open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מנהלת העם

250px|ממוזער|שמאל|מנהלת העם בישיבה, 1948
**מִנְהֶלֶת העם** הייתה הקבינט של היישוב שהוקם לקראת הכרזת המדינה לנהל את ענייני היישוב והמלחמה.

מנהלת העם הוקמה על פי החלטה של הוועד הפועל הציוני ב־12 באפריל 1948 לקראת הכרזת המדינה, לשם ניהול ענייני היישוב וניהול המערכה הצבאית, בשלבים הראשונים של מלחמת העצמאות שהתחוללה באותה עת. במנהלת העם היו 13 חברים והם: דוד בן-גוריון – יושב הראש, משה שרת (אז שרתוק), אליעזר קפלן, דוד רמז, פרץ ברנשטיין, יצחק גרינבוים, מרדכי בנטוב, אהרן ציזלינג, הרב יהודה לייב מימון (אז פישמן), פנחס רוזן (אז פליכס רוזנבליט), משה שפירא, בכור-שלום שטרית, הרב יצחק מאיר לוין.

חברי מנהלת העם נבחרו מבין חברי מועצת העם בת 37 החברים שהוקמה באותו מועד לתפוס את מקומה של המועצה המלכותית, שבשמה שלטה בריטניה בארץ ישראל המנדטורית. בניגוד למועצת העם, במנהלת העם לא היו נציגים קומוניסטים או רוויזיוניסטים (עיקרון שיישומו נקרא בהמשך בלי חרות ומק"י).

הישיבה הראשונה של מנהלת העם התקיימה ב-18 באפריל 1948 בבית קק"ל בתל אביב, שם התקיימו כל ישיבות המועצה עד ה-14 במאי 1948, יום תום המנדט הבריטי. בישיבה השנייה שהתקיימה ב-26 באפריל 1948 הוחלט על חלוקת התיקים. תיקי המפתח היו: שר הביטחון – דוד בן-גוריון (בנוסף לתפקידו כיושב ראש), שר החוץ – משה שרת, שר הכספים – אליעזר קפלן.

ב-12 במאי 1948, באחד הכינוסים האחרונים של מנהלת העם בבית קק"ל, דנו בהצעתו של מזכיר המדינה האמריקאי, הגנרל ג'ורג' מרשל (שהוועד הערבי העליון דחה אותה כבר), בה הפציר בהנהגת היישוב לדחות את ההכרזה על הקמת המדינה ולהכריז על הפוגה של 3 חודשים במלחמה, לאור אזהרתו כי אם תוכרז המדינה יתקפו אותה צבאות ערב ויכריעו אותה בשל חולשת צבאות היישוב היהודי למול הצבאות הסדירים של מדינות ערב, וכן כי המצב עלול להוביל למלחמה כלל-אזורית. לבסוף נתקבלה ההכרעה על הכרזת המדינה, שתיקרא בשם "מדינת ישראל", במועד שנקבע, עם תום המנדט הבריטי ב־14 במאי. 

ההיסטוריונים חלוקים לגבי הסוגיות שעמדו להצבעה משום שהפרוטוקול אבד או הועלם ונותרו ממנו שרידים בלבד. לפי תיאור אחד, שמקורו בספרו של זאב שרף מזכיר הממשלה הזמנית, ההחלטה להכריז על המדינה עברה בעקבות לחצו של דוד בן-גוריון, ועל חודו של קול. לעומתם יש חוקרים כדוגמת מרדכי נאור ויגאל עילם הטוענים כי ההצבעה במינהלת העם לא הייתה על עצם הכרזת המדינה אלא בנושא אחר – האם לקבוע מראש את גבולותיה על פי גבולות החלוקה, הצעה שנפלה בהצבעה וכי כול הנוכחים הסכימו על ההכרזה. 

הצעת ההפוגה נדחתה אף היא.

יום לפני הכרזת המדינה שלחה מנהלת העם הזמנות סודיות למוזמנים, בהן הם נתבקשו להגיע ביום שישי, 14 במאי 1948 בשעה 15:30 למוזיאון תל אביב לאמנות, ששכן אז בבית דיזנגוף בשדרות רוטשילד, לשם קיום טקס הכרזת העצמאות.

במגילת העצמאות שקרא דוד בן-גוריון בטקס, שהייתה מגילת היסוד של מדינת ישראל, הוכרז בין היתר כי מנהלת העם הופכת להיות לממשלה הזמנית של המדינה ומועצת העם הופכת להיות למועצת המדינה הזמנית, המוסד המחוקק של המדינה.

## ראו גם
* הממשלה הזמנית
* ממשלת ישראל הראשונה

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגונים ומוסדות ביישוב
קטגוריה:הנהגת היישוב והמדינה במלחמת העצמאות
קטגוריה:הכרזת העצמאות של מדינת ישראל
מונדיאל 1958

**מונדיאל 1958** נערך בשוודיה בין 8 ביוני ל-29 ביוני. הייתה זו הפעם השנייה בהיסטוריה שהמונדיאל התקיים פעמיים ברציפות באותה יבשת (בפעם הראשונה, התקיים המונדיאל באיטליה ב-1934 ולאחר מכן בצרפת ב-1938).

המנצחת הייתה נבחרת ברזיל, שניצחה במשחק הגמר את המארחת, נבחרת שוודיה, בתוצאה 5:2, וזכתה בגביע לראשונה בתולדותיה.

מונדיאל 1958 זכור בעיקר בשל הופעת הבכורה הבינלאומית של הנער הברזילאי פלה, שהפך לימים לכוכב על, ונחשב בעיני רבים לכדורגלן הטוב בכל הזמנים.

מונדיאל זה היה הופעת הבכורה של הנבחרת הסובייטית, ברית המועצות, במפעל. כמו כן, לראשונה בהיסטוריה השתתפו כל נבחרות הכדורגל הבריטיות באותו טורניר (אנגליה, סקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד).

מבנה הטורניר שונה מזה שהיה במונדיאל 1954. 16 נבחרות העפילו לטורניר הגמר לאחר טורניר מוקדמות וחולקו לארבעה בתים של 4 נבחרות בכל בית. בניגוד למונדיאל הקודם, כל נבחרת התמודדה לפחות פעם אחת מול שאר הנבחרות מהבית שלה, חוץ ממקרה של שוויון נקודות. במקרה שבסיום שלב הבתים הנבחרות שסיימו במקומות השני והשלישי באותו הבית סיימו עם אותן מספר נקודות, שיחקו שתי הנבחרות משחק פלייאוף שהמנצחת בו עלתה לשלב הבא (באותה תקופה לא התייחסו להפרש שערים).

## אצטדיונים

## שלב הבתים
### בית א'
 ו סיימו את הבית עם מספר נקודות זהה, וקיימו ביניהן משחק פלייאוף, שבו ניצחה צפון אירלנד 2–1 בהארכה ועלתה לשלב הבא. היא הצטרפה לנבחרת  שסיימה במקום הראשון.

#### פלייאוף

### בית ב'
מבין הנבחרות הבריטיות, שיחקה סקוטלנד בבית הקשה ביותר, יחד עם צרפת, יוגוסלביה ופרגוואי.

צרפת סיימה את הבית במקום הראשון, כששחקנה ז'יסט פונטיין כבש לזכותה שישה שערים. יוגוסלביה סיימה במקום השני, ועלתה לשלב הבא. נבחרות פרגוואי וסקוטלנד סיימו אחרונות והודחו.

### בית ג'
נבחרות  ו סיימו עם מספר נקודות זהה, וקיימו ביניהן משחק פלייאוף. ויילס ניצחה בתוצאה 2–1, ועלתה לשלב הבא יחד עם נבחרת  שסיימה במקום הראשון בבית.

#### פלייאוף

### בית ד'
בבית ד', פלה לא שיחק עד המשחק האחרון של ברזיל בשלב הזה, נגד ברית המועצות. פלה לא כבש באותו משחק, אך ברזיל ניצחה 2–0, וסיימה את הבית במקום הראשון בהפרש של שתי נקודות על סגניתה, ברית המועצות.

ברית המועצות ואנגליה סיימו עם אותן מספר נקודות, ונאלצו לערוך משחק פלייאוף מכריע, שהמנצחת בו עלתה לשלב הבא. אנטולי איילין הבקיע בדקה ה-67 את שער הניצחון לטובת ברית המועצות.

#### פלייאוף

## שלב הנוקאאוט

### רבע גמר

### חצי גמר

### מקומות 3–4
שעריו של ז'יסט פונטיין במשחק הביאו לסך של 13 בטורניר, שיא לשחקן בטורניר אחד שלא נשבר מעולם.

### גמר

משחק הגמר התקיים באצטדיון רוסונדה שבסולנה, פרוור של סטוקהולם לעיני 50,000 צופים. שוודיה פתחה את המשחק מצוין, והצליחה לכבוש כבר לאחר 4 דקות, אך ואוה כבש שני שערים והעלה את ברזיל ליתרון 2:1 במחצית. המחצית השנייה הייתה בשליטה ברזילאית מוחלטת, במשחק מצוין של פלה, שהבקיע שני שערים, בנוסף לאחד של מריו זגאלו. שער נוסף של השוודים לא עזר להם מול משחק מבריק של ברזיל, שניצחה לבסוף 5:2 וזכתה בגביע לראשונה בתולדותיה.

## כובשי השערים

## מצטיינים

**נבחרת הטורניר:**

## קישורים חיצוניים

* מונדיאל 1958 באתר פיפ"א
* נתונים מלאים על הטורניר
* ההיסטוריה של גביע העולם בכדורגל - שוודיה 1958
* 
* ארז וייץ, נעלם באורח פלה, אתר ספורט 5
*

קטגוריה:גביע העולם בכדורגל
*
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1958
קטגוריה:תחרויות כדורגל בשוודיה
קטגוריה:מאלמה: ספורט
קטגוריה:הלסינגבורג: ספורט
קטגוריה:נורשפין: ספורט
קטגוריה:1958 בשוודיה
ז'יסט פונטיין

**ז'יסט פונטיין** (בצרפתית: **Just Fontaine**; הגייה בצרפתית: **ז'יסט פונטֶן**; 18 באוגוסט 1933 – 1 במרץ 2023) היה כדורגלן מרוקאי-צרפתי. נחשב בעיני רבים כאחד מהחלוצים הטובים ביותר בתקופתו. הוא מחזיק בשיא של כל הזמנים בכיבוש שערים בגביע עולם אחד, עם 13 שערים במונדיאל 1958.

