אלכסנדר אלכסנדרוביץ' בסטוז'ב

**אלכסנדר אלכסנדרוביץ' בֶּסְטוּז'ֶב** או **בסטוז'ב-מַרלינסקי** (ברוסית: **Алекса́ндр Алекса́ндрович**; 3 בנובמבר  1797 – 19 ביוני  1837) היה אציל וסופר רוסי, ופעיל מהפכן שהשתתף במרד הדקבריסטים. אחרי דיכוי המרד נשלח לסיביר, אך עונשו הוסב לגלות כאיש צבא בקווקז, שם השתתף במלחמת האימפריה הרוסית נגד הצ'רקסים. בסטוז'ב כתב בשם העט **מרלינסקי** (Марли́нский) שירים, סיפורים קצרים ורומנים בסגנון התנועה הרומנטית שזכו להצלחה. הוא נהרג בקרב ליד היישוב אדלר על חוף הים השחור במהלך מלחמת הקווקז. נחשב לאחד מאבות הפרוזה הרומנטית הרוסית.

## קורות חייו
### ילדות וצעירות
בסטוז'ב נולד ב-1797 בסנקט פטרבורג כילד החמישי בין חמשת בניו ושלוש בנותיו של הקצין, הסופר והמחנך אלכדסנר פדוסייביץ' בסטוז'ב, צאצא למשפחת אצילים וותיקה. אמו, פרסקוביה לבית פטרוב, הייתה בת של סוחר.
מגיל צעיר הכין אותו אביו לקריירה צבאית. בהתחלה הוא רצה לשרת בצי הקיסרי, כמו אחיו הגדול ניקולאי. אך בגלל ציונים בלתי מספיקים במתמטיקה לא התקבל לאקדמיה של הצי. הוא שירת כ"פרח קצונה" ביחידת דרגונים. בשנת 1818 הוסמך לקצונה והוצב רגימנט דרגונים של המשמר הקיסרי בארמון "מארלי" בפטרהוף. בהמשך שירת כשלישו האישי של הגנרל אבגוסטין בטנקור ואחר כך ב-1823 - של גנרל אלכסנדר, דוכס וירטמברג
### פעילותו כדקבריסט והתחלת הקריירה הספרותית
את הקריירה הספרותית התחיל בסטוז'ב ב-1817 כשפרסם לראשונה את שיריו, את תרוגמיו וסיפוריו ההיסטוריים בעיתונים רוסים חשובים. בשנות ה-1820 פרסם לראשונה מאמר תחת שם העט א. מרלינסקי, שבחר בו לפי שם ביתן "מארלי" שבו שירת בפטרהוף.
התוכניות השתבשו עקב הצטרפותו לתנועת הדקבריסטים, יחד עם ארבעת אחיו - מיכאיל, ניקולאי פיוטר ופאבל. ב-1823–1825 יחד עם ידידו, הדקבריסט קונדראטי רילייב הוציא לאור אלמנך בשם "כוכב הצפון".
אלכסנדר ואחיו לא היו כל כך רדיקליים ברעיונותיהם לעומת שאר הקושרים נגד הצאר. אלכסנדר הצטרף למרד פחות מהרצון להחליף את הצאר ברפובליקה ויותר בגלל קשריו עם כמה מהמהפכנים, לרבות אחיו ורילייב.
ב-14 בדצמבר 1825 השתתף בסטוז'ב בכיכר הסנאט במוסקבה במרד הדקבריסטים ונעצר.
בהמשך הואשם ב"קשר לרציחת הצאר ולהשמדת משפחתו" ונידון למוות. עם זאת לא הוצא להורג וב-22 באוגוסט 1826 נידון לעבודות פרך בסיביר. הוא הובל ליאקוצק, שם ריצה את עונשו במשך 3 שנים. בהמשך, ולפי בקשתם שלו ושל משפחתו, הוסב העונש לשירות צבאי כחייל פשוט בקווקז. באוגוסט 1829 הוא הגיע לטביליסי ושובץ כטוראי בגדוד שאסר 14 רגלים. בסטוז'ב הצטיין באומץ שלו במבצעים הצבאיים במלחמת קווקז. הוא קודם לדרגת סמל ועוטר בצלב גיאורגי. ב-1834-1830 חי בסטוז'ב בדרבנט ונעשה אהוד על ידי התושבים שכינו אותו "אסכנדר ביי". ב-1836 הועלה לדרגת סובלוטננט (סגן-משנה).
הוא נהרג ב־19 ביוני 1837 בהיתקלות עם לוחמים צ'רקסים קרוב למבצר סוויאטוי דוך באדלר, בימינו חלק מן העיר סוצ'י, על חוף הים השחור. גופתו לא נמצאה.
שניים מאחיו, מיכאיל וניקולאי, נידונו לעבודות פרך לכל החיים. עונשם קוצר ל-20 שנים ול-13 שנים (בהתאמה) ונשארו בגלות סיביר עשרות שנים.

