריות קנייני-נזיקי זה הוא משטר אחריות המחמיר יחסית עם הנתבע. משטר אחריות זה, זכה בפסיקה לכינוי "אחריות מוגברת" והוא מבוסס על הדרישה כי הנזק לנתבע היה צפוי על ידי הנתבע כתוצאה ממעשהו של האחרון.  
מבחן הצפיות הוא מבחן אובייקטיבי. גם אם הנתבע לא צפה את הנזק בפועל, אך לפי מבחן האדם הסביר היה עליו לצפותו - הוא ייחשב כאחראי לנזק. בגדריה של אחריות זו אין כל צורך בקביעה כי הנתבע לא נקט בכל האמצעים הסבירים, בין מצידו ובין מצד הזולת, למניעת הנזק כפי שנדרש כדי לבסס התרשלות בנזיקין.  

בהתאם לכך, בפרשת **שאה** נפסק כי בגדרה של האחריות שחלה בפרק המטרדים  די בכך שהנתבע היה מודע או צריך היה להיות מודע לעובדה שהמעשה אשר בוצע  עשוי לגרום לנזק וכי בהתקיים תנאי זה תחול האחריות על הנתבע גם אם נקט בכל הצעדים הסבירים כדי למנוע את הנזק.

## הערות שוליים

קטגוריה:דיני נזיקין
קטגוריה:דיני מקרקעין
חצי האי דור

**חצי האי דור** (באנגלית: **Door Peninsula**) הוא חצי אי במזרח מדינת ויסקונסין שבארצות הברית. חצי האי הוא יעד נופש פופולרי. בתחומו של חצי האי נמצא חלקו הצפוני של מחוז בראון, חלקו הצפוני של מחוז קהוואני, וכל מחוז דור. עם השלמת יצירת תעלת סטורג'ן ביי ב-1882 הקצה הצפוני של חצי האי הפך לאי נפרד.

## היסטוריה
ברחבי חצי האי נמצאו עדויות ארכאולוגיות המעידות על כך שמספר שבטים אינדיאנים גרו לאורך ההיסטוריה בחצי האי. בשנת 1634 החוקר הצרפתי ז'אן ניקולט הגיע לחצי האי בעת שחיפש את הנתיב הימי לאסיה דרך אמריקה הצפונית. ניקולט זכור בפולקלור של ויסקונסין בכך שסבר בתחילה כי השבטים האינדיאנים של חצי האי דור הם אסייתים ובעקבות כך מיהר לחגוג משום שסבר שהוא הצליח להגיע למזרח הרחוק. 

שמו של חצי האי נובע משמו של מצר קטן הממוקם בסמוך לחצי האי, בין חצי האי והאי וושינגטון, אשר נחשב למסוכן במיוחד בימי קדם, מכיל כיום ספינות טרופות רבות, ועל כן השבטים האינדיאניים נתנו לו את השם ההולם שתורגם מאוחר יותר לצרפתית כ"Porte des Morts" ועל בסיס תרגום זה תורגם בהמשך לאנגלית בשם "Death's Door" (הדלת למוות).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ויסקונסין: גאוגרפיה
קטגוריה:ארצות הברית: חצאי איים
נשיקת אשת העכביש (סרט)

**נשיקת אשת העכביש** (באנגלית: **Kiss of the Spider Woman**) הוא סרט דרמה אמריקאי - ברזילאי משנת 1985 המבוסס על רומן בשם זה מאת הסופר הארגנטיני מנואל פויג משנת 1976. פויג גם עיבד את הספר למחזה וב-1993 הוא עובד למחזמר מצליח שזכה בשבעה פרסי טוני.

את הסרט ביים הבמאי הברזילאי יליד ארגנטינה הקטור בבנקו ובתפקידים הראשיים מופיעים ויליאם הרט וראול ג'וליה בתפקידים של הומוסקסואל ואיש מחתרת, אסירים.

הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר: פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר ופרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. השחקנית סוניה בראגה משחקת בשלושה תפקידים: מרתה, חברת מחתרת, לני ואשת העכביש (דמויות מסיפוריו של האסיר ההומוסקסואל). ויליאם הרט זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. הוא זכה גם בפרס באפט"א ובפסטיבל הקולנוע בקאן בתור השחקן הטוב ביותר. זו הייתה הפעם הראשונה שהוענק פרס אוסקר לשחקן שגילם דמות של הומוסקסואל.

בשינוי מהספר שתיאר את העלילה בבית סוהר בבואנוס איירס הסרט מתרחש בבית סוהר בברזיל בתקופת הדיקטטורה הצבאית בברזיל. הסרט צולם בעיר סאו פאולו.

## תקציר העלילה
בתא בבית כלא בברזיל כלואים שני אסירים:
*לואיס מולינה (ויליאם הרט), הומוסקסואל נשי שנשפט לשמונה שנות מאסר בגלל קיום יחסי מין עם קטין.
*ולנטין ארווגי (ראול ג'וליה), עיתונאי איש מחתרת שעובר התעללות קשה בכלא כדי שיסגיר את חבריו.

ולנטין שבור פיזית ונפשית. הוא קצר רוח ומדוכא עקב געגועיו לחברתו במחתרת, מרתה (סוניה בראגה). מולינה מספר לו עלילה של סרט נאצי שראה ובו זמרת קברט בשם לני (סוניה בראגה) מתאהבת בקצין נאצי ונרצחת בסוף על ידי חבר המחתרת הצרפתית. ולנטין לא סובל את מולינה ואת הסיפורים שלו. הוא אינו יודע כי מולינה "הושתל" בתאו על ידי מנהל בית הכלא כדי לדובב את ולנטין ולגלות את שמות חבריו.

מנהל הכלא מורה לשים חומר משלשל חזק במזונו של ולנטין שגורם לו כאבי בטן עזים ושלשולים קשים. מולינה מטפל בו ברכות והקרח ביניהם נשבר. שני הכלואים השונים זה מזה, מתקרבים אחד לשני עד כדי כך שוולנטין מקיים יחסי מין עם מולינה.

מנהל הכלא מציע למולינה שחרור מוקדם על תנאי אם יצליח לדובב את ולנטין. לבקשת מולינה הם מספקים לו חבילות מזון משובח שכאילו קבל מאימו. שני האסירים מתענגים על האוכל המשובח. מולינה מספר סיפור נוסף על אשת עכביש באי טרופי (סוניה בראגה) שמחייה מלח ניצול מספינה טרופה על ידי נשיקה.

לפני הפרידה מוסר לו ולנטין בלחישה את מספר הטלפון כדי שייצור קשר עם חבריו במחתרת ומולינה מסכים לעשות זאת למרות פחדיו מהמשטרה. הם מתנשקים ומולינה עוזב את הכלא ומגיע לדירת אמו כשהשוטרים עוקבים אחריו.

