open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
כוכב לכת מימן-אוקייני

**כוכב לכת מימן-אוקייני** או **כוכב לכת "מימנוס"** (הלחם לא רשמי של "מימן" ו"אוקיינוס") הוא סוג משוער של כוכב לכת שבו מצויים אוקיינוסים של מים מתחת למעטפת אטמוספירית עשירה במימן. בקרב חוקרים רבים, מקובל להניח שכוכבי לכת מסוג זה עשויים לספק תנאים התומכים בקיום חיים.

## הגדרה
**כוכב לכת מימן-אוקייני** הוא מושג המתאר קבוצה תאורטית של כוכבי לכת שבהם שכבת אוקיינוסים עמוקים של מים מצויה מתחת לאטמוספירה דחוסה ועשירה במימן. שילוב אשר מדגיש את שני הרכיבים המרכזיים המעצבים את אופיים של כוכבי לכת מסוג זה. שילוב בין מעטפת אטמוספירית בעלת מימן לבין מאגרי מים גדולים יוצר תנאים שעשויים להיות יציבים לאורך זמן לתמיכה בקיום חיים, ולכן הם נחשבים מועמדים בחיפוש אחר סביבות המסוגלות לספק תנאים לקיום חיים בכוכבי לכת. כוכבי לכת מסוג זה, בדרך כלל נתפסים כגדולים וכמאסיביים יותר מכדור הארץ. נכון לשנת 2023, אין כוכבי לכת מימן-אוקייניים שקיומם אושר באופן חד-משמעי, אך במשימת קפלר זוהו רבים שמסווגים כמועמדים.

## היסטוריה
המונח באנגלית "**Hycean Planet**" נטבע בשנת 2021 על-ידי צוות חוקרי כוכבי לכת מאוניברסיטת קיימברידג'. זהו הלחם של המילים "hydrogen" ו-"ocean", ומשמש לתיאור עולמות שלפי ההשערה מכילים אוקיינוסים רחבים ומתאפיינים באטמוספירה עשירה במימן. לפי המודלים הקיימים, כוכבי לכת מימן-אוקייניים עשויים להיות נפוצים במיוחד סביב ננסים אדומים, ונחשבים יעדים בחיפוש אחר חיים מחוץ למערכת השמש. השימוש הראשון במונח הופיע במאמר שפורסם ב-The Astrophysical Journal ב-31 באוגוסט 2021.

בשנת 2023 טלסקופ החלל ג'יימס וב בחן כוכב לכת חוץ-שמשי בשם K2-18b ומצא עדויות לקיומה של אטמוספירה המתאימה לכוכב מימן-אוקייני וכן לרמזים לקיומו של דימתיל סולפיד, מולקולה הנחשבת פוטנציאלית כסמן ביולוגי.

## ראו גם
* K2-18b
* כוכב לכת חוץ-שמשי

## לקריאה נוספת
* איתי נבו, *[https://davidson.org.il/read-experience/sciencenews/no-dms-on-k218b/ סימני החיים החוצניים מתפוגגים]*, מכון ויצמן למדע.
* עודד כרמלי, אסטרונומים: *[https://www.space.gov.il/news-space/134731 מצאנו ראיות ראשוניות לקיומם של חיים פשוטים מחוץ לכדור הארץ]*, סוכנות החלל הישראלית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:2021 במדע
קטגוריה:חיים מחוץ לכדור הארץ
קטגוריה:כוכבי לכת חוץ-שמשיים
יערה זקס (אוצרת)

**יערה זקס** (נולדה ב-27 באפריל 1986) היא יזמית ואוצרת אמנות ישראלית. מתמחה ב"תערוכות פופ אפ" המתקיימות לזמן קצר, החל ממספר ימים ועד כמה חודשים.

## ביוגרפיה
זקס היא אוצרת, יזמית אמנות ומפיקה של תערוכות אמנות אימרסיביות ו-site-specific. בגיל 20 הקימה בוטיק אופנה בגן החשמל עם קרן מולד בתל אביב, ובהמשך יזמה יחד עם יונתן טרוים שוק למעצבים תעשייתיים ולמעצבי פנים. בתקופה זו הייתה שותפה להקמת אחד מאתרי הסחר האלקטרוני הראשונים בישראל, לאקי פיפל. זקס למדה תקשורת חזותית בבית הספר מנשר לאמנות במשך כשנתיים, ניהלה עסק בלונדון, והייתה מעורבת בניהול הלייבל של המוזיקאי אסף אבידן.

לאחר שהות באירופה, שבה נחשפה לתרבות הפופ-אפ ואמנות הרחוב, יזמה את Pop-Up Museum TLV, תערוכת אמנות אימרסיבית שנערכה בבנייני מגורים שעמדו לפני הריסה בתל אביב, בשיתוף חברת הנדל״ן אנשי העיר ונוי שי. בהמשך יזמה, אצרה והפיקה את Imperial Hotel Wonderland, תערוכה אימרסיבית רחבת היקף בתוך מלון אימפריאל בתל אביב, בשיתוף קבוצת אימפריאל. את התערוכות Work Off Art ואת The Spark יזמה, אצרה והפיקה באופן עצמאי במפעל טרה הישן ברחוב יגאל אלון בתל אביב. עבודתה מתאפיינת ביזמות עצמאית ובהובלה מלאה של התהליך האמנותי וההפקתי, תוך מתן במה ליוצרים צעירים ורב-תחומיים.

במהלך פעילותה הגיעו לתערוכות שיזמה, אצרה והפיקה למעלה מ-500,000 מבקרים, והציגו בהן יותר מ-650 אמנים מתחומי האמנות, העיצוב והמדיה השונים. זקס נחשבת לחלוצה בישראל בפיתוח מודל של תערוכות אמנות אימרסיביות ו-site-specific במבנים קיימים שאינם מוסדות אמנות מסורתיים, ובהם בנייני מגורים, מלון ומפעל תעשייתי, והפיכת מבנים זמניים לפלטפורמות תרבותיות רחבות-היקף הפתוחות לקהל הרחב

ב-2025 נבחרה זקס לרשימת הנשים המובילות של כלכליסט, כהכרה על תרומתה המתמשכת לתחום האמנות והתרבות בישראל ועל פיתוח מודלים חדשניים של תערוכות אמנות אימרסיביות ו-site-specific במרחב העירוני.

## תערוכות פופ-אפ
2019 – Pop-Up Museum TLV, בניין מגורים בן 15 דירות, רחוב קליי, תל אביב

2020 – Pop-Up Museum TLV, בניין מגורים, רחוב כצנלסון, תל אביב

2022 – Pop-Up Museum TLV, בניין מגורים, רחוב פנקס, תל אביב

2023 – IMPERIAL HOTEL WONDERLAND, מלון אימפריאל, תל אביב

2023 – Utopia – IMPERIAL HOTEL WONDERLAND, מלון אימפריאל, תל אביב

2024 – The Art of Dreaming, מתחם שרונה, תל אביב

2024 – Utopia – IMPERIAL HOTEL WONDERLAND, מלון אימפריאל, תל אביב

2024 – WORK OFF ART, המפעל הישן של טרה, רחוב יגאל אלון, תל אביב

2025 – THE SPARK, המפעל הישן של טרה, רחוב יגאל אלון, תל אביב

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אוצרות ישראליות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
לאומנות תחייתית

**לאומנות תחייתית** (**Palingenetic ultranationalism**) היא הגדרה של "פשיזם אמיתי" שהוצעה על ידי התאורטיקן הפוליטי רוג'ר גריפין. המונח נטבע לראשונה על ידי גריפין בספרו משנת 1991 "טבע הפשיזם". אלמנט מרכזי הוא האמונה שניתן להגדיר פשיזם על פי מה שגריפין מציג בספרו כמיתוס הליבה האמיתי של הפשיזם, דהיינו הצורך במהפכה חברתית שתתרחש תחילה לפני ש"לידה מחדש לאומית", פליגנזה, תוכל להתרחש.

גריפין טוען כי הסינתזה הייחודית של פלינגנזה, פופוליזם ואולטרה-לאומיות מבדילה את הפשיזם מפרה-פשיזם ואידאולוגיות לאומיות סמכותניות אחרות. הוא טוען שזהו "המינימום הפשיסטי" שבלעדיו, על פי הגדרתו, לא יכול להיות "פשיזם אמיתי". גריפין עצמו מתאר את הפשיזם כפילוסופיה פוליטית הבנויה על "ההיגיון המיתי המעוות" של הרס, אשר הפשיסט מאמין שתלווה אותו בצורה כלשהי של לידה מחדש פוליטית.

## היסטוריה
הרעיון הועלה לראשונה בספר משנת 1991 "טבע הפשיזם" והורחב במאמר "בימוי התחייה של האומה: הפוליטיקה והאסתטיקה של הביצוע בהקשר של לימודי פשיזם" בכרך משנת 1994 "פשיזם ותיאטרון: הפוליטיקה והאסתטיקה בעידן הפשיזם". התיאוריה של גריפין על "פשיזם אמיתי" היא התפתחות פילוסופית עדכנית ואינה מוצהרת במפורש בחיבורים פוליטיים קודמים על פשיזם, כמו ב"דוקטרינת הפשיזם" של מוסוליני ואחרים. בעוד שעבודות מוקדמות יותר מתארות את רעיון הפשיזם כ"מהפכני", הן אינן מציינות "מהפכה" כמבשר הכרחי לפשיזם.

