open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חנוך בן קין

400px|ממוזער|שמאל|מעשי חנוך ובוני העיר - ציור של יוליוס שנור פון קארולספלד
**חֲנוֹךְ** הוא דמות מקראית המוזכרת ב. חנוך היה בנו של קין והעיר חנוך, שהייתה העיר שנבנתה על ידי קין בארץ נוד קדמת עדן, נקראה על שמו. העיר נבנתה על אף הקללה שהטיל אלוהים על קין  (), ויש המפרשים כי היא נבנתה מרגע שהקללה הוסרה. בהתאם לפסוק , העיר חנוך הייתה העיר הראשונה שנחנכה בעולם. על פי ספר הישר, בעת בניית העיר ניתנה לקין האפשרות למנוחה - 

חנוך מוזכר כבנו של קין גם בספר היובלים: .

אלה הפסוקים המקראיים המזכירים את חנוך בן קין:
* : 
* : 

חנוך מוזכר במקום אחד כבנו של קין ובמקום אחר כבנו של מדין, יש שראו בכפילות זו הסבר לכך שהמדיינים הם "נעים ונדים" כעונשו של קין וזרעו.

במקורות ארמניים חוזר הרעיון שלחנוך יש תפקיד בכפרה על חטאו של האדם הראשון. כאשר שת מספר לחנוך כי האדם הראשון עצוב, כי גורש מן הגן, אומר חנוך: "חובו של האב חייב להיפרע על ידי הבן ." ואכן, חנוך נוטע גן, משך זמן רב איננו אוכל דבר, וזוכה בזכות זה לכך שמלאכים יעלוהו חי לגן עדן.

במקורות מודרניים נתפס חנוך כבעל תפקיד בהתמודדות ובכפרה של אביו קין עם רצח אחיו הבל.

בנו של חנוך היה עירד.

## מקור שמו ואטימולוגיה
גם חנוך בן קין וגם חנוך בן ראובן הם הבנים הבכורים של הבנים הבכורים, הם ראשוני הדור השלישי (זה לאדם הראשון וחנוך בן ראובן הוא דור שלישי ליעקב. ייתכן גם שבשמו של חנוך נרמז גם עניין החנוכה של העיר שעתיד לבנות אביו, העיר הראשונה בעולם.

השם עצמו נגזר מהשורש חנך, שמשמעותו העיקרית היא: להקדיש, לאמן. שורש זה, במשמעות דומה, נמצא גם בארמית ובערבית. השם Hanakku מופיע בתעודה בבלית מאוחרת .

במחקר הלשון ישנה התלבטות האם מקור המילה "חינוך" הוא בשמו של חנוך בן קין, הראשון לתהליך העיור שעבר על האדם.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בני קין
קטגוריה:מייסדי יישובים
עירד

**עִירָד** הוא דמות מקראית, בנו של חנוך, נכדו של קין ואביו של מחויאל.

עירד מוזכר בפסוק יחיד:  ().

## אטימולוגיה
יש מספר השערות למקור השם עירד. יש הטוענים כי השם "עירד" שאול משפה שמית קרובה לעברית. כך, למשל, בארמית, משמעות המילה "ערק" היא "ברח". בערבית, משמעות המילה غرد (ע'רד) היא צייץ. בתרגום השבעים, השם "עירד" מתורגם כ-Γαιδαδ (גאידאד), כך שהאות רי"ש מתחלפת בדל"ת. יש האומרים שמקור השם עירד הוא בחיה ערוד ויש האומרים שהוא שיבוש של השם ירד. יש המציעים שמקור השם "עירד" הוא בעיר העתיקה ארידו. במדרש בראשית רבא מצוטט רבי רבי יהושע בן לוי: . למרות שאין הסכמה על משמעות השם עירד, הוא משמש בעברית כשם פרטי. אך נראה שמקור שמו הוא משורש שמי, ככל השמות הנזכרים מאדם ועד נח.

## הערות שוליים

קטגוריה:בני קין
צלה (דמות מקראית)

250px|ממוזער|שמאל|למך שר את שירתו לשתי נשותיו
**צִלָּה**, אשתו השנייה של למך בן מתושאל, היא דמות מקראית הנזכרת בספר בראשית () בסדר הדורות שבין אדם לנח. שמות בניה: תובל-קין ונעמה.

למך שר לנשותיו, עדה וצלה: .

רש"י, בעקבות בראשית רבה, מסביר מדוע היו ללמך שתי נשים: "כך היה דרכן של דור המבול, אחת לפריה ורבייה ואחת לתשמיש. זו שהיא לתשמיש משקה כוס של עקרין כדי שתעקר ומקושטת ככלה ומאכילה מעדנים, וחברתה נזופה ואבלה כאלמנה". על צלה מוסיף רש"י "היא של תשמיש על שם שיושבת תמיד בצלו". בפירוש זה יש קושי, שהרי צלה ילדה בן ובת. הפירוש "דעת זקנים מבעלי התוספות" מנסה ליישב קושי זה על פי הכתוב "וגם צלה ילדה", ודבריו: "דלהכי כתיב **גם**, כלומר אף צלה שנבחרה לתשמיש ילדה, ולא הועיל לה כוס של עקרין".

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים בפרשת בראשית
קטגוריה:נשים בתורה
נעמה

**נַעֲמָה**, בתו של למך בן מתושאל מצלה אשתו, היא דמות הנזכרת בספר בראשית בסדר הדורות שבין אדם לנח. אחיה היה תובל קין.

לפי חז"ל, שמה של אשתו של נח בונה התיבה היה **נעמה**, אך נחלקו האם מדובר בנעמה בת למך, או שהיא הייתה אישה אחרת שאיננה מצאצאי קין. בספר היובלים אשתו של נח איננה נקראת נעמה, אלא אֶמְזָרָה בת רקיעאל (או רָכֵאֵל), בת אחות אביו.

יש הסוברים כי שמה של נעמה, שפירושו "נעימה", מעיד על כך שמעשיה היו רצויים בעיני אלוהים. לעומתם, דעות אחרות טוענות כי נעמה הייתה עובדת אלילים, שנהגה לשיר שירים "נעימים" לפסלים.

במדרש בראשית רבה נאמר:
.

## ראו גם
* נעמה (מיתולוגיה)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בני קין
קטגוריה:אישים בפרשת בראשית
קטגוריה:נשים בתורה
דורו

**דוֹרוּ** (בפורטוגזית: **Douro**; בספרדית **Duero**; בלטינית: **Durius**) הוא אחד מהנהרות הגדולים בחצי האי האיברי, באורך 897 ק"מ.

ראשיתו ליד סוֹריה שבקסטיליה ולאון שבספרד, לא הרחק מהגבול עם לה ריוחה. הוא זורם מערבה לאורך המסטה הספרדית, ועובר בין היתר דרך הערים סוֹריה, ארנדה דה דוארו וסמורה. המישור שבו זורם הנהר הוא בעל אקלים יבש, ויש בו בעיקר שדות חיטה.

כמה עשרות קילומטרים ממערב לסמורה משנה הנהר את כיוונו וזורם דרום-מערבה. הוא מתווה את קו הגבול בין ספרד לפורטוגל לאורך כ-100 ק"מ, ואז חוזר לזרום מערבה בתוך פורטוגל. אז אפיקו נעשה צר ומשופע בקניונים, ואין לאורכו כמעט מקומות יישוב. הוא נשפך לאוקיינוס האטלנטי בעיר פורטו. בחבל ארץ זה מגדלים גפנים שענביהם משמשים להכנת יין פורטו.

לרוב אורכו אין אפשרות לשוט בו, למעט בחלקים מאפיקו בפורטוגל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:ספרד: נהרות
קטגוריה:פורטוגל: נהרות
קטגוריה:קסטיליה ולאון: גאוגרפיה
קטגוריה:נהרות גבול
יובל (דמות מקראית)

[240px|ממוזער| יובל מנגן בחליל למשפחתו. ציור מעשה ידי [כריסטיאן זארטמאן מוצג במוזיאון לאמנות, בורנהולם, דנמרק]]
**יוּבָל** הוא דמות מקראית, המוזכר ב כבנם השני של למך בן מתושאל ועדה אשתו. יובל מתואר שם בתור , כלומר אביהם של המנגנים וממציא אומנות הנגינה.

מבחינה משפחתית, יובל הוא אח ליבל גם מאב וגם מאם. מאשת אביו השנייה, צלה, הוא אחיהם של תובל קין ושל נעמה. שלושת האחים מייצגים את אבות הטיפוס של המלאכות האנושיות - תובל קין הוא ממציא חרשות המתכת, יבל פיתח את רעיית הצאן ויובל יצר מוזיקה.

ייחוס המצאת פעילות אנושית לדמות מייסדת נפוץ במיתולוגיות רבות אם כי בדרך כלל הדמות המייסדת תהיה על־אנושית ויצורף גם סיפור המתאר את אופי ההמצאה, כמו אצל פרומתאוס שנתן לבני האדם את האש לפי המיתולוגיה היוונית. בספרות הכנענית, כפי שזו משתקפת בכתבי אוגרית, מוזכר אל שהמציא אף הוא את אומנות הנגינה.

על פי המדרש, גם נעמה, אחותו של יובל עסקה בנגינה. בימי הביניים וברנסאנס היו פרשנים נוצריים שהציגו את פיתגורס ויובל כאבות המוזיקה. בפירוש אברבנאל לבראשית ד' כא' הוא מביא מסורת זו בשם ספר יוסיפון על פיה הזרז להתפתחות היצירה המוזיקלית אצל יובל היה הריתמוס שהפיק אחיו, תובל קין, במהלך עבודת המתכת.

