open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Son of Spergy

***Son of Spergy*** הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמר-יוצר הקנדי דניאל סיזר. האלבום יצא לאור דרך חברת ריפבליק רקורדס ב-24 באוקטובר 2025.

האלבום נוצר בהשראת ההתפייסות של סיזר עם הוריו, כאשר הכינוי "Spergy" מתייחס לאביו. נושאי האלבום עוסקים בגבריות, אמונה, ותחושת החשיבות העצמית.

באלבום משתתפים אמנים אורחים כמו סמפה, בון איבר, יבה, בלאד אורנג', אחיו של סיזר 646yf4t (זאכרי סימונדס), וכן אביו עצמו, נורוויל סימונדס, שהוא זמר גוספל.

האלבום הופק בפיקוחם האמנותי של משתפי הפעולה הקבועים של סיזר — ג'ורדן אוונס ו-מוסטפא. קרדיטי ההפקה כוללים את סיזר עצמו, אוונס, מתיו בורנט, ראמי דאווד, סיימון הסמן, דילן וויגינס, אייבר ריי, טיאנה קרושקיץ', Rex Orange County, ברוקהמפטון, שון ליאון, וזאכרי סימונדס.

האלבום לווה בשלושה סינגלים: "Have a Baby (With Me)", "Call on Me" ו-"Moon" בהשתתפות בון איבר.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת ריפבליק רקורדס
Tetrahedron Letters

**Tetrahedron Letters** הוא כתב עת שבועי בין-לאומי לפרסום מהיר של מאמרי מחקר מקוריים מלאים בתחום הכימיה האורגנית. בשנת 2022 קבעו "Journal Citation Reports" שלכתב העת יש אימפקט פקטור של 1.8.

## מיון
"Tetrahedron Letters" מקוטלג ב:




## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי עת לכימיה
אסטרואיד מסוג S

[ממוזער|[433 ארוס, דוגמה לאסטרואיד מסוג S]]

**אסטרואידים מסוג S** (באנגלית: **S-type asteroid**) הם אסטרואידים בעלי סוג ספקטרלי המעיד על הרכב סיליקטי (סלעי) ולכן נקראים כך. צפיפות האסטרואידים גבוהה יחסית. כ־17% מהאסטרואידים הם מסוג זה, מה שהופך אותו לסוג הנפוץ השני אחרי סוג C הפחמני.

## מאפיינים
לאסטרואידים מסוג S יש אלבדו אסטרונומי ממוצע של כ־0.20, והם בעלי בהירות בינונית. הם מורכבים בעיקר מברזל ומגנזיום בשילוב סיליקטים. הם שולטים בחלק הפנימי של חגורת האסטרואידים עד למרחק של 2.2 יחידות אסטרונומיות, נפוצים באזור המרכזי של החגורה (עד כ־3 יחידות אסטרונומיות), אך נדירים יותר בחלקה החיצוני. הגדולים שבהם הם 3 ג'ונו (כ־240–250 ק"מ בקוטר) ו־15 יונומיה (230 ק"מ), ואחריהם 29 אמפיטריטה, 532 הרקולינה ו־7 איריס. אסטרואידים גדולים אלה נראים לעיתים במשקפת 10x50 ומעלה. הבהיר שבהם, עשוי להגיע לעוצמת בהירות של +7.0 שזה בהיר יותר מכל אסטרואיד אחר מלבד 4 וסטה המחזירה אור בצורה חריגה.

הספקטרום שלהם מציג שיפוע בינוני באורכי גל קצרים מ־0.7 מיקרומטר (μm) ופסי בליעה חלשים עד בינוניים סביב 1 μm ו־2 μm. פס הבליעה ב־1 μm מעיד על נוכחות סיליקטים. לעיתים מופיע גם פס בליעה רחב ורדוד סביב 0.63 μm. ההרכב שלהם דומה לסוגים שונים של מטאוריטים סלעיים בעלי מאפיינים ספקטרליים דומים.

בשל הרכבם העני בחומרים נדיפים (וסלעי בעיקר), לאסטרואידים מסוג S צפיפות גבוהה יחסית. סקר של 11 אסטרואידים מסוג זה מצא צפיפות ממוצעת של .

קטגוריה:אסטרואידים
אורי זר אביב

**אורי זר אביב** (נולד ב-7 בדצמבר 1982) הוא עיתונאי, עורך מוזיקלי ושדרן רדיו ישראלי. הוא מוכר כיוצר ומגיש הפודקאסט "מכורים" של תאגיד השידור הישראלי, וכן בזכות כתיבתו בתחומי התרבות והמוזיקה בכלי תקשורת מרכזיים ופעילותו כמרצה בתחום ההתמכרויות.
## ביוגרפיה
זר אביב גדל בכפר סבא. בתחילת דרכו המקצועית בלט ככתב מוזיקה וכמראיין במוסף התרבות גלריה של עיתון "הארץ" וב"טיים אאוט תל אביב". לאורך השנים עסק בתיקלוט, כתיבה, עריכה והגשה, והתמקד במוזיקת שוליים ובנושאים חברתיים, תרבותיים ואישיים, בהם זהות, התמכרות, תהליכי שינוי וחוויות אנושיות מורכבות. הוא מכור-נקי מסמים ואלכוהול.

כמו כן, זר אביב עוסק באסטרטגיית תוכן ומשמש מאז 2018 מנהל המותג של הקרן החדשה לישראל.

כיום מתגורר בתל אביב. בזוגיות. ב-2024 נולד בנו.

## רדיו ופודקאסט
החל משנת 2015 זר אביב עורך ומגיש תוכנית רדיו אישית בתחנת הרדיו הקצה בשם **אור בזויות**. כמו כן, הגיש עם ניר גורלי את המגזין בכאן 88.

בשנת 2022 יצר עם אילן (שלא מזדהה בשמו המלא) את הפודקאסט מכורים שמשודר בכאן הסכתים. הפודקאסט מבוסס על פורמט חדשני בו "מכורים נקיים משוחחים עם מכורים נקיים אחרים". המגישים עוסקים בהתמכרות באופן רגיש ובלתי שיפוטי, ללא ניסיון לחנך או להטיף, תוך פירוק סטריאוטיפים חברתיים בנוגע לדמוגרפיה ולטבעה של ההתמכרות וההחלמה ממנה.

אף שהפודקאסט התמקד בהתמכרות לסמים ולאלכוהול, הוא התרחב עם הזמן לעיסוק בהתמכרויות נוספות כגון הימורים, אכילה כפייתית, סקס, משחקי מחשב והתמכרות לתרופות מרשם. לפי יוצריו, "מכורים" אינו רק פודקאסט על חומרים, אלא פודקאסט העוסק בראש ובראשונה ב**פגיעות אנושית** ובמרכיבים הרגשיים והחברתיים שביסוד ההתמכרות.

"מכורים" זוכה לשבחים רבים על "כנותו המרסקת". בעקבות ההאזנה, פנו מאזינים לקבלת עזרה, ואחרים העידו כי סייע להם להבין טוב יותר את קרוביהם המתמודדים עם התמכרות.

## כתיבה עיתונאית
בין השנים 2011 ל-2013 שימש זר אביב כתב המוזיקה של עיתון הארץ. מאז המשיך לפרסם כתבות וראיונות במוסף התרבות "גלריה".

בין השנים 2010 ל-2018 כתב רבות במדור המוזיקה של המגזין Time Out

בשנת 2023 היה כתב במוסף התרבות של עיתון כלכליסט

בשנת 2022 היה כתב במוסף התרבות של עיתון גלובס

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עורכים מוזיקליים ברדיו הישראלי
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:מבקרי מוזיקה ישראלים
קטגוריה:סגל Time Out תל אביב
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:מגישי פודקאסטים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
א-שיראע

**א-שיראע** (בערבית: **الشراع** – "המפרש"; בתעתיק מדויק: **אלשראע**) הוא שבועון בערבית היוצא לאור בלבנון ונמנה עם כתבי העת הוותיקים במדינה.

## היסטוריה ופרופיל
א-שיראע נוסד בשנת 1948. תואר לא אחת כבעל קו פרו־סורי, ומרכזו בביירות.

## תוכן
המגזין היה הראשון שפרסם כי ארצות הברית מכרה בסתר נשק לאיראן – דיווח שהפך לפרשת איראן-קונטראס. הידיעה פורסמה ב־3 בנובמבר 1986.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לבנון: עיתונים
The Journal of Organic Chemistry

***Journal of Organic Chemistry***, הידוע בכינויו *JOC*, הוא כתב עת מדעי שפיט לתרומות מקוריות של מחקר בסיסי בכל ענפי התיאוריה והפרקטיקה בכימיה אורגנית וביו-אורגנית. הוא מתפרסם על ידי זרוע ההוצאה לאור של האגודה האמריקאית לכימיה, עם 24 גיליונות בשנה. בשנת 2023, *Journal Citation Reports* קבע שלכתב העת יש אימפקט פקטור של 3.3 והוא כתב העת שקיבל את מספר הציטוטים הרב ביותר (100,091 בשנת 2017) בתחום הכימיה האורגנית. על פי Web of Knowledge (נכון לדצמבר 2012), אחד עשר מאמרים מכתב העת קיבלו יותר מ-1,000 ציטוטים, כאשר המאמר המצוטט ביותר צוטט 7,967 פעמים. העורך הראשי הנוכחי הוא סקוט ג'יי מילר מאוניברסיטת ייל.

## קטלוג
*J. Org. Chem.* מקוטלג כעת ב:

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי עת לכימיה
יורופיאן

**יורופיאן**, שכונה "העיתון הלאומי הראשון של אירופה", היה שבועון בריטי שיסד איל התקשורת היהודי רוברט מקסוול. הוא פורסם מ-11 במאי 1990 ועד דצמבר 1998.

