open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מריה קוטרבה

**מריה קוטרבה** (בפולנית: **Maria Kotarba**; ) הייתה פולנייה קתולית אשר שימשה שליחה בתנועת המחתרת הפולנית ופעלה בהעברת מסרים ואספקה בין קבוצות מחתרת שונות. היא נאסרה, נחקרה ועונתה על ידי הגסטפו, נכלאה בכלא טמרוב ומשם נשלחה ב-5 בינואר 1943 למחנה הריכוז אושוויץ. ב-18 בספטמבר 2005 הוכרה מריה קוטרבה כחסידת אומות העולם על ידי יד ושם על שסיכנה את חייה כדי להציל את חיי אסירים יהודים בשני מחנות ריכוז.

## ביוגרפיה
לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין, בחודש ספטמבר 1939, מריה קוטרבה הייתה עדה להשמדת שכניה היהודים ליד גורליצה, שם התגוררה ונשבעה כי תסייע ליהודים ככל שתוכל. בהגיעה לאושוויץ בחורף 1943, ניתן לקוטרבה מספר אסיר 27995 ולאחר שעבדה במספר מקומות במחנה, הושמה ב"פלוגת הגינון" (גרמנית Kommando Gartnerei). במסגרת זו עבדה בשטחים חקלאיים שהוחרמו באזור הכפר רייסקו. בקיץ 1943 התארגנה במחנה המחתרת הפולנית וצירפה לשורותיה את קוטרבה, אשר נודעה בזכות שליחויותיה עבור המחתרת בטרם מאסרה. קוטרבה עסקה בהברחת מזון, תרופות וידיעות מתנועת המחתרת שמחוץ למחנה אל הפעילים בתוכו.

במחנה פגשה קוטרבה את לנה מנקובסקה, אשר הוגלתה למחנה מגטו ביאליסטוק. לנה שרדה את הסלקציה כאשר העמידה פנים שהיא אסירה פולנייה פוליטית, זאת בזכות חזות פניה. בין שתי הנשים צמחה לה ידידות אמיצה. מריה עשתה הכל כדי לסייע לידידתה וכן לאחותה של לנה גוטה, אשר הועברה לאושוויץ, יחד עם ידידה, ממחנה מיידנק. לנה כינתה את מריה "האמא של אושוויץ".

בחודש ינואר 1945, כאשר האס אס פינה את מחנה הריכוז לכיוון גרמניה הנאצית, פונו אף שתי הידידות בנפרד והגיע ברכבת למחנה הריכוז ראוונסבריק. מריה מצאה את ידידתה לנה שרועה באפיסת כוחות בשלג ונשאה אותה לצריף שבו הייתה. בחודש פברואר 1945 הועברו האסירות למחנה נוישטאט-גלווה ושם שוחררו על ידי הצבא האדום בחודש מאי 1945.

לאחר השחרור שבה מריה לביתה בפולין. היא נותרה רווקה ונפטרה בשנת 1956 מבלי שהתאוששה מפגעי שנות כליאתה. לנה מנקובסקה נישאה והתיישבה בבריטניה. בשנת 1997 לא הצליחה לנה להשיג לידידתה הכרה כחסידת אומות העולם על ידי יד ושם. בחודש פברואר 2005 ביקר בישראל הבריטי ג'יימס פוקר, ידיד של לנה, כשהוא נושא עמו את עדותה של לנה. עדות זו הביאה להכרה במריה קוטרבה כחסידת אומות העולם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז ראוונסבריק
קטגוריה:ילידות 1907
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1907
קטגוריה:נפטרות ב-1956
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1956
אנדריי באל

**אנדריי מיכאילוביץ' באל** (באוקראינית: **Андрій Міхайлович Баль**; 16 בפברואר 1958 – 9 באוגוסט 2014) היה כדורגלן אוקראיני ששיחק בעיקר בקבוצת דינמו קייב ובנבחרת ברית המועצות. בנבחרת ברית המועצות שיחק 20 משחקים וכבש שער אחד, מול ברזיל במונדיאל 1982.

בתחילת שנות ה-90 שיחק באל בישראל, בקבוצות מכבי תל אביב ובני יהודה תל אביב. לאחר שפרש ממשחק פעיל פנה לקריירת אימון, שימש כעוזרו של מאמן מכבי חיפה, גיורא שפיגל, והוביל יחד עמו את הקבוצה לזכייה באליפות ללא הפסד בשנת 1994. בשנת 1998 מונה לעוזר מאמן מכבי הרצליה, ולאחר מכן שימש כמאמן הראשי של הכח רמת גן.

בשנת 2000 חזר למולדתו, שימש כעוזר מאמן דינמו קייב, ולאחר שאימן את וורסקלה פולטבה מונה בשנת 2003 לעוזר מאמן נבחרת אוקראינה, תפקיד אותו מילא עד שנת 2007. בשנת 2009 מונה למאמנה הראשי של צ'רנומורץ אודסה, ובשנת 2011 שב לתפקיד עוזר מאמן נבחרת אוקראינה, וכמו כן שימש כמאמנה הזמני של הנבחרת.

באל נפטר בגיל 56 ב-9 באוגוסט 2014, לאחר שסבל מאירוע לב בעת משחק כדורגל ותיקים בקייב.

## תארים כשחקן

* גביע אירופה בכדורגל עד גיל 19 – 1976
* גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 – 1977
* אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 – 1980, 1990
* גביע אירופה למחזיקות גביע – 1986
* אליפות ברית המועצות – 1981, 1985, 1986, 1990
* גביע ברית המועצות – 1982, 1985, 1987, 1990
* גביע הטוטו – 1992

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* ביוגרפיה של אנדריי באל 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:קשרי כדורגל סובייטים
קטגוריה:קשרי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:לבוב: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני קרפטי לבוב
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:מאמני כדורגל אוקראינים
קטגוריה:מאמני הכח רמת גן
קטגוריה:מאמני כדורגל זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברית המועצות
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1982
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:ספורטאים אוקראינים בישראל
קטגוריה:מאמני נבחרת אוקראינה בכדורגל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין באיקובה
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1958
קטגוריה:אוקראינים שנפטרו ב-2014
לב בחורף

**לב בחורף** (בצרפתית: **Un cœur en hiver**) הוא סרט קולנוע צרפתי שיצא לאקרנים בשנת 1992. במאי הסרט הוא קלוד סוטה, וכוכביו הם עמנואל ביאר, דניאל אוטיי ואנדרה דוסוליר, מפיצי הסרט היו Koch-Lorber Films.

עלילת הסרט מתרחשת בפריז בת ימינו ומספרת את סיפורן של שלוש דמויות, מקסים, סטפן וקמיל, שנקלעים לתוך משולש אהבה. קמיל היא כנרת שתהילתה והפופולריות שלה עולה כפורחת, היא פותחת במערכת יחסים ארעית עם מקסים שבבעלותו סדנה ליצור ותיקון כינורות. סטפן הוא עובדו וחברו של מקסים, ולאחר שהוא פוגש את קמיל שמביאה את כינורה המקולקל לתיקון, היא מתאהבת בו בצורה כפייתית, אהבה אותה הוא דוחה.

## קישורים חיצוניים

* לב בחורף סרטים פילוסופיים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1992
קטגוריה:סרטים צרפתיים
נלי ומר ארנו

**נלי ומר ארנו**  (בצרפתית: **Nelly et Monsieur Arnaud**) הוא סרט צרפתי משנת 1995 אותו ביים קלוד סוטה ובו מככבים מישל סרו, עמנואל ביאר וז'אן יו אנגלד. הסרט זכה בפרס סזאר לבמאי הטוב ביותר ובפרס השחקן הטוב ביותר זכה מישל סרו.

## תקציר העלילה
נלי (ביאר) נשואה לג'רום (ברלין), גבר שהפסיק לעבוד ולחפש עבודה. נלי עובדת חלקית בבית דפוס, אולם היא מפגרת בתשלום עבור שישה חודשים שכירות של הדירה בה היא דרה עם בעלה.
היא נפגשת עם ז'קלין בבית קפה, שם היא פוגשת את פייר, איש עסקים עשיר שיצא לגמלאות. לאחר שהוא נוכח לדעת שנלי שקוע בחובות, מחליט ארנו בספונטניות לתת לה 30,000 פרנקים כמתנה. נלי נענית להצעה באי-רצון, מסלקת את חוב השכירות שזמן פירעונו חלף ומעתיקה את מקום מגוריה לדירה אחרת.

נלי נאותה להקליד את זכרונותיו של ארנו, ברם ארנו מתעקש שלא יהיה זה תשלום עבור הכסף שהוא כבר נתן לה, אלא שהוא ישלם לה עבור העבודה. כך למדה נלי עוד אודות חייו של ארנו: הוא היה שופט במושבה צרפתית ולאחר מכן איש עסקים. נלי מנהלת רומן עם העורך של ארנו. ארנו מעט מקנא.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי 1995
קריית ויז'ניץ

[שמאל|ממוזער|250px|שלט הסבר בכניסה לקריית ויז'ניץ ב[בני ברק]]
**קריית ויז'ניץ** (או **שיכון ויז'ניץ**; השם המקורי: **שיכון אהבת ישראל ואור החיים**) היא שכונה בבני ברק המשמשת כמרכז לחסידות ויז'ניץ בישראל.

## היסטוריה
לאחר השואה, שלח האדמו"ר השישי מויז'ניץ, רבי חיים מאיר הגר, שישב באותה עת בגרוסוורדיין (אורדאה) שברומניה, כמה מחסידיו הנאמנים, לארץ ישראל להכשיר את הקרקע לעלייתו ולבניית מרכז לחסידות ויז'ניץ בארץ. בשנים תש"ו-תש"ח התקיימו מגעים עם בעלי קרקעות בארץ, ולבסוף נרכש שטח גדול סמוך לבני ברק, אז עדיין יישוב קטן יחסית. המקום נקרא בראשית דרכו "כפר ויז'ניץ" ובהמשך התאחד עם בני ברק וזיכרון מאיר.

