open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ויקטור קוגלר

**ויקטור קוגלר** (בהולנדית: **Victor Kugler**; 5 ביוני 1900 – 14 בדצמבר 1981) היה אוסטרי שהתגורר בהולנד בזמן מלחמת העולם השנייה, עבד עם אוטו פרנק אביה של אנה פרנק וסייע למשפחה להסתתר מאימת הנאצים. על כך הוא זכה בשנת 1973 לאות חסידי אומות העולם ממוסד יד ושם.

## ביוגרפיה
ויקטור קוגלר נולד בחלק הגרמני של צפון מזרח בוהמיה, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בצ'כיה). הוא התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי בעת מלחמת העולם הראשונה ושוחרר בסמוך לתום המלחמה בשנת 1918, לאחר שנפצע תוך כדי השירות. הוא עבר להתגורר באוטרכט שבהולנד בשנת 1920 והחל לעבוד כחשמלאי בחברה הגרמנית לייצור פקטין אופקטה. בשנת 1938 הוא הפך לאזרח הולנדי. בשנת 1940, עם כיבוש הולנד על ידי הצבא הגרמני, הוא הפך למנהל של סניף חברת אופקטה ביחד עם יאן חיס על מנת למנוע את החרמת החברה על ידי השלטונות כחברה המנוהלת על ידי יהודים. מהלך זה הותיר למעשה את אוטו פרנק כמנהל בסתר של החברה, אפשר לחברה אופקטה להמשיך להתקיים כגוף עצמאי ולמשפחת פרנק להמשיך ולהתקיים.

ביום 6 ביולי 1942 עברה משפחת פרנק למחבוא, (הולנדית: Achterhuis) שנודע כ"האגף הסודי" בתרגומים לאנגלית של יומנה של אנה פרנק, מחשש לחייהם מידי הגסטפו ומשתפי הפעולה ההולנדיים עושי דברם. המחבוא היה חלל בן 3 קומות, שהכניסה אליו הייתה ממבואה בקומה העליונה של משרדי החברה. בקומה הראשונה של החלל היו 2 חדרים קטנים ובצמוד אליהם חדר אמבטיה ושירותים. בקומה השנייה היה חדר גדול ואליו צמוד חדר קטן, ממנו הוביל סולם לעליית הגג. הכניסה למחבוא הוסתרה, זמן מה לאחר כניסת המשפחה, בארון ספרים.

בבוקר של יום ה-4 באוגוסט 1944 פרצו למחבוא שוטרים ממשטרת הסדר הגרמנית (Ordnungspolizei) שפעלו על סמך הלשנה של אדם שנותר אלמוני עד היום. בראש הכוח עמד נגד האס אס קרל זילברבאואר מהאס דה ואיתו עוד 3 קציני משטרה. משפחת פרנק ושאר דיירי המחבוא נלקחו למטה הגסטאפו ומשם הועברו, לאחר חקירה, לבית מעצר בו שהו יומיים. לאחר מכן הועברו למחנה המעבר המשטרתי ליהודים וֶסְטֶרְבּוֹרְק.

ויקטור קוגלר סומן על ידי הגסטאפו כעומד בראש הקנוניה והוא נעצר, נחקר וביום 7 בספטמבר הועבר לתא הנידונים למוות בבית הכלא. ב-11 בספטמבר הועבר למחנה הריכוז אמרספורט. הוא הפך לאסיר עבודה במחנות עבודה בכפייה בהולנד.
ב-28 במרץ 1945 הוא יצא במסע רגלי עם עוד 600 אסירים נוספים לכיוון גרמניה. המסע נעצר על גבול הולנד-גרמניה בגלל הפצצות של מטוסי בנות הברית. ויקטור קוגלר הצליח לברוח, להסתתר אצל איכר לכמה ימים ובעזרת אופניים להגיע לביתו באפריל 1945. הוא הסתתר שם עד לשחרור הולנד מידי הגרמנים ב-5 במאי 1945.

ב-6 בדצמבר 1952 נפטרה אשתו, לאורה. שלוש שנים לאחר מכן הוא נשא לאישה את **לוסי ון לנגן** והיגר לקנדה.

קוגלר קיבל עיטור והכרה כחסיד אומות העולם בשנת 1973. בשנת 1977 קיבל אות ופרס כספי מהסניף הקנדי של הליגה נגד השמצה.

## לקריאה נוספת

* Rick Kardonne: *Victor Kugler: The Man Who Hid Anne Frank*, Gefen Publishing House 2008. 


## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:אישים שקשורים לאנה פרנק
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1900
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1981
בפ פוסקאול

**אליזבת "בפ" פוסקאול** (בהולנדית: **Elisabeth "Bep" Voskuijl**; 5 ביולי 1919 – 6 במאי 1983) הייתה אזרחית הולנדית שסייעה להסתיר את אנה פרנק ומשפחתה בזמן הכיבוש הגרמני של הולנד בעת מלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
פוסקאול נולדה באמסטרדם, בת למשפחה בת שמונה ילדים בשנת 1937 היא נתקבלה לעבודה בסניף ההולנדי של החברה הגרמנית אופקטה בניהולו של אוטו פרנק ובשנת 1942 הפכה למנהלת האדמיניסטרטיבית של החברה.

ב-6 ביולי 1942 עברה משפחת פרנק למחבוא (בהולנדית: Achterhuis), שנודע כ"האגף הסודי" בתרגומים לאנגלית של "יומנה של אנה פרנק", מחשש לחייהם מידי הגסטפו ומשתפי הפעולה ההולנדיים עושי דברם. המחבוא היה חלל בן שלוש קומות שהכניסה אליו הייתה ממבואה בקומה העליונה של משרדי החברה. בקומה הראשונה של החלל היו שני חדרים קטנים ובצמוד אליהם חדר אמבטיה ושירותים. בקומה השנייה היה חדר גדול ואליו צמוד חדר קטן, ממנו הוביל סולם לעליית הגג. הכניסה למחבוא הוסתרה, זמן מה לאחר כניסת המשפחה, בארון ספרים.

היא סייעה למשפחה ולנלווים אליה במחבוא והייתה חברה קרובה לאנה פרנק. אביה יוהאן פוסקאול בנה את ארון הספרים שהסתיר את הכניסה למחבוא.

בבוקר 4 באוגוסט 1944 פרצו למחבוא שוטרים ממשטרת הסדר הגרמנית (Ordnungspolizei) שפעלו על סמך הלשנה של אדם שנותר אלמוני עד היום. בראש הכוח עמד נגד אס אס קרל זילברבאואר מהאס דה ועמו שלושה קציני משטרה נוספים. משפחת פרנק ושאר דיירי המחבוא נלקחו למטה הגסטפו ומשם הועברו, לאחר חקירה, לבית מעצר בו שהו יומיים ולאחר מכן הועברו למחנה המעבר המשטרתי ליהודים וֶסְטֶרְבּוֹרְק.

בפ פוסקאול הצליחה להימלט מהפשיטה ועבדה בחברה עד לנישואיה בשנת 1946. בתה אנה-מרי שנולדה בשנת 1960 נקראה על שם אנה פרנק. היא התרחקה מפרסום אך שמרה על קשר עם אוטו פרנק עד ליום מותו.

בשנת 1972 הוכרה פוסקאול על ידי יד ושם בתור חסידת אומות העולם.

## קישורים חיצוניים

* ריאיון עם בפ פוסקאול  
* 

קטגוריה:אישים שקשורים לאנה פרנק
קטגוריה:הולנדיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
קטגוריה:הולנדיות שנולדו ב-1919
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1919
קטגוריה:הולנדיות שנפטרו ב-1983
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1983
שיר ילדים

**שירי ילדים** הם שירים שמבוגרים מחברים עבור ילדים, ששרים ביניהם באופן מסורתי, למטרות בידור או חינוך.

חוקרי הפולקלור יונה ופיטר אופי (Iona & Peter Opie) מיינו את שירי הילדים לכאלו שמבוגרים מחברים עבורם ומלמדים אותם, כגון שירי ערש, וכאלו שילדים מחברים בעצמם ומלמדים זה את זה.

החוקרים סיווגו בשנות ה-60 וה-70 את שירי הילדים לקטגוריות שונות. בין השאר ציינו שירי ערש, שירי שעשוע (כולל שירים המלווים משחקי ידיים למיניהם), ושירי רחוב, שחלקם מקושרים למשחקים וחלקם נועדו לבידור (כולל שירי בדיחה, משחקי מילים, מוזיקה פופולרית, שירים מקאבריים, ג'ינגלים, סלוגנים, שעשועי לשון כגון משפטים שוברי שיניים ועוד).

שירי ילדים הם שונים בין תרבויות שונות, בחלקן התופעה נפוצה יותר ובחלקן פחות.

נכון ל-18 בפברואר 2026 יש בקוקומלון שירי ילדים שנוצרו מהמאה ה-16 עד 2026.

## ראו גם
* שיר משחק
* שעשוע ילדים
* פסטיבל שירי הילדים

## לקריאה נוספת
* גיא טנא, **ילד, כבש, זנב ושירים**, הוצאת סער, 2017.

## קישורים חיצוניים

* 
* שירי ילדים, באתר שירונט
* מבחר שירי ילדים ודקלומים עבריים ופעילויות חינוכיות לגביהם; שירי ילדים ושירים לאומיים, באתר מכללת קיי
* זר שירי ילדים - אוסף משירי הילדים של פעם, באתר העמותה למורשת הזמר העברי
* שירי ילדים, באתר זמרשת

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מוזיקה לילדים
קטגוריה:סוגי שירים
יעקב ליטמנוביץ

**יעקב ליטמנוביץ** (Yaacov I. Litmanovitch; כ"ג בשבט ה'תרע"א, 21 בפברואר 1911 – ב' בתשרי ה'תש"ן, 1 באוקטובר 1989) היה רופא ישראלי, מומחה לאנגיולוגיה, מנהל בית החולים הדסה בתל אביב וממייסדי בית חולים איכילוב (לימים חלק מהמרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי).

