open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בר אנש

**בַּר אֱנָשׁ** (בתרגום דעליטש: "בֶּן־הָאָדָם"; ביוונית: **ὁ υἱὸς τοὺ ἀνθρώπου**) הוא דמות המופיעה בספר דניאל, בספרים החיצוניים ובברית החדשה. "בר אנש" הוא דמות פלאית וגואלת המקושרת עם קץ העולם וימות המשיח. הנצרות רואה את ישו, בין היתר, כ"בר אנש".

## בתנ"ך
דמות זו מוזכרת לראשונה אצל דניאל:

 
בתרגום לעברית: "הייתי חוזה בחזיון הלילה והנה עם ענני השמיים כבן אדם שהיה בא, ועד זקן-ימים נפגש, ולפניו הקריבוהו"

בספר דניאל נראה ש"בר אנש" איננו עומד בפני עצמו אלא מהווה מטאפורה לעם ישראל כולו. באזכורים אחרים בספרים החיצוניים מדובר כבר על דמות עצמאית, גדולה מן המלאכים שתשפוט את החיים והמתים בקץ הימים. 

הוא מופיע בקווים אלה בספר צוואת אברהם ובספר חנוך א'. 

## בנצרות
בברית החדשה מוזכר הביטוי פעמים רבות ביוונית כשהוא מתייחס לישו; כך, לדוגמה, בעת משפטו בפני הכהן הגדול, מצטט ישו את דברי דניאל לגבי עצמו.

הביטוי בעברית מופיע פעמים רבות בספר יחזקאל, כשהנביא מקבל את נבואתו.

## קישורים חיצוניים
*דוד פלוסר, "מושג המשיח".
* דוד פלוסר, האמונה המשיחית בימי בית שני.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספר דניאל
קטגוריה:אסכטולוגיה
רפואה ראשונית, שניונית, שלישונית ורביעונית

ההבחנה בין **רפואה ראשונית, שניונית, שלישונית ורביעונית** (באנגלית: **Primary, Secondary, Tertiary and Quarternary Medicine**) משמשת לצורך הבדלה בין רמות שונות של טיפול רפואי שעשוי אדם לקבל, לרבות מידת הידע והניסיון הרפואיים ומורכבות האמצעים הטכנולוגיים הדרושים על מנת להעניק לו טיפול זה.

## רפואה ראשונית
רפואה ראשונית היא ההערכה והטיפול הראשוניים הניתנים לאדם הסובל ממחלה או מפציעה כלשהם. הם ניתנים בדרך כלל על ידי רופא ממיין (כמו רופא משפחה) או רופא בחדר מיון, אך גם על ידי אחות במרפאה או חובש בשדה או באמבולנס. הציוד הרפואי הנדרש לצורך הטיפול בשלב זה איננו מורכב. הוא עשוי לכלול למשל מיכשור למדידת סימנים חיוניים (דופק, לחץ דם, טמפרטורה וריוויון חמצן) ומכונה לצילומי רנטגן.

## רפואה שניונית
רפואה שניונית ניתנת על ידי בעלי מקצוע שעברו התמחות בתחום רפואי מסוים – למשל רופא אורתופד, קרדיולוג או אונקולוג, אך גם אחות או אח שעברו התמחות בתחום רפואי ספציפי. המטופל מופנה אליהם בדרך כלל בשלב הרפואה הראשונית, בהתאם להערכת מצבו והסימפטומים שלו בשלב הטיפול הראשוני. טיפול שניוני יכול להינתן בבית חולים אך גם במרפאה. האמצעים הטכנולוגיים הנדרשים לצורך מתן טיפול זה הם מורכבים יותר ועשויים לכלול למשל בדיקות בטכניקות הדמיה שונות (למשל אולטרסאונד, טומוגרפיה ממוחשבת ואף דימות תהודה מגנטית), הנעשות על ידי בעלי מקצוע שהוכשרו לכך.

## רפואה שלישונית
רפואה שלישונית ניתנת למטופל על ידי רופאים מומחים, שעברו התמחות נוספת בגזרה ספציפית של תחום מומחיותם. לדוגמה, אלו הם אורתופד שהתמחה בניתוחי עמוד השדרה, קרדיולוג שהתמחה בצינתור כלי הדם בלב, כירורג פלסטי המטפל בכוויות או אונקולוג שהתמחה בטיפול במחלות ממאירות ספציפיות. הטיפול בשלב זה ניתן בדרך כלל במסגרת בית חולים ועל ידי ציוד רפואי ייעודי מתקדם המצוי רק בו והדורש מומחיות לשם הפעלתו (לדוגמה - מכונת לב-ריאה או ציוד לרדיותרפיה). תוצאות הטיפול הרפואי במחלה או בפציעה של אדם עשויות להיות טובות יותר במידה והוא טופל בשלב מוקדם בטיפול שלישוני.

## רפואה רביעונית
רפואה רביעונית היא גרסה מתקדמת של טיפול שלישוני. היא כוללת פרוצדורות רפואיות שאינן שכיחות והדורשות מומחיות רפואית גבוהה במיוחד. אלו הם טיפולים רפואיים ניסיוניים מסוימים או ניתוחים מורכבים, שאינם נערכים לעיתים מזומנות (לדוגמה – השתלת יד או פנים). משום שטיפולים אלו אינם שכיחים, הם גם אינם ניתנים בכל מרכז רפואי אלא רק באלו שצברו את המומחיות והאמצעים הטכנולוגיים המיוחדים הדרושים לכך. 

ככל שפרוצדורה רפואית מהשלב הרביעוני נעשית מקובלת ושכיחה יותר, היא עשויה לעבור להיות מסווגת לתחום הרפואה השלישונית.

## קישורים חיצוניים
*רפואה ראשונית, שניונית, שלישונית ורביעונית באתר About.com
*טיפול שלישוני באתר Wisegeek
*טיפול שלישוני באתר Johns Hopkins Medicine
*טיפול רביעוני באתר Answers

## הערות שוליים

קטגוריה:רפואה
Bryter Layter

**Bryter Layter** הוא האלבום השני של זמר הפולק הבריטי, ניק דרייק. האלבום יצא לאור ב-1 בנובמבר 1970 על ידי איילנד רקורדס.

בדומה לאלבומו הראשון Five Leaves Left, מנגן דרייק עם מוזיקאים שונים ביניהם להקת Fairport Convention, ג'ון קייל מהוולווט אנדרגראונד, ושניים מחברי הביץ' בויז - מייק קולוולסקי ואד קארטר. 

בשנת 2000 דורג האלבום במקום ה-23 ברשימת "100 האלבומים הבריטים הגדולים ביותר" על ידי המגזין Q. בשנת 2003 מיקים מגזין הרולינג סטון את האלבום במקום ה-242 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים".

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי ניק דרייק.
#Introduction - 1:33
#Hazey Jane II - 3:46
#At the Chime of a City Clock - 4:47
#One of These Things First - 4:52
#Hazey Jane I - 4:31
#Bryter Layter - 3:24
#Fly - 3:00
#Poor Boy - 3:47
# Northern sky - 3:44
# Sunday - 3:42
## משתתפים
* ניק דרייק - גיטרה ושירה
* דייב פג - גיטרת בס
* דייב מאטאקס - תופים
* רוברט קירבי - תזמור
* ריצ'רד תומפסון - גיטרה מובילה
* ריי וורליי - אלטו סקסופון, חליל
* מייק קוולסקי - תופים
* פול האריס - פסנתר
* אד קארטר - בס
* ג'ון קייל - ויולה, צ'מבלו, צ'לסטה, פסנתר, עוגב
* כריס מקגרגור - פסנתר
* פאט ארנולד ודוריס טרוי - שירה מלווה
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי פולק רוק
קטגוריה:אלבומי חברת איילנד רקורדס
גלוסאטור

ממוזער|דקרטלים עם Glossa ordinaria
**גלוֹסָאטוֹריִם** (מן היוונית: γλῶσσα  (glossa) - ניב, שפה; במקור - הסבר למילה שאינה מובנת) היו משפטנים (דוקטורים למשפטים או הלומדים באוניברסיטה) שעסקו במשפט הרומי לפי המסורת שפותחה באוניברסיטת בולוניה. האסכולה הזאת הייתה נפוצה באיטליה, צרפת וגרמניה בין המאות ה-11 וה-13.

סך כל העבודות של האסכולה אוחדו על ידי אקורסיוס ל"Glossa ordinaria": פרשנות כוללת לאינסטיטוציות יוסטיניאנוס.

## היסטוריית האסכולה
ראשון הגלוסאטורים היה אירנריוס שחקר את קורפוס יוריס קיוויליס כשהוא היה החוקר הראשון של חלקו העיקרי: הדיגסטה - אוסף דעות והפסיקות של משפטנים רומיים ב-50 כרכים.

גלוסאטורים הביאו את כלל מקורותיו של יוסטיניאנוס לצורה הנוחה לקריאה באותה העת למחקר. הם אלו שקבעו קריאה אחידה של מקורות (lectio vulgata) ועסקו בהסדרת תוכנם. העבודה הזאת שימשה משפטנים עד למאה ה-19.

הגלוסאטורים היו סכולסטים והתייחסו לקורפוס יוריס קיוויליס וראו בו ratio scripta. הדבר היה זהה למבט תאולוגים על תנ"ך והתבוססות פילוסופים באותה העת על כתביו של אריסטו. הם ניסו לפתח את תוכן הקורפוס בעזרת דיאלקטיקה מימי הביניים ללא התייחסות להקשר ההיסטורי שבו וניסו לקרב מושגים ותופעות רומא העתיקה לאלו של ימיהם.

