פרד פלפס

**פרד ולדרון פלפס האב** (באנגלית: **Fred Waldron Phelps Sr** נולד ב-13 בנובמבר 1929 – 19 במרץ 2014) היה כומר אמריקאי ועורך דין שהודח ממקצועו, מנהיג הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו. פלפס עסק בעברו בעריכת דין בתחום זכויות האזרח, והתמודד במספר מערכות בחירות במדינת קנזס. דמותו הייתה שנויה במחלוקת וזכתה לתשומת לב ציבורית רחבה בעיקר בשל עמדותיו ההומופוביות ופעולות המחאה החריגות שנקט – במיוחד הפגנות שערך סמוך להלוויות של הומוסקסואלים, חולי איידס, חיילים שנפלו בקרב וקורבנות אסונות – אותם הגדיר כמי שנענשו על ידי אלוהים בשל ערכיה ה"מושחתים" של ארצות הברית ולנוכח סובלנותה כלפי הומוסקסואליות.

בשנת 1955 ייסד את הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו, קהילה עצמאית בעיר טופיקה, קנזס. הכנסייה תוארה על ידי המרכז הדרומי לעוני ולצדק (SPLC) כ"אולי קבוצת השנאה הקיצונית והמגעילה ביותר באמריקה". הסיסמה המרכזית של הקבוצה, "God Hates Fags" ("אלוהים שונא הומואים"), שימשה במשך שנים ככתובת האתר הרשמי שלה.

בנוסף להלוויות, פלפס וחסידיו – בעיקר בני משפחתו הקרובים – ערכו הפגנות נגד אירועי מצעדי גאווה, אירועים פוליטיים בולטים, טקסי סיום באוניברסיטאות, מופעי תיאטרון של המחזה פרויקט לרמי ואירועים בחסות קבוצות נוצריות מהזרם המרכזי, שאיתם לא היה לו כל קשר, בטענה כי זו חובתם הקדושה להזהיר מפני זעמו של אלוהים. הוא המשיך בפעילות זו למרות אתגרים משפטיים רבים – חלקם הגיעו עד בית המשפט העליון של ארצות הברית – ומול התנגדות כמעט כללית מצד קבוצות דתיות והציבור הרחב. חוקים שהתקבלו ברמה הפדרלית והמדינתית במטרה לצמצם את פעילותו ההרסנית נתקלו בהצלחה מוגבלת בשל ההגנות החוקתיות שהעניק לו התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית.

תומכי זכויות להט"ב גינו אותו כמפיץ תעמולה אנטי-הומוסקסואלית ודברי שנאה מעוררי אלימות, ואף נוצרים מזרמים פונדמנטליסטיים התנערו ממנו. במיוחד, פלפס והכנסייה שלו תקפו באופן קבוע את הכנסייה הקתולית בשלטי מחאה ובאתרים מקוונים, שטענו כי "כמרים אונסים ילדים" ו"כמרים הומואים", תוך התמקדות בשערוריות ההתעללות המינית בכנסייה הקתולית, וכינו את האפיפיור "סנדק הפדופילים". למרות שפלפס נפטר ב-2014, הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו ממשיכה לפעול. היא עורכת הפגנות קבועות מחוץ לבתי קולנוע, אוניברסיטאות, מבני ממשל ומתקנים אחרים בטופיקה ובמקומות נוספים, ונחשבת עדיין לקבוצת שנאה על ידי הליגה נגד השמצה ומרכז הדרום לעוני ולצדק.

## ראשית חייו
ממוזער|פלפס בשנת 1962
פרד ולדרון פלפס נולד ב-13 בנובמבר 1929 במרידיאן, מיסיסיפי, הבכור מבין שני ילדיהם של קתרין איידלט (לבית ג'ונסטון) ופרד וייד פלפס. אביו היה שוטר במסילת הברזל של קולומבוס וגרינוויל ומתודיסט אדוק; אמו הייתה עקרת בית. קתרין פלפס נפטרה מסרטן הוושט ב-1935 בגיל 28. דודתה, איירין ג'ורדן, סייעה בטיפול בפרד ואחותו הצעירה מרתה ג'ין עד דצמבר 1944, אז נישא אביו לאוליב בריגס, גרושה בת 39.

