open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'ורג' לוגן

**ג'ורג' לוגן** (באנגלית: **George Logan**; 9 בספטמבר 1753 – 9 באפריל 1821) היה רופא, חקלאי, מחוקק ופוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן בבית המחוקקים של מדינת פנסילבניה וייצג את פנסילבניה בסנאט של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו, השכלה ונישואין
ג'ורג' לוגן נולד בפילדלפיה שבפרובינציית פנסילבניה, ב־9 בספטמבר 1753. בילדותו נשלח לאנגליה לצורך לימודים, ובהמשך, עם פרוץ מלחמת העצמאות של ארצות הברית, שלחה אותו משפחתו הלויאליסטית שוב לאירופה – הפעם כדי לרכוש הכשרה רפואית. בשנת 1779 השלים את לימודיו בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת אדינבורו.

בשנת 1780 חזר לארצות הברית, וב־1781 נישא לדבורה נוריס, שלימים נודעה כהיסטוריונית וכותבת יומנים. כעבור שנתיים עברו להתגורר בסטנטון, אחוזה שנבנתה באזור ג'רמנטאון שבפילדלפיה בידי ג'יימס לוגן, וכיום פתוחה לציבור. בין היתר בשל הדרישות הכרוכות בשיקום ותחזוקת סטנטון, ויתר לוגן על הקריירה הרפואית שלו והפך לחקלאי בן־אצולה ולפוליטיקאי.

בסטנטון אירחו בני הזוג חוג רחב של פוליטיקאים, אמנים, סופרים ואנשי עסקים, ובהם תומאס ג'פרסון והצייר צ'ארלס וילסון פיל. השניים אהבו מוזיקה והעריצו מלחינים רבים, בהם היידן, מוצרט, קלמנטי ופלייל. למשפחת לוגן נולדו שלושה בנים.

### קריירה
על אף הרקע הלויאליסטי שלו, השתתף לוגן בחיים הפוליטיים של ארצות הברית הצעירה. בשנת 1785 נבחר לבית המחוקקים של פנסילבניה, וכיהן בו ארבע שנים; בסוף שנות ה-90 של המאה ה-18 נבחר לכהונה נוספת.

בשנת 1790 הודר מחברות ב"חברת הידידים" (הקווייקרים), לאחר שהצטרף למיליציה – צעד שנחשב מנוגד לחלוטין להשקפת עולמם הפציפיסטית של הקווייקרים.

כג'פרסוניאני רפובליקני, בשנת 1793 סייע בהקמת האגודות הדמוקרטיות־רפובליקניות. באותה שנה נבחר כחבר באגודה הפילוסופית האמריקאית. כחקלאי מיומן, היה גם ממייסדי האגודה של פנסילבניה לקידום החקלאות.

בשנת 1798 נסע לפריז כדי לנהל משא ומתן לשלום עם צרפת במטרה ליישב את המלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת. עם שובו גילה כי הותקף בחריפות בידי הפדרליסטים המתנגדים לג'פרסון, אשר העבירו חוק שכונה באופן בלתי רשמי "חוק לוגן" – חוק שהפך להתערבות של אזרח פרטי בסכסוך בין ארצות הברית למדינה זרה לעבירה פלילית.

בשנת 1801, עם תחילת כהונתו של ג'פרסון כנשיא, התמודד לוגן על מושב פנוי בסנאט של ארצות הברית, שבו החזיק קודם לכן ויליאם בינגהאם שפרש. הוא הפסיד בפער קטן לפיטר מולנברג. עם זאת, כאשר מוהלנברג התפטר ביוני אותה שנה, התמודד לוגן שוב על המושב וניצח ברוב גדול את חבר הקונגרס ג'וזף הייסטר.

המוניטין של לוגן היה מעורב. בהתייחס לפעילותו הפוליטית כינו אותו לעיתים "עסקן נודניק" ואף "טיפש גדול", אך ג'פרסון ראה בו "החקלאי הטוב ביותר בפנסילבניה, הן בתיאוריה והן במעשה".

לוגן נפטר ב-9 באפריל 1821. זמן קצר לאחר מכן כתבה דבורה לוגן תיאור של חייו תחת הכותרת "Memoir of Dr. George Logan of Stenton", שכלל קטעים ממכתביו. הספר פורסם בשנת 1899.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1753
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1821
אוולין קיז

**אוולין לואיז קיז** (באנגלית: **Evelyn Louise Keyes**; 20 בנובמבר 1916 – 4 ביולי 2008) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית.

## ביוגרפיה
קיז נולדה בטקסס במהלך מלחמת העולם הראשונה. כשהייתה בת שלוש נפטר אביה והיא עברה עם אימה לאטלנטה, שם התגוררה עם סביה. לדבריה, היא עברה התעללות מינית מצד אחד מחברי אחיה כשהייתה בת חמש.

בגיל 18, כשהייתה נערת מקהלה, יצאה להוליווד והוצגה בפני ססיל ב. דה-מיל, שלדבריה "החתים אותי על חוזה אישי בלי אפילו לעבור מבחן". לאחר ששחיקה במספר סרטי בי מובי שהפיקה חברת סרטי פרמאונט, היא לוהקה לסרט "". עם זאת, היא נאלצה לפרוש כדי לעבור הפלה. מאוחר יותר נבחנה לתפקיד סקרלט או'הרה בסרט "חלף עם הרוח". אף על פי שלא הצליחה לקבל את התפקיד, המפיק דייוויד או. סלזניק התרשם מהמבטא הדרומי שבפיה וליהק אותה לתפקיד אחותה של סקרלט, סואלן, בינואר 1939.

חברת סרטי קולומביה חתמה איתה על חוזה. בשנת 1941 גילמה את הדמות הראשית בסרט "". מאז גילמה דמויות ראשיות רבות בסרטים שהפיקה החברה. מאמצע שנות ה-50 ואילך הופיעה על המסך באופן ספורדי בלבד. הופעתה האחרונה על המרקע הייתה בשנת 1993, כשחקנית אורחת בסדרה "רצח במשיכת קולמוס". בסך הכל הופיעה ביותר מ-50 סרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה.

קיז הייתה נשואה לברטון ביינברידג' מ-1938 ועד מותו ב-1940. מ-1944 עד 1945 הייתה נשואה לבמאי , ולאחר מכן לג'ון יוסטון מ-1946 עד 1950. מ-1953 הייתה במערכת יחסים עם מפיק התיאטרון , שלימים נישא לאליזבת טיילור. לבסוף, ב-1957 נישאה קיז לארטי שו. בשנות ה-70 הם נפרדו, אך הם התגרשו באופן רשמי רק ב-1985. ב-1977 פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה, בה הצהירה, בין היתר, כי לא יכלה להביא ילדים לעולם כתוצאה מההפלה שעברה.

היא מתה בביתה שבקליפורניה בגיל 91, כתוצאה מסרטן הרחם. היא הובאה לקבורה בג'ורג'יה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1916
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1916
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2008
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2008
הגורדונס

"**הגורדונס**" הייתה להקת נוער שפעלה בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 במועדון העירוני ברחוב יורדי הסירה בתל אביב, בהובלת מדריך הנוער יגאל גורדון (שעל שמו נקראה הלהקה). בהרכב זה החלו את דרכם המוזיקלית האחים שוקי אלגרנטי (גיטרה מובילה) ו-חיים אלגרנטי (בס וזמר), לאחר שחיים למד לנגן בהדרכתו של גורדון.

הגורדונס הופיעו במועדוני נוער וזכו לפופולריות רבה, אך התפרקו לאחר תקופה קצרה. פירוק הלהקה הוביל את האחים אלגרנטי להמשיך ולהופיע בהרכבים נוספים – צעד שהוביל ישירות להקמת להקת האריות ב-1964, אחת הלהקות החשובות והמשפיעות בתולדות הרוק הישראלי

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות ישראליות
מחנה סנור

**מחנה סנור**, או בשמו הרשמי **מחנה גבע**, היה מחנה צבאי של צה"ל בעמק בין הר שא-נור להר חורייש בצפון השומרון, בין הכפרים שא-נור לעמק סאנור. המחנה היה על כביש 5725. הוא שימש כבסיס אימון חטיבתי של חטיבת הצנחנים משנת 1969 עד שנת 2002.

הבסיס שכן בקרבת הכפר ג'בע, המזוהה עם העיר המקראית גבע, ונקרא על שמה.

## היסטוריה
עד למלחמת ששת הימים, היו בבסיס כוחות הצבא המלכותי הירדני. במסגרת כיבוש צפון השומרון במלחמה נכבש הבסיס. שנתיים לאחר המלחמה, בשנת 1969, העביר צה"ל את בסיס האימון החטיבתי של חטיבת הצנחנים למקום, ומאז קיימו בו מתגייסי היחידה את הטירונות שלהם.

ב-19 בינואר 2002 ירו מחבלים לעבר הבסיס. חיילי צה"ל ששהו במקום ירו לעבר מקורות הירי. לא היו נפגעים.

