open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הארד רוק

**הארד רוק** (באנגלית: **Hard Rock**, לעיתים קרובות מכונה בעברית: **רוק כבד**) הוא תת-ז'אנר של מוזיקת רוק ששורשיו נמצאים בבלוז רוק, רוק פסיכדלי וגראז' רוק של אמצע שנות ה-60 של המאה ה-20. הוא מאופיין על ידי שימוש נרחב בגיטרה חשמלית עם אפקט דיסטורשן, גיטרה בס, מערכת תופים ולעיתים גם פסנתר או קלידים.

ההארד רוק נעשה חלק בלתי נפרד מהמוזיקה הפופולרית במהלך שנות ה-70 עם להקות כמו לד זפלין, בלאק סבאת', דיפ פרפל, אירוסמית', קיס, AC/DC, זי זי טופ, קווין וואן היילן, אולם הוא הגיע לשיאו המסחרי במהלך שנות ה-80. להקות גלאם מטאל כמו בון ג'ובי, דף לפרד וגם Guns N' Roses עם סאונד יותר מלוכלך מחברותיהן לז'אנר, הפכו להצלחות גדולות במחצית השנייה של העשור, לפני שאיבדו את הפופולריות שלהם לטובת ז'אנר הגראנג' בשנות ה-90. למרות זאת, להקות פוסט-גראנג' רבות בעשור הראשון של המאה ה-21 אימצו סאונד שמושפע מאוד מהארד רוק, וזאת במקביל לגל חדש של פופולריות וקהל חדש וצעיר יותר אצל הלהקות הוותיקות יותר.

בסוף שנות ה-60 התפתח במקביל גם ז'אנר ההבי מטאל ובתקופה ההיא שני המונחים היו למעשה שמות נרדפים לאותו סגנון מוזיקלי. עם זאת, בהמשך עם פריצת הדרך המוזיקלית של להקת בלאק סבאת', מוזיקת המטאל התרחקה מההארד רוק המוקדם, ונעשתה מוזיקה כבדה ואפלה יותר. בשנות ה-80 התפתחו תת-ז'אנרים רבים של ז'אנר ההבי מטאל בהשפעת הארדקור פאנק בשם הכולל מטאל קיצוני, מה שיצר הבדל יותר גדול בין הז'אנרים. עם זאת, לאורך ההיסטוריה שני הז'אנרים התקיימו זה לצד זה ולהקות רבות שויכו לשני הז'אנרים בו זמנית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
אנטון ציילינגר

**אנטון ציילינגר** (בגרמנית: **Anton Zeilinger**; נולד ב-20 במאי 1945) הוא פיזיקאי אוסטרי העוסק במכניקת הקוונטים. נודע בזכות מחקריו וניסוייו פורצי הדרך. הוא חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2022 ופרס וולף בפיזיקה לשנת 2010.

## ביוגרפיה
ציילינגר נולד ב-1945, בעיירה ריד אים אינקראיס שבאוסטריה. בין השנים 1963 ל-1971 למד פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת וינה. ב-1971 הגיש את עבודת הדוקטורט שלו בנושא Neutron Depolarization in Dysprosium Single Crystals. משנת 1999 מכהן כפרופסור לפיזיקה באוניברסיטת וינה, וכראש המכון לפיזיקה ניסויית (Institute of Experimental Physics).

הוא נודע בזכות ניסויים בתחום הטלפורטציה הקוונטית, בישומים פרקטים של מכניקת הקוונטים כמו הצפנה קוונטית.

ציילינגר ביצע לראשונה את ניסוי אליצור-ויידמן עוד בטרם אושר המאמר לפרסום.

ציילינגר זכה בפרסים רבים, ביניהם "מדען השנה של אוסטריה", "פרס המדע של וינה", "הפרס הבינלאומי של המלך פייסל". הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת הומבולדט אשר בברלין ומאוניברסיטת דנציג. בשנת 2010 זכה ציילינגר בפרס וולף בפיזיקה יחד עם פרופסור ג'ון פ' קלאוזר ופרופסור אלן אספה. חבר השופטים העניק להם את הפרס "על ההישגים הקונספטואליים והעבודה הניסויית שתרמו ליסודות הפיזיקה הקוונטית, ובמיוחד על ניסויים שהלכו והשתכללו בבחינת הנכונות של אי-שוויונות בֶל או הרחבותיהם תוך כדי ניצול של מצבים קוונטים שזורים". בשנת 2022, זכו שלושת החוקרים בפרס נובל לפיזיקה.

ציילינגר נישא בשנת 1972 ואב לשלושה ילדים. לכבוד יום הולדתו ה-60, זכה שיקרא על שמו אסטרואיד.

## קישורים חיצוניים
* 

* דף הבית של ציילינגר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים אוסטרים
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אינסברוק
קטגוריה:סגל אוניברסיטת וינה
קטגוריה:זוכי פרס וולף לפיזיקה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשנת 2022
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת וינה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1945
קטגוריה:חברי האקדמיה אירופיאה
השדרה השביעית

**השדרה השביעית** (באנגלית: **Seventh Avenue**, מכונה גם **שדרת אדם קלייטון פאוול הבן**, **Adam Clayton Powell Jr. Boulevard**) היא שדרה במערב רובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.

השדרה השביעית נמתחת מהוסט וילאג' (החלק המערבי של גריניץ' וילג') שבדרום האי (דרומית לאזור זה נקרא הרחוב בשם "רחוב ואריק" (Varick Street) ועד רחוב 59 בו קוטע סנטרל פארק את השדרה. השדרה חד סטרית מדרום לסנטרל פארק, ודו סטרית מצפון לו. בקצה השדרה שוכן שער האמנים של הפארק. השדרה נמשכת שוב ברחוב 110, לכיוון צפון ודרך הארלם, שם היא מכונה "שדרת אדם קלייטון פאוול הבן". השדרה חוצה את נהר הארלם מעל גשר מקומבס דאם ומשם, ברובע הברונקס, היא קרויה "שדרת ג'רום" (Jerome Avenue).

חלק השדרה שבין רחוב 34 ורחוב 39 הוא "אזור הבדים" ושפע חנויות האופנה בו זיכה את השדרה כאן בכינוי "שדרת האופנה". בנקודה בה נפגשת השדרה בברודוויי וברחוב 42 שוכנת כיכר טיימס - הידועה בכיכרות העיר ניו יורק. לאורך השדרה אתרים ומבנים נודעים רבים, כמו אולם קרנגי ומדיסון סקוור גארדן, תחנת פן, מכון הטכנולוגיה של האופנה, מרכז AXA, מועדון הג'אז וילג' ונגארד ופארק ג'יימס ג'י. ווקר.

## השדרה בתרבות
השדרה מוזכרת בשירם של סיימון וגרפונקל "The Boxer", בו מתאר הפזמונאי את הזונות שלאורך השדרה. השדרה מוזכרת עוד בשיר של הרולינג סטונז, ובספר "הנץ ממלטה" של דשיל האמט.

בהצטלבות השדרה עם רחוב כריסטופר נמצא משולש הס.

## קישורים חיצוניים

*
פסטר ביזימונגו

**פסטר ביזימונגו** (**Pasteur Bizimungu**; נולד ב-1950 או 1951) הוא מדינאי רואנדי, שכיהן כנשיא רואנדה בין 19 ביולי 1994 ל-23 במרץ 2000.

## ביוגרפיה
ביזימונגו הוא בן לקבוצה האתנית הוטו, קבוצת הרוב ששלטה ברואנדה מאז קבלת עצמאותה. הוא מילא תפקידים בממשל הרואנדי הנשלט בידי ההוטו, עד 1990, עת הצטרף לחזית הפטריוטית הרואנדית, ארגון שהתבסס על בני המיעוט הטוטסי. כאשר השתלטה החזית הפטריוטית על המדינה ב-1994 ועצרה את רצח העם שביצעו ההוטו בטוטסי, מונה ביזימונגו לנשיא, מתוך כוונה לתת ייצוג בהנהגה הבכירה לבני הוטו, המהווים רוב במדינה. בתקופת כהונתו נטען לעיתים כי בעל הכוח האמיתי הוא סגנו, פול קגאמה, מנהיג החזית הפטריוטית, ששימש גם כשר ההגנה.

במרץ 2000 התפטר ביזימונגו מתפקידו, לאחר סכסוך על מדיניות הממשלה ובמחאה על קיפוח בני הוטו בשלטון. קגאמה תפס את מקומו. ב-2001 ייסד ביזימונגו מפלגת אופוזיציה, "מפלגת הדמוקרטיה וההתחדשות", שנאסרה על ידי הממשלה בטענה שהיא מפלגה רדיקלית המסיתה לגזענות. ב-2002 הושם ביזימונגו במעצר בית וב-2004 נשלח ל-15 שנות מאסר לאחר שהורשע בניסיון להקים מיליציה, בהסתה לגזענות ובעבירות שחיתות. באפריל 2007 העניק לו הנשיא קגאמה חנינה.

## קישורים חיצוניים

* Analysis: Why Bizimungu mattered, הבי.בי.סי, כתבה על התפטרותו של ביזימונגו, 23 במרץ 2000
* Former Rwandan President Pardoned, וושינגטון פוסט, 6 באפריל 2007

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי רואנדה
קטגוריה:מקבלי חנינה
קטגוריה:רואנדים שנולדו ב-1950
הסגן של בר כוכבא

**הסגן של בר כוכבא** או **סגנו של בר כוכבא** הוא ביטוי מקובל, בעברית המודרנית, לתיאור מי שהיה שני בחשיבותו או בהישגיו ושמו לא זכה אף לקורטוב מהפרסום שזכה לו מי שהיה הראשון בתחומו.