פרד הצטיין בלימודיו והיה צופה נשר. הוא היה חבר באחוות תלמידים בתיכון, נשיא מחלקת הנוער של הכנסייה המתודיסטית המרכזית והוכר כחבר המתאמן המצטיין במשמר המדינה הצעיר של מיסיסיפי, יחידה דומה ל־ROTC. הוא סיים את לימודיו בתיכון בגיל 16, דורג שישי בכיתתו בת 213 תלמידים ונשא נאום בטקס הסיום. לאחר סיום התיכון הוא קיבל מינוי לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט, אך לאחר השתתפות בכנס דתי החליט לעסוק בדרשנות דתית במקום זאת.

בספטמבר 1947, בגיל 17, הוא הוסמך ככומר בפטיסטי דרומי ועבר לקליבלנד, טנסי, כדי ללמוד במכללת בוב ג'ונס (כיום אוניברסיטת בוב ג'ונס בגרינוויל, קרוליינה הדרומית). שילוב של סירובו למינוי בווסט פוינט (שאביו עבד קשה להשיגו), נטישת האמונה המתודיסטית שאביו אהב, ונישואי אביו לגרושה (פלפס הפך למבקר חריף של גירושים) הוביל לניכור מתמשך מאביו ומאמו החורגת, ולפי חלק מהדיווחים, גם מאחותו. פלפס ככל הנראה לא דיבר שוב עם בני משפחתו והחזיר את מכתביהם, כרטיסי הברכה ליום הולדת ומתנות חג המולד לילדיו, מבלי לפתוח אותם.

פלפס נשר ממכללת בוב ג'ונס ב-1948. הוא עבר לקליפורניה והפך למטיף רחוב בזמן שלמד במכללת ג'ון מיור בפסדינה, קליפורניה. ב-11 ביוני 1951, כתבה מגזין טיים סיפור על פלפס, שהרצה לסטודנטים על "חטאים שבוצעו בקמפוס על ידי סטודנטים ומורים", כולל "חיבוקים מופקרים, שפה מגונה, קללות, רמאות, בדיחות מלוכלכות של מורים בכיתות והתמכרות לתאוות הבשר". כאשר המכללה הורתה לו להפסיק, בהסתמך על חוק בקליפורניה שאוסר על הוראת דת בקמפוסים ציבוריים, הוא העביר את דרשותיו לרחוב ממול. באוקטובר 1951, פלפס פגש את מרג'י מארי סימס באריזונה ונישא לה במאי 1952.

ב-1954, פלפס, אשתו ההרה ובנם התינוק עברו לטופיקה, קנזס, שם הוא נשכר על ידי הכנסייה הבפטיסטית הצדדית ככומר עוזר. בשנה שלאחר מכן, הנהגת הכנסייה הקימה את הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו בצד השני של העיר, ופלפס הפך לכומרה.

למרות שהכנסייה החדשה הייתה לכאורה בפטיסטים עצמאיים, פלפס הטיף לדוקטרינה דומה מאוד לזו של הבפטיסטים פרימיטיביים, המאמינים בליטרליזם מקראי – שהכתובים הנוצריים הם אמת מילולית – ורק מספר מוגדר מראש של אנשים שנבחרו לגאולה לפני בריאת העולם ייוושעו ביום הדין. דרשותיו החריפות הרחיקו את מנהיגי הכנסייה ואת רוב הקהילה המקורית, שחזרו לכנסייה הבפטיסטית הצדדית או הצטרפו לקהילות אחרות, והותירו אותו עם קבוצת חסידים קטנה המורכבת כמעט לחלוטין מקרובי משפחה וחברים קרובים.

פלפס נאלץ לפרנס את עצמו במכירת שואבי אבק, עגלות תינוקות וביטוח; מאוחר יותר, על פי הדיווחים, חלק מ-13 ילדיו נאלצו למכור סוכריות מדלת לדלת במשך שעות מדי יום. ב-1972, שתי חברות תבעו את הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו על אי תשלום עבור הסוכריות שמכרו הילדים.

## קריירה משפטית
### תיקי זכויות אזרח
#### קריירה מוקדמת של זכויות אזרח
פלפס קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת וושבורן ב-1964, וייסד את משרד עורכי הדין פלפס צ'רטרד. עם זאת, ב-1969, בעקבות ממצא של התנהגות לא מקצועית, נשלל ממנו רישיון עריכת הדין לשנתיים.

תיקיו הבולטים השניים של פלפס היו קשורים לזכויות אזרח, ופעילותו בתחום זכויות האזרח בקנזס זיכתה אותו לשבחים ממנהיגים אפרו-אמריקאים מקומיים.