הגלוסאטורים היו תאורטיקנים טהורים ולא עסקו בשיפוט מעשי. למרות זאת ואולי בעקבות הגישה, דעת הפרשנים גברה על חוקי הקורפוס עצמם והגיעו עד למצב כי בתי משפט בגרמניה לא קראו את הקורפוס עצמו והחלטות התקבלו על סמך המשפט: "quod non agnoscit glossa, non agnoscit curia" ("מה שאינו מוכר לגנוסה אינו מוכר לבית המשפט").

קטגוריה:רומא העתיקה: חוק ומשפט
ארתחששתא הרביעי

**אַרְתַּחְשַׁסְתְּא הרביעי** (בפרסית עתיקה: **𐎠𐎼𐎫𐎧𐏁𐏂𐎠**), הידוע גם כ**אַרְסֵס** (מיוונית: **Ἀρσής**, מפרסית עתיקה: **𐎠𐎼𐏁𐎣**, רְ'שָׁה) היה מלך פרס בין השנים 338–336 לפנה"ס. הוא היה בנם הצעיר של המלך ארתחשסתא השלישי והמלכה אטוסה, ולא היה אמור לרשת את כס המלוכה של פרס. עלייתו הבלתי צפויה לכתר באה ב-338 לפנה"ס כתוצאה מרצח אביו ורוב בני משפחתו, ככל הנראה על ידי בגווהיה , השר החזק של פרס שסר חינו בעיני ארתחשסתא. בגואס ביקש להישאר בתפקידו על ידי החלפת ארתחשסתא עם ארסס הבן, איתו חשב שיהיה קל יותר לשלוט. ארסס היה לא יותר ממלך בובה בשתי שנות שלטונו, תוך שבגווהיה פעל ככוח שמאחורי הכתר. בסופו של דבר, ממורמר ממצב עניינים זה, ובהשפעת אצילי החצר שהתייחסו בבוז אל בגווהיה, ארסס תכנן לרצוח את בגווהיה. בגווהיה שוב הכה ראשון במטרה להגן על עצמו, והרעיל את ארסס. אז המליך את בן דודו של ארסס כמלך דריווש השלישי. 

דאגתם הגדולה של הפרסים בעת שלטונו הקצר של מלך זה, הייתה אי השקט בגבול המערבי עם מוקדון תחת המלכים פיליפוס השני ואלכסנדר הגדול. אי השקט יוביל למלחמה בין שתי המדינות בתקופת שלטונו של יורשו של ארסס.

במקורות היווניים הוא היה ידוע בשם "ארסס" ונראה שזה היה שמו האמיתי. לפי הכתובת התלת לשונית מקסנתוס, ולפי חרסים משומרון נראה שהוא אימץ את השם המלכותי ארתחשסתא הרביעי, בעקבות אביו וסבו.

## לקריאה נוספת

* Matt Waters, Ancient Persia: A Concise History of the Achaemenid Empire, 550-330 BCE, Cambridge University Press 2014


## קישורים חיצוניים

* מלך פרסי זה מקצוע מסוכן (חלק ב') - מתוך הפודקאסט ‚דברי הימים’
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הממלכה האחמנית
קטגוריה:מלכי פרס
קטגוריה:פרעוני השושלת ה-31
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
היקום הנצפה

[ממוזער|שמאל|250px|[איור של היקום הנצפה בסקלה לוגריתמית]]
[שמאל|ממוזער|250px|[קרינת רקע קוסמית שנמדדה על ידי לוויין המחקר WMAP]]
**היקום הנצפה** הוא חלק היקום הכולל את כל מה שניתן לצפייה מכדור הארץ בזמן הנוכחי. היות שלאור, לקרינה אלקטרומגנטית ולאותות אחרים לוקח זמן להגיע לכדור הארץ, ומכיוון שהיקום מתרחב, היקום הנצפה גדל עם הזמן. בהנחה שהיקום איזוטרופי, המרחק לקצה היקום הנצפה הוא בערך שווה לכל כיוון ומכאן שהיקום הנצפה הוא בצורת כדור שהצופה, בכל מקום, נמצא במרכזו. בכל מקום ביקום יש לצופה הנמצא בו "יקום נצפה" משלו, שיכול לחפוף במידה זו או אחרת את היקום הנצפה מכדור הארץ.

גיל היקום מוערך ב-13.8 מיליארד שנה, אך היקום הנצפה הוא כדור דמיוני ברדיוס של 46.5 מיליארד שנות אור, וזאת בשל התפשטות המרחב יחד עם האור היוצא מהעצמים שבו. לכן אנו יכולים לראות את הקרינה מעצם שבעבר היה קרוב יותר ובהווה הוא במרחק 46.5 מיליארד שנות אור.

מעריכים כי היקום הנצפה כולל שני טריליון גלקסיות לערך, שבכל אחת מהן מאות מיליארדי כוכבים, וכן חומר אפל ואנרגיה אפלה.

נכון לאוקטובר 2022, העצם המרוחק ביותר שהתגלה ביקום הוא HD1, גלקסיה מוסחת לאדום שהתגלתה בשנת 2022 ונמצאת בהווה במרחק של מעל 30 מיליארד שנות אור מאיתנו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קוסמולוגיה
קטגוריה:היקום
קטגוריה:מושגים באסטרונומיה
בוגאטיר

[שמאל|ממוזער|הבוגאטירים, בציורו של [ויקטור וסנצוב.]]
**בוגאטיר** (רוסית: Богатырь) הוא מילה רוסית מסורתית שמשמעותה "גיבור", אך הכוונה בעיקר לגיבורים מאגדות העם הרוסיות והבילינה. שלושת ה"בוגאטירים" הידועים בסיפורי העם הם איליה מורומץ, דובריניה ניקיטיץ' ואליושה פופוביץ'.

על פי אגדות העם הרוסיות, שלושת הגיבורים תוארו כך:
* איליה מורומץ — הוא אחד מהגיבורים מהשירה האפית של רוסיה העתיקה, שנודע על פי האגדות כלוחם ואביר בתקופת המאה ה-12;
* דובריניה ניקיטיץ' - הגיבור השני נודע, גם כן על פי אותן אגדות, כמי ששירת תחת הנסיך ולדימיר, היה נשוי לנסטסיה, בתו של מיקולה סליאנינוביץ';
* אליושה פופוביץ' - הגיבור השלישי היה מצעיר הגיבורים ועל פי השירה האפית מוצאו מן החלק הצפון מזרחי של רוס (מאזור הערים מורום, ריאזן ורוסטוב), הגיע לקייב ושירת תחת הנסיך ולדימיר, שכונה "השמש האדומה".

על פי הסיפור "דובריניה ניקיטיץ' המרוחק" (Добрыня Никитич в отъезде) אליושה פופוביץ' מנסה להינשא לאשתו של דובריניה, בכך שהוא משקר שראה אותו מת.

שרידים ארכאיים אופייניים לתיאורי שלושת הגיבורים, כשכל הדמויות הללו מופיעים דרך קשרים רופפים מתולדות העם הסלאבי וניתן להשוותם לשלישיית הדמויות גוריניה, דובריניה ואוסיניה. אף שזיהוי של שלושת הגיבורים עם דמויות מוכרות מההיסטוריה הרוסית כמו הנזיר איליה פצ'רסקי; הנגיד דובריניה מסוזדאל, והאציל מסוזדאל, אלכסנדר פופוביץ', שיש ודמותם היוותה השראה ותפס את דמיונם של בני דורם והביא ליצירת דמות שלושת הבוגאטירים.

אגדת הבוגאטירים זכתה להנצחה בציורו של ויקטור וסנצוב, בעל אותו השם ובאחרונה זכתה לעדנה מחודשת והצלחה מסחרית במדינות חבר העמים, בסדרת סרטים מצוירים על שלושת הבוגאטירים.

סיירת רוסית במלחמת העולם הראשונה נקראה בשם "בוגאטיר".
## קישורים חיצוניים

*הבוגאטירים במילון המיתולוגיה הסלאבית 

קטגוריה:מיתולוגיה סלאבית
קטגוריה:פולקלור רוסי
קיריל שצ'ולקין

**קיריל שצ'ולקין** (ברוסית: **Кирилл Иванович Щёлкин**; 17 במאי 1911 – 8 בנובמבר 1968) היה פיזיקאי סובייטי, מראשי המפתחים של הנשק הגרעיני בברית המועצות.

## שנותיו הראשונות
קיריל שצ'ולקין נולד בטביליסי (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בירת גאורגיה). כאשר קיריל היה בן שבע המשפחה עברה להתגורר למחוז סמולנסק. בשנות ה-20 של המאה ה-20 לאור מצבו הבריאותי של האב המשפחה עברה לחצי האי קרים. בשנת 1932 קיריל ש'צולקין סיים את לימודי פיזיקה באוניברסיטה בעיר סימפרופול. לאחר סיום לימודי האוניברסיטה קיריל ש'צולקין עבר לעבוד במכון למחקר פיזיקאלי בלנינגרד.

עם תחילת מלחמת העולם השנייה שצ'ולין גויס לצבא האדום והשתתף בקרבות. בשנת 1943, לפי הנחיית איגור קורצ'טוב, שצ'ולקין הוחזר לתחום מחקר מדעי והצטרף לצוות מפתחי נשק גרעיני.

## פיתוח נשק גרעיני
כבר משלבי הראשונים של מאמץ סובייטי לבנות פצצה גרעינית קיריל שצ'ולקין השתתף בפרויקט. בשנת 1945 הוא סיים את עבודת הדוקטורט שלו ובשנת 1947 קיבל תואר פרופסור.

קיריל שצ'ולקין חתום על מסמך קבלת נפץ גרעיני ממפעל והשתתף בניסוי ראשון שהתרחש ב-29 באוגוסט 1949. ש'צולקין גם היה אבי הרעיון לשם הפצצה "RDS-1" (ברוסית זה ראשי תיבות של משפט "רוסיה עושה בעצמה"). בעקבות הניסוי המוצלח, שצ'ולין קיבל תואר גיבור העמל הסוציאליסטי.