## על השימוש בביטוי
במשמעות שונה במקצת, מתאר הביטוי את מי שהיה שותף משני למהלך כלשהו, אך תרומתו נשכחה ובזיכרון ההיסטורי נותר רק מי שנחשב למוביל המהלך. כך למשל בדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת התייחס חבר הכנסת איתן כבל להצעת חוק בנושא קצבאות זיקנה בכינוי "החוק של משה שרוני", וכאשר מחו יצחק בן-ישראל וסופה לנדבר על הכינוי, באומרם שהיו שותפים נוספים לחוק, השיב: "מי זוכר את הסגן של בר-כוכבא".

הביטוי משמש בתחומים רבים ומגוונים, בהם צבא, פוליטיקה, משפטים ועוד, אך בתחום הספורט האמירה הפכה לקלישאה והוצמדה למאמנים רבים שהובילו את קבוצותיהם להישג שני בחשיבותו, למשל אברהם גרנט עם צ'לסי בכדורגל וצביקה שרף עם מכבי תל אביב בכדורסל.

ההיגיון של האמירה מושתת על כך שרוב האנשים לא יודעים מי היה הסגן של בר כוכבא, וכך מניחים שיישכח גם שמם של אחרים שהגיעו למקום שני, גם אם ההבדל ביניהם ובין מי שהגיע למקום הראשון היה קטן מאוד. כן יישכח שמם של אנשים שנתפסו כשותפים זוטרים למהלכים היסטוריים.

גם בשפות אחרות קיימים ביטויים בעלי משמעות דומה במקצת, למשל: "הניצחון זה לא הדבר החשוב ביותר, זה הדבר היחיד" – אמרה המיוחסת למאמן הפוטבול וינס לומברדי.

באפריל 2015 יצא לאור בהוצאה עצמית ספר בשם "הסגן של בר כוכבא", הדן בגורלם של מספרי 2.

## זיהויים לסגנו של בר כוכבא
על פי איגרות שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות במערות מורבעת שבמדבר יהודה, נראה שסגנו של בר-כוכבא היה אדם בשם ישוע בן גלגולא (באחת האיגרות הוא קרוי גם ישוע "ריש המחנה" - כינוי המעיד על תפקידו החשוב). רוב האיגרות שנכתבו על ידי בר-כוכבא מיועדות לאדם זה, ונראה שהוא היה סגנו, או לפחות אדם בעל תפקיד חשוב בהיררכיית המרד - שכן בר כוכבא מבקש ממנו בקשות אדמיניסטרטיביות שונות כמו לשלוח חיטה ללוחמים, להכין להם מקום לינה, ולחזק את הביצורים במקום מושבו. כל האיגרות נמצאות במוזיאון ישראל.

## הערות שוליים

קטגוריה:מילים וביטויים בעברית
אקילה פרי

ממוזער|ימין|ציור דיוקנו של אקילה פרי
**אקילה פרי** (באיטלקית: **Achille Peri**;
20 בדצמבר 1812 - 28 במרץ 1880) היה מלחין איטלקי.

פרי נולד ברג'ו אמיליה. הוא החל בלימודיו בעיר הולדתו ומשם עבר לפריז. אחרי סיום לימודיו שם הקים להקת אופרה ויצא עמה לסיורי הופעות בערי השדה. בשנת 1839 העלה את יצירתו הבימתית הראשונה, Una visita a Bedlam ("ביקור בבית המשוגעים") במרסיי. עקב קשיים כספיים חזר לאיטליה, שם הוצגה בשנת 1841 האופרה הרצינית הראשונה שלו,
Il solitario. עוד אופרות שלו עלו על הבימה וזכו להצלחה בלתי מבוטלת, בעיקר הדרמה התנכ"ית "ג'ודיטה" ("יהודית"), שנכשלה בהצגת הבכורה שלה סקאלה ב-1860 אך נחלה הצלחה בהצגה מחודשת כעבור שנתיים. שתי האופרות האחרונות שלו, שהוצגו גם הן ב"לה סקאלה", נכשלו כישלון חרוץ, שאחריו ויתר סופית על כתיבה לבימה.

פרי היה גם מנצח המקהלה בקתדרלה של רג'ו ושל האופרה המקומית. כתיבתו האופראית נתפסת כחיקוי של דוניצטי ומרקאדנטה.

## יצירותיו
### אופרות
* Una visita a Bedlam אופרטה, מרסיי, 1839
* Il solitario, רג'ו אמיליה, 29 במאי 1841
* Ester d'Engadd (דרמה טראגית), פארמה, רג'ו, 19 בפברואר 1843
* "דירצ'ה" (טרגדיה לירית), רג'ו אמיליה, מאי 1843
* "טאנקרד" (דרמה לירית), גנואה, 26 בפברואר 1847
* Orfano e diavolo (מלודרמה קומית), רג'ו ד'אמיליה, 26 בדצמבר 1854
* I fidanzati (מלודרמה), גנואה, 7 בפברואר 1856
* Vittore Pisani, רג'ו אמיליה, 21 באפריל 1857
* "ג'ודיטה" (מלודרמה תנכ"ית), "לה סקאלה" מילאנו, 7 בפברואר 1861
* L'espiazione, ,לה סקאלה", מילאנו, 26 במרץ 1860
* "ריאנצי", "לה סקאלה", מילאנו, 26 בדצמבר 1862

### מוזיקה קולית
* למקהלה: "ממעמקים", 4 קולות ועוגב; "סאלבה רג'ינה"
* שירים

### מוזיקה אינסטרומנטלית
*מוזיקה קאמרית: רביעיית מיתרים; חמישיית מיתרים.
*יצירות שונות לפסנתר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1812
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1880
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
תומאזו בנוונוטי

**תומאזו בנוונוטי** (באיטלקית: **Tommaso Benvenuti**; 4 בפברואר 1838 - 26 בפברואר 1906) היה מלחין איטלקי.

בנוונוטי נולד בקאווארזרה, ונטו. את האופרה הראשונה שלו, "ואלנצה קנדיאנו", כתב בגיל 18. היא לא הוצגה מעולם, אם כי הגיעה לשלב של חזרות במנטובה. האופרות הבאות שלו, שש במספר, עלו על במות מרכזי אופרה חשובים באיטליה, אך לאחר הצלחות ראשוניות, נשמטו מן הרפרטואר, הן בתקופת חייו והן בזמן המודרני. מבין יצירותיו התקבלו בחיוב בעיקר "אדריאנה לקוברר", "גוליילמו שקספיר" ו"ביאטריצ'ה די זווביה".

## יצירותיו

"ואלנצה קנדיאנו", 1856, לא בוצעה
* "אדריאנה לקוברר", מילאנו, 26 בנובמבר 1857
* "גוליילמו שקספיר" ("ויליאם שייקספיר"), לברית מאת פרנצ'סקו מריה פיאווה, פארמה, רג'ו, 14 בפברואר 1861
* "כוכב טולדו", לברית מאת גיזלאנצוני, מילאנו, 23 באפריל 1864
* "הבזייר", ונציה, 16 בפברואר 1878
* "ביאטריצ'ה די זווביה" ("באטריקס משוואביה"), ונציה, 20 בפברואר 1890
* "הקטטות בקיוג'ה", (בנוונוטי על פי קארלו גולדוני), פירנצה, 30 בינואר 1895
* "שלושה מיליון", לברית מאת פרנצ'סקו פיאווה, לא בוצעה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים

קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1838
קטגוריה:נפטרים ב-1906
We Shall Overcome

**We Shall Overcome** (בתרגום חופשי: "אנו נתגבר") הוא שיר מחאה אמריקאי שהפך לאחד מהמנוני התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית.
[שמאל|ממוזער|250px|[ג'ואן באאז בביצוע השיר, מתוך המצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות, 1963 (שירתה מתחילה ב-00:50)]]
השיר זכה לפרסום נרחב כשזמר הפולק פיט סיגר עיבד לו מנגינה ושינה את מילותיו. הגרסה של סיגר היא הגרסה הידועה של השיר, שבוצעה בין היתר גם על ידי ג'ואן באאז, פיטר, פול ומרי, מהליה ג'קסון וברוס ספרינגסטין (שהוציא תקליט שלם של ביצועיו לשירי סיגר). השיר תורגם גם לעברית כ"אנו נתגבר".

מקורותיו של השיר במזמור גוספל שכתב הכומר צ'ארלס טינדלי מפילדלפיה ב-1901. טינדלי היה כומר בכנסייה המתודיסטית-אפיסקופלית האפריקאית, על פי משפטים וקטעי מזמור שהיה פופולרי בקרב קהילתו (צאצאי עבדים שברחו צפונה); ואף לססמאות שנישאו בפגישות הראשונות בין כורים לבנים ואפריקאים-אמריקאים עוד במהלך המאה ה-19. בשנת 1946 שרו אותו הפועלות השובתות של "חברת הטבק האמריקאית" (שרובן היו אפריקאיות-אמריקאיות) במהלך שביתתן בצ'ארלסטון (דרום קרולינה). עם זאת, סיגר שינה כאמור את המילים פעם נוספת ועיבד את הלחן.

בשנות ה-2000, נעשה בשיר שימוש למחאה נוספת, מעבר למאבק לשוויון זכויות האפריקאים-אמריקאים. כך, למשל, הופיעה באאז ב-2006 ושרה את השיר המפורסם, במחאה על ניסיון להרוס גן ירק בקליפורניה.
ב-2008, בעת שביקר נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש הבן בכנסת, הניפו חברי כנסת מסיעת רע"ם-תע"ל שלטים עליהם נכתב "We Shall Overcome" לצד תמונות ילדים שנהרגו במלחמת עיראק וברצועת עזה (כמחאה על המצב הקיים בשני מקומות אלה).

