open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בית נבולסי (יפו)

ממוזער|בית נבולסי, דרך אילת 1 פינת המרד שנת 1962
**בית נבולסי** עמד ביפו, הדרומי מבין שלושה בניינים בבעלות משפחת נבולסי. על המפות הבריטיות הייתה כתובתו רחוב התחנה. הערבים קראו לרחוב דרך מנשייה, ובפי היהודים הוא נקרא רחוב נווה שלום. המרד 2 פינת רחוב אילת בראשית ימי המדינה וכיום פינת הרחובות המרד - קויפמן בתל אביב-יפו ולמעשה תחם את שדרות ירושלים (יפו) על ידי כיכר.

## היסטוריה
בתחילה הבית היה בבעלות משפחת נבולסי משכם שהייתה בעלת נכסים רבים בשטחי ארץ ישראל (הידועים בהם בית נבולסי בכפר יונה ובית נבלוסי בטבריה).

בבית זה שכנו משרדי "הוועד הפועל" של חובבי ציון – שנפתחו על ידי זאב טיומקין בחודש נובמבר 1890, וממנו נוהלו ענייני המושבות היהודיות בארץ ישראל ורכישת הקרקעות. ההחלטות שנתקבלו בין כותלי הבניין הטביעו את חותמן על התפתחות היישוב היהודי בארץ ישראל.

בבניין זה שכן ביתה הראשון של ספריית שער ציון  שנוסדה ב-1886. הספרייה שירתה בנאמנות את תושביה היהודים של יפו, את איכרי המושבות כמו גם את תלמידיה הראשונים של הגימנסיה העברית "הרצליה" ששכנה בקרבת מקום, ונוהלה במשך השנים על ידי אז"ר.

בבניין זה שכן מועדון "ישורון" שהיה בית הקהילה היהודית ביפו ומרכז לפעילים היהודים של הארץ המתפתחת. במועדון זה נתקבלה החלטה להקים את העיר העברית הראשונה. בקית שנת 1906, התאספו כ-120 איש מיהודי יפו. לאותה התכנסות הגיע עקיבא אריה ויס שעלה בחוף יפו באותו הבוקר. ויס נשא דברים בעברית בהם פירט את רעיונו ותוכניתו לבניית עיר עברית עם חשמל, מים ביוב וגנים (חידוש בערי ארץ ישראל של דאז) עיר שבה יחיו חיים עבריים. אחרי שאלות וויכוחים באותה פגישה התקבלה הצעתו ובאותו יום נוסדה האגודה שלימים תקים את "אחוזת בית" אותה שכונה שלימים תשנה את שמה ל'תל אביב' ותתפתח לעיר העברית הגדולה.

בתי נבלוסי נהרסו ב-1983/4 על מנת להרחיב את נתיב התנועה של שדרות ירושלים לכיוון תל אביב (בקטע בו שדרות ירושלים מתחברות לרחוב פרופ' יחזקאל קויפמן), ולהוסיף מסלולי נסיעה שיהפכו את הרחוב לציר תנועה מרכזי מדרום לצפון העיר.

## לקריאה נוספת
* בית נבולסי
*ורד נבון, השדרה - שדרות ירושלים בעיני הצלמים, הוצאת ורד נבון, מהדורה שנייה, אוגוסט 2021, עמ׳ 35-34.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:יפו: מבנים
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים שנהרסו
קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:ספריית בית אריאלה
קטגוריה:התקופה העות'מאנית: מבנים
פיטר פומגרנט

[שמאל|ממוזער|250px|"פיטר פומגרנט" כפי שהיא מופיעה באינוונטר האוניות המכונה "[מגילת אנתוני"]]
**פִּיטֶר פּוֹמֶגְרָנֶט** (באנגלית: ***Peter Pomegranate***) הייתה אוניית מפרשים מלחמתית אנגלית שהושקה ונכנסה לשירות ב-1510, בתקופת מלכותו של הנרי השמיני. היא נקראה קרוב לוודאי על שמם של פטרוס הקדוש, מייסד הכנסייה הנוצרית, והרימון, שהיה סמלה של המלכה קתרין מאראגון.

## תולדותיה
תפוסת האונייה הייתה 400 טונות, אך ב-1536 היא הוגדלה ל-600 טונות; באותה שנה, לאחר שסר חינה של המלכה קתרין ועם מותה, קוצר שם האונייה ל"פיטר". גורלה של האונייה אינו ידוע. היא מוזכרת בפעם האחרונה בתעודה היסטורית ב-1558. "פיטר פומגרנט" הייתה בת-זמנה של "מרי רוז", שטבעה במהלך קרב סולנט ב-1545.

ב-1547 הייתה "פומגרנט" חלק מצי הפלישה שיצא נגד סקוטלנד בפיקודו של אדוארד קלינטון , והיא מופיעה ברשימת האוניות בשמה המלא. באינוונטר של הנרי השמיני מ-1547  כתוב כי "פומגרנט" הוגדלה ונבנתה מחדש ולה 185 מלחים, 185 חיילים ו-30 תותחנים. חימושה כלל: 2 חצי-קנונים מפליז, 2 קוּלְבֶרִינִים  מפליז, 4 חצי-קולברינים מפליז, 4 סייקרים  מפליז, קולברין אחד מברזל, 3 סייקרים מברזל, 9 תותחי אשנבים מברזל, 37 בָּסִים  מברזל ו-11 ארקבוסים. כמו כן צוידה ב-259 קשתות, 160 האלברדים ו-160 רומחים מוריים.

## לקריאה נוספת

* Childs, David (2007). *The Warship Mary Rose: The Life and Times of King Henry VIII's Flagship.* London, Chatham Publishing.
* Nichols, John Gough (1846).*Chronicles of Calais*. London, Camden Society.
* Marsden, Peter [editor] (2009)).*Your Noblest Shippe: Anatomy of a Tudor Warship*. The Archaeology of the Mary Rose, Volume 2. The Mary Rose Trust, Portsmouth. pp. 5, 379.
* Rodger, N. A. M. (2004). *The Safeguard of the Sea*. London, Penguin Books.
* Starkey, David. [editor] (1998). *Inventory of Henry VIII*, vol. 1, Society of Antiquaries.


## הערות שוליים

קטגוריה:אוניות מלחמה אנגליות
קטגוריה:אוניות וספינות מפרשים יחידאיות
קטגוריה:אוניות מהמאה ה-16
קטגוריה:הנרי השמיני
שולמית איתן

**שולמית (שולה) איתן** (2 באוקטובר 1927 – 30 ביולי 2014) הייתה מחנכת, סופרת ומשוררת ילדים ומבוגרים ישראלית.

## ביוגרפיה
איתן נולדה בשנת 1927 בארץ ישראל, נכדתו של העיתונאי העברי והרב הארץ-ישראלי יעקב גולדמן.
היא למדה בגימנסיה הרצליה בתל אביב, מאוחר יותר במכללה לחינוך ע"ש דוד ילין ובמחלקה לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
לאיתן תואר שני בספרות, בתיאטרון ובאמנות.

לימדה בבתי ספר ובמכללות והדריכה חוגים דרמטיים.
פרסמה מאמרים בנושאי חינוך, מחזות וסיפורים לילדים ולמבוגרים בעיתוני ילדים, בעיתונות פדגוגית ובכתבי עת ספרותיים, ועיבדה תסכיתים לילדים ב"קול ישראל".
עיבדה חומר ספרותי עבור ילדים, פעוטות וילדי חינוך מיוחד עבור משרד החינוך והטלוויזיה הלימודית.
פרסמה ספרים רבים לילדים, שירה וסיפורים למבוגרים.

## ספריה
* **דני רוצה להיות סופר**: כ"ב סִפורים לארבע עונות השנה; ציורים: בינה גבירץ, תל אביב: מ' ניומן ('נורית'), תשט"ז.
* **יון-יונים**: 27 שירים, סִפורים ואגדות לחול ולמועד, תל אביב: יסוד, תש"ך.
* **רביטל**: סִפורים לילדים; הציורים: לאה פלד, תל אביב: מסדה, 1964.
* **נטע מרחוב הוורדים**; ציורים: חוה עמית, ירושלים: כתר ('ראשית הקריאה'), 1985.
* **לכל אחד לילו**: שירים, תל אביב: י’ גולן, תשנ"א 1991.
* **מאחורי השפופרת**: סיפורים, תל אביב: רשפים, תשנ"ח 1998.
* **גופי-לי**; אירו: חנה וגרשון פליישר, תל אביב: גוונים, תשס"ב 2002.

## בעריכתה
* שולמית איתן ורבקה רייכנברג, **לקט פרקי קריאה לחינוך המיוחד: בליווי הערות דידקטיות**, פתח תקווה: אגודת ידידי בית המדרש למורים ולגננות ע"ש אליעזר שיין ('קונטרסים לחינוך ולהוראה', ג), תשמ"א 1981.
* **חרוזים: קובץ שירים וסיפורים לפעוטות**; ליקטה, קישרה וערכה: שולה איתן; עיצבה ואיירה: פפי מרזל, קריית גת: דני ספרים, 1996.
* שולה איתן (עורכת), **איזה יום שמח**; איור: יונת קציר-גולן, תל אביב: עם עובד, תש"ס 2000. (שירים לילדים)

## לקריאה נוספת
* שולה איתן באתר WorldCat
* משה גרנות, **לקסיקון היסטורי של הסופרים העבריים מאז תש"ח (1948)**, אגודת הסופרים העבריים במדינת ישראל, דני ספרים הוצאה לאור, 2002

## קישורים חיצוניים
* 
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:בוגרות גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרות המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2014
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
אליה אודוקסיה

**אֶליָה אֶוּדוִקסִיָה** (ביוונית: Αἰλία Εὐδοξία; בלטינית: Aelia Eudoxia; מתה ב-6 באוקטובר 404) המלכה רעיה של ארקדיוס, קיסר האימפריה הביזנטית.