בשנת 1951 ובשנת 1954 שצ'ולקין קיבל עוד 2 תוארי גיבור העמל הסוציאליסטי על המשך פיתוח נשק גרעיני וניסוי מוצלח של הפיתוחים. בשנת 1953 הוא התקבל החבר בהתכתבו באקדמיה למדעים של ברית המועצות

בסוף שנות ה-50 שצ'ולקין התמנה למנהל הראשון של מרכז לפיתוח נשק גרעיני בסביבת צ'ליאבינסק (צ'ליאבינסק-70). עד מהרה הוקמה עיר שלמה סביב המרכז. על הפיתוחי נשק גרעיני שבוצעו במכון זה ש'צולקין קיבל פרס לנין.

בשנת 1960 שצ'ולקין עבר להתגורר במוסקבה והתמנה לפרופסור וראש קתדרה למדעי השרפה במכון לפיזיקה טכנית. לא ברור מה היו הסיבות לכך שצ'ולקין הוצא מחוץ להמשך פיתוח נשק גרעיני בברית המועצות. באופן פורמלי הוא הוצא לגמלאות מסיבות בריאותיות. קיימת גרסה לפיה הוא התנגד להמשך פיתוח הנשק לאחר שהושג שוויון עם ארצות הברית. בכל מקרה, לאחר שהוא הוצא מחוץ למעגל מפתחי הנשק נאסר עליו להגיע למרכזים בהם עבר שנים רבות ועובדי המרכזים ניתקו איתו כל קשר פורמלי.

שצ'ולקין נפטר במוסקבה בשנת 1968 והוטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פיזיקאים סובייטים
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:תוכנית הגרעין של ברית המועצות
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1911
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1968
אברהם מקוב

ממוזער|265x265px
**אברהם מָקוֹב** (1918 – מרץ 1981) היה מראשי התעשייה הצבאית ומבכירי הפיתוח שלה, חתן פרס ביטחון ישראל למפעל חיים ושני פרסים נוספים לפיתוחים טכנולוגיים.

## ביוגרפיה
מקוב נולד ב-1918 בוולקוביסק שבפולין. אם סבו, בתיה מקוב, הייתה מחלוצות העלייה הראשונה וממייסדי המושבה רחובות. מצד אמו, דבורה לבית זקהיים (זקה"ם), היה מצאצאיו של ר' ישראל מרוז'ינוי, שמת על קידוש השם ב-1659. אביו, אלכסנדר מקוב, היה בעל בית מסחר לאריגים ובתים בוולקוביסק ובביאליסטוק. המשפחה הייתה אמידה. מקוב התחנך בגימנסיה עברית בעירו, ולאחר מכן נסע ללמוד הנדסת אלקטרוניקה בננסי שבצרפת. בפרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 שהה בחופשה אצל משפחתו בפולין. עלה בידו להמשיך את לימודיו באוניברסיטת לבוב בעת שהייתה תחת שליטת ברית המועצות, אולם נאלץ להפסיקם לאחר כיבוש העיר על ידי גרמניה הנאצית ב-1941. אביו נהרג על ידי פולנים בפרעות שפרצו בעיר; יתר בני משפחתו נספו לאחר האקציה הראשונה בביאליסטוק.
מקוב עצמו הצליח להימלט, ונדד דרומה דרך הקרפטים לרומניה, שם נאסר, אך הצליח להשתחרר בעזרת יהודים שהיו בקשרים עסקיים עם אביו, ולבסוף הגיע לארץ ישראל.
מקוב סיים לימודי הנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון, תוך שהוא מתפרנס מעבודות זמניות. ב-1947 גויס לארגון ההגנה והצטרף לתע"ש. ב-1954 מונה למנהל המעבדה המרכזית והוביל שורה ארוכה של מחקרים ופיתוחים שהניבו פתרונות למערכת הביטחון וכן ייצואם ושיווקם ברחבי העולם. ב-1966 התמנה בנוסף לסגן מנהל תע"ש.

מקוב זכה בפרס ביטחון ישראל ב-1961 על פיתוח מוצרי חימוש, ב-1969 על פיתוח פצצת פיצוח מסלולים (פפ"ם) שפיתוחה הסתיים ב-1966 וששימשה את חיל האוויר בהצלחה במבצע מוקד. בנוסף זכה מקוב לציון לשבח מוועדת הפרס על פיתוח תחמושות מתקדמות לטנקים.

היה נשוי למלכה לבית כהן מזבלודובה, ואב לבן, רון.

אברהם מקוב נפטר לאחר מחלה ב-1981, בגיל 63.
הובא למנוחות בבית העלמין בבנימינה.

לאחר מותו הוענק לו פרס ביטחון ישראל למפעל חיים.

## לקריאה נוספת
* 'אברהם מקוב ז"ל', בתוך: יעקב ארז, אילן כפיר (עורכים), יהודה שיף (עורך אחראי), **צה"ל בחילו: אנציקלופדיה לצבא ולבטחון**, כרך יז: יוסף עברון, **תעשייה צבאית (תעש)**, תל אביב: רביבים, 1982, עמ' 121.
* 'אברהם מקוב', בתוך: כתריאל לשוביץ (מלבה"ד), **וולקוביסק: סיפורה של קהילה יהודית-ציונית**, תל אביב: (דפוס מל"ן), תשמ"ח 1988, עמ' 84.
* מ’ מלכה [=מלכה מקוב], **אברהם מקוב**, [תל אביב?]: א.מ.ר, 2000. (דברים לזכרו, בעיקר מאת אלמנתו)


* George I. Sackheim, *Scattered Seeds: The Descendents of Rabbi Israel, one of the Martyrs of Rozanoi, who perished on the second day of Rosh Hashonah 5420 (Friday September 9, 1659)*, Skokie, Ill.: R. Sackheim Pub. Co., 1986, pp. 205, 313.


## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: עובדי התעשייה הצבאית
קטגוריה:מקבלי ציון לשבח במסגרת פרס ביטחון ישראל
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת חשמל
קטגוריה:סגל התעשייה הצבאית
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
אברהם
קטגוריה:אישים הקבורים בבנימינה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
אלפונסו לופס מיקלסן

**אלפונסו לופס מיקלסן** (בספרדית: **Alfonso López Michelsen**; 30 ביוני 1913 – 11 ביולי 2007) היה נשיא קולומביה בשנים 1974–1978. הוא היה בנו של אלפונסו לופס פומארחו, שהיה בעבר פעמיים נשיא קולומביה (בשנים 1934–1938 ובשנים 1942–1945). הוא התחנך בבוגוטה, פריז, לונדון ובריסל, בתוספת לימודי תואר ראשון באוניברסיטת ג'ורג'טאון ובאוניברסיטת צ'ילה.

כשחזר לקולומביה מגלות מרצון במקסיקו בשנת 1958, ארגן מפלגה חדשה של ליברלים מתנגדים, התנועה המהפכנית הליברלית (MRL), שתתנגד לחזית הלאומית. לופס נבחר לנשיאות בבחירות ב-1974 מטעם המפלגה הליברלית לאחר שהביס את יריביו בהפרש גבוה. לאחר סיום כהונתו בשנת 1978, נבחר שוב למנהיג המפלגה הליברלית. הוא התמודד בשנית לנשיאות בבחירות של שנת 1982, אך הפסיד למועמד השמרני בליסריו בטנקור. בשנת 1990 פרש מהחיים הפוליטיים והחל לכתוב טורים בעיתונים במדינה. ב-2006 חזר לחיים הפוליטיים, בעקבות המשבר שפקד את המפלגה הליברלית לאחר הבחירות של אותה שנה. ב-2007 הוא נפטר מהתקף לב בגיל 94.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי קולומביה
קטגוריה:קולומביאנים ממוצא ספרדי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת צ'ילה
קטגוריה:ילידי 1913
קטגוריה:נפטרים ב-2007
פיל הארטמן

**פיליפ אדוארד "פיל" הארטמן** (באנגלית: **Philip Edward Hartmann**; 24 בספטמבר 1948 – 28 במאי 1998) היה שחקן, קומיקאי, תסריטאי, וגרפיקאי קנדי.

## ביוגרפיה
הארטמן נולד בעיר בראנטפורד, דרום אונטריו שבקנדה למשפחה נוצרית-קתולית. הארטמן ומשפחתו עברו לארצות הברית כאשר היה בן 10. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בנורת'רידג' עם תואר באמנויות גרפיות, החל לעצב עטיפות לאלבומים של להקות כמו פוקו ואמריקה.

בשנת 1975 הצטרף הארטמן לקבוצת הקומיקאים "The Groundlings", ושם הוא סייע לקומיקאי פול רובנס לפתח את הדמות הנודעת פיווי הרמן. הארטמן לקח בהמשך חלק בכתיבת התסריט לסרט הקולנוע "ההרפתקה הגדולה של פיווי", וביצע מספר הופעות אורח בתוכנית של רובנס "Pee-wee's Playhouse".

הארטמן זכה להכרה במהלך סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 כאשר הוא הפך לחבר צוות בתוכנית המערכונים האמריקנית הפופולרית "סאטרדיי נייט לייב". הוא נשאר בצוות הקבוע של התוכנית במשך 8 עונות. בשנת 1989 זכה בפרס אמי על חלקו בתוכנית. בשנת 1995 הארטמן החל לככב בתפקיד מגיש החדשות האגוצנטרי ביל מקניל בסיטקום "עיקר החדשות". במקביל דיבב את דמויות המשנה הבולטות ליונל האץ, וטרוי מקלור בסדרת האנימציה "משפחת סימפסון". כמו כן, במהלך שנות ה-90 השתתף בתפקיד אורח בסרטים שונים, בהם "סי.בי. 4" (1993), "אורח לרגע" (1995), "סמל בילקו" (1996), "מתנה בלתי אפשרית" (1996) ו"חיילים קטנים" (1998).

