open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אריתרופויאטין

**אריתרופויאטין** (**Erythropoietin**, בקיצור **EPO** או **המופויאטין**; hemopoietin) הוא הורמון המופק בכליה. לתאים במח העצם יש קולטנים להורמון זה וקישור ההורמון לקולטן מעודד יצירת תאי דם אדומים. לאריתרופויאטין תפקידים ביולוגיים נוספים, ודוגמה לכך היא חשיבותו בתגובה לפגיעה נוירונית.

ההורמון מופק כתגובה להיפוקסיה (מחסור בחמצן).

שימוש באריתרופויאטין מלאכותי נעשה כיום לצורך טיפול באנמיה מסוגים שונים. באריתרופויאטין נעשה גם שימוש בספורט, שימוש אסור, אותו ניתן לגלות בדם בשל הבדלים בין אריתרופויאטין אנדוגני לבין אקסוגני, כגון שינויים לאחר תרגום המופיעים רק באנדוגני. שימוש באריתרופויאטין רקומביננטי, הניתן בהזרקות תת-עוריות או במתן תוך-ורידי, מיועד לעידוד אריתרופויאזיס במח העצמות. המינון נקבע על פי משקל המטופל ועל פי מידת התגובה שלו לטיפול. הטיפול בתרופה בדרך כלל משולב בטיפול בברזל, לרוב בהעמסה תוך-ורידית, ולאחריה טיפול פומי בתוספי ברזל.

## היסטוריה
ב-1906 פאול קרנוט, פרופסור לרפואה בפריז, והאסיסטנט שלו דהפלנדר (DeFlandre) העלו את הרעיון כי הורמונים מבקרים את הייצור של תאי דם אדומים. לאחר ניסויים בארנבות שהקיזו את דמן, הבחינו השניים בעלייה בתאי הדם האדומים בארנבות הודות להמופויטין (hemopoietin). אווה בונסדורף ואווה ילביסטו שחקרו את ייצור תאי הדם האדומים העניקו להורמון את השם אריתרופויאטין. מחקרים נוספים נערכו על ידי ריזמן (Reissman) וארסלב (Erslev) הראו כי חומר מסוים במחזור הדם מסוגל לעודד יצירה של תאים אדומים ומגדיל את ההמטוקריט. החומר בודד וזוהה כאריתרופויאטין, ובכך נפתחה הדלת לשימושים העתידיים בו לטיפול במחלות כאנמיה.

ההמטולוג ג'ון אדמסון והנפרולוג ג'וזף אשבך (Eschbach) בחנו סוגים שונים של כשלים כלייתיים ואת תפקידו של ההורמון הטבעי אריתרופויאטין בייצור תאי דם אדומים. השניים שחקרו כבשים וחיות נוספות במהלך שנות השבעים תרמו להבנה כי אריתרופויאטין מעודד ייצור של תאי דם אדומים במח העצמות ועשוי לסייע בטיפול באנמיה בבני אדם. ב-1968 גולדווסר (Goldwasser) וקנג (Kung) התחילו בניסיונות לטיהור אריתרופויאטין אנושי, וכעבור תשע שנים הצליחו השניים לטהר 10 מ"ל. האריתרופויאטין המנוקה אפשר לרצף את חומצות האמינו באופן חלקי ולזהות את הגן המקודד להורמון זה. מאוחר יותר מחקר במימון NIH שנעשה באוניברסיטת קולומביה גילה דרך לסנתז אריתרופויאטין. על בסיס מחקר זה החלה חברת אמג'ן בייצור אריתרופויאטין מלאכותי בשם אפוגן (Epogen), שזכה לאישור ה-FDA ב-1989.

## ראו גם
*CERA

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הורמונים
קטגוריה:מערכת הדם
קטגוריה:סמים בספורט
ישו כוכב עליון (סרט)

**ישו כוכב עליון** (באנגלית **Jesus Christ superstar**) הוא סרט מוזיקלי משנת 1973, שהתבסס על אופרת הרוק ישו כוכב עליון, פרי עטם של אנדרו לויד ובר וטים רייס, שחוברה שנים ספורות קודם לכן וזכתה להצלחה בימתית גדולה בברודוויי ולאחר מכן בלונדון. אופרת הרוק הופקה לראשונה בשנת 1970 על גבי אלבום מוזיקה תקליט כפול אריך-נגן ולאחר מכן הועלתה כמחזמר בשנת 1972.

## הסרט
העלילה מבוססת על סיפור השבוע האחרון בחיי ישו על פי המסופר ב"ספרי הבשורה" (האוונגליונים), הכלולים בברית החדשה, בתוספת פרשנות מקורית ו"השלמות" פרי דמיונם של המחברים. העלילה משלבת מוטיבים קומיים ואספקטים מודרניסטיים. הסרט זכה להצלחה קופתית לא רק בזכות הפסקול המקורי שלו, אלא גם הודות לרוח "ילדי הפרחים" המנשבת בו, האלמנטים הקומיים-פארודיים, והשחקנים המשתתפים בו. חלקם זכו לתהילה עוד קודם לכן כשחקנים הראשיים הן בהפקה הבימתית והן באלבום האולפן מ-1970.

בסרט מוטיבים אנכרוניסטיים מכוונים. כך למשל נעשה שימוש בכלי נשק מודרניים כטנקים ומסוקי קרב לצד חניתות ומגינים, מטוסים לצד אתר ארכאולוגי מימי הורדוס וכן פרטי לבוש, מיקרופונים, ואף ראיונות עיתונאיים.

הסרט צולם בישראל ב-1973, באתרים עבדת, בית שאן, בית גוברין - מראשה והרודיון.

## נימות גזעניות
בסצנה המתבססת על הבשורה על-פי מתי כ"ז ויוחנן י"ט, מתכנס האספסוף היהודי מול חצר לשכתו של הנציב הרומי פונטיוס פילטוס ותובע בתקיפות: "צלוב אותו!". הם אף מאיימים על פילטוס שאם לא יעשה כן, הם ידווחו לרומא כי הוא אינו נאמן לקיסר ולכן יודח. במילים אחרות, פילטוס מוצג (כמסופר בברית החדשה) כמי שנכפה עליו לצלוב את ישו בגלל שנאה עיוורת של אספסוף יהודי, ולא משום שישו נתפס כמורד במלכות. אם לא די בכך, שתי דמויות שנויות במחלוקת אינן מגולמות על ידי שחקנים לבנים: מרים המגדלית המוצגת כזונה מגולמת על ידי איבון אלימן (Yvonne Elliman), ילידת הוואי, ויהודה איש קריות הבוגד מגולם על ידי שחקן שחור. ישו לעומת זאת, המגולם על ידי טד נילי, הוא בעל תווי פנים צפון אירופיים - עורו לבן ושיערו בהיר.

## ראו גם
*ישו כוכב עליון - אלבום מוזיקה ומחזמר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:אופרות רוק
קטגוריה:סרטי 1973
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות זמר
קטגוריה:סרטים וסדרות טלוויזיה בין-לאומיים שצולמו בישראל
קטגוריה:ישו בתרבות ובאמנות
קטגוריה:רומא העתיקה בתרבות
קטגוריה:סרטי נורמן ג'ואיסון
איי החברה

250px|ממוזער|שמאל|אחד מאיי החברה
250px|ממוזער|שמאל|טהיטי
**איי החברה** (בצרפתית: **Îles de la Société** או **Archipel de la Société**, באופן רשמי; בטהיטית: **Tōtaiete mā**) היא קבוצת איים געשיים בדרום האוקיינוס השקט הנמצאים תחת שליטת פולינזיה הצרפתית.

בארכיפלג זה 14 איים, מהם 8 מיושבים. הם מחולקים לשתי קבוצות גאוגרפיות ושלטוניות על ידי תעלת מים ברוחב של כ-100 קילומטרים:
*האיים הגלויים לרוח (Îles du Vent) (מסודרים מהמזרחי למערבי)
**מהטיה
**טהיטי
**מוריאה
**מאיאו
**טטיאוראה
*האיים החסויים מרוח (Îles Sous-le-Vent)
**הואהינה
**בורה בורה
**ראיטיאה וטאהאא שמוקפים שניהם באותה שונית אלמוגים
**מאופיטי
**טופאי
**מופליה
**מנואאה
**בלינגהאוזן/מוטו אונה

האיים נוצרו בהתפרצות געשית וסך שטחם הוא 1,598 קמ"ר.

## היסטוריה
ב-1767 הכריז הקפטן סמואל ואליס בעלות של בריטניה על האיים ובשנת 1769 ביקר בהם ג'יימס קוק עם משלחת מדעית מטעם החברה המלכותית של לונדון. ב-1786 הכריז לואי דה בוגנוויל כי האיים הם בבעלות צרפת. ב-1843 הוקמה באיים מדינת חסות של צרפת וב-1880 הם הוכרזו כקולוניה צרפתית. ב-1903 הוכרזו האיים כחלק מפולינזיה הצרפתית וב-1946 הוכרזו האיים הפונים אל הרוח והאיים המוגנים מפני הרוח כאזורים מנהליים.

## אוכלוסייה
על פי מפקד אוכלוסין שנערך בשנת 2002, היו באיי החברה 214,445 תושבים. מרבית התושבים הם פולינזים. העיר פפאטה שבאי טהיטי היא בירת פולינזיה הצרפתית. הגידולים העיקריים באיים הם טארו, עץ הלחם ובטטות. בנוסף לאלה, מגדלים התושבים פירות טרופיים, כותנה וקני סוכר. האיים מהווים מוקד משיכה תיירותי פופולרי.

## ראו גם
* פולינזיה הצרפתית
* איי גמבייה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
חברה
פוליגיניה

**פוליגיניה** (ביוונית עתיקה: **πολύ** – בתרגום חופשי: "נשים/רעיות רבות") היא מקרה פרטי של פוליגמיה, שבו מתקיימים יחסי נישואים בין גבר אחד למספר נשים באופן סימולטני, או לכל הפחות לשתיים במקביל.