בעקבות האינתיפאדה השנייה בראשית שנות ה-2000 ביקש צה"ל להעביר את בסיס האימון החטיבתי של הצנחנים למשכן חדש במחנה איתן. ביצוע ההחלטה נדחה עקב סירובו של מפקד הבסיס איתי וירוב לעזוב אותו, כדי שלא ייווצר הרושם של נסיגה משטחו תחת אש המחבלים שהשתוללה באותה עת. תחת פיקודו של מחליפו, אהרון חליוה, הועבר הבא"ח ב-11 בפברואר 2002 באופן זמני לנבי-מוסא שבמדבר יהודה, תוך הקמה של בסיס קבע. במחנה גבע נשאר כוח אבטחה בלבד. באוקטובר פוצץ צה"ל את מבני המחנה במקביל לפיצוץ מבני מחנה בזק של חטיבת גולני בעמק זבאבידה. מחנה הטירונים של הצנחנים עבר ב-2003 למחנה איתן, ליד שומריה. ב-2006 פונה הבסיס סופית, במסגרת תוכנית ההתנתקות.

באותה השנה בה פונה הבסיס נבדקה בפיקוד המרכז האפשרות להקמתו מחדש בנימוק שהוא חיוני למלחמה בטרור באזור צפון־מערב השומרון. חוות דעת משפטית שהוגשה לאלוף הפיקוד העלתה שהקמת הבסיס מחדש עומדת בניגוד להחלטת הממשלה על תוכנית ההתנתקות.

## מפקדים

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

גבע
גבע
קטגוריה:השומרון
קטגוריה:שא-נור
קטגוריה:חטיבת הצנחנים
אברהם אביש ציינווירט

רבי **אברהם אביש ציינווירט** הוא משפיע ומקובל חסידי ירושלמי.

## ביוגרפיה
רבי אביש נולד בירושלים בשנת ה'תשי"ב לאביו רבי נטע.

רבי אביש מתגורר בשכונת בית ישראל בירושלים ומשתייך לחסידות בויאן ובקשר עם בני הישוב הישן ואנשי העדה החרדית.

במשך תקופה למד בישיבת המקובלים **בארה של מרים** שיעורי קבלה מהרב משה ובר.

כיהן כר"מ בישיבת שומרי החומות, מלמד בישיבת המקובלים שער השמים ובישיבת המקובלים אנשי מעמד.

הקים מנין ותיקין לתפילה בכותל המערבי ובו היה מתפלל במשך שנים כולל בשבת קודש, כאשר בלילות שבת היה מתפלל בקבר שמעון הצדיק. בשנת ה'תשפ"ג תלמידיו הקימו את בית המדרש **שערי זוהר חכמה** והוא עומד בראשו (ומאז מתפלל בו).

רבי אביש חיבר למעלה מ–70 ספרים, רובם יצאו לאור על ידי ישיבת אנשי מעמד. בנוסף הרב מלווה את כתיבת ביאור **הכתר והכבוד** על ספר הזוהר בהוצאת מכון אור לישרים ועוז והדר.

## חיבוריו
* **אבן השהם** - שולחן הערוך מכתבי האריז"ל, הלכות ומנהגים ודברי מוסר מלשון רבי חיים ויטאל ומלשון שאר התלמידים ועליו חיבור **פתוחי חותם**, מוסדות אנשי מעמד, ירושלים, ה'תשמ"ח-ה'תש"ן, 8 כרכים.
* **שולחן ערוך הזהר** - הלכות ומנהגים ודברי מוסר מלוקט מספר הזוהר וספר התיקונים, זוהר חדש ורעיא מהימנא עם מראה מקומות, מסודר לפי סדר סימני הטור והשולחן ערוך, ועליו חיבור **אבן יקרה**, מוסדות אנשי מעמד, ירושלים, ה'תשנ"ג - ה'תשס"ד, 29 כרכים.
* **מוסרי רשב"י** - דברי מוסר בענייני המדות ובשאר עניינים מלוקטמספר הזוהר וספר התיקונים, זוהר חדש ורעיא מהימנא ועליו חיבור **אבן שלמה**, מוסדות אנשי מעמד, ירושלים,ה'תשס"ה-ה'תשס"ז, 4 כרכים.
* ספר תומר דבורה מהרמ"ק עם פירוש **אבן הראשה**, וביאור **אבן המלך**, מוסדות אנשי מעמד, ירושלים, ה'תשס"ט
* **מתנה טובה** - ידיעות וביאורים בענייני עצם השבת ובלימוד התורה של שבת ועליו חיבור **בבית גנזי**, מוסדות אנשי מעמד, ירושלים, ה'תש"ע
* **שמועות ישראל** - הנהגות ישרות בתורה ובתפלה ובשאר המצות ופירושי פסוקים מפי רבי ישראל בעל שם טוב מחיבורי רבי יעקב יוסף מפולנאה, ועליו חיבור **אבן ישראל**, מוסדות אנשי מעמד, ירושלים.
* צוואת הריב"ש עם ביאור **אבן ישראל**, מוסדות אנשי מעמד, ירושלים, תשפ"ה

## לקריאה נוספת
* **וכל מאמינים**, אריה ארליך וצבי אסקל, משפחה, גיליון 1727, עמ' 86.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* ספריו בקטלוג הספרייה הלאומית
* שיעורים להאזנה באתר קול הלשון
* ידיעות באתר JDN
* ידיעות ותמונות באתר בחדרי חרדים

## הערות שוליים

קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:משפיעים חסידים
קטגוריה:בית ישראל (שכונה): אישים
קטגוריה:חסידי בויאן
קטגוריה:רבני ישיבת שער השמים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:מחברי ספרי חסידות
קטגוריה:מחברי ספרי קבלה
קטגוריה:כולל שומרי החומות
ג'ונתן רוברטס (פוליטיקאי)

**ג'ונתן רוברטס** (באנגלית: **Jonathan Roberts**; 16 באוגוסט 1771 – 24 ביולי 1854) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכסנאטור מטעם פנסילבניה בשנים 1811–1814 ו־1814–1821 בהתאמה. הוא היה חבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית.

## ביוגרפיה
רוברטס נולד ב-16 באוגוסט 1771 בסמוך לנוריסטאון שבפרובינציית פנסילבניה והתחנך אצל מורה פרטי. בהמשך עבד כשוליה לבונה גלגלים. בשנים 1799–1800 שירת כחבר בבית הנבחרים של פנסילבניה, ולאחר מכן כחבר הסנאט של פנסילבניה בשנים 1807–1811.

ב־4 במרץ 1811 החל לכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של פנסילבניה, לאחר שנבחר כנציג המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. הוא כיהן בקונגרסים ה־12 וה־13, וב־24 בפברואר 1814 התפטר מתפקידו לאחר שנבחר לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את מקומו של מייקל ליב, שהתפטר אף הוא. באותו יום החל את כהונתו כסנאטור.

לאחר שנבחר מחדש לכהונה מלאה מאוחר יותר בשנת 1814, כיהן רוברטס כיו"ר ועדת התביעות בקונגרסים ה־14 עד ה־16, כולל. בקונגרס ה־16 היה גם חבר בוועדה לביקורת ולפיקוח על ההוצאות השוטפות ובוועדה לבנייני ציבור. הוא השלים את כהונתו בסנאט ב־3 במרץ 1821.

בשנים 1823–1826 שב לכהן כחבר בבית הנבחרים של פנסילבניה, ובהמשך שימש כגובה המכס בנמל פילדלפיה בשנים 1841–1842. בשנת 1848 הקים בית ספר באפר מריון עבור ילדים עניים שנאלצו ללכת מרחק רב מבתי עובדי הטחנות לבית הספר הקודם שלהם.

רוברטס נפטר ב-24 ביולי 1854 בגיל 82 בחוותו, רוברטסוויל, בקינג אוף פרוסיה שבפנסילבניה, ונקבר בבית הקברות המשפחתי של משפחת רוברטס בעיירת אפר מריון, סמוך לנוריסטאון, במחוז מונטגומרי שבפנסילבניה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1771
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1854
אריה ליב האפט

הרב **אריה ליב האפט** היה רב חסידי ורבה של קונוטופ.

## ביוגרפיה
אריה ליב נולד בשנת ה'תקצ"ד לאביו הרב אליעזר יעקב האפט.

בזיווג ראשון התחתן עם ביתו של הרב חיים פרנקל שהיה מורה צדק ורבה של קונוטופ. אחרי פטירת חותנו בשנת ה'תר"מ מונה להיות ממלא מקומו כרבה של קונוטופ, בתפקיד זה החזיק כ-25 שנה. במקביל לתפקידו כרב העיר קונוטופה שימש שם גם כגבאי קופת כולל חב"ד. אחר כך מונה לכהן כרבה של קוזעלעץ שבפלך צ'רניגוב.

אחרי פטירת אשתו הראשונה נישא בזיווג שני לפראדע ראסיע ופסי מדווינסק.

רבי אריה ליב היה חסיד של אדמו"ר הצמח צדק שחיבבו מאוד.

התכתב בענייני הלכה עם גדולי דורו בהם רבי יוסף שאול נתנזון, האדמו"ר הרש"ב מליובאוויטש, רבי פרץ חן, הרב דוד צבי חן, הרב אברהם יהודה חן והרב מנחם מנדל חן.

נפטר בשנת ה'תרע"א.