לאחר דיון משפטי אודות זכויות היוצרים של השיר בשנת 2018, המפיץ בעל זכויות היוצרים, שחרר אותו מזכויות יוצרים עקב פשרה בבית המשפט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי מחאה
קטגוריה:שירים נגד שנאת זרים וגזענות
קטגוריה:המנונים
קטגוריה:שירי דת נוצריים
קטגוריה:שירים על חופש
קטגוריה:ארצות הברית: התנועה לזכויות האזרח
קטגוריה:שירי גוספל
קטגוריה:שירים על תקווה
קטגוריה:שירי פיט סיגר
כאילו כאן

"**כאילו כאן**" הוא סינגל של בועז מעודה משנת 2008.
הפזמון ייצג את ישראל בתחרות אירוויזיון 2008 שנערכה בבלגרד בירת סרביה.

כבר בשנת 2004 חוברו מילות הפזמון על ידי דנה אינטרנשיונל ומנהלה האישי שי כרם ואילו הלחן שפורסם בעבור קדם-אירוויזיון 2008 הולחן על ידי אינטרנשיונל לבדה, ונבחר מתוך חמישה פזמונים שכולם בביצועו של מעודה, לייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון ב-2008. מאז בחירת הפזמון כמייצג את ישראל ועד להופעה באירוויזיון, הוא עבר שינויים רבים במבנהו ובצורת הגשתו ובין היתר שונה שמו ל-"The Fire in Your Eyes" ("האש בעינייך"). הפזמון כתוב ברובו בעברית, וכולל בית אחד באנגלית.

בחצי הגמר הראשון של התחרות ביצע מעודה את הפזמון והגיע למקום החמישי, עם 104 נקודות, שהקנה לו השתתפות בגמר. בתחרות הגמר הגיע הפזמון למקום התשיעי, עם 124 נקודות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי 2008
קטגוריה:סינגלים מ-2008
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2008
קטגוריה:שירי קדם-האירוויזיון
קטגוריה:שירי ישראל באירוויזיון
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים מרובי שפות
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דנה אינטרנשיונל
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דנה אינטרנשיונל
מניפת סחף

[שמאל|ממוזער|250px|מניפת סחף נרחבת המלבלבת לרוחב ה[נוף השומם שבין רכסי ההרים של קונלון ואלטון המהווים את הגבול הדרומי של מדבר טקלה מקאן במחוז האוטונומי שינג'יאנג שבצפון מערב סין. הצד השמאלי הוא החלק הפעיל במניפה, ונראה כחול בשל המים הזורמים מנחלים רבים. קרדיט: NASA/GSFC/METI/ERSDAC/JAROS/ASTER]]
**מניפת סחף** היא הצטברות של סחף בצורת מניפה שנוצרה כאשר נחל שזרימתו מהירה מאט, נעשה רדוד, ומתפשט בצורה אופיינית של משולש במוצא של קניון למישור שטוח, כאשר קודקוד המשולש בשער המוצא של הקניון ובסיסו פונה אל בסיס הסחיפה של הנחל. התלכדות של כמה מניפות סחף שכנות לכדי משטח רצוף של סחף הצמוד למדרון מכונה "בחאדה" (bajada), או מניפת סחף משולבת.

## היווצרות
בשל האטה בזרימה שוקע כל חומר מוצק הנישא על ידי המים (טעונת). מכיוון שתופעה זו גורמת להקטנת הקיבולת של ערוץ הנחל, ישנה הערוץ בסופו של דבר את מסלולו, כשהוא בונה בהדרגה תצורה חרוטית דמוית מניפה, שטוחה, או מוגבהת מעט. המוצקים השוקעים הם בדרך כלל ממוינים רע (כלומר הם בעלי גדלים שונים). ניתן להסביר צורת מניפה זו בעזרת התרמודינמיקה: מערכת ההרבדה שב"ידית" המניפה שואפת למצב המביא למינימום את סך אנרגיית ההסעה הכרוכה בהזזת המשקעים והאנרגיה הפוטנציאלית הנובעת מהכבידה של החומר בחרוט. צורת קווי אנרגיית ההסעה היא של קשתות קונצנטריות שמרכזן נקודת פליטת החומר ב"ידית" המניפה. לכן החומר יטה להיות מרובד באופן שווה על פני קווים אלו, כשהוא יוצר את תצורת החרוט האופיינית.

בתוך מניפת הסחף מופיעים לעיתים ערוצים מסועפים מרובים כאשר יש זרימת מים.

מניפות סחף מצויות בדרך כלל באזורים מדבריים כשהן ניזונות משיטפונות שמקורן בסופות גשם בהרים הסמוכים. מניפות סחף נפוצות סביב שולי אגן ההשקעה של האזור הגאולוגי המכונה "פרובינציית אגן ורכס" (Basin and Range province) שבדרום מערב אמריקה הצפונית. בישראל יש מניפות סחף בשולי הערבה. לערוצי נחלים האופייניים לאקלים צחיח יש אגן היקוות גדול דמוי משפך המוביל למעבר צר ועמוק הנפתח למניפת סחף בתחתיתו.

פריאטופיטים (Phreatophyte מיוונית פריאטו - באר, פיט - צמח) הם צמחים, המרוכזים לעיתים קרובות בבסיס מניפות הסחף, שיש להם שורשים ארוכים מאוד (בין 10 ל-15 מטרים) המאפשרים להם להגיע לשכבת מים. מקור המים בעומק זה הוא מים שחלחלו דרך המניפה ונעצרו בשכבה אטומה למים (אקוויקלוד) שניתבה את המים לבסיס המניפה, שם הם מתרכזים. לעיתים, אם המים קרובים מספיק לפני השטח, הם יוצרים מעיינות. קבוצות שיחים אלו נצמדות לקרקע בבסיסן ולאורך זמן, כאשר פעולת הרוח מעיפה חול מסביבם יוצרים שיחים אלו אי של בית גידול לבעלי חיים רבים.

## גלריה

Gigantic Alluvial Fan Being Uplift by New Fault.jpg|מניפת סחף בעמק המוות שהתרוממה עקב העתק
Mini Alluvial Fan Imprinted with Footprints.jpg|מניפת סחף זעירה עם טביעות רגליים. עמק המוות.
Randa landslide.JPG|מניפת סחף שנוצרה ממפולת סלעים, מעליה היישוב רנדה (Randa), עמק מטרטל (Mattertal), שווייץ.


## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדימנטולוגיה
קטגוריה:צורות נוף פלוביאליות
קטגוריה:גאומורפולוגיה
יון מוצה

[ממוזער|שמאל|300px|הלוויית יון מוצה ו[וסילה מארין]]
[ממוזער|שמאל|300px|יון מוצה ו[וסילה מארין על בול דואר רומני מ-1941]]
**יון מוצה** (Ion Moţa; 5 ביולי 1902 – 13 בינואר 1937) היה ממייסדי התנועה הלגיונרית ברומניה ויד ימינו וגיסו של מנהיג התנועה, קורנליו זליה קודריאנו, המנהיג הראשון של אחוות הצלב ומהלוחמים במלחמת האזרחים של ספרד לצד פרנקו.

## ביוגרפיה
מוצאו של עורך הדין מוצה מטרנסילבניה, היה בין מייסדי התנועה הלגיונרית, תרגם לרומנית את הפרוטוקולים של זקני ציון. ב-1927 נשא לאישה את אירידנטה, אחותו של קודריאנו. בנובמבר 1936 יצא לספרד, יחד עם עוד שישה מחברי התנועה הלגיונרית, כדי ללחום במלחמת האזרחים הספרדית לצד כוחותיו של פרנסיסקו פרנקו. ב-13 בינואר 1937 נהרג מוצה, יחד עם חברו, וסילה מארין, בקרב מחדאונדה . שרידי גופותיהם הובאו לרומניה והתנועה הלגיונרית, שראתה באירוע הזדמנות פרסום ותעמולה, ארגנה מסע לוויה מפואר בהשתתפות רבבות לגיונרים במדים ירוקים. ארונות המתים הגיעו לרומניה בפברואר ונערכו טקסים בטרנסילבניה, אולטניה ומונטניה, בדרך לבוקרשט. הארונות הגיעו לתחנת רכבת צפון בבוקרשט ב--11 בפברואר, שם המתינו להם לגיונרים במדים, שעמדו בשורות ארוכות. הארונות הובלו בין שורות הלגיונרים, דרך רחובות ראשיים בבוקרשט, אל כנסייה, שם הונחו ליומיים, במהלכן הגיעו המונים להביע להם כבוד.

לאחר היומיים הוצבו הארונות על עגלה מקושטת בסמלים לגיונרים, שהופקו מענפי ברושים. את העגלה משכו כמה עשרות לגיונרים ומאחוריה צעדו לגיונרים אחרים במבנה של צלב, ששרו המנון, שחובר במיוחד עבור מוצה ומארין. אחריהם צעדו מנהיגי התנועה הלגיונרית, נציגים מגרמניה, איטליה, יפן וספרד, איכרים בבגדים עממיים לאומים, כמרים וקבוצות נוספות של לגיונרים. השיירה עברה ברחובות הראשיים של בוקרשט והובילה ל"בית הירוק", המרכז של התנועה הלגיונרית, שם הוכן עבורם מאוזוליאום.

מסע הלווייה השאיר רושם עצום על תושבי בוקרשט והדבר בא לידי ביטוי גם בתקשורת של התקופה. בשנת 1941 הופק בול דואר לזכרם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שנהרגו במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:חללי קרבות
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי רומניה
קטגוריה:התנועה הלגיונרית
קטגוריה:רומנים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1902
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1937
הנסיכה מרגרט, רוזנת סנודן

שמאל|ממוזער|250px|סמלה של הנסיכה
**הנסיכה מרגרט, רוזנת סנודן** (באנגלית: **Princess Margaret, Countess of Snowdon**; 21 באוגוסט 1930 – 9 בפברואר 2002) הייתה בתם השנייה של ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת ואליזבת, המלכה האם. לאחר נישואיה החזיקה בתואר "רוזנת סנודן" ולאורך השנים מילאה תפקידים ייצוגיים שונים מטעם בית המלוכה הבריטי.

