open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נשיפון

**נשיפון** הוא מכשיר המשמש להערכה ראשונית לקיומו של אלכוהול מעל המותר בגופו של הנהג. הנשיפון הוא מכשיר נייד חד פעמי המורכב משקית פלסטיק ופיית פלסטיק ונמצא בשימוש על ידי שוטרי התנועה, על מנת לתת אינדיקציה של כמות האלכוהול בגופו של הנהג. 

בשנים האחרונות, בידי רוב שוטרי התנועה נמצאים מכשירי מדידה אלקטרוניים, המתניידים בקלות רבה, כך שהשימוש בשקית הפלסטיק לאט-לאט יוצא משימוש.

כאשר מכשיר הנשיפון אכן מראה כי קיימת אינדיקציה לרמת אלכוהול מעל המותר בחוק, יילקח הנהג לבדיקה במכשיר הינשוף, שכן לא ניתן לעשות שימוש בממצאי הנשיפון היות שאינו קביל בבית משפט ואינו מוסדר בחקיקה.

## ראו גם
*ינשוף
*נהיגה בשכרות

## קישורים חיצוניים
מה ההבדל בין ינשוף לנשיפון ?עורכי דין שי, יוספזון ושות'
קטגוריה:בטיחות בתחבורה
פחוסניים

**פחוסניים** (שם מדעי: Selenopidae) הם משפחת עכבישים. באנגלית הם נקראים **עכבישי סרטן** (**Crab Spiders**) בגלל נטייתם לנוע לצדדים. משפחה זו כוללת כ-175 מינים המסווגים לארבעה סוגים, המוכר בהם הוא *[[Selenops]]*. המשפחה נפוצה בעיקר באזורים בעלי אקלים טרופי, למעט הסוג *[[Anyphops]] * הנפוץ רק באפריקה שמדרום לסהרה, והסוג *[[Hovops]]* שתפוצתו מוגבלת למדגסקר. צורתם של עכבישים אלו שטוחה ומכאן שמם העברי, פחוסניים, וניתן למצוא אותם בעיקר על קירות, גזעי עצים ותחת סלעים. עכבישים אלו זריזים למדי וקשה מאוד לתפסם. צבעיהם משתלבים בדרך כלל בסביבתם, מה שמקשה לאתרם. כמו רוב העכבישים השייכים לקבוצת *Entelegynae* הם בעלי שמונה עיניים. מין אחד, *[[Garcorops jadis]]*, מוכר רק משרידים שהשתמרו בשרף עצים הנמצא בתהליך התאבנות.

## סוגים
* *[[Anyphops]]* (אפריקה, מדגסקר)
* *[[Garcorops]]* (מדגסקר, ארכיפלג קומורו)
* *[[Hovops]]* (מדגסקר, ראוניון)
* *[[Selenops]]* (אמריקה, אסיה, אפריקה, אגן הים התיכון)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1897
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אז'ן סימון
קטגוריה:ארנומורפיה
אוון טיל

**אוון טיל** (באנגלית: **Owen Teale**; נולד ב-20 במאי 1961) הוא שחקן ולשי, זוכה פרס טוני לשנת 1997 על משחקו במחזה "בית בובות".

## ביוגרפיה
טיל נולד בסוונסי שבוויילס. למד בבית הספר למשחק גילדפורד . הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה הייתה ב-"The Mimosa Boys" בשנת 1984. לאחר מכן הופיע ב-"Knights of God" (1989), "תקוות גדולות" (1989) ו"בון" (1990). ב-1991 לוהק לתפקיד ויל סקרלט בסרט הטלוויזיה "רובין הוד".

הוא השתתף בתפקיד אורח בסדרות טלוויזיה כמו "דנג'רפילד", "באליקיסנג'ל", "The Thin Blue Line" בכיכובו של רואן אטקינסון, ובסדרה "Belonging". עוד הופיע ב"ספוקס" וב"חוק מרפי". ב-2005 שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "Marian, Again" כבעל המכה של מריאן.

בקולנוע הופיע לראשונה בסרט "War Requiem" בשנת 1989. ב-1999 גילם את דמותו של לופכין בעיבוד למחזה "גן הדובדבנים" לצידם של שרלוט רמפלינג בדמות רנייבסקיה ואלן בייטס כגאייב. בסרט "הפתרון הסופי" גילם את דמותו של רולנד פרייזלר, השופט הנאצי הנודע לשמצה.

ב-1985 שיחק בפרק "Vengeance on Varos" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". ב-2006 שיחק בסדרת הבת של "דוקטור הו", טורצ'ווד, בפרק "Countrycide". עוד ב-2006 השתתף בסרט הטלוויזיה "אחרי הצונאמי" של HBO. ב-2007 שיחק בתפקיד אורח בתסכית של "דוקטור הו" בשם "The Mind's Eye". באותה שנה כיכב בסרט "הלגיון האחרון". ב-2011 החליף בהתראה קצרה את השחקן דרק האליגן בתפקיד אליסר ת'ורן בסדרה "משחקי הכס" עיבוד לסדרת ספרי הפנטזיה "שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין. הוא שב וגילם את אותה דמות בעונות הרביעית והחמישית של הסדרה.

ב-1997 זכה טיל בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר על משחקו כטורוולד במחזה "בית בובות" מאת איבסן לצידה של ג'נט מק'תיר. ב-2012 שיחק בתפקיד דאי קוש בסדרת הטלוויזיה "סטלה", ואת רוברט הולנד, שר החוץ הבריטי הבדיוני, בסדרת הדרמה "Kidnap and Ransom". בסדרה המשטרתית "שחיתות" ("Line of Duty") גילם את דמותו של המפקח פיליפ אוזבורן.

בשנת 2015 שיחק במיני-סדרת הפשע הבריטית "ריבר" ברשת BBC One בכיכובם של סטלאן סקארסגארד, ניקולה ווקר ואדי מארסן.

### חיים אישיים
טיל התחתן פעמיים: אשתו הראשונה הייתה דיליס ווטלינג, ואשתו השנייה היא השחקנית סילבסטרה לה טוזל. לטיל יש שלושה ילדים.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ולשים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ולשים
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקנים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1961
סרגיי אלייניקוב

**סרגיי יבגנייביץ' אלייניקוב** (ברוסית: **Серге́й Евге́ньевич Але́йников**; נולד ב-7 בנובמבר 1961) הוא כדורגלן עבר סובייטי ובלארוסי, ששיחק בעמדת הקשר בקבוצת דינמו מינסק ובנבחרת ברית המועצות. לאחר פירוק ברית המועצות שיחק אלייניקוב באיטליה וביפן. מאז פרישתו ממשחק פעיל אימן קבוצות מהליגות הנמוכות באיטליה.

בשנת 2003 נבחר על ידי איגוד הכדורגל הבלארוסי לייצג את בלארוס ברשימת כדורגלני הזהב של אופ"א.

## ביוגרפיה
אלייניקוב התחנך בפנימייה לכדורגל במינסק. בשנת 1981 צורף לסגל של קבוצת דינמו מינסק. בשנת 1982 זכה יחד עם קבוצתו באליפות ברית המועצות. בשנת 1984 זומן לראשונה לנבחרת ברית המועצות. בנבחרת שיחק אלייניקוב 73 משחקים והבקיע 6 שערים. השתתף בשני מונדיאלים – 1986 ו-1990. השתתף גם באליפות אירופה ב-1988, בה הבקיע את השער המהיר ביותר בתחרות – בדקה ה-3 במשחק מול נבחרת אנגליה. לאחר התפרקות ברית המועצות שיחק אלייניקוב בנבחרת חבר המדינות. השתתף ביורו 1992, בה נטל חלק בשניים מתוך שלושת משחקי הנבחרת בתחרות.

בשנת 1989 עזב אלייניקוב את ברית המועצות – יובנטוס האיטלקית קנתה את כרטיס השחקן שלו בסכום של 4 מיליון דולר. הוא שיחק בקבוצה עונה אחת, במהלכה זכה עם הקבוצה בגביע איטליה ובגביע אופ"א, וזאת לאחר שפתח בהרכב הקבוצה בצמד משחקי הגמר מול פיורנטינה, בהם ניצחה יובנטוס 3–1 בסיכום. בסיום העונה עזב המאמן דינו זוף את יובנטוס. המאמן החדש, לאויג'י מאייפרדי לא התרשם מיכולתו של אלייניקוב, ודרש להדיח אותו מהקבוצה. ההנהלה מכרה את כרטיסו של אלייניקוב לקבוצת לצ'ה. לאחר שתי עונות בלצ'ה עבר אלייניקוב לקבוצה היפנית גמבה אוסקה, בה שיחק יחד חברו לנבחרת ברית המועצות, אולג פרוטאסוב. בשנת 1996, בעקבות סכסוך עם המאמן, עזב אלייניקוב את גאמבה אוסקה. לאחר תקופה קצרה בשוודיה, בה שיחק כחודשיים במדי הקבוצה אודוולד מהליגה השלישית במדינה, הוא חזר לאיטליה. אלייניקוב שיחק במשך עונה אחת בקבוצת החובבים קוריניאנו. בסיום העונה פרש מהמשחק הפעיל.