## ביוגרפיה
אביה, פלאוויוס באוטו, היה מגיסטר מיליטום ממוצא פרנקי בצבא רומא המערבית, ואין כל פרטים על אמה, אם כי משערים כי הייתה ממוצא ברברי.

אביה מת בין השנים 385–388, ואליה אודוקסיה עברה להתגורר בביתו של מגיסטר מיליטום של צבא רומא המזרחי, דבר המרמז על קשרי ידידות בין המשפחות או ברית פוליטית.

ב-27 באפריל 395, נישאה לארקדיוס. סטיליקו, מי שהיה באותה עת מגיסטר מיליטום במערב, לא ראה בעין יפה את התחזקותו של ארקדיוס אחרי נישואים אלו.

לאליה אאודוקסיה הייתה השפעה גדולה על בעלה, ועד למותה הייתה אחת הדמויות החזקות והמשפיעות בממלכה.

לבני הזוג נולדו: תאודוסיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית ומי שמילא את מקום אביו, אחותו הגדולה פולכריה ומי ששימשה דה פקטו כקיסרית עד להגיעו לבגרות וילדים נוספים שרובם לא הגיעו לבגרות.

אליה אודוקסיה מיוצגת ב"ארוחת הערב" של ג'ודי שיקגו, כאחת מ-999 השמות המופיעים במיצג.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בית תאודוסיוס
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-4
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-5
קטגוריה:נפטרים ב-404
הפסיכופת

**הפסיכופת** היא סדרת טלוויזיה מבית אגו בשיתוף ynet. הסדרה נכתבה על ידי דניאל נחנסון ואלי חביב, כאשר האחרון משחק בתפקיד הרווק הפסיכופת.

הסדרה עוסקת ברווק חביב, רב קסם ומעט בודד, המחליט כי הגיע הזמן למצוא כלה. הרווק שבילה יותר מידי שעות מול תוכניות ריאליטי מחליט לצלם ריאליטי משלו, ריאליטי שבסופו הוא ימצא את האחת. סדרת הריאליטי שלו מתבצעת במחיר חטיפת 12 נשים וכליאתן במקלט מבודד, תוך כדי בחינתן מי מתאימה להינשא לו ואת מי הוא יאלץ להדיח.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2012
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה סאטיריות ישראליות
סין-שום-לישיר

**סִין-שׁוּם-לִישִׁיר** (אכדית: 𒀭𒌍𒈬𒋛𒁲) היה גנרל בצבא אשור שמרד במלך אשור סין-שר-אישכון. הוא מלך בשנת 626 לפנה"ס במשך שלושה חודשים על בבל.

סין-שום-לישיר היה רב סריס בתקופתם של אשורבניפל ובנו אשר ירש אותו, אשור-אתיל-אילני (מלך בין השנים 627-631 לפנה"ס). הוא קיבל מאשור-אתיל-אילני הבעת הוקרה עמוקה על נאמנותו. בשנת 626 לפנה"ס, תקופה קצרה לאחר שסין-שר-אישכון עלה לשלטון (בשנת 627 לפנה"ס) הוא מרד בו, הצליח לכבוש ערים בצפון ממלכת בבל ובראשם את הערים בבל וניפור, ומלך שלושה חודשים בבבל עד שהובס על ידי צבאו של סין-שר-אישכון, אחיו של אשור-אתיל-אילני. הוא מעולם לא שלט על כל ממלכת אשור. ניסיון ההשתלטות שלו על אשור הביא להחלשת הממלכה, ובכך אפשר לשליטי המדינות הוסליות, בראשם נבופלאסר אבי נבוכדנאצר, להתחזק ולצאת למאבק כנגד אשור.

סין-שום-לישיר מוזכר ברשימת מלכי אוּר כמלך שמלך שנה לפני סין-שר-אישכון. אזכורים על שנת מלכותו הראשונה מופיעים גם בטקסטים מהעיר בבל, ניפור ורואה (Ru'a). לא ברור מהטקסטים אם הוא היה מעורב במותו של אשור-אתיל-אילני.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי אשור
קטגוריה:מלכי השושלת ה-10 האשורית של בבל
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-7 לפנה"ס
תותח סביבול

[שמאל|ממוזער|250px|תותח סביבול במצודת קריסברוק ב[האי וייט (תעלת למאנש)|אי וייט.]]
**תותח סביבול** (באנגלית: **Swivel gun**) הוא תותח קטן שהוצב על חצובה מזלגית סובבת על ציר, אשר אפשרה לצודד אותו בקשת רחבה. אין לבלבל בינו לבין תותחי ציר (Pivot gun), שהיו כלי נשק גדולים פי כמה ונשענו על ציר סיבוב אופקי. תותח הסביבול נקרא לפנים גם בשם "פטררו" או "פדררו" (Peterero, Paterero, Pedereo), מן Pedrero, "אבן" בספרדית, שהייתה תחמושתם של התותחים הראשונים.

## מבנה
תותחי סביבול היו קטני-מידות. אורך הקנה שלהם לא עלה בדרך כלל על מטר אחד וקוטר קדח הקנה (קליבר) היה עד 3.5 ס"מ (¼1 אינץ'). הם יכלו לירות כמה סוגי תחמושת. בדרך כלל השתמשו בהם לירי קלעי אשכול (Grapeshot) וסוגים דומים של קלעים קטני-קוטר, אך גם לירי קלעים כדוריים קטנים (Round shot). רוב תותחי הסביבול נטענו מן הלוע. הם כוונו אל המטרה באמצעות ידית עץ שחוברה אל המכנס (Breech).

תותחי סביבול בעלי טעינת מכנס יוצרו כבר במהלך המאה ה-16, והם נמנים עם כלי הנשק הראשונים מסוג זה. לתותחי הסביבול נטעני המכנס היה מכנס שצורתו כשל קנקן בירה, אותו היו טוענים באבק שרפה ובקלע, והתותחן היה אוחז בידית המכנס ומחבר אותו אל אחורי התותח כשפתחו פונה קדימה. ניתן היה להשיג קצב אש גבוה למדי לזמן קצר אם הוכנו ונטענו מראש כמה מכנסים.

## שימושים
[שמאל|ממוזער|250px|תותח סביבול על סיפון ה[סקונר האמריקני "לינקס"]]
תותחי סביבול שימשו בעיקר באוניות מפרשים כנשק נגד אדם. לא היה בכוחם להטביע כלי שיט בשל הקליבר והטווח הקטנים, אך הם יכלו לגרום פגיעות חמורות ביותר לכל מי שנקלע לקו האש שלהם. בשל גודלם הקטן יחסית קל היה לטלטל אותם ממקום אחד למשנהו על סיפון האונייה, דבר שהיה קשה פי כמה עם סוגי התותחים האחרים. על פי רוב הם הוצבו על מעקות הסיפון העליון או ב במרומי התרנים, ושימשו להגנה מפני פושטים על הסיפון ולקטילת מלחי האויב כשהאוניות נצמדו או היו קרובות זו לזו.

בשל ממדיהם הקטנים התאימו תותחי הסביבול למגוון רחב של כלי שיט, ובהם כאלו שהיו קטנים מכדי שיחומשו בתותחים הגדולים יותר, והשימוש בהם התרחב גם ליבשה. הם היו כלי נשק נפוץ במצודות בצפון אמריקה במאה ה-18, ולואיס וקלארק נטלו עימם תותח אחד שכזה במסעם המפורסם אל לב יבשת אמריקה ב-1804. לתותחי סביבול היו שימושים גם בעתות שלום, כמו איתות בירי, ירי מטחי כבוד, ציד לווייתנים (אז הוצבו בחרטום הספינה וירו צלצלים) וציד עופות מים מתוך דוגיות.

תותחי סביבול היו נפוצים ביותר בממלכות ובקיסרויות של אסיה, אליהן הגיעו מאירופה, ובמיוחד בסין ובקוריאה. הסינים ייצרו תותחי סביבול יצוקים כבר ב-1520, והקוריאנים עשו זאת לראשונה בסביבות 1560. במהלך הפלישות היפניות לקוריאה בשנים 1592–1598 השתמשו אוניות הצי הקוריאני בהצלחה בתותחי סביבול ובתותחים גדולים יותר כדי להדוף את צי הפלישה היפני.

## קישורים חיצוניים

* Swivel Guns and Swivel Gun Harpoons, באתר "whalecraft.net"
* Swivel Cannon, באתר "Artillery Piece"

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תותחים ימיים
קטגוריה:תותחים
Urban Terror

**Urban Terror** (מילולית: טרור עירוני) הוא משחק רשת חינמי ומרובה משתתפים, אשר במקור שייך לז'אנר משחקי הלחימה. המשחק נכתב בקוד פתוח והוא מבוסס על מנוע המשחקים Quake 3: Arena בו הוא התחיל כמוד. מפתחת אותו כיום חברת Frozen Sand.

הגרסה העדכנית במשחק היא גרסת Urban Terror 4.2, אף על פי שרוב השחקנים כיום עדיין משחקים בגרסת המשחק הקודמת - Urban Terror 4.1. הסיבות לכך הן ברובן חוסר ידיעה מצד ציבור השחקנים על קיום הגרסה החדשה, והעדר היתר חוקי לערוך את קוד המשחק וליצור שרתי משחק בעלי סגנונות משחק שונים מהמשחק המקורי (מודינג) בגרסה 4.2 - מה שניתן לעשות באופן חוקי בגרסה 4.1 (בה חלק נכבד מהשחקנים משחקים ב"מודים" - גרסאות שונות המתבססות על המשחק בשינויים קלים).