הפוליגיניה נפוצה בתרבויות פטריארכליות, שבהן הגברים הם השולטים בקהילה, בחברה ובמשפחה, והנישואים למספר נשים מעידים על מצב כלכלי וחברתי גבוה של הגבר. בנוסף לכך, צורת נישואים זו מאפשרת לגבר להעמיד מספר רב יותר של צאצאים מאשר בנישואים מונוגמיים.

## בדתות
[250px|ממוזער|שמאל|[שלמה המלך, מלבד חכמתו הרבה, נודע במקרא גם בשל הפוליגיניה המרובה שלקח בה חלק לאחר שנשא כש-700 רעיות, ובנוסף היו לו כ-300 פילגשים]]
### ביהדות

הפוליגיניה מותרת על-פי התורה, ואף הייתה מקובלת ביהדות בעת העתיקה. במקרא, למשל, מצוין כי לשלמה המלך היו כ-700 נשותיו וכ-300 פילגשות.

בסביבות שנת 1000 לספירה נאסרה הפוליגיניה בקרב יהדות אשכנז בחרם דרבנו גרשום, וכיום היא נחשבת כאיסור ברוב הקהילות היהודיות.

#### בישראל
פוליגמיה אסורה כיום לפי החוק בישראל ומהווה עבירה פלילית.

עם זאת, תופעת הפוליגיניה קיימת עדיין בישראל במקרים נדירים, אצל יהודים שעלו לפני שנים רבות מתימן (שם הייתה הפוליגיניה מקובלת) לאחר שכבר נישאו שם לשתי נשים, וכן במקרים נדירים ביותר שבהם בית דין רבני מתיר לגבר לשאת אישה נוספת.

למרות החוק האזרחי, האוסר את הפוליגיניה במדינת ישראל באופן גורף על שלל אזרחיה, התופעה נפוצה עודנה אם כמעט כי אך ורק בקרב חמולות של תושביה הערבים-מוסלמים, הבדואים בישראל, כשבמשך עשורים רבים מערכת המשפט הישראלית נוטה להימנע מאכיפת החוק כנגדם.

### באסלאם
האסלאם מתיר את הפוליגיניה מאז היווסדו, והיא תופעה מקובלת בהרבה מדינות מוסלמיות וערביות גם כיום, נודע בפרט בקרב בדואים אך לא רק, כי בין השאר ניתן למנות גם ערבים או מוסלמים בעלי מעמד, כגון רודנים, שייח'ים ואנשי עסקים עשירים מאוד מותרת לעיתים עד היום הנישואים ליותר מבחורה או אישה אחת, כמובן תלוי חוק ומדינה. נפוצה בעבר גם ללא-הגבלת גיל (ראו עאישה כאשת הנביא מוחמד).

### בנצרות
הנצרות שוללת כיום את הפוליגיניה ברובה, אם כי במספר זרמים נוצריים, כגון המורמונים, היא עודנה מותרת.

## פוליגיניה בתרבויות מערביות ואחרות

## ראו גם
* פוליגמיה
* פוליאנדריה
* מנאז' א-טרואה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משפחה
קטגוריה:פוליגמיה
פוליאנדריה

[250px|ממוזער|איור המתאר את המלכה ה[מהאבהארטה|מיתולוגית ההודית דראופאדי, לה היו חמישה בעלים, על פי המסופר במהאבהארטה.]]
**פוליאנדריה** היא מקרה פרטי של פוליגמיה, שבו מתקיימים יחסי נישואים בין אישה אחת לכמה גברים באותה עת.

שלא כמו הפוליגיניה - נישואין בין גבר אחד לכמה נשים, הפוליאנדריה היא תופעה נדירה יחסית, שאינה מקובלת בתרבויות רבות. לפי האטלס האתנוגרפי של ג'ורג מורדוק תועדו רק ארבע תרבויות ברחבי העולם בהם היא מתקיימת.

פוליאנדריה מתקיימת בעיקר באזורים חקלאיים בהם עיבוד הקרקע הוא קשה, וכמות השטחים החקלאים מועטה (דוגמת טיבט), וזאת מכיוון שהיא מונעת פיצול של הקרקע לחלקות קטנות שאינן מספיקות לכלכלתה של משפחה ומאפשרת את חלוקת נטל העבודה החקלאית בין גברים רבים.

עוד גורם המעודד קיומה של פוליאנדריה הוא המנהג של הפלת עוברים והמתת תינוקות ממין נקבה, המביא לירידת מספר הנשים בקרב האוכלוסייה וכך יכולה אישה אחת לקיים קשר עם מספר גברים, אשר מתמעטות האפשרויות שלהם לקיום קשר זוגי בלעדי.

## ביהדות
בהלכה היהודית, נישואים של אישה לגבר מונעים נישואים בינה לבין כל אדם אחר ויחסים שלה עם בן זוג נוסף נחשבים לניאוף שהוא מקרה של איסור עריות (לפי הכתוב ב) והעונש על כך הוא מיתת בית דין (לפי הכתוב ב).

חל איסור הלכתי חמור על אישה נשואה לשכב עם גבר אחר, ואם היא עושה כך הרי ש"אבדה כתובתה" והעונש הן לאשת האיש עצמה, והן לאדם שזנה עימה, הוא מיתה בחנק. חוזה הנישואין היהודי המעוגן בכתובה ובמעמד הקידושין מבטיח כי מיניותה של האישה תוקדש מעתה לבעלה בלבד, ובתמורה הוא יזון ויפרנס אותה ואת ילדיה. לאשה נשואה שזנתה אסור להמשיך לחיות עם בעלה ואסור לבעלה ולבועלה, ועליה להתגרש ממנו תוך ויתור על הכתובה. על האיש והאשה שחטאו נאסר להינשא, גם לאחר גירושי הנואפת.. אם ממעשה הניאוף נולד ילד, אותו ילד הוא 'ממזר'. על פי האריז"ל בספר הגלגולים, דינו של הבועל אשת איש להתגלגל בגלגול נשמות בריחיים: "והנה הבא על אשת איש, אשר מיתתו בחנק, מתגלגל בריחיים, שנותנים בהם החטים, וטוחנים על ידי המים המגלגלים הריחים, ושם נידונים האיש והאשה ההיא, בסוד הכתוב תִּטְחַן לְאַחֵר אִשְׁתִּי וְעָלֶיהָ יִכְרְעוּן אֲחֵרִין".

המושג הקרוב ביותר לפוליאנדריה המוכר בהלכה הוא שיור בקידושין, שמאפשר ל**קידושי** שני גברים לחול על אותה אישה, אך גם אז רק אחד מהם יכול לכתוב לה כתובה ו**להינשא** לה ממש (אין "שיור בנישואין"). אפשרות נוספת היא נישואין אזרחיים למי שממילא אינו יכול לקדש יהודיה על-פי ההלכה, למשל גוי. לפי ההלכה גוי לא יכול לקדש בת ישראל, ולכן אף אם נישאו בנישואין אזרחים מעולם לא נחשבה כאשתו. לכן היא נחשבת כאשת איש של הישראל בלבד. עם זאת, הנישואין עצמם אינם מותרים בהלכה.

## ראו גם
*פוליגיניה
*פוליאמוריה
*פוליגמיה
*ניאוף

## קישורים חיצוניים

*
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משפחה
קטגוריה:פוליגמיה
ולנסיה (קהילה אוטונומית)

**הקהילה האוטונומית ולנסיה** (בקטלאנית: **Comunitat Valenciana**) היא קהילה אוטונומית במזרח ספרד על חוף הים התיכון. 

בצפון גובלת ולנסיה בקטלוניה ואראגון, בדרום במורסיה ובמערב בקסטיליה-לה מנצ'ה.

ולנסיה מורכבת משלושה מחוזות:
*מחוז קאסטיון בצפון הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו במחוז 501,237 תושבים והערים הגדולות הן: קאסטיון דה לה פלאנה (160,000 תושבים), ויאריאל (43,500), בוריאנה (28,000) ווינארוס (23,800).
*מחוז ולנסיה במרכז הקהילה האוטונומית. בשנת 2005 נמנו במחוז 2,267,503 תושבים והערים הגדולות הן: ולנסיה (791,000 תושבים), טורנט (67,000 תושבים), גנדיה (62,280 תושבים) וסגונטו (56,470 תושבים). 
*מחוז אליקנטה (9 מחוזות) בדרום הקהילה האוטונומית. בשנת 2005 נמנו במחוז 1,732,389 תושבים והערים הגדולות הן: אליקנטה (319,380 תושבים), אלש (215,137 תושבים), טורבייחה (84,348 תושבים) ואוריואלה (75,000 תושבים). 

אזור ולנסיה היה מיושב על ידי קלטיברים עוד במאה החמישית לפנה"ס. במאה השלישית לפנה"ס, העיר סגונטו קיימה קשרי מסחר ענפים עם יוון ורומא. עם שקיעתה של האימפריה הרומית נכבש המקום על ידי הויזיגותים ולאחר מכן עברה לידי המורים עם הכיבוש המוסלמי של ספרד. בסביבות השנים 1232–1238 כבש חיימה הראשון, מלך אראגון את אזור ולנסיה מידי המוסלמים וולנסיה הוכרזה כממלכה נפרדת עם מוסדות משלה, חברה שלישית באיחוד של אראגון וקטלוניה.

בעיר בוניול שבולנסיה מתקיים מדי שנה אירוע הטומטינה המפורסם בו נערכת מלחמת עגבניות ענקית.
לעיר ולנסיה (בירת ולנסיה) שתי קבוצות כדורגל בליגה הספרדית הבכירה – ולנסיה ולבאנטה.