גריפין טוען כי הפשיזם משתמש ב"מיתוס הפליגנטי" כדי למשוך המוני מצביעים גדולים שאיבדו את אמונתם בפוליטיקה ובדת המסורתית, בכך שהוא מבטיח להם עתיד טוב יותר תחת שלטון פשיסטי. הבטחה זו אינה ניתנת אך ורק על ידי פשיסטים: אידאולוגיות פוליטיות אחרות משלבות גם כמה היבטים פליגנטיים בתוכניות המפלגתיות שלהן, שכן פוליטיקאים כמעט תמיד מבטיחים לשפר את המצב. תנועות רדיקליות יותר רוצות לעיתים קרובות להפיל את הסדר הישן, שהפך מנוון וזר לאדם הפשוט. הריסה עוצמתית ואנרגטית זו של הדרכים הישנות עשויה לדרוש צורה כלשהי של מהפכה או קרב, אשר, עם זאת, מוצגים כמפוארים והכרחיים. תנועות כאלה משוות אפוא את העבר (הקרוב) עם העתיד, המוצג כלידה מחדש של החברה לאחר תקופה של ריקבון ואומללות. ייתכן שהמיתוס הפליגנטי יכול גם לייצג חזרה לתור זהב בהיסטוריה של המדינה, כך שהעבר יוכל לשמש כמדריך לעתיד טוב יותר, עם משטר נלווה שדומה למשטר ריאקציונרי באופן שטחי. הפשיזם מבדיל את עצמו בכך שהוא האידאולוגיה היחידה המתמקדת מאוד במהפכה במיתוס שלו, או כפי שגריפין מנסח זאת:

דרך כל זה, יהיה מנהיג גדול אחד שיילחם בנציגי המערכת הישנה בתמיכת העם. באוטופיה הפשיסטית, כביכול תופיע מסה אחת של אנשים שיש להם מטרה אחת בלבד: ליצור את עתידם החדש. תנועה פשיסטית כזו תהיה באופן אידיאלי בעלת אמונה אינסופית בגיבור המיתולוגי שלה, שיעמוד על כל מה שהתנועה מאמינה בו. על פי אידאולוגיה אוטופית זו, תחת הדרכתו של מנהיגם, המדינה תקום כעוף החול מאפר השחיתות והניוון.

נטען כי לאונל-אנרכיזם הוא אידאולוגיה פוליטית סינקרטית שפותחה בשנות ה-90 על ידי פוזיציוניסטים לשעבר של ה"שלישית" כדי לקדם "אולטרה-לאומיות פליגנטית חסרת מדינה".

## ראו גם
* תאוריית הקשר על ההחלפה הגדולה
* ריאקציה (אידאולוגיה)
* רוואנשיזם

## קישורים חיצוניים
* "מודרניות, מודרניזם ופשיזם: 'סינתזה מחודשת של Mazeway'"
* "בימוי לידתה מחדש של האומה" (PDF)

## הערות שוליים

קטגוריה:תאוריות במדע המדינה
קטגוריה:פשיזם
קטגוריה:אנתרופולוגיה
רבקה סקר

**רבקה סקר** היא אספנית אמנות, יזמת ושופטת במיזמים הקשורים באמנות ישראלית, מכהנת כיו"ר סותבי'ס ישראל, ומייסדת ויו"ר הדירקטוריון של ארטיס.
## ביוגרפיה
סקר נולדה בתל אביב, ישראל. היא בעלת תואר ראשון בכלכלה ותולדות האמנות מאוניברסיטת חיפה. היא בעלת תואר שני בתכנון ערים מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, חיפה.

## קריירה
ממוזער|רבקה סקר במעמד הענקת פרס צילה ירון.
בשנת 1982 הצטרפה סאקר לסותבי'ס והקימה את משרד סותבי'ס הראשון בישראל. בשנת 2006 מונתה סקר ליו"ר סותבי'ס ישראל. סקר מכהנת כחברת דירקטוריון בסותבי'ס אירופה. בשנת 2004 יזמה וייסדה סקר את ארטיס, ארגון אמריקאי ללא מטרות רווח לתמיכה באמנים וליצירת הזדמנויות לחשיפה שלהם. הסניף הישראלי של ארטיס מסייע לתמוך בפרויקטים של אמנים ישראלים, ביניהם יעל ברתנא, בארי פרידלנדר, סיגלית לנדאו ועוד. ארטיס בישראל פועל למען הרחבת המודעות הבינלאומית לאמנות עכשווית מישראל, באמצעות תוכניות והפעלת מנגנוני תמיכה לאמנים, אוצרים בינלאומיים ותערוכות בינלאומיות אשר מציגות אמנות מישראל. בין הבוגרים אשר קיבלו מלגה זו בעבר: גיא בן נר, אוהד מרומי, מיקה רוטנברג, תמי בן תור, אורי ארן, רונה יפמן, עינת אמיר, גלעד רטמן, ליאור שביל, נעמה צבר. ארטיס מגייסת את תקציבה השנתי ללא מימון ממשלתי הודות לנדיבותם של יחידים וקרנות החולקים את ערכי הארגון. תמיכה נדיבה ניתנת על ידי מועצת המנהלים של ארטיס, קרן הפילנתרופיה של משפחת צ'ארלס ולין שוסטרמן, קרן משפחת פוקסמן ו-Bollag Guggenheim AG.
סקר מכהנת בהנהלות של מוסדות תרבות שונים, ביניהם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, המרכז לאמנות עכשווית תל אביב, CCA תל אביב-יפו, איגוד האמנויות הדקורטיביות בישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, חוג ידידות וידידי מרכז אמנויות ישראל בפקולטה לאומנויות, באוניברסיטת תל אביב. סקר חברה בחבר הנאמנים של האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. היא גם יו"ר משותפת של "כאן ועכשיו", ועדה לרכישת אמנות ישראלית עבור מוזיאון ישראל. בשנת 2013 נבחרה סקר לאחת מעשרת האנשים המשפיעים ביותר בסצנת האמנות בישראל על ידי הארץ.

סקר היא יזמת בעולם האמנות הישראלי ונחשבת כאחת הבולטות והחזקות בתחום. סקר נמנית עם צוות יוזמותיו והוגותיו של Art TLV, אירוע אמנות בינלאומי רחב היקף שאמור היה להתקיים כבר לפני כמה שנים, אבל בעקבות מלחמת לבנון השנייה, ב-2006 נדחה האירוע והתקיים רק ב-2008. סקר יושבת בראש ועדת שיפוט של פרס צילה ירון יחד עם מירה לפידות ואבי לובין ובועדות פרסי אמנות רבים.

סקר היא מאספניות האמנות הישראלית הגדולות. רבקה סקר ובן זוגה עוזי צוקר, הם מהדמויות הדומיננטיות אך צנועות, בשוק האמנות הישראלי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:נדבנים ישראלים
קטגוריה:נדבניות ישראליות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנכ"ליות ישראליות
קטגוריה:אספני אמנות ישראלים
קטגוריה:יזמות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
ליהיא נחמני

**ליהיא נחמני** (נולדה ב־18 באוגוסט 1998) היא מפיקה ישראלית, זוכת פרס אופיר לשנת 2025 על הפקת הסרט הקצר "התה של דליה מטיל צל על הר פוג'י" בשיתוף עם במאי הסרט אורן גרנר. נחמני משמשת מפיקה בפועל בחברת "דרומהפקות" ומעורבת בהפקת סרטים עלילתיים ודוקומנטריים.

## ביוגרפיה
נחמני גדלה באשקלון ולמדה במקיף החקלאי כפר סילבר. בשנת 2018, התגייסה לצה"ל ושירתה בגלי צה"ל. לאחר שחרורה, החלה ללמוד במכללה האקדמית ספיר, שם השלימה תואר ראשון באומנויות הקול והמסך. במהלך לימודיה זכתה במלגת הצטיינות מטעם קרן לוקסמבורג למצוינות בתחום הקולנוע, והשתתפה בהפקת סרטי סטודנטים שהוקרנו בפסטיבלי קולנוע. בסיום לימודיה, הפיקה שלושה סרטי גמר שונים, כאשר אחד מהם - "אם היית מלחמה", של הבמאית אופיר חבוט, זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל קולנוע דרום 2025.

לאחר השלמת לימודיה בשנת 2025, הצטרפה נחמני לחברת ההפקה דרומהפקות. במסגרת עבודתה, שימשה כמפיקה בפועל ומנהלת הפקה בסרטים עלילתיים ודוקומנטריים ששודרו בתאגיד השידור הישראלי 'כאן' וכן הוקרנו בפסטיבלים מרכזיים כגון דוקאביב, פסטיבל חיפה ופסטיבל קולנוע דרום.

### התה של דליה מטיל צל על הר פוג'י (2025)
הסרט הקצר שהפיקה נחמני בבימויו של אורן גרנר והפיק עמה את הסרט בשותפות, זכה בפרס אופיר לסרט הקצר הטוב ביותר לשנת 2025. זכייתו באופיר הכניסה אותו לרשימה הארוכה של תחרות האוסקר האמריקאי. הסרט זכה גם במקום השני בפסטיבל ירושלים והוצג במסגרת התחרות הרשמית של הפסטיבל.

### הפקת פרויקטים עלילתיים
נחמני משמשת כמפיקה בפועל בסרט העלילתי "תיכון מגשימים", בבימוי עמית אולמן ובהפקת "דרומהפקות" – הפקה קולנועית המבוססת על המחזמר המצליח.

כמו כן, שימשה נחמני מפיקה בפועל בסרטה של הבמאית סמדר זמיר, "תחתונים וגופיות". הסרט זכה בפרס העריכה בפסטיבל חיפה 2025.

