open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מצודת ראין

**מצודת ראין** (בפרסית: **ارگ راین**, נהגה: ארג-י ראיין) הוא מצודת חימר היסטורית השוכנת בעיר ראיין, 100 קילומטרים דרומית לעיר כרמאן שבאיראן. המצודה והעיר העשויה מלבני בוץ שבתוכה כוללות יסודות אדריכליים טיפוסיים לערים מבוצרות באיראן, ומשמרות סגנון בנייה ייחודי. למרות אסונות טבע רבים שהרסו מבצרים דומים באזור, כמו מצודת בם שנהרס ברעידת האדמה בדצמבר 2003, מצודת ראין נשתמרה היטב.

העיר ראיין הייתה מיושבת, ככל הנראה, עד שנת 1868. אף שהמבצר נחשב לבעל היסטוריה של לפחות אלף שנה, ייתכן ששורשיו נעוצים עוד בתקופה האימפריה הסאסאנית, כששופץ והורחב בתקופות מוסלמיות מאוחרות יותר. לפי מקורות בני התקופה, ראיין שכנה על דרך מסחר מרכזית, והתפרסמה בתעשיית טקסטיל, חרבות, סכינים ובשלב מאוחר יותר גם בייצור כלי ירייה. במהלך שלטונו של המלך הסאסאני יזדגרד השלישי, כשלו הצבאות הערביים בניסיונם לכבוש את ראיין, ככל הנראה בזכות חומותיה הגבוהות והביצורים החזקים שלה.

כיום משמשת מצודת ראיין כאתר תיירות פופולרי, ומתקיימים מאמצים לשימור המבנה ולשילובו ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.

## גלריה

קובץ:Rayen_Castle.jpg|שער הטירה
קובץ:Rayen_Castle_03.jpg|בתוך הטירה
קובץ:Rayen_Castle_06.jpg
קובץ:Rayen_Castle_02.jpg|מגדל הטירה
קובץ:Rayen_Castle_04.jpg
קובץ:Rayen_Castle_05.jpg
קובץ:Rayen_Castle_07.jpg
קובץ:Rayen_Castle_08.jpg
קובץ:RAYEN_CITADEL_Yousef_Ballaee.jpg|הנוף בלילה


## ראו גם
* אדריכלות איראנית

## קישורים חיצוניים

* אתר רשמי
* דיווח: "ארג-אי ראיין מנסה להחליף את באם"

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: מבצרים
קטגוריה:אטרקציות תיירותיות
קטגוריה:פרובינציית כרמאן
תרבות המועדונים

[ממוזער|[טייסטו במועדון הלילה 808 בבנגקוק, תאילנד]]
**תרבות המועדונים** היא תת-תרבות המתמקדת באירועים מוזיקליים במועדוני לילה (דיסקוטק, דיסקו ומועדנים) ופסטיבלים. אירועים אלו לרוב כוללים ריקודים, שתיית אלכוהול וצריכת סמים.

תרבות המועדונים החלה בשנות ה-1970 כחלק מגל הדיסקו של התקופה, והתפתחה בסצנת המועדונים בשיקגו, ניו יורק ודטרויט. במקור, תרבות זו הייתה נפוצה בקהילות שחורות ולהט"ביות עקב הנידוי החברתי שסבלו במקומות אחרים. ערבוב בין סגנונות מוזיקליים שונים של מוזיקת דאנס אלקטרונית ושילובם עם סמים כמו MDMA יצרו תחושה של נהנתנות וחיבור לקהילה. כמו כן, מועדונים אלו לרוב פעלו באופן מאורגן, אנטי-ממסדי וללא רישיון לאורך כלל הלילה.

תת-תרבות זו הורחבה בשנות ה-1980 ושנות ה-1990 לקהילות אחרות לאחר שמועדונים ותקליטנים מהמיינסטרים החלו לאמץ את המוזיקה, הסגנונות והסמים של התת-תרבות. בתקופה זו, תת-תרבות זו החלה להופיע במסיבות רייב באיביזה, ארצות הברית והממלכה המאוחדת.

## לקריאה נוספת
*

## הערות שוליים

קטגוריה:תת-תרבויות
קטגוריה:מוזיקת דאנס אלקטרונית
קטגוריה:תרבות שתיית אלכוהול
קטגוריה:מועדוני לילה
אישה יושבת ליד וירג'ינל

**אישה יושבת ליד וירג'ינל** (בהולנדית: **Zittende virginaalspeelster**), הידוע גם בשם **צעירה יושבת ליד וירג'ינל**, הוא ציור ז'אנר שיצר הצייר ההולנדי מתקופת תור הזהב של הציור ההולנדי, יאן ורמיר, בסביבות השנים 1670–1672. הציור שמור כיום בגלריה הלאומית שבלונדון.

ציור נוסף, ככל הנראה גם הוא מאת יוהנס ורמיר, הידוע בשם "אישה צעירה יושבת ליד וירג'ינל", מצוי באוסף פרטי, ומתאר אף הוא צעירה היושבת ליד כלי הווירג'ינל. שתי יצירות אלה הן יצירות נפרדות לחלוטין, אך מאחר שלכל אחת מהן שמות חלופיים הדומים זה לזה, עלולה להיווצר ביניהן בלבול.

## תיאור היצירה
הציור מציג אישה היושבת ופונה שמאלה תוך כדי נגינה בווירג'ינל. בחזית השמאלית של הציור נראית ויולה דה גמבה, כשקשת מונחת בין מיתריה. בתוך מכסה הווירג'ינל מצויר נוף, ועל הקיר תלוי ציור שהוא ככל הנראה העתק או המקור של "הסרסורית" מאת דירק ואן באבורן (1622 בקירוב, כיום במוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון), ציור שהיה בבעלות חמותו של ורמיר. מידות הציור הן 51.5 על 45.5 סנטימטרים.

## פרשנות
[220px|ממוזער|ימין|"[הסרסורית (דירק ואן באבורן)|הסרסורית", מאת דירק ואן באבורן, תלויה על הקיר מאחורי הדמות בציור - אזכור חזותי המעמת את הארוטיקה הבוטה של באבורן עם העידון והאיפוק שבדמות הנשית של ורמיר.]]
על סמך סגנונו, מתוארך הציור לסביבות שנת 1670. הועלתה הסברה כי ציור זה ואישה עומדת ליד וירג'ינל (שגם הוא מצוי באוסף הגלריה הלאומית) נוצרו כיצירות תלייה זוגיות (pendants), בשל הדמיון ביניהן בגודל, בתיארוך ובנושא. מחקר עדכני הראה כי הבד ששימש לשני הציורים נחתך מאותו גליל קנבס. בנוסף, שכבת הבסיס שעל הבד זהה לזו שבציור *אישה עומדת* ולזו שבציור "אישה צעירה יושבת ליד וירג'ינל" השמור בניו יורק. עם זאת, השתלשלות הרכישה של הציורים שונות זו מזו עד המאה ה־19, וידוע שוורמיר נהג לעיתים לגוון נושאים דומים בציורים בלתי תלויים זה בזה. במאה ה־19 היו שני הציורים בבעלותו של מבקר האמנות תיאופיל תורה, שכתביו עוררו מחדש את העניין ביצירתו של ורמיר החל משנת 1866. הציור התקבל לגלריה הלאומית בשנת 1910 כחלק מהעיזבון של ג'ורג' סולטינג.

הציור הוא אחד מכמה יצירות של ורמיר הכוללות כלי מקלדת, ביניהן "שיעור המוזיקה", ""הקונצרט"" ו"גברת עומדת ליד וירג'ינל".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:יאן ורמיר
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:כלי נגינה באמנות
החברות בעלות שווי השוק הגדול ביותר

הרשימה הבאה כוללת חברות הנסחרות בבורסה בעלות שווי שוק הגבוה ביותר, המכונה לעיתים "ערך שוק".

שווי השוק מחושב על ידי הכפלת מחיר המניה ביום נבחר במספר המניות הקיימות באותו יום. הרשימה מוצגת במיליוני דולרים אמריקאיים, תוך שימוש בשערי חליפין מהיום הנבחר להמרת מטבעות אחרים.

## חברות בשווי טריליון דולר
הטבלה שלהלן מפרטת את כל החברות שהגיעו לשווי שוק העולה על טריליון דולר, התאריך שבו חצו לראשונה את רף הטריליון, ושווי השוק השיא שלהן.

## חברות הנסחרות בבורסה
כל נתוני שווי השוק מוצגים במיליוני דולרים אמריקאים. הרשימה כוללת רק חברות עם מניות ציבוריות בשיעור של לפחות 15%; ערך המניות שאינן נסחרות אינו נכלל. חברות השקעות אינן נכללות ברשימה.

### 2025
רשימה זו עדכנית נכון ל-31 במרץ 2025. השינויים בשווי השוק מציינים את השוואה לרבעון הקודם.

### 2024
מקור:

השינויים בשווי השוק מציינים השוואה לרבעון הקודם.

## ראו גם
* הפורום הכלכלי העולמי

## הערות שוליים

קטגוריה:שוק ההון
קטגוריה:חברות
יוצרת התחרה (ורמיר)

**יוצרת התחרה** (בהולנדית: **De kantwerkster**) הוא ציור מאת האמן ההולנדי יאן ורמיר (1632–1675), שהושלם בסביבות 1669–1670 ומוצג במוזיאון הלובר, פריז. העבודה מציגה אישה צעירה לובשת מחוך צהוב, אוחזת זוג סלילים בידה השמאלית בעודה נועצת בזהירות סיכה בכרית שעליה היא תופרת את התחרה שלה.

