open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שמואל הלפרט

**שמואל הלפרט** (מכונה: **שְׁמֶלְקִי** או **שמעלקא**; נולד בט"ז בשבט ה'תרצ"ט, 5 בפברואר 1939) הוא איש ציבור ופוליטיקאי ישראלי-חרדי, איש חסידות ויז'ניץ, לשעבר חבר הכנסת מטעם אגודת ישראל ויהדות התורה, סגן שר במשרד העבודה והרווחה ובמשרד התחבורה וסגן יושב ראש הכנסת.

## ביוגרפיה
הלפרט נולד בעיר קלוז' ברומניה. אביו, הרב לייבוש בר, היה הרב של העיר ואסלוי בפלך מולדובה. אמו הייתה בתו של רבי שמואל שמעלקא מחוסט, נכדו של רבי מרדכי מנדבורנה.

בשנת 1960 עלה לישראל, ומשפחתו התיישבה בתל אביב. התחנך בישיבת ויז'ניץ, שבה קיבל סמיכה לרבנות. במקצועו הוא מחנך וניהל את בתי הספר הטכנולוגיים "תורה ומלאכה".

הלפרט הוא חבר מרכז אגודת ישראל וחבר הנהלת הוועד הפועל של אגודת ישראל.

הלפרט נבחר לראשונה לכנסת העשירית בשנת 1981. בבחירות לכנסת ה-11 לא נבחר, אך שב אליה בכנסת ה-12 ובשנים 1990–1991 כיהן כסגן שר במשרד ראש הממשלה ובמשרד העבודה והרווחה, בממשלתו הצרה של יצחק שמיר. במחצית תקופת כהונתה של הכנסת ה-13, החליף אותו במסגרת הסכם רוטציה משה גפני, ולאחר מכן הוא היה בשתי קדנציות מלאות בכנסת ה-14 ובכנסת ה-15. בכנסת ה-15 כיהן כסגן יו"ר הכנסת, והחליף את אברהם רביץ מסיעתו, שמונה לתפקיד סגן שר. לקראת הבחירות לכנסת ה-16 הוא פינה מקום לנציג חסידות בעלז ישראל אייכלר, במסגרת הסכם רוטציה, ונכנס לכנסת רק במחצית תקופת כהונתה של הכנסת ה-16 בשנת 2005. לאחר כניסתו לכנסת הוא כיהן כסגן שר התחבורה בממשלת שרון. הלפרט חזר לכנסת לקדנציה מלאה בבחירות לכנסת ה-17. במאי 2008 הודיע כי אין בכוונתו להתמודד בבחירות לכנסת ה-18 ובמקומו נבחר מנחם אליעזר מוזס לייצג את החסידות.

הלפרט מונה בין הישגיו את הדאגה להגדלת קצבאות הילדים: החזרת קצבאות הילד הראשון והשני והגדלה ריאלית שלהן בתחילת שנות ה-90, והגדלת הקצבאות מהילד החמישי ומעלה במה שנודע כ"חוק הלפרט" בנובמבר 2000. החוק בוטל בשנת 2003. תחום נוסף בו פעל הלפרט היה דאגה להקמת דירות לחרדים, בין השאר קריות חרדיות באשדוד. הלפרט גם פעל למתן קצבה לילדים אוטיסטים, ומניעת יבוא בשר טרף.

## משפחה
הלפרט גר בבני ברק, נשוי ואב לשישה. גיסו היה אליעזר הגר, האדמו"ר מסרט ויז'ניץ. אחיו, מאיר הלפרט, הוא חתנו של האדמו"ר מאלכסנדר. בין חתניו של הלפרט: הרב שמחה רבינוביץ, מחבר סדרת הספרים פסקי תשובות; הרב אברהם רבינוביץ, בנו של רבי בן ציון רבינוביץ מביאלה.

## קישורים חיצוניים

* 
*

## הערות שוליים

קטגוריה:סגני שר במשרד ראש הממשלה
קטגוריה:חסידי ויז'ניץ
קטגוריה:בוגרי ישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם אגודת ישראל
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם יהדות התורה
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:חברי הכנסת השתים עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת החמש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת החמש עשרה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:בני ברק: חברי הכנסת
ליברוויל

**ליברוויל** (בצרפתית: **Libreville** - "עיר חופשית") היא עיר הבירה של גבון והעיר הגדולה ביותר בה. בעיר מתגוררים 703,904 תושבים (2013). העיר נמצאת על נהר גבון לחוף מפרץ גינאה.

## היסטוריה
הצרפתים כבשו את האזור ב-1839. ב-1846 הצרפתים לכדו ספינה ברזילאית שנשאה עבדים ושחררו אותה. בשנת 1848 העבדים ששוחררו הקימו את העיר וקראו לה "ליברוויל" - שמשמעותו בצרפתית הוא עיירה חופשית. בין השנים 1934 ו-1946 העיר הייתה הנמל העיקרי של אפריקה המשוונית הצרפתית. העיר הייתה המרכז של הקרב על גבון ב-1940.
עד עצמאות גבון העיר גדלה באיטיות ובעת קבלת העצמאות של גבון היו בה רק 32,000 בני אדם. סניף הבנק הראשון בה נפתח רק ב-1930. מאז העצמאות העיר גדלה במהירות ועכשיו יותר משליש מאנשי האומה מתגוררים בה.

בקרבת העיר התגלה לראשונה הנחש ביטס גבוני שהוא המין הגדול ביותר בסוג ביטיס, הצפע הכבד ביותר, בעל שיני הארס הארוכות ביותר ובעל כמות הארס הרבה ביותר בין כל הנחשים הארסיים.

## כלכלה
עיקר כלכלת העיר מתבססת על מסחר בעץ.

## תחבורה
בעיר נמצא שדה התעופה הבינלאומי ליברוויל, הגדול ביותר במדינה.

## השכלה
בעיר נמצאת המכללה למנהל ובית הספר למשפטים היחידים בגבון.

## ערים תאומות
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אפריקה: ערי בירה
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:גבון: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1849
קטגוריה:מפרץ גינאה: ערי נמל
קטגוריה:אפריקה: ערי נמל
בנג'ול

שמאל|ממוזער|250px|רחוב בבנג'ול
**בנג'ול** (באנגלית: **Banjul**; בנקו: **ߓߊ߲߬ߖߎߟ**) היא בירת גמביה.
העיר ממוקמת על אי סנט מרי, במקום החיבור בין נהר גמביה לאוקיינוס האטלנטי. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2013, התגוררו בעיר 31,054 תושבים, ובמטרופולין שלה התגוררו 747,565 תושבים.

## היסטוריה
בנג'ול נחכרה על ידי דוכס קורלנד בשנת 1651 מהממלכה ששלטה עליה באותו זמן.

בנג'ול נוסדה על ידי הבריטים בשנת 1816 כעמדת מסחר ובסיס לסחר בעבדים. לאחר היווסדה נקראה העיר "בת'רסט" (Bathurst) על שם הנרי בת'רסט, שר המושבות הבריטי באותה עת. שם העיר שונה ל"בנג'ול" בשנת 1973.

ב-22 ביולי 1994 התרחשה בבנג'ול הפיכה צבאית ללא שפיכות דמים, שבה הודח הנשיא דאוודה ג'ווארה על ידי יחיא ג'אמה, שהתמנה כנשיא במקומו.  לציון אותה הפיכה נבנתה "קשת 22", שגובהה 35 מטרים. בבחירות בשנת 2016 נבחר אדאמה בארו כנשיא. ג'אמה סירב לקבל את תוצאות הבחירות ולפנות את כס הנשיאות, אולם בשנת 2017, בעקבות התערבות צבאית מצד מדינות האזור, ג'אמה נמלט מגמביה ובארו הושבע כנשיא.

## כלכלה
בנג'ול מהווה את המרכז הכלכלי והאדמיניסטרטיבי של גמביה.
עיקר כלכלת העיר מתבססת על עיבוד בוטנים, וכן על שעוות דבורים, עצי דקל, ושמן דקלים.

## תחבורה
העיר משורתת על ידי נמל התעופה הבין לאומי של בנג'ול.

## דתות
מרבית בתי התפילה בבנג'ול הם מסגדים מוסלמיים, אך ישנם גם מספר כנסיות נוצריות-אנגליקניות, פנטקוסטליות וקתוליות.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים בעולם עם תבנית עיר
קטגוריה:אפריקה: ערי בירה
קטגוריה:גמביה: ערים
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1816
ג'יבוטי (עיר)

**ג'יבוטי** (בערבית: **جيبوتي**; בצרפתית: **Ville de Djibouti**) היא בירת ג'יבוטי והעיר הגדולה ביותר בה. עיר נמל זו שוכנת לחוף מפרץ עדן באזור מצרי באב אל-מנדב. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2024, התגוררו בעיר 767,250 תושבים. העיר שוכנת בפתח מפרץ טאג'ורה, המהווה חלק ממפרץ עדן.