מקור שמו של יובל לא ברור. ייתכן ששמו הוא למעשה שיקוף של שם אחיו יבל, רועה הצאן שמכונה כך על שם היובֵל - הזכר המוביל את העדר. קיימים מספר אחים בגנאלוגיה המקראית בעלי שמות קרובים. היו שפירשו את שמו של יובל עצמו מלשון היובֵל, כאשר לפי פירוש זה משמעותו היא שופר.

ייתכן גם כי מקור השם בכינוי בתנ"ך לפלג מים או ואדי, כפי שכתוב ב: .

## לקריאה נוספת
* "יובל" בתוך: **אנציקלופדיה מקראית : אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו - ג : חבב - יתת,** מוסד ביאליק, ירושלים, 1965, עמ' 581, 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בני קין
יבל

**יָבָל** הוא דמות מקראית, הוא אחד מבניו של למך בן מתושאל מאשתו עדה. יבל מוזכר בסדר הדורות שבין אדם לנח:

על יבל נאמר שהיה אבי יושב אוהל ומקנה והכוונה היא לכך שהוא אביהם של יושבי אוהלים ובעלי מקנה. דהיינו, יבל היה זה שהמציא מחדש את שיטת הישיבה באוהלים וגידול הצאן (שכנראה נשכחה לאחר מותו של הבל נטול צאצאים). הכוונה היותו "אבי יושב אוהל ומקנה" היא גם שבניו ובני בניו של יבל הוסיפו לעסוק באומנותו וגם שהוא היה מורה ומייסד מנהגים ושיטות ודרכי חיים למעמד מסוים.

פילון מגבל מספר על אינוס ומאגוס שלפי מסורות הפיניקים המציאו את הישיבה בכפרים ואת גידול הצאן.

אח ליובל ואחיהם למחצה של תובל קין ונעמה, בני אשת אביו השנייה צלה. כמו כן, צאצא של קין, בנו של אדם הראשון.

## מקור השם
השם "יבל" נגזר מאותו שורש, שממנו נגזרו שמות אחיו יובל ותובל. הועלתה הצעה לקשור את שמו וכן את "יובל" עם המילה הפיניקית "יבל" הזהה כנראה עם המילה הארמית יובל שמשמעותה – איל, עז ממין זכר, דבר המתאים לתיאורו של יבל כאבי יושב אוהל ומקנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בני קין
איינדהובן נגד השעון קבוצתי

**איינדהובן נגד השעון קבוצתי** (Team time trail Eindnovhen) הוא מרוץ אופניים חד-יומי שהתקיים במשך שלוש שנים כחלק מסבב הפרו טור הנערך באיינדהובן שבהולנד בחודש יוני. המרוץ הראשון נערך ב-2005 והאחרון ב-2007.

המרוץ הוא מרוץ נגד השעון קבוצתי: כל קבוצה מוזנקת חמש דקות אחת מהשנייה והזמן נמדד רק כאשר מגיעים לסיום חמישה רוכבים לפחות.

בתחרות משתתפות 22 קבוצות (20 קבוצות פרו טור ועוד שתי קבוצות שהוזמנו על ידי מארגני התחרות).

כל קבוצה כוללת שמונה רוכבים בניגוד לקבוצות בנות תשעה רוכבים המשתתפות בגרנד טורס, אשר גם בהם נערך לעיתים קטע של רכיבה קבוצתית נגד השעון.

הרוכבים רוכבים במסלול יחסית שטוח של 45-50 קילומטר. חלקו הראשון של המסלול הוא יחסית טכני ובעל מספר פניות כאשר אחת מהפניות היא פניית פרסה.

בשנת 2008 הודיעה העיר איינדהובן על הסרת מעורבותה במרוץ וכתוצאה מכך, לא נערך המרוץ ב-2008. ה-UCI (איגוד האופניים הבינלאומי) הודיע כי המרוץ ימשיך אך במקום ובמתכונת חדשים.

## הקבוצות המנצחות
* 2005 - גרולשטיינר (גרמניה)
* 2006 - Team CSC (דנמרק)
* 2007 - Team CSC (דנמרק)

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:הולנד: מרוצי אופניים
קטגוריה:איינדהובן: ספורט
אוקטנט (קבוצת כוכבים)

**אוקטנט** היא קבוצת כוכבים חיוורת שצוינה לראשונה על ידי ניקולא לואי דה לאקאי ומייצגת אוקטנט  – כלי ניווט שקדם לסקסטנט והיה בנוי על קשת באורך של שמינית מעגל ומכאן שמו. הקבוצה ראויה לציון בזכות העובדה שהקוטב הדרומי השמיימי נמצא בגבולותיה, כך שניתן לראותה מחצי הכדור הדרומי בכל חודשי השנה (העלייה הישרה והחודש המועדף לצפייה (המצוינים משמאל) מתייחסים לשלושת הכוכבים הבהירים ביותר בקבוצה). כוכב ה-**σ באוקטנט** הוא הכוכב קרוב ביותר לקוטב הדרומי השמימי שנראה לעין הבלתי-מזוינת, אבל הוא עמום מכדי לשמש לצורכי ניווט ובדרך כלל משתמשים בקבוצת הצלב הדרומי כדי למצוא את הדרום.

משום שהקבוצה הוגדרה לראשונה רק במאה ה-18 והיא נמצאת סביב הקוטב השמיימי הדרומי, היא לא הייתה ידועה לתרבויות האירואסיאתיות ולתרבויות אגן הים התיכון, ולכן אין אגדות הנוגעות לה בתרבויות אלו.

## כוכב הדרום
**σ באוקטנט** שנמצא כמעלת קשת מהקוטב הדרומי השמיימי הוא ענק צהוב במרחק של כ-270 שנות אור ובהירות נראיתו היא מדרגה 5.4, כלומר ניתן לראותו בעין רק בתנאי צפייה מיטביים. במאה ה-19 היה הכוכב קרוב יותר ברבע מעלה לקוטב הדרומי וכיום בשל תנועת הנקיפה שלכדור הארץ הקוטב הדרומי השמיימי מתרחק ממנו לאזור ללא כוכבים הניתנים לצפייה בעין.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:14 קבוצות הכוכבים של ניקולא לואי דה לאקאי
הבונים

[250px|ממוזער|שמאל|[חוף הבונים]]
**הַבּוֹנִים** הוא מושב שיתופי במישור החוף בין מושב עין איילה (מדרום) למושב צרופה (מצפון) והוא חלק מהמועצה האזורית חוף הכרמל.

בתחום המושב נמצא מבצר כפרלט, מבצר מימי הביניים. לאורך החוף הסמוך למושב משתרעת שמורת טבע, המודגשת על ידי טבלת גידוד ומנהרות שיצרו מי הים בסלעי הכורכר, וצמחייה.
[250px|ממוזער|ימין|מושב הבונים ב-[1954]]

## היסטוריה
המושב הוקם בשנת 1949 על ידי תנועת הנוער "הבונים" שעל שמו נקרא היישוב.

בתחום המושב נמצאים שרידיו של מבצר צלבני, מבצר כפרלט, הבנוי על שרידים עתיקים יותר.

המושב עצמו הוקם על שרידיו של הכפר הערבי הנטוש כפר לאם. תושביו הראשונים היו עולים מבריטניה ומדרום אפריקה, חלקם לוחמים אחרי שירות בצבאות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. קבוצת העולים מדרום אפריקה עלו בראשות סולי (שלמה) אוסין. בשנת 1960 עזבו את המושב רבים מהתושבים שנמנו על המייסדים, עקב חילוקי דעות בתוך היישוב.

המושב זכה לפרסום שלא מרצונו ב־11 ביוני 1985, עת אירע "אסון הבונים". באירוע פגעה רכבת באוטובוס שהסיע תלמידי בית-ספר בעת שזה ניסה לחצות קטע של מסילת החוף ליד המושב. בעקבות האסון נבנתה אנדרטה להרוגים על ידי יריב אמיתי, תושב הבונים, בקרבת מקום האירוע.

בשנת 1997 החליטו חברי המושב לעבור תהליך של הפרטה.

בראשית המאה ה-21 החלה בניית "הרחבה" בהמשך המושב לכיוון דרום. למושב נוספו תושבים רבים חדשים הן ל"הרחבה" והן ליישוב הישן, וחלו שינויים בתפיסת החיים של החברים באגודה ובמבנה הדמוגרפי של המושב.

### כלכלה
בתחילת דרכו עבדו חברי המושב בעבודות מזדמנות, באיסוף צדפים, בלולי עופות, גידול צאן, וחקלאות. במשך הזמן עברו להתבסס על חקלאות: גידולי שדה, מטעי הדרים, גידול בננות ופירות סובטרופיים (אבוקדו, ליצ'י ואפרסמון), וכמו כן על רפת חלב ולול פיטום.

במקום פועל גם מפעל לאגרגטים בשם "אגריקל".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבים במחוז חיפה
בית הגדי

**בֵּית הַגַּדִּי** הוא מושב דתי בנגב הצפון־מערבי, מזרחית לעיר נתיבות. המושב הוא המושב הגדול ביותר בתחומי המועצה האזורית שדות נגב. היישוב נוסד בח' בכסלו ה'תש"י (29 בנובמבר 1949).

## שם המושב
שמו נקבע על פי היישוב הקדום "בית הגידאה" (Bethagidea) המופיע במפת מידבא בנחלת שבט שמעון. השם השתמר כנראה בשמו של הכפר הערבי הסמוך ח'רבת אַל-גֻ'נְדִי (מילולית: חורבת החייל, הלא היא חרבת קצין  צפונית מזרחית ליישוב). החורבות, עליהן הוקם אזור תעשייה, כללו חורבות כנסייה ביזנטית.