## תיאור
היצירה היא הקטנה ביותר מבין ציוריו של ורמיר, בגודל 24.5 ס"מ על 21 ס"מ. ונחשבת על ידי חוקרים כאחד מציוריו המופשטים והיוצאי דופן ביותר. הקנבס בו נעשה שימוש נחתך מאותו בד כמו זה ששימש לציור "אישה צעירה יושבת ליד וירג'ינל", ונראה כי לשני הציורים היו מידות זהות במקור.
ימין|ממוזער| "יוצרת התחרה" (1662) מאת קספר נטשר|251x251 פיקסלים
הילדה מתוארת על רקע של קיר ריק, כנראה משום שהאמן ביקש לבטל כל הסחת דעת חיצונית מהתמונה המרכזית. כמו ביצירותיו "האסטרונום" (1668) ו"הגאוגרף" (1669), סביר להניח כי ורמיר ערך מחקר מדוקדק לפני שיצר את היצירה; התחרה מתוארת בקפידה ובדייקנות. יש הסבורים כי ורמיר השתמש בקמרה אובסקורה עבור היצירה: ניתן לראות אפקטים אופטיים רבים האופייניים להקרנה, ובמיוחד טשטוש החזית. על ידי הצגת אזורים בציור לא בפוקוס, ורמיר מצליח לתאר עומק שדה באופן שהיה יוצא דופן בציור הבארוק ההולנדי של התקופה אך נפוץ בציוריו החל משנת 1657 ב"נערה קוראת מכתב ליד חלון פתוח".

ב"יוצרת התחרה", האדום והלבן של התחרה מוצגים כשהם נשפכים מכרית התפירה בצורה כמעט נוזלית, בניגוד חד לדיוק בתחרה שעליה היא עובדת.

הציור מושווה לעיתים לציור משנת 1662 של צייר הדיוקנאות והז'אנר ההולנדי קספר נטשר, אשר דומה בנימתו המהורהרת.

## לקריאה נוספת

* 

## קישורים חיצוניים

* יוצרת התחרה באתר מוזיאון הלובר

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:יאן ורמיר
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:מוזיאון הלובר: ציורים
דובי דגן

**דב (דובי) דגן** (נולד ב-5 בספטמבר 1977), במקור מקריית חיים, המוכר בשם הבמה **Ritmo** (ריטמו), הוא מפיק מוזיקלי, די ג'יי ויוצר מוזיקת טראנס ישראלי. מוזיקאי בין-לאומי ישראלי, מז'אנר המוזיקה האלקטרונית הטראנס פסיכדלית (פסייטראנס).

לאורך שנותיו הראשונות כיוצר, ביסס דגן את מעמדו בסצנת הטראנס המקומית בישראל, ובהמשך החל להופיע גם ברחבי העולם. יצירותיו זכו לתמיכה מתקליטנים בולטים בז'אנר והושמעו בפסטיבלים בינלאומיים נחשבים כדוגמת BOOM Festival בפורטוגל, Universo Paralello בברזיל, O.Z.O.R.A בהונגריה ו-Earthcore באוסטרליה. הוא שיתף פעולה עם אמנים כמו Liquid Soul, Ace Ventura ו-Talpa, והמשיך להוציא רמיקסים ואלבומים שהקנו לו מעמד של יוצר מוערך בז'אנר הפסייטראנס המלודי.

## קריירה
הפרויקט המוזיקלי "Ritmo" הושק בשנת 2005, כשם הבמה נבחר בשל המשמעות שלו בספרדית ופורטוגזית – "קצב", אלמנט מרכזי ביצירותיו
בשנת 2008, במהלך סיבוב הופעות באירופה, העניק דגן ראיון למגזין מוזיקה מקדוני, שבו סיפר על ראשית דרכו בסצנת הפסייטראנס ועל השפעתם של Infected Mushroom על סגנונו המוזיקלי.

לאורך השנים שיתף פעולה עם אמנים בולטים כמו Ace Ventura, אסטריקס, Liquid Soul, Animato ו־Perfect Stranger. כמו כן, יצירותיו עובדו לרמיקסים על ידי Vini Vici ו־Captain Hook.

בשנת 2016 יצא אלבומו השביעי "Adventures", שתואר כ"מסע אישי של תשעה קטעים המשלבים מלודיה, גרוב וסאונד פסיכדלי בוגר".

בשנת 2013 הוציא את **Pharse B**, מיני-אלבום הכולל חמישה קטעים חדשים ונחשב להמשך לאלבום **Phrase A** מ-2012. מגזין פסטיבל אוזורה תיאר את האלבום כ"מלא ברטרו וייבס ומלודיות עם קצבים משחקיים לרחבת הריקודים", וציין במיוחד את הופעת האורח של Perfect Stranger ברמיקס לטראק "Follow Me".

בנוסף לפרויקט המרכזי שלו, פעל בעבר גם בפרויקטים המשותפים:
* **Ritree** – עם Suntree
* **Arctic** – עם Gaudium
שני הפרויקטים אינם פעילים.

בשנת 2023 התראיין ריטמו ל־Remler Music, וסיפר על הדרך שעבר מאז תחילת הקריירה, על שיתופי הפעולה המשמעותיים שלו ועל השפעתה המתמשכת של המוזיקה הפסיכדלית על סגנונו הייחודי.

## סגנון מוזיקלי
המוזיקה של Ritmo משתייכת לז'אנר פרוגרסיב טראנס ולעיתים מזוהה גם עם פסייטראנס.
ביצירותיו משולבים אלמנטים מלודיים מעולם הטראנס.

בראיון למגזין Mushroom בשנת 2015 ציין כי הוא שואף לייצר ביצירותיו חוויה המנתקת את המאזינים מהשגרה באמצעות שילוב של תנועה, ריכוז וקצב. הוא תיאר את מטרתו כיצירת "מרחב שמאפשר חיבור מוזיקלי דרך תנועה", והוסיף שתהליך ההפקה כולל גם תקופות של חוסר עשייה כחלק טבעי מהעבודה המוזיקלית.

### דיסקוגרפיה
#### אלבומים
* *Disharmonic Silence* (2008)
* *Archive 9* (2010)
* *French Plaisir 2* (2010)
* *Phrase A* (2012)
* *Progressive Classics Vol.1* (2012)
* *Phrase B* (2013)
* *Package* (2014)
* *Adventures* (2016)
* *Roots* (2023) – הגיע למקום הראשון במצעד Beatport

#### מיני-אלבומים (EPs) וסינגלים נבחרים

## קישורים חיצוניים

*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:יוצרי מוזיקת טראנס
ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
גונסאלו גרסיה (2004)

**גונסאלו גרסיה טורס** (בספרדית: **Gonzalo García Torres**; נולד ב-24 במרץ 2004 במדריד שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בריאל מדריד מהלה ליגה ובנבחרת ספרד עד גיל 21.

## קריירת מועדונים

### נוער
גרסיה שיחק בצעירותו במחלקות הנוער של SEK, קלוב סנטה ברברה וחראמה רייס.

בשנת 2014 הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד.

ב-2018 עבר למיורקה ושיחק במשך שנה במחלקת הנוער שלה

ב-2019 חזר למחלקת הנוער של ריאל מדריד. בחודש ינואר 2022 קודם לקבוצת המילואים של ריאל מדריד, ריאל מדריד קסטיליה, ובחודש מרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים.

### בוגרים
ב-26 בנובמבר 2023 ערך גרסיה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 3-0 על קדיס במסגרת המחזור ה-14 בלה ליגה לעונת 2023/2024. הוא ערך הופעת ליגה אחת נוספת בעונה זו, בסיומה זכתה ריאל מדריד באליפות ספרד. ב-5 בפברואר 2025 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-2 על לגנס במסגרת שלב רבע הגמר של גביע המלך הספרדי לעונת . בעונה זו ערך שלוש הופעות ליגה.

ב-18 ביוני 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע העולם למועדונים, בתיקו 1-1 נגד אל-הילאל במסגרת שלב הבתים לשנת 2025. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בטורניר. במשחקו השני בטורניר בישל שער בניצחון 3-1 על פצ'וקה. בסיום הוכתר למלך השערים בטורניר.

## קריירה בין-לאומית
גרסיה היה חלק מסגל נבחרת ספרד עד גיל 19 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2023.

## תארים
;ריאל מדריד
* אליפות ספרד (1): 2023/2024

;אישיים
* מלך השערים של גביע העולם למועדונים 2025

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד קסטיליה
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-2004
ויקטור מוניוס (2003)

**ויקטור מוניוס ויינואבה** (בספרדית: **Víctor Muñoz Villanueva**; נולד ב-13 ביולי 2023 בברצלונה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת אוססונה מהלה ליגה ובנבחרת ספרד.

## קריירת מועדונים
מוניוס גדל במחלקת הנוער של ברצלונה, ובשנת 2017 הצטרף למחלקת הנוער של דאם. בשנת 2021 הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד, ובשנת 2022 החל לשחק בקבוצת המילואים השנייה של המועדון, RSC אינטרנסיונל FC. שנה לאחר מכן החל לשחק בקבוצת המילואים הראשונה של המועדון, ריאל מדריד קסטיליה. ב-11 במאי 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשהחליף את ויניסיוס ז'וניור בהפסד 4-3 לברצלונה במסגרת המחזור ה-35 בלה ליגה לעונת 2024/2025. בסך הכל ערך שתי הופעות ליגה בעונה זו.

ב-18 ביוני 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע העולם למועדונים, בתיקו 1-1 נגד אל-הילאל במסגרת שלב הבתים לשנת 2025.

ב-11 ביולי 2025 חתם מוניוס על חוזה ל-5 שנים באוססונה.

