open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דב בר מלכין

**דב בר מלכין** (24 במאי 1901, מינסק – 12 בפברואר 1966, חיפה) היה סופר עברי ויידי, מבקר תיאטרון, עיתונאי ומסאי, מתרגם ועורך.

## ביוגרפיה
מלכין נולד בשנת 1901 בעיר מינסק שברוסיה הלבנה. התחנך חינוך מסורתי יהודי, למד בישיבות, אך הניח את העולם הדתי מאחוריו ויצא ללימודים חילוניים באוניברסיטאות חרקוב וסנט פטרבורג. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה שב למינסק ובסופה יצא לוורשה והיה פעיל בתנועות הנוער של צעירי ציון, פועלי ציון והבונד. הוא החל לכתוב בעיתונות היהודית היידית מגיל צעיר, וכתב בנושאי תרבות ספרות תיאטרון ואמנות. הוא גם החל את הכתיבה בעברית בעודו בפולין, ואף פרסם מדבריו ביומון "דבר" בארץ ישראל.

בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. בארץ הצטרף דווקא לעיתונאים שפרסמו ביומון "משמר", שהפך בשנת 1943 ל"על המשמר". הוא כתב בעיקר בנושאי תרבות ואמנות אך השתתף גם בפולמוסים מענייני היום. בארץ החל גם לתרגם. עיקר תרגומיו לעברית היה מהיידיש וכן תרגם מעט מגרמנית ורוסית. ענף חשוב בתרגומיו היה תרגומים מעברית ליידיש. כך למשל תרגם את סיפורי יוסף חיים ברנר ליידיש. כתב גם בכתבי העת לאמנות ותרם לביקורת האמנותית.

עוד בפולין יצא שמו כמרצה מעולה והוא היה יוצא למסעות הרצאות ממושכים. גם בארץ יצא לו שם של מרצה מאוד מבוקש והוא היה, בין השאר, מרצה נודד בקיבוצים ובמושבים במשך שנים רבות. עשה רבות לקירוב העברית אל היידיש ולקירוב היידיש אל העברית, בעיקר לאחר השואה.

בנו היה פרופ' יעקב מלכין ונכדו הוא פרופ' עירד מלכין.

## ספריו ותרגומיו
* **האוניברסלי בשלום-עליכם**, 1970 
* **ילדים ואנשים**, לקט פירקי סיפרות, 1965
* **ראליזם והומור**, מבוא לשלום עליכם, 1966
* **בין סער לסער**, מספרות אידיש בתפוצות, 1943
* יוסף אופטושו, **אנשים וחוצות**, מיידיש, 1945
* ליב אוליצקי, **דודיה נפח**, מיידיש, 1968
* יוסף אופטושו, **דרי מטה**, מיידיש, 1946
* גיאורג ברנדס, **הכנסת הרומנטית בצרפת**, מגרמנית, 1958
* דוד ברגלסון, **כתבי דוד ברגלסון**, מיידיש, 1962
* גיאורגי פלכנוב, **המאטריאליזם ההיסטורי ומתנגדיו**, מרוסית, 1950
* משה גלזר, **מתוך השמות של הקלויז הישן**, מיידיש, 1965
* גיאורג ברנדס, **ראשי הזרמים בספרות המאה התשע עשרה**, מגרמנית, 1941
* רפאל מאהלר, **תולדות היהודים בפולין**, עד המאה ה-19, כלכלה, חברה, המצב, מיידיש בשיתוף אביגדור המאירי, 1946

## ספרים בעריכתו
* אריה מרזר, **דמויות מתמול**, 15 רקועי כסף ונחושת, 1956
* קרלו דונידה, מלחין **שיר זמר בפרוטותיים**, בתוך אלבום תווים, 1954

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:חברי פועלי ציון
קטגוריה:בונדיסטים
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:מתרגמים מיידיש לעברית
קטגוריה:מבקרי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1966
קטגוריה:משפחת מלכין
סיסטרום

ממוזער|300px|סיסטרום
**סיסטרום** (בלטינית: **sistrum**, ברבים: **sistra**) הוא כלי נגינה ממשפחת כלי ההקשה, הנקשר בעיקר לעיראק ומצרים הקדומות. הכלי בנוי מידית ומסגרת מתכת בצורת פרסה, עשויה נחושת או ארד, שרוחבה נע בין 30 ל-76 ס"מ. בשעה שמטלטלים את הכלי, טבעות או לולאות קטנות ממתכת דקה, שנמצאות על שלבי הרוחב הניידים שלו מפיקות צלילים שבין נקישה חרישית לצלצול רם. מקור השם הוא בפועל היווני "סיו" (σείω), לטלטל, ו-"סייסטרון", (σεῖστρον), המטולטל. במצרית עתיקה נקרא הכלי "סֶחֶם" (sḫm) או "סֶשֶשֶת" (sššt). סחם הוא הסיסטרום הפשוט יותר, בצורת לולאה, ואילו סששט (מילה אונומטופאית) הוא הכלי המעוצב כ"נאוס" - מקדש.

## הסיסטרום המצרי

[ממוזער|upright|[נפרתרי, אשת רעמסס השני, מחזיקה סיסטרום]]

הסיסטרום היה כלי מקודש במצרים העתיקה, שמקורו היה בפולחנה של האלה בסטט. הסיסטרום המצרי שימש במחולות וטקסים דתיים, בייחוד בפולחן האלה חתחור, בשל הדמיון בין צורת הפרסה של ידית הסיסטרום ומסגרתו לפנים ולקרניים של האלה-הפרה.
טילטול הסיסטרום והשקשוק בו שימש גם להסיט את הצפות הנילוס ולגרש את האל סת. איזיס, בתפקידה כאם ובוראת תוארה כמחזיקה דלי, המסמל את עליית הנילוס על גדותיו, בידה האחת וסיסטרום בידה השנייה לסמל את תפקידה כאלת המחול, השמחה, והחגיגות.

סיסטרה (רבים של סיסטרום) נמצאים עדיין בשימוש בטקסי התפילה בכנסיות הקופטיות והאתיופיות. לצד הנצחתו באמנות המצרית במחול וביטויי שמחה, מוזכר הסיסטרום גם בספרות המצרית העתיקה.

## הסיסטרום המינואי
המינואים השתמשו גם הם בסיסטרום, ומספר רב של דוגמאות עשויות מן החומר המקומי נמצאו באי כרתים. חמישה מן הממצאים הללו מוצגים במוזיאון הארכאולוגי של אגיה ניקולאוס. סיסטרום מתואר גם על "כד הקוצר", מוצג אמנות קדומה שנמצא באתר אגיה טריאדה.

## הסיסטרום כיום

הסיסטרום הושב לחיים לתקופת מה במוזיקה התזמורתית המערבית של המאה ה-19, והוא בולט בעיקר במערכה הראשון של האופרה "הטרויאנים" (1856-1858) של המלחין הצרפתי הקטור ברליוז. כימינו, מכל מקום, מחליף אותו מקבילו המודרני, הטמבורין. האפקט שהסיסטרום נועד ליצור במוזיקה - כשמנענעים אותו בתנועות קצרות, חדות וקצובות - הוא לעורר תנועה ופעילות. הטילטול הרתמי של הסיסטרום, כמוהו כטמבורין, נקשר באירועים דתיים או אקסטאטיים, אם בטלטול ושקשוק כרעשן מקודש בפולחן האתור של מצרים העתיקה ואם בצלצלי הטמבורין הנוקבים באבנגליזם המודרני, בשירים וריקודים של בני הרומה, על הבמה בקונצרט רוק או לצורך העצמת הטוטי בתזמורת סימפונית גדולה.

## גלריה


File:Broken Sistrum (1890) - TIMEA.jpg|סיסטרום מצרי שבור
File:C+B-Music-Fig5-EgyptianSistrum.PNG|סיסטרום מצרי
Image:Louvres-antiquites-egyptiennes-p1010937.jpg|אוסף סיסטרה בלובר
File:Egyptian - Sistrum - Walters 541207.jpg|מתוך מוזיאון וולטרס לאמנות, 380–250 BC
Image:As-Hadrian-Aegyptus-RIC 0839,As.jpg|אישה יושבת עם סיסטרום על מטבע מתקופת אדריאנוס
File:Isis Musei Capitolini MC744.jpg|איזיס בנוסח רומאי מחזיקה סיסטרום, גם היא מתקופת אדריאנוס



## קישורים חיצוניים

* 
* 
* סיסטרום, באתר מוזיאון המטרופוליטן, ניו-יורק (**באנגלית**)
* סיסטרום, באתר המוזיאון הבריטי (**באנגלית**)
* סיסטרום ברונזה עם ידית בדמות האלה חתחור, באתר מוזיאון קהיר (**באנגלית**)
* סיסטרום, באתר מוזיאון הרווארד לאמנות (**באנגלית**)
* סיסטרום, באתר מוזיאון ברוקלין (**באנגלית**)

* Sistrum (Smith's Dictionary, 1875)


## הערות שוליים

קטגוריה:מצרים העתיקה
קטגוריה:כלי נגינה עתיקים
קטגוריה:ממצאים ארכאולוגיים
קטגוריה:רעשנים
דאנקן ארמסטרונג

**דאנקן ג'ון דארצ'י ארמסטרונג, [[מסדר אוסטרליה|מדליה (OAM)]]** (באנגלית: **Duncan John D'Arcy Armstrong, OAM**; נולד ב-7 באפריל 1968) הוא שחיין אוסטרלי בעבר. אלוף אולימפי ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר חופשי.

## ביוגרפיה
ארמסטרונג נולד ברוקהמפטון, קווינסלנד. התאמן בהדרכתו של לורי לורנס.

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1986 זכה ארמסטרונג בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.25 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:23.49 דקות.