## קריירה
פונטיין החל את הקריירה המקצוענית שלו בקזבלנקה, שם שיחק מ-1950 עד 1953. ניס קנו אותו ב-1953 והוא כבש 44 שערים בשלוש עונות במועדון. ב-1956, הוא עבר לקבוצת סטאד ריימס כדי להחליף את רמון קופה, שם כבש 121 שערים בשש עונות. בסך הכל, פונטיין כבש 165 שערים ב-200 משחקים בליגה הצרפתית הראשונה, וזכה בשתי אליפויות ב-1958 ו-1960.

במדי נבחרת צרפת, נתוניו של פונטיין מרשימים אף יותר. בכורתו בנבחרת הייתה ב-17 בדצמבר 1953 והוא כבש שלושער בניצחון צרפת 8-0 על לוקסמבורג. עד שנת 1960 הוא כבש 30 שערים ב-21 משחקים בנבחרת. עם זאת, פונטיין ייזכר בזכות מונדיאל 1958, בו כבש 13 שערים בשישה משחקים בלבד, כולל רביעייה מול מערב גרמניה.

משחקו האחרון של פונטיין נערך ביולי 1962, ולאחריו נאלץ לפרוש בגיל צעיר יחסית, עקב פציעה חוזרת. הוא אימן את הנבחרת הצרפתית לתקופה קצרה ב-1967, אבל הוחלף לאחר שני משחקי ידידות שהסתיימו בהפסדים.

בשנת 2003, לציון יובל לאופ"א (1953–2003), התבקשה כל התאחדות כדורגל החברה בארגון לבחור נציג בודד לקבלת הפרס על תרומה לכדורגל. פונטיין נבחר כנציג ההתאחדות לכדורגל בצרפת לקבל את תואר "שחקן הזהב" של אופ"א. במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.

## תארים
;סטאד ריימס
* אליפות צרפת (4): 1955/56, 1957/58, 1959/60, 1961/62
* הגביע הצרפתי (2): 1953/54, 1957/58
;נבחרת צרפת
* מקום שלישי בגביע העולם: 1958
;אישיים
* נעל הזהב בגביע העולם: 1958
* הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1958
* מלך השערים בליגה הצרפתית (2): 1957/58, 1959/60
* מלך השערים בגביע אירופה לאלופות: 1958/59, 10 שערים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:מרקש
קטגוריה:כדורגלני ניס
קטגוריה:כדורגלני סטאד ריימס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1958
קטגוריה:כדורגלני הזהב של אופ"א
קטגוריה:מאמני כדורגל צרפתים
קטגוריה:מאמני נבחרת צרפת בכדורגל
קטגוריה:מאמני פריז סן-ז'רמן
קטגוריה:מאמני טולוז
קטגוריה:מאמני נבחרת מרוקו בכדורגל
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1933
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2023
בטן

ה**בטן** היא אזור בגופם של בעלי חיים, הנמצא בין הסרעפת, שמהווה הגבול העליון של הבטן, לבין עצמות האגן בחלקה התחתון. מעל לסרעפת נמצא בית החזה.

הבטן מכילה בתוכה את רוב מערכת העיכול (הכוללת את הקיבה, את המעי וכדומה) ואיברים פנימיים נוספים (כגון הכבד והכליות, למשל). הבטן אצל נקבות היונקים מכילה בתוכה גם את הרחם, המכיל בעת היריון את העובר.

אצל רוב בעלי החיים, החלק החיצוני של הבטן שפונה כלפי הקרקע נקרא "גחון".

אכילה של מזון מקולקל, כמו גם וירוסים וטפילים שונים, יכולים לגרום לכאב בטן.

תרגיל נפוץ לחיזוק שרירי הבטן נקרא בשפה העממית "כפיפות בטן" (באופן רשמי שם התרגיל הוא כפיפות גו), ועיקרו מעבר חוזר ונשנה משכיבה על הגב להתרוממות פלג הגוף העליון.

יש המאמינים כי עיסוי נכון של הבטן מרפה את השרירים, ובמזרח יש הרבה מעסים שעוסקים בתחום זה. עם זאת, יש מדענים שטוענים שעיסוי הבטן גורם לשרירים להיות נוקשים יותר.

היקף הבטן מהווה אחד האלמנטים הנפוצים בבדיקות השמנה וזאת בגלל התרכזות השומנים באזורה.

## גלריה

Abdomen.jpg|בטן של גבר
Pregnancy - belly.jpg|בטנה של אישה בהריון
Abdomen-periumbilical region.png|אזור הבטן
Stomach diagram he.gif|אזור הבטן והאיברים שבתוכה


## קישורים חיצוניים

* 

*
אקסיומות המנייה

**אקסיומות המנייה** הן הנחות המתייחסות לגודל של קבוצות מיוחדות במרחב טופולוגי, ובפרט להנחה שקבוצות אלו הן בנות מנייה. מרחבים בעלי תכונות מנייה חזקות הם, במובן מסוים, קטנים יותר, ולכן קלים יותר לטיפול.

**אקסיומת המנייה הראשונה** קובעת שסביב כל נקודה במרחב הטופולוגי יש בסיס מקומי בן מנייה. אקסיומה זו מתקיימת, למשל, בכל מרחב מטרי.

בניגוד לאופי המקומי של האקסיומה הראשונה, **אקסיומת המנייה השנייה** קובעת שלמרחב עצמו יש בסיס בן מנייה. האקסיומה השנייה גוררת את האקסיומה הראשונה, והיא מתקיימת במרחב מטרי חסום כליל. מצד שני, מרחב טופולוגי המקיים את האקסיומה השנייה וגם את אקסיומת ההפרדה T3 הוא  מטריזבילי (כלומר, הטופולוגיה שלו מושרית ממטריקה מתאימה).

מרחב המקיים את אקסיומת המנייה הראשונה מכונה גם **מרחב מנייה ראשונה** (first-countable space), ובאופן דומה מרחב המקיים את אקסיומת המנייה השנייה מכונה גם **מרחב מנייה שנייה** (second-countable space).

## בסיס ובסיס מקומי של טופולוגיה

'מרחב טופולוגי' כולל שני מרכיבים: מרחב, ואוסף של תת-קבוצות שלו, הנקראות 'קבוצות פתוחות'. כדי לחסוך בתיאור אוסף הקבוצות הפתוחות, אפשר להסתפק בתיאור של בסיס: אוסף של קבוצות פתוחות הוא **בסיס** לטופולוגיה הנתונה, אם כל קבוצה פתוחה מהווה איחוד של קבוצות מן הבסיס; במילים אחרות, סביב כל נקודה בכל קבוצה פתוחה U, קיימת קבוצה מן הבסיס הכוללת את הנקודה ומוכלת בקבוצה. אוסף של קבוצות פתוחות הוא **בסיס מקומי** בנקודה p, אם כל קבוצה פתוחה המכילה את p מכילה קבוצה מן האוסף המכילה את p. 
מכאן נובע שאוסף קבוצות פתוחות הוא בסיס אם ורק אם הוא בסיס מקומי בכל נקודה.

## אקסיומות המנייה

מרחב טופולוגי מקיים את **אקסיומת המנייה הראשונה** אם לכל נקודה שלו יש בסיס מקומי בן מנייה. תכונה זו, הנקראת גם "תכונת C_{I}", מתקיימת בכל מרחב מטרי (הכדורים ברדיוס 1/n סביב נקודה מהווים בסיס מקומי), ולכן אפשר לראות בה תנאי ל"התנהגות מטרית" באופן מקומי. קיומו של בסיס בן מנייה מאפשר לסדר את אברי הבסיס, ולבנות סדרות בעלות תכונות שונות באינדוקציה.

המרחב מקיים את **אקסיומת המנייה השנייה** אם יש לו בסיס בן מנייה. תכונה זו מסמנים גם ב-C_{II}.

כל מרחב C_{II} הוא בפרט C_{I} (כדי לקבל בסיס מקומי סביב p, מספיק לבחור את איברי הבסיס המכילים את p). מרחב מטרי חסום כליל הוא C_{II}.

לאלה אפשר להוסיף תכונה קרובה: 
* מרחב טופולוגי הוא מרחב '''ספרבילי''', אם יש בו קבוצה צפופה בת מנייה.
כל מרחב C_{II} הוא ספרבילי (כדי לקבל קבוצה צפופה בת מנייה מספיק לבחור נקודה אחת מכל קבוצה בבסיס). במרחב מטרי גם ההפך נכון, דהיינו, כל מרחב ספרבילי הוא C_{II}.

נזכיר שמרחב קומפקטי הוא מרחב שבו לכל כיסוי קיים תת-כיסוי סופי. יש שתי תכונות חלשות יותר: תכונת לינדלף קובעת שלכל כיסוי יש תת-כיסוי בן מנייה, ולעומתה **קומפקטיות מנייתית** היא הדרישה שלכל כיסוי בן מנייה יש תת-כיסוי סופי (ביחד הן כמובן שקולות לקומפקטיות). בנוסף לזה, מרחב קומפקטי בו לכל סדרה יש תת-סדרה מתכנסת נקרא לפעמים **קומפקטי סדרתית**. במרחב מטרי קומפקטיות סדרתית שקולה לקומפקטיות.

מרחב C_{I} הוא קומפקטי מנייתית אם ורק אם הוא קומפקטי סדרתית (ועל כן זה נכון בפרט במרחב מטרי).

כל מרחב C_{II} מקיים את תכונת לינדלף (זוהי הלמה של לינדלף). במרחב מטרי גם הכיוון ההפוך נכון: תכונת לינדלוף גוררת C_{II}.