## היסטוריה
המושב נוסד ב-29 בנובמבר בשנת 1949 על ידי קבוצת צעירים בוגרי הסקטור הדתי בבית הספר החקלאי מקוה ישראל, ברובם חברי תנועת בני עקיבא. צעירים אלו, שעלו ארצה מרומניה והונגריה במסגרת עליית הנוער עוד טרם הקמת המדינה, התארגנו במסגרת איגוד מושבי הפועל המזרחי. הם עלו לקרקע כ-4 ק"מ מזרחית לכביש עזה - באר שבע, והמושב קיבל את השם "נתיב המולדת". 

בתחילת הדרך התנהל היישוב כמשק שיתופי, אך איגוד מושבי "הפועל המזרחי" התקשה לגייס מתיישבים נוספים בהתאם לאופי היישוב השיתופי והמתיישבים, ועל כן המושב ננטש. בשנת 1951 הובאה למקום קבוצה של עולים מן האי ג'רבה שבתוניסיה, אשר שכנו במעברה שהייתה בקרבת מקום. בשנה זאת הוקמה ליד המושב תחנת טרקטורים ששירתה את מושבי כביש השובלים, (בשנת 1954 הוקמה מול מושב פדויים תחנת טרקטורים נוספת - היא אופקים), שונה שם המושב ל"בית הגדי", והפך ממושב שיתופי למושב עובדים. 

בשנת 1955 סבל המושב מגנבות של בעלי חיים על ידי מסתננים מרצועת עזה ומירדן.

בשנות השמונים והתשעים התקיימה במקום ישיבה בשם 'אורות הנגב' ובראשה עמדו במהלך השנים הרב שמחה שטטנר והרב יהודה הלוי עמיחי.

בראשית המאה ה-21, הוקמה במושב שכונה חדשה במסגרת הרחבה קהילתית.

## גלריית תמונות

קובץ:Beith Hagadi new synagoge.jpg|בית הכנסת החדש
קובץ:Beith Hagadi old synagoge.jpg|בית הכנסת הישן
קובץ:Beith Hagadi street in the Moshav.jpg|רחוב במושב
קובץ:הכניסה לבית הגדי.jpg|הכניסה לבית הגדי

## קישורים חיצוניים

*מושב בית הגדי - באתר המועצה האזורית שדות נגב
*

## הערות שוליים

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1951
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
זרועה

**זְרוּעָה** הוא מושב דתי בנגב הצפון-מערבי בסמוך לעיר נתיבות ובסמוך לרצועת עזה, חלק מישובי מהמועצה האזורית שדות נגב. היישוב הוקם על ידי עולים ממרוקו בשנת 1953, ונקרא בתחילה "שובל 11". מקור שמו בתנ"ך .

בשנת 2006 נפתחה ביישוב ישיבת נר זרח, ישיבת בת של ישיבת הנגב. בשנת 2013, הישיבה עברה לחסותה של ישיבת אורחות תורה ובשנת 2014, הישיבה עברה ליישוב עוצם.

## גלריית תמונות

תמונה:Zrua Synagoge.jpg|בית הכנסת
תמונה:Zrua entrance.jpg|דרך הכניסה למושב
תמונה:Zrua view.jpg|חצר אחורית
תמונה:Zrua.jpg|גן ציבורי במושב

## קישורים חיצוניים

*
*זרועה באתר המועצה האזורית שדות נגב
## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:יישובי הפועל המזרחי
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
עמונית

**עמונית** היא ניב כנעני נכחד אשר דובר על ידי בני עמון. יש הרואים בעמונית ניב עברי. קשה לזהות את מאפיינה הייחודיים של הניב העמוני בקרב הניבים הכנעניים האחרים (מואבית, יהודית, ישראלית, פיניקית וכו') בשל מיעוט העדויות, אך ניתן למצוא את אוצר המלים העמוני כמעט במלואו בלשון המקרא.

האזור בו דיברו את השפה הוא ארץ בני עמון, בין נחל ארנון לנחל יבוק, ובמיוחד אזור רבת עמון, בירת העמונים.

השרידים הארכאולוגיים העיקרים לשפה הם הכתובות העמוניות, ובמיוחד כתובת מצודת רבת עמון מאמצע המאה ה-9 לפנה"ס, בקבוק ארד עם כתובת מלכותית מסוף המאה ה-7 לפנה"ס, אוסטרקונים שונים, מנהליים בעיקרם (כגון מחשבון, תל אל־מזאר וכלח), וחותמים.

## ראו גם

* כתובות עמוניות
* כתובת מצודת רבת עמון
* כתובת בקבוק תל סיראן
* שפות כנעניות

## לקריאה נוספת

* 
* 
* 


## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שפות שמיות צפון-מערביות
קטגוריה:בני עמון
קטגוריה:שפות נכחדות
עידן (מושב)

**עידן** (**עִדָּן**) הוא המושב הצפוני ביותר בערבה התיכונה השייך למועצה אזורית הערבה התיכונה.

## גאוגרפיה
המושב ממוקם כשעה ורבע מבאר שבע ושעה ארבעים וחמש דקות מאילת. הכניסה ליישוב נמצאת כ-6 ק"מ מזרחית לצומת עיר אובות שעל כביש 90. המושב ממוקם מעל אפיקו של נחל ערבה ומוקף בבתרונות שכמעט ולא מתפתחת בהם צמחייה בגלל ריכוזי המלחים והגבס, למעט אפיקי הנחלים ששם יש אדמת סחף.

המושב הוקם בשנת 1980 על ידי עולים מקנדה, בריטניה וארצות הברית. שם המושב נלקח מנחל עידן, שאפיקו ממערב ליישוב. מקור שם הנחל הוא דמיון לשמו הערבי – ואדי אום אל-עידן. עם השנים, החלו החלוצים עוזבים את היישוב, וכיום נשארה משפחה בודדת מהגרעין המקורי. במהלך שני העשורים האחרונים המושב קלט משפחות חדשות וכיום היישוב מונה כ־80 משפחות שרובן מתפרנסות מחקלאות באחד או יותר מענפי החקלאות הבאים: ירקות, מטעים, פרחים ובעלי חיים.

תודות לקרבתו של המושב לים המלח, נהנים החקלאים מאקלים אידיאלי לגידולים כמעט כל החורף. אולם, בשל המשקעים המקומיים המועטים, החקלאות מבוססת על אספקת מים מקומית הנשאבים מקידוחים ומתפיסת מי שיטפונות.

ענף תעסוקה נוסף ומתפתח הוא תיירות: ביישוב צימרים ומוצעות אטרקציות חקלאיות למבקרים.

בשל קרבתו של המושב לכביש 90 ולים המלח הוא מהווה בסיס לטיולי כוכב באזור הערבה ונחליו, ים המלח, הנגב ואילת.

ביישוב צרכניה, ספרייה מקומית, בית כנסת, מגרש כדורגל, מגרש טניס, מגרש כדורסל, סקייט פארק, בריכת שחייה, גן שעשועים ומרפאה.

ביישוב קיימת מערכת חינוכית עד גן חובה. החל מכתה א' הילדים נוסעים לבתי הספר האזוריים בספיר: בית ספר יסודי שיטים ותיכון שיטים דרכא. במושב פועלת תנועת הנוער התנועה החדשה.

## קישורים חיצוניים

*
*עידן באתר המועצה האזורית ערבה תיכונה
* מושב עידן באתר מידעפון אילת

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1980
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מועצה אזורית הערבה התיכונה
קטגוריה:הערבה: יישובים
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
צוקים

ממוזער|צוקים, 2020
**צוּקִים** הוא יישוב קהילתי ישראלי במועצה האזורית הערבה התיכונה ממערב לכביש 90, בין המושבים צופר ופארן. היישוב נמצא 104 ק"מ צפונית לאילת.
## היסטוריה
היישוב הוא כפר אמנים, והוא הוקם בשנת 2004 על ידי תושבים ממרכז הארץ, במקום בו שכנה היאחזות הנח"ל צופר החל משנת 1968 ועד לאמצע שנות השבעים.

בעבר נקרא המקום **מחנה בִּלְדַּד** (כשם בלדד השוחי, אחד משלושת רעי איוב בסיפור המקראי) ועדיין ניתן למצוא שם זה במפות.

רעיון הקמת יישוב קהילתי ראשון בערבה ניזום על ידי גרעין של אנשים ממרכז הארץ שחפצו לעשות שינוי מהותי באורח חייהם תוך שילוב בשינויים בתחום עיסוקיהם. בסיס הרעיון היה הקמת יישוב קהילתי בסמוך למיזמי תיירות מדבריים, אותם הקימו חלק מתושבי צוקים הראשונים באופן עצמאי ותוך שמירה על האופי המדברי הייחודי של האזור. הקמתה של צוקים תוכננה ב-3 שלבים ובסך הכל לכ-155 יחידות דיור. בינואר 2019 התגוררו בצוקים כ-90 משפחות בשלב א' ושלב ב' של צוקים.

תושבי צוקים מתפרנסים מתיירות, חינוך, אומנות ומקצועות חופשיים כמו גם תחומי עיסוק הקשורים לחקלאות ולמועצה המקומית.

ביישוב יש שני גני ילדים, שאחד מהם הוא גן ילדים רב גילאי בו החינוך הוא אנתרופוסופי. כמו כן כ-70 בני נוער של צוקים משתתפים בפעילות של תנועת נוער אשר שייכת לתנועת התנועה החדשה.

## תיירות
סביב צוקים הוקמו 7 מתחמי לינה מדברית, החל מבקתות הבנויות מבוץ ועד לסוויטות מפוארות.

"סרטים בערבה - פסטיבל קולנוע בינלאומי" הוא אירוע קולנוע מדברי בינלאומי תחת כיפת השמיים שמתקיים בצוקים מדי שנה.