## חיבוריו
* שו"ת **דברי טעם**, ורשה, ה'תרס"ד

## צאצאים
* בנו, הרב בן ציון
** נכדו, יעקב האפט
** נכדתו, האדא ברכה - אשת הרב בנימין מובשוביץ
* ביתו איידלה, אשת ר' שמעון טייצלין (שהיה ממלא מקום חמיו ברבנות קונוטופ ומרבני ישיבת וולוז'ין)
** נכדו יעקב אמוראי

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבני חב"ד
קטגוריה:כולל חב"ד
קטגוריה:חסידי הצמח צדק
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
נבחרת סלובניה בכדורסל נשים

**נבחרת סלובניה בכדורסל נשים** היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של סלובניה. הישג השיא של הנבחרת הוא המקום התשיעי באליפות אירופה בכדורסל נשים 2025.

## הישגי הנבחרת
הנבחרת לא העפילה למשחקים אולימפיים או לאליפויות העולם.

### אליפות אירופה

## קישורים חיצוניים
* 
* FIBA profile נתונים מאתר פיב"א

## הערות שוליים

סלובניה
קטגוריה:סלובניה: כדורסל
קטגוריה:נבחרות סלובניה
פבלופטרי

**פַּבלוֹפֶּטרִי** או **פַּאוּלוֹפֶּטרִי** (ביוונית: **Παυλοπέτρι**) היא עיר שקועה עתיקה השוכנת מול חופי דרום חבל לאקוניה שביוון, בסמוך לאי אלפוניסוס. העיר מתוארכת ללפני כ-5,000 שנה, מה שהופך אותה לעיר המתוכננת השקועה העתיקה ביותר שידועה. שרידי העיר מצויים בעומק רדוד של כארבעה מטרים מתחת לפני הים, וכוללים רשת רחובות, מבני מגורים, חצרות וקברים.

## היסטוריה
העדויות הארכאולוגיות שנמצאו בפבלופטרי מצביעות על ייסוד העיר סביב השנים 3,500–3,000 לפנה״ס. ממצאים נוספים מעידים על המשך היישוב והבניה בעיר גם בתקופה המיקנית. להערכת החוקרים, העיר שקעה וננטשה בשל שילוב של עליית פני הים ורעידות אדמה באזור.

## גילוי ומחקר
העיר זוהתה לראשונה בשנת 1904 בידי הגאולוג פולקיון נגריס, אך חשיבות תגליתו לא זכתה להכרה נרחבת באותה תקופה. היא התגלתה מחדש בידי דוקטור ניקולס פלמינג ב-1967, ונחקרה בעקבות הגילוי בידי צוות מאוניברסיטת קיימברידג'.

בשנת 2009 החלה אוניברסיטת נוטינגהאם, בשיתוף עם משרד התרבות והתיירות היווני ו, בפרויקט לחקר ומיפוי העיר, בעקבותיו הפכה פבלופטרי לעיר התת-ימית הראשונה שמופתה בתלת-ממד באמצעות סונאר.

## שימור
לאתר נשקפות סכנות בשל זרמים ימיים ופעילות אנושית כגון צלילה ודיג. על מנת להגן על האתר ולהעלות את המודעות אליו ואל הצורך לשמרו, הוא נוסף בשנת 2016 לרשימת אתרים מוגנים מטעם ארגון . האתר מוגן גם מתוקף האמנה לשמירה על המורשת התרבותית התת-ימית, המגנה על כל שריד אנושי השקוע מתחת למים למעלה מ-100 שנה.

## ראו גם
* הכפר הנאוליתי בעתלית-ים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ארכאולוגיה ימית
קטגוריה:יוון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:פלופונסוס (מחוז): אתרים מיקניים
ג'יימס קופר

**ג'יימס קופר** (באנגלית: **James Cooper**; 8 במאי 1810 – 28 במרץ 1863) היה עורך דין, חייל ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הקונגרס של ארצות הברית מטעם פנסילבניה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
ג'יימס קופר נולד ב־8 במאי 1810 במחוז פרדריק שבמרילנד. בשנת 1829 נרשם לאוניברסיטת מאונט סנט מרי, אך עבר ללימודים בקולג' וושינגטון (לימים Washington & Jefferson College). בשנת 1832 השלים את לימודיו בקולג' וושינגטון. לאחר מכן למד משפטים ובשנת 1834 הוסמך לעריכת דין.

### קריירה
קופר החל לעסוק בעריכת דין בגטיסברג, פנסילבניה, במשרדו של תדיאוס סטיבנס. הוא נבחר כנציג המפלגה הוויגית לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרסים ה־26 וה־27 וכיהן מ־4 במרץ 1839 ועד 3 במרץ 1843. בקונגרס ה־27 שימש כיו"ר הוועדה לענייני אינדיאנים.

בהמשך כיהן כחבר בבית הנבחרים של פנסילבניה בשנים 1843–1844 וכן ב־1846 וב־1848, ובשנת 1847 אף כיהן כיושב ראש הבית לכהונה אחת. בשנת 1848 מונה לתובע הכללי של פנסילבניה. לאחר מכן נבחר לסנאט של ארצות הברית וכיהן בו מ־4 במרץ 1849 ועד 3 במרץ 1855.

### שירות צבאי
עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית, גייס קופר חטיבת מתנדבים במרילנד ובמאי 1861 מונה לבריגדיר גנרל של מתנדבים. חטיבתו שירתה בדיוויזיה של פרנץ זיגל במהלך מערכת עמק שננדואה. בשל מצבו הבריאותי הלקוי, מונה בהמשך למפקד מחנה צ'ייס, מחנה צבאי ששימש כמרכז ריכוז, אימונים וכלא צבאי סמוך לקולומבוס שבאוהיו.

### מותו
קופר נפטר ב־28 במרץ 1863 במלון אמריקן בעיר קולומבוס שבאוהיו, ונקבר בבית הקברות מאונט אוליבט בפרדריק, מרילנד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מרילנד
קטגוריה:גנרלים בצבא האיחוד
קטגוריה:התובעים הכלליים של פנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1810
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1863
יון וינאה

**יון וינאה** (ברומנית: **Ion Vinea**; 17 באפריל 1895 – 6 ביולי 1964) היה עורך כתב עת, פמפלטר, סופר ומשורר יהודי-רומני.

יון וינאה הוא שם העט העיקרי של הסופר והמשורר היהודי-רומני, שנולד בשם "יון אאוג'ן איוונאקי" (Ion Eugen Iovanachi) בג'יורג'יו, רומניה. מגיל צעיר גדל בבוקרשט. הוא נולד לאם יהודייה רומניוטית ולאב מבוגר מהאם בשנים רבות. היה מקובל שהאב למעשה היה הקונסול הבריטי בגאלאץ, Dundas ומשום כך כונה "האנגלי".

עוד בימי בית הספר התיכון פרסם, יחד עם מרסל ינקו וטריסטן צארה את כתב העת Simbolul (הסמל). כתב העת היה מנוגד לזרם "הזורעים" והופיעו רק ארבעה גיליונות, במימונו של מרסל ינקו. וינאה למד משפטים באוניברסיטת בוקרשט ובאוניברסיטת יאשי וסיים בהצלחה, אך מעולם לא פעל כעורך דין.

ב-1915, ב-יאשי, ערך את כתב העת Chemarea (הזימון), אך הופיעו רק שני גיליונות. ב-1916 חויל לצבא רומניה ונשאר בו עד 1919.

בשנים 1922 - 1932 ריכז קבוצה משלו סביב כתב העת Contimporanul אותו ניהל. באותה תקופה הנהיג גם את כתב העת Facla (הלפיד) ופרסם בעוד כתבי עת שונים בהם: Cronica; Seara; Noua revistă română; Umanitatea; Gândirea, Cugetul românesc, Viața românească, Revista Fundațiilor ועוד.

בתקופה זו, בביקור בתיאטרון הכיר את השחקנית והסופרת לעתיד, הנרייאט איבון שטאל (Henriette Yvonne Stahl), שתהיה בת זוגו 14 שנים וידידתו גם שנים לאחר פרידתם.

Contimporanul ביטא את מרד הצעירים כנגד הזרמים הלאומניים, האגרריים והבורגנות השטחית. על דפי כתב העת הופיעו סופרים רומניים, דוגמת בנימין פונדויאנו, אילריה וורונקה, יון בארבו ואחרים. וינאה, העורך, אירח על דפי כתב העת גם טקסטים של סופרים זרים, כמו: פול אדוארד, פיליפ סופול, רוברט מוסיל, לאיוש קשאק ועוד.

בין השנים 1930 עד 1940 היה עורך ראשי ב"פקלה". הלגיונרים התקיפו את מערכת כתב העת והכו את העובדים. וינאה הוכה במוט ברזל ואושפז עד החלמתו כעבור שבועות. ב-1940 הלגיונרים סגרו את כתב העת.

ב-1963 התחתן עם אלנה אוגינה וכעבור שנה מת מסרטן הכבד.

