open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תעשיית המוזיקה הנוצרית

**תעשיית המוזיקה הנוצרית** (לעיתים גם כ**תעשיית מוזיקת הגוספל**) היא תת-תעשייה של תעשיית המוזיקה המתמקדת במוזיקה נוצרית ובתתי-ז'אנרים שלה, כגון מוזיקת גוספל, סאות'רן גוספל , מוזיקה נוצרית עכשווית , מוזיקת פולחן עכשווית  ומוזיקה כנסייתית.

כמו הקטגוריה הרחבה יותר שלה, תעשיית המוזיקה הנוצרית מורכבת מיחידים וארגונים שמרוויחים כסף באמצעות כתיבת שירים, הפקת מוזיקה מוקלטת, וכן הופעות בקונצרטים ורדיו נוצרי. השוק הנוצרי כולל גם מספר היבטים ייחודיים, כמו הפקת פזמונים ומוזיקה כנסייתית עם רישיון לשירה בציבור.

תעשייה זו, שפותחה בתחילה במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20, ומאוחר יותר בשנות ה-60, ה-70 וה-80 של המאה ה-20 (בעיקר בשל תנועת ישו  ומוזיקת ישו ), מפגינה מתחים ייחודים בין מטרות דתיות, מוזיקליות ומסחריות. בעוד שתעשיית ההמוזיקה הנוצרית נתונה לכוחות כלכליים כמו תעשיית המוזיקה כולה, תעשייה זו נתונה גם לגבולות אסתטיים וחברתיים שונים, בין היתר ההבדלים בין האידיאליים החילוניים והדתיים.

על פי האנציקלופדיה למוזיקה נוצרית עכשוויית, ישנן 3 סיבות לכך שתעשיית המוזיקה הנוצרית פותחה כמבנה מקביל לתעשיית המוזיקה:
* תנועת ישו פיתחה מספר רב של להקות בתקופה קצרה מאוד, בעוד שהשוק הכללי לא הצליח לעשות זאת.
* היעדר מחוסר הערכה לאידאולוגיה, כמו שאמנים מתעשיית המוזיקה הנוצרית הביעו.
* אמני מוזיקת ישו הביעו חוסר אמון בתאגידים מוזיקליים חילוניים.

על פי ברוס דייוויד פורבס וג'פרי אייץ'. מאהן, תעשיית המוזיקה הנוצרית בתקופת תנועת ישו הוגדרה על ידי ארבעה מאפיינים: חוסר אהדה לתתי-ז'אנרים, הפקה נחותה, הפצה לא יעילה והיעדר חשיפה רחבה לרדיו. לדוגמה, להקת הרוק הנוצרי פטרה  התקשתה למצוא קהל לסאונד ההארד רוק שלהם בעיקר בשל ההפצה המוגבלת לחנויות ספרים נוצריות.

## לקריאה נוספת

*
*
* Original publication, 1990, Bowling Green State University Popular Press. Bowling Green, Ohio.
*
*


## הערות שוליים

קטגוריה:תעשיית המוזיקה
קטגוריה:נצרות
המגהצת

**המגהצת** (בהולנדית: **De strijkster**) הוא ציור מאת הצייר והפסל הבלגי ריק ואוטרס, המוצג ב. הציור הוא אחד מרבים שבהם תיאר ואוטרס סצנות מהחיים היום-יומיים, ששימשו לו מקור השראה ונושא ליצירתו. אשתו, מוזתו והדוגמנית האהובה עליו הייתה הלן דורינקס.

## תיאור היצירה
בציור מתוארת אישה בסביבה ביתית נוחה, כפופה מעל שולחן ומגהצת בגד כחול. היא לובשת שמלה ורודה מעל חולצה לבנה ומרימה את מבטה מעבודתה לעבר הצופה.

## סגנון
הצבעים ביצירה עזים, והמשיכות המכחול חופשיות ואקספרסיביות. סגנונו של הציור קשור לאימפרסיוניזם, לפוביזם ולאקספרסיוניזם, וכל אחת מהגישות הללו הוזכרה בהקשרו. בשנת 1912, עת צייר ואוטרס את היצירה, שהה בפריז, שם נחשף לצבעיו של פול סזאן ואנרי מאטיס, לנופי קלוד מונה ולדמויות הנשים של אוגוסט רנואר. לוח הצבעים שלו הפך לחי ותוסס יותר, ועוצמת הצבעים לצד התנועה הסוערת על פני הבד מזכירים את סגנון הפוביזם. באותה שנה ביקר ואוטרס גם בקלן ובדיסלדורף, שם התרשם מעבודותיו של וינסנט ואן גוך ומהאקספרסיוניזם הגרמני.

## הנושא והתקדימים האמנותיים
[ממוזער|250px|שמאל|הכובסת (1884–1888) ציור מעשה ידי [אנרי דה טולוז-לוטרק]]
נושא הכובסות והעובדות במכבסות עניין את ציירי האימפרסיוניזם הצרפתי, שהחלו להתמקד בתיאור חיי היומיום של מעמד הפועלים. יצירות רבות בנושאים אלה הושפעו מההקשרים החברתיים בני הזמן וממגמות של המודרניות התעשייתית.

בין הציירים שעסקו בנושא זה ניתן למנות את אדגר דגה, אנרי דה טולוז-לוטרק וברת מוריזו. מוריזו יצרה בשנת 1875 את הציור "תליית הכבסים לייבוש" וכן את "האיכר תולה כביסה". בעוד שביצירותיה של מוריזו נעשה שימוש בגוונים רכים יותר של ורוד וכחול, אצל ואוטרס הצבעים חיים וסוערים בהרבה.

דגה, בין השנים 1869–1895, הקדיש סדרת ציורים לדמותן של כובסות. בציורו "מגהצות" (Repasseuses), השלישי בסדרה בת ארבע יצירות, מוצגת אישה אחת מפהקת ואחרת הנשענת בכבדות על מגהץ. בניגוד לציורו של ואוטרס, הכובסות של דגה ושל ציירים צרפתים אחרים מתוארות בהקשר מסחרי ותעשייתי יותר.

גם ג'ורג' וושינגטון למברט יצר את "הכובסות" (1901) ואת "המכבסה" ("הפונדקאית הצרפתייה"). בשנת 1904 צייר פבלו פיקאסו את "אישה מגהצת", בגוונים נייטרליים של כחול ואפור. בעוד שהציור של ואוטרס מואר וצבעוני באופיו, יצירתו של פיקאסו משדרת תחושת מלנכוליה. באותה שנה שבה יצר ואוטרס את "המגהצת", ציירה האמנית האוסטרלית  ציור נרטיבי שתיאר את שגרת הכביסה הביתית, אשר באותה תקופה נערכה לרוב בימי שני. הציור, ששמו "בוקר יום שני", הדגיש את המאמץ הפיזי הכרוך בעבודה זו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:נשים בציור
2012 בטלוויזיה

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2012 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.

## אירועים בולטים

* 22–26 במאי – תחרות האירוויזיון התקיימה בבאקו שבאזרבייג'ן. בתחרות זכתה שוודיה, עם השיר "Euphoria" בביצוע הזמרת השוודית לורן.
* במהלך שנת 2012 חברת נטפליקס מתחילה בייצור ופרסום של סדרות מקוריות.

## סדרות ותוכניות טלוויזיה חדשות ב-2012

;**בארצות הברית**
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות האמריקאיות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה ו/או הפכו זמינים לצפייה לראשונה בארצות הברית במהלך שנת 2012. תאריך העלייה לשידור שמצוין בטבלה מתייחס לתאריך בו הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית. לרשימה מקיפה יותר של סדרות טלוויזיה אמריקאיות ששודרו ו/או הפכו זמינים לצפייה בארצות הברית לראשונה בשנה זו, ראו **[[:קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2012]]**.

;**בישראל**
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות הישראליות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה בישראל במהלך שנת 2012. לרשימה מקיפה יותר של הפקות טלוויזיוניות ישראליות ששודרו בישראל לראשונה בשנה זו, ראו **[[:קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2012]]** ו**[[:קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2012]]**.

;

;
;**במדינות אחרות**

## סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-2012

;**בארצות הברית**

## נפטרו

[שמאל|ממוזער|150px|[אנדי גריפית']]
* 7 באפריל – מייק וואלס, מנחה ומראיין אמריקני, היה ידוע בתור מנחה התוכנית האמריקאית 60 דקות (נולד ב-1918)
* 18 באפריל – דיק קלארק, איש רדיו וטלוויזיה אמריקאי, מפיק טלוויזיה ושחקן קולנוע. קלארק נודע במיוחד כמנחה של השידורים השנתיים מחגיגות ליל הסילבסטר בטיימס סקוור (נולד ב-1929)
* 3 ביולי – אנדי גריפית', שחקן, קומיקאי, זמר, מפיק טלוויזיה ותסריטאי אמריקאי (נולד ב-1926)

## פרסים

## ראו גם
* 2012 בטלוויזיה בישראל

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים
2013 בטלוויזיה

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2013 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.

## אירועים בולטים

* 14–18 במאי – תחרות האירוויזיון התקיימה במאלמה שבשוודיה. בתחרות זכתה דנמרק, עם השיר "Only Teardrops" בביצוע הזמרת הדנית אמילי דה פורסט.
* במהלך 2013 נטפליקס הפיקה את סדרת המקור הראשונה שלה - "בית הקלפים", אשר תהפוך לסדרת הטלוויזיה המקוונת הראשונה שמשודרת באינטרנט בלבד שהייתה מועמדת לפרס אמי של שנת 2013 בקטגוריית סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר.