מחנה בלדד הנטוש הפך לכפר אמנים ובו סדנאות לקרמיקה, ציור, פיסול, עבודות עץ ותכשיטים. במקום חנות טבע ובית קליה לקפה. כפר האומנים פתוח בימי שישי ובחול המועד, כמו גם בזמן פסטיבל הסרטים.

## קישורים חיצוניים

*
*צוקים באתר המועצה האזורית ערבה תיכונה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובי תנועת אור
קטגוריה:כפר אמנים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2004
קטגוריה:הערבה: יישובים
למך בן מתושלח

**לֶמֶךְ** הוא דמות מקראית, בנו של מתושלח, הנזכרת בספר בראשית כאחת מראשוני סדר הדורות (דור תשיעי מאדם הראשון דרך בנו השלישי שת), אביו של נח וסבם של שם, חם ויפת.

## במסורת היהודית
לפי חישוב של השנים המופיעות בתורה, למך נולד בשנת תתע"ד לבריאת העולם (2887 לפני הספירה) ומת בשנת א'תרנ"א לבריאת העולם (2110 לפנה"ס), בגיל 777 שנה. לפי המסופר בספר בראשית, נוח, בנו של למך, נולד כשהיה למך בן 182. את השם שבחר לבנו מנמק הכתוב: . מלבד למך בן מתושלח, נזכרת בסמוך גם דמות נוספת בשם למך בן מתושאל, מצאצאי קין, אך אין לבלבל בין השניים.

על פי המגילה החיצונית לבראשית וספר היובלים, שם אשתו של למך היה "בת־אנוש": . 

בספר הישר מסופר שלמך מת בגיל צעיר יחסית לדורו מכיוון שהיה צדיק – וה' רצה שיעלה לתיבה, אך גם לא רצה שיחזה ברעה אשר הוא מביא על בני האדם – ועל כן מת 5 שנים לפני המבול.

## ראו גם
*הכרונולוגיה המקראית

## הערות שוליים

קטגוריה:שושלת שת
מלאח

[שמאל|ממוזער|250px|שער הכניסה למלאח בעיר [מקנס]]
[ממוזער|חצר [בית כנסת|בית הכנסת צלאת אל עזמה במלאח מרקש]]
**מלאח** (בערבית: **الملاح**, "אל-מלאח") הוא שמו של הרובע היהודי בערי מרוקו (שם המקביל למושגים "גטו" או רחוב היהודים בקרב עדות אשכנז).

ב-1438 הוקם המלאח הראשון בעיר פאס. מאוחר יותר הוקמו מלאחים נוספים במרקש (1568) ובמקנס (1682). עד המאה ה-19 נתפש המלאח כמאפיין של עיר הבירה, אך לא בהכרח של ערים אחרות. הסולטאן מולאי סלימאן (1792–1822) שינה זאת והפך את המלאח לתופעה נפוצה ברוב ערי מרוקו. הוא היה אחראי לבנייתם של מלאח במספר ערי נמל חשובות – רבאט, מוגדור, סלא ותטואן (בה המלאח היה ידוע בשם הספרדי Judería, "הרובע היהודי"). בהמשך נבנו מלאח ברוב ערי מרוקו, ואף השכונות היהודיות הנפרדות בכפרים קטנים קיבלו את השם "מלאח". ברבות מהערים הגירוש למלאח משאר חלקי העיר היה כרוך בסבל רב ליהודים.

קיימות מספר סברות לגבי מקור השם "מלאח". סברה מקובלת אחת היא שהשם "מלאח" נובע מכך שהרובע היהודי הנפרד הראשון, שהוקם בעיר פאס, שכן בקרבת ביצות מלח. סברה אחרת היא שהיהודים הרבו באופן מסורתי לסחור במלח ולכן הרובע בו גרו נקרא "אל-מלאח". סברה נוספת היא שליהודים הייתה שמורה עבודת הפרך של הרקתן והמלחתן של גולגולות הראשים הערופים של שבויים ופושעים שנידונו למיתה. יש מקורות סותרים ולכן אין יודעים בביטחון את מקור השם.

המלאח היה תחום בחומות כדי להפרידו מהרבעים המוסלמים, ולצורך הגנה מפני פרעות אנטי-יהודיות שהיו תדירות, בעיקר בתקופות של אי-יציבות. בנוסף המלאח שכן לרוב בקרבת מוסדות שלטון, ובעיר הבירה, בקרבת ארמונו של המלך.

בערים שבהן התקיים מלאח נאסר על היהודים לגור מחוץ לו, ולרוב אף נאסר עליהם לצאת ממנו בלילות. רק לעיתים רחוקות היהודים קיבלו אישור להרחיב את שטח המלאח, ועקב כך מלאחים רבים היו צפופים ומחלות ועוני שררו באזורים מסוימים. כשמרוקו נכנסה תחת חסות צרפת ב-1912, היהודים הורשו שוב לגור בשכונות מחוץ למלאח, בעיקר בשכונות האירופאיות, תוך העלמת עין מצד השלטון. הצעירים והאמידים היו הראשונים לנצל את ההזדמנות כדי לעזוב את המלאח. בכמה ערים, ובראשם מקנס, הקהילה היהודית של העיר אף בנתה לעצמה מלאח חדש, מודרני ומרווח יותר, במטרה למנוע את עזיבת המשפחות. בעת מלחמת העולם השנייה הופיעה מחדש תוכנית לקיבוץ היהודים בתוך אזורי מלאח והיהודים שחיו מחוץ למלאח גורשו אליו חזרה על ידי פקידי משטר וישי. עם סיום מלחמת העולם השנייה התהליכים של עזיבת המלאח התחדשו ביתר שאת.

עם עלייתם של כמעט כל יהודי מרוקו לישראל והגירתם לארצות אירופה, המלאחים התרוקנו מתושביהם היהודים, וייושבו על ידי מוסלמים עניים, ובימינו משמשים בחלקם מוקדי פשיעה והזנחה. המלאחים הם חלק מהעיר העתיקה של ערים כגון פס (שהוגדרה כאתר מורשת עולמית) ומרקש, ומהווים יעד תיירותי. באזור פועל מוזיאון יהודי בית דאכירה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גטאות
קטגוריה:יהדות מרוקו
קטגוריה:תולדות עם ישראל
קטגוריה:מילים וביטויים בערבית
עין תמר

**עֵין תָּמָר** הוא מושב חקלאי ותיירותי בערבה הצפונית מדרום לים המלח השייך למועצה אזורית תמר בחבל ארץ המכונה כיכר סדום, בצמוד למושב נאות הכיכר.
## היסטוריה
מוסדות המדינה החליטו על הקמת היישוב כבר בשנות ה-70 ושמו ניתן לו ב-1977. היישוב הוקם באוגוסט 1982 על ידי 24 משפחות. בשנה הראשונה לקיום המושב נמצאו בו עשרות מוקשים  ושניים מתושביו נפצעו מעלייה על מוקשים בשטחים החקלאיים. מוקשים אלה נסחפו על ידי נחל הערבה, עקב קרבתו לגבול ממלכת ירדן.  בעקבות זאת הורה אלוף הפיקוד לסגור את שטחי החקלאות של המושב עד סיום ביצוע בדיקה מקיפה ופינוי המוקשים, דבר שהעמיד בסימן שאלה את המשך קיום המושב. המושב קיבל עשרות דונמים מנאות הכיכר ונעשו מאמצים לתת לו אדמות חלופיות נוספות. אולם המחסור בקרקעות לא מנע מחברי המושב לעלות לקרקע ולהתחיל בגידול חקלאי.

במהלך שנת 1984 הוכשר שטח יישוב זמני של המושב בגבעה שבשנות האלפיים מכונה עין תמר הישנה.

בשנת 2004 עברו חברי המושב לנקודת הקבע, ואילו עין תמר הישנה עברה הסבה לכפר תיירות מדברית אל מול נופי הרי אדום, מטעי התמרים והר סדום.

כיום המושב מונה 45 משפחות והוא נמצא בתהליכי הרחבה וקליטה חקלאית מלאה.

## קישורים חיצוניים

* מושב עין תמר באתר המועצה האזורית תמר
* 
* תיירות כיכר סדום
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1982
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:הערבה
קטגוריה:יישובים במחוז הדרום
קטגוריה:יישובים באזור ים המלח
קטגוריה:הערבה: יישובים
קטגוריה:כיכר סדום
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
גאיוס סאלוסטיוס קריספוס

שמאל|ממוזער|150px|גאיוס סאלוסטיוס קריספוס
**גאיוס סאלוסטיוס קריספוס** (בלטינית: **Gaius Sallustius Crispus**; 86 לפנה"ס – 35 לפנה"ס) היה מדינאי והיסטוריון רומאי. ידוע בעיקר בשל חיבורו על קשר קאטילינה ועל מלחמת יוגורתא.

## חייו
סאלוסטיוס נולד למשפחה ממוצא פלבאי, בעיר אמיטרנום. בשנת 52 לפנה"ס כיהן כטריבון הפלבאים. בתקופת כהונתו היה ממתנגדי קיקרו. בשנת 50 לפנה"ס הודח מהסנאט בשל האשמות של ביזוי המעמד בהתנהגות הוללת ונהנתנית. יש חוקרים הסבורים שהסיבה האמיתית להדחתו הייתה היותו פופולרי.