### פעילותו הספרותית
החל מ-1818 כתב בסטוז'ב בעיתונים "Сын отечества" (בן המולדת), "Невский зритель" (הצופה מנייבה). בשנים 1825-1823 יחד עם רילייב הוציא לאור את האלמנכים בקרויים "כוכב הצפון" «Полярная звезда».במאמרי הביוקרת הספרותית שלו בלטה אידאולוגיה רומנטית.

בסטוז'ב השאיר יצירות, שגרמו להתלהבות רבה בקרב קוראיו וקוראותיו - שירה, רומנים, סיפורים ומאמרי בקורת ספרות, וזאת עד כדי כך שהגיע לפופולריות דומה לזו של אלכסנדר פושקין. לפי עדותו של ויסאריון בלינסקי הוא נחשב למעין "פושקין של הפרוזה". רבים מכתביו סווגו כרומנטיים בסגנון הלורד ביירון, ויקטור הוגו או וולטר סקוט. דימויותיו היו לעיתים קרובות אקסטרווגנטיות והעלילות קיבלו השראה מהתסריטים ימי-ביניימיים.
בין יצירותיו הראשונות בלט "Поездка в Ревель - "מסע לרוואל" (1823,1820) ספר מסע במכתבים. "רומן ואולגה" והסיפור "הבוגד" (1824) התייחסו לעבר הרוסי הקדום. ברומנים היסטוריים בהשפעת מסורת הרומן הגותי כתב בסטוז'ב על פרקים מתולדות האזור הבלטי בימי הביניים בתקופת האבירים הגרמנים: "טירת ונדן" Замок Венден (1823),Замок Нейгаузен "טירת נויהאוזן" - (1825,1824),Замок Эйзен "טירת אייזן" (1825, 1827) Рийтурель "הטורניר ברוואל" .
הם אופיינו בעלילה מרתקת, סיפורי הרפתקאות, קונפליקטים, בגידות, סודות וכן בחיבה גלויה ללוחמים לעצמאות לאומית ולצדק חברתי.

יותר מאוחר, בספריו על הקווקז, ומעל הכל ברומן "אמאלאט-בק" (1831) עיצב בסטוז'ב סגנון משלו, שבשנות ה-1830 התפרסם בשם "מרליניזם". כתיבתו השפיעה אף על מיכאיל לרמונטוב (למשל בדרמות, בסיפור ב"הנסיכה ליגובסקאיה"), על איוואן גונצ'רוב (בסיפור "טעות מאושרת") ועל לב טולסטוי.
[250px|ממוזער|שמאל|טירת נויהאוזן, כיום טירת וסטלינה ב[אסטוניה]]
עם יצירותיו בתקופה זו בולטים "מכתבים מדאגסטן" (Письма из Дагестана, 1832) ו" פרידה מהים הכספי" (Прощание с Каспием, 1834). המפורסמים ביותרהיה ספריו על אמלת-בק (1834) ועל מולה נור (1836).
מיטב סיפוריו נחשבים "הפרגטה נדז'דה" המסתיים במחאה אנטי-אריסטוקרטית, "אמלת-בק" (המוקדש לגיבור מלחמה קווקזי, המנהיג אומלט-בק מבוינאק), "מולה נור" ו"המזל האיום"
ספרים מקווקז כוללים עדויות על החיים בחבל הקווקז, תמונות טבע,
מיטב הסיפורים של מרלינסקי נחשבים: "פריגטה נדז'דה", המתסיים במחאה אנטי-אריסטוקרטית,
(המוקדשת לגיבור המלחמה הקווקזית, מנהיג הרמות אומלת-בק בוינקסקי), "מולה-נור" ו"המזל הנורא".
שני סיפורים אחרים נוגעים בתקופת המצור והמלחמה נגד נפוליאון - "
Лейтенант Белозор - לוטננט בולוזור והמלח ניקיטין - Мореход Никитин

