open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ולודרום דה ונסן

**ולודרום דה ונסן** (צרפתית: Vélodrome de Vincennes) או, בשמו הרשמי **ולודרום ז'אק אנקטיל לה סיפאל** (צרפתית: Vélodrome Jacques Anquetil - La Cipale) הוא אצטדיון בוונסן בקרבת פריז שבצרפת.

## היסטוריה
האצטדיון נבנה כוולודרום בשנת 1894 והפך להיות האצטדיון האולימפי של אולימפיאדת פריז בשנת 1900. בעת האולימפיאדה הכיל האצטדיון 30,000 מקומות. תחרויות הריצה לא נערכו באצטדיון אלא במשטח המרוצים של מועדון המרוצים של צרפת. באצטדיון נערכו תחרויות הרכיבה על אופניים, משחקי הקריקט והרגבי, ומשחקי הכדורגל וכן תחרויות האתלטיקה.

באצטדיון נעשה שימוש בשנית לתחרויות הרכיבה האולמפיות באולימפיאדת פריז בשנת 1924 וכן למשחקי הכדורגל.

בין השנים 1968 ו-1974 שימש האצטדיון כנקודת הסיום עבור הטור דה פרנס.

ב-1987 הוסב שם הוולודרום לשמו הנוכחי, ונקרא על שם רוכב האופניים הצרפתי, ז'אק אנקטיל, שמת באותה שנה.

כיום האצטדיון משמש בעיקר למשחקי כדורגל ורוגבי.

500px|ממוזער|מרכז|תרשים של האצטדיון וסביבתו

## קישורים חיצוניים
* 

דה ונסן
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט אולימפיים
קטגוריה:פריז: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:עמק המארן
קטגוריה:אצטדיוני רוגבי
קטגוריה:אולימפיאדת פריז (1900)
קטגוריה:צרפת: אופניים
תומאס צ'יפנדייל

**תומאס צ'יפנדייל** (באנגלית: **Thomas Chippendale**; 5 ביוני 1718 - 13 בנובמבר 1779) היה מעצב רהיטים, אמן ונגר בריטי חשוב בסגנון הרוקוקו ובסגנון הניאו קלאסי. הושפע מעבודותיו של רוברט אדם. 

ב-1754 פרסם מדריך "The Gentleman and Cabinet Director" שהיו בו שרטוטים של דגמים שלו לריהוט של התקופה. 

עיצוביו של צ'יפנדייל היו מבוקשים מאוד על ידי האצולה האנגלית במאה ה-18 וזכו לתהילה מחודשת גם בסוף המאה ה-19. כדמות נערצת בתרבות האומנות האנגלית, זכה צ'יפנדייל להנצחה במספר מקומות ביניהם כפסל מפואר בחזית מוזיאון ויקטוריה ואלברט.

בנו, תומאס צ'יפנדייל הצעיר (Thomas Chippendale the younger 1749–1822) המשיך את דרכו.

כיום צ'יפנדייל היא מילה נרדפת לסגנון ריהוט בהשראת דגמיו. בנוסף לכך, צמד הטמיאסים המונפשים צ'יפ ודייל של חברת וולט דיסני נוצרו בהשראתו של צ'יפנדייל, דבר שאף קיבל התייחסות בסרט "צ'יפ ודייל: יחידת הצלה".

## ראו גם
* תנועת האמנויות והאומנויות

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מעצבים בריטים
קטגוריה:מעצבי רהיטים
קטגוריה:נגרים
קטגוריה:ילידי 1718
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1779
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
האצטדיון האולימפי (סטוקהולם)

**אצטדיון האולימפי של סטוקהולם** (שוודית: **Stockholms Olympiastadion**) המכונה בקיצור **אצטדיון סטוקהולם** (**Stockholms Stadion**) הוא אצטדיון המצוי בסטוקהולם שבשוודיה. האצטדיון נבנה בין השנים 1910–1912 כאצטדיון אולימפי עבור אולימפיאדת סטוקהולם של 1912, על פי תכנונו של האדריכל טורבן גרוט. באצטדיון נערכו תחרויות האתלטיקה ומשחקי הכדורגל במהלך המשחקים האולימפיים.

באצטדיון נערכו מופעים כגון מופע להקת הרולינג סטונז וכן 29 פעמים נערכו באצטדיון תחרויות שוודיה-פינלנד.

בשנת 1973 נפתחה בקרבת האצטדיון תחנת הרכבת התחתית של סטוקהולם.

מספר מקומות הישיבה באצטדיון נע בין 13,145 ל-14,500 בתחרויות ספורט ו-35,000 מקומות כאשר נערכים בו קונצרטים. לצורך המשחקים האולימפיים נבנתה באצטדיון רמה שנייה של מושבים עשויים עץ, שהגדילו את מספר המושבים ל-20,000. עם תום המשחקים פורקה טריבונה זו. האצטדיון הוא הקטן מבין האצטדיונים שנבנו עבור משחקי הקיץ האולימפיים, אולם על אף זאת מעולם לא היה האצטדיון מלא במהלך המשחקים.

שיא הצופים באצטדיון במשחק כדורגל הושג ב-16 באוגוסט 1946 כאשר 21,995 צופים ראו את המשחק בין Djurgårdens IF ל-AIK. שיא הצופים במשחק הוקי עומד על 28,848 צופים והוא נקבע ב-1959.

באצטדיון סטוקהולם נשברו יותר שיאי אתלטיקה מבכל אצטדיון אחר - 83 שיאים.

## קישורים חיצוניים

* אצטדיון סטוקהולם ב-Stadium Guide
* אצטדיון סטוקהולם באתר WorldStadiums

סטוקהולם
קטגוריה:סטוקהולם: מבנים
קטגוריה:סטוקהולם: ספורט
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בשוודיה
קטגוריה:אולימפיאדת סטוקהולם (1912)
אצטדיון וייט סיטי

**אצטדיון וייט סיטי** (באנגלית: **White City Stadium**; באופן מילולי: "אצטדיון העיר הלבנה") היה אצטדיון ספורט שנבנה בלונדון על מנת לשמש כאצטדיון המרכזי עבור אולימפיאדת לונדון בשנת 1908.

## היסטוריה
אצטדיון זה היה האצטדיון הראשון שנבנה במיוחד עבור משחקים אולימפיים. הקמת המבנה הושלמה תוך עשרה חודשים מתחילת עבודות הבנייה, והאצטדיון נחנך על ידי המלך אדוארד השביעי ב-27 באפריל 1908, כשבו מושבים עבור 68,000 צופים. המגרש הפנימי באצטדיון כלל את בריכת השחייה באורך של 100 מטר ואת הבריכה לקפיצה למים. במהלך האולימפיאדה נערכו באצטדיון מרבית התחרויות.

האצטדיון שימש עבור תחרויות אתלטיקה עד שנת 1914. נעשו מספר ניסיונות שכשלו למכור את האצטדיון בשנת 1922. בשנת 1924 התאמנו האתלטים הבריטים באצטדיון עבור אולימפיאדת פריז.

בשנת 1927 כוסו מסלולי הריצה בדשא, ובאצטדיון נעשה שימוש לתחרויות כלבים ולתחרויות מרוצים של כלי רכב. בשנת 1931 הותקן באצטדיון מסלול מרוצים חדש עבור תחרויות AAA שנערכו בו בין 1932 ו-1970.

בתחילת אוגוסט 1934 נערכו באצטדיון חלק מתחרויות משחקי האימפריה הבריטית והתחרויות של המשחקים העולמיים לנשים.

בשנת 1966 נערך באצטדיון המשחק בין נבחרות אורוגוואי לצרפת במסגרת משחקי גביע העולם בכדורגל לשנת 1966.

האצטדיון נהרס בשנת 1985 על מנת לאפשר את הקמת בניין BBC וייט סיטי.

## גלריה

Le White City Stadium de Londres, pour les JO de 1908.jpg|האצטדיון ממבט על
London 1908 Opening GBR.jpg|נבחרת בריטניה המארחת במצעד המשלחות. בריכת השחייה נמצאת במרכז האצטדיון, ברקע.
Canada-United States football game at White City Stadium, London, 1944.jpg|ראשי הקבוצות לוחצים ידיים בסיום משחק פוטבול בין ארצות הברית לקנדה ב-14 בפברואר 1944.


## קישורים חיצוניים

* אצטדיון וייט סיטי – מידע ותמונות
* תמונה של האצטדיון מהמשחקים האולימפיים
* האצטדיון וה-BBC

וייט סיטי
וייט סיטי
קטגוריה:לונדון: מבנים היסטוריים
וייט סיטי
וייט סיטי
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אתלטיקה
Can't Buy Me Love

**Can't Buy Me Love** (בעברית: **לא יכול לקנות לי אהבה**) הוא שיר של להקת הביטלס שנכתב על ידי פול מקרטני (הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון) ויצא באלבום A Hard Day's Night בשנת 1964. השיר יצא גם כסינגל, והבי סייד שלו הוא השיר You Can't Do That. השיר הוקלט ב-25 בפברואר באולפני אבי רוד שבלונדון, אורכו 2:11 דקות והוא הופק על ידי ג'ורג' מרטין.

השיר דורג במקום ה-295 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים על ידי המגזין רולינג סטון.

השיר תורגם לעברית על ידי דרורה חבקין תחת השם "לי לא אכפת", ובוצע על ידי ישראל גוריון.

## מצעדים

## השתתפות
* פול מקרטני - שירה וגיטרה בס.
* ג'ון לנון - גיטרה אקוסטית (גיטרת קצב).
* ג'ורג' האריסון - גיטרה מובילה.
* רינגו סטאר - תופים.