## קישורים חיצוניים

* 

* מידע על ולנסיה
* 

*
קטגוריה:ספרד: קהילות אוטונומיות
ויליאם ויפל

שמאל|ממוזער|250px|ויליאם ויפל, הבן
**ויליאם ויפל הבן** (באנגלית: **William Whipple**; 25 בינואר 1730 – 28 בינואר 1785), מחותמי הכרזת העצמאות האמריקנית, כנציג ניו המפשייר.

## ביוגרפיה
ויליאם ויפל נולד בעיר קיטרי, מיין, וחונך בבית הספר הציבורי עד נעוריו, כאשר עזב את בית הספר ויצא לים. הוא הפך לאדון של אונייה כבר בגיל 21. ב-1759 נחת ויפל בפורטסמות', ניו המפשייר וביחד עם אחיו ביסס עצמו כסוחר.

ב-1775 נבחר ויפל לייצג את עירו בקונגרס הפרובנציונלי. ב-1776 פירקה ניו המפשייר את השלטון המלוכני ופתחה את בית המחוקקים שלה ואת המועצה המבצעת. ויפל הפך לחבר המועצה וחבר ועדת הביטחון, ונבחר לכהן בקונגרס הקונטיננטלי.

ב-1777 התמנה ויפל לדרגת תת-אלוף (בריגדיר-ג'נרל) המיליציה של ניו המפשייר והשתתף במשלחת המוצלחת שיצאה להילחם בגנרל בורגוניי בקרב סטילווטר וסרטוגה. ויפל גיבש ופיקד על הבריגדות ה-2, ה-10, ה-13 וה-16 של המליציה של ניו המפשייר, לאורך כל המערכה.

לאחר המלחמה, הפך ויפל לשופט עמית בבית המשפט העליון של ניו המפשייר. ויפל, שסבל ממחלת לב, מת לאחר שהתעלף ונפל מסוסו בזמן שרכב אל בית המשפט שבו שירת.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיין
קטגוריה:אנשי צבא אמריקאים במלחמת העצמאות של ארצות הברית
קטגוריה:האבות המייסדים של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1730
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1785
מתיו תורנטון

**מתיו תורנטון** (באנגלית: **Matthew Thornton**; 3 במרץ 1714 – 24 ביוני 1803) היה מחותמי הכרזת העצמאות האמריקנית כנציג ניו המפשייר.

## חייו
משפחתו של תורנטון, יליד אירלנד, היגרה לארצות הברית כשהיה בן שלוש. המשפחה התיישבה בתחילה בוויסקוט, מיין, ולאחר תקופה קצרה עברה לווסטר, מסצ'וסטס.

לאחר שסיים את לימודי הרפואה התמנה תורנטון לרופא ומנתח במשלחת המיליציה של ניו המפשייר שיצאה כנגד מבצר לויסברג. בנוסף התמנה תורנטון גם לאלוף-משנה (קולונל) ושופט במיליצה.
הוא נבחר למייצג של העיר לונדונברי באספה הפרובנציונלית ולאחר מכן לנשיא האספה, והיה חבר בוועדת הביטחון שלה.

תורנטון היה ממעצבי הממשל בניו המפשייר שלאחר עזיבת הממשל שמונה על ידי הבריטים. הממשלה החוקתית, אותה עזר תורנטון לעצב, הייתה הראשונה שהוקמה לאחר תחילת הסכסוך עם הבריטים.

ב-1780 פרש תורנטון מעיסוקיו כרופא ועבר לניו המפשייר, שם הקים חווה והפעיל מעבורת ביחד עם משפחתו.

תורנטון מת בניובריפורט, ניו המפשייר, במהלך ביקור בביתו. הוא קבור בבית הקברות על שמו במרימק, ניו המפשייר, ועל מצבת קברו כתוב: "איש ישר".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:האבות המייסדים של ארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מאירלנד לארצות הברית
קטגוריה:כירורגים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1714
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1803
קשיון רולפסי

**קשיון רולפסי** (שם מדעי: *Sclerotium Rolfsii*) הוא פטריית קרקע המהווה פתוגן צמחים. הפטרייה היא טפיל פאקולטטיבי, כלומר – ניזונה בעיקר מגוף חי אך יכולה להתקיים גם על חומר אורגני מת המשמש לה כמקור פחמן. הקשיון מצוי בישראל ומזיק לגידולי מאכל רבים, בהם עגבניות ותפוחי אדמה, בעמק החולה.

לפטרייה שתי צורות הופעה בקרקע – תפטיר וקשיונות. תפטיר הפטרייה הוא לבן ובעל צורות שונות של קורים. על הקורים נוצרים לאחר זמן מה קשיונות כדוריים שגודלם מגיע עד 2 מ"מ והם יחידות התפוצה של הפטרייה. הקרום החיצוני של הקשיונות מורכב ממספר שכבות של תאים בעלי דופן עבה העשירים במלנין. קרום זה אוטם את הקשיון ומגן עליו מפני תנאים קשים, מפני חדירת מיקרואורגניזמים ומפני מפרקים. מתחת לקרום נמצאות מספר שכבות של תאים בעלי דופן דק המלאים בחומרי תשמורת המשמש להזנת הקשיון בזמן תרדמה ומספקים מקור אנרגיה בעת נביטתו. במרכז הקשיון ישנם תאים מנוונים בעלי דופן עבה מאוד המשמשים כרקמת תמך. מבנה הקשיון מאפשר לו עמידות טובה מאוד לפירוק כימי או ביולוגי ולכן מקשה על הדברתו.

פטריית הרולפסי מתרבה בקרקע על ידי התפטיר והקשיונות. היא תוקפת את צוואר השורש, שורשים ופקעות. על החלק הנגוע נראים קורים לבנים של תפטיר שעליהם נוצרים קשיונות חדשים. המחלה הנגרמת על ידי הרולפסי נקראת ריקבון דרומי (*Southern Wilt*). בצמח חולה ניתן לראות שצוואר השורש מתרכך, והצמח מתייבש וצונח. הפטרייה נמצאה על כ-200 מיני פונדקאים ביניהם גזר, סלק סוכר ושעועית.

הקשיונות נשמרים בקרקע בעונת המעבר במצב של תרדמה ועם שיפור תנאי הסביבה הם נובטים. בדרך כלל מתרחשת נביטת הקשיונות בקיץ, מפני שהטמפרטורה המיטבית עבורם היא כ-30 מעלות צלזיוס, אך הם זקוקים גם לתנאי לחות מתאימים. הפטרייה פעילה הן בקרקע חומצית והן בקרקע נייטרלית אך לא מתפתחת בקרקע בסיסית.

## קישורים חיצוניים

* 
* על קשיון הרולפסי

## הערות שוליים

קטגוריה:פטריות שתוארו ב-1978
קטגוריה:פטריות בסיסה
קטגוריה:ארץ ישראל: פטריות
שבט אל הוזייל

**שבט אל הוזייל** הוא שבט בדואי בנגב שנחלתו מזה דורות צפונית לבאר שבע, בסמוך לקיבוץ שובל, כיום בתחום העיר רהט.

## היסטוריה
מקורו של השבט הבדואי אל הוזייל הוא ממטה תיהאה, אשר מוצאו מלב מדבר סיני, מאותו אזור הנקרא בערבית א-תיה, או בשמו המלא: תיה בני איסראיל, כלומר מדבר בני ישראל, הנקרא על שמו של עם ישראל אשר נדד במדבר זה בצאתו ממצרים. במטה זה כלולים 13 שבטים נוספים הנודדים בנגב, אשר הגדולים ביניהם הם: אבו קרינאת, אבו רוביעה ואבו רקיק. השבט כלל עד לפני התיישבות הקבע 17 משפחות ומנה כ-12,000 נפש.

בעבר נדד השבט בנחלתו בנגב - מעט צפונית לבאר שבע בקרבת קיבוץ שובל, מקום שבו שוכנת חורבה של עיר קדומה בשם ביר זבאלה. בתחום הנחלה ישנו אגם מלאכותי קטן שבו נקווים מי הגשמים שנבנה לפני שנים אחדות על ידי ממשלת ישראל והמים נאגרים הודות לסכר שנבנה לאורך הערוץ היורד מהרי חברון ומתחבר אל נחל גרר הקרוב. לשבט יש בלעדיות על אזור המקנה, כלומר רק לבעלים מותר לחנות, לרעות או להשתמש במי המעיינות, אך השבט בא לידי הסכמי שותפות עם מספר שבטים קרובים לגבי השימוש בשטח. שבט אל הוזייל הוא שבט נודד למחצה, כלומר נשאר בנחלתו זמן ממושך יחסית.

עד לפני קום מדינת ישראל חיו אנשי השבט בחופשיות על פי המסורת הבדואית, נדדו במדבר ופעלו על פי כל מנהגיהם. הם עסקו בעיקר בגידול גמלים וצאן, אך גם מעט בחקלאות עד כמה שהתאפשר במדבר - אזורם עשוי בעיקר אדמת לס וכמות המשקעים הממוצעת היא 200 מ"מ לשנה. הם זרעו בעיקר שעורה ודורה, וכן גידלו טבק פשוט לצרכיהם.

עם קום המדינה הוסב השלטון במקום לפיקוחו של הממשל הצבאי באזור ומשטרת באר שבע, ואלו הורו על הגבלת שטח הנדידה של השבטים הבדואים. עם זאת ניתנה לבדואים אוטונומיה מסוימת - לשבטי הבדואים בנגב ניתן בית דין משלו אשר ידון בענייניו הפנימיים ללא התערבות של הממשלה. בבית דין ישבו 9 מראשי השבטים הגדולים המוכרים על ידי המדינה. לבית הדין הבדואי ניתנה הסמכות להטיל עונש של קנס עד 5000 ₪ ומאסר עד לחצי שנה.