חברת Frozen Sand החלה לפתח גרסת המשך בשם UrbanTerror HD ב-2009 אולם הפיתוח נעצר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2000
קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף ראשון)
קטגוריה:משחקי וידאו מרובי משתתפים
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בממלכה המאוחדת
הדאונס

[250px|ממוזער|שמאל|[מצר דובר וחופי קנט. הדאונס – מול עיר הנמל דיל.]]
**הדאונס** (באנגלית: **The Downs**) הוא  (תחנת עגינה) לאוניות בחופה הדרום-מזרחי של אנגליה ליד דיל שבקנט, סמוך לפתחה הדרומי של תעלת למאנש. בשנת 1639 התחולל כאן קרב ימי () בין צי הולנדי לצי ספרדי שתפס מקלט במים הנייטרליים של אנגליה. בשל קרבתו למעגן נעשה נמל דיל לאחד מן הנמלים הראשיים של אנגליה עוד בימיה של אליזבת הראשונה, ובמאה ה-19 אף צויד בטלגרף ובכדור זמן משל עצמו, כדי לאפשר לאוניות העוגנות בדאונס לכוון את הכרונומטרים הימיים שלהן.

עומק המים במעגן מגיע במקומות מסוימים ל-12 פאדום (22 מטרים). הדאונס מוגן מצד מזרח על ידי גודווין סנדס (Goodwin Sands) ומצפון ומערב על ידי החוף, והוא מעניק מחסה מסוים לאוניות גם ברוחות סער דרומיות. בעידן המפרשים שימש הדאונס בסיס קבוע לאוניות מלחמה שסיירו בים הצפוני וכנקודת ריכוז לאוניות שיצאו ממספנת הצי המלכותי בצ'טם לאחר השקתן או שיפוצן. מאחר שהוא נמצא בין מצר דובר לשפך התמזה, נהגו להיאסף בו אוניות סוחר שהמתינו – לעיתים זמן די ארוך – לרוח מזרחית אשר תישא אותן במעלה התעלה האנגלית או אל לונדון. ישנן עדויות המספרות על מקרים בהם עגנו במקום 800 אוניות מפרשים בו-זמנית. גם כיום תופסות בו מחסה מעבורות החוצות את התעלה ואוניות אחרות.

## קישורים חיצוניים

* Deal Timeball Tower Museum.
* Deal Maritime Museum.

## הערות שוליים

קטגוריה:קנט
קטגוריה:תעלת למאנש
קטגוריה:אנגליה: גופי מים
קטגוריה:הים הצפוני
מערכת התנועה

ממוזער|245 פיקסלים|השרירים בגוף האדם
**מערכת התנועה** היא מערכת איברים בגוף בעלי חיים אשר אחראית על ייצוב והנעת הגוף. הפעלת מערכת התנועה היא מרכיב חשוב בבריאות האדם. 

מערכת התנועה מורכבת משני חלקים הפועלים ביחד: השלד והשרירים. השלד הוא מבנה המורכב מעצמות המחוברות זו לזו במפרקים. תפקידיו של השלד הם: תמיכה וייצוב הגוף, הגנה על איברים הפנימיים וכיוון תנועות הגוף באופן תקין. באזור המפרקים העצמות רכות וסחוסיות, והן קשורות זו לזו באמצעות הרצועות. השרירים מתחברים אל העצמות באמצעות הגידים, ויחד עם העצמות, הגוף מניע את איבריו כמערכת של מנופים: השרירים מתכווצים ומתרפים, מושכים את קצות העצמות סמוך למפרקים ומניעים את האיברים כך שקצותיהם נעים בתנועה גדולה בייחס לכיווץ. התיאום בין השרירים נעשה במוח הקטן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
תנועה
בולדוג (תוכנית טלוויזיה)

**בולדוג**, תוכנית טלוויזיה ישראלית דוקו-אקטיביסטית ששודרה בערוץ 8 ובערוץ 10 בין השנים 2003–2006. את התוכנית הגיש מיקי רוזנטל ומשנת 2004 גיא מרוז. התוכנית התמקדה בחשיפת עוולות, לרוב בקרב מוסדות הממשלה, כשמגיש התוכנית מתלווה אל הנפגע במטרה לתקן את העוול.
## תוכן
הסדרה הראשונה, ששדורה החל מ-9 במרץ 2003, הייתה בת בת 13 פרקים והתמקדה בענייני איכות הסביבה ומחדלי הרשויות בתחום. בהגשת מיקי רוזנטל ובבימוי לוי זיני. בין השאר עסקו פרקי הסדרה: במפגע שיירי האסבסט הקבורים באדמות נהריה והגליל המערבי; בפרויקט הבנייה סי אנד סאן על חוף הים בתל אביב, ובהפיכתה של רצועת החוף לנחלתם של יזמי בנייה; באתר הפסולת ברמת חובב, במטרדי רעש ותפיסת רצועת חוף עתלית על ידי בסיס צה"ל. על עונתה הראשונה זכתה הסדרה בפרס קרן פראט לסיקור תקשורתי של נושאים הקשורים באיכות הסביבה.בנוסף זכה רוזנטל בפרס סוקולוב לשנת 2004.

שידור העונה השנייה החל ב-10 ביולי 2004 בהגשת גיא מרוז. החל מהעונה השנייה, הגישה אורלי וילנאי תוכנית נלווית, שנקראה "בעקבות הבולדוג", שעקבה אחר תוצאות התוכנית. הפרק הראשון עסק בקרינה מהאנטנות הסלולריות, בין השאר על אנטנות מוסווית כדודי שמש, ומוצבת ללא אישור העירייה על גג של בניין לאוכלוסייה מבוגרת וגג של גן ילדים. פרק נוסף עסק ברשות הטבע והגנים ובטענה ששינתה את יעודה - במקום לשמור על הטבע היא מתייחסת אליו כנדל"ן נושא רווחים, סוגרת שמורות טבע לכניסה חופשית, מגדרת אותן ומתחילה לגבות כסף מהמטיילים. בשמורות פופולריות כמו הסחנה, היא סוגרת שטחים ומשכירה אותם לאירועים המוניים. בשמורת הגלבוע היא נכנסת לעסקת חילופי נדל"ן, בניגוד לעמדת אנשי המקצוע, וויתרה על שטח שמורת טבע לטובת הקמת יישוב חדש.

שידור העונה השלישית החלו ב-1 בדצמבר 2005 והיא כללה 9 פרקים. במהלך צילומי הפרק הראשון על גמלאיות של בית חולים ביקור חולים שהפסיקו לקבל פנסיה עקב פשיטת רגל של המוסד, הפסיקו בצעקות נאום של ממלא מקום ראש הממשלה ושר האוצר, אהוד אולמרט, בכנס ישראל-שדרות לחברה. נןשאים נוספים שבהם עסקה העונה השלישית היו: התהליך של צמיחת חוב במסגרת תיקי ההוצאה לפועל, שרובם נפתחים על חוב של פחות מ-1,000 שקלים אך החייבים נדרשים לשלם סכומים גדולים בהרבה יותר, שחיתות במוסדות השלטון, והברוקרטיה והכשלים בקביעת סל התרופות.

לאחר סיום שידור הסדרה המשיכו גיא מרוז ואורלי וילנאי לשתף פעולה בסדרות דומות, כולל "המשמר האזרחי"ו"מוסר השילומים" במסגרת "שידורי קשת" בערוץ 2.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות תעודה ישראליות
קטגוריה:תוכניות תחקירים ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2003
קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ערוץ 8
שן חותכת

שמאל|ממוזער|200px|המחצית התחתונה הימנית של המשנן הקבוע
**שיניים חותכות** הן הקדמיות מבין שיני היונקים, ומשמשות לחיתוך ראשוני של המזון טרם טחינתו בשיניים הטוחנות ובליעתו.

לבני אדם יש שמונה שיניים חותכות בקדמת פיהם, ארבע בלסת העליונה וארבע בלסת התחתונה, בין שני הניבים, כאשר השיניים החותכות הממוקמות כלפי המרכז נקראות שיניים חותכות מרכזיות והשיניים הממוקמות כלפי הצד נקראות שיניים חותכות צדדיות.

מבנה השיניים החותכות חד בקצהו ומותאם לתפקידם בחיתוך המזון.

למכרסמים יש שיניים חותכות אשר ממשיכות לגדול ולהתחזק במשך כל ימי חייהם. שיניים אלו משמשות אותם גם לצורכי הגנה וחפירה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שיניים: אנטומיה
פחר אל-ניסא זייד

**פחר אל-ניסא זייד** (בערבית: **الأميرة فخر النساء زيد**; 1901, איסטנבול - 5 בספטמבר 1991, עמאן) הייתה אמנית ממוצא טורקי ששילבה ביצירתה השפעות מוסלמיות וביזנטיות מהמזרח עם אמנות אבסטרקטית מערבית.

## קורות חיים
פחר אל-ניסא זייד נולדה ב-1901, באיסטנבול. למשפחת אצולה עות'מאנית. אביה מוהמד שאקיר פאשה היה איש צבא ודיפלומט, צלם והיסטוריון. אמה סארה איסמט הנים הייתה ילידת כרתים. דודה, אחי אביה, ג'בט פאשה היה וזיר גדול.
היא התחנכה בבית הספר של מנזר נוטרדאם דה סיון, ובמוסד פרטי לנערות. הייתה מהנשים הראשונות שהתקבלו לאקדמיה לאמנויות היפות של איסטנבול. בהמשך למדה באקדמיה רנסון (Académie Ranson) בפריז.
ב-1920 נישאה לסופר איזט מלי דוורים. בנשואים אלו נולדו בנה האמן נז'ד דוורים ובתה השחקנית שירין דוורים.
ב-1933 נישאה לבעלה השני הנסיך זייד בן חוסיין, אחיו של פייסל הראשון, מלך עיראק, שהיה אז שגריר עיראק בטורקיה. בנשואים אלו נולד בנה הנסיך רעאד. בעלה השני נפטר ב-1970.
ב-1975 עברה לגור בעמאן.
נפטרה בעמאן ב-5 בספטמבר 1991, היא קבורה במאוזוליאום המלכותי בעמאן.

