לואי פדרב

**לואי פדרב** או בשמו המלא: **לואי לאון סזאר פדרב** (בצרפתית: **Louis Léon César Faidherbe**; 3 ביוני 1818 – 29 בספטמבר 1889) היה גנרל
מנהל כללי וקולוניאלי ופוליטיקאי צרפתי. הוא יצר את חיל הקלעים של סנגל כשהיה מושל סנגל. הוא פיקד את הארמייה הצפונית בימי מלחמת צרפת-פרוסיה בשנים 1870–1871. אחרי שנת 1871 נבחר לחבר בית הנבחרים ואחר כך כסנטור.

## ראשית חייו
פדרב נולד למשפחה ממעמד הביניים הנמוך בעיר ליל. הוא היה הילד החמישי של לואי סזאר ז'וזף פדרב, ואשתו סופי מונייר. אביו נפטר בשנת 1826 כשהיה בן שבע והוא חונך על ידי אמו. הוא קיבל את השכלתו הצבאית באקול פוליטקניק ואחר כך בבית ספר בעיר מץ. בשנים 1843–1847 שירת באלג'יר, ושנה אחת בגוואדלופ, ושוב משנת 1849 עד 1852 באלג'יר.

## מערב אפריקה
בשנת 1852 הוא הועבר לסנגל כסגן מנהל של יחידת הנדסה ובשנת 1854 הועלה לדרגת ראש הגדוד ומונה למושל המושבה ב־16 בדצמבר 1861. הוא מילא תפקיד עד יולי 1865.

העבודה שעשה במערב אפריקה הצרפתית היא מורשתו החשובה ביותר. באותה תקופה צרפת שלטה בסנגל בעיקר בשטח מצומצם, שבמרכזו הייתה העיירה סן- לואי ורצועת החוף. עם זאת, חוקרים צרפתיים גילו את שפע האפשרויות לאורך נהר הניז'ר, ופדרב יצר את המסגרת הפוליטית והצבאית להוספת שטחים אלה לחסות צרפת. הוא אפילו חלם ליצור אימפריה צרפתית אפריקאית המשתרעת מסנגל לים סוף. 

כאשר התפטר מתפקידו, כבר הוקמה על ידו התשתית לשלטון צרפתי מסודר. חמישים השנים הראשונות של הקולוניאליזם הצרפתי בסנגל לא ייצר שליטה פוליטית איתנה ולא רווחים כלכליים. עם זאת, היא קבעה את העקרונות הבסיסיים לעתיד. סנגל הפכה לבסיס הצרפתי העיקרי במערב אפריקה, ולא גינאה. ההתרחבות הצרפתית כוונה אל פנים הארץ, בהתאם לחזונו של פדרב לאימפריה הצרפתית.

### שליטה בנהר סנגל
ממוזער|425x425 פיקסלים|מפת העמים והשבטים בעמק נהר הסנגל, באמצע המאה ה-19
מעשיו של פדרב לא היו רעיונות מקוריים שלו, אלא היו יישום של "התוכנית משנת 1854". התוכנית הייתה שורה של הוראות שניתנו למושל של סנגל, שנוצרו למעשה בחברת הספנות מורל בבורדו, שהיו לה אינטרסים גדולים בסחר הימי דרך סן-לואי. התוכנית פירטה הקמת מבצרים לאורך נהר סנגל לשם הפסקת השליטה האפריקאית בסחר גומי האקציאה מתוך הארץ. פדרב דחף לבנות ביצורים נוספים, עובדה שגרמה לחיכוכים עם המושל הצרפתי דאז. בסופו של דבר, החליף אותו פדרב.

בתוך שלושה חודשים ממינויו למושל, החלו לעבוד על הקמת המבצר הראשון בסדרת המבצרים היבשתיים במעלה נהר סנגל ליד מפלי פילו (1855). בשנת 1860 בנה פדרב סדרה נוספת של מבצרים בין מדינֶה לסן-לואי, כשהוא עורך מבצעים צבאיים נגד שבטים מוריים צפונית לנהר סנגל, שגבו בעבר מיסים על סחורות שהגיעו לסן-לואי מתוך הארץ.

באותה העת, התעמתו כוחות הצבא הצרפתי עם שליטים מקומיים, לאורך נהר הניז'ר. באמצעות שליחים יצר פדרב קשר עם המדינות המקומיות והצליח לחתום על אמנות חסות עם חלק מהן, בעיקר עם המדינות החלשות יותר באזור צפון סנגל.

### מלחמה עם הטוקולור
ממוזער|397x397 פיקסלים|נמל סן-לואי בסנגל, 1868
להשלמת משימתו, לפחות בחלקה הראשון, הוא היה צריך להתגבר על התנגדויות במיוחד של אל חאג' עומר טאל, השליט המוסלמי של מדינות מרכז נהר הניז'ר. על ידי הקמת המאחזים הצרפתים בחלק העליון של נהר הסנגל ובמיוחד על ידי שבירת המצור של עומר טאל על פורט מדינה, פדרב עצר את השפעת השליטים המוסלמים. הוא השיג יתרון על עומר בשנת 1860 והביא את הצרפתים למגע עם נהר הניז'ר. הוא גם הכניס תחת חסות צרפת את השטח השוכן בין נהר סנגל לנהר גמביה.