## קישורים חיצוניים

* Incendiarul ziarist Ion Vinea 
* Poezii de Ion Vinea 
* ION  VINEA  ÎNTRE  MODERNITATE  ŞI  AVANGARDĂ 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים יהודים רומנים
קטגוריה:אמני דאדא
קטגוריה:סוריאליסטים רומנים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים רומנים
קטגוריה:מו"לים רומנים
קטגוריה:מו"לים יהודים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1895
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1964
ראלי דקר 2026

**ראלי דקר 2026** הוא מרוץ הראלי רייד ה-48 במסגרת אירועי ראלי דקר. המרוץ התקיים בין 3 ל־17 בינואר 2026 ברחבי ערב הסעודית. המסלול כלל פרולוג ו-13 סטייג'ים. במהלך התחרות עברו המתמודדים כ-4,800 ק"מ תחרותיים ועוד כ-3,500 ק"מ של קטעים מקשרים.

המרוץ היווה גם אירוע הפתיחה של עונת אליפות העולם בראלי-רייד.

נאסר אל-עטיה ניצח בקטגוריית המכוניות בפעם השישית בקריירה. זאת הייתה הזכייה הראשונה של דאצ'יה כיצרנית, אחרי שהצטרפה למרוץ בשנה הקודמת.

לוסיאנו בנאווידס ניצח בקטגוריית האופנועים אחרי שגבר על ריקי בראבק בסטייג' האחרון בפער של 2 שניות בלבד - הפער הקטן ביותר בתולדות המרוץ.

## משתתפים

## מסלול
מסלול המרוץ שונה באופן משמעותי, ביחס למסלול של השנה הקודמת וכולל 2 קטעי מרתון (סטייג'ים 4 ו-5).

## תוצאות
### מנצחי סטייג'ים

#### אופנועים

#### מכוניות

#### צ'לנג'ר (T3)

#### SSV

#### משאיות

#### קלאסיות

## קישורים חיצוניים
* Everything you need to know about the 2026 Dakar Rally, Redbull.com, 17 November 2025.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראלי דקר
קטגוריה:תחרויות ספורט מוטורי ב-2026
קטגוריה:ערב הסעודית: ספורט מוטורי
קטגוריה:2026 בערב הסעודית
ואדי ווחיתה

**ואדי ווחיתה** (בערבית: **وادي وحيتة** . בתעתיק לעברית: **ואדי וחיתה**. תרגום לעברית: עמק הסכין) הוא נחל אכזב שמוצאו בכפר מאלכ שבמזרח הרי בנימין.

## תוואי הנחל
מוצא הנחל בכפר מאלכ שבמזרח הרי בנימין, אשר מהווה את מזרחו של רכס הר בעל חצור. משם מדרים הנחל כאשר הוא חולף על פני הכפר טייבה ממזרחו, לאחר מכן הוא חוצה את כביש 449, וזורם במגמת דרום-מזרח כאשר היישוב רימונים ממזרחו, וקובת א-נג'מה (שדרומית ליישוב כוכב השחר) ממערב לו. בהמשך הנחל מתייצב על זרימה מזרחה במקביל לכביש 449 עד קרוב לעינות קדם וגבעת הנ"ד, ושם הוא מצפין וזורם במגמת צפון-מזרח דרך בקעת ייט"ב עד התחברותו לנחל ייט"ב בקרבת הכפר עוג'א א-תחתא.

הנחל זורם בתוואי בעל אופי של קניון, שבחלקו רחב ובחלקו צר, ומכאן שמו: עמק הסכין, על שם חריצת רכסי ההרים שסביבו כסכין. כמו כן, הנחל מאופיין במצוקים רבים ומפלים גבוהים, שלמרגלות חלקם יש גבי מים לאחר ירידת גשמים.

## הערות שוליים

קטגוריה:יובלי הירדן
קטגוריה:בנימין
The Red (אלבום)

***The Red*** הוא אלבום האולפן הראשון של להקת הבנות הדרום קוריאנית רד ולווט. האלבום יצא לאור ב-9 בספטמבר 2015 על ידי חברת SM אנטרטיינמנט.

עם יציאתו, האלבום זכה לביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה ששיבחו את הגיוון המוזיקלי שבו. מבחינה מסחרית, האלבום הפך לאלבום השני של רד ולווט שהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של Gaon בדרום קוריאה. בזירה הבין לאומית, הוא הפך לאלבום הראשון של הלהקה שהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים העולמי של בילבורד. מאוחר יותר נכלל האלבום ברשימת "10 האלבומים הקוריאניים הטובים ביותר של 2015" של בילבורד.

הסינגל הראשי "Dumb Dumb" יצא כחלק מהאלבום *The Red*, עם הופעות חיות בתוכניות מוזיקה שבועיות עבור "Dumb Dumb" ועבור שיר נוסף מהאלבום "Huff 'n' Puff" שהחלו זמן קצר לאחר מכן. "Dumb Dumb" הגיע למקום השני במצעד הדיגיטלי של Gaon ולמקום השלישי במצעד השירים הדיגיטליים העולמיים של בילבורד.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2015
50 Ways to Leave Your Lover

**** (בעברית: **50 דרכים לעזוב את אהובתך**) הוא שיר שכתב פול סיימון שיצא כסינגל השני מתוך האלבום Still Crazy After All These Years. זהו אחד מהשירים הפופולריים ביותר של סיימון והיחידי בקריירת הסולו שלו שהגיע לראש מצעד בילבורד הוט 100.

## רקע וקבלת השיר

סיימון כתב מספר שירים לאלבום Still Crazy After All These Years בהשראת התפוררות נישואיו הראשונים. השיר  עוסק גם כן בפרידה אך בניגוד לשירים אחרים באלבום הוא עושה זאת באופן הומוריסטי. סיימון סיפר כי ההשראה לשיר הגיע בין השאר מתרגילים בחריזה בהם השתעשע עם בנו הרפר.

ריף התופים המזוהה עם השיר נוגן על-ידי סטיב גאד. ריף זה עם פעמת התופים בשיר The Boxer הם קטעי התופים המוכרים ביותר בקטלוג של סיימון.

השיר צבר פופולריות ושהה 17 שבועות במצעד בילבורד הוט 100, מתוכם שלושה שבועות במקום הראשון. זהו השירי היחידי בקריירת הסולו של סיימון שהגיע למקום הראשון במצעד. במרץ 1976 זכה הסינגל למעמד זהב (מיליון עותקים).סיימון ביצע את השיר בטקס פרסי הגראמי ב-1976, בו הוענק לו הפרס עבור אלבום השנה.

בישראל, השיר השתלב במצעד הפזמונים הלועזיים של גלי צה"ל. בשנת 2019 השיר הגיע למקום ה-117 במצעד שירי שנות ה-70 של גלגלצ.

אמנים רבים ביצעו גרסאות כיסוי של השיר. בין השאר השיר בוצע על-ידי ריי קוניף באלבום Send in the Clowns, רוזמרי קלוני באלבום Nice to Be Around ודינה שור באלבום . מיילי סיירוס ביצעה את השיר ב-2015 בתוכנית מיוחדת לציון 40 שנה ל-Saturday Night Live.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
קטגוריה:שירי פול סיימון
אן רתרפורד

**תרז אן רתרפורד** (באנגלית: **Therese Ann Rutherford**; 2 בנובמבר 1917 – 11 ביוני 2012) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה ושדרנית רדיו אמריקאית.

## ביוגרפיה
רתרפורד נולדה בוונקובר לאם שהייתה שחקנית ראינוע ולאב שהיה זמר אופרה. בינקותה עברה עם משפחתה לסן פרנסיסקו. זמן קצר אחר כך התגרשו הוריה והיא עברה עם אימה ואחותה ללוס אנג'לס.

ב-1935 החלה את דרכה בקולנוע. בתחילה שיחקה בתפקידים משניים, אולם הפריצה הגדולה שלה בתחום הייתה ב-1939, עת שיחקה את אחותה של סקרלט או'הרה, קארין, בסרט "חלף עם הרוח".

בהמשך שיחקה, בין היתר, בסרטים "גאווה ודעה קדומה" ו"חייו הסודיים של וולטר מיטי".

בשנים 1942–1953 הייתה נשואה לדייוויד מי ונולדה להם בת. בשנים 1953–1991 הייתה נשואה ל. בערוב ימיה, בשנים 1992–2012, הייתה בזוגיות עם אל מורלי.

היא מתה בביתה שבבוורלי הילס בגיל 94. גופתה נשרפה ואפרה ניתן לבתה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרות מקנדה לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מקנדה לארצות הברית
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שדרניות רדיו וטלוויזיה
קטגוריה:שדרני רדיו וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1917
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1917
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2012
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2012
לורד פרדריק וינדזור

**לורד פרדריק מייקל ג'ורג' דייוויד לואיס וינדזור** (באנגלית: **Lord Frederick Michael George David Louis Windsor**; נולד ב-6 באפריל 1979) הוא בן משפחת המלוכה הבריטית, בנם של הנסיך והנסיכה מייקל מקנט, וממוקם במקום ה-54 בסדר הירושה לכתר הבריטי. הוא אנליסט פיננסי, ונשוי לשחקנית הבריטית סופי וינקלמן. הלורד פרדריק הוא הוא בן דוד מדרגה שנייה של המלך צ'ארלס השלישי, ונינם של המלך ג'ורג' החמישי והמלכה מרי.