"באופן שיטתי הפלתי את חוקי ג'ים קרואו בעיר הזו", הוא טען. בתו שירלי פלפס-רופר צוטטה כאומרת, "לקחנו על עצמנו את הממסד של ג'ים קרואו, וקנזס לא קיבלה זאת בשלווה. הם היו יורים על חלונות המכונית שלנו, צועקים שאנחנו אוהבי כושים." היא הוסיפה כי משרד עורכי הדין של פלפס היווה שליש מתיקי זכויות האזרח הפדרליים של המדינה.

פלפס טיפל בתיקים בשם לקוחות אפרו-אמריקאים שטענו לאפליה גזעית מצד מערכות חינוך, ובשם סניף של הלגיון האמריקאי, שהיה ברובו אפרו-אמריקאי, שנפגע מפשיטת משטרה, בטענה להתעללות משטרתית על בסיס גזעי. משרדו השיג פשרות עבור חלק מהלקוחות.

#### תיק ג'ונסון נגד מועצת החינוך של טופיקה ואחרים
הפרסום הלאומי הראשון של פרד פלפס הגיע בעקבות תביעה שהגיש בשנת 1973 (והוסדרה בשנת 1978) בשם ילדה אפרו-אמריקאית בת עשר בשם אוולין רנה ג'ונסון, נגד מועצת החינוך של טופיקה, קנזס, וכן נגד גורמים שלטוניים מקומיים, מדינתיים ופדרליים.

במסגרת התביעה טען פלפס כי מועצת החינוך של טופיקה הפרה את פסק דין בראון נגד מועצת החינוך מ-1954, אשר קבע את בטלות ההפרדה הגזעית בבתי הספר הציבוריים בארצות הברית. לטענתו, עיריית טופיקה לא השוותה את תנאי הלימודים בבתי הספר, וכי מרשתו, שלמדה בבית ספר בצד המזרחי של העיר – אזור שבו רוב התלמידים היו בני מיעוטים – קיבלה חינוך באיכות נמוכה בהרבה לעומת תלמידים באזורים אחרים.

בתחילה, פלפס ניסה להגיש את התיק כתובענה ייצוגית בבית המשפט המחוזי הפדרלי של קנזס. הוא ביקש מבית המשפט להורות על סיום האפליה הנטענת והציע כי הסעות תלמידים עשויות להיות לפחות פתרון אחד. הוא גם דרש 100 מיליון דולר כפיצויים ממשיים, בתוספת 100 מיליון דולר נוספים כפיצויים עונשיים – או, לחלופין, 20,000 דולר עבור כל אחד מ-10,000 התלמידים שנטען כי היו בקבוצת הנפגעים. עם זאת, בתי המשפט המחוזיים והערעוריים דחו את הגשת התביעה כייצוגית, והגבילו את התיק לתובעת הראשונית, אוולין ג'ונסון, בלבד.

התיק עורר ויכוח לאומי על אינטגרציה גזעית בבתי ספר, והוביל לכך שב-1974 הורה משרד הבריאות, החינוך והרווחה של ארצות הברית למועצת טופיקה לפתח תרופות מתקנות.

מועצת החינוך של טופיקה לא התנגדה לטענות. בהנחיית ספקית הביטוח שלה, היא הגיעה לפשרה בתיק (ללא הודאה באשמה) בסך 19,500 דולר – מתוכם 12,400 דולר הועברו לפלפס. בעוד הפשרה זכתה לשבחים מסוימים, התעוררה מחלוקת כאשר השופט הורה לאטום את סכום הפשרה לבקשת המבטחת – ככל הנראה בהסכמתו של פלפס. (הפרטים דלפו לתקשורת בכל זאת.) פלפס הכריז כי יגיש תיקים נוספים כאלה כייצוגיים, אך חברת הביטוח הצהירה כי לא תממן עוד תיקים כאלה.

#### קריירה מאוחרת בזכויות אזרח
ב-1986, פלפס תבע את הנשיא רונלד רייגן על מינויו של שגריר אמריקאי להכס הקדוש, בטענה כי הדבר מפר את הפרדת הדת מהמדינה. התיק נדחה על ידי בית המשפט המחוזי.

משרדו של פלפס, שכלל אותו ואת בני משפחתו, ייצג גם קנזסים שאינם לבנים בתביעות אפליה נגד חברת החשמל והגז של קנזס סיטי, סאות'ווסטרן בל, והיועץ המשפטי של טופיקה, וכן ייצג שתי פרופסוריות שטענו לאפליה באוניברסיטאות בקנזס.