הארטמן התגרש פעמיים בחייו לפני שהתחתן עם ברין אומדאל בשנת 1987. לזוג נולדו בהמשך שני ילדים. ברין סבלה מהתמכרות לאלכוהול ולסמים, ונכנסה מספר פעמים למוסדות גמילה.

הארטמן היה מיועד לדבב את דמותו של זאפ בראניגן בסדרת הטלוויזיה "פיוצ'רמה" אך בעקבות רציחתו הוא הוחלף במדבב בילי וסט. לזכרו נקראה הדמות בראשית בסדרה על שמו- פיליפ ג'יי פרי.

ב-28 במאי 1998 ברין ירתה למוות בהארטמן בעת שהוא ישן בביתו במחוז אנסינו שבלוס אנג'לס ומספר שעות לאחר מכן היא התאבדה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:קומיקאים קנדים
קטגוריה:חקיינים קנדים
קטגוריה:גרפיקאים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:סאטרדיי נייט לייב
קטגוריה:רצח והתאבדות בארצות הברית
קטגוריה:קורבנות רצח בקליפורניה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תסריט
קטגוריה:מהגרים מקנדה לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בנורת'רידג'
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
קיבו קיפט

200px|ממוזער|שמאל|סמל התנועה. הסמלים הם: הערצה (K), חיים (הלהבה) וידע (העץ) לעד (העיגול)
250px|ממוזער|שמאל|"אלת'ינג" (כינוס טקסי) של קיבו קיפט, 1927

**קיבו קיפט** (באנגלית: **Kibbo kift**, מילה בדיאלקט האנגלית העתיקה של קנט שפירושה הוכחה לעוצמה) הייתה תנועת נוער שהתקיימה בבריטניה בין 1920 ל-1951 שהשפיעה על אופי תנועות הנוער הצופיות.

## הקמת התנועה ואופייה
התנועה הוקמה ב-1920 על ידי ג'ון הרגרייב. הרגרייב, חבר בתנועת הצופים של רוברט באדן פאוול, שירת במלחמת העולם הראשונה בגליפולי כחבר בצוות סיוע רפואי. חוויות המלחמה חיזקו את תפיסת עולמו הפציפיסטית והוא ראה בחומרה את הנטיות הלאומניות והמיליטריסטיות של תנועת הצופים הבריטית בהנהגת באדן פאוול. 

בהשראת ארנסט תומפסון סטון (Ernest Thompson Seton), מייסד תנועת הצופים של ארצות הברית וגישתו לגבי דגש על חיים בטבע, כמו אמריקאים ילידים, תוך השקעה בלימוד ופיתוח מיומנויות הישרדות ביער ושימוש במוצרי עץ לבניית מחסות ומתקנים, יצר הרגרייב "שבט" של תנועה חדשה, בשם קיבו קיפט. השבט היה פתוח לבנים ובנות כאחד, בכך עבר על כלל של באדן פאוול, בשלו סולקו הרגרייב ושבטו מתנועת הצופים. התנועה כללה בכל שבט חלוקה לשבט צעיר (לנערים ונערות במשותף) ושבט בוגר (למבוגרים).

התנועה העלתה על נס, מלבד חיים בטבע, לאומיות בריטית מתונה ופציפיזם. לכל חבר הוענק שם "אינדיאני", שמו של הרגרייב היה "שועל לבן". פסגת הפעילות הייתה טיולים ומסעות בטבע, שזכו להילה רוחנית. הכינוסים, שאורגנו בסוף כל טיול, נקראו "אלת'ינגי", כשמו של הכינוס הנורדי העתיק, וכללו טקסים פרי יצירתו של הרגרייב ששילבו אלמנטים מדומניינים מטקסי אמריקאים ילידים והעמים הנורדיים.

למרות שהתנועה הייתה קטנה, היא כללה כחברים בוגרים הוגי דעות כהבלוק אליס, מוריס מטרלינק, רבינדרנת טאגור, הרברט ג'ורג' ולס ועוד ושינתה את אופי התנועות הצופיות תוך יצירת דגם לחיקוי (בין היתר השפיעה על תנועת הנוער "הבונים" ועל תנועת הנוער הגרמנית ואנדרפוגל שהשפיעה, מצידה, על תנועות הנוער היהודיות הציוניות השומר הצעיר, בלאו וייס ודרור). 

## הפילוג והמעבר לפעילות פוליטית
בשנת 1923 נחשף הרגרייב לרעיון האשראי החברתי ושילב את רעיונותיו לתוך המצע הרעיוני של הקיבו קיפט. 

התנועה התפלגה ב-1925, כאשר הפלג שנקרא "עם מלאכת-היער" (Woodcraft Folk) חבר לשמאל הפוליטי. הרגרייב המשיך להנהיג את פלג הקיבו קיפט שהפך לאלים יותר בדרישותיו החברתיות. ב-1930 ייסד את "לגיון המובטלים" בקובנטרי, מדיהם כללו חולצות ירוקות. ב-1932 הפכו החולצות הירוקות למדי הקיבו קיפט ושם התנועה שונה ל**תנועת החולצות הירוקות לאשראי חברתי** (The Green Shirt Movement for Social Credit). 

חברי התנועה השתתפו בשנות השלושים בקרבות-רחוב נגד הפשיסטים שחורי החולצות של אוסוואלד מוסלי ונגד חברי המפלגה הקומוניסטית של בריטניה הגדולה.

בשנת 1935, בהשראת המפלגה לאשראי חברתי של אלברטה (קנדה), החליט הרגרייב להקים את מפלגת האשראי החברתי של אנגליה וצפון אירלנד. ב-1936 ספגה המפלגה מכה אנושה לאחר החלת "חוק הסדר הציבורי (1936)" שאסר על לבישת מדים על ידי אזרחים.

במהלך מלחמת העולם השנייה הופסקה הפעילות המפלגתית והתנועתית. לאחר כישלונו בבחירות הכלליות של 1950 והתדלדלות התנועה, החליט הרגרייב לפרוש ולפרק את התנועה.

## קישורים חיצוניים

* אתר קיבו קיפט

קטגוריה:תנועת הצופים
קטגוריה:תנועות נוער
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: ארגונים
אין ארוחות חינם

**אין ארוחות חינם** (באנגלית: **There ain't no such thing as a free lunch**) הוא פתגם, המופיע בגרסאות שונות, ומקורו באנגלית. המסר העולה ממנו הוא שלא ניתן לקבל דבר ללא תמורה – ולכל מעשה או מוצר יש מחיר, גם אם אינו נראה לעין. הפתגם משמש בארצות הברית משנות ה-30 וה-40, אך לא ידוע מתי בדיוק הופיע לראשונה. גם השימוש בראשי תיבות של גרסאותיו השונות נפוץ: TNSTAAFL, TANSTAAFL, TINSTAAFL.

הפתגם מבוסס על צירוף אחר, **ארוחת [[חינם]]**, שמקורו בתרבות הברים בארצות הברית במאה ה-19, שבהם רוֹוֵחַ מבצע של הגשת ארוחה ללא תשלום ללקוחות שרכשו משקאות חריפים. רוב מוצרי המזון שהוגשו חינם היו בעלי תכולת מלח גבוהה (כגון האם, גבינות, קרקרים מלוחים וכדומה) ולפיכך מצמיאים, כך שבעקבות אכילתם הלקוחות הזמינו משקאות נוספים. הביטוי 'אין ארוחות חינם' קשור לפיכך לנוהג נפוץ במסחר האמריקני להבטיח 'ארוחת חינם' כביכול למי שיקנה את מוצריהם, וכן לאנשי עסקים המזמינים את שותפיהם לארוחה מפוארת.

ראש עיריית ניו יורק פיורלו לה גוארדיה הצהיר ב-1934 נגד השחיתות: "ארוחות החינם נגמרו".

האמרה נחשבת מכוננת בהשקפת העולם הקפיטליסטית, בזכות שילובה במאמרים וכן בזכות סופר המדע הבדיוני רוברט היינליין, אשר נהג לשלב בכתיבתו באופן תכוף את הביטוי "אין כזה דבר כמו ארוחות חינם" ואת ראשי התיבות שלו ("אכדכאח"), כמו למשל ברומן שלו משנת 1966 "עריצה היא הלבנה". בכך תרם היינליין רבות לתפוצת של הביטוי.

תרמו לתפוצת הביטוי גם כלכלנים בעלי גישה ימנית-ליברלית, ביניהם כלכלן השוק החופשי מילטון פרידמן שהשתמש בביטוי ככותרת לספרו מ-1975, הכלכלן קמפבל מק'קונל אשר ציין כי הביטוי הוא "בליבת הכלכלה", ובישראל מקפיד לעשות שימוש בביטוי זה הכלכלן עומר מואב.

## ראו גם
* משל החלון השבור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מילים וביטויים באנגלית
קטגוריה:סוציולוגיה של הנתינה
קטגוריה:עלויות
טלפונקן

200px|ממוזער|שמאל|מקלט טלוויזיה, 1932
**טלפונקן** (בגרמנית: **Telefunken**) הוא תאגיד אלקטרוניקה גרמני המתמקד בעיקר בייצור מקלטי רדיו וטלוויזיה.