## קריירה בינלאומית
ב-27 במרץ 2026 ערך מוניוס הופעת בכורה מדי נבחרת ספרד ואף כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3–0 על סרביה במסגרת משחק ידידות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד קסטיליה
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורגלני אוססונה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-2003
Ghost (שיר של אווה מקס)

"**Ghost**" הוא סינגל של הזמרת האמריקאית אווה מקס, שיצא ב-16 במרץ 2023, בהוצאת חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. השיר מופיע כסינגל השישי של אלבום האולפן השני שלה, *[[Diamonds & Dancefloors]]*. השיר נכתב על ידי אווה מקס, סירקט ו-MNEK, והופק על ידי סירקט.

נכון ליוני 2025, השיר הושמע למעלה מ-7 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-36 מיליון פעמים בספוטיפיי.

גרסת רמיקס לשיר של מרק & קרמונט  יצאה ב-13 במאי 2023. גרסה זו הושמעה למעלה מ-5 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-500 אלף פעמים ביוטיוב.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אווה מקס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אווה מקס
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סירקט
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי MNEK
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי סירקט
קטגוריה:שירים על רוחות רפאים
קטגוריה:שירי מוזיקת האוס אמריקאיים
קטגוריה:שירי סינת'-פופ אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אטלנטיק רקורדס
שקיעה במונטמז'ור

**שקיעה במונטמז'ור** הוא ציור נוף שמן על בד שצויר על ידי האמן ההולנדי וינסנט ואן גוך ב-4 ביולי 1888.  הציור צויר בזמן שהותו של ואן גוך בארל, צרפת, שם יצר יצירות נוספות כמו החמניות, חדר שינה בארל, והבית הצהוב.
ימין|ממוזער|פרט של מנזר מונטמז'ור
הציור מתאר בצורה אקספרסיוניסטית נוף של גאריג  (שטח פתוח עם צמחייה ושיחים נמוכים הנפוץ באזור אגן הים התיכון) עם חורבותיו של מנזר מונטמז'ור ברקע. הציור בגודל 93.3 ס"מ על 73.3 ס"מ.

במשך למעלה מ-100 שנה, הוא שכן באוסף פרטי של תעשיין נורווגי והניחו בטעות שהוא מזויף, לפני שנבדק מחדש, אומת ונמכר לבעליו הפרטי הנוכחי. הציור הוצג באופן זמני בין ה-24 בספטמבר 2013 ל-12 בינואר 2014 כחלק מתערוכה במוזיאון ואן גוך באמסטרדם.

האותנטיות שלה הוטלה בספק מספר פעמים לפני שאושרה כיצירה אמיתית של ואן גוך בשנת 2013. זהו הציור הראשון בגודל מלא של ואן גוך שאושר לאחרונה מאז 1928.

## רקע
הציור נכלל באוסף עבודותיו של אחיו תיאו ואן גוך בשנת 1890. הוא נמכר בשנת 1901 על ידי אלמנתו, יוהנה ואן גוך-בונגר, לסוחר אמנות בפריז.

בשנת 1908 רכש את הציור תעשיין נורווגי בשם כריסטיאן ניקולאי מוסטאד, שהאמין שמדובר ביציריה מקורית של ואן גוך, על פי משפחתו של מוסטאד, שגריר צרפת בשוודיה, ביקר בביתו של מוסטאד, וטען כי הציור אינו של ואן גוך. בעקבות כך הסיר אותו מוסטאד מהתצוגה. הציור נותר מאוחסן בעליית הגג שלו עד מותו.

### אימות
בשנות ה-90 הוצג הציור לצוות במוזיאון ואן גוך, אך הוא נדחה משום שלא היה חתום. בשנת 2011 עם התפתחותן של טכניקות בדיקה משופרות, פתח המוזיאון בבדיקה בת שנתיים כדי לבחון את האותנטיות האפשרית של הציור. הציור עבר בדיקה מדוקדקת של סגנון וחומרים, והתגלה כי הוא צויר באותו מגוון צבעים המופיע בעבודותיו של ואן גוך באותה תקופה, ראיות נוספות שאישרו את האותנטיות של הציור היה מכתב שכתב וינסנט ואן גוך לאחיו תיאו ב-5 ביולי 1888, ובו תיאר נוף שצייר יום קודם לכן:

ב-9 בספטמבר 2013, הודיע המוזיאון כי היצירה אושרה כציור מקורי של ואן גוך.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:וינסנט ואן גוך: ציורים
קטגוריה:עצים בציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:מוזיאון ואן גוך
הצייר בדרך לטרסקון

**הצייר בדרך לטרסקון**, הידוע גם בשם **הצייר בדרכו לעבודה**, הוא ציור משנת 1888 מאת וינסנט ואן גוך, אשר ככל הנראה נהרס במהלך מלחמת העולם השנייה במהלך תקיפה אווירית על גרמניה.

## תיאור
הציור מתאר את האמן בדרכו לעבודה, והוא נחשב לדיוקן העצמי הראשון שצייר ואן גוך בתקופת שהותו בארל. ב-13 באוגוסט 1888, כותב וינסנט ואן גוך לאחיו תיאו, ומספר לו על סדרה של סקיצות שערך לאחרונה. אחד מהם הוא מתאר כך: "לדוגמה, יש סקיצה מהירה שציירתי של עצמי עמוסה בקופסאות, מקלות, בד קנבס, על כביש טרסקון שטוף השמש."

## היסטוריה
הציור נרכש על ידי מוזיאון קייזר-פרידריך, גרמניה (כיום המוזיאון ההיסטורי לתרבות מגדבורג) בשנת 1912. היה זה אחד הציורים הראשונים של ואן גוך שנכנסו לאוסף ציבורי. הוא צולם בצילום צבעוני בשנות ה-30, נוהג לא שכיח ויקר למדי באותה תקופה.

במהלך מלחמת העולם השנייה, אוסף מוזיאון קייזר-פרידריך הועבר למכרה מלח בעיירה הסמוכה שטאספורד, על מנת להגן עליו מפני הפצצות בעלות הברית. באפריל 1945, פרצה שריפה במכרה לאחר שכוחות אמריקאים הגיעו למקום. בעוד שדיווחים של תוכנית המונומנטים ציינו כי תכולת המכרה "הפכה לחלוטין לאפר", חלק מהאוסף נמצא לאחר המלחמה. יש הסבורים כי ייתכן שהשריפות היו הצתה, במטרה להסוות את ביזת יצירות האמנות.

הציור רשום כ"נעדר" באתר האינטרנט של קרן אנשי האנדרטאות לשימור אמנות.

## השפעה
היצירה השפיעה על אמנים מודרניים רבים, ושימשה השראה חשובה במיוחד לפרנסיס בייקון, שיצר סדרת ציורים המבוססת על הציור בשנים 1956-1957.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:וינסנט ואן גוך: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:עצים בציורים
ראש הרשות השופטת של איראן

**ראש הרשות השופטת של איראן** (בפרסית: **رئیس قوه قضائیه جمهوری اسلامی ایران**; באנגלית: **Chief Justice of Iran**) הוא ראש הרשות השופטת באיראן, אחראי על ניהולה ועל הפיקוח עליה.

## כישורי ממלא התפקיד, אחריותו, אופן בחירתו ומשך הכהונה
כישורי ממלא התפקיד, אחריותו, אופן בחירתו ומשך הכהונה שלו נקבעו בסעיף 157 בחוקה האיראנית:

המנהיג העליון של איראן הוא הממנה והוא מי שיכול לפטר את ראש הרשות השופטת.

משך הכהונה ניתן להארכה לעוד חמש שנים בצו מיוחד של המנהיג העליון, כפי שקרה ב-12 באוגוסט 2004, עת האריך עלי ח'אמנאי את כהונת האייתוללה מחמוד האשמי שאהרודי ל־5 שנים נוספות.

## ראשי הרשות השופטת של איראן מאז המהפכה ב-1979

## ראשי הרשות השופטת עד שנת 1979

## קישורים חיצוניים
* החוקה האיראנית 
* החוקה האיראנית, נוסח 1989 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:איראן: חוק ומשפט
קטגוריה:איראן: פוליטיקה
קטגוריה:איראן: דת
עלי-רזא תנגסירי

**עַַלִי-רֶזַ֫א תַנְגְסִירִ֫י** (בפרסית: **علیرضا تنگسیری**; 1962 – 26 במרץ 2026) היה קצין איראני בדרגת קומודור, שכיהן כמפקד חיל הים של משמרות המהפכה האסלאמית החל מ-23 באוגוסט 2018 ועד שנהרג בסיכול ממוקד בבנדר עבאס, במהלך מבצע שאגת הארי.

## קורות חייו
תנגסירי נולד בשנת 1962 באזור החוף של תנגסתאן במחוז בושהר שבאיראן.

בילדותו עבר עם משפחתו למחוז ח'וזסתאן, בעקבות עבודתו של אביו באזור ארוואנד-כנאר .

### קריירה צבאית
תנגסירי מילא מספר תפקידים בכירים בחיל הים של משמרות המהפכה האסלאמית:

* בין השנים 2006–2010: מפקד המחוז הימי הראשון של חיל הים של משמרות המהפכה, שמפקדתו בבנדר עבאס.
* בחודש יוני 2010, שימש כסגן מפקד חיל הים של משמרות המהפכה
* בחודש ספטמבר 2018, מונה למפקד השישי של חיל הים של משמרות המהפכה האסלאמית, מינויו בוצע באישור המנהיג העליון של איראן, עלי ח'אמנאי. 