## סדרות ותוכניות טלוויזיה חדשות ב-2013

;**בארצות הברית**
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות האמריקאיות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה ו/או הפכו זמינים לצפייה לראשונה בארצות הברית במהלך שנת 2013. תאריך העלייה לשידור שמצוין בטבלה מתייחס לתאריך בו הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית. לרשימה מקיפה יותר של סדרות טלוויזיה אמריקאיות ששודרו ו/או הפכו זמינים לצפייה בארצות הברית לראשונה בשנה זו, ראו **[[:קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2013]]**.

;**בישראל**
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות הישראליות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה בישראל במהלך שנת 2013. לרשימה מקיפה יותר של הפקות טלוויזיוניות ישראליות ששודרו בישראל לראשונה בשנה זו, ראו **[[:קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2013]]** ו**[[:קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2013]]**.

;**במדינות אחרות**

## סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-2013

;**בארצות הברית**

## נפטרו

[ממוזער|130px|[ג'יימס גנדולפיני]]
* 16 במרץ – פרנק ת'ורנטון, שחקן טלוויזיה אנגלי (נולד ב-1921)
* 31 במאי – ג'ין סטייפלטון, שחקנית אמריקאית (נולדה ב-1923)
* 19 ביוני – ג'יימס גנדולפיני, שחקן אמריקאי (נולד ב-1961)
* 13 ביולי – קורי מונטית', שחקן ומוזיקאי קנדי (נולד ב-1982)
* 3 בדצמבר – ספי ריבלין, שחקן וקומיקאי ישראלי (נולד ב-1947)
* 14 בדצמבר – פיטר או'טול, שחקן קולנוע ותיאטרון אנגלי (נולד ב-1932)

## פרסים

## ראו גם
* 2013 בטלוויזיה בישראל

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים
אנזא"קים מתרחצים

**אנזא"קים מתרחצים** (באנגלית: **Anzacs Bathing**) הוא ציור משנת 1916 מאת האמן האוסטרלי ג'ורג' וושינגטון למברט. הציור מתאר שלושה חיילים אוסטרלים וניו זילנדים (אנזא"ק) רוחצים במי המפרץ באנצאק שבחצי האי גליפולי במהלך מלחמת העולם הראשונה.
## רקע
בשנת 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, מונה ג'ורג' וושינגטון למברט לאמן מלחמה רשמי מטעם ממשלת אוסטרליה. במסגרת תפקידו הוא נסע לפלשתינה בשנת 1918, ולאחר סיום המלחמה, ב-1919, הגיע גם לגליפולי שבטורקיה. הציור אנזאקים מתרחצים מתוארך לשנת 1916, ונראה כי צויר מתוך דמיונו של למברט בעת שהתגורר בלונדון.

## על היצירה

היצירה מתייחסת ליצירה "קרב קשינה"  של מיכלאנג'לו, המתאר אף הוא חיילים רוחצים, כאשר דמותו המרכזית של החייל בציור מבוססת על תבליט הפסל העבד הגוסס של מיכלאנג'לו.

הציור תואר כייצוג הרואי של חיילי האנזא"ק בשלבים הראשונים של עיצוב המיתוס על גבורתם של הלוחמים האוסטרלים והניו זילנדים בגליפולי. חצי האי גליפולי שוכן בדרדנלים, לא הרחק מטרויה העתיקה, ולמברט, שבחר להציג את החיילים עירומים, רמז בכך על גיבורי המיתולוגיה היוונית. על פי הגלריה הלאומית של אוסטרליה, דימוי זה מעלה את החיילים לדרגת דמויות מיתיות: "הם יותר מבני אדם; הם כמו אלים יווניים".

הציור הוא חלק מאוסף מרכז האמנויות של מילדורה, לאחר שנרכש בשנת 1955 במסגרת עיזבונו של ר. ד. אליוט.

## הערות שוליים

קטגוריה:עירום באמנות
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה בתרבות
קטגוריה:מערכת גליפולי
קטגוריה:רחצה באמנות
הוועד להגנה על עיתונאים

**הוועד להגנה על עיתונאים** (באנגלית: **Committee to Protect Journalists**; בקיצור: **CPJ**) הוא ארגון עצמאי אמריקאי ללא מטרות רווח ולא ממשלתי שבסיסו בעיר ניו יורק. הוועד מקדם את חופש העיתונות ומגן על זכויות העיתונאים. מגזין *American Journalism Review* כינה את הארגון "הצלב האדום של עיתונות". מאז סוף שנות ה-80, CPJ מפרסמת מפקד שנתי של עיתונאים שנהרגו או נכלאו בנסיבות הקשורות לעבודתם.

## היסטוריה ותוכניות
הוועד להגנה על עיתונאים נוסד בשנת 1981 בתגובה להתנכלות לעיתונאי מפרגוואי אלקיביאדס גונזלס דלוואלה. יושב הראש המייסד שלה היה וולטר קרונקייט. מאז 1991 היא מקיימת ארוחת ערב שנתית בה היא מעניקה את "פרס חופש העיתונות הבין-לאומית של הוועד להגנה על עיתונאים" לעיתונאים ותומכי חופש העיתונות שספגו מכות, איומים, הפחדות וכלא על דיווח החדשות.

מאז 1992, הארגון ערך רשימה שנתית של כל העיתונאים שנהרגו במילוי תפקידם ברחבי העולם. סיכום שנתי של מספר העיתונאים שנהרגו מ-1992 זמין באתר הקבוצה, כמו גם הסטטיסטיקה של כל שנה נתונה.&#x5B;*[[ויקיפדיה:מחקר מקורי|<span title="This claim needs references to reliable secondary sources. (February 2025)">דרוש מקור לא ראשוני</span>]]*&#x5D; נתוני הארגון נמוכים בדרך כלל מספירות שוטפות דומות של כתבים ללא גבולות או הפדרציה הבין-לאומית של עיתונאים בגלל הפרמטרים שנקבעו ותהליך האישור של CPJ. הארגון מפרסם גם מפקד שנתי של עיתונאים כלואים.

בשנת 2008 השיק הארגון "מדד החסינות" שנתי של מדינות שבהן עיתונאים נרצחים והרוצחים אינם עומדים לדין.

הארגון הוא חבר מייסד של הבורסה הבין-לאומית לחופש הביטוי (IFEX), רשת עולמית של יותר משבעים ארגונים לא ממשלתיים העוקבת אחר הפרות ביטוי חופשי ברחבי העולם ומגנה על עיתונאים, סופרים ואחרים שנרדפים בשל מימוש זכותם לחופש הביטוי. במאי 2016, ועדה של האו"ם הצביעה על שלילת מעמד מייעץ ל-CPJ, בראש ובראשונה על ידי מדינות עם חופש עיתונות גרוע כמו סין, סודן ורוסיה. האיסור בוטל ו-CPJ קיבל מעמד של ייעוץ ביולי 2016.

באוקטובר 2016, ובניגוד למנהגו להתרחק מפוליטיקה, הזהיר הוועד מפני הסכנה שדונלד טראמפ מציב לחופש העיתונות בארצות הברית וברחבי העולם.

## ראו גם
* שחיקה דמוקרטית
* חופש העיתונות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:השדרה השביעית
קטגוריה:חופש העיתונות
קטגוריה:דפים עם נקודות ציון חסרות בוויקינתונים
קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים
המועצה הבריטית לסיווג סרטים

**המועצה הבריטית לסיווג סרטים** (באנגלית: **British Board of Film Classification** ובראשי תיבות: **BBFC**) היא ארגון חוץ-ממשלתי שהוקם על ידי תעשיית הקולנוע הבריטית ב-1912 ואחראית לסיווג ולצנזורה של סרטים המוצגים בבתי קולנוע ב וכן יצירות וידאו (כגון תוכניות טלוויזיה, קדימונים, פרסומות, קמפיינים ועוד) שפורסמו בבריטניה.

המועצה היא בעלת דרישה סטטוטורית – לסווג את כל יצירות הווידאו שפורסמו בפורמטים VHS, DVD, Blu-ray (כולל פורמטים 3D ו-4K UHD). המועצה אמורה הייתה להיות גם הרגולטור המיועד לתוכנית אימות הגיל בבריטניה, תוכנית שננטשה לפני שיושמה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: טלוויזיה
קטגוריה:קולנוע בבריטניה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: ארגונים
אליהו לסקובסקי

הרב **אליהו לסקובסקי** (**לאסקאווסקי**; ה'תרמ"ו, 1886 גראבוב – ניסן ה'תש"ב, אפריל 1942 דווארט) היה רב יהודי-פולני. רבה האחרון של דווארט. נרצח בשואה.

## ביוגרפיה
אליהו נולד בעיר גראבוב, בנו של הסוחר צבי. את לימודיו הראשונים עבר תחת הדרכת רב העיר, רבי דוד בר. כבר בילדותו הצטיין בכשרונותיו הרבים, במיוחד בזיכרונו המופלא ובשקידתו הרבה בלימודים.

