open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שרה הדלנד

**שרה הדלנד** (; נולדה ב-20 בפברואר 1971) היא שחקנית אנגלייה המוכרת בעיקר מהופעתה בתפקיד סטיבי בסדרה הקומית של ה-BBC "מירנדה" ועבודתה עם דייוויד מיטשל ורוברט וב.

## ביוגרפיה
שרה הדלנד נולדה בלונדון ולמדה מחול מגיל 3. בהיותה בבית הספר "וילמסלו היי סקול" בצ'שייר החלה לעסוק בביטבוקס ובתיאטרון חובבים עם להקת התיאטרון לנוער "טמפו" שבווילמסלו . היא למדה משחק ב-"Laine Theatre Arts College" באפסום שבמחוז סארי. הקריירה שלה בתיאטרון החלה כשהייתה בת 19 והופיעה במחזות זמר כמו "קאטס" ו"גריז" בתיאטראות וסט אנד שבלונדון.

אחרי שש שנים החלה הדלנד לשחק בסיבובי הופעות בין השאר במחזה "מי מפחד מווירג'יניה וולף?". באותה תקופה החלה לפתח את כשרונה כקריינית (voiceover artist). היא השתתפה במשחקי וידאו כמו "Dragon Quest VIII" עבור פלייסטיישן 2.

בטלוויזיה הופיעה הדלנד בתפקידי משנה בסדרה "נערות רעות" ובסדרה "The Bill". אחר כך קבלה תפקידים גדולים יותר בסדרה הקומית "מחלקה אלטרנטיבית" ובקומדיה "Broken News". היא כיכבה בסרטי הקולנוע "קונפטי" ו-"Magicians" לצדם של הקומיקאים דייוויד מיטשל ורוברט וב, ובסרט הטלוויזיה "סטרטר לאהבה" של ערוץ BBC One. ב-2009 הצטרפה הדלנד למירנדה הארט בסדרה הקומית "מירנדה" שמבוססת על סדרת הרדיו "Miranda Hart's Joke Shop" ושכוללת את אותו צוות שחקנים.

ב-2007 החלה הדלנד להשתתף בסדרה הקומית של רדיו 4 של ה-BBC בשם "תקוות קודרות" (Bleak Expectations) פרודיה על הרומנים של צ'ארלס דיקנס ועל החיבה לתקופה הוויקטוריאנית . בסדרה גילמה את הדמויות לילי סורקוויל, בתו של סר פיליפ "פיפ" בין במשך ארבע עונות. עוד שיחקה בדמות ריפלי פסונד (אשתו השלישית של פיפ) ובדמות מיס כריסטמסשם (פרודיה על מיס האווישם מהספר "תקוות גדולות"). ב-2011 לוהקה הדלנד בתפקיד המורה החדשה לאנגלית, לינדה רדלי, בסדרת הדרמה של ה-BBC "דרך ווטרלו". עוד כיכבה בסדרה "Horrible Histories" בערוץ CBBC. ב-2013 החלה להופיע בתפקיד טריש, מנהלת לשכת תעסוקה, בסיטקום של ITV בשם "החבר'ה מהלשכה".

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## משחקי וידאו

## תפקידים בתיאטרון
* קאטס
* גריז
* Time and the Conways
* מי מפחד מווירג'יניה וולף?

## תפקידים ברדיו
* מר וגברת סמית' – אנאבל (עונה ראשונה) – 2012
* That Mitchell and Webb Sound – (עונה רביעית) 2004
* Edge Falls – ואלרי (עונות 1 ו-2) – 2008
* Miranda Hart's Joke Shop – סטיבי סאטון – 2008
* Bleak Expectations – לילי, בתו של סר פיליפ, ריפלי פסונד, אשתו השלישית של פיפ (עונות 2–5) ומיס כריסטמסשם (עונה שלישית) – 2007
* 20 Cigarettes – ליזה / מישל / קרוליין – 2006

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1971
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1971
מרי, נסיכת בריטניה הגדולה

**מרי, נסיכת בריטניה** (, 5 במרץ 1723 - 14 בינואר 1772), הייתה בתו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה ורעייתו של פרידריך השני, רוזן הסן-קאסל.

## ביוגרפיה
### ילדותה
הנסיכה מרי נולדה כבתו הרביעית של ג'ורג', נסיך ויילס, ורעייתו קרולינה, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך. כשהייתה בת ארבע נפטר סבה, ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה, ואביה עלה לשלטון כמלך ג'ורג' השני.

### משפחתה
ב-8 במאי 1740 התחתנה מרי על ידי שליח עם פרידריך השני, רוזן הסן-קאסל, וב-28 ביוני באותה שנה מומשו הנישואים בקאסל. לפרידריך ומרי נולדו 4 ילדים:
* וילהלם (25 בדצמבר 1741 - 1 ביולי 1742)
* וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן (3 ביוני 1743 - 27 בפברואר 1821)
* קרל, נסיך הסן-קאסל (19 בדצמבר 1744 - 17 באוגוסט 1836)
* פרידריך, נסיך הסן-קאסל (11 בספטמבר 1747 - 20 במאי 1837)

בשנת 1745 נחת בעלה פרידריך בסקוטלנד עם 6,000 חיילים הסיאנים, על מנת לסייע לאביה ג'ורג' השני, מלך בריטניה במיגור המרד היעקוביטי.

בשנת 1747 נטש פרידריך את משפחתו וחזר לנצרות הקתולית, ובשנת 1755 בוטלו נישואיהם באופן רשמי. לאחר פרידתם, עברה מרי וילדיה לדנמרק, שם התגוררה אחותה לואיז, נסיכת בריטניה, אשת פרדריק החמישי, מלך דנמרק.

### מותה
ב-14 בינואר 1772 מתה מרי בהנאו שהשתייכה לרוזנות הסן-קאסל.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית הנובר
קטגוריה:נסיכות בריטיות
קטגוריה:בריטניה הגדולה
קטגוריה:ילידות 1723
קטגוריה:נפטרות ב-1772
קמנג'ה

**קמנג'ה** או **כינור אנדלוסי** הוא כלי נגינה שבמקור הוא כלי קשת בעל שלושה עד ארבעה מיתרים. 
## היסטוריה
השם "קמנג'ה" מגיע מהשפה הפרסית "**[[קמנצ'ה]]**", ופירושו המילולי הוא "**קשת קטנה**". בעוד שבפרס ובמדינות המזרח הקמנג'ה היא כלי נגינה עגול שמונח על הברך, במוזיקה האנדלוסית (במיוחד במרוקו, אלג'יריה ותוניסיה) חל שינוי מעניין: הנגנים אימצו את הכינור האירופי המוכר, אך המשיכו לקרוא לו "**קמנג'ה**" והתאימו אותו לצרכיהם.

בניגוד לכנר קלאסי שמניח את הכינור תחת הסנטר, נגן הקמנג'ה האנדלוסי מניח את הכינור במאונך על הברך.

הקשת מוחזקת לעיתים קרובות כשהכף פונה כלפי מעלה, מה שמאפשר שליטה עדינה מאוד בעיטורים וברבעי טונים.

במוזיקה המערבית, הכינור מכוון בקווינטות (סול, רה, לה, מי). במוזיקה האנדלוסית, הכיוון משתנה כדי להתאים לסולמות (המקאמים) ולצלילים הפתוחים שמהדהדים טוב יותר במוזיקה הזו. הכיוון הנפוץ ביותר הוא סול, רה, סול, רה, מה שמעניק לכלי סאונד עמוק ומלא יותר.

במוזיקה האנדלוסית (ה"נובה"), הקמנג'ה היא הכלי המוביל. היא זו שנותנת את הטון, מבצעת את המעברים המלודיים המורכבים ומובילה את שאר הכלים (כמו העוד, הקאנון והדרבוקה).

המעבר של יהודי צפון אפריקה לישראל שימר את המסורת הזו. כיום ניתן לראות בתזמורות כמו "התזמורת האנדלוסית הישראלית" נגנים שיושבים עם כינור על הברך – מחווה חיה להיסטוריה של ספרד המוסלמית והיהודית.

בישראל היו יוסי שריקי וישועה אזולאי נגני קמנג'ה ידועים. על שם האחרון מתקיימת תחרות הכינור והקמנג'ה.

## ראו גם
*כינור 
*מוזיקה אנדלוסית קלאסית 
*התזמורת האנדלוסית הישראלית
*מוזיקה מרוקאית

## קישורים חיצוניים
* הכנר יוסף שריקי מנגן בקמנג'ה, באתר יוטיוב
* קונצרט מסורתי במלואו של מוזיקה אנדלוסית קלאסית בו השימוש בקמנג'ה הוא משמעותי, באתר יוטיוב

קטגוריה:כלי קשת
קטגוריה:כלי מיתר
קטגוריה:כלי נגינה
קטגוריה:כלי נגינה מזרחיים
יחסי ליטא–קטר

**יחסי ליטא–קטר** הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין **[[ליטא|רפובליקת ליטא]] ל[[קטר (מדינה)|מדינת קטר]]**.

## סקירה כללית
קטר הכירה בליטא כמדינה ב-25 בנובמבר בשנת 1992. היחסים בין שתי המדינות כוננו באותו היום. השגריר הראשון של ליטא בקטר היה דאיניוס יונביצ'וס שהיה שגריר לא תושב שהתגורר במצרים. השגריר הראשון של קטר בליטא היה בדר עומר אאל דאפא שהתגורר ברוסיה.

ליטא מאוד מעוניינת בהשקעות מצד קטר עקב עושרה הבלתי רגיל והתמ"ג לנפש הגבוה בה.