## היסטוריה
נמל ג'יבוטי נבנה בשנת 1888. לאחר כמה שנים, ב-1896, העיר נהפכה לבירת המושבה סומלילנד הצרפתית, היא ג'יבוטי של ימינו. העיר שימשה נמל עיקרי של אתיופיה הודות למסילת ברזל צרפתית שחיברה את אדיס אבבה לג'יבוטי, וכ-80% מהייצוא של אתיופיה עבר דרך ג'יבוטי. לאחר כיבוש אתיופיה על ידי איטליה במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה, ירדה ג'יבוטי מגדולתה, ושליט איטליה בניטו מוסוליני דרש נמל חופשי איטלקי בג'יבוטי. בעקבות תבוסת צרפת במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, הסכימה ממשלת וישי בכניעתה לאיטליה להעניק לה זכות שימוש בנמל ג'יבוטי. מושל ג'יבוטי לא נענה בעניין זה להוראות ממשלת וישי והוא הוחלף במושל אחר, שהיה כפוף לאיטלקים ששלטו על כל הסביבה. תושבי ג'יבוטי נחלקו בין תומכי וישי לתומכי צרפת החופשית, אך כמעט כולם התנגדו לאיטלקים. בעקבות תבוסת האיטלקים באתיופיה לצבא הבריטי במאי 1941, נכנסה ג'יבוטי למצור בריטי במטרה להעבירה למחנה צרפת החופשית. אולם ג'יבוטי לא נכנעה, הגם שהביעה נכונות לאפשר לבריטים שימוש במסילת הברזל ובנמל תמורת הסרת המצור. השליטה בג'יבוטי עברה לידי צרפת החופשית רק בסוף 1942.

מאז קבלת העצמאות ב-1977 העיר משמשת כעיר הבירה של ג'יבוטי.

## כלכלה
בתור בירת המדינה והיישוב הגדול ביותר בה, רוב מרכזי העסקים המקומיים ממוקמים בעיר.
מוצרי הייצוא העיקריים של ג'יבוטי, המיוצאים דרך נמל העיר הם קפה, מלח ומוצרי עור.
ג'יבוטי משמשת כנמל העיקרי של אתיופיה (אשר אין לה מוצא לים).

## תחבורה
בעיר נמצא שדה התעופה הבינלאומי ג'יבוטי-אמבולי. זהו נמל התעופה הגדול במדינה. הוא נפתח ב-1948 והוא נמצא במרחק של כ-6 ק"מ ממרכז העיר.

העיר מקושרת במסילת ברזל לאדיס אבבה שבאתיופיה, אם כי רק הקטע המגיע עד דירה דאווה פעיל.

## אקלים

## אוכלוסייה
ג'יבוטי היא העיר הגדולה במדינה, מרוכזות בה קבוצות אתניות רבות. שתי הקבוצות המרכזיות הן הסומלים והעפרים. בשנות ה-90 של המאה ה-20 הגיעו לעיר מהגרים רבים (במיוחד מסומליה ומאתיופיה) - דבר ששינה את המאזן הדמוגרפי. יש אף אלו שמכנים את ג'יבוטי כ"'הונג קונג' הצרפתית בים האדום" בזכות המגוון האתני.

השפות המדוברות ביותר הן הסומלית והעפרית. למרות זאת השפות הרשמיות הן הצרפתית והערבית. מבחינה דתית, 94% מהאוכלוסייה היא מוסלמית, ו-6% הנותרים הם נוצרים.

### יהודים
עם עליית המסחר בנוצות בנות היענה בג'יבוטי הגיעו אליה מאות יהודים מיהדות תימן. בראשית שנות ה-30 התגוררו בעיר כ-400 יהודים. היהודים במקום הקפידו על קיום מצוות, והיה להם רב ובית כנסת. הקהילה הייתה אז בירידה בגלל ירידת ערך נוצות בנות היענה ורבים מיהודי העיר עברו לאדיס אבבה או חזרו לתימן. בשנות ה-30 גם התערער מצבם הביטחוני של היהודים בעיר.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפריקה: ערי בירה
קטגוריה:הים הערבי: ערי נמל
קטגוריה:ג'יבוטי: ערים
קטגוריה:אפריקה: ערי נמל
קטגוריה:מסילת אדיס אבבה-ג'יבוטי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1888
רוג'ר מור

**סר רוג'ר ג'ורג' מור** (באנגלית: **Roger George Moore**; 14 באוקטובר 1927 – 23 במאי 2017) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי. תפקידיו הנודעים היו סיימון טמפלר, הדמות הראשית בסדרת הטלוויזיה המלאך, והדמות הראשית בסדרת סרטי ג'יימס בונד.

## ביוגרפיה
מוּר נולד בלונדון שבאנגליה, בגיל 15 נטש את התיכון והחל לעבוד בתור מאייר מתלמד בחברת אנימציה ב-1943. לאחר מכן שירת ביחידת בידור של הצבא הבריטי בגרמניה בתום מלחמת העולם השנייה והחל לשחק בסרטים בשנות הארבעים המאוחרות.

מור התמחה באולפן אנימציה גם לאחר סיום לימודיו התיכוניים, אולם פוטר לאחר שעשה טעות בעבודה על שקפים בעת הכנת סרט.
הבמאי בריאן דזמונד הרסט ליהק אותו לראשונה בסרט "קיסר וקלאופטרה" משנת 1945. לאחר מכן הוא אף מימן למור את הלימודים ב. מור למד שם במשך שלושה סמסטרים. לקראת תום מלחמת העולם השנייה גויס ל.

בתחילת שנות ה-50, עבד כדוגמן, והופיע במודעות פרסום לבגדי סריג.
ב-27 במאי 1950 הופיע באחת מהופעותיו המוקדמות בתוכנית "Drawing Room Detective" של ערוץ BBC שהיה הערוץ היחיד אז.

היגר לארצות הברית בשנת 1953 ושיחק במספר סדרות טלוויזיה. הופעתו הראשונה בקולנוע הייתה בשנת 1954 בסרט "הפעם האחרונה שראיתי את פריז". בשנת 1962 קיבל הכרה בינלאומית לאחר שכיכב בסדרה "The Saint" (נקראה בישראל "המלאך "), המבוססת על ספריו של הסופר הבריטי לסלי צ'רטריס, במשך 7 שנים.

בשנת 1973 הוצע לו תפקיד ג'יימס בונד, אותו גילם במשך שבעה סרטים עד שנת 1985 – יותר מכל שחקן אחר בסדרה.

## חיים אישיים
בשנת 1946, בגיל 19, נישא לדורן ואן סטיין (Doorn Van Steyn), מחליקה על הקרח ושחקנית, שלמדה עמו ב. סטיין הייתה מבוגרת ממנו בשש שנים. בני הזוג התגוררו עם משפחתה. לימים נישאה סטיין לישראלי והשתקעה עמו בישראל. ב-1952 פגש את הזמרת דורותי סקוירס, וכעבור שנה הוא התגרש מאשתו והתחתן איתה. ב-1961, בזמן שצילם באיטליה, נטש מור את סקוירס לטובת השחקנית לואיסה מאטיולי, והוא גר איתה עד לנישואיהם ב-1969. למור בת ושני בנים ממאטיולי: הבן גאופרי הוא גם שחקן, ובעלים של מסעדה בלונדון, הבת, דבורה מור ביצעה הופעת אורח בסרט למות ביום אחר. מור ומאטיולי התגרשו ב-1993. לאחר מכן נישא מור לכריסטינה טאולסטרופ הדנית.

ב-1993 עבר מור בהצלחה ניתוח נגד סרטן הערמונית.

שימש כשגריר יוניסף מאז 1991 ועד למותו. היה מעורב בהפקת ווידאו אינפורמטיבי עבור PETA. היה ידוע כתומך של המפלגה השמרנית הבריטית.

נפטר בשנת 2017 ממחלת הסרטן.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
**בעקבות מותו:**
* 
* 
* עידו רוזן, הבונד הטוב מכולם: נפרדים מסר רוג'ר מור האגדי, באתר רשת, 24 במאי 2017
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אבירים מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:בוגרי האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:לונדון: אישים
קטגוריה:מעוטרי מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שגרירים של רצון טוב - יוניסף
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקנים שגילמו את ג'יימס בונד
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2017
ביסאו

**ביסאו** (בפורטוגזית: **Bissau**) היא בירת גינאה ביסאו. בעיר מתגוררים 492,004 תושבים (2015). ביסאו היא העיר הגדולה בגינאה ביסאו, והמרכז הכלכלי, הצבאי והאדמיניסטרטיבי של המדינה.

העיר ממוקמת לחוף אחד מיובלי נהר גבה, לחוף האוקיינוס האטלנטי

## כלכלה
בעיר נמצא הנמל המרכזי של גינאה ביסאו, ממנו מייצאים בוטנים, קופרה, שמן דקלים וגומי.

## היסטוריה
העיר נוסדה על ידי פורטוגל בשנת 1687, כנמל ומרכז מסחר מבוצר. בשנת 1942 הפכה העיר לבירת גינאה הפורטגזית, אך הוחלפה בין השנים 1973–1974 בעיר מדינה דו בואה.

העיר הייתה נתונה לקרבות קשים במהלך מלחמת האזרחים בשנים 1998–1999. מרבית מבני העיר נהרסו במהלך המלחמה, ובהם ארמון הנשיאות והמרכז לתרבות צרפת.

## תחבורה
בקרבת העיר נמצא שדה התעופה הבינלאומי אוסוולדו ויירו.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:אפריקה: ערי בירה
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:גינאה ביסאו: ערים
קטגוריה:אפריקה: מושבות פורטוגזיות לשעבר
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1687
קטגוריה:האוקיינוס האטלנטי: ערי נמל
פלטפוס

**פלטפוס** (מגרמנית: **Plattfuß**; בעברית: **כף רגל שטוחה**) הוא המונח השגור לתיאור בעיה רפואית המתבטאת בכף רגל שטוחה.

פלטפוס הוא מצב בו אחת מקשתות כף הרגל, הקשת האורכית, המקשרת בין העקב ובסיסי הקשת הרוחבית (כריות האצבעות) – שוכבת ואינה מתפקדת בהשוואה למצב המקובל.

