open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הבובה

**הבובה** (בספרדית: **El pelele**) הוא ציור שמן על בד מאת פרנסיסקו דה גויה, שנוצר בשנים 1791–1792. היצירה שימשה כקרטון לטפיסטריה והייתה חלק מן ההזמנה לעיטור לשכתו של קרלוס הרביעי, באזור הארמון המלכותי של סן לורנסו דה אל אסקוריאל. זהו הפרויקט האחרון מסוג זה שביצע גויה. הציור שמור כיום באוסף מוזיאון הפראדו במדריד.

### תיאור היצירה
במרכז היצירה מתוארות ארבע צעירות לבושות כמאחאס, המניפות באוויר בובה באמצעות יריעה. הסצנה מתרחשת בנוף פתוח ועשיר בצמחייה, החוצה נהר, וברקע נראה מבנה אבן. הדמויות עוסקות במשחק עממי שהיה נהוג בחגיגות פופולריות שונות, ובמיוחד בטקסי פרידה מחיי הרווקות. הקומפוזיציה מציגה תנועה דינמית של הדמויות והבובה המורמת, ומשלבת את הפעולה האנושית עם סביבת נוף טבעית.

### פרשנות
המשחק המתואר בציור מסמל את כוחה של האישה על הגבר. משמעות זו מוצגת כנושא מרכזי של מכלול הקרטונים לטפיסטריה שאליהם משתייכת היצירה, והיא חוזרת גם ביצירתו הרחבה של גויה. נושא זה מופיע ביצירות נוספות שלו, ובהן סדרות התחריטים *הקפריצ’וס* ו*הדיספרטס*, וכן באלבומי הרישומים. הסמליות משולבת באופי הכללי של היצירה, העוסקת בעניינים כפריים ושובביים, אך נושאת מסר חברתי רחב יותר.

### הקשר והיסטוריה של היצירה
הטפיסטריה שנוצרה על בסיס קרטון זה נועדה לקישוט לשכתו של קרלוס הרביעי, כחלק מהזמנה שבוצעה בשנת 1790. הקרטון צויר בסוף שנת 1791 ובתחילת 1792, ונמסר באותה שנה, במועד שאינו מתועד במדויק, לידי המפעל המלכותי לטפיסטריות סנטה ברברה במדריד. בין השנים 1856–1857 הועברה היצירה מן המפעל אל הארמון המלכותי במדריד, שם אוחסנה במרתפי מחלקת הטפיסטריה. בשנת 1870 הועברה היצירה לאוסף מוזיאון הפראדו בצווים מלכותיים מתאריכים 18 בינואר ו־9 בפברואר.

### יצירות קשורות
ידועות שתי סקיצות מוקדמות הקשורות ליצירה זו: אחת מצויה במוזיאון תיסן בורנמיסה במדריד, והשנייה במוזיאון ארמנד המר בלוס אנג'לס. במסגרת אותו מחזור נוצרו שבעה קרטונים לטפיסטריה, שמתוכם חמישה שמורים כיום באוסף מוזיאון הפראדו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פרנסיסקו דה גויה
קטגוריה:מוזיאון הפראדו
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
קטגוריה:ילדים בציור
אוסמיום אוקטפלואוריד

**אוסמיום אוקטפלואוריד** הוא תרכובת כימית אנאורגנית היפותטית של אוסמיום ופלואור בעלת הנוסחה הכימית OsF8. חשיבות התרכובת היא בכך שטרם נצפתה תרכובת נייטרלית חשמלית בה אטום יחיד קשור לשמונה אטומי פלואור, המייצרת את מצב החמצון 8+, מצב שאינו נפוץ.

דיווח מוקדם על סינתזה של החומר פורסם בשנת 1913 אך פרסום בשנת 1958 הראה כי מדובר בזיהוי שגוי של OsF6. ניתוח תאורטי מצביע על כך שהתרכובת ברת קיום אך קשה לסינתזה, והגאומטריה המולקולרית שלה צפויה להיות אנטי-פריזמטית ריבועית  בקירוב.

## סינתזה פוטנציאלית
קירור מהיר של תוצרי תגובה של פלואור ואוסמיום:

: 
## הערות שוליים

קטגוריה:פלואורידים
חימאד עבדלי

**חימאד עבדלי** (בערבית: **حيماد عبدلي**, בצרפתית: **Himad Abdelli**; נולד ב-17 בנובמבר 1999 במונטיוויה שבצרפת) הוא כדורגלן אלג'יראי-צרפתי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת אולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית ובנבחרת אלג'יריה.

## קריירת מועדונים
עבדלי גדל במחלקת הנוער של לה האבר, ובשנת 2017 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת המשנה הצרפתית. בסך הכל ערך 76 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים.

בחודש יולי 2022 חתם על חוזה לארבע שנים באנז'ה מליגת העל הצרפתית. ב-31 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–4 לסטאד ריימס במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2022/2023. ב-21 במאי 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד סטאד ריימס במסגרת המחזור ה-36 בליגה. עונה זו הסתיימה בירידתה של אנז'ה לליגת המשנה הצרפתית, ולאחר עונה אחת בליגת המשנה חזרה אנז'ה לליגת העל הצרפתית. בסך הכל ערך 110 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 19 שערים.

ב-2 בפברואר 2026 חתם על חוזה לארבע שנים וחצי באולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית.

## קריירה בין-לאומית
ב-18 ביוני 2023 ערך עבדלי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלג'יריה, בניצחון 1–2 על נבחרת אוגנדה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.

נכלל בסגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2025 לאחר פציעתו של חוסאם עוואר, וערך ארבע הופעות בטורניר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים אלג'יראים
קטגוריה:קשרי כדורגל אלג'יראים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני לה האבר
קטגוריה:כדורגלני אנז'ה
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אלג'יריה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2025
קטגוריה:אלג'יראים שנולדו ב-1999
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1999
רנאטו נאגה

**רנאטו סאם-נה נאגה** (בפורטוגזית: **Renato Sam-Na Nhaga**; נולד ב-27 במרץ 2007 בביסאו שבגינאה ביסאו) הוא כדורגלן מגינאה ביסאו המשחק בעמדת הקשר בקבוצת גלאטסראיי מליגת העל הטורקית ובנבחרת גינאה ביסאו.

## קריירת מועדונים
נאגה נולד בביסאו שבגינאה ביסאו, ובשנת 2023 הצטרף למחלקת הנוער של קאזה פיה א.ק. בפורטוגל. ב-31 ביולי 2024 חתם על חוזה מקצועני ראשון לשנתיים במועדון. ב-29 באפריל 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 3-1 לאשטוריל במסגרת המחזור ה-31 בליגת העל הפורטוגלית לעונת 2024/2025, ובגיל 18 שנים, חודש אחד ויומיים הפך לשחקן הצעיר ביותר שמשחק עבור קאזה פיה א.ק. במסגרת הליגה. ב-2 ביולי האריך את חוזהו במועדון עד לשנת 2028. ב-9 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד בנפיקה ליסבון במסגרת המחזור ה-11 בליגה לעונת 2025/2026. בסך הכל ערך 21 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-5 בפברואר 2026 חתם על חוזה לארבע שנים וחצי בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית.

## קריירה בין-לאומית
בחודש יוני 2025 זומן נאגה לראשונה לסגל נבחרת גינאה ביסאו, לקראת משחקי ידידות נגד נבחרות בורונדי וגבון. ב-6 ביוני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 1-0 לנבחרת בורונדי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים מגינאה ביסאו
קטגוריה:גינאה ביסאו: קשרי כדורגל
קטגוריה:כדורגלני קאזה פיה א.ק.
קטגוריה:כדורגלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גינאה ביסאו
קטגוריה:ילידי 2007
הורים ובנים שנפלו במערכות ישראל

[300px|ממוזער|שמאל|מצבות עדה ורחל זלצר-רייס ב[בית הקברות הצבאי בהר הרצל|הר הרצל]]
**זוגות רבים של הורים ובנים נפלו במערכות ישראל**.

## בימי טרום המדינה
* **שמעון ויצחק פילו בילו** - שמעון, 44, נפל ביוון בשירותו בצבא הבריטי ב-1942 ומקום קבורתו לא נודע; בנו יצחק, 20, איש אצ"ל, נפל ב-1946

## במלחמת העצמאות
* **אברהם-יעקב וחיים גולדברגר** - אברהם-יעקב, בן 52, נפל בדרך לעטרות במרץ 1948; בנו חיים, 19, נפל בעטרות במאי 1948. שלמה-זלמן גולדברגר, בנו של אברהם-יעקב ואחיו של חיים, נפל במלחמת העולם השנייה, כאשר שירת בצבא האמריקאי במזרח הרחוק
* **אברהם-ג'ורג'י ומאיר-אדוארד ג'ורג' הולמס** - מאיר-אדוארד ג'ורג', 26, נפל בדרך מהרטוב במרץ 1948; אביו, אברהם-ג'ורג'י, 49, נפל בירושלים ביולי 1948. לימים נקברו בצמוד בהר הרצל
* **שמואל וחנוך-הנרי זילברשטיין** - חנוך-הנרי, 21, נפל בדרך לגוש עציון בינואר 1948; אביו שמואל, 45, נפל ליד מגידו ביולי 1948
* **עדה ורחל זלצר רייס** - רחל, 21, נפלה בירושלים במאי 1948; אמה עדה, 49, נפלה שם באוגוסט 1948. לימים נקברו בצמוד בהר הרצל
* **חיים-אריה ומנחם כהן** - חיים אריה, 44, נפל בחולון בפברואר 1948; בנו מנחם, 21, נפל במאי 1948
* **יוסף ושלום מדמון** - בני 48 ו-22. נפלו יחד ברמת הכובש במאי 1948