בהמשך, למד אליהו אצל האדמו"ר מסוכאטשוב, רבי אברהם בורנשטיין מחבר הספר "אבני נזר", והיה ידיד קרוב של רבי דוד בורנשטיין, האדמו"ר האחרון לשושלת הרבי מסוכאטשוב לפני מלחמת העולם השנייה. הרבי מסוכאטשוב התייחס אליו באהבה רבה, והביע תקווה כי בעתיד הקרוב יהיה אליהו לרב בכיר, וכל קהילה יהודית תוכל להתברך בהנהגתו ובתורתו.
[ממוזער|רבי אליהו לסקובסקי בצעירותו בעיר [גלובנו]]

בשנת ה'תרס"ח (1908) בהיותו כבן 22 מונה לרב בעיר טולישקוב. ומשם עבר להתגורר בעיר גלובנו.

בשנת ה'תר"פ (1920) אליהו מונה לרב בעיר דווארט, לאחר שעזב אותה הרב מאיר דן פלוצקי. היה ידע שפות פולנית.

שם היה לומד עם בחורים צעירים, יחד עם חתנו הרב חיים משה לוונטאהל.

### הירצחו בשואה
רבי אליהו לסקובסקי ניספה בשואה בשנת תש"ב (1942). בספר הזיכרון לדווארט, מובא תיאורה של כתריאל מוניץ על מותו של הרב לסקובסקי ובני הקהילה:

ממוזער|רבי אליהו לסקובסקי עם בנו רבי ישראל צבי

ומשה שוטן מתאר

## משפחתו
היה לו ששה בנים, ובת אחת
* בנו - רבי אלעזר. נישא למלכה בתו של הרב אריה צבי פרומר. נרצח בשואה.
* בתו - נישאה לרבי חיים משה לוונטאהל.
* בנו - רבי ישראל צבי. מתלמידי ישיבת חכמי לובלין. נרצח בשואה יחד עם אביו בניסן ה'תש"ב
* בנו הצעיר - רבי פישל. מתלמידי ישיבת חכמי לובלין.

## לקריאה נוספת
* אליעזר אסתרין, 'כי מדווארט תצא תורה', בתוך: **דווארט – ספר קהילה**, ישראל תשל"ד, עמ' 181
* כתריאל מוניץ, 'הרב ר' אליהו לסקובסקי', בתוך: **דווארט – ספר קהילה**, ישראל תשל"ד, עמ' 190–191
* מרדכי מינטוס, 'הרב ר' אליהו לסקובסקי', בתוך: **דווארט – ספר קהילה**, ישראל תשל"ד, עמ' 343–346
* יהושע אייבשיץ, **בקרובי אקדש**, ירושלים תשס"ה, עמ' 54–55
*
*
*
*
*שלמה פרנק (פרנקל), **[https://archive.org/details/nybc209534/page/n310 טאָגבוך פון לאָדזשער געטאָ]** 

## קישורים חיצוניים

* Pinkas Poland – JewishGen

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:חסידי סוכטשוב
קטגוריה:תלמידי רבי אברהם בורנשטיין מסוכטשוב
פלוריאנה לימה

**פלוריאנה לימה** (באנגלית: **Floriana Lima**; 26 במרץ 1981) היא שחקנית אמריקאית. היא שיחקה את מגי סוייר ב"סופרגירל". היא החלה לגלם את הדמות דארסי קופר בעונה 2 של דרמה "מיליון דברים קטנים" וקודמה לצוות השחקנים הראשי של עונה 3.

## ביוגרפיה
לימה נולדה ב-1981 בסינסינטי, אוהיו, בתם של דניס לימה ואנג'לה מיינרד. היא ממוצא איטלקי, אירי, אנגלי, ספרדי ופורטוגזי. היא סיימה את לימודיה בתיכון פיירפילד ב-1999 והמשיכה ללמוד תקשורת באוניברסיטת המדינה של אוהיו.

לאחר הקולג', היא עבדה כעוזרת הפקה ב שלוחה של NBC בקולומבוס, אוהיו. לאחר מכן החליטה לעבור ללוס אנג'לס כדי לקדם את קריירת המשחק שלה.

## קריירה
ב-2008 לימה שיחקה בקומדיה האינטרנטית "Poor Paul" ב־2012 בדרמה הרפואית "The Mob Doctor". ב-2016 היא שיחקה בתפקיד קבוע במותחן "המשפחה". בין השנים 2016–2017, לימה שיחקה את הבלשית מגי סוייר בעונה השנייה והשלוש של "סופרגירל" של CW.

בשנת 2018, לימה גילמה את דמותה של הפסיכיאטרית קריסטה דומונט בעונה השנייה של "המעניש" של נטפליקס.

בשנת 2019, לימה הצטרפה לעונה השנייה של " מיליון דברים קטנים" בתור הפיזיותרפיסטית דארסי קופר. היא המשיכה בתפקיד קבוע גם בעונה השלישית של הסדרה.

## פילמוגרפיה
### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ממוצא ספרדי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פורטוגזי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1981
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
מארק בירמן

**מארק יעקובלביץ' בירמן** (ברוסית: **Марк Яковлевич Бирман**; 28 באוקטובר 1900 – 6 בינואר 1960) היה גנרל יהודי-סובייטי בצבא האדום.

## ביוגרפיה
נולד בעיר ז'יטומיר באימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) במשפחה יהודית מסורתית. ב-1918 התנדב לשירות בצבא האדום, כחייל חי"ר השתתף בלחימה נגד הצבא הלבן בדרום אוקראינה. בסוף 1919 נשלח לקורס מפקדים מזורז, בסיומו מונה למפקד מחלקה באחת הדיוויזיות של הארמייה ה-16. השתתף במלחמה פולנית סובייטית. בתום המלחמה נשאר לשרת בצבא. בשנים 1923–1925 למד בבית הספר לקצינים. לאחר סיום הלימודים שירת בתפקידי פיקוד – מפקד פלוגה, סגן מפקד ומפקד גדוד. בשנת 1933 התקבל ללימודים באקדמיה צבאית במוסקבה. לאחר סיום הלימודים ב־1936 מונה למדריך בכיר בבית הספר לקצינים בקייב.ב-1937–1939 למד באקדמיה של המטה הכללי. לאחר מכן שירת בתפקידי מטה שונים. במאי 1941 מונה למפקד רגימנט רגלים.

לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות ביוני 1941 – לחם בחזית הצפונית ולאחר מכן בחזית קרליה. בתחילת 1942 מונה לראש אגף המבצעים במטה של הארמייה ה-26. בינואר 1943 מונה לתפקיד דומה במטה ארמיית הטנקים החמישית. ביוני 1943 הועלה לדרגת גנרל-מיור ומונה לראש המטה של הארמייה ה-12. השתתף בקרבות במזרח אוקראינה. בדצמבר 1943 מונה לראש המטה של הארמייה ה-46 והמשיך בתפקיד הזה עד לסוף המלחמה. השתתף בקרבות לשחרור דרום אוקראינה, מבצע יאשי-קישינב, קרב דברצן, מתקפת בודפשט, מתקפת וינה, הקרב על פראג.

לאחר סיום המלחמה שירת כמרצה בכיר באקדמיה הצבאית של המטה הכללי. בשנת 1957 סיים את שירותו הצבאי. התגורר בעיר מוסקבה, שם נפטר ב-6 בינואר 1960.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה של מארק בירמן באתר המוקדש ליהודים, חיילי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה 

קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:גנרלים יהודים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור קוטוזוב
קטגוריה:מעוטרי עיטור בוגדן חמלניצקי
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של המטה הכללי
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1900
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1960
האוניברסיטה הקטנה

**האוניברסיטה הקטנה** הייתה תוכנית טלוויזיה חינוכית לילדים ששודרה בערוץ הילדים בין השנים 1992 ל-1997. התוכנית עסקה בנושאים לימודיים מגוונים והציגה אותם בצורה הומוריסטית.

## היסטוריה
מקור התוכנית ברצועת שידור חינוכית שהושקה ב-1992 בערוץ הילדים, בהובלת נתן ברנד. הרצועה שודרה פעמיים בשבוע והציעה תוכניות לימודיות לילדים. במאי 1993, במהלך שביתת המורים הגדולה, הוחלט להרחיב את שידורי האולפן במסגרת "האוניברסיטה הקטנה". השידורים המורחבים כללו פינות העשרה לימודיות, הקרנת פרקים מסדרות חינוכיות כגון "החיים", והשתתפות של צופים בשידור חי. החל משנת 1995, כלומר החל מעונתה השנייה של התוכנית, כיכבו בה כמנחים אסף אשתר ומשה פרסטר, אשר שילבו בתוכנית מערכונים הומוריסטיים לצד תכנים חינוכיים. בשנת 1997 הופיעו משה ואסף בשתי סדרות בת: "בדרך אל העיר" ששודרה בימי שישי בבוקר בקיץ ששם משה ואסף היו אחראים על הנסיעות של שני מנחים תורנים ל"עיר ערוץ הילדים" של אותו שבוע, ועל הדרך היו יוצרים תקלות. ו"המוזיאון הקטן", סדרה בת פרקים בני רבע שעה שעסקה בתחום האומנות בעיקר למעט שני פרקים, פרק אחד שבו הם חוזרים לניסויים הקשורים לחומץ ולאבקת סודה לשתייה, לאחר שהם נתקעו עם מלאי של שני הדברים האלה ופרק ספיישל של ראש השנה שבה אסף מסביר את המנהגים הרגילים של החג, לעומת המנהגים בבית משפחתו של משה. (לדוגמה: טבילת תפוח בדבש בבית רגיל, לעומת טבילת תפוח בשמן מנועים בבית משפחתו של משה). כמו כן  דמויותיהם של משה ואסף הופיעו בספיישל אחר של שבועות "המסע להר סיני".

