open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של סלובניה

**נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של סלובניה** היא נבחרת הטניס של סלובניה המשחקת בגביע בילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה) ומורכבת משחקניות הטניס הבכירות שלה.

הנבחרת משחקת בגביע הפדרציה החל משנת 1992. לפני זה סלובניה הייתה חלק של יוגוסלביה. ההישג של הנבחרת הוא השתתפות במשחק חצי הגמר בשנת 2023.

נכון לשנת 2025 שיחקה סלובניה מאז תחילת השתתפותה בגביע בילי ג'ין קינג/גביע הפדרציה 120 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה 67 פעמים.

הנבחרת משחקת בצבעים לבן, כחול בהי וירוק.

## הישגי הנבחרת
הנבחרת השתתפה במשחקי הדרג העליון ב-3 תחרויות, בפעם האחרונה בשנת 2023.

## קישורים חיצוניים

* נבחרת טניס הנשים של סלובניה - דף הנבחרת מאתר גביע בילי ג'ין קינג

## הערות שוליים

סלובניה
טניס
קטגוריה:סלובניה: טניס
נמרוד הלל

**נמרוד הלל** (ט"ז באב תשכ"ד, 25 ביולי 1964 – ט"ז באב תשס"ו, 10 באוגוסט 2006) היה חייל צה"ל שעוטר בצל"ש הרמטכ"ל לאחר נפילתו במלחמת לבנון השנייה.

## ביוגרפיה
הלל נולד וגדל בבת ים לחוה ולמיכאל ולו אחות ושני אחים. התחנך ברמות השבים ובכפר סבא. בנעוריו היה פעיל בתנועת "השומר הצעיר" בהוד השרון. עם סיום לימודיו התיכוניים דחה את גיוסו לצה"ל בשנה והתנדב לשנת שירות במושב רנן. בסוף אוקטובר 1983 גויס לצה"ל והתנדב לחטיבת הצנחנים. עבר קורס מ"כים וקורס קציני חי"ר.

לאחר שחרורו מצה"ל למד אלקטרוניקה בטכניון, שם הכיר את רעייתו לעתיד, אופירה. לאחר סיום לימודיו החל לעבוד בחברת "טאואר סמיקונדקטור". הוא עבד בחברה עד לנפילתו.

במלחמת לבנון השנייה גויס למילואים ושירת בדרום לבנון. ב-10 באוגוסט 2006, ארבעה ימים לפני סיום המלחמה, נהרג טל בקרב בכפר לבונה. לאחר נפילתו קיבל את צל"ש הרמטכ"ל:

הוא נקבר בחלקה הצבאית בבית העלמין בראש העין. הותיר אחריו אישה וארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:מעוטרי צל"ש הרמטכ"ל במלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:סגל טאואר סמיקונדקטור
קטגוריה:בוגרי תיכון כצנלסון
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת חשמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
יאניק טרוסדייל

**יאניק טרוסדייל** (באנגלית: **Yanic Truesdale**; נולד ב-17 במרץ 1970) הוא שחקן קנדי-אמריקאי הידוע בעיקר בזכות גילום דמותו של מישל ג'רארד בסדרת הטלוויזיה "בנות גילמור".

## תחילת חייו
טרוסדייל נולד וגדל במונטריאול. בגיל 17 הוא הצטרף לבית הספר הלאומי לתיאטרון של קנדה וסיים את לימודיו בגיל 20.

## קריירה
טרוסדייל שיחק במשך שש שנים בסדרת הטלוויזיה " Les héritiers Duval", ובשנת 1998 היה מועמד לפרס ג'מיני הראשון שלו בקטגוריית משחק - סדרה קומית או ספיישל על הופעתו בסיטקום "Majeurs et vaccinés".הסדרה זכתה להצלחה רבה ברחבי קנדה, כאשר טרוסדייל גילם את הילד השחור היחיד במשפחה לבנה. לאחר מכן כיכב טרוסדייל בסרט "Mauvais Karma", מה שהביא לו את מועמדותו השנייה לפרס ג'מיני לשחקן המשנה הטוב ביותר בקומדיה.

טרוסדייל עבר לניו יורק ולמד במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע. האודישן הראשון של טרוסדייל בלוס אנג'לס היה עבור "בנות גילמור", הסדרה בכיכובן של לורן גרהאם, אלקסיס בלדל ומליסה מקארתי. את הדמות גילם במשך 158 פרקים בתור הקונסיירז' הדעתן, הסרקסטי וטוב הלב של מלון אינדיפנדנס אין, מישל ג'רארד. התפקיד זכה לשבחים רבים מצד המבקרים לטרוסדייל, והכניס אותו לרשימת 10 השחקנים שכדאי לעקוב אחריהם של וראייטי, לצד ראיין גוסלינג וג'ניפר גארנר.

טרוסדייל הופיע בסרט "השנה שלי עם סלינג'ר"  לצד סיגורני ויבר ומרגרט קוואלי, שפתח את פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין. הוא הופיע בתור הסוכן של לין-מנואל מירנדה בסדרה "תרגיע" של HBO. בנוסף הוא חלק מזיכיון ערוץ Lifetime לצד טוני ברקסטון של תעלומת הרצח המתמשך " Fallen Angels Murder Club".

בשנת 2022, טרוסדייל הופיע בסדרת הקומדיה של נטפליקס "אדיוט המחמד של אלוהים"  לצד מליסה מקארתי ובן פלקונה.

בשנת 2025 שיחק בסדרה הדרמה-קומית "כוכבת" בתור רפאל מרצ'נד, מורה צרפתי לבלט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:בוגרי מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1970
חנות הקצב

**חנות הקצב** (באיטלקית: **La Macelleria**, באנגלית: **The Butcher’s Shop**) היא יצירת שמן על בד מאת הצייר האיטלקי אניבלה קראצ'י, שנוצרה בראשית שנות ה־1580. היצירה נחשבת לאחת מהעבודות המרכזיות בתקופה המוקדמת של האמן ומשקפת את המעבר מן המנייריזם אל סגנון ריאליסטי ואנושי יותר, אשר אפיין את הרפורמה האמנותית שביקש לקדם.

## תיאור היצירה
הציור מתאר סצנה מתוך חיי היום־יום: חנות קצב ובה עובדים שני גברים בלבוש לבן, המבצעים את מלאכתם בשקט וברצינות. הם מופיעים בתנוחה יציבה, ללא סממנים הומוריסטיים או גסים, כפי שהיה מקובל בז'אנר זה בציורים קודמים. התיאור מאופיין באיפוק רגשי ובגישה אנושית לדמויות, דבר המלמד על כוונה מודעת להציג את הקצבים בכבוד ובשיקול דעת.

הקומפוזיציה של הציור לא תוכננה באופן מלא מראש. אניבלה קראצ'י עבד באופן חופשי וספונטני, תוך פיתוח ההרכב במהלך הציור עצמו. אחת הדמויות – הקצב העומד משמאל – צוירה מעל שכבות צבע קיימות, דבר שמעיד על תהליך עבודה חי ודינמי. הוא השתמש בפלטת צבעים אדמתית ומוגבלת, בניגוד לגוונים המלאכותיים שאפיינו את הסגנון המנייריסטי ששלט בזמנו. האור בציור נופל בזוויות טבעיות ויוצר צללים מציאותיים על הרצפה ועל הקורות, ובכך תורם לתחושת האמינות החזותית של הסצנה.

### הקשר אישי ואמנותי
קראצ'י היה בקיא בעבודת הקצבים לא רק כמתבונן, אלא גם כבן למשפחה שעסקה בתחום – דודו ובני דודיו היו קצבים במקצועם. קשר זה בא לידי ביטוי בדיוק, בביטחון ובאמפתיה שבהם מתוארת הסצנה.

הציור נוצר זמן קצר לפני שייסד קראצ'י את "האקדמיה של משפחת קראצ'י"  בבולוניה, יחד עם אחיו אגוסטינו ובן דודו לודביקו. האקדמיה סימלה מהפכה באמנות האיטלקית, עם דגש על תצפית ישירה מהטבע, לימוד אנטומיה וחתירה לייצוג כן של המציאות. יצירה זו משקפת את עקרונות הרפורמה הזו, ומהווה שלב משמעותי בהתפתחות הסגנונית של קראצ'י, לקראת עבודתו המאוחרת ברומא בסגנון קלאסי ומונומנטלי.

### יצירה נלווית
קיימת גרסה נוספת וגדולה יותר של *חנות הקצב*, גם היא מאת אניבלה קראצ'י, השמורה כיום באוסף של Christ Church באוקספורד, אנגליה.

### שימור ובעלות
הציור היה בבעלות משפחת האצולה הסקוטית של המרקיז מאברדין, והועבר בירושה עד שנמכר בשנת 1978 בבית המכירות הפומביות כריסטיס בלונדון. בשנת 1980 נרכש על ידי קרן מוזיאון קימבל לאמנות שבפורט וורת', טקסס, ארצות הברית, שם הוא מוצג כיום באגף הדרומי של מבנה קאהן.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
מורן גמליאל

**מורן גמליאל** (נולד בשנת 1980) הוא מוזיקאי, זמר, מלחין, פזמונאי, מפיק מוזיקלי ובעל אולפן הקלטות בהרצליה. גמליאל החל את דרכו המוזיקלית בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 כפסנתרן וזמר יוצר.

