open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מחלף אונו

**מחלף אונו** הוא מחלף המחבר את הערים פתח תקווה וקריית אונו עם כביש 471 ואת גבעת שמואל עם דרך יצחק רבין.

בבסיס המחלף גשר באורך 80 מטר החוצה את כביש 471 ומחבר בין פתח תקווה בצפון וקריית אונו בדרום, צורת המחלף דומה בצורתו למחלף יהלום כאשר בקצותיו צמתים מרומזרים, למעט המגיעים מכיוון מזרח בכביש 471 ופונים לכיוון פתח תקווה המשתמשים ברמפה סיבובית ללא צורך בעצירה.

המחלף משמש את תושבי האזור ומחבר בין שני הדרכים הראשיים (כביש 4622) דרך יצחק רבין (מצפון, פתח תקווה) ודרך לוי אשכול (מדרום, קריית אונו). דרך רפאל איתן/דרך התקווה, המשמש את תושבי שכונת פסגת אונו ואת תושבי גני תקווה, מתחבר למחלף בעזרת דרך לוי אשכול.

המחלף סמוך לשכונת פסגת אונו ולקאנטרי קלאב המשמש את תושבי השכונה ואחד מכבישי הגישה הראשיים לשכונה. בסמוך למחלף קיימים מגרשי ספורט בשכונת כפר גנים ג'. בעבר היה קיים בסמוך גן אירועים בשם "הבאר של סבא", מהצד הצפון-מערבי של המחלף.

המחלף נחנך בשנת 2007 יחד עם סלילת כביש 471. ב-2019 החלו במקום עבודות תשתית ושיקום נופי.

באוקטובר 2023, כשבועיים לאחר טבח שבעה באוקטובר, כ-80 אמני גרפיטי יצרו יצירת ענק לצד המחלף, על כביש 471 לכיוון מערב, הקורא לשחרורה של ענבר הימן. הימן תושבת פתח תקווה ואמנית גרפיטי שנכחה בפסטיבל נובה, נרצחה על ידי מחבלי חמאס, וגופתה נחטפה לעזה. היצירה מציגה את הכתובת "מחזירים את ענבר! FREE PINK".
ממוזער|גרפיטי לשחרורה של ענבר הימן במחלף אונו

## הערות שוליים

אונו, מחלף
אונו, מחלף
קטגוריה:קריית אונו: תחבורה
קטגוריה:גבעת שמואל: תחבורה
אונו
טמפר

**טמפר** (באנגלית: **Thumper**) הוא דמות ארנב בדיונית המופיעה בספרי ובסרטי במבי. טמפר הוא חברו הטוב ביותר של במבי.

## תיאור
טמפר הוא ארנבון מצוי בעל פרווה בצבעי אפור ולבן. הוא גר ביער יחד עם במבי וחברים נוספים. טמפר שובב, פיקח ואוהב לעזור לזולת.

עם היוולדו של במבי, טמפר מדריך אותו ועוזר לו להסתגל לחיי היער, ועם הזמן הוא הופך לחברו הטוב ביותר.

מקור שמו של טמפר הוא על שם מנהגו לדפוק על הרצפה ברגלו השמאלית בזמן של התרגשות, שמחה או פחד.

בסרט הראשון שבו הוא מופיע אומר טמפר בשם אביו: "אם אין לך משהו נחמד להגיד, מוטב שלא תגיד כלום". משפט זה נודע כ"**חוק טמפר**".

## הופעות
* "במבי" - הופעתו המונפשת הראשונה של טמפר.
* "במבי 2" - בסרט זה טמפר הופיע כארנב צעיר, בדיבובו של ברנדון ברג.
* "בית העכבר" (סדרת הנפשה של דיסני) - טמפר הוא אחד מהאורחים במועדון.
* "מי הפליל את רוג'ר ראביט" - טמפר הוא דודו של רוג'ר ראביט.
*"מלך האריות 3: האקונה מאטאטה" - בסוף הסרט טמפר מופיע יחד עם דמויות רבות נוספות מסרטי דיסני.
*"היו היה סטודיו" - מופיע יחד עם במבי ופרח לצד דמויות רבות נוספות בסרטי דיסני.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:דמויות קולנועיות
קטגוריה:דמויות אנימציה של דיסני
קטגוריה:ארנבים בדיוניים
קטגוריה:במבי
סויוז 23

**סויוז 23** (ברוסית: **Союз-23**) היא חללית סויוז שהמריאה ב-14 באוקטובר 1976 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. המטרה הייתה לעדות בתחנת חלל סאליוט 5. המטרה לא הושגה.
 
## צוות
* ויאצ'סלב זודוב – מפקד
* ואלרי רוז'דסטבנסקי – מהנדס טיסה

## צוות גיבוי
* ויקטור גורבטקו – מפקד
* יורי גלזקוב – מהנדס טיסה

## תיאור הטיסה
"סויוז 23" שוגרה ב-14 באוקטובר 1976 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T.

המטרה  של הטיסה היה ביצוע התחברות לתחנת חלל סאליוט 5 ועריכת ניסויים ומחקרים שונים בהמשך. במהלך התקרבות לתחנת החלל התרחש כשל במערכת האוטומטית. ביצוע התחברות בצורה ידנית ניתן רק ממרחק של 1,200 מ' ובאותו עת המרחק בין החלליות היה כ-2 ק"מ. הניסיון בכל זאת להמשיך בתהליך ולסיימו לא הצליח. לאחר שהתברר שמלאי הדלק הולך ואוזל סוכם על סיום המשימה. לאור כך שעברו כבר כ-48 שעות מתחילת הטיסה ויכולת החללית לאפשר תנאי מחיה לקוסמונאוטים הייתה ל-3 יממות בלבד היה צורך לבצע נחיתת חירום. הנחיתה בוצע בלילה והקוסמונאוטים נחתו באגם. הדבר אומנם היה אפשרי אך לאור מזג האוויר הקשה באזור (סופת שלגים עזה) והפעלה לא מתוכננת של מערכת המצנחים פתחי מערכת האוורור כוסו במים. כתוצאה מכך הופסקה אספקת אוויר טרי לתא הנחיתה. לקראת בוקר קוסמונאוט ויאצ'סלב זודוב איבד את הכרתו. בסופו של דבר אחד ממסוקי של צוות חילוץ הצליח להתחבר לתא הנחיתה ולגרור אותה לשפת האגם.

## קישורים חיצוניים

* מהלך החילוץ כולל תמונות 
* נתוני המשימה
* נתונים מאנציקלופדיית החלל

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1976 בברית המועצות
סטליוס קזנג'ידיס

**סטליוס קזנג'ידיס** (ביוונית: **Στέλιος Καζαντζίδης**; **Stelios Kazantzidis**; סטליוס קזנדְזיד'יס; 29 באוגוסט 1931 – 14 בספטמבר 2001) היה זמר יווני מוביל, שהפך לאחד מסמליה הבולטים של המוזיקה העממית היוונית, לאיקו. שיתף פעולה עם מלחינים רבים ביוון.

## ביוגרפיה
קזנג'ידיס נולד בנֵאַה יוניאה (Νέα Ιωνία) (פרבר של אתונה), יוון. הוא היה הראשון מבין שני ילדים שנולדו לחראלבוס (Χαράλαμπος) וגסתמאני (Γεσθημανή) קזנג'ידיס.
שורשיו של אביו מפונטוס שעל חוף הים השחור בטורקיה, ואימו הגיעה ליוון מהעיר אלניה בדרום טורקיה בעקבות מלחמת יוון–טורקיה. בגיל 13 התייתם מאביו, שהיה חבר המחתרת היוונית, ועוּנה למוות בידי קיצונים. מציאות זו הכריחה את קזנג'ידיס לעבוד מגיל צעיר. עבד כנושא מזוודות, מוכר ערמונים וכפועל במפעלי הטקסטיל בנֵאַה יוניאה.

חייו השתנו כאשר בעל מפעל הטקסטיל נתן לו גיטרה. הוא בילה שעות בנגינה.

את הופעתו הפומבית הראשונה הוא עשה בשנות החמישים המוקדמות במועדון לילה בקיפיסיה, וזמן קצר לאחר מכן, ביולי 1952, ביצע את הקלטת האולפן הראשונה שלו באולפני Columbia עם שיר בשם "אני הולך לשחות" (Για μπάνιο πάω) אשר נכתב על ידי אפוסטולוס קאלדארס. השיר לא הצליח, אך הוא ניסה שוב, עם הקלטת שירו של יאניס פפאיואנו "על מזוודות" (Οι βαλίτσες), זמן קצר לאחר מכן. הפך השיר ללהיט ראשון מני רבים, ועם הפופולריות הגואה החל להופיע בכמה מן המועדונים הגדולים של התקופה. עם נסיקת הקריירה שלו החל קזנג'ידיס לשתף פעולה עם כמה מהשמות הגדולים ביותר בעולם המוזיקה היוונית, ביניהם מיקיס תאודוראקיס, מאנוס חג'ידאקיס, מנוליס חיוטיס וסטאברוס קסרחקוס. קזנג'ידיס והזמרת מרינלה הפכו בהמשך לצמד.

סטליוס ומרינלה נישאו ב־7 במאי 1964, והם הופיעו יחד בגרמניה ובארצות הברית.

קזנג'ידיס מת ב־14 בספטמבר 2001, בשל גידול מוחי. הלווייתו שודרה בטלוויזיה היוונית.

### גרסות כיסוי עבריות
בישראל היה קזנג'ידיס לסמל מוזיקלי. רבים משיריו תורגמו ובוצעו בעברית, כדוגמת ״אמא אמא״ שבוצע על ידי חיים משה, "אלינור", שבוצע על ידי ג'קי מקייטן ולאחר מכן על ידי זוהר ארגוב, ו"זינגואלה" שבוצע על ידי יהודה פוליקר.

## דיסקוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זמרים יוונים
קטגוריה:ילידי 1931

קטגוריה:יוונים שנפטרו ב-2001
סויוז 24

**סויוז 24** (ברוסית: **Союз-24**) היא חללית סויוז שהמריאה ב-7 בפברואר 1977 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. המטרה המרכזית הייתה לעגון בתחנת החלל סאליוט 5. המשימה הסתיימה הבצלחה.

## צוות
* ויקטור גורבטקו - מפקד
* יורי גלזקוב - מהנדס טיסה

### צוות גיבוי
* אנטולי ברזובוי - מפקד
* מיכאיל ליסון - מהנדס טיסה

## תיוא המשימה
"סויוז 24" שוגרה ב-7 בפברואר 1977 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T.

המטרה  של הטיסה היה ביצוע התחברות לתחנת חלל סאליוט 5 ועריכת ניסויים ומחקרים שונים בהמשך. לאחר התקרבות לתחנת החלל בוצע תמרון התחברות. הקוסמונאוטים נכנסו לתחנת החלל כאשר הם לבושים במסכות מחשש שאוויר בתחנה אינו מתאים. לאחר ביצוע בדיקות והחלפת אוויר שימוש במסכות הופסק. הצוות המשיך בביצוע ניסויים ביולוגיים וצילומי כדור כארץ. מכיוון שמשימה הייתה חלק מתוכנית צבאית, על חלק מניסויים שנערכו לא ידוע עד היום. ב-21 בפברואר בוצע החלפת אוויר נוספת שתועדה בשידור טלוויזיה. 

ב-25 בפברואר הצוות נחת בכדור הארץ באזור המתוכן בשטח קזחסטן. 

ב-26 בפברואר תחנת החלל שחררה מודול נחיתה נוסף עם צילומי כדור הארץ שבוצעו וחומרים נוספים. לא היו ביקורים נוספים בתחנת חלל זו.

## קישורים חיצוניים

* נתוני המשימה
* נתונים מאנציקלופדיית החלל

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1977 בברית המועצות
ז'וזף דה ורדיליאק

גנרל **ז'וזף אנטואן סילבן ראול דה ורדיליאק** (בצרפתית: **Joseph Antoine Sylvain Raoul de Verdilhac** - שם המשפחה נכתב לעיתים גם בצורה "de Verdillac");  1883–1963) היה קצין צרפתי ששימש בזמן מלחמת העולם השנייה כמפקד צבא צרפת של וישי בגזרת הלבנט בזמן המערכה בסוריה ולבנון.

## ביוגרפיה
דה ורדיליאק שירת בצבא צרפת בתפקידים שונים, ובשנת 1940 בעת המערכה על צרפת היה מפקד הדיוויזיה הצפון אפריקנית ה-6. הוא נפל בשבי ושוחרר בשנת 1941.

בסוף מאי 1941 נשלח למלא את מקומו של הגנרל פוז'ר (François-Marie-Jacques Fougère) מפקד צבא צרפת של וישי בסוריה ובלבנון שהגיע לגיל הפרישה. עם זאת, כפי הנראה הגיע דה ורדיליאק לאזור מכיוון שנהנה מאמונו של המרשל אנרי פיליפ פטן. בתפקיד זה היה דה ורדיליאק כפוף לנציב גנרל אנרי פרנאן דנץ.

בעת שהגיע דה ורדיליאק אל הלבאנט היה האזור שרוי במשבר ומוכן לתחילת לוחמה פעילה בין אנשי וישי ששלטו בסוריה ובלבנון לבין אנשי בעלות הברית. מדיניותו של דנץ כנציב העלתה בלב בעלות הברית חשש כי הוא יביא לנפילת סוריה ולבנון לידי מדינות הציר. מסיבה זו יצאו למבצע לכיבוש סוריה ולבנון בכוחות צבא צרפת החופשית והצבא הבריטי וצבאות מהמושבות והדומיניונים. המערכה נתקלה בהתנגדות עזה ובלתי צפויה של אנשי וישי, והוכרעה רק כעבור לחימה קשה.

לאחר כיבוש סוריה ולבנון על ידי בעלות הברית, ניהל דה ורדיליאק בשם דנץ את המשא ומתן לכניעה שהסתיים בחתימת הסכם הכניעה ב-14 ביולי בעכו. דנץ עצמו סירב להשתתף במגעים, שכן סירב לשאת ולתת עם אנשי צרפת החופשית, אך דה ורדיליאק מצא שפה משותפת עם מפקד אנשי צרפת החופשית בלבאנט ז'ורז' קאטרו. דה ורדיליאק חתם על הסכם הכניעה לצד המפקד הבריטי הגנרל הנרי מייטלנד וילסון. זמן מה שימש כראש ועדת שביתת הנשק האחראית על יישום תנאי ההסכם. במסגרת תפקיד זה ניהל משא ומתן מסובך, במסגרתו הוחזרו ללבאנט שבויים צרפתים ובריטים שנפלו בידי אנשי וישי במהלך הלחימה והועברו לצרפת. במסגרת זו נעצרו מספר קצינים גבוהים, וביניהם דנץ, והוחזקו כבני ערובה עד לאחר החזרת הקצינים.

לאחר הכניעה שב דה ורדיליאק לצרפת. ב-1942 סייע לגנרל אנרי ז'ירו בבריחתו ממבצר קניגשטיין הסמוכה לדרזדן. נפטר ב-1963.

דה ורדיליאק הוא אביו של הסופר איב דה ורדיליאק, הידוע בשם העט סרז' דאלן.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה ותמונה אתר "הגנרלים של מלחמת העולם השנייה".

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:צרפת של וישי: אישים
קטגוריה:צרפתים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים צרפתים
קטגוריה:המערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סוריה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לבנון במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1883
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1963
אלכסנדר קלוגה

שמאל|ממוזער|250px|אלכסנדר קלוגה ב"שדרת הכוכבים של ברלין"
**אלכסנדר ארנסט קלוגה** (בגרמנית: **Alexander Ernst Kluge**; 14 בפברואר 1932 – 25 במרץ 2026) היה במאי קולנוע, משפטן וסופר גרמני.

## ביוגרפיה
### ראשית הקריירה
קלוגה נולד בהלברשטאדט במדינת סקסוניה-אנהלט בגרמניה, בזמן רפובליקת ויימאר. לאחר מלחמת העולם השנייה, רכש השכלה אקדמית בהיסטוריה ומשפטים ובהמשך הוסמך כדוקטור למשפטים באוניברסיטת פרנקפורט. במהלך לימודיו התיידד קלוגה עם הפילוסוף תאודור אדורנו, אשר חשף אותו לעולם הקולנוע ודרכו הכיר קלוגה את הבמאי פריץ לאנג. ב-1959 הועסק אלכסנדר קלוגה כעוזר במאי במהלך צילומי סרטו של פריץ לאנג "The Tiger of Eschnapur".

### קריירה קולנועית
ב-1960 ביים קלוגה את סרטו הראשון. היה זה סרט קצר בשחור לבן, בשם "Brutalität im Stein" אשר ביטא מחאה כנגד התעלמותו של הקולנוע הגרמני של התקופה מאירועי מלחמת העולם השנייה ועוללות המשטר הנאצי. ב-1961 הוצג הסרט בפסטיבל לסרטים קצרים שנערך באוברהאוזן וזכה להדים תקשורתיים רבים. קלוגה הצטרף למעגל במאי הקולנוע הגרמני החדש וב-1965 כיהן בחבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין. ב-1966 ביים את סרטו הארוך הראשון "Abschied von Gestern" ועד ל-2008 ביים 14 סרטים נוספים.

### קריירה ספרותית
קלוגה היה אחד הסופרים המוערכים בגרמניה של שלהי המאה ה-20 בסוגת הסיפורת. עבודותיו נוטות לכוון הסיפור הקצר ומתמקדות בחלקן בתת-הסוגה המכונה "סיפורת מציאותית" ובחלקן במדע בדיוני. שבעת הספרים שהוציא לאור בין 1962 ל-2006, מציגים גם ביקורת חברתית נוקבת שהתמקדה בספרה הציבורית. ב-2000 ו-2001 יצאו לאור שתי אנתולוגיות אשר ריכזו מבחר מסיפוריו. קלוגה זכה במספר פרסים על יצירתו הספרותית ובכללם, ב-2003 בפרס ביכנר, שהוא הפרס הספרותי השנתי החשוב והיוקרתי ביותר בגרמניה.

## ספריו שתורגמו לעברית
* **הנקודה העיוורת של השטן: סיפורים**, מגרמנית: נועה קול, הוצאת פיתום, 2016.
***הפצצת הַלְבֶּרְשטאדט בְּשמונה באפריל 1945**, מגרמנית: נועה קול, הוצאת פיתום, 2019.

## קישורים חיצוניים

* 
* אלכסנדר קלוגה במסד הנתונים של ISFDB

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:במאי קולנוע גרמנים
קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס ביכנר
קטגוריה:זוכי פרס קלייסט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1932
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2026
ירושלים החדשה (מחזה)

[שמאל|ממוזער|250px|מימין לשמאל: [ויטלי פרידלנד, אריה צ'רנר, יוסי עיני ואבי פניני, "ירושלים החדשה", החאן]]
[שמאל|ממוזער|250px|"ירושלים החדשה", סצנות ה[קומדיה דל'ארטה, החאן]]
[שמאל|ממוזער|250px|"ירושלים החדשה", ויטלי פרידלנד, יוסי עיני, [כרמית מסילתי-קפלן ואבי פניני]]
**ירושלים החדשה** הוא מחזה פרי עטו של דייוויד אייבס העוסק בחרם נגד ברוך שפינוזה בידי פרנסי הקהילה היהודית באמסטרדם באמצע המאה ה-17. המחזה זכה ב-2008 בפרס של גילדת המחזאים האמריקאית.