## מבנה התוכנית
בכל פרק, המנחים הציגו נושא לימודי מסוים באמצעות מערכונים, הסברים ודיאלוגים הומוריסטיים. התוכנית שילבה בין חינוך לבידור, במטרה לעודד ילדים להתעניין במדע, תרבות ונושאים נוספים.

## שחקנים ודמויות
* משה פרסטר – משה, מנחה בעונות השנייה והשלישית (1995–1997).
* אסף אשתר – אסף, מנחה בעונות השנייה והשלישית (1995–1997).
* שרון קנטור – סיפקה את קולה של צורי בשנים 1993–1994.
* נתן ברנד – מנחה הרצועה המקורית וברצועה המורחבת (1992–1994).
* מיכל ינאי – מנחה ברצועה המורחבת (1993–1994).
* עודד מנשה - מנחה ברצועה המורחבת (1993-1994).
* דן תורן - מנחה ברצועה  המורחבת (1993-1994).
* דנה דבורין - כיכבה כצלמת באחת התוכניות בעונה השנייה. בנדנה ג'ונס הארכאולוגית בספיישל לכבוד חג השבועות "המסע להר סיני".
* אפרת רייטן - גילמה את רות המואבייה בספיישל שבועות.
* קאופמן (מוזכר) - דמותו של איש עסקים שאחראי על האוניברסיטה ועל המוזיאון, שאליו הוא מעביר אותם בהמשך. אסף מתקשר איתו באופן קבוע.
* ברוריה (מוזכרת) - אימו של משה.
* החכם גאון (אסף אשתר) - דמות של חכם דתי בתוך מכונה שבה מבקש משה בעונה השלישית מענה לשאלותיו, כשהחכם דורש תשלום על מנת שיענה. דמותו כיכבה בהמשך בפינה ב"שש באביב" שבה הוא שאל שאלה וכל אחד מארבעת הבנים מההגדה נתן תשובה שונה ועל הצופים ניתנה האפשרות לבחור את התשובה הנכונה. כמו כן הפינה שלו ושל משה קיבלה פרודיה במשחק המחשב "תככי הרייטינג" שאשתר ופרסטר עצמם נמנים בין חברי צוות המדבבים.
* משה רבנו (משה פרסטר) -הופיע בספיישל "מסע להר סיני", כשהוא התגלה למשה בחלומו ובהר סיני עצמו כששינה את הדיבר האבוד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1992
גוסטב פרייטג

**גוסטב פרייטג.** (בגר': Gustav Freytag) (13 ביולי 1816 – 30 באפריל 1895) היה סופר גרמני.

## קורות חיים
פרייטג נולד בעיר קלוצבורג שבשלזיה (כיום קלוצ'בורק, פולין). אביו, גוטלוב פרדיננד פרייטג, היה רופא ולימים כיהן כראש העיר קרויצבורג, ואמו הייתה הנרייטה לבית צבה.

הוא למד בגימנסיה בעיר אולס ולאחר מכן למד פילולוגיה, היסטוריה תרבותית ואמנות עתיקה באוניברסיטת ברסלאו. הוא השלים את הדוקטורט שלו בשנת 1838 עם עבודה על תחילתה של השירה הדרמטית אצל הגרמאנים.

פרייטג שימש כפרופסור פרטי (פריבטדוצנט) באוניברסיטת ברסלאו בשנים 1839–1847. במהלך תקופה זו כתב את מחזותיו הראשונים. בהמשך עבר ללייפציג ואז לדרזדן, שם יצר קשרים עם חוגי סופרים.

בשנת 1848 הפך לעורך שותף של כתב העת *[[Die Grenzboten]]* יחד עם יוליאן שמידט, שהפך לבמה המרכזית של הליברליזם הגרמני. פרייטג כתב מאמרים ביקורתיים על נושאים פוליטיים וחברתיים, בהם הביע את עמדותיו הליברליות.

ב-1851 עבר לזיבלבן שבסמוך לגותה, שם קנה את ביתו "הנפחייה הטובה". בשנת 1854 הוענק לו תואר "יועץ חצר".

בין השנים 1867–1868 כיהן כחבר בפרלמנט של הקונפדרציה הצפון-גרמנית מטעם המפלגה הלאומית-ליברלית.

## יצירתו הספרותית

פרייטג נודע בעיקר בזכות הרומן שלו *[[Soll und Haben]]* ("זכות וחובה"), שפורסם ב-1855 והפך לרב-מכר. הרומן מתאר את חיי הבורגנות הגרמנית ונחשב לאחת מיצירות המופת של הריאליזם הגרמני.

מחזהו המפורסם ביותר, *[[Die Journalisten]]* ("העיתונאים"), משנת 1854, זכה להצלחה רבה והועלה תדיר על במות התיאטרון.

יצירתו התאורטית *Technik des Dramas* ("טכניקת הדרמה") מ-1863 הפכה לטקסט יסוד בלימודי התיאטרון והספרות, במיוחד בזכות מודל הפירמידה הדרמטית שפיתח.

## חייו האישיים

פרייטג היה נשוי שלוש פעמים. נישואיו הראשונים היו לאמילי שולץ, ולאחר מותה נישא למרי קוניגונדה דיטריך. נישואיו האחרונים היו לאנה סטרקוש, עמה חי עד מותו.

הוא נפטר בעיר ויסבאדן בשנת 1895 ונקבר בזיבלבן.

## מורשתו

בזיבלבן הוקמה גבעת זיכרון לזכרו, ובמספר ערים בגרמניה נקראו רחובות ובתי ספר על שמו.

## קישורים חיצוניים

* אוספים על גוסטב פרייטג בקטלוג Kalliope
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:מחזאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1816
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1895
קרלה זמבלי

**קרלה זמבלי** (בפורטוגזית: **Carla Zambelli**; נולדה ב-3 ביולי 1980) היא פעילה פוליטית ברזילאית מהימין הקיצוני ופוליטיקאית. מייסדת תנועת "ברחובות", זמבלי זכתה לפרסום בזכות פעילותה למען הדחתה של נשיאת ברזיל לשעבר, דילמה רוסף. בבחירות של 2018 נבחרה כחברת הקונגרס הלאומי מטעם מדינת סאו פאולו במסגרת המפלגה הסוציאל-ליברלית (PSL).

ב-30 בינואר 2025 ביטל בית הדין האזורי לבחירות בסאו פאולו את המנדט של זמבלי בשל שימוש לא חוקי בתקשורת והפצת מידע כוזב על הבחירות של 2022.

## ביוגרפיה
זמבלי נולדה ב-3 ביולי 1980 בריבייראו פרטו, סאו פאולו, ברזיל בשם קרלה זמבלי סאלגדו דה אוליביירה. בשנת 2017, לאחר שיחות עם בני המשפחה הקיסרית הברזילאית, הכריזה על עצמה כמונרכיסטית. היא מתנגדת למדיניות המכסות (קואוטות) הנהוגה בברזיל, שמשמעותה, שריון מקומות במפלגות למיעטוים, נשים וכיוצא בזה, היא מסייגת זאת בשריונים שכן מגיעים לדעתה לאנשים עם מוגבלויות.

במהלך מגפת הקורונה הפיצה זמבלי טענות כוזבות על קברים ריקים בסיארה שנועדו, לטענתה, לנפח את מספר המתים מהמחלה. מאוחר יותר התברר כי התמונות שהציגה נלקחו מ-2017 ואינן קשורות למגפה.

בבחירות של 2018, היא נבחרה לסגנית הפדרלית על ידי מפלגת ה-PSL לדבריה, קו הפעולה שלה בלשכת הנבחרים ימשיך להיות המאבק בשחיתות. לדברי זמבלי, זה ייעשה באמצעות שלושה נדבכים: "פחות מדינה, יותר צדק וחינוך אמיתי." באפריל 2022, היא הצהירה שהיא מארגת תמיכה בחבר הפרלמנט, דניאל סילבירה כדי להשיג חנינה עבורו.

בעבר זמבלי הייתה חלק מהקבוצה הפמיניסטית Femen, אך עם כיול מחדש של תפיסתה הפוליטית, היא תומכת כעת בדעות אנטי-פמיניסטיות. ביוני 2017 נעצרה על ידי שני חברי קונגרס בטענה להשמצה לאחר שטענה כי הם "גונבים". ב-2018 הורשעה בהשמצת הפוליטיקאי ז'אן וויליס לאחר שהאשימה אותו בפדופיליה.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר הקונגרס הלאומי של ברזיל

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידות 1980
קטגוריה:פוליטיקאיות ברזילאיות
יוסף בן דוד (רב)

**הרב יוסף בן דוד** הוא רבה של קריית עקרון וחבר מועצת הרבנות הראשית.

## ביוגרפיה
הרב בן דוד נולד לאביו הרב אהרן בן דוד, מבני העדה התימנית. הוא גדל והתחנך בצעירותו בישיבת הדרום, בישיבת 'אהל מנחם', בישיבת מרכז הרב ובמכון מאיר. לאחר נישואיו, למד הוראה ודיינות בכולל 'אור יעקב' של חסידות חב"ד בעיר רחובות. הרב בן דוד שירת בצה"ל ומקפיד גם לשרת במילואים ביחידה 8200, כולל במלחמת חרבות ברזל.