### מלחמה עם אנשי עם הסרר
בקרב לוגנדם (18 במאי 1859), פדרב פתח במלחמה נגד אנשי שבט סרר. לאחר ניצחונו, הוא נתן את ההוראה לשרוף את כפרי אחת הפרובינציות. ממשלת צרפת בפריז מתחה עליו ביקורת על ביצוע מערכה צבאית ללא קבלת אישור. כדי לענות על הביקורת הוא טען כי הוא כבש שטחים שהיו שייכים לצרפת מאז 1679. היסטוריונים כמו מרטין א. קליין מציינים כי פדרב רק שיחק במילים וקיבל החלטות פוליטיות בסנגל בלי שום סמכות כלשהי. ממלכת סן ואף אחת ממחוזותיה מעולם לא הייתה שייכת לצרפת.

## כלכלה
ממוזער|309x309 פיקסלים|בול לזכרו של גנרל לואי פדרב, הונפק ב-1906
סן-לואי הועמדה תחת שלטון צבאי רשמי, והוקם משם קשר טלגרפי וחיבור למושבות צרפת האחרות באי גורה וברופיסק. בשנת 1857 צרפת הטילה מצור על האזור, ושיבצה מחדש את בירתו כעיר קולוניאלית החדשה שקבלה את השם דקר. לאחר מכן החלו העבודות בהקמת מסילת הברזל דקר - סן-לואי, לאורך נהר סנגל אל תוך פנים הארץ.

הפרויקטים הגדולים של פדרב כללו בניית גשרים ומציאת מים מתוקים. ייעודה של סן-לואי כפתח לסחר של צרפת אל פנים אפריקה החל לדעוך עם התרחבות השלטון הקולוניאלי הישיר. הגישה לנמל של סן-לואי הפכה לחשובה יותר בעידן ספינות הקיטור והשלמת מסילת הרכבת דקר-סן-לואי בשנת 1885. כלומר המדינה השכירה את הנמל שלה. חברות צרפתיות גדולות מהעיר בורדו, השתלטו על רשתות הסחר של פנים אפריקה, ונעזרו באנשי הביניים בסחר במעלה הזרם.

פדרב פיתח את השליטה הצרפתית על עיבוד אדמה עונתי בקנה מידה גדול בסמוך למבצרים ולאחר מכן לאורך קווי הרכבת. מערכת זו פותחה לראשונה בקאיור, ואז התפשטה לאורך מסילות הברזל. כך נוצרה תבנית הגירה של כוח עבודה עונתי ברחבי מערב ומרכז אפריקה עד למאה העשרים.

לאחר התבוסה של נפוליאון השלישי וצבאו הקיסרי הצרפתי בידי הצבא הפרוסי בקיץ 1870, קראו מחדש לשירות בצרפת לקצינים ותיקים שיחליפו את אלה שנפלו בקרבות. פדרב התגייס וקיבל לפקד על חטיבה שהיו בה חיילים צעירים וחסרי ניסיון. הם סבלו מחורף קשה וממורל נמוך בשנת 1870/1. הכוחות שלו לא עמדו מול ההתקפות הגרמניות. הוא קיבל הוראה לתקוף את הפרוסים, אך לא יכול היה להתגבר עליהם. הוא נסוג ובסופו של דבר כוחותיו הושמדו.ממוזער|239x239 פיקסלים|אנדרטה לזכרו של גנרל פדרב, בעיר ליל, נחנכה 2008


## נישואין ומשפחה
זמן קצר לאחר הגעתו לסן-לואי פדרב לקח לעצמו פילגש, סדיבה, נערה סרקולית בת חמש עשרה. הוא עזר לה ללמוד לקרוא ולכתוב ב־15 בפברואר 1857 היא ילדה את בנה, לואי לאון פדרב. בשנת 1858, כשפדרב היה בן 40, התחתן עם אחייניתו בת ה-18, אנז'לה-אמילי מארי סופי פדרב. היא הייתה בתו של אחיו הגדול, רומן, שנפטר שמונה שנים קודם לכן. מנישואין אלה נולדו שלושה ילדים: גסטון, מתילד ווילם. אנז'לה עזרה גם לטפל בלואי, בנה של סדיבה.



## חיים פוליטיים ופרישה
פדרב עוטר בחמש מדליות של לגיון הכבוד: בשנים: 1852, 1855,1861, 1871 ואת הצלב הגדול 1880.

פדרב מונה כמועמד לבית המחוקקים בבחירות של 8 בפברואר 1871 ונבחר. הוא החליט לא לקבל את בחירתו תוך שמירה על תפקידו הצבאי. לאחר שהתפטר מהצבא הוא נבחר מחדש ב־2 ביולי 1871 כנציג פא-דה-קאלה, אך התפטר לאחר כמה חודשים.

בין אוקטובר 1871 למאי 1872 לקח פדרב משלחת מדעית למצרים העילית שם סקר את האנדרטאות והכתובות. באותו מסע הוא ביקר בירושלים ובאיטליה. .פדרב נבחר ב־5 בינואר 1879 לסנאט אך שוב התפטר ב-1888.

פדרב היה גאוגרף, היסטוריון, פילולוג וארכאולוג חובב. הוא כתב עבודות רבות, כולל אוסף רשומות נומריות (1870), מסע הצבא הצפוני (1871), אפיגרפיה פיניקית (1873), הוא כתב גם על הגאוגרפיה וההיסטוריה של סנגל וסהרה.

### מוות
פדרב נפטר ב־29 בספטמבר 1889.

פסלים ומונומנטים לזכרו הוקמו בליל, באפום, סן-קנטן בצרפת ובסן-לואי, סנגל. רחובות רבים נקראים על שמו, וגם תחנת הרכבת התחתית בפריס (פדרב-שאליני).

## כתבים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים צרפתים
קטגוריה:מערב אפריקה
קטגוריה:קולוניאליזם
קטגוריה:צרפתים במלחמת צרפת–פרוסיה
קטגוריה:מפקדים בלגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1818
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1889