בחודש ניסן ה'תש"ח נערך מעמד הנחת אבן פינה ובסיוון ה'תשי"א עבר רבי חיים מאיר מתל אביב לבני ברק וכן עברה לשם ישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר. בשנת ה'תשי"ב עבר רבי משה יהושע הגר לגור בשיכון ומונה על ידי אביו וועד הקהל לרב הקריה. בה'תשל"ב נפטר רבי חיים מאיר ואת מקומו מילא בנו הרב משה יהושע, שמינה את בנו, הרב ישראל הגר לרב הקריה. בהמשך הורחק הרב ישראל מהחסידות, ומשנת ה'תש"ן כיהן אחיו הרב מנחם מנדל הגר כרב הקריה. בשנת ה'תשס"ב החזיר האדמו"ר את הרב ישראל למעמדו המרכזי בחסידות ולאחר פטירת האב משמש הרב ישראל כאדמו"ר בקריה במקומו. בכ' באדר תשפ"א מינה רבי ישראל, את בנו בכורו הרב חיים מאיר הגר לרב הקריה.

## מוסדות ומאפיינים
בקריה ישנם כ-50 מוסדות חינוך: ישיבות גבוהות וקטנות, כוללים לאברכים, תלמודי תורה, בתי ספר לבנות, סמינרים - יסודי ועל יסודי, גנים ופעוטונים. המבנה המרכזי בשכונה הוא בית המדרש הגדול של חסידות ויז'ניץ שנחנך בשנת תשמ"ג. בשכונה מתגוררות כ-3,000 משפחות, רובן הגדול חסידי ויז'ניץ, בשכונה יש "שטיבלאך", בשם "בית הלל", הפועלים כמעט בכל שעות היממה.

הרחובות בשכונה נקראים על שם אדמו"רי קוסוב-ויז'ניץ.

בשנת תשע"ו החלו עבודות להקמת בניין בית המדרש החדש, לשם כך נהרס בתחילת שנת תשע"ז בית המדרש הישן. בראש השנה תשפ"ב נחנך בית המדרש החדש, מהגדולים בעולם. 


Talmud Torah in Kiryat Vizhnitz, Bnei Brak.JPG|בניין התלמוד תורה במקום
Kollel in Kiryat Vizhnitz.JPG|כולל במקום
Kollel (Yeshiva) in Kiryat Vizhnitz, Bnei brak.JPG|בנין הכנסת אורחים בשיכון.


## ראו גם
*רמת ויז'ניץ

## לקריאה נוספת
* טלי חתוקה ואחרים, **מרחב מיקוח : תהליכי התחדשות עירונית בעידן הנאו-ליברלי**, המעבדה לעיצוב עירוני באוניברסיטת תל אביב, תל אביב: רסלינג, 2020. בעיקר עמ' 101–140

## הערות שוליים

קטגוריה:בני ברק: שכונות
קטגוריה:חסידות ויז'ניץ
קטגוריה:הנצחת ה"אהבת ישראל" מוויז'ניץ
*
אנדראס איבנשיץ

**אנדראס איבנשיץ** (בגרמנית: **Andreas Ivanschitz**, נולד ב-15 באוקטובר 1983, באייזנשטט שבאוסטריה) הוא כדורגלן עבר אוסטרי ששיחק כקשר התקפי.

## קריירה
איבנשיץ נולד למשפחה ממוצא קרואטי. כילד, איבנשיץ החל לשחק כדורגל בקבוצה המקומית של עיירתו, ASK באומגרטן, בה בילה 9 שנים (1989-1998). ב-1998 גילו אותו ציידי הכישרונות של ראפיד וינה והחתימו אותו על חוזהו המקצועני הראשון. המשחק הראשון בו השתתף בווינה היה במסגרת הגביע האוסטרי כנגד רנשהופן ב-26 באוקטובר 1999. משחקו הראשון בליגה היה בשנת 2000 נגד ווסטנרוט זלצבורג. במהלך 177 משחקים בראפיד וינה הבקיע איבנשיץ 47 פעמים. הוא זכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל האוסטרית ובגביע האוסטרי בעונת 2004/05 . בשנת 2003 הוא נבחר לשחקן השנה באוסטריה.

בינואר 2006 עבר איבנשיץ לשחק בשורות רד בול זלצבורג, לפני שהצטרף למועדון היווני פנאתינייקוס באוגוסט אותה השנה בהשאלה לשנתיים. ב-20 ביוני 2008, איבנשיץ חתם במועדון היווני.  ב-18 ביוני 2011 חתם לשנתיים במינץ. 

ב-10 ביוני 2013 חתם בלבאנטה הספרדית. הוא הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 2-1 על ראיו ואיקאנו.

ב-4 באוגוסט 2015 חתם בסיאטל סאונדרס מליגת ה-MLS.

### נבחרת
איבנשיץ שותף בכל משחקיה של הנבחרת האוסטרית במהלך טורניר הגמר של יורו 2008, שנערך במדינתה, והיה שותף להדחתה כבר בשלב הבתים המוקדם של הטורניר.

לזכותו של איבנשיץ 12 שערים ב-69 הופעות במדי הנבחרת האוסטרית.

## חיים אישיים
איבנשיץ מגיע ממשפחה עם רקע מוזיקלי, והוא מנגן במספר רב של כלים מוזיקליים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כדורגלנים אוסטרים
קטגוריה:קשרי כדורגל אוסטרים
קטגוריה:אייזנשטאדט: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ראפיד וינה
קטגוריה:כדורגלני רד בול זלצבורג
קטגוריה:כדורגלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורגלני מיינץ 05
קטגוריה:כדורגלני לבאנטה
קטגוריה:כדורגלני סיאטל סאונדרס
קטגוריה:כדורגלני ויקטוריה פלזן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוסטריה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:אוסטרים ממוצא קרואטי
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1983
זולה ממברס

**זולה ממברס** היה הרכב היפ הופ ישראלי, שהורכב מדי ג'יי ושלושה ראפרים שביצעו טקסטים בעברית. הטקסטים עוסקים לעיתים נדירות במחאה, כנהוג בז'אנר, ולעיתים תכופות יותר בנושאים קיומיים כגון אהבה, דת, פילוסופיה ודברים נוספים.

## היסטוריה
ההרכב החל את דרכו בשנת 2003. הלהקה מנתה חמישה חברים, גיא אפיק (שיבה) אוריאל אהרוני, נמרוד בר (קלידים וקולות), שחר פולאק (ליל וניל), ודן קוברסקי (קובה). באותה השנה, הוציאו את הסינגל הראשון שלהם, "תשובה לאהבה" יחד עם הזמרת קרן לוי. הסינגל הביא להרכב את פריצתו וזכה להצלחה רבה בין היתר בהופעות בתוכניות הנוער אקזיט בערוץ 10, בערוץ ניקלודיאון ובערוץ 2. בנוסף, נכלל השיר באלבום האוסף "שניים סוכר 2".

בשנת 2004 יצא לאור אלבום הבכורה "גיבורים", וזכה להצלחה רבה. בזמן הוצאת האלבום, היו חברי הלהקה בני 18 ובשנת 2005 התגייסו לצה"ל והכריזו על הפסקה בפעילותם. חברי הלהקה תרמו להגברת המודעות נגד תופעת ההשתמטות ופעלו נגדה במסגרת שירותם הצבאי.

בסתיו 2008 חברו חברי ההרכב לצמד היוצרים "יוד קיי" והקליטו את אלבומם השני המשותף, "חצי קילו". קולו של גיא אפיק אינו נשמע, אך הוא נכח בהקלטת אלבום זה ובחר שלא לבצע את השירים.

בשנת 2015 הודיעה עיריית נהריה כי היא אוסרת את השמעת שירה של הלהקה "אתי את ילדה רעה" באירועי הקיץ בעיר בעקבות תוכנו הבוטה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות היפ הופ ישראליות
מאראט איזמאילוב

**מאראט ניילביץ' איזמאילוב** (ברוסית: **Марат Наилевич Измайлов**, בטטרית: **Марат Наил улы Измайлов**; נולד ב-21 בספטמבר 1982 במוסקבה) הוא כדורגלן עבר רוסי טטרי.
## קריירה
איזמאילוב הוא שחקן מהיר בעל בעיטה חזקה מרחוק. איזמאילוב שיחק במחלקת הנוער של לוקומוטיב מוסקבה. הוא התקדם מקבוצת המשנה של לוקומוטיב להרכב הראשון של הנבחרת הלאומית הרוסית תוך חצי שנה, בגיל 19.

ביולי 2007, הושאל איזמאילוב לספורטינג ליסבון מפורטוגל לעונה אחת. המשחק הראשון שלו בקבוצה הפורטוגזית היה ב-11 באוגוסט 2007 בסופר קאפ הפורטוגזי, נגד פורטו. המשחק הוכרע בתוצאה 1-0 לזכותה של ספורטינג ליסבון, משער שכבש איזמאילוב בדקה ה-75 של המשחק, בבעיטה חזקה ממרחק רב.

ב-6 באוקטובר 2007, נכנס איזמאילוב כמחליף, כבש שני שערים לקראת סוף המשחק מול ויטוריה דה גימארייש. איזמאילוב חתם על חוזה רשמי בקבוצה הפורטוגזית ששילמה ללוקומוטיב מוסקבה 4 מיליון אירו תמורתו. ב-7 ביוני 2013 חתם בקבוצה הפורטוגזית פורטו, הוא הבקיע את שערו הראשון בקבוצה במשחקו השני מול פאסוס די פריירה אשר הסתיים בניצחון 2-0. ב-31 בינואר 2014 הושאל לגבאלה האזרית. ב-16 ביולי 2014 הושאל לקרסנודאר. ביולי 2016 חתם בקרסנודאר לאחר שנה ללא כדורגל. ב-9 ביוני 2017 חתם באררט מוסקבה, שם סיים את הקריירה שלו כשחקן.