קודם שנבחר לכהן כרב בקריית עקרון, כיהן הרב בן דוד כרבה של שכונת 'נוה יוסף' במועצה וכראש כולל 'חשב אהרון'. בן דוד מקורב לחוגי חב"ד וילדיו לומדים במוסדות החסידות ברחובות ובניו יורק.

הרב בן דוד מתגורר בקריית עקרון ומכהן כרב המועצה מאז 2013, לאחר שבחירתו לתפקיד קודמה על ידי שר הדתות דאז נפתלי בנט ועל ידי סגנו אלי בן-דהן. הוא נחשב כמי שמרבה לעסוק ולפסוק בענייני דת ומדינה ומייצג את התושבים גם באירועים רשמיים וממלכתיים.

בכ' בשבט ה'תשפ"ה נבחר לכהן כחבר מועצת הרבנות הראשית, כאשר קיבל את תמיכתם של 68 מחברי הגוף הבוחר.

## הערות שוליים

קטגוריה:רבני מועצות מקומיות
קטגוריה:רבני שכונות
קטגוריה:בוגרי ישיבת הדרום
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:ראשי כולל אברכים ישראלים
קטגוריה:חברי מועצת הרבנות הראשית
קטגוריה:קריית עקרון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:מוהלים ישראלים
איילין בנט ויטינגסטול

**איילין בנט ויטינגסטול** (באנגלית: **Eileen Bennett Whittingstall**;  16 ביולי 1907 – 18 באוגוסט 1979) הייתה טניסאית בריטית. היא זכתה במקום ראשון בתחרות זוגות נשים וזוגות מעורבים בתחרויות גראנד סלאם 6 פעמים.

## ביוגרפיה
איילין בנט נולדה בשכונת פדינגטון של לונדון בשנת 1907. בשנת 1929 היא התחתנה בפעם הראשונה. מאז ועד לגירושים בשנת 1936 התחרה בשם משפחה ויטיגסטול.

באליפות צרפת בטניס 1928 איילין בנט הגיע לגמר ובאליפות וימבלדון 1928 לרבע הגמר. הישג נוסף היה באליפות ארצות הברית הפתוחה בה היא הפסידה במשחק הגמר תחרות הנשים.

בתחרויות זוגות נשים היו לאיילין ויטינגסטול הישגים משמעותיים. היא ניצחה באליפות צרפת בטניס 1928 ואליפות צרפת בטניס 1931. באליפות וימבלדון 1928 היא הייתה במשחק גמר ובאליפות ארצות הברית הפתוחה 1931 היא ניצחה. באליפות צרפת בטניס 1932 היא הפסידה גמר. בשנים 1931/1932 היא שיחקה לצד בטי נאטהול.

בתחרויות זוגות מעורבים היא שיחקה לצד אנרי קושה. הם ניצחו באליפות ארצות הברית הפתוחה 1927, פעמיים באליפות צרפת בטניס ובאליפות צרפת בטניס 1930 הפסידו בגמר.

איילין ויטינגסטול הפסיקה להשתתף בתחרויות בשנת 1935. בשנת 1936 היא התגרשה, התחתנה תוך זמן קצר ובשנת 1937 לזוג נולדה ילדה. בסוף 1947 הם התגרשו ובקיץ 1947 היא התחנה בפעם השלישית. בשנת 1957 היא התחתנה בפעם הרביעית ואחרונה.

היא נפטרה בשנת 1979.

## הישגים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טניסאיות בריטיות
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1907
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1979
סימון מתייה

**סימון מתייה** (בצרפתית: **Simonne Mathieu**;  31 בינואר 1908 – 7 בינואר 1980) הייתה טניסאית צרפתייה. היא זכתה במקום ראשון בתחרות הנשים, זוגות נשים וזוגות מעורבים בתחרויות גראנד סלאם 13 פעמים.

## ביוגרפיה
סימון פסמר נולדה בניי-סיר-סן למשפחה של עסקן כדורגל שהיה נשיא מועדון ספורט. בשנת 1925, בגיל 17 היא התחתנה עם רנה מתייה שעסק בספורט והיה מוציא לאור של ירחון בתחום.

סימון מתייה החלה לשחק בתחרויות גראנד סלאם בשנת 1925. באליפות צרפת בטניס 1929 היא הגיעה לגמר תחרויות הנשים. בהמשך היא שיחקה במשחק הגמר עוד מספר פעמים אך ניצחה רק באליפות צרפת בטניס 1938 ושחזרה את ההישג באליפות צרפת הפתוחה 1939. באליפות וימבלדון היא הצליחה להגיע מספר פעמים לשלב חצי הגמר.

בתחרויות זוגות נשים היו למתייה הישגים משמעותיים. היא הגיעה לגמר באליפות צרפת בטניס 1930 אך הפסידה. בשנים 1933 ו-1934 היא ניצחה בתחרויות זוגות נשים בוימבלדן ובצרפת כאשר שיחקה לצד אליזבת ריין. בשנים 1937/38 היא ניצחה עוד 4 פעמים במשחקי הגמר כאשר שיחקה לצד בילי יורק. הישג אחרון היה באליפות צרפת בטניס 1939 לצד ידביגה ידזרובסקה מפולין.

בתחרויות זוגות מעורבים מתייה ניצחה בתחרויות גראנד סלאם פעמיים ביחד עם איבון פטרה ופעמיים הפסידה בגמר.

בעקבות פתיחת מלחמת העולם השנייה מתייה חזרה מארצות הברית לבריטניה והצטרפה לצרפת החופשית של שארל דה גול. היא הייתה בין מקימי יחידת נשים וסיימה את המלחמה בתפקיד מפקדת היחידה. על פעילות זו מתייה התקבלה ללגיון הכבוד.

אחרי סיום המלחמה, מתייה לא חזרה להתחרות.

בשנת 2006 מתייה התקבלה להיכל התהילה של הטניס.

בשנת 2017 מגרש מס' 3 באצטדיון רולאן גארוס נקרא על שמה.

סימון מתייה נפטרה בשנת 1980.

## הישגים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טניסאיות צרפתיות
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות וימבלדון
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:חברי הרזיסטאנס
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1908
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1908
קטגוריה:נפטרות ב-1980
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1980
פליקס ומאירה

**פליקס ומאירה** (**Félix et Meira**) הוא סרט קולנוע קנדי משנת 2014 בבימויו של מקסים ז'ירו , עם הדס ירון, לוזר (לייזר) טברסקי ומרטין דוברה בתפקידים הראשיים.

הסרט זכה בפרס הסרט הקנדי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו. הדס ירון ולוזר טברסקי זכו בפרס השחקנים הטובים ביותר בפסטיבל הסרטים בטורינו.

מקסים ז'ירו זכה בפרס בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.

הסרט היה מועמד לשישה פרסי "Canadian Screen Awards" – ההפקה, הבימוי, הצילום, העצוב האמנותי והשחקנית הראשית (הדס ירון).

השחקן לוזר (לייזר) טברסקי היה בעברו בחור חרדי נשוי מברוקלין שחזר בשאלה.

הסרט דובר אנגלית יידיש וצרפתית ועלילתו מתרחשת בשכונה חרדית במונטריאול ומתארת אישה צעירה נשואה מן הקהילה היהודית האורתודוקסית של מונטריאול, שמוצאת קורטוב של חרות מן הכבלים של הדת דרך הקשר עם גבר חילוני שמתאבל על מותו של אביו.

## תקציר העלילה
מלכה (הדס ירון) היא צעירה יהודית חרדית שנשואה לשולם (לוזר טברסקי) ואם לתינוקת, אלישבע. הם גרים בשכונה חרדית במונטריאול. מלכה אינה מרוצה מחייה ומגלה לחברתה רות (מליסה וייס) שאינה רוצה עוד ילדים. היא אוהבת להאזין למוזיקה מודרנית למורת רוחו של בעלה. המתח ביניהם גדול. מלכה מנצלת את הזמן שבעלה בחוץ (לא ברור במה הוא עוסק) והיא משוטטת עם אלישבע ברחובות מונטריאול, נכנסת לחנות אוכל כשר ונתקלת בפליקס.

פליקס (מרטין דוברה) הוא רווק הסועד את אביו הגוסס תיאודור (בנואה ז'יראר). מלכה מזדהה בפניו כ"מאירה" אך בתחילה לא נענית לחיזוריו. הם נפגשים שוב והוא מראה לה את העולם הגדול, לוקח אותה למועדון לילה בו הם רוקדים, קונה לה מכנסים, מלמד אותה טניס שולחן ועוד. היא מורידה את הפאה ומסתכלת לו בעיניים. עד אז לא הביטה אף פעם ישירות בפני גבר.

מאירה נמשכת אליו וכעבור זמן קצר מגלה שולם את הקשר ביניהם. הוא עוקב אחריהם ברחוב, מכה את פליקס ומאירה הכנועה לא מגיבה וחוזרת אליו.

החיים בין בני הזוג לא טובים ושולם נפגש עם פליקס ומגלה שם פתק שכתב האב לפליקס לפני מותו ובו הוא מתנצל שהציק לו כדי להתאים את עצמו למשפחה. שולם מוותר ומאירה חוזרת לפליקס עם אלישבע והם נוסעים לטיול בוונציה.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון לפליקס ומאירה, באתר יוטיוב
*ריאיון עם לוזר טברסקי על עצמו ועל פליקס ומאירה, באתר יוטיוב
*ריאיון עם מקסים ז'ירו ולוזר טברסקי, ברתר יוטיוב
*פליקס ומאירה, באתר אידיבי
* 

קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטים קנדיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטים ביידיש
קטגוריה:יהדות חרדית בקולנוע
קטגוריה:סרטים רב-לשוניים
מגרש הרוסים (סדרת טלוויזיה)

**מגרש הרוסים** היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת דרמה תקופתית בדיונית. את הסדרה יצרו וביימו יבגני רומן ודימיטרי מלינסקי, והפיקה חברת אנדמול שיין ישראל.