## ביוגרפיה
גמליאל גדל בהרצליה. בגיל 13 התחיל לנגן לבד בזכות שמיעה אבסולוטית ואוטודידקטיות לימד את עצמו לנגן על פסנתר. בגיל 16 השתתף בלהקת הנוער המוכרת צעירי תל אביב - צעירים בדרך בשנת 1998 וכבר אז ליווה את הלהקה בנגינתו בעצרת רבין. כמו כן גמליאל שר ניגן שיחק והופיע על במות בתיכון.

בשירותו בצבא השתתף בלהקת רוק צבאית, שם הכיר את עידן רייכל שהיה בזמנו המעבד המוזיקלי של הלהקה שביצעה גרסאות כיסוי ללהיטי פופ ישראלים ואירופיים.

בשנת 2003 השתתף בעונה הראשונה של תוכנית הריאליטי המוזיקלית כוכב נולד לא נפסיק לשיר בה העפיל לעשירייה הראשונה. אלבום אוסף שירי העונה יצא לחנויות בספטמבר 2003, ובתוך שלושה שבועות מכר 50 אלף עותקים.

שירו המקורי "דמיונית" שהושמע בתוכנית הפך למזוהה עמו והופיע בהמשך באלבומו "הצבעים משתנים", שיצא בשנת 2008.

גמליאל הוא המתמודד הראשון בתולדות התוכנית שביצע שיר מקורי מפרי עטו ולא קאבר. טרם הוצאת אלבומו, יצא לרדיו הסינגל "דמיונית" ונכנס למצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג ושל גלגלצ.

בשנת 2004 גמליאל הוחתם בחברת התקליטים "הליקון" וסברס ובחסותה הוציא בשנת 2008 את אלבום הסולו הראשון שלו הצבעים משתנים וכלל את השירים:
* דמיונית
* מקום בלילה
* שקרים לבנים
* לא לפגוע
* הצבעים משתנים
* דומים סינגל
* הרחקתי בזמן
* יפה כמו תמיד
* לא ישן
* סיפורים
* בתוך נפשי
יצירתו של גמליאל משלבת השפעות פופ-רוק.

### כתיבה, הלחנה והפקה
גמליאל הלחין, כתב והפיק שירים עבור אמנים אחרים, בהם
* שירי מימון – "מחכה שתשוב" (מילים ולחן: גמליאל)
* מאיה אברהם – "למה" (מילים ולחן: גמליאל)
* גיא מזיג – שיתופי פעולה מוזיקליים
* שלמה גרוניך – שיתופי פעולה מוזיקליים
* קובי אושרת – שיתופי פעולה מוזיקליים
* תומר בירן - שיתופי פעולה מוזיקליים
* אמנים צעירים במסגרת הרכבים ייצוגיים

## פרסים והוקרה
* בשנת 2016 זכה בפרס Hollywood International Moving Pictures Film Festival (HIMPFF), בקטגוריית עיצוב פסקול (Music Score), עבור המוזיקה המקורית שכתב, עיבד והלחין לסרט הקצר "Alouette". הסרט זכה גם בפרס בקטגוריית "Foreign Student Short" באותו פסטיבל.

## אולפן ההקלטות הפקות ופרויקטים מוזיקליים
גמליאל הוא הבעלים של אולפן הקלטות בהרצליה, מפיק ומעבד מוזיקלי, ומנהל מוזיקלית הרכבים ומופעים חיים של שירה המונית. הוא משמש כמנהל מוזיקלי ומוביל מסלולי מוזיקה בבתי ספר בהרצליה והרכבים מוזיקליים יצוגיים לגילאים שונים, כולל בני נוער ובוגרים. בין השאר, הוא שותף פעיל ומוביל את תחום המוזיקה במיזם "חממה – בית רב תחומי לאמנים צעירים". פרויקט המשלב מוזיקה ואמנות רב תחומית.

## קישורים חיצוניים
* רשימת הזוכים בפסטיבל HIMPFF – אוגוסט 2016
* 
* 
* מורן גמליאל ב-Spotify
* אלבום "הצבעים משתנים" ב-YouTube
* מורן גמליאל באתר תעשייה
* עמוד האמן באתר NMC

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:מתחרי כוכב נולד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
דניאל פרידמן (פרקליט)

**דניאל (דני) פרידמן** (2 ביולי 1945 – 21 באוקטובר 2024) היה משפטן ישראלי, אלוף-משנה במילואים אשר שירת בתפקידים בכירים בפרקליטות הצבאית, שימש כשופט, ואב בית דין בבתי הדין הצבאיים, ולאחר שחרורו פעל כסנגור בתיקים פליליים בולטים. בין היתר, ייצג את אחמד עודה סוחר קרקעות ערבי, ואת תת-אלוף רמי דותן בפרשיות פליליות מתוקשרות.

## רקע אישי והשכלה
פרידמן, יליד בת ים בן להורים שעלו מגרמניה לפני קום המדינה. את לימודיו היסודיים סיים בבית ספר ראשונים בבת ים ואת לימודיו התיכוניים סיים בתיכון חשמונאים בבת ים. היה חבר בתנועת הנוער "צופים" שבט דן. שירת בצה"ל בהנדסה קרבית, ותוך כדי שירותו למד משפטים באוניברסיטת תל אביב והוסמך כעורך דין. הוא הועבר לפרקליטות הצבאית בה שירת במשך שנים רבות והגיע לדרגת אלוף-משנה.

## קריירה צבאית
במהלך שירותו בצה"ל מילא פרידמן שורה של תפקידים במערך המשפטי הצבאי:
* שימש כפרקליט צבאי, ובין היתר כיהן כפרקליט מחוז מרכז.
* עסק בתביעה צבאית, ייעוץ משפטי לפיקוד וליחידות צה"ל, והיה אחראי על ניהול הליכים פליליים ומשמעתיים נגד חיילים וקצינים.
* שימש כשופט בבית דין צבאי, והיה מעורב בדיונים והכרעות בתיקים פליליים ומשמעתיים במסגרת מערכת המשפט הצבאית.

## פעילותו כסנגור ופרשת רמי דותן
לאחר שחרורו מצה"ל, ביסס פרידמן את מעמדו כאחד מעורכי הדין הפליליים הבולטים בישראל. הוא ייצג נאשמים בעבירות פליליות מורכבות וזכה לחשיפה תקשורתית רחבה. אחד התיקים הידועים ביותר בהם היה מעורב הוא ייצוגו של תת-אלוף רמי דותן, ראש להק הציוד בחיל האוויר, שהואשם והורשע בעבירות שוחד, מרמה והפרת אמונים. הסנגוריה הצבאית פנתה לפרידמן בבקשה שייצג את דותן במסגרת שירות המילואים שלו. לאחר פגישה בין השניים, ובהסכמת דותן, מונה פרידמן לשמש כסנגורו. פרידמן ליווה את דותן לאורך ההליך המשפטי המתוקשר, שכלל בין היתר עסקת טיעון שהובילה להרשעתו ולגזר דין של שנות מאסר ארוכות. בהמשך, ייצג אותו גם בהליכים שעסקו בבקשת שחרור מוקדם ממאסר.

## משפחה
פרידמן היה נשוי לציפי (לבית יוספה) 58 שנים. נפטר ב-2024. להם 2 בנים ונכדים.

## תרומה והשפעה
עו"ד דניאל פרידמן הוא דמות בולטת ומוערכת במערכת המשפט, הן בצבאית והן באזרחית. לאורך הקריירה שלו פעל בנחישות בהתאם לערכיו, מבלי להיגרר ללחצים חיצוניים. ניסיונו הרב בתפקידים בכירים בפרקליטות הצבאית ובמערכת בתי הדין הצבאיים, לצד עיסוקו כסנגור בתיקים פליליים מורכבים, תרמו למעמדו כאחד מאנשי המשפט המובילים בתחומו.
## קישורים חיצוניים
* אהוד רבינוביץ, אחמד עודה: הייתי למשטרה כמו פרה שחלבו ושחתו אותה, מעריב, 11 מרץ 1987⁩
* אורנית: הקרקע בוערת, כותרת ראשית, 8 באפריל 1987
* דוד זוהר, העו"ד של דותן: נלך לבג"ץ אם ההסכם יבוטל, מעריב, 21 בדצמבר 1990
* עמירה שגב, עניין של זהות, חדשות⁩, 28 בפברואר 1992⁩
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:פרקליטי הפרקליטות הצבאית
קטגוריה:שופטי בתי הדין הצבאיים
קטגוריה:שופטי בית הדין הצבאי לערעורים
קטגוריה:בוגרי תיכון חשמונאים (בת ים)
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
סנקובו-מדבז'יה

**סנקובו-מדבז'יה** (אנגלית: Sankovo-Medvezhye, רוסית: Саньково-Медвежье, בלארוסית: Санькова-Мядзвежжа רומנית: Sańkova-Miadzviežža) היא מובלעת בשליטה של רוסיה בתוך בבלארוס בשטח של 454 הקטאר (כ-4.5 קילומטר רבוע). המובלעת ממוקמת במזרח מחוז דוברוש במחוז גומל, כ-5 קילומטר מהכפר דוברודייבקה שברוסיה. סנקובו-מדבז'יה היא חלק ממחוז זלינקובסקי במחוז בריאנסק ונמצאת במרחק של 800 מטר בלבד מהגבול שבין רוסיה לבלארוס ממנו הוא מופרדת על ידי ביצות. שם המובלעת מגיע מהכפרים סנקובו ומדבז'יה, שהיו קיימים באזור זה בתקופת ברית המועצות.

## היסטוריה
בתחילת המאה ה-20 היגרו מתיישבים מהכפר דוברודייבקה בחיפוש אחר עבודה לארצות הברית. לאחר שעבדו שם בתעשיית הכרייה בפנסילבניה, הם חזרו לאזור עוד טרם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, קנו אדמות והקימו חוות עצמאיות.