## עלילה
ההצגה מתארת את החקירה של שפינוזה שנערכת בבית הכנסת של קהילת "תלמוד תורה" באמסטרדם, שמביאה בסוף להחרמתו.
המחזה נפתח כשאברהם ואן פלקנבורג, חבר בכיר במועצת העיר אמסטרדם מגיע לבית הכנסת
מספר לשאול לוי מורטרה, רבה הראשי של אמסטרדם וגאספאר רודריגס בן ישראל, פרנס הקהילה היהודית, על מעשי הכפירה של ברוך שפינוזה ודורש מהם לערוך נגדו חקירה.

## אודות המחזה
המחזה נשען במידה רבה על הביוגרפיה של שפינוזה שכתב סטיבן נדלר ועל ביוגרפיות ידועות נוספות. המחזאי, דייוויד אייבס, הגה את כל התמליל של מה שהתרחש בין כותלי בית הכנסת, מכיוון שאין לכך שום עדות. ישנן סברות ששפינוזה כלל לא נכח במקום בזמן הטלת החרם וכן שהוטל חרם על אדם נוסף.

המחזה נכתב על ידי נוצרי, שמציג ומנתח אספקטים שונים של היהדות, בין היתר את משנתו של הרמב"ם. הוא מציג סוגיות פילוסופיות וחברתיות שונות כגון הקשר והזיקה בין דת למדינה, סמכות הקהילה וחופש היחיד.

המחזה הוא גם הומאז' לאינטלקטואל מורד, הוא עוסק בצעיר (ברוך שפינוזה) שמרד ברבו (הרב מורטרה).

## המחזה בישראל
המחזה עלה לראשונה בישראל בתיאטרון החאן הירושלמי, ב-12 במאי 2012, בבימויו של סיני פתר. זהו המחזה השני העוסק בשפינוזה שעלה בישראל, הראשון היה "סולו", מאת יהושע סובול, שהוצג בתיאטרון הבימה, בבימויה של עדנה סובול ב-1991.

הבמאי, סיני פתר, ערך את חלקו הראשון של המחזה. במחזה המקורי העלילה מתרחש מראשיתה ועד סיומה בבית הכנסת, כשישנם פלשבקים לאחור ואילו פתר ביים בצורה נרטיבית והכניס את המאורעות הקודמים בתור פרק פתיחה למתרחש בבית הכנסת. פתר גם הוסיף להצגה את פרקי הקומדיה דל'ארטה, שלא היו קיימים במחזה במקור.

## יוצרים
* תרגום לעברית – איתן בלום
* במאי – סיני פתר
* מעצבת תפאורה: דנה צרפתי
* מעצבת תלבושות: דליה פן הלר
* הלחנת המוזיקה – נעמה רדלר
* קומדיה דל'ארטה – צבי פישזון
* מעצב תאורה – רוני כהן

## שחקנים
* ויטלי פרידלנד – ברוך דה שפינוזה, סוחר באמסטרדם
* יוסי עיני – אברהם ואן פלקנבורג, חבר בכיר במועצת העיר אמסטרדם
* אבי פניני – גאספאר רודריגס בן ישראל, פרנס קהילה
* אריה צ'רנר – שאול לוי מורטרה, הרב הראשי של אמסטרדם
* איתי זבולון – סימון דה פריס, צייר
* כרמית מסילתי-קפלן – רבקה דה שפינוזה, אחותו למחצה של ברוך
* אורטל אבנעים/ אורית גל – קלרה ואן דן אנדן, מורה למוזיקה

## קישורים חיצוניים

* תוכניית ההצגה, באתר תיאטרון החאן
* עמוד ההצגה, באתר תיאטרון החאן
* טריילר ראשון של ההצגה, טריילר שני, טריילר שלישי
* "ירושלים החדשה" בתיאטרון החאן, באתר הבמה, 1 במאי 2012
* 
* 
* בועז טרינקר, ירושלים החדשה - ריאיון עם הבמאי סיני פתר, באתר תיאטרון החאן
* 
* 
* 

קטגוריה:מחזות אמריקאיים
קטגוריה:מחזות משנות ה-2000
כל משבריך וגליך

**כל משבריךָ וגליךָ** הוא קובץ שירים של המשוררת הישראלית דליה רביקוביץ, שנקבצו מאסופות שיריה. ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בתל אביב, בשנת 1972, ומאז במספר מהדורות.

נושאי הקובץ הם: שאלות על משמעות החיים ועל הימצאותה, אפשריותה או היתכנותה של ישועה בחיים האנושיים, תהיות על מושג המטאפיזיקה, געגועים אל דמות האב, וכן התכתבות עם מבחר פואטיקה עברית ולועזית מהעת העתיקה, למשל ספר תהלים וספרות חז"ל, ועד העת החדשה. המשוררת מבטאת היישרת מבט אל שאלות הקיום האנושיות, ומשלבת בשאלה הפואטית (ובסדר עריכת הקובץ), וירטואוזיות מילולית ואף הומור.

שמו של הספר מרמז לפסוק מתהילים (): "תְּהוֹם אֶל תְּהוֹם קוֹרֵא לְקוֹל צִנּוֹרֶיךָ כָּל מִשְׁבָּרֶיךָ וְגַלֶּיךָ עָלַי עָבָרוּ", כמו גם לפסוק מיונה (): "וַתַּשְׁלִיכֵנִי מְצוּלָה בִּלְבַב יַמִּים, וְנָהָר יְסֹבְבֵנִי; כָּל-מִשְׁבָּרֶיךָ וְגַלֶּיךָ, עָלַי עָבָרוּ".

הספר מלווה באיורים מאת יגאל תומרקין.

## שירים בקובץ

## לקריאה נוספת
* אסתר אזולאי, עיון אינטרטקסטואלי בשיר "לא רגעי שנת, טבע" - טשרניחובסקי ובשיר "גאווה" - רביקוביץ, **חמדעת**, ד, תשס"ג, עמ' 90–97.
## קישורים חיצוניים
* 
* גדעון עפרת, הבובות של הפוסט-מודרנה (על "המריונטה"), באתר gideonofrat
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי שירה בעברית
קטגוריה:יגאל תומרקין
קטגוריה:ספרי 1972
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד
קטגוריה:כתבי דליה רביקוביץ
כוכבי שמים רחוקים

**כוכבי שמים רחוקים, שירים אחרונים** הוא קובץ שיריו של המשורר שאול טשרניחובסקי. ראה אור בהוצאת שוקן בירושלים ותל אביב (הודפס בדפוס "הארץ") בשנת תש"ד 1944. בספר כונסו שירים שכתב "בשלֹש שנות חייו האחרונות, ושבועות מספר לפני פטירתו", והמשורר הספיק להתקין את כתב היד לדפוס "קבע את סדר השירים". לכתחילה כותר הספר היה "עמא דדהבא" על שם שירה גדולה שבו. אבל, בהסכמתם של יורשיו נקבע לבסוף שמו האחר. אל השירים הוספו הערות וביאורים לשוניים והיסטוריים.

מלבד שירי המשורר, נכללו בו, ונערכו במעורב, תרגומי שירים ממספר שפות ותרבויות, חלקן שתורגמו מכלי שני: איסלנדית, אנגלית, גרמנית: היינה וגתה, יוונית, פרסית: שמס א-דין מוחמד שירזי.
נושאי השירים, הן יצירות המשורר - שנכתבו בעיצומה של מלחמת העולם השנייה והשואה שמידע על עליה הגיע אל היישוב ואל המשורר - והן תרגומיו, נסובים על משמעותם של אירועים בתולדות עם ישראל ומורשתו, ועל תפיסת ההיסטוריה בכללה; ואלו, המורשת והניסיון להבין את משמעות ההיסטוריה, מלוכדים בשיריו על מפעל ההתיישבות היהודי בארץ ישראל.
## שירים בקובץ

## לקריאה נוספת
* דן מירון, סביב "כוכבי שמים רחוקים", בתוך: **שאול טשרניחובסקי: 25 שנים לפטירתו**, **[[מאזניים (כתב עת)|מאזניים]]**, כ"ז, תשכ"ט 1969, עמ' 309-298.
## קישורים חיצוניים

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי שירה בעברית
קטגוריה:ספרי 1944
קטגוריה:שאול טשרניחובסקי
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
מרסל לאנג

**מרסל לאנג** (בגרמנית: **Marcel Lang**; 13 ביוני 1956 – 27 ביוני 2009) היה חזן שווייצרי במנעד טנור.

## קורות חיים

מרסל לאנג נולד וגדל בבזל למשפחה, שמסורת החזנות המזרח-אירופאית טופחה בה. לאחר שרכש את מקצועו הראשון כאיש מכירות, למד שירה אצל קורט וידמר, באקדמיה למוזיקה בעיר בזל ובבית הספר לאופרה, שבשלוחתה.

לאחר שזכה בתעודת ההוראה בשירה, המשיך בלימודים נוספים במוסד לפסיכולוגיה שימושית בציריך, כפסיכולוג שימש מרסל לאנג כיועץ לחברות וללקוחות שונים. הוא היה היועץ הפסיכולוגי של האקדמיה למוזיקה בבזל ולימד שם גם פסיכולוגיה חינוכית בקונסרבטוריון.

