open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אתלטיקו דה רפאלה

**אסוסיאסיון מוטואל סוסיאל אי דפורטיבה אתלטיקו דה רפאלה** (בספרדית: **Asociación Mutual Social y Deportiva Atlético de Rafaela**) הוא מועדון ספורט ארגנטינאי המפורסם בשל קבוצת הכדורגל שלו. הקבוצה משחקת בליגת המשנה הארגנטינאית ומייצגת את העיר רפאלה מפרובינציית סנטה פה. הקבוצה משחקת באצטדיון האסטאדיו נואבו מונומנטל שבעיר רפאלה. כינויה של הקבוצה הוא **La Crema** (בתרגום חופשי: הקצפת, הקרם).

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1907 בעיר רפאלה שבפרובינציית סנטה פה תחת השם קלוב אתלטיקו ארחנטינו דה רפאלה (בספרדית: Club Atlético Argentino de Rafaela). בשנת 1915 שמה של הקבוצה שונה לאתלטיקו דה רפאלה.

בשנת 1988 המועדון הפך למוסד ללא כוונת רווח ושמו שונה לאגודת הספורט החברתית אתלטיקו רפאלה (בספרדית: Asociación Mutual Social y Deportiva Atlético de Rafaela). בשנת 1989 אתלטיקו דה רפאלה העפילה לליגת המשנה הארגנטינאית לאחר שהביסה את אתלטיקו לדסמה 3-0.

לאחר 14 שנים שרפאלה שיחקה בליגה השנייה העפילה הקבוצה לליגת העל אחרי שזכתה באפרטורה 2002 ובקלאוסורה 2003. בשנת 2004 אתלטיקו דה רפאלה ירדה לליגת המשנה לאחר הפסד נגד הוראקאן דה טרס ארויאס. בעונה לאחר מכן רפאלה הפסידה את ההזמנות שלה לחזור לליגת העל בכך שהפסידה לארחנטינוס ג'וניורס בפלייאוף העלייה לליגת העל. 

בשנת 2009 רפאלה הרוויחה עוד סיכוי לחזור לליגת העל דרך פלייאוף העלייה והיא צריך לנצח את חימנסיה לה פלאטה. במשחק הראשון של הגמר ניצחה רפאלה את חימנסיה 3-0 אך במשחק הגומלין של גמר הפלייאוף חימנסיה ניצחה את רפאלה 3-0 וכתוצאה מכך רפאלה נשארה בליגת המשנה.

ב-21 במאי 2011 אתלטיקו דה רפאלה העפילה שוב לליגת העל לאחר שניצחה את אתלטיקו טוקומאן 2-0.

אוהדי אתלטיקו דה רפאלה מכונים Cremosos (המוקרמים, הקרמיים) או Celestes (התכולים) בגלל שהתלבושת של הקבוצה ברובה בצבע תכלת.

### שאר סוגי הספורט
המועדון עוסק גם בסוגי ספורט אחרים כגון כדורסל, הוקי שדה, התעמלות מכשירים, גלגיליות, כדורעף, טניס ושחייה.

המועדון עוסק במרוצי מכוניות מאז 1919 והוא מארח תחרויות מרוצים רבות כמו מרוץ הטוריסמו קארטרה (מאז 1941) ומירוץ ה-TC 2000 (מאז 1983).

## סגל הקבוצה
;נכון ל-13 ביוני 2015.

 

 

### שחקנים מפורסמים
;השחקנים המופעים כאן הם שחקנים ששיחקו לפחות 50 משחקים במדי הקבוצה או קבעו שיא במועדון או שיחקו בנבחרת ארגנטינה.

## תארים
* **פרימיירה B נסיונל: 2**
2002-2003, 2010-2011

* **קופה סיודאד דה רוסאריו: 1**
2012

## קישורים חיצוניים

* 

* La Crema es de Primera 
* Rafaela.com 

קטגוריה:פרובינציית סנטה פה: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל ארגנטינאיות
קטגוריה:פרובינציית סנטה פה: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1907
יון פוסה

**יון אולף פוסה** (בנורווגית: **Jon Olav Fosse**; נולד ב-29 בספטמבר 1959 בהייבגסון) הוא סופר, מחזאי ומסאי נורווגי. נודע בעולם בעיקר בזכות מחזותיו. כותב גם שירים וספרים לילדים. יצירתו תורגמה ליותר מארבעים שפות. הוא חתן פרס נובל לספרות לשנת 2023.

## קורות חייו
יון פוסה נולד בהייגסון, שבחופה המערבי של נורווגיה, וגדל בסטרנדבארם. בני משפחתו היו קווייקרים ופייטיסטים, והוא מייחס לכך את עיצוב השקפותיו הרוחניות. בגיל 7 עבר תאונה קשה שסיכנה את חייו; הניסיון השפיע באופן משמעותי על כתיבתו בבגרותו. הוא התחיל לכתוב בסביבות גיל 12. כנער, פוסה רצה להפוך לגיטריסט רוק, והחל להקדיש זמן רב יותר לכתיבה כשוויתר על שאיפותיו המוזיקליות. הוא ניגן גם בכינור, וחלק ניכר מכתיבתו בגיל העשרה כלל יצירת מילים משלו לקטעים מוזיקליים. כשהתבגר, הוא הושפע מקומוניזם ומאנרכיזם והגדיר את עצמו כ"היפי".

פוסה למד ספרות השוואתית באוניברסיטת ברגן, ובמהלך לימודיו החל לכתוב בנינושק. רומן הביכורים שלו, Raudt, black ("אדום, שחור"), ראה אור ב-1983 והושפע מהסופר הנינושקי טרג'י וסאאס . הרומן עמד בניגוד לסיפורת הריאליסטית החברתית הפופולרית בנורווגיה באותה תקופה והדגיש ביטוי לשוני ולא עלילה. הוא פרסם רומן שני, Stengd gitar ("גיטרה סגורה") ב-1985 ומחזור פיוטי, Engel med vatn i augene ("מלאך עם מים בעיניים") ב-1986. ב-1987 קיבל תואר שני בספרות השוואתית, גם הוא מאוניברסיטת ברגן, ופרסם את הרומן השלישי שלו, Blod. Steinen er ("דם. האבן היא"). ב-1987 לאחר פרידתו מאשתו ב-1989, פרסם רומן ואוסף המסות הראשון שלו. בתחילת שנות ה-90 המשיך לפרסם רומנים ועבד עם אשתו השנייה, גרטה פאטימה סייד, על מספר תרגומים.

הצגת הבכורה של המחזה הראשון שלו, "Og aldri skal vi skiljast" ("לא ניפרד לעולם"), התקיימה ב-1994. בגין מחזה אחר, "Nokon kjem til å komme" ("מישהו בדרך הנה") זכה בשנת 1996 בפרס איבסן.

כתביו תורגמו למעל ארבעים שפות.

## חיים אישיים
פוסה נישא שלוש פעמים. בשנים 1980–1992 היה נשוי לביורג סיסל (Bjørg Sissel), אחות, ולהם בן. בשנה שלאחר מכן התחתן עם גרטה פטימה סייד (Grethe Fatima Syéd), מתרגמת וסופרת הודית-נורווגית. בשנת 2011 נישא לאנה, שהיא סלובקית, הם מתגוררים בחלק מהזמן בהיינבורג שעל הדנובה  שבאוסטריה. יש לו גם בתים בברגן ושניים נוספים בחלקים אחרים של מערב נורווגיה. בשנת 2011 הציעה לו הממשלה הנורווגית לגור בבניין "גרוטן" ("המערה") במרכז העיר אוסלו, ששימש בעבר למגורים לאנשי רוח חשובים כמו המשורר הנריק ורגלנד, המלחין כריסטיאן סינדינג, המשורר ארנולף אוורלנד והמלחין ארנה נודרהיים.

במקורו היה חבר בכנסיית נורווגיה (אם כי תיאר עצמו כאתאיסט לפני 2012). בשנים 2012–2013 הצטרף לכנסייה הקתולית והצטרף מרצונו לטיפול גמילה כדי לטפל בבעיות אלכוהוליזם שלו.

## יצירות

## בעברית
* **חלום על סתיו**, מתרגם: גד קינר, 2005. במסגרת הפרויקט "קריאה ראשונה", הוצג בקריאה פומבית ב"קפה תיאטרון הקאמרי" בנוכחות המחזאי.
* **[[מישהו בדרך הנה]]**, מתרגם: דורון תבורי, 2009. הוצג בתיאטרון תמונע בבימויה של לילך דקל-אבנרי.
* **[[בוקר וערב]]**, מתרגמת: דנה כספי, הוצאת הקיבוץ המאוחד, סדרת ספרית פועלים, 2021.
* **תמונות ילדות**, מתרגמת דנה כספי, הוצאת ספריית הפועלים, 2025.

## קישורים חיצוניים

* .
* .
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברגן
קטגוריה:סופרים נורווגים
קטגוריה:מחזאים נורווגים
קטגוריה:משוררים נורווגים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער נורווגים
קטגוריה:מסאים
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים
קטגוריה:פרוטסטנטים לשעבר
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1959
אנקרה ארנה

**אנקרה ארנה** (בטורקית: **Ankara Spor Salonu**) הוא מתקן ספורט רב-תכליתי שנבנה בשנת 2010 בבירת טורקיה, אנקרה, במיוחד לקראת אליפות העולם בכדורסל 2010 שנערכה במדינה (אירח את שלב הבתים הראשון - בית ג'). לאולם קיבולת מושבים של 10,400 איש במשחקי כדורסל, והוא החליף את אולם אטאטורק  הישן בעל תכולה של 4,500 מושבים, בקרבתו, כמגרש הביתי של
טורק טלקום המשחקת בליגת הבקו. האולם משמש גם כאולמה הביתי של מועדון הספורט אוניברסיטת הג'טפה  המשחקת מאז 2011 בליגת הבקו.