### הפקות פוסט-פרודקשן
נחמני לקחה חלק בהפקות פוסט בסרטים דוקומנטריים של דרומהפקות שזכו להכרה וביניהם:
* תאילנד – סרט דוקומנטרי שזכה בפרס הצילום בדוקאביב והוקרן בהמשך בתאגיד.
* מכתב בלי כתובת – סרט שהוקרן בפסטיבל חיפה ושודר בתאגיד "כאן".
* הקופצים מהחומות – סרט תעודה שהוצג בדוקאביב 2024 ובתאגיד.
כמו כן, שימשה נחמני מנהלת הפקה בסרט "נפילה בפצע פתוח" בבימויים של יוסף אבו מדיעם ואופיר טריינין שהופק על ידי דרומהפקות, הוקרן בפסטיבל קולנוע דרום ושודר בתאגיד "כאן".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מפיקות ישראליות
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית ספיר
קטגוריה:זוכי פרס אופיר
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1998
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1998
בית החולים הישראלי ביקור חולים

**בית החולים הישראלי ביקור חולים** (ברומנית: **Spitalul Israelit**) נוסד בגאלאץ, ברומניה (באותם ימים נסיכות מולדובה, בשנת 1846 ונועד לבני יהדות גאלאץ, אך שירת גם לא יהודים.

ב-1846 אישר שליט נסיכות מולדובה באותם ימים, מיכאיל סטורדזה, לקהילה היהודית של גאלאץ, לבנות בית חולים ברחוב הקוז'וקרים (Uliţa Cojocarilor) בגאלאץ ובית חולים זה, בעל 24 מיטות אשפוז, החל את פעילותו ב-1848. בגלל חוסר בתמיכה כספית מתאימה פעילות בית החולים לא הייתה רצופה. ב-1885 נוסדה Societatea pentru formarea fondului Spitalului Israelit – Bicher Cholim, חברה נוספת לתמיכה בבית החולים והיא אפשרה פתיחתו מחדש ב-1889.

במלחמת העולם הראשונה הותאם המקום לשימוש כבית חולים מערכתי וסבל נזקים מרובים במבנה ובריהוט. ב-1924 ניתן לבית החולים אישור להקמת מבנה נוסף בן 200 מטרים רבועים שנועד לאגף אשפוז חולים במחלות מידבקות. ב-1928 העריכו שבבית חולים זה אושפזו שנתית כאלפיים חולים ועוד שלושים אלף קיבלו טיפול אמבולטורי. הרשות המקומית הגישה סיוע של 450,000 לאי ובשנה שלאחר מכן 700,000 לאי להתקנת חדרים לקליטת מכשיר שיקוף רנטגן ומכשירים חדשים אחרים בשווי של כמיליון לאי.

ב-1948 המוסד הולאם והוסב להיות בית היולדות של העיר.

## קישורים חיצוניים
* Spitalul Israelit, 1846–1948 

## הערות שוליים

קטגוריה:גאלאץ: מבנים
קטגוריה:רומניה: בריאות ורפואה
קטגוריה:יהדות רומניה
קטגוריה:אירופה: בתי חולים שנסגרו
קטגוריה:בתי חולים יהודיים בתפוצות
ג'יימס טרנר

**ג'יימס טרנר** (באנגלית: **James Turner**; 20 בדצמבר 1766 – 15 בינואר 1824) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כמושל קרוליינה הצפונית ה-12 וכחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קרוליינה הצפונית.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
ג'יימס טרנר נולד ב-20 בדצמבר 1766 במחוז סאות'המפטון שבמושבת וירג'יניה. בשנת 1770 עברה משפחתו לפרובינציית קרוליינה הצפונית. הוא גדל במשפחת חקלאים ושירת במיליציה של קרוליינה הצפונית במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית בשנת 1780, תחת פיקודו של נתנאל גרין לצד נתניאל מייקון, עמיתו לחיים ולפוליטיקה.

### קריירה פוליטית
בשנת 1798 נבחר טרנר לבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית, וכיהן בו בין 1799 ל-1800. לאחר מכן כיהן בסנאט של צפון קרוליינה בין 1801 ל-1802.

### מושל קרוליינה הצפונית
בשנת 1802 נבחר ג'ון בפטיסט אש כמושל על ידי בית המחוקקים של המדינה, אך מת לפני שנכנס לתפקידו. טרנר נבחר במקומו והושבע ב-5 בדצמבר 1802. הוא כיהן במלוא המגבלה החוקתית של שלוש קדנציות של שנה אחת כל אחת.

### כהונה בסנאט של ארצות הברית
לאחר סיום כהונתו כמושל נבחר טרנר לסנאט של ארצות הברית. טרנר כיהן בסנאט במשך 11 שנים, נבחר מחדש בשנת 1811, והתפטר בשנת 1816 בשל בעיות בריאות. במהלך כהונתו תמך בממשלו של ג'יימס מדיסון במהלך מלחמת 1812. בסביבות 1805 הציע לסנאט חוק האוסר על יבוא עבדים.

### חיים אישיים
טרנר נישא שלוש פעמים: למריאן אנדרסון ב-1793 (נולדו להם ארבעה ילדים), לאן קוקרן ב-1802 (ללא ילדים), ולאליזבת ג'ונסטון ב-1810 (נולדו להם שני ילדים).

### מותו
טרנר נפטר ב-15 בינואר 1824 ונקבר במטעו "בלומסברי" שבמחוז וורן. בנו  כיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית בין 1827 ל-1829.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1116.


## קישורים חיצוניים

* ג'יימס טרנר באתר אגודת המושלים הלאומית
* 
* ג'יימס טרנר באנציקלופדיה של קרוליינה הצפונית 
* ג'יימס טרנר באתר The Political Graveyard 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:מושלי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1766
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1824
פורבו (ספרד)

**פורבו** (בספרדית: **Portbou**) היא עיירה בנפת אל-אמפורדה (Alt Empordà) במחוז ז'ירונה בקטלוניה שבספרד. אוכלוסייתה מונה 1,082 תושבים נכון לשנת 2024.

היא שוכנת ליד הגבול עם צרפת באזור קוסטה בראווה, ומשמשת לעיתים קרובות כנקודת עצירה לרכבות SNCF המגיעות מסרבר שבצרפת.

על אף גודלה הקטן, היוותה פורבו נקודת ציון אסטרטגית עבור הרפובליקנים במהלך מלחמת האזרחים הספרדית, שכן היה זה אחד המקומות הבודדים מהם יכלו להשיג אספקה מחוץ לספרד. פורבו היא גם המקום שבו התאבד הפילוסוף הגרמני ולטר בנימין, שנקבר בה בשנת 1940. בפורבו ניצבת אנדרטה לכבודו, בפיסולו של הפסל הישראלי דני קרוון.

## קישורים חיצוניים

*  
* דפי מידע ממשלתיים 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרד: ערים
קטגוריה:קטלוניה: ערים
כלכלת הולנד

**כלכלת הולנד** היא כלכלת שוק מפותחת. הולנד היא הכלכלה ה-18 בגודלה מבחינת תמ"ג (GDP) וה-28 בגודלה מבחינת שווי כוח קנייה (PPP). המדינה מתמקדת במספר תעשיות, ביניהן סחר, טכנולוגיה, חדשנות ואנרגיה מתחדשת. בנוסף, הולנד היא במקום ה-5 במדד החדשנות העולמי  ובמקום ה-4 במדד התחרותיות העולמי.

לכלכלת הולנד מספר יתרונות. ראשית, היא בעלת מוצא לים ויש לה עיר נמל, רוטרדם, שהיא עיר הנמל הגדולה באירופה, ומשמעותית למסחר של המדינה והיבשת. בנוסף, חברות מערביות רבות מקימות את המטה האירופאי שלהן בבירת הולנד, אמסטרדם. בין הדוגמאות ניתן למנות את גוגל, מיקרוסופט, נטפליקס, IBM ועוד.

להולנד מערכת סוציאלית חזקה ויעילה. ההוצאה החברתית במדינה עמדה על כ-25.3% מסך התמ"ג. להולנד כלכלה פתוחה המסתמכת במידה רבה על מסחר חיצוני. במדינה יש אחוז נמוך יחסית של אבטלה (4%) ואינפלציה. 80% מהכלכלה ההולנדית מסתמכת על שירותים כאשר רק 17% מסתמכת על ייצור תעשייתי וכ-1.6% מסתמכת על חקלאות. הולנד מייצאת בעיקר לגרמניה (17%), בלגיה (14%), צרפת (10%) ואיטליה (6%). להולנד גם שדה תעופה גדול, והיא בעלת משאבים טבעיים כגון גז טבעי אותו היא חוצבת ומייצאת מאז 1959. היא אחראית על ייצוא של כ-25% מהגז הטבעי באיחוד האירופי.

הולנד ידועה כמקלט מס, מדינה או אזור בעל אוטונומיה כלכלית שרמת המסים בו נמוכה בהשוואה בינלאומית. בעבר, הולנד החזיקה בחברת הודו המזרחית ההולנדית, התאגיד הרב-לאומי הראשון בעולם והחברה הראשונה בעולם שהנפיקה מניות. כיום, הולנד היא חברה בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD) ובארגון הסחר העולמי.

בתעשיית חקלאות, הולנד מייצאת מיליוני טונות של בצל, חלב, תפוחי אדמה וסלק סוכר שממנו מופק סוכר לבן. הגז הטבעי של המדינה מתקיים בעיקר באזור חרונינגן. מקור הרווח העיקרי ביותר של הולנד מגיע מחברות הענק במדינה, לדוגמה סטלנטיס המייצרת כלי רכב ואיירבוס המייצרת מטוסים. רוב החברות במדינה עוסקות בתחום הפיננסים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
הולנד
הולנד
יעקב גילינסקי

**יעקב (יאשה) גילינסקי** (נולד ב-12 בפברואר 1953 בקובנה) הוא שחקן, במאי, ותסריטאי תיאטרון וקולנוע ישראלי חוזר בתשובה.

## ביוגרפיה
נולד וגדל בעיר קובנה שבליטא. למד הנדסת חשמל באוניברסיטה הטכנית של קובנה.

בשנת 1971 עלה לישראל. עבד כפועל במה בהבימה. למד במשך שנתיים וחצי הנדסת מבנים בטכניון ואז פרש לטובת גיוס לצה"ל.