### אלוף אולימפי ושיאן עולם
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה ארמסטרונג בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:47.25 דקות, לפני אנדרס הולמרץ משוודיה (1:47.89 דקות) וכוכב המשחקים מאט ביונדי מארצות הברית (1:47.99 דקות). שיפור לשיא בן ה-4 שנים של מיכאל גרוס ממערב גרמניה (1:47.44 דקות). שיא זה החזיק מעמד שנה ונשבר על ידי ג'ורג'ו למברטי מאיטליה (1:46.69 דקות). מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:47.15 דקות, תוצאה הטובה משיא העולם (3:47.38 דקות) ואחרי אווה דסלר ממזרח גרמניה שקבע שיא עולם חדש של 3:46.95 דקות ולפני שיאן העולם היוצא ארתור וודג'ט מפולין (3:47.34 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:15.23 דקות, כשחיין אחרון הוא שחה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 1:47.24 דקות.

לאחר המשחקים האולימפיים למד ארמסטרונג באוניברסיטת פלורידה שבגיינסוויל בהדרכתו של רנדי ריס. עקב מחלת הנשיקה הוא נאלץ להימחק מתחרויות השחייה במשחקי חבר העמים שנערכו באוקלנד בשנת 1990.

באולימפיאדת ברצלונה (1992) השתתף ארמסטרונג במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי וסיים במקום שמיני לאחר שהרביעייה האוסטרלית פסלה בשלב הגמר. לאחר משחקים אלו פרש משחייה תחרותית.

## תארים והישגים
*בשנת 1988 זכה בתואר איש השנה הצעיר של אוסטרליה .
*בשנת 1989 זכה במדליית מסדר אוסטרליה.
*בשנת 1996 זכה ארמסטרונג להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.https://web.archive.org/web/20120603181547/http://www.ishof.org/Honorees/96/96darmstrong.html
*בשנת 2000 זכה במדליית הספורט האוסטרלית .

## ראו גם

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:מסדר אוסטרליה: מקבלי מדליה
קטגוריה:זוכי פרס איש השנה של אוסטרליה
קטגוריה:זוכי מדליית הספורט האוסטרלית
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אוסטרלים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אוסטרלים: שחייה
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1968
ז'אן לרה

**ז'אן לרה** (בצרפתית: **Jean Leray**; 7 בנובמבר 1906 - 10 בנובמבר 1998) היה מתמטיקאי צרפתי שעיקר עבודתו היה בתחומים טופולוגיה אלגברית ומשוואות דיפרנציאליות חלקיות.

## ביוגרפיה
לרה נולד בשנטנה-סיר-לואר (כיום חלק מנאנט). בין השנים 1926–1929 למד באקול נורמל סופרייר, ובשנת 1933 קיבל תואר דוקטור מהאקול נורמל סופרייר דה ליון. הוא כתב מאמר חשוב שייסד את המחקר של הפתרונות החלשים למשוואות נאוויה-סטוקס, ויחד עם יוליוס שאודר גילה תכונה טופולוגית הקרויה כיום דרגת לרה-שאודר, ששימשה אותם כדי להוכיח את קיומם של פתרונות למשוואות דיפרנציאליות חלקיות מסוימות. ב-1938 הוענק לו פרס מאלאקסה, הפרס הראשון כשאת הפרס השני העניקו ליוליוס שאודר. משנת 1938 ועד 1939 כיהן כפרופסור באוניברסיטת נאנסי. הוא לא הצטרף לקבוצת ניקולא בורבאקי, הגם שהיה קרוב אל מייסדיה.

בשנת 1932 נישא למרגריט טרומיה, ולזוג נולדו שלושה ילדים. בתחילת מלחמת העולם השנייה שירת כקצין בצבא, וב-1940 נפל בשבי והוחזק במחנה אדלבאך שבאוסטריה עד 1945. הוא הסתיר את מומחיותו במשוואות דיפרנציאליות מחשש שינוצל למאמץ המלחמתי, והתמקד בטופולוגיה. עבודה זו הניבה את ניצני הנושאים סדרות ספקטרליות ואלומות, נושאים אשר נחקרו רבות לאחר מכן והובילו ליצירת כלים חשובים באלגברה הומולוגית. בין השנים 1945 ועד 1947 כיהן כפרופסור באוניברסיטת פריז ולאחר מכן בקולז' דה פראנס עד שנת 1978. בשנת 1950 חזר לרה לחקור משוואות דיפרנציאליות חלקיות. בשנת 1979 זכה לרה בפרס וולף למתמטיקה, אותו חלק עם אנדרה וייל.

## ראו גם
* משפט לרה
* כיסוי לרה
* משפט לרה-הירש

## קישורים חיצוניים

* Armand Borel, Gennadi M. Henkin, and Peter D. Lax, "Jean Leray (1906–1998)", *Notices of the American Mathematical Society*, vol. 47, no. 3, March 2000.

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס וולף למתמטיקה
קטגוריה:חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:צרפתים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:סגל קולז' דה פראנס
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:צרפתים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1906
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1998
ביר בורין

250px|ממוזער|שמאל|הכיכר והבאר
**באר בורין** (בערבית: **بير بورين**) היא באר מים עתיקה, המתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת, בעיר באקה אל גרביה שבמשולש הקטן.

הבאר, בעומק 12 מטרים, שימשה עד לשנות ה-50 להשקיית שדות ומטעים של תושבי היישוב. עם הפיתוח המואץ שעבר על המקום והתפשטות שטחה הבנוי של העיר, הפכה הבאר למעגל תנועה. בעקבות שיתוף פעולה בין המתנ"ס העירוני וארגון "ידידי כדור הארץ" שהתקיים בשנת 2003, נוקתה הבאר, במסגרת פרויקט "מים ושכנות טובה", כיכר מאבן מקומית נבנתה סביבה ועצי זית ונוי נשתלו להנאת המבקרים. הוקם אתר ביקור עם שילוט מפורט המציג את סיפורה של הבאר ושל אתרים אחרים בעיר.

## היסטוריה
בבאר בורין פעלה חלק ממערכת בארות מים אשר נמצאת באזור באקה והסביבה, פירוש המילה בורין הוא אוסף של בארות מים המעיד על ריבוי בארות מים במקום דבר זה הביא לעלייה בהתיישבות באזור.

על פי הממצאים הבאר נחפרה בתקופה הכנענית ושימשה את תושביה בעיקר לשתייה. בסוף המאה ה-18 נחפרה הבאר לעומק מי התהום והורחבה על ידי תושבי באקה הוותיקים לעומק של 7 מטרים ולקוטר 5 מטרים.

מי הבאר שימשו את התושבים לצורכי חקלאות, כביסה, ניקיון, רחיצה והשקיית העדרים. השימוש הרב בבאר ממיקומה של הבאר על דרך החקלאות המקומית ושטחי המרעה הפתוחים, ובמרחק סביר מגרעין הכפר אשר התבסס על באר באקה לצורכי מי השתייה.

תושבי באקה השתמשו וניצלו את מי הבאר עד שנת 1952. בשנה זו חיברה חברת מקורות את באקה אל גרביה לקו המוביל הארצי ומים שמקורם בקידוחים. המועצה המקומית רישתה את הכפר במערכת מי שתייה, וכתוצאה מכך ניטשה הבאר והוזנחה במשך שנים רבות עד שיקומה. 

בסוף שנת 2010 יזם ביאדסי מוחמד נציג ארגון ידידי הארץ בקהילת באקה שיקום ושדרוג הבאר מחדש והפיכתה לתחנה הסבר ראשית של שביל השכנים באקה ג'ת אשר מעלה מודעות ציבורית לנושאי מים וסביבה.

## קישורים חיצוניים

* טיול - באקה אל גרביה באתר צופית

קטגוריה:בארות בישראל
קטגוריה:השרון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:באקה אל-גרבייה: מבנים
פרח השכונות

"**פרח השכונות**" הוא מחזמר להיטים שכתב קובי אוז וביים ניר ארז, המבוסס על שיריהם של קובי אוז ולהקת טיפקס, הועלה לראשונה בתיאטרון באר שבע בנובמבר 2012.

זהו המחזה הראשון שכתב קובי אוז. בשנת 2010 פנה תיאטרון באר שבע לקובי אוז בהצעה לכתיבת מחזה קומי, המבוסס על שיריו, המתמקד בעיר דרומית, הסופגת טילים ונתונה באווירה מסורתית. המחזה מדבר בצורה הומוריסטית ובשילוב שירים מוכרים, על היחס המזלזל והמנוכר של החברה הישראלית המתגוררת במרכז הארץ, אל העולים ממדינות ערב, שהתיישבו בפריפריה בדרום הארץ, אל המצב הכלכלי הקשה באזור, הקסאמים, ומתאר בהומור את החברה שרבנים שונים הפכו בה למפלט מקשיי היומיום.

המחזה מספר את סיפורה המצחיק-עצוב של משפחת בוזגלו המתגוררת בעיירת פיתוח בדרום הארץ. רוב המערכות במחזה הן פלשבקים אל העבר, במהלך ימי השבעה, לאחר שאבי המשפחה, מסעוד בוזגלו, נהרג מפגיעה ישירה של קסאם; והמערכה האחרונה היא חתונתם של גיבורי המחזה.

שם המחזה לקוח מהשיר "פרח השכונות", בו מתואר בצורה אירונית סיפורה של נערה צעירה, שמפיק מנוסה מנסה לשכנעה לעבוד איתו כזמרת, ולאחר הצלחתה היא זורקת אותו.

בשנת 2024, תיאטרון ארצי מיסודו של סמי לוי, העלה שוב את המחזמר עם מספר שינויים בעלילה, בעיבוד ובימוי אודי גוטשלק.