ב-30 בנובמבר 2016 נפגש סגן שר החוץ הליטאי עם השגריר הקטרי המיועד, במסגרת הפגישה, הדגיש סגן השר את החשיבות של חיזוק היחסים הפוליטיים והכלכליים בין שתי המדינות ואמר כי הוא שואף להתחיל שיתוף פעולה בתחומי האנרגיה וטכנולוגיות המידע. השגריר המיועד הקטרי הגיש את כתב האמנתו לנשיאה דליה גריבאוסקאיטה שאישרה אותו ושגרירות קטר בליטא הוכרה רשמית. לפני פתיחת השגרירות הייתה שגרירות קטר בגרמניה מואמנת על ליטא.

## נציגויות דיפלומטיות
* קטר מחזיקה בליטא שגרירות בווילנה.
* ליטא מיוצגת בקטר באמצעות שגרירותה בקהיר, מצרים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
ברוך יוסף פייבלזון

ממוזער|מצבת ברוך יוסף פייבלזון
הרב **ברוך יוסף פייבלזון** (ביידיש **פייוועלזאהן**; 1895 תרנ"ו - 11 באוגוסט 1933 י"ט באב תרצ"ג) היה ראש ישיבת ראדין.

## תולדות חייו
נולד לרב אליהו מאיר, אב"ד בעיירה קלם שבליטא. בגיל 12 נשלח ללמוד בקיבוץ אצל הרב איצלה מפוניבז' והתחבב על רבו. לאחר מכן למד בישיבת סלובודקה, שם בלט בכישוריו. בגיל 13 חיבר ספר למדני.

נשא לאישה את פייגא אטל, בתו של הרב נפתלי טרופ.

בשנת 1925 והוא כבן 30 מונה על ידי החפץ חיים לראשות הישיבה, לאחר פטירת חותנו הרב טרופ. בגיל 36 חלה בזיהום ונפטר בי"ט באב תרצ"ג. נקבר בצמוד לקברו של חותנו. את החקוק על מצבתו ניסח ה"חפץ חיים": 

השאיר אחריו שלושה ילדים קטנים. הילדים ואמם הוגלו בשנת 1941 לסיביר, והאם נפטרה שם. האח הקטן מת לאחר המלחמה בלודז', בשל מחלה.

בנו הרב שמואל אביגדור פייבלזון הוא ראש כולל בצפת. אחד מנכדיו הוא הרב אליהו פייבלזון.

## תלמידיו
* הרב יצחק הוטנר
* הרב מרדכי סוויצקי
* הרב יעקב משה ליבוביץ
* הרב דוד וויין - רבה של חולון

## ספרו
ספרו **ברכת יוסף** מבוסס על שיעוריו שהעלה על הכתב לפני אמירתם בישיבת ראדין. הוא עוסק בהם בעיקר בדברי הראשונים.

הספר ראה אור לראשונה בשנת תשכ"ב לאחר שנערך בידי בנו הרב אליעזר יעקב פייבלזון. בהקדמת הספר מציין הבן שכתב היד המקורי נלקח ממשפחתו על ידי המשטרה החשאית הרוסית נ.ק.ו.ד. בעיר ברנאול שבסיביר. הספר הנדפס מבוסס על העתקה של דוד זריצקי שהוכנה עוד קודם לכן לבקשת הרב יצחק הוטנר.

הרבנים אלעזר מנחם מן שך, יעקב קמנצקי ומשה פיינשטיין העניקו הסכמות לספר.

## לקריאה נוספת
* מנחם מנדל גרליץ, **הנותן אמרי שפר**, בראש **חידושי הגרנ"ט**, ירושלים: אורייתא, ה'תשמ"ט

## קישורים חיצוניים
* 'פייבלסון, ר' ברוך ב"ר אליהו־מאיר', בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א (תשכ"ז), עמ' 76 טור 2 (, תמונה 1274)

## הערות שוליים

קטגוריה:משפחת טרופ
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים במזרח אירופה
קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
קטגוריה:רבני ישיבת ראדין
קטגוריה:ילידי 1895
קטגוריה:נפטרים ב-1933
הדוכסות הגדולה של וירצבורג

**הדוכסות הגדולה של וירצבורג** (גרמנית: **Großherzogtum Würzburg**) הייתה מדינת לוויין של צרפת בתחומי הקונפדרציה של הריין, שכללה את שטחי בישופות וירצבורג לשעבר, ולאחר מפלת נפוליאון נכללה בשטחי ממלכת בוואריה.

## היסטוריה
בשלום לינוויל בשנת 1801, הפכו שטחי בישופות וירצבורג לנסיכות חילונית, ובשנת 1803 צורפו לנסיכות הבוחר מבוואריה. באותה שנה קיבל פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה את נסיכות הבוחר מזלצבורג, כפיצוי על הדוכסות הגדולה של טוסקנה שנלקחה ממנו. בחוזה פרסבורג בשנת 1805 צורפו שטחי נסיכות הבוחר מזלצבורג לאימפריה האוסטרית, וכפיצוי קיבל פרדיננד את שטחי בישופות וירצבורג לשעבר כנסיכות בוחר, ולאחר תקופה קצרה שודרגה נחלתו לדוכסות גדולה.

לאחר פירוקה של האימפריה הרומית הקדושה הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1810 צורפה לדוכסות העיר שוויינפורט.

ב-26 באוקטובר 1813 לאחר תבוסתו של נפוליאון בקרב לייפציג, ביטל פרדיננד את בריתו עם נפוליאון. ב-3 ביוני 1814 נחתמה אמנה בין אוסטריה לבוואריה, ולפיה צורפו שטחי הדוכסות לממלכת בוואריה, ואילו פרדיננד קיבל בחזרה את השליטה בדוכסות הגדולה של טוסקנה.

קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי גרמניה
קטגוריה:מדינות האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:מדינות הקונפדרציה של הריין
קטגוריה:דוכסויות גרמניות
הדוכסות הגדולה
גביע סינקפילד 2016

**[[גביע סינקפילד]] 2016** היא תחרות העל שהתקיימה בסנט לואיס בין התאריכים 5 באוגוסט ל-16 באוגוסט 2016, כחלק מסבב הגרנד פרי. הייתה זו הפעם הרביעית שהתקיימה תחרות במפעל זה.

בתחרות נערכו תשעה סיבובים, בקצב משחקים של 40 מסעים ב-90 דקות בתוספת 30 שניות לכל מסע, ולאחר מכן עוד 30 דקות ליתרת המשחק, שוב בתוספת 30 שניות לכל מסע. קרן הפרסים עמדה על 300,000 דולר.

התחרות הייתה בקטגוריה 22 (מד כושר ממוצע 2779).

בתחרות ניצח הרב-אמן האמריקאי וסלי סו.

## תוצאות התחרות

:
* הדירוג בעולם נכון ל-1 באוגוסט 2016

## משחקי התחרות

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של התחרות 
* דווח על הסיבוב הראשון, באתר theweekinchess 
* דווח על הסיבוב השני, באתר theweekinchess 
* דווח על הסיבוב השלישי, באתר theweekinchess 
* דווח על הסיבוב הרביעי, באתר theweekinchess 
* דווח על הסיבוב החמישי, באתר theweekinchess 
* דווח על הסיבוב השישי, באתר theweekinchess 
* דווח על הסיבוב השביעי, באתר theweekinchess 
* דווח על הסיבוב השמיני, באתר theweekinchess 
* דווח על הסיבוב האחרון, באתר theweekinchess 

קטגוריה:תחרויות שחמט ב-2016
קטגוריה:גביע סינקפילד
קטגוריה:2016 בארצות הברית
נמאה

250px|ממוזער|שמאל|האצטדיון בנמאה
250px|ממוזער|שמאל|בסיס מקדש זאוס והעמודים, חלקם בתהליך שחזור
**נמאה** (ביוונית: **Νεμέα**) היא אתר ארכאולוגי בצפון-מזרח חצי האי פלופונסוס שביוון. בעבר נכללה ביחידה האזורית ארגוליס וכיום ביחידה השלטונית קורינתוס. הכפר ארכאיה נמאה שוכן כיום דרומית ובצמוד לאתר הארכאולוגי, והעיר נמאה שוכנת כ-5 ק"מ מערבית משם.

האתר היה מקום התרחשותו של הסיפור המיתולוגי בו הרג הרקולס את האריה מנמאה וכן נערכו בו המשחקים הנמאיים, חלק מהמשחקים הפאן-הלניים, החל מהמאה ה-6 לפנה"ס. קרב נמאה נערך אף הוא בקרבת מקום.

## מיתולוגיה והיסטוריה
על פי המיתולוגיה היוונית, מלכו בנמאה ליקורגוס ואשתו אורידיקה. בנם התינוק אופלטס מת מהכשת נחש כשהאומנת שלו השאירה אותו על מצע פטרוזיליה או סלרי והביאה מים לשבעת המצביאים בדרכם מארגוס לתבאי. המצביאים ערכו תחרויות ספורט לכבודו וכך נוסדו המשחקים הנמאיים. הגאוגרף פאוסניאס מתאר במקום מקדש לזאוס, בסמוך לחורשת ברושים שבה על פי המסורת היה קברו של אופלטס. הוא מדווח על המעיין בסמוך שנקרא אדרסטוס על שם מגלהו ועל רוגם עפר שהוא קברו של ליקורגוס.

בסקירות ארכאולוגית שנערכו במקום מאז 1973, נמצאו 3 עמודים דוריים עומדים על תילם ממקדש זאוס ועוד רבים שנפלו, משלושת הסדרים הקלאסיים. במסגרת עבודות שימור, העמידו כמה מהם בחזרה. כמו כן, התגלו באתר מזבח, בית מרחץ, מקום לינה לצליינים, האצטדיון ובסיס המקדש. בצד האצטדיון נמצאה ושוחזרה מנהרה דרכה נכנסו המתחרים ובקירותיה חרוטות כתובות עתיקות. ממצאים נוספים מוצגים במוזיאון קרוב שהוקם על ידי אוניברסיטת קליפורניה, מבצעת העבודות במקום.

