open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
כתובים

בחלק **כתובים** של התנ"ך מונים על פי המסורה אחד-עשר ספרים, והם: תהילים, משלי, איוב, שיר השירים, רות, איכה, קהלת, אסתר, דניאל, עזרא ונחמיה, ודברי הימים. סדר זה מבוסס על מסורת כתבי היד של יהודי אשכנז, ומשמש ברוב הדפוסים של התנ"ך. אצל בעלי המסורה בטבריה ויהודי ספרד היה סדר אחר לספרי הכתובים, ובגמרא מוזכר סדר שלישי לספרים אלו.

בין ספרים אלה ישנן שתי תת-קבוצות מיוחדות, שהן:
***[[ספרי אמ"ת]]**: תהילים, משלי, איוב (הקבוצה קרויה בראשי לתיבות לשלושת הספרים בסדר הפוך). ספרים אלה נחשבים ספרי "שירה", דבר הבא לידי ביטוי בכתבי יד של המסורה הן במערכת הטעמים המיוחדת להם (טעמי אמ"ת), והן בצורתם השירית.
***[[חמש מגילות]]**: שיר השירים, רות, איכה, קהלת, אסתר. קבוצה מיוחדת זו מופיעה כחלק ממסורת בני אשכנז (במנהגיהם הליטורגיים ובכתבי היד שלהם), ועומדת בבסיסו של חיבורי מדרש רבה על ספרי כתובים אלה דווקא. הם נקראים בציבור בבתי הכנסת במועדים חגיגיים שונים, ונכתבים על קלף ארוך מגולגל שנקרא "מגילה". בכתבי היד של המסורה, ובמסורת יהדות ספרד והמזרח – אין זכר להיותם קבוצה.
*שלושת הספרים דניאל, עזרא-נחמיה, ודברי הימים אינם נחשבים לקבוצה מיוחדת, למרות המרכיבים המשותפים שלהם: כולם נכתבו על פי המסורת התלמודית בתקופה מאוחרת; כולם דנים בתוכנם על התקופות המאוחרות הנזכרות שבמקרא; עזרא הוא המשך ברור של דברי הימים; בדניאל ובעזרא-נחמיה מצויים הקטעים המשמעותיים היחידים במקרא הכתובים בארמית.

החלוקה של 24 ספרי התנ"ך לתורה, נביאים, וכתובים מוזכרת בתלמוד-ב"ב יד', ובמדרשים רבים-שמ"ר מא, דב"ר יד' וכו'. והם מדורגים ברמת סמכותם האלוהית: התורה מפי הגבורה ניתנה, הנביאים בנבואה נאמרו, והכתובים ברוח הקודש נכתבו.

ישנם ספרים, למשל דניאל, עזרא-נחמיה, ודברי הימים שמבחינת תוכנם מתאימים להיכלל במסגרת ספרי נביאים, אבל לא מבחינת זמן חיבורם. הרמב"ם כותב על הסיבה להכללתם בכתובים במורה נבוכים ח"ב מ"ה כי כוח ההשראה לכתיבת ספרים אלו היה אחיד, ברוח הקודש, ולכן נכללו במסגרת אחת. לעומת זאת, ספרי הנביאים, אשר נכתבו בכוח נבואי, שייכים למסגרת אחרת. בספרי מקרא נוצריים רבים, דניאל אכן נכלל בספרי הנבואה והיתר נכללים בספרים ההיסטוריים, בעקבות החלוקה בתרגום השבעים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:חלוקת התנ"ך
בית עזרא

שמאל|ממוזער|250px|כביש הגישה לבית עזרא
**בֵּית עֶזְרָא** הוא מושב הנמצא במישור החוף הדרומי, בין אשדוד לאשקלון, ומשתייך לתנועת המושבים. הוא נקרא ע"ש עזרא הסופר, שעלה לארץ מבבל (458 לפנה"ס בקירוב).

## היסטוריה
המושב נוסד על ידי עולים מעיראק ב-28 במרץ 1950, על אדמות הכפר בית דראס שתושביו גורשו במלחמת העצמאות. בתחילה היה המקום מעברה ששמה הזמני היה אשדוד א'. בשנת 1991 החלו לתכנן את שכונת ההרחבה. בהרחבה מתגוררות כ-80 משפחות רובן בני מושב שחזרו לגור במושב.

מדרום למושב בית עזרא נמצאת גבעה 69, ששימשה משלט וזירת קרבות במלחמת העצמאות. בקרבתו נמצא גם גשר עד הלום, שבו נבלם הצבא מצרי בניסיונו לפלוש לתל אביב.

חלק מאנשי המושב מתפרנסים מהפרדסים, לולים, חוות סוסים.

היישוב הוא חלק ממועצה אזורית באר טוביה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:הנצחת עזרא הסופר
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
דגל קומורו

**[[דגל]] [[קומורו]]** הוא הדגל הלאומי של קומרו. הדגל הנוכחי אומץ בשנת 2002. הסהר בדגל נשמר מהדגל הקודם, אך במקום סהר על רקע ירוק בלבד, הסהר ממוקם כעת על משולש. לדגל נוספו ארבעה פסים כדי לסמל את ארבעת האיים מהם מורכבת המדינה: צהוב עבור מוהלי, לבן עבור מיוט (בשליטת צרפת, קומורו תובעת בעלות), אדום עבור אנג'אואן, וכחול עבור גרנד קומורו. ארבעת הכוכבים ליד הסהר מייצגים גם הם את ארבעת האיים, והסהר מייצג את האסלאם, הדת העיקרית בקומורו.

## צבעי הדגל

## דגלי האיים
שמאל|ממוזער|200px|מפת קומורו
קומורו היא מדינת איים המורכבת מ-3 איים גדולים: מוהלי, אנג'אואן, וגרנד קומורו.


קובץ:Flag of Anjouan (official).svg|דגל אנג'אואן
קובץ:Flag of Grande Comore.svg|דגל גרנד קומורו
קובץ:Flag of Mohéli (official).svg|דגל מוהלי


בנוסף, ממשלת קומורו טוענת לריבונות על האי הצרפתי מיוט.


קובץ:Flag of Mayotte (local).svg|דגל מיוט


## דגלים קודמים של קומורו

קובץ:Flag of the Comoros (1963–1975).svg|alt=תבנית:FIAV Flag of the State of the Comoros (1963–1978) from the pre-independence period before July 1975 until January 1976|דגל קומורו מתקופת טרום העצמאות ביולי 1975 עד ינואר 1976
קובץ:Flag of the Comoros (1975–1978).svg|alt=תבנית:FIAV Flag of the State of the Comoros under the Ali Soilih Regime (January 1976 – September 30, 1978)|דגל קומרו תחת משטר עלי סויה (ינואר 1976 – 30 בספטמבר 1978)
קובץ:Flag of the Comoros (1978–1992).svg|alt=תבנית:FIAV Flag of the Federal and Islamic Republic of the Comoros  (October 1, 1978 – June 6, 1992)|דגל הרפובליקה הפדרלית והאסלאמית של קומרו  (1 באוקטובר 1978 –  6 ביוני 1992)
קובץ:Flag of the Comoros (1992–1996).svg|alt=תבנית:FIAVFlag of the Federal and Islamic Republic of the Comoros (June 7, 1992 – October 5, 1996)|דגל הרפובליקה הפדרלית והאסלאמית של קומורו (7 ביוני 1992 – 5 באוקטובר 1996)
קובץ:Flag of the Comoros (1996–2001).svg|alt=תבנית:FIAV תבנית:FIAV תבנית:FIAVThe obverse side of the Flag of the Federal and Islamic Republic of the Comoros (October 6, 1996 – December 22, 2001)|דגל הרפובליקה הפדרלית והאסלאמית של קומרו (6 באוקטובר 1996 - 22 בדצמבר 2001)


## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קומורו, דגל
קטגוריה:קומורו: סמלים לאומיים
קומורו
קטגוריה:מדינות ערב: דגלים
קומורו
מספר הרשאד

**מספר הרשאד** (Harshad number), או **מספר ניבן** (Niven number) הוא מספר שלם בבסיס ספירה מסוים המתחלק בסכום ספרותיו באותו בסיס ספירה. 
## דוגמאות
*בבסיס ספירה כלשהו, המספרים בין 1 לבסיס הספירה (מספרים חד-ספרתיים והמספר "10" בבסיס הספירה) הם מספרי הרשאד.
*מספרי הרשאד הראשונים בעלי יותר מספרה אחת, בבסיס ספירה עשרוני, הם:

: 10, 12, 18, 20, 21, 24, 27, 30, 36, 40, 42, 45, 48, 50, 54, 60, 63, 70, 72, 80, 81, 84, 90, 100, 102, 108, 110, 111, 112, 114, 117, 120, 126, 132, 133, 135, 140, 144, 150, 152, 153, 156, 162, 171, 180, 190, 192, 195, 198, 200, 201, 204, 209, 210, 216, 220, 222, 224, 225, 228, 230, 234, 240, 243

מספר שמהווה מספר הרשאד בכל בסיס ספירה נקרא **מספר כל-הרשאד**, או **מספר כל-ניבן**. ישנם רק ארבעה מספרים כאלה: 1, 2, 4 ו-6.

## מספרים היכולים להיות מספרי הרשאד

מבחן ההתחלקות של המספר 9 בבסיס ספירה עשרוני יכול לרמוז שכל המספרים המתחלקים ב-9 הם מספרי הרשאד בבסיס זה. אולם כדי לבדוק אם מספר הוא הרשאד, ספרות המספר מחוברות פעם אחת והמספר חייב להתחלק בסכום זה, אחרת הוא אינו הרשאד. לדוגמה: המספר 99 אמנם מתחלק ב-9, אך אינו מתחלק בסכום ספרותיו 18.