הסדרה משודרת החל מ-24 בפברואר 2025 בכאן 11. בסדרה משחקים בתפקידים הראשיים יעקב זדה-דניאל, אנטולי בליי ולנה פרייפלד.

## עלילה
הסדרה מתרחשת בשנות התשעים ברקע העלייה הגדולה מברית המועצות. יהודה (יעקב זדה-דניאל) הוא חוקר במשטרת ירושלים שבמגרש הרוסים. יהודה המעיד על עצמו שהוא מקצוען אמיתי וישראלי גאה, חוקר תעלומת רצח של עולה חדשה. מקרה הרצח דומה מאוד למקרי רצח שקרו בברית המועצות.

נקודת הפתיחה של העלילה היא לאחר הרצח האכזרי של עולה חדשה צעירה המתגוררת בירושלים, והחקירה מופקדת בידיו של יהודה, חוקר בימ"ר. יהודה מגלה שרציחות זהות התרחשו בברית המועצות בסוף שנות ה-80, אז נרצחו 12 נשים. המידע מגיע מאנדריי, אביו של נער שהורשע ברציחות הללו וכעת ממתין לגזר דין מוות ברוסיה. הוא משוכנע בחפותו של בנו, ועבורו זוהי ההזדמנות האחרונה למצוא את הרוצח האמיתי ולנסות להציל אותו

* יעקב זדה–דניאל – יהודה ג'רסי, בלש משטרה חוזר בתשובה, גרוש ואב לטלי החולה בסרטן.
* אנטולי בליי – אנדריי צ'אדוב, שבנו הורשע ברציחות וממתין לגזר דין מוות ברוסיה.
* לנה פרייפלד – מאשה קוגן, מורה לתיאטרון.
* אלון נוימן – עמוס, מפקד בתחנת המשטרה.
* עופרי פרישקולניק – תמר כהן, קצינת נפגעים, גרושתו של יהודה, עובדת עימו בתחנת המשטרה.
* עדי פלד – טלי כהן, בתם של יהודה ותמר.
* גלעד קלטר – דרור, בעלה של תמר.
* אנה דוברוביצקי – לנה צ'אדוב, אשתו של אנדריי ואימו של ליושה.

### דמויות משנה
* ולדימיר פרידמן – גנאדי שוורץ (צ'ורני), חוקר במשטרת לנינגרד שעלה ארצה. מתגורר בנתניה.
* אלכסנדר סנדרוביץ' – ויקטור רוז'נסקי, אסיר ציון שעלה ארצה, בכיר במשרד החוץ.
* פיליפ שאולוב – דוד קליינמן
* אורן פסו – אלפסי
* יפתח רווה – קשטן
* זהר סדן – רופא
* ניר סעדון – שמעוני, שוטר בתחנת לב הבירה
* ניקיטה סקלרוק – אנטון מאזין
* סבטלנה דמידוב – אמא של אנטון
* יצחק פקר –יוסף, אבא של מאשה
* יניב לוי – שאול
* ויטלי ווסקובויניקוב – וולודיה
* גל זייד – שמעון רובין
* ניקול פודבלני – נערה
* קובי זיסלין – רב
* אלכסנדר נפרין – קריין
* לבנה פינקלשטיין – סוניה קליינמן, אימו המאמצת של דוד

## קישורים חיצוניים

* פרקים מלאים באתר כאן 11
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות דרמה תקופתית ישראליות
קטגוריה:כאן 11: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בירושלים
קטגוריה:סדרות מתח ישראליות
קטגוריה:סדרות פשע ישראליות
קטגוריה:משטרת ישראל בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2025
שדה התעופה של ולס

**שדה התעופה של ולס** (באנגלית: **Wels Airport**) הוא שדה תעופה המשמש את העיר ולס שבמדינת אוסטריה עילית, אוסטריה. אף על פי שאינו משמש לטיסות מסחריות סדירות, הוא משמש לתעופה עסקית ותעופה כללית. בנוסף, מתקיימות בו טיסות אימון, הן פרטיות והן צבאיות, וכן טיסות לפינוי רפואי והעברת מטופלים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסטריה: שדות תעופה
קטגוריה:אוסטריה עילית
Paloma Blanca

"**Paloma Blanca**" (בעברית: "**יונה לבנה**") הוא שיר שנכתב על ידי המוזיקאי ההולנדי ג'ורג' בייקר  (נולד בשם יוהנס בוונס). השיר הוקלט ויצא לאור לראשונה על ידי להקתו, "ג'ורג' בייקר סלקשן"  באלבומה החמישי, בשנת 1975. באותה שנה, ביצע הזמר הבריטי ג'ונתן קינג גרסת כיסוי בשם "**Una Paloma Blanca**" שהגיעה למקום החמישי בבריטניה.

השיר היה להיט ברחבי אירופה, הגיע למקום הראשון באוסטריה, פינלנד, פלנדריה, גרמניה, הולנד, שוודיה ושווייץ.

בארצות הברית, השיר הפך ללהיט מספר 1 במצעד הסינגלים של בילבורד Easy Listening Singles ב-14 בפברואר 1976, הגיע למקום ה-26 במצעד בילבורד הוט 100, ולמקום ה-33 במצעד סינגלי הקאנטרי החמים של בילבורד.

בקנדה ובבריטניה הגיע השיר של "ג'ורג' בייקר סלקשן" למקום ה-10, ובאוסטרליה למקום השני. השיר מכר מעל שני מיליון עותקים ברחבי העולם.

## מיקומי שיא

## גרסאות כיסוי
* בעקבות הצלחת השיר, נעשו לו גרסאות בשפות רבות, ביניהן: אפריקאנס, הולנדית, גרמנית, שוודית, פינית, דנית, נורווגית, הונגרית, בולגרית, ספרדית, פורטוגזית, צ'כית, סלובקית, טורקית ועוד.
* הזמרת הישראלית עליזה עזיקרי ביצעה גרסה בספרדית של השיר בתחילת שנות ה-70.

## קישורים חיצוניים
* 
* 20px Paloma Blanca, במסד הנתונים המוזיקלי AllMusic
* 20px Paloma Blanca, במסד הנתונים המוזיקלי MusicBrainz
* 30px Paloma Blanca, במסד הנתונים המוזיקלי Genius
* 20px Paloma Blanca, במסד הנתונים המוזיקלי Discogs
* 20px Paloma Blanca, באתר המוזיקה Spotify
* 44px Paloma Blanca, באתר המוזיקה אפל מיוזיק
* Paloma Blanca, באתר המוזיקה SecondHandSongs

###### ביצועים באנגלית
* 
* 
* 
* 

###### ביצועים באפריקאנס
* 

###### ביצועים בהולנדית
* 

###### ביצועים בפינית
* 

###### ביצועים בצרפתית
* 

###### ביצועים בגרמנית
* 

###### ביצועים בנורווגית
* 

###### ביצועים בהונגרית
* 

###### ביצועים בסלובקית
* 

###### ביצועים בספרדית
* 
* 

###### ביצועים בפורטוגזית
* 
* 
* 
* 

###### ביצועים בטורקית
* 

###### ביצועים בפולנית
* 

###### ביצועים בצ'כית
* 

###### ביצועים בליטאית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על בעלי כנף
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפינלנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשוודיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס
אגם צל

**אגם צל** (בגרמנית: **Zeller See**) הוא אגם מים מתוקים קטן הממוקם באלפים האוסטריים. האגם נקרא על שם העיר צל אם זה , ששוכנת על דלתא קטנה, שהיא לשון יבשה הבולטת אל תוך האגם. אורכו של האגם כ-4 קילומטרים (2.5 מייל), רוחבו המרבי כ-1.5 קילומטרים (0.93 מייל), עומקו מגיע עד 73 מטרים, והוא נמצא בגובה של 750 מטרים מעל פני הים. האגם ניזון ממספר רב של נחלי הרים קטנים בקיץ, אך רק נחל אחד זורם ממנו אל הזלצך. בחורף האגם קופא לחלוטין ומשמש לספורט חורף. בקיץ הוא משמש לשיט תענוגות – השימוש בסירות עם מנועי בעירה אסור, למעט המעבורות שחוצות את רוחב האגם מ-Zell ל-Thumersbach, אך ניתן לשכור סירות מונעות חשמלית. המים צלולים מאוד ומתאימים לשחייה או לצלילה, אך יכולים להיות קרירים. הקצה הדרומי של האגם, ליד Schüttdorf, רדוד יותר ומלא ברובו בעשב מים, מה שהופך אותו ללא מתאים לשייט או לשחייה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסטריה: ימות ואגמים
קטגוריה:זלצבורג (מדינה): גאוגרפיה
דוד דניאלי

**דוד דניאלי** (נולד ב־21 בספטמבר 1948) הוא דיפלומט ישראלי. כיהן כשגריר ישראל בהודו ובסינגפור, וכן שימש כסמנכ"ל למדיניות בוועדה לאנרגיה אטומית.