## במערכות אחרות
* **מאיר אמינוף ושלמה זנגביל** - מאיר, 36, נפל במלחמת יום הכיפורים; בנו שלמה, 18, נפל ב-1987
* **יוסף ואמיר אפלבלט** - יוסף, 33, נפל במלחמת ששת הימים; בנו אמיר, 31, נפל ב-1996
* **אהרן ועוזי דגני**' - אהרן, 33, נפל במלחמת העצמאות; בנו עוזי, 28, נפל במלחמת יום הכיפורים
* **אלכסנדר-יונתן ויוחאי דוכן** - אלכסנדר-יונתן, 33, נפל ב-2002; בנו יוחאי, 26, נפל ב-7 באוקטובר 2023
* **יואב וארנון וספי** - יואב, 33, נפל במלחמת יום הכיפורים; בנו ארנון, 19, נפל במלחמת לבנון הראשונה ב-1983. נכדו של יואב ואחיינו של ארנון, ארנון משה אברהם בנבניסטי וספי, נפל במלחמת חרבות ברזל ב-2023
* **יצחק ושמחה זיכלר** - יצחק, 38, נפל במלחמת העצמאות; בנו שמחה, 22, נפל במלחמת ההתשה
* **משה ועמית נדב** - משה, 27, נפל במלחמת העצמאות; בנו עמית, 23, נפל ב-1970
* **שמעון ואברהם נויפלד** - שמעון, 30, נפל במלחמת העצמאות; בנו אברהם, 28, איש שב"כ, נפל ב-1970
* **יצחק וארנון נול** - יצחק, 47, נפל במלחמת העצמאות; בנו ארנון, 23, נפל ב-1953
* **משה ורז סגל** - משה, 25, נפל במלחמת יום הכיפורים; בנו רז, 19, נפל ב-1990
* **מעוז וניר פורז** - מעוז, 39, נפל במלחמת יום הכיפורים; בנו ניר, 23, נפל ב-1994
* **מיכאל ויונתן פייקס** - מיכאל, 36, נפל בירושלים במלחמת ששת הימים; בנו יונתן, 20, נפל ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים
* **חיים, משה וחיים שטורמן** - חיים, 46, נפל ב-1938; בנו משה, 27, נפל במלחמת העצמאות; חיים, 23, בנו של משה ונכדו של חיים, נפל במלחמת ההתשה
* **דובי וערן שמיר** - דובי, 30, נפל ב-1977; בנו ערן, 22, נפל ב-1997
* **רוני ומור שקורי** - שוטרים. מור, 28, נפלה במשטרת שדרות ב-7 באוקטובר 2023; אביה רוני, 61, נפל בפיגוע ב-2024

## ראו גם
* אחים שנפלו במערכות ישראל

## הערות שוליים

*
דוגה רסה

**דוּגָה רֶסָה** (בקרואטית: **Duga Resa**) היא עיירה ורשות מקומית במרכז צפונה של קרואטיה, השוכנת במחוז קרלובאץ, לגדות הנהר מרז'ניצה 65 קילומטרים דרומית-מערבית לעיר הבירה זאגרב, ו-100 קילומטרים מזרחית מהעיר רייקה.

## גאוגרפיה ומינהל
דוגה רסה ניצבת במעבר בין המישור הפאנוני לבין האזור ההררי של מרכז קרואטיה  ההופך את האזור לצומת דרכים ותקשורת חשובה במדינה. העיירה שוכנת לגדות הנהר מרז'ניצה המהווה יעד תיירותי לתיירות פנים והן לתיירי טבע המבקרים מחוץ לקרואטיה.

אוכלוסיית הרשות המקומית נמצאת במגמת קיטון. בין השנים 1991–2021, קטנה האוכלוסייה ב-27.5 אחוזים, מ-14,088 תושבים ב-1991 לכדי 10,212 ב-2021.

## היסטוריה
העיירה מאוזכרת לראשונה בכתובים ככפר במסמכים מ-1380 עת נשלט האזור על ידי קרואטיה באיחוד עם הונגריה. בהמשך נכבש האזור על ידי כוחותיו של סולימאן הראשון סולטאן האימפריה העות'מאנית. ב-1697, לאחר חתימת הסכם קרלוביץ אשר סיים את מלחמת האימפריה העות'מאנית–הליגה הקדושה עבר האזור לחזקת ממלכת הבסבורג ובהמשך האימפריה האוסטרו-הונגרית. בתקופה האוסטרו-הונגרית חל פיתוח תעשייתי באזור, בעיר תעשיית כותנה וסלילת מסילת הברזל בין קרלובאץ לבין רייקה אשר נחנכה ב-1873, האיצה פיתוח זה. ב-1896 קיבל הכפר זכויות עיר, והוכרז כעיירה. לאחר מלחמת העולם הראשונה עברה העיירה לחזקת ממלכת יוגוסלביה, ובהמשך לאחר מלחמת העולם השנייה לחזקת יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה נכללה דוגה רסה בשטחי קרואטיה.

בתקופה האוסטרו-הונגרית התגוררו בדוגה רסה כמה עשרות יהודים, אך לא היו מאורגנים בקהילה נפרדת, ונסמכו הלכתית על קהילת קרלובאץ. לאחר מלחמת העולם הראשונה היגרו מרבית יהודי העיירה לזאגרב ולקרלובאץ. קיים תיעוד לגבי שמונה יהודים מדוגה רסה שנרצחו בקומפלקס מחנות ההשמדה יאסנובאץ, במהלך שואת יהודי קרואטיה, וניצול אחד שעלה בידו להימלט לאיטליה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

דוגה רסה
עמנואל גרגואר

**עמנואל גרגואר** (בצרפתית: Emmanuel Grégoire; נולד ב-24 בדצמבר 1977) הוא פוליטיקאי צרפתי המכהן כחבר האספה הלאומית של צרפת החל מ-1 ביולי 2024. הוא חבר המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית. בין השנים 2018–2024 שימש כסגן ראש עיריית פריז תחת אן אידלגו. ב-2026 נבחר לראש עיריית פריז. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:חברי האספה הלאומית של צרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1977
ויקטור אוצ'אי

**ויקטור איי אוצ'אי** (באנגלית: **Victor Ayi Ochayi**; נולד ב-2 בפברואר 2002 בניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת ספטמברי סופיה מליגת העל הבולגרית.

## קריירת מועדונים
אוצ'אי גדל באקדמיית איקון אלה בניגריה, ובחודש אוגוסט 2022 עבר ליאמרבוגט מהליגה הדנית השלישית. הוא ערך הופעת ליגה אחת במדי המועדון, ובסוף החודש חזר לניגריה, הפעם לאקדמיית רייט טו וין. ב-12 בינואר 2024 חתם בספטמברי סופיה מליגת המשנה הבולגרית, ובתום עונת  העפיל עם הקבוצה לליגת העל הבולגרית. בסך הכל ערך 61 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ניגרים
קטגוריה:קשרי כדורגל ניגרים
קטגוריה:ניגרים שנולדו ב-2002
מסאטו קאג'יאמה

**מאסאטו קאג'יאמה** (לעיתים מופיע כ-**מאסאקי קאג'יאמה**, ביפנית: **梶山 正人**; 1909 – 1995) היה פיזיקאי וחוקר פונטיקה יפני. קאג'יאמה נחשב לאחד מחלוצי המחקר המדעי של האקוסטיקה של הדיבור. עבודתו המשותפת עם הבלשן טסוטומו צ'יבה הניחה את היסודות למודל המקור והמסנן, המהווה עד היום את הבסיס התאורטי לטכנולוגיות זיהוי דיבור וסינתזת קול מודרניות.

## ביוגרפיה
קאג'יאמה נולד בטוקיו בשנת 1909. הוא רכש את השכלתו האקדמית במחלקה לפיזיקה של אוניברסיטת טוקיו (אז האוניברסיטה הקיסרית של טוקיו). הכשרתו כפיזיקאי הייתה יוצאת דופן בתחום הפונטיקה של אותה תקופה, שכן היא אפשרה לו להכניס מתודולוגיות של מדידות אמפיריות וחישובים מתמטיים לתחום שנחשב עד אז לבלשני-תיאורי בלבד.

בשנת 1933 הצטרף לסגל המחקר בבית הספר לשפות זרות בטוקיו (כיום אוניברסיטת טוקיו ללימודים זרים). שם החל בשיתוף פעולה ארוך שנים עם טסוטומו צ'יבה. במעבדה חלוצית הם חקרו את הקשר שבין המבנה הפיזי של מערכת הנשימה והדיבור לבין הצלילים המופקים מהם. קאג'יאמה היה אחראי ליישום העקרונות הפיזיקליים ולטיפול בצינור הקול כצינור תלת-ממדי. מרבית חומרי הניסוי והציוד של המעבדה הושמדו בהפצצות על טוקיו בשנת 1945, ורק פריטים בודדים (כמו מחברות המעבדה של קאג'יאמה) שרדו .

לצד עבודתו המדעית, היה קאג'יאמה בעל זיקה עמוקה לאמנות ומוזיקה. הוא עסק בכתיבת שירים ובהלחנת אופרטות. בשנת 1993, כשנתיים לפני מותו, פורסם אוסף משיריו תחת הכותרת "Katakuri no Hana" (ביפנית: 片栗の花; בתרגום חופשי: פרח הקטקורי).