כעבור יומיים יוצא מולינה מביתו ויוצר קשר טלפון ציבורי. הוא הולך לפגישה עם חבריו המחתרת היושבים במכונית. השוטרים פותחים באש לעברם אבל הם יורים במולינה כי חושדים שהוא הסגיר אותם. מולינה נפצע קשה. השוטרים אוספים את הגוסס לרכבם ואחד מהם מאיים עליו באקדחו שיגלה להם את מספר הטלפון אבל מולינה מת והשוטרים זורקים את גופתו במזבלה.

באותו זמן עובר ולנטין עינויים קשים. הרופא מרחם עליו ומזריק לו מורפין וולנטין שוקע בחלום בו הוא מבלה עם מרתה בחוף טרופי.

## ראו גם
* הנסיך (סרט, 2019)

## קישורים חיצוניים

* קדימון לסרט נשיקת אשת העכביש, באתר יוטיוב
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1985
קטגוריה:סרטי בית סוהר אמריקאים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי להט"ב אמריקאיים
קטגוריה:סרטים ברזילאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
אור אינברום

**ליאור (אור) אינברום** (נולד ב-12 בינואר 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר במכבי הרצליה.

## קריירה
אינברום נולד בקריית גת למשפחה יוצאת אתיופיה. החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מ.ס. קריית גת, ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של מועדון ספורט אשדוד. ב-17 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 3–0 על מכבי פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו. ב-20 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–0 נגד הפועל חיפה, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה. עד לסיום עונת 2014/2015 שיחק 25 משחקי ליגה וכבש שלושה שערים, ובתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2015/2016 כבש 14 שערים בליגה הלאומית והיה מלך שערי הקבוצה, ובתום העונה חזרה מ.ס. אשדוד לליגת העל. בעונת 2016/2017 כבש ארבעה שערים בליגת העל, ובמקביל זומן לנבחרת הצעירה של ישראל וערך במדיה חמש הופעות.

ב-20 ביוני 2017 חתם לארבע עונות בגנט מליגת העל הבלגית. הוא לא שיחק במדי הקבוצה, וב-31 באוגוסט 2017 הושאל לקבוצת מריבור, אלופת ליגת העל הסלובנית, במדיה ערך שתי הופעות. ב-30 בינואר 2018 חזר לישראל והושאל בחזרה למ.ס. אשדוד, ועד תום עונת 2017/2018 כבש ארבעה שערים ב-13 הופעות ליגה.

ב-21 ביוני 2018 הושאל לבית"ר ירושלים וחתם לעונה אחת בקבוצה. ב-12 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כאשר עלה מן הספסל נגד צ'יחורה סצ'חרה בשלב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית, שהסתיים בתיקו 0–0. ב-17 בספטמבר 2018 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק מול הפועל חיפה שהסתיים בתיקו 2–2. במהלך העונה היה מעורב במספר אירועים מחוץ למגרש. בליל השנה האזרחית החדשה הוא נפצע מדקירות סכין בפלג גופו התחתון בפתח ביתו שבאשדוד ופונה לבית החולים אסותא. חודש וחצי לאחר מכן נחקר במשטרה בחשד להתחזות, לאחר שהגיע לבית החולים לטיפול אך השתמש בתעודת זהות של אדם אחר. בעקבות האירועים נשקלה המשך דרכו בקבוצה. לאחר שחתם על חוזה מופחת והתחייב להתגורר בירושלים הוחלט לאפשר לו להמשיך לשחק בקבוצה עד לתום העונה.

ב-27 ביוני 2019 הושאל להפועל תל אביב, וחתם על חוזה לעונה אחת עם אופציה לרכישה מקבוצתו הבלגית בתום העונה. ב-30 ביולי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב במשחק מול מ.ס. אשדוד בגביע הטוטו. ב-28 בספטמבר 2019 כבש את שערו היחיד במדי הפועל תל אביב, במשחק מול בני יהודה שהסתיים בתיקו 1–1, ובסך הכל ערך במדי הקבוצה 14 הופעות בכל המסגרות, ובינואר 2020 שוחרר מהמועדון.

ב-4 בפברואר 2020 הושאל עד סוף העונה למכבי פתח תקווה מהליגה הלאומית, עם אופציה לרכישה.

ב-2 ביוני 2021 חזר למ.ס. אשדוד.

ב-5 בינואר 2022 הושאל שוב למכבי פתח תקווה עד לתום העונה. ב-17 באוגוסט עזב את אשדוד וחתם בהפועל אום אל-פחם.

ב-1 בפברואר 2023 חתם בסקציה נס ציונה.

ב-2 באוקטובר 2023 חתם בהפועל כפר סבא.

ב-8 ביולי 2024 חתם במכבי הרצליה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:קריית גת: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני גנט
קטגוריה:כדורגלני מריבור
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל אום אל-פחם
קטגוריה:כדורגלני סקציה נס ציונה
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני מכבי הרצליה
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בבלגיה
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בסלובניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1996
לואיס שטיגליץ

**לואיס "לו" ניל שטיגליץ** (באנגלית: **Lewis "Lew" Neal Stieglitz**; נולד ב-27 בנובמבר 1935), הוא אתלט יהודי-אמריקאי בעבר, סגן אלוף ארצות הברית (1959) ואלוף המכביות (החמישית 1957 והשישית 1961) בריצת 5000 מטר, שיאן ארצות הברית בריצת 10000 מטר ובעל מדליית ארד מאליפות ארצות הברית בריצת 3000 מטר מכשולים.

## ביוגרפיה
שטיגליץ גדל בהרטפורד קונטיקט. הוא שרת בצי ארצות הברית ואחר כך למד באוניברסיטת קונטיקט.

### 1957
באליפות ארצות הברית  שנערכה בדייטון, אוהיו ב-22 ביוני 1957 קזכה במדליית ארד בריצת 2 מייל מכשולים בתוצאה של 10.05.6 דקות.

#### אלוף המכביה
בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בסוף ספטמבר הוא זכה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:30 דקות, לפני רמון רוזמן מבריטניה (16:15.4 דקות) וס. הרולד מארצות הברית (16:28.6 דקות). מדליית כסף, בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:55.2 דקות, אחרי ג'ורג' טראוב מדרום אפריקה (1:53.8 דקות) ולפני דוד ריסבורד מארצות הברית (1:55.2 דקות) ומדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:01.8 דקות, אחרי ג'ורג' טראוב (4:00.5 דקות) ואייק מצא מארצות הברית (4:01.1 דקות).

### 1959
באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בשנת 1959 זכה שטיגליץ במדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14.48.8 דקות, אחרי ביל דלינג'ר (14.47.6 דקות). בתחרות שנערכה בהלסינקי, פינלנד ב-29 ביוני אותה שנה הוא קבע בריצת 5000 מטר שיא אישי של 14.11.0 דקות.