במהלך מלחמת האזרחים הרומית צידד ביוליוס קיסר, וכתגמול מונה למושל פרובינקיה אפריקה. סאלוסטיוס התעשר כתוצאה מכהונה זו, כנראה בשל עושק תושבי הפרובינקיה. עם חזרתו לרומא בנה לעצמו סאלוסטיוס אחוזה מפוארת, שאליה פרש מהחיים הפוליטיים והחל לכתוב היסטוריה. סאלוסטיוס נחשב לאחד מגדולי ההיסטוריונים הרומים, שהשפיע בין השאר על היסטוריונים אחרים כגון טקיטוס. חיבוריו שנשתמרו הם: "קשר קטילינה"  (Coniuratio Catilinae), "מלחמת יוגורתא" (Bellum Jugurthinum) וקטעים מ"דברי הימים" (Historiae).

## תרגומי כתביו לעברית
* גאיוס סאלוסטיוס קריספוס. **קשר קאטילינה**. תרגם מלאטינית ד"ר מאיר שש. חיפה, הוצאת "רנסאנס", תשכ"ז (1966). מקור לטיני מול תרגום עברי. 71 עמ'. **העתק דיגיטלי** בפרויקט בן־יהודה.
* גאיוס סאלוסטיוס קריספוס. **קאטילינה, יוגורתא, קטעים מדברי הימים**. תרגמה מרומית שרה דבורצקי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשכ"ח (1968).

## קישורים חיצוניים

* כתבי סאלוסטיוס 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:היסטוריונים מן העת העתיקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
הוק (סרט)

**הוק** (באנגלית: **Hook**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1991 בבימויו של סטיבן ספילברג ובכיכובם של רובין ויליאמס, דסטין הופמן וג'וליה רוברטס. הסרט מבוסס על ספר (מאותה שנה) של טרי ברוקס.

הספר לא תורגם לעברית, והוא מזכיר את הספר המקורי של ג'יימס מתיו ברי, כולל פיראט בשם נודלר שחוזר לעלילה.

## תקציר העלילה
זהו מעין סרט המשך לעלילות "פיטר וונדי". בסרט זה פיטר פן (רובין ויליאמס) מחליט לעזוב את ארץ לעולם לא אחרי שהתאהב במוירה, נכדתה של וונדי. הוא מתבגר, נישא לה, מוליד שני ילדים ונהיה עורך דין אנוכי וחסר חוש הומור. מצב זה משתנה לאחר שקפטן הוק (דסטין הופמן) חוטף את ילדיו, בזמן שהם נמצאים בלונדון בטקס פתיחת בית היתומים הנערך לכבודה של וונדי הזקנה. בעזרת טינקר בל (ג'וליה רוברטס) ו"הילדים האבודים", פיטר נזכר מיהו ומציל את ילדיו.

## שחקנים
* רובין ויליאמס - פיטר פן
* דסטין הופמן - קפטן הוק
* ג'וליה רוברטס - טינקר בל
* בוב הוסקינס - מר סמי
* צ'רלי קורסמו - ג'ק באניג
* אמבר סקוט - מגי באניג
* מגי סמית' - וונדי דארלינג
* דנטה באסקו - רופיו
* גווינת' פלטרו - וונדי דארלינג הצעירה
* פיל קולינס - הבלש גוד
* גלן קלוז - הפירט גוטלס
* דייוויד קרוסבי - הפירט טיקלס

## משחקים
יצאו שלושה משחקים המבוססים על סרט זה:
*לאטארי יצא משחק קווסט מאוד בסיסי שבסופו נלחמים נגד הוק בספינתו (בניגוד לסצנת הקרב האחרון בסרט).
*ל-SNES יצא משחק פלטפורמה בו מבקרים בכל פינה נידחת באי **לעולם לא** (גם כאלה שלא מופיעים בסרט) ונלחמים נגד פיראטים בעלי כלי נשק מגוונים.
*למשחקי הווידאו יצא משחק בעל 6 שלבים ארוכים שכל אחד הוא אזור אחר באי: סלע הגולגולת (כולל מטבח הפיראטים, בסוף נלחמים נגד סיד הטבח שמוזכר בספר), עץ לעולם לא (בוס - ביל נודלר מהספר), רציף מול מגרש הבייסבול, יער השדונים ולגונת בנות הים, "רוג'ר העליז" (ספינת השודדים; הבוס הוא סמי), וכיכר הפיראטים, שם נלחמים נגד הוק כל הדרך מהספינה עד מגדל התנין.

## קישורים חיצוניים

* - ביקורת
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1991
קטגוריה:סרטי סטיבן ספילברג
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי הרפתקאות אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פיראטים
קטגוריה:סרטי פיטר פן
קטגוריה:סרטי טריסטאר
קטגוריה:סרטים על אמנזיה
קטגוריה:סרטים על קטועי גפיים
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת ג'ון ויליאמס
אשבול (מושב)

[ממוזער|תצלום אווירי של המושבים [קלחים (מימין), אשבול (במרכז) ומבועים (משמאל).]]
**אֶשְׁבּוֹל** הוא מושב הממוקם בצפון הנגב ליד הערים נתיבות ורהט והוא חלק ממועצה אזורית מרחבים. המושב הוקם בשנת 1955 סמוך לחווה חקלאית של חברת "אשבול", שהוקמה שנה קודם לכן, והוסיפה להתקיים עוד כמה שנים. המושב שימר את שם החברה בשמו. היישוב נקרא בתחילה "שובל ג'", ואוכלס על ידי עולים יוצאי כורדיסטן (מעיראק ופרס), ששהו זמן מה במעברת הדר רמתיים. כיום גרים במושב דתיים לאומיים וחילונים. הוא משתייך לתנועת המושבים. משמעותו של שם היישוב הוא "שיבולת תירס".

## תעסוקה
כשליש מחברי המושב מתפרנסים מחקלאות – לול מטילות אחד, דיר עזים אחד, חמש חממות, כ-15 פרדסים ומספר משקי פלחה. שאר החברים מתפרנסים מעבודות חוץ שונות.

## מוסדות חינוך
במושב קיים פעוטון עד גיל שלוש ושני גני ילדים מגיל שלוש ועד סיום גן חובה. ילדי המושב לומדים בבית ספר יסודי במבועים ובבית ספר תיכון בקריית החינוך מרחבים.

## מוסדות ציבור
במושב מועדון ילדים ונוער, בית עם, בית כנסת, מקווה, מגרש כדורגל ומגרש כדורסל.

## הרחבה
במושב הוקמה שכונת הרחבה בשם "מעלה מבועים". הפרויקט כולו כולל 120 מגרשים.

## גלריית תמונות

תמונה:Eshbol Synagoge.jpg|בית הכנסת
תמונה:Eshbol memorial for soldiers killed in Israel's wars.jpg|גלעד לבני המושב שנפלו במלחמות ישראל
תמונה:Eshbol street.jpg|רחוב במושב
תמונה:Eshbol 2.jpg|פינה במושב
File:צילום רחפן של מושב אשבול.jpg|ממוזער|צילום רחפן, צפון מושב אשבול


## קישורים חיצוניים

*
*אשבול, באתר מועצה אזורית מרחבים

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1955
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
פעמי תש"ז

**פַעֲמֵי תַּשַ"ז** הוא מושב בנגב הצפוני סמוך לנתיבות והוא חלק ממועצה אזורית מרחבים. המושב הוקם ביום כ"א סיון תשי"ג, 4 ביוני 1953 על ידי עולי יהדות כורדיסטן מאיראן. שם המושב נקרא על שם יישובי 11 הנקודות שהוקמו במוצאי יום הכיפורים בשנת **[[ה'תש"ז|התש"ז]]** (1946). תושבי המושב חלקם מסורתיים, חלקם דתיים, חלקם חילוניים, וחלקם חרדים. 

שטחו של המושב כ- 1,500 דונם, רוב התושבים עוסקים בעבודות חוץ שונות.
כיום מתגוררים במושב למעלה מ-530 תושבים.

במושב רפתות, בתי אריזה, חממות, מטעי פרי הדר, מטעי זיתים, לולים, מפעל לגידול פטריות, צימרים כפריים, מכולת, וסטודיו לקרמיקה.

במושב קיימים מבני דת פעילים, בהם בית כנסת, בית מדרש, ומקווה טהרה.

## גלריית תמונות

תמונה:Street in Moshav Paamei Tashaz.jpg|רחוב במושב
תמונה:Synagogue in Moshav Paamei Tashaz.jpg|בית הכנסת 
תמונה:Paamei Tashaz - nice corner.jpg|פינה במושב

## קישורים חיצוניים

*פעמי תש"ז באתר המועצה האזורית מרחבים

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
פדויים

**פְּדוּיִים** הוא מושב חקלאי דתי, הממוקם בצפון הנגב ליד העיר אופקים והוא חלק ממועצה אזורית מרחבים. שמו לקוח מפסוק בספר ישעיהו: .
## היסטוריה
המושב הוקם על ידי עולים מתימן בשנת 1950.

שטח המושב כולל כ-4,000 דונם, ובהם שטחים חקלאיים רבים (בעיקר רפתות). במושב פועל גן ילדים. ילדי המושב מתחנכים בבתי הספר האזוריים: מבועים או מרחבים . תלמידי התיכון לומדים בתיכון האזורי "תיכון מרחבים" או במוסדות התיכוניים הדתיים שבערים הסמוכות.

## קישורים חיצוניים

*
*פדויים באתר המועצה האזורית מרחבים

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
תלמי ביל"ו

**תַּלְמֵי בִּיל"וּ** הוא מושב בצפון הנגב ליד העיר נתיבות והוא חלק ממועצה אזורית מרחבים. היישוב הוקם בשנת 1953 במסגרת הקמת מושבי השבלים בקו שובל והוא כונה באופן זמני שובל 8. שמו הקבוע מציין 70 שנה (בשנת הקמת היישוב) לעליית חברי ביל"ו לארץ ישראל. המושב הוקם על ידי עולים מרומניה ואיראן, אך יוצאי רומניה עזבו את המקום, והעדה העיקרית ביישוב היא יוצאי כורדיסטן. ביישוב יש גם יוצאי איראן, יוצאי בולגריה ומעט יוצאי טורקיה.