בעקבות צמצום אזורי הנדידה ועקב כך צמצום חלקות המרעה והחקלאות השתנה אורח החיים של הבדואים. אט אט גם הוכנסו בנחלת שבט אל הוזייל מרכז עם חנויות לצרכיהם, בית ספר לילדים, מרכז רפואי ואף ניתנה הכשרה על ידי הממשלה להוראה וטיפול בחולים. כמו כן הוחדרו לחייהם שיטות מיכון בחקלאות והחלו לקום בנחלה בתי אבן קבועים במקום האוהלים המסורתיים. אספקת השירותים ובניית התשתית ביישובי הקבע - חינוך, בריאות, כבישים, מים ועוד - שימשו אף הם תמריץ למשיכת האוכלוסייה הבדווית ליישובים אלה. 

בשנת 1972 השתכנעו ראשי השבט לנסות את חיי הקבע ביישוב בדואי חדש שנקרא רהט. רהט הוקמה על שטח הנחלה של שבט אל הוזייל. במהלך השנים, עם התפתחות העיר, הצטרפו אליה משפחות בדואיות נוספות משבטים שונים ברחבי הנגב, ונכון לשנת 2021 מונה העיר רהט כ-76,000 תושבים.
[ממוזער|250px|אנשי שבט אל הוזייל עם נציגי [הסנהדרין החדשה, 2009]]
יש הטוענים, שבני שבט אל-הוזייל היו בעבר יהודים, והם נאלצו להתאסלם לאחר הכיבוש המוסלמי.

## ראו גם
* סלמאן אל הוזייל

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
אל הוזייל
קטגוריה:רהט
פוניקולר

[ממוזער|שמאל|250px|פוניקולר [מעוף המלאכים בלוס אנג'לס שבקליפורניה.]]
**פוניקולר** (בצרפתית: **Funiculaire**) הוא כלי תחבורה הנמשך על ידי כבל במעלה מתלול. שיווי המשקל בין שני הקרונות מאפשר נסיעה תוך שימוש במנוע בעל הספק נמוך יחסית, שכן משקל הקרון היורד מושך כלפי מעלה את הקרון העולה. הקרונות עצמם אינם ממונעים, והמנועים המניעים את הכבל נמצאים בתחנות הקצה, בדומה לרכבל.

## מקור השם
מקור המילה במילה הלטינית *funiculus* שמשמעה "חבל דק".

## אופן הפעולה
במרבית סוגי הפוניקולרים שני קרונות רכבת מחוברים לכבל אחד ונעים לחלופין מעלה ומטה לרוב על מסילה אחת (המסילה מתפצלת במרכזה ומאפשרת מעבר הקרונות זה לצד זה), ולעיתים נדירות יותר - על שתי מסילות מקבילות זו לזו.

## שימושים
פוניקולרים משמשים בעיקר במקומות בהם מדובר במדרונות תלולים בהם אחוז השיפוע של המתלול אינו משתנה (אחוז השיפוע קבוע), אחרת לא ניתן להפעיל את הפוניקולר, ויש להשתמש ברכבל.

קרונותיו של הפוניקולר מתוכננים לשיפוע המתלול בהיותם מדורגים. על ידי שימוש בקרונות הנמשכים זה אחר זה כמדרגות, כיסאות הנוסעים בתוך הקרונות נותרים אופקיים ביחס לקרקע.

פוניקולרים משמשים לתחבורה ציבורית כגון הפוניקולר של מונמארטר בפריז, הפוניקולר של מונז'ואיק בברצלונה, הכרמלית בחיפה, הטונל ופוניקולר קבאטש-טקסים באיסטנבול ו-15 הפוניקולרים הפועלים בוולפראיסו שבצ'ילה.

פוניקולרים אחרים משמשים להעלאת נוסעים במעלה הרים - כגון הפוניקולר של מונטסראט בספרד וכן הפוניקולר בסקרבורו שבאנגליה.

## היסטוריה
הפוניקולרים הראשונים הונעו באמצעות לחץ מים ואפשרו העלאת והורדת אסדות נושאות סחורה במעלה ובמורד גבעות בהן נחצבו תעלות. פוניקולרים אלה נבנו במהלך המאה ה-19, בעיקר בשנות ה-30 של המאה בארצות הברית.

דוגמאות לתעלה בה עשו שימוש במנגנון זה היה רכבת אלייני פורטאג' במדינת פנסילבניה בשנת 1834 וכן בתעלת מוריס שחיברה את נהר דלאוור ונהר פאסאיק בניו ג'רזי.

מאוחר יותר נעשה שימוש בפוניקולרים על מנת להסיע נוסעים. אחת הדוגמאות הראשונות היה הפוניקולר בהר לווה שבקליפורניה שהחל לפעול ב-4 ביולי 1893.

פוניקולר ידוע נוסף הוא הפוניקולר על הר וזוב, עליו נכתב בשנת 1880 השיר **[[פוניקולי פוניקולה]]**. פוניקולר זה ניזוק בהתפרצות ההר בשנת 1944 ואינו בשימוש כיום.

## פוניקולרים ברחבי העולם
הפוניקולר התלול בעולם הוא רכבת קאטומבה שבניו סאות' ויילס באוסטרליה, שזוויתו 52° מעלות (תלילותו 122%)

## פוניקולרים בישראל

* הכרמלית בחיפה נחנכה בשנת 1959. אורך מסלול הכרמלית 2000 מטר, והיא מקשרת את העיר התחתית עם שכונת הדר ומרכז הכרמל.

* במתחם המגורים 'חוות הברון' שבזכרון יעקב, אשר נחנך בשנת 1991, פעלו 2 פוניקולרים לשימוש באי המתחם. בשנת 2013 ניזוק הפוניקולר הדרומי וחדל לפעול.

## גלריה

תמונה:LisbonFunicular.jpg|פוניקולר בליסבון
תמונה:DocksideFunicular.jpg|פוניקולר בצ'ונגצ'ינג
תמונה:Budapest Funicular.JPG|פוניקולר בבודפשט שבהונגריה
תמונה:Karmelit.jpg|הכרמלית בחיפה
תמונה:Ikoma Mountain Japan Funicular Cars Passing.jpg|פוניקולר בהר איקומה שביפן
תמונה:Funicular in beren 1.JPG|פוניקולר בברן
I10 275 Bf Smokovecký Výstup, Wagen 2.jpg|פוניקולר סטארי סמוקובץ–הרבינוק בסלובקיה
Prague 07-2016 Petrin Funicular.jpg|פוניקולר לפטז'ין (Petřín funicular) בפראג
Ljubljana castle funicular.jpg|פוניקולר לטירת ליובליאנה (Ljubljana Castle funicular) בסלובניה
HGG-Salzburger-Festungsbahnwagen-Bj2011.JPG|פוניקולר לטירת זלצבורג (Festungsbahn) באוסטריה


## קישורים חיצוניים

* מגזין אינטרנט על פוניקולרים
* 

*
קטגוריה:רכבות לפי סוג
משהו טוטאלי

**משהו טוטאלי** הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של גור בנטביץ', אשר יצא לאקרנים בשנת 2000.

הסרט הוא קומדיה סאטירית המתרחשת בישראל, הולנד והודו, והוא מספר על שלושה חברים לשעבר, היוצאים להציל מהכלא בהודו את אהבת חייהם שהסתבכה בעסקת סמים.
במהלכו הוא מצייר את עולמם של התרמילאים הישראלים אחרי צבא, רבים מביניהם הזדהו עם אווירת החופש והסמים ועבורם הסרט הפך לסרט פולחן.

את ההפקה ליוו צלמים ולסרט מצורף הסרט "טוטאל לוס", סרט דוקומנטרי על ההתרחשויות המלוות את צילומי "משהו טוטאלי".

## פרטי עלילה

בתחילת הסרט מוצגים שלושה חברים, חיים (מאור כהן), זוהר (זוהר דינר) ושושן (גור בנטביץ'). חיים מפתח סם חדש, שמקבל את הכינוי "משהו טוטאלי", ולחלופין "טוטאל לאב" או TLV בקיצור. אחרי שחיים מנסה אותו ביחד עם רננה (טינקרבל) שהייתה ידידה שלו, הם מפתחים מערכת יחסים רומנטית.

כשנה לאחר מכן מגיע חיים לבקר את שושן שסוחר בסמים באמסטרדם, מספר לו שרננה יושבת בכלא ומראה לו ידיעה שפורסמה בעיתון על צעירה ישראלית שנעצרה בגואה באשמת אחזקת סם העונה לכינוי TLV. חיים מעוניין לגייס סכום של עשרת אלפים דולר לצורך שוחד שיאפשר את שחרורה המוקדם. שושן מארגן לו עסקה עם סוחר בשם אם-ג'יי, שמסכים לשלם את הסכום תמורת ה-TLV. עם זאת, זמן קצר לאחר מכן מתברר שחיים מסר לו חומר מזויף, והוא נאלץ להחזיר את הכסף כשהבריון השכיר של אם-ג'יי, קאאוס, רודף אחריהם. כמו כן מתברר שרננה ביקרה את שושן באמסטרדם והם ניהלו מערכת יחסים לאחר שלקחו יחד את ה-TLV. שושן שכנע את רננה לבצע עבורו עסקה בגואה, ולכן הוא וחיים נוסעים לגבות את התשלום ולהשתמש בכסף בשביל לשחרר אותה.

בגואה הם פוגשים את אלישע, בעלים של זולה על החוף, והוא מספר להם שמסר את הכסף לרננה ששהתה אצלו חודשיים בחברת זוהר. חיים הולך לחפש את זוהר באשראם בהרים, אבל נאלץ להוריד את נעליו לפני שהוא עולה למקום שנחשב קדוש. זוהר, שמשמש כמשרת של בבא הודי זקן, מסכים להצטרף אל חיים בסופו של דבר. חיים מגלה שהנעליים שלו נגנבו, ואיתן ה-TLV שהיה מוסווה בתוך הסוליה. כמו כן מתגלה שהוא ניסה לייצר את הסם פעם נוספת אבל נכשל, כך שהכמות המקורית היא כל מה שיהיה אי פעם.