בשנות ה–70 המאוחרות היה מרסל לאנג החזן בקהילה היהודית בציריך וגם במספר בתי כנסת קטנים. מ–1982 עד 1991 הוא היה החזן הראשי של הקהילה היהודית בבזל. לאחר מכן עבד בקביעות בקהילה היהודית בדיסלדורף עד לחזרתו לקהילה היהודית בציריך ב–2004. בנוסף לכך הוא התמסר להופעות בקונצרטים ולעיסוק בהוראה. בהופעותיו כסולן הוא שר שירי תפילה ששרים בבית כנסת, שירים ביידיש וגם שירים למוזיקה קלאסית, אופרה ואורטוריה.

דרך הקונצרטים שלו הוא הגיע לכל חלקי אירופה וגם לצפון אמריקה, לאוסטרליה ולישראל. הוא הפיק תקליטורים שונים עם הקלטות של שירים ביידיש ומוזיקת בתי כנסת בליווי מקהלה, פסנתר, נגינת מוזיקה קאמרית ותזמורות כלייזמר.

במשך יותר מ–30 שנה הכין נערים לטקס בר המצווה שלהם.

כבקי בשירה היהודית, בחזנות ובסדרי התפילה (ליטורגיקה) הוא לימד, ייעץ וליווה קבוצות ובודדים. בין היתר הוא עבד כמרצה לחזנות בבית הספר הגבוה ללימודי יהדות בהיידלברג ומ–1999 הוא לימד את חברי האגודה היהודית הפלורליסטית בבזל את הליטורגיקה של סדרי התפילה.

בנסיעותיו הרבות כמרצה העביר את ידיעותיו הנרחבות בתחום תרבות השירה האשכנזית והשירה היידית. עם הידע שלו ואהבתו ליהדות האורתודוקסית וגם ליהדות הליברלית הרגיש מרסל לאנג שייכות לשני הזרמים האלה ביהדות שהם שונים כל כך, ואת זאת הוא הראה בעבודתו כחזן בשתי הקהילות היהודיות בבזל ובציריך, שתיהן שונות זו מזו במגוון ההטרוגני של החברים שבהן, או בקהילה היהודית בדיסלדורף שאליה הגיעו יהודים מברית המועצות לשעבר, שלא קיבלו חינוך יהודי.

מרסל לאנג היה מעורב גם בדו-שיח הבין-דתי. בזכותו בני נוער רבים, במסגרת ההכנות שלהם לכניסה בברית הדת הנוצרית (קונפרמציה), נעשתה להם הכרה עם היהדות וגם דרך סיוריו לקהל הלא יהודי בבית הכנסת בבזל והרצאותיו לשווייצרים דוברי גרמנית, בהן הציג את היהדות במובנה המעשי.

## הפקות תקליטורים
*כי וירבו ימיך – שירת בית הכנסת
*קול דממה דקה (דואטים למוזיקת בתי כנסת ושירים חסידיים)
*מאיין שטעטעלע בלז (שירי שבת ושירים חסידיים)
*שירים אוונגרדיים משנות ה - 20
*לחיים (יחד עם תזמורת הכלייזמר בית יפה)
*שירו! געדענסק (יחד עם תזמורת הכלייזמר בית יפה)
*שמע קולנו (שירי תפילה ששרים בבית כנסת עם מקהלת בית הכנסת של ציריך)
*זמירות מיכל (זמירות שבת)

## קישורים חיצוניים

*אתר אישי

קטגוריה:זמרי טנור
קטגוריה:חזנים שווייצרים
קטגוריה:חזנים גרמנים
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1956
קטגוריה:נפטרים ב-2009
מכבי רעננה (כדוריד)

**מכבי רעננה** היא קבוצת כדוריד ישראלית מהעיר רעננה, המתמודדת בליגה הלאומית בכדוריד. הקבוצה עורכת את משחקיה הביתיים באולם אביב בעיר.

## היסטוריה
בעונת 1995–1996 הגיעה הקבוצה לגמר גביע המדינה, שם הפסידה להפועל ראשון לציון בתוצאה 26:34. בעונת 1999–2000 זכתה הקבוצה בגביע, לאחר שניצחה במשחק צמוד 23:26 את עירוני רחובות.
בעונת 2010/2011 ירדה הקבוצה מליגת העל בכדוריד לליגה הלאומית בכדוריד, לאחר שסיימה במקום האחרון בליגה הסדירה. בעונה שלאחר מכן ירדה הקבוצה שוב, הפעם לליגה הארצית בכדוריד, לאחר שסיימה את הליגה הסדירה במקום השמיני מתוך 10 קבוצות; במבחנים על הישארות בליגה ניצחה את קבוצת הפועל נתניה, אך הפסידה לקבוצות א.כ. נס ציונה ומכבי קרייתים, וירדה ליגה.

בעונת 2012–2013 שיחקה הקבוצה בליגה הארצית ועלתה בחזרה לליגה הלאומית תוך שהיא מנצחת את כל 20 משחקיה. הקבוצה גם הגיעה לשלב חצי גמר גביע המדינה ע"ש ישראל ברנר, שם הפסידה לאחר הארכה להפועל פתח תקווה. בסיום העונה סוכם כי החל מעונת 2013–2014 יתקיים שיתוף פעולה עם העירייה שתפרוס את חסותה על מחלקת הנוער.

## הישגים ותארים
***[[ליגת העל בכדוריד|גביע המדינה]]**:
**זכייה (1): 2000

## סגל הקבוצה

## נערים
נכון לשנת 20/21 קבוצת הנערים הבוגרת ביותר של מכבי רעננה היא של כיתות ט'

## הערות שוליים

רעננה
רעננה
קטגוריה:רעננה: מועדוני ספורט
אבי מסיקה

**אבי מסיקה** (נולד ב-14 באפריל 1980) הוא זמר-יוצר ישראלי.

## ביוגרפיה
אבי מסיקה נולד וגדל בשכונת יד אליהו בתל אביב. הוא למד בתיכון "אורט תל השומר".

החשיפה של אבי למוזיקת היפ הופ החלה רק בגיל 20, כשהתגורר בלונדון למשך שנה, הלך למסיבות היפ הופ, והתרשם מלהקות כגון Bomfunk MC's, ומהאווירה ששררה במסיבות. באותן מסיבות הכיר מסיקה את הזמר הבריטי קרייג דייוויד, ובעקבותיו החליט להתמקד בתחום.

לאחר ששב לישראל, למד לבדו הפקה מוזיקלית, דרך טכנאי אולפן שהסתכל עליהם, ופנה לעבוד עם הרכבי היפ הופ שונים, ביניהם סאבלימינל (בפרויקט הזהירות בדרכים "לי זה לא יקרה") וכלא 6.

### קריירה
בשנת 2004 הוציא מסיקה את סינגל הבכורה שלו בשם "תני לי אהבה". השר התפרסם במהרה, ובעקבותיו החל מסיקה להופיע באירועים. למרות הצעות רבות שקיבל מחברות תקליטים, סירב אבי לכולן, ופתח חברת התקליטים עצמאית בשם "ד.מ כחול לבן". בחברת התקליטים הוחתמו אמני היפ הופ ישראלים, כגון דנידין ושורטי.

### שיתופי פעולה
מסיקה שיתף פעולה עם אמנים ישראלים רבים, והוציא בין היתר את השירים:
* "זה רק בינינו" (2004) עם מאיה בוסקילה.
* "כשאת לצידי" (2009) עם הראפר רון נשר.
* "הסולטן" (2012) עם נסרין קדרי.
* "באה לי טוב" (2012) עם סאבלימינל וקובי פרץ.
* "אוהבת לרקוד" (2014) עם קטריקס ודורון ביטון.
* "לא כמו כולם" (2014) עם קטריקס ודורון ביטון.
* "שחרר" (2016) עם עודד פז.
* "קצת ממך" (2016) עם כוכבי הרשת אלעד וליהי.
* "בינת אל סולטן" (2016) עם נסרין קדרי, המבוסס על השיר המצרי "יא בינת אל סולטן".
* "שמש רק עליי" (2019) עם שחר חסון.
מכתב למתנאל שיר בשיתוף פעולה עם הראפר im efa

### קריירה בינלאומית
בשנת 2013 קיבל מסיקה הצעה מאולפני Area 51 NYC Recording Studios בניו יורק, לשמש כעוזר מפיק בהפקה בינלאומית. בעקבות הפקה זו החל מסיקה לעבוד עם אמנים נוספים מהעולם כמו מיק מיל ואייסאפ רוקי. שנה לאחר מכן הקים מסיקה את חברת התקליטים ARECORDS.

בשנים 2017 עד 2019 עבד מסיקה עבר בניו יורק, מיאמי, ולוס אנג'לס עם אמנים מהתעשייה בארצות הברית.

בשנת 2020 הוציא מסיקה את אלבומו החמישי.

### חיים אישיים
מסיקה התחתן בשנת 2010 ולו שלושה ילדים, שניים מהם מנישואיה הקודמים של אשתו. באותה השנה נפצע קשה ברגלו בתאונת אופנוע וכתוצאה מכך היה בתקופת שיקום למשך כשמונה חודשים.

## דיסקוגרפיה
*מציאות מדומה (2004)
*ילדים גדולים (2004)
*קצת אחרת (2006)
*כשאת לצידי (2009)

## קישורים חיצוניים

* 
* מילים אקורדים לשירים של האמן אבי מסיקה באתר שירונט

## הערות שוליים

קטגוריה:ראפרים ישראלים
קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:זמרים-יוצרים בעברית
קטגוריה:זמרים-יוצרים יהודים
קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרי מוזיקה מזרחית ישראלים
קטגוריה:זמרי פופ ישראלים
קטגוריה:ראפרים יהודים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
מחלף רופין

**מחלף רופין** (או **מחלף נווה שאנן**) הוא מחלף בחיפה הכולל גשרים בארבעה מפלסים, המקשרים את מנהרות הכרמל עם שכונת נווה שאנן ומרכז העיר חיפה.