בצה"ל שירת ביחידת "המסרגה" (יחידת ההאזנה לסובייטים, כונתה גם "הגרצ'קואים" ע"ש שר ההגנה של ברית המועצות אנדריי גרצ'קו) בתוך יחידה 515. ביחידה הכיר את אשתו לעתיד עדי (זלדה) ריבין.

בשנת 1982 סיים לימודי משחק בבית הספר למשחק "בית צבי".

ב-1990 החל תהליך של חזרה בתשובה.

בשנת 1995 שימש כשליח באודסה מטעם ישיבת אור שמח, והיה ממקימי בית הספר היהודי באודסה. בשנים 1997–1998 שימש כממלא מקומו של הרב קאהן בווילנא שבליטא.

### משחק
#### תיאטרון
ב-1983 גילם את זאנשטאד בהצגה עמודי החברה מאת הנריק איבסן שביים תיאודור תומא בתיאטרון באר שבע.

ב-1984 שיחק בהצגה "איש הפיל" מאת ברנרד פומרנץ שביים מיכה לבינסון בתיאטרון באר שבע, וגילם את המורה סמיון סמיונוביץ' בהצגה "השחף" מאת צ'כוב שביים חנן שניר בתיאטרון באר שבע.

ב-1985 שיחק בהצגה "השטן במוסקבה" שביימה קטלינה בוזויאנו לפי מיכאיל בולגקוב בתיאטרון באר שבע; בהצגה "המיזנתרופ" מאת מולייר שביים סילביו פורקרטה בתיאטרון באר שבע; בהצגה "הקומיקאים" מאת טרבור גריפית שביים עמית גזית בתיאטרון באר שבע; בהצגה "צריך פיאט בחיים" מאת דאריו פו שביים רוג'ר סמית בתיאטרון באר שבע ובהצגה "שאלה של גאוגרפיה" מאת נלה ביילסקי וג'ון ברגר שביים יורם פאלק בתיאטרון באר שבע.

ב-1986 שיחק בהצגה "אותו ואת בנו" מאת י"ד ברקוביץ שעיבדו שמואל הספרי ומיכה לבינסון שגם ביים.

ב-1987 שיחק בהצגה "אלמנות" שעיבד (על פי רומן מאת אריאל דורפמן) וביים גדי ענבר. ההצגה זכתה במקום הראשון בפסטיבל עכו.

ב-1988 כתב, ביים, יצר תפאורה מסכות ומוזיקה וגילם את מר חידה (בריגלה) בהצגה "מר חידה ומר בדיחה" לצד עמירם אטיאס. ההצגה עלתה בין השאר בצוותא ובפסטיבל עכו. באותה שנה שיחק בהצגה "התנין, העציץ ופטל בלי מיץ" (מבוסס על הסיפורים "הגברת מרחוב בצלאל", "התנין והציפור", ומיץ פטל) שעיצב וביים זכריה טובי בתיאטרון בית ליסין. באותה שנה שיחק בהצגה "קשה להיות יהודי" ("שוועאר צוזיין א איד") מאת שלום עליכם שעיבד וביים יוסף בקר בתיאטרון יידישפיל, וגילם את המן בהצגה "המגילה" מאת איציק מאנגר שביים שמואל בונים בתיאטרון יידישפיל.

ב-1989 שיחק (לסירוגין עם אברהם הורביץ) בהצגה "אַ שיינע מיידעלע" ("ילדה יפה"), מאת ברברה לבוב שביים הווארד ריפ בתיאטרון יידישפיל. באותה שנה גילם את קישקשתא בהצגה "אני וקישקשתא הכי בעולם" מאת תמר אבידר שביימה בלהה מס בתיאטרון גלתם. את המוזיקה להצגה כתב גיא מרוז.

ב-1990 שיחק בהצגה "החלום של שימעל'ה" ("שימעלעס חלום") מאת שלום עליכם שעיבד וביים יוסף שיין בתיאטרון יידישפיל.

#### קולנוע וטלוויזיה
ב-1989 שיחק בסרט "דרכו האחרונה של נח בארומינג" שכתב וביים דוד אייגר, וגילם את בוריס ברג - התפקיד הראשי בסרט "הארכה" מאת לינה צ'פלין (על פי סיפור מאת מרק זייצ'יק) שביים סלבה צ'פלין.

#### [[קולנוע חרדי]]

ב-2017 הוציא סינגל-קליפ בשם "Revolution". את הקליפ צילם וערך בנו, בנימין גילינסקי.

### חיים אישיים
גילינסקי נשוי לעדי (זלדה) ריבין, אותה הכיר במהלך שירותו הצבאי. אחת מילדיהם היא עומר ינקלביץ'.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקנים ישראלים
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:יוצרי קולנוע חרדי
קטגוריה:שחקני קולנוע חרדי
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
שמואל אביגדור דרצ'ינסקי

הרב **שמואל אביגדור דרצ'ינסקי** (תרל"ד, 1874 בערך - י"ב בשבט תש"ד, 5 בפברואר 1944) היה רבם של וולוז'ין, יבניאל וקריית משה בירושלים.

## ביוגרפיה
נולד בסלונים אמו הייתה מצאצאי רבי שמואל אביגדור תוספאה. בהיותו בן עשר התייתם מאביו, אימו שלחה אותו לאחיו יונה בביאליסטוק שם למדו יחד עם רבי מאיר שמחה הכהן. בהמשך עבר לווילנה ומשם לסרוצק ולווישקוב. בתקופה זו פרסם מספר מאמרים תורניים בהמאסף.

בתרע"ג נישא לפריידל בת הרב חיים הלל פריד, פריידל הייתה אלמנת הרב ברוך מנחם לונץ מנישואים אלו ילדה את בנה משה זלמן. לאחר הנישואים התגוררו בוולוז'ין שם לימד בישיבת וולוז'ין. במלחמת העולם הראשונה ברח עם משפחתו למינסק שם מסר שיעורים בבית הכנסת הראשי של מינסק. לאחר המלחמה חזר לוולוזי'ן שם המשיך במסירת שיעורים בישיבה. לאחר תקופה קצרה מונה לרב העיר.

הרב דרצ'ינסקי תמך בתנועה הציונית ועמד בקשר עם מנחם אוסישקין בעידודו קבוצת בחורים מהישיבה התנסו בעבודות חווה ועלו כחלוצים לישראל.

בפרשת ויצא תרצ"ד עזב את וולוז'ין לכיוון ארץ ישראל, עלייתם נעשתה בעידוד בנם משה זלמן שכבר התבסס ביבניאל.

עם בואם לארץ התגוררו ביבניאל שם שימש כרב. בניסן תרצ"ז החלו להתכונן למעבר לירושלים, בב' בניסן בנם מזה זלמן נרצח במארב ערבי. ביום השלישי לשבעה עברו לירושלים והשתכנו בקריית משה שם הוא שימש כרב השכונה.

בירושלים מסר שיעורים בישיבת בית יוסף ופרסם מאמרים תורניים בבמות שונות, ביניהם: סיני, שערי ציון ותורת ארץ ישראל.

בתש"ג חלה בטרשת, נפטר בי"ב בשבט תש"ד.

## כתביו
* 
* , תשובות הלכתיות, בולטת תשובה בנושא חליבה בשבת, הספר נכתב לזכרו של בנו חורגו משה זלמן בן ששון.

## חיים אישיים
היה נשוי לפריידל בת הרב חיים הלל פריד, פריידל הייתה אלמנת הרב ברוך מנחם לונץ. הייתה ידועה כאישה חכמה ויודעת ספר, כתבה מסה בשם "משא לעייפה" כהקדמה לספרו של בעלה "משא הלוי". בנה מנישואיה הראשונים היה  חלוץ ביבניאל שנהרג ממארב ערבי. שמו בן ששון היה מחווה לאימו - תרגום שמה לעברית, השם אומץ לאחר מכן על ידי שאר בני המשפחה.

ילדיהם היו פרופסור חיים הלל בן ששון ופרופסור יונה בן ששון. בנו של חיים הלל היה פרופ' שמואל אביגדור בן ששון. מבניו של יונה בן ששון מוכרים פרופ' מנחם בן ששון ופרופ' שמואל אביגדור (מולי) בן ששון.

## לקריאה נוספת
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: רבני שכונות
קטגוריה:משפחת חיים מוולוז'ין
קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1944
דייוויד סטון (פוליטיקאי)

**דייוויד סטון** (באנגלית: **David Stone**; 17 בפברואר 1770 – 7 באוקטובר 1818) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כמושל קרוליינה הצפונית ה־15 בין השנים 1808–1810. בנוסף כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קרוליינה הצפונית בשנים 1801–1807 ושוב בשנים 1813–1814.

## ביוגרפיה
סטון נולד ב-17 בפברואר 1770 במחוז ברטי שבפרובינציית קרוליינה הצפונית, והיה בנם של בעל המטעים והפוליטיקאי זדקיה סטון. הוא למד באקדמיית וינדזור ובהמשך במכללת ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון), שם השלים את לימודיו בהצטיינות. לאחר ששב לקרוליינה הצפונית למד משפטים בהליפקס וקיבל רישיון לעריכת דין בשנת 1790. הוא נישא להאנה טרנר והחל לבנות אחוזה גדולה על אדמה שקיבל מאביו – אתר הידוע כיום כאתר ההיסטורי "מטעי הופ".