אל הזולה שבה הם משתכנים מגיע אם-ג'יי שדורש מחיים את מה שנשאר מה-TLV. במסיבת סוף המילניום שעל החוף מגלה חיים את הנעליים על רגליו של הדי-ג'יי, שמחזיר לו אותן ברצון. קאאוס מאתר את חיים ולוקח בכוח את אחת הנעליים, אבל אם-ג'יי נותן לו לשמור את השנייה בטענה ש"גם לבחור הזה מגיע קצת אהבה". חיים נותן את הסם לאלישע שמבטיח לשחד בשבילם מכר מצוות בית הכלא.

חיים ושושן פורצים לכלא בחסות הביטחון של השוחד, אבל נתפסים ומובאים אל המנהל. חיים מספר לו על אהבתו לרננה והמנהל נותן לו את המפתח לתא שלה, שם מתגלה שמדובר בכלל בבחורה אחרת (שירה גפן), שמספרת לחיים שרננה מכרה לה את הסם. בסוף הסרט חיים והבחורה מתעוררים ביחד ולוקחים את הטיפה האחרונה שנשארה מה-TLV, באמירה "מקסימום נתאהב".

## שחקנים

## ראו גם
* סמים בקולנוע הישראלי

## קישורים חיצוניים
* הסרט המלא לצפייה ישירה (בתשלום) באתר ארכיון הסרטים הישראלי - סינמטק ירושלים
* 
*"משהו טוטאלי"  האתר הרשמי של הסרט
* "משהו טוטאלי" באתר "קרן הקולנוע הישראלי"
* 25 שנה ל'משהו טוטאלי" - פודקאסט לייב עם גור בנטביץ' ב'היו זמנים בישראל'.

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2000
קטגוריה:סרטי הרפתקאות

קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטי סמים
קטגוריה:אתגר קרת
קטגוריה:סרטי רן טל
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2000
קטגוריה:סרטי גור בנטביץ'
ביכורים (אתר אינטרנט)

**בִּכּוּרִים** הוא אתר אינטרנט ומאגר יצירות אמנות, שהוקם במטרה לאפשר ליוצרים מתחומי היצירה השונים, לפרסם את יצירתם לעיני הגולשים באינטרנט.

האתר **בִּכּוּרִים** הוקם על ידי פורטל האינטרנט **[[כיפה (אתר אינטרנט)|כיפה]]** בשנת תשס"ג (2003), ונוהל במשך שנותיו הראשונות על ידי רחל נפרסטק. הקמתו היא חלק מהנביעה המחודשת של עולם השירה, האמנות והיצירה בציבור הדתי, במטרה להמציא במה חופשית לפרסום יצירה עברית-שורשית. כחלק מפורטל כיפה, האתר מהווה בעיקרו במה ליוצרים מן הציבור הציוני דתי. ככזה, האתר, בניגוד בולט לאתרי יצירה אחרים, מכיל יצירות רבות העוסקות בתחומים הדתיים השונים ובמתח שבין האדם לקונו, ומוביל, באמצעות עורכי התוכן באתר, קו אידאולוגי המונע מיצירות המכילות מסרים אלימים או מיניים, להתפרסם בו. עם זאת, באתר מפרסמים מיצירותיהם גם יוצרים שאינם דתיים.

באתר קיימים, נכון לשנת תשס"ח (2008), כ-1,600 יוצרים ולמעלה מ-48,500 יצירות מתחומי המלל, הסאונד והתחומים הוויזואליים השונים. לגולשים באתר מתאפשר ליהנות מן היצירות, ולמקד את גלישתם באמצעות המלצות העורכים, להגיב ליצירות, לדרג יצירות, ולהוסיף יצירות לרשימת המועדפות עליהם. במידה והם מעוניינים בכך, בהליך קצר ופשוט יכולים הגולשים באתר להירשם אליו בעצמם ולפרסם בו מיצירותיהם שלהם.

עם התפתחות קהילת היוצרים באתר, נוספו לאתר פורומים, המשמשים כסדנאות בתחומי הכתיבה, הסאונד, הצילום, והציור, אשר מונחות ומנוהלות על ידי יוצרים באתר, בעלי ידע בתחומם. כמו כן, האתר מקיים מפגשים קבועים בפסח, בסוכות ובחנוכה ליוצרים החברים בו. המפגשים כוללים, בדרך כלל, הרצאה מאת אמן כלשהו המוזמן אליהם, וקריאת קטעי שירה ופרוזה, מאת חברי האתר, כמו קטעי הופעות מוזיקליות, והצגת יצירות פלסטיות וויזואליות בתערוכה. במפגשים מתקיימת מסגרת ייחודית של שירת נשים, בשל המחויבות לצו ההלכתי, המאפשרת לזמרות לשיר בפני קהל הנוכחות במפגש.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:אתרי אינטרנט דתיים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2003
אזור חופשי

**אזור חופשי** (באנגלית: **Free Zone**) הוא סרט משנת 2005 בבימויו של עמוס גיתאי. הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-בלגית-צרפתית-ספרדית, שצולם בישראל ובירדן. מככבת בו השחקנית הישראלית חנה לסלאו, שעל משחקה בסרט זכתה בפרס השחקנית הראשית הטובה ביותר בפסטיבל קאן 2005. עוד משחקות בתפקידים הראשיים השחקנית הישראלית-אמריקאית נטלי פורטמן והשחקנית הערבייה-ישראלית-צרפתייה היאם עבאס. הסרט היה מועמד גם לפרס הסרט הטוב ביותר (Palme d'Or) בפסטיבל קאן.

## עלילה
רבקה, אמריקאית צעירה המבקרת בירושלים זמן קצר לאחר שביטלה את אירוסיה, עולה על מונית שבה נוהגת חנה, יהודייה דתייה. חנה נמצאת בדרכה לאזור הסחר החופשי בירדן על מנת לפדות חוב השייך לבעלה, שנפצע זמן קצר קודם לכן בפיגוע טרור. באזור החופשי הן פוגשות בליילה, פלסטינית ששימשה כאשת קשר של בעלה של חנה עם השוק השחור המקומי. שלוש הנשים יוצאות למסע רווי מתח בעקבות כספה של חנה.

הסרט נפתח בסצנה בלתי שגרתית שבה רבקה בוכה בתוך המונית הנוסעת כשברקע מתנגן בשלמותו שירה של חוה אלברשטיין, "חד גדיא". השיר נחשב לשיר מחאה פוליטי נגד שליטתה של ישראל בשטחים.

השיר "אין אני" של שוטי הנבואה מתנגן במונית בסוף הסרט.

## דמויות
* **רבקה** (נטלי פורטמן) – אמריקאית-ישראלית ללא משפחה בישראל.
* **חנה בן משה** (חנה לסלאו) – לאחר שהיא ובעלה פונו מסיני, היא התיישבה עם בעלה בנגב.
* **ליילה** (היאם עבאס) – פלסטינית. נדחתה בידי בנה בשל מנהגיה המודרניים.
* **גב' ברייטברג** (כרמן מאורה) – אמו של ג'וליו. לאחר העריכה הסופית של הסרט מאורה הופיעה רק בפלאשבק.
* **סמיר** (מכרם ח'ורי) – אמריקאי. יתום פלסטיני שהיה פליט בטקסס. עובד כסוחר מכוניות ב"נווה מדבר" של אזור סחר חופשי.
* **ג'וליו** (אקי אבני) – ארוסה לשעבר של רבקה ממוצא מזרחי.
***קצין** (לירון לבו) – קצין צבאי בגבול עם ירדן.
***קצין** (תומר רוסו) – קצין צבאי בגבול עם ירדן.

## פרסים
בפסטיבל קאן 2005 זכתה לסלאו בפרס השחקנית הטובה ביותר והסרט היה מועמד לפרס דקל הזהב. נשיא חבר השופטים אמר לאחר מכן שהוא התלבט אם לכבד את כל שלוש השחקניות הראשיות של "אזור חופשי" בפרס ההרכב הטוב ביותר.

## הפקה
[שמאל|ממוזער|250px|[חנה לסלאו, נטלי פורטמן ועמוס גיתאי במהלך צילומי הסרט.]]
במהלך הצילומים בכותל המערבי, המשטרה ביקשה מהשחקנים וצוות הסרט לעזוב את המקום לאחר שיהודים אורתודוקסים מחו על כך שבמקום צולמה סצנה הכוללת נשיקה בין נטלי פורטמן לאקי אבני. בסופו של דבר הסצנה לא נכללה בסרט.

## לקריאה נוספת
*

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* תמונות מתוך הסרט, מתוך האתר של נטלי פורטמן

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי עמוס גיתאי
קטגוריה:סרטים בלגיים
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים ספרדיים
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטים בערבית
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים בספרדית
קטגוריה:סרטים רב-לשוניים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2005
מרג'ע תקליד

ממוזער|**מַרְגַ'ע תַקְלִיד** (בערבית:  **مرجع تقليد**), או בקיצור **מרג'ע**, הוא תואר דתי בשיעה התריסרית, הניתן למוג'תהד שהוא מודל לחיקוי. זהו השני בחשיבותו אחרי הנביא מוחמד והאימאמים השיעים. על פי אמונה רווחת בקרב חכמי דת, תואר מרג'ע תקליד ניתן רק לאדם חי. 

מעבר למרג'ע, קיים תואר בכיר יותר: "מרג'א אל-תקליד אל-מוטלאק" (مرجع تقليد المطلق), או בקיצור: "מרג'ע אל-מוטלאק" (مرجع المطلق).

## אטימולוגיה
התואר מורכב משתי מילים: מרְג׳ע (مَرْجِع) שפירושה המילולי הוא "מקור", "סמכות", "נקודת התייחסות" וְתַקליד (تَقْلِيد) שפירושה המילולי: "חיקוי", "העתקה", "מסורת", "הליכה בעקבות", ובהקשר הדתי השיעי: חכם דת שאישיותו המוסרית וחוכמתו הם מודל לחיקוי והולכים בעקבותיו, ללא הטלת ספק.

