open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אוטו שיף

**אוטו שיף** (נולד כ**אוטו סוכצ'בסקי**; בגרמנית: **Otto Scheff** או **Otto Sochaczewsky**; 12 בדצמבר 1889 – 26 באוקטובר 1956) היה שחיין, שחקן כדורמים, עורך דין ופוליטיקאי יהודי אוסטרי, בעל מדליית ארד אולימפית.

## ביוגרפיה
שיף נולד בברלין.

באולימפיאדת אתונה (1906) זכה שיף במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 6:24.0 דקות, לפני הנרי טיילור (6:26.0 דקות) וג'ון ג'רוויס שניהם מבריטניה ובמדליית ארד במשחה ל-1 מייל בתוצאה של 30:53.4 דקות, אחרי טיילור (28:28.0 דקות) וג'רוויס (30:07.6 דקות). בנוסף, הוא השתתף במשחה שליחים 4x250 מטר חופשי, אך נבחרתו לא סיימה את המשחה ודורגה במקום שישי.

באולימפיאדת לונדון (1908) זכה שיף במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:46.0 דקות, אחרי טיילור שקבע שיא עולם חדש של 5:36.8 דקות ופרנק בוריפר מאוסטרלאסיה (5:44.2 דקות). בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אולימפי חדש של 5:40.6 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי אך לא סיים אותו, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 24:15.8 דקות וכן סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חופשי ולא עלה לשלב הגמר, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:11.4 דקות.

### שיאן עולם
ממוזער|200px|קברו של אוטו שיף
בתחרות שחייה שנערכה בווינה ב-11 בנובמבר אותה שנה קבע שיף במשחה ל-200 מטר חופשי שיא עולם חדש של 2:31.6 דקות. כמו כן, הוא שיפר את שיא העולם במשחה ל-1000 מטר חופשי שיא שהחזיק מעמד 4 שנים.

באולימפיאדת סטוקהולם (1912) סיים שיף במקום רביעי עם נבחרת הכדורמים של אוסטריה.

בין השנים 1945–1953 כיהן שיף כחבר המועצה הלאומית מטעם מפלגת העם האוסטרית.

שיף נפטר במריה אנזרסדורף בשנת 1956.

## תארים והשגים
* בסך הכל קבע שיף 4 שיאי עולם בשחייה.
*בשנת 1988 זכה שיף להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

## ראו גם

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי

## קישורים חיצוניים

* אוטו שיף  באתר sports123.com

## הערות שוליים

קטגוריה:שחיינים אולימפיים יהודים
קטגוריה:שחיינים אוסטרים
קטגוריה:שיאני עולם בשחייה
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחקני כדורמים
קטגוריה:אלופים אולימפיים יהודים
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת אתונה (1906)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת לונדון (1908)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת סטוקהולם (1912)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת אתונה (1906)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת לונדון (1908)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת סטוקהולם (1912)
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים יהודים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1889
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1956
אי-שוויון מרקוב

ממוזער|אי-שוויון מרקוב מספק חסם עליון להסתברות ש-X נמצא בתחום המסומן באדום

בתורת ההסתברות **אי-שוויון מרקוב** חוסם את ההסתברות לכך שמשתנה מקרי אי שלילי יהיה גדול מקבוע נתון. אי שוויון מרקוב (בדומה לאי-שוויון צ'בישב ואי-שוויון קולמוגורוב) הוא אחד מאי-השוויונים הבסיסיים המשתמשים במושג התוחלת בשביל לאמוד (אם כי לעיתים רבות באופן גס) את פונקציית הצפיפות של משתנה מקרי. לדוגמה, מאי-השוויון נובע שלא ייתכן כי רף הכניסה לעשירון העליון של ההכנסות יהיה פי 12 מהמשכורת הממוצעת. למרות פשטותו, אי-השוויון מאפשר להוכיח תוצאות לא טריוויאליות, כגון החוק החלש של המספרים הגדולים.

אי-שוויון מרקוב קרוי על שם המתמטיקאי הרוסי אנדריי מרקוב, אם כי קיים תיעוד שלו בעבודותיו המוקדמות של פפנוטי צ'בישב שהיה מורו של מרקוב. אי-שוויון מרקוב מכונה גם אי שוויון צ'בישב ואי שוויון ביניימה בספרות מקצועית רבה (בפרט באנליזה), אך אין לבלבל בינו לבין אי-שוויון צ'בישב המפורסם.

## נוסח פורמלי

במושגים של תורת המידה, אי-שוויון מרקוב גורס כי בהינתן מרחב מידה (X,\Sigma,\mu) ופונקציה מדידה f אל הישר הממשי המורחב, אז לכל t>0 מתקיים:
 \mu(\{x\in X:|f(x)|\geq t\}) \leq {1\over t}\int_X |f|\,d\mu.
במקרה הפרטי של מרחב הסתברות (כלומר, המרחב בעל מידה 1), אי-השוויון שקול לטענה שעבור כל a>0 מתקיים
\Pr(|X| \geq a) \leq \frac{E(|X|)}{a}
## הוכחה
מספיק להוכיח עבור פונקציה מדידה חיובית.
f פונקציה מדידה, לכן הקבוצה  \{x\in X:f(x)\geq t\}  מדידה. מתקיים:

 t * 1_{\{x\in X:f(x)\geq t\}} \leq f
נוציא אינטגרל לבג על הקבוצה X משני צידי אי השוויון:
 \int_X t * 1_{\{x\in X:f(x)\geq t\}}d\mu \leq \int_X f d\mu
לפי הגדרת אינטגרל לבג על פונקציה מציינת של קבוצה מדידה, מתקיים:
 t * \mu(\{x\in X:f(x)\geq t\}) \leq \int_X f d\mu
נחלק ב-t ונקבל:
 \mu(\{x\in X:f(x)\geq t\}) \leq {1\over t} \int_X f d\mu
כנדרש.

## הוכחה למשתנים מקריים
יהי X משתנה מקרי חיובי רציף (ההוכחה למקרה הבדיד דומה). אזי:

E[X] = \int_{0}^{\infty}x f_{X}(x)dx \geq \int_{a}^{\infty}xf_{X}(x)dx \geq \int_{a}^{\infty}af_{X}(x)dx = a\int_{a}^{\infty}f_{X}(x)dx = aP(|X|\ge a)



## קישורים חיצוניים
* 

מרקוב
אחמד טיבי (רופא ילדים)

**אחמד סעיד טיבי** (בערבית: **أحمد سعيد الطيبي**, באנגלית: **Ahmad Said Teebi**; 22 ביולי 1949 – 22 ביולי 2010) היה רופא ילדים וגנטיקאי קנדי יליד-לבנון ממוצא פלסטיני, פרופסור באוניברסיטאות של טורונטו, מונטריאול ניו יורק וקטר ויושב ראש העמותה הבינלאומית לדיסמורפולוגיה ומחלות גנטיות הנפוצות בקרב אוכלוסייה ממוצא ערבי. שימש כראש המחלקה לטרטולוגיה וגנטיקה קלינית בבית החולים Hospital for Sick Children בטורונטו.

## ביוגרפיה
אחמד סעיד טיבי נולד בביירות שבלבנון ב-1949, למשפחה ממוצא פלסטיני.

הוא קיבל את השכלתו היסודית בלבנון ובכווית. הוא סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת קהיר (1973), לאחר מכן למד רפואת ילדים בכווית. הוא למד באוניברסיטת קולג' דבלין בשנים 1976–1977, וקיבל דיפלומה לבריאות הילד בשנת 1977.

הוא החל את התמחות הרפואה שלו במרכז לגנטיקה רפואית של כווית (1977–1980), לאחר מכן השלים אותה באוניברסיטת קולומביה הבריטית (לימודי גנטיקה רפואית ורפואת ילדים בשנת 1986), ובארצות הברית באוניברסיטת ייל (1990-1993).בשנת 1983, טיבי קיבל תואר DHCG מבית הספר להיגיינה ורפואה טרופית של אוניברסיטת לונדון.

בשנת 1992, טיבי הצטרף לחטיבה לגנטיקה רפואית בבית החולים לילדים במונטריאול, באוניברסיטת מקגיל במונטריאול, קוויבק, קנדה. הוא עבד שם כפרופסור חבר לרפואת ילדים בין השנים 1993 ל-1998. בשנת 1998 עבר לטורונטו, אונטריו ומונה לפרופסור במחלקה לרפואת ילדים, בחטיבה לגנטיקה קלינית ומטבולית בבית החולים לילדים חולים ובמחלקה לגנטיקה מולקולרית ורפואית באוניברסיטת טורונטו. בשנת 2006 עבר למחלקות לרפואת ילדים ורפואה גנטית במכללה הרפואית וייל של אוניברסיטת קורנל בניו יורק. בשנת 2008 מונה לסגן יו"ר המחלקה.

מאוחר יותר, בהמשך תעסוקתו המקצועית פרסם פרופ' טיבי מעל ל-300 מאמרים מדעיים ו-25 פרקים בספרים מקצועיים, בהם תיאר 38 תסמונות גנטיות, שהוא גילה. על שמו רשומים מעל ל-90 ערכים באתר האינטרנט OMIM, המרכז את כל המחלות הגנטיות בבני אדם. הוא גם מחברו של הספר, שמרכז ומסכם את הידע המדעי בנושא: Genetic Disorders among Arab Populations, שיצא לאור רק אחרי מותו. פרופ' טיבי זכה בעיטורי כבוד ובפרסים בינלאומיים ונבחר בשנת 2002 כחבר האקדמיה האירופאית למדע.