המשפט המרכזי על מרחבי  C_{II} הוא משפט המטריזציה של אוריסון, שלפיו מרחב כזה, המקיים גם את תכונת ההפרדה T3, הוא מטריזבילי.

## לקריאה נוספת
* דניאלה ליבוביץ, **טופולוגיה קבוצתית**, פרק 6 (כרך ג'), הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1997.

קטגוריה:טופולוגיה
ספי בן-יוסף

**ספי בן יוסף** (נולד בתל אביב ב-27 באוגוסט 1947) הוא סייר, סופר ועיתונאי ישראלי.

## ביוגרפיה
בנם של אסתר ואברהם בן-יוסף, ממייסדי תיאטרון הקאמרי. שירת בצה"ל ביחידה 8200 באגף המודיעין והתקדם לדרגת סגן-אלוף. היה קצין בינה רשתית של האמצעים המיוחדים בתקופה שקדמה למלחמת יום הכיפורים.

בן יוסף החל להדריך טיולים עוד בתקופת התיכון. לאחר שירותו הצבאי עבד בבית ספר שדה הר גילה ובהמשך גם ניהל אותו. במקביל לעבודתו בבית ספר שדה, הדריך וניהל את מגמת מורי הדרך בבית הספר הממשלתי לתיירות, לימד בחוג ללימודי ארץ ישראל ב"מכללת בית ברל" וערך ספרות מקצועית בנושאי "ארץ ישראל" בהוצאות הספרים בירושלים, "הוצאת כרטא" ו"מפה - מיפוי והוצאה לאור". בן יוסף פרסם טור שבועי בעיתון הירושלמי "כל העיר" וכן בידיעות אחרונות. להמלצתו השבועית הוא נוהג להגניב אמירה חברתית או פוליטית. במשך 6 שנים הגיש את תוכנית הטיולים "שביל באמצע שביל בצד" בטלוויזיה החינוכית.

במשך עשר שנים היה בן יוסף עורך ביטאון החברה להגנת הטבע "טבע וארץ". (נכון ל-2016), במשך 35 שנה הגיש בגלי צה"ל פינה בתוכנית "בילוי נעים עם מולי שפירא", בה המליץ על טיולים עונתיים. כמו כן, הוא מדריך חוגי משוטטים בארץ וטיולים הרפתקניים ויוצאי דופן בחו"ל (בדרך כלל בארצות העולם השלישי וביעדים חריגים) ונותן הרצאות על מסעות בעולם.

באחד ממאמריו של בן יוסף (לפי עמית דובקין מאמר זה הפך גם לספר) הפיץ את הדעה של הארכאולוג מאיר בן דב שקרב מצדה לא היה ולא נברא, וכל הממצאים הם של תמרון צבאי לצורך אימונים בלבד, ושסיפורו הדרמטי של יוסף בן מתתיהו (יוסיפוס פלאביוס) אינו היסטורי. בכך תרם בן-יוסף לניפוץ המיתוס, אף שכיום רוב החוקרים סבורים שהיה שם קרב, וחלקם אף טוען שייתכן שיש אמת כלשהי בסיפור של יוסיפוס.

בן יוסף מתגורר במושב שרונה בגליל התחתון, ויחד עם בת זוגו, הוא מחזיק במשק חקלאי ובחוות סוסים.

## מספריו
* ארץ קטנה גדולה, הוצאת כרטא וההוצאה לאור של משרד הביטחון, 1985. ספרו הראשון. (בכרטסת הספרייה הלאומית)
* מדריך ישראל החדש: אנציקלופדיה - מסלולי טיול (עם כותבים נוספים), ירושלים, ההוצאה לאור של משרד הביטחון, 2001. המדריך יצא לאור ב-15 כרכים.
* בית לחם וכנסית המולד (עם גבריאל ברקאי), ירושלים, הוצאת אריאל, 1980.
* אלים, עצים ולטאות: סיפורים על מקומות, תל אביב, משכל - הוצאה לאור, 1999.
* ארץ יפה - 50 המקומות היפים בישראל (עם דובי טל), תל אביב,אלבטרוס-צילום והוצאת מפה, 2002.
* ארץ ארבע עונות, ארבע רוחות, תל אביב, כרטא, 1995.
* מהכי קדוש להכי נמוך וגם הכי מלוח (ועוד טיולים), ירושלים, כרטא, 1987.
* סין - גן הדרקון, ירושלים, כרטא, 1994.
* כמו אהובה רחוקה: 75 אתרי הקסם שלי, ירושלים, הוצאת כתר, 2002.
* שביל העז המטורפת, תל אביב, מפה, 2000.
* דברים קטנים בגן הצבעים: טיול להורים שמקריאים לילדים, ירושלים, כרטא, 1995.
*תעשייה זעירה ומלאכות מסורתיות בהר חברון: סקירה של תהליכים ושיטות יצור בעבר ובהווה, חולון, אירואקס, תשל"ט.
* טיול בכל שבוע (כרטיס הספר באתר הכרטסת הבינלאומית WorldCat)

## לקריאה נוספת
* מיכל יפת, **חיים עם ספרים**, אחוזת בית, 2005. עמ' 14–21.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי ארץ ישראל
קטגוריה:מגישי ציפורי לילה
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סיירות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:מורי דרך בישראל
קטגוריה:חיילי יחידה 8200
קטגוריה:עורכי כתבי עת ישראלים
קטגוריה:שרונה (מושב): אישים
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:סגל כל העיר
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
Frame relay

**Frame relay** הוא פרוטוקול תקשורת לשינוע מהיר של חבילות מידע מעל גבי חיבורים וירטואליים לחיבור אל התקני רשת. חיבור Frame Relay מאפשר הקמת VPN בעלויות נמוכות בין שתי מערכות WAN כדוגמת קשר שבין ספק שירותי אינטרנט ורשת אינטראנט של חברה.
ספקי אינטרנט משתמשים ברשת Frame Relay כדי להשיג מערכות LAN to LAN, או WAN to LAN להעברת נתונים מהירה, ולחבר נקודות גישה בין אזורים גאוגרפים שונים. כיום, עם חדירת האינטרנט בפס רחב (ADSL) הולך ופוחת השימוש ב Frame Relay.

הטכנולוגיה פועלת באמצעות מיתוג מנות, לחיבור התקנים ברשת אזורית (WAN). תומך בקווי תקשורת במהירויות שונות, לדוגמה T1 ב-1.544Mbps ו-T3 ב-45Mbps. הטכנולוגיה מוחלפת באזורים מסוימים בהתקנים משופרים כגון ATM.

## אופן הפעולה
הרשת מורכבת ממתגים אשר יוצרים טופולוגיית סריג.
על כל קו תקשורת פיזי עוברים נתונים בדרכם מהמקור אל היעד 
למערכת כמה מנגנוני שליחה:
* **PVC - permanent virtual circuit** - כל קו תקשורת מכיל ערוצים וירטואליים כשכל אחד מקבל מספר אשר נקבע מראש. זהו מנגנון השליחה העיקרי.
* **SVC - switched virtual circuits** - מסלול אשר נוצר כאשר יש צורך להעביר מידע, אך מוסיף גמישות למערכת. 
* **VC - virtual circuits** - בעל כמה מצבים אפשריים: יצירת מסלול בין 2 נקודות, מצב בו לא מועבר מידע על הערוץ, מצב בו כן מועבר המידע על הערוץ ומצב של ניתוק הקשר. 

שיטת הריבוב שבה רשת זו משתמשת היא STDM - Statistical Time Division Multiplexing.
זוהי שיטה בה כל ערוץ מקבל פרק זמן בו הוא יכול להעביר מידע.
בכל פעם בו ערוץ כלשהו לא משדר או קולט הזמן מחולק בין שאר הערוצים.

## ראו גם
* מיתוג מנות

קטגוריה:תקנים בתקשורת מחשבים
הרנכימזה

[שמאל|ממוזער|250px|אולם ה[מראה|מראות של הארמון]]
שמאל|ממוזער|250px|הארמון החדש בציור משנת 1911
**הרנכימזה** (בגרמנית: **Herrenchiemsee**) הוא מתחם מבנים מלכותיים הממוקם על האי הרנאִינזל (Herreninsel - "אי האדונים") אשר נמצא בלב אגם כימזה, האגם הגדול ביותר בבוואריה, גרמניה.

המבנה הראשי באי נקרא "הארמון החדש" והוא נבנה על ידי מלך בוואריה לודוויג השני. הארמון, שהוא הגדול מבין כל הארמונות והטירות אשר נבנו בידי המלך, נבנה כדי לציין את הערצתו של המלך לודוויג ל"מלך השמש" - לואי הארבעה עשר מצרפת. מסיבה זו עוצב הארמון כהעתק של ארמון ורסאי אותו בנה המלך הצרפתי, והוא מכיל ציורי קיר רבים המתארים קטעים נבחרים מחייו ופועלו. 

תוכניותיו של לודוויג השני להקים לעצמו העתק של ארמון ורסאי החלו כבר עם תחילת בנייתה של טירת לינדרהוף בשנת 1868. אולם השטח ההררי אשר נבחר להקמת הטירה לא התאים לבניית ארמון רחב המוקף גנים כארמון ורסאי, ולכן נזנחה התוכנית לבנייתו במקום. חמש שנים מאוחר יותר, בשנת 1873, רכש המלך לודוויג את האי הרנינזל, ובהיותו רחב ידיים ובעל טופוגרפיה שטוחה, החליט ליישם במקום זה את שאיפתו לבניית הארמון.

בניית הארמון החדש החלה בשנת 1878. בשנת 1885 חלה האטה ניכרת בבנייה, וזאת מפאת חוסר בתקציב - המלך לודוויג בנה את טירותיו מכספו שלו ולא מכספי המדינה כנהוג בקרב שליטים אבסולוטיים מתקופתו, ולכן דלות ממונו השפיעה ישירות על קצב הבנייה של טירותיו. עם מותו של המלך בשנת 1886 נפסקה הבנייה לחלוטין, וזמן קצר לאחר מכן נפתח הארמון לקהל הרחב כאתר תיירות. 