## מבנה המחלף
[ממוזער|מחלף רופין. במרכז: [גרנד קניון (חיפה)|גרנד קניון משמאל: שכונת יזרעאליה]]

בשנות ה-90 של המאה ה-20 נבנה בצומת בין רחוב שמחה גולן לדרך רופין בחיפה גשר שנועד לחצות את הצומת ללא עצירה ברמזור. בשנת 2010 שולב בגשר מחלף גדול ורב-מפלסי שמקשר את מנהרות הכרמל, ששני קטעיו מסתיימים בוואדי שלמרגלות הגשר הוותיק. בניית המחלף ארכה כשנתיים וחצי ועלות הקמתו מאות מיליוני שקלים.

מחלף רופין הוא המחלף בעל מספר המפלסים הגדול בישראל. המפלס התחתון הוא הגשר שעל הוואדי שממנו יוצא הכביש מן המנהרות בשני צידי הגשר, מעליו בהפרשי גובה שונים נמצאות הרמפות המיועדות ליציאה והשתלבות בכביש המנהרה הראשית, ומעליהן נמצא הגשר הוותיק שעל דרך רופין. 

בשנת 2013 נפתח לתנועה כביש נוסף, דרך נחל גיבורים, בתוואי הוואדי. הכביש, שמסתיים תחת גשר רושמיה, מהווה את אחד המפלסים במחלף ומקשר בין שכונת נווה שאנן והמחלף לבין העיר התחתית.

## קישורים חיצוניים

*קובץ תמונות מבניית מחלף רופין 

## הערות שוליים

קטגוריה:חיפה: צמתים ומחלפים
קטגוריה:הנצחת ארתור רופין
דורס גרינביין

**דורס גרינביין** (**Durs Grünbein**; נולד ב-9 באוקטובר 1962) הוא משורר, מתרגם ומסאי גרמני.

דורס נולד בדרזדן. הוא למד מדעים במטרה להיות וטרינר אולם זנח דרך זאת לטובת השירה. מתגורר משנת 1985 בברלין. בשנת 1995 זכה בפרס ביכנר, הנחשב לאחד מהפרסים היוקרתיים בגרמניה.

בשנת 2005 לימד בדארטמות' קולג' שבארצות הברית. החל משנת 2006 מלמד באקדמיה לאמנויות בדיסלדורף (Kunstakademie Düsseldorf). הוא תרגם יצירות לגרמנית, בהם של היוצרים סמואל בקט, אנרי מישו וג'ון אשבורי.

## קישורים חיצוניים

* דף אישי, באתר האוניברסיטה האירופאית

קטגוריה:משוררים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס ביכנר
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1962
M54

**M54** (מ-**Messier 54**, נקרא גם **NGC 6715**) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים קשת הנמצא במרחק של כ-87,000 שנות אור ממערכת השמש, והוא למעשה אינו שייך לשביל החלב אלא מהווה חלק מגלקסיית קשת האליפסואידית הננסית, שהתגלתה רק בשנת 1994, ומהווה גלקסיית לוויין של שביל החלב. זהו הצביר הרחוק ביותר שבקטלוג מסיה.

## היסטוריה
הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-24 ביולי 1778, כך שזהו הצביר הכדורי הראשון שהתגלה מחוץ לשביל החלב. מסיה תיאר אותו בקטלוג מסיה כ"ערפילית עמומה בעלת מרכז בהיר וחסר כוכבים". בשנת 1784 זיהה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר כוכבים וציין שהוא דומה ל-M53. רק בשנת 1994 עם גילוי גלקסיית הלוויין, התברר שהצביר קרוב יותר אליה מאשר לשביל החלב וככל הנראה מקיף אותה.

בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 7.6 כך שניתן להבחין בו באמצעות משקפת. נחוץ טלסקופ מקצועי כדי להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 15.5, זאת בשל המרחק הגדול של הצביר ממערכת השמש. הצביר נמצא כ-1.7 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב אסקלה (ζ בקשת) וכ-3 מעלות מצפון מזרח לצביר הכדורי M70.

## מאפייני הצביר
M54 נמצא במרחק של כ-87,000 שנות אור ממערכת השמש, כך שהוא נמצא למעשה הרחק מעבר לשביל החלב, והוא מתרחק במהירות של כ-140 קילומטר בשנייה. קוטרו של הצביר כ-150 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-12 דקות קשת - כ-40% מקוטרו של הירח המלא. מסתו של הצביר מוערכת בכ-2.6 מיליון מסות שמש כך שזהו הצביר הכדורי המסיבי ביותר אחרי ω בקנטאור שמוכר כיום. עוצמת ההארה שלו היא כשל 800,000 שמשות ולכן הוא בהיר יותר מ-M70 בעוד שמרחקו גדול כמעט פי 3. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F7 ועד היום התגלו בו 82 כוכבים משתנים, כשני שלישים מהם מהסוג של משתני RR בנבל.

הצביר צפוף ביותר במרכזו, כך שמחצית ממסתו נמצאת בכדור שקוטרו כ-13 שנות אור בלבד - פחות מעשירית מקוטרו של הצביר. מדידות של תנועת הכוכבים בצביר מראות שככל הנראה נמצא במרכז הצביר חור שחור בעל מסה של כ-9,400 מסות שמש.

## קישורים חיצוניים

* M54 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצת הכוכבים קשת
54
54
כנסיית מיקולאש הקדוש (העיר העתיקה של פראג)

[שמאל|ממוזער|250px|מבט מ[כיכר העיר העתיקה בפראג]]
[שמאל|ממוזער|250px|הכניסה הראשית ובה פסל מאת [אנטונין בראון]]
**כנסיית מיקולאש הקדוש** (בצ'כית: **Kostel sv. Mikuláše**) היא כנסייה בכיכר העיר העתיקה בפראג, צ'כיה. המבנה משמש ככנסייה הראשית של התנועה ההוסיטית הצ'כית. 
## היסטוריה
המבנה הנוכחי עומד במקום בו עמד המבנה הראשון שהיה מן העתיקים ביותר בעיר ונזכר לראשונה ב-1273. הכנסייה נבנתה מספר פעמים; הפעם האחרונה הייתה בשנים 1732–1737 לפי תכנונו של האדריכל האדריכל קיליאן איגנאץ דינצנהופר בסגנון הבארוק. בכניסה הראשית עומד פסל שנתנה על ידי אנטונין בראון והפרסקו נוצר על ידי פטר אזאם. בהיכל הפנימי מצופה הזהב נמצא אורגן וויטראז'ים המתארים את ואצלב הקדוש ומיקולאש הקדוש. בתקרת הכנסייה תלויה נברשת בדולח, שניתנה לכנסייה כמתנה על ידי הצאר הרוסי ניקולאי השני בזמן שהכנסייה הייתה בשכירות הכנסייה הרוסית הפרבוסלאבית. הנברשת נוצקה באחד ממפעלי הזכוכיות המפורסים באותה תקופה וצורתה בצורת כתר הצאר.

בכל חג מולד ופסחא פרבוסלאביים עוברת תהלוכת צלב מסביב לכנסייה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פראג: כנסיות
ממלכת טרביתיה (ספר)

**ממלכת טרביתיה** (באנגלית: **Bridge to Terabithia**) הוא רומן לנוער מאת הסופרת האמריקנית קתרין פטרסון משנת 1977. הספר זכה במדליית ניוברי ולו שני עיבודים קולנועיים בעלי אותו שם.

## עלילה
ג'ס ארונס בן האחת עשרה, גיבור הספר, מתאמן כל הקיץ כדי להיות אלוף כיתות ה'-ו' בריצה. ביום הגדול בו התקיימה התחרות, הגיעה בתם של ג'ודי וביל ברק, לזלי. לזלי היא טיפוס של טום בוי, וזריזה מאוד. היא משתתפת בהשפעת ג'ס בתחרות, ולמורת רוחו אף מנצחת. ג'ס ולזלי מתיידדים, ונהיים שליטיה של ממלכה פרי דמיונם, טרביתיה, שם הם מנצחים כל אויב, אמיתי או מומצא, ואף עוזרים לילדה הכי מפחידה מכיתה ז' להתחמק מעלבון. לאחר שלזלי נהרגת מעל לנחל המוביל ל"טראביתיה"  ג'ס מבין כמה כוח ואומץ העניקה לו לזלי.

## תרגומים לעברית
*תרגמה אלאונורה לב, סדרת הרפתקה: סופרים מתרגמים קלאסיקה, הוצאות מודן ואוקיינוס, 2012.

## הסרטים
לספר שני עיבודים קולנועיים בעלי אותו שם:
* 1985 - ממלכת טרביתיה, בכיכובם של אנט אוטול וג'וליאן קאוטס.
* 2007 - ממלכת טרביתיה, בכיכובם של ג'וש האצ'רסון ואנה-סופיה רוב.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 1977
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
קטגוריה:ספרי סדרת הרפתקה
סאליוט 6

**סאליוט 6** היא תחנת חלל סובייטית שפעלה בשנים 1977–1982 כחלק מתוכנית סאליוט. תחנת החלל הייתה מיועדת להמשך ביצוע ניסויים ומחקרים שהחלו בתחנות חלל סובייטיות קודמות. לתחנה הוסף ציוד שלא היה בתחנות החלל הסובייטיות הקודמות כגון:
* שתי מערכות עגינה (קדמית ואחורית). הדבר איפשר עגינה של חללית מטען במקביל לחללית מאוישת. באזור תאי עגינה הותקנו אנטנות של מערכת "איגלה" לעגינה אוטומטית.
* נפח פנימי שהגיע ל-90 מ"ק
* על התחנה הורכבו 3 לוחות סולאריים להגדלת הספק המערכת. סה"כ שטח הלוחות הגיע ל-20 מ"ר והם סיפקו 4 קוו"ט.