## ביוגרפיה
מרגרט נולדה ב-21 באוגוסט 1930 בטירת גלאמיס שבסקוטלנד לדוכס ולדוכסית מיורק. היא הוטבלה בארמון בקינגהאם על ידי הארכיבישוף מקנטרברי. חונכה חינוך פרטי יחד עם אחותה, הנסיכה אליזבת. בהיותה בת שש ויתר דודה, המלך אדוארד השמיני, על המלוכה ואביה הושבע למלך. מתוקף היותה בתם השנייה הייתה מרגרט שנייה בסדר הירושה לכתר הבריטי (עד ללידת אחיינה הבכור, הנסיך צ'ארלס, בשנת 1948). במהלך מלחמת העולם השנייה נותרה מרגרט בטירת וינדזור עם הוריה.

לאחר מות אביה בשנת 1952 הוכתרה אליזבת למלכת אנגליה. מרגרט סייעה לה במילוי תפקידיה הממלכתיים. בשנת 1955 נשלחה מרגרט לסיור במדינות חבר העמים הבריטי באיים הקריביים. לאורך השנים היא ייצגה את בית המלוכה בחגיגות העצמאות של הקולוניות הבריטיות. באנגליה התמקדה פעילותה בתחום הרווחה והתרבות, בין היתר בהיותה נשיאת הארגון הלאומי למניעת אלימות כלפי ילדים ולמען ילדים מוגבלים. כמו כן היא החזיקה בתפקידים ייצוגיים במסגרת הצבא הבריטי.

בשנת 1954 עוררה מרגרט סערה ציבורית בעקבות מערכת יחסים עם פיטר טאונסנד, קצין בחיל האוויר הבריטי. לאור נישואיו הקודמים של טאונסנד, שהסתיימו בגירושין, היה על מרגרט לקבל את הסכמת הפרלמנט הבריטי להינשא לו, ובכך לאבד את זכויותיה כבת משפחת המלוכה. בעקבות לחץ ציבורי ומשפחתי הודיעה מרגרט על סיום יחסיהם.

בשנת 1960 נישאה לצלם אנתוני ארמסטרונג-ג'ונס וכעבור שנה הוענק להם התואר רוזן ורוזנת סנודן. בשנת 1978 השניים התגרשו. מנישואים אלה נולדו שני ילדיה של מרגרט, דייוויד ושרה.  

הנסיכה מרגרט סבלה ממספר התקפי שבץ משנת 1998 ועד להתקף שהביא למותה, ב-9 בפברואר 2002.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:בית וינדזור: אישים
קטגוריה:ג'ורג' השישי
קטגוריה:מסדר ג'ון הקדוש
קטגוריה:נסיכות בריטיות
קטגוריה:המסדר הוויקטוריאני המלכותי: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:רוזנות (נשים)
קטגוריה:אישים הקבורים בקפלת ג'ורג' הקדוש בטירת וינדזור
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1930
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1930
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2002
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2002
כתב סירוב

בהלכה היהודית, **כתב סירוב** הוא פסק דין אשר בא בתגובה על סירובו של נתבע להתדיין בפני בית דין הדן על פי דין תורה.

בכתב הסירוב מודיע בית הדין הרבני לתובע כי הנתבע מסרב להתדיין לפני בית הדין, ולפיכך, רשאי התובע לתבוע את הנתבע בפני כל ערכאה אחרת, ע״פ רוב בערכאה ממלכתית או שאיננה יהודית, וכן עשוי גם לשמש אמצעי בידי בית הדין הרבני לכפות על הנתבע שיסכים להתדיין לפני בית הדין ולמלא אחרי פסק הדין.

על פי השולחן ערוך, במקרה של סירוב לדון בדין תורה, רשאי בית הדין גם לנדות את הסרבן, ואף להורות שלא לצרפו כחלק ממניין עד להסכמתו להתדיין.

## דיני כתב סירוב
הרב הלל גפן סיכם את דיני כתב סירוב:1. ניתן להסתמך על שירותי דואר ושליחות כדי לשלוח הזמנה לדין לבעלי הדין. כמו כן, ניתן לסמוך על שליח שכתב שהנמען קיבל או סירב לקבל את המכתב. כדאי לציין על המעטפה שמדובר בהזמנה לדין.

2. ניתן למסור את מכתב ההזמנה לדין לאחד מבני ביתו הבוגרים של הנתבע, ויש ליידע את מקבל ההזמנה שמדובר במכתב הזמנה של בית הדין, או לכתוב על המעטפה: "הזמנה לדין".

3. ניתן לדרוש מהנתבע לחתום על הסכם בוררות תוך זמן קצוב וסביר, עוד לפני קביעת דיון בבית הדין. במקרה שהנתבע טוען טענות שיש בהן ממש שאיננו חייב על פי ההלכה לחתום על הסכם בוררות – יש לקיים דיון מקדמי לפני חתימת הסכם בוררות. חשוב להדגיש שלפני פניה לנתבע, על התובע לחתום על הסכם בוררות.

4. ניתן להסתמך על דיווח של מזכיר או מזכירת ביה"ד שהנתבע מסרב להתדיין בדין תורה כדי להתיר לתובע לתבוע בערכאות.

5. נתבע שמתעלם מפנייה בכתב של בית הדין לחתום על הסכם בוררות או להודיע האם הוא מעוניין להתדיין בבית דין אחר – דינו כמי שסירב להתדיין בדין תורה.

6. נתבע שמוכן להתדיין בדין תורה אך אינו מוכן לחתום על הסכם בוררות – דינו כסרבן, כך גם דינו של נתבע שמבקש להתדיין בבית דין שפסק הדין שלו אינו ניתן לאכיפה בהוצל"פ.

7. נתבע שמסרב לחתום על הסכם בוררות בנוסח "בין לדין ובין לפשר" רשאי לבקש להתדיין בבית דין שדן רק על פי הדין. אולם, אם לא ימצא בית דין כזה עליו לחתום על הנוסח המקובל הנ"ל.

8. ביה"ד יכול להתיר פניה לערכאות במקרה של נתבע שאינו יכול להתדיין בדין תורה או שבאופן עקבי מסרב להתדיין בדין תורה, כל זאת, גם ללא פניה לנתבע.

## המצב החוקי
בג"ץ קבע כי לבית הדין הרבני אין סמכות להוציא כתב סירוב כנגד אדם, וכי בנידוי יש מימד עונשי, וכך גם בעצם כתב הסירוב, חרף זאת, בתי הדין הרבניים הפרטים ממשיכים להוציא כתבי סירוב.

## לקריאה נוספת
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משפט עברי: סדרי הדין
אצטדיון סינתלה

**אצטדיון סינָתלֶה** (בגאורגית: **სინათლე სტადიონი**, מילולית: אצטדיון האור) הוא אצטדיון רב שימושי בשדרות סרג'ישווילי שבטביליסי גאורגיה. היא משמשת בעיקר לתחרויות כדורגל ומהווה אולמה הביתי של מראני טביליסי. פני השטח הא דשא טבעי, והתפוסה המרבית בה הוא 2,500 איש. 

## קישורים חיצוניים
* תמונה של האצטדיון

קטגוריה:טביליסי: ספורט
קטגוריה:גאורגיה: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:טביליסי: מבנים
סינתלה
פוצ'יני למתחילים

**פוצ'יני למתחילים** (באנגלית: **Puccini for Beginners**) היא קומדיה רומנטית משנת 2006 של הבמאית מריה מגנטי. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל סאנדנס 2006, ויצא במהדורת DVD בארצות הברית ב-3 ביולי 2007.

## עלילה
הסיפור נפתח בניו יורק, לאחר שסמנתה (ג'וליאן ניקולסון) נפרדת מאלגרה (אליזבת רייזר), סופרת לסבית עם נטייה ליחסים בעיתיים ועיסוק עצמי אובססיבי. אלגרה מתיידדת עם פיליפ (ג'סטין קירק), אותו פגשה במסיבה. למחרת היום היא פוגשת את גרייס (גרטשן מול), האקסית של פיליפ, אף שאלגרה אינה יודעת זאת עדיין.

## רקע וביקורת
זהו סרטה השני של מגנטי אחרי "ההרפתקה המדהימה של שתי בחורות מאוהבות".

המשולש הרומנטי של הסרט מוצג מזווית קומית קלילה, חופשייה מהגבולות המקובלים של זהות מינית.

הסרט הוקרן במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-24 בחיפה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטי להט"ב אמריקאיים
קטגוריה:סרטי לסביות
מסגר

[ממוזער|מסגר ליד הסדן ב[נען, שנות ה-30 של המאה ה-20]]
ממוזער|מסגר עובד עם מחרטה, במסגריה בנען, שנות ה-30
**מַסְגֵּר** הוא אוּמָן, בעל מקצוע מומחה העוסק בעיצוב רכיבי פלדה מעובדים לצרכים שונים, ייצור ותיקון של אביזרים וחפצים ממתכת, וביצוע שינויים במִסְגָּרוֹת ובקורות, בפרט כאלה בהן מותקנים מנעולים. על פי רוב מסגר מחזיק במיומנויות ובכלים המאפשרים לו לכופף חלקי מתכת, לרתך חלקי מתכת זה לזה, ולבצע בהם פעולות של חיתוך, השחזה וקדיחה.