### 1960
#### שיאן ארצות הברית
בתחרות שנערכה בוולנאט, קליפורניה ב-23 באפריל 1960 קבע שטיגליץ בריצת 10000 מטר שיא ארצות הברית של 30:19.2 דקות. באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה באותה שנה הוא סיים במקום שביעי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14.47.4 דקות.

### 1961
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השישית שנערכו בשנת 1961 זכה שטיגליץ בשתי מדליות זהב, בריצת 1500 מטר בשיא מכביה של 3:55.0 דקות, לפני ריי רוזמן מבריטניה (3:57.5 דקות) ורוברט מאק מארצות הברית (3:58.6 דקות) ובריצת 5000 מטר בשיא מכביה נוסף של 14:44.8 דקות, לפני רוברט מאק (15:14.6 דקות) וריי רוזמן (15:20.2 דקות).

## חייו האישיים
שטיגליץ הוא רופא אופתלמולוג בקונקורד, ניו המפשייר.

## שיאים אישיים
* ריצת 5000 מטר: 14.11.0 דקות (1959)
* ריצת 10000 מטר: 30.19.2 דקות (1960), **שיא ארצות הברית בעבר**
* ריצת 3000 מטר מכשולים: 9.24.6 דקות (1957)

## קישורים חיצוניים
* לואיס שטיגליץ, באתר *Track and Field Statistics* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:הרטפורד: אישים
קטגוריה:אתלטים יהודים אמריקאים
קטגוריה:רצים אמריקאים למרחקים בינוניים
קטגוריה:אלופי המכביה: אתלטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קונטיקט
קטגוריה:קונטיקט: אתלטים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1935
מאנאס (עיר)

**מאנאס** (בקירגיזית: **Манас**) היא עיר בדרום-מערב קירגיזסטן, בירתו של מחוז בעל אותו שם. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2022, אוכלוסיית העיר מנתה 127,122 בני אדם, מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודלה בקירגיזסטן, אחרי בישקק ואוש.

## גאוגרפיה
העיר משתרעת על פני 88 קילומטרים רבועים בפינה הצפון-מזרחית של עמק פרגנה במרחק של כ-250 ק"מ דרום-מערבית לבירה בישקק ובסמוך לגבול עם אוזבקיסטן. העיר שוכנת לאורך נהר קוגרט ולמרגלות הרי בבאשה אתא.

מאנאס נמצאת בדרך המשי. העיר מושכת מטיילים זה אלפי שנים. בין המטיילים בעיר ניתן למנות סוחרים, תיירים ועולי רגל המגיעים למקומות הקדושים באזור. אנשים חולים ביקרו במאנאס כדי למצוא תרופה החבויה בהר איוב טאו בגובה 700 מטר מעל פני הים, שלושה קילומטרים מחוץ לעיר עצמה.

בתחילת המאה ה-19 נבנה חאן קטן באזור. עם הזמן החאן גדל ושימש לאירוח אנשים רבים, עד שהאוכלוסייה בעיר התפתחה. התושבים המקומיים עסקו בחקלאות ובמסחר. בשנת 1870 הגיעו מהגרים רוסים לאזור. הם הקימו משמר לעיר ובית חולים צבאי.

האזור שבו שוכנת העיר ידוע באגוזי המלך שלו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קירגיזסטן: ערים
ישיבת גרודנא באר יעקב

**ישיבת גרודנא באר יעקב** היא ישיבה גדולה חרדית-ליטאית השוכנת בבאר יעקב בשכונת נווה דורון.

הישיבה היא חלק ממוסדות ישיבת פוניבז' (בנשיאות הרב אליעזר כהנמן) אולם מתנהלת באופן עצמאי.

## הקמת הישיבה
הישיבה הוקמה בשנת ה'תשכ"ו (1966) על ידי הרב יוסף שלמה כהנמן, "הרב מפוניבז'", במסגרת תוכניתו להקמת 18 ישיבות ברחבי הארץ, ונקראה על שמה של ישיבת שער התורה - גרודנא בליטא של רבי שמעון שקופ, בתחילה שכנה הישיבה בבני ברק שנה, ובי"ח בשבט ה'תשכ"ז עברה הישיבה לאשדוד ועמדה תחת חסות מוסדות פוניבז'. בראשות הישיבה כיהנו הרב צבי דרבקין, הרב יצחק הקר (חתנו של הרב שמואל רוזובסקי) והרב דב צבי קרלנשטיין. גם ראשי ישיבת פוניבז', הרב שמואל רוזובסקי והרב אלעזר מנחם מן שך, נחשבו מראשי הישיבה והגיעו בקביעות למסור שיעורים בישיבה. החל משנות ה-80, פסקו ראשי ישיבת פוניבז' למסור שיעורים ובמקביל החלו חיכוכים בין ראשי הישיבה הרב דרבקין והרב הקר לבין הרב קרלנשטיין ובין תלמידיהם הקרובים. במשך השנים היו מספר ניסיונות לגשר על הפערים בין ראשי הישיבה, מצד מנהיגים בציבור החרדי ובהם רבי אהרן לייב שטיינמן ורבי מיכל יהודה ליפקוביץ, ניסיונות אלו לא צלחו. בעקבות החיכוכים הבלתי פוסקים, הורה רבי אהרן לייב לרב דרבקין והרב הקר לעזוב את הישיבה ולהקים ישיבה חדשה.

## הישיבה לאחר הפיצול
בחנוכה ה'תש"ס (1999) הוקמה הישיבה מחדש בקריית ישמח משה שבגני תקווה, כאשר הרב דרבקין, הרב הקר ושאר הצוות למעט הרב קרלנשטיין, עזבו עם קבוצת תלמידים לישיבה החדשה ואליהם הצטרפו תלמידים נוספים מישיבת פוניבז'. לאחר הקמת הישיבה הגיע הרב שטיינמן למסור שיחות בישיבה מספר פעמים. ישיבת פוניבז' של הרב כהנמן פרסה את חסותה על הישיבה כחלק ממוסדותיה. הישיבה שכנה בקריית ישמח משה במשך 4 שנים ובאותה תקופה הייתה מוכרת כישיבת "גרודנא ישמח משה". בחודש חשוון ה'תשס"ד (2003) עברה הישיבה לבאר יעקב למבנה שנשכר מישיבת נווה ארץ של הרב אליהו רפול (והתווספה ליד הישיבה המקומית והותיקה ישיבת באר יעקב) מכאן נגזר שמה "גרודנא באר יעקב". בחודש כסלו ה'תשפ"א (2020) הצטרפו ראשי הישיבה הרב דרבקין והרב הקר למועצת גדולי התורה של דגל התורה. נכון לתשפ"ד מונה הישיבה כ-450 בחורים.