רוב חברי המושב מתפרנסים מחקלאות. בין הגידולים: מטעי פרי – משמש, תפוחים, תפוזים ולימונים, ירקות בחממות: עגבניות, פלפל, גמבה וחסה. כמו כן מגדלים במושב תבלינים ופרחים. 
חברי המושב מתפרנסים גם מתיירות (השכרת צימרים).

למושב ועד מקומי וועד אגודה,

חברי הוועד המקומי הם:

שגיא גריביאן יו״ר הוועד

לאון בן ארויה 

קריסטינה לשם

תמיר קלימי 

שלומי בן ארויה

## גלריית תמונות

תמונה:Talmei Bilu public building.jpg|מבנה ציבור
תמונה:Talmei Bilu Synagoge.jpg|בית הכנסת
תמונה:Talmei Bilu Street.jpg|רחוב במושב
תמונה:Talmei Bilu guest rooms.jpg|רחוב במושב

## קישורים חיצוניים

*
*תלמי ביל"ו באתר המועצה האזורית מרחבים

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
ויילד צ'רי

**ויילד צ'רי** (באנגלית: **Wild Cherry**) היא להקת רוק אמריקאית בשנות השבעים שהצליחה מאוד עם שיר הדיסקו "*Play That Funky Music*" בשנת 1976.
## היסטוריה
רוב פאראסי (Rob Parassi) הקים את הלהקה ב-1970 בסטובנוויל (Steubenville), אוהיו, ארצות הברית. שם הלהקה נלקח מתרופה לשיעול. הם נגנו בפיטסבורג, פנסילבניה עד שהשיגו חוזה הקלטות. כעבור זמן מה ללא אלבומים, התפרקה הלהקה ופאראסי פנה לנהל סטקייה.

מאוחר יותר, פאראסי יסד מחדש את הלהקה עם נגנים אחרים: מרק אוסק (Mark Ausec) - קלידים, בריאן באסט (Bryan Bassett) - גיטרה, אלן וונץ (Allen Wentz) - בס ורונלד בייטל (Ronald Beitle) - תופים.

הלהקה נגנה בתקופת הדיסקו והמעריצים ביקשו ממנה "לנגן את המוזיקה הפאנקית הזאת" (play that funky music). פאראסי שהושרה מכך, כתב על זה שיר דיסקו והלהקה נכנסה לאולפן הקלטות. אדם בסטודיו ששמע אותם, הביא את הלהקה לתשומת הלב של הקלטות אפוס (Epic Records).

השיר היה להיט ענק שיצא ב-1976 וכבש את המקום הראשון במצעדי הפופ. מגזין בילבורד הכריז על הלהקה כלהקת הפופ הטובה ביותר של השנה. הלהקה קיבלה את פרס המוזיקה האמריקאית (AMA) לסינגל הטוב של השנה, וכמו כן שתי מועמדויות פרס גראמי.

הצלחת הלהקה נפסקה שנת 1977 עם צאת אלבומם "פאנק אלקטרי" (*Electric Funk*), שלא היו בו להיטים. כמו כן אלבומיהם הבאים: מ-1978 - "אני אוהב את המוזיקה שלי" (*I Love My Music*) ומ-1979 - "רק הפרוע שורד, אל תשתהו יותר מדי" (*Only the Wild Survive and Don't Wait Too Long*) והלהקה התפרקה.
להיטם היחיד ממשיך להיות להיט במועדוני ריקודים עד ימינו.

## חברי ההרכב
* רוב פאראסי (Rob Parassi) - סולן וגיטרה
* מרק אוסק (Mark Ausec) - קלידים
* בריאן באסט (Bryan Bassett) - גיטרה
* אלן וונץ (Allen Wentz) - גיטרה בס
* רונלד בייטל (Ronald Beitle) - תופים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1970
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 1979
אימפריית השמש

**אימפריית השמש** (באנגלית: **Empire of the Sun**) הוא סרט קולנוע משנת 1987 בבימויו של סטיבן ספילברג ובכיכובם של ג'ון מלקוביץ' וכריסטיאן בייל. סרט זה מבוסס על ספר באותו השם של ג'יימס גראהם באלארד, שיצא לאור בשנת 1984. הסרט זכה לתשואות המבקרים, היה מועמד לשישה פרסי אוסקר, וזכה בשלושה פרסי באפט"א (בקטגוריות טכניות).

## תקציר העלילה
הסרט עוקב אחר סיפורו של ילד בריטי צעיר (כריסטיאן בייל) ושמו ג'ים גרהאם (כשם מחבר הספר), שגדל בשאנגחאי עם הוריו. בזמן שהיפנים כובשים את העיר הוא מופרד מהוריו, ומגיע לבדו למחנה שבויים יפני. הוא מתחבר שם עם שבוי אמריקאי כריזמטי ושמו בייסי (ג'ון מלקוביץ'), ההופך אותו ליד ימינו.

## הפקה
אולפני האחים וורנר רכשו את הזכויות ליצירת הסרט, ובתחילה דייוויד לין נבחר לביים את הסרט וסטיבן ספילברג להפיק. לין החליט לפרוש מתפקידו כבמאי ולתת אותו לספילברג שהצהיר ״מהרגע הראשון שקראתי את הרומן רציתי לביים את הסרט״.

הסרט צולם בבריטניה, ספרד ובסין, והיה לסרט ההוליוודי הראשון אשר צולם בסין. בצילומי הסרט השתתפו למעלה מ-5,000 ניצבים מקומיים, חלקם חיו בתקופת המאורעות האמיתיים. ספילברג ניסה לחקות את שנות ה-40 בצורה מדויקת, בעיקר בעזרת כלי הרכב והמטוסים בסרט.

## הפצה וביקורות
זהו סרט הדרמה הראשון של ספילברג, ועל כן גם ההכנסות של הסרט נמוכות בהרבה משוברי הקופות שביים לפני כן.

סופר הרומן המקורי, ג'יימס גראהם באלארד, התלהב מהתוצאה הסופית. הביקורות היללו את משחקו של כריסטיאן בייל הצעיר. באתר ״rotten tomatoes" קיבל הסרט ציון של 77% על סמך 64 ביקורות.

## פרסים והוקרה
הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר והבמאי מאגודת המבקרים הלאומית , וכריסטיאן בייל קיבל ציון לשבח על המשחק שלו, הפרס הראשון המוענק לשחקן צעיר.

בטקס ה-60 של פרס אוסקר הסרט היה מועמד ל-6 פרסי אוסקר בתחום הצילום, בימוי אומנותי, עריכה, פסקול, עיצוב התלבושות הטוב ביותר ומיקס הסאונד הטוב ביותר אולם לא זכה באף פרס.

בין הפרסים והמועמדויות, היה גם מועמד לסרט הטוב ביותר בפרסי גלובוס הזהב, אולם לא זכה.

## שחקנים
*ג'ים (ג'יימס) גרהאם – כריסטיאן בייל
*בייסי – ג'ון מלקוביץ'
*גברת ויקטור – מירנדה ריצ'רדסון
*דוקטור רולינס – נייג'ל הייברס
*פרנק דמרסט – ג'ו פנטוליאנו
*מאקסטון – לסלי פיליפס
*סמ"ר נאגוט'ה – Masatô Ibu
*אמא של ג'ים – אמילי ריצ'רד
*אבא של ג'ים – רופרט פרייזר
*מר ויקטור – פיטר גל
*דנטי – בן סטילר
*כהן – ראלף סיימור
*מר לוקווד – רוברט סטיבנס

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1987
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים

קטגוריה:סרטי סטיבן ספילברג
קטגוריה:שבי במלחמת העולם השנייה: סרטים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים בריטיים
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת ג'ון ויליאמס
בטחה

**בִּטְחָה** הוא מושב בצפון הנגב, ליד אופקים, במועצה אזורית מרחבים. המושב הוקם בשנת 1950 כמעברה בשם "**הק"מ ה-107**", בשל המרחק מירושלים. המושב הוקם על הריסות המעברה על ידי עולים מתימן.

התושבים הגיעו למושב ממחוז שרעב בתימן. משם הגיעו למחנה עין שמר. שם היישוב נלקח מנבואת ישעיהו  והוא הוצע על ידי זאב וילנאי. אחד ממייסדי המושב היה יחיאל אפרים יצחק ששימש מזכיר פנים ומזכיר חוץ. במבט אווירי צורת המושב גביע.

## קישורים חיצוניים

* 
* בטחה באתר המועצה האזורית מרחבים.
* 

## הערות שוליים

250px|ממוזער|מרכז|מכתב של מנחם שוכר סאלם, ראש ועד בטחה, לוועדת השמות הממשלתית

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
שדה צבי

**שְׂדֵה צְבִי** הוא יישוב חקלאי בצפון הנגב ליד העיר רהט, המהווה חלק ממועצה אזורית מרחבים. הוקם בשנת 1953, וכונה בתחילה "שובל 5". בהמשך ניתן לו שם הקבע, על שם צבי הירשפלד שעזר בהקמת החווה החקלאית רוחמה. היישוב הוקם על ידי עולים ממרוקו וקבוצת משפחות מירושלים, ואליהן הצטרפו עם הזמן, תושבים נוספים. בספטמבר 1954 הגיעו למושב 13 משפחות, ישירות מהאנייה שהביאה אותם ממרוקו.