## חיים אישיים
הוא נישא לאמל קודסי. נולדו להם ארבעה ילדים.

טיבי נפטר ביום הולדתו ה-61 ב-22 ביולי 2010, במרכז בריאות במיסיסוגה, אונטריו, קנדה, מסיבוכי סרטן.

## קישורים חיצוניים
* באתר יורסיינס, 2002, לרגל הענקת פרס רמאל לשנת 2001

קטגוריה:גנטיקאים
קטגוריה:מדענים קנדים
קטגוריה:רופאים קנדים
קטגוריה:רופאי ילדים ערבים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קהיר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה הבריטית
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת ייל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת טורונטו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מקגיל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:ביירות: אישים
קטגוריה:מהגרים מלבנון לקנדה
קטגוריה:אישים ממוצא פלסטיני
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1949
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1949
קטגוריה:לבנונים שנפטרו ב-2010
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-2010
סבילנגראד

**סְבִילֶנְגְרָאד** (בבולגרית: **Свиленград**) היא עיר בדרום בולגריה, הרביעית בגודלה במחוז חאסקובו, סמוכה לגבולות יוון וטורקיה, שוכנת לגדות הנהר מריצה וממוקמת 258 קילומטרים דרומית מזרחית לבירה סופיה ו-56 קילומטרים מבירת המחוז חאסקובו.

## היסטוריה
התיישבות מאורגנת של שבטים תראקים באזור העיר מתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת. בשטח הרשות המקומית קיימות עדויות ארכאולוגיות ליישובים מהמאה ה-5 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. במהלך המאה ה-1 עבר השטח לשליטת האימפריה הרומית ובאזור הוקמו מספר מצודות. בתקופה זו הוקם בשטחי העיר המודרנית כפר בשם בורדיפטו. בהמשך עברה החזקה על השטח לידי האימפריה הבולגרית הראשונה והחל מהמאה ה-11 לפרקים גם לידי האימפריה הבולגרית השנייה. ב-1205 נערך סמוך למיקומה של העיר המודרנית, קרב בין הצבא הבולגרי בפיקודו של הצאר קאלויאן לבין צבא האימפריה הלטינית, שהסתיים בניצחון הבולגרים.

במחצית השנייה של המאה ה-14 נכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית ומיקומו בצומת דרכים בין אסיה הקטנה לבלקן הקנה לו חשיבות אסטרטגית עבור העות'מאנים. ב-1529 בצו הסולטאן סולימאן הראשון, נבנה גשר מעל הנהר מריצה אשר נועד להקל על תעבורת כוחות הצבא באזור. מסביב לגשר שתוכנן על ידי סינאן התפתח היישוב המודרני על שתי גדות הנהר. החל ממחצית המאה ה-19, עידן התחייה הלאומית הבולגרית, החלה תנופת פיתוח ביישוב שכללה הקמת בית ספר, כנסייה וספרייה. ב-1874 הוענק לו שמו המודרני סבילנגראד. ב-8 בינואר 1878, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש היישוב בידי צבא האימפריה הרוסית, אך הוחזר לעות'אמנים מתוקף סיכומי קונגרס ברלין.

סבילנגראד הייתה לעיר גבול עות'מאנית, אשר גבלה במחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. ב-5 באוקטובר 1912, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבש היישוב על ידי צבא ממלכת בולגריה. במהלך מלחמת הבלקן השנייה נכבשה מחדש סבילנגראד על ידי העות'מאנים, אך מתוקף הסכם בוקרשט (1913) שסיים את המלחמה, הוחזרה שוב לחזקת הבולגרים ומאז נותרה בחזקתם.

## כלכלה ותחבורה
תעסוקת בני העיר נסמכת על היותה של סבילנגראד עיר גבול ותחנת מעבר מיוון וטורקיה לבולגריה. רבים מתושבי העיר מוצאים את פרנסתם בשירותי תחבורה, מלונאות, פקידות מכס ומשטרת הגבולות. התחבורה הציבורית בעיר נסמכת על קווי אוטובוס. בסמוך לעיר עובר נתיבו של הכביש המהיר "תראקיה" אשר חוצה את בולגריה מהגבול הסרבי במערב ועד לבורגס שלחופי הים השחור, תוך הסתעפות דרומה אל הגבול הטורקי. עוד עובר בסמוך לעיר נתיבו של הכביש המהיר "חוצה אירופה" E-85, אשר נתיבו מתחיל מליטא, עובר דרך בלארוס, אוקראינה, רומניה בולגריה ומסתיים באלכסנדרופולי שביוון.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערי מחוז חאסקובו
שארל דה בריו

**שארל אוגוסט דה בריו** (בצרפתית: **Charles Auguste de Bério**; 20 בפברואר 1802 – 8 באפריל 1870) היה כנר ומלחין בלגי.

## קורות חייו

דה בֶּריו נולד בלוון, שם קראו רחוב על שמו. בשנת 1810 עבר לצרפת ולמד נגינה בכינור אצל ז'אן-פרנסואה טיבי, תלמיד של ג'ובאני בטיסטה ויוטי, שעודד אותו בהמשך הקריירה. בנגינתו ניכרת גם השפעתו של פגניני. דה בֶּריו שימש ככנר הלשכה לשארל העשירי, מלך צרפת ולוילם הראשון, מלך הולנד וקצר הצלחה בסיור קונצרטים בלונדון, בפריז ובמרכזי מוזיקה חשובים באירופה.

בריו חי עם הזמרת מריה מאליברן שילדה לו בן בשנת 1833. השניים נישאו בשנת 1836, כשמאליברן השיגה את ביטול נישואיה הקודמים. מנדלסון כתב אריה בליווי כינור סולו במיוחד בשביל הזוג, אך מאליברן מתה אותה שנה מפגיעות שסבלה כתוצאה מנפילה מסוס.

דה בריו חי לאחר מות מאליברן בבריסל ומיעט להופיע בפומבי. עם זאת, ב-1841 יצא לסיור בגרמניה, שם נשא אישה שנייה, מריה הובר.

בשנת 1843 התמנה דה בריו למדריך ראשי לכינור בקונסרבטוריון של בריסל, שם ייסד את האסכולה הפרנקו-בלגית לנגינה בכינור. ראייתו הלכה 
ונחלשה. הוא פרש מעבודתו בשנת 1852 וב-1858 התעוור כליל. שיתוק שפגע בזרועו השמאלית שם קץ לקריירה שלו בשנת 1866. בין תלמידיו ידועי-השם הוברט ליאונרד, אנרי וייטאן והיינריך וילהלם ארנסט.

דה בריו כתב יצירות רבות לכינור, בהן עשרה קונצ'רטי, שכמעט ואינם מושמעים כיום. לעומת זאת, חיבוריו הפדגוגיים עודם בשימוש לתלמידי כינור. בנו, שארל-וילפריד דה בריו, היה מורה לפסנתר, שלימד את מוריס ראוול, אנריקה גרנדוס ואחרים.

בקונצ'רטי שלו עשה דה בריו שימוש בטכניקת נגינה חלוצית, ולחיבוריו נודעת חשיבות רבה לתלמידי כינור רציניים כהכנה להיכרות עם הקונצ'רטי המפורסמים של גדולי המלחינים בתקופה הרומנטית. החשובים בקונצ'רטי שלו הם מס' 9 בלה מינור אופוס 104 ומספר 7 בסול מז'ור אופוס 76. שניהם יצאו על תקליטור בהוצאת נאקסוס, המתכננת להשלים את הקלטות כל שאר הקונצ'רטי שלו לכינור. הוצאת התווים שירמר ממשיכה להוציא את החלק הראשון של "מתודת הכינור" אופוס 102 מאת דה בריו, ואת "30 תרגילים קונצרטיים ראשונים" שלו, אופוס 123. גם הוצאת פיטרס ממשיכה להוציא את יצירת ההדרן המפורסמת לכינור ותזמורת "תמונה לבלט" אופוס 100 ברדוקציה לכינור ופסנתר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:כנרים בלגים
קטגוריה:כנרים צרפתים
קטגוריה:מוזיקאים עיוורים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1802
קטגוריה:נפטרים ב-1870
נמניה מאטיץ'

**נמניה מאטיץ**' (בסרבית: **Nemanja Matić**; נולד ב-1 באוגוסט 1988) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ססואולו.

## קריירה
בשנת 2004, כשהוא בן 16 בלבד, החל מאטיץ' להופיע במדי קבוצת פ.ק. קולברה הסרבית. הוא הרשים ביכולתו שם במשך שלוש עונות, לפני שנרכש על ידי קושיצה מליגת העל הסלובקית. הוא הפך לשחקן בולט בקבוצה ועזר לה לזכות בגביע הסלובקי בעונת 2008/2009.

יכולותיו הביאו להתעניינות מצדם של מספר מועדונים אנגלים, ובאוגוסט 2009 חתם על חוזה לארבע שנים בקבוצת צ'לסי, תמורת מיליון וחצי אירו. במהלך העונה סבל מפציעות ושותף רק בשני משחקי ליגה ואחד בגביע, בזמן שצ'לסי זכתה בתואר האליפות.

מאטיץ' עבר בהשאלה לוויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית למשך עונת 2010/2011, שם ערך 27 הופעות וכבש שני שערים. בסיום העונה הצטרף לקבוצת בנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגזית, כחלק מעסקת העברתו של דוד לואיז לצ'לסי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי בנפיקה במשחק הליגה האירופית מול טרבזונספור, ובסך הכול ערך 65 הופעות במדי הקבוצה, בהן כבש שישה שערים.