## פעילותה האמנותית
פחר אל-ניסא זייד שילבה ביצירתה השפעות מוסלמיות וביזנטיות מהמזרח עם אמנות אבסטרקטית מערבית. עבדה בטכניקות שונות: ציורי שמן גדולי מידות, קולאז'ים וויטראז'ים.
 היא הייתה מהנשים הראשונות שהתקבלו לאקדמיה לאמנויות היפות של איסטנבול. בהמשך למדה באקדמיה רנסון (Académie Ranson) בפריז.
 תערוכת היחיד הראשונה שלה התקיימה באיסטנבול ב-1944. במהלך חייה הציגה בכ-50 תערוכות באירופה, בארצות הברית ובמזרח התיכון.
 בעמאן הקימה את האקדמיה לאמנויות יפות של ירדן, הנקראת על שמה.

## לקריאה נוספת
* בני ציפר, "מן השטיח אל ההפשטה: פחר אל-ניסא זייד", "הארץ", תרבות וספרות 7 ביוני 2013.
* Shirin Devrim, A Turkish Tapestry, Quartet books, London, 1994

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציירים טורקים
קטגוריה:ילידות 1901
קטגוריה:נפטרות ב-1991
נשיא עיראק

**נשיא הרפובליקה של עיראק** (בערבית: **رئيس جمهورية العراق**) הוא ראש המדינה בעיראק, ו"מגן ההתחייבות לחוקה ולשמירה על עצמאותה, ריבונותה, אחדותה וביטחון גבולותיה של עיראק, בהתאם להוראות החוקה".

הנשיא נבחר על ידי בית הנבחרים, על ידי רוב של שני שלישים מהבית, ומוגבל לשתי כהונות בנות ארבע שנים. הוא מאשר חוקים המוצעים בבית הנבחרים, רשאי לחון, ממליץ על ראש הממשלה, ומכהן כ"ראש הכוחות המזוינים לענייני טקסים והוקרה".

תואר זה נשא הדיקטטור סדאם חוסיין, ששלט במדינה במשך כ-24 שנים. בשנת 2005 נבחר לתפקיד ג'לאל טאלבאני, שהיה השישי בתפקיד והכורדי הראשון שנושא את התואר. בשנת 2014, על רקע המאבק שהתחולל במדינה נגד ארגון "המדינה האסלאמית", נבחר לנשיא הפוליטיקאי פואד מעצום, כורדי גם הוא.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:עיראק: פוליטיקה
טום קלברלי

**תומאס 'טום' ויליאם קלברלי** (באנגליה: **Thomas William "Tom" Cleverley**; נולד ב-12 באוגוסט 1989) הוא כדורגלן עבר אנגלי המשחק בעמדת הקשר וכיום מאמן את קבוצת הכדורגל ווטפורד מהצ׳מפיונשיפ.

## קריירה
קלברלי נולד בבייסינגסטוק שבהמפשייר. בגיל 10 הצטרף למחלקת הנוער של ברדפורד סיטי, לאחר שנתיים עבר למנצ'סטר יונייטד.

בגיל 18 לקח חלק בסגל הקבוצה הבוגרת כאשר שותף גם בקבוצת המילואים. ב-16 בינואר 2009 הושאל ללסטר סיטי עד לסוף העונה. ב-19 בינואר ערך את הופעתו הבכורה בבוגרים בניצחון 0–2 על יאוביל טאון. ב-3 בפברואר הבקיע את שערו הראשון בלסטר בניצחון 1–4 על וולסול.

ב-18 באוגוסט 2009 הושאל לווטפורד ובאותו היום ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 2–4 על נוטינגהאם פורסט בו הבקיע את שערו הראשון בקבוצה. קלברלי הבקיע 11 שערים בקבוצה ונבחר לשחקן השנה של ווטפורד.

ב-31 באוגוסט 2010 הושאל קלברלי לויגאן אתלטיק לעונה אחת. ב-11 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 1-1 נגד סנדרלנד. ב-27 בנובמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בהפסד 1–3 לווסטהאם יונייטד.

בעקבות פרישתו של פול סקולס, המאמן אלכס פרגוסון ראה בו תחליף פוטנציאלי. קלברלי ערך את הופעתו הבכורה הרשמית ביונייטד ב-7 באוגוסט 2011 בניצחון 2–3 על מנצ'סטר סיטי במגן הקהילה. ב-22 באוקטובר 2012 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1–2 על ניוקאסל יונייטד בגביע הליגה.

ב-2 בספטמבר 2014 הושאל לאסטון וילה. ב-13 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–1 על ליברפול. ב-25 באפריל הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בהפסד 2–3 למנצ'סטר סיטי. באותה עונה העפיל עם וילה לגמר הגביע בו הפסידו 0–4 לארסנל.

ב-1 ביולי 2015 חתם קלברלי לחמש שנים באברטון. ב-8 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 2-2 נגד ווטפורד. ב-26 בדצמבר 2015 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה כשער ניצחון בדקה ה-93 בניצחון 0–1 על ניוקאסל. ב-12 בינואר 2017 הושאל לווטפורד עד לסוף העונה. ב-31 במרץ חתם בקבוצה באופן קבוע.

ב-1 ביולי 2023 הודיע על פרישה מכדורגל עקב פציעה.

### נבחרת אנגליה
באוגוסט 2011 זומן לראשונה לנבחרת אנגליה לקראת משחק הידידות נגד . ב-15 באוגוסט 2012 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת בניצחון 1–2 על .

## תארים
;מנצ'סטר יונייטד
* אליפות אנגליה: 2012/2013
* מגן הקהילה: 2011, 2013
;לסטר סיטי
* גביע הפוטבול ליג: 2008/2009
;אישיים
* כדורגלן העונה של ווטפורד

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני לסטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני ווטפורד
קטגוריה:כדורגלני ויגאן את'לטיק
קטגוריה:כדורגלני אסטון וילה
קטגוריה:כדורגלני אברטון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1989
פאראקו

**פאראקו** (בצרפתית: **Parakou**) היא העיר הגדולה ביותר בצפון בנין. זוהי עיר המחוז של מחוז בורגו, וגרים בה 163,753 תושבים. העיר נמצאת כ־310 ק"מ צפונית לעיר הבירה פורטו נובו, וכ־33 ק"מ מהגבול עם ניגריה.

זוהי עיר מסחר חשובה בבנין ובאזור כולו. היא מפורסמת בתעשיית הכותנה והטקסטיל שלה וגם בייצור שמן בוטנים. העיר גדלה בעקבות הגידול בייצור ומייצאת את הסחורה דרך הסהרה לאגן הים התיכון ולאירופה. כמו כן נשלחות ממנה סחורות לרחבי אפריקה. בעקבות המסחר הרב שעובר דרך העיר, היא ידועה גם בסחר העבדים המתרחש בה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:בנין: ערים
סינאספיסמוס

**סינאספיסמוס** (ביוונית: **Συνασπισμός**, מילולית: "הקואליציה"), או בשמה הרשמי **קואליציית תנועות השמאל והאקולוגיה** (ביוונית: **Συνασπισμός της Αριστεράς των Κινημάτων και της Οικολογίας**) היא מפלגה יוונית שמאלנית חדשה. עד לשנת 2003 המפלגה נקראה "קואליציית השמאל והפרוגרסיביים". המפלגה היא הגדולה בקואליציית השמאל "סיריזה" (SYRIZA).

המפלגה נוצרה מאיחודן של שתי מפלגות שמאל בשנות השמונים. עם התפרקות ברית המועצות, התפרקה המפלגה. המפלגה נוצרה מחדש בשנת 1991 אך לא עברה את אחוז החסימה (3%), ולא נכנסה לפרלמנט בבחירות 1993. אולם בבחירות בשנת 1996 קיבלה המפלגה 5.16% מכלל קולות הבוחרים.

לשיא כוחה הגיעה המפלגה בבחירות של יוני 2012 עם 26.9% מכלל הבוחרים, כשבראשותה עומד אלכסיס ציפראס.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יוון: פוליטיקה
וילגי מיאה

**וילגי מיאה** היא מחצבה לפיגמנט האוכרה הנמצאת באוסטרליה המערבית, 650 ק"מ צפונית-מזרחית מפרת'. המחצבה ככל הנראה היא המחצבה הפעילה העתיקה בעולם, בת למעלה מ-40,000 שנות פעילות וכ-19,600 מטר קובייתי שהוצאו מהמכרה.

האזור הרווי בברזל ועפרותיו השונים, כולל המטיט, מפיק מגוון רחב של צבעים הנובעים מחמצון הברזל.

צבעים המופקים מפיגמנטי המחצבה שימשו לאמנות סלע ברחבי אוסטרליה, והיו בשימוש האבורג'ינים עד לשנות השלושים של המאה ה-20, אז השתלטו על המחצבה כורים אירופאיים.

המחצבה נוספה לרשימת אתרי המורשת הלאומיים האוסטרלית בשנת 2011.