הפסד בתביעת זכויות אזרח נגד העיר ויצ'יטה, קנזס ואחרים, בשם ג'סי או. רייס (מנהל בכיר מפוטר של נציבות השוויון בתעסוקה של ויצ'יטה), בין היתר, הוביל לפעולות משפטיות נוספות שהסתיימו בהדחתו של פלפס ממקצוע עריכת הדין ונזיפה נגדו.

בשנות ה-80, פלפס זכה בפרסים מהסניף של גדול קנזס סיטי של ארגון "שחורים בממשל" ומהסניף של בונר ספרינגס, קנזס של NAACP, על עבודתו למען לקוחות שחורים.

בנו, נייט פלפס, טען כי פלפס לקח תיקי זכויות אזרח בעיקר בשל שיקולים כספיים ולא מתוך עקרונות. נייט אמר כי אביו החזיק ב"עמדות גזעניות" והשתמש במילות גנאי כלפי לקוחות שחורים: "הם היו באים למשרדו ולאחר שעזבו, הוא היה מדבר על כמה הם טיפשים ומכנה אותם כושים מטומטמים." בתו של פלפס, שירלי פלפס-רופר, הכחישה את טענותיו וטענה כי אביה מעולם לא השתמש בשפה גזענית.

### הדחה ממקצוע עריכת הדין
תלונה רשמית הוגשה נגד פלפס ב-8 בנובמבר 1977, על ידי ועדת הבוחנים של לשכת עורכי הדין של קנזס, בשל התנהגותו במהלך תביעה נגד כתבת בית משפט בשם קרולין בריידי, שלא הצליחה להכין תמליל משפטי בזמן שביקש. למרות שהדבר לא השפיע על תוצאת התיק, פלפס תבע אותה ב-22,000 דולר.

במהלך המשפט, פלפס זימן את בריידי לדוכן העדים, הכריז עליה כעדה עוינת, ולאחר מכן חקר אותה במשך כמעט שבוע, במהלכו האשים אותה בהיותה "זונה", ניסה להציג עדויות מחברים לשעבר שרצה לזמן, והאשים אותה במעשים מיניים שונים, עד שהביא אותה לדמעות על דוכן העדים.

פלפס הפסיד בתיק. על פי בית המשפט העליון של קנזס:

בערעור שהגיש, טען פרד פלפס כי ברשותו שמונה עדים שיתמכו בגרסתו ויעידו לטובתו. עם זאת, קרולין בריידי הצליחה להשיג תצהירים חתומים מכל שמונת האנשים שציין, וכולם העידו כי פלפס מעולם לא יצר עימם קשר, וכי אין להם כל עילה להעיד נגד בריידי. בעקבות כך, נמצא כי פלפס מסר הצהרות שקריות בניגוד לכלל האתי DR 7–102(A)(5). ב־20 ביולי 1979 הוא **הודח לצמיתות** מעיסוק בעריכת דין במדינת קנזס, אף שהמשיך לפעול בערכאות פדרליות

בשנת 1985, תשעה שופטים פדרליים הגישו נגד פלפס וחמישה מילדיו תלונה משמעתית, בטענה כי הפיצו האשמות שווא נגד אותם שופטים. התלונה הוסדרה בשנת 1989, כאשר פלפס הסכים לפרוש לצמיתות מהופעה בבתי משפט פדרליים, ושניים מילדיו הושעו – האחד לתקופה של שישה חודשים והשני לשנה אחת.

## חיי משפחה
פלפס נישא למרג'י מ. סימס במאי 1952, שנה לאחר שנפגשו במכון התנ"ך של אריזונה. היו להם 13 ילדים, 54 נכדים ו-7 נינים.

נתן פלפס, בנו המנוכר של פלפס, טען כי אביו היה אב מתעלל, כי לא היה לו קשר עמו בילדותו, וכי הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו היא ארגון שבו אביו נתן דרור לזעמו וכעסו. הוא טען כי בנוסף לפגיעה באחרים, אביו התעלל פיזית באשתו וילדיו על ידי מכות באגרופים וידית של כלי חפירה עד שהדממו. אחיו של פלפס, מארק, תמך וחזר על טענותיו של נתן להתעללות פיזית מצד אביהם. מאז 2004, למעלה מ-20 חברי כנסייה, רובם בני משפחה, עזבו את הכנסייה.