## היסטוריה
בראשית המאה ה-20 התמודדו שתי קבוצות מחקר גרמניות עם אתגרי הפיתוח של ציוד תקשורת אלחוטית, קבוצה אחת הייתה חלק מתאגיד AEG והשנייה הייתה שייכת לחברת Siemens & Halske. בשנת 1903 הורה וילהלם השני, קיסר גרמניה לשתי החברות, שנחלקו בקשר לזכויות, לשתף פעולה מול התחרות הבריטית שהציבה חברת מרקוני. כך קמה ב-27 במאי 1903 חברת Gesellschaft für drahtlose Telegraphie System Telefunken ("החברה לאלחוט וטלגרף"). ב-1923 שונה שמה לטלפונקן.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הפכה החברה לשחקנית מרכזית בתחום הרדיו והאלחוט הן לשימוש צבאי והן לשימוש אזרחי. בין היתר פיתחה החברה ציוד לניווט באמצעות רדיו, שאפשר לצפלין ניווט מעל הים הצפוני בכל מזג אוויר.

ב-1928 ייצרה החברה את מגבר נורות הריק הדו-שלבי הראשון (V-41). גרסה משופרת של מגבר זה, V-72, הפכה לציוד הגברה סטנדרטי באולפני רדיו ואולפני הקלטות. חברת התקליטים Teldec נוצרה בשיתוף פעולה של טלפונקן עם חברת דקה הבריטית. משנת 1962 יצאו התקליטים תחת המותג "טלפונקן".

גרמניה הנאצית הייתה חלוצה בשימוש רחב היקף בשידורי טלוויזיה (תחנת הטלוויזיה הממשלתית הייתה למעשה תחנת הטלוויזיה הראשונה בעולם ששידרה על בסיס קבוע עם לוח שידורים מתוכנן מראש) ועודדה מפעלים לייצר מכשירי טלוויזיה במחיר שווה לכל נפש. טלפונקן, שפיתחה מקלטי טלוויזיה ומשדרי טלוויזיה אלקטרוניים היוותה את אחת הנשכרות העיקריות מכך. בין היתר ייצרה (וברישיון, גם חברות נוספות) את ה-Volkfernseher, ששווק במחיר 650 רייכסמרק. בספטמבר 1942 הוקם משדר טלפונקן של הטלוויזיה הגרמנית בראש מגדל אייפל. מצלמות וציוד שידור טלוויזיה זעיר שימש גם למאמץ המלחמתי והותקן על טורפדו וטילים.

ב-1941 רכשה AEG את מניות סימנס בטלפונקן. במהלך מלחמת העולם השנייה סיפקה טלפונקן שפופרות ריק לצבא ופיתחה מכ"ם למערכת ההגנה האווירי הגרמני.

ב-1959 החל מפעל החברה בהיילברון לייצר מוליכים למחצה וטרנזיסטורים. ב-1963 פיתח מהנדס החברה, ולטר ברוש (Walter Bruch), את שיטת שידור הטלוויזיה PAL, הנפוצה ברוב מדינות העולם. ב-1967 התמזגה טלפונקן ל-AEG ונוצרה חברת AEG-Telefunken.

בשנות השבעים ייצרה החברה מחשבים מרכזיים, דגמים TR4 ו-TR440 היו נפוצים באוניברסיטאות גרמניות. ייצור המחשבים הופסק ב-1985 והחטיבה נמכרה לדיימלר בנץ, שמכרה אותה ב-1998 לפליקס זנדמן מייסד ויושב ראש של חברת וישיי אינטרטכנולוג'י העולמית.

ב-2005 יסדה החברה מכון מחקר ופיתוח בשם Transradio SenderSysteme Berlin AG, המתמחה במחקר וייצור משדרי רדיו יעילים. השם Transradio שימש את טלפונקן כבר ב-1919 כמותג משדרי רדיו.

## קישורים חיצוניים
* 
* ההיסטוריה של טלפונקן
* אתר transradio
* רשימת כל התקליטים שיצאו תחת המותג "טלפונקן"

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות גרמניות
קטגוריה:חברות אלקטרוניקה
קטגוריה:חברות תקליטים
קטגוריה:חברות משתפות פעולה עם הנאצים
ארנסטו סמפר

**ארנסטו סמפר פיסאנו** (בספרדית: **Ernesto Samper Pizano**; נולד ב-3 באוגוסט 1950) היה נשיא קולומביה בשנים 1994–1998.

## ביוגרפיה ותחילת דרכו
סמפר נולד ב-3 באוגוסט 1950 בבוגוטה למשפחה בעלת שורשים עמוקים בהיסטוריה של קולומביה. הוא סיים את לימודי הכלכלה באוניברסיטת ג'בריאנה בבוגוטה בשנת 1972. שנה מאוחר יותר השלים תואר במשפטים מאותה אוניברסיטה. ב-1989 הוא נפצע כאשר עמד לשוחח עם פעיל באיגוד הפטריוטי. אותו פעיל נהרג בהתנקשות.

## דרכו הפוליטית
סמפר הצטרף למפלגה הליברלית של קולומביה ב-1974. הוא נבחר למועצת העיר בוגוטה ואחר כך, ב-1982 שימש כמנהל הקמפיין של אלפונסו לופס מיקלסן לנשיאות. מיקלסן הפסיד באותן בחירות למועמד השמרני בליסריו בטנקור. אבל סמפר עצמו נבחר באותה שנה לסנאט, וכיהן כסנאטור עד 1990.

ב-1990-1991 כיהן כשר לפיתוח כלכלי בקבינט של סזאר גביריה טרוחיו ואחר כך (1991-1993) כשגריר ארצו בספרד. כששב מהשליחות בספרד נבחר להנהיג את מפלגתו והתמודד בשמה בבחירות לנשיאות. הוא זכה ב-50.3% מהקולות ונבחר ב-1994 לנשיא קולומביה. מיד עם תחילת כהונתו החלו שמועות על תרומות כספיות שקיבלה מפלגתו מקרטל הסמים סנטיאגו דה קאלי. בין השאר נחשפו הקלטות של שיחות בין מנהיגי הקרטל לגזבר הקמפיין שלו על תרומות אלה. ב-1995 היועץ המשפטי לממשלה, הודיע כי משרדו מתחיל בחקירה רחבת היקף של הקשרים בין הקרטל והממשלה. בסוף 1995 הוגש כתב אישום נגד מספר פקידים במפלגה, בהם שר הביטחון פרננדו בוטרו זיאה, שכיהן גם כמנהל הקמפיין של סמפר. ב-1996 החליטה ועדה של בית הנבחרים הקולמביאני לנקות את סמפר מחשד שידע אישית על התרומות, ובכך מנעה גם את חקירתו בנושא. ההחלטה גרמה לגל של הפגנות ומחאות מצד האופוזיציה.

ב- 1998, עם סיום כהונתו כנשיא, הודיע סמפר על התפטרותו ולא הציג את מועמדותו לתפקיד פעם נוספת. הוצע לו לכהן כשגריר ארצו בצרפת, אולם גם לנוכח הביקורת הציבורית על ההצעה הוא החליט שלא להיענות לה. בהמשך היה פעיל בארגונים שונים ללא מטרות רווח, ובשנים 2014-2017 היה מזכ"ל UNASUR, ארגון שנועד לייצר שיתופי פעולה בין מדינות דרום אמריקה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נשיאי קולומביה
קטגוריה:ילידי 1950
גיל משעלי

**גיל משעלי** (נולד ב-28 בספטמבר 1984) הוא עיתונאי ואיש רדיו ישראלי.

## ביוגרפיה
משעלי גדל ומתגורר עד היום באופקים.

בשנת 2005 הצטרף לצוות אתר התרבות וחיי הלילה Base. בשנת 2006, מיד לאחר שחרורו מצה"ל, החל משעלי את דרכו בפורטל וואלה, שם שימש כתב רכילות במשך שנה וחצי, עד שנת 2009. חודשיים לאחר מכן הצטרף לפורטל Nana10, שבו עבד ארבעה חודשים.

בנובמבר 2009 החל משעלי לעבוד בעיתון "ישראל היום" בטור הרכילות הקבוע "הגיע לגיל" בעמוד האחורי של העיתון. הוא שימש בעיתון כתב רכילות, בידור ומדיה.

בנוסף לעבודתו ב"ישראל היום", משעלי גם הגיש פינת רכילות ובידור ברדיו ירושלים והגיש פינת רכילות ב104.5FM רדיו צפון. הוא התארח מדי פעם בתוכניות בוקר בערוץ 10 ובערוץ 2.

בפברואר 2013 החל להגיש פינת רכילות ברדיו ירושלים בתוכניתה של אלין לוי ובנוסף לכך החל להגיש פינה בתוכנית "הבוקר של דנה" בהנחייתה של דנה רון בקשת בערוץ 2.

משעלי אחראי לחשיפה של גירושיו של הכדורסלן הליטאי שארונאס יאסיקביצ'יוס מהדוגמנית לינור אברג'יל וגירושיה של אשת העסקים והמיליארדרית שרי אריסון. בנוסף חשף משעלי את אירוסיה של בר רפאלי לאיש העסקים עדי עזרא וגם את הריונה השני של רפאלי. משעלי חשף בחשבון הטוויטר שלו את הריונה הראשון של דניאלה פיק מקוונטין טרנטינו. משעלי חשף את הפרידה של ניקול ראידמן מהאוליגרך מיכאל צ'רנוי שעוררה עניין ציבורי.

בתחילת 2013 עזב את ישראל היום ועבר לאתר מאקו מבית הזכיינית קשת, שם שימש ככתב בידור ומגזין. לאחר מכן ייסד את מדור "מחלקה ראשונה", מדור רכילות עסקית המסקר את האלפיון העליון. ב-5 בינואר 2016 עזב את מאקו לאחר למעלה משנתיים. בספטמבר 2016 הצטרף משעלי לאתר הזכיינית רשת שם הקים את ערוץ הבידור והתרבות. חודשים ספורים אחרי הצטרפותו לאתר ייסד את מדור הרכילות העסקית "משחקי הכסף". ב-2018 סיים משעלי את עבודתו ברשת. משעלי עבד באתר רשת 13 כעורך ערוץ האוכל יאמיז וככתב בידור. משעלי כיום עובד באתר מאקו ככתב מוזיקה וככתב בידור.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר הברנז'ה אייס מפרסם על מינויו של משעלי לכתב הרכילות והבידור, באתר ישראל היום
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי רכילות ישראלים
קטגוריה:סגל ישראל היום
קטגוריה:אופקים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
הבזיליקה של קאנדלאריה

**הבזיליקה של הבתולה של קאנדלאריה** (בספרדית: **Basílica y Real Santuario de Nuestra Señora de Candelaria**) היא כנסייה רומית-קתולית במעמד בזיליקה מינורית בקאנדלאריה (טנריפה, האיים הקנריים). היא ממוקמת כ-20 ק"מ דרומית לעיר הבירה של האי, סנטה קרוס דה טנריפה, ליד הים. הבזיליקה מוקדשת לבתולה המבורכת של קאנדלאריה (הקדושה המגינה של האיים הקנריים).