בנוסף למספרים החד-ספרתיים שהם מספרי הרשאד באופן טריוויאלי,  גם מספר הבסיס הוא מספר הרשאד, כיוון שהוא נכתב "10", וכל מספר מתחלק ב-1.

מספר ראשוני הוא מספר הרשאד בדיוק בכל בסיסי הספירה השווים לו או גדולים ממנו. בכל בסיס ספירה קטן יותר, סכום ספרותיו הוא מספר גדול מ-1 וקטן מהמספר עצמו, ומעובדת היותו ראשוני נובע שאינו מתחלק בסכום.

אף על פי שמספרי העצרת הראשונים בבסיס 10, הם מספרי הרשאד, לא כל מספרי העצרת הם מספרי הרשאד בבסיס 10. המספר הראשון שאינו מספר הרשאד הוא !432.

## מספרי הרשאד עוקבים

רוברט אי. קנדי הוכיח בשנת 1982 שבלתי אפשרי לקבל יותר מ-21 מספרי הרשאד עוקבים.
בשנת 1993 הוכיחו קרטיס קופר ורוברט אי. קנדי  שניהם מהמחלקה למתמטיקה באונ' מרכז מיזורי שבוורנסבורג, שלא יותר מ-20 מספרי הרשאד עוקבים אפשריים.

 הוכיחה בשנת 1994  שלא קיימים רצפים של יותר מ-2n  מספרי הרשאד עוקבים בבסיס n. כמו כן, היא מצאה את רצף 20 מספרי הרשאד העוקבים הקטנים ביותר. מספרים אלו הם מסדר גודל 1044.

 הראה ב-1996 שבבסיס ספירה בינארי יש אינסוף רצפים של 4 מספרי הרשאד עוקבים, וב יש אינסוף רצפים של 6 מספרי הרשאד עוקבים. בבסיס אונרי,  כל המספרים הם מספרי הרשאד.

## הערכת הצפיפות של מספרי הרשאד

נציין ב \ N(x) מציין את מספר מספרי הרשאד הקטנים או שווים ל-x.

 וניקולה דויון (Doyon); הוכיחו שלכל &epsilon; > 0 מתקיים:
:x^{1-\varepsilon} 

יתר על כן, דה קונינק, דויון וקטאי (Kátai) הוכיחו ש:

:N(x)=(c+o(1))\frac{x}{\ln x}

כאשר \ c = (14/27) \ln 10 
השווה בערך ל-1.1939

## קישורים חיצוניים
* 
* "ON CONSECUTIVE NIVEN NUMBERS ", קרטיס קופר ורוברט אי. קנדי, 1994, **(באנגלית).**

קטגוריה:תורת המספרים
קטגוריה:תכונות התלויות בבסיס הספירה
Number 21

שמאל|ממוזער|250px|סקיצה של המטוס שצוירה על ידי דיק הוואל
**Number 21** הוא מטוס אשר נטען כי הוטס כשנתיים לפני הטיסה הראשונה של האחים רייט, לפי הטענה הוטס על ידי גוסטב וייטהד ב-14 באוגוסט 1901, ליד ברידג'פורט שבקונטיקט. אולם אין לכך עדויות ברורות.

היסטוריון התעופה ג'ון בראון מצא תצלום פנורמי משנת 1901 המתעד את טיסתו של וייטהד. בראון מתאר את טיסתו של וייטהד ב"קונדור מס '21 "כך:" חודשיים לאחר מכן, ב -14 באוגוסט 1901, הוא (וייטהד) הזמין את העיתונות לחזות בטיסתו הראשונה, המוצלחת ומאוישת. מטוסו של וייטהד איפשר נסיעה בכביש. אפשר היה לקפל את כנפיו ולנהוג בכבישים. כשווייטהד עזב את ברידג'פורט מעט אחרי חצות, הוא, העוזרים שלו והעיתונות הסיעו את המטוס 15 קילומטרים לאתר פיירפילד כמו בפעמים הקודמות. הם הגיעו באור ראשון. לאחר שכיבש את המכונה, המריא וייטהד עם עלות השחר, טס תחילה חצי קילומטר, ולאחר מכן בטיסתו השנייה, קילומטר וחצי בגובה 50 רגל.

לטענתם של וייטהד ועדי ראייה אחדים, טיסתו הארוכה ביותר הייתה טיסה לאורך כ־800 מטרים בגובה 60 מטר. עם זאת, טענות אלה שנויות במחלוקת משום שווייטהד לא שמר יומן רישומים של טיסותיו שנערכו ברובן בשעות הערב או שעות הבוקר המוקדמות, עם עדי ראייה מעטים.

Number 21 היה מטוס חד-כנפי עם מנוע של 20 כוח סוס. המטוס החל לנוע בעזרת כוח המנוע כדי להניע את הגלגלים, כמו במכונית וכך המריא. לאחר ההמראה הועבר כוח המנוע למדחף.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מטוסים היסטוריים
פרטורבציה (אסטרונומיה)

**פרטורבציה** (בעברית: **הפרעה**), היא שינוי קטן הנעשה בבעיה פיזיקלית ידועה, כך שהוא קטן מספיק בשביל שנוכל לחשב את הפתרון באמצעות קירובים, כגון קירוב ליניארי או פיתוח בטור טיילור (להרחבה ראו: תורת ההפרעות). באסטרונומיה, **פרטורבציות** הן השפעות של השמש וכוכבי הלכת ושל כוכבים, פלנטות אחרות וגופים שונים בעלי מסה בחלל על גופים אחרים. השפעות אלו גורמות לסטיות מחזוריות רבות ומגוונות במסלולם של גופים בחלל, חלקן גדולות וחלקן זניחות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אופטימיזציה רציפה
קטגוריה:אסטרופיזיקה
יעל הדיה

**יעל רחל הדיה** (נולדה ב-9 באוקטובר 1964) היא סופרת, עיתונאית ותסריטאית טלוויזיה ישראלית.

## ביוגרפיה
הדיה נולדה בירושלים, בת לשופט בית המשפט המחוזי בירושלים עזרא הדיה. בן-דודה הוא הסופר אברהם ב. יהושע. למדה בתיכון האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. למדה פילוסופיה באוניברסיטה העברית, וספרות אנגלית וכתיבה יוצרת באוניברסיטת ניו יורק. עבדה כעיתונאית ובעלת טור ב"כל העיר", "עיתון תל אביב" ו"ידיעות אחרונות". אחר כך לימדה בחוג לתקשורת ב, ועובדת כלקטורית בהוצאת "עם עובד".

בשנים 2005–2006 כתבה את הפרקים שעוסקים בדמותה של נעמה לרנר (איילת זורר) בעונה הראשונה ו-7 פרקים עבור העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "בטיפול", שזכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לתסריט הטוב ביותר בסדרת דרמה.

ב-26 בספטמבר 2019 עלתה לשידור סדרת הטלוויזיה "חמישים" אותה יצרה. הסדרה הייתה מועמדת לפרס אמי הבינלאומי בקטגוריית הסדרה הקומית.

היא מלמדת כתיבה יוצרת באוניברסיטה העברית בירושלים ומתפקדת כראש מגמת תסריטאות במכללת ספיר.

היא אם לשלושה ילדים.

## פרסים והוקרה
* זכתה פעמיים בפרס היצירה לסופרים עבריים בשנת 2002, ובשנת 2011.
* הייתה מעומדת סופית לפרס ספיר פעמיים, ב-2002 על ספרה "תאונות", וב-2006 על ספרה "עדן".

## ספריה
* **הנפשות הפועלות** (אור יהודה: ספרית מעריב, תשנ"ד 1994)
* **שלושה סיפורי אהבה** (תל אביב: עם עובד, תשנ"ז 1997) הספר זכה בפרס "פרס ספר הפלטינה" ותורגם להולנדית, גרמנית, אנגלית, איטלקית וצרפתית:

De beschikbare man was verlegen / tr. Hilde Pach (Amsterdam : Meulenhoff, 1999Liebe pur : Erzählung / tr. Ruth Melcer (Zürich : Diogenes, 2000Housebroken : three novellas / tr. Dalya Bilu (New York : Metropolitan Books, 2001Animali domestici : tre storie d'amore / tr. Dalia Padoa (Torino : Einaudi, 2001 Trois histoires d'amour / tr. Katherine Werchowski ( : Actes sud, 2002

***תאונות** (תל אביב: עם עובד, תשס"א 2001). הספר זכה ב"פרס ספר הזהב" מטעם התאחדות המו"לים ותורגם לגרמנית:
 Zusammenstösse : eine Liebesgeschichte / tr. Ruth Melcer (Zürich : Diogenes, 2003

***עדן** (עם עובד 2005). תורגם להולנדית, גרמנית, אנגלית.
* **רביעי בערב** (עם עובד 2011).

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
*
* - ריאיון
* אריק גלסנר, על יעל הדיה, בלוג באתר "רשימות", 12 באפריל 2008
* - ריאיון

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרות כותבות עברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:בוגרות התיכון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי התיכון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: ספרות עברית
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: ספרות כללית והשוואתית
קטגוריה:סגל כל העיר
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תסריטאים
קטגוריה:זוכות פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית ספיר
קטגוריה:תסריטאיות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1964
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
אלף אפס

**<math>\!\, \aleph_0</math>** (**אָלֶף אֶפֶס**) הוא הסימון המקובל בתורת הקבוצות לעוצמה של קבוצת המספרים הטבעיים, שהיא העוצמה האינסופית הקטנה ביותר. כמו שמוכיח משפט קנטור, אף עוצמה אינה גדולה ביותר.

קבוצות שעוצמתן אלף אפס נקראות **[[קבוצה בת מנייה|קבוצות בנות מנייה]]**.

