open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
האנה טומפקינס

**האנה מינתורן טומפקינס** (באנגלית: **Hannah Minthorne Tompkins**; 28 באוגוסט 1781 – 18 בפברואר 1829) הייתה רעייתו של מושל ניו יורק וסגן נשיא ארצות הברית דניאל טומפקינס וכיהנה כגברת השנייה של ארצות הברית מ-1817 עד 1825.

## ביוגרפיה
טומפקינס היא בתם השנייה של מאנגל (1740–1824), חבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית בניו יורק, ושל אשתו השנייה מינתורן (1743–1830). ב-20 בפברואר 1798, בהיותה בת 16 בלבד, נישאה לדניאל טומפקינס, עורך דין אמריקאי בן 23. בשל העובדה שהיא חלתה שנה לפני שבעלה נכנס לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית, היא לא השתתפה בהשבעתו לתפקיד. לזוג נולדו שמונה ילדים.

היא נפטרה ב, סטטן איילנד, ארצות הברית. היא ובעלה נטמנו בבית קברות במנהטן תחתית.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:הגברות השניות של ארצות הברית
קטגוריה:ילידות 1781
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1781
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1829
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1829
גיבור אמריקאי

**גיבור אמריקאי** (באנגלית: **The Greatest American Hero**) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה במקור ברשת ABC בין השנים 1981 עד 1983. בסדרה, אשר נוצרה על ידי המפיק סטיבן ג'יי קאנל, מככבים ויליאם קאט, רוברט קאלפ, וקוני סלקה.

בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון בשנות השמונים. 

## תקציר העלילה
ראלף הינקלי (מגולם על ידי ויליאם קאט) הוא מורה בבית ספר תיכון בלוס אנג'לס. במהלך טיול בית ספר ראלף נתקל בחוצנים אשר מעניקים לו חליפה מיוחדת שמקנה לו כוחות על אנושיים שונים, כולל את היכולת לעוף, את היכולת להיות בלתי נראה, ויכולות טלקינזיס. עם זאת, ראלף מאבד את מדריך ההוראות לחליפה, והדבר מוביל לסדרה של סיטואציות קומיות כאשר ראלף לומד כיצד לשלוט ביכולות החדשות שלו על ידי ניסוי וטעייה.

ראלף חובר לסוכן ה-FBI ביל מקסוול (מגולם על ידי רוברט קאלפ), אשר הופך לשותפו במאבק בפשע.

## שחקנים ודמויות
* ויליאם קאט - בתפקיד ראלף הינקלי
* רוברט קאלפ - בתפקיד ביל מקסוול
* קוני סלקה - בתפקיד פאם דיווידסון
* פיי גרנט - בתפקיד רונדה בלייק
* מייקל פארה - בתפקיד טוני ויליקנה
* ג'סי ד. גוינס - בתפקיד סיילר ג'ונסון
* דון סרוונטס - בתפקיד פאקו רודריגז
* ויליאם בוגרט - בתפקיד לס קרלייל

## שיר פתיחה
* שיר הפתיחה של הסדרה, "Believe It or Not" , נכתב על ידי סטיבן גייר , הולחן על ידי מייק פוסט  ובוצע על ידי ג'ואי סקארברי . השיר הפך ללהיט והגיע למקום השני במצעד הפזמונים האמריקני במהלך 1981.
* בעונה 8 של סדרת הטלוויזיה "סיינפלד", בפרק 15 ("הסוזי"), במשיבון של ג'ורג' מנוגנת פרודיה על שיר הפתיחה של הסדרה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בלוס אנג'לס

קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1981
קרן שפלר מושקט

**קרן שפלר מושקט** (נולדה ב-4 בפברואר 1975) היא זמרת ישראלית-אמריקאית, מוזיקאית ג'אז, במאית, מפיקה, מרצה ומנחת סדנאות בנושאי התפתחות אישית.

## ביוגרפיה
שפלר מושקט נולדה בלוס אנג'לס, ארצות הברית, לנורית כימאית ובעלת עסק ליבוא ואברי מהנדס בתחום הגז והנפט. כשהייתה בת שש עברה עם משפחתה לצפון לונדון. בגיל עשר הופיעה על בימת ה־West End ובטלוויזיה עם להקת תיאטרון מקצועית של ילדים. בגיל 13 עלתה לישראל עם משפחתה. למדה במגמת תיאטרון בבית ספר לאומנויות על שם תלמה ילין, שם הופיעה בהרכבים שונים עם נגנים ממגמת הג'אז. בשנת 1992 התגייסה לצבא ושירתה כקצינת ת"ש בחיל הים. משנת 1995 למדה לימודי משפטים באוניברסיטת בית הספר לכלכלה של לונדון. במהלך לימודיה שימשה יושבת ראש אגודת התיאטרון באוניברסיטה ועסקה במשחק ובימוי. עשתה סטאז' במשפטים בישראל במחלקת הייטק של פרופסור יוסי גרוס, חודק, גרינברג ושות'. במקביל ביימה הצגות עבור התיאטרון האנגלי בתל אביב. משנת 2000 למדה תואר שני בבימוי תיאטרון בתוכנית בניהולה של הבמאית אן בוגארט באוניברסיטת קולומביה. במהלך הלימודים שימשה כעוזרת במאית של הבמאית אן בוגרט. בשנת 2002 השתתפה בשתי הפקות גדולות, בפסטיבל ישראל וב-American Repertory Company. בשנת 2003 עבדה בהפקה של הבמאית רנה ירושלמי.

משנת 2004 עסקה בבימוי הצגות בפרינג' של ניו יורק. בשנת 2004 ביימה את ההצגה חתונות הדמים מאת לורקה במרכז התרבות Clemente Soto Vélez בניו יורק וקיבלה ביקורות משבחות. בשנה זו כתבה וביימה מחזה בשם BATH PARTY עם השחקנית מיטל דוהן והבמאית איילת דקל. המחזה רץ בפרינג' במשך שנתיים ובשנת 2005 יצא בהפקה מסחרית במרכז האומנויות HERE שבווסט ווילאג' וזכה לתשבחות מהוילאג' ווייס, הג'רוזלם פוסט, ה-BroadwayWorld והניו יורק טיימס. בשנת 2008 חזרה שפלר מושקט לישראל.

## קריירה מוזיקלית
בשנת 2017 החלה שפלר מושקט ללמוד ג'אז ופסנתר עם דמויות מרכזיות בג'אז הישראלי, וביניהם עופר פורטוגלי, חן לוי, יעלה באלין ואדיר לוי. היא יצרה הופעות קונספט שמשלבות בין תיאטרון לג'אז ומספרות את סיפורה האישי תוך נגיעה בנושאים שקשורים להעצמה אישית, איתם הופיעה ברחבי הארץ ביותר מ־150 מופעים. היא הופיעה עם נגני ג'אז מרכזיים כמו שי זלמן, עדי רנרט, גלעד אברו, יונתן רוזן, עדן לדין ועוד.

###### הופעות מרכזיות
"התחלות" במועדון *המחתרת* רמת השרון בשנת 2018 וב"חותם הקפה בשנת" 2019.

"אישה אחת חלומות גדולים" ב"קפה ביאליק" בשנת 2018, ב"שבלול גיאז" (אורחת סי היימן) עם שי זלמן ותמיר מילר בשנת 2022, ב"מועדון סלון", מרכז הפיי ברעננה בשנת 2022.

בשנת 2022 הוציאה סינגל ראשון: HIGH (מילים ולחן טל בביצקי) שזכה לכעשרים אלף צפיות ביוטיוב.

בשנת 2024 הוציאה שפלר מושקט אלבום ג'אז ראשון בשם "לונדון, ניו יורק, תל אביב" יחד עם נגני ג'אז מרכזיים כמו עדן לדין, פסנתרן ג'אז בינלאומי זוכה פרסים, גלעד אברו בסיסט, ויונתן רוזן על התופים. את האלבום הפיקה רעות יהודאי. האלבום זכה לתשבחות בפודקאסט *ג'אז ישראלי*.

ביולי 2024 נערכה השקת האלבום ב"מועדון הגריי" בתל אביב בליווי הפסנתרן עדי רנרט, יונתן קוסלובסקי, איתן איצקוביץ', צור בן זאב וישראל רוזן.

בדצמבר 2024 השיקה את האלבום במועדון השבלול בתל אביב בליווי עדן לדין, גלעד אברו ושי זלמן ואירחה את דפנה ארמוני.

## חיים אישיים
שפלר מושקט נשואה לגיא מושקט, מהנדס והייטקיסט. יש להם 4 ילדים והם גרים ברמת השרון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות ג'אז ישראליות
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1975
קטגוריה:במאיות ישראליות
קטגוריה:מפיקות ישראליות
אדריאן סינה

**אדריאן קלאודיו סינה** (ברומנית: **Adrian Claudiu Sînă**; נולד ב-18 באפריל 1977) הידוע יותר בשם **אדריאן סינה** או פשוט **אדי סינה**, הוא זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי, די ג'יי ומוזיקאי רומני. הוא ידוע בעיקר בזכות היצירה, ההפקה והשירה בלהקה אקסנט וגם בזכות הכתיבה וההפקה של להיטי מיינסטרים לעצמו ולאמנים בין-לאומיים אחרים.

