open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שחפיים

**שחפיים** (שם מדעי: Laridae) היא משפחת עופות ימיים מסדרת החופמאים (בעבר סווגו כסדרה עצמאית). השחפים בעלי תפוצה כלל־עולמית והם חיים לאורך חופים ימיים או אגמים, בהם הם מחפשים מזון מהחי ומהצומח.

## מאפיינים
השחפיים הם מבין החופמאים הגדולים ביותר (לצד החמסניים), כאשר הגדול ביניהם הוא שחף ימי, שאורכו 76 ס"מ ומשקלו 1.75 ק"ג. הקטן בשחפיים הוא שחף גמדי שאורכו 29 ס"מ ומשקלו 120 גרם בלבד. למרביתם נוצות גוף לבנות, כנפיים אפורות או שחורות ומקור צהוב. אלו עופות אינטליגנטים, יחסית, בעלי מגוון קולות המשמשים לתקשורת והעברת מסרים. חלקם מאריכים ימים עד 45 שנה.

מבנה גופם מתאים לחיים בים ובחופים, בהם הם נפוצים מאוד אם כי הם שחיינים איטיים והם מעדיפים להתעופף. באזורים רבים הם עוקבים אחרי שאריות אוכל אנושי. הם מעופפים בלהקות ולרוב טורפים נמנעים מקרבה לקיניהם, עקב טבעם התוקפני.

### תזונה
השחפים כקבוצה הם אוכלי כל הניזונים מהחי ומהצומח (לרוב מאצות, פירורים או פירות), ואולם הם מעדיפים בשר של דגים ונבלות בדרך כלל והם לא יהססו ללחטוף מזון מאחרים, אפילו מאנשים. הם גם יהרגו חיות חלשות או פגיעות כמו צבי ים, גוזלים בקן או אפרוחים של ברווזיים ועוד. שחפים גם יכולים לצלול לעומק לא רב במרדף אחר דגים ודיונונים ואף לנהל יחסי סימביוזה עם לווייתנים, אותם הם מנקים.

במחקר שפורסם בשנת 2020 על ידי אוניברסיטת אקסטר, נמצא כי שחפים מעדיפים לאכול מזון שהיה במגע עם בני אדם מאשר מזון שלא היה במגע כזה. במחקר נבדקו עשרות שחפים מול שתי פיסות אוכל, האחת הייתה בפיה של אישה והשנייה לא. בממצאים התגלה כי הרוב המוחלט של השחפים בחרו לאכול את פיסת האוכל שבאה במגע עם האישה קודם לכן.

## מיון
ישנם 12 סוגי שחפים:
* סוג שחף (*Larus*) ובו 24 מינים.
* סוג שחף דגים (*Ichthyaetus*) ובו 6 מינים.
* סוג שחף אמריקני (*Leucophaeus*) ובו 5 מינים.
* סוג כרויקוצפלוס (*Chroicocephalus*) ובו 12 מינים.
* סוג ומין יחיד שחף גמדי (*Hydrocoloeus minutus*).
* סוג ומין יחיד שחף רוס (*Rhodostethia rosea*).
* סוג ומין יחיד שחף שנהב (*Pagophila eburnea*).
* סוג ומין יחיד שחף ממוזלג-זנב (*Xema sabini*).
* סוג ומין יחיד שחף זנב-סנונית (*Creagrus furcatus*).
* סוג ריסה (*Rissa*) ובו 2 מינים.

כמה חוקרים החליטו להעביר את השחפיתיים ואת הגזרניים, למשפחה זו, משפחת השחפיים. המיון שלהם והמיון הקיים נמצאים עדיין במחלוקת.

## גלריה

קובץ:Swallow-tailed-gull.jpg|שחף זנב-סנונית
קובץ:Xema sabini -Iceland -swimming-8 (1).jpg|שחף ממוזלג-זנב
קובץ:Black-headed Gull - St James's Park, London - Nov 2006.jpg|שחף אגמים
קובץ:Bonaparte's Gull RWD3.jpg|שחף בונפרטה
קובץ:Red Billed Gull, on South Island, New Zealand.jpg|שחף אדום-מקור
קובץ:Great Black-backed Gull Larus marinus.jpg|שחף ימי
קובץ:Kittywake (Rissa tridactyla), Svalbard.jpg|ריסה שחורת-רגל
קובץ:Hydrocoloeus minutus Russia 42.jpg|שחף גמדי
קובץ:Mittelmeermöwe 02.jpg|שחף צהוב-רגל


## קישורים חיצוניים

* 
- 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ניקולס אילוורד ויגורס
קטגוריה:עופות טמאים
פר אלבין הנסון

**פר אלבין הנסון** (**Per Albin Hansson**; 28 באוקטובר 1885 - 6 באוקטובר 1946) היה ראש ממשלת שוודיה בין השנים 1932–1946 (עם הפסקה קצרה בשנת 1936). הנסון, שעמד בראש מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה היה מזוהה עם בניית מדינת הרווחה השוודית. הנסון עמד בראש ממשלת שוודיה בתקופת מלחמת העולם השנייה, בה הכריזה שוודיה על נייטרליות, אם כי המידה בה שמרה על נייטרליות זו שנויה במחלוקת.

## ביוגרפיה
פר אלבין הנסון נולד במאלמו שבשוודיה ב-1885 למשפחה ממעמד הפועלים. עוד בצעירותו החל להיות פעיל במסגרת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בשנת 1932 עמד בראש המפלגה, כאשר עמדה לבחירות. בשיתוף פעולה עם הכלכלן ארנסט ויגפורס דיבר הנסון על המפלגה הסוציאל-דמוקרטית כ"Folkhemmet" - ביתו של העם, מפלגה החוצה גבולות מעמדיים. ויגפורס עמד מאחורי המצע הכלכלי של המפלגה, ששאפה לרפורמות סוציאליות וליצירת מדינת רווחה. הישגיו בבחירות של הנסון אפשרו לו להקים ממשלת מיעוט בשנת 1932, אך לא היה בכך כדי לאפשר את יישומן של הרפורמות להן התחייב. ב-1933, במהלך המכונה בפוליטיקה השוודית "סחר הפרות" כרת ברית עם מפלגת האיכרים, שהביאה להקמת ממשלה בה היה רוב לסוציאל-דמוקרטים. היה זה מהפך בפוליטיקה השוודית, שהיטלטלה בין קטבים שונים במהלך כל שנות ה-20 לאחר מתן זכות הבחירה החופשית לכל. המהלך הביא לשבירת הקיפאון הפוליטי, ולהגמוניה של הסוציאל-דמוקרטים שנמשכה עשרות שנים. הנסון עצמו שימש כראש ממשלה כמעט ברציפות (הוא התפטר בשנת 1936 ולמספר חודשים נשלטה המדינה על ידי ממשלה שמרנית) עד לשנת 1946. הנסון מת בסטוקהולם באוקטובר 1946 מהתקף לב אותו קיבל כאשר כמנהגו מדי יום נסע לביתו בחשמלית כנוסע רגיל.

במהלך מלחמת העולם השנייה שימש הנסון כראש ממשלה בראשות ממשלת אחדות לאומית שכללה את כל הפלגים הפוליטיים פרט לקומוניסטים. בתקופה זו הכריזה שוודיה על נייטרליות, וסחרה עם שני הצדדים. נטען כי הסחר עם גרמניה במיוחד סחר הברזל, סייע מאוד למאמץ המלחמתי הגרמני. יתרה מכך, עם הפלישה הנאצית לברית המועצות בשנת 1941 הסכימה שוודיה להעניק ויתורים מסוימים להיטלר, בתחום הלוגיסטי, כגון מעבר חיילים גרמנים בסקנדינביה, בין פינלנד, נורווגיה ודנמרק. עם זאת היה זה הנסון שאישר לדיפלומט הגרמני, חסיד אומות העולם גאורג פרדיננד דוקוויץ כי אם יימלטו יהודי דנמרק לשוודיה, ייקלטו שם במעמד של פליטים ולא יוסגרו לידי הנאצים. הבטחה זו אפשרה את הצלתם של מרבית יהודי דנמרק, כ-7,200 יהודים.

## קישורים חיצוניים

* Per Albin Hansson - Svenskt Biografiskt Lexikon - Riksarkivet 
* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת שוודיה
קטגוריה:שוודים במלחמת העולם השנייה

קטגוריה:ילידי 1885
קטגוריה:נפטרים ב-1946
אניאן

**אניאן** (בצרפתית: **Aniane**; באוקסיטנית: **Aniana**) היא קומונה במחוז ארו בחבל אוקסיטניה שבדרום צרפת. 

אניאן נמצאת בצומת דרכים, בקצה קניון הנהר ארו ובהתחלת העמק בעל אותו שם, במרחק 35 ק"מ צפונית -מערבית ממונפלייה, בגובה של 36 מ' מעל פני הים.

בשנת 777 בחר בנדיקטוס מאניאן בחופו הפראי של נחל על מנת להקים על גדותיו מנזר. הוא קרא למקום "אניאן", כלומר אניו הקטן, על שם הנהר אניו באיטליה, שלידו בנה בנדיקטוס מנורסיה, מייסד המסדר הבנדיקטיני, את המנזר שלו.

ב-782 סייע קרל הגדול לבנות את המנזר שהוקדש למושיע הקדוש (סט. סובר).

## מתולדות היישוב

היישוב עבר בתולדותיו מספר אסונות טבע - מגפת דבר בשנת 1503 וכפור קשה במיוחד בשנת 1721 שחיסל בזמנו את כל ענפי החקלאות. שרד אז רק ענף הבורסקאות שהתקיים עד המאה ה-19 - תחילת המאה ה-20.
בשנים 1545 ו-1562 הכפר סבל מאירועים אלימים שהתפשטו באזור והביאו להרס המנזר והכנסיות בו.
המנזר המקומי הפסיק להתקיים החל משנת 1562.