## ביוגרפיה
לורד פרדריק וינדזור נולד ב-1979 בבית החולים סנט מרי בלונדון, והוטבל לנצרות ב-11 ביולי 1979 בארמון סנט ג'יימס, בוסטמינסטר. הוא דודן גם של אליזבת השנייה, וגם של הנסיך פיליפ. הוא ואחותו, ליידי גבריאלה, קיבלו חינוך אנגליקני. הוא למד בבית הספר וות'רבי, בסאנינגדייל, באיטון קולג' ולאחר מכן למד לימודים קלאסיים במודלין קולג' באוקספורד.

## קריירה מקצועית
לאחר סיום לימודיו, לורד פרדריק עבד כדוגמן עבור ברברי ועבור המעצב תומאש סטארז'בסקי, וכן כעיתונאי מוזיקה עבור המגזין "טאטלר". ב-2006 עבד כאנליסט בחברת ג'יי.פי. מורגן צ'ייס בלונדון, וכיום הוא בנקאי ומנהל בכיר בחברה. בשנת 2013 קיבל תעודת אנליסט פיננסי.

## חיים אישיים
ב-14 בפברואר 2009 לורד פרדריק התארס לשחקנית **סופי וינקלמן**. בהתאם לחוק הנישואים המלכותיים 1772, המלכה נתנה את הסכמתה לנישואיהם, וחתונתם נערכה בארמון המפטון קורט ב-12 בספטמבר 2009.

בתם הראשונה של הזוג, **מוד אליזבת דפני מרינה**, נולדה ב-15 באוגוסט 2013 בלוס אנג'לס. היא הוטבלה לנצרות בארמון סנט ג'יימס בדצמבר 2013, והנסיכה יוג'יני היא אחת הסנדקיות שלה. מוד שימשה כשושבינה בחתונתם של הנסיכה יוג'יני וג'ק ברוקסבנק בשנת 2018.

ב-16 בינואר 2016 נולדה ביתם השנייה, **איזבלה אלכסנדרה מיי**, שהוטבלה בארמון קנזינגטון ביוני 2016. ג'יימי אוליבר, חבר קרוב של אמה, שימש כאחד הסנדקים.

בשנים 2016–2023 שימש לורד פרדריק נשיא ארגון הצדקה Soldier On!, שתמך באנשים מוחלשים או מבודדים חברתית באמצעות שיתופת בפרויקטים של ארכאולוגיה ומורשת ובסדנאות לפיתוח אישי.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי איטון קולג'
קטגוריה:בית וינדזור: אישים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1979
יסמין צ'וי

**יסמין צ'וי** (שם בקוריאנית: צ'וי נא-קיונג, בקוריאנית: **최나경**; נולדה בסיאול, דרום קוריאה ב-23 במאי 1983) היא חלילנית, אשר התחנכה בארצות הברית ומתגוררת באוסטריה.

## ביוגרפיה
צ'וי נולדה למשפחה מוזיקלית. סבה היה מייסד התזמורת הפילהרמונית צ'ונג-ג'ו בקוריאה ואמה הייתה כנרת מקצועית. היא החלה את לימודי המוזיקה שלה בנגינה בפסנתר ובכינור בגיל שלוש, עברה לנגן בחלילית בבית הספר בכיתה ג', ובגיל תשע החלה לנגן בחליל צד. בגיל שתים עשרה, התקבלה צ'וי לבית ספר לאמנויות בסיאול. במהלך לימודיה התיכוניים עברה צ'וי לארצות הברית שם למדה בבית ספר ללא תוכנית מיוחדת למוזיקה **.**

בגיל שש עשרה, התקבלה צ'וי למכון קרטיס למוזיקה, והשתתפה בתוכנית שאפשרה לה להשיג את תעודת גמר התיכון שלה תוך כדי לימודיה במכון. לאחר מכן התקבלה לבית הספר ג'וליארד, שם בין מוריה נמנו החלילנים הנודעים ג'וליוס בייקר וג'פרי חאנר, בין השנים 2000 ל-2004. בשנת 2002, היא זכתה בתחרות הסטודנטים על שם אלברט מ. גרינפילד, בחסות תזמורת פילדלפיה. בשנת 2006, מגזין "הסימפוניה" כלל אותה כאחת משתי חלילניות ברשימת האמנים הצעירים המבטיחים שלו.

בשנת 2016, נישאה צ'וי לבן זוג שאינו מתחום המוזיקה אותו פגשה שלוש שנים קודם לכן ואשר שומר על פרטיות באשר לזהותו.

## קריירה מוזיקלית
הקלטה של ביצועיה לקונצ'רטו לחליל ולנבל K. 299 של מוצרט ולקונצ'רטו לחליל K. 314 (שנקרא "יסמין צ'וי מנגנת את מוצרט") יצאה לאור בשנת 2006 בקוריאה על ידי סוני BMG. בהמשך היא מילאה את תפקיד חלילנית המשנה של התזמורת הסימפונית של סינסינטי בניצוחו של פאבו ירווי וחלילנית ראשית של התזמורת הסימפונית של וינה בניצוחו של פאביו לואיזי.

צ'וי כיהנה כחלילנית ראשית בתזמורת הסימפונית של וינה ממאי 2012 עד אוגוסט 2013. יחד עם חברי התזמורת, היא הקליטה באופן מסחרי את רביעיות החליל של מוצרט.

בשנת 2018 הייתה צ'וי אמנית הבית של מרכז האמנויות סג'ונג בסיאול, ובין השנים 2018 ל־2021 כיהנה כאמנית הבית של תזמורת המוזיקה הקלאסית של ניו יורק.

צ'וי עיבדה לחליל את הקונצ'רטי לכינור של מנדלסון וצ'ייקובסקי כמו גם את "המבוא והרונדו קפריצ'וזו" של סן-סאנס. בנוסף, הקליטה בשנת 2012 באופן מסחרי יצירות של קלוד בולינג (Sony Classical) ואת 12 הפנטזיות לחליל סולו מאת גאורג פיליפ טלמן (אוסטריאן גרמופון). המנצח והמלחין האמריקאי, מארק לייקוק כתב עבורה קונצ'רטו לחליל. צ'וי מונתה לשגרירת תרבות רשמית של העיר דאג'ון בקוריאה. ****

ב-25 באפריל 2025 הוכרז כי צ'וי קיבלה משרה בבית הספר למוזיקה ג'ייקובס של אוניברסיטת אינדיאנה, והחל מ-1 באוגוסט 2025 היא חברה בסגל ההוראה כמרצה לחליל.

## הקלטות
ההקלטות של ג'סמין צ'וי כוללות:
* נקסוס – מחברת המלחין, כרך 2 – מתוך מדף הספרים שלי, "קונצ'רטו לחליל מס' 1 בסי במול מז'ור (גרסה לחליל ותזמורת מיתרים)", יסמין צ'וי, תזמורת הווירטואוזים של קייב, דמיטרי יבלונסקי (מנצח) (2025)
* "אהבה בפריז – אלבום רסיטל חי", ג'סמין צ'וי וסנגווק פארק (2017)
* "טריו ג'וי – אלתורים חופשיים", ג'סמין צ'וי, ג'ו פונדה, הארווי סורגן (2017)
* "תיקי טלמן 12 פנטזיות לחליל סולו", יסמין צ'וי (2015)
* "מוצרט: 5 רביעיות לחליל", יסמין צ'וי עם נגני התזמורת הסימפונית של וינה (2013)
* "סוויטה לחליל ושלישיית ג'אז מאת קלוד בולינג", יסמין צ'וי (2012)
* "פנטזיה", יסמין צ'וי (2011)
* "יסמין צ'וי מנגנת מוצרט", יסמין צ'וי (2006; יצא רק בקוריאה)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חלילניות
קטגוריה:בוגרי בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:בוגרי מכון קרטיס למוזיקה
איימיליאנוס (חומסן שלטון)

**לוקיוס מוסיוס אַיימִילִיאַנוּס** (בלטינית: *Lucius Mussius Aemilianus*; מת בשנת 261 או 262 לספירה) היה רומאי שמילא מספר תפקידים צבאיים ואזרחיים באמצע המאה ה-3. הוא ידוע בעיקר כחומסן שלטון רומאי בתקופת שלטונו של הקיסר הרומי גליאנוס.

## מקורות
המקורות לקיסר זה כוללים את אוסביוס, תולדות הכנסייה 7.11; קיצור על הקיסרים, 32.4; היסטוריה אוגוסטה, "גליאנוס" 4.1-2, 5.6, 9.1; "שלושים הטיראנים", "חיי איימיליאנוס", 22.1-8, וכן כמה פפירוסים וכתובת אחת.

## קריירה
מוסיוס איימיליאנוס כנראה היה ממוצא איטלקי. הקריירה שלו בשירות הקיסרי מתועדת עד 18 במאי 247 מתוך כתובת שנמצאה בפיומיצ'ינו. מינויים שהוא החזיק עד תאריך זה כוללים *את praefectus vehiculorum trium provinciarum Galliarum*, *procurator Alexandreae Pelusi* ומקום שלישי (אבוד כעת), *procurator portus utriusque Ostiae*.

נראה כי איימיליאנוס שימש סגן מושל פרובינקיה מצרים, האחראי לענייני הכספים, בשנים 256–258, הוא מונה לתפקיד על ידי הקיסר ולריאנוס.
לאחר מכן הועלה על ידי גליאנוס לממונה הקיסרי על מצרים (Praefectus ad Aegyptum) , האחראי הראשי על מצרים האזרחית, המנהלית והצבאית.