## כישורים
התואר "מרג'ע" ניתן למי שנושא את התואר הדתי "אייתוללה" או "אייתוללה עליון" (آيت الله العظمى; אייתוללה אל-עוזמא - בתעתיק מדויק: איתאללה אל-עט'מא).

הנושא בדרגה זו צריך לעמוד במספר קריטריונים: בגרות, חכמה, אמונה, צדק, להיוולד בדרך לגיטימית (להורים נשואים), ולהיות זכר (נשים יכולות לבצע אג'תהאד, אך לא להגיע לדרגת מרג'ע תקליד). נוסף על תנאים אלה, המרג'ע צריך להיות גם אדם הידוע בידע הדתי שלו, בפסיקותיו, ובהיותו מורה ונושא דרשות, בעל ניסיון.

במאה ה-19, רק אדם אחד החזיק בתואר, בזמן נתון, ועל כן מספרם מועט:

לאחר מותו של בורוג'רדי, לא הייתה הסכמה בנוגע לזהותו של המרג'ע ועל כן היו כמה שנשאו את התואר במקביל. מחכמי הדת הבולטים שנחשבו למרג'ע לאחר מות בורוג'רדי ניתן למצוא את האייתוללה רוחאללה חומייני, אשר הנהיג את המהפכה האסלאמית באיראן בשנת 1979, ואת מוסא א-סדר, אשר היה דמות בולטת בלבנון ובמזרח התיכון במחצית השנייה של המאה ה-20.

## רשימת המרג'ע א-תקליד<small></small>

## זהות המרג'ע א-תקליד אל מוטלק במאה ה-20
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, מת בעיראק, המרג'ע א-תקליד אבו אל-קאסם אל-חווי (سید ابوالقاسم موسوی خویی; 1992-1899) ועלי סיסטאני הוכר כיורש התואר מרג'ע אל-מוטלק. בשנת 1979, פסק האייתוללה ח'ומייני "איש דת עליון" יחיד, צריך לשלוט הן בעניינים הדתיים והן בעניינים הפוליטיים של השיעים ובכך הוא שינה את מוסד "מרג'ע א-תקליד". לאחר מות של ח'ומייני ב-1989, החלו מחלוקות פוליטיות ודתיות בקרב השיעים על מהות התפקיד וב-1994 הכריזה ממשלת איראן כי עלי ח'אמנאי ה"מרג'עא א-תקליד הבלתי מעורער".

## ביאורים

## ערות שוליים

קטגוריה:תארים ותפקידים באסלאם
קטגוריה:שיעה
קטגוריה:מילים וביטויים בערבית
קטגוריה:איראן: תרבות
מוזיקה פופולרית

**[[מוזיקה]] [[תרבות פופולרית|פופולרית]]** (הנקראת לעיתים **מוזיקה קלה**) היא מוזיקה המשתייכת לאחד ממגוון סגנונות מוזיקליים הנגישים לקהל הרחב ולרוב מופצים בצורה מסחרית. הגדרת המוזיקה הפופולרית מבחינה בין סגנונות אלו ובין מוזיקה קלאסית מחד ומוזיקה עממית מאידך. לעיתים משמש המונח **[[מוזיקת פופ]]** לתיאור מוזיקה פופולרית, כשלמעשה "פופ" מתאר סגנון מוזיקלי מסוים המשתייך למוזיקה הפופולרית, אך לא מכסה את כל גווניה. לפעמים מכונה המוזיקה גם בשם "מיינסטרים".

## הגדרה
המונח "מוזיקה פופולרית" משמש במובן רחב ובמובן צר. במובן הרחב, הוא מתייחס לכל סוגי המוזיקה שאינם מוזיקה קלאסית. בתחילת המאה ה-19 נקראו השירים המסורתיים של האנשים הפשוטים "שירים פופולריים". בסוף אותה מאה נקראו שירים אלו "שירי עם" (folk songs) ונוצרה הבדלה בין שירים אלו למוזיקה פופולרית עירונית וחדשה יותר. כיום מופצת המוזיקה הפופולרית באמצעי תקשורת המונים כגון רדיו, טלוויזיה ואפליקציות מוזיקה. המוזיקה הפופולרית מהווה חלק מהתרבות הפופולרית וכוללת סגנונות מוזיקליים רבים.

במובן הצר משמש המונח לעיתים לתיאור מוזיקת פופ - סגנון מוזיקלי המתאפיין במוזיקה קלילה, קליטה, ולרוב ממוסחרת.

## סוגי מוזיקה פופולרית
המוזיקה הפופולרית נחלקת לסגנונות מוזיקליים שונים, ותיקים למדי או חדשים הנמצאים בהתהוות. לרוב, קהל המאזינים לסגנון מסוים יאופיין על ידי שיוך לקבוצת גיל שבצעירותה היה אותו סגנון פופולרי. חלוקה זו עומדת בבסיס חלקה של המוזיקה ב"פער הדורות". כך, לדוגמה, מוזיקת ביג בנד זוכה עדיין לפופולריות ניכרת, אף על פי שהגיל הממוצע של קהל המאזינים של סגנון מוזיקלי זה גבוה באופן משמעותי מהגיל הממוצע של קהל מאזיני מוזיקת ראפ. "פער דורות" זה בקרב קהל המאזינים של הסגנונות השונים הפך בולט במיוחד לאחר מלחמת העולם השנייה בעקבות ההתעצמות הכלכלית והחברתית של האוכלוסייה הצעירה. את המוזיקה אשר שווקה לפני שנות הארבעים לא ניתן לשייך לקבוצות גיל באופן כה ברור.

לעיתים קרובות משום שסיווג סגנונות המוזיקה הפופולרית הוא שרירותי הסיווג יהיה שנוי במחלוקת בקרב קהל המאזינים.

להלן רשימה של סגנונות מוזיקה פופולרית מודרנית. הרשימה איננה כוללת סגנונות מוזיקליים אשר אינם עכשוויים או שאינם נמכרים כיום בכמות ניכרת במיוחד (כגון מוזיקה קלאסית, אופרה ומוזיקת גוספל). כמו כן, סיווג הסגנונות המופיע ברשימה בוצע לפי החלוקה לסוגות הקיימת באתר Allmusic.

**הערות:** 
* ג'אז - סגנון הג'אז החל את דרכו בניו אורלינס שבארצות הברית בראשית המאה ה-20. שורשיו נעוצים באפריקה, אך כיום הוא נחשב ל"מוזיקה הקלאסית של ארצות הברית".
* רוק - המונח "רוק" כיום משמש לתיאור קשת רחבה מאוד של סגנונות מוזיקליים, המאופיינים בשלושת הכלים העיקרים - גיטרה בס, תופים וגיטרה חשמלית. הרוק החל את דרכו כהתפתחות של הרוק'נרול בשנות השישים בהתבסס על סולמות הבלוז. במקור, הרוק היווה שילוב בין מוזיקה אמריקאית עממית (קאנטרי) למוזיקה אפרו-אמריקנית קצבית (בלוז). עם השנים הרוק התפצל לאין ספור כיוונים שונים שהתרחקו מסגנונות אלה מרחק רב והושפעו גם מסגנונות אחרים לגמרי כמו מוזיקה קלאסית, פופ, ואף היפ-הופ. בנקל אפשר למצוא שירי רוק שקטים או רועשים, מהירים או איטיים, רוק ווקאלי ורוק אינסטרומנטלי, שירי רוק קלילים ו"פופיים" ולעומתם יצירות רוק כבדות ועמוקות.

## ראו גם
* מוזיקה
* מוזיקת מחתרת
* היסטוריה של המוזיקה
* תאוריית המוזיקה
* :קטגוריה:סגנונות מוזיקליים

## קישורים חיצוניים

* 
* AllMusic - מקור מידע לגבי אומנים, תקליטים ותקליטורים, סגנונות וזרמים במוזיקה.
* 

## הערות שוליים

*
שלום שכנא מפראהביטש

הרב **שלום שכנא מפראהביטש** נודע גם בכינויו "רבי שלום הגדול" (ביידיש: דער גרויסער רבי שלום).
(ה'תקכ"ט - י"ד בתשרי ה'תקס"ג ; 1769–1802) היה רב אוקראיני ואביו של רבי ישראל מרוז'ין.

## מתולדותיו
נולד במזריטש שבאוקראינה לרבי אברהם המלאך בנו של רבי דב בער המגיד ממזריטש. הוא נקרא על שם אבי סבתו רבי שלום שכנא מטורטשין.

בגיל שמונה נפטר אביו (בי"ב בתשרי ה'תקל"ז). היתום הצעיר ואחיו הגדול ישראל חיים נשלחו על ידי אמם - שבחרה שלא להינשא בשנית - לביתו של ידידו של בעלה ותלמידו של חמיה רבי שלמה מקרלין, על מנת שיגדלם ויחנכם בדרכי התורה והחסידות, בראותה בו המוכשר ביותר מבין ידידי בעלה למלאכה זו.

בגיל צעיר מאוד נישא לחוה, נכדתו של רבי מנחם נחום מצ'רנוביל בעל ה"מאור עיניים", (שהתגורר באותה תקופה בפראהביטש) בת בתו מלכה, אשת רבי אברהם מקאריסצ'וב, כשחלק גדול מחינוכו ספג בבית סבו.

לאחר שעבר חמיו זקנו - רבי מנחם נחום - לכהן כמגיד בעיר צ'רנוביל, הוענק תפקיד המגיד בעיירה פראהביטש (פוהרבישצ'ה, או פראהבישט בעגה היידישאית) פלך קייב, שבאוקראינה לרבי שלום שכנא. גדלותו העצומה הביאה אליו תלמידים מכל רחבי אוקראינה, ביניהם נמנו רבי נתן מברסלב שאף מציין זאת בכתביו, גיסו (אחי אשתו) רבי ישראל מבאפאליא וגיסו בזיווג ראשון (חתן חמיו) רבי אריה לייב מבענדר (אחיו של רבי משה צבי מסאווראן).

