תשר

ממוזער|250 px|תשר שהושאר במסעדה בארצות הברית
**תֶּשֶׁר** (נפוץ גם בשם **טיפ**) הוא סכום כסף אותו מעניק לקוח לעובד שממנו קיבל שירות אישי טוב, בנוסף למחיר הבסיסי של השירות. גודל הסכום תלוי בנוהג המקובל באותו אזור, אופי והיקף השירות וגם שביעות רצונו של הלקוח.

טיפים וסכומם הם עניין של מנהג ונימוס חברתי המשתנים בין מדינות ותרבויות שונות. בחלקים מסוימים בעולם, נהוג לתת תשר למגוון רחב של נותני שירות כמו: מלצרים, עובדי שירות בבתי מלון, נהגי מוניות, מדריכי תיירים, עובדי מספרה, מעסים, שליחים, רוחצי מכוניות, שירות בברים ובמסעדות, ספרים ורבים אחרים. במדינות רבות אחרות, לא נהוגה תרבות של נתינת תשר, ולפעמים מתן טיפ אף עלול להיחשב כפעולה מעליבה. במקומות מסוימים מתווספים דמי שירות באחוזים קבועים לחשבונית – ואלה מחליפים בדרך כלל את הטיפ.

מתן טיפ לעובדים בתפקידים מסוימים נחשב לא חוקי, טיפ לעובד ציבור, למשל, עלול להיחשב לשוחד.

## אטימולוגיה
מקור השם **תשר** הוא מלשון הפיוט, כמו המילה "תשורה" שפירושה מתנה, למשל: .

בישראל עד שנות ה־70 של המאה ה־20 היה רווח השימוש במונח **בקשיש**, מילה שמקורה בטורקית, ומשמעותה הייתה ספק תשר ספק שוחד. בהמשך עברו למונח הלועזי **טיפ** ובמהלך שנות ה־90 החל השימוש גם במונח העברי **תשר**.

שמות נרדפים נוספים הם **דמי שירות** ו**דמי שתייה**, שמקורו בשפות אירופאיות ואינו נפוץ בשימוש כיום.

## היסטוריה
ידוע על הענקת טיפים עוד מתקופת הרומאים. הנוהג כפי שהוא מוכר כיום החל במאה ה-16 באנגליה בבתי עסק ציבוריים ובתים פרטיים. בבתים פרטיים התפתחה נורמה חברתית שאורחים העניקו תשר בסיום הביקור למשרתים, בגין ביצוע תפקידים שמעבר לתפקידיהם הרגילים. נורמה זו התרחבה עד שנהיה נהוג להעניק תשר גם במקרים בהם לא ניתן שירות מיוחד. במאה ה-18 התפתחה כבר ציפייה בקרב המשרתים לקבל תשר עבור שירותיהם, והוא כבר לא היווה תשלום בגין שירות מועדף אלא נתפס בפשטות על ידי האורחים כתשלום עבור האירוח. מוסד התשר התפשט ברחבי אירופה במאות ה-17 וה-18 והגיע במאה ה-19 לארצות הברית. ברבות השנים נחלש דווקא באירופה אך התחזק בארצות הברית.

בעבר היה נהוג, בעיקר בספרד, להניח בראשית הארוחה במסעדה סכום כסף בצלוחית קטנה במרכז השולחן, ולהוסיף ולגרוע ממנה מטבעות בהתאם לאיכות השירות, כדי לעודד את המלצר להעניק שירות טוב.

## מעמד חוקי

לרוב ניתן התשר כתוספת למשכורת המשולמת לנותן השירות מבעל העסק, אולם יש שונוּת רבה ביחס בין גובה המשכורת לבין התשר המצופה בין המקצועות השונים וכן בתוך המקצועות עצמם. ישנם אף מקומות בהם בעל העסק כלל אינו משלם משכורת ושכרו של נותן השירות בנוי כולו על התשרים אותם הוא מצליח לקבל. ישנן מדינות (וישראל בכללן) בהן שיטת תשלום כזו אינה חוקית (ראו להלן). בארצות הברית מחויבים העובדים לדווח בסוף השנה על קבלת תשר מעל סכום מסוים לרשויות המס, ולשלם עליו מס בהתאם.

בעלי עסקים נבדלים זה מזה ביחסם לתשר. ישנם בעלי עסקים האוסרים על עובדיהם לקבל תשר. אחרים אוספים את התשרים ובסוף יום העבודה מחלקים אותם בין כל העובדים. יש מעסיקים שמחשבים את התשר כמשכורתו הבסיסית של העובד, ומוסיפים מקופתם רק אם סכום התשרים אינו מגיע לשכר המינימום. קיימים גם מעסיקים שלוקחים לעצמם את התשר של העובדים.

## התשר בישראל
### תשלום תשר
ממוזער|תשר בשקלים
סכום הטיפ הבסיסי הנהוג על צורותיו השונות בישראל הוא 10%–12% מהתשלום על שירות, או 5 שקלים (הגבוה מביניהם). בישראל מקובל לתת תשר לעובדים שכירים שנותנים שירות בעל אופי אישי מטעם עסקים שאינם ציבוריים, בעיקר כשיש חשיבות יתרה לאיכות השירות והעובד נתפש כזוטר שחלקו בתשלום הכולל שולי:
* מלצרים במסעדות ובתי קפה שבהם הם מגישים את האוכל לשולחן; ברמנים בפאבים ומועדונים על הכנת ומזיגת המשקה; לרוב גם לבריסטות בבתי קפה ובחנויות נוחות; צוות העובדים באולמות אירועים – מקובל שבעלי השמחה מתגמלים את צוות העובדים בתשר, ולרוב גם האורחים את המלצרים המסוימים ששירתו אותם; ישנם מסעדות ואולמות אירועים בהם הטיפים נאספים במהלך כל משמרת ומחולקים בסופה באופן שווה בשווה בין המלצרים.
* מתדלקים בשירות מלא בתחנות דלק, על התדלוק בלבד או יותר אם נבדק וטופל מצב השמן, השמשות והמים ברכב; עובדים בשטיפת כלי רכב – לעובדים שרוחצים ידנית ומנגבים את הרכבים.
* שליחים של מסעדות, זרי פרחים, קניות מהסופרמרקט; פועלי ניקיון ועובדים סיעודיים מטעם חברות כח אדם שאינם מקבלים תשלום ישירות ממקבל השירות.
* רבנים שמכינים לבר מצווה, עורכים חופה, ברית מילה וכו' נתפסים כבעלי מצווה ולכן נותני השירות אינם דורשים במפורש תשלום, ובעצם מקבלי השירות מעניקים להם תשר.
* חדרניות בבתי מלון – עם העזיבה מקובל להשאיר תשר לחדרנים.
* במספרות (ובמכוני יופי) – יש שנוהגים לתת טיפ לשוטפות שחופפות ולמעצבי השיער השכירים.
* בניגוד לאירופה וארצות הברית לא מקובל לתת בישראל תשר לנהגי מוניות.
* ישנן מסעדות וחברות משלוח שמוסיפות לחשבונית סעיף "דמי משלוח" על מנת לכסות את ההוצאות הללו, אולם עדיין נהוג לתת טיפ בנוסף ישירות לשליח.

### מעמדו החוקי של התשר בישראל

בישראל מתקיימת הבחנה ברורה בין **דמי שירות**, הנכללים בחשבון המוגש ללקוח, ונכנסים לקופת העסק – אלה אינם שונים מהתשלום הרגיל של הלקוח, ובין **תשר** (טיפ), שאותו נותן הלקוח מרצונו, ישירות לנותן השירות האישי (מלצר, ספר וכדומה). שאלת מעמדו של התשר רלוונטית לדיני העבודה (למשל: האם יש להביאו בחשבון בחישוב ההשלמה לשכר מינימום?), דיני מיסים (למשל: האם הוא חייב במס הכנסה ובמע"מ?) ודיני הביטחון הסוציאלי (האם המעסיק חייב בגינו בדמי ביטוח לאומי ובהפרשה לביטוח פנסיוני).

בתי הדין לעבודה עסקו פעמים רבות בסוגיות הנוגעות למעמדו של התשר, כשפסקי הדין הובילו לתוצאות שאינן חד משמעיות – בחלק מהפסיקות נקבע כי התשר הוא שכר עבודה ובחלקן כי אינו שכר עבודה. ההלכה המרכזית, עד לפסק הדין שניתן במרץ 2018, הייתה "הלכת ענבל מלכה" שניתנה בבית הדין הארצי לעבודה ביוני 2005, וקבעה שהתשר יהווה חלק משכר העבודה רק כאשר עבר דרך קופת המסעדה. בפסק דינו הוסיף הנשיא סטיב אדלר: , קריאתו זו לא נענתה על ידי המחוקק.

פסק דין אחר של בית הדין לעבודה הגיע עד לדיון נוסף בבג"ץ, שבו נפסק כי הכנסתו של מלצר מתשר היא הכנסת עבודה לפי , ולכן נכללת בבסיס לחישוב קצבת תלויים לשאיריו של מלצר שנפטר. גם בפסק דין זה ציין הנשיא אשר גרוניס: 

במרץ 2018 קבע בית הדין הארצי לעבודה שהתשר מהווה לצורך דיני העבודה והביטוח הלאומי הכנסה של המסעדה שנועדה לתשלום שכר העובדים בלבד, וכי הכנסותיהם של המלצרים מהתשר מהוות שכר עבודה לכל דבר, בגינו הם זכאים לזכויות סוציאליות כחוק, אולם כדי לאפשר היערכות לחידוש שבפסק הדין נקבע בו שייכנס לתוקף רק בראשית 2019. בפסק הדין נקבע שהוא נוגע רק למסעדות, בתי קפה, ברים ופאבים. טרם ניתנה תשובה חד משמעית לשאלה האם התשר חייב במע"מ.

לאחר פסק דין הטיפים הודיעה רשות המיסים מספר פעמים כי בכוונתה להתחיל ולגבות מע"מ מכספי הטיפים. בפועל לא ננקטו מהלכים בנושא עד שבאפריל 2025 הודיעה רשות המיסים שהיא נסוגה מכוונתה למסות את הטיפים, ובלבד ששולמו באופן וולנטרי, תועדו ביומן השירות של המסעדה, דווחו כדין בתלושי השכר של העובדים ושולמו עבורם כדין מס הכנסה ודמי ביטוח לאומי.

## ראו גם
* פסק דין הטיפים

## קישורים חיצוניים

* 
* פליקס פיכמן, היסטוריה של מונח "טיפ"
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* עו"ד יוסי חכם ועו"ד יגאל דנינו, תשר (טיפ) כשכר עבודה – ביקורת בעקבות פסיקת ביה"ד הארצי לעבודה דין ואומר, 15, יוני 2006
* שרון רבין-מרגליות ויורם מרגליות, טיפים, **[[משפטים (כתב עת)|משפטים]]** לח(1), 2009, עמ' 107–144
* The psychology that motivates tipping, באתר ה־BBC 
* יוסי רחמים וצאלח אבו עמשה, טיפים כהכנסה מעבודה: הלכת קיס והשלכותיה על ענף התיירות, **[[הפרקליט]]** נה(1), 2022
* האם טיפים שקיבלה מלצרית נחשבים חלק מהמשכורת?, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, 2016
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תגמול עובדים
קטגוריה:שירות לקוחות