## קישורים חיצוניים
* תיאור האתר
* תמונה מפתח המכרה

קטגוריה:אוסטרליה המערבית: היסטוריה
קטגוריה:אוקיאניה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:תקופת האבן
קאנטרי בלוז

**קאנטרי בלוז** או **פולק בלוז** (באנגלית: **Country blues**, מילולית: בלוז כפרי) הוא מונח המתאר סוג של מוזיקת בלוז שגיטרה היא המרכיב המרכזי שלה. הקאנטרי בלוז משלב אלמנטים ממוזיקת הגוספל וסגנונות עממיים נוספים. המוזיקה הופיעה בשנות העשרים והשלושים בדרום העמוק של דלתת מיסיסיפי. יש לו שורשים עמוקים בתרבות אמריקאית מוקדמת ושירים שמושרים על ידי עבדים על המטעים הדרומיים העצומים. מרבית נגני הבלוז הכפרי היו אפריקאים אמריקאים, ורבים מהם היו מטיילים, כלומר הם טיילו באזורים של הדרום האמריקני, שרו במקומות כמו כנסיות, אולמות חברתיים, ג'וי-ג'וי, או אפילו פינות רחוב. חלקם הוציאו מחיה קטנה עם המוזיקה שלהם בעוד אחרים התפרסמו וחגגו. לכל מבצע היה סגנון שירה ונגינה ייחודי משלו, ורובם כתבו שירים משלהם.

בשנות השישים של המאה העשרים חוותה מוזיקת הקאנטרי בלוז תחייה בקרב קהל חדש, שלא נחשף לא עד אז, צעירים לבנים מן המעמד הבינוני. את המגמה הובילו אמנים כביג ביל ברונזי וסאני בוי ויליאמסון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בלוז
שמואל מפלייזא

רבי **שמואל בן שלמה מִפָלַייזָא**, הנקרא **רבינו שמואל משַּׁאטוֹ טְיֶירְי**, היה מבעלי התוספות בממלכת צרפת במאה ה-13. כינויו בצרפתית היה **שִׂיר מוֹרֶל** (או: **מוֹרִיאֵל, מוֹרְיֶיל**) ובשם זה הוא מכונה לעיתים קרובות גם בספרות הרבנית.

## ביוגרפיה
חי בשאטו טיירי  ופאלז . היה תלמידם של רבי יהודה שירליאון, רבי ברוך בעל התרומה ורבי שלמה מדרויש, ומתלמידיו היו רבי פרץ בן אליהו ומהר"ם מרוטנבורג.

בשנת 1240 נאלץ להשתתף יחד עם רבי יחיאל מפריז וחכמים נוספים בוויכוח פומבי מול ניקולס דונין, ויכוח המכונה משפט פריז. בעקבות הוויכוח נשרף התלמוד בשנת 1242 ברחבי צרפת, ור' שמואל נאלץ לכתוב את חיבוריו ללא ספרים. הוא מתאונן על כך באחת מתשובותיו בדברים הבאים: "אזל רוחי ותש כחי ואור עיני אין אתי, מחמת המציק אשר גברה ידו עלינו ומחמד עינינו לקח ואין בידינו ספר להשכיל ולהבין".

ממשפחתו ידועים שני נכדיו שחיברו פירושים לתורה הראשון הוא רבי חיים מפלייזא שפירושו עודנו מצוי בכתב יד והוא מזכיר בו את פירושי סבו והשני רבי יצחק בן יהודה הלוי מחבר הפירוש "פענח רזא".

## חיבוריו
חיבורו הידוע ביותר הוא פירושו לפיוט לשבת הגדול אלהי הרוחות לכל בשר של רבי יוסף טוב עלם שנדפס בחלקו בספר אור זרוע ולאחרונה בשלמותו על פי כתבי יד.

כמו כן חיבר תוספות לכמה מסכתות ומהן הגיעו לידינו תוספותיו למסכת עבודה זרה מעובדות על ידי תלמידו רבינו פרץ והם התוספות הנדפסות בדפי התלמוד.

מספר תשובות שלו מובאות על ידי מהר"ם מרוטנבורג והמרדכי וכן מקובל ליחס לו את הסימן "קדש ורחץ" המופיע בהגדה של פסח.

## לקריאה נוספת
*אפרים אלימלך אורבך, **בעלי התוספות**, ירושלים: מוסד ביאליק תשי"ד, עמ' 461–465.
* 

קטגוריה:בעלי התוספות
קטגוריה:ראשוני צרפת
קטגוריה:יהודים הקבורים בצרפת
קטגוריה:יהודי צרפת במאה ה-13
עטברה (נהר)

**נהר העטברה** (בערבית: **نهر عطبرة**, לעיתים מכונה גם **הנילוס השחור**) אחד מיובליו של הנילוס. הנהר מתחיל בצפון-מערב אתיופיה, לא הרחק מאגם טאנה בסמיכות לעיר גונדר. הנהר זורם צפון-מערבית כ-850 ק"מ, ונשפך אל הנילוס בסמיכות לעיר עטברה שבצפון סודאן. יובלו הגדול של הנהר (או שמא מסלולו המרכזי) הוא הנהר תכזה.

במשך מרבית השנה הנהר כמעט וחרב, אולם בעונת הגשמים הזרימה בנהר מתחזקת, ופעמים שהוא מחלק את אמהרה לשניים.

יש המשערים היא כי הפישון הוא אחד מיובלי נילוס העטברה]-תכזה שבעת העתיקה נקרא בשם "נילוס" או הנילוס הכחול. אלדד הדני מהמאה ה-9 זיהה את הפישון עם אחד מהנהרות שהוזכרו, בנימין מטודלה בן המאה ה-12 זיהה גם הוא את הנהר עם אחד מהנהרות הללו וסביר שהוא התכוון לעטברה. השערה זו היא חלק מהשערה כללית המזהה את הפישון והגיחון עם יובלי הנילוס, הם העטברה-תכזה והנילוס הכחול, ולא בהכרח בסדר זה.

הנהר מוזכר לראשונה בכתביו של הפילוסוף והגאוגרף היווני סטראבון, המכנה את הנהר "אסטבוראס" ("**Ασταβάρας**").

ב-1898 בזמן המלחמה המהדית, התקיים בסמוך לנהר קרב עטברה, בו ניצח הוריישו קיצ'נר, קרב שהיה מהמובילים להקמת סודאן האנגלו-מצרית.

לאורכו של הנהר ממוקמים מספר סכרים הידרו-אלקטריים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של אתיופיה
קטגוריה:קצרמר סודאן
קטגוריה:קצרמר אתיופיה
קטגוריה:אתיופיה: נהרות
קטגוריה:סודאן: גאוגרפיה
קטגוריה:נילוס
מפרץ מנילה

**מפרץ מנילה **(באנגלית: **Manila Bay**) הוא מעגן טבעי באי לוזון המשמש עבור נמל מנילה, הגדול שבנמלי הפיליפינים. המפרץ נחשב למעגן הטבעי הטוב ביותר בדרום־מזרח אסיה. אורך חופיו מגיע לכ־190 ק"מ. הוא נחשב לנקודה אסטרטגית עוד קודם לכיבוש הספרדי של הפיליפינים. המפרץ מחובר לאוקיינוס השקט, ומוקף משלשת עבריו באי לוזון.

בפתח המפרץ נמצאים מספר איים, הגדול שבהם קורגידור. יחד עם איים נוספים מחלקים את פתח המפרץ לשנים – צפון ודרום.

על המפרץ התנהלו מספר קרבות, ביניהם קרב ספרד-ארצות הברית ב-1898, ובמלחמת העולם השנייה נלחמו היפנים כנגד כוחות צבא ארצות הברית.

המפרץ בעבר היה מכוסה ביער מנגרובים, אולם כיום עם ירידת איכות המים והתיעוש על גדותיו, רק חלק קטן מן היער נשאר, אולם מאמצים רבים לשימורו נעשים.

## קישורים חיצוניים

* 

מנילה
קטגוריה:מפרצים בים סין הדרומי
קטגוריה:מנילה
תאוריית השיקום של קרייסי

**תאוריית השיקום של קריסי** היא תאוריה בקרימינולוגיה לפיה ניתן לשקם עבריינים ולהחזירם למוטב באמצעות מסגרות מתאימות. התאוריה פותחה על ידי הסוציולוג והקרימינולוג האמריקאי דונלד קריסי (Donald Cressey) ב-1955.

על פי התאוריה, כדי לשקם עבריינים יש להעבירם למסגרת מגורים נורמטיבית, בה יוצבו כלפיהם גבולות ויופעל פיקוח חברתי הדוק; מסגרות מתאימות לכך עשויות להיות פנימייה, משפחת אומנה, כפר נוער, בית חולים לבריאות הנפש ועבודות שירות ועוד. במסגרת זו יוכלו העבריינים לקבל סיוע כלכלי וסיוע ברכישת השכלה ומקצוע, עד שיתבססו ויוכלו לפרנס את עצמם. במהלך השהות במסגרת זו הם יוכלו לקיים מפגשים עם אנשים שעברו את השיקום בהצלחה, ולקבל עידוד להתמיד בתהליך. על פי התאוריה, חברי הקבוצה בכל מסגרת עשויים לקיים מפגשים קבוצתיים בהם ידונו בקשייהם ובדרכי התמודדות. לפי תאוריה זו, רק בעזרת פעילות שוטפת והתמדה יוכלו העבריינים להשתקם ולהימנע מעבריינות חוזרת.