## היסטוריה ומאפיינים
הפסל המקורי של הבתולה נמצא בשנת 1390 על ידי שני גואנצ'ים. בתחילה, הבתולה נשמרה במערה שמאחורי הבזיליקה הנוכחית. בשנת 1672 כנסייה נבנתה על האתר במקום בו נמצאת כיום הבזיליקה, אך נהרסה בשנת 1789 על ידי שרפה. 

הבזיליקה נבנתה בין השנים 1949 ו-1959. גובהה של כיפת הבזיליקה 25 מטר, והמגדל הוא בגובה 45 מטר ובולט על רקע שאר הבניינים בעיר. הבזיליקה נחשבת למבנה הדת החשוב ביותר באיים הקנריים ולאחד החשובים ביותר בספרד, ומדי שנה מבקרים בה 2.5 מיליון בני אדם. פעמיים בשנה חוגגים בה את חגה של הבתולה הברוכה של קאנדלאריה, ב-2 בפברואר וב-14 ו-15 באוגוסט.

המקום הוכרז כבזיליקה על ידי האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר ב-24 בינואר 2011.

## נתונים אחרים
* בכיכר הבזיליקה פסלים של תושביו הקדמונים של האיים, הגואנצ'ים.  
* הבתולה הברוכה של קאנדלאריה מייצג את טיהורה של מרים, אם ישו, הצגתו של ישו, הרך הנולד ובית המקדש (קנדלמאס).
* בגלריה של כנסיית הבשורה (נצרת) פסיפסים של כמה תפילות מריאן בעולם, ובכלל זה הבתולה הברוכה של קאנדלאריה.

## תמונות

Candelaria BW 1.JPG|בתוך הבזיליקה. 
Virgendecandelariacamarin02.jpg|הבתולה הברוכה של קאנדלאריה (לקדוש המגן של האיים הקנריים).
Candelaria Basilica-entrance.jpg|חזית.
Eglise candelaria.jpg|מגדל פעמון.
Church of the Annunciation, Nazareth, Israel 09.jpg|פסיפס קרמי כנסיית הבשורה.


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:האיים הקנריים: מבנים
קטגוריה:אירופה: בזיליקות
קטגוריה:ספרד: כנסיות
קטגוריה:טנריפה
מרכז החישובים הבינאוניברסיטאי

**מרכז החישובים הבינאוניברסיטאי** (בראשי תיבות: **מחב"א**, נקרא באנגלית: **Inter-University Computation Center** ובראשי תיבות **IUCC**) היא עמותה שנוסדה על ידי ועד ראשי האוניברסיטאות. העמותה עוסקת בתשתיות תקשורת, שירותי מידע דיגיטליים, וטכנולוגיות למידה, ועושה לטיפוח שיתוף הפעולה וסיוע בתחומים אלו בין המוסדות החברים בה, ובינם לבין מוסדות מחקר וארגונים בעלי עניין משותף, העוסקים בנושאי המחקר וההוראה האוניברסיטאית.

## יחידות מחב"א
* תשתיות תקשוב
* מלמ"ד – המרכז לשירותי מידע דיגיטליים
* מיט”ל (IUCEL) – מרכז ידע טכנולוגיות למידה

## יושבי ראש מחב"א
* פרופ' חיים הררי – 1983–1985
* פרופ' קנת פרייס – 1985–1990
* פרופ' מנחם מגידור – 1990–1992
* פרופ' דני דולב – 1992–1998
* פרופ' רפי רום – 1998–2003
* פרופ' יגאל בורשטיין – 2004–2009
* פרופ' שלומי דולב – 2010–2015
* פרופ' חיים טייטלבאום – 2016–2019
* פרופ’ איל יניב – החל ב-2020

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ישראל: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:המחשוב בישראל
קטגוריה:תל אביב-יפו: עמותות
ממלכת אמורו

ממוזער|350 פיקסלים|המצב הגאופוליטי במזרח התיכון בזמנו של אחנתון. אמורו בשליטת מצרים
**אמורו** הייתה ממלכה אמורית קטנה, ששכנה באזור של לבנון וסוריה של היום בין המאות ה-13-14 לפנה"ס.
## היסטוריה
אזכורים של הממלכה מופיעים בתעודות אל-עמארנה, תעודות ממצרים העתיקה מימי השושלות ה-18 וה-19, וכן תעודות שנמצאו בחתושש בירת האימפריה החתית. על פי תעודות אלה שטחה של אמורו כלל את הרי הלבנון והשפעתה הגיעה גם לערי הנמל צוּמוּר ואַרְוָד. במזרח הגיעה שליטתה בחלק מהתקופות עד תדמור. בירתה של הממלכה אינה ידועה, אבל על פי מכתבי אל עמארנה, מרכזה היה בהרי הלבנון. ייחודה של הממלכה בתקופה זו היה שהיא השתרעה על פני שטח רחב יותר מאשר ערי הממלכה הכנעניות בתקופה זו. ייתכן והממלכה הייתה שריד לממלכה קדומה יותר שהתקיימה באזור בשם זה במאה ה-18.

מיקומה של הממלכה על דרכי המסחר בחלקה המערבי של מסופוטמיה, הביא למאבקים בין האימפריה החתית והאימפריה המצרית על שליטה בממלכה. בתקופת שלטונו של אמנחותפ השלישי הממלכה הייתה בתחום שלטונה של מצריים. אמנחותפ יצא למסעות כיבוש צפונה לאזור סוריה, והממלכה נכנסה תחת השפעתו. בעקבות התחזקותה של האימפריה החתית גדלה השפעתה בממלכת אמורו. בתקופת שלטונו של אחנתון התרופפה שליטת מצרים באזור, שבעקבותיו עברה אמורו לשליטת החתים. סתי הראשון יצא למסעות כיבוש לסוריה לחיזוק שלטון מצרים באזור והחזירה תחת שליטת מצרים. הקרב המכריע על השליטה של הממלכות באזור התנהל בשנת 1274 לפנה"ס, בקרב קדש בין שליט מצרים רעמסס השני ובין השליט החיתי מוותליש השני. על פי הסכם השלום שנחתם בין שני הצדדים, השליטה על ממלכת אמורו, עברה לידי החתים.

בכתובות רעמסס השלישי על מקדשו במדינת האבו המספרות על ניצחונו על גויי הים, מתוארים גם כיבושיהם כולל כיבוש ממלכת אמורו. הכתובת אומרת:  ומכאן שעל פי הכתובת ממלכת אמורו חרבה ביחד עם החתים וממלכות נוספות בעקבות פלישת גויי הים, כנראה במשבר תקופת הברונזה המאוחרת במאה ה-12 לפנה"ס.

## מלכים
המלכים הראשונים של הממלכה היו בעלי שמות שמיים-מערביים. המלך עַבְּדי-אַשירתָה (Abdi-Ashirta) מלך במאה ה-14 לפנה"ס. על פי מכתבי אל עמרנה, הוא היה במאבק עם ריבהדה (Rib-Hadda) מלך גבל כשניסה לנכס לממלכת אמורו שטחים על חשבון גבל. בנו עַזירוּ (Aziru) שמלך אחריו המשיך במאמצי ההתרחבות של הממלכה. על פי מכתבי אל עמרנה הוא כבש את צומור והסגיר את ריבהדה לידי מלך צידון, הסגרה שהביאה למותו. בעקבות כך נקרא עזירו על ידי אחנתון למצרים כדי לתת דין וחשבון על מעשיו. הוא עוכב שם קרוב לשנה. בתקופת מעצרו במצרים סבלה הממלכה מפלישות של שבטי הסותו. בנו של עזירו במכתב אל עמרנה מס 169, מתלונן על הנזק שנגרם לממלכה בעקבות מעצרו של אביו במצרים בכותבו "וכל הארצות וכל חיילי הסותו אמרו כך", . בזמן שהוא עוכב במצרים, המשיכה האימפריה החתית בכיבושיה עד כדי איום על אמורו. בעקבות כך כרת עזירו ברית עם שופילוליומש הראשון והעביר את תמיכתו לחתים וממלכת אמורו הפכה למדינת חסות חתית. השליטה של החתים בממלכה התקיימה עד מסעו של סתי הראשון.

המלכים המאוחרים יותר הם בעלי שמות חורים-חיתיים, כגון תוּפּ-תֶשוּפּ ובֶּנְתישינַה. שינוי זה משקף את השינוי האתני שחל באוכלוסיית הממלכה. המלך האחרון הידוע של הממלכה היה שאושגאמווה, שהיה בנו של בנתשינה. הוא מלך בסוף המאה ה-13 לפנה"ס, ונשא לאישה את אחותו של השליט החתי תודחליאש הרביעי.