## עלילה

### הפקת 2012
בעיירה דרומית, מגלה מסעוד בוזגלו באר של ארק בחצר ביתו. התגלית הפלאית מטלטלת את חייו של יוסי, בנו הבכור. עכשיו כשמסעוד נפטר ומקבל כנפיים בבקו"ם של גן עדן, מנסה מסעודה האם לאחות את הקרעים כשהיא מוקפת בחבורת שכנותיה המרוקאיות, יוסי בנה שבור הלב שננטש ע"י אהובת נעוריו אורית, סברינה בתה הפלפלית שחוזרת במלוא עוצמתה ממיאמי, וסמי וסומו המתמחים בלסבך את כולם בצרות ובוחשים בקדרה ללא לאות. תוסיפו את עמיליהו, שבכל פעם שהוא מרים את ידיו מתחוללת קללה, תוסיפו את תל אביב המשגעת והמשוגעת, וחתונה מאוחרת שנמצאת בסימן שאלה, ותקבלו את – פרח השכונות – קומדיה מוסיקלית המספרת על אנשים קטנים החיים בצלו של נס גדול, או אולי נס קטן הקורה לאנשים גדולים.

### הפקת 2024
אורית ויוסי נועדו זה לזו. כולם בשדרות ידעו שהם יתחתנו יום אחד. יוסי חלם להגשים לאורית אהובתו את החלום להיות זמרת מצליחה או כמו שהוא נהג לקרוא לה "פרח השכונות". אבל חלומות לחוד ומציאות לחוד. אבא של יוסי מגלה לו סוד משפחתי שהוא לא פחות מנס. בעקבות הגילוי ובהוראת אביו, יוסי נאלץ לשנות את כיוון חיוו וללכת ללמוד בבית ספר דתי.  אורית חברתו מנסה להתרגל לרעיון של להיות עם חבר שחזר בתשובה אבל המשבר לא מאחר לבוא ואורית מחליטה להיפרד מיוסי. יוסי שבור הלב נותר מאחור ונקרע בין הרצון לשמירת מצוות וכיבוד אביו לבין הרצון להחזיר אליו את אורית אהבת נעוריו. בעודו מחפש את הדרך הנכונה לחבר את חייו מחדש הוא הולך לאיבוד, מתכחש לשורשיו ומשפחתו ומכניס את האנשים היקרים לליבו למערבולת שספק אם יצליחו לצאת ממנה.

## שחקנים ויוצרים

## קישורים חיצוניים
* טיפקס על בימות התיאטרון, גל"צ און-ליין, 12 בנובמבר 2012

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות זמר ישראליים
קטגוריה:מחזות משנות ה-2010
קטגוריה:מחזות זמר להיטים
מרכז העדכונים

**מרכז העדכונים** (באנגלית: **Notification Center**) היא תכונה במערכות ההפעלה של חברת אפל, המספקת סקירה של התראות מיישומים. התכונה קיימת במכשירי האייפון, האייפוד והאייפד במערכת ההפעלה iOS 5 והלאה, ובמחשבים הניידים והנייחים של אפל במערכת ההפעלה macOS 10.8 והלאה. התכונה מציגה ומקבצת הודעות והתרעות שעוד לא נקראו, עליהן יכול המשתמש להקיש בשביל לקרוא את ההודעה במלואה ולהיכנס ליישום ממנו הגיעה. כמו כן, המשתמש יכול לבחור אילו יישומים יופיעו במרכז העדכונים, לפי התאמתו האישית. אפל שחררה תחילה את התכונה בהשקת ה-iOS 5 באוקטובר 2011, והודיעה שהתכונה תהיה זמינה גם ב-Mac, כחלק ממערכת ההפעלה OS X Lion Mountain בחודש יולי 2012.

## תכונות
מרכז העדכונים שוחרר בצאת מערכת ההפעלה iOS 5 כדי להחליף את המערכת הקודמת והתמודדות עם ההתרעות שמגיעות מיישומים. במקום שההתרעה תפריע למשתמש בזמן שימוש במכשירים, ההתרעה תיכנס אל תוך המרכז ויוצג באנר בחלק העליון של המסך. זה מאפשר למשתמש להמשיך ולהשתמש במכשיר שלו, והבאנר יעלם לאחר זמן של כמה שניות. כדי לראות את ההתרעה, על המשתמש להחליק את האצבע מהחלק העליון של המסך מטה (במכשירים אייפון, אייפוד ואייפד), כדי שיפתח מעין וילון, שבו כל ההתרעות שעוד לא נקראו מהיישומים שבמכשיר יוצגו. במחשבים של אפל, על ידי לחיצה על כפתור מרכז העדכונים. את התרעות שתוצגנה במרכז זה ניתן לבחור על פי התאמה אישית של המשתמש, על ידי כניסה להגדרות ובחירת היישומים שמהם תגיע ההתרעה (תמונה מספר 4). בתוך המרכז, כדי לקרוא את ההתרעה במלואה ולהגיע אל היישום ממנו הגיעה ההתרעה, יש ללחוץ על באנר ההתרעה. כאשר ילחץ המשתמש על הבאנר ויכנס אל תוך היישום, בפעם הבאה שיפתח את מרכז העדכונים ההתרעה לא תהיה כיוון שסומנה כ"נקראה". משתמשים יכולים גם להסיר התרעות ממרכז העדכונים מבלי לקרוא אותן על ידי נגיעה על סימון ה- שקיים בכל באנר (תמונה מספר 1) ולאחר מכן על ידי נגיעה על "נקה" (תמונה מספר 2). כאשר מכשיר ה-iOS נעול, התרעות חדשות שמופיעות על מסך הנעילה (תמונה מספר 5), ניתן לקרוא אותן על ידי החלקת הסמל של היישום משמאל לימין לכל אורך ההודעה (תמונה מספר 6).מרכז העדכונים ב-אייפון ו-אייפוד טאץ' כולל גם יישומון מזג אוויר ומניות. ביישומון של מזג האוויר מוצג מידע על מזג האוויר במיקום הנוכחי של המשתמש, וביישומון של המניות, מוצג מידע על מניות שהמשתמש בחר להציגן. תכונה זו אינה זמינה באייפד וב-OS X. המשתמש יכול גם לבחור באפשרות להציג את יישומוני פייסבוק וטוויטר, שמאפשרים לו לשלוח טוויטים או לעדכן את הסטטוסים שלו ישירות ממרכז העדכונים. (תמונה מספר 3)כל התרעה שמגיעה מיישום ונכנסת לתוך מערכת ההתרעות מסופקת על ידי אפל, וגם הודעות מקומיות, עשויות להיכנס לתוך מרכז העדכונים. יישומי OS X, יכולים להיכנס לתוך המערכת הזו רק אם הם מורדים מ-Mac App Store. משתמשים יכולים להתאים אישית את מה שהם רוצים שיופיע במרכז העדכונים, ויכולים לבחור להפסיק התרעות המגיעות מיישומים מסוימים המופיעים במרכז, או בשליחת התרעות למסך שלהם. משתמשי OS X יכולים להשבית התרעות ליום, דבר העוצר הופעת התרעות המופיעות על המסך. עם זאת, כל ההתרעות שנשלחו בתקופה זו עדיין גלויות במרכז ההתרעות. שירות דומה כלול ב-6 iOS כחלק מהתכונה נא לא להפריע, המאפשרת השבתה של כניסת התרעות מיישומים, שיחות ועדכונים, למשך תקופה מסוימת של זמן שנקבעת על ידי המשתמש.

## קישורים חיצוניים
* 
* הסבר על מרכז העדכונים למכשירי iOS, באתר אפל
* הסבר על מרכז העדכונים למכשירי macOS, באתר אפל

קטגוריה:אפליקציות ייחודיות למכשירי חברת אפל
קטגוריה:אפל
סיי

**פַּארְק גֵ'ה-סַאנְג** (בקוריאנית: **박재상**, **朴載相**; באנגלית: **Park Jae-sang**; ), המוכר בעולם כ-**PSY** (נהגה כ-**סיי**), הוא זמר, רקדן, מפיק ומוזיקאי דרום קוריאני. סיי היה חתום בחברת התקליטים YG Entertainment, אך כיום מנהל חברה משלו הנקראת P-NATION.

## קריירה
סיי ידוע במיוחד בזכות הלהיט העולמי "Gangnam Style" ("גנגנאם סטייל"), שבין דצמבר 2012 ליולי 2017 היה הקליפ הנצפה ביותר ביוטיוב, זאת לאחר שעקף את מספר הצפיות של השיר Baby של ג'סטין ביבר. ב-21 בדצמבר 2012 עבר הקליפ את רף מיליארד הצפיות, והיה לסרטון הראשון ביוטיוב שהגיע למספר כזה של צפיות. נכון לדצמבר 2023, הקליפ ממוקם במקום ה-11 ברשימת הסרטונים הנצפים ביותר ביוטיוב.

ב-7 בינואר 2012 ערך סיי את הופעתו הבין-לאומית הראשונה, מול למעלה מ-80,000 מעריצים ביפן. ביולי 2012 הוציא את אלבומו השישי, שכלל את "גנגאנם סטייל".

ב-13 באפריל 2013 הוציא סיי את השיר "Gentleman".

ב-31 במאי 2014 "Gangnam Style" עבר את רף 2 מיליארד הצפיות.

ב-9 ביוני 2014 הוציא את השיר "Hangover" יחד עם הראפר סנופ דוג, שנכון ל-12 באפריל 2023 קיבל למעלה מ-362 מיליון צפיות.

ב-30 בנובמבר 2015 הוציא את השיר "DADDY". השיר זכה ליותר מ-6 מיליון צפיות וחצי תוך יממה.