בשנת 1845 הוקם על מקום המנזר הישן בית סוהר המיועד ל-500 אסירים. בית הסוהר היה מוקד לשתי מגפות כולרה בשנים 1849 ו-1854 (בזו השנייה מתו מהמחלה 400 בני אדם). בהמשך בית הסוהר
הפך למוסד חינוכי לנוער עבריין ונסגר סופית בשנת 1994.
בשנת 1976 קם באניאן מצפה כוכבים.

## כלכלה
בהיותם בשכנות עם שני מנזרים מפורסמים בעולם (ז'לון וסן-בנואה), תושבי אניאן מייצרים מגוון יינות באיכות גבוהה, לפי מסורת הקיימת באזור מזה אלף שנה. תושבי אניאן מגדלים עצי זית, יותר לשם יצור זיתים משומרים לאכילה ופחות לצורך ייצור שמן זית. בעקבות נזקי קרה שאירעו בסוף שנות ה-50 התחילו תושבי הכפר לייצר גם שימורים אחרים (מלפפונים חמוצים, בצלצלים כבושים, צלפים כבושים ותבלינים). לאחרונה נוצר שיתוף פעולה עם מגדלי זיתים ממרקש, המייצרים זיתים כבושים בקופסאות שימורים ובפחים כשהשיווק נעשה על ידי הצד הצרפתי. 

ענף התיירות בקיץ מתבסס על שני אתרי קמפינג, אחד מהם לנודיסטים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:לנגדוק-רוסיון: ערים
ראלף דרלינג

גנרל סר **ראלף דרלינג** (באנגלית: **Ralph Darling**; ) היה מושל קולוניאלי מטעם הממלכה המאוחדת, ושירת כמושל ניו סאות' ויילס בין השנים 1825 ו-1831.

## תחילת הקריירה
דרלינג החל קריירה צבאית בצבא הבריטי בשנת 1793, בדרגת סג"ם (Ensign) בחטיבת חיל הרגלים ה-45. בשנת 1796 הוא מונה למזכיר הצבאי לסר ראלף אברקרומבי, וזכה לקידום לברבט-קולונל ב-1810 לאחר שפיקד על גדוד בקרב קרונה. הוא המשיך בקידומו הצבאי ב-1813 לדרגת מייג'ור גנרל וב-1814 לדפיוטי אדיוטנט גנרל.

החל מפברואר 1819 ועד פברואר 1824, שימש דרלינג כמפקד הכוחות השולטים במאוריציוס, ובשלוש השנים האחרונות לשהותו באי כיהן במושל בפועל. תקופת שלטונו על האי לא זיכתה אותו בפופולריות רבה: אחת מהחלטותיו הייתה לתת לפריגטה בריטית, שמלחיה היו חולים בכולרה, לעגון באי למרות הוראת הסגר. בתגובה לתרעומת המועצה המחוקקת המקומית על מהלך מסוכן זה, דרלינג פיזר אותה. מיד לאחר פריצת ההסגר, אירעה התפרצות כולרה באי.

עם זאת, תקופתו כמושל בפועל של מאוריציוס הכינה אותו לקבל את תפקידו הבא ב-1824 - מושל ניו סאות' ויילס השביעי.

## מושל ניו סאות' ויילס
במהלך כהונתו כמושל ניו סאות' ויילס, דרלינג הורה על סלילתה של דרך הצפון הגדולה (The great North Road), שחיברה בין הפרברים הסובבים את אזור נהר הוקסברי לסידני ופרבריה, וכמו גם סייעה לסחורות להגיע מעמק הנטר השופע בצפון לשוקי סידני דרך היבשה. הדרך הייתה באורך 260 ק"מ ונסללה תוך עבודת פרך של אסירים. חלקים נרחבים ממנה לא היו בשימוש כבר ביום חניכתה, היות שדרכים חלופיות הציעו אלטרנטיבה טובה יותר לניוד סחורות, ולבסוף היא ננטשה לחלוטין כשדרכים טובות ממנה נסללו באזור.

החלטה נוספת של דרלינג הייתה להסכים לניוד גבולה המערבי של ניו סאות' ויילס, מקו מרידיאן מזרח 135 (שנקבע כגבולה המדינה ב-1788, ומשמש כיום כגבול בין אוסטרליה המערבית לאוסטרליה הדרומית) למרידיאן מזרח 129.

במהלך כהונתו כמושל ניו סאות' ויילס הואשם דרלינג פעמים רבות ברודנות ואכזריות. בעיתון האוסטרליאן התפרסמה כתבה שהאשימה את דרלינג בעינוי שני אסירים, שיהוו דוגמה ומופת לאסירים אחרים סביבם. עינוי זה גרם למותו של אחד מהשניים. האשמה זו מעולם לא הוכחה ואיש לא הועמד לדין; לדרלינג הייתה סמכות מלאה לפזר כל בית משפט.

צעד אחר של דרלינג במהלך שהותו הייתה איסור מוחלט על כל הצגת תיאטרון או בידור. כל ניסיון להעלות מופע או קונצרט דרש אישור ממזכיר המדינה, ודרלינג מעולם לא אישר את הבקשות הרבות.

ביום פרישתו של דרלינג ועזיבתו לאנגליה, העלו לכבודו מופעים והאווירה הייתה מהשמחות ביותר, על פי הכתוב בעיתוני התקופה.

## לאחר פרישתו
ראלף דרלינג פרש לאנגליה בתום שירותו כמושל ניו סאות' ויילס. במהלך פרישתו הוא קיבל אות אבירות על שירותו למען הכתר ב-1835, וקודם לדרגת גנרל ב-1841. הוא מת ב-2 באפריל 1858, והותיר אחריו אלמנה, שלושה בנים ומספר בנות.

## אתרים הקרויים על שמו
ראלף דרלינג היה מהמושלים המוקדמים של ניו סאות' ויילס, ולפיכך חילק מספר רב של שטרי קניין על קרקעות. בעקבות כך, מספר אחוזות שנבנו באזור ניו סאות' ויילס ומספר אתרים במדינה נושאים את שמו לאות הוקרה: דרלינגטון, דרלינגהרסט, דרלינג פוינט, דרלינג הרבור, דרלינג דאונס, דרלינג סקרפס, רחוב דרלינג החוצה את הפרבר בלמיין ונהר דרלינג, הנהר הרביעי באורכו במדינה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מושלי ניו סאות' ויילס
קטגוריה:בריטים במלחמות הנפוליאוניות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1772
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1858
בן לוקח בת

**בן לוקח בת** הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1982 שכתבה וביימה מיכל בת-אדם, עם עינת הלפמן ואסף צור בתפקידים הראשיים.

הסרט, ששמו לקוח ממשחק-ריקוד בשם זהה, הוא דרמה רומנטית שבה מככבים ילדי-קיבוץ ממעיין צבי וכפר גליקסון לצד שחקנים מקצועיים, ומתרחש על רקע נופי מעיין צבי של ראשית שנות השמונים.

העלילה מבוססת על חוויותיה של היוצרת, ובמרכזה איה - ילדה תל אביבית שנשלחת לחיות תקופה של שנה בקיבוץ. הסרט דן בקונפליקטים בין התרבויות המנוגדות של אותה עת בחברה הישראלית שבה עוד נשאו הקיבוצים בתפקיד מפתח קאנוני, ובודק את היחסים בין בת-העיר הזרה לבת-המשק תוך שהוא מדגיש את ההבדלים והמתחים ביניהן.

## תקציר העלילה
הוריה של איה בת ה-11 הם זוג רופאים שיוצאים במסגרת עבודתם לשליחות בתאילנד, ומוסרים את איה למשך זמן היעדרותם לקיבוץ. 

עם פרידתה מהוריה איה מוצאת את עצמה בתוך חברה סגורה שמערכת ערכיה ואורחות-חייה זרים לה. היא מצפה להשתלב בקרב שכבת בני גילה ומגלה עד-מהרה כי הם אינם מסבירים לה פנים. מעל כולם בולטת חנה הבלונדינית היפה, שעוינותה כלפי איה לובשת גוון של קנאה רומנטית סביב גיורא, תלמיד כיתה ו'. 
בתוך כך ובהדרגה נוצרים גם קשרי ידידות והבנה מסוימים בין איה לבין חלק מהילדים. 

באחד מרגעי השיא של הסרט מנסה חנה לפגוע באיה, בכך שהיא לוקחת בולים יקרים מאוסף הבולים של אחד הילדים שנקרא אורי ומניחה אותם במגירה של איה על מנת להפליל אותה. לאחר שכולם בטוחים כי איה היא זו שגנבה את הבולים ובתגובה מנדים אותה, איה מתגנבת למיטתה של חנה בעת שהיא ישנה בלינה המשותפת, וכנקמה על מעשיה גוזרת לה את שיערה.

לצד תככים, רוע לב, נאמנות וחברות אישית, עובר הסרט גם דרך אירועים ומוטיבים שמאפיינים את התקופה, וביניהם מוות בקרב של בן קיבוץ נערץ ואי-ודאות כלכלית.

## שחקנים ודמויות

## קישורים חיצוניים

* הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים
* "בן לוקח בת" באתר "קרן הקולנוע הישראלי"

קטגוריה:הקיבוץ בתרבות ובאמנות: סרטים
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
קטגוריה:סרטי מיכל בת-אדם
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1982
קרב קאחול

**קרב קאחול** (קאגול בתעתיק רוסי) היה קרב שהתרחש ב-1 באוגוסט 1770 (21 ביולי 1770 לפי הלוח היוליאני) במסגרת המלחמה העות'מאנית-רוסית, בין הכוחות של האימפריה הרוסית לבין כוח של האימפריה העות'מאנית וחאנות קרים. הקרב הסתיים בניצחון רוסי למרות נחיתות מספרית משמעותית, וכתוצאה מניצחונם, הרוסים כבשו מספר מבצרים באזור. 