## קריירה
הוא התחיל בתור די ג'יי בשנות ה-90 והקים להקה עם עמיתו המוזיקאית רמונה ברטה. הוא התפרסם כחבר באקסנט עם השיר "Ultima vară" ("הקיץ האחרון") בשנת 1999. ללהקתו הצטרפו מריוס נדלקו, סורין ברוטנאי ומיהאי גרויה. יחד הם הוציאו מספר להיטים שדורגו במקומות הראשונים הן ברומניה והן ברחבי מזרח אירופה, בעיקר באמצע עד סוף שנות ה-2000. האלבומים של הלהקה קיבלו תוארי פלטינה רבים על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הרומני (UPFR) ומיליוני עותקים מהם נמכרו ברחבי העולם. שיר החותם של הלהקה היה "Kylie", שיצא ב-2005.

בתחילת שנות ה-2010, סינה החליט לצאת לקריירת סולו ושיתף פעולה עם מוזיקאים שונים. הוא הקים חברת תקליטים משלו, פרימיום ארטיסט (שנודעה בעבר בשם Sisterhoodlive רקורדס), והקליט מספר להיטי סולו, כמו "Hold On", "I Can't Live Without You" ו-"Angel" (ביחד עם סנדרה אן.). בין היתר, הוציא את הלהיט הבין-לאומי "My Passion" שדורג בשיאו במקום השני בטורקיה טופ 20 (בין-לאומי). ב-2011 הוא היה בפאנל השופטים של "אקס פקטור" הרומני, שם הדריך את בני ה-25. באותה העת, הוא הפיק וכתב מספר להיטים שדורגו במקום הראשון ובעשיריות הפותחות במצעדים השונים עבור אמנים כמו להקת הבנים מקסים והזמרת לידיה בובל.

בשנת 2019 הזמר נבחר על ידי סרטי וולט דיסני לדבב את דרווין בגרסה הרומנית של "כוח G".

### קריירת סולו
בעבר, הוא כתב את כל השירים ללהקתו, אך מעולם לא יצא לקריירת סולו. בשנת 2010 הוציא סינה את סינגל הסולו הראשון שלו, בשם "Hold On". שנה לאחר מכן, הוא הקליט שיר חדש עם הזמרת הבריטית בברלי בראון, הקליפ שלו צולם בשארם א-שייח', מצרים. מאוחר יותר באותה שנה, יצא שיר חדש, "Angel", בהשתתפות סנדרה אן.; הקליפ שלו צולם בניו יורק. השיר זכה להצלחה בין-לאומית וברומניה דורג בעשירייה הפותחת. זה היה השיר השישה-עשר המושמע ביותר ברומניה ב-2012.

### חזרה לאקסנט והפקה
בתחילת 2014, סינה הפעיל מחדש את להקתו אקסנט, והוציאה את המיני-אלבום הראשון של הלהקה, *Around the World*.

## חיים אישיים
הוא השתתף בשיעורים באקדמיה לאמנויות תיאטרליות וקולנוע קרגיאלה, והתכונן להיות שחקן, אבל אז הוא בחר בקריירה מוזיקלית.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים רומנים
קטגוריה:זמרים רומנים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים רומנים
קטגוריה:תקליטנים רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1977
ארנסט אופנהיימר

**אֶרְנֵסְט אוֹפֶּנְהַיְמֶר** (באנגלית: **Ernest Oppenheimer**; 22 במאי 1880–25 בנובמבר 1957) היה איש עסקים בתחום כריית היהלומים ופוליטיקאי דרום אפריקאי ממוצא גרמני–יהודי. הוא ייסד את התאגיד האנגלו-אמריקני בדרום אפריקה ותחת שליטתו היה גם תאגיד דה בירס.

## חייו
אופנהיימר נולד בפרידברג שבאימפריה הגרמנית לאדוארד אופנהיימר, סוחר סיגרים, ולננט לבית הירשהורן. בגיל 16 נסע בעקבות אחיו, לואיס, ללונדון והחל לעבוד בחברת דונקלסבוהלר, חברת תיווך סחר יהלומים. בשנת 1902 נשלח לדרום אפריקה כדי לייצג את החברה כקונה בעיירה קימברלי. בקימברלי נבחר לראשות העיר בין השנים 1912–1915, ובתפקיד זה סייע בגיוס לשירות צבאי בגדוד קימברלי במהלך מלחמת העולם הראשונה. למרות זאת, בשל רגש אנטי-גרמני שעלה עם פרוץ מלחמת העולם הודח מתפקיד זה.

לאחר מכן עבר ליוהנסבורג והתיידד עם ויליאם לינקולן הונולד, מהנדס אמריקני וויושב הראש של החברות: Transvaal Coal Trust, Brakpan Mines, Springs Mines ו-The New Era Company, ויחד בשנת 1917 הם הקימו את התאגיד האנגלו-אמריקני בסיוע כספי מג'יי. פי. מורגן. ההון הראשוני שלהם עמד על 1 מיליון ליש"ט, כשחצי מההון היה חתום בארצות הברית וחציו השני בבריטניה ובדרום אפריקה. אופנהיימר שימש דירקטור קבוע ויושב ראש הדירקטוריון עד 1953.  ב-1919, שנתיים לאחר הקמתו, רכש התאגיד מכרות יהלומים בדרום-מערב אפריקה, פעולה שהייתה לקריאת תיגר על מונופול עסקי היהלומים של דה בירס. 

בבחירות הכלליות בדרום אפריקה של 1924 נבחר אופנהיימר לבית האספה (הבית התחתון של הפרלמנט) כחבר מטעם קימברלי, שם כיהן עד 1938.  היה מתומכיו של יאן סמאטס והתנגד לאפליה הגזעית ולאפרטהייד.

בשנת 1927 הצליח אופנהיימר להשיג שליטה באימפריית דה בירס של ססיל רודס המנוח, בבנותו ובבססו את המונופול של החברה בתעשיית היהלומים העולמית עד לפרישתו. שנתיים לאחר מכן כבר עמד בראש דה בירס.  במהלך כהונתו כיושב ראש היה אופנהיימר מעורב במספר אירועים שנויים במחלוקת, לרבות תיאום מחירים, הפרה של הגבלים עסקיים והאשמה כי לא שחרר יהלומים לתעשייה עבור המאמץ המלחמתי של ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה.

בשנת 1921 הוענק לאופנהיים תואר אבירות, ובשנת 1952 הוא מונה לאביר של מסדר ג'ון הקדוש.

## חייו האישיים
אופנהיימר התחתן עם מרי לינה פולק בשנת 1906 ונולדו לו שני בנים. מרי לינה הלכה לעולמה בשנת 1934, ושנתיים לאחר מכן נשא לאישה את קרוליין מגדלן הרווי, אלמנתו של מייקל, ברונט אופנהיימר השני מסטוק פוג'ס ובן אחיו. הוא המיר את דתו לאנגליקניזם, והגם שלא היה ציוני, תרם סכומים ניכרים למוסדות צדקה יהודיים.

נפטר ביוהנסבורג. האפר שלו נקבר בגומחת הקולומבריום בכנסיית סנט ג'ורג' בפארקטאון. בנו, הארי אופנהיימר, ירש אותו בעסקיו. גם אחיו, ברנרד אופנהיימר, היה מעורב מאוד בתעשיית היהלומים עד למותו ב-1921.

## מורשת והוקרה
בשנת 1964 קרא על שמו הארי וינסטון את יהלום אופנהיימר. וינסטון תרם את האבן למכון סמיתסוניאן.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:יהלומנים
קטגוריה:מסדר ג'ון הקדוש
קטגוריה:יהודים מומרים גרמנים
קטגוריה:יהודים שהתנצרו
קטגוריה:אנגליקנים
קטגוריה:ילידי 1880
קטגוריה:נפטרים ב-1957
סנדרה אן.

**אלכסנדרה נפתנאילה** (ברומנית: **Alexandra Năftănăilă**; נולדה ב-2 באוקטובר 1991), הידועה בשם הבמה **סנדרה אן**, היא זמרת דאנס רומנייה.

## קריירה
סנדרה התחילה את הקריירה שלה בגיל ארבע כשהתחרתה במופע מוזיקה לילדים. היא המשיכה את דרכה במוזיקה בלימודים בבית ספר מקומי למוזיקה. היא ייצגה את רומניה במספר פסטיבלי מוזיקה באירופה. היא מנגנת בגיטרה ופסנתר ומלחינה מלודיות ומילים מגיל ארבע-עשרה. בשנת 2006 הקליטה את אלבום הפופ הראשון שלה, שכלל עשרה שירים אותם ביצעה בהופעות שונות ברחבי רומניה יחד עם שתי רקדניות ליווי. כמו כן, בשנת 2006, השתתפה בקורסי שירה/טכניקה קולית בבית הספר למוזיקה של קרינה מרדר במשך 3 שנים.

אלבום גרסאות כיסוי יצא לאחר מכן. בשנת 2011, היא נכנסה באופן רשמי לתעשיית המוזיקה, כאשר אדריאן סינה הפך למנהל שלה. סנדרה ידועה בשל השתתפותה בלהיט "Angel". בהמשך לכך, השתתפה גם ב-"I'm Sorry". שני שיתופי הפעולה זכו לשלוש מועמדויות בטקס פרסי המוזיקה הרומנית בשנת 2012.

ב-2013 היא חתמה על חוזה הקלטות בחברת התקליטים רוטון מיוזיק והוציאה במסגרתה מספר להיטים שהוקלטו בשפה הרומנית. ב-2014 היא הוציאה את "Liar" שזכה להצלחה בין-לאומית וצבר מיליוני צפיות ביוטיוב. ב-2015 הוציא את הסינגל "Mă dor occi mă dor" שזכה גם הוא להצלחה.