## יחס גדולי הדור אליו
גדולי דורו התייחסו אליו בהערכה רבה, הן עקב יחוסו הגדול והן מצד גדלותו בתורה בחסידות ובמידות. ומסופר כי הסבא משפאלי התבטא כלפיו: "אביו היה מלאך (רבי אברהם המלאך) אם כך אמו הייתה מלאכית, לא פלא שנולד להם בן כזה. רבי נחמן מברסלב התבטא לאחר פטירתו: "בפראהבישט היה אור גדול שכבה והותיר אחריו חשכה עצומה".
גיסו רבי ישראל מבאפאליא מחבר הספר "עטרת תפארת ישראל", מצטט רבות את רבי שלום שכנא ומתאר אותו בתארים מופלגים; "צדיק יסוד עולם, אדוני מורי ורבי גיסי" ועוד.
נהוג בקרב חסידי רוז'ין ובחסידויות נוספות, להזכיר את שמו בליל שישי (יום חמישי בערב), באמירה "בזכות רבי שלום הגדול", כסגולה לשבת טובה. המקור לכך הוא אימרתו של רבי שלום שכנא עצמו כי אם מדברים על צדיקים בליל שישי זוהי סגולה לשבת טובה (א גוט שבת) "והסגולה תועיל גם אם ידברו ממני".

## צאצאיו
* רבי אברהם פרידמן מפראהביטש - הוא אשר קיבל את שרביט ההנהגה עם פטירת אביו והוא רק בן שבע-עשרה. אך הוא לא האריך ימים ונפטר זמן קצר לאחר מכן (י"ז באדר תקע"ג) מבלי להותיר אחריו צאצאים, ואלמנתו (נכדת רבי דוד לייקס) קיבלה "חליצה" מאחיו הצעיר ונישאה בשנית לרבי יוסף דוד מאליק.
* רבי ישראל פרידמן מייסד שושלת רוז'ין והאדמו"ר הראשון שלה, ממנה מסתעפות עד ימינו שושלות; חסידות סדיגורא, חסידות בויאן, חסידות בוהוש, חסידות וסלוי וחסידות קופיטשניץ.
* חנה איטה אשת רבי יצחק מגארנוב בנו של רבי מרדכי מקרמניץ. על צאצאיהם נמנה רבי אברהם יצחק קאהן, האדמו"ר מתולדות אהרן.
* דב בער - נפטר בצעירותו בחיי אביו. היה מאורס לבתו של רבי לוי יצחק מברדיטשוב.

## תורתו
רבי שלום שכנא, לא הותיר אחריו דברי תורה בכתובים. גיסו הביא מדבריו בספרו "עטרת תפארת ישראל" וכן הובאו מדבריו בספרים: "משמיע שלום", "דרכי שלום" ו"נר ישראל".

## לקריאה נוספת
* יצחק אלפסי, **"אנציקלופדיה לחסידות- אישים"** כרכים א-ג, הוצאת מוסד הרב קוק, 1986, 2000, 2004.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אדמו"רים
קטגוריה:רבנים רוסים
קטגוריה:שושלת רוזין
קטגוריה:משפחת המגיד ממזריטש
קטגוריה:ילידי 1769
קטגוריה:נפטרים ב-1802
עטרות (ספר)

**עטרות**, הוא שם ספרה ה-21 של הסופרת הישראלית, אסתר שטרייט-וורצל.

הספר יצא לאור בעברית בשנת 2006 בהוצאת עמיחי.
## עלילה
הספר מגולל את סיפור הקמתו ונפילתו של היישוב עטרות - יישוב עברי ששכן בלב אוכלוסייה ערבית, צפונית לירושלים. במהלך מלחמת העצמאות היו מספר התקפות על היישוב מצד ערביי האזור. היישוב ננטש על פי פקודה מפיקוד 'ההגנה' בירושלים בליל ה-14 במאי 1948, יחד עם היישוב נווה יעקוב הסמוך.

אחרי הנסיגה מעטרות הועברו אלה שנותרו בחיים מהקרבות ליפו ומשם לווילהלמה, שבה השתקעו. למושב החדש קראו בני עטרות, על שם היישוב שחרב.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

עטרות
עטרות
קטגוריה:ספרי 2006
קטגוריה:ספרי הוצאת עמיחי
1790 במוזיקה

## אירועים
*יוזף היידן ולודוויג ואן בטהובן נפגשים בפעם הראשונה.
*היווסדה של אופרת פקין.

## מוזיקה קלאסית
*לודוויג ואן בטהובן – קנטטה על מות יוזף השני (*Cantata on the Death of Joseph II*)
*ברתולומאו קמפניולי – קונצ'רטו לחליל אופרה 3 (*Flute Concertos Op. 3*)
*מוציו קלמנטי – *Keyboard Sonata in F, WoO 3*
*יאן לדיסלב דוסק – שלישיית פסנתר (*Piano Trio*)
## נפטרו

* ניקולאוס אסטרהאזי, נסיך הונגרי. טעמו באופרה ותרומתו להפקות מוזיקה נוספות הקנו לו את התואר "המפואר". הוא זכור גם כמעסיקו העיקרי של המלחין יוזף היידן (נולד ב-1714)

## קישורים חיצוניים
אלייזה מקרדל ג'ונסון

**אלייזה מקרדל ג'ונסון** (באנגלית: **Eliza McCardle Johnson**; 4 באוקטובר 1810 – 15 בינואר 1876) הייתה אשתו של נשיא ארצות הברית אנדרו ג'ונסון והגברת הראשונה של ארצות הברית במהלך כהונתו של בעלה.

בשל בריאותה הלקויה נמנעה אלייזה ג'ונסון מפגישות רשמיות וציבוריות, ובפועל שימשו בנותיה מרתה ג'ונסון פטרסון ומרי ג'ונסון סטובר בתפקיד הגברת הראשונה.

אלייזה מקרדל ג'ונסון ידועה הייתה בנאמנותה לבעלה במהלך דיוני ההדחה שלו בסנאט, ובהודעותיה הפומביות היחידות תמכה בו.

## ביוגרפיה
אלייזה, בתם של ג'ון מקרדל (John McCardle) סנדלר מטנסי, ושרה פיליפס (Sarah Phillips) פגשה את בעלה בהיותו בן 17 ובהיותה בת 16. אנדרו ג'ונסון היה חייט בגרינוויל שבטנסי לשם עבר מקרוליינה הצפונית, והם נישאו שנה לאחר מכן, ב-17 במאי 1827.

אלייזה רכשה השכלה יסודית טובה ולימדה את בעלה קרוא וכתוב. נולדו להם חמישה ילדים, ואלייזה גידלה אותם וניהלה את משק הבית בעת שבעלה החל לעסוק בפוליטיקה, ונבחר לבית המחוקקים המדינתי ובית המחוקקים של ארצות הברית. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית נשארה חלק מאנשי טנסי הנאמנים לאיחוד המדינות, וג'ונסון נשלח לנאשוויל לכהן כמושל צבאי בשנת 1862. אלייזה נשארה בביתה ושם נתפסה על ידי כוחות קונפדרציה והושמה במעצר בית. לאחר מספר חודשים הצליחה לחמוק עם בני המשפחה ולהגיע לנאשוויל, אולם בשל פציעה נותרה נכה במשך שארית חייה.

בהיותה ב המשיכה לגדל את בניה, ואת ילדי בתה - מרי סטובר, שבעלה נהרג כחייל במהלך מלחמת האזרחים. כמו כן גידלה את ילדי בתה הבכורה מרתה.

לאחר תום כהונתו של ג'ונסון שבו בני הזוג לטנסי, ושיקמו את ביתם שנהרס במהלך מלחמת האזרחים. אלייזה נפטרה משחפת חצי שנה לאחר פטירת בעלה.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר הבית הלבן
* ביוגרפיה באתר הספרייה של הגברות הראשונות
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טנסי
קטגוריה:הגברות הראשונות של ארצות הברית
קטגוריה:הגברות השניות של ארצות הברית
קטגוריה:בני זוגם של סגני נשיא ארצות הברית
קטגוריה:אנדרו ג'ונסון
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו משחפת
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו משחפת
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1810
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1810
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1876
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1876
מעמד הביניים

**מעמד הביניים** (או **המעמד הבינוני**) הוא מונח במדעי החברה המתאר קבוצה חברתית וכלכלית של אנשים בעלי יכולת כלכלית סבירה, אשר אינם בעלי השפעה או עושר יוצאי דופן או ניכרים לעין.

ההגדרה המצמצמת של מעמד הביניים על פי משקי בית שהכנסתם ברוטו נעה בין 75% ל-125% מההכנסה הממוצעת. לפי אופן חישוב מקובל אחר, מעמד הביניים מוגדר על פי משקי בית שהכנסתם נעה בין 75% ל-125% מההכנסה החציונית (קו ההכנסה שמחצית מהשכירים משתכרים מעליו ומחצית משתכרים מתחתיו). בישראל 2010 כוללת קבוצה זו את משקי הבית מן העשירון הרביעי עד השביעי, כשליש מהאוכלוסייה.

ההגדרה המרחיבה של מעמד הביניים נובעת מחלוקה של אוכלוסייה לפי מעמדות סוציו-אקונומיים. חלוקה זו מבחינה בין מעמד גבוה (למשל 1% העשירים), ומעמד הפועלים, כשבתווך נמצא מעמד הביניים. חלוקה זו מגדירה את החלוקה המצמצמת כ"מעמד בינוני-נמוך".