המפקד הרוסי פיוטר רומיאנצב ידע על העדיפות המספרית המשמעותית של הטורקים. לכן הוא החליט לנצל את תנאי השטח ולאלץ את הטורקים לנהל את הקרב בשטח בין שתי גבעות, כך שרצועת הקרב לא תהיה יותר מ-1.5 ק"מ. בתנאים אלה הטורקים התקשו לנצל את מלואו הכוח. הוא גם החליט להתחיל את הקרב ולא לתת לטורקים זמן להתארגנות מיוחדת לתנאי הקרקע במקום. את הכוח העיקרי הוא מיקם במרכז ובצד הימני של חזית הקרב. הקרב התחיל ב-5 בבוקר. כאשר הטורקים ראו כוח רוסי מתקרב הם החלו בירי תותחים ובהתקפת נגד של הפרשים. הרוסים עמדו במתקפה של הפרשים והחלו להתקרב למחנה הטורקי. ברגע המכריע רומיאנצב בעצמו ניהל התארגנות נגד המתקפות של הטורקים. הוא לקח את כוח עתודה שהיה ברשותו והם החלו בפריצה בתוך המחנה. הפריצה הצליחה והניצחון היה מוחץ.

## קישורים חיצוניים

* תיאור הקרב 

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: קרבות
קטגוריה:האימפריה הרוסית: קרבות
קטגוריה:מלחמות עות'מאניות-רוסיות
פיודור אושקוב

**פיודור פיודורוביץ אושקוב** (ברוסית: **Фёдор Фёдорович Ушаков**; 24 בפברואר 1745 - 14 באוקטובר 1817) היה מצביא רוסי, אדמירל, בהתאם להחלטת הכנסייה האורתודוקסית הוכרז קדוש.

אושקוב נולד בכפר במחוז ירוסלבל במשפחת אצולה לא עשירה. בשנת 1766 סיים את בית הספר הימי בסנקט פטרבורג והחל את השרות בצי הבלטי. בשנת 1769 הועבר לדרום במסגרת תגבור הכוחות המשתתפים במלחמת רוסיה-טורקיה (1774-1768). בשנת 1772 התמנה למפקד ספינת סיור. בשנת 1775 התמנה למפקד פריגטה. בשנת 1780 קיבל פיקוד על היכטה המלכותית, אך ביקש להעבירו לפיקוד על אוניית קו. כבר באותה שנה קיבל את המינוי והועבר לצי שבסיסו היה בים השחור. היה פעיל בהתרחבות בסיסי הצי בחרסון וסבסטופול. בתחילת המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792) היה מפקד של ספינת "הפאבל הקדוש" - אוניית הדגל של הצי.

## פעילות במלחמה
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792) הוא היה המפקד של הצי בים השחור. הוא ניהל את המלחמה תוך ניצול שיטות לחימה חדשות שפיתח. ההיכר העיקרי של שיטת הלחימה שלו - התקרבות לצי האויב ללא שינוי סדר האוניות ומיקוד הקרב מול אוניות הדגל. הוא תמיד דאג להפריש עתודה שנוצלה לאש תותחים מדויקת ומרדף לאחר האויב הנסוג.

בשנת 1790 ו-1791 ניצח את הצי הטורקי במספר קרבות.

בשנת 1798 התמנה למפקד הצי הרוסי בים התיכון. מטרת הצי הייתה לתמוך בברית מדינות שלחמו עם צרפת. במסגרת התפקיד הוא הראה את עצמו כמפקד צבאי ופוליטיקאי מוצלח. הוא היה בין יוזמי להקמת רפובליקת שבעת האיים, הצליח לכבוש מספר איים בים האגאי ותמך בכוח היבשתי במצור על רומא, נאפולי וג'נובה. במהלך המערכה היו לו ויכוחים עם הוריישו נלסון בהקשר לצורת ניהול המערכה. בשנת 1799 קודם לדרגת אדמירל. בשנת 1800 הכוח שבפיקודו חזר לסבסטופול.

## השנים האחרונות
הקיסר אלכסנדר הראשון לא העריך את אושקוב. הוא מינה אותו לתפקיד משני בצי הבלטי ובשנת 1807 הוא עזב את השירות. במהלך מלחמת רוסיה–צרפת (1812) הוא התמנה למפקד צבא מתנדבים של מחוז טמבוב, אך סירב לאור מצב בריאותו.

הוא נפטר באוקטובר 1817 באחוזתו במורדוביה של היום. ביולי 2018 הועברו שרידיו לקבורה בקרונשטאדט.
שמאל|ממוזער|180px|עיטור אושקוב מדרגה ראשונה

## זיכרון
בנוסף לפאבל נחימוב, פיודור אושקוב מהווה דמות שקשורה עם מסורת ותהילה של הצי הרוסי. על שמו נקראו מספר אוניות הצי - אוניית נושא שריון שהוטבע בקרב צוסימה, אוניית קו של הצי הסובייטי שהייתה פעילה בשנים 1953–1987 וסיירת גרעינית מסדרת קירוב שנמצאת בשרות כיום.

בשנת 1944 נוסד עיטור על שם אושקוב בעל שתי דרגות ומדליית אושקוב.

## קישורים חיצוניים

* סרט על פעילותו
* קורות חיים 

קטגוריה:אדמירלים רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור ולדימיר הקדוש
קטגוריה:אבירי מסדר מלטה
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:אישים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:ילידי 1745
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1817
מידות הראי"ה

**מידות הראיה** הוא ספר מוסר שנכתב על ידי הרב אברהם יצחק הכהן קוק. הספר מבאר מידות בעבודת ה', את הדרך להשיג אותם (או להימנע מהם), את חשיבותם והשפעתם על האדם והעולם, ועוד. גם ספר זה נערך על ידי בנו, הרב צבי יהודה הכהן קוק. הספר הוא במידה רבה המשך של הספר מוסר אביך, וברוב המהדורות נדפס בצמוד אליו. בסדרה הלבנה של מוסד הרב קוק (מהדורה שנייה בתשמ"ה), שני החיבורים כרוכים יחד עם אורות התורה, אורות התשובה אורות הראיה וראש מילין. בשנת ה'תש"ע יצא החיבור בהוצאת ראש יהודי עם ביאור של הרב יובל פרוינד שממשיך את ביאורו על מוסר אביך.

## מבנה הספר
לאחר הקדמה של הרב צבי יהודה הכהן קוק, הספר פותח בשתי פסקאות **"אל המידות"**, מעין הקדמה קצרה, ולאחר מכן מתחיל לבאר את ח"י המידות לפי סדר האלף בית:

## לקריאה נוספת
***מידות הראי"ה: טהרת מידות הנפש** - 'מידות הראי"ה' עם ביאור של הרב יובל פרוינד, "ראש יהודי", תש"ע. 
*הרב חגי לונדין, ביאור על מידות הראי"ה, סדרת הראי"ה קוק המבואר, הוצאת ידיעות ספרים, 2015.
***יסוד חיי עולם** - הפרק "ברית" מספר מידות הראיה, עם ביאור מאת הרב מיכאל לוצקי, הוצאת מכון "מים חיים", ירושלים תשפ"א. 
* מידות הראיה / הרב אברהם יצחק הכהן קוק ; עם ביאורים / מאת הרב זאב סולטנוביץ'. הר ברכה : מכון הר ברכה, ה'תשפ"ב 2021. 

## קישורים חיצוניים

* שיעורים במידות הראיה באתר מכון מאיר

קטגוריה:ספרי מוסר
קטגוריה:ספרי מחשבת ישראל
קטגוריה:חיבורי הראי"ה שהתפרסמו לאחר מותו
ראלף מקטל

**ראלף מקטל** (באנגלית: **Ralph McTell**; נולד ב-3 בדצמבר 1944) הוא זמר-יוצר בריטי בסוגת הפולק רוק הבריטי. שירו המפורסם ביותר, שאף זכה לגרסאות כיסוי רבות הוא "רחובות לונדון" (Streets of London) שיצא באלבומו מ-1969 "Spiral Staircase" ("מדרגות לולייניות") ושנית ב-1975.

## תולדות חייו
מקטל נולד בשם ראלף מאי (Ralph May) וחי בלונדון עם אמו. כבר כנער ביקר במועדוני ג'אז והאזין לתקליטי ג'אז ובלוז. במיוחד הושפע ממוזיקאים אמריקאים כרמבלינג ג'ק אליוט, וודי גאת'רי, לדבלי, רוברט ג'ונסון ומאדי ווטרס ובפרט מוילי מקטל העיוור, שאת שם משפחתו אימץ לעצמו באופן רשמי. כן הושפע מהסופרים ג'ק קרואק וג'ון סטיינבק והמשורר אלן גינסברג. לאחר סיום הלימודים נדד באירופה והכיר את אשתו ננה.

ב-1968, לאחר הופעות במועדוני הפולק של הסוהו של לונדון, הוציא את תקליטו הראשון "8 פריימים בשנייה" ("Eight Frames a Second"), ששילב פולק-רוק בריטי ובלוז, וזכה להערכה רבה כגיטריסט. שנה לאחר מכן הוציא את האלבום "Spiral Staircase" ("מדרגות לולייניות"), שהכיל, בין השאר, את הגרסה הראשונה של "רחובות לונדון". מקטל לא רצה לכלול את "רחובות לונדון באלבום הראשון משום שסבר שהשיר מדכא מדי, אולם המפיק שלו הצליח לשכנע אותו לכלול את השיר באלבום השני.