לאחר פרישתו ממשחק פעיל פנה אלייניקוב לקריירת האימון. הוא אימן שתי קבוצות מה-Serie D (הליגה החמישית בחשיבותה באיטליה). בשנת 2003 נסע לרוסיה, למשך כמה חודשים כדי לאמן את מועדון הכדורגל מוסקבה. לאחר שובו לאיטליה עבר אלייניקוב ללצ'ה, שם התמנה למאמן קבוצת הנוער של לצ'ה. לאחר מכן אימן את קבוצת הנוער של יובנטוס וקבוצת החובבים קראס מהליגה השישית באיטליה. בשנת 2014 התמנה אלייניקוב למאמנה של קבוצת דיינבה אליטוא מליגת העל הליטאית. הקבוצה בניהולו של אלייניקוב סיימה את העונה במקום אחרון בליגה וירדה לליגת המשנה. בעקבות כך פוטר אלייניקוב ממשרת המאמן.

## תארים
* כדורגלן הזהב של אופ"א
* מקום שני באליפות אירופה – 1988
* גביע אופ"א – 1990
* אליפות ליגת העל הסובייטית – 1982
* קופה איטליה – 1990

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים בלארוסים
קטגוריה:קשרי כדורגל סובייטים
קטגוריה:קשרי כדורגל בלארוסים
קטגוריה:מינסק: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני דינמו מינסק
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני לצ'ה
קטגוריה:כדורגלני גמבה אוסקה
קטגוריה:מאמני כדורגל בלארוסים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלארוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברית המועצות
קטגוריה:כדורגלני הזהב של אופ"א
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:כדורגלני יורו 1988
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:כדורגלני יורו 1992
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1961
קטגוריה:בלארוסים שנולדו ב-1961
הכול כלול (תוכנית טלוויזיה)

**הכל כלול** הייתה תוכנית כלכלית-חברתית-צרכנית יומית ששודרה בערוץ 13 בהנחיית אריק וייס. בעבר שודרה בערוץ עשר והחל מ-16 בינואר 2019 היא שודרה בערוץ 13, עד לסיומה ב-3 באוגוסט 2023.

## היסטוריה
התוכנית עוסקת בנושאים צרכניים, בהגנת הצרכן, בעוולות ובחשיפת שחיתויות אותן חווים אזרחי ישראל. התוכנית עלתה לאוויר בקיץ 2013, הצליחה להפתיע רבים בנתוני הרייטינג שלה כשהפכה רצועת שידור בעלת שיעורי צפייה נמוכים למשמעותית ואטרקטיבית. בסוף שנת 2014 ותחילת 2015 זכתה התוכנית לרייטינג ממוצע של 5.3%, כשהיא התוכנית הנצפית ביותר בשעת השידור הזו.

התוכנית נוצרה בהשראתה של סבתה של סיון כהן, ירושלמית בת 80, שסבלה כמו אזרחים רבים אחרים בישראל מהביורוקרטיות הסבוכות של משרדי הממשלה בארץ ומהקושי להתנהל מולם ומול חברות התקשורת, הסלולר ועוד.
הכל כלול, שהוגשה בתחילה על ידי סיון כהן ונגה ניר נאמן, חרתה על דגלה שינוי חברתי אמיתי בישראל, וכחלק ממנו - נערך בתוכנית קמפיין גדול נגד מחיר המים ותאגידי המים, שהביא להוזלה של 25% בתעריפים, ולחוק לביטול 55 התאגידים. בעקבות קמפיין הארנונה של התוכנית נבלמה ההעלאה האוטומטית והחריגה לשנת 2015. כמו כן ערכה התוכנית תחקירים מקיפים על חברת הוט, פלאפון, חוסר הפיקוח על המזון באולמות ובבתי המלון בארץ ועוד.
מדי יום עוזרת התוכנית לאזרחים בישראל שמגיעים לשוקת שבורה, משמיעה את קולם של האנשים השקופים, ונלחמת עבורם מול הממסד והחברות שמתנהלות איתם באופן לא תקין.

סיון כהן ונגה ניר נאמן זכו באות עמותת אומ"ץ לשנת 2015 בגין עבודתן בתוכנית הכל כלול. טליה פלד קינן משמשת כמגישה מחליפה החל מאמצע שנת 2015.

בנובמבר 2016 זכתה סיון כהן בפרס פרימור של הרשות השנייה על תחקיר וחשיפת "עוקץ הקשישים".

ב-2017 זכתה כהן בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה, אז זכתה התוכנית בפרס התוכנית הכלכלית הטובה בישראל.

באפריל 2017 שובצה התוכנית באופן זמני בשעה שבע בערב בעת חופשתה של התוכנית "ערב טוב". בעקבות ההצלחה בשעה זאת, החליט ערוץ 10 לשבץ את התוכנית בשעה שבע בערב באופן קבוע במקום התוכנית "ערב טוב".

באוגוסט 2017 שובצה התוכנית דרך קבע בשעה 19:00 במקום תוכניתו של גיא פינס, שעברה אז לערוץ 2. ביוני 2018 התוכנית חזרה להיות משודרת בשעה 16:00.

ב-23 בדצמבר 2018 יצאה התוכנית לפגרה. התוכנית ששודרה הייתה התוכנית האחרונה ששודרה בערוץ עשר. ב-16 בינואר 2019 התוכנית חזרה לשידור בפעם הראשונה בערוץ 13.

ב-10 בפברואר 2019 עברה התוכנית לאולפני "רשת" שברמת החייל, בעקבות מיזוג רשת וערוץ עשר.

ב-17 באוקטובר 2019 יצאה התוכנית לפגרה ארוכה בעקבות בקשתה של המגישה סיוון כהן לצאת לחופשת לידה מוקדמת. ב-2 באוגוסט 2020 חזרה התוכנית לשידור במשבצת השידור של השעה 16:00.

החל מיוני 2021 החל אריק וייס להגיש את התוכנית.

ב-14 ביוני 2023 נודע כי וייס יפסיק להגיש את התוכנית לאחר כשנתיים, וב-3 באוגוסט 2023 התקיים שידורה האחרון של התכנית.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות חדשות ואקטואליה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2013
קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
קטגוריה:רשת: תוכניות וסדרות
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תוכניות וסדרות
קטגוריה:עיתונות כלכלית
קטגוריה:צרכנות
לאס פאלמאס (כדורגל)

**אוניון דפורטיבה לאס פאלמאס** (בספרדית: **Unión Deportiva Las Palmas**, איגוד הספורט לאס פאלמאס) היא קבוצת כדורגל ספרדית מהעיר לאס פאלמאס, שבקהילה האוטונומית של האיים הקנריים. הקבוצה נוסדה ב-22 באוגוסט 1949.

## היסטוריה
אף על פי שהקבוצה נרשמה בהתאחדות הכדורגל הספרדית ב-6 ביוני 1949, לאס פאלמאס נוסדה באופן רשמי רק ב-22 באוגוסט של אותה שנה, כתוצאה ממיזוג בין כל חמש הקבוצות באי: מועדון דפורטיבו גראן קנריה, אתלטיקו קלוב דה פוטבול, ריאל קלוב ויקטוריה, ארנס קלוב ומרינו פוטבול קלוב. מטרת האיחוד הייתה ליצור קבוצה חזקה מספיק שתעודד את השחקנים של האיים הקנריים להישאר באי ולא לחפש קריירה טובה יותר ביבשת. נערך דיון על שמו של המועדון, שבו הוסכם לא לכלול את שמותיהם של כל קודמיו, וכך נוצרה לאס פאלמאס.

בעונת 1949/50, עונתה הראשונה כקבוצה, בליגה השלישית, סיימה הקבוצה במקום השני ועלתה לליגה השנייה. בעונה הבאה סיימה במקום השלישי ועלתה לליגה הראשונה. בכך הייתה הקבוצה הראשונה והיחידה בספרד שמצליחה לעלות מהליגה השלישית לראשונה תוך שנתיים מהקמתה.

לאס פאלמאס שיחקה ברצף בליגה הראשונה החל מעונת 1964/65 עד 1982/83, כשהישגי השיא שלה היו הגעה למקום השני בעונת 1968/69 ולגמר גביע המלך בעונת 1977/78. החל מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 איבדה את מקומה בליגה הראשונה, ולמעט שנתיים בתחילת המאה ה-21, הייתה בעיקר בליגה השנייה ולפרקים גם בליגה השלישית. ב-21 ביוני 2015 עלתה לאס פאלמאס חזרה לליגה הראשונה לאחר שניצחה בפלייאוף ההעפלה את ריאל סרגוסה. ב-22 באפריל 2018, לאחר שלוש עונות רצופות בליגה הבכירה, לאס פאלמאס ירדה לליגה השנייה בעקבות הפסד 0–4 לאלאבס.

בסיום עונת 2022/2023 שבה ללה ליגה, ובתום עונת 2024/2025 ירדה לליגה השנייה.

## סגל נוכחי
נכון ל-19 בספטמבר 2025

 
 
 (בהשאלה מלגיה ורשה)
 

 (בהשאלה מפיורנטינה)

 

 (קפטן)

 (בהשאלה משטרסבורג)
 
 

## שחקנים בולטים בהיסטוריית המועדון
* חרמן דבורה
* דויד גארסיה
* פליקס מררו
* מרטין מררו
* נאוסט אלמן
* חרארדו מירנדה
* קרלוס מנואל מורטה
* אורלנדו סוארס
* מרקוס מארקס
* חורחה אלחנדרו קונטררס
*ג'ונתן קאלרי

## ראו גם
* רשימת כדורגלני לאס פאלמאס שיש להם ערך בוויקיפדיה

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל ספרדיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1949
קטגוריה:לאס פאלמאס דה גראן קנריה: ספורט
עונת 1964/1965 ב-NBA

**עונת 1964/1965** היא העונה ה-19 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה השביעית ברציפות והשמינית בסך הכול של בוסטון סלטיקס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 4-1. זוהי האליפות השביעית של הסלטיקס מתוך רצף של 8 אליפויות רצופות. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה ביל ראסל מהסלטיקס בפעם החמישית בקריירה, לאחר שרשם ממוצעים של 14.1 נקודות ו-24.1 ריבאונדים למשחק והוביל את קבוצתו למאזן הטוב בליגה (62-18). בשנת 1996 נבחרו הסלטיקס של עונה זו לאחת מ-10 הקבוצות הגדולות בתולדות ה-NBA.