## היסטוריה
תורת הקבוצות נוסדה על ידי המתמטיקאי הגרמני גאורג קנטור בסוף המאה ה-19. הוא השתמש לראשונה בסימון אָלֶף אֶפֶס במאמר שנכתב בשנת 1893, וראה אור בדפוס בשנת 1895, בכותרת Die kleinste transfinite Cardinalzahl Alef-null (המספר המונה האינסופי הקטן ביותר אלף אפס), שהופיע בכתב העת Mathematische Annalen. במאמר כותב קנטור: \!\, \aleph_0 wir nennen die ihr zukommende Cardinalzahl, in Zeichen (נקרא למספר המונה הקשור בקבוצה זו בסימן \aleph_0).

במכתב ששלח קנטור ב-30 באפריל 1895 הסביר את מניעיו לבחור באות א של האלפבית העברי: "נראה לי שלמטרה זו מערכות אלפבית אחרות כבר היו בשימוש נרחב מדי". פרשנים שונים ייחסו לקנטור כוונות עמוקות יותר, החל מהפירוש התמים שאלף, האות הראשונה באלפבית העברי, מציינת התחלה חדשה, המשך בפירושים שלפיהם קנטור, שהיה ממשפחה מתבוללת, ידע שאלף היא האות הראשונה של המילה העברית "אינסוף", וכלה בטענה שקנטור בחר באות אלף בשל משמעותה בקבלה. או רמיזה לכינוי "אלופו של עולם" לה', שהוא אינסופי.

בדומה לסימון \aleph_0 לעוצמה האינסופית הקטנה ביותר, מגדירים \aleph_1 כעוצמה הקטנה ביותר הגדולה מ-\aleph_0,
\aleph_2 כעוצמה הקטנה ביותר הגדולה מ-\aleph_1, וכן הלאה. העוצמה \aleph_\omega מוגדרת כעוצמה הקטנה ביותר הגדולה מכל \aleph_n, וכך מוגדרת באינדוקציה טרנספיניטית העוצמה \aleph_\alpha לכל מספר סודר \alpha.

עוצמת הרצף, שהיא עוצמת הממשיים, מסומנת ב |\R| (כיום משתמשים גם באות \mathfrak{c}, שהיא האות הראשונה של המלה continuum, לסימון עוצמה זו, ולעיתים ב-\aleph). הוכחת האלכסון של קנטור מראה כי \ \!|\R| \ne \aleph_0. קנטור אף הוכיח שעוצמת המספרים הממשיים שווה לעוצמת קבוצת החזקה של המספרים הטבעיים, כלומר |\R|=2^{\aleph_0}.

קנטור שיער ש-\aleph_1 = 2^{\aleph_0}, כלומר, יש רק עוצמה אינסופית אחת הקטנה משל הממשיים, והיא זו של הטבעיים. השערה זו נודעה בשם "השערת הרצף". בשנת 1940 הוכיח קורט גדל שהשערת הרצף אינה עומדת בסתירה למערכת האקסיומות של תורת הקבוצות. בשנת 1963 הוכיח המתמטיקאי פול כהן שגם שלילת ההשערה אינה סותרת את מערכת האקסיומות של תורת הקבוצות. יחד, מראות התוצאות האלה שהשערת הרצף עצמאית.

## ב

גם לאות ב' יש שימוש בתורת הקבוצות.
הסימון \beth_1 מציין את עוצמת הרצף 2^{\aleph_0}.

\beth_2 מציין את 2^{2^{\aleph_0}}.

\beth_3 מציין את 2^{2^{2^{\aleph_0}}}.

\beth_4 מציין את 2^{2^{2^{2^{\aleph_0}}}}.

וכן הלאה ע"פ הנוסחה \beth_{\alpha+1}=2^{\beth_\alpha} עבור סודרים עוקבים, ו-\beth_\lambda=\sup\{\beth_\alpha:\alpha עבור סודרים גבוליים.

## ראו גם
* המלון של הילברט

## קישורים חיצוניים
* Earliest Uses of Symbols of Set Theory and Logic
* Aleph Null and Cantor
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תורת הקבוצות
קטגוריה:אינסוף
קטגוריה:מונים
קטגוריה:סימנים מתמטיים
דקה

[ממוזער|'''דק ודקים'''העיתון [הצבי, 28 בספטמבר 1909]]
**דקה** היא יחידת זמן המוגדרת כ-1/60 של שעה או כ-60 שניות (ישנן דקות בעלות 61 שניות – דקה מעוברת).

יחידת הדקה לא מוכרת כיחידת SI. בגאומטריה, דקה היא יחידת זווית, המוגדרת כ-1/60 של מעלה. יחידה זו נקראת דקת קשת. יחידה הנגזרת מיחידה זו היא שניית קשת (1/60 של דקת קשת).

באסטרונומיה, דקה היא יחידת זווית וזמן. דקה היא 1/60 של שעת עלייה ישרה.

הסימון הפורמלי לדקה הוא גרש ישר – ('). לדוגמה, 15 דקות יכתבו כך – '15. אולם, הסימון הנפוץ ביותר הוא הגרש הנטוי המקובל (′).

כדור הארץ עובר 15 דקות קשת בכל דקת זמן אחת. דקת קשת אחת בקו המשווה היא בקירוב מייל ימי אחד.

הסיבה לחלוקת השעה ל-60 דקות נובעת ככל הנראה מהשפעת הבבלים, אשר השתמשו בבסיס ספירה 60 כשיטת הספירה שלהם.

מקור המילה הוא בכך שזו חלוקה דקה יותר של הזמן מאשר החלוקה לשעות. וכך גם בשפות זרות.

## ראו גם
* שעון

## קישורים חיצוניים

* 	
* 
* 
* 

קטגוריה:יחידות זמן
*
קטגוריה:60 (מספר)
בוב אזרין

**בוב אזרין** (באנגלית: **Bob Ezrin**; נולד ב-26 במרץ 1949) הוא מוזיקאי ומפיק מוזיקלי קנדי יהודי שהפיק כמה מן האלבומים הידועים של שנות ה-70.

## קריירה
אזרין, יליד טורונטו, אונטריו, זכה לתהילתו הראשונית כמפיק הצעיר והמוכשר של אלבומי להקת אליס קופר. לאחר מכן, הפיק אלבומים ללו ריד, פינק פלויד, פיטר גבריאל, Kiss, וJane's Addiction. הוא תואר כאדם קשה, וכ"פרנסיס פורד קופולה" של הפקה מוזיקלית. ההפקה שלו מתבססת על טכניקות ארגון מוזיקלי הדומות למוזיקה קלאסית. אזרין גם השתתף גם בתור מוזיקאי, בחלק מהאלבומים שאותם הפיק, כמו האלבום The Division Bell של להקת פינק פלויד. בין הכלים שעליהם הוא ניגן באלבומים אלה - קלידים, גיטרה, גיטרה בס, כלי הקשה ואף אקורדיון.

בשנים האחרונות אזרין חזר להפיק אלבומים לאליס קופר, ומפיק גם אלבומים של להקות מטאל שונות, בין היתר.

אזרין מחזיק גם בחברת תוכנה למחשב בשם "השלב השביעי" אשר מוציאה לאור תקליטור של מונטי פייתון.
אזרין נכנס להיכל התהילה המוזיקלי של קנדה במהלך "פרסי יונו" באפריל 2004.

## אלבומים חשובים שהפיק
* 1971 - *[[Love It to Death]]* של אליס קופר.
* 1973 - *[[Berlin (אלבום של לו ריד)|Berlin]]* של לו ריד.
* 1977 - *[[פיטר גבריאל (אלבום)|פיטר גבריאל]]* של פיטר גבריאל.
* 1979 - *[[The Wall|החומה]]* של פינק פלויד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מוזיקאים קנדים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים קנדים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1949
הרי אורל

**הרי אוּרַל** (ברוסית: **Уральские горы**) הם רכס הרים שכיוונו הכללי צפון-דרום, המחלק את רוסיה למזרח ומערב ומראה את הקו המפריד בין אירופה לאסיה.

## גאוגרפיה
הרי אורל הם מהעתיקים בעולם, בני 250–300 מיליון שנה, אך עדיין גבוהים יחסית לגילם. הפסגה הגבוהה ביותר ברכס היא ההר נַרוֹדַּה (פּוֹזְנוּר, 1,894 מ').

רכס הרי אורל נמשך לאורך כ-2,500 ק"מ מן הערבות שבגבולה הצפוני של קזחסטן ועד לחופי האוקיינוס הארקטי. האי נוֹבַאיַה זֶמְלִיַה מהווה המשך נוסף של הרכס.

גאוגרפים מחלקים את הרי אורל לחמישה חלקים: הרי אורל הדרומיים, המרכזיים, הצפוניים, הסוב-ארקטיים והארקטיים.

## גאולוגיה
הרי אורל נוצרו בעידן הקרבון המאוחר, כשהחלק המערבי של סיביר התנגש עם יבשת העל שהכילה את מרבית היבשה בעולם דאז: השילוב של לאוראסיה (אירופה וצפון אמריקה) וגונדוואנה. אירופה וסיביר נותרו מחוברות כתוצאה מהתנגשות זו.

גאולוגית, הרי אורל מסמנים את החלק הצפוני של הגבול בין יבשות אסיה ואירופה.

### מרבצי מינרלים
סחף טבעי חשף עושר של מרבצי מינרלים בהרי אורל, ובהם גם אבני חן כטופז וברקת.

## היסטוריה
* ההרים עמדו במרכזה של התוכנית הנאצית להרי אורל.
* האזור הוא אחד מיצרני המתכות והתעשייה הכבדה הגדולים במדינה.