## קישורים חיצוניים

* 
* פרויקט החפירות הארכאולגיות בנמאה
* "נמאה, מדריך לאתר ולמוזיאון", בהוצאת אוניברסיטת קליפורניה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון העתיקה: ערים
קטגוריה:יוון: אתרים ארכאולוגיים
פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה

**פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה** (; 6 במאי 1769 - 18 ביוני 1824), היה הדוכס הגדול של טוסקנה, וכן כיהן כנסיך הבוחר של זלצבורג, וכדוכס הגדול של וירצבורג.

## ביוגרפיה
פרדיננד נולד בפירנצה ב-6 במאי 1769, כבנו השני של לאופולד הראשון, הדוכס הגדול של טוסקנה, ואשתו האינפנטה מריה לואיסה, נסיכת ספרד. בשנת 1790 הפך אביו לקיסר האימפריה הרומית הקדושה, ופרדיננד מונה במקומו ב-22 ביולי 1790 לדוכס הגדול של טוסקנה.

בשנת 1792 במהלך המהפכה הצרפתית, הכיר פרדיננד באופן רשמי ברפובליקה הצרפתית הראשונה, ובכך היה לבית המלוכה הראשון שהכיר בה. משהחלו מלחמות המהפכה הצרפתית, שוכנע פרדיננד על ידי שליטי בריטניה ורוסיה להצטרף לקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה, ואכן, פרדיננד כרת עימם ברית, אך נתן רק תמיכה פסיבית ועשה זאת ללא שום התלהבות. כעבור שנה משראה פרדיננד את הניצחונות המהדהדים של הצרפתים, פרש מהקואליציה, וב-1 במרץ 1795 הכריז על נייטרליותה של טוסקנה במלחמה.

בשנת 1799 הוקמה רפובליקה בפירנצה, ופרדיננד ברח לווינה. בשנת 1801 נחתם חוזה ארנחואס בספרד, ובו צורפו שטחי הדוכסות הגדולה של טוסקנה ודוכסות פארמה ליצירת ממלכת אטרוריה, ולאחר מכן אושר החוזה בשלום לינוויל.

בשנת 1803 קיבל פרדיננד את נסיכות הבוחר מזלצבורג, כפיצוי על הדוכסות הגדולה של טוסקנה שנלקחה ממנו. בחוזה פרסבורג בשנת 1805 צורפו שטחי נסיכות הבוחר מזלצבורג לאימפריה האוסטרית, וכפיצוי קיבל פרדיננד את שטחי בישופות וירצבורג לשעבר כנסיכות בוחר, ולאחר תקופה קצרה שודרגה נחלתו לדוכסות גדולה.

לאחר פירוקה של האימפריה הרומית הקדושה הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1810 צורפה לדוכסות העיר שוויינפורט.

ב-26 באוקטובר 1813 לאחר תבוסתו של נפוליאון בקרב לייפציג, ביטל פרדיננד את בריתו עם נפוליאון. ב-3 ביוני 1814 נחתמה אמנה בין אוסטריה לבוואריה, ולפיה צורפו שטחי הדוכסות לממלכת בוואריה, ואילו פרדיננד קיבל בחזרה את השליטה בדוכסות הגדולה של טוסקנה.

ב-18 ביוני 1824 מת פרדיננד בפירנצה, ובמקומו עלה לשלטון בנו לאופולד.

## משפחתו
ב-15 באוגוסט 1790 התחתן פרדיננד על ידי שליח עם לואיזה מנאפולי וסיציליה, שהייתה בתו של פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות ושל רעייתו מריה קרולינה מאוסטריה, וב-19 בספטמבר באותה שנה מומשו הנישואים בווינה. לבני הזוג היו 5 ילדים:
* קרולינה פרדיננדה תרזה (1793)
* פרנצ'סקו לאופולדו (1794)
* לאופולד (1797–1870).
* מריה לואיזה ג'וספה קרולינה רוזה (1799–1857).
* מריה תרזה (1801–1855).

ב-6 במאי 1821 התחתן פרדיננד עם מריה פרדיננדה, נסיכת סקסוניה, בתם של מקסימיליאן, נסיך הכתר של סקסוניה וקרולינה, נסיכת פארמה, אך לא היו לו ילדים ממנה.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:המלחמות הנפוליאוניות: אישים
פרדיננד 3
קטגוריה:ילידי 1769
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1824
טובה וגנריאנית

ממוזער|250px|טובה וגנריאנית 
**טוּבָּה וגנריאנית** () היא כלי נגינה נדיר, אשר משלב אלמנטים טוניים של קרן יער וטרומבון. הכלי הומצא על ידי ריכרד וגנר ונקרא על שמו. לראשונה נעשה בו שימוש במחזור האופרות טבעת הניבלונגים, ומאז השתמשו בו מלחינים רבים וביניהם ברוקנר בסימפוניה מספר 7 ומספר 8 שלו וריכרד שטראוס בסימפוניית האלפים. 

וגנר קיבל השראה להמצאת הטובה הוגנריאנית בעת ביקורו בפריז ב־1835, כאשר ביקר את אדולף סאקס, אשר הראה לו את הסקסופון שהמציא. וגנר רצה כלי אשר יוכל ליצור צליל אצילי ומלכותי כמו בלייטמוטיב ולהאלה, אשר היה דומה לטרומבון אך בעל קול פחות חודרני, כמו של קרן. הכלי בעל שסתומים, כמו שיש לקרן, המופעלים ביד שמאל. ישנם שני סוגים של טובה וגנריאנית בגדלים שונים: טנור בסי ובס בפה, אך במהלך המאה ה־20, יצרנים איחדו את שני הסוגים לטובה כפולה אשר ניתן לכוונן אותה לשני הסוגים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כלי נגינה
קטגוריה:כלי נשיפה ממתכת
קטגוריה:ריכרד וגנר
קטגוריה:קרנות (מוזיקה)
נסיכות הבוחר מזלצבורג

**נסיכות הבוחר מזלצבורג** () הייתה מדינה שנוסדה על ידי נפוליאון בשנת 1803, על בסיס ארכיבישופות זלצבורג, והועברה לשליטת האימפריה האוסטרית בשנת 1805.

## היסטוריה
בשנת 1803 קיבל פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה כנסיך בוחר את שטחי ארכיבישופות זלצבורג שעברו תהליך חילון, כפיצוי על הדוכסות הגדולה של טוסקנה שנלקחה ממנו. בחוזה פרסבורג בשנת 1805 צורפו שטחי נסיכות הבוחר מזלצבורג לאימפריה האוסטרית, וכפיצוי קיבל פרדיננד את שטחי בישופות וירצבורג לשעבר כנסיכות הבוחר מווירצבורג.

שטחי נסיכות הבוחר מזלצבורג שולבו באימפריה האוסטרית, ופרנץ הראשון, קיסר אוסטריה, הוסיף לתאריו את התואר "דוכס זלצבורג". בשנת 1809 הועברו שטחי הנסיכות לממלכת בוואריה, ובשנת 1816 חזרו לשליטת אוסטריה. בשנת 1850 הפכו השטחים לדוכסות זלצבורג.

זלצבורג
זלצבורג
נסיכות הבוחר מבאדן

**נסיכות הבוחר מבאדן** הייתה מדינה ששודרגה על ידי נפוליאון בשנת 1803 ממרקיזות באדן. כאשר פורקה האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1806, שודרגה הנסיכות למעמד של דוכסות גדולה.

## היסטוריה
בשנת 1771 אוחדו מרקיזויות באדן-באדן ובאדן-דורלאך תחת קרל פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך למרקיזות באדן המאוחדת.

בשנת 1792 הצטרפה המרקיזות למדינות הקואליציה הראשונה במלחמתם נגד צרפת המהפכנית, וכתוצאה מכך איבדה בשנת 1796 את שטחיה בגדה השמאלית של הריין.

בשנת 1803 סופחו למרקיזות שטחי הבישופות של קונסטנץ, ושטחים מנסיכות הבוחר מפפאלץ, והיא שודרגה למעמד של נסיכות הבוחר. בשנת 1805 הצטרפה באדן לנפוליאון במלחמותיו כנגד מדינות הקואליציה השלישית, וכהוקרה על כך שודרגה הנסיכות בחוזה פרסבורג למעמד של דוכסות גדולה, וסופחו אליה עוד שטחים שהשתייכו לבית הבסבורג. בשנת 1806 הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1809 קיבלה הדוכסות בשלום וינה שטחים שהשתייכו לממלכת וירטמברג.

## קישורים חיצוניים

באדן
באדן
קטגוריה:באדן-וירטמברג: מדינות וטריטוריות לשעבר
וילהלם, נסיך פרוסיה (1783–1851)

**וילהלם, נסיך פרוסיה** (; 3 ביולי 1783 ברלין – 28 בספטמבר 1851 ברלין) היה איש צבא ונסיך גרמני מבית הוהנצולרן.

## ביוגרפיה
וילהלם נולד ב-3 ביולי 1783 בברלין לפרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ואשתו פרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט. בשנת 1799 הצטרף וילהלם לצבא הפרוסי, ושירת ברגימנט המשמר, ובשנת 1806 פיקד על חטיבת פרשים בקרב ינה-אאורשטדט. בדצמבר 1807 נסע וילהלם לפריז, כדי לנסות לקבל תנאים נוחים יותר לפרוסיה מנפוליאון, אך הצליח להשיג רק הפחתה צנועה. בשנת 1808 ייצג וילהלם את פרוסיה בקונגרס ארפורט, ובסוף 1808 ליווה את אחיו פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה לסנט פטרסבורג. בהמשך נטל וילהלם חלק מרכזי ביישום הרפורמות בפרוסיה ובצבא הפרוסי.

במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השישית בשנת 1813, הוצב וילהלם במטה של גבהרד לברכט פון בליכר. בקרב ליצן פיקד על עתודת הפרשים באגף השמאלי של הצבא, ובמהלך קרב לייפציג היה חלק מצבא הצפון של בליכר. בהמשך פיקד וילהלם על חטיבה 8 בקורפוס של לודוויג יורק פון וארטנבורג על הריין, ולחם עימה בהצטיינות בקרבות סביב פריז.

לאחר הסכם פריז הראשון, ליווה וילהלם את אחיו המלך ללונדון, ולאחר מכן השתתף עמו במשא ומתן בקונגרס וינה. במהלך קרב ווטרלו פיקד וילהלם על עתודת הפרשים של הקורפוס ה-4 בפיקודו של פרידריך וילהלם פון בילוב. לאחר הסכם פריז השני, חי וילהלם בעיקר בפריז, ולפעמים גם בטירת פישבך שהייתה בבעלותו.

בין השנים 1824–1829 היה וילהלם מושל המבצר הפדרלי מיינץ, ובין השנים 1830–1831 היה המושל הכללי של פרובינציית הריין ופרובינציית וסטפאליה. במסגרת תפקידו, חנך ב-20 בספטמבר 1831 את קו הרכבת הראשון על אדמת גרמניה. בשנת 1834 מונה וילהלם שוב למושל המבצר הפדרלי מיינץ.

לאחר מות אשתו בשנת 1846 פרש וילהלם מתפקידיו הציבוריים, וב-28 בספטמבר 1851 מת בביתו שבברלין.

## משפחתו
בשנת 1804 התחתן וילהלם עם מריה אנה, נסיכת הסן-הומבורג, בתם של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג וקרולינה, רוזנת הסן-דרמשטדט, ממנה נולדו לו 9 ילדים:
* אמליה פרדריקה לואיזה קרולינה (1805)
* אירנה (1806)
* בן (1809)
* פרידריך טסילו וילהלם (1811–1813)
* היינריך וילהלם אדלברט (1811 – 1873)
* פרידריך וילהלם טסילו (1813–1814)
* מריה אליזבת קרולינה ויקטוריה (1815 – 1885), התחתנה עם קרל, נסיך הסן
* פרידריך וילהלם ולדמר (1815–1849)
* מריה פרדריקה פרנציסקה הדוויג (1836 – 1918), התחתנה עם מקסימיליאן השני, מלך בוואריה

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נסיכי פרוסיה
קטגוריה:גנרלים בצבא הפרוסי
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר העיט האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור ולדימיר הקדוש
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר הבז הלבן
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:אנשי צבא במלחמות נפוליאון
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1783
קטגוריה:נפטרים ב-1851
המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020)

**משחקי הקיץ הפראלימפיים 2020** (ביפנית: **東京2020パラリンピック競技大会**) היו המשחקים הפאראלימפיים ה-16 שנערכו בין התאריכים 24 באוגוסט–5 בספטמבר 2021 בטוקיו, אשר הוכרזה כמארחת המשחקים ב-7 בספטמבר 2013 ובכך הפכה לעיר הראשונה שמארחת את המשחקים פעמיים לאחר שאירחה את המשחקים הפאראלימפיים השניים בשנת 1964. הסיסמה המייצגת את המשחקים היא: "Discover Tomorrow" (ביפנית: 未来(あした)をつかもう).

לאור מגפת הקורונה הוחלט על ידי הוועדה המארגנת של המשחקים, הוועד האולימפי הבינלאומי והוועד הפאראלימפי הבינלאומי לדחות את מועד המשחקים מקיץ 2020 ל-24 באוגוסט 2021 ועד 5 בספטמבר. עם זאת, הוחלט כי לא יהיה שינוי בשם המשחקים. בשנת 2021 נקבע שהמשחקים יהיו ללא קהל.

## המכרז

טוקיו, מדריד ואיסטנבול היו שלוש הערים שהתמודדו במכרז. באקו ודוחא לא הצליחו להעפיל לשלב הסופי בהתמודדות על האירוח, ואילו רומא פרשה במהלך הקמפיין.

ההצבעה לבחירת המארחת של משחקי הקיץ האולימפיים והפאראלימפיים 2020 התקיימה ב-7 בספטמבר 2013, בקונגרס האולימפי ה-125 בבואנוס איירס, ארגנטינה. בסיבוב הראשון אף עיר לא השיגה רוב של 50% ונוצר שוויון במספר הקולות שקיבלו איסטנבול ומדריד ולכן התקיים סיבוב מיוחד בין שתי ערים אלה, שבסיומו איסטנבול עלתה לסיבוב השני והתמודדה בו מול טוקיו. טוקיו השיגה בסיבוב זה 60 קולות, לעומת 36 שקיבלה איסטנבול וזכתה באירוח המשחקים.

## ענפי הספורט
במשחקים הפאראלימפיים התקיימו 22 ענפי ספורט. תחרויות בדמינטון וטאקוונדו מתקיימות בפעם הראשונה.

## טבלת המדליות

## ראו גם
* ישראל במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020)
* אולימפיאדת טוקיו (2020)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

*
2020
קטגוריה:טוקיו: תחרויות ספורט
טוקיו (2020)
קטגוריה:2020 בספורט
קטגוריה:2021 בספורט
קטגוריה:אירועי ספורט שהושפעו ממגפת הקורונה
קטגוריה:2021 ביפן
לאופולד, דוכס לורן

**לאופולד יוזף, דוכס לורן** (;  11 בספטמבר 1679, אינסברוק - 27 במרץ 1729, ארמון לינוויל) היה דוכס לורן מ-1690 ועד 1729.

## חייו
### בצעירותו
לאופולד נולד ב-11 בספטמבר 1679 לקרל החמישי, דוכס לורן ואלאונורה מריה יוזפה מאוסטריה, בתו של פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ורעייתו אלאונורה גונזאגה. בזמן לידתו היו הוריו בגלות באוסטריה, עקב כיבוש דוכסות לורן על ידי לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ומשום כך נקרא על שם דודו לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

בשנת 1690 מת אביו, ולאופולד ירש את זכות השלטון בדוכסות שעדיין הייתה כבושה בידי הצרפתים. לאופולד נשלח לווינה על מנת לרכוש השכלה צבאית, וגדל יחד עם בני דודו יוזף וקרל. בשנת 1694 התגייס לאופולד לצבא האימפריה הרומית הקדושה והשתתף במצור על טימישוארה, ובשנת 1697 מונה למפקד הצבא על הריין.

בשנת 1697 נחתם הסכם רייסווייק שסיים את מלחמת תשע השנים בין צרפת לאנגליה, ספרד והאימפריה הרומית הקדושה. אחד מתנאיו של הסכם זה היה כי דוכסות לורן ודוכסות באר, שהיו במשך שנים תחת שלטון מלך צרפת, יחזרו להיות עצמאיות תחת שלטונו של לאופולד. כדי לחתום את ההסכם בינו לבין דוכס לורן הסכים לואי הארבעה עשר לתת את אחייניתו אליזבת שארלוט, נסיכת אורליאן, בתם של פיליפ הראשון, דוכס אורליאן ואליזבת שארלוטה, נסיכת הפפאלץ ככלה ללאופולד בן ה-18.

### שלטונו
ב-17 באוגוסט 1698 נכנס לאופולד בתהלוכה לנאנסי, בירת דוכסות לורן, ומיד החל לטפח את הדוכסות ולאכלסה מחדש.

במהלך מלחמת הירושה הספרדית נכבשה בירתו של לאופולד נאנסי, ולאופולד ומשפחתו עברו לארמון לינוויל, שהפכה תחת חסותו לוורסאי של לורן. בשנת 1715 מת לואי הארבעה עשר ואחיה של אליזבת שארלוט, פיליפ השני, דוכס אורליאן הפך לעוצר בשמו של לואי החמישה עשר הקטין למשך שבע שנים, במהלכן העניק אדמות נוספות לטובת גיסו, לאופולד.

בשנת 1721 התארס בנו הבכור של לאופולד לאופולד קלמנט, נסיך הכתר של לורן, עם מריה תרזה בתו של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. לאחר מותו של לאופולד קלמנט נלקח בנו השני של לאופולד פרנץ כחתן עבור מריה תרזה, ולכבוד כך מסר קרל השישי ללאופולד את דוכסות טשן.

ב-27 במרץ 1729 נפטר לאופולד באופן פתאומי, ובנו פרנץ שטפן עלה לשלטון במקומו.