## היסטוריה
מקסוול ייסד את העיתון בעקבות ההתלהבות האופטימית בקרב הציבור האירופי מיד לאחר נפילת חומת ברלין וקריסת מסך הברזל. שם העיתון שיקף את תחושות האחדות הפאן-אירופית שעלתה עקב השינויים ההיסטוריים, אידיאל שמקסוול תמך בו בכל ליבו.

העבודה על הכנתו והוצאתו לאור של העיתון נמשכה חודשים רבים ומקסוול היה מעורב בו יותר מבכל עיתוניו האחרים, ושימש כעורך האחראי. עורכו הישיר של העיתון, איין ווטסון, וסגנו, פטר מילר, הגיעו מה״סאנדיי טלגרף״ השמרני, שהיה שייך אז לקונרד בלק. הוא הושק בהשקעה של של 25 מיליון ליש״ט, תחת הסיסמה "עיתון חדש לאירופה חדשה", עם מערכת בין-לאומית של 100 עיתונאים. העיתון הופץ ב-28 מדינות, כולל מזרח אירופה וישראל, ביום שישי בבוקר בפורמט של עיתון יומי.

מקסוול ביקש להקים במקור עיתון יומי עם תפוצה של 650,000 עותקים, אך עד לתאריך ההשקה התוכניות צומצמו לשבועון עם תפוצה של 225,000 עותקים. בסופו של דבר, התפוצה הגיעה לשיא של 180,000 עותקים, שלמעלה ממחצית הקוראים היו בריטיים. הדפסת העיתון בוצע במכונת הכנה לדפוס של חברת "סאיטקס" הישראלית, שמקסוול החזיקה אז 27% ממניותיה. "סאיטקס" העבירה צילומי צבע לדף מודפס ואפשרה את עיצוב עמודי עיתון על כל מרכיביהם על מסך מחשב, חידוש מהפכני באותה עת. העיתון התחרה בעיקר ב״הראלד טריביון" הבין-לאומי ובמהדורות האירופיות של ה״וול סטריט ג'ורנל" וה"פייננשל טיימס"י. עם השקתו התחייב מקסוול כי יורופיאן יהיה עיתון עצמאי וחופשי מכל השפעה של מפלגה פוליטית. הגיליון הראשון כלל מאמרים של מרגרט תאצ'ר, וילפריד מרטנס, ז'אק סאנטר, מריו סוארס ונשיא הבונדסבנק, כמו גם סקרים שהראו תמיכה בהשקת מטבע אחיד לאירופה (בבריטניה ובמדינות אחרות, אך לא בגרמניה או דנמרק), מדדים פיננסיים פאן-אירופיים חדשים הנקובים ב"אקו" (המטבע התאורטי של מנגנון שער החליפין האירופי) וסיקור התפרקות הגוש המזרחי.

לאחר מותו של מקסוול ב-5 בנובמבר 1991 וקריסת עסקיו, המשיכו עובדיו להוציא אותו לאור ללא שכר, במשך שישה שבועות. בינואר 1992 קנו האחים ברקלי את העיתון, תוך השקעה מוערכת של 110 מיליון דולר, ובשנת 1996 הפכו אותו לפורמט טבלואיד יוקרתי המכוון לקהילת העסקים, בעריכתו של אנדרו ניל. לעיתון באותה עת היו 70 עובדים בלונדון, 3 בבריסל, אחד בפריז, אחד בברלין ואחד במוסקבה, וכן רשת של 100 כתבים עצמאיים ברחבי אירופה. בתקופה זו נהג העיתון הכלכלי הישראלי "גלובס" לפרסם כתבות מתורגמות מה"יורופיאן".

במאי 1997 סקר של העיתון בקרב קוראיו מצא, כי רוב גדול סבור שאיחוד מוניטרי יעזור לליכודה של אירופה, וכי שמדינות שיישארו מחוץ לאיחוד ישתרכו מאחור. 

באוגוסט 1998 העמידו האחים ברקלי את העיתון למכירה לאחר שהתפוצה הממוצעת שלו בכל אירופה הייתה כ-135,000 עותקים בלבד מדי שבוע  והוא  נושא הפסדים כל ימיו. לאחר שלא מצאו קונה, סגרו את העיתון בסוף אותה שנה.

העיתון **"ניו-יורופיאן"**  (עיתון פרו-אירופי שנוסד בשנת 2016 בעקבות משאל העם על הברקזיט ) קיבל השראה מהעיתון.

## הערות שוליים

קטגוריה:שבועונים
קטגוריה:שנות ה-1990
קן ויקס

**קן קנת' לוקסטון ויקס** (באנגלית: **Kenneth Loxton Ken Weeks**; נולד ב-5 באוקטובר 1913) הוא אוסטרלי מעל גיל 110, הגבר החי המבוגר השלישי בעולם אחרי ז'ואאו מרינו נטו ואיליה צ'וקאן, והגבר המבוגר ביותר בתולדות אוסטרליה שגילו אומת. 
## ביוגרפיה

קן ויקס נולד ב-5 באוקטובר 1913 בבית סבו וסבתו בגרפטון  שבאוסטרליה. הוא היה הבכור מחמשת אחיו. 

בשנת 1941 נישא קן ויקס לז'אן מקפי (נולדה בשנת 1911 נפטרה בשנת 1986) ונולדו להם שני בנים. 

במהלך מלחמת העולם השנייה, קן ויקס הגיש מועמדות להצטרף לחיל האוויר המלכותי האוסטרלי, אך דחה זאת מסיבות רפואיות. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא הקים עסק למכירה שכולל תיקון רדיו וחשמל, אותו ניהל במשך מספר שנים. עיסוקו של קן ויקס כללו גם בניית שדות תעופה, נהג משאית, מפעיל תחנת דלק ועובד בבית חרות לייצור גפרורים.

מאז מותה של אשתו בשנת 1986 לאחר 45 שנות נישואין הוא חי באופן עצמאי עד גיל 104. זמן קצר לפני שמלאו לו 105, הוא עבר לבית אבות בגרפטון  שבאוסטרליה.

מתגורר כיום בעמק קלרנס , ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה.

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל 110 בעת החדשה
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1913
גזלה האשמי

**גזלה פירדוס האשמי** (באנגלית: **Ghazala Firdous Hashmi**; ) היא פוליטיקאית ואקדמאית אמריקאית המכהנת כסגנית מושלת וירג'יניה מאז ינואר 2026. בשנים 2020–2026 כיהנה כחברת הסנאט של וירג'יניה. בנובמבר 2025. עם השבעתה לסגנית המושלת בינואר 2026, נהפכה האשמי לאמריקאית-אסייתית והמוסלמית הראשונה שנושאת משרה מדינתית בווירג'יניה, וכן האישה המוסלמית הראשונה במשרה מדינתית בכל רחבי ארצות הברית.

## ראשית חייה
האשמי, בתם של טנביר וזיה האשמי, נולדה בהיידראבאד שבהודו ב-5 ביולי 1964, למשפחה מוסלמית. את שנות ילדותה בילתה בבית סבה וסבתה מצד אמה בשכונת מלאקפט, וסבה עבד במחלקת הכספים של ממשלת אנדרה פרדש.

משפחתה היגרה לארצות הברית בשנת 1969 כשהייתה בת ארבע, והיא גדלה בעיר סטייטסבורו (Statesboro) שבג'ורג'יה. אביה ודודה עבדו שניהם בפקולטה למדע המדינה של אוניברסיטת ג'ורג'יה סאות'רן, והיא למדה בבית הספר המעבדתי מרווין פיטמן שבתחומי האוניברסיטה. האשמי השלימה לימודי תואר ראשון באנגלית באוניברסיטת ג'ורג'יה סאות'רן, ולאחר מכן קיבלה תואר דוקטור באנגלית מאוניברסיטת אמורי.

במשך 25 שנה עסקה האשמי בהוראה ובניהול אקדמי. היא עבדה כמרצה מן החוץ באוניברסיטת ריצ'מונד, ובהמשך כפרופסור במכללת ג'. סרג'נט ריינולדס, שם הקימה את המרכז למצוינות בהוראה ובלמידה ובהמשך עמדה בראשו.

## בסנאט של וירג'יניה
בבחירות לסנאט של וירג'יניה בשנת 2019 ניצחה האשמי את הסנאטור הרפובליקני המכהן גלן סטרטבנט במחוז הבחירה העשירי, ובכך עברה השליטה בסנאט לידי המפלגה הדמוקרטית. היא הייתה האישה הראשונה שייצגה את המחוז, והאישה המוסלמית הראשונה שנבחרה לסנאט של וירג'יניה. היא הושבעה לתפקידה ב-8 בינואר 2020.

בשנת 2023 נבחרה האשמי מחדש לתפקיד, וגרפה למעלה מ-60% מהקולות כשניצחה את המועמד הרפובליקני היידן פישר. בבחירות אלה התמודדה במחוז הבחירה ה-15 בעקבות חלוקה מחודשת של מחוזות הבחירה בווירג'יניה. זמן קצר לאחר הבחירות הוגשה עתירה משפטית שטענה כי האשמי אינה עומדת בדרישות התושבות הנדרשות לכהונה בסנאט המדינתי, מאחר שקבעה את מקום מגוריה בדירה שכורה בתחומי המחוז ה-15, בעוד בית מגוריה הקבוע שכן במחוז סמוך. השופט דחה את העתירה בראשית דצמבר אותה שנה.