## קישורים חיצוניים

* Alan W. Pollack's analysis of Can't Buy Me Love מידע על השיר ותווים שלו

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
האצטדיון האולימפי (אמסטרדם)

**האצטדיון האולימפי** (בהולנדית: **Olympisch Stadion**) נבנה באמסטרדם כאצטדיון אולימפי עבור אולימפיאדת אמסטרדם שנערכה בשנת 1928. האצטדיון תוכנן על ידי האדריכל יאן וילס בסגנון אסכולת אמסטרדם, התואם את אופייה וסגנונה של השכונה בה הוא הוקם, שתוכננה על ידי הנדריק פטרוס בֶּרלאחֶה.

באולימפיאדת 1928, הוצג לראשונה רעיון הלפיד האולימפי, שהוצב לראשונה במגדל שנבנה לשם כך באצטדיון.
בעת הקמתו אכלס האצטדיון 34,000 צופים, אולם לאחר הקמת אצטדיון פיינורד ברוטרדם בשנת 1937 עיריית אמסטרדם יזמה הרחבה של האצטדיון האולימפי ל-64,000 מושבים. בתום האולימפיאדה שימש האצטדיון בין השאר לתחרויות אתלטיקה, מרוצי אופנועים, משחקי הוקי שדה ומרוצי אופניים (בשנת 1954 החלה תחרות הטור דה פרנס באצטדיון).

למרות זאת, האצטדיון המשיך לארח בעיקר משחקי כדורגל, כאשר שימש כאצטדיון הביתי של פ.צ. אמסטרדם, וכן שימש את אייאקס אמסטרדם פעמים רבות, עד פתיחת אצטדיון האמסטרדם ארנה בשנת 1996. בשנת 1962, אירח האצטדיון את גמר גביע אירופה לאלופות בין בנפיקה ליסבון לריאל מדריד. כמו כן, אירח האצטדיון משחקים בינלאומיים של נבחרות הולנד השונות.

בשנת 1978 הכריזה העיר אמסטרדם על כוונותיה להרוס את האצטדיון, אולם מחאה ציבורית הביאה להכרזה על האצטדיון כעל אתר לאומי ומנעה את הריסתו. בשנת 1996, עם הפסקת השימוש באצטדיון למשחקיה של איאקס, בוצע שיפוץ במסגרתו הוסרה השכבה השנייה של היציעים והאצטדיון הותאם לתחרויות אתלטיקה. האצטדיון נחנך מחדש על ידי הנסיך וילם-אלכסנדר ב-13 במאי 2000.

ביולי 2001 אירח האצטדיון את אליפות אירופה באתלטיקה לצעירים עד גיל 23.

ביולי 2016 אירח האצטדיון את אליפות אירופה באתלטיקה. 

בקיץ 2019 היה האצטדיון אמור להיות מוקד מרכזי באירועי המשחקים האירופיים שנבחרה הולנד לארח. אך לאחר שנבחרה, ויתרה הולנד על אירוח האירוע.

## קישורים חיצוניים

* 

אמסטרדם
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בהולנד
קטגוריה:אמסטרדם: מבנים
קטגוריה:אמסטרדם: ספורט
קטגוריה:הולנד: אתרי מורשת לאומית
קטגוריה:אולימפיאדת אמסטרדם (1928)
אמסטרדם
קטגוריה:הולנד: אתלטיקה
קטגוריה:אייאקס
האצטדיון האולימפי איב-דו-מנואר

**האצטדיון האולימפי איב-דו-מנואר** (בצרפתית: **Stade Olympique Yves-du-Manoir**) המכונה גם **האצטדיון האולימפי קולומב** (Stade Olympique de Colombes) או בקיצור **קולומב** (Colombes) הוא אצטדיון המצוי בקולומב בקרבת פריז שבצרפת. האצטדיון, הקרוי על שמו של שחקן רוגבי צרפתי שנהרג בתאונת מטוס בשנת 1928, נבנה כאצטדיון אולימפי עבור אולימפיאדת פריז שנערכה ב-1924 ושימש כאצטדיונה המרכזי. בעת בנייתו הכיל האצטדיון 45,000 צופים, ומאוחר יותר הורחב על מנת להכיל 60,000 צופים, אולם בשל החמרה בתקנות פחתה הקיבולת ל-50,000 צופים בשנת 1972.

בשנת 1938 נערך באצטדיון משחק גמר גביע העולם בכדורגל, בין נבחרת איטליה ונבחרת הונגריה ואליפות אירופה באתלטיקה.

האצטדיון היה הגדול באצטדיוני צרפת עד שנסתיים שיפוץ של אצטדיון פארק דה פראנס, בשנת 1972.

באצטדיון נערכו תחרויות גמר הגביע של צרפת בכדורגל עד שנת 1975 ומשחקי רגבי עד שנת 1985.

בשנות ה-90, בשל אי יציבות הבניין, נהרסו שלושה מארבעת היציעים של האצטדיון, ובנותר הורשו להיות לא יותר מ-7,000 צופים.

באולימפיאדת פריז (2024) האצטדיון מיועד לארח את עיקר תחרויות ההוקי שדה ולקראתם עבר שיפוץ ניכר לשימור הטריבונה הקיימת ושדרוגה וכעת היא מכילה 6,000 מקומות ולהקמת יציעים זמניים נוספים ויכיל עד 10,200 צופים, כשלצידו הוכשרו 2 מגרשי הוקי שדה נוספים ל-5000 צופים ולאימונים שקיבולתם תצומצם לאחר האולימפיאדה ל-1000 מקומות ויפעלו כמרכז האימונים הלאומי להוקי שדה. אצטדיון איב-דו-מנואר עצמו יוסב חזרה למגרש כדורגל. כספים נוספים יושקעו בשדרוג מרכז הספורט כולו הכולל מגרשי כדורגל, קטרגל ורוגבי סינתטיים לצד מסלולי אתלטיקה לחובבנים ומגרשי ההוקי החדשים.

## קישורים חיצוניים

* 
* האצטדיון בגלויות

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
איב-דו-מנואר
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בצרפת
קטגוריה:או-דה-סן
קטגוריה:צרפת: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:איל-דה-פראנס: מבנים
קטגוריה:איל-דה-פראנס: ספורט
קטגוריה:אצטדיוני רוגבי
קטגוריה:צרפת: אתלטיקה
קטגוריה:ראסינג פריז (כדורגל)
האצטדיון האולימפי (הלסינקי)

[ממוזער|שמאל|250px|האצטדיון במהלך משחק [כדורגל בין נבחרות פינלנד ופורטוגל]]
**האצטדיון האולימפי** (בפינית: **Olympiastadion**) הוא הגדול באצטדיוני פינלנד וממוקם בשכונת טואולו במרכז הלסינקי, בירתה.

## היסטוריה
האצטדיון נבנה כאצטדיון אולימפי עבור אולימפיאדת הקיץ של 1940 שתוכננה להתקיים בטוקיו שביפן, הועברה להלסינקי ולבסוף בוטלה בשל מלחמת העולם השנייה. האצטדיון שימש כאצטדיון המרכזי של אולימפיאדת הלסינקי בשנת 1952.

הקמת האצטדיון החלה בשנת 1934 והעבודות הושלמו בשנת 1938. כבר בתחרות הראשונה לציון פתיחת האצטדיון האולימפי שנערכה ב-21 ביוני 1938 הייתה שערורייה גדולה, שבה אברהם טוקזייר היהודי, חצה ראשון את קו הסיום בריצת 100 מטר והכרוז אף הודיע עליו כמנצח מיד לאחר הריצה, אך עם פרסום התוצאות הרשמיות, התברר שהציבו אותו במקום הרביעי. למחרת פורסמה תמונה בעיתון הנפוץ בכל המדינות הנורדיות, שמוכיחה בבירור כי טוקזייר, היה הראשון שחצה את קו הסיום. הסיבה לדירוג הנמוך שלו במקום הרביעי הייתה ככל הנראה בגלל אנטישמיות. בתחרות נכחה משלחת רשמית מגרמניה הנאצית, והמארגנים, שרצו לרצות את אורחיהם, ובלחץ של אורהו קקונן (לימים נשיא פינלנד), שבאותה העת היה שר הפנים ויו"ר ההתאחדות האתלטיקה הפינית, הוציאו אותו מהפודיום ומטקס קבלת המדליות. 

במהלך האולימפיאדה (1952) היו באצטדיון 70,000 מקומות. האצטדיון עבר שיפוץ נרחב בשנים 1990–1994 ושיפוץ נוסף בשנת 2005 לפני אליפות העולם באתלטיקה. בשל השיפוץ שנערך בו מספר המקומות עמד על כ-40,000 מושבים. בשנת 2016 נסגר האצטדיון לשיפוץ מקיף נוסף שבמסגרתו מספר המושבים ירד ל-36,000 מקומות וכן שופצה חזיתו תוך שימור המראה המקורי שלה והורחב קירוי היציעים כך שכעת הוא מחפה על כל היציעים. 

בראש מגדל האצטדיון שגובהו 72 מטר, מצויה מרפסת תצפית.

האצטדיון משמש כאצטדיון הבית של נבחרת פינלנד בכדורגל.

האצטדיון אירח את גמר אליפות אירופה בכדורגל נשים 2009 והסופר קאפ האירופי 2022.