בשנת 2019 הוציאה את הלהיט "Chameleon", ובהמשך לכך הוציאה גרסה נוספת שלו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות רומניות
קטגוריה:מוזיקאים רומנים
קטגוריה:מלחינים רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1991
Angel (שיר של אדריאן סינה)

"**Angel**" (בעברית: "**מַלְאָך**") הוא שיר של המוזיקאי הרומני אדריאן סינה, שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הרומנייה סנדרה אן. משנת 2011. הוא יצא לאור ב-9 בספטמבר באותה השנה, בהוצאת חברת התקליטים Sisterhoodlive רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום.

השיר הגיע למקום השביעי ברומניה טופ 100, המצעד הרשמי של רומניה.

## רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אדריאן סינה וסנדרה אן. והופק על ידי סינה גם כן. לאורכו של "Angel", ישנו דו-שיח בין סינה לאן. בתחילתו, שר סינה: . אן משיבה לו, .

בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-3 מיליון השמעות.

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-18 בינואר 2012. בתחילתו ניתן לראות אישה עם כנפיים של מלאך מתהלכת ברחבי עיר בלילה. באותה העת, ניתן לראות גבר שמחפש אותה ברחבי העיר בהתאמה. באותה העת, ניתן לראות בצגים ענקיים את סנדרה אן. מבצעת את הבתים של בשיר. הקונספט של הקליפ מגולל את מסע החיפוש של האישה והגבר. בסופו, היא מטפסת על גדר ומתאבדת; הכנפיים נשארות תלויות על הגדר בעוד הגבר מוצא אותן ומרגיש מיוסר.

נכון לפברואר 2024 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-20 מיליון צפיות.

## מיקומי שיא

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי סנדרה אן.
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סנדרה אן.
קטגוריה:שירים על בדידות
קטגוריה:שירים על התאבדות
קטגוריה:שירים על כאב לב
קטגוריה:שירים על מלאכים
חוזה ריבמון

ממוזער|חלוקת האימפריה הפרנקית לאחר הסכם ריבמון ב-880.
**חוזה ריבמון** בשנת 880 היה ההסכם האחרון על החלוקה של האימפריה הפרנקית. הוא נחתם על ידי המלך הגרמני לודוויג הצעיר ומלכי פרנקיה המערבית, לואי השלישי וקרלומן השני.

לאחר מותו של קרל הקירח הבטיח לודוויג הצעיר את ידידותו של יורשו של קרל, לואי המגמגם, עם החתימה על הסכם פורון בנובמבר 878. שני בני הדודים הבטיחו לקבל את הירושה של בניהם. ההסכם הועמד למבחן כאשר מת לואי המגמגם באפריל 879. משלחת מערבית בראשות גאוזלין, הבישוף של פריז ולימים מגן העיר במהלך הפשיטות הוויקינגיות, הזמין את לודוויג הצעיר להשתלט על פרנקיה המערבית. מכיוון שגם אשתו לויטגארד תמכה ברעיון הזה, פלש לודוויג הצעיר לפרנקיה המערבית. הוא הגיע עד ורדן, אך הוא נסוג לאחר שאחייניו, מלכי צרפת לואי השלישי וקרלומן השני, ויתרו לו על חלקם בלותרינגיה.

בינתיים הכריז בוסו מפרובאנס, אציל ממוצא קרולינגי, על עצמו כמלך פרובאנס. יתרה מכך, הוויקינגים חידשו את ההתקפות שלהם. כדי להתמודד עם האיומים הללו, החליטו המלכים הקרולינגים לשים בצד את המחלוקות ביניהם כדי להתמודד יחד עם האיומים. הם נפגשו בריבמון, באזור האן של ימינו. בתמורה לנייטרליות של לודוויג הצעיר הכירו מלכי צרפת בבעלותו של הראשון על לותרינגיה כולה. זה כלל את החלק המערבי שלו, שפרנקיה המערבית רכשה בעבר בחוזה מרסן. שני האחים היו חופשיים לאחר מכן להתמודד עם בוסו.

הגבול בין ממלכת צרפת לאימפריה הרומית הקדושה נשאר כמעט זהה עד לשלהי ימי הביניים.

## ראו גם
* חוזה ורדן (843)
* חוזה פרים (855)
* חוזה מרסן (870)

קטגוריה:880
קטגוריה:חוזים והסכמים
פמינה

ממוזער|250px|שמאל|סניף של רשת פמינה - מראה מבפנים
**פמינה הלבשה תחתונה בע"מ**, המוכרת במותג femina, היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בעיצוב, ייצור ושיווק מוצרי הלבשה תחתונה לנשים.

## היסטוריה ופעילות
החברה נוסדה בשנת 1960 על ידי צבי בלומנשטוק, והחלה את דרכה בפיתוח וייצור של מוצרי הלבשה תחתונה במפעל במתחם הבורסה ברמת גן. בתחילת דרכה החברה התמחתה בעיקר בייצור מחטבים, על בסיס פטנט שהחזיק בלומנשטוק, ובנוסף ייצרה מוצרי הלבשה תחתונה בהיקפים קטנים.

בשנות ה-90, עם כניסת ילדיו של צבי, מיכאל בלומנשטוק ושושנה גור, לניהול החברה, עבר מרכז הכבד של הפעילות לייצור חזיות. במקביל, החלה העתקת פעילות הייצור אל מעבר לים, בעיקר למזרח הרחוק, ופעילות המפעל בישראל צומצמה בהדרגה עד לסגירתו המלאה בסוף שנות ה-90.

באמצע שנות ה-2000, עם כניסת הדור השלישי לניהול החברה, דרור בלומנשטוק ואורי גור, הורחב מגוון המוצרים לקטגוריות מוצר נוספות כגון: תחתונים, ברלטים, הלבשת לילה, מחטבים, גרביונים, אקססוריז ועוד.

בשנת 2013 פתחה פמינה חנות ראשונה של המותג כחלק ממהלך להקמת רשת קמעונאית הנושאת את שם המותג. נכון לשנת 2024 הרשת מונה 52 סניפים ברחבי הארץ, וכן מפיצה את מוצריה לכ-350 נקודות מכירה בישראל – בתי כלבו, רשתות הלבשה תחתונה וכן לקוחות פרטיים.

לאורך השנים ייצגו את פמינה פרזנטוריות כגון: שירלי בוגנים, שירז טל, מלי לוי, מורן אטיאס, סיון קליין, עדי הימלבלוי, רוסלנה רודינה, בר זומר וירדן הראל.

משנת 2022, משמשת בר רפאלי כפרזנטורית של מוצרי החברה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות אופנה ישראליות
קטגוריה:רמת גן: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1961
ועדת הכוחות המזוינים של בית הנבחרים של ארצות הברית

**ועדת הכוחות המזוינים של בית הנבחרים של ארצות הברית** (באנגלית:**United States House Committee on Armed Services**) היא ועדה קבועה של בית הנבחרים של ארצות הברית. היא אחת מ-19 הוועדות הקבועות של בית הנבחרים של ארצות הברית. הוועדה אחראית על פיקוח על מחלקת ההגנה ועל כל הסוכנויות הפדרליות האחרות הקשורות לביטחון לאומי. ועדת הכוחות המזוינים היא אחת הוועדות החשובות ביותר בבית הנבחרים. היא משחקת תפקיד מרכזי בעיצוב מדיניות הביטחון הלאומי של ארצות הברית.

הוועדה מורכבת מ-59 חברים, 28 מהם דמוקרטים ו-31 רפובליקנים. יו"ר הוועדה נבחר על ידי הרוב בבית הנבחרים. הוועדה מחולקת לשתי תת-ועדות: תת-הוועדה לכוחות המזוינים ותת-הוועדה לביטחון לאומי.

## סמכויות הוועדה
* אישור תקציב מחלקת ההגנה.
* פיקוח על מדיניות מחלקת ההגנה.
* ביצוע חקירות בנושאי ביטחון לאומי.
* קיום דיונים ציבוריים בנושאים צבאיים.
* אישור מינויים של בכירים במחלקת ההגנה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ועדות בית הנבחרים של ארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: צבא וביטחון
קבוצת האירו

[ממוזער|אלנקה סמרקולי שרת האוצר של סלובניה בפגישה לא רשמית של שרים לענייני כלכלה ופיננסים ([אקופין)]]
**קבוצת האירו (Eurogroup)** היא המונח המוכר למפגשים הבלתי פורמליים של שרי האוצר של גוש האירו - אותן מדינות חברות באיחוד האירופי שאימצו את האירו כמטבע הרשמי שלהן. הקבוצה כוללת 20 חברים. היא מפעילה שליטה פוליטית על המטבע ועל היבטים הקשורים לאיחוד המוניטרי של האיחוד האירופי כמו אמנת היציבות והצמיחה. נשיא קבוצת האירו הנוכחי הוא  שר ההוצאות הציבוריות תוכנית הפיתוח הלאומית והרפורמה של אירלנד.

השרים נפגשים בדלתיים סגורות יום לפני פגישה של מועצת הכלכלה והאוצר (ECOFIN) של מועצת האיחוד האירופי. הם מעבירים את החלטותיהם באמצעות הודעות לעיתונות ושחרור מסמכים. הקבוצה קשורה למועצת האיחוד האירופי (רק מדינות קבוצת האירו מצביעות על נושאים הקשורים לאירו ב-ECOFIN) והיא הפכה לרשמית במסגרת אמנת ליסבון.