## אתר מורשת עולמית
היערות הבתוליים בקומי בצפון הרי אורל הוכרו כאתר מורשת עולמית.


קובץ:Europe map russia.png|השטח האירופי של רוסיה שגבולו עם אסיה הוא הרי אורל


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של קזחסטן
אורל
אורל
אורל
קטגוריה:מחוז צ'ליאבינסק: גאוגרפיה
קטגוריה:קזחסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:ננץ: גאוגרפיה
קטגוריה:מחוז ארכנגלסק: גאוגרפיה
קטגוריה:בשקורטוסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:רפובליקת קומי: גאוגרפיה
דגל קמבודיה

**[[דגל]] [[קמבודיה]]** אומץ מחדש בשנת 1993, לאחר שבבחירות חזרה המלוכה לשלטון. עיצוב הדגל קיים מאז 1850 בערך, ונשאר בבסיסו ללא שינוי עם צדדים בצבע כחול ומרכז בצבע אדום וציור של אנגקור ואט במרכז. הדגל שונה למשך כמה שנים בעת עליית הקמר רוז' לשלטון, שהשתמשו בדגל אדום שכלל גם את האנגקור ואט.

## היסטוריה
מאז שנות ה-50 של המאה ה-19 הדגל הקמבודי מציג בגאווה את תמונה הארמון המפואר באנגקור. הדגל הנוכחי עם הפסים הכחולים בחלקו העליון והתחתון של הדגל והרקע האדום במרכזו (ביחס 1:2:1) נבחר עם עצמאותה של קמבודיה ב-1953. דגל זה היה בשימוש עד שנת 1970 כאשר נבחר דגל חדש מטעם ראש הממשלה לון נול והיה בשימוש עד עליית פול פוט והקמר רוז' לשלטון במדינה בין השנים 1975 ל-1979 אז השתמשו בדגל אדום (כסמל לקומוניזם ששלט במדינה) עם תמונת הארמון בצבע צהוב.

עם שחרור העם הקמבודי מפני שלטון האימים של פול פוט, שונה הדגל במקצת עד לשנת 1989. בשנה זו הוחלט על שינוי צבעי הרקע של הדגל וחלקו התחתון הפך כחול. בשנת 1993 אומץ שוב הדגל משנת 1948, כאשר אדום וכחול מהווים את הצבעים הלאומיים של המדינה.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קמבודיה, דגל
קטגוריה:קמבודיה: סמלים לאומיים
קמבודיה
קמבודיה
קמבודיה
דגל קמרון

**[[דגל]] [[קמרון]]** בצורתו הנוכחית אומץ ב-20 במאי 1975, לאחר שקמרון הפכה למדינה מאוחדת. לדגל הקודם של קמרון הייתה סכמת צבעים דומה, אך הוא כלל שני כוכבים. סכמת הצבעים היא כלל-אפריקאית, ורעיון הפסים אומץ מהטריקולור של דגל צרפת. הפס המרכזי, האדום, מסמל אחדות, והכוכב הוא "כוכב האחדות". הצהוב מסמל את השמש, כמו גם את הסוואנות בחלק הצפוני של המדינה, בעוד שהירוק מסמל את היערות בחלק הדרומי של קמרון.

ההבדלים היחידים בין דגל קמרון לדגל סנגל הוא שהפס המרכזי הוא צהוב והכוכב הוא ירוק.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

*
* 

קמרון, דגל
קטגוריה:קמרון: סמלים לאומיים
קמרון
קמרון
קמרון
קמרון
דגל קפריסין

**[[דגל]] [[קפריסין]]** אומץ ב-16 באוגוסט 1960. הוא מציג מפה של האי, ושני ענפי זית (סמל השלום) תחתיו על רקע לבן (גם מסמל שלום). מעצבי הדגל נמנעו במכוון משימוש בכחול ואדום (הצבעים של דגלי יוון וטורקיה), במטרה שלא לגרום למתח מיותר בין שני העמים המתגוררים באי. המפה בדגל בצבע נחושת המסמל את שכבת הנחושת והעופרת הנמצאים על האי (בעיקר בצורת מינרל, שצבעו צהוב).

## היסטוריה
לפני שדגל קפריסין הונהג, נעשה שימוש בדגל טורקיה ודגל יוון. הדגל הנוכחי זכה בתחרות לעיצוב דגלים בשנת 1960. לפי החוקה, לדגל אסור לכלול את הצבעים כחול ואדום, המייצגים את השלטון הבריטי, וגם לא צלב או סהר, המייצגים את יוון וטורקיה. כל המשתתפים בתחרות נמנעו במתכוון משימוש בארבעת האלמנטים הנ"ל, כדי לשמור על נייטרליות.

העיצוב הזוכה מבוסס על הצעתו של איזמט גוניי, צייר טורקי-קפריסאי. העצוב נבחר על ידי מקאריוס השלישי, נשיא קפריסין, בהסכמתו של פאזיל קוצ'וק, סגן הנשיא.

## השימוש בדגל
על פי החוקה של קפריסין, הדגל יכול להיות מונף על ידי מוסדות המדינה, איגודים ציבוריים ותושבי המדינה. הגופים הציבוריים ומוסדות המדינה רשאים להניף את הדגל ביחד עם דגל טורקיה ודגל יוון, גם יחד. אזרחים פרטיים רשאים להניף את הדגל עם דגל טורקיה, דגל יוון, שניהם ביחד או כל אחד לחוד.

חרף הניסיון ליצור עיצוב נייטרלי כדי לקדם את האיחוד בין הקהילות, נעשה שימוש בדגל בעיקר על ידי הקפריסאים-יוונים.

## מאפייני העיצוב
מפת המדינה מהווה 44% מהדגל. צבע המפה הוא נחושת (פנטון 144-C). ענפי הזית בצבע ירוק זית (פנטון 336-C). צבע הרקע לבן, והיחס בין האורך לרוחב הוא 3:5.

הדגלים המיוצרים בקפריסין בדרך כלל שונים מעט מהמאפיינים המקוריים, בעיקר בצבעים ובגודל המפה. באוקטובר 2005 הודיעה הממשלה כי תנקוט צעדים ו"תתחיל מאפס", כדי להבטיח שרק דגלים בעלי המאפיינים הרשמיים ייוצרו ויונפו ברחבי המדינה.

דגל זה מכיל את הריכוז הגבוה ביותר של הצבע הלבן – 89.7% ממנו צבועים בלבן.

## הצעה לדגל
שמאל|ממוזער|250px|הדגל המוצע לקפריסין המאוחדת
כחלק מתוכניתו של קופי אנאן ליישב את המחלוקת בקפריסין, האו"ם הציע דגל חדש, שיאומץ בקפריסין המאוחדת שתיבנה מחדש. שלא כמו הדגל הרשמי הנוכחי, גרסה זו משלבת במתכוון ייצוג של יוון (כחול) ושל טורקיה (אדום), ביחד עם רצועה גדולה בצבע נחושת-צהוב, המייצגת את קפריסין. ייתכן שכל התיישבות עתידית בקפריסין תכלול את הדגל החדש.

## ראו גם

* דגל צפון קפריסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קפריסין, דגל
קטגוריה:קפריסין: סמלים לאומיים
קפריסין
קפריסין
קפריסין
קפריסין
דגל קריית הוותיקן

**[[דגל]] [[קריית הוותיקן]]** מורכב משני פסים אנכיים בצבע צהוב (צד התורן) ולבן, מוטען במפתחות פטרוס הקדוש מוצלבים והמצנפת האפיפיורית במרכז הפס הלבן. יחס ממדיו חריג, והוא עומד על 1:1 ומהווה (יחד עם דגל שווייץ) את אחד משני הדגלים הלאומיים היחידים ביחס ממדים שכזה.

דגל זה מכיל את הריכוז השני בגודלו של הצבע הצהוב (אחרי דגל ברוניי) – 51.7% ממנו צבועים בצהוב.

## היסטוריה
הדגל אומץ ב-7 ביוני 1929, בשנת החתימה על ההסכמים הלטרניים בידי האפיפיור פיוס האחד עשר ואיטליה, הסכמים אשר הביאו להקמתה של מדינה עצמאית חדשה. הדגל אשר נבחר לייצוגה נבנה על בסיס דגל מדינת האפיפיור ההיסטורית.

סמל קריית הוותיקן המוטען על הפס הלבן כולל:
* מצנפת האפיפיור - כפי שהייתה תחת מינויו של פיוס האחד עשר.
* מפתחות פטרוס הקדוש - זוג מפתחות המסמלים את המפתחות לשערי גן העדן שניתנו בידי ישו לפטרוס
* חוט אדום המקשר בין המפתחות.

בדומה לסמל אנדורה ולדגל פורטוגל, מהווה הדגל הפרה של חוק הטינקטורות. צבעי הצהוב (אור) והלבן (ארז'ן), המסמלים את שתי המתכות זהב וכסף, מונחים האחד ליד השני, בניגוד לכלל ההרלדי הבסיסי המוכר כחוק הטינקטורה, ולפיו "אין לשים מתכת על גבי מתכת, או צבע על גבי צבע".

## ראו גם

* סמל קריית הוותיקן

## קישורים חיצוניים

* 
[שמאל|ממוזער|180px|דגל הוותיקן מונף בכניסה ל[כנסייה בנצרת.]]
* 

## הערות שוליים

הוותיקן, דגל
קטגוריה:קריית הוותיקן: סמלים לאומיים
הוותיקן
הוותיקן
קריית הוותיקן
דגל רואנדה

**[[דגל]] [[רואנדה]]** אומץ ב-25 באוקטובר 2001. הדגל מורכב מהצבעים ירוק, צהוב וכחול. בדגל הקודם של המדינה בלטה האות R שהבדילה בינו לבין דגל גינאה.

החלק הכחול בדגל מייצג שמחה ושלום, הצהוב מייצג סמל להתפתחות כלכלית, והירוק מייצג את התקווה לשגשוג. השמש מייצגת השכלה.