המתקן משמש כמו כן לאירועי ספורט מקומיים ובינלאומיים שונים: כדורעף, אגרוף, וכו'; וכן כאולם הקונצרטים. הוא אירח, בין השאר, את [אליפות העולם בכדורעף לנערות [עד גיל 18] 2011](https://he.wikipedia.org/wiki/%D7%90%D7%9C%D7%99%D7%A4%D7%95%D7%AA_%D7%94%D7%A2%D7%95%D7%9C%D7%9D_%D7%91%D7%9B%D7%93%D7%95%D7%A8%D7%A2%D7%A3_%D7%9C%D7%A0%D7%A2%D7%A8%D7%95%D7%AA_2011) (ביחד עם היכל באשקנט לכדורעף באנקרה); ואת אליפות העולם בוו-שו (אמנויות הלחימה הסיניות, "קונג-פו") בשנת 2011.


Ankara Arena 2.JPG|אנקרה ארנה (2010)
Ankara Arena 6.JPG|אנקרה ארנה (2010)
Ankara Arena 5.JPG|אנקרה ארנה (2010)
Ankara-Arena.jpg|אנקרה ארנה מבחוץ (2011)


## קישורים חיצוניים

* טורקיה 2010 באתר פיב"א - אנקרה ארנה 

קטגוריה:אנקרה: מבנים
קטגוריה:אולמות כדורסל בטורקיה
קטגוריה:טורק טלקום
קטגוריה:אנקרה: ספורט
אלברט אזריאן

**אלברט וגרשקוביץ' אזריאן** (ברוסית: **Альберт Вагаршакович Азарян**; בארמנית: **Ալբերտ Ազարյան**; 11 בפברואר 1929 – 5 בספטמבר 2023) היה מתעמל סובייטי ממוצא ארמני. פעמיים ברציפות אלוף אולימפי (מלבורן 1956 ורומא 1960) ופעמיים ברציפות אלוף עולם (רומא 1954 ומוסקבה 1958) בתרגיל טבעות ובכך היה למתעמל הראשון במשחקים האולימפיים שזכה פעמיים ברציפות בתרגיל על הטבעות, התחום החזק שלו. בין השנים 1952–1962 הוא זכה ב-11 מדליות זהב באליפות ברית המועצות בהתעמלות, מהן 8 בתרגיל הטבעות. על שמו קרוי אחד האלמנטים המפורסמים בתרגיל הטבעות – "צלב אזריאן" או בקיצור "צלב".

אזריאן נבחר על ידי איגוד עיתונאי הספורט בארמניה לגדול הספורטאים הארמנים במאה ה-20.

## ביוגרפיה
אלברט אזריאן נולד בגנג'ה שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית. בהיותו בן 14 נפטר אביו והוא נאלץ לעזוב את לימודיו והחל לעבוד כנפח על מנת לסייע בפרנסת המשפחה. כשהיה בן 17 נערך מופע של בכירי המתעמלים בארמניה. לאחר המופע, הנערים המקומיים נבחנו וניסו להראות את כישוריהם. הוא הוזמן להתאמן בירוואן, אך למרות גילו המבוגר התקדמותו הייתה מהירה וכעבור 3 שנים זכה באליפות ארמניה בהתעמלות.

### אלוף עולם
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה ברומא שבאיטליה בשנת 1954 זכה אזריאן בשתי מדליות זהב, בתחרות קרב-רב קבוצתי ובתרגיל על הטבעות.

### מדליית זהב אולימפית
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה אזריאן בשתי מדליות זהב, בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על הטבעות, תוך ביצוע תרגיל שנקרא על שמו עד היום "צלב אזריאן".

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה במוסקבה בשנת 1958 זכה אזריאן ב-3 מדליות – 2 מדליות זהב ומדליית כסף: מדליות זהב בתחרות קרב-רב קבוצתי ובתרגיל על הטבעות ובכך הגן על תואריו, ומדליית כסף בתרגיל על המתח.

באולימפיאדת רומא (1960) זכה אזריאן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתרגיל על הטבעות ובכך זכה להגן על תוארו והיה למתעמל הראשון במשחקים האולימפיים שזכה פעמיים ברציפות בתרגיל על הטבעות, ומדליית כסף בתחרות הקבוצתית.

בסיום הקריירה הספורטיבית שלו, החל אזריאן לאמן התעמלות בירוואן ושימש שופט בתחרויות בין-לאומיות.

### משפחתו
בנו, אדוארד אזריאן, שהתאמן בהדרכתו של אביו, אף הוא אלוף אולימפי לאחר שזכה במדליית זהב בתחרות הקרב-רב קבוצתי באולימפיאדת מוסקבה (1980). נוסף לכך, הוא סיים בשלב המוקדמות, במקום רביעי בתחרות הקרב-רב אישי, 4 פעמים במקום חמישי (קרקע, מתח, טבעות וסוס סמוכות) ופעמים במקום תשיעי (מקבילים וסוס קפיצות).

אלברט אזריאן נפטר ב-5 בספטמבר 2023.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתעמלים סובייטים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: טבעות
קטגוריה:אלופי עולם בהתעמלות
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:נושאי דגל ארמניה באולימפיאדה
קטגוריה:מתעמלים ארמנים
קטגוריה:אלופים אולימפיים סובייטים: התעמלות
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית סובייטים: התעמלות
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ארמניה
קטגוריה:ארמנים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ארמנים שנפטרו ב-2023
סופיה מורטובה

**סופיה איוונובנה פודוזדובה-מורטובה** (ברוסית: **Софья Ивановна Подуздова-Муратова**; 13 ביולי 1929 לנינגרד – 28 בספטמבר 2006, מוסקבה) הייתה מתעמלת סובייטית. אלופה אולימפית (מלבורן 1956 ורומא 1960), בעלת 8 מדליות, מהן 2 מדליות זהב ואלופת עולם (רומא 1954, מוסקבה 1958 ופראג 1962).

## ביוגרפיה
סופיה מורטובה נולדה בלנינגרד בשם סופיה פודוזדובה. במהלך המצור על לנינגרד, במהלך מלחמת העולם השנייה היא פונתה מהעיר ביחד עם גן ילדים בה היו ילדי אחותה. אימה נפטרה במהלך המצור. היא התגוררה במשפחת אחותה הגדולה. היא החלה להתאמן בשנת 1943. בשנת 1949 נכללה לראשונה בנבחרת ברית המועצות. בשנת 1951 היא התחתנה עם ולנטין מורטוב, אף הוא מתעמל אולימפי מצטיין, בעל 5 מדליות אולימפיות, מהן 4 זהב ו-1 כסף. לזוג נולדו שני ילדים, סרגיי (1952) ואנדריי (1961). היא התאמנה בהדרכתו של איגור ז'וראבלב.

לפני אולימפיאדת הלסינקי (1952) נפצעה מורטובה ולכן לא השתתפה במשחקים.

### מדליית זהב באליפות העולם וההחמצה הגדולה
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה ברומא שבאיטליה בשנת 1954 הובילה מורטובה את נבחרת ברית המועצות לניצחון בתחרות קרב רב קבוצתי. לאחר מכן, בתחרות האישית היא הובילה בתחרות קרב-רב אישי אך לקראת התרגיל האחרון על סוס הקפיצות היא שברה את ידה במהלך החימום ופרשה מהמשך התחרות.

### מדליית זהב אולימפית
באולימפיאדת מלבורן (1956) היא זכתה ב-4 מדליות, מדליית זהב בתחרות קרב רב קבוצתי ו-3 מדליות ארד אישיות, בתחרות קרב-רב אישי (74.466 נק') אחרי כוכבות המשחקים בת ארצה לריסה לטינינה (74.933 נק') ואגנס קלטי היהודיה מהונגריה (74.633 נק'), בתרגיל על המקבילים המדורגים ובתרגיל על הקורה.

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה במוסקבה בשנת 1958 זכתה מורטובה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב בתחרות קרב-רב קבוצתי ושתי מדליות ארד אישיות בתרגיל על הקורה ובתרגיל על סוס קפיצות.

בשנת 1959 הפציעה הישנה גרמה להפסקת אימוניה ולא היה ברור האם תוכל מורטובה להשתתף באולימפיאדת רומא (1960). שלושה חודשים לפני המשחקים היא עברה ניתוח והצליחה להשתקם. במשחקים עצמם היא זכתה ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב בתחרות קרב-רב קבוצתי. מדליות כסף, בתחרות קרב-רב אישי, שוב אחרי לריסה לטינינה ובתרגיל על סוס הקפיצות ומדליית ארד בתרגיל על הקורה.

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בפראג, באותה העת צ'כוסלובקיה בשנת 1962 זכתה מורטובה במדליית זהב בתחרות הקרב-רב קבוצתי.

באליפות העולם של שנת 1960 היא זכתה בקרב-רב קבוצתי.

בשנת 1964 היא השתתפה במספר תחרויות כולל ביפן על מנת להשתתף באולימפיאדת טוקיו (1964) אף על פי שנכללה בסגל הנבחרת למשחקים האולימפיים היא הוחלפה ברגע האחרון במתעמלת צעירה יותר.

בשנת 1965 החלה מורטובה לאמן ופעלה בתחום זה במשך כ-34 שנים.

ב-25 בספטמבר 2006 נפטרה מורטובה שבועיים לפני מותו של בעלה ב-6 באוקטובר, ולנטין מורטוב.