קבוצת סן פרנסיסקו ווריורס, שפתחה את העונה בצורה חלשה ונקלעה לקשיים כלכליים, העבירה באמצע העונה את מלך הסלים של הליגה, וילט צ'מברלין, לפילדלפיה 76' שהפכה מיידית לאחת הקבוצות החזקות ב-NBA. צ'מברלין וקבוצתו החדשה הגיעו בפלייאוף עד גמר המזרח, שם הפסידו לבוסטון סלטיקס בתוצאה 4-3.

## דראפט 1964
[ממוזער|שמאל|220px|[ביל ראסל, ה-MVP של העונה הסדירה, שומר על וילט צ'מברלין, מלך הסלים]]
הדראפט בעונה זו נערך ב-4 במאי בעיר ניו יורק. לפני הדראפט נבחרו וולט האזרד וג'ורג' וילסון על ידי לוס אנג'לס לייקרס וסינסינטי רויאלס, בהתאמה, כבחירות טריטוריאליות. בבחירה הראשונה בדראפט עצמו נלקח ג'ים בארנס על ידי ניו יורק ניקס. לאורך הדראפט נבחרו בסך הכול שישה שחקני אולסטאר: וולט הזארד, ג'ו קולדוול (בחירה שנייה), לוציוס ג'קסון שהשתתף במשחק האולסטאר כבר בעונת הרוקי (4), ג'ף מאלינס (5), ויליס ריד שזכה בתואר רוקי העונה (8) ופול סיילאס (10). לאחר פרישתו הוצג ריד בהיכל התהילה של הכדורסל.

להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך 15 סיבובים):

## אולסטאר
משחק האולסטאר בעונה זו נערך ב-13 בינואר 1965 בסנט לואיס, מיזורי.
המאמנים במשחק היו רד אאורבך מבוסטון סלטיקס ואלכס האנום מסן פרנסיסקו ווריורס. חמישיית המזרח כללה את אוסקר רוברטסון, סם ג'ונס, ג'רי לוקאס, לוציוס ג'קסון וביל ראסל, וחמישיית המערב כללה את לני וילקינס, ג'רי וסט, אלג'ין ביילור, בוב פטיט ו-וילט צ'מברלין. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 124-123, ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה ג'רי לוקאס שקלע 25 נקודות.

## טבלת העונה הסדירה

*כוכבית מסמנת קבוצה שהעפילה לפלייאוף.

## מובילי הקטגוריות הסטטיסטיות

## פרסים
[ממוזער|שמאל|220px|[ויליס ריד, רוקי השנה]]
* **[[MVP של העונה הסדירה ב-NBA|MVP של העונה הסדירה]]** - ביל ראסל, בוסטון סלטיקס
* **[[רוקי השנה ב-NBA|רוקי השנה]]** - ויליס ריד, ניו יורק ניקס
* **[[מאמן השנה ב-NBA|מאמן העונה]]** - רד אאורבך, בוסטון סלטיקס

### פרסים עונתיים
**חמישיות העונה**

**חמישיית הרוקיז**

* הווארד קומיבס (ניו יורק ניקס)
* ואלי ג'ונס (בולטימור בולטס) (שוויון)
* ג'ו קולדוול (דטרויט פיסטונס) (שוויון)
* לוציוס ג'קסון (פילדלפיה 76')
* ג'ים בארנס (ניו יורק ניקס)
* ויליס ריד (ניו יורק ניקס)

## פלייאוף 1965
**סגל האלופה, [[בוסטון סלטיקס]]:** ביל ראסל, סם ג'ונס, ג'ון האבליצ'ק, קיי. סי. ג'ונס, סאץ' סנדרס, טום היינסון, וילי נאולס, לארי זיגפריד, מל קאונטס, ג'ון תומפסון ורון בונהם.**[[מאמן|מאמן ראשי]]:** רד אאורבך.

## הערות שוליים

1964/1965
קטגוריה:1964 בארצות הברית
קטגוריה:1965 בארצות הברית
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1964
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1965
אנדריי רוזנטול

**אנדריי רוזנטול** (נולד בשנת 1969), הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה במשחי החזה. ייצג את ישראל באליפות אירופה (שפילד 1993).

## ביוגרפיה
רוזנטול התאמן בקבוצת הפועל ירושלים בהדרכתו של לאוניד שייחט.

### 1991
#### אלוף ישראל ושיאן ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי 1991 זכה רוזנטול בשתי מדליות זהב, בחשה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.55 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:20.74 דקות, שיפור לשיא בן ה-4 שנים של אייל שטיגמן (2:22.92 דקות).

ב"**משחה נועם**" (בריכת 25 מטר) שנערך בסוף דצמבר אותה שנה זכה רוזנטול במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:18.62 דקות, שיפור לשיאו של אייל שטיגמן. שני סיים כרמל לויתן (2:23.44 דקות).

### 1992
בתחרות "גביע חיפה הבינלאומי" שנערכה בבריכת הטכניון בחיפה בפברואר 1992 זכה רוזנטול במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.81 דקות.

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף מאי אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.82 דקות, אחרי השחיין האורח מקזחסטן ואדים אלכסייב (1:04.19 דקות) שעלה לישראל לאחר האליפות ולפני אמיר כהנא מהפועל חולון בן ה-16 שקבע שיא ישראלי חדש לנוער של 1:06.14 דקות. במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:18.76 דקות. שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי ודים אלכסייב (2:18.17 דקות).

### 1993
#### אליפות אירופה
באליפות אירופה שנערכה בשפילד, אנגליה באוגוסט 1993 סיים רוזנטול במקום 19 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:19.23 דקות.

## קישורים חיצוניים
* אנדריי רוזנטול באתר *Swimrankings* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחייני חזה ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בשחייה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
מחוז נסאו (ניו יורק)

**מחוז נסאו** (באנגלית: **Nassau County**) הוא מחוז במדינת ניו יורק שבארצות הברית. לפי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2010, האוכלוסייה במחוז מנתה 1,339,532 תושבים. המחוז גובל בעיר ניו יורק ממערב, והוא אחד מבין ארבעת המחוזות של לונג איילנד, יחד עם מחוז סאפוק, מחוז קינגס ומחוז קווינס.

היבטים עיקריים:

במחוז נסאו התעשייה, בעיקר ענף התעופה, ירדה בהיקפה, בעוד התעסוקה הקמעונאית וענף השירותית עלו. עלייה דרמטית בבניית המשרדים עם כמה מבנים העולים על יותר מ-1,000,000 מטרים רבועים, שינתה את אופק המחוז והפכה אותו למקום מרכזי בהעסקת צווארון לבן.

במחוז נסאו ישנו ריכוז של מכללות ואוניברסיטאות רבות, ביניהן אוניברסיטת אדלפי, מכללת מולוי, המכון הטכנולוגי של ניו יורק, SUNY אולד ווסטברי, מכללת קהילת נסאו, אוניברסיטת הופסטרה, קמפוס פוסט באוניברסיטת לונג איילנד, האקדמיה לסוחרים ימיים בארצות הברית, ומכון ווב.

מחוז נסאו כולל שני אזורים מוגנים לאומית של מקלט חיות הבר הלאומי של מפרץ הצדפות ואתר ההיסטוריה הלאומי של גבעת סאממור.

המחוז קרוי על שמו של ויליאם השלישי, מלך אנגליה, שהיה נסיך הולנדי בטרם מלכותו וחבר בית נאסאו בעת ששלטו ההולנדים בלונג איילנד. מבחינה פוליטית מצביע המחוז ברובו למפלגה הדמוקרטית.

בשנת 1992 נפתח מרכז הזיכרון והסובלנות לשואה של מחוז נסאו.

במאי 2022 נחתם הסכם ערים תאומות בין המחוז למועצה אזורית שומרון, ובאוגוסט באותה שנה נחתם הסכם ערים תאומות גם עם מועצה אזורית בנימין.

## היסטוריה

## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

נסאו
קטגוריה:לונג איילנד
כובע היטלמאכר

[ממוזער|חייל ב[גדוד נהגי הפרדות (צה"ל)|גדוד נהגי הפרדות בצה"ל חובש כובע היטלמאכר, 1949]]
**כובע הִיטֶלמָאכֶר** (מיידיש: היטלמאַכער, כובען) הוא כובע מצחייה שבחלקו האחורי יריעת בד המכסה את העורף, שהיו חלק ממדי צה"ל הראשונים.

הכובע עשוי בד בצבע חאקי. בחלקו האחורי תפורה יריעת בד, מקופלת או מגולגלת, שאותה ניתן לפרוש כדי להגן על העורף מפני חדירת חול לחולצה וכהגנה מקרינת השמש על העורף. הכובע עוצב בדומה לכובעים שהיו בשימוש לגיון הזרים הצרפתי. 