במהלך תפקודה פעלו בה 5 צוותים קבועים ובקרו בה 10 משלחות. בפעם הראשונה הגיעו לחלל קוסמונאוטים שלא היו אזרחי רוסיה או ארצות הברית. בסך הכול ביקרו בתחנה 26 אנשים מהם 5 פעמיים. במהלך היותה פעילה, עגנו בה 17 חלליות מאוישות ו-15 בלתי מאוישות. משך שהיית הצוות בתחנת החלל גדל בהדרגה מ-96 יממות של הצוותים הראשונים ל-184 יממות בסוף. לצורך תחזוקה ומחקרים שונים נערכו 3 הליכות חלל במשך כולל של כ-5 שעות. בסך הכול התחנה הייתה מאוישת במשך 683 ימים. 

המכשיר העיקרי של התחנה היה טלסקופ BST-1M שהיה יכול לפעול בתחום אינפרה אדום, אולטרה סגול והאור הנראה. בנוסף לכך היא הייתה מצוידת במצלמה מתקדמת מדגם MKF-6M שהייתה מסוגלת לצלם שטחים בגודל 165 × 220 ק"מ עם רזולוציה של 20 מ'. בנוסף הותקנה בתחנה מצלמת KATE-140 לשם ביצוע צילומים טופוגרפיים של שטחים בגודל 450 × 450 ק"מ עם רזולוציה של 50 מ'. בתחנה היו מכשירים נוספים שאפשרו לבצע מגוון רחב של ניסויים.

## פעולות עגינה

## צוותי התחנה

## קישורים חיצוניים

* 
* תיאור תחנת החלל 

קטגוריה:תוכנית סאליוט
טאבון

ממוזער|220px|טקסט=|תנור בו נהגו לאפות לחם; עמק המלכים, מצרים
**הטאבון** (מן המילה הערבית **طابون**) לעיתים מכונה גם בשם תנור (בערבית تنور) וכך גם בלשון המקרא. הוא תנור אפייה העשוי לרוב מתערובת המבוססת על מקור חרסיתי. מעוצב ככיפה או חרוט (לעיתים קטום), עם פתח בצדו בעזרתו ניתן להבעיר ולהזין את האש. משמש בעיקר לצורכי הכנת מאפים שונים. בעוד שבעת העתיקה מרבית הטאבונים עשויים היו מתערובות קרקע (חרסית וחול) כיום ישנם טאבונים העשויים מאבן ואף ממתכת.

## היסטוריה
מן הממצאים השכיחים בבתי המגורים בעת העתיקה הם הטאבונים (תנורים) אשר שמשו לצורכי הכנת לחם ויש להבדילו מן הכיריים ששימשו לבישול. מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל בארץ ישראל מוכרים טיפוסי תנורי אפייה אשר לרוב עשויים ממעטפת חרס עבה. במרבית החפירות הארכאולוגיות ימצאו רק בסיסיהם של הטאבונים בצורת טבעת חרס עבה ואולם לעיתים עשויים להיחשף בשלמותם. תופעה רווחת היא מציאת טאבונים כאשר מעטפת הטאבון מצופה בשברי כלי חרס (צרופים) אשר סייעו לבודד את השפעות החום על המעטפת הדקה ולמנוע סידוק ושבירה.

במקרא מצוין התנור ככלי המקבל טומאה (בדומה לכלי חרס) אשר אם נטמא חובה להרסו "וְכֹל אֲשֶׁר-יִפֹּל מִנִּבְלָתָם עָלָיו, יִטְמָא--תַּנּוּר וְכִירַיִם יֻתָּץ" (ויקרא יא, לה).

בימינו בדרך כלל משתמשים בטעות בכינוי טאבון לסאג'; כיפת מתכת עבה ששמים בהגבהה מעל מדורה פתוחה, שמשמשת להכנת פיתות מסוגים שונים.
[ממוזער|כפריות [מצרים (עם)|מצריות אופות בטאבון]]

## פולקלור
הטאבון נמצא בשימוש נרחב בקרב קהילות אתניות ברחבי המזרח התיכון וצפון אפריקה בעיקר לצורכי הכנת סוגי לחם מגוונים. תפוצת השימוש בו מעידה על מרכזיותו וחשיבותו למחייתם של הדיירים.

## מבנה הטאבון הקלאסי
צורתו הנפוצה של הטאבון היא של כיפה המקנה לו חוזק ועמידות. לעיתים נסמך למבנה הכיפה שרוול כניסה נמוך יותר (כצורת איגלו). השרוול הנמוך מסייע לשמר את החום בתוך הכיפה. לעיתים נהוג לשלב פתח יציאה לעשן (ארובה), אולם יש הנוהגים להסתפק בפתח הכניסה ליציאת העשן על מנת לצמצמם אפשרות של בריחת חום לא מבוקרת. בעת השימוש בו יש הנוהגים לסגור את הפתחים על מנת לסייע לשמר את החום בתוך החלל הפנימי (בדומה לאופן השימוש בתנור חשמלי ביתי).

חומרים שונים נהוגים כחומרי בעירה של הטאבון בתוך כך: גללי בעלי חיים מיובשים, ענפי עצים קצוצים ויבשים, שבבי עץ, פחם, עלי עץ מיובשים ובדים. חלק מייחודו של הטאבון הם חומרי הבעירה הרבים והמגוונים בהם ניתן לעשות שימוש בהפעלתו, אלו היוו פתרונות במקומות בהם לא היו זמינים חומרי הסקה המבוססים על שרידי צומח. תכונת שימור החום של הטאבון סייעה לאמצו בקרב תרבויות רבות ותרמה להפיכתו כאמצעי יעיל לאפייה של לחמים. נהוג להשתמש בטאבון במסעדות ומאפיות ברחבי העולם. בחלק מן הטאבונים המודרניים משתמשים בגז בישול.
[ממוזער|250px|שמאל|טאבון ביתי עשוי תערובת קרקע חרסיתית, חול ו[תבן (קש קצוץ)]]

## ראו גם
* סאג'
* תנור
*כיריים

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הים-תיכוני
חבדד

**חֶבֵּדֶדּ** (בתעתיק לאנגלית: **Khebeded** או **Hebeded**) היה בן אצולה כנעני המוזכר בכתובות מצריות מהמאה ה-19 לפנה"ס כאחיו של נסיך רצ'נו (אחד משמותיה של ארץ ישראל בפי המצרים הקדומים).

חלק מהכתובות מימי אמנמחת השלישי (כיהן כפרעה במהלך השושלת השתים עשרה) עוסקות בקשרים בין מצרים לאנשים ממוצא לבנטיני. הכתובות מתארות את הלבנטיניים כשותפים במשלחות כרייה מצריות לסיני. ישנן כתובות וציור שמתארים את ביקורו או השתתפותו של 'אחיו של נסיך רצ'נו, חבדד' במכרות המצריים. חבדד מגיע לסרביט אל-ח'אדם (אתר במערב חצי האי סיני ששימש את מצרים העתיקה גם כמכרה לאבן הטורקיז) רכוב על חמור שמובל על ידי אדם. לחבדד, חוץ משמו השמי, ישנם מאפיינים לבנטיניים בציור, כגון צבע עור צהוב, חצאית קצרה והוא נראה חמוש בגרזן עיניים. ישנן כתובות שמציינות שמות של פקידים שאחראים על הלבנטיניים. ישנו ציון של מספר הלבנטיניים ששותפים למשלחות, הנע בין 10 ל-20 כנעניים. בהשוואה לשאר האנשים ששותפים למשלחת זהו מספר קטן יחסית, ויכול להיות שהם שימשו כמדריכי שטח ומתווכים עם האוכלוסייה המקומית. ניתן ללמוד מהכתובות ומציורי הקיר כי בתקופתו של אמנמחת השלישי ובנו אמנמחת הרביעי היה שיתוף פעולה לבנטיני-מצרי בכרייה בסיני, שיתוף שהפיק רווחים לשני הצדדים.
ממוזער|449x449 פיקסלים|Goldwasser and Harel, after Goldwasser 2013: fig. 2


## מקורות
Goldwasser, Orly. 2013. "Out Of The Mists Of The Alphabet — Redrawing The “Brother Of The Ruler Of Retenu". Ägypten und Levante 22, 353–374.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כנען: אישים היסטוריים
קטגוריה:קצרמר ארכאולוגיה
JavaOne

**JAVA ONE** הוא כנס שנתי של משתמשי ומפתחי שפת התכנות Java ושל תוכנות שכתובות בה. בכנס מתאגדים מפתחי ומשתמשי הג'אווה ודנים בפיתוחי הטכנולוגיה העדכניים.

הכנס אורגן על ידי חברת סאן מיקרוסיסטמס, ולאחר רכישתה על ידי חברת אורקל.