בעוד שהדאגה העיקרית של מושל מצרים הייתה להגן על הקציר ואספקת התבואה לאוכלוסיית רומא, הייתה לו אחריות נוספת שכללה את חידוש רדיפת הנוצרים, שהחלה תחת קודמו אורליוס אפיוס סבינוס. אוסביוס שמר מכתב של הבישוף דיוניסיוס מאלכסנדריה , שבו הבישוף מתעד את משפטו בפני הפרייפקטוס איימיליאנוס על שהצהיר על אמונתו בנצרות, ועל כך הוגלה לקפרו (Cephro) במדבר הלובי. פפירוס ששרד, המתוארך לשנת 259/260, זוהה כעדות בלתי תלויה למשפט זה.

בעקבות נפילת ולריאנוס בשבי הסאסאני נקלע איימיליאנוס לדילמה של מושלי מחוזות המזרח, אם לקבל את מרות מקריאנוס ובניו, מקריאנוס הצעיר וקוויאטוס בסתיו 260. איימיליאנוס תמך במרד המקריאני נגד גליאנוס (260–261), אולם כעבור מספר חודשים כשלה יוזמת מקריאנוס. כאשר המקריאנים הובסו, הכריז איימיליאנוס על עצמו כקיסר.

גליאנוס שלח את המצביא שלו אורליוס תאודוטוס  למצרים כדי לטפל באיימיליאנוס. לאחר מאבק קצר, הובס איימיליאנוס (לפני 30 במרץ 262), נתפס ומאוחר יותר חנקו אותו בכלא. לאחר מכן, ממור (Memor), תומך אפשרי של איימיליאנוס, הוצא להורג.

## לקריאה נוספת
* **[[היסטוריה אוגוסטה]]: הקיסרים החיילים**. תרגם מלטינית, הוסיף מבוא והערות דוד גולן. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2014. "חיי איימיליאנוס", פרק כב, עמ' 247–249.

## קישורים חיצוניים

* *Historia Augusta*, The Lives of the Thirty Pretenders, 22, Aemilianus

## הערות שוליים

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3
ברנדט מיהן

**ברנדט מיהן** (באנגלית: **Bernadette M. Meehan**) היא דיפלומטית אמריקאית שכיהנה כשגרירת ארצות הברית בצ'ילה בין השנים 2022 ל-2025. היא מונתה למנכ"לית קרן ויקימדיה ותיכנס לתפקידה ב-20 בינואר 2026, במקום מריאנה איסקנדר.

## ראשית חייה
מיהן נולדה בברונקס שבעיר ניו יורק וגדלה בכפר פלזנטוויל שבמדינת ניו יורק. היא וסיימה את לימודיה בתיכון קתולי בשנת 1993. היא קיבלה תואר ראשון את לימודיה במדעי המדינה מבוסטון קולג'. לאחר סיום לימודיה, עבדה בוול סטריט, תחילה בג'יי פי מורגן צ'ייס ולאחר מכן בליהמן ברדרס. מאוחר יותר הצטרפה לשירות החוץ של ארצות הברית.

## קריירה
מיהן הצטרפה למחלקת המדינה של ארצות הברית כקצינת שירות החוץ בשנת 2004. תפקידיה הדיפלומטיים כללו כהונה כעוזרת מיוחדת לנשיא וכדוברת המועצה לביטחון לאומי של הבית הלבן, עוזרת מיוחדת  למזכיר המדינה, וכן שליחויות בקולומביה, בעיראק ובאיחוד האמירויות הערביות. בשנת 2007 הכיר בה משרד החוץ כאחת ממנהיגות העתיד המבטיחות ביותר שלו.

בשנת 2010 היא חזרה לוושינגטון די. סי. כדי לעבוד במחלקת המדינה, וקידמה את נסיעותיה של מזכירת המדינה הילרי קלינטון בעולם. בשנת 2012, מיהן צורפה למועצה לביטחון לאומי של הבית הלבן ובשנת 2014 מונתה לדוברת המועצה לביטחון לאומי. מיהן עזבה את המועצה לביטחון לאומי בשנת 2015 כדי להפוך לפרופסור במכון לחקר הדיפלומטיה של אוניברסיטת ג'ורג'טאון בבית הספר לשירות החוץ ע"ש אדמונד א. וולש.

מיהן גויסה על ידי בן רודס כדי לסייע בתכנון ביקורו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בקובה. היא עבדה כיועצת בכירה במועצה לביטחון לאומי מינואר 2016 עד ינואר 2017.

### שגרירת ארצות הברית בצ'ילה
[ממוזער|מיהן מושבעת לשגרירה בצ'ילה בשנת 2022 על ידי סגנית מזכירת המדינה [ונדי שרמן]]
ב-9 ביולי 2021, הנשיא ג'ו ביידן מינה את מיהן לשגרירת ארצות הברית הבאה בצ'ילה. דיונים על מינויה נערכו בפני ועדת יחסי החוץ של הסנאט ב-15 במרץ 2022. הוועדה אישרה את מינויה ב-18 במאי 2022. ב-20 ביולי 2022, הסנאט של ארצות הברית אישר את מינויה ברוב של 51 מול 44 קולות. היא הושבעה ב-29 באוגוסט 2022 והגישה את כתב האמנתה לנשיא צ'ילה גבריאל בוריץ' ב-30 בספטמבר 2022.

לאחר בחירתו של הנשיא דונלד טראמפ, הגישה מיהן את התפטרותה מתפקידה כשגרירה החל מ-10 בינואר 2025, בהתאם למסורת של מינויים פוליטיים משתי המפלגות.

### קריירה פוסט-שגרירה
ב-9 בדצמבר 2025 מונתה מיהן למנכ"לית קרן ויקימדיה. היא תיכנס לתפקיד ב-20 בינואר 2026.

## חיים אישיים
מיהן דוברת אנגלית, ספרדית וערבית. היא נשואה לאוון מדיירוס, חבר הקתדרה ללימודי אסיה בבית הספר לשירות חוץ ע"ש וולש באוניברסיטת ג'ורג'טאון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קרן ויקימדיה
קטגוריה:דיפלומטים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בוסטון קולג'
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בצ'ילה
קטגוריה:שגרירות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1975
מדונה דלה רוזה (רפאל)

**המדונה דלה רוזה** היא ציור שמן מן השנים 1518 עד 1520המוצג במוזיאון הפראדו במדריד. היצירה מתארת את מרים הבתולה עם ישו התינוק ולצידם יוסף הקדוש ויוחנן המטביל הילד. התמונה הייתה במשך דורות מיוחסת לרפאל אף שהייחוס נותר שנוי במחלוקת במחקר***.***

## תיאור היצירה
הציור מציג קומפוזיציה דתית הכוללת את מרים הבתולה היושבת במרכז כאשר ישו התינוק בחיקה ולצידה יוסף הקדוש ויוחנן המטביל הילד. בקדמת היצירה מופיע ורד המונח על שולחן ומהווה את הסמל המרכזי שממנו נגזר שם הציור. הדמויות מסודרות בקומפוזיציה מאוזנת וסגורה האופיינית לרנסאנס הגבוה והן מודגשות באמצעות משחקי אור וצל עדינים היוצרים תחושת הרמוניה ושקט חזותי.

## פרשנות

המדונה דלה רוזה זכתה לפרשנות רחבה בשל האופן שבו היא משלבת מסורת דתית מושרשת עם אידיאלים של הרנסאנס הגבוה ובהם איזון הרמוניה ושלמות צורנית. הקומפוזיציה מציגה איפוק כאשר הדמויות אינן דרמטיות אלא מקרינות רוגע סמכותי ושלווה. דמותה של מרים משמשת ציר מרכזי ליצירה ומארגנת את היחסים החזותיים והרגשיים בין כל הדמויות. הוורד המונח בקדמת הקומפוזיציה הוא האלמנט הסמלי המרכזי של הציור וממנו נגזר שמו והוא מארגן את הקריאה האיקונוגרפית של היצירה כולה. מיקומו בחזית על שולחן נפרד מושך תחילה את מבט הצופה ומשמש נקודת מוצא לקריאה חזותית ותאולוגית. במסורת הנוצרית הוורד מזוהה עם מרים כסמל לטוהר ליופי ולאהבה אך גם כרמז לסבל העתידי ולפסיון של ישו ובכך הוא יוצר חיבור בין השלווה האימהית של הסצנה לבין גורלו העתידי של הילד. נוכחותם של יוחנן המטביל הילד ויוסף הקדוש מרחיבה את משמעות הסצנה וממקמת אותה בהקשר תאולוגי רחב של נבואה וגאולה. 

לצד קריאה סמלית זו עוררה היצירה מחלוקות פרשניות כבר מן המאה התשע עשרה כאשר חוקרים הצביעו על הבדלים סגנוניים בדמותו של יוסף וטענו כי היא נראית כמי שנוספה בשלב מאוחר יותר. מחקרים עכשוויים המבוססים על בינה מלאכותית חיזקו טענות אלו בקביעה כי דמויותיהם של מרים ישו ויוחנן המטביל תואמות את מאפייני סגנונו של רפאל לעומתפניו של יוסף שאינן נושאות אותם סימנים. זה מדגיש את אופייה של היצירה כתוצר של תהליך יצירה מורכב שהיה מקובל בתקופת הרנסאנס.