## קישורים חיצוניים

*כרונולוגיה של ממלכת אמורו 
*קישור לקטלוג העוסק בכתבים חתיים העוסקים באמורו

## הערות שוליים

קטגוריה:עמים שמיים
קטגוריה:לבנון: היסטוריה
קטגוריה:עמי כנען
קטגוריה:תקופת הברונזה המאוחרת
קטגוריה:מקומות במכתבי אל-עמארנה
קטגוריה:אמורים
עמוד הענן

ממוזער|גלויה עם תיאור עמוד הענן
על פי המסופר בתנ"ך, **עמוד הענן** היה ענן מיוחד שהיווה שליחו של האלוהים אשר ליווה והדריך את בני ישראל ביציאתם ממצרים. הענן הופיע במשך היום, ובלילה החליף אותו עמוד האש שהאיר לבני ישראל.

## תיאור הענן במקרא

### ביציאת מצרים
בפרשת בשלח בספר שמות המגוללת את קורות בני ישראל מיד עם צאתם ממצרים, והמתחילה במילים "ויהי בשלח פרעה את העם" מסופר:  בהמשך הפרשה, בתיאור רדיפת המצרים את בני ישראל לפני קריעת ים סוף, נאמר: 

מחוץ לתורה עמוד הענן מוזכר בתהילים מספר פעמים. לדוגמה, במזמור ק"ה בתיאור יציאת מצרים שם " פָּרַשׂ עָנָן לְמָסָךְ;וְאֵשׁ, לְהָאִיר לָיְלָה". ספר נחמיה מזכיר את עמוד הענן בתיאור יציאת מצרים שלו: .

### בנדודי אוהל מועד
[ממוזער|שמאל|עמוד הענן מאחורי [המשכן]]
מאוחר יותר, לאחר גמר בניית והקמת המשכן, כיסה הענן את המשכן ושימש כמורה דרך וכסימן מתי יש לפרק את המשכן ולהמשיך לתחנה הבאה במסעות בני ישראל, כפי שנכתב בפרשת פקודי:

בפרשת בהעלותך מופיע תיאור נרחב על תפקידו המרכזי של הענן במסע בני ישראל:

## עמוד הענן במדרשי חז"ל
במדרשי חז"ל קיימת הרחבה של תיאור הענן ותפקידיו. על פי המכילתא, הענן הגן על בני ישראל מהחצים שירו עליהם המצרים לפני קריעת ים סוף:
:
במדרש תנחומא נכתב כי הענן יישר את הקרקע בשביל מעבר בני ישראל והרג הנחשים והעקרבים שבמדבר:
:
מדרש אחר מייחס לענן תכונה של שיקוף הכלים, כך שאדם היה יכול להסתכל על חבית מבחוץ ולראות מה בתוכה. מדרש אחר מייחס לענן פעולה של כיבוס וגיהוץ הבגדים במשך ארבעים שנות נדודי בני ישראל במדבר.
במסכת תענית נכתב כי ענני הכבוד שמשו את ישראל בזכות אהרן הכהן, ועם מותו נסתלקו ולאחר מכן חזרו בזכות משה רבנו.

במצוות סוכה נכתב בפרשת אמור:
:
לדעת רבי אליעזר הכוונה היא לענני הכבוד שחיפו על בני ישראל.

## עמוד הענן בדתות אחרות
### בברית החדשה
באיגרת הראשונה אל הקורינתים, מזכיר פאולוס את הענן ואת המעבר בים סוף כמסמלים את הטבילה לנצרות:

### בקוראן
בקוראן נזכר עמוד הענן פעמיים בפרשת הפרה, תחילה מתואר תפקידו כמתן צל לבני ישראל במדבר: 

ומאוחר יותר: 

## ראו גם
* מבצע עמוד ענן - המבצע נקרא כך בעקבות עמוד הענן המקראי

## קישורים חיצוניים

* סקירה אודות עמוד הענן בחז"ל ופרשני המקרא
* עמוד אש וענן, באתר "מחלקי המים"
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נדודי בני ישראל במדבר
קטגוריה:סוכות
קטגוריה:נסים בתנ"ך
קטגוריה:יציאת מצרים
קטגוריה:פרשת פקודי
קטגוריה:פרשת בהעלותך
קטגוריה:פרשת בשלח
קטגוריה:עננים
רוד סטראצ'ן

**רודני "רוד" סטראצ'ן** (באנגלית: **Rodney "Rod" Strachan**; נולד ב-16 באוקטובר 1955) הוא שחיין עבר אמריקאי. הוא אלוף אולימפי, שיאן עולם וסגן אלוף העולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.

## ביוגרפיה
סטראצ'ן נולד בסנטה מוניקה, קליפורניה. התאמן בהדרכתו של ג'ון אורבנצ'ק כאחד משחייניו הראשונים (אורבנצ'ק אימן את שחייני נבחרת ארצות הברית ב-5 אולימפיאדות, מברצלונה 1992 ועד בייג'ינג 2008 כולל).

### סגן אלוף העולם
באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה, בשנת 1973 זכה סטראצ'ן במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:33.50 דקות, אחרי אנדראש הרגיטאי מהונגריה (4:31.11 דקות) ולפני בן ארצו ריק קוללה (4:34.68 דקות).

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה סטראצ'ן במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 4:23.68 דקות, לפני בן ארצו טים מקיי (4:24.62 דקות) ואנדריי סמירנוב מברית המועצות (4:26.90 דקות). שיא עולם זה החזיק מעמד כשנתיים ונישבר על ידי בן ארצו ג'סי ואסאלו (4:23.39 דקות).

סטראצ'ן בעל תואר ד"ר לרפואה מאוניברסיטת דרום קליפורניה משנת 1981 מומחה בהרדמה.

## ראו גם

*התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:שחייני מעורב אישי
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:קליפורניה: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
אברהם גרינברג

250px|ממוזער|אברהם גרינברג, בהיותו יושב ראש הוועד האודיסאי
**אברהם בן שמעון גרינברג** (1841 קישינב - 1906 גרמניה) היה איש עסקים ואחד ממנהיגיה של תנועת חיבת ציון.

## ביוגרפיה
[ממוזער|250px|אברהם גרינברג (מסומן במספר 3) באספה הראשונה של [הוועד האודיסאי של חובבי ציון באודסה, 1890]]
הוא קיבל חינוך מסורתי, אך נתפש להשכלה. הוא היה מעורב מאוד בחיי הציבור היהודי. כשעבר לאודסה היה עוזרו של לאון פינסקר. כשפינסקר התפטר מתפקידו בתנועת חובבי ציון הוא הציע את גרינברג במקומו. כשיחיאל צ'לנוב שאל את משה לייב ליליינבלום על טיבו של גרינברג, תיאר האחרון את גרינברג כך: "*הוא (גרינברג) מיליונר, אדם ישר ומעשי, מסור לעניין ארץ-ישראל, חובב ספרות עברית ודתי. יש לו חסרון אחד: הוא קצת פחדן*". יום לפני כן שלח ליליינבלום תשובה לשמואל יוסף פין באותו עניין: "*הגביר א. גרינברג הוא איש הגון, מיליונר, "חובב ציון" באמת, מוקיר ספרותנו, וביתו בית איש-ישראל לכל דבר, וכסוחר גדול הוא בקי בהוויות העולם עד להפליא, ואין טוב ממנו לעמוד בראש "חובבי ציון", אבל בהיותו מפחד מקול עלה נידף איני חושב, שיתרצה לעמוד בראש חובבי-ציון כל זמן שלא יהיו מאושרים מטעם הממשלה*".

גרינברג סייע בהקמת מושבות יסוד המעלה וקסטינה. היה בין הגבאים הפועלים שנבחרו לאחר ועידות בדרוזגניק ווילנה ובין השתדלנים שניסו להשיג רישיון להקמת הוועד האודסאי. לאחר פטירת פינסקר ניהל את הוועד במשך 14 שנים.

הוא נפטר בגרמניה ב-1906 לשם נסע לצורכי מרפא ונקבר בפרנקפורט על המיין.

## לקריאה נוספת
*אריה רפאלי (צנציפר), **פעמי הגאולה: ספר הציונות הרוסית מראשית "חיבת ציון" עד מהפכת 1917**, תל אביב: נ’ טברסקי, תשי"ב-1951, עמ' 29.
*יצחק מאור, **התנועה הציונית ברוסיה**, ירושלים: הספרייה הציונית, הוצאת מאגנס, תשמ"ו-1986, עמ' 151–156.
*יוסף גולדשטיין, **בין ציונות מדינית לציונות מעשית - התנועה הציונית ברוסיה בראשיתה**, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1991.

## הערות שוליים

קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי הישן בפרנקפורט
קטגוריה:ילידי 1841
קטגוריה:נפטרים ב-1906
צבי ברוק

ממוזער|צבי ברוק
**צבי ברוק** (1 באוקטובר 1869, צ'רניגוב – 1922, ברלין) היה פעיל התנועה הציונית ברוסיה, פוליטיקאי (חבר בדומה) ,רב מטעם ורופא.

## קורות חיים
ברוק נולד במשפחה אמידה משכילה ושומרת מצוות. ברוק למד בגמנסיה, ולמד עברית. עוד בהיותו נער התחבר לרעיונות חיבת ציון. בשנת 1886 הוא סיים את לימודיו בגמנסיה והתכוון לעלות לארץ ישראל, אך הוריו שכנעו אותו לוותר על הרעיון. משלא עלה לארץ הלך ללמוד רפואה בקייב, הוא סיים את לימודיו בקייב ב-1893. בזמן לימודיו התקיים משיעורי עברית שהעביר.

לאחר עבודה קצרה בפלך צ'רניגוב ופטרבורג הוא התיישב בהומל שם הקים מספר מפעלים למען נצרכי הקהילה היהודית בעיר. החל מ-1901 שימש כרב מטעם בעיר ויטבסק, כמו כן המשיך לעבוד כרופא. היה ציר בדומה הרוסית הראשונה ב-1906 שפוזרה עוד באותה שנה. לאחר פיזור הדומה הוא נעצר, ואחרי השחרור חזר לוויטבסק.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא ושירת בתור רופא. אחרי מהפכת פברואר החל לנדוד ברחבי רוסיה, ובשנת 1920 עלה לארץ ישראל,  היכן שחייו היו קשים. הוא נפטר בברלין ב-1922.