קבוצת האירו, שהייתה ידועה בעבר כ-Euro-X ו-Euro-XI ביחס למספר המדינות שאימצו את האירו, הוקמה על פי בקשת צרפת כפורום לתיאום ומעורבות במדיניות הנוגעת לגוש האירו. המועצה האירופית של דצמבר 1997 אישרה את הקמתה והפגישה הראשונה התקיימה ב-4 ביוני 1998 בטירת סנינגן בלוקסמבורג.

בהתחלה, היו"ר של קבוצת האירו היה חופף לנשיאות המועצה המתחלפת של האיחוד האירופי, אלא אם הנשיאות הוחזקה על ידי מדינה שאינה חלק מגוש האירו, ובמקרה כזה היו"ר היה נבחר מהמדינה הבאה בתור בגוש האירו שתהיה נשיאת המועצה. נשיאות מועצת האיחוד האירופי בשנת 2004 החליטו השרים לבחור נשיא, ובשנת 2008 הקבוצה קיימה לראשונה פסגת ראשי מדינות וממשלות, במקום שרי אוצר. פסגה זו נקראה פסגת האירו והיא התקיימה בצורה בלתי סדירה במהלך המשבר הפיננסי.

## ראו גם
* משבר החוב באירופה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:האיחוד האירופי: כלכלה
לני אברמסון

**לאונרד איאן אברמסון** ( נולד ב-30 בנובמבר 1966) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה אירי הידוע בעבודותיו המוערכות בתחום הקולנוע העצמאי. אברמסון זכה לפרסום בינלאומי בזכות סרטו "חדר" (2015), שהיה מועמד ל-3 פרסי אוסקר כולל פרס האוסקר לסרט הטוב ביותר והקנה לשחקנית ברי לרסון את פרס השחקנית הטובה ביותר. בין יצירותיו הבולטות נמנים גם הסרטים "פרנק" (2014) ו"מה שריצ'רד עשה" (2007), וכן סדרות טלוויזיה כמו "אנשים נורמלים" (2020) שעליה היה מועמד לפרס אמי לבימוי מצטיין במיני-סדרה.

## ביוגרפיה
אברמסון נולד ברתפרנהם, דבלין, להורים יהודים, אדנה (לבית וולזמן) ומקס אברמסון, עורך דין. אף על פי שמשפחתו לא הייתה אדוקה מבחינה דתית, היא השתייכה לבית כנסת אורתודוקסי, והוא חגג בר מצווה. משפחתו מצד שני ההורים הגיעה במקור ממזרח אירופה; סביו מצד האם היו יהודים פולנים שהתיישבו באירלנד בשנות ה-30 של המאה ה-20, בעוד שסבו מצד האב (שעל שמו הוא נקרא) היה מנתח יהודי מאוקראינה (אודסה). אמו הייתה חברת ילדות של הנשיא העתידי של ישראל, חיים הרצוג, שניהם היו ילדי מהגרים יהודים לאירלנד, וגדלו בשדרת בלומפילד בפורטובלו. הוא למד בבית הספר התיכון ולאחר מכן בטריניטי קולג' בדבלין.

אברמסון קיבל מלגה ללימודי דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת סטנפורד, אך לאחר שישה חודשים עזב את הלימודים וחזר לאירלנד כדי לעסוק בקולנוע. בתחילת דרכו ביים פרסומות, ביניהן סדרת פרסומות פופולרית עבור חברת הבירה קרלסברג.

## קריירה
### קריירה בקולנוע
אברמסון החל את דרכו בקולנוע עם סרט הבכורה שלו, הקומדיה שחורה "אדם ופול" (2004), שכתב מארק אוהאלורן. הסרט, המתאר את מסעם של שני מכורים להרואין ברחובות דבלין, זכה בפרס הסרט הראשון הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בגולוויי ב-2004 ובגראן פרי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסופיה ב-2005. סרטו השני, "מוסך" (2007), גם הוא בשיתוף עם אוהאלורן, סיפר על עובד תחנת דלק בודד באירלנד הכפרית, בגילומו של פט שורט. הסרט הוקרן במסגרת "שבוע הבמאים" בפסטיבל קאן ב-2007 וזכה בפרס CICAE לאמנות וסרטים ניסיוניים, וכן בפרס הסרט הטוב ביותר בטקס פרסי IFTA.

ב-2012, ביים את "מה שריצ'רד עשה" שזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בטקס IFTA של 2012. בשנת 2014, חשף בראיון ל־Eurochannel כי הוא עובד על סרט בשם "פרנק" קומדיה על מוזיקאי צעיר שמצטרף ללהקה אקסצנטרית, בכיכובם של מייקל פסבנדר, דונל גליסון ומגי ג'ילנהול. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל סאנדנס בינואר 2014 וזכה לשבחים.

שיא הקריירה של אברמסון הגיע עם "חדר" (2015), עיבוד לרומן של אמה דונוהיו, שהיה מועמד לארבעה פרסי אוסקר, כולל ל- פרס הסרט הטוב ביותר ולפרס הבימוי, והביא לברי לרסון את פרס השחקנית הטובה ביותר. הסרט זכה להצלחה רבה מבחינה ביקורתית ומסחרית.

### עבודה בטלוויזיה
ב-2007, שודרה ברשת  האירית מיני-סדרה בת ארבעה חלקים, "שגשוג," שנכתבה בשיתוף עם מארק אוהאלורן. הסדרה התמקדה באנשים בשולי החברה האירית, עם כל פרק מתמקד בדמות אחרת, כמו אלכוהוליסט, אם חד-הורית ומבקשת מקלט. "שגשוג" הייתה מועמדת לשישה פרסי הקולנוע והטלוויזיה האיריים ב-2008 וזכתה בשני פרסים: הבימוי הטוב ביותר לאברמסון והתסריט הטוב ביותר לאוהאלורן.

ב-2020, ביים שישה פרקים וייצר את הסדרה "אנשים נורמלים" שהייתה מועמדת לפרס אמי לבימוי לסדרה מוגבלת, והדגישה את כישוריו גם בתחום הטלוויזיה.

## חיים אישיים
אברמסון הוא אתאיסט. הוא נשוי למוניקה פמולה, מורה לקולנוע, הנולדה בפולין, ולהם שני ילדים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אתאיסטים יהודים
קטגוריה:יהודים אירים
קטגוריה:במאי קולנוע אירים
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1966
מחשב שפופרות ריק

**מחשב שפופרות ריק**, המכונה כיום **מחשב מהדור הראשון**, הוא מחשב המשתמש בשפופרת ריק למעגלים לוגיים. בעוד שההיסטוריה של חישוב באמצעות עזרים מכניים הייתה קיימת מזה אלפי שנים, ההיסטוריה של מחשבי שפופרות ריק החלה רק באמצע המאה ה-20. לי דה פורסט המציא את הטריודה, שהיא הרכיב האלקטרוני הבסיסי בשפופרות ריק, בשנת 1906.

## היסטוריה
השימוש הראשון בשפופרות ריק במכונות חישוב היה במחשב אנטסוף–ברי, שהוצג ב-1939, אולם הפעולות האלקטרוניות של המחשב היו מוגבלות לחישוב בלבד, והזיכרון, כולל התוכנות שהופעלו על גבי המחשב, אוחסנו על כרטיסי ניקוב. בהמשך, התפתחו מחשבים שהרחיבו את השימוש ברכיבים אלקטרוניים: בסוף שנות השלושים המתמטיקאי הווארד הייקן תכנן מחשב שהחליף את המנופים וגלגלי השיניים באמצעים אלקטרוניים, שבהמשך יוצר על ידי IBM.

בשנת 1945 בנה המדען האמריקאי-הונגרי, ג'ון פון נוימן, מחשב עם יכולת לאחסון תוכנות. בהמשך, יצא בבריטניה מחשב הקולוסוס, בו נוספה האפשרות לתכנת באופן דיגיטלי באמצעות המחשב, אם כי נדרשו לשם כך גם כרטיסי ניקוב. בשנת 1946 תוכנן ויוצר המחשב אניאק, שפותח ונבנה על ידי צבא ארצות הברית לשימושים צבאיים. המחשב היה גדול בהרבה מהמקובל לאותה תקופה: הוא הכיל כ-17,648 שפופרות ריק, והיה במשקל של 17 טון. בנוסף, הוא היה מהיר פי 1,000 מהמחשבים שהיו באותה תקופה. במחשב זה התאפשר לתכנת באופן דיגיטלי, ללא צורך בכרטיסי ניקוב לתהליך החישוב.

חלק גדול מהמחשוב הדיגיטלי הקיים היום מבוסס על התפתחות השימוש בשפופרות ריק במחשבים. בתחילה, היתרון העיקרי של מחשבים אלו היה המהירות, שהייתה גבוהה בהרבה מהמחשבים המכניים משום שבעוד שהמנגנונים המכניים פעלו בקצב של אלפיות השנייה, שפופרות הריק פעלו בקצב של מיקרו-שניות. בהמשך חלה התקדמות נוספת, כשפותחה היכולת לאחסן פקודות הפעלה בזיכרון המחשב יחד עם הנתונים.

בהמשך נעשה שימוש בסרט מגנטי לשם אחסון כמות גדולה יותר של נתונים, ונוספה האפשרות לאחסן נתונים על גבי דיסק קשיח. מקורן של חלק משפות התכנות הוא מעידן שפופרות הריק, וחלק מהן נמצאות בשימוש עד היום, כגון השפות Fortran & Lisp,Algol ו-COBOL. בנוסף, גם מערכות הפעלה, כגון GM-NAA I/O, נוצרו בעידן זה.