תפקידה של הקשת האורכית לשמור על גמישות כף הרגל ולייצב את שלוש נקודות המגע של כף הרגל: עקב, והקשת הקדמית, הנמתחת בין כריות האצבעות של האגודל והזרת (האצבע הקטנה), לבלום את הזעזועים שבפעולת הדריכה ולחלק את משקל הגוף בצורה נכונה בין עצמות כף הרגל. כשהקשת קורסת, היא לא מבצעת את תפקידה, כמו כן השינוי במנח עצמות כף הרגל והקרסול מחולל שרשרת שינויים במנח ותפקוד מפרקי הגפה התחתונה, האגן והגב.

פלטפוס נגרם לרוב בשל חסר מולד ברצועות מסוימות הקשורות לעקב. כתוצאה מחסרונן של רצועות אלו, הקשת האורכית אינה מיוצבת ובעת דריכה נשכבת על הצד הפנימי של כף הרגל. תופעה זו יוצרת תנועה סיבובית של העקב. לאורך השנים גורמת תנועה סיבובית זו לשחיקה של מפרקים סביב העקב, לכאבים, פצעי לחץ ואף לנכות בשל איבוד גמישות כף הרגל.

קיימות שתי צורות עיקריות של פלטפוס:
***פלטפוס קשיח** – במצב זה, הקשת האורכית אינה קיימת כלל וכתוצאה מכך מבנה הרגל הוא שטוח. גם בעת שהרגל באוויר וגם בעת הדריכה – הרגל שטוחה.
***פלטפוס גמיש** – במצב זה, בעת שהרגל באוויר היא לא שטוחה, אך כשמעמיסים את משקל הגוף בדריכה – הרקמות הרכות קורסות, הקשת האורכית שאמורה לספק את קימור הרגל בעת דריכה מלאה נמצאת במצב שכיבה ונוגעת בחלקה או בשלמותה בפני הקרקע.

בפלטפוס הקשיח הסיכויים להתפתחות תסמינים גבוהים יחסית. בדרך כלל פלטפוס גמיש אינו מלווה בתסמינים.

## טיפול בפלטפוס
למעלה מ-15 אחוז מאוכלוסיית העולם לוקה בפלטפוס. מצב זה יכול להתפתח בילדות או בבגרות. נהוג לטפל בפלטפוס רק עם הופעת תסמינים הנובעים מהמצב (בדרך כלל בעיות בכף הרגל, בברכיים או בגב התחתון), אך גם טיפול מניעתי בפלטפוס קשיח יכול להילקח בחשבון. טיפולים מתאימים לפלטפוס הם מדרסים מתאימים או תרגול של שרירי כף הרגל, אך טיפולים אלו אינם מעלימים את הפלטפוס או עוזרים בהיעלמותו.

הטיפול במדרסים מבוסס על הנחה כי במצב דריכה, הקשת האורכית משתטחת והדרך למנוע את התופעה היא להתקין תמיכה בקרקעית כף הרגל. אולם לא ניתן להרים קשת שאינה משטחת אלא מסתובבת עם תנועת העקב על ידי לחץ מלמטה.

דרך למנוע את סיבוב כף הרגל השטוחה בהליכה, היא על ידי ייצוב העקב בנעל מתאימה שעליה מורכב טריז למניעת הסיבוב. גודל הטריז משתנה עם הגיל.

## קישורים חיצוניים

*
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלות מפרקים
קטגוריה:מומים מולדים במערכת השריר-שלד
קטגוריה:בעיות רפואיות בכף הרגל
גבעת אלה

**גִּבְעַת אֵלָה** הוא יישוב קהילתי חילוני בדרום הגליל התחתון, חמישה קילומטרים צפונית למגדל העמק וחמישה קילומטרים מערבית לנצרת, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל. הוא הוקם בשנת 1988 ביוזמת גרעין מתיישבים מאזור חיפה ומיישובי עמק יזרעאל ובסיוע המועצה האזורית.

הממשלה החליטה על הקמת היישוב בדצמבר 1983, כיישוב קהילתי ביוזמה פרטית. טקס הנחת אבן פינה בהשתתפות שר השיכון, דוד לוי, התקיים בספטמבר 1986.

במסגרת שלב א' התיישבו ביישוב כ־190 משפחות שבנו את בתיהן בבניה מרוכזת של מספר דגמי בתים בעלי סגנון אחיד. במהלך העשור הראשון נבנו עוד כ־170 בתים נוספים תוך שמירה על הצביון הכפרי, וכן מבני הציבור: אולם ספורט מקורה (הכולל מגרש כדורסל, חדר כושר וחדר בלט), בריכת שחיה, מגרשי טניס וגני שעשועים. בשנת 2009 החל שיווק המגרשים של שכונת הרחבה. כיום מונה היישוב  480 משפחות הכוללות 1,950 תושבים.

היישוב ממוקם על שתי גבעות, בין הכפר הבדואי בית זרזיר והכפר הערבי עילוט.

היישוב גבעת אלה, שבאופן זמני נקרא עילוט ב', נקרא על שם עצי האלה.

במקום בית ספר יסודי אזורי לילדי גבעת אלה, ציפורי, אלון הגליל וחנתון, ולאחר סיום כיתה ו' עוברים מרבית הילדים ללמוד בבית הספר בנהלל.

הטייס רון ארד היה בגרעין המייסד של היישוב, אך לא התגורר בו עקב נפילתו בשבי. 

את היישוב מקיף שביל לרוכבי אופניים (סינגל).

## קישורים חיצוניים

* גבעת אלה, אתר היישוב
* גבעת אלה באתר הרשות לפיתוח הגליל
* בית ספר "יחד" בגבעת אלה, אתר בית הספר היסודי של היישוב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1988
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
מנעד

**מִנְעָד** (בלועזית: **דִּיאַפָּזוֹן**) הוא טווח צלילים. מקור המילה בהלחם: מן-עד. ניתן להתייחס למנעד של יצירה, כלומר טווח הצלילים הדרוש כדי לבצע אותה, או למנעד של כלי נגינה או זמר, כלומר לטווח הצלילים שמסוגל המבצע להפיק.

מבצע שמנעדו אינו מכיל את מנעד היצירה לא יוכל לבצע אותה. חלק מן העבודה על פיתוח קול מטרתה הרחבת המנעד של הזמר. עם זאת, לא ניתן להגדיל את המנעד באופן בלתי מוגבל; לנתוני גופו של הזמר השפעה על מנעדו (כמו גם על טיב קולו וגונו), והמנעד יכול להשתנות או להתגמש מסיבות שונות (אימון ארוך או מחלה, למשל).

מקובל למדוד מנעד של זמרים וכלים באוקטבות. מנעדם של מרבית הפסנתרים, לדוגמה, הוא כשבע אוקטבות.

## הערות שוליים

קטגוריה:תאוריית המוזיקה
נקודה משולשת

ממוזער|300x300 פיקסלים|דיאגרמת פאזות טמפרטורה-לחץ של מים.
**הנקודה המשולשת** היא שילוב של תנאים, שבהם יכול חומר להימצא בו-זמנית בשלושת מצבי הצבירה – מוצק, נוזל וגז. בתנאים אלו, האנרגיה של החומר בשלושת מצבי הצבירה זהה, לכן המצבים שקולים אנרגטית. נקודה זו מאופיינת בערכים מסוימים של צפיפות, לחץ וטמפרטורה הנקבעים על פי משוואת המצב של החומר. לכל חומר נקודה משולשת משלו.

כאשר מסתכלים על מעברים בין מצבי צבירה בלחץ של אטמוספירה אחת, מקבעים את הלחץ ומשנים את הטמפרטורה. אז ניתן לדבר באותה מידה על טמפרטורת רתיחה כמו על נקודת רתיחה, על טמפרטורת קיפאון כמו על נקודת קיפאון (או נקודת התכה). עם זאת, כאשר הלחץ משתנה, הטמפרטורה של נקודות אלו משתנה.

אם כן, נקודת הרתיחה היא עקומת דו-קיום של שני מצבי צבירה, במישור המתאר את הטמפרטורה והלחץ. בהתייחסות זו היא קרויה **עקום הניזול**. גם נקודת הקיפאון היא עקומה במישור זה. נקודת החיתוך של שתי העקומות היא הנקודה המשולשת.

הנקודה המשולשת למעשה מייצגת את הלחץ המינימלי שבו הפאזה הנוזלית יכולה להתקיים. בלחצים שמתחת לנקודה המשולשת (כמו בחלל החיצון), קרח מוצק שמחומם מומר ישירות לאדי מים, בתהליך שנקרא המראה. בלחצים שמעל לערך הלחץ בנקודה המשולשת, קרח שמחומם ניתך תחילה למים נוזליים, ולאחר מכן (בטמפרטורה גבוהה עוד יותר) רותח ויוצר אדים. האנתלפיה של תהליך ההמראה בסביבת הנקודה המשולשת שווה לסכום האנתלפיות של תהליך ההתכה ותהליך הרתיחה בקרבת הנקודה המשולשת. כיוון שכך, ניתן להסיק את משוואת עקומת ההמראה בסביבת הנקודה המשולשת מהתנהגות עקומת הרתיחה ועקומת הקיפאון, זאת באמצעות שימוש בקשר קלאוזיוס קלפרון.

חשיבותה של הנקודה המשולשת היא רבה, בייחוד מהבחינה המעשית. באמצעותה אפשר לכייל תרמומטר (מד-חום) או מכשירי מדידה אחרים. באמצעות הנקודה המשולשת של המים כוילה סקלת צלזיוס של הטמפרטורה.

הנקודה המשולשת של מים היא בטמפרטורה של 273.16 קלווין (או 0.01 מעלות צלזיוס) ולחץ של 611.2 פסקל (כ-0.006 אטמוספירות). צפיפות המים, שהיא קבועה, היא כ-1,000 קילוגרם למטר מעוקב. למים יש דיאגרמת פאזות לא טיפוסית – לעקום הקיפאון (המפריד בין הפאזה הנוזלית למוצקה) יש שיפוע שלילי – כאשר הטמפרטורה יורדת הלחץ שהם יוצרים עולה. אפקט זה הוא הודות לתכונה ייחודית של המים הנקראת "האנומליה של המים", והוא בא לידי ביטוי בכך שמים במצב צבירה מוצק (קרח) צפופים פחות ממים נוזליים.

