הדבר כשלעצמו

ה**דבר כשלעצמו** או ה**דבר כשהוא לעצמו** (בגרמנית: **Ding an sich**; באנגלית: **thing-in-itself**) הוא מונח פילוסופי מתחום תורת ההכרה, המתאר דבר הנמצא בפני עצמו, ומציאותו אינה קשורה להכרה או לתנאיי ההכרה, להתבוננות ולייצוג של הסובייקט האנושי. למושג הדבר כשלעצמו מקום מרכזי בהגותו של הפילוסוף הגרמני עמנואל קאנט, ולרוב הוא מקביל לשימושו במונח הנואומנה, כששניהם מנוגדים לתופעות (פנומנה) הניתנות להכרת התבונה. שימושו של קאנט במונח עורר פולמוס פילוסופי רב, בפרט בקרב הוגי האידיאליזם הגרמני והוגים נאו-קאנטיאנים. אחת הסיבות לכך שהמונח נחשב לסבוך ובעייתי בהגותו של קאנט, היא שעל אף שמו, הוא אינו מצביע על "דבר" במובן המוכר לנו בניסיון, אלא על מציאות אפשרית שמעבר לניסיון.
## היסטוריה של המונח
### העת העתיקה

### ימי הביניים

לפי הרשב״ץ, בספר מגן אבות, חוש הראות משיג המוחשים, והם המראים כולם, אשר הם בנושא **, ואינו משיג הדבר הנראה באמיתות** אלא בהקש אל המראה אשר הוא נשוא בו. - הערת הרב הנזיר על אתר:״הנה זה הוא כמו בבקורת התבונה הטהורה, על הדעת הסובייקטיבית, שאינה יודעת את הדבר בעצמו אלא כמו שמופיע לפנינו, - כמו שהוא בנושא, ולא הדבר באמתות״.

שימוש במונח קיים בהגות הסכולסטיקה, הנשענת על הקטגוריות של אריסטו, ובה קיימת הבחנה בין תכונה מקרית של דבר לבין התכונה שיש לו "כשלעצמו", כלומר כתכונה הכרחית. למשל, האדם "כשלעצמו" הוא בעל גוף בהכרח, אבל "היות בעל גוף" אינה תכונה אנושית "כשלעצמה" ויכולה לכולל יצורים אחרים. בסכולסטיקה היה מקובל לטעון כי דברים כמו "אדם" או סוס" הם "עצם" (Substance) שקיים כשלעצמו, כלומר אינו תלוי בקיומם של דברים אחרים, ואילו לדברים כמו "ריצה" אין קיום בנפרד מעצמים.

### העת החדשה

## קאנט
בשיטה הפילוסופית של קאנט, האידיאליזם הטרנסצנדנטלי, נטען כי המושאים של העולם האמפירי מותנים ביכולות ההכרה האנושית התופסת אותם כתופעות. ואולם, קיימת אפשרות, שאינה ניתנת לשיפוט של התבונה האנושית או לניסיון ממשי קונקרטי, כי קיים דבר או דברים בלתי מותנים, שאינם כפופים לחושיות ולהגיון האנושי אשר משפיעים על האפשרות שלנו לתפוס דברים כתופעה. כך לדוגמה: ישנה האפשרות שקיים דבר שאינו כפוף לקטגוריה של "סיבתיות". כלומר, הדבר כשלעצמו מעלה את האפשרות של נואומנה, מה שאינו כפוף לתנאים של התופעות (פנומנה).

יתרה מזאת, אם שמושאי החושים שלנו הם רק תופעות, אז עולה האפשרות שישנם דברים שאינם ניתנים לחישה שלנו ולפיכך אינם תופעות. בחיבורו '''הקדמות לכל מטאפיזיקה בעתיד שתוכל להופיע כמדע''' בסעיף 32§ קאנט כותב:

הפילוסופיה הביקורתית של קאנט מציבה גבול לתבונה ובכך מונעת ממנה לנסות לתאר באופן אמפירי דבר כשלעצמו.

## פרשנות וביקורת
### יעקבי
הראשון שביקר את מושג "הדבר כשלעצמו" היה פרידריך היינריך יעקבי שעמד על חוסר היכולת לתפוס את המושג: 

לפי יעקבי, לא ניתן להבין את השיטה של קאנט ללא מושג הדבר כשלעצמו, ומצד שני לא ניתן להישאר בתוכה כשאוחזים בו.

### שולצה
הספקן הגרמני גוטלוב ארנסט שולצה פרסם חיבור רב השפעה בעילום שם, המכונה בקיצור *Aenesidemus*, שהיוו את אחת ההתקפות המשפיעות ביותר כנגד הפרויקט של קאנט, והופנה גם כנגד ממשיך דרכו של קאנט, הפילוסוף קרל לאונרד ריינהולד.