### אליפויות עולם באתלטיקה
הלסינקי אירחה באצטדיון זה שתי אליפויות עולם באתלטיקה:
* 1983 - אליפות העולם הראשונה באתלטיקה
* 2005 - אליפות העולם העשירית באתלטיקה

### אליפויות אירופה באתלטיקה
הלסינקי אירחה באצטדיון זה שלוש אליפויות אירופה באתלטיקה:
* 1971 - אליפות אירופה העשירית באתלטיקה
* 1994 - אליפות אירופה ה-16 באתלטיקה
* 2012 - אליפות אירופה ה-21 באתלטיקה

### הופעות

## ראו גם
* אברהם טוקזייר

## קישורים חיצוניים

* 
*ההיסטוריה של האצטדיון
* האצטדיון ב-Stadium Guide
* האצטדיון ב-World Stadiums

אצטדיון האולימפי
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל
הלסינקי
קטגוריה:הלסינקי: מבנים
קטגוריה:הלסינקי: ספורט
קטגוריה:פינלנד: אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים
צרידות

**צרידות** היא מצב שבו הקול לא במיטבו, נשמע מחוספס, שיש בו מרכיב רועד של טונים נמוכים. אצל בני אדם הצרידות נגרמת על ידי סיבות שנות כגון התכווצות, דלקת או שיתוק במיתרי הקול או מגידול פוליפים עליהם, משימוש לרעה בקול, מלחץ נפשי, עישון, דלקת גרון נגיפית, מחלה זיהומית או אלרגיה. הרמת קול פתאומית מזיקה במיוחד למערכות הקול. צרידות הנמשכת זמן רב נחשבת לאחד מסימני האזהרה לסרטן ומחייבת בדיקה רפואית. צרידות קבועה, הנגרמת כתוצאה מעבודה, עשויה לזכות את הנפגע באחוזי נכות, על פי תקנות הביטוח הלאומי.

## ריפוי צרידות
כשמדובר בשימוש לרעה בקול, כמו בהרמת קול ממושכת או פתאומית, הטיפול בבעיה יכלול מנוחה של מערכת הקול לזמן עד לשיפור. דיבור בלחישה אינו מסייע לרפוי הצרידות. 

הרמב"ם כותב: "אכילת הצנון או הכרוב מסירה צרידות הקול"  כתרופת סבתא, ידוע הדבש כמסייע בריפוי צרידות. שיטת אלכסנדר מיועדת בין היתר לריפוי הצרידות. ספר התרופות הסיריאק מהמאה החמישית מציין את הפלפל (או אולי את הפלפל הארוך) כתרופה למחלות רבות ושונות ובהן צרידות. פרופ' ישראל נגריס פיתח תרופה נגד צרידות, אשר נרשמה כפטנט על שמו ב-1989. התרופה התקבלה על ידי ה-FDA ב-1991.

## צרידות בכלי נגינה
המונח צרידות מתייחס גם לקול שאינו קול אנושי. כך, למשל, כותב הרמב"ם: "היה קולו עבה או דק או **צרוד** - כשר, שכל הקולות כשרין בשופר". קיימים כלי נגינה שידועים בצליל צרוד כגון אבוב ציד.

## קישורים חיצוניים

* 
* ד"ר בני נגריס, כיצד לטפל בבעיות צרידות וכחכוך בגרון אצל ילדים?

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים לקול ולדיבור
תקציר

**תקציר** הוא טקסט קצר, בדרך כלל בכתב אך ייתכן גם בעל פה, שמטרתו להציג באופן מרוכז תוכנו של גוף מידע מסוים, כך שהמשתמש יוכל לקבל מושג ראשוני לגבי העניין,  כך שיוכל להחליט האם להעמיק בנושא ובאילו ממרכיביו.

## תקצירים בתחומים שונים
### מאמרים מדעיים
מאמרים מדעיים מכל סוג המתפרסמים בכתבי עת מדעיים, חייבים לכלול תקציר, הנקרא באנגלית abstract. בעבר נכתב התקציר זה בעיקר בידי מומחי תיקצור, אך כיום נדרשים כותבי המאמרים עצמם להוסיף למאמרים שלהם תקצירים שנכתבו על ידיהם, הכוללים גם מילות מפתח המאפשרות למתעניין ניווט יעיל יותר.

### בהלכה
בהלכה, כמו במערכות חוקים אחרות קיימים תקצירים. כך למשל, קיצור שולחן ערוך וקיצור שולחן ערוך מקור חיים משמשים כקיצור ההלכות בשולחן ערוך. חסרונם של ספרי קיצורים הוא בכך שהם משמיטים את טעמי ההלכה ולא ניתן ללמוד מהם על הדין במקרים שאינם מופיעים.

### תקציר בתרבות ואומנות
בפרסומי סרטים, מחזות, תוכניות טלוויזיה, ספרים, ביצירות נוספות ובביקורות עליהם - ניתן תקציר עלילה על מנת להסביר במה מדובר ולעורר עניין. בביקורות, לעיתים מצורף לתקציר של הביקורת גם ציון המשקף את דעתו של המבקר על איכות היצירה.

### באינטרנט
באתרים מבוססי תוכן משתמש (כגון ויקיפדיה) ניתנת אפשרות ליצור "תקציר" של העריכה (לעיתים התקציר הוא אוטומטי), התקציר מגלה אלו פעולות נעשו או סיכום של התוכן.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מונחים ספרותיים
קטגוריה:מידע
גנגליון

**גַּנְגְּלִיּוֹן** (TA: **Ganglion**; וברבים **גנגליה**. בעברית: **מַעֲצָב**) הוא צביר תאי עצב המשמש כתחנת ביניים בין האקסון של העצב המגיע מהמוח או מחוט השדרה ובין תא עצב נוסף שישלח אקסון לאיבר המטרה.

## הבחנה בין גנגליון לגרעין
המונח גנגליון משמש בעיקר לתיאור צבירים של תאי עצב במערכת העצבים ההיקפית, זאת לעומת גרעינים הנמצאים במערכת העצבים המרכזית. דוגמה חריגה היא גרעיני הבסיס במוח, הידועים בשמם הלועזי Basal ganglia. עם זאת, שמם הרשמי לפי הטרמינולוגיה אנטומיקה הוא Basal nuclei.

## מבנה
גנגליה מורכבים מגופי תאי עצב וממבני דנדריטים (המכונים גם **כניסונים**) הקשורים זה לזה. פעמים רבות הם מתקשרים לגנגליה נוספים ויוצרים רשת מורכבת אף יותר המכונה פלקסוס.

## תפקוד
חשיבותו העיקרית של הגנגליון היא בפיזור אות מרוכז כך שיגיע לאקסונים רבים, שיפיצו אותו הלאה לאיבר המטרה.
הנוירון נקרא קדם-גנגליוני (preganglionic neuron) לפני הגנגליון-מגיע מהמוח או מעמוד השדרה, ובתר-גנגליוני (postganglionic neuron) - אחריו. נוירון בתר-גנגליוני יעצבב בלוטות, שרירים חלקים ואת שריר הלב.

## גנגליונים בבעלי חיים שונים
בכמה מיני דינוזאורים נמצאו גנגליה כה גדולים ביחס למוח שבראשם, עד שכמעט ניתן לומר כי הם היו בעלי שני מוחות.

אצל החרקים מפוזרים כמה מצבורי גנגליון לאורך הגוף המתפקדים כמערכת מבוזרת. גנגליון במוח אחראי בעיקר על תפיסת העולם סביבו כגון ראייה וריח אך גם חרקים שאיבדו את ראשם מסוגלים לתפקד ואפילו לעוף בעזרת גנגליון מקומיים שממשיכים להפעיל את הגוף.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מערכת העצבים
אסף זוהר

**אסף זוהר** (נולד ב-31 במרץ 1963) הוא פסנתרן ישראלי, המשמש כראש בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב.

## לימודים
זוהר נולד ב-1963 בישראל. הוא תלמידם של רוני מרכס-באום, חנה שלגי ואריה ורדי. הוא בוגר הקונסרבטוריון של גבעתיים והאקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב. לאחר סיום לימודיו בישראל המשיך ללימודי דוקטורט באוניברסיטת אינדיאנה בארצות הברית, שם השתלם אצל מנחם פרסלר וכיהן כמרצה בשנת הלימודים 1991-1990.

## קריירה
זוהר הופיע עם תזמורות רבות בישראל, ועם המנצחים זובין מהטה, גרי ברתיני, מנדי רודן, נעם שריף, דוד שלון, דייוויד רוברטסון ואחרים. נוסף על כך הופיע ברסיטלים ברחבי העולם, ובכללם בארצות הברית, אירופה, דרום אפריקה, אוסטרליה ויפן.

בנוסף לקונצרטים רבים, זוהר גם נותן הרצאות רבות בנושא המוזיקה הקלאסית, בין היתר בקונצרטים מוסברים אשר בהם הוא עצמו מופיע, כסולן או כחבר הרכב.

בעבר היה זוהר דקאן באקדמיה למוזיקה ומחול בירושלים.
כיום הוא מכהן כפרופסור בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, מדריך הרכבים קאמריים בקונסרבטוריון גבעתיים, ביחידה לנגנים מצטיינים של המרכז למוזיקה ירושלים שבמשכנות שאננים ובתיכון לאמנויות תלמה ילין. הוא מדריך כיתות אמן בארץ ובעולם ומנחה קונצרטים מוסברים בתזמורת הקאמרטה הישראלית ירושלים ובקונסרבטוריון שטריקר בתל אביב.

כמורה, הוא זוכה להצלחה רבה, ואחדים מתלמידיו ניגנו עם מספר תזמורות בישראל, וזכו בפרסים שונים בישראל ובעולם.