איזמאילוב שיחק בסגל נבחרת רוסיה במונדיאל 2002 ויורו 2004, מאז לא שיחק בנבחרת עד לשנת 2012, אז זומן לסגל נבחרת רוסיה לקראת יורו 2012.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ספורטאים טטרים
קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:קשרי כדורגל רוסים
קטגוריה:מוסקבה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג ליסבון
קטגוריה:כדורגלני פורטו
קטגוריה:כדורגלני גבאלה
קטגוריה:כדורגלני קרסנודאר
קטגוריה:כדורגלני אררט מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רוסיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:ספורטאים זרים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים זרים באזרבייג'ן
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1982
מלחז אסתיאני

**מַלחַז אסַתיאני** (בגאורגית: **მალხაზ ასათიანი**; נולד ב-4 באוגוסט 1981) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדות ההגנה והקישור במועדון הכדורגל הרוסי לוקומוטיב מוסקבה. הוא החל לשחק כקשר התקפי אבל היכולות ההגנתיות שלו הקנו לו את המוניטין של בלם יציב. הוא משחק בעיקר במרכז ההגנה בלוקומוטיב, למרות זאת אסתיאני משמש כעושה משחק בנבחרת גאורגיה.
## קריירה
אסתיאני החל את קריירת המשחק שלו במדי טורפדו כותאיסי המקומית. במהלך 3 וחצי השנים בהן שיחק בטורפדו, הוא זכה עם הקבוצה שלוש פעמים ברצף באליפות האומגלסי ליגה. בשל הפרסום שלו בגאורגיה הוא הוחתם על ידי לוקומוטיב מוסקבה, בה משחק עד היום. באוגוסט 2008 הושאל לדינמו קייב.

אסתיאני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאורגיה בשנת 2001. מאז ועד היום שיחק ב-42 משחקי נבחרת בהם כבש 4 שערים. אחד השערים שלו בנבחרת היה מול נבחרת רוסיה בכדורגל בטורניר המוקדמות ליורו 2004. כמו כן, כבש מלחז שערים חשובים בטורניר המוקדמות למונדיאל 2006, אליו גאורגיה לא הצליחה להעפיל.

## תארים קבוצתיים

**[[טורפדו כותאיסי]]
**
*שלוש פעמים אלוף גאורגיה (2002-2000)
*מחזיק הגביע הגאורגי (2001)
*מחזיק גביע נשיא טורקמניסטן (טורניר בינלאומי, 2002)

**[[לוקומוטיב מוסקבה (כדורגל)|לוקומוטיב מוסקבה]]**
*אלוף רוסיה (2004)
*מחזיק הגביע הרוסי (2007)
*מחזיק שני גביעי הסופר קאפ הרוסי (2003, 2005)
*מחזיק גביע אלופות חבר המדינות (2005)

**[[דינמו קייב]]**
*אלוף אוקראינה (2009)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים גאורגים
קטגוריה:מגני כדורגל גאורגים
קטגוריה:כותאיסי: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני טורפדו כותאיסי
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גאורגיה
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1981
יעקב גוגבשווילי

שמאל|ממוזער|250px|יעקב גוגבשווילי
**יעקב גוֹגֶבָּשווילי** (בגאורגית: **იაკობ გოგებაშვილი**; 15 באוקטובר 1840 – 1 ביוני 1912) היה איש חינוך, סופר ילדים ועיתונאי גאורגי, הנחשב למייסד הפדגוגיה המדעית של גאורגיה. הוא חיבר את ספר האלפון לילדים, "דֶדָה אֶנָה" ("დედა ენა", מילולית: "שפת אם"), שהפך, מאוחר יותר, בגרסה מותאמת, כספר לימוד האלפבית לילדים עד ימינו. כל ילד גאורגי, מאז שנת 1880 למד קרוא וכתוב בשפת אמו.

## ביוגרפיה
גוגבשווילי נולד בכפר ואריאני שליד העיר גורי שבאימפריה הרוסית (פלך טביליסי במלכות המשנה של הקווקז), בן לכומר עני בשם סימון גוגבשווילי. הוא למד בסמינר הדתי גורי וסמינר טביליסי לפני שהתקבל, בשנת 1861, לאקדמיה התאולוגית בקייב. במקביל ללימודיו הוא נכח בהרצאות מדעי הטבע באוניברסיטת קייב, שם התוודע גם לתובנות הרוסיות של רעיונות פוליטיים של הֶרצֶן, בלינסקי, צ'רנישבסקי ואחרים.

בשלב זה גוגבשווילי, שלא כמו אינטלקטואלים אחרים בני דורו, הושפע פחות מהרדיקלים הרוסים ויותר מהרקע הנוצרי שספג בסמינר בגורי ובטביליסי. בשנת 1863, הוא חזר לגאורגיה ולימד אריתמטיקה וגאוגרפיה בסמינר בטביליסי ומאוחר יותר מונה למפקח. דירתו של גוגבשווילי, שאירח רבות מתלמידי הסמינר, הפכה תוך זמן קצר, למחסה לדיונים אסורים בענייני אמנות ופוליטיקה. כתוצאה מכך הוא הודח, בשנת 1874, מתפקידו בהוראת הסינוד הקדוש של סנקט פטרבורג.

מאותה תקופה ואילך הקדיש את מרצו להפצת ההשכלה בקרב בני עמו. בשנת 1879, הוא עזר לייסד את האגודה להפצת אוריינות בקרב הגאורגים ובאמצעותה תיעל את מאמציו בתגובה לרוסיפיקציה. פועלו היה בעיקר במערכת החינוך הגאורגית, ועצירת הסחף כנגד השפה הגאורגית שננטשה ונדחקה לטובת הרוסית. גוגבשווילי רכש השפעה בקונסטלציית האינטלקטואלים סביב איליה צ'בצ'בדזה, שהיווה את חוד החנית בתחיית התנועה הלאומית הגאורגית עד למותו בהתנקשות בשנת 1907.

חיבורו רב ההשפעה ביותר של גוגבשווילי הוא "דדה אנה", ספר לימוד בסיסי של גאורגית עבור ילדים, פורסם לראשונה בשנת 1876. הספר עובר מהאלפבית לטקסט ספרותי, עם מספר קטעים אנציקלופדיים, הוא עבר מספר רב של מהדורות עד שהפך במשך מאה השנים הבאות, לספר לימוד למתחילים, לא רק לגאורגית אלא גם למספר שפות בקווקז. עבודה חשובה נוספת שלו היא "שער הטבע" ("ბუნების კარი", "בּוּנֶבּיס קארוֹ") משנת 1868, שכוללת אגדות ומציגה את מדעי הטבע כאנציקלופדיה מיניאטורית לילדים. בנוסף לכך כתב גוגבשווילי גם מספר סיפורי פיות ורומנים היסטוריים לילדים וכמו כן מאמרים עיתונאיים לטובת התרבות והזהות הגאורגית.

## מקורות
* דויד מרשל לאנג (1962), ההיסטוריה המודרנית של גאורגיה, 
* דונלד ראיפיאלד (2000), '''הספרות של גאורגיה''': היסטוריה, , 
* רולנד גריגור סאניי, **[http://books.google.com/books?id=riW0kKzat2sC&printsec=frontcover יצירת האומה הגאורגית]**, , 

## קישורים חיצוניים

* 
* אושנגי אובולדזה (1989), יעקב גוגבשווילי: אבי בית הספר הלאומי הגאורגי, 
* יצירות של יעקב גוגבשווילי, באתר ממשלת גאורגיה, בגאורגית
* 

קטגוריה:גאורגיה: חינוך
קטגוריה:סופרים גאורגים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער גאורגים
קטגוריה:עיתונאים גאורגים
קטגוריה:אישים הקבורים בפנתאון מתאצמינדה
קטגוריה:ילידי 1840
קטגוריה:נפטרים ב-1912
קורט האמרין

**קורט רולנד האמרין** (בשוודית: **Kurt Roland Hamrin**; 19 בנובמבר 1934 – 4 בפברואר 2024) היה כדורגלן שוודי. נכון להיום, הוא המבקיע השישי בטיבו בכל הזמנים בסרייה א' האיטלקית.

## קריירה
האמרין נולד בסטוקהולם שבשוודיה. שיחק בראשית הקריירה שלו במועדון המקומי א.י.ק סולנה, אליו הצטרף בעונת 1952-1953. בשנת 1956 הוא עבר לשחק באיטליה במדי יובנטוס, בה שיחק 23 משחקים בעונתו היחידה בקבוצה. אחרי אותה העונה, הוא הצטרף לפדובה, בה כבש 20 שערים ב-30 משחקים. גם בקבוצתו השנייה באיטליה הוא נשאר לשחק רק במשך עונה, וממנה המשיך לפיורנטינה ב-1958, בה שיחק 9 שנים עד שנת 1967. בתשע עונותיו במועדון הופיע ב-289 משחקי סרייה א' בהם כבש 150 שערים. בתקופתו בפיורנטינה הוא זכה עם הקבוצה בגביע האיטלקי פעמיים, ב-1961 וב-1966, ובנוסף זכה עם הקבוצה בגביע אירופה למחזיקות גביע ב-1961 ובגביע מיטרופה ב-1966. הוא עבר לשחק במדי מילאן ב-1967. במילאן שיחק האמרין שתי עונות, בהן זכה באליפות אחת, בגביע האלופות ב-1969 ובגביע אירופה למחזיקות גביע ב-1968. מועדונו האחרון באיטליה היה נאפולי, אליו הצטרף בשנת 1969. ב-1972 סיים האמרין את קריירת המועדונים שלו במועדון השוודי הקטן IFK סטוקהולם.

האמרין התיישב בפירנצה אחרי התקופה שלו בפיורנטינה, והמשיך לעקוב אחרי תוצאותיה של א.י.ק, ובדרך כלל היה נוסע לבקר בקיץ בשוודיה על מנת לצפות במספר משחקים של קבוצתו.