הדגל עוצב על ידי אלפונס קירימובנציו.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

*
* 

רואנדה, דגל
קטגוריה:רואנדה: סמלים לאומיים
רואנדה
רואנדה
רואנדה
רואנדה
דגל רוסיה

**[[דגל]] [[רוסיה]]** הוא טריקולור שיראל בצבעי הלאומיות הכלל-סלאבית. הוא מורכב משלושה פסים אופקיים, לבן למעלה, כחול במרכז ואדום למטה.

## היסטוריה
כשפטר הגדול ביקר בהולנד בשנת 1699 כדי ללמוד בניית אוניות, הוא הבין שרוסיה זקוקה לדגל עבור הצי שלה. לכן עיצב את דגל רוסיה על בסיס דגל הנסיך ההולנדי – טריקולור עם שלושה פסים אופקיים, אך הוא בחר צבעים רוסיים עבורו. הוא בחר את צבעי סמל נסיכות מוסקבה, עליו מופיע גאורגיוס הקדוש, לבוש בשריון לבן, רוכב על סוס לבן, ולובש גלימה כחולה ואוחז במגן כחול, על רקע אדום.

דגל זה הפך לדגל הרשמי של האימפריה הרוסית ב־7 במאי 1883. הצאר ניקולאי השני שינה אותו בשנת 1914, כשהוסיף את העיט של בית רומנוב על רקע צהוב בקנטון בפינה השמאלית עליונה.

לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917, הוקמה הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, שהפסיקה את השימוש בדגל המלוכני, ואימצה את הדגל האדום המהפכני כדגלה.

לאחר הקמת ברית המועצות ב-1922, הפכה הרפובליקה הסובייטית הרוסית לחברה בפדרציה, והרפובליקה אימצה דגל רשמי, שהיווה גרסה של דגל ברית המועצות.

לאחר התפרקות ברית המועצות ב-1991, אימצה הפדרציה הרוסית דגל דומה לדגל האימפריה הרוסית, אך הקו הכחול שבמרכז הדגל הומר בקו תכלת, בדומה לצבע דגל הרפובליקה הסובייטית הרוסית.

ב־1993 המירה הפדרציה הרוסית את צבע הקו האמצעי מתכלת לכחול, ואימצה מחדש את הדגל המקורי.

## השפעה
הצבעים אומצו בוועידה הפאן סבלאבית בפראג ב-1848  כצבעי הלאומיות הכלל-סלאבית, בהשראת דגל רוסיה, ושימשו בסיס לדגל יוגוסלביה ומדינות שנוצרו ממנה (קרואטיה, סלובניה, סרביה) וסלובקיה.

טרנסניסטריה אימצה ב-2009 דגל רשמי נוסף, הדומה לדגל רוסיה בכל פרט ליחס (1:2).

דגל קרים, שאומץ ב-1992, דומה בצבעיו לדגל רוסיה, טריקולור של תכלת-לבן-אדום.

דגל דאגסטן, רפובליקה אוטונומית בקווקז, עשוי כדגל רוסיה פרט לקו העליון שהוא ירוק, המסמל את דתם של תושבי הרפובליקה המוסלמים.

הרפובליקה העממית של דונצק אימצה דגל הזהה לדגל רוסיה פרט לקו העליון, השחור. הדגל נטען כמבוסס על דגל הרפובליקה הסובייטית של דונצק-קריבוי רוג , אך אין הוכחות לקיומו של דגל כזה, וככל הנראה הרפובליקה השתמשה ב. לאחר סיפוח הרפובליקה לרוסיה ב-2022, הפך הדגל לדגל הרפובליקה הפדרלית של דונצק.

הרפובליקה העממית של לוגנסק אימצה דגל הדומה לדגל רוסיה, אך הקו העליון הוא תכלת. לאחר סיפוח הרפובליקה לרוסיה ב-2022, הפך הדגל לדגל הרפובליקה הפדרלית של לוגנסק.

## חגים לאומיים
ה-22 באוגוסט הוא יום הדגל הלאומי של רוסייה. היום מציין את יום הניצחון בניסיון ההפיכה הסובייטי ב-1991, והוכרז ב-1994.

## גלריה

קובץ:Russlandflagge 1668-1699.svg|דגל רוסיה, 1668–1669
קובץ:Romanov Flag.svg|דגל שושלת רומנוב ודגל המדינה בשנים 1858–1896
קובץ:Imperial Standard of the Emperor of Russia (1858–1917).svg|דגל קיסר רוסיה (1858–1917)
קובץ:Flag RSFSR 1918.svg|דגל הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, 1918–1937
קובץ:Flag of the Russian SFSR 1937-1954.svg|דגל הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, 1937–1954
קובץ:Flag of the Russian Soviet Federative Socialist Republic.svg|דגל הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, 1954–1991
קובץ:Flag of the Soviet Union.svg|דגל ברית המועצות, 1923–1991


## ראו גם

* דגל ברית המועצות

## קישורים חיצוניים

*
* 
## הערות שוליים

*
רוסיה, דגל
קטגוריה:רוסיה: סמלים לאומיים
רוסיה
רוסיה
רוסיה
רוסיה
רוסיה
דגל שוודיה

**דגל שוודיה** (בשוודית: **Sveriges flagga**), הוא דגלה של ממלכת שוודיה. עיצובו הוא צלב נורדי צהוב על רקע כחול והוא עוצב במתכונתו הנוכחית במהלך המאה ה-16. מאמינים שעיצובו הושפע מסמל שוודיה העתיק משנת 1442, שבו מופיעים שלושה כתרים צהובים על רקע כחול או מסמלה הנוכחי של שוודיה המציג מגן כחול המחולק לארבעה רבעים על ידי צלב פאטה, על פי התבנית של דגל דנמרק, ה"דנבּרוֹוּ". השימוש בצבעי הצהוב-כחול החל בשנת 1275 בידי המלך מגנוס השלישי ואילו המלך יוהאן השלישי היה זה שקבע את צורת הדגל השוודי והכניס אותו לשימוש בשנת 1569. לפני כן, דגל דומה הופיע על סמל הדוכסות של יוהאן, היום דרום-מערב פינלנד.

## עיצוב
שמאל|300px|תבנית עיצובו של הדגל
עיצובו של הדגל השוודי הוא עיצוב צלב נורדי בצבעי צהוב על רקע כחול. צלב נורדי הוא צלב ישר אשר מקום ההצטלבות של שתי הזרועות מוזחת לכיוונו של התורן. בדגל השוודי, בניגוד לדגל דנמרק הריבועים הנוצרים ליד התורן אינם יוצרים ריבועים ישרים כי אם מלבנים. ממדי הדגל, על פי חוק דגל השוודי, הם 10:16 כאשר החלקים הכחולים הפנימיים גודלם 4:5 והחיצוניים 4:9. הצלב הצהוב הוא בעובי חצי מהגובה של כל חלק כחול (2).

## היסטוריה

### מקורות מיתיים
על פי המסורת בעת שיצא המלך אריק התשיעי למסע צלב כנגד תושבי פינלנד בשנת 1157 על מנת להמיר את דתם לנצרות, ובטרם תחילתו של קרב משמעותי במסגרת המסע, התפלל המלך לאל בתקווה לקבל אות מן השמים כברכה ואות להצלחת הקרב. בהגיע השמש למרכז השמיים חזו המלך וצבאו בצלב זהב במרכזם של השמים הכחולים. בעקבות חיזיון זה ובעקבות הצלחת הקרב והמסע אימץ המלך את הצלב הצהוב על רקע כחול כסמלו וכדגלו וזכה בכינוי "אריק הקדוש".

מקור אפשרי אחר לדגל השוודי הוא כדגל אשר שימש את שוודיה בעת איחוד קאלמאר ואשר עוצב על פי תבניתו של הדגל הדני. על פי תאוריה זאת, עוצב הדגל בידי המלך קרל קנוטסון אשר היה מקורו של שלט האצולה השוודי משנת 1442 כשילוב של שלטי האצולה של המלכים אלברט ממקלנבורג משנת 1364 ומגנוס בירגרסון אשר חולקו ביניהם באמצעות צלב פאטה זהוב. היסטוריונים אחרים משייכים את הדגל השוודי לשנת 1420 וטוענים כי במקורו היה הצלב צבוע בצבע לבן על רקע כחול. על פי סברה זאת הפך הצבע הלבן לצהוב רק בעת שלטונו של גוסטב ואסה אשר שחרר את שוודיה מעול הכיבוש הדני.

### היסטוריה מוקדמת
שמאל|ממוזער|200px|  דגל מדיני וצבאי אשר היה בשימוש באמצע המאה ה-16
גילו המדויק של הדגל אינו ידוע כאמור אולם השימוש הראשון בדגל השוודי בצורתו הנוכחית היה בעת שלטונו של המלך גוסטב ואסה כאשר בנו אריק ה-14 ליווה את מרי סטיוארט הונחו האדמירלים השוודים להפליג תחת דגל כחול הנושא צלב זהב. דגל זה הופיע גם במסעו של גוסטב לפינלנד בשנת 1569 כדגל אשר הונף על הספינות אשר ליוו את המלך. אחיו של המלך צוטט באמרו . והתמונה הראשונה המתארת דגל כחול עם צלב נורדי צהוב במרכזו מתוארכת לתחילת המאה ה-16 - תקופת שלטונו של גוסטב ואסה, וצויר כבעל זנב סנונית. צו מלכותי אשר פורסם ב-19 באפריל 1562 פרסם לראשונה את הדגל כ אשר שימש כסמלו ודגלו הבלעדי של מלך שוודיה. ב-6 בנובמבר 1663 פורסם לראשונה חוק מלכותי אשר אישר לספינות סוחר להניף את הצבעים צהוב-כחול כדגל מרובע בעוד ספינות הצי והממשל הונחו להניף דגל בעל זנב סנונית בעל שתי זנבות. ספינתו של המלך הניפה דגל בעל זנב סנונית אשר הושחת בריבוע לבן ובמרכזו שלט האצולה המלכותי.