ב-15 בינואר 2014 חזר לצ'לסי, ששילמה עבורו 21 מיליון ליש"ט, וחתם על חוזה לחמש וחצי שנים במועדון.

ב-31 ביולי 2017 חתם במנצ'סטר יונייטד לשלוש שנים, ששילמה עליו 40 מיליון ליש"ט.

ב-14 ביוני 2022 חתם ברומא מהסרייה א'.

ב-14 באוגוסט 2023 חתם לשנתיים בסטאד רן.

ב-27 בינואר 2024 חתם באולימפיק ליון לשנתיים וחצי.

ב-26 באוגוסט 2025 חזר לאיטליה וחתם בססואולו.

### קריירה בינלאומית
עד להצלחתו בליגה הסלובקית היה מאטיץ' שחקן כמעט אלמוני בסרביה. מאמן סרבי שראה אותו בפעולה בקושיצה המליץ עליו לראשי הנבחרת והוא זכה לזימון לנבחרת הצעירה.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת ב-14 בדצמבר 2008, במשחק ידידות מול נבחרת פולין.

## תארים
;מ.פ.ק. קושיצה
*גביע סלובקיה: 

;צ'לסי
*גביע ה-FA: 
*גביע הליגה האנגלית: 
*אליפות אנגליה: , 2016/2017

;בנפיקה ליסבון
*אליפות פורטוגל: 
*הגביע הפורטוגלי: 
*גביע הליגה הפורטוגזית: 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:קשרי כדורגל סרבים
קטגוריה:שאבאץ: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מ.פ.ק. קושיצה
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:כדורגלני ויטסה ארנהם
קטגוריה:כדורגלני בנפיקה ליסבון
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני סטאד רן
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלני ססואולו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סרביה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:ספורטאים זרים בסלובקיה
קטגוריה:ספורטאים סרבים בהולנד
קטגוריה:ספורטאים סרבים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים סרבים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים סרבים בצרפת
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1988
טיילר

**טיילר** (Tyler) הוא שם פרטי וכן שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו שומר סף של מסבאה.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
מחלף רעננה דרום

**מחלף רעננה דרום** הוא מחלף אשר מקשר את כביש 4, כביש 531 וכביש 554. בצמוד למחלף נמצא מרכז הפיתוח של אמדוקס בישראל והתחנה המרכזית של רעננה.

## מבנה המחלף
[ממוזער|שמאל|חלקו המזרחי של המחלף ו[מחלף מל"ל, מאי 2022]]
המחלף הוא תלת-מפלסי. כביש 531 עובר בשני גשרים באורך 320 מטרים במפלס העליון, ומתחתיו עובר כביש 4 כאשר ביניהם רמפות ולולאה מקשרות (לא בכל הכיוונים). במפלס התחתון עוברת מנהרה עבור הרכבת באורך 1,825 מטר. בתחום המחלף נמצאת תחנת הרכבת רעננה דרום (שנבנתה על ידי חברת שפיר - הנדסה אזרחית וימית) ומהווית חלק ממסילת השרון.

### פיתוח עתידי
במחלף אין אפשרות לנסיעה בכל הכיוונים. הכיוונים החסרים הם:
1. מכביש 4 צפון אל 531 מזרח. השלמת החסר באמצעות שינוי תב"ע שמקדמת עיריית כפ"ס מול משרד התחבורה.
2. מ-531 מערב לכביש 4 בכיוון צפון. הסעיף כלול בתת"ל 43 א' שמקודם על ידי נתיבי ישראל בות"ל. סטטוס תת"ל 43 א' נכון להיום: לפני הפקדה.
3. מ-531 מזרח לכביש 4 בכיוון צפון. אין כוונה להשלים סעיף זה לאור האילוצים הרבים ומיעוט הדרישה לכיוון זה.
בנוסף, ולא הרחק משם, מקדמת עיריית כפ"ס תב"עות להשלמת קישורים ממחלפים בפרויקט אל העיר כדוגמת ירידה מ-531 אל רחוב סוקולוב בכיוון צפון.

## היסטוריה
בשנות ה-90 של המאה ה-20 נבנה השלב הראשון במחלף שאפשר כניסה ויציאה מכפר סבא בהצטלבות דרך כביש 402 וכביש 554 לכביש 4 דרך רחוב נתיב האבות.
עם התחלת העבודות על חלקו המערבי של כביש 531 ב-2011 החלו גם העבודות לשדרוג המחלף. בינואר 2016 נפתח שלב ראשון בשדרוג המקשר בין כביש 4 דרום לכביש 531 מערב, ובין כביש 531 מזרח לכביש 4 דרום ולכביש 554 צפון. באפריל 2017 נחנכו במחלף גשרי כביש 531 באורך של כ-320 מטרים) העוברים מעל כביש 4.

## גלריה

קובץ:southraanana.svg|מחלף רעננה דרום לפני העבודות
קובץ:Road 531 - Crossing Road 4 - Construction on July 2015.jpg|250px|מחלף רעננה דרום בבנייה


## קישורים חיצוניים

* סקירת מחלף רעננה דרום בדף הפייסבוק שבתשתיות, 12 בדצמבר 2017

## הערות שוליים

רעננה דרום, מחלף
קטגוריה:רעננה: תחבורה
ג'ייסון רייטמן

ממוזער|250px|רייטמן, 2008
**ג'ייסון רייטמן** (באנגלית: **Jason Reitman**; נולד ב-19 באוקטובר 1977) הוא במאי קולנוע, תסריטאי, מפיק ושחקן קולנוע קנדי-אמריקאי-יהודי.

## ביוגרפיה
רייטמן נולד בעיר מונטריאול בחבל קוויבק שבקנדה לאב יהודי ולאם שהתגיירה. הוריו הם ז'נבייב רובר, שחקנית, ואיוון רייטמן, במאי קומדיות ותיק ("מכסחי השדים", "שוטר בגן ילדים"). אחותו היא השחקנית והמפיקה קתרין רייטמן .

רייטמן נודע בעיקר בזכות בימוי הקומדיות המצליחות "תודה שעישנתם" (2006), "ג'ונו" (2007), "תלוי באוויר" (2009) ו"תקועה" (2011). סרטים אלו אופיינו בדיאלוגים שנונים והסתכלות אירונית וביקורתית על החברה המערבית ומעמד הצווארון הלבן. הודות להצלחה הקופתית והביקורתית של סרטו "תלוי באוויר" זכה רייטמן בפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר (בצוותא עם שלדון טרנר) ובשש מועמדויות לפרס האוסקר כולל לסרט הטוב ביותר. בנוסף היה רייטמן מועמד לפרס הבמאי הטוב ביותר בטקס "גלובוס הזהב" 2007 על סרטו "ג'ונו". סרטו "תקועה" יצא לאקרנים בשנת 2011 על פי תסריט של כותבת הסרט "ג'ונו", דיאבלו קודי.

בשנת 2018 ביים את סרט הדרמה "ואז הגיעה טלי" בכיכובן של שרליז ת'רון ומקנזי דייוויס. בשנה זו גם יצא סרטו של רייטמן, "המועמד המוביל", דרמה פוליטית המבוססת על מקרה אמיתי אותו ביים, כתב והפיק, בהשתתפותם של יו ג'קמן, ורה פרמיגה וג'יי קיי סימונס.

בשנת 2020 ביים את סדרת הטלוויזיה "סרט ביתי: הנסיכה הקסומה" לשירות הסטרימינג קוויבי, גרסת עכשווית לסרט "הנסיכה הקסומה" משנת 1987.

בשנת 2021 ביים את הסרט "מכסחי השדים: החיים שאחרי" בהשתתפותם של כוכבי הסרט המקורי - ביל מארי ודן אקרויד.

בתחילת 2024 החל לצלם את סרטו "סאטרדיי נייט", דרמה ביוגרפית אשר מתרחשת ב-1975, ומתעד את האירועים שהובילו להקרנת הבכורה של תוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב". באותה שנה הפיק וכתב את סרט ההמשך "מכסחי השדים: אימפריה קפואה".

כמו כן ביים שני פרקים בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "המשרד" וביים מגוון פרסומות לחברות, כגון "ברגר קינג", "נינטנדו" ו-"BMW".

### חיים אישיים
בשנים 2004–2014 היה נשוי לתסריטאית מישל לי. ב-2006 נולדה בתם.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע יהודים קנדים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים קנדים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים קנדים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר
קטגוריה:במאי טלוויזיה יהודים קנדים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא סלובקי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1977
סרט מידה

ממוזער|שמאל|'''"מֶטֶר"'''. בחלק התחתון נראה מהדק, המאפשר לתלות את המטר בחגורה. בצד שמאל של התיבה הנצרה שנועלת את הסרט במצבו הנוכחי, או משחררת את הקפיץ לגלול את הסרט בחזרה לתיבה
**סרט מידה** (נקרא לפעמים **מטר**, **רולטה** או **רולטקה**. בעברית: **מַגְלוּל**) הוא סרגל גמיש הניתן לקיפול או גלילה, עשוי בדרך כלל סרט בד או מתכת ומשמש למדידת אורכים ומרחקים.

להבדיל מסרגל קשיח, סרט המידה במצבו המקופל או המגולגל קטן וקומפקטי בהרבה מהאורך המרבי אותו הוא יכול למדוד. סרטי מידה נמצאים בשימוש אצל חייטים ותופרים, נגרים, מסגרים, קבלנים, בספורט ועוד.