## מחקרו המדעי
בשנת 1941 פרסמו קאג'יאמה וצ'יבה את ספרם המונומנטלי **"The Vowel: Its Nature and Structure"** (התנועה: טבעה ומבנהה). הספר הציג פריצת דרך משמעותית בכמה היבטים:
* מיפוי רדיוגרפי: שימוש חלוצי בצילומי רנטגן וב (צילום אנדוסקופי עם סטרובוסקופ) כדי למפות בדיוק תלת-ממדי את תעלת הקול בזמן הגיית תנועות.
* מודל הצינור: יישום חוקי הפיזיקה של תהודה בצינורות בעלי חתך משתנה כדי להסביר כיצד הגרון והפה פועלים כמסננים המעצבים את תדרי הדיבור (פורמנטים).
* ביסוס מודל המקור והמסנן: הוכחת ההפרדה בין המקור הקולי (מיתרי הקול) לבין המסנן האקוסטי (תעלת הקול).

עבודה זו הקדימה בעשורים רבים את המהפכה הדיגיטלית בעיבוד אותות. הפיזיקאי השוודי גונאר פאנט, שנחשב לאבי הפונטיקה האקוסטית המודרנית, ציין כי מחקריהם של קאג'יאמה וצ'יבה היוו את ההשראה והבסיס למודלים המתמטיים שהוא עצמו פיתח בשנות ה-50.

## ספריו
* **The Vowel: Its Nature and Structure** (עם טסוטומו צ'יבה), Tokyo: Phonetic Society of Japan, 1941.
* **Kajiyama Masato Operetta Song Collection: Katakuri no Hana**, Issho Shobo, 1993.

## לקריאה נוספת
* Arai, T., "History of Chiba and Kajiyama and their Influence in Modern Speech Science", *Proceedings of International Conference on Spoken Language Processing*, 2004.

## קישורים חיצוניים
* גרסה דיגיטלית של הספר The Vowel: Its Nature and Structure, באתר Internet Archive (באנגלית)
* מאמר מאת גונאר פאנט על תרומתם של צ'יבה וקאג'יאמה למדע הדיבור המודרני, (באנגלית)

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים יפנים
קטגוריה:פונטיקה
קטגוריה:ילידי 1909
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1995
מארק דינדל

**מארק דינדל** (באנגלית: **Mark Dindal**, נולד ב-31 במאי 1960) הוא יוצר סרטים, אנימטור, מדבב ובמאי קולנוע אמריקאי. הוא ידוע על עבודותיו באולפני ההנפשה של וולט דיסני, "הקיסר נפל על הראש" ו"צ'יקן ליטל" ועל "גארפילד – הסרט".

## ראשית חייו
מארק דינדל נולד ב-31 במאי 1960 בקולומבוס שבאוהיו שבארצות הברית.

כשגדל, קיבל דינדל השראה מסרטי אנימציה של דיסני ושל האחים וורנר. אחת מההשפעות הגדולות עליו היה הסרט "החרב באבן", שבו צפה עם סבתו בגיל 3. אביו חיבב אמנות ולימד את דינדל ציור כשגדל בסירקיוז שבניו יורק.

במהלך שנות נעוריו, למד דנדל בתיכון Jamesville-DeWitt. בהמשך למד אנימציה ב-Cal Arts (מכללת קליפורניה לאמנות).

## קריירה
### עבודותיו כ[[אנימטור]]
דינדל החל לעבוד בדיסני כאנימטור בשנות ה-80, עבודתו כוללת את "השועל והכלבלב", "הקדירה השחורה", "חג שמח מיקי מאוס" ו"הרפתקאותיו של סופר בלש".

### עזיבה וחזרה לדיסני
לאחר מייזמים אלו, עזב דינדל את דיסני בשנת 1986 על מנת לעבוד בנוחות על פרויקטים אחרים מחוץ לאולפן כמו "BraveStarr" ו"הטוסטר הקטן והאמיץ". בשנת 1987 חזר לדיסני ומונה בפעם הראשונה לאחראי אפקטים ויזואליים בסרט "בת הים הקטנה" משנת 1989. לאחר מכן עבד כאחראי אנימציה בסרט "ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה". הוא ביים את הסרט "הרפתקאות רוקטיר" יחד עם ג'ו שונטון ועבד כאנימטור אפקטים בסרט "אלאדין".

### סרטים באורך מלא
הסרט הראשון באורך מלא שביים דינדל היה "חתולים אינם רוקדים" בהפקת "האחים וורנר הנפשה" משנת 1997, המספר על חתול שאפתן. הסרט זכה בפרס אנני לסרט הטוב ביותר. בנוסף ביים בדיסני בהמשך את סרט הקומדיה הקולנועי "הקיסר נפל על הראש" משנת 2000 לאחר שהחליף את הבמאי המקורי ושונה שמו מ"The Kingdom Of The Sun" (בתרגום מילולי לעברית: ממלכת השמש"). הסרט היה הצלחה קופתית עם תקציב של כ-90 מיליון דולר והכנסות של כ-170 מיליון דולר. הסרט הבא שביים דינדל היה "צ'יקן ליטל" משנת 2005. הסרט היה הצלחה קופתית, אך זכה לביקורות שליליות מצד הקהל והמבקרים, עם ציון של 36% באתר Rotten Tomatoes ו-5.7/10 במסד הנתונים IMDb.

### פרויקטים נוספים
דינדל ביים את סרט האנימציה "גארפילד" בהפקת אולפני קולומביה משנת 2024.

## חיים אישיים
דינדל הוא אב לשתי בנות, שהיוו השראה שתיהן לסרט "צ'יקן ליטל".

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנימטורים אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:דיסני: אישים
קטגוריה:במאי סרטי אנימציה
קטגוריה:זוכי פרס אנני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
גברת אוסוולד

**גברת אוסוולד** הוא ציור שמן מאת הצייר יוהאן זופאני, שנוצר סביב השנים 1763–1764. היצירה מתארת את מרי אוסוולד, אשה עשירה ובעלת מעמד, ומוצגת כיום באוסף הגלריה הלאומית בלונדון. זהו אחד מן הציורים הגדולים ביותר שצייר זופאני ודיוקן נשי חריג ביצירתו, שכן לרוב העדיף לתאר קבוצות או דמויות גבריות.

## רקע

מרי אוסוולד, לבית רמזי, נולדה ככל הנראה בקינגסטון שבג'מייקה. היא הייתה בתו היחידה של אלכסנדר רמזי, סוחר יליד גלאזגו שהתיישב בג’מייקה וצבר הון רב באמצעות מטעים באיים הקריבייםובדרום אמריקה. מרי ירשה לא רק את רכוש אביה אלא גם את נכסי שני דודיה, ועושרה היה במידה רבה תוצר של כלכלת העבדות. בשנת 1750 נישאה לריצ’רד אוסוולד, יזם, סוחר, בעל אוניות וסוחר עבדים, שסיפק ציוד לצבא הבריטי ואף היה מעורב במשא ומתן לשלום עם בנג'מין פרנקלין לאחר מלחמת העצמאות האמריקנית.

## תיאור היצירה

הדיוקן מציג את גברת אוסוולד יושבת בנוף טבעי פראי ובלתי מבוית. היא יושבת על סלע, כשלצידה גזע עץ נטוי, ומאחוריה צמחייה צפופה. הסביבה מדגישה תחושת ניתוק בין הדמות לבין הטבע שסביבה. היא לבושה שמלת טפטה כחולה מבריקה, עשירה בקפלים, סרטים ותחרות, עם שרוולים רחבים ושכבת תחרה צנועה באזור המחשוף להגנה על עורה הבהיר מהשמש. על ראשה כובע מעוטר סרטים, ובזרועה היא נושאת כובע קש שטוח, אביזר המופיע גם בדיוקנאות אחרים של זופאני ונלקח מארגז האביזרים של האמן.

## פרשנות

ייתכן וזופאני זיהה בגברת אוסוולד מידה של ריחוק וחוסר חדוות חיים. תנוחתה הנוקשה והבעת פניה המאופקת, יחד עם הבחירה להציב אותה בנוף פראי שאינו טבעי למעמדה החברתי, מדגישים תחושת בדידות וסגירות. הסביבה אינה מעניקה תחושת נינוחות אלא מעצימה את הריחוק שבין הדמות לבין עולמה.

## היסטוריה ושימור

הציור צויר ככל הנראה בסטודיו של זופאני בקובנט גארדן שבלונדון. לאחר השלמתו הוזמן להיתלות בבית המשפחה באחוזת אוכינקרויב שבסקוטלנד, שתוכננה בידי האדריכל רוברט אדם. לאחר מותו של ריצ’רד אוסוולד ביקשה מרי אוסוולד כי הציורים שבאחוזה יישארו בה, והדיוקן נותר שם עד שנת 1922. בדיקות רנטגן גילו כי בחלקו העליון של הציור היה בעבר דימוי של ראש גברי גדול, ייתכן שריד ליצירה מוקדמת שזופאני זנח וצבע מעליה. מאז רכישתו בשנת 1938 מצוי הציור באוסף הגלריה הלאומית בלונדון.

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:יוהאן זופאני: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
קטגוריה:הגלריה הלאומית (לונדון)
קטגוריה:ציורי שמן
ישראל (שיר)

"**ישראל**" הוא שיר מאת הזמר-יוצר הישראלי קובי אפללו, שיצא לאור ב-20 בינואר 2026 כסינגל ראשון מתוך אלבום חדש. הוא עוסק בזהות, שייכות ומורכבות החיים בישראל, בדגש על החוויות והאירועים של השנתיים שקדמו לכתיבתו, החל מטבח שבעה באוקטובר ופרוץ מלחמת חרבות ברזל.