## תארים והישגים
* מורטובה זכתה בסך הכל ב-18 מדליות זהב, 11 מדליות כסף ו-9 מדליות ארד באליפות ברית המועצות בהתעמלות, מהן 5 מדליות זהב בתחרות קרב-רב אישי (1954, 1955, 1957, 1960 ו-1963), 4 מדליות כסף בתחרות קרב-רב אישי (1956, 1958, 1959 ו-1962) ומדליית ארד אחת בתחרות קרב-רב אישי (1951).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלופות עולם בהתעמלות
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:אלופות אולימפיות סובייטיות: התעמלות
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית סובייטיות: התעמלות
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית סובייטיות: התעמלות
קטגוריה:סובייטיות שנולדו ב-1929
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1929
קטגוריה:נפטרות ב-2006
קטגוריה:נפטרים ב-2006
אליס (סרט, 2012)

**אליס** הוא סרט קולנוע ישראלי, משנת 2012 מאת ובבימויה של דנה גולדברג. זהו סרטה העלילתי הארוך הראשון של גולדברג. הסרט זכה בשלושה פרסים, ציון לשבח לסרט עלילתי, פרס התסריט הטוב ביותר ופרס השחקנית המצטיינת לאילנית בן יעקב.

## תקציר
ימיה של אליס בת ה-38 (אילנית בן-יעקב) עוברים עליה בשינה. עבודה בשעות הלילה בפנימיה שיקומית מספקת לה תירוץ זמין, המכסה על שחיקה וקהות רגשית. יגאל, בעלה (חיים זנאתי), חש בודד ומיוסר מול יחסה הצונן והזעם הולך ומצטבר בו. אלי, בנה בן ה-9, משווע לאהבתה. בפנימייה גרות ומטופלות כשלושים נערות שחוו משבר רגשי. אליס ממעיטה בתקשורת עם הבנות ומקפידה למלא אחר הדרישות הבסיסיות של תפקידה: חלוקת תרופות, פיקוח על ארוחת הערב ועל שעת המקלחת. לאחר כיבוי האורות, בחדרה הקטן שבמתחם הצוות, פוגשת את יואל, אהובה. על מיטת היחיד הצרה מתעוררת תשוקה לחיים אחרים, למה שיכול היה להיות. קריאת תגר מצד נערה דומיננטית ותלותה של אחרת סוחפות אותה למשולש כוחות שיוצא מכלל שליטה.

## השחקנים

## קישורים חיצוניים

* אליס באתר של דנה גולדברג
* אבנר שביט, פסטיבל ירושלים 2012: אליס, באתר וואלה!, 8 ביולי 2012
* אורון שמיר, פסטיבל ירושלים 2012: דיווח - "אליס", באתר סריטה, 9 ביולי 2012
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2012
ליודמילה זיקינה

**ליודמילה זיקינה** (ברוסית: **Людмила Зыкина**; 10 ביוני 1929, מוסקבה – 1 ביולי 2009, מוסקבה) הייתה זמרת סובייטית ורוסיה. היא זכתה בפרס לנין והוענק לה התואר האמן העממי של ברית המועצות בשנת 1973. על פעילותה בתחום התרבות הוענקו לה מספר עיטורים וכן תואר גיבור העמל הסוציאליסטי בשנת 1987 ועיטור אנדריי הקדוש (2004) העיטור הגבוה ברוסיה. היא הצטיינה בביצוע של שירי עם ושירים חדשים בסגנון זה.

## חייה
ליודמילה זיקינה נולדה במוסקבה למשפחת פועלים. במהלך מלחמת העולם השנייה היא עבדה במפעל לייצור נשק ולאחר המלחמה עבדה כחובשת בבית חולים צבאי.

בשנת 1947 השתתפה בתחרות זמר ועל בסיס הופעותיה התקבלה למקהלה של שירי עם. בשנת 1949 היא עזבה את המקהלה וחזרה לעבוד בבית החרושת, אומנם כבר בשנת 1950 חזרה לשיר במקהלת הרדיו. בשנת 1960 היא זכתה בתחרות זמר והחל משנת זו זיקינה החלה להופיע כזמרת בודדת. בשנות ה-60, כבר בהיותה זמרת היא החליטה שצריכה להשלים את השכלתה והחלה ללמוד באקדמיה למוזיקה. בשנת 1977 היא הקימה להקה "רוסיה" שהתמחה בזמר רוסי-עממי. עם להקה זו היא הופיעה במשך עשרות שנים. בכל הקריירה שלה זיקינה שרה שירי עם ושירים של מלחינים בני זמנה בסגנון שירי עם רוסים. על סדרת הופעות בשנת 1970 הזמרת זכתה בפרס לנין.

זיקינה זכתה לפופולריות גדולה ותקליטיה נמכרו במיליוני העתקים. היא הופיעה במעל ל-92 מדינות העולם. רבות מהופעותיה צולמו והוקרנו בטלוויזיה הסובייטית. בנוסף להופעות זיקינה לימדה זימרה ורבים מתלמידיה התפרסמו.

במשך שנים רבות היא סבלה מסוכרת ובשנת 2007 עברה ניתוח קשה. היא נפטרה ב-1 ביולי 2009 ונטמנה בבית העלמין נובודוויצ'יה.

זיקינה הייתה נשואה ארבע פעמים ולא היו לה ילדים משלה. לשנת 2013 מתוכננת הקרנת סדרת טלוויזיה בת 8 פרקים על חייה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרות סובייטיות
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:אמני העם של ברית המועצות
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי רוסיה
קטגוריה:סובייטיות שנולדו ב-1929
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1929
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1929
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1929
קטגוריה:רוסיות שנפטרו ב-2009
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2009
אואי

**אואי** (בצרפתית: **Huy**; בהולנדית (פלמית): **Hoei**; בוולונית: **Hu**) היא עיר בבלגיה, במחוז לייז' שבוולוניה. העיר ממוקמת לחופי הנהר מז. הצ'רטר המלכותי המכריז עליה כעיר, אשר נכתב בשנת 1066, הוא הכרזת העיר הקדומה ביותר באירופה שמצפון לאלפים.

## היסטוריה
סביב מצודת-משמר (*castrum*) שבמקום התקיים כפר למן התקופה הרומית. העיר נזכרת לראשונה במאה ה-7 כשייכת לבישופות לייז'. העיר הייתה מרכז לתעשיית עץ, מתכת, בורסקאות ויין. ב-1066 הכרזה העיר במגילת הזכויות הקדומה ביותר המוכרת מצפון לאלפים, זמן קצר לאחר מכן היא מוזכרת בין הערים מהן יצאו אבירים למסע הצלב הראשון.

בתחילת ימי הביניים, הייתה אואי אחת הערים המשגשגות ביותר על נהר המז, עם כלכלה פורחת המבוססת בעיקר על מטלורגיה, בורסקאות, פיסול, עיבוד עץ, וייצור יין. ב, הועלתה אואי למעמד של מחוז, אך במהרה הפך זה לחלק מבישופות לייז', מצב שנמשך יותר משמונה מאות שנה. בערך באותו זמן הרצה פטרוס הנזיר בפני המקומיים ושכנע אותם להשתתף במסע הצלב הראשון.

במאות ה-13 וה-14 שגשגה העיר הודות לתעשיית הטקסטיל וצביעת הבדים. על גבעה במרכז העיר הוקמה מצודה, המופיעה על סמל העיר מאז המאה ה-15. במאות הבאות ידעה העיר תקופת שקיעה. במסגרת מלחמת הירושה הספרדית, בתקופת לואי הארבעה עשר, מלך צרפת נקלעה העיר למתקפות חוזרות ונשנות עקב מעמדה האסטרטגית של המצודה שלה. ב-1715 פירקו תושבי העיר במו ידיהם את המצודה כדי שעירם לא תהיה עוד אתר אסטרטגי חשוב ותוכל להימלט מגורלה כבסיס לצבאות.

ב-1818 הקימו ההולנדים מצודה צבאית חדשה סמוך לעיר. במאה ה-19 התקיימה בעיר תעשיית נייר. מראשית ועד אמצע המאה ה-20 הייתה העיר כלולה ב"עמק התעשייה" (Sillon Industriel), חבל ארץ שהיווה את עמוד השדרה התעשייתי של בלגיה והוקמו בה מפעלי תעשייה כבדה. שקיעת התעשייה הכבדה בבלגיה באמצע המאה ה-20 גרמה לשקיעה כלכלית ממנה נחלצה העיר הודות לתעשיית התיירות.

## אתרי העיר
ארבעת האתרים הידועים כ"פלאי אואי" נקראים, לפי כינוייהם בעגה המקומית:
* *Li Pontia* - הגשר על נהר מז
* *Li Rondia* - חלון הרוזטה בכנסיית נוטרדאם המקומית
* *Li Bassinia* - מזרקה מן המאה ה-15 בלב הכיכר המרכזית
* *Li Tchestia* - המצודה ההולנדית מ-1818

## ערים תאומות
הערים התאומות של אואי הן:

## גלריה

Image:Huy_051027_(12).JPG|'Li Pontia'
Image:Huy FneJPG.jpg|'Li Bassinia'
Image:Huy Fo1JPG.jpg|'Li Tchestia'


## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ולוניה: ערים
אציל (כימיה)

[ממוזער|400px|קבוצות אציל (בכחול) כיון אציליום (למעלה במרכז), אציל [רדיקלים חופשיים|רדיקל (למעלה מימין), בקטון (למעלה משמאל), אלדהיד (למטה משמאל), אסטר (למטה במרכז) או אמיד (למטה מימין). R1, R2, R3 הם שיירים אורגניים או אטומי מימן.]]
בכימיה, **אציל** היא קבוצה פונקציונלית, הנוצרת מהסרה של קבוצת הידרוקסיל אחת או יותר מחומצה חמצנית (חומצה המכילה אטום חמצן אחד או יותר), כוללת חומצות אנאורגניות.