## ביוגרפיה
נולד בלודז' שבפולין למקסימיליאן (משה) ולפאולינה ליטמנוביץ. לאחר סיום לימודיו בגימנסיה בלודז' התגייס לצבא פולין ועם הכשרתו כקצין ארטילריה שירת בחיל המילואים עד 1937, אז עבר לחיל הרפואה. היה ראש המטה הארצי של "ברית החייל" בפולין. כמו כן היה נציב בית"ר בשווייץ.

למד באוניברסיטאות בפראג, ברטיסלאבה ובזל.
בשנת 1940 עלה לארץ ישראל. בשנת 1943 נישא למרתה ורבר. במלחמת העולם השנייה שירת בבריגדה היהודית. היה חבר באצ"ל, ובמהלך שירותו נכלא במחנה המעצר בלטרון. במלחמת העצמאות נפצע.

בסוף שנות ה-40 החל לעבוד כרופא בבית החולים הדסה בתל אביב. בשנת 1951 התמנה לסגן מנהל בית החולים. בשנת 1954 עבר לנהל את מינהל ותכנון בתי חולים במשרד הבריאות. כעבור זמן שב לתפקידו כמנהל בית החולים הדסה בתל אביב. היה ממקימי בית החולים איכילוב בתל אביב. במשך תקופה היה מנהל הלשכה לתכנון ופיתוח שירותי האשפוז.

היה ממייסדי לשכת "תיאודור הרצל" של בני ברית בתל אביב ונשיא מועדון ליונס בתל אביב.

משנת 1963 היה חבר המועצה המדעית של הקולג' הבינלאומי לאנגיולוגיה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:מנהלי בית החולים הדסה (תל אביב)
קטגוריה:סגל בית החולים הדסה תל אביב
קטגוריה:עובדי משרד הבריאות
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:רופאים יהודים
קטגוריה:חברי בני ברית ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
היד

**היד** (באנגלית: **The Hand**) הוא ארגון בדיוני מרושע המופיע בחוברות הקומיקס "דרדוויל" ביקום "מארוול קומיקס". הארגון הוזכר לראשונה בחוברת *Daredevil #174* מספטמבר 1981 ונוצר על ידי פרנק מילר.

על פי העלילה, הארגון הוא מסדר מיסטי של מתנקשי נינג'ה המעורבים בפשע המאורגן ובשכירות חרב, וחבריו חושקים בכוח מעל לכל. המסדר נוסד בערך בשנת 1588 ביפן, כחברה סודית של סמוראים, ששיתפו פעולה עם שבט נינג'ות המשרת שד בשם "החיה". חברי הארגון מיומנים בשימוש בקסם תורת הנסתר, ויכולים לרצוח אדם ולהחזירו לחיים כמשרת "היד". יריביהם הגדולים ביותר הם מובלעת טריטוריאלית בשם "הטיהור" (The Chaste), אסופת לוחמים בראשותו של סטיק, אמן לחימה עיוור ומורהו הרוחני לשעבר של מאט מורדוק.

במאורעות "דרדוויל: ארץ הצל" של שנת 2010, דרדוויל הפך למנהיג ארגון "היד" בטרם נכנס קינגפין לשורותיו ותפס את הפיקוד.

ארגון "היד" מוזכר בסרט הלייב אקשן "אלקטרה". את דמותו של המתנקש קיריגי מגלם השחקן ויל יון לין; את סטיק, מנהיג "הטיהור", מגלם טרנס סטמפ. ארגון "היד" מופיע בסדרת הלייב אקשן "דרדוויל", שם את דמותו של סטיק מגלם השחקן סקוט גלן. גלן שב לגלמו בסדרה "המגנים", בה הארגון משמש כאנטגוניסטים הראשיים, ומקורם ביקום הקולנועי של מארוול נחשף - בגרסה זו הוקם הארגון בידי חמישה מנזירי קון-לון, הידועים כמנהיגי הארגון ו"חמש אצבעות היד", שגורשו מקון-לון אחרי שלמדו לרתום את אנרגיית הצ'י שלהם לצורך החייאת המתים. "חמש אצבעות היד" הם אלכסנדרה רייד בגילומה של סיגורני ויבר, מאדאם גאו בגילומה של ויי צ'ינג הו, באקוטו בגילומו של רמון רודריגז, סוואנדה בגילומו של באבס אולוסאנמוקון ומורקאמי בגילומו של יוטאקה טקאוצ'י.

## קישורים חיצוניים
* דף הקבוצה באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הקבוצה בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:דרדוויל
קטגוריה:דמויות מתוך קומיקס
עפרה (שבט מנשה)

**עָפְרָה** הייתה עיר מקראית בנחלת שבט מנשה, עירו של השופט גדעון שנלחם במדין כמתואר בספר שופטים בפרקים ו-ח. מכונה גם **עָפְרָה אֲבִי הָעֶזְרִי** או **עָפְרָת אֲבִי הָעֶזְרִי** כשם משפחת גדעון - אביעזר, כדי להבדילה מעפרה שבבנימין.

## בתנ"ך
בעפרה התגלה מלאך ה' לגדעון וציווה אותו לצאת ולהציל את שבטי ישראל מיד מדין. גדעון הקים מזבח לה' בעפרה וניתץ את מזבח הבעל שהיה שם. הקרב בין גדעון ואנשיו למחנה מדין נערך בעמק יזרעאל והסתיים בניצחון כביר. לאחר הניצחון עשה גדעון "אפוד" משלל מדין לזכר הישועה הגדולה והציב אותו בעירו, אך העם הפך אותו למקום פולחן של עבודה זרה. לאחר מותו, נקבר גדעון בעירו, בעפרה.

## זיהוי
לזיהויה של עפרה הוצעו כמה אתרים בארץ ישראל. הצעות אלו מתבססות על שמם הנוכחי של המקומות, על אזורי ההתיישבות של בני שבט מנשה ועל תיאור חייו של גדעון ומלחמתו במדיינים.

# תל אל-פארעה - צפונית-מזרחית לשכם. זיהוי זה אינו מקובל כיום, ובמקומו מקובל לזהות את התל עם העיר תרצה.
# טייבה בשרון.
# עפולה. הצעה של זכריה קלאי. 
# ח'רבת חדאד שליד טייבה בעמק יזרעאל. זיהוי זה של פליקס-מארי אבל, מקובל גם על החוקר זאב וילנאי, והוא סמוך מאוד לאתרים הנזכרים בסיפור המקראי - מעיין חרוד וגבעת המורה. מקום זה אמנם נמצא באזור המזוהה עם נחלת שבט יששכר, אך המקבלים סברה זאת מסתמכים על הפסוקים המלמדים שבני מנשה ירשו ערים בתוך נחלת יששכר.
# ח'רבת עופר - דרומית-מערבית לשכם (הצעתם של חנן אשל וזאב ח' ארליך).
# ח'רבת אל-טייבה  - ממזרח לאום אל-פחם (הצעתו של צבי גל).
## קישורים חיצוניים
* 
** 
** 
*

## הערות שוליים

קטגוריה:נחלת שבט מנשה
המשחקים הפאראלימפיים גיילו (1980)

**משחקי החורף הפאראלימפיים 1980**, הם המשחקים הפאראלימפיים שנערכו בפעם השנייה במתכונת אולימפיאדת החורף. האירוע התקיים בגיילו שבנורווגיה בין 1 בפברואר ל-7 בפברואר 1980.

במשחקים הפאראלימפיים השתתפו 299 ספורטאים (229 גברים ו-70 נשים) שהתחרו בשלושה ענפים. בנוסף לסקי האלפיני ותחרויות הסקי למרחקים הוחלט להוסיף קטגוריות תחרות במקצה ההחלקה המהירה. המארחת, נורווגיה, שלחה משלחת של 37 ספורטאים (27 גברים ו-10 נשים) שזכו עבור מולדתם ב-54 מדליות, בהן 23 מדליות זהב, 21 כסף ו-10 מדליות ארד.

## טבלת המדליות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

1980
גיילו
קטגוריה:1980 בספורט
בן יוריק

**בן יוריק** (באנגלית: **Ben Urich**) הוא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס דרדוויל וספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *Daredevil #153* מיולי 1978 ונוצרה על ידי הכותב רוג'ר מקנזי והמאייר ג'ין קולן. 

בן יוריק הוא עיתונאי חוקר קשוח שעבד במערכת העיתון "הדיילי ביוגל" בעיר ניו יורק. הוא הצליח לגלות את זהותו הסודית של דרדוויל, ומשתמש בו כמקור למידע. כך גם במקרה של ספיידרמן, כאשר פיטר פארקר מתלווה אליו למשימות, כצלם עבור ה"ביוגל". יוריק השתמש בקשריו אלו כדי לחשוף נבלי-על כקינגפין והגובלין הירוק.

יוריק מילא תפקיד מרכזי במיני-סדרה *Circle of Blood* בקומיקס המעניש. בסיפור זה, פרנק קאסל הוא עדיין חסר ניסיון וצעיר, אשר מאמין כי הרג את הקינגפין ושולח לבן יוריק מסר. אולם בהמשך מתגלות גופותיהם של מספר אנשי מאפיה וכן עשרות חפים מפשע, מה שמלמד שהקינגפין עדיין חי וקיים.

