סטונוול (סרט, 1995)

**סטונוול** (באנגלית: **Stonewall**) הוא סרט דרמה קומית בריטי-אמריקאי משנת 1995 בבימויו של נייג'ל פינץ', סרטו האחרון לפני מותו מאיידס זמן קצר לאחר סיום הצילומים. הסרט הוא בדיוני, אך מבוסס על ספר זיכרונות באותו השם מאת מרטין דוברמן, היסטוריון הומוסקסואל. עלילת הסרט מתארת את השבועות שקדמו למהומות סטונוול, אירוע היסטורי בתולדות תנועת הזכויות למען להט"ב בארצות הברית. בסרט מככבים גיירמו דיאז, פרד ולר, ברנדן קורבליס ודואין בוטה.

בעוד שהסרט הוא בדיוני, פינץ' בחר, באופן לא שגרתי, לכלול בו ראיונות בסגנון דוקומנטרי, עם כמה מהאנשים שהיו בפונדק סטונוול במהלך המהומות. פינץ' גם שילב מספרי קטעי ליפ סינק בסרט, המבוצעים על ידי השחקנים, על מנת לדמות שימוש במקהלה יוונית.

## תקציר העלילה
**מאטי דין** (פרדריק ולר), הומוסקסואל צעיר, מגיע לניו יורק ופונה לכיוון גריניץ' וילג'. הוא מתיידד עם **לה מירנדה** (גיירמו דיאז), עובדת מין קרוס-דרסר, ועם חבריה, אשר לוקחים אותו לבלות בסטונוול אין - גיי בר מקומי. המשטרה פושטת על המקום, ומאטי ולה מירנדה נעצרים. הם משוחררים בערבות על ידי **בוסטוניה** (דוויין בוטה), "אמא" אפרו-אמריקאית של מלכות הדראג המסתובבת בסטונוול, והמאהבת הסודית של **ויני** (ברוס מקוויטי), מאפיונר וארוניסט עמוק שמנהל את המקום. מאטי ולה מירנדה חוזרים לביתה, בו היא מקבלת הודעה על גיוסה לצבא ארצות הברית. מאטי משתתף בפגישה של אגודת מאטאשין, שם הוא פוגש את **ברט** (פיטר רטרי) ואת **אית'ן** (ברנדן קורבליס). הקבוצה מתכננת הפגנה מול היכל העצמאות בפילדלפיה. אית'ן ומאטי עדים לטקס חניכה במסגרתו צעיר בשם חוסה הופך לאישיות בשם קמיליה. לאחר הטקס הם חוזרים לביתה של לה מירנדה, שם הם מקיימים יחסי מין.

מאטי מבלה יחד עם אית'ן, סופר המפרסם את סיפוריו תחת שם עט במגזין הומופילי. לה מירנדה מופיעה בלשכת הגיוס בלבוש דראג מלא והיא נשלחת להערכה פסיכולוגית. לה מירנדה חוששת להיפגש עם פסיכיאטר, בשל ניסיונות עבר לא מוצלחים, ולכן מאטי שואל אל בגדיה ונפגש במקומה עם הרופא, מעמיד פנים שהוא לה מירנדה, ובכך משיג עבורה פטור משירות צבאי בשל "סטייה מינית". בדרכם בחזרה הביתה ברכבת התחתית, מאטי אומר ללה מירנדה שהוא אוהב אותה.

מאטי משתתף בבפגישה של אגודת מאטאשין, בה מציג פסיכיאטר מודל שהיה מקובל באותה התקופה, על פיו הומוסקסואליות היא מחלה. מאטי מסתייג מדבריו, ועוזב את המקום. לאחר הפגישה, ברט, אית'ן ומאטי מתווכחים ביניהם על הדברים, כשהם בדרכם להיפגש עם כתב וצלם מהעיתון "וילג' ווייס". החבורה מתכננת מחאה ציבורית כנגד חוקי אלכוהול המפלים הומוסקסואלים. בסופו של דבר הם מגיעים אל סטונוול אין, ושם על הבר אית'ן לועג ללה מירנדה. היא מבינה שמאטי לא סיפר לחבריו מאגודת מאטאשין על מערכת היחסים ביניהם, והיא עוזבת את המקום. מאטי יוצא אחריה, והם מתווכחים על התנהלותה של לה מירנדה ועל רצונו של מאטי להיות בחברת גברים גבריים יותר. מאטי הולך לחפש את אית'ן, והשניים מנהלים רומן.

ויני מראה לבוסטוניה מרפאה שאותה הוא מכנה "ארמון החלומות", ואומר לה שהוא רוצה שהיא תעבור ניתוח להתאמה מגדרית כדי שיוכלו להתחתן, אך היא מתנגדת לרעיון.