בגלל גמישותו, דיוק המדידות שניתן לבצע בעזרתו מוגבל. השנתות המסומנות על סרט המידה כמעט לעולם לא מרוחקות פחות ממילימטר אחת מהשנייה כשמשתמשים בשיטה המטרית, או 1/32 מאינץ' אם משתמשים במערכת היחידות הבריטית. במקרים רבים דיוק המדידה נמוך מכך.

## סוגים שונים של סרט מידה
* סרט מידה קצר מפיברגלס: חייטים ותופרים מרבים להשתמש בסרט כזה ואורכו הוא כמטר עד שניים.
* סרגל מתקפל: עשוי בדרך כלל עץ או פלסטיק. נמצא בשימוש על ידי נגרים. יתרונו בדיוק טוב יותר ובעובדה שבגלל היותו קשיח ניתן להבטיח שהמדידה מתבצעת בקו ישר.
* סרט מדידה נגלל ממתכת – מוכר בשם **"מֶטֶר"**. אחד הסוגים הנפוצים ביותר. הסרט מוכל בתיבה קשיחה, בדרך כלל עם קפיץ שגולל פנימה את חלק הסרט שלא בשימוש. בשימוש נגרים, מסגרים, קבלנים ועוד. בדרך כלל מצויד בנצרה, הנועלת את הסרט. שחרור הנצרה מאפשר לקפיץ לגלול את הסרט חזרה לתוך התיבה.
* סרט מדידה נגלל מבד: מוכר גם בשם **"רולטה"** או **"רולטקה"**. משמש למדידת מרחקים ארוכים יותר – עד עשרות מטרים. גם כאן כמו ב"מטר" יש קופסה או תיבה המכילה את הסרט, אך מפאת ארכו הגדול יותר הכריכה מתבצעת בדרך כלל באופן ידני, על ידי סיבוב ארכובה קטנה שגולל את הסרט חזרה לתוך הקופסה. נמצא בשימוש על ידי מודדים, וכן בספורט.

## התפתחויות
עם התפתחות הטכנולוגיה, במקרים מסוימים משתמשים כיום במד טווח לייזר במקום בסרט מידה. שימוש זה נפוץ בייחוד בספורט, וכן על ידי מודדים וקבלני בניין. מד טווח לייזר בשימוש כסרט מידה מדויק ביותר, והמדידה מתבצעת תמיד בקו ישר. למכשירים אלו יש בדרך כלל תכונות נוספות, למשל היכולת לשמור תוצאות מדידות קודמות בזיכרון, וכן היכולת לכפול תוצאות של שתיים או שלוש מדידות, כדי להקל על חישוב שטחים ונפחים.

## גלריה

קובץ:Tape measure colored.jpeg|סרט מידה מפיברגלס – משמש חייטים ותופרים
קובץ:Massband.jpg|סרט מידה נגלל ממתכת – **"מטר"**
קובץ:Measuring Tape Inch+CM.jpg|קטע מסרט מידה נגלל ממתכת עם שינות כפול – מטרי ומלכותי
קובץ:TapeMeasure.jpg|"רולטקה" ישנה ששמשה לספורט. ניתן להבחין בארכובה המשמשת לגלילת הסרט, וכמו כן בשינות הגס
קובץ:CarpentersRule.png|סרגל מתקפל באורך 2 מ'. בשימוש על ידי נגרים
קובץ:Handheld laser distance meter.jpg|מד טווח לייזר. תחליף מודרני לסרט מידה

## ראו גם
* סרגל
* קליבר
* מיקרומטר

## קישורים חיצוניים



קטגוריה:כלי עבודה
קטגוריה:מכשירי מדידת אורך
קטגוריה:כלי תפירה
מידה
צ'ארלס דניאלס

**צ'ארלס מלדרום "צ'רלי" דניאלס** (באנגלית: **Charles Meldrum "Charlie" Daniels**; 24 במרץ 1885 - 9 באוגוסט 1973) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי בעל 8 מדליות מהן 5 זהב ושיאן עולם. הוא זכה ב-5 מדליות, מהן 3 זהב באולימפיאדה אחת. היה האמריקאי הראשון שזכה במדליית זהב אולימפית בשחייה.

דניאלס חידש את סגנון החתירה, מ"חתירה אוסטרלית" ל"חתירה אמריקאית", סגנון הנהוג כיום.

## ביוגרפיה
דניאלס נולד בדייטון אוהיו. בשנת 1903 הוא עבר להתאמן במועדון האתלטיקה של ניו יורק. בנוסף, היה אלוף בסקווש ובברידג'.

באולימפיאדת סנט לואיס (1904) זכה דניאלס ב-5 מדליות מהן 3 זהב. מדליות זהב במשחה ל-220 יארד חופשי בתוצאה של 2:44.2 דקות, לפני פרנסיס גיילי חברו לנבחרת (2:46.0 דקות) ואמיל ראוש מגרמניה (2:56.0 דקות), במשחה ל-440 יארד חופשי בשיא אולימפי חדש של 6:16.2 דקות, לפני גיילי (6:22.0 דקות) ואוטו ואלה מהונגריה (6:39.0 דקות) ובמשחה שליחים 4x50 יארד חופשי בתוצאה של 2:04.6 דקות ביחד עם חבריו לנבחרת השחייה של ניו יורק (תחרות משחה השליחים הייתה בין 4 קבוצות אמריקאיות בלבד). מדליית כסף במשחה ל-100 יארד חופשי, אחרי זולטאן הלמיי מהונגריה (1:02.8 דקות) ולפני סקוט לירי חברו לנבחרת ומדליית ארד במשחה ל-50 יארד חופשי, אחרי הלמיי ולירי שקבעו תוצאה זהה של 28.2 שניות, אחר כך שחו אחד כנגד השני לקביעת המנצח (swim off), הלמיי (28.0 שניות) ולירי (28.6 שניות).

באולימפיאדת אתונה (1906) זכה דניאלס במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:13.0 דקות לפני הלמיי וססיל הילי מאוסטרליה. בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x250 מטר חופשי.

באולימפיאדת לונדון (1908) זכה דניאלס במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:05.6 דקות, לפני הלמיי (1:06.2 דקות) והרלד יולין משוודיה (1:08.0 דקות), בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אולימפי חדש של 1:05.8 דקות ובמדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 11:02.8 דקות, אחרי בריטניה (10:55.6 דקות) והונגריה (10:59.0 דקות).

בתחרות שחייה שנערכה בניו יורק ב-15 באפריל 1910 קבע דניאלס במשחה ל-100 מטר חופשי שיא עולם חדש של 1:02.8 דקות.

בתחרות שחייה שנערכה בפיטסבורג, פנסילבניה ב-28 במרץ 2011 קבע דניאלס במשחה ל-200 מטר חופשי שיא עולם חדש של 2:25.4 דקות.

דניאלס נפטר בכרמל וואלי קליפורניה בשנת 1973.

## תארים והשגים
* בסך הכל החזיק דניאלס בכל השיאים העולמיים בסגנון חופשי מ-25 יארד ועד 1 מייל וזכה ב-33 תוארי אליפות ארצות הברית.
* בשנת 1909 זכה דניאלס בתואר אתלט השנה בצפון אמריקה.
* בשנת 1965 זכה דניאלס להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

## ראו גם

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי
* התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי

## קישורים חיצוניים

* sports123.com
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:דייטון: אישים
קטגוריה:שחיינים אמריקאים
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת סנט לואיס (1904)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת אתונה (1906)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת לונדון (1908)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:אוהיו: שחיינים
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית אמריקאים: שחייה
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1885
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1973
מחנה ורנה

**מחנה ורנה** (בצרפתית: **Vernet d'Ariège**) היה מחנה מעצר ומחנה מעבר בלה ורנה שבהרי הפירנאים בצרפת.

## היסטוריה
המחנה נבנה ביוני 1918 למען הכוחות הקולוניאליים הצרפתים ששרתו במלחמת העולם הראשונה. כאשר חדלו פעולות האיבה, הוא שימש להחזיק אסירים גרמנים ואוסטרים בעת המלחמה.

בין שתי מלחמות העולם המקום שימש כמחסן צבאי. לקראת סוף מלחמת האזרחים בספרד בפברואר 1939, היה לו שימוש חדש כמחנה קליטה עבור הרפובליקנים שנמלטו מצבאו של פרנסיסקו פרנקו לאחר קריסתה של הרפובליקה הספרדית השנייה. 

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, תפקידו של המחנה הורחב ואוכלס בזרים "לא רצויים" שהגיעו לצרפת, באינטלקטואלים אנטי-פשיסטים וחבריה לשעבר של הבריגדות הבינלאומיות. לאחר נפילת צרפת ב-25 ביוני 1940, הוא יושב על ידי שלטונות וישי הפרו-נאצים, כבית כליאה עבור "כל הזרים שנחשבים חשודים או מסוכנים לסדר הציבורי".

משנת 1942 שימש לה ורנה כמחנה מעבר עבור משפחות יהודיות, קורבנות שואת יהודי צרפת, שהמתינו לגירוש למחנות עבודה והשמדה. 

המשלוח האחרון התרחש ביוני 1944 ולקח את האסירים הנותרים למחנה הריכוז דכאו. בכל שנות פעולתו נכלאו בו כ-40,000 בני אדם מ-58 לאומים.

המחנה שוחרר על ידי בעלות הברית ב-1944.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מחנות ריכוז בצרפת
קטגוריה:מידי פירנה
קטגוריה:צרפת: בסיסים ומתקנים צבאיים
אוגמ"ק יקטרינבורג

**אוגמ"ק יקטרינבורג** (ברוסית: **УГМК Екатеринбург**) היא קבוצת כדורסל נשים רוסי מהעיר יקטרינבורג מ-1938, אחת המצליחות ברוסיה והיא אלופת רוסיה הנוכחית. אוגמ"ק, אחת הקבוצות המובילות באירופה, זכתה בשישה תוארי גביע אירופה לאלופות ויורוליג, בשנים 2003, 2013, 2016, 2018, 2019, 2021. בנוסף היא זכתה 18 פעמים באליפות רוסיה ו-11 פעמים בגביע הרוסי.