בשנת 1789 היה סטון חבר בוועידת פייטוויל שאישרה את חוקת ארצות הברית. לאחר מכן ייצג את מחוז ברטי בבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית עד 1795, אז מונה לשופט בבית המשפט העליון של המדינה.

ב־1798 פרש מהכהונה השיפוטית כדי לכהן תקופת כהונה אחת בבית הנבחרים של ארצות הברית. במהלך הבחירות לנשיאות ב־1800, כאשר ההכרעה הועברה לבית הנבחרים, הצביע סטון בעד תומאס ג'פרסון.

לאחר שנבחר מחדש לתקופת כהונה נוספת בבית הנבחרים, התפטר סטון כאשר האספה הכללית של קרוליינה הצפונית בחרה בו לסנאט של ארצות הברית בסוף 1800. בראשית המאה ה-19 כיהן גם כשופט בבית המשפט של מחוז ברטי, כולל בתקופת בהלת מרד העבדים בשנת 1802. ב־1807 התפטר מן הסנאט וחזר לבית המשפט העליון של המדינה, אך עזב את התפקיד כעבור שנה כאשר נבחר בידי המחוקקים למושל קרוליינה הצפונית בנובמבר 1808.

כמושל היה סטון תומך נלהב בפיתוח חקלאי ותעשייתי, וכן בהרחבת מערכת החינוך לכל המגדרים ולכל שכבות החברה. הוא נבחר מחדש ב־1809, אך הפסיד ב־1810 לבנג'מין סמית'. לאחר ההפסד כיהן שנה נוספת בבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית, וב־1813 נבחר שוב לסנאט של ארצות הברית.

כהונתו השנייה בסנאט נמשכה שנה בלבד. האספה הכללית של קרוליינה הצפונית נזפה בו על כך שלא תמך בממשל במהלך מלחמת 1812. בעקבות זאת התפטר בדצמבר 1814 וחזר למטע שלו במחוז ווייק. שם נפטר ב-7 באוקטובר 1818, ונקבר במקום.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1117-1118.


## קישורים חיצוניים
* דייוויד סטון באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 
* דייוויד סטון באנציקלופדיה של קרוליינה הצפונית 
* דייוויד סטון באתר The Political Graveyard 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:מושלי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:נשיאים זמניים של הסנאט של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1770
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1818
ימי (סדרת טלוויזיה)

**ימי** היא סדרת טלוויזיה לילדים שהופקה על ידי קלסיקלטת ומרתון הפקות ושודרה בשנת 1996 בערוץ 2 בזכיינית "קשת", כמו כן פרקי הסדרה הופצו בקלטות וידאו. 

בסדרה השתתפו דפנה דקל בתפקיד גל, ג'וליאן שגרן בתפקיד בועות ובוץ וחנוך רעים בתפקיד ימי.

הדמויות של ימי והתרנגול המצויר הופיעו גם בקלטת הילדים "מקרנה לילדים" לצד דנה דבורין בשיר הראשון "מקרנה" (בהפקת קלסיקלטת ומרתון הפקות), והרבה לפני הסדרה הצוללת המונפשת הופיעה בקלטת הילדים "גלגולים - שירי משחק והפעלה" (בהפקת קלסיקלטת ומרתון הפקות) בהשתתפות יורם פלד (בתפקיד רב חבל איש הים שהוא גם כתב והלחין את שירי הקלטת), שלומית ארנון (בתפקיד עוגן אשתו של רב חבל), ג'וליאן שגרן (בתפקיד פיצי המפלצת הנוצצת) וילדי קיבוץ החותרים.

## עלילת הסדרה
בצוללת ההפתעות גרים היצור הגדול ימי, גל בת הים בעלת הקול היפה והשדון בועות טוב הלב המדבר בשפת הבועות. בכל פרק הם עוזרים לילד קטן ביבשה אשר זקוק לעזרה.

## הדמויות והשחקנים
* ימי (חנוך רעים) - יצור גדול חברותי ומוזר המתגורר בצוללת ההפתעות.
* גל (דפנה דקל) - בת ים בעלת קול שירה יפהפה, חברה טובה של ימי ובועות.
* בועות (ג'וליאן שגרן) - מפלץ מים מתוקים בעל לב טוב המדבר בשפת הבועות, גר בצוללת, חבר טוב של גל וימי ואחיו התאום של בוץ.
* בוץ (ג'וליאן שגרן) - מפלץ ואחיו התאום של בועות, בניגוד אליו הוא רע מאוד ומתפרץ לצוללת של ימי.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:יצירות משנת 1996
קטגוריה:קלטות ילדים ישראליות
קטגוריה:קלסיקלטת: קלטות
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1996
קטגוריה:דפנה דקל
קטגוריה:קשת: תוכניות וסדרות
טימותי בלודוורת'

**טימותי ג'יימס בלודוורת**' (באנגלית: **Timothy James Bloodworth**; 1736 – 24 באוגוסט 1814) היה פוליטיקאי אמריקאי מהסיעה האנטי־פדרליסטית. הוא נמנה עם מנהיגי המהפכה האמריקאית, כיהן כחבר בקונגרס הקונפדרציה, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכסנאטור, ובהמשך כיהן כגובה המכס של נמל וילמינגטון בקרוליינה הצפונית.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו וקריירה מוקדמת
בלודוורת' נולד בשנת 1736 במחוז ניו הנובר שבפרובינציית קרוליינה הצפונית, והיה בנו של טימותי בלודוורת' האב, שהיגר לפרובינציית קרוליינה ממושבת וירג'יניה בתחילת המאה ה-18. לפני פרוץ מלחמת העצמאות האמריקאית עסק רוב חייו בהוראה. הוא החזיק בתשעה עבדים ובבעלות על יותר מ־4,000 אקר של אדמה.

היו לו שני אחים, ג'יימס ותומאס, שגם הם היו פעילים בזירה הפוליטית המקומית.

בשנת 1776 החל לייצר נשק – כולל רובים וכידונים – עבור הצבא הקונטיננטלי. בשנים 1778 ו־1779 כיהן כחבר בבית המחוקקים של קרוליינה הצפונית. לאחר מכן החזיק בשורה של תפקידים ציבוריים עד שמונה כציר בקונגרס הקונפדרציה בשנת 1786. בשנת 1789 כיהן כציר אנטי־פדרליסט מטעם מחוז ניו הנובר בוועידת פייטוויל, אשר דנה באשרור חוקת ארצות הברית.

### קריירה פוליטית
בלודוורת' נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרס הראשון וכיהן בתפקיד בשנים 1790–1791, ולאחר מכן שב לבית המחוקקים של קרוליינה הצפונית. בשנת 1794 נבחר לסנאט של ארצות הברית, שם כיהן בשנים 1795–1801. משם המשיך לתפקיד גובה המכס בעיר וילמינגטון, תפקיד שבו החזיק עד שנת 1807.

בלודוורת' מת ב-24 באוגוסט 1814 בווילמינגטון שבקרוליינה הצפונית.

### הנצחתו
במהלך מלחמת העולם השנייה הושקה ספינת ליברטי SS Timothy Bloodworth, שנקראה על שמו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1736
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1814
1768 בצרפת

שנת **[[1768]] ב[[צרפת]]** הייתה השנה בה ציינה צרפת 781 שנות לאום.

## מנהיגים
* לואי החמישה עשר, מלך צרפת

## אירועים חשובים
[200px|ממוזער|שמאל|[הטריאנון הקטן]]
* 15 במאי – קורסיקה נמכרת לצרפת
* הושלמה בניית הטריאנון הקטן

## נולדו
**([[:קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1768|קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1768]])**
* 7 בינואר – ז'וזף בונפרטה, אחיו הבכור של נפוליאון בונפרטה (נפטר ב-1844)
* 13 בפברואר – אדואר מורטייה, דוכס טרוויזו (נפטר ב-1835)
* 21 במרץ – ז'אן-בטיסט ז'וזף פורייה, מתמטיקאי (נפטר ב-1830)
* 27 ביולי – שארלוט קורדה, מתנקשת (נפטרה ב-1793)
* 4 בספטמבר – פרנסואה-רנה דה שאטובריאן, סופר, מדינאי ודיפלומט (נפטר ב-1848)
* 21 בספטמבר – לואי ז'אדן, מלחין ונגן צ'מבלו (נפטר ב-1853)

## נפטרו
* 28 באוקטובר – מישל בלאווה, וירטואוז חליל (נולד ב-1700)

## קישורים חיצוניים

*
שריג אלקטריק

**שריג אלקטריק** היא חברה ישראלית פרטית העוסקת בייבוא ושיווק מוצרי חשמל ביתיים ומוצרי טיפוח אישי. החברה נוסדה בשנת 1979 ומשרדיה ממוקמים באזור התעשייה נשר, רמלה.

## היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1979 כיבואנית למוצרי חשמל ביתיים. מייסד החברה הוא יהושע שריג, ונכון לשנת 2013 מכהן אושיק שריג כמנכ"ל החברה

## פעילות החברה

### מותגים מיובאים
שריג אלקטריק משמשת כיבואנית בישראל של מספר מותגים בתחום מוצרי החשמל לבית:
*Ninja – מותג אמריקאי המתמחה במוצרי מטבח, לרבות בלנדרים, מעבדי מזון וגרילים חשמליים.
*Shark – מותג אמריקאי המתמחה בשואבי אבק ומוצרי ניקיון.
*Remington – מותג אמריקאי המתמחה במוצרי טיפוח אישי לשיער.
*Morphy Richards – מותג בריטי המתמחה במוצרי חשמל למטבח, בהם קומקומים וטוסטרים.
*Russell Hobbs – מותג בריטי המתמחה במוצרי חשמל קטנים לבית.
*Kitchen Chef – מותג המתמחה במוצרי חשמל קטנים למטבח.