האמרין שיחק 32 פעמים במדי נבחרת שוודיה, בהן כבש 17 שערים, בין השנים 1953–1965. לרוב השוודים, האמרין זכור בזכות השער שכבש נגד מערב גרמניה בחצי הגמר של מונדיאל 1958. השער קבע את התוצאה 3-1 לטובת שוודיה, שהבטיחה בכך את העפלתה לגמר נגד ברזיל.

נפטר ב-4 בפברואר 2024, והיה עד למותו לשחקן האחרון ששיחק בגמר מונדיאל 1958 ונותר בחיים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים שוודים
קטגוריה:חלוצי כדורגל שוודים
קטגוריה:סטוקהולם: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני א.י.ק סולנה
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני פדובה
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת שוודיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1958
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1934
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-2024
מוצב אלוף

[שמאל|ממוזער|250px|מוצב אלוף. מהצד הנגדי של הגבול מונף [דגל מצרים]]
**מוצב אלוף** או **תצפית האלוף** היה מוצב של צה"ל על שפת הים התיכון בין הגבול של רצועת עזה לבין מצרים.

## מטרה
מטרת המוצב הייתה לאפשר הגנה וחסימה של מעבר כלי שיט ואמל"ח (השלשה) דרך הים בין מצרים לשטחי רצועת עזה וכן מניעת העברת מחבלים דרך הים. בצמוד למוצב מצידו הצפוני היה הכפר השוודי, כפר של פליטים פלסטינים שהוקם ב-1965, בסיוע של גדוד שוודי מכוחות האו"ם ששירתו בגזרה ומכאן בא שמו.

## היסטוריה
המוצב הוקם בשנת 1982 עם השלמת פינוי חצי האי סיני והעברתו לידי מצרים בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים.

המוצב הוקם בנקודה הצפונית של גבול ישראל–מצרים בין תחומי השליטה שנקבעו וסומנו בהסכם בין האימפריה העות'מאנית לאימפריה הבריטית בשנת 1906 (ידוע גם כקו עקבה–רפיח). מנקודה זו יצא גם ציר פילדלפי, גדר המערכת והכביש אשר נסלל במקביל לגבול.

שם המוצב נקרא על שמו של אלוף משה בר כוכבא.

בשנת 1990 הורחבה גדר המערכת סמוך למוצב מציר פילדלפי לאורך החוף ועד לתוך הים.

בשנת 1996 התרחשה במוצב "תקרית השחיין" בה ניסו שני שחיינים לחדור למוצב דרך מצרים מהים ונבלמו על ידי לוחמי חיל הים שירו לעברם מעמדות המא"ג המערביות. החל משנת 1997 חיל הים שילב במוצב כח מיוחד של לוחמים שעברו הכשרה בקומנדו הימי כדי לאפשר השגת מודיעין וביצוע פעולות מעבר לגבול באזור רפיח המצרית ועד לשטח מעגנת דיר אל בלח. המוצב שילב באופן קבוע ארבעה לוחמים מיוחדים של חיל הים ומש"ק בדרגת סמ"ר, לצד ארבעה לוחמי חי"ר (נח"ל וגבעתי לסירוגין). בשנת 2000 הכיר חיל הים באופן רשמי בפעילות הייחודית של הלוחמים במוצב זה והעניק להם סיכה ייחודית עבורם.

החל משנת 1998 לוחמי חיל הים החלו לעסוק בעבודה מסווגת של מודיעין והכנת הגזרה הדרומית ליציאה של צה"ל מאזור רצועת עזה, שפונתה בשנת 2005 בתוכנית ההתנתקות.

המוצב פונה בספטמבר 2005.

## ראו גם
* מוצב טרמית
* מוצב חרדון

## הערות שוליים

קטגוריה:בסיסי צה"ל שנסגרו
קטגוריה:בסיסי צה"ל ברצועת עזה
אלוף
קטגוריה:גבול מצרים – רצועת עזה
סמפור (רכבת)

[250px|ממוזער|שמאל|זיז סמפורים בתצוגה ב[מוזיאון רכבת ישראל. שתי הזרועות העליונות מתייחסות לתנועה רכבות בשתי מסילות החולפות בתחנה. הזרוע התחתונה (עם עיגול) מיועדת לפעולות עיתוק רכבות בתוך התחנה. הזיז הותקן בתחנה בשנות ה-30 והיה בשימוש עד לשנת 1994]]
[ממוזער|שמאל|250px|סמפור בתחנת ה[רכבת הוותיקה "מרילונד" (Marielund) בשוודיה]]

**סֶמָפוֹר** (מיוונית: σῆμα - סימן, φορέω - לשאת) הוא מתקן מכני המיועד לתת לנהגי רכבת הוראות נסיעה משתנות באופן חזותי. זהו אחד מהאמצעים הראשונים שפותחו לשליטה ובקרה על תנועת רכבות והוא נמצא בשימוש מאמצע המאה ה-18 ועד לימינו, למרות שבמערכות רכבות מודרניות הוא מוחלף במערכות איתות אלקטרוניות כגון סימנורים.

## מבנה
הסמפור נמצא בדרך כלל על עמוד בצד המסילה והוא מורכב משני חלקים:
* זרוע עם צבע בולט (בדרך כלל אדום ולבן) שהזווית שלה ביחס לעמוד יכולה להשתנות.
* זוג עדשות צבעוניות הנמצאות בסמוך לציר של הזרוע ותנועת הזרוע מזיזה אותן ביחס למקור אור הנמצא מאחוריהן כך שהאור משנה את צבעו.
הזרוע משמשת לסימון בשעות היום והאורות הצבעוניים בשעות הלילה כאשר קשה לראות את הזרוע. בעבר, הפעלת הסמפור בוצעה על ידי מערכת מנופים וכבלים שנשלטה ממבנה איתות שעמד בסמוך ומקור התאורה של הסמפור היה מנורת נפט או שמן. אופן פעולה זה דרש נוכחות מתמדת של איש מקצוע (אתת) בסמוך לכל סמפור לאורך רשת המסילות. כיום ניתן לשלוט בסמפורים מרחוק באמצעות מנועים חשמליים ונורות חשמליות מחליפות את מנורות הלהבה הפתוחה.

קיימים שני סוגים עיקריים של סמפורים:
* סמפור רביע תחתון - זרוע הסמפור יכולה להיות ניצבת לעמוד או להצביע כלפי מטה.
* סמפור רביע עליון - זרוע הסמפור יכולה להיות ניצבת לעמוד או להצביע כלפי מעלה.

## שימוש
בשני סוגי הסמפורים הסימון המקובל הוא שכאשר הזרוע ניצבת לעמוד על הרכבת המגיעה לסמפור לעצור במקומה וכאשר הזרוע נוטה מעלה או מטה ניתן להמשיך בדרך. האור שיראה הסמפור יהיה בהתאמה אדום או ירוק. בעבר היה גם שימוש בסמפורים בהם לזרוע היו שלושה מצבים ביחס לעמוד:
* ניצב - עצור!
* 45° (כלפי מעלה או כלפי מטה על פי סוג הסמפור) - המשך בזהירות (במהירות מוגבלת).
* מקביל - המשך.

כיום רוב הסמפורים הם בעלי שני מצבים בלבד ולשם הגבלת מהירות או אזהרה ניתן להשתמש בסמפור בצבע שונה (בדרך כלל צהוב) בצירוף עם סמפור רגיל (אם יש מצב בו נדרשת עצירה מלאה) או בלעדיו.

בנוסף, קיימים סמפורים לצורכי עיתוק בתחנות רכבת ולהם בדרך כלל זרועות קצרות יותר עם סימון מיוחד להבחנה מהסמפורים של הקו הראשי.

## בישראל
רכבת ישראל ירשה את מערכת האיתות של הרכבת המנדטורית שכללה סמפורים מסוג רביע תחתון. המערכת הייתה בשימוש עד לשנות ה-90 ואז הוחלפה בהדרגה על ידי מערכת איתות אלקטרונית המשתמשת בסימנורים.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציוד רכבות
קטגוריה:תפעול רכבות
לואיז בורז'ואה

[שמאל|ממוזער|250px|"[אמא (פסל)|אמא"]]
**לואיז ג'וזפין בורז'ואה** (בצרפתית: **Louise Joséphine Bourgeois**; 25 בדצמבר 1911 – 31 במאי 2010) הייתה פסלת צרפתית-אמריקאית. יצירותיה משלבות בין שפת האמנות הסוריאליסטית, לבין סוגות אמנות מאוחרת יותר, כגון האקספרסיוניזם המופשט, מיצבים וכדומה. יצירותיה זכו לתהודה החל משנות השמונים של המאה ה-20, כביטוי מורכב של פמיניזם באמנות. בורז'ואה היא זוכת פרס וולף לשנת 2002.

## ביוגרפיה
לואיז בורז'ואה נולדה כבת האמצעית למשפחה בורגנית. אביה, שהיה בעל הכשרה של אדריכל נוף, החזיק סדנה בה עבד כמשחזר של שטיחי קיר. האב, שהתעלל נפשית וגופנית בבתו הפך לדמות בעלת משמעות ביצירתה.

בורז'ואה נרשמה ללימודי מתמטיקה וקיבלה תואר בוגר בפילוסופיה ב"סורבון". בשנת 1932 נרשמה ללימודי תולדות האמנות בבית הספר לאמנויות (École des Beaux-Arts). בשנת 1938 הכירה את רוברט גולדווטר, חוקר תולדות האמנות, עמו התחתנה לאחר הכרות קצרה. בשנת 1939 היגרה עמו לניו יורק, שם למדה ציור במשך שנתיים בליגת הסטודנטים לאמנות (Art Students League), ושם אימצה את בנה הבכור, שלאחריו נולדו שני בניה הנוספים. בהשפעת הסוריאליזם ואסכולת ניו יורק יצרה בעבודותיה בשנים אלו שפה סימבולית ומופשטת. בשנת 1949 הציגה את תערוכת הפיסול הראשונה שלה. החל משנת 1951, בעקבות מותו של אביה, עברה טיפולי פסיכואנליזה במשך 30 שנה אך פיקפקה ביעילותם.

