שבעה צעדים

**שבעה צעדים** (בקוריאנית: **올드보이**, נקרא ברוב השפות 'אולדבוי', **"Oldboy"**) הוא מותחן-נקמה דרום קוריאני משנת 2003, אשר נכתב ובוים על ידי פארק צ'אן-ווק. הסרט מבוסס באופן רופף על מאנגה באותו השם, אשר נכתבה על ידי נובואקי מינג'ישי וגארון צוצ'יה. זהו הסרט השני ב-"טרילוגיית הנקמה" של צ'אן-ווק; קדם לו "שלום לנוקם" (2002); אחריו בא "שלום לנוקמת" (2005).

זהו סרטו המפורסם ביותר של פארק. הסרט זכה לשבחים רבים ולפרסים, כולל פרס גרנד פרי בפסטיבל קאן, ונחשב כאלים במיוחד וידוע בסצנותיו הקשות ועקובות בדם.

## שחקנים ודמויות

## עלילת הסרט
או דה-סו הוא אדם נורמטיבי, אשר נחטף בפתאומיות בערב יום הולדתהּ של בתו הקטנה. לאחר חטיפתו, הוא נכלא למשך חמש עשרה שנים בדירה קטנה שבתוכה טלוויזיה וספה בלבד. יום אחד הוא צופה בטלוויזיה ורואה שאשתו נרצחה, ושהוא עצמו החשוד העיקרי. לאחר ניסיונות התאבדות וניסיונות לשיחה עם שוביו, הוא מתחיל באימונים פיזיים לקראת הכנה לנקמה על אשתו ועל החיים שנלקחו ממנו.

הוא משתחרר לעולם החופשי. אחרי התקלות עם אדם שעמד להתאבד וקטטה עם מספר בני נוער, בה נחשף לכישורי הלחימה שלו, החליט ללכת למסעדת סושי. לפני הכניסה למסעדה אדם זר ניגש אליו, מבהיר לו שאינו יודע דבר ומוסר לו ארנק מלא כסף וטלפון סלולרי. דה-סו ההמום נכנס למסעדה, שם פוגש נערה צעירה ויפה בשם מי-דו, אשר עובדת במסעדה. עם כניסתו, הטלפון שזה עתה קיבל מצלצל, ובצדו השני של הקו מדבר חוטפו. דה-סו מתלהם ומתחנן לדעת במי מדובר, אך החוטף אומר שעליו לגלות זאת לבד, ומנתק. מי-דו שומעת את השיחה, ומסתקרנת מהמצב. דה-סו שותק כשהשיחה נגמרת, ומזמין משהו חי לאכול. מי-דו מוצאת את התנהגותו של דה-סו מרתקת, וכאשר נוגעת בידו, דה-סו מתעלף.
כאשר הוא מתעורר, הוא מגלה שמי-דו טיפלה בו, עם הכוונה לעזור לו לפענח את התעלומה. בתור צעד ראשון, הם בודקים כל מסעדה שהם מוצאים לגבי אותו מזון אחיד שדה-סו הואכל בו במשך שהותו בכלאו. כשהוא מזהה את הטעם שהוא הרגיש במשך חמש עשרה שנים, הוא אחוז זעם ויוצא לנקום בבעלי המסעדה, ולהוציא ממנו מידע.

חמוש בפטיש בלבד, דה-סו מפלס את דרכו אל בעלי המסעדה, ועוקר חלק גדול משיניו באכזריות קרה. בעל המסעדה מתחנן לרחמים ואומר לו שהוא לא האיש שהוא מחפש, ושהוא לא יודע דבר. כשדה-סו מחליט לצאת מהבניין, חבורה של כעשרים אנשים חמושים באלות מנסים לנקום בו על כך שעינה את בעל המסעדה. דה-סו פוצע את כולם קשות ומעלף את רובם, אך גם הוא נפצע בגבו. כשהוא יוצא מהמבנה הוא מתעלף, ואדם מהרחוב מזמין עבורו מונית לבית החולים. לפני שהמונית נוסעת, מגיח מהחלון אדם מחייך, שאומר לדה-סו "להתראות, או דה-סו". הוא מבין מיד שזהו החוטף שלו, אך הוא חסר אונים לעשות משהו.
הוא מתעורר ביום שלאחר מכן, ורואה שמי-דו טיפלה בפצעיו. המשיכה בין שניהם מתחזקת, ובסופו של דבר שניהם שוכבים.