## רקע וכתיבה
הרקע לכתיבת "ישראל" קשור במפגשיו הרבים של אפללו עם חיילים במהלך השנתיים שקדמו ליציאת השיר, ובתחושת הצורך לבטא את המציאות הישראלית כפי שנגלתה לו דרך מפגשים אלה. אפללו ציין כי הופעותיו בפני חיילים והשהייה בשטח אפשרו לו לפגוש את החברה הישראלית על גווניה השונים, ולחוות מקרוב את המתח שבין הישרדות, אמונה ותקווה. חוויות אלה שימשו מקור השראה מרכזי לכתיבת השיר, שנועד לשקף את המציאות המורכבת מנקודת מבט אישית ואנושית.

השיר נכתב והולחן על ידי אפללו עצמו, והופק מוזיקלית על ידי שמעון יחיא. תהליך היצירה תואר כתוצאה של תחושת בטן מיידית, שהתעוררה בשבת אחת בצהריים, לצד תפיסה מיסטית שלפיה שירים "בוחרים" את היוצר דרכו הם מתגשמים. בהקשר זה תואר השיר כתגובה ישירה למצב הקיים, ולא כתוצר של תכנון ממושך או קונספט אלבומי מגובש מראש.

## ניתוח מוזיקלי
במרכז השיר עומדת דמות בשם "ישראל", המוצגת כאדם החי בשכונה בעייתית, המשמשת מטאפורה למציאות הישראלית בכללותה. באמצעות דמות זו מבצע אפללו האנשה של המדינה והעם, ובכך הופך סיפור לאומי וסוציו-פוליטי לנרטיב אישי. הדמות מתוארת כמי שמנסה לשרוד תוך שמירה על ערכים של אמונה, תקווה ואהבה, גם כאשר המציאות כופה עליו עימותים וקונפליקטים. הנרטיב של השיר מדגיש את הדיסוננס שבין הרצון בשלום לבין הכורח להילחם, ומציג את הדמות המרכזית כ"חייל של אהבה" השונא להילחם אך אינו יכול להימנע מכך.

מבחינה מוזיקלית, "ישראל" משלב בין רוקנרול למוזיקה מזרחית, שילוב המאפיין את יצירתו של אפללו לאורך השנים. ההפקה המוזיקלית, עליה אחראי יחיא, מורכבת ממקצב במהירות בינונית. אפללו תיאר את ההשראה המוזיקלית של השיר כמיזוג דמיוני בין יוצרים בולטים בתרבות הישראלית, וציין כי האלבום העתידי צפוי להמשיך קו זה של האנשה וסיפורים אישיים, עם דמויות נוספות המייצגות ערכים ומצבים אנושיים.

## ביקורות
בביקורת שפרסם יוסי חרסונסקי הוצג "ישראל" כשיר זהות, שאינו פוליטי במובן הביקורתי אלא פונה ללב ומציע נחמה דרך סיפור מאחד. חרסונסקי הדגיש את הבחירה בהאנשה של המדינה והעם בדמות אדם אחד כאסטרטגיה מרכזית, המאפשרת להמיר נרטיב לאומי לנרטיב אישי. לדבריו, השיר משלב כאב, אמונה ותקווה באופן ברור ומכוון, ומבקש לאשרר תחושת שייכות וזהות יותר מאשר להציב שאלות קשות. לצד זאת, ציין חרסונסקי כי השיר מאופיין באידיאליזציה ובפשטות רעיונית יחסית, וכי המורכבות האנושית והפוליטית מצטמצמת לכדי סיפור חד-צדדי וזהיר. החוזקה של השיר, לדבריו, טמונה בנגישותו וביכולתו לחבק ולאחד, אך באותה מידה היא גם מגבילה את עומקו הרגשי והאינטלקטואלי.

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2026
קטגוריה:סינגלים מ-2026
קטגוריה:שירי קובי אפללו
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי שמעון יחיא
קטגוריה:שירים על ישראל
סימן סוף פסוק (קוראן)

**۝ – סימן סוף פסוק** (בערבית: **علامة نهاية الآية**; בתעתיק לטיני: "ʿalāmat nihāyat al-āya") הוא סימן פיסוק מסורתי בכתבי הקוראן, המשמש לציון סיומה של **[[איה (פסוק)|אַ֫יַה]]** (פסוק). הסימן מופיע בכתבי יד קוראניים ובמהדורות מודפסות של הקוראן, ומהווה חלק ממערכת הסימנים הקוראנית שנועדה לשמר קריאה מדויקת והעברה נאמנה של המסורת האוראלית.

## תפקיד ומשמעות
הסימן ۝ מציין את סיום יחידת הפסוק הקוראנית. חלוקת הקוראן לפסוקים אינה תחבירית בלבד, אלא בעלת משמעות דתית וליטורגית, והיא נחשבת מקובעת ומחייבת במסורת האסלאמית. כל אָיָה נתפסת כיחידה עצמאית מבחינה פולחנית, לימודית ומשפטית.

## צורה וגרפיה
צורתו הגרפית של הסימן משתנה בין מסורות כתיבה, אזורים ותקופות. לרוב מדובר בעיטור עגול או אליפטי קטן, שלעיתים משולב בו מספר הפסוק. בכתבי יד קדומים ניתן למצוא עיטורים מורכבים וצבעוניים, בעוד שבמהדורות מודפסות מודרניות קיימת אחידות צורנית יחסית.

## שימוש במסורת הקריאה
בקריאת הקוראן (תַּגְ'וִיד), הסימן ۝ מציין את סיומו של הפסוק. עם זאת, עצירה בפועל אינה נקבעת רק לפי סוף הפסוק, אלא גם לפי **[[כללי וקף ואבתדאא'|כללי וַקְף וַאִבְתִדָאא']]** (وقف وابتداء) וסימני עצירה נוספים המופיעים בטקסט. לפיכך, ייתכן שהקורא ימשיך לקרוא גם לאחר סיום פסוק, בהתאם לכללי הקריאה המסורתיים.

## הבחנה מסימני עצירה אחרים
יש להבחין בין הסימן ۝ לבין סימני הווקף האחרים בקוראן, כגון **[[עצירה מחייבת (קוראן)|م]]** (עצירה מחייבת), **[[איסור עצירה (קוראן)|لا]]** (אין לעצור) ו־**[[עצירה מותרת (קוראן)|ج]]** (עצירה מותרת). סימנים אלה מדריכים את הקורא באשר לאופן הקריאה, בעוד שהסימן ۝ מציין אך ורק את גבול הפסוק ואינו קובע הוראה אופרטיבית לעצירה.

## היסטוריה והתפתחות
בכתבי הקוראן הראשונים לא התקיימה מערכת אחידה של סימני פיסוק וניקוד. סימון הפסוקים התפתח בהדרגה במהלך המאות הראשונות לאסלאם, כחלק מן המאמצים לשמר קריאה אחידה ולמנוע שיבושים. עם הזמן התגבשו סימנים קבועים, ובהם סימן סוף הפסוק, אשר הפכו לחלק בלתי נפרד מן המסורת הכתובה.

## יוניקוד
הסימן **۝** מקודד בתקן יוניקוד בשם '"Arabic End of Ayah" ומספרו הוא U+06DD. הוא נכלל בבלוק "Arabic" ומשמש לייצוג דיגיטלי של סימן סוף הפסוק בקוראן, כפי שהוא מופיע בכתבי יד ובמהדורות מודפסות מסורתיות.

## ביבליוגרפיה

* Alan Jones, ''The Qurʾān'', Edinburgh University Press.
* M.A.S. Abdel Haleem, ''Understanding the Qur’an'', I.B. Tauris.
* 
* Unicode Consortium, ''The Unicode Standard'', Arabic.


## ראו גם
* אַ֫יַה (פסוק)
* סורה
* סוף פסוק

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הקוראן
קטגוריה:תג'וויד
נשות אמפיסה

**נשות אמפיסה** הוא ציור שמן על בד משנת 1887 מאת סר לורנס אלמה-טדמה, ומתאר אירוע מן ההיסטוריה היוונית העתיקה כפי שתועד בכתביו של פלוטרכוס. אלמה־טדמה עיצב את הסצנה כהמחשה מוסרית שנועדה לקהל הוויקטוריאני, והציג אותה כלקח של חמלה, הכנסת אורחים והגנה על חסרי ישע.

הציור מתאר את חסידות דיוניסוס, המכונות בקכנטיות, אשר נדדו בלילה בטקסי פולחן והגיעו בשוגג לעיר אמפיסה, אויבת של חבל פוקיס שממנו באו. לאחר שהתעייפו ונרדמו בכיכר השוק, נשות אמפיסה גילו אותן, ובמקום לפגוע בהן או להסגירן, סיפקו להן מזון, מחסה והגנה עד שליוו אותן בבטחה אל מחוץ לעיר.

לפי הפרשנות ההיסטורית, הסיפור מתרחש על רקע מלחמת הקודש השלישית במאה הרביעית לפנה"ס, כאשר פוקיס השתלטה על מקדש דלפי וגררה עימות רחב בין ערי יוון. אמפיסה הייתה קשורה לברית האמפיקטיאונית, והמתח הפוליטי הפך את הגעת הבקכנטיות לאירוע מסוכן במיוחד.

### תיאור האירוע ההיסטורי
לפי פלוטרכוס, הבקכנטיות הגיעו לאמפיסה בלילה במצב של אקסטזה פולחנית ותשישות. נשות אמפיסה, שחששו שהחיילים במקום ינצלו את מצבן, התאספו בשקט סביבן, שמרו עליהן בשנתן, סיפקו להן מזון וליוו אותן עם שחר אל מחוץ לתחום העיר.