היא ביטאה ביצירותיה תחושות על עירום, מין, פחד, ילדות וזכרונות על המשטר של 'צניעות' שהשליט המקארתיזם בארצות הברית. ביצירות המוקדמות שלה היא הצביעה על הבית כעל מקור לעימות עבור אשה אמנית. 

בשנת 1982, בגיל 71, היא הפכה לאישה הראשונה שזכתה לתערוכה רטרוספקטיבית גדולה במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק. 

ב-1998, הוצב אגן טבילה של מי-קודש, שהיא יצרה במנזר הקרוי על שמה Louise Bourgeois church בכפר Bonnieux בצרפת.

ב-2000, הוצג פסלה "אני עושה, אני מבטל, אני עושה מחדש" (I Do, I Undo, I Redo), במוזיאון לאמנות מודרנית טייט מודרן, בלונדון, כחלק מסדרת יוניליוור. בשנת 2008 תרם נדבן אלמוני את פסל "אמא" שיצרה ל"טייט מודרן".

ב-2003 קיבלה בישראל את פרס וולף. הנשיא משה קצב העניק את הפרס לבורז'ואה בטקס שהתקיים במשכן הכנסת.

לואיז בורז'ואה נפטרה בגיל 98.

ב-2017, ערך לראשונה מוזיאון תל אביב תערוכת רטרוספקטיבה מקיפה של יצירתה.

## ראו גם
*אמנות פמיניסטית

## קישורים חיצוניים

* 
* על 7 במיטה - עבודה של לואיז בורז'ואה, מאת מרית בן ישראל
* 
* 
* חנה סֵקֶרָה, בראשית החיים הייתה האם - התערוכה שניים, באתר "מניפה", 13 בנובמבר 2017
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרות מצרפת לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מצרפת לארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס וולף לאמנות
קטגוריה:חברות היכל התהילה הלאומי לנשים
קטגוריה:זוכות פרס וולף
קטגוריה:זוכי פרס וולף
קטגוריה:פסלות אמריקאיות
קטגוריה:פסלים אמריקאים
קטגוריה:פסלות צרפתיות
קטגוריה:פסלים צרפתים
קטגוריה:צרפתים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:בוגרי אקדמיה ז'וליאן
קטגוריה:בוגרות אקדמיה ז'וליאן
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פריז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פריז
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
קטגוריה:זוכי פרס פרמיום אימפריאלה לפיסול
קטגוריה:פסלים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:פסלים צרפתים במאה ה-21
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
נחל מלחה

[ממוזער|ואדי אל-מליח במבט מ[בורג' אל-מלח, 1990]]
**נַחַל מִלְחָה** (או **וַאדִי אל מַאלִיחְ**) הוא נחל איתן בחלקו שנביעתו מתחילה מצפון מערב לטובאס. אורכו של הנחל כ-20 ק"מ ולו אגן ניקוז של כ-90 קמ"ר. הוא יוצא לבקעת הירדן בין מחולה לשדמות מחולה. בנחל זורמים מי מעיינות מלוחים הנובעים בחמאם אל-מליח וכן מי מעיינות מתוקים. חלק מהמעיינות הם מעיינות חמים - 'חמאם אל-מליח'.

תוואי הנחל הוא על שבר גאולוגי. ניתן להבחין בו היטב ב"ברך", בזווית של 90 מעלות, בה הכביש עובר נטייה, בעקבות הואדי, מצפון-מערב למערב. הבקעה בה עובר הואדי והכביש, נוצרה כתוצאה מתנועת אנכיות ואופקיות ב"תפר" שבין הלוחות הטקטוניים המצויים משני צידי בקעת הירדן. כתוצאה מהתנועות נמצא כי הצד המזרחי של בקעת הירדן "זז" צפונה יחסית לצד המערבי ומכאן הכיפוף.

ליד ה"ברך" היו נראים מוצבים של צבא ירדן שנבנו לאחר הכיבוש הירדני במלחמת העצמאות.

הנחל נשפך אל נהר הירדן מדרום למעיין עין סוכות.

## קישורים חיצוניים

מלחה
מלחה
מלחה
תחזיקו חזק

"**תחזיקו חזק**" (באנגלית: "Hold Tight") הוא ספר מתח שכתב הרלן קובן. חברת ההפצה לאור "ידיעות ספרים" ("פרוזה") הוציאה את הספר מתורגם לעברית על ידי המתרגם ירון פריד. זהו הספר העשירי של הרלן קובן שתורגם לעברית. הספר נחשב רב-מכר.

## תקציר הספר
נער בן שש עשרה ואם לשניים, שאין שום קשר ביניהם, נעלמים מביתם מבלי להשאיר סימן. גופה שעברה חבלה גופנית וכמעט בלתי ניתנת לזיהוי מתגלה בפח אשפה ברובע זונות ידוע לשמצה. אימייל על מסיבת סמים מוביל לכתובת הלא נכונה. ילד שזקוק להשתלת כליה פותח תיבת פנדורה משפחתית, שאולי עדיף שהייתה נישארת סגורה. הורים מודאגים מרגלים אחר פעילות המחשב האינטימית של בנם המתבגר, שחברו הטוב ביותר התאבד זמן קצר לפני כן. פליטת פה אומללה של מורה בכיתה ה' חורצת גורלות ומאיצה את העלילה לכיוונים בלתי צפויים שאין מהם דרך חזרה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:ספרי הרלן קובן
קטגוריה:ספרי 2008
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
נימפאה כחולה

**נימפאה כחולה** (שם מדעי: *Nymphaea caerulea*, נקראת גם **נימפאה תכולה** או **לוטוס כחול**) היא צמח-מים רב-שנתי, הגדל במים מתוקים. תפוצתה של הנימפאה היא באזורים הטרופיים של כדור הארץ ויש המזהים אותה עם צמח הנלומבו, שהיה מקודש במצרים העתיקה ומופיע רבות באמנות המצרית הקדומה. גבעוליו מושרשים בקרקעית הבריכה, והצמח בעל פקעת ועלים מעוגלים ודמויי לב אשר צפים על המים.

## הפרח
הפרח בצבע לבן-תכלכל ומכאן שמו. עלי הכותרת מחודדים וערוכים בדורים (בצורת עיגולים) מרובים. הגביע בצמח זה משתנה לעלי כותרת, ואלה משתנים לאבקנים. ריבוי האיברים, והמעבר בין עלי הכותרת לאבקנים, מעיד על מוצאה הקדום של הנימפאה.

## השפעות פסיכולוגיות ופסיכואקטיביות
מחקרים הראו שלנימפאה הכחולה יש תכונות פסיכואקטיביות, ויכול להיות ששימשה לטקסים דתיים במצרים העתיקה ובמספר תרבויות דרום אמריקאיות עתיקות. מינון של בין 5 ל-10 גרם גורם לגירוי עדין, שינוי בתהליכי מחשבה, תפיסה חזותית מוגברת וחזיונות עדינים בעין סגורה. 

פרח זה קרוב לפרח הנלומבו (Nelumbo), הידוע גם כפרח הלוטוס הקדוש. פרחי הנלומבו ופרחי הנימפאה מכילים את האלקואידים נוציפרין (Nuciferine) ואפורפין (Aporphine). תכונות אלו הופכות את הנימפאה אפשרות הגיונית (ביחד עם עוד מספר פרחי לוטוס) בנוגע לפרח שאוכלי הלוטוס המיתולוגיים אכלו בסיפור האודיסאה.

בתרבות המודרנית הפרח משמש כדי לרקוח מספר משקאות, כגון משקה חליטה, יין ומרטיני של לוטוס כחול. המתכונים לרוב המשקאות הללו כוללים השריית עלי הכותרת במים עד שלושה שבועות. תה לוטוס נרקח על ידי הרתחת הפרח השלם במים ל-10-20 דקות.

## תפוצת הצמח בישראל, בעבר וכיום
[250px|ממוזער|ימין|נימפאה כחולה שצולמה ב[נחל סעדיה]]
בעבר הצמח היה נפוץ בנחל הירקון ובמעיינות אחדים בעמק זבולון ובנחל סעדיה. בגלל זיהום נחלי החוף נפגעה תפוצתו, והיום תפוצתו קטנה. לפיכך, לאחר ניקוי הירקון לקחו זרעים של הצמח מגן המקלט של אוניברסיטת תל אביב, והשיבו אותו לירקון. הנימפאה גדלה גם באזור עמק החולה.

## שימושים של הצמח בעבר
בעבר הכינו מפירות הנימפאה קמח לאפיית לחם, ואכלו את שאר חלקיו. כמו כן הפרעונים הקדומים נהגו לאכול את הניצן או את הפרח שגורם לחידוד החושים.

## מין נוסף ותפוצה עולמית
מין קרוב לנימפאה הכחולה הוא נימפאה לבנה, הנדירה אף היא בישראל.
נימפאה לבנה היא מין שבא מאירואסיה, ואילו נימפאה כחולה היא מין טרופי, שישראל היא גבול תפוצתו הצפוני.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מארי יולס צזר סויגני
קטגוריה:נופריים
קטגוריה:ארץ ישראל: דו-פסיגיים קדומים
קטגוריה:צמחי בר בסכנת הכחדה בישראל
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:פרחים כחולים בארץ ישראל
לאודגר

שמאל|ממוזער|250px|ניקור עיניו של לאודגר בעת הוצאת להורג בשל אמונתו (צרפת, 1200 לערך)
**לֶאוֹדֶגָר** (לטינית:** Leodegar**) הקרוי גם **לז'ה** (בצרפתית: **Léger**; 615 לערך - 2 באוקטובר 679) היה הבישוף של אוטן (Autun) בצרפת בין 754 ל-674 ונחשב בכנסייה הקתולית לקדוש נוצרי ולמרטיר. פירוש שמו הגרמאני הוא מצרף של "leud" (אנשים) ו-"gari" (רומח).