לאחר אירועי מלחמת האזרחים, ולאחר שסיקר את מעורבותו של איירון מן, יוריק עוזב את מערכת העיתון "הדיילי ביוגל" בברכתו של העורך הראשי ג'יי ג'ונה ג'יימסון ומקים מערכת עיתון עצמאית בשם "פרונט ליין" (קו החזית).

דמותו של בן יוריק הופיעה בסרט הלייב אקשן "דרדוויל", אותו גילם השחקן ג'ו פנטוליאנו. את דמותו בסדרת הלייב אקשן "דרדוויל" גילם השחקן והבמאי וונדי קרטיס-הול.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:דרדוויל
קטגוריה:דמויות מתוך קומיקס
חן שיפריס

**חן שיפריס** (נולד בשנת 1935) הוא בוטנאי ישראלי, מומחה לצמח הפלפל. במשך שנים רבות היה חוקר במינהל המחקר החקלאי ("מכון וולקני").

## ביוגרפיה
נולד בעין גנים לפסיה ונתן שיפריס, איש העלייה השנייה, ממייסדי עין גנים. בשנת 1956 החל את לימודי מדעי הטבע באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1961 סיים תואר מוסמך, והתמחה בבוטניקה. לאחר מכן נסע ללמוד בוטניקה באוניברסיטת קורנל שבאית'קה, ניו יורק. בשנת 1965 הוענק לו תואר דוקטור. עבודת הדוקטורט הייתה בנושא: "עמידות המלפפון לווירוס המוזאיקה".

בשנת 1966 שב לישראל והחל לעבוד כחוקר במחלקה לגנטיקה והשבחת צמחים באגף לגידולי שדה וגן במכון וולקני. עיקר מחקריו עסקו בלימוד התורשה של צמח הפלפל ובהשבחתו. הוא יצר סדרה של זני פלפל חדשים, ובמשך שנים הם היו זנים בלעדיים בשוק המקומי בישראל. כמו כן טיפח זנים ליצוא, וכן יצר זני מכלוא של פלפל, ששווקו בארצות הברית ובמקסיקו. כמו כן יצר זני מכלוא המיועדים למטרות נוי, במגוון צבעים וצורות. הזנים שפיתח עמידים למחלות ויראליות ופטרייתיות.

בשנות ה-70 פעל מטעם המרכז לשיתוף חקלאי בינלאומי כיועץ לענייני טיפוח ירקות במקסיקו וברומניה.

במשך מספר שנים היה חבר הנהלת מינהל המחקר החקלאי.

פרסם עשרות מאמרים בתחומי מחקריו. כמו כן פרסם שני ספרים העוסקים בהשבחת צמחים והשבחת הפלפל.

## משפחתו
נשוי לאורה שיפריס ואב לארבעה. בנו הוא ההיסטוריון נתן שיפריס. בשנות ה-90 חן, אורה ונתן שיפריס השתתפו בגל המחאה על פרשת ילדי תימן שעורר הרב עוזי משולם.

אחיו היה הבוטנאי פרופסור עובד שיפריס.

## ספריו
* **השבחת הפלפל**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1993
* **[http://sifruta.com/?page=itempage&bookPage=14154  מדריך בסיסי לגנטיקה והשבחת צמחים]**, הוצאת ראובן מס, 2003

קטגוריה:בוטנאים ישראלים
קטגוריה:חקלאות: חוקרים
קטגוריה:סגל מכון וולקני
קטגוריה:משפחת צדיקוב-שיפריס
קטגוריה:עין גנים: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קורנל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
נסיך ליכטנשטיין

**נסיך ליכטנשטיין** הוא המונרך הריבון וראש המדינה של ליכטנשטיין. תפקיד זה הוגדר מאז ייסוד הנסיכות ב-23 בינואר 1719. כל הנסיכים לאורך השנים היו חברי בית ליכטנשטיין. סדר הירושה לתואר נקבע לפי החוק הסאלי ולפיכך מוגבל רק לגברים מצאצאיו החוקיים של הנסיך יוהאן הראשון. בנוסף לתואר נסיך ליכטנשטיין, הנסיך המכהן מחזיק גם בתואר דוכס טרופאו ויגנדורף ורוזן ריטברג.

## היסטוריה
הנסיך הראשון שהתגורר בליכטנשטיין באופן קבוע היה פרנץ יוזף השני, שעבר לנסיכות הקטנה עת עלה לשלטון ב-1938. עד שנה זאת נסיכי ליכטנשטיין התגוררו באוסטריה. המעבר היה כתוצאה מאי היציבות הפוליטית בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה.

## תפקוד וסמכויות
הנסיך הוא בעל הסמכות לפזר את הפרלמנט והממשלה, לבחור שופטים ולהטיל וטו על חקיקה (מלבד חקיקה שמטרתה להפוך את הנסיכות לרפובליקה).

## רשימת נסיכי ליכטנשטיין

## עץ המשפחה

## סמל נסיך ליכטנשטיין

 קובץ:Standard of the Prince of Liechtenstein.svg|סמלו של נסיך ליכטנשטיין, החל משנת 1982
 קובץ:Flag of Liechtenstein (1719-1852).svg|סמלו של נסיך ליכטנשטיין, משנת 1957 ועד 1982
 קובץ:Liechtenstein princelystandard 1912.png|סמלו של נסיך ליכטנשטיין, בשנת 1918
 

## קישורים חיצוניים

* חוקת בית ליכטנשטיין

*
בצלאל צדיקוב

ר' **שלום בצלאל צָדיקוֹב** (כונה: **המגיד צדיקוב**; בכתיב יידי: **צדיקאָוו**; תרי"ג, 1853 - תרע"ח, 1918) היה מגיד בליטא ובארץ ישראל, שהטיף לחיבת ציון ולעלייה לארץ ישראל.

## תולדותיו
שלום בצלאל צדיקוב נולד בעיירה הקטנה פושלאט, במחוז פוניבז' שבפלך קובנה בליטא (בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית), לחיים צבי צדיקוב. בצעירותו קיבל חינוך תורני והתחנך בישיבות ליטא. לאחר נישואיו היה מלמד דרדקי, וכן מסר שיעורי תורה ל'בעלי בתים'. עם הזמן גילה את כושר הנאום והחל לדרוש ברבים בבתי כנסת בקהילות שונות, כשהוא מתמקד בהטפה לחיבת ציון. לאחר יסוד "המזרחי" נשלח על ידי הרב יצחק יעקב ריינס לשאת דרשות תעמולה בערי תחום המושב למען הציונות הדתית.

בשנת 1906, בהיותו כבן 53, עלה לארץ ישראל, ויחד עמו הביא גם את בניו הבוגרים. בהיותו בארץ ישראל המשיך לדרוש ברבים ולהטיף לחלוציות וליישוב הארץ. את דרשותיו נשא בבית המדרש של בעלי המלאכה בנוה שלום שביפו (משם צמח ארגון מרכז בעלי מלאכה). כשנודע לו שמת בנו החלוץ, אליעזר, שעבד בשמירה בגליל העליון, כינס את הקהל בבית הכנסת ודרש בפניהם בהתלהבות על מיתת בנו למען הארץ, ולבסוף בירך ברכת "שהחיינו".

לפני מלחמת העולם הראשונה נסע לרוסיה לסבב של דרשות על עלייה לארץ ישראל וחיבת ציון, אך בשל המלחמה נבצר ממנו לשוב ארצה. נפטר במינסק בשנת תרע"ח (1918).

## משפחתו
היה נשוי לעדה, בת נתן סגל (נפטרה בתל אביב בשנת 1921). בנו אליעזר מת בחייו. בנו חיים צדיקוב היה ממייסדי דגניה א' (ובנו שלו, בצלאל אמיר, היה קצין חינוך ראשי בצה"ל). בתו רבקה נישאה לנתן שיפריס, ממתיישבי עין גנים וממייסדי "הפועל הצעיר".

## ספריו
* **צדה לדרך: יכלכל שני דרושים ... לחג הנרות ולחג המצות**, בולטימור: דפוס מ’ זילבערמאן, תרנ"ו.
* **ספר מהות היהדות**, וילנה: ש"פ גארבער, תרע"ג 1913. (הגיונותיו והטפותיו במשך 30 שנה)

## לקריאה נוספת
* חיים ליפשיץ, 'לתולדות הדרשה וההטפה לחיבת־ציון ברוסיה', **העבר**' (רבעון לדברי ימי היהודים והיהדות ברוסיה) י (תשכ"ג), 170–176.
* שמואל בן-מתתיהו, 'שלום בצלאל צדיקוב', **[[העבר]]** (רבעון לדברי ימי היהודים והיהדות ברוסיה) יא (תשכ"ד), עמ' 106–111.
* חיים ראובן רבינוביץ, 'המטיפים לציון: הרב שלום בצלאל צדיקוב (תרי"ג-תרע"ז); הרב יהודה יבזירוב (תרי"ד-תרצ"ה); הרב חיים זונדיל מכבי (המגיד מקמניץ) (תרט"ו-תרע"ו); הרב צבי אורליאנסקי (תרכ"ד-ת"ש); הרב מאיר הכט (תרי"א-תשי"ג); הרב פסח פינפר (תקצ"ח-תרע"ג); הרב איש שלום (תרל"ה-תש"ד)', בתוך: יצחק רפאל, ש. ז. שרגאי (עורכים), **הציונות הדתית: עיונים, מאמרים, רשימות, תעודות**, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשל"ז, כרך א, עמ' 474–489.