## פרסים ומלגות
* מלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל
* פרס ז'ראר בכר
* פרס קלרמונט
* תחרות בינלאומית בפרטוריה, דרום אפריקה
* תחרות בינלאומית בווינה, אוסטריה
* תחרות בינלאומית בסידני, אוסטרליה
* תחרות בינלאומית בקליבלנד, ארצות הברית
 

## קישורים חיצוניים
* ב"אופוס" - המגזין למוזיקה קלאסית 

קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:בוגרי תיכון קלעי (גבעתיים)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת אינדיאנה
קטגוריה:סגל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:תלמידי אריה ורדי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן

ממוזער|300px|מסע האונייה "מירני" עליה פיקד בלינגסהאוזן, סביב אנטארקטיקה (1819-1821)
**פביאן גוטליב תדאוס פון בלינגסהאוזן** (בגרמנית: **Fabian Gottlieb Thaddeus von Bellingshausen** ;20 בספטמבר 1778 – 13 בינואר 1852) היה אדמירל ב של האימפריה הרוסית. הוא פיקד על מסע החקר הרוסי השני סביב כדור הארץ. במסע זה גילתה המשלחת את יבשת אנטארקטיקה.

## ביוגרפיה
בלינגסהאוזן נולד למשפחה גרמנית בלטית שהתגוררה באזור שכיום הוא חלק מאסטוניה ואז היה חלק מהאימפריה הרוסית. הוא התנדב כצוער לצי הרוסי הקיסרי בגיל 10 וסיים את לימודיו באקדמיה הימית של קרונשטאדט בגיל 18.

כאשר אישר הקיסר אלכסנדר הראשון את המסע לאזור הקוטב הדרומי ב-1819, בחרו הרשויות בבלינגסהאוזן להובילו. המסע יצא מפורטסמות' שבאנגליה ב-5 בספטמבר 1819 עם שתי ספינות, ה**ווסטוק** בת 600 טון וה**מירניי** בת 530 טון.

ב-26 בינואר 1820 עבר המסע את החוג האנטארקטי, וב-28 בינואר 1820 גילו את היבשת אנטארקטיקה.

## הנצחה

הר בלינגסהאוזן שבהרי הנסיך אלברט, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה, נקרא על שמו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדענים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:קרטוגרפים רוסים
קטגוריה:גרמנים-בלטים
קטגוריה:מגלי ארצות רוסים
קטגוריה:אדמירלים רוסים
קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:מעוטרי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור ולדימיר הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מסדר האמבט: עמיתים
קטגוריה:אוקיינוגרפים
קטגוריה:הקפת כדור הארץ: אישים
קטגוריה:רוסיה והאזור האנטארקטי
קטגוריה:ילידי 1778
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1852
ג'אקומו דל דוקה

**ג'אקומו דל דוקה** (איטלקית: **Giacomo Del Duca**; 1520 – 1604) היה אדריכל איטלקי, מגדולי אמני המנייריזם, הזרם העיקרי של המאה ה-16 והגישה של אמנות הרנסאנס, המקפידה על פרספקטיבה, קומפוזיציה, ריאליזם ושלמות.

דל דוקה נולד בצ'פלו שבסיציליה. בשנת 1558 הגיע לרומא, והיה תלמידו של מיכלאנג'לו עד מותו ב-1564. היה שותף, החל מ-1562, בעיצוב שער פיה והשלים את בניית שער פיה לאחר מותו של מיכלאנג'לו.

ב-1565 הוא תכנן את וילה פארנזה, ארמונו של הקרדינל אלסאנדרו פארנזה בקפרארולה.

דל דוקה תכנן מספר מבנים נוספים ברומא. ב-1588 חזר דל דוקה לסיציליה והתיישב במסינה. שם עבד על מספר פרויקטים בהם "שער בית הסוחרים"

דל דוקה מת ב-1604 במסינה.

## גלריה

Image:Farnese Vignola.jpg|ארמון של קרדינל אלסנדרו פרנזה
Image:RomaSMariaLoreto(Sangallo).jpg|הכיפה של כנסייה סנטה מריה לורטו

Image:Roma-san giovanni06.jpg|הסרקופג סבלי שבכנסייה סן ג'ובאני לטרנו
Image:Cappellasacr.JPG|הקפלה של קתדרלת מסינה
Image: Loggia Dei Mercanti Giacomo Del Duca Messina2.jpg|ארקדה במסינה של ג'אקומו דל דוקה
Image:Loggia Dei Mercanti Giacomo Del Duca Messina3.jpg|ארקדה במסינה של ג'אקומו דל דוקה



## קישורים חיצוניים

*  ג'אקומו דל דוקה 
*  ארקדת  במסינה של ג'אקומו דל דוקה 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר פסלים (מקצוע)
קטגוריה:אמנים מנייריסטים
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:פסלים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1520
קטגוריה:נפטרים ב-1604
כוכב הסדרה הראשית מסוג G

[שמאל|ממוזער|250px|[השמש היא כוכב הסדרה הראשית מסוג G טיפוסי]]
**כוכב הסדרה הראשית מסוג G**, או **ננס צהוב**, הוא כוכב המשתייך לסדרה הראשית ובעל סיווג ספקטרלי G. מסתו של כוכב כזה נמצאת בתחום של 0.9 עד 1.44 מסת שמש, והוא מייצר קרינה באמצעות היתוך גרעיני של מימן להליום. מבחינת גודלו, ננס צהוב גדול עשרות מונים מננס לבן או מננס חום.

השמש שלנו היא כוכב סדרה ראשית מסוג G.

אורך חיים טיפוסי של כוכב הסדרה הראשית מסוג G הוא כ-10 מיליארד שנים, וכוכב כזה מתקיים עד שמלאי המימן בליבה שלו מתכלה. בזמן זה נמצא הכוכב על הסדרה הראשית. לאחר שהמימן בליבת הכוכב מתכלה, עוזב הכוכב את הסדרה הראשית. כתוצאה מהטמפרטורות הגבוהות ניצת המימן שבמעטפת הכוכב, קוטר הכוכב גדל עשרות מונים והוא הופך להיות ענק אדום. צבעו אדום משום שטמפרטורת פני השטח שלו נמוכה יותר. 

לאחר שלב הענק האדום, כשמתכלה גם המימן במעטפת הכוכב, הוא מתחיל לקרוס לתוך עצמו, עד שהתנאים בליבה יהיו מתאימים להיתוך הליום לפחמן. הכוכב מתחמם יותר ויותר, מתנפח למה שקרוי הבזק ההליום (Helium Flash), ובסיום תהליך היתוך ההליום משיל את שכבותיו החיצוניות, שהופכות לערפילית פלנטרית. הליבה הפחמנית של הכוכב קורסת והכוכב הופך לננס לבן דחוס.

טמפרטורת פני השטח של ננס צהוב כמו השמש היא 5,200 עד 6,100 קלווין. השמש הופכת בכל שנייה 500 מיליון טונות של מימן להליום, מהם 5 מיליון טונות הופכים לאנרגיה.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
בנוגע להנרי

**בנוגע להנרי** (באנגלית: **Regarding Henry**) הוא סרט דרמה אמריקני משנת 1991, אותו ביים מייק ניקולס ובו כיכבו האריסון פורד ואנט בנינג. הסרט מנסה להציג אכזריות וצביעות בחברה האמריקאית, ומנגידה אותו למשפחה הגרעינית התומכת, המוצגת כמקור כוח אמיתי.

## תקציר עלילה
הנרי הוא עורך דין מצליח, תועלתן וקריר, שחייו הבורגניים והנוחים משתנים בן לילה, כשהוא נורה בראשו במהלך שוד. הנרי שרוי תחילה בתרדמת ועם התעוררותו מסתבר שהוא איבד את זיכרונו ועליו לשקם גם את יכולת הדיבור, ההליכה והכתיבה שלו. הנרי מתחיל בתהליך ממושך של החלמה, שיקום והכרות מחודשת עם בני משפחתו אשר מלווה באי-ודאות לגבי עתידו ועתיד משפחתו.

הנרי נאלץ ללמוד מחדש את מיומנויות החיים הבסיסיות ולהכיר מחדש את סביבתו הקרובה וגם את עצמו. את עצמו כפי שהוא כעת ואת עברו. לאחר תהליך השיקום מתגלה הנרי לסביבתו ובעיקר למשפחתו כבעל אישיות שונה מזו שהייתה לו קודם. "הנרי החדש" הוא אדם חם, רגיש, אוהב וישר. למרות שהשכלתו והקריירה שהיו לו אבדו, הוא ומשפחתו מבינים כי השינוי היה לטובה. חייו הקודמים נראים להם מלאכותיים וקרים והם חדלים "להתאבל" על "הנרי הישן".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נכות באמנות
קטגוריה:סרטי 1991
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי האריסון פורד
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת הנס צימר
קטגוריה:סרטים על אמנזיה
קטגוריה:סרטי מייק ניקולס
קטגוריה:סרטי ג'יי ג'יי אברמס
רפובליקת שבעת האיים

**רפובליקת שבעת האיים** (ביוונית: Επτάνησος Πολιτεία, באיטלקית: Republica Settinsulare) הייתה רפובליקת איים שהתקיימה מ-1800 עד 1807 תחת ריבונות רוסית-עות'מאנית באיים האיוניים. הייתה זו הפעם הראשונה מאז נפילת השרידים האחרונים של האימפריה הביזנטית לידי הטורקים במאה ה-15 בה הוענק ליוונים ממשל עצמי מוגבל.