## רבני הישיבה

* ראש הישיבה הרב צבי דרבקין
* ראש הישיבה הרב יצחק הקר
* הרב נחמיה פרידלנדר בנו של הרב חיים פרידלנדר - משגיח
* הרב אברהם צבי סגל - ראש הקיבוץ
* הרב חנניה פלטיאל שיף - ר"מ ובנוסף מנהל הרב שיף את הרישום לישיבה.
* הרב יעקב יוסף אדלר - ר"מ שיעור ב'
* הרב יצחק אייזיק פלונצ'ק - ר"מ שיעור א'
* הרב ישראל שלום איראם - משגיח קטן
* הרב משה כהנמן (בנו של הרב אליעזר כהנמן) - ר"מ שיעור א' (החל מא' אלול תשפ"ג)
הרב מנחם דוד שניידר שמזוהה עם הפלג הירושלמי כיהן כמשגיח בישיבה עד לפרישתו ב-2024 על רקע מחלוקת שפרצה סביב חלקת קברו של מנהיג הפלג הירושלמי הרב אשר דויטש.

בנוסף, הרב יהודה אריה דינר מוסר שיעור שבועי בהלכה בישיבה אחת לשבועיים מדי מוצ"ש.

## קישורים חיצוניים

* ערוץ היוטיוב על הישיבה
* מכתב הרב גרשון אדלשטיין לבחורי הישיבה בערוץ 2000 וב-JDN

## הערות שוליים

קטגוריה:ישיבות גדולות בישראל
קטגוריה:ישיבות ליטאיות בישראל
קטגוריה:באר יעקב: חינוך
גשם גשם מטפטף

220px|ממוזער|שמאל|ג'יהאן ג'אבר שרה את השיר לילדים
"**גשם גשם מטפטף**" הוא שיר ילדים שנכתב על ידי סבינה מסג תחת שם העט עדולה.

בפברואר 2017 זכה השיר לפרסום רב אחרי שג'יהאן ג'אבר, מורה לעברית מטייבה, שרה אותו לתלמידיה בליווי דרבוקה, במהלך שיעור ללימוד השפה. השיעור תועד ומשהופץ ברשתות החברתיות, הפך לוויראלי ולתופעת אינטרנט. לאחר מכן זכה לתהודה גם בתקשורת הישראלית.

## השיר המקורי
השיר פורסם לראשונה במוסף לילדים של "ידיעות אחרונות". בפרסום זה כלל השיר שלושה בתים. לאחר מכן נדפס השיר גם בספרים:
* "גשם! גשם! איזה כיף!" בתוך: עדולה: **מי אוהב אותי?**, הקיבוץ המאוחד, 1990. שני בתי שיר. 
* "גשם! גשם! איזה כיף!" בתוך: מיריק שניר, יונה טפר (עורכות): **אני בחגים ובעונות**, הקיבוץ המאוחד, 1999. הבית הראשון בלבד. 

בספר הילדים ממנו נלקח השיר נכתב "ועכשיו אותו אלבש", ואילו בביצוע של ג'אבר היא השתמשה במילה "והיום אותו אלבש".

## פרסום השיר
ג'אבר ביקשה מאחד מתלמידיה להקליטה מבצעת את השיר במהלך השיעור, לצורך קבלת הערכה לימודית. היא שיתפה את הסרטון עם חברה קרובה, ולאחר מכן הוא הופץ בוואטסאפ לגורמים נוספים, ללא ידיעתה של ג'אבר. בעקבות כך הפך הסרטון לוויראלי תוך זמן קצר. לאחר מכן עלה הסרטון ליוטיוב והופץ גם בפייסבוק ובטוויטר. לאחר מספר שעות קיבלה ג'אבר שיחות טלפון רבות בנוגע לסרטון, והיא הופתעה לגלות על הפצתו. הסיפור סוקר בהרחבה בתקשורת וג'אבר הוזמנה להתראיין בתוכנית שש עם עודד בן עמי. במסגרת הראיון היא ניגנה ושרה עם בן עמי שיר נוסף, "שיר העונות", שחיברה והלחינה סלעית פרידמן-בירן. גם קטע זה הופץ ברחבי הרשת וזכה לצפיות רבות.

בראיון של ג'אבר עם עודד בן עמי על השיר היא הסבירה: 

ביצועה של ג'אבר לשיר "גשם גשם מטפטף" זכה לחיקויים וגרסאות כיסוי רבות, שפורסמו ברשת. בין המבצעים ישנם גם זמרים ידועים כמו שירי מימון, שרית חדד, עדן בן זקן, איב אנד ליר ועמירן דביר. בתוכנית הבידור הסאטירית "ארץ נהדרת" ביצע ירון ברלד חיקוי של ג'אבר.

לאחר פרסום הסרטון הוענק לג'אבר אות הצטיינות עבור שיטת הלימוד המוזיקלית שלה, על ידי ראש עיריית טייבה.

בעקבות הפרסום, ג'אבר התארחה בבית הנשיא ופגשה את נשיא המדינה רובי ריבלין. הנשיא אמר בדבריו ש"אפשר לגשר בין תרבויות שונות, ולכבד את התרבות האחרת, וכדי לכבד את התרבות האחרת צריך להכיר אותה קודם". בסיום המפגש היא העניקה לו דרבוקה במתנה והם ניגנו ושרו יחדיו את השיר "משנכנס אדר". בפברואר 2018 השתתפה בקמפיין של משרד התחבורה לעידוד חגירת חגורות בטיחות במגזר הערבי.

### תגובות על הסרטון
הוויראליות של השיר בביצועה של ג'אבר התקבלה בתגובות מעורבות.

בנאום בן דקה של חבר הכנסת יהודה גליק במליאת הכנסת קרא גליק להוקיר את המורה על פועלה ללימוד העברית.

העיתונאי עודה בשאראת תיאר את השיר כ וציין .

עמיתיו של בשאראת ב"הארץ" ראו את התקבלות השיר באור אחר. אריאנה מלמד כתבה: , והסאטיריקן סייד קשוע כתב: 

## קישורים חיצוניים
*
*
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי ילדים
קטגוריה:שירים על גשם
קטגוריה:חינוך באמצעות מוזיקה
קטגוריה:מוזיקה: תופעות אינטרנט
קטגוריה:נשים בחברה הערבית בישראל
קטגוריה:ערביי ישראל
קטגוריה:תופעות אינטרנט ישראליות
מריה לאסיצקנה

**מריה אלכסנדורבנה לאסיצקנה** (ברוסית: **Мария Александровна Ласицкене**; נולדה ב-14 בינואר 1993) היא אתלטית רוסייה, האלופה האולימפית (טוקיו 2020), שלוש פעמים רצופות אלופת העולם (בייג'ינג 2015, לונדון 2017, דוחא 2019), פעמיים אלופת העולם באולם (סופוט 2014, ברמינגהאם 2018), אלופת אירופה (ברלין 2018) ופעמיים אלופת אירופה באולם (פראג 2015, גלאזגו 2019) בקפיצה לגובה. בעלת שיא אישי של 2.06 מטר, התוצאה הרביעית בטיבה בכל הזמנים.