ב-1970 השתתף בפסטיבל האי וייט, וב-1972 יצא לסיבוב הופעות שכלל גם את ארצות הברית. ב-1975 הוציא את "רחובות לונדון" כסינגל בארצות הברית ובבריטניה, והשיר זכה להצלחה עצומה. הסינגל הגיע למקום השני במצעד המכירות בבריטניה וזכה בפרס איבור נובלו (Ivor Novello Award).

בהמשך הוציא מספר תקליטים והשתתף בתוכניות טלוויזיה, בפרט בתוכנית הטלוויזיה לילדים "גן חיות אלפביתי" (Alphabet Zoo) בשנים 1983–1984 שסבבה סביב שירים פרי עטו.

ב-1992 הוציא פרויקט שאפתני בשם "The Boy with a Note" אודות חייו של המשורר דילן תומאס בהפקת ה-BBC שכלל שירים מולחנים וקטעי קריאה.

## לקריאה נוספת

* Hockenhull, Chris. **Streets of London: The Official Biography of Ralph McTell**, Northdown, 1997. 


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גיטריסטים בריטים
קטגוריה:פזמונאים בריטים
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:גיטריסטי רוק
קטגוריה:זמרי רוק בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1944
סאמי פרידריך

**סאמי פרידריך** (נולד ב-23 באפריל 1951) הוא מייסד ויו"ר חברת הייעוץ האסטרטגי שלדור, לשעבר מנכ"ל משרד הכלכלה והתכנון וחבר הנהלה במספר מוסדות וארגונים ציבוריים. 

## ביוגרפיה
פרידריך, יליד צרפת, עלה לישראל לאחר סיום לימודיו בתיכון כדי להתגייס לצה"ל, בו הוא שימש כקצין בחיל האוויר. לאחר שירותו הצבאי הוא השלים תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד. עם סיום לימודיו שימש כיועץ וראש צוות בתאגיד הייעוץ האסטרטגי הבינלאומי מקינזי. 

בשנת 1981, עם כינונה של הממשלה ה-19, מונה על ידי יעקב מרידור למנכ"ל משרד הכלכלה והתכנון, תפקיד בו כיהן במשך שלוש שנים. לאחר סיום תפקידו, עם חילופי השלטון בשנת 1984, ייסד פרידריך את "שלדור", חברת הייעוץ האסטרטגי הראשונה מסוגה בישראל. גם לאחר הקמת החברה, פרידריך המשיך להיות פעיל בזירה הציבורית ובין השאר כיהן כחבר הנהלת המכון הישראלי לדמוקרטיה, חבר הנהלת הפורום הישראלי, כיו"ר עמית של ועדת המשנה לפיתוח המשאב החינוכי בסוכנות היהודית וחבר בחבר הנאמנים של הסוכנות וכחבר בצוות ההיגוי של תוכנית ישראל 2028.

## קישורים חיצוניים
* הרצאתו של פרידריך "כלים מוסדיים לניהול אסטרטגי ברמה הלאומית" בכנס חזון לישראל 2028 של מכון ירושלים לחקר ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי משרד הכלכלה והתכנון
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראלים ילידי צרפת
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של הרווארד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:עובדי מקינזי ושות'
Loeb Classical Library

ממוזער
**Loeb Classical Library** (לוֹבּ קלאסיקל לייבררי, בראשי תיבות *LCL*) הוא שמה של סדרת ספרים בהוצאת אוניברסיטת הרווארד, הכוללת תרגומים לאנגלית של יצירות מן הספרות היוונית והרומית. הספרים ערוכים עמוד מקור (יווני או לטיני) מול עמוד תרגום.

הוגה הסדרה היה ג'יימס לוֹבּ (James Loeb). עורכי הכרכים הראשונים היו פֵּייג' וקֶפּס (T. E. Page & W. H. D. Rouseand Edward Capps). הסדרה יצאה לאור על ידי William Heinemann and company בשנת 1919 כשכבר אז הוחל הנוהג הקיים עד היום ולפיו הטקסט היווני עטוף בכריכה ירוקה ואילו הטקסט הלטיני עטוף בכריכה אדומה. מאז נוסף מספר רב מאוד של כותרים חדשים, ואילו התרגומים המוקדמים הוגהו פעמים אחדות. בשנים האחרונות הדבר כלל הסרתה של צנזורה ספרותית מאת העורך שהייתה נהוגה בעבר, על פי רוב מדובר בהסתרתה של התייחסות הומוסקסואלית בטקסטים. הרווחים מההוצאות ממשיכים לממן מלגות לסטודנטים לתארים מתקדמים באוניברסיטת הרווארד.

לוב קלאסיקל לייבררי אינה מיועדת למחקר רציני, מכיוון שיש בה מיעוט של הערות שוליים, היא גם אינה מיועדת לקורא הרגיל – יכולתם של המתרגמים לכתוב בצורה יפה ובשטף נפגמת תכופות בשל הצורך לשמור שתרגומם יהיה מדויק ככל האפשר ותואם למה שנכתב במקור.

וירג'יניה וולף כתבה ב-1917 (ב-Times Literary Supplement):
"לוב קלאסיקל לייבררי", בה יש טקסט יווני או לטיני בצד אחד וטקסט אנגלי בצד שני, היא מתנה נפלאה... ההוצאה של הסדרה היא הכרה בקיומו של החובב, ובמידה רבה היא נעשית בצורה הגונה... לא נותנים מספיק את הדעת לקושי ביוונית, ייתכן שהדבר נובע בעיקר מפני שהסירנות המפתות אותנו למים המסוכנים הללו הן בדרך כלל מלומדים ששכחו... מהם הקשיים הללו. אבל בשביל החובב הרגיל הם ממשיים מאוד וגדולים מאוד, ועלינו לשקול את הדברים על מנת להכיר בעובדה הזו ולהבין שלעולם לא נהיה עצמאיים בעזרת הלב שלנו.

הוצאת אוניברסיטת הרווארד לקחה על עצמה את הוצאת הסדרה בשנת 1989 ובשנים האחרונות יוצאים מחדש ארבעה או חמישה כרכים חדשים שעברו עריכה מחודשת מדי שנה.

בשנת 2001 הרווארד החלה להוציא סדרת ספרים שלישית בפורמט זהה. The I Tatti Renaissance Library כוללת יצירות מופת מתקופת הרנסאנס בלטינית עם תרגום לאנגלית, צורת הכריכה דומה לזאת של "לוב קלאסיקל לייבררי", אך צבעה כחול. Clay Sanskrit Library מעוצבת לפי המתכונת של "לוב קלאסיקל לייבררי".

## קישורים חיצוניים

* אתר הוצאת הספרים

קטגוריה:אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:לימודים קלאסיים
קטגוריה:סדרות ספרים
גרייס מיראבלה

**גרייס מיראבלה** (באנגלית: **Grace Mirabella**; 10 ביוני 1930 – 23 בדצמבר 2021) הייתה העורכת של המגזין "ווג". היא החלה לעבוד ב"ווג" בשנות ה-50 והייתה העורכת שלו בשנים 1971–1988.

## ביוגרפיה
גרייס מיראבלה נולדה בניוארק, ניו ג'רזי להורים ממוצא איטלקי. היא סיימה ללמוד בקולג' סקידמור  ביוני 1950, תוך התמחות בכלכלה. בנובמבר 1974 התחתנה עם ד"ר ויליאם קהן.

## קריירה
הקריירה שלה החלה אחרי שסיימה את לימודיה בקולג', אז היא עבדה בחנות לבגדי ספורט שהייתה שייכת לחברים של משפחתה, מיראבלה עבדה במספר משרות זוטרות בעסק הקמעונאי. אחרי כן עבדה במייסיס כ-executive trainee וב-Saks Fifth Avenue כעוזרת למנהל השיווק.

בשנת 1953 התקבלה לעבודה כעוזרת לעורכת ב"ווג" והתקדמה במהירות. במהלך רוב שנות השישים הייתה מיראבלה עוזרתה של דיאנה פרילנד, העורכת הראשית של "ווג". ב-1971 היא קודמה למשרת העורכת הראשית.

צלם האופנה הלמוט ניוטון פרסם מספר מאמרי מערכת בכתב העת החל מ-1971 ועד לסיום כהונתה של מיראבלה כעורכת. נוסף על כך, ריצ'רד אבדון, פטריק דמרשליה (Demarchelier), ארתור אלגורט (Elgort), אלברט ווטסון, מייק ריינהרדט, קורקן פקהניאן (Kourken Pakchanian) וכריס וון ונגהיים (Wangenheim) פרסמו מספר דוגמאות של עבודותיהם המוקדמות במהדורות שונות של כתב העת.

במהלך כהונתה כעורכת של "ווג" חלה עלייה במספר הגיליונות שנמכרו מ-400,000 ל-1.2 מיליון. ההכנסות מפרסומות בעת שפוטרה היו 79.5 מיליון דולר, זאת לעומת המגזין המתחרה Elle, שהכנסותיו ממכירות היו 39 מיליון דולר.

בשנת 1988 היא פוטרה, והחליפה אותה אנה וינטור. בשנת 1989 החלה להוציא לאור מגזין משלה, , בתמיכתו הפיננסית של רופרט מרדוק. בשנת 1996 היא פרשה מניהול המגזין, ובשנת 2000 הוא הפסיק להתפרסם.

מיראבלה נפטרה ב-23 בדצמבר 2021.