## גלריית תמונות

תמונה:Street in Moshav Sde Tzvi.jpg|רחוב במושב
תמונה:Ohel Yacob synagogue in Moshav Sde Tzvi.jpg|בית הכנסת אוהל יעקב
תמונה:New neighborhood in Moshav Sde Tzvi.jpg|שכונה חדשה במושב
File:Dutch farm in Sde Tzvi.jpg|החווה ההולנדית בשדה צבי


## קישורים חיצוניים

*
*שדה צבי, באתר מועצה אזורית מרחבים
*  אבשלום קור, באופן מילולי: בלומפילד בנגב, גלי צה"ל, 23 ביולי 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
נווה זוהר

**נְוֵה זוֹהַר** הוא יישוב קהילתי חילוני לחופי ים המלח, השייך למועצה אזורית תמר, אשר מהווה את היישוב הנמוך בעולם והיישוב הרשמי הקטן ביותר בישראל.

היישוב שוכן מדרום לאזור המלונות של ים המלח שבעין בוקק, ופחות מקילומטר צפונית לו נמצא מלון לאונרדו קלאב (הדרומי שבמלונות ים המלח).

שמו של היישוב ניתן לו על שם נחל זוהר שנשפך אל ים המלח בקרבתו ועל שם מצד זוהר הסמוך אליו ממערב. מהיישוב נוף מזרחה אל עבר דרום מזרח ים המלח ואזור העיר המקראית צוער.

## היסטוריה
היישוב תוכנן בשנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי האדריכל שמואל מסטצ'קין, בוגר בית הספר באוהאוס בגרמניה, וקם בשנת 1964 כיישוב עובדים עבור עובדי מפעלי ים המלח. בסמוך לו הוקם מוזיאון בית היוצר, אף הוא בתכנונו של מסטצ'קין. בניין המועצה האזורית תמר נמצא ביישוב, ולצדו שוכן בית הספר היסודי האזורי תמר על שם יואב גבעתי.

בשנת 2019 החלה להיבנות שכונה חדשה ביישוב בת מעל 150 יחידות דיור מה שאמור לגרום ליישוב לאבד את תואר היישוב הקטן בישראל. 

שמאל|ממוזער|250px|בתי היישוב ב-2009
250px|ממוזער|שמאל|נווה זוהר

ביישוב וסביבתו צולמו בשנות ה-80 סרטיו של זאב רווח, "בובה" ו"תלווה לי את אשתך".

## מנחת נווה זוהר
סמוך ליישוב הוקם מנחת אזרחי לתעופה קלה, הוא שימש להטסת עובדים למפעלי ים המלח. המנחת נחנך במאי 1962 בשם "שדה־תעופה סדום"; את הטיסה הראשונה למקום ביצעה חברת  "אויתור". חברת ארקיע אף הפעילה לזמן מה טיסות סדירות למנחת משדה תימן בבאר שבע, באמצעות מטוס איילנדר בן תשעה מושבים.

בשנת 1989 חברת תעופה בשם "כנרי", הפעילה טיסות סדירות למנחת משדה דב עם מטוס טרילנדר בן 18 מושבים, בשיתוף בתי המלון שלחוף ים המלח.

המנחת הוצף בעקבות הגבהה של בריכות האידוי של מפעלי ים המלח ויצא משימוש בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21.

## ראו גם
* נחל זוהר
* מצד זוהר

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים באזור ים המלח
קטגוריה:מועצה אזורית תמר
קטגוריה:יישובים במחוז הדרום
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1964
*
עין יהב

**עֵין יַהַב** הוא מושב, הראשון והגדול במושבי הערבה, המשתייך למועצה אזורית הערבה התיכונה. נכון ל-2022, הוא מונה כ-856 תושבים.

חלק גדול מחברי המושב עוסקים בחקלאות, בעיקר בגידול ענבים, מלונים, פלפלים, עגבניות ותמרים.

בתחילת שנת 2010 חל שינוי במגמת התעסוקה במקום ותושבים רבים עברו לעסוק בתיירות, צימרים, הסעדה ואטרקציות נוספות שהוקמו במושב.
במושב עין יהב פועלת תנועת הנוער 'התנועה החדשה', לאחר עשרות שנים שבהן פעל הנוער במסגרת בני המושבים. 

בתחום המושב שרידי מצודה רומאית, שישבה על צומת דרכים קדום בערבה. כמו כן נמצא שם אתר ארכאולוגי של ישוב חקלאי מהתקופה האסלאמית הקדומה.
ממזרח למושב, בממלכת ירדן, בשיפולי הרי אדום, נמצאים מכרות הנחושת הגדולים של פונון המקראית.

## שם
שם המושב סמלי ופירושו "מעיין תקווה". מקורו בשמו של המעיין "עין יהב", אשר שמו הערבי הוא "עין וייבה", ודרך הגישה אליו נמצאת בסמוך לפארק ספיר. במקום שרידי תחנת דרכים באתר הארכאולוגי.

## היסטוריה
[ממוזער|טקסט=עין יהב, 1969|עין יהב, [1969]]
בשנת 1952 הגיעו עשרות גדנ"עים לעין יהב, שהיה עד אז נקודת מצפה חקלאית של השח"ל, (שירות חלוצי לישראל). הגדנ"עים הקימו בה את החווה השנייה של הגדנ"ע בערבה, שלאחר כשנה פורקה. בשנת 1958 הגו שי בן אליהו וחגי פורת את רעיון הקמת יישוב בעין יהב. כנהוג באותם ימים פנו לצבא להקמת היאחזות נח"ל במקום. לאחר שסורבו על ידי כל מי שפנו אליו, פנו ישירות לבן-גוריון וב-7 באוגוסט 1959 נתן בן-גוריון את האישור להקמת ההיאחזות. בקיץ 1959 עלו פורת, בן-אליהו, ומספר חברים מכפר יהושע על הקרקע בעין יהב על מנת להכין את השטחים החקלאיים לבני הגרעין הראשון אשר היו בטירונות באותה עת וכדי לא לאבד את עונת הגידול של אותה שנה. ב-23 בנובמבר 1959 עלה הגרעין הראשון לקרקע כהיאחזות נח"ל, שאוזרחה בשנת 1962 והפכה ל"מושבוץ" (שילוב של מושב וקיבוץ). בהמשך הפך למושב שיתופי וכיום הוא מושב עובדים. בשנת 1967 עבר המושב מסמוך למעיין "עין יהב" (כיום, מחנה צבאי) למיקום הנוכחי.

בשנות ה-60 ירו על היישוב מג'בל חופרה. בהמשך גבעה זו נתפסה על ידי צה"ל.

בספטמבר 2017 הוקמה בעין יהב שלוחה של המכינה הקדם-צבאית ערבה.

## כלכלה
שמאל|ממוזער|250px|מאגר המים בעין יהב
בשנת 1995 חקלאי עין יהב חברו כאגודת "יופי של ירקות" במטרה להקל ולהגדיל את שיווק התוצרת החקלאית מהמושב. נכון לשנת 2013 האגודה הפכה למשווקת הירקות הטריים הגדולה בישראל, לאחר שהגדילה את היקף המכירות ל-120 מיליון שקל בעונת 2012 ועל פי התחזית תגדיל את השיווק לשיא של 180 מיליון שקל. הצמיחה היא תוצאה מהצטרפות קיבוצים וחקלאים גדולים לשיווק באמצעות האגודה מכל קצוות הארץ. כך התרחב סל מוצרי האגודה הכולל כיום פרי הדר, חצילים, בצל, סברס, ענבים ופירות קיץ בנוסף לענפי העוגן של חקלאי עין יהב – פלפלים, מלונים, ענבים ואבטיחים.

תחום התיירות הפך לענף כלכלי משמעותי. בשני העשורים האחרונים התפתחה במושב פעילות תיירותית ענפה, וכיום ישנן מעל 100 יחידות אירוח ברמות אירוח שונות. לצד הצימרים מגוון פעילויות אטרקציה, סדנאות, אומנות, מסעדות ושירותי קייטרינג.

## קישורים חיצוניים

* אתר המושב (לא עדכני)
* עין יהב, באתר מועצה אזורית ערבה תיכונה
* 
* 
*  (לא עדכני)

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:הערבה
קטגוריה:מועצה אזורית הערבה התיכונה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1959
קטגוריה:יישובים במחוז הדרום
קטגוריה:ישראל: יישובים
קטגוריה:הערבה: יישובים
*
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
ספיר (יישוב)

**סַפִּיר** הוא יישוב קהילתי בערבה בתחום השיפוט של מועצה אזורית הערבה התיכונה. היישוב הוקם בשנת 1979, והוא קרוי על שמו של פנחס ספיר, שר האוצר השלישי של מדינת ישראל.

## היסטוריה
היישוב, שתוכנן על ידי האדריכל גרשון צפור, נוסד במקור כדי לספק מגורים לעובדי המועצה האזורית הערבה התיכונה, אולם במהלך הזמן השתנה אופיו של היישוב. נכון לשנת 2006 הוא מאוכלס בעיקר על ידי בעלי מקצועות חופשיים, בניגוד לשאר יישובי הערבה העוסקים לרוב בחקלאות.

בסמוך ליישוב נמצאים משרדי המועצה האזורית הערבה התיכונה ובית הספר האזורי "שיטים" נמצא ביישוב.

בעת הקמת היישוב התגלו במקום מי תהום. כדי למנוע את חלחולם ליסודות המבנים נחפר מחוץ ליישוב אגם מלאכותי שהמים נוקזו אליו, וסביבו פותח "פארק ספיר" הכולל חורשה ופינות מנוחה, בתכנון אדריכל הנוף שלמה אהרונסון.

היישוב מאוכלס במשפחות חילוניות ודתיות גם יחד. סגנון החיים ביישוב הוא כפרי.