## קישורים חיצוניים
* 
* **[http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=DWT%2F1918%2F10%2F27&id=Ar00401&sk=6E488EB4 דער מזרחי מגיד צודיקאוו]**, דיא וואַרהייט, 27/10/1918 (לכתבה מצורפת תמונתו)
* 

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:משפחת צדיקוב-שיפריס
קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1853
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1918
חיים צדיקוב

**חיים צדיקוב** (12 בדצמבר 1893 – 30 באוקטובר 1968) היה איש העלייה השנייה, ממייסדי דגניה א' וממקימי הקבוצה היפואית, פעיל ציוני במצרים.

## ביוגרפיה
נולד בשנת 1893 בעיירה פושלאט , במחוז פוניבז' שבפלך קובנה של האימפריה הרוסית (ב"תחום המושב" היהודי, באזור ליטא), בנם של עדה לבית סגל והמגיד הציוני שלום בצלאל צדיקוב ("המגיד צדיקוב"). בצעירותו קיבל חינוך דתי, ולאחר מכן למד בגימנסיה בשאוול. בבחרותו היה חבר ב"צעירי ציון" ולאחר מכן ב"הסתדרות צ. ס." ( ציונים סוציאליסטים).

בשנת 1906 עלה עם הוריו ואחיו לארץ ישראל. במשך כשנה עבד בקבוצת "אחוה" בביירות. בשנת 1909 נמנה עם מייסדי דגניה א'. בשנת 1915 היה בין מייסדי "הקבוצה היפואית" בתל אביב. נישא לחברת דגניה א' סוניה (שרה דינה) מיכלסון, שעלתה לארץ ישראל כחלוצה בשנת 1912 עם "קבוצת טרומפלדור".

התגורר בדגניה במשך עשור, עד שנת 1919. לאחר שחלה במלריה נאלץ לנסוע למצרים לצורכי ריפוי. שם נולד בשנת 1925 בנו היחיד, בצלאל. במשך מספר שנים היה מורה לעברית במצרים. בשנת 1927 ייסד יחד עם אליעזר יפה ואברהם האפט את סניף תנובה בקהיר. שימש נציגן של חברות ארצישראליות גדולות, ובהן הכשרת הישוב ורסקו, לצורך שיווק קרקעות בארץ ישראל ליהודי מצרים. בשנת 1927 היה ממייסדי המועדון העברי בקהיר ועמד בראשו. כמו כן היה פעיל בארגונים יהודיים וציוניים שונים, ובהם קרן היסוד, הקרן הקיימת ובני ברית.

בנובמבר 1927, לבקשת החברים בדגניה הוא בחר עבורם את זן התמרים "אמרי", כזה שכדאי לגדלו בארץ ושלח חוטרי תמרים, שהיו הבסיס למטע התמרים  בכל העמק. לימים, הם ניטעו בגן לזכרה של המשוררת רחל, והחוטרים שנשלחו לכל רחבי הארץ נקראו על שמה: “דקלי רחל”.  

בראשית שנת 1940 נפטרה אשתו, שסבלה ממחלת לב בשבע השנים האחרונות לחייה. בת 43 במותה.

בתקופת מלחמת העצמאות היה בין היהודים הרבים שנאסרו במצרים בחשד לציונות. לאחר הקמת המדינה שוחרר וחזר לארץ.

נפטר בשנת 1968, בשנה ה-75 לחייו. נקבר בבית העלמין בסביון.

אחותו רבקה הייתה נשואה לנתן שיפריס, ממתיישבי עין גנים וממייסדי "הפועל הצעיר".

בנו בצלאל אמיר היה קצין חינוך ראשי בצה"ל, בדרגת תת-אלוף.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:דגניה א': אישים
קטגוריה:הגליל: אישים
קטגוריה:משפחת צדיקוב-שיפריס
קטגוריה:חברי בני ברית ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בסביון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1893
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968
50/50

**50/50** הוא סרט דרמה קומית-שחורה אמריקאי משנת 2011 בבימויו של ג'ונתן לוין ובכיכובם של ג'וזף גורדון לוויט וסת' רוגן. הסרט יצא לראשונה לאקרנים ב-30 בספטמבר 2011. הסרט נכתב בהשראת התמודדות תסריטאי הסרט ויל רייזר עם מחלת הסרטן.

## תקציר העלילה
עלילת הסרט עוקבת אחר בחור צעיר בשם אדם לרנר (מגולם על ידי ג'וזף גורדון לוויט) אשר מגלה בגיל 27 כי הכאבים בגבו הם למעשה סוג נדיר של סרטן וכי סיכוייו לשרוד את המחלה הם 50/50. הוא מחליט להתחיל טיפולי כימותרפיה כדי להילחם על חייו. לאורך הסרט מלווים אותו במאבקו חברו הטוב קייל (מגולם על ידי סת' רוגן), זוגתו האמנית רייצ'ל (מגולמת על ידי ברייס דאלאס הווארד), אמו הדרמטית (מגולמת על ידי אנג'ליקה יוסטון) והמטפלת-פסיכולוגית שלו קת'י (מגולמת על ידי אנה קנדריק). כמו כן במהלך טיפוליו אדם מתיידד עם שני מטופלים מבוגרים בשם מיץ' ואלן אשר עוברים גם הם טיפולי כימותרפיה (מגולמים על ידי פיליפ בייקר הול ומאט פרואר).

## צוות שחקנים
* ג'וזף גורדון לוויט - אדם לרנר
* סת' רוגן - קייל איירונס
* אנה קנדריק - קאת'י
* ברייס דאלאס הווארד - רייצ'ל
* אנג'ליקה יוסטון - דיאנה לרנר
* פיליפ בייקר הול - אלן לומבארדו

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:דרמות קומיות אמריקאיות
קטגוריה:סרטי דרמה קומית אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
עובד שיפריס

**עובד שיפריס** (31 באוקטובר 1914 – 25 ביוני 2004) היה בוטנאי ישראלי-אמריקאי, מייסד המעבדה לגנטיקה של צמחים (כיום המחלקה למדעי הצמח) במכון ויצמן למדע, ולאחר מכן חוקר באוניברסיטת ראטגרס שבניו ג'רזי, ארצות הברית.

## קורות חיים
נולד בעין גנים לנתן שיפריס, מאנשי העלייה השנייה וממייסדי עין גנים, ולרבקה, בתו של המגיד בצלאל צדיקוב. למד בבית הספר "אחד העם" בפתח תקווה. בשנת 1933 החל ללמוד ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר שסיים את לימודי התואר הראשון ייעד אותו אביו לעבודה חקלאית חלוצית, אך בניגוד לדעתו הוא נסע בסוף שנות ה-30 לארצות הברית ללימודי חקלאות באוניברסיטת ברקלי. את הדוקטורט עשה באוניברסיטת קורנל שבאית'קה, ניו יורק, בתחום של השבחת צמחים. באמצע שנות ה-40 נישא בארצות הברית לחברתו ללימודים בישראל, שושנה זלמנס, ממנה נולדו לו בן ובת.

בשנות ה-40 ניהל את מחקר הצמחים בחברת האמריקנית הגדולה "Burpee", ופיתח שנים עשר זנים של ירקות שונים - מלפפון, חציל, אבטיח ומלון. בשנת 1949 פיתח את זן העגבנייה "Big Boy", שהתפרסם מאוד בארצות הברית בשל גודלו, טעמו וקלות גידולו.
 
בשנת 1950 שב לישראל והקים במכון ויצמן את המעבדה לגנטיקה של צמחים (כיום המחלקה למדעי הצמח). זמן קצר לאחר שובו לישראל נהרג אביו בתאונת דרכים. תחת ניהולו של פרופ' שיפריס היה מכון ויצמן הראשון בישראל שעסקו בו בטיפוח צמחים בצורה מדעית. בעבודתו הוא שקד על פיתוח זנים של קיקיון, כדי להפיק ממנו שמן לשימושים שונים. כמו כן פיתח זנים נוספים של עגבניות ותירס.

בשנת 1956 יצא לשנת שבתון בארצות הברית, ולאחר מכן נשאר שם ועבד במשך 27 שנים באוניברסיטת ראטגרס, עד צאתו לגמלאות. 

אחיו הוא הבוטנאי פרופ' חן שיפריס.

קטגוריה:מדענים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוטנאים ישראלים
קטגוריה:חקלאות: חוקרים
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: ביוכימיה
קטגוריה:משפחת צדיקוב-שיפריס
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי גימנסיה אחד העם (פתח תקווה)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ראטגרס
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:עין גנים: אישים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קורנל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
עוגת מזון מלאכים

שמאל|ממוזער|250px|תבנית להכנת עוגת מזון מלאכים
**עוגת מזון מלאכים** או **עוגת מלאכים** (באנגלית: **Angel Food cake** או **Angel cake**) היא עוגת ספוג הנפוצה כקינוח במטבח האמריקאי.

העוגה הפכה פופולרית בצפון אמריקה בשלהי המאה ה-19. בשל מרקמה הקל, ובשל המראה שלה היא זכתה לשם "מזון של מלאכים".

להכנת העוגה נדרשת הקצפה של חלבוני ביצים. אל הקצף מוסיפים קמח וקרם טרטר. העוגה נאפית בתבנית ייחודית עגולה, שבמרכזה צינור היוצר חור באמצע העוגה (בדומה לעוגת באנט). צינור זה מאפשר אפייה אחידה ומהירה של העוגה, אולם מקשה על הוצאתה (בייחוד לאור העובדה שאין משמנים את תבנית העוגה).תבנית זו נקראת תבנית קוגלהוף או באבקה וכן סיר פלא בגרסה הישראלית.