## בהשוואה לבעלי תפקידים אחרים
מיומנויותיו של המסגר קרובות לאלו של בעלי מקצוע אחרים העוסקים במתכת. בין מרכיבי תפקידו הוא מטפל במסגרות ובקורות המכילות מנגנוני נעילה כמו המנעולן, מרתך מתכת כמו הרַתָּךְ, וחותך, מחמם ומכופף מוטות ברזל כמו הנַפָּח. אלא שבניגוד למנעולן, הוא אינו מתמקד רק במנעולים ובמסגרותיהם אלא עוסק גם בייצור כלים ממתכת לפי דרישה; בניגוד לרתך, תפקידו כולל פעולות אחרות מלבד ריתוך; ובניגוד לנפח, הוא אינו עוסק במתכת הגולמית - אין ברשותו כבשן לחימום גושי מתכת עד ריכוכם, ולכן גם אינו מעצב מתכת במצב נוזלי-למחצה, אלא מעבד רכיבי מתכת שכבר עברו עיבוד ראשוני.

## כלי המסגר
* שולחן ותבניות מתכת לצורך עיגון וכיפוף חלקי פלדה
* מלחציים
* מחרטה
* כרסומת
* רתכת
* מקדחה

מסגר שתפקידו הקבוע הוא להפעיל מחרטה וכרסומת נקרא "מסגר מכני".

## במקורות
במקרא כונה בעל מקצוע המעבד ברזל "חָרַש" או "חָרַש בַּרזֶל". פעולת ה"חרישה" מוּבָנַה עיבוד חומר הגלם בכלים קשים היוצרים בו תלמים וחריצים, כלומר מאפשרים לחרש לשנות את צורתו. 

מכיוון שחָרָשִׁים, דהיינו כלל בעלי המלאכה העוסקים במתכת, נדרשו לבניית כלי מלחמה וביצורים, מחסור בהם הקשה על יציאה למלחמה, למשל במקרה של מלחמת מכמש:  ().

מאותה סיבה של מניעת מרד, בגלות יהויכין, המכונה גם "גלות החרש והמסגר", הוגלו החרשים והמסגרים מיהודה לבבל יחד עם צמרת ההנהגה והצבא:  ().

המסגר מופיע גם בהקשר של מנעולים וכליאה, כמונח חלופי לבית סוהר או למנעול:  ();  ().

הנפח, לשם השוואה, מוגדר כחרש שכדי לבצע את מלאכתו, נדרש לדאוג לאש חזקה באמצעות פחם והשבת אוויר:  ().

## קישורים חיצוניים

* על המילה מסגרות באתר האקדמיה ללשון העברית.
* 
* 

## ראו גם
* מנעולן
* רתך
* נפח
* צורף
* עיבוד שבבי

## הערות שוליים

קטגוריה:מקצועות עיבוד מתכת
קטגוריה:מקצועות הבנייה
ציבונה זאגרב

**ציבונה זאגרב** (בקרואטית: **Košarkaški klub Cibona**) הוא מועדון כדורסל קרואטי מהעיר זאגרב, המשחק בליגת העל הקרואטית ובליגה האדריאטית.

## היסטוריה
מועדון הכדורסל נוסד ב-1946 כ**סלובודה זאגרב** אך כעבור שנה שונה שמו ל-**SD זאגרב**, ובהמשך גם **לוקומוטיב זאגרב**. במשך השנים שמו שונה פעמים רבות עד שהגיע ב-1975 לשם הנוכחי – **ציבונה זאגרב**. במהלך שנות ה-80, שנות השיא של הקבוצה, ציבונה זכתה פעמיים בגביע אירופה לאלופות, פעמיים בגביע מחזיקות גביע ושלוש פעמים באליפות יוגוסלביה.

מאז התפרקות יוגוסלביה, ציבונה הוא אחד מהמועדונים החזקים בכדורסל הקרואטי, וזוכה באליפויות ובגביעים רבים. הקבוצה שיחקה במפעלים האירופיים, בעיקר ביורוליג, אך לא זכתה בהישגים משמעותיים במסגרות אלו בשנים האחרונות. 

בעונת 2013/14 זכתה הקבוצה באליפות הליגה האדריאטית לאחר ניצחון בגמר מול צדביטה זאגרב 59-72. אך בליגה הפסידה את האליפות לצדביטה לאחר הפסד 3-0 בסדרת הגמר. כמו כן זכתה הקבוצה בסופרקאפ הקרואטי לאחר ניצחון מול צדביטה 61-82.

אולם הבית של המועדון הוא היכל דראז'ן פטרוביץ' המכיל כ-5,400 מקומות ישיבה, על שם שחקן העבר של הקבוצה דראז'ן פטרוביץ'.

## תארים והישגים
***[[ליגת העל הקרואטית בכדורסל|הליגה הקרואטית]]:**
**אליפות (20): 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2004, 2006, 2007, 2009, 2010, 2012, 2013, 2019, 2022
**מקום שני: 2003, 2005, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018
***[[גביע קרשימיר צ'וסיץ'|הגביע הקרואטי]]:** 
**זכייה (9): 1995, 1996, 1999, 2001, 2002, 2009, 2013, 2022, 2023
**גמר: 1992, 1994, 1997, 2000, 2003, 2005, 2008, 2010, 2018, 2019, 2020
***הסופרקאפ הקרואטי**:
**זכייה (2): 2013, 2014
***[[הליגה היוגוסלבית בכדורסל|הליגה היוגוסלבית]]:**
**אליפות (3): 1982, 1984, 1985
**מקום שני: 1961, 1971, 1981, 1986
***[[הגביע היוגוסלבי בכדורסל|הגביע היוגוסלבי]]**: 
**זכייה (8): 1969, 1980, 1981, 1982, 1983, 1985, 1986, 1988
**גמר: 1972, 1991
***[[סופרוליג|גביע אירופה לאלופות]]:**
**זכייה (2): 1985, 1986
***[[גביע ספורטה]]:**
**זכייה (2): 1982, 1987
***[[גביע קוראץ']]:**
**זכייה (1): 1972
**גמר: 1980, 1988
***[[הליגה האדריאטית]]**:
**אליפות (1): 2014
**מקום שני: 2004, 2009, 2010

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורסל קרואטיות
קטגוריה:זאגרב: מועדוני ספורט
קטגוריה:אלופות אירופה בכדורסל לקבוצות
רקטור

**רקטור** (מלטינית: **regere** – לשלוט) הוא ראש המערכת האקדמית באוניברסיטאות. זאת להבדיל ממנכ"ל, שהוא בעל המשרה האדמיניסטרטיבית העליונה באותו מוסד אקדמי. במוסדות אקדמיים באמריקה הצפונית נקרא ראש המערכת האקדמית "**פרובוסט**" (באנגלית: provost), ובבריטניה הוא נקרא **המשנה לצ'נסלור** (באנגלית: vice chancellor). בטכניון נקרא ראש המערכת האקדמית "משנה לנשיא לעניינים אקדמיים".

הרקטור הוא שאחראי להוראה ולמחקר באוניברסיטה. כלומר הוא הסמכות העליונה במוסדות להשכלה גבוהה בכל הנוגע לתוכניות הלימודים, למינוים ולקידומם של אנשי הסגל האקדמי. בהיררכיה האוניברסיטאית הוא מעל הדקאנים, לרוב הוא העומד בראש הסנאט, והוא חבר בכל גופי ההנהלה של האוניברסיטה.

מאז יישום החלטות ועדת מלץ בשנים 2002–2003, בראש כל אוניברסיטה בישראל עומד נשיא, האחראי גם למערכת האקדמית, ובכללה הרקטור, וגם למערכת האדמיניסטרטיבית, שבראשה עומד מנכ"ל.

המונח "רקטור" משמש גם בתחומים אחרים, כגון בכנסייה הקתולית ובכנסיות אחרות, שבהן הוא מציין אנשים בעלי תפקיד בכיר (לרבות בישופים, אך לעיתים גם כמרים).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נצרות קתולית
קטגוריה:נצרות פרוטסטנטית
קטגוריה:מוסדות לימוד ומחקר
קטגוריה:מינויים אקדמיים
שער הניצחון (פיונגיאנג)

שמאל|ממוזער|250px|שער הניצחון
**שער הניצחון ב[[פיונגיאנג]]** (בקוריאנית: **개선문**) הוא מונומנט במרכז בירת קוריאה הצפונית, נבנה בשנת 1982, ומנציח את ההתנגדות הקוריאנית לכיבוש היפני בחצי האי הקוריאני בשנים 1925 עד 1945.

## הקמה
השער נבנה בשנת 1982 ב"כיכר השבת הניצחון" שלמרגלות גבעת מורן (모란봉) בעיר. המבנה נועד להאדיר את חלקו של הנשיא קים איל-סונג בהתנגדות ליפנים בשנים אלה. המבנה, שנחנך ביום הולדתו ה-70 של הנשיא, נבנה מ-25,550 לבני גרניט - וכל לבנה מייצגת יום אחד בחייו של סונג, עד לתקופה ההיא (ללא שנים מעוברות). 

## מבנה ועיטורים
המבנה הוא שער ניצחון, שנבנה במכוון בדומה לשער הניצחון בפריז, אולם גבוה ממנו ב-10 מטר, כך שהוא שער הניצחון השני בגודלו בעולם (אחרי מונומנט המהפכה במקסיקו). גובהו 60 מטר ורוחבו 50 מטר. המבנה הכללי של השער דומה לאחיו הצרפתי, אלא שהשער בפריז נבנה בסגנון קלאסיציסטי-אירופאי, ואילו השער הקוריאני בעל מאפיינים מהאדריכלות המזרח אסייתית המסורתית. בדומה לשער הפריזאי, הוא בנוי במרכזו של מעגל תנועה ומהווה נקודת ציון עירונית חשובה מאוד בעיר. בניגוד לשער הניצחון בפריז, תחת השער עובר אחד מרחובותיה הראשיים של העיר, וסמוכה אליו תחנת רכבת תחתית. מבנה השער כולל בתוכו עשרות חללים, מדרגות, מעליות ומצפים, הנגישים למבקרים כדי להשקיף על העיר. כמו כן, יש ארבעה שערים מקומרים, בגובה 27 מטר כל אחד, המעוטרים ומגולפים בפרחי אזליאה בהיקף. בנוסף, נמצאים בתחתית השער פסלי דמויות הרואיות מברונזה, המייצגים את המשטר הטוטליטארי במדינה. 