## קישורים חיצוניים

* Grace Mirabella, Who Brought Vogue Down to Earth, Dies at 92, New York Times, December 23, 2021


קטגוריה:עיתונאיות אמריקאיות
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:עורכי ווג
קטגוריה:בוגרות מכללת סקידמור
קטגוריה:בוגרי מכללת סקידמור
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2021
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2021
האנציקלופדיה של הקוראן

**האנציקלופדיה של הקוראן** (באנגלית: **Encyclopedia of the Qur'an**, בקיצור: **EQ**) היא יצירה מחקרית הכתובה בשפה האנגלית על הנושאים המרכזיים בקוראן, ומילון אנציקלופדי של הקוראן. זוהי העבודה המקיפה ביותר מסוגה בשפה מערבית. 

הוצאת בריל מתארת את האנציקלופדיה כדלקמן:

## מהדורות

*	Edited by Jane Dammen McAuliffe et al., Encyclopaedia of Qur'an 1st Edition., 5 vols. plus index., Leiden: Brill Publishers, 2001-2006,  
*	Vol. I: A-D (publication year 2001) 
*	Vol. II: E-I (2002) 
*	Vol. III: J-O (2003) 
*	Vol. IV: P-Sh (2004) 
*	Vol. V: Si-Z (2006) 
*	Index Vol. (2006)


## ראו גם
* האנציקלופדיה של האסלאם
* אנציקלופדיה איראניקה

## קישורים חיצוניים
* 
* האנציקלופדיה של הקוראן באתר הוצאת בריל
* מוצפר איקבל, "הקוראן, אוריינטליזם והאנציקלופדיה של הקוראן", מאמר ביקורת על האנציקלופדיה,Qur'anic Research and Studies Volume 3 Issue 5 2008 
* הפרויקט האינטרנטי של האנציקלופדיה של הקוראן
קטגוריה:אנציקלופדיות
סטמבוליסקי

**סְטָמְבּוֹלִיסְקִי** (בבולגרית **Стамболийски**) היא עיר בדרום בולגריה, במחוז פלובדיב, המנציחה בשמה את ראש ממשלת ממלכת בולגריה אלכסנדר סטמבוליסקי, שנרצח באכזריות בהפיכה צבאית ב-1923. העיר שוכנת 117 ק"מ מהבירה סופיה, במישור תראקיה העילי הסמוך לתוואי הנהר מריצה.

## היסטוריה
היישוב נוסד ב-1873 כמחנה פועלים שעסקו בהקמת מסילת הרכבת מאיסטנבול לבלובו אשר מצויה בימינו במחוז פאזארדז'יק. בולגריה נתונה הייתה לשליטת האימפריה העות'מאנית אשר הייתה בתהליך הטנזימאט שהביא לרפורמות ובכלל זה בניית תשתיות תחבורתיות מודרניות. לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעו לכפר הקטן, שעד אז מנה כ-200 נפשות, פליטים בולגרים אשר נטשו את חבלי תראקיה ומקדוניה בעקבות חוזה ניי, וב-1934 גדלה אוכלוסייתו לכדי 554 נפשות. בעת ההיא שמו של הכפר היה גארה קריצ'ים ובהמשך כונה **נובי קריצ'ים**. ב-1964 זכה היישוב למעמד של העיר. ב-1979 שונה שמה של העיר על ידי השלטון הקומוניסטי בבולגריה לשם **סטמבוליסקי**, לזכרו של מנהיג מפלגת האיכרים של בולגריה וראש הממשלה הבולגרי אלכסנדר סטמבוליסקי, שנרצח בהפיכה צבאית.

## כלכלה ודמוגרפיה
אוכלוסיית העיר מונה כ-12,000 נפשות, במגמת קיטון (ילודה לעומת תמותה) ובמגמת הגירה מאוזנת. 83.5% הם ממוצא בולגרי, 3.9% הם בני רומה ו-2.3% הם טורקים.95% מהאוכלוסייה הם בני הדת הנוצרית אורתודוקסית. 22% מכוח העבודה מועסק במגזר השירותים. באזור העיר קיים מפעל לייצור נייר ובשטח השיפוט של העיר מגדלים פירות וירקות. בעיר קיימת תחנת רכבת המשמשת גם לצורכי הובלת מטענים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ערי מחוז פלובדיב
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1873
פייר דה מונטריי

**פייר דה מונטריי** (בצרפתית: **Pierre de Montereau** או **Pierre de Montreuil**), נולד בסביבות 1200 – מת ב-17 במרץ 1266 בפריז, היה אדריכל צרפתי. פייר נחשב לאחד מהאדריכלים הגותיים המשפיעים ביותר ולאחד מאבות הסגנון הגותי הקורן. למרות זאת, לא ידוע הרבה על חייו ויש מחלוקות באשר לזהות המבנים שבנה.

אחרי לימודים בשמפן בצרפת לקח פייר חלק בעבודות על בזיליקת סן-דני. הפטרונים הבחינו בכישרונו והוא נקרא בשנת 1239 על ידי הנזירים לעבוד על מנזר סן ז'רמן דה פרה בפריז שם בנה את חדר האוכל של המנזר. בשנים 1246-1248 היה מהאדריכלים המרכזיים שבנו את סנט שאפל, קפלה מלכותית  של לואי התשיעי, מלך צרפת שהיוותה יצירת מופת של סגנון גותי קורן (Rayonnant), בה רוב שטח הקיר הוחלף בחלונות ויטראז' צבעוניים שקרנו אור לתוך המבנה. הוא גם בנה קפלת סנט שאפל בשאטו דה סן-ז'רמן-אן-לייה, שנועדה לאחסן את שרידי הקודש שקנה המלך לפני שהועברו לסנט שאפל בפריז. בסביבות 1250 הוא בנה עוד קפלת סנט שאפל דה נוטרדאם בעלת ספינה אחת, במנזר סן-ז'רמן-דה-פרה. בשנת 1260 עבד פייר על בית הרוחב הדרומי של קתדרלת נוטרדאם דה פארי (אותו החל לבנות ביחד עם ז'אן דה של) ושינה אותו בסגנון גותי קורן, ששיאו הוא חלון רוזטה גדול ומרשים הנחשב ליצירת מופת של הגותיקה הקורנת. בנוסף בנה קפלה בטירת טירת ונסן ואת חדר האוכל במנזר סן-מרטין-דה-שאן בפריז (כיום ספרייה של Conservatoire National des Arts et Métiers).

הוא נקבר יחד עם אשתו במנזר סן-ז'רמן-דה-פרה בקפלה אותו בנה. האפיטף שלו חקוק על קברו ונותן לו את הכותרת *docteur ès pierre* (דוקטור באבן). קפלה זו וחדר האוכל של המנזר נהרסו ב-1794.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אדריכלים גותיים
קטגוריה:אדריכלים צרפתים
קטגוריה:נפטרים ב-1267
ז'אן דה של

**ז'אן דה שֵׁל** (בצרפתית: **Jean de Chelles**, לעיתים **Jehan**; 1265 – 1270) היה אדריכל ופסל צרפתי גותי משל (סן-אט-מרן). 

דה של היה אחד מאדריכלי קתדרלת נוטרדאם דה פארי ותכנן את בית הרוחב (הטרנספט) ושתי חזיתותיו, ביחד עם פייר דה מונטריי בסגנון גותי קורן (Rayonnant). הוא החל לעבוד על בית הרוחב הצפוני ב-1240 ועל הדרומי ב-1257. חלון הרוזטה הצפוני מיוחס לו, ולוחית על הקיר החיצוני של החזית הדרומית, החתומה בשם "Johanne Magistro" ומתוארכת לפברואר 1257, ומתעדת את תחילת השינויים והשיפוצים בבית הרוחב ושעריו ובנייתו בסגנון הקורן החדש. ב-1265 הוחלף דה של על ידי פייר דה מונטריי שהשלים את חלון הרוזטה הדרומי. כיום מייחסים לו את בית הרוחב הצפוני, בית הרוחב הדרומי (ביחד עם פייר), חלונות הרוזטה הקורנים של בית הרוחב, שער הקלויסטר ושער סנט אטיין.

ישנם חוקרים הסוברים שהוא עבד ביחד עם פייר דה מונטריי על סנט שאפל ועל קתדרלת לה מאן. ב-1264 עבד על ארמון הלובר ב-1265 תחת השגחתו של ריימונד די טמפל.

פייר דה של, מ-Maître de l'Œuvre de la cathédrale de Paris, שהיה אחד מהאדריכלים שבדקו את הקמרונות בקתדרלת שארטר ב-9 בספטמבר 1316 בבדיקה רשמית, ייתכן והיה בן או אחיין של דה של, שירש אותו גם בעבודות על קתדרלת נוטרדאם דה פארי.

## קישורים חיצוניים

* ז'אן דה של, באתר Answers

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלים גותיים
קטגוריה:אדריכלים צרפתים
קטגוריה:נפטרים ב-1270
המעי העקום

שמאל|ממוזער|250px|שלושת חלקי המעי הדק בבן אדם
**המעי העקום** או **אִילֶאוּם** (מלטינית: **Ileum**) הוא החלק השלישי והאחרון של המעי הדק, אצל רוב החולייתנים הגבוהים ביניהם יונקים, זוחלים וציפורים. המעי העקום המשכי לתריסריון ולמעי הריק ומופרד מן המעי הגס שלאחריו על ידי המסתם האילאוצקלי (ICV). אצל בני אדם אורך המעי העקום הוא 4-2 מטר ובתוכו רמת חומציות (pH) של 8-7.