## מחלוקת באשר לזהות הצייר
המחלוקת סביב המדונה דלה רוזה עוסקת בשאלת ייחוסה של היצירה ובמידת מעורבותו הישירה של רפאל בתהליך יצירתה. כבר מן המאה התשע עשרה העלו חוקרי אמנות ספקות בנוגע לכך שהציור כולו הוא מעשה ידיו של רפאל והציעו כי דמותו של יוסף וכן החלק התחתון של הקומפוזיציה ובו הוורד נוספו בשלב מאוחר יותר בידי אמן אחר. בהקשר זה הוזכר שמו של ג’וליו רומנו מתלמידיו הבכירים של רפאל כאמן שמידת מעורבותו אינה ניתנת לשלילה וזאת לנוכח פעילותו בסדנתו של רפאל והנוהג הרווח בתקופת הרנסאנס של שיתוף פעולה בין אמן ראשי לעוזריו. בנוסף לכך הועלתה האפשרות שאמן נוסף שאינו מזוהה הוסיף את החלק התחתון של הציור ואת הוורד. מחקרים עכשוויים המבוססים על בינה מלאכותית חיזקו חלק מן הטענות ההיסטוריות כאשר ניתוח חישובי של מאפייני מכחול צבע וגוון העלה כי דמויותיהם של מרים ישו ויוחנן המטביל תואמות את סגנונו של רפאל בעוד שפניו של יוסף אינן נושאות אותם מאפיינים סגנוניים. ממצאים אלו אינם פותרים את המחלוקת באופן סופי אך הם מוסיפים רובד מחקרי חדש לדיון המתמשך בשאלת הייחוס של היצירה.

## לקריאה נוספת

* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רפאל: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:הברית החדשה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:מוזיאון הפראדו
קטגוריה:ישו בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ציורי פרחים
Release Me (שיר של אדי מילר)

"**Release Me**" (ידוע גם בשם "**Release Me and Let Me Love Again "**) הוא שיר פופולרי שנכתב על ידי אדי מילר ורוברט יונט בשנת 1949. ארבע שנים לאחר מכן הוקלט על ידי ג'ימי היפ והמלודי מאסטרס (ב-1953), ומאוחר יותר על ידי פאטי פייג' (1954), ריי פרייס (1954) וקיטי וולס (1954).
ג'יבין' ג'ין בורז'ואה והג'וקרס הקליטו את השיר ב-1960, וגרסה זו שימשה השראה לליטל אסתר פיליפס, שהגיעה למקום הראשון במצעד ה-R&B ולמקום השמיני במצעד הפופ.
האחים אברלי הוציאו גרסה לשיר ב-1963, יחד עם לוסיל סטאר. עוד הוציאו גרסאות, ג'רי וולאס (1966), דין מרטין (1967) ואנגלברט המפרדינק (1967), שגרסתו הגיעה למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.

הגרסה של המפרדינק ל"Release Me" זכתה בכך שהחזיקה במקום הראשון בבריטניה במשך שישה שבועות במרץ ואפריל 1967, מה שמנע מהסינגל הכפול של הביטלס "Penny Lane" / "Strawberry Fields Forever" להגיע למקום הראשון. זה היה גם הסינגל הנמכר ביותר בשנת 1967 בבריטניה, עם מכירות של מעל מיליון עותקים.

#### גרסאות בעברית
הפזמונאי שייקה פייקוב כתב מילים בעברית לשיר, והוא הוקלט על ידי אילן טל ואהרון סייקס, באלבום "שם נפגשות האהבות" משנת 1994. גרסה נוספת בעברית בשם "הנח לי" הוקלטה בידי הזמרת זהבית בשנת 1996, מתוך האלבום "ערב קסום של אהבה".

### מיקומי שיא במצעדים

## קישורים חיצוניים
* 20px "Release Me", באתר Discogs **(באנגלית)**
* 30px "Release Me", באתר Genius **(באנגלית)**
* 20px "Release Me", באתר Spotify **(באנגלית)**
* 44px "Release Me", באתר אפל מיוזיק **(באנגלית)**
* 44px "Release Me", באתר Deezer **(באנגלית)**
* 20px "Release Me", באתר SoundCloud **(באנגלית)**
* "Release Me", באתר SecondHandSongs **(באנגלית)**

#### ביצועים
* "Release Me", בביצוע אדי מילר והאוקלהומנס, סרטון באתר יוטיוב, **1950**
* "Release Me", בביצוע האחים אברלי, סרטון באתר יוטיוב, **1963**
* "Release Me", בביצוע אנגלברט המפרדינק, סרטון באתר יוטיוב, **1967**
* "Release Me", בביצוע דין מרטין, סרטון באתר יוטיוב, **1967**
* "Release Me", בביצוע אלוויס פרסלי, סרטון באתר יוטיוב, **1972**
* "Release Me", בביצוע מאדנס, סרטון באתר יוטיוב, **2010**

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי אנגלברט המפרדינק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:שירי מאדנס
קטגוריה:שירים על גירושים
מלחמה. סוף

**מלחמה. סוף: כך הובילו הפסדים היסטוריים בשדה הקרב להשמדה מוחלטת** (באנגלית: **The End of Everything: How Wars Descend into Annihilation**) הוא ספר מאת ההיסטוריון האמריקני ויקטור דייוויס הנסון, העוסק במלחמות השמדה, מלחמות שאחריהן הצד המפסיד הושמד הן במובן הפיזי והן במובן התרבותי. הספר עוסק בארבע דוגמאות בולטות ובסופו מביא הנסון את מסקנותיו עם הערות רלוונטיות גם לזמננו. הספר יצא בשנת 2024.

הספר תורגם לעברית ויצא בהוצאת סלע מאיר בדצמבר 2025, עם הקדמה מיוחדת של המחבר, כולל התייחסות נרחבת למלחמת חרבות ברזל.

## תקציר
הנסון טוען כי קיים סוג של מלחמות, שבצירוף מסוים של נסיבות, כולל תמימות של הצד המפסיד, חוסר הבנה של הנסיבות ועוד היבטים שונים, עשוי להוביל בסופו של דבר להשמדה מוחלטת של הצד המפסיד. השמדה אותה הוא מגדיר כמחיקה של התרבות והציוויליזציה שלו, מלבד השמדת אנשיו והרס ערי מגוריו.

ארבעת פרקי הספר סוקרים בהרחבה ארבעה מקרים כאלו: הפרק הראשון מוקדש להשמדתה של הפוליס היוונית תבאי בידי אלכסנדר הגדול לאחר שמרדה בו. הפרק השני עוסק בהשמדתה של קרתגו על ידי האימפריה הרומית בתום המלחמות הפוניות. הפרק השלישי סוקר את נפילתה של קונסטנטינופול בפרט והאימפריה הביזנטית בכלל בידי מהמט השני. ואילו הפרק הרביעי מתמקד בהשמדתה של טנוצ'טיטלאן וההאימפריה האצטקית בידי הקונקיסטאדורים הספרדים בהובלת הרנאן קורטס.

הנימוקים המרכזיים שהנסון מציב ככאלו שהובילו את המפסידים להשמדתם הם: 1. הכחשה, מעין נאיביות שנובעת מתמימות, מאמונות שווא בסיוע חיצוני או בכוח פנימי שאינו קיים או שהוא חלש בהרבה מהמצופה, או מניתוח שגוי של האויב. 2. בידוד, שנובע ממחלוקות פנימיות וחיצוניות, עוינות של מדינות שכנות או קבוצות בתוך העיר או המדינה שיש להן אינטרס בנפילתה. 3. עקשנות, ללכת עד הסוף גם כאשר קיים מוצא של כבוד או לפחות כזה שימנע השמדה מוחלטת.

בסוף הספר, מנתח הנסון את מסקנותיו ומביא את הלקחים שלדבריו צריכים ארצות הברית והמערב כולו להפיק כדי להימנע מהשמדה. הנסון עצמו מודה כי אין דוגמה מודרנית ממש של השמדה בסגנון שהוא מדבר עליו, אך הוא טוען כי גם בכל המקרים שהוא מפרט, הייתה למושמדים כל סיבה להאמין שהשמדתם היא מאורע בלתי אפשרי.

## ביקורת
באינדפנדנט נטען כי אף שהספר כתוב היטב ומי שמתעניין בהיסטוריה של המלחמות הספציפיות ייהנה מעושר של פרטים ותיאור הקרבות, מסקנותיו של הנסון לוקות בחסר וההקשרים לא תמיד מדויקים או מובילים למסקנה שהנסון שואף אליה. בביקורת אחרת באתר גאזטה נטען כי הספר הוא "ניתוח מצוין של העבר וההווה". הספר זכה גם לכמה ביקורות נוספות, חלקן מחמיאות וחלקן מעורבות.

בביקורת של פרופ' ג'סטין ליונס באתר פרובידנס נכתב בהתייחסות לרלוונטיות של הספר בזמננו כי "סוגיית החולשות הפנימיות שמכינות את הקרקע להרס אפשרי ראויה לתשומת לב מיוחדת. הנסון מציין שבכל מקרה שהוא בוחן, המקרים של הרס הציוויליזציה שהוא מתאר לא היו אירועים חד-פעמיים אלא סיום לתהליך ארוך של שקיעה פנימית והתפוררות".