בשנת 1926, במהלך הרפורמה המנהלית, הועבר גבול המדינה בין הרפובליקה הסובייטית הבלארוסית לרפובליקה הסובייטית הרוסית מעט מזרחה, אך מבחינה מנהלית הכפרים סנקובו ומדבז'יה הפכו לחלק ממחוז בריאנסק של רוסיה.

במהלך מלחמת העולם השנייה, הגרמנים הרסו את הכפרים הללו, אך עם תום המלחמה הרוסים התיישבו מחדש באזור.

## מצב נוכחי
עקב אסון צ'רנוביל בשנת 1986, אזור זה ננטש. במקום אסורה כל פעילות לחלוטין.

רוסיה עדיין מחזיקה בסמכות שיפוט על האזור.

## ראו גם

* מחוז קלינינגרד

## קישורים חיצוניים

* תמונות: Sankovo-Medvezhye (מובלעת רוסית בבלארוס)

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: גאוגרפיה
נוף נהר (קראצ'י)

**נוף נהר** הוא ציור נוף מאת האמן האיטלקי אניבלה קראצ'י, צייר בולונזי שפעל באיטליה בין השנים 1560–1609. 

## תיאור היצירה
היצירה מתארת נוף טבעי שמביט דרך עצים מוצלים אל נהר מתפתל הנשקף אל האופק. קרוב לעין הצופה, מופיעים שלושה עצים דקים ועץ מרכזי גדול יותר, כולם מצוירים בצל עמוק, בניגוד חד לסצנה המוארת שמאחוריהם. הנהר, בגוון טופז-כחול, מתעקל מהפינה הימנית התחתונה, חוצה את הבד ומתרחק לעבר המרכז. כמה עצים דקים צומחים לאורך הגדה ליד בקתה עם גג קש הנמצאת מימין. הגדה השמאלית עטופה בקני סוף וצמחייה גבוהה.

מאחורי העץ המרכזי שבצל, שטה סירה ארוכה, צרה ונמוכה ובה ארבע דמויות בעלות עור בהיר. לשמאלן, אדם לבוש בגד כהה עם צווארון לבן שוכב סמוך לגבר יושב בבגד צהוב וכובע מנוצה. מימין, אדם נוסף שוכב ליד הספן הלבוש באדום ולבן, שדוחף את הסירה במוט ארוך.

צבעי הצמחייה והקרקע – בגווני צהוב קציר וירוק מרווה – דוהים בהדרגה לגווני תכלת-עמום של הרים רחוקים בקו האופק, שממוקם מעט מעל חצי גובה הציור. מעליהם נראים עננים לבנים בשמי תכלת.

### חשיבות אמנותית וסגנונית
ציור זה נחשב בין הראשונים שבז’אנר ציור הנוף האיטלקי שבו הטבע עומד במרכז היצירה ולא משמש רק כרקע לנרטיב דתי או מיתולוגי. קראצ’י מציג את הטבע כמושא אסתטי בזכות עצמו. קרני שמש רכות מאירות את הנוף, מדגישות את הקימוטים על פני הנהר, והגוונים הזהובים בצמרות העצים מרמזים על אווירת תחילת הסתיו.

הקומפוזיציה בנויה באיזון צורני מוקפד. הנהר החוצה את התמונה מנווט את עין הצופה אל עומק הציור, בעוד האדמות לצידיו נבנות במשולשים מתחלפים של נסיגה והתקדמות. העצים, כעמודים ויזואליים, מסמנים את קו ההתרחקות אל האופק. במקביל, משיחות המכחול האפלות של העצים בקדמת הבד יוצרות דפוס דרמטי המחזיר את תשומת הלב מהאופק העמום אל החזית.

### תהליך היצירה
אניבלה קראצ’י נהג לצאת למסעות כפריים יחד עם אחיו אגוסטינו ובן דודו לודוביקו קראצ'י במהלכם יצר סקיצות מהירות מהטבע. ציור זה הוא תוצאה של עבודה סטודיו שנעשתה על בסיס אותן סקיצות שטח. הגישה החדשנית של קראצ’י, השואפת ללכוד את האיזון והקצב של הנוף, השפיעה עמוקות על התפתחות ציור הנוף בתקופת הבארוק באיטליה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:הגלריה הלאומית לאמנות וושינגטון: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:מים באמנות
פאנוס הלדזוס

**פאנוס הלדזוס** (ביוונית: **Πάνος Χαλδέζος**; 1895–1983) היה מנכ״ל עיריית אתונה, מחסידי אומות העולם, שעזר להציל כ-543 יהודים במלחמת העולם השנייה.

## קורות חיים
פאנוס הלדזוס נולד בפלומארי בשנת 1895, בשם איסה מסה. הוא נולד וגדל ליד כנסיית אגיוס יואניס שבפלומרי. הוא היה יתום מאב, וחי רק עם אימו. הלדזוס החל לעבוד בעיריית פלומארי עם סיום לימודיו התיכוניים בשנת 1916.

במלחמת העולם הראשונה הוא גויס בשנת 1918, ונפצע פעמיים בקרב מול הטורקים שהתנהל בטולו בונאר. בשנת 1927 החל לעבוד כשכיר בעיריית אתונה, ובהמשך התקדם לתפקיד מנכ"ל העירייה. בשנת 1938 הוא קיבל את הנשיאות של מועדון אסטיה ניאס סמירנס.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
פאנוס הלדזוס שימש כמנהל הכללי של עיריית אתונה. הוא ניצל את תפקידו הבכיר כדי לזייף תעודות זהות ומסמכים רשמיים עבור 543 יהודים, ובכך הציל אותם מגזרת הגירוש למחנות ההשמדה.

בשנת 1943 פעל המשטר הנאצי לחיסול יהודי יוון. בינואר 1943 זימן אדולף אייכמן את דיטר ויסליצני, חבר האס אס ואחד מסגניו של אייכמן. על ויסליצני הוטלה המשימה של חיסול יהודי סלוניקי. ויסליצני בחר בעמיתו אלויס ברונר כעוזרו הבכיר, ותוך זמן קצר גורשו יהודי העיר לגטאות לקראת שילוחם לאושוויץ. בספטמבר 1943 הגיע ויסליצני לאתונה על מנת לטפל גם ביהודי עיר זאת. ב-20 בספטמבר בשנת 1943 נפגש ויסליצני עם הרב אליאס ברזילי, ראש קהילת יהודי אתונה, שנדרש לספק את שמות חברי הקהילה שלו לקראת שילוחם לגטאות ולמחנות.

כמוצא אחרון, ניסו חלק מחברי הקהילה להנפיק תעודות זהות וזהויות חדשות. מתוקף תפקידו כמנכ"ל עיריית אתונה, הייתה להלדזוס גישה למסמכים אישיים ורגישים של התושבים, ובשיתוף פעולה אמיץ עם מפקד המשטרה המכהן, אנג'לוס אברט, שינה את שמותיהם ודתם של 543 חברי קהילה ברשומות העיר (תיק יד ושם). הלדזוס יצר ספר רישום עירוני מיוחד שבו תיעד יהודים כנוצרים, וסיפק להם תעודות זהות בהתאם (תיק יד ושם). הוא פעל בשיתוף פעולה עם הארכיבישוף דאמאסקינוס, אשר הטביל את היהודים לנצרות. בשיתוף עם שוטר העירייה, תועדו 543 יהודים כנוצרים ברשימת האזרחים החדשה, וכך ניצלו מגירוש .

## לאחר המלחמה
לאחר המלחמה המשיך הלדזוס את עבודתו בתור נשיא במועדון אסטיה ניאס סמירנס. מועדון זה פעל כקרן ללא מטרות רווח שמטרתה העיקרית הייתה פיתוח חברתי, חינוכי ולאומי של הקהילה. במועדון כיהן כנשיא למשך 45 השנים שלאחר מכן עד מותו ב-1983. כחלק מפועלו במועדון, הקים בתי ספר טכניים, חטיבת ביניים, תיכון וספרייה. ב-10 בדצמבר 1980 הוענק להלדזוס פרס מיוחד מטעם האקדמיה של אתונה על פועלו במועדון בן 45 השנים. בנוסף, כתב מספר ספרים בנושא עבודתו בעירייה

## הכרה והנצחה
ב- 9 בנובמבר 1994, ו' בכסלו תשנ"ה, הכיר יד ושם בפאנוס הלדזוס כחסיד אומות העולם. הטקס התקיים באתונה. הלדזוס הונצח בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם. ב-1979, בעודו בחיים, הוקדש לו פסל ברונזה הממוקם בחצר הכנסייה של ג'ון הקדוש בספודיאנה.

פאנוס הלדזוס זכה גם בעיטור צלב הזהב של מסדר עוף החול היווני, שהוענק לו על ידי המסדר של ג'ורג' הראשון. בנוסף, הוא זכה במפתח הזהב של העיר אתונה

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי אומות העולם
קטגוריה:יוונים חסידי אומות העולם
אוכל השעועית

**אוכל השעועית** (באיטלקית: **Mangiafagioli**, באנגלית: **The Bean Eater**) הוא ציור שמן על קנבס מאת הצייר האיטלקי אניבלה קראצ'י, אשר נוצר סביב שנת 1590. הציור מתאר איכר פשוט אוכל ארוחה יומיומית של שעועית ובצל, ומשויך לסגנון הבארוק. זהו ציור ז'אנרי המתאר סצנה יומיומית של פשוטי עם, והוא נחשב לאחת הדוגמאות הראשונות לציורי ז'אנר באיטליה. כיום שמור הציור בגלריה קולונה שברומא, איטליה.