בכימיה אורגנית, קבוצת האציל נגזרת בדרך-כלל מחומצה קרבוקסילית (**אלקנואיל**, לפי IUPAC). על כן, הנוסחה הכימית שלה היא -RCO, כאשר R מייצג קבוצה אלקילית הקשורה לקבוצת ה-CO באמצעות קשר יחיד. במקרה זה מדובר בקרבוניל. אם כי המונח משמש לרוב לתרכובות אורגניות, קבוצות אציל יכולות להיגזר מחומצות אחרות, כמו חומצה סולפונית, חומצה פוספונית, ועוד. בסידור הנפוץ ביותר, קבוצת אציל מחוברת לשייר מולקולרי גדול יותר, בו אטומי הפחמן והחמצן מקושרים בעזרת קשר כפול.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות פונקציונליות
יוסי הדר

**יוסי הדר** (נולד ב-6 בספטמבר 1965) הוא עיתונאי ושדר רדיו. הגיש יומני חדשות ותוכניות אקטואליה ברשת ב' של קול ישראל, ובהן "הכל דיבורים" ו"היום הזה" - יומן הערב של רשת ב'. שימש גם כמזכיר מערכת החדשות של הרשת.

הדר עורך ומגיש כיום את יומן הצהריים של רדיו 90FM, ומגיש את "15 דקות" - פודקאסט האקטואליה של "ישראל היום".

הדר הוא גם זמר ויוצר, וב-2016 יצא לאור האלבום "להאט את צעדינו".

## ביוגרפיה
הדר שירת בצבא בלהקת פיקוד צפון שם שימש זמר ושחקן. הוא החל את עבודתו בקול ישראל בשנת 1995 במחלקת הקריינים, והגיש תוכניות ברשתות השונות, קול המוסיקה, רשת א' ורשת ג'. ברשת ג' הגיש את התוכניות "הדר ישראלי" ו"קלסיקה ישראלית".

בשנת 2005 עבר לחטיבת החדשות ברשת ב' של קול ישראל, ומונה לכתב לענייני חינוך. הוא פרסם ידיעות בלעדיות רבות ובהן הדיווח על הכנסת לימודי הנכבה לספרי הלימוד, פרסום שזכה להדים רבים. הוא ליווה גם את המשברים הגדולים במערכת החינוך ובהם שביתת הסטודנטים הגדולה ב-2007 ושביתת ארגון המורים העל יסודיים שפרצה באותה שנה.

ב-2009 מונה לכתב הארצי לענייני משפט וסיקר את מערכת המשפט ובכלל זה את בית המשפט העליון ומשרד המשפטים. הוא הגיש יומני חדשות רבים ונמנה עם המגישים הבכירים ברשת ב'. זכה בפרס מנכ"ל רשות השידור ע"ש אילן רועה.

ב-2018 הקים את "רדיו ארץ" - תחנת רדיו אינטרנטית שבה שידרו יוצאי רשות השידור ועיתונאים מכלי תקשורת נוספים. הדר שימש כמנכ"ל התחנה.

כיום עורך ומגיש הדר את יומן הצהריים של רדיו 90FM, ואת "15 דקות" - פודקאסט האקטואליה של "ישראל היום".. בנוסף כותב מאמרי פובליציסטיקה במוסף "המגזין" של העיתון מעריב השבוע.

הדר עוסק גם במוזיקה, מקליט ומופיע. ב-2016 יצא לאור אלבום הבכורה שלו "להאט את צעדינו" שזכה לקבלת פנים חמה בתחנות הרדיו ובכלי התקשורת. הדר הלחין את כל שירי האלבום לטקסטים שלו ולשירים של לאה גולדברג ויונה וולך. את האלבום עיבד והפיק מוזיקלית המוזיקאי ירון בכר.

## קישורים חיצוניים

* הבלוג של יוסי הדר
*  
*  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סגל מעריב השבוע
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:חברי להקת פיקוד הצפון
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
רונדה

[ממוזער|רונדה; 'הגשר החדש' בציורו של [הארי פן, 1870]]
**רונדה** (בספרדית: **Ronda**) היא עיר בדרום ספרד, בפרובינציית מאלגה שבקהילה האוטונומית של אנדלוסיה. העיר ממוקמת כ-100 ק"מ מערבית למאלגה, ומאפיין מרכזי בה הוא מראה מרהיב של קניון עמוק החוצה את העיר.

## גאוגרפיה
רונדה ממוקמת בקצה הצפוני-מערבי של פרובינציית מאלגה. היא נמצאת בגובה 780 מטר מעל פני הים, על רמה סלעית המוקפת הרים. שבר גאולוגי יצר בעיר קניון בעומק של כ-100 מטר, שבתחתיתו זורם נחל הגואדאלווין (Guadalevín). הקניון חוצה את העיר, כשמדרום נמצא החלק העתיק ה"סיודד" (Ciudad) ובצפון החלקים ה"חדשים", ה"מרקאדיו" (Mercadillo) וסן פרנסיסקו. את שני חלקי העיר מחברים שלושה גשרים: הגשר החדש (פואנטה נואבו - Puente Nuevo), הגשר הישן (פואנטה וייאו - Puente Viejo) והגשר הרומאי (פואנטה רומנו - Puente Romano).

## היסטוריה
השרידים העתיקים ביותר בסביבות רונדה הם מתקופת האבן הקדומה וביניהם ציורי קיר במערת לה פילטה. בסביבות העיר נמצאו שרידים של יישובים נאוליתיים. רונדה עצמה יושבה לראשונה, במאה ה-6 לפנה"ס, על ידי הקלטים, והם אלו שנתנו לה את שמה אַרוּנְדָה. הפיניקים הקימו באזור רונדה את אקיניפו.

העיר הנוכחית בנויה על שרידי העיר הרומית שהוקמה במהלך המלחמה הפונית השנייה על ידי סקיפיו אפריקנוס. רונדה קיבלה מעמד של עיר רומית בתקופת יוליוס קיסר. במאה ה-5 נכבשה על ידי הונדלים. ב-549 חזרה לשליטת הקיסרות הרומית המזרחית ובהמשך נכבשה על ידי הויזיגותים ששלטו בה עד לכיבוש המוסלמי ב-713.

בשנת 715 הקים עבד אל-עזיז אבן מוסא (המושל המוסלמי השני של ספרד) מבצר על חורבות הביצורים הרומיים. בתחילת המאה ה-11,לאחר התפרקות ח'ליפות קורדובה, הייתה רונדה לבירת הטאיפה של רונדה. ב-1065 הטאיפה של רונדה נכבשה על ידי הטאיפה של סביליה. רונדה הייתה עיירת הולדתם של מספר אנשי רוח מוסלמיים ידועים: ב-810 נולד שם איש האשכולות עבאס קאסים איבן פירנאס; ב-1204 - נולד שם המשורר סליח בן שריף אל-רונדי וב-1333 המורה הסופי איבן עבד-אל רונדי.

התקופה המוסלמית של רונדה הסתיימה ב-1485 עם כיבוש העיר על ידי הכוחות הנוצריים בפיקוד המרקיז של קדיז. הרבעים "החדשים" של העיר הוקמו לאחר הכיבוש הנוצרי. בשנים 1568 עד 1571 רונדה היוותה את אחד המעוזים של מרד המוריסקוס נגד פיליפ השני. בשנים 1808 -1812 במהלך המאבק כנגד הכיבוש הנפוליאוני הייתה רונדה בסיס של לוחמי הגרילה הספרדיים.

במהלך מלחמת האזרחים סבלה רונדה ממעשי אכזריות קשים. בתחילתה נרצחו תומכי הפשיסטים על ידי הרפובליקאים, שהשליכו אותם משפת המצוק. אירוע זה תואר על ידי המינגווי בספרו "למי צלצלו הפעמונים". עם ניצחון הפשיסטים רצחו אלו את תומכי הרפובליקאים. כתוצאה מאירועים קשים אלו עזבו רבים מהתושבים את העיר.

## יהודים ברונדה
ברונדה הייתה קהילה יהודית משגשגת. היהודים גורשו מהעיר, יחד עם המוסלמים, כאשר נכבשה על ידי הנוצרים ב-1485. חלק מהיהודים נלקחו בשבי. בפקודת הגירוש נכתב במפורש: "אף יהודי לא יישאר בעיר יותר משלושים יום, ואף אחד לא יורשה לשכון בה, למעט (גבריאל) ישראל (או ישראל גבריאל), המתרגם שלנו מערבית".

שרידי הרובע היהודי נמצאים בקרבת המרחצאות המוריים שבחלק העתיק של העיר - ה"סיודד".

## רונדה ומלחמת השוורים
ממוזער|מונומנט בכניסה לזירת מלחמת השוורים ברונדה
משפחת רומרו בת רונדה נחשבת למייסדת מלחמת השוורים המודרנית שבה המטאדור נלחם רגלי ולא כשהוא רכוב על סוס. פרנציסקו רומרו היה כנראה הראשון שלחם כך, ברונדה בשנת 1726. נכדו פדרו היה מטדור מפורסם בתחילת המאה ה-19.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר התיירות העירוני 
* 

/

## הערות שוליים

קטגוריה:אנדלוסיה: ערים
קטגוריה:פיניקים: מושבות
רזניק

**רֶזניק** (בכתב לטיני: **Resnick**, **Resnik**, **Reznik**; ברוסית: **Резник**; ביידיש: **רעזניק**) הוא שם משפחה יהודי-רוסי שפירושו "שוחט".

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
וסילי שוקשין

**וסילי מקארוביץ' שוקשין** (ברוסית: **Васи́лий Мака́рович Шукши́н**; 25 ביולי 1929, מחוז אלטאי – 2 באוקטובר 1974, מחוז וולגוגרד) היה שחקן קולנוע, סופר ובמאי סובייטי. הוא זכה בפרס ברית המועצות בשנת 1971 ובפרס לנין בשנת 1976 (לאחר פטירתו).

## ביוגרפיה
וסילי שוקשין נולד בכפר במחוז אלטאי למשפחת איכר. בשנת 1933 אביו נעצר והוצא להורג. בשנת 1943 שוקשין סיים שבע שנות לימוד והחל ללמוד בבית הספר לטכנאים בעיר הקרובה. לאחר שנתיים של לימודים הוא חזר לקולחוז בו גדל. בשנת 1947 הוא עזב את הכפר ועבד בעבודות מזדמנות שונות.

בשנת 1949 שוקשין גויס לצבא האדום ושירת בצי. בשנת 1953 הוא שוחרר בטרם סיים את תקופת שרות החובה עקב מחלתו. שוקשין חזר לכפר בו נולד, השלים לימודי בית ספר תיכון ואף עבד כמורה.

בשנת 1954 שוקשין נסע למוסקבה והתקבל ללימודים ב-VGIK. הוא למד אצל מיכאיל רום. לפי המלצת רום שוקשין התחיל לשלוח לירחונים ספרותיים סיפורים קצרים אותם כתב. בשנת 1958 התפרסם הסיפור הראשון של שוקשין.

לאחר סיום הלימודים שוקשין השתתף במספר סרטים, אך ללא הצלחה מיוחדת. בשנת 1964 הוא כתב תסריט לסרט על בסיס סיפוריו וביים אותו. הסרט שזכה להצלחה גדולה.

במהלך שנות ה-60 שוקשין כתב תסריטים למספר סרטים אך הנהלת האולפנים לא הסכימה להתחיל בהסרטת הסרטים ככל הנראה משיקולי צנזורה. במקביל הוא המשיך לכתוב סיפורים קצרים שזכו להצלחה גדולה. רוב סיפוריו מוקדשים לחיי הכפר הסובייטי.

בשנת 1974 שוקשין ביים סרט חדש על חיי פושע פלילי משוחרר. הסרט זכה בפרס ראשון בפסטיבל הסרטים הסובייטי. כמו כן הוא קיבל הזמנה להשתתף בסרט חדש של סרגיי בונדרצ'וק. במהלך הצילומים הוא נפטר באופן פתאומי. על מכלול יצירות בספרות וקולנוע בשנת 1976 הוענק לו פרס לנין.

שוקשין נטמן במוסקבה בבית העלמין נובודוויצ'יה.

שוקשין היה נשוי שלוש פעמים. עם אשתו הראשונה שגדלה איתו באותו כפר הוא התחתן בשנת 1953. בשנת 1957 בהיותו במוסקבה הוא כתב לה שהוא רוצה להתגרש. בשנים 1964 נישא בשנית לשחקנית הקולנוע לידיה פדוסייבה, ב-1965 נולדה לבני הזוג בת וב-1967 הם התגרשו. בשנת 1968 התחתן שוקשין בפעם השלישית. מנישואין אלו נולדו לו עוד שתי בנות.

## הנצחה
לזכר הסופר נקראו מספר רחובות ברוסיה והוצבו פסלים. תיאטרון בעיר ברנאול נקרא על שמו.

בטלוויזיה הוקרנו מספר תוכניות טלוויזיה, סדרות וסרטים תיעודיים על חיין. בשנת 2015 פורסמה ביוגרפיה מפורטת של שוקשין מאת אלכסיי ורלאמוב.

## קישורים חיצוניים
* 

* סיפורי שוקשין 
*  אתר מוזיאון שוקשין 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרים סובייטים
קטגוריה:במאי קולנוע סובייטים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע סובייטים
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1929
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1974
נמל התעופה הבין-לאומי עדן עדה

**נמל התעופה הבין-לאומי עדן עדה** (בסומלית: **Garoonka Caalamiga Ee Aadan Cadde**; בערבית: **مطار آدم عدي الدولي**) הוא נמל תעופה במוגדישו, בירת סומליה. משנת 2007 נקרא נמל התעופה על שמו של נשיא סומליה הראשון, עדן עבדוללה עוסמאן דאר.
## היסטוריה
ב-2011 חשפה הממשלה הטורקית תוכניות לשיפוץ נמל התעופה. ב-2013 החלה החברה הטורקית Favori LLC בבנייה בנמל התעופה. לאחר שנים של סכסוך שוקם שדה התעופה מאז 2010 עם מספר מתקנים חדשים, כולל מרכז הגירה חדש, שנפתח בסיוע תורמים בינלאומיים. שדה התעופה מהווה מוקד לחברות התעופה הסומליות ג'ובבה איירווייס וסוהורה איירווייס. מספר חברות תעופה בינלאומיות חזרו לשירות במוגדישו, כולל טורקיש איירליינס. ב-2015 חנכו נשיא סומליה, חסן שייח' מחמוד, ונשיא טורקיה, רג'יפ טאיפ ארדואן, את הטרמינל החדש שנבנה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

עדן עדה
קטגוריה:סומליה: תחבורה
קטגוריה:מוגדישו
סופי טרנר

**סופי בלינדה טרנר** (באנגלית: **Sophie Belinda Turner** ; נולדה ב-21 בפברואר 1996) היא שחקנית אנגלייה. התפרסמה בדמותה של סאנסה סטארק בסדרת הפנטזיה של רשת HBO, "משחקי הכס", עליה קיבלה מועמדות לפרס אמי לשחקנית משנה בסדרת דרמה בשנת 2019.

## ביוגרפיה
נולדה בשם סופי בלינדה טרנר (Sophie Belinda Turner) בנורת'האמפטון, אנגליה שבממלכה המאוחדת, למשפחה נוצרית. הוריה הם סאלי, גננת, ואנדרו, עובד בחברת הפצה. יש לה שני אחים בוגרים, אחותה התאומה מתה לפני הלידה. כאשר הייתה בת שנתיים משפחתה עברה עמה לווריקשייר. טרנר לקחה חלק בקבוצת תיאטרון מאז הייתה בת שלוש, ובגיל 11 החלה ללמוד בבית הספר הפרטי לבנות The King's High School for Girls  בווריקשייר.

## קריירה
דמותה, סאנסה סטארק בסדרה "משחקי הכס", הוא תפקידה הראשון מול המצלמות, אותו היא מגלמת משנת 2011. המורה שלה לדרמה עודד אותה לגשת לאודישן לתפקיד זה. היה לה מורה פרטי על הסט עד שהגיעה לגיל 16. לצורך התפקיד היא צבעה את שיערה לג'ינג'י.

טרנר גילמה את התפקיד הראשי בסרט האינדי "עיני פנדה" משנת 2013, המבוסס על נובלה של הסופרת קת'רין מקפייל, לצידם של ג'ונתן ריס מאיירס וג'רלדין צ'פלין. הסרט הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו באותה שנה. ושיחקה בדרמה הטלוויזיונית של BBC Two, "האגדה השלוש עשרה", את דמותה המתבגרת של ונסה רדגרייב.

בשנת 2016 שיחקה בסרט "אקס-מן: אפוקליפסה" את דמותה של ג'ין גריי, והיא חזרה לגלם אותה גם בסרט ההמשך "אקס-מן: הפניקס האפלה" בשנת 2019.

ב-2018 כיכבה בסרט המדע בדיוני האמריקאי "Time Freak" לצד אייסה באטרפילד.

בשנת 2020 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרה הטלוויזיה "לשרוד", תוכן מקורי של רשת קוויבי.

בשנת 2021, השתתפה בסדרת האנימציה "הנסיך" של HBO Max בתפקיד הנסיכה שארלוט.

באוקטובר 2024, כיכבה בסדרה "ג'ואן" המבוססת על ספר הזיכרונות של ג'ואן הנינגטון ועובדה לטלוויזיה על ידי אנה סימון. מדובר בסדרת פשע דרמטית של רשת The CW, העוסקת בהזדמנות, אמהות והמחירים שאנשים מוכנים לשלם כדי להשיג את חייהם הרצויים. טרנר מככבת בסדרה בתפקיד ג'ואן, אם צעירה שנחושה להחזיר שליטה על חייה ולהשיג את המעמד החברתי הגבוה שתמיד רצתה.

בנובמבר 2024 לוהקה לתפקיד לארה קרופט בסדרה המבוססת על משחק הווידאו טומב ריידר של שירות הזרמת המדיה אמזון פריים וידאו.
ממוזער|200px|טרנר, 2014

## חיים אישיים
באוקטובר 2017 התארסה לשחקן והמוזיקאי האמריקאי ג'ו ג'ונאס. השניים התחתנו ב-1 במאי 2019, בלאס וגאס, כשלאחר מכן היא שינתה את שם משפחתה לשלו. ב-22 ביולי 2020 נולדה בתם הראשונה, וביולי 2022 נולדה בתם השנייה.
בריאיון בשנת 2019 הצהירה טרנר על היותה ביסקסואלית.
בספטמבר 2023, הגיש ג'ונאס תביעה לגירושין, ובהמשך אישרו הזוג שמדובר בהחלטה משותפת. טרנר הגישה תביעה להשבת בנותיהן למגוריה באנגליה.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות ילדות אנגליות
קטגוריה:שחקנים להט"בים בריטים
קטגוריה:ביסקסואליות
קטגוריה:להט"ביות בריטיות
קטגוריה:להט"בים בריטים
קטגוריה:מהגרות מבריטניה לארצות הברית
קטגוריה:אנגליות שנולדו ב-1996
אלפונסינה והים

"**אלפונסינה והים**" (בספרדית: "**Alfonsina y el mar**") הוא שיר ארגנטינאי, שפליקס לונה כתב את מילותיו ואריאל רמירס הלחין, בסגנון של סמבה ארגנטינאית (zamba). השיר תורגם לעברית על ידי אהוד מנור וגם על ידי רמי סערי.
## היסטוריה
השיר נכלל בתקליט משנת 1969 בשם Mujeres argentinas (נשים ארגנטינאיות) של צמד היוצרים הנ"ל, שחיברו גם את המיסה קריאוז'ה, ואשר כל אחד מהשירים בו מוקדש לאישה אחרת מההיסטוריה או מהפולקלור העממי הארגנטינאים, וכולם הושרו על ידי מרסדס סוסה.

השיר מוקדש למשוררת אלפונסינה סטורני שהתאבדה בטביעה בחוף ימה של מאר דל פלטה, והוא מהווה קינה על אובדנה מהולה בתמהון על מניעיה.

אלפונסינה סטורני הייתה תלמידתו של סֶנון רמירס (Zenón Ramírez), אביו של אריאל רמירס. אריאל לא הכיר אותה אישית, אך הוא שמע על כך ועל פרשת התאבדותה ממנו, ולימים חיבר את הלחן שפליקס לונה התאים לו מילים.

השיר נכתב בסגנון הסמבה, אך ביצועו המקורי בספרדית וכן הביצועים בעברית אינם ביצועים טיפוסיים של סמבה, נעדר מהם המקצב הסינקופי והדרמטי המאפיין אותה, ולהם אופי נוגה יותר. יחד עם זאת אלו אינם הביצועים היחידים של השיר, הוא זכה לפופולריות רבה הן בארגנטינה והן מחוצה לה, כולל בארצות שאינן דוברות ספרדית, ויש לו מספר רב מאוד של ביצועים ועיבודים.

התרגום של אהוד מנור נאמן באופן כללי לרוח הטקסט המקורי. הוא הוקלט לראשונה בשנת 1983 לתקליט "שיר לדרום אמריקה", ובו תרגומים של אהוד מנור לשירים דרום אמריקאיים, והתפרסם בביצועם של הפרברים עם מתי כספי. גם חוה אלברשטיין ביצעה את השיר, והוא נכלל באלבומה "נמל בית", שיצא בשנת 1983. לימים שרה אותו חוה אלברשטיין יחד עם מרסדס סוסה באחד מביקוריה של סוסה בארץ, כשכל אחת שרה בשפתה.

## השיר בספרי תווים
* רודיקה דן (עורכת), **אני אשתגע!: שירים שעלו לארץ**, עמ' 90, הוצאת י. שרבק, 1986. 

## קישורים חיצוניים

* פליקס לונה, אלפונסינה והים, תרגם מספרדית רמי סערי (מילות השיר וביצוע של מיקי קם)
* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית
* * 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1983
קטגוריה:שירי הפרברים
קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:שירים שתורגמו מספרדית לעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אהוד מנור
קטגוריה:מוזיקה ארגנטינאית
אזור התעשייה אלון תבור

**אזור התעשייה אלון תבור** הוא אזור תעשייה השוכן בתחומי מועצה אזורית עמק יזרעאל, בין עפולה לכפר תבור, מדרום-מזרח לכביש 65.

אזור התעשייה תוכנן החל משנת 1976 במסגרת מדיניות משרד התעשייה והמסחר, בראשות השר חיים בר-לב, לתכנן אזורי תעשייה אזוריים בין היישובים, במקום אזורי תעשייה הצמודים לכל יישוב. 

אזור התעשייה היה בשלבי הקמה בשנת 1987. הוא תוכנן באופן ייחודי עבור מפעלים הזקוקים לפתרונות בנושא מניעת מפגעים אקולוגיים. 

באפריל 2000 הוקמה מִנְהֶלֶת אזורי התעשייה "יזרעאל-עפולה", כשותפות בין עיריית עפולה והמועצה האזורית עמק יזרעאל, בסיוע המִנְהָל לאזורי פיתוח של משרד התמ"ס. המנהלה מאגדת את אזור התעשייה אלון תבור ואזורי התעשייה "עפולה צפון" ו"עפולה דרום".

מפעלים בולטים באזור התעשייה אלון תבור הם תחנת הכוח אלון תבור, מחלבת אלון תבור של "תנובה", יקבי כרמל, כתר פלסטיק, סטארפלסט ומפעל רושדי תעשיות מזון. 

[600px|ממוזער|מרכז|אזור התעשייה אלון תבור, במבט מהכפר [דחי (כפר)|דחי]]

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ישראל: אזורי תעשייה
קטגוריה:עמק יזרעאל
אגם השנאה

[250px|שמאל|ממוזער|אגם השנאה (האזור השחור הגדול במרכז התמונה), משמאל למטה ניתן לראות את [אגם השמחה]]
**אגם השנאה** (בלטינית: **Lacus Odii**) או **ימת השנאה** הוא ימה ירחית קטנה באזור ארץ השלגים (Terra Nivium) של הירח.

אין מדובר בימה אלא, בדומה ליתר ימות הירח, ברמה נמוכה המכוסה בזלת.

קוטרה של הימה 70 קילומטרים, והיא ממוקמת בקואורדינטות 19.0° צפון, 7.0° מזרח.

שמה של הימה אומץ על ידי האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי ב-1976.

## ראו גם
* ים ירחי
* גאולוגיה של הירח

## קישורים חיצוניים

* נתוני אגם השנאה באתר USGS

שנאה
הילמן

**הילמן** הוא שם משפחה יהודי המבוסס על השם הפרטי **הילמן** שנגזר מן השם העברי **חיים**.

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
סרבולניים

**סרבולניים** (שם מדעי: Eresidae) היא משפחה קטנה יחסית (כ-100 מינים) של עכבישים שכמעט כולם נפוצים בעולם הישן (למעט מספר מינים בודדים בברזיל). עכבישים אלה שייכים לקבוצת *Entelegynae* שהמאפיין העיקרי שלה הוא שלנקבות לוחות גניטליים. יש להם שמונה עיניים והם בונים רשתות לא סימטריות ולא דביקות (למעט הסוג *Wajane* השייך לתת המשפחה *Penestominae* המורכבת גם מהסוג *Penestomus*). חלק מהמינים הם כמעט חברתיים, אך ללא מערכת חלוקת תפקידים וללא מלכה. הם משתפים פעולה בגידול הצאצאים, תכונה נדירה בקרב עכבישאים.

## סוגים
החלוקה לתת משפחות מתבססת על הקטלוג הביולוגי של ג'ואל הלן.
* Eresinae ס. ל. קוך, 1851
:* *[[Adonea]]* סימון, 1873 — המזרח התיכון
:* *[[Dorceus]]* ס. ל. קוך, 1846 — אפריקה
:* *[[Dresserus]]* סימון, 1876 — אפריקה
:* *[[Eresus]]* ולקנאר, 1805 — פליארקטי עד מרוקו
:* *[[Gandanameno]]* לת'ינן, 1967 — אפריקה
:* מין יחיד *[[צמירן עקוד]]* מילר ושות', 2012 - ישראל
:* *[[Paradonea]]* לורנס, 1968 — אפריקה
:* עכביש עקבות (*Seothyra*) פרסל, 1903 — אפריקה
:* *[[Stegodyphus]]* סימון, 1873 — אפריקה, מדגסקר, ברזיל, אירואסיה
* Penestominae ס. ל. קוך, 1851
:* *[[Penestomus]]* סימון, 1902 — דרום אפריקה
:* *[[Wajane]]* לת'ינן, 1967 — דרום אפריקה

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1851
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קרל לודביג קוך
עיר הגחלת

**עיר הגחלת** (באנגלית: **City of Ember**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מדע בדיוני שיצא לאקרנים בשנת 2008. הסרט מבוסס על הספר "עיר הגחלת" מאת ג'ין דופרו. הסרט בוים על ידי הבמאי הבריטי-ישראלי גיל קינן, ועל פי תסריט מאת קרוליין תומפסון. בסרט כיכבו סירשה רונן, הארי טרדוויי, ביל מארי, מקנזי קרוק, מרטין לנדאו וטים רובינס.

## תקציר עלילה
העלילה מתרחשת עשרות שנים לאחר שואה גרעינית, בעיר התת-קרקעית "עיר הגחלת", שנבנתה על ידי "הבונים" (the Builders). בוני העיר השאירו הוראות בתוך קופסה, שאמורה להיפתח כעבור 200 שנים לאחר המעבר לעיר. הקופסה ניתנת לראש העיר, וכל ראש עיר אמור להעבירה ליורשה, אולם כאשר נותרו 47 שנים לפתיחת הקופסה מת במפתיע ראש העיר, ולא העביר את סוד הקופסה ליורשו.

בחלוף 200 השנים נפתחת הקופסה, הנמצאת בארון בבית צאצאי ראש העיר השביעי, והם אינם מבחינים בכך.

תושבי העיר חיים בתוך מערה תת-קרקעית בה בנויים בתיהם. מעל ראשם מנורות המאירות את העיר ואת חממותיה. העיר מקבלת את האנרגיה מגנרטור גדול. בשל תקלות רבות בגנרטור מתחילות הפסקות חשמל בעיר, המתארכות מפעם לפעם. מזונם של תושבי העיר – קופסאות שימורים המוחזקות במחסנים גדולים, הולך ואוזל.

בראשית הסרט מתאספים בוגרי בית הספר ליום קבלת המקצוע (Assignment Day). ראש העיר מגריל לתלמידים הבוגרים את עבודתם העתידית בעיר. לינה (המגולמת על ידי סרשה רונן) חולמת להיות שליחה, אולם מוקצה לתפקיד עובדת צנרת. דוּן (המגולם על ידי הארי טרדוויי) מקבל בהגרלה את המקצוע "שליח", ולאחר מכן הם מחליפים בתפקידים.

לינה חוזרת לביתה ומצאת את סבתה מחפשת בארון הבגדים ומוצאת את הקופסה. בתוך הקופסה מגלה לינה חלקי מפה, ומבקשת את עזרתו של דון לפענח את המפה. לינה ודון מגלים כי המפה היא מפתח ליציאה מן העיר. במהלך חיפושיהם הם מגלים כי ראש העיר יודע על המחסור במזון ומחביא מזון רב לעצמו. ראש העיר מצווה לכלוא אותם, והם בורחים, ומגלים כי בעבר הוריהם ניסו לברוח מן העיר – בריחה במסגרתה טבע אביה של לינה.

לינה ודון מפענחים את מיקומה של היציאה מן העיר, ויחד עם פופי, אחותה הקטנה של לינה, מצליחים להפעיל את מערכת הסירות שמובילה אל היציאה ורואים לראשונה את השמים. הם מצליחים לשלוח הודעה חזרה אל העיר עם הנחיות לתושבי העיר כיצד לצאת ממנה.

## שחקנים ודמויות
* לינה מייפליט, צאצאית של ראש העיר השביעי – סירשה רונן
* דון הארו – הארי טרדוויי
* ראש העיר קול – ביל מארי
* ברטון סנוד, עוזרו של ראש העיר – טובי ג'ונס
* סול, טכנאי במערכת הניקוז – מרטין לנדאו
* לוריס "בארו" הארו, אביו של דון – טים רובינס

## הפקת הסרט
באוקטובר 2004 רכשו טום הנקס וגארי גוצמן את הזכויות להפיכת הספר לסרט (וכן את הזכויות להפקת סרט המשך). צילומי הסרט החלו בקיץ 2007 והסתיימו באוקטובר באותה שנה. צילומי העיר צולמו בתוך המספנה של הארלנד ווולף בבלפסט שבאירלנד.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים פוסט-אפוקליפטיים
קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטי מסע אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2008
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
דייוויד היימן

**דייוויד ג'ונתן היימן** (באנגלית: **David Jonathan Heyman**; נולד ב-26 ביולי 1961) הוא מפיק קולנוע בריטי ממוצא יהודי. הוא השיג את זכויות ההסרטה לסדרת ספרי "הארי פוטר" בשנת 1999 והפיק את כל סרטי הסדרה כולל סרטי הספין-אוף. בין השאר, גם הפיק את סרט השואה "הנער בפיג'מת הפסים".

## ביוגרפיה
היימן נולד בלונדון, אנגליה שבממלכה המאוחדת. הוא בנו של ג'ון היימן, מפיק סרטים, ושל השחקנית נורמה היימן (לבית פואונול). סבו וסבתו מצד אביו היו מהגרים ממוצא יהודים-גרמנים שנמלטו מגרמניה הנאצית, טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה, בעוד שסבו וסבתו מצד אמו היו נוצרים ממוצא אתני אנגלי. לו תואר בתולדות האמנות מאוניברסיטת הרווארד שבארצות הברית, שקיבל ב-1983.

## קריירה
הוא התחיל את עבודתו בתעשיית הקולנוע כעוזר מפיק בסרטו של דייוויד לין, "המעבר להודו", וב-1986 הוא הפך למנהל בחברת האחים וורנר ובשנת 1992 הוציא את סרטו הראשון "רחובות אלימים".

בשנת 1997, חזר היימן ללונדון והחליט להתמקד בעיבודים קולנועיים לסרטים. הוא הקים חברת הפקה משלו בשם Heyday FIlms ומאז הפיק מספר גדול של סרטים בולטים, ביניהם העיבודים הקולנועיים לסדרת ספרי הארי פוטר, החל מ"הארי פוטר ואבן החכמים" ועד "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2". בנוסף, הפיק גם את סרטי הספין-אוף "חיות הפלא והיכן למצוא אותן" ו"חיות הפלא: הפשעים של גרינדלוולד".

בין השאר, הפיק גם את סרט השואה "הנער בפיג'מת הפסים".

לאחר הפקת סדרת סרטי "הארי פוטר", היימן הצטרף להפקת העיבוד הקולנועי ל"המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה" ולספר "הדוב פדינגטון".

## חיים אישיים
הוא נשוי לרוז (בטסטון) יוניאקה, ולהם בן. מתגוררים בלונדון.

## פילמוגרפיה
### סרטים כמפיק

## קישורים חיצוניים

* ריאיון עם דייוויד היימן 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפיקי קולנוע בריטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1961
אסכולה

**אסכולה**, או **אסכולת חשיבה**, היא אסופה או קבוצה של אינדיבידואלים, לרוב אינטלקטואלים, החולקים באופן מובחן מאפיינים משותפים של רעיון, או קונסטרקט פילוסופי, דיסציפלינארי, אמוני, חברתי-תנועתי, כלכלי, תרבותי, או אמנותי. 

אסכולות לעיתים מסווגות על פי הרלוונטיות התקופתית שלהן, ולכן אפשר שיכונו "חדישות" או "קלאסיות", כאשר הדיכוטומיה הזו משקפת מעבר-פרדיגמתי (Paradigm Shift), מצב בו ליכוד מסוים (למשל בתחום המדע, דוגמת ציבור הביולוגים) עובר מהשקפה אחת לאחרת, כמו שקרה בעת זניחת הלאמארקיזם, לטובת האבולוציה הדרווינאית. מצבים בהם קיימות רק שתי גרסאות אסכולאריות לתחום נתון הם נדירים, ובדרך כלל יש רבות, אם כי, אכן, יש מקרים בהם גרסה אסכולארית מסוימת היא אחרונה בשרשרת.

אסכולות לעיתים משוימות על שם (או כינוי) מייסדיהן, כמו למשל "אסכולת רינזאי", שנקראה על כינויו של לינג'י יקסאן, או האסכולה האשערית הקרויה על שמו של התאולוג המוסלמי אבו אל-חסן אל-אשערי. כמו כן, אסכולות משוימות על שם המקומות בהן נוצרו, כמו למשל האסכולה הפילוסופית האיונית (על שם העיר איוניה ביוון, או האסכולה הפילוסופית הוורשאית (על שם העיר ורשה בפולין). 

## ראו גם

* פרדיגמה
* דפוס חשיבה
* אידאולוגיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פילוסופיה
מייזי ויליאמס

**מרגרט קונסטנס "מייזי" ויליאמס** (באנגלית: **Margaret Constance "Maisie" Williams**; נולדה ב-15 באפריל 1997) היא שחקנית אנגליה. התפרסמה בזכות תפקידה כאריה סטארק בסדרה "משחקי הכס" ברשת HBO.

## ביוגרפיה
מרגרט קונסטנס ויליאמס נולדה בבריסטול, אנגליה להילרי פיט (כיום הילרי פרנסס) מנהלת קורסים באוניברסיטה שלימים ויתרה על עבודתה כדי לתמוך בקריירת המשחק של בתה. הוריה של ויליאמס נפרדו כשהייתה בת ארבעה חודשים. היא הצעירה מבין ארבעה אחים, ויש לה שלושה אחים גדולים; ג'יימס, בת' וטד. ויליאמס גודלה על ידי אמה ואביה החורג בביתם בכפר קלוטון, סאמרסט. בתקופת חטיבת הביניים, למדה ב"בית הספר היסודי קלוטון", ואז ב"תיכון נורטון היל" אותו עזבה כדי ללמוד בבית ספר לאומנויות הבמה, בשאיפה להיות רקדנית מקצוענית. עזבה את בית הספר בגיל 14 ועברה ללמוד בחינוך ביתי. היא מכונה "מייזי" בעקבות דמות מהקומיקס The Perishers.

## קריירה
תפקידה הראשון היה גילום דמותה של אריה סטארק בסדרת הפנטזיה "משחקי הכס" בשנת 2011. על משחקהּ קיבלה ביקורות נלהבות. ויליאמס המשיכה לקטוף מחמאות גם בעונה השנייה, והיא הייתה מועמדת לפרס אמי על הופעה יוצאת דופן לשחקנית משנה בשנים 2016 ו-2019. בגיל 15 הוענק לה פרס פורטל לשחקנית משנה צעירה (והייתה לצעירה ביותר הזוכה בפרס זה).

ויליאמס הופיעה כלורן קיילי בסדרת "הסוד של קריקלי הול" של רשת BBC. באוגוסט 2012, הופיעה במערכון לקראת האולימפיאדה "מצחיק או מת" (Funny or Die) יחד עם פטריק סטיוארט, סיימון פג והשחיין ראיין לוכטה.

בשנת 2013 הופיעה לצד סטיבן דורף במותחן הפעולה "מכת חום", בתור ג'וסי, בתו של פול, אותו מגלם דורף.

בשנת 2015 הופיעה בארבעה פרקים בסדרה "דוקטור הו". באותה השנה השתתפה בסרט הטלוויזיה של ערוץ 4 "בריון ברשת".