הארמון, אשר תוכנן על ידי האדריכל הפרטי של לודוויג, כריסטיאן יאנק, יחד עם פרנץ שייץ וגאורג דולמן, תוכנן להיות העתק מושלם של ארמון ורסאי הענק. אולם תקופת הבנייה הקצרה אפשרה להעמיד על תילו רק את העתק החלק המרכזי של הארמון הצרפתי. נוסף על כך, מתוך 70 החדרים אשר נבנו בבניין החדש, 50 נותרו לא גמורים. כיום ניתן לבקר ב-20 החדרים המפוארים שבנייתם הושלמה וכמו כן בגרם המדרגות הצפוני שהוא החלק היחיד בארמון שבנייתו לא נסתיימה אך הוא פתוח לקהל.

ככל שהתקדמה בנייתו של הארמון החדש, חלו שינויים קטנים בתוכנית, אשר יצרו הבדלים בינו לבין המקור שבצרפת. כך למשל, אולם המראות שבארמונו של לודוויג גדול יותר מזה שבוורסאי ופרטי העיצוב שבו (דוגמת נברשת החרסינה שבחדר האוכל, שהיא הגדולה מסוגה בעולם) לרוב עשירים יותר. גם הזמן שחלף בין בניית הארמון בוורסאי לבין בניית ארמונו של לודוויג ניכר היטב בארמון הבווארי. ארמון ורסאי, אשר נבנה כ-200 שנים לפני ההעתק, לא כלל אפילו תא שירותים אחד. המקום היחיד בו נמצאו מים זורמים בוורסאי היה מערכת המזרקות שבגני הארמון. בארמונו של לודוויג לעומת זאת, היו מספר רב של תאי שירותים נוסף על בריכת שחייה מחוממת לרווחת המלך ואורחיו.

מסביב לארמון נמצאים הגנים הרחבים אשר נבנו בסגנון צרפתי ובתוכם פזורות מזרקות מים רבות המעוטרות בפסלי שיש אשר לקוחים מהאופרות של המלחין הנערץ על לודוויג - ריכרד וגנר.

ב-2025 הארמון הוכרז כחלק מאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם ארמונות המלך לודוויג השני מבוואריה: נוישוונשטיין, לינדרהוף, שאכן והרנכימזה.

## מבנים נוספים על האי
נוסף על הארמון החדש, משמש האי בית גם למספר גלריות לאומנות וכן למוזיאון הלאומי לזכר לודוויג השני מלך בוואריה.

## ראו גם

* נוישוונשטיין

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוואריה: ארמונות
קטגוריה:בוואריה: מוזיאונים
כיכר הקונקורד

400px|ממוזער|שמאל|כיכר הקונקורד - בחזית האובליסק ומאחריו כנסיית מדלן ומלון קריון
ממוזער|שמאל|300px|מזרקה בכיכר הקונקורד (מאחוריה ניתן להבחין באובליסק לוקסור)
**כיכר הקונקורד** (בצרפתית: **Place de la Concorde**; תעתיק לעברית: "פלאס דה לה קונקורד") היא כיכר עירונית בקצה המזרחי של שדרות שאנז אליזה ברובע השמיני בפריז, צרפת.

## היסטוריה
הכיכר תוכננה על ידי אנז'-ז'אק גבריאל בשנת 1755 ככיכר בצורת מתומן בין שדרות שאנז אליזה לגני הטווילרי. הכיכר נקראה במקור "כיכר לואי ה-15". באותה עת נבנו הבניינים בצידה הצפוני של הכיכר, שנועדו לשימוש משרדי ממשלה. הבניין המזרחי משמש עד היום את משרד הצי הצרפתי. מיד בתום הבנייה הפך הבניין המערבי לבית "קריון" המפואר, שהפך לאחר מכן למלון בשם "קריון". בבית זה למדה מארי אנטואנט לנגן בפסנתר.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש פריז על ידי הנאצים, שימש המלון את מפקדת הצבא הגרמני.

### המהפכה הצרפתית
בזמן המהפכה הצרפתית הוסר פסלו של לואי ה-15 מהכיכר, ושונה שם הכיכר ל"**כיכר המהפכה**" - **"Place de la Révolution"**.
ממשלת המהפכה הקימה בכיכר גיליוטינה. האציל הראשון שהוצא להורג בכיכר היה המלך לואי ה-16 ב-21 בינואר 1793.
בהמשך הוצאו להורג בכיכר מארי אנטואנט, מאדאם דו בארי, ז'ורז' דנטון, אנטואן לבואזיה ומקסימיליאן רובספייר.
במהלך "שלטון האימים" שבקיץ 1794 הוצאו להורג בכיכר מעל 1,300 איש.
ב-27 ביולי 1795 שינתה הממשלה את שם הכיכר ל"כיכר הקונקורד". בשנת 1830 הפך השם לרשמי.

## הכיכר כיום
היום מהווה הכיכר כיכר חשובה בפריז.
במרכזה עומד אובליסק לוקסור מצרי בן 3300 שנה, המתאר את ניצחונותיו של רעמסס השני. האובליסק הובא לפריז מלוקסור בשנת 1833 והוצב בכיכר על פי הנחיית המלך לואי פיליפ. הוא ניתן במתנה על ידי מוחמד עלי למלך צרפת אז לואי פיליפ.
בבסיס האובליסק מתוארים האמצעים המכניים שבהם השתמשו כדי להביא את האובליסק לכיכר - פעולה לא פשוטה בהתחשב בגובהו של האובליסק (23 מטרים), ובמשקלו (255 טון). גדוד של חיילים צרפתים עזרו בהצבתו. קצהו של האובליסק נגנב עוד במאה ה-6 לפני הספירה ולכן לא הובא לצרפת. במקומו הושם בשנת 1998 קצה מעוטר זהב.

בקצה הצפון מזרחי של הכיכר נמצאת שגרירות ארצות הברית (מערבית למלון "קריון"). בצפון הכיכר נמצאת כנסיית המדלן. בכיכר נמצאת הנהלת הפדרציה העולמית למכוניות (Fédération Internationale de l'Automobile) הקובעת את הכללים למרוצי מכוניות בעולם, ובהם מרוץ פורמולה 1. 

הכיכר מחוברת לרובע השמיני של פריז בעזרת גשר הקונקורד.

הכיכר שימשה גם כאצטדיון כדורסל 3 על 3 באולימפיאדת פריז 2024

ממוזער|ימין|200px|אובליסק לוקסור

## קישורים חיצוניים
 

* 
* 
* פלאס דה לה קונקורד
* פלאס דה לה קונקורד - אובליסק לוקסור

קונקורד
קטגוריה:הרובע השמיני של פריז
קטגוריה:פריז: מבנים היסטוריים
LaTeX

**LaTeX** (נהגה **לָאטֶך**: ה־x מסמל χ) היא שפת סימון ועריכת מסמכים. לרוב מסומנת בלוגו 48px|\LaTeX.
הרעיון העומד מאחורי שפה זו הוא לחסוך את הטרחה שבעיצוב מכותב המסמך, ולהטיל מלאכה זו על התוכנה עצמה, המעצבת את המסמך בצורה האופטימלית. כמו כן, LaTeX מהווה סביבה נוחה לסימונים מתמטיים: לכל סימון מתמטי ישנה פקודה; את כל הפקודות כותבים בעורך טקסט רגיל, ו־LaTeX יוצרת מסמך מתמטי מעוצב למשעי. לדוגמה, כדי לכתוב את הנוסחה:
:  \int_{-\infty}^{\infty}{e^{-x^2}dx} =\sqrt{\pi},
יש להקליד את רצף התווים הבא:

```text
\[ \int_{-\infty}^{\infty}{e^{-x^2}dx} =\sqrt{\pi} \]
```


גישת ה־LaTeX לעיתים נקראת **[[WYSIWYM]]**  (מה שאתה רואה הוא מה שהתכוונת) ומנוגדת לגישת **[[WYSIWYG]]** (מה שאתה רואה הוא מה שתקבל) המקובלת בתוכנות כדוגמת מיקרוסופט וורד (העושה שימוש ב־MathType) בה עיצוב העמוד והצגתו מתבצע על ידי מעבד התמלילים תוך כדי הקלדתו על ידי המשתמש. LyX הוא מעבד מסמכים גרפי מבוסס LaTeX המאפשר הצגת עיצוב בזמן אמת, בדומה למיקרוסופט וורד.

השפה בעלת מפרשים עבור כלל הפלטפורמות (לרבות Unix, Microsoft Windows ו-Mac OS Classic), וניתן לערוך בה מסמכים בעברית (אומנם לא באופן מאוד טבעי).

## היסטוריה
שפת ה־LaTeX היא חבילת מאקרו למערכת TeX אשר פותחה על ידי דונלד קנות' בין 1978 ל־1982.
שפת ה־LaTeX פותחה החל משנות 1980 על ידי לזלי למפורט והיא מרחיבה את שפת ה־TeX הבסיסית על ידי שימוש במאקרואים, חבילות משתמש וערכות עיצוב שונות, במטרה להפריד בין התוכן והעיצוב, ולאפשר לכותב המסמך להתמקד אך ורק בתוכן ולמעצב המסמך להתמקד אך ורק בעיצוב.

צורת כתיבת הנוסחאות בלטך, ובפרט הקוד והתחביר, משמשת גם אתרי אינטרנט בהם נעשה שימוש במשוואות ונוסחאות מתמטיות, בהם: ויקיפדיה, Math StackExchange ו־Math Overflow. גם MathType בגרסאותיה החדשות, מאפשרת הקלדת נוסחאות בקוד לטך.