לאודגר מילא תפקיד חשוב בפוליטיקת החצר בשלהי הממלכה המרובינגית. לאודגר היה מראשי המתנגדים לאברוין, המיורדמוס של ארמון נויסטריה. הוא היה גם מנהיג הפלג של האצולה האוסטרזית במאבקי הכוח על הנהגת השושלת המרובינגית הנחלשת. בגלל מותו בעינויים הוא הוכרז כקדוש נוצרי, וסמל למאיורים האוסטרזים של הארמון, בני שושלת פפין וארנולף, שהפכו בסופו של דבר לשושלת הקרולינגית.

מת בצפון צרפת של ימינו. שרידיו טמונים בפואטייה. ב-681 הוכרז כקדוש ויום חגו מצוין ב-2 באוקטובר. נחשב לקדוש מגן לטוחנים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קדושים נוצרים

קטגוריה:ילידי 616
קטגוריה:נפטרים ב-678
קטגוריה:נפטרים ב-679
דוכס לנקסטר

[ממוזער|150px|שמאל|הנרי, נסיך ויילס היה האחרון שנשא בתואר דוכס לנקסטר, לפני שהדוכסות עברה להיות רכושה הפרטי של [המלוכה הבריטית עם עלייתו של הנרי לשלטון כהנרי החמישי.]]
**דוכס לנקסטר** הוא תואר אצולה בריטי, הניתן לעומד בראש דוכסות לנקסטר. מספר אנשים נשאו תואר זה במאות ה-14 וה-15, וכיום הוא שייך למונרך הבריטי.

## היסטוריה
התואר דוכס לנקסטר הוענק מספר פעמים:

הפעם הראשונה בה הוענק תואר זה היה ב-6 במרץ 1351. התואר הוענק להנרי מגרוסמונט שהיה הרוזן הרביעי של לנקסטר, ונינו של המלך הנרי השלישי. לדוכס לא היו בנים זכרים, ולכן עם מותו בשנת 1361 בוטל התואר.

הפעם השנייה בה נוצר התואר היה ב-13 בנובמבר 1362 עת הוענק התואר לג'ון מגונט, הרוזן הראשון של ריצ'מונד, שהיה בנו הרביעי של המלך אדוארד השלישי. עם מותו של ג'ון, ב-4 בפברואר 1399 עבר התואר לבנו, הנרי מבולינגברוק, דוכס הרפורד. לאחר שהנרי הדיח את ריצ'רד השני ועלה לשלטון כהנרי הרביעי, הפכה הדוכסות לרכוש הכתר, והתואר בוטל.

הפעם השלישית בה נוצר התואר היה ב-10 בנובמבר 1399 עת הוענק התואר להנרי ממונמאות', נסיך ויילס - בנו הבכור של המלך הנרי הרביעי. עם הכתרתו של הנרי כהנרי החמישי בשנת 1413 שבה הדוכסות לרשות הכתר.

## דוכס לנקסטר כיום
מאז עלייתו לשלטון של הנרי החמישי נותרה דוכסות לנקסטר דוכסות הנפרדת מאדמות הכתר, והיא נחשבת לרכוש הפרטי של מלכי אנגליה (כיום מלכי הממלכה המאוחדת), והמונרך האנגלי נחשב כדוכס לנקסטר. אף שהתואר אמור היה להתבטל לאחר כהונתו של הנרי השישי, מאחר שרק בנים יכולים לרשת אותו ולהנרי השישי לא היו יורשים זכרים ששרדו אחריו, המלך ג'ורג' החמישי הורה על המשך השימוש בתואר.

כיום דוכס לנקסטר הוא המלך צ'ארלס השלישי (כשמלכה אמו, אליזבת השנייה, היא נשאה בתואר "דוכס" (Duke) ולא "דוכסית" (Duchess)), ובארוחות רשמיות שנערכו בדוכסות, או בארוחות רשמיות שנערכו על ידי גדודי לנקסטר של צבא בריטניה הרימו כוסית לכבוד "המלכה, דוכס לנקסטר" ("The Queen, Duke of Lancaster").

## ראו גם
* רגימנט דוכס לנקסטר - רגימנט חיל רגלים בריטי הנושא את שם הדוכסות ובראשו המונרך הבריטי (כיום המלך צ'ארלס השלישי).

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דוכסות לנקסטר
*
לנקסטר
דוכסות לנקסטר

ממוזער|שמאל|דגל דוכסות לנקסטר
**דוכסות לנקסטר** (באנגלית: **Duchy of Lancaster**) היא אחת משתי דוכסויות מלכותיות (השנייה היא ) באנגליה. דוכסויות אלה שייכות באופן פרטי למונרך הבריטי. כיום הדוכסות היא למעשה חברה פרטית, המחזיקה שטחי מקרקעין רבים באנגליה וויילס, כאשר מרבית השטחים הם במחוז לנקשייר.
בראש הדוכסות עומד דוכס לנקסטר - תואר אותו נושא כיום המלך צ'ארלס השלישי.

## היסטוריה
אדמות רוזנות לנקסטר מקורן בשנת 1265 עת שהמלך הנרי השלישי העניק את האדמות לבנו הצעיר, אדמונד קורצ'בק, הרוזן הראשון מלנקסטר בעקבות החרמת אדמותיו של סימון דה מונפורט, הרוזן השישי של לסטר. בשנת 1266 צורפו לאחוזה גם אדמותיו של רובר דה פרר, הרוזן השישי מדרבי.

הפעם הראשונה בה נוצרה דוכסות לנקסטר הייתה ב-6 במרץ 1351, עת הוענק התואר דוכס לנקסטר להנרי מגרוסמונט שהיה הרוזן הרביעי של לנקסטר, ונכדו הגדול של המלך הנרי השלישי. לדוכס לא היו יורשים זכרים, ולכן עם מותו בשנת 1361 בוטל התואר, ואדמות הדוכסות שבו להיות רכוש הכתר.

הפעם השנייה בה נוצרה הדוכסות הייתה ב-13 בנובמבר 1362 עת הוענק התואר דוכס לנקסטר לג'ון מגונט, הרוזן הראשון של ריצ'מונד, שהיה בנו הרביעי של המלך אדוארד השלישי. ג'ון מגונט נשא לאישה את יורשת רוזנות לנקסטר, בתו של הנרי מגרוסמונט, וקיבל לחזקתו את אדמותיה, ולכן התאפשר מתן התואר.

עם מותו של ג'ון, ב-4 בפברואר 1399 עבר התואר לבנו, הנרי מבולינגברוק, דוכס הרפורד. לאחר שהנרי הדיח את ריצ'רד השני ועם עלייתו לשלטון כהנרי הרביעי, שבה הדוכסות להיות למעשה רכוש הכתר, והתואר בוטל, אולם החוק הראשון שחוקק הנרי הרביעי היה להכריז שדוכסות לנקסטר תישאר רכושו הפרטי, ולא תהא חלק מרכוש הכתר, וכי הדוכסות תעבור במותו לצאצאיו הזכרים.

הפעם השלישית בה נוצרה הדוכסות הייתה ב-10 בנובמבר 1399 עת הוענק התואר דוכס לנקסטר להנרי ממונמאות', נסיך ויילס - בנו הבכור של המלך הנרי הרביעי. עם הכתרתו של הנרי כהנרי החמישי בשנת 1413 שבה תואר הדוכס להיות תוארו של המונרך, אולם הדוכסות נותרה רכושו הפרטי של המונרך.

## רכוש הכתר
מעצם העובדה שדוכסות לנקסטר היא רכושו הפרטי של המונרך, רווחי הדוכסות הם רווחיו האישיים של המונרך, ולא רווחים המהווים חלק מהכנסות הכתר (ההכנסות מאדמות הכתר, המועברות לאוצר המדינה, והמהוות, למעשה, חלק מתקציב בית המלוכה). בשנת 2005, הרווחים של המונרך מהנכסים של דוכסות לנקסטר הסתכמו ב-9,811,000 ליש"ט, ושוויה הכולל של הדוכסות הוערך ב-310,000,000 ליש"ט.

## ראו גם
* מחוז לנקשייר
* לנקסטר
* דוכס לנקסטר

## קישורים חיצוניים

* 
* דוכסות לנקסטר כדוכסות בבעלות פרטית של המונרך - מתוך האתר הרשמי של בית המלוכה
## הערות שוליים

*
קטגוריה:דוכסויות בריטיות
קטגוריה:לנקשייר
קטגוריה:המלוכה הבריטית
צפיה גורן

**צפיה גורן** (ד' באלול ה'תרפ"ה, 24 באוגוסט 1925 – כ"ה באייר ה'תשס"ח, 30 במאי 2008) הייתה אשת חינוך ונשיאת אמונה - תנועת האשה הדתית לאומית. אשת הרב שלמה גורן, הרב הראשי לצה"ל הראשון ולימים הרב הראשי לישראל.

## ביוגרפיה
נולדה בירושלים כבתם הבכורה של שרה והרב דוד כהן ("הרב הנזיר"). את שמה המיוחד נתנו לה הוריה על שם הציפייה לגאולה ולנבואה שאביה שאף אליהן כל ימיו. השם ניתן לאחר שרבו של אביה, רבה הראשי של ארץ ישראל הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הסכים לו במכתב מלא רמזים וברכות מפליגות שכתב ממקום חופשתו במוצא. גורן הייתה אחותו הבכורה של הרב שאר ישוב כהן.

לדברי גורן, באותה עת טרם נולדו לראי"ה קוק נכדים והוא החשיב אותה כנכדתו הבכירה.