בשנת 2019 זכתה לאסיצקנה בתואר אתלטית השנה באירופה.

## ביוגרפיה
לאסיצקנה (שם נעוריה קוצ'ינה) נולדה ברפובליקת קברדינו-בלקריה שברוסיה. ב-2009 זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה באליפות העולם מתחת לגיל 18 ובמדליית כסף בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער. ב-2010 זכתה במדליית זהב באולימפיאדת הנוער סינגפור בתוצאה של 1.89 מטר. ב-2011 השתתפה באליפות אירופה באתלטיקה באולם אך לא העפילה לגמר. באותה שנה זכתה במדליית זהב באליפות אירופה מתחת לגיל 20 בתוצאה של 1.95 מטר וב-2012 זכתה במדליית ארד באליפות העולם מתחת לגיל 20.

ב-2013 זכתה במדליית כסף באוניברסיאדת קאזאן בשיא אישי של 1.96 מטר לאחר המנצחת קמילה ליצ'וינקו מפולין שרשמה אותה תוצאה אך עם פחות פסילות. ב-2014 זכתה במשותף עם ליצ'וינקו במדליית זהב באליפות העולם באולם כששתיהן השיגו תוצאה של 2.00 מטר. באוגוסט אותה שנה זכתה במדליית כסף באליפות אירופה כשעברה רף של 1.99 מטר וסיימה לאחר המנצחת רות בייטייה. בתחרותיות ליגת היהלום ניצחה שלוש פעמים וזכתה בתואר הכללי. 

במרץ 2015 זכתה במדליית זהב באליפות אירופה באולם בתוצאה של 1.97 מטר, באוגוסט זכתה במדליית זהב באליפות העולם שהתקיימה בבייג'ינג בשיא אישי של 2.01 מטר. 

היא לא הורשתה להשתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו בשל החלטת התאחדות האתלטיקה הבינלאומית להשעות את רוסיה מתחרויות בינלאומיות. מאותה סיבה לא הורשתה להשתתף גם באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2017. 

באליפות רוסיה באולם שנערכה בפברואר 2017 שיפרה את שיאה האישי ל-2.03 מטר, תוצאה שלא הוכרה על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית משום שנקבעה בתקופת השעיית רוסיה. בתחרות ליגת היהלום שנערכה ביוג'ין במאי 2017 ניצחה בתוצאה של 2.03 מטר. ביוני אותה שנה שיפרה את שיאה האישי ל-2.04 מטר. ביולי זכתה בתחרות ליגת היהלום בלוזאן בשיא אישי של 2.06 מטר. 

באליפות העולם באתלטיקה 2017 התחרתה באופן עצמאי לאחר שרוסיה הושעתה מתחרויות בינלאומיות, היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 2.03 מטר. 

באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 הגנה על תוארה עם תוצאה של 2.01 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה 2018 זכתה במדליית זהב בתוצאה של 2.00 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2019 זכתה במדליית זהב בתוצאה של 2.01 מטר.

## תארים והישגים
בשנת 2019 זכתה לאסיצקנה בתואר אתלטית השנה באירופה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קופצות לגובה רוסיות
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אלופות אירופה באתלטיקה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: קפיצה לגובה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1993
קטגוריה:קופצות לגובה באולימפיאדת טוקיו (2020)
מתקן התפלה שורק

**מתקן התפלה שֹוֹרֶק** הוא מפעל התפלת מי ים בשיטת האוסמוזה ההפוכה (SWRO) המספק מים באיכות מי שתיה למערכת המים הארצית בישראל. המפעל הוא מתקן ההתפלה הגדול בישראל ובין הגדולים בעולם.

המפעל ממוקם כקילומטר דרומית למפעל השפד"ן, וסמוך לנחל שורק באזור חולות ראשון לציון.
הקמת המפעל החלה בינואר 2011, והמפעל החל לספק מי שתייה באוגוסט 2013, כאשר הזרמת המים לרשת מקורות החלה באוקטובר 2013. עלות הקמת המפעל הייתה כ-1.4 מיליארד ש"ח.
המתקן בעל כושר ייצור של 150 מיליון מטר מעוקב לשנה (מלמ"ש), ומתכונן בעתיד לספק 300 מלמ"ש.
המתקן הוקם והופעל בשנים הראשונות על ידי חברת Sorek Desalination LTD, בבעלות משותפת של החברות האצ'יסון ווטר והנדסת התפלה (IDE) שבשליטת קבוצת דלק ואלפא קפיטל. בתחילת 2019 מכרה IDE את חלקה לחברת דן קפיטל, כדי שיתאפשר לה להתמודד על הקמת מתקן התפלה נוסף בשורק.

ב-2019 עלו חשדות כי המתקן סיפק מים ברמת מליחות גבוהה משמעותית מכפי שנקבע בהסכם עם הזכיין, כדי לחסוך בחשמל. ועדת בדיקה ממשלתית הגיעה למסקנה כי מנהלי המתקן הונו את הרשויות בצורה שיטתית וסיפקו מים באיכות ירודה, החל משנת 2017, ואפשר שאף קודם לכן, ועד שהתגלו החריגות במרץ 2019. ריכוז הכלורידים במים שסיפק המתקן לאורך רוב שעות היממה עמד על 100 מ"ג לליטר, שאינה נחשבת למזיקה לבריאות אך גבוהה בהרבה מהריכוז שאליו התחייב – 20 מ"ג. כדי שלא יבחינו בתרמית, נדגמו המים רק בשעה אחת ביום, שבה פעל המתקן כנדרש.

## שורק ב' (באר מרים)
במאי 2020 זכתה חברת IDE בפרויקט זה. שורק ב' הוא מתקן ההתפלה מהגדולים בעולם. המתקן החל לפעול ב-2025, בהיקף של כ-60% מהתפוקה המלאה ובינואר 2026 מתקן ההתפלה נכנס להפעלה מלאה. המתקן בעלות משוערת של כ-2.5 מיליארד שקל, מתפיל 200 מיליון ממ"ק ולצידו הוקמה תחנת כוח פרטית רפק שורק בהספק 150 מגהוואט שמספקת לו חשמל וקיטור.

בדומה למתקני ההתפלה האחרים בארץ, גם במתקן שורק ב' המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית בטכניון היה אחראי לביצוע המודל לפיזור התמלחת במסגרת בחינת השפעת המתקן על הסביבה הימית.