## סגנית מושלת וירג'יניה
במאי 2024 הכריזה האשמי על מועמדותה לתפקיד סגן מושל וירג'יניה. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית סיימה בקושי במקום הראשון עם 27.5% מקולות הבוחרים, כשאחריה ניצבים ראש עיריית ריצ'מונד לבאר סטוני (26.5%) וחבר הסנאט המדינתי ארון ראוס (26.25%). יריבה הרפובליקני בבחירות היה ג'ון ריד. בבחירות הכלליות גרפה 55.6% מהקולות וניצחה את ריד בפער של כ-11%. היא עתידה לשרת תחת אביגייל ספנברגר, שנבחרה למושלת וירג'יניה במקביל אליה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ממוצא הודי
קטגוריה:מהגרים מהודו לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג'יה סאות'רן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אמורי
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של וירג'יניה
קטגוריה:חברות המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:סגני מושלי וירג'יניה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1964
ויליאם סאליבן

**ויליאם ואן אמברג סאליבן** (באנגלית: **William Van Amberg Sullivan**; 18 בדצמבר 1857 – 21 במרץ 1918) היה חבר בית הנבחרים וסנאטור מטעם מדינת מיסיסיפי.

## ביוגרפיה
סאליבן נולד ב-18 בדצמבר 1857 ליד העיר וינונה שבמדינת מיסיסיפי. הוא למד בבתי הספר הציבוריים במחוז פנולה, ולאחר מכן באוניברסיטת מיסיסיפי שבעיר אוקספורד.

בשנת 1875 השלים את לימודיו באוניברסיטת ואנדרבילט שבנאשוויל, טנסי, ובאותה שנה הוסמך לעריכת דין והחל לעסוק במקצוע בעיר אוסטין. בשנת 1877 עבר לעיר אוקספורד, כיהן כחבר מועצת העיר, ונבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לבית הנבחרים של ארצות הברית (הקונגרס ה־55). הוא כיהן בתפקידו מ־4 במרץ 1897 ועד 31 במאי 1898, אז התפטר לאחר שמונה לסנאט של ארצות הברית.

סאליבן מונה ולאחר מכן נבחר רשמית לסנאט כדי למלא את מקומו של אדוארד וולת'ול, שנפטר. הוא כיהן כסנאטור מ־31 במאי 1898 ועד 3 במרץ 1901, אך לא התמודד לבחירה מחדש.

ב־8 בספטמבר 1908 הנהיג סאליבן אספסוף שביצע לינץ' באדם שחור בשם נלס פטון, שהואשם ברצח אישה לבנה. יום לאחר מכן צוטט סאליבן באומרו:

לאחר מכן פרש מעסקים והתיישב בוושינגטון הבירה. סאליבן נפטר ב-21 במרץ 1918 בעיר אוקספורד, ונקבר בבית העלמין סנט פיטר'ס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיסיסיפי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ואנדרבילט
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממיסיסיפי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיסיסיפי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1857
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1918
זיגפריד קליין

ממוזער|חיילים יהודים גרמנים חוגגים את חנוכה. פולין, דצמבר 1916. הרב קליין נמצא במרכז.
**זיגפריד קליין** (בגרמנית**: Siegfried Klein**) (31 בדצמבר 1882–1944) היה רב צבאי במלחמת העולם הראשונה ורב הקהילה היהודית בדיסלדורף בין השנים 1919 - 1941.

## קורות חיים
זיגפריד קליין נולד בעיר רייט (Rheydt) כבנם של יוליוס קליין ושל ג'ני לבית גרינוואלד. הוא למד בבית הספר היסודי היהודי בעירו ובגימנסיה במֶנְשֶׁנְגְּלַדְבָּךְ. את לימודיו המשיך באוניברסיטאות ברלין ופרייבורג, שם למד היסטוריה, עברית ופילוסופיה, וכן במכון למדעי היהדות בברלין. את עבודת הדוקטורט בנושא "מוות וקבורה בפלסטין בתקופת התנאים" הגיש בשנת 1908.

במלחמת העולם הראשונה, בין השנים 1914 ל-1918, שירת בצבא הגרמני בחזית המערבית. בשנת 1915, לאחר שהוסמך לרבנות, התחיל לכהן כרב צבאי. בשל השתתפותו במלחמה הוענק לו האות צלב הברזל. כמוכן הוענק לו בשנת 1918 "אות הפציעה" עבור הפציעות בשדה הקרב.

בשנת 1920 נישא ללילי מבית פלוטקה. בשנת 1923 נולדה בתם, חנה, ובשנת 1925 נולד בנם יוליוס.

זיגפריד קליין ניספה במחנה ההשמדה אושוויץ בשנת 1944.

## פעילות ציבורית
בתום מלחמת העולם הראשונה התחיל זיגפריד קליין לעבוד כמורה ללימודי דת בבתי ספר שונים. בין היתר שימש בין השנים 1919 - 1935 כמורה ללימודי דת בבית הספר הפרוטסטנטי לבנות Luisenschule (גר') בדיסלדורף.

זיגפריד קליין היה חבר בדירקטוריון הארגון הכללי של רבני גרמניה (בגרמנית: Allgemeine Rabbiner-Verband in Deutschland) (גר'), עמד בראש אגודת הרבנים של הפרובינציות וסטפאליה וריין, היה בין מייסדי איגוד מועדוני הנוער היהודיים ובין מייסדי ברית חיילי החזית היהודים, חבר בלשכת בני ברית בדיסלדורף, חבר הנהלת מועדון מכבי בדיסלדורף (אנ') וכיהן כעורך עיתוני הקהילות אסן וופרטל, מֶנְשֶׁנְגְּלַדְבָּךְ ודורטמונד. בין השנים 1930 – 1938 היה המוציא לאור של עיתון הקהילה היהודית בדיסלדורף עבורו כתב כתבות רבות.

בין השנים 1919- 1938 היה זיגפריד קליין רבה של הקהילה הרפורמית בדיסלדורף לצידו של הרב מקס אשלבאכר. עם עזיבתו של הרב אשלבאכר היה הרב היחיד בדיסלדורף עד שנת 1941 כאשר נשלח למחנה הריכוז.

## בשואה
בשל פעילותו העיתונאית נחקר זגפריד קליין במרץ 1937 על ידי הגסטפו. בשנת 1938 ניסה לסדר את הגירתו להולנד יחד עם משפחתו, אך דרכוני המשפחה נלקחו על ידי הגסטפו. בליל הבדולח נכלאו הוא, אשתו ובנו בבית הסוהר של משטרת דיסלדורף, ממנו שוחררו ב-22 בדצמבר 1938. עם שחרורו, הצליח לשלוח את ילדיו לאנגליה עם הקינדר-טרנספורט במסגרתו הועברו כ-10,000 ילדים יהודים מגרמניה לאנגליה בין דצמבר 1938 ל-1 בספטמבר 1939.

זיגפריד קליין המשיך לכהן כרבה היחיד של הקהילה היהודית בדיסלדורף עד 27 באוקטובר 1941, עת גורש יחד עם יהודים רבים לגטו לודג'. בשל תנאי המחיה הקשים, נפטרה אשתו לילי בגטו ב-3 באוגוסט 1942 בגיל 48. עם חיסול הגטו, נשלח זיגפריד קליין באוגוסט 1944 למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נרצח.

## הנצחה
* מרכז הנוער קדימה בדיסלדורף נקרא על שמו של הרב זיגפריד קליין.
*רחוב החוצה את קזרננשטראסה במקום בו עמד בית הכנסת הגדול נקרא על שמו של זיגפריד קליין (Siegfried-Klein-Straße).

## הערות שוליים

קטגוריה:נספים במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:אסירים בגטו לודז'
קטגוריה:רבנים צבאיים
קטגוריה:רבנים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1882
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
אדוארד וולת'ול

**אדוארד קארי וולת'ול** (באנגלית: **Edward C. Walthall**; 4 באפריל 1831 – 21 באפריל 1898) היה גנרל בצבא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, ולאחר מכן סנאטור מטעם מדינת מיסיסיפי בתקופת השיקום.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
וולת'ול נולד בריצ'מונד שבווירג'יניה, ב־4 באפריל 1831. בשנת 1841 עבר עם משפחתו למיסיסיפי. הוא למד באקדמיית סנט תומאס בעיר הולי ספרינגס, שם למד משפטים, והוסמך לעריכת דין בשנת 1852. לאחר מכן עסק בעריכת דין בעיר קופיוויל. בשנת 1856 נבחר לתובע המחוזי של המחוז השיפוטי העשירי של מיסיסיפי, ובשנת 1859 נבחר מחדש לתפקיד.

### מלחמת האזרחים האמריקנית
עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית הצטרף וולת'ול לצבא הקונפדרציה בדרגת לוטננט ברגימנט הרגלים ה־15 של מיסיסיפי ב־27 באפריל 1861, וב־21 ביולי של אותה שנה קודם ללוטננט קולונל. הוא לחם בקרב מיל ספרינגס ב־19 בינואר 1862.
ב־11 באפריל 1862 נבחר לקולונל של רגימנט הרגלים ה־29 של מיסיסיפי, ולחם במצור על קורינת' ובמערכה במערב התיכון של הקונפדרציה. בנובמבר 1862 פיקד על אחת מחטיבות ארמיית טנסי, וב־13 בדצמבר מונה לבריגדיר גנרל.

וולתול פיקד על חטיבתו במערכת טולהומה, ונלחם בקרב צ'יקמוגה (19–20 בספטמבר 1863). הוא הצטיין בקרב מישנרי רידג', שם הוביל את חטיבתו במורד הרכס ועיכב את כוחות האיחוד כדי לאפשר לצבא הקונפדרציה לסגת. במהלך הקרב נפצע ברגלו ונשבה, אך שוחרר במהרה. מאוחר יותר נפצע שוב בקרב רסאקה במאי 1864.

בהמשך קודם למפקד דיוויזיה בצבאו של לוטננט גנרל אלכסנדר פ. סטיוארט, וקיבל דרגת מייג'ור גנרל זמנית ב־6 ביוני 1864. בקרב פרנקלין (30 בנובמבר 1864) נפצע שוב, לאחר ששני סוסיו נהרגו תחתיו, אך חזר לשירות במהרה.