## פרוטוקול
כאשר מניפים את הדגל על תורן, ההמלצה היא שרוחב הדגל יהיה רבע מגובה התורן. כאשר משתמשים בדגל על מוט הבולט מבניין, ההמלצה היא שרוחב הדגל יהיה שליש מגובה התורן.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

שוודיה, דגל
קטגוריה:שוודיה: סמלים לאומיים
שוודיה
שוודיה
דגל תאילנד

**[[דגל]] [[תאילנד]]**, ידוע גם בשם **טריירנגה** מורכב מחמישה פסים אופקיים בצבעים אדום, לבן, כחול, לבן ואדום. הפס הכחול, המרכזי, כפול בגובהו משאר ארבעת הפסים. שלושת הצבעים אדום-לבן-כחול מסמלים אומה-דת-מלך, מוטו לא רשמי של תאילנד.

לפי גרסה אחרת הפסים האדומים מסמלים את דם חייהם של בני העם, והפסים הלבנים - את טוהר הדת הבודהיסטית.

הדגל הראשון ששימש את סיאם היה ככל הנראה דגל אדום, בו השתמשו לראשונה תחת שלטונו של המלך נראי (1656–1688). לפי מקורות מסוימים, צורפו מאוחר יותר סמלים שונים לבד האדום - צ'קרה לבנה (הגלגל הבודהיסטי), פיל לבן בתוך צ'קרה, או דסקית לבנה שבתוכה השמש.

באופן רשמי הדגל הראשון נוצר בשנת 1855 על ידי המלך מונגקוט (ראמה הרביעי), ובו פיל לבן (הסמל הקדוש והמלכותי של מלכי תאילנד) על רקע אדום, שכן הדגל האדום הפשוט לא היה בעל סממנים ייחודיים מספיק, שיאפשרו לסיאם להשתמש בו ביחסים בינלאומיים.

בשנת 1916 שונה הדגל לעיצובו הנוכחי, אך הצבע האמצעי היה אדום, כמו בפסים החיצוניים. לפי האגדה, במהלך שיטפון ראה המלך וג'ירוודה (ראמה השישי) את הדגל תלוי הפוך, ואת רגליו של הפיל הקדוש מופנות כלפי מעלה, וכדי למנוע את הישנות המקרה הוא יצר דגל חדש, סימטרי.

בשנת 1917 הוסר סמל הפיל, והצבע האמצעי הוחלף לכחול, כאשר לפי גרסה אחת כחול הוא הצבע של יום שישי, היום בו נולד המלך, ולפי גרסה אחרת הצבע הכחול שימש כמחווה למאבקן של מדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה.

## גרסאות היסטוריות

קובץ:Flag of Thailand (1782).svg|1782-1813
קובץ:Flag of Thailand (1817).svg|1817-1855
קובץ:Flag of Thailand (Ayutthaya period).svg|1855-1872
קובץ:Flag of Thailand 1855.svg|1855-1916
קובץ:Flag of Thailand (1916).svg|1916 - 1917


## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

תאילנד, דגל
קטגוריה:תאילנד: סמלים לאומיים
תאילנד
תאילנד
אזדרכתיים

**אִזְדָּרַכְתִּיִּים** (שם מדעי: *.Meliaceae Juss*) היא משפחת צמחים דו-פסיגיים המונה כ-59 סוגים ו-745 מינים. מיני המשפחה מעוצים על פי רוב, העלים מורכבים ומחוסרי עלי לוואי. לצמחים שרף חלבי או מוהל בעל צבע. הפרחים בעלי עטיף כפול (גביע וכותרת) ושחלה עילית. לעיתים קרובות אלקלואידים קיימים ברקמות הצמח. קיימת מחלוקת בין החוקרים בדבר תקופת התפתחותה של המשפחה והערכות נעות בין הקרטיקון תחתון לתקופת האאוקן. תפוצת המשפחה באזורים הטרופיים והסובטרופיים בעולם. בגלל העצה המשובחת יש לכמה ממיני האזדרכת ערך כלכלי מרובה. לבני המשפחה אין נציגים בין צמחי הבר בארץ ישראל. אזדרכת מצויה, שמקורה בדרום אסיה, והייתה מקובלת מאוד ביישובים היהודים בארץ ישראל ואף ביישובים ערביים הפכה למטרד ולצמח פולש. למשפחה זו משתייכים גם מיני עץ המהגוני (תּוֹלַעְנָה).

## מאפיינים
עצים או שיחים בעלי עלים מנוצים, לעיתים רחוקות פשוטים. העלים מסורגים, ספירליים לאורך הענף ומחוסרי לוואים.

הפרחים על פי רוב דו-מיניים, נכונים, בעלי עטיף כפול ושחלה עילית וערוכים במכבדים (תפרחות מסועפות).

הגביע בעל 4 או 5 עלים או אונות. עלי הכותרת, קטנים, מספרם 4 או 5 לעיתים רחוקות 3 או 10, מפורדים זה מזה בבסיסיהם או לעיתים רחוקות מאוחים מעל הבסיס. האבקנים 8 עד 12 (כפול ממספר עלי הכותרת או פחות), וזיריהם מאוחים על פי רוב לצינור. עלי הגביע, עלי הכותרת והאבקנים מאוחים מתחת לשחלה כל אחד לחוד.

השחלה עילית, בת 2 עד 5 מגורות, לעיתים רחוקות 8. בכל מגורה 1 עד 2 ביציות. עמוד עלי יחיד. במצעית הפרחים טבעת בולטת, המצעית מפרישה כרגיל צוף מתחת לשחלה או סביבה.

הפרי מסוג הלקט, ענבה או בית גלעין.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטואן-לורן דה ז'יסייה
קטגוריה:משפחות צמחים
תמרת

שמאל|ממוזער|250px|נוף עמק יזרעאל הנשקף מהיישוב
שמאל|ממוזער|250px|בתי היישוב תמרת
**תִּמְרַת** הוא יישוב קהילתי כפרי בשיפולי הגליל התחתון לכיוון עמק יזרעאל, סמוך למושב נהלל. היישוב שייך מוניציפלית למועצה אזורית עמק יזרעאל והיה הראשון מבין שבעה יישובים קהילתיים הנמצאים בתחום השיפוט של המועצה. הוא ממוקם מצפון לגן לאומי שמרון וממזרח לתל שמרון ושמורת טבע תל שמרון, שהיא המקום הצפוני ביותר בעולם שבו גדלה השיטה המלבינה.

## היסטוריה
תמרת נוסד בשנת 1981 ביוזמת המתיישבים, בני העמק והסביבה, ובהתאם להחלטת ועדת השרים להתיישבות ממרץ 1980. תוכנית המתאר של היישוב אושרה על ידי הוועדה מחוזית לתכנון ולבנייה בנובמבר 1980. למרות התנגדות של עיריית מגדל העמק שחששה שהיישוב הקהילתי החדש ימשוך אוכלוסייה חזקה מהעיר. על חלק מאדמות היישוב שכן הכפר הערבי מעלול שננטש ב-1948.

קודם לכן, בין השנים 1947–1954 שהו במקום זה אנשי קיבוץ תימורים אשר עקרו מאוחר יותר לדרום הארץ. מכאן נגזר שמו הנוכחי של היישוב, כאשר "תמרתא" (ו"כפר תמרתה") היה שמו של יישוב יהודי מימי התלמוד באזור. בשנת 1956 הוקמה במקום חוות תמרת להכשרת חיילים משוחררים לחקלאות.

היוזמה להקמת היישוב עלתה בשנת 1976 על ידי האדריכלית ורדית (כיום דבורה) ושלמה בר-אילן, והאדריכל דני כץ. הם אספו גרעין מתיישבים מהאזור, והחלו בהליכי האישורים והתכנון. האישור הסופי התקבל על ידי ועדת השרים לענייני התיישבות והוועדה לשמירה על קרקע חקלאית ושטחים פתוחים, לאחר פגישה עם שר החקלאות אריאל שרון ב-1980.
היישוב עצמו תוכנן על ידי ורדית בר-אילן ובוריס דיקרמן.

בשלב הראשון של הקמת היישוב הוקצו למתיישבים שטחי מגרשים גדולים בשטח 1.3-1.1 דונמים, ואילו בשלבים המאוחרים יותר הוקצו מגרשים קטנים יותר ששטחם 880-380 מ"ר. המתיישבים הקימו על המגרשים בתים גדולים בשטח של 200–300 מ"ר ועד מהרה הפך ליישוב יוקרה ונחשב לאחד היישובים העשירים ביותר באזור הצפון.

## תושבים
תמרת מונה למעלה מ-400 משפחות וחיים בו מעל ל-2,000 תושבים (חברי אגודה שיתופית ושוכרים). רובם עובדים מחוץ לתמרת.

## מבני ציבור
ביישוב גני ילדים, אולם ספורט, מועדון נוער, בריכת שחיה, מגרשי טניס, מגרש כדור-עף חופים, מגרש כדורסל וקט רגל, ספריה, מרפאה, צרכניה, מועדון חברים ובית כנסת על שם גלעד שטוקלמן שנפל במלחמת לבנון השנייה.

עד שנת 2005 פעל ביישוב בית ספר יסודי (א'–ו'). כיום ילדי תמרת לומדים בבית הספר היסודי בנהלל, ובבית הספר התיכון (ז'–יב') ויצו קנדה נהלל בנהלל.
היישוב מקיים פעילות קהילתית מגוונת המתבטאת באירועי תרבות וספורט לכל הגילאים ומערכת ענפה של חוגים. קבוצה מהישוב מארגנת את מרוץ הר לעמק ורבים מתושביו מתנדבים לעזרת הרצים. טקס סיום המרוץ נערך בשדות הסמוכים ליישוב. פעם בשנה מתקיים בתמרת מרוץ תמרת המקיף את היישוב.