### משמעות היסטורית
האירוע הקטן יחסית, שבו מתמקד הציור, התרחש בתוך תקופה של מאבקי כוח אזוריים שהובילו בסופו של דבר לעליית מוקדון תחת פיליפוס השני. אלמה־טדמה בחר להתעלם מההיבט הצבאי ולהתמקד במחווה אנושית מקומית, המבליטה את כוחן של נשים בתוך מציאות אלימה.

### תיאור חזותי ופרשנות
הציור מציג את שוק העיר אמפיסה בשעת בוקר מוקדמת. הבקכנטיות נראות שרועות על רצפת האבן או מתעוררות משינה, בעוד נשות אמפיסה עומדות סביבן במעגל הגנה שקט. הסצנה בנויה כהרכב קבוצתי רחב, המדגיש פעולה קולקטיבית ולא דמות גיבורה יחידה.
הציור מאופיין בדיוק חזותי קפדני ובתשומת לב לפרטים חומריים, מאפיינים המזוהים עם עבודתו המאוחרת של אלמה־טדמה. פרחים, מים, מזון, כלי חרס ומתכת ועורות בעלי חיים מתוארים בפרוטרוט, ומדגישים את השפע ואת נדיבותן של נשות אמפיסה כלפי האורחות המותשות.
המרחב האדריכלי ממלא תפקיד סמלי: הבקכנטיות מוקפות לא רק בנשים אלא גם במבנה האבן המוצק של השוק. הקבלה חזותית נוצרת בין שורת הנשים העומדות במרכז לבין שורת העמודים שבצד, רמז לכך שהנשים עצמן מתפקדות כעמוד תווך מגן.
הצבע הלבן שולט בפלטה, בשמים, בעמודים, באריגים וברצפה – ומרמז על טוהר, חמלה וגאולה. הלובן מדגיש את המעבר מן הלילה אל היום ואת חזרת הסדר והרציונל לאחר האקסטזה הפולחנית.
אלמה־טדמה שילב בציור כלי פולחן מתקופות שונות, כולל אגרטלים מדרום איטליה, כלים מאתונה ואף מכתש כסף רומי, שילוב שאינו תואם כרונולוגית את האירוע. האנכרוניזם מדגיש את על־זמניות המסר ומאפשר לאמן להפגין ידע ארכאולוגי רחב.

הציור יוצא דופן בכך שהוא מציג סצנה של נשים המסייעות לנשים אחרות, ללא דמות גברית מרכזית. בניגוד למסורות אמנותיות המדגישות גבורה גברית, כאן מוצגת קהילה נשית הפועלת מתוך חמלה, אחריות וחוסן, כהתגלמות אידיאלית של אנושיות ונשיות.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי מזון ומשקאות
קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
מדליות באולימפיאדת מילאנו – קורטינה (2026)

ב**[[אולימפיאדת מילאנו – קורטינה (2026)]]** זכו עד עכשיו .

## טבלת המדליות הכללית

## טבלאות לפי ענפי ספורט

### [[ביאתלון]] [[קובץ:Biathlon_pictogram.svg|40px|קישור=]]

### [[גלישת שלג]] [[קובץ:Snowboarding_pictogram.svg|40px|קישור=]]

### [[הוקי קרח]] [[קובץ:Ice_hockey_pictogram.svg|40px|קישור=]]

### החלקה על הקרח

### [[מזחלות (ספורט חורף)|מזחלות]]

### [[סקי]]

### [[קרלינג]] [[קובץ:Curling_pictogram.svg|40px|קישור=]]

## ראו גם
* מדליות במשחקים האולימפיים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים


קטגוריה:אולימפיאדת מילאנו – קורטינה (2026)
2026
פלך חולם

**פלך חולם** היה גוברניה של האימפריה הרוסית, שבירתו חולם. שטח הפלך היה 10,460 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה 760,000 תושבים (לפי הערכה נכון ל 1912). הפלך נוסד בשנת 1912, לטובת הקמתו הועברו חמישה אוייזדים מפלך לובלין. המטרה של הקמתו הייתה לרכז אוכלוסייה נוצרית אורתודוקסית (אוקראינים) של ארץ הוויסלה ביחידה אדמיניסטרטיבית אחת. מבחינה מנהלית הפלך היה מחולק ל־8 אוייזדים. פלך חולם התקיים באופן רשמי עד לסופה של האימפריה הרוסית ב־1917. בפועל, הוא הפסיק להתקיים משנת 1915, בעקבות כיבושו על ידי הצבא הגרמני במהלך מלחמת העולם הראשונה. בתחילת 1918 נכלל הפלך בתחומי מדינת אוקראינה, בהנהגתו של פבלו סקורופדסקי. בדצמבר 1918, לאחר תום מלחמת העולם הראשונה ונסיגת הצבא הגרמני משטחו של הפלך, הוא נכלל בתחומי הרפובליקה הפולנית השנייה.

## אוכלוסייה
חלוקת אוכלוסיית הפלך לפי שפת אם:

## ערים מרכזיות בפלך סובאלק
* חולם (בירת הפלך)
* זמושץ'
* ביאלא
* הרוביישוב
* ולודבה
* טומשוב

## קישורים חיצוניים

* חוק להקמת פלך חולם 

חולם
גוסטבו מללה

**גוסטבו אדריאן מללה** (נולד ב-2 בדצמבר 1970) הוא פוליטיקאי ארגנטינאי, המכהן כמושל מחוז טיירה דל פואגו מאז דצמבר 2019. כיהן כראש עיריית ריו גראנדה בין השנים 2011 ל-2019. הוא המושל ההומוסקסואל המוצהר הראשון של מחוז ארגנטינאי.

הוא שייך למפלגת FORJA Concertation .

## ביוגרפיה
מללה נולד במחוז בואנוס איירס בשנת 1970. כשהיה בן 26, עבר לריו גראנדה שבמחוז טיירה דל פואגו, ומונה למרצה לפילוסופיה בבית ספר סלסיאני. בשנת 2002 מונה לרקטור.

בין השנים 2004 ל-2005 עבד מללה כמנהל פיתוח מקומי בעיריית ריו גרנדה, ובין השנים 2005 ל-2011 היה מזכיר הייצור. בשנת 2011 נבחר לראשות עיריית ריו גרנדה ונבחר מחדש בשנת 2015.

מללה נבחר למושל מחוז טיירה דל פואגו, אנטארקטיקה ואיי האוקיינוס האטלנטי הדרומיים  ב-16 ביוני 2019, לאחר שניצח את רוזנה ברטונה  המכהנת בסיבוב הראשון. הוא וסגניתו מוניקה אורקיזה  הושבעו ב-17 בדצמבר 2019.

בבחירות המחוזיות ב-14 במאי 2023, נבחר מללה לקדנציה שנייה עם 51.26% מהקולות.

## חיים אישיים
מללה הוא הומו מוצהר. בראיון רדיו ב-18 ביוני 2019, הוא גילה שהוא נמצא במערכת יחסים חד-מינית כבר 16 שנים.

## קישורים חיצוניים

* אתר רשמי 

קטגוריה:ראשי עיריות בארגנטינה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1970
יש שמים מעלי

**"יש שמים מעלי"** הוא שיר וסינגל משותף של המוזיקאים הישראלים אביתר בנאי ואביב גפן, שיצא לאור ב-31 במאי 2012. השיר נכתב והולחן על ידי השניים במשותף, והופק מוזיקלית על ידי עופר מאירי. השיר סימל את תחילת שיתוף הפעולה האמנותי בין השניים, שהוביל בהמשך גם לסיבוב הופעות מצליח תחת אותו השם.

## רקע וכתיבה
החיבור בין גפן לבנאי החל לאחר שהופיעו יחד במסגרת "פסטיבל הפסנתר" בשנת 2011 את השיר כתבו והלחינו יחד, את השיר הפיק עופר מאירי. בהודעות לעיתונות ציין אביתר בנאי כי שיתוף הפעולה בשיר שיקף שאיפה משותפת לצמיחה אישית ולחיים בעלי משמעות. בראיונות צוין כי על אף השוני בדרכיהם, קיימת ביניהם קרבה רעיונית סביב שאלות של כנות פנימית והצורך להשתנות. הוא הוסיף כי השיר עוסק בחיפוש אחר משמעות קיומית ובשאיפה לחיים של יושרה פנימית. השורה "אני תכף מת חצי מאחורי" מתפרשת כביטוי לרצון למימוש עצמי אל מול זמניות החיים. מבחינה תמתית, הטקסט מעמת בין הופעה חיצונית לבין עבודה פנימית, ודן בקושי הממשי ביישום שינוי אישי. בנוסף, השיר נוגע במורכבות של מערכות יחסים זוגיות, תוך הצגת הדילמה שבין התרכזות ב"אני" לבין הכרה בצרכי הזולת כבסיס לאהבה. אביב גפן כתב

## ביקורות
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ציון של 4.5 כוכבים, ותיאר אותו כדואט "מרכך ומזכך" המציג "ראש אחד" יצירתי למרות השוני בין שני האמנים. חרסונסקי ציין כי מבחינה מוזיקלית ניכרת בשיר השפעתו של גפן יותר מזו של בנאי, והגדיר את היצירה כשיר פסנתר מינורי, נוגה ומאופק. לדבריו, הטקסט עוסק בפוטנציאל לשינוי רוחני, הסרת מסכות וחיפוש אחר משמעות אמיתית לקיום, מעבר ל"חגיגת השפע" החומרית.

על פי הפרשנות באתר "נגנו", השיר עוסק במתח שבין תנועה פיזית לחופש פנימי. השורה המרכזית בפזמון, "להסתובב זה לא אומר להיות חופשי", מדגישה כי חופש אמיתי אינו נובע משינוי מקום, אלא מחיבור רוחני ופנימי ("יש שמיים בתוכי"). השיר מתאר תחושת תקיעות וריקנות של אדם המרגיש "עקור וזר", ומחפש משמעות מעבר ל"חגיגת השפע" החומרית והחיצונית. עוד עולה מהשיר הצורך הבסיסי בקשר אנושי אמיתי וב"בית" רגשי כחלק מתהליך השינוי והסרת המסכות.

## מקומי שיא

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אביתר בנאי
קטגוריה:שירי אביב גפן
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אביתר בנאי
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אביב גפן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אביתר בנאי
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אביב גפן
קטגוריה:שירי פופ רוק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
אולימפיאדת האלפים הצרפתיים (2030)

**[[משחקי החורף האולימפיים]] ה-26** (באנגלית: **XXVI Olympic Winter Games**, בצרפתית: **Les XXVIes Jeux olympiques d'hiver**), ייערכו בין 1 בפברואר ל-17 בפברואר 2030 בעיר ניס וב. ההצעה לאירוח המשחקים אושרה בכנס ה-142 של הוועד האולימפי הבין-לאומי שנערך בפריז, צרפת ב-24 ביולי 2024.  תארח את המשחקים האולימפיים בפעם השישית, ואת משחקי החורף בפעם הרביעית. ניס תארח את המשחקים לראשונה.

## המכרז
ב-29 בנובמבר 2023 הזמין הוועד האולימפי הבין-לאומי, בהתאם להמלצת הוועדה לאירוח המשחקים העתידיים, את הוועד האולימפי הצרפתי לדיאלוג ממוקד בהצעה לקיים את משחקי החורף בשנת 2030 באלפיים הצרפתיים. ב-24 ביולי 2024, בכנס ה-142 של הוועד האולימפי הבין-לאומי שנערך בפריז, צרפת הצביעו 84 חברי ועד בעד הענקת האירוח לאלפים הצרפתיים, 4 התנגדו ו-7 נמנעו.

## המשחקים
### ענפי הספורט
ב-24 ביולי 2024, אישרה האספה הכללית של הוועד האולימפי הבין-לאומי את תכנית ענפי הספורט הראשונית, הכוללת 7 ענפים. כאשר הדיסציפלינות והתחרויות ייקבעו במועד מאוחר יותר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

2030
קטגוריה:תחרויות ספורט רב-ענפיות
האלפים הצרפתיים (2030)
קטגוריה:2030 בצרפת
קסם הדגים

**קסם הדגים** (באנגלית: **Fish Magic**) הוא ציור משנת 1925 מאת האמן השווייצרי־גרמני פאול קלה. היצירה מתארת עולם חזותי פנטסטי שבו מתקיימים יחד יסודות מימיים, ארציים ושמימיים, באווירה חלומית ובקנה מידה בלתי מוגדר. הציור נחשב לאחת מיצירותיו הידועות של קלה ונמצא באוסף מוזיאון פילדלפיה לאמנות.

## פרשנות

היצירה מתוארת כמרחב של גילוי והסתרה, שבו פני השטח מרמזים על רבדים חבויים מתחתיהם. טכניקת העבודה מדגישה רעיון זה באמצעות שכבת צבע כהה המכסה שכבות צבעוניות שמתחתיה, החושפות את עצמן באמצעות חריטה וגירוד. בד מוסלין המודבק במרכז הקנבס נתפס כרמז חזותי לקיומה של שכבה נוספת, בדומה לווילון העומד להיות מוסר. בהקשר רעיוני רחב יותר, נקשרת היצירה לתפיסתו של קלה את האמנות ככזו שאינה משחזרת את הנראה לעין אלא הופכת תהליכים פנימיים ובלתי נראים לגלויים.

העולם המתואר בציור מאופיין בהיעדר גבולות יציבים ובתחושת קנה מידה בלתי מוגדר, תכונה המחזקת את אופיו הלא מציאותי של המרחב. הדימויים אינם ממוקמים זה ביחס לזה על פי חוקי טבע או פרספקטיבה, אלא מתקיימים במעין מרחב תודעתי שבו יצורים, צמחים, גופים שמימיים ודמויות אנושיות מרחפים יחד. שילוב זה יוצר חוויה חזותית שאינה מכוונת לפענוח חד־משמעי, אלא להתרחשות מתמשכת של התגלות, שבה הצופה נחשף שוב ושוב לפרטים חדשים. באופן זה מתממשת תפיסה של היצירה כזירה פתוחה של ניסוי וחיפוש, שבה המשמעות אינה קבועה אלא נוצרת מתוך המפגש בין שכבות הציור, החומריות והדמיון.

## השוואה ליצירות אחרות
קסם הדגים משתלב בקבוצה רחבה של יצירות מאת קלה שבהן מופיעים יצורים פנטסטיים ושילוב בין צורות אורגניות למבנים צורניים. יצירה אחת מן הקבוצה היא "מכונת הציוץ", 1922), שבה מתוארים עופות הקשורים למנגנון מכני. לצד יצירה זו נמנות גם "חתול וציפור" (1928), "אל פרנאסום" (1932), "בלון אדום" (1922) ו-"עיר החלומות" (1921), המאופיינות בעיסוק בעולם דמיוני, בשימוש מודגש בצבע ובמתח שבין פשטות צורנית למשמעות מורכבת.


קובץ:Die Zwitscher-Maschine (Twittering Machine), 1922 - Paul Klee.jpg|**מכונת הציוץ** (1922)
קובץ:Red Balloon.JPG|**הבלון האדום** (1922)
קובץ:Ad Parnassum (originaler, gefasster Holzrahmen), Paul Klee (1932).jpg|**אל פרנאסום** (1932)
קובץ:NY Moma klee cat and bird.JPG|**[[חתול וציפור]]** (1928)


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים סוריאליסטים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1920
קטגוריה:דגים בתרבות
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:מוזיאון פילדלפיה לאמנות: יצירות אמנות
מרטינש

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם מרטין
עירום בישיבה (1916)

**עירום בישיבה** (*Female Nude*) הוא ציור שמן על בד, שצויר בסביבות 1916–1917 בידי האמן האיטלקי אמדאו מודיליאני. היצירה מתארת דמות אישה עירומה השרועה בתנוחה חושנית ושלווה, ונחשבת לאחת הדוגמאות הבולטות לסדרת ציורי העירום שצייר מודיליאני בשנותיו האחרונות בפריז. הציור מצוי באוסף מוזיאון קורטולד בלונדון, בנאמנות סמואל קורטולד.

## רקע
בין השנים 1916 ו־1917 יצר מודיליאני מספר ציורי עירום נשי, בתקופה שבה פעל בלב הסצנה האוונגרדית של פריז. יצירות אלו עוררו תגובות חריפות ונחשבו לשנויות במחלוקת ביחס למוסכמות האמנותיות של ראשית המאה העשרים. אף שהתנוחות של הדמויות נשענו על מסורת ארוכה של עירומים קלאסיים שהוצגו בסלון הפריזאי, האופן שבו טופלו הדמויות והחומריות של הציור נתפסו כסטייה מן האידיאל האקדמי. המחלוקת סביב ציורי העירום של מודיליאני הגיעה לשיאה בשנת 1917, כאשר תערוכתו בגלריה של ברת וייל במונמארטר נסגרה על ידי המשטרה בטענה לחוסר צניעות.

## תיאור היצירה
הציור מציג אישה עירומה היושבת בתנוחה המזכירה עירום קלאסי רגוע וחולמני. הדמות נשענת על צורה אדומה בצדו הימני של הקומפוזיציה, וקיר כחול נראה ברקע. גופה ופניה מוארכים ומפושטים, ראשה צר ואליפטי, שערה כהה וארוך, ושיער הערווה גלוי לעין. קווי המתאר של הגוף מצוירים בפשטות צורנית, בעוד פרטים מסוימים, ובהם אזור החזה ושיער הערווה, מודגשים באופן ברור. פני השטח של הציור מעידים על תהליך עבודה ישיר: הצבע הונח במשיחות קצרות וגסות, עובד כשהוא עדיין רטוב, ונחרט באמצעות קצה המברשת, כך שסימני הכלי וחריטות עמוקות נותרו גלויים.

## פרשנות
היצירה מגלמת עיבוד רדיקלי של מוסכמות ציור הדמות הנשית במערב, תוך שילוב בין יסודות מסורתיים לבין מאפיינים אוונגרדיים. תנוחתה השלווה של הדמות מאזכרת עירומים אידיאליים מן המסורת המערבית, אך הראש המוארך, הפישוט הצורני ותווי הפנים המודגשים שואבים השראה מאמנות מצרית, אפריקאית ואוקיינית, שמודיליאני הכיר מקרוב בלימודיו במוזיאון האתנוגרפי בפריז. הטיפול הגס בצבע, סימני החריטה, הפנים הסמוקות והישירות שבה מודגש הממד המיני יוצרים ייצוג של יופי גולמי ואקספרסיבי, אשר עמד בניגוד חריף לסטנדרטים האסתטיים של ציורי הסלון בני הזמן. תיאור שיער הערווה, שנחשב טאבו מוחלט בציור האקדמי של התקופה, היה האלמנט השנוי ביותר במחלוקת והוביל לזעזוע ציבורי ולסגירת תערוכתו של מודיליאני בשנת 1917.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:נשים בציור
ואדי אל-בקר

**ואדי אל-בקר** (בערבית: **وادي البقر**) הוא נחל אכזב הזורם ממזרח הרי בנימין אל בקעת פצאל, בחלק שמדרום להתנחלות נתיב הגדוד.