שבעת האיים שהרכיבו את הרפובליקה היו:
* קרקירה (קורפו)
* פאקסי (פאקסוס)
* לפקדה (לאוסדה/סנטה מאורה)
* קפלוניה (ספלוניה)
* איתקה (איתקי)
* זקינתוס (זנטה)
* קיתרה (קריגו)

## ראו גם
* ארצות הברית של האיים היוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יוון: היסטוריה
שבעת האיים, רפובליקת
קטגוריה:קורפו
קומזיץ

שמאל|ממוזער|250px|קומזיץ טיפוסי
[ממוזער|טקסט=קומזיץ ל"ג בעומר, 1972|קומזיץ ל"ג בעומר, [1972]]
**קוּמְזיץ** (מיידיש: בוא שב) הוא מפגש חברתי הנערך סביב מדורה. בתרבות הישראלית אומץ הקומזיץ כחלק מהווי הפלמ"ח ובעקבותיו תנועות הנוער. מקובל להשתמש במדורה לבישול מאכלים שונים ולאכלם במהלך הקומזיץ. בפרט נערכים קומזיצים לציון ל"ג בעומר.

## אטימולוגיה
מקורה של המילה קומזיץ ביידיש: פירוש הצירוף "קום זיץ" הוא "בוא/י שב/י". במשמעותה המקורית לא היה הכרח למדורה דווקא, אלא לארוחה שמתקיימת בחוץ. מאוחר יותר אומץ המונח בידי אנשי הפלמ"ח לתיאור הישיבה סביב המדורה, ובמשמעותה זו נותרה עד ימינו. הבלשן יצחק אבינרי הציע את המילה "שֵׁבנָא" (וברבים: שבנאות) כחלופה עברית שהיא כעין תרגום שאילה של המילה ביידיש, אך זו לא התקבלה. הוצעה גם המילה התלמודית "", הקיימת גם בערבית, וגם המילה "כֵּרָה", המופיעה במקרא (מלכים ב' ו, כג), אך גם הן לא הצליחו להחליף את מקום ה"קומזיץ" (המילה "טוזיג" הוצעה גם כחלופה למונח פיקניק, וגם במקרה זה לא התקבלה). בשיר "דּוּדוּ", שכתב חיים חפר (פיינר) על מ"מ הפלמ"ח דוד צ'רקסקי שנפל בקרב, מסופר: "אִתָּנוּ הָלַךְ בַּמַּסָּע הַמְּפָרֵךְ / אִתָּנוּ סִיֵּר הוּא בַּגְּבוּל / בַּקוּמְזִיץ הָיָה מְזַמֵּר וְעוֹד אֵיךְ / אִתָּנוּ סָחַב מִן הַלּוּל...". בשנות ה-40 היה מקובל בשימוש גם הפועל הנגזר מהשם, "לקמזץ".

## מאפיינים
הקומזיץ היה חלק מהווי הפלמ"ח והוא כלל שירה בציבור,  ואכילת קַרטושקֶס – תפוחי אדמה שנאפים במדורה עצמה. 

לאחר קום מדינת ישראל הפך הקומזיץ לפעילות נפוצה בתנועות הנוער. כיום מקובל לערוך קומזיצים לציון מאורעות שונים וגם ללא סיבה מיוחדת. קומזיץ הוא המנהג הידוע ביותר לציון ל"ג בעומר.

במהלך השנים חלו מספר התפתחויות בתחום הקולינרי: תפוחי האדמה נעטפים לעיתים ברדיד אלומיניום בטרם השלכתם למדורה, ולתפריט נוספו בצל, מרשמלו ונקניקיות.

## ראו גם
* מנגל
* פיקניק

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: חברה
קטגוריה:הפלמ"ח
קטגוריה:הקיבוץ
קטגוריה:בילוי בחיק הטבע
קטגוריה:מילים וביטויים ביידיש
קטגוריה:מזון: דרכי הגשה
קטגוריה:מקורות אור
מוריץ אטינגהאוזן

ד"ר **מוריץ אטינגהאוזן** (1883–1974) היה מגדולי המומחים והסוחרים היהודים במאה העשרים לספרים עתיקים. 
## ביוגרפיה
אטינגהאוזן, בן לסוחר באבני חן ולאם ממשפחת אופנהיימר הנודעת מפרנקפורט, נולד בפריז וחי מרבית חייו באוקספורד שבאנגליה. בגיל שלוש עבר לאנגליה וקיבל אזרחות בריטית יחד עם משפחתו. 

לאחר שסיים את בית הספר "סט. פול" בלונדון למד באוניברסיטת אוקספורד וכתב דוקטורט בסורבון, על משורר הודי, מהמאה השביעית.

השכלתו הרחבה בשפות ובלימודים קלאסיים הכשירה אותו להיכנס כשוליה ואחר כך כשותף לעבודה בתחום המסחר בספרים עתיקים. עבודתו בחנות הידועה של רוזנטלר במינכן נקטעה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה נעצר כנתין אויב (אנגלי) במחנה המעצר הידוע רולבן (Rhuleben) שבשפנדאו בברלין.

פרסומו הגדול של אטינגהאוזן בא מרכישת הקודקס סינאיטיקוס מהממשלה הרוסית עבור המוזיאון הבריטי ב-1933. בביקור מוקדם ברוסיה גילה כי הממשלה הרוסית מעוניינת למכור חפצי ערך כדי להכניס מטבע זר לאוצרה המידלדל בעקבות המהפכה. תוך כדי סיורו הראו לו את הקודקס שעמד בפינת אחד המוזיאונים כערימת גווילים. בעקבות הערתו כי הוא מוכן למצוא לה קונה, פנו אליו לאחר מספר שנים והציעו את הקודקס למכירה. במשא ומתן שהתקיים בעזרת סדרת מברקים הוריד אטינגהאוזן את המחיר ל-100,000 לירות שטרלינג, שהיה סכום גדול. הממשלה הבריטית מימנה מחצית מהסכום והמחצית השנייה נאספה במסע התרמה ברחבי אנגליה. את הקובץ ניתן לראות כיום בקומת הכניסה של המוזיאון הבריטי.

אטינגהאוזן פרסם קטלוגים רבים בתחומים של יודאיקה וספרות ספרדית ופורטוגזית. הוא רכש ידידים רבים מבין שועי עולם עקב מגעיו המרובים, ובראש ידידיו עמד המלך הפורטוגלי. 
לאטינגהאוזן היו שלושה ילדים, הידוע בהם הוא ולטר איתן שהיה המנכ"ל הראשון של משרד החוץ ושגריר ישראל בצרפת.

## מקורות

* Dr. M. Ettinghausen. Rare books and Royal collections - memories of of an antiquarian book seller, Simon & Schuster (1961
*Ettinghausen, Maurice L. 1906. Harsa Vardhana, empereur et poète de l'Inde septentrionale (606-648 A.D.) étude sur sa vie et son temps. Londres: Luzac & co; [etc.].

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יהודים בריטים
פסיכואקטיב

שמאל|180px|סמליל הקבוצה
**פסיכואקטיב - אנשי/נשות בריאות הנפש למען זכויות אדם** היא קבוצה של אנשי מקצוע מתחום בריאות הנפש, הרווחה והחינוך, המעורבת בפעילות חברתית-פוליטית בכלל, ובנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני בפרט.

הקבוצה, שקמה בשנת 2005, נחשבת ייחודית בנוף המקצועי הפסיכולוגי, המדגיש בדרך כלל שאיפה לאובייקטיביות ולאי מעורבות, לשם שמירת המטפל במקום נייטרלי ו"נקי". לעומת דעה רווחת זו, חברי הקבוצה מאמינים כי לאנשי בריאות הנפש יש גם תפקיד במעורבות חברתית, וכי הטיפול הפסיכולוגי חייב להיות מודע להקשרים החברתיים-פוליטיים בהם הוא פועל.

## פעילות
;פעילויות שוטפות:
* סדנאות סוף שבוע להידברות בין אנשי מקצוע יהודים וערבים בבית ספר לשלום ב"נווה שלום".
* ימי עיון וכנסים משותפים לישראלים ולפלסטינים על ההשלכות הנפשיות של הסכסוך הישראלי-פלסטיני, הקשר בין טיפול לפוליטיקה, טראומה בלחימה בקרב לוחמים ואזרחים, טיפול רב תרבותי, ועוד.
* השתלמויות לצוותים מקצועיים בשטחים, על ידי אנשי מקצוע החברים ב"פסיכואקטיב" וברופאים לזכויות אדם.
* קורס שנתי לסוכני שינוי ישראלים ופלסטינים מתחום בריאות הנפש ביוזמת בית ספר לשלום בנווה שלום וארגון חיוואר למען התפתחות ושלום בקלקיליה.
* קבוצת לימוד, הכשרה ומחקר של אנשי בריאות הנפש ישראלים ופלסטינים בתחום הטראומה.
* סיורים בשטחים לאנשי מקצוע מתחום בריאות הנפש, להכרת הבעיות שהתושבים נתקלים בהן כתוצאה משליטת ישראל באזור, ופעילות בניסיון לסייע.
* הוצאה לאור של עלון חודשי "פסיכואקטיב", המפרט את פעילות חברי הארגון באותו חודש, ומתאר אירועים ופרויקטים עתידיים.
* טיפול פסיכולוגי נגיש, מתוך עמדה מקבלת, המוצע לפעילים חברתיים ופוליטיים הנקלעים למשבר נפשי.