ב-1840 מתח עליו בלינסקי בקורת חריפה ביותר על סגנונו, על הרטוריקה, המשפטים, על המטפורות המוזרות, הפעלולים החיצוניים, התשוקות ה"על-אנושיות" של גיבוריו.
לעומת זאת הביע בלינסקי הערכה רבה לזכויותיו של בסטוז'ב כאחד ממייסדי הבקורת הספרותית הרוסית.

## הנצחה
* "בית אלכסנדר בסטוז'ב"  - הבית בדרבנט, דגסטן, שבו התגורר הסופר בשנים 1830–1834, ומשמש כיום כמוזיאון אודותיו (הבית נרכש ב-1941 על ידי המוזיאון של דרבנט, שופץ בשנים 1986–1988 ונפתח לקהל ב-1988).
*רחובות בסוצ'י, ליפצק, גגרה באבחזיה, יאקוטסק, דרבנט, ולדיבוסטוק (בהתחלת חצי האי אגרשלד), קייב, ניזני נובגורוד נקראו בשמו לזכרו.
*פארק בעיר סוצ'י נקרא בסטוז'ב-מרלינסקי לזכרו.
*1987 - לרגל 150 שנה למותו, הוצב שלט זיכרון לזכרו בכפר ויגוניצ'י, בבלרוס, 25 ק"מ ממינסק באחוזה לשעבר של משפחת וודזביץ' ,בה התארח המשורר ב-1822-1821
*אנדרטה לזכרו באדלר

## ספריו

## בסטוז'ב ויצירותיו במדיה האמנותית אחרת
[200px|ממוזער|שמאל|הבית-מוזיאון בסטוז'ב-מרלינסקי ב[דרבנט]]
### קולנוע
*1911 - סרט אילם רוסי בשם "הנסיך ברבריאני והשבויה ברברה" היה עיבוד לראינוע של הסיפור Наезды (פשיטות) של בסטוז'ב-מרלינסקי
*1990-1991 - הבמאי סרגיי טראסוב יצר באולפני "מוספילם" בשיתוף פעולה עם אולפני "ז'אנר" סרט אמנותי רוסי בשם "Рыцарский замок" (טירת אבירים) ,לפי הסיפור "טירת נייהאוזן"

### ספרות
*לאונטי יוסיפוביץ' רקובסקי - הסיפור "חיים של התנגדות. סיפור על מרלינסקי"
*אמיל ולדימירוביץ' קרדין -Минута пробужденья רגע של התעוררות
*ניקולאי סמיונוביץ' שצ'וקין כתב את החיבור "אלכדנסר בסטוז'ב-מרלינסקי ביאקוטסק"
*טאראס שבצ'נקו בסיפורו "המוזיקאי" הזכיר באירוניה מסוימת את סגנון הביטוי והרטוריקה של בסטוז'ב (אחד מגיבורי הסיפור, מעריץ של בסטוז'ב, ניסה לחקות את סגנונו)

## קישורים חיצוניים

250px|ממוזער|שמאל|ציור דיוקן של בסטוז'ב-מרלינסקי מאת צייר אלמוני

*א.ו.בלניקוב - הערך בסוטוז'ב - ב"אנציקלופדיה הספרותית הסובייטית הקטנה" - 1962 - באתר אלקטרוני רוסי
*הסיפור "הבוגד" ברשת (ברוסית)
*רשימת יצירותיו באתר רוסי לספרים
*ט.א.פרצבה - באנציקלופדיה של המרחב הסיבירי
*ביוגרפיה קצרה באתר "רוסיה הגדולה"

## לקריאה נוספת
*: С.Н Голубов . *Бестужев-Марлинский.* М., 1960

## הערות שוליים

קטגוריה:אצולה רוסית
קטגוריה:מהפכנים רוסים
קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:משוררים רוסים
קטגוריה:מסאים רוסים
קטגוריה:אנשי צבא רוסים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: אישים
קטגוריה:ילידי 1797
קטגוריה:נפטרים ב-1837