## ביוגרפיה
דוד דניאלי נולד בחדרה וגדל בנתניה. שירת בצה"ל בחיל השריון והשתתף כלוחם בחטיבה 14 במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים.

הוא בעל תואר ראשון ושני ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.

## שירות דיפלומטי
בשנת 1975 החל את שירותו במשרד החוץ, במרכז למחקר מדיני. עסק במעקב אחר תוכניות הגרעין של מדינות המזרח התיכון ותדרך גורמים באיראן בתקופת השאה מוחמד רזא פהלווי, בנוגע לפעילות הגרעינית של עיראק.

בשנת 1979 השתתף בקורס הראשון של האו"ם בנושא פירוק נשק. לאחר תקיפת הכור הגרעיני בעיראק ב-1981, השתתף בכתיבת "הספר הלבן" של ממשלת ישראל להצדקת הפעולה.

ב-1982 היה ממקימי המחלקה לפירוק נשק במשרד החוץ. בשנים 1982–1987 שירת בנציגות ישראל לאו"ם בז'נבה, שם עסק בין השאר באיתור נעדרים ובשחרור שבויים ממלחמת לבנון הראשונה, ובמאמצים שצלחו, לצירוף ישראל לאזור אירופה בארגונים בינלאומיים כגון ארגון הבריאות העולמי וארגון העבודה הבינלאומי.

בשנים 1987–1990 כיהן כסגן ראש המחלקה לארגונים בינלאומיים. 

מחודש יולי 1990 פעל בסיאול לפתיחתה מחדש של שגרירות ישראל בקוריאה הדרומית (נסגרה בהחלטה של ישראל בשנת 1978). התהליכים המדיניים בעקבות מלחמת המפרץ הראשונה (שפרצה בינואר 1991), ובעיקר כינוס ועידת מדריד (30 אוקטובר 1991), תרמו להודעת ממשלת קוריאה בנובמבר 1991 על הסכמתה לפתיחה מחדש של השגרירות. דוד דניאלי המשיך לשרת בסיאול עוד כשנה, בתפקיד של ממונה זמני על השגרירות.

בשנים 1994–1996 השתתף בצוות הישראלי למשא ומתן בז'נבה על האמנה למניעת ניסויים גרעיניים (CTBT), שאומצה בעצרת הכללית של האו"ם ב-1996.

בשנים 1998–2001 שימש כשגריר ישראל בסינגפור, ובמקביל פעל לקידום קשרים עם מדינות מוסלמיות בדרום-מזרח אסיה, בהן אינדונזיה, מלזיה וברוניי. נוצר קשר אישי עם נשיא אינדונזיה עבד א-רחמן וחיד.

בשנים 2001–2003 שימש כראש חטיבה וכסגן ראש המרכז למחקר מדיני (הממ"ד) במשרד החוץ.

בשנים 2003–2007 כיהן כשגריר ישראל בהודו וכשגריר לא תושב בסרי לנקה. ליווה את ראש הממשלה אריאל שרון בביקורו בהודו בספטמבר 2003. תיאם את פעולות החילוץ של ישראלים לאחר רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי.

בשנים 2007–2015 שימש כסמנכ"ל למדיניות בוועדה לאנרגיה אטומית תחת שאול חורב. במסגרת זו פעל לסיכול החלטות נגד ישראל בנושאי גרעין בסבא"א ובגופים בינלאומיים נוספים, ולניהול המערכה הדיפלומטית מול איראן.

## משפחה
נשוי לפנינה, אב לארבעה וסב לנכדים.

## קישורים חיצוניים
* דוד דניאלי, מכתב לעיתון The Asian Age, ניו דלהי, 2007

## הערות שוליים

קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:שגרירי ישראל
קטגוריה:שגרירי ישראל בהודו
קטגוריה:שגרירי ישראל בסינגפור
קטגוריה:חיילי חיל השריון
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
באת' סוולט

**באת' סוולט** (באנגלית: **Bath Swallet**) היא מערה קארסטית בבורינגטון קומבה על גבעות מנדיפ בסומרסט, אנגליה.

## הכניסה למערה
הכניסה למערה מאופיינת במעבר צר, בו מצטברת צמחייה רקובה, שלעיתים חוסמת חלק מהמעבר. המעבר מוביל לאזור שבו נדרשת זחילה על פני חלוקי נחל, ולאחר מכן ממשיך דרך חללים צרים המובילים לבסיס בעומק של כ-20 מטר. בתוך המערה חוצה זרם מים דק את החללים. אף על פי שהכניסה דורשת מאמץ מסוים כדי להתגבר על הצמחייה והמעברים הצרים, היא מאפשרת גישה למערכת המערות המורכבת. ניסיונות חפירה לכיוון מזרח לא צלחו, בשל חוסר יציבות הקרקע.

## מסלול
המסלול של המערה מחולק לשני מקטעים עיקריים. המקטע הראשון מתאפיין באזור בו הסלעים השחוקים מצביעים על כיוון הירידה, וכולל קטע זחילה מעל סדקים וצוקים, שמסתיים בחדר פנימי בעל תאורה מועטה. המקטע השני מתחבר למערה השנייה דרך מעבר הממוקם מתחת לרמת הכניסה ובצד הנגדי. המעבר נעשה באמצעות תעלה המחוברת בחבל, תוך שימוש בטכניקות טיפוס ובסולמות חפירות.

## הערות שוליים

קטגוריה:אירופה: מערות
קטגוריה:סאמרסט
הלוויית חסן נסראללה

**הלוויית חסן נסראללה** התקיימה ב-23 בפברואר 2025 ברובע הדאחייה בביירות. היא נערכה כחמישה חודשים לאחר שנהרג ב"מבצע סדר חדש", סיכול ממוקד של חיל האוויר הישראלי. באותו מעמד נערכה גם הלוויית האשם ספי א-דין, יורשו כמזכ"ל חזבאללה, שחוסל בידי צה"ל כשבוע לאחר מינויו.

## רקע

ב-8 באוקטובר 2023 הצטרף ארגון הטרור חזבאללה למערכה שפתחה חמאס נגד ישראל בטבח שבעה באוקטובר. במשך כשנה של לחימה בעצימות נמוכה, הגבירה ישראל את תקיפותיה כנגד חזבאללה במבצע "חיצי הצפון". במסגרת זאת, ב-27 בספטמבר 2024 חוסל מזכ"ל הארגון חסן נסראללה במבצע "סדר חדש" ברובע הדאחייה בביירות. גופתו הוחזקה בקירור במשך מספר חודשים, עד שנקבע מועד הלווייתו ל-23 בפברואר 2025.

## ההלוויה
ממוזער|ארונותיהם של חסן נסראללה והאשם ספי א-דין
ההיערכות להלוויה ארכה חודשים, ונוהלה בידי ועדה עליונה שחולקה לעשר ועדות שונות. הטקס נערך באצטדיון כמיל שמעון ספורט סיטי בביירות. למרות הפסקת האש, נעים קאסם, יורשם בתפקיד של נסראללה וספי א-דין, לא נכח והעביר נאום מצולם ממקום מחבואו. לצד ארונו של נסראללה הוצג גם ארונו של האשם ספי א-דין, שנקבר בכפר הולדתו דיר קאנון א-נהר. בהלוויה נכחו משלחות מאיראן, עיראק ותימן. לאחר הטקס צעד ההמון לעבר אתר הקבורה בדאחייה, סמוך לשדה התעופה.
[ממוזער|מטוסי [חיל האוויר הישראלי|חיל האוויר, שהשתתפו בחיסול נסראללה, חגים בשמי ביירות בזמן מסע הלוויה]]במהלך הלווייה, ביצע חיל האוויר הישראלי מטס מעל האצטדיון באמצעות מטוסי F-15 ו-F-35 שטסו במבנה נמוך. המטס נועד לשדר מסר הרתעתי של עליונות ישראלית, תוך הדגשה שחלק מהמטוסים השתתפו גם בחיסולו של נסראללה במבצע "סדר חדש". מעבר המטוסים גרם לבהלה בקרב חלק מהמשתתפים, על אף ניסיונות חזבאללה להסתיר את האירוע. במקביל, חיל האוויר תקף בדרום לבנון משגרי רקטות ואתרי טרור נוספים כחלק מהמאמץ הישראלי לבלימת איומים.

## קישורים חיצוניים

* 


## הערות שוליים

קטגוריה:2025 בלבנון
קטגוריה:הלוויות
קטגוריה:חזבאללה
קטגוריה:ביירות: היסטוריה
אברהם קופר

**אברהם קופר** (באנגלית: **Abraham Cooper**  1787–1868) היה צייר בריטי שהתמחה בציור בעלי חיים וסצנות קרב.

## ביוגרפיה
[ימין|ממוזער| הקבר המשפחתי של אברהם קופר ב[בית הקברות הייגייט]]
אברהם קופר נולד ב-8 בספטמבר 1787 בגריניץ', לונדון, בנם של בעל חנות טבק. בגיל שלוש-עשרה החל לעבוד באמפיתיאטרון של אסטלי, ובהמשך שימש כרכּב בשירותו של הנרי מיוקס, מבשל בירה ולימים הברונט הראשון לבית מיוקס. בגיל עשרים ושתיים, מתוך רצון להחזיק בדיוקן של סוס אהוב שהיה תחת טיפוחו, רכש מדריך לציור, למד את השימוש בצבעי שמן וצייר את התמונה על בד שנתלה על קיר האורווה. אדונו התרשם מהציור, רכש אותו ועודד אותו להמשיך בציור. בעקבות זאת החל קופר להעתיק הדפסים של סוסים, ובהמשך הוצג בפני הצייר בנג'מין מרשל, שהתמחה בציור בעלי חיים, אשר קיבל אותו לסטודיו שלו והפנה אותו לפרסם את עבודותיו בכתב העת *Sporting Magazine*, שהתמקד בנושאים ספורטיביים ומאוירים.