תפקיד המעי העקום הוא בעיקר לספוג ויטמין B<sub>12</sub>, מלחי מרה וכן את כל שאר תוצרי העיכול שלא נספגו במעי הריק. דופן המעי העקום עשויה קפלים המצופים בליטות הקרויות ויליי. תאי האפיתל המצפים את הויליי כוללים מספר עצום של מיקרוויליי (בליטות קטנות יותר). כך יוצא שלמעי העקום שטח פנים אדיר, התורם ליכולת הספיגה. מערכת של תאים נוירו-אנדוקריניים מפוזרים בין תאי המעי העקום ומפרישים הורמונים שונים (גסטרין, סקרטין, כוליציסטוקינין) לדם. תאים המצפים את הצד הפנימי של המעי העקום מפרישים אנזימים מפרקי חלבונים ופחמימות, האחראים לשלבי העיכול הסופיים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מערכת העיכול
הוזה אותך מולי

"**הוזה אותך מולי**" הוא אלבומו ה-11 של הזמר אייל גולן, שיצא לאור ב-7 במרץ 2008.

מתוך האלבום יצאו הסינגלים "הוזה אותך מולי", "הלב שלי", "את שלי אני שלך", "פיצריקה", שהוא דואט עם טריפונס, ו"מצטער". השיר "הוזה אותך מולי" זכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' ובעוד כחמישה מצעדים שונים.

ההפקה המוזיקלית והעיבודים של שירי האלבום נחלקו בין תמיר צור ודודו קומה.

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי אייל גולן
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי תמיר צור
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת ליאם הפקות
1961 בקולנוע

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1961 ונוגעים לעולם הקולנוע.

## אירועים
* 29 בינואר – נוסד תיאטרון חיפה

## סרטים שוברי קופות
* על כלבים וגנבים ($68,648,000)
*סיפור הפרברים ($19,646,000)
* תותחי נברון ($13,000,000)
* זוהר בדשא ($11,426,000)
* ארוחת בוקר בטיפאני ($11,322,000)

## פרסים
**פרסי האקדמיה:**
:הסרט הטוב ביותר: סיפור הפרברים, יונייטד ארטיסטס
:הבמאי הטוב ביותר: רוברט וייז וג'רום רובינס - סיפור הפרברים
:השחקן הטוב ביותר: מקסימיליאן של - משפטי נירנברג
:השחקנית הטובה ביותר: סופיה לורן - לה צ'וצ'ארה
:שחקן המשנה הטוב ביותר: ג'ורג' צ'קיריס - סיפור הפרברים
:שחקנית המשנה הטובה ביותר: ריטה מורנו - סיפור הפרברים
:הסרט הזר הטוב ביותר: מבעד הזכוכית האפלה, בבימויו של אינגמר ברגמן, שוודיה
**[[פרס גלובוס הזהב|פרסי גלובוס הזהב]]:**
:**דרמה:**
:הסרט הטוב ביותר: תותחי נברון
:השחקן הטוב ביותר: מקסימיליאן של - משפטי נירנברג
:השחקנית הטובה ביותר: ג'רלדין פייג' - קיץ ועשן
:**מוזיקלי או קומדיה:**
:הסרט הטוב ביותר: רוב של אחד
:הסרט הטוב ביותר: סיפור הפרברים
:השחקן הטוב ביותר: גלן פורד -
:השחקנית הטובה ביותר: רוזלינד ראסל - רוב של אחד
**[[פרס אוסקר|פרסי אוסקר]]:**
:הסרט הטוב ביותר: סיפור הפרברים בהפקת רוברט וייז (יונייטד ארטיסטס).
:הסרט הזר הטוב ביותר: מבעד לזכוכית האפלה (שוודיה).
:השחקן הטוב ביותר: מקסימיליאן של בתפקיד הנס רולפה (מתוך "משפטי נירנברג").
:שחקן המשנה הטוב ביותר: ג'ורג' צ'קיריס בתפקיד ברנדו (מתוך "סיפור הפרברים").
:השחקנית הטובה ביותר: סופיה לורן בתפקיד האלמנה צ'זירה (מתוך "לה צ'וצ'ארה").
:שחקנית המשנה הטובה ביותר: ריטה מורנו בתפקיד אניטה (מתוך "סיפור הפרברים").
:הבמאי הטוב ביותר: רוברט וייז וג'רום רובינס על הסרט "סיפור הפרברים".

## נולדו
* 13 בינואר – ג'וליה לואי-דרייפוס, שחקנית אמריקאית
* 27 בינואר – אוולין הגואל, שחקנית ישראלית
* 19 בפברואר – דנה ריב, שחקנית קולנוע ואשתו של כריסטופר ריב (נפטרה ב-2006)
* 3 באפריל – אדי מרפי, שחקן קולנוע וקומיקאי אמריקאי
* 23 באפריל – ג'ורג' לופז, שחקן, מדבב וקומיקאי אמריקאי
* 6 במאי – ג'ורג' קלוני, שחקן קולנוע, במאי ותסריטאי אמריקאי, זוכה פרס אוסקר
* 9 ביוני – מייקל ג'יי פוקס, שחקן קולנוע
* 15 ביולי – פורסט ויטאקר, שחקן קולנוע
* 23 ביולי – וודי הרלסון, שחקן קולנוע אמריקאי
* 28 באוגוסט – ג'ניפר קולידג', שחקנית אמריקאית
* 25 בספטמבר – הת'ר לוקליר, שחקנית ודוגמנית אמריקאית
* 29 בספטמבר – רבקה דה מורניי, שחקנית קולנוע אמריקאית
* 30 בספטמבר – אריק סטולץ, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי
* 26 באוקטובר – דילן מק'דרמוט, שחקן אמריקאי
* 31 באוקטובר – פיטר ג'קסון, במאי קולנוע ניו זילנדי
* 4 בנובמבר – ראלף מאצ'יו, שחקן אמריקאי
* 19 בנובמבר – מג ראיין, שחקנית אמריקנית

## נפטרו
* 2 בפברואר – אנה מיי וונג, שחקנית אמריקאית
* 12 במרץ – בלינדה לי, שחקנית בריטית
* 4 במאי – אניטה סטיוארט, שחקנית אמריקאית
* 13 במאי – גרי קופר, שחקן אנגלי אמריקאי, 3 פעמים זוכה פרס אוסקר (נולד ב-1901)
* 22 במאי – ג'ואן דייוויס, שחקנית אמריקאית
* 17 ביוני – ג'ף צ'נדלר, שחקן אמריקאי
* 27 באוגוסט – גייל ראסל, שחקנית אמריקאית
* 30 באוגוסט – צ'ארלס קובורן, שחקן אמריקאי
* 22 בספטמבר – מריון דייוויס, שחקנית אמריקאית

## סרטים נוספים
* תותחי נברון
* ליל האיגואנה
* סיפור הפרברים
* על כלבים וגנבים
* אי התעלומות
* ארוחת בוקר בטיפני
* משפטי נירנברג
* אל סיד
* הפראים הצעירים

## ראו גם
*1960 בקולנוע 
*1961
*1962 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

## קישורים חיצוניים

* שנת 1961 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
1962 בקולנוע

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1962 ונוגעים לעולם הקולנוע.

## סרטים שוברי קופות
* לורנס איש ערב ($20,310,000)
* היום הארוך ביותר ($17,600,000)
* ילדי רב החובל גרנט ($9,975,000)
* איש המוזיקה ($8,100,000)

## פרסים
**פרסי האקדמיה:**
:הסרט הטוב ביותר: לורנס איש ערב - סרטי קולומביה
:הבמאי הטוב ביותר: דייוויד לין - לורנס איש ערב
:השחקן הטוב ביותר: גרגורי פק - אל תיגע בזמיר
:השחקנית הטובה ביותר: אן בנקרופט - "The Miracle Worker
:שחקן המשנה הטוב ביותר: אד בגלי - ציפור הנעורים המתוקה
:שחקנית המשנה הטובה ביותר: פטי דיוק - "The Miracle Worker
:הסרט הזר הטוב ביותר: רק בימי ראשון (Les dimanches de ville Avray), צרפת
**פרסי גלובוס הזהב:**
:**דרמה:**
:הסרט הטוב ביותר: לורנס איש ערב
:השחקן הטוב ביותר: גרגורי פק - אל תיגע בזמיר
:השחקנית הטובה ביותר: ג'רלדין פייג' - ציפור הנעורים המתוקה
:**מוזיקלי או קומדיה:**
:הסרט הטוב ביותר: מגע של מינק
:הסרט הטוב ביותר: איש המוזיקה
:השחקן הטוב ביותר: מרצ'לו מסטרויאני - גירושין נוסח איטליה
:השחקנית הטובה ביותר: רוזלינד ראסל - צועני
:**אחר**
:הבמאי הטוב ביותר: דייוויד לין - לורנס איש ערב
**[[פרס אוסקר|פרסי אוסקר]]:**
:הסרט הטוב ביותר: לורנס איש ערב בהפקת סם שפיגל (סרטי קולומביה).
:הסרט הזר הטוב ביותר: Les Dimanches de Ville d'Avray (צרפת)
:השחקן הטוב ביותר: גרגורי פק בתפקיד אטיקוס פינץ' (מתוך "מות הזמיר").
:שחקן המשנה הטוב ביותר: אד בגלי בתפקיד טום 'בוס' פינאלי (מתוך "ציפור הנעורים המתוקה").
:השחקנית הטובה ביותר: אן בנקרופט בתפקיד אן סוליבן (מתוך "בעל הנס").
:שחקנית המשנה הטובה ביותר: פאטי דיוק בתפקיד הלן קלר (מתוך "בעל הנס").
:הבמאי הטוב ביותר: דייוויד לין על הסרט "לורנס איש ערב".
:התסריט המקורי הטוב ביותר: גירושין נוסח איטליה