## עמדות והתבטאויות
תנגסירי התבטא במספר הזדמנויות נגד פעילות הכוחות האמריקאיים במפרץ הפרסי. 

בריאיון לרשת הטלוויזיה האיראנית "אל-עאלַם" אמר כי איראן רואה לעצמה חובה לפקח על כלי שיט העוברים במפרץ הפרסי ובמצר הורמוז וכי שליטה באזור זה היא חלק מהאסטרטגיה הביטחונית של איראן.

## סנקציות בין-לאומיות
ב-24 ביוני 2019 הטיל הקבינט של ארצות הברית סנקציות על תנגסירי ועל מספר מפקדים נוספים במשמרות המהפכה, בטענה למעורבותם בתוכנית הטילים הבליסטיים של איראן ובאירועים של פגיעה בכלי שיט במים בין-לאומיים.

ב-20 ביולי 2023 הטיל האיחוד האירופי סנקציות על תנגסירי ועל גורמים איראניים נוספים, שכללו הקפאת נכסים ואיסור כניסה למדינות האיחוד, בעקבות טענות למעורבות בהעברת מערכות הגנה אווירית לסוריה וכלי טיס בלתי מאוישים לרוסיה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי משמרות המהפכה האסלאמית
קטגוריה:איראנים שמחלקת האוצר של ארצות הברית הטילה עליהם סנקציות
קטגוריה:מבצע עם כלביא
קטגוריה:מבצע שאגת הארי
קטגוריה:אישים שנהרגו במבצע שאגת הארי
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1962
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-2026
באמת (שיר של אליעד נחום)

"**באמת**" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אליעד נחום. את השיר הוציאה ב-2 באפריל 2025 לאור חברת התקליטים די-מיוזיק, כסינגל מתוך המיני-אלבום שלו מטוארים.

## רקע
את מילות השיר והלחן כתב נחום עצמו לצד שגיא ברייטנר, שגם הפיק אותי מוזיקלית. הוא עוסק בהתמודדות עם תחושת פער בין הרצוי למצוי במערכות יחסים, ומתאר תהליך של בחינה עצמית תוך התמודדות עם חוסר ודאות רגשית. הקליפ שיצא במקביל, בבימויו של עמית אנגל, מלווה את הסיפור באמצעות דימויים חזותיים של ניתוק וניסיון להתקרבות מחודשת.

בפזמון השיר מופיעה השורה "באמת היינו כמו יהודה ונינט", אשר עוררה עניין ציבורי בשל ההתייחסות הישירה לדמויות מוכרות מהתרבות הפופולרית הישראלית. בדבריו הסביר נחום כי מדובר בשימוש מושאל ממוסכמות ההיפ הופ, בהן נהוג לשלב שמות של ידוענים כמטאפורה לחוויות זוגיות. לדבריו, השימוש בלוי ובטייב נועד לייצג דימוי של זוגיות אייקונית בתקופה מסוימת בתרבות הישראלית, ללא כוונה ישירה להתייחס אליהם באופן אישי.

נחום התייחס לשיר כצעד מכוון ליצירת שיר קצבי ונגיש יותר, המתאים לעונת הקיץ, במיוחד לאחר תקופה בה נמנע מהוצאת חומרים חדשים בשל מועדים לאומיים וטקסיים. לדבריו, הפצת השיר קודם ליציאתו הרשמית כסינגל נועדה להגיב לרוח התקופה ולהציע אסקפיזם מוזיקלי נגיש, גם כאשר התחושות האישיות שלו כיוצר אינן בהכרח קלות או חיוביות.

## וידאו קליפ
ב-2 באפריל 2025 יצא קליפ לערוץ היוטיוב שלו, נכון לספטמבר 2025 לשיר יש למעלה מ-160 אלף צפיות.

## ביקורות
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי פרסם ביקורת על השיר, בה העניק לו ציון של שתיים וחצי כוכבים מתוך חמישה. בביקורתו טוען חרסונסקי כי השיר משתלב במגמה קיימת במוזיקה הישראלית, ובפרט בז'אנר המזרחי, של הצגת הגבר כקורבן במערכות יחסים רומנטיות. לטענתו, הדובר בשיר מצטייר כמי שנשבה בקסמיה של אישה קרה או בוגדנית, תוך הפגנת פגיעות רגשית שלעיתים חורגת מן הדימוי הגברי המסורתי.

חרסונסקי מתייחס לשימוש שעושה נחום בשמותיהם של לוי וטייב, וטוען כי מדובר בבחירה סמלית של דימוי זוגיות אידיאלית, שנתפסה ככזו בשיח התרבותי של העשור הקודם. עם זאת, הוא מבקר את הפער שבין הטקסט הדרמטי למוזיקה הקצבית, שלדבריו יוצרת דיסוננס רגשי ואסתטי. כמו כן, הוא מעלה ספקות באשר לאותנטיות הרגשית של הטקסט וטוען כי מבנה השיר מכוון בעיקר להשגת הצלחה מסחרית ולהשתלבות ברשימות ההשמעה של תחנות הרדיו, בין היתר באולמות האירועים, חרף התוכן שאינו בהכרח מעודד תפיסה חיובית של זוגיות.

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אליעד נחום
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אליעד נחום
קטגוריה:סינגלים בהוצאת די-מיוזיק
גמר 2025 ב-NBA

**גמר 2025 ב-NBA** (באנגלית: **2025 NBA Finals**) הייתה סדרת הגמר בפלייאוף ה-NBA לעונת . הסדרה הוכרעה לאחר שבעה משחקים כאשר אלופת המערב אוקלהומה סיטי ת'אנדר, שנהנתה מיתרון הביתיות, ניצחה 4–3 את אלופת המזרח אינדיאנה פייסרס וזכתה באליפות ה-NBA השנייה בתולדותיה והראשונה מאז עברה הקבוצה מסיאטל לאוקלהומה סיטי. שיי גילג'ס-אלכסנדר נבחר ל-MVP של סדרת הגמר ב-NBA לראשונה בקריירה.

## רקע

### אוקלהומה סיטי ת'אנדר
[ממוזער|[שיי גילג'ס-אלכסנדר הוביל את אוקלהומה בעונת  וסיים כמלך הסלים של ה-NBA עם 32.7 נקודות בממוצע למשחק]]
אוקלהומה סיטי ת'אנדר סיימה את העונה הסדירה עם המאזן הטוב ביותר ב-NBA והמאזן הטוב בתולדות המועדון עם 68–14. שיי גילג'ס-אלכסנדר סיים את העונה כמלך הסלים וזכה בתואר ה--MVP של העונה.
בסיבוב הראשון של הפלייאוף הם התמודדו מול ממפיס גריזליס וניצחו בסוויפ 4–0. בסיבוב השני פגשו את דנוור נאגטס וניצחו בשבעה משחקים. בגמר האזורי פגשה אוקלהומה את מינסוטה טימברוולבס בסדרה שהוכרעה על אחרי חמישה משחקים.

### אינדיאנה פייסרס
אינדיאנה פייסרס סיימה את העונה הסדירה במקום הרביעי במזרח עם מאזן 50–32. הפייסרס ניצחו את מילווקי באקס וקליבלנד קאבלירס בסיבוב הראשון והשני, בהתאמה, שתיהן בתוצאה 4–1. לאחר מכן הם ניצחו את ניו יורק ניקס בגמר המערב 4–2 ועלו לגמר ה-NBA.

### מפגשים בעונה הסדירה
אוקלהומה סיטי ניצחו בשני המשחקים נגד הפייסרס בעונה הסדירה.

## סדרת הגמר
### משחק 1

אוקלהומה עלתה ליתרון מוקדם וגרמה לאינדיאנה לאבד 19 כדורים עד לסיום המחצית הראשונה שנגמרה ביתרון 57–45 לקבוצה הבייתית. 9:42 דקות לסיום הרבע הרביעי עמד היתרון של אוקלהומה על 15 נקודות. ריצת 0:6 ב-87 השניות האחרונות הסתיימה עם סל של טייריס הליברטון, 3.9 שניות לסיום, שקב את תוצאת המשחק.

### משחק 2

אוקלהומה הובילה לאורך כל המשחק ובמהלך הרבע השני כבר הובילה ב-23 הפרש. אלכס קארוסו קלע 20 נקודות למנצחת, שיא קריירה אישי בפלייאוף.

### משחק 3

### משחק 4

### משחק 5

אוקלהומה הובילה מתחילת המשחק ופתחה פער של 10 נקודות בסיום הרבע הראשון. בהפסקה עמד היתרון על 14 נקודות ובהמשך גדל עד ל-18 נקודות. אינדיאנה הצליחה לצמק את היתרון ברבע האחרון עד לשתי נקודות, אבל נקודות של ג'יילן ויליאמס ושיי גילג'ס-אלכסנדר החזירו את היתרון לפער דו ספרתי. ויליאמס סיים את המשחק עם 40 נקודות, בעוד גילג'ס-אלכסנדר קלע 31 נקודות והוסיף 10 אסיסטים. מנגד פסקל סיאקם הוביל את קלעי אינדיאנה ונעזרו ב-12 נקודות שקלע טי.ג'יי. מקונל, שעלה כמחליף.

### משחק 6

### משחק 7

## הערות שוליים

2025
קטגוריה:2025 בארצות הברית
קטגוריה:דאלאס מאבריקס
קטגוריה:בוסטון סלטיקס
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2025
אלי סטפנסקי

הרב **אלי (אליהו) סטפנסקי** (באנגלית: **Eliyahu Stefansky,** נולד בט"ו בכסלו ה'תשל"ג, 21 בנובמבר 1972) הוא מגיד שיעור בדף היומי ומייסד "מרכז הדף היומי -MDY". שיעורי הדף היומי שהוא מוסר מדי יום בעברית ובאנגלית משודרים בפלטפורמות שונות, ונחשבים לשיעור הדף היומי הנצפה ביותר בעולם.