## משפחתו
ב-13 באוקטובר 1698 התחתן לאופולד עם אליזבת שארלוט ד'אורליאן, נסיכת קומרסי בארמון פונטנבלו. למרות שבני הזוג נישאו בשל מניעים פוליטיים הם התאהבו במהרה ונישואיהם היו מאושרים ביותר. הם התגוררו בארמון לינוויל, טירה ששימשה מאז המאה ה-13 כמעונם של דוכסי לורן אותה בנה מחדש לאופולד במטרה להפכה ל"ורסאי של לורן". לזוג נולדו שלושה עשר ילדים אולם רק ארבעה מהם הגיעו לבגרות:
* פרנץ שטפן (1708–1765) - נישא למריה תרזה, בתו של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, והוכתר כקיסר. היה אביה של מלכת צרפת מארי אנטואנט וכן הוא אבי כל שושלת הבסבורג מהמאה ה-18 ואילך.
* אליזבת תרז (1711–1741) - נישאה לקרלו אמנואלה השלישי, מלך סרדיניה.
* קרל אלכסנדר (1712–1780) - מפקד בצבא האוסטרי, מושל ארצות השפלה האוסטריות. נישא לאחותה של מריה תרזה, מריה אנה אלאנורה, ארכידוכסית אוסטריה.
* אן שארלוט, נסיכת לורן (1714–1773) - אם המנזר של אסן.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:דוכסי לורן
קטגוריה:ילידי 1679
קטגוריה:נפטרים ב-1729
הפיגוע בכראדה (2016)

**הפיגוע בכראדה** הוא פיגוע התאבדות שהתרחש ב-3 ביולי 2016 ברובע השיעי כראדה המזרחית בעיר בגדאד בירת עיראק, במסגרתו פוצץ מחבל מתאבד משאית תופת באזור קניות הומה אדם. באירוע, אשר הוגדר כפיגוע הקשה ביותר שכוון נגד אזרחים מאז הפיגועים בעיירות היזידיות בעיראק בשנת 2007, נהרגו יותר מ-300 בני אדם ומאות נוספים נפצעו. בתום הפיגוע התרחשו שלושה פיגועי משנה נוספים ברבעים אחרים בבגדאד. ארגון "המדינה האיסלאמית" קיבל אחריות על הפיגוע.

## רקע
ב-17 במאי 2016 התרחשו מספר פיגועים ברחבי העיר בגדאד, שגרמו לכ-101 הרוגים ו-194 פצועים. לדעת מספר מכוני מחקר העוסקים בביטחון, מטרת הפיגועים הייתה להסיח את דעת כוחות הביטחון העיראקים מהקרב המתנהל בעיר פלוג'ה ולגרום להעברת כוחות תגבור מאזורי הקרבות לאזור העיר בגדאד.

בתקופה שקדמה לפיגוע בכראדה בוצעו סדרת פיגועים ביוזמת ארגון המדינה האסלאמית וארגונים הנאמנים לו, בהם הפיגוע באיסטנבול ב-26 ביוני 2016 והפיגוע בבירת בנגלדש דאקה, שהתרחש ב-1 ביולי 2016. שרשרת הפיגועים בוצעה על רקע קריאתו של ארגון המדינה האסלאמית להוציא לפועל פעולות טרור במהלך חודש חג הרמדאן, שחל בין התאריכים 6 ביוני - 5 ביולי 2016.

## הפיגוע

ב- 3 ביולי 2016 בשעה 00:04 התפוצצה משאית תופת מלאה בחומר נפץ באזור הקניות האדי ברובע השיעי כראדה המזרחית בעיר בגדאד. הפיצוץ אירע סמוך למסעדה מקומית, שם סעדו רבים את סעודת שבירת צום הרמדאן. אזור הקניות הסמוך היה הומה אנשים, שערכו קניות לקראת חג עיד אל-פיטר, המציין את סיומו של חודש הרמדאן.

לאחר הפיגוע קיבל ארגון המדינה האסלאמית אחריות על הפיגוע, שכוון, לטענתו, נגד בני הרוב השיעי בעיראק אותם הוא מחשיב "ככופרים".

מספר שעות לאחר הפיגוע בכראדה, אירע פיגוע נוסף בפרבר השיעי שאב בצפון בגדאד באמצעות מטען צד, במסגרתו נהרגו חמישה בני אדם ונפצעו 16. פיגוע שלישי שכוון נגד מיליציות שיעיות עיראקיות התבצע באמצעות מטען ברובע אבו ע'ריב בבגדאד וגרם להרוג אחד ולחמישה פצועים. פיגוע רביעי שהתרחש בדרום בגדאד גרם להרוג אחד ולמספר לא ידוע של פצועים לאחר שפצצה הונחה מתחת לרכב ממונע. סך הנפגעים מהפיגועים באותו יום היו 341 הרוגים ולמעלה מ-246 פצועים.

## תגובות לפיגוע
לאחר הפיגוע, החלו מפגינים זועמים ליידות אבנים, בקבוקים ומקלות אל שיירת המכוניות של ראש ממשלת עיראק חיידר אל-עבאדי, בעת שבא לפקוד את זירת הפיגוע. המפגינים האשימו את הממשלה העיראקית באוזלת יד, שכן הפיגוע היה קרוב "לאזור הירוק" - אחד האזורים המאובטחים ביותר במרכז הבירה העיראקית. זעם המפגינים היה על רקע העובדה כי משאית התופת הגיעה מהעיר פלוג'ה, עליה השתלטו כוחות הצבא העיראקי מספר ימים קודם לכן.

תושבים רבים הביעו את זעמם על הפיגוע ברשתות החברתיות והאשימו את כוחות הביטחון בכך שהם עדיין משתמשים בגלאים מזויפים בעמדות בידוק בעיר. בפרשה, אשר נחשפה לפני חמש שנים, נודע כי איש עסקים בריטי מכר את המכשירים המזויפים לעיראק ולמדינות אחרות. ב-2013 הוא הורשע בארצו בסיכון חיי אדם תמורת בצע כסף ונשלח לעשר שנות מאסר.

ראש הממשלה אל-אבעדי הכריז על שלושה ימי אבל בעקבות הפיגוע והבטיח "להעניש" את אלו שאחראים למתקפה. בין היתר, הוא הורה על האצת הצבתם של מכשירי בידוק בכניסות לעיר, אסר על כוחות הביטחון להשתמש בטלפונים סלולריים בעמדות הבידוק, וקרא להגברת טיסות הריגול בשמי העיר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פעולות טרור ב-2016
כראדה
כראדה
קטגוריה:בגדאד: היסטוריה
כראדה
כראדה
קטגוריה:2016 באסיה
מריה לואיסה, נסיכת ספרד

**מריה לואיסה, נסיכת ספרד** (; 24 בנובמבר 1745 - 15 במאי 1792) הייתה אשתו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

## ביוגרפיה
מריה לואיסה נולדה בנאפולי ב-24 בנובמבר 1745, לקרלוס השלישי, מלך ספרד, ומריה אמליה מסקסוניה, בתו של אוגוסט השלישי, מלך פולין ומריה יוזפה, ארכידוכסית אוסטריה.

ב-16 בפברואר 1764 התחתנה מריה לואיסה על ידי שליח עם לאופולד, ארכידוכס אוסטריה, בנו של פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה תרזה, וב-5 באוגוסט 1764 מומשו הנישואים באינסברוק. לאחר מותו של פרנץ הראשון בשנת 1765, ירש בעלה לאופולד את הדוכסות הגדולה של טוסקנה, ובני הזוג עברו לפירנצה שם גרו 25 שנה. בשנת 1790 מת גיסה יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובעלה הוכתר לקיסר האימפריה הרומית הקדושה, ולכן עברה המשפחה לווינה.

ב-1 במרץ 1792 מת בעלה לאופולד, ושלושה חודשים לאחר מכן ב-15 במאי מתה מריה לואיסה.

## משפחתה
ללאופולד השני ולמריה לואיסה היו 16 ילדים:

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:נשות קיסרי האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:ילידות 1745
קטגוריה:נפטרות ב-1792
יחסי הוותיקן–קטר

יחסי **[[הוותיקן]]**–**[[קטר (מדינה)|מדינת קטר]]** הם היחסים הבילטרליים בין הכס הקדוש לקטר.

## כללי
הכס הקדוש מחזיק שגרירות בדוחה שבקטר, ואילו קטר מחזיקה "נציגות דיפלומטית" ברומא שבאיטליה. שגריר קטר בקריית הוותיקן הוא מוחמד ג'אהם עבדולעזיז אאל ח'ווארי. היחסים בין שתי המדינות כוננו בשנת 2002. המדינות שומרות ביניהן על יחסים טובים, שכן, שתיהן מעוניינות בחיזוק הדיאלוג הבין-דתי בין השתיים ובחיזוק הקשרים. בביקור של שגריר קטר בוותיקן בו קיבל מדליה רשמית של הוותיקן מסר את ברכתו של האמיר "נשמח לחיזוק הקשר הבין-דתי בין הנצרות לאסלאם".

## קישורים חיצוניים
* מכתב שהוותיקן כתב לשגריר הוותיקן החדש מקטר
* Qatar Embassy in Vatican

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
אליהו מאיר פייבלזון

הרב **אליהו מאיר פייבלזון** (כ"ה בטבת ה'תרכ"ח, 1868 - כ"ה טבת ה'תרפ"ח, 18 בינואר 1928) שימש כרב וראש ישיבה ליטאי.

## ביוגרפיה
נולד בווייגובה לרב ברוך ולפייגה סתירא פייבלזון. אמו הייתה בתו של הרב יצחק אייזיק בנו של רבי אליעזר מקלם. הוריו וחינוכם מתוארים בספרו "נצח ישראל" אחיו הגדול היה הרב ישראל בנדט פייבלזון, רבה של בייסגולה, (ומחבר ספר "צרור החיים") ואחיו השני היה הרב שמואל אביגדור פייבלזון, רבה של פלונגיאן.

הוא היה מעשרת הבחורים הראשונים שעמם נפתחה ישיבת טלז ולמד בה תורה מפי ראשי הישיבה הראשונים: רבי צבי יעקב אופנהיים, רבי מאיר אטלס ורבי שלמה זלמן אבל. בהמשך עבר לישיבת סלובודקה ובשנת 1883 התקרב לרב אליעזר גורדון שבא אז לסלובודקה. הוא קיבל גם מפי הסבא מקלם. לפי תיאורים מאוחרים למד בתקופת סלובודקה עם אחיו ר' שמואל אביגדור "שמונים דפי גמרא ליום בבקיאות, ודף אחד לחודש בחריפות".

לאחר נישואיו התגורר בציטביאן ובקרוקי, אחר כך יסד את הישיבה לצעירים בפוניבז' ועמד בראשה במשך תקופה עד שהתמנה כרבה של קופישוק. הוא סייע לביסוסן של ישיבות רבות בליטא, הן בפן הרוחני והן בפן הגשמי, ולכן בעת פולמוס המוסר (1897) נקרא לתווך בכמה ישיבות בין תומכי הכנסת לימוד המוסר למסגרות הישיבתיות ומתנגדיו. תקופה מסוימת נקלע ליקטרינוסלב שבאוקראינה, ואז יסד בה ישיבה גדולה ועמד בראשה. בתרנ"ז (1897) התגורר בקלם ויסד עם יואל משה סלומון אגודה לקידום התיישבות חרדית בארץ ישראל, הוא פרש מעיסוק בנושא בשל מכתב שקיבל מרבי יצחק בלאזר שישב אז בירושלים ושסבר שהביצוע אינו מעשי.

מיד לאחר מלחמת העולם הראשונה, מינה אותו רבי חיים עוזר גרודזנסקי ליו"ר ועד הרבנים לענייני עגונות בליטא, שעסק בשאלות עגינות רבות שהתעוררו בשל המלחמה ונדודי האוכלוסין.

ספרו ההגותי "נצח ישראל" התפרסם עוד בחייו, בתור אחד מראשי הרבנים שעסקו בכינון "אגודת ישראל", היה ספרו לנכס צאן ברזל בהגותה של התנועה. ספרו ההלכתי-למדני "פיקוח נפש" הכולל בתוכו פרק רחב על הלכות קידוש השם, היה עבודתו העיקרית במשך שנים רבות, אך נדפס רק לאחר פטירתו. הוא חלה בגיל שישים במחלה חשוכת מרפא ונפטר בכ"ה בטבת ה'תרפ"ח, 18 בינואר 1928.

בנו הרב ברוך יוסף פייבלזון היה חתנו של רבי נפתלי טרופ ומילא את מקום חותנו בראשות ישיבת ראדין.

## לקריאה נוספת
* אהרן סורסקי, **רבי אליהו מאיר פייבלזון: גאב"ד קופישוק**, בתוך: **מרביצי תורה ומוסר**, א, בני ברק תשל"ו, עמ' שלד-שמה.

## קישורים חיצוניים
* 'פייבלסון, ר' אליהו־מאיר ב"ר ברוך', בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א (תשכ"ז), עמ' 76 טור 2 (, תמונה 1274)
;ספריו
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:פוניבז': רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת טלז
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים במזרח אירופה
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
מארה דיבאבה

**מארה דיבאבה הורסה** (באנגלית: **Mare Dibaba Hurrsa**; נולדה ב-20 באוקטובר 1989) היא אתלטית אתיופית, אלופת העולם (שאנגחאי 2015) וזוכת מדליית ארד אולימפית מאולימפיאדת ריו (2016) בריצת מרתון.

## קריירה
דיבאבה התבלטה לראשונה כשסיימה במקום השישי באליפות אתיופיה ל-20 קילומטר בשנת 2007. שנה לאחר מכן עשתה את הבכורה הבינלאומית שלה בחצי מרתון קניה שבו סיימה שנייה וקבעה שיא אישי בזמן של 1:10:32 שעות. התחרות הבאה בה השתתפה הייתה חצי מרתון ניו דלהי, שבו סיימה רק במקום השמיני, אך שיפרה את שיאה האישי בארבע שניות.

בשנת 2009 עברה להתחרות לתקופה קצרה עבור אזרבייג'ן והתחרתה תחת השם מארה איברהימובה. בחצי מרתון ניו דלהי של 2009 סיימה במקום השישי, אך רשמה שיפור ניכר מאוד לשיאה האישי (1:08:45 שעות).
לאחר שהתברר כי היא מבוגרת מידי בשביל להתחרות באליפות אירופה באתלטיקה לנוער שבה להתחרות עבור אתיופיה.

דיבאבה המשיכה לשפר את שיאה האישי בריצת מרתון לאחר שסיימה את המירוץ בראס אל-ח'ימה במקום השני בזמן של 1:07:13 שעות. במרץ 2010 השתתפה במרתון רומא, את ריצת הבכורה שלה במרחק הכפול סיימה שלישית בזמן של 2:25:38 שעות. באפריל ניצחה את חצי מרתון רבאט ובאוקטובר סיימה חמישית במרתון פרנקפורט.

בפברואר 2011 סיימה שלישית בחצי מרתון ראס אל-ח'ימה, במרץ סיימה באותו מקום את מרתון לוס אנג'לס ובאפריל ניצחה את חצי מרתון יאנגג'ואו בפער של יותר מדקה מהמקום השני. באוגוסט הגיעה שנייה בחצי מרתון בוגוטה. אף על פי שלא נכללה בנבחרת אתיופיה לאליפות העולם, נבחרה לייצג את המדינה במשחקים האפריקאים שהתקיימו במפוטו, בירת מוזמביק. במשחקים זכתה במדליית הזהב בחצי מרתון, תוך שהיא קובעת שיא משחקים חדש - 1:10:47 שעות. היא שיפרה את שיאה האישי במרתון במהלך מרתון טורונטו אותו סיימה במקום השני בזמן של 2:23:25 שעות.

במרתון דובאי שיפרה את שיאה האישי במרתון וקבעה זמן של 2:19:52 שעות, תוצאה שהקנתה לה את כרטיס ההשתתפות באולימפיאדת לונדון. באולימפיאדה עצמה השיגה תוצאה חלשה יחסית וסיימה רק במקום ה-28. את שנת 2012 סיימה בהשתתפות בחצי מרתון פילדלפיה, אותו סיימה במקום השני.

לאחר שלא התחרתה במשך 17 חודשים, חזרה דיבאבה להתחרות בינואר 2014 במרתון שיאמן וקבעה שיא מסלול חדש לנשים כשקבעה 2:21:36, שיפור של יותר מדקה בהשוואה לשיא הקודם. באוקטובר 2014 לקחה חלק במרתון שיקגו בו קבעה זמן של 2:25:37 וסיימה במקום השני. בינואר 2015 הוכרזה כמנצחת הריצה לאחר שריטה ג'ופטו, שסיימה במקום הראשון, נפסלה בשל שימוש בחומרים אסורים במהלך הריצה. באותו החודש השתתפה שוב במרתון שיאמן ושיפרה שוב את שיא המסלול, תוך כדי השוואה שיאה האישי 2:19:52 שעות. לאחר מרוץ צמוד מאוד לאורך מרתון בוסטון סיימה במקום השני.

באוגוסט 2015 השתתפה לראשונה באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה בשאנגחאי. לאורך מרבית הריצה הייתה במקום השלישי אחרי רויטה סוגיטומו היפנית וקים הי-סונג הקוריאנית, אך לאחר שעתיים הצליחה לעבור אותם, לנצח את המירוץ ולזכות במדליית הזהב. הרצה האתיופית הראשונה שזוכה באליפות העולם.

באוגוסט 2016 השתתפה באולימפיאדת ריו, בה זכתה במדליית הארד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מדליסטים אולימפיים אתיופים
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:רצות מרתון אתיופיות
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית מאתיופיה
קטגוריה:ספורטאיות אתיופיות
קטגוריה:ילידות 1989
קטגוריה:אתיופים שנולדו ב-1989
פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות

**פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות** (פרנצ'סקו ג'נארו ג'וספה לבית בורבון; 19 באוגוסט 1777 – 8 בנובמבר 1830) היה מלך בממלכת שתי הסיציליות מ-1825 ועד מותו.

## ביוגרפיה
פרנצ'סקו נולד ב-19 באוגוסט 1777 בנאפולי לפרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה קרולינה מאוסטריה, בתם של פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה תרזה. הוא היה גם האחיין של מארי אנטואנט ולואי השישה עשר, המלך והמלכה האחרונים של צרפת לפני הרפובליקה הצרפתית הראשונה.

במותו של אחיו הגדול קרלו, דוכס קלבריה ב-1778, הפך פרנצ'סקו ליורש העצר של נאפולי וסיציליה עם התואר דוכס קלבריה, התואר המסורתי של יורש העצר של כס המלכות הנפוליטני.

בשנת 1797 התחתן פרנצ'סקו עם מריה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה לואיסה, נסיכת ספרד, ולאחר מותה בשנת 1801 התחתן עם מריה איזבלה מספרד, בתם של קרלוס הרביעי, מלך ספרד ומריה לואיסה מפארמה.

במהלך המלחמות הנפוליאוניות גלה פרנצ'סקו יחד עם שאר בני המשפחה לסיציליה, שם שהו עד לאחר מפלת נפוליאון. בשנת 1816 שילב אביו את ממלכות נאפולי וסיציליה לממלכת שתי הסיציליות, ודיכא את החוקה שנתן לסיציליה קודם לכן. פרנצ'סקו לעומת זאת בתור יורש העצר היה יותר פתוח לרעיונות ליברליים, ואף תמך במידה מסוימת במרידות שפרצו בשנת 1820.

ב-4 בינואר 1825 מת אביו פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות, ופרנצ'סקו עלה במקומו לשלטון. מדיניותו של פרנצ'סקו הייתה מאוד שמרנית, והוא פעל לפי שיטת הרסטורציה של קלמנס פון מטרניך. פרנצ'סקו דיכא כל התנגדות לשלטונו, וחי בפחד מתמיד מפני התנקשויות בחייו.

ב-8 בנובמבר 1830 מת פרנצ'סקו, ובנו פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות עלה לשלטון במקומו.

## משפחתו
מנישואיו למריה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה היו לפרנצ'סקו שני ילדים:
* מריה קרולינה (1798–1870), שהתחתנה עם שארל פרדינן, דוכס ברי, ולאחר מכן עם אטורה קרלו לוצ'סי-פאלי, דוכס דלה גרציה
* פרדיננדו (1800–1801)

מנישואיו למריה איזבלה מספרד היו לפרנצ'סקו 12 ילדים:
* לואיזה קרלוטה (1804–1844), התחתנה עם האינפנטה פרנסיסקו דה פאולה מספרד.
* מריה כריסטינה (1806–1878), התחתנה עם פרננדו השביעי, מלך ספרד, ולאחר מכן עם אגוסטין פרננדו מוניוז, דוכס ריאנזרס.
* פרננדו (1810–1859)
* קרלו (1811–1862)
* לאופולדו (1813–1860)
* מריה אנטוניה (1814–1898), התחתנה עם לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה
* אנטוניו (1816–1843)
* מריה אמליה (1818–1857), התחתנה עם האינפנטה סבסטיאן מפורטוגל וספרד
* מריה קרולינה (1820–1861), התחתנה עם האינפנטה קרלוס, רוזן מונטמולין
* תרזה כריסטינה (1822–1889), התחתנה עם פדרו השני, קיסר ברזיל
* לואיג'י (1824–1897)
* פרנצ'סקו (1827–1892)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:מלכי שתי הסיציליות
קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1777
קטגוריה:נפטרים ב-1830
לאונידס מרודוס

[250px|ממוזער|שמאל|תחרות [הופליטודרומוס]]
**לאונידס** () מרודוס (נולד בשנת 188 לפנה"ס) היה אתלט אולימפי מפורסם בתקופת יוון העתיקה. בארבעה מפגשים רצופים של משחקים אולימפיים בשנים 164-152 לפנה"ס זכה לאונידס בשלוש תחרויות ריצה שונות, ובסך הכל ב-12 ניצחונות רצופים.

במשחקים האולימפיים ה-154 שנערכו בשנת 164 לפנה"ס ושהיו האחרונים בתקופת "תור הזהב" האולימפי בזמן העתיק, זכה לאונידס בשלושה מרוצים שונים: סטאדיון (Στάδιον) - למרחק של כ-200 מטרים, דיאולוס (Δίαυλος) - למרחק של כ-400 מטרים, והופליטודרומוס (Ὁπλιτόδρομος - "מרוץ חיילים") - למרחק של כ-400 מטרים כאשר האצן עטוי בשריון ברונזה ובמגן. לאונידס חזר על ניצחונותיו אלה גם במשחקים האולימפיים בשנים 160, 156, ו-152 לפני הספירה. ניצחונותיו האחרונים הושגו בגיל 36. עליונותו הגופנית של לאונידס באה לידי ביטוי במיוחד לאור הכישורים הגופניים השונים שנדרשו לו לצורך ניצחונותיו. מצד אחד - מהירות וזריזות למירוץ הקצר, ומצד שני - כוח גופני וסיבולת למרוצים הארוכים.

במשך 2,168 שנים לא הצליח אף ספורטאי לשבור את שיאו של לאונידס ולזכות 12 פעמים בתחרויות ליחידים במשחקים האולימפיים. בשנת 2016 נשבר השיא כאשר השחיין האמריקני מייקל פלפס השלים זכייה ב-13 תחרויות שחייה ליחידים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.

## קישורים חיצוניים
* על שבירת השיא באתר הניו יורק טיימס 
* 
* https://web.archive.org/web/20140310162826/http://www.mlahanas.de/Greeks/Athletes.htm
* https://www.penn.museum/sites/olympics/greatest.shtml
* https://library.biblicalarchaeology.org/sidebar/the-12-greatest-ancient-olympians/

קטגוריה:אתלטים יוונים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2 לפנה"ס
פרס ווטרן לו

**פרס ווטרן לו** (בצרפתית: **Prix International de Géographie Vautrin Lud**) הוא הפרס היוקרתי ביותר בעולם המוענק בתחום הגאוגרפיה. הפרס, שהוענק לראשונה בשנת 1991 על פי הדגם של פרס נובל, מכונה גם **פרס נובל לגאוגרפיה**. הפרס קרוי על שמו של ווטרן לו , הומניסט צרפתי מן המאה ה-16, שעסק בהפקת מפות והיה הראשון שקבע את השם אמריקה ליבשת החדשה משמו של אמריגו וספוצ'י.

הפרס מוענק מדי שנה בעונת הסתיו, במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לגאוגרפיה הנערך בעיר דייה-דה-ווז' בצרפת, בה נולד וחי ווטרן לו. הפסטיבל נערך בשיתוף פעולה עם האיגוד הבינלאומי לגאוגרפיה ומאורגן על ידי המחלקה לפיתוח של הפדרציה הבינלאומית של המודדים. הפרס מוענק על פי הכרעתה של ועדה המונה חמישה אנשים מרחבי העולם.

## קישורים חיצוניים

*  כתבה על "פרס ווטרן לו", באתר אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה

קטגוריה:גאוגרפיה
ווטרן לו
*
מריה אמליה מסקסוניה

**מריה אמליה מסקסוניה** (; לבית וטין, 24 בנובמבר 1724 - 27 בספטמבר 1760) הייתה אשתו של קרלוס השלישי, מלך ספרד, וכיהנה כמלכת נאפולי וסיציליה, ולאחר מכן כמלכת ספרד.

## ביוגרפיה
מריה אמליה נולדה ב-24 בנובמבר 1724 בדרזדן כבתם של הנסיך פרידריך אוגוסט, שהיה מאוחר יותר הנסיך הבוחר מסקסוניה ומלך פולין ומריה יוזפה מאוסטריה, בתם של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ווילהלמינה אמליה מבראונשווייג. בשנת 1738 התחתנה מריה אמליה עם קרלו השביעי, מלך נאפולי וסיציליה, והייתה מעורבת מאוד בניהול הממלכות.

בשנת 1759 מת גיסה פרננדו השישי, מלך ספרד, ובעלה קרלוס עלה לשלטון במקומו. בנם פרננדו עלה לשלטון בנאפולי וסיציליה, ונשאר לגור שם. מריה אמליה הייתה מלכה מאוד פופולרית, אך מתה בפתאומיות משחפת ב-27 בספטמבר 1760.

## משפחתה
בשנת 1738 התחתנה מריה אמליה עם קרלוס השלישי, מלך ספרד, ממנו היו לה 13 ילדים מהם 6 נפטרו בינקותם או בגיל צעיר.
* מריה איזבל (1740–1742)
* מריה יוספה (1742 - 1742)
* מריה איזבל אנה (1743–1749)
* מריה יוספה (1744–1801)
* מריה לואיסה (1745–1792)
* פליפה (1747–1777)
* קרלוס (1748–1819)
* מריה תרסה (1749–1750)
* פרננדו (1751–1825)
* גבריאל (1752–1788)
* מריה אנה (1754–1755)
* אנטוניו פסקואל (1755–1817)
* פרנסיסקו חוויאר (1757–1771)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית וטין
קטגוריה:סקסוניה
קטגוריה:נפטרות משחפת
קטגוריה:ילידות 1724
קטגוריה:נפטרות ב-1760
פאני ואלכסנדר

**פאני ואלכסנדר** (בשוודית: **Fanny och Alexander**) הוא סרט קולנוע משנת 1982, האחרון שביים אינגמר ברגמן (הוא ביים מאוחר יותר רק עבודות לטלוויזיה ולתיאטרון). הסרט נוצר תחילה כמיני סדרת טלוויזיה ועבר עריכה נוספת, לסרט באורך 188 דקות. בנוסף יצא לאור התסריט כספר ב-1987 גם בעברית.

## עלילה
הסרט סוקר שנה אחת בתחילת המאה העשרים בחייה של משפחה שוודית בעלת תיאטרון בעיר שדה קטנה. בסרט מתוארים שני ילדים, פאני (Pernilla Allwin) ואלכסנדר (Bertil Guve), שגרים במשפחה מורחבת תוססת וחילונית, בעשור הראשון של המאה. הם שמחים בחברת הוריהם, דודיהם ודודניהם, עד שאביהם  מת במפתיע. אימם (אווה פרולינג), שרוצה דמות אב עבור ילדיה, מתחתנת בשנית. בעלה החדש  הוא כומר צדקן, שתלטן וחסר שמחת חיים.

האם והילדים סובלים מאוד מהאב החדש ולא מצליחים ליזום גירושים בעצמם. הדודים הביולוגים של הילדים מביאים לעזרתם את ידיד המשפחה הסוחר היהודי . כשהוא מספק סחורה לכומר, הוא מזמין את הילדים לברוח בכרכרה שלו. בביתו של היהודי, פוגשים הילדים את בנו בעל הלקות , שהוא גאון בקבלה, אך גר כאסיר בחדר מרופד. אחרי בריחת הילדים, הדודים מאלצים את הכומר לחתום על מסמכי הגירושין.