גגו של השער רחב, מחולק לשלושה חלקים ומזכיר גגות של פגודות קוריאניות. 

על השער חרוט הנוסח המלא של שיר הגנרל קים איל-סונג, ובכל צד שנה: "1925" - שנת תחילת ההתנגדות על פי ההיסטוריוגרפיה הצפון קוריאנית, ו-"1945" - שנת סיום מלחמת העולם השנייה וכניעתה של יפן על ידי המנהיג קים איל-סונג, על פי אותה היסטוריוגרפיה.

## אירועים המתרחשים בקרבתו
ליד שער הניצחון מסתיים מרתון פיונגיאנג.

## קישורים חיצוניים

* תמונות שער הניצחון

## הערות שוליים

פיונגיאנג
קטגוריה:פיונגיאנג: אנדרטאות
קטגוריה:מבנים נאו-קלאסיציסטים
מטבע בר-המרה

**מטבע בר-המרה** (באנגלית: **Convertible currency**) הוא מטבע שניתן לסחור בו באופן חופשי וללא כל הגבלות בשוקי המטבע בעולם.

## המאפיינים של מטבע בר-המרה
למטבע בר-המרה המאפיינים הבאים:
* אין כל מגבלות על קנייה ומכירה של המטבע לכל גוף בעולם.
* אין כל מגבלות על הכנסה או הוצאה של המטבע מגבולות המדינה. ייתכנו חובת דיווח או הבטי מיסוי הנוגעים לתנועת כספים אל המדינה וממנה, אך הגבלות אלו יכולות לחול על אזרחי ותושבי המדינה, ולא על המטבע.
* יש אפשרות לסחור במטבע בשוקי המטבעות הבינלאומיים.
* יש אפשרות להמיר פיזית את המטבע בגופי חלפנות בכל העולם.
* ניתן לבצע עסקאות בינלאומיות הנקובות במטבע בר-המרה.

ההכרה במטבע כמטבע בר-המרה, מתבצעת על ידי בנק CLS העולמי, בשיתוף פעולה עם הבנק המרכזי האחראי על המטבע. בנק זה משמש כמסלקה בינלאומית לעסקות המרה בין מטבעות.

מטבע בר-המרה נותן למדינה המנפיקה אותו, מעמד משופר בקרב משקיעים, ודירוג אשראי משופר.

## מטבעות בני המרה בעולם
נכון לשנת 2020 קיימים שמונה עשר מטבעות בני המרה בעולם. אלו הם המטבעות של כל המדינות המפותחות, מלבד הדולר של טאיוואן, הקרונה של איסלנד, והקרונה של צ'כיה. בנוסף, המטבעות של שתי מדינות מתפתחות הם ברי-המרה: דרום אפריקה, ומקסיקו.

לפי דו"ח בנק BIS העולמי (הבנק להסדרי סליקה בינלאומיים) שפורסם בראשית ספטמבר 2010 (עמוד 15), רוב המטבעות בני ההמרה (להוציא שלושה: של דנמרק, של דרום אפריקה, ושל ישראל), הם גם מטבעות אשר היקף הסחר העולמי שבכל אחד מהם - היה (באפריל 2010) גדול מהיקף הסחר שבכל אחד משאר 165 המטבעות האחרים שבעולם.

## מערכת CLS
מערכת CLS (ר"ת באנגלית: **Continuous Linked Settlement**) היא מערכת שהוקמה במהלך שנת 2002 על ידי הבנקים הגדולים בעולם, ומטרתה לשמש כמסלקה בינלאומית לעסקות החלפה בין מטבעות בני המרה. המערכת מאפשרת העברת כספים תוך ביצוע המרה, ודואגת לביצוע חיוב ותקבול במטבעות שונים בעת ובעונה אחת. ביצוע ההמרות מתבצע בזמן אמת, בניגוד למערכות הישנות בהן הפעולות מתבצעות בתום יום העסקים. החברות והקישור למערכת CLS דורש מהבנקים המרכזיים של המדינות המשתתפות, ליישם מערכת דומה במטבע המקומי, הנקראת מערכת RTGS (ר"ת באנגלית: **Real Time Gross Settlement**, ובעברית: **מערכת זה"ב-זיכויים והעברות בזמן אמת**).

## ראו גם
* מטבעות לאומיים
* השקל כמטבע בר-המרה
* חוק גרשאם
* שער יציג

## קישורים חיצוניים
* בנק CLS
* הוספת הונגריה לבנק CLS

*
קטגוריה:מטבעות
קטגוריה:שוק ההון
טמפרה יונייטד

שמאל|ממוזער|200px|שער הכניסה לאצטדיון הקבוצה בעיר
**טמפרה יונייטד** (פינית: **Tampere United**) הוא מועדון כדורגל פיני מהעיר טמפרה. המועדון משחק בקאקונן, הליגה הרביעית בחשיבותה במערכת ליגות הכדורגל הפיני.

## היסטוריה
מועדון הכדורגל נוסד בשנת 1998 כתוצאה מאיחוד של שני מועדונים מקומיים: **אילבס** ו**טי.פי.וי**. הקבוצה זכתה בארבע אליפויות ליגת העל הפינית, שלוש של הקבוצה המאוחדת בשנים 2001, 2006 ו-2007 ואחת של טי.פי.וי לפני האיחוד בשנת 1994. המועדון זכה גם בגביע הפיני בשנת 2007 ובגביע הליגה הפינית בשנת 2009. הקבוצה נמצאה מאז איחודה בצמרת הליגה הפינית, ובכל עונה שיחקה במסגרות אירופאיות, אך עם הצלחה מועטת.

### פרשת הלבנת הכספים וקריסה
ב-11 באפריל 2011 המועדון הושעה לזמן בלתי-מוגבל על ידי התאחדות הכדורגל הפינית בגלל קבלת כסף מחברה סינגפורית מפוקפקת, הידועה במעורבותה במשחקים מכורים והלבנת כספים. המועדון בכדורגל לא נכלל בעונת 2011 של ליגת העל הפינית, ושחקנים תחת חוזה שוחררו בגלל חוסר בכספים.

באפריל 2013 בית המשפט לערעורים בטורקו הרשיע את המנכ"ל והיו"ר לשעבר באשמת הלבנת כספים.

### החייאה על ידי האוהדים
המועדון הושאר בחיים בזכות אוהדיו, שרשמו קבוצה בשם TamU-K לתחתית מערכת ליגות הכדורגל הפיני ב-2012. מועדון האוהדים עלה שלוש ליגות בתוך ארבע עונות, ולקראת עונת 2016 כל קבוצותיו מוזגו לתוך טמפרה יונייטד. כעת טמפרה יונייטד הוא מועדון אוהדים ובשליטת אותם אוהדים שהקימו את TamU-K.

## תארים
'''ליגת העל הפינית'''
* אליפות: 2001, 2006, 2007

**[[הגביע הפיני]]**
* זכייה: 2007
* סגנות: 2001, 2009

**[[גביע הליגה הפיני]]**
* זכייה: 2009
* סגנות: 2011

**גביע אזורים הפיני**
* זכייה: 2021

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל פיניות
קטגוריה:טמפרה
תוקוע

**תוקוע** (ערבית: **تقوع**; תעתיק מדויק: **תקוע**) היא עיירה בדואית בתחומי הרשות הפלסטינית, בנפת בית לחם, השוכנת 12 ק"מ דרום-מזרחית לעיר בית לחם. על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של הרשות הפלסטינית לשנת 2006 בתוקוע 6,700 תושבים. הכפר תוקוע ידוע בזכות גידולי הירקות שבו. הכפר הוא חלק מקובץ של 15 כפרים ערבים המכונה 'ערב אל-תעמירה' אשר שטחו הכולל הוא 217,636 דונם, שטחו הבנוי של הכפר תוקוע הוא 899 דונם.

## היסטוריה
בשולי העיירה, מדרום מערב לה, נמצא תל תקוע, שעל פי הסברה הוא מקום תקוע המקראית.

במקום התגלה קמע חרוט על לוח כסף. הקמע, שכתוב בשפה הארמית, מכיל 16 שורות - מתוכן 11 כתובות בכתב העברי, והאחרות מציגות סימנים מיסטיים. הקמע מתוארך למאות החמישית עד השביעית לספירה, ונמצא כיום בבית הספר הפרנציסקני למקרא בירושלים.

בתקופה הצלבנית תוקוע הייתה ידועה בתור "Casal Techue". ההיסטוריון ויליאם מצור מספר כי התושבים הנוצרים של הכפר סייעו לצלבנים במהלך המצור על ירושלים בשנת 1099, באספקת מים ומזון, ושרבים מתושבי הכפר הצטרפו לצבא הצלבני. בשנת 1108, הנוסע הרוסי אב המנזר דניאל ציין כי זה היה "כפר גדול מאוד" עם אוכלוסייה נוצרית ומוסלמית מעורבת.

על פי מפקד אוכלוסין עות'מאני משנת 1526, 82 משפחות התגוררו בכפר, 55 מתוכן היו נוצריות.

הנוסע הצרפתי ויקטור גרן ביקר במקום בשנת 1863, והוא תיאר מציאת שרידי כנסייה הרוסה כמעט לגמרי, וכן אגן טבילה מגולף בתוך גוש מונוליטי של גיר אדמדם.