### הכרה
בשנת 2019 זכתה החברה בפרס Effie על פעילות שיווקית למותג נינג'ה, ובשנת 2022 זכתה בפרס Effie Platinum.

### מרכזי שירות
החברה מפעילה רשת של 22 מרכזי שירות מורשים בפריסה ארצית.

### פעילות שיווקית
החברה מפעילה פעילות שיווקית ברשתות החברתיות ובאמצעי התקשורת. בשנת 2019 הפיקה קמפיין פרסומי לשואבי אבק של Shark המבוסס על השיר "Baby Shark".

בשנת 2023 הפיקה החברה בשיתוף רדיו תל אביב את תוכנית הרדיו "Food Feed", בהנחיית הילה אלפרט וגיא קמחי. באותה שנה הפיקה יחד עם מתחם זאפה את אירוע "Ninja Fest".***'

ב-2025 השתתפה החברה בפסטיבל Tel Aviv EAT.***'

### מעורבות חברתית
במהלך מלחמת חרבות ברזל בשנת 2023 יזמה החברה את פרויקט "יחד נכסח" – ניידת תספורות שהגיעה לבסיסי צה"ל.

החברה משתפת פעולה עם ארגונים חברתיים, ביניהם עמותת לקט ישראל.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות יבוא ישראליות
יוחנן מפטמוס

**יוחנן מפטמוס** (ביוונית עתיקה: **Ἰωάννης ὁ Θεολόγος**) הוא השם שניתן באופן מסורתי למחבר חזון יוחנן, המוכר גם כספר ההתגלות. ב מצוין כי יוחנן היה בפטמוס, אי בים האגאי מול חופי אסיה הרומית, לשם הוא הוגלה כתוצאה מרדיפת של הקהילות הנוצריות תחת שלטונו של הקיסר הרומי דומיטיאנוס.

[ממוזער|"נוף עם יוחנן הקדוש בפטמוס" מאת [ניקולא פוסן (1640)]]
המסורת הנוצרית זיהתה את כותב חזון יוחנן כיוחנן השליח, אם כי מאז ימי הביניים היו מספר חוקרים שהבדילו בין יוחנן השליח לבין כותב חזון יוחנן. מיעוט של אנשי דת וחוקרים קדומים, כמו אוסביוס, מכירים לפחות ביוחנן נוסף כבן לוויה של ישו.

## האי פטמוס
מקובל במסורת וכן במחקר כי הגליתו של יוחנן לפטמוס התרחשה במהלך תקופת הרדיפות תחת שלטונו של הקיסר הרומי דומיטיאנוס בשלהי המאה הראשונה לספירה (שנות ה-90).
ספר חזון יוחנן עצמו מספק עדות פנימית לגלות: המחבר מציין מפורשות בתחילת החיבור את מיקומו ואת נסיבות הגלות: 
כפי שעולה מן הפסוק, יוחנן מעיד כי היה באי "בגלל דבר אלוהים ובגלל עדות ישוע המשיח", דבר המרמז על כך שהגלייתו הייתה עונש מטעם הרשויות הרומיות על רקע פעילותו הדתית.

חוקרת המקרא אדלה יארברו קולינס כותבת:המסורת הנוצרית הקדומה גורסת כי יוחנן הוגלה לאי פטמוס על ידי השלטונות הרומיים. מסורת זו נתמכת על ידי העובדה שגירוש (Deportatio) היה עונש נפוץ בתקופת הקיסרות הרומית על עבירות שונות, כולל עיסוקים בקסמים ובאסטרולוגיה.

הרומאים נהגו לסווג נבואה, בין אם ממקור פגאני, יהודי או נוצרי, תחת אותה קטגוריה של פעילות אסורה. נבואה בעלת השלכות פוליטיות, כדוגמת זו המובעת בחזון יוחנן, נתפסה כאיום על הכוח והסדר הפוליטי הרומי. האיים הספוראדיים, ופטמוס בתוכם, שימשו כמקומות אליהם גורשו עבריינים פוליטיים ואישי ציבור מוגלים.
על פי המסורת הנוצרית, כפי שמדווח התאולוג טרטוליאנוס בחיבורו "המרשם לכופרים" (*De praescriptione haereticorum*), השליח יוחנן נלקח לרומא בתקופת הקיסרות. המסורת מספרת כי ברומא הוא עבר ניסיון הוצאה להורג באמצעות טבילה בשמן רותח, אך יצא מן האירוע ללא פגע. על פי טרטוליאנוס, בעקבות אירוע זה יוחנן לא הוצא להורג אלא הוגלה לאי פטמוס.

## זהות המחבר
מחבר חזון יוחנן מזדהה בגוף הטקסט בשם "יוחנן" בלבד. המסורת הנוצרית הקדומה זיהתה באופן מסורתי את המחבר עם יוחנן השליח (יוחנן בן זבדי), אחד משנים עשר השליחי של ישו, שלו מיוחסות גם הבשורה על פי יוחנן ושלוש איגרות יוחנן. יוסטינוס מרטיר, סופר נוצרי בתחילת המאה השנייה, היה הראשון שהשווה בכתב בין מחבר חזון יוחנן לבין יוחנן כותב הבשורה.

סופרים נוצרים קדומים אחרים, כמו דיוניסיוס מאלכסנדריה (המאה ה-3) ואוסביוס מקיסריה (המאה ה-4) ציינו כי קיימים הבדלים בין חזון יוחנן לבין הבשורה על פי יוחנן הן בשפה והן בתפיסה התאולוגית המוצגת. הבדלים אלה הובילו אותם לפסול את האפשרות ששתי היצירות נכתבו על ידי אדם אחד, וחלקם המליצו להשמיט את חזון יוחנן מהקאנון של הברית החדשה. הסופר הנוצרי המוקדם פאפיאס הבחין בכתביו בין יוחנן כותב הבשורה לבין יוחנן הזקן.

הדעה הרווחת במחקר המודרני של הברית החדשה גורסת כי מחבר חזון יוחנן אינו יוחנן השליח או יוחנן כותב הבשורה. רוב החוקרים כיום מזהים את המחבר כאדם אחר ששמו יוחנן, שכונה לעיתים "יוחנן מפטמוס" בשל המקום אליו גורש וכתב את החיבור, או "יוחנן הזקן" (Presbyter John). ההשערה המקובלת היא שמחבר הספר היה מנהיג ידוע שהתגורר באסיה הקטנה בשלהי המאה ה-1 לספירה, ושהיה לו מעמד סמכותי בקרב הקהילות הנוצריות באזור.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריה של הנצרות
קטגוריה:מחברים כותבי יוונית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1
אסטרויאנים

**אסטרואינים** (באסטורית: **Asturianos**) הם קבוצה אתנית רומאנית המתגוררת באזור אסטוריאס, קהילה אוטונומית וחבל ארץ בצפון ספרד.

## דת
האסטרויאנים הם בעלי שורשים רומאנים-קלטים, הם מזוהים לרוב עם הכנסייה הקתולית, לה חשיבות היסטורית לעם האסטרויאני.

לפני שהתנצרו, האסטרויאנים האמינו בדת פוליתאיסטית קלטית, אך שקרב קובאדונגה שהתקיים בין ממלכת אסטוריאס לח'אליפות אומיה הספרדית הסתיים בניצחון של פלגיוס הראשון, מלך אסטוריאס, פלגיוס הודה למרים, אם ישו ומאז הממלכה הפכה לנוצריה. עם זאת, סיפורים רבים מאמונתם העתיקה נשמרו היטב בידי הקהילה.

## שפה
לאורך ההיסטוריה, האסטרויאנים דיברו בשפות רבות. תחילה הם דיברו בשפות קלטיות, אך לאחר שהאימפריה הרומית כבשה את הממלכה האסטרואינית (קרב קנטבריאן), החלו לדבר בשפות רומאניות. בהמשך גם אימצו את הניב הספרדי-קסטיליאני.

נכון ל-2020, השפה האסטורית מדוברת בפי כ-550,000 אסטרויאנים, שזה כחצי מכלל האוכלוסייה. האסטורית היא שפת אמם של לפחות 100,000 אסטרויאנים (10% מכלל האוכלוסייה).

## מטבח
המאכל הידוע ביותר של האסטרויאנים הוא הפבדה, נזיד שעועית עשיר הנאכל באזור אסטוריאס ובספרד בכלל. לאסטרויאנים מאכלים תרבותיים נוספים כגון צ'וריסו וזעפרן וסיידר תפוחים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרד: קבוצות אתניות
קטגוריה:קלטים
היימן הירש פרלמוטר

**היימן הירש פרלמוטר** (בגרמנית: **Heymann Hirsch Perlmutter**; 1841 – 1925) היה חזן ושוחט בקהילת איכנהאוזן שבבוואריה, מן הדמויות המרכזיות בחיי הקהילה במשך קרוב לארבעים שנה. לאחר פרישתו עבר להתגורר במינכן, שם נפטר.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
פרלמוטר נולד בשנת 1841, להורים ליפמן וחנה רבקה לבית לייברג, ככל הנראה בגבולות האימפריה הרוסית (ייתכן באזור פולין הקונגרסאית). בראשית שנות ה־60 של המאה ה־19 התגוררו הוא ורעייתו במערב פרוסיה, ושתי בנותיהם הראשונות נולדו בעיירה רדז'יוב (Raczyniewo).