בעלי הקבוצה הם "חברת המטלורגיה של הרי אורל" (УГМК).
## היסטוריה
הקבוצה הוקמה ב-1938 על ידי "חברת בניית המכונות של אוראל" (אוראלמש) ובתחילה נקראה הקבוצה בשם זניט. ב-1958 הקבוצה אוחדה עם "אוונגרד" ונקראה "טרוד". מ-1960 ועד שנת 2000 נקראה בשם "אוראלמש". ב-1964 הקבוצה העפילה לליגה הבכירה בברית המועצות ובשנים 1973–1974 הקבוצה סיימה במקום השלישי באליפות, הישגה הטוב ביותר בתקופה ההיא. בעונת 1985 אף העפילה לגמר הגביע אך הפסידה.

בשנת 2000 הקבוצה נקראה אוראלמש-אוגמ"ק בשל הצטרפותה להסכם חסות עם "חברת המטלורגיה של הרי אוראל" (Уральская горно-металлургическая компания), שנה לאחר מכן נפרדה מ"חברת בניית המכונות של אוראל" וחדלה לשאת את השם אוראלמש.

בשנת 2009, לאחר התפרקות מועדון צסק"א מוסקבה, מאמנה וקבוצת שחקניות בולטות עברו ל"אוגמ"ק". בנוסף, החל משנה זו, זכתה הקבוצה 9 פעמים רצופות באליפות הפרמייר ליג הרוסי בכדורסל נשים.

בעונת 2018 זכתה באליפות הליגה הרוסית, ביורוליג, בסופרקאפ האירופי לנשים ובגביע הרוסי. בעונת 2019 זכתה בפעם השנייה ברציפות ביורוליג נשים אחרי שהתמודדה בגמר נגד דינמו קורסק, עליה גם גברה בגמר פלייאוף ליגת העל הרוסית בכדורסל נשים, בדרך לזכייה 13 במספר באליפות המדינה.

בעונת 2019/2020 העפילה לשלב רבע גמר יורוליג נשים וזכתה באליפות ה-14 בתולדותיה. בעונת 2020/2021 זכתה בפעם הששית ביורוליג נשים.
## תארים
***[[הפרמייר ליג הרוסי בכדורסל נשים|אלופת רוסיה]]**
** זכייה (18): 2002, 2003, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2023, 2024, 2025
***[[הגביע הרוסי בכדורסל נשים|גביע רוסיה]]**
** זכייה (11): 2005, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2017, 2018, 2023, 2024
***[[הסופר קאפ הרוסי בכדורסל נשים]]**
** זכייה (3): 2021, 2022, 2023
***[[יורוליג (נשים)|יורוליג]]**
** זכייה (6): 2003, 2013, 2016, 2018, 2019, 2021
***הסופר קאפ האירופי**
** זכייה (3): 2013, 2016, 2018

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים רוסיות
קטגוריה:יקטרינבורג: ספורט
ועידת קהיר (1943)

**ועידת קהיר** נערכה בקהיר שבמצרים בין 22 בנובמבר ל-26 בנובמבר 1943, בין נשיא ארצות הברית רוזוולט, ראש ממשלת בריטניה צ'רצ'יל, וגנרליסימו צ'יאנג קאי שק מסין. הוועידה עסקה בהיערכות בעלות הברית נגד האימפריה היפנית, ובמצב הרצוי באסיה שלאחר המלחמה.

רוזוולט רצה קשרים חיוביים ופרודוקטיביים עם סין לאחר המלחמה, כמו גם סיוע סיני בשמירה על ההתפשטות הבריטית, הרוסית והיפנית באסיה, ולכן הציע את ועידת קהיר כאמצעי לביטוי אמון הציבור ברפובליקת סין. הוועידה עצמה הייתה תחנת ביניים עבור רוזוולט וצ'רצ'יל בדרך לפגישה המשולשת עם מנהיג ברית המועצות ג'וזף סטלין בוועידת טהראן, אך ממשל רוזוולט העניק למנהיג הסיני דחיפה סמלית בכך שנפגש עימו באופן פרטי לפני תחילת הוועידה ולפני שהגיע צ'רצ'יל.

החלטות הוועידה פורסמו ב"הצהרת קהיר", הצהרה לא-חתומה לעיתונות שדנה בכוונתן של בעלות הברית לחלק את האימפריה היפנית לאחר כניעתה הצפויה של יפן. הודעה לעיתונות של הוועידה ביססה את מעמדה של סין כאחת מארבע המעצמות הגדולות של בעלות הברית. על פי ההצהרה, כל הטריטוריות שכבשה יפן מאז מלחמת העולם הראשונה, כולל טאיוואן ואוקינאווה, יוחזרו לסין. בנוסף קבעה ההצהרה שעל קוריאה, שהייתה כבושה בידי יפן, להפוך למדינה חופשית.

## קישורים חיצוניים

* מסמכי ועידת קהיר, מחלקת המדינה של ארצות הברית
* 

## הערות שוליים

קהיר
קטגוריה:קהיר: היסטוריה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1943
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – יפן
הדקדוק הפנימי

שמאל|ממוזער|250px|רואי אלסברג בסרט
"**הדקדוק הפנימי**" הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של ניר ברגמן שיצא לאקרנים בשנת 2010. התסריט נכתב על ידי ברגמן על פי ספרו של דויד גרוסמן, "ספר הדקדוק הפנימי". הסרט עוסק בחייה של משפחה ירושלמית בשנות ה-60. גיבור הסרט הוא אהרון, ילד רגיש "שמסרב לצמוח". הסרט מתמקד במערכת היחסים של אהרון עם בני משפחתו וחבריו, בדגש על מערכת חברות משולשת בינו לבין חברו גדעון ואהובתו יעלי.

## עלילה
עלילת הסרט מתמקדת באהרון קליינפלד (רואי אלסברג), ילד ירושלמי אשר לו בעיות גדילה. לאהרן אמא ניצולת שואה (אורלי זילברשץ) ואבא פרטיזן (יהודה אלמגור), מה שיוצר משמעות רבה לשואה בתוך המשפחה.

אהרן הוא נער מתבודד מאוד, אשר רב רבות עם בני הנוער שמסביבו. חברו הטוב של אהרן הוא גדעון (עדן לוטנברג). בניגוד לאהרן, לגדעון יש גוף מפותח ונורמלי. במהלך הסרט מתאהב אהרן ביעל (רוני טל), נערה בת גילו, אך בסוף הסרט נרמז כי היא מפתחת מערכת יחסים עם גדעון.

גם בתוך משפחתו של אהרון יש קונפליקטים הבאים לידי ביטוי בסרט: הראשון שבהם עוסק באמו הזקנה והסנילית של משה וסבתו של אהרון, המתגוררת בבית משפחת קליינפלד. הינדה, אמו של אהרון, מתקשה לדאוג לזקנה הסנילית, ולכן שולחת אותה לבית חולים סיעודי, דבר הגורם נזק לאהרן ולאחותו, אשר קשורים באופן רגשי לסבתם.

הסכסוך השני שקשור למשפחת קליינפלד הוא הרומן שבין משה, אביו של אהרון, לבין עדנה בלום, שכנתם המסתורית של בני המשפחה. עדנה בלום שכרה את שירותיו של משה במטרה שיעזור לה בשיפוצי ביתה, ונאמר באופן מפורש במהלך הסרט כי הם מנהלים רומן, למורת רוחה של הינדה, אשר דואגת להפריד ביניהם. פרידתם לבסוף מובילה לעזיבתה של עדנה בסוף הסרט בלי מתן הסברים.

## שחקנים

## פרסים
הסרט זכה בפרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים לקולנוע בשנת 2010, ובפרס "סאקורה" (פרס ראשון) בפסטיבל טוקיו לקולנוע לשנת 2010. בנוסף, הסרט צבר מועמדות לפרס התסריט באוסקר האסיאתי לשנת 2010 ו-12 מועמדויות לפרס אופיר 2010 (ביניהן גם לסרט הטוב ביותר ולבמאי הטוב ביותר).

## קישורים חיצוניים

* הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים
* הדקדוק הפנימי | Intimate Grammar  באתר "סרט"
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי ניר ברגמן
קטגוריה:סרטים ישראליים מבוססי ספרים
קטגוריה:ירושלים בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2010
קטגוריה:זוכי פרס וולג'ין
קטגוריה:זוכי פסטיבל הקולנוע ירושלים
פרומקין

**פרומקין** הוא שם משפחה יהודי, מטרונים אשר מקורו ביידיש עם סיומת סלאבית (הסיומת "קין" פירושה "בן של"), שנגזר מהשם ביידיש **פרומה** (אדוקה, יראת שמיים).

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה מטרונימיים
בית הכנסת עולי הגרדום

שמאל|ממוזער|250px|שלטי הנצחה בבית הכנסת
שמאל|ממוזער|250px|ארון הקודש בבית הכנסת
**בית הכנסת עולי הגרדום** הוא בית כנסת בשכונת תל גיבורים בבני ברק.