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריה צבאית
קטגוריה:ספרי 2024
קטגוריה:ספרי היסטוריה
קטגוריה:ספרי עיון אמריקאיים
קטגוריה:ספרי הוצאת סלע מאיר
אייזק ברנרד

**אייזק דאטון ברנרד** (באנגלית: **Isaac Dutton Barnard**; 18 ביולי 1791 – 28 בפברואר 1834) היה מפקד מיליציה, עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם פנסילבניה בשנים 1827–1831. הוא שירת כמייג'ור בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת 1812, וכסנאטור בבית המחוקקים של פנסילבניה בשנים 1820–1826.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
ברנרד נולד ב-18 ביולי 1791 בעיירה אסטון שבפנסילבניה לג'יימס וסוזנה דאטון ברנרד. שם המשפחה מקורו ב־Roche-Bernard שבנורמנדי, צרפת, שממנה יצאה המשפחה. רב סבו, ריצ'רד ברנרד, היגר למחוז צ'סטר שבפנסילבניה לפני שנת 1686.

ברנרד עבד כמורה במספר בתי ספר ציבוריים. הוא התגורר בפילדלפיה עד 1811, ולאחר מכן עבר לעיר צ'סטר שבפנסילבניה.

### קריירה צבאית
בגיל 20 קיבל ברנרד מינוי כקפטן ברגימנט הרגלים ה־14 של של צבא ארצות הברית, ופתח תחנת גיוס בווסט צ'סטר, פנסילבניה. במהלך מלחמת 1812 השתתף בלחימה בבולטימור, Sackett's Creek, גבול קנדה, פורט ג'ורג', La Cole's Mill, קרב Crysler's Farm, קרב פלטסברג ו־Lyon's Creek. בפורט ג'ורג' קודם מדרגת קפטן לדרגת מייג'ור באותה יחידה, כהוקרה על שירות מצטיין.

בהמשך שירת גם כמייג'ור גנרל במיליציה של מדינת פנסילבניה.

### קריירה פוליטית ומשפטית
לאחר סיום המלחמה חזר ללימודי משפטים והוסמך לעריכת דין ב־1 במאי 1816. הוא החל לעסוק בעריכת דין בווסט צ'סטר. בשנים 1817–1821 שימש כסגן התובע הכללי של מחוז צ'סטר, ובשנים 1821, 1824 ו־1825 כיהן כעוזר בממשל העירוני של וסט צ'סטר. במקביל היה גם מייג'ור גנרל במיליציה, ודחה הצעה להתמנות לשופט במחוז צ'סטר.

ברנרד כיהן כחבר הסנאט של פנסילבניה מטעם המחוז הרביעי בשנים 1821–1826, והיה מעורב מרכזית בהשגת מימון להקמת אנדרטה לזכר קרב פאולי.

בשנה שבה עזב את הסנאט המדינתי שימש כמזכיר המדינה של פנסילבניה. הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית כג'קסוניאני והחל את כהונתו ב־4 במרץ 1827. במהלך הקונגרסים ה־21 וה־22 כיהן כיו"ר ועדת המיליציה. בשנת 1829 הפסיד בפער קטן במאבקו לזכות במועמדות למשרת מושל פנסילבניה. ג'יימס ביוקנן, אז חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, תיאר אותו במכתב כ'אדם ישר ובעל עקרונות נעלים' שלא יהפוך לעולם ל'כלי בידי איש'.

ברנרד החל כהונה שנייה בסנאט, אך התפטר מתפקידו ב־6 בדצמבר 1831 בשל מצב בריאותי ירוד. את מקומו ירש ג'ורג' דאלאס, לימים סגן נשיא ארצות הברית. זמן קצר לפני התפטרותו דווח כי עיתונים בניו יורק דרשו למנות את ברנרד לחבר הקבינט של ארצות הברית.

### חיים אישיים
בשנת 1820 נישא ברנרד להארייט דארלינגטון, בתו של . היא נפטרה במהלך לידה בשנת 1823, והוא לא נישא שוב.

### מותו והנצחתו
ברנרד נפטר ב־28 בפברואר 1834 בווסט צ'סטר שבפנסילבניה. תחילה נקבר בבית הקברות של הקווייקרים ברחוב נורת' היי, ולאחר כעשרים שנה הועבר לקבורה מחדש בבית הקברות אוקלנדס.

, סוחר עשיר וידידו של ברנרד, קרא רחוב בווסט צ'סטר על שמו לאחר קיץ 1830. בשנת 1854 הוקמה אנדרטה לזכרו בבית הקברות אוקלנדס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1791
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1834
סמואל מקין

**סמואל מקין** (באנגלית: **Samuel McKean**; 7 באפריל 1787 – 14 בדצמבר 1841) היה סוחר ופוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר המפלגה הדמוקרטית בסנאט של ארצות הברית מטעם פנסילבניה בשנים 1833–1839, וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-9 של פנסילבניה בשנים 1823–1829. בנוסף שירת בבית הנבחרים של פנסילבניה בשנים 1815–1819 ובסנאט של פנסילבניה מטעם המחוז ה-11 בשנים 1829–1830.

## ביוגרפיה
סמואל מקין נולד ב-7 באפריל 1787 במחוז האנטינגדון שבפנסילבניה. הוא עסק במסחר בברלינגטון שבפנסילבניה, ובהמשך כיהן כחבר מועצת נציבי מחוז ברדפורד. מקין שירת בבית הנבחרים של פנסילבניה בין השנים 1815–1819 והחזיק בדרגת מייג'ור גנרל במיליציה של מדינת פנסילבניה.

בשנת 1822 נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, ונבחר מחדש בשנים 1824 ו-1826. הוא כיהן בתפקיד עד מרץ 1829. במהלך כהונתו בבית הנבחרים היה חבר בוועדת הדואר ודרכי הדואר בקונגרס ה-20.

לאחר מכן חזר לזירה המדינתית וכיהן כחבר הסנאט של פנסילבניה מטעם המחוז ה-11 בשנים 1829–1830.

כחבר המפלגה הדמוקרטית שימש מקין כאלקטור נשיאותי בבחירות 1832 עבור הרשימה של אנדרו ג'קסון ומרטין ואן ביורן. בשנת 1833 נבחר בידי בית המחוקקים של פנסילבניה לסנאט של ארצות הברית, שם כיהן קדנציה אחת עד מרץ 1839. במהלך כהונתו שימש כיושב ראש ועדת הסנאט לביקורת ולפיקוח על ההוצאות הנלוות בשנים 1835–1839.

מקין נפטר ב-14 בדצמבר 1841 בווסט ברלינגטון שבפנסילבניה, ונקבר בבית העלמין של הכנסייה המתודיסטית הישנה בברלינגטון.

אחיינו, , כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ניו יורק בשנים 1859–1863.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1787
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1841
דניאל סטרג'ן

**דניאל סטרג'ן** (באנגלית: **Daniel Sturgeon**; 27 באוקטובר 1789 – 3 ביולי 1878) היה רופא, בנקאי ופוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית. הוא כיהן בשני בתי המחוקקים של מדינת פנסילבניה וייצג את המדינה בסנאט של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
דניאל סטרג'ן נולד ב-27 באוקטובר 1789 בעיירה מאונט פלזנט שבפנסילבניה. בשנת 1804 עבר עם הוריו לפיטסבורג, פנסילבניה. הוא למד בקולג' ג'פרסון בקנונסבורג שבפנסילבניה ובקולג' לרפואה על שם ג'פרסון בפילדלפיה.

סטרג'ן עסק ברפואה ביוניונטאון שבפנסילבניה עד שמונה בשנת 1813 לתפקיד חוקר מקרי המוות של המחוז. הוא כיהן בבית הנבחרים של פנסילבניה בשנים 1818–1824, ולאחר מכן כחבר הסנאט של פנסילבניה מטעם המחוז ה-19 בשנים 1825–1830. בשנתיים האחרונות לכהונתו בסנאט המדינתי שימש כנשיא הסנאט. לאחר מכן כיהן כמבקר הכללי של מדינת פנסילבניה בשנים 1830–1836.

בסמוך לבחירתו לסנאט של ארצות הברית כיהן סטרג'ן כגזבר מדינת פנסילבניה בשנים 1838–1839. ב-14 בינואר 1840 נבחר סטרג'ן בידי בית המחוקקים של פנסילבניה לסנאט של ארצות הברית, לכהונה שהחלה רשמית ב-4 במרץ 1839. הוא נבחר מחדש בשנת 1845, ולא התמודד על כהונה נוספת בשנת 1851. כהונתו הסתיימה במרץ 1851.

במהלך כהונתו כסנאטור כיהן כיושב ראש ועדת הפטנטים ולשכת הפטנטים, וכן כיושב ראש ועדת החקלאות של הסנאט.

לאחר סיום כהונתו בסנאט מונה בשנת 1853 בידי הנשיא פרנקלין פירס לתפקיד גזבר מטבעת ארצות הברית בפילדלפיה, תפקיד שבו כיהן עד שנת 1858.

דניאל סטרג'ן נפטר ביוניונטאון שבפנסילבניה, ב-3 ביולי 1878.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1789
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1878