## ראו גם
* מעבר פאזה
* עקומת דו-קיום
* מים

## קישורים חיצוניים

* דיאגרמת פאזות של מים
* טבלה של ערכי הטמפרטורה והלחץ בנקודה המשולשת של חומרים שונים, מאתר hyperphysics

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיזיקה של חומר מעובה
קטגוריה:תכונות כימיות
קטגוריה:מעבר פאזה
ח'רטום

**חֻ'רטוּם** (בערבית: **الْخُرْطُوم**; תעתיק מדויק: **אלְחֻ'רְטוּם**; מילולית: "חדק פיל") היא עיר הבירה של סודאן ושל מדינת ח'רטום. העיר ממוקמת במקום מפגש הנילוס הכחול שמוצאו מאתיופיה עם הנילוס הלבן שמוצאו מאוגנדה. ממפגש שני נהרות אלה נוצר הנילוס, הזורם צפונה למצרים ונשפך לים התיכון. בעיר מתגוררים כ-6.54 מיליון בני אדם (2024) וכ-9.51 מיליון במטרופולין (2009), הכולל גם את הערים אומדורמאן וצפון ח'רטום  (עיר נפרדת הקרויה גם ח'רטום בחרי ומצויה מעבר לנילוס הכחול). ח'רטום שימשה כבירת התרבות הערבית לשנת 2005.

## היסטוריה
ח'רטום נוסדה ב-1821 כעיר מוצב של הצבא המצרי, אך גדלה בשל חשיבותה המסחרית.

ב-13 במרץ 1884 תקפו כוחות של מורדים סודנים בפיקודו של מוחמד אחמד שהכריז על עצמו כמהדי (משיח באמונה המוסלמית) את העיר, שעליה הגנו כוחות מצריים בפיקודו של הגנרל הבריטי צ'ארלס ג'ורג' גורדון. ב-26 בינואר 1885 נכבשה העיר על ידי תומכי המהדי, שהחזיקו בה עד שהובסו ב-2 בספטמבר 1898 על ידי הכוחות הבריטיים בפיקודו של הוריישו קיצ'נר בקרב אומדורמאן.

בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 התיישבו בעיר פליטים רבים שנמלטו מצ'אד, מאתיופיה ומאוגנדה. הפליטים התיישבו במחנות פליטים מסביב לעיר.

בתחילת מרץ 1973 נערכה בעיר מתקפה על שגרירות סעודיה, בידי ארגון ספטמבר השחור. המחבלים חטפו 10 דיפלומטים זרים שהתכנסו בשגרירות הסעודית בעיר, לאחר ניסיונות להשיג שחרור אסירים בארצות הברית וישראל שלא צלחו, שחררו המחבלים את הדיפלומטים הערביים ורצחו באכזריות את שגריר ארצות הברית וסגנו ואת שגריר בלגיה. אחד המחבלים עקר את ליבו של שגריר ארצות הברית.

בשנת 1977 הושלם צינור הנפט הראשון בין ח'רטום לפורט סודאן.

בעקבות הפיגועים בשגרירויות ארצות הברית בקניה ובטנזניה, האשימה ארצות הברית את סודאן במתן מקלט לפעילים של אל-קאעידה, הארגון שנחשד באחריות לפיגועים, ותקפה בטילים ב-20 באוגוסט 1998 את מפעל התרופות א-שיפה בח'רטום. מנהיג הארגון אוסאמה בן לאדן אף התגורר בבית ברובע אל-ריאד שבעיר בשנים 1991- 1996, עד שגורש מן הארץ.

עם מותו הפתאומי של מפקד צבא דרום סודאן וסגן הנשיא ג'ון גראנג בסוף יולי 2005, פרצו מהומות בעיר, שגרמו למותם של כ-24 איש.

## השכלה
בעיר נמצאת אוניברסיטת ח'רטום, שנוסדה ב-1903 בשם "מכללת גורדון". כמו כן נמצאים בעיר שלוחה של אוניברסיטת קהיר והמכון הפוליטכני של ח'רטום.

## אקלים

## ערים תאומות
* .
* .
* .
* .
* .
* .
* .

## ראו גם
* ועידת ח'רטום
* המוזיאון הלאומי של סודאן

## קישורים חיצוניים

*
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:סודאן: ערים
קטגוריה:אפריקה: ערי בירה
קטגוריה:ערי בירה של יחידות מנהליות
Internet Control Message Protocol

**Internet Control Message Protocol** (בראשי תיבות: **ICMP**) הוא פרוטוקול תקשורת משלים לפרוטוקול IPv4. הוא חלק מחבילת פרוטוקולי תקשורת באינטרנט, ומוגדר ב־. הודעות ICMP עלולות להיווצר כתגובה לשגיאות בחבילות של פרוטוקול IP  או למטרות אבחון וניתוב, כמפורט ב־.

הגרסה של ICMP המיועדת לפרוטוקול IPv4 ידועה גם בתור  ICMPv4, בתוקף היותה חלק מפרוטוקול זה. ל־IPv6 יש פרוטוקול ייעודי מקביל.

הודעות ICMP נבנות בשכבת ה־IP, בדרך כלל מחבילת IP רגילה, אשר יצרה תגובת ICMP. IP עוטף את הודעת ה ICMP המתאימה בכותרת IP חדשה, כדי לשולחה חזרה למכונה ששלחה את ההודעה המקורית, ולהעביר את החבילה הנוצרת באופן הרגיל.

לדוגמה, כל מכונה (למשל נתבי ביניים) שמקדמת חבילת IP, צריכה להקטין את שדה ה־(Time to Live (TTL של החבילה באחד. אם ה־TTL מגיע לאפס, הודעת ICMP, האומרת כי הייתה חריגה ממשך הזמן המוקצב במהלך המעבר, נשלחת חזרה למקור החבילה.
  
כל הודעת ICMP עטופה ישירות בחבילת IP אחת, ולפיכך, בדומה ל־UDP, פרוטוקול ICMP אינו מבטיח מסירה.

אף כי הודעות ICMP מוכלות בחבילות IP תקניות, הודעות ICMP מטופלות על פי רוב כמקרה מיוחד, הנבדל מן הטיפול בחבילות IP רגילות, ולא כתת-פרוטוקול רגיל של IP.

במקרים רבים, הכרחי לבחון את תוכנה של הודעת ICMP ולהעביר את הודעת השגיאה המתאימה ליישום שיצר את חבילת ה־IP המקורית, אשר גרמה לשליחת הודעת ה ICMP.
 
כלי רשת נפוצים רבים מבוססים על הודעות ICMP. הכלי traceroute מיושם באמצעות שידור חבילת UDP או ICMP עם שדות TTL בעלי ערך ספציפי, ובדיקת הודעות חוזרות האומרות כי הייתה חריגה ממשך הזמן המוקצב במהלך המעבר, או כי היעד אינו נגיש. הכלי פינג (ping) מיושם תוך שימוש בהודעות ה־ICMP "הד" ו-"הד תשובה".

## רשימת הודעות ICMP מותרות

0 – הד תשובה
1 – שמור
2 – שמור
3 – יעד בלתי נגיש
4 – Source Quetch
5 – הודעת הכוונה מחודשת
6 – כתובת מכונה חלופית
7 – שמור
8 – בקשת הד
9 – פרסום נתב
10 – Router Solicitation
11 – זמן תם
12 – בעיית פרמטר
13 – חותמת זמן
14 – תשובת חותמת זמן
15 – בקשת מידע
16 – תשובת מידע
17 – בקשת מסכת כתובת
18 – תשובת מסכת כתובת
19 – שמור לאבטחה
20-29 – שמור לניסויי רובוסטיות
30 – Traceroute
31 – שגיאה בהמרת חבילה
32 – Mobile Host Redirect
33 – IPv6 היכן אתה
34 – IPv6 הנה אני
35 – Mobile Registration Request
36 – Mobile Registration Reply
37 – בקשת שם תחום
38 – תשובת שם תחום
39 – SKIP Algorithm Discovery Protocol
40 – Photuris, כשלי אבטחה 
41-255 -שמור
(הרשימה אינה שלמה!)
(מקור: IANA ICMP Parameters)

## ראו גם
* ICMPv6
* IRDP
* מונחים ברשת מחשבים

## לקריאה נוספת
* 
* IANA ICMP PARAMETERS

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תקנים בתקשורת מחשבים
קינגסטון

**קינגסטון** (באנגלית: **Kingston**) היא בירת ג'מייקה. העיר ממוקמת בחלקו הדרום מזרחי של האי, ומתגוררים בה כ-600,000 תושבים.

## היסטוריה
העיר נוסדה בשנת 1692 על ידי מתיישבים בריטיים, לאחר שרעידת אדמה הרסה את בירת המושבה הקודמת פורט רויאל. בשנותיה הראשונות של העיר, אלפיים איש מתו כתוצאה ממחלות שנגרמו על ידי יתושים. בשנת 1716 העיר הפכה למקום מרכזי מבחינה מסחרית בג'מייקה. בשנת 1755 הוחלט להעביר את משרדי הממשלה לקינגסטון.

קינגסטון הפכה לבירה האדמיניסטרטיבית של ג'מייקה בשנת 1872, ולבירת המדינה ב-1962, כאשר ג'מייקה זכתה בעצמאות.

רעידת אדמה ב-14 בינואר 1907 גרמה לנזק רב בדרום העיר. רעידת האדמה הובילה להגבלות מסוימות על גובה הבניינים.