לרוב העוגה מעוטרת בזיגוג לבן, ולעיתים היא מעוטרת ברוטב פירות.

## היסטוריה
מקורה של העוגה בארצות הברית. ישנם היסטוריוני מזון הסבורים כי מקורה של העוגה בראשית המאה ה-19, וכי מדובר במאכל שהוכן על ידי עבדים שחורים, בשל העבודה הרבה הנדרשת בהקצפת הביצים בטרם הומצא מקציף חשמלי. גם כיום עוגה זו נפוצה בארוחות שנאכלות בתרבות האפרו אמריקאית לאחר הלוויות.

מתכון העוגה מוזכר לראשונה בספר הבישול של הגברת פורטר "ספר הבישול הדרומי החדש של הגברת פורטר, בן לוויה לחסכן ולכלכלן" ("Mrs. Porter's New Southern Cookery Book, and Companion for Frugal and Economical ") משנת 1871 (מבלי שהיא נקראת בשם זה). מתכון דומה תחת השם "עוגת כסף" ("Silver cake") הופיעה בספר "מה הגברת פישר יודעת על בישול דרומי, מרקים, חמוצים, שימורים ועוד" ("What Mrs. Fisher Knows About Old Southern Cooking, Soups, Pickles, Preserves, Etc") שפורסם בשנת 1881 ונכתב על ידי אבי פישר, שפחה שחורה ששוחררה במלחמת האזרחים.

העוגה הייתה חביבה על הגברת הראשונה של ארצות הברית לוסי וב הייז אשת נשיא ארצות הברית רתרפורד הייז.

בשנת 1884 פורסם המתכון ב"ספר הבישול של בית הספר לבישול של בוסטון" (Boston Cooking School Cook Book) - לראשונה תחת השם "עוגת מלאכים". במהדורת הספר שיצא לאור בשנת 1886 הופיע לראשונה השם "עוגת מזון מלאכים".

### בבריטניה
בבריטניה נאכלת עוגה בשם זה, אולם מדובר בעוגה מסוג שונה - שלוש עוגות ספוג שטוחות, בצבעי לבן, ורוד וצהוב וביניהן שכבת קרם לבנה.

## ראו גם
* עוגת מזון השטן (סוג של עוגת שוקולד, עוגת שכבות ו/או עוגת חמאה)

## קישורים חיצוניים

* מתכון באתר mako

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מזון מלאכים
קטגוריה:המטבח האמריקאי: קינוחים
מזון מלאכים
מזון מלאכים
אתוס (חיפה)

**אתוס - החברה לאמנות תרבות וספורט חיפה בע"מ** היא חברה עירונית בבעלות עיריית חיפה.

בחברה כ-230 עובדים קבועים ועוד כ-200 עובדים זמניים ותקציבה השנתי כ67 מיליון ש"ח. לחברה מועצת מנהלים אשר בראשו מכהן יעקב פינגולד חבר מועצת העיר חיפה, בה מכהנים נציגי ציבור, חברי מועצת העיר ומנהלים בכירים בעירייה. החברה מנוהלת על ידי עו"ד יגאל זאבי, אשר משמש כמנכ"ל החברה מאז שנת 2017.

## היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1956 בשם "**תערוכות ישראל חיפה בע"מ**" כחברה לתועלת הציבור (חל"צ). מטרותיה של החברה היו, בין היתר:
* ליזום, לערוך, להשתתף ולנהל ירידים, תערוכות ותצוגות בארץ ומחוצה לה
* להקים, לייסד, לבנות ולערוך ירידים ותערוכות
* לקיים ולנהל מפעלי אמנות, בידור ושעשועים.

[ממוזער|שמאל|[סמליל החברה עד אמצע העשור השני של המאה ה-21]]
החברה הוקמה כתאגיד עירוני הפועל להשגת מטרות ציבוריות. נכסיה והכנסותיה של החברה משמשים אך ורק להשגת מטרות ציבוריות אלה.

בשנת 1997 שונה שם החברה לשמה הנוכחי -"אתוס - החברה לאמנות תרבות וספורט חיפה בע"מ" ובשנת 1999 נכתב תקנון חדש עבור החברה. 

### תחומי פעילות
החברה עוסקת בשלושה תחומים עיקריים:
# ניהול תפעול ותחזוקה של מתקני תרבות וספורט עירוניים בעיר חיפה. בין מתקנים אלה נכללים אודיטוריום חיפה, מרכז קריגר, מגרשי הספורט בקריית חיים והיכל הספורט שבשכונת רוממה בעיר.
# ניהול גופי תרבות עירוניים בחיפה ובהם: התזמורת הסימפונית חיפה, גן החיות העירוני על שם לואי גולדשמיט, סינמטק חיפה ובית הספר למוזיקה ביט.
# החברה אחראית להפקת אירועי התרבות הגדולים בחיפה ובהם פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, אירועי יום העצמאות, פסטיבל גבינות ויין, פסטיבל יוצרים יוצאים ועיר הנוער.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

קטגוריה:חיפה: תרבות
קטגוריה:חיפה: ארגונים
קטגוריה:ישראל: חברות לתועלת הציבור
קטגוריה:חיפה: חברות עירוניות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1956
אמברוזיה (קינוח)

**אמברוזיה** או **אמברוסיה** (באנגלית: **Ambrosia**) היא קינוח פופולרי במטבח האמריקאי. הקינוח כולל סלט פירות המכיל קצפת או שמנת מתוקה, ולעיתים שמנת חמוצה או יוגורט. הסלט נקרא על שם מאכל ה"אמברוזיה" - מאכל האלים על פי המיתולוגיה היוונית.

הפירות בהן נעשה לרוב שימוש בהכנת סלט הפירות הם: אננס, מנדרינה, וקוקוס, וכן נהוג להוסיף לסלט מרשמלו. לעיתים הסלט מכיל גם בננות, תותים ואגוזי פקאן מרוסקים.

הסלט מוגש לאחר קירור במשך מספר שעות במקרר.

## היסטוריה
מקורו של הקינוח בשלהי המאה ה-19 בארצות הברית. השימוש בקוקוס בבישול הפך פופולרי בארצות הברית בראשית המאה ה-20 אולם כבר בשנות ה-30 של המאה ה-19 המוצר (קוקוס יבש) היה נפוץ, ולכן סלט פירות זה לא קדם לשנים אלה.

סלט האמברוזיה הופיע בספר הבישול "Buckeye Cookery" משנת 1877 (ממיניאפוליס), וכן בספר הבישול "מזון בלתי מבושל" (Uncooked Foods) מאת יוג'ין כריסטיאן, משנת 1904 ובספר הבישול "ספר הבישול הכלכלי" (Economical Cook Book) מאת שרה פול, משנת 1905.

ספר הבישול "מתכונים דרומיים ישנים" (Old Southern Recipes) מאת מרי פרטלו משנת 1930 מדגיש כי יש להשתמש בכמויות שוות של קוקוס מגורד ופרוסות תפוזים, וכי אסור להשתמש בקוקוס משומר.

מתכון לסלט זה אף מופיע ב"ספר הבישול היהודי" מאת פלורנס קרייסלר גרינבאום, משנת 1931.

שמו של המאכל מופיע לראשונה בספר הבישול "בישול לצד האש" (Fireside Cook Book) מאת ג'יימס בירד משנת 1949.

## קישורים חיצוניים
* מתכון באתר ynet. קישור לא פעיל.
* מתכון  באתר "מתכונט". קישור לא פעיל.
*היסטוריה של המאכל

קטגוריה:מאכלי פירות
קטגוריה:סלטים
קטגוריה:המטבח האמריקאי: קינוחים
קטגוריה:סלטים מתוקים
גלריה דבל

**גלריה דבל** היא גלריה לאמנות שפעלה בירושלים בין השנים 1973–1990. הגלריה הציגה בכ-200 תערוכות של אמנים ישראלים ובינלאומיים, שהפכו את הגלריה למוסד תרבות מרכזי בירושלים. חשיבותה של הגלריה הייתה, לצד הצגת אמנים מוכרים, גם בתמיכה באמנים שוליים באותה עת.

אטיין ורות דבל פתחו את גלריה דבל במרתף ביתם בעין כרם. הגלריה ייצגה אמנים ידועים וגם אמנים צעירים.

בנוסף, הגלריה הציגה אמנות אוונגרדית, דבר ייחודי לתקופה ולהיותה של הגלריה פרטית. בשנת 1974, לדוגמה, הוצגו בגלריה עבודותיו של האמן האוסטרי רודולף שווארצקוגלר (Rudolf Schwarzkogler). תצוגה נוספת הייתה המיצג "נידה" של יוכבד וינפלד, שהתקיים בגלריה בשנת 1976.

בין האמנים שהוצגו בגלריה נמנו מישל חדד, יאיר גרבוז, רפי לביא, זהרה שץ, גבריאל כהן, יוכבד וינפלד, מאיה כהן לוי, רענן לוי, דניאלה פסל ואמנים בינלאומיים כגון אלכסנדר קלדר, דייוויד הוקני ואחרים. בנוסף, גלריה דבל הציגה וקידמה שורה של אמנים שנחשבו כשוליים באותה עת. על אמנים אלו נמנים אמנים שזוהו עם "בצלאל" כגון זאב רבן, מאיר גור אריה, שמואל לוי וג'ורג' גולדשטיין, אמנים פיגורטיביים כגון שמואל בק ונפתלי בזם וכן שורה של אמנים עולים יוצאי ברית המועצות כגון אלכסנדר אוקון, ולנטין שור, אנטולי בסין ואחרים.