## תיאור היצירה ונושא
"אוכל השעועית" אינו מתבסס על סיפור ספרותי או היסטורי, אלא מתאר תצפית ישירה על סצנה מחיי היום־יום. האיכר המוצג בציור לובש בגדים גסים אך נקיים וחובש כובע קש. הוא יושב לאכול מנה פשוטה של שעועית ובצל. בתקופת הבארוק באיטליה, היו קיימות הבחנות חברתיות גם בתחום המזון: מאכלים כהים, שגדלים קרוב לקרקע כמו שעועית ובצל, נחשבו למזון המתאים רק לפשוטי העם, ולעומתם המזון "האצילי" היה בהיר, קל ונחשב למזון הולם לבני המעמד הגבוה. סברו כי איכר שיאכל מזון המיועד לאריסטוקרטים עלול לחלות קשות. בדומה לציורו "חנות הקצב", לא ידוע מי הזמין את הציור או מדוע נוצר, אך ניתן להניח שהוא שימש תרגול אישי עבור קאראצ'י.

## ניתוח היצירה
### קומפוזיציה
קראצ'י מתאר רגע חולף — האיכר מרים כף שעועית לפיו ונעצר, כאילו הופתע מצפייה בלתי צפויה של הצופה. הדמות ממלאת שטח נרחב מהקנבס, דבר שעשוי להעיד על חשיבות הנושא בעיני האמן. החוקר דונלד פוזנר תיאר את הקומפוזיציה כמעין "צילום בזק", תופעה שטרם נראתה באמנות המערבית של התקופה.

הציור מציג את הנטורליזם המוקדם של קראצ'י, כולל פרטים כמו לכלוך מתחת לציפורניים — לפני זמנו של קראוואג'ו — ותיאור מדויק של פרטי טבע דומם. לקומפוזיציה אין פרספקטיבה מורכבת או מבנה מרחבי מוקפד, דבר שמחדד את האותנטיות של הסצנה.

### צבע
בדומה לציוריו מהשנים 1580–1590, גם כאן עושה קראצ'י שימוש בפלטת צבעים מוגבלת של חומים, ירוקים ואפורים, בהתאם לצבעי המזון.

### טכניקת ציור
קראצ'י משתמש במשיחות מכחול עבות, שבורות וגסות, התואמות את אופיו הפשוט של הנושא. חלק מהפרטים, כמו הציפורניים, מסומנים בקווי מתאר כהים, והציור כולו נושא אופי רישומי כמעט סקצ'י.

### ביקורת
מבקרים השוו את "אוכל השעועית" ליצירות של קאראווג'ו ודייגו ולאסקס, שגם הן כוללות ייצוגים של מעמדות נמוכים. לדוגמה, הלחם שמופיע ב"ארוחת ערב באמאוס"  של קראוואג'ו כמעט זהה ללחם בציורו של קראצ'י. השוואות נוספות נערכו ל"תומא הספקן" של קראוואג'ו ול"דיוקן עצמי" של ולאסקז.

עם זאת, בעוד סגנונם של קראוואג'ו וולאסקז מאופיין במעברים חלקים ובטכניקה מלוטשת, ציורו של קראצ'י גס, רישומי וחסר אחידות. פרטים כמו הציפורניים מתוארים בקווים שחורים, ויש בציור מידה של סקצ'יות. בתקופה שבה האמנות האיטלקית עסקה בעיקר בדמויות דתיות, מיתולוגיות או באריסטוקרטיה, קראצ'י היה בין הראשונים ששם את האדם הפשוט במרכז היצירה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:אוכל ושתייה בתרבות ובאמנות
פז' ואדאט

**פז'מן "פז'" ואדאט** (בפרסית: **پژمان «پژ» وحدت**; באנגלית: **Pejman "Pej" Vahdat**) הוא שחקן איראני-אמריקאי הידוע בתפקידו כארסטו וזירי ב"בונז*"* בין השנים 2009 ל-2017.

## חיים מוקדמים
ואדאט נולד בטהרן למשפחה מוסלמית במהלך המהפכה האיראנית, אמו נינה אמאמי ואביבו ד"ר אמו והדת, אחד מרופאי השאה של איראן. לואדאט יש אחות, פאראסטו אמאמי, ואח, פאימן.

בהיותו תינוק משפחתו עברה לגרמניה שם גרו 8 חודשים לפני שעברו לסן חוזה, קליפורניה.

משחק לא היה מסלול הקריירה הראשון שלו. והגט שאף במקור להיות שחקן טניס מקצועי. הוא למד באוניברסיטת המדינה סן דייגו, שם היה חבר בקבוצת הטניס לגברים.****

## קריירה
לפני ששיחק ב"בונז" ואדאט הופיע במספר רב של סדרות טלוויזיה, ביניהן "האוס", "היחידה", "משפחה בהפרעה" ו"שקר לי".

בשנת 2009 החל ואדאט לגלם את ארסטו וזירי בסדרה "בונז*"*, דמות של עוזר מעבדה איראני העובד לצד אנתרופולוגים פורנזיים. בתחילה הוצג ארסטו במבטא איראני, אך מאוחר יותר מתגלה שיש לו למעשה מבטא אמריקאי, טוויסט שהפתיע הן את הקהל והן את ואדאט עצמו. בחירה זו נועדה לאתגר סטריאוטיפים ולהציע תיאור מעמיק יותר של דמויות מזרח תיכוניות בטלוויזיה. בסדרה, ארסטו מתחיל לנהל קשר רומנטי עם הבוסית שלו, ד"ר קמיל סרויאן, בגילומה של תמרה טיילור. הסדרה הסתיימה בשנת 2017.

בשנת 2010 הוא גילם את קאש, בעל חנות, במהלך העונה הראשונה של הסדרה "חסרי בושה" של רשת שואוטיים.

בשנת 2016 הצטרף ואדאט לסדרת הדרמה של אמזון "סניקי פיט"  בתפקיד חוזר לצד ג'ובאני ריביסי. ואדאט גילם את ראג' קומאר מוקרג'י, אדם משכיל שנהנה מהימורים ומשתתף לעיתים קרובות במשחקי קלפים עתירי סיכון באירועים סודיים שאורגנו על ידי דמות בשם ויין.

בין השנים 2018 ו-2020 גילם ואדאט תפקיד חוזר כקלי פאטל, מיליונר והבעלים של האימפריה בסדרה "אימפריה" של פוקס.

בשנת 2022, לוהק ואדאט לתפקיד דקס דקסטר, מנהל קרן הון סיכון, בעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה המחודשת "שושלת*"* של The CW.

בין השנים 2022 ו-2024 הופיע בתור פארז חמזאד הצעיר בסדרת ה־FX "הזקן" .

בשנת 2025 הצטרף לקאסט של העונה השנייה של "כללי המשחק" ב־CBS בתפקיד חוזר. הוא מגלם את ליאונרד שארף, לקוח רב עוצמה ותובעני של ריני (פיונה רנה).

הוא עתיד לככב בקומדיה "Pickleheads" ויופיע בעונה הבאה של "פוקר פייס" של פיקוק.

## חיים אישיים
החל מ-2003 הוא בזוגיות עם נרסיס עטר  רופאה המטולוגית - אונקולוגית במרכז הסרטן דנה פרבר.

ואדאט הוא מוסלמי איראני-אמריקאי שהיגר לארצות הברית כתינוק. איסור הנסיעות של ממשל טראמפ הראשון המכוון למספר מדינות בעלות רוב מוסלמי, כולל איראן, פגע בו ודחף אותו בשנת 2017 להתבטא בפומבי. למרות שבדרך כלל היה א-פוליטי, הוא החל להשתמש בחשבון הטוויטר שלו כדי להביע את דעותיו ולהעלות את המודעות לעניין.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

### משחקי וידאו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ממוצא איראני
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1982
פרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר לצמד או הרכב

**פרס הגראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר של צמד או קבוצה** הוענק בין השנים **1991 ל-2011**, במקביל לפרס הגראמי לביצוע הראפ הסולו הטוב ביותר.

לפני כן, הוענק פרס אחד בלבד עבור **[[פרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר|ביצוע הראפ הטוב ביותר]]** (Best Rap Performance).

הפרס בוטל בשנת 2012, ומאז אוחדו הקטגוריות של ביצועים סולו וביצועים של צמדים/קבוצות לקטגוריה המחודשת: Best Rap Performance (ביצוע הראפ הטוב ביותר).

שנות הפרסים מייצגות את השנה בה התקיימה טקס הגראמי, אך המוזיקה המתמודדת נבחרה מתוך פרסומים שיצאו מאוקטובר שנה וחצי קודם לכן ועד ספטמבר של השנה שלפני.

## זוכים לפי שנה

קטגוריה:פרסי גראמי למוזיקת היפ הופ
נטליה שיקולנקו

**נטליה שיקולנקו** (בבלארוסית: **Натальля Шыкаленка**; 1 באוגוסט 1964 – 15 במאי 2025) הייתה אתלטית סובייטית מבלארוס, סגנית אלופה אולימפית (ברצלונה 1992), אלופת עולם (גטבורג 1995), זוכת מדליית ארד באליפות עולם (שטוטגרט 1993) ו-3 פעמים דורגה במקום ראשון בעולם (1992, 1994 ו-1995) בהטלת כידון.

אחותה, טטיאנה שיקולנקו אף היא מטילת כידון מצטיינת, פעמיים סגנית אלופת עולם (סביליה 1999 ופריז 2003).