הכובעים הראשונים מסוג זה התקבלו כתרומה של יצרני כובעים יהודים-אמריקאים. חבר מזכירות ההסתדרות בתל אביב, אהרן בקר, שמונה למשימות רכש לצה"ל המתהווה, נסע לניו יורק, וקיבל במתנה 100 אלף כובעים מאיגוד הכובענים היהודים באמריקה (ייִדישע היטלמאַכער אין אַמעריקע). בצדו הפנימי של הכובעים נרקם הכיתוב ביידיש: "אַ מתנה פֿון אמריקאנער היטל-מאַכער" (מתנה מהכובענים (היהודים) באמריקה), ומכאן זכה הכובע לשמו זה.

כובעי היטלמאכר היו הראשונים שהתקבלו לצה"ל, ועליהם לראשונה הופיע סמל כובע רשמי של צה"ל – מגן דוד ועליו חרב וענף זית  עם כתובת למטה: צבא הגנה לישראל. תג כובע זה הפך במהלך שנות החמישים לתג כובע בלעדי של הרמטכ"ל.

מאוחר יותר הוחלף הכובע בכומתה.

## קישורים חיצוניים

* Israeli Army 'Hitelmacher' Hat בבלוג: היסטורמה - החנות המקוונת להיסטוריה, אין תאריך
* כובע היטלמאכר, באתר "נוסטלגיה אונליין"

## הערות שוליים

היטלמאכר
קטגוריה:מדי צה"ל
סטן סטורה הצעיר

ממוזער|250px|דמותו של סטן סטורה הצעיר בעיטור על מזבח בקתדרלת וסט ארוס
ממוזער|250px|מותו של סטן סטורה הצעיר בתמונה משנת 1880
**סטן סטורה הצעיר** (בשוודית: **Sten Sture den yngre**; 1493 – 3 בפברואר 1520), היה מדינאי שוודי ועוצר שוודיה במהלך תקופת איחוד קאלמאר.

## ביוגרפיה
סטן סטורה נולד ב-1493 כבנם של העוצר סבנטה נילסון, צאצא של משפחת סטורה ושל ליליאנה גסלדוטר גדה.

בעת מותו של אביו, היה סטן הצעיר בן 18. חבר המועצה המלכותית הבכיר, אריק טרול נבחר להיות עוצר על ידי המועצה והוא תמך באיחוד עם דנמרק. למרות זאת, סטן הצעיר עשה שימוש במצודות ובכוחות שעמדו לרשותו מתוקף ירושת אביו וביצע הפיכה. לאחר שהוא הבטיח להמשיך במשא ומתן עם דנמרק, הסכימה המועצה למנותו כעוצר במקום טרול.

למעשה, הייתה מטרתו של סטן לשמור על עצמאותה של שוודיה מדנמרק. הוא לקח על עצמו את השם סטורה, מורשת מסבתא רבתא שלו, בשל העובדה ששם זה סימל את עצמאות שוודיה כתזכורת לסטן סטורה הזקן, בן הדוד מדרגה שלישית של אביו.

כעוצר ידע סטן כי במוקדם או במאוחר תהיה מלחמה נגד הנס, מלך דנמרק ובנו ויורשו, כריסטיאן השני, תהיה בלתי נמנעת. לפיכך, ב-1513 הוא הביע את הסכמתו לשביתת נשק עם רוסיה.

עימות פרץ בין סטן לבין הארכיבישוף גוסטב טרול, בנון של אריק טרול. הארכיבישוף תבע יותר חופש פעולה עבור הכנסייה. סטן הדיח את הארכיבישוף וכלא אותו.

בסופו של דבר, פתח כריסטיאן השני בפלישה לשוודיה. ב-19 בינואר 1520, בקרב בוגסונד, שהיה החלק האחרון של פלישתו של כריסטיאן, נפצע סטן פצעי מוות. בדרכו חזרה לסטוקהולם, על פני האגם הקפוא מלארן, הוא מת.

כריסטיאן השני הומלך כמלך שוודיה והארכיבישוף גוסטב נקם את נקמתו בתומכיו של סטורה ובאלה שהדיחו אותו מכס הארכיבישוף והאשים אותם בכפירה. בנובמבר 1520, במסגרת מה שכונה טבח סטוקהולם, הוצאו מעל 80 איש להורג. בנוסף, הוצאה גופתו של סטן סטורה מקברה והועלתה על המוקד.

## נישואין ומשפחה
ב-1511 נישא סטן סטורה לכריסטינה גילנסטירנה, נינתו של קרל השמיני. בנו היחיד היה סבנטה סטנסון סטורה. במאה העשרים, נישאה צאצאית שלו, סיביליה מסקסה-קובורג-גותה, לנסיך גוסטב אדולף. בנם, מלך שוודיה הנוכחי, קרל השישה עשר גוסטב, הוא לפיכך צאצא של סטן סוטרה הצעיר.

## קישורים חיצוניים

* סטורה באנציקלופדיה בריטניקה (1911).
* 
* 

קטגוריה:שליטי שוודיה
קטגוריה:שליטי פינלנד
קטגוריה:ילידי 1493
קטגוריה:נפטרים ב-1520
טוביה קרופיק

**טוביה קרופיק** (1864 גרודנו, האימפריה הרוסית - 13 במאי 1924 זכרון יעקב) היה מראשוני קבלני הבניין בארץ ישראל. תושב זכרון יעקב. פעל בשירותה של יק"א (ובהמשך של פיק"א) לבניית המושבות החקלאיות בארץ עבור אנשי העלייה הראשונה והעלייה השנייה.

## ביוגרפיה
טוביה קרופיק נולד ב-1864 בגרודנו שבאימפריה הרוסית (כיום בבלארוס) להוריו בנימין ורצה קרופיק. השלים את לימודיו בחדר ובישיבה וב-1880 עלתה המשפחה ארצה. בשנתיים הראשונות גרו ביפו שם למד קרופיק את מלאכת הבניה תוך כדי עבודתו עם פועלי הבניין הערבים בעיר. ב-1882, כשהוקמה המושבה זכרון יעקב, עברה המשפחה לשם. במושבה השלים קרופיק את חוק לימודיו והרחיבם ללימודי חקלאות ב"ארבייטער שולה". עם סיום הלימודים הקצתה לו יק"א נחלה ליד המושבה וכן בקרבת גבעת עדה.

על אף עיסוקו של קרופיק בעיבוד אדמותיו הפך לקבלן המועדף על יק"א (ובהמשך פיק"א) לבצוע פרויקטי בנייה ברחבי הארץ. לאחר מספר שנים מסר את נחלתו לילדיו והתמסר לעבודת הבניה.

קרופיק נשא לאישה את חסיה הירשנזון (גרושתו של משה רוזנצוויג). לזוג נולדו 4 בנים ו-3 בנות. משפחתו חוותה שתי טרגדיות כשב-2 במאי 1920 נרצח בנו בנימין קרופיק על ידי ערבים מכפר מרח (היא גבעת עדה) וב-24 ביוני 1938 נחטף ונרצח נכדו, יצחק קרופיק (בנו של בנימין), על ידי חברי כנופיה ערבית.

נפטר ב-1924 בזכרון יעקב והובא לקבורה בהר הזיתים. חסיה, אשתו, נפטרה ב-1930 ונקברה בבית הקברות בזכרון יעקב.

## פרויקטים
פרויקטים במושבות:
* בתים במושבה בת שלמה (1889).
* בית חולים בצפת.
* בתים במושבה מנחמיה כפר תבור (1901).
* 12 בתים במושבה עתלית (1905).
* 5 בתים בחוות חפציבה (1906).
* שכונת שלושת הבתים בטבריה (1911).
* בית המרחץ בזכרון יעקב (1912, חודש על ידי קרופיק ב-1913)
* בית דניאל בזכרון יעקב (1914)
* 8 בתי מגורים בכרכור (1914).
* "בית האחוזה" בכרכור - משמשת כספרייה הציבורית (1921)
* בתי מגורים בבנימינה (1922).

פרויקטים הנדסיים:
* תעלות ניקוז בביצות כברה (נחל תנינים).

## לקריאה נוספת
* אריה סמסונוב, **הקבלן שהקים את המושבות הראשונות**, ביטאון "הקבלן והבונה", גיליון 142, ספט'-אוק' 1967

## קישורים חיצוניים
* 
* שלום בין היהודים בזכרון יעקב באתר "הקשר הרב דורי" (אורכב)
* קרופיק טוביה וחסיה באתר של חיליק לייטנר
* בנימין קרופיק באתר "מצבות מספרות" של עודד ישראלי

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:זכרון יעקב: אישים
קטגוריה:קבלני בניין ארץ-ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1864
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1924
תנאי שוורצשילד

באסטרופיזיקה **תנאי שוורצשילד** (באנגלית: **Schwarzschild criterion**) הוא תנאי ליציבות של גרם שמים כמו כוכב או ענק גזים כנגד קונווקציה. קרוי על שמו של הפיזיקאי מרטין שוורצשילד. תנאי שוורצשילד הוא מקרה פרטי של תנאי לדו, בו מניחים הרכב כימי הומוגני של גרם השמיים. לתנאי זה ישנו שימוש באסטרופיזיקה כאשר דנים בכוכבים ומדעים פלנטריים, כאשר חוקרים את המבנה הפנימי של ענקי הגז.