במהלך התערוכות שאצרה, ניהלה רות דבל שיחות וראיונות עם האמנים השונים, אותם הקליטה ותמללה. בשנת 2010 יצאו לאור מבחר ראיונות שנערכו בגלריה תחת השם "דיאלוג".

ארכיון גלריה דבל נמצא כיום באוסף מרכז המידע לאמנות ישראלית במוזיאון ישראל, ירושלים.

## קישורים חיצוניים

*דיאלוגים: ההקלטות של גלריה דבל, אתר מעמותה
* סרט קצר על אטיין דבל מאת נועם דבל
* 
* לי לא היה קו היה לי מרחב, גלריה דבל: שיחות עם אמנים, עורכת  דליה מנור, הוצאת פרדס, 2025.
שיחה עם ד"ר דליה מנור על הספר "לי לא היה קו, היה לי מרחב" בערוץ הפודקסטים של אוניברסיטת תל אביב

## הערות שוליים

דבל
דבל
קטגוריה:עין כרם
קטגוריה:ירושלים: מבנים
בננה פוסטר

250px|שמאל|ממוזער|בננה פוסטר
**בננה פוסטר** (באנגלית: **Bananas Foster**) הוא קינוח מהמטבח האמריקאי המכיל בננה עם גלידת וניל, ברוטב העשוי מחמאה, סוכר חום, קינמון, רום כהה וליקר בננה. הרוטב מבושל ולאחר מכן מוסיפים את הרום והרוטב משולהב.

המנה הומצאה בשנת 1951 על ידי השף פול בלאנג' (Paul Blangé) במסעדת ברננ'ס בניו אורלינס.

המאכל נקרא על שם ריצ'רד פוסטר (Richard Foster) חברו של בעל המסעדה, אוון ברנן, אשר כיהן באותה עת כיו"ר הוועדה למניעת פשע של העיר ניו אורלינס.

המנה פופולרית בניו אורלינס ובדרום ארצות הברית.

## ראו גם
*קרפ סוזט

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

פוסטר
קטגוריה:ניו אורלינס
קטגוריה:המטבח האמריקאי: קינוחים
קטגוריה:פלמבה
קטגוריה:מאכלים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:גלידות
פלמבה

[שמאל|ממוזער|250px|[בננה פוסטר פלמבה]]
[שמאל|ממוזער|250px|[קרם ברולה פלמבה]]
[שמאל|ממוזער|250px|[קוקטיילי שלהבת]]
**פְלָמְבֶּה** (מצרפתית: **Flambé**, בעברית: **שלהוב אלכוהול**) היא שיטת בישול במסגרתה מוסף אלכוהול (אתנול) למאכל חם, דבר הגורם לאלכוהול להידלק ולבעור, ולטעמו של המזון להשתנות.

## היסטוריה
מזון בוער הוגש על ידי המורים בספרד במהלך המאה ה-14, אבל שיטת בישול זו התפתחה בשלהי המאה ה-19 בצרפת. המאכל הראשון המודרני בהכנתו נעשה שימוש בשיטת בישול זו היה קרפ סוזט אשר הומצא על ידי אנרי שרפנטייה, עוזר טבח צרפתי בן 15 בשנת 1895. גרסה אחת מספרת, שהקינוח הוכן ב"קפה דה פארי" שבמונטה קרלו (לפי גרסה אחרת: במסעדה בפריז), עבור הנסיך מוויילס, לימים אדוארד השביעי מלך אנגליה. למנה האחרונה תכנן שרפנטייה להגיש קרפ עם רוטב. הארוחה התמשכה מעבר למתוכנן, והוא רצה לחמם את הקרפ שנית על מנת להגישו. כשהחזיר את הקרפ למחבת, הוא הוסיף לו בטעות גם אלכוהול, והלהבה לא כבתה עם הגשת הקרפ לשולחן.

## שינוי הטעם
שינוי הטעם במזון נוצר עקב הבדלי טמפרטורת רתיחה. בעוד שאלכוהול רותח ב-78 מעלות צלזיוס, מים רותחים ב-100 מעלות, וסוכר נמס והופך לקרמל ב-160 מעלות. הצתת שלושת המרכיבים יחד יוצר תגובה כימית המשנה את טעמו של המזון.

## מאכלי פלמבה
* בננה פוסטר
* דובדני היובל
* סטייק דיאנה

## משקאות פלמבה
*קוקטיילי שלהבת

## קישורים חיצוניים

* מתכוני פלמבה 

*
קטגוריה:שיטות בישול
קטגוריה:מילים וביטויים בצרפתית
קטגוריה:צרפת: המצאות
פאי תפוחים

ממוזער|עוגת פאי תפוחים
[שמאל|ממוזער|250px|"For to Make Tartys in Applis", הדפס מ[המאה ה-18 של מתכון מהמאה ה-14 להכנת פאי תפוחים.]]
שמאל|ממוזער|250px|פאי תפוחים הולנדי
שמאל|ממוזער|250px|פאי תפוחים נחשב כסמל תרבותי אמריקאי.
**פאי תפוחים** או **תמליא תפוחים** (באנגלית: **Apple pie**) הוא פאי הממולא בפרוסות תפוחים. הפאי מוגש לרוב לצד קצפת או גלידה, בדרך כלל גלידה וניל.

## היסטוריה ותרבות
### הפודינג האנגלי
פאי תפוחים נאכל באנגליה כבר בתקופת צ'וסר. מתכון משנת 1381 (ראה משמאל) מציין כי להכנת פאי תפוחים יש להשתמש ב"תפוחים טובים, תבלינים טובים, תאנים, צימוקים ואגסים" כאשר אלה נתונים בבצק סגור, או כפי שהם כינו אותו, "ארון מתים". המתכון מציין כי זעפרן משמש לצביעת המילוי של הפאי.

פאי זה נאכל כמאכל פופולרי באנגליה החל מימי הביניים ועד ימינו אלה. יצוין כי במתכון המקורי אין סוכר. ישנן שתי סברות להיעדרו של הסוכר:
* המחיר הגבוה של הסוכר במאה ה-14 באנגליה (הסוכר יובא ממצרים, והמסחר של הימים ההם היה ירוד למדי) - עלות שהגיעה לשני שילינג לכל אונקיה של סוכר (כ-100 דולר אמריקאי לקילו במונחים של ימינו).
* היעדרו של הנוהג לאכול מיני מתיקה באנגליה (שכן הדבש היה נפוץ באנגליה ויכלו לעשות בו שימוש). המצדדים בסברה זו מציינים כי השימוש בזעפרן - תבלין יקר, מעיד על כך שלא מחירו של הסוכר מנע את השימוש בו בקרב העשירים והאצולה.

### פאי תפוחים הולנדי
נקרא בשם **appeltaart** או **appelgebak,**  היה פופולרי בהולנד כבר בשלהי ימי הביניים והוא פופולרי עד היום. הפאי מופיע בציור משנת 1626. בפאי תפוחים הולנדי יש קינמון ומיץ לימון, והבצק מעליו מונח בדוגמת רשת. 

### פאי תפוחים בתרבות האמריקאית
המתיישבים האירופאים הראשונים בצפון אמריקה הגיעו אליה מהולנד ומאנגליה והביאו איתם את אהבתם לפאי. המושבות הראשונות שתלו עצי תפוח, שהובאו במיוחד בחביות מאירופה.

מתכונים מהמאה ה-18 מעידים על הפופולריות הרבה של המאכל במושבות אמריקה, והוא הפך לקינוח הפופולרי ביותר. כך לדוגמה ספר הבישול "בישול אמריקאי" ("American Cookery") משנת 1796 הכיל שני מתכונים שונים של פאי תפוחים ומתכון נוסף לפודינג תפוחים אנגלי.

המתיישבים במערב ארצות הברית, בהיעדר תפוחים, יצרו "פאי דמוי תפוחים" (**mock apple pie**) תוך שימוש בסוכר ובתבלינים בניסיון ליצור טעם המזכיר את פאי התפוחים.

עם השנים הפך פאי התפוחים לאחד מסמליה של ארצות הברית ולמעשה למאכל לאומי. הביטוי "אמריקאי כמו פאי תפוחים" ("as American as apple pie") מעיד על כך. מארק טוויין בספרו הרפתקאות האקלברי פין עושה שימוש במונח "פאי" (שהכוונה לפאי התפוחים) כשהוא מתאר דבר מה שהוא נעים או נוח ("You're always as polite as pie to them").

כאשר חיילים אמריקאים שיצאו להילחם במלחמת העולם השנייה נשאלו מדוע הם נלחמים, הם השיבו כי הם נלחמים "למען אמא ולמען פאי תפוחים" ("for Mom and apple pie").

בשנות ה-70 של המאה ה-20 עשוי פרסומאים שימוש בסלוגן "בייסבול, הוט דוגס, פאי תפוחים ושברולט" כפרסומת לשברולט, תוך ציון ארבעה דברים שסימלו את ארצות הברית.