## קישורים חיצוניים

*
*ספיר באתר המועצה האזורית ערבה תיכונה
* יישוב קהילתי ספיר באתר מידעפון אילת
*מיכאל יעקובסון: סיבוב באולם הספורט במרכז ספיר בערבה, באתר 'חלון אחורי', 25 באוגוסט 2018
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן גרשון צפור
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1979
קטגוריה:הערבה: יישובים
קטגוריה:מועצה אזורית הערבה התיכונה
קטגוריה:שביל ישראל
חמשת המונומנטים

**חמשת המונומנטים** הם חמשת מרוצי האופניים החד-יומיים הנחשבים כיוקרתיים ביותר בעונת המרוצים של אופני הכביש.

מרוצים חד-יומיים רבים נחשבים כ"קלאסיים" בזכות ההיסטוריה הארוכה שלהם ובזכות תווי הדרך שמנסה לשמור גם הוא על מסורתיות, אך עם התפתחות ושינויים קטנים במסלול לאורך השנים. אורך המסלול של רוב המרוצים הקלאסיים הוא כ-200 קילומטרים. חמשת המונומנטים הם המרוצים הקלאסיים הנחשבים ביותר. את מעמדם המיוחד קנו הודות למרחק הגדול יותר של המסלול, כ-250 קילומטר, להיסטוריה הוותיקה שלהם, שמתחילה אצל כולם לפני מלחמת העולם הראשונה, ובעיקר הודות לכוכבים הגדולים של עולם מרוצי האופניים שנאספים להתחרות בהם בכל שנה ובכך מגבירים עוד יותר את יוקרתם.

חמשת המרוצים הם:
* מילאנו – סן רמו – המונומנט הראשון של העונה, מתקיים לרוב במרץ ולכן מכונה "לה פרימאוורה" (האביב). אורך המרוץ הוא למעלה מ-290 קילומטרים ועם החלק הנייטרלי הוא אף עובר את ה-300, דבר שמציב את המרוץ כמרוץ החד-יומי הארוך ביותר. מתאים בעיקר למאיצים או לפנצ'רים .

* רונדה ון פלנדרן – מתקיים באפריל בפלנדריה, בולט בקטעי המסלול המרוצפים הקצרים והתלולים שבמסלולו. 

* פריז–רובה – מתקיים בחודש אפריל בצפון-מזרח צרפת. כמו הרונדה ון פלנדרן, גם המרוץ הזה בולט במקטעים המרוצפים שבו שמהווים חלק משמעותי מסך כל המסלול. המרוץ מסתיים עם שתי הקפות בוולודרום של העיר רובה. נחשב על ידי רבים כמרוץ החד יומי החשוב והפופולרי ביותר בשנה.

* לייז'–בסטון–לייז' – מתקיים בחודש אפריל בוואלוניה. מתאפיין בעליות וגבעות רבות באורך בינוני עם שיפועים חדים. נחשב למרוץ קלאסי לפנצ'רים. 

* ג'ירו די לומברדיה – המונומנט האחרון של העונה, שבאופן מסורתי נחשב גם לאקורד הסיום של עונת האופניים. הוא מתקיים בסתיו, בחודש אוקטובר.

## קישורים חיצוניים
*What Are Cycling's Monument Races? 

קטגוריה:מרוצי אופניים
טור ריניווי

**טור ריניווי** (בהולנדית, צרפתית ואנגלית: **Renewi Tour**) הוא מרוץ אופני כביש רב שלבי השייך לסבב המרוצים UCI World Tour. בעבר נקרא גם בשמות: "אנקו טור", "בינקבנק טור" ו"בנלוקס טור". המרוץ מאורגן על ידי מדינות בנלוקס: בלגיה, הולנד ולוקסמבורג, ונערך בהן. עד 2016 הייתה חברת האנרגיה ההולנדית Eneco המממנת הראשית של המרוץ והוא נקרא אנקו טור (Eneco Tour). החל ב-2017 המממנת הראשית של המרוץ היא חברת ברוקראז' הולנדית להשקעות באמצעות המרשתת בשם Binck Bank. עד שנת 2021 נקרא המרוץ "בינקבנק טור", בשנה הזו הפסיקה חברת בינקבנק לשמש כספונסרית הראשית של המרוץ, והוא עבר להיקרא "טור בנלוקס". בשנת 2022 המרוץ בוטל ונדחה לשנת 2023 וזאת, לטענת המארגנים, כתוצאה מאילוצים וצפיפות בלוח מרוצי האופניים.

ב-2023 הפך תאגיד המיחזור "Renewi" למממן הראשי של המרוץ והוא נקרא בשמו.

המרוץ הראשון התקיים בין ה-3 באוגוסט ל-10 באוגוסט 2005. קדמו לו הטור של הולנד, הטור של לוקסמבורג והטור של בלגיה, והוא מהווה איחוד של שלושתם. החלטה זו הביאה לגידול במספר המשתתפים, מ-120 ל-184, לגידול בסיקור התקשורתי ולגידול של 150% בתקציב.
למרות זאת, ממשיכים להתקיים גם "הטור של בלגיה" (בסוף חודש מאי) ו"הטור של לוקסמבורג" (בתחילת חודש יוני).

בשנותיו הראשונות נמתחה ביקורת על המרוץ, על כך שהקטעים המישוריים שמרכיבים את עיקרו מסתיימים בדרך כלל במאוצים רבי-משתתפים ומביאים לחד-גוניות. ב-2012 שילבו המארגנים מסלול מקוצר של המרוץ הקלאסי רונדה ון פלנדרן כקטע באנקו טור. ב-2013 הוסיפו המארגנים גם קטע מקוצר של המרוץ הקלאסי לייז'–בסטון–לייז' כקטע במרוץ. בהמשך לביקורות החיוביות על מתכונתו החדשה של המרוץ, נוסף ב-2014 קטע שכלל מסלול מקוצר של המרוץ הקלאסי אמסטל גולד. עם זאת, המרוץ עדיין (נכון ל-2017) כולל שבעה קטעים בלבד והקטעים ה"קלאסיים" החליפו קטעים רגילים שנכללו קודם לכן במסלול המרוץ. מתכונתו החדשה של המרוץ הביאה לו יוקרה והפכה אותו ליעד מבוקש לחלק מהרוכבים המתמחים במרוצים הקלאסיים החד-יומיים.

## רשימת המנצחים בשנים האחרונות
*2005 -  בובי ג'וליץ'
*2006 -  סטפן שומכר
*2007 -  חוזה איוון גוטיירז
*2008 -  חוזה איוון גוטיירז
*2009 -  אדוואלד בואסון האגן
*2010 -  טוני מרטין
*2011 -  אדוואלד בואסון האגן
*2012 -  לארס בום
*2013 -  זדנק שטיבר
*2014 -  טים ולנס
*2015 -  טים ולנס
*2016 -  ניקי טרפסטרה
*2017 -  טום דימולן
*2018 -  מאטיי מוחוריץ'
*2019 -  לורנס דה פלוס
*2020 -  מת'יו ואן דר פול
*2021 -  סוני קולברלי
*2023 -  טים ולנס
*2024 -  טים ולנס
*2025 -  ארנו דה לי

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של אנקו טור (עד 2016)
* האתר הרשמי של בינקבנק טור (2018)

## הערות שוליים

קטגוריה:הולנד: מרוצי אופניים
קטגוריה:לוקסמבורג: ספורט
קטגוריה:בלגיה: מרוצי אופניים
צינובר

**צינובר** (**Cinnabar**) הוא צורת המינרל של סולפיד הכספית. צבעו אדמדם, ונוסחתו HgS והוא המקור העיקרי לכספית.

צינובר נמצא בדרך כלל בטבע בצורת גושים חזקים מחוספסים, וצבעו משתנה מאדום בהיר לאדום-חום. הוא מופיע בסלעים וולקניים, בעיקר ליד מרקזיט, פיריט ואנטימון גופרתי (Sb2O3). מדי פעם צינובר מופיע כגביש בעל ברק מתכתי. בין גבישי צינובר וקוורץ דמיון יוצא דופן בסימטריה ובמאפיינים אופטיים (מערך קריסטלוגרפי טריגונלי וצורת הגביש הקסגונלית). קשיחותו של צינובר נעה בין 2–2.5 בסולם מוס, ומסיסותו היא
10-6 גרם ל-100 מ"ל מים.

בחימום ל־250 מעלות צלזיוס הצינובר נהיה חום, ובטמפרטורות גבוהות יותר הוא נהיה שחור. עם ירידת הטמפרטורה הוא חוזר לצבעו המקורי (אדום בהיר עד כהה). צינובר אינו מושפע מחומצות כמו חומצה חנקתית (HNO3) או חומצה הידרוכלורית (HCl) בטמפרטורות נמוכות.

## שימושים
צינובר נכרה על ידי האימפריה הרומית כמקור לכספית, וכמה מן המכרות שכרו הרומאים משמשים גם כיום כמקור לצינובר.
המרבץ החשוב ביותר של צינובר הוא באלמדן בספרד, שם הוא נכרה כבר למעלה מ־2,000 שנים. מרבצים נוספים נמצאים בקליפורניה, סלובניה, איטליה, סרביה, פרו, טקסס וסין.

פרט לשימוש כמקור כספית חשוב, לצינובר שימושים אחרים:
* צביעת פלסטיק.
* ייצור שעוות חותם.
* ייצור ניירות צבעוניים באיכות גבוהה.
* ייצור הפיגמנט האדום ורמיליון (משמש למשל כפיגמנט בחלק מתרכובות הדיו לקעקועים).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מינרלים סולפידיים
קטגוריה:מינרלים
קטגוריה:כספית: תרכובות
קטגוריה:גופרית: תרכובות