הוא פיקד על נסיגת כוחותיו של הגנרל הוד לאחר התבוסה בקרב נאשוויל. במערכה על קרוליינה (תחילת 1865), שימש וולת'ול כמפקד הקורפוס השלישי של ארמיית טנסי תחת פיקודו של גנרל ג'וזף א' ג'ונסטון. ב־26 באפריל 1865 נכנע יחד עם צבאו לצבא האיחוד בבנט פלייס שבקרוליינה הצפונית, ושוחרר בערבות שבוע לאחר מכן.

### לאחר המלחמה
לאחר המלחמה חזר וולת'ול לעסוק בעריכת דין בקופיוויל. בשנת 1871 עבר לעיר גרנדה, שם המשיך בעבודתו עד 1885.

ב־1885 מונה לסנאטור מטעם המפלגה הדמוקרטית כדי למלא את מקומו של לוציוס למאר שהתפטר. לאחר מכן נבחר רשמית לתפקיד, ונבחר מחדש בשנת 1889. הוא כיהן בסנאט מ־9 במרץ 1885 ועד 24 בינואר 1894, אז פרש עקב בעיות בריאות. במהלך כהונתו שימש כיו"ר ועדת הצבא בסנאט (בקונגרס ה־53) וחבר בוועדת התביעות מתקופת המהפכה (בקונגרס ה־55).

ב־1895 נבחר מחדש לכהונה נוספת, וכיהן עד מותו בוושינגטון הבירה ב־21 באפריל 1898. טקס הלוויה נערך באולם הסנאט של ארצות הברית, והוא נקבר בבית העלמין הילקרסט בעיר הולי ספרינגס שבמיסיסיפי.

### הנצחתו
מחוז וולת'ול במיסיסיפי נקרא על שמו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:ריצ'מונד (וירג'יניה): אישים
קטגוריה:גנרלים בצבא הקונפדרציה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיסיסיפי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1831
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1898
יהושע פיינזינגר

**יהושע פיינזינגר** (בלועזית: **Joshua Feinsinger**; ה'תקצ"ח, 1838 – י"א באייר ה'תרל"ב, 19 במאי 1872) היה אחד מחשובי החזנים בליטא ובפולין במחצית הראשונה של המאה ה-19. נודע בקולו הטנורי יוצא הדופן, בכישרונו המוזיקלי ובסגנונו הלירי והחודר לבבות. בתקופתו נחשב לאחד מגדולי עולם החזנות בפולין, ויצירותיו לתקופת הספירה זכו לפרסום רב.

## קורות חייו
יהושע נולד בשנת 1839 בעיר פלונגיאן שבליטא, אז בתחומי האימפריה הרוסית להחזן המקומי אליעזר פיינזינגר, שחנכו וגדלו ברוח אורתודוקסית. אביו הבחין כבר בילדותו בכישרונו הגדול לנגינה ולשירה, לימדו תווי נגינה ואת יסודות המוזיקה, והכניסו כמשורר צעיר במקהלתו.

בשנת 1858 התקבל יהושע למשרתו הראשונה כחזן בעיר לונטשיץ שבפולין, ונשאר שם כשנתיים. לאחר מכן עבר לכהן בעיר קולו, ובעוד מקום שבפלך קליש, אך לא נשאר שם זמן רב. זמן קצר אחר כך נתקבל כחזן בבית הכנסת העירוני בעיר ולוצלבק, ושם נודע שמו ברבים. בתקופת כהונתו בעיר זו קנה לו פיינזינגר מוניטין רב, ויצירותיו החלו להתפרסם ברחבי פולין ומחוצה לה.

ב-1868 הוזמן לכהן כחזן בבית הכנסת העירוני בווילנה, לאחר שהחזן הנודע חיים וסרצוג עזב את העיר והתמנה לחזן בלונדון.

## יצירתו וסגנונו
פיינזינגר נחשב מראשי הכוכבים העולים בעולם החזנות בראשית המאה ה-19. הוא היה יודע נגן וירא אלוקים, ובשעתו "הרעיש את בתי הכנסת בפולין בניגוניו" ל"גאולות" שבין פסח לשבועות — "יקוש בעניו", "שביה עניה", "שכולה אכולה" ואחרות. ניגוניו הצטיינו ב"קמטים יהודיים" מקוריים ובפירוש מדויק של המילים.

## פטירתו
בחורף תרל"ב בעת ביקור שערך אצל אחיו בוולוז'ין, נענה לבקשת הרב המקומי, לשיר בבית העלמין את "אל מלא רחמים", ושם הצטנן, חלה במחלה קצרה ומותו אירע בבית החולים היהודי בברלין ב-19 במאי 1872. הוא בן כ-35 שנים בעת מותו. נקבר בבית הקברות היהודי בשונהאוזר אלה בברלין. והחזן המקומי אברהם גולדברג הקים, בסיוע חברים ועמיתים, מצבה למורה ולמאסטר הנערץ שלו, שעליה נחרתה הכתובת הבאה:

:

## מורשת
שמו של פיינזינגר נזכר בעדויות ככוהן בחזנות שהשפיע על התפתחות סגנון החזנות במזרח-אירופה. לחניו הועברו במסורת בבתי הכנסת בפולין וליטא ואף לאחר מותו נמשכה ההאזנה להם ולביצועיהם.

## להאזנה
*
*
*

## קישורים חיצוניים
* 
*אליהו זאלודקאווסקי, סקירה על פיינזינגר – "חזנים און חזנות", בתוך: "דער מארגען זשורנאל"⁩, 30 דצמבר 1928 
*אליהו זאלודקאווסקי, סקירה על פיינזינגר – "קולטור-טרעגער פון דער אידישער ליטורגיע" (1930) 
*
* 
*
*
*
*Izraelita⁩, 29 מאי 1868⁩ 

## הערות שוליים

קטגוריה:חזנים
קטגוריה:חזנים ליטאים
קטגוריה:וילנה: אישים
קטגוריה:מלחינים יהודים
קטגוריה:מלחיני קטעי חזנות
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:ילידי 1838
קטגוריה:נפטרים ב-1872
אנמה

[ממוזער|תצלום של "אנמה" טיפוסי מ[תקופת מייג'י]]
ממוזער|אנמה עיוור ואישה. בנוסף למוזיקאים, מתרגלי ה"אנמה" היו עיסוק פופולרי בקרב עיוורים עד להקמתם של מוסדות לחירשים ועיוורים בשנות ה-70 של המאה ה-19, מה שהעניק להם תחומי תעסוקה רחבים יותר.
**אָנְמַה** (ביפנית: **按|摩**) היא שיטת עיסוי יפנית מסורתית; המילה מתייחסת גם למטפלים באומנות זו. שיאצו מודרני נגזר ברובו מ"אנמה".

## היסטוריה
מקובל לראות את מקורו של ה"אנמה" מטכניקת "טְוֵויְנָה". טכניקות "טווינה" הגיעו ליפן בתקופת נארה (710–793 לספירה), יחד עם טכניקות אחרות של הרפואה הסינית המסורתית, ונהגו בבתי חולים בחסות הממשלה. "אנמה", כשיטה ייחודית, נוסדה בשנת 1320 על ידי אקאשי קאן איצ'י.
ממוזער|138x138 פיקסלים|העטיפה של "אנמה טביקי"
"אנמה" זכתה לפופולריות במאה השבע עשרה על ידי המטפל בדיקור סיני סוגיאמה ווייצ'י, ובערך באותו הזמן הופיעו הספרים הראשונים בנושא, כולל "אנמה טביקי" (按摩手引 – "מדריך אנמה") מאת פוג'יבאיאשי ריוהאקו (藤林良伯). אסכולת פוג'יבאיאשי היא הבסיס לאנמה המודרנית. "אנמה" (מעסים) היו לעיתים קרובות נוודים, התפרנסו מתפקידי עיסוי ניידים ושילמו עמלות למפנים אליהם. במאה התשע עשרה, דימוי ה"אנאמה" סבל במידה מסוימת מקשר עם אורח החיים המיתרני "האוקיו" של יפן העירונית, ובהמשך הוא נחשב פחות לתרפיה.

בתקופת מייג'י, הופעתה של הרפואה המערבית הפחיתה עוד יותר את בולטותה של ה"אנמה". רבות מהטכניקות שלה שולבו בשיאצו ובפרקטיקות עיסוי מערביות, אם כי המחקר על "אנמה" למטרות רפואיות נמשך באוניברסיטת טוקיו קיויקו. "אנמה" עדיין נהוגה באופן נפרד משיאצו ביפן, כאשר המטפלים מוסמכים על ידי מועצת הבריאות של המחוז המקומי שלהם.

## מתרגלים עיוורים
מאז ימי סוגיאמה, "אנמה" מקושרת באופן הדוק עם עיוורים. סוגיאמה, שהיה עיוור בעצמו, ייסד מספר בתי ספר לרפואה לעיוורים שלימדו פרקטיקה זו. בתקופת טוקוגאווה נחקקו צווים שהפכו את תרגול ה"אנמה" לנחלתם הבלעדית של עיוורים – נאסר על אנשים שאינם עיוורים לעסוק באומנות זו. כתוצאה מכך, ה"אנמה העיוורת" הפכה לדימוי פופולרי בתרבות היפנית. דבר זה נמשך גם בעידן המודרני, כאשר חלק גדול מהקהילה העיוורת היפנית ממשיכה לעבוד במקצוע.

במהלך כיבוש יפן על ידי בעלות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה, נאסר תרגול ה"אנמה" (יחד עם היבטים אחרים של התרבות היפנית המסורתית) על ידי הגנרל מקארתור. האיסור מנע מחלק גדול מקהילת העיוורים ביפן להתפרנס. הסופרת והפעילה למען זכויות עיוורים, הלן קלר, כשנודע לה על האיסור, התערבה בפני ממשלת ארצות הברית; בדחיפתה, האיסור בוטל.