בשנות ה-30 חלו מהומות בעיר, דבר שגרם לגדילה עצומה באיגוד מקצועי. בשנת 1948 העיר הפכה למרכז של אוניברסיטת איי הודו המערבית.

בשנת 1966 קינגסטון אירחה את משחקי חבר העמים הבריטי.

## השכלה
בפרבר מונה של העיר נמצא קמפוס אוניברסיטת איי הודו המערבית שנוסדה בשנת 1948.

## דמוגרפיה
רוב אוכלוסיית קינגסטון היא ממוצא אפריקאי, עם מיעוטים סיניים והודים. המיעוט הסיני תרם רבות לפיתוח הסחר בעיר. ישנו גם מיעוט קטן של אירופים (אירים וגרמנים בעיקר), ומעט לבנונים וסורים. ישנה גם קהילה יהודית קטנה.

### דת
רוב האוכלוסייה היא פרוטסטנטית. זאת כתוצאה מהכיבוש הבריטי של האי. ישנן כנסיות רבות בעיר. בין הזרמים הדומיננטיים בנצרות ניתן למנות את המתודיזם, הכנסייה הקתולית, הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי, פנטקוסטליזם ואת הבפטיזם.

למורמונים יש כשלושה סניפים בעיר.

לקהילה היהודית יש בית כנסת אחד בשם "שערי שלום".

המועצה האיסלאמית של ג'מייקה ממוקמת בעיר, ולקהילה המוסלמית הקטנה בעיר יש גם מרכז חינוכי ומרכז דעוה.

## אתרים בעיר
השכונה המפורסמת בעיר היא טרנצ'טאון. מן השכונה צמחו הסגנונות המוזיקליים רגאיי, סקא ורוקסטדי ותנועת הראסטפארי. השכונה הייתה מקום מגוריו של בוב מארלי וחלק מחברי להקתו, The Wailers.

בעיר נמצאים מוזיאון בוב מארלי שנמצא במקום בו מארלי התגורר, והגלריה הלאומית של ג'מייקה.

## תחבורה
בעיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי נורמן מנלי.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* מדריך לעיר קינגסטון
* 
* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:הקריביים: ערי בירה
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:ג'מייקה: ערים
קטגוריה:הקריביים: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1692
ג'ורג'טאון (גיאנה)

**ג'ורג'טאון** (באנגלית: **Georgetown**) היא בירת גיאנה, והעיר הגדולה במדינה. בעיר מתגוררים כ-214,000 תושבים (על-פי מפקד אוכלוסין מ-2002), והיא ממוקמת בשפך נהר דמררה לאוקיינוס האטלנטי.

העיר נוסדה על ידי מתיישבים הולנדים ובמקור נקראה סטאברוק. לאחר מלחמות נפולאון, השתלטו הבריטים על המושבה ושינו את שם העיר לג'ורג'טאון. ב-24 באוגוסט 1842 הוכרזה רשמית כעיר בירה.

עיקר כלכלת העיר מתבססת על נמל העיר ממנו מייצאים סוכר, עץ, זהב, יהלומים ובוקסיט.

בעיר נמצאת אוניברסיטת גיאנה.

## ערים תאומות
לג'ורג'טאון מספר ערים תאומות:
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקה הדרומית: ערי בירה
קטגוריה:הערים המאוכלסות ביותר במדינתן
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:גיאנה: ערים
קטגוריה:אמריקה הדרומית: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1842
קטגוריה:האוקיינוס האטלנטי: ערי נמל
אנטבה

**אֶנטֶבֶּה** (**Entebbe**) היא עיר השוכנת במרכז אוגנדה. ממוקמת על חצי אי באגם ויקטוריה, כ-36 ק"מ (22 מייל) דרומית מערבית לעיר הבירה, קמפלה. בשטח העיר נמצא נמל התעופה הבין-לאומי אנטבה שהוא נמל התעופה הראשי של אוגנדה. נכון ל-2014 מונה אוכלוסיית העיר כ-70,000 בני אדם.

המילה "אנטבה" בשפת הלוגנדה, השפה המקומית, משמעה "כיסא" או "מושב", והעיר ככל הנראה קיבלה את שמה בשל העובדה שהיא הייתה מקום מושבו של צ'יף מממלכת הבוגנדה ובה שימש שופט הממלכה. העיר הפכה למרכז אדמיניסטרטיבי קולוניאלי בריטי ומרכז מסחרי בשנת 1893 כשסר ג'רלד פורטל, המושל הבריטי, קבע אותה כמקום מושבו. בחוף העיר ישנו רציף ימי ששימש בעבר את המעבורות באגם ויקטוריה, אולם כיום לא עוגנות בו עוד ספינות. בימינו משמשת פורט בל כנמלה העיקרי של הבירה קמפלה.

## מבצע אנטבה

במבצע אנטבה, שנערך ב-4 ביולי 1976, שחררו חיילי צה"ל בני ערובה שנחטפו במטוס חברת אייר פראנס על ידי טרוריסטים פלסטינים וגרמנים. המטוס החטוף הונחת בנמל התעופה הבין-לאומי בעיר ובני הערובה הוחזקו במבנה הטרמינל הישן של נמל התעופה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:אוגנדה: ערים
קטגוריה:אפריקה: ערי בירה לשעבר
קטגוריה:אגם ויקטוריה: יישובים
סובה

**סובה** (באנגלית: **Suva**) היא בירת פיג'י, הממוקמת על חופו הדרום מזרחי של האי ויטי לבו. נכון לשנת 2017, בעיר מתגוררים כ־94,000 תושבים ובאזור העיר רבתי כ־186,000 תושבים.

## היסטוריה
עם סיפוח פיג'י בידי האימפריה הבריטית בשנת 1874, הפכה סובה לבירתה של פיג'י במקומה של לבוקה. ההעברה הרשמית נעשתה בשנת 1882. סובה היא המרכז הכלכלי והאדמיניסטרטיבי של פיג'י, בירת מחוז המרכז של פיג'י וכן העיר הגדולה ביותר בדרום מזרח האוקיינוס השקט ("ניו-יורק של הפסיפיק" בפי המקומיים), למעט ערים באוסטרליה וניו זילנד. בעיר נמצאים המוסדות החברתיים והכלכליים המרכזיים של פיג'י. בית הממשלה הממוקם בעיר, ואשר נבנה בשנת 1922 עבור המושל הבריטי, משמש כיום כמגורי נשיא פיג'י.

העיר היא מרבד ססגוני של תרבויות, וניתן לפגוש בה הינדים, פיג'יאנים, אירופאים, מלנזים, פולינזים ואחרים. השפה המדוברת ביותר היא אנגלית, אך גם בשפת ההינדי נעשה שימוש נרחב.

בעיר שוכנים אוניברסיטת דרום האוקיינוס השקט, בית הספר לרפואה של פיג'י, המכון לטכנולוגיה של פיג'י ועוד.

העיר היא עיר נמל, והנמל תופס חלק מרכזי בקו החוף של העיר. הנמל בעיר הוא המרכזי ביותר במדינה. בשנים האחרונות התרחבו פרווריה כך שנוצר רצף יישובי הגולש מעבר לנפה בה ממוקמת העיר לנפות סמוכות. בניגוד לערים רבות בעולם, סובה לא התפתחה סביב ענף כלכלי אחיד, אלא התפתחה בהדרגה ובאחידות במשך השנים.

העיר היא יחידה מוניציפלית מיוחדת הנשלטת על ידי מועצה בת 20 נציגים המהווה את הרשות המחוקקת של העיר. מועצת העיר נבחרת אחת לשלוש שנים מארבעה מחוזות בחירה.

## אקלים
האקלים של סובה הוא אקלים משווני טרופי (Af לפי שיטת קפן). היא עלולה להיות מושפעת מציקלונים. טמפרטורת המקסימום היומית היא לרוב בין 27 ל־31 מעלות צלזיוס. טמפרטורת המינימום היומית היא לרוב בין 21 ל־24 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עולה מעל 3,000 מ"מ, כמות אשר גבוהה מהכמות הממוצעת במערב האי ויטי לבו.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוקיאניה: ערי בירה
קטגוריה:פיג'י: ערים
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:אוקיאניה: ערי נמל
קטגוריה:האוקיינוס השקט: ערי נמל
לאסלו רייק

**לאסלו רייק** (בהונגרית: **Rajk László**;  8 במאי 1909 בסקייאודברהיי – הוצא להורג ב-15 באוקטובר 1949 בבודפשט) היה פוליטיקאי קומוניסטי הונגרי בן למשפחה בעלת שורשים גרמניים וסקלריים מטרנסילבניה.

יחד עם יאנוש קאדאר היה מנהיג פלג "הפנים" של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית בימי מלחמת העולם השנייה (לעומת הפלג המוסקבאי). אחרי השלטת הקומוניזם בהונגריה היה לשר הפנים ואחר כך לשר החוץ של הרפובליקה העממית ההונגרית. הוצא להורג על ידי עמיתו האידאולוגי, הדיקטטור הסטליניסטי מתיאש ראקושי.
## ביוגרפיה
בניגוד לאחיו המבוגר אנדרה שהצטרף לתנועות ימניות קיצוניות, הוקסם לאסלו רייק על ידי האידאולוגיה הקומוניסטית, ובשל כך גורש מאוניברסיטת בודפשט שם היה סטודנט לפילולוגיה הונגרית וצרפתית. אחרי סילוקו מהלימודים עבד כפועל בניין. בשנת 1936 יצא לספרד ונלחם במלחמת האזרחים בספרד לטובת הצד הרפובליקני במסגרת הבריגדות הבינלאומיות. לאחר התבוסה במלחמה נמלט לצרפת, ושב להונגריה בשנת 1941. עם שובו נעצר בידי השלטונות, ושהה בכלא עד לשחרור הונגריה מידי הנאצים בידי הצבא האדום.