על שמו רחוב בתל אביב.

## פעילות ציונית
ממוזער|שלט רחוב עם שמו של צבי ברוק בתל אביב
כאמור ברוק החל את פעילותו בחיבת ציון עוד בהיותו נער. היה אחד מתומכיו של הרצל. בקונגרס הציוני השני נבחר לוועדת הממונים על הסדר. ברוק היה אחד מתוך עשרה יהודים רוסים שנבחרו לוועדה המתמדת של הקונגרס הציוני השלישי, בקונגרס זה הוא נבחר למורשה גליל של פלכי מוהילב, ויטבסק ומינסק. בקונגרס זה היה בין הדורשים על הקפדה ליישם את עקרון הדמוקרטיה בתוך התנועה הציונית. בסוף הקונגרס נבחר ברוק לוועד הגדול של התנועה הציונית.

בשנת 1921 נבחר לציר מטעם ארץ ישראל בקונגרס הציוני ה-12.

## לקריאה נוספת
* אריה רפאלי (צנציפר), **פעמי הגאולה: ספר הציונות הרוסית מראשית "חיבת ציון" עד מהפכת 1917**, תל אביב: נ’ טברסקי, תשי"ב-1951, עמ' 102.
* יצחק מאור, **התנועה הציונית ברוסיה**, ירושלים: הספרייה הציונית, הוצאת מאגנס, תשמ"ו-1986.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים יהודים אוקראינים
קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:רופאים יהודים רוסים
קטגוריה:רבנים מטעם
קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:רבנים רוסים
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1869
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1922
מנזר ניקודמוס הקדוש

**מנזר ניקודמוס הקדוש** או **מנזר הקדושים ניקודמוס ויוסף הרמתי** הוא מנזר של משמורת ארץ הקודש, השוכן ברחוב ביאליק ברמלה. המנזר מכונה באופן עממי גם בשם "מנזר פרנציסקוס".

## היסטוריה
ראשיתו של המנזר בשטח שנקנה בידי משמורת ארץ הקודש הפרנציסקנית ב-1396. במהלך המאה ה-15 הוקמה על שטח זה אכסניה שהייתה נטושה כאשר לא פקדו אותה צליינים. במאה ה-16 זוהה האתר עם ביתו של יוסף הרמתי, הוקמה בו כנסייה והוא נתקדש. בסמוך לבית יוסף זיהו הנזירים את ביתו של ניקודמוס הקדוש, שעליו נאמר שהיה איש הסנהדרין ושהביא מור ואהלות לרחצת גופו של ישו לאחר הורדתו מהצלב.

באכסניה זו לן נפוליאון כאשר היה ברמלה ב-1 במרץ 1799, ולפי האגדה, עם בוקר, כאשר התעורר בטרם עת בשל קריאת המואזין במסגד הסמוך, ירה בו למוות. במאה ה-19 נבנה המנזר מחדש ורוב חלקי האכסניה הישנה נעלמו, אם כי חלק ממנה שרד בצידו הדרומי של המתחם. בשנת 1902 נחנכה במקום כנסייה חדשה המוקדשת להורדת ישו מהצלב, וליד המנזר נבנה בית ספר השייך לרשת החינוך הפרנציסקאנית, ה"טרה סנטה".

## האתר
הכנסייה באתר בנויה ממעבר בודד והיא פונה לכיוון דרום. בפינתה הדרום-מזרחית ניצב מגדל פעמונים בעל צריח מחודד, המתנשא לגובה של 40 מטרים. הכנסייה ידועה בזכות ציור מקורי של טיציאן, המתאר את ההורדה מהצלב. הציור נתרם בשנת 1846 בידי העיר מדריד אשר לקחה את המנזר תחת חסותה במאה ה-19, והוא שוכן במרכזו של האפסיס. משני צדדיו קבועים חלונות ויטראז' המתארים את צליבת ישו ואת ההורדה מהצלב. משמאל לאפסיס ניצב פסלו של יוסף הרמתי, ומימין פסלו של ניקודמוס האוחז בידיו בתכריכים ובתיבת בשמים. גם פסלים אלה הם מתנת העיר מדריד.

## גלריה

St. Nicodemus and Joseph of Arimathea Church, Ramla 051.jpg|פנים הכנסייה. במרכז ציורו של טיציאן ומשני צדדיו חלונות הוויטראז' ופסליהם של ניקודמוס הקדוש מימין ושל יוסף הרמתי משמאל
PikiWiki Israel 9352 franciscan monastery in ramla.jpg|השדרה מובילה אל הכנסייה
St. Nicodemus and Joseph of Arimathea Church, Ramla 043.jpg|שער המנזר המערבי ולצידו הקדשה ליוסף הרמתי וסמל משמורת ארץ הקודש
RamleviewS.jpg|צריח הכנסייה והאפסיס כפי שהם נראים מהמגדל הלבן


## לקריאה נוספת
* אייל מירון (עורך), **רמלה וכל נתיבותיה - לסייר עם יד יצחק בן צבי**, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 2019, עמ' 128–134

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רמלה: מבני דת
קטגוריה:משמורת ארץ הקודש
קטגוריה:השפלה: כנסיות ומנזרים
מארי שנטל, נסיכת יוון

**מארי שנטל קלייר, נסיכת יוון, נסיכת דנמרק** (**Marie-Chantal Claire, Crown Princess of Greece, Princess of Denmark**) (נולדה ב-17 בספטמבר 1968 בשם מארי שנטל מילר; **Marie-Chantal Miller**), היא רעייתו של פבלוס, נסיך יוון יורש העצר לשעבר של יוון.

## ילדותה ונעוריה
מארי שנטל נולדה בלונדון, האמצעית מבין שלוש בנותיו של היזם והמיליונר רוברט וורן מילר ואשתו מארי שנטל פזנט, אמה אקוואדורית ואביה אמריקאי ממוצא בריטי וצרפתי וצאצא להנרי הראשון, מלך אנגליה, לואי הרביעי, מלך צרפת וויליאם הראשון, מלך סקוטלנד. היא גדלה בהונג קונג בשל עסקיו של אביה ובגיל 9 עברה לשווייץ על מנת ללמוד בפנימיית לה רוזי היוקרתית, בה נוהגים להתחנך רבים מבני משפחות המלוכה בעולם. ב-1982 העתיקה את לימודיה לשנה לבית ספר פרטי לבנות בפריז, ואת התיכון סיימה בפנימייה בניו יורק, לאחר סיום לימודיה בבית ספר החלה ללמוד לתואר בתולדות האמנות באוניברסיטת ניו יורק אך אחרי שנה עזבה את הלימודים, לאחר שיורש העצר היווני הציע לה נישואים במהלך חופשת סקי בגשטאט, שווייץ.

לשנטל שתי אחיות:
*פיה גטי (1966)- יוצרת סרטים ואמנית, נישאה לכריסטופר גטי, נכדו של טייקון הנפט ג'ון פול גטי שהוערך תקופה מסוימת כאדם העשיר בעולם, ולה בת ושלושה בנים.
*אלכסנדרה נטשה (1972)- אשת אופנה, נישאה לאלכסנדר פון פירסטנברג, בנם של הנסיך הגרמני אגון פון פירסטנברג ומעצבת האופנה דיאן פון פירסטנברג ולה בת ובן.

שלוש האחיות מילר ידועות בכך שנישאו לבני מלוכה ומשפחות עשירות מן המעמד הגבוה.

ב-2000 ייסדה שנטל חברה לבגדים ואביזרי יוקרה לילדים בעיצובה. היא כתבה ואיירה גרסה מחודשת של סיפור הילדים "הנסיכה והצפרדע" שהיווה חלק מסדרת ספרים של מעשיות לילדים שתכננה להוציא, משמשת כחברת הנהלה בבית ספר האמריקאי הלאומי לבלט, במרכז לבריאות בעלי חיים וכן נמנית מבין המייסדות של המרכז האמריקאי למורשת ונטית.

ב-2011 החליטה מארי שנטל לוותר על אזרחותה האמריקאית.

## משפחתה
בתחילת 1995 התארסה שנטל לפבלוס, יורש העצר היווני. על מנת להינשא לו המירה את דתה מנצרות קתולית לנצרות יוונית-אורתודוקסית. הם נישאו ביולי באותה שנה בכנסייה היוונית של לונדון. בין אורחי החתונה היו בני משפחות מלוכה ארופאיות ופוליטיקאים יוונים, והחתונה שודרה בשידור ישיר לטלוויזיה היוונית, דבר שתרם לפופולריות של משפחת המלוכה היוונית שגלתה מהמדינה והוביל לתמיכה ציבורית בחידוש מוסד המלוכה ביוון.
לזוג יורשי העצר נולדו חמישה ילדים:
*הנסיכה מריה אולימפיה (נולדה בניו יורק ב-25 ביולי 1996)
*הנסיך קונסנטין אלקסיוס (נולד בניו יורק ב-29 באוקטובר 1998)
*הנסיך אכילס אנדראס (נולד בניו יורק ב-12 באוגוסט 2000)
*הנסיך אודיסאוס קימון (נולד בלונדון ב-17 בספטמבר 2004)
*הנסיך אריסטידיס סטאוורוס (נולד בלוס אנג'לס ב-29 ביוני 2008).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
קטגוריה:מעצבים בריטים
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער בריטיות
קטגוריה:אנשי בוהמה
קטגוריה:נסיכות דניות
קטגוריה:סופרות בריטיות
קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:מאיירות בריטיות
קטגוריה:מעצבות אופנה בריטיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:ילידות 1968