בשנים האחרונות, הדמות הבדיונית של זטואיצ'י, הסייף העיוור, הביאה את מושג "האנמה העיוורת" לתודעת הציבור במערב. "אנמה עיוורת" משמשת בדרך כלל גם לאפקט קומי בקולנוע היפני .

## טכניקות
תרגול "אנמה" משתמש בטכניקות עיסוי נפוצות כגון לישה, שפשוף, הקשה וניעור. פעילויות אלו מכוונות לנקודות חיוניות ומרידיאנים ספציפיים בגוף. שבע הטכניקות המסורתיות הן: לחיצה/ליטוף, אחיזה/לישה, חיזוק, דחיסה, רטט, הקשה ו"מוזיקת ידיים". בנוסף, ישנן שיטות של דפיקות על הבטן ( – "אנפוקו"), שפותחה על ידי שינסאי אוטה במאה השבע עשרה. היא נחשבת לצורת עיסוי נמרצת למדי, עם תנועות אחיזה שמטרתן להגביר את זרימת הדם לשרירים ולרקמות העמוקות, וטכניקות אקופרסורה חזקות המיושמות באמצעות פרקי האצבעות. הטיפול מתבצע בדרך כלל דרך הבגדים, ולא ישירות על העור.

## הערות שוליים

קטגוריה:עיסוי
קטגוריה:יפן
לורנס ג. פול

**לורנס ג. פול** (באנגלית: **Lawrence G. Paull**; 13 באפריל 1938 – 10 בנובמבר 2019) היה מעצב אמנותי וארט דיירקטור אמריקאי. היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר עבור עבודתו בסרט "בלייד ראנר".

כמו כן הוא ידוע בעיקר בזכות עבודותיו בסרטים "בעקבות האוצר הרומנטי", "בחזרה לעתיד", "קוקון 2: החזרה", "הטורף 2", "תעצרו את העיר, אני רוצה לרדת!", "רק אתמול נולדה", "האקדח מת מצחוק ⅓33: העלבון האחרון" ו"הבריחה מלוס אנג'לס".

פול נולד בשיקגו ונפטר בקליפורניה בגיל 81.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מעצבים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1938
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
Organic Letters

***Organic Letters*** הוא כתב עת מדעי דו-שבועי שפיט, העוסק במחקר בכימיה אורגנית. הוא נוסד בשנת 1999 ומתפרסם על ידי האגודה האמריקנית לכימיה. בשנת 2014 עבר כתב העת למודל פרסום היברידי בגישה פתוחה. העורך הראשי המייסד היה עמוס סמית'. העורכת הראשית הנוכחית היא מריסה סי. קוזלובסקי. כתב העת ממוספר ומקוטלג ב: Science Citation Index Expanded, Scopus, Academic Search Premier, BIOSIS Previews, Chemical Abstracts Service, EMBASE, ו-MEDLINE.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי עת לכימיה
תיוליזה

**תיוליזה** היא תגובה עם תיול (R-SH) שמפרקת תרכובת אחת לשתיים. תיוליזה כוללת הוספת קואנזים A לאחד התוצרים. תגובה זו דומה להידרוליזה, הכוללת מים במקום תיול. תגובה זו נראית בחמצון β של חומצות שומן. דה-פולימריזציה של טאנינים מרוכזים באמצעות בנזיל מרקפטן כנוקלאופיל נקראת גם תיוליזה.מרכז|מסגרת|דוגמה לתיוליזה (תיול: CoA-SH)

## הערות שוליים

קטגוריה:תגובות התמרה
המוזיאון לתרבות יהודית בברטיסלאבה

**המוזיאון לתרבות היהודית בברטיסלבה** (**MŽK)** הוקם למטרת שימור וקידום התרבות והאמנות היהודית ברפובליקה הסלובקית, והוא חלק מ (ה-SNM), בחסות המדינה. המוזיאון פועל לאסוף, לתעוד ולהציג, פריטי יודאיקה, מסמכים, ציורים או חפצים הקשורים להיסטוריה היהודית.

## היסטוריה
המוזיאון היהודי הראשון בפרשוב, שהוא גם אחד הראשונים בסלובקיה, נפתח בשנת 1931 בבניין קומשט. המוזיאון נוסד על ידי יו"ר הקהילה הנאולוגית, המהנדס אינג' , וד"ר תאודור אוסטרליץ, בנו של הרב מאיר אוסטרליץ מפרשוב. במהלך מלחמת העולם השנייה, הופסקה פעילות המוזיאון.

מאחר שלא היה עניין בשיקום המוזיאון לאחר המלחמה, דאג אינג' ברקני להעברת האוסף של המוזיאון ל, שם נשמר האוסף עד לפירוק צ'כוסלובקיה.

לאחר שהוקמה סלובקיה כמדינה עצמאית, בשנת 1993, הוחזרו החפצים מהמוזיאון בפראג, והחל מ-25 בנובמבר נפתחה תערוכה קבועה של חלק מפריטי האוסף המכונה "אוסף ברקני", בבניין , בעזרת הנשים. האוסף מנוהל על ידי המוזיאון לתרבות היהודית, שהוא חלק מהמוזיאון הלאומי הסלובקי.

## מידע כללי
ממוזער|התערוכה המרכזית של המוזיאון נמצאת באחוזת ז'יגראי לשעבר ברחוב ז'ידובסקה 17.
המוזיאון לתרבות היהודית בברטיסלאבה נוסד בשנת 1993, כמחלקה במוזיאון הלאומי הסלובקי, בנושא התרבות היהודית. יחד עם מספר מוזיאונים נוספים המתמחים במיעוטים לאומיים החיים בסלובקיה, כחלק מהמדיניות החדשה לפיתוח התרבות הסלובקית כחלק מהמורשת הרב-תרבותית של אירופה, ובהמשך הפך למוזיאון עצמאי תחת ה-SNM. במאי 2009 התערוכה חודשה, ונפתחה מחדש.

האוסף של המוזיאון מכיל למעלה מ-7000 פריטים, חלקם פריטי יודאיקה יקרים, כמו פמוטי כסף, כתרים מגינים ואצבעות של ספרי תורה, וכן ציורים של אמנים ידועים כמו לורנס ויינר וקרל אנדרה ועוד, והוא מתאר את חיי היומיום והחגים היהודיים. מעל לכל, במוזיאון גם פריטי אוסף מתקופת השואה. אחד מהפריטים החשובים במוזיאון, הם כדים יקרי ערך מהשנים 1734 ו-1776, שהיו בשימוש החברה קדישא מהעיירה סניצה, שבמערב סלובקיה.

המוזיאון לתרבות יהודית נמצא ברחוב ז'ידובסקה (Židovská ulica) 17, ברטיסלאבה, בבית היחיד ששרד מהרובע היהודי ההיסטורי של ברטיסלאבה, הבית בסגנון הבארוק נבנה ב וחודש ב.

כיום המוזיאון מפעיל תערוכות קבע בארבע ערים סלובקיות:
בבית הכנסת בנייטרה – מוזיאון לזכר השואה, וגורל יהודי סלובקיה, בעזרת הנשים של בית הכנסת.
* ב  בפרשוב – בו מוצגת תערוכה קבועה של אוסף היודאיקה של ברקני, בעזרת הנשים.
* בבית הכנסת בז'ילינה – תערוכה קבועה בעיקר של תשמישי קדושה יהודיים.
* בבית הכנסת בטרנבה
בעתיד מתוכנן להקים תערוכות קבע נוספות בבנייני בתי כנסת ששופצו לאחרונה ברחבי סלובקיה.

ממוזער|תצוגה במוזיאון השואה בסרד
ב-26 בינואר 2016 נפתח בסרד  במקום בו היה מחנה הריכוז סרד, הקמת מוזיאון השואה ואתר ההנצחה בוצעה על ידי המוזיאון לתרבות יהודית, ובסיוע תקציבי מהממשלה. המוזיאון משמש גם כאנדרטה לזכר יהודי סלובקיה שנרצחו בשואה.

בנוסף לתערוכות הקבועות, המוזיאון, בשיתוף פעולה עם מוזיאונים אזוריים סלובקיים, מארגן גם תערוכות מיוחדות לקידום התרבות היהודית במקומות שהיו בעבר מרכזים של חיים קהילתיים יהודיים, במטרה להעלות את המודעות למורשת היהודית העשירה של סלובקיה.

המוזיאון גם מארגן תערוכות מחוץ לסלובקיה, המלמדות על המורשת היהודית העשירה של סלובקיה. הופעות רבות במדינות אירופה השונות, בארצות הברית ובישראל תרמו לשינויים במודעות לסלובקיה ולהקשר התרבותי האירופי שלה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אירופה: מוזיאונים בנושא יהדות
קטגוריה:ברטיסלאבה
קטגוריה:יהדות סלובקיה
קטגוריה:שואת יהודי סלובקיה
קטגוריה:ברטיסלאבה: מבנים
קטגוריה:יהדות ברטיסלאבה (פרשבורג)
לולאה תרמית

**לולאה תרמית** (באנגלית: **thermal loop**) היא תנועה של אוויר המונעת על ידי אוויר חם העולה בקצה אחד של הלולאה, ואוויר קר היורד בקצה השני, כך שנוצרת לולאת אוויר בתנועה מתמדת. ניתן להשתמש בה כדי לשלוט במדויק בטמפרטורה של אזור מסוים.  לולאות תרמיות מתרחשות גם בנוזלים.

לולאות תרמיות אינן תלויות בגודל. הן יכולות להתרחש במרחב קטן כמו חדר או במרחב גדול כמו חצי כדור גלובלי. תא הדלי הוא דוגמה ללולאה תרמית בקנה מידה גלובלי.