עיקר הביקורת של שולצה היא שמושג הדבר כשלעצמו מעורר סתירה בלתי פתירה בהגותו. אם קאנט גורס כי הסיבתיות היא קטגוריה שחלה אך ורק על תופעות, הוא לא יכול להצביע על הקיום של דבר כשלעצמו ולהעמידו בבסיס השיטה.

ארתור שופנהאואר, שהיה תלמידו של שולצה, כינה אותו המחבר "החריף ביותר" מבין מתנגדיו של קאנט.

### מימון

### פיכטה
יוהאן גוטליב פיכטה אימץ בתחילת דרכו את הפילוסופיה הקאנטיאנית, כולל מושג הדבר כשלעצמו, אך עבודתו של שולצה גרמה לו לשנות את עמדתו.

ה-*Wissenschaftslehre* ("מדע הידע"), השיטה הפילוסופית שפיכטה פיתח לאחר מכן בהשראת ניסיונו של ריינהולד, דוחה את הדבר כשלעצמו.

### הגל

### שופנהאואר

ארתור שופנהאואר הושפע רבות מהגותו קאנט, אך ביקר את אופן השימוש של קאנט במונח הדבר כשלעצמו בחיבורו הגדול '''העולם כרצון וייצוג''', בייחוד בנספח שצירף לכרך הראשון: "ביקורת על הפילוסופיה הקאנטיאנית". בביקורתו, שופנהאואר הסכים המבקרים שטענו שהאופן שבו קאנט הציג את הדבר כשלעצמו אינו קביל, אך הוא סבר כי קאנט צדק בכך שטען כי קיים "דבר כשלעצמו". שופנהאואר שיבח את ההבחנה בין דבר כשלעצמו לבין תופעה כמעלה הגדולה ביותר של קאנט.

בהגותו של שופנהאואר, "הדבר כשלעצמו" מזוהה עם מושג ה"רצון", המתואר אצלו כחתירה בלתי מודעת וחסרת תכלית, שאינה כפופה למרחב ולזמן, ובתור המהות הפנימית העולם. הרצון, כדבר כשלעצמו, אינו מותנה בארבע התצורות של עקרון הטעם המספיק  השולט בעולם כ"ייצוג".

### נאו-קאנטיאניזם
מייסד הנאו-קנטיאניזם, הרמן כהן, לא דחה את תפיסת ה"דבר כשלעצמו" אך צמצמו. בעבודתו העיקרית על הפילוסופיה הקאנטיאנית *Kants Theorie der Erfahrung* (תורת הניסיון של קאנט) מ-1885, טען כי "הדבר כשלעצמו" יכול להיות מובן כגורם סיבתי של הפנומנה רק כ"מושג גבול" (*Grenzbegriff*).

ואולם, יותר ויותר הוגים דחו את מונח "הדבר כשלעצמו" בין היתר על רקע רוח הזמן של הפילוסופיות הפוזיטיביסטיות והיישגי המדע המודרני. ביניהם ניתן לציין ההוגים והחיבורים של:
* אדוארד פון הרטמן *Kritische Grundlegung des transcendentalen Realismus* (יסודות ביקורתיים של ריאליזם טרנסצנדנטאלי) מ-1875
* פרידריך הארמס  *Die Philosophie seit Kant* (הפילוסופיה מאז קאנט) מ-1876
* ארנסט לאס  *Kants Analogien der Erfahrung* (אנלוגיות הניסיון אצל קאנט) מ-1876
* אוגוסט שטדלר  *Die Grundsätze der reinen Erkenntnistheorie in der Kantischen Philosophie* (עקרונות האפיסטמולוגיה הטהורה בפילוסופיה הקנטיאנית) מ-1876
* אלויס ריל *Der philosophische Kriticismus und seine Bedeutung für die positive Wissenschaft* (הביקורתיות הפילוסופית וחשיבותה למדע הפוזיטיבי) מ-1876.
* יוהנס וולקלט  *Immanuel Kants Erkenntnistheorie* (האפיסטמולוגיה של עמנואל קאנט) מ-1879

## לקריאות נוספות
* שמואל הוגו ברגמן, **הפילוסופיה של עמנואל קאנט**, מאגנס, 1927.
* ירמיהו יובל, **קאנט וחידוש המטאפיזיקה**, הוצאת מאגנס, דצמבר 1987


* Grabau, Richard F. “Kant’s Concept of the Thing in Itself: An Interpretation.” *The Review of Metaphysics* 16, no. 4 (1963): 770–79.


## קישורים חיצוניים
* ראלף בלומנאו, Kant and the Thing in Itself במגזין *Philosophy Now* ,  2001 
* דוד טולדנו, "הדבר כשלעצמו", מחשבות 65, 1993

## הערות שוליים

קטגוריה:מונחים בפילוסופיה
קטגוריה:תורת ההכרה
קטגוריה:עמנואל קאנט
קטגוריה:מילים וביטויים בגרמנית