מסוק חמוש

[ממוזער|מסוק קרב [AH-64 אפאצ'י יורה טיל אוויר-קרקע מסוג AGM-114 הלפייר]]
[ממוזער|HAL רודרה, גרסה חמושה של מסוק התובלה הלא-חמוש [דרוב (מסוק)|דרוב]]
**מסוק חמוש** (באנגלית: **Armed helicopter**) הוא מסוק צבאי המצויד בחימוש תעופתי. לרוב, הוא משמש לתקיפת מטרות על הקרקע. מסוק כזה יכול להיות מתוכנן מראש למשימות תקיפה קרקעית, ובמקרה זה הוא יסווג באופן ספציפי יותר כמסוק קרב, או שהוא יכול להיות מתוכנן מראש לשימושים אחרים, כגון מסוק סער, תובלה אווירית, סיור אווירי וכו', כאשר התקני הנשק הם שינויים ותוספות, ולא חלק מהתכנון המקורי של המסוק. מטרת ההסבה לתצורת מסוק חמוש יכולה להיות כורח מבצעי בשטח במהלך לחימה, חוסר במימון צבאי לפיתוח או רכישת מסוקי קרב, או הצורך לשמור על המסוק למשימות שאינן דורשות נשק.

מסוקים חמושים ייעודיים פועלים מספינות בים, ומצוידים ללוחמה נגד צוללות או לתקיפות באמצעות טילי ים-ים.

## היסטוריה
סיוע אש כינון ישיר מנשק המותקן על מסוקים החל באופן לא רשמי במלחמת קוריאה, כאשר נחתים מחיל הנחתים של ארצות הברית ירו בנשקם מהדלתות הפתוחות של כלי הטיס, לעבר קו העצים של אזור הנחיתה שמתחתיהם. הקונספט התפתח אצל הצרפתים במהלך מלחמת העצמאות של אלג'יריה ומלחמת הודו-סין הראשונה, בצורה של מסוקים חמושים; כאשר מסוקים צבאיים שנועדו לסער, תובלה ותצפית עברו הסבה לנשיאת כלי נשק שונים.

### מלחמת העצמאות של אלג'יריה

צבא צרפת היה אחד הכוחות הצבאיים הראשונים שהסבו והשתמשו במסוקים בקרב בתפקיד תקיפה קרקעית במהלך מלחמת העצמאות של אלג'יריה (1954–1962). בשנת 1955, מפקדי שדה צרפתים הציבו מקלעני חי"ר על מתלי האלונקות של מסוקי פינוי הפצועים מדגם בל 47 (H-13 סו). מסוקי הקרב המאולתרים שימשו כדי להגיע לעמדות הגרילה של החזית לשחרור לאומי של אלג'יריה ברכסי הרים ופסגות שהיו בלתי נגישים בדרך אחרת, אך סבלו ממחסור חמור בכוח מנוע.

בשנת 1956, חיל האוויר הצרפתי ערך ניסויים בחימוש הסיקורסקי S-55, שהוחלף באותה תקופה בשירות במסוקים בעלי יכולות גבוהות יותר מדגם פיאסצ'קי H-21 וסיקורסקי S-58. ה-H-19 צויד במקור בשני משגרי רקטות ותותח 20 מ"מ מסוג MG 151/20 שהשתייך בעבר ללופטוואפה, שניהם הותקנו בצורה ציריית בחלקו החיצוני של המסוק. מאוחר יותר, הותקנו תותח MG151/20, שני מקלעי בראונינג בקליבר 0.50 אינץ' (12.7 מ"מ) ומקלע קל מסוג FN בראונינג בקוטר 7.5 מ"מ בתוך גוף המסוק ליד חלונות תא הנוסעים, אך עומס זה התברר ככבד מדי, ואפילו מסוקי H-19 שחומשו בקלות רבה יותר התגלו כחסרי כוח מנוע מספיק. כמה מסוקי פיאסצ'קי H-21 חומשו ברקטות ומקלעים קבועים היורים קדימה, ולחלקם אף היו מתלים לפצצות, אך ל-H-21 חסרה יכולת התמרון והביצועים הדרושים לפעולה התקפית. רוב מסוקי ה-H-21 בשירות צוידו בסופו של דבר במקלע 12.7 מ"מ בודד המותקן בדלת או בתותח 20 מ"מ מסוג MG151/20 כחימוש הגנתי.

הסיקורסקי S-58 עבר אף הוא הסבה למסוק תקיפה חמוש על ידי הצי הצרפתי: החימוש התקני כלל תותח 20 מ"מ מסוג MG 151 שירה מדלת תא הנוסעים, שני מקלעי 12.7 מ"מ שיירו מחלונות תא הנוסעים לצד שמאל (Port), בנוסף למתלים עבור רקטות 37 מ"מ או 68 מ"מ. אף שה-CH-34 היה יעיל בתפקיד תקיפה קרקעית, הערכות רשמיות באותה תקופה הצביעו על כך של-CH-21 היה סיכוי גבוה יותר לשרוד פגיעות מרובות מאש קרקע מאשר ל-CH-34; הונח כי זו תוצאה של מיקום ומבנה מכלי הדלק של ה-CH-34. למרות זאת, לקראת סוף מלחמת אלג'יריה, מסוקי תקיפה כגון ה-CH-34 שימשו בפעולות מסונכרנות עם מסוקי CH-21 נושאי כוחות במבצעים רחבי-היקף נגד התקוממות.

### מלחמת וייטנאם

[ממוזער|מסוק [סיקורסקי CH-54|CH-54 טארהה של דיוויזיית הפרשים הראשונה של צבא ארצות הברית נושא פצצת BLU-82/B]]
צי ארצות הברית והממלכה המאוחדת החלו לשנות מסוקים קיימים כפלטפורמות לנשק נגד צוללות (ASW), הנושאות פצצות עומק וציוד גלאי אנומליות מגנטיות. לאחר שלמדו על הניסויים של צבא צרפת, החלה תנועה בתוך צבא ארצות הברית לחמש מסוקים. תחת הנהגתו של קולונל ג'יי ונדרפול, הסב צבא ארצות הברית מסוקי סיקורסקי ומסוקים גדולים אחרים כך שישאו מקלעים קבועים וגמישים, רקטות ותותחים. אמנם קולונל ונדרפול זכה ללעג מצד גורמים מסוימים בצבא, אך אחרים ראו במאמציו עזר רב לכוחות הקרקע. באותה תקופה, הנהגת הצבא הרגישה שחיל האוויר של ארצות הברית אינו עושה מספיק כדי לתמוך בכוחות הקרקע, ובגלל הסכם קי וסט, הצבא לא יכול היה להפעיל מטוסי תקיפה קרקעית בעלי כנף קבועה משלו.

עם השימוש הגובר במסוקים לתובלת חי"ר, זיהה צבא ארצות הברית צורך במסוקים ייעודיים שישמשו כארטילריה אווירית כדי לספק אש רתק וסיוע קרקעי קרוב לזירת הלחימה. השימוש הראשון של ארצות הברית במסוק החמוש בפעולות קרביות רחבות-היקף היה במהלך מלחמת וייטנאם. תחילה הסב צבא ארצות הברית מסוקי UH-1B 'יואי', עליהם הרכיב מקלעים ורקטות אוויר-אוויר בעלות סנפירים מתקפלים על תמוכות המקבילות לגוף המסוק. בסופו של דבר, צבא ארצות הברית שדרג את המנוע והרוטור לדגם ה-UH-1C, ושוב לדגם ה-UH-1M, כדי להתגבר על בעיות של חוסר כוח ככל שנוסף למסוקים עוד ועוד חימוש. אך גם זה לא השביע רצון במלואו, ולכן פותח מסוק ה-AH-1 קוברה.

### ברית ורשה
במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20, ברית המועצות זיהתה את הצורך במסוק חמוש וציידה מסוקי מיל מי-8 בכוורות רקטות. מסוק חמוש זה התפתח בסופו של דבר למיל מי-24, שראה פעילות נרחבת באפגניסטן במהלך שנות ה-80. מסוקי מי-24 גם יוצאו במספרים גדולים למדינות רבות באסיה ואפריקה.

### גרסאות למבצעים מיוחדים
פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית פיתח מסוק חמוש לכוחות מיוחדים, תוך שימוש במסוקי סיקורסקי UH-60 בלאק הוק. מסוקים אלה מיועדים לשמש כגורם תקיפה יחד עם לוחמים מיוחדים המבצעים את ה"ניקוי", או כדי להנחית את הלוחמים ולספק להם סיוע על הקרקע. הם שימשו בהצלחה במהלך ציד טילי הסקאד במלחמת המפרץ.

מסוקים נוספים של המבצעים המיוחדים של הצבא כוללים את מטוסי ה-"Little Birds" (ציפורים קטנות) מדגמי MH-6 ו-AH-6. ה-MH-6 נושא לוחמים מיוחדים על ספסלים מחוץ למסוק, מהם הם יכולים לרדת במהירות. ה-AH-6 מיועד לסיוע אווירי קרוב. מסוקי בואינג CH-47 צ'ינוק שימשו לנשיאת לוחמים מיוחדים באמצעות רכבי לנד רובר בעלי בסיס גלגלים ארוך ורכבים אחרים אל ומתוך אזור המבצעים.

למבצעים מיוחדים ארוכי טווח, חיל האוויר הפעיל את מסוק ה-MH-53 פייב לואו עם ציוד אוויוניקה נרחב לניווט, טיסה בגובה נמוך מאוד ולוחמה אלקטרונית. עם זאת, מסוקי הפייב לואו יצאו משירות בסוף ספטמבר 2008, וכיום תפקיד זה מבוצע על ידי מטוסי בל-בואינג V-22 אוספריי של חיל האוויר.

## שימוש במסוקים להפצצה
הרעיון של מסוק כמפציץ קיים כנראה מאז שהמסוקים נכנסו לראשונה לשירות צבאי. המסוק מציע את מה שעשוי להיראות כפלטפורמת הפצצה יציבה ביותר, מה שהופך את הרעיון לאטרקטיבי עוד יותר. בדרך כלל נעשה שימוש ברעיון זה על ידי חילות אוויר המבצעים פעולות נגד התקוממות, ולעיתים קרובות על ידי כאלה החסרים אפשרויות מסורתיות של מטוסי כנף קבועה.

### וייטנאם
ככל הנראה השימוש המאורגן הראשון במסוק כמפציץ טקטי נעשה על ידי צבא ארצות הברית שהפעיל את מסוקי ה-UH-1 אירוקוי, ה-CH-47 צ'ינוק וה-CH-54 טארהה. צבא ארצות הברית כבר ערך ניסויים קודמים באמצעות ה-OH-13 סו שצויד במכלי נפאלם קטנים.

ה-CH-47 שימש לרוב כדי לסייע בטיהור בונקרים, באמצעות פצצה מאולתרת העשויה מחביות של 55 גלון של אבקת CS בתפזורת, שזכתה לכינוי Bomb, Fuze, and Burster, CS in 55-gallon Drum, XM920 (פצצה, מרעום ונפץ, CS בחבית 55 גלון, XM920). שלושים פצצות כאלה, שהכילו כשמונים פאונד של אבקת CS, יכלו להינשא על ידי מסוק CH-47, ושימשו כדי "להרוות מחנות בסיס, תחנות מעבר או נתיבי חדירה כדי למנוע את השימוש בהם".

צבא ארצות הברית השתמש ב-UH-1 עם מגוון רחב הרבה יותר של מערכות. באמצעות התושבת האוניברסלית מדגם M156, הורכבו מפזרים רגילים של כלי טיס עבור תחמושת מצרר ומוקשים. מערכת נוספת שפותחה הייתה "מערכת אספקה אווירית למרגמה" (Mortar Aerial Delivery System - MADS). מערכת זו השתמשה בפגזי מרגמה סטנדרטיים בקוטר 60 מ"מ או 81 מ"מ במפזרים שהותקנו בצידי המסוק, והייתה מיועדת לשמש הן נגד מטרות מתוכננות מראש והן נגד מטרות מזדמנות. תמונות מראות שמערכת זו הייתה בשימוש עד שנת 1969. נעשה שימוש אפילו בפצצות מאולתרות, שעשויות מדברים כמו "פחית שמן מנוע... [ו]רימון תרמיט" או "ארבעה או חמישה רימוני הלם... [עם] תחמושת קליעים של מקלע M-60 כרוכה סביב הרימונים".

צבא ארצות הברית גם ביצע מספר הטלות של פצצות גדולות באמצעות מסוק ה-CH-54 למטרות טיהור אזורי נחיתה. הטלות מבצעיות בוצעו באמצעות פצצות M121 מותאמות במשקל 10,000 פאונד, ופצצת ה-BLU-82/B במשקל 15,000 פאונד. ניסויים שנערכו לפני פריסת הנשק והציוד למבצע קומבט טראפ (Operation Combat Trap) הובילו להפסקת השימוש ב-CH-54 ומעבר למטוסי C-130E(I) (מאוחר יותר MC-130E).

גם צבא ארצות הברית וגם חיל הנחתים חקרו את השימוש במסוק הקרב בל AH-1 קוברה כמפציץ. הצבא בחן מערכת פיזור שניתן להשתמש בה להטלת רימוני עשן, בעוד שחיל הנחתים הרחיק לכת והכשיר את המסוק לשאת את החימוש התרמובארי מסוג CBU-55/B. אף שחיל הנחתים המשיך להכשיר את גרסאות ה-AH-1 המאוחרות יותר לנשיאת פצצות ה-CBU-55/B, אין דיווחים על כך שנעשה בהן שימוש ממשי בקרב.

### אל סלוודור
במהלך העימות שלהם עם ארגון FMLN וכוחות גרילה אחרים בין השנים 1980 ו-1992, צבא אל סלוודור עשה שימוש ב-UH-1 אירוקוי בתפקיד הפצצה. מסוקים מדגמי UH-1H ו-UH-1M טסו לתקיפות ענישה נגד כפרים הקשורים ל-FMLN והטילו פצצות במשקל 250 ו-500 פאונד. הצורך בגמישות רבה יותר נבע מאופי הסכסוך ומחוסר המשאבים שעמדו לרשות חיל האוויר של אל סלוודור. מכיוון שהפצצות שבהן נעשה שימוש הצריכו את אותו סוג של חומרת התקנה כמו משגרי הרקטות התקניים, השתמש חיל האוויר של אל סלוודור בתושבות אוניברסליות מסוג M156 וכמעט שלא שינה את המסוקים.

### לבנון
הפצצות באמצעות מסוקים שימשו את צבא לבנון במהלך המצור על נהר אל-בארד בשנת 2007, כאשר הצבא הסב מסוקי סער מסוג UH-1H למפציצים עקב הצורך הדחוף להילחם בארגון הטרור פתח אל-אסלאם. הם התקינו פצצות MK-82 בנות 30 שנה במשקל 250 ק"ג (500 פאונד), שנישאו במקור על ידי מטוסי תקיפה מסוג הוקר האנטר.

### סוריה
מסוקים שימשו להטלת פצצות קונבנציונליות ופצצות חבית מאולתרות על ידי חיל האוויר הסורי במהלך מלחמת האזרחים בסוריה החל לפחות מאוגוסט 2012. מסוקים מדגמי מי-8, מי-17, מי-14 ו-מי-24 שימשו כולם להפצצת ערים ועמדות צבאיות בשליטת המורדים. השימוש בהן, הנראה כחסר הבחנה, נגד מרכזי אוכלוסייה אזרחית עורר ביקורת בין-לאומית נוקבת. מועצת הביטחון של האומות המאוחדות אימצה החלטה בפברואר 2014 הדורשת לשים קץ להפצצות מהאוויר חסרות הבחנה, כולל שימוש בפצצות חבית המוטלות ממסוקים.

### עיראק
מסוקים הופעלו על ידי חיל האוויר העיראקי במהלך מבצע אנבאר (2013–2014) והמתקפה בצפון עיראק (2014) שבאה לאחריה. לדברי ארין אברס מארגון Human Rights Watch: "מה שקורה עכשיו בעיראק בהחלט התחיל בסוריה. אם הייתי אל-מאלכי, והייתי רואה את אסד שכן ממול משתמש באותן טקטיקות ללא שום ענישה ומרוויח שטח כתוצאה מכך, אך סביר להניח שהייתי אומר לעצמי 'למה לעזאזל לא?'".

### ניסויים והערכות
מדינות אחרות גם עשו מהלכים לקראת הפצצה ממסוקים, אך לא יישמו זאת בפועל. ברית המועצות הכשירה הן את ה-מיל מי-8 והן את ה-מיל מי-24 לשימוש בפצצות ממשפחת פצצות השימוש הכללי FAB. ייתכן שכלי טיס אלה הוכנסו לשירות בתפקיד זה על ידי הכוחות המזוינים של סודאן וסרי לנקה.

גם הפיליפינים בחנו מסוק סיקורסקי S-58 בודד כמסוק תקיפה, החמוש ברקטות ובפצצות על מתלים מייצור מקומי. נראה כי מסוק זה היווה את כל היקף הניסויים, והפיליפינים לא הכניסו שום מסוק H-34 לשירות בתפקיד זה.

## ראו גם
* אמנעה אווירית
* מטוס תותחים
* הפצצה טקטית

## לקריאה נוספת

* Drendel, Lou. Gunslingers in Action. Carrollton, TX: Squadron/Signal Publications, Inc, 1974. .
* Drendel, Lou. Huey. Carrollton, TX: Squadron/Signal Publications, Inc, 1983. .
* Lundh, Lennart. Sikorsky H-34: An Illustrated History. Atglen, PA: Shiffer Military/Aviation History, 1998. 
* Mesko, Jim. Airmobile: The Helicopter War in Vietnam. Carrollton, TX: Squadron/Signal Publications, Inc, 1984. .
* Mutza, Wayne. H-13 Sioux Mini in Action. Carrollton, TX: Squadron/Signal Publications, Inc, 1995. .
* Mutza, Wayne. Walk Around: AH-1 Cobra. Carrollton, TX: Squadron/Signal Publications, Inc, 2002. .
* Rottman, Gordon. Viet Cong and NVA Tunnels and Fortifications of the Vietnam War. Oxford, UK: Osprey Publishing, 2006. .
* United States. Headquarters, Department of the Army. FM 1-40 Attack Helicopter Gunnery. Washington, DC: Headquarters, Department of the Army, 1969.
* United States. Headquarters, Department of the Army. FM 1-100 Army Aviation Utilization. Washington, DC: Headquarters, Department of the Army, 1967.
* United States. Headquarters, Pacific Air Force, Directorate, Tactical Evaluation, CHECO Division. Commando Vault. Headquarters, Pacific Air Force, Directorate, Tactical Evaluation, CHECO Division, 1970.


## קישורים חיצוניים
* ידיעה של יא ליבנן על מפציצי מסוקים בלבנון

## הערות שוליים

קטגוריה:מסוקים
קטגוריה:תעופה צבאית