## הערות שוליים

קטגוריה:דינמיקה של נוזלים
קטגוריה:מטאורולוגיה
סאם

קטגוריה:שמות פרטיים
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות חיבה
המטה הצבאי המיוחד של נשיא הרפובליקה

**המטה הצבאי המיוחד של נשיא הרפובליקה** (בצרפתית: **État-major particulier du président de la Républiqu''e***, וב[[ראשי תיבות]]: *'EMP''') הוא הגוף הצבאי בצרפת האחראי לייעוץ ולסיוע לנשיא צרפת בתוקף תפקידו כמפקד העליון של הכוחות המזוינים של צרפת. המטה משמש גם גורם מקשר בין מוסדות הנשיאות ובין הכוחות המזוינים הצרפתיים, וממלא תפקיד מרכזי בהכנת החלטות ביטחוניות ואירועים ממלכתיים בעלי אופי צבאי.

## היסטוריה
שורשיו של המטה הצבאי המיוחד נעוצים במזכירות הכללית הצבאית של נשיאות הרפובליקה, שפעלה תחת הרפובליקה הרביעית והייתה מופקדת על נושאים צבאיים הקשורים למוסד הנשיאות. עם הקמת הרפובליקה החמישית בשנת 1958, עוגן מעמדו של המטה החדש בחוקת הרפובליקה ובצו נשיאותי מיום 7 בינואר 1959. סעיף 15 לחוקה קבע כי נשיא הרפובליקה הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים, והמטה הצבאי המיוחד הוגדר כגוף המסייע לו במילוי תפקיד זה.

בין תפקידיו הראשונים נכללה הכנת סדר היום של מועצת ההגנה, מתן ייעוץ לנשיא בענייני ביטחון וביטחון לאומי, ותיאום הפעילות בין מוסדות המדינה במצבי משבר צבאי.

בימי נשיאותו של שארל דה גול נבנה מבנהו הארגוני של המטה: בראשו עמד גנרל בדרגת קורפוס צבא (général de corps d’armée), בסיוע שני קצינים בדרגת גנרל ושמונה קצינים בכירים. בשנת 1969 הוסדר המבנה בצו רשמי שקבע כי המטה כולל, תחת סמכותו של קצין בדרגת גנרל, ארבעה קצינים בכירים: סגן לענייני חיל האוויר, סגן לענייני היבשה, סגן לענייני חיל הים וקומיסר של הצי.

## תפקידי המטה
המטה הצבאי המיוחד משמש גוף ייעוץ ישיר לנשיא בענייני ביטחון לאומי, הגנה וצבא. הוא אחראי על הכנת סדר היום של מועצת ההגנה והביטחון הלאומי, מספק הערכות מצב ודוחות על מוכנות הכוחות המזוינים, ומסייע לנשיא בקבלת החלטות הנוגעות למדיניות ביטחון, שימוש בכוח צבאי ויחסים אסטרטגיים עם מדינות אחרות.

בנוסף לתפקידיו הביטחוניים, המטה אחראי על ארגון הטקסים הצבאיים שבהם משתתף הנשיא, על טיפול בבקשות של עמותות וארגונים המבקשים חסות או פטרונות נשיאותית, ועל בחינת בקשות לעיטורים צבאיים.

## מבנה וארגון
בראש המטה עומד קצין בדרגת גנרל, הכפוף ישירות לנשיא הרפובליקה. תחתיו פועלים סגנים המייצגים את זרועות הצבא השונות – היבשה, האוויר והים – וכן קצין משפטי ויועצים לענייני משמעת, טכנולוגיה וביטחון גרעיני. עוזרי המחנה של נשיא הרפובליקה (Aides de camp) מסונפים באופן מסורתי למטה הצבאי, והם המלווים את הנשיא באירועים רשמיים ובנסיעות ממלכתיות. גם ראש השירות הרפואי של הנשיאות כפוף בדרך כלל למטה זה.

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיא צרפת
קטגוריה:צרפת: צבא וביטחון
משחקי חבר העמים 2022

**[[משחקי חבר העמים הבריטי|משחקי חבר העמים]] 2022** (באנגלית: The **2022 Commonwealth Games**; ידוע רשמית בתור **XXII Commonwealth Games** ומוכר גם כ-**Birmingham 2022**) היה אירוע ספורט רב-ענפי בין-לאומי ה-22 במספר לחברי חבר העמים, שהתקיים בברמינגהאם, אנגליה מ-28 ביולי עד 8 באוגוסט 2022.

הייתה זו הפעם השלישית שבה אירחה אנגליה את המשחקים.

## המשחקים
פדרציית משחקי חבר העמים (CGF) החליטה בתחילה שהעיר דרבן שבדרום אפריקה תארח את המשחקים. אולם מאוחר יותר כשהתברר שדרום אפריקה אינה עומדת בקריטריון התקציבי לאירוח, שונתה ההחלטה ב-21 בדצמבר 2017 שברמינגהאם תארח אותם.

## משתתפים ואתרים
במשחקים השתתפו ספורטאים מ-72 חברות התאחדות משחקי חבר העמים. כמקובל במשחקים ייצגו משלחות נפרדות את אנגליה, סקוטלנד וויילס.

המשחקים והאירועים הטקסיים בהם התקיימו ב-15 אתרים באזור מערב המידלנדס, 7 מתוכם בברמינגהאם עצמה.

טקסי הפתיחה והנעילה של המשחקים ותחרויות האתלטיקה נערכו באצטדיון אלכסנדר בעיר.

## ענפי ספורט
משחקי חבר העמים 2022 כללו 20 ענפי ספורט שונים הכוללים 24 דיסציפלינות ו-283 אירועים (המספר בסוגריים מציין את מספר התחרויות שנערכו באותו ענף):

## מדליות
ספורטאים מ-43 משתתפות זכו במדליות במהלך המשחקים. להלן טבלת המדליות של עשר המשתתפות המצליחות ביותר:

ביולי 2023 התגלה שחברת נבחרת הריצה של ניגריה, שזכתה במדליית זהב במירוץ שליחים 4X100 השתמשה בחומרים ממריצים אסורים. בהתאם לכך נשללה מדליית הזהב מהנבחרת, והועברה לנבחרת אנגליה, נבחרת ג'מייקה זכתה בכסף ונבחרת אוסטרליה בארד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי חבר העמים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: תחרויות ספורט
קטגוריה:2022 בספורט
קטגוריה:ברמינגהאם: ספורט
קטגוריה:2022 בממלכה המאוחדת
ליגת העל של אסוואטיני

**ליגת העל של אסוואטיני** (באנגלית: **Premier League of Eswatini**) היא ליגת הכדורגל הבכירה באסוואטיני. הליגה הוקמה רשמית בשנת 1971, ובה משתתפות נכון לעונת 2025/2026 16 קבוצות.

הליגה החלה כליגת חובבים, ובשנת 2014 הוחלט על מעבר הדרגתי לליגה מקצוענית, תהליך שהושלם בשנת 2022.

הליגה מנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל של אסוואטיני, הפועלת תחת חסותה של קונפדרציית הכדורגל האפריקאית (CAF).

קבוצת מבבנה היילנדרס היא המועדון המעוטר ביותר בליגה, עם 13 זכיות באליפות (מאז 1971). במקום השני מדורגת רויאל לאופרדס עם 8 אליפויות.

## מתכונת הליגה
נכון לעונת 2025/2026 משתתפות בליגה 16 קבוצות. הקבוצה המסיימת במקום הראשון זוכה באליפות ומעפילה למוקדמות ליגת האלופות האפריקאית. הקבוצות המסיימות במקומות 15 ו-16 יורדות לליגת המשנה – **הליגה הלאומית הראשונה**.

## אלופות הליגה

## הישגים לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר rsssf
* נתונים מאתר globalsport
* נתונים מאתר soccerway

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
אסוואטיני
קטגוריה:אסוואטיני: כדורגל
נשיא קונפדרציית המדינות של אמריקה

**נשיא קונפדרציית המדינות של אמריקה** (באנגלית: **President of the Confederate States of America**) היה ראש המדינה וראש הממשלה של מדינות הקונפדרציה שהתנתקו מארצות הברית אך לא זכו להכרה בין-לאומית. הנשיא היה הרשות המבצעת של הממשל הפדרלי והמפקד העליון של צבא הקונפדרציה.

סעיף II בחוקת מדינות הקונפדרציה העניק את הסמכות המבצעת של הקונפדרציה לנשיא. הסמכות כללה אכיפת חוקים, יחד עם אחריות למינוי בעלי תפקידים ברשות המבצעת, בדיפלומטיה, ברגולציה ובמערכת המשפט, וכן לחתימה על הסכמים עם מדינות זרות באישור הסנאט. בנוסף, הוסמך הנשיא להעניק חנינות, ולכנס או לפזר את שני בתי הקונגרס במצבים חריגים.

הנשיא נבחר בעקיפין על ידי העם באמצעות מועצת הבחירות לתקופת כהונה של שש שנים. ב-18 בפברואר 1861, ג'פרסון דייוויס הפך לנשיא הממשלה הזמנית, והיה האדם היחיד שכיהן בתפקיד זה. ב-22 בפברואר 1862, הוא הפך לנשיא הממשלה הקבועה וכיהן בתפקיד זה עד לקריסתה הצבאית של הקונפדרציה. ב-5 במאי 1865 הכריזה ממשלת הקונפדרציה על פירוק המדינה, ולאחר מכן דייוויס הפסיק לנסות לממש את סמכויותיו וחובותיו. לכן נחשב תאריך זה כיום פירוקה הרשמי של מדינות הקונפדרציה של אמריקה (ושל מוסד הנשיאות בה). דייוויס עצמו נתפס על ידי כוחות של חיל הפרשים של ארצות הברית חמישה ימים לאחר מכן.