## קישורים חיצוניים

* Donald Ray Cressey, David F. Luckenbill, Edwin Hardin Sutherland, Principles of Criminology


קטגוריה:תאוריות בקרימינולוגיה
תאוריות התיוג

ממוזער|טקסט=תרשים, המתאר באופן מתומצת, את הנחת היסוד העומדת בבסיס תאוריית התיוג, המשמשת בקרימינולוגיה, לפיה החברה מגיבה לכל פעולה חברתית, באמצעות הטלת תגית חיובית או שלילית על פעולה מסוימת והמבצע אותה|תרשים, המתאר באופן מתומצת, את הנחת היסוד העומדת בבסיס תאוריית התיוג, המשמשת בקרימינולוגיה, לפיה החברה מגיבה לכל פעולה חברתית, באמצעות הטלת תגית חיובית או שלילית על פעולה מסוימת והמבצע אותה
**תאוריית התיוג** היא תאוריה בקרימינולוגיה לפיה החברה מגיבה לכל פעולה חברתית, באמצעות הטלת תגית חיובית או שלילית על פעולה מסוימת והמבצע אותה. אם התגית תהיה **חיובית**, אזי שמבצע הפעולה יפנים את התיוג וינהג בדרך נורמטיבית ומקובלת בחברה נתונה. אם התגית תהיה **שלילית** אזי מבצע הפעולה יורחק מחברתו ותיחסם בפניו ההזדמנות לשוב לחברה הנורמטיבית, הוא יפנים את התגית השלילית וינהג בדרכים לא נורמטיביות כמו עבריינות.

## תאורטיקנים מרכזיים בתאוריית התיוג
* **בקר קיטסוס ואריקסון** - שטענו, שהחברה מתייגת את חבריה ופעולותיהם ללא ביסוס וצדק על סמך שיוך משפחתי, מוצא, גזע וקריטריונים נוספים שאינם בשליטתו של הפרט.
* **[[שלמה גיורא שוהם|שוהם]]** - טען שהתיוג מתבסס על התנהגות מסוימת. לא יתייגו אדם סתם, אלא יש בסיס לתיוג חיובי או שלילי כלפיו.
***[[משה אדד|אדד]]** - טען שפנייה לעבריינות תהיה תלויה בקרקע המכינה של הפרט. רק אם היא שלילית יפנה האדם לעבריינות.

## קישורים חיצוניים
* 

*
קטגוריה:סוציולוגיה
קטגוריה:משפט פלילי
קטגוריה:תאוריות בקרימינולוגיה
קטגוריה:הבניה חברתית
תוכנית סחל"ב

ממוזער|שמאל|לוגו תוכנית סחל"ב
**תוכנית סחל"ב** (**ס**טודנטים **ח**וברים **לב**תי הספר ולגנים) היא תוכנית מעורבות ארצית במסגרתה מלמדים סטודנטים לתואר ראשון בבתי ספר יסודי או בגני ילדים.

התוכנית הוקמה ב-2003 על מנת ליישם את חוק עידוד מעורבות סטודנטים ביום חינוך ארוך. היא מיועדת לסטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה הלומדים תוכנית לימודים מלאה לתואר ראשון. נכון ל-2019 התכנית פועלת ב-200 בתי ספר.

האגף לחינוך יסודי במשרד החינוך אחראי על התכנית והיא מופעלת על ידי זכיין שנבחר אחת למספר שנים. המפעיל הנוכחי הוא חברת "מרמנת". המשתתפים בסחל"ב זכאים למלגה תמורת התחייבותם להשתלב בפעילות חינוכית בבית ספר יסודי או גן ילדים בהיקף של 4 שעות שבועיות ואינם מועסקים באופן ישיר על ידי משרד החינוך. 

## ראו גם
* פר"ח
* תוכנית היל"ה
* תוכנית קרב למעורבות בחינוך

## קישורים חיצוניים
* התכנית באתר משרד החינוך
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: מיזמי חינוך
פול סטול

**פול סטול** (באנגלית: **Paul Stoll**, נולד ב-14 בדצמבר 1985) הוא כדורסלן אמריקני-מקסיקני המשחק בעמדת הרכז בליברטדורס דה קרטרו.

## ביוגרפיה
סטול נולד בלנסינג שבמישיגן. את קריירת הכדורסל שלו החל במכללת טקסס פאן-אמריקן שם שיחק בין השנים 2006–2008.

בעונת 2011/12 סטול שיחק 23 משחקים בליגת העל הוונצואלית עם קבוצת חיגנטס דה גויאנה (Gigantes de Guyana), שם הוא העמיד ממוצעים של 17.6 נקודות, 6.8 אסיסטים, 4.3 חטיפות ו-2.2 ריבאונדים בכ-33 דקות למשחק.

ב-2012 סטול חתם בקבוצת מכבי חיפה מליגת העל בכדורסל. בעונת  סטול שיחק 26 משחקים בהם הוא תרם 14.4 נקודות, 5.4 אסיסטים ו-2.9 ריבאונדים ב-33.6 דקות בממוצע למשחק. בסיום עונתו היחידה בישראל זכה באליפות המדינה עם מכבי חיפה. כן היה שותף עם קבוצתו להפסד בגמר גביע המדינה למכבי תל אביב, תוך שהוא ביצע סדרת החלטות שגויות בדקות האחרונות של משחק הגמר.

בקיץ 2013 חתם סטול בקבוצת ניו באסקט ברינדיזי האיטלקית, ממנה עבר בקיץ 2015 לאבטודור סראטוב הרוסית. בנובמבר 2016, חתם סטול באוניקס קאזאן הרוסית, עד תום העונה.

ב-7 במרץ 2018, חתם סטול בסרגוסה באסקט עד תום העונה.

ב-18 ביולי 2018, חזר סטול לישראל. סטול חתם לעונה במכבי אשדוד באר טוביה, והתאחד עם מאמנו לשעבר, בראד גרינברג. בתום העונה נשארה אשדוד בליגה ואף כמעט העפילה במפתיע לפלייאוף, כשסטול מוביל את הליגה באיבודים וחטיפות. כמו כן התאפיינה עונתו של סטול בהתפרצויות רבות כלפי שופטים כשמספר פעמים הושעה ונקנס עקב התנהגותו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מישיגן
קטגוריה:לאנסינג: אישים
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים מקסיקנים
קטגוריה:כדורסלני ניו באסקט ברינדיזי
קטגוריה:כדורסלני אוניקס קאזאן
קטגוריה:כדורסלני אבטודור סראטוב
קטגוריה:כדורסלני טרבזונספור
קטגוריה:כדורסלני סרגוסה באסקט
קטגוריה:כדורסלני מכבי אשדוד
קטגוריה:מישיגן: כדורסלנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טקסס פן אמריקן
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
קרן דור לדור

**קרן דור לדור** היא קרן שהוקמה על ידי ההסתדרות בשנת 1943 על מנת להבטיח מקורות קיום לחברי הסתדרות קשישים שלא יכלו לקיים את עצמם. מקור המימון של הקרן (בנוסף לרווחים מהשקעת ההון שנצבר בקרן) היה אחוז אחד מהכנסות המס האחיד ששילמו חברי ההסתדרות.

הזכות לקבל מענק חודשי מן הקרן ניתנה לכל חבר הסתדרות שהגיע לגיל 70 שנה (נשים - 65 שנה) והפסיק את עבודתו, לאחר 12 שנים של חברות ותשלום מס אחיד להסתדרות (לעולים חדשים לאחר 10 שנות חברות).

תשלום קיצבה זעומה זו נעשה על מנת להבטיח קיום מינימלי לקשישים, בתקופה בה טרם נוסד הביטוח הלאומי (1954) וטרם הוקמו קרנות הפנסיה ההסתדרותיות.  גיל הפרישה שנקבע בתקנון "דור לדור" נחשב גבוה, לאור תוחלת החיים הנמוכה שנצפתה באותה תקופה ובהתחשב בהרכב הצעיר של אוכלוסיית העובדים ומיעוט הקשישים באותה עת.

לאחר זמן לא רב, לא הספיקו המקורות הדלים שעמדו לרשות הקרן להבטיח אף קיצבה זעומה לחברי ההסתדרות והקרן התחסלה בהדרגה (אולי סימן לעתיד לגבי קרנות הפנסיה ההסתדרותיות, שהוקמו אף הן ללא מחשבה מספקת לגבי העתיד). לאחר התחלת פעולתו של המוסד לביטוח לאומי, סיפקה הקרן סיוע כספי סמלי לקשישים שהכנסתם היחידה היא קיצבת הזיקנה של הביטוח הלאומי. 

לאור התמעטות האמצעים שעמדו לרשות דור לדור ולנוכח הצרכים המתרחבים, הפכה הקרן למעשה להיות קרן עזרה סוציאלית לחבר ההסתדרות הנזקק, אשר ניתנה בהתאם לאפשרויותיה הכלכליות. רוב חברי ההסתדרות היו חברים גם בקרנות הפנסיה שלה או שנהנו מפנסיה תקציבית, דבר אשר שימש גם הסבר לחיסול פעולת הקרן. בשנת 1967 החליטה ההסתדרות לצרף את קרן "דור לדור" יחד עם קרן "מציב" לאחריות משען.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ההסתדרות הכללית
יפתח (אורטוריה, קריסימי)

**יפתח** (**Jephte** או **Historia di Jephte**) היא דוגמה חשובה לצורת האורטוריה של אמצע המאה ה-17 שחיבר ג'אקומו קריסימי בסביבות 1650 (כנראה 1648), על פי סיפורו של השופט יפתח מספר שופטים. היצירה תואמת למה שנחשב לצורת האורטוריה הקלאסית של ראשית תקופת הבארוק, לטקסט תנ"כי שנמסר בפי זמרים סולנים ומקהלה עם דברי קישור של קריין. הפרטיטורה היחידה מזמן חיבור האורטוריה היא לעוגב קונטינואו בלבד, אם כי יש ומתגברים אותו בכינורות וקונטרבס, שסימוכין לשימוש בהם קיימים ביצירות אחרות של המלחין.