מקורות בארצות הברית מתארים אותו כ"חזן יהודי ממוצא רוסי" שהיגר למרכז אירופה בשנים שלפני כהונתו בבוואריה.

### כהונתו באיכנהאוזן
בשנות 1869 הוזמן פרלמוטר לשמש כחזן וכשוחט בקהילת איכנהאוזן שבבוואריה. תפקיד זה נשא במשך כ־39 שנה, עד שנת 1908. הוא נודע במסירותו, בנאמנותו לתפקידו ובאהבת השלום שאפיינה אותו.

#### תיאור פרישתו (1908)
עיתון דער איזראעליט תיאר ב־24 בספטמבר 1908 את מסיבת הפרישה שנערכה לכבודו באולם פאלק באיכנהאוזן. בדברי הברכה נאמרו:
* הרב המחוזי ד"ר קון שיבח את "שלושים ושבע שנותיו" כשליח ציבור ושוחט.
* יו"ר הקהילה מר זולצר העניק לו גביע נאה ו־300 מארק לאות הוקרה.
* קצבי ושוחטי היישוב העניקו לו גביע כסף נוסף כהערכה לעבודתו.
* המורה הראשי ברדר שיבח את פועלו כמנצח מקהלת בית הכנסת.
* מקהלת "ציון" ליוותה את האירוע בשירתה.

לאחר האירוע עבר עם בני משפחתו להתגורר במינכן.

## שנותיו האחרונות ופטירתו
לאחר 1908 התיישב פרלמוטר במינכן, שם חיו כמה מילדיו. רעייתו ברטה נפטרה בשנת 1909, והוא נפטר בשנת 1925. שניהם נקברו בבית העלמין היהודי הישן ברחוב (Thalkirchner).

## משפחתו
רעייתו הייתה **ברטה פרלמוטר** (1842–1909), ושמה נעוריה מופיע במקורות כ־Kleczewska או Slisower. לזוג נולדו ילדים רבים, ובהם:
* **פאולינה פרלמוטר סטיינם**  (1864–1940), פעילה מרכזית בתנועת הנשים בארצות הברית וסבתה של גלוריה סטיינם.
* **ערנה (ארנה) זליגמן** (1865–1942), שעלתה לירושלים.
* **ד"ר ברנהרד (ברוך) פרלמוטר** (1871–1943), רופא במינכן, נרצח בטרזין.
* **לינה ולנטינה הרבורגר** (1874–1944), נרצחה בטרזין.
* **ד"ר אלפרד פרלמוטר** (1880–1957), משפטן, עלה לירושלים.

ילדים נוספים נפטרו בינקותם ונקברו באיכנהאוזן.

## מורשתו
פרלמוטר נכלל בלוח הליתוגרפי **"Galerie berühmter und bekannter Cantoren und Componisten"** (אוסטרודה, 1891), שם הופיע כ־"H. Perlmutter, Kantor in Jehenhausen" – טעות דפוס לשם *Ichenhausen*.

נוכחותו בלוח זה מעידה כי היה מן החזנים המוערכים בפרובינציות גרמניה בסוף המאה ה־19.

## קישורים חיצוניים
* לוח החזנים – אוסף המוזיאון היהודי וינה
* מאגר ההנצחה ליהודי מינכן – משפחת פרלמוטר
* *Der Israelit*, 24.09.1908 – דיווח על פרישתו

## הערות שוליים

קטגוריה:חזנים
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:חזנים גרמנים
קטגוריה:מינכן: אישים
קטגוריה:ילידי 1841
קטגוריה:נפטרים ב-1925
צבי הירש פאלי

הרב **צבי הירש פאלי** (נולד בסיוון ה'תרע"א, 1911 – נפטר בכ' בכסלו ה'תשס"ו, 21 בדצמבר 2005) היה משגיח בישיבת חברון בירושלים.

נולד בעיר שקלוב לרב אברהם נח פאלי, ששימש כמשגיח ור"מ בישיבה בעיר. למד בילדותו אצל מלמד פרטי. בחג החנוכה תרפ"ו עלתה משפחתו לארץ ישראל ולאחר שהות קצרה ביפו השתקעה בעיר חברון, שם מונה אביו למשגיח בישיבת חברון. באותה שנה נקלט צבי הירש כתלמיד מן המניין בישיבה, ובהמשך חייו כיהן בה כמשגיח. נישא למנוחה לבית פינס.

נפטר בכ׳ בכסלו תשס"ו (21 בדצמבר 2005) ונטמן בהר המנוחות בירושלים.

לאחר פטירתו המשיך בנו הרב שלמה פאלי בתפקיד המשגיח בישיבת חברון.
## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:משגיחי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:משגיחים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
בריידזילה

"**בריידזילה**" הוא סינגל של הזמרת הישראלית נועה קירל, שיצא לאור ב-13 בנובמבר 2025. את השיר כתבו והלחינו קירל, צליל קליפי ונדב (נאבי) אהרוני, שגם הפיק ועיבד אותו מוזיקלית. השיר הושק לראשונה במהלך חתונתה של קירל עם שוער נבחרת ישראל בכדורגל דניאל פרץ, והקליפ הרשמי צולם במהלך האירוע.

## רקע והפקה
"בריידזילה" הוצג לראשונה במסגרת חגיגות החתונה של קירל ופרץ. על פי הדיווחים, במהלך החתונה עלתה קירל לבמה וביצעה את השיר החדש בפני מאות אורחים, בליווי מופע רחב היקף שכלל 35 רקדנים ושבעה נגנים בתזמורת כלי נשיפה. הביצוע נועד להוות חלק מהמופע המרכזי של הערב, ונבחר לשמש גם בסיס לקליפ הרשמי של השיר שיצא יום למחרת.

הפקת הקליפ התבצעה על ידי צוות בראשותו של הבמאי איתן אשכנזי, שעבד על העריכה במהלך הלילה שלאחר האירוע. הקליפ הרשמי הופץ ב-13 בנובמבר 2025, במקביל לשחרור הסינגל בפלטפורמות ההשמעה הדיגיטליות.

## נושא ותוכן
השיר מתמקד בדמותה של "בריידזילה", מונח המשמש לתיאור כלה שתובעת שליטה מלאה באירוע חתונתה ונוטה להתנהג באופן קיצוני או דרמטי. "בריידזילה" הוא הלחם של המילים "Bride" (מאנגלית: "כלה") ו"גודזילה". מילות השיר מציגות באופן הומוריסטי וקליל את חוויית הכלה ביום חתונתה ואת הלחץ הכרוך באירוע, תוך אזכור של הרגעים שבהם מתח בין התרגשות לשליטה עצמית. השיר והקליפ שימשו המשך ישיר לשורה של מהלכים מוזיקליים שביצעה קירל סביב חתונתה, בהם גם השיר "כל מה שאני רוצה" ששרה לבעלה ביום שלפני האירוע.

## הפצה וקליפ
הקליפ הרשמי ל"בריידזילה" צולם במהלך מסיבת החתונה שנערכה באולם בתל אביב. הוא כלל מופע גרנדיוזי שבו נראית קירל בביצוע מלא אנרגיה לצד רקדנים ונגנים בתפאורה של אירוע חתונה. יום לאחר האירוע פורסם הקליפ בערוצי המדיה החברתית של קירל ובערוצי המוזיקה המרכזיים. הקליפ הופק ונערך בזמן קצר במיוחד, והושק רשמית פחות מ-24 שעות לאחר האירוע.

## ביקורות
אסף נבו מאתר "וואלה!" ציין בביקורתו כי "בריידזילה" מייצג נקודת מפנה בתרבות הפופ המקומית, כסמל לחזרה לשגרה ולנורמליות לאחר תקופה ממושכת של מתיחות ציבורית. לדבריו, זהו אחד משיריה הבולטים של קירל בשנים האחרונות, ובהפקתו הצליח אהרוני להשיב את קירל לדימוי הטבעי והקליל עמו פרצה לתודעה הציבורית. נבו הוסיף כי השיר מאופיין בגרוב קליט, טקסט הומוריסטי ופזמון דיסקו קל לזכירה, והחמיא לשילוב שבין קירל, קליפי ונאבי כיוצרי פופ מודרניים הפועלים במיומנות בתוך הז'אנר הישראלי.

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי נועה קירל
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נדב אהרוני
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נועה קירל
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי צליל קליפי
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נדב אהרוני
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נועה קירל
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי צליל קליפי
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי נדב אהרוני
קטגוריה:שירים על נישואים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בעשירייה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הרשמי של גלגלצ
מיץ ושיר

**מיץ ושיר** היא סדרת טלוויזיה ישראלית מוזיקלית לילדים, המשודרת בערוץ ניק ג'וניור למנוי yes. בסדרה מוצגים שירים של אריק איינשטיין.

## עלילה
בסדרה, סבא טליק (טל מוסרי) מספר לחברו הרדיו המדבר (אריאל דורון) על צעירותו שם טל וחברתו הטובה דינה (מיטל מיכאלי) חווים הרפתקאות. לפני שהפרק מסתיים זמר אורח מגיע ושר שיר של הזמר אריק איינשטיין.

## דמויות
* סבא טליק / טל (טל מוסרי) – סבא אשר מנהל קיוסק ומספר סיפורים לרדיו על ילדותו.
* דינה (מיטל מיכאלי) – חברת הילדות הטובה של טל
* רדיו (אריאל דורון) – חברו הטוב של סבא טליק 

### זמרים אורחים
* מירי מסיקה
* דודו אהרון
* קרולינה אברץ
* ירדנה ארזי
* קובי אפללו
* גיא ויהל
* דניאל סלומון

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2015
קטגוריה:ניק ג'וניור: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
כלכלת לוקסמבורג

לוקסמבורג היא מדינת רווחה מפותחת הנשענת על ייצוא של שירותים בנקאיים, פלדות וחומרי גלם נוספים. אף על פי שלוקסמבורג היא מדינה קטנה ומעוטת משאבים, היא נמנית עם העשירות שבמדינות העולם: שיעור האבטלה בה הוא הנמוך באיחוד האירופי והתוצר הלאומי לנפש של לוקסמבורג הוא הגבוה בעולם נכון לשנת 2025. לוקסמבורג שותפה באיחוד האירופי, בארגון הסחר העולמי וב-OECD. לוקסמבורג משקיעה 21.9% מהתמ"ג שלה במדיניות רווחה.

לפני המאה ה-19, לוקסמבורג הייתה מדינה מרוחקת, בהשוואה למדינות שכנות כגון גרמניה, צרפת והממלכה המאוחדת. עד שנות ה-70 התבססה הכלכלה על תעשיית פלדה, אך עם הירידה בביקוש והתחרות הקשה מצד מדינות המזרח הרחוק השתנה הבסיס הכלכלי ולוקסמבורג החלה לפתח תעשיות פיננסיות. התעשייה הפיננסית של לוקסמבורג הצליחה למשוך אנשי עסקים רבים, שרצו לשמור על נכסיהם או להימנע ממיסוי. זאת מכיוון שהיא מקלט מס שבה החברות הרשומות משלמות מס של 1% בלבד.

ב-2009, בעקבות המיסוי הנמוך במדינה, היא נכנסה לרשימת המדינות האפורות של הפורום הכלכלי G20, אך נמחקה ממנה באותה השנה.

## סקטורים
### התעשייה הפיננסית
הסקטור המצליח ביותר של כלכלת לוקסמבורג הוא הסקטור הפיננסי. שלרוב פועל באופן רב-לאומי. נכון לשנת 2009,  היו 152 חברות בנק בלוקסמבורג, בהם הועסקו 27,000 עובדים. מכיוון שהיא מדינה קטנה, יציבה פוליטית וסמוכה למדינות גדולות, היא מושכת אנשי עסקים רבים. כלל הבנקים בלוקסמבורג החזיקו יחדיו 929 מיליארד אירו נכון ל-2008. גם בנק ההשקעות האירופי ובנק האיחוד האירופי ממוקמים בלוקסמבורג.

### תעשיית הפלדה
תעשיית הפלדה של לוקסמבורג חזקה במיוחד. יצרנית הפלדה ArcelorMittal היא החברה הרווחית ביותר בלוקסמבורג נכון לשנת 2024.

### תעשיית הטלקומוניקציה
לוקסמבורג מקדמת מדיניות המעודדת פיתוח של חברות טלקומוניקציה במדינתה. במדינה רשומות מספר חברות טלקומוניקציה, ביניהן SES המספקת שירותי לוויין ללקוחות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

לוקסמבורג
*
לוקסמבורג
מבצע חמש אבנים

**מבצע חמש אבנים** היה מבצע צבאי של מערכת הביטחון הישראלית שנערך מ-26 בנובמבר 2025 עד 5 בדצמבר 2025, במטרה להשמיד תשתיות טרור פלסטיני בזירת יהודה ושומרון במיקוד אזור צפון השומרון כחלק ממלחמת חרבות ברזל. המבצע מתנהל בעיקר במחומש הכפרים (טובאס, טמון, פארעה, תיאסיר ועקאבה) שבבקעת טמון בצפון מזרח השומרון, והתרחב גם לג'נין וקבטיה. במהלך המבצע, צה"ל וימ"ס איו"ש של מג"ב פעלו בכל שטח איו"ש.

במבצע פעלו במרחב המחומש ובמרחב ג'נין, כוחות צה"ל מג"ב ושב"כ והופעלו אמצעים תקדימיים שלא הופעלו במרחב זמן רב: מסוקי קרב ביצעו תקיפות, כוחות סיירת צנחנים הפעילו ירי מרגמות וכוחות ההנדסה של חטיבת מנשה ביצעו עבודות לעיצוב המרחב במחנה הפליטים ג'נין.

## מהלך המבצע
בחצות, עם תחילת 26 בנובמבר החלה במחוז טובאס פריסה נרחבת של כוחות ישראליים מחטיבת מנשה, מחטיבת השומרון ומחטיבת הקומנדו. צה"ל ושב"כ הודיעו על תחילת המבצע, אותו תיארו כ"מבצע רחב היקף" לסיכול טרור בצפון השומרון. כוחות ישראליים הטילו סגר בחלקים גדולים מהמחוז והכריזו על עוצר. דווח על ירי אקראי של מסוקים ישראליים מעל טובאס. לדברי ראש עיריית טובאס, מחמוד דראר'מה, זו הפעם הראשונה מאז האינתיפאדה השנייה שמסוקים צבאיים פועלים בעיר. עד סוף היום עצר צה"ל יותר משבעים פלסטינים.

בתקרית בג'נין ב-27 בנובמבר לוחמי יחידת המסתערבים (ימ"ס) של מג"ב יו"ש ירו למוות בשני מבוקשים, מחבלי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, לאחר שלפי סרטון שהופץ המבוקשים יצאו ממבנה שהוטל עליו מצור בנוהל סיר לחץ והרימו ידיים. שלושה לוחמי ימ"ס נחקרו על כך במחלקה לחקירות שוטרים, ואמרו שירו רק לאחר שחשו איום על חייהם. טרם סיום החקירה אמר השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר: "מעניק גיבוי מלא ללוחמי מג"ב ולוחמי צה"ל שירו לעבר מחבלים מבוקשים שיצאו ממבנה בג'נין. הלוחמים פעלו בדיוק כפי שמצופה מהם - מחבלים צריכים למות!".

מתוך מאות פלסטינים שעוכבו לחקירה עד 29 בדצמבר נעצרו יותר מעשרה מחבלים, ועשרות חשודים נוספים הועברו להמשך חקירה.

ב-2 בדצמבר הרס צה"ל בשכם את ביתו של עבד אלכרים צנובר, המחבל שביצע את פיגוע המטענים באוטובוסים בבת ים ובחולון, ואת ביתו של המחבל אימן גאנם, ממבצעי פיגוע הירי בצומת מחולה. בנוסף הושמד מבנה שהתגלתה בו מעבדת מטענים עם אמצעי לחימה פעילים.

ב-5 בדצמבר הודיע צה"ל על סיום המבצע.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

חמש אבנים
קטגוריה:זירת יהודה ושומרון במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:2025 בישראל
קטגוריה:מחומש הכפרים
קטגוריה:בקעת טמון
קטגוריה:2025 באסיה
סשה גינזבורג

**סשה גינזבורג** (בגרמנית: **Sasha Ginsburg**; נולד ב־1958) הוא צייר יהודי-גרמני, הידוע ביצירתו הפיגורטיבית, בעבודות הפורטרט שלו ובמחוותיו לתרבות היהודית ולהיסטוריה מקראית.

## ביוגרפיה
גינזבורג נולד בשנת 1958 במגדבורג, גרמניה וגדל בריגה, לטביה. הוא החל לצייר בגיל צעיר ולמד בהמשך אצל מספר אמנים לטבים מוכרים, בהם קורט פרידריקסונס, אברם ביקוב וויטלי קרקונוב.

יצירותיו התפרסמו לראשונה בשנת 1980, ולאחר מכן השתתף בתערוכות שונות ברחבי לטביה וברחבי ברית המועצות.

בשנת 1991 עבר גינזבורג לאוסנבריק שבגרמניה, שם החל לקיים אורח חיים יהודי-אורתודוקסי. שינוי זה השפיע באופן משמעותי על נושאי יצירותיו, שהחלו להתמקד בנושאים מקראיים, במסורת היהודית ובנרטיבים היסטוריים.

## סגנון אמנותי
גינזבורג יוצר במגוון רחב של חומרים וטכניקות. בשנים האחרונות יצר סדרות בשילוב מוטיבים של אבן ופסיפס. הוא פעיל גם כצייר פורטרטים ומרבה להתנסות בשימוש בגווני זהב ובאלמנטים סוריאליסטיים.

## תערוכות והכרה
מאז הגעתו לגרמניה הציג גינזבורג את יצירותיו במסגרות בינלאומיות והוא ממשיך ליצור סדרות חדשות של ציורים המתמקדות בנושאים מקראיים מגוונים.

### מבין תערוכותיו הנבחרות
* 2017: Sasha Ginsburg - the XII, the council of Europe, Strasbourg, France
* 2013: Reflextions, Riga, Latvia
* 2012: Psifas – Jewish Mosaic, Munich
* 2011: Jewish Mosaic, Berlin
* 2011: People and lanscapes, Munich
* 2008: Face to Face, Osnabrück
* 2006: It Lives!, Lingen (Week of Brotherhood, with Hartmut R. Berlinicke)
* 2005: Jewish Festivals, Bad Nenndorf
* 2001: Galerie Barkhau, Osnabrück
* 1999: Russian Artists in Lower Saxony, Glandorf
* 1997: Russian Artists, Osnabrück Adult Education Center
* 1995: Shapiro Gallery, Jerusalem, Israel
* 1993: Horowitz Gallery, Toronto, Canada
* 1986: Galerie LeVine, Houston, USA
* 1980–1992: Various exhibitions in Latvia

## הערות שוליים

קטגוריה:ויקיפדיה: ערכים של משתמשים חדשים
קטגוריה:ציירים גרמנים