בשנת 1814 הציג את ציורו "תאם או'שאנטר", ובשנת 1816 זכה בפרס על ציורו "קרב ליני". בשנת 1817 הציג את הציור "קרב מרסטון מור" והתקבל כחבר-משנה באקדמיה המלכותית לאמנויות, ובשנת 1820 נבחר כחבר מלא באקדמיה. על אף שלא זכה להשכלה רחבה, קופר נחשב לאמן מחונן ומסור. צבעיו נטו להיות שטוחים ומעומעמים, אך שליטתו בדיוקנאות סוסים ובאנטומיה שלהם הייתה מרשימה. כמו כן, היו לו ידיעות מסוימות בתחום ההיסטוריה, והוא גילה חיבה מיוחדת לציור סצנות מתקופת מלחמות האנגלים – תומכי המלוכה מול תומכי הפרלמנט.

קופר נפטר ב-24 בדצמבר 1868 ונקבר בבית העלמין הייגייט בלונדון, בחלקו המערבי, בצמוד לחומה הצפונית (חלקה מספר 830).

## מבחר מיצירותיו
### יצירות נבחרות
* פלר דה ליס (1827, האוסף המלכותי)
* "שדה בוסוורת'" (1825, מוזיאון האמנות של דאלאס, טקסס)
* "מותו של סר פרנסיס ראסל, שנרצח במרמה בפגישה בגבול, 16 ביולי 1585" (1827, אוסף דוכס בדפורד, וובורן אבי)
* "קרב זוטפן, 1586" (1826, אוסף דוכס בדפורד, וובורן אבי)
* "קרב מרסטון מור" (1819, מוזיאון ואוסף האמנות האריס, פרסטון)
* "התנהגותו ההרואית של קרומוול בקרב מרסטון מור" (1821, צ'קרס האוס, בקינגהאמשייר)
* "קרומוול מוביל את פרשיו לקרב, (מוזיאוני קיימברידג', בבית קרומוול, הנטינגדון)
* "סצנת קרב" (מיוחס לקופר, גלריית האמנות גילדהול, לונדון)
* "ניצחונו הגדול הראשון של ולינגטון – קרב אסאי" (אוסף רגימנט הדרגונים הקלים)
* "קרב ליני" (אוסף לורד אגרמונט, בית פטוורת')

## גלריה

קובץ:Abraham Cooper (1787-1868) - Fleur-de-lis - RCIN 407423 - Royal Collection.jpg|פלר דה ליס
קובץ:CribandRosa1811.jpg|טקסט=Crib and Rosa, 1817| "קריב ורוזה", 1817
קובץ:Abraham_Cooper_-_Tam_O'Shanter.png| *Tam O'Shanter*
קובץ:Richard_III_at_the_Battle_of_Bosworth_by_Abraham_(Abram)_Cooper.jpg|טקסט=Richard III and the Earl of Richmond During the Battle of Bosworth Field| "ריצ'רד השלישי והרוזן מריצ'מונד במהלך הקרב על שדה בוסוורת'"
קובץ:Print,_1866,_by_Edward_Hacker_(1813-1905),_after_Abraham_Cooper,_RA,_(1787–1868),_shooting_scene,_UK.jpg|טקסט=Engraving after Cooper, by Edward Hacker (1813–1905), 1866.| תחריט אחרי קופר, מאת אדוארד האקר (1813–1905), 1866.


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1787
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1868
אינפורמציה זדונית

ממוזער

**אינפורמציה זדונית** או **מלאינפורמציה** היא מידע שמבוסס על עובדות, אבל הוא מנותק מהקשרו המקורי כדי להטעות, לפגוע או לעשות מניפולציה. ביחד עם **[[דיסאינפורמציה]]** ועם **[[מיסאינפורמציה]]** גם מלאינפורמציה היא מושג מתחום הפוסט-אמת. שלושתם אמצעים לעשיית שימוש מוטה במידע. הגדרה אחרת של המושג היא "מידע אמיתי מעוצב מחדש". דוגמה לאינפורמציה זדונית: חשיפת הנטייה המינית של מועמד לתפקיד ציבורי בלי שיש לכך הצדקה מבחינת האינטרס הציבורי.

המונח נטבע לראשונה על ידי חוסיין דרחשאן והיה בשימוש בדו"ח "הפרעת מידע: לקראת מסגרת בינתחומית למחקר ולקביעת מדיניות". לדברי דרחשאן, דוגמאות למידע שגוי יכולות לכלול "פורנו נקמה, שבו שינוי ההקשר מפרטי לציבורי הוא סימן לכוונת זדון", או מתן מידע כוזב על היכן ומתי צולמה תמונה, על מנת להטעות את הצופה (התמונה אמיתית, אך המטא-מידע וההקשר השתנו). דוגמאות שנוספו לאחר דרחשאן, כוללות: פרסום מידע פרטי, מכל סוג שהוא (שינוי ההקשר מפרטי לציבורי), פרסום מידע בלי הקשר כלל (פלוני אמר. בלי למה ולמי או האם צחק באופן ברור.) או כל ארגון מחדש של הפרטים, העובדות וההקשר במטרה לפגוע (קומיקאי שמספר בדיחה לא מתכוון לפגוע).

## דוגמה
ביוני 2024 הפיצה חברת הכנסת טלי גוטליב ידיעה לפיה בעלה של פעילת המחאה שקמה ברסלר, שהוא עובד ציבור, נפגש עם סינוואר ערב 7 באוקטובר 2023. זו הייתה ידיעת כזב, אבל עקב הפרסום הכוזב נחשפה שלא לצורך, בהקשר לא נכון ובאופן זדוני, זהותו האמיתית של נשוא הפרסום (בעלה של שקמה).

## ביקורת
מבקרי המונח טוענים כי "בניגוד ל'דיסאינפורמציה' שהיא מטעה בכוונה, או 'מיסאינפורמציה', שהיא שגויה, 'אינפורמציה זדונית' היא נכונה אך לא נוחה". עיתונאים העלו טענה שמונחים כמו אינפורמציה זדונית מרחיבים את ההגדרה של "תוכן מזיק" לכדי כך שהוא כולל מידע אמיתי התומך בדעות שאינן מהמיינסטרים, וכתוצאה מכך אנשים המחזיקים בהן מצונזרים ומושתקים גם אם דעות אלו מבוססות..

## הערות שוליים

קטגוריה:פייק ניוז
פלר דה ליס (אברהם קופר)

**פלר דה ליס** הוא ציור שמן על בד מעשה ידי הצייר אברהם קופר משנת 1827.

## אודות הצייר
אברהם קופר היה צייר אנגלי שהתמחה בציור בעלי חיים, וכן בסצנות היסטוריות וקרביות. הוא נולד בגריניץ' כבנו של סוחר טבק, ובצעירותו עבד כרוכב סוסים ואחר כך כסייס בשירותו של הנרי מיוקס, מבשל עשיר.

בגיל 22 רכש קופר מדריך לציור והחל לצייר דיוקנאות של הסוסים שטיפל בהם. בהמשך למד אצל צייר בעלי החיים בנג'מין מרשל, ויצירותיו הופיעו בכתב העת "ספורטינג מגזין". בשנת 1820 נבחר כחבר באקדמיה המלכותית לאמנויות.

## אודות היצירה
ציור זה מתאר את סוס המירוץ "פלר דה ליס". הסוס היה בבעלותו של ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת, אך ייתכן שהציור, כמו גם תחריט שיצר תומאס לופטון על בסיסו (אשר פורסם בשנת 1828 על ידי ג'יימס בולקוק), הוזמנו דווקא על ידי בעליו הקודם של הסוס, סר מתיו וייט רידלי, חבר הפרלמנט הבריטי.

## חשיבות היצירה
ציורו של קופר משקף את כישרונו בדיוקנאות בעלי חיים, תוך הקפדה על דיוק אנטומי ותיאור חי של הדמות. יצירותיו הפכו למוערכות ביותר בקרב חובבי ספורט הרכיבה והאמנות הוויקטוריאנית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:סוסים בתרבות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורים באוסף המלכותי של הממלכה המאוחדת
קטגוריה:סוסים באמנות
מעלה עקוף

**מעלה עקוף** הוא מעלה מתון וקצר המחבר בין בקעת עובדה למדרגת צוקי עובדה, ומשם אל מישור נחל גירזי. שמו בערבית הוא "נקב אלפל".

בסמוך לראש המעלה, בתוך ערוץ קטן ולמרגלות מפל בסלע צור, צומח עץ אלה אטלנטית יחיד, הנמנה עם ארבעת עצי האלה האטלנטית הידועים בהרי אילת.

המעלה מתאפיין בתוואי מתעקל, ויש המשערים כי היה חלק מדרך קדומה שחיברה בין קדש ברנע – באמצעות נחל לוץ, בארות עודד ובקעת עבדה – לבין יוטבתה שבערבה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוכשרה הדרך כנתיב עפר, ובשנות ה-80 נסלל בה כביש למטרות צבאיות.

## הערות שוליים

קטגוריה:בקעת עובדה