הונגריה שלאחר מלחמת העולם השנייה הייתה תחת כיבוש סובייטי שאפשר למפלגה הקומוניסטית להשתלט על המדינה בין השנים 1945 ו־1949. בתחילה היו הקומוניסטים חברים בממשלת קואליציה בראשה עמד זולטאן טילדי, ובתהליך מהיר דחקו את רגלי שותפיהם, עד שהשתלטו על הממשלה לחלוטין. בראש המפלגה עמד הסטליניסט מתיאש ראקושי. רייק שירת בממשלות אלו בתפקיד שר הפנים. הוא הקים את המשטרה החשאית ההונגרית, אשר שימשה כלי בטיהורים שערך רייק כלפי מתנגדיו הן במפלגה והן מחוצה לה. לאחר הבחירות בשנת 1948 ראקושי העביר את רייק לתפקיד שר החוץ.

רייק עורר את איבתו של ראקושי אשר בחר בו לקרבן ראשי לטיהורים שיזם בהשראתו של סטלין. רייק נעצר בחודש ספטמבר 1949 ואולץ להודות במשפטו כי היה סוכן בשירותם של מיקלוש הורטי, טיטו, ליאון טרוצקי וממשלת ארצות הברית. לאחר משפט זה הוצא להורג.

בנאומו בוועידה העשרים של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית, גינה מנהיג ברית המועצות ניקיטה סרגייביץ' חרושצ'וב את פשעי סטלין, ובהם מנה את הוצאתו של רייק להורג. ראקושי הודה בפומבי שהוצאתו להורג של רייק הייתה "טעות" והסכים לטיהור שמו. נאום זה ערער גם הוא את מעמדו של ראקושי אשר הוכרח, בקיץ שנת 1956 להעביר את השלטון לידי הצמד ארנה גרה–. לבקשת האלמנה יוליה השלטונות הסכימו לאפשר קבורתו מחדש של רייק, בטקס ממלכתי, ב־6 באוקטובר 1956. זה היה בין האירועים שהובילו למרד בהונגריה בשנת 1956.

בנו, שמו לאסלו רייק אף הוא, היה פעיל בתנועת הרפורמות וההתנגדות למשטר הקומוניסטי של יאנוש קאדאר בשנות השמונים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים הונגרים
קטגוריה:הונגרים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:שרי החוץ של הונגריה
קטגוריה:נאשמים במשפטי ראווה
קטגוריה:הרפובליקה העממית ההונגרית
קטגוריה:קומוניסטים הונגרים
קטגוריה:הונגרים ממוצא גרמני
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1909
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1949
מים מתוקים

[שמאל|ממוזער|250px|[מפלי ניאגרה]]
שמאל|ממוזער|250px|מבנה השקוע בתוך בריכת מים מתוקים
**מים מתוקים** הם מים שיש בהם כמות נמוכה של מלחים מומסים, בעיקר מלח בישול, ובכך הם שונים ממי ים, שבהם כמות ניכרת של מלחים. למרות שמם, אין מתיקות במים אלו והכוונה היא שהם ערבים לשתייה ואינם בעלי טעם מלוח. מקורם של כל המים המתוקים במשקעים מאדי המים שבאטמוספירה, שמגיעים לאגמים, נהרות ומאגרי מים אחרים ביבשה באופן ישיר או לאחר המסה של שלג או קרח (ראו מחזור המים בטבע). מים מתוקים חיוניים לקיומם של מינים רבים של בעלי חיים, בעיקר באזורים מדבריים.

מים מתוקים אינם בהכרח ראויים לשתייה בידי אדם – פעמים רבות נדרש טיהור שלהם ממזהמים כימיים או ביולוגיים לשם הפיכתם למי שתייה. הביקוש למים המתוקים חורג מעבר לשימוש השוטף של האדם ולצורך בהם בחקלאות. מערכות קירור רבות דורשות מים מתוקים לפעולתן התקינה, בין היתר קירור ליבותיהם של כורים גרעיניים ותחנות כוח המונעות בשרפה כגון תחנות גז טבעי ופחם. תהליכי ייצור מגוונים דורשים שימוש בכמויות משמעותיות של מים מתוקים כגון תהליכי ייצור של שבבי סיליקון, וגם תהליכים אחרים כגון כרייה.

גבישי זירקון עתיקים שנמצאו על ידי חוקרים בג'ק הילס (Jack Hills) שבאוסטרליה המערבית מעידים על קיומם של מים מתוקים בכדור הארץ לפני כ-4 מיליארד שנה. חקירת גבישי הזירקון זיהתה איזוטופים קלים של חמצן, שהם בדרך כלל תוצאה של אינטראקציה בין מים חמים ומתוקים לבין סלעים, המתרחשת כמה קילומטרים מתחת לפני כדור הארץ. התגלית תומכת בהשערה על פיה יבשות ומים מתוקים אפשרו היווצרות של חיים בתוך פחות מ-600 מיליון שנה לאחר היווצרות כדור הארץ.

## המחסור במים מתוקים

מקורות המים המתוקים בעולם מתרוקנים מסיבות רבות, בהן הגידול באוכלוסייה האנושית, ההתחממות הגלובלית, בצורת, ניצול יתר של מאגרים קיימים ועוד. ככל שאוכלוסיית העולם תגדל, והיא צפויה לגדול ב-50% עד אמצע המאה ה-21, הביקוש למים מתוקים יגבר והמחסור יורגש בחלקים נרחבים יותר של העולם. כדי להתמודד עם הביקוש ההולך וגדל למים מתוקים מושקעים מאמצי פיתוח רבים שמטרתם לייעל את השימוש הקיים במים המתוקים מצד אחד ומנגד – להגדיל את היצע המים המתוקים באמצעים טכנולוגיים המאפשרים התפלה, מיחזור ושימוש חוזר במים המתוקים.

## דגים
דגים מושפעים משיעור מלח הבישול המומס במים בהם הם חיים. רוב זני הדגים לא יכולים לחיות גם במים מתוקים וגם במים מלוחים, אם כי קיימים כמה מינים, כגון סלמון, שמסוגלים לכך. לדגי מים מלוחים יש גישה לכמויות לא מוגבלות של מלח, לכן המטבוליזם שלהם מנסה להוציא מגופם כמה שיותר מלח ולהשאיר בגופם כמה שיותר מים, בעוד דגי מים מתוקים עושים את ההפך – יש להם יותר מדי מים ופחות מדי מלח.

**4 דגי מים מתוקים**:

## מליחות המים

## ראו גם
* התייבשות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
קטגוריה:לימנולוגיה
יהודאי גאון

רב **יהודאי בן נחמן גאון** היה ראש ישיבת סורא (757–761), ואחד מחשובי הגאונים.
רב יהודאי היה סגי נהור.

## ביוגרפיה
היה מחכמי ישיבת פומבדיתא, אבל ראש הגולה שלמה בן חסדאי העבירו לסורא מפני "שלא נמצא בה מופלג בחכמה כמותו" (אגרת רב שרירא גאון). מסתבר שמסיבה זו כותב עליו רבנו תם: . תלמיד תלמידו של רב יהודאי, רב פירקוי בן באבוי, מתארו כגדול "בקדושה ובטהרה בחסידות ובענוה". אחיו, רב דודאי בן נחמן היה גאון ישיבת פומבדיתא במקביל אליו.

רב יהודאי היה הגאון הראשון שהחל בחיבור קובצי הלכה לאחר חתימת התלמוד בבלי. על פי חלק מן החוקרים, רב יהודאי כתב את הספר "הלכות פסוקות", המסודר על פי נושאים העוקבים, על פי רוב, אחר סדר המסכתות של התלמוד הבבלי. ספר זה עוסק בהלכות שנוהגות לאחר החורבן בחוץ לארץ. לספר זה חוברו תקצירים רבים. ובעקבות חיבור זה גם הלך רב שמעון קיירא כשחיבר את ההלכות גדולות.

רב יהודאי לחם בחריפות למען השלטת התלמוד הבבלי כסמכות הלכתית יחידה בעם ישראל. במלחמתו זו נתקל בהתנגדות קשה של בני ארץ ישראל, שהסתמכו על פסיקת התלמוד הירושלמי ומנהגיהם הקדומים. רב יהודאי קבע כי רבים ממנהגיהם הם "מנהגי שמד", שהתקבלו בזמנים קשים בהם לא הועברה המסורת בשלמותה. ביטוי לתפיסתו זו אנו מוצאים באיגרתו של פירקוי בן באבוי, תלמיד תלמידו.
לעומת טענת רב יהודאי סברו בני ארץ ישראל כי מנהג אבותיהם בידיהם בהתאם לנאמר בתלמוד הירושלמי, ובכך מנהגם עדיף מאשר הנפסק בתלמוד הבבלי.

מתלמידיו היה ראש הגולה רב נטרונאי בן חכינאי, שנסע לספרד ולאפריקה הצפונית ולימד שם ברבים את תורת בבל, וכנראה שהוא שהפיץ שם לראשונה את התלמוד הבבלי.

על פי הריטב"א, במסכת בבא מציעא הוכנסו מספר מימרות של רב יהודאי גאון לגמרא עצמה.

## חיבור הלכות גדולות

חיבורים בשם "הלכות קצובות" וכן "הלכות גדולות" יוחסו גם הם לרב יהודאי גאון, אך כבר הוכיחו מרדכי מרגליות, דוד סלימאן ששון ואחרים שאין הנחה זו נכונה.