## קישורים חיצוניים

*מתקני התפלה בישראל, מתוך: האתר הרשמי של רשות המים בישראל
* 
* 
* 
* מתקן התפלה שורק, באתר משרד האוצר
* מתקן התפלה שורק ב' באתר משרד האוצר
* מתקן ההתפלה שורק ב' ("באר מרים") נכנס להפעלה מלאה, דף פייסבוק של רשות המים
* 

## הערות שוליים

שורק
קטגוריה:מיזמי שותפות ציבורית-פרטית בישראל
קטגוריה:מיזמים סיניים בישראל
קטגוריה:מועצה אזורית גן רווה
ופרצת

**ופרצת** הוא פזמון חסידי מניגוני חב"ד. השיר מסמל את הסיסמה החב"דית שהוביל הרבי מלובביץ', . החל משנות ה-60 אז התפרסם, נחשב במשך הרבה שנים להמנון הבלתי רשמי של שלוחי חב"ד והיה לאחד הסממנים המזוהים עם פעילותה של תנועת חב"ד.

## אודות הניגון
זמן הלחנת השיר המדויק אינו ידוע, אך נודע שהולחן בתחילת מאה ה-19 על ידי חסידי חב"ד בעיר דוברובנה שבבלארוס. מאז, הופיע ב"ספר הניגונים - חב"ד" מספר קמ"ג (143), בשם **דובראוונער ניגון** (מיידיש: הניגון מדוברובנה), אך ללא מילים, כי היה זה לפני שחיברו המילים ופרצת ללחן. הניגון מופיע בפרויקט היכל הנגינה בגרסה הישנה שלפני הוספת המילים.

בשלהי שנת ה'תשי"ח החל רבי מנחם מנדל שניאורסון מלובביץ' לעודד את חסידיו לפתח ולהגדיל את מפעל שלוחי חב"ד ולפתוח בתי חב"ד ברחבי העולם, לצורך כך הוא טבע את הסיסמה החב"דית "ופרצת" והשתמש בפסוק  כסיסמת שלוחי חב"ד.

לבקשת הרבי, ניסו חסידיו לחבר את מילות הפסוק לניגון ללא מילים על מנת להנחיל את הסיסמה. באלול ה'תשי"ח, במהלך סעודת שבע ברכות של הרב משה לנדא, חיבר המוזיקאי יוסף יהודה מרטון את המילים ל'ניגון מדוברובנה' החבד"י. בתשרי תש"כ הביא הרב חנוך גליצנשטיין את הניגון אל רבי מנחם מנדל, שהחל מאז לשיר אותו בתדירות בפומבי במהלך ההתוועדויות במרכז חב"ד העולמי - 770, כשבדרך כלל היה מושר בשמחה ובקצב מהיר.

מאז, נעשה שימוש נרחב במונח ופרצת בחסידות חב"ד, והוקמו ארגונים שונים הנושאים שם זה. המשפט מופיע בלוגו היישוב כפר חב"ד, בבול, ישיבות ועוד.

## עיבודים מוזיקליים
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הופיע הניגון באלבום "ניגוני חב"ד 1" של ניח"ח. ולאחר מכן בשנת 1972 באלבום "ניגוני חב"ד 11" של ניח"ח. ב-1974 הופיע בגרסת כיסוי באלבום קפה אצל ברטה של יגאל בשן. בגרסאות כיסוי נוספות זה הופיע ב-2011 הופיע באלבום לחיים טיש - חב"ד, ב־2017 הופיע באלבום צמאה 4 בביצוע אריאל זילבר, ב־2012 הופיע ללא מילים באלבום "חדוותא דניגונא" של גיל עקיביוב.

במהלך השנים בוצע השיר פעמים רבות על ידי האמנים יעקב שוואקי, וכן יוני שלמה מנדי ג'רופי ושמחה פרידמן, בני פרידמן, ישי לפידות ואמנים אחרים.

## קישורים חיצוניים

*  הרב מרטון מספר: כך הולחן השיר "ופרצת"
* ופרצת, בביצוע "להקת העוזים" בעיבוד אמיתי נאמן, ביוטיוב
* דובראָוונער מארש (ופרצת) מתוך תקליט ישן "ריקודי חסידים"
* הניגון מושר ומעודד על ידי הרבי מלובביץ', ביוטיוב

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניגונים חסידיים
קטגוריה:ניגוני חב"ד
קטגוריה:שירי המאה ה-19
קטגוריה:שירי יגאל בשן
קרייג הריסון

**קרייג הריסון** (באנגלית: **Craig Harrison**; נולד בנובמבר 1974) הוא קורפורל במילואים של רגימנט הכחולים והמלכותיים של צבא בריטניה, אשר התפרסם כאשר קבע את שיא מרחק הצליפה הגדול ביותר בקרב כאשר ירה במחבלים של הטליבאן ממרחק של 2,475 מטרים. שיא זה נבדק ואומת על ידי ספר השיאים של גינס. הריסון ידוע בעיקר בשל פועלו באפגניסטן, אם כי לקח חלק גם בקרבות בעיראק ובבלקן.

## כצלף
הפעם הראשונה בה הריסון ירה ברובה צלפים הייתה במחנה אימונים בספליט, קרואטיה, הרובה היה מדגם דרגונוב שמיוצר ברוסיה. בספרו האוטוביוגרפי תיאר הריסון את הרובה כקלצ'ניקוב "מוארך" וכן שלאחר שפגע בעץ בעזרת הרובה התבקע זה באמצעו.

## שיא הצלפות
250px|ממוזער|שמאל|רובה הצלפים מדגם L115A3
בנובמבר 2009 פגע הריסון ביריה אחת בשני מקלענים של ארגון הטליבאן בעיר מוסה קאלה שבאפגניסטן ממרחק של 2,474 מטרים, הירי הושג באמצעות רובה צלפים בריטי מדגם L115A3 (הדגם של צבא בריטניה של רובה האקורסי אינטרנשיונל ארקטיק וורפר מגנום (AWM)). בריאיון לרשת BBC, סיפר הריסון כי נזקק לתשע יריות איכון בטרם ירה את הקליע הקטלני. לאחר מכן ירה ירייה מדויקת לעבר המטרה ופגע ב"מכה אחת" בשני המקלענים. המחבל הראשון נורה בבטנו והשני נורה מצד הגוף. מאוחר יותר באותו היום, חג מסוק אפאצ'י מעל נקודת הפגיעה במחבלים ובעזרת מכשירי לייזר נקבע מרחק הצליפה במדויק, וכך הושג האישור שמדובר בצליפה המרוחקת ביותר בהיסטוריה. הריסון הוסיף וסיפר שבעת הירי התנאים היו אידיאליים לצליפה מושלמת: רוח אפסית, מזג אוויר נעים וראות מרבית.

## חיים אישיים
אביו ואימו של הריסון היו מאלפי כלבים בשירות משטרת חיל האוויר המלכותי. הם נפרדו כאשר היה צעיר מאוד, והוא השני מבין שני בנים. בגיל 16 הצטרף לאקדמיה הצבאית ובהמשך שירת ברגימנט הכחולים והמלכותיים. הוא נשוי לטניה ולזוג בת אחת.