## נולדו
* 17 בינואר – ג'ים קארי, שחקן קולנוע אמריקאי
* 7 בפברואר – אדי איזרד, שחקן קולנוע וקומיקאי בריטי
* 28 בפברואר – צחי גראד, שחקן ובמאי קולנוע ישראלי
* 2 במרץ – ג'ון בון ג'ובי, זמר ושחקן קולנוע
* 12 מאי – אמיליו אסטבז, שחקן אמריקאי
* 3 ביולי – טום קרוז, שחקן קולנוע
* 31 ביולי – וסלי סנייפס, שחקן
* 16 באוגוסט – סטיב קארל, שחקן אמריקאי
* 11 בספטמבר – כריסטי מקניקול, שחקנית קולנוע אמריקאית
* 11 בנובמבר – דמי מור, שחקנית קולנוע אמריקאית
* 19 בנובמבר – ג'ודי פוסטר, שחקנית אמריקנית
* 28 בנובמבר – ג'ון סטיוארט, קומיקאי ושחקן אמריקאי
* 22 בדצמבר – רייף פיינס, שחקן אנגלי

## נפטרו
* 13 בינואר – ארני קובאץ', קומיקאי ושחקן
* 10 באפריל – מייקל קורטיז, במאי קולנוע הוליוודי (נולד ב-1886)
* 24 ביוני – לוסיל ווטסון, שחקנית קנדית
* 5 באוגוסט – השחקנית מרילין מונרו נפטרה באופן מסתורי (נולדה ב-1926)
* 23 באוגוסט – הוט גיבסון, שחקן אמריקאי
* 6 באוקטובר – טוד בראונינג, במאי אמריקאי
* 26 באוקטובר – ביברס לואיז, שחקנית אמריקאית
* 15 בדצמבר – צ'ארלס לוטון, שחקן בריטי
* 28 בדצמבר – קתלין קליפורד, שחקנית אמריקאית

## סרטים נוספים
* ד"ר נו
* האיש שירה בליברטי ואלנס
* היום הארוך ביותר
* השליח ממנצ'וריה
* ז'יל וג'ים
* לחיות את חייה
* מלחמת הכפתורים
* עץ או פלסטיין

## ראו גם
*1961 בקולנוע
*1962
*1963 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

## קישורים חיצוניים

* שנת 1962 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
סט (עיר)

ממוזער|250px|שמאל| התעלה המרכזית
[ממוזער|250px|שמאל|ה[מגדלור בנמל של סט]]
[שמאל|ממוזער|250px| לוח זיכרון לספינה [אקסודוס (אוניית מעפילים)|אקסודוס בנמל של סט]]
**סֶט** (בצרפתית: **Sète**, באוקסיטנית: **Seta**) היא עיר בדרום צרפת במחוז ארו בחבל אוקסיטניה על שפת הים התיכון. ידועה גם בכינוייה "ונציה של לנגדוק" בזכות הנמל שלה והתעלות החוצות אותה.

התפתחותה של סט מכפר קטן לעיר החלה עם השלמתה של ה-Canal du Midi ב-1681.
העיר בנויה על וסביב הר סט קלייר (St Clair) וגובלת בצידה האחד באגם המלוח Bassin de Thau, המשמש בעיקר לגידול צדפות מאכל, ובצידה השני בים התיכון. סט מהווה נקודת הראשית המזרחית של תעלת מידי (Canal du Midi) ונקודת הסיום של התעלה מהרון לסט (Canal du Rhône à Sète).
בעיר עוברת רכבת ויוצאות ממנה מעבורות למרוקו.

לעיר סט יש כ-300 ימי שמש בשנה והיא משמשת אתר תיירות משגשג.

בשנת 1947 הפליגה מנמל סט אוניית המעפילים "אקסודוס", אירוע המצוין באנדרטה בנמל.

בין האישים שנולדו בעיר נמנים פול ואלרי וז'ורז' ברסנס.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לנגדוק-רוסיון: ערים
קטגוריה:צרפת: ערי חוף
קטגוריה:הים התיכון: נמלים
מגדל הוורד

**מגדל הוורד** (בערבית שמו המלא: **روز ريحان روتانا**) הוא בית מלון בדובאי, שבאיחוד האמירויות הערביות. גובהו 333 מטר והוא היה המלון הגבוה בעולם בשנים 2009–2012, עד בנייתם של צמד מגדלים בגובה 355 מטר המאכלסים את מלון "JW מריוט" בדובאי.
 
## מאפיינים
במלון 482 חדרים ב-72 קומות. גובה הגג של המבנה הוא 315 מטר, ועליו מוצב אלמנט אדריכלי ההופך את המבנה לבית המלון הגבוה בעולם. במקור תוכנן המגדל להתנשא לגובה של 380 מטרים, אך שינויי עיצוב לקראת תחילת בנייתו הפחיתו את גובהו. 

בנייתו החלה בשנת 2004 וארכה שלוש שנים, בעלות של 180 מיליון דולר. עם השלמת הבנייה, בשנת 2007, רוהט המלון והוכן להפעלה, אך רק בדצמבר 2009 הוא נפתח לאורחים תחת רשת בתי המלון של חברת רוטנה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

ורד, מגדל הו-
וורד
ורד, מגדל הו-
חורשת הארבעים

[שמאל|ממוזער|250px|עץ האלון הקיצוני מצד מזרח בחורשה, ברקע רכס הכרמל ו[כביש 7212 היורד לכוון נשר]]
250px|ממוזער|שמאל|הבאר באחו ממזרח לחורשת הארבעים. ברקע השביל היורד מהחורשה לאחו
[ממוזער|החורשה ב-1925. מתוך ארכיון הצילום של [קק"ל]]
**חורשת הארבעים** (בערבית: **شجرات الأربعين**; בתעתיק: **שג'ראת אלארבעין**) היא חורשת עצי אלון מצוי עתיקים הנמצאת בפארק הכרמל, בשטח השיפוט של העיר נשר ממזרח לשטח אוניברסיטת חיפה ליד דרך הדורות.
## מקור השם
שם החורשה ניתן לה על שם כארבעים עצים בני מאות שנים הקיימים בחורשה ואשר מייחסים אותם לארבעים נביאים. על פי האגדה, מתכנסים בחורשה מדי שנה, באחד מלילות שישי, ארבעים מאבות העולם הבא, ומחליטים על גורל העולם בשנה הקרובה.

## מאפייני המקום
בחורשה עשרות עצי אלון עתיקים. חלק מהעצים מתנשאים לגובה של 7 מטר, וקוטר גזעם מטר וחצי. במקום גדלים גם עצים נוספים, כגון עצי חרוב.

החורשה נמצאת מצפון לאזור ה"ח'רייבה" ובה עובר שביל כחול המשקיף על נופי מפרץ חיפה. ממזרח לחורשה נמצאת "באר הארבעים", עומקה 5 מטר, פתח הבאר בולט מעל פני השטח לגובה של 0.5 מטר, והוא בנוי מאבני גוויל. הבאר מדופנת בחלקה באבנים. השביל שליד הבאר ממשיך ויורד דרך החורש לעבר מצוקי הארבעים.

החורשה מקודשת לעדה הדרוזית, ובזכות קדושתה, נשמרה כך שעציה לא נכרתו וכפי הנראה גם הייתה מחוץ לשטחי הרעייה בכרמל. שטח החורשה היה מקודש עוד בימי קדם, מאחר שבשוליה בצד דרום-מזרח, נמצאו שרידי מזבח שנעקר בתקופה העות'מאנית ממקומו לצורכי בנייה על ידי בני משפחת ח'ורי תושבי העיר חיפה. החורשה ניצלה משריפה שכילתה חלק מהיער הסמוך באפריל 2005.

ממוזער|רועה פרות בחורשת הארבעים, 1925. מארכיון הצילום של קק"ל
שטח אדמת החורשה נרכש ממשפחת ח'ורי על ידי יהושע חנקין, כחלק מרכישת אדמות אזור יאג'ור-ח'רייבה (לימים כונה "פסגת הכרמל") עבור החברות הכשרת היישוב, אפריקה-א"י והסינדיקט לצמנט פורטלנד בארץ ישראל. העסקה נחתמה סופית בשנת 1937. חלק מהאדמות יועדו להקמת שכונה עירונית. לאחר חתימת העסקה נלמד השטח ונמדד. בחורשת הארבעים מופה כל עץ במקומו המדויק.

## קישורים חיצוניים

*מסלול טיול בחורשת הארבעים, בבלוג צ'ק אין/אאוט.
*אתר INature, הקטע "חורשת הארבעים", בעמוד "מצוק הארבעים"
*

## הערות שוליים

ארבעים
קטגוריה:הכרמל
קטגוריה:נשר (עיר): גאוגרפיה
ארבעים, חורשת ה-
ארבעים, חורשת ה-
קטגוריה:עצים עתיקים בארץ ישראל
קטגוריה:נשר (עיר): אתרי טבע עירוני
מצודת אלמות

[שמאל|ממוזער|250px|כיבוש מצודת אלאמות בידי המונגולים; ציור מאת [בסוואן  שפעל בחצרו של הקיסר המוגולי אכבר; סביבות 1596]]
ממוזער|250px|מפת אלמות וסביבותיה
**מצודת אַלַמוּת** (בפרסית: **قلعه الموت**, מילולית: "קן העיט") היא מצודה עתיקה בהרי אלבורז מדרום לים הכספי. היא שוכנת בקרבת הכפר גזור חאן שבמחוז קזוין באיראן, כ-100 קילומטר מטהראן. המצודה מפורסמת כמקום משכנם של החשישיון, כת המתנקשים הרצחניים השיעית, שפעלה משלהי המאה ה-11 ועד חיסולה בידי המונגולים במחצית המאה ה-13.