## דוגמה

הדוגמה שלהלן מציגה את הקלט ל-LaTeX ואת הפלט המתאים מהמערכת:





## ראו גם
* LyX

## לקריאה נוספת

* Lamport, Leslie (1994). **LaTeX: A document preparation system: User's guide and reference. illustrations by Duane Bibby (2nd ed.)**, Reading, Mass: Addison-Wesley Professional, .
* Donald E. Knuth, **The TeXbook**, Addison–Wesley, Boston, 1986, 


## קישורים חיצוניים

* 
* דף הבית של "פרויקט LaTeX"
* המדריך הלא־כל־כך־קצר: LaTeX2e - הכל אודות שפת LaTeX2e והשימוש בה
* רשימת כל הסימנים ב־LaTeX, ובה רשימת כל הסימנים המתמטיים ב־LaTeX
* TeX.StackExchange - אתר ייעוץ, שאלות ותשובות בנושא לטך
* עורך LaTeX מקוון עם תצוגה מקדימה של התוצאה בזמן אמת
** עורך LaTeX מקוון וגרפי של נוסחאות מתמטיות עם תצוגה מקדימה של התוצאה בזמן אמת
* תוכנת TeXnicCenter - סביבת פיתוח (IDE) של LaTeX עבור חלונות
* למה לאטך?
* 

קטגוריה:שפות סימון
קטגוריה:טיפוגרפיה דיגיטלית
קטגוריה:עיצוב
מוזיקה לטינו-אמריקאית

**מוזיקה לטינו-אמריקאית** היא מוזיקה שמקורה באמריקה הלטינית, באותן ארצות שהיו ברובן תחת שלטון קולוניאלי ספרדי או פורטוגזי, וכמו כן במהגרים היספנים שהשתקעו בארצות הברית. ברוב המקרים שפת השירים תהיה ספרדית על ניביה או פורטוגזית.

ניתן לחלק את המוזיקה הלטינית לכמה סגנונות מוזיקליים:
#**מוזיקה [[הרי האנדים|אנדית]]** – מאזורי מערב דרום אמריקה (פרו, בוליביה, אקוודור, צ'ילה, ונצואלה, ארגנטינה, קולומביה)
#**מוזיקה [[אמריקה המרכזית|מרכז אמריקאית]]** – (אל סלוודור, ניקרגואה, פנמה, קוסטה ריקה, מקסיקו, הונדורס, גואטמלה)
#**מוזיקה [[הים הקריבי|קאריבית]]** – (קובה, פוארטו ריקו, הרפובליקה הדומיניקנית)
#**[[מוזיקה ברזילאית]]**

בהגדרתה, הכלים שבדרך כלל ינגנו הם מערכת תופים, פרקאשן (כלי הקשה), פסנתר, גיטרה בס, קונטרבס, גיטרות שונות ולפעמים מצטרפים חליל צד וכלי-נשיפה אחרים ממתכת.

החל משנת 2000 מוענק פרס "גראמי לטיני" במתכונת דומה לפרסי גראמי. הפרס מוענק עבור יצירות מוזיקליות שבוצעו בשפה הספרדית או פורטוגזית. כל שנה מוענקות פרסים בכ-40 קטגוריות.

**מוזיקה קאריבית**

הסגנונות המוכרים ביותר של המוזיקה הקאריבית: רומבה, סון קובני, סלסה (שהתפתחה גם בארצות הברית אבל על בסיס סגנונות שהגיעו מקובה), טימבה, פלנה, מרנגה, בצ'אטה, רגאטון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:מוזיקת עולם
כפר שמואל

**כפר שמואל** הוא מושב עובדים של "תנועת העובד הציוני" הנמצא בתחום המועצה האזורית גזר. כפר שמואל ממוקם בשפלה, מצפון לעמק איילון ושישה ק"מ מדרום מזרח לעיר רמלה. המושב נמצא דרומית למחלף ענבה ולכביש 431, מערבית לכביש 1, צפונית לכביש 424 ומזרחית לבית חשמונאי וקיבוץ גזר. אחד מיובליו של נחל איילון עובר במושב.

## מקור השם
נקרא על שם הרב סטיבן שמואל וייז. בית העם במושב קרוי על שם מוריס לוי, שתרם להקמתו.

## היסטוריה
כפר שמואל נוסד ב-24 בינואר 1950 על ידי עולים מרומניה. היישוב הוקם על ידי גרעין מייסד של העובד הציוני, שמנה כ-70 חברים, ובהם 22 משפחות עם 11 פעוטות, מארגון "החושל" של יוצאי הונגריה ורומניה ששהו במחנות בקפריסין, עלו לישראל לאחר הקמת המדינה וקיבלו הכשרה בשבי ציון. המושב הוקם כמושב עובדים, אולם חלק נכבד מהקרקעות החקלאיות יועדו לעיבוד משותף. טקס העלייה על הקרקע התקיים ב-29 בינואר 1950.

## המושב היום
במושב קיים מועדון נוער, סניף "מכבי צעיר", בית עם, צרכנייה, מגרש כדורסל, מגרש טניס, שני גני מועצה (גן אצטרובל וגן אורן-שלום), גן פרטי (גן צבר) וגן משחקים. ענפי חקלאות מרכזיים: רפתות, מטעים וגידולי שדה למיניהם.

## בית העם
בית העם הניצב בליבו של היישוב תוכנן על ידי האדריכל אבא אלחנני בשנת 1968. בקירות בית העם שולבה עבודת אומנות של האומן מרדכי גומפל. עבודת ויטראז' שבמקור כללה ארבעים מסגרות בגודל של כמטר רבוע כל אחת, עשרים בקיר הדרומי ועשרים בקיר הצפוני.

במהלך השנים מצבו של בית העם הלך והידרדר. בשנת 2004 הוכרז בית העם כ"מבנה מסוכן" והכניסה אליו נאסרה. חלק ניכר מהמסגרות שהרכיבו את יצירתו המקורית של גומפל אבדו.

בשנת 2015 שופץ בית העם והמבנה חזר לשימוש.

במאי 2017 הותקנה בבית העם יצירה משוחזרת בתבנית היצירה של גומפל. שרידי היצירה המקורית הועברו בפברואר 2018 לארכיון ההתיישבות בגבעת חביבה.


קובץ:אנשי הכפר.png|עטיפת הספר אנשי הכפר שיצא במלואת 60 שנה להקמת כפר שמואל
קובץ:Migdal on kfar shmuel.jpg|מגדל השמירה שמוצב במרכז המושב אשר שימש במלחמת ששת הימים
קובץ:Kfar-shmuel-yael-seggev.jpg|שלט הכניסה של כפר שמואל (עד שנת 2022)


## קישורים חיצוניים

* 
*האתר של המועצה האזורית גזר
*סיפור מקומי - כפר שמואל, התפתחות כפר שמואל על גבי ציר זמן, ארכיון קהילתי
* מיכאל יעקובסון: סיבוב בבית העם בכפר שמואל בתכנונו של אבא אלחנני באתר 'חלון אחורי', נובמבר 2009
*  התנחלות "ארגון החושל" בכפר שמואל, יומני כרמל פברואר 1950 (החל מדקה 1:44)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מועצה אזורית גזר
קטגוריה:מושבי העובד הציוני
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:הנצחת אמריקאים בישראל
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
תופי קונגה

**תופי קונגה** ("**קונגס**", "**קונגאס**" ולעיתים "**קונגוס**") הם תופי ידיים גדולים פתוחים בתחתיתם בקוטר של בין 25 ל-35 סנטימטר וגובה של בערך מטר. גוף התוף עשוי עץ או פיברגלס, עליו מתוח עור עגל מעובד, או לעיתים פלסטיק דמוי עור.

מקור הקונגאס כנראה בתופים אפריקאיים, והם נפוצים במוזיקה לטינית. כיום, הם זוכים לפופולריות רבה ומשמשים בתפקידים מגוונים גם בז'אנרים מוזיקליים שונים כג'אז, רוק ופופ.

בקובה מכונים הקונגאס "טומבדורס" והם מופיעים בשני גדלים, "**macho**" (זכר) ו-"**hembra**" (נקבה). כאשר משתמשים ביותר מזוג תופים משתמשים בדרך כלל ב"מאצ'ו" אחד ומספר "המברס" המכוונות לגבהים שונים.

חמש דרכי הפקת צליל עומדות בבסיס התיפוף בקונגאס:
***צליל פתוח**: מכה בארבע אצבעות קרוב למסגרת התוף, המפיקה צליל חד ומהדהד בעל גובה מוגדר.
***צליל מעומעם**: כמו הצליל הפתוח, מופק במכה בארבע אצבעות, אך ללא הרמה של היד מן העור. מגע היד עם העור מעמעם את הצליל.
***צליל בס**: מכה עם כף היד כולה על העור, המפיקה צליל נמוך ואטום.
***[[סלאפ]]** (Slap, "סטירה"): המכה הקשה ביותר, המפיקה צליל חד וגבוה.
***טאצ**' (touch, "נגיעה"): כמשתמע מן השם, צליל המופק מנגיעה בעור באצבעות או שורש כף היד.

## אנקדוטות
שמאל|ממוזער|150px|תוף קונגה
בקובה, נגני הקונגה (שמנגנים מקצב הקרוי רומבה, ולכן קרויים "רומברוס") מסתובבים לבושי כובע קסקט לבן הקרוי בפיהם "בולשביקה" (על שם הבולשביקים).
רומברוס לרוב מנגנים רומבה על שלושה תופי קונגאס שונים, כאשר לכל תוף תפקיד שונה (קצב בסיס, אלתור, ואלתור על האלתור). האלתורים הם מורכבים ומרשימים, ולכן חובשי "בולשביקה" זוכים לכבוד רב, במיוחד לאור יכולתם להרשים תיירים כך שאלו יקנו משקאות לסביבתם הקרובה.

תופי הקונגה לוקחים גם חלק חשוב בתרבות הקפוארה, הם אלו האחראים על שמירת הקצב במעגלי קפוארה ומהירות המשחק.