לאחר חזרתו מאפגניסטן בשנת 2009 למולדתו, הוא החל לפתח תסמינים של הפרעת דחק פוסט-טראומטית ושוחרר משירות צבאי בשנת 2014. בראיון שנערך עמו בנושא אמר:

משרד ההגנה הבריטי שילם להריסון 100,000 פאונד על כך שזהותו נחשפה והוא היה תחת איום אפשרי של חטיפה על ידי אנשי הטליבאן. הלחץ שהופעל על הריסון גרם לו לעומס נפשי שהוביל לשחרורו מהצבא.

הריסון כתב ספר אוטוביוגרפי בשם "The Longest Kill" על חייו ועל הקריירה שלו כצלף צבאי.

קטגוריה:צלפים
קטגוריה:אנשי צבא בריטים
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של בריטניה במלחמת אפגניסטן
קטגוריה:שיאני גינס בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1974
נמל התעופה הבין-לאומי סוקרנו-האטה

**נמל התעופה הבין-לאומי סוקרנו-האטה** (באינדונזית: **Bandar Udara Internasional Soekarno–Hatta**) הוא נמל תעופה השוכן 20 ק"מ צפון-מערבית לג'קרטה שבאי ג'אווה, בירת אינדונזיה. נמל התעופה הוא העמוס ביותר באינדונזיה ואחד העמוסים בחצי הכדור הדרומי. הנמל נפתח לפעילות ב-1985 ומהווה את בסיס הפעולה המרכזי של מספר חברות תעופה, בהן חברת גארודה אינדונזיה.

הנמל קרוי על שמם של סוקרנו, נשיאה הראשון של אינדונזיה, ומוחמד האטה, סגן הנשיא הראשון של אינדונזיה.

## היסטוריה
מתחילת שנות ה-70 החלה הממשלה האינדונזית בקיום סקרי שטח על מנת לאתר מקום לנמל תעופה חדש שיחליף את הנמל הקודם, נמל התעופה קמאיורן , שהיה נחשב למיושן ולא יכול היה לעמוד בקצב גידול הנוסעים. ב-12 בנובמבר 1976 זכתה החברה הצרפתית Aeroport de Paris במכרז לבניית נמל התעופה. במאי 1977 הוסכם על העיצוב הסופי. ב-1 בדצמבר 1984 הושלמה בנייתו של נמל התעופה, והוא נפתח לפעילות ב-1 במאי 1985 תחילה לטיסות פנים בלבד. מסוף שני, לטיסות בינלאומיות נפתח ב-1 במאי 1991.

למבני הטרמינלים בנמל התעופה עיצוב ייחודי בסגנון אדריכלות הפנדופו (Pendopo) של האי ג'אווה, כאשר גנים טרופיים ממלאים את המרווחים שבין המבנים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

סוקרנו-האטה
קטגוריה:אינדונזיה: תעופה
קטגוריה:ג'קרטה: מבנים
המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית

**המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית** (באנגלית: **Biographical Directory of the United States Congress**) הוא לקסיקון ביוגרפי של כל חברי הקונגרס של ארצות הברית בהווה ובעבר ושל זה שקדם לו, הקונגרס הקונטיננטלי. בלקסיקון נכללים גם חברים חסרי זכות הצבעה בקונגרס שהם נציגים מהטריטוריות של ארצות הברית (איי הבתולה של ארצות הברית, גואם, סמואה האמריקנית ואיי מריאנה הצפוניים), מוושינגטון די. סי. וכן נציבים (Resident Commissioner) מהפיליפינים ומפוארטו ריקו.

המהדורה המקוונת כוללת גם מדריך לאוספי מחקר (רשימת המוסדות בהם ניירות, מכתבים, תכתובת, ופריטים אחרים של חברי קונגרס נמצאים בארכיון), וכן ביבליוגרפיה מורחבת של עבודות שפורסמו אודות חבר הקונגרס (רשימה ביבליוגרפית קצרה יותר כלולה בביוגרפיה עצמה של חבר הקונגרס). חומרים נוספים אלה, בעת שהם זמינים, ניתן להיכנס אליהם דרך לחיצה בצד שמאל באתר הרשמי של חבר הקונגרס.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית

קטגוריה:הקונגרס של ארצות הברית
קטגוריה:אנציקלופדיות בשפה האנגלית
מיה דרייפוס

**מיה דרייפוס** (נולדה ב-5 בספטמבר 1975) היא במאית, תסריטאית ויוצרת ישראלית, בוגרת אוניברסיטת תל אביב ומרצה לתסריטאות באוניברסיטת תל אביב.

## ביוגרפיה
דרייפוס החלה לימודי פסיכולוגיה באוניברסיטה העברית, אך עברה לחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 2001 ביימה את סרטה הקצר הראשון, "שעווה זה כואב". בשנת 2005 ביימה את "ביקור חולים", סרט הגמר שלה, שהתקבל והוקרן בפסטיבל קאן וזכה במקום השני בתחרות הסרטים הקצרים. הסרט זכה בפרסים בפסטיבלים נוספים ברחבי העולם, בבייג'ינג, בטאיוואן ובתל אביב. לאחר סיום לימודיה החלה ללמד תסריטאות בחוג לקולנוע בתל אביב.

בשנת 2014 יצא סרטה העלילתי הראשון באורך מלא "ההיא שחוזרת הביתה", בכיכובם של טלי שרון, אלון אבוטבול, לאורה ריבלין ואלי כהן. הסרט זכה בפרס סרט הביכורים בפסטיבל הקולנוע ירושלים, בפרס השחקנית לטלי שרון ובפרס הצילום. ריבלין זכתה באותה שנה בפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על השתתפותה בסרט זה.

דרייפוס ערכה את התסריט של סרטה של הבמאית עילית זקצר "סופת חול", שיצא בשנת 2016 וזכה בשישה פרסי אופיר (בהם פרס הסרט הטוב ביותר), וכן בפרס הסרט הזר הטוב ביותר בפסטיבל סאנדנס באותה השנה.

עוד בשנת 2016 יצא הסרט "גיבורה", פרויקט קולנועי שיצרה וניהלה אמנותית עם מיכל ויניק. הסרט מורכב מחמישה סרטים קצרים של חמש במאיות צעירות, בוגרות החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.

דרייפוס מלמדת תסריטאות ובימוי בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש ובמכללה האקדמית בית ברל.

סרטה השני, "כביש הסרגל", אשר זכה במענק "נשים בתמונה" והשתתף בחממת הקולנוע בירושלים 2016 יצא בשנת 2024 וזכה בפרס הראשי של פסטיבל המותחנים Reims Polar בצרפת.