קריסימי ביסס את המוניטין שלו כאמן האורטוריה הלטינית בשנת 1650, כשחיבר את "יפתח", הנחשבת ליצירה המשובחת ביותר שלו בצורה זו. תאורטיקאי המוזיקה אתאנאזיוס קירשר הזכיר ב"מוזורגיה אוניברסליס" שלו את האורטוריה וציין את יכולתו של קריסימי להטות "את רוח המאזינים אל כל רגש שיחפוץ בו".

גרסה של הנס ורנר הנצה משנת 1976 היא עיבוד ל-7 קולו סולו, מקהלה ב-6 קולות, חלילים, כלי הקשה ופיציקטו בכלי מיתר.

## לקריאה נוספת

* A History of the Oratorio, vol. 1, Howard E. Smither, 1977
* The Concise Oxford Dictionary of Music, 1996,
* Concise History of Western Music, ch. 9
* Performance practice: a dictionary-guide for musicians, Roland John Jackson, p67
* "Two problems in Carissimi's oratorio Jephte", Janet Beat, Music Review 34 (1973) 339-43
* Carissimi's Tonal System and the Function of Transposition in the Expansion of Tonality, Beverly Stein, The Journal of Musicology, Vol. 19, No. 2 (Spring, 2002), pp. 264–305


## קישורים חיצוניים
* אתר מוזיקה קלאסית של ד"ר ג'ימבו, מאמר על מוזיקה כוראלית

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
קטגוריה:אורטוריות
קטגוריה:המקרא בתרבות ובאמנות
ישכר דב וייס

ר' **יִשכר דֹב** (**בֶּריש**) **וייִס** (**וַיס**) (כ"ב באב תרמ"ו, 23 באוגוסט 1886 – ב' בשבט ה'תשכ"ג, 27 בינואר 1963) היה עסקן ציבור, פעיל "המזרחי" ומנכ"ל משרד הדתות הראשון.

## קורות חיים
וייס נולד בעיירה אלשו-ורצקה (ורצקי) שליד מונקאץ' שבהונגריה (באוקראינה המודרנית), בנם של רבקה מרים לבית רוזנברג ושמואל צבי בן הרב יצחק אייזיק וייס (אב"ד סבליאבה (סוואליווע) ובאחרית ימיו אב"ד במונקאץ', מחבר הספרים "בית יצחק" ו"דברי יצחק"). השתייך לחסידות ספינקה, שמייסדה והאדמו"ר הראשון שלה, רבי יוסף מאיר וייס, היה בן דוד של אביו. התחנך בחדרים ובישיבות הונגריה.

היה הפעיל הציוני היחיד במשפחתו בת שלוש-עשרה הנפשות, ובזכות עלייתו לארץ, ניצל מן השואה. בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה, שירת בצבא האוסטרו הונגרי. היה פעיל לאומי לפני קום המדינה ופעיל ציבור לאחריה.

בשנת תרע"ב נדד לעיר סטניסלבוב שבגליציה ונישא לרבקה רחל בת רבי יעקב שומר, השתקע בעיר וכיהן שם כראש הקהילה.

מגיל צעיר שאף וייס לעלות לארץ ישראל, והשתייך לתנועה הציונית. בשל התנגדות הוריו, נאלץ ללמוד עברית בחשאי, ולנדוד לסטניסלבוב. בהגיעו לשם, היה חסר אמצעים, ובלית ברירה השתמש בבית הכנסת כמחסה לילה. שם ביקש מהמתפללים שיעזרו לו במציאת שידוך, וכך הכיר את רבקה רחל ולאחר הסכמת אביה נישא לה.
בחלוף השנים, כיהן שם כראש הקהילה והקים מוסדות חינוך עבריים.

וייס היה חבר בהנהלת הוועד הלאומי היהודי במערב אוקראינה, חבר המועצה הארצית של המזרחי בגליציה המזרחית וראש המזרחי בסטניסלבוב.

בשנת ה'תרפ"ה (1924/5) הוזמן לפתיחת האוניברסיטה העברית ובאותה שנה קנה חלקת אדמה בארץ לחלק מיהודי סטניסלבוב.
וייס ייצג את המזרחי בקונגרסים הציוניים ה-15, ה-20 וה-22.
בשנת ה'תרצ"ד (1933/4) עלה לארץ ישראל לבד בתור תייר על מנת לטפל בנושא האדמות של יהודי סטניסלבוב, והחליט לא לעזוב את הארץ. שהה בארץ באופן לא חוקי עד שאשתו ובנותיו יכלו לעלות באופן חוקי. בנו ישראל, קיבל אישור עלייה בשל שיוכו לתנועת נוער ציונית. התגורר תחילה בתל אביב, ולאחר מכן בירושלים.

בשנותיה הראשונות של המדינה, כיהן וייס כמנכ"ל משרד הדתות הראשון, ולאחר מכן כיו"ר ועדת התלונות במשרד ראש הממשלה. כמו כן היה גזבר וחבר הנהלת מפעל התורה.

וייס חיבר ספר ליקוטי פירושים לפרשיות השבוע, שלאחר מותו הודפס על ידי משפחתו בשני חלקים (רק החלק הראשון יצא לאור בהוצאה מסחרית, בעריכת חתנו מאיר מדן). בנוסף, הוא פרסם מאמרים תורניים.

וייס היה אב לשלושה: ישראל וייס, לאה מדן (אשתו של הבלשן העברי מאיר מדן ואמם של הרבנים ברוך ויעקב מדן) ובלה עמירם.

## אילן יוחסין

## ספרו
* **בסוד שיח התורה: לקט אמרים לפרשיות השבוע**; הביא לדפוס: מאיר מדן, ירושלים: ר’ מס, 1966. (התוכן: בראשית–שמות)
הכרך השני (ויקרא - במדבר - דברים) הודפס בכמות מצומצמת וחולק בין צאצאיו.

## לקריאה נוספת
* 'על המחבר ועל ספרו', בתוך: ישכר דב ויס, **בסוד שיח התורה** (ירושלים 1966).

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לי משרד הדתות
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:פעילים ציונים בהונגריה
קטגוריה:ציונות דתית: אישים
קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:ציונות דתית: אנשי ציבור
קטגוריה:ישראלים ילידי הונגריה
קטגוריה:עובדי משרד ראש הממשלה
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1963
יושב ראש

[250px|ממוזער|שמאל|אגוסטין וסקז גומז מ[אל סלוודור, בתפקידו כיושב ראש הכנס הרביעי של הארגון למניעת הפצת נשק כימי, נובמבר 2018]]
**יושב ראש** (בראשי תיבות: **יו"ר**) הוא התפקיד הבכיר בוועד המנהל של ארגון, כגון דירקטוריון (במקרה של חברה) או פרלמנט (במקרה של מדינה).

מקור המונח בתנ"ך (למשל, : "אֶבֲחַר דַּרְכָּם וְאֵשֵׁב רֹאשׁ וְאֶשְׁכּוֹן כְּמֶלֶךְ בַּגְּדוּד כַּאֲשֶׁר אֲבֵלִים יְנַחֵם") והן כתרגום מילולי של המונח הגרמני המקביל (Vorsitzender), ושל המונח הלטיני praesidentum (president באנגלית) – יושב מקדימה. בצירוף ה"א הידיעה מקובלות שתי הצורות: "היושב ראש" וגם "יושב הראש".

במספר מדינות קומוניסטיות זה היה תוארו של מנהיג המדינה. דוגמה: שליט הרפובליקה העממית של סין, מאו דזה-דונג, כונה פעמים רבות "היושב ראש מאו".

בארגון דמוקרטי יושב הראש נבחר בדרך כלל על ידי חברי הארגון. תפקידו הוא התוויית דרכו של הארגון וחלוקת הסמכויות בין חברי הוועד המנהל.

בחברה יו"ר הדירקטוריון הוא לעיתים יושב ראש פעיל, המקדיש את כל זמנו לתפקיד זה, אך פעמים רבות זהו תפקיד הדורש רק חלק קטן מזמנו של היושב ראש. בישראל יושב ראש הדירקטוריון מנהל את ישיבות הדירקטוריון. במצב של שוויון בהצבעות בדירקטוריון נינתן ליו"ר הדירקטוריון קול הצבעה נוסף. בחברה פרטית, שניירות ערך שלה אינם נסחרים בבורסה, אין חובה למנות יושב ראש דירקטוריון. בחברה ציבורית, יו"ר הדירקטוריון אינו יכול לשמש גם כמנכ"ל החברה, אלא אם התקבל לכך אישור של האספה הכללית של בעלי המניות בחברה ברוב קולות של בעלי המניות שאינם בעלי שליטה בחברה.

בראש הכנסת עומד יושב ראש הכנסת, המנהל את ענייניה, מופקד על שמירת כבודה, על הסדר בישיבותיה ועל קיום תקנונה. את יושב ראש הכנסת בוחרת הכנסת מבין חבריה.

## ראו גם
* ראש (מנהיג)
* מנהל כללי
* נשיא
* פטיש יושב ראש

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תפקידי ניהול ראשיים
השבוע שלי עם מרילין

**השבוע שלי עם מרילין** (באנגלית: **My Week with Marilyn**) הוא סרט דרמה בריטי. הסרט מבוסס על שני הספרים של קולין קלארק המספרים על ההתרחשויות מאחורי הקלעים של הסרט "הנסיך ונערת השעשועים" משנת 1957 בכיכובם של מרילין מונרו ולורנס אוליבייה. ויליאמס זכתה בפרס גלובוס הזהב על משחקה בסרט ובנוסף הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.