ב-1883, ב"סקר ארץ ישראל המערבית" של הקרן לחקר ארץ ישראל, תוארה תוקוע "כמקום גדול וחשוב בזמנים נוצריים. שעדיין מאוכלס על ידי כמה אנשים הגרים במערות... יש גם אגן טבילה מתומן בקוטר של כ-4 מטרים". רוב תושביה הנוצרים של תוקוע עברו לבית לחם במאה ה-19.

העיירה המודרנית תוקוע הוקמה בשנת 1948, בתקופת שלטונה של ירדן. תושבי המקום הם בדואים משבט א-תעאמרה. בשנת 1961 היו בתוקוע 555 תושבים. התפתחות היישוב הואצה בשנות ה-60 ושנות ה-70 של המאה ה-20 עם הגברת תהליך התיישבות הקבע של בני השבט.

סמוך ליישוב הוקמה בשנת 1977 ההתנחלות תקוע.

על פי המסורת קבר עמוס נמצא בעיירה.

## תקריות ואירועים
ב-8 באפריל 2013 רוססו כתובות נאצה על קירות שני מסגדים במקום.

ב-10 בינואר 2017, במהלך עימותים בקרבת הכפר שכללו זריקות אבנים ובקבוקי תבערה, נורה למוות קוסאי חסן אל-עמור, נער פלסטיני בן 17, מאש צה"ל. בתיעוד המקרה נראים חיילי צה"ל גוררים אותו לאחר שנפגע משישה כדורים. החיילים נראים מחזיקים ברגליו ובידיו בעת פינויו כשראשו נחבט בקרקע.

ב-5 באוגוסט 2017 נפצע חייל צה"ל בהפרת סדר שבה עשרות פלסטינים יידו אבנים.

ב-2 בינואר 2019 נזרקו במקום אבנים לעבר מספר רכבים של יהודים וגרמו נזק.

ב-2 באפריל 2019 נזרקה במקום אבן לעבר נהגת יהודייה וניפצה את השמשה הקדמית של רכבה.

ב-20 בינואר 2020 נפצעו שני יהודים, אב ובתו, מאבנים שנזרקו במקום לעבר רכבם.

## קישורים חיצוניים

*תל תקוע, אתר "עידן התנ"ך"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נפת בית לחם
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
קטגוריה:יישובים ערביים המשמרים שם עברי
אזור ברוקה

**אזור בְּרוֹקָה** הוא האזור במוח האנושי האחראי על עיבוד השפה ובעיקר יכולת הדיבור ותקשורת בשפת הסימנים. 
האזור קרוי על שם הרופא הצרפתי, בן המאה ה-19, פול פייר ברוקה.

## מיקום במערכת העצבים
אזור ברוקה ממוקם באונה המצחית של ההמיספירה הדומיננטית (שמאלית אצל 90% מהאנשים הימניים וכן 70% מהשמאליים). 
הוא נמצא על הפיתול המצחי התחתון, קדימה לחלק של האזור המוטורי העיקרי, האחראי על השליטה בשרירי הדיבור.

אזור ברוקה ואזור ורניקה מחוברים ביניהם ברצועה של סיבים עצביים בשם *arcuate fasciculus*, והמכלול כולו נקרא אזור פריסילביאן.

## תפקוד
אזור ברוקה מעורב בהפקת שפה. הוא אחראי על השטף השפתי בהפקת הדיבור.
הוא מכיל זיכרונות אודות דפוסי תנועה של שרירים, אשר מייצרים מילים.

אזור ברוקה אחראי על הבנת התחביר, מילות קישור, שליפת המילים, יכולת השיום והגייה נכונה של המילים.

## אפאזית ברוקה
פגיעה באזור ברוקה יכולה להוביל לאפאזיה.
היא עשויה לגרום לנזק בלתי הפיך ליכולת הדיבור השוטפת והכתיבה, ומכונה אפאזיה אקספרסיבית. פגיעה זו מתאפיינת ב"דיבור טלגרפי", שימוש חוזר במילים בודדות וקושי ביצירת משפטים, זאת למרות הבנה מלאה של השפה המדוברת או הכתובה.

חולים שנפגעו באזור ורניקה, סובלים מאפאזיה רצפטיבית, שמאפייניה הם דיבור רציף וברור אך בעל תוכן מבולבל וחסר משמעות.

## מחקר
קרוי על שם הרופא הצרפתי, בן המאה ה-19, פול פייר ברוקה. ברוקה חקר את תופעת האפאזיה, חוסר יכולת דיבור. במיוחד התמקד בחולה מסוים אשר גילה הבנה מלאה של השפה המדוברת אך המילה היחידה שהצליח להוציא מפיו שוב ושוב הייתה "טאן". לאחר מותו של חולה זה אשר כונה גם "טאן" ב-1861, ערך ברוקה אוטופסיה של מוחו. בניתוח גילה פגיעה משמעותית באזור הקדמי שמאלי של קליפת המוח, אשר לו ייחס את כושר הדיבור.

המושג של אזור ברוקה נוצר בראשיתו מתוך ניסיון להסביר כיצד יצירת דיבור מיושמת בתהליך למידת תקשורת אצל חרשים; היום הוא משמש לתיאור היבטים אנטומיים רבים של תהליכי עיבוד פסיכולוגי במוח.

לאחר שהתפרסם מחקרו של ברוקה, החל נוירוכירורג גרמני ממוצא פולני בשם קרל ורניקה בחיפוש אזורים נוספים במוח הקשורים בדיבור. הוא אכן גילה במקום המפגש של האונה הרקתית לאונה הקודקודית אזור חדש האחראי על הבנת הדיבור. חלק זה במוח נקרא על שמו אזור ורניקה.

## ראו גם
* אזור ורניקה
* קליפת המוח

## קישורים חיצוניים

* אזור ברוקה באתר thebrain.mcgill.ca
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:האונה המצחית
קטגוריה:איברי דיבור
העקומה הסקוטופית

שמאל|ממוזער|250px|העקומה הסקוטופית: רגישות יחסית של העיין האנושית בחשיכה, כפונקציה של אורך גל בננומטר.
**העקומה הסקוטופית** (מיוונית: סקוטוס - חשכה; אופיה - ראייה) מתארת את היחס בין שטף האור לשטף אנרגיה נתון בעין האנושית בתנאים סקוטופיים, כלומר ראייה בחשכה.

רגישותם של התאים הנמצאים ברשתית (הקנים והמדוכים) לאחר הסתגלות לחשיכה היא מרבית באורך גל של 507 ננומטר בקירוב, המתאים לצבע כחול-ירוק, בעוד שלאחר הסתגלות לתנאי אור, שיא הרגישות הוא לאורך-גל של כ-555 ננומטר, המתאים לירוק-צהבהב.

## ראו גם
*העקומה הפוטופית

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראייה
יון קוז'ה

**יון קוז'ה** (ברומנית: **Ion Coja**, נולד ב-22 באוקטובר 1942 בקונסטנצה) הוא פובליציסט, פוליטיקאי וסופר רומני, בלשן בהכשרתו, מרצה לבלשנות כללית בפקולטה לספרות של אוניברסיטת בוקרשט, היה חבר בבית המחוקקים הרומני, נודע כתעמולן אנטישמי וכמכחיש שואה.

## פעילותו הפוליטית והתעמולתית
בין היתר, טען כי לנשיאי רומניה האחרונים יון איליאסקו, אמיל קונסטנטינסקו וטראיאן בססקו "מוצא יהודי".
קוז'ה היה סנאטור בין השנים 1992–1996, כנציג מחוז קונסטנצה, מטעם "המפלגה הדמוקרטית החקלאית של רומניה".

ביולי 2001, בבוקרשט, קוז'ה, יחד עם גאורגה בוזאטו ארגנו סימפוזיון בכותרת "Holocaust în Romania?" (שואה ברומניה?), שכותרתו מדברת בעד עצמה.

בסתיו 2003 טען קוז'ה, במכתב פתוח שהופנה אל נשיא איחוד הקהילות היהודיות של רומניה, ניקולאה קאז'אל, שקורבנות פוגרום בוקרשט בינואר 1941 היו יהודים שנרצחו על ידי יהודים אחרים שלבשו חולצות ירוקות (סמל היכר של חברי תנועת הלגיונרים) וזאת בפקודת הקומוניסטים שעשו הסכם סודי עם יון אנטונסקו במטרה להוציא שם רע לתנועת הלגיונרים. כעבור כמה חודשים קוז'ה שינה את גרסתו וטען, בהסתמך על עדותו של לגיונר זקן, שהגופות שנתלו על ווים בבית המטבחיים של בוקרשט, בעת הפוגרום, לא היו גופות של יהודים, אלא של לגיונרים.

פרופסור יון קוז'ה, עושה נפשות לתאורית קונספירציה חדשה על רצונה של ישראל להשתלט על רומניה באמצעות מיליון יהודים ישראלים, שיקבלו אזרחות רומנית ותאוריה זו מופיעה בתקשורת הרומנית העכשווית.

## פרסים ואותות הוקרה
*פרס האקדמיה הרומנית עבור המחזה "Credința" ("האמונה") - המהלל את תפקידם של משפחת ברטיאנו והמלך קרול הראשון בתולדות הרומנים

## ראו גם
* הכחשת השואה ברומניה

## קישורים חיצוניים
* הדו"ח הסופי של הוועדה הבינלאומית לחקר שואת יהודי רומניה - עמודים 30-31 

## הערות שוליים

קטגוריה:מכחישי השואה
קטגוריה:פוליטיקאים רומנים
קטגוריה:אנטישמיות ברומניה: אישים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1942
בראן

**בראן** היא קבוצת כדורגל נורווגית, המייצגת את העיר ברגן. הקבוצה מתמודדת בליגת העל הנורווגית. אצטדיון הבית של הקבוצה הוא האצטדיון העירוני של ברגן המכיל כ-18 אלף מקומות ישיבה.