## חסרונות
השפופרות, עליהן פעלו המחשבים, צרכו זרם חשמלי גבוה - קרוב ל-100 וולט, כ-700 מעלות צלזיוס ברמת החום. דבר זה יצר מספר חסרונות: מכיוון שהיה צורך במתח גבוה, השפופרות לא הגיעו למתח הרצוי עם הפעלתן, והיה צורך לחכות עד שייכנסו לפעולה. בנוסף, עקב החום הגבוה היה צורך במערכות קירור ענקיות, והנורות נשרפו בתדירות גבוהה. לשם המחשה, במחשב אניאק, שהכיל כ-18 אלף שפופרות, היה צורך להחליף 2,000 שפופרות מדי חודש.

## בישראל
ב־21 באוגוסט 1959 רכש משרד הביטחון מחשב מחברת פילקו מדגם 211, תמורת שני מיליון דולר. למעשה, המחשב היה למחשב הראשון בישראל. המחשב פעל על תוכנות בשפת אסמבלר, שהוזנו למחשב באמצעות כרטיסיות מנוקבות.

## ראו גם
* שפופרת קרן קתודית
* מגבר מנורות
* מגנטרון

## הערות שוליים

קטגוריה:מחשבים חלוציים
מצחתוס

**מצְחֵתוֹס** (בגאורגית: **მცხეთოსი**), הוא גיבור אפי במיתולוגיה הגאורגית, בנו של כרתלוס, אב קדמון של הגאורגים, מייסד מצחתה, בירת ממלכת איבריה הגאורגית.

לפי הרשומות הגאורגיות, מצחתוס היה הלוחם החזק מבין אחיו, וכולם צייתו לו. הוא היה הבן היחיד של כרתלוס, שנשאר לגור על אדמת אביו. במפגש הנהרות מטקווארי והאראגווי ייסד מצחתוס עיר וקרא לה על שמו, **מצחתה**. הוא כבש את הארצות ממערב עד הים השחור.

למצחתוס היו שלושה בנים: אוּפְּלוֹס , אוֹדזְרְחוֹס  ו- גָ'אווָחוֹס . מצחתוס חילק את הארץ ביניהם. לאחר מותו של מצחתוס, האחים נעשו עוינים זה לזה.

## לקריאה נוספת

## הערות שוליים

קטגוריה:מיתולוגיה גאורגית
Live at MSG

***Live at MSG*** הוא אלבום ההופעה השלישי של להקת ההבי מטאל האמריקאית סליפנוט, אשר הוקלט במדיסון סקוור גארדן ב-5 בפברואר 2009 ויצא לאור ב-18 באוגוסט 2023. האלבום מהווה מחווה לציון יום השנה החמישה-עשר להוצאתו לאור של אלבום האולפן הרביעי של הלהקה, *[[All Hope Is Gone]]*. תוכן האלבום נכלל במהדורת מורחבת שהופצה לכבוד עשר שנים להוצאתו לאור של אלבום האולפן המדובר, אך בניגוד לגרסה זו, שהייתה זמינה על גבי תקליטור והורדה דיגיטלית, אלבום זה הופץ גם על גבי תקליט.

## רשימת השמעה

## משתתפים
מלבד שמותיהם האמיתיים, חברי הלהקה מכונים במספרים 0 עד 8.
* קורי טיילור (#8) - זמרה
* מיק תומפסון (#7) - גיטרה
* שון קריהן (#6) - כלי הקשה, קולות רקע, אמנות
* קרייג ג'ונס (#5) - קלידים, דוגם, מדיה
* ג'ים רות (#4) - גיטרה
* כריס פהן (#3) - כלי הקשה, קולות רקע
* פול גריי (#2) - גיטרת בס, קולות רקע
* ג'ואי ג'ורדיסון (#1) - תופים
* סיד וילסון (#0) - תקלוט, קלידים, קולות רקע

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומי מטאל
קטגוריה:אלבומי הופעה שהתפרסמו לאחר מות מבצעיהם
ספורטאים אינדיבידואלים ניטרליים

**ספורטאים אינדיבידואלים ניטרליים** (באנגלית: **Individual Neutral Athletes**; ברוסית: **Индивидуальные нейтральные спортсмены**; בבלארוסית: **Індывідуальныя нейтральныя спартсмены**) הוא השם שניתן למסגרת ייצוגית לספורטאים מרוסיה ומבלארוס, שאושרו להשתתף בשנת 2024 באולימפיאדת פריז.

על פי החלטת הוועד האולימפי הבין-לאומי, רוסיה ובלארוס לא רשאיות להיות מיוצגות כמדינות במשחקים האולימפיים, עקב פלישת רוסיה לאוקראינה ומעורבות בלארוס במלחמת אוקראינה–רוסיה . במשלחת "ספורטאים אינדיבידואלים ניטרליים" יישתתפו ספורטאים מעטים מרוסיה (16) ומבלארוס (15) אשר אושרו על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי ואישרו את הגעתם. הספורטאים שאושרו לא שרתו בצבא רוסיה או בצבא בלארוס.

הקוד של מסגרת ייצוגית זו הוא **AIN**, לפי ראשי תיבות בצרפתית Athlètes Individuels Neutres.

ספורטאים אלו לא יצעדו במצעד המשלחות בטקס הפתיחה. הם לא יורשו להשתמש בדגל או בהמנון של מדינתם. דגל מיוחד עוצב עבורם בצבע טורקיז ובמרכזי עיגול לבן עם האותיות AIN. לחן מיוחד הולחן שישמש כהמנון בלי מילים לספורטאים אלה.

## ראו גם
*ספורטאים פאראלימפיים ניטרליים
*משתתפים עצמאיים במשחקים האולימפיים
*הוועד האולימפי ברוסיה
*רוסיה במשחקים האולימפיים
*בלארוס במשחקים האולימפיים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:המשחקים הפאראלימפיים פריז (2024)
קטגוריה:הפלישה הרוסית לאוקראינה
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
גאורגי גרינברג

**גאורגי גרינברג**  (ברוסית: **Георгий Абрамович Гринберг**; (13 ביוני 1900 - 8 באוגוסט 1991). היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה מומחה בפיזיקה מתמטית. לגאורגי היה אח אלכסנדר, פרופסור לכימיה.

## קורות חיים
גאורגי גרינברג נולד בשנת 1900 בסנקט פטרבורג למשפחה יהודית. סבו הגיע לעיר משטטל בתחום המושב ועסק במסחר. הוא דאג שבניו יקבלו השכלה ואביו של גאורגי היה מהנדס מכרות.

גאורגי בצעירותו התעניין במתמטיקה וחשמל. בשנת 1917 הוא התחיל ללמוד בפקולטה לאלקטרו-מכניקה של המכון הפוליטכני בסנקט פטרבורג. באותה תקופה במכון עבד אברם יופה. בשנת 1919 הם נפגשו וגאורגי גרינברג סיפר ליופה שהוא מתעניין בפיזיקה. לאחר מספר ימים הוא התחיל לעבוד במחלקה של יופה. כאשר גרינברג סיים את הלימודים הוא החל לעבוד במכון שהוקם על ידי יופה.

בשנת 1924 במקביל לעבודה במכון לפיזיקה וטכנולוגיה על שם יופה גרינברג החל ללמד במכון הפוליטכני בו סיים את הלימודים. בשנת 1930 הוא מונה לפרופסור ובהמשך הקים קתדרה לפיזיקה מתמטית אותה ניהל עד שלנת 1955.

בשנת 1955 גרינברג עזב את ההוראה והתרכז בעבודה במכון יופה.

פעילות של גרינברג התרכזה בפיתוח שיטות מתמטיות מתקדמות למציאת פתרון לבעיות פיזיקליות. הוא התרכז בחקר גלים, אלקטרודינמיקה תורת הגמישות, פיזיקה של פלסמה ונושאים נוספים.

בשנת 1949 גרינברג פרסם ספר על ניצול שיטות מתמטיות מתקדמות.

בשנת 1946 גרינברג התקבל בחבר בהתכתבות באקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1949 הוא קיבל פרס ברית המועצות. בנוסף הוענקו לו מספר עיטורים.

גרינברג נפטר בשנת 1991 בסנקט פטרבורג ונטמן בקומרובו בפרברי העיר.
## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה 

קטגוריה:פיזיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1900
קטגוריה:נפטרים ב-1991
אלייזה אן גריר

**אלייזה אן גריר** (באנגלית: **Eliza Ann Grier**) (1864–1902) הייתה רופאה בארצות הברית. התפרסמה כאישה האפרו-אמריקאית הראשונה שקיבלה רישיון לעסוק ברפואה במדינת ג'ורג'יה.

## קורות חייה
גריר נולדה במחוז מקלנבורג בקרוליינה הצפונית ב-4 ביולי 1860 לאמילי וג'ורג' וושינגטון גריר. (במספר אתרים נאמר שהיא נולדה ב-1864 אך בתיעוד הטבלתה נכתב תאריך הלידה 4 ביולי 1860.) הוריה היו עבדים, ומכיוון שנולדה במחוז שלא נכבש על ידי צבא האיחוד, הצהרת האמנציפציה לא חלה עליה, ולכן היא נולדה כשפחה. רק לאחר תום מלחמת האזרחים האמריקנית קיבלה מעמד של "שפחה משוחררת".