החוטף של דה-סו מתקשר אליו, ומציע לו להיפגש. כאשר הם נפגשים, החוטף מציב לו אולטימטום - אם דה-סו לא יגלה למה הוא נחטף תוך חמישה ימים, כל אישה שאי פעם יאהב בחייו תיהרג, כשהראשונה תהיה מי-דו. דה-סו, אחוז זעם ותסכול מנסה להרוג את אויבו, אך זה מבהיר לו שאם דה-סו יהרוג אותו עכשיו, הוא לעולם לא ידע את האמת. הוא גם מבהיר לו שאם דה-סו ינסה לענות אותו, הוא יתאבד מיד באמצעות מכשיר השולט בקוצב הלב שלו, וכך שוב האמת תישאר מוסתרת מדה-סו.
בפני דה-סו מוצבת דילמה - נקמה, או האמת על למה הוא נחטף. הוא מחליט לחפש אחרי האמת, וכעבור מאמצים רבים, ומבין אחרי חמישה ימים כי החוטף שלו הוא תלמיד שלמד איתו באותו בית ספר, ונקרא וו-ג'ין.
דה-סו ממהר להיפגש עם החוטף שלו, שמאמת את מסקנתו של דה-סו, אך אומר שהשאלה למה הוא כלא ואז שחרר אותו עדיין נשארה פתוחה.

לאחר הצבת דילמה זו, וו-ג'ין מספר לו את הסיבה לחטיפה. כאשר שניהם היו תלמידים, וו-ג'ין התאהב באחותו שלו, וכך שניהם ביצעו גילוי עריות. דה-סו הוא היחיד אשר ראה אותם ביחד, והפיץ עליהם שמועה, שבעקבותיה אחותו של וו-ג'ין התאבדה, ווו-ג'ין עבר לארץ אחרת. הוא מסביר שלשונו של דה-סו היא שהרגה את אחותו. לאחר מכן, וו-ג'ין מציב בפני דה-סו את האמת הנוראה על הסיבה שהוא שחרר אותו.
אחרי כן, וו-ג'ין מספר לו שהוא שכר מהפנטת שהפנטה את דה-סו ומי-דו, וגרמה להם להתאהב. עם חיוך והתלהבות גדולה, וו-ג'ין מציב בפני דה-סו קופסה, ובתוכה אלבום תמונות. התמונה הראשונה באלבום היא של דה-סו, אשתו ובתו הקטנה. התמנות שלאחר מכן מראות את בתו של דה-סו במשך השנים, ומראות שבתו היא לא אחרת מאשר מי-דו. דה-סו מבין שהוא שכב עם בתו, וביצע אם כן גילוי עריות עם הבת היחידה שלו. אחוז הלם, הוא בוכה ומתחנן בפני וו-ג'ין שלא יגלה את האמת הזו למי-דו. במקביל, שליח של וו-ג'ין נמצא עם מי דו ומניח בפניה קופסה זהה לקופסה שדה סו פתח וכך גילה את הסוד. היא מספרת בטלפון לדה סו שיש מולה קופסה והיא לא יודעת אם לפתוח אותה. דה סו מתחנן בפניה שלא תעז לפתוח את הקופסה, ופעם הראשונה בסרט, מכנה את מי דו בשמות חיבה של אב לביתו, "ילדה קטנה" וכו'. הוא משליך את הטלפון על הרצפה, ומתחנן לוו-ג'ין. דה סו ממשיך להתחנן ומבטיח לוו ג'ן שהוא יהיה הכלב שלו. הוא מתחיל לנבוח ו"לכשכש" בזנב, וללקק את נעליו של וו-ג'ין. וו-ג'ין רק צוחק ולועג לו. כאות של התמסרות מוחלטת, דה-סו כורת את הלשון שלו בתור סמל לצער על העוול שהוא גרם לוו-ג'ין בעזרת לשונו. וו-ג'ין לוקח מטפחת, ודוחף לפיו של דה סו, ספק על מנת לעצור את הדימום, ספק על מנת להמשיך ולהשפילו. הוא מרים את הטלפון מהרצפה ואומר למי דו לא לפתוח את הקופסה.

אחרי מעשה זה, וו-ג'ין מחליט לא לספר למי דו על העובדה הנוראה שהיא שכבה עם אביה, משאיר את דה-סו לבד ומתאבד.