## ראו גם
* טארט טאטן
* שטרודל תפוחים
* קובלר תפוחים

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של פאי התפוחים
* ציר זמן של פאי התפוחים
* פתגמי פאי תפוחים
* מתכון באתר קרין גורן
* מתכון של השף חיים כהן באתר מבשלים
* 

## הערות שוליים

תפוחים
קטגוריה:המטבח האמריקאי: קינוחים
קטגוריה:המטבח הבריטי
קטגוריה:המטבח הבריטי: קינוחים
קטגוריה:המטבח האנגלי
קטגוריה:המטבח ההולנדי
קטגוריה:ארצות הברית: סמלים
קטגוריה:מאכלי תפוחים
קטגוריה:מאכלי חג המולד
קטגוריה:מאכלי חג ההודיה
קטגוריה:מאכלים לאומיים
Taxman

**Taxman** (בעברית: "**איש המס**") הוא שיר של להקת הביטלס שכתב ג'ורג' הריסון, והוא השיר הפותח את אלבומם "Revolver" מ-1966. מילות השיר תוקפות את הרמות הגבוהות של מיסוי פרוגרסיבי שהופעלו על ידי מדרגות מס שהופעלו על ידי ראש הממשלה הרולד וילסון ממפלגת הלייבור. השיר הוא אחד משלושה המופיעים באלבום שנכתבו על ידי האריסון, יחד עם "I Want to Tell You" ו-"Love You To".

## מילות השיר
חברי הביטלס הגיעו מעיר הפועלים ליברפול ממעמד כלכלי נמוך, ולכן כשהחלו להרוויח כסף רב, הופתעו לגלות על אחוז המס הגבוה. הם היו במדרגת המס העליונה מה שאמר שאחוז המס שלהם היה 95 אחוזים: "אם חמישה אחוז נראה לך עלוב ודל – תגיד תודה שאני משאיר לך משהו בכלל" ("Should five percent appear too small / Be thankful I don't take it all"). השיר מכיל אזכורים ישירים לראשי המפלגה השמרנית ומפלגת הלייבור (אדוארד הית' והרולד וילסון), שתי המפלגות המרכזיות בבריטניה.

## הקלטת השיר
אף על פי שהריסון ניגן בגיטרה מובילה בלהקה, סולו הגיטרה בשיר, המושמע גם בסופו, נוגן דווקא על ידי פול מקרטני. ב-1987 אמר האריסון: "הייתי שבע רצון שפול ניגן את הסולו בשיר. אפשר לשמוע שהוא שילב בו קצת סגנון הודי במיוחד בשבילי". מבקר המוזיקה הבריטי איאן מקדונלד (Ian MacDonald) שיבח את תרומתו של מקרטני לשיר ואמר שסולו הגיטרה היה "יוצא מן הכלל" ותפקיד הבס היה "מצוין".

## גרסאות כיסוי
השיר בוצע בגרסאות כיסוי של אמנים רבים, ביניהם לס קלייפול, סטיבי ריי וון ופרנץ פרדיננד.

## קרדיטים

*ג'ורג' האריסון - 
**שירה עיקרית 
**גיטרה עיקרית
*ג'ון לנון - 
**ליווי 
**גיטרת קצב 
*פול מקרטני - 
**ליווי 
**גיטרה בס 
**גיטרה עיקרית
*רינגו סטאר - 
**תופים 
**פעמון פרה 
**טמבורין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי מחאה
קטגוריה:שירים על עיסוקים
קטגוריה:שירי ג'ורג' האריסון
עין מצב

**עין מצב** (בערבית "עין ג'היר") הוא מעיין שכבה בדרום השומרון, צפונית לכביש 505. גודל הבריכה 4X4 מטר ועומקה כמטר וחצי. ליד המעיין עץ תאנה גדול. בחורף ובאביב יש סביב המעיין פריחה מגוונת של פרחי הר ומדבר.

ב-2011 המעיין שופץ על ידי תלמידי המכינה הקדם צבאית "ארזי הלבנון" שבמעלה אפרים.

## לקריאה נוספת
***אל המעיין: כל החלומות מתגשמים בספר אחד** – מאת משה קוסטה. בהוצאת ספריית בית אל 2008. עמוד 135
*"**ההר הטוב הזה** – מסלולים ואתרים בדרום השומרון" מאת דניאל אלדר ויוסף ירושלמי הוצאת בית אל ירושלים תשס"ט 2009.
*מפת טיולים וסימון שבילים 7: השרון והשומרון.

## קישורים חיצוניים
*"עין מצב" באתר "מאחורי ההר", תיאור ותמונות.

## הערות שוליים

מצב
קובלר (מאפה)

**קובלר** (באנגלית: **Cobbler**) הוא קינוח פופולרי במטבח הבריטי ובמטבח האמריקאי. הקינוח כולל פירות שנאפים כשהם מכוסים בבלילה, ביסקוויט או בצק פאי.

בשונה מפאי, הקינוח אינו כולל בצק בתחתיתו, אלא רק בחלקו העליון.

## היסטוריה
מקורו של המאכל במושבות הבריטיות בצפון אמריקה. המתיישבים האנגליים לא יכלו להכין פודינג אנגלי בשל מחסור בחומרים ובתנורים מתאימים, ולכן במקום לאפות את הפאי, אידו את מילוי הפאי שמעליו הבצק. לבצק הפאי האפוי הייתה צורה של אבני רחוב, ומכאן שמו של המאכל (קובלר = ריצוף).

מאכל זה נאכל בעיקר כארוחת בוקר, כמנה ראשונה או כמנה עיקרית. רק בשלהי המאה ה-19 הפך המאכל לקינוח.

גיוון של מאכל זה הוא הקרמבל.

סביב המאכל והדיון האם הוא פאי או לא נסוב נושא עלילתי מרכזי בסרט "אלוהי הקטל".

### אנגליה
בהדרגה הפך הקובלר לקינוח נפוץ גם ברחבי האימפריה הבריטית וחבר העמים הבריטי, במילוי תפוחים או שילוב של תפוחים עם אוכמניות ואפרסקים. ישנן גם גרסאות מלוחות בהם הפירות מבושלים עם בשר טלה.

מנות אלה הפכו נפוצות בעיקר במהלך מלחמת העולם השנייה, שכן משרד הקיצוב של ממשלת בריטניה עודד את הכנת המאכל שדרש כמות קטנה יותר של קמח וחמאה מאשר זו הנדרשת להכנת בצק פאי.

## ראו גם
* פאי תפוחים
* קרמבל
* טארט טאטן

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של קובלר התפוחים
* מתכון קובלר תפוחים

קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:המטבח הבריטי
קטגוריה:המטבח האמריקאי: קינוחים
קטגוריה:מאכלי פירות
קטגוריה:מאכלי חג המולד
קטגוריה:מאכלי חג ההודיה
בן ציון שפירא

**בן ציון שפירא** (22 במאי 1890 –  22 באוקטובר 1972) היה ציר בקונגרס הציוני העשרים בציריך מטעם תנועת המזרחי, עיתונאי ומחנך.

## קורות חיים
שפירא נולד בקלווריה שליד קובנה, ליטא, אחד משבעה ילדים (שלושה בנים וארבע בנות), להוריו משולם (שלמה) זלמן שפירא וחנה רייזל לבית ראשגולין (ראשיגולסקי). המשורר הלל בבלי היה בן דודו. שפירא היה נכדו של רבי חיים יעקב שפירא, לימים ראב"ד ירושלים, נינו של ר' אריה לייב שפירא - ר' "ליבלי קובנר", דור 27 לרש"י, הנחשב לצאצא ישיר לדוד המלך ונצר לאחת המשפחות העתיקות ביהדות אשכנז, שפירא, שמוצאה מתחיל באמצע המאה ה-14, מהרב שמואל שפירא מהעיר שפייר שבאשכנז (גרמניה).

סבו, חיים יעקב שפירא, עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, כששפירא היה בן שנה בלבד, וכעבור עוד שמונה שנים, ב-1899, בעיצומה של העלייה הראשונה עלתה המשפחה כולה לארץ ישראל והשתקעה בירושלים. בן 13 נפטר עליו אביו, והיה זה סבו, הראב"ד של ירושלים, שגידל אותו לאחר מכן. שפירא למד בישיבת עץ חיים, שבראשה עמד גיסו, הבעל של אחותו שיינה גיטל, מרדכי דוד לוין. הוא הוסמך לאחר מכן לרבנות, אך במקביל חרג מהנורמה המקובלת של היישוב הדתי בארץ באותה תקופה ולמד בעצמו לימודי חול, לרבות היסטוריה כללית, מתמטיקה וצרפתית. לימים השתמש בידע שרכש בצרפתית, לתרגום ספרות ושירה צרפתיים, לעברית, תחת שמות עט שונים.

ב-1912 נישא לביילה גולדה, בתו של שמואל צוקרמן ונולדו להם שבע בנות ושני בנים (ביניהם שלמון שפירא).

## פעילותו
שפירא למד במחזור הראשון של הסמינר למורים של המזרחי והחל לשמש כמורה לעברית. במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש כמורה ואחר כך, בגיל 28 בלבד, המנהל של בית הספר הדתי הראשון של המושבה יבנאל. בתום המלחמה חזר לירושלים וייסד יחד עם כמה חברים נוספים את בית הספר הדתי הראשון של תנועת "המזרחי" בירושלים. למד באוניברסיטה העברית ובמקביל החל לפרסם בעיתונות של התקופה מאמרים בענייני היום, שירים וסיפורים שכתב וכן שירים וסיפורים שתרגם מצרפתית לעברית. מאמריו ויצירותיו התפרסמו ברבים מהעיתונים שיצאו לאור אז בארץ ישראל, לרבות "מוריה" (שעורכו היה גיסו של שפירא, בעלה של אחותו לאה מרים, יצחק יעקב ילין) "דאר היום", (שעורכו היה איתמר בן-אב"י), "התקופה", "התור" (שעורכו היה מנהיג תנועת המזרחי דאז יהודה לייב פישמן מימון) ועוד. בדרך כלל הוא פרסם את יצירותיו תחת שם העט "אבי שלמון" (כשם בנו הבכור), ושמות עט נוספים. לעיתים רחוקות התפרסמו יצירותיו בשמו המלא.