גריר עברה לנאשוויל, טנסי, כדי ללמוד הוראה באוניברסיטת פיסק. היא החלה ללמוד בשנת 1884 ועל מנת לעמוד בשכר הלימוד, גריר שילבה עבודה ולימודים – שנה אחת עבדה בקטיף כותנה, ושנה אחת למדה באוניברסיטה, לסירוגין. היא התאפיינה בדבקות במטרה וכוח התמדה, וסיימה את לימודי ההוראה בשנת 1891.

בשנת 1893 התקבלה לבית ספר לרפואה במכללה לנשים בפנסילבניה, ושוב עבדה בקטיף כותנה לסירוגין כדי לממן את שכר הלימוד. היא הוסמכה לרפואה בשנת 1897 וקיבלה רישיון לעסוק ברפואה במחוז פולטון בג'ורג'יה. גריר הייתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שקיבלה רישיון לעסוק ברפואה במדינת ג'ורג'יה, ופורסמו עליה כתבות רבות בעיתונות. היא פתחה מרפאה פרטית באטלנטה, והתמחתה במיילדות וגינקולוגיה. היא סיפרה שרופאי הנשים בג'ורג'יה, רובם גברים לבנים, רחשו לה כבוד וקיבלו אותה בהערכה.

באמצע שנת 1901 חלתה בשפעת קשה ולא הייתה מסוגלת לעבוד. היא פנתה לסוזן ב. אנתוני בבקשה לסיוע כלכלי, וזו פנתה בשמה למכללה ללימודי רפואה לנשים בפילדלפיה, אך למרות המאמצים לא קיבלה את הסיוע לו ציפתה. מצבה הבריאותי התדרדר והיא עברה להתגורר באולבני לצד אחיה, ריצ'רד אדגר גריר, שהיה גם הוא רופא.

אלייזה אן גריר נפטרה באפריל 1902, ונקברה בשארלוט, קרוליינה הצפונית.

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:נשים ברפואה
קטגוריה:רופאות אמריקאיות במאה ה-19
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פיסק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פיסק
קטגוריה:בוגרות הקולג' הרפואי לנשים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1864
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1864
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1902
גרינוויל (דלאוור)

**גרינוויל** היא עיירת שינה במחוז ניו קאסל שבמדינת דלאוור בארצות הברית, ופרבר של ווילמינגטון. במפקד בשנת 2010 מנתה אוכלוסיית המקום 2,326 נפש. למטרות סטטיסטיות, לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית הגדירה את גרינוויל כמקום ייעודי למפקד (CDP). הקהילה היא גם ביתו של ביתו הפרטי של ג'ו ביידן, הנשיא ה-46 של ארצות הברית, ורבים מצאצאי משפחת דו פונט.

## גאוגרפיה
לפי לשכת מפקד האוכלוסין האמריקאית, לגרינוויל שטח כולל של 7.1 קמ"ר, מתוכם 7 קמ"ר הם יבשה, ו-0.052 קמ"ר (0.73%) הם מים. אמנם ייתכן שהגדרת האזור למפקד האוכלוסין אינה תואמת במדויק את ההבנה המקומית של הקהילה.

## נתונים דמוגרפיים
במפקד האוכלוסין של 2010 חיו באזור הייעודי למפקד (CDP) בגרינוויל 2,326 נפשות, 1,076 משקי בית ו-654 משפחות. צפיפות האוכלוסין הייתה 849 תושבים לכל מייל רבוע. 1,395 יחידות דיור היו בצפיפות ממוצעת של 509.1 למייל רבוע. ההרכב הגזעי היה 85.7% לבנים, 4.8% אפרו-אמריקאים, 7.2% אסייתים, 0.9% מגזעים אחרים ו-1.3% משני גזעים או יותר. היספנים או לטינים מכל גזע היו 3.4%.

מתוך 1,076 משקי הבית ל-24.3% היו ילדים מתחת לגיל 18 שגרים איתם, 53.3% היו זוגות נשואים שחיים יחד, 5.9% היו בעלת בית ללא בן זוג נוכחי, 1.7% היו בעל בית ללא בת זוג. 34.5% ממשקי הבית היו אדם אחד ו-12.6% היו אדם אחד בן 65 ומעלה. גודל משק הבית הממוצע היה 2.16 וגודל המשפחה הממוצע היה 2.79.

התפלגות הגילאים הייתה 21.1% מתחת לגיל 18, 3.7% מ-18 עד 24, 22.5% מ-25 עד 44, 28.8% מ-45 עד 64, ו-24.0% מ-65 ומעלה. הגיל החציוני היה 46.6 שנים. על כל 100 נשים בנות 18 ומעלה, היו 89.6 גברים.

על פי סקר הקהילה האמריקאית, ההכנסה החציונית של משק הבית היא 133,864 דולר, וההכנסה החציונית למשפחה היא 159,632 דולר. ההכנסה לנפש הייתה 109,521 דולר. אף אחת מהמשפחות ו-2.5% מהאוכלוסייה לא חיה מתחת לקו העוני.

גרינוויל והנלופן אקר הם שני המקומות העשירים ביותר בדלאוור, כולם פרט להכנסה האישית הגבוהה ביותר, בממוצע של למעלה מ-80,000 דולר לשנה.

## חינוך
גרינוויל ממוקמת במחוז בית הספר המרוכז ב-Red Clay Consolidated . בתי הספר הממוקמים באזור הם בית הספר היסודי ברנדיווין ספרינגס, בית הספר התיכון אלקסיס אי דופונט, ותיכון אלכסיס אי דופונט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דלאוור: ערים
יעקב אלטמן

**יעקב אלטמן**  (ברוסית: **Яков Абрамович Альтман**; (15 ביולי 1930 - 16 בפברואר 2011) היה רופא יהודי סובייטי - רוסי - מולדובי, מומחה בנוירופיזיולוגיה. 

## קורות חיים
יעקב אלטמן נולד בשנת 1930 בקישינב (אז חלק של רומניה, בהמשך בברית המועצות כיום במולדובה) למשפחה יהודית. אביו היה מהנדס, בוגר אוניברסיטת גנט.

יעקב אלטמן למד בבית ספר בקישינב, באותה כיתה עם פיזיקאי ויקטור קובארסקי. לאחר סיום הלימודים הוא נסע לעיר ולדיקווקז בה סיים לימודי רפואה במכון לרופאים. בשנת 1954 אלטמן החל לעבוד כרופא בבית חולים בקוסטרומה. הוא עבד בבית חולים עד לשנת 1957.

בשנת 1957 אלטמן עבר ללנינגרד והחל לעבוד במכון לפיזיולוגיה על שם פבלוב של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1960 הוא סיים עבודת תואר שלישי. בשנת 1971 הוא סיים עבודת פוסט-דוקטורט. בשנת 1972 אלטמן מונה למנהל מעבדה במכון. הוא כיהן במכון בדרגת פרופסור.

אלטמן התמחה בנוירופיזיולוגיה של מערכת השמיעה. בתחום זה הוא פרסם כ-350 מאמרים ו-6 ספרים. אלטמן היה שותף לפיתוח מכשירי שמיעה. בהדרכתו הוכנו 20 עבודות תואר שלישי ו-2 עבודות פוסט-דוקטורט. אלטמן היה חבר מערכת של מספר כתבי עת בתחום מומחיותו.

בשנת 1994 לאלטמן הוענק פרס על שם סצ'נוב. בשנת 1997 הוא התקבל כחבר בהתכתבות לשורות האקדמיה הרוסית למדעים.

אלטמן היה מלמד באוניברסיטת סנקט פטרבורג ובמכון הפוליטכני.

אלטמן נפטר בשנת 1991 בסנקט פטרבורג.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה 

קטגוריה:יהודים מולדובנים
קטגוריה:רופאים יהודים רוסים
קטגוריה:נוירולוגים יהודים
קטגוריה:מחברי ספרי עיון יהודים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:ילידי 1930
קטגוריה:נפטרים ב-2011
ארפאד באראן

**ארפאד באראן** (בהונגרית: **Bárány Árpád**; בודפשט, 24 ביוני 1931) היה אלוף אולימפי ואלוף העולם הונגרי בסיף (דקר). מאמן.

## קורות חיים
באראן התחיל בספורט תחרותי כמתחרה בקרב חמש במועדונים BEAC וב-Budapesti Haladás, ולאחר מכן Budapesti Dózsa. ב-1957 הפך לסייף דקר של "המטאור האדום בודפשט" (Budapesti Vörös Meteor) ובמקביל נכלל בנבחרת הסיף ההונגרית. הוא השיג את התוצאות הבולטות שלו כחבר בנבחרת הדקר ההונגרית, שהייתה אז בחזית העולמית. במהלך הקריירה שלו זכה בסך הכל במדליה אולימפית אחת ובחמש אליפויות עולם. התוצאה האישית הטובה ביותר שלו הייתה ב-1957. מקום שני באליפות העולם. באליפות הונגריה שהייתה אז אליפות לאומית אמנם, אך ברמה עולמית, הצליח לזכות פעם אחת באליפות אישית, ב-1958. ב-1965 פרש מהנבחרת וב-1968 סיים ספורט תחרותי.

בבודפשט קיבל תעודת מורה לחינוך גופני ולאחר מכן תעודת מאמן סיף. לאחר פרישתו הפך למאמן נבחרת הסיף האיראנית במשך שנתיים, לאחר מכן למאמן הנוער של המטאור האדום בודפשט. לאחר מכן של מ.ט.ק. (MTK שפירושו חוג חינוך גופני ההונגרי). הוא היה שופט תחרות בקטגוריה A עד 1994.