;פעילויות מקומיות:
* כתיבה והפצת עצומות ומכתבים, המתריעים כנגד השלכות פסיכולוגיות של אירועים פוליטיים וחברתיים ספציפיים.
* תמיכה במאג'יד כנאענה, פסיכולוג מתמחה מהמרפאה לבריאות הנפש ביפו, שהורשע בעבירות ביטחוניות ומרצה עונש מאסר בבית כלא.
* מפגשים קבועים ותמיכה באנשי צוות ארגון "בצלם" בחברון ובמשפחות המשתתפות בפעילות צוות זה בעיר.
* שיתוף פעולה עם מרכז טיפולי באוטיזם בשכם לקידום אפשרויות הטיפול בשטחים בתחום זה.
* מעורבות ופעילות במסגרת המחאה החברתית (2011).

## קישורים חיצוניים
* אתר פסיכואקטיב
* 
* תרצה בר-חנין, כי הדם הוא הנפש, באתר "מחסום", 10 באוגוסט 2006 (דף ארכיון)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגונים חברתיים
קטגוריה:ישראל: ארגוני זכויות האדם
קטגוריה:שותפות יהודית-ערבית בישראל
8 מייל

**8 מייל** הוא סרט קולנוע משנת 2002 זוכה פרס אוסקר לפסקול הטוב ביותר. את הסרט ביים קרטיס הנסון ומככבים בו אמינם, קים בייסינגר ובריטני מרפי. הסרט מתאר את קורותיו של ראפר לבן בשם ג'ימי סמית גוניור, אותו משחק אמינם. מכיוון שרקעו של אמינם עצמו דומה מאוד לסיפור שנטווה בתסריט שיערו רבים כי מדובר בביוגרפיה עבורו, אך אף על פי שלא הכחיש את הרעיון, אמינם גם לא אישר אותו.

שם הסרט נלקח משמו של הכביש המהווה גבול בין שני צדדיה של דטרויט, העיר בה מתרחשת עלילת הסרט - מצד אחד השכונות העניות יותר אשר עיקרן תושביהן הם אפרו-אמריקאים ומצד שני הפרבר העשיר יותר שעיקר תושביו לבנים. המונח "8 מייל" מייצג מחסום שקשה לעקוף.

## סיפור העלילה
הסרט מתרכז בדמותו של ראפר לבן חובבן המבקש לפתח קריירה מוזיקלית. את העלילה ניתן לחלק לשניים - זו שמתמקדת בדמות הראפר "ראביט" וזו שמתמקדת בדמותו של סמית' עצמו, כבן אדם רגיל הנאלץ להתמודד עם קשיי היומיום. על אף שמדובר באותו אדם, מסעות ההתפכחות וההתבגרות של "ראביט" וסמית' מקבילים הם. בתחילה הצופה מתוודא לדמות כ"ראביט", בעוד שזה מתכונן לתחרות ראפ, אך כאשר הוא עולה לתחרות הוא נאלם דום ונאלץ לנטוש את הבמה בבושה. לאחר מכן מתגלה לעיניו דמותו של סמית', המתגלה כצעיר הנאלץ להתמודד עם בוגדניותה של הבחורה בה הוא מעוניין, אמו האלכוהוליסטית וחברה לחיים עמו איננו מסתדר, עבודתו הסיזיפית במפעל ליצור מכוניות ועוד. בתור "ראביט" לומד סמית' על עולם המוזיקה ועל הבוגדניות ורדיפת הבצע שבו.

במהלך הסרט שתי הדמויות מתבגרות ומתפכחות. לבסוף מצליח "ראביט" לנצח באותה זירת קרב ראפ בה נכשל בתחילת הסרט לאחר שהוא מביס את שלושת הראפרים שהתמודדו מולו: "ספליט ליקי", "לוטו" ו"פאפה דוק" שאפילו לא הצליח להמשיך את הקרב מהשפלה. לבסוף סמית' מבצע התקדמות לקראת קריירה מקצוענית. בד בבד הוא מצליח בחייו שמחוץ לעולם המוזיקה ללמוד מוסר עבודה מהו ואת חשיבותה של התמדה.

## שחקנים
* אמינם - ג'ימי "ראביט" סמית'
* קים בייסינגר - סטפני סמית'
* בריטני מרפי - אלכס
* מייקל שאנון - גרג בוהל
* מקאי פייפר - דייוויד פורטר
* עומאר בנסון מילר - סול ג'ורג'
* ד'אנג'לו וילסון - דיג'י איז
* יוג'ין בירד - ווינק
* טארין מנינג - ג'נין
* אנתוני מאקי - פאפא דוק
* פרוף - ליל' טיק
* אקזיביט - כריס
* איוון ג'ונס - צ'דר בוב
* ברנדון ט. ג'קסון - פיטר
* חואניטה מור - אנני ג'והנסון
* באדי - איתי ליאחובסקי

## נתונים
* תקציב הפקה − 41,000,000$
* תקציב הדפסה ופרסום − 25,000,000$
* הכנסות − 242,875,078 דולר (מתוכן 116,750,901 בארצות הברית)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות  שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמינם
קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מוזיקליים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט עם השיר המקורי הטוב
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:דטרויט בקולנוע
קטגוריה:סרטי קרטיס הנסון
קודקס סינאיטיקוס

[ממוזער|250px|חלק מקודקס סינאטיקוס המכיל את [הבשורה על-פי מתי]]
שמאל|ממוזער|250px|מנזר סנטה קתרינה
**קודקס סינאיטיקוס** (**Codex Sinaiticus**) הוא כתב יד מן המאה ה-4, אשר הכיל נוסח של תרגום השבעים - תרגום התנ"ך לשפה היוונית ואת נוסח הברית החדשה.

מהקודקס (המצחף) המקורי, אשר נכתב על קלף בין השנים 330–350 לספירה, נותרו חלקים מסוימים מהתנ"ך ומרבית הברית החדשה. הקודקס כולל 364 וחצי עמודי פוליו הכתובים בארבעה טורים כל אחד. 199 דפים מתוכו הם חלקים מן התנ"ך ומן הספרים החיצוניים (הברית הישנה) והיתר מהברית החדשה ומשני ספרים נוספים – איגרת ברנבא  והרועה של הרמס . מקור הקודקס כנראה במצרים, מזמנו של הקיסר הרומאי קונסטנטינוס (המחצית הראשונה של המאה ה-4). מחקר פאליאוגרפי שנערך במוזיאון הבריטי בשנת 1938 העלה כי כתב היד עבר מספר תיקונים. אחד התיקונים שנעשה בסביבות המאה הששית או שביעית לספירה נעשה, על פי עדות המעתיק שנכתבה בשולי כמה ספרים, מתוך "כתב יד עתיק שהוגהּ על ידי המרטיר פמפילוס".

הקודקס נתגלה על ידי קונסטנטין פון טישנדורף ב-1844 בביקורו הראשון במנזר סנטה קתרינה בסיני. לדבריו, הוא הציל את דפי כתב היד שנחשבו כחסרי ערך וככאלו היו מיועדים לשמש כחומר בעירה. הוא הצליח לשכנע את הנזירים לקחת עמו מקצת דפי כתב היד והעביר 43 דפים לספריית אוניברסיטת לייפציג. ב-1859, בביקורו השלישי במנזר, לשם נשלח על ידי הצאר אלכסנדר השני, הצליח פון טישנדורף להעביר (ויש אומרים לגנוב) את רוב כתב היד שנותר לרוסיה.

הקודקס נקנה בסכום של 100,000 לירות שטרלינג עבור המוזיאון הבריטי בידי ד"ר מוריץ אטינגהאוזן בשנת 1933 לאחר שהוצע למכירה על ידי ברית המועצות.

מאז מכירה זו, הקודקס מחולק בין ארבע ספריות. 347 דפים נמצאים בספרייה הבריטית, 12 דפים ו-14 שרידים במנזר סנטה קתרינה, 43 דפים בספריית אוניברסיטת לייפציג ושרידי 3 דפים נותרו בספרייה הלאומית הרוסית בסנקט פטרבורג.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר Codex Sinaiticus
* 
* 

קטגוריה:כתבי יד עתיקים של התנ"ך

קטגוריה:ספרי המאה ה-4
קטגוריה:כתבי יד עתיקים של הברית החדשה
ריצ'רד קארפ

**ריצ'רד מאנינג קארפ** (באנגלית: **Richard Manning Karp**; נולד ב-3 בינואר 1935) הוא מדען מחשב יהודי-אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות מחקרו בתאוריה של אלגוריתמים, מחקר שזיכה אותו בפרס טורינג ב-1985 ובפרס הארווי ב-1998. קארפ ידוע במיוחד כמדען הראשון שתיאר את מחלקת הסיבוכיות NPC בעבודתו משנת 1971, בשם Reducibility Among Combinatorial Problems, בה תיאר גם את 21 הבעיות ה-NP שלמות של קארפ.

## קורות חיים
קארפ נולד בבוסטון שבמדינת מסצ'וסטס, למד באוניברסיטת הרווארד וקיבל תואר בוגר ב-1955, השלים את עבודת המאסטר ב-1956 ואת עבודת הדוקטורט במתמטיקה שימושית ב-1959. לאחר לימודיו עבר לעבוד במעבדות IBM על שם תומאס ג'. ווטסון. ב-1968 התמנה לפרופסור למדעי המחשב, מתמטיקה וחקר ביצועים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם הוא מכהן עד היום, פרט לתקופה של ארבע שנים באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל.

ב-1971 פיתח קארפ יחד עם ג'ק אדמונדס את אלגוריתם אדמונדס קארפ למציאת זרימה מקסימלית ברשת זרימה. ב-1987 פיתח קארפ יחד עם מיכאל רבין את אלגוריתם רבין קארפ לחיפוש מחרוזות.