ב-10 במאי 2017 הוציא את השיר "NEW FACE" שעקף את רף 50 מיליון הצפיות.

בנוסף לשירים הללו, במהלך העשור השני של המאה ה-21, הוציא סיי שירים נוספים כגון: "I LUV IT", "KOREA", "RIGHT NOW" ועוד.

ב-29 באפריל 2022 הוציא את אלבומו ה-8, *Psy 9th*. השיר המצליח ביותר באלבום הוא "That That" שהוציא עם הזמר שוגה, שמוכר כחבר בלהקה הדרום-קוריאנית BTS.

## חיים אישיים
ב-14 באוקטובר 2006 נישא סיי ליו היי-יאון, נגנית צ'לו ואשת חינוך ועסקים, אותה הכיר דרך מכר משותף והיה בן זוגה לשלוש וחצי שנים קודם לכן. לזוג תאומות.

## דיסקוגרפיה
*ראו גם: 
* ** 
* ** 
* ** 
* ** 
* ** 
* ** 
* ** (2017)
* *'' 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:זמרים-יוצרים דרום קוריאנים
קטגוריה:יוטיוברים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של MTV אירופה
קטגוריה:מוזיקה: תופעות אינטרנט
קטגוריה:רקדנים
קטגוריה:אמני ריפבליק רקורדס
קטגוריה:אמנים דרום קוריאנים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמני סקוטר ברון
קטגוריה:ילידי 1977
צבעוני שחור (אופרת רוק)

**צבעוני שחור** הייתה להקה ישראלית, שפעלה בשנות התשעים והעלתה אופרת רוק.

## אופרת הרוק
ב-1990 הוקם הרכב בשם "צבעוני שחור" שכלל את רון סלונים בשירה ופסנתר ואיל פארן בגיטרה. אליהם צורפו אלונה דניאל בשירה, איאם (אשתו של סלונים) כבסיסטית ואיציק סולם בגיטרה. ההרכב הופיע פעם בשבוע במועדון "הטריפ" בתל אביב עם אופרת רוק שכתבו סלונים ופארן, שגם היא נקראה "צבעוני שחור" (אם כי יוצריה העדיפו לכנות אותה "הזיית רוק").

העלילה מספרת על זוג האוהבים תום (רון סלונים) ומאי (אלונה דניאל). שניהם משתחררים מהצבא ודרכיהם נפרדות: תום נוסע להודו כדי לחפש את משמעות החיים, ואילו מאי, להעדפתה, נוסעת לאמסטרדם ומתפתה לזנות וסמים.

האופרה לא זכתה להצלחה בהופעות הראשונות, אך בהמשך צברה קהל צופים קבוע. דניאל, יחד עם מיכה שטרית, החליטו לקדם את המופע בחברת תקליטים ולהקליט אותו לאלבום.

ב-1995 יצא בחברת הד ארצי ובהפקתו המוזיקלית של שטרית האלבום "**צבעוני שחור - הזיית רוק מאת רון סלונים ואיל פארן**" ובו שירי המופע בביצועם של סלונים ודניאל. באלבום ניגנו גם ז'אן פול זימבריס וארקדי דוכין, חבריו של שטרית ללהקת "החברים של נטאשה". מלבד "אמסטרדם" שכתבה והלחינה רותי פארן (אשתו דאז של איל; לימים רותי אלאל, בת זוגה של קורין אלאל) והקטע האינסטרומנטלי "צ'ילום" שהלחינו שאר משתתפי האלבום, כל השירים נכתבו או הולחנו על ידי סלונים ואיל פארן. באלבום בלטו השירים "אמסטרדם", "אהבה אסורה", "פסטיבל הצבעים", "הבאים בתור" "פתיתי שלג", "לך" ובמיוחד השיר "ואני אוהב אותך".

לאחר שיצא האלבום עלה במועדון צוותא בתל אביב מופע קבוע של האופרה, אך הוא לא זכה להצלחה. גם השירים שיצאו לרדיו (כולל "ואני אוהב אותך") וקליפ פרובוקטיבי בהשתתפות מיכל זוארץ לא זכו להצלחה והמופע הופסק.

## רשימת השירים
# הבאים בתור (3:04)
# זכוכית נשברת (4:22)
# אמסטרדם (4:07)
#: את השיר כתבה והלחינה רותי פארן, שהייתה אשתו דאז של איל. ב-1997, כעבור שנתיים, התפרסמה כזמרת בשם הבמה פארן והוציאה את אלבומה היחיד "היערות המתוקים", שבו נכלל השיר "אמסטרדם" בלחן שונה ומילים חדשות (עם אלונה דניאל), שהיו פחות גסות מאלה שהופיעו בגרסת צבעוני שחור (אם כי פרובוקטיביות כמו בשאר השירים באלבומה).
# ממלכת הביצה (3:33)
# אהבה אסורה (4:37)
# כתם בנפשי (3:07)
# לך (3:04)
# מלך הביצה (3:30)
# גורו בולום (3:57)
# בחלון (3:48)
# ואני אוהב אותך (4:24)
# צ'ילום (4:00)
# מלכת הזונות (3:16)
# פסטיבל הצבעים (6:21)
# פתיתי שלג (6:48)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי 1995
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אופרות רוק
קטגוריה:להקות רוק ישראליות
מחנה המעבר מריינפלדה

ממוזער|פליטים ממזרח גרמניה במחנה המעבר מריאנפלדה, יולי 1961
ממוזער|
מחנה מריינפלדה ב-1958
**מחנה המעבר מריינפלדה** (בגרמנית: **Notaufnahmelager Marienfelde**) במערב ברלין היה אחד משלושה מחנות שהופעלו על ידי גרמניה המערבית בתקופת גל ההגירה הגדול מגרמניה המזרחית, בעיקר בין השנים 1950 ל-1961, כדי לקלוט קליטה ראשונית את המהגרים למערב.

מאז 1949, לאחר הקמתן של שתי הגרמניות, נהרו תושבי גרמניה המזרחית לגרמניה המערבית ובפרט למערב ברלין כדי להתאזרח שם. ב-1949 כולה היגרו כ-129,000 איש, והמספר הלך ועלה משנה לשנה.

ב-1950, לאחר אישור חוק החירום הפדרלי, הוקם בברלין מוקד ארעי לקליטתם בשרלוטנבורג, אך עם הגידול במספר המהגרים - כ-200,000 ב-1950, כ-165,000 ב-1951 וכ-182,000 ב-1952, התעורר הצורך במחנה מעבר מסודר. לאחר סגירת הגבול בין שתי הגרמניות, במאי 1952, עוד החמירה הבעיה, ורבבות פליטים הגיעו למערב ברלין, אל המחנה היחיד שנשאר לקלטם. ביולי אותה שנה הונחה אבן הפינה למחנה חדש, מריינפלדה, ברובע שנברג שבאזור הכיבוש האמריקאי. השיקולים שהנחו את מחלקת מחנות החירום הפדרלית (Notaufnahmelagers des Bundes), האחראית ליישום החוק לגבי מיקום המחנה היה קרבתו לשדה התעופה טמפלהוף והקרבה לקווי הרכבת של ה-S-Bahn.
ממוזער|המחנה בבנייתו, 1952
המחנה החל לפעול באוגוסט 1953, עם יכולת קליטה לכ-2000 איש, והתמלא במהירות לאור גלי ההגירה הגדולים לאחר התקוממות פועלי הבניין במזרח גרמניה ב-17 ביוני.
המחנה הורחב עוד ועוד, אך תמיד היה מאוכלס בצפיפות.

בבואם למחנה היו המהגרים מתושאלים על ידי חוקרי מודיעין לנסיבות עזיבתם כדי לבדוק אם אין הם מרגלים סמויים. אם נמצא שהיו נרדפים פוליטית בארצם, או שנשקפה להם סכנת חיים, היו מקבלים סיוע נוסף מהרשויות, ואם לאו, הותר להם להישאר אך ללא סיוע. לאחר מכן נשארו המהגרים ללון במחנה עד שהוטסו למערב גרמניה, שם נקלטו בעבודה במדינה המתפתחת במהירות, שבה היה ביקוש גדול לכוח אדם מקצועי. מיעוטם של המהגרים בחרו להישאר במערב ברלין, שם יכלו להתגורר ולעבוד, ואף לחזור (עד 1961) למזרח העיר לצורך קניות במחירי מציאה.

## לאחר בניית חומת ברלין
לקראת אמצע 1961 עלה המחנה, הצפוף להתפקע, לרמות שיא בקליטת דיירים חדשים. ביוני נרשמו בו בממוצע יותר מ-600 פליטים ביום, ביולי כ-1000. בתחילת אוגוסט 1961 נרשמו כל יום כ-1200, ב-8 בחודש כבר קפץ מספרם ל-1741
. ב-12 באוגוסט כבר הגיע המספר ל-2400.

ב-13 באוגוסט 1961 סגרו שלטונות גרמניה המזרחית את אזור החיץ בין שני חלקי ברלין, והחלו להקים את חומת ברלין. בן לילה פחת מספר הפליטים שהגיעו למחנה כמעט לאפס, ועד מהרה הוא התרוקן כמעט כליל, ובשנים שלאחר מכן שירת בקושי כמה אלפים שהצליחו להימלט. לנמלטים ממזרח גרמניה לאחר הקמת החומה נאמר לא לחשוף את שיטת בריחתם, בשל חשד להימצאות סוכני שטאזי במחנה. חלקים ממנו הוסבו לדירות מגורים, וחלק קטן נשאר על מנת לשמש כמחנה קליטה למקרה הצורך.

