מעקב המונים

**מעקב המונים** הוא מעקב, פיקוח, או ריגול, אחר קבוצות אוכלוסייה רחבות, לשם איסוף שיטתי של מידע בהיקף רחב, ללא הגבלה ליעד ספציפי או לחשד קונקרטי לעבירה.

מעקב זה מבוצע בדרך כלל על ידי ממשלות, אך גם יכול להתבצע על ידי ארגונים בעלי אינטרסים שונים, על פי בקשת הממשלה, או מתוך יוזמה פרטית. משטרים סמכותניים או אחרים, משתמשים במעקב המונים על מנת לפקח, לדכא ולהשפיע על אוכלוסיות לשם ביסוס ושימור כוחם הפוליטי.

ישנם משטרים המחוקקים חוקים שמוגדרים כחוקי חירום או כחוקים לביטחון לאומי, ואשר מעניקים למדינה סמכות לאסוף נתונים ולרגל אחרי אזרחים. במקרים אחרים, ממשלות וסוכנויות ביון מפעילות תוכניות מעקב רחבות היקף גם ללא בסיס חוקי וללא סמכות רשמית.

מעקב המונים כולל איסוף שיטתי ולעיתים קרובות בלתי מפוקח של נתונים אישיים מסוגים שונים, כגון מידע על מיקום, היסטוריית גלישה, הודעות טקסט, נתונים פיננסיים ותנועות פיזיות של אזרחים. התפתחותן של טכנולוגיות מידע מתקדמות אפשרה אחסון ועיבוד יעיל של מאגרי נתונים גדולים, ובכך הרחיבה את היקף המעקב. טכנולוגיות אלו כוללות פריסה של מצלמות אבטחה בשילוב בינה מלאכותית, מאגרי מידע ביומטריים, חדירה למכשירים סלולריים, ומערכות למעקב וניטור תעבורת רשת.

## מאפיינים
בעבר, מעקב שלטוני התמקד ביעדים ספציפיים וידועים. לעומת זאת מעקב המונים פועל בקנה מידה עצום במקום להתמקד באינדיבידואלים ספציפיים בלבד. הטכנולוגיה המודרנית מאפשרת מעקב רציף, שאינו מוגבל למחסומים פיזיים מסורתיים, ושומר נתונים ללא הגבלת זמן.

טכנולוגיות מעקב אינן נחלתם הבלעדית של משטרים סמכותניים, אלא זולגות גם לדמוקרטיות.

תהליך המעקב מאופיין בהפרדה בין שלב איסוף המידע לבין שלב ניתוחו: ממשלות אוספות ואוגרות תחילה נתונים באופן גורף ובשלב מאוחר יותר מסננות אותם לצורך איתור מידע רלוונטי. המעקב מסתמך במידה רבה על איסוף וניתוח של כמויות אדירות של מטא-דאטה, שמהן ניתן להסיק על מידע בנוגע לזהותם, מצבם הרפואי והתנהגותם של אזרחים.

מאפיין בולט נוסף הוא השימוש הנרחב בבינה מלאכותית, בלמידה עמוקה ובאלגוריתמים מתקדמים.

כיום, רשויות אכיפת החוק וסוכנויות מודיעין משתמשות באלגוריתמים מתקדמים ובלמידת עומק כדי לנתח מאגרי מידע גדולים ולסווג אוכלוסיות על בסיס פרופילי סיכון. הדבר עלול להעצים ולמסד פערים מעמדיים וגזעיים קיימים. בנוסף, אנשים נכללים לעיתים ברשימות מעקב ללא ידיעתם, וללא שקיפות בנוגע לאופן קבלת החלטות לגביהם. תופעה נוספת היא הרחבת שימוש, שבה נתונים אישיים שנאספו למטרה מסוימת נודדים ומשמשים בהמשך למטרות אחרות. התבססות על ניתוח נתונים, עלולה לשחוק את תפיסת חזקת החפות.

מערכות ביג דאטה ומעקב המונים מאפשרות שימוש בפרופילים פסיכומטריים ובמיקרו טרגטינג (איסוף מידע רב על אנשים, חלוקתו לקבוצות קטנות מאוד והתאמה לכל קבוצה מסר שונה) להפצת תעמולה או פייק-ניוז ולביצוע מניפולציות סמויות על תהליכים דמוקרטיים.