בשנת 1994 נבחר לעמית ACM. בשנת 2000 הוענקה לו מדליית EATCS מטעם האיגוד האירופי למדעי המחשב התאורטיים. ב-2004 קיבל את מדליית בנג'מין פרנקלין וב-2008 קיבל את פרס קיוטו.

כיום עיקר העניין המחקרי של ריצ'רד קארפ הוא בתחום הביואינפורמטיקה. הוא פרסם השערה בתחום המחקר של פונקציה בוליאנית חמקנית שנקראת על שמו.

## פרסים

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מדעני מחשב יהודים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:זוכי פרס טיורינג יהודים
קטגוריה:זוכי פרס הארווי
קטגוריה:זוכי פרס ג'ון פון נוימן (INFORMS)
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית להנדסה של ארצות הברית
קטגוריה:עובדי IBM
קטגוריה:יהודים זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס קיוטו יהודים
קטגוריה:זוכי מדליית EATCS
קטגוריה:עמיתי ACM
קטגוריה:עמיתי SIAM
קטגוריה:זוכי מדליית בנג'מין פרנקלין
קטגוריה:זוכי פרס פלקרסון
קטגוריה:זוכי פרס דיקסון במדעים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1935
כיירון (גוף במערכת השמש)

**כיירון** (מיוונית: **Χείρων**; שם מלא: **2060 כיירון**; באנגלית: **2060 Chiron**) הוא גוף קטן במערכת השמש. מסלולו נמצא בין שבתאי ואוראנוס. הגוף נתגלה בשנת 1977 על ידי צ'ארלס ט. קוואל, והיה לראשון בסיווג הגופים הקנטאורים. תחילה קוטלג כאסטרואיד, אך בהמשך התגלעו חילוקי דעות האם יש להחשיבו כשביט. כיום, הוא מקוטלג תחת שני המושגים גם יחד; כינויו ככוכב שביט הוא **95P/כיירון**.

המקור לשמו הוא מהקנטאור כיירון במיתולוגיה היוונית. אין לבלבל בינו לבין הירח הגדול יותר של פלוטו, כארון.

## מסלול

האקסצנטריות של מסלולו כיירון היא גבוהה, עם פריהליון הנמצא על מסלולו של שבתאי ואפהליון הנמצא על מסלולו של אורנוס (בתנועתו חוצה כיירון את מסלולו של שבתאי אך לא את זה של אורנוס). גוף זה עורר עניין רב בהיותו הראשון מחוץ לחגורת האסטרואידים שהציג מסלול כה יוצא דופן.

כיירון מוגדר כקנטאור, קבוצת גופים שמסלוליהם נמצאים בין כוכבי הלכת החיצוניים. לקנטאורים אין מסלולים יציבים ומכיוון שהם מתרחקים ומתקרבים לענקי הגז, הם עשויים להיפלט אל מחוץ למערכת השמש בגלל הכבידה של כוכבי הלכת החיצוניים או להלכד על ידם.

חישובים מתמטיים מראים שבשנת 1664 לפנה"ס כיירון התקרב למרחק של כ-16 מיליון קילומטרים משבתאי, רק 3 מיליון קילומטרים רחוק יותר מפובה, ירחו החיצוני הגדול ביותר, ובטווח הרדיוס של הירחים שהתגלו לאחרונה. כיירון הוא כנראה פליט מחגורת קויפר.

## מאפיינים פיזיקליים

בשנת 1988 התגלה שכיירון עבר התפרצות של בהירות נראית (עלייה ביחידה אחת לערך), התנהגות אופיינית לשביטים ולא לאסטרואידים. תצפיות משנת 1989 גילו שכיירון גם פיתח זנב שביט. כיירון התגלה כשהיה קרוב לאפהליון שלו והזנב התגלה בתצפיות שמצאו את הקנטאור קרוב לפריהליון שלו מה שמסביר את הסיבה לכך שלא נרשמו ראיות לפעילות שביטית מוקדם יותר.

כיירון הוגדר רשמית כאסטרואיד וכוכב שביט (לעיתים מפריד רק קו דק בין שתי הקבוצות). 

נתוני הסתרה משנת 1993 מצביעים על כך שקוטרו של כיירון הוא כ-180 ק"מ. נתונים משולבים מטלסקופ החלל שפיצר ב-2007 וממצפה החלל הרשל ב-2011 מצביעים על כך שקוטרו של כיירון הוא 218±20 ק"מ. לכן, כיירון עשוי להיות גדול כמו צ'ריקלו 10199. קשה להעריך את קוטרו של כירון, בין השאר, משום שיש אי-ודאות גדולה ביחד לבהירות המוחלטת של גרעינו.

מאז גילויו, התגלו כמה קנטאורים נוספים. רובם המכריע סווגו כאסטרואידים אך תצפיות קרובות מחפשות דווקא התנהגות שביטית. נכון למרץ 2006, נרשם מלבדו רק עוד גוף אחד בקבוצה זו כשביט, 60558 אקלוס ששמו השביטי הוא 174P\אקלוס. אסטרואידים נוספים שאינם קנטאורים שקוטלגו כשביטים הם: 4015 וילסון-הרינגטון, 7968 אלסט-פיזארו, ו-118401 לינאר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אסטרואידים
קטגוריה:שביטים
נטע הבר

**נטע הבר** (נולדה ב-13 בפברואר 1972) היא שחקנית ישראלית. ידועה בתפקידה כאירית סופר בטלנובלה "לגעת באושר" וכדנה בן נון בסדרת הנוער "ראש גדול".

## ביוגרפיה
הבר גדלה במושב כוכב מיכאל למשפחה בת ארבעה ילדים. אביה היה איש צבא ואמה הייתה גננת, את שנות נעוריה בילתה בין התיכון של כפר סילבר ל"רונסון" באשקלון. בצבא שירתה כמ"מית במחנה טירונים ג'וליס, ולאחר שחרורה למדה בבית צבי ובמהלך לימודיה הופיעה בתיאטרון הספרייה וכן עבדה כליצנית.

## קריירה מקצועית
### קולנוע וטלוויזיה
* **מפתחות הקסם של דידי** - קלטת ילדים שיצרו איריס ארגמן ומיקי אבורמן, בתפקיד קלימבה (1999)
* **[[לגעת באושר]]** - תפקיד ראשי בטלנובלה הישראלית הראשונה, בדמותה של אירית סופר, עליו זכתה בפרס השחקנית הדרמטית בפרס מסך הזהב (HOT בידור ישראלי, 2001).
* '''משחק החיים''' - תפקיד אורח, בדמות עובדת סוציאלית (HOT, 2003)
* '''ראש גדול''' - בתפקיד דנה, עורכת דין ואמו של תומר (אדם הירש) אחד הגיבורים בסדרה (ערוץ הילדים, 2004)
* **[[מכתבים לאמריקה]]** - סרטו של חנן פלד, בתפקיד חנהל'ה (2006)
* **[[חטופים]]** - תפקיד אורח בדמות אמא של נוני (ערוץ 2, 2012)
* **[[המיוחדת]]** - בתפקיד קרין בוכריס (ערוץ 2, 2012)
* **עמרי והפיה יעלי** - בתפקיד איילת, לצד עמרי רוטברד, יעל נחום וגיל וסרמן (HOT, 2014)
* **[[הקלמרים]]** - תפקיד אורח בדמות דבורם רון לשם לזר (HOT, 2015)
* **תום עולה לכיתה א**' - קלטת ילדים, בתפקיד דליה, אמא של תום (2016)
* **[[מתים לרגע]]** - בתפקיד איריס זילבר (HOT, 2017)
* **[[זיגי (סדרת טלוויזיה)|זיגי]]** - בתפקיד גלית, אמא של ילדים מהשכונה (טין ניק, 2021)

### תיאטרון
* **[[אלאדין]]** - לצד תום אבני, הדס מורנו, צביקה הדר, ואלי יצפאן
* **[[ללכת עד הסוף (סרט)|ללכת עד הסוף]]** - גרסת המחזמר לסרט, בבימויו של סטיבן דקסטר (הבימה, 2003)
* '''בנצי''' - הצגת ילדים בבימויו של רונן (גולדפרב) פלד, על פי הגרסה העברית לסדרת ספרי Elmer של דייוויד מק-קי.
* **[[פתחו את השער]]** - הצגת ילדים מבוססת על שיריה של המשוררת קדיה מולודובסקי שכתב וביים רונן (גולדפרב) פלד (התיאטרון שלנו, 2005)
* **ברוקלין בוי** - הצגה בבימויו של נתן דטנר, לצידם של, שמיל בן ארי ורון שחר (תיאטרון באר שבע, 2006)
* **[[הדייג ודג הזהב]]** - הצגה בבימויו של רונן (גולדפרב) פלד (התיאטרון שלנו, 2006)
* **[[דירה להשכיר]]** - הצגת ילדים על פי ספרה של לאה גולדברג, לצד גילה אלמגור, ירון מנשה, רונית בקרמן ואחרים (התיאטרון שלנו, 2007)
* **פרוע** - הצגה של המחזאית ליסה לומר בבימויו של רועי הורוביץ (תיאטרון המעבדה, 2011)
* **[[עמי ותמי]]** (התיאטרון שלנו, 2012)
* **[[היפהפייה הנרדמת]]** (התיאטרון שלנו, 2012)

## חיים פרטיים
הבר נשואה לשחקן אוהד מילר, אותו הכירה במהלך לימודיה בבית צבי. השניים הורים לשני בנים ובת, ובעלי עסק משותף ליבוא מזון לכלבים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כוכב מיכאל: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון אורט רונסון (אשקלון)
קטגוריה:בוגרי התיכון החקלאי כפר סילבר
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:זוכי פרס מסך הזהב: שחקנים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1972
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
דוד אשקלון

שמאל|ממוזער|200px
שמאל|ממוזער|200px
**דוד אשקלון** (נולד ב-8 במרץ 1945) הוא פסל ואומן ויטראז' יהודי אמריקאי.