לתנאי יש מספר ניסוחים מתמטיים שקולים או דומים. אחד מהנפוצים הוא:
: -\frac{dT}{dZ} 
כאשר T זו הטמפרטורה, Z הוא הגובה ביחס למרכז גרם השמיים, g היא תאוצת הכובד ו-C_p הוא קיבול החום בלחץ קבוע.

נוסח אחר של התנאי הוא:
:  \nabla_{ad}>\nabla
כאשר \nabla\equiv\frac{d\ln T}{d\ln P} הוא "גרדיאנט הטמפרטורה" של גרם השמיים ו- \nabla_{ad} הוא גרדיאנט הטמפרטורה האדיאבטי. 

כאשר תנאי מתמטי זה מתקיים, האזור יציב לקונווקציה, כלומר החום עובר בהקרנה או הולכה ואין תנועת חומר המסיע את חום. בדרך כלל המעבר בהקרנה יעיל בהרבה מהולכה וניתן לקרב את גרדיאנט הטמפרטורה האמיתי של גרם השמיים ל"גרדיאנט הטמפרטורה הרדיאטיבי" (כלומר \nabla\simeq\nabla_{rad} ), הנתון על ידי:
:  \nabla_{rad}=\left(\frac{d\ln T}{d\ln P}\right)_{rad}=\frac{P}{4p_{r}}\frac{\kappa L}{4\pi cGm} 
כאשר P זה הלחץ, L זו ההארה (Luminosity), \kappa זו האטימות, c מהירות האור, G קבוע ניוטון, m המסה ו-p_{r}=\frac{1}{3}aT^{4}. ההארה עצמה נתונה לפי:
: L=-4\pi r^{2}\frac{c}{\kappa\rho}\frac{dp_{r}}{dr}

## הסבר אינטואיטיבי
נסתכל על אזור בגרם שמים גזי. הלחץ, הצפיפות הטמפרטורה יורדים עם הרדיוס. נדבר על מודל חד-ממדי בו מתייחסים לרדיוס כ"גובה". ניקח בועה של חומר ונעלה אותה למעלה באופן אדיאבטי, כלומר ללא החלפת חום עם הסביבה, כלומר הבועה שומרת על טמפרטורה קבועה. הבועה שומרת על שיווי משקל מכני עם הסביבה, כלומר הלחץ הפנימי בה שווה ללחץ הסביבה. מכיוון שטמפרטורה שלה קבועה והלחץ יורד, הבועה מתנפחת ונפחה עולה. כך צפיפות הבועה יורדת. 

השאלה שנשאלת היא: האם הבועה תמשיך לעלות או תשקע חזרה? אם הבועה שוקעת, האזור נקרא יציב. אחרת, יתחיל תהליך של זרימת חומר כלפי מעלה- כלומר האזור יהפוך לבלתי יציב. במקרה היציב, החום מועבר על ידי הקרנה בעיקר ובמקרה הלא יציב על ידי הסעה.

## פיתוח מתמטי
התנהגות הבועה נקבעת על ידי ציפה. כלומר שקיעה או עליה של הבועה היא פונקציה של יחס בין צפיפות הסביבה לצפיפות הבועה: 
# אם הבועה צפופה יותר מהסביבה, הבועה תשקע חזרה.
# אם הסביבה צפופה יותר מהבועה, הבועה תצוף.
כלומר היציבות נקבעת לפי הקריטריון:
: |\Delta\rho_{ad}|
כאשר השינוי הוא לאורך רדיוס הגרם. מכיוון שלפי משוואת המצב P\sim\rho T ואנו שומרים על לחץ קבוע, ניתן לתרגם את התנאי ל:
:\left|\frac{dT}{dr}\right|_{ad} 
תוך שימוש בכלל השרשרת:
:\left|\frac{dT}{dr}\right|=\left|\frac{dT}{dP}\frac{dP}{dr}\right|=\left|\frac{dT}{dP}\cdot g\cdot\rho\right|=\left|\frac{dT}{dP}\right|\cdot g\frac{m_{H}\mu}{kT}P=\left|\frac{d\ln T}{d\ln P}\right|\cdot g\frac{m_{H}\mu}{k}
המעבר השני נובע משיווי משקל הידרוסטטי והשלישי ממשוואת המצב. \mu הוא משקל מולקולרי ממוצע, k הוא קבוע בולצמן וm_H הוא מסת אטום המימן. כך התנאי מתורגם ל:
:\left|\frac{d\ln T}{d\ln P}\right|_{ad}>\left|\frac{d\ln T}{d\ln P}\right|
או בצורתו המקוצרת:
:\nabla_{ad}>\nabla

## הערות שוליים

קטגוריה:אסטרופיזיקה
קישוט מרכז השולחן

[ממוזער|[שולחן סעודה ארוך, ועליו שלושה קישוטים מרכזיים: שתי נברשות פמוטים עם נרות ובאמצע – פסל דקורטיבי.]]
**הקישוט המרכזי** הוא פריט דקורטיבי, בדרך-כלל פונקציונלי בלבד ואינו מהווה חלק מן הארוחה, המונח במרכז שולחן הסעודה, כחלק מעריכת השולחן, ומטרתו להוסיף אווירה, עניין, הדר ונוי לסעודה. לא תמיד מדובר בפריט אחד ויחיד. בפרט בשולחנות ארוכים, ייתכנו מספר קישוטים מרכזיים, שיהיו פזורים לאורכו.

## ייעוד
הקישוט המרכזי על השולחן הוא פריט, המשמש למטרות דקורציה (קישוט ועיצוב). יחד עם זאת, לעיתים קרובות, הקישוטים המרכזיים לא גדולים במיוחד, כדי למנוע מהם לחסום את שדה הראייה בין משתתפי הסעודה וכדי להשאיר מספיק מקום להגשת המנות והאוכל.

קישוטים מרכזיים אחרים עשויים, לעיתים קרובות, מפרחים, נרות, פירות או מגדים (ממתקים).

קישוטים מרכזיים מהווים חלק גדול ומשמעותי מעיצוב וקישוט שולחנות בחתונות ושמחות אחרות, כגון: בר/בת מצוות, ימי הולדת ומסיבות אירוסין.

במפגשים ואירועים רשמיים באירופה יש לעיתים קישוטים מרכזיים מושקעים ומורכבים במיוחד, בפרט על גבי שולחנות ארוכים, העשויים להתפרש לכל אורכם.
[ממוזער|קישוט מרכז שולחן עונתי לסעודת [חג המולד.]]
בחגים, בפרט ראש השנה, פסח וגם פורים, מקובל גם בבתים הפרטיים להשקיע בשדרוג שולחן הסעודה בקישוט מרכזי.

## ראו גם
* עריכת שולחן
* אירוע רשמי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:עיצוב פנים
קטגוריה:שולחנות
מרכז השולחן
הרפובליקה האוטונומית של קרים

**הרפובליקה האוטונומית של קרים** (באוקראינית: **Автономна Республіка Крим**, ברוסית: **Автономная Республика Крым**, בטטרית של קרים: **Qırım Muhtar Cumhuriyeti**) הייתה רפובליקה אוטונומית שהתקיימה בשנים 1991–2014 במסגרת אוקראינה, החל משנת 1992 ללא המילים "סובייטית סוציאליסטית".
בפועל היא הפסיקה להתקיים עם סיפוח חצי האי קרים בפברואר-מרץ 2014 על ידי הפדרציה הרוסית.
הרפובליקה כללה את כל שטחה של חצי האי קרים מלבד העיר סבסטופול שנהנתה ממעמד מיוחד ונפרד.
חצי האי קרים שוכן בצפון הים השחור. בירת הרפובליקה הייתה סימפרופול. בשנת 2013 אוכלוסיית המדינה האוטונומית הייתה לערך 1,970,000 תושבים.

הרפובליקה האוטונומית של קרים הוכרזה בהחלטת המועצה העליונה של אוקראינה בספטמבר 1994 על בסיס "הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית של קרים" שקמה בפועל ב-12 בפברואר 1991 בעקבות משאל העם מ-20 בינואר 1991.
ב-6 במאי נקראה הרפובליקה האוטונומית של קרים.

בסוף פברואר 2014 היא נכבשה על ידי כוחות צבאיים רוסיים ובדלנים אוקראינים פרו-רוסים. ב-11 במרץ 2014 הפרלמנט של קרים הכריז על עצמאות תחת השם "הרפובליקה של קרים". בנסיבות החדשות ב-16 במרץ 2014 התקיים משאל-עם שאישר את האיחוד מחדש של חצי האי קרים עם רוסיה. חוקיות משאל העם לא הוכרה על ידי ממשלת אוקראינה ולא זכה בהכרה בינלאומית רחבה.
רוסיה ועוד 17 חברות באו"ם הכירו את קרים כחלק מהפדרציה הרוסית, בעוד אוקראינה רואה בחצי האי עדיין חלק אינטגרלי ממנה, עמדה שנתמכת על ידי רוב הקהילייה הבינלאומית.

ב-27 במרץ 2014 העצרת הכללית של האו"ם החליטה להכיר בשלמותה הטריטוריאלית של אוקראינה בגבולות המוכרים שלה עד שנת 2014 (החלטה 68/262 של העצרת הכללית של האו"ם). בעד ההחלטה הצביעו 100 מקרב 193 מדינות, בעוד 11 התנגדו, 58 נמנעו ו-24 לא השתתפו בהצבעה.