הדעה הרווחת היא ש"הלכות גדולות" חובר על ידי רבי שמעון קיירא, ו"הלכות קצובות" על ידי מחבר אלמוני אחר, ואילו בעל הסמ"ג וראשונים נוספים החזיקו במסורת לפיה הספרים חוברו על ידי רב יהודאי גאון, כאשר בדבריהם לא מפורש האם המחבר הוא רב יהודאי גאון זה או אולי רב יהודאי הכהן גאון.

לפי המובא בספר הכרוניקה "צמח דוד", יש סוברים כי רב יהודאי הכהן חיבר הספר, וזאת על פי דברי הסמ"ג שגאון בשם 'רב יהודאי' חיברו ואילו ההבנה שמדובר על רב יהודאי גאון בן נחמן לא ייתכן כי הוא מוזכר בספר השאילתות של רב אחאי משבחא, ובכך מייצר אנכרוניזם בחשבון השנים ואי אפשר לומר שרב יהודאי בן נחמן חיבר הלכות גדולות וסביר לומר שחובר על ידי רב יהודאי הכהן גאון.

## קישורים חיצוניים
*  
*  (מהדורת דוד סלימאן ששון)
* אוצר הגנוז – תשובות רב יהודאי גאון וגאוני סורא, באתר אוצר החכמה (מהדורת הרב פנחס שפירא)
* כתב יד של ספר הלכות גדולות בספריית הוותיקן
* 

## הערות שוליים

יהודאי גאון
קטגוריה:גאוני סורא
קטגוריה:יהודי בבל במאה ה-8
קטגוריה:רבנים עיוורים
פקודת goto

**פקודת goto** ("go to", בעברית: "לך אל" או "עבור ל-") היא פקודה בסיסית בשפות תכנות. הפקודה שייכת לקבוצת הפקודות העוסקות בבקרת זרימה של תוכנית המחשב. פקודות בקרת זרימה מאפשרות להורות למחשב לשנות את סדר קריאת שורות הפקודה: ברירת המחדל של המחשב היא לבצע את הפקודות באופן סדרתי לפי סדר הופעתן, ופקודות בקרת זרימה מאפשרות למתכנת להתנות ביצוע של חלק מהתוכנית, לבצע לולאות, לדלג וכו'. משמעות הפקודה goto למחשב: עבור לפקודה הנמצאת במקום אחר בתוכנית.

זיהוי המקום שאליו תתבצע הקפיצה נעשה בדרך כלל באמצעות מתן תגית (label) למקום זה. בשפת BASIC ניתן מספר (בסדר עולה) לכל שורת פקודה, והקפיצה נעשית באמצעות ציון מספר השורה בפקודת ה־goto. בשפת פסקל יש להגדיר את התווית באמצעות פקודת `label` לפני שניתן להשתמש בה.

## ירידת קרנה של פקודת goto
בשנת 1968 פרסם אדסחר דייקסטרה מאמר מפורסם בשם "פקודת GOTO נחשבת מזיקה", ובו שלל את השימוש בפקודת goto. לטענת דייקסטרה ורבים אחרים, ניתן לכתוב כל תוכנית מחשב ללא שימוש בפקודת goto. גישתו של דייקסטרה הפכה למקובלת ביותר בעולם התכנות, אך אל מול שלילה מוחלטת של הפקודה הציב דונלד קנות' גישה המתירה שימוש בפקודה במקרים מסוימים, במאמרו "תכנות מובנה הכולל שימוש ב-GOTO".

שימוש מופרז בפקודה goto עלול להביא לקוד לא מובנה ולא קריא, המכונה לעיתים קוד ספגטי. כיום, כחלק ממוסכמות תכנות מקצועי, נחשבת פקודת ה־goto מוקצה מחמת מיאוס, וזאת על מנת להקל על תחזוקה והרחבה של קוד קיים: קוד אשר משתמש ב־goto, ולו לעיתים נדירות, עלול ליצור תופעות לוואי שקשה לעקוב אחריהן, ומקשה על הבנה של קוד ירושה. מוסכמה זו נאכפת לרוב גם בשפות המאפשרות שימוש ב־goto. עם זאת, במקרים כגון יציאה מקינון מרובה, שימוש ב־goto עשוי להיות הפתרון הנכון (במקרים כאלו ניתן להשתמש בשפות תכנות חדשות במנגנון הטיפול בשגיאות על מנת להשיג תוצאה דומה).

ברוב השפות שתומכות בתכנות פרוצדורלי ומאפשרות שימוש בפקודת goto לא ניתן לקפוץ מחוץ לשגרה הנוכחית. בשפת C ישנו צמד פונקציות (`setjmp` ו־`longjmp`) שנועד לביצוע goto שאינו מקומי על ידי שמירת מצב המחסנית לפני הקפיצה ושחזורה לאחריה.

בשפות חדשות יותר כמו Java לא ניתן להשתמש בפקודה זו - ב־Java, למשל, ישנה מילת מפתח בשם goto שכל מטרתה היא "נעילת" מילת המפתח, כדי למנוע חזרה לשימוש בה.

## דוגמאות שימוש

בשפת C, שימוש בפקודה יראה כך:

```c
.
 .
 goto LABEL;
 .
 .
 .
 LABEL:
 .
 .
```


## ראו גם
* בקרת זרימה
* קוד ספגטי

## הערות שוליים

קטגוריה:תכנות
זיהום

**זיהום** או **אילוח** הוא נוכחות של חומר או גורם זר במקום בו אינו נמצא בדרך כלל. לזיהום יש בדרך כלל משמעויות שליליות, כמו זיהום אוויר או זיהום רפואי בגוף האדם, אך באלקטרוניקה הזיהומים דווקא רצויים – הם אלו העושים את הסיליקון למוליך למחצה, ומזהמים במים הופכים אותם למוליכי חשמל.

*
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
בקרת זרימה

**פקודות בקרת זרימה** הן פקודות בסיסיות בשפות תכנות, המודיעות למחשב מהי הפקודה הבאה שצריך לבצע. ברירת המחדל של המחשב היא לבצע את הפקודות באופן סדרתי. פקודות בקרת זרימה מאפשרות למתכנת להתנות ביצוע של חלק מהתוכנית, לגרום לחלקים מהתוכנית להתבצע שוב ושוב, ולדלג על קטעי קוד.

## פקודת GOTO
הפקודה הבסיסית ביותר בבקרת זרימה היא פקודת GOTO ("לך אל", או Branch שפירושה "הסתעף") המורה למחשב: "עבור לפקודה הבאה הנמצאת במיקום זה וזה". למעשה, כמעט כל פקודות בקרת הזרימה, למעט פסיקות תוכנה, קריאה לשגרה וחזרה ממנה, ממומשות בשפת מכונה באמצעות פקודת הסתעפות מותנית או בלתי מותנית.

בשפות התכנות הראשונות, כגון COBOL ו־FORTRAN, נעשה שימוש נרחב בפקודת GOTO, תוך ביצוע קפיצות מכל מקום לכל מקום, לפי שיקולי המתכנת. בדרך זו ניתן לחסוך שכפול קוד, ולהגיע לביצועים אופטימליים מבחינת סיבוכיות זמן ומקום. עם זאת, שימוש חסר עכבות ב-GOTO יוצר תוכנית חסרת מבנה ברור, מה שנקרא קוד ספגטי (בשל הקושי לעקוב אחר מסלול הבקרה), שכמעט בלתי אפשרי לתחזק או להרחיב אותו, ומקשה על כתיבת קוד נטול באגים.

בשנת 1968 פרסם אדסחר דייקסטרה מאמר ובו שלל את השימוש בפקודת GOTO. לטענת דייקסטרה ורבים אחרים, ניתן לכתוב כל תוכנית מחשב ללא שימוש בפקודת GOTO מפורשת בשפה עילית. בעקבות מכתב זה התפתח התכנות המובנה, המאפשר כתיבת תוכניות נטולות GOTO.

## מבני בקרת זרימה
מבני הבקרה החלופיים בשפות עיליות, המאפשרים כתיבת תוכניות נטולות GOTO, הם:
* פקודת IF – פקודת תנאי: "אם מתקיים תנאי A, בצע סדרת פקודות X, אחרת בצע סדרת פקודות Y."
* לולאות
** DO WHILE: "כל עוד מתקיים תנאי A, בצע סדרת פקודות X." או REPEAT UNTIL: "בצע סדרת פקודות X עד שמתקיים תנאי A." כאשר X תתבצע לפחות פעם אחת. מקרה פרטי של מבנים אלה הוא מבנה לולאת for בשפות ממשפחת C: "אתחל משתנה איטרציה i, כל עוד מתקיים תנאי A בצע סדרת הפקודות X, ולאחריה בצע פעולת עדכון למשתנה i." תנאי A בדרך כלל קשור למשתנה i – למשל התנאי i < 10.
** For Each: "לכל אחד מאיברי המשתנה הסדרתי L, בצע אוסף פעולות X". לולאה זו מאפשרת, למשל לעבור על רשימה ללא התעסקות במבנה הפנימי שלה. לולאת for שהוזכרה קודם משמשת במקרים רבים לדמות לולאת for each.
**שבירת לולאה – פקודת break משמשת לסיום לולאה בכל נקודה בתוכה, והמשך מסוף הלולאה, או מסימנייה מוגדרת לאחריה. פקודה זו היא בעלת סמנטיקה שעשויה להזכיר את GOTO, אך הקפיצה מתבצעת תמיד קדימה, להמשך הקוד, ולא אחורה. כך נמנעת יצירת "קוד ספגטי". פקודת continue קופצת אל האיטרציה הבאה של הלולאה – או למעשה אל התנאי שלפניה, ואם הוא עדיין מתקיים הלולאה תמשיך להתבצע.
* CASE: "בדוק התאמה של המשתנה X לאחת מהתבניות t1, t2, ...tn, ובצע את סדרת הפעולות המתאימה לתבנית זו".
* קריאה לשגרה או לפונקציה, ופקודת חזרה משגרה או פונקציה (return או yield). למעשה, ניתן לדמות כל לולאה בעזרת קריאות רקורסיביות לפונקציה. טכניקה זו משמשת בתכנות פונקציונלי.
* זריקת חריגות. שיטה המאפשרת קפיצה אל נקודה מוגדרת מראש כאשר מגלים שהקוד הנוכחי איננו יכול להמשיך בפעולה המוגדרת שלו. מבנה זה בעל מאפיינים שונים מאוד משאר מבני הבקרה, בין היתר בשל העובדה שיעד הקפיצה מוגדר על פי היררכיית הקריאות לפונקציה, כלומר באופן דינמי ולא סטטי.
על אף שהשימוש בGOTO לא מומלץ, איסור מוחלט על שימוש כזה נחשב על פי רוב למוגזם, למעט בשפות שאינן נותנות כלל את האפשרות הזאת, כגון שפת ג'אווה.