## ביוגרפיה
דוד אשקלון נולד בתל אביב. את ההכשרה האמנותית רכש בעזרת אביו, הפסל ההונגרי-יהודי מוריס אשקלון.

אשקלון הגיע לארצות הברית בגיל 11, לאחר שאביו החליט לאפשר לו להרחיב את אופקיו. אשקלון למד אמנות ועיצוב באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. לאחר מכן המשיך את לימודיו בתחומים אדריכלות ועיצוב-פנים במכון פראט שבניו יורק, שם קיבל תואר ראשון. במהלך שנות ה-70 עבד אשקלון בתחום האדריכלות ועיצוב-הפנים באזור ניו יורק. כמו כן, עבד למשך זמן מה עבור האדריכל הישראלי הנודע אריה אלחנני בתל אביב. אשקלון פנה לאמנות הפיסול במתכת ויצר קומפוזיציות מופשטות באמצעות מבער ריתוך.

בשנת 1973 עבר אשקלון להתגורר באזור פילדלפיה, שם, יחד עם אביו, פתח סטודיו בשם "סטודיו אשקלון". לאחר מכן החל להתמקד ביצירת יצירות המתאימות לאתרים ספציפיים, בעיקר עבור אתרים ציבוריים ובעלי סממנים פולחניים. מרבית עבודותיו התמקדו בנושאים כנסייתיים תוך ניצול גישות עכשוויות ולא מסורתיות. יחד עם אביו העלה הסטודיו מאות פרויקטים ברחבי צפון אמריקה, מפיסול מונומנטלי וחלונות זכוכית צבעונית פולחניים ועד ציורי קיר ופסיפסים. רבות מעבודותיו מקשטות בתי כנסת ומבנים אחרים בעלי אופי דתי. בין הפסלים שפיסל בולטת מצבת זיכרון לזכר השואה המביעה דברי הוקרה לקורבנות הזוועות (חלקם היוו חלק ממשפחתו שלו).

אשקלון קיבל מספר מענקים ופרסים מארגונים מכובדים ובינלאומיים, בהם המכון האמריקאי לאדריכלות. הוא משמש כיום נשיא "האגודה האמריקאית לאמנות יהודית", שבמסגרתו העביר הרצאות בעניין זה. הוא מתגורר בצ'רי היל שבמדינת ניו ג'רזי ובהאמפטונס שבמזרח לונג איילנד במדינת ניו יורק.

## קישורים חיצוניים

* 
* American Guild of Judaic Art

קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:פסלים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בוגרי מכון פראט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
קוטלר

**קוטלר** הוא שם משפחה אשכנזי.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
שרה מקלכלן

**שרה אן מקלכלן** (באנגלית: **Sarah Ann McLachlan**; נולדה ב-28 בינואר 1968) היא זמרת וכותבת שירים קנדית. ייסדה בשנות ה-90 את מסע ההופעות Lilith Fair שהיווה במה לנשים מוזיקאיות. מפורסמת בזכות הצליל הרגשי של הבלדות שלה. אלבומה הנמכר ביותר עד היום הוא Surfacing עליו זכתה ב-4 פרסי ג'ונו.

מקלכלן נולדה ב-1968, ואומצה בנובה סקוטיה, קנדה. כילדה, לקחה מקלכלן שיעורי פיתוח קול, לצד שיעורי פסנתר קלאסי וגיטרה. כשהייתה בת 17, בזמן לימודיה בתיכון המלכה אליזבת', הייתה מקלכלן חברה בלהקת רוק שנקראה "The October Game". בספר מחזור נכתב לה שהיא תהיה כוכבת רוק מפורסמת. עוטרה באות מסדר קנדה (OC).

לאחר ההופעה הראשונה של "The October Game" כחימום ל-Moev, הוצע למקלכלן חוזה הקלטות על ידי מארק ג'ווט מהלייבל Nettwerk. הוריה של מקלכלן שכנעו אותה לסיים את לימודיה בקולג' לאומנות ועיצוב של נובה סקוטיה לפני שהחלה בחייה החדשים כאמנית הקלטות, ומקלכלן הוחתמה ל-Nettwerk שנתיים לאחר מכן, אפילו לפני שכתבה שיר אחד בלבד.

## קריירה מוזיקלית
האלבום "Fumbling towards ecstasy" שיצא לאור ב-1993 היה להצלחה מיידית בקנדה. הוקלטה גם גרסת פסנתר לשירה "Possession". בשנתיים שלאחר מכן הביא האלבום את מקלכלן לתודעה בינלאומית לאחר שכיכב במספר מצעדים במדינות שונות.

בשנת 1997 הוציאה מקלכלן את Surfacing - אלבומה הנמכר ביותר עד היום. האלבום הביא למקלכלן הצלחה רחבה בעולם, כאשר נמכר במעל ל-11 מיליון עותקים, וזיכה אותה ב-2 פרסי גראמי ו-4 פרסי ג'ונו. עוד באותה שנה הקליטה את השיר "Silence" עבור האלבום Karma של ההרכב האלקטרוני הקנדי דלריום. השיר זכה להצלחה רבה גם בישראל ולהקת הגבעטרון הקליטה לו גרסה הומוריסטית עבור פרסומת למשקה האנרגיה "אקס טיזי".

ב-7 בפברואר 1997, שרה נישאה לאשווין סוד, מתופפה מזה שנים, בנגריל, ג'מייקה.

## פרסים והישגים
* זוכת פרס גראמי
* הייתה מועמדת ל-21 פרסי ג'ונו (פרסי המוזיקה הקנדיים), זכתה בשמונה.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של Lilith Fair
* שרה מקלכלן באתר רדיו מוסיכיף.
* 

קטגוריה:זמרות קנדיות
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זמרות פופ קנדיות
קטגוריה:במאיות וידאו קליפים
קטגוריה:אמני אריסטה רקורדס
קטגוריה:במאי וידאו קליפים קנדים
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1968
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1968
האצטדיון האולימפי (טוקיו)

**האצטדיון הלאומי האולימפי** (ביפנית: **国立霞ヶ丘陸上競技場** – "קוקוריטסו קאסומיגאוקה ריקוג'ו קיוגיג'ו") היה אצטדיון אשר מוקם בקאסומיגאוקה, באזור שינג'וקו שבטוקיו. המספר הרשמי של מושבים באצטדיון היה 57,363 מושבים, אך בפועל היו בו כ-48,000 מושבים.

האצטדיון הוקם בשנת 1958 על מנת לשמש כאצטדיון הלאומי של יפן. האירוע המרכזי הראשון שנערך בו היו משחקי אסיה בשנת 1958. האצטדיון שימש כאצטדיון העיקרי של אולימפיאדת טוקיו בשנת 1964. מאז אירח האצטדיון את אליפות העולם באתלטיקה בשנת 1991, את משחקי מיראז' בול בין השנים 1976–1993, ואת גביע טויוטה (הגביע הביניבשתי) בין השנים 1980–2001.

בסוף שנת 2014 נהרס האצטדיון, ועל חורבותיו נבנה אצטדיון חדש שיארח את טקסי הפתיחה והסיום ואת תחרויות האתלטיקה במסגרת אולימפיאדת טוקיו בשנת 2020. את תוכנית הבנייה המקורית שנחשפה ב-2013 יצרה האדריכלית זהה חדיד. האצטדיון שעיצבה נועד להכיל כ-80,000 מקומות ישיבה עם קירוי מלא לאצטדיון בגג נפתח ואף מיזוגו. ביולי 2015 הוחלט כי בשל העלות המנופחת של מימוש התוכנית, ועיצובו השנוי במחלוקת הבולט למרחקים בשל תצורת הגג, נגנזה התוכנית לבנייתו. ביטול התוכנית גם הוציאה את האצטדיון מרשימת האצטדיונים ביפן שיארחו את גביע העולם ברוגבי ב-2019, במסגרתו יועד לארח את משחק הגמר של הטורניר. הגמר הועבר לאצטדיון ביוקוהמה שאירח גם את גמר מונדיאל 2002. במקום זאת יצא מכרז מזורז לתוכנית חדשה וצנועה יותר בעלויותיה וצורתה. בדצמבר 2015 נבחרה תוכנית חלופית וזולה יותר לאצטדיון של האדריכל היפני קנגו קומה. ההצעה החדשה היא של אצטדיון מקורה חלקית בהשראת האדריכלות היפנית המסורתית שנועד להכיל 68,000 צופים במשחקים האולימפיים ואפשרות להקמת יציעים זמניים על מסלולי האתלטיקה שיגדילו את תכולת האצטדיון ל-80,000 מקומות ישיבה במידת הצורך לאירוח אירועי ענק. גם סביבת האצטדיון נועדה להיות ירוקה וחזיתו החיצונית מתוכננת להתכסות בצמחים מטפסים שיצרו "גן תלוי".

## קישורים חיצוניים

* 
* תצלום לוויין של האצטדיון
* האצטדיון ב-World Stadiums

## הערות שוליים

טוקיו
קטגוריה:טוקיו: מבנים
קטגוריה:אולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:יפן: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:יפן: אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים