open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סמינר (שיעור)

**סמינר** הוא  לימוד אקדמי בנושא מסוים, הנערך על ידי אוניברסיטאות, מכוני מחקר ומוסדות אקדמיים, בצורת כינוס לדיון רב משתתפים. הסמינר משמש בנוסף, כבמה לסטודנטים, לאנשי אקדמיה, חוקרים ואנשי מקצוע, העוסקים באותו תחום.

הסמינר נערך בדרך כלל במקום מפגש קבוע, ובפרקי זמן קבועים, וכולל מפגש אחד או יותר.

החוקרים מציגים את מחקריהם בפני המשתתפים, ולאחר מכן נערך דיון לגבי הנושא עצמו, וכן לגבי המשמעויות התאורטיות והמעשיות של הממצאים.

המחלקות השונות באוניברסיטאות, מקיימות סמינרים מחלקתיים בנושאים נבחרים. הסמינרים מתקיימים בכל שבוע ביום קבוע, ומתפרשים על פני כל הסמסטרים. בדרך כלל ההשתתפות בסמינר תהיה חובה, אך ישנם גם סמינרים שההשתתפות בהם היא רשות.

כחלק מהסמינר עשויים הסטודנטים להידרש לצאת לסיור בשטח, אם זה בבית משפט (בפקולטה למשפטים) או בחדר ניתוח (בפקולטה לרפואה) בהתאם לנושא הנלמד בסמינר.

ישנם **סמינרים סגורים** שההשתתפות בהם היא רק לאנשי המחלקה, וישנם **סמינרים פתוחים** אשר כל אחד יכול להשתתף בהם.

תרומתו של רב-שיח מקצועי כמו הסמינר, היא רבה, ומפתחת את יכולתם של הסטודנטים ללמוד, להביע את עצמם ולקיים דיון מחקרי.

בתארים מתקדמים, ולעיתים גם בשנה האחרונה של התואר הראשון, נהוג להעביר חלק מהקורסים בצורת סמינר. בקורס כזה כל שבוע סטודנט אחר מעביר הרצאה הקשורה לנושא הסמינר (לעיתים קרובות מבוססת על פרק מספר הלימוד העיקרי של הסמינר) ומקבל עליה ציון. לעיתים רחוקות ניתנות בסמינר גם עבודות בית או בחינת גמר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אקדמיה
קטגוריה:שיטות למידה
כיכר קרוזל

[שמאל|ממוזער|250px|[שער הניצחון של קרוזל במרכז הכיכר.]]
**כיכר קרוזל** (בצרפתית: **Place du Carrousel**) היא כיכר הנמצאת ברובע הראשון של פריז, בירת צרפת, במרכז מוזיאון הלובר (בין האגף הצפוני, הדרומי והמערבי של המבנה). במרכז הכיכר נמצא שער הניצחון של קרוזל. 

הכיכר נקראת על שם הקרוזל – המצעדים הצבאיים שנערכו בה בעת שארמון הלובר שימש את בית המלוכה כבית מגורים.

## היסטוריה
בטרם קושרו במבנים טירת הלובר וארמון הטווילרי, שכנה בין השנים שכונת מגורים צפופה. כיכר קרוזל שכנה במפגש רחובות בשכונה זו עם חצרות ארמון הטווילרי.

### המהפכה הצרפתית
בליל ה-10 באוגוסט 1792, המהפכנים הקיצוניים, שנתמכו על ידי הקומונה הפריזאית התקיפו את ארמון הטווילרי. המון זועם התקרב מבעד לרחובות הצרים לעבר כיכר קרוזל וממנה לארמון הטווילרי עליו הגן משמר שווייצרי. הקרב שהתפתח בין ההמון הביא ל-700 הרוגים מבין התוקפים והמגינים, ומלך ומלכת צרפת נשבו על ידי ההמון.

נפוליאון בונפרטה הגיע לכיכר זמן קצר לאחר הטבח ונדהם ממראה ההרוגים השרועים בכיכר ובגני הארמון.

ב-21 באוגוסט 1792 הותקנה בכיכר גיליוטינה בה הוצאו להורג 35 איש, ובהם שר הימיה ארנו דה לאפורט והסופר ז'אק קאזו, עד להסרתה ב-11 במאי 1793. גיליוטינה זו פעלה במקביל לזו שהוצבה בכיכר המהפכה (לימים כיכר הקונקורד).

### הקמת הפירמידה
ב-2 באוגוסט 1793 הוקמה באתר בו ניצבה הגיליוטינה פירמידה עשויה עץ ועליה כתובת לזכרו של ז'אן-פול מארה: 

Aux mânes de Marat 13 juillet an I. Du fond de son souterrain il fit trembler les traîtres. Une main perfide le ravit à l'amour du peuple

כמו כן הוצגו בכיכר חלק מהאמבטיה בה נרצח, וכתביו.

## הכיכר כיום
בין השנים 1806–1808 נבנה במרכז הכיכר שער הניצחון של קרוזל. במסגרת שיפוץ מוזיאון הלובר בשנת 1989 נבנה מתחת לכיכר מרכז קניות תת-קרקעי וחלק מאולמות הכניסה למוזיאון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הרובע הראשון של פריז
קטגוריה:המהפכה הצרפתית
קרוזל
שער הניצחון של קרוזל

ממוזער|שמאל|התגליף מתחת לכיפה המרכזית של השער
**שער הניצחון של קרוזל** (בצרפתית: **Arc de Triomphe du Carrousel**) הוא שער ניצחון הממוקם בכיכר קרוזל ברובע הראשון של פריז בירת צרפת, במרכז ארמון הלובר. אין מדובר בשער הניצחון הממוקם בכיכר שארל דה גול, הכפול בגודלו, ואשר נבנה 30 שנה מאוחר יותר.

## היסטוריה
השער תוכנן על ידי שארל פרסייה ונבנה בין השנים 1806–1808 בהוראת קיסר צרפת נפוליאון בונפרטה לזכר ניצחונותיו הצבאיים בשנת 1805. השער מבוסס על שער קונסטנטינוס שברומא שנבנה בשנת 312, ונועד לשאת בראשו את הקוודריגה של סוסי מרקוס הקדוש שנלקחו מבזיליקת מרקוס הקדוש שבוונציה. הסוסים הוחזרו לוונציה לאחר תבוסתו של נפוליאון בשנת 1815 ובראש השער הוצבה קוודריגה חדשה מעשה ידי הברון פרנסואה ג'וזף בוסיו, שמנציחה את השבת שושלת בורבון לשלטון בצרפת.

## תיאור השער
גובהו של השער 19 מטרים, רוחבו 23 מטרים ועוביו 7.3 מטרים. במרכז השער קשת מרכזי שגובהה 6.4 מטרים, ומשני צדדים שתי קשתות נמוכות יותר שגובהן 4.3 מטרים.
סביב השער ניצבים שמונה עמודי גרניט מהסדר הקורינתי שבראשם פסלי חיילי הקיסרות הצרפתית.

בראש השער תבליטים המייצגים את:
* סמל ממלכת איטליה (בתקופת נפוליאון) וסביבו דמויות המייצגות את ההיסטוריה והאמנות.
* סמל האימפריה הצרפתית הראשונה וסביבה דמויות המייצגות ניצחון, תהילה, היסטוריה ושפע.
* סמל ממלכת איטליה אותו מחזיקות דמויות המייצגות חוכמה ועוצמה, ולידן דמויות המייצגות זהירות וניצחון.
כמו כן, בראש השער תבליטי שיש ורוד המתארים את שלום פרסבורג; את כניסת נפוליאון למינכן; כניסת נפוליאון לווינה; ניצחון נפוליאון בקרב אוסטרליץ; ועידת טילזיט ואת כניעת העיר אולם לנפוליאון.

## האקס היסטוריק
שער זה נמצא בקצה המזרחי ביותר של האקס היסטוריק" של פריז (בצרפתית: **L’axe historique** – "הציר ההיסטורי") – ציר של מונומנטים, מבנים ודרכים שנמשכים ממרכז פריז, בירת צרפת, לכיוון מערב. הנתיב קרוי גם "Voie Triomphale" (דרך הניצחון), וגם "voie royale" (הדרך המלכותית). 
בעת שהוקם השער הפריד בינו לבין שער הניצחון ארמון הטווילירי, אולם לאחר שריפת הארמון בשנת 1870 נוצר קו ראייה בין שני שערי הניצחון.

## קישורים חיצוניים

* כתבה שער הניצחון קרוסל באתר פריז וצרפת דרך העדשה
* נתוני שער הניצחון

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פריז: מבנים
קטגוריה:פריז: אנדרטאות
קרוזל
קטגוריה:פריז: מבנים היסטוריים
קוואנגמיונגסונג 1

**קוואנגמיונגסונג** (בקוריאנית: 광명성 1호, Kwangmyŏngsŏng, בעברית: **כוכב זוהר**) הוא שמו של הלוויין הראשון של קוריאה הצפונית, אותו ניסתה לשגר לחלל ב־31 באוגוסט 1998, בסמיכות ליום השנה החמישים לייסודה של קוריאה הצפונית. בתאריך זה, שוגר משגר לוויינים מאתר שיגור הטילים הצפון קוריאני, ונחת באוקיינוס השקט. קוריאה הצפונית טענה שהלוויין נכנס בהצלחה למסלולו וכי הוא נועד לצרכים מדעיים וכדי לשדר שירי הלל למנהיג המדינה. אולם כל הניסיונות של המערב לאתר אותות שידור מהלוויין או לזהות אותו בחלל כשלו, והטיל שכביכול שיגר את הלוויין זוהה נופל לאוקיינוס השקט. דובר של מחלקת המדינה בארצות הברית אמר שקוריאה ככל הנראה ניסתה לשגר לוויין קטן מאוד לחלל, אך הניסיון נכשל. 

הטלוויזיה של קוריאה הצפונית שידרה תמונות של הלוויין, הזהה בתצורתו ללוויין הראשון של סין, דונג פנג 1, אך קטן ממנו במקצת. התכנון הדומה ללוויין הסיני, נובע ככל הנראה מהסיוע שהעניקה סין לקוריאה הצפונית בתחום טכנולוגיות הטילים והחלל. על פי התמונות, הלוויין בנוי בצורת פאון טטראהדרון ממנו מזדקרות ארבע אנטנות רב כיווניות. ללוויין אין תאים פוטו וולטאיים (תאים סולאריים) לטעינת מצבריו, והוא מתבסס על כוח חשמלי מסוללות, ולפיכך גם אם היה מגיע לחלל היה אורך חייו קצר ביותר.

## קוואנגמיונגסונג 2
באפריל 2009 טענה קוריאה הצפונית שהיא שיגרה את הלוויין קוואנגמיונגסונג־2 לחלל באמצעות משגר הלוויינים אונחה, ושהוא נכנס למסלול סביב כדור הארץ, אולם רוסיה, ארצות הברית וקוריאה הדרומית טענו שהשיגור נכשל. 

## ראו גם
* קוואנגמיונגסונג 3

## קישורים חיצוניים
* U. S. National Security and Military/Commercial Concerns with the People's Republic of China: The Cox Report, DIANE Publishing, 1999, page 214
## הערות שוליים

קטגוריה:לוויינים
קטגוריה:תוכנית החלל של קוריאה הצפונית
נבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית

**נבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית** מייצגת את ארצות הברית בגביע דייוויס ומנוהלת על ידי התאחדות הטניס של ארצות הברית.

הנבחרת השתתפה בטורניר גביע דייוויס הראשון שנערך בשנת 1900, כאשר קבוצת סטודנטים מאוניברסיטת הרווארד התמודדה מול נבחרת בריטניה. נבחרת ארצות הברית זכתה בטורניר ובכך הפכה לזוכה הראשונה בגביע דייוויס.

הנבחרת היא נבחרת גביע דייוויס המצליחה ביותר בכל הזמנים, עם 32 זכיות בגביע דייוויס כאשר מתחת לה בדירוג נמצאת נבחרת אוסטרליה עם 28 זכיות.

זכייתה האחרונה של הנבחרת בגביע דייוויס הייתה בשנת 2007 לאחר ניצחון על נבחרת רוסיה במשחק הגמר.

הנבחרת שיחקה בבית העליון של הגביע לאורך כל שנות קיומו (החל מ-1981), למעט שנת 1988. הישג זה הוא שיא טורניר אותו היא חולקת עם נבחרת שוודיה ונבחרת צ'כיה. היא מחזיקה בשיא ההופעות הרצופות בבית העליון, שהחלו להיספר מאז 1989.

## סגל הנבחרת
נכון ל-מאי 22025
* רג'יב ראם
* אוסטין קרייצ'ק
* מרקוס ג'ירון
* מקנזי מקדונלד
* אלכס מיכלסן
קפטן:

## קישורים חיצוניים

* דף הנבחרת באתר התחרות

## הערות שוליים

ארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: טניס
קטגוריה:נבחרות ארצות הברית
ג'יימס מוריסון

**ג'יימס מוריסון** (באנגלית: **James Morrison**, נולד בשם **ג'יימס מוריסון קצ'פול**, באנגלית: **James Morrison Catchpole** ב-13 באוגוסט 1984) הוא זמר רוק ומוזיקת סול בריטי.

## ביוגרפיה
### שנותיו הראשונות
מוריסון החל לנגן בגיטרה מגיל 12 כשדודו לימד אותו. הוא הושפע מהאמנים: סטיבי וונדר, אוטיס רדינג, ואן מוריסון ואל גריין. הוא ניגן בבר בדרבי למשך שנתיים עד שהוא חתם חוזה עם חברת תקליטים.

### קריירה
חשיפתו הבינלאומית החלה כאשר הוא הוציא לאור את הסינגל "You Give Me Something" שהגיע לראש המצעדים באנגליה והולנד. ב-31 ביולי 2006 שוחרר אלבומו "Undiscovered". האלבום קיבל תגובות חיוביות. בסוף 2006, הוא מכר למעלה ממיליון עותקים מאלבומו, מה שהפך אותו לאמן הבריטי הנמכר באותה תקופה.

ב-15 בנובמבר 2008, הוא הוציא את הסינגל "Nothing Ever Hurt Like You".

ב-2008, יצא אלבומו השני של מוריסון, "Songs for You, Truths for Me". מתוך האלבום יצא הסינגל המוכר ביותר שלו "Broken Strings" עם הזמרת נלי פורטדו.
אחריו ב-2009 הוציא מוריסון את הסינגל Please don't stop the rain. למעט הדואט עם נלי פורטדו אשר זכה להשמעות רבות בארץ (ובמיוחד בגלגלצ), שאר שיריו כלל לא הושמעו ברדיו הישראלי.

ב-26 בספטמבר 2011 שחרר מוריסון את אלבומו השלישי "The Awakening". הסינגל הראשון מתוך האלבום הוא "I Won't Let You Go", והאלבום כלול שיתוף פעולה עם זמרת הפופ וה-R&B הבריטית ג'סי ג'יי בשיר "Up".

מוריסון השתתף בהפקת אלבומה השלישי של הזמרת דמי לובאטו "Unbroken" ששוחרר ב-20 בספטמבר 2011.

באלבומו האחרון שיצא בשנת 2015, "Higher Than Here", שיתף פעולה עם iLL BLU בסינגל "Lonely People".

## חיים אישיים
אביו של מוריסון התמודד עם אלכוהוליזם ומת לאחר שעבר התקף לב ב-2010. אחיו הבכור של מוריסון, אלכסיס, מת בהיותו בן 43, ובנו קולום מת שנה אחריו בהיותו בן 21.

מוריסון נישא לחברת נעוריו גיל קצ'פול (1979-2024) שהייתה מבוגרת ממנו בכ-5 שנים ועמה הביא לעולם שתי בנות. בתחילת שנות ה-2020 נפרדו. ב-2024 אשתו לשעבר שמה קץ לחייה בביתה. 

כיום מנהל מוריסון מערכת יחסים עם אושיית רשת בריטית בשם מריאל ג'ונס.

### אלבומים
* 2006- Undiscovered
* 2008- Songs For You, Truths For Me
* 2011- The Awakening
* 2015- Higher Than Here
* 2019- You're stronger than you know

### סינגלים
* 2006- You Give Me Something- מקום 5 במצעד הבריטי
* 2006- Wonderful World- מקום 8 במצעד הבריטי
* 2006- The Pieces Don't Fit Anymore- מקום 30 במצעד הבריטי
* 2007- Undiscovered- מקום 63 במצעד הבריטי
* 2007- One Last Chance- לא דורג במצעד הבריטי
* 2008- You Make It Real- מקום 8 במצעד הבריטי
* 2008- Broken Strings- מקום 2 במצעד הבריטי
* 2009- Please Don't Stop The Rain- מקום 33 במצעד הבריטי
* 2009- Nothing Ever Hurt Like You- מקום 194 במצעד הבריטי
* 2009- Get To You- מקום 104 במצעד הבריטי
* 2011- I Won't Let You Go- מקום 5 במצעד הבריטי
* 2011- Slave To The Music- לא דורג במצעד הבריטי
* 2011- Up- מקום 30 במצעד הבריטי
* 2012- One Life- מקום 159 במצעד הבריטי
* 2015- Demons- לא דורג במצעד הבריטי
* 2015- Stay Like This- לא דורג במצעדי הבריטי

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* ג'יימס מוריסון בסידי טאוור של רדיו מוסיכיף 69FM.

קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1984
רדינג 3

"**רדינג 3**" (נקרא בעבר תיאטרון על הירקון) הוא אולם מופעים ואירועים שהוקם בשנת 2002 בשטח נמל תל אביב.

## היסטוריה
תיאטרון על הירקון נבנה בשנת 2002 על ידי חברת אתרים כאולם תיאטרון בשטח נמל תל אביב. האולם, ששטחו כ-1,000 מ"ר וכולל כ-430 מקומות, עוצב על ידי האדריכל רם כרמי. מבנה האולם עוצב בשלושה יציעים שסודרו סביב זירה או במה "פורצת" בגובה הרצפה (בצורת האות ח').

האולם היה בשימוש משותף של תיאטרון הבימה והתיאטרון הקאמרי. את האולם חנכה הפקה מחודשת שהעלה תיאטרון הבימה של אופרת הרוק "מאמי". ההצגה הראשונה התקיימה ב-5 באוקטובר 2002, אולם חנוכתו הרשמית של האולם הייתה בערב גאלה שהתקיים ב-12 באוקטובר באותה שנה. בין ההפקות הנוספות שהוצגו באולם היו "פרגודים" מאת ז'אן ז'נה של הבימה, "ילדים רעים" מאת עדנה מזי"א ו"יום במותה של ג'ו" מאת פיטר ניקולס של הקאמרי, ו"לב של כלב" על פי רומן קצר של מיכאיל בולגאקוב של תיאטרון קליפה.

לאחר כשנה החליטו התיאטראות לוותר על השימוש באולם, הן משום שהצריך העלאת הפקות ייחודיות המתאימות לצורת הבמה השונה, הן משום שבאותה עת נחנך המבנה החדש ומרובה האולמות של התיאטרון הקאמרי. לאחר תקופה של כשנתיים שבהן עמד המקום שומם, שימש האולם כאולפן טלוויזיה שממנו שודרה התוכנית "כל לילה עם אסף הראל".

בשנת 2006 עבר המקום לידיו של ערוץ 24, שהשתמש במקום כמועדון הופעות וכאולפן צילומים.

חלל המתחם מורכב משלוש 3 פלטפורמות ששטחן הכולל הוא כ– 980 מ"ר.

באולם מתקיימות הופעות כמעט מידי ערב ובאולם האירועים אירועי חברה, כנסים, חתונות ומסיבות ימי הולדת.

## קישורים חיצוניים
* אתר המועדון
* 

## הערות שוליים

על הירקון
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן רם כרמי
קטגוריה:יריד המזרח
קטגוריה:נמל תל אביב
קטגוריה:הצפון הישן
שרביטן שביר

**שרביטן שביר** (שם מדעי:*Ephedra fragilis*) הוא צמח מטפס, הנפוץ ביערות ובחורש ים תיכוני, ממערכת חשופי הזרע. הצמח הוא חד ביתי חסר פירות ובמקומם יש לו איצטרובלים חד מיניים, המשמשים מאכל לציפורים.

עליו של השרביטן השביר מנוונים, וממוקמים כמעין נדן קרומי על הגבעול, הירוק תמיד.

השרביטן השביר נפוץ מבאר שבע וצפונה, והוא מטפס על עצים שיחים וגדרות של מטעים. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שרביטניים
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים מטפסים
קטגוריה:ארץ ישראל: שרביטניים
Novos baianos

[ממוזער|שמאל|150px|גיטריסט ההרכב [פפאו גומז (Pepeu Gomes)]]
**נובוס באיאנוס** (**Novos baianos**, באהיאנים חדשים) היה הרכב MPB ורוק ברזילאי שהוקם במדינת באהיה שבצפון מזרח ברזיל בשנות השישים ונהנה מהצלחה במשך רוב שנות השבעים.

חברי ההרכב היו פאוליניו בוקה דה קנטור, פפאו גומז, מוראיס מוריירה, דאדי, גלבאו, ז'ורז'יניו (אחיו של פפאו), ביישיניו, בולשה ובייבי קונסואלו (גרושתו של פפאו), שכיום ידועה בשם בייבי דו ברזיל (בייבי של ברזיל, Baby do Brasil).

בתחילה, הייתה המוזיקה שיצרו מיזוג של רוק פסיכדלי וצלילי פולקלור, ברזילאי וכן לטיני, סגנון שניכר במיוחד בתקליט É Ferro na Boneca משנת 1970. אט אט, הסגנון המוזיקלי שלהם החל להידמות למוזיקת MPB, בעיקר בהשפעתו של ז'ואאו ז'ילברטו, שלעיתים תדירות ביקר אצל חברי ההרכב. תקליטם Acabou Chorare משנת 1972, שנבחר על ידי המגזין רולינג סטון לתקליט הברזילאי הטוב בכל הזמנים, הכיל את הקלסיקה Preta Pretinha (בעברית - שחורה שחרחרה). להרכב הייתה תדמית היפית מובהקת ובאותה השנה הם עברו לקומונה ברובע ז'קארהפאגוואה שבריו דה ז'ניירו. ב-1973 הם עזבו את חברת התקליטים Som Livre והחלו לעבוד עם חברה התקליטים Continental. ההרכב התפרק בשנת 1978.

## דיסקוגרפיה
[ממוזער|שמאל|150px|חבר ההרכב [מוראיס מוריירה (Moraes Moreira)]]


* 1970 – *É Ferro na Boneca* (RGE)
* 1972 – *Acabou Chorare* (Som Livre)
* 1973 – *Novos Baianos F. C.* (Continental)
* 1974 – *Novos Baianos* (Continental)
* 1974 – *Vamos pro Mundo* (Som Livre)
* 1976 – *Caia na Estrada e Perigas Ver* (Tapecar)
* 1977 – *Praga de Baiano* (Tapecar)
* 1978 – *Farol da Barra* (CBS)
* 1997 – *Infinito Circular* (Globo/Polydor)


## ראו גם

סגנונות מוזיקליים שהשפיעו על יצירות ההרכב:
* מוזיקה פופולרית ברזילאית (MPB)
* סמבה
* רוק ברזילאי
* שורו
* בוסה נובה
* טרופיקליה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:להקות ברזילאיות
כדורגלן העונה בישראל

[טקסט=|ממוזער|300x300 פיקסלים|[דור פרץ, כדורגלן העונה לעונת 2024/2025 בליגת העל]]
**כדורגלן העונה בישראל** או **שחקן העונה** הוא פרס כדורגל המוענק מדי עונה לשחקן המצטיין בליגת העל בכדורגל. הזוכה בפרס נקבע על ידי הצבעה הנערכת בקרב שחקני כל הקבוצות בליגת העל. השחקן שקיבל את מספר הקולות הגבוה ביותר זוכה בפרס.

## היסטוריה
הפרס חולק לראשונה על ידי עיתון מעריב בתום עונת 1959/1960, בתחילה היה התואר חלק מ"פרס קלאוס" (על שם עיתונאי מעריב, אהרן קלאוס) שכלל את נבחרי מעריב ל"ספורטאי השנה" ול"כדורגלן השנה".

עד לעונת 1974/1975 היו אנשי מקצוע, עיתונאים או מאמנים בוחרים את כדורגלן העונה או "שחקן העונה" בהצבעותיהם. החל מעונה זו ביצעה מעריב מבצע הצבעה לכדורגלן העונה בסוף כל עונת כדורגל, בקרב כדורגלני הליגה הראשונה כולה, במשאל ראשון זה זכה אורי בנימין, המשאל פורסם לאחר סיום העונה עם התוצאות. עם הזמן הפך התואר למוערך מאוד בקרב אנשי מקצוע וכבוד גדול לשחקן שנבחר, והחלו להיערך טקסים רשמיים להענקת הפרס לאחר סיום עונת הכדורגל בשנים בהן ערך עיתון "מעריב" את המשאל. בחלק מהעונות יחד עם פרס כדורגלן העונה חולקו גם פרסי "תגלית העונה", "מנהל העונה", "קבוצת העונה" ו"מאמן העונה". כמו כן, חולקו פרסים למצטיינים בעמדות השונות. הפרס הונהג בהמשך על ידי אתר האינטרנט של העיתון, nrg מעריב עד לשנת 2013. בשנת 2014 אוחד העיתון עם סופהשבוע, ומערכת הספורט שלו צומצמה. החל מעונת 2013/2014 החלו לשקלל בהחלטה גם את הצבעות הגולשים באתרי הספורט (לראשונה נעשה על ידי אתר ONE).

בעונת 2014/2015 לאחר הקמת מנהלת הליגות לכדורגל בתחילת העונה, החלה המנהלת לחלק תואר רשמי מטעמה, כאשר היא מחלקת גם את תואר "תגלית העונה" (לשחקן צעיר שפרץ לתודעת הספורט) ואת "שער העונה" (לשער הכי יפה שנכבש במהלך העונה), בשיתוף עם אתרי ספורט גדולים: בעונת 2014/2015 בשיתוף עם אתר וואלה ובעונת 2015/2016 בשיתוף עם אתר ONE.

החל מעונת 2016/2017 עורכת המנהלת את המשאל בעצמה באמצעות האתר שלה, כאשר 50% מהשקלול הוא של שחקני עבר נבחרים בכדורגל הישראלי (בין המשתתפים: אורי מלמיליאן, ניר דוידוביץ', משה סיני, אמיר שלח, אלון חרזי, עודד מכנס, יעקב הלל, ניר לוין ועוד) ו-50% הוא של הצבעות הגולשים באתר המנהלת.

## הזוכים בפרס

#### שיאני הזכיות

## קישורים חיצוניים
* רשימת הזוכים באתר rsssf

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כדורגל
קטגוריה:ליגת העל בכדורגל
ישראל
קטגוריה:מעריב
קטגוריה:פרסי ספורט ישראליים
קרוזל (מצעד צבאי)

**קרוזל** (בצרפתית: **Carrousel**) הוא כינויו של מצעד צבאי בו הדגימו פרשים או אבירים רכובים על סוסים את יכולותיהם לצלילי מוזיקה.

מצעדים אלה היו נפוצים בצרפת קודם למהפכה הצרפתית, כאשר המשמר המלכותי נהג לערוך מצעדים אלה שכללו 32 פרשים רכובים ותזמורת.

## היסטוריה
מקורו של הנוהג לקיים מצעדים מעין אלה בשיטת אימונים שתורגלו על ידי פרשים. בהמשך הפכו האימונים למעין מופע, והאבירים או האצילים התלבשו בתלבושות ססגוניות, והציגו משל או אלגוריה היסטורית.

הקרוזל הראשון שנערך בצרפת התרחש בשנת 1605 באוטל דה בורגון (Hotel de Bourgogne). 

מפגנים ידועים במיוחד התרחשו בשנת 1662 בארמון הטווילרי (באתר הקרוי כיום כיכר קרוזל על שם המפגן), וב-1664 בארמון ורסאי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מצעדים צבאיים
מאורוליקוס

**פרנצ'סקו מאורוליקו** או **מאורוליקוס** (באיטלקית: **Francesco Maurolico**, בלטינית: **Maurolycus**  16 בספטמבר 1494 - 21 או 22 ביולי 1575) היה איש אשכולות, אסטרונום ומתמטיקאי איטלקי ממוצא יווני מתקופת הרנסאנס. תרם תרומות משמעותיות בתחומי הגאומטריה, האופטיקה, חקר חתכי חרוט, מכניקה קלאסית, מוזיקה ואסטרונומיה. 

מאורוליקוס נולד במסינה שבסיציליה, למשפחה ממוצא יווני (מברוליקוס) אשר התיישבה באי, כנראה לאחר כיבוש קונסטנטינופול בשנת 1453. מאורוליקוס קיבל חינוך רחב. אביו, אנטוניו, היה רופא ולמד אצל החוקר היווני המפורסם קונסטנטין לסקאריס. כמו כן היה אחראי על ביצורי העיר מסינה. משפחת מאורוליקוס גרה בווילה בפאתי לעיר. 

בשנת 1521 קיבל על עצמו מאורוליקוס את הדת הנוצרית הרומית-קתולית. בשנת 1550 הצטרף למסדר הבנדיקטינים והיה לנזיר במנזר סנטה מריה של פארטו (Santa Maria del Parto) בקסטלבואונו. בשנת 1552 מונה לראש המנזר שליד קתדרלת סן ניקולו במסינה.

## הישגים מדעיים

לאחר שאביו פרש מתפקיד האחראי על ביצורי העיר מסינה, מונה מאורוליקוס לתפקיד על ידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. מאורוליקוס חינך את שני בניו של חואן דה וגה, סגן הקיסר בסיציליה, והיו לו פטרונים עשירים ורבי עוצמה. הוא גם התכתב עם מדענים אחרים בתקופתו, כמו כריסטופר קלאוויוס ופדריקו קומנדינו. בין השנים 1548 ו-1550 התגורר מאורוליקוס בטירת פולינה שבסיציליה, כאורח של המרקיז ונטימיליה, והשתמש במגדל שבטירה על מנת לבצע תצפיות אסטרונומיות.

בין תגליותיו בתחום האסטרונומיה ניתן למנות סופרנובה שהופיעה בקסיופאה בשנת 1572. טיכו ברהה תיעד תגלית זו ב-1574, והיא ידועה כיום בשם סופרנובה 1572 או **הסופרנובה של טיכו**.

בשנת 1569 התמנה מאורוליקוס לפרופסור באוניברסיטת מסינה.

## עבודותיו
ממוזער|''Quadrati fabrica et eius usus'', 1546

* המאמר *Photismi de lumine et umbra* חוקר את השבירה של קרני האור והיווצרות הקשת בענן. מאמר זה הושלם בשנת 1521 אך פורסם רק לאחר מותו של מאורוליקוס, בשנת 1611. הוא חקר גם את הקמרה אובסקורה.
* המאמר *Arithmeticorum libri duo* (משנת 1575) כולל את המקרה הראשון המתועד של אינדוקציה מתמטית.
* במאמר "*Opuscola Mathematica* (משנת 1575) ניסה מאורוליקוס לחשב את מרכז המסה של גופים שונים (פירמידה, פרבולה, וכו'). 
* בספרו *Sicanicarum rerum compendium* מוצגת ההיסטוריה של סיציליה, ובה גם מעט פרטים אוטוביוגרפיים. ספר זה נכתב בתשלום. כמו כן פרסם מפה של העיר. הסנאט של מסינה הקציב עבור מאורוליקוס שכר של 100 מטבעות זהב בשנה לעבודותיו בחקר המתמטיקה ולכתיבת ההיסטוריה של העיר.
* מאורוליקוס פרסם את הספר *Cosmographia* שבו תיאר שיטה למדוד מרחקים בכדור הארץ. שיטה זו שימשה את ז'אן פיקאר בשנת 1670 למדידת קו המרידיאן.
* פרסם מהדורה של הספר "מכניקה" של אריסטו ומאמר על מוזיקה.
* תרגם ופרסם מאמרים רבים של מדענים חשובים, כמו ארכימדס, אוקלידס ואוטוליקוס.

## מותו ומורשתו

מאורוליקוס מת במסינה.

על שמו קרוי מכתש בולט על פני הירח.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אסטרונומים איטלקים
קטגוריה:איטלקים ממוצא יווני
קטגוריה:מתמטיקאים איטלקים במאה ה-15
קטגוריה:מתמטיקאים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1494
קטגוריה:נפטרים ב-1575
צלחית מכחילה

**צלחית מכחילה** (שם מדעי: *Patella caerulea*) היא מין חילזון ימי מהסוג צלחית, החי באזור הכרית שבחוף הסלעי, ברצועה הסטרילית הסמוכה לים.

אורך הצלחית נע בין 20-50 מ"מ, ראשה מעוגל ונושא זוג משושים וזוג עיניים בבסיס המשושים. יש לה רגל אחיזה שטוחה עגולה, קונכייה שטוחה, ו"גלימה" המרפדת את הקונכייה. שפת הקונכייה מותאמת לחספוסי הסלע שעליו יושבת הצלחית.

הצלחית היא קבועת מקום, כלומר, היא נצמדת לאותה נקודה בסלע לאורך כל חייה. בזמן גאות ובלילה, הצלחית יוצאת לחפש מזון, אך תמיד חוזרת לאותה נקודה בסלע, שם היא נצמדת אליו בצורה הטובה ביותר.

לצלחית רגל אחיזה חזקה מאוד שמצמידה אותה לסלע. דרוש כוח של 15 ק"ג על מנת לנתק את הצלחית מהסלע. כאשר הצלחית מקבלת נתזי מים, היא מרפה קצת מהסלע, על מנת שהמים יוכלו להיכנס לתוך הקונכייה ולספק לצלחית את צרכיה.

העובדה שהצלחית חיה מחוץ למים, מקשה על הישרדותה. הסכנה מפני טריפה, האוויר היבש, הטמפרטורות הקיצוניות והמחסור בחמצן ובמזון הן חלק מהבעיות העומדות בפני הצלחית בבית הגידול. כאשר הצלחית מקבלת נתזי מים מהים, היא מרפה את אחיזתה בסלע, ומאפשרת למי הים למלא את קונכייתה. לאחר מכן, היא שוב נצמדת בחוזקה לסלע, ושומרת על סביבה פנימית מימית יציבה. היא מקבלת חמצן מהמים בעזרת זימים, וניזונה מאצות זעירות.

## רבייה
הרבייה מתבצעת מחוץ לקונכיית הצלחית, בעזרת מי הים. למרבית הצלחיות שני שלבים בחייהן: בשלב הראשון, ה'זכרי', מצוי בגופן אשך, המתנוון כעבור זמן ושחלה מתפתחת במקומו וזהו השלב ה'נקבי'. אצל חלק קטן מהצלחיות האשך אינו מתנוון והפרטים נשארים זכרים כל ימי חייהם.
## סכנות
מפץ גלים עלול לתלוש אותם, שפל עלול לגרום לייבוש, טמפרטורה יכולה לבשל אותן, טורפים יבשתיים, קרינה חזקה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:צלחיתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: חלזונות
קטגוריה:בעלי חיים בחופים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
הרכס העצבי

**הרֶכס העצבי** (באנגלית: **Neural crest**), הוא שם שניתן לקבוצת תאים עובריים שמקורה מהאקטודרם. לאחר סגירת צינור העצבים בתהליך הנוירולציה (יצירת צינור העצבים), תאי הרכס העצבי האפיתליאלים ממוקמים זמנית בקצה העליון (הגבי) של צינור העצבים, אך לאחר מכן הופכים למזנמכימלים על ידי תהליך של EMT - Epithelial to mesenchimal transition ומתחילים לנדוד למקומות שונים בעובר, ולתת מוצא למגוון סוגי תאים ממוינים.  

עקב חשיבותו הרבה, לעיתים מתייחסים לרכס העצבי כאל שכבת נבט רביעית. תאי הרכס העצבי מתפתחים לא רק לתאי עצב אלא למגוון תאים, ביניהם:

תאי עצב ותאי גלייה של מערכת העצבים האוטונומית, חלקי השלד הקדמיים של הפנים, גידים ושרירים חלקים, כונדרוציטים (בסחוס), אוסתיאוציטים (בעצמות), מלנוציטים (בעור), תאי כרופאמין ועוד.

## ראו גם
* PNET 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ביולוגיה התפתחותית
סוסי מרקוס הקדוש

שמאל|ממוזער|העתק של סוסי מרקוס הקדוש.
**סוסי [[מרקוס הקדוש]]** הם פסל ברונזה מסוג קוודריגה (ארבעה סוסים) שנוצרו ביוון העתיקה או ברומא העתיקה.

## היסטוריה
מקורם של הסוסים בעת העתיקה, והם, ככל הנראה, מעשה ידי ליסיפוס – פסל יווני בן המאה הרביעית לפנה"ס.

הפסלים עשויים בעיקרם נחושת (96.67%) ולכן ניתן לראות בהם פסלי נחושת לא נקייה (ולא פסלי ברונזה) אף שהרכב הפסלים מתאים להגדרה של "ברונזה". הפסלים ניצוקו בטמפרטורות גבוהות (1200–1300 מעלות צלזיוס) וצופו זהב. האיכות הטכנולוגית של היציקה מביאה חלק מהחוקרים לטעון כי מדובר בפסלים רומיים ולא בפסלים הלניסטיים (יווניים).

אף שמוצא הפסל לא ידוע, ידוע בוודאות כי הפסלים הוצבו בראש שער ההיפודרום של קונסטנטינופול וניצבו בראש שער זה עד שנת 1204, עת כוחות הרפובליקה של ונציה בזזו את קונסטנטינופול במהלך מסע הצלב הרביעי.

הדוג'ה שלח את הסוסים לוונציה והם הוצבו במרפסת בחזית בזיליקת מרקוס הקדוש בשנת 1254.

בשנת 1797, לאחר שכבש את ונציה, שלח נפוליאון בונפרטה את הסוסים לפריז והם הוצבו בראש שער הניצחון של קרוזל בכיכר קרוזל שבסמוך לארמון הלובר. בשנת 1815, בעקבות תבוסת נפוליאון, הושבו הסוסים לוונציה והוחזרו לחזית הכנסייה.

בשנות ה-80 של המאה ה-20, בשל הזיהום הרב בעיר ונציה, הוסרו הסוסים והועברו לתוך הבזיליקה, כאשר בחזיתה הוצב העתק של הסוסים.

[שמאל|ממוזער|[רסטורציה (אמנות)|רסטורציה של סוסי מרקוס הקדוש.]]

## קישורים חיצוניים

* שיחזור מיקומם המקורי של הסוסים

קטגוריה:פיסול יווני
קטגוריה:שערי ניצחון
קטגוריה:ונציה: תרבות
קטגוריה:יוון העתיקה: ספורט
קטגוריה:האימפריה הביזנטית
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:בזיליקת סן מרקו
קטגוריה:פסלי ארד
לא שם זין

**לא שם זין** הוא ספרו רב-המכר של דן בן אמוץ שיצא בשנת 1973. הספר עובד לסרט בבימויו של שמואל אימברמן שיצא לאקרנים בשנת 1987. עלילת הסרט שונה במעט מעלילת הספר.

## הספר
הספר מבקר באופן מסוים את המצב בעת מלחמת ההתשה בו הייתה תחושה של רגיעה בעוד בגבול התחוללה מלחמה עם הזוועות הנלוות לה. מצב זה השתנה עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים ב-1973 מספר חודשים לאחר צאת הספר.

הספר והסרט זכו להצלחה גדולה בעת יציאתם. בסרט צפו תוך שלושה חודשים כ-450 אלף צופים, והוא היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.

שירים מתוך האלבום "לילה לא שקט" של שלמה ארצי ליוו מספר סצנות בסרט.

## עלילת הסרט
עיקר עלילת הסרט היא סיפור אהבה שמתחיל בין צעירים לפני גיוס לצה"ל, רפי (איקה זוהר) ונירה (ענת וקסמן), ומסתבך בעקבות פציעתו של רפי במהלך שירותו. רפי, בחור מלא שמחת חיים שהתנדב בצנחנים, שובר את מוֹתנוֹ בתקרית ירי עם מחבלים, והופך למשותק ברגליו, נאלץ ללמוד מחדש כיצד לבצע פעולות גופניות פשוטות כמו ישיבה ועשיית צרכים ונאלץ להתרגל לתדמית החדשה של גופו. הדבר שמציק לו ביותר הוא אי הידיעה לגבי יכולתו המינית. רפי לא יודע אם הוא הפך לאימפוטנט והוא אינו מקבל הדרכה לתפקוד מיני במצב נכותו.

רפי מתרחק מנירה ומסלק אותה מחייו בשל הבושה בתדמית גופו החדשה וחושב שהיא רוצה אותו מתוך רחמים אליו. הוא נמלא חששות, נכנס לדיכאון, שוקל להתאבד. גם משפחתו נכנסת לסחרור. אבי המשפחה (שמואל שילה) מנסה להתאבד ואחיו של רפי, אלי (שמואל וילוז'ני) מציל את האב. ידידו החדש והנכה של רפי, אמנון, מנסה לשדל אותו לבדוק את תפקודו המיני עם זונה, אך רפי מסרב. לאחר שחברו הטוב יגאל נהרג בפיגוע, רפי מחליט להתחיל להשתקם ולהשלים עם תדמית גופו.

בסופו של דבר, רפי משלים עם נכותו, חוזר אל אהובתו, נירה, ומגלה יחד איתה שכושרו המיני לא אבד.

## ראו גם
*נולד בארבעה ביולי

## קישורים חיצוניים

;ביקורות על הספר
* 
* 
* 
*  - קטע מהספר
**ביקורות על הסרט**
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרות בעברית
קטגוריה:נכות באמנות
קטגוריה:דן בן אמוץ
קטגוריה:צה"ל בתרבות ובאמנות
קטגוריה:צה"ל בקולנוע
פולין ופולט

**פולין ופולט** (צרפתית: **Pauline & Paulette**) הוא סרט קולנוע בלגי דובר פלמית וצרפתית משנת 2001, המספר על ארבע אחיות מבוגרות: פולין, שסובלת ממוגבלות שכלית התפתחותית קשה ומתפקדת כילדה בת ארבע, פולט, בעלת חנות פרחים ושחקנית חובבת, המשמשת מושא להערצתה של פולין, ססיל, האחות הצעירה שעקרה אל העיר הגדולה ומרתה, האחות הבכורה, שירשה את כל רכוש ההורים ועוסקת רק בטיפול בפולין.

## עלילה

מרתה מטפלת במסירות בפולין. אך כשמרתה נפטרת, מגלות פולט וססיל, שזה בלתי אפשרי למצוא לפולין מוסד טיפולי בקרבת מקום מגוריה של פולט. הן מגלות גם, שאף אחת מהן לא תצליח לטפל בפולין במסירות הראויה בה הצליחה לטפל בה מרתה, גם אם הן יפרשו מכל עיסוקיהן האחרים.

מרתה הורישה את ההון המשפחתי למי שיטפל בפולין והאחיות ססיל ופולט מנסות לחלק את הטיפול בפולין ביניהן אך גם חלוקת הטיפול ביניהן נכשלת. פולט לא יכולה להמשיך בעיסוקיה הקודמים גם כמטפלת חלקית של פולין וססיל לא מצליחה להמשיך באורח חיים תקין עם אהוב ליבה, אלבר, כאשר פולין נמצאת בהשגחתה.

אלבר מדבר צרפתית בלבד ואילו פולין מדברת פלמית בלבד. מעבר לזאת, אלבר הוא אדם אנוכי, שמסרב להתחשב בפולין. החיים בבריסל, לצד אלבר וססיל גם מרחיקים את פולין מפולט – מושא ההערצה שלה. פולין בורחת בחזרה אל עיירת הולדתה ואל אחותה פולט. פולט קוראת לססיל לפגישה אצל הנוטריון ומודיעה, שהיא בוחרת להעניק את ירושת המשפחה למוסד טיפולי טוב ומרוחק, המיועד לאנשים עם לקות אינטלקטואלית, שיטפל בפולין בימי השבוע. פולט תגור בקרבת המוסד ותטפל בפולין בסופי השבוע. ססיל, שמעוניינת בהון המשפחתי, מנתקת את קשריה עם אחיותיה, לאחר שההון יוצא מידיהן.

כדי להצליח לשמור על קשר עם פולין בסופי השבוע, פולט מוותרת על אורח חייה הקודם. היא מוכרת את החנות, פורשת מתיאטרון החובבים, שהיה מרכז חיי החברה שלה ושוכרת דירה בקרבת המוסד. היא מנסה לשקם את חיי החברה שלה במקום מגוריה החדש, אך מתחילה להבין, שהאדם היחיד שבאמת אכפת לו ממנה הוא אחותה פולין. פולט משלימה עם המצב החדש וחופשות סוף השבוע עם אחותה, בעלת הלקות האינטלקטואלית, הופכות להנאה הגדולה של חייה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מוגבלות שכלית התפתחותית באמנות
קטגוריה:סרטים בלגיים
קטגוריה:סרטי 2001
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטים בפלמית
קטגוריה:סרטים רב-לשוניים
קטגוריה:סרטים על אחיות
קטגוריה:סרטים על מוגבלות
מחוזות טנזניה

מבחינה מנהלית טנזניה מחולקת ל-31 מחוזות (mkoa) שמחולקים לנפות.

## היסטוריה

מחוז סונגבה  הוקם בשנת 2016 תוך הפרדה חלק ממחוז מבייה.

## רשימת מחוזות

## קישורים חיצוניים

* רשימת המחוזות בטנזניה, באתר לשכת הסטטיסטיקה של טנזניה
* שיטת הממשל המקומית בטנזניה
* נתוני מפקד 2022

## הערות שוליים

*
מחוזות
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
סיכון נזילות

[שמאל|ממוזער|250px|לקוחות מודאגים צובאים ב-[15 בספטמבר 2007 על דלתות הבנק הבריטי נורת'רן רוק - אחד מהבנקים הגדולים הראשונים שקרסו עקב המשבר. הבנק הולאם על ידי ממשלת בריטניה בפברואר 2008]]

**סיכון נזילות** הוא האפשרות שבנק לא יוכל לעמוד בהתחייבויותיו למפקידים, עקב התפתחויות לא צפויות, ויאלץ לבצע פעולות מהירות למימוש נכסים במחירי הפסד. במובנו הרחב יותר, סיכון נזילות מתייחס לכל גוף, לאו דווקא בנק, שיש לו התחייבויות, ועלול להגיע למצב של חדלות פרעון עקב אי יכולת לממש את נכסיו במועד הפרעון.

מצב קיצוני של סיכון נזילות הוא התדפקות מפקידים על דלתות בנק בדרישה למשוך את כספם, בזמן שלבנק אין מספיק נכסים נזילים להחזר מיידי של הפיקדונות. מצב זה עלול להתפתח לכדור שלג, ודורש בדרך כלל התערבות מהירה של הרשויות המפקחות.

בישראל, נדרשים הבנקים על ידי המפקח על הבנקים להתייחס לסיכוני הנזילות, תוך דגש על הרכב תיק הנכסים וחשיפתו לסיכוני שוק. כנכסים נזילים מוגדרים מזומנים, פיקדונות באוצר ובבנק ישראל לטווח קצר, ואג"ח ממשלתיות מסוימות.

על הבנקים להקים מערך למעקב אחר פער הנזילות, דהיינו הפער בין הנכסים הנזילים להתחייבויות לטווח הקצר, לרבות השלכות של סיכוני אשראי וסיכונים תפעוליים על הנזילות. כמו כן מוטלת על הבנקים החובה להכין תרחישים מתאימים ולהיערך למשבר נזילות.

**חובת הנזילות** - נקראת גם "חובת ההשקעה" - ומתייחסת לאחוז מתוך פיקדונות הציבור, אותו חייבים הבנקים, להשקיע בבנק המרכזי, על מנת לשמור על עתודות נזילות. עד שנות התשעים השתמש הבנק המרכזי בישראל בחובת הנזילות גם כמכשיר בהפעלת המדיניות המוניטרית, כיום אין זה כך, ורמתה של חובת הנזילות בישראל זהה לזו שבמדינות המפותחות.

## משברי נזילות מפורסמים
בספטמבר 2007, בתחילתו של משבר הסאבפריים, נקלע בנק המשכנתאות הבריטי נורת'רן רוק למשבר נזילות חריף. אף על פי שבאותה עת היו נכסי הבנק גדולים מהתחייבויותיו, אך הבנק לא הצליח ללוות כסף בשוקי הכספים, כדי לממן משיכות מחשבונותיו, עקב חששם של מלווים להלוות כספים לבנקים למשכנתאות. ב-14 בספטמבר משכו מפקידים מבוהלים כמיליארד לירות שטרלינג מהבנק, כ-5% מהפיקדונות בבנק. אתר האינטרנט של הבנק קרס בשל ניסיונות כניסה של לקוחות לחשבונם. בפברואר 2008 הולאם הבנק על ידי ממשלת בריטניה. קריסתו הייתה סנונית ראשונה בשרשרת קריסה של בנקים ברחבי העולם, ובפרט בארצות הברית.

במרץ 2023 נקלע סיליקון ואלי בנק למשבר נזילות, שהוביל להשתלטות של התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות עליו.

## ראו גם
*יחס הרזרבה

## קישורים חיצוניים
* הוראות המפקח על הבנקים בנוגע לסיכוני נזילות באתר בנק ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:בנקאות
נזילות
דרייב אין

[שמאל|ממוזער|250px|דרייב אין ב[סידני, אוסטרליה]]
[שמאל|ממוזער|250px|שרידי [הדרייב אין (תל אביב)|הדרייב אין בתל אביב]]
**דרייב אין** (מאנגלית: **Drive-in**) הוא בית קולנוע באוויר הפתוח, הבנוי ממגרש חניה לכלי רכב, תא הקרנה ומסך קולנוע גדול הניצב מולם.

הצופים מגיעים אל הדרייב אין ברכביהם ונותרים בהם משך כל זמן הקרנת הסרט. בדרייב אין ניתן לצפות בסרטים רק בשעות החשכה. בדרייב אין עשויים להיות שירותים נוספים המקובלים בבתי קולנוע רגילים, כגון קפיטריה, עם או בלי שירות מלצרים, ובתי שימוש. במספר בתי קולנוע מסוג זה נבנו אזורים עם מושבים למען הצופים המעדיפים שלא להישאר בכלי הרכב, ובמקומות אחרים הוקמו פינות משחק לילדים. 

הפסקול הושמע בתחילה באמצעות רמקולים רגילים שהותקנו סמוך למסך. לאחר מכן הותקנו עמודים ליד עמדות החניה ואלה נשאו רמקולים שנתלו על חלונות המכוניות. בהמשך הוחלפו הרמקולים בשידורי רדיו בעוצמה נמוכה שנקלטו במכשירי הרדיו בכלי הרכב.

הדרייב אין הראשון נפתח בשנת 1932 בניו ג'רזי. בתי קולנוע אלה הגיעו לשיא הפופולריות שלהם בארצות הברית בשנות ה-50 ובשנות ה-60. לאחר מכן הביאה התייקרות הנדל"ן במדינה לשקיעתו של הענף.

הדרייב אין בתל אביב, שהיה היחידי בישראל שכן בעבר הירקון, בשטח התחום על ידי משולש מסילות הרכבת מצפון למרכז הירידים. הוא נפתח ב-1973 ונסגר ב-2000. בימי שישי בלילה הוקרן במקום סרט פורנוגרפי, ורבים העדיפו לצפות בו בחינם מגבעת האוניברסיטה. לאחר מכן שימש המקום כקריטריום לאימוני רוכבי אופניים, ובשנת 2011 נעשה ניסיון להקרין במקום סרטים עבור סטודנטים הלומדים באוניברסיטת תל אביב הסמוכה. בשנת 2014 נבנה במקומו של הדרייב אין היכל קבוצת שלמה.

## קישורים חיצוניים

* 
*  

קטגוריה:בתי קולנוע
קטגוריה:מילים וביטויים באנגלית
קטגוריה:ארצות הברית: תרבות
קטגוריה:תרבות רכב
המנון אנגולה

**אנגולה קדימה!** (בפורטוגזית: ****) הוא ההמנון הלאומי של אנגולה. הוא נכתב על ידי מנואל רואי אלבש מונטירו והולחן על ידי רואי אלברטו ויירה דיאש מינגאש. ההמנון אומץ בשנת 1975 עם קבלת עצמאותה של אנגולה.

## מילות השיר

## ראו גם
* דגל אנגולה
* סמל אנגולה
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

אנגולה
קטגוריה:אנגולה: סמלים לאומיים
ניל שיקוף

**ניל שיקוֹף** (אנגלית: **Neil Shicoff**; ) הוא זמר אופרה אמריקאי-יהודי, הידוע בקול הטנור הלירי שלו, ובמשחק דרמטי ומלא רגש.

## קריירה מוקדמת
שיקוף נולד בברוקלין שבניו יורק לאביו החזן **סידני שיקוף**. הוא החל את דרכו כחזן בבית כנסת רפורמי, אך עד מהרה עבר לשיר אופרה. הוא למד שירה זמן קצר מאביו שנפטר בגיל צעיר, ואחר כך בבית הספר ג'וליארד בין היתר אצל הטנור הנודע פרנקו קורלי. עוד קודם ללימודיו בבית הספר, כבר שר תפקידים שונים בתיאטרונים קטנים ובהפקות זולות, בין היתר את תפקיד דון חוזה באופרה כרמן בחברת האופרה "אמאטו". בבית הספר שיחק בתפקידי משנה, וכן שימש כמתלמד באופרה של סנטה פה. הופעתו הראשונה כזמר ראשי בהפקה של בית אופרה מכובד, הייתה בשנת 1975 בתפקיד ארנאני תחת ניצוחו של ג'יימס לוויין בסינסינטי.

בשנת 1976, הופיע לראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק, בתפקיד רינוצ'ו באופרה ג'אני סקיקי של פוצ'יני. שיקוף הוחתם אז להופיע בתפקידים ראשיים של ריגולטו, לה בוהם, רוזנקוואליר ווורתר. עד מהרה החל שיקוף להופיע בהצלחה בבתי אופרה ברחבי ארצות הברית ואירופה. שיקוף סבל מפחד קהל זמן רב בקריירה שלו, ואף ביטל בעקבות כך כמה הופעות. הוא נודע כפרפקציוניסט שעובד הרבה בהכנת כל תפקיד, הן מבחינה קולית והן מבחינה דרמטית.

בשנת 1978, נשא לאישה את זמרת הסופרן **ג'ודית האדון**, אף היא בוגרת ג'וליארד. בשנת 1984, לאחר מות אימו, סבל שיקוף מבעיות רגשיות שהשפיעו על טכניקת השירה ואיכות קולו, ופחד הבמה שלו חזר. הוא ביטל מספר רב של הופעות, וערער את מעמדו כאשר נחשב כזמר שלא ניתן לסמוך עליו. לאחר פרידה מתוקשרת וכואבת מאשתו בשנת 1989 סבל מהתמוטטות עצבים באמצע הופעה של וורתר במטרופוליטן.

## קריירה מאוחרת
שיקוף המשיך במטרופוליטן במשך שנתיים לאחר המקרה, אך בשנת 1991 עזב את ארצות הברית, בהותירו מאחור את הלחצים שנגרמו מהפרשיות והשערוריות הבלתי נגמרות של גירושיו והמלחמה על המשמורת על ביתו **עליזה**. תחילה התגורר בברלין 3 שנים, ולאחר מכן בציריך. הוא הופיע בכל רחבי אירופה, כשהוא בונה את המוניטין שלו מחדש. הוא הופיע באופרה של וינה, לה סקאלה, קובנט גארדן, האופרה של פריז, בדויטשה אופר ברלין, האופרה הממלכתית של בוואריה ועוד בתי אופרה ואולמות קונצרטים רבים ברחבי אירופה.

בשנת 1997, השיגו שיקוף והאדון הסכם גירושים. כעת היה יכול שיקוף להנשא בשנית לסופרן **דון קוטוסקי**, עימה חי מאז 1993, וכן לחדש את הקשר עם ביתו. באותה שנה חזר שיקוף להופיע במטרופוליטן בתפקיד לנסקי ביבגני אונייגין של צ'ייקובסקי. הופעתו המחודשת נזכתה לביקורות טובות, ומאז הופיע מעל ל-200 הופעות במטרופוליטן ב-20 תפקידים שונים.

## שיקוף בישראל
שיקוף הופיע בהפקות של האופרה הישראלית. תחילה בכרמן בעונת 2009, ולאחר מכן בהיהודיה ב-2010.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* וידאו של האריה *Rachel* מתוך היהודיה (ביו טיוב)

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:זמרי טנור
קטגוריה:זמרי אופרה יהודים אמריקאים
קטגוריה:זמרים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
דוד בן-שימול (עיתונאי)

**דוד בן-שימול** (נולד ב-9 במרץ 1961) הוא עיתונאי ספורט בעיתון "ידיעות אחרונות".

## ביוגרפיה
דוד בן-שימול החל דרכו המקצועית באמצע שנות השמונים כעיתונאי במקומון "כל העמק והגליל" מרשת "ידיעות תקשורת של ידיעות אחרונות", הוא סיקר את תחומי הספורט, החינוך והנדל"ן ושימש גם כעורך מדורים בעיתון. מסוף שנות השמונים ובראשית שנות ה-90 שימש כעיתונאי של "ידיעות אחרונות" בצפון וסיים בהצלחה קורס תקשורת במכללת רמת גן. 

בשנת 1997 עבר לסקר קבוצות כדורגל מליגת העל בית"ר ירושלים, מכבי נתניה, מכבי תל אביב ומכבי חיפה בני יהודה ואת הנבחרת הצעירה של ישראל בכדורגל. החל משנת 2010 סיקר בן-שימול גם את נבחרת ישראל הבוגרת בכדורגל. 

בן שימול שידר גם בקביעות מ-2012 פינות ספורט ברדיו
.
בין הפרסומים של בן שימול ניתן למנות את הניסיון לחתן את כדורסלן גליל עליון אנדרי זלינבבא עם גיסת אחד המנהלים במועדון כדי שיקבל אזרחות, עריקת הכדורגלן שהפך לדוגמן, אנחל בונני ממחנה האימונים של הפועל נצרת עילית ביוגוסלביה, צילומי החוזים הכספיים הגבוהים של רונן חרזי בסלמנקה ואלון מזרחי בניס, החלטת הבוררות של פיפ"א בפרשת אישטוואן פישונט, המיליונים שקיבל משה דדש בעקבות מכירת מתחם בית וגן, החלטת הבוררות של אהוד אולמרט לאישור העסקה של דדש, הסכם השכר של אברהם גרנט במכבי תל אביב, רכישת פורטסמות' האנגלית על ידי משפחת גאידמק, חוזי העתק של אלי גוטמן וג'ובאני רוסו בבית"ר ירושלים בעידן המיליונים של גד זאבי, הסולחה בין כוכבי מכבי חיפה ניר דוידוביץ' ויניב קטן בעקבות הסכסוך הגדול, חוזי מאמני נבחרת ישראל, הקלטת של המאמן גיא לוזון עם התבטאויות גזעניות, לכידת כדורגלן מבית"ר ירושלים על ידי משטרת ישראל בדירת הימורים, ניסיון העברת בקבוקי אלכוהול במכס על ידי כדורגלנים ממכבי תל אביב שנתפסו, חובות הענק של ההתאחדות לכדורגל בישראל וההלוואות לטווח ארוך שנטלה, שקיעת אצטדיון רמת גן עקב בעיות בקרקע.

בדצמבר 2019 פרש מעבודתו בידיעות אחרונות.
כיום הוא מועסק כאחראי מגרשי הכדורגל במודיעין, עיר מגוריו.

## קישורים חיצוניים
* איציק גרפל, העיתונאי בן-שימול בין המועמדים הסופיים לפרס עיתונאי השנה בספורט, 16 בדצמבר 2007, אתר מודיעין-מכבים-רעות

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אורט ע"ש שרת (נוף הגליל)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
דויטש

**דויטש** (בכתיב לועזי: **Deutsch**; אין לבלבל עם "Dutch", הולנדית/הולנדי) היא המילה הגרמנית המתארת את "השפה הגרמנית" או "אדם גרמני". למילה צורה נוספת, שמקורה משפת היידיש: **דייטש**.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
מכה אפורה

**מכה אפורה** הוא פזמון שכתב והלחין יהלי סובול לאלבומה הראשון של להקת מוניקה סקס, "פצעים ונשיקות", משנת 1995. השיר היה הראשון באלבום זה, בעיבודם של ירמי קפלן ושל חברי "מוניקה סקס" - סובול, פיטר רוט, שחר אבן צור ויוסי חממי.

שמאל|ממוזער|250px|בתים בשכונת פלורנטיןהשיר עוסק בזוג צעיר שעובר להתגורר בדירה שכורה בדרום תל אביב ומתאר את התקווה שלהם לחיים חדשים בעיר הגדולה ואת ההתפכחות ממנה. השיר היה לשיר הנושא של סדרת הטלוויזיה "פלורנטין", ששודרה בערוץ 2 מ־1997 עד 2001 ועסקה אף היא בצעירים מהפריפריה שעברו להתגורר בשכונת פלורנטין בדרום תל אביב. הסדרה הפכה את השיר לפופולרי יותר, דווקא בתקופה בה חברי הלהקה שהו בארצות הברית. לימים ציין סובול כי: .

השיר נבחר לאחד מהשירים שבוצעו באירוע הפתיחה של חגיגות המאה לתל אביב, כשיר שמסמל את הווי העיר. העיתונאי גדי להב, שסיקר את המופע, תיאר את האירוע כולו כ"מחווה לכל מי שאי פעם רצה לשכור חדר בדרום תל אביב ולחיות כמו גדולים", בהתייחסו לשורה מתוך השיר. בהמשך דורג השיר במקום השישי במצעד השירים התל אביביים שערכה תחנת גלי צה"ל במסגרת החגיגות.

## גרסאות כיסוי
*כוכבי הסדרה פלורנטין אורי בנאי, ניר פרידמן וקארין אופיר ביצעו גרסת כיסוי לשיר במסגרת הופעה חגיגית.

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים על תל אביב-יפו
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הד ארצי
לענה דרקונית

**לענה דרקונית** (שם מדעי: *Artemisia dracunculus*) הוא מין צמח עשבוני רב-שנתי, המשמש כעשב תיבול במטבחים שונים בעולם. כעשב תיבול הוא מוכר בעברית ובאנגלית בשם **טָרָגוֹן** (Tarragon) ובצרפתית, בגרמנית ובספרדית בשם **אֶסְטְרָגוֹן** (Estragon).

הצמח גדל באופן טבעי בחצי הכדור הצפוני, כולל אירופה, חלקים מאסיה (בהם הודו), אמריקה הצפונית ואף מקסיקו.

## תיאור
הלענה הדרקונית היא עשב רב-שנתי הצומח לגובה של עד מטר וחצי, עם גבעולים מפוצלים לגבעולי משנה פעמים רבות. העלים דמויי להב, ארוכים וצרים, שפתם תמימה וצבעם ירוק מבריק. הצמח נושא תפרחות המונות עד 40 פרחים קטנים בגוון ירוק צהבהב. חלק מזני הלענה הדרקונית שתורבתו למאכל אינם פורחים כלל.

## השפעה בריאותית

טרגון מכיל חומר טעם המזכיר אניס, הקרוי אסטרגול. חומר זה נמצא כגורם מסרטן וטרטוגן בעכברים. בדיקה של האיחוד האירופי הראתה שגם בצריכה גבוהה פי 100 עד 1000 מזו של האזרח הממוצע, לא נראה שהאסטרגול משפיע לרעה על בריאותם של בני אדם.

לעיסת גבעולי טרגון גורמת לאלחוש הפה, והייתה בשימוש החל מימי יוון העתיקה כפתרון זמני לכאבי שיניים. עם זאת, מקורות אחרים מזהירים שלא להתמיד בלעיסת טרגון למטרה זו מעבר ל-4 שבועות.

החל מתקופת האימפריה הרומית היה העשב בשימוש להקלה על בחילות ולשמירה על ערנות במסעות ארוכים. במאה העשירית כתב רופא ערבי כי הטרגון מומלץ לחולים הסובלים מהיעדר תיאבון.

## גידולים מתורבתים
### טרגון צרפתי
זן שתורבת לצרכים קולינריים. הצמח עקר, כלומר אינו מתרבה על ידי זרעים אלא באמצעות ייחורים בלבד. פעמים רבות הצמח כלל אינו מגיע לכדי שלב פריחה. זהו צמח עשבוני רב שנתי, שנכנס בעונת החורף לתרדמה בה עליו וענפיו מתייבשים, וחוזר לצמוח באביב. מעדיף שמש ואדמות לא מאוד לחות. טעמו חזק.

### טרגון רוסי
צמח עשבוני רב-שנתי, הצומח בטבע לגובה של כמטר. מעדיף קרקעות עזובה יבשות, ומתרבה היטב בטבע. טעמו וריחו חלשים באופן ניכר בהשוואה לטרגון הצרפתי. לעומת זאת, ענפיו מניבים עלים רבים יותר, והוא נחשב זן מתאים לסלטים וכתוספת לתבשילים. ניתן לבשל את הגבעולים הצעירים כתחליף לאספרגוס בתבשילים שונים. מתרבה מזרעים וייחורים.

## שימושים קולינריים
לענה דרקונית היא אחד מעשבי התיבול המשמשים באוסף fines herbes הצרפתי, לצד עירית, תמכה ופטרוזיליה, ולעיתים מוסיפים אותה גם לתערובת התבלינים הרב דה פרובאנס. במטבח הצרפתי היא משמשת לרוב לתיבול של עופות, דגים ותבשילי ביצים. לענה דרקונית היא חלק חיוני מרוטב ברנייז, ואחד ההבדלים הבולטים בינו לבין רוטב הולנדז. לעיתים מוסיפים ענפי לענה דרקונית לחומץ על מנת לשפר את טעמו.

בחלק ממדינות חבר המדינות, כגון גאורגיה, ארמניה, רוסיה ואוקראינה, משווק משקה תוסס בטעם לענה דרקונית, תחת המותג "טַרחוּן" (Тархун). משקה זה נצבע בירוק בוהק.
המטבח הפרסי נוהג להוסיף את העלים כמתאבן למאכלי בשר כגון חורשת' וגונדי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:מורכבים
קטגוריה:עשבי תיבול
קטגוריה:צמחי מרפא
מחוז מאווי

**מחוז מאווי** (באנגלית: **Maui County**) הוא מחוז שהוקם ב-1905 במדינת הוואי שבארצות הברית. האיים העיקריים במחוז הם: מאווי, לאנאי, מולוקאי וקאהולאווה. במפקד האוכלוסין של שנת 2000 נמצא כי במחוז 128,094 תושבים ובשנת 2006 הוערך כי יש במחוז 141,320. שטח המחוז עומד על כ-6,213 קמ"ר שמתוכם 3,002 קמ"ר הם יבשה.