## ביוגרפיה
נולדה באנדיז'ן, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית וגדלה בבלארוס.

### 1987
באליפות עולם שנערכה ברומא, היא סיימה במקום 14 בהטלת כידון בתוצאה של 60.40 מטר.

### 1990
במשחקי הרצון הטוב שנערכו בסיאטל, וושינגטון ביולי היא זכתה במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 61.62 מטר, לפני אחותה טטיאנה (59.06 מטר) וקארן סמית' מארצות הברית (58.94 מטר).

באליפות אירופה שנערכה בספליט, יוגוסלביה סיימה במקום 12 בהטלת כידון בתוצאה של 53.98 מטר.

### 1991
באליפות העולם שנערכה בספטמבר בטוקיו, יפן היא סיימה במקום 11 בהטלת כידון בתוצאה של 58.82 מטר.

### 1992
#### תוצאת השנה בעולם
בתחרות שנערכה במוסקבה ברית המועצות ב-5 ביוני 1992 היא קבעה בהטלת כידון שיא אישי חדש של 70.36 מטר ובכך הטילה לראשונה בקריירה שלה מעל 70 מטר ודורגה בסוף השנה במקום הראשון בעולם.

#### סגנית אלופה אולימפית
באולימפיאדת ברצלונה היא זכתה במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 68.26 מטר, אחרי זילקה רנק (68.34 מטר) ולפני קארן פורקל
66.86 מטר, שתיהן מגרמניה.

### 1993
#### ייצגה את בלארוס, מדליית ארד באליפות עולם
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה באוגוסט 1993 היא זכתה במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 65.64 מטר, אחרי טרינה הטסטאד מנורווגיה (69.18 מטר) ולפני קארן פורקל (65.80 מטר).

### 1994
בתחרות שנערכה בסביליה ספרד ב-5 ביוני 1994 היא קבעה בהטלת כידון שיא אישי חדש של 71.40 מטר ודורגה בסוף השנה במקום הראשון בעולם.

באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד היא סיימה במקום 14 בהטלת כידון בתוצאה של 55.08 מטר.

### 1995
#### אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה ב-8 באוגוסט 1995 היא זכתה במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 67.56 מטר, לפני פליצ'יה טיליאה מרומניה (65.22 מטר) ומיקאלה אינגברג מפינלנד (65.16 מטר). שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בציריך, שווייץ ב-16 באוגוסט 1994 היא קבעה בהטלת כידון שיא אישי חדש של 71.18 מטר ודורגה בסוף השנה במקום הראשון בעולם.

### 1996
באולימפיאדת אטלנטה שנערכה ביולי סיימה במקום 12 בהטלת כידון בתוצאה של 58.56 מטר.

## שיאים אישים
* הטלת כידון: 71.40 מטר (1994)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מטילות כידון
קטגוריה:אתלטיות בלארוסיות
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית סובייטיות: אתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:ילידות 1964
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1964
קטגוריה:רוסיות שנפטרו ב-2025
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2025
סומבר

**סומבר** (באנגלית: **Sombr**; שם מלא: **שיין בוס**; נולד ב-5 ביולי 2005) הוא זמר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי יהודי-אמריקאי. הוא התפרסם בזכות סינגלים ויראליים כמו "Back to Friends" ו-"Undressed", אשר זכו להצלחה במצעדים בינלאומיים.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
בוס נולד וגדל בלואר איסט סייד במנהטן שבניו יורק. הוא למד בבית הספר לאגוארדיה לאמנויות, שם התמחה בשירה קלאסית. במהלך מגפת הקורונה, החל ליצור מוזיקה באולפן ביתי מאולתר. בגיל 16, שחרר את השיר "Caroline", שזכה להצלחה ברשתות החברתיות והוביל לחתימתו עם חברת התקליטים וורנר רקורדס. בהמשך עבר ללוס אנג'לס כדי לקדם את קריירת המוזיקה שלו.

### קריירה
הוא התפרסם דרך קטעי מוזיקה שהעלה לטיקטוק, שם צבר קהל מעריצים נרחב.

ב-2021, הוציא לאור את סינגל הבכורה שלו, "Nothing Left to Say". ב-2023, הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, *In Another Life*, בהפקתו של טוני ברג, המוכר מעבודתו עם פיבי ברידג'רס. ב-2024, הסינגל "Back to Friends" הפך ללהיט ויראלי, הגיע למקום ה-47 במצעד הבילבורד הוט 100, ולמקומות גבוהים במצעדים באוסטרליה, ניו זילנד, אירלנד ובריטניה. ב-2025, הוציא לאור את הסינגל "Undressed", שהגיע למקום הראשון באירלנד ולמקומות גבוהים במצעדים נוספים. באותה השנה נכנס לרשימת 21 מתחת ל-21 של בילבורד. ב-22 באוגוסט השיק אלבום בכורה בשם *I Barely Know Her*, הכולל סגנונות מגוונים מפופ דאנס-פאנק ועד בלדות פולק.

## סגנון מוזיקלי
סומבר מזדהה כאמן של מוזיקה אלטרנטיבית, שהיא הז'אנר המרכזי שלו. היא גם משלבת בין אינדי רוק לפופ אלטרנטיבי עם אלמנטים של רוק אלטרנטיבי, עם דגש על טקסטים אישיים ורגשיים. הוא מציין השפעות מאמנים כמו רדיוהד, בון איבר, פיבי ברידג'רס, ג'ף באקלי ודה 1975.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2025: *I Barely Know Her*

### מיני-אלבומים
* 2023: *In Another Life*

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מנהטן: אישים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:טיקטוקרים אמריקאים
קטגוריה:אמנים אמריקאים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמני וורנר רקורדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2005
טורייף

**טורייף** (בערבית: **طريف**, תעתיק מדויק: **טריף**) היא עיר במחוז אל-חודוד א-שמאליה שבצפון ערב הסעודית, בסמוך לגבול עם ירדן. העיר נמצאת באזור מדברי וחם, בגובה של כ-827 מטרים מעל פני הים. כביש 85 חוצה את העיר לשני חלקים: העיר הישנה והעיר החדשה. על פי מפקד האוכלוסין האחרון של ערב הסעודית משנת 2022, התגוררו בעיר 61,395 בני אדם.

הקמת העיר הייתה בעקבות הנחת צינור הנפט הטרנס-ערבי.

העיר משורתת על ידי נמל תעופה מקומי, נמל התעופה טורייף, הממוקם כחמישה קילומטרים ממרכז העיר. מנמל תעופה זה יוצאות טיסות יומיות ישירות לריאד. שדות תעופה סמוכים נוספים הם נמל התעופה קורייאת בקורייאת ונמל התעופה ערער בערער.

## אקלים
לטורייף אקלים מדברי חם, עם קיצים ארוכים וחמים מאוד וחורפים קרירים. כפור נפוץ בחודשי החורף במהלך הלילה, ובחודשים אלו ייתכן גם שלג, כאשר הטמפרטורה הנמוכה ביותר שתועדה בטוראיף עומדת על 12.2−.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערב הסעודית: ערים
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
המוזיאון לאמנות עכשווית של המאה ה-21, קנאזווה

**המוזיאון לאמנות עכשווית של המאה ה-21, קנאזווה,** הוא מוזיאון לאמנות עכשווית בקנאזווה, אישיקווה, יפן.

המוזיאון תוכנן על ידי האדריכלים היפנים קזויו סג'ימה וריואה נישיזאווה ממשרד האדריכלים SANAA בשנת 2004. באוקטובר 2005, שנה לאחר פתיחתו, רשם המוזיאון 1,570,000 מבקרים. בשנת 2020, דורג במקום העשירי ברשימת מוזיאוני האמנות המתויירים ביותר בעולם.

## אדריכלות
המוזיאון ממוקם במרכז קאנזווה, ליד גן גן קנרוקואן ומוזיאון האמנות של מחוז אישיקאווה. הבניין נבנה בצורה עגולה, בקוטר של 112.5 מטרים. צורה זו שואפת לשמור על מראה נמוך של נפח הבניין, להפחית את קנה המידה של הפרויקט ולאפשר גישה מנקודות רבות. הבניין שקוף בהיקפו כאשר השקיפות מבטאת את הרצון למנוע מהמוזיאון להיתפס כמסה גדולה ואטומה. פנים המבנה מעוצב בשפה מינימליסטית אופיינית.

הבניין כולל מרחבי התכנסות קהילתיים, כגון ספרייה, אולם הרצאות וסדנה לילדים, הממוקמים בשוליים, ומרחבי תצוגה במרכז. אזורי התערוכה כוללים גלריות רבות עם אפשרויות פריסה רבות. הגלריות שונות בגודלן ובתנאי התאורה שלהן - מאור יום בהיר דרך תקרות זכוכית ועד לחללים ללא מקור אור טבעי, גובהן נע בין 4 ל-12 מטרים. ארבע חצרות פנימיות מזוגגות לחלוטין, כל אחת מהן ייחודית באופייה, מספקות אור יום למרכז הבניין.

עבור לוגו המוזיאון, בחרו מנהלי המוזיאון את תוכנית הקומה האופקית עצמה. בנוסף, האדריכלים היו שותפים לעיצוב המדים לצוות המוזיאון יחד עם מעצבת האופנה נאוקי טקיזאווה.

## אוסף
ממוזער|בתוך בריכת השחייה, ליאנדרו ארליך|ימין|200x200 פיקסליםהאוסף של המוזיאון מתמקד ביצירות שנוצרו מאז 1980 ו"מציעות ערכים חדשים", במיוחד מיצבים ספציפיים לאתר אשר "יהפכו קשורים קשר הדוק לאזור קאנאזווה".