### תוצאותיו בספורט
#### בדקר
* אלוף אולימפי:
** 1964, טוקיו : קבוצתי ( טמאש גאבור, אישטוואן קאוס, ג'זה קולצ'אר, זולטאן נמרה)
* אולימפיאדה מקום 4:
** 1960, רומא : קבוצתי
* אלוף עולם:
** 1959, בודפשט : קבוצתי
* אליפות עולם מקום שני שלוש פעמים:
** 1957, פריז :
*** אִישִׁי
*** קבוצתי
** 1958, פילדלפיה : קבוצתי
* אליפות עולם מקום שלישי:
** 1963, גדנסק : קבוצתי
* אלוף הונגריה ארבע פעמים:
** אישי: 1958
** קבוצתי: 1957–1959

#### בקרב חמש החורף
* אליפות הונגריה:
** קבוצתי: 1956

## פרסים והוקרה
* צלב הכבוד של בלווארוש-ליפוטווארוש (2002)
* צלב הקצין של מסדר ההצטיינות ההונגרי (2021)
* פרס ספורט לאסלו פאפ בודפשט (2021)

## לקריאה נוספת
* Lukács László – Szepesi György: 112. A magyar olimpiai aranyérmek története – Budapest, 1980 – ISBN 9632535537
* Havas László: A magyar sport aranykönyve – Budapest, 1982 – ISBN 9632535723
* *Révai új lexikona II. (Bak–Bia).* Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 1998. 
* Bocsák Miklós: Hogyan élnek olimpiai bajnokaink (166-an szerte a világban) – St. plusz kft., 1998 – (ISBN ללא)
* *[https://www.sport-komplett.de/sport-komplett/sportarten/f/fechten/hst/13.html Fechten - Weltmeisterschaften (Herren - Degen)]* (בגרמנית). *sport-komplett.de*. Sport-Komplett.
* Profilja az Olimpiai adatbázisban (באנגלית)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופים אולימפיים: סייפים
קטגוריה:אלופים אולימפיים מהונגריה
קטגוריה:סייפים הונגרים
קטגוריה:קרב חמש מודרני
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1931
רודולף באואר (ספורטאי)

ממוזער
**רודולף באואר** (בהונגרית: **Bauer Rudolf**; בודפשט, 2 בינואר 1879 – שושר, 9 בנובמבר 1932) אלוף אולימפי הונגרי זורק דיסקוס.

## ביוגרפיה
מ-1895 עד 1898, היה באואר ספורטאי של BTC (מועדון התעמלות בודפשט), הוא התחרה במספר ענפי ספורט - אתלטיקה, היאבקות, חתירה וכדורגל. משנת 1898 למד משפטים באוניברסיטת בודפשט למדע (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), לאחר מכן מ-1899 עבר לאקדמיה הכלכלית של Magyaróvár והתכונן לאולימפיאדת פריז (1900) בצבעי מועדון האתלטיקה המקומי. הוא הציג חידוש טכני בזריקת דיסקוס, הוא היוצר של תנועת הסיבוב של זריקת הדיסקוס, המודרנית שנמצאת בשימוש עד היום. לאחר ניצחונו בתחרות הבחירה הארצית, הוא זכה גם באולימפיאדה, בתחרות שאורגנה בפארק בוא דה בולון (Bois de Boulogne) בפריז, הוא השיג תוצאה של 36.04 מטר. ב-15 ביולי 1900 הוא הפך לאלוף האולימפי הראשון באתלטיקה ההונגרית. הוא היה רק בן 21 בזמן ניצחונו האולימפי, אך לאחר מכן השתתף בתחרויות אתלטיות בודדות בלבד. אחרי אלפרד האיוש, הוא היה הספורטאי ההונגרי השני שזכה במדליית זהב אולימפית, וכחרדת גורל, הוא גם מת השני מבין זוכי מדליות הזהב של הונגריה.

בתחילת המאה ה-20, רודולף באואר לא קיבל הכרה מוסרית או כלכלית על ניצחונו האולימפי. הספורטאי המצוין הפסיק השתתפות בתחרויות בינלאומיות בגיל 21, בשיא. לאחר האולימפיאדה הוא התחרה רק בתחרויות חקלאים כפריים וזרק להנאתו את הדיסקוס, איתו הגיע עד ל-43 מטר.

## הנצחתו
* מאז 2009, קיים לוח תבליט במושונמגיארובאר. רחוב בעיר נושא את שמו.
* מאז שנת 2000, ברובע 9 של בודפשט ברחוב Kinizsi u. 31. יש תבליט על קיר הבית (ביתו לשעבר של רודולף באואר). שני התבליטים נעשו על ידי הפסל לאסלו דינייש.

## לקריאה נוספת
* Endre Kahlich – László Gy Papp – Zoltán Subert: המשחקים האולימפיים 1896–1976 – בודפשט, 1977 – 
* Révai új lexikona II. (הלקסיקון החדש של רוואי).
* József Keresztényi: Little Little History Olympic History - בודפשט, 1988 - 
* לאסלו לוקאץ' – ג'רג' ספשי: 112. ההיסטוריה של מדליות הזהב האולימפיות של הונגריה – בודפשט, 1980 – 
* Vojtech Zamarovský: האולימפיאדה בשידור חי - הוצאת Madách, ברטיסלאבה, 1984 - ללא ISBN
* האלופים האולימפיים שלנו - רודולף באואר, Sporthu Magazin, 2008. 22 בינואר יום שלישי http://www.sporthu.hu/newsprt.php?nid=2458

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:אלופים אולימפיים: זריקת דיסקוס (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים מהונגריה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת פריז (1900)
קטגוריה:משפטנים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1879
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1932
קח אותי לירח

**קח אותי לירח** (באנגלית: **Fly Me to the Moon**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2024 מסוגת דרמה היסטורית בבימויו של גרג ברלנטי, עם סקרלט ג'והנסון, צ'נינג טייטום ווודי הרלסון בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על סיפור החללית אפולו 11 בתוספת סיפור פיקטיבי על הסרטת סרט גיבוי לנחיתה במקרה שהנחיתה ישתבש (בהשראת תאוריית הקשר על זיוף הנחיתה על הירח).

השיר "Fly Me to the Moon" מושר בסרט בפי פרנק סינטרה.
## תקציר העלילה
קלי ג'ונס (סקרלט ג'והנסון) היא אשת פרסום מצליחה במנהטן. יום אחד נפגש אתה מו באקוס (וודי הרלסון) שמציג עצמו כיועץ מקורב לנשיא ניקסון ומבקש ממנה להגיע לפלורידה ולהיות אחראית על הפרסומת ויחסי הציבור של נאס"א בקשר לתוכנית לשגר אדם לחלל כפי שהבטיח בזמנו הנשיא קנדי.

היא פוגשת בקול דייוויס (צ'נינג טייטום) האחראי על תוכנית אפולו 11 מההמראה, הנחיתה על הירח והחזרה ארצה.

התכנית מתנהלת באיטיות בגלל בעיות תקציב היות שחלק מהסנאטורים מתנגדים לה ורואים בה בזבוז כספי ציבור. קלי מגייסת תמיכה של חברות פרטיות גדולות כמו שעוני יוקרה שעונדים האסטרונאוטים. דייוויס לא מסכים לזה אבל אין לו ברירה. קלי היא אשפית המניפולציה על אנשים והיא מצליחה בשיטות שלה לגרום לכמה סנאטורים מתנגדים לשנות את הצבעתם. התקציב מאושר והתכנית רצה.

עיקרה של התכנית היא בגלל המרוץ לחלל עם ברית המועצות והוא שיאה של המלחמה הקרה. ארצות הברית חוששת מאד ממה שיקרה אם התכנית תיכשל.

באקוס נפגש בחשאי עם קלי ומורה לה להפיק "תוכנית גיבוי" למקרה שהנחיתה תיכשל. היא מגייסת את הבמאי ואנס (ג'ים ראש) שאיתו עבדה בפרסומות כדי לביים את הנחיתה המבוימת. נבנית "חללית" ומגויסים ניצבים המלובשים בחליפות חלל ומדמים את האסטרונאוטים על הירח.

תוכנית הגיבוי נכשלת (ללא ספוילר) והנחיתה מתבצעת כראוי, קלי ודייוויס מתנשקים.

## צוות השחקנים

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

*קדימון לקח אותי לירח, באתר יוטיוב
*גוהנסון וטייטום משוחחים על הסרט, באתר יוטיוב

#### ביקורות
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2024
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:אדם בחלל: בקולנוע
קטגוריה:תוכנית אפולו
צ'ינגליש

[שמאל|ממוזער| שלט משנת 2010 על החומה המקיפה את פגודת טייגר היל. השלט, המזהיר תיירים לא לעלות למעלה, מדגים את מורכבות ה[תרגום.]]**צ'ינגליש** הוא סלנג לשפה האנגלית המדוברת או הכתובה, אשר מושפעת מאחת השפות הסיניות או מתורגמת בצורה גרועה. בהונג קונג, מקאו, גואנגדונג וגואנגשי, המונח "צ'ינגליש" מתייחס בעיקר לאנגלית המושפעת מקנטונזית. המונח משמש לעיתים קרובות לתיאור אנגלית לא דקדוקית או חסרת משמעות בהקשרים סיניים, והוא עשוי לשאת קונוטציות שליליות או מזלזלות. מונחים אחרים המשמשים לתיאור התופעה כוללים "אנגלית סינית", "אנגלית סין", "אינגריש" ו"אנגלית סינית". מידת קיומה של גרסה סינית של אנגלית או האפשרות להחשיבה כלגיטימית עדיין נמצאת בדיון.