## היסטוריה
מצודת אלמות בנויה על פסגת הר אלוה אמות בגובה של 2,100 מטרים מעל פני הים. המצודה הוקמה לראשונה בשנת 840 והגישה אליה התאפשרה רק בשביל הררי צר ומתפתל מסביב למצוק שעליו היא שוכנת. מדרונות ההר מכוסים באבני מפולות חלקלקות, ואינם מאפשרים גישה אל החומות, ובכך הופכים את המקום לקשה מאוד לכיבוש. המצודה קיבלה את מימיה מנקבה ותעלה שנחפרו עמוק לתוך ההר ועד למפלס מי התהום. למצודה הייתה צורה מוארכת - אורכה היה למעלה מ-400 מטרים ורוחבו המקסימלי לא עלה על 30 מטרים.

בשנת 1090 נכבשה המצודה בידי חסן-י סבאח, מייסד כת החשישיון שהשתייכה לפלג הניזארי של השיעה האיסמאעילית. מצודת אלמות התפרסמה בגניה ובספריות הרבות שהיו בה, על אף שטחה הקטן. בקרבת המצודה היו ממוקמים כ-23 מצודות אחרות.

מצודת אלמות שימשה כמרכז פעילותה של המדינה האיסמאעילית הניזארית  עד לנפילתה בידי הולאגו חאן המונגולי, ב-15 בדצמבר 1256, כחלק מהפלישה המונגולית מפרס אל המזרח התיכון. המצודה עצמה לא נכבשה, אלא הוסגרה בידי מנהיג הכת  בתקווה שהמונגולים יחוסו על חייו. תקווה זו הייתה תקוות שווא בלבד.

בשנת 2004 פגעה רעידת אדמה עזה בחומותיה המתפוררות של המצודה.

## ראשי מסדר החשישיון שמשלו באלמות
* חסן-י סבאח (1090–1124)
* בורזוג אֻמיד  (كيا بزرك اميد; 1124–1138)
* מוחמד הראשון מאלמות  (محمد بن بزرك اميد; 1138–1162)
*  (حسن على ذكره السلام; 1164–1166), האימאם הראשון שהכריז על עצמו במצודת אלמות, היה האמאם ה-23 של הזרם הניזארי
*  (نورالدین محمد; 1166–1210), בנו של חסן השני, היה האמאם ה-24 של הזרם הניזארי
*  (جلال الدین حسن; 1210-1221), בנו של מוחמד השני, היה האמאם ה-25 של הזרם הניזארי 
*  (علاءالدین محمد; 1221–1255), בנו של חסן השלישי, היה האמאם ה-26 של הזרם הניזארי 
*  (ركن الدين خورشاه; 1255–1257), בנו של מוחמד השלישי, נכנע להולאגו ח'אן המונגולי בשנת 1256 ונהרג במהלך שובו מבירת המונגולים קרקורום, היה האמאם ה-27 של הזרם הניזארי.

## ראו גם
* ניזאריה

## לקריאה נוספת
* אומברטו אקו, **תולדות האגדות - סיפורם של מקומות אגדיים**, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2016, הפרק "אלאמות, הזקן מן ההר והאסאסינים", עמ' 276–285

* Peter Willey, *The Eagle’s Nest: Ismaili Castles in Iran and Syria*, London: I.B. Tauris, 2005 


## קישורים חיצוניים

* "ALAMŪT", באנציקלופדיה איראניקה
* האתר הרשמי של אלמות, אתר המבקרים של אלמות

קובץ:Siege of Alamut (1256).jpeg|המצור המונגולי על אלמות ב-1256, איור בכתב-יד פרסי
קובץ:Alamut2.jpg|שרידי בנייה באלמות
קובץ:Alamut.JPG|עבודות שימור באלמות לאחר רעידת האדמה ב-2004


קטגוריה:איראן: היסטוריה
קטגוריה:איראן: מבצרים
קטגוריה:אלבורז
חוסיין בשוק

**חוסיין בשוק** (בטורקית: **Hüseyin Beşok**; ) הוא כדורסלן עבר טורקי ששיחק בעמדת הסנטר עבור קבוצת אפס פילזן מליגת העל הטורקית.

כאשר שיחק עבור פרוקום סופוט, היה לספורטאי אשר השתכר את הסכום הגבוה ביותר בפולין עם שכר שנתי של 700,000 דולר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלנים טורקים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת טורקיה
קטגוריה:כדורסלני אנאדולו אפס
קטגוריה:כדורסלני אסוול ליון-וילרבאן
קטגוריה:כדורסלני טורק טלקום
קטגוריה:כדורסלני אליאגה פטקים
קטגוריה:כדורסלני בשיקטש
קטגוריה:כדורסלני פינאר קרשיאקה
קטגוריה:כדורסלני אוניקס קאזאן
קטגוריה:כדורסלני לה-מאן סארת
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1975
זפר-נאמה (מכתב)

**הט֗פר־נאמה** (בפרסית: **ظفرنامه**; בהינדי: **ज़फ़रनामा**; בפנג'אבי: **ਜ਼ਫ਼ਰਨਾਮਾ**), שהמשמעות המילולית של שמו הוא **איגרת הניצחון**, הוא השם שניתן למכתב שנשלח על ידי הגורו הסיקיזי גובינד סינג בשנת 1705 לקיסר האימפריה המוגולית, אורנגזיב. המכתב נכתב כנראה בפרסית והועתק (או תורגם) ללשון הגורמוקית.

## לקריאה נוספת
* Louis E. Fenech, “Ẓafarnāma”, in: **Brill's Encyclopedia of Sikhism Online**

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרות פרסית
סרט קצר

[ממוזער|250px|Hooligan Assists the Magician, סרט קצר של [ג'יי סטיוארט בלקטון  (1900)]]
ממוזער|250px|אבו רמי, סרט קצר (2012)
[שמאל|ממוזער|250px|[לורל והארדי (המוכרים בכינוי "השמן והרזה"), כוכבי סרטים קצרים רבים שנעשו בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20.]]
**סרט קצר** או **סרטון** הוא סרט שאורכו בדרך כלל קצר מ-45 דקות.

## היסטוריה
הסרטים הקצרים התחילו בקולנוע הצרפתי ומכיוון שלא היו סרטים באורך מלא לא היה צורך לכנות את הסרטים הקיימים "קצרים". תחילת השימוש במונח "סרט קצר" באמריקה של העשור השני של המאה ה-20. בתקופה זו, החלה מגמת התארכות של סרטי הקולנוע. בתוכנייה קולנועית טיפוסית, הוקרנו מספר סרטים קצרים ורק אחריהם סרט באורך מלא. סרטים קצרים אלה היו מצולמים או סרטי אנימציה. בעיקר נעשה שימוש בסרטי קומדיה קצרים, בכיכובם של קומיקאים מפורסמים כמו צ'ארלי צ'פלין, לורל והארדי ובאסטר קיטון, שחקנים שהתפרסמו בזכות הסרטים הקצרים לצד סרטיהם באורך מלא.

סרטים מצוירים ויומני קולנוע החלו את דרכם בדרך זו. לעיתים פחות תכופות, הוקרנו גם סרטי מסע, ביוגרפיות מוסרטות או קונצרטים. תבנית זו הייתה כה פופולרית, עד שרובן ככולן של חברות הפקת הסרטים העסיקו מחלקות שלמות, שתפקידן היה לפתח ולהפיק סרטים אלה. בתקופת הסרטים האילמים וראשית תקופת הסרטים הקוליים, היו חברות שיצרו אך ורק סרטים קצרים.

בשנות ה-50, עם התחזקות מעמד הטלוויזיה בתרבות הפופולרית, ירד קרנם של הסרטים הקצרים. סרטים קצרים ישנים שודרו בשידורים חוזרים בחינם, ורק הסרטים המצוירים הפופולריים המשיכו להיות מופקים. עד סוף שנות ה-60, עלות ההפקה של סרטים קצרים מסחריים לא הצדיקה את התמורה, והם נעלמו כליל מהמסכים של בתי הקולנוע.

### סרטים קצרים במאה העשרים ואחת
באירופה, אמריקה הלטינית ואוסטרליה מתאר המונח סרטים קצרים אף יותר והם מהווים לרוב תצוגת תכלית של צלמי קולנוע ובמאי פרסומות.

#### בקולנוע ההוליוודי והאינדי
ההגדרה האמריקאית מתייחסת לרוב לסרטים באורך של 20 דקות עד 45 דקות של במאים מתחילים בהוליווד העוסקים פעמים רבות בנושאים שסרטים מסחריים וארוכים יותר נמנעים לעסוק בהם. היוצרים של סרטים אלה נהנים מחופש יצירה רחב יותר ומיכולת גדולה יותר לקחת סיכונים אמנותיים, אולם על מנת למצוא קהל עליהם להסתמך על פסטיבלי סרטים והקרנות בסינמטקים. גם בצד המסחרי, קיימת היום נוכחות לסרטים הקצרים. סרטים קצרים מהווים תוספות פופולריות ל-DVD. סרטים אלה מכילים לרוב תיעוד "מייקינג אוף" של הפקת הסרט. את סרטי האנימציה באורך מלא של חברת פיקסאר מקדימה הקרנה של סרט אנימציה קצר של החברה. סרטים קצרים צוברים פופולריות גם בקרב יוצרי סרטים חובבנים, העושים שימוש בציוד הצילום ההולך ונעשה זול יותר, לצד תוכנות לעריכת וידאו, שנעשו זמינות ונגישות במאה העשרים ואחת.

## ראו גם
* סרט קולנוע
* סרטון וידאו

## לקריאה נוספת
* 
* עדי הלל, סיכום יום עיון: הסיפור שבמרכז הסרט הקצר, אתר איגוד התסריטאים, 24 בנובמבר 2011.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קצר
קצר
קטגוריה:תקשורת המונים