ב-1989, לאחר נפילת החומה, שב המחנה והתמלא, ואף עלה הצורך בשכירת דירות נוספות לשיכון הפליטים.
זרם הפליטים שכך ביוני 1990, וב-1993 עזב המהגר האחרון ממזרח גרמניה את שערי המחנה. מאוחר יותר קלט המחנה גרמנים-אתניים (Aussiedler) שהגיעו ממדינות חבר העמים (ברית המועצות לשעבר), אך גם זרם זה שכך, ובסוף 2008 נסגר המחנה סופית.

ב-2010 נפתח המחנה מחדש כמרכז למבקשי מקלט ולפליטים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ברלין: היסטוריה
קטגוריה:מחנות עקורים
קטגוריה:גרמניה המערבית
קטגוריה:ברלין: מבנים
קטגוריה:יחסי גרמניה המזרחית – גרמניה המערבית
קטגוריה:ברלין המערבית
ליפא שווגר

**אהרן ליפא אליעזר שווגר** (ה'תרמ"ב, 1882 בהוסיאטין אוקראינה – כ"ב בשבט ה'תשכ"א, 9 בפברואר 1961, תל אביב ישראל) היה בעליה של הוצאת ספרים "דובב שפתי ישנים", וסוחר בכתבי יד ובספרים עתיקים. חסיד רבי ישראל מהוסיאטין.

## קורות חיים
נולד לר' יהודה שווגר שהיה מחסידיו ונאמניו של האדמו"ר מהוסיאטין, ולשרה לאה לבית רטר, שהייתה מיוחסת לרבי אלימלך מליז'נסק. משפחתו של ליפא שווגר הגיעה להוסיאטין מהעיירה סקאלאט, אותה עזבה אחרי פטירתו של רבי אורי השרף מסטרלינסק. ראש משפחת שווגר, היה הרב אהרן, שנמנה עם חבורת החסידים הקרובה לרבי ישראל מרוז'ין. הוא גם היה מהסייענים שהוציאו לפועל את בריחתו הנועזת של רבו, מהכלא הרוסי אל החופש באוסטריה. כשנחקר לאחר מעשה, ספג עינויים קשים ולא פתח את פיו, ומאז נתכנה "אהרן דער שוואגער" שפירושו: אהרן השתקן, ומכאן שם המשפחה שווגר*.*

בנו של אהרן, רבי דוד ("דודיא" בפי החסידים), נמנה עם עדת חסידי רוז'ין, ומאוחר יותר אף התמנה לגבאו המיתולוגי של הרבי מהוסיאטין. הוא היה אביו של יהודה שווגר אביו של ליפא, בנה אכסניה בעיירה הוסיאטין, עבור העולים לרגל לביתו של הרבי.

בנעוריו נשלח ליפא לסקאלאט, עיר אבותיו, שם למד תורה אצל הרב מסקאלאט. במלחמת העולם הראשונה ברחה משפחת שווגר לווינה. בשנת תרנ"ט (1899), הוא נישא לבתו של שלמה ליבמן, ועבר להתגורר לצד חותנו בקולומיאה.

### דובב שפתי ישנים
בראשית המאה ה-20, בהיותו בן 20, הקים ליפא, יחד עם גיסו, הרב דוד פרנקל, רבה של הוסיאטין, הוצאת ספרים בשם 'דובב שפתי ישנים' לכתבי יד ודפוסים נדירים, וכן בית מסחר לספרים. מקום ההוצאה היה בהוסיאטין, והיא התקיימה משנת 1906 ועד לכניסת הרוסים להוסיאטין במלחמת העולם הראשונה. דובב שפתי ישנים, היה בית המסחר לספרים הגדול ביותר בגליציה, שהתמחה בספרים עבריים עתיקים וכתבי יד נדירים. בית המסחר נהרס במלחמת העולם הראשונה והועלה באש, ורק מעט כתבי יד וספרים ניצלו.

בית המסחר הדפיס קטלוגים ארבע פעמים בשנה. הקטלוגים נערכו על פי מדורים: אוניקה, אינקונבולה וקלף. המחירים נקובים במארקים ופפניגים. הרשימות מלוּוֹת בתיאורים ביבליוגרפיים מקצועיים, מגלות ידע והבנה עמוקה בספרים עבריים עתיקים. קטלוגים לא מעטים יוחדו לסוגה אחת: הגדות של פסח, ספרי קבלה, ספרי תפילות, ספרי שאלות ותשובות, ספרי דרוש, ספרי פוסקים ומפרשיהם, כתבי הקודש, כתבי יד בקלף, ובנייר, ועוד.

אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.

בשנות השלושים עלה לארץ ישראל והתגורר בתל אביב. לצד המשך עיסוקו בספרים ובכתבי יד, הרבה לשהות לצד רבו האדמו"ר מהוסיאטין.

שווגר נפטר ב-9 בפברואר 1961 ונקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.

## קישורים חיצוניים
* 
* נילי בן ארי (נכדתו), **[https://safranim.com/גיליון-ט/ב-נילי-בן-ארי-רשמים-מביקוריו-של-מוס-ר-ל/ רשמים מביקוריו של מו"ס ר' ליפא שוויגר (1882-1961) בתימן]**, בבלוג ספרנים של ארגון ספרני יהדות

## הערות שוליים

קטגוריה:מו"לים ישראלים
קטגוריה:מו"לים ביישוב
קטגוריה:מו"לים יהודים אוקראינים
קטגוריה:חסידי הוסיאטין
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:סוחרי עתיקות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1882
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1961
שמעון (נגיד המקדש)

**שמעון** היה יהודי מתייוון בתקופת בית שני ומרד החשמונאים, שלפי ספר מקבים ב׳, שימש כנגיד בית המקדש.

## ייחוסו
על פי הנוסחים היווניים של ספר מקבים ב׳, שמעון, ואחיו מנלאוס, היו משבט בנימין, אולם רוב החוקרים המודרניים טוענים כי יחוס זה הוא טעות, ולמעשה הם היו שייכים למשפחת כהנים מתיוונת ממשמרת בילגה, על פי הנוסח הלטיני של הספר. פירוט על מוצאם נמצא בערך על מנלאוס.

## קורות חייו
שמעון היה ביריבות עם חוניו השלישי ששימש ככהן הגדול. שמעון רצה להימנות למשרת אגרונומוס (מפקח על השווקים), אך חוניו סירב להעניק לו את התפקיד, בשל כך החליט שמעון לסכסך בין חוניו לשליטים הסלאוקים, והלשין לאפולוניוס, הנציב הסלאוקי, על אוצרות וכספים שכביכול מוחבאים בבית־המקדש. אפולוניוס העביר את הבשורה למלך סלאוקוס הרביעי, שציווה את שרו הבכיר הליודורוס לצאת לירושלים ולהחרים את אוצרות בית המקדש. הליודורוס נכשל בזאת, וחזר לאנטיוכיה בידיים ריקות. ספר מקבים ב׳ תולה אירוע זה בהתערבות אלוהית נסית שמנעה מהליודורוס מלבצע משימתו.

למרות שתחבולה זו לא הצליחה, שמעון המשיך במזימתו והאשים באוזני השלטון הסלאוקי את חוניו בכישלונו של הליודורוס. כמו כן, טען שחוניו שואף לבגוד בסלאוקים ולמשול על הארץ. בירושלים פרצו מהומות ומריבות בין תומכי חוניו לנאמני שמעון, וחוניו יצא לפייס את המלך, לספר גרסתו, ולבקשו להרחיק את שמעון, שגורם למריבות אחים. לצרתו של חוניו, באותה תקופה מת סלאוקוס הרביעי, ותחתיו עלה לשלטון אנטיוכוס אפיפנס, שציווה לעצור אותו. ככל הנראה כי חוניו נטה לטובת בית תלמי.

אחיו המתיוון של חוניו, יאסון (שמו העברי יהושע), שחפץ במשרת הכהן הגדול, ניצל את ההזדמנות וקנה בשוחד את המשרה מאנטיוכוס. כמו כן הוא שאף להפוך את ירושלים לפוליס הלניסטית, ייסד בה גימנסיון ואפביון (מוסדות חינוך יווניים), וכן החליף את החוקה היהודית. כשלוש שנים לאחר מכן, יאסון הודח מתפקידו לאחר שמנלאוס, אחי שמעון דלעיל, בגד בו והציע לאנטיוכוס סכום כסף גדול יותר עבור הכהונה. התהפוכות הרבות באותה תקופה נלוו במאבקים פנימיים קשים בתוך העם, שהובילו בסופו של דבר לגזירות אנטיוכוס ולמרד החשמונאים.

## ראו גם
* התקופה ההלניסטית בארץ ישראל

## קישורים חיצוניים
* '''ספר מקבים ב׳: מבוא, תרגום ופירוש''' – דניאל שוורץ, ירושלים תשס"ה 2004 (סדרת "בין מקרא למשנה", הוצאת יד יצחק בן־צבי). מתוך אתר "כותר".

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודי המאה השנייה לפנה"ס
קטגוריה:ארץ ישראל: התקופה ההלניסטית
ניז'רזאורוס

**ניז'רזאורוס** (שם מדעי: *Nigersaurus*) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הרבאצ'יזאוריים.

## מאפיינים
הניז'רזאורוס חי לפני כ-115-105 מיליון שנה באזור שהוא עכשיו ניג'ר, מערב אפריקה. למרות שהמאובנים נמצאו במדבר סהרה, כשהניז'רזאורוס חי האזור היה מלא בעמקים עם נהרות רחבים, יערות וצמחייה עשירה.