בעקבות עצרת המחאה בפילדלפיה, אית'ן לוקח את מאטי לפייר איילנד. מאטי נאלץ לבחור בין אית'ן (שמפגין קבלה כלפי ביטויי אפליית להט"ב) לבין לה מירנדה (שמפגינה יותר תקיפות בנושא). בסופו של דבר הוא בוחר בלה מירנדה והשניים מתפייסים.

ב-22 ביוני 1969 מתה ג'ודי גרלנד, ובוסטוניה צופה בסיקור החדשותי בטלוויזיה. ויני יוצא איתה לדייט, כשהיא בלבוש דראג, בפעם הראשונה בפומבי. הם חולקים יחד גלידה במסעדה יוקרתית, אך בשל גילויי החיבה ביניהם הם מתבקשים לעזוב את המקום על ידי המנהל.

כאשר הם מתעוררים יחד בבוקר שלמחרת, ויני שואל את בוסטוניה אם הוא אי פעם אמר לה שהוא אוהב אותה. היא אומרת שלא. באופן מפתיע, ויני יורה כדור בראשו ומתאבד. בוסטוניה היסטרית, ומגלה שהוא השאיר לה סכום גדול של כסף מזומן וכתב "I LOVE You" על המראה עם שפתון.

באותו לילה בסטונוול יש פשיטה נוספת. כמה ממלכות הדראג נעצרות, בהן בוסטוניה. היא מכה את אחד השוטרים בפניו, ומיד מותקפת על ידי שוטרים אחרים. מלכות דראג אחרות נלחמות גם הן בחזרה, וכך מתחילות מהומות סטונוול המסמנות את תחילת מאבקה של הקהילה הגאה על זכויותיה.

## שחקנים ודמויות

## אי-דיוקים היסטוריים
על אף שהסרט מבוסס על אירועים אמיתיים, יש בו מספר אי-דיוקיים היסטוריים, למשל (רשימה חלקית):
* המחאה הציבורית כנגד חוקי אלכוהול המפלים הומוסקסואלים לא כללה ביקור בסטונוול אין. האירוע קרה בבר בשם Julius , והוא התרחש בשנת 1966 ולא 1969.
* העצרת בפילדלפיה, המכונה "התזכורת השנתית", התקיימה בכל 4 ביולי בין השנים 1965 ל-1969, כלומר מאוחר יותר בקיץ לעומת מה שתואר בסרט.
* רבים מהנוכחים במהומות סטונוול מכחישים באופן מוחלט כי מותה של ג'ודי גרלנד היה הגורם המניע למהומות.

## פסקול

## הפצה
הסרט יצא לאקרנים ב-3 בספטמבר 1996, והוצג באולמות שונים (אך בלא יותר מ-10 אולמות במקביל) עד ל-12 בדצמבר 1996. במהלך פרק זמן זה, הסרט הכניס 692,400 דולר.

## תגובות וביקורות
הסרט זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים. על פי אתר האינטרנט Rotten Tomatoes, הסרט זכה לציון של 63% המבוסס על 8 ביקורות שונות, עם דירוג ממוצע של 6.5 מתוך 10.

## פרסים ומועמדויות

## צפייה ביתית
הסרט יצא בקלטות VHS בשנת 1996 על ידי Tartan Video. על הסרט הזה הייתה בלעדיות של חברת וירג'ין. גרסת VHS של הסרט יצאה גם באוסטרליה (על ידי Dendy Films).

הסרט יצא על גבי DVD של אזור 1 ב-26 באוקטובר 1999 ושוב על ידי ה-BBC בשנת 2008 ב-NTSC. הסרט הופץ בהדורת DVD גרמנית (אזור 2) בשנת 2004.

לייזר דיסק של הסרט יצא בארצות הברית בשנת 1996.

הסרט אינו זמין באתרי סטרימינג וקשה למצוא אותו, בגלל המספר הנמוך של מכירות ה-DVD בשנות התשעים.

## עיבוד תיאטרוני
ריקי בידל-בלייר , תסריטאי הסרט "סטונוול", עיבד את התסריט שלו למחזה, אשר הוצג לראשונה בשנת 2007, בלונדון ובפסטיבל אדינבורו.

## ראו גם

* 1995 בקולנוע
* לפני סטונוול
* אחרי סטונוול

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טרנסג'נדר בקולנוע
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
קטגוריה:סרטי 1995
קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטי להט"ב אמריקאיים
קטגוריה:סרטי להט"ב בריטיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים בריטיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים בריטיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים שצולמו בניו ג'רזי