הסרט “פאני ואלכסנדר” אמור היה להיות סרטו האחרון של ברגמן ובכך לסכם ארבעה עשורים של עשייה קולנועית, ועל־כן הוא עמוס במוטיבים אוטוביוגרפיים, וגם באלמנטים תמטיים וצורניים המוכרים מסרטיו הקודמים.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

*  אינגמר ברגמן: חודר לנפש הצופה במבט קולנועי אחד: פודקאסט להאזנה של תוכנית הרדיו "גיבור תרבות" בהגשת יונתן גת, דוד גורביץ' ודן ערב

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1982
קטגוריה:סרטי אינגמר ברגמן
קטגוריה:סרטי שחור-לבן
קטגוריה:סרטים בשוודית
קטגוריה:סרטים שוודיים
קטגוריה:סרטים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הזר הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: עיצוב ההפקה הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: התלבושות הטובות
קטגוריה:נכות באמנות
מגדל המשרדים בעיר המודרנית טיינג'ין

**מגדל המשרדים בעיר המודרנית טיינג'ין** הוא גורד שחקים סופר גבוה בעיר טיינג'ין שבסין. המגדל מתנשא לגובה של 338 מטרים וכולל 65 קומות. בניית המגדל החלה בשנת 2011 והסתיימה בסוף שנת 2016. המגדל נכלל בתוך פרויקט הכולל שני מגדלים נוספים בגובה של 205 מטרים אשר יכללו מלון ברמה של 5 כוכבים בנוסף לדירות פאר אשר ישכנו גם הן בתוך המגדלים.

## ראו גם
* רשימת המגדלים הגבוהים בעולם

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בנייני משרדים
קטגוריה:טיינג'ין: גורדי שחקים
מריה תרזה מנאפולי וסיציליה

**מריה תרזה מנאפולי וסיציליה** (באיטלקית: **Maria Teresa Carolina Giuseppina di Napoli e Sicilia**; 6 ביוני 1772 – 13 באפריל 1807) הייתה אשתו של פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהפך לאחר מכן לקיסר אוסטריה.

## ביוגרפיה
מריה תרזה נולדה ב-6 ביוני 1772 בנאפולי, לפרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה קרולינה מאוסטריה, בתם של פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה תרזה. ב-15 בספטמבר 1790 התחתנה מריה תרזה עם בן דודה פרנץ, ארכידוכס אוסטריה, ממנו היו לה 12 ילדים.

לאחר שעלה בעלה פרנץ לשלטון, סייעה לו מריה תרזה בניהול המדינה, והייתה מעורבת בקבלת ההחלטות. ב-13 באפריל 1807, פחות משבוע לאחר שילדה את אמליה תרזה, מתה מריה תרזה במפתיע, כתוצאה ממחלה, ונקברה בקריפטה המלכותית בווינה.

## משפחתה
ב-15 בספטמבר 1790 התחתנה מריה תרזה עם בן דודה פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בנם של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה לואיסה, נסיכת ספרד. ממנו היו לה 12 ילדים:
* מריה לואיזה (1791–1847)
* פרדיננד (1793–1875)
* מריה קרולינה (1794–1795)
* קרולינה לודוביקה (1795–1797)
* מריה לאופולדינה (1797–1826)
* מריה קלמנטינה (1798–1881)
* פרנץ יוזף (1799–1807)
* מריה קרולינה (1801–1832)
* פרנץ קרל (1802–1878)
* מריה אנה (1804–1858)
* יוהאן נפומוק (1805–1809)
* אמליה תרזה (1807)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:נשות קיסרי האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:ילידות 1772
קטגוריה:נפטרות ב-1807
כריסטין מארי מצרפת

**כריסטין מארי מצרפת** (צרפתית: **Christine Marie de France**, 10 בפברואר 1606 - 27 בדצמבר 1663), הייתה אשתו של ויטוריו אמדאו הראשון, דוכס סבויה, ולאחר מותו שלטה בדוכסות כעוצרת של בניה.

## ביוגרפיה
כריסטין מארי נולדה בפריז ב-10 בפברואר 1606, כבתו השנייה של אנרי הרביעי מלך צרפת ושל מארי דה מדיצ'י, ואחותו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת.

ב-10 בפברואר 1619 התחתנה כריסטין מארי עם ויטוריו אמדאו, נסיך פיימונטה, בנו של קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה. בשנת 1630 מת חמיה קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, ובעלה ויטוריו אמדאו עלה לשלטון. בשנת 1637 מת בעלה בפתאומיות, וכריסטין מארי מונתה לעוצרת הדוכסות בשם בנה פרנצ'סקו ג'אצינטו, ולאחר מותו בשנת 1638, בשם בנה השני קרלו אמנואלה. בשנת 1642 הגיע קרלו אמנואלה לבגרות, אולם הוא הוסיף לשקוע בחיי תענוגות, וכריסטין מארי המשיכה לשלוט בדוכסות עד מותה ב-27 בדצמבר 1663.

## משפחתה
נולדו לה שמונה ילדים:
* בן (1621)
* לואיג'י אמדאו (1622–1628)
* לואיזה כריסטינה (1629–1692)
* פרנצ'סקו ג'אצינטו (1632–1638)
* קרלו אמנואלה (1634–1675)
* מרגריטה ויאולנטה (1635–1663)
* אנריקטה אדליידה (1636–1676)
* קתרינה ביאטריצ'ה (1636–1637)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:עוצרות
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-17
קטגוריה:ילדי אנרי הרביעי, מלך צרפת
קטגוריה:ילידות 1606
קטגוריה:נפטרים ב-1663
טעמן

**טעמן שיווק מזון בע"מ**, המוכרת במותג **טעמן**, היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בייצור, ייבוא ושיווק מוצרי מזון לשוק הקמעונאי בישראל, וכן בייצוא מוצרי מזון.

המרכז הלוגיסטי של החברה, באזור התעשייה מישור אדומים, כולל 7,000 מ"ר של מחסנים ומלווה במערך הפצה. לפי אתר החברה, היא מייצאת מוצרי מזון לכשלושים מדינות ברחבי העולם.

## היסטוריה
בשנת 1995 מיתג איש העסקים הירושלמי, יהודה חיים, את חברת ההפצה הקטנה שהקים בשוק מחנה יהודה ב-1978 ושעסקה בשיווק שמן, וקבע את שם המותג "טעמן". החברה החלה לייבא שמן זית מספרד, ולהפיצו למרכולים ברחבי ישראל. תחת תת-המותג "מטעמית" שיווקה החברה מספר מועט של מוצרי מזון אחרים.

בשנים הבאות התרחבה החברה באמצעות חוזי ייבוא וחוזים עם מפעלי מזון בישראל, שבזכותם יכלה להציע קו מוצרים רחב יותר.

מנהלי החברה כיום הם בניו של יהודה, שלום ודרור.

במרץ 2023 רכשה החברה את הפעילות העסקית של "טחינה הנסיך" לאחר שזו נקלעה לקשיים כספיים.

בשנת 1997 הקימה קבוצת "טעמן" חברת בת בשם "טעמן נדל"ן" שעוסקת ביזמות נדל"ן בפרויקטים משותפים בירושלים ובמודיעין. בשנת 2015 רכשה טעמן נדל"ן את מתחם בית החולים ביקור חולים.

חברת "טעמן" מחזיקה ב-50% מחברת שי אודם בע"מ, המחזיקה 38.44% מחברת ישראייר גרופ בע"מ, שבבעלותה חברת ישראייר.

בחודש מאי 2024 ביצעה החברה "ריקול" לשמן זית המיובא על ידי החברה מטורקיה לאחר שמשרד הבריאות מצא שהמוצר אינו עונה על הדרישות המגדירות מהו שמן זית.

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר החברה "טעמן נדל"ן"
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות מזון ישראליות
קטגוריה:חברות נדל"ן ובנייה ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1981
קתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד

**קתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד** (בספרדית: **Catalina Micaela de España**  10 באוקטובר 1567 – 6 בנובמבר 1597) הייתה אשתו של קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, ואף שלטה כעוצרת בשמו כמה פעמים.

## ביוגרפיה
קתרינה מיקאלה נולדה במדריד ב-10 באוקטובר 1567 לפליפה השני ולאשתו השלישית אליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת, בתו של אנרי השני, מלך צרפת וקטרינה דה מדיצ'י.

בשנת 1584 התחתנה קתרינה מיקאלה עם בן דודה קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, שניסה להשיג תמיכה ספרדית לתוכניותיו להתפשטות על חשבון ממלכת צרפת. עד מהרה צברה קתרינה מיקאלה כבוד רב, עקב המיומנות הפוליטית והדיפלומטית שגילתה, בניסיון להגן על האוטונומיה של הדוכסות נגד ספרד. קתרינה מיקאלה דחתה את ההצעה הספרדית להציב חיל מצב ספרדי בטורינו, על מנת להגן מפני התקפה ממילאנו. בנוסף, היה לה השפעה רבה על בעלה קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, ואף שימשה מספר פעמים כעוצרת, במהלך היעדרותו של קרלו אמנואלה עקב מבצעים צבאיים. בנוסף, טיפחה קתרינה מיקאלה את חיי התרבות בטורינו, ואף ייסדה גלריה לאמנות בעיר.

ב-6 בנובמבר 1597 מתה קתרינה מיקאלה בטורינו, לאחר שעברה הפלה.

## משפחתה
בשנת 1584 התחתנה קתרינה מיקאלה עם בן דודה קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, ממנו נולדו לה עשרה ילדים:
* פיליפו אמנואלה (1586–1604).
* ויטוריו אמדאו (1587–1637).
* אמנואלה פיליברטו (1588–1624).
* מרגריטה (1589–1655).
* איזבלה (1591–1626).
* מאוריציו (1593–1657).
* מריה אפולוניה (1594–1656).
* פרנצ'סקה קתרינה (1595–1640).
* תומאסו פרנצ'סקו (1596–1656).
* ג'יובאנה (נולד מת 1597).

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:ילידי 1567
קטגוריה:נפטרים ב-1597