דינוזאורים טורפים רבים חיו לצד הניז'רזאורוס, ביניהם: הסוקומימוס, ספינוזאור אוכל דגים, הדלתדרומאוס, הקריפטופס (Kryptops) בעל החוטם הקצר, והאאוקרכאריה. בנוסף חיו לצידו גם דינוזאורים אוכלי עשב, שביניהם: האורנוזאורוס, דינוזאור בעל מקור ברווז, לורדוזאורוס (Lurdusaurus), קרוב של האיגואנודון, וזאורופודים אחרים שהיו גדולים ממנו.

גדות הנהר שרצו תנינים ענקיים כמו הסרקוסוכוס שאורכו 12 מטרים שחיכה במארב לטרף. בנוסף חיו גם תנינים קטנים יותר, האנטוסוכוס והארריפסוכוס שחיו על היבשה. גם בשמיים שרצו יצורים - פטרוזאורים ענקיים עפו בשמיים ולעיתים צללו לצוד דגים.

אורכו של הניז'רזאורוס היה כ-9 מטרים, קטן יחסית עבור זאורופוד. היה לו פה מיוחד, שדמה לשואב אבק, וכל שיניו היו בחלק הקדמי של הפה. סידור זה עזר לניז'רזאורוס לתלוש עלים בקלות מין העצים. פה כזה ייחודי אך ורק לניז'רזאורוס.

## בתרבות
דינוזאור זה הופיע במשחקי המחשב Jurassic World Evolution 2 וJurassic World Evolution.

## גלריה

File:Nigersaurus taqueti skeletal.png|איור של השלד
קובץ:August 1, 2012 - Cast Skull of a Nigersaurus taqueti on Display at the Royal Ontario Museum (Cast of MNN GAD512).jpg|גולגולת של ניז'רזאורוס
קובץ:Deltadromeus31DB.jpg|דלתדרומאוס ניזון מניז'רזאורוס צעיר (ככל הנראה הם חיו בזמנים נפרדים)
קובץ:Nigersaurus Size Chart.svg|בהשוואה לאדם


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1999
קטגוריה:ראבאכיוזאוריים
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון תחתון באפריקה
קטגוריה:ניז'ר: מאובנים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פול סרנו
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1999
כריסטוף אמברגר

שמאל|ממוזער|230px|דיוקן של לודוויג העשירי דוכס בוואריה
**כריסטוף אמברגר** (בגרמנית: **Christoph Amberger**; 1505 – בין 1 בנובמבר 1561 ל-19 באוקטובר 1562) היה צייר גרמני משלהי תקופת הרנסאנס.

## ביוגרפיה
פרטים מרכזיים בביוגרפיה של כריסטוף אמברגר לוטים בערפל.

שנת לידתו המקובלת היא 1505, אבל יש מקורות לפיהם נולד ב-1490, אחרים מציינים את 1500 או 1510. גם מקום הולדתו אינו וודאי. לדברי דופלמאייר (Doppelmayer) הוא נולד בנירנברג, מאיילר נוקב בשם העיירה הקטנה אמברג (Amberg) שבנפת אונטראלגוי (Unterallgäu) בבוואריה, ולדברי ויירמן (Weyermann) הוא נולד באולם.

גם תאריך מותו אינו ודאי. מקורות שונים נוקבים בתאריכים שונים בין 1560 ל-1563. כולם מסכימים שהוא נפטר באאוגסבורג, בה חי ופעל כאמן.

העובדה היחידה הוודאית היא כי הוא התקבל לגילדת הציירים באאוגסבורג ב-15 במאי 1530. כמו כן, היצירה המפורסמת הראשונה מפרי מכחולו מתוארכת ל-1525 והאחרונה ל-1560.

### עיצוב סגנונו
אי ודאות קיימת גם לגבי התקופה בה למד לצייר. יש הסוברים שהיה תלמידו של הצייר הגרמני האנס בורגמאייר (Hans Burgkmair; 1553-1473 או 1559), אחרים כי למד אצל לאונהרד בק (Leonhard Beck; 1642-1480), שאת בתו, ברברה, נשא לאישה. לעיתים הוא מזוהה כאחד מתלמידיו של הנס הולביין האב (1524-1465). ככל הנראה שהה בצפון איטליה ובוונציה. בכל אופן, הדמיון בסגנון מציין השפעה בולטות של הנס הולביין (1543-1497) וציירים ונציאנים של המחצית הראשונה של המאה ה-16 (כולל טיציאן (1576-1490) ופאריס בורדונה (Paris Bordone; 1570-1495) שהתגורר לתקופה קצרה באאוגסבורג ב-1540).

### קריירה
בשלהי שנות ה-20 של המאה ה-16 צייר אמברגר כמה ציורים בהם בולטת השפעה של המנייריזם הוונציאני, סגנון ציור שראשיתו בתקופה זו.

על ציור של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מ-1530 המיוחס לאמברגר, כתב היסטוריון האמנות הגרמני יואכים פון זנדראט (Joachim von Sandrart; 1688-1606) כי הקיסר החשיב דיוקן זה כשווה באיכותו לציורים היפים ביותר שלו שנעשו בידי טיציאן. עם זאת, אין ודאות מי היה הצייר המקורי של עבודה זו, השמורה בגלריה הלאומית (Pinacoteca Nazionale) בסיינה שם היא מיוחסת להנס הולביין הבן. לעומת זאת, עותק של ציור זה המתוארך ל-1532 ונמצא בבעלות גמאלד-גאלרי בברלין הוא ללא ספק מעשה ידי כריסטוף אמברגר.

אחר-כך צייר אמברגר בעיקר דיוקנאות על פי הזמנת התושבים העשירים של אאוגסבורג בהם: המצביא גאורג פון פרונדסברג (Georg von Frundsberg; 1528-1473), ההומניסט קונרד פויטינגר (Konrad Peutinger; 1547-1465), בני משפחות האצולה וסלר (Welser) ופוגר (Fugger) והקוסמוגרף סבסטיאן מינסטר.

מלבד דיוקנאות הוא ייצר עבודות אחרות, כולל סדרת 12 תמונות היסטוריות, "יוסף ואחיו", כמו גם סצנות דתיות שונות, בייחוד ציור המזבח בכנסיית "זנקט אנה" (Sankt Anna) "הבתולות החכמות והבתולות השוטות" שהוא ציורו הידוע האחרון.

הוא עבד יחד עם טיציאן ב-1548. עבודתו החשובה ביותר היא קישוט החלק העליון של המזבח הראשי בקתדרלת אאוגסבורג ב-1554, לאחר שהיצירה המקורית של הנס הולביין האב נהרסה בשל איקונוקלאזם. בנוסף נותרו כ-30 רישומים מעשה ידיו. הוא גם הכין עיצובים לחיתוכי עץ.

אמברגר חתם על יצירותיו לעיתים רחוקות, ורבות מהן יוחסו להנס הולביין הבן או ללאונהרד בק, כשגם כיום אין ודאות לגבי הצייר המקורי.

פרוטומה של אמברגר מוצבת בהיכל התהילה (Ruhmeshalle) במינכן.

## קישורים חיצוניים

* חלק מעבודותיו של אמברגר

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:ילידי 1505
קטגוריה:נפטרים ב-1562
זאב שיק

**זאב שִיק** (בהונגרית: **Schück Frigyes**; 2 בספטמבר 1929 – 15 בדצמבר 1971, כ"ז בכסלו תשל"ב) היה משורר עברי ניצול השואה, שיצירתו עוסקת בשואה. ממייסדי קיבוץ להבות חביבה וחברו עד מותו.

## קורות חיים
250px|ממוזער|זאב שיק
זאב (פרידייש) שיק נולד ב-1929, בנם של ברתה וחיים שיק. גדל במשפחה חרדית בעיר פּאפּה שבצפון-מערב הונגריה.
במלחמת העולם השנייה שהה במחנות אושוויץ, מאוטהאוזן ומחנה-המשנה שלו גונסקירכן. הוא שרד, אך כל משפחתו נספתה בשואה. הוא יצא בשאלה והפך לקומוניסט. עם שחרורו היה חולה בשחפת ושהה כארבע שנים בסנטוריום בהרי טאטרה. ב-1949 עלה לישראל והיה ממייסדי קיבוץ להבות חביבה.
נישא לחוה לבית טִיבּוֹר (ילידת 1939), ששרדה את השואה יחד עם אחותה התאומה במנזר בהונגריה, ואיבדה אף היא את כל משפחתה באושוויץ. ב-1966 היו השניים הורים לבן, אריק, ובסוף אותו עשור נולדה בתם נעמה.
בראשית שנות ה-60 כיהן כמרכז משק הקיבוץ.
הוא למד והכיר את ההיסטוריה של סביבתו של הקיבוץ (חרבת ג'למה), סייר בה ומצא עתיקות רבות, שהתווספו לאוסף הקיבוץ ושימשו חומר גלם למחקרים ארכאולוגיים.

שיק החל לפרסם את יצירתו בגיל מבוגר. זוועות המלחמה והשואה הן מוטיב מרכזי בשירתו.
בשנת תשכ"ח ראה אור בהוצאת ספרית פועלים ספר שיריו "לילה גדול", שבמרכזו חוויית השואה.
בשנת תשל"ב-1971 ראה אור באותה הוצאה ספר שיריו השני, "עין הזמן בחטאיה", המחולק לשני שערים: בשער הראשון, "היאך הפרחים שטים להיות קסדה", הוא מעמיד את עולמו כניצול השואה כנגד זה של בנו, יליד הארץ, כשיהיה חייל; בשער השני, "שער האש", הוא מביא זיכרונות מילדות ומהמחנות.

היה בכוונתו לפרסם ספר שירים שלישי בשם "המחברת הספרדית", אך נפטר בטרם הספיק, בנר שלישי של חנוכה תשל"ב, בן 42 במותו.
בשנת תשל"ח התפרסם הספר השלישי מפרי עטו, "יהלום", שנערך מעזבונו.