## בית הכנסת
בית הכנסת עולי הגרדום נוסד בשנת 1950 בצריף ששימש גן ילדים ברחוב דב גרונר (מאחורי בית הכנסת כיום). במאי 1955 הונח אבן פינה למבנה הנוכחי, בנוכחות הרב אריה לוין, ראש עיריית בני ברק, ראובן אהרונוביץ' ורב העיר בני ברק, הרב יעקב לנדא. את בית הכנסת ייסדו חברי תנועת החרות נתנאל גרובר ושלמה בירנברג. 

ברוח שם השכונה ושמות הרחובות בשכונה הקרויים על שם גיבורי ישראל, גם בית הכנסת נקרא על שם עולי הגרדום. בין שלטי ההנצחה שבבית הכנסת תלויים שלטי הנצחה לקורבנות השואה, לחללי אצ"ל ולח"י ולחללי צה"ל.

בבית הכנסת 300 מקומות ישיבה לגברים ו-200 לנשים, על שטח של 225 מ"ר. כיום מראהו מוזנח, ובמשך השנים מספר המתפללים קטן מאוד. בית הכנסת הוא לעדות אשכנז ונוסח התפילה בו - נוסח ספרד. בתחילת שנות ה-2000, עם הגעתם של תושבים חרדים לשכונה, התמלא בית הכנסת במתפללים, נוסח התפילה בימי חול השתנה לנוסח התפילה הנהוג בישיבות אשכנזיות - נוסח אשכנז.

בקומה השנייה של בית הכנסת שוכן מוזיאון המקדש, המציג את דגמי בית המקדש, כלי המשכן תיבת נח, סוד האותיות שבחושן ועוד.

במשך שנים רבות כיהן כרב בית הכנסת רב השכונה ושכונת פרדס כץ השכנה, הרב משה בלוי, ובשלושים השנים האחרונות מכהן בתפקיד הרב יצחק חלמיש, מחבר הספרים "אוצר המזל" ו"החיים שלאחר המוות".

## ראו גם
* בית הכנסת אחדות ישראל
* מוזיאון המקדש

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

עולי הגרדום
עולי הגרדום
קטגוריה:מבנים ואתרים המנציחים את חללי מערכות ישראל
קטגוריה:הנצחת עולי הגרדום
קטגוריה:אנדרטאות לאנשי המחתרות
קטגוריה:אצ"ל: אנדרטאות
קטגוריה:לח"י
רווקה זקנה

**רווקה זקנה** (לעיתים, בייחוד בשפה ארכאית, **בתולה זקנה**) הוא כינוי לאישה שהגיעה לגיל מבוגר יחסית (בהתאם לתפיסות הרווחות בחברה נתונה) אך לא-נישאה ולא-העמידה צאצאים.

הזרמים הפמיניסטיים המבקרים את מוסד הנישואין כמוסד פטריארכלי, רואים ברווקות לנשים אפשרות לגיטימית. ברם, מחקרים שנעשו לאחרונה מלמדים כי הלחץ להינשא לא-פחת בעקבות השינוי במעמד האישה בעשורים האחרונים, וכי רווקות ללא-ילדים בגיל מבוגר עדיין סובלות מסטיגמה חברתית.

## בספרות
מצבה החברתי של הרווקה הזקנה מוצא את ביטויו ביצירות ספרותיות רבות. כך כתב המשורר העברי יורם טהרלב, בשירו "נשים רוקדות":

בספרות היחס לרווקה הזקנה מהול לעיתים ברחמים. יחס כזה מאפיין בדרך כלל מי שנקלעו למצב הרווקות שלא-מרצונן, ובמיוחד כאלה שאיבדו חבר או ארוס במלחמה אך שמרו לו אמונים במשך שנים. ברומן חלף עם הרוח, העוסק במלחמת האזרחים האמריקנית, ישנה התייחסות ל"מעמד ביניים" של נשים שהיו מאורסות לגברים שנהרגו במלחמה – שהן "wanted, if not wed" (רצויות, אבל לא-נשואות).

לעיתים הרווקה הזקנה נתפסת כקורבן של הנסיבות. בסיפור הקצר של ויליאם פוקנר, "ורד לאמילי" מוצגת גיבורה שרצחה את אהוב ליבה כאשר הבינה שלא-יישא אותה לאישה, אך סירבה להיפרד מגופתו. ברקע מתוארת מערכת היחסים המורכבת של אמילי עם אביה, שלדידו אף גבר לא-היה ראוי לה ואשר גירש בתקיפות את מחזריה.

הגם שברוב המקרים כשמופיעה רווקה הזקנה בספרות היא דמות צדדית ולאו דווקא מרכז העלילה, הרי שלעיתים מופיעות בספרות דמויות של רווקות זקנות כגיבורות הסיפור. לעיתים דמות כזו חורגת מהסטראוטיפ הרגיל. דוגמה לרווקה זקנה כזו היא הבלשית גברת מארפל, גיבורת סדרת ספרים של אגאתה כריסטי.

## בתרבות הפופולרית
[ממוזער|[בטי דייוויס בתפקיד שארלוט וייל, הרווקה הזקנה בסרט "ועתה, הנוסע", 1942]]
הסדרה סקס והעיר הגדולה, המתארת את חייהן של ארבע חברות בניו יורק, הרבתה לעסוק בחיי הרווקות. ידוע במיוחד פרק 69 בעונה החמישית העוסק בחרדתה של הגיבורה שארלוט - לקראת יום הולדתה ה-36 - מכך שתהפוך לרווקה זקנה. ארבע החברות דנות ביחס החברתי השונה לנשים ולגברים שלא-נישאו עד גיל מסוים.

בקולנוע הופיעה תדיר דמות של רווקה זקנה. השחקנית בטי דייוויס גילמה דמות כזו בכמה סרטים הוליוודיים, ובהם "רווקה זקנה " (1939), "ועתה, הנוסע" (1942) ו"שרלוט המתוקה" (1964). כך גם השחקנית קתרין הפבורן ב"מלכה אפריקאית" (1951), "עת קיץ" (1955) ו"מוריד הגשם" (1956).

## ראו גם
* אלטער בוחר
* שעון ביולוגי
* אם (יחידנית) חד-הורית
* אל-הורות
* עריריות
* זקנה
* יאכנע
* המכשפה המרשעת מן המערב

## לקריאה נוספת
* דפנה הקר, "מעבר ל'בתולה זקנה' ול'סקס והעיר הגדולה': רווקוּת כאפשרות חשובה לנשים ויחסו של המשפט הישראלי אליה", עיוני משפט כח(3): 903-950, 2005 (תקציר המאמר )

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סטריאוטיפים ודעות קדומות
קטגוריה:סלנג עברי
קטגוריה:נישואים
קטגוריה:רווקות
קטגוריה:מונחים לנשים
קטגוריה:זקנה
קטגוריה:קשרים בין-אישיים
אתנובוטניקה

שמאל|ממוזער|250px|בוטנאי בעבודה מאת Gerbrand van den Eeckhout, אמצע המאה השבע עשרה.
**אֶתְנוֹבּוֹטָנִיקָה** (מ"אתנולוגיה" - מחקר התרבות ו"בוטניקה" מחקר הצומח) היא תת-ענף מדעי של אתנוביולוגיה העוסק ביחסים הקיימים בין בני אדם לצמחים.
האתנובוטניקה מבקשת לתעד, לתאר ולהסביר את היחסים המורכבים בין תרבות אנושית והשימוש שלה בצמחים. המחקר עוסק בראש ובראשונה בשאלות כמו: איך הצמחים נתפסים, איך נרכשת שליטה בהם ואיך משתמשים בהם בתרבויות השונות (למשל כתרופות, ככלים לניחוש העתיד, כמוצרי קוסמטיקה, צביעה, טקסטיל, בנייה, ככלים, ככסף, כביגוד. ובנוסף איך הם מופיעים בספרות, בטקסים ובחיים החברתיים).

## היסטוריה של האתנובוטניקה

המונח אתנובוטניקה נטבע בשנת 1895 על ידי הבוטנאי האמריקאי ג'ון ויליאם הרשברגר (John William Harshberger) אולם ההיסטוריה של התחום החלה הרבה לפני כן. בשנת 77 לספירה המנתח היווני דיוסקורידס, פרסם קטלוג של 600 צמחים ים תיכוניים. הקטלוג מתאר כיצד היוונים השתמשו בצמחים, בעיקר למטרות רפואיות ומפרט לגבי כל צמח כיצד ומתי יש לקטוף אותו, האם הוא אכיל (הספר כולל מתכונים) והאם הוא יכול להיות רעיל. ספרו של דיוסקורידס שימש כספר לימוד במשך דורות, אולם התלמידים לא נכנסו לתחום המחקר האתנובוטני עד אחרי ימי הביניים.

ב-1542 אומן מהרנסאנס בשם לאונהארט פוקס (Leonhart Fuchs), חזר אל העיסוק בתחום כשפרסם את "De Historia Stirpium", קטלוג של 400 צמחים האופייניים לאזור גרמניה ואוסטריה. 
ב-1753 כתב קארולוס ליניאוס את "Species Plantarum", אשר כלל מידע על כ-5,900 צמחים.
במאה ה-19 הגיע המחקר האתנובוטני לשיא כאשר אלכסנדר פון הומבולדט וג'יימס קוק הביאו מידע בוטני רב מן העולם החדש ומדרום האוקיינוס השקט.
בהמשך, נערך מחקר מקיף למיפוי אתנובוטני של אוכלוסיית האבוריג'ינים.

הרופא הגרמני בן המאה ה-19, לאופולד גליק (Leopold Glueck), היה הראשון שערך מחקר המבקש לתאר את היחס אל הצמחייה מנקודת מבטו של הנחקר. מחקרו, הנחשב למחקר האתנובוטני המודרני הראשון, תיאר שימוש רפואי מסורתי בצמחים באזור בוסניה.