מבחינת אוקראינה (בהתאם לחוק האוקראיני שנחקק ב-15 באפריל 2014) קרים, לרבות הרפובליקה האוטונומית שלה והעיר סבסטופול, בעלת המעמד המיוחד, נחשב "שטח כבוש זמנית" על ידי רוסיה.
גם בשנים 1994–2014 העיר סבסטופול הייתה יחידה מנהלית נפרדת משאר חצי האי קרים ונהנתה ממעמד מיוחד, בדומה לעיר הבירה של אוקראינה, קייב. אחרי סיפוחה לרוסיה היא המשיכה להיות נפרדת מהרפובליקה של קרים ביחידה הנקראת "עיר פדרלית" כששתי היחידות הטריטוריאליות הרכיבו יחדיו את מחוז קרים של הפדרציה הרוסית, שבוטל אומנם, אך נותרו חלק מרוסיה.

בפועל החל ממרץ 2014 איבדה אוקראינה את השליטה הממשית בשטח חצי האי קרים.
## חלוקה מנהלית אוקראינית
מבחינת השלטון האוקראיני מחולקת הרפובליקה האוטונומית של קרים ל-10 מחוזות משנה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קרים
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1991
יובל שבח

**יובל שבח** (נולד ב-25 באפריל 1994) הוא שחקן ישראלי. התפרסם בעקבות תפקידו הראשי בסדרת הנוער "ראש גדול".

## ראשית חייו
יובל שבח נולד וגדל בתל אביב. עד גיל 12 היה שבח טניסאי מצטיין. במאית בתיאטרון גשר ראתה אותו משחק והציעה לו להשתתף בהצגה "מדיאה", שבח הסכים ובעקבות זאת פתח בקריירת משחק והשתתף בפרסומות.

בשירותו הצבאי, שירת כלוחם בחטיבת הנח"ל.

כיום, שבח מתגורר בשכונת רמת אביב ג' שבתל אביב.

## קריירה
בשנת 2007 הצטרף לעונה הרביעית של הסדרה "ראש גדול", בה גילם את גורי בנה של יועצת מנהל בית הספר שלו. את התפקיד מילא גם בעונה החמישית של הסדרה.

בשנת 2008, יצא הסרט "אילי ובן", בו גילם את אילי. משחקו של שבח בסרט זה זכה לביקורת חיובית. בהמשך אותה שנה גילם את בנו של אודי בסדרת הדרמה של ערוץ 2 "על קצות האצבעות".

שנת 2015 הופיע בסדרה "כוכב הצפון" בתור עידו שעובד במלון כוכב הצפון  נער מצחיק, שאפתן וג'ינג'י. חלומו הגדול להיות די ג'יי מצליח.

בשנת 2015, הקליט יחד עם לין אשרוב את שיר "הבזבז", ששודר בערוץ דיסני ונועד להעלאת המודעות לחשיבות החיסכון באנרגיה.

בשנת 2017 השתתף בסדרת הטלוויזיה "כיפת ברזל" בתפקיד אורח בעונה הראשונה (פרק 6) שם גילם את יונתן, דתי לייט ואחיה של אלישבע. בעונתה השנייה של הסדרה קיבלה הדמות בתפקיד מרכזי.

בשנת 2019 שיחק בעונה השלישית של הסדרה "כדברא" בתפקיד אירה.

בשנת 2024 שיחק בסדרה "רוח צפונית" מבית HOT בתפקיד רונן

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* "יובל שבח", באתר ארגון השחקנים בישראל (שח"ם)
* ראיון עם יובל שבח, באתר Yes
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1994
אמריקה הקטנה

ממוזער|מפה המראה את אתרי הבסיסים של "אמריקה הקטנה" 1, 2, 3, ו-4. הקואורדינטות למעלה מצוינות בקירוב.
**אמריקה הקטנה** (באנגלית: **Little America**) הייתה סדרה של בסיסי מחקר, שמוקמו על מדף הקרח רוס, דרומית למפרץ הלווייתנים.

## אמריקה הקטנה 1
"**אמריקה הקטנה 1**" - הבסיס הראשון בסדרה הוקם על ידי ריצ'רד בירד בינואר 1929 ונעזב ב-1930. כאן צולם הסרט "עם בירד בקוטב הדרומי" (1930, על מסעו של בירד אל הקוטב הדרומי.

## אמריקה הקטנה 2
"**אמריקה הקטנה 2**" הוקמה בשנת 1934, כ-9 מ' מעל אתר הבסיס הראשון, עם גישה אל חלק מן הבסיס הראשון באמצעות מנהרה. הבסיס הזה נסחף לזמן קצר בשנת 1934, אבל שדה הקרח התמזג עם הקרחון העיקרי.

במהלך המשלחת של 1935-1934, נשלחו מאמריקה הקטנה מכתבי מזכרת רבים, שעשו שימוש בבול זיכרון שהנפיקה ממשלת ארצות הברית.

אמריקה הקטנה הקימה את תחנת הרדיו הראשונה שהצליחה להוציא מאנטארקטיקה שידורי רדיו סדירים, שנקלטו על ידי מקלטי רדיו ביתיים בארצות הברית, במרחק של קרוב ל-18,000 ק"מ סביב קימור כדור הארץ.

במשלחת מאוחרת יותר לאנטארקטיקה, איתרו אנשיו של בירד את מגדלי השידור של אמריקה הקטנה שעדיין ניצבו על מכונם, כולל טחנת הרוח ג'ייקובס
שהוקמה בשנת 1933.

## אמריקה הקטנה III
"**אמריקה הקטנה III**" הוקמה לעונת 1941-1940 במרחק כ-10 ק"מ צפונה.

בשנת 1940 נקנה רכב מחקר ענקי, יוצא דופן, "סיירת שלג אנטארקטית", לתחנת אמריקה הקטנה III. אך נמצא, שהרכב לוקה בכמה וכמה נקודות תורפה עיצוביות וטכניות וכמעט לא נעשה בו שימוש. לאחר נטישתו, נקבר עם הזמן בשלג. בפעם האחרונה התגלה הרכב בשנת 1958, אך לאחר מכן חזר ואבד, או תחת השלג או במצולות האוקיינוס הדרומי.

אתר "אמריקה הקטנה III" נסחף לים בשנת 1963.

## אמריקה הקטנה IV
ממוזער|אמריקה הקטנה IV
"**אמריקה הקטנה IV**" הוקמה בשנים 1947-1946 כמחנה העיקרי למבצע הייג'אמפ.

## אמריקה הקטנה V
"**אמריקה הקטנה V**" הוקמה ב-3 בינואר 1956 במפרץ קיינן, כ-48 ק"מ מזרחית לאמריקה הקטנה IV, כחלק ממבצע דיפ פריז. אמריקה הקטנה V שימשה כבסיס האמריקאי לתוכנית הקוטב הדרומי בשנה הגאופיזית הבינלאומית, מ-1 ביולי 1957 עד 31 בדצמבר 1958. אמריקה הקטנה V נבנתה על ידי ה-Seabees של צי ארצות הברית בחלון הזמן בן שלושת החודשים לפני שהחורף האנטארקטי ימנע כמעט לגמרי את ההקמה. כל אמריקה הקטנה הורכבה מתחת לקו השלג בקרח, עם חדרי מגורים אישיים, חדר מחולל וקפטריה, ועם שיפועים המובילים החוצה באחד הקצוות לכלי רכב נגררים. משמעות הבנייה מטיפוס זה הייתה, שאיש מן הדיירים באמריקה הקטנה V לא ייאלץ לצאת החוצה בחורף הקשה כדי לעבור מחלק אחד של העיר האנטארקטית לאחר.

אתר אמריקה הקטנה V נסחף אל הים על קרחון B-9 בשנת 1987.

## קישורים חיצוניים

* 

* Paper by CE Palmer, RNZAF on ''Winds at Little America'', 1929


## הערות שוליים

קטגוריה:אנטארקטיקה: תחנות מחקר
קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:שטח חסות רוס
קטגוריה:צי ארצות הברית: קרבות ומבצעים
קטגוריה:ארצות הברית: מדע וטכנולוגיה
יוסף מרר

**יוסף (יוז'י) מרר** (29 ביולי 1901 – 9 ביוני 1983) היה מראשוני מהנדסי הבניין בהקמת מדינת ישראל.

## קורות חיים

יוסף (יוז'י) מרר נולד וגדל בווינה בירת אוסטריה. למד הנדסת בניין בטכניון בווינה ובנוסף, היה חבר פעיל בתנועה הציונית: "בלאו ווייס" (כחול – לבן). לימים, עמד בראש הבלאו ווייס של אוסטריה. בגיל 30, נישא לגרטה גולדשלגר.

בשנת 1932, עלו השניים לפלשתינה, במסגרת תנועת הנוער. הם התיישבו בתל אביב. שם נוצרו קשרים הדוקים בינו לבין האדריכלית לוטה כהן והם פתחו במשותף משרד אדריכלים ברחוב אלנבי. במסגרת עבודתם המשותפת הראשונה הקימו את מלון "קטה דן" על חוף ימה של תל אביב, בתל אביב בנו השניים בתים אחדים בסגנון ה"באוהאוז". 