## ביוגרפיה
סטפנסקי נולד בעיירה לייקווד, ניו ג'רזי, לרב יעקב דוד ורות סטפנסקי (אמו, רות היא בתו של הרב מרדכי סוויצקי). הוא הבכור מבין שבעה ילדים, נקרא אליהו על שם הגאון מווילנה. בגיל 10 עלה עם משפחתו לישראל ועברו להתגורר בשכונת רמת אלחנן בבני ברק.

אלי למד בישיבת פוניבז' אצל רבי מיכל יהודה ליפקוביץ. לאחר שלוש שנים, חזר עם משפחתו לארצות הברית ולמד שם ב של הרב . בהמשך שב בגפו לישראל ולמד בישיבת מיר. לאחר נישואיו נותר בישראל 3 שנים נוספות, ולאחריהן היגר לשיקגו, אילינוי.

סטפנסקי ניהל עסק של קייטרינג, ועבד בכ-100 אירועים שנתיים, ובמקביל החל לעבוד כחשמלאי, אינסטלטור ונגר בכדי להיכנס לתחום הנדל"ן.
בשנת 2005, קיבל באקראי הצעה ממתווך נדל"ן באינדיאנפוליס לרכוש 2000 דירות, ב-60 מיליון דולר. בהמשך העסקה הזו הייתה הבסיס לחברת הנדל"ן "Prime Quest Management LLC" שהקים. בשנת 2013, בגיל 41, עבר סטפנסקי עם אשתו וחמשת ילדיו לרמת בית שמש, ישראל.

סטפנסקי התחיל במסירת שיעור דף יומי בשיקגו. בהמשך החל למסור סדרת שיעורים קצרה בדף היומי של "דף ב-8 דקות - 8 Minute Daf") הסדרה תפסה תאוצה ותוך 3 חודשים הצטרפו כ-2,000 מנויים.

בכ"ז שבט ה'תשע"ח (12 בפברואר 2018) החל למסור שיעור דף יומי בבית שמש. לקראת תחילת המחזור ה-14 של הדף היומי בח' בטבת ה'תש"ף, הקים את "מרכז הדף היומי - MDY" בבית שמש. מרכז הדף היומי ברמת בית שמש, שממנו הוא משדר הרצאות יומיות של הדף היומי. נכון לשנת 2023, ההרצאות היומיות קיבלו בין 16,000 ל-18,000 צופים, מה שהופך אותן לשיעור הפופולרי ביותר בעולם. הוא מקדיש כ-14 שעות ביום להכנה להרצאותיו.

בעקבות טבח שבעה באוקטובר, בסוף 2023 החל למסור את שיעור הדף היומי גם בעברית.

נכון ליוני 2025 במערכת ההפקה של MDY עובדים כ-30 עובדים, מהם 17 בשכר.

## חיים אישיים
אלי סטפנסקי נשוי לפייגי לבית פרידמן, להם 5 ילדים ומתגוררים ברמת בית שמש א'.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* ראיון עם הרב אלי סטפנסקי באתר הידברות
* 
* 

*

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר
קטגוריה:בית שמש: רבנים
קטגוריה:ילידי 1972
קטגוריה:מגידי שיעור בדף היומי
פרידה ברמן

**פרידה ברמן** (באנגלית: **Freyda Berman**) אצנית יהודייה-קנדית, אלופת המכביה החמישית (1957) בריצת 200 מטר וזוכת מדליית ארד במשחקי חבר העמים הבריטי (1958) בריצת שליחות 4x110 יארד. 

## ביוגרפיה
למדה סיעוד באוניברסיטת קולומביה הבריטית.
 
### 1957
#### אלופת המכביה
בתחרות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בספטמבר 1957 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 25.6 שניות, לפני רודה אייבל מדרום אפריקה (25.8 שניות) ורינה ויינרייך מישראל (26.6 שניות) ומדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.3 שניות, אחרי דבורה טרנר מהממלכה המאוחדת (12.1 שניות) ולפני רודה אייבל (12.3 שניות).

### 1958
#### מדליית ארד במשחקי חבר העמים בריטי
במשחקי חבר העמים שנערכו בקארדיף שבווילס ביולי 1958 היא זכתה במדליית ארד בריצת 4x110 יארד בתוצאה של 47.21 שניות, אחרי אנגליה שקבעה שיא משחקים חדש של 45.37 שניות ואוסטרליה (46.12 שניות). נוסף לכך היא קבעה בריצת 100 יארד תוצאה שחל 11.5 שניות וסיימה במקום עשירי בריצת 220 יארד בתוצאה של 26.0 שניות בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 25.7 שניות.

## קישורים חיצוניים

*  

קטגוריה:אצניות יהודיות
קטגוריה:אצניות קנדיות
קטגוריה:אתלטיות יהודיות
קטגוריה:אלופות המכביה: אתלטיות
המשרד לגרפיקה וקליגרפיה בבית הלבן

**המשרד לגרפיקה וקליגרפיה** (באנגלית: **The Graphics and Calligraphy Office**; בראשי תיבות: **GCO**) הוא יחידה הפועלת במסגרת המשרד החברתי של הבית הלבן, משכנו הרשמי של נשיא ארצות הברית. המשרד שוכן באגף המזרחי של הבית הלבן, ואחראי על תכנון, עיצוב והפקה של מסמכים רשמיים ולא-פוליטיים, לרבות הזמנות לאירועים חברתיים רשמיים, כרטיסי הושבה, מינויי קצונה בצבא, איגרות נשיאותיות, מכתבי חנינה והצהרות נשיאותיות.

## מבנה ותפקוד
המשרד פועל תחת פיקוחו המנהלי של ראש המשרתים של הבית הלבן (Chief Usher), אך נמצא בקשר מקצועי ותפעולי הדוק עם המשרד החברתי של הבית הלבן, שבראשו עומד המזכיר החברתי. המזכיר החברתי מופקד על תכנון ותיאום כל אירועי האירוח הרשמיים של הנשיא בבית הלבן.

בראש המשרד לגרפיקה וקליגרפיה עומד קליגרף הבית הלבן הראשי (Chief Calligrapher), האחראי על איכות העבודה האמנותית והטקסית של המשרד.

## הזמנות רשמיות
ממוזער|תפריט סעודת הגאלה לנשיא סין שיצר משרד הקליגרפיה
הזמנות לאירועים רשמיים בבית הלבן עוצבו בצורות שונות לאורך הדורות, תוך שמירה על סגנון טקסי ייחודי. כבר בתקופת כהונתו של ג'ון אדמס, הנשיא הראשון שגר בבית הלבן, נעשה שימוש בהזמנות מודפסות עם מקום ייעודי להוספה ידנית של שמות האורחים ותאריך האירוע.

החל מהמאה ה-19 נוספה להזמנות דמותו של העיט – סמל ארצות הברית – המחזיק ענף זית וצרור חצים, ובהמשך גם חותם ארצות הברית. מאז כהונתו של תאודור רוזוולט בשנת 1902, החותם הרשמי של נשיא ארצות הברית החל להופיע על ההזמנות, במקומו של החותם הכללי של המדינה. תבנית ההזמנות נותרה במידה רבה קבועה מאז.

## מסמכים נשיאותיים
בנוסף לעבודות הקליגרפיה החברתיות, המשרד אמון על הכנתם הידנית של מסמכים רשמיים בעלי תוקף משפטי וטקסי, כגון כתבי מינוי לקצינים בצבא, פרסים נשיאותיים, צווים, והכרזות רשמיות של נשיא ארצות הברית.

## הערות שוליים

קטגוריה:הבית הלבן: מחלקות
משרד טכנולוגיית המידע והתקשורת (איראן)

**משרד טכנולוגיית המידע והתקשורת** (בפרסית: **وزارت ارتباطات و فناوری اطلاعات**, בקיצור: ICT) הוקם בשנת 1908, אחראי על שירותי דואר, טלפונים וטכנולוגיית מידע באיראן.

## היסטוריה
עד לשנת 1876 פעל שירות הדואר באיראן במסגרת לשכה, אשר טיפלה בכל ענייני הדואר. בשנת 1876, הורה נאסר א-דין שאה להפוך את הלשכה למשרד ממשלתי, משרד הדואר.

בשנת 1882 פורסמה חוברת בשם "תעריפי משרד הדואר הגדול של איראן", אשר כללה מפות של משרדי טלגרף, סניפי דואר, דרכי דואר רכובים ורשת הדואר של אותה תקופה. לפי המידע שבחוברת, פעלו באיראן באותה עת שבעה קווי דואר ראשיים וחמישה משניים.

במהלך השנים חלו רפורמות בשירותי הדואר, ובשנת 1906 אוחד משרד הדואר עם משרד הטלגרף, תחת השם משרד הדואר והטלגרף. בשנת 1900 ניתן רישיון לשירותי טלפון לחברת הטלפונים והותקנו הטלפונים הראשונים בטהראן. בשנת 1929 הציע המשרד לפרלמנט לרכוש את מניות חברת הטלפונים, ובסיום הרכישה נוסד משרד הדואר, הטלגרף והטלפון.

בשנת 2003 חוקק חוק הסמכויות והחובות של המשרד. בעקבות החוק שינה המשרד את שמו למשרד טכנולוגיית המידע והתקשורת.

## תחומי אחריות
* קביעת מדיניות לאומית ותקנים בתחום התקשורת וטכנולוגיית המידע
* פיקוח על  הדואר, בנק הדואר, שירותי תקשורת ומידע
* תכנון, פיתוח וניהול תשתיות תקשורת ודואר
* רגולציה של תחום התדרים הלאומיים ושירותי לוויין
* מתן רישיונות לפעילות חברות פרטיות בתחום
* תמיכה במחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית
* הגנה על פרטיות המידע והתקשורת של אזרחים

## מועצות וארגונים קשורים
* **המועצה העליונה לטכנולוגיית מידע** – גוף מדיניות עליון האחראי לתכנון אסטרטגי, פיתוח מחקר וקידום שימוש בטכנולוגיית מידע. בראשותו עומד נשיא איראן.
* **ועדת הרגולציה של התקשורת** – אחראית לקביעת מדיניות תעריפים, הקצאת תדרים, ורישוי בתחום התקשורת. בראש הוועדה עומד שר טכנולוגיית המידע והתקשורת.
* **רשות התקשורת הרגולטורית (CRA)** – גוף עצמאי תחת המשרד, שמאחד בין תחומי הפיקוח על תקשורת ורדיו.
* **המועצה העליונה לחלל** – בראשות נשיא איראן, אמונה על מדיניות חלל לאומית ופיתוח טכנולוגיות.
* **[[סוכנות החלל האיראנית]] (ISA)** – גוף ביצועי למחקר, פיתוח וניהול תוכניות חלל, תחת המשרד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משרדי תקשורת
קטגוריה:איראן: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:איראן: תקשורת
אוריאל אליהו

הרב **אוריאל אליהו** (נולד ב-17 ביוני 1976, י"ט בסיוון ה'תשל"ו), הוא אב בית דין בבית הדין הרבני בנתניה ונשיא כולל דיינות "כרמי המשפט".

## קורות חייו
נולד בירושלים לרב שמעון ולטובה אליהו. גדל בקריית ארבע וימית ולאחר פינוי חבל ימית עברה המשפחה ליישוב מורג ומשם לעצמונה. בשנות התיכון למד בישיבת ירושלים לצעירים. בשנים 1994-1998 למד בישיבת מרכז הרב ולאחר מכן בישיבת הר המור, בה למד עד שנת 2003. שירת במסגרת הסדר מרכז כלוחם ומפקד בגדוד נצח יהודה.

בין השנים 2004-2010 למד לימודי דיינות בכולל ארץ חמדה בירושלים, בסיומם קיבל תעודת "ידין ידין" מהרבנות הראשית לישראל. בשנת 2011 עבר להתגורר ביישוב ענב שבצפון השומרון וכיהן כראש כולל דיינות "כרמי המשפט" שבישוב. בנוסף, מכהן מאז הרב אליהו כאב"ד בבית הדין לממונות "כרמי המשפט" וכנשיא מכון "רזי המשפט" ע"ש הרב רזיאל שבח הי"ד. בנוסף מכהן הרב אליהו כרב הקהילה הספרדית בענב.

החל מאוקטובר 2017 מכהן כדיין בבית הדין הרבני בנתניה, ביוני 2025 מונה לאב"ד.

## גישתו בדיני משפחה
הרב אליהו מתעסק רבות בנושא מזונות ילדים ופרסם מספר פסקי דין תקדימיים ומאמרים בנושא. בפסקי דינו ומאמריו כותב הרב אליהו כי כיום נוטים בתי דין במקרים רבים להשית על האב דמי מזונות בשיעור גבוה מיכולתו הכלכלית בעקבות אומדנים שאינם מבוססים דיים. על כן הציע הרב אליהו, על סמך נתונים רשמיים ומחקרים כלכליים וחברתיים, הגדרות חדשות לגובה תשלום דמי המזונות. כמו כן פסק הרב אליהו כי יש לשקול את קביעת גובה המזונות בהתאם ליכולת הכלכלית ובלא התחשבות באם מדובר באב או באם. בית הדין הרבני הגדול התנגד לגישתו של הרב אליהו ואף הפך חלק מפסקיו. בעקבות כך פרסם הרב אליהו את מאמריו בנושא, והם זכו למאמרי תגובה מהרב דוד לאו (שהיה נשיא ההרכב שהפך את פסקו) והרב אליעזר איגרא. הדיון אף זכה להתייחסות במחקר המשפטי. גישתו זכתה לתמיכת רבנים רבים, ביניהם הרב זלמן ברוך מלמד, הרב דב ליאור והרב שמואל אליהו. למרות פסיקת בית הדין הגדול, הרב אליהו ממשיך לדבוק בגישתו ודיינים נוספים הצטרפו אליה מאז. בעקבות הדיון שהתעורר בין הדיינים, נשיא בית הדין הגדול, הרב דוד יוסף, מינה במאי 2025 ועדת דיינים שתבחן את סוגיית פסיקת המזונות בבתי הדין ותגיש את מסקנותיה עד לראש השנה ה'תשפ"ו.

בשנת 2024 הוציא את ספרו "משפט וצדקה" בו מובאים מאמריו בנושאי מזונות וכן פסקי דין מרכזיים שניתנו על ידו בבית הדין. באירוע השקת הספר השתתפו רבנים ואישי ציבור.

## משפחתו
נשוי לרוחמה, בתו של הרב חיים גנץ (ראש ישיבת מעלה אליהו), להם 9 ילדים ומתגוררים ביישוב ענב.

בתו, תמר נשואה לבניה סמוטריץ (בנו של שר האוצר בצלאל סמוטריץ).

אחיו הוא יהודה אליהו, ראש מנהלת ההתיישבות במשרד הביטחון. גיסו הוא ישראל גנץ, ראש מועצה אזורית מטה בנימין.

## קישורים חיצוניים
*ספרו משפט וצדקה (גרסה מקוונת).
*שיעורי הרב אוריאל אליהו באתר ישיבה.
* שיעורי הרב אוריאל אליהו בערוץ הYouTube של כולל "כרמי המשפט"
*האתר של כולל "כרמי המשפט"
## הערות שוליים

קטגוריה:אבות בית הדין הרבני בנתניה
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:בוגרי ישיבת הר המור
קטגוריה:בוגרי כולל ארץ חמדה
קטגוריה:תלמידי הרב מרדכי שטרנברג
קטגוריה:ראשי כולל אברכים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת ירושלים לצעירים
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:משפחת גנץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
דמעות של אושר

"**דמעות של אושר**" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אגם בוחבוט. את השיר הוציאה ב-3 ביוני 2025 לאור חברת התקליטים גאגא מיוזיק כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.

## רקע
השיר "דמעות של אושר" ב-3 ביוני 2025 כסינגל עצמאי, בהפקתו המוזיקלית של נדב אהרוני. את מילות השיר והלחן יצרו בשיתוף פעולה יאיר מדינה, צליל קליפי ואהרוני עצמו. אהובה עוזרי קיבלה קרדיט על הכתיבה וההלחנה של "דמעות של אושר", בשל שתי שורות שלקוחות משירה "צלצולי פעמונים". השיר מתמקד בתיאור תחושות של כאב פנימי הנמסך באופטימיות מתונה, כפי שבאה לידי ביטוי בשמו "דמעות של אושר".

השיר מתאפיין בצלילי פופ-ים תיכוני, תוך שימוש בעיבוד אלקטרוני רך. מבחינה סגנונית ותמטית, "דמעות של אושר" משתלב ברפרטואר המאוחר של בוחבוט, אשר בשנים האחרונות פונה לקו מלודי נגיש ורגשי, תוך הישענות על עולמות התוכן של פגיעות, געגוע וחיפוש אחר נחמה.

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אגם בוחבוט
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נדב אהרוני
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי צליל קליפי
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נדב אהרוני
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי צליל קליפי
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי נדב אהרוני
קטגוריה:שירים על אושר
קטגוריה:שירים על בכי
משרד המבקרים של הבית הלבן

**משרד המבקרים של הבית הלבן** (באנגלית: **White House Visitors Office**) הוא יחידה הפועלת באגף המזרחי של הבית הלבן, האחראית על סיורים ציבוריים במתחם הבית הלבן, על קיום אירועים רשמיים כגון "מרוץ ביצי הפסחא", סיורי גנים עונתיים, קבלות פנים ממלכתיות, וחגיגות חג המולד, וכן על תפעול מרכז המבקרים של הבית הלבן (White House Visitor Center).

## תפקוד וארגון
המשרד אחראי על תיאום הסיורים הציבוריים בבית הלבן, הפתוחים לקהל הרחב בתיאום מראש דרך חברי קונגרס. הסיורים מתקיימים בימים שלישי עד שבת בשעות הבוקר, בכפוף ללוח האירועים הרשמיים. הסיורים הם ללא תשלום, מודרכים עצמאית (ללא מדריך), ונתונים לעיתים לשינויים או ביטולים בהתראה קצרה. כל מבקר מגיל 14 ומעלה נדרש לעבור בדיקת רקע הכוללת מסירת פרטים אישיים כגון תאריך לידה, מספר ביטוח לאומי, ואזרחות.

המשרד כפוף לראש המשרתים הבית הלבן (Chief Usher), אך עובד בשיתוף הדוק עם משרד ההסברה והחברה של הבית הלבן, במיוחד בעת ארגון אירועים ממלכתיים גדולים.

## מרכז המבקרים
[ממוזער|[הגברת הראשונה של ארצות הברית|הגברת הראשונה מישל אובמה מפתיעה מבקרים בחדר הכחול של הבית הלבן במהלך סיור, 2010]]
מרכז המבקרים של הבית הלבן מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים (National Park Service), ושוכן מאז 1995 בבניין מחלקת המסחר האמריקאית (Herbert C. Hoover Building) בשדרת פנסילבניה, מרחק שני בלוקים מהבית הלבן עצמו. המרכז מכיל תצוגות קבועות בנושאים כגון "משפחות הנשיאים", "אדריכלות הבית הלבן", "הבית הלבן בעבודה" ו"טקסים וחגיגות", וכן תערוכות מתחלפות לאורך השנה. במקום פועל גם חנות ספרים קטנה של האגודה ההיסטורית של הבית הלבן.

