open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
1370

## אירועים
* טימור לנג מסיים את כיבוש מרכז אסיה ומייסד את האימפריה הטימורית. 
* לאיוש הראשון מלך הונגריה מתמנה למלך  פולין
* לודמיר נכבשת על ידי ליטא

## נולדו
* אולף השני, מלך דנמרק, נסיך נורווגי (נפטר ב-1387).
* ויליאם, דוכס אוסטריה, (נפטר ב-1406).
* יוחנן השביעי פלאולוגוס, קיסר האימפריה הביזנטית (נפטר ב-1408).
* יאן ז'יז'ה, מנהיג הגוסיטים. נפטר ב-1424.

## נפטרו

* קז'ימייז' השלישי, מלך פולין (נולד ב-1310).

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
קרפ סוזט

[ממוזער|שמאל|קרפ סוזט עם [פטל (תת-סוג)|פטל]]
**קרפ סוזט** (בצרפתית: **Crêpe Suzette**) הוא קינוח אופייני למטבחים הצרפתי והבלגי, אשר מורכב מקרפ עם רוטב העשוי מסוכר, מיץ תפוזים, מעט קליפת תפוז מגורדת וליקר (בדרך כלל גראן מרנייה), אשר מחוממים יחדיו.

## הכנה
הדרך הנפוצה ביותר להכין את הקינוח היא על ידי מזיגת ליקר גראן מרנייה (או ליקר תפוזים אחר) מעל קרפ שבושל לא מכבר עם סוכר שהפך לקרמל ושילהובו. הדבר יגרום להתנדפות האלכוהול, ויביא לכך שהרוטב יהפוך לסמיך וקרמלי.

## מקורות הקינוח
מקורותיו של הקינוח ושל שמו עלומים במקצת. הכול מסכימים שהוא הוכן בטעות על ידי אנרי שרפנטייה, עוזר טבח צרפתי בן 15 בשנת 1895. גרסה אחת מספרת שהקינוח הוכן ב"קפה דה פארי" שבמונטה קרלו (ולפי גרסה אחרת - במסעדה בפריז), עבור נסיך ויילס, לימים אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת. לקינוח, תכנן שרפנטייה להגיש קרפ עם רוטב. הארוחה התמשכה מעבר למתוכנן, ושרפנטייה חימם את הקרפ שנית לפני הגשתו. כשהחזיר את הקרפ למחבת, הוא הוסיף לו בטעות גם אלכוהול, והלהבה, שלא כבתה עם הגשת הקרפ לשולחן, הובילה להמצאת קרפ סוזט. עם זאת, אחרים מטילים ספק בטענה כאילו עוזר טבח שירת את הנסיך במקום הטבח הראשי.

ידוע שהקינוח נחשב למומחיות של מסעדת Marie's בצרפת בשנת 1898.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המטבח הבלגי
קטגוריה:המטבח הצרפתי: קינוחים
קטגוריה:פלמבה
קטגוריה:מאכלים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:חביתיות
שברירי

במיתולוגיה היהודית, **שברירֵי** (המילה הארמית לסנוורים) הוא שד הפועל בלילה, היוצא מתוך המים וגורם לעיוורון.

שברירי מוזכר בברייתא שמצוטטת בתלמוד בבלי במסכת פסחים (דף קיב, א) ובמסכת עבודה זרה (דף יב, ב): "לא ישתה אדם מים לא מן הנהרות ולא מן האגמים בלילה, ואם שתה דמו בראשו מפני הסכנה. מאי סכנה? סכנת שברירי". רש"י מפרש כי שברירי הוא "שד הממונה על מכת סנוורים". למי שצמא ונאלץ לשתות, מורה התלמוד לומר: "פלניא, אמרה לי אמי, איזדהר משברירי ברירי רירי ירי רי, צחינא מיא בכסי חיורי" [=פלוני, אמרה לי אמי, היזהר משברירי... צמא אני למים בכוסות לבנות], ומפרש רש"י: "השד כאשר הוא שומע מיעוט תיבות אות אחר אות עד רי וכן הוא הלחש להבריחו משם". ניתן להסיק ששמו של שברירֵי מנוקד בצירה בסוף (כך: Shavri're), שכן אז מובן החרוז ל"כסֵי חיוורֵי", וכך אכן הוא התרגום של "סנוורים", בלשון רבים. 

מילת הקסם "שברירי ברירי רירי ירי רי" נרשמת לעיתים על קמעות, להגנה מצרה, בצורה:


ש ב ר י ר י

ב ר י ר י

ר י ר י

י ר י

ר י

י



המבנה הוא בעקבות קמיע האברקדברה הכתוב בצורה דומה. 

השם שברירי הושאל לשמה של דמות בעלת שם זהה במשחק Elden Ring, שעוורה כעונש והחלה מפיצה שיגעון ואש.

## קישורים חיצוניים

* שלמה לוינשטיין, "וְיָת גֻּבְרַיָּא דִּי בִתְרַע בֵּיתָא מְחוֹ בְּשַׁבְרִירַיָּא" , באתר "שופר" 
* מאיר בר-אילן, גירוש שדים על ידי רבנים, באתר אוניברסיטת בר-אילן

קטגוריה:מיתולוגיה יהודית
קטגוריה:שדים ביהדות
פטרישה ניל

[שמאל|ממוזער|250px|פטרישה ניל עם בעלה, [רואלד דאל]]
ממוזער|פטרישה ניל
**פטרישה ניל** (אנגלית: **Patricia Neal**; 20 בינואר 1926 – 8 באוגוסט 2010) הייתה שחקנית אמריקנית זוכת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב ופרס טוני.

## ביוגרפיה
נולדה כפטסי לואיז ניל, בפאקרד, קנטקי וגדלה בנוקסוויל, טנסי. היא למדה משחק באוניברסיטה באילינוי, שבין חבריה לכיתה נמנה צ'רלטון הסטון, והחלה להופיע בברודוויי. היא אף זכתה בפרס טוני על ההצגה "צד אחר של היער" ב-1947, כשחקנית המשנה הטובה ביותר בדרמה, בטקס פרסי הטוני הראשון. את הופעת הבכורה הקולנועית שלה ערכה בקומדיה "הכלה המיותרת" (1949), בו כיכב רונלד רייגן בתפקיד הראשי. באותה שנה הופיעה בסרט "הלב הנמהר" לצדם של ריצ'רד טוד ורונלד ריגן.

באותה שנה כיכבה בסרט "כמעיין המתגבר", לצד גרי קופר. השניים ניהלו רומן בתקופת הצילומים. בהמשך הרומן ניל הרתה, אך הפילה כשהבינה שקופר ואשתו לא ייפרדו. ההפלה גרמה לה רגשות אשמה במשך שנים רבות.

היא כיכבה בסרטים כדוגמת "נקודת המפנה" על פי ספרו של ארנסט המינגוויי, אותו ביים מייקל קורטיז, "אולטימטום לאדמה" שביים רוברט וייז ו"Operation Pacific" לצד ג'ון ויין. באותם ימים (1952) סבלה ניל מהתמוטטות עצבים, לקראת סיום מערכת היחסים בינה לבין קופר.

ניל פגשה את הסופר הבריטי רואלד דאל בארוחת ערב שאירחה המחזאית ליליאן הלמן ב-1951. הם התחתנו ביולי 1953 ונולדו להם חמישה ילדים, כשהבכורה נפטרה מחצבת בגיל שבע.

ב-1967, ניל כיכבה בדרמה "פנים בהמון" שביים איליה קאזאן, ובתפקיד משני בסרטים "ארוחת בוקר בטיפאני" ו"האד", עליו זכתה בפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר.

ב-1959 שבה לברודוויי לתפקיד האם ב"עושת הנפלאות", בו כיכבה גם אן בנקרופט. בפברואר 1965 פורסם בטעות בשבועון "Variety" כי פטרישה ניל נפטרה משבץ מוחי כפול, אולם האמת הייתה שהיא הייתה בקומה במשך 21 יום, כשבאוגוסט אותה שנה נולדה לה ילדה החמישי, שהייתה בת בריאה. בתום שלושים שנות נישואים התגרשה ניל מבעלה בנובמבר 1983.

ניל סירבה לתפקיד של "גברת רובינסון" ב"הבוגר", כי חשבה שהתפקיד בא זמן קצר מדי לאחר האירוע המוחי שעברה. היא שבה אל המסך הגדול בדרמה "דבר אלי בוורדים" (1968), עליו קיבלה מועמדות לפרס האוסקר. ב-1971 הופיעה בסרט טלוויזיה בשם "The Homecoming: A Christmas Story", שהיה פיילוט לסדרה "משפחת וולטונס". למרות שזכתה על תפקידה בסרט בפרס גלובוס הזהב, היא לא הוזמנה לככב בסדרת הטלוויזיה.

ב-1981 גילמה אותה השחקנית גלנדה ג'קסון בסרט הטלוויזיה על חייה "The Patricia Neal Story". בין תפקידיה המאוחרים נמנים "סיפורה של רוח רפאים", בו כיכבה לצד צוות שחקנים מרשים כפרד אסטר, מלווין דאגלס וג'ון האוסמן, בסרט הטלוויזיה "במערב אין כל חדש", גרסה מחודשת לסרט זוכה פרס האוסקר, עליו קיבלה מועמדות לפרס אמי, סרט הטלוויזיה "היידי בת ההרים" ובסרט המתח של רוברט אלטמן "מי רצח את קוקי?".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קנטקי
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקניות
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקנית הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקן הטוב
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקנית ראשית בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס דונלדסון
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1926
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1926
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
לודוויג במלמנס

**לודוויג במלמנס** (בגרמנית: **Ludwig Bemelmans**; 27 באפריל 1898 - 1 באוקטובר 1962) היה צייר וסופר אוסטרי. את ספריו כתב באנגלית.

## ביוגרפיה
במלמנס נולד בעיר מראן שבדרום טירול (אז האימפריה האוסטרו-הונגרית) לאב צייר. ילדותו עברה עליו בנסיעות בין ערים ומלונות. לאחר שסיים את שנת לימודיו העשירית בפנימייה נוקשה ברוטנבורג שבבוואריה, החליט להגר לארצות הברית, עליה קרא תכופות בספרי ג'יימס פנימור קופר. במלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא האמריקני. לאחר שחרורו נרשם ללימודי ציור והחל מאייר כתבי-עת שונים. ב-1934 הופע ספרו הראשון, "**האנזי**", הרפתקה מצוירת של ילד החוגג עם דודו את בוא השנה החדשה על פסגה בהרי טירול. 

יצירתו הידועה ביותר של במלמנס היא "**[[מדלנה]]**". מדלנה (בשמה המקורי: מדליין) היא ילדה ערנית ופקחית המתגוררת ולומדת בפנימייה, אותה מנהלת מדמואזל קלאבל. מדליין היא חריגה בנוף האחיד של בנות המוסד והיא נוטה להסתבך בצרות ולצאת מהן בשלום, תוך שהיא מדאיגה את מדמואזל קלאבל עד אימה. הרעיון לכתוב על מדלנה נולד אצל במלמנס בעת שהגיע לבית חולים באי צרפתי, וראה שם ילדה קטנה המתגאה בצלקת שנותרה על בטנה לאחר שעברה ניתוח להסרת התוספתן מגופה. הספר הראשון בסדרת "מדלנה" עוסק בדיוק בנושא זה. "מדלנה" יצא לאור ב-1939 וזכה להצלחה מיידית. בהמשך יצאו ספרים נוספים המספרים על המשך עלילותיה של אותה הדמות, והופקו סרטים וסדרה המבוססים עליהם. גרסה עברית של הספר הראשון, בתרגומה של אבירמה גולן, יצאה לאור ב-1996.

לודוויג במלמנס מת ב-1 באוקטובר 1962 ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* אתר הבית של מדליין
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציירים אוסטרים
קטגוריה:סופרים אוסטרים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1898
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1962
קטגוריה:זוכי מדליית קולדקוט
משה מזרחי (כדורסלן)

**משה מזרחי** (נולד ב-8 באפריל 1980) הוא כדורסלן עבר ישראלי . מזרחי היה ידוע כשחקן אתלטי בעל קליעה טובה מחוץ לקשת.

## קריירה

מזרחי החל את הקריירה שלו בהפועל חולון, ושיחק בה עד שנת 2001. לאחר השתתפותו בקמפיין של נבחרת העתודה, עבר עם שחקנים אחרים מאותה הנבחרת (אורי יצחקי, איציק אוחנון ושחר גורדון) להפועל ירושלים, אותה אימן יורם חרוש, שאימן גם את נבחרת העתודה.

מזרחי שיחק שלוש עונות מוצלחות בירושלים, ברובם פתח כמחליף. מאז, נדד בין מספר קבוצות. ב-2004 עבר להפועל גליל עליון, ואחרי עונה אחת בקבוצה עבר לאליצור אשקלון. בסיום העונה בישראל שיחק מספר משחקים באזובמאש מאריופול האוקראינית, אך חזר לישראל, ובשנת 2006 הצטרף לבני השרון. בשנת 2007 היה שותף להפסדה של הקבוצה בגמר גביע המדינה, תוך שהוא קלע 16 נקודות. בסיום העונה חתם בקבוצת ראסינג פריז הצרפתית, עמה ירד ליגה בסיום העונה. ב-2008 הצטרף למכבי חיפה והגיע איתה לגמר גביע המדינה.

בעונת  סיכם מזרחי לשנתיים בקבוצת הפועל ירושלים. במהלך עונת 2011/2012 הועלתה האפשרות כי מזרחי יעבור בטרייד להפועל חולון בתמורה לדן גרונפלד, אך בסופו של דבר העסקה לא יצאה לפועל, ומזרחי נשאר בהפועל ירושלים

בקיץ 2012, עם תום חוזהו בהפועל ירושלים, חתם מזרחי לשנתיים במכבי אשדוד.

בספטמבר 2014 הודיע על פרישה מכדורסל בעקבות פציעה טורדנית בגבו.

## נבחרת לאומית

מזרחי היה חבר בנבחרת הנוער שסיימה במקום ה-6 באליפות אירופה בשנת 1998 ובנבחרת העתודה שסיימה במקום השני באליפות אירופה בשנת 2000. משנת 2001 שיחק בנבחרת הבוגרת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:חולון: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני הפועל חולון
קטגוריה:כדורסלני הפועל גליל עליון
קטגוריה:כדורסלני עירוני אשקלון
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני אזובמאש מריופול
קטגוריה:כדורסלני בני השרון
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורסלני מכבי אשדוד
קטגוריה:כדורסלני ראסינג פריז
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בצרפת
קטגוריה:כדורסלני פריז לבלואה
קטגוריה:בוגרי תיכון קריית שרת
קטגוריה:בוגרי המרכז הבינתחומי הרצליה
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים באוקראינה
קטגוריה:כדורסלני אליצור אשקלון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
הלגיון הספרדי

**הלגיון הספרדי** (בספרדית: **Legión Española**), לשעבר **יחידת הזרים** (בספרדית: Tercio de Extranjeros) הוא יחידה מיוחדת בצבא הספרדי, אשר הוקמה בשנת 1920 על פי הדגם של לגיון הזרים הצרפתי. החל משנת 1987 הופסקה קבלת אזרחים זרים ליחידה, לכן שונה שמה ל"הלגיון הספרדי". הלגיון הספרדי הוא יחידה מסדר גודל דיוויזיוני ומשרתים בו כ-8,000 חיילים.

## היסטוריה
ב-28 בינואר 1920 פורסמה פקודתו של מלך ספרד אלפונסו ה-13 על הקמת רגימנט הזרים בצבא הספרדי. בספטמבר אותה שנה מונה כמפקדו לוטננט קולונל חוסה מיליאן אסטראי (José Millán Astray), האיש שפעל רבות להקמת יחידת הזרים הזו. סגנו היה מייג'ור בשם פרנסיסקו פרנקו, לימים הדיקטטור ששלט בספרד במשך שנות דור. ב-20 בספטמבר 1920 נרשם מתנדב הראשון ליחידה, ועד היום נחשב תאריך זה ליום חג של הלגיון. בהתחלה הורכב הלגיון מרגימנט אחד, אשר כלל מפקדה ושלושה גדודים. כל גדוד הורכב משתי פלוגות רובאיות, פלוגת מקלעים ופלוגת מפקדה. מפקדת היחידה הייתה בעיר סאוטה שבמרוקו הספרדית והוא השתייך ל"צבא אפריקה".

המלחמה הראשונה בה השתתף הלגיון היה מרד השבטים הברברים בצפון אפריקה (מרד הריף). הלגיון הצטיין בקרב במובלעת מלייה, כאשר מנע נפילת עיר נמל זו לידי המורדים האפריקניים בפיקודו של עבד אל כרים.

בשנת 1936, עם פרוץ מלחמת האזרחים בספרד, עבר הלגיון לצד המורדים הלאומניים. בעזרת מטוסים גרמניים ואיטלקיים הועברו מרבית יחידות הלגיון מאפריקה לספרד כדי להילחם בכוחות הרפובליקנים.
הלגיון היה לחוד החנית של הכוחות הלאומניים במלחמה זו. במהלך המלחמה כלל הלגיון 18 גדודי חיל רגלים, גדוד שריון, גדוד הנדסה קרבית ויחידה למבצעים מיוחדים.

לאחר סיום מלחמת האזרחים צומצם הלגיון משמעותית, רוב יחידותיו פורקו והוא הוחזר לבסיסיו במרוקו הספרדית. בשנת 1956, כאשר מרוקו זכתה בעצמאותה, הפכו יחידות הלגיון לחיל מצב בשתי מובלעות ספרדיות שנשארו בצפון אפריקה. חיילי הלגיון לחמו גם במורדים אפריקאים בסהרה המערבית, עד שבשנת 1976 החליטה ספרד להוציא את כוחותיה משם ולהעניק למדינה זו עצמאות.

בשנת 1987 החליטה ממשלת ספרד להפסיק קבלת אזרחים זרים ללגיון. מסיבה זו הוחלף גם שמו של הלגיון מ"יחידת הזרים" ל"הלגיון הספרדי". חלקם של הלא ספרדים בלגיון אף פעם לא עלה מעל ל-25% מכלל החיילים. רוב הזרים ששירתו בלגיון באו ממדינות דרום אמריקה. 

במהלך שנות ה-90 נטלו חיילי הלגיון חלק בכוח הרב לאומי בבוסניה. בשנת 2003 השתתפו יחידות הלגיון יחד עם הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת עיראק, אך בשל הלחץ הציבורי בספרד הוצאו משם במהרה. בשנת 2005 השתתף הלגיון בכוח רב לאומי לשמירת השלום באפגניסטן.

## הרכב הלגיון (נכון ל-2022)
שמאל|ממוזער|250px|חיילי הלגיון במצעד

הלגיון הספרדי כולל יחידות הבאות:
*רגימנט מס' 1  "גרן - קאפיטן" ("Tercio "Gran Capitan), מיקום מפקדת הרגימנט - מלייה
*רגימנט מס' 2 "רוזן דה אלבה" ("Tercio "Duque de Alba), מיקום מפקדת הרגימנט - סאוטה
* חטיבת "מלך אלפונסו ה-13" ("Brigada de la Legion "Rey Alfonso XIII), החטיבה מורכבת מ:
**רגימנט מס' 3  "דון חואן דה אוסטריה" ("Tercio "Don Juan de Austria), מיקום מפקדת הרגימנט - אלמריה.
**רגימנט מס' 4 "אלחנדרו פארנזיו" (" Tercio  "Alejandro Farnesio) - מיקום מפקדת הרגימנט - עיר רונדה במחוז מאלגה.
** גדוד מס' 2 של תותחי שדה (Grupo de Artillería de Campaña II de la Legión)
** גדוד הנדסה קרבית מס' 2 (Bandera de Zapadores II de la Legión.)
** יחידת לוגיסטיקה (Grupo Logístico II de la Legión.)

קיימת גם יחידת קומנדו עצמאית של הלגיון - היא נקראת BOEL.

## קישורים חיצוניים

*האתר הרשמי של הלגיון 

קטגוריה:הכוחות המזוינים הספרדים
גשר ווקסהול

**גשר ווקסהול** (באנגלית: **Vauxhall Bridge**) הוא גשר פלדה מעל הנהר תמזה במרכז לונדון המקשר בין רובע וסטמינסטר בצפון מערב לבין שכונת ווקסהול בדרום מזרח. הגשר נמצא בין גשר למבת' לבין גשר גרובנור.

מצידו הצפוני של הגשר, בגדה הצפונית של הנהר מצוי אזור וסטמינסטר ובו מוזיאון טייט בריטניה ומגדל מילבנק וכן שכונת פימליקו. מצידו הדרומי של הגשר, בגדה הדרומית של הנהר מצויים תחנת ווקסהול, בניין SIS והשכונות קנינגטון וווקסהול.

נהר האפרה, אחד מהנהרות התת-קרקעיים של לונדון נשפך אל נהר התמזה מזרחית לגשר, בגדתו הדרומית של הנהר.

## היסטוריה
הגשר הראשון שעמד במקום זה היה גשר קשתות שתוכנן על ידי ג'יימס ווקר ונפתח לציבור בשנת 1816 כגשר אגרה. גשר זה היה הרביעי מבין הגשרים שהוצעו במקום. שלוש תוכניות קודמות להקמת הגשר באתר זה כללו שתי תוכניות של ג'ון רני: גשר אבן ובו שבע קשתות, וגשר ברזל יצוק ובו 11 קשתות, ותוכנית של סר סמיואל בנת'ם. תוכניות אלה נזנחו עוד בשלב התכנון. 

לגשר שנבנה על ידי ווקר היו תשע קשתות עשויות ברזל, והוא היה מבנה הברזל הראשון שנבנה בלונדון. בשל סחף הגאות נחשפו יסודות המבנה ויציבותו התערערה. הוחלט שלא לתקן את היסודות משיקולי עלות, וגשר זמני מעץ נבנה בשנת 1898 על מנת לאפשר את הריסת הגשר. הגשר נהרס באותה שנה, אולם בניית הגשר החדש לא החלה עד שנת 1904.

הגשר הנוכחי תוכנן על ידי סר אלכסנדר ביני. התוכנית עברה מספר שינויים על ידי מוריס פיצמוריס. הגשר הושלם בשנת 1906 ונפתח לציבור ב-26 במאי בנוכחות המלך ג'ורג' החמישי. גשר זה היה הגשר הראשון שאפשר לחשמלית לחצות את התמזה.

רוחבו של הגשר 24 מטרים, ואורכו 246.5 מטרים. הגשר בנוי מחמש קשתות פלדה המוצבות על יסודות מגרניט. סדרה של פסלי נשים המסמלות את המדעים והאמנויות, מעטרת את הגשר משני צידיו. 

## גלריה

Vauxhall_bridge_3.jpg|גשר ווקסהול. מבט במורד הזרם מכיוון הגדה הצפונית (ינואר 2006)
Vauxhall_bridge_1.jpg|אחד משמונה פסלי הגשר (2005)
VauxhallBridge1829.gif|גשר ווקסהול בשנת 1829

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:וסטמינסטר: תחבורה
קטגוריה:למבת'
ווקסהול
קטגוריה:אנגליה: מבנים רשומים דרגה II*
ג'ק אלברטסון

**ג'ונתן 'ג'ק' אלברטסון** (אנגלית: **Jack Albertson**; 16 ביוני 1907 – 25 בנובמבר 1981) היה קומיקאי, רקדן, זמר ושחקן יהודי-אמריקאי. הוא אחד מהבודדים ש: פרס אוסקר, פרס אמי ופרס טוני.

## ביוגרפיה
אלברטסון נולד בעיר מולדן  שבמסצ'וסטס לזוג הורים יהודים, פלורה קראפט, מהגרת רוסייה ולאו אלברטסון, מהגר פולני. גם שני אחיו היו לשחקנים. אחותו הגדולה הייתה השחקנית מייבל אלברטסון . אלברטסון נשר מבית ספר תיכון ונסע לניו יורק כדי להצליח בשואו-ביזנס. הוא היה עני מדי מכדי לרכוש חדר במלון עלוב ולכן בחורף ישן בתחנת רכבת והתגנב לרכבות כשהסדרנים הלכו. בקיץ היה ישן בסנטרל פארק. עבודתו הראשונה בעסקי השעשועים הייתה בלהקת רקדני ווֹדְבִיל נודדת. עד מהרה החל להופיע כרקדן וכבדרן במקומות קבועים, כשמשם הגיע לככב בהצגות רבות בברודוויי הכוללים את "Top Banana" (שעובד אחר כך לסרט קולנוע בו כיכב אלברטסון), "The Cradle Will Rock" (שביים אורסון ולס והפיק ג'ון האוסמן), "Show Boat", "נערי הזהב" מאת ניל סיימון, עליו קיבל מועמדות לפרס הטוני לשחקן ראשי המחזה וב"הנושא היה שושנים" מאת פרנק. ד. גילרוי, עליו קיבל בשנת 1965 פרס טוני לשחקו המשנה הטוב ביותר. כשעל אותו תפקיד קיבל את פרס האוסקר ב־1969 בעיבוד הקולנועי למחזה, בו כיכבו גם פטרישה ניל ומרטין שין. הוא נודע גם בזכות שתי תוכניות רדיו מצליחות ששידר.

עוד כיכב בקולנוע בסרט האסונות "הרפתקה בפוסידון", בקומדיה המוזיקלית "דודנים מתנשקים", בכיכובו של אלביס פרסלי, "כיצד לרצוח את אישתך", לצד ג'ק למון, בדרמה "הנושא היה שושנים" לצד פטרישה ניל, וגם תרם את קולו לסרט האנימציה "השועל והכלבלב", שהיה האחרון שנעשה ברוח האנימציה הקלאסית של חברת וולט דיסני ושיחק את התפקיד בסרט "וילי וונקה ומפעל השוקולד" ב-1971 את סבא של צ'ארלי.

הוא נודע גם כשחקן טלוויזיה פורה. הבולט בתפקידיו היה בקומדיית מצבים מצליחה בשם "צ'יקו והאיש" ששודרה בין השנים 1974–1978. הוא גילם בסדרה את אד בראון (האיש) וזכה על תפקידו בפרס אמי בשנת 1976. אלברטסון הופיע גם בשורה של הופעות אורח בסדרות טלוויזיה, כגון "אזור הדמדומים", "לוסי אהובתי", "המופע של אנדי גריפית'", "בוננזה" ו"המלאכיות של צ'רלי". רובם שודרו במהלך שנות השבעים.

אלברטסון גם דיבב את עמוס סלייד בסרט "השועל והכלבלב" של אולפני וולט דיסני, שיצא לאקרנים ב-10 ביולי 1981. אלברטסון נפטר בנובמבר אותה שנה, לאחר מאבק של שלוש שנים בסרטן המעי הגס שהתגלה אצלו. הוא לא סיפר על מחלתו וכך יכול היה להמשיך לעבוד עד ליום מותו. גופתו נשרפה ואפרו פוזר במימי האוקיינוס השקט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקנים
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן ראשי בקומדיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: הופעה בתוכנית מוזיקלית
קטגוריה:אמריקאים שגווייתם נשרפה
קטגוריה:יהודים שגווייתם נשרפה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1907
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1981
גשר למבת'

[ממוזער|250px|גשר למבת' מכיוון [מילבנק, מבט לכיוון מזרח לעבר רובע למבת'.]]
**גשר למבת**' (באנגלית: **Lambeth Bridge**) הוא גשר מעל הנהר תמזה במרכז לונדון המקשר בין רובע וסטמינסטר לבין רובע למבת'.

הגשר מקשר בין הגדה המערבית של הנהר לגדתו המזרחית. במיקום זה, הנהר זורם לכיוון צפון. במורד הנהר מצוי גשר וסטמינסטר ובמעלה הנהר מצוי גשר ווקסהול.

בצידו המזרחי של הגשר, ברובע למבת' מצויים ארמון למבת', רציף אלברט ובית החולים סנט תומאס. בצידו המערבי, ברובע וסטמינסטר מצוי בית התמזה (מפקדת ארגון MI5), מגדל מילבנק ומוזיאון טייט בריטניה.

## היסטוריה
הגשר הראשון שעמד במקום זה היה גשר תלוי, שאורכו 252 מטרים (828 רגליים), אשר תוכנן על ידי פיטר ו. בארלו. גשר זה נבנה בעקבות חוק של הפרלמנט הבריטי משנת 1860, ונפתח לציבור בשנת 1862 כגשר אגרה. בשל חששות בעניין יציבות הגשר ובשל המעלה התלול שהוביל אליו, אשר הסוסים שמשכו את המרכבות באותה עת התקשו לעלות, הפך הגשר עד מהרה לגשר להולכי רגל בלבד. בשנת 1879 קיבלה מחלקת העבודות המטרופוליטינית את האחריות לתחזוקת הגשר, והמעבר בגשר הפך חופשי (בלא תשלום).

מבנה הגשר הנוכחי תוכנן על ידי ג'פרי גרובס. הגשר נפתח לציבור ב-12 ביולי 1932 בנוכחות המלך ג'ורג' החמישי. הגשר כולל ארבעה מסלולי כלי רכב. 

אורך הגשר 252 מ' המחולקים לחמש קשתות פלדה, משני פתחי הגשר מצויים אובליסקים שבראשם אצטרובלים אשר סימלו ברומא העתיקה הכנסת אורחים. רבים טועים וחושבים כי מדובר באננס ולא באיצטרובל בשל צורת הפסל.

צבעו של הגשר אדום - כצבע כיסאות בית הלורדים, בעוד שצבעו של גשר וסטמינסטר ירוק - כצבע כיסאות בית הנבחרים הבריטי.

## קישורים חיצוניים

* מאתר מוזיאון התחבורה של לונדון:
** גדר למבת' 1923- מבט מכיוון מילבנק
** גשר למבת' 1923 - מבט מכיוון דרום

[ממוזער|none|600px|גשר למבת' מכיוון [רציף אלברט, מבט לכיוון צפון, במורד הזרם. בית התמזה משמאל.]]

קטגוריה:וסטמינסטר: תחבורה
קטגוריה:למבת'
למבת'
קטגוריה:אנגליה: מבנים רשומים דרגה II
פרדי פרינז ג'וניור

**פרדריק ג'יימס פרינז ג'וניור** (באנגלית: **Frederick James Prinze Jr.**; נולד ב-8 במרץ 1976) הוא שחקן אמריקאי, הידוע בעיקר מתפקידו בתור ריי ברונסון בסרט האימה "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון" (1997) ובהמשכו "אני עדיין יודע מה עשית בקיץ האחרון" (1998), בקומדיות הרומנטיות "יש לה את זה" (1999) ו"חיזורי קיץ" (2001) (אנ') ובתור פרד ג'ונס בסרט הלייב אקשן "סקובי-דו" (2002) ובהמשכו "סקובי-דו 2: חופשי חופשי" (2004).

## ביוגרפיה
פרינז ג'וניור נולד ב-8 במרץ 1976 בלוס אנג'לס, קליפורניה; בנם היחיד של קתרין אליין (לבית קוקרן) ושל השחקן והסטנדאפיסט פרדי פרינז (אנ'). אימו ממוצא איטלקי, ואילו סבתו מצד אביו הייתה ממקור מהעיר קאבו רוחו (אנ'). בפוארטו ריקו, משום כך אימץ לחיקו את המורשת ההיספנית שלה והוא אף דובר ספרדית. כשפרינז ג'וניור היה בן עשרה חודשים, אביו התאבד בירייה באקדח, ולאחר מכן עבר עם אימו להתגורר באלבקרקי, ניו מקסיקו.

הוא גילה משיכה למשחק כבר כשהיה ילד, ובימיו בתיכון השתתף בחוג לדרמה ובפרויקטים של בית הספר בתחום המשחק. בשנת 1994, בתום סיום לימודיו עבר פרינז לעיר הולדתו, לוס אנג'לס, כדי להצליח כשחקן והחל להתנסות בתפקידים בסדרות טלוויזיה.

## קריירה
פרינז לוהק לתפקיד אורח בסיטקום של ABC, "אריזה משפחתית" בשנת 1995. לאחר מכן הופיע בסרט טלוויזיה בתפקיד ראשי, טרם כניסתו לתעשיית הקולנוע בדרמה "יום הולדת שמח, ג'יליאן" שיצא לאקרנים בארצות הברית באוקטובר 1996. כבר באותה שנה הוא קיבל את פרס גלובוס הזהב על היותו "מר גלובוס הזהב".

בשנת 1999 כיכב בסרט האימה "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון" והמשכו "אני עדיין יודע מה עשית בקיץ האחרון", הפכו אותו לכוכב נוער פופולרי. מאז כיכב בכמה וכמה סרטים המכוונים בראש ובראשונה לצעירים ולצעירים ברוחם. כך היה כשכיכב בסרט המדע בדיוני "מפקדת כנף" (1999) שהתבסס על משחק מחשב מצליח, וכמו כן בקומדיה הרומנטית "תלוי רק בך" (2000) שכוון בעיקר לבנות העשרה, כשפרינז גילם את הבחור המתוק והחייכן לאורך כל הסרט. סרטיו אלו היו הצלחות קופתיות מרשימות, על אף שהמבקרים קטלו את סרטיו.

בשנת 2000 דירג אותו "פיפל" כאחד מ-50 הגברים היפים ביותר. בשנת 2001 השתתף בסרט "בלשית בסטייל" בתפקיד הגברי הראשי.

בשנת 2002 המשיך באותו קו, כשגילם את דמותו של פרד ג'ונס בגרסה הקולנועית החיה לקומיקס המצליח "סקובי דו" ובסרט ההמשך "סקובי-דו 2: חופשי חופשי". פרינז כיכב בחמישה סרטים יחד עם השחקן מתיו לילארד: ב"מפקדת כנף", "חיזורי קיץ", "יש לה את זה" ושני סרטי "סקובי-דו".

הוא השתתף בהופעות אורח בסדרות הטלוויזיה "חברים", "פרייז'ר" ו"בוסטון ליגל". כמו כן כיכב בסדרה משלו, קומדיית מצבים בשם "פרדי", ששידרה רשת ABC במשך עונה אחת בלבד (אוקטובר 2005 - מאי 2006).

בשנת 2010 הוא שיחק בעונה השמינית של סדרת הטלוויזיה "24" של פוקס.

בספטמבר 2024, פורסם כי פרינז הצטרף לצוות השחקנים של סרט ההמשך ל"אני יודע מה עשית בקיץ האחרון". הסרט ייצא לאקרנים על ידי סוני ב-18 ביולי 2025.

## חיים אישיים
ב-1 בספטמבר 2002 נישא פרינז לשחקנית היהודייה-אמריקאית, שרה מישל גלר בטקס שנערך בחליסקו, מקסיקו. השניים הכירו מספר שנים לפני כן, בזמן הצילומים בלסרט "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון", אולם החלו לצאת רק בשנת 2000, והתארסו באפריל 2001. ב-19 בספטמבר 2009 נולדה בתם הראשונה. ב-19 בספטמבר 2012 נולד לזוג בן; הם מתגוררים בלוס אנג'לס.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* ריאיון עם השחקן, באתר Hispanic Magazine

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מדבבים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס בחירת הנוער
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
יוסף מרימוביץ'

שמאל|ממוזער|260px|יוסף מרימוביץ' (ראשון משמאל) במדי נבחרת ישראל לפני המשחק נגד נבחרת ברית המועצות (1956)
**יוסף (יוסל'ה) מרימוביץ**' (24 ביולי 1924 – 5 במאי 2011) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי.

## ביוגרפיה
מרימוביץ' יליד מרגו, קפריסין עלה עם משפחתו ב-1927. אחיו מנחם (מנדל'ה) מרימוביץ' היה גם כן כדורגלן מכבי תל אביב.

בכל הקריירה שלו כשחקן שיחק מרימוביץ' בקבוצת מכבי תל אביב. בגיל 16 עלה לקבוצה הבוגרת והיה שותף פעיל לשש אליפויות ושישה גביעי מדינה בתפקיד קיצוני-שמאלי.

בשנת 1942, לאות הזדהות עם יהודי אירופה שנרדפו בידי הנאצים ואולצו לענוד את הטלאי הצהוב, הציע מרימוביץ' שמכבי תשחק בחולצות צהובות, בנוסף לכחול המסורתי עד לאותם ימים. באותה שנה זכה עם מכבי תל אביב באליפות השלישית בתולדותיה.

בינואר 1950 הוביל מרימוביץ' את מכבי תל אביב לניצחון הליגה הגבוה בתולדותיה, כאשר כבש ארבעה שערים בניצחון 0:13 על מכבי ראשון לציון. בעונה שלאחר מכן כבש חמישה שערים נגד הקבוצה בניצחון מכבי 1:12.

במשחק האליפות של עונת 1949/1950 (העונה הראשונה מקום המדינה), פגשה מכבי תל אביב את הפועל תל אביב למשחק לעיני 8,000 צופים באצטדיון המכביה. מכבי נזקקה לניצחון כדי לזכות בתואר, ובדקה ה-24 כבש מרימוביץ' את שער הניצחון (0-1), והעניק למכבי את האליפות. בסיום העונה זכה מרימוביץ' בתואר מלך השערים לאחר שכבש 25 שערי ליגה.

בנבחרת ישראל הופיע 14 פעמים, הבולטת שבהן כנגד ברית המועצות, בשנת 1956 באצטדיון רמת גן.

בשנת 1958, כשהוא בן 34, פרש מרימוביץ' ממשחק פעיל והמשיך את דרכו במכבי תל אביב, הפעם כמאמן, ועמה זכה בגביע המדינה.

בשנת 1964 מונה מרימוביץ' לתפקיד מאמן נבחרת ישראל, ובאותה שנה הוביל את הנבחרת לזכייה בגביע אסיה, לאחר ניצחון 1:2 בגמר מול דרום-קוריאה.

לאחר שסיים את הקדנציה הראשונה בנבחרת עבר לאמן את הפועל תל אביב וזכה עמה באליפות אסיה לקבוצות. לאחר מכן שב לאמן את מכבי תל אביב לעונה נוספת, ובשנת 1977 חזר להפועל תל אביב לקדנציה שנייה.

ב-1982 חזר מרימוביץ' לאמן את נבחרת ישראל. לאחר קמפיין מוקדמות הגביע העולמי ב-1986 סיים את תפקידו, וב-1988-1989 חזר לאמן בפעם השלישית והאחרונה את מכבי תל אביב.

במהלך הקריירה אימן מרימוביץ' גם את בני יהודה, בית"ר תל אביב ומכבי פתח תקווה.

משנת 1992, שימש מרימוביץ' כנשיא איגוד מאמני הכדורגל בהתאחדות לכדורגל בישראל.

נפטר ב-5 במאי 2011, בגיל 86. הלווייתו נערכה יום לאחר מכן בבית העלמין בקיבוץ חורשים.

## תארים
**כשחקן**
* **[[אלופות המדינה בכדורגל (גברים)|אליפויות]]: 7**
** 1941/1942, 1946/1947, 1949/1950, 1951/1952, 1953/1954, 1955/1956, 1957/1958
* **[[גביע המדינה בכדורגל|גביעי מדינה]]: 6**
** 1940/1941, 1945/1946, 1946/1947, 1953/1954, 1954/1955, 1957/1958
* **מלך שערי [[ליגת העל בכדורגל|הליגה הבכירה]] (הליגה הישראלית): 1**
** 1949/1950 (25 שערים)
**כמאמן**
* **[[גביע המדינה בכדורגל|גביעי מדינה]]: 1**
** 1958/1959
* **[[גביע אסיה]]: 1**
** 1964
* **[[ליגת האלופות האסיאתית|אליפות אסיה לקבוצות]]: 2**
** 1966/1967
** 1968/1969

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן של יוסף מירמוביץ באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* 
* 

קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 1956
קטגוריה:מאמני מכבי תל אביב
קטגוריה:מאמני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:מאמני נבחרת ישראל בכדורגל
קטגוריה:מאמני הפועל תל אביב
קטגוריה:מאמני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:מאמני גביע אסיה 1964
קטגוריה:ישראלים ילידי קפריסין
קטגוריה:יהודים קפריסאים
קטגוריה:אישים הקבורים בחורשים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
לאופולד גראץ

**לאופולד גראץ** (בגרמנית: **Leopold Gratz**; 4 בנובמבר 1929 – 2 במרץ 2006) היה פוליטיקאי אוסטרי מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית. ראש העיר וינה בשנים 1973–1984.

## ביוגרפיה
חלק מלימודיו (בית ספר תיכון) בילה כסטודנט במכון הלאומי לחינוך פוליטי (נפולה). בשנים 1947–1952 למד משפטים באוניברסיטת וינה, וסיים את חוק לימודיו ב 1956. הוא היה מעורב בנוער הסוציאליסטי והיה יו"ר הדור הצעיר. משנת 1953 עבד כשכיר במועדון הפרלמנטרי של המפלגה הסוציאליסטית של אוסטריה (SPÖ) ומשנת 1955 שימש כחבר פרלמנט. בשנים 1963–1966 היה גראץ חבר במועצה הפדרלית של אוסטריה (הבונדסראט), ובשנים 1970–1971 היה שר החינוך והאומנות. בשנים 1966–1973 ו-1986–1989 היה גראץ חבר המועצה הלאומית של אוסטריה, ומ-1971 עד 1973 היה מוביל הקבוצה הסוציאליסטית בפרלמנט האוסטרי.

בשנים 1973–1984 כיהן גראץ כראש העיר וינה. ב-1976 מונה ליושב ראש הפלג הסוציאליסטי בעיר. בשנים 1984–1986 מונה לשר החוץ ובשנים 1986–1989 היה נשיא המועצה הלאומית. כהונתו כראש העיר וינה באה לקצה לאחר שערורייה שהתנהלה סביב אופן בניית בית החולים המרכזי בעיר. גראץ גם פוטר מהממשלה ב-1989 לאחר שערורייה נוספת של פרשת איש העסקים אודו פרוקש.

גראץ נפטר בווינה ב-2 במרץ 2006 בגיל 76.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות המרכזי בווינה
קטגוריה:ראשי עיריית וינה
קטגוריה:שרי החוץ של אוסטריה
קטגוריה:שרי החינוך של אוסטריה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-2006
האריה, היונה ותרנגולת כחולה

**האריה, היונה ותרנגולת כחולה** הוא אלבום האולפן ה-28 של הזמר אריק איינשטיין, בשיתוף המוזיקאי יוני רכטר, שיצא בספטמבר 1992.

זהו שיתוף הפעולה המלא הרביעי והאחרון של איינשטיין ורכטר, לאחר ששיתפו פעולה החל משנת 1976 באלבומים "האהבה פנים רבות לה", "משירי אברהם חלפי" ו"הייתי פעם ילד".

בחירת השירים לאלבום נערכה על ידי יוני רכטר, אתי אנטה ואיינשטיין בעצמו באמצעות איסוף שירים מכ-40 ספרים. כל שירי האלבום הולחנו ועובדו על ידי רכטר, למעט השיר "אמא שלי", שהוא למעשה עיבוד חדש וקצבי ללחן של שלום חנוך, שהופיע במקור באלבומם של איינשטיין וחנוך "פלסטלינה". חידוש נוסף שמבצע איינשטיין באלבום הוא לשיר "הילדה הכי יפה בגן", שהופיע במקור באלבום "הכבש השישה עשר" בביצועה של יהודית רביץ. רביץ עצמה מתארחת באלבום בשיר "תרנגולת כחולה".

בשירי האלבום נעשה שימוש בשירי ילדים מאת יהודה אטלס, נתן אלתרמן, חיה שנהב, יהונתן גפן ושלומית כהן-אסיף. איינשטיין כתב את השיר "אמא שלי" במשותף עם שלום חנוך. מילות השיר "השיר של דוקטור דוק" נלקחו מספרו של יהונתן גפן "ילד הכרובית".

הצילום על גבי עטיפת האלבום מציג את איינשטיין בעת צילומי סרט המערכונים ההומוריסטי "כבלים" משנת 1992, כשלצידו ניצב בנו אמיר, תמונה המרמזת על עבר מול עתיד. לדברי יוני רכטר, שמו של האלבום מבוסס על שמותיהם של איינשטיין ("אריה") ושל רכטר ("יונה"), בצירוף שמו של השיר "תרנגולת כחולה". במקור תוכנן לקרוא לאלבום "צ'ילדרן", אבל לאיינשטיין הפריע השימוש במילה אנגלית, והרעיון נגנז.

בעקבות ההצלחה של הקלטת "כמו גדולים" יצר איינשטיין ביחד עם יוני רכטר, מוני מושונוב וצבי שיסל, שגם השתתפו בקלטת הראשונה, בשנת 1993 קלטת המשך ל"כמו גדולים", ובה שירים רבים מאלבום זה.

## רשימת רצועות

## קרדיטים
*אריק איינשטיין: שירה, קולות רקע
*יוני רכטר: קלידים, פסנתר, שירה, קולות רקע
*מיכה מיכאלי: גיטרה בס
*אלון נדל: גיטרה בס
*יצחק קלפטר: גיטרות
*עמוס הדני: גיטרות
*מאיר ישראל: תופים, כלי הקשה
*יובל שפריר: תופים, כלי הקשה
*יהודית רביץ: שירה
*יושי שדה: גיטרות וקולות רקע
*עמי איילי: קולות רקע
*מיכאל תפוח: מפיק
*רותי טוויל: מפיקה, מנהלת הפקה
*מנחם רגב: עיצוב עטיפה
*אבי ולדמן: צילום עטיפה
*יעקב מורנו: טכנאי הקלטה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אריק איינשטיין
קטגוריה:אלבומי יוני רכטר
קטגוריה:אלבומים משותפים
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי מוזיקה לילדים
קטגוריה:מוזיקה על בעלי חיים
קטגוריה:אריות בתרבות
קטגוריה:יוניים בתרבות
קטגוריה:תרנגולים בתרבות
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי יוני רכטר
בנימין אבניאל

**בנימין אבניאל** (**גטשטיין**; 1 בנובמבר 1906 – 18 ביוני 1993) היה חבר הכנסת מטעם תנועת החרות.

## ביוגרפיה
אבניאל נולד בירושלים. הוא למד בחדר ולאחריו בבית מדרש למורים בירושלים. הוא המשיך ללימודי חינוך ומדעי החברה באוניברסיטת בריסל והיה בעל תואר דוקטור למדעי החברה ולכלכלה.

הוא פרסם את החוברות: "בעיית הערבים בארץ ישראל" (תל אביב, 1936), "בעיית הקאנטונים בעובדות, מספרים והשערות", "דמוקרטיה מול דיקטטורה" ו"בעיות העבודה בארץ".

בשנת 1951 נבחר לכנסת ה-2 בסיעת חרות וכיהן כח"כ ברציפות עד 1969 (הכנסת השישית), בכנסות החמישית-השישית הוא היה נציג של גוש חירות ליברלים. במהלך כהונתו בכנסת היה חבר בוועדת הכלכלה וישב בראשה במשך 4 כנסות, כמו כן היה יושב ראש ועדת השירותים הציבוריים בכנסת השנייה. הוא היה חבר בוועדת העבודה ובוועדת החוקה, חוק ומשפט בכנסת השנייה.

נפטר ב-18 ביוני 1993 והובא למנוחות בבית העלמין נורדאו בכפר סבא.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם חירות
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:יושבי ראש ועדת הכלכלה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה החופשית של בריסל (1834–1969)
קטגוריה:יושבי ראש ועדת השירותים הציבוריים
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי מחקר ואקדמיה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נורדאו כפר סבא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1993
נקודת שקילות

**נקודת שקילות**, **נקודה אקוויוולנטית** או **נקודה [[סטוכיומטריה|סטוכיומטרית]]** של תגובה כימית היא כאשר מספר המולים של טיטרנט שווה מבחינה סטוכיומטרית למספר המולים של מגיב כלשהו שאת ריכוזו בודקים (הנקרא אנליט). זהו מספר המולים הקטן ביותר שמגיב או סותר את התגובה במלואה. במקרים מסוימים ישנם מספר נקודות שקילות שהן כפולות של נקודת השקילות הראשונה, למשל בחומצות דו פרוטיות.

בנקודת השקילות, ישנה נקודת פיתול בעקומת הטיטרציה.

**נקודת הסיום** (דומה אך לא שווה לנקודת השקילות) היא הנקודה בה האינדיקטור משנה את צבעו בטיטור המסתמך על צבע ועל פי רוב היא מעט מעבר לנקודת השקילות.

## שיטות לקביעת הנקודה האקוויוולנטית
ישנן שיטות רבות לקביעת הנקודה האקוויוולנטית, ביניהן:
*אינדיקטור pH: זהו חומר המשנה את צבעו כתגובה לשינוי כימי. אינדיקטור חומצה-בסיס (למשל פנולפתלאין) משנה את צבעו בהתאם ל־pH. מוסיפים כמה טיפות של האינדיקטור הנבחר וכאשר הצבע משתנה, התמיסה הגיעה לנקודת הסיום ובקירוב גם לנקודת השקילות.
*נגד משתנה: ניתן להשתמש בנגד משתנה או פוטנציומטר כאינדיקטור. זהו מכשיר המודד את פוטנציאל האלקטרודה של התמיסה. הפוטנציאל של האלקטרודה ייתשנה בהגעה לנקודה האקוויוולנטית.

*מד pH: זהו נגד משתנה שמשתמש באלקטרודה הרגישה לריכוז ההידרוניום בתמיסה. זו דוגמה לאלקטרודת יונים בררנית. שיטה זו מאפשרת למדוד את ערך הגבה לכל אורך הטיטור. בנקודת השקילות יהיה שינוי חד בדרגת ה-pH. זוהי שיטה יותר מדויקת מאשר אינדיקטור.
* מוליכות: המוליכות החשמלית של תמיסה תלויה ביונים הנמצאים בה. במהלך טיטרציות רבות, המוליכות משתנה בצורה ניכרת. (לדוגמה, במהלך טיטרצית חומצה בסיס יוני ההידרוניום וההידרוקסי מגיבים ליצירת מים. בעקבות כך, משתנה המוליכות של התמיסה.) המוליכות הכוללת של התמיסה מושפעת על ידי יונים נוספים הקיימים בתמיסה. לא כל היונים משפיעים בצורה שווה על המוליכות. ההשפעה על המוליכות משתנה בהתאם לניידות החשמלית של כל יון ולריכוז של היונים (כוח יוני). לכן, ניבוי השינוי במוליכות קשה יותר ממדידת המוליכות.
*שינוי צבע: בתגובות מסוימות, התמיסה משנה את צבעה ללא צורך באינדיקטור.
*ספקטרוסקופיה: ניתן להשתמש בספקטרוסקופיה על מנת למדוד את כמות האור הנקלטת על ידי התמיסה כל עוד הספקטרום של הטיטרנט או האנליט ידועים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תכונות כימיות
1562

## אירועים
* ההוגנוטים מקימים את שארלפורט, המושבה האירופאית הראשונה במה שלימים תהיה דרום קרוליינה

## נולדו
* יאן פיטרסזון סוולינק, מלחין הולנדי (נפטר ב-1621)

## נפטרו

* פייטרו הקדוש מוורמיגלי, שנשרף ככופר לאחר מותו (נולד  1500)

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
צ'ארלס לי (כדורסלן)

**צ'ארלס לי** (באנגלית: **Charles Lee**; נולד ב-11 בנובמבר 1984) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי המשמש כמאמן שארלוט הורנטס מליגת ה-NBA.

## קריירת מכללות
לי שיחק כדורסל מכללות כרכז וקלע באוניברסיטת באקנל בשנים 2002–2006. ב-2005 ו-2006 הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות הפטריוט ליג ולסיבוב השני בטורניר אליפות המכללות בכדורסל, ובשנתו האחרונה אף נבחר לשחקן העונה באזור. הוא נבחר פעמיים לחמישיית העונה הראשונה בפטריוט ליג (2004, 2005) ופעם אחת לחמישייה השנייה (2003). הוא סיים את הקריירה שלו בבאקנל עם 1,147 נקודות (11 למשחק), 568 ריבאונדים (5.5 למשחק), 224 אסיסטים (2.2 למשחק) ו-167 חטיפות (1.61 למשחק).

לי נרשם לבאקנל שנה לפני שהאוניברסיטה החלה להציע מלגות לספורטאים מצטיינים, ונחשב על ידי הניו יורק טיימס לאחד השחקנים הטובים ביותר בכדורסל המכללות ללא מלגות.

## קריירה מקצועית
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA 2006 שיחק לי בסן אנטוניו ספרס בליגת הקיץ של ה-NBA ובקדם העונה, אך שוחרר לפני תחילת העונה עצמה. בנובמבר 2006 הוא חתם בהפועל גלבוע/עפולה מליגת העל בכדורסל, ובעונת  העמיד ממוצעים של 9.7 נקודות, 4.1 ריבאונדים, 2.5 אסיסטים ו-1.8 חטיפות למשחק. לאחר מכן הוא שיחק בוורוויה-פפינסטר מהליגה הבלגית וגטינגן וארטלנד דראגונס מהבונדסליגה הגרמנית.

## קריירת אימון
### עוזר מאמן (2012–2024)
ב-25 ביוני 2012 מונה לי לעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של האלמה מאטר שלו, אוניברסיטת באקנל.

ב-20 באוגוסט 2014 הוא מונה לעוזרו של מייק בודנהולצר באטלנטה הוקס, ועם עזיבתו של בודנהולצר ב-2018 למילווקי באקס מונה לעוזרו בקבוצה. ב- הוא זכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA, ולאחר עזיבתו של עוזר המאמן הבכיר דרווין האם ללוס אנג'לס לייקרס ב-2022 הוא מונה למאמן ראשי שותף. ב-11 ביוני 2023 מונה לי לעוזרו הבכיר של ג'ו מאזולה בבוסטון סלטיקס.

### שארלוט הורנטס (2024–הווה)
ב-9 במאי 2024 מונה לי למאמן הראשי של שארלוט הורנטס.

## חיים אישיים
לי נשוי ללינדזי, גם היא שיחקה כדורסל באוניברסיטת באקנל, ויש להם שלושה ילדים. הוא התמחה במנהל עסקים.

## קישורים חיצוניים

*פרופיל, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי וושינגטון די. סי.
קטגוריה:מאמני שארלוט הורנטס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת באקנל
קטגוריה:כדורסלני גטינגן
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני ארטלנד דראגונס
קטגוריה:כדורסלני הפועל עפולה
קטגוריה:ספורטאים אמריקאים בישראל
קטגוריה:ספורטאים אמריקאים בגרמניה
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1984
ספר מצוות קטן

**ספר מצוות קטן (סמ"ק)** (בשמו המקורי **'שבעת עמודי גולה**') הוא ספר הלכה שחובר על ידי רבי יצחק מקורביל ופורסם במאה השלוש עשרה. נדפס לראשונה בקושטא בראשית המאה ה-16.

## מטרת החיבור
רבי יצחק מקורביל מצהיר בתחילת ספרו שהספר מהווה סוג של קיצור לספר מצוות גדול (סמ"ג) של רבי משה מקוצי: 

לאור הדברים הללו עולה כי מטרת הספר הייתה כנראה להוות ספר פשוט ללומדי תורה. הספר נמנע מהאריכות שבה מובאים הדיונים בספר הסמ"ג ובספר מצוות קטן הדברים מובאים בפשטות ובקיצור. הספר חולק לשבעה "עמודים", ומטרת המחבר שבכל יום ילמדו עמוד אחד, ובכך ההלכות הבסיסיות יהיו שגורות בפי כולם.

## מבנה הספר
רבי יצחק מקורביל נשען בייחוד על מנין המצוות של רבי משה מקוצי, אך אין בסמ"ק את כל המצוות המנויות בסמ"ג אלא רק את אלו הנהוגות בזמן הזה לאחר חורבן בית המקדש. בספר הסמ"ק מופיעות גם מצוות דרבנן השייכות לנושא בו הוא דן. בכך שונה הסמ"ק מהסמ"ג שכן הסמ"ג הביא את המצוות מדרבנן רק בסוף ספרו ולא באמצעו. 

רבי יצחק מספר בהקדמתו לספר שהוא חילק את הספר לשבעה חלקים, על מנת שאדם ילמד בכל יום בשבוע חלק אחד. כך אמור הקורא להשלים בכל שבוע את סבב הלימוד בספר זה:  

כמו כן מספר רבי יצחק בהקדמתו לספר שהוא שלח את הספר לכמה קהילות יהודיות בצרפת, על מנת שהספר יועתק בכמה שיותר עותקים רבים:  

הספר אכן זכה לפופולריות ולתפוצה רבה בקהילות ישראל השונות. ייתכן שהסיבה לכך היא שבספר ישנם גם דברי מוסר, אגדה ואף משלים.

## ההערכה לספר
לצד הפופולריות של הספר בקרב פשוטי העם זכה הספר להערכה רבה אף מצדם של גדולי ישראל. היו ראשונים שקבעו את הספר בתוך סידורי התפילה והמליצו על לימוד בספר במקום קריאת תהילים. כך למשל כתב הרשב"ץ בתשובה על הסמ"ק כי . דברי הסמ"ק מובאים פעמים רבות בטור, בבית יוסף ובדרכי משה, ולעיתים קרובות הם נפסקו להלכה.

הפופולריות של הספר ותפוצתו הביאו לכך שהספר הפך לספר הפסיקה הבסיסי במקומות רבים. בעקבות כך בכל מקום היו מוסיפים בגיליון הספר דינים שלא הובאו בגוף הספר. וכך כותב החיד"א: . 

### הגהות
ההגהות המפורסמות ביותר הן הגהות רבנו פרץ, שעם השנים עורבבו עם דבריו של רבי יצחק עצמו. מהדורה של הסמ"ק ב-1935 (התרצ"ה) שהוצאה לאור על ידי דוד הרפעניס ניסתה להבדיל בין הגהותיו של רבנו פרץ לבין דבריו המקוריים של הסמ"ק. 

הגהות נוספות שנדפסו הן הגהות רבי משה מצוריך. הגהות אלו ארוכות מאוד, וכוללות בעיקר פסקי בעלי התוספות, והכרעה במחלוקותיהם.

## לקריאה נוספת
* האנציקלופדיה העברית, הערך רבי 'יצחק בן יוסף מקורביל', כרך כ, עמ' 178.
* רבי חיים טשרנוביץ, תולדות הפוסקים, חלק ב', עמ' 93-95.
* J. D. Galinsky, The Original Layout of the Semak: A Chapter in the Development of the Glossed Hebrew Book, Diné Israel, 37 (2023)

## קישורים חיצוניים

* צילום מהדורת הרפנס באתר היברובוקס
* צילום של דפוס ראשון (קושטא) באתר אוצר החכמה, וצילום נוסף שלו באתר הספרייה הלאומית
* סמ"ק מצוריך חלק א, חלק ב, חלק ג, באתר היברובוקס
* ספר מצוות קטן באתר ספריא
* כתב היד של ספר מצוות קטן, פרויקט "כתיב"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי מצוות
קטגוריה:ספרי המאה ה-13
תולעניים

ממוזער|220px|Caecilia nigricans
**תּוֹלְעָנִיִּים** (שם מדעי: Caeciliidae) היא משפחה בסדרת חסרי הרגליים. תפוצתם כוללת את מרכז ודרום אמריקה, אפריקה המשוונית, איי סיישל והודו.

התולעניים היא בין המשפחות הפרימיטיביות ביותר במחלקת הדו-חיים. צורתם דומה לזו של תולעים טבעתיות, ומכאן שמם. נקודת דמיון נוספת לתולעים הטבעתיות היא היעדר הרגליים. עורם לח, וקיים עליו ריר באופן תמידי. צבעם אפור־כחול. עיניהם קטנות מאוד, והן מכוסות בעור, בדומה ליתר חסרי הרגליים. התולעניים חיים בחורים שהם חופרים לעצמם, בדרך-כלל ליד מקור מים (נחל או אגם). חלק מהתולעניים מטילים את צאצאיהם חיים, בעוד אחרים מטילים כ-20 ביצים בכל הטלה. כאשר הנקבה נדרשת לשמור על הביצים, היא מתפתלת ומתקפלת, ושומרת על הביצים בין הקיפולים. הראשנים גדלים במים, ובתחילה עיניהם אינן מכוסות בעור. רק לעת הגעה לבגרות אלו מתכסות בעור המאפיין את הפרטים הבוגרים. הם מאבדים את הזימים ואת סנפיר הזנב. את יתר ימיהם יבלו בחורים בתוך האדמה.

## סוגים
סוגים רבים הנכללים פה, סווגו במיונים שונים תחת משפחות אחרות:
**Boulengerula*
**Brasilotyphlus*
*תולען (*Caecilia*)
**Dermophis*
**Gegeneophis*
**Geotrypetes*
**Grandisonia*
**Gymnopis*
**Herpele*
*סוג ומין יחיד* Hypogeophis rostratus*
*סוג ומין יחיד *Idiocranium russeli*
**Indotyphlus*
*סוג ומין יחיד *Luetkenotyphlus brasiliensis*
**Microcaecilia*
**Mimosiphonops*
**Oscaecilia*
**Parvicaecilia*
*סוג ומין יחיד* Praslinia cooperi*
**Schistometopum*

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1814
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונסטנטין סמואל רפינסק
קטגוריה:חסרי רגליים
אריקסון

**אריקסון** (בלועזית: **Ericsson**) הוא שם משפחה שפירושו "בנו של אריק".

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה שוודיים
קטגוריה:שמות משפחה פטרונימיים
סילוניות

[230px|שמאל|ממוזער|[לוליגו אילתי בפארק הלאומי קומודו]]
ממוזער|ראש דיונון מקרוב
**סִילוֹנִיּוֹת** או **ראש-רגלאים** (שם מדעי: Cephalopoda) הן מחלקה של רכיכות. את הפרטים המשתייכים למחלקה זו מאפיינים גוף בעל שני צדדים סימטריים זה לזה, ראש בולט, והתאמה מורפולוגית של כף הרגל – הידרוסטט שרירי (Muscular hydrostat), הדומה לזרוע או לזרוע ציד (Tentacle). במלקולוגיה (חקר הרכיכות, Malacology) קיים תחום מיוחד לחקר מחלקה זו הנקרא Teuthology.

לסילוניות יש היסטוריה גאולוגית ארוכה. הנאוטילוסאים הראשונים נמצאו בשכבות הקמבריון המאוחרות, ונציגים אחרים של הקבוצה נוכחים בלאגרשטטה הקדומה ביותר בקמבריון.

המחלקה כוללת שתי תת-מחלקות. במיניה של תת-המחלקה דיונונים, קונכיית הרכיכה הפכה לפנימית, או שהיא נעדרת כליל; תת-מחלקה זו כוללת את התמנונאים, הדיונונאים, ודיונוני הרחף. תת-המחלקה האחרת היא נאוטילוסאים, ומיניה הם בעלי קונכייה; תת-מחלקה זו מכילה את הנאוטילוס.

כיום קיימים מעל 750 מינים במחלקת הסילוניות.

## טקסונומיה
*מחלקה **סילוניות** (Cephalopoda)
**תת-מחלקה אמוניטים (Ammonoidea) - נכחדה
**תת-מחלקה נאוטילוסאים (Nautiloidea)
**תת-מחלקה דיונונים (Decapodiformes)
***קבוצה בלמניטים (Belemnoidea) - נכחדה
***סדרה דיונונאים (Sepiida)
***סדרה דיונונים מעוגלים (Sepiolida)
***סדרה ספירולאים Spirulida
***סדרה דיונוני רחף (Teuthida)
**על-סדרה Octopodiformes
***סדרה דיונונים ערפדיים (Vampyromorphida)
***סדרה תמנונאים (Octopoda)

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1797
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'ורז' קיווייה
*
פרנץ פישלר

**פרנץ פישלר** (בגרמנית: **Franz Fischler**; נולד ב-23 בספטמבר 1946) הוא פוליטיקאי אוסטרי מטעם מפלגת העם האוסטרית. כיהן כנציג האוסטרי באיחוד האירופי הממונה על חקלאות, פיתוח כפרי ודיג.
## ביוגרפיה
פישלר נולד בכפר אבזאם במדינת טירול שבאוסטריה. למד חקלאות באוניברסיטת וינה לחקלאות, וסיים שם את חוק לימודיו, וב-1978 קיבל תואר דוקטור. בשנים 1973-1979 עבד כמסייע באוניברסיטה לחקלאות, לאחר מכן עבד בלשכת החקלאות של טירול ולבסוף כמנהל הלשכה בשנים 1985-1989.

בין 1989 ו-1994 כיהן כשר החקלאות והייעור, ומאז 1990 היה חבר המועצה הלאומית של אוסטריה. ב-1995 מונה לנציג האוסטרי באיחוד האירופי, כממונה על החקלאות והפיתוח כפרי (בשנת 2004 חילק את התפקיד עם סנדרה קלניאטה). ב-1999 מונה גם לממונה על הדיג. בין השנים 1999-2004 היה חבר בהנציבות האירופית בראשות רומאנו פרודי. הוא היה פעיל בהכנה ואישור של Agenda 2000 - תוכנית רפורמה של מדיניות בתחום החקלאות של הקהילה האירופאית.

בשנת 2011 החליטה ממשלת להציב אותו כמועמד מטעמה ליו"ר ארגון המזון והחקלאות של האו"ם.

## קישורים חיצוניים

* פרנץ פישלר בארכיון הנציבות האירופית

קטגוריה:חברי נציבות האיחוד האירופי
קטגוריה:שרי החקלאות של אוסטריה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1946
לדה (מיתולוגיה)

[250px|ממוזער|שמאל|[לדה והברבור (רובנס)|לדה והברבור, ציור מאת פטר פאול רובנס]]
במיתולוגיה היוונית, **לֶדָה** (ביוונית: **Λήδα**) הייתה אשתו של מלך ספרטה, טינדראוס.

## לדה וזאוס
יש גרסאות שונות ללידת הלנה במיתולוגיה היוונית. על פי מחזהו של אוריפידס, "הלנה", זאוס, שחשק בה, בא ללדה בליל כלולותיה, בדמות ברבור הנמלט מעיט ועיבר אותה. באותו הלילה הייתה לדה גם עם בעלה טינדראוס. כעבור תשעה חודשים הטילה שתי ביצים: מהאחת בקעו התאומים ילדי זאוס: הלנה ופולוקס, ומהשנייה בקעו התאומים ילדי טינדראוס - קסטור וקליטמנסטרה. הבנים מזוגות התאומים, קסטור ופולוקס, ביוונית "הדיוקסורים" או בלטינית Gemini, שעל שמם קרויה קונסטלציית התאומים, מתו, ולכן בעלה הנבחר של הלנה וחתנו של טינדראוס מנלאוס ירש את מלכות ספרטה. לפי גרסה אחרת ילדה לדה שני ילדים מטינדראוס, ובנוסף הטילה שתי ביצים, מהן בקעו הלנה ופולוקס.

## על שמה
האסטרואיד 38 לדה  שהתגלה ב-12 בינואר 1856 על ידי ז'אן שאקורנאק נקרא על שמה. השם ניתן על ידי אורבן לה-ורייה.

על שמה גם נקרא הירח לדה, אחד מירחיו של צדק.

## לקריאה נוספת
*

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* זיוה שמיר, **על [https://www.zivashamir.com/post/%D7%93%D7%97%D7%99%D7%A4%D7%AA-%D7%99%D7%93-%D7%A7%D7%9C%D7%94-%D7%92%D7%95%D7%A8%D7%9E%D7%AA-%D7%9C%D7%9E%D7%A4%D7%95%D7%9C%D7%AA-%D7%91%D7%A9%D7%A8%D7%A9%D7%A8%D7%AA-%D7%A9%D7%9C-%D7%A9%D7%95%D7%A8%D7%AA-%D7%90%D7%91%D7%A0%D7%99-%D7%93%D7%95%D7%9E%D7%99%D7%A0%D7%95 "לֵדה והברבור"]** (כולל תרגום לעברית) של ו"ב ייטס, אתר '''''מב"ע''''', יולי 2024

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
טריקי

**אדריאן ת'וז** (Adrian Thaws; נולד ב־27 בינואר 1968) הידוע בעיקר בכינוי **טריקי** (Tricky) הוא ראפר אנגלי. נחשב לאחד ממייסדי סגנון הטריפ הופ.

## ביוגרפיה
טריקי נולד בשכונת־העוני נוֹל וֵסְט (Knowle West) בבריסטול באנגליה. אביו נטש את משפחתו עוד לפני שנולד ואימו מקסין קוויי (Maxine Quaye) התאבדה כשהיה בן 4 בלבד.

באמצע שנות ה-80 הצטרף לקהילת מוזיקאים בריסטולית בשם הוויילד באנץ' (The Wild Bunch, החבורה הפרועה), שמתוכה קמה בשנת 1987 להקת מאסיב אטאק. באותה תקופה זכה לכינוי טריקי קיד (Tricky Kid, ילד מוזר) או בקיצור טריקי. טריקי היה זמר אורח בשני האלבומים הראשונים של מאסיב אטאק - Blue Lines (1991) ו־Protection (1994).

בשנת 1995 טריקי הוציא את אלבומו הראשון, Maxinquaye שנקרא על־שם אימו. באלבום טריקי כתב את רוב השירים בעצמו אך שר יחסית מעט ורוב השירים בוצעו על ידי הזמרת מרטינה טופלי-בירד (Martina Topley-Bird), בת־זוגו באותה תקופה (לעיתים קרובות מופיעה בשמה הפרטי בלבד, מרטינה). האלבום זכה לביקורות משבחות ונחשב לחלוץ בסגנון הטריפ הופ, למרות שטריקי עצמו סלד מהגדרה זו.

בשנת 1996 הוציא תחת השם Nearly God אלבום עם זמרים אורחים רבים, ביניהם ביורק, טרי הול, וננה שרי. האלבום היה אפל יותר ואוונגרדי יותר מ־Maxinquaye, אך זכה גם הוא לביקורות טובות והצלחה מסחרית. מאוחר יותר באותה שנה חזר אל הכינוי טריקי את והוציא אתPre-Millenium Tension, אלבום אפל עוד יותר שבו שר יותר שירים בעצמו, אך עדיין בשיתוף מרטינה וזמרים נוספים. במהלך סיבוב ההופעות של האלבום הזה הגיע גם להופעה בתל אביב.

ב-1997 זכה לתפקיד קולנועי משמעותי בסרטו של לוק בסון, "האלמנט החמישי", בו גילם את "Right Arm" - יד ימינו של זורג, האנטגוניסט הראשי.

בשנת 1998 עבר להתגורר בניו יורק והוציא את Angels With Dirty Faces, אלבום עם צליל הרבה יותר חי ורוקיסטי מקודמיו; זה היה גם האלבום האחרון בשיתוף מרטינה. בשיר אחד באלבום התארחה הזמרת פי ג'יי הרווי. הביקורות על האלבום היו חלוקות - היו מבקרים שהיללו את הצליל החדש, והיו כאלה שהתאכזבו מכך שטריקי נוטש את המוזיקה השחורה.

ב־1999 הוציא את Juxtapose, אלבום שבו חזר לראפ מהזרם המרכזי. טריקי שר את רוב השירים בעצמו.

ב־2001 הוציא את Blowback, אלבום עם זמרים אורחים רבים, בהם אלאניס מוריסט, סינדי לאופר, אנתוני קידיס, ג'ון פרושיאנטה ואד קוולצ'יק מלהקת לייב.

ב־2003 הוציא את Vulnerable. ברוב שירי האלבום התארחה זמרת אורחת חדשה, קוסטנצה פרנקווילה (Costanza Francavilla) האיטלקייה.

ב־2008 הוציא את Knowle West Boy.

ב-2010 הוציא את Mixed Race.

ב-2013 הוציא את False Idols.

ב-2014 הוציא את Adrian Thaws.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
**[[Maxinquaye]]*  (1995)
**[[Nearly God]]*  (1996)
**[[Pre-Millennium Tension]]*  (1996)
**[[Angels with Dirty Faces]]*  (1998)
**[[Juxtapose]]*  (1999)
**[[Blowback]]*  (2001)
**[[Vulnerable (טריקי)|Vulnerable]]*  (2003)
**[[Knowle West Boy]]* (2008)
**[[Mixed Race]]*  (2010)
**[[False Idols]]*  (2013)
**[[Adrian Thaws]]*  (2014)

### אוספים ואלבומים נוספים
**[[The Crow: City of Angels soundtrack]]*  (1996)
**[[Product of the Environment]]*  (1999)
**[[The Crow: Salvation soundtrack]]*  (2000)
**[[Queen of the Damned (פסקול)|Queen of the Damned]]*  (2002)
**[[A Ruff Guide]]*  (2002)
**[[Back to Mine]]*  (2003)

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:ראפרים בריטים
קטגוריה:אנגלים ממוצא ג'מייקני
קטגוריה:אמני דומינו רקורדינג קומפני
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1968
ליבורנו (כדורגל)

**א. ס. ליבורנו קאלצ'ו** (איטלקית: A.S. Livorno Calcio) היא קבוצת כדורגל איטלקית נטולת תארים מהעיר ליבורנו. ליבורנו משחקת באצטדיון ארמנדו פיקי, שהוקם בשנת 1933. האצטדיון העירוני קרוי על שמו של שחקן עבר במועדון ובנבחרת איטליה באמצע המאה ה-20, אשר נהרג בגיל 37.

## היסטוריה
ליבורנו נוסדה בשנת 1915. בסוף עונת 1948/1949 נשרה לליגה השנייה, ובסוף עונת 2003/2004, לאחר 54 שנים בליגה השנייה שבה הקבוצה לליגה הראשונה. הקבוצה שיחקה בליגה הראשונה 4 עונות, מעונת 2004/2005 ועד סוף עונת 2007/2008 שבסיומה נשרה שוב לליגה השנייה.

בעונת 2006/2007, עקב פרשת השחיתות בליגה האיטלקית שגררה שינויים בזהות הקבוצות המשתתפות במפעלים האירופיים השונים, זכתה הקבוצה להשתתף בגביע אופ"א לראשונה בתולדותיה. לאחר ניצחון בסיבוב הראשון על קבוצת פאשינג מאוסטריה הקבוצה הגיעה לשלב הבתים של גביע אופ"א, בו שיחקה גם קבוצת הכדורגל הישראלית, מכבי חיפה. המשחק ביניהן הסתיים בתוצאה 1:1. ליבורנו סיימה שלישית בבית אחרי קבוצות גלאזגו ריינג'רס מסקוטלנד ומכבי חיפה והעפילה לשלב הבא, שלב 32 האחרונות, בו הפסידה לקבוצת אספניול מספרד והודחה מהטורניר.

בעונת 2008/2009 הקבוצה שיחקה בליגה השנייה ובסוף העונה עלתה לליגה הראשונה. בעונת 2009/2010 הקבוצה שיחקה בליגה הראשונה ובסוף העונה נשרה לליגה השנייה. הקבוצה שיחקה בליגה השנייה 3 עונות, מעונת 2010/2011 ועד סוף עונת 2012/2013 שבסיומה עלתה שוב לליגה הראשונה. עונה אחת בלבד לאחר עלייתה לליגה הראשונה חזרה הקבוצה לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום האחרון בליגה.

במהלך השנים, המועדון הדרדר לקשיים ובסיום עונת 2020/2021 המועדון ירד לסרייה ד'. באותו קיץ, המועדון פורק והוקם מחדש בליגה החמישית. בסיום העונה הוא הגיע למשחקי הפלייאוף, על עלייה לליגה הרביעית, הפסיד אך עלה בכל זאת בגלל התפרקות קבוצה אחרת. בעונת 2023/4 הוא המשיך לשחק בליגה הרביעית.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל איטלקיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1915
קטגוריה:ליבורנו