## תוואי הנחל
מוצאו של הנחל במורדות המזרחיים של הרכס שעליו הוקמה חוות ראש תאנה והכפר הבדואי ראס א-תין שמדרום למלאכי השלום וממזרח למחצבת כוכב השחר.

הנחל זורם במגמת דרום מזרח (תחילה דרומה ולאחר מכן מזרחה), עד הגיעו אל בקעת פצאל שבדרום בקעת הירדן, שם הוא זורם עד מדרום למושב נתיב הגדוד, ומסתיים בשטחים החקלאיים שממזרח לנתיב הגדוד, במישור הרחב של דרום בקעת הירדן.

את הנחל מאפיינים גבים רבים שמתמלאים לאחר שיטפונות.

קטגוריה:ישראל: נחלים
דום לב (סדרת טלוויזיה)

**דום לב**, היא סדרת טלוויזיה בת 3 פרקים שעלתה לשידור בערוץ הראשון בשנת 2001 בבימויו של שמואל אימברמן, עם ישראל פוליאקוב ואקי אבני בתפקידים הראשיים.

התסריט של לירון פיינטוך עוסק במאבק קשה בין מנהל מחלקה מפורסם בבית חולים לבין מתמחה שלו ומעלה בעיות של שמירת אתיקה רפואית ואמירת אמת.

צילומי הסצנות בבית החולים נערכו במרכז רפואי מאיר והשתתפו בהם גם צוות בית החולים - רופאים, אחיות, סניטרים, עובדי מד"א ועוד.

בסיום שרה סי היימן את השיר "קולו של הלב" למילותיו של נתן יונתן ולחן של נחום היימן.

## תקציר העלילה
### פרק 1 - הפיגוע
ד"ר ערן אור (אקי אבני) הוא מתמחה במחלקה כירורגית בבית החולים "הדסים" במחלקתו של פרופ' אלכסנדר (ישראל פוליאקוב). לבית החולים מגיעים פצועים קשה מפיגוע טרור בכביש גהה. ערן מנהל את קליטת הפצועים ומשתלט בעצמו על המצב כי מנהל המחלקה עסוק בניתוח פרטי. פרופ' אלכסנדר מגיע מאוחר, משבח את ערן על תפקודו ומגלה לו כי החליט למנות אותו לסגנו לאחר שיסיים את ההתמחות בקרוב. ערן משקיע את רוב זמנו בעבודתו בבית החולים וזה גורם לחיכוכים עם אשתו דפנה (ליאת גליק).

במחלקה שוכב יוסף כהן (יצחק בן ארי) עם גידול בחזה שזקוק לניתוח דחוף. פרופ' אלכסנדר מודיע לבתו ענת (נתלי שילמן) כי אביה זקוק לניתוח דחוף שיבוצע על ידו בבית חולים פרטי ועלותו 50.000 שקלים. נטלי היא סטודנטית חסרת אמצעים אך דודתה רחלה (אסתי קוסוביצקי) מגלה לה כי אימה חסכה סכום כסף גדול וביחד עם מכירת תכשיטים הם יוכלו לגייס את הכסף.

ערן מתחיל בניתוח ביחד עם המרדימה ד"ר מיקי כץ (נטע מורן) ואחות חדר הניתוח יעל (מאיה קדישמן). פרופ' אלכסנדר מצטרף באיחור אך קורית תקלה במכשיר ההנשמה ועוברות 10 דקות עד שהוא מתוקן. פרופ' אלכסנדר קובע שיש נזק חמור למוח והחולה מת ומורה לערן להפסיק את הניתוח. ערן מגלה סימני חיים במנותח וממשיך ומסיים את הניתוח. בינתיים מודיע הפרופסור לענת ורחלה כי יוסף נפטר בניתוח.

### פרק 2 - הסכסוך
פרופ' אלכסנדר כועס מאוד על ערן שהמרה את פיו ומשעה אותו מכל פעילות במחלקה. ערן פונה למנהל בית החולים ד"ר בר אור (אלכס פלג) כדי שיעזור לו אבל המנהל מסרב לצאת נגד הפרופסור.

רוני לוי (נבו קמחי) הוא עיתונאי צעיר בעיתון מקומי והעורך הראשי (רמי ברוך) מאיים לפטר אותו אם לא יביא סקופ רציני. הוא נפגש עם ערן שמגלה לו את הפרשה. העניין מתפרסם ומשרד הבריאות מקים ועדת חקירה.

לפרופסור יש קשר טוב עם מפקד המשטרה המקומי מויש רונן ((פולי רשף) וזה שולח בלש חוקר (אמנון וולף) שמאזין לשיחות בין רוני לענת ותוקף את ענת והאחות יעל (מאיה קדישמן) כאזהרה שלא יעידו בוועדת החקירה..

### פרק 3 - השימוע
נערך שימוע במשרד הבריאות. הפרופסור מגיע עם עו"ד לזר (יוסי קאנץ) שתוקף את עדותו של ערן וגם היו"ר (אברהם סלקטר) עוין כלפיו.

ערן עומד להפסיד והוא מיואש. העדה המרכזית ד"ר מיקי כץ שסירבה עד כה להעיד על מה שקרה בניתוח מחשש לפרנסתה, משנה את דעתה לאחר התקיפות וברגע האחרון היא מגיעה לוועדה ביחד עם ענת החבולה ומוסרת ליו"ר את הדו"ח האמיתי של הניתוח.

הפרופסור מודה בפני ערן: "אתה ניצחת".

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים
*דום לב לצפיה, באתר כאן 11

קטגוריה:סרטי טלוויזיה ישראליים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סרטי 2001
קטגוריה:סרטי בתי חולים
קטגוריה:סרטים בעברית
שקד בשן

**שקד בשן** (נולדה ב-1 במרץ 1995) היא קומיקסאית ישראלית, בעלת הטור "שואלת בשביל חברה" בעיתון "הארץ". השפה החזותית שלה מתאפיינת באיורים ידניים, פשוטים, מינימליסטיים, שנוצרו בטושים ומתבססים על פלטת צבעים מצומצמת.

## ביוגרפיה
שקד בשן נולדה ב-1995, ולה אחות תאומה ואח. גדלה בשכונה הצבאית בראש העין, בת לאם מורה לביולוגיה ולאב איש מודיעין.

לאחר שסיימה את השירות בצה"ל נרשמה ל"בצלאל" במגמת תקשורת חזותית. לקראת פרויקט הגמר שלה פרסמה ברשתות החברתיות קריאה לנשים צעירות שידברו איתה על מיניות, גוף ובושה. היא ריאיינה יותר מ-20 נשים, והתוצאה הפכה לספרה הראשון, "אני רוצה את זה רומנטי". לאחר שנדחתה על ידי מו"לים אחדים הוציאה את הספר לאור בעצמה, ב-1,200 עותקים שהושקו במרץ 2020, בסיוע מימון המונים. כמה חודשים לאחר מכן הוזמנה לפרסם טור באותה הרוח במדור "משפחה" של אתר "הארץ".

מאז 2022 מפרסמת מדי שבוע, בגיליון יום שישי של המוסף "גלריה" של העיתון "הארץ", עמוד קומיקס בשם "שואלת בשביל חברה", שבו סיפור של אישה על דייטינג ומיניות. הסיפור מבוסס על חוויה של אישה ששקד ריאיינה. על המחלוקת סביב העיסוק במיניות בעיתון אמרה: "בסופו של דבר כולנו יצורים מיניים וזה חלק מהיומיום שלנו. ויש כל כך הרבה אנשים שרוצים להשתיק קולות של נשים ושרוצים לצנזר כל דבר שהוא קצת מיני או קצת אחר, ויש מי שלא רוצים לשמוע על פגיעות מיניות, ומי שיש להם אינטרסים שהדברים האלה לא יהיו. אבל בעיני זה חשוב שכן יהיו, ואני מעריכה את האומץ שיש לעיתון לפרסם את זה ולהגיד שיש לזה מקום בעולם, ושזה משהו שצריך לדבר עליו".

## ספריה
* **אני רוצה את זה רומנטי**, 2020. קומיקס המבוסס על ראיונות שערכה עם נשים בשנות ה-20 לחייהן על מיניות ומערכות יחסים.
* **בגיל 27 אכלתי בפעם הראשונה מלפפון**, הוצאת יוקה ספרים, 2025. קומיקס אוטוביוגרפי שבו היא מספרת על הפרעת האכילה שלה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* טל סולומון ורדי, אני רוצה את זה רומנטי – שקד בשן, באתר "Uncoated", 18 ביולי 2019
* 
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:קומיקסאים ישראלים
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1995
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1995
קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:קומיקסאיות ישראליות
קטגוריה:בעלות טור ישראליות
קטגוריה:כותבות אוטוביוגרפיה ישראליות
מחוז לאונבורג

מחוז **דוכסות לאונבורג** (בגרמנית: **Herzogtum Lauenburg**) הוא מחוז בדרום מדינת שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה.

## גאוגרפיה
גבולו הדרומי של המחוז הוא נהר האלבה, ומדרום לנהר נמצאת סקסוניה התחתונה. ממערב למחוז נמצאת עיר המחוז המבורג.

הנוף מאופיין באגמים רבים, היוצרים את פארק הטבע "אגמי לאונבורג". האגם הגדול ביותר הוא אגם רצבורגר בשטח של 16 קמ"ר. תעלת אלבה-ליבק חוצה את המחוז מדרום לצפון.