## סמכויות וחובות
[ממוזער|פתק הצבעה בבחירות הקונפדרציה, [וירג'יניה, 6 בנובמבר 1861|ימין|248x248 פיקסלים]]
סמכויותיו החוקתיות של נשיא מדינות הקונפדרציה היו דומות לאלו של נשיא ארצות הברית. החוקה של מדינות הקונפדרציה מינתה אותו למפקד העליון של הצבא, הוא גם הוסמך להעניק חנינות והקלות על עבירות נגד מדינות הקונפדרציה. כמו כן, הוא הוסמך לחתום על אמנות; למנות נציגים דיפלומטיים, שופטים ופקידים אחרים של מדינות הקונפדרציה (כולל ראשי המחלקות) באישור הסנאט של מדינות הקונפדרציה; ולהדיח נציגים ופקידים. בעת פגרת הסנאט, הוא יכול למלא משרות פנויות אך לא למנות מחדש אנשים שנדחו בעבר על ידי הסנאט. הוא היה אמור לספק לקונגרס מידע, להמליץ על חקיקה, לקבל שגרירים ושרים ציבוריים אחרים, לוודא שהחוקים הפדרליים נאכפים כראוי, ולמנות את כל הקצינים בצבא ובצי של מדינות הקונפדרציה.

אחת הסמכויות שהיו לנשיא הקונפדרציה וששונה מזו של נשיא ארצות הברית הייתה סמכות הווטו על סעיפים ספציפיים, שלרוב ניתנה למושלים במדינות ארצות הברית. דייוויס לא השתמש בסמכות זו עד סוף המלחמה.

## בחירות ושבועה
ממוזער|טקס ההשבעה של ג'פרסון דייוויס בקפיטול במונטגומרי, אלבמה, 1861|269x269 פיקסלים
ב-9 בפברואר 1861, הקונגרס הזמני במונטגומרי בחר פה אחד בג'פרסון דייוויס לנשיא ואת אלכסנדר סטיבנס לסגן הנשיא. סטיבנס, שהיה נציג בקונגרס ממדינת ג'ורג'יה, הושבע ב-11 בפברואר ודייוויס הושבע ב-18 בפברואר. דייוויס וסטיבנס נבחרו ביום רביעי, 6 בנובמבר 1861, לקדנציה של שש שנים, כפי שנקבע בחוקה, וההשבעה התקיימה ליד פסל וושינגטון בכיכר הקפיטול ב-22 בפברואר 1862.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאים לפי מדינה לשעבר
קטגוריה:קונפדרציית המדינות של אמריקה
מארי (כפר)

**מארי** (בערבית: **ماري**) הוא כפר בלבנון הממוקם בדרום לבנון ומשתייך לערקוב.

## אטימולוגיה
משערים שמקור השם מארי הוא מילה ארמית - סורית שמשמעותה אדונים, רבנים ומנהיגים. שרידים עתיקים מתקופות שונות נמצאו באדמות הכפר.

## גאוגרפיה
הכפר מארי נכלל במחוז מנהלי בשם מחוז חאצביא בדרום לבנון. הכפר ממוקם כ-9 ק"מ מצפון לקיבוץ דן, כ-3 ק"מ מזרחית לעיירה אל-ח'יאם, וכ-114 ק"מ מהבירה ביירות.

נמצא בגובה 450 מטר מעל פני הים. זהו הכפר הדרומי ביותר בוואדי א-טיים, קרוב לנהר חצבאני. יש בו מספר מעיינות.

### כלכלה
תושבי הכפר מתפרנסים מגידולי זיתים, תאנים, ענבים, חיטה ובצל, וכן ייצור מן החי כגון חלב, מוצרי חלב, ביצים וסוגים שונים של עופות.

## אוכלוסייה
אוכלוסיית הכפר מונה כ-852 תושבים (2014), כולל 184 מצביעים, רובם דרוזים. המשפחות הבולטות ביותר בכפר הן:
* דרוזים: אבו חמאד, אבו דאוד, אבו אלאלא, אבו קמאר, אלבת'ש, אלחסבני, חממוד, דיאב, זרקאטה, זייוד, שרה, סמור, אלשרקאווי, שמס, עותמאן, אלאנצ, פיאד, קדסף, קדסף, ק'אסף.
* נוצרים: איברהים, חנה, חורי, סעדה, שתילה, סאפי, אסף.

קטגוריה:לבנון: יישובים
ליגת העל האריתראית

**ליגת העל של אריתריאה** (באנגלית: **Eritrean Premier League**) היא ליגת הכדורגל הבכירה באריתריאה. הליגה הוקמה רשמית בשנת 1994, ומשתתפות בה 9 קבוצות (נכון לעונת 2025).

עד קבלת העצמאות של אריתריאה בשנת 1993, שיחקו הקבוצות מהאזור במסגרת ליגת אתיופיה, ואף זכו בה מספר פעמים.

הליגה מנוהלת כיום על-ידי פדרציית הכדורגל של אריתריאה, הכפופה לCAF.

קבוצת רד סי היא המועדון המצליח ביותר באריתריאה, עם 14 זכיות באליפות. אחריה ניצבת קבוצת דנדן עם 10 אליפויות.

## מתכונת הליגה
נכון לעונת 2025 משתתפות בליגה 9 קבוצות. בסיום העונה הסדירה מתקיימים משחקי חצי הגמר ולאחריהם הגמר לקביעת האלופה.
## אלופות הליגה

## הישגים לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר rsssf

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
אריתריאה
קטגוריה:אריתריאה: כדורגל
א-ד'והיירה

**א-ד'והיירה** (בערבית: **الظهيرة**. בתעתיק לעברית: **א-ד'הירה**) הוא כפר בנפת צור שבמחוז דרום לבנון באזור דרום לבנון.

## גאוגרפיה
הכפר נמצא פחות מקילומטר מגבול ישראל–לבנון וכ-3 ק"מ צפונית לאדמית.

## דמוגרפיה
בשנת 2014 מוסלמים היוו 99.59% מהמצביעים הרשומים בא-ד'והיירה. 96.97% מהמצביעים היו מוסלמים סונים.

## הערות שוליים

קטגוריה:לבנון: יישובים
אפרים אביגדור ספייזר

**אפרים אביגדור ספייזר** (באנגלית: **Ephraim Avigdor Speiser**; 24 בינואר 1902 – 15 ביוני 1965) היה היסטוריון, מזרחן, בלשן ואשורולוג יהודי-אמריקאי יליד פולין. הוא התפרסם בעיקר בשל גילויו את האתר העתיק של תבה ע'אורא בשנת 1927 ואף פיקח על החפירות שם בשנים 1031–1938.

## ביוגרפיה
### שנותיו הראשונות
ספייזר נולד ב-24 בינואר 1902 בעיירה Skalat בגליציה (היום בשטח אוקראינה). למד בגימנסיה הקיסרית של למברג שבאוסטריה (כיום לבוב), וסיים את לימודיו ב-1918 בקולג' למברג. לאחר מכן היגר לארצות הברית שם המשיך את לימודיו, וב-1923 קיבל תואר שני מאוניברסיטת פנסליבניה ושנה לאחר מכן תואר דוקטור ממכללת דרופסי. ב-1926 קיבל אזרחות אמריקאית.

בשנת 1926, זמן קצר לאחר שהפך לאזרח אמריקאי, זכה ספייזר במלגת גוגנהיים, שנועדה לתמוך במחקרו על ממלכת מיתני והחורים – קבוצה אתנית קדומה בצפון מסופוטמיה. מומחיותו בשפה החורית, שבה נמנו רק שני חוקרים בארצות הברית באותה תקופה, הקנתה לו את ההכרה האקדמית המוקדמת. בשנת 1928, במהלך חפירות ארכאולוגיות במזרח התיכון, גילה ספייזר את האתר טפה גאורה (הידוע גם כ"התל הגדול"), שבו נחשפו ממצאים חשובים מהתקופה החורית. מחקריו תרמו רבות להבנת ממלכת מיתני ולפענוח השפה החורית.

#### קריירה
במהלך מלחמת העולם השנייה היה ספייזר ראש מחלקת המזרח הקרוב של המשרד לשירותים אסטרטגיים בענף המחקר והניתוח. בשנת 1962 סייע בכתיבת ספר תורה חדש במסגרת סדרת "Anchor Bible" שהפך לתרגום הראשון לאנגלית ישירות מהטקסט העברי המסורתי. הוא גם היה חלק מצוות של מלומדים קתולים, פרוטסטנטים ויהודים מובילים שעבדו על "תרגום העוגן" של התנ"ך. מסירותו של ספייזר למחקר ביותר מדיסציפלינה אחת הוכרה על ידי האוניברסיטה ב-1964, כאשר הוא מונה לפרופסור של האוניברסיטה, תואר בו החזיקו רק חמישה מחברי הסגל של האוניברסיטה באותה תקופה.

במהלך הקריירה שלו זכה ספייזר באותות כבוד ופרסים רבים, כולל פרס המועצה האמריקאית לחברות מלומדות על הישגים מחקריים יוצאי דופן וכן פרס הקהילה של פדרציית הסוכנויות היהודיות לשנת 1965. הוא נפטר ב-15 ביוני 1965, כמה שעות לפני שקיבל את הפרס האחרון.

## מספריו
* **ההיסטוריה של עם ישראל – כרך א: בשחר הציוויליזציה**, הוצאת א. פלאי, עם עובד ה'תשמ"ב.
* **The Most Fateful commencement in history**. הוצאת Hebrew Teachers College Press, 1959.
* **Excavations at Temp Gawra**, הוצאת אוניברסיטת פנסליבניה, 1935-1950.
* **Studies in the history of science**, 1941-1946.
* **Southern Kurdistan in the Annals of Ashurnasirpal and today**. הוצאת American Schools of Oriental Research.  1926.
* **Genesis**. הוצאת N.Y : Doubleday. שנת 1964.
* **Mesopotamian origins : the basic population of the Near east**. הוצאת אוניברסיטת פנסליבניה, 1930.
* The United States and the Near East. הוצאת אוניברסיטת הרווארד. קיימברדיג'. 1950.

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מאוקראינה לארצות הברית
קטגוריה:אשורולוגים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1965
אליס תאודורסקו מאווה

**אליס אלכסנדרה תאודורסקו מאווה** (**Alice Alexandra Teodorescu Måwe**, נולדה ב-2 במאי 1984) היא פוליטיקאית רומנית-שוודית, משפטנית לשעבר בארגון היזמים השוודים Företagarna ופרשנית ליברלית-שמרנית בנושאים חברתיים ופוליטיים. מאז 2024 היא חברת הפרלמנט האירופי. ידועה בתמיכתה בישראל.

## ראשית חייה
תאודורסקו נולדה בבוקרשט, רומניה. היא למדה באקדמיית סטור (Sture), תוכנית הכשרה לצעירים המנוהלת על ידי מכון המחקר הליברלי טימברו.

## קריירה
לאחר שסיימה את הכשרתה המשפטית, היא עבדה כמתמחה במשרד בריסל של התאחדות היזמות השוודית ולאחר מכן הפכה לאסטרטגית תקשורת בעיתון. היא גם עבדה ככותבת מערכת בעיתונים, ביניהם Barometern באוסקרשהאם ו-Gotlands Allehanda. בשנת 2009 היא ייסדה רשת נשים בשם "En plats i himlen för kvinnor som hjälper varandra (מקום בגן עדן לנשים שעוזרות זו לזו)".

תאודורסקו ביקרה את מכסות המגדר בדירקטוריונים של תאגידים ודגלה במדיניות שוויון המבוססת על אינדיבידואליזם ולא על קולקטיביזם. היא גם כתבה על אינטגרציה וחינוך. בפברואר 2014 היא משכה תשומת לב רבה כשקראה לעימות בתוכנית P1 Debatt בערוץ 1 של רדיו שוודיה, לצורך הגדרה ברורה של המונח "גזענות" והטילה ספק האם גזענות בשוודיה היא מבנית. לטענתה, הגיע הזמן לדיון מעמיק יותר, פחות דוגמטי ומקוטב בנושא. במהלך שבוע אלמדלן ביוני ויולי 2014, עלי אסבאטי סירב ללחוץ את ידה של תאודורסקו לאחר עימות בשידור חי בין השניים לאחר דיון על גזענות בשוודיה. לאחר העימות, גם תאודורסקו וגם אסבאטי ספגו ביקורת על כך שלא התחשבו בדעותיהם זה של זה. במאמר דעה שפורסם לאחר מכן ב-Svenska Dagbladet, התלוננה תאודורסקו על מה שראתה כיחס מקל כלפי מפלגת הירוקים מצד העיתונות.

בשנת 2019 נישאה תאודורסקו לפסנתרן הנריק מאווה בקתדרלת לונד, ולאחר מכן אימצה גם את שם משפחתו.

תאודורסקו מאווה התמודדה על תפקיד לפרלמנט האירופי מטעם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית בבחירות לפרלמנט האירופי בשנת 2024. היא החליפה את שרה סקיטדל כמנהיגת המפלגה בבחירות. היא נבחרה לפרלמנט כנוצרית-דמוקרטית היחידה ונכנסה לתפקידה ב-16 ביולי 2024.

במהלך מלחמת חרבות ברזל., תאודורסקו מאווה נקטה עמדה פרו-ישראלית מובהקת בדיון הציבורי בשוודיה. בשנת 2024 היא הציעה שכל אחד, ובמיוחד מהגרים מהלבנט שהופכים לאזרחי שוודיה, חייב להכיר בקיומה של ישראל כמדינה. בראיון לטלוויזיה השוודית אמרה: "רבים מאלה שמשתתפים ב'חיבוק חמאס' בהפגנות אלה אינם תומכים בערכים אחרים שאנו מקבלים כמובן מאליו בהקשר השוודי", את המפגינים למען פלסטין החופשית כינתה "נאצים שמאלניים מודרניים".

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משפטנים רומנים
קטגוריה:בוקרשט: אישים
קטגוריה:ילידי 1984
ווקר ברוק

**ווקר ברוק** (באנגלית: **Walker Brooke**; 25 בדצמבר 1813 – 18 בפברואר 1869) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כנציג ממדינת מיסיסיפי בקונגרס הזמני של מדינות הקונפדרציה בשנים 1861–1862. בנוסף, כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מיסיסיפי בין השנים 1852–1853.

## ביוגרפיה
ווקר ברוק נולד ב־25 בדצמבר 1813 במחוז קלארק שבווירג'יניה, והיה בנם של האמפרי ברוק ושרה ווקר פייג'. הוא למד בבתי הספר הציבוריים בריצ'מונד, וירג'יניה ובג'ורג'טאון, וושינגטון די. סי., ובצעירותו עבד כמורה. בשנת 1835 סיים את לימודיו באוניברסיטת וירג'יניה שבשארלוטסוויל, למד משפטים, הוסמך לעריכת דין בשנת 1838 והחל לעסוק במקצוע בלקסינגטון, מיסיסיפי. בשנת 1848 היה חבר בבית הנבחרים של מיסיסיפי, ובשנים 1850 ו־1852 היה חבר בסנאט של המדינה.

ברוק נבחר מטעם המפלגה הוויגית לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את מקומו של הנרי פוט שהתפטר, וכיהן מ־18 בפברואר 1852 ועד 3 במרץ 1853. הוא לא התמודד מחדש, וחזר לעסוק בעריכת דין.

בשנת 1857 עבר לעיר ויקסברג והמשיך לעסוק בעריכת דין. בשנת 1861 כיהן כציר בוועידת הפרישה של מיסיסיפי. באותה שנה נבחר לחבר בקונגרס הזמני של מדינות הקונפדרציה מטעם מיסיסיפי, ושירת שם במשך שנה אחת. לאחר מכן מונה לחבר בבית הדין הצבאי הקבוע של הקונפדרציה.

הוא מת מחנק ב-18 בפברואר 1869, לאחר שניסה לבלוע צדפה גדולה במיוחד במסגרת "הימור ידידותי".

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיסיסיפי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1813
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1869
קהילת יהודי מיין

**קהילת יהודי מיין** (באנגלית: **Maine Jews**) היא קהילה יהודית אשכנזית המתגוררת במיין, מדינה בארצות הברית. יהודים רבים היו שותפים להקמתה של מיין לאורך המאה ה-19. רובם היגרו מגרמניה לפורטלנד, העיר הגדולה ביותר במיין.

## היסטוריה
היהודי הראשון שהיגר למיין היה סוסמן אברמס ב-1785. אברמס, שבמקור הגיע מהמבורג, גרמניה, התיישב לראשונה בעיר וולדוברו שבמיין. מאז, עוד יהודים עלו מאזור גרמניה. למשל, גרמנים יהודים התיישבו בעיר לואיסטון-אובורן ב-1865 ושם עסקו בסחר, ויהודים נוספים התיישבו בבנגור שבמיין ב-1829. הקהילות היהודיות החלו להקים בתי כנסת כבר ב-1849.

נכון ל-2019, 22,600 יהודים מתגוררים במיין, והם מפוזרים לאורך מספר ערים במדינה.

## קהילות
### לואיסטון-אובורון
יהודים רבים במיין מתגוררים בעיר לואיסטון-אובורן שבמיין. הקהילה הקימה בעיר בתי כנסת ורבים בה היו שותפים להקמת הארגון "המרכז לקהילה היהודית בצפון אמריקה" (Jewish Community Centers Association of North America) .

### באת'
בסוף המאה ה-19, יהודים רבים היגרו לערי באת' שבמיין. לקהילה יש ארגון יהודי רפורמי הנקרא "קהילת בית ישראל" (Beth Israel Congregation).

## יהודי מיין
* ויליאם כהן – פוליטיקאי אמריקאי ממוצא יהודי, שכיהן כמזכיר ההגנה של ארצות הברית בתקופת כהונת הנשיא ביל קלינטון, בין השנים 1997–2001.
* לינדה לאבין – הייתה שחקנית וזמרת יהודייה-אמריקאית. בעלת שש מועמדויות לפרס טוני.

## דמוגרפיה

## קישורים חיצוניים
* Documenting Maine Jewry ("מתעדים את יהדות מיין")

## הערות שוליים

מיין
קטגוריה:מיין
אן פלטשר

**אן פלשטר** (באנגלית: **Anne Fletcher**; נולדה ב-1966) היא במאית ורקדנית אמריקאית.

## ביוגרפיה
פלטשר נולדה בדטרויט ועד שסיימה את התיכון גרה עם משפחתה בפרברים של מישיגן, היא החלה ללמוד ריקוד בסטודיו מקומי.

היא הכירה את אדם שנקמן ב-1990 כששניהם שימשו כרקדנים בטקס האוסקר ולאחר מכן לקח אותה שנקמן לשמש כעוזרת כירואוגרפית בהפקות שלו.

היא הופיעה כרקדנית בסרטי הקולנוע הפלינטסטונס, המסכה, פצצה על טנק וקספר. ב-2006 יצא סרטה הראשון כבמאית סטפ אפ, סרט נעורים על אקדמיה לריקוד. ב-2008 ביימה את הקומדייה 27 שמלות.

ב-2009 ביימה את הסרט ההצעה אודות מנהלת בהוצאת ספרים ילידת קנדה העומדת להינשא לעובד שלה על מנת שתתארך אשרת השהייה של בארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:במאיות קולנוע אמריקאיות
קטגוריה:כוריאוגרפיות אמריקאיות