## אתנובוטניקה מודרנית

החל מתחילת המאה ה-20, תחום האתנובוטניקה, שעסק עד אז בעיקר באיסוף נתונים, קיבל כיוון חדש עם דגשים מתודולוגיים וקונספטואלים. זו הייתה תחילתה של האתנובוטניקה האקדמית. האב המייסד של תחום זה הוא ריצ'רד אוונס (Richard Evans).
בימינו, ההכשרה בתחום האתנובוטניקה כוללת זיהוי ושימור צמחים ולימודי אנתרופולוגיה ושפה מקומית.

למרות שהרבה מהידע המסורתי עדיין נשמר בקרב מרפאים שבטיים, לעיתים קרובות ישנה הסתייגות ניכרת בנוגע לשיתוף הידע עם זרים.

בין האתנובוטנאים הפעילים בישראל, ניתן למנות את ניסים קריספיל, ופרופ' זהרה יניב-בכרך.

## קישורים חיצוניים
* 

* שימושים אתנובוטניים של צמחים שונים
* שאלות ותשובות באתנובוטניקה 
* 
* 
* צמחי מרפא, גיל מרקוביץ' בסדרת שיחות עם פרופסור זהרה יניב בכרך, בתוכנית "המעבדה", כאן תרבות, 30 בינואר 2020

קטגוריה:אתנוביולוגיה
קטגוריה:צמחים והאדם
קטגוריה:חקלאות בת קיימא
היום הבין-לאומי למיגור העוני

**היום הבין-לאומי למיגור העוני** הוא יום ציון בין-לאומי של ארגון האומות המאוחדות למאבק ברעב, בעוני ובמחסור ברחבי העולם.
יום העוני מצוין בכל שנה ב-17 באוקטובר באירועים ברחבי העולם.

## היסטוריה
בשנת 1987 הכריזה **"תנועת העולם הרביעי",** התנועה הבינלאומית למען משפחות החיות בעוני קיצוני ובהדרה חברתית, על ה-17 באוקטובר כיום הבינלאומי למלחמה בעוני. ביום זה ערכו פעילי התנועה אירוע רב משתתפים בכיכר הטרוקדרו בפריז והציבו בו לוח שיש עליו נכתב: **"בכל מקום בו אנשים נדונים לחיות במצוקה, שם זכויות האדם נרמסות. להתאחד על מנת לדרוש את כיבודן- זוהי אחריותנו וחובתנו ".** 

בשנת 1992 הכריזה עצרת האו"ם על יום זה כיום כלל עולמי לציון המאמץ לביעור העוני. מאז, מדי שנה מתקיימות ביום זה ברחבי העולם פעולות הסברה והזדהות עם אנשים החיים בעוני. בנוסף, האיחוד האירופי הכריז על שנת 2010 כשנת המאבק בעוני. 

## מטרה
**המטרה: השרשת שיח חדש בין מעצבי המדיניות לאנשים המתמודדים עם  עוני**
אנשים החיים בעוני חווים חסכים רבים בכלל תחומי החיים, מעל ומעבר לחסך כלכלי: העוני קשור לקשיים בתחום התעסוקה, התזונה והבריאות, הדיור, החינוך וההשכלה, חיי המשפחה, ההשתלבות בחברה ובילוי בשעות הפנאי. החיים בעוני מחייבים גיוס כוחות יומיומי לצורך התמודדות, כוחות אלו לא תמיד נראים ונשמעים בשיח הציבורי. איכות חייהם של החיים בעוני מושפעת מהחלטות הדרג המדיני, ואולם בשל הדרתם מהזירה הציבורית ומקרב מקבלי ההחלטות, קולם נשמע לעיתים רחוקות בקרב מקבלי ההחלטות.

אולם, הניסיון המקצועי בעולם הרחב מלמד כי אנשים החיים בעוני צוברים ידע רב, החיוני לקבלת ההחלטות נכונות בנוגע להם. מומחים הסיקו שמדיניות לשבירת מעגל העוני חייבת להתבסס על ידע זה. התעלמות ממנו היא לא רק בגדר התנשאות כלפי החיים בעוני ופגיעה בזכויותיהם - היא גם בלתי מקצועית ומובילה לכישלון. על כן באירועי היום המתקיימים מיד שנה בכנסת, מושם דגש על הגברת הקשב והדיאלוג בין רשויות השלטון לבין נציגי הקהילות החיות בעוני, מתוך תפיסה ואמונה כי אנשים החיים בעוני צריכים להיות שותפים בעיצוב המדיניות הנוגעת לחייהם. 
יום זה, המתקיים מדי שנה, מהווה הזדמנות לשיח חדש בין קובעי המדיניות לאנשים החיים בעוני ולארגונים הפועלים לסייע להם; שיח, המאפשר העצמת היכולות וההישגים של אנשים החיים בעוני והמבוסס על שותפות המכירה בזכויות האדם שלהם, בצורכיהם ובקשייהם.

## בישראל

בשנת 2007 צוין היום לראשונה בישראל, ביוזמת פרופ' יונה רוזנפלד, חתן פרס ישראל לעבודה סוציאלית, בשותפות עם ארגונים, מוסדות ואנשים החיים בעוני. בהמשך הוקם "פורום לציון היום הבינלאומי למאבק בעוני" בו שותפים תושבים החיים בעוני, ארגונים לשינוי חברתי ומוסדות אחרים. הפורום יזם פנייה לכנסת, בעקבותיה הוכר יום זה כיום בינלאומי. החל משנת 2009 מצוין זה מדי שנה בכנסת בשיתוף הפורום לציון היום הבינלאומי למאבק בעוני. ביום זה מתקיימים אירועים ודיונים מיוחדים בנושא במטרה לדון ולקדם מדיניות שתביא לצמצום התופעה. בשנת 2010, בכנס שהתקיים במסגרת יום זה בכנסת, קראו המשתתפים לממשלה לקדם תוכנית רב מערכתית להתמודדות עם עוני..

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

עוני, מיגור
קטגוריה:עוני
קטגוריה:אירועים בחודש אוקטובר
משפט רימן

**[[ברנהרד רימן]]** הוא מתמטיקאי גרמני בן המאה ה-19, מגדולי המתמטיקאים בכל הזמנים. על שמו נקראים מושגים ומשפטים רבים במתמטיקה:
אדוארד האוס

שמאל|ממוזער|250px|"קולונל" האוס, 1917
**אדוארד מנדל האוס** (באנגלית: **Edward Mandell House**; 26 ביולי 1858 - 28 במרץ 1938), היה פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי, יועצו הקרוב ביותר של נשיא ארצות הברית וודרו וילסון. על אף שלא נשא דרגה צבאית נודע בכינוי "קולונל האוס".

## ראשית חייו
האוס נולד ביוסטון, טקסס למשפחת בעלי מטעי כותנה והתחנך בניו אינגלנד. הוא החל ללמוד באוניברסיטת קורנל, אך לא סיים בשל מות אביו. לאחר שפרש מלימודים עסק בהשקעות הון. ב-1910 עבר להשתקע בניו יורק.

בשנת 1912 פרסם (בעילום שם) רומן פוליטי עתידני בשם "פיליפ דרו: מנהלן. סיפור אודות העתיד, 1920-1935" ("Philip Dru: Administrator: a Story of Tomorrow, 1920-1935"). בסיפור הופך דרו, מנהיגה של מערב ארצות הברית במלחמת אחים נגד המזרח לדיקטטור הכופה סדרת רפורמות (המזכירות את מצע התנועה הפרוגרסיבית).

## האוס ווילסון
בשנת 1911 התיידד האוס עם מושל ניו ג'רזי, ומי שיהיה הנשיא, וודרו וילסון. האוס עמד לצידו במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1912. לאחר שנבחר, הציע וילסון להאוס לבחור כל מינוי שיחפוץ, פרט למזכיר המדינה, אולם האוס ויתר על מעמד רשמי והיה ליועץ אישי קרוב לווילסון. האוס אף התגורר בבית הלבן עד נישואיו של וילסון לאדית בולינג וילסון, שביקשה להיות (והייתה) "היועצת מספר 1" לנשיא ולא ראתה את קרבתו של האוס לנשיא ברוח טובה.

בשנים 1914–1916 ביקר האוס פעמים רבות באירופה, כשליחו של וילסון, בניסיון לשאת ולתת ולהשיג הסכם שלום שיפסיק את מלחמת העולם הראשונה. ב-1917 עמד האוס בראש קבוצה של כ-150 מלומדים ואינטלקטואלים שכונסה על מנת ליצור מתווה לדרישות המוסריות שעל ארצות הברית לדרוש ממדינות העולם במסגרת הסכם שלום עולמי. הקבוצה, שנקראה "The Inquiry" הנחתה את חברי המשלחת האמריקאית לוועידת השלום בפריז (1919), שחלקם היו מחבריה, וגיבשה מתווה ראשוני לחבר הלאומים. תמצית הדרישות, שנערכה על ידי האוס, הייתה הבסיס ל"ארבע עשרה הנקודות" שהציג וילסון לקונגרס בינואר 1918. בספטמבר 1918 התמנה האוס לכתוב את חוקת חבר הלאומים ושירת כנציג ארצו בנציבות מנדט חבר הלאומים.