## עלילת הסרט
הסרט מספר על קולין קלארק הצעיר אשר מחליט לפתח קריירה בתחום הקולנוע ולשם כך הוא נוסע ללונדון. לאחר קושי בלמצוא עבודה בתחום הוא נשכר בתור עוזר במאי שלישי לסרט חדש בכיכובם של מרילין מונרו ולורנס אוליבייה. קלארק שמח לבצע את המטלות הנחותות ביותר רק כדי להיות חלק מעולם הקולנוע. במהלך עבודתו בסרט הוא נחשף ליחסיהם של המפיקים למונרו אשר מנסה להצליח בתור שחקנית רצינית ולעומת זאת כל אנשי ההפקה רואים בה לא יותר מבלונדינית שטחית. הוא מתחבר למרילין ומצליח לעודד אותה במהלך הצילומים ולאחר שהוא שומע אותה ואת בעלה ארתור מילר, באמצע ריב.

## הדמויות
* מישל ויליאמס בתפקיד מרילין מונרו
* אדי רדמיין בתפקיד קולין קלארק
* קנת בראנה בתפקיד לורנס אוליבייה
* אמה ווטסון בתפקיד לוסי
* דאגריי סקוט בתפקיד ארתור מילר
* דומיניק קופר בתפקיד מילטון גרין
* ג'וליה אורמונד בתפקיד ויוויאן לי
* דרק ג'קובי בתפקיד אוון מורשד
* ג'ודי דנץ' בתפקיד דיים סיביל ת'ורנדייק
* זואי ואנאמייקר בתפקיד פאולה סטרסברג

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים על קולנוע
קטגוריה:סרטים על מרילין מונרו
קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי

**קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי** (באנגלית: **National Trust for Places of Historic Interest or Natural Beauty**, ידוע בשם: **הקרן הלאומית**; **National Trust**) היא ארגון שימור הפועל באנגליה, בוויילס ובצפון אירלנד (הקרן איננה פועלת בסקוטלנד, שלה יש קרן עצמאית). כשהוקמה הקרן, ב-12 בינואר 1895, הייתה הראשונה מסוגה.

במקור הקרן הייתה מוסד ללא כוונת רווח, אך מאוחר יותר בסדרה של צווים (בין השנים 1907–1970) הפכה הקרן למוסד ממשלתי רשמי. הקרן ממשיכה להחשב כמלכ"ר לעניין פטורי מס לתורמים לה.

הקרן הפכה לבעלת עוצמה וחשיבות בתקופת כהונתו של ג'ון ביילי, בין השנים 1924–1931. ביילי, שהיה פובליציסט ונואם מעולה, שכנע תורמים רבים ובעלי הון והשפעה רבה לחזק את הקרן, הן בתמיכה פיננסית והן בתרומת נכסים לקרן.

היקף רווחיה של הקרן בשנת 2010 עמד על 406 מיליון לירה שטרלינג, מתוכם 125 מיליון בדמי רישום שנתיים. בנוסף, הזרוע העסקית של הקרן הרוויחה באותה שנה 54.7 מיליון ליש"ט נוספים. בנוסף הקרן מתוחזקת על ידי מתנדבים רבים, כשבאותה שנה התנדבו בקרן 3.5 מיליון שעות, בשווי מוערך של כ-29 מיליון ליש"ט נוספים.

הוצאות הקרן לעומת זאת באותה שנה עמדו 177.4 מיליון ליש"ט עבור תחזוקת נכסי הקרן, ועוד 100 מיליון בפיתוח. בקרן מועסקים (נכון ל-2010) 4,964 עובדים.

ברשות הקרן למעלה מ-200 בתי אחוזה, 12,567 ציורי שמן (כולל דיוקן עצמי של רמברנדט), 2,550 קמ"ר של שטחים פתוחים ונכסים רבים אחרים.

## ראו גם
* אזור יופי טבעי יוצא דופן
* הפארקים הלאומיים של הממלכה המאוחדת
* הקרן הלאומית הסקוטית

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: ארגונים
קטגוריה:שמירת טבע
קטגוריה:אנגליה: תיירות
קטגוריה:גופים לאומיים לארכאולוגיה
נשיא צפון קפריסין

**[[נשיא]] [[קפריסין הצפונית|הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין]]** (בטורקית: **Kuzey Kıbrıs Türk Cumhuriyeti Cumhurbaşkanı**) הוא ראש המדינה של צפון קפריסין.

משרת הנשיא קיימת במדינה מאז הקמתה, ב־15 בנובמבר 1983. הבחירות לנשיאות נערכות אחת לחמש שנים. כדי להיבחר נדרש המועמד להיות מעל גיל שלושים ולהשיג בבחירות מחצית מהקולות, אחרת נערך סיבוב בחירות שני. קפריסין הצפונית היא דמוקרטיה נשיאותית למחצה, ולצד הנשיא מכהן במדינה ראש ממשלה.

## נשיאים

## קישורים חיצוניים

* 

*
לאראמי (ויומינג)

**לאראמי** (באנגלית: **Laramie**) היא בירת מחוז אולבני במדינת ויומינג בארצות הברית והעיר היחידה במחוז כולו. נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2019, מתגוררים בעיר 32,711 תושבים (מתוך 38,299 תושבי המחוז כולו). שטח העיר 46 קמ"ר וגובהה 2,184 מטר מעל פני הים.

העיר נקראת על שמו של מגלה ארצות וצייד צרפתי-קנדי בשם ז'ק לה-ראמי שהלך לאיבוד באזור. על שמו נקרא גם הנהר העובר בסמוך לעיר, רכס הרים, מחוז במדינה ומבצר צבאי של צבא ארצות הברית. לה-ראמי הוא הצייד המונצח ביותר בארצות הברית, למעט ג'ים ברידג'ר.

העיר הוקמה במהלך העשור השישי של המאה ה-19, כחלק מהקמת קו הרכבת חוצה היבשת הראשון, על ידי חברת יוניון פסיפיק. כיום, בעיר ממוקמת אוניברסיטת ויומינג, האוניברסיטה הציבורית היחידה במדינה.

שמה של העיר התפרסם בעקבות הירצחו של מת'יו שפרד, הומוסקסואל ופעיל למען זכויות האזרח שהוכה למות בלילה שבין ה-6 ל-7 באוקטובר 1998.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ויומינג: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1868
פסרל

250px|ממוזער|שמאל
**פסרל** (לוקסמבורגית: **Passerelle**), הידוע גם כ**[[ויאדוקט]] לוקסמבורג**,  הוא גשר קשתות בעיר לוקסמבורג, בירת לוקסמבורג.

הגשר נטוי בגובה של 45 מטרים מעל ערוץ נהר הפטרוס (Pétrusse). הוא מוביל תנועה מדרום לצפון אל שדרת פרנקלין דלאנו רוזוולט שבמרכז העיר. אורכו הוא 290 מטרים ורוחבו 5.5 מטרים, ובו 24 קשתות בעלות רוחב של 8 עד 15 מטרים. 

הגשר, המכונה על ידי תושבי העיר "הגשר הישן", תוכנן על ידי המהנדסים אדואר גרנייה ואוגוסט לטלייה. הוא נבנה בין השנים 1859–1861, על מנת לחבר את מרכז העיר אל תחנת הרכבת החדשה של העיר, שנבנתה מדרום לו. בהדרגה התברר כי רוחבו המצומצם איננו מספיק להובלת התנועה אל מרכז העיר, ולכן נבנה ממערב לו גשר אדולף - המכונה "הגשר החדש" - אשר הושלם בשנת 1903.

## קישורים חיצוניים

*פסרל באתר Structurae

קטגוריה:לוקסמבורג: גשרים
לוקסמבורג
נכד

ממוזער|200px|נכדה לצד סבתהּ
**נכד** של יצור חי הוא בן בנו, או בן בתו של אותו יצור. באותו אופן, נכדה של יצור חי היא בת בנו או בת בתו.

מרבית היצורים בטבע, לרבות מרבית היונקים והעופות, אינם מטפלים בנכדיהם. מעבר לזאת, מבין היצורים שכן מטפלים בנכדיהם, ברוב המקרים רק הנקבות מטפלות בנכדיהן ולא הזכרים (לדוגמה, פילות מטפלות בנכדיהן, אך לא פילים ממין זכר). האדם הוא בקבוצת המיעוט הקטנה בטבע, שבה הן הסב והן הסבתא מטפלים בנכדיהם. אצל מיני יצורים חיים, המטפלים בנכדים, קיים לחץ אבולוציוני להזדקנות איטית.

בתרבויות רבות, אדם מתייחס לא רק כבן להוריו אלא כנכד לזקניו. למשל, רבות מהדמויות המוצגות בתנ"ך, מוצגות באופן המזכיר את שם אביהן ושם סבן (למשל "זכריה בן ברכיה בן עדו"). כמו כן, בתרבויות רבות ובמדינות רבות לנכדיו של אדם יש זכויות חוקיות הקשורות בו. למשל, בישראל, אם אדם נפטר ולא הותיר אחריו צוואה, רכושו מחולק שווה בשווה בין ילדיו ואם ילדיו נפטרו לפניו, רכושו מחולק בין נכדיו. החוק עשוי להכיר גם בילדים ובנכדים מאומצים. בישראל, זכויותיו של בן מאומץ זהות לאלו של אחיו, שאינם מאומצים, אך זכויותיו של נכד מאומץ (ילד שבנו הטבעי של אדם אימץ) דווקא כן פחותות מאלו של נכדים, שאינם מאומצים.

מקור המילה מן התנ"ך, כמו בשבועת אברהם לאבימלך מלך פלשתים "אם תשקר לי ולניני ולנכדי". נקרא בתנ"ך גם שילש.

בנו של הנכד הוא נין (או ריבע). נכדו של הנכד הוא חימש.

מעטים מפרשני המקרא והתלמוד משתמשים במילה "נכד" במשמעות של בן אח או בן אחות. כך כתב הרשב"ם על לוט: "בשביל שהיה נכדו של אברהם"
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משפחה