## אמונות דתיות
ממוזער|מודעה לפתיחת השירות בכנסייה הבפטיסטית של וסטבורו, 1955
פלפס תיאר את עצמו כבפטיסטי מסורתי, והצהיר כי הוא דבק בכל חמשת עקרונות הקלוויניזם. הוא הדגיש במיוחד את דוקטרינת הבחירה הבלתי מותנית של ז'אן קלווין, האמונה כי אלוהים בחר אנשים מסוימים לגאולה לפני לידתם, ואת הכפרה מוגבלת, האמונה כי המשיח מת רק למען הנבחרים, וגינה את אלה המאמינים אחרת. למרות שהצהיר כי הוא בפטיסטי מסורתי, הוא הוסמך על ידי כנסייה בפטיסטית דרומית, ונדחה ונגדו על ידי בפטיסטים פרימיטיביים באופן כללי.

פלפס ראה בארמיניאניזם (במיוחד את דעותיו של התאולוג המתודיסטי ויליאם אלברט מונסי) "חילול קודש וכפירה גרועים יותר מאשר כל הברים ההומוסקסואליים של לילות שבת בעולם כולו".

בנוסף לז'אן קלווין, פלפס העריץ את מרטין לותר ואת בוב ג'ונס האב, וציטט בהסכמה אמירה של ג'ונס כי "מה שהמדינה הזו צריכה זה 50 ג'ונתן אדוארדסים שישתחררו בה". פלפס דגל במיוחד בשוויון עליון, האמונה כי "אלוהים הופך חלק לרצוניים ומוביל אחרים לחטא", דעה שהוא טען כי היא קלוויניסטית.

פלפס התנגד לנוהגים בפטיסטיים נפוצים כמו מפגשי בית ספר של יום ראשון, מכללות וסמינרים לתנ"ך, ומסעות דתיים רב-דתיים. למרות שלמד באוניברסיטת בוב ג'ונס ועבד עם בילי גרהם במסע הדתי שלו בלוס אנג'לס לפני שגרהם שינה את דעותיו על גיהנום מילולי וישועה, פלפס ראה בגרהם את הנביא השקרי הגדול ביותר מאז בלעם. הוא גם גינה מנהיגי כנסיות גדולות, כמו רוברט שולר וג'רי פולוול, וכן את כל הקתולים.

## פעילויות מחאה של הכנסייה
ממוזער|פלפס על דוכן הדרשה שלו
כל פעילויות ההפגנות והפעולות האחרות של פלפס ב-50 השנים האחרונות לחייו נערכו בשיתוף עם קהילת הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו (WBC), כנסייה בפטיסטית עצמאית אמריקאית הידועה באידאולוגיות הקיצוניות שלה, במיוחד אלה נגד הומוסקסואלים. הכנסייה מתוארת באופן נרחב כקבוצת שנאה ומפוקחת ככזו על ידי הליגה נגד השמצה ומרכז הדרום לעוני ולצדק. היא הונהגה על ידי פלפס עד שנותיו המאוחרות, כאשר צמצם את מעורבותו בפעילויות הכנסייה ומשפחתו. במרץ 2014, נציגי הכנסייה אמרו כי לכנסייה אין מנהיג מוגדר כבר "זמן רב מאוד", וחברי הכנסייה מורכבים בעיקר ממשפחתו המורחבת; ב-2011, הכנסייה הצהירה כי יש לה כ-40 חברים. הכנסייה ממוקמת בשכונת מגורים בצד המערבי של טופיקה, כשלושה קילומטרים מערבית לקפיטול מדינת קנזס. השירות הציבורי הראשון שלה נערך ב-27 בנובמבר 1955.

הכנסייה מעורבת בפעולות נגד הומוסקסואלים מאז לפחות 1991, כאשר ביקשה לפעול נגד פעילות הומוסקסואלית בפארק גייג', טופיקה, כחצי קילומטר מהבית של פלפס וקילומטר צפונית-מערבית לכנסייה הבפטיסטית של וסטבורו. ב-2001, פלפס העריך כי הכנסייה ערכה 40 הפגנות בשבוע במשך 10 השנים הקודמות. בנוסף לעריכת הפגנות אנטי-הומוסקסואליות בהלוויות צבאיות, הארגון מפגין גם בהלוויות של סלבריטאים ואירועים ציבוריים אחרים שצפויים למשוך תשומת לב תקשורתית. הפגנות נערכו גם נגד יהודים, וחלק מההפגנות כללו חברי הכנסייה שרומסים את דגל ארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלוקות דתיות בארצות הברית
קטגוריה:מחלוקות סביב טענות לתועבה
קטגוריה:פעילים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014