יעקב בן שימול

**יעקב בן שימול** (1861 – 6 בספטמבר 1946) היה פקיד אדמונד ג'יימס דה רוטשילד בארץ ישראל בתקופת העלייה הראשונה, ומראשוני המנהלים של מושבות הברון ביניהן: ראשון לציון, מזכרת בתיה ראש פינה, זכרון יעקב, בת שלמה, מאיר שפיה, וכן חדרה העצמאית.
## קורות חיים
### השנים המוקדמות
יעקב בן שימול (לעיתים נכתב בנשימול) נולד בעיר טטואן שבמרוקו, בן לאהרון ולגימול בן שימול. לאחר שהשלים את לימודיו בסמינר למורים בפריז, הוא עלה לארץ ישראל ושימש כמורה לצרפתית ומנהל חשבונות במוסד החינוכי מקווה ישראל. בשנת 1879 מונה לסגן מנהל המוסד.
### תחילת הקריירה במושבות הברון
בשנת 1883 מונה בן שימול לתפקיד פקיד ומנהל מטעם הברון רוטשילד במושבה ראשון לציון, בהמלצתו של מנהל מקווה ישראל, שמואל הירש. בכך היה הפקיד השני הממונה על ראשון לציון ובמקביל ניהל מאפריל 1884 עד אוקטובר אותה שנה את מושבת מזכרת בתיה.
כאשר נתמנה למנהל ראשון לציון במקום דיגור המפוטר, הגיע מברק מהברון כי עליו לגרש את ישראל בלקינד, מראשוני ביל"ו שהתחצף בשעתו נגד הפקיד דיגור. בלקינד לא רצה שבגללו ימשוך הברון את ידיו מעבודת ישובה של הארץ והלך לבן שימול והודיע: "אני עוזב מרצון עצמי את המושבה, למען לא יבולע לשום אדם אחר". בן שימול ענה לו: "מכיוון שאתה בעצמך עושה ג'סטה יפה של הקרבה עצמית כזאת, הריני מבטיחך כי אחיך ואחיותיך לא יסבלו בגללך", והוא קיים את הבטחתו והרשה לבלקינד כעבור זמן מה לשוב לראשון לציון. גרסה זו מופיעה בתדהר אולם אין בנמצא מכתבים כאלה בחתימת הברון. הדאגה שלו למתיישבים באה לידי ביטוי גם בהשתדלות אצל מושל נפת יפו עבור המתיישבים שלא היה בידיים רישיון מתאים או מימון מספק לבניית בתיהם.

### המעבר לראש פינה
לאחר שבן שימול התפטר מניהול עקרון הוא נסע למרוקו להתרפא ממחלה על חשבונו של הברון רוטשילד. בהמשך הוא שהה בפריז ועבר אף לדאבוס בשווייץ. הברון, שדאג לבן שימול ורצה עדיין להשתמש בשירותיו, ציווה על מזכירו לטלגרף לשמואל הירש ביום 20 באוקטובר 1884 טלגרמה בזו הלשון: "היוכל בנ שימול לילך לראש פינה? האוויר טוב. הברון רוטשילד מאמין בו ויניחהו בלי קונטרולה, לא כן באחרים.

מדצמבר 1885 עד אפריל 1886 שימש בן שימול בתפקיד בלתי מוגדר בזכרון יעקב. לאחר מכן, מאפריל 1886 עד אוקטובר 1888, מונה למנהל ראש פינה, ובמקביל טיפל בענייני יסוד המעלה.

### התקופה בזכרון יעקב
באוקטובר 1888 שב בן שימול לזכרון יעקב והפך למהל המושבה עד 1897. הגעתו למושבה הייתה בעקבות משבר שהתחולל בשנת 1888, כאשר המתיישבים מרדו נגד הפקיד וורמסר, שהתערב יתר על המידה בחיי המתיישבים ומנע מהם לעסוק במקצועות נוספים כדי להגדיל את הכנסותיהם. בעקבות הסלמה, הגיע למושבה אליהו שייד הממונה הראשי מטעם הברון רוטשילד על הפקידות בארץ ישראל לשכנע את המתיישבים לציית לפקידות. לאחר שוורמסר עזב, מונה בן שימול למנהל הכללי והחזיר את זכויותיהם של 28 האיכרים שהודחו. בכך נרגעה המושבה והחלה תקופה חדשה של יחסי אמון עם הפקידות. כמנהל כללי, כפי שכינה אותו שייד, הוא ניהל את כל גוש זיכרון ובנותיה כמיקשה אחת.
בן שימול נודע כפקיד אהוד ותומך במתיישבים, ושמר על יחסים טובים עם נציגי הברון. העיתונות העברית של התקופה העידה על פעילותו החיובית. בעיתון "הצבי" נכתב ב-1889: "הוא מתנהג עם האיכרים והפועלים בדעת והשכל ומשתדל לטובתם! [...] האדון בן שימול פקיד המושבה ראוי לתהילה על אשר השתדל בכל כוחו ואף הצליח לעשות שלום במושבה אחרי הימים הרעים שעברו עליה". בעיתון "המליץ" נכתב ב-1890: "נכבדים המה מעשי הפקיד האדון בן שימול בהנהגת המושבה בכלל, בהשתדלותו הרבה לטובת בני המושבה ובעבודתו הרבה שהוא עובד מבוקר עד ערב לנצח על עושי המלאכה ולשים עינו על כל דבר כגדול כקטן".
בתקופתו בזכרון יעקב הוא תכנן את תוכנית היקב "בלי מהנדס ובלי אדריכל" וכן נבנה מפעל המים של זכרון יעקב, ובשנת 1891 נחנכה בריכת בנימין". על אבן ההקדשה מתנוססת כתובת המנציחה את שמו:

בשנת 1893 יזם בן שימול את הקמת בית הפקידות החדש שמשמש כיום את מוזיאון העלייה הראשונה שכן משפחתו התרחבה ולא היה מקום במבנה הישן. הברון רוטשילד התעלם לכאורה מהפאר והיוקרה של המבנה משום שרחש חיבה גדולה לבן שימול.
בשנת 1897 ייסד את "חברת מכבים ונוטרי מנוחת זכרון יעקב", מעין חברת שמירה פנימית. בתקופת פקידותו בזכרון יעקב שימש גם כנציג הברון בבת שלמה, מאיר שפיה וחדרה, ואף נבחר על ידי מתיישבי חדרה לוועד המושבה כאות הוקרה.
עדות על אישיותו הנעימה והמקצועית מתועדת ביומניו של ד"ר הלל יפה, רופא המושבה. בין השניים התקיימה מערכת יחסים מקצועית קרובה שהתאפיינה בשיתוף פעולה הדוק ובכבוד הדדי. בספרו "דור מעפילים", מתאר ד"ר יפה את בן שימול כאדם נעים, "טוב-לב, מסור לענייניו ומתקבל באהבה על-ידי תושבי המקום". הוא מדגיש כי בן שימול היה מהפקידים הנדירים שהתייחסו לאיכרי המושבה בגובה העיניים ופעל לא רק מכוח סמכותו, אלא מתוך אכפתיות ורצון אמיתי לסייע להם. אחת הדוגמאות הבולטות לשיתוף הפעולה ביניהם הייתה בפעילות ההצלה והסיוע הרפואי לאיכרי חדרה, שנפגעו קשות ממגפת קדחת (מחלה) והביצות באזורם. בן שימול גייס אמצעים ואנשי קשר מול פקידות הברון ושלח את עגלות המושבה להובלת חולים מבתיהם אל תחנת הריפוי שיפה הקים.

## סיום הקריירה ושנותיו האחרונות
יש עדויות שונות לגבי שנת פרישתו של בן שימול: לפי עיתון "המגיד" פרש כבר ב-1895, ולעומת זאת לפי "הצפירה" הוסר מתפקידו רק באפריל 1900. ככל הנראה עבודתו בארץ ישראל הסתיימה בשנת 1900 עם העברתו ללשכת נציגות הברון בביירות בשל צעדי ההתייעלות שננקטו לאחר העברת ניהול מושבות הברון לידיה של יק"א.

יעקב בן שימול נפטר בטנג'יר ב-1946.

## חיי משפחה
בן שימול נישא פעמיים: תחילה לסול בן שימול (לבית צרפתי), ולאחר מכן לקלרה (לבית בנדראו). משתי נשותיו נולדו לו תשעה ילדים: אליאס, קרלוס, ג'יימס, יהודית (בת סול), שמחה ישראל, הארי, סול קופל, אברהם וראובן.
בשנת 1893 נולד בנו בפורטוגל מאשתו הראשונה סול. ב-1903 נולד בן נוסף בפורטוגל. ב-1905 אשתו השנייה קלרה החלה לכתוב טור אופנה בעיתונות, תוך חתימה בשם "ק. בנשימול".. ב-1908 נולד הבן האחרון מהאשה הראשונה במרוקו, וב-1912 נולדה בתו הראשונה מאשתו השנייה קלרה.

## מורשת ותרומה
יעקב בן שימול נחשב לאחד מהפקידים המוצלחים והאהובים של הברון רוטשילד. הוא הצליח ליצור איזון עדין בין דרישות הברון ובין צורכי המתיישבים, ותרם לביסוס יחסי האמון בין הפקידות למושבות. לפי העיתונות העברית, תרם בן שימול בשנת 1889 שני נפוליונים להוצאת "ספר המילים" של בית הספרים הלאומי (כיום הספרייה הלאומית.)
## לקריאה נוספת
* רן אהרנסון, "פקידי הבארון רוטשילד (1882–1890) – האנשים שמאחורי מפעל ההתיישבות", קתדרה, 74, דצמבר 1994, עמ' 163.
* משה דוד שוב, "זכרונות לבית דוד", תל אביב: דביר.
* אליהו שייד, "אליהו שייד, זכרונות: על המושבות היהודיות והמסעות בארץ ישראל ובסוריה 1899-1883",יד יצחק בן צבי, ירושלים, תשמ"ג. (תרגם מצרפתית אהרון אמיר)
* דוד יודילוביץ, "ראשון לציון התרמ"ב 1882 - התש"א 1941", ראשון לציון, 1941.

## קישורים חיצוניים
* ערך יעקב בן שימול באתר מוזיאון העלייה הראשונה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פקידי הברון רוטשילד
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1861
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1946