## פילמוגרפיה
* "שעווה זה כואב" (2001) - תסריט ובימוי
* "ביקור חולים" (2005) - תסריט ובימוי
* "ההיא שחוזרת הביתה" (2014) - תסריט ובימוי
* "סופת חול" (2016) - עריכת תסריט
* "גיבורה" (2016) - ניהול אומנותי
* "ברש" (2016) - עריכת תסריט
* "כביש הסרגל" (2024) - תסריט ובימוי

## לקריאה נוספת
* פבלו אוטין, **שיעורים בקולנוע - שיחות עם יוצרות ויוצרים ישראלים**, הוצאת אסיה, 2017, הפרק "ההיא שחוזרת הביתה / שיחה עם מיה דרייפוס", עמ' 98–121.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:במאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1975
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
הר אפרים

**הר אפרים** הוא אזור הררי שמוזכר במקרא מספר פעמים. האזור חופף כנראה לכל הרי השומרון – הרי אפרים והרי מנשה. הוא נקרא על שם שבט אפרים מבית יוסף..

בשנות הקמת המדינה כונו רמות מנשה בשם הרי אפרים.

## אזכורים בתנ"ך
הרכס מוזכר לראשונה בספר יהושע כמקום המתפרס הן על נחלת שבט אפרים והן בנחלת מנשה, מאחר שיהושע אומר לכל שבט יוסף: .

מהפסוק  עולה כי הר אפרים חופף לכל הרי השומרון, מאחר שמובאים בו שלושת חלקי אזור ההר: "הר נפתלי" – אלה הרי הגליל; "הר אפרים" – הרי השומרון; והר יהודה – הרי יהודה.

על סמך ישיבת תולע בן פואה גם בהר אפרים – מוכח כי מדובר על רכס הרים רבים, שבהם גם "שמיר", מקום מושבו של תולע.
דבר ב: "ויקם אביה מעל להר צמרים, אשר בהר אפרים ...": הר צמרים נמצא בהר אפרים, כלומר ברכס אפרים. בנוסף, הן שכם והן הרמה מצויות בהר אפרים, במרחק עשרות קילומטרים זו מזו.

הגבול הצפוני של הר אפרים הוא עמק יזרעאל והעמקים שלידו.

הר אפרים מופיע גם בספר שופטים – סיפור דבורה הנביאה: .

## מלחמת אביה מול עשרת השבטים

בדברי הימים מסופר על מלחמת אביה מלך יהודה מול עשרת השבטים, אשר לפני ירידתו למלחמה עמד מעל הר צמרים ונשא נאום מול שבטי ישראל:

החוקר יהודה קיל מזהה את הר צמרים כ"ראס א-טחונה" שמצפון לאל-בירה.

גבריאל ברזילי טען כי הר אפרים יכול להתייחס גם לרכס בעבר הירדן, ולטענתו מעשה אהוד בן גרא ובריחתו להר אפרים היו מזרחה לעבר הירדן.

## ערים ברכס
עם הערים בהר אפרים נמנית שכם, עיר בנחלת אפרים שהועברה אל בני לוי בין שאר ערי הלויים אשר חולקו להם במשכן שילה על פי הגורל (). גם העיר תמנת חרס, שבנחלת אפרים מצפון להר געש (מקום קבורת יהושע – ), מקומה בהר אפרים.

בהר אפרים נמצאים גם מקומות השייכים לגבול הצפוני של בנימין: בית-אל (, ) והרמה (, ), אמנם פרופ' יהודה אליצור זיהה את בית אל המוזכרת בהקשר זה עם הכפר ביתילו, ואת הרמה עם הרמה של שבט אפרים ולא זו של שבט בנימין.

## אנשים מהר אפרים
* אלקנה אביו של שמואל – לפי שמואל א, פרק א, פסוק 1
* שבע בן בכרי אשר השתייך לשבט בנימין – לפי 

## הערות שוליים

אפרים
קטגוריה:נחלת שבט אפרים
אפרים
קטגוריה:רכסי הרים
ז'אק לאקומב

**ז'אק לאקומב** (נולד ב-14 ביולי 1963 בקאפ-דה-לה מדליין, קוויבק) הוא מנצח קנדי.
## חייו
לאקומב החל את לימודי המוזיקה בשירת מקהלה. בהמשך למד נגינה בעוגב. הוא המשיך בלימודיו בקונסרבטואר למוזיקה של קוויבק במונטריאול ובאוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה בווינה, אוסטריה. בשנים 1994 עד 1998 היה לאקומב עוזר למנצח של התזמורת הסימפונית של מונטריאול ובהמשך למנצח האורח הראשי שלה. הוא היה המנצח הראשי והמנהל המוזיקלי של הבלט הקנדי (Les Grands Ballets Canadiens) משנת 1990 עד 2003. בשנת 2006 התמנה למנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית Trois-Rivières. באירופה, כיהן לאקומב כמנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של לורן במץ, צרפת, בשנים 1998–2001.

בנובמבר 2008 ניצח לאקומב לראשונה כאורח על התזמורת הסימפונית של ניו ג'רזי. הופעתו זו הובילה למינוי באוקטובר 2009 כמנהל המוזיקלי ה-13 של התזמורת, החל בעונת 2010–2011. לאקומב חזיק בתואר מנהל מוזיקלי מיועד בעונת 2009–2010. החוזה ההתחלתי כמנהל מוזיקלי היה ל-3 שנים. ביולי 2012 הודיעה תזמורת ניו ג'רזי על הארכת החוזה של לאקומב כמנהל מוזיקלי עד עונת 2015–2016,באוקטובר 2014 הודיעה התזמורת על סיום מתוכנן של תקופת כהונתו של לאקומב כמנהל מוזיקלי, בתום עונת 2015–2016, אז פרש מתפקידו כמנהל המוזיקלי של תזמורת ניו ג'רזי. המלחין דאריל קוביאן הקדיש את יצירתו החדשה "O For a Muse of Fire" ללאקומב ולתזמורת הסימפונית של ניו ג'רזי, שניגנה אותה בביצוע בכורה במרץ 2015. באוגוסט 2015 הודיע התיאטרון של בון על מינוי לאקומב למנצח הראשי החדש של האופרה של בון, החל בעונת 2016–2017, בחוזה התחלתי לשנתיים.

לאקומב נשא לאישה בשנת 2004 את ג'אנט, שאותה הכיר בשנת 2003. ב-2012 עוטר לאקומב בתואר אביר המסדר הלאומי של קוויבק.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים


* Jacques Lacombe official website
* Orchestre symphonique de Trois-Rivières French-language biography 
* Colbert Artists Management Inc.
* Marie-Thérèse Norris, 'Married to the Maestro – the Prelude'. ''The French Touch'' blog, 27 March 2012


## הערות שוליים

קטגוריה:קנדים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1963