בשנת 1937, אחרי הולדת בתם היחידה עברה המשפחה לרחוב גורדון לדירת 3 חדרים, חדר אחד הוסב למשרד המשותף עם לוטה כהן. זאת כיוון שבתקופת מלחמת העולם השנייה הייתה מצוקת בנייה קשה ביותר. בשנת 1941 עבר מרר לעבוד ב"סולל בונה" ולוטה כהן פתחה משרד בדירתה ברחוב רופין 9 בתל אביב. 
בשנת 1944 חיפשו מהנדס מועצה ביישוב הצעיר חולון. מרר קיבל את התפקיד ובנה את ביתו בקריית עבודה – שכונה בחולון. במקביל, חיפשו מהנדס בחברת הבנייה של הסוכנות בשם "רסקו" שתי המסגרות היו קטנות יחסית ומרר קיבל את שני התפקידים גם יחד. 

לימים גדלה חברת הבנייה וגם חולון הייתה לעיר, שתי המסגרות בקשו מיוסף לעבוד במשרה מלאה, לאחר התלבטות, הוא בחר ב"רסקו" והיה למהנדס הראשי של החברה עד צאתו לגמלאות. עבודת האדריכלות נעשתה במשרדה של לוטה כהן ושותפה החדש יהודה (ארנסט) לביא. אחד הפרויקטים לעבודתם המשותפת של כהן – לביא וחברת "רסקו" היה הקמתם של שני בתי הורים ברמת חן שברמת גן. בהמשך, הקימה החברה "שכונות רסקו" בכל רחבי הארץ.

יוז'י נפטר בתל אביב בשנת 1983, בשנה ה-82 לחייו. נקבר בבית העלמין בחולון.

## קישורים חיצוניים
* יוסף (יוז'י) מרר, באתר ארגון עולי מרכז אירופה.
* סיפור חייו, באתר ארגון עולי מרכז אירופה.

קטגוריה:חברי בלאו וייס
קטגוריה:פעילים ציונים באוסטריה
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:אדריכלים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מהנדסי בניין
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:מהנדסים ביישוב
קטגוריה:אדריכלים ביישוב
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
סבנטה נילסון

**סבנטה נילסון** (בשוודית: **Svante Nilsson**; 1460 – 2 בינואר 1512) היה מדינאי שוודי ועוצר שוודיה מ-1504 ועד למותו.

## ביוגרפיה
סבנטה נילסון נולד בערך ב-1460 כבנו של נילס בוסון, שאמו הייתה ממשפחת סטורה. הוא עצמו מעולם לא השתמש בשם סטורה, אך מאוחר יותר בנו, סטן סטורה הצעיר, לקח לעצמו את השם של סבתא-רבתא שלו בשל המוניטין והמסורת שייצגה את עצמאות שוודיה. הוא היה לחבר במועצה המלכותית של שוודיה, אך שם הוא היווה אופוזיציה לקרוב משפחתו הרחוק, סטן סטורה הזקן והרחיק לכת עד לתמיכה בהנס, מלך דנמרק. שלא ברצונו הוא נאלץ להחליף צד ותמך בסטן סטורה הזקן במהלך להדחת המלך ולאחר מותו של סטורה הוא נבחר בעצמו להיות עוצר. החל מ-1501 הוא לחם נגד דנמרק. בקיץ 1511 דרשה המועצה את התפטרותו, אך בפועל הוא נשאר בשלטון עד מותו בינואר 1512.

מנישואיו הראשונים לאיליאנה גדה נולד בנו סטן סטורה הצעיר. הוא נישא בשנית למטה דירה.

## קישורים חיצוניים

* סטורה באנציקלופדיה בריטניקה (1911).
* 

קטגוריה:שליטי שוודיה
קטגוריה:שליטי פינלנד
קטגוריה:ילידי 1460
קטגוריה:נפטרים ב-1512
ILoo

ממוזער|alt=דיאגרמה תלת־ממדית של מה שהיה אמור להיות iLoo. בתמונה נראה בית שימוש מרובע הצבוע בכחול, עם אסלה ממוקמת בצד ימין. מקלדת מחשב ומסך פלזמה ממוקמים מול האסלה והכיור נמצא במרכז. מעל הקובייה שאמורה להיות בית השימוש נראית אנטנת קליטה לאינטרנט אלחוטי עם גלים יוצאים ממנה. לוגו של MSN נמצא בפינה השמאלית של הדיאגרמה.|ה-iLoo כפי שהוצג על ידי MSN UK והופץ על ידי ספקי החדשות.
ה-**iLoo** (קיצור ל-Internet Loo, בית שימוש אינטרנטי) היה פרויקט מבית מיקרוסופט שהיה אמור לאפשר בתי שימוש ניידים שתומכים באינטרנט אלחוטי. ה-iLoo, שהיה מתוכנן לשמש בפסטיבלי קיץ בריטים, תואר כבית שימוש נייד עם חיבור אינטרנט אלחוטי, מסך פלזמה מתכוונן, מקלדת אלחוטית עמידה למים, מערכת שמיעה היקפית עם שישה ערוצי סטראו ונייר טואלט עליו מוטבעים כתובות אתרי אינטרנט מוכרים. ל-iLoo תוכננו גם מקלדת ומסך נוספים מבחוץ, והיה צורך בשמירה עליהם כדי שלא ייגנבו. הפרויקט היה אמור להיות אחת מהיוזמות המצליחות של MSN בממלכה המאוחדת, שהיו אמורות להציג את האינטרנט במקומות לא רגילים, כמו ברחוב (MSN Street), בפסלי רחוב (MSN Park Bench) ובכיסאות חוף (MSN Deckchair).

הפרויקט הוכרז ב-MSN UK ב-30 באפריל בשנת 2003, והיה מושא לבדיחות רבות לפני שהוכרז כמתיחה על ידי מיקרוסופט ב-12 במאי. ב-13 במאי, הצהרה נוספת של מיקרוסופט טענה שלמרות שהפרויקט לא היה מתיחה, הוא בוטל מכיוון שהוא לא היה מקדם מספיק את המותג של MSN. פרויקט ה-iLoo של מיקרוסופט הוכרז כ"כישלון" ביחסי ציבור ב-*Online Journalism Review*.

## תיאור
ה-iLoo עוצב להיות בית שימוש נייד שתומך באינטרנט אלחוטי, שיאפשר למשתמשים לגלוש באינטרנט בזמן שהם נמצאים בבית השימוש.
מבחינה טכנית, המתקן תוכנן כך שיהיה בו חיבור פס רחב לאינטרנט אלחוטי 802.11b, מקלדת עמידה למים, מסך פלזמה מסתובב המחובר למחשב המריץ חלונות XP, מערכת שמיעה היקפית עם שישה ערוצי סטראו מתחת לכיור, נייר טואלט עליו מוטבעים כתובות אתרי אינטרנט מוכרים ושירותי שאיבה.
מבחוץ, על המתקן היה אמור להיות לוגו של MSN ו"תחנת hotmail" עם מסך פלזמה ומקלדת נוספים, שישמשו את האנשים שממתינים בתור. ליד העמדה היה אמור להיות מוצב שומר, שיוודא שנעשה שימוש ראוי בציוד ושימנע גנבות של המוצרים. ה-iLoo היה אמור להיות מושק ב"כמות גדולה של פסטיבלי קיץ", ותוכנן להיות מושק אך ורק בבריטניה.

קטגוריה:MSN
קטגוריה:בתי שימוש
ביל ווקר

**ויליאם "ביל" ווקר** (באנגלית: **William "Bill" Walker**; נולד ב-16 באפריל 1951) הוא פוליטיקאי אמריקאי עצמאי, אשר כיהן כמושל אלסקה בשנים 2014–2018. הוא יליד אלסקה השני שכיהן בתפקיד זה.

## ביוגרפיה
ווקר נולד בפיירבנקס שבאלסקה, כבן למשפחה בת ארבעה ילדים. הוא למד לתואר ראשון במשפטים בקולג' לואיס & קלארק (Lewis & Clark College) שבאורגון. ב-1978 נבחר לראשות עיריית ואלדז, עיירה קטנה במרכז אלסקה, ושירת בתפקיד זה למשך שנה. לאחר מכן המשך לשרת כחבר במועצת העיר ולבסוף כתובע הכללי של העיר וכאחראי על התחום המשפטי ברשות הגז של אלסקה.

בתחילת דרכו הפוליטית היה חבר ווקר במפלגה הרפובליקנית, ואיתגר את המושל המכהן שון פארנל בפריימריז הרפובליקנים, אך לא גבר עליו וקיבל רק 34% מן הקולות. הוא התמודד גם בבחירות למושל ב-2014 כשהפעם רץ כעצמאי. תחילה עמדו במרוץ למושל שלושה מועמדים: המושל הרפובליקני המכהן, ווקר ומועמד המפלגה הדמוקרטית. בספטמבר 2014 הודיע ווקר, במסיבת עיתונאים משותפת עם המועמד הדמוקרטי בריאן מאלוט, כי החליטו השניים על ריצה משותפת בבחירות, כשווקר מועמד למושל ומאלוט לסגן המושל. בסופו של דבר, גבר ווקר על המושל המכהן בבחירות הכלליות בנובמבר 2014, לאחר מרוץ צמוד.

ב-1 בדצמבר 2014 הושבע לתפקידו כמושל אלסקה. במהלך כהונתו, ביולי 2015, השתמש בסמכותו והרחיב את המדיקייד (שירותי בריאות עבור אוכלוסיות עניות), כך שאזרחי המדינה זכאים מעת זו להטבות פדרליות כחלק מרפורמת הבריאות של הנשיא ברק אובמה. ב-16 באוקטובר 2018, התפטר מתפקידו סגן המושל ביירון מאלוט, לאחר שלטענתו העיר הערות לא הולמות כלפי אישה. שלושה ימים לאחר מכן הודיע ווקר כי משהה את מסע הבחירות מחדש שלו לתפקיד מושל, ועל תמיכתו במועמד הדמוקרטי, מארק בגיץ'. ב-3 בדצמבר סיים באורח רשמי את תפקידו, והוחלף במייק דאנליבי הרפובליקני.