בנו אריק שיק הוא מנהל שיווק, ובתו ד"ר נעמה שי"ק – חוקרת השואה (הדיסרטציה שכתבה עוסקת בהתנסותן של נשים יהודיות במחנה אושוויץ-בירקנאו).

## ספריו
* **לילה גדול: שירים**, מרחביה: ספרית פועלים, תשכ"ח.
* **עין הזמן בחטאיה: שירים**, מרחביה: ספרית פועלים בשיתוף עם איגוד סופרי הקיבוץ הארצי, תשל"ב 1971.
לאחר מותו:
* **יהלום: שירים**, תל אביב: ספרית פועלים בשיתוף עם קיבוץ להבות חביבה, תשל"ח. ("מעזבונו של צדיק")

## קישורים חיצוניים

* נעמה שי"ק, בבלוג של קבוצת המחקר "העברת זיכרון ובדיון" במכון ון ליר, 9 בינואר 2012

מפרי עטו:
*  (מספרו "עין הזמן בחטאיה")
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:משוררי השואה
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:ישראלים ילידי הונגריה
קטגוריה:ילדים בשואה: הונגריה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז מאוטהאוזן
קטגוריה:ישראלים כותבי זיכרונות מהשואה
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:להבות חביבה: אישים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:יוצאים בשאלה
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1971
נעם בן חורין

**נעם בן-חורין** (6 במרץ 1953 - 15 ביוני 2015) היה צייר ואדריכל ישראלי.

## ביוגרפיה
בן חורין נולד וגדל בקיבוץ נוה איתן. למד באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל בירושלים וסיים לימודי עיצוב אורבני. עבד וצייר בתל אביב.

עבודותיו של בן-חורין נעות ממופשט למחצה עד מופשט. השתתף בתערוכות יחיד וקבוצתיות רבות, ויוצג על ידי גלריית אנגל בתל אביב.

בציוריו מתורגמים הדימויים לשפה המאוחסנת במסכים. משם הם מועברים לקנבס בתיווך היד ליצירת היצירה.

עבודתו של בן חורין תלויה בבנין האופרה בתל אביב, תרומת האמן ותמונותיו מוצגות בגלריית אנגל ובאוספו הפרטי.

מדברי האמן: 

נפטר ביוני 2015, ונקבר בבית העלמין קריית שאול.

## תערוכות
300px|ממוזער|שמאל|פינת עבודתו של הצייר בחצר הבית בתל אביב

## קישורים חיצוניים

* דף האמן באתר מוזיאון ישראל
* 
* על יצירתו של נעם בן חורין באתר Hayekart.com
* נעם בן- חורין: 'תחנות ציורים' 2007-2014

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:נווה איתן: אישים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אמנים פלסטיים
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
דקל עדין

**דקל עדין** (נולד ב-1 בינואר 1993 בנתיב הל"ה) הוא שחקן ישראלי.

## קריירה
עדין החל לשחק בגיל צעיר. בשנת 2005 גילם את התפקיד הראשי של מימון בסרט הטלוויזיה "עד מדינה" שביים אמיל בן שמעון. בשנת 2006 השתתף בסרטו של שמי זרחין "אביבה אהובתי", בו גילם את דמותו של אופק, בנה הצעיר של אביבה (אסי לוי), ושיחק את דמותו של שאזי בדרמת הטלוויזיה של נתי אדלר "קולולוש" על פי תסריט של שאול ביבי לרשת HOT3. באותה השנה החל לגלם את דמותו של גילי נאווי, בנם של הגר ושאול נאווי (קרן מור ומנשה נוי) בסדרת הדרמה "פרשת השבוע" ברשת HOT3, דמות אשר גילם למשך 3 עונות עד 2009.

בשנת 2009 השתתף בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "עוד משפחה וחצי", המהווה סדרת המשך ל"משפחה וחצי" המצליחה, שתיהן שודרו בטלוויזיה החינוכית, ובה גילם את דמותו של אלירן, בן האומנה. 

בשנת 2011 שיחק בסרט הקולנוע "עדות" שביים שלומי אלקבץ, ושם שב עדין לשתף פעולה קרן מור ומנשה נוי. שיחק גם בסרט קולנוע נוסף בשם "מבול" בבימויו של גיא נתיב על פי תסריט שכתב עם נועה ברמן הרצברג.

בשנת 2012 השתתף בסדרת טלוויזיה נוספת בערוץ HOT3, "אופוריה", בה גילם את דמותו של קינו.

בשנת 2017 השתתף בסרטו זוכה הפרסים של שמוליק מעוז "פוקסטרוט" בכיכובו של ליאור אשכנזי.

בשנת 2018 השתתף בסרט הדרמה הלהט"בי "הנשף" שביימו וכתבו שרון מימון וטל גרניט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקנים ילדים ישראלים
קטגוריה:ישראלים  שנולדו ב-1993
ספורטק הרצליה

שמאל|ממוזער|250px|שדרת דקלים בספורטק הרצליה
**ספורטק הרצליה** הוא מתחם ספורט בהרצליה, ברחוב ז'בוטינסקי פינת יוסף נבו.

בניית הספורטק הסתיימה בשנת 2001 והוא נחנך בינואר 2002. הוא עוצב על ידי חברת אדריכלי הנוף צור וולף. המתחם כולל מספר מגרשים משולבים למשחק קט-רגל וכדורסל, ובסה"כ 16 סלי כדורסל, מתקני שעשועים, מדשאות, שולחנות טניס שולחן, מזנון, מתקני כושר, מסלול הליכה ומגרש החלקה על רולר בליידס. בשבתות מתנהלות במתחם הרקדות ריקודי עם, וכן מתקיימות הרקדות במהלך השבוע.

ב-2011, כעשור לאחר הקמת הספורטק, נחנך ה"סקייטפארק", מסלול החלקה על סקייטבורד, שמהווה את החלק הדרומי של הספורטק. הסקייטפארק עוצב גם הוא על ידי משרדי צור וולף.

בקצהו הצפון-מערבי של הספורטק ממוקם מועדון הנוער "הכוכב השמיני". הספורטק גובל בבית חיל האוויר והיכל אומנויות הבמה בדרום-מזרח, באצטדיון עירוני הרצליה בדרום ובפארק הרצליה במערב.

בחודשי יולי ואוגוסט נערכים במתחם אירועי "ספורט חצות" בשעות הלילה, שכוללים פעילויות שונות לבני הנוער.

## ראו גם
* ספורטק כפר סבא
* ספורטק נשר

## קישורים חיצוניים

* ספורטק, באתר עיריית הרצליה

## הערות שוליים

קטגוריה:הרצליה: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן דן צור
חודיידטוב

**חודיידטוב** או **חודדטוב** – (רוסית: **Худайдатов**) שם משפחה  הנובע מן השם "חודוידוט", שמשמעותו **אלוהים נתן**. השמות המקבילים לשם זה בעברית הם: **יהונתן**, **אלנתן**, **נתנאל**, **נתניה** או **נתניהו**.

ברוסיה נהוג להוסיף "ה" (**[[а (כתב קירילי)|а]]**) בסוף שם משפחה של אישה ומשום כך קיים השם "חודיידטובה" (Худайдатова) הנובע מן השם "חודיידטוב" ומיוחס לנשים.

קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
קתרין פרסקוט

**קתרין "קאט" פרסקוט** (באנגלית: **Kathryn "Kat" Prescott**, נולדה ב-4 ביוני 1991) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אנגלייה. מוכרת בעיקר בשל משחקה בדרמת הנעורים הבריטית "סקינס", בה גילמה את דמותה של אמילי פיץ', ולאחר מכן בתפקידה כקרטר סטיבנס בסדרה הנעורים האמריקאית "למצוא את קרטר", בערוץ MTV. 

## ביוגרפיה
קתרין נולדה בשכונה הפרוורית פאלמרס גרין, צפון לונדון, אנגליה. היא מבוגרת בשש דקות מאחותה התאומה, מייגן. 

## קריירה
ביולי 2008 הופיעו קתרין ואחותה התאומה מייגן כאחיות התאומות איימי ושרלוט וילקוקס, באופרת הסבון "דוקטורס" בפרק "Dare, Double Dare, Truth". 

בתחילת 2009 שיחקה פרסקוט את אמילי פיץ', בעונות 3–4 של הסדרה סקינס, יחד עם דמויות המוכרות כ"דור השני". ב-16 באוקטובר 2012, הוכרז כי פרסקוט תשוב לשחק בעונה השביעית של סקינס בתפקיד אורח. 

בשנת 2013 שיחקה בארבעה פרקים של העונה הראשונה בסדרת הטלוויזיה "ממלכה", בתור פנלופי.   

בשנת 2014 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הנוער "למצוא את קרטר" ברשת MTV, בדמותה של קרטר וילסון. שנה לאחר מכן שבה הסדרה לעונה השנייה וכך גם פרסקוט. בשנת 2015 שיחקה במיני סדרה בשם "נשות מצדה".   

בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה "עד העצם", בכיכובה של לילי קולינס. בשנת 2018 שיחקה בסרט הנעורים "סוף התיכון", בערוץ נטפליקס, לצדה של לוסי הייל. בשנת 2019 שיחקה בסרט "נשמה של כלב 2", ובסרט האימה "פולארויד".  

## חיים אישיים
במשך תקופה קצרה היא יצאה עם הזמר הקנדי-סיני הנרי לאו.

בתגובה לשאלת מעריץ באתר הרשמי שלה, פרסקוט אמרה כי היא מעדיפה לא לתייג את עצמה לגבי המיניות שלה, ו"לא חושבת שאנשים מוגדרים לפי המיניות שלהם", מה שמרמז ש"זה לא משנה את מי שאתה בתור אדם." בעקבות שאלה נוספת, היא חשפה שאמנם היא לא צמחונית ב"אופן מוחלט", אך היא מודעת לבשר שהיא צורכת. 