לאחר 1919 החלו הפערים בין האוס ווילסון לגדול. באמצע מרץ 1919 הגיע וילסון לוורסאי, שם התקיימו השיחות לקראת חתימת חוזה ורסאי והדיח את האוס מניהול המשא ומתן. האוס תמך ברעיון חבר הלאומים והשתתף בהקמתו בעוד וילסון נטה לזנוח את הרעיון ולא להשתתף בחבר, שראה אותו מתרחק מן החזון המוסרי אל מחוזות המשא-ומתן הדיפלומטי של מאזן הכוחות.

## לאחר וילסון
בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1932 תמך האוס בפרנקלין דלאנו רוזוולט, אך לא היה מחברי המעגל הפנימי.

## לקריאה נוספת
* הטקסט המלא של "פיליפ דרו: מנהלן" באתר פרויקט גוטנברג
* "מתבונן מן הצד בצרפת", קטע יומן באתר פרויקט גוטנברג


* The Intimate Papers of Colonel House** **
* George, Alexander L. and Juliette George (1964), **Woodrow Wilson and Colonel House: A Personality Study**. Dover Publications. .
* Godfrey Hodgson. **Woodrow Wilson's Right Hand: The Life of Colonel Edward M. House** (2006), the standard biography
* Arthur Walworth, **Wilson and His Peacemakers: American Diplomacy at the Paris Peace Conference, 1919** (1986)


## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר ההיסטוריה האמריקאית 
* מיהיה אדוארד האוס? 
* תמונתו בשער טיים, 23 ביוני 1926; והמאמר 
* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:יוסטון: אישים
קטגוריה:פוליטיקאים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1858
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1938
שומר לטומאה

שמאל|ממוזער|220px|עור בעל החיים, משמש כשומר

בהלכות טומאת אוכלים, **שומר**, הוא דבר הנספח לאוכל, ודרוש לאוכל לצורך שמירה עליו מכל סיבה שהיא. השומר נחשב לחלק מהאוכל, הן כדי להביא טומאה על האוכל אם טומאה נגעה ב"שומר", הן כדי להשלים את השיעור המינימלי של האוכל הנדרש כדי לטמא (כביצה) או להיטמא (כזית), והן כדי להביא טומאת נבלה על מי שנוגע ב"שומר" של נבלה.

## מקור ההלכה
דין שומר נדון במסכת עוקצין. המשנה הראשונה במסכת מסכמת את הכללים של שומר ויד לטומאה:
:"כל שהוא יד ולא שומר, מטמא ומטמא ולא מצטרף.
:שומר, אף על פי שאינו יד, מטמא ומטמא ומצטרף.
:לא שומר ולא יד, לא מטמא ולא מטמא."

בהמשך המסכת נידונים הפרטים של ההלכה. 

דין השומר נלמד מהפסוקים הבאים:

במסכת חולין מובא בשם רבי ישמעאל שפירש את המילים "על כל זרע זרוע" -  כדרך שבני אדם מוציאין לזריעה חטה בקליפתה ושעורה בקליפתה ועדשים בקליפתן.

## דוגמאות של שומר

קליפה נחשבת לשומר, מכיוון שהיא שומרת על הפרי. 

השורש של שום, בצל וירקות דומים נחשב לשומר כאשר השורש לח. 

עוקץ של תאנה ושל חרוב נחשב לשומר, בעוד בכמעט שאר הפירות העוקץ אינו נחשב לשומר. 

רבי יוחנן וריש לקיש נחלקו, בנוגע לשערות בעל חיים, האם הם נחשבים כ"יד", או כ"שומר". רבי יוחנן סובר ששיער אינו שומר, וריש לקיש סובר, שהשיער הוא שומר. מסבירים שהשיער נחשב ל"שומר", מכיוון שבשורש השיער יש נקב זעיר, ובמקום זה מגינה השערה על הבשר.

## פרטי הלכות שומר
השומר מטמא, מיטמא ומצטרף.
*מטמא - שומר של פרי טמא הנוגעת באוכל טהור יטמא אותו אם שאר התנאים כדי לטמא מתקיימים.
*מיטמא - טומאה הנוגעת בשומר מטמאת את כל הפרי. 
*מצטרף - גודל הפרי כדי לבדוק האם יש בו כמות כדי לטמא אוכל אחר נמדד ביחד עם השומר שלו. 

דין שומר זה, הוא רק לטומאה קלה, ולא לטומאה חמורה. דין זה נלמד מהמילה "מנבלתה" בפסוק לט, הבאה למעט, שדווקא אם יש בנבילה כשיעור כזית אם מטמאת, ואין לצרף את ה"שומר". 

אם כי לאחר המילה "בנבלתה" מופיע גם המילה "יטמא". בכך אומרת התורה: כדי שבשר יטמא בטומאת נבילות, צריך שיהיה שיעור כזית דווקא מהנבילה עצמה - "בנבלתה", ולא עור שאין עליו כזית בשר והעור משלימו לכזית, כלומר - אין לצרף את ה"שומר" כדי **להשלים** את השיעור כדין שומר, ובכרך אין להם את המעלה המיוחדת של "שומר" - שמצטרף עם האוכל כדי לקבל טומאה

עם זאת, ל"שומרים" יש דין "יד", ולמרות שאינם נחשבים כ"יד". כלומר: עור של בעל חיים, נחשב בעיקרו כ'שומר' על הבשר, אך לא כ'יד', שהרי אין משתמשים בו לצורך טלטול הבשר, ולמרות זאת, יש לו תוקף הלכתי כ'יד', העור עצמו מביא ומוציא טומאה מהאוכל - אם נגעה טומאה באוכל שיש בו כזית כדין 'יד', ולאוכל - אם נגע אדם טהור באוכל טמא שיש בו כזית, מדין "יד".

## הערות שוליים

קטגוריה:חיבור לטומאה וטהרה
בלמסדה (ספרד)

**בלמסדה** (בבסקית: **Balmaseda**; בספרדית: **Valmaseda**, **ולמסדה**) היא עיירה ספרדית בחבל הבסקים. בלמסדה ממוקמת כ-30 קילומטר דרומית מערבית מבילבאו, בירת ביסקאיה. אוכלוסייתה 7,583 תושבים (2011) ושטחה 340 קמ"ר. העיירה מהווה מרכז לתעשיות רהיטים ופלדה.

## היסטוריה
העיר הוקמה בשנת 1199.
ב-5 בנובמבר 1808 התקיים בה קרב בין כוחות צרפתיים וספרדיים במסגרת מלחמות נפוליאון.

## יהודים
לא ידוע מתי התיישבו יהודים לראשונה, אולם חיים ביינארט מציין שייתכן שיש קשר בין ראשית ההתיישבות במקום להיתר ליהודים לרכוש קרקעות באזור, שנתן אלפונסו ה-11, על דעת הקורטס, בשנת 1348. בשנת 1474 הגיע המס שהוטל על יהודי בלמסדה ל-1,100 מרבדי ובשנת 1482 הוא הגיע ל-1500 מרבדי. ברשימת הנכסים של בלמסדה לשנת 1487 מנויים 473 בתי אב, מהם 11 בתי אב יהודיים. בשנת 1483 החליטה מועצת בלמסדה לאסור נישואין של יהודים תושבי העיירה עם תושבים מחוץ לעיירה, כדי למנוע את התרבות היהודים בעיירה. בינואר 1486 הוציאו תושבי העיירה צו גירוש ליהודי המקום. אולם הצו בוטל על ידי מלך ספרד אשר הורה בצו נגדי מ-1 במרץ 1486 למנוע את גירוש היהודים. במקביל, מבלי לדעת על עמדת מלך ספרד, פנו היהודים למועצת הארץ בגרניקה ובקשו את ביטול הצו, אולם בקשתם נדחתה. הגירוש בוצע בכוח באפריל 1486 ויהודי בלמסדה עברו להתגורר בשדות סביב העיר ובעיירה הסמוכה, ויליאסאנה די מנה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חבל הבסקים: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
הדסה טל

**הדסה טל** (נולדה ב־1953 וגדלה בתל אביב) היא משוררת ישראלית וד"ר לספרות השוואתית.

## ביוגרפיה
טל החלה לפרסם משיריה בכתב העת 'חדרים'. שירה "בי אדוני" הולחן על ידי דורי פרנס, ובשנית על ידי עדי רנרט עבור השחקנית לאורה ריבלין (פרויקט מפעל הפיס לתרבות ואמנות 'שירים באורמלא'). קולאז'ים משיריה הולחנו לקול, פסנתר וגונגים טיבטיים על ידי נעה בלאס, והוקלטו בקולה של אתי בן-זקן.

שיריה נכללו בכוריאוגרפיות, והועלו ב'פסטיבל אשה', ו'מחול אחר' (מרכז סוזן דלל 2006), ולהקת המחול רנה שיינפלד (2008, 2011).

זכתה בפרס לאה גולדברג לשירה לשנת 2000.

בשנת 2003 הקימה ואצרה את הגלריה לאמנות ע"ש בלה ושמחה נורנברג, באוניברסיטת בר-אילן. בשנים 2007–2009 הייתה חברה בבית מדרש "כנה" בירושלים, ובמקביל השתלמה בהוראת יוגה.

הדסה טל נשואה לפרופ' חיים טל ולהם שתי בנות.

## ספריה
* קולות (ספריית פועלים, 1999)
* שיר ערש לתינוק שכמעט (הוצאת כרמל, 2005, ראה אור עם רישומיו של האמן מנשה קדישמן)
* קפה נואר (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, יצא לאור בתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב)
* לוּ באתי ציפור (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* רשימת בוגרים זוכי פרסים באתר הליקון
* אלחנן ניר, בשתי איניים - על הספר "שיר ערש לתינוק שכמעט"
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:זוכי פרס לאה גולדברג
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953