## היסטוריה
מחוז דוכסות לאונבורג קרוי על שם דוכסות סקסוניה-לאוונבורג שהתקיימה בצורות שונות בין השנים 1296–1803, ושהייתה אחת השרידים של דוכסות סקסוניה המקורית. לאורך השנים התחלק שטח הדוכסות במסגרת הסכמי ירושה שונים.
ב-1876 צורף שטח הדוכסות לפרובינציית שלזוויג-הולשטיין שבשליטת ממלכת פרוסיה. לאחר מלחמת העולם השנייה, נכלל שטח המחוז בשטח הכיבוש הבריטי. בשנת 1946 שויך המחוז למדינת שלזוויג-הולשטיין, שהצטרפה בשנת 1949 לגרמניה המערבית.

## חלוקה מנהלית
להלן רשימת הערים במחוז:

שאר היישובים במחוז מאוגדים ב-8 נפות הנקראות בגרמנית .

## קישורים חיצוניים

* 

לאונבורג
פנואל בישופ

**פנואל בישופ** (באנגלית: **Phanuel Bishop**; 3 בספטמבר 1739 – 6 בינואר 1812) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מסצ'וסטס.

## ביוגרפיה
בישופ נולד ב-3 בספטמבר 1739 בעיר ריהובות' שבפרובינציית מפרץ מסצ'וסטס, למד בבתי הספר הציבוריים, עסק בניהול פונדק, וכיהן כחבר הסנאט של מסצ'וסטס בשנים 1787–1791.

הוא היה מועמד לקונגרס בשנת 1788 ובשנת 1790. לאחר מכן כיהן בבית הנבחרים של מסצ'וסטס בשנים 1792, 1793, 1797 ו‑1798. בישופ נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לקונגרסים השישי עד התשיעי, וכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מה־4 במרץ 1799 ועד ה־3 במרץ 1807.

הוא היה אחד משישה נציגים דמוקרטים־רפובליקנים שהצביעו נגד התיקון ה-12 לחוקת ארצות הברית.

פנואל בישופ נפטר ב-6 בינואר 1812 בריהובות' שבמסצ'וסטס, ונקבר בבית העלמין הישן שברומפורד, רוד איילנד.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1739
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1812
שמשון העיוור

**שמשון העיוור** (באנגלית: **The Blinded Samson**) הוא ציור שמן על בד משנת 1912 מאת לוביס קורינת. היצירה מציגה דימוי דרמטי של הדמות המקראית שמשון, המסתער קדימה לעבר הצופה לאחר שנבגד בידי אהובתו והותקף בידי אויביו. הציור בולט בעוצמתו ובתנופתו, ומתאר דמות המצויה בשיא הכוח והאימה גם יחד. זרועותיו החזקות של שמשון, פניו המוכתמות בדם ופיו המעוות מכאב משקפים ייאוש, סבל ואלימות רגשית.

## האמן והרקע הביוגרפי

לוביס קורינת, יליד 1858, היה אמן גרמני, צייר ואמן הדפס, שיצירתו מסווגת לרוב כסינתזה בין אימפרסיוניזם לאקספרסיוניזם. הוא למד בפריז ובמינכן, הצטרף לקבוצת הזצסיון הברלינאי, ולימים אף שימש כנשיאה, לאחר שירש את התפקיד מן הצייר מקס ליברמן. בראשית דרכו גילה הסתייגות מן האקספרסיוניזם, אך עמדה זו השתנתה בעקבות חוויה טראומטית שעבר.

## השבץ והשינוי הסגנוני

בשנת 1911 לקה קורינת בשבץ מוחי שסיכן את חייו והותיר אותו משותק חלקית בצדו השמאלי. ידיו רעדו והוא צלע בהליכתו. חרף מצבו, חזר לצייר כשנה לאחר מכן, בעידודה של אשתו, שרלוט ברנד-קורינת. החוויה הותירה חותם עמוק ביצירתו: צבעיו נעשו עזים וחיים יותר, הביטוי הישיר והרגשי התעצם, וסגנונו התקרב באופן מובהק לאקספרסיוניזם. שמשון העיוור צויר בתקופה זו ונחשב לציורו הגדול הראשון לאחר השבץ.

## אופיה האוטוביוגרפי של היצירה: פרשנות

הציור נתפס כיצירה אוטוביוגרפית מובהקת. קורינת העניק לשמשון את תווי פניו שלו, ובאמצעות הדמות המקראית ביטא את סבלו האישי, פחדיו ותחושת האובדן שחווה בעקבות השבץ. בעת האירוע היה אמן מבוסס ובעל מעמד: יצירותיו הוצגו בתערוכות, הייתה לו סדנת ציור והוא פרסם מאמרים. הפגיעה הפיזית שינתה באחת את יכולתו לעבוד ואת חייו, והחוויה הזו מצאה ביטוי ישיר בציור.
שמשון העיוור הוא אחד הייצוגים העוצמתיים והנוגעים ללב של סבל פיזי ונפשי באמנות החזותית. באמצעות דמות מקראית, הצליח קורינת להעניק פרשנות אישית ורדיקלית לסיפור ידוע, ולהפוך אותו לביטוי של כאב אנושי אוניברסלי. היצירה מדגימה כיצד אמנות אינה רק מושפעת מטקסטים דתיים, אלא גם משנה את אופן קריאתם ומשמעותם.

## תיאור היצירה והקומפוזיציה
[250px|ממוזער|שמאל|[ניקור עיניו של שמשון (1636) מאת רמברנדט, בהשוואה לשמשון העיוור (1912) מאת לוביס קורינת: אצל רמברנדט מודגש רגע האלימות הדרמטי וריבוי הדמויות, ואילו קורינת מצמצם את הסצנה לדמות יחידה ומדגיש סבל פנימי, פיזי ונפשי.]]
הציור מציג את שמשון כבול, פגוע ומושפל, ללא הקשר נרטיבי רחב או דמויות נוספות. הדמות ממלאת כמעט את כל הבד: ראשו נוגע בשול העליון, חלק משערו ושתי אצבעות ידו השמאלית נחתכים בידי המסגרת. הדימוי נקטע, כביכול, משום שסבל כזה אינו ניתן להכלאה בגבולות הבד. גופו המעונה והבעת פניו משדרים ייסורים גופניים ורוחניים כאחד. כתם דם הנראה סמוך לחזה, באזור הלב, נתפס כרמז מכוון נוסף לממד האישי והרגשי של היצירה.

## השוואה ליצירות אחרות

היצירה נבחנת לעיתים בהשוואה לניקור עיניו של שמשון מאת רמברנדט. בעוד שרמברנדט מציג סצנה רבת דמויות, הכוללת את דלילה כמוקד חזותי ונרטיבי, קורינת בוחר לצמצם את הסצנה לדמות הקורבן בלבד. היעדר תפאורה ופרטים סביבתיים ממקד את תשומת הלב בגוף המעונה ובכאב עצמו, ולא בעלילת הבגידה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:דיוקנאות עצמיים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:שמשון בציורים
סתכלי למעלה

"**סתכלי למעלה**" הוא שיר מאת הזמר-יוצר הישראלי חנן בן ארי, שנכלל באלבום "לא המשוגע היחידי" שיצא ב-15 בינואר 2026. השיר נכתב והולחן בידי בן ארי בשיתוף פאר טסי ואיתן דרמון. במסגרת פרסום האלבום תואר השיר כיצירה המציעה צעד אחורה בתוך מערבולת של רעש וחוסר שליטה, תוך הדגשת תנועה של החזקה פנימית ולא של פתרון חד משמעי.

## רקע
"סתכלי למעלה" נכלל באלבום "לא המשוגע היחידי", שיצא לאחר תהליך פרסום מדורג שבו נחשף שיר אחד בכל חודש עד להשלמת אלבום מלא. בהקשר זה הוצג האלבום ככזה שנע בין אמונה לספק, בין חוויות משפחתיות לבין התבוננות במלחמה ובשבר, ובתוך הרצף הזה השיר זוהה על ידי שיר לוי מאתר "סרוגים" כנקודת מבט שמבקשת להשהות את הדחיפות ולייצר זווית שקטה יותר להתמודדות. "סתכלי למעלה" נכתב בשיתוף פעולה של בן ארי עם פאר טסי ואיתן דרמון והופק על ידי תומר בירן.

## ביקורות
במאמר ביקורתי מאת דודי פטימר באתר "מעריב אונליין" תואר "סתכלי למעלה" כרגע של נשימה בתוך עומס רגשי, שבו פעולת המבט למעלה מתפקדת כמסגרת להתמודדות עם כאב ובלבול. פטימר הדגיש את המעברים בין אינטימיות לבין דרמטיות בשירה, וכן את תרומת המעברים המלודיים והדינמיקה המוזיקלית לעיצוב חוויה רגשית עשירה, המאפשרת למאזין לשהות בתוך השיר כמסגרת של ריכוז וייצוב, ולא רק כמסר מילולי.

בביקורת מאת בן שלו בעיתון "הארץ" הוצג "סתכלי למעלה" כדוגמה לשפה אמונית מודגשת, כאשר צוין כי פתיחת השיר במשפט אמוני עשויה להציב בעיה עבור מאזין שאינו מאמין. שלו הציג גם הממד הרעיוני של השיר, הכולל אמירות על זמן, על ניצחון שכבר התרחש, ועל תפיסה גורלית של מפגש, לצד פרט יומיומי של קריאה ב"מאה שנים של בדידות" במלון מול הים. הביקורת הציבה את השיר בתוך טענה רחבה יותר על האלבום, שלפיה הכוונה והמקצועיות ניכרות אך העומק הרגשי והנכונות לשקף את השבר נתפסים כמוגבלים, וכי השיר משקף תמונה אופטימית יחסית גם כאשר הרקע נתפס ככואב.

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2026
קטגוריה:שירי חנן בן ארי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי איתן דרמון
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי חנן בן ארי
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פאר טסי
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי איתן דרמון
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי פאר טסי
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי תומר בירן