בין האמנים שיצירותיהם מוצגים באוסף הקבוע נמנים; פרנסיס אליס, מתיו בארני, טוני קראג, אולאפור אליאסון, ליאנדרו ארליך, איסה גנזקן, גורדון מאטה-קלארק, ג'וזפה פנונה, גרהרד ריכטר, אצוקו טנאקה, ג'יימס טורל ועוד.

בין העבודות הידועות המוצגות במוזיאון נמצאות "בתוך בריכת השחייה" (2004) של ליאנדרו ארליך ו"בית פעילות צבעונית" (2010) מאת אולאפור אליאסון. ממוזער|פנים המוזיאון
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יפן: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:אמנות עכשווית
קטגוריה:צ'ובו
רחמה

**רחמה** (בערבית: **رحمه**) הוא כפר בדואי בלב הערבה, במרחק 280 קילומטרים של נסיעה מרבת עמון. אוכלוסייתו עומדת על 1,354 תושבים, לפי מפקד האוכלוסין הירדני שבוצע ב-2015. הכפר נמצא 172 מטר מעל גובה פני הים, למרגלות הרי אדום, במרחק של כ-7 קילומטרים מגרופית ומיוטבתה, שבצד הישראלי של הערבה. צפונית לכפר זורם ואדי רחמה. על ואדי זה נמצא סכר ואדי רחמה, המספק לכפר מים להשקיה והגנה מפני הצפות. הנחל נשפך בסמוך לכפר לתוך ואדי אחר. מיקומי של הכפר נחשב למבודד במיוחד, כאשר הוא נמצא במרחק של כ-50 קילומטרים של נסיעה מהעיר הקרובה ביותר, עקבה. מבחינה מנהלתית שייך הכפר ל, , מחוז עקבה, ירדן.

הכפר מאופיין בעוני כבד ומחסור. אין בו תשתיות ראויות, והוא מרוחק ומבודד, כאשר כלכלתו, המבוססת חקלאות ורעיית צאן, מקרטעת. תושבי הכפר מטפחים שטחים חקלאיים בסביבתו, ובעיקר בסמוך לכביש 65 הירדני. כלכלת המקום מתבססת גם על רעיית צאן, עבודה באתרים תיירותיים בעקבה ובאילת, ופיתוח תיירות מקומית, הכוללת טיולים על גבי גמלים. סכר ואדי רחמה, על ואדי רחמה, מספק לכפר מים להשקיה, אולם מצב החקלאות במקום ממשיך להיות רע מאוד ביחס למצבה בצד הישראלי של הערבה.

הכפר יושב על הכביש הראשי 65, כביש הערבה הירדני, ומחובר באמצעותו צפונה לכיוון א-סאפי, כרכ, רבת עמון ושאר המדינה, ודרומה לעקבה. עקבה, עיר האם של הכפר, מרוחקת ממנו כ-50 קילומטרים של נסיעה לכיוון דרום.

## ראו גם
* הערבה
* עקבה

## הערות שוליים

קטגוריה:ירדן: ערים
קטגוריה:הערבה: יישובים
ע'וויבה

**ע'וויבה** (בערבית: **الغويبة**, תעתיק מדויק: אלע'וויבה) הוא כפר בדואי בלב הערבה, במרחק 170 קילומטרים של נסיעה מרבת עמון. אוכלוסייתו עומדת על 1,305 תושבים, לפי מפקד האוכלוסין הירדני שבוצע ב-2015. גובהו 140 מטר מתחת לפני הים, למרגלות הרי אדום, במרחק של כ-4.6 קילומטרים ממושב חצבה, שבצד הישראלי של הערבה. מבחינה מנהלתית הוא שייך ל, , מחוז כרכ, ירדן. הוא שוכן בסמוך לגבול הדרומי של המחוז, בסמוך למחוז טפילה.

הכפר נמצא בין נחל פונון, הזורם מדרומה לו, וואדי ע'ווייב, הזורם צפונית לו. שני הנחלים עוברים בהמשך את גבול ישראל, ונשפכים אל נחל הערבה בין השטחים החקלאיים של חצבה. מיקומו נחשב למבודד יחסית, ונמצא במרחק של כ-40 קילומטרים של נסיעה מהעיירה הקרובה ביותר, א-סאפי.

הכפר מאוכלס על ידי בני שבט אל-עזמה, ומאופיין בעוני כבד ומחסור. אין בו תשתיות ראויות, כאשר כלכלתו, המבוססת חקלאות, מקרטעת. עיקר הכלכלה בכפר מתבססת על ענף החקלאות, כאשר תושבי הכפר מטפחים שטחים חקלאיים בדלתא של נחל פונון לאורך כביש 65. מצב החקלאות בכפר אינו טוב, בטח בהתחשב במיקומו בגדה המזרחית של נחל הערבה (הפוריה יותר מהגדה הישראלית המערבית), וכאשר השטחים החקלאיים של חצבה, שגם מחזיקה בדונמים בודדים בעבר הירדן המזרחי, נמצאים במצב טוב בהרבה. סכר פידן נבנה על נחל פונון במטרה לספק לכפר מי השקיה, אולם החקלאות במקום ממשיכה להיות במצב רע מאוד יחסית לחקלאות בצד הישראלי.

הכפר יושב על הכביש הראשי 65, כביש הערבה הירדני, ומחובר באמצעותו צפונה לכיוון א-סאפי, כרכ, רבת עמון ושאר המדינה, ודרומה לעקבה. א-סאפי, עיירת האם של הכפר, מרוחקת ממנו כ-45 קילומטרים של נסיעה לכיוון צפון. מערכת החינוך בכפר נמצאת במצב לא טוב, ותשתיות המים וחשמל בכפר אינן טובות גם הן, כאשר הכפר סובל תדיר מהפסקות חשמל ומים. שירותי הבריאות בכפר רעועים וכוללים מרכז בריאות אחד, הפועל יומיים בשבוע בלבד עקב מחסור ברופאים, כאשר בית החולים הקרוב הוא  בא-סאפי.

## ראו גם
* נחל פונון
* ואדי ע'ווייב
* הערבה

## הערות שוליים

קטגוריה:ירדן: ערים
קטגוריה:הערבה: יישובים
קטגוריה:ואדי פינאן
נערה ליד החלון

**נערה ליד חלון** (בספרדית: **Muchacha en la ventana**) הוא ציור שמן ריאליסטי משנת 1925 מאת הצייר הספרדי סלבדור דאלי. זהו אחד הציורים הידועים ביותר מתקופת נעוריו של דאלי, ומתאר את אחותו, אנה מריה דאלי, ישובה בגבה אל הצופה ומתבוננת אל הים דרך חלון פתוח. הציו מוצג במוזיאון ריינה סופיה במדריד. 

### תיאור היצירה
בציור נראית נערה צעירה – אחותו של האמן – מביטה החוצה מחלון רחב הפונה למפרץ קאדאקס  שבחבל קטלוניה. הנוף הנשקף מהחלון, קו החוף והבתים הלבנים המזוהים עם קאדאקס, מצוירים ברגישות ובדיוק. הסצנה, שקטה ואינטימית, נושאת אופי הרהורי ולעיתים אף נוסטלגי.

אנה מריה דאלי שימשה כמודל מרכזי ביצירתו של דאלי עד לשנת 1929, אז נכנסה גאלה לחייו והקשר עם אחותו התערער. ציור זה מציג את אחד הרגעים השקטים בחייהם המשותפים של האחים.

### הקשר גאוגרפי והיסטורי
הציור ככל הנראה צויר בבית משפחת דאלי בקאדאקס, עיירת נופש בה נהגו לשהות בקיץ מאז תחילת המאה ה־20. הנוף שבחלון מתאר את חוף Es Llaner ומפרץ קאדאקס – מוטיבים שמופיעים שוב ושוב ביצירותיו המוקדמות של דאלי. גם יצירות אחרות מאותה תקופה, כמו *Port Alguer* ו-*Rocks of Es Llaner*, שואבות השראה מאותו אזור.

### סגנון והשפעות
הציור נחשב לחלק מתקופת ההבשלה האמנותית של דאלי, בה הוא פיתח את כישוריו הטכניים ועסק בריאליזם מדוקדק. קיימת סברה שהציור הושפע מהיצירה *אישה ליד החלון* של הצייר הרומנטי קספר דויד פרידריך, במיוחד בשימוש בקומפוזיציית *Rückenfigur* – דמות המוצגת מהגב כמעין גשר בין הצופה לנוף.

סגנון הציור נוגע בנואוסנטיזם (Noucentisme) – זרם אמנותי-קלאסי קטלאני שמזוהה עם ניקיון צורני, הרמוניה, ואידיאליזציה של רגעים פשוטים.

### תערוכות והתקבלות
הציור הוצג לראשונה בתערוכת היחיד הראשונה של דאלי בגלריה דאלמאו בברצלונה, נובמבר 1925, וזכה לשבחים בעיתונות התקופתית. כתבות שפורסמו בעיתונים *La Publicitat* ו-*La Veu de l'Empordà* שיבחו את השימוש באור, את האווירה השליווה ואת הקומפוזיציה המדויקת.

הציור הוצג שוב בפיגרס רק פעם אחת – בשנת 1983 – כחלק מתערוכה רטרוספקטיבית שנערכה בברצלונה ובמדריד.