במקרים רבים יש ניסיון להצדיק מעקב המונים בטענות של לוחמה בטרור, מניעת התקוממות חברתית או מחאות במטרה לשמר את יציבות המשטר, והגנה על הביטחון הלאומי. התנגדות לשלטון מתויגת כטרור תחת האצטלה של "מלחמה בטרור" כשהמדינה מנהלת בפועל מלחמה נגד חירויות אזרחיות, פרטיות ודמוקרטיה.

## השלכות
מעקב המונים, פוגע בזכות לפרטיות ובזכויות אזרח. הוא מצמצם את המרחב האזרחי לדיון פתוח ולקבלת החלטות דמוקרטית, מוביל לדיכוי של אופוזיציה, חברה אזרחית וגישה למידע. התרחבות השימוש במעקב המונים מחזקת משטרי סמכותניים. המידע הנאסף מאפשר למשטרים לזהות באופן מדויק פעילי אופוזיציה, עיתונאים ופעילי זכויות אדם, ולפעול נגדם. בנוסף, נתוני המעקב מאפשרים לגורמי הכוח להבין את דפוסי הפעולה של אזרחים ולהציף את המרחב הדיגיטלי בדיסאינפורמציה המותאמת למניפולציה על דעת הקהל. באופן זה השלטון גם חוסם מידע באמצעות צנזורה וגם משתמש במעקב כדי לנווט ולהנדס את השיח הציבורי באופן שישמר ויבצר את כוחו הפוליטי.

מעקב המונים מטמיע בקרב האזרחים את התחושה שהם נצפים בכל עת, מה שמוביל לקונפורמיות, להפנמה של המעקב, לנרמולו ולצנזורה עצמית מצד משתמשים. אפקט מצנן זה מונע מראש השתתפות בהתארגנויות פוליטיות ומדכא חופש ביטוי. גם כאשר הנתונים אינם מנוצלים בפועל, עצם אגירתם מהווה הפעלת כוח פוליטי על האזרחים. מעקב המוני פוגע ביכולתן של קבוצות פוליטיות להתאגד ובחירות לנהל שיח משוחרר מאיומים.

קיימות ארבע פרקטיקות מרכזיות של דיכוי פוליטי שמשתמשות בטכנולוגיות מידע ותקשורת חדשות, בעיקר האינטרנט, רשתות חברתיות ובינה מלאכותית, במטרה להרתיע ולמנוע פעילויות או אמונות המאתגרות את השלטון: צנזורה מקוונת, כמו חסימת אתרים והשבתת אינטרנט; הפצת דיסאינפורמציה במטרה להשפיע על דעת קהל; שימוש בחוקים מדכאים; וביצוע של מעקב דיגיטלי. פרקטיקות אלה אינן מוגבלות רק למשטרים רודניים, אלא מופעלות גם על ידי שחקנים לא מדינתיים, וכן בדמוקרטיות ובמשטרים היברידיים.

## מגמות עולמיות
מעקב מדינתי רחב כלפי כלל האוכלוסייה מתרחב ברחבי העולם בשל התפתחויות טכנולוגיות המאפשרות אחסון ועיבוד חסכוני של מאגרי מידע גדולים. ניכרת מגמה של אימוץ מהיר של טכנולוגיות דיגיטליות למטרות דיכוי פוליטי. התפשטותן של טכנולוגיות מעקב, כגון טלוויזיה במעגל סגור ומערכות זיהוי, מתרחשת במקרים רבים ללא פיקוח משפטי מספק.

בשנת 2019 דיווח הניו יורק טיימס על התרחבות מתמשכת של שימוש בטכנולוגיות מעקב לאיתור בני המיעוט האויגורי במספר אזורים בסין. בהודו רשויות אכיפת החוק השתמשו בכלי האזנת סתר כדי לשתול ראיות במחשבי קורבנות, ולאחר מכן שימוש בהן כדי לעצור אותם. בדרום אפריקה מתרחב השימוש בטכנולוגיות מעקב פרטיות שתורמות להעמקת פערים חברתיים וליצירת הפרדה על בסיס גזעי וחברתי. באוגנדה יחידת מעקב סייבר פירקה בתוך ימים מאמצי התארגנות שנמשכו שנים ושבהם היו מעורבים עשרות אלפי אזרחים. בארצות הברית רשויות ההגירה עוקבות אחר מהגרים באמצעות רשת איסוף מידע רחבת היקף הכוללת רישומי רווחת ילדים, דיור ותעסוקה, וכן נתונים משירותים ציבוריים, טלפונים ורשתות חברתיות, ללא צו וללא פיקוח של הקונגרס.