## קישורים חיצוניים

* המאמר המקורי של אדסחר דייקסטרה, Structured Programming.

קטגוריה:תכנות
אקסון ואלדז

**אקסון ואלדז** (Exxon Valdez, מבוטא "ואלדיז") הייתה מכלית נפט של חברת הדלק אקסון. לאחר שעלתה המכלית על שרטון מול חופי דרום מדינת אלסקה בארצות הברית, דלפו ממנה כמויות עצומות של נפט גולמי, שהסבו נזק סביבתי ואקולוגי מהחמורים ביותר בתולדות יבשת צפון אמריקה.

## המכלית
המכלית הייתה בנויה כולה מפלדה. היא נבנתה על ידי חברת הפלדה ובניית הספינות הלאומית בסן דייגו, ונמסרה לאקסון בדצמבר 1986. אורכה היה 301 מטר, רוחבה 51 מטר והשוקע שלה 20 מטר. היא הייתה מונעת על ידי מנוע דיזל בעל הספק של 24 מגהוואט. למכלית הייתה תפוסה של 235,000 טונות נפט גולמי. מהירותה הייתה כ-16 קשר (30 קמ"ש). היא שימשה להעברת נפט גולמי מטרמינל הצינור של קונסורציום אליאסקה בוואלדז שבאלסקה לבתי זיקוק בארצות הברית.

## האירוע

ב-24 במרץ 1989, פגעה המכלית בשונית בליי שבמפרץ הנסיך ויליאם, בסמוך לעיר ואלדז שבאלסקה. הפגיעה גרמה לקרע רציני בגחון האניה שהייתה טעונה ב-180,000 טונות נפט גולמי. מעריכים ש-36,000 טונות נפט גולמי נשפכו לים במשך כמה ימים, וזיהמו אלפי קילומטרים של חופים עד שהצליחו לעצור את הזרימה. למעלה מ-250,000 בעלי חיים נפגעו מהאסון. 

ועדת חקירה שמונתה לבדיקת האירוע הצביעה על מספר גורמים לאסון: כשל איש צוות בהשטת המכלית במצרים, עקב עייפות ועומס יתר; כשל רב החובל בפיקוח על ניווט המכלית, עקב שיכרות; כשל חברת אקסון בפיקוח על רב החובל ומינוי צוות לא תשוש; כשל משטרת החופים בניהול תעבורת האוניות במפרץ. 

לאחר התאונה שונה שמה של המכלית ל-*Sea River Mediterranean*

המכלית אקסון ואלדז מופיעה בסרט "עולם המים".

## קישורים חיצוניים

* ״חוף שמן״ - על האונייה אקסון ואלדז ואסון הזיהום בפודקאסט ״מינהר הזמן״, ״כאן״, תאגיד השידור הישראלי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכליות
סא-אמון

**סא־אמון** (מלך בשנים 978–959 לפנה"ס), היה פרעה מצרים השישי לשושלת ה-21.

סא־אמון היה כנראה, בן לאמנמופ, ואח לאוסורקון. עם מות אחיו נתמנה לשלטון על מצרים. כמו שאר בני השושלת ה-21 כוחו לא היה עצום, ומעגל השפעתו היה קטן יחסית. בדומה למשפחתו היה מבוסס בטאניס, (כנראה צען התנ"כית). להבדיל מקודמיו הרבה לבנות, ובבנייה הייתה תרומתו היחידה לאימפריה המצרית. המפורסמים שבמפעליו היו בנין מקדש אמון בממשית, ושיפוץ המקדש לאותו האל בטאניס.

יש לייחס לו את נעילת חדרי הדיר אל-בחרי, אזור דתי וקבורתי חשוב במצרים העתיקה. לסא־אמון לא הייתה חשיבות רבה למצרים, המומיה שלו הושחתה עם השנים בידי שודדי קברים, צורתה דומה לזאת של אביו וגובהה 1.65 מטרים.

קיימת סברה בדבר היות סא־אמון אבי בת פרעה שנישאה לשלמה. במקרא מתואר אותו חותן שלמה כמוסר גזר בתור נדוניית בתו, אחר שהשמיד את העיר. כמלך חלש, ביקש להסדיר את יחסיו עם ממלכת ישראל המאוחדת - כוח עולה בימיו.
:פַּרְעֹה מֶלֶךְ-מִצְרַיִם עָלָה, וַיִּלְכֹּד אֶת-גֶּזֶר וַיִּשְׂרְפָהּ בָּאֵשׁ, וְאֶת-הַכְּנַעֲנִי הַיֹּשֵׁב בָּעִיר, הָרָג; וַיִּתְּנָהּ, שִׁלֻּחִים, לְבִתּוֹ, אֵשֶׁת שְׁלֹמֹה (מלכים ב' א', ט' ,ט"ז).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרעוני השושלת ה-21
קטגוריה:חנוטי מצרים העתיקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-10 לפנה"ס
פליז

[ממוזער|280px|פליז מתחמצן עם הזמן ומתכסה ב[פטינה]]
**פְּלִיז** היא סגסוגת המורכבת מלפחות 50% נחושת ולכל היותר 45% אבץ.

## פאזות
* פחות אבץ - פאזה אלפא, שימושית מאוד (לדוגמה לאינסטלציה) ועמידה לקורוזיה.
* יותר אבץ - פאזה אלפא-בטא, משמשת לעיבוד חם .
* עודף אבץ
** פאזה בלתי יציבה בטמפרטורת החדר.
** פאזה בטא בטמפרטורה גבוהה מאוד. זו עדיין פאזה מוצקה כיוון שטמפרטורת ההתכה גבוה בהרבה.

### מאפיינים
האבץ מגדיל את הקשיות ומחליש את המוליכות החשמלית.
בנוסף, שיעור האבץ משפיע על הצבע הצהוב של הפליז.

## שימושים
"משקולות הזהב" האקניות ממערב אפריקה הן למעשה משקולות פליז.


Akan MHNT.AC.AF.30.jpg
Akan MHNT.AC.AF.31.jpg
Akan MHNT.AC.AF.32.jpg
Akan MHNT.AC.AF.33.jpg
Akan MHNT.AC.AF.34.jpg


בעבר השתמשו בפליז ליציקה של תותחים, ידיות לדלתות וחפצי נוי כגון אהילים או פמוטות.
פליז משמשת להכנת חלקים בייצור המוני שאינם נדרשים לעמידה בעומס, כמו חפצי נוי, תרמילי כדורים, מצפנים וכן לכלי נשיפה ממתכת (בתוספת ניקל, לא כציפוי). בנוסף, פליז משמשת לייצור מצילות זולות. ניתן לצפות חלקי פליז בציפוי ניקל לצורכי נוי (למשל באביזרי אמבט וידיות). שימוש נוסף של הפליז הוא ברכיבים הקשורים בהולכת מים ביתית בעיקר במכלולים של ברזים וכן במחברים שונים, משום שהרכב החומר (נחושת ואבץ) מפחית קורוזיה, ובכך מאריך את אורך החיים של האביזרים. הפליז נמצא בשימוש גם בגלגלי שיניים ובתחמושת, מכיוון שהחיכוך שלו נמוך והוא עמיד לשחיקה מכנית.

## שמות
הפליז מוזכרת שלוש פעמים בתנ"ך: פעמיים בשם "נחושת קלל" – (, ו), ופעם אחת בשם "נחושת מוצהב" – (). בגמרא כתוב ששערי ניקנור היו עשויים מ"נחושת צהובה" (), כלומר פליז. חנוכייה העשויה מפליז נחשבת מהודרת יותר מחנוכייה העשויה מנחושת טהורה, בגלל הדמיון לזהב (על פי האנציקלופדיה התלמודית, אף על פי שפליז זול מנחושת).

### גיזרון
המילה מופיעה פעם אחת בספרות חז"ל, אך גם זה תלוי במחלוקת הגרסאות של כתבי היד של הגמרא. לפי כחצי מכתבי היד של הש"ס כתוב בגמרא: ”דשמואל זבן מכותי לקנא דדהבא במר **דפרזלא** בארבעה זוזי ואבלע ליה חד זוזא.“ (). אך לפי כתב יד מינכן 95 וכתב יד פירנצה הנוסח הוא **דפליזא** במקום **דפרזלא**. לא התברר מהי מילה זו, המופיעה רק פעם אחת בספרות חז"ל. רבנו חננאל פירש "נחושת מצופה זהב" ובספר הערוך מושוה לערבית فِلِزّ (פִלִזּ) שבדרך כלל פירושה מתכת ובדיאלקט נתך של נחושת – ומכאן הושאלה לפליז.

## ראו גם
* מכוניות עידן פליז

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חומרי גלם
קטגוריה:סגסוגות
קטגוריה:נחושת
קטגוריה:אבץ