Dumb & Poetic

"**Dumb & Poetic**" (בעברית: "**טיפש ופואטי**") הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית סברינה קרפנטר, שיצא לאור ב-23 באוגוסט 2024. השיר נכלל כרצועה השמינית באלבום האולפן השישי שלה, *[[Short n' Sweet]]*, שיצא תחת חברת התקליטים איילנד רקורדס.

השיר מאופיין כבלדה אקוסטית המציגה את יכולותיה הווקאליות של קרפנטר ואת מיומנותה בחיבור רגשי עם הקהל. מבחינה לירית, השיר מהווה ביקורת על בן זוג המפגין יומרנות אינטלקטואלית ורוחנית מזויפת, וכולל התייחסויות מפורשות למשורר לאונרד כהן ולשימוש בפטריות הזיה ובמדיטציה ככסות להתנהגות בעייתית במערכות יחסים. השיר זכה לתשומת לב בשל כתיבתו הכנה והעוקצנית, המשלבת הומור שחור עם פגיעות.

## רקע וכתיבה
השיר נוצר והופץ בנקודת מפנה משמעותית בקריירה של קרפנטר. לאחר שנים של עבודה בתעשיית הבידור ככוכבת ערוץ דיסני והוצאת חמישה אלבומים קודמים, השיר יצא כחלק מהפרויקט שביסס את מעמדה ככוכבת פופ מהשורה הראשונה. מבחינה אמנותית, השיר שייך למה שקרפנטר הגדירה כאלבום ה"בוגר" השני שלה, הממשיך את הקו החשוף והאישי שהחל באלבומה הקודם, *[[Emails I Can't Send]]* (2022).

השיר נכתב על ידי קרפנטר יחד עם שותפתה העיקרית לכתיבה באלבום, איימי אלן, שכתבה איתה את כל שירי הפרויקט.

השיר נחשף לציבור כחלק מרשימת הרצועות של האלבום *[[Short n' Sweet]]* בקיץ 2024. ההכרזה על האלבום והשירים שבו לוותה בקמפיין שיווקי נרחב בעקבות ההצלחה הפנומנלית של הסינגלים "Espresso" ו-"Please Please Please". יום לפני צאת האלבום, קיימה קרפנטר מסיבת האזנה בשיתוף ספוטיפיי בלוס אנג'לס, שם נחשפו השירים לראשונה למעריצים.

## הרכב מוזיקלי וסגנון
מבחינה מוזיקלית, השיר מוגדר כבלדה אקוסטית חשופה המשתייכת לסוגת הפופ, עם השפעות של סגנון ה"זמר-יוצר" ופופ-אנגסט. בשל השימוש המרכזי בגיטרה האקוסטית והפנייה לטון לירי ישיר, יש המזהים בשיר אלמנטים של פולק-פופ וקודים מוזיקליים המזוהים עם סגנון הקאנטרי. ישנם גם מבקרים שסיווגו את השיר כשיר "בדרום פופ" בשל אופיו השקט והמופנם.

השיר מתאפיין בהפקה מינימליסטית ודלילה, המבוססת בעיקרה על ליווי של גיטרה אקוסטית בלבד לאורך רוב הרצועה. העיבוד המוזיקלי מתואר כ"סטטי" וככזה שאינו עמוס בשכבות הפקה מורכבות, מה שיוצר אווירה אינטימית המדגישה את המילים. לקראת סיום השיר, מתווסף עיבוד של כלי מיתר המעניק לשיר סיומת דרמטית יותר. המבנה המוזיקלי של השיר נחשב לדל יחסית בהשוואה לרצועות הקצביות יותר באלבום.

הביצוע הקולי של קרפנטר בשיר נועד להדגיש את יכולותיה הווקאליות ואת ה"מלאות" של קולה במעטפת מוזיקלית פשוטה. היא משתמשת בשירה ישירה, לעיתים "מתה", המעבירה תחושות של זלזול, סרקזם וכעס מאופק כלפי מושא השיר. מבקרים מסוימים השוו את הטון המוזיקלי והלירי בשיר לסגנונה של אוליביה רודריגו, אך בגרסה מרוככת יותר וחסרת "חספוס".

### מילים ותוכן
הנושא העיקרי של השיר הוא חשיפת צביעות במערכות יחסים, תוך התמקדות בטיפוס ה"גבר הרגשן" או ה"מתחזה האינטלקטואלי". קרפנטר אינה עוסקת בשיר בשברון לב קלאסי, אלא בבוז ובלעג כלפי אדם המפגין "מניפולציה גבוהה". המסר המרכזי הוא ששימוש בשפה גבוהה, מדיטציה או הערצה לאמנות איכותית אינם תחליף לבגרות רגשית או ליושרה אנושית.