עד 2007 פעל ביישוב קן של תנועת הנוער הנוער העובד והלומד. כיום משתייך נוער תמרת לנוער עמק יזרעאל הפועל בחסות חטיבת בני המושבים בנוער העובד והלומד.

## קישורים חיצוניים

* סיפור מקומי תמרת - ארכיון חי וקהילתי המתאר את התפתחות היישוב באמצעות תמונות וסרטונים
* תמרת, באתר הרשות לפיתוח הגליל

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1981
דהב

**דַהַבּ** (בערבית מצרית: **دهب** ) היא עיירה בחופו המזרחי של חצי האי סיני, באמצע הדרך בין שארם א-שייח' לנואיבה. האזור המכונה דהב מורכב מהעיירה עצמה ומשני כפרים בדואים הסמוכים אליה מצפון. הקטן מביניהם נקרא מָשְרָבּה והגדול והצפוני יותר נקרא אָסאלָה. בערבית, פירוש השם דהב הוא "זהב". בזמן השלטון הישראלי היה במקום יישוב ישראלי בשם "די זהב", שכונה כך על סמך זיהוי המקום עם "די זהב" הנזכר בתחילת ספר דברים.

במבצע קדש הגיעה לדהב חטיבה 9 לאחר שחצתה את כל מזרח סיני על גבי רכבים. כוח הסיור שנכנס שאנן אל חורשות הדקלים נתקל במספר חיילים סודנים ששהו בדהב ככיתת משמר והתחבאו בין הדקלים עם כניסת הכוח. אחדים מחיילי הכוח הישראלי נהרגו ועוד מספר נפצעו.

דהב ידועה בשונית האלמוגים העשירה שמסביבה, אשר הפכה אותה ליעד תיירות פופולרי לישראלים ואירופאים. בין אתרי הצלילה שבסביבתה מוכרים בעיקר "החור הכחול", "הפעמונים" וה-"קניון". באזור דהב מצויים מלונות ומועדוני צלילה רבים. רוב התיירות הממוסדת ממוקמת מסביב לעיירה ואילו התיירות הזולה יותר נמצאת במפרץ הכפר אסאלה. משנות ה-90 דהב מצויה בהתפתחות מהירה בעקבות התגברות התיירות. בעיר, שבעבר הלא רחוק היו בה טלפונים ספורים ואף לא בנק אחד, יש כיום טיילת, בתי קפה עם חיבור לאינטרנט ותשתיות מתקדמות.

בטיילת מצוי אתר העתיקות של מצודת דהב, זוהי מצודה נבטית ששמרה על מעגן דהב שככל הנראה היה לו תפקיד במערך המסחר הימי הנבטי.

ב-24 באפריל 2006 ביצע ארגון הטרור צבאות הייחוד והג'יהאד בפלסטין פיגוע באתרי תיירות בעיר. המתקפה כללה שלושה מחבלים מתאבדים, שמחקירת האירוע התברר שהיו בדואים, אשר פוצצו בו זמנית שלושה מטעני נפץ. בפיגוע נהרגו 23 בני אדם, רובם מצרים, ונפצעו כ-80 בני אדם, בתוכם תיירים מישראל וממדינות רבות נוספות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סיני: ערים
קטגוריה:מצרים: ערי חוף
קטגוריה:מרחב שלמה
קטגוריה:מצרים: תיירות
קטגוריה:מפרץ אילת
דרוזופילה

**תסיסנית** (שם מדעי: *Drosophila*) הידועה גם כ**דרוזופילה** או, בכינויה השגור והמטעה, **זבוב הפירות**, היא סוג של זבוב במשפחת התסיסניתיים.

## מינים
בסוג זה כ-800 מינים. שניים מן הידועים ביותר:
*תסיסנית המחקר *Drosophila melanogaster*
**Drosophila subobscura*

## תסיסנית כאורגניזם מודל
המין *D. melanogaster* (תסיסנית המחקר) משמש רבות במחקרים בגנטיקה והוא אורגניזם מודל מצוי בביולוגיה התפתחותית ואף זכה לכינוי "חרק המחמד של הגנטיקאים".

תכונותיו של המין שהפכו אותו לאורגניזם מועדף על ידי הגנטיקאים, ביחס לחרקים אחרים, הן הקלות היחסית שבגידולו בתנאי מעבדה, קצב ריבוי גבוה, מחזור חיים קצר, ממדי גוף קטנים ביחס לחרקים, המאפשרים אחסון מדגם גדול של זבובי תסיסנית בשטח אחסון קטן ומבנה כרומוזומלי פשוט הכולל 4 זוגות כרומוזומים גדולים פיזית.

בשנת 2012 טרודי מאקאי פרסמה קטלוג של הגנום השלם של 200 סוגים שונים של דרוזופילה.

בשנת 2020 הודיע צוות מחקר על יצירת הקונקטום (connectome), המיפוי המפורט ביותר שנוצר, של מוח ה-*Drosophila melanogaster*.

בחודש יוני 2023 פורסם בכתב העת Plos Biology אודות כך שזבובים מסוג זה, רגישים במיוחד לצפייה ולשהייה בקרב גופות בני מינם, וכי הם מתים בטרם עת, בשל "דיכאון".

## מבנה גוף
בצורתם האופיינית, לזבובי תסיסנית צבע כתום-חום ואורכם נע סביב 3.1 עד ל-4.3 מילימטר. לרוב המינים עיניים אדומות. הבוגרים צהבהבים עם פסים כהים על הבטן.

## התפתחות עוברית
שמאל|ממוזער|250px|זחל
שמאל|ממוזער|250px|גלמים – צבעם הולך וכהה עם הזמן
ההתפתחות העוברית של הזבוב *Droshophila melanogaster* נמשכת בערך כיממה ומחולקת ל-17 שלבים בעלי אפיונים שונים: בשלב הראשון ועד לרביעי מתרחשות 14 חלוקות גרעין כך שמתקבל תא מרובה גרעינים. גרעינים אלו נעים לכיוון פריפרית התא. בתהליך ה-cellularization נוצרת ממברנה סביב גרעיני התא, כך נוצרת שכבת תאים הנקראת בלסטודרם המקיפה את החלמון. בשלבים 6–7 מתרחשת גסטרולציה היוצרת את המעי. בשלבים 8–11 מתרחשת התארכות שכבת הנבט ובשלבים 12–13 נסוגה שכבה זו. התפתחות ראש הזבוב וסגירת האזור הגבי מתרחש בשלבים 14–15 ולבסוף בשלבים 16–17 מתרחשת דיפרנציאציה אחרונה של התאים לקראת בקיעת העובר מהביצה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:דרוזופיליים
קטגוריה:אורגניזם מודל

## הערות שוליים
טיראניה

[שמאל|ממוזער| חוק ב[טרויה חצוב בשיש המציב פרס על הריגת טיראנים המאיימים על הדמוקרטיה מהמאה ה-3 לפנה"ס במוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול]]
**טיראניה** (ביוונית: **Τυραννίς**) היא צורת משטר אוטוקרטי שהתקיים במספר רב של ערי פוליס ביוון העתיקה במשך תקופות מסוימות. בטיראניה שלט שליט יחיד על כל העיר, אשר נקרא "טיראן" - שליט יחיד ביוונית (ומכאן גם tyrannus - שליט יחיד בלטינית). כך, למשל, בשפת המקור הטרגדיה "אדיפוס המלך" מאת סופוקלס נקראת Oι̉δίπoυς τύραννoς (אוֹידִיפּוּס טִירַאנּוֹס), למרות שאדיפוס אינו טיראן במובן הקלאסי בכך שקיבל את השלטון כפרס ולא לקח אותו בהפיכה (וכן אין זה ידוע, אך הוא בנו של המלך לאיוס ). מקור המילה ככל הנראה לודי, והשליט הראשון המכונה "טירן" הוא גיגס מלך לידיה. 

השלטון הטיראני לבש צורה אחרת בכל פוליס, ומאפייניו נבעו מן ההיסטוריה המקומית של המקום והיחסים החברתיים-כלכליים בו. המאפיין את כל הטיראניות הוא שכל טיראן עלה לשלטון בכוח הזרוע בהפיכה בתמיכת ההמונים, כיוון את שלטונו נגד האריסטוקרטיה ששלטה בעיר לפני כן, ויצר שלטון ריכוזי. מרבית הטיראניות לא נמשכו מעבר לשני דורות, משום שהטיראן המייסד היה פופולרי בקרב ההמונים בשל הרפורמות שהנהיג ומשום שנלחם באריסטוקרטיה, שהעם לא אהב, אך יורשו כבר לא יכול היה להתגאות בהישגים אלה ולכן העם התמרמר על כל פעולה מחמירה שעשה על-מנת לשמור על שלטונו. לכן רוב הטיראנים בני הדור השני (והיו גם כאלה של הדור הראשון) הודחו בהפיכות דמוקרטיות - כך היפארכוס והיפיאס באתונה, וכך גם הטיראניה בקורינתוס, שנפסקה מיד עם מותו של הטיראן השני בשושלת - פריאנדרוס. 

בהיסטוריה היוונית המונח "טיראן" אינו בהכרח שלילי אלא מבטא את צורת תפיסת השלטון, והטיראנים לאו דווקא היו שליטים גרועים. הפילוסופים של המאה ה-4 לפנה"ס (אפלטון ואריסטו) ראו בטיראן מפלצת, ובמשמעות זו המונח "טיראן" נכנס לשפות המערביות - במשמעות של עריץ, שליט אכזרי ואגואיסטי אשר רואה עצמו מעל לחוק, ומפגין חוסר אכפתיות כלפי נתיניו. זאת למרות שחלק נכבד מהטיראנים היווניים בפירוש לא היו כאלה. 