דה-סו השבור והאילם, כותב מכתב למהפנטת שהפנטה אותו, ומבקש ממנה לנסות למחוק את הזיכרון שלו מהאמת הנוראית שגילה. דה סו והמהפנטת נפגשים ביער מושלג וקר. היא אומרת לו שהיא החליטה לעזור לו ומתחילה את תהליך ההיפנוט למחיקת הזיכרון. היא אומרת לו להתרכז בעץ, ולדמיין שהוא הופך לעמוד. היא מבקשת ממנו לדמיין שהוא נמצא בדירה של וו-ג'ין, ולהביט בהשתקפות של דה סו בחלון. היא אומרת לו שההשתקפות היא למעשה שני דה-סו, אחד מהם יודע את הסוד, והשני לא. דה סו שלא יודע את הסוד צריך ללכת שבעה צעדים, כאשר כל צעד יגרום לו להזדקן בשנה. בתום פסיעת שבעת הצעדים, ימחק הזיכרון של דה סו. לאחר התהליך, מי דו מוצאת את דה סו ביער הקפוא מוטל על הרצפה. היא מעירה אותו, ורואה ששיערו הלבין, והוא הזדקן בשבע שנים. הוא מזהה אותה, והוא מכיר אותה, אך לא יודע את האמת, כמוה. היא מחבקת אותו באהבה ואומרת לו שהיא אוהבת אותו ודה-סו מתחיל לחייך. אבל, החיוך שלו מתעמעם לאט והבעתו מתחילה להשתנות להבעת התייסרות קלה. תוך כדי החיבוק, מי דו שואלת אותו אם הוא נפגש עם מישהו, ומצביעה לתוך היער לזוג כיסאות עליו ישבו המהפנטת ודה סו. הוא שותק, ואז המצלמה מתקרבת לקרקע, ורואים בשלג שמישהו פסע שבעה צעדים, אשר מוליכים מהמקום של הכיסאות, למקום בו מי דו מצאה את דה סו מוטל על הקרקע. מכאן שמו של הסרט בעברית, שכן לאחר שדה סו עבר את הליך ההיפנוזה וצעד שבעה צעדים, זכרונו נמחק, והוא ממשיך לחיות עם אהובתו מי דו (ביתו), ושניהם לא יודעים דבר.

## פירושים
*<small>פסקה זו מכילה ספוילרים לסרט.</small>*

הסרט הוא עיבוד קולנועי לטרגדיה היוונית הקלאסית "אדיפוס המלך". בהתאם לכך, החל מהמאורע המחולל, כל מערכה בסרט היא תוצאה ישירה והכרחית של המערכה שקדמה לה, בשרשרת של גורל שלא ניתן לשוברה. רגע השיא בטרגדיה הוא כאשר או דה-סו מבין שאהובתו היא לא אחרת מאשר ביתו. בתגובה, או דה-סו עוקר את לשונו (בדומה לאדיפוס, שעקר את עיניו). המקהלה היוונית בעיבוד הקולנועי מיוצגת באמצעות קריינות (voice-over).

## הכנסות
בקוריאה הדרומית, הסרט נצפה על ידי 3,260,000 צופים בקולנוע, והוא מדורג במקום חמישי ברשימת הסרטים הרווחיים ביותר של שנת 2003.

סך כולל של ההכנסות מהסרט ברחבי העולם הוא $14,980,005.

## רימייק
ביולי 2011, הוכרז כי הבמאי האמריקאי ספייק לי, יביים את הגרסה האמריקאית לסרט. בסרט, שיצא בנובמבר 2013, מככב ג'וש ברולין לצד סמואל ל. ג'קסון, אליזבת אולסן ושרלטו קופליי.

בדומה לסרט המקורי, העלילה מתארת את חטיפתו של אדם לצינוק מסתורי, בו הוא מבלה 20 שנים בבידוד מוחלט מבלי לדעת מדוע נאסר. במקביל לניסיונות כושלים להבין מדוע נחטף ולשמור על שפיות, הוא מגלה מהטלוויזיה שאשתו נרצחה ושהוא החשוד העיקרי. יום אחד הוא מוצא עצמו חופשי באופן שרירותי כמעט כמו נסיבות כליאתו. מאותו הרגע ואילך הוא נחוש בדעתו לנקום באדם שכלא אותו ומתעמת בדרך עם כמה אמיתות קשות על עברו. בגרסה זו הכלוא ששוחרר מגלה שראה את אחותו של חוטפו שוכבת עם אביה (ולא את האחות שוכבת עם אחיה). בנוסף, בגרסה זו אין זכר למהפנטת, מחיקת הזיכרון ושבעת הצעדים, מה שמעורר תהייה לגבי שם הסרט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטים שצולמו בניו זילנד
קטגוריה:סרטים על נקמה
קטגוריה:סרטים דרום קוריאניים
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטי לייב אקשן המבוססים על סדרות מאנגה
קטגוריה:סרטים על התאבדות