שם השיר מייצג את הדיכוטומיה שקרפנטר מזהה במושא השיר: ה"פואטיות" היא המעטפת החיצונית המזויפת, בעוד ה"טיפשות" מתייחסת לרמתו המוסרית או להתנהלותו בפועל. קרפנטר משתמשת בשמו של היוצר הקנדי לאונרד כהן כדימוי ליומרה אינטלקטואלית. השורה "Jack off to lyrics by Leonard Cohen" הפכה לאחד הדימויים הבולטים בשיר, כשהיא מבקרת את השימוש באמנות גבוהה לצורך האדרה עצמית. השיר לועג לניסיונות של מושא השיר להיראות "מואר" או רוחני דרך שימוש בפטריות הזיה או תרגול מדיטציה. עבור קרפנטר, מדובר בגימיקים שנועדו להתחמק מאחריות על מעשים פוגעניים.

בקרב הקהל והתקשורת, נפוצה הפרשנות לפיה השיר נכתב על מערכת היחסים של קרפנטר עם הזמר שון מנדס. המעריצים הצביעו על הזיקה בין מילות השיר לבין התדמית הציבורית של מנדס באותה תקופה. עם זאת, קרפנטר נמנעה מלאשר זאת באופן רשמי, וציינה כי היא מעדיפה שהקהל יפרש את השירים בעצמו.

## קבלה ביקורתית
השיר זכה לתגובות מעורבות מצד מבקרי המוזיקה, שנעו בין שבחים על כתיבתה המושחזת והבוטה של קרפנטר לבין ביקורת על הלחן הסטטי וההפקה הדלילה.

מבקרים רבים שיבחו את המילים של השיר, ובמיוחד את הדרך שבה קרפנטר "קוטלת" את ארכיטיפ הגבר המעמיד פנים שהוא אינטלקטואל ורוחני. רוב שפילד מה"רולינג סטון" ציין כי השיר מציג את אחד היעדים המצחיקים ביותר באלבום – ה"פוזאיסט הספרותי" – והוסיף כי האזכור ללאונרד כהן הוא מחווה עקומה שכהן עצמו היה עשוי להעריך. גם ב-*[[musicOMH]]* תוארה השורה העוסקת בכהן כ"מצחיקה בקול רם באופן כנה". מבחינה ווקאלית, היו שציינו כי הבלדה הפשוטה מאפשרת לקולה של קרפנטר להפגין את "מלוא המנעד והאיכות" שלו. מגזין בילבורד תיאר את השיר כ"סיכום של דמות המעמיד פנים" וציין כי הוא מצטיין במיוחד כאשר הפרטים הליריים "באמת צורבים". ב"אינדפנדנט" הגדירו את ה"לעג" בשיר כ"זכיר עד כאב".

מנגד, מבקרים אחרים מצאו את השיר חלש מבחינה מוזיקלית בהשוואה ללהיטים הקצביים של האלבום. ב-*[[Sputnikmusic]]* תואר השיר כ"בלדה סתמית" המציגה "גרסה של אוליביה רודריגו שאיבדה את כל החספוס שלה". מבקרת *[[Teen Vogue]]* דירגה את השיר במקום ה-11 מתוך 12 רצועות האלבום, וציינה כי מדובר בשיר שהיא נוטה לדלג עליו באופן קבוע. אנתוני פנטנו העביר ביקורת חריפה על השיר, וטען כי "זה לא באמת שיר מלכתחילה" בשל המבנה הדל שלו. הוא הוסיף כי סגנון ה"סינגר-סונגרייטר המיוסר" אינו הצד החזק של קרפנטר באלבום זה, וכי הכתיבה מרגישה "בינונית". בכתבה ב-*[[Paste]]* כונה השיר "העבריין הגרוע ביותר" באלבום, ותואר כשיר "בדרום פופ" משעמם שמרגיש "עמוק באופן מזויף". מבקרים נוספים ציינו כי השיר מרגיש כ"התרסקות קפאין" לאחר האנרגיה הגבוהה של השירים שקדמו לו.

## הופעות
השיר "Dumb & Poetic" מבוצע כחלק קבוע ברפרטואר של סיבוב ההופעות העולמי Short n' Sweet Tour, שהחל בספטמבר 2024. השיר נכלל בחלק של המופע המוקדש לבלדות, שבו קרפנטר מופיעה ללא רקדנים, מלווה בלהקה או מנגנת בעצמה בגיטרה אקוסטית.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2024
קטגוריה:שירי סברינה קרפנטר
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי פופ
קטגוריה:שירי פולק-פופ
קטגוריה:שירי לואו-פיי
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי איימי אלן
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'וליה מייקלס
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סברינה קרפנטר
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'ון ראיין
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ג'ון ראיין
קטגוריה:שירי זהב באוסטרליה
קטגוריה:שירי זהב בארצות הברית
קטגוריה:שירי זהב בברזיל
קטגוריה:שירי זהב בקנדה