ווקר מתגורר עם אשתו באנקורג', ואב לארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

* ביל ווקר, מושל מדינת אלסקה

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אלסקה
קטגוריה:בוגרי מכללת לואיס וקלארק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פיוג'יט סאונד
קטגוריה:ראשי עיריות באלסקה
קטגוריה:מושלי אלסקה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית ללא שיוך מפלגתי
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
סטטוס: ידידים

**סטטוס: ידידים** (באנגלית: **The Art of Getting By**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה רומנטית שביים גווין וויסן משנת 2011. הסרט בכיכובם של פרדי היימור ואמה רוברטס.

## עלילה
ג'ורג' הוא ילד דיכאוני שהגיע לשנה האחרונה בתיכון בלי להתאמץ או ללמוד באמת. הוא אינו לוקח אתגרים ומתחמק מלהתמודד עם המשברים בחייו בבית או בבית הספר. הוא פוגש נערה מהתיכון בשם סאלי, בחורה פופולרית אך מורכבת. הם מתיידדים והופכים להיות חברים טובים.
ג'ורג' מאמץ כמנטור את דסטין (מייקל אנגרנו), אמן רגיש הגורם לו להאמין בעצמו, בעזרו ובעזרת סאלי, ג'ורג' מוצא עניין בחייו. נראה שהכל משתפר עד שג'ורג' מגלה ששני חבריו הטובים, דסטין וסאלי מנהלים קשר רומנטי ביניהם. חייו בבית מתפוררים, ולקראת סוף השנה הוא נאלץ להשלים את כל החומר שפספס בשנים שלא למד כראוי.

## שחקנים
* **ג'ורג**' - פרדי היימור
* **סאלי** - אמה רוברטס
* **דסטין** - מייקל אנגרנו
* **שרלוט** - אליזבת ריזר
* **ביל** - בלייר אנדרווד
* **מיס הרמן** - אלישיה סילברסטון
* **ג'ק** - סם רוברדס
* **ויויאן** - ריטה וילסון

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
לנדאווה

**לֶנְדָאוָוה** (בסלובנית: **Lendava**, בהונגרית: **Alsólendva**) היא עיירה ורשות מקומית בסלובניה בשטח אזור פומורסקה, השוכנת סמוך לגבול עם הונגריה.

## היסטוריה
תיעוד למצודה במקום ומסביבה יישוב קיים החל מהמאה ה-12 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. במהלך המאה ה-16 נכבש היישוב על ידי האימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עבר השטח לחזקת ממלכת הבסבורג ובהמשך לחזקת האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. אזור לנדאווה נמסר לחזקת הונגריה.

באפריל 1945 שוחררה לנדאווה על ידי כוחות הצבא האדום ועם תום המלחמה נכללה בשטחי יוגוסלביה ונקראה **דוֹלְנְיָה לֶנְדָאוָוה** (בסרבו-קרואטית: **Dólnja Léndava**). ב-1955, שונה שם העיירה ללנדאווה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 החל תהליך התפרקותה האלים של יוגוסלביה ובמהלכו פלש הצבא העממי היוגוסלבי לסלובניה לאחר שהכריזה על עצמאותה. לאחר התערבות האו"ם פסקה הלחימה, ב-1992 זכתה סלובניה להכרה רשמית כמדינה עצמאית ולנדאווה נכללה בשטחה.

## אקלים
בלנדאווה שורר אקלים ממוזג. הטמפרטורה השנתית הממוצעת ב-2013 עמדה על 11.1oc וערכי הקיצון הממוצעים עמדו על 2oc- בינואר ו-29.7oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 929.3 מילימטרים.

## הקהילה היהודית

ב-1773 התיישבו בלנדאווה יהודים שהגיעו מאזור בורגנלנד. בראשית המאה ה-19 הוקמה רשמית קהילה, ב-1830 הוקם בית עלמין וב-1866 הוקם בית הכנסת בלנדאווה לרווחת הקהילה. בהמשך, הוקם בית ספר יסודי יהודי שפעל עד תום מלחמת העולם הראשונה. מרבית יהודי העיירה עסקו במסחר ומקצת היו בעלי מקצועות חופשיים. ב-1925 נמנו בלנדאווה 248 יהודים. העיירה הייתה מרכז ל-20 בני הקהילה היהודית שהתגוררו ב-8 כפרים באזור. בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 155 נפשות שהיוו 5.16 אחוזים מכלל האוכלוסייה. לאחר הכיבוש הגרמני והסיפוח להונגריה, גויסו חלק מצעירי הקהילה לעבודות כפייה. בהמשך, במאי 1944 גורשו בני הקהילה למחנה ההשמדה אושוויץ. 29 נפשות ניצלו מהשואה, חלקם עלו בהמשך לישראל. בעיירה לא חודשה הפעילות הקהילתית.

במהלך מלחמת העולם השנייה נגרם נזק כבד למבנה בית הכנסת. לאחר המלחמה הולאם המבנה ושימש כמחסן. ב-1994 שוקם המבנה והוסב למוזיאון ובו מוצגת גם ההיסטוריה של הקהילה היהודית. ב-1950 הוקמה אנדרטה לזכר הנרצחים בשואה בשטח בית העלמין היהודי. בראשית העשור ה-2 של המאה ה-21 עמד על תילו בית העלמין היהודי.

## קישורים חיצוניים

* 
* רשימת נרצחים בשואה מהעיירה לנדאווה - חלק ראשון, רשימת נרצחים בשואה מהעיירה לנדאווה - חלק שני, במאגר המידע של יד ושם
* דף הקהילה של לנדאווה מתוך פנקס הקהילות.
* לנדאווה, באתר Jewish Cemetery Project 
* 

## הערות שוליים

לנדאווה
לנדאווה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
ברוך גופר

**ברוך גופר** (7 ביולי 1900 – 9 באוקטובר 1972) היה קצין משטרה ומנהל גן החיות של תל אביב.

## קורות חיים

גופר נולד לאליעזר ושושנה בשם **ברנהרד שוועפלגייסט** בעיר טלומאץ' שבגליציה, כיום באוקראינה. למד בגימנסיה הממשלתית הפולנית אך עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, בהיותו בן 14, נאלץ להתגייס ללגיון הפולני של הצבא האוסטרו-הונגרי . הוא נפצע במהלך הלחימה בחזית הרוסית. גופר שוחרר משירות, וחזר ללימודיו בגימנסיה הממשלתית-הגרמנית בווינה, שם הצטרף לתנועת הצופים הציונית שהפכה לאחר מכן לתנועת השומר הצעיר בווינה. בשנת 1918 גויס שנית, הפעם לשורות הצבא האוסטרו-הונגרי והיה תותחן בחזית הלחימה עם רוסיה. באותה שנה גם השתתף בהגנת הרובע היהודי בעיר לבוב ונתפס על ידי צבא פולין ונידון למות, אולם הצליח להימלט.

משנסתיימה המלחמה חזר להכשרה חלוצית, ובשנת 1919 עלה לארץ ישראל והצטרף לגדוד העבודה על שם יוסף טרומפלדור ועבד בסלילת כבישים ובייבוש ביצות כברה. עם פרוץ המאורעות בשנת 1921 התגייס לשורות המשטרה המעולה, שם הועלה לדרגת רב-סמל ראשון.

עם סגירת המשטרה המעולה בשנת 1926, הועבר גופר כקצין למשטרה הרגילה, ובהמשך שירת מספר שנים כממונה על משטרת תל אביב. בשנת 1936 עבר לעבוד בשירות עיריית תל אביב, ובשנת 1942 החליף את מרדכי שורנשטיין כמנהל גן החיות של תל אביב, ששכן בגן הדסה, כיום גן העיר. כשהוקמה מדינת ישראל, הושאל גופר לפי בקשת מנהלת העם לתקופה של שנה למשטרת ישראל, ומונה לדרגת סגן מפקח מחוזי על מנת לארגן את משטרת מחוז חיפה. בתום השנה חזר גופר לתפקידו כמנהל גן החיות של תל אביב.

גופר התייחס רבות לפן החינוכי-ציוני שמעניק הסיור בגן החיות לנוער העברי, וקיים לתלמידים סיורים בגן החיות. על כך כתב:
כמו כן חיבר גופר סיפורים על תקופתו בגן החיות וספרים לילדים: *גם לחיה נשמה* (1946), *ג'ונגל בכרך: מנהל גן חיות מעלה זכרונות* (1959) ו*בחברת החיות* (1966).

על שמו נקרא **רחוב גופר** בשכונת עזרא בתל אביב-יפו. נכדתו של גופר היא השחקנית גליה גופר ונינו הוא אסף זמיר, שר התיירות וחבר הכנסת מטעם מפלגת כחול לבן, לשעבר ראש רשימת הצעירים "רוב העיר" וסגן ראש עיריית תל אביב-יפו.

## לקריאה נוספת
* 
* ברוך גופר , אתר החברה קדישא

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:אנשי משטרת המנדט
קטגוריה:שוטרים יהודים
קטגוריה:עובדי עיריית תל אביב-יפו
קטגוריה:מנהלי גני חיות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972