בשנת 2017 השתתפה בסרט המדע-בדיוני "אייבוי בתפקיד של לוסי ווקר. ב-2018 שיחקה בקומדיה הרומנטית "ואז את הגעת", לצד אייסה באטרפילד.

בשנת 2020 הופיעה בסרטו של ג'וש בון "המוטנטים החדשים" כוולפסביין לצד השחקנית אליס בראגה. שיחקה גם בתפקיד הראשי בסרט האימה "הבעלים".

### דייזי
ב-1 באוגוסט 2018, ויליאמס השיקה רשת חברתית חדשה בשם "דייזי" לצד דום סטנרי, איתו ייסדה את חברת ההפקות "דייזי הפקות". דייזי פונה לאנשים יצירתיים מעולמות האומנות, האופנה, הטלוויזיה, הקולנוע, הצילום, המוזיקה והספרות. מטרת האפליקציה ליצור שיתופי פעולה בין אנשי היצירה וליצור מסלול אלטרנטיבי לתוך התעשיות היצירתיות. ויליאמס אמרה כי, "המטרה העיקרית שלנו היא ליצור קהילה של אמנים שרוצים לשתף פעולה אחד עם השני, לשתף את העבודות והפרויקטים שלהם ובסופו של דבר לעזור לאנשים עם הקריירה שלהם."

## חיים אישיים
בשנת 2019, ויליאמס והחבר שלה ראובן סלבי החלו להופיע בזירת האופנה כזוג. ויליאמס משתפת פעולה עם סלבי, שהוא מעצב אופנה (שעיצב לה את השמלה לטקס פרס אמי 2019).

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות ילדות אנגליות
קטגוריה:מייסדי חברות טכנולוגיה
קטגוריה:נשות עסקים בריטיות
קטגוריה:זוכי פרס סאטורן לשחקן צעיר בטלוויזיה
קטגוריה:אנגליות שנולדו ב-1997
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1997
בני האור

**בני האור** (באנגלית: **The Sons of Light**) הוא ספרו הראשון של הסופר רפאל שמאי. הספר יצא רשמית בישראל ב-10 באפריל 2013. הספר מספר גם רבות על תושבי קומראן ואורח חייהם, והקשר בין העבר להווה. זהו ספר פרוזה הפונה לקהל מגוון.

## עלילה
הספר מספר על ארז לוי וחברו אורן שהחליטו לצאת לטייל בנחל דרגה באחת החופשות מהצבא, כשהחלו פוסעים בערוץ הנחל מזג האוויר השתנה והחל לרדת לפתע גשם מבול ולאחריו שיטפונות עזים.
בעודם מופתעים משינוי מזג האוויר הקיצוני, רצים הרעים ומנסים לתפוס מחסה אך לא מספיקים.
קירות ערוץ הנחל החלו קורסים לתוך המים, אורן נופל לנחל וניסחף עם השיטפונות, בעוד לארז פתאום נתגלתה מערה בדופן הערוץ, הוא מתפס ונכנס לתוכה לתפוס מחסה מפני הגשם והשיטפונות.

כוחות ההצלה באים לחלץ אותו לאחר שזה נעדר מביתו כמעט לילה שלם, ביניהם יחידת החילוץ מגילות.
הם יורדים מהמסוק באמצעות חבלים ומחלצים אותו, ואחר מפנים אותו לבית החולים לאשפוז לאחר שהוא קיבל כוויות קור.
החיפושים נמשכים אחר היעלמותו של אורן לבסוף מוצאים את גופתו במורד הנחל.

לאחר כחודש ארז חוזר עם אביו בעצת הפסיכולוג למערה לשחזור המקרה, לתדהמתם הם מגלים אולם בקצהו של המערה וקבר במרכזה.
משלחת ארכאולוגים מגיעה למערה בניהולו של ד"ר כדורי ומוצאת בתוך הקבר כד ובו המגילות הגנוזות, חלקם השתמר במצב טוב וחלקם האחר לא. הם לוקחים משם את הכד ובתוכו המגילות ומביאים אותו לפרופסור זיתוני שעובד במוזיאון ישראל בירושלים כדי לשקם ולפענח את כתב המגילות שכתובים בשפה הארמית העתיקה.
לאחר שיקום המגילות שנימשך כמה חודשים החל תהליך הפענוח ותיעוד ההיסטוריה.

המגילות מגוללות את סיפורם של תושבי קומראן, ישוב מבודד באזור ים המלח שמנסה לשמור על צביונו ועל קיומו בתוך סביבה הולכת ומשתנה. שבה האלימות גוברת, השחיתות מרימה ראש, והמוסר נדחק לקרן זווית, מראשית הקמת היישוב ועד לחורבנו בסוף תקופת בית שני, במהלך המרד הגדול.
ובתוך כך, סיפורה האישי של משפחה אחת בעלת יחוס ביישוב שהצליחה לשרוד עד ימינו אנו ולהתקיים למרות רגעי המשבר הקשים והייאוש שפקדו אותם לאורך הדורות ומתוך הצורך להמשיך ולשמור על הגחלת.

## דמויות

### דמויות ראשיות קדומות
***יפים** - ממקימי היישוב קומראן שמקום קבורתו לא נודע.
### דמויות ראשיות בתקופת בית שני
***מורה צדק (צדקיה בן שמי)** - תואר של המנהיג הרוחני ביישוב קומראן שעובר מאב לבן, צאצא של יפים.
* **דגני** - מורה בכיתה בקומראן, הוא רווק והקדיש את זמנו בלילות לכתיבת מגילת מלחמת בני אור בבני חושך.
***אבים** - חבר ילדות של דגני, טיפוס הרפתקני שקופץ על כול הזדמנות לצאת להרפתקאה. במרבית המקרים הוא מפגין ביטחון עצמי מופרז ושיקול דעת מוטעה, התחתן עם רות ומקים משפחה.
***אפרים** - דוד של אבים וממונה על הרחבת היישוב קומראן.
***נחום** - ראש המועצה ביישוב קומראן, אחראי על העניינים המנהלתיים ביישוב.
### דמויות ראשיות בהווה
***ארז לוי** - החייל שמצא במיקרה את מערת הקבורה בנחל דרגה, נהיה מעורב בעל כורחו בפרשיה היסטורית מרתקת.
***יונית בן שמי** - בת זוגו של ארז, וצאצאית של צדקיה. 
***ד"ר כדורי** - ארכאולוג ומרצה באוניברסיטה, ניהל את משלחת המחקר במערת הקבורה בנחל דרגה.
***פרופסור זיתוני** - מפענח את המגילות הגנוזות שנימצאו במערת הקבורה בנחל דרגה, עובד במוזיאון ישראל בירושלים.

## קישורים חיצוניים
* האתר הרשמי של הספר 
* ביקורת של ד"ר לאה מזור מהאוניברסיטה העברית על הספר 

קטגוריה:ספרי 2013
קטגוריה:ספרים ישראליים
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי הוצאת גוונים
בארט אוליבר

**בארט ספנסר אוליבר** (באנגלית: **Barret Spencer Oliver**; נולד ב-24 באוגוסט 1973) הוא שחקן אמריקאי אשר נודע בעיקר בתפקידו בסרט הסיפור שאינו נגמר בו גילם את דמותו של בסטיאן בוקס (התפקיד הראשי).

## קורות חיים
בשנת 1984 גילם אוליבר את התפקיד הראשי בסרט "הסיפור שאינו נגמר". בעקבות הצלחת הסרט קיבל את התפקיד הראשי בסרטו הקצר של טים ברטון "פרנקנוויני" מאותה שנה, וכן את תפקיד האנדרואיד בסרט ד.א.ר.י.ל. משנת 1985, תפקיד אשר זיכה אותו בפרס סאטורן.

אוליבר השתתף בסרטו של רון הווארד "קוקון" וכן בסרט ההמשך "קוקון 2: החזרה".

אוליבר הפסיק את קריית המשחק שלו לאחר הצטרפותו לכנסייה הסיינטלוגית, ונשא לאישה חברת קהילה בכת זו בהיותו בן 19.

אוליבר החל לעסוק בצילום והתמחה בשיטות צילום בתהליך קולודיון ובשיטת וודברי. בשנת 2007 פרסם אוליבר ספר על שיטה זו בשם *A History of the Woodburytype*.

## פילמוגרפיה
### סרטי קולנוע
*Jekyll and Hyde... Together Again - (1982)
*Kiss Me Goodbye (1982)
*Uncommon Valor (1983)
*הסיפור שאינו נגמר (1984)
*פרנקנוויני (1984)
*ד.א.ר.י.ל. (1985)
*קוקון (1985)
*הגן הנעלם (1986)
*קוקון 2: החזרה (1988)
*Scenes from the Class Struggle in Beverly Hills (1989)

### סרטי וסדורת טלוויזיה
*"הענק המדהים", 1981
*The Circle Family, (סרט טלוויזיה) 1982
*Knight Rider , בפרק הפיילוט 1982
*Love, Sidney בפרק: "Surprise Party", 1983
*Lottery!, בפרק: "San Diego: Bingo!",  1984
*Invitation to Hell, (סרט טלוויזיה), 1984
*Highway to Heaven, בפרק "To Touch the Moon", 1984
*Finder of Lost Loveres, בפרק: "Portraits", 1984
*אזור הדימדומים, בפרק "Gramma", 1986
*Spot Marks the X, (סרט טלוויזיה), 1986
*הגן הנעלם (סרט טלוויזיה), 1987
*Tall Tales & Legends, בפרק: "The Legend of Sleepy Hollow", 1987
*Hooperman, בפרק: "Me and Mr. Magoo", 1988

## מועמדות לפרסים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס סאטורן לשחקן צעיר בקולנוע
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973