במקביל לפעילותו החינוכית והספרותית היה שפירא גם פעיל פוליטי בתנועת "המזרחי". ב-1937 היה ציר מטעם התנועה בקונגרס הציוני העשרים בציריך (נשיא הקונגרס היה חיים ויצמן). שימש כחבר בוועד המפקח של בתי הספר של תנועת המזרחי בארץ ישראל. היה חבר בהנהלת בנק מסד ונציג המזרחי בוועדה שהוקמה בירושלים להצלת ילדי יהדות גרמניה.

## לקריאה נוספת
*שמואל אבן-אור אורנשטיין, **דור ודור**, "לבית אבותם" 5-6, 1992

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:משפחת אריה לייב שפירא
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:בוגרי בית המדרש למורים מזרחי
קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19: אנשי היישוב
קטגוריה:מנהלי בתי ספר ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית ביישוב
קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:רבני הציונות הדתית
קטגוריה:מתרגמים מצרפתית לעברית
קטגוריה:מורים לעברית
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:סופרים ביישוב
קטגוריה:משוררים ביישוב
קטגוריה:מתרגמים ביישוב
קטגוריה:עיתונאים ביישוב
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1890
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
יואל קפלן

הרב **יואל פנחס קפלן ** (נולד בכ"ב בשבט תשל"ח, ינואר 1978) משנת 2010 משמש כרבה של אלבניה מטעם מרכז רבני אירופה. שליח חב"ד לסלוניקי, יוון ומדינות הבלקן הסמוכות. הרב קפלן חבר באיחוד הרבנים במדינות האסלאם.

## ביוגרפיה
נולד בברוקלין שבניו יורק ליהודית ולשלמה קפלן. המשפחה עלתה לישראל והתיישבה בעיר צפת. למד בישיבת תורת אמת בירושלים ובישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770 בניו יורק. בשנת תשנ"ח, 1998 סיים את לימודי הסמיכה. בשנת תש"ס, 2000 נישא לרות, בתו של המקובל רבי משה בן-טוב. לאחר נישואיו המשיך את לימודיו בבית המדרש להכשרת רבנים ודיינים של הראשון לציון הרב מרדכי אליהו, שם סיים הסמכה לרבנות ודיינות. בשנת 2008 נשלח על ידי תנועת חב"ד לסלוניקי שביוון.

הרב קפלן פעל להחייאת היהדות במקדוניה, קוסובו, מונטנגרו ואלבניה. בשנת 2010 הכירה מדינת אלבניה בצורך לביסוס הקהילה היהודית מחדש. הוא מונה לרב של יהודי המדינה בתמיכת ראש הממשלה ד"ר סאלי ברישה וכן של מרכז רבני אירופה. בטקס ההכתרה, חנוכה 2010 נכחו נציגי כל הדתות באלבניה והראשון לציון והרב הראשי לישראל שלמה משה עמאר.

ב-2011 הקים קהילה יהודית חדשה במונטנגרו בתמיכה של הממשל בראשותו של ראש הממשלה איגור לוקשיץ. במעמד הקמת הקהילה נכח הרב הראשי לישראל יונה מצגר.

קפלן היה בעל קשרים טובים עם ראש ממשלת אלבניה, סאלי ברישה, ועם מנהיגים דתיים במדינה.

התגייס לשירות המילואים במלחמת חרבות ברזל ולחם ברצועת עזה. הוא תועד עומד על טנק ברפיח ותוקע בשופר, באומרו "שופרו של משיח, של הישועה שכולנו מצפים ומחכים שתבוא".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רבני חב"ד
קטגוריה:רבנים ראשיים
קטגוריה:שלוחי חב"ד
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:צפת: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
ליונל רובינס

**ליונל רובינס** (באנגלית: **Lionel Robbins**; 22 בנובמבר 1898 – 15 במאי 1984) היה כלכלן בריטי, אשר התפרסם בעיקר בשל עבודתו "מאמר על החשיבות של מדעי הכלכלה". רובינס מילא תפקיד חשוב בהסטת הכלכלה האנגלו-סקסית מהגישה המרשליסטית (כפי שנהגתה על ידי אלפרד מרשל) אל עבר הגישה הקונטיננטלית.

רובינס היה בעל השפעה לא רק ככלכלן, אלא גם בקידום מערכת ההשכלה הגבוהה בבריטניה. "דו"ח רובינס" שכתב בשנות ה-60 וה-70 הוביל להתרחבות מערכת ההשכלה הגבוהה בבריטניה ולהפיכתה למערכת הלימוד האוניברסיטאית הנוכחית במדינה. מערכת האוניברסיטאות שהוקמה בעקבות הדו"ח, נתנה מענה לא רק לכמויות הסטודנטים הגדולות במדינה, אלא גם התאימה את עצמה לצורכי החברה הבריטית.
עבודתו של רובינס השפיעה בצורה ניכרת על הפצת ההשכלה הגבוהה לחלקים רחבים בחברה.

לורד ליונל רובינס נבחר עמית האקדמיה הבריטית בשנת 1942 והיה נשיאה בשנים 1962 – 1967.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלנים בריטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1898
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1984
בוסטון קרים פאי

**בוסטון קרים פאי** (באנגלית: מילולית - פאי קרם בוסטוני) היא עוגת ספוג עגולה. העוגה נחצית לשניים וממולאת בקרם או פודינג ולאחר מכן מצופה בשוקולד. על אף שמה של העוגה, אין מדובר בפאי.

העוגה הומצאה על ידי השף הצרפתי מ. סאנזיאן (M. Sanzian) עבור טקס הפתיחה של מלון פארקר האוס שבבוסטון, בשנת 1856. לאחר מכן הופיע מתכון העוגה בספר הבישול "עקרות בית בווירג'יניה" ("Housekeeping in Old Virginia") מאת מריון קמפבל טיירי (Marion Cabell Tyree) בשנת 1876. כשהקונדיטורית ג'אנה צ'אנג פתחה בשנת 2000 את מאפיית Flour בעיר, היא הוסיפה לעוגת ארבע השכבות ספוג סירופ קפה מתוק, קצפת וציפוי של גנאש שוקולד.

העוגה נחשבת לקינוח הרשמי של מדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית ולאחד מסמלי המדינה בעקבות הכרזה מה-12 בדצמבר 1996, והיא נקראת על שם בירתה בוסטון.

## ראו גם
* מטבח ניו אינגלנד

## קישורים חיצוניים

* [מתכון](http://bekaloot.co.il/מדריך-813-איך%20להכין%20בוסטון%20קרים%20פאי%20מעודן%20עם%20עוגת%20שוקולד%20עשירה%20(Boston%20cream%20pie).aspx)
* ההיסטוריה של המאכל

קטגוריה:המטבח האמריקאי: קינוחים
בוסטון
קטגוריה:מסצ'וסטס: סמלים
קטגוריה:עוגות שכבות
קטגוריה:עוגות ספוג
נלי מקיי

**נלי מקיי** (באנגלית: **Nellie McKay**, נולדה ב-13 באפריל 1982) היא זמרת, פזמונאית ושחקנית אמריקאית אשר הייתה בעברה סטנד-אפיסטית, הידועה בזכות אלבומי שיריה והופעת הבכורה שלה בשנת 2006 על בימת ברודוויי במחזמר "אופרה בגרוש". המוזיקה של מקיי היא מסגנונות מוזיקליים שונים: ג'אז, ראפ, דיסקו ופאנק.

## קריירה
בשנת 2003 הקליטה מקיי את אלבומה Get Away from Me (מילולית: "התרחק ממני") עם המפיק ג'ף אמריק. שם האלבום הוא משחק מילים על אלבומה של נורה ג'ונס Come Away With Me. חוזה ההקלטה המקורי עם קולומביה רקורדס היה לאלבום ובו 13 שירים אולם מקיי שכנעה את חברת התקליטים להוציא אלבום כפול.

אלבום הבכורה יצא לחנויות בפברואר 2004 וזכה לביקורות מהללות. היא יצאה לסיבוב הופעות בארצות הברית ביולי 2004 כמופע חימום לזמרת אלאניס מוריסט. מקיי אף כתבה ושרה מספר שירים לסרט "השמועה אומרת ש...", אשר יצא לאקרנים בשנת 2005 בכיכובה של ג'ניפר אניסטון.

באוקטובר 2006 יצא אלבומה Pretty Little Head בהוצאה פרטית. אף זה היה אלבום כפול וליווה אותו ספרון בן 44 עמודים.

בשנת 2006 הופיעה מקיי לראשונה על בימת ברודוויי במחזמר אופרה בגרוש בתפקיד פולי. על תפקידה זכתה בפרס Theatre World Award.

בספטמבר 2007 שוחרר אלבומה השלישי, Obligatory Villagers. באלבום תשעה שירים בלבד ואורכו 30 דקות. היה זה אלבומה הקצר ביותר עד היום. באוקטובר 2009 יצא אלבומה Normal as Blueberry Pie - A Tribute to Doris Day ובו 12 גרסאות כיסוי לשיריה של דוריס דיי ושיר מקורי אחד. בספטמבר 2010 יצא אלבומה החמישי Home Sweet Mobile Home.

בשנת 2009 היא השתתפה בביצוע שיר של להקת טאלי הול.

## קישורים חיצוניים

* 

*  נלי מקיי מופיעה בשירים "Mother of Pearl" ו"If I Had You" ב-TED

קטגוריה:זמרות-יוצרות אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:אמניות קולומביה רקורדס
קטגוריה:פמיניסטיות אמריקאיות
קטגוריה:פמיניסטים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר מנהטן למוזיקה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1982
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1982