בזמן לימודיה בסמינר למורות עבדה במשק ילדים מוצא, מוסד שקלט חלק מילדי טהראן. היא ליוותה את כיתתה עד לטקס בר מצווה חגיגי שנערך בהשתתפות הרבנים הראשיים לארץ ישראל, הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג והרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל.

למדה באוניברסיטה העברית בירושלים פסיכולוגיה, חינוך והיסטוריה יהודית.

גורן הייתה נשיאת אמונה - תנועת האשה הדתית לאומית וחברה פעילה בה במשך עשרות שנים – בסניף תל אביב, בהנהלה הארצית ובתנועה העולמית.

נישאה לרב שלמה גורן, ולזוג נולדו שלושה ילדים: תחיה שפירא – שופטת בבית המשפט המחוזי בתל אביב, דרורית תמרי – פסיכולוגית בתל אביב, ואברהם (רמי) גורן, עו"ד.

נפטרה בכ"ה באייר ה'תשס"ח, 30 במאי 2008, ונטמנה בבית הקברות בהר הזיתים, בסמוך לבעלה.

היא ובעלה נבחרו לדמויות המופת של החינוך הממלכתי דתי לשנת תשע"ז.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ראשי תנועת אמונה
קטגוריה:משפחת כ"ץ-כהן
קטגוריה:משפחת גורן
קטגוריה:רבניות (נשות רבנים)
קטגוריה:דמויות מופת של החמ"ד
קטגוריה:יקירות תל אביב-יפו לשנת 2003
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2008
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
דגי ריאות

[ממוזער|[דג ריאות אוסטרלי]]
**דגי ריאות** (שם מדעי: Dipnoi) היא תת-מחלקה בקבוצת דגי הגרם, שהם הן בעלי זימים (כשאר הדגים) והן בעלי ריאות (כמו חוליתנים יבשתיים). תת-מחלקה זו התפתחה מדגי גרם. מדגי הריאות שרדו רק מינים בודדים והם מוגדרים כמאובנים חיים משום שבמשך מאות מיליוני השנים האחרונות, מספר הפרטים החיים ששרדו בכל מין כזה היה כה קטן, עד שבימינו קל יותר למצוא מאובנים של בני מינים אלה מאשר פרטים חיים שלהם. דגי הריאות מהווים חיזוק חשוב לטענה של חוקרי האבולוציה, שעל פיה, מוצאם של החולייתנים השייכים לקבוצת בעלי ארבע רגליים הוא מהדגים. מדגי הריאות התפתחו גם דגי הגרם בעלי שלפוחית הציפה.

הקבוצה כוללת שתי סדרות: דגי ריאות אוסטרליים בהם מצוי מין יחיד - דג ריאות אוסטרלי ובעלי שתי ריאות בהם שתי משפחות: דגי ריאות דרום-אמריקאים ודגי ריאות אפריקנים.

דגי הריאות חיים במים מתוקים בוציים, שם כמות החמצן מועטה, ועל כן הם נושמים גם מחוץ למים. לקראת העונה היבשה, הדג חופר מחילה. הוא בולע את הבוץ ודוחק אותו החוצה דרך הזימים. אז הוא מפריש סביבו ריר שמתייבש והופך לקפסולה קשה אטומה למים שמגנה עליו מהתייבשות. הוא משאיר פתח קטן לכניסת אוויר. הדג מוריד את קצב חילוף החומרים שלו ב-60%. את מעט האנרגיה לה הוא זקוק הוא צורך מפירוק איטי של  שומן ושרירים. כך הוא יכול לשרוד גם 4 שנים. כשיורד גשם, הוא מחלץ את עצמו החוצה.

דגי הריאות הם אוכלי כול, בעיקר בשר – הם טורפים דגים אחרים. בשבי, הם מתרגלים לאכול תולעים.

כמו אצל מרבית הדגים, ההפריה היא חוץ גופית – הזכר מפריש את זרעו על הביצים אחרי שהנקבה מטילה אותן ונשאר לשמור על הביצים לאחר ההפריה. רביית דגי הריאות בשבי נדירה.

## מיון
* תת-מחלקה **דגי ריאות** (Dipnoi)
** סדרה דגי ריאות אוסטרליים (Ceratodontiformes)
*** משפחה בעלי ריאה אחת (Ceratodontidae)
**** סוג ומין יחיד דג ריאות אוסטרלי (Neoceratodus forsteri)
** סדרה בעלי שתי ריאות (Lepidosireniformes)
*** משפחה דגי ריאות דרום-אמריקאים (Lepidosirenidae)
**** סוג ומין יחיד דג ריאות דרום-אמריקאי (Lepidosiren paradoxa)
*** משפחה דגי ריאות אפריקנים (Protopteridae)
**** סוג דג ריאות אפריקני (Protopterus)
***** מין דג ריאות אפריקני משויש (Protopterus aethiopicus)
***** מין דג ריאות מזרח-אפריקני (Protopterus amphibius)
***** מין דג ריאות מערב-אפריקני (Protopterus annectens)
***** מין דג ריאות אפריקני מנומר (Protopterus dolloi)

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1845
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאנס פטר מילר
*
קטגוריה:דגי נוי
קטגוריה:תת-מחלקות בעלי חיים
ארבעת מלכי המוהוק

**ארבעת מלכי המוהוק** (באנגלית: **The Four Mohawk Kings**) ו**ארבעת מלכי העולם החדש** (באנגלית: **Four Kings of the New World**) הייתה משלחת של צ'יפים אינדיאנים שהגיעו מצפון אמריקה לממלכת בריטניה הגדולה בשנת 1710.

## היסטוריה
משלחת ארבעת מלכי המוהוק כללה שלושה צ'יפים משבט המוהוק וצ'יף אחד משבט המהיקן כולם מקונפדרציית האירוקוי. הצ'יפים משבט המהוק היו: 
* "סא גא יית' קווה פיית' טאו" משבט הדוב, המכונה גם "מלך המאגואס", ואשר השתמש גם בשם פיטר בראנט
* "הו ני יית' טאו נו ראו" משבט הזאב, המכונה גם "מלך הקנוג'אהארי" ואשר השתמש גם בשם ג'ון מקאנוג'הארי.
* "טי יי הו גא רו" משבט הזאב, המכונה גם "המלך הנדריק" או הנדריק פיטרז".
הציף משבט המהיקן היה "אטוו או קואם" משבט הצב, אשר כונה גם "קיסר שש האומות".

המשלחת ביקרה את המלכה אן בשנת 1710 ביוזמת פיטר סקיילר. בתחילת דרכה כללה המשלחת חמישה צ'יפים, אולם אחד מהם נפטר במהלך המסע.

המשלחת התקבלה בלונדון בכבוד רב, נציגיה הוסעו בלונדון בכרכרות המלכותיות, והם פגשו את המלכה אן בארמון סנט ג'יימס, וכן ביקרו במצודת לונדון ובקתדרלת סנט פול.

הנציגים ביקשו סיוע צבאי מבריטניה הגדולה במלחמתם נגד הצרפתים, וכן ביקשו שישלחו מסיונרים לארצם - בקשה שהועברה לארכיבישוף מקנטרברי והובילה לבניית קפלה בפורט הנטר (כיום בג'ונסטאון שבמדינת ניו יורק).

## ארבעת מלכי המוהוק באמנות
לציין ביקור מלכי המוהוק בלונדון נשכר הצייר יאן ורלסט (Jan Verelst) על מנת לצייר את דיוקנאות ארבעת המלכים. הדיוקנאות נתלו בארמון קנזינגטון עד שנת 1977 עת שאליזבת השנייה מלכת קנדה העבירה את הדיוקנאות לספרייה ולארכיב הלאומי של קנדה שבאוטווה.
ממוזער|מרכז|650px|ארבעת מלכי המוהוק, מעשה ידי יאן ורלסט משנת 1710. משמאל לימין: "אטוו או קואם", "סא גה יית' קווה פיית' טאו", "הו ני יית' טאו נורו" ו"טי יי הו גה רו".

## קישורים חיצוניים

*ארבעת מלכי המוהוק

קטגוריה:המלוכה הקנדית
לה קנאר אנשנה

**לֶה קָנָאר אֶנְשֵנֶה** (בצרפתית: **Le Canard enchaîné**, שפירושו "הברווז הכבול") הוא שבועון צרפתי המוקדש לסאטירה ולתחקירים. השבועון יוצא לאור מאז 1915 ולפיכך הוא אחד העיתונים הוותיקים ביותר בצרפת. התחקירים, המאמרים הסאטיריים והקריקטורות עוסקים כמעט כולם בפוליטיקה של צרפת, כשנקודת המבט היא שמאלית באופן מובהק. עיצוב העיתון פשוט: הוא מודפס בשלושה צבעים בלבד, בפורמט ברואדשיט.

"לה קנאר אנשנה" נוסד ב-10 בספטמבר 1915 על ידי הזוג מוריס וז'אן מארשל (Maurice et Jeanne Maréchal). השם שניתן לו הוא פרפרזה על שמו של עיתון שייסד ז'ורז' קלמנסו – "L’Homme Enchaîné" ("האדם הכבול"). שמו המקורי של עיתונו של קלמנסו היה "האדם החופשי", אך לאחר שנסגר בידי הצנזורה, ייסד אותו קלמנסו מחדש בשם "האדם הכבול". הבחירה ב"ברווז" נובעת כנראה מהסלנג הצרפתי שבו המילה "ברווז" יכולה להתפרש כ"עיתון", ואולי יש בה רמז לביטוי ברווז עיתונאי. למשך תקופה קצרה אחרי מלחמת העולם הראשונה שינה העיתון את שמו ל"הברווז המשוחרר מכבלים" (Le Canard Déchaîné) כדי להביע תמיכה בביטול הצנזורה על העיתונות בצרפת, אולם ב-1920 חזר העיתון לשמו המקורי.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:צרפת: עיתונים
קטגוריה:עיתונות סאטירית
לדיסלב פרוקש

**לדיסלב פרוקש** (בצ'כית: **Ladislav Prokeš**; 7 ביוני 1884, פראג - 9 בינואר 1966, פראג) היה שחמטאי צ'כי ואחד ממחברי האטיודים הפוריים ביותר בשחמט.