## ערים תאומות
למחוז יש 21 ערים תאומות שהן:
* .
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

מאווי
קשת פרינגיאלית

שמאל|ממוזער|200px|3 הקשתות הפרינגיאליות הראשונות (הבליטות המסומנות מצד שמאל)
**קשתות פרינגיאליות** (באנגלית: **Pharyngeal arches** או **visceral arches**) הן אזורי מוצא למגוון מבנים בהתפתחות אזור הפנים והצוואר של בעלי חוליות. בעובר אדם הן נוצרות החל מהשבוע ה-4 להפריה, כבליטות מזודרם משני צדי הלוע המתפתח. בפועל קיימות שש קשתות, אך אצל בני אדם הקשת החמישית נעלמת מהר ועל כן אינה נימנת כאחת הקשתות. אצל דגים הקשתות הופכות בסוף לזימים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ביולוגיה התפתחותית
זמן תל אביב 2009

**זמן תל אביב 2009** הייתה תערוכת צילומים שהוצגה במוזיאון תל אביב לאמנות לכבוד היות העיר תל אביב בת מאה שנה ולצד חגיגות המאה לתל אביב.

אוצרת התערוכה הייתה נילי גורן. התערוכה נפתחה ב-5 בפברואר 2009 ונסגרה ב-2 במאי 2009. בתערוכה הוצגו כ-200 תצלומים של 44 צלמים רובם מישראל ומקצתם מאירופה. חלק מהאומנים הציג צילום בודד וחלק הציגו סדרה בת מספר צילומים. בתערוכה הוצגו בעיקר נופים עירוניים אך גם דמויות של אנשים. הצילומים אינם אחידים ובסגנונות שונים.

התמונות צולמו בעשר השנים האחרונות. תל אביב לא הייתה בתצלומים האלה הנושא העיקרי שבחר כל צלם לצלם, הם לא נוצרו לצורך התערוכה והם נאספו כתצלומים בנושא תל אביב לצורך התערוכה. הצילומים בתערוכה הציגו תמונות
יפות ומעניינות של תל אביב אבל לא הציגו אוסף שלם של תמונות המאפיינות את העיר.

האמנים בתערוכה מפנים את מבטם מן העיר הסואנת ושוקקת החיים, המוצגת לפעמים כעיר ללא הפסקה, רובם פונים אל מחוזות שקטים ומבודדים מעט. בתערוכה צילומים המציגים נקודות ציון וסמלים היסטוריים של תל אביב כמו תחנת הכוח רדינג, נמל יפו ומגדל שלום הנוכחים בנוף המצולם לצד סימני היכר מאוחרים יותר של העיר כמו מתחם הבורסה, מגדלי עזריאלי והקריה.

לכבוד התערוכה הוציא המוזיאון קטלוג הכולל דברי מבוא, תיאור נושאי העבודות, רשימת המשתתפים בתערוכה ותצלומים המוצגים בתערוכה וכן שני סיפורים של אתגר קרת ושיר של גרייס פיילי. הטקסט כתוב בעברית ובאנגלית.

## קישורים חיצוניים
* האתר הרשמי של התערוכה
* זמן תל אביב 2009 בעכבר העיר
* 
* דברי ביקורת של רותי דירקטור
* זמן תל אביב 2009 בארט פורטל
* 

קטגוריה:תל אביב-יפו: אירועי תרבות
קטגוריה:2009 בישראל
קטגוריה:תערוכות אמנות בישראל
קטגוריה:צילום בישראל
הפרש שערים

בענפי ספורט, כדוגמת כדורגל והוקי קרח, **הפרש שערים** (שהוא מספר השערים שהובקעו פחות מספר השערים שנספגו) הוא בדרך כלל שובר השוויון הראשון המשמש לדירוג קבוצות המסיימות בתחרות ליגה עם מספר נקודות שווה.

אם מספר הנקודות וגם הפרש השערים של הקבוצות שווה, **השערים שהובקעו** משמשים לאחר מכן כשובר שוויון שני, כאשר הקבוצה שכבשה יותר שערים מבין הקבוצות המשתוות, מנצחת. שוברי שוויון חלופיים שאפשר להשתמש בהם, הם: קביעת הדירוג לפי התוצאות במשחקים ששוחקו בין הקבוצות המשתוות, קיום משחק פלייאוף, או קיום הגרלה שתקבע את הדירוג או העלייה לשלב הבא.

**יחס השערים** או **ממוצע השערים** הוא שיטת הכרעה שונה שקדמה להפרש השערים. בשימוש בשיטה זו, מספר השערים שהובקעו מחולק במספר השערים שנספגו. שיטת הפרש השערים החליפה את שיטת יחס השערים בגביע העולם בכדורגל 1970 והחל מעונת 1976/77 בפוטבול ליג האנגלית.

בישראל, הוחלפה שיטת "יחס השערים" בשיטת הפרש השערים בעונת 1969/1970 בליגה הלאומית. החלפת השיטה נדונה לראשונה בענף הכדורגל הישראלי כבר ב-1966 ונעשתה כדי לעודד כדורגל התקפי, כיוון ששיטת יחס השערים עודדה את הקבוצות להתמקד באי-ספיגת שערים.

ממוצע השערים גם משמש לשובר שוויון בענף הפוטבול האוסטרלי, שבו השיטה ידועה באנגלית בשם "percentage" (שיעור אחוזים). שיטה זו מחושבת כך: מספר נקודות הזכות מחולקים במספר נקודות הספיגה ואז מכפילים ב-100.

## קישורים חיצוניים
* פרגוסון: הפרש השערים הוא המפתח, באתר גרדיאן

## הערות שוליים

קטגוריה:מושגים בכדורגל
קטגוריה:מונחים בספורט
קציני-ים אורט אשדוד

**בית הספר הטכנולוגי לקציני ים, אורט אשדוד** הוא בית ספר ימי תיכוני ועל-תיכוני, המחנך ומכשיר בנים ובנות לתפקידי פיקוד וקצונה בחיל הים ובצי הסוחר. בית הספר שוכן לצד החוף הצפוני של אשדוד, על שפת נחל לכיש ולמרגלות גבעת יונה (מגדלור). מכונה בפי התושבים גם "אורט ימי".

מנהלת בית הספר היא חני אייזנר.

## היסטוריה
בשנת 1963, בעת הקמת נמל אשדוד, הוחלט על הקמת בית ספר ימי באשדוד ואף אותר שטח עבור בית הספר. אבן הפינה לבית הספר הונחה בכ"ז שבט תשכ"ו, 17 בפברואר 1966. בהנחת אבן הפינה לקחו חלק שר האוצר פנחס ספיר, חברי הסוכנות היהודית, המועצה המקומית אשדוד, ותושבי הסביבה, יחד עם הנדבן על שמו בית הספר, ישראל רוגוזין. בפברואר 1967 התקיים טקס נטיעות בשטח בית הספר. בית הספר הוקם על ידי אורט ישראל והמנהל המקים של בית הספר היה אפרים פרי. 

בית הספר החל לפעול ב-1 בספטמבר 1967 עם שתי כיתות ט' שכללו 72 תלמידים, שלמדו בשתי מגמות: רדיו וחשמל. בדצמבר 1969 קיימו תלמידי בית הספר שביתת שבת בדרישה לקיים שיעורי שחייה והפלגות. בשנת הלימודים תשל"א למדו בבית הספר 180 תלמידים, והיה קושי למלא את הכיתות בתלמידים מתאימים. לקראת שנת הלימודים תשל"ב הוחלט להקים כיתה אקסטרנית שלא במסגרת פנימייתית ולהוסיף שתי מגמות: סיפון ומכונאות. 

במסגרת תוכנית הייצוב הכלכלית של 1985 ביקש משרד האוצר לסגור את בית הספר ובכך לחסוך 45 תקני עובדים.ממוזער|150px|הסמל הישן של בית הספר. '''מלל:''' בית ספר ימי אשדוד, אורט ישראל
## אופי בית הספר
בבית הספר לומדים כ-500 תלמידים ותלמידות מכל רחבי ישראל, חלקם תלמידים אקסטרנים וחלקם בתנאי פנימייה.

תלמידי כל המגמות ניגשים לבחינות בגרות מלאה ולבחינות הסמכה מקצועיות. בוגר בית הספר יכול לקבל רישיון בינלאומי של משיט יאכטות (סקיפר) והסמכה לפיקוד על כלי שיט.

תלמידי בית הספר לובשים מדים ונהוגה בו רמת משמעת גבוהה. בבית הספר קיימים חוגי העשרה מגוונים וחוגי ספורט שונים, חדרי כושר, אולם ומגרשי ספורט, חוגי שַיט, קרב מגע, קט רגל ועוד. בנוסף קיימת קבוצה ייצוגית, "הפועל אורט ימי אשדוד" בענף הרמת משקולות, אלופת המדינה בשנים האחרונות בתחום זה.

מדי קיץ התלמידים יוצאים להפלגות ליוון, קפריסין וטורקיה ובמהלך שנת הלימודים להפלגות לאורך חופי ישראל בספינות האימונים של בית הספר.

בנוסף כל שנה יוצאים התלמידים לגדנ"עות של צה"ל ודגש לגדנ"עות חיל הים.

### מגמות הלימוד בבית הספר
* שַיט, חובלות ומדעי הים
* הנדסת אלקטרוניקה ומחשבים/צוללות
* הנדסת חשמל ומערכות בקרה

במכללה הטכנולוגית שבבית הספר ישנם לימודי המשך לדיפלומת טכנאי או הנדסאי (כיתות י"ג-י"ד).

## ראו גם
* אורט
* בית הספר הימי זבולון
* בית הספר לקציני ים עכו
* מבואות ים

## קישורים חיצוניים

* 
* אלי שחף, '''הונחה אבן פינה לבית הספר הימי באשדוד''', 'מערכות ים' 77, מרץ 1966, עמ'	20.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: מכללות להכשרת טכנאים והנדסאים
קטגוריה:אשדוד: תיכונים
קטגוריה:בתי ספר ימיים
קטגוריה:ישראל: חינוך מקצועי
קטגוריה:אורט ישראל
קטגוריה:אשדוד: מבנים