מעמד הביניים הוא המעמד עליו מתבססת החברה המתועשת. התושבים במעמד זה הם, בדרך כלל, העובדים המאיישים את מרבית המערכות במגזר העסקי והציבורי, והם גם הצרכנים העיקריים של מוצרי הצריכה השונים בשוק. בסוציולוגיה המרקסיסטית, לעומת זאת, משמש הביטוי "מעמד הביניים" ככינוי למעמד בעלי הרכוש הבורגנים, המתפרנסים מבעלות על עסקים, מניהול וממקצועות חופשיים, בניגוד לפרולטריון - מעמד עובדי-השכר המתפרנס מעבודת כפיים.

## מעמד הביניים בשיח הציבורי בישראל

חוסנו הכלכלי של מעמד הביניים תופס מקום מרכזי בשיח הציבורי והפוליטי בישראל. נראה כי שיח זה איננו מכוון להגדרה מצמצמת של מעמד הביניים, אלא להגדרה רחבה יותר, הכוללת גם אוכלוסיות חזקות יותר. אולם אין הסכמה בין החוקרים כיצד יש לנתח את ההתפלגות המעמדית של החברה הישראלית, ומהם גבולותיו של מעמד הביניים. נראה כי דווקא בשל הקיטוב הגובר של ההתפלגות הכלכלית בישראל, ובניגוד לדימוי הספרותי והתקשורתי, רובד הביניים של ההכנסות בחברה הישראלית (125%-75% מההכנסה החציונית) דומה יותר במאפייניו לדימוי המקובל בקרב החוקרים עבור מעמד הפועלים. ברור כי כאשר מעמד הביניים נתפס באופן אחר, למשל כמשקי בית שהכנסתם נעה בין 125%-200% מההכנסה החציונית, לקבוצה זו תהיה מאפיינים שונים בהרבה.

## מעמד ביניים חרדי
ב עברו חלקים בחברה החרדית תהליך אטי של אימוץ אורח חיים "בורגני", המתבטא יותר בקרב חרדים מודרניים אך קיים גם בקרב "המיינסטרים החרדי". במאי 2017 שידר תאגיד השידור הציבורי כתבה מיוחדת שכותרתה "עלייתה של הבורגנות החרדית".

תופעת ה'בורגנות החרדית' מעוררת שאלה האם עצם קיומה מהווה סתירה לעקרונות בסיסיים של היהדות החרדית הכוללים התבדלות והסתפקות במועט, בוז ל'בינוניות' והתמסרות ללימוד התורה ולדקדוק במצוות - לצד העדר "מחויבות אזרחית".

לפי הרב יהושע פפר, בין מאפייניה הבסיסיים של החברה החרדים קיימים ביטויים "בורגניים" בולטים', בהם היוזמה הפרטית וחתירה ל'מצוינות' - שאפיינה את ה"בורגנות" בגרסתה המקורית והאידיאלית. לפי הרב פפר, מיסוד והענקת לגיטימציה לתופעה המתרחבת של "בורגנות חרדית" תוך טיפוח "חתירה למצוינות" בתוכה, עשוי לפתור קשיים משמעותיים שהחברה החרדית מתמודדת איתם במאה ה-21, ובמקביל עשוי גם לפתור קושי מהותי בתפיסה ה'בורגנית' שבמידה רבה איבדה את "החתירה למצוינות" שאפיינה אותה בתחילת דרכה.

## ראו גם
* מעמד חברתי
* בורגנות
* מעמד בינוני גלובלי

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
*עודד היילברונר, 'הוויקטוריאנים הישראלים': פחדים ואי־נחת בקרב מעמד הביניים בעשור השני למדינה, '''עיונים''' 28, 2017, הוצאת מכון בן-גוריון, אוניברסיטת בן-גוריון, עמ' 128 - 168
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ריבוד ואי שוויון
קטגוריה:קבוצות חברתיות
הארי קיואל

**הארולד "הארי" קיואל** (באנגלית: **Harold "Harry" Kewell**; נולד ב-22 בספטמבר 1978 בסידני, אוסטרליה) הוא כדורגלן עבר אוסטרלי אשר שיחק בנבחרת אוסטרליה, וכיום חלק מצוות האימון של סלטיק מליגת העל הסקוטית.

## קריירה
קיואל שיחק בקבוצת לידס יונייטד עד שנת 2003, אז עבר לליברפול. עם ליברפול זכה בגביע אירופה לאלופות בעונת 2005 לאחר ניצחון על מילאן האיטלקית בפנדלים אחרי מהפך דרמטי שבו חזרה קבוצתו מפיגור 3:0 במחצית ל-3:3 בסיום 90 הדקות. קיואל פתח בהרכב באותו משחק אך הוחלף על ידי ולדימיר שמיצר.

הוא שיחק במונדיאל 2006 במדי נבחרת אוסטרליה. במהלך המונדיאל נפצע ברגלו.

בקיץ 2008 עבר לגלאטסראיי במדיה שיחק עד שנת 2011, עת עבר למלבורן ויקטורי האוסטרלית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אוסטרלים
קטגוריה:קשרי כדורגל אוסטרלים
קטגוריה:סידני: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני לידס יונייטד
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורגלני מלבורן ויקטורי
קטגוריה:כדורגלני אל-ע'ראפה
קטגוריה:כדורגלני מלבורן סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוסטרליה
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באוקיאניה
קטגוריה:זוכי פרס הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 1997
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2007
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2011
קטגוריה:מאמני כדורגל אוסטרלים
קטגוריה:מהגרים מאוסטרליה לממלכה המאוחדת
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1978
ימנייה

[שמאל|ממוזער|250px|[איירבוס A310|איירבוס A310-300 של החברה]]
**ימנייה - נתיבי תעופה תימניים** (בערבית: **الخطوط الجوية اليمنية**) היא חברת התעופה הלאומית של תימן. החברה מתפעלת קווי שירות פנים ארציים וטיסות בינלאומיות ל-11 יעדים במזרח התיכון, אסיה, אפריקה ואירופה. בסיסה המרכזי הוא בנמל התעופה הבין-לאומי בצנעא, ויש לה בסיס משני בנמל התעופה בעיר עדן. כמו כן, היא חברה בהתאחדות חברות התעופה הערביות.

## היסטוריה
החברה נוסדה ב-4 באוגוסט 1961, כ**קווי אוויר תימן** (Yemen Airlines), והחלה לפעול בשנת 1962. בשנת 1972, לאחר שהולאמה, עברה ארגון מחדש ושמה שונה ל**נתיבי אוויר תימן** (Yemen Airways). השם ימנייה אומץ ב-1 ביולי 1978, לאחר שבראשית 1977 הקימו ממשלות צפון תימן וערב הסעודית חברת תעופה משותפת. חברת התעופה שבסיסה בעדן, **אלימדה**, אוחדה לתוך החברה המשותפת. חברת ימנייה שייכת לממשלת תימן (51%) ולממשלת ערב הסעודית (49%).

ב-21 בינואר 2001 חטף גבר עיראקי מטוס בטיסה 448 של ימנייה. המטוס נחת בנמל התעופה הבינלאומי אמבולי-ג'יבוטי של העיר ג'יבוטי. לא היו נפגעים.

ב-20 בינואר 2010 הודיע ראש ממשלת בריטניה גורדון בראון כי הוא משעה את כל הטיסות בין בריטניה לתימן בשל חששות מפעולות טרור.

ב-6 במאי 2025 בעקבות תקיפות צה"ל בשדה התעופה בצנעא, הושמדו על הקרקע שני מטוסי איירבוס A320, מטוס A330 ומטוס איליושין Il-76 הנושא רישום 7O-ADF.

ב-28 במאי 2025 בעקבות תקיפות צה"ל בשדה התעופה בצנעא, הושמד על הקרקע מטוס איירבוס אחד נוסף לפחות (איירבאס A320 (אות קריאה 7O-AFF) ). לאחר תקיפה זו נותרו 3 מטוסים פעילים בלבד בצי החברה. המטוסים מופעלים בעיקר מנמל התעופה של עדן עקב חשש שמא יושמדו גם הם על ידי חיל האוויר הישראלי.

## צי המטוסים
נכון ליוני 2025 חברת ימנייה נותרה ללא מטוסים בשליטת החות'ים, כך למשל מטוס רישום 7O-AFD טס ביוני 2025 מעדן. זאת בעקבות תקיפות חיל האוויר הישראלי כנגד מטרות אסטרטגיות של החות'ים בתימן במסגרת מלחמת מלחמת חרבות ברזל והתקיפות של החות׳ים כנגד מדינת ישראל.

ב-6 במאי 2025 במסגרת מבצע עמידת ראש, תקף חיל האוויר הישראלי מטרות אסטרטגיות בתימן, בהן שדה התעופה הבינלאומי בצנעא. בתקיפה הושמדו שלושה מתוך ארבעה מטוסים של חברת ימנייה.

ב-28 במאי 2025 יצא חיל האוויר במבצע תכשיט זהב במהלכו הותקף המטוס האחרון של חברת ימנייה בשליטת החות'ים, כחצי שעה לאחר נחיתתו בנמל התעופה הבין-לאומי צנעא .

## תאונות והתרסקויות
* ב-2000 וב-2001 סבלו מטוסים של ימנייה מתאונות במהלך ניסיונות המראה.
* ב-30 ביוני 2009 דווח על היעלמות מטוס A310-300 של ימנייה לאחר המראה מקומורו. בטיסה זו, טיסה 626 של ימנייה, נהרגו 154 בני אדם וניצלה ילדה אחת, באהיה בקארי (Bahia Bakari) שהפכה לאחר הטרגדיה למפורסמת במולדתה, צרפת.

## קישורים חיצוניים

* 
*  מדיה וקבצים בנושא ימנייה באתר Airliners.net
* פרטי צי המטוסים של חברת ימנייה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:התאחדות חברות התעופה הערביות
קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:תימן: תחבורה
קטגוריה:חצי האי ערב: תעופה
קטגוריה:חברות תימניות
קטגוריה:אסיה: חברות תעופה