בשנת 1996 החלה מסורת ההתכנסות הכוללת מצגות ממוקדות, תערוכות ומיצגים. הכנס  נערך בעיר סן פרנסיסקו, בדרך כלל בין הימים שני לחמישי, ועלות ההשתתפות נעה בין 1,795$ ל-1,995$. 
במשך היום ההרצאות עוסקות בנושאים טכניים בעיקר ובערבים מתקיימים דיוני "Birds of a feather" – דיונים הנערכים במסגרת הכנס, אך לא כוללים סדר יום מאורגן מראש. דיונים אלה מאפשרים למשתתפים לעסוק בתחומים המעניינים אתם ולהתמקד באספקטים מסוימים של טכנולוגיית הג'אווה שלא דנו בהם בדיונים הפורמליים בכנס. 

בשנת 1999 גון גייג' עמד בראש כנס ההאקאתון. באותו אירוע הוצב אתגר בפני הנוכחים אשר התבקשו לכתוב תוכנה המאפשרת תקשורת ג'אווה בין מכשיר הפאלם לאינטרנט בעזרת מסוף אינפרא אדום.

## ראו גם
*Java

## קישורים חיצוניים

* 
* http://www.oracle.com/javaone/index.html
* http://www.moscone.com/site/do/index
* https://web.archive.org/web/20120723050722/http://www.canoo.com/blog/category/javaone/

## הערות שוליים

קטגוריה:כנסים
קטגוריה:Java
קתרין ברנס

**קתרין ברנס** (באנגלית: **Catherine Burns**; ) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1969 על הופעתה בסרט "קיץ אחרון".

## ביוגרפיה
ברנס נולדה בניו יורק, התחנכה ב"מכללת האנטר" וב"אקדמיה האמריקאית לאומניות דרמה".
התגלתה לראשונה בשנת 1967 בסרט הטלוויזיה המבוסס על המחזה "ציד המכשפות".
זכתה בשנת 1968 בפרס התיאטרון העולמי על הופעת הבכורה של בברודוויי במחזה "תהילתה של מיס ג'ין ברודי".

ב-1969 הועמדה ברנס לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה הראשונה כשחקנית קולנוע בדרמת ההתבגרות "קיץ אחרון" בתפקיד הנערה המלאה והביישנית רודה.
בנוסף הופיעה ברנס בדרמה "שמיים אדומים בבוקר" ובתפקיד קטן לצידו של אל פצ'ינו בתחילת דרכו בדרמה של פרד קאו "אני, נטלי".

באמצע שנות ה-70 שיחקה בדרמה הביוגרפית שביים ג'ורג' שייפר "אמיליה ארהארט" בתור פידג', אחותה של הטייסת אמיליה ארהארט ובמיני סדרת הדרמה "סיפור רפואי".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בוגרות מכללת האנטר
קטגוריה:בוגרי מכללת האנטר
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1945
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2019
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
המוזיאון המצרי (טורינו)

**המוזיאון המצרי** (באיטלקית: **Museo Egizio**) הוא מוזיאון בעיר טורינו באיטליה אשר מכיל אוסף של ממצאים ארכאולוגיים ואנתרופולוגיים ממצרים העתיקה. המוזיאון מכיל את האוסף השני בגודלו, אחרי המוזיאון המצרי בקהיר, של עתיקות ממצרים העתיקה.

בשנת 2006 פקדו את המוזיאון כחצי מיליון איש.

הכניסה המרשימה של המוזיאון שימשה תפאורה לסרט "הג'וב האיטלקי".

## היסטוריה
מקורו של המוזיאון באוסף עתיקות ממצרים העתיקה אותו רכשו המלכים מבית סבויה בפיימונטה במחצית השנייה של המאה ה-19.
המוזיאון הוקם בטורינו שהייתה אז בירת הממלכה. במהלך מלחמת העולם השנייה הועברו הפריטים היקרים באוסף למשמרת בעיר אז'ה (Agliè).
במהלך המאה ה-20 נוספו לאוסף פריטים רבים, ובכללם תרומת ממשלת מצרים בשנות ה-60. תרומה אשר ביטאה הכרת תודה של מצרים על הסיוע האיטלקי בשיקום עתיקות אבו סימבל.

ז'אן-פרנסואה שמפוליון נעזר רבות באוסף הפפירוסים שבמוזיאון כאשר החל את מחקרו בפיענוח כתב החרטומים.

## מוצגים
אחד הפפירוסים החשובים במוזיאון הוא רשימת המלכים מטורינו, שגם הוא נחקר על ידי שמפוליון. וכן מפת טורינו.

במוזיאון נמצאות שלוש גרסאות שונות של ספר המתים המצרי, ובכללם העותק העתיק ביותר של הספר. וגם הפפירוס הארוטי מטורינו.

במוזיאון נמצא גם קטע מהפואמה "ההוראה מפי דואה חתי" על גבי אוסטרקון.

[ימין|ממוזער|250px|פסלו של [רעמסס השני עם האל אמון והאלה חתחור, אוסף המוזיאון]]
ימין|ממוזער|350px|הפפירוס מפת טורינו

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טורינו: מוזיאונים
קטגוריה:איטליה: מוזיאונים לארכאולוגיה
קטגוריה:מוזיאונים לארכאולוגיה מצרית
אסתר הרגיטאי

ממוזער|אסתר הרגיטאי
**אסתר הרגיטאי** (נולדה ב-1973 בבודפשט, הונגריה) היא  סוציולוגית ומומחית אמריקאית לתקשורת, פרופסור לתקשורת באוניברסיטת ציריך  (החל מ-2016).

## ביוגרפיה
אסתר הרגיאטי נולדה ב-1973  בבודפשט כבת לכימאי ולהיסטוריון של המדע אישטוואן הרגיטאי ושל אשתו, הכימאית מגדולנה הרגיטאי. 
הרגיטאי סיימה ב-1996 את התואר הראשון שלה בסוציולוגיה בקולג' סמית' שבמסצ'וסטס, ארצות הברית. סיימה באוניברסיטת פרינסטון תואר שני בשנת 2000 ודוקטורט ב-2003, ומאז היא מלמדת וחוקרת באוניברסיטת נורת'ווסטרן. ב-2008 קיבלה מעמד של פרופסור חבר, ומאז 2013 היא פרופסור מן המנין.

כיום היא חברת צוות בפרויקט מחקר בתחום האינטרנט באוניברסיטה זו. מחקריה מתמקדים בפערים הנוצרים בחברה כתוצאה מהשימוש במידע המועבר דרך טכנולוגיות תקשורת שונות.

הרגיטאי פרסמה 44 מאמרים ו-19 פרקים בספרים, וערכה ארבעה ספרים.

## מחקר על הפער הדיגיטלי
הרגיטאי חוקרת בין השאר את השכבות השונות הקיימות בחברה מבחינת מאגר הידע של האנשים בהן. בניגוד למחקרים רבים הבודקים את הפער הדיגיטלי בהקשר של קיום או אי קיום של גישה לאינטרנט, מחקרה של הרגיטאי נועד לבחון את שאלת המיומנות הדיגיטלית - היכולת למצוא מידע ברשת ביעילות ומהירות רבה.

המחקר נעשה דרך תצפיות על אנשים בגילאי 18–81 ובהם התבקשו לענות על שאלות בנושאים הבאים בעזרת האינטרנט: אירועי תרבות מקומית, מוזיקה און ליין, אתרי השוואה בין מצעי פוליטיקאים, טופסי מיסים ממשלתיים, ואמנות ילדים.

ממצאי המחקר מעלים שונות גדולה בין הנבדקים בזמן שנדרש להם להשלמת המשימה. צעירים הצליחו יותר ממבוגרים, ואלו שטרם סיימו קולג' נמצאו בעלי התוצאות הטובות ביותר (רובם צעירים וחשופים לטכנולוגיות רוב חייהם), ומלבדם בעלי השכלה גבוהה הצליחו יותר ממשוללי השכלה גבוהה. ניסיון קודם עם הטכנולוגיה ולאורך יותר שנים תרם לתוצאות, אך בקרב אלו שמשתמשים בה, לא ניכר הבדל מבחינת זמן השימוש ליום.

על פי הרגיטאי, המחקר מלמד כי מי שכיום מיומן פחות, עם הזמן יכול להשתפר ולצבור ידע רב בטכנולוגיה החדשה, אך יש סיכוי רב כי אנשים שלא יסתדרו עם הטכנולוגיה בהתחלה, יירתעו ממנה ויפסיקו להשתמש בה ובכך הפער בינם לאנשים המיומנים ברשת, ילך ויגדל. בנוסף נטען כי מדינות, ממשלות, עיריות ובתי ספר, צריכים להנהיג מדיניות ברורה ויעדים מוגדרים על מנת לגשר על הפער הדיגיטלי בין האוכלוסיות השונות בחברה ובכך להקטין את פערי הידע: אין זה מספיק להעניק את הכלים הטכנולוגיים, אלא נדרשים גם הסברים והנחיות כיצד להשתמש בהם.

## לקריאה נוספת

* Hargittai, E. (2002). Second-Level Digital Divide: Differences in People's Online Skills. First Monday. 7(4


## קישורים חיצוניים
*  
* אסתר הרגיטאי, באתר אוניברסיטת נורתווסטרן 
* אתר פרויקט Web Use 
* אסתר הרגיטאי, Life beyond Google, 2004, באתר BBC 

## הערות שוליים

קטגוריה:סוציולוגים אמריקאים
קטגוריה:חוקרי תקשורת המונים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות מכללת סמית'
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1973
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
איוואן פירייב

שמאל|ממוזער|250px|אנדרטה במקום הולדותו
**איוואן פירייב** (ברוסית: **Иван Пырьев**; 17 בנובמבר 1901 - 7 בפברואר 1968), במאי ותסריטאי קולנוע סובייטי.