חשיבותם של הטיראנים להיסטוריה של הערים היווניות רבה. הם תרמו לפיתוח הייצור והמסחר ושימשו חוליית-מעבר בין אריסטוקרטיה לדמוקרטיה.

קיימת סברה כי המלה "סרן" (שליט עיר פלשתית), מקורה במלה "טיראן".

## קישורים חיצוניים

* טיראן, באתר Livius.org 

## הערות שוליים

קטגוריה:שיטות ממשל
קטגוריה:יוון העתיקה: משטר
התנקשות

[שמאל|ממוזער|250px|[ג'ק רובי התנקש בלי הארווי אוסוואלד, שהתנקש קודם לכן בנשיא ארצות הברית ג'ון פ. קנדי]]

**התנקשות** היא ניסיון מתוכנן לרצח אדם, לרוב אישיות ידועה או בעל תפקיד ציבורי, למען אינטרס מסוים.

במישור הפלילי, התנקשות שהצליחה היא פשע של רצח בכוונה תחילה, ועונשה ברוב המדינות הוא מאסר עולם או עונש מוות. התנקשות שנכשלה מוגדרת בדרך כלל כ"ניסיון לרצח".

המילה האנגלית להתנקשות היא Assassination, נגזרת מחשישיון (בערבית: حشّاشين), מסדר של ניזארים, שנתפס באירופה של ימי הביניים כקבוצה רדיקלית של מתנקשים המאומנים להרג ממוקד של יריביהם.

## מניע
ישנם מניעים אפשריים רבים להתנקשות, ביניהם:
* **פליליים** – פושע רוצח (או שוכר מתנקש שירצח) פושע אחר בשביל האינטרסים שלו. למשל, שני סוחרי סמים פועלים באותו אזור ואחד מהם שוכר מתנקש שירצח את הסוחר השני כדי שצרכני הסמים שנהגו לקנות מהסוחר השני יעברו לקנות ממנו ובכך רווחיו יגדלו.
* **כלכליים** – רצח של אדם שפועל נגד האינטרסים הכלכליים של אדם (או ארגון) מסוים. למשל, חברה A היא מונופול בתחום מסוים. חברה B (שפועלת באותו תחום) מחליטה לנסות לחדור לשוק במדינה שבה חברה A היא מונופול. כדי למנוע זאת – חברה A שולחת מתנקשים להרוג את הנציגים שחברה B שלחה כדי להפחיד את חברה B מכניסה לשוק, מה שיגרום לפגיעה בנתח השוק שלה (ובכך יפגע ברווחיה). דוגמה נוספת היא התנקשות של בכירים בפשע המאורגן בפוליטיקאים או באנשי חוק שמנסים להוביל מהלכים ללחימה בפשיעה, שיפגעו באינטרסים הכלכליים של ארגוני הפשע המאורגן ועשויים אף לגרום לכליאת חבריהם.
* **ביטחוניים** – צבא או גוף ביטחוני אחר מחליטים להתנקש באנשים שפעילותם פוגעת (או מנסה לפגוע) בביטחון המדינה. למשל, חברים בארגוני טרור, סוחרי נשק (מתקדם לרוב) שמספקים לאויב, או סוכנים כפולים – כדי לשמור על ביטחון המדינה, למנוע פיגועים ולפגוע בפעילות השוטפת של כל ארגון שחותר תחת המדינה או מסכן את אזרחיה. בצה"ל התנקשות בפעילי טרור מכונה "סיכול ממוקד". ישנה גם התנקשות באישיות ציבורית ידועה (לא בהכרח מהממשל או הצבא) בזמן מלחמה, או סכסוך מתמשך, כדי לפגוע במורל האויב או כדי להפגין את רמת היכולת והמודיעין.
* **אישיים** – רצח שנובע מכעס או קנאה (למשל, בעל רוצח את המאהב של אשתו, את הבוס שפיטר אותו, מתמודד לאותה משרה וכו'). רצח ממניע אישי לרוב אינו מכונה "התנקשות" (מלבד מקרים חריגים) כי משמעותה המקובלת בציבור של המילה "התנקשות" היא רצח יעיל ומתוכנן היטב, בעוד רצח שנובע מכעס או קנאה לרוב "מתוכנן" בצורה רופפת, משאיר ראיות, גורם רעש והרוצח מנקה אחריו (אם בכלל) בצורה גרועה – ולכן כמעט תמיד נתפס.
* **דתיים** – רצח שמהווה חובה דתית, שמורה עליו מנהיג דתי, או שמבוצע על מנת למנוע התפשטות של דתות מסוימות על חשבון דתות אחרות. למשל, הרג מיסיונרים. 

התנקשות היא גם כלי נפוץ ביותר ביחסים בינלאומיים. במהלך ההיסטוריה שלחו לעיתים מדינות מתנקשים להרוג מנהיגים פוליטיים, צבאיים ודתיים, הן של מדינות אחרות והן של קבוצות אופוזיציה. לעיתים גם גרמו התנקשויות לפתיחת מלחמות. ההתנקשות ביורש העצר האוסטרי פרנץ פרדיננד הייתה הגורם הרשמי לתחילתה של מלחמת העולם הראשונה, וההתנקשות בשגריר שלמה ארגוב הייתה העילה ליציאת ישראל למבצע שלום הגליל.

## ראו גם
*רשימה של התנקשויות פוליטיות
*רצח פוליטי
*סיכול ממוקד

## קישורים חיצוניים

* 
* מגזין ליברל, התנקשות הציוויליזציות // ההיסטוריה של הרציחות הפוליטיות, מאת אורן נהרי, 10 במאי 2020

*
קטגוריה:שיטות רצח
קטגוריה:רצח
פונקציית מביוס

במתמטיקה, **פונקציית מביוס**, המסומנת \mu(n) היא פונקציה אריתמטית שהוצגה לראשונה על ידי אוגוסט פרדיננד מביוס. הפונקציה מוגדרת על המספרים הטבעיים והיא תלויה רק בפירוק לגורמים של המספר שעליו היא פועלת. לפונקציה שימושים בתורת המספרים ובקומבינטוריקה, ויש לה גרסאות מוכללות (המוגדרות על קבוצה סדורה).

## הגדרה פורמלית
אם יש ל-n גורם ריבועי אז \mu(n)=0. אחרת n הוא מכפלה של (נאמר) r גורמים ראשוניים שונים, ואז \mu(n)=(-1)^r. בפרט \mu(1)=1.

כלומר, הפונקציה מחזירה 1 עבור מכפלה של מספר זוגי של ראשוניים, ו-1- עבור מכפלה של מספר אי-זוגי של ראשוניים, לרבות עבור הראשוניים עצמם.

## תכונות
*פונקציית מביוס היא פונקציה כפלית, כלומר אם \gcd(m,n)=1 אז \mu(mn)=\mu(m)\mu(n).
*\sum_{d\,|\,n}\mu(d)=\begin{cases}1&:n=1\\0&:n\ge2\end{cases}
*תכונה שימושית היא נוסחת ההיפוך של מביוס, הנובעת מהיותה של פונקציית מביוס האיבר ההופכי לפונקציה \mathbf{1}(n)\equiv1 ביחס לקונבולוציית דיריכלה.

## דוגמה לשימוש
נסמן f(m,n)=\left|\bigl\{k:1\le k\le m,\gcd\{k,n\}=1\bigr\}\right|, פונקציית מספר המספרים בין 1 ל-m שזרים ל-n. נרצה למצוא נוסחה לחישוב f.

נסמן ב-p_1,p_2,\ldots,p_r את הראשוניים השונים שמחלקים את n (ייתכן יותר מפעם אחת). נחשב את f לפי עקרון ההכלה וההפרדה: ראשית נוסיף את כל המספרים בין 1 ל-m, יש m כאלה. אחר כך לכל p_i נוריד את כל המספרים שמתחלקים בו, יש \left\lfloor\frac{m}{p_i}\right\rfloor כאלה (לפירוש הסימון ראו פונקציית רצפה) אחר כך נוסיף לכל p_i,p_j את כל המספרים שמתחלקים בשניהם, יש \left\lfloor\frac{m}{p_ip_j}\right\rfloor כאלה, וכן הלאה. בסך הכל נקבל את הנוסחה:
:f(m,n)=\sum_{S\sub\{1,\ldots,r\}}{(-1)^\left\lfloor\frac{m}{\prod\limits_{s\in S}p_s}\right\rfloor}
שבעזרת פונקציית מביוס אפשר להציגה בדרך פשוטה יותר:
:f(m,n)=\sum_{d\,|\,n}\mu(d)\left\lfloor\frac{m}{d}\right\rfloor
אם לוקחים m=n הביטוי בתוך הערך השלם נהיה שלם; במקרה זה אפשר לפשט את הביטוי ל-n\left(1-\frac{1}{p_1}\right)\cdots\left(1-\frac{1}{p_r}\right), שהיא הנוסחה הידועה לחישוב פונקציית אוילר.

## הכללה
אם X היא קבוצה עם יחס סדר חלש, פונקציית מביוס של הקבוצה מוגדרת לפי השוויון \mu(x,y)=[X]^{-1}_{a,b}, כאשר המטריצה [X] מתארת את היחס
:[X]_{a,b}=\begin{cases}1&:a\le b\\0&:a>b\end{cases}
עבור המספרים הטבעיים עם יחס החילוק, מתקבלת פונקציית מביוס הרגילה.

## קישורים חיצוניים

*
*

מביוס
קטגוריה:קומבינטוריקה