### השאלה לתיאטרון-מוזיאון דאלי
בספטמבר 2024, לרגל 40 שנה לפתיחת תיאטרון-מוזיאון דאלי בפיגרס, הושאל הציור ממוזיאון ריינה סופיה במדריד והוצג בתצוגה זמנית למשך שלושה חודשים. הציור הושאל במסגרת חילופי יצירות עם היצירה "דיוקן אחותי", שגם היא צוירה בשנת 1925. לצורך הצגת הציור נבנתה התקנה מיוחדת באולם הרישומים של המוזיאון.

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:ציורי שמן
פנג הלבן (סרט, 1991)

**פנג הלבן** (באנגלית: **White Fang**) הוא סרט הרפתקאות אמריקאי משנת 1991, בבימויו של רנדל קלאייזר ובהפקת Walt Disney Pictures. הסרט מבוסס על הרומן באותו שם מאת ג'ק לונדון, ומגולל את סיפורו של צעיר אמריקאי וזאב־כלב בשם פנג הלבן, על רקע תקופת הבהלה לזהב באלסקה.

## עלילה
הסרט מתרחש באלסקה של סוף המאה ה־19. ג'ק קונרוי (אית'ן הוק), צעיר אמריקאי שאביו מת, מגיע אל אזור פרא כדי לממש את צוואתו ולחפש מכרה זהב. במהלך מסעו, הוא נתקל בזאב־כלב פראי בשם פנג הלבן. בתחילה היחסים בין השניים עוינים – פנג הלבן נוהג בחשדנות, וג'ק פוחד מפראותו. אך אט אט נרקמת ביניהם ידידות יוצאת דופן, המבוססת על אמון הדדי.  פנג הלבן עצמו נקרע בין טבעו הפראי לבין הקרבה לבני האדם – הוא סובל מניצול, מאולף בכוח, ובהמשך נמכר לזירת קרבות חיות. רק אחרי שג'ק מציל אותו, מתחיל תהליך ריפוי איטי. במהלך הסרט השניים נאלצים להתמודד עם ציידים חמדנים, עם איתני טבע ועם החלטות מוסריות. הסיפור מסתיים כשפנג הלבן שב לחיים חופשיים, אך שומר על הקשר האנושי.

## שחקנים
* אית'ן הוק – ג'ק קונרוי
* קלאודיה קארדוינלה – אלכס לואיס
* סיימוס מקלין – סקיפר
* ג'יימס רמו – בראון
* ביל מוסלי – קלאוס

## הפקה
הסרט צולם בקולומביה הבריטית, קנדה. המפיקים שמרו על נאמנות לרוח הרומן של ג'ק לונדון, אך שינו חלק מפרטי העלילה כדי להתאים את הסרט לקהל צעיר ומשפחתי. את דמותו של פנג הלבן גילמו מספר כלבים וזאבים מאולפים. זהו אחד מתפקידיו המוקדמים של אית'ן הוק.

## ביקורות
באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל דירוג של 67% מהמבקרים. הביקורות שיבחו את הצילום והנופים, את היחסים בין אדם לחיה ואת המסר החינוכי. מבקרים אחרים ציינו שהעלילה פשוטה מדי לעומת הרומן המקורי.

## הכנסות
הסרט הופק בתקציב של כ־14 מיליון דולר, והכניס כ־35 מיליון דולר בצפון אמריקה. לאור הצלחתו הופק לו סרט המשך ב־1994: *White Fang 2: Myth of the White Wolf*.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1991
קטגוריה:סרטים על זאבים
מוזיאון נורטון לאמנות

**מוזיאון נורטון לאמנות** (באנגלית: **Norton Museum of Art**) הוא מוזיאון לאמנות בוסט פאלם ביץ', פלורידה. במוזיאון אוסף הכולל למעלה מ-8,200 יצירות, עם התמקדות באמנות אירופאית, אמריקאית וסינית וכן באמנות עכשווית וצילום.

## היסטוריה
מוזיאון נורטון לאמנות נוסד בשנת 1941 על ידי ראלף האברד נורטון (1875–1953) ואשתו הראשונה, אליזבת קלהון נורטון (1881–1947).

נורטון, המנהל לשעבר של חברת Acme Steel שבסיסה בשיקגו, עבר לווסט פאלם ביץ' עם פרישתו והחליט לחלוק את אוסף הציורים והפסלים שלו. הבניין בסגנון אר-דקו שעוצב על ידי מריון סימס וויית', פתח את שעריו לקהל הרחב ב-8 בפברואר 1941 כשנורטון ממשיך להגדיל את האוסף עד למותו בשנת 1953.

## מבנה
ממוזער| חזית המוזיאון לאחר השדרוג, 2019|ימין
בשנת 2001, עבר המוזיאון הרחבה משמעותית כאשר נחנך אגף גייל ומלווין נסל. המוזיאון הגדיל את שטחו מ-4,200 מטרים ל-11,380 מטרים רבועים.
ממוזער| האולם הגדול ע"ש רות וקרל שפירו ובו שטיח הקיר ''"אייקון"'' של פאי ווייט.
בשנת 2013 חשף המוזיאון תוכנית אב בשווי 60 מיליון דולר שתוכננה על ידי האדריכל הבריטי נורמן פוסטר, אשר תכפיל את שטח הגלריה שלו ותוסיף מרכז חינוך, אודיטוריום ומסעדה. הבנייה החלה בשנת 2016. מגרש חניה ליד המוזיאון הוסב לגן פסלים בשטח של 9,000 רגל מרובע. כניסה וחצר קדמית חדשות נבנו לאורך הכביש הראשי, כביש דרום דיקסי. מבנה האר-דקו המקורי של נורטון משנת 1941 חודש.

## אוסף
הגלריות בקומת הקרקע מציגות אמנות אמריקאית ואירופאית עכשווית ואמנות מהמאה ה-20, וכן אוסף מקיף של יצירות סיניות. בקומה העליונה של המוזיאון, מוצגים ציורים ראויים לציון מאת לוקאס קראנאך האב, יוס ואן קלווה, מרקנטוניו פרנצ'שיני, ניקולא לרג'יליירה, פיטר פאול רובנס, אנתוני ואן דייק, ג'ושוע ריינולדס, תומאס גיינסבורו וג'ובאני פניני.

בשנת 2018, קיבל המוזיאון תרומה של יותר מ-100 יצירות מאוסף הווארד וג'ודי גאנק, כולל יצירות מאת דמיאן הירסט, אנסלם קיפר, קארה ווקר, נאן גולדין, סינדי שרמן, ופיפילוטי ריסט.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פלורידה: מוזיאונים
קטגוריה:מבנים שתכנן נורמן פוסטר
קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים לאמנות
קטר (כפר)

**קטר** (בערבית: **قطر**) הוא כפר בדואי בערבה, כ-30 ק"מ צפונית לעקבה. אוכלוסייתו עומדת על 166 תושבים, לפי מפקד האוכלוסין הירדני שבוצע ב-2015. הכפר מאופיין בעוני כבד ובמחסור. אין בו תשתיות ראויות, והוא מרוחק ומבודד, כאשר כלכלתו, המבוססת חקלאות ורעיית צאן, מקרטעת. תשתיות המים והחשמל בכפר אינן במצב טוב, כאשר המים המגיעים אליו הם לעיתים מים מלוחים. הוא הכפר הדרומי ביותר בצד המזרחי של הערבה, ובהתאם הוא הדרומי שביישובי כביש הערבה הירדני, פרט לעקבה. מבחינה מנהלתית נמצא הכפר ב, , מחוז עקבה, ירדן.

הכפר נמצא 67 מטר מעל גובה פני הים, למרגלות הרי אדום, במרחק של כ-6.5 קילומטרים מסמר, שבצד הישראלי של הערבה. הכפר נמצא במקום מבודד, ונמצא במרחק של כ-32 קילומטרים של נסיעה מהעיר הקרובה ביותר, עקבה.

תושבי הכפר מטפחים שטחים חקלאיים בסביבתו, ובעיקר בסמוך לכביש 65 הירדני. כלכלת המקום מתבססת גם על רעיית צאן, עבודה באתרים תיירותיים בעקבה ובאילת. סכר ואדי רחמה, על ואדי רחמה, מספר לכפר מים להשקיה, אולם מצב החקלאות במקום ממשיך רע מאוד ביחס למצב לחקלאות בצד הישראלי.

הכביש יושב על הכביש הראשי 65, כביש הערבה הירדני, ומחובר באמצעותו צפונה לכיוון א-סאפי, כרכ, רבת עמון ושאר המדינה, ודרומה לעקבה. עקבה, עיר האם של הכפר, מרוחקת ממנו כ-32 קילומטרים של נסיעה לכיוון דרום.

## ראו גם
* הערבה
* רחמה
* עקבה

## הערות שוליים

קטגוריה:ירדן: ערים
קטגוריה:הערבה: יישובים
גייסות ארצות הברית

זוהי רשימה של '''גייסות''' השדה של **[[צבא ארצות הברית]]**, צבא הקונפדרציה וחיל הנחתים של ארצות הברית.

## גייסות פעילים
נכון למרץ 2024, אלו ארבעת הגייסות הפעילים של ארצות הברית:

* הקורפוס הראשון
* הקורפוס השלישי
* הקורפוס החמישי
* הקורפוס המוטס ה-18

## מלחמת העולם השנייה והלאה

### חיל הנחתים במלחמת העולם השנייה

* 
* הקורפוס האמפיבי השלישי
* הקורפוס האמפיבי החמישי

## מלחמת ארצות הברית-ספרד

## מלחמת האזרחים

### צבא האיחוד

### צבא הקונפדרציה

*
נו ניים (קולורדו)

**נוֹ נֵיים** (באנגלית: **No Name**, תרגום מילולי: "ללא שם") הוא יישוב המוגדר כמקום מיועד למפקד אוכלוסין (CDP - Census-Designated Place) במחוז גארפילד  שבמדינת קולורדו, ארצות הברית.