## ביוגרפיה

אוויאן פירייב נולד בכפר קמיין במחוז אלטאי במשפחת איכרים. בשנת 1904 אביו נהרג והוא הועבר למשפחת סבו. בסוף שנת 1915 הוא התגייס לצבא והשתתף בקרבות מלחמת העולם הראשונה. הוא נפצע מספר פעמים וקיבל עיטורים על גבורה בקרב. בשנת 1918 פירייב התגייס לצבא האדום. לאחר סיום מלחמת האזרחים פירייב החל ללמוד משחק בעיר יקטרינבורג. באותה תקופה הוא נפגש עם גריגורי אלכסנדרוב ובשנת 1921 החברים החליטו לעבור למוסקבה. בשנת 1923 פירייב סיים את בית הספר למשחק. הוא שיחק בהצגות שבוימו על ידי סרגיי אייזנשטיין ווסבולוד מיירהולד.

בשנת 1925 הוא החל לעבוד כתסריטאי באולפני קולנוע במוסקבה, בשנת 1926 החל לביים קומדיות. הוא זכה בפופולריות רבה עם קומדיות מוזיקליות בהם הציג את החיים של הקולחוז הסובייטי. בכל סרטיו מאותה תקופה בתפקיד מפתח הצטלמה אשתו השנייה - מרינה לדינינה. לאחר מות סטלין על סרטיו של פירייב נמתחה ביקורת רבה עקב כך שאורח החיים שהוצג בסרטים לא היה דומה כלל למציאות הכפר הסובייטי. הקרנת הסרט "הקוזאקים של קובאן" הופסקה כליל. בשנת 1968 החלה הקרנה של הגרסה המחודשת של הסרט ממנה ירדו מספר קטעים הקשורים ליוסיף סטלין. זו הגרסה שמוקרנת עד היום בטלוויזיה הרוסית.

בשנת 1954 הוא התמנה למנהל אולפני הקולנוע מוספילם והמשיך בתפקיד זה עד לשנת 1957. בשנים 1957–1965 הוא היה ראש ארגון הקולנוענים הסובייטי.

לאחר פטירת יוסיף סטלין, פירייב התרכז בבימוי סרטים על בסיס יצירות של פיודור דוסטויבסקי. הסרט האחרון ("אחים קרמזוב") לא הושלם עקב פטירתו והפרק אחרון הושלם על ידי שחקנים קיריל לברוב ומיכאיל אוליאנוב.

בשנת 1967 הוא התחתן בפעם השלישית עם שחקנית צעירה ממנו ב-37 שנים.

פירייב נפטר מהתקף לב והוטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

עבור יצירותיו הוא קיבל שש פעמים את פרס סטלין (1941 ,1942 ,1943 ,1946, 1948, 1951), פעמיים עיטור לנין (1938, 1948) וארבע פעמים עיטור הדגל האדום (1944, 1950,1951, 1961). בשנת 1948 הוענק לו תואר אמן העם.

## פילמוגרפיה (חלקית)
* 1937 - "הכלה העשירה" (Богатая невеста)
* 1939 - "טרקטוריסטים" (Трактористы)
* 1940 - "הנערה האהובה" (Любимая девушка)
* 1941 - "עובדת בדיר חזירים ורועה צאן" (Свинарка и пастух)
* 1944 - "ב-6 בערב לאחר המלחמה" (В 6 часов вечера после войны)
* 1948 - "סיפור על אדמת סיביר" (Сказание о земле Сибирской)
* 1949 - "הקוזאקים של קובאן" (Кубанские казаки)
* 1958 - "אידיאוט" (Идиот) על פי פיודור דוסטויבסקי
* 1968 - "האחים קרמזוב" (Братья Карамазовы) על פי פיודור דוסטויבסקי ב-3 פרקים כולל כתיבת תסריט

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:במאי קולנוע סובייטים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע סובייטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1901
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1968
מוחמד בן ראשד אאל מכתום

**מוחמד בן ראשד אאל מכּתום** (בערבית: **محمد بن راشد آل مكتوم**; נולד ב-15 ביולי 1949), הידוע כ**שייח' מוחמד**, הוא המונרך (אמיר) של דובאי, ראש ממשלת איחוד האמירויות הערביות וסגן נשיא איחוד האמירויות הערביות.

## ביוגרפיה
מוחמד הוא השלישי מארבעת בניו של ראשד בן סעיד אאל מכתום. הוא נשוי לשש נשים מהן יש לו 23 ילדים, 9 בנים ו-14 בנות. אחת מבנותיו, לטיפה בינת-מוחמד אל-מכתום השנייה, התפרסמה כשניסתה להימלט ללא הצלחה מדובאי יחד עם אחותה שמסה, והשתיים טענו שאביהן נהג באלימות כלפיהן. באמצע 2019, פורסם שגם אשתו השנייה, האיה, בתו של חוסיין, מלך ירדן, ואחותו למחצה של עבדאללה השני, מלך ירדן - לה נישא ב-10 באפריל 2004 - נמלטה מדובאי לאירופה עם שני ילדיהם, לאחר סכסוך ביניהם וטענות לאלימות מצידו.

הונו מוערך ביותר מ-15 מיליארד דולר.

## פעילות
בתור מנהיגה של דובאי הוא אחראי בשנים האחרונות לבנייה מאסיבית ולפיתוח אינטנסיבי של דובאי ההופכת תחת הנהגתו ל"עיר גלובלית". בשנת 2012 פרסם את ספרו "חזוני" שבו הכריז על רצונו להפוך את דובאי "למרכז עולמי של המצוינות והיצירתיות, לעיר הראשונה בעולם בתחום המסחר, הפיננסים, ההשקעות והתיירות". תחת שלטונו נבנה בדובאי הקניון הגדול בעולם - קניון האמירויות, ובעקבותיו קניון גדול עוד יותר - "קניון דובאי". בסמוך לקניון מתנשא המגדל הגבוה בעולם בורג' ח'ליפה, שנבנה גם כן בימי שלטונו. בצו של האמיר נוסדה ב-2006 חברת ההשקעות דובאי וורלד.

פרויקט נוסף שהוא עומד בראשו הוא פרויקט "מאדים 2117", שבמסגרתו מתוכננת להיבנות עיר על מאדים עד שנת 2117.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת איחוד האמירויות הערביות
קטגוריה:אמירי דובאי
קטגוריה:משפחת מכתום
קטגוריה:אמירתים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:שרי ממשלת איחוד האמירויות הערביות
קטגוריה:ילידי 1949
קטגוריה:אמירתים שנולדו במאה ה-20
בינינו

**בינינו** הוא ארגון חרדי הפועל להסרטת שיעורי יהדות והנגשתם לציבור באינטרנט. באתר גם עשרות עלוני פרשת שבוע. השימוש באתר הוא ללא תשלום.

## מאגר השיעורים
במאגר ישנם שיעורים של כשמונה מאות רבנים משבעים מוסדות וארגונים. השיעורים הם בשפות עברית, אנגלית, יידיש, צרפתית, רוסית, פורטוגזית וספרדית. 
האתר החל בשיעורים ב"מסכת אבות" והורחב בהמשך. מדי יום מצולמים לאתר מאות שיעורים בידי מתנדבים, בישראל ובעולם.

מתוך המאגר של הארגון הועלו לאתר כ-10,000 שיעורים בתצורת VOD.

באתר מפתוח של השיעורים לפי קטגוריות, כגון: תנ"ך, משנה, תלמוד בבלי, מוסר, חסידות, פרשת השבוע והלכה. כן קיים בו מנגנון חיפוש של מילים מתוך כותרות השיעורים, אינדקס לשיעורי פרשת השבוע לפי סדר הפרשיות וכן שיעורים על הדף היומי בעברית ובאנגלית.

במסגרת שיתוף פעולה עם חברת אל על, הועלו עשרות סרטים של הארגון לצפייה בטיסות טרנס-אטלנטיות שבהן מותקנת במטוס אפשרות לבחירת סרטים.

## מאגר העלונים
החל משנת 2012 מועלים לאתר עשרות עלוני פרשת שבוע כקובצי PDF אשר ניתנים לצפייה ולהורדה. העלונים ממופתחים באמצעות תגיות נושאים, לפי חתכים של פרשיות השבוע ומועדי ישראל, וכן לחיפוש לפי שם העלון ושנת הוצאתו.

לדוגמה: 
*עלוני "כאיל תערוג" מבית מדרשו של הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן. 
*עלוני "פניני דעת" משיעוריו של הרב מיכל יהודה ליפקוביץ. 
*שיעוריו של הרב נסים קרליץ. 
*עלוני "דברי שיח" מבית מדרשו של הרב שמריהו יוסף חיים קנייבסקי. 
*עלוני "דרכי החיזוק פוניבז'" משיחותיו של הרב גרשון אדלשטיין. 
*עלוני "פנינים משולחן רבינו" מאוצרותיו של הרב אברהם גנחובסקי.
*עלוני "שלמים מציון" משיעוריו של הרב בן ציון פלמן. 
*עלוני "נר יששכר" משיעוריו של הרב יששכר מאיר. 
*שיעוריו של הרב אריאב עוזר.

מדור נוסף הוא "שו"ת עם הגר"י סילמן" המאפשר שליחת שאלה המופנית אל הרב יהודה סילמן. התשובה נשלחת לשואל ובהסכמתו מפורסמת באתר במדור השו"ת.

פעילות הארגון היא לזכרו של איש העסקים שרגא פייבל קנול אשר מימן את הארגון מיום היווסדו.

## קישורים חיצוניים
* 
* דף הבית של הארגון

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגונים תורניים בישראל
קטגוריה:אתרי אינטרנט חרדיים