ב-7 בספטמבר 2021, פרסקוט נפגעה ממשאית, בעת שחצתה את הכביש בברוקלין, וסבלה מפציעות חמורות, כולל שבר באגן, ברגליים, ברגל וביד. ב-1 באוקטובר 2021, אחותה מייגן חשפה כי קתרין שוחררה מבית החולים והיא מתאוששת בבית. אחותה של פרסקוט סורבה בתחילה להיכנס לארצות הברית, עקב הגבלות נסיעה שהוקמו כדי להילחם בהתפשטות ה-COVID-19, זאת למרות שסיפקה ראיות שחוסנה, יצאה שלילית בבדיקה הקורונה וסיפקה את התיעוד הרפואי של אחותה. אך בסופו של דבר ההחלטה בוטלה לאחר שפרסקוט פרסמה ברשתות החברתיות את דבר החוויה הקשה.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

* קתרין פרסקוט בטוויטר

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1991
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1991
אלכסנדר גלפונד

**אלכסנדר אוסיפוביץ' גלפונד** (ברוסית: **Алекса́ндр О́сипович Ге́льфонд**; 24 באוקטובר 1906 – 7 בנובמבר 1968) היה מתמטיקאי סובייטי-יהודי. גלפונד ידוע בעיקר בשל משפט גלפונד-שניידר שפותר את הבעיה השביעית של הילברט.

## קורות חייו
גלפונד נולד בעיר סנקט פטרבורג באימפריה הרוסית (כיום ברוסיה) לאוסיפ איזקוביץ' גלפונד שהיה רופא במקצועו ופילוסוף חובב. הוא נרשם ללימודים באוניברסיטת מוסקבה בשנת 1924, ב-1927 נרשם שם ללימודי תואר שני וקיבל תואר דוקטור בשנת 1930. המנחים שלו היו: אלכסנדר חינצ'ין וויאצ'סלב סטפנוב. 

ב-1930 שהה גלפונד חמישה חודשים בגרמניה (בברלין ובגטינגן) שם עבד בשיתוף פעולה עם אדמונד לנדאו, קארל לודוויג זיגל ודויד הילברט. בשנת 1931 היה לפרופסור באוניברסיטת מוסקבה שם עבד עד אחרית ימיו. משנת 1933 עבד גם במכון סטקלוב למתמטיקה. ב-1939 נבחר גלפונד לחבר מתכתב (Corresponding member) באקדמיה הסובייטית למדעים בשל עבודתו בקריפטוגרפיה. לפי ולדימיר ארנולד, במהלך מלחמת העולם השנייה, גלפונד היה הקריפטוגרף הראשי של הצי הסובייטי.

על פעילותו המדעית הוענקו לו עיטור לנין ועיטור הדגל האדום של העמל.

## עבודתו
גלפונד הגיע לתוצאות חשובות בתחומים רבים במתמטיקה כגון: תורת המספרים, אנליזה מרוכבת ומשוואות אינטגרליות, ועסק גם בהיסטוריה של המתמטיקה. תרומתו החשובה ביותר היא משפט גלפונד-שניידר משנת 1934:
אם \ a, b הם מספרים אלגבריים כך ש-\ a\ne0,1, ו-\ b הוא מספר אי-רציונלי, אזי \ a^b הוא מספר טרנסצנדנטי. המשפט עונה בחיוב על הבעיה השביעית של הילברט. המשפט הוכח גם על ידי תאודור שניידר באופן עצמאי כשנה מאוחר יותר. בשנת 1929 הציע גלפונד הרחבה למשפט, שנודעה כהשערת גלפונד, שהוכחה בשנת 1966 על ידי אלן בייקר.

המספר e^\pi  \, (או (-1)^i לפי זהות אוילר) ידוע כקבוע גלפונד והמספר 2^{\sqrt{2}} ידוע כקבוע גלפונד-שניידר. הטרנסצנדנטיות של המספרים הללו נובעת ממשפט גלפונד-שניידר (אם כי הטרנסצנדנטיות של קבוע גלפונד-שניידר הוכחה עוד לפני כן).

## קישורים חיצוניים

* 

* B. V. Levin, N. I. Feldman and A. B. Šidlovski, Alexander O Gelfond, Acta Arithmetica 17 (1970/1971), 315-336. 


## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1906
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1968
מכלול התאולוגיה

[180px|ממוזער|שמאל|דף של מכלול התאולוגיה, מתוך מהדורת דפוס [אינקונבולה (פטר שפר, מיינץ 1471)]]
**מכלול התאולוגיה** (בלטינית: **summa theologiae**) היא יצירה שחוברה במאה ה-13 על ידי התאולוג הנוצרי תומאס אקווינס. ביצירה מבצע תומאס סינתזה וניתוח באופן מלא ושלם של אמיתות התורה הקתולית. הסומה היא יצירתו הגדולה ביותר של אקווינס, ושנים רבות לאחר מותו המשיכה להשפיע על תאולוגים נוצריים, למעשה עד ימינו אנו.

## אודות החיבור
לקראת סוף חייו, תומאס אקווינס הרבה בכתיבה תאולוגית. הסומה תאולוגיה היא אחד מחיבוריו המפורסמים והמשפיעים ביותר.
תומאס התחיל לכתוב את החיבור כאשר לימד ברומא, בשליחותו של המסדר הדומיניקני. אולם הוא נפטר בטרם הספיק להשלים חיבור זה. אקווינס מבסס את החיבור על כתביו ומחשבתו של אריסטו. דבר זה הוא מהפכני, כיוון שיש כאן קבלה של רעיונות ממקורות פגניים. כתבי אריסטו לא היו נפוצים במערב עד המאה ה-12 והסיבה לכך הייתה הרעיונות הפגניים המובאים בהם, שלא עלו בקנה אחד עם הנצרות. אולם אקווינס היה נכון לקבל רעיונות אלו. הוא מסביר זאת באופן ישיר למדי ו"פותר את הבעיה" (לפחות עבורו, ולא לכנסייה הקתולית), באומרו שכיוון שהאל ברא את הכל - את הטבע ואת התבונה האנושית - בלתי נמנע להגיע למסקנות דומות בחיפוש אחר האמת, בין אם זה דרך הכנסייה, התנ"ך או הוגה פגני.
היצירה מורכבת מ-38 חלקים, הדנים ב-631 שאלות, ובהן כ-3,000 סעיפים.

## מבנה הדיון בסומה תאולוגיה
אקווינס בחר בשיטת דיון סכולסטי שיטת דיון זו היא בעלת מבנה ברור החוזר על עצמו במהלך כל החיבור.

הדיון מתחיל בשאלה כלשהי, לדוגמה: *"האם האל קיים?"; "האם ניתן לתאר את האל במילים?"* וכדומה. התשובה הראשונית היא "נראה שלא" או "נראה שכן". ולכך מובאים טיעונים לוגיים המחזקים את התשובה. לאחר שסיים למנות את הטיעונים הללו, אקווינס מבצע "מהפך" בתשובתו, ומספק הסבר אחר, הפוך מתשובתו הראשונה. בשלב זה הוא מתחיל לסתור את הטענות הראשונות לפי הסדר שמנה אותן. לבסוף הוא מסיים בקביעה חד-משמעית כלשהי המסכמת ומיישבת את הקונפליקט בנושא הנדון.

הספר מכיל בין השאר את חמש ההוכחות של אקווינס לקיומו של אלוהים.

השפה בה כתובה יצירת "הסומה תאולוגיה" היא פשוטה למדי, כזו שיכולה להיות מובנת גם לאנשים הפשוטים ביותר שחיו בתקופתו של אקווינס. הדבר ברור לאור היותה של הסומה תאולוגיה כספר לימוד לסטודנטים לתאולוגיה.

## הצדקה לפעולה לוחמתית
חלק מהספר מוקדש לנושא ההצדקה לפעולה לוחמתית. אקווינס פיתח את הגותו של אוגוסטינוס וקבע שעבור שלום נדרשים ערך החסד וערך הצדק, ושלעיתים נדרשת הפעלת כוח למען עשיית צדק וכאמצעי להשגת שלום. לפי מסקנתו של אקווינס נדרשים שלושה תנאים ל"מלחמה מוצדקת" סמכות ריבונית, עילה מוצדקת, וכוונה ראויה. אחד הדברים שמשמשים "עילה מוצדקת" היא פעולת תגמול.

## קישורים חיצוניים

*טקסט הסומה תאולוגיה 
* קישור לספר של אורה לימור "בין יהודים לנוצרים" 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חיבורים פילוסופיים
קטגוריה:תאולוגיה נוצרית
קטגוריה:ספרות בשפה הלטינית
פאג'ון

ממוזער|פאג'ון
**פַּאג'וֹן** (בקוריאנית: **파전**) הוא מאכל קוריאני.

הפאג'ון הוא מאכל העשוי מבלילה של ביצים, קמח ובצל ירוק, ורכיבים נוספים שאינם קבועים: פירות ים (דיונון, צדפות או חסילונים), בשר בקר, בשר חזיר או קימצ'י. פאג'ון המכיל פירות ים מכונה האמול פאג'ון (해물파전). סוג נוסף של פאג'ון, דונגלה פאג'ון (동래파전) נקרא על שם אזור הסמוך לפוסן. פאג'ון זה מכיל אורז, קמח אורז, ביצים, גוצ'וג'אנג, בצלצלים, בשר בקר, צדפות וחסילונים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:המטבח הקוריאני
קטגוריה:מאכלים מטוגנים