## היסטוריה
הקבוצה נוסדה ב-1908. היא זכתה בשלוש אליפויות הליגה הנורווגית בשנים 1962, 1963 וב-2007 ובששה גביעים נורווגיים בשנים 1923, 1925, 1972, 1976, 1982 וב-2004. הקבוצה הגיעה לגמר הגביע הנורווגי 9 פעמים נוספות. כמו כן, הקבוצה נמצאת שנים רבות בצמרת הליגה הנורווגית, והקבוצה משחקת מדי שנה במסגרות אירופיות. בין הישגיה ניתן למנות את הגעתה לרבע גמר גביע המחזיקות של עונת  ואת שלב 32 האחרונות בגביע אופ"א של עונת . את עונה זו סיימה כאלופת ליגת העל הנורווגית.

## קישורים חיצוניים

* 

ימין|ממוזער|250px|האצטדיון הביתי

קטגוריה:קבוצות כדורגל נורווגיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1908
קטגוריה:ברגן: ספורט
סמל הרפובליקה הסינית

סמלה של הרפובליקה הסינית **"השמיים הכחולים והשמש הלבנה"** (מנדרינית: 青天白日; פין-יין: Qīng tīan bái rì) מתפקד כסמל והדגל של הקוומינטנג, המפלגה הפועלת ברפובליקה הסינית. הסמל מהווה גם את החלק העיקרי בדגל הרפובליקה הסינית והוא גם הסמל הלאומי. זהו גם הסמל של הצי של הרפובליקה.

ב"השמיים הכחולים והשמש הלבנה" יש 12 קרניים לשמש המסמלים 12 חודשים וכן 12 שעות בשעון הסיני הישן (時辰 שִיאֵן) השוות לשעתיים בשעון המודרני (小時 חִיאַווֹשִי) ומסמל גם את רוח הקידמה.

דגל "השמיים הכחולים והשמש הלבנה" עוצב במקור על ידי לו האו-טונג שהיה "קדוש מעונה" של מהפכת שינהאי. הוא הציג את העיצוב שייצג את צבא המהפכה וההתנגדות לשושלת צ'ינג באספה בהונג קונג ב-11 בפברואר 1895. ב-1905 סון יאט-סן הוסיף שדה אדום לדגל שעתיד היה להפוך לדגלה של הרפובליקה הסינית.

במהלך התקוממות ווצ'אנג שהובילה להקמת הרפובליקה הסינית, לחמו הצבאות המהפכניים תחת דגלים שונים. דגלו של לו האו-טונג היה בשימוש בפרובינציות הדרום-מערביות בסין (גואנגדונג, גואנגשי, יונאן וגוויג'ואו) בעוד במחוזות אחרים היה שימוש ב"דגל 18 הכוכבים", ב"דגל 5 הכוכבים", ובעיצובים נוספים של הסמל.

כשממשלתה של הרפובליקה הסינית קמה ב-1 בינואר 1912 "דגל 5 הצבעים" אומץ כדגל הלאומי אך סאן יאט-סן לא חשב שעיצובו ראוי כיוון שהקווים האופקיים שבו ציינו היררכיה מעמדית לדעתו כפי שהיה נהוג בימי קיסרות צ'ינג.

כשהקים ממשלה אלטרנטיבית בגואנגג'ואו ב-1917 הוא בחר עיצוב דומה. "השמיים הכחולים והשמש הלבנה" היו לסמל המדינה והדגל עם השדה האדום (דגל הצי באותם ימים היה לדגל המדינה. סמל ודגל זה אומצו בסופו של דבר על ידי הממשלה ב-1928 ודגלו של הצי היה באופן רשמי "השמיים הכחולים והשמש הלבנה".

בשנותיה המוקדמות של הרפובליקה, תחת שליטת הקוומינטנג דגל המפלגה היה זהה לדגל הרפובליקה. גרסה מקובלת של תצוגת קיר כללה את דגל הרפובליקה מימין, דגל המפלגה משמאל ותמונה של אבי האומה סון יאט-סן באמצע.

מאז שהרפובליקה הסינית נדחקה לאי טאיוון ומאז שהופסק הממשל הצבאי באזור איבד הסמל חלק מכוחו. למרות זאת הוא עדיין מופיע בעצרות פוליטיות ובמפגשים של הקוומינטנג והקואליציה הפאן-כחולה.

דגל וסמל המפלגה הגיע לחדשות העולמיות בבחירות ברפובליקה שנערכו בשנת 2004 כשהנשיא המכהן צ'ן שואי-ביאן העלה את הסברה שסמל ודגל המפלגה מפרים זכויות יוצרים בכך שהם דומים לסמל המדינה. הוא הזכיר שהחוק אוסר על שימוש בסמל במוסדות שאינם ממשלתיים. הוא הכריז שאם מפלגתו תזכה בבחירות הוא ייתן לקוומינטנג שלושה חודשים לשנות את סמלה. נציגי המפלגה השיבו בלעג ש"אם כך אז על הרפובליקה הסינית לשנות את סמלה כיוון שזה היה סמל המפלגה קודם לכן". הקואליציה הפאן-ירוקה לא הצליחה להשיג רוב בבחירות, וצ'ן לא נקט פעולה כלשהי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הרפובליקה הסינית: סמלים לאומיים
הרפובליקה הסינית
הרפובליקה הסינית
הסימפוניה השנייה של בטהובן

**הסימפוניה השנייה של בטהובן ברה מז'ור** (אופוס 36) נכתבה על ידי המלחין לודוויג ואן בטהובן בין השנים 1801-1802 והוקדשה לנסיך ליכנובסקי.

## רקע

הסימפוניה השנייה מאת בטהובן הולחנה בעת שהייתו של המלחין בכפר נופש ליד וינה הנקרא הייליגנשטאט בשנת 1802. בתקופה זו בחייו הבין בטהובן כי הוא הולך ומתחרש. בסימפוניה השנייה הוחלף פרק המינואט בסקרצו, מה שהוסיף לסימפוניה תחום ומימד חדש (אם כי פרקה השלישי של הסימפוניה הראשונה כתוב למעשה כסקרצו). בהופעת הבכורה, מבקרי מוזיקה רבים ציינו את העובדה הזאת, שיבחו את בטהובן על החידוש אך ציינו גם כי הדבר אקסצנטרי מדי. 

היצירה בוצעה לראשונה בתיאטר אן דר וין, בווינה, ב-5 באפריל 1803, בניצוחו של המלחין. יצירה זו נודעה בתור אחת מהיצירות האחרונות של "התקופה המוקדמת" של בטהובן.

## אינסטרומנטציה

היצירה כתובה לתזמורת הכוללת:
* 2 חלילים
* 2 אבובים
* 2 קלרינטות בלה
* 2 בסונים
* 2 קרנות ברה ובמי
* 2 חצוצרות ברה
* טימפני
* סקציית כלי קשת הכוללת כינורות ראשונים ושניים, ויולות, צ'לי וקונטרבסים.

## צורה

הסימפוניה מורכבת מארבעה פרקים:

#אדג'יו מולטו- אלגרו קון בריו
#לרגטו
#סקרצו: אלגרו
#אלגרו מולטו

משך היצירה הוא כ-36 דקות.

### פרק ראשון
ההקדמה (אדג'יו מולטו) מורכבת ממודולציות: מהטוניקה (סולם רה מז'ור) לסולם סי במול מז'ור, לדומיננטה (סולם לה מז'ור) ובחזרה לטוניקה. נעימת הנושא של הפרק הראשון (בקטע: אלגרו קון בריו) מתפתחת מספר פעמים ומתבצע מודולציה רק לדומיננטה ולטוניקה בחזרה. בטהובן משתמש בשני מוטיבים מרכזיים החוזרים ונשנים עד הקודה המסיימת.

### פרק שני
הפרק הזה (לרגטו) בסולם לה מז'ור (דומיננטה) והוא אחד מהפרקים האיטיים ביותר בסימפוניות של בטהובן. ניתן לשמוע בפרק השני את השפעות המוזיקה העממית על היצירה, מה שמנבא במעט את הסימפוניה השישית של המלחין.

### פרק שלישי
הפרק השלישי (סקרצו: אלגרו), משלב קוורטט של אבובים ובסונים עם נעימות ריקודי-עם אוסטרים. 

### פרק רביעי
הפרק הרביעי (אלגרו מולטו) ידוע במיוחד בשל המעברים המהירים של כלי הקשת.

## קישורים חיצוניים

*הסימפוניה השנייה של בטהובן מבוצעת על ידי תזמורת פילדלפיה.

02
סמל ונואטו

**[[סמל]] [[ונואטו]]** התקבל בשנת 1980 לאחר שוונואטו קיבלה עצמאות מבריטניה וצרפת.

בסמל מופיע לוחם מלנזי עם חנית בידו ומאחוריו הר געש. מתחתיו יש מגילה עליה כתוב "אנו עומדים עם האל" (long god yumi stanap) בשפת ביסלמה (אחת מהשפות הרשמיות ברפובליקה) בכתיב לטיני. מאחוריו מצוירים שני עלי ציקסין שהם הסמל הלאומי של ונואטו. ברקע של הסמל יש חט של חזיר בר.

עלי הציקסין מסמלים את העולם וחטו של חזיר הבר הצלחה (חזיר בר מסמל במסורת הוונואטית עושר). הרעיון לסמל היה של ראש הממשלה הראשון של ונואטו, וולטר ליני. את הגרסה המקורית של הסמל עיצב האמן האוסטרלי ריק פרייזר בשנת 1980.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ונואטו
קטגוריה:ונואטו: סמלים לאומיים
ונואטו
קטגוריה:חזירים בתרבות