פרוקש חלק את תואר אלוף צ'כיה לשחמט בשנת 1921 והשתתף בנבחרת השחמט של צ'כיה באולימפיאדות בשנים 1927 (לונדון), 1928 (האג) ו-1930 (המבורג).
בהופעותיו באולימפיאדות צבר +12 =11 -7 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו).

משנת 1909 ועד שנת 1927 היה פרוקש עורך טור הקומפוזיציה של העיתון Československý Šach.

בשנת 1951 פרסם אוסף של אטיודים בספרו Kniha šachových studií. באוסף יצירותיו 1159 סיומים ובבסיס הנתונים של הרולד היידין הוא מדורג במקום הרביעי מכלל כל מחברי הסיומים מבחינת תפוקתו (ארנסט פוגוסיאנץ היה ראשון עם 1727 אטיודות).

## אטיודים
### אטיוד משנת 1938
הלבן מתחיל וזוכה. אטיוד משנת 1938, שזכה בפרס ראשון משותף בתחרות.

פתרון: **1. ב7 פד6+ 2. מד4!** (לא 2. מד5? פ:ב7 3. ה7 מו7 ותיקו). **2...פ:ב7 3. מד5 מז7** (אם 3...פג5 4. ה7 פא6 מונע את ההכתרה עקב המזלג ב-ג7 5. מד6 מו7 6. פד8+ מה8 7. פה6 ומאיים פז7+ 7...מו7 8. פז7 פג7 0. מד7 מו6 10. פה8+ מו6
**4. פד8! פ:ד8 5. ה7** וזוכה.

### אטיוד משנת 1939
הלבן מתחיל וכופה תיקו. אטיוד משנת 1939, שמכונה מאז תמרון פרוקש.

פתרון: 1**. מז4 ה2 2. צג1+ מד4 3. מו3 ד2** והשחור מאיים להכתיר רגלי. הלבן כופה תיקו על ידי **4. צג4+ מד3 4. צד4+ מ:ד4 5. מ:ה2 מג3 7. מד1 מד3** פט. הרעיון הוא שעל ידי פינוי המשבצת ג1 במסע הרביעי הצריח הלבן מונע מהרגלי השחור מלהכות ב-ג1. המלך הלבן יכול על כן להגיע ל-ד1 ולעצור את הרגלי.

### אטיוד משנת 1940.
הלבן מתחיל וכופה תיקו

סיום זה חובר על ידי פרוקש בשנת 1940 ופורסם ב-.

על כל מסע מלבד 1. מו4 השחור זוכה על ידי מז7 ומספיק להגיע בזמן לרגלים הלבנים.

אטיוד משנת 1940,  החל מדקה 17:00, יוטיוב

### אטיוד משנת 1946.

הלבן מתחיל וזוכה. אטיוד משנת 1946.

פתרון: **1. מו4 מח7** (אם 1... ז5+ 2. מו5 ז4 3. מה6 ז3 4. ו7 מז7 5. מה7) **2. מז5 מח8 3. מח6!** הלבן מתייצב בנגדה וזוכה. הכאת הרגלי מובילה לתיקו (מ:ז6 מז8) **3...מז8** (אם 3...ז5 4. ו7) **4. מ:ז6 מח8 5. מו7 מח7 6. מה8** וזוכה.

## הופעות באולימפיאדות
לדיסלב פרוקש השתתף ב-3 אולימפיאדות שחמט בנבחרת צ'כוסלובקיה.

## ספרים שכתב

* Ladislav Prokeš: *Šachové Studie.* Nakladatel A. Neubert v Praze, 1941 
* Ladislav Prokeš: *Kniha šachových studií*. Vydavatelstvo ROH - Práce, Praha, 1951 
* Vlasák, Emil: *Ladislav Prokeš Studie 1951 - 1966.* SNZZ, Brno, 1966 .


## קישורים חיצוניים

* 26 אטיודים של פרוקש 
* הספד על פרוקש, עמודים 104–105 

## הערות שוליים

קטגוריה:נציגי צ'כוסלובקיה באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:אלופי צ'כיה בשחמט
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט
קטגוריה:ילידי 1884
קטגוריה:נפטרים ב-1966
מושון יעקוסי

**מושון יעקוסי** (נולד ב-16 בנובמבר 1980 ברעננה, ישראל) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד. משחק בקבוצת בני יהודה תל אביב מליגה א'.

## ביוגרפיה

יעקוסי גדל במכבי רעננה בה עשה את הבכורה שלו בבוגרים. בגיל 22 החליט לעזוב את ישראל לארצות הברית כדי לשחק בליגת המכללות, ושיחק שלוש עונות במכללת פיסטויה ואוניברסיטת פורדהאם. לאחר שסיים את קריירת המכללות שיחק עונה אחת בהפועל תל אביב לאחר מכן שיחק שנתיים בעירוני אשקלון ששם הציע נישואין בשידור חי במהלך משחק לבת זוגו עדי ברקוביץ. בעונת 2008/9 עבר לשחק בעירוני נהריה. יעקוסי נפצע בגמר גביע ווינר והחמיץ את כל העונה. בעונת 2009–2010 שיחק יעקוסי בקבוצת בני השרון, ולאחר 10 מחזורים עבר להפועל חיפה. בעונת 2010–2011 הצטרף מושון לסגל השחקנים של הפועל לב השרון, בעונת 2015/16 הצטרף להפועל עמק חפר מהליגה הארצית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני הפועל תל אביב
קטגוריה:בוגרי תיכון מור מטרו-ווסט רעננה
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת פורדהאם
קטגוריה:כדורסלני מכבי רעננה
קטגוריה:כדורסלני עירוני אשקלון
קטגוריה:כדורסלני עירוני נהריה
קטגוריה:כדורסלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורסלני עירוני קריית אתא
קטגוריה:כדורסלני בני השרון
קטגוריה:כדורסלני הפועל לב השרון
קטגוריה:רעננה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בליגת המכללות בארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
מיקי דורסמן

**מיקי דורסמן** (נולד ב-29 בינואר 1965 בחולון) הוא מאמן כדורסל ואיש עסקים ישראלי.

## ביוגרפיה
דורסמן נולד בחולון.בילדותו למד בבית הספר היסודי על שם א.ד. גורדון בחולון ושיחק במחלקת הנוער של הפועל חולון. בצעירותו החל ללמוד מנהל עסקים, ותוך כדי לימודיו השתלב בכדורסל הישראלי. דורסמן נשא את אשת העסקים שרי אריסון בשנת 1988 ולשניים נולד בן אחד. בשנת 2002 הזוג התגרש.

### מאמן כדורסל
מיקי דורסמן החל את קריירת האימון שלו בקבוצות מהליגות הנמוכות. לאחר שנים בודדות פרש מאימון פעיל, כדי להשקיע יותר בלימודיו. לאחר ארבע עשרה שנים (2002), הוא רכש את הפועל חולון תמורת מיליון שקלים. מאז הפך דורסמן את הקבוצה, שהייתה אז קבוצה שולית בליגה הלאומית, לאחת הקבוצות הבכירות בליגת העל. דורסמן אימן את הקבוצה החל משנת 2006, והספיק לזכות איתה פעמיים באליפות הליגה הלאומית. בפעם הראשונה, הקבוצה לא עלתה לליגת העל בשל בעיות תקציב, ובפעם השנייה עלתה הקבוצה לליגת העל, והפכה לאחת הקבוצות המובילות בישראל. ב-2008 זכה דורסמן עם הפועל חולון באליפות ראשונה בתולדות הקבוצה. חולון הדיחה את מכבי תל אביב מהתואר לאחר רצף של 14 אליפויות (מאז עשתה זאת הפועל גליל עליון בעונת 1992/93). דורסמן וקבוצתו ניצחו את תל אביב בניצחון דרמטי - 72:73.

ב-23 ביוני 2008 פרש מאימון הפועל חולון ומבעלות עליה לאחר שלא הצליח לגייס כספים למימון הקבוצה. בנוסף, מהלך איחוד הקבוצה עם מכבי ראשון לציון שניסה להוביל נכשל.

באמצע עונת 2008–2009 התמנה דורסמן למאמן מכבי ראשון לציון במקום זיו ארז שהתפטר, אך משחקים ספורים לאחר מכן התפטר גם הוא מאימון הקבוצה.
בסוף שנת 2009 הסכים דורסמן, אחרי שכנוע מצד הנהלת הפועל חולון, לחזור ולאמן את הקבוצה.

### איש עסקים
דורסמן מחזיק בבעלותו נדל"ן, בין השאר את מטה בנק אמריקאי ישראלי לשעבר בשדרות רוטשילד בתל אביב. בשנת 2000 רכש כ-11% ממניות חברת נייר חדרה ובינואר 2005 מכר אותם ברווח של 45 מיליון שקל.

מיקי דורסמן הפסיד ממון רב בשנת 2009 כשנפל קורבן לתרגיל עוקץ לאיש העסקים הבריטי ניק לוין.

בשנת 2016 הקים את חברת "מיט אין פלייס", הפועלות בתחום חללי העבודה ומשכירה חדרי ישיבות.

בשנת 2018 נמנה עם המשקיעים בחברת הביטוח החדשה ליברה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הפועל חולון (כדורסל)
קטגוריה:מאמני כדורסל ישראלים
קטגוריה:משפחת אריסון
קטגוריה:בעלי קבוצות כדורסל בישראל
קטגוריה:מאמני מכבי ראשון לציון
קטגוריה:מאמני הפועל חולון
קטגוריה:בוגרי בית ספר גורדון (חולון)
קטגוריה:מאמנים שזכו באליפות ישראל בכדורסל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965