בסקירה של ה-Privacy International מ-2007, המכסה 47 מדינות, עולה כי קיימת עלייה במעקב ההמונים, וירידה בשמירה על הפרטיות בהשוואה לשנת 2006. 8 מדינות סווגו כבעלות פיקוח הדוק על החברה המקומית, ומתוך 8 אלו סין, מלזיה, ורוסיה, דורגו במקום הגרוע ביותר, אחריהם יחד, הממלכה המאוחדת וסינגפור, ואחריהם יחד טאיוואן, תאילנד, וארצות הברית. את הדירוג הטוב ביותר קיבלה יוון, שהוגדרה כבעלת "הגנה הולמת מפני ניצול".

מדינות רבות הוסיפו למרחב הציבורי אלפי מצלמות מעקב, בשטחים עירוניים, בפרברים, ובאזורים כפריים בספטמבר 2007 הזהיר האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות שמצב זה הוא "בסכנת הפיכה לחברה נעקבת ומפוקחת לחלוטין, הנוגדת לגמרי את הערכים האמריקניים, וב"עתיד שחור משום שכל תנועה, עסקה, או התקשרות, תוקלט ותאוכסן, באופן שהיא מוכנה לבדיקה ולשימוש כנגדינו על ידי הרשויות ככל שירצו".

ב-12 במרץ 2013 ארגון עיתונאים ללא גבולות פרסם דו"ח על המעקב והפיקוח ברשת. הדו"ח כלל רשימה של "אויבי הרשת"- מדינות בהם הממשלה מעורבת באופן פעיל, בסינון אתרי חדשות, באופן הפוגע בחופש המידע, ובזכויות האדם. חמש המדינות שדורגו בראש הרשימה הן: בחריין, סין, איראן, סוריה, ווייטנאם.

כיום חלקים נרחבים מרשת האינטרנט מנותרת באופן קבוע על ידי ספקי אינטרנט, שירותים מקוונים ומדינות. התפתחותן של טכנולוגיות חדשות כגון האינטרנט וגידול בנפח האחסון הקיים, אפשרו למעשה לממשלות וחברות להחזיק יכולת חסרת תקדים של פיקוח על פעילותם של אזרחים.

## התמודדות עם התופעה
מאמר משנת 2022 מציע מודל המבוסס על ארבעה עקרונות שמטרתם חלופה דמוקרטית אמינה למדינת מעקב: שקיפות-יידוע האזרחים על המעקב ופיקוח משפטי; מידתיות- איסוף מידע בהתאם לחומרת הפשע ולא באופן גורף, יכולת אכיפה- מתן אפשרות לאזרחים לתבוע חברות טכנולוגיה פולשניות על שימוש בנתוניהם, והצטלבותיות- הבנה שמעקב פוגע יותר במיעוטים ובאוכלוסיות מוחלשות והזמנתן לקחת חלק בשיח על פתרונות. ברמה המעשית, מומלץ על הקמת ועדות פיקוח אזרחיות עצמאיות, יצירת תמריצים כספיים לחברות לפיתוח "טכנולוגיות שומרות פרטיות", והסכמים בינלאומיים להגבלת טכנולוגיות מעקב מתקדמות כגון מערכות זיהוי פנים וטכנולוגיות פיקוח המבוססות על בינה מלאכותית.

בנפאל, בתגובה להגברת מעקב ההמונים, הפעיל ארגון אמנסטי תוכנית להכשרת פעילי חברה אזרחית, באבטחה דיגיטלית. התוכנית סיפקה כלים לזהות ולהגיב לדיכוי דיגיטלי, לבצע הערכות סיכונים, ולפתח פרוטוקולי אבטחה פנימיים שיאפשרו הגנה מפני ניטור ומעקב ברשת.

צפון קוריאה מפעילה תוכניות מעקב המונים קיצוניות, הכוללות יחידות מיוחדות המצוידות במכשור לאיתור וניטור תדרי סלולר של אזרחים. בתגובה יצרו אזרחים באזורי הגבול, רשת חשאית של שימוש בטלפונים סלולריים וכרטיסי סים מוברחים מסין. שימוש במכשירים אלו מאפשר לאזרחים להתחבר לרשתות זרות ולעקוף את מערך המעקב.

בשוודיה קמה בשנת 2010 תנועה פוליטית בשם מפלגת הפיראטים שמטרתה להיאבק למען אינטרנט חופשי, הזכות לפרטיות ורפורמה בחוקי קניין רוחני. היא צמחה כתגובה לניסיונות של ממשלות להרחיב את מעקב הסייבר והמודיעין על כלל האזרחים המפלגה הצליחה להפוך מכוח שוליים לכוח פוליטי משמעותי, ואף הכניסה נציגים לפרלמנט האירופי. היא נאבקה נגד יוזמות של מעקב המונים, ודרשה לפקח ולהגביל את הדרכים שבהן רשויות ממשלתיות מנטרות מידע של אזרחים. בהשראת היוזמה השוודית, קמו עשרות מפלגות פיראטים ברחבי העולם. בשנת 2010 נוסד ארגון גג בינלאומי, האינטרנציונל של מפלגות הפיראטים שכלל 30 מפלגות ממדינות שונות.

פרויקט Tor הוא פיתוח של כלי טכנולוגי חינמי המאפשר גלישה אנונימית באמצעות ניתוב תעבורת אינטרנט דרך רשת מבוזרת של שרתים ברחבי העולם. כלי זה מקשה על זיהוי המשתמשים, ומספק הגנה משמעותית מפני ניטור ומעקב המונים המופעל על ידי רשויות.

באיראן בהפגנות בשנת 2025 ו-2026, כאשר המשטר חסם לאורך זמן את האינטרנט, היה ניסיון של אילון מאסק לאפשר גישה של אזרחי איראן לאינטרנט לוויני דרך סטארלינק. לשם כך הוברחו לאיראן אלפי עד עשרות אלפי מסופים. המטרה לא הייתה ישירות מניעת מעקב המוני, אלא עקיפת שליטת המשטר בתקשורת, מתן אפשרות העברת מידע בין מפגינים בתוך איראן ותקשורת עם מדינות מחוץ לה. זה הצליח באופן חלקי מאוד כי רק חלק קטן מאוד מהאוכלוסייה יכול היה להשתמש מערכת זו ומכוון שהמשטר שיבש אותות לוויין, החרים ציוד והטיל עונשים חמורים על גלישה באינטרנט בדרך זו.

## דוגמאות מהעולם
### סין
סין מפעילה מערכת מעקב רחבת היקף המבוססת על טכנולוגיות מתקדמות, במטרה לשלוט חברתית ופוליטית ולעצב את התנהגות האזרחים. המערכת כוללת צנזורה באינטרנט, ניטור מצלמות וצורות זיהוי פנים, זיהוי טביעות אצבע, זיהוי קול וקשתית, ניתוח ביג דאטה, ובדיקות DNA. כלי מרכזי הוא מערכת האשראי החברתי, המדרגת אזרחים לפי “אמינות” ומטילה סנקציות כמו הכוללות מניעת עליה לטיסות, איסור נסיעה ברכבות מהירות, הקפאת נכסים, ומניעת רישום ילדים לבתי ספר פרטיים. המשטר הקים רשת מעקב המונית הכוללת למעלה מ-200 מיליון מצלמות אבטחה, לצד מערכות מתוחכמות כמו פלטפורמה האוספת ומצליבה מידע מרישומי בנק, נתוני מחשב, מצלמות אינפרא-אדום, וטכנולוגיות הסורקות כתובות זיהוי מטלפונים ניידים המעקב יוצר אפקט של פיקוח מתמיד, ומשמש לדיכוי מתנגדי משטר ולמעקב ואפליה של המיעוט האויגורי, על ידי זיהויים תוך שימוש בבינה מלאכותית. בנוסף נעשה שימוש בהשפלה פומבית ואמצעי אכיפה טכנולוגיים כגון הקרנת פניהם, שמותיהם ומספרי הזהות של אזרחים שעוברים על חוקים כגון חציית כביש באדום, ושל בעלי חובות, על גבי מסכי ענק. המעקב נעשה בשיתוף פעולה עם חברות טכנולוגיה מקומיות.

### איראן
בספטמבר 2023 אישרה ממשלת איראן חוק המאפשר לה גישה מיידית ובלתי ניתנת לערעור לכל היבט בחייהם הדיגיטליים המקוונים של האזרחים, כולל מיקום, תנועות פיזיות בתוך ומחוץ לערים, תמונות, עסקאות קנייה ומכירה, ונתונים ורשומות חיוניות נוספות הקשורות לזהותם האמיתית.

במרץ 2026, נחשפה מערכת שליטה דיגיטלית שמאפשרת לשלטונות באיראן לראות ולתעד כמעט את כל מה שמתרחש במרחב הציבורי. המערכת מאפשרת לזהות עוברים ושבים בזמן אמת וכוללת זיהוי גיל, מגדר, סיווג של הבעות פנים. אז היא מתממשקת עם מאגרי מידע המסייעים לזהות את המצולמים בשמם המלא ולאתר את הפרופיל האישי שלהם. המערכת סייעה לשלטון לבוא חשבון עם משתתפי הפגנות רחבות היקף אשר דוכאו על ידי המשטר באלימות רבה שכללה טבח המוני. נעשה שימוש בטכנולוגיות מעקב וזיהוי פנים כדי לאתר נשים שאינן עוטות חיג'אב, או לעקוב אחר מפגינים באמצעות נתוני המיקום של הטלפונים הניידים שלהם לשם ביצוע מעצרים.

### צפון קוריאה
ממשלת קוריאה הצפונית מאפשרת שימוש בטלפונים סלולריים וברשת אינטראנט מקומית, בתמורה ליכולת לאסוף מידע מפורט ולנטר את האזרחים מרחוק. טלפונים אלו מאפשרים לשלטון הן מעקב אחר כל מה שהאזרחים עושים, והן צנזורה. המדינה כופה על המכשירים עדכוני תוכנה שמטרתם לאתר ולמחוק אוטומטית קובצי מדיה זרים ובלתי חוקיים. כמו כן, מערכת ההפעלה המקומית למחשבים, סורקת מסמכי טקסט ומוחקת אוטומטית מילים או משפטים שנחשבים לבעייתיים על ידי המשטר. בנוסף משמשת רשת הסלולר הרשמית, ככלי תעמולה דרכו נשלחות הודעות על הופעותיו הפומביות של המנהיג קים ג'ונג-און.

השיחות והנתונים ברשתות נתונים למעקב צמוד של לפחות שמונה משרדים ממשלתיים, ביניהם המשטרה החשאית והמחלקה לביטחון המדינה. סוכנויות אלו משתמשות בציוד מתוחכם ונייד לאיתור תדרי טלפונים. המשטרה החשאית אף משתמשת בנתונים שנאספו בחשאי כדי להחליט אם לאשר או לדחות בקשות של אזרחים לרכוש טלפון נייד חוקי.

רק זרים מורשים לרכוש כרטיסי סים בינלאומיים ולגלוש באינטרנט העולמי וגם זאת רק בשדה התעופה בפיונגיאנג, אזרחים רבים פונים לשוק השחור כדי להתחבר לרשתות סיניות וליצור קשר עם העולם החיצון. כדי להתחמק מסוכני המעקב, האזרחים נאלצים לטפס לאזורים הרריים מבודדים, להשתמש בשמות בדויים ולנהל שיחות קצרות במיוחד. אזרח שנתפס מבצע שיחה בינלאומית מסתכן בשליחה למתקני "חינוך מחדש" או למחנות כליאה פוליטיים. קיימות גם הגבלות מחמירות על סוגי מכשירי החשמל המותרים בבתים, כדי למנוע מצב שבו מכשירי טלוויזיה או רדיו יקלטו בטעות אותות שידור מסין, רוסיה ודרום קוריאה השכנות.

### ארצות הברית
התוכנית COINTELPRO שפעלה בארצות הברית משנות ה-50 עד שנות ה-70 של המאה ה-20, הייתה תוכנית מעקב בלתי חוקית של ה-FBI וה-CIA שנועדה להטריד, לשבש ולדכא פעילות של ארגוני זכויות אזרח, ארגוני שמאל, ומתנגדי מלחמת וייטנאם.

ב-2013 חשף אדוארד סנודן, עובד לשעבר של סוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית, תוכניות מעקב המונים בעלות היקף גלובלי נרחב. התוכניות כללו איסוף נרחב של נתוני מטא-דאטה, מעקב אחר טלפונים סלולריים ורשתות חברתיות, וגישה למידע פרטי של אזרחים תוך שיתוף פעולה עם תאגידי ענק טכנולוגיים. חשיפותיו בדבר פרשת הציתותים של ארצות הברית, הגבירו את הדיון הציבורי אודות חירויות אזרחיות והזכות לפרטיות בעידן המידע.

## ראו גם
* איכון
* עקבות דיגיטליים
* מעקב על מחשבים ורשתות
* פרשת הציתותים בארצות הברית
* XKeyscore
* קרן ויקימדיה נגד הסוכנות לביטחון לאומי
* אין לי מה להסתיר
* הכלי
* משטרת ישראל

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זכויות האדם
קטגוריה:ביון
קטגוריה:פרטיות
קטגוריה:חקירה
קטגוריה:עבירות פגיעה בפרטיות