## היסטוריה
הסיורים בבית הלבן החלו עוד בתקופות כהונתם של הנשיאים קלווין קולידג', הרברט הובר ופרנקלין דלאנו רוזוולט. עד סוף שנות ה־40, ניתן היה להיכנס רק בהצגת כרטיס מיוחד מחבר סנאט, אך בתקופת הארי טרומן הסיורים הורחבו ונפתחו לכלל הציבור. במהלך השנים בוצעו התאמות, למשל הנהגת שיטת תורים וצבעים בתקופת הביקור הממלכתי לביסוס העצמאות האמריקאית (1976), על מנת להתמודד עם העומס הרב.

הסיורים הופסקו במספר תקופות היסטוריות, ובהן במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר רצח הנשיא קנדי (1963), לאחר פיגועי 11 בספטמבר (2001), וכן זמנית בעקבות קיצוצים תקציביים בשנת 2013.
ממוזער|תיירים עומדים בתור לכרטיסים לסיור בבית הלבן, 1994

### אירועים מיוחדים
המשרד לביקורי הציבור אחראי על תיאום אירועים ציבוריים וחגיגיים בבית הלבן, בהם:
* מרוץ ביצי הפסחא על מדשאת הדרום – אחד האירועים הציבוריים המרכזיים של הבית הלבן. המסורת הועצמה בתקופת כהונתה של קרול מקיין כמנהלת המשרד בשנות ה-80, והמשיכה להתפתח תחת הגברת הראשונה מישל אובמה.
* קבלות פנים ממלכתיות לראשי מדינות.
* סיורי גנים באביב ובסתיו.
* חגיגות חג המולד וקישוט הבית הלבן.

## ביקורת וניהול
המשרד נחשב אחד הגורמים הבולטים בניהול הקשר שבין הציבור הרחב למוסד הנשיאות, אף כי נותר כמעט אלמוני בציבור הרחב. מנהלו כונה בתקשורת האמריקאית "האדם החזק ביותר בוושינגטון שמעולם לא שמעת עליו". בשנים האחרונות, הועלו ביקורות בנוגע לחשיפת מידע אישי רגיש במסגרת בקשות לסיור, לנוכח השימוש בדוא"ל בלתי מוצפן להעברת פרטי זיהוי בין לשכות חברי קונגרס לבית הלבן.

## הערות שוליים

קטגוריה:הבית הלבן: מחלקות
התקופה האפריקאית של פיקאסו

[ממוזער|311x311 פיקסלים| ''[העלמות מאביניון*. שתי הדמויות מימין מייצגות את תחילתה של התקופה האפריקאית של פיקאסו]]
*'התקופה האפריקאית של פיקאסו''' שנמשכה בין השנים 1906 ל-1909, הייתה התקופה בה פאבלו פיקאסו צייר בסגנון שהושפע רבות מפיסול אפריקאי, ובמיוחד ממסכות אפריקאיות מסורתיות ואמנות מצרים העתיקה, בנוסף להשפעות לא אפריקאיות, כולל פיסול איברי וסגנונם של פול סזאן ואל גרקו. תקופה פרוטו-קוביסטית זו, הופיעה לאחר התקופה הכחולה והתקופה הוורודה של פיקאסו, ונקראה גם התקופה הכושית או התקופה השחורה. פיקאסו אסף ושאב השראה מאמנות אפריקאית בתקופה זו, אך גם במשך שנים רבות לאחר מכן.

## הקשר ותקופה
בתחילת המאה ה-20, יצירות אמנות אפריקאיות הובאו לפריז כתוצאה מהתפשטות הקולוניאליזם הצרפתי באפריקה שמדרום לסהרה. העיתונות רחשה סיפורים מוגזמים על קניבליזם וסיפורים אקזוטיים על ממלכת דהומיי האפריקאית, ופיקאסו ואמנים אחרים החלו לחפש השראה באמנות אפריקאית. מי שאחראי לכך בין היתר הוא אנרי מאטיס שהציג בפניו פסלון עץ של קונגו-וילי.
ממוזער|פיקאסו בסטודיו שלו, מוקף בפסלים אפריקניים, 1908
באמצע שנת 1907, חווה פיקאסו "התגלות" בעת שהתבונן ביצירות אמנות אפריקאית במוזיאון האתנוגרפי בארמון טרוקדרו הישן. מה שהשפיע על ציורו העלמות מאביניון שהושלם ביולי של אותה שנה, ובמיוחד על הטיפול בפניהן של שתי דמויות בצד ימין של הקומפוזיציה. למרות שאוצרי אמנות מודרנית רבים ניסו להתאים מסכות אפריקאיות ספציפיות לפניהן של דמויות אלה, המסכות ששימשו בדוגמאות אלה לא תמיד היו מדויקות, או שהוא שאב השראה ממספר מסכות במקביל.

פיקאסו המשיך לפתח את הסגנון במהלך השנים שקדמו לתחילת שלב הקוביזם האנליטי בציורו בשנת 1910.

## מחלוקת
בהתבוננות היסטורית, הועלו כמה סוגיות, ביניהן הטלת ספק במקורותיו של ז'אנר אמנות זה עבור פיקאסו. פרימיטיביזם כביטוי אסתטי בלבד שימש לעיתים קרובות אמנים אירופאים ששאלו סגנונות מתרבויות לא-מערביות. אך במקרה של פיקאסו חלוקים החוקרים, חלקם סבורים כי כמו אחרים פיקאסו קיבל השראה רבה מהאסתטיקה של תרבויות זרות, בעוד שהיסטוריונים ומבקרים אחרים טוענים כי סוג זה של שאילה היה ביטוי מודרניסטי אינדיבידואלי שלו וייצג התפתחות אישית ביצירתו.

בפברואר 2006, תערוכה בשם "פיקאסו ואפריקה" נערכה בגלריית סטנדרד בנק ביוהנסבורג והציגה זה לצד זה עבודותיו של פיקאסו מתקופתו האפריקאית, כמו גם פסלים אפריקאים רבים הדומים לאלה שמהם הוא שאב השראה. אוצרת התערוכה, מרלין מרטין, צוטטה ב"גרדיאן" כי "פיקאסו מעולם לא העתיק אמנות אפריקאית, ולכן התערוכה אינה משדכת יצירה אפריקאית ספציפית עם פיקאסו". מטרת התערוכה לא הייתה להאשים את פיקאסו בהעתקה, אלא להראות כיצד התעלה מעליה ויצר אסתטיקה חדשה המשלבת את שלו ואת השראתו.

## הערות שוליים

קטגוריה:פבלו פיקאסו
כריסטיאן זבישיצקי

**כריסטיאן זבישיצקי** (בגרמנית: **Christian Zawieschitzky**; נולד ב-2 במאי 2007 בקופשטיין שבאוסטריה) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת השוער בקבוצת רד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית.

## קריירת מועדונים
זבישיצקי גדל במחלקות הנוער של SC קונדי וואקר אינסברוק, ובשנת 2020 הצטרף למחלקת הנוער של רד בול זלצבורג. בחודש ספטמבר 2024 חתם על חוזה מקצועני ראשון ברד בול זלצבורג, והחל לשחק בליפרינג, קבוצת המילואים של המועדון.

ב-18 ביוני 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 1–2 על פצ'וקה במסגרת שלב הבתים של גביע העולם למועדונים לשנת 2025.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים אוסטרים
קטגוריה:שוערי כדורגל אוסטרים
קטגוריה:כדורגלני ליפרינג
קטגוריה:כדורגלני רד בול זלצבורג
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-2007
מי זה מקיש על חלון

"**מי זה מקיש על חלון**" (ידוע גם בשם "**זה אני הסביבון**") הוא שיר לחנוכה שכתב אברהם בן זאב והלחין יעקב שגיא.

השיר נכתב בשנות ה-60 של המאה ה-20, לכבוד חג החנוכה בקיבוץ עין-השופט, בו גדל שגיא כילד חוץ לאחר שעלה בגיל 11 לארץ עם אמו ואחותו מרומניה.

השיר הוקלט בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי גילה אדרי ובסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 על ידי רוחמה רז.

## ביצועים
השיר הוקלט לראשונה ברדיו באולפני קול ישראל, בפברואר 1967 על ידי הזמרת גילה אדרי בליווי להקה כלית בניצוחו של שמעון כהן.

הזמרת רוחמה רז ביצעה את השיר בשנת 1976 מתוך התקליט "חנוכיה לי יש – 30 שירי חנוכה לילדים" בהוצאת CBS.

השיר בוצע בשנת 2013, על ידי סלעית פרידמן מתוך הערוץ "הופ! ילדות ישראלית".

מטר שגיא, נכדתו של מלחין השיר, יעקב שגיא, תרגמה את השיר לאנגלית בשם , ופרסמה סרטון של השיר בעברית ובאנגלית**,** בשנת 2020.

השיר עדיין פופולרי במופעי חנוכה המועלים בקיבוץ עין השופט, בו גדל והתחנך שגיא.

## לקריאה נוספת
* יעקב שגיא, **שוב יוצא הזמר**, מפעלי תרבות וחינוך, 1983

## קישורים חיצוניים
* "'''מי זה מקיש על חלון'''", באתר הספרייה הלאומית
* מילות השיר והאזנה לו, באתר שירה עובדת
* אקורדים לשיר, באתר Tab4u

#### ביצועים
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1967
קטגוריה:שירי גילה אדרי
קטגוריה:שירי רוחמה רז
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יעקב שגיא
קטגוריה:שירי חנוכה
קטגוריה:שירי ילדים
ארוחת הצהריים (ולאסקס)

**ארוחת הצהריים** (בספרדית: **El almuerzo**) היא ציור ז'אנר  מוקדם של האמן הספרדי דייגו ולאסקס, שהושלם בסביבות שנת 1617. היצירה, שמן על בד, נמצאת במוזיאון ארמיטאז' בסנט פטרסבורג.

הציור מתאר שולחן מכוסה במפה מקומטת, עליו מונחים שני רימונים, כוס משקה וכיכר לחם. בין המשתתפים בארוחה, גבר מבוגר משמאל וגבר צעיר מימין, בעוד שברקע, נראה ילד, לכאורה חסר דאגות, מוזג יין לקנקן. נראה שהאיש המחייך מימין מזמין משהו, באמצעות סימון כלשהו באצבעותיו. על הקיר ברקע תלויים סרט לבן לצוואר, תיק עור, ומימין, חרב.

הציור מציג רגע אותנטי וישיר בחיי היומיום של אנשים פשוטים. הוא גם מציג התחלה לשימוש של ולאסקס בטכניקת קיארוסקורו.

הציור זהה כמעט לחלוטין לציור אחר של ולאסקס בשם *[[ארוחת הצהריים של החקלאים]]* (1618). 

## לקריאה נוספת

* 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציורי מזון ומשקאות
קטגוריה:דייגו ולסקס
קטגוריה:ציור בארוק
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ארמיטאז': ציורים
יוסי אדרי

**יוסי אדרי** (נולד ב-1981) הוא אלוף ישראל בפיתוח גוף, זכה שלוש פעמים (2019, 2021 ו-2023) בתואר מר ישראל (IFBB) ופעמיים (2021 ו-2023) בתואר "אלוף האלופים". נוסף לכך, הוא מאמן כושר.

## ביוגרפיה
אדרי נולד וגדל בנתניה. בגיל 14 התאמן בשחייה, קראטה וגלישה. בתקופת שירותו הצבאי בחיל האוויר החל להתאמן באופן אינטנסיבי בחדר הכושר. לאחר שחרורו, פנה באופן מקצועי לתחום פיתוח הגוף והתחרויות. בנוסף הוא מאמן כושר ויועץ תזונה.

אדרי מתאמן בהדרכתו של קובי עזרא.

בשנת 2006 סיים במקום שישי בתחרות מר ישראל במשקל עד 85 ק"ג. שנה לארח מכן סיים במקום שני במקל עד 75 ק"ג. בשנת 2008 זכה בתואר מר ישראל (NABBA) במשקל עד 82 ק"ג, שנה לאחר מכן סיים במקום רביעי ושנה לאחר מכן סיים במקום רביעי במשקל 90 ק"ג. לאחר הפסקה של מספר שנים חזר להתחרות ובשנת 2018 סיים במקום שלישי בתחרות במשקל עד 82 ק"ג.

בשנת 2019 זכה בתואר מר ישראל (IFBB) עד משקל 82 ק"ג. בשנת 2021 זכה במקום ראשון בתואר מר ישראל (IFBB) במשקל עד 90 ק"ג ואלוף האלופים. בשנת 2023 זכה שוב בתואר מר ישראל ואלוף האלופים.

## הוקרה
בשנת 2020 זכה להיות בין הספורטאים המצטיינים של העיר נתניה בהשתתפותה של מרים פיירברג ראש העירייה.

## חיים אישיים
אדרי מתגורר בנתניה ועובד בעיריית נתניה באגף רבעים ושכונות.

## קישורים חיצוניים

* ראיון עם יוסי אדרי על זכייתו באלוף האלופים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפתחי גוף ישראלים
קטגוריה:נתניה: אישים
קטגוריה:עובדי עיריית נתניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
טבח החתולים הגדול

**טבח החתולים הגדול ואפיזודות אחרות בתולדות התרבות הצרפתית** הוא אוסף מאמרים רב השפעה בהיסטוריה תרבותית של צרפת בתחילת התקופה המודרנית שנכתב על ידי ההיסטוריון האמריקני רוברט דרנטון. הספר ראה אור לראשונה בהוצאת Basic Books, וכותרתו לקוחה מאחד האירועים המתוארים בו, טבח של חתולים על ידי דפסים פריזאים בשנות השלושים של המאה ה-18. פרקים אחרים מעניקים לקורא ניתוחים היסטוריים ותרבותיים של אגדות, האנציקלופדיה הגדולה של דני דידרו ותופעות ומאפיינים אחרים של החברה הצרפתית על סף עידן הנאורות.

## מתודולוגיה
בהשפעת עמיתו, קליפורד גירץ, שהיה חלוץ בגישת "התיאור הגדוש", שמטרתה לקבל תובנות טובות יותר על התקופה והקבוצות החברתיות המעורבות באירועים השונים, מתוך לימוד נקודת מבטם לגבי מה שנראה לנו כזר ומוזר, העובדה שהרג חתולים יכול להיחשב כמשעשע. הספר הכולל תיאור זה, "טבח החתולים הגדול" הפך לאחד מספריו הפופולריים ביותר, ותורגם לשמונה-עשרה שפות (ובהן עברית).
גישתו של דרנטון לא התקבלה באופן אוניברסלי ועוררה ויכוח ער בקרב קהילת ההיסטוריונים שנגע לשאלות של מחקר מיקרוהיסטורי, מחקר איכותני לעומת מחקר כמותני והדרך הנכונה לשילובה של האנתרופולוגיה במחקר ההיסטורי. בין המתנגדים הגדולים לשיטתו של דרנטון, הכרוכה בתיאור גדוש, היה ההיסטוריון רוז'ה שרטייה. בין השניים נערך אף עימות פומבי בהנחייתו של הסוציולוג פייר בורדייה. לוויכוח זה הייתה חשיבות בעיצוב המתודולוגיה של החקירה ההיסטורית בעשורים שלאחריו.

## פרקי הספר

הספר מחולק לפרקים שכל אחד מהם מתאר נושא אחר, האופייני לחברה הצרפתית באמצע המאה ה-18, ומנתח אותו על פי שיטתו של דרנטון, בתיאור גדוש המנסה לפענח אופני התנהגות מורכבים תוך התחקות אחר המבע הסמלי ופרשנותו.
* "כפריים מספרים סיפורים: המשמעות של סיפורי אמא אווזה. הפרק עוסק בפרשנותם של סיפורי עם.
* "מרידת פועלים: טבח החתולים הגדול ברחוב סן סוורן". הפרק עוסק בפרשנות לאירוע היסטורי בו שוליות בבית דפוס שפטו ודנו למוות חתולים רבים, ובהם חתולתה האפורה האהובה של אשתו של בעל בית הדפוס.
* "בורגני מכניס סדר בעולמו: העיר כטקסט". הפרק עוסק בתיאור כתוב של העיר מונפלייה שנכתב על ידי אלמוני בשנת 1768.
* "מפקח משטרה ממיין את תיקיו: האנטומיה של קהילת הספרות". הפרק עוסק בדו"חות שכתב שוטר פריזאי בשם ז'וז'ף ד'אמרי על האינטלקטואלים בפריס.
* "פילוסופים גוזמים את עץ הדעת: האסטרטגיה האפיסטמולוגית של האנציקלופדיה הגדולה" עוסק בתשובה לשאלה מה היה כה מיוחד באנציקלופדיה הגדולה שכתב דני דידרו.
* "קוראים מגיבים לרוסו: בדותת הרגישות הרומנטית". עוסק בשאלה מה היה תפקידה של הקריאה בעולמם של הקוראים בני המאה ה-18.

## לקריאה נוספת
* נטע גרין, "על מעשיות של איכרים ומעשי קונדס של שוליות: הנאורות בראי ההיסטוריה האנתרופולוגית", זמנים 137 (2017), עמ' 135.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי היסטוריה
קטגוריה:ספרי עיון אמריקאיים
קטגוריה:ספרי 1984
ענאן פארס

**ענאן פארס** (בערבית: **عنان فارس**; נולד ב-1989) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש מפקד חטיבת בנימין. קודם לכן שימש כמפקד בית הספר לקומנדו ומפקד גדוד רותם.

## ביוגרפיה
פארס נולד בחורפיש למופיד ופיזה. התגייס לגדוד רותם בחטיבת גבעתי במחזור גיוס מרץ בשנת 2009 והמשיך בתפקידי פיקוד בגדוד. לאחר תפקיד מ"פ בגדוד שימש כמ"פ בגדוד גפן בבה"ד 1, סגן מפקד גדוד 9 בחטיבה 401 ומפקד יחידת שחף 869 שבעוצבת הגליל. לאחר מכן חזר לגדוד רותם ושימש כמפקדו בין השנים 2022-2024, בין היתר במסגרת מלחמת חרבות ברזל, בקרב על כפר עזה במתקפת הפתע ובתמרון הקרקעי ברצועת עזה. כחלק מפעולות הגדוד במלחמה לקח חלק במבצע ארנון. בשנת 2024 שימש כמפקד בית הספר לקומנדו ובסוף מאי 2025 הועלה לדרגת אל"ם והחל לשמש כמפקד חטיבת בנימין.

## חיים אישיים
פארס נשוי ואב ל-2, מתגורר בחורפיש. דודו הוא תא"ל (במיל') עימאד פארס. בעל תואר ראשון ושני במדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן.

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי גדוד רותם
קטגוריה:מפקדי חטיבת בנימין
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:חורפיש: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989