היישוב אינו מאוגד כעיר או כעיירה עצמאית, אלא מנוהל על ידי רשויות מחוז גארפילד. שירותי הדואר ביישוב מסופקים על ידי סניף הדואר של גלנווד ספרינגס , מיקוד 81601. על פי  אוכלוסיית היישוב מנתה 117 תושבים.

## משמעות השם
נוֹ ניים מוכר בעיקר בשל שמו הייחודי והבלתי שגרתי. מקימי היישוב אימצו את שם הנחל נו ניים (No Name Creek), שנקרא על שם אחת הסירות במשלחת של ג'ון וסלי פאוול שמיפה את נהר הקולורדו בשנת 1869.

על אף השם המוזר, לא הוחלף שם המקום.

## מיקום וגאוגרפיה
היישוב שוכן בגובה 1,789 מטרים מעל פני הים, לאורך נהר קולורדו, בסמוך ליציאה מליד יציאה 119 בכביש הבין-מדינתי I-70, כ-6 קילומטרים (4 מיילים), מזרחית לעיר גלנווד ספרינגס.

את המקום חוצה נחל No Name Creek המגיע מצפון ונשפך לנהר הקולורדו. לאורך הנחל יש שביל מטיילים בשם: No Name Trail.

שטחה של נו ניים הוא .

## דמוגרפיה
בשנת 2010 התגוררו במקום 123 נפשות והמספר עלה למעל 250 בשנת 2020.

## בקולנוע
שלט היציאה של נו ניים נראה בחטף, בסרט "*Vanishing Point",* משנת 1971.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קולורדו: יישובים
בקעת טמון

**בקעת טמון** (בערבית: **البقيعة**. בתעתיק לעברית: אל-בקיעה) היא בקעה המשתרעת בין מזרח השומרון לבקעת הירדן. היא נקראת על שם העיירה טמון שבדרום נפת טובאס במזרח השומרון.

## גאוגרפיה
חלקה המערבי של הבקעה מכונה "מחומש הכפרים" בשל 5 הכפרים הנמצאים בו והוא משתרע בעמק שבין רכס טמון בדרום להר גדיר בצפון, מהעיירה טמון עד הכפר עאטוף. חלקה המזרחי מגיע עד היישובים הישראלים בקעות ורועי. גובה הבקעה באזור טמון כ-300 מטרים מעל פני הים ובאזור רועי כ-20 מטרים מעל פני הים.

בערבית נקראת הבקעה: אל-בוקיעה, ובה אשכול של כפרים פלסטינים בין טמון לאל-חדידייה שממזרח לרועי וח'אלת מכחול וח׳רבת סמרה שמצפון לו.

## ראו גם
* בקעת צרתן

*
קטגוריה:בקעת הירדן
האגודה הישראלית לכלכלה

**האגודה הישראלית לכלכלה** היא עמותה העוסקת בקידום מחקר אקדמי ודיון בתחומי כלכלה, במיקוד על כלכלת ישראל.

האגודה עורכת כנס שנתי שבו מוצג ונידון מגוון של עבודות בתחומים אמפיריים, יישומיים ועיוניים. האגודה מארגנת ימי עיון ממוקדים בסוגיות כלכליות שונות העומדות על סדר היום המחקרי או הציבורי. בחסות האגודה הוקמה ופועלת הוועדה לתיארוך מחזורי עסקים בישראל.

בשנת 2023 הסתכם המחזור השנתי של העמותה ב־222,876 ש״ח.

## היסטוריה
באביב 1973 נערך ביוזמת מכון פאלק למחקר כלכלי בישראל ומנהלו נדב הלוי כנס העיונים הראשון בכלכלת ישראל.

בשנת 1976 נערך כנס ה"עיונים" השני שבו הוחלט על ייסוד האגודה הישראלית לכלכלה. דן פטינקין נבחר לנשיאה הראשון של האגודה ואריה געתון לנשיא הכבוד שלה.

בשנת 2007 נהפך רבעון לכלכלה לכתב העת הרשמי של האגודה, ובו מתפרסמים מאמרים אקדמיים העוסקים בכלכלת ישראל.

בשנת 2021 החלה לפעול הוועדה לתיארוך מחזורי עסקים בישראל ופרסמה דוח ראשון כעבור שנה.

## ממלאי תפקידים
בוועד המנהל חברים קרנית פלוג (נשיאה), הרמן ליטמן (מזכיר), יוסי שפיגל, קובי ברוידא, יוסף זעירא, דניאל לוי וקרין ואן דר בק.

נשיאי האגודה בעבר: דן פטינקין, מיכאל ברונו, מיכה מיכאלי, צבי זוסמן, איתן ברגלס, פנחס (סיקו) זוסמן, יורם בן פורת, אלחנן הלפמן, חיים ברקאי, אסף רזין, אלכס צוקרמן, גור עופר, יעקב פרוש, ראובן גרונאו, רות קלינוב, ניסן לויתן, דוד לבהרי, אבי בן בסט, איתן ששינסקי, אפרים צדקה, קובי מצר, אביה ספיבק, משה יוסטמן, שמואל ניצן, יוסי זעירא, דניאל לוי, יוסי שפיגל.

חברי ועד מנהל בולטים מהעבר: מרק פלדמן מהלמ״ס, לאה אחדות ממכללת רופין וניצה קסיר מהמכון החרדי למחקרי מדיניות.

## ראו גם
* רבעון לכלכלה

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כלכלה
קטגוריה:אגודות אקדמיות ישראליות
גביע בילי ג'ין קינג 2023

**[[גביע בילי ג'ין קינג]] 2023** היא התחרות ה-60 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.

עקב פלישת רוסיה לאוקראינה נבחרות רוסיה ובלארוס לא הורשו להשתתף בתחרות.

באפריל 2023 התקיים סבב מקדים (Qualifying Round) בהשתתפות 18 נבחרות (10 נבחרות שזכו במקומות 3-12 במשחקי הגמר של העונה הקודמת, 8 נבחרות שעלו מפלייאוף של העונה הקודמת. 9 מפסידות ו-9 עולות מבתים אזוריים ישתתפו בסבב מקדים של גביע בילי ג'ין קינג 2024. 9 מנצחות עלו למשחקי הגמר.

יתר הנבחרות התחרו בבתים האזוריים.

כל מפגש כלל 2 מפגשי יחידות ומשחק זוגות.
## משחקי הגמר
כל המשחקים נערכו בסביליה במהלך נובמבר 2023. במשחקים השתתפו 12 נבחרות:

- משתתפי משחק הגמר של 2022

- הנבחרת המערכת

- 9 מנצחות של "סבב הכשרה" (qualifying round) שנערך באפריל 2022.

הנבחרות חולקו ל-4 בתים, מנצחת כל הית העפילה לחצי הגמר:
* בית א' - ***', , 
* בית ב' - ***', , 
* בית ג' - ***', , 
* בית ד' - ***', , 
### שלב הנוקאוט

### משחק הגמר

## ישראל בתחרות
בנבחרת  השתתפו לינה גלושקו, ניקול חירין, מיקה דגן, ניקול נדל, ושביט קימחי. הנבחרת שיחקה בבית ב' של אזור אירופה/אפריקה ב'. כל המשחקים של אזור אירופה/אפריקה ב' נערכו בפורטוגל. הנבחרת סיימה את הבית במקום הרביעי.

## קישורים חיצוניים
* 
* משחקי הגמר
* משחקי סבב הכשרה

קטגוריה:תחרויות טניס ב-2022
קטגוריה:גביע הפדרציה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: תחרויות טניס
קטגוריה:גלאזגו: תחרויות ספורט
בן אליהו

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם אליהו
שקלא וטריא

**שקלא וטריא** (מארמית: "שָׁקַל וְטַרְיָא" – "קח ותן") הוא ביטוי המגיע מן הספרות התלמודית ומשמש לתיאור תהליך של דיון, בירור מעמיק, משא ומתן שכלי וחילופי דעות, הכולל שאלות, תשובות, הסתייגויות, והבהרות. הביטוי נפוץ בעיקר בספרות ההלכה והתלמוד, והוא מתאר את שיטת הדיון המרכזית בלימוד הגמרא.

## מקור הביטוי
הביטוי "שקלא וטריא" מופיע פעמים רבות בפרשני התלמוד הבבלי, ומשמש לתיאור תהליך הלימוד והבירור האופייני לדיונים התלמודיים, שבהם חכמים מעלים קושיות, הצעות לתירוצים, דוחים את הטענות ומעמיקים את הבנת הנושא הנידון. הביטוי מתאר באופן ציורי את התהליך האינטלקטואלי של "קח ותן" בין הלומדים או בין חכמי התלמוד עצמם.

## שימוש מודרני
בעברית בת זמננו, הביטוי משמש לעיתים גם מחוץ להקשר התלמודי, כמתאר דיון אינטלקטואלי או ויכוח ענייני שמתנהל מתוך בירור מעמיק ואינטראקטיבי של רעיונות שונים. הביטוי נפוץ במיוחד בעולם הישיבות ובחוגים למדניים, אך הוא מופיע גם בשיח הכללי.

## ראו גם

פלפול

משא ומתן (תלמוד)

## קישורים חיצוניים

שקלא וטריא, באתר האקדמיה ללשון העברית

הסבר על "שקלא וטריא", באתר "הדף היומי"

## הערות שוליים

קטגוריה:דרכי לימוד התלמוד