בעבר, המתופפים היו מנגנים את המקצב **[[קוואלריה]]** (cavalaria) כסימן מוסכם  כשהקפוארה עוד הייתה נחשבת כפשע, כאשר המתופפים והנגנים היו רואים שוטר, הם היו מזהירים את הקהל לברוח בכך שהיו מנגנים מקצב זה.
פירוש המקצב הוא "פרשים", וכונה כך כיוון שהשוטרים באותה התקופה היו רכובים על סוסים (פרשים)

## ראו גם
*תופי בונגו

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כלי הקשה
קטגוריה:מוזיקה לטינו-אמריקאית
מאדאם דו בארי

**מאדאם דו בארי** (; 19 באוגוסט 1743 - 8 בדצמבר 1793) הייתה קורטזנה שהפכה לפילגשו של לואי החמישה-עשר מלך צרפת והוצאה להורג במהפכה הצרפתית.

## היסטוריה
**מארי ז'אן בקו** נולדה בווקולר, לורן, צרפת כבת מחוץ לנישואין של אן בקו (Anne Bécu). אמה, אן, לא הייתה נשואה, ואביה היה ככל הנראה הנזיר הקתולי ז'אן-בטיסט גורמאן (Jean Baptiste Gormand). את לימודיה של מארי במנזר מימן אחד מהמאהבים של אמה.

בגיל 15 עברה מארי לפריז, שינתה את שמה לז'אן רנקון (Jeanne Rancon) ועבדה כשולייה בחנות. בשל יופייה הרב, התאהב בה ז'אן דו בארי (Jean du Barry) בשנת 1763, הפך אותה לפילגשו והציג אותה בחברה הגבוהה הפריזאית.

## חייה בחצר המלוכה
מאדאם דו בארי יצרה קשרים רומנטיים עם אנשים עשירים (ובהם הדוכס לואי פרנסואה ארמאנד דו פלסי (Louis François Armand du Plessis), הדוכס רישליה) וכך שיפרה את מצבה החברתי. בשנת 1768 פגשה לראשונה את מלך צרפת, לואי ה-15 ובשנת 1769 הפכה לפילגשו של המלך, אשר פילגשו הקודמת מאדאם דה פומפדור נפטרה מספר שנים קודם לכן. על מנת שתוכל להיחשב כפילגש מלכותית היה עליה לקבל קודם לכן תואר אצולה. לואי ה-15, אשר רצה אותה כפילגשו, דאג להפכה לבעלת תואר אצולה באמצעות הוראה לאחיו של הדוכס דו בארי, הרוזן גיום דו בארי (Guillaume du Barry) לשאת אותה לאישה. מאדאם דו בארי הוצגה רשמית כפילגש מלכותית בפני חצר המלוכה ב-2 באפריל 1769.

בשונה ממאדאם דה פומפדור, השפעתה על החלטות המלך בעניין יחסי החוץ של צרפת וכלכלת צרפת הייתה מועטה, אולם היא הייתה בין אלה שלחצו על המלך והביאו למפלתו של אטיין פרנסואה דה שואזל, דוכס שואזל, וכן בשל השפעתה השקיע המלך כספים רבים בתמיכה באמנים רבים. יחסיה של מאדאם דו בארי עם מארי אנטואנט, אשת יורש העצר, היו עוינים, בשל דעותיה של מארי אנטואנט על מוצאה הנחות של דו בארי, ובשל דעותיה של דו בארי וניסיונותיה להשפיע על המלך בעניין יחסי החוץ של צרפת עם אוסטריה (מולדתה של אנטואנט).

זמן קצר לפני מותו של המלך, במאי 1774, גורשה מאדאם דו בארי מחצר המלוכה, ונשלחה למנזר פונט-או-דאם (Pont-aux-Dames), מאחר שהמלך היה סבור שנוכחותה בקרבת מיטת חוליו תמנע ממנו לקבל מחילה על חטאיו.

מאדאם דו בארי הוצאה להורג בגיליוטינה בכיכר המהפכה לאחר שהורשעה במשפט בטענה כי סייעה לאנשי אצולה צרפתים להימלט מהצדק של המהפכה הצרפתית.
מילותיה האחרונות היו: "רק עוד רגע אחד, אדוני התליין, רגע קטן אחד".
("*Encore un moment, monsieur le bourreau, un petit moment.*")

## מאדם דו בארי בתרבות
* בעת ביקורה בלונדון, היוותה השראה למאדאם טוסו ודמותה כדמות "היפהפייה הנרדמת" המוצגת במוזיאון השעווה של מאדאם טוסו היא פסל השעווה העתיק במוזיאון.
* מילותיה האחרונות של דו בארי הפכו לסמל אקזיסטנציאליסטי ומוזכרות פעמים בספרו של פיודור דוסטויבסקי "**[[אידיוט (ספר)|אידיוט]]**".
* דו בארי מוצגת גם במאנגה\אנימה הידועה "הוורד של ורסאי".
* בשנת 2023 יצא לאקרנים הסרט "ז'אן דו בארי" שעוסק בדו בארי, בבימויה של מייוון, שגם מככבת בו בתפקיד המאדאם, לצידו של ג'וני דפ בתפקיד המלך לואי.

## קישורים חיצוניים

* 

* כתבה על מאדאם דו בארי שפורסמה באתר פרנקופילים אנונימיים

* הטקסט המלא של **[http://www.gutenberg.net/etext/2563 זכרונותיה של הרוזנת דו בארי]** מתוך פרויקט גוטנברג
* 

קטגוריה:אנשי חברה צרפתים
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בימי המהפכה הצרפתית
קטגוריה:נשים שהוצאו להורג בצרפת
קטגוריה:פילגשות מלכותיות
קטגוריה:נשים שהוצאו להורג בעריפת ראש
קטגוריה:נשים צרפתיות במאה ה-18
קטגוריה:ילידות 1743
קטגוריה:נפטרות ב-1793
תופי בונגו

שמאל|ממוזער|250px|תופי בונגו
**תופי בונגוס** הם כלי נגינה קובני שמקורו ככל הנראה במרכז אפריקה. הבונגוס הם זוג תופי ידיים קטנים, עגולים המחוברים בדופן על ידי מוט קשיח (לרוב הקטן בקוטר 20 סנטימטר, הגדול 25 סנטימטר). הבונגוס פתוחים מלמטה.

בימינו, בונגוס עשויים מעץ או מפיברגלס, עם עור עגל מעובד, עץ או חומר סינתטי בתור ממברנת התנודות. הנגינה בבונגוס מתבצעת לרוב על ידי אחיזתם בין ברכי הנגן (כך שהשוקיים מקבעות אותם משני הצדדים, והתחתית שלהם נשענת על השרפרף עליו יושבים), והטייתם קדימה כך שלנגן נוח לתת מכות קצה (slap) ומכות עם עקב היד (backhand).

המקצב הנפוץ לנגינה על תופי בונגוס הוא קצב פשוט הנקרא מרטילו. בלהקות סון וטימבה, הבונגוסרו (נגן בונגוס) מאלתר עליהם במהלך הקטעים השקטים בשיר (הבתים), ועובר לנגן על קאמפאנה במהלך הקטעים היותר אנרגטיים (ה"קורו"- הפזמון).

בשל הקומפקטיות הרבה שלהם, נוחות ההובלה וקלות הנגינה, הבונגוס הפכו לכלי פופולרי גם מחוץ לעולם הלטיני. בליווי גיטרה או מפוחית, הבנוגוס מאפשרים נגינה בחיק הטבע בלי לוותר על בסיס קצבי. כיום, להקות רבות משתמשות בבונגוס בקטעים מסוימים.

## ראו גם
* תופי קונגה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כלי הקשה
קטגוריה:מוזיקה לטינו-אמריקאית
קאובל

שמאל|ממוזער|250px|קאובל
ממוזער|קולות של נגינה בקאובל

**קאובל** היא כלי הקשה ממתכת, בצורת פעמון פרה, אשר מקישים עליו עם מקל מיוחד שקצהו האחד עבה מהאחר.

הנגינה בקאובל מתבצעת על ידי אחיזתה ביד אחת, כאשר האצבעות הן לאורך הפעמון והבוהן לופתת את הקאובל מלמעלה (כמו קבצן שמושיט יד לנדבה). האצבע המורה לוחצת על שפת הפעמון כדי לעמעם או לשחרר את הצליל, והיד השנייה חובטת בפעמון באחד משני אזורים: הצד הצר (רחוק מהפיה, נותן צלילים גבוהים ומתכתיים) והצד הרחב (ליד הפיה, נותן צלילים עמוקים ומהדהדים).

הקאובל מנגנת לרוב בקטעי ממבו של שירי סון, והמקצב הנפוץ בנוי על תיבה של 4:4 (ארבע רבעים), כמתואר: 

(C מכה על הצד הצר, O מכה עמומה על הצד הרחב, F מכה לא מעומעמת על הצד הרחב, - הפסקה)

C - F C C O C C O C C O 

8 --7 -- 6 --5 --4 --3 -- 2-- 1

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כלי הקשה
קטגוריה:מוזיקה לטינו-אמריקאית
ג'אז לטיני

**ג'אז [[אמריקה הלטינית|לטיני]]** הוא סגנון ג'אז המנוגן בארצות דרום אמריקה (בעיקר קובה) ובקהילות היספאניות סגורות בארצות הברית, כגון הגטו ההיספאני בניו יורק (Del Barrio).

בדומה לג'אז רגיל, מדובר במוזיקה אינסטרומנטלית בעיקרה, המאופיינת באלתורים זורמים ומעבר בין סולמות. המאפיינים הייחודיים העיקריים של הג'אז הלטיני הם:
* מקצבי הקלאווה - שלא כמו מרבית יצירות הג'אז המבוצעות על תבנית סימטרית מרובעת 4:4, יצירות ג'אז לטיני הן לרוב על תבנית  3:2 או 2:3 אסימטרית. זהו מקצב אפריקני קדום המכונה קלאווה, שסוגל למוזיקה מערבית. הוא מקנה תחושה של עוצמה עולה ויורדת למרבית הקטעים, כאשר לרוב הפסנתר או כלי הנשיפה מנגים בקלאווה הפוך (קונטראפונקט) למחלקת הקצב, כך שמתקבלת מוזיקה מרובדת.
* מחלקת הקצב - בנוסף לבס הרגיל, בג'אז לטיני מחלקת הקצב מכילה כמעט תמיד תופי קונגה וטימבלס.  ברבים מהקטעים ישנה גם קאמפאנה. כלים אלו נותנים למוזיקה תחושה אפריקאית קצבית, והקצב הוא מרכיב דומיננטי יותר מאשר בג'אז רגיל. כמו כן, נפוצים קטעי אלתור של כלי ההקשה, במיוחד תופי קונגה.

## השמות הגדולים
מייסדי הג'אז הלטיני היו רובם מהגרים היספאניים בניו-יורק. בין המוכרים שבהם ניתן למנות את טיטו פואנטה, מונגו סנטה-מריה, להקת Fania Allstars הניו-יורקית ולהקת Irakere הקובנית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ג'אז
טימבלס

[שמאל|ממוזער|200px|[ארטורו סנדובל מנגן בטימבלס]]
ה**טימבָּלֶס** הם תופי מקלות לטיניים, מאבותיה הקדומים של מערכת התופים המודרנית.

הטימבלס מורכבים משני תופי מתכת (עשויים מפלדת אל-חלד או פליז), כאשר הגדול (המכונה Hembra, "נקבה") הוא בקוטר של 55 סנטימטר והקטן (המכונה "Hombre", "גבר") בקוטר 50 סנטימטר. ממברנת התנודות עשויה מפלסטיק גמיש.

תופים אלו פתוחים בצידם התחתון ומורכבים על חצובה מתכווננת, כאשר בנוסף מחוברים לחצובה שני פעמוני מתכת - פעמון גדול (Mambo bell) ופעמון קטן (Cha Cha Bell). בנוסף, נהוג לחבר גם ג'אם בלוק (תיבת פלסטיק חלולה) ומצילה.

הנגינה על הטימבלס מתבצעת על ידי מקלות עץ מיוחדים השונים ממקלות תיפוף רגילים בכך שהם אינם מתרחבים בקצה אלא בעלי קוטר שווה ואחיד לאורך כל המקל.

צליל הטימבלס הוא חד ומתכתי, בשונה מהצלילים הרכים יותר המתקבלים ממערכת תופים .

## היסטוריה
הטימבלס הומצאו בראשית המאה ה-20 על ידי טיטו פואנטה ונגנים קובניים אחרים, אשר לקח תופי מצעד רגילים (תופי טימפאני) והרכיב אותם על בסיס יציב. שאר התוספות התפתחו עם הזמן, כאשר נגני הקשה לטיניים הוסיפו כלי הקשה שונים לתופי המצעד.

המילה טימבלס היא המילה הצרפתית לתופי טימפאני אירופאיים, ולכן בצרפתית טימבלס נקראים "טימבלס לטינאס" כדי להבדיל בין הסוגים.

במוזיקה הלטינית, הטימבלס הם כלי חשוב המנגן מקצבי יסוד (קאסקארה, ממבו, קלאווה) וגם אלתורים חופשיים.

## קישורים חיצוניים

* שלושה סרטונים ללימוד נגינה  מאת Karl Perazzo.

קטגוריה:כלי הקשה
סיבוכיות מעגלים

**סיבוכיות מעגלים** היא ענף של תורת הסיבוכיות במדעי המחשב התאורטיים, העוסק במודל החישובי של מעגל בוליאני, בבעיות השונות שניתן לפתור בעזרתו והפונקציות שהוא יכול לחשב. התחום חוקר את כמות המשאבים הנדרשים ממעגל בוליאני על מנת לבצע חישובים מסוימים, כאשר המשאבים באים לידי ביטוי בגודלו של המעגל ובעומקו. העיסוק בסיבוכיות מעגלים החל עם עבודתם של קלוד שנון ואולג לופנוב על מעגלי מיתוג, והעניין בתחום גבר כאשר החלו להתברר הקשרים של מעגלים בוליאניים למודלי חישוב אחרים, ובפרט למכונת טיורינג ולמודלים של חישוב מקבילי.

## תיאור
**מעגל בוליאני** ניתן לתיאור כאוסף של שערים לוגיים המחוברים אלה לאלה ומחשבים פונקציה מסוימת. המודל הנפוץ ביותר של מעגלים בוליאניים מכיל רק שערים עבור שלוש הפונקציות הבוליאניות הבסיסיות: AND לוגי, OR לוגי ו-NOT לוגי. למעגל מחוברות כניסות עבור הקלט, ויש לו יציאה אחת עבור הפלט.

בצורה פורמלית יותר, ניתן לתאר מעגל בוליאני עם קלט של n ביטים בתור גרף מכוון ללא מעגלים, שבו כל צומת מייצג שער לוגי, ישנם n צמתים מיוחדים עם דרגת כניסה 0 שכל אחד מתאים לביט אחר מהקלט, וישנו צומת מיוחד אחד נוסף המסמל את צומת הפלט. חישוב הפלט של המעגל על קלט מסוים מתבצע על ידי חישוב הערך שיוציא צומת הפלט באמצעות חישוב הקלט שהוא מקבל מהצמתים שלפניו, וכן הלאה.

## זיהוי שפות ומשפחות של מעגלים
מכיוון שהמעגל מחשב פונקציה בוליאנית, ניתן לחשוב עליו כאילו הוא "מקבל" או "דוחה" כל מילה בת n ביטים. בצורה זו קושרים בין מעגלים בוליאניים לבין מודלי חישוב אחרים שעוסקים בזיהוי שפות פורמליות. עם זאת, גודל הקלט שמעגל בוליאני יכול לקבל הוא קבוע (תמיד n ביטים) ועל כן יש צורך בהכללה של המודל כדי לעסוק בזיהוי שפות שלמות, שבהן יכולות להיות מילים מכל גודל שהוא.

ההכללה הזו מתבצעת על ידי בחינת **משפחה** של מעגלים בוליאניים. משפחה שכזו \ C היא סדרה \ C_0,C_1,C_2\dots של מעגלים כך שלמעגל \ C_n בדיוק n ביטי קלט. כעת ניתן להגדיר את השפה שמתקבלת על ידי \ C בצורה הבאה: \ L(C)=\left\{x\mid C_(x)=1\right\}, כלומר אוסף המילים שהמעגל המתאים מחזיר עליהן את הערך 1 ("מקבל" אותן).

## יוניפורמיות של מעגלים
אף שניתן לעסוק בבעיות הכרעה עם מעגלים בוליאניים כלליים, קיימת בעייתיות בהם כמודל חישוב מכיוון שתיאור של משפחת מעגלים כללית הוא אינסופי (בקלטים מגודל שונה מטפלים מעגלים שונים, שיכולים להיבדל זה מזה באופן קיצוני), בעוד שתיאור של אלגוריתם הוא מעצם הגדרתו סופי. המחשה לבעייתיות שבכך ניתן לראות בעובדה שקיימות משפחות של מעגלים בוליאניים שמכריעות שפות שאינן בנות הכרעה על ידי מכונת טיורינג, ואפילו כאלו שאינן ניתנות לקבלה על ידי מכונת טיורינג.

דוגמה בסיסית היא זו: כל שפה אונרית (שפה שכל מילה בה מורכבת מרצף של 1 בלבד) \ L ניתנת לקבלה על ידי משפחת מעגלים בוליאניים, שכן אם \ 1^n\isin L הרי שהמעגל על \ n קלטים שמחזיר תמיד 1 מקבל את המילה, ואם \ 1^n\notin L, המעגל על \ n קלטים שמחזיר תמיד 0 דוחה אותה, ומכאן שסדרת המעגלים המתאימה מקבלת את \ L. עם זאת, ידוע כי קיימות משפחות של שפות אונריות שאינן ניתנות לקבלה על ידי אף מכונת טיורינג (למשל, משיקולי ספירה: קיים מספר בן מנייה של מכונות טיורינג אך מספר לא בן מנייה של שפות אונריות).

על כן, כדי לקשור את המעגלים הבוליאניים למכונות הטיורינג נוהגים לרוב לעסוק במשפחות **יוניפורמיות** של מעגלים בוליאניים - משפחות שניתנות לחישוב באמצעות מכונת טיורינג. כלומר, משפחת מעגלים \ C=\left\{C_0,C_1,\dots\right\} היא יוניפורמית אם קיימת מכונת טיורינג שעל הקלט \ n מוציאה כפלט קידוד מוסכם של \ C_n.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סיבוכיות
עיצורים חוככים

**עיצורים חוככים** הם עיצורים המופקים תוך זרימת האוויר בערוץ צר הנוצר באמצעות מיקום אמצעי ההגייה בסמיכות גדולה. זרם אוויר זה יוצר צליל של "חיכוך". משפחת העיצורים החוככים מחולקת לעיצורים שורקים ועיצורים בלתי שורקים. כאשר מופיעים בטבלה שני עיצורים באותה משבצת, העיצור הימני הוא קולי והשמאלי אטום.

## עיצורים חוככים
**חוככים שורקים** הם עיצורים חוככים המופקים באזור המכתש ובתר המכתש כך שזרם האוויר העובר מעל מרכז קדמת הלשון מתועל באמצעותה אל השיניים העליונות.

**חוככים בלתי-שורקים** הם עיצורים חוככים שאינם מופקים באזור המכתש ובתר-המכתש ושלא משתייכים לחוככים השורקים. הבלתי-שורקים נחלקים ל**חוככים מרכזיים**, שבמהלך הפקתם זרם האוויר עובר מעל מרכז הלשון בבסיסי החיתוך ענבל, לוע ואפיגלוטיס – ישנה זהות בין העיצורים החוככים מרכזיים קוליים לבין המקורבים המרכזיים – ול**חוככים צידיים**, שבמהלך הפקתם זרם האוויר עובר מצד אחד או משני צידי הלשון.

בעברית יש לתכונת השריקות של העיצורים תפקיד מורפולוגי שכן כאשר עיצור שורק מופיע בפ"א הפועל של בניין "התפעל" מתרחש שׂיכוּל עיצורים בין פ"א הפועל לבין ת"ו הבניין.

** לפונמה ה"א שני אלופונים, קולי ואטום.
*** האות רי"ש מייצגת עיצור ענבלי חוכך קולי או עיצור ענבלי מקורב נזיל.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים
* 

חוככים
דניאלה מסטריקיו

**דניאלה פאולה מסטריקיו** (בספרדית: **Daniella Mastricchio**; נולדה ב-18 בנובמבר 1987) היא שחקנית וזמרת ארגנטינאית, המוכרת מתפקידה כסול בטלנובלה "קטנטנות" מבית היוצר של כריס מורנה.

## ביוגרפיה
מסטריקיו, ילידת בואנוס איירס.

## קריירה
החלה את קריירת המשחק בגיל שמונה בסדרת הטלוויזיה הארגנטינאית "קטנטנות". בסדרה היא גילמה את דמותה של סול, ילדה שננטשה על ידי אביה כשנולדה, ולאחר שאמה מתה, חברתה הטובה ביותר של האם, בלן פרגה (רומינה ז'אן), מאמצת אותה.
מסטריקיו שיחקה ב"קטנטנות" עד סוף העונה הרביעית ואז פרשה ממנה לטובת לימודים, והמשיכה את קריירת המשחק שלה בפרופיל נמוך.

לאחר מכן יחד עם ידיד היא העלתה הצגה איתה רצו השניים על במות קורדובה.

בשנת 2002 היא חזרה להופיע בטלוויזיה וקיבלה תפקידים משניים בטלנובלות "קצ'ורה" ו"דרך הלב".

## חיים אישיים
בשנת 2005, ילדה בן בשם ולנטין שנולד מזוגיות שהייתה לה עם בן זוג מהיותה בת 14 שעזב אותה בהיותה בהיריון ומאז היא החלה לגדל אותו כאם חד-הורית.

בשנת 2012 נולדה לה בת בשם סול מורנה מבן זוגה באותה עת.

ב-7 ביולי 2016 נישאה מסטריקיו בטקס אזרחי למאורו יאקימיו. ב-2017 נולד בנם המשותף שנקרא באוטיסטה, ובאותה השנה השניים התגרשו.

ב-10 במרץ 2022 מסטריקיו התארסה למטי פביאני ונישאה לו באותה השנה. ב-11 בנובמבר 2025 נולדה לשניים בת בשם קלריטה.

## קישורים חיצוניים

* הראיון בו מדברת דניאלה על מצבה הכלכלי והחיים כאם חד-הורית 

קטגוריה:בואנוס איירס: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ארגנטינאיות
קטגוריה:שחקניות ילדות ארגנטינאיות
קטגוריה:זמרות ארגנטינאיות
קטגוריה:ארגנטינאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:ארגנטינאיות שנולדו ב-1987
גיפור

ממוזער|250px|סדנת גיפור צמיגים בברלין (1946)
**גִּפּוּר** או **ווּלְקָנִיזַצְיָה** (**Vulcanization**) הוא תהליך של יצירת תרכובת של גומי עם גופרית תוך כדי חימום גבוה, מה שמקנה לגומי קושי, גמישות ועמידות.

## השיטה
הגופרית היא יסוד שבקליפה החיצונית של האטום שלו חסרים שני אלקטרונים כדי להגיע למצב של שמונה אלקטרונים ולכן יש רווח אנרגטי גבוה ביצירת שני קשרים קוולנטיים. בגלל נוכחותם של האלקטרונים שבאורביטלים הבלתי קושרים הזווית בין הקשרים היא בסביבות 107.7 מעלות.

בנוכחות פולימרים כדוגמת הגומי יוצר אטום הגופרית קשרים קוולנטיים בודדים, כל אחד מהם עם שרשרת אחרת של הפולימר או עם חלק אחר של השרשרת. הקשרים נוצרים בין אטום גופרית לאטום פחמן, במקום קשרי הפחמן-מימן או קשרים אחרים לאורך השרשרת הפחמנית. קשרי גפרית אלו מחזיקים את שרשרות הפולימר יחד, ומונעים את הפרדותן.

החום  חשוב בתהליך הגיפור מכיוון שבטמפרטורה נמוכה קשה לנתק את הקשרים הסבוכים שבין שרשרות הפולימר לבין עצמן או שכנותיהן. החום מספק אנרגיית שפעול לניתוק הקשר.

## גיפור גומי
בשנת 1834 החל צ'ארלס גודייר לערוך ניסויים בגומי, על מנת לעשותו עמיד לכל מזג אוויר. הוא ניסה לשפר את תכונותיו של החומר על ידי ערבובו עם חומרים אחרים. נתניאל הייוורד  גילה כי גומי המעורב בגופרית אינו דביק. גודייר שכר את הייוורד כדי שימשיך לעבוד על תגליתו וישכלל אותה, וגם רכש את זכויותיו. לאחר שגודייר שיפר את ההמצאה, הוא רשם עליה פטנט בשנת 1839. גודייר ניסה לערבב בצורות שונות גומי חם עם גופרית, לאחר ניסיונות רבים הוא גילה דרך לייצר גומי שהוא קשה, חזק וגמיש. לשיטה המשוכללת ביותר הוא קרא "וולקניזציה" (גיפור) על שמו של אל הנפחות וולקן. 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כימיה אורגנית
קטגוריה:פולימרים
קטגוריה:המצאות במאה ה-19
קטגוריה:גומי
אפקט מייסנר

ממוזער|200px|דיאגרמה של אפקט מייסנר. השדה המגנטי נדחה ממוליך-העל, כאשר הוא מתחת לטמפרטורה הקריטית.
**אפקט מייסנר** הוא ביטוי של דיאמגנטיות מושלמת של החומר ומשמש כאחת ההגדרות למוליכות-על. האפקט נתגלה לראשונה בשנת 1933 על ידי וולטר מייסנר (Meißner) ורוברט אוכסנפלד (Ochsenfeld) על ידי מדידה של השטף המגנטי הנגרם כתוצאה מיצירת שדה מגנטי על מוליכות-על מתחת לטמפרטורת מעבר הפאזה שלו.
גילוי האפקט אישש את ההשערה שמוליכות-על היא סוג של מעבר פאזה.

## הסבר לאפקט

חוק אוהם: \mathbf{J} = \sigma \cdot \mathbf{E}
על מנת לשמור על צפיפות הזרם סופית, כאשר: \sigma \rightarrow \infty  השדה החשמלי בדגם יהיה חייב לשאוף לאפס.
יחד עם זאת, על פי משוואת מקסוול: \nabla \times \mathbf{E} = -\frac{\partial \mathbf{B}} {\partial t} כלומר, השדה המגנטי בדגם צריך להישאר כפי שהיה לפני המעבר לפאזה מוליכת-על. לכן אפקט זה לא יצפה במוליך אידיאלי.
דחיית השדה המגנטי ממוליך-העל נובעת מזרמים על שפת מוליך (כתוצאה מהשדה החיצוני) המשרים שדה מגנטי הפוך לשדה החיצוני. הזרמים אינם זורמים בעובי אינפיניטסימאלי על המשטח אלא הזרמים נמצאים על שפה בעלת עובי סופי כלשהו. רק מתחת לעובי זה, הנקרא עומק החדירה, נקבל כי השדה במוליך הוא אפס. 
ניתן להיווכח בדיאמגנטיות המוחלטת של מוליך-על על ידי הצבת מגנט מעליו. כתוצאה מדחיית קווי השדה המגנטי ניתן לגרום למגנט לרחף מעל מוליך-העל.

## יישומים
ממוזער|שמאל|200px|דוגמה לריחוף מגנטיאחד מהיישומים של אפקט מייסנר הוא התופעה של ריחוף מגנטי (אפקט זה פופולרי בהדגמות והרצאות של מדע פופולרי). ביישום זה מניחים מגנט מעל מוליך-על והאחרון דוחה אותו כדי לשמור על איפוס השדה המגנטי בתוכו.

## ראו גם

* דיאמגנטיות
* דיאמגנטיות על
* מוליכות על
* ריחוף מגנטי

## קישורים חיצוניים
*אפקט מייסנר - Hyperphysics
* 

קטגוריה:פיזיקה של חומר מעובה
נגיד בנק ישראל

**נגיד בנק ישראל** הוא האדם העומד בראש בנק ישראל. הוא מתמנה על ידי נשיא מדינת ישראל ועל פי המלצת ממשלת ישראל לתקופה בת חמש שנים. הנגיד אחראי לניהול המדיניות הכלכלית, בראש ובראשונה חתירה ליציבות מחירים במשק, באמצעות ניהול המדיניות המוניטרית, מדיניות שער החליפין וניהול יתרות המט"ח, וכן לפיקוח על הבנקים באמצעות מחלקת הפיקוח שבאחריותו. הנגיד אחראי פורמלית גם לניהולו התקין של הבנק, אם כי בפועל מנוהל הבנק בידי מנכ"ל.

תפקיד חשוב נוסף של הנגיד הוא היותו, על פי חוק, היועץ הכלכלי לממשלה, ומתוקף תפקידו זה הוא משתתף בישיבות הממשלה בהן נדונים עניינים כלכליים בעלי חשיבות גבוהה.

כחלק מתפקידו, חתימת הנגיד מתנוססת על שטרות כסף המונפקים בזמן כהונתו. בעבר הייתה נהוגה גם חתימתו של יו"ר המועצה המייעצת של בנק ישראל, אך החל מהנפקת השטר בערך של 200 ש"ח בשנת 2010, חותם הנגיד על השטרות לבדו.

נגיד בנק ישראל הראשון, דוד הורוביץ, החל לכהן בדצמבר 1954 מתוקף חוק בנק ישראל שאושר באוגוסט 1954.

## נגידי הבנק

## קישורים חיצוניים

*כתבות בתגית נגיד בנק ישראל, באתר גלובס
*כתבות בתגית נגיד בנק ישראל, באתר ynet
*כתבות בתגית נגיד בנק ישראל, באתר כלכליסט

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בנק ישראל