## היסטוריה והתפתחות
מבחינה היסטורית, האנגלית חדרה לסין בעיקר דרך הקולוניאליזם הבריטי במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. בתקופות אלו, במיוחד בהונג קונג, מקאו ואזורים נוספים בדרום סין, החלה האנגלית להשפיע על השפות המקומיות, בעיקר קנטונזית ומנדרינית. תהליך זה יצר שילובים לשוניים ייחודיים, בהם מונחים אנגליים שולבו בשפות המקומיות ולהפך.

עם הזמן, ובמיוחד לאחר פתיחתה של סין לעולם במאה ה-20, התגברה חשיבותה של האנגלית ככלי לתקשורת בין-לאומית ולעסקים. כתוצאה מכך, יותר ויותר סינים החלו ללמוד אנגלית, אך לעיתים קרובות ההוראה והלמידה נעשו באיכות נמוכה, מה שהוביל לשימוש נרחב באנגלית גרועה או לא נכונה מבחינה דקדוקית.

## מאפיינים לשוניים
צ'ינגליש מאופיין במגוון תופעות לשוניות ייחודיות. בין היתר, ניתן למצוא טעויות דקדוקיות, תרגומים מילוליים שגויים, שימוש שגוי במילים וביטויים, והשפעות מבניות מהשפות הסיניות. לדוגמה, באנגלית המושפעת מקנטונזית, ניתן למצוא משפטים שבהם הסדר התחבירי אינו נכון, מילים מיותרות או חסרות, ושימוש שגוי בזמנים.

בנוסף, לעיתים קרובות קיימת תופעה של תרגום מילולי מדי, כאשר ביטויים ומונחים סיניים מתורגמים לאנגלית בצורה ישירה, מה שגורם לאי הבנה ולשגיאות. דוגמאות לכך כוללות שלטים ציבוריים עם תרגומים שגויים, תפריטים במסעדות, ומסמכים רשמיים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנגלית
קטגוריה:סלנג
קטגוריה:שפות סיניות
קטגוריה:ניבי אנגלית
הפרפקטורה הפרטוריאנית של איטליה

**הפרפקטורה הפרטוריאנית של איטליה** (בלטינית: **Praefectura praetorio Italiae**, בצורתו המלאה (עד 356) **praefectura praetorio Italiae, Illyrici et Africae**) הייתה אחת מארבע הפרפקטורות הפרטוריאניות שאליהן חולקה האימפריה הרומית המאוחרת. היא כללה את חצי האי האיטלקי, מערב הבלקן, מחוזות הדנובה וחלקים מצפון אפריקה. מושב הפרפקטורה עבר מרומא למדיולאנום ולבסוף לרוונה.

## מבנה והיסטוריה
הפרפקטורה הוקמה בחלוקת האימפריה לאחר מותו של קונסטנטינוס הגדול בשנת 337, והורכבה מדיוקסיות. בתחילה היו אלו דיוקסיית אפריקה, דיוקסיית איטליה, דיוקסיית פאנוניה, דיוקסיית דאקיה ודיוקסיית מקדוניה (השתיים האחרונות התאחדו עד 327 לערך בדיוקסיית מואסיה). בסופו של דבר פוצלה דיוקסיית איטליה לשניים, דיוקסיית איטליה הפרברית (*Italia suburbicaria*: "איטליה מתחת לעיר", המכונה גם "דיוקסיית העיר רומא") ודיוקסיית איטליה האנונרית (*Italia annonaria*: "איטליה שירות האספקה").

בשנת 347 הוקמה הפרפקטורה הפרטוריאנית של איליריקום, הכוללת את הדיוקסיות של פאנוניה, דאקיה ומקדוניה. Vulcacius Rufinus היה הפרפקט בשנים 347–352. הפרפקטורה החדשה בוטלה בשנת 361 על ידי יוליאנוס והוקמה מחדש בשנת 375 על ידי גרטיאנוס. שטחה היה שנוי במחלוקת בין שני חצאי האימפריה, עד לחלוקה הסופית בשנת 395, אז פוצלה דיוקסיית פאנוניה מאיליריקום והתחברה לאימפריה המערבית ולמחוז איטליה בתור דיוקסיית איליריקום.

למרות סופה של האימפריה המערבית בשנת 476, המדינות היורשות הגרמניות תחת אודואקר ותיאודריך הגדול המשיכו להשתמש במנגנון המנהלי הרומי, כמו גם להיות נתינות נומינליות של הקיסר המזרחי בקונסטנטינופול. הפרפקטורה שרדה, ונפלה שוב לידיים רומיות לאחר המלחמה הגותית של יוסטיניאנוס. עם זאת, עם הפלישה הלומברדית ב-568, השלטון הרומי הצטמצם לשטחים מפוצלים ומבודדים, והפרפקטורה הוחלפה עם האקסרכיה של רוונה, שהוקמה על ידי הקיסר מאוריקיוס.

עם זאת, קיים תיעוד של הפרפקטורים עד למאה ה-7. התיעוד האחרון הוא משנת 639, וזוג חותמות הנושאות את התואר *אפרכוס* ("פרפקט" ביוונית) שרדו מסוף המאה ה-7, אם כי הוצע כי הן טעות הדפסה במקום *exarchos* ("אקסרך").

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הים התיכון: היסטוריה
קטגוריה:איטליה: העת העתיקה
קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי איטליה
דיוקסיית אפריקה

שמאל|ממוזער|300x300 פיקסלים| מטבע בוניפאטיוס ''Comes Africae'' (422–431 לספירה).
**דיוקסיית אפריקה** (בלטינית: **Dioecesis Africae**) הייתה דיוקסיה של האימפריה הרומית המאוחרת יותר, בה שולבו מחוזות צפון אפריקה, מלבד מאוריטניה טינגיטאנה. מושבו היה בקרתגו, והוא היה כפוף לפרפקטור הפראיטוריאני של איטליה.

## סקירה כללית
הדיוקסיה כללה את מחוזות אפריקה פרוקונסולאריס (הידועה גם בשם Zeugitana), ביזאקנה, מאוריטניה סיטיפנסיס, מאוריטניה קיסרינסיס, נומידיה קירטנסיס, נומידיה מיליטיאנה וטריפוליטניה. במונחים גאו-פוליטיים נוכחיים, הדיוקסיה של אפריקה כללה את כל קו החוף של תוניסיה, אלג'יריה עם כמה אזורים עורפיים הרריים, בתוספת החצי המערבי של קו החוף של לוב.

הדיוקסיה התקיימה מתקופת הרפורמות הדיוקלטיאניות והקונסטנטיניות בשנים האחרונות של המאה ה-3 ועד שנדרסה על ידי הוונדלים בשנות ה-430. הארגון הפרובינציאלי נשמר תחת הוונדלים, ולאחר תבוסתם וכיבושה מחדש של אפריקה על ידי האימפריה הרומית המזרחית במלחמת הוונדלים, הם קובצו מחדש, אך הפעם תחת פרפקטור פרטוריאני.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:האימפריה הרומית
קטגוריה:אפריקה: היסטוריה
יבגני לוין (פיזיקאי)

**יבגני לוין** (ברוסית: **Евгений Маркович Левин**; נולד ב-22 ביוני 1940). הוא פיזיקאי ישראלי ילידי ברית המועצות. הוא מומחה בפיזיקה גרעינית.

## קורות חיים
יבגני לוין נולד בשנת 1940 בלנינגרד למשפחה יהודית. אביו היה פרופסור בהנדסה ואמו הייתה מהנדסת. את החורף 1941/42 הם עברו בלנינגרד הנצורה ובאביב פונו לחלק הפנימי של ברית המועצות. בשנת 1945 הם חזרו לעיר.

בשנת 1957 לוין החל לימודי פיזיקה באוניברסיטת לנינגרד. הוא סיים את הלימודים בשנת 1963 בהצטיינות והחל לעבוד בסניף גטצ'ינה של מכון לפיזיקה וטכנולוגיה על שם יופה. בעבודה במכון הוא סיים לימודי תואר שלישי בשנת 1968 ובשנת 1978 סיים עבודת פוסט-דוקטורט.

לוין מתמחה בפיזיקת חלקיקים וכרומודינמיקה קוונטית. הוא פיתח שיטות ומודלים קשורים לחקר אדרונים. תאוריות שלוין פיתח נבדקו בניסויים שבוצעו במאיציי חליקים.

בתחום התמחותו לוין פרסם כ-300 מאמרים בכתב עת מקצועיים בברית המועצות ומחוץ לגבולות המדינה. הוא היה מדריך של מספר עבודות תואר שלישי בתקופת פעילותו בלנינגרד ובתל אביב. לאחר התפרקות ברית המועצות לוין הוזמן לעבודה במספר אוניברסיטאות באירופה, ארצות הברית וברזיל

בשנת 1996 לוין עלה לישראל והתמנה לפרופסור באוניברסיטת תל אביב.

על עבודתו לוין קיבל מספר פרסים בין-לאומיים.

## קישורים חיצוניים
* 

* דף באתר אוניברסיטת תל אביב
* תיאור פעליות מדעית
* עץ